cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Takako Tedzuka
Takako Tedzuka (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Mauntstjuarts Elfinstons
Mauntstjuarts Elfinstons (en; dzimis Dambārtonā, Skotijā, miris  Sarejā, Anglijā) bija skotu valstsvīrs un vēsturnieks, darbojies Britu Indijas administrācijā, bijis Bombejas gubernators.
Izglītojies Karaliskajā augstskolā Edinburgā, norīkots civilajā dienestā Britu Austrumindijas kompānijā. Ieradies Kalkutā 1796. gadā, kur strādājis dažādos zemos amatos. 1801. gadā norīkots diplomātiskajā dienestā marathu valstī. 1808. gadā norīkots par pirmo britu sūtni Kabulas galmā, bet 1811. gadā — par rezidentu Punā. 1817. gadā, kad sākās marathu karš ar britiem, Elfinstons, nebūdams militārpersona, sekmīgi uzņēmās karaspēka vadību un izcīnīja uzvaru. 1819. gadā Elfinstons tika nozīmēts par Bombejas gubernatoru, šo amatu ieņemot līdz 1827. gadam. Savas administrēšanas laikā ielika pamatus sabiedriskās izglītības sistēmai Indijā, nodibinot vairākas mācību iestādes neeiropiešiem, tajā skaitā Elfistona koledžu.
Pēc atgriešanās Anglijā 1829. gadā turpināja nodarboties ar sabiedrisko darbību; divas reizes atteicies no Indijas ģenerālgubernatora posteņa. 1841. gadā pabeidza savu divu sējumu darbu Indijas vēsture, kas iekļāva tās induisma un islāma periodus.
Vārngrāvis
Vārngrāvis ir Mazdursupes kreisā satekupe Talsu novadā.
Tek dienvidu virzienā. Satekot ar Sēņgrāvi no labās puses, izveido Mazdursupi. Vārngrāvi šķērso valsts autoceļš V1383 (Mežuļi–Vanagi). Tā krastos atrodas Fridriķmuiža.
Lapkoku otiņmūķene
Lapkoku otiņmūķene (Calliteara pudibunda)ir Erebidae dzimtas suga. Sastopama Centrāleiropā un Austrumeiropā, Centrālāzijā, Ķīnā un Japānā.
Izplatība
Lapkoku otiņmūķene ir sastopama visā Eiropā, izņemot tālos ziemeļus, bet masveida vairošanās uzliesmojumi konstatēti Eirāzijas rietumu un cetrālajā daļā (starp 48. un 57. paralēli). Tāpat suga sastopama Centrālāzijā, Ķīnā un Japānā.
Krievijā lapkoku otiņmūķene ir sastopama valsts Eiropas daļā, Ziemeļkaukāzā, Urālos, Rietumsibīrijā, Piejūras novadā, Habarovskas novadā un Amūras apgabalā no Blagoveščenskas līdz Habarovskai). 2011. gadā pirmo reizi ir reģistrēts augšējās Burja upes baseinā un Bureinskas dabas rezervātā. Šeit, visdrīzāk, beidzas lapkoku otiņmūķenes areāla ziemeļu robeža.
Pieaugušo īpatņu apraksts
Pieaugušo īpatņu (imago) spārna vēziens ir no 40 līdz 62 mm mātītēm un no 33 līdz 45 mm tēviņiem. Tie ir pelēki vai pelēkbrūni naktstauriņi. Priekšējie spārni ir gaiši pelēki vai pelēkbrūni ar rūsas krāsas punktiem un divām tumšām šķērslīnijām. Apakšējie spārni ir netīri balti vai gandrīz balti. Kad naktstauriņš atpūšas, tas plaši izstiepj priekšējās kājas; priekšējās kājas ir ar bieziem matiem. Tēviņiem ir biezi ķemmveidīgas ūsas.
Preimaginālo stadiju apraksts
Olas ir pelēkzilas, saspiesti apaļīgas (ķirbjveidīgas) ar vieglu, tumšu zemumu uz virsotnes.
Kāpurs garumā var sasniegt līdz 45 mm. Kāpuru nokrāsa ir variabla, parasti gaiši dzeltenzaļa, un mainās ar katru spalvu mešanu. Uz muguras uz kāpuriem ir četras paceltas dzeltenas vai baltas otiņas. Starp katru otiņu uz muguras ir pliks melns laukums. Trešās stadijas kāpuram arī ir raksturīga pacelta, sarkana otiņa uz XI segmenta.
Tēviņu kūniņa ir 5,8—6,2 mm gara, mātīšu — 7,2—7,7 mm gara. Mātīšu kūniņa ir resnāka ar nedaudz īsākām ūsām, citādi līdzīga tēviņu kūniņai. Kūniņa ir brūna vai gandrīz melna, ekzuvijs ir gaišāks, spīdīgs, kustīgie abdominālie (vēdera) segmenti ir spīdīgi bazālā daļā. Skulptūra ir viegla lielākā daļā, skujiņas ir gaiši salmdzeltenā krāsā un ar sīpolveidīgi palielinātu un tumšu dorsuma pamatni uz bazāliem vēdera segmentiem. Labrums ar viegli izteikti trapecveidīgu un kupolveidīgu pusi. Labiums ar vairāk izteiktāku kupolveidīgu pusi un nedaudz vairāk trulu nekā Calliteara fortunata.
Ekoloģija
Gadā attīstās tikai viena lapkoku otiņmūķenes ģenerācija. Ziemo kūniņu stadijā.
Masveida vairošanas uzliesmojumi
Itālijā masveida vairošanās uzliesmojums notika 1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā starp 44. un 45. paralēlēm Pjemontā un Ligūrijā. Tas vairāk skara bērzu stādījumus. Visvairāk cieta Kumiana, Bibianas un Lusernas komūnas Turīnas provincē, Brondello komūna Kuneo provincē, Kalizzano un citas kaimiņkomūnas Savonas provincē.
Ienaidnieki
Uz preimaginālām stadijām parazitē divspārņi (no kāpurmušu dzimtas) un plēvspārņi (no jātnieciņu, tumšlapseņu, Eulophidae dzimtām).
Reģistrētas sugas:
Vairošanās un attīstība
Oliņas mātītes dēj uz koku stumbru mizas un koku lapām. Dējumus veido plakanas čupiņas, katrā no kurām ir 50—300 oliņu.
Jaunie kāpuri sapulcējas lapas apakšpusē. Vispirms tie lapā izgrauž caurumus. No lapas var palikt neapēsts dzīslojums, vai arī tā var būt pilnīgi apēsta. Pieaugušie kāpuri izēd veselu lapu. Neapēsto lapu daļas, ekskrementus un zariņus var novērot uz mežsedzes, jo kāpuru darbība ir neracionāla. Smagu defoliāciju (lapu iznīcināšanu) nodara koku vainagam.
Unreal Engine
Unreal Engine ir Epic Games izstrādāts spēļu dzinis. Tas tika rādīts 1998. gadā, demonstrējot pirmās personas šaujamspēli Unreal. Lai gan tas tika izstrādās pirmās personas šaujamspēlēm, to ir izdevies lietot arī citiem spēļu žanriem, piemēram lomu spēlēm. Dzinis ir sarakstīts C++ valodā, un to mūsdienās izmanto daudzi datorspēļu izstrādātāji.
Pagaidām pēdējā versija ir Unreal Engine 4, kas ir paredzēts Microsoft DirectX 11 un 12 platformām (Microsoft Windows un Xbox One), GNM (Playstation 4), OpenGL (macOS, Linux, iOS, Android, Ouya, un Windows XP) un JavaScript/WebGLHTML5 tīmekļa pārlūkiem.
Ginesa pasaules rekords ir piešķīruši balvu par "Visveiksmīgākais spēļu dzinis".
Unreal Engine 1
Pirmo reizi izmantots spēlē Unreal 1998. gadā. Šim dzinim ir integrēta renderēšana, šadursmju noteikšanu, AI, tīklošana, skriptošana un failu sistēmas pārvaldība viss vienā spēļu dzinī. Šī dzinēja versija ieguva lielu popularitāti tad, kad tika izveidota spēle Unreal Tournament. Šī dziņa versija strādāja uz platformām, kas atbalstīja OpenGL un Direct3D.
Cits Unreal Engine popularitātes iemesls bija modulāra dziņa arhitektūra un UnrealScript, kas ļāva salīdzinoši vienkārši veikt izmaiņas.
Unreal Engine 2
Otrā dziņa versija tika izlaista 2002. gadā ar spēli America's Army, kuru veidoja ASV Armija un ASV valdība šo spēli finansēja. Šajā versija liela koda daļa tika pārrakstīta, ieskaitot renderēšanas dzini. Šajā versijā tika iekļauts UnrealEd 2, kas ir līmeņu redaktors, ar ko cilvēki varēja rediģēt šajā dzinī veidoto spēļu līmeņus. Kopā ar to, tika izlaists arī fizikas SDK, ar kuru tika radīta Ragdoll fizikas sistēma un iekļauda spēlē Unreal Tournament 2003. Šī fizikas sistēma tika izmantota arī daudzās citās spēlēs, bet šī bija viena no pirmajām. Šo dzini daudzi izstrādātāji sāka lietot veidojot spēles Xbox konsolei, un lai gan šo dzini varēja lietot lai veidotu spēles priekš Playstation 2 un GameCube dziņa izstrādātāji Epic Games oficiāli to neatbalstija priekš šīm divām platformām.
Vēlāk šis dzinis tika uzlabots ar versija Unreal Engine 2.5, uzlabojot tā renderēšanas resursu efektivitāti, kā arī transporta līdzekļu fiziku, daļiņu sistēmas redaktors, kas tika iekļauts UnreadEd2, 64 bitu sistēmas atbalsts spēlei Unreal Tournament 2004. Šim dzinim tika izstrādātas speciāla versija UE2X Xbox konsolei. Šī uzlabota versija tika lietota spēlei Unreal Championship 2. Uzlabotā versija nebija ekskluzīva Xbox platformai, bet vienīgie uzlabojumi tika veikti šai platformai. Šī versija arī atbalstija EAX 3.0.
Unreal Engine 3
Kad tika publicētas pirmās bildes 2004. gadā, kurās tika demonstrēta Unreal Engine 3 darbība, pie tā tika strādās 18 mēnešus. Atšķirībā no iepriekšējās versijas, UE3 lietoja pilnībā programmējamu ēnotāju detaļas/ierīcas (angļu: hardware). Visas apgaismojuma kalkulācijas tiek veiktas priekš katra pikseļa. Unreal Engine 3 atbalsta gammas labojošu, augstas dinamikas apgabala renderi. No sākuma atbalstītās platformas bija Microsoft Windows, Xbox 360, Playstation 3, 2010. gadā tika atbalstītas arī Android un iOS platformas. Mac OS X atbalsts tika izveidots 2011. gadā.
Šīs versijas dzīvescikla laikā tas tika ļoti uzlabots ar funkcijām, piemēram, globālā apgaismojuma risinājums, uzlabotas iznīcināmas vides, lielu pūļu simulācijas, pievienota IPod Touch funkcionalitāte, SteamWorks iestrāde, reāllaika globālā apgaismojuma risinājums, stereoskopiskais 3D, DirectX 11 atbalsts un daudz citas funkcijas.
Unreal Engine 3 tika izmantots arī citos produktos, kas nebija spēles. Populārs bērnu šovs LazyTown UE3 lietoja filmēšanas laikā. 2012. gada Martā arī FIB licencēja šo dzinēju simulācijas nolūkiem. 2013. gadā tika izveidota animēšanas programma "Muvizu Play", kas lietoja UE3.
Unreal Development Kit
Unreal Engine bija salīdzinoši atvērts spēļu modificētājiem, lai veidotu spēles Unreal Engine un pārdotu, vispirms ir jālicencē. Tomēr 2009. gadā, Epic Games publicēja Unreal Development Kit, kas bija pieejams būtībā jebkuram un ir bezmaksas. Unreal Development Kit ir bezmaksas versija UE3 SDK. 2010. gadā UDK atbalstīja Android un iOS spēļu izstrādi, un no 2011. gada ir iespējams veidot arī UDK spēlēs Mac OS X un visām Microsoft Windows platformām.
Unreal Engine 4
2005. gada 17. augustā Epic Games paziņoja, ka Unreal Engine 4 tiek izstrādāts no 2003. gada. Līdz 2008. gada vidum, pie tā strādāja tikai Tims Svīnījs, Epic Games dibinātājs. Dzinis ir paredzēts astotās paaudzes konsolēm, personālajiem datoriem un Tegra K-1 bāzētām ierīcēm. Viens no lielākajiem uzlabojumiem šī dziņa versijā salīdzinot ar iepriekšējo ir tā apgaismojuma sistēma. Bija plānota reāla laika globāls apgaismojums izmantojot voxel cone tracing, bet vēlāk šī sistēma tika aizstāta ar citu, resursu efektīvāku algoritmu, jo dziņa veidotāji uztraucās par to, ka spēļu konsoles nebūs pietiekami jaudīgas. UE4 tika iekļautas arī jaunas izstrādātāju iespējas, kas ļāva rakstīt kodu pat tikmēr kamēr dzinis darbojās un jaunā "Blueprint" sistēma, kas izstrādātājiem ļauj rakstīt spēles loģiku ļoti ātri, un to rakstot nav jāizmanto C++. Šo uzlabojumu rezultātā tiek samazināts laiks starp iterācijām un tiek samazināta zināšanu starpība starp tehniskajiem māksliniekiem, dizaineriem un programmētājiem.
2014. gadā Epic Games paziņoja jaunu biznesa pieeju dziņa licencēšanai. Tika izlaists Unreal Engine 4, visi tā rīki un tā pirmkods izstrādātājiem ar jaunu abonementa modeli. Jebkurš interesents UE4 priekš Microsoft Windows, Mac OSX, iOS un Android var to iegūt maksājot 19 dolārus mēnesī un 5% no ienākumiem, kas ir iegūti dēļ produkta, kas izmanto UE4. Pirms tam lai veidotu spēlēs vai citus produktus izmantojot Unreal Engine, bija jāmaksā par licencēšanu, kas varēja maksāt vairākus miljonus dolāru. Šādu izvēli firma izdarīta, jo spēļu industrijai attīsoties, Epic games vēlējās, lai UE4 būtu pieejams pēc iespējas vairāk cilvēkiem.
2014. gada 3. septembrī Epic Games izlaida Unreal Engine Marketplace, kas ir vieta, kur UE abonētāji var pirkt citu taisītus asetus vai pārdot paštaisītus. 2014. gada 17. septembrī Epic deva Unreal Engine 4 universitātēm un skolām par brīvu, kā arī personālu kopiju studentiem, kas tajās mācījās. Skolai vai Universitātei ir jābūt akreditētai Video spēļu izstrādē, datorzinātnē, mākslā, arhitektūrā. 2015. gada 19. februārī Epic izveidoja Unreal Dev Grants, kas ir $5,000,000 fonds, kas domāts izstrādātājiem, kas veido jaunas un inovatīvas programmas vai spēles izmantojot Unreal Engine 4.
UnrealScript
UnrealScript (saīsinājumā: UScript) is Unreal Engine skriptošanas valoda, kas paredzēta spēles loģikas veidošanai, kodu pirms tika izlaists Unreal Engine 4. Šī valoda ir domāta vieglai augsta līmeņa spēles programmēšanai. Līdzīgi kā programmēšanas valoda Java, UnrealScript ir objekt orientēta valoda. 2014. gadā tika paziņots, ka Unreal Engine 4 vairs nelietos UScript, tā vietā spēles skriptēšana tiek veikta C++. Vizuālā skriptēšana tiek veikta programmā "Blueprints".
2015.—2016. gada Francijas futbola 1. līgas sezona
'''2015.—2016. gada Francijas futbola 1. līgas sezona''' bija 78. Francijas futbola čempionāta spēcīgākās līgas (Ligue 1) sezona. Tā sākās un noslēdzās. Čempionātā uzvarēja Parīzes "Saint-Germain" futbolisti, kas izcīnīja 6. Francijas čempionu titulu kluba vēsturē. Sezonas rezultatīvākais spēlētājs bija Saint-Germain uzbrucējs Zlatans Ibrahimovičs, kas guva 38 vārtus.
Limbažu vidusskola
Limbažu vidusskola (iepriekš zināma kā Limbažu 3. vidusskola) ir akreditēta vispārējās vidējās izglītības iestāde Limbažos, kurā bērni, nemainot vidi, var mācīties no 1.—12. klasei. Skola saņēmusi jau septīto Zaļo karogu par ekoskolas programmas īstenošanu. Skolas direktors ir Ziedonis Rubezis. 2021./2022. mācību gadā skolā mācījās vairāk nekā 400 audzēkņu un strādāja 52 skolotāji.
Skolas vēsture
1989. gadā uzsāka Limbažu 3. vidusskolas celtniecību un 1991. gada 15. augustā rajona izpildkomiteja pieņēma lēmumu par tās atvēršanu. 1991. gada 1. septembrī Limbažu 3. vidusskola uzsāka darbu Limbažu 1. vidusskolas ēkā 2. maiņā, taču 25. novembrī skolas kolektīvs pārcēlās uz jauno skolas ēku un šajā pašā gadā iesaistījās Junior Achievement Latvia praktiskās uzņēmējdarbības izglītības programmā. 1999. gada 1. septembrī tika atklāts sporta komplekss. Vēlāk, 2011. gada 1. septembrī, skolai tika pievienota Limbažu 2. vidusskola un Limbažu Jauniešu un pieaugušo vakara (maiņu) vidusskola kā struktūrvienība. 2016. gadā skolu akreditēja uz 6 gadiem, līdz 2022. gadam.
Skolas ēka
Skolas ēka ir celta 1989. gadā. Skolai ir četri stāvi un pagrabstāvs, kā arī sporta zāle. Skolā ir vairākas ģērbtuves un dušas. Blakus skolai atrodas peldbaseins un Limbažu Galvenā bibliotēka. Klašu telpas ir nodrošinātas ar visu nepieciešamo aprīkojumu, iespējams strādāt ar datoriem un visā skolā pieejams bezvadu internets. Gaiteņos izvietoti soliņi un dīvāni, kur skolēniem atpūsties starpbrīžu laikā. Skolā ir ēdnīca, kafejnīca un kafijas automāts.
Skolas karogs
2001. gada novembrī, par godu skolas 10 gadu jubilejai, karoga metu izveidoja Limbažu Kultūras nama Tautas lietišķās mākslas studijas ‘’Dzilna’’ ilggadīgā vadītāja, tautas daiļamata meistare Rasma Kokina. Tā paša gada novembrī skolas karogu iesvētīja mācītājs Valters Korāls.
Karoga pamatkrāsas: zaļš, balts un sarkans, bet zīmējumi rozā, sarkani un dzeltenīgi. Karoga vienā pusē uzraksts ‘’Limbažu 3. Vidusskola’’ un ābeļziedi, kas simbolizē ābeļdārzu, jo skola celta ābeļdārza vietā. Otrā karoga pusē redzams vēl viens skolas simbols — saulīte. Uz baltās karoga puses redzama filozofa Konstantīna Raudives atziņa: "Brīvs ir tas, kas sevī gaismu nes", šī paša filozofa atziņas izmantotas skolas karognesēju zvērestā: “Tas, ko es no tevis prasu, nav nekas neiespējams: Tev patstāvīgi jādomā, patstāvīgi jāgrib un jālemj!”
Saulīte bijusi populārs simbols atmodas laikā, kas kļuva arī par skolas simbolu 1991. gadā, kad tika izveidots pirmais skolas žetons. Saulīte simbolizē gaismu, gudrību, izaugsmi, dzīvības un dzīves ritmu.
Izglītības programmas
Ar 2020./2021. mācību gadu 10. klasēs tiek piedāvātas šādas izglītības programmas:
Vidusskolas posmā tiek piedāvātas gan vispārējās vidējās, gan arī profesionāli orientētas izglītības programmas, kā arī skolēniem, kuri mācās labi, ir iespēja saņemt novada stipendiju no Limbažu novada pašvaldības.
Skola īsteno speciālās izglītības programmu bērniem ar mācīšanās traucējumiem. Atbalsta personālā ietilpst psihologs, sociālais pedagogs, speciālais pedagogs, pedagoga palīgs, runas terapeits, medmāsa.
Skola piedāvā vidusskolēniem finansiālu atbalstu “B” kategorijas autovadītāja apliecības iegūšanai.
Skolā var apgūt 3 svešvalodas — angļu, krievu un vācu.
Skolēniem ir iespēja iegūt starptautiski atzītus dokumentus: Vācu valodas DSD I, DSD II diplomus un Junior Achievement sertifikātu.
Ārpusstundu nodarbības
Skola nodrošina dažādas aktivitātes skolēniem, kas ļauj viņiem attīstīt savas prasmes un iegūt balvas, vienlaikus papildinot zināšanas un attīstot loģisko domāšanu.
Projekti un programmas
Erasmus, VIF Ekoskola, Bioloģiskās daudzveidības projekts, programma “Go Beyond”, Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju festivāls, Euroscola, Climathon — Hackathon un Junior Achievement Latvia programma. Skolēni no Vācijas, Beļģijas, Itālijas, Taizemes ir mācījušies Limbažu skolā “AFS Latvija” studentu apmaiņas programmā.
Juris Kļaviņš
Dzīvesgājums
1962. gadā absolvēja Emīla Dārziņa speciālās mūzikas vidusskolas kordiriģentu klasi. Studēja Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijā, 1967. gadā Ludmilas Pismennajas vadībā absolvēja Kordiriģēšanas nodaļu.
Kopš 1971. gada bija profesors Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas kordiriģēšanas nodaļā.
No 1987. gada līdz 1992. gadam strādāja par Valsts Radio un televīzijas Teodora Kalniņa kora māksliniecisko vadītāju un galveno diriģentu. No 1988. gada līdz 2009. gadam bija Latvijas Universitātes jauktā kora "Juventus" mākslinieciskais vadītājs.
Austra Ozoliņa-Krauze
Austra Ozoliņa-Krauze (dzimusi Rīgā, mirusi  Rīgā) bija latviešu sabiedriska un politiska darbiniece, publiciste, mākslas mecenāte un literāte.
Dzimusi būvuzņēmēja ģimenē, beigusi V. Maldoņa meiteņu skolu Rīgā (1907). Beigusi sieviešu sociālās aprūpes skolu Berlīnē, no 1912. līdz 1917. gadam studējusi tieslietas un filozofiju Berlīnes un Bernes universitātēs. 1. Pasaules kara laikā dzīvojusi Šveicē. Sadarbībā ar Raini un Annu Rūmani–Ķeniņu nodibinājusi Latvijas komiteju Šveicē, kas informēja Rietumeiropas sabiedrību par situāciju Latvijas teritorijā un aģitēja pret vācu militāro klātbūtni reģionā. Publicējusi vairākus rakstus periodiskajos izdevumos un vairākas brošūras dažādās valodās. No 1914. līdz 1919. gadam informācijas biroja "Pro Lettonia" vadītāja Bernē.
1930. gadā romāns "Virpuļu durvīs" krievu tulkojumā iznāca PSRS valsts izdevniecībā "Gosizdat".
A. Beļcova attēlojusi A. Ozoliņu-Krauzi daudzās savās gleznās un zīmējumos. 2020. gadā R. Sutas un A. Beļcovas muzejā atklāta izstāde par A. Ozoliņu-Krauzi "Kaislību varā".
Magnusa katedrāle
Baznīca sākta celt ap 1300. gadu. Nav skaidrs, vai tā kādreiz pabeigta. Līdz ar luterisma ieviešanu Dānijā 1537. gadā tika likvidēta Fēru diecēze un baznīca tika pamesta. Magnusa katedrāle ir vienīgā vieta, kur glabājas Sv. Torlaka relikvijas. Kopš 21. gadsimta sākuma notiek baznīcas mūru konservācijas darbi.
Netālu no katedrāles drupām atrodas Kirkjubeūras Sv. Olafa baznīca. Kirkjubeūras ciemā, kurā atrodas abas baznīcas, vēsturiski atradās Fēru bīskapa rezidence. 12. gadsimtā šeit bērnību pavadīja Norvēģijas karalis Sverre Sigurdsons (1151—1202). Ciema vēsturiskās sētas — Kirkjubeargardura sastāvā ir dzīvojamā ēka, kas tiek uzskatīta par pasaulē senāko koka ēku, kas vēl tiek apdzīvota. Pēc luterisma ieviešanas Kirkjubeargardura tika piešķirta Patursonu dzimtai, kuras pārstāvji kā politiķi, mākslinieki un sabiedriskie darbinieki ietekmējuši Fēru Salu attīstību. Celtne arī mūsdienās ir Patursonu ģimenes lietošanā.
Frīdrihs Gustavs Bīnemanis (skolotājs)
Frīdrihs Gustavs Bīnemanis (de, 1860—1915) bija vācbaltiešu pedagogs un vēsturnieks. Bērzaines ģimnāzijas virsskolotājs (1887—1892).
Dzīvesgājums
Dzimis 1860. gada 19. maijā Arcizas (Arcis) vācu kolonijā Besarābijā (tagad Odesas apgabalā Ukrainā) luterāņu mācītāja Herborda Bīnemaņa un viņa sievas Leontīnes ģimenē. 1868. gadā viņa ģimene pārcēlās uz dzīvi Odesā, pēc tam Kurzemes guberņā. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā, pēc tam Vīlandes ģimnāzijā (1877—1879). Studēja Tērbatas Universitātē filoloģiju (1879—1880), teoloģiju (1880—1881) un vēsturi (1881—1885). Papildinājās Strasburgas Universitātē, kur ieguva zinātņu doktora grādu (1885—1886). 1886. gadā virsskolotājs Tērbatas ģimnāzijā, tad Bērzaines ģimnāzijā (1887—1892). 1887. gada 13. decembrī salaulājās ar Hedvigu Jūliju fon Siversu (Julie v. Sivers a. d. H. Warbus).
Pēc tam, kad Baltijas pārkrievošanas politikas dēļ Bērzaines ģimnāziju 1892. gadā slēdza, Bīnemanis vadīja zēnu pansionātu Rīgā (1892—1899), līdztekus strādāja par Rīgas Vēstures un Senatnes pētīšanas biedrības bibliotekāru (1894—1903). No 1897. gada Igaunijas Literārās biedrības korespondētājloceklis. No 1903. līdz 1913. gadam "Baltijas mēnešraksta" (Baltisches Monatsschrift) izdevējs un redaktors, no 1905. gada "Daugavas laikraksta" (Düna-Zeitung) līdzstrādnieks.
Miris Rīgā 1915. gada 4. augustā.
Nītaures pareizticīgo baznīca
Nītaures Kristus piedzimšanas baznīca ir pareizticīgo baznīca, kas atrodas Cēsu novada Nītaures pagasta centra Nītaures austrumu daļā. Baznīca celta no 1875. līdz 1877. gadam, arhitekts Jānis Fridrihs Baumanis. Kopā ar to uzbūvēta arī mācītājmuiža un kapliča, veidojot vienotu arhitektonisku kompleksu. Pareizticīgo baznīcām klasiski apaļais kupols aizstāts ar taisnstūrveida izbūvi ar neraksturīgi lieliem logiem. Baznīcas tornī atrodas 1934. gadā liets zvans.
Padomju laikā baznīca tika izmantota graudu žāvēšanai, tajā tika darbināta smagā tehnika.
Baznīcas darbība atjaunota kopš 1998. gada, notiek dievkalpojumi, virspriesteris Aleksandrs Nagla.
Kropļojumnovērses filtrs
Kropļojumnovērses filtrs (en (AAF)) ir filtrs, ko izmanto pirms signāla parauga, lai ierobežotu signāla joslas platumu tā, lai tas daļēji vai pilnībā atbilstu Koteļņikova teorēmai. Teorēma norāda, ka signāla rekonstrukcija pēc tās parauga ir iespējama, ja strāvas frekvences virs Nyquist biežuma ir tieši nulle. Šī iemesla dēļ, daudzas praktiskās sistēmas izmanto lielāku paraugu nekā vajadzīgs. Tas ir vajadzīgs, lai nodrošinātu to, ka iesaistītās frekvences būtu restaurējamas. Šo metodi sauc par iztveršanu.
Optiskā pielietošana
Optiskā attēla parauga ņemšanā, kā arī attēlu sensora ciparkamerā, kropļojumnovērses filtrs ir arī pazīstams kā optiskā zemas caurlaides filtrs (OLPF), aizmiglošanas filtru, vai AA filtru. Divu telpu dimensiju paraugu ņemšanas matemātika ir līdzīga laika domēna paraugu ņemšanas matemātikai. Tomēr, filtru ieviešanas tehnoloģijas, gan ir dažādas.
Punkta atdalīšanas vieta šādam filtram parasti prasa asumu, novērsi un pildīšanas koeficientu.
Ar Pentax K-3 no Ricoh ieviesa unikālu uz sensora bāzētu kropļojumnovērses filtru. Filtrs darbojas ar micro vibrācijas sensora elementa palīdzību. Lietotājs var ieslēgt un izslēgt vibrāciju, izvēlēties vai lietot, vai nelietot kropļojumnovērsi.
Audio pielietošana
Kropļojumnovērses filtru parasti lieto digitālo signālu apstrādes sistēmās, piemēram no analogciparu pārveidotājiem. Līdzīgi filtri tiek izmantoti kā rekonstrukcijas filtri kā izejas no šādām sistēmām, piemēram, mūzikas atskaņotājos. Pēdējā gadījumā, filtra pretējais process spektrālā kropļošana, ir tāds kur joslas frekvences tiek atspoguļotas no joslas.
Iztveršanas
Paņēmiens, kas pazīstama kā iztveršana, tiek plaši izmantots iekš audio ADCs. Ideja ir izmantot lielāku starpposma digitālo izlases tempu, lai gandrīz ideālu digitālo filtru var krasi nogriezt spektrālo kropļošanu pie zemas Nyquist fekvences. Kā arī, lai nodrošinātu labāku fāzes atbildi kamēr daudz elementārāks analogais filtrs spēj apstādināt jaunās augstās frekvences. Tā ir tāpēc, ka analogajiem filtriem ir augsta cena un ierobežots izpildījums, tādējādi atvieglojot prasības analogajiem filtriem var panākt ievērojamu spektrālās kropļošanas un cenas samazinājumu.
Alternatīvi, signāls var būt apzināti pārtaisīts bez jebkādām starpfrekvencēm, lai samazinātu kropļojumnovērses filtra prasības. Piemēram, CD audio parasti sniedzas līdz 20 kHz, bet ar 22.05 kHz Nyquist likmi. Ar 2.05 kHz iztveršanu, gan spektrālā kropļošana un augstāka audio frekvences pavājināšana var tikt novērsta pat ar mazāk ideāliem filtriem. augstākas skaņas frekvences, var novērst pat ar mazāk nekā ideāliem filtriem.
Bandpass signāls
Bieži vien, kropļojum novēršanas filtrs ir zemas apejas filtrs, tomēr, tā nav obligāta prasība. Nyquist—Shannon izlases teorēmas vispārināšana, ļauj paraugu ņemšanu no citiem ierobežotiem diapazona passband signāliem, nevis no baseband signāla.
Signāla pārslodze
Tas ir ļoti svarīgi, izvairītos no ievades signāla pārslodzes, lietojot kropļojum novēršanas filtru. Ja signāls ir pietiekami spēcīga, tas var izraisīt apgriešanu, pat pēc filtrēšanas. Kad pēc kropļojum novēršanas filtra parādās izkropļojumi, tad var radīt sastāvdaļas ārpus passband kropļojum novēršanas filtra; Šīs sastāvdaļas, pēc tam, var veikt spektrālo kropļošanu, izraisot neharmoniski saistīto frekvenču reprodukciju.
Grūtie laiki viesnīcā "El Royale"
Filma stāsta par sešiem svešiniekiem un viesnīcas El Royale darbinieku, kuri, katrs ar saviem personīgiem noslēpumiem, viesnīcā ierodas līdz ar tumsu. Tā stāsta par tādām tēmām kā morāli, ticību, atpestīšanu un to, kas ir pareizs un nepareizs.
Filmas "Grūtie laiki viesnīcā "El Royale" pirmizrāde notika un to izplatīja studija 20th Century Fox. Filma nebija komerciāli veiksmīga, nopelnot tikai 31,9 miljonus ASV dolāru pie 32 miljonu budžeta. Filma saņēma pozitīvus kritiķu vērtējumus, slavējot to par aktieru sastāvu, skaņu celiņu un operatora darbu, bet kritizējot to par 141 minūšu garumu. Godarda scenārijs saņēma dažādas atsauksmes, citi izceļot dialogu un vardarbību, salīdzinot to ar Kventina Tarantīno filmu "Lubene" (1994) un Stenlija Kubrika filmu "Slepkavība" (1956),   bet savukārt citi kritizēja filmas nobeiguma daļu. Filma saņēma vairākas balvas un nominācijas, tostarp Saturna balvu.
Natālija Zabolotnaja
Biogrāfija
Starptautiskās sacensībās savu pirmo medaļu Natālija Zabolotnaja izcīnīja 2003. gadā, uzvarot Eiropas čempionātā Grieķijas pilsētā Lutrakē. 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Zabolotnaja sacentās svara kategorijā līdz 75 kg un ieguva sudraba medaļu, divcīņas summā paceļot 272,5 kg. Rezultāts bija pasaules rekords, taču to pašu summu atkārtoja arī Pavina Tongsuka, kura kļuva par olimpisko čempioni, jo bija vieglāka. Zabolotnaja 2010. gada Eiropas čempionātā izcīnīja zelta medaļu svara kategorijā līdz 75 kg.
2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs sieviešu svarcelšanā 75 kg svara kategorijā Zabolotnaja divu disciplīnu summā uzrādīja rezultātu 291 kg. Šis rezultāts bija olimpiskais rekords, kuru sacensību turpinājumā atkārtoja arī Svetlana Podobedova. Viņa bija vieglāka un kļuva par olimpisko čempioni, Zabolotnaja tika apbalvota ar sudraba medaļu. 2016. gadā, atkārtoti pārbaudot 2012. gadā noņemtās dopinga analīzes, gan Zabolotnajas, gan Podobedovas analīzēs tika atrasta dopinga pēdas. Abas sportistes tika diskvalificētas, to iegūtās medaļas atņemtas un olimpiskajās spēlēs sasniegtie rezultāti anulēti.
Vecmuižas strauts
Vecmuižas strauts (arī Vecmuiža, Vecmuižas upe, Vecmuižas upīte) ir Lieknas kreisā krasta pieteka Tukuma un Talsu novados.
Izteka - uz rietumiem no Vecciema. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Caurtek Andersonu dīķi. Ietek Lieknā pie Vecmuižnieku mājām. Vecmuižas strautu šķērso valsts autoceļš V1432 (Cēre–Pilsarāji–Gobas) un V1364 (Balgale–Zentene), tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Haferuta
Haferuta (es, woe — ‘klints’) ir neapdzīvota koraļļu sala Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Japas pavalstī, administratīvi pakļauta Faraulepas municipalitātei 115 km uz dienvidrietumiem.
Ģeogrāfija
Haferuta ir zema koraļļu sala Karolīnu salu centrālajā daļā 115 km uz ziemeļaustrumiem no Faraulepas un 780 km uz austrumiem no Japas. Salas platība ir 13 ha, to apjož koraļļu rifs, kura platība ir ap 0,7 km². Sala neapdzīvota, bet vēl 1970. gados tajā bija 53 iedzīvotāji. Sala un okeāna akvatorija 71 km rādiusā kopš 2012. gada noteikta par aizsargājamu jūras teritoriju.
Bišu kolibri
Bišu kolibri (Mellisuga helenae) ir kolibri dzimtas pārstāvis, kas pieder pie svīrveidīgo kārtas, tipisko kolibri apakšdzimtas un ir pasaulē mazākais putns. Bišu kolibri dzīvo tikai Kubā.
Tēviņi
Tēviņš ir lielākoties zaļš ar spilgti sarkanu rīkli, zaigojošām spalvām, zilganu augšpusi un apakšdaļa ir pārsvarā pelēcīgi balta. Tēviņi sver vidēji 1,95 g un garumā sasniedz 5,5 cm. Salīdzinot ar citiem kolibri dzimtas pārstāvjiem, kuriem bieži vien ir slaids izskats, bišu kolibri ir apaļīgāki.
Mātītes
Mātītēm ir zilganzaļa mugura un spārni, viss pārējais ķermenis ir pelēcīgi balts/gaiši pelēks. Mātītes ir mazliet lielākas par tēviņiem un sver līdz 2,6 g un ir līdz 6,1 cm garas. Astes galā tām ir balti plankumi.
Bišu kolibri ir garš un tievs knābis, lai varētu piekļūt ziedu nektāram.
Ligzdošana
Bišu kolibri mazuļus aprūpē tikai mātīte. Olas ir aptuveni 12,5x8,5 mm lielas. Ligzda ir aptuveni valrieksta čaumalas izmērā un sasniedz 2,5 cm diametrā. Ligzdas veidošanai izmanto dažādus materiālus, piemēram, mazus zarus un ķērpjus, bet pats svarīgākais materiāls labai ligzdai ir zirnekļa pavedieni.
E. Dž. Foits
Entonijs Džozefs Foits jaunākais (dzimis ) ir ASV bijušais autosportists un komandas īpašnieks. Viņš ir rekordists uzvarēto United States Auto Club (USAC) sacensību skaita ziņā (167 uzvaras) un uzvarēto ASV Champ Car sacensību skaita ziņā (67 uzvaras).
Foits ir vienīgais braucējs, kurš ir uzvarējis Indianapolis 500, Daytona 500, Lemānas 24 stundu sacīkstēs un Deitonas 24 stundu sacīkstēs. Foits ir viens no četriem braucējiem, kam ir izdevies uzvarēt Indianapolis 500 četras reizes (1961., 1964., 1967. un 1977. gadā).
Dzīves sākums
Foits piedzima Hjūstonā (Teksasas štats ASV) Entonija un Emmas Foitu ģimenē. Viņa tēvs bija automehāniķis, kurš brīvajā laikā piedalījās midget klases automašīnu sacensībās. Kad Foitam bija pieci gadi, viņa tēvs viņam uzbūvēja rotaļu auto ar zāles pļāvēja dzinēju. E. Dž. Foits nepabeidza vidusskolu, jo nolēma kļūt par mehāniķi un veltīt vairāk laika autosacensībām. Kad Foits ieguva autovadītāja apliecību, viņš iegādājās lietotu Oldsmobile, un to izmantoja, lai uzlabotu savas mehāniķa prasmes. Ar šo automašīnu viņš arī piedalījās ielu autosacīkstēs, līdz to atklāja viņa tēvs.
ASV čempionāti
1953. gadā Foits, tēva atbalstīts, sāka piedalīties midget automašīnu sacensībās. 1956. gadā viņš pirmoreiz piedalījās United States Auto Club (USAC) rīkotās midget sacensībās, un 1957. gadā izcīnīja savu pirmo uzvaru. Līdzās dalībai midget sacensībās, Foits 1956. gadā sāka piedalīties arī sprint automašīnu sacensībās.
Sākot ar 1958. gadu Foits galvenokārt piedalījās USAC Champ Car sacensībās, un tajā pašā gadā debitēja Indianapolis 500 sacensībās. 1960. gadā viņš izcīnīja savu pirmo USAC Champ Car titulu, bet 1961. gadā ne vien aizstāvēja titulu, bet arī pirmoreiz uzvarēja Indianapolis 500. Par spīti tam, ka viņš bija spiests sacīkstes pēdējos apļos doties uzpildīt degvielu, Foits uzvarēja sacensībās, par mazāk nekā 9 sekundēm apsteidzot tuvāko sekotāju Ediju Seksu. 1963. un 1964. gadā Foits atkal kļuva par čempionu, un 1964. gadā izcīnīja arī savu otro Indianapolis 500 uzvaru.
1960. gadu vidū Foits pirmoreiz izmēģināja stock car sacensības — gan USAC rīkotās, gan NASCAR. Viņam izdevās izcīnīt vairākas uzvaras abu asociāciju rīkotajās sacensībās. 1965. gada Motor Trend 500 Foits lielu daļu sacīkstes cīnījās par uzvaru ar Denu Gērniju un Parnelli Džounsu. Bremžu defekta dēļ Foits ar vairāk nekā 160 km/h lielu ātrumu pameta trasi un piedzīvoja smagu avāriju. Ierodoties notikuma vietā, trases ārsts Foitu pasludināja par mirušu, taču Džounss pamanīja, ka Foits kustas. Viņš guva krūšu kurvja traumu, un salauza potīti un mugurkaulu.
1967. gadā Foits izcīnīja savu piekto Champ Car titulu un trešo Indianapolis 500 uzvaru. Šajās sacensībās daudzi prognozēja Parnelli Džounsa uzvaru, jo viņš piedalījās ar jauno un jaudīgo STP-Paxton Turbocar. Džounss bija sacīkstes līderis 171 no 200 apļiem, taču 197. aplī viņš bija spiests apstāties transmisijas defekta dēļ. Foits pārņēma vadību un uzvarēja sacensībās. Pēdējā aplī Foitam izdevās izvairīties no avārijas, kurā bija iesaistīti pieci viņa konkurenti. 1972. gadā Foits uzvarēja prestižākajā NASCAR sacīkstē — Daytona 500.
1977. gada Indianapolis 500 Foitam izbeidzās degviela, un viņš bija spiests doties boksos, lai to uzpildītu. Tādējādi viņš zaudēja vairāk nekā pusminūti sacīkstes līderim Gordonam Džonkokam. Ieslēdzot turbopūti, Foits riskēja sabojāt dzinēju, taču spēja deldēt pārsvaru par 1,5—2 sekundēm aplī. Pēc abu braucēju pēdējiem pitstopiem Džonkoks bija astoņas sekundes priekšā Foitam, taču Džonkoka dzinējs neizturēja līdz sacensību beigām, un Foits izcīnīja savu ceturto un pēdējo Indianapolis 500 uzvaru.
1981. gadā Foits Michigan 500 guva smagu rokas traumu, un viņam bija nepieciešams nepilns gads, lai pilnībā atveseļotos. 1990. gadā viņš savainoja kājas un pēdas negadījumā CART sacensībās Road America trasē. Pēc vairākām operācijām un fizioterapijas viņš atgriezās 1991. gada Indianapolis 500 sacensībās, kurās kvalificējās otrajā vietā. Pirms sacensībām Foits bija paziņojis, ka tā būs viņa pēdējā sacīkste. Pēc tam, kad viņš sacensību sākumā izstājās balstiekārtas defekta dēļ, Foits mainīja domas un 1992. gadā atgriezās, izcīnot 9. vietu. 1993. gadā Foits bija plānojis piedalīties, taču kvalifikācijas laikā paziņoja par to, ka vairs kā braucējs nepiedalīsies Indianapolis 500. 1994. gadā viņš pēdējoreiz piedalījās NASCAR posmā. Tas bija Brickyard 400 — pirmā NASCAR sacīkste Indianapolis Motor Speedway vēsturē.
Foits izcīnīja septiņus USAC Champ Car titulus (1960., 1961., 1963., 1964., 1967., 1975. un 1979. gadā), uzvarēja 67 USAC Champ Car sacensībās un četrreiz uzvarēja Indianapolis 500 (1961., 1964., 1967. un 1977. gadā). Viņš piedalījās 35 Indianapolis 500 sacensībās pēc kārtas (no 1958. līdz 1992. gadam). Foits un Mario Andreti ir vienīgie divi braucēji, kas ir uzvarējuši gan Indianapolis 500, gan Daytona 500.
Citas sacensības
1967. gadā Foits pirmo un vienīgo reizi karjerā piedalījās Lemānas 24 stundu sacīkstēs. Viņš, braucot ar Kerrolla Šelbija komandas Ford GT40 vienā ekipāžā ar Denu Gērniju, izcīnīja uzvaru sacīkstē. Pirms sacensībām viņš saniknoja vietējos fanus un preses pārstāvjus, nosaucot ātro un kokiem apvīto trasi par «neko vairāk kā vecu lauku ceļu». Tā kā Gērnijs nakts vidū nogulēja braucēju maiņu, Foits bija spiests braukt divas maiņas pēc kārtas, un bija pie stūres gandrīz 18 no 24 stundām.
1980. gados Foits piedalījās ASV izturības sacensībās. Viņš uzvarēja gan Deitonas 24 stundu sacīkstēs (1983. un 1985. gadā), gan Sebringas 12 stundu sacīkstēs (1985. gadā), braucot ar Porsche automašīnām. Tādejādi Foits ir viens no retajiem braucējiem, kas ir tā saukto «izcīnījis izturības sacensību trīskāršo kroni» un uzvarējis trijās prestižākajās izturības sacīkstēs.
Komandas īpašnieks
Autobraucēja karjeras laikā Foits sadarbojās ar uzņēmēju Džimu Gilmoru, un daudzus gadus pārstāvēja Gilmore-Foyt komandu. Pēc braucēja karjeras beigām Foits turpināja būt komandas īpašnieks un vada A. J. Foyt Enterprises komandu, kas piedalās IndyCar Series. Viņa komanda ir piedalījusies arī CART un NASCAR čempionātos.
Komanda savus lielākos panākumus guva 1990. gados, kad tika izveidots Indy Racing League (vēlāk pārsaukts par IndyCar Series) čempionāts. 1996. gadā Skots Šārps kļuva par pirmo Indy Racing League čempionu. 1998. gadā to pašu paveica Kenijs Breks, bet 1999. gadā Breks uzvarēja Indianapolis 500.
Uzņēmumu ienākumu nodoklis Latvijā
Uzņēmumu ienākumu nodoklis
Uzņēmumu ienākuma nodokli nosaka saskaņā ar Uzņēmumu ienākuma nodokļa likumu (spēkā ar 01.01.2018.) un Ministru kabineta 2017.gada 14.novembra noteikumiem Nr.677 "Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma normu piemērošanas noteikumi". Nodokļu reformas ietvaros veiktās izmaiņas ar 2018.gada 1.janvāri paredz jaunu uzņēmumu ienākumu nodokļa (UIN) maksāšanas kārtību. Turpmāk UIN likme būs 20%, un tā būs jāmaksā tikai no tās peļņas daļas, kas tiks sadalīta vai izmaksāta dividendēs vai arī izlietota tādiem mērķiem, kas tieši nav saistīti ar uzņēmējdarbības attīstību. Nosakot ar UIN apliekamo bāzi, ar nodokli apliekamo objektu vērtību dala ar koeficientu 0,8.
Uzņēmumu ienākuma nodokļa likumā noteikts konceptuāli jauns uzņēmumu ienākuma nodokļa maksāšanas režīms. Likums paredz nodokļa maksāšanu atlikt līdz brīdim, kad peļņa tiek sadalīta vai citā veidā novirzīta tādiem izdevumiem, kuri nenodrošina nodokļa maksātāja turmāku attīstību, t.i., nodokļa piemērošana ir pārcelta no peļņas gūšanas brīža uz peļņas sadales brīdi. Tādejādi nodoklis būs jāmaksā neatkarīgi no gada laikā gūto ienākumu apmēra tikai tad, ja nodokļa maksātājs sadalīs peļņu dividendēs vai tām pielīdzinātās izmaksās, veiks ar saimniecisko darbību nesaistītus izdevumus, veiks palielinātus procentu maksājumus, sniegs aizdevumus saistītām personām u.tml.
Ar nodokli apliekamo bāzi veido sadalītā peļņa un nosacīti sadalītā peļņa.
Par sadalīto peļņu uzskata:
Nosacīti sadalīto peļņu, kuru ietver ar nodokli apliekamajā bāzē (t.i., apliek ar nodokli), veido:
Informācija par UIN pieejama arī Finanšu ministrijas mājaslapā, VID informatīvajā materiālā un Saeimas mājaslapā.
Karolīna Garsija
Karolīna Garsija (Caroline Garcia; dzimusi ) ir profesionāla Francijas tenisiste.
Profesionāles karjeru uzsākusi 2011. gadā. Uzvarējusi 11 WTA un vienā ITF vienspēļu turnīrā, kā arī 6 WTA tūres, 1 WTA 125K sērijas un 4 ITF turnīros dubultspēlēs. 2016. gadā kopā ar Kristīnu Mladenoviču triumfēja Francijas atklātajā čempionātā dubultspēlēs. Šo sasniegumu atkārtoja 2022. gadā. Nozīmīgākie vienspēļu tituli ir uzvara 2022. gada sezonas noslēguma turnīrā WTA Finals, kā arī uzvaras Premier Mandatory kategorijas turnīrā Pekinā 2017. gada oktobrī un Premier 5 turnīrā Uhaņā tā paša gada septembrī. Lielākais sasniegums Grand Slam turnīros vienspēlēs ir iekļūšana 2022. gada Austrālijas atklātā čempionāta pusfinālā. 2017. gada Francijas atklātajā čempionātā ir spēlējusi ceturtdaļfinālā.
Kopš 2013. gada pārstāv Franciju Federācijas kausā. Kausu ar izlasi izcīnīja 2019. gadā. Piedalījusies 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs gan vienspēlēs, gan dubultspēlēs. sasniedza 2. vietu WTA dubultspēļu rangā.
Pauls Dauge
Pauls Dauge (1869—1946) bija latviešu zobārsts, grāmatizdevējs un sabiedriskais darbinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1869. gada 22. augustā Saukas pagasta "Kalna krogā" skolotāja Jura Dauges (1835—1908) ģimenē. Viņa vecākais brālis bija pedagogs Aleksandrs Dauge (1868—1937). Mācījās pie tēva Saukas pagastskolā, vēlāk Rīgas pilsētas reālskolā (1880—1885), Irlavas skolotāju seminārā (1885—1888). 1888. gadā kā eksterns ieguva skolotāja tiesības un strādāja par skolotāju Saukā (1888—1893). Publicējies laikrakstā "Dienas Lapa". 1893. gadā uzsāka zobārstniecības studijas Berlīnes Zobārstniecības institūtā, 1893. gada nelegāli ievedis no Berlīnes Latvijā sociāldemokrātisku literatūru. Turpināja studijas Tērbatas Universitātē (1894), Pēterburgas Zobārstniecības skolā (1895) un Maskavas Zobārstniecības institūtā (1895—1897). Strādāja par zobārstu Maskavā (1897—1917). Darbojies marksistiskos pulciņos, no 1903. gada Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (KSDSP) biedrs, 1906. gadā Maskavā nodibināja izdevniecību marksistiskas un filozofiskas literatūras izdošanai latviešu un krievu valodās. 1908. gadā noliktavā tika atrasti aizliegti izdevumi, apgāds uz laiku pārtrauca darbu, taču vēlāk to atjaunoja. 1912. gadā Daugi notiesāja par aizliegtu grāmatu izplatīšanu un 1913. gadā viņa apgāds pārtrauca darbību. 1917. gada oktobrī viņu ievēlēja par Kurzemes Pagaidu zemes padomes Izpildu komitejas priekšsēdi.
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā atgriezās Latvijā, bija Latvijas Komunistiskās partijas CK Partijas vēstures institūta līdzstrādnieks. Publicējis atmiņas par J. Jansonu–Braunu, V. Ļeņinu, Raini, F. Roziņu–Āzi, P. Stučku, E. Veidenbaumu.
Miris 1946. gada 2. septembrī Rīgā, apbedīts Raiņa kapos.
Pilāts
Pilāts var būt:
Matjažs Keks
Matjažs Keks (sl; dzimis Mariborā) ir slovēņu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, aizvadījis vienu spēli Slovēnijas izlasē. Kopš 2018. gada ir Slovēnijas futbola izlases galvenais treneris.
Futbolista karjera
Karjeru sāka klubā NK Maribor Dienvidslāvijas otrajā līgā. 1985. gadā pievienojās Austrijas klubam Spittal/Drau, 1988. gadā pārgāja uz citu Austrijas klubu Grazer AK, kurā aizvadīja septiņas sezonas. Karjeras noslēgumā atgriezās Maribor. Šī kluba sastāvā trīs reizes kļuva par Slovēnijas čempionu (1996—97, 1997—98, 1998—99) un divas reizes izcīnīja Slovēnijas kausu.
1992. gada novembrī aizvadīja savu vienīgo spēli Slovēnijas izlases rindās, nākot laukumā sākumsastāvā draudzības spēlē pret Kipras izlasi.
Trenera karjera
2007. gada janvārī Keks tika apstiprināts par Slovēnijas futbola izlases galveno treneri. Viņa vadībā izlase kvalificējās 2010. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīram. Tajā komanda ar četriem punktiem ierindojās trešajā vietā grupā un izslēgšanās spēlēs neiekļuva. 2011. gada oktobrī pēc nesekmīgā 2012. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīra pēc abpusējas vienošanās Keks amatu atstāja, viņu aizstāja Slaviša Stojanovičs.
Karjeras turpinājumā strādāja Saūda Arābijā ar klubu Al-Ittihad. 2013. gadā kļuva par Horvātijas kluba HNK Rijeka galveno treneri. 2017. gadā izcīnīja ar klubu Horvātijas čempiontitulu. Divas reizes (2014. un 2017. gadā) uzvarēja Horvātijas kausa izcīņā, 2014. gadā ieguva arī Horvātijas superkausu. 2017. gada septembrī kļuva par visilgāk pēc kārtas amatā esošo treneri Horvātijas Pirmajā līgā.
otro reizi karjerā kļuva par Slovēnijas izlases galveno treneri.
Rātslaukums
Rātslaukums var būt:
Tirgoņu iela
Tirgoņu iela var būt:
Marks Savārs
Spēlētāja karjera
Pēc vairākām Ontārio hokeja līgas kluba Ošavas "Generals" rindās aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Savārs uzsāka 1997.—98. gada sezonā, kad aizvadīja 28 spēles NHL kluba Ņujorkas "Rangers" sastāvā. Pēc 1998.—99. gada sezonas uzbrucējs tika aizmainīts uz Kalgari "Flames" vienību. Nākamajās sezonās Savārs turpināja kļūt arvien rezultatīvāks, 2000.—01. gada sezonu noslēdzot kā otrs "Flames" rezultatīvākais spēlētājs aiz Džeroma Iginlas.
2006. gada vasarā uzbrucējs kļuva par brīvo aģentu, noslēdzot līgumu ar Bostonas "Bruins" rindām, nākamās trīs sezonas noslēdzot kā komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2010.—11. gada sezonā traumas dēļ Savārs laukumā devās vien 25 spēlēs, taču kopā ar komandu izcīnīja Stenlija kausu.
2011. gada 23. janvārī Savārs guva smadzeņu satricinājumu, kura dēļ izlaida visu 2011.—12. gada sezonu. 2015. gada vasarā, joprojām neaizvadījis nevienu spēli kopš savainojuma gūšanas, tika aizmainīts uz Floridas "Panthers".
Jūko Oita
Jūko Oita (ja) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Mičs Ričmonds
Mičels Džeimss "Mičs" Ričmonds III (en; dzimis Fortloderdeilā, Floridas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlējis uzbrūkošā aizsarga pozīcijā.
Karjera
Ričmonds NCAA turnīrā pārstāvēja Moberly Area Community College. Vēlāk arī divas sezonas universitātes līmenī spēleja Kanzasas štata universitātē, kuras labā vidēji spēlē guva 20,7 punktus. 1988. gada NBA draftā viņu izraudzījās Goldensteitas "Warriors" ar kopējo 5. kārtas numuru 1. kārtā. Savā pirmajā sezonā viņš ieguva sezonas labākā debitanta balvu. Triju gadu laikā Ričmonds Goldensteitā vidēji spēlē guva 22,7 punktus. "Warriors" trenera Dona Nelsona vadībā spēlēja ātrā tempā, kas mudināja medijus un līdzjutējus komandas līderu trio — Ričmondu, Krisu Malinu un Timu Hārdaveju — dēvēt par Run-TMC (vārda spēle ap hiphopa grupas Run-D.M.C. nosaukumu).
1991. gada 1. novembrī Ričmonds tika aizmainīts uz Sakramento "Kings". Visu septiņu sezonu laikā, kuras Ričmonds pavadīja Sakramento, aizsargs bija komandas rezultatīvākais spēlētājs, vidēji spēlē izceļoties ar 23,3 punktiem. Šajā laika periodā Mičs arī sešas reizes tika izvēlēts All-Star spēlei un ar ASV basketbola izlasi izcīnīja zelta medaļu 1996. gada Atlantas Olimpiskajās spēlēs. Lai gan spēlētājs Sakramento rindās izcēlās ar lieliskiem individuālajiem sasniegumiem, klubs šo gadu laikā tikai vienreiz aizkļuva līdz NBA izslēgšanas spēlēm, kurās "Kings" uzvarēja vienu spēli pret topošajiem finālistiem Sietlas "SuperSonics", pateicoties Ričmonda gūtajiem 37 punktiem.
1998. gada 14. maijā Ričmonds tika aizmainīts uz Vašingtonas "Wizards". Lai gan pirmajā gadā Vašingtonā Mičs vēl vidēji spēlē izcēlās ar 19,7 punktiem, pamazām sākās spēlētāja karjeras noriets. 2001.—2002. gada NBA sezona Ričmondam bija pēdējā. Spēlētājs Losandželosas "Lakers" rindās laukumā devās epizodiski, vidēji mačā gūstot 4 punktus, bet izcīnīja NBA čempionu gredzenu.
Sofiko
Sofo Halvaši (ka; dzimusi Batumi), pazīstama arī kā Sofiko, ir adžāru izcelsmes Gruzijas dziedātāja.
Sofiko ir ieņēmusi trešo vietu jauno izpildītāju konkursā "Jaunais Vilnis" Jūrmalā, pēc kā noslēdza līgumu ar Igors Krutoja producentu kompāniju.
tika paziņots, ka Sofiko pārstāvēs valsti Eirovīzijas dziesmu konkursā. Dziesma "Visionary Dream" bija Gruzijas debija Eirovīzijas konkursā. konkursa pusfinālā viņa ierindojās 8. vietā, kas ļāva Sofiko piedalīties finālā, kur viņa ieņēma 12. vietu.
Rūdolfs Blaus
Rūdolfs Blaus (1887—1965) bija padomju sabiedriskais darbinieks. 1905. gada revolūcijas laikā iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā. Pēc Pirmā pasaules kara dzīvoja PSRS. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā no Ļeņingradas nosūtīts uz Latviju, iecelts par Kirhenšteina valdības Zemkopības ministra biedru.
Miris 1965. gada 29. oktobrī.
Valtrauda Novarra
Biogrāfija
1960. gados bija viena no Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) spēcīgākajām šahistēm. Septiņas reizes uzvarējusi VDR sieviešu šaha čempionātos (1958, 1961, 1962, 1963, 1967, 1968, 1968), kā arī vienu reizi ir izcīnījusi sudraba (1957) un bronzas (1959, 1973) medaļas. 1966. gadā uzvarējusi Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla zonas turnīrā un ieguvusi tiesības spēlēt pretendentu turnīrā, kurā 1967. gadā ieņēmusi 10. vietu. 1970. gadā dalījusi pirmo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Hallē, bet 1972. gadā dalījusi pirmo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Pjotrkova Tribunalskā.
Vairākkārt pārstāvējusi Vācijas Demokrātiskās Republikas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (1963-1972). Komandu vērtējumā izcīnījusi 2 bronzas (1963, 1966) medaļas, bet individuālajā — bronzas (1963) medaļu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1966. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Lazdiju pilsētas seņūnija
Lazdiju pilsētas seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Lazdiju rajona pašvaldībā, tās ziemeļrietumu daļā. Seņūnija sastāv no 5 seņūnaitijām, tajā ir 1 apdzīvota vieta - lazdiju pilsēta.