cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Refleksmats
Refleksmats (en, de, ru) ir šaha uzdevums, kurā baltie sāk un piespiež melnos pieteikt matu balto karalim noteiktajā gājienu skaitā, bet atšķirībā no pašmata ar papildu nosacījumu, ja kādai no pusēm ir iespēja pielikt matu, tā obligāti jāizmanto. Uzdevumus, kuros šis nosacījums attiecas tikai uz melnajiem, sauc par pusrefleksmatiem.
Refleksmata uzdevumus pieskaita pasaku šaha žanram.
Vēsture
Pirmais refleksmata uzdevumu 1885. gadā sastādījis angļu problēmists Bendžamins Louss. Plašāku popularitāti refleksmati ieguva 20. gadsimtā pirmajā pusē pateicoties Tomasa Dosona un citu pūlēm. Mūsdienās refleksmati guvuši plašu izplatību, šaha problēmisti tos regulāri izmanto pasaku šaha žanra uzdevumu sastādīšanas konkursos. Labākās refleksmata kompozīcijas publicē FIDE Albumi.
Refleksmata notācija
Pierakstot refleksmata risināšanas uzdevumu ir pieņemts lietot šādu saīsinājumu: vispirms raksta latīņu burtu "r", tad mata zīmi # un saīsinājumu noslēdz uzdevuma atrisināšana paredzētais gājienu skaits, piemēram "r#2" nozīmē "refleksmats 2 gājienos".
Slimnīca Ģintermuiža
Slimnīca "Ģintermuiža" ir Valsts SIA, kas atrodas Jelgavā un sniedz psihiatrisko un narkoloģisko palīdzību, kā arī nodrošina sociālās rehabilitācijas pakalpojumus.
Vēsture
Latvijas Republikas valdība 1921. gada 1. aprīlī Tabora un Ģintermuižas iestādes apvienoja un izveidoja valsts slimnīcu "Ģintermuiža". Tika uzbūvētas jaunas ēkas, personāls apmācīts slimnieku aprūpē, pilnveidojās darba terapija, izveidoja galdnieku, kalēju, kurpnieku un grozu pinēju darbnīcas.
Otrā Pasaules kara laikā 1942. gada 8. janvārī nacisti Garajos kalnos netālu no slimnīcas mežā nošāva 443 slimniekus. Pēc kara slimnīcu atjaunoja, svarīgākās ārstniecības metodes bija insulīnterapija un elektrošoks. 1950. gadu vidū psihisko slimību ārstēšanā sāka pielietot pirmos neiroleptiskos preparātus, 1964. gadā atvēra dispansera nodaļu ambulatoriem slimniekiem. 1970. gados uzcēla jaunus slimnīcas korpusus, pacientu gultu skaits sasniedza 1250, slimnīcā bija 18 nodaļas.
2005. gadā slimnīcai pievienoja Jelgavas Narkoloģisko slimnīcu, bet 2006. gadā Rindzeles Narkoloģiskās rehabilitācijas centru. 2006. gadā slimnīcas vadība noslēdza līgumu par valsts galvojumu kredītam 10,5 miljonu latu (14,9 milj EUR) apmērā slimnīcas "Ģintermuiža" ēku un infrastruktūras rekonstrukcijai un renovācijai. Pēc 2009. gada slimnīcas vadībai uzdeva samazināt gultu skaitu no 500 līdz 425.
2011. gada pavasarī pilnībā tika pabeigta slimnīcas nodaļu renovācija.
ES projekti
No 2007. līdz 2013. gadam slimnīca „Ģintermuiža”  īstenoja Eiropas Reģionālās attīstības fonda projektu „Stacionārās veselības aprūpes infrastruktūras uzlabošana VSIA ”Slimnīca „Ģintermuiža””, uzlabojot psihiatriskās palīdzības pakalpojumu kvalitāti un paaugstinot pakalpojumu izmaksu efektivitāti”, bet no 2012. līdz 2014. gadam ESF darbības programmas "Cilvēkresursi un nodarbinātība" projektu „Sociālās rehabilitācijas programmas izstrāde un ieviešana no psihoaktīvām vielām atkarīgām pilngadīgām personām Jelgavā un Jelgavas novadā”.
Kazaņas kremlis
Kazaņas kremlis (ru, tt) ir vēsturisks nocietināts celtņu komplekss, kas atrodas Krievijas Tatarstānas galvaspilsētas Kazaņas centrā pie Kazankas upes ieteces Volgā un viens no pilsētas simboliem. Kazaņas kremlis 2000. gadā tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Tatarstānas prezidenta oficiālā rezidence.
Kazaņas kremļa dibināšānas gads nav zināms. No 12. gadsimta Kazaņas kremlis bija Volgas Bulgārijas cietoksnis. No 1445. līdz 1552. gadam Kazaņas hanistes galvaspilsēta. Tika nopostīta 1552. gadā, kad Ivans Bargais iekļāva Kazaņas hanisti Krievijas caristes sastāvā. Kazaņas kremlis tika atjaunots, iesaistot Pleskavas būvmeistarus. Gadsimtu gaitā Kazaņas kremlis papildinājās ar vairākām celtnēm, tostarp 18. gadsimtā tika uzcelts Sijimbikes sargtornis (Сөембикә манарасы), bet 21. gadsimtā - Kolšerifas mošeja ("Кол Шәриф" мәчете).
Valts Pūce
Valts Pūce (dzimis 1962. gada 7. februārī) ir latviešu komponists un mūziķis, kas strādā, savienojot akadēmiskās mūzikas, popmūzikas un etniskās mūzikas ietekmes.
Biogrāfija
V. Pūces tēvs ir režisors Voldemārs Pūce, māte — teātra aktrise Daila Kukaine-Pūce, viņa vecākais brālis ir aktieris Kaspars Pūce, māsa — Dace, čella skolotāja. Agri zaudējis vecākus. Viņš absolvējis E. Dārziņa speciālo mūzikas skolu (1980) un Latvijas Valsts konservatorijas Kordiriģēšanas nodaļu (1987). Viņa pedagogi konservatorijā bija Juris Kļaviņš, Ilgvars Matrozis un Mendelis Bašs, viņš tajā apguvis arī kompozīciju pie Paula Dambja, Selgas Mences un Pētera Plakida.
Jau studiju laikā vadījis korus Alojā (1980—1984) un Ulbrokā (1986—1994), kā arī vokālo ansambli "Liesma" (1982—1986). No 1986. līdz 1990. gadam strādājis VPTIS k/n par vokālā žanra metodiķi.
1986. gadā nodibinājis kameransambli "Marana", ar kuru kopā iestudējis paša komponētas programmas — dziesmu ciklu ar Aivara Neibarta vārdiem, kameroperu "Šahs" (1989), ciklu "Visādas drazas" (1991) u.c.
2006. gadā V. Pūce nodibināja "Pūces etnogrāfisko orķestri", kura mūzikā nozīmīgas ir etniskās mūzikas ietekmes. Viņš ir sarakstījis mūziku populārajai Dailes teātra izrādei "Šveiks" (1998). 2013. gadā kopā ar Igo sarakstīts dziesmu cikls "Zeme", Igo ir arī tās teksta autors.
Slaideri
«Slaideri» (en) ir amerikāņu zinātniskās fantastikas teleseriāls par ļaudīm, kas atraduši veidu, kā ceļot paralēlajās pasaulēs. Tas sastāv no piecām sezonām un ietver 88 sērijas. Seriāls tika translēts no 1995. līdz 2000. gadam. Pirmās divas sezonas tika filmētas Vankūverā (Kanādā), pārējās trīs — Losandželosā (ASV).
Valts Pūce
Biogrāfija
Precējies ar mūziķi, vēlāk producenti un režisori Daci Pūci. Laulībā dzimis dēls mūziķis Valters Pūce un meita režisore Līva Pūce.
Slaideri
Sižets
Jaunais un talantīgais zinātnieks Kvīns Melorijs, savas mājas pagrabā būvējot antigravitācijas mašīnu, izgudro ierīci, kas, izmantojot uz t.s. Einšteina-Rozena tilta principa radītu tārpeju, spēj savienot paralēlās pasaules. Cauri šādai tārpejai var nokļūt citā realitātē, kas dažkārt var ļoti atšķirties no mūsējās. Ceļotājs nezina, kādā no bezgalīgajām Visuma variācijām viņš nokļūs. Ierīcei ir laika atpakaļskaitīšanas taimeris. Kad iestatītais laiks pagājis, ceļotājs atgriežas savā realitātē. Tārpejas šķērsošana tika nosaukta par "slīdēšanu", no kā arī radies seriāla nosaukums.
Kopā ar fizikas profesoru Maksimilianu Arturo un pārdevēju-konsultanti no kāda veikala elektronikas preču nodaļas Veidu Velsu Kvīns nolemj doties ceļojumā uz citu realitāti, iestatot taimeri uz 5 stundām. Lai tunelis spētu izturēt vairāku cilvēku pārvietošanos, Kvīns palielina ierīces jaudu, kas noved pie tā, ka tārpejā nejauši nokļūst dziedātājs Rembrants Brauns. Ceļotāji nokļūst pasaulē, kurā, iespējams, Zemes rotācijas ass izmaiņas dēļ valda mūžīga ziema. Varoņiem draud bojāeja stindzinošā virpuļviesulī, taču līdz pārvietošanai atpakaļ atlikušas vēl 4 stundas. Kvīns nolemj atcelt iestatīto laiku. Tas ļauj viņiem radīt tārpeju ātrāk, taču tiek pazaudētas īstās realitātes koordinātas, un viņi nonāk kādā citā paralēlajā Visumā, nespējot atgriezties savā realitātē. Viņiem atliek tikai ceļot no pasaules uz pasauli, cerot, ka nākamais tunelis vedīs mājup. Vairākās sērijās viņi tur tiešām nonāk, taču dažādu iemeslu dēļ ceļu nākas turpināt.
Daudzas no pirmo sezonu sērijām tika balstītas uz alternatīvās vēstures koncepciju, piemēram, attēlota pasaule, kurā nekad nav tikušas atklātas antibiotikas.
Seriāla liktenis
No sezonas uz sezonu dažādu iemeslu dēļ mainījās seriāla raksturs. Pēc pirmās sezonas beigšanās seriālu turpināt nebija plānots, taču pēc seriāla cienītāju protestiem Fox Nework nācās veidot otro sezonu. Sākotnēji seriāls bija stingri ieturēts piedzīvojumu un zinātniskās fantastikas žanrā, otrajā sezonā parādījās sērija, kas bija veidota paranormālas mistikas žanrā. Trešās sezonas laikā seriālu atstāja profesora Arturo lomas atveidotājs, radikāli mainījās seriāla stils, un drīz vien tā reitingi bija tik zemi, ka Fox Network seriāla veidošanu pārtrauca.
Pjērs Nkurunziza
Pjērs Nkurunziza (franču un rn, dzimis, miris ) bija Burundijas politiķis un valstsvīrs, no 2005. līdz 2020. gadam bija Burundijas prezidents. Pirms kļūšanas par prezidentu bija hutu sacelšanās līderis. Prezidentūras laikā tika apvainots diktatorismā un cilvēktiesību pārkāpumos. 2015. gadā notika neveiksmīgs valsts apvērsuma mēģinājums, kurš nenoveda pie nopietnām etniskām sadursmēm kā tas valstī bija iepriekš, pirms Nkurunzizas prezidentūras.
Kozārmišleņa
Kozārmišleņa (hu) ir pilsēta Ungārijas dienvidos, Baraņas meģes Pēčas apriņķī, uz dienvidaustrumiem no Pēčas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies 1924. gadā, apvienojot pirmoreiz 1266. gadā minēto Mišleņu un 1332. gadā pieminēto Kiškozāru. Pilsētas tiesības no 2007. gada. Saistībā ar Pēčas tuvumu, 21. gadsimtā piedzīvo strauju iedzīvotāju skaita pieaugumu.
Nemets
Nemets var būt:
Mercosur
Mercosur (no es) jeb Dienvidu kopējais tirgus ir vadošais tirdzniecības bloks Dienvidamerikā, kur piecas dalībvalstis apvieno aptuveni 275,5 miljonus iedzīvotāju. Mercosur tirgus mērķis ir brīva preču plūsma, kapitāla, pakalpojumu, kā arī brīva cilvēku plūsma šajās dalībvalstīs. Mercosur ir trešais lielākais tirdzniecības bloks pasaulē (pēc Eiropas Savienības un NAFTA).
Vēsture
1960. tika dibināta Latīņamerikas brīvā tirdzniecības asociācija, bet kopš 1980. gada Latīņamerikas Integrācijas asociācija (ALADI), kas deviņdesmitajos gados transformējās par Mercosur. 1991. gada 26. martā Argentīna, Brazīlija, Urugvaja un Paragvaja noslēdza līgumu un nodibināja Mercosur, tomēr līgums stājās spēkā tikai 1994. gadā.
2004. gada decembrī tika nolemts dibināt Mercosur Parlamentu un to pārstāvētu 18 pārstāvji no katras dalībvalstis, neatkarīgi no valsts populācijas.
Dalībvalstis
Gadu gaitā mainījās Mercosur dalībvalstu sastāvs. Šobrīd pilntiesīgas dalībvalstis ir Brazīlija, Argentīna, Urugvaja, Paragvaja un Venecuēla. Venecuēla kļuva par pilntiesīgu dalībvalsti 2012. gada 31.jūlijā. Pēc 2012. gada jūnijā valsts iekšienē veiktā apvērsuma uz laiku tika apturēta Paragvajas dalība organizācijā. 2013. gadā Mercosur valstis (Argentīna, Urugvaja, Brazīlija, Venecuēla) paziņoja, ka tās atcels aizliegumu pēc Paragvajas prezidenta Orasio Kartesa inaugurācijas 2013. gada 15. augustā. Neskatoties uz to, Paragvaja paziņoja, ka tā neatgriezīsies Mercosur valstu vidū, kamēr prezidējošās valsts pilnvaras pildīs Venecuēla — līdz 2014. gada jūlijam. Paragvaja iebilda pret Venecuēlas iekļaušanu tirdzniecības blokā, jo uzskatīja, ka tas bijis nelikumīgi, ņemot vērā Mercosur statūtus, kas nosaka, ka visām dalībvalstīm par kādas valsts iekļaušanu blokā jābalso vienbalsīgi un balsojums nedrīkstēja notikt, kamēr Paragvajai bija uz laiku apturēta darbība Mercosur.
Čīle, Bolīvija, Ekvadora, Peru un Kolumbija ir Mercosur asociētie biedri un pretendē kļūt par pilntiesīgām Mercosur dalībvalstīm, tomēr pastāv virkne domstarpību arī biedru vidū. Bolīvijas prezidents Evo Morales ir visai skeptisks par Mercosur organizācijas funkcijām un ir izteicies, ka Andu valstu savienība un Mercosur ir tikai rīki, lai biznesmeņi un pārtikuši cilvēki varētu lobēt savas intereses, šīs organizācijas nav rīks, lai palīdzētu trūcīgajiem cilvēkiem.
Eiropas Savienības un Mercosur attiecības
ES un Mercosur attiecības veidojās uzreiz pēc Mercosur dibināšanas. 1995.gadā tika noslēgts starpreģionu sadarbības līgums, kas stājās spēkā 1999. gadā. 1999. gadā sākās sarunas par asociācijas nolīguma noslēgšanu starp ES un četrām Mercosur valstīm, šīs sarunas tika pārtrauktas 2004. gadā. Kā galvenais iemesls sarunu pārtraukšanai bija Eiropas nevēlēšanās pakļaut savus lauksaimniekus konkurencei (sevišķi tādā produktu grupā kā liellopu gaļa, cukurs, piens un graudaugi), kā arī Dienvidamerikas nevēlēšanās un bailes kļūt par sekundāru partneri un Eiropas eksporta vietu. Abas puses atsāka sarunas 2010. gadā. Galvenais šo sarunu mērķis ir visaptverošs tirdzniecības līgums, kas sevī ietver ne tikai industriālo un lauksaimniecības nozari, bet arī dažādus servisa pakalpojumi, vienošanos par iepirkuma procedūrām, intelektuālo īpašumu, muitas un tirdzniecības veicināšanu un to barjeru atcelšanu. Savstarpējā līguma noslēgšana dotu, ka tiktu izveidots pasaules otrs lielākais tirdzniecības bloks ar IKP apmēram 9 triljonu euro apmērā un 700 miljoniem iedzīvotāju.
Šobrīd ES un Mercosur attiecības raksturo vairāki faktori:
Mercosur izaicinājumi
Organizācija pēdējā laikā saskārusies ar virkni iekšējo un ārējo problēmu. Mercosur savā darbībā ir nedaudz paralizēta, jo tās dalībvalstīs ir sašķeltas dažādās nometnēs. Reģionā ir izveidota arī alternatīva organizācija - 2008. gadā dibinātā UNSASUR. Mercosur tiek kritizēta arī par vājo iesaisti tirdzniecības saišu dibināšanā, piemēram, pēdējos 13 gados vairāk kā 350 tirdzniecības vienošanās tikušas reģistrētas Pasaules tirdzniecības organizācijā, tomēr Mercosur tādas ir tikai četras - ar Peru, Ēģipti, Izraēlu un Palestīnas pašpārvaldi.
Vēl viena problēma ir saspīlētās kaimiņvalstu attiecības. Argentīnas prezidente Kristīna Fernandeza (Cristina Fernández) izteikusies ļoti skeptiski pat pret Mercosur īstenoto politiku un arvien vairāk uzstāj uz Argentīnas protekcionisma vērstu politikas kursu, tāpat pastāv virkne domstarpību ar Brazīliju, kuras eksportā pārtika, apģērbs un tekstilpreces nereti tiek aizturētas uz Argentīnas robežas. 2012. gadā Brazīlijas eksports uz Argentīnu sazinājās par 21%.
Urugvajas prezidents Jose Mujica uzskata, ka Mercosur nav darbspējīga organizācija un sava izaugsmē ir apstājusies, galvenokārt dēļ valstu protekcionisma. Viņš arī min ekonomiskos rādītājus, kas nekļūst labāki, piemēram, tirdzniecība ar Argentīnu nokritusies par 15,6%, ar Brazīliju par 0,5% ar Paragvaju par 15,9%, vienīgi ar Venecuēlu ir izdevies kāpums – 31,5%. Pēc viņa uzskatiem Argentīna jau gadus trīs piekopj spēcīgu rūpniecisko protekcionismu, kas ietekmē arī Urugvajas eksportu, sevišķi tekstilapstrādes, auto daļu, lauksaimniecības u.c. sektoros.
"Doing Business” pētījumā minēts, ka Mercosur nav labākā vieta uzņēmējdarbības veicināšanai un pateicīgāka vieta ir Klusā Okeāna aliansei (Kolumbija, Peru, Meksika un Čīle) nekā Mercosur, kuras šajā rangā ierindojas no 82 līdz 182. ( Urugvaja – 82.vieta, Paragvaja – 92, Brazīlija – 120, Argentīna – 124 un Venecuēla -182).
Dubļinīki
Dubļinīki ir ciems Vaboles pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 221 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Dublinieku ezers.
Gilgita-Baltistāna
Gilgita-Baltistāna ir Pakistānas pārvaldībā esošā teritorija Karakoruma kalnos, uz tagadējās Ķīnas un Pakistānas robežas atrodas K2 kalns (augstums 8611 m virs jūras līmeņa, otrā augstākā virsotne pasaulē pēc Everesta). Dienvidos no tās atrodas Azadkašmīra, un Indijas teritorijas Džammu un Kašmīra, Ladākha, rietumos Haibara Pahtūnhva, ziemeļos Afganistāna, ziemeļaustrumos Ķīnas Siņdzjanas Uiguru autonomais reģions.
Gilgitu-Baltistānu apdzīvo ļoti daudz etnisko grupu, tostarp balti, Izplatītākās valodas ir šina, balti un oficiālā urdu valoda. Lielākā daļa iedzīvotāju ir šiīti, pārējie ir sunnīti un ismailīti.
Vēsture
Britu Indijas laikā Gilgita un Baltistāna bija Kašmīras ziemeļu daļa. Pēc tās sadalīšanās 1947. gadā šī teritorija ir strīdus objekts starp Indiju un Pakistānu. Pēc 1972. gada Šimlas vienošanās Azadkašmīru, Gilgitu un Baltistānu kontrolē Pakistāna, savukārt pārējās daļas kontrolē Indija (Džammu un Kašmīru, Ladākhu).
Igors Ožiganovs
Igors Ožiganovs (ru, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Ožiganovs pārstāv KHL komandu Sanktpēterburgas SKA.
Karjera
Savu profesionālo karjeru sācis 2011. gadā Maskavas CSKA. Vēlāk spēlējis gan Habarovskas "Amur", gan Novosibirskas "Sibirj". 2015. gadā Ožiganovs atgriezās "Maskavas CSKA", kur viņš spēlēja līdz 2018. gadam. 2018—19. gada sezonu Ožiganovs pavadīja NHL komandā Toronto "Maple Leafs". Nākamajā sezonā Ožiganovs kā brīvais aģents atgriezās KHL un pievienojās Kazaņas "Ak Bars". Tomēr sezonas vidū viņš tika aizmainīts uz Sanktpēterburgas SKA.
Aleirīti
Aleirīti (no sengr. ἄλευρον - "milti") ir irdeni drupu ieži, kas sastāv pārsvarā no kvarca, laukšpata un vizlas graudiņiem, kuru izmērs ir 0,1 — 0,01 mm (pēc citas klasifikācijas 0,05 — 0,005 mm), tādējādi granulometriski ierindojoties starp māliem un smiltīm. Tie tiek dalīti rupjgraudainos (0,1 — 0,05 mm), vidēji graudainos (0,05 — 0,025 mm) un smalkgraudainos (0,025 — 0,01 mm) aleirītos, bet pēc piemaisījumu sastāva mālainos, vizlainos un citos aleirītos. Šie ieži veidojas jūrās, krasta zemūdens nogāžu apakšdaļā, ledāju kušanas ūdeņu ezeros, dažu upju palienēs un citur. Litifikācijas procesā no aleirītiem var izveidoties aleirolīti. Aleirīti ir plaši sastopami Latvijas kvartāra limnoglaciālajos nogulumos. Praktiski aleirīti var tikt izmantoti cementa ražošanā.
Gvozdansko pils
Gvozdansko pils ir no kaļķakmens būvētas pils drupas Gvozdansko ciematā, tās atrodas starp Dvoras un Glinas pilsētiņām un netālu no Zrinas pils, Sisakas-Moslavinas župānijā, centrālajā Horvātijā.
Vēsture
Gvozdansko pils visticamāk sākotnēji celta XV gadsimta otrajā pusē, pateicoties tās īpašnieces Zrinsku dzimtas minerālu ieguves tiesībām. Pils uzdevums bija aizsargāt apkaimē esošās dzelzs, vara, svina un sudraba raktuves. Pirmo reizi tā dokumentos minēta 1488. gadā. Nikola III Zrinskis un viņa dēls Nikola Šubičs Zrinskis bieži ieradās Gvozdansko, lai pārbaudītu raktuves un sudraba monētu kaltuvi, kuru viņi bija tajā izveidojuši.
Osmaņu turki vairākkārt mēģināja iekarot Gvozdansko pili. Lielākos uzbrukumus vadīja 1561.gadā bejs Malkočs, 1574. gadā bejs Ferhads pašā Sokolovičs, un 1576. gadā - Kapidži pašā, kura artilērijai izdevās ievērojami pabojāt forta austrumpuses sienu. Pēdējais uzbrukums ar 10 000 karavīriem, ko vadīja Ferhads pašā un kurš notika no 1577. gada 3. oktobra līdz 1578. gada 13. janvārim, bija daudz labāk izplānots. Šis Gvozdansko aplenkums beidzās ar osmaņu uzvaru, kad visi aizstāvji bija krituši vai miruši no bada un aukstuma. Gvozdansko aizsardzība kļuva par horvātu patriotisma simbolu, tomēr tās iznākumā pils nokļuva osmaņu pārvaldē. 1578. gada decembrī osmaņi cietoksnī novietoja pastāvīgu garnizonu. Tā sienas pārbūvēja 1579. gadā, un fortu aprīkoja ar papildu lielgabaliem.
Mūsdienās senais cietoksnis ir aizaudzis ar krūmiem un pie tā nav nekādas informācijas par kādreizējiem notikumiem.
Arhitektūra
Gvozdansko pils bija aptuveni kvadrātveida forts uzkalnā pie galvenā ceļa starp Dvoru un Glinu. Tā stūros bija četri torņi un lielāks tornis iekšējā pagalmā. Iekšējais tornis bija novietots tālajā galā no ieejas, tas bija 16 m augsts un 9 m diametrā, ar 2 m biezām sienām. Forta arhitektūrai, neraugoties uz to, ka pirmais tā pieminējums ir 1488. gadā, raksturīgas XVI gadsimta sākuma Renesanses laikmeta iezīmes, t.i. pusloka aizsardzības torņi stūros un ambrazūru formas. No tā var pieņemt, ka esošā pils būvēta nojauktās sākotnējās vietā. Nav atrastas nekādas pēdas no pils iekšējās sienas; ja tāda vispār bijusi, tad acīmredzot no koka. Galvenā torņa apakšējie 3 stāvi bija pa 3 m augsti, ceturtā, dzīvojamā stāva griestu augstums bija 5 m un piektā, augšējā — aizsardzības stāva augstums bija 2 metri. No apakšējiem diviem stāviem bez atverēm sienās, kuru izmantoja kā noliktavas, nebija izejas uz augšējiem, kuros iekļuve bija pa paceļamām kāpnēm.
Mazās sievietes
Mazās sievietes var būt:
Malgrata de Mara
Malgrata de Mara ir municipalitāte Spānijas ziemeļaustrumos, Katalonijā. Tā atrodas Vidusjūras krastā, aptuveni 60 km uz ziemeļaustumiem no Barselonas. Malgrata de Mara ir izveidojusies par piejūras kūrortu. 2012. gadā municipalitātē dzīvoja 18,5 tūkstoši iedzīvotāju.
Latvijas PSR Tautas mākslinieks
Latvijas PSR Tautas mākslinieks bija goda nosaukums, ko piešķīra izciliem Latvijas PSR tēlotājas mākslas meistariem, kuru darbi bija guvuši augstu profesionālu novērtējumu un tautas atzinību. Nosaukums tika nodibināts ar Latvijas PSR Augstākās Padomes prezidija rīkojumu, līdzās citiem goda nosaukumiem — "Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks", "Latvijas PSR Tautas rakstnieks" un "Latvijas PSR Tautas dzejnieks".
Par pirmo Latvijas PSR Tautas mākslinieku 1945. gadā kļuva tēlnieks Teodors Zaļkalns. Kopumā šo nosaukumu ieguva vairāk nekā 30 mākslinieki. Par vienu no pēdējiem Latvijas PSR Tautas māksliniekiem 1989. gadā kļuva gleznotāji Boriss Bērziņš un Maija Tabaka.
Mojang Studios
Vēsture
2009. gadā Markuss Pēšons dibināja videospēļu izstrādes studiju ar nosaukumu Mojang Specifications. Vēlāk uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz Mojang AB.
2014. gada septembrī Microsoft par 2,5 miljardiem ASV dolāru iegādājās tiesības uz Minecraft un tās izstrādātāju Mojang, tāpēc Markuss Pēšons ar vairākiem citiem izstrādātājiem aizgāja no uzņēmuma.
2020. gada 17. maijā, par godu savai 11. gadadienai Mojang paziņoja par pilnīgu zīmola maiņu un pārsaucās par Mojang Studios.
Vasilijs Panovs
Vasilijs Panovs (ru;, Kozeļska, Kalugas apgabals — , Maskava) bija PSRS šahists.
Biogrāfija
1929. gadā kļuvis par Maskavas čempionu šahā, uzvarot 11 partijās pēc kārtas. 1934. gadā, spēlējot ārpus konkurences, uzvarējis Uzbekistānas šaha čempionātā. 1934. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. Piecas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos (1929, 1934/1935, 1937, 1939, 1940, 1948). Labākais rezultāts - dalīta 11.-12. vieta 1939. gadā. 1947. gadā uzvarējis PSRS sporta biedrības "Dinamo" individuālajā čempionātā. 1948. gadā Maskavas izlases sastāvā uzvarējis PSRS komandu šaha čempionātā. 1952. gadā sporta biedrības "Iskra" sastāvā uzvarējis PSRS komandu kausā. 1950. gadā FIDE piešķīrusi Panovam starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Bijis pazīstams kā šaha žurnālists un literāts. Bijis šaha nodaļu vadītājs lielajos Maskavas laikrakstos Известия un Пионерская правда. Sarakstījis monogrāfijas par pazīstamajiem Krievijas šahistiem Mihailu Čigorinu un Aleksandru Aļehinu. Ļoti populāra dažāda līmeņa šahistu vidū bijusi Panova grāmata "Atklātņu kurss" (Курс дебютов), kura pirmizdevumu piedzīvojusi 1957. gadā, bet vēlāk septiņus reizes izdota atkārtotos un papildinātos izdevumos.
Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Panova vārdā ir nosaukts uzbrukuma variants Karo—Kana aizsardzībā: 1. e4 c6 2. d4 d5 3. exd5 cxd5 4. c4.
Valdis Jansons
Valdis Jansons (dzimis Rīgā) ir Latvijas futbola pussargs, kas pašlaik spēlē FK Staiceles Bebri sastāvā.
Savu futbolista karjeru Valdis Jansons iesāka tikai 17 gadu vecumā pie trenera Jura Docenko jauniešu futbola kluba "Rīgas vanagi". Pēc gada viņš nokļuva FK Auda, kura sastāvā ieguva 3. vietu Latvijas U-18 čempionātā. 2000. gadā Valdis Jansons debitēja FK Auda pamatsastāvā, ar kuru izcīnīja 3. vietu Pirmajā līgā, kā arī piedalījās vairākās Virslīgas dublieru spēlēs LU/Daugava sastāvā.
2001. gada sezonā Valdis Jansons FK Auda sastāvā izcīnīja 1. vietu Pirmajā līgā, iekļūstot Virslīgā. 2002. gadā treneri Jansonam vēl maz uzticējās, un viņš pārsvarā spēlēja dublieru čempionātā. Tāpēc pēc sezonas, sakarā ar mazu spēles laiku, Valdis Jansons pārgāja uz Latvijas Otrās līgas klubu FK Alberts, kuru tolaik vadīja viņa pirmais treneris Juris Docenko.
2003. gada sezonu Valdis Jansons uzsāka FK Alberts sastāvā, paralēli spēlējot FK Auda dublieros. Pēc pāris spilgti aizvadītām spēlēm viņu pamanijā jaunais FK Auda treneris Igors Stepanovs. 2003. gada 12. jūlijā Valdis Jansons debitēja Virslīgā FK Auda sastāvā, spēlē pret Skonto FC. Sezonas garumā Valdis spēja iekarot stabilu vietu sastāvā un palīdzēja komandai saglabāt vietu Virslīgā.
Ketija Topurija
Ketevana "Ketija" Topurija (ka; dzimusi ) ir gruzīnu izcelsmes Krievijas dziedātāja un kazahu grupas A’Studio soliste. Ketija pašlaik dzīvo Krievijā.
Biogrāfija
1998. gadā viņa absolvēja Gogija Sudradzes mūzikas skolu Tbilisi, bet 2003. gadā — Zahārija Paliašvili mūzikas skolu, iegūstot vokālā pedagoga diplomu. Tai pašā gadā Topurija iestājās Gruzijas Valsts universitātē, lai studētu psiholoģiju, taču studijas pārtrauca, pieņemot uzaicinājumu aizstāt Polīnu Grifitu grupā "A’Studio" un pārceļoties uz Maskavu. Ketijas kandidatūru grupai "A’Studio" ieteica gruzīnu producents Nato Dumbadze, kad mūziķi bija viesizrādēs Tbilisi. 2005. gada martā viņa kļuva par "A’Studio" jauno vokālisti, un šo vietu grupā ieņem līdz pat šim brīdim.
Jau tai pašā gadā jaunajā sastāvā iznāca grupas pirmais studijas albums ar nosaukumu "Улетаю..." (Aizlidoju.) 2007. gadā klajā nāca nākamais albums ar nosaukumu "905". Trīs gadus vēlāk tika izdots trešais grupas un Topūrijas studijas albums ar nosaukumu "Волны" (Viļņi). 2017. gadā iznāca grupas 30 gadu jubilejas albums "A'STUDIO 30".
Privātā dzīve
Kopš 2013. gada 7. septembra Ketija ir precējusies ar uzņēmēju Ļevu Geihmanu, ar kuru viņa bija pazīstama jau 4 gadus pirms savām kāzām. 2015. gada 15. jūnijā viņiem piedzima meita Olīvija.
2017. gada 31. maijā Krievijas dzeltenā prese apgalvoja, ka "A’Studio" soliste Ketija Topurija vairs nedzīvo kopā ar savu dzīvesbiedru Ļevu Geihmanu un satiekas ar reperi Gufu. Ar laiku runas pieklusa, un fani izskanējušās baumas norakstīja uz vairākkārtējiem Geihmana komandējumiem uz ASV. Tomēr neilgi pēc Topurijas un Gufa foto parādīšanās sociālajos tīklos, pēc atsevišķu avotu ziņām, Ketija un Ļevs ir pilnībā pašķīrušies.
Aleksandrs Dedjuško
Aleksandrs Dedjuško (, ; dzimis, miris ) bija Baltkrievijā dzimis krievu teātra un kino aktieris.
Dzimis Baltkrievijā, teātra mākslu studējis Ņižņijnovgorodā. No 1989. līdz 1995. gadam - aktieris Vladimiras teātrī. No deviņdesmito gadu beigām Dedjuško kļuva pa populāru aktieri, piedaloties spriedzes seriālos. Kopā ar ģimeni miris autokatastrofā.
Zem ozola kuplajiem zariem
"Zem ozola kuplajiem zariem" ir 2007. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma, kuras režisors ir Ivars Seleckis. Filmas pirmizrāde notika Reiterna namā.
Sižets
Filma veidota par Latvijas lauku cilvēkiem, kuri tur dzīvo laikā, kad Latvija iestājas Eiropas Savienībā. Starp filmas galvenajiem varoņiem ir kāds vācu zemnieks, kurš ir nopircis īpašumu Latvijā, jauna ģimene, kas uz laukiem pārcēlusies no pilsētas, kā arī kādas bioloģiskas zemnieku saimniecības īpašnieks, kurš tikko pirmo reizi mūžā paņēmis bankas kredītu.
Džeimss Rozītis
Džeimss Rozītis (1963–2022) bija latviešu bērnu ķirurgs un Bērnu klīniskās universitātes slimnīcas virsārsts, tad medicīnas direktors (1996-2008).
Dzīvesgājums
Dzimis 1963. gada 30. jūlijā ārsta ģimenē. Studēja medicīnu Rīgas Medicīnas institūta Pediatrijas fakultātē, līdztekus no 1985. gada strādāja par medicīnas māsu Bērnu klīniskajā slimnīcā. 1988. gadā sāka strādāt par ķirurgu, vēlāk par urologu slimnīcas 3. ķirurģiskajā nodaļā. 1996. gadā viņu iecēla par Latvijas Medicīnas akadēmijas Bērnu slimnīcas virsārstu, 2006. gadā par Bērnu slimnīcas medicīnas direktoru. Kopš 2008. gada vadīja slimnīcas operāciju bloku.
Miris 2022. gada 10. decembrī.
Marsels Kints
Marsels Kints (fr;, Zvevegema – , Kortreika) bija profesionāls Beļģijas šosejas riteņbraucējs, kurš karjeras laikā no 1935. līdz 1951. gadam uzvarēja 31 sacensībā. Lielākās viņa uzvaras bija 1938. gadā, kad viņš kļuva par Pasaules čempionu, uzvarēja trijos Tour de France posmos un sezonas kopvērtējuma ieskaitē.
Auseika
Auseika ir ciems Nīcgales pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 192 km attālumā no Rīgas.
Stefāns Anšo
Stefāns Anšo (fr, dzimis ) ir Šveices futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Šveices futbola izlases dalībnieks.
Visveiksmīgāko posmu aizvadījis Anglijas Premjerlīgas komandā Liverpool. Ar Liverpool komandu viņš izcīnīja FA kausu, divus Anglijas Līgas kausus, FA Charity Shield, UEFA kausu un UEFA Superkausu.
Šveices futbola izlases sastāvā Anšo aizvadīja 72 mačus. Piedalījies 1996 un 2004. gada Eiropas čempionātā.
Kā treneris, Anšo ir vadījis Šveices Superlīgas komandas Neuchâtel Xamax un Sion.
Sasniegumi
Liverpool
Celtic
Ptolemaju dinastija
Ptolemaju dinastija (grc, Ptolemaioi), arī Lagidu dinastija (, Lagidai), bija Maķedonijas grieķu dinastija, kas valdīja Ptolemaju valstī (Senajā Ēģiptē) no 305. gada p.m.ē. līdz 30. gadam p.m.ē. Tā tiek uzskatīta par pēdējo Senās Ēģiptes valdnieku dinastiju.
Dinastiju izveidoja viens no Aleksandra Lielā karavadoņiem Ptolemajs I Soters. 323. gadā p.m.ē., pēc Aleksandra Lielā nāves, viņš kļuva par Ēģiptes satrapu. 305. gadā p.m.ē. viņš pasludināja sevi par Ēģiptes faraonu. Ptolemaju dinastija valdīja līdz 30. gadam p.m.ē., kad Ptolemaju valsti iekaroja Romas Republika. Par pēdējo Ptolemaju valdnieci uzskata Kleopatru.
Translatewiki.net
translatewiki.net ir tīmeklī bāzēta tulkošanas platforma, kura darbojas, izmantojot MediaWiki Translate paplašinājumu, kas padara MediaWiki par spēcīgu rīku jebkāda teksta tulkošanai.
Pēc lapu skaita tā ir šobrīd 18. lielākā vikivietne pasaulē, tajā darbojas ap 15 700 tulkotāju, kas vairāk kā 30 projektiem izveidojuši 125 000 lapas. Atbalstīto projektu skaitā ir MediaWiki, OpenStreetMap, Mifos, Encyclopedia of Life un MantisBT.
Rapla (stacija)
Rapla (et) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Raplas apriņķa Raplas pilsētā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Lelle. Rapla atrodas 54 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 17 km attālumā no Lelles dzelzceļa mezgla stacijas un tajā pietur visi Tallinas, Lelles, Pērnavas, Tiri un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni, kā arī tā ir starppilsētu dīzeļvilcienu maršruta Tallina—Rapla galapunkts.
Vēsture
Līdz ar Vīlandes-Tallinas šaursliežu dzelzceļa izbūvi Raplas pilsētā 1900. gadā tika atklāta stacija, kas sākotnēji tika nosaukta par Hermeti.
1931. gadā tika izbūvēts Raplas-Virtsu šaursliežu dzelzceļš, tādejādi Rapla kļuva par šaursliežu dzelzceļa mezgla staciju. Raplas-Virtsu dzelzceļš tika ekpluatēts gandrīz 40 gadu un 1968. gadā tika slēgts, bet ekspluatācijā paliekošie šaursliežu dzelzceļa iecirkņi tika pārbūvēti par 1520 mm dzelzceļa līnijām.
Pirmais platsliežu pasažieru dzelzceļa vilciens no Tallinas uz Raplu devās 1969. gada 16. jūnijā.
Stacijas ēka
Raplas stacijas ēka celta 1900. gadā. Tā ir iegarenas konfigurācijas vienstāva ķieģeļu mūra celtne ar lēzenu divslīpes jumtu un platformas nojumi ar vienslīpes jumta konstrukciju. Ēkas ziemeļu galā atrodas neliela piebūve, bet ielas fasādē izbūvēts neliels vējtveris.
Sākotnēji nojumes garums pārsniedza stacijas ēka kopgarumu un veidoja deviņus nojumes jomus. 21. gadsimta sākumā stacijas ēkas remonta laikā nojume tika saīsināta gandrīz par pusi - deviņu jomu vietā atstājot piecus.
Raplas stacijā darbojas biļešu kase, pasažieriem ir pieejama uzgaidāmā telpa. Stacija ik dienas apkalpo vidēji 20 starppilsētu pasažieru vilcienu reisus.
Skatīt arī
Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)
Supercoppa Italiana
Supercoppa Italiana ir ikgadējs Superkausa turnīrs Itālijas futbolā.
To izveidoja 1988. gadā kā divu komandu sacensības, un tajā, sākot no 2024. gada, piedalīsies četras komandas: iepriekšējās sezonas A sērijas un Itālijas kausa uzvarētājas un vicečempiones. Līdz 2023. gadam tas bija turnīrs, kurā cīnījās iepriekšējās sezonas A sērijas un Itālijas kausa uzvarētāji. Ja viena un tā pati komanda iepriekšējā sezonā izcīnīja gan A sērijas, gan Itālijas kausa titulus, par Superkausu cīnās A sērijas uzvarētājs un Itālijas kausa otrās vietas ieguvējs, būtībā kļūstot par iepriekšējā gada Itālijas kausa fināla atspēlēšanos.
Sākotnēji Superkauss bija paredzēts vasarā kā iesildošās spēles jaunajai sezonai, ko spēlēja A sērijas čempiona mājas stadionā. Pēdējos gados turnīrs norisinās ziemas periodā un notiek galvenokārt ārpus Itālijas. Komandai Turīnas "Juventus" pieder Superkausa izcīnīšanas rekords — deviņas reizes. Visbiežāk, piecas reizes, Superkausa spēle bijusi starp komandām "Juventus" un Romas "Lazio".
Gadījuma sekss
Gadījuma sekss ir seksuāla aktivitāte, kas notiek ārpus romantiskām attiecībām un bez saistībām starp partneriem.
Lielākā daļa reliģiju nosoda seksu ārpus laulības. Reliģiozi un nereliģiozi cilvēki parasti piedzīvo līdzīgas sajūtas, kad runa ir par gadījuma dzimumsakariem, ar lielāku atšķirību attieksmē starp vīriešiem un sievietēm. Dažās valstīs, piemēram, Pakistānā, Kuveitā, Afganistānā jebkāda veida seksuālas aktivitātes ārpus laulības ir aizliegtas ar likumu.
Pētījums par gadījuma attiecību kultūru ASV liecina, ka gadījuma sekss neveicina attiecību stiprināšanu nākotnē. Attiecību ilgumu galvenokārt ietekmē mērķis, uz kuru cilvēki tiecas, stājoties attiecībās. Seksuālās uzvedības pētījums, kas tika veikts Brazīlijā no 1998. līdz 2015. gadam, parādīja, ka gadījuma sakari ir visvairāk raksturīgi cilvēkiem vecumā no 16 līdz 24 gadiem. Mūsdienās nav nekas neierasts, ka cilvēki jau pirmajā randiņā vai tikšanās reizē atklāti runā par saviem gadījuma seksuālajiem kontaktiem un personīgajiem uzskatiem par šo tēmu. Citā pētījumā atklāts, ka prezervatīvi tika izmantoti tikai 69 no 100 dzimumkontaktiem ar iekļūšanu.
Dati no visas pasaules par periodu no 2007. līdz 2017. gadam liecina, ka gadījuma dzimumsakaru biežums jauniešu vidū ir samazinājies. 2021. gada pētījumā šis samazinājums tiek skaidrots ar alkohola patēriņa samazināšanos, videospēļu skaita pieaugumu un to jauniešu īpatsvara pieaugumu, kuri dzīvo kopā ar saviem vecākiem.
Alberiks O'Kelli
Alberiks O'Kelli (en; Brisele -  Brisele) bija Beļģijas šahists. Trešā pasaules čempionāta korespondencšahā (1959–62) uzvarētājs. FIDE lielmeistars (1956) un starptautiskais arbitrs (1962). ICCF lielmeistars (1962).
Biogrāfija
Cēlies no aristokrātiskas īru ģimenes, bijis grāfa titula īpašnieks. Bijis viens no visu laiku spēcīgākajiem Beļģijas šahistiem. Septiņkārtējs Beļģijas čempions šahā (1937, 1938, 1944, 1951, 1952, 1953, 1956). Astoņas reizes pārstāvējis Beļģijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs (1937, 1950, 1954, 1956, 1960, 1962, 1966, 1968). 1947. gadā uzvarējis Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla Eiropas zonālajā turnīrā Hilversumā. Daudzu starptautisko turnīru uzvarētājs: Dortmunde - 1951. gads, Dublina - 1954. gads, Cīrihe - 1960. gads, Palma de Maļorka - 1965. gads, Malaga - 1967. gads.
Bijis aktīvs korespondencšahists. 1962. gadā O'Kelli uzvarējis 3. Pasaules čempionātā korespondencšahā.
1950. gados izstrādājis sistēmu sicīliešu aizsardzībā, kura nosaukta viņa vārdā: 1. e2-e4 c7-c5 2. Zg1-f3 a7-a6.
Lerijs Kings
Lerijs Kings (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu televīzijas sarunu šovu vadītājs un radio ētera balss, kura darbi ir apbalvoti ar divām Pībodija balvām, ''Emmy balvu un desmit Cable ACE balvām.
Kings savu karjeru uzsāka 1950.—1960. gados kā Floridas vietējais žurnālists un radio intervētājs, bet plašu atpazīstamību ieguva sākot ar 1978. gadu kā radio raidījuma The Larry King Show vadītājs. 25 gadus no 1985. gada līdz 2010. gadam, kad devās pensijā, Kings vadīja vēlo televīzijas interviju raidījumu Larry King Live kanālā CNN. No 2012. gada līdz 2020. gadam kanālos Hulu, Ora TV un RT America bija redzama viņa vadītais raidījums Larry King Now. Tajos pašos kanālos no 2013. gada līdz pat savai nāvei 2021. gadā viņš vadīja iknedēļās politisko sarunu raidījumu Politicking with Larry King.
Viņš bija astoņas reizes precējies (divas reizes ar Alinu Eikinu), un viņam bija pieci bērni.
Pēdējā dzīves posmā pārcieta vairākas sirdstriekas. 2017. gadā Kingam tika diagnosticēts plaušu vēzis un veikta ķirurģiska operācija. 2021. gada janvārī viņš tika hospitalizēts ar COVID-19, un 23. janvārī, 87 gadu vecumā viņš nomira Losandželosas slimnīcā.
Melnā Pantera (filma)
"Melnā Pantera" (en) ir 2018. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Raiens Kūglers. Šī ir Marvel Cinematic Universe astoņpadsmitā daļa.
Galvenās lomas filmā atveido Čedviks Bouzmens, Letīcija Raita, Maikls B. Džordans, Lupita Ņono un Martins Frīmens. Filmas pirmizrāde notika Dolby teātrī, Holivudā.
Filma tika nominēta septiņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tajā skaitā nominācijā "Labākā filma", kļūstot par pirmo supervaroņu filmu vēsturē, kas nominēta šajā Kinoakadēmijas balvas nominācijā. "Melnā Pantera" ieguva trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas: "Labākie kostīmi", "Labākā oriģinālmūzika" un "Labākais mākslinieka darbs", kļūstot par pirmo Marvel Cinematic Universe filmu, kas ieguvusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu. Šī ir 13. visu laiku ienesīgākā filma.
Šajā filmā paslēptas valsts Vakandas karalim jāstājas pretī savam sāncensim, kurš vēlas visā pasaulē uzsākt karu.
Nauru starptautiskā lidosta
Nauru starptautiskā lidosta (en) ir Nauru vienīgā lidosta. Atrodas salas dienvidrietumos, Jarenas apgabalā. Lidostā bāzējas Nauru nacionālā aviosabiedrība Nauru Airlines, kas 2019. gadā nodrošināja lidojumus uz 6 virzieniem (Brisbenu Austrāliju, Honiaru Zālamana Salās, Madžuro Māršala Salās, Nandi Fidži, Ponpeju Mikronēzijā un Taravu Kiribati).
Anadiras rajons
Anadiras rajons (ru, ckt) ir Krievijas Čukotkas autonomā apvidus administratīvais rajons tā dienvidos. Administratīvais centrs ir Anadiras pilsēta, kas neietilpst rajona sastāvā. Pašvaldības nozīmē rajona teritorijā izveidots Anadiras municipālais rajons (Анадырский муниципальный район), kas iedalās divās pilsētās (городское поселение), desmit lauku apmetnēs (сельское поселение) un starpciemu teritorijā (межселенная территория). Rajona teritorija veido 40 % no autonomā apvidus platības, bet tajā dzīvo tikai 17 % iedzīvotāju.
Ģeogrāfija
Rajons izvietojies Čukotkas autonomā apvidus dienvidu daļā. Ziemeļaustrumos robežojas ar Iviltinas rajonu, ziemeļos — ar Čaunas rajonu, austrumos — ar Biļibinas rajonu, dienvidos — ar Kamčatkas novada Korjaku apvidu. Austrumos rajona krastus apskalo Beringa jūra un tās Anadiras līcis.
Rajona teritorijas centrālo daļu aizņem Anadiras zemiene, ko ieskauj Čukču kalniene ziemeļos, Anadiras plakankalne rietumos un Korjaku kalniene dienvidos. Rajona lielākā daļa izvietojusies dienvidos no polārā loka, tā ainavu veido galvenokārt tundra un kalnu tundra, kā arī taiga dienvidrietumos. Valda mūžīgais sasalums.
Rajona teritorijā vairākas derīgo izrakteņu atradnes — zelts, sudrabs, akmeņogles, dabasgāze, tiek veikta rūpnieciska ieguve.
Antons Burdasovs
Antons Burdasovs (ru, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Burdasovs pārstāv KHL komandu Sanktpēterburgas SKA.
Exploration Flight Test 1
Exploration Flight Test 1 jeb EFT-1 (sākotnēji zināms kā Orion Flight Test 1 jeb OFT-1) bija ASV kosmosa aģentūras NASA kosmosa kuģa Orion pirmais izmēģinājumu lidojums. Tas tika palaists 2014. gada 5. decembrī bez apkalpes, veica divus apriņķojumus ap Zemi un nolaidās Klusajā okeānā.
Orion tika palaists 12:05 UTC ar nesējraķeti Delta IV Heavy (lidojums Delta 369) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-37B. Kosmosa kuģis veica divus apriņķojumus ap Zemi, sasniedzot apogejā 5800 km augstumu. Tas iegāja Zemes atmosfērā ar ātrumu 8900 m/s. 16:29 UTC Orion kapsula nolaidās Klusajā okeānā. Lidojuma_ilgums bija 4 stundas 24 minūtes.
Anadiras rajons
Vēsture
1927. gadā apriņķis tika reorganizēts par rajonu. 1930. gadā izdalīts atsevišķi Markovas rajons, bet 1957. gadā rajona dienviddaļā izdalīts atsevišķi Beringovskas rajons. 1960. gadā Markovas rajons pievienots atpakaļ Anadiras rajonam. 2008. gada maijā Anadiras un Beringovskas rajoni apvienoti Centrālajā rajonā, bet tā paša gada novembrī tas pārdēvēts par Anadiras rajonu. Dažādos laikos rajona centrs bijis Anadira, Ustjbelaja (1930—1935), Šahtjorska (1950—1974), Ugoļnije Kopi (1992—2008).
Iedzīvotāji
No 8300 rajona iedzīvotājiem 2/3 ir iebraucēji no Krievijas Eiropas daļas (galvenokārt krievi un ukraiņi) un to pēcnācēji. No aptuveni 3000 aborigēnajiem iedzīvotājiem 60 % ir čukči, 25 % čuvani, 9 % eveni, kā arī jukagiri un korjaki. Bijušā Beringovskas rajona teritorijā dzīvo pēdējie kereku tautas pārstāvji.
56 % rajona iedzīvotāju dzīvo Ugoļnije Kopi (3919 iedzīvotāju) un Beringovskas (801) pilsētciematos. Citas pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Ustjbelaja (771), Markova (592), Kančalana (481), Vaegi (409), Meinipiļgina (310), Hatirka (329), Sņežnoje (218), Aļkatvāma (202), Čuvanska (172), Lamutska (127) un Krasņena (71).
Niklass Jensens
Niklass Jensens (dk, dzimis ) ir dāņu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2018) Jensens pāstāv KHL komandu Helsinku "Jokerit".
Karjera
2011. gada NHL draftā Jensenu 1. kārtā ar 29. numuru izvēlējās Vankūveras "Canucks". NHL kopumā ir aizvadījis 31 spēli gan Ņujorkas "Rangers", gan Vankūveras "Canucks". Spēlējis arī AHL, kā Čikāgas "Wolves", Jūtikas "Comets", Hartfordas "Wolf Pack". 2017. gadā pievienojās Helsinku "Jokerit".
Aleksejs Kopņins
Aleksejs Kopņins (ru; dzimis, miris ) bija padomju šaha problēmists.
Pēc profesijas — preču pārzinis.
Šaha kompozīcija
Kopš 1946. gada publicējis 300 dažādu žanru šaha kompozīcijas. Vairāku PSRS individuālo čempionātu finālu (1948—1985) dalībnieks. Labākie rezultāti: trešās vietas 2. čempionātā (1948) divvilčos un 11. čempionātā (1973) trīsvilčos. Daudzu šaha uzdevumu sastādīšanas konkursu dalībnieks, kuros izpelnījies 240 atzinības, tai skaitā 112 godalgas, 50 no tām pirmās.
Bailes (filma)
"Bailes" ir 1986. gadā Latvijas PSR uzņemta mākslas filma. Filmas režisors ir Gunārs Cilinskis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Vladimira Kaijaka romāna ar tādu pašu nosaukumu motīviem.
Aleksejs Kopņins
Šaha kompozīcija
FIDE šaha kompozīcijas pastāvīgā komisija (PCCC) piešķīra viņam 1959. gadā titulu starptautiskais tiesnesis un 1975. gadā starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Bailes (filma)
Sižets
1945. gada pavasaris, kara pēdējās dienas, zemnieka Pētertāles lauku sētā Kurzemes mežā. Saimnieka Pētertāles meita Alda noslēpusi klētī ievainotu padomju karavīru. Kad vācieši pārmeklē saimniecību, saimnieks ievainoto nogalina, bet meita sajūk prātā.
Aleksejs Kopņins
Šaha kompozīcija
Divvilčos izstrādājis tēmu, kas ieguva Urālu tēmas nosaukumu.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Mūsu Tālis
"Mūsu Tālis" ir 1986. gadā izdota dokumentālā filma, kuras režisors ir Ivars Seleckis.
Sižets
Filmā tiek parādīta Neretas ciema padomes priekšsēdētāja Tāļa Zālīša ikdiena.
Baranaviču rajons
Baranaviču rajons jeb Baranoviču rajons  ir Brestas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Brestas apgabala Ļahaviču un Ivaceviču rajoniem, Grodņas apgabala Sloņimas, Dzjatlavas, Navahrudakas un Kareļiču rajoniem, kā arī Minskas apgabala Ņasvižas rajonu.
Dubnas viensētas
Dubnas viensētas ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 169 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Līvānu ezers.
Mazā Cepļa iela
Mazā Cepļa iela ir neliela iela Rīgā, Pārdaugavā, Zemgales priekšpilsētā, Torņakalnā. Kopējais ielas garums ir 70 metri. Iela kā zemes ceļš bez seguma atzarojas no Cepļa ielas un beidzas strupceļā. Ar šīs ielas adresi ir tikai viena dzīvojamā ēka.
Vašingtonas dedzināšana
Vašingtonas dedzināšana bija militāra sadursme, kas notika 1814. gadā 1812.-1815. gada kara laikā starp Lielbritāniju un ASV. 1814. gada 24. augustā pēc amerikāņu sakāves Bladensburgas kaujā britu karaspēks ģenerālmajora Roberta Rosa vadībā ieņēma Vašingtonas pilsētu un nodedzināja daudzas valdības ēkas, tostarp Balto namu un Kapitoliju, kā arī vairākas citas.
Līdz 2001. gada 11. septembrim šis notikums bija vienīgais ārvalstu karaspēka uzbrukums Vašingtonai. Tā bija arī vienīgā reize kopš revolucionārā kara, kad tika ieņemta ASV galvaspilsēta.
Priekšvēsture
Pēc Napoleona sakāves un padzīšanas 1814. gada aprīlī Lielbritānija beidzot varēja nosūtīt savu atbrīvojušos karaspēku un floti karā pret Amerikas Savienotajām Valstīm. Kara un koloniju valsts sekretārs grāfs Henrijs Batērsts nosūtīja karaspēku uz Bermudu salām, no kurienes komandēja Amerikas piekrastes blokādi un kara laikā pārvaldīja okupētās piekrastes salas. 1814. gadā viceadmirālis sers Aleksandrs Kokreins tika iecelts par Karaliskās flotes virspavēlnieku. Karadarbības gaitā pret ASV viņš plānoja veikt uzbrukumus Virdžīnijai un Ņūorleānai.
Britu eskadru Česapīkas līcī kopš iepriekšējā gada komandēja kontradmirālis Džordžs Kobērns. 25. jūnijā viņš rakstīja Kokreinam, ka reģiona aizsardzība ir vāja un vairākas lielākās pilsētas ir neaizsargātas pret uzbrukumu. Kokreins ieteica uzbrukt Baltimorai, Vašingtonai un Filadelfijai. 17. jūlijā Kobērns ieteica izvēlēties par mērķi Vašingtonu, jo tās sagrābšanai, neredzot nopietnu pretestību, "būs liela politiska ietekme".
828. gads
828. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Vašingtonas dedzināšana
Priekšvēsture
Papildu motīvs uzbrukt Amerikas pilsētām britiem bija ideja par atriebību par to, ko viņi sauca par "bezjēdzīgo privātīpašuma iznīcināšanu gar Ēri ezera ziemeļu krastiem", ko tā paša gada maijā bija veicis amerikāņu karaspēks, jo īpaši Portdoverā. 1814. gada 2. jūnijā Kanādas ģenerālgubernators sers Džordžs Prevosts rakstīja Kokreinam Beilijas līča Admiralitātē Bermudu salās, mudinot viņu atriebties par civiliedzīvotāju privātīpašuma izlaupīšanu, ko veikuši amerikāņi, jo šādas darbības tika uzskatītas par tā laika kara likumu pārkāpumu.
Uzbrukums
Tuvojoties Patuksentas upei, apvienotie Lielbritānijas jūras un sauszemes spēki padzina Mērilendas milicijas spēkus no "Līdzenumiem" - plantācijas upes dienvidu krastā, kas tika izmantota kā milicijas nometne un novērošanas punkts. Britu spēku darbība līdzenumos bija daļa no centieniem neitralizēt jebkādu iespējamo Mērilendas kaujinieku pretestību pret turpmāko britu karaspēka desantu 1814. gada 19. augustā. Britu virsnieki no desanta spēkiem draudēja iedzīvotājiem ar īpašuma iznīcināšanu. Viņu draudi noveda pie tā, ka vietējā milicija neuzdrošinājās stāties pretī intervences karaspēkam. Mērilendas milicija atkāpās uz Česterhilas fermu. Pēc amerikāņu pretestības neitralizēšanas Karaliskie jūras kājnieki Koburna un Rosa vadībā izkāpa Benediktā, Mērilendas štatā 19. augustā. 24. augustā kaujā pie Bladensburgas britu karaspēks sakāva amerikāņu Česapīkas līča flotili – amerikāņu jūras kājnieku un amerikāņu milicijas vienību.
Uzreiz pēc kaujas briti nosūtīja avangardu uz Kapitolija kalnu. Ross nosūtīja vienību zem neitrālā karoga, lai apspriestu noteikumus, taču tai uzbruka kaujinieki, kas bija izvietoti mājā Merilendas avēnijas, Konstitūcijas avēnijas un Sekondstrītas stūrī. Tā bija vienīgā pretestība, ar kuru britu karaspēks sastapās pilsētā. Māja tika nodedzināta, un briti pacēla karogu virs Vašingtonas.
Drīz pēc tam tika nodedzinātas Senāta un Pārstāvju palātas ēkas (centrālā rotonda vēl nebija uzcelta un tās nesavienoja). Abu ēku iekšpuses, tostarp Kongresa bibliotēka, tika iznīcinātas, lai gan biezās sienas un viesuļvētras izraisītās lietusgāzes saglabāja ārpusi neskartu. Tomass Džefersons vēlāk pārdeva savu vairāk nekā sešu tūkstošu sējumu bibliotēku valstij, lai atjaunotu Kongresa bibliotēku.
Lielbritānijas ofensīvas laikā prezidents Medisons, kā arī valdības un militārās pavēlniecības locekļi aizbēga no pilsētas. Viņi atrada patvērumu uz nakti Brukvilā, mazā pilsētā Montgomerijas apgabalā, kas tagad pazīstama kā vienas dienas galvaspilsēta. Prezidents pavadīja nakti pie Kvokera Kaleba Bentlija, kurš dzīvoja un strādāja Brukvilā. Bentlija māja, kas tagad pazīstama kā Medisona māja, joprojām atrodas Brukvilā.