cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaunatnes politika
Jaunatnes politikas izstrādē un īstenošanā iesaistītās personas
Savukārt, pamatojoties uz Ministru kabineta 2004.gada 20.augusta rīkojumu Nr.581 „Par atsevišķu Izglītības un zinātnes ministrijas funkciju nodošanu Bērnu un ģimenes lietu ministrijai”, ar 2004.gada 1.oktobri jaunatnes politikas izstrādes, organizēšanas un koordinēšanas funkcijas tika nodotas Bērnu un ģimenes lietu ministrija (2009. gada 1. janvārī Ministrija iegūst nosaukumu "Bērnu, ģimenes un sabiedrības integrācijas lietu ministrija", pārņemot Īpašu uzdevumu ministra sabiedrības integrācijas lietās sekretariāta funkcijas).
ES neformālās izglītības programmas „Jaunatne darbībā” īstenošanu Latvijā koordinē valsts aģentūra "Jaunatnes starptautisko programmu aģentūra". Valsts aģentūra "Jaunatnes starptautisko programmu aģentūra" ir Izglītības un zinātnes ministrijas pārraudzībā esošā valsts iestāde. Programmas „Jaunatne darbībā” mērķis ir veicināt jauniešu aktivitāti un mobilitāti, līdzdalību jaunatnes brīvprātīgā darba, neformālās izglītības un jaunatnes informācijas programmās un projektos, kā arī veicināt jauniešu neformālo izglītību saistība ar mūžizglītību. Vairāk informācija pieejama www.jaunatne.gov.lv
Jaunatnes politikas izstrādē un īstenošanā ir iesaistītas valsts pārvaldes un pašvaldību iestādes, jaunatnes organizācijas, jauniešu iniciatīvu grupas (jauniešu neformālās grupas), kā arī biedrības un nodibinājumi, arodbiedrības, darba devēju organizācijas, reliģiskās organizācijas, jaunatnes pētnieki, kā arī citi komersanti, kas veic darbu ar jaunatni.
Jaunatnes politikas koordinācijas process Latvijā
Ņemot vērā to, ka jaunatnes politika ir starpnozaru sadarbības politika, jaunatnes politikas koordinācijas process ir tieši vai netieši saistīts ar visām valsts politikas jomām, kurām ir ietekme uz jaunatni.
Jaunatnes politikas koordinācija ietver šādus būtiskus uzdevumus:
1)jaunatnes politikas izstrādē un īstenošanā iesaistīto personu sadarbība un darbības saskaņotība (horizontālais aspekts), izstrādājot vai pilnveidojot tiesību aktus, īstenojot pasākumus un nodrošinot finansējumu aktivitātēm, kas saistītas ar jaunatnes politiku, tajā skaitā nodrošinot labākas zināšanas un izpratni par jaunatni; 2)atbalsts pašvaldībām darba ar jaunatni īstenošanai (vertikālais aspekts), ietverot valsts atbalstu, tajā skaitā metodisko atbalstu pašvaldībām; 3)jaunatnes informācijas sistēmas pilnveide, nodrošinot informācijas koordināciju starp jaunatnes politikas īstenošanā iesaistītajām personām un jauniešu informētības palielināšanu; 4)starptautiskās sadarbības koordinācija, kas nodrošina Latvijas jaunatnes politikas rezultātu izplatīšanu, labās prakses apmaiņu un saskaņotību ar starptautiskās jaunatnes politikas nostādnēm.
Lai nodrošinātu jaunatnes politikas koordināciju, 2004.gadā tikai izveidota Jaunatnes politikas koordinācijas padome ar Ministru prezidenta 2005.gada 24.marta rīkojumu Nr.188 „Par Jaunatnes politikas koordinācijas padomes personālsastāvu” saskaņā ar 2004.gada 30.novembra Ministru Kabineta noteikumiem Nr.1001 „Jaunatnes politikas koordinācijas padomes nolikums”. Jaunatnes politikas koordinācijas padomes mērķis bija veicināt jaunatnes politikas attīstību un īstenošanu valstī un jaunatnes iesaistīšanu lēmumu pieņemšanas procesā. Kopš Jaunatnes politikas koordinācijas padomes izveidošanas līdz 2008.gada beigām ir notikušas 6 sēdes. Saistībā ar Jaunatnes likuma stāšanos spēkā 2009.gada 1.janvārī Jaunatnes politikas koordinācijas padomi aizstāja Jaunatnes konsultatīvā padome, kuras nolikumu apstiprināja MK 2008.gada 2.decembra sēdē. Padomes uzdevums ir izvērtēt situāciju jaunatnes politikas īstenošanā un sniegt ieteikumus ministrijai par prioritārajiem virzieniem jaunatnes politikā. Lai nodrošinātu viedokļu apmaiņu ar jaunatnes organizācijām, 2005.gada 6.jūlijā ar bērnu un ģimenes lietu ministra rīkojumu Nr.1-9.1/20 tika izveidota Nacionālā jaunatnes lietu konsultatīvā komisija, kura 2007.gadā tika reorganizēta. Ar 2007.gada 28.februāra bērnu un ģimenes ministra rīkojumu Nr.1.-9.1/9 tika izveidota Jaunatnes organizāciju konsultatīvā komisija, kuras sastāvā ietilpst 12 jaunatnes organizāciju deleģēti pārstāvji. Jaunatnes organizāciju konsultatīvā komisija ir konsultatīva institūcija, kas izveidota, lai nodrošinātu jaunatnes organizāciju līdzdalību jaunatnes politikas plānošanā, īstenošanā, novērtēšanā un analīzē, kā arī nodrošinātu mērķtiecīgu un efektīvu jaunatnes politikas attīstību.
Attīstības plānošanas sistēma jaunatnes politikā
Kā pirmais Latvijas jaunatnes politikas attīstības plānošanas dokuments tika izstrādāta Jaunatnes politikas valsts programma 1998.-2002.gadam, kuru pieņēma zināšanai Ministru Kabineta 1998.gada 10.marta sēdē, bet papildu valsts budžeta finansējumu programmas izpildei nepiešķīra. Pirmo Jaunatnes politikas valsts programmu izstrādāja Izglītības un zinātnes ministrija, Jaunatnes politikas valsts programmas 1998.-2002.gadam izvērtējums, kuru veica Izglītības un zinātnes ministrijas izveidota un apstiprināta starpministriju darba grupa, liecina, ka liela daļa uzdevumu netika izpildīti, vai tika izpildīti daļēji, jo netika piešķirts valsts budžeta finansējums aktivitāšu izpildei. Savukārt 2002.gada 19.marta Ministru Kabineta sēdē tika apstiprināta Izglītības un zinātnes ministrijas izstrādātā Valsts Jaunatnes politikas koncepcija, kuras mērķis bija radīt priekšnoteikumus vienotas un ilgtspējīgas jaunatnes atbalsta sistēmas izveidei un attīstībai visos publiskās pārvaldes līmeņos, kā arī veidot sabiedrības izpratni par jaunatnes politikas būtību un nozīmīgumu sabiedrības integrācijas procesu veicināšanā.
2004.gadā tika izstrādāta Jaunatnes politikas valsts programma 2005.-2009.gadam. Atbilstoši Valsts Jaunatnes politikas koncepcijai un Jaunatnes politikas valsts programmai 2005.-2009.gadam, tika izstrādāta Jaunatnes politikas valsts programma attiecīgam gadam, kurā tika noteiktas konkrētas prioritātes un uzdevumi, kas ir jāveic, lai tiktu īstenoti minētajos dokumentos izvirzītie mērķi. 2008.gadā Bērnu, ģimenes un sabiedrības integrācijas lietu ministrijas darbības rezultātā tika izstrādātas Jaunatnes politikas pamatnostādnes 2009.-2018.gadam (apstiprinātas ar 2009.gada 20.aprīļa Ministru Kabineta rīkojumu Nr. 246), kas ir ilgtermiņa politikas plānošanas dokuments turpmākajiem 10 gadiem, kura mērķis ir panākt saskaņotas jaunatnes politikas īstenošanu un tās koordināciju, identificēti prioritārie rīcības virzieni un politikas, darbības rezultāti, izstrādāts attīstības redzējums saistībā ar jauniešu dzīves kvalitāti un jaunatnes politikas īstenošanu. Pamatnostādnes aizstāj 2002.gadā apstiprināto Valsts jaunatnes politikas koncepciju un pamatojoties uz pamatnostādnēm, izstrādāta Jaunatnes politikas valsts programma 2009.-2013.gadam, kurā paredzēti konkrēti pasākumi pamatnostādnēs noteiktā mērķa un uzdevumu īstenošanai.
Jaunatnes politikas tiesiskais ietvars
Darbs pie likumprojekta „Jaunatnes likums” tika uzsākts 2002.gadā. 2005.gada 4.augustā likumprojekts tika izsludināts Valsts sekretāru sanāksmē un 2006.gada 28.februārī Ministru Kabineta sēdē tika atbalstīta likumprojekta iesniegšana Saeimā. Pēc vairāk kā divu gadu diskusijām Saeimā, 2008.gada 8.maijā likumprojektu pieņēma Saeima un tas stājās spēkā 2009.gada 1.janvārī.
Jaunatnes likuma mērķis ir uzlabot jauniešu - personu vecumā no 13 līdz 25 gadiem - dzīves kvalitāti, veicinot viņu iniciatīvas, līdzdalību lēmumu pieņemšanā un sabiedriskajā dzīvē, kā arī atbalstot darbu ar jaunatni. Jaunatnes likums nosaka jaunatnes politikas īstenošanā iesaistītās personas un to kompetenci šīs politikas jomā, jauniešu līdzdalību jaunatnes politikas izstrādē un īstenošanā, kā arī pamatprincipus finansējuma piešķiršanai jauniešu iniciatīvām, līdzdalībai lēmumu pieņemšanā un sabiedriskajā dzīvē, kā arī darbam ar jaunatni. Jaunatnes likumā noteikts jaunieša vecumposms, kā arī kritēriji, pēc kuriem biedrība uzskatāma par jaunatnes organizāciju. Jaunatnes likumā uzsvērts, ka valstij un pašvaldībai ir jāveicina jauniešu neformālo izglītību, brīvprātīgo darbu, fiziskās aktivitātes un iesaistīšanos kultūras dzīvē kā būtiskus brīvā laika lietderīgas izmantošanas veidus. Vienlaikus Jaunatnes likums nosaka, ka pašvaldībā strādājošos jaunatnes lietu speciālistus jāapmāca Ministru kabineta noteiktā kārtībā.
Jaunatnes likuma ieviešanai izstrādāti trīs Ministru Kabineta noteikumi:
2008.gada 16.decembrī Ministru Kabineta pieņemtie noteikumi Nr. 1018 „Kārtība, kādā piešķir valsts budžeta finansējumu, kas paredzēts, lai veicinātu jauniešu iniciatīvu un līdzdalību lēmumu pieņemšanā un sabiedriskajā dzīvē, kā arī darbam ar jaunatni” tika izstrādāti saskaņā ar Jaunatnes likuma 12. pantu, kas paredz, ka valsts budžeta līdzekļu piešķiršanas kārtību projektiem, kuru mērķis ir veicināt jauniešu iniciatīvas, līdzdalību lēmumu pieņemšanā un sabiedriskajā dzīvē, kā arī darbu ar jaunatni, nosaka Ministru kabinets. Jaunā kārtība stājās spēkā ar 2009. gada 1. janvāri.
2008.gada 2.decembra Ministru Kabineta noteikumi Nr. 985 ”Jaunatnes konsultatīvās padomes nolikums” nosaka, ka līdz ar nolikuma stāšanos spēkā 2009. gada 1. janvārī līdzšinējo Jaunatnes politikas koordinācijas padomi aizstās Jaunatnes konsultatīvā padome.
Jaunatnes konsultatīvās padomes mērķis ir veicināt saskaņotas jaunatnes politikas izstrādi un īstenošanu, kā arī sekmēt jauniešu līdzdalību lēmumu pieņemšanā un sabiedriskajā dzīvē. Jaunatnes konsultatīvās padomes uzdevums ir izvērtēt situāciju jaunatnes politikas īstenošanā un sniegt ieteikumus ministrijai par prioritārajiem virzieniem jaunatnes politikā. Jaunatnes konsultatīvajā padomē tiek pārstāvēti valsts pārvaldes, pašvaldību un jaunatnes organizāciju deleģēti pārstāvji un jaunatnes organizāciju deleģētie pārstāvji veidos vismaz pusi no Jaunatnes konsultatīvās padomes sastāva.
2006.gadā tika uzsākts darbs pie projekta „Jaunatnes lietu speciālista profesijas standarts”. 2007.gadā projekts tika iesniegts Izglītības un zinātnes ministrijas izskatīšanai Profesionālās izglītības un nodarbinātības trīspusējās sadarbības apakšpadomē un 2008.gada 21.maijā tas tika saskaņots (2008.gada 21.maija prot.Nr.4, 6.1.apakšpunkts) un profesijas standarts 2009.gada 20.janvārī iekļauts „Profesiju klasifikatorā”.
Profesijas standarts nosaka jaunatnes lietu speciālista pamatfunkcijas, profesionālās darbības veikšanai nepieciešamās kompetences, prasmes un zināšanas. Vairākās pašvaldībās jau ir noteikta persona, kas pilda jaunatnes lietu speciālista pienākumus vai funkcijas. Šīs personas veic darbu ar jaunatni, sadarbojoties ar jaunatnes politikas īstenošanā iesaistītajām personām, izstrādā priekšlikumus jaunatnes politikas pilnveidei, īsteno un koordinē informatīvus un izglītojošus pasākumus, projektus un programmas jaunatnes politikas jomā, sekmē jauniešu pilsonisko audzināšanu, veicina jauniešu brīvprātīgo darbu un līdzdalību lēmumu pieņemšanā un sabiedriskajā dzīvē, konsultē jauniešus jaunatnes politikas jomā, tajā skaitā par pasākumu, projektu un programmu izstrādi un īstenošanu, kā arī veicina jauniešu personības attīstību.
Darba ar jaunatni īstenošana pašvaldībās
Pašvaldība, pildot savas funkcijas, piedalās valsts jaunatnes politikas īstenošanā. Pašvaldība var izstrādāt arī vietēja līmeņa dokumentus jaunatnes politikas jomā. Pašvaldība var izveidot institucionālu sistēmu, lai nodrošinātu darbu ar jaunatni, nosakot atbildīgo institūciju vai ieceļot jaunatnes lietu speciālistu — personu, kas plāno, veic un koordinē darbu ar jaunatni, izveidojot jaunatnes lietu konsultatīvo komisiju vai paredzot citu kārtību, kādā veicams darbs ar jaunatni. Institucionālo sistēmu darbam ar jaunatni pašvaldībā veido darbā ar jaunatni iesaistītās personas, pašvaldības iestādes, kas nodrošina jauniešu brīvā laika lietderīgu izmantošanu (piemēram, jauniešu centri, bērnu un jauniešu centri, brīvā laika centri, dienas centri, jauniešu istabas mikrorajonos), kā arī citas pašvaldības iestādes, kas atbild par darba ar jaunatni īstenošanu (piemēram, sociālais dienests, izglītības iestādes, policija u.c.).
Tā kā jaunatnes politika ir starpnozaru politika, to ietekmē dažādi darbības virzieni, līdz ar to atbalstu darbam ar jaunatni pašvaldībās sniedz pastarpināti dažādas valsts pārvaldes institūcijas atbilstoši savai kompetencei.
Latvijā darbojas jau 39 jauniešu centri, kas laikā no 2004. līdz 2008.gadam tika izveidoti ar Bērnu, ģimenes un sabiedrības integrācijas lietu ministrijas finansiālu atbalstu. Paralēli šo jauniešu centru izveidei pašvaldības ir atvērušas vēl 42 jauniešu centrus. Kopā Latvijā šobrīd ir 81 jauniešu centrs.
Jauniešu centrs ir viens no pašvaldības darba ar jaunatni īstenošanas instrumentiem un institucionālās sistēmas darbam ar jaunatni sastāvdaļām. Jauniešu centrs ir īpaši nozīmīgs posms starp „neaktīvo” un „aktīvo” jaunieti, tā ir vieta, kurā jauniešiem ar dažādām interesēm un dzīves pieredzi ir pieejama draudzīga, atvērta un atbalstoša vide. Jauniešu centrs jaunatnes jomā sadarbojas ar jaunatnes politikas īstenošanā iesaistītajām personām (tajā skaitā dažādām pašvaldību institūcijām, jaunatnes organizācijām, kā arī ar valsts pārvaldes iestādēm).
Vairākumā pašvaldību nav atbildīgo par darbu ar jaunatni gan finansiālu resursu, gan cilvēkresursu trūkuma dēļ. Pašvaldības jaunatnes lietu koordinatoriem (jaunatnes lietu speciālistiem) ir būtiska loma jaunatnes politikas īstenošanā pašvaldībā. Pēc 2008.gadā Bērnu, ģimenes un sabiedrības integrācijas lietu miinistrijas veiktās pašvaldību aptaujas Latvijā ir 68 pašvaldību jaunatnes lietu koordinatori, kas atbilst vai daļēji atbilst izstrādātam pašvaldību jaunatnes lietu speciālistu rekomendētam uzdevumu aprakstam. Lai pilnveidotu darbā ar jaunatni iesaistīto personu darbību, tiek organizēti darba un pieredzes apmaiņas seminārus par dažādām aktuālām tēmām.
Jaunatnes lietu speciālists veic darbu ar jaunatni, sadarbojoties ar jaunatnes politikas īstenošanā iesaistītajām personām, izstrādā priekšlikumus jaunatnes politikas pilnveidei, īsteno un koordinē informatīvus un izglītojošus pasākumus, projektus un programmas jaunatnes politikas jomā, sekmē jauniešu pilsonisko audzināšanu, veicina jauniešu brīvprātīgo darbu un līdzdalību lēmumu pieņemšanā un sabiedriskajā dzīvē, konsultē jauniešus jaunatnes politikas jomā, tajā skaitā par pasākumu, projektu un programmu izstrādi un īstenošanu, kā arī veicina jauniešu personības attīstību.
Ar jauniešu centru un pašvaldību jaunatnes lietu koordinatoru (jaunatnes lietu speciālistu) kontaktinformāciju un uzdevumiem, kā arī jaunatnes politikas virzieniem un aktualitātēm jaunatnes jomā Latvijā var iepazīties jauniešu iespēju portālā Jaunatneslietas.lv.
Jaunatnes informācijas sistēmas attīstība
Jaunatnes informācijas sistēmas mērķis ir nodrošināt jauniešiem iespēju laicīgi iegūt viņiem aktuālu informāciju, veidojot jaunatnes informācijas sistēmu kā informācijas tīklojumu, kas pārklāj visu Latviju un ir sasaistīta arī ar līdzīgām informācijas sistēmām Eiropas Savienībā. Latvijā nav izveidota saskaņota, strukturēta un vienota jaunatnes informācijas sistēma, kas nodrošinātu attiecīgi pielāgotas informācijas nonākšanu līdz visiem jauniešiem. Lai panāktu saskaņotu dažādu informācijas avotu darbību jaunatnes jomā, jāizmanto visas valstī esošās iespējas — valsts un pašvaldību informācijas punktus un internetresursus, dažādu speciālistu (sociālie darbinieki, jaunatnes lietu speciālisti, psihologi u.c.), izglītības iestāžu, jaunatnes organizāciju, jauniešu centru un citu jaunatnes iniciatīvu grupu iespējas.
Iesaistot dažāda līmeņa resursus, tiek nodrošināta jauniešiem iespēja atrast informāciju par izglītības iespējām, veselības aprūpi, ar integrāciju darba tirgū saistītiem jautājumiem, par iespējām lietderīgi izmantot brīvo laiku, par līdzdalības iespējām pilsoniskas sabiedrības veidošanā, brīvprātīgo darbu, kā arī par sporta aktivitātēm, sociālo palīdzību un citiem aktuāliem jautājumiem.
Informācijas trūkumus kā būtisks faktors traucē jauniešiem līdzdarboties lēmumu pieņemšanā un sabiedriskajā dzīvē. Jauniešiem ir pieejami dažādi informācijas avoti, bet bieži vien jaunieši neizmanto šos avotus informācijas ieguvei, jo, atsaucoties uz pētījuma “Jauniešu sociālās un politiskās darbības izpēte Latvijā” rezultātiem, tad visbiežāk jaunieši informāciju gūst no draugiem (72%). Salīdzinoši bieži izmantotais informācijas avots ir arī internets (28%), retāk informācija tiek gūta no afišām (19%) un masu medijiem (18%).
Līdz ar to, lai informētu jauniešus un darbā ar jaunatni iesaistītās personas par jaunatnes politikas uzdevumiem, pamatprincipiem un virzieniem, kā arī par jauniešu iespējām, mazinot izpratnes trūkumu par neformālo izglītību, brīvprātīgo darbu un citām sabiedriskajām aktivitātēm, 2007. gada 29. novembrī tika atklāts BM izveidotais jauniešu iespēju portāls Jaunatneslietas.lv
Starptautiskā sadarbība jaunatnes politikā
Starptautiskā sadarbība jaunatnes jomā ir viens no būtiskākajiem mehānismiem, kā veicināt valsts jaunatnes politikas kvalitatīvu izstrādi un īstenošanu saistībā ar kopējo ES dalībvalstu jaunatnes politikas attīstības virzieniem. Viens no būtiskākajiem ieguvumiem, īstenojot starptautisko sadarbību jaunatnes jomā, ir labās prakses piemēru apmaiņa, kuru analīzes un ieviešanas rezultātā ar minimāliem resursiem ir iespējams sasniegt lielāku ieguvumu.
Sākot ar 2009. gada 1.jūliju starptautisko sadarbību jaunatnes nozarē Latvijā koordinē Izglītības un zinātnes ministrija, koordinējot gan institucionālo sadarbību jaunatnes jomā starptautiskajās institūcijās, piemēram, Eiropas Savienībā un Eiropas Padomē, gan divpusējo un daudzpusējo sadarbību. Starptautisko sadarbību atsevišķos jaunatnes politikas virzienu ietvaros īsteno visas jaunatnes politikas izstrādē un īstenošanā iesaistītās personas.
Būtiskākie starptautiskās sadarbības mērķi jaunatnes jomā ir šādi:
Eiropas Savienības līmeņa jaunatnes politikas tiesiskais pamats ir 1957. gada 25. martā Romā parakstītais Eiropas Kopienas dibināšanas līgums, kurā ir ietverta šāda sadaļa — „Sociālā politika, izglītība, arodapmācība un jaunieši” (XI sadaļa, bijusī VIII sadaļa), kam Latvija pievienojās iestājoties Eiropas Savienībā.
Saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma XI sadaļā minēto, Eiropas Savienības jaunatnes politikā netiek izdotas direktīvas vai regulas, bet pilnīgi tiek respektēta dalībvalstu rīcība Eiropas Savienības kopējo mērķu īstenošanā. Tādēļ tiesību aktiem jaunatnes jomā, kas tiek pieņemti Eiropas Savienības līmenī, ir ieteikuma raksturs, un balstoties uz šajos tiesību aktos noteikto katrai valstij ir jātiecas sasniegt labākus rezultātus jauniešu apstākļu uzlabošanai nacionālajā līmenī.
Eiropas Komisijas pieņemtās Baltās grāmatas ir dokumenti, kas ietver ieteikumus dalībvalstu pasākumiem konkrētajās politikas jomās. Baltā grāmata „Jauns impulss Eiropas jaunatnei”, kurā ir izklāstītas pamatnostādnes Eiropas sadarbībai jaunatnes jomā, tika pieņemta 2001. gada novembrī. Pamatojoties uz Balto grāmatu „Jauns impulss Eiropas jaunatnei” 2002.gada jūnijā tika pieņemta Padomes rezolūcija atvērtās koordinācijas metodes ieviešanai jaunatnes politikas sadarbībā. Šī metode dod iespēju Eiropas Savienības dalībvalstīm sasniegt konkrēti definētus kopējos mērķus kopīgiem spēkiem. Jaunatnes lietu sadarbībā atvērtās koordinācijas metode ir visdemokrātiskākā no visiem atvērtās koordinācijas metodes procesiem.
2002. gada 27. jūnijā Padome pieņēma rezolūciju par atvērto koordinācijas metodi kā jaunu pieeju jaunatnes politikas sadarbības jomai un vienlaicīgi apstiprināja četras tematiskās prioritātes:
2003. gadā 25. novembrī Padome pieņēma rezolūciju par kopīgiem mērķiem jauniešu līdzdalības un informācijas jomā, savukārt 2004. gada 15. novembrī Padome pieņēma rezolūciju par kopējiem mērķiem jauniešu brīvprātīgajam darbam.
Izglītības un zinātnes ministrija ir atbildīga arī par sadarbību Eiropas Padomes līmenī jaunatnes jomā. Ministrija ir pārstāvēta Eiropas Padomes Eiropas Jaunatnes direktoru komitejā, kas ir būtisks mehānisms Eiropas padomes sadarbības īstenošanai jaunatnes jomā. Eiropas Padome jaunatnes jomā nodrošina plašu metodoloģisko atbalstu un dažādus informatīvos materiālus, kā arī apmācības un dažādus informatīvos tīklojumus, kas resursu trūkuma dēļ netiek Latvijā izmantoti pilnībā. Latvija nav pārstāvēta Eiropas Padome Eiropas Jaunatnes Centru Tīklā (European Network of Youth Centrs), kurā aktīvi līdzdarbojas sešpadsmit Eiropas Padomes valstis. Tas ir tīkls, kura ietvaros darbojas dalībvalstu atbildīgās institūcijas, kas koordinē jaunatnes politiku un jauniešu centru izveidi. Tā ietvaros darbojas Eiropas Jaunatnes centru tīkla birojs, kas attīsta vietējo jauniešu centru sadarbību, metodoloģisko atbalstu, veicina apmaiņas, apmāca jauniešu centru darbiniekus un īsteno dažādus projektus tīkla ietvaros.
Savukārt 2009. gada 27. aprīlī Eiropas Komisija publicēja paziņojumu „Eiropas Savienības jaunatnes stratēģija — ieguldīt jaunatnē, iesaistīt jauniešus”, kas papildina atjaunināto sociālo programmu, ko Eiropas Komisija izziņoja 2008. gadā. Šīs stratēģijas mērķi ir piedāvāt plašākas iespējas jauniešiem izglītības un nodarbinātības jomā, veicināt sabiedrības atvērtību pret jauniešiem un sekmēt īstenu līdzdalību un veicināt solidaritāti starp jaunatni un sabiedrību.
Jaunajā Eiropas Savienības jaunatnes politikas stratēģijā “Ieguldīt jaunatnē, iesaistīt jauniešus” atzīts, ka jaunieši ir viena no visneaizsargātākajām sabiedrības grupām, īpaši pašreizējos ekonomikas un finanšu krīzes apstākļos un novecojošā sabiedrībā jaunieši ir vērtīgs resurss. Tās īstenošanas pamatā tiks izmantota starpnozaru pieeja, kā arī veiktas īstermiņa un ilgtermiņa rīcības saistībā ar svarīgākajām politikas jomām, kas skar Eiropas jauniešus, jo īpaši jauniešu izglītību, nodarbinātību, radošumu un uzņēmējdarbību, sociālo iekļautību, veselību un sportu, pilsonisko līdzdalību un brīvprātīgo kustību. Līdz ar to Eiropas Savienības ilgtspējīgas attīstības stratēģijā nepieciešams uzsvērt jaunatnes dimensiju, ņemot vērā minētajā stratēģijā minētos izaicinājumus.
Gustavs Noske
Gustavs Noske ( — ) bija Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas politiķis. No 1919. līdz 1920. gadam bija pirmais Reihsvēra ministrs (aizsardzības ministrs). Iemantojis atpazīstamību ar to, ka pēc Pirmā pasaules kara apspieda vairākas kreiso spēku sacelšanās dažādos Veimāras republikas rajonos, nepieļaujot Oktobra revolūcijas notikumu atkārtošanos Vācijā.
Biogrāfija
Dzimis Brandenburgā. Pēc profesijas bijis grozu pinējs. Politisko karjeru uzsācis kā viens no arodbiedrību kustības dalībniekiem. Vairāku politisko avīžu žurnālists un redaktors. Kā Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas biedrs 1906. gadā Noske tika ievēlēts Reihstāgā. Reihstāgā darbojies līdz 1918. gadam. Specializējies militārās un koloniālās politikas jomā.
Noske tika uzskatīts par pragmatisku un mērenu uzskatu cilvēku, tomēr daudzi viņa partijas biedri pauda sašutumu par viņa nostāju dažādos jautājumos, piemēram, par to, ka viņš parlamenta balsojumā atbalstīja jaunu karakuģu būvi, lai arī sociāldemokrāti ieturēja stingru pretkara pozīciju. Noske paskaidroja šo savu lēmumu ar to, ka tas dos darbu ostu strādniekiem.
Izveidojoties pirmajai Veimāras republikas valdībai 1919. gadā, Noske ieņēma Reihsvēra ministra posteni. Pazīstams ar to, ka apspieda komunistu un citu kreiso spēku sacelšanās 1919. gada sākumā. No 1919. gada 10. janvāra līdz 17. janvārim viņš ļāva brīvkorpusiem kopā ar Reihsvēra karavīriem, kurus komandēja ģenerālis Litvics, apspiest spartakistu sacelšanos. Sacelšanās līderi Roza Luksemburga un Kārlis Lībknehts tika nošauti. 1920. gadā viņu amatā nomainīja Oto Geslers neilgi pēc Kapa puča.
Kopš 1920. gada bija Hannoveres provinces galva. Pēc nacistu nākšanas pie varas tika atcelts no šī amata (1933. gadā). 1944. gadā viņu arestēja Gestapo aizdomās par dalību 20. jūlija atentātā pret Ādolfu Hitleru. Kara beigās viņu atbrīvoja sabiedroto spēki. Noske 1946. gadā nomira, gatavojoties lekciju tūrei ASV.
Lielais, resnais melis
Lielais, resnais melis (en, stilizēti — lielais RESNAIS melis) ir 2002. gada ASV kinokomēdija. Filmas režisors ir Šons Levijs un šī ir viņa debijas filma. Filmas galvenajā lomā ir aktieris un motosportists Frenkijs Munizs un Pols Džamati.
Sižets
Džeisons Šepards ir zēns, kam visa dzīve sastāv no meliem. Situācijā, kad Džeisonam ir izvēle — uzrakstīt sacerējumu, vai mācīties vasaras skolā, viņš uzraksta sacerējumu par lielo resno meli. Viņš avarē uz divriteņa un savtīgs filmu režisors Mārtijs Volfs nozog viņam sacerējumu, un uztaisa no tā filmu. Taču Džeisons netaisās padoties. Viņš ar draudzeni aizbrauc uz Holivudu, un dara visu, lai pierādītu, ka vienreiz mūžā viņš beidzot nemelo.
Ilga Kreituse
Ilga Kreituse (dzimusi Ilga Grava, pēc pirmajām laulībām Ilga Gore, Tērvetē) ir latviešu politiķe, vēsturniece. Bijusi 6. Saeimas priekšsēdētāja, 5. un 6. Saeimas deputāte.
Biogrāfija
Ilga Kreituse ir dzimusi Tērvetē. Vēlāk kopā ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi Jūrmalā. 1970. gadā beigusi Jūrmalas 3. vidusskolu.
No 1972. līdz 1977. gadam Ilga Kreituse studēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē. No 1977. gada līdz 1980. gadam — aspirantūrā Maskavas Valsts universitātē.
1982. gadā aizstāvēja disertāciju "Par matemātisko metožu izmantošanu vēstures zinātnē". Pēc atgriešanās Latvijā strādā LVU Vēstures un filozofijas fakultātē, Partijas vēstures institūtā un Zinātņu Akadēmijas Vēstures institūtā. Strādājusi par skolotāju Rīgas 1. ģimnāzijā.
Pirmās laulības ar LKP CK kultūras nodaļas vadītāja Aivara Gora dēlu vēsturnieku Jāni Gori. Padomju laikos un 20. gadsimta 90. gadu sākumā publicējusies kā Ilga Gore.
Ievēlēta 5. Saeimā no Demokrātiskās centra partijas saraksta. Pēc Demokrātiskās centra partijas un Demokrātiskās partijas "Saimnieks" apvienošanās 6. Saeimas vēlēšanās startēja no DPS saraksta, tika ievēlēta Saeimā. Saeimas priekšsēdētāja no 1996. gada decembra līdz 1997. gada septembrim. 1996. gadā kandidēja valsts prezidenta vēlēšanās, ieņēma otro vietu aiz atkārtoti ievēlētā Gunta Ulmaņa. 1996. gada septembrī izstājās no DPS frakcijas, darbu 6. Saeimā turpināja kā frakcijām nepiederoša deputāte.
Pēc Demokrātiskās partijas Saimnieks sašķelšanās kopā ar vīru Aivaru Kreitusu kļuva par jaunizveidotās Darba partijas līderiem. 1998. gadā notikušajās 7. Saeimas vēlēšanās Ilga Kreituse startēja apvienotajā Darba partijas, Latvijas Zaļās partijas un Kristīgi Demokrātiskās savienības sarakstā, kas neguva nepieciešamo atbalstu iekļūšanai Saeimā. 2001. gadā ievēlēta Rīgas domē, bet no mandāta atteicās par labu A. Kreitusam. 9. Saeimas vēlēšanās kopā ar Darba partiju piedalījās LSDSP sarakstā, kas nepārvarēja 5% barjeru.
Marduks
Marduks bija babiloniešu dievu dievs, Bābeles aizbildnis senajā Divupē.
Dienas maksa
Dienas maksa ir latviešu rotaļdziesma.
Rotaļnieki sastājas divos apļos — katrs aplis dziedādams iet uz savu pusi. Atskanot "Trā-rā!", apstājas viens pret otru un par dziedāšanu "maksā", plaukšķinot viens pret otra plaukstām. Nākamos pantus atkal visi iet apļos un rāda visas darba kustības (šeit nav aprakstītas, tās var arī improvizēt), atskanot piedziedājumam — "Trā-rā! Radirā, radirā-rā!".
Vampanoagi
Vampanoagi (pazīstami arī kā pokanoketi un Filipa indiāṇi) ir Ziemeļamerikas indiāņu cilts, kas 17.gs. apdzīvoja mūsdienu Masačūsetsas štata dienvidu un Rodailendas štata austrumu teritorijas, kā arī blakus esošās Martas Vainjardas, Nantuketas un Elizabetes salas. Vārds "vampanoagi", jeb vaban-noak ir kaimiņu cilšu dots nosaukums un tulkojas kā "austrumu (jeb rītausmas) tauta (ļaudis)." Vaban, no kā atvasināts vampan, tulkojas kā "austrumi" un noak - "viņi dzīvo." Tādējādi "viņi dzīvo austrumos (uz austrumiem no mums)." Paši vampanoagi sevi dēvēja par pokanoketiem, kas nozīmē "līču ļaudis."
Kopskaits
Ap 1600 g. vampanoagu skaits sasniedza aptuveni 12 000, no kuriem 8000 apdzīvoja kontinentālo daļu un 4000 minētās salas. Eiropiešu ievazāto slimību rezultātā kontinentālajā daļā 1675. g. bija atlicis vairs tikai 1000 vampanoagu, un tikai 400 šās cilts pārstāvju pārdzīvoja Karaļa Filipa karu. Salās dzīvojošās kopienas bija vairāk izolētas, un tām 17. gadsimta epidēmijas bija mazāk postošas. Koncentrēti Masačūsetsas dienvidaustrumos, vampanoagi skaitliski lēnām pieauga. Izdzīvoja arī Martas Vainjardas salas kopiena. Savukārt Nantuketas salā nezināma sērga 1763. g. nogalināja gandrīz visus tās pamatiedzīvotājus, un pēdējais nantukets nomira 1855. g. Mūsdienās ir nedaudz vairāk kā 2000 vampanoagu, kuri organizēti piecās atsevišķās kopienās. Taču tikai divas no tām ir Federālās valdības oficiāli atzītas, - Mašpī vampanoagi (Mashpee Wampanoag Tribe, 1100 locekḷu), konsolidējušies Masačūsetsas dienvidaustrumos, un Akuinahas kopiena (Aquinnah Wampanoag Tribe, 2000. g. reğistrēta 91 persona) Marthas Vainjardas salas rietumos. Vienīgi Akuinahas vampanoagiem gadsimtu gaitā ir izdevies saglabāt rezervātu.
Valoda
Vampanoagu valoda pieder pie algonkinu valodu saimes austrumalgonkinu atzara. Valoda pakāpeniski izzuda 19. gadsimtā, taču mūsdienās daļa vampanoagu mēğina to atdzīvināt, lai tā atkal kļūtu par saziņas līdzekli cilts locekḷu starpā. Saskaņā ar "Vampanoagu Valodas Apgūšanas Projektu" tiek rīkotas valodas apmācības. Nodarbības noris tikai vampanoagu valodā, un tikai vampanoagu indiāņiem ir atļauts tās apmeklēt.
Grupas jeb apakšciltis
Vampanoagu cilti veidoja vismaz 30 grupas jeb apakšciltis. Katru grupu vadīja vietējie sačemi, kuri atzina cilts augstākā sačema jeb masasoita autoritāti. Kontinentālajā daļā nozīmīgākās grupas bija Nauseti, Patukseti, Pokaseti. Nauseti, lai arī uzskatāmi kā atsevišķa cilts, nepārprotami atzina savu piederību vampanoagu konfederācijai.
Kultūra
Vampanoagu pamatnodarbošanās bija zemkopība. Vasarā lielāka uzmanība bija veltīta piekrastes zvejniecībai un citu jūras produktu ievākšanai, tāpēc šajā gadalaikā vampanoagu ciemati koncentrējās gar piekrasti. Pēc ražas novākšanas indiāņi devās iekšzemē un sadalījās atsevišķās ģimenēs, vairāk laika atvēlot medībām. Vampanoagu konfederāciju vadīja sačemi, kuri pakļāvās augstākajam sačemam. Kaut būdams privilēģātākā stāvoklī, viņš strādāja kā ikviens cilts loceklis, nodrošinot sevi un savu ģimeni ar visu nepieciešamo. Nebija nekā neparasta, ja sačema pienākumus pildīja sieviete.
Concordia Rigensis
Concordia Rigensis ir Rīgā dibināta un šobrīd Hamburgā pastāvoša vācbaltiešu studentu korporācija. Tās devīzes ir: Wahr und treu, kuhn und frei (Patiess un uzticīgs, drošs un brīvs) un Viribus unitis (Kopīgiem spēkiem).
Vēsture
Concordia Rigensis dibināta 1869. gadā kā Rīgas Politehnikuma korporācija Concordia. 1871. gadā piedalījās Rīgas šaržēto konventa dibināšanā. 1880. gadā no korporācijas izstājās vairāki latviešu studenti, kuri vēlāk piedalās latviešu studentu korporācijas Selonija izveidē. 1891. gadā pieņēma nosaukumu Concordia Rigensis. Pirmā pasaules kara gados, korporācija kopā ar Rīgas politehnikumu evakuējās uz Maskavu.
1920. gadā atsāka darbību Latvijā un tika reģistrēta pie Latvijas Universitātes. Vairākas reizes, protestējot pret dažādiem lēmumiem, uz laiku izstājusies no Latvijas studentu korporāciju Prezidiju Konventa (P!K!). 1930. gadu sākumā kopā ar pārējām baltvācu korporācijām, demonstratīvi izstājās no P!K!, protestējot pret prasību P!K! sēdēs lietot tikai latviešu valodu. 1932. gadā, pēc LU padomes lēmuma, kā korporācija slēgta. Turpināja pastāvēt kā biedrība, saglabājot korporācijas nosaukumu un iekšējo uzbūvi. 1939. gada novembrī ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu slēgta, visiem biedriem izceļojot uz Vāciju. Pēc izceļošanas lielākā biedru daļa turpināja studijas Pozenes Universitātē.
Pēc Otrā pasaules kara Concordia Rigensis filistri izlēma atjaunot korporācijas darbību Hamburgā. 1956. gadā tika uzņemti pirmie 5 jaunie biedri (fukši). Kopš 1989. gada korporācijai pieder savs nams Tarpenbekstrasse 140 Hamburgā.
Biedri
Concordia Rigensis bija baltvācu studentu korporācija, kas apvienoja vācu izcelsmes studentus. Nevāciešiem iestāšanās korporācijā nozīmēja drošu pārvācošanos. 1929.gadā korporācijā bija 186 biedri. Savukārt 2009.gadā 102 biedri.
Ejiet bērni klausītiesi
Ejiet bērni klausītesi ir tautasdziesma. To parasti dzied Ziemassvētkos.
Es mācēju danci vest
Es mācēju danci vest ir latviešu tautasdziesma.
Jānis Liepiņš
Jānis Liepiņš var būt:
Planēta X
Planēta X ir hipotētiska planēta Saules sistēmas ārējā daļā aiz Neptūna orbītas. Tās meklējumi sākās pēc Neptūna atklāšanas 1846. gadā un kulmināciju sasniedza 20. gadsimta sākumā, kad Persivals Lovels pamatoja tās iespējamo eksistenci. Lovela hipotēze balstījās uz Urāna un Neptūna orbītas neatbilstību tās aprēķinātajai orbītai, līdz ar to tika izvirzīta doma, ka to orbītas ietekmē vēl kāda liela gāzu planēta.
Amerikas bibliotēku asociācija
Amerikas Bibliotēku asociācija (angļu: American Library Association; ALA) ir vecākā un lielākā bibliotēku asociācija pasaulē, kurā ir iekļautas asociācijas no dažādām pasaules valstīm. Tā ir dibināta 1876. gadā Filadelfijā, Amerikas Savienotajās Valstīs. ALA strādā, lai sekmētu un uzlabotu bibliotekāra profesiju un bibliotēku pakalpojumus. ALA nodrošina būtiskus pakalpojumus un produktus visām asociācijām, un nodarbojas ar izdevējdarbību, rīko konferences, izstrādā standartus un direktīvas, veic pētījumus, statistiku, piešķir apbalvojumus un stipendijas.
Vēsture
ALA tika izveidota 1876. gadā – Amerikas Savienoto Valstu simtgadē – Filadelfijā Pensilvānijas Vēstures biedrības (The Pennsylvania Historical Society) konferencē. Šī konference tika organizēta pēc 1853. gada sanāksmes Ņujorkā, ko vadīja izdevējs Čārlzs B. Nortons (Charles B. Norton), Ņujorkas Tirdzniecības bibliotēkas (New York Mercantile Library) bibliotekārs Hastings Grants (Hastings Grant), Kalēju organizācijas (Smithsonian Institution) bibliotekārs Čārlzs Dževets (Charles Jewett) u.c. 1853. gadā tika iecelta komiteja, kuras uzdevums bija izveidot konstitūciju un nolikumu, kā arī organizēt otro sanāksmi.
Pilsoņu karš un tā sekas aizkavēja otrās konferences norisi. Pēc tam, līdz ar Amerikas Savienoto Valstu tuvojošos simtgadi, dažādu bibliotēku vadītāji ierosināja bibliotekāru kongresa rīkošanu. 1876. gada 22. aprīlī laikraksta „Publishers Weekly” slejā „Bibliotēku un Bibliogrāfiskie Raksti” (Library and Bibliographical Notes) tika publicēta Džeimsa Jeitsa (James Yates) vēstule, kurā tika komentēts fakts, ka neviens bibliotekāru kongress nav ticis sasaukts. Šo ziņu apsvēra un tālāk virzīja Melvils Duijs (Melvil Dewey). Laikrakstā „Publishers Weekly” tika publicēts sludinājums par plānoto konferenci 1876. gadā.
Kvantu mehānika
Kvantu mehānika, zināma arī kā kvantu fizika un kvantu teorija, ir teorētiskās fizikas nozare, kas papildina un izlabo klasisko mehāniku, īpaši atomu un subatomāru daļiņu līmenī. Tās nosaukums veidots no termina "kvants" (la — ‘cik daudz’), kas fizikā tiek lietots, lai apzīmētu mazākās vienības, kurās kaut kas tiek dalīts.
Amerikas bibliotēku asociācija
Vēsture
Konferences komitejā piedalījās Džastins Vinzors (Justin Winsor) no Bostonas Publiskās bibliotēkas (Boston Public Library), Loids P. Smits (Lloyd P. Smith) no Filadelfijas Bibliotēku kompānijas (Philadelphia Library Company) un Viljamss F. Pūls (William F. Poole) no Čikāgas Publiskās bibliotēkas (Chicago Public Library). Konferenci apmeklēja simt trīs bibliotekāri (deviņdesmit vīrieši un trīspadsmit sievietes). Džastins Vinzors tika ievēlēts par prezidentu (1876-1885), un Melvils Duijs tika ievēlēts par sekretāru.
Kvantu mehānika
Kvantu mehānikā atšķirībā no klasiskās mehānikas ķermenim vienā laikā var noteikt vai nu ātrumu vai stāvokli telpā, bet ne abus vienlaicīgi. Kvantu un klasiskās mehānikas aptuvenu robežu nosaka akcijas tuvums Planka konstantei. Kad akcijas lielums ir tuvs (tātad ļoti mazs) Planka konstantei, klasiskās mehānikas likumi vairs nav piemērojami.
Kvantu fizikas pamats ir Šrēdingera vienādojums.
Amerikas bibliotēku asociācija
Vēsture
1879. gadā ALA tika oficiāli reģistrēta saskaņā ar Masačūsetsas štata likumiem. Dibināšanas hartā tika noteikts mērķis sekmēt valsts bibliotēku intereses, mainot uzskatus, paplašinot redzesloku un veicinot sadarbību visās bibliotēku zinātnes un ekonomikas nozarēs; informējot sabiedrību par bibliotēku ieguldījumiem un uzlabojumiem; attīstīt asociācijas biedru labos nodomus. 1942. gadā harta tika pārstrādāta, kurā kā mērķis tika noteikts sekmēt visu pasaules valstu bibliotēku intereses.
Kvantu mehānika
Kvantu fizikas pamatprincipi
Kvantu fizika balstās uz vairākiem pamatprincipiem. Nozīmīgākie no tiem ir šādi:
Amerikas bibliotēku asociācija
Misija
ALA misija ir nodrošināt bibliotēku un informācijas pakalpojumu un bibliotekāra profesijas attīstības, sekmēšanas un pilnveidošanas vadību, lai uzlabotu zināšanas un nodrošinātu informācijas pieejamību.
Kvantu mehānika
Vēsture
Fizikā 18. gadsimtā pastāvēja uzskats, ka gaisma ir īpašu daļiņu plūsma. Šāds priekšstats par gaismas dabu bija arī Īzakam Ņūtonam un viņa laikabiedriem.
Amerikas bibliotēku asociācija
Misija
Saskaņā ar ALA hartu, ALA ir dibināta, lai sekmētu bibliotēku interešu mērķus visā pasaulē. Lai sasniegtu šo misiju, asociācija ir izvirzījusi noteiktus mērķus un pirmtiesības, to skaitā bibliotēku un informācijas pakalpojumu pilnveidošanu, atbilstošas likumdošanas un finansējuma nodrošināšanu, viedokļa brīvības aizstāvēšanu un bibliotekāra profesijas attīstīšanu.
Kvantu mehānika
Vēsture
Elektromagnētiskā lauka teorijā Džeimss Maksvels un Heinrihs Rudolfs Hercs pierādīja, ka gaismas viļņi ir elektromagnētiskā lauka svārstības, kas izplatās vakuumā vai vielā. Par kvantu mehānikas pirmsākumu uzskata vācu fiziķa Maksa Planka 1900. gadā publicēto darbu par sakarsētu ķermeņu starojumu. Tajā bija daudzas pretrunas ar klasisko mehāniku, tāpēc Planks ieviesa jēdzienu kvants. Kvantu teoriju tālāk attīstīja ne tikai Makss Planks, bet daudzi citi zinātnieki, piemēram, Alberts Einšteins un Nīlss Bors. Tā, pamatojoties uz eksperimentiem, kuri apstiprināja kvantu pastāvēšanu, tika apvienoti viļņu un daļiņu priekšstati par gaismu un elektromagnētisko starojumu. Mūsdienu kvantu mehānikā uzskata, ka starojums ir elektromagnētiskais lauks, kas vakuumā izplatās kā viļņi ar gaismas ātrumu c, un starojuma enerģija ir kvantēta. Katram enerģijas kvantam ir inerce — masa m un impulss p. Kvanta enerģija, masa un impulss mainās atkarībā no elektromagnētiskā viļņa garuma λ jeb tam atbilstošās frekvences ν. Sakarības starp šiem lielumiem ir kvantu fizikas pamatformulas:
Amerikas bibliotēku asociācija
Struktūra
ALA organizācijas struktūra var skaidrot kā ‘asociāciju asociācija’, jo tā ir saistīta ar dažādām bibliotēku asociācijām. ALA struktūra sastāv no ALA Padomes, ALA Valdes, nodaļām, apaļajiem galdiem, komitejām un pievienotām organizāciju filiālēm.
Kvantu mehānika
Vēsture
E = mc
Amerikas bibliotēku asociācija
ALA Padome
ALA Padome ir ALA vadības daļa, ko ir pilnvarojusi ALA Konstitūcija, lai noteiktu asociācijas politiku. Tiesības pārstāvēt ALA Padomi ir tikai ALA biedriem.
ALA vada padome sastāv no simt septiņdesmit pieciem biedriem. ALA direktors ar personālu lielākoties strādā Čikāgas birojā un citos Vašingtonas un Konektikutas birojos.
ALA Valde
ALA Valdes sastāvā ir iekļauts prezidents, ievēlētais prezidents, bijušais prezidents, kasieri un astoņi ALA Padomes ievēlētie biedri. ALA Valdes locekļi strādā trīs gadu periodu, izņemot kasieri, kas strādā četrus gadus. ALA Valde rīkojas saskaņā ar ALA Padomes pārvaldes apstiprināto politiku un programmu.
ALA nodaļas
Katru nodaļu pārstāv izpilddirektors un darbinieki, kas izstrādā programmas un organizē budžetu.
ALA sastāvā ir vienpadsmit nodaļas:
ALA apaļie galdi
ALA apaļajos galdos darbojas ALA biedru grupas, kas izstrādā programmas, izdevumus un sadarbojas ar dažādu bibliotēku jomas interešu grupām.
ALA sastāvā ir astoņpadsmit apaļie galdi:
Divi (filma)
Sižets
Sergejs, topošais mūziķis, nejauši satiek kurlmēmu meiteni Natašu un iemīlas viņā. Viņam ir stipri jāizmainās, lai sagatavotos jaunām attiecībām ar savādākiem un ļoti ievainojamiem ļaudīm. Nataša ir kā ārzemniece vai citplanētiete, ar kuru Sergejam jāmeklē pilnīgi jauna sarunvaloda. Nataša centīgi mēģina izprast viņa mūzikas pasauli. Problēma ir tajā, ka Nataša dzirdi zaudēja kara laikā, un skaņas viņai saistās ar bailēm un sāpēm. Pat simfoniskās mūzikas koncerts viņai ir kā mocības.
Amerikas bibliotēku asociācija
Komitejas
Komitejas pārstāv ALA profesionālās un politiskās intereses.
Komitejās tiek iekļauti asociācijas biedri, lai akreditētu bibliotēku un informāciju studiju programmas, ietekmētu bibliotēku un sieviešu stāvokli bibliotekāra profesijā.
Pievienotās filiāles
ALA Padome balsojot var pievienot kā filiāli kādu asociāciju vai tās apakšvienību. Katra nacionāla vai starptautiska organizācija, kurai ir līdzīgi mērķi, var kļūt par ALA pievienoto filiāli. Organizāciju filiāļu pārstāvji neoficiāli satiekas ALA konferencēs.
Konferences
ALA organizē konferences divas reizes gadā. Janvārī notiek Ziemas vidus sanāksme (Midwinter Meeting) un jūnijā – Ikgadējā sanāksme (Annual Conference). Konferences tiek rīkotas vadības, izglītības un finanšu jautājumiem.
Vāsa (polārstacija)
Vāsa (sv) ir Zviedrijas vasaras polārstacija Antarktīdā. Izvietota Kraula kalnu ziemeļos pie Basena nunataka Princeses Martas krastā. Kopā ar 200 m attālu esošo Somijas polārstaciju Aboa tiek dažkārt saukta par Nordenšeldas (Nordenskiöldbasen) staciju. Vāsa ierīkota 1988./1989. gada sezonā un sastāv no 8 ēkām, kuras var izmitināt 12 cilvēkus. Papildus 18 cilvēkus var izmitināt dzīvojamie moduļi stacijas teritorijā.
Amerikas bibliotēku asociācija
Konferences
Ziemas vidus sanāksme parasti notiek janvārī Čikāgā un ir veltīta finanšu jautājumiem un komitejas darbībām. Ikgadējā sanāksme, kas tiek organizēta jūnijā, ir veltīta izglītības un profesionālajām programmām. Sanāksmes apmeklē tūkstošiem cilvēku no Amerikas Savienotajām Valstīm un ārvalstīm.
Birgers Brūsa
Birgers Brūsa (senskandināvu Birgir Brósa jeb "smaidošais") bija Zviedrijas jarls 1174.-1202. gadā, atbildīgs par jūras karagājieniem. Karojis ar kuršiem un igauņiem. Savas dzīves laikā jarls Birgers spēja nodrošināt mieru Zviedrijā laikā, kad Dānijā un Norvēģijā plosījās pilsoņu kari starp troņa pretendentiem. Jarls zviedru galmā bija augstākais amats pēc karaļa. Jarla svarīgākais pienākums bija sauszemes un jūras karaspēka organizēšana un vadīšana, it īpaši laikā, kad notika karagājieni pret Baltijas jūras austrumu krastā dzīvojošajiem “pagāniem”.
Kvantu mehānika
Vēsture
E = hν
Amerikas bibliotēku asociācija
Izdevējdarbība
ALA izdod grāmatas un periodiskos izdevumus (žurnāli, laikraksti, informatīvie ziņojumi) bibliotēku un informācijas speciālistiem. ALA izdotās grāmatas ir veltītas dažādām bibliotēku un informācijas zinātnes jomām – profesijas atbalsts un vērtība, izglītība, sabiedriskā kārtība, standarti, profesijas attīstība, biedru un organizācijas darbība. Tāpat arī tiek izdotas grāmatzīmes, plakāti un cita veida izdevumus.
Kvantu mehānika
Vēsture
kur h ir Planka konstante.
Alberts Einšteins 1905. gadā, izmantojot kvantu hipotēzi, veiksmīgi spēja izskaidrot fotoelektrisko efektu. Attīstot tālāk Planka ideju, Einšteins pieņēma, ka emitētie kvanti arī pēc emisijas izturas kā patstāvīgi fizikāli objekti. Par šo skaidrojumu Einšteins 1921. gadā saņēma Nobela prēmiju fizikā. 1913. gadā Nīlss Bors, balstoties uz iepriekšējiem pētījumiem kvantu fizikas jomā, izveidoja atoma uzbūves modeli.
1924. gadā franču fiziķis Luijs de Brojī izvirzīja ideju, ka matērijas daļiņām ir viļņu īpašības, tā sauktais de Brojī vilnis. Tas bija jauns etaps kvantu mehānikā. 1925. gadā šveiciešu fiziķis Volfgangs Pauli kvantu mehānikā ieviesa spina jēdzienu. 1926. gadā austriešu fiziķis Ervīns Šrēdingers formulēja matemātisku vienādojumu, kam pakļaujas de Brojī viļņi. Tas ir zināms kā Šrēdingera vienādojums, kas ir visplašāk izmantotais vienādojums kvantu mehānikā. 1927. gadā vācu fiziķis Verners Heizenbergs formulēja tā saukto Heizenberga nenoteiktības principu. 1932. gadā viņš saņēma Nobela prēmiju fizikā "par kvantu mehānikas radīšanu".
Vieni no pirmajiem, kas pētīja kvantu parādības dabā, bija Arturs Komptons, Čandrasekhara Venkata Rāmans un Pīters Zēmanis. Katra vārdā ir nosaukts viens no efektiem — Komptona efekts, Rāmana efekts un Zēmaņa efekts.
Agnozija
Agnozija (no sengrieķu α „ne“ un γνώσις „zināšanas“) ir uztveres traucējumi informācijas apstrādes apakšējos vai augšējos līmeņos, kas rodas galvas smadzeņu traumu jeb bojājumu rezultātā.
Džordžtauna
Džordžtauna var būt:
Allegro do mažorā
Allegro do mažorā (K. 1b) ir taustiņinstrumentu skaņdarbs, kuru 1761. gadā uzrakstīja Volfgangs Amadejs Mocarts. Tas sākotnēji tika iekļauts Mocarta māsas Nannerlas nošu burtnīcā. Šis skaņdarbs ir ļoti īss (aptuveni 15 sekundes), un iespējams, ka to pierakstījis Mocarta tēvs Leopolds Mocarts, jo Mocarts bija tikai piecus gadus vecs.
Somebody That I Used to Know
Somebody That I Used to Know ir austrāliešu-beļģu dziedātāja un dziesmu autora Gotye dziesma, kuras ierakstā ir piedalījusies arī jaunzēlandiete Kimbra. Singls Austrālijā un Jaunzēlandē tika izdots kā trešā albuma Making Mirrors otrais singls. 2011. gada decembrī tas tika izdots Apvienotajā Karalistē, savukārt 2012. gada janvārī — ASV un Īrijā. Dziesmu Gotye ierakstīja savu vecāku mājās Austrālijā. Singls guva lielus komerciālos panākumus, Austrālijas, Apvienotās Karalistes un ASV (Billboard Hot 100), kā arī 23 citu valstu singlu topos dziesma ierindojās 1. vietā. Austrālijā šis ir visu laiku trešais vislabāk pārdotais singls. Singls tika atzīts par gada labāko ierakstu Grammy balvu pasniegšanas ceremonijā 2013. gada februārī.
Landser
Landser bija Vācijas neonacistu rokgrupa, kura darbojās no 1992. līdz 2003. gadam.