cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Yazoo
Yazoo (dažviet arī Yaz) bija britu sintpopa duets, ko 1981. gada beigās Bazildonā, Eseksas grāfistē, izveidoja taustiņinstrumetālists, dziesmu autors un bijušais grupas Depeche Mode dalībnieks Vinss Klārks un vokāliste Elisona Mojē. Nākamo 18 mēnešu laikā duets laida klajā divus albumus, kas izpelnījās kritiķu atzinību, — Upstairs at Eric's un You and Me Both. Apvienotajā Karalistē pārdotāko albumu sarakstā tie sasniedza attiecīgi otro un pirmo vietu. No četriem singliem trīs — Only You, Don't Go un Nobody's Diary — Lielbritānijā sasniedza singlu topa pirmo trijnieku.
Savstarpējo nesaskaņu dēļ duets 1983. gadā izjuka. Klārks izveidoja jaunu sintpopa duetu Erasure, bet Mojē uzsāka solokarjeru. 2008. gadā, 25 gadus pēc dueta izjukšanas, Klārks un Mojē uzstājās koncerttūrē, atbalstot agrāko gadu ierakstu komplekta Your Room izdošanu. 2011. gadā duets atkal uzstājās viņu ierakstu kompānijas organizētajā mūzikas festivālā.
Džimijs Konorss
Džeimss Skots "Džimijs" Konorss (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu tenisists, bijis ATP ranga līderis. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem tenisitiem šī sporta veida vēsturē.
Dž. Konorss ATP tūres rangā līderis bija kopumā 268 nedēļas, tai skaitā laikā no līdz  bija ranga līderis 160 nedēļas pēc kārtas, kas tobrīd bija rekords. Dž. Konorsa labākais sasniegums ATP tūres rangā dubultspēlē bija sasniegtā 370. vieta.
Karjeras laikā viņš svinēja uzvaru astoņos Grand Slam turnīros, no kuriem pieci tituli tika izcīnīti ASV atklātajā čempionātā.
Viņa treneris jau kopš 16 gadu vecuma bija Pančo Segura. Pats Dž. Konorss trenējis Endiju Rodiku.
Coptotriche concolor
Coptotriche concolor ir alotājkožu dzimtas suga. Tā ir sastopama ASV - Ārkanzasas, Vašingtonas, Teksasas, Virdžīnijas un Ilinoisa štatos. Kāpuru saimniekaugi ir ozolu ģints pārstāvji.
Premicrodispus krczali
Premicrodispus krczali ir gamazīdo ērcīšu suga no Microdispidae dzimtas. Parazitē uz Oxythyrea cinctella virsmas. Ir zināmas tikai mātītes; tēviņi un kāpuri nav aprakstīti. Sastopama Krimā.
Iļja Rabinovičs
Iļja Rabinovičs (ru; Sanktpēterburga —  Kirova) bija Krievijas šahists.
Biogrāfija
1912. gadā Viskrievijas amatieru turnīrā dalījis ceturto vietu ar Paulu Listu (uzvarējis Karels Hromādka). 1914. gadā kļuvis par Krievijas šaha meistaru.
Pēc Pirmā pasaules kara kļuvis par vienu no Krievijas vadošajiem šahistiem. Četras reizes uzvarējis Ļeņingradas pilsētas šaha čempionātos: 1920., 1925., (dalījis 1.-4. vietu ar Grigoriju Levenfišu, Aleksandru Iļjinu-Ženevski un Pjotru Romanovski), 1928. un 1940. gadā. No 1920. līdz 1939. gadam deviņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu sasniedzis 1934. gadā, kad kopā ar Grigoriju Lēvenfišu dalījis 1.-2. vietu. Abi uzvarētāji kļuvuši par PSRS čempioniem šahā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks. 1925. gadā Bādenbādenē ieņēmis 7. vietu (uzvarējis Aleksandrs Aļehins). Tajā pašā gadā Maskavas turnīrā ieņēmis 16. vietu (uzvarējis Jefims Bogoļubovs). 1934. gada Ļeņingradas šaha turnīrā ar Nīderlandes šahistu Makša Eives un Hansa Kmoha piedalīšanos palicis 4. vietā (uzvarējis Mihails Botviņņiks). 1935. gada Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 11.-14. vietu (uzvarējuši Mihails Botviņņiks un Salo Flors). 1939. gada Maskavas - Ļeņingradas treniņturnīrā dalījis 7.-8. vietu (uzvarējis Salo Flors).
Pēc izglītības bijis matemātikas skolotājs. Vadījis šaha nodaļu Ļeņingradas laikrakstā Ленинградская правда. Divu šaha grāmatu autors: "Galotne: šaha partijas noslēguma stadija" (ru, Ļeņingrada, 1927) un "Atklātne: šaha partijas sākums" (ru, Maskava, 1931).
Ļeņingradas blokādes laikā 1941./1942. gada ziemu pavadījis aplenktajā pilsētā. Nomiris nākamajā pavasarī pēc evakuācijas uz Kirovu no nepietiekama uztura.
Šasezaka
Šasezaka (fr) ir 84 kilometrus gara Ardēšas labā krasta pieteka Francijas dienvidaustrumos.
Iztece Sentfrezāldalbižas komūnā Lozēras departamentā Centrālajā masīvā. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Ardēšā pie Sentalbānoriolas Ardēšas departamentā.
Madrigāls
Madrigāls var būt:
Pikenini tēma
Pikenini tēma jeb Pikenini (no en — nēģerēns) ir tēma šaha kompozīcijā, kurā melno bandinieks, kas atrodas septītā horizontālē, izdara četrus dažādus gājienus, pie tam baltie atbild katru reizi atšķirīgi (divvilčos mato dažādos veidos). Tēmu atklājis amerikāņu problēmists Frenks Dženets 1914. gadā. Šī tēma uzdevumā parasti ir apvienota ar citām šaha kompozīcijas idejām.
Piemēri
1. uzdevuma risinājums:
2. uzdevuma risinājums:
Dimitri Folkjē
Dimitri Folkjē (fr, dzimis ) ir Gvadelupas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Gvadelupas futbola izlases pārstāvis. Kopš 2020. gada Folkjē pārstāv La Liga komandu Granada CF.
Sasniegumi
Francija
Nadzenītis
Nadzenītis ir caurteces ezers Cēsu novada Taurenes pagasta ziemeļos. Ezeram caurtek Mežriju strauts.
Andrejs Kiriļenko (politiķis)
Andrejs Kiriļenko (ru, dzimis, miris ) bija viens no galvenajiem PSKP un PSRS vadītājiem Leonīda Brežņeva varas laikā. PSKP biedrs kopš 1931. gada, Ukrainas PSR Centrālkomitejas biedrs (1952.-56.), PSKP Centrālkomitejas biedrs (1956.-82.), PSKP Centrālkomitejas sekretārs ar atbildību par smago rūpniecību no 1966. gada 8. aprīļa līdz 1982. gada 22. novembrim. Politbiroja biedrs no 1962. gada 22. novembra līdz 1982. gada 22. novembrim. Zaudējis amatus pēc Jurija Andropova nākšanas pie varas.
Dzīve
Dzimis galdnieka ģimenē. 1920. gadā pabedzis skolu, 1925. gadā pabeidzis Aleksejevkas arodskolu. Līdz 1930. gadam strādā par elektroatslēdznieku un Donbasa šahtās. Komjaunatnes darbā no 1930. gada. 1936. gadā pabeidzis Ribinskas aviotehnoloģisko institūtu. 1936.-38. gados strādā par inženieri. No 1938. gada partijas darbā Zaporožjes apgabala partijas struktūrās. 1942.-43. gadā Dienvidu frontes 18. armijas kara padomes biedrs, vēlāk Valsts aizsardzības komitejas pārstāvis Maskavas aviācijas fabrikā. 1944.-47. gados Zaporožjes partijas otrais sekretārs. Pirmais sekretārs šajā laikā ir Leonīds Brežņevs, šeit sākas viņu pazīšanās. 1947.-50. gadā Nikolajevskas, 1950.-55. Dņipropetrovskas apgabala, 1955.-62. gadam Sverdlovskas apgabala partijas pirmais sekretārs. Bija Hruščova un Brežņeva protežē, jo nāca no Ukrainas austrumiem. No 1962. gada ieņem vadošus amatus Krievijas PFSR rūpniecības nozarē. 1962. gada Novočerkaskas nemieru laikā ierodas pilsētā un atbalsta lēmumu par bruņotā spēka pielietošanu pret demonstrantiem. Pēc Brežņeva nākšanas pie varas Kiriļenko tiek paaugstināts amatos un ir viņa galvenais pārstāvis Centrālkomitejā. Sākotnēji ir Brežņeva protežē, bet vēlāk kļūst aizvien pastāvīgāks. Partijas hierarhijā ieņēma trešo vai ceturto vietu. Sapulcēs un mītiņos bieži aizstāja Brežņevu un Suslovu. 70to gadu vidū tiek uzskatīts par ticamāko Brežņeva varas mantinieku.
Kā pārāk bīstamu varas pretendentu viņu ap 1976. gadu sāk atstumt no reālās varas. Vienlaikus Brežņevs palielina cita protežē, Konstantīna Čerņenko varu. Šajos gados arī sāk pasliktināties Kiriļenko veselība. 1982. gada 22. novembrī, kā vecuma marasmā iekritušu, viņu atbrīvo no amatiem.
Areja
Areja jeb interareja ir pleckāju čaulas vāka (parasti vēdera jeb ventrālā vāka) gludā daļa, kas no abām pusēm norobežo deltīriju. Arejas virsma parasti ir plakana vai cilindiski izliekta. Tās ārējās malas var būt krasi norobežotas no pārējā čaulas vāka virsmas ar taisnām vai ieliektām šķautnēm jeb pleciņiem. Arejai parasti ir trīsstūrveida forma. Reizēm tā var būt izstiepta platumā taisnstūra veidā. Ļoti zemu areju sauc par līnijveida areju. Dažiem pleckājiem no Strophomenīdu (Mekella, Geyerella), Produktīdu (Aulosteges, Richthofenia), Spiriferīdu (Cyrtina) un Terebratulīdu (Terebrirostra) kārtām arejas var būt ļoti augstas un pat pārsniegt pārējās čaulas vāka augstumu. Dažām Strophomenīdu un Produktīdu pleckāju arejām ir novērojamas taisnas līnijas, kas nāk no virsotnes un sadala arejas abas puses divās daļās. Tādā veidā nodalītā iekšējā daļa tiek saukta par sekundāro areju. Tai ir nedaudz atšķirīgs ornamentējums (vertikāls švīkājums), nekā ārējai daļai.
Davids Gurgenidze
Davids Gurgenidze (ka; dzimis ) ir gruzīnu šahists un problēmists.
Šaha kompozīcija
No 1970. gada publicējis vairāk nekā 650 etīdes (ap divdesmit ar viņa tautieša Iuri Akobias līdzdalību), daudzas no tām godalgotas.
Iegūtie tituli:
Piemērs
'''1. Tg1 Kh2 2. Tf1 g2 3. Tf2 Kg1 4. Tf3 Kh2 5. Lf1 g1D 6. Th3#'''
Čedi Osmans
Čedi Osmans (mk, tr; dzimis Ohridā) ir Ziemeļmaķedonijā dzimis Turcijas basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā, Turcijas basketbola izlases dalībnieks. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Klīvlendas "Cavaliers".
Č. Osmans dzimis mūsdienu Ziemeļmaķedonijā, viņa tēvs ir turks, bet māte bošņaku izcelsmes. Saņēmis Turcijas pilsonību. Viņa brālis Čaners Osmans arī ir profesionāls basketbolists.
Karjera
Basketbolu sācis spēlēt Bosnijas kluba KK Bosna sistēmā, bet 2007. gadā pārcēlies uz viena no labākajiem Turcijas klubiem Stambulas "Anadolu Efes" jauniešu komandu. Spēlējis arī komandas fārmklubā Turcijas otrajā līgā, pēc tam pieaugušo komandā, ar kuru 2015. gadā izcīnījis Turcijas kausu un superkausu.
2015. gada NBA drafta otrajā kārtā Č. Osmanu ar kopējo 31. numuru izvēlējās Minesotas "Timberwolves", taču jau drafta naktī viņš tika iesaistīts maiņā, kopā ar citu tikko draftētu spēlētāju Rakīmu Kristmasu un nākotnes otrās kārtas drafta tiesībām tika aizmainīts uz Klīvlendas "Cavaliers" pret tai pašā naktī noderaftēto Taiasu Džonsu. Pēc debijas sezonas, kurā "Cavaliers" bija viena no labākajām līgas komandām ar Lebronu Džeimsu sastāvā un sasniedza NBA finālsēriju (piekāpjoties Goldensteitas "Warriors"), savā otrajā NBA sezonā Č. Osmans nostiprinājās komandas pamatsastāvā. Otrajā un trešajā sezonā viņš devās laukumā gandrīz tikai "Cavaliers" starta pieciniekā. Otrajā sezonā tika iekļauts NBA Visu Zvaigžņu spēles Uzlēcošo zvaigžņu spēles sastāvā.
Nacionālā izlase
Spēlējis Turcijas visu vecumu jaunatnes izlasēs, divas reizes kļūstot par Eiropas čempionu (tostarp 2013. gadā ar U18 izlasi, kad Eiropas čempionāts notika Rīgā). 2014. gada Eiropas U-20 čempionātā, kurā Turcijas izlase izcīnīja zelta medaļas, Č. Osmans tika atzīts par turnīra labāko spēlētāju.
Turcijas pieaugušo izlases sastāvā spēlējis 2014. gada FIBA Pasaules kausā, 2015. gada Eiropas čempionātā un 2016. gada olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā.
271. Aizputes policijas bataljons
271. Aizputes policijas bataljons bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza 1943. gada 15. jūlijā ar pievienošanu 278. Dobeles policijas bataljonam.
Coptotriche confusa
Coptotriche confusa ir alotājkožu dzimtas suga. Tā ir sastopama ASV - Kalifornijas štatā. Kāpuru saimniekaugi ir kultivētas zemenes.
271. Aizputes policijas bataljons
Izveidošana
271. Aizputes policijas bataljonu 1942. gada 9. jūnijā Liepājā saformēja pulkvežleitnants Jānis Baltakmenis no Kurzemes apriņķa brīvprātīgajiem bijušajiem Latvijas armijas karavīriem, taču sakarā ar nesaskaņām ar bataljonam piedalītajiem vācu virsniekiem radās problēmas ar bataljona komandiera amatu, jo tie pastāvēja uz latviešu virsnieku pielīdzināšanai instruktoriem. Komandiera amatu īslaicīgi ieņēma trīs dažādi virsnieki līdz beidzot par komandieri nostabilizējās pulkvežleitnants Alberts Kleinbergs. Pēc izveidošanas bataljonā bija 20 virsnieki, 66 instruktori un 369 kareivji un tā vadošais sastāvs bija šāds:
Dienesta gaitas
11. septembrī bataljonu pārcēla uz Alūksni ienaidnieka izpletņlēcēju un partizānu apkarošanai, šos uzdevumus bataljons pildīja līdz 22. decembrim, kad tika pārcelts uz Gulbeni, tur kā 4. rotu tam pievienoja 7. sevišķo uzdevumu rotu kapteiņa Lindberga vadībā.
1943. gada 23. janvārī bataljonu pārdēvēja par 279. Aizputes bataljonu un 31. janvārī pienāca pavēle gatavoties Latvijas robežas pāriešanai pie Zilupes, robežas nodrošināšanai pret partizāniem. Zilupē bataljons ieradās 3. februārī, bet drīza saņēma pavēli doties uz Indras rajonu lai iztīrītu Rosicas apkārtni. Pēc šī uzdevuma veikšanas bataljons tika piesaistīts partizānu apkarošanas operācijas "Ziemas burvība" vai vienkārši "Osvejas akcijas" īstenošanā Baltkrievijas teritorijā.
Operācijas "Winterzauber" ietvaros bataljons Osvejas apkaimē pulkveža Knehta grupā darbojās līdz marta beigām, regulāri iesaistoties sadursmēs ar lielākiem vai mazākiem ienaidnieka spēkiem. Zināms, ka 271. bataljons bez SD vienību līdzdalības 24. februārī nodedzināja Narubku sādžu, kā arī kopā ar SD vīriem likvidēja Ostrovas, Petino un Sukoli sādžas. Kopumā gāja bojā 3904 partizāni vai par to atbalstīšanu aizdomās turēties vietējie iedzīvotāji. Aprīļa sākumā 271. Aizputes bataljonu pārcēla uz Latvijas robežu, Šķaunes rajonu, kur tas nodarbojās ar partizānu apkarošanas un robežapsardzības uzdevumiem. Bija novērojams, ka Baltkrievijas pusē cīņas starp vācu un partizānu spēkiem saasinājās uz rudzu novākšanas laiku, abām pusēm cenšoties iegūt ražas krājumu.
1943. gada 15. jūlijā 271. Aizputes policijas bataljonu pievienoja 278. Dobeles bataljonam.
Žoržs Potjē
Potjē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. Open klases sacensībās viņš nefinišēja, 0,5 līdz 1 tonnu laivu klases pirmajā braucienā tika diskvalificēts, bet otrajā braucienā nefinišēja.
USA-280
USA-280 (kodētais nosaukums Zuma) bija ASV valdības slepens pavadonis. Tas pēc palaišanas 2018. gada 8. janvārī nesasniedza orbītu.
Par īpaši slepeno Zuma misiju oficiāli netiek izpausta informācija. Nav zināms, kuras organizācijas uzdevumā tā tika palaista, ne arī tās mērķi. Nacionālais izlūkošanas birojs (NRO) noliedza saistību ar Zuma. Zināms, ka kosmisko aparātu izgatavoja uzņēmums Northrop Grumman. Neatkarīgie analītiķi, analizējot to, kuri rajoni tika slēgti lidmašīnām un kuģiem, secināja, ka pavadoņa mērķa orbīta bija 400 km augstumā ar slīpumu aptuveni 50°.
Zuma tika palaists 01:00 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-40. Raķetes pirmā pakāpe atgriezās, un tika veiksmīgi nosēdināta uz laukuma Landing Zone 1.
Vēlāk parādījās neoficiāla informācija, ka Zuma nav sasniegusi orbītu un visticamāk iekritusi Indijas okeānā. Northrop Grumman nesniedza nekādus komentārus, bet palaišanas nodrošinātājs SpaceX paziņoja, ka dati rāda, ka Falcon 9 ir darbojies kā paredzēts. Wall Street Journal, citējot nezināmu avotu, rakstīja, ka derīgā krava nav atdalījusies no raķetes augšējās pakāpes. Līdzīgu informāciju sniedza Reuters. Savukārt ASV orbitālo kravu reģistrā (Space-Track vietnē) Zuma tika iereģistrēta kā USA-280 ar kataloga numuru 43098 un starptautisko apzīmējumu 2018-001A, bet bez orbītas parametriem. Kosmonautikas eksperts Džonatans Makdovels secināja, ka Space-Track ir domājuši, ka Zuma veiks vismaz vienu apriņķojumu ap Zemi. Parādījās informācija, ka derīgās kravas adapteri (tas atdala pavadoni no raķešpakāpes) nenodrošināja SpaceX, bet gan Northrop Grumman.
Ogists Domēns
Ogists Moīzs Domēns (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur riteņbraukšanā izcīnīja bronzas medaļu.
Domēns 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja treka riteņbraukšanā. 25 kilometru disciplīnā viņš ar rezultātu 29 minūtes un 36.2 sekundes izcīnīja bronzas medaļu, piekāpjoties tautiešiem Luijam Bastjēnam (zelta medaļa) un Loidam Hildebrandam (sudraba medaļa). Savukārt sprinta braucienā viņš priekšsacīkšu kārtas braucienā ieguva trešo vietu un kvalificējās nākamajai kārtai, ceturtdaļfinālā iegūstot trešo vietu, cīņu diemžēl neturpināja.
1904. gada Tour de France braucienā viņš kopvērtējumā ieguva 6. vietu, savukārt 1903. un 1905. gada braucienos izstājās. 1903. gadā Domēns izcīnīja 10. vietu šosejas riteņbraukšanas sacensībās Parīze—Valensija.
Torstens Finks
Karjera
Finks savu karjeru uzsāka Dortmundes Borussia rezerves komandā, bet pēc tam pārcēlās uz SG Wattenscheid 09, kur 1990. gadā viņš palīdzēja klubam pakāpties uz Vācijas Bundeslīgu. Pēc kluba izkrišanas no Bundeslīgas 1994. gadā, Finks pārcēlās uz Karlsruher SC, kur pavadīja trīs sezonas kā pamatsastāva spēlētājs. Pateicoties labajam sniegumam, 1997. gadā nopelnīja pāreju uz Vācijas veiksmīgāko klubu Minhenes "Bayern". Pēc tam Finks Bayern klubā pavadīja septiņas sezonas, no kurām piecas bija pamatsastāva spēlētājs, taču 2002. gadā viņš zaudēja vietu sākumsastāvā un 2003. gada februārī jau tika pārcelts uz kluba dublieriem, kas spēlēja Vācijas trešajā līgā - Regionalliga. 2003. gada aprīļa beigās Finks spēja atgriezties Bundeslīgas sastāvā, taču 2003.–2004. gada sezonā viņš atkal kļuva par regulāru spēlētāju Bayern dublieros, un Bundeslīgā tikai vienu reizi, kas bija pēdējā, izgāja uz maiņu pret VfL Wolfsburg 2003. gada septembrī. Līgums ar Bayern komandu beidzās 2004. gada jūnijā, taču pēc tam Finks vēl divas sezonas turpināja spēlēt kluba dublieros, bet pēc 2005.–2006. gada sezonas beigām Finks noslēdza spēlētāja karjeru pēc tam, kad guva skrimšļa bojājumu ceļgalā.
Spēlējot Bayern pirmajā komandā, Finks palīdzēja komandai sasniegt 1999. gada Čempionu līgas finālu pret Manchester United, kad Bayern dramatiski zaudēja ar 2:1, kompensācijas laikā ielaižot divus vārtus. Šajā spēlē Finks izgāja uz maiņu spēles beigās, taču 91. minūtē viņa veiktais izklupiens noveda pie "United" izlīdzinājuma, kā rezultātā bumba nonāca pie Raiena Gigsa, kura sitienu vārtu guvumā pārvērta Tedijs Šeringems.
Tomēr Finkam pēc diviem gadiem tomēr izdevās izcīnīt Čempionu līgas kausu, jo Bayern 2001. gada Čempionu līgas finālā ar soda sitieniem uzvarēja Valencia CF, lai gan viņš šajā mačā nepiedalījās. Tāpat viņš ar klubu izcīnīja četrus Bundeslīgas čempionu titulus un trīs Vācijas kausus.
1989. gadā aizvadīja 1 spēli Rietumvācijas U-21 izlasē.
Karjeras sākums
Vēl spēlējot Bayern komandā, 2005. gada decembrī viņš absolvēja Ķelnes Sporta universitāti, iegūstot trenera profesiju. No 2006. gada 5. septembra viņš sāka trenēt Red Bull Salzburg rezerves komandu. Pēc galvenā trenera Džovanni Trapatoni asistenta Lotāra Meteusa aiziešanas, Finks ieņēma viņa vietu un kļuva par viņa jauno palīgu.
Finks 2008. gadā stājās Ingolstadt 04 galvenā trenera amatā, aizstājot Jirgenu Presu. Viņa pirmā spēle noslēdzās ar 3:1 uzvaru pret VfB Stuttgart II. Ingolštate 2007.–2008. gada sezonu noslēdza otrajā vietā. 2008.–2009. gada sezonu Ingolštate sāka ar zaudējumu Vācijas kausa izcīņas pirmajā kārtā pret Hamburger SV. Finks tika atlaists 2009. gada 22. aprīlī. Finks finišēja ar 16 uzvarām, 11 neizšķirtiem un 17 zaudējumiem. Viņa pēdējā mačā tika piedzīvots zaudējums ar 3:2 pret SC Freiburg. Ingolštate atradās 17. vietā, kad Finks tika atlaists.
FC Basel
2009. gada vasarā Finks tika iecelts par FC Basel galveno treneri, aizstājot Kristianu Grosu. Pirmajā spēlē piedzīvoja zaudējumu ar 2:0 pret FC St. Gallen. 2009.-2010. gada sezonā neskatoties uz vājo sezonas sākumu, Finksa komanda spēja parādīt labu sniegumu un izcīnīja 2010. gada Superlīgas titulu sezonas pēdējā dienā ar uzvaru izbraukumā pret favorītiem BSC Young Boys.
Kopā ar Finku Bāzele izcīnīja arī 2011. gada Superlīgas titulu un 2011. gada Uhrencup. Finks pameta klubu 2011. gada oktobrī. Viņa pēdējā spēlē ar Bāzeli bija Šveices kausa izcīņā, kurā ar 5:1 uzvarēja FC Schötz.
Interesanti, ka spēlētājs Fveo Tembo pameta FC Basel pēc tam, kad apsūdzēja kluba treneri Torstenu Finku par rasistisku izteikumu pret viņu treniņa laikā. Tiek ziņots, ka Finks ir teicis kādam līdzstrādniekam "nocelt pērtiķi no koka".
Hamburger SV
2011. gada 13. oktobrī Finks parakstīja līgumu ar Hamburger SV, lai līdz 2014. gadam vadītu Vācijas Bundeslīgas klubu, kad komanda bija nonākusi izkrišanas zonā ar sešiem zaudējumiem pirmajās astoņās spēlēs. Viņa pirmā spēle bija neizšķirts 1:1 pret VfL Wolfsburg. HSV pirmajās deviņās spēlēs Finka vadībā palika nepārspēta, ziemas pārtraukumā dodoties trīspadsmitajā vietā. Sezonas beigās komanda ieņēma piecpadsmito vietu, izvairoties no izkrišanas zonas ar piecu punktu starpību.
2012.–2013. gadā HSV spēlēja daudz pārliecinošāk un stabilāk, kā rezultātā noslēdza sezonu augstajā septītajā vietā, nedaudz pietrūkstot, lai nokļūtu Eiropas kausu zonā. Šajā sezonā lielu lomu spēlēja Artjoms Rudņevs un viņa partneris Sons Hinmins. Tomēr sezonas gaitā Hamburga Vācijas kausa izcīņas pirmajā kārtā piedzīvoja zaudējumu Karlsruher SC. Komanda piedzīvoja arī lielāko sakāvi kluba vēsturē Bundeslīgā, ar 9:2 Allianz arēnā zaudējot FC Bayern Munich.
Pēc katastrofāliem rezultātiem, kuru laikā Hamburger SV savās pirmajās piecās 2013.–2014. gada bundeslīgas sezonas spēlēs savāca tikai četrus punktus un klubam bija 15. vietā līgas tabulā, Finks tika atlaists nekavējoties 2013. gada 16. septembrī. "Mēs vairs nebijām pārliecināti, ka Torstens Finks spēj mainīt komandu, un tāpēc mēs pieņēmām šādu lēmumu (atlaist Finku). Ir arī skaidrs, ka viņam bija "ārējās problēmas", kas varēja veicināt viņa sliktos rezultātus. Viņa pēdējā spēlē HSV ar 6:2 piekāpās Dortmundes Borussia . HSV kopā ar Finku 68 mačos piedzīvoja 23 uzvaras, 18 neizšķirtus un 27 zaudējumus.
Vēlāk savas karjeras laikā Finks trenēja tādus klubus, kā Kipras APOEL, Vīnes "Austria", Grasshopper Club Zürich un Japānas klubu "Vissel Kobe".
Kā treneris
Bāzele
Vissel Kobe
Manuels Lansini
Manuels Lansini (es; dzimis ) ir Argentīnas futbolists, pussargs, Argentīnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada spēlē Argentīnas futbola pirmā divīzijas kluba Buenosairesas "River Plate" sastāvā. No 2016. gada līdz 2023. gadam spēlēja Anglijas Premjerlīgas kluba West Ham United F.C. sastāvā.
Dmitrijs Ļihačovs
Dmitrijs Ļihačovs (ru; dzimis, miris ) bija padomju un krievu filologs, kultorologs, mākslas vēstures zinātnieks, lingvists, filoloģijas zinātņu doktors (1947), profesors, Krievijas Kultūras fonda (līdz 1991. gadam — Padomju) valdes priekšsēdētājs (1986—1993).
Manuels Lansini
Sasniegumi
Fluminense
Dmitrijs Ļihačovs
Ļihačovs ir krievu literatūras un krievu kultūras vēstures jautājumiem veltītu fundamentālu darbu autors. Pazīstams kā viens no vadošajiem senkrievu valodas speciālistiem,.
Manuels Lansini
Sasniegumi
West Ham United
Dmitrijs Ļihačovs
Piedzīvotās padomju represijas
Pēc studiju pabeigšanas Ļihačovs tika represēts par piedalīšanās studentu pulciņā ar nosaukumu "Kosmiskā zinātņu akadēmija". Padomju represīvās institūcijas bija uzsākušas dažādu varas ideoloģijai neatbilstošu grupu izskaušanu. Ļihačovs kopā ar citiem pulciņa dalībniekiem tika arestēts 1928. gada 8. februārī un notiesāts uz 5 gadiem par "kontrrevolucionāru darbību".
Viņš piedzīvojis izsūtījumu uz Solovku salām Gulaga nometnē, kā ieslodzītais piedalījies Baltās-Baltijas jūras kanāla celtniecībā. Kopumā pavadījis ieslodzījumā četrus ar pusi gadus. Atbrīvots pusgadu pirms termiņa sakarā ar Staļina atļauju par godu Baltās-Baltijas jūras kanāla pabeigšanai atbrīvot celtniecībā nodarbinātos ieslodzītos. Ļihačovs tika atbrīvots ar sarkanu atzīmi uz dokumenta "par labu darbu" un ar atļauju dzīvot jebkurā PSRS teritorijas vietā.
Atgriešanās pēc izsūtījuma
Ļihačovs 1932. gadā atgriezās Ļeņingradā, sāka strādāt par korektoru PSRS Zinātņu akadēmijas izdevniecībā, kā arī atsāka ar literatūras pētniecību saistītu darbību. 1936. gadā Ļihačovam dzēsa sodāmību pēc PSRS Zinātņu akadēmijas prezidenta akadēmiķa A. Karpinska un Tautas komisariāta vadītāja N. Kriļenko lūguma.
1937. gadā Ļihačovu ģimenē piedzima divas meitas (dvīnes). Otrā pasaules kara laikā Ļihačovu ģimene piedzīvoja Ļeņingradas blokādi. Tomēr 1942. gada jūnijā viņiem izdevās evakuēties no aplenktās Ļeņingradas pa "Dzīvības ceļu" pāri Lādogas ezeram. Pēc tam Ļihačovs kopā ar ģimeni devās uz Kazaņu.
Darbs filoloģijā un kultūras vēstures jomā
1938. gadā Ļihačovs sāka strādāt par jaunāko zinātnisko līdzstrādnieku Krievijas Zinātņu akadēmijas Krievijas literatūras institūtā, sauktā par Puškina namu. Vēlāk viņš kļuva par vecāko zinātnisko līdzstrādnieku (1941—1954), pēc tam par sektora vadītāju, bet no 1986. gada — par senkrievu literatūras nodaļas vadītāju.
1946. gadā Ļihačovs uzsāka pasniedzēja darbu Ļeņingradas Valsts universitātē kā docents. 1947. gadā aizstāvēja filoloģijas zinātņu doktora disertāciju. Vēlāk bija profesors Ļeņingradas Valsts universitātes Vēstures fakultātē (1951—1953), lasīja vairākus lekciju kursus par Krievijas hroniku vēsturi, senās Krievijas kultūras vēsturi. Ļihačovs bija PSRS Rakstnieku savienības biedrs kopš 1956. gada.
Ļihačovs sarakstījis 40 grāmatas par senkrievu literatūras teoriju un vēsturi, no kurām daudzas tulkotas vairākās valodās. Ļihačovs ir 500 zinātnisko un 600 publicistisko darbu autors. Ļihačova darbi tika augstu novērtēti. Ļihačovs kļuva par PSRS Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli (1953) un vēlāk par akadēmiķi (1970), saņēma Sociālistiskā Darba Varoņa goda nosaukumu (1986), Staļina 2. pakāpes prēmiju (1952), PSRS Valsts prēmiju (1969), Krievijas Federācijas Valsts prēmiju (1993). Ļihačovs apbalvots ar vairākām starptautiskām prēmijām, tai skaitā viņam piešķirta pirmā Eiropas prēmija par darbu kultūras jomā (1988).
Ļihačovs bija aktīvs sabiedriskajā dzīvē, viens no Sanktpēterburgas inteliģences kongresa dibinātājiem. Aizstāvēja kultūru, morāles un garīguma vērtības, dažkārt tika pat dēvēts par Krievijas sirdsapziņu.
Ļihačovs nomira 1999. gada 30. septembrī. Apglabāts netālu no Sanktpēterburgas, Komarovas ciemata kapsētā.
Par godu Ļihačovam ir nosaukta mazā planēta 2877 Likhachev, kuru 1969. gadā atklāja padomju astronome Ludmila Čerņiha.
Tumsas puķe
“Tumsas puķe” ir 1998. gadā izdots seriāls, kas filmēts Latvijas TV studijas paviljonā. Seriāla galvenā varone ir skolotāja, kura nodibina zīlēšanas salonu.
Seriāls “Tumsas puķe” piedalījās Latvijas TV un Nacionālās radio un TV padomes kopīgi rīkotā latviešu seriālu konkursā un bija viens no diviem vislielāko atzinību ieguvušajiem scenārijiem. Seriāla scenārija autore ir Monika Zīle, bet režisore — Virdžīnija Lejiņa.
Machine Gun Kelly
Kolsons Beikers (Colson Baker, dzimis 1990. gada 22. aprīlī), profesionāli pazīstams kā Machine Gun Kelly, ir amerikāņu hiphopa ierakstu mākslinieks. 2006. gadā izdeva pirmo miksteipu, tādējādi uzsākot savu karjeru. Mūziķis sadarbojies ar tādiem māksliniekiem kā Bebe Rexha, Bone Thugs-n-Harmony, DMX un Linkin Park.
Diskogrāfija
Studijas albumi
Pikseļi (filma)
{{Filmas infokaste |  nosaukums = Pikseļi | oriģinālnos = Pixels |     attēls = Pikseli.jpg |    att_izm = |   paraksts = |      žanrs = komēdija, asa sižeta filma, animācijas filma |   režisors = Kriss Kolumbuss | producents = |  scenārijs = |    aktieri = |     mūzika = Henrijs Džekmens |  operators = |    montāža = |    studija = | izplatītājs = Columbia Pictures |   izdošana = |     ilgums = 103 minūtes |     valsts = {{USA}} |     valoda = angļu |    budžets = {{ASV dolārs|88 miljoni}}} |   ienākumi = | iepriekšējā = |     nākamā = |       imdb = }} "Pikseļi" (en) ir 2015. gada ASV animācijas filma, kura režisors un viens no producentiem ir Kriss Kolumbuss. Galvenās lomas ierunājuši Kevins Džeimss, Ādams Sendlers, Mišela Monagana, Pīters Dinklidžs, Džošs Gads un Braians Kokss. Filmas pirmizrāde notika.
Kad citplanētieši interpretē klasiskās arkādes spēles kā kara pieteikumu, tie izdomā uzbrukt Zemei videospēļu formā.
Eiropas spēles
Eiropas spēles ir starptautiskas daudzu sporta veidu sacīkstes, kurās piedalās sportisti no Eiropas valstīm. Pirmās Eiropas spēles notika 2015. gadā Azerbaidžānas galvaspilsētā Baku. Spēles notiek ik pēc četriem gadiem.
Spēļu norise tika apstiprināta. Eiropas spēles ir jaunākās no "kontinentālajām" spēlēm, pirms tām jau notika Āzijas, Panamerikas, Klusā okeāna un Āfrikas spēles.
Andžela Žguna
Andžela Žguna (dzimusi ) ir bijusī latviešu tenisiste, Latvijas izlases dalībniece. Spēlējot Latvijas Fed kausa komandā, viņas uzvaru un zaudējumu bilance ir 1–3.
Roberts Liepiņš
Roberts Liepiņš ( — ) bija Latvijas diplomāts un politiķis. Bijis Latvijas finanšu ministrs (1928) un Rīgas pilsētas galva (1936—1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem. Latvijas diplomātiskā dienesta vadītāja pārstāvis Vācijā (1951—1978).
Dzīvesgājums
Dzimis Pētertāles pagasta "Gunītēs", lauksaimnieka ģimenē (tagad Irlavas pagasts). No 1911. līdz 1918. gadam studēja tirdzniecību Rīgas Politehniskajā institūtā. No 1919. gada maija vadīja Latviešu bēgļu apgādāšanas komitejas darbību Pleskavā. 1919. gada jūnijā kļuva par Latvijas Pagaidu valdības pārstāvi krievu Ziemeļrietumu armijas ieņemtajos apgabalos Pleskavā. No 1919. gada decembra līdz 1921. gada aprīlim strādāja Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Saimniecības nodaļā. Vēlāk ĀM Administratīvi juridiskā departamenta direktora palīgs (1921—1922) un departamenta direktors (1922—1928).
No 1928. gada marta līdz decembrim bija finanšu ministrs Pētera Juraševska vadītajā Ministru kabinetā. No 1928. līdz 1933. gadam bija Latvijas vēstnieks Lietuvā, no 1933. līdz 1935. gadam — Igaunijā, no 1935. līdz 1936. gadam — PSRS. 1936. gada jūlijā kļuva par Rīgas pilsētas galvu (vēlāk — lielvecāko). Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā no amata atbrīvots 5. jūlijā. 1941. gada februārī izceļojis uz Vāciju. Vācu okupācijas laikā atgriezās Latvijā, bija labdarības organizācijas "Tautas palīdzība" direktors. 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. No 1945. gada ieņēma vadošus posteņus latviešu pārvietoto personu sabiedriskajās organizācijās Vācijā, tai skaitā Latviešu centrālajā padomē un Latviešu nacionālajā padomē. No 1945. gada — Latvijas Sarkanā krusta Heidenheimas pārvaldes vadītājs, no 1962. gada — Latvijas Sarkanā krusta direktors. No 1952. gada — Latvijas Atbrīvošanas komitejas Eiropas centra Ārlietu daļas vadītājs. Darbojās Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas pārvaldē VFR.
No 1951. gada aprīļa līdz mūža beigām bija Latvijas diplomātiskā dienesta vadītāja pārstāvis Vācijā (1951—1978), darbojās privāti, saņemot valdības atbalstu. Uzraudzīja Latvijas valsts un pilsoņu īpašumu Berlīnē atgūšanas lietas. Piedalījās Latvijas diplomātisko pārstāvju un latviešu trimdas sabiedrisko organizāciju vadītāju konferencēs 1946. gada maijā Ženēvā un 1950. gada oktobrī Londonā, kā arī visās Latvijas diplomātisko pārstāvju sanāksmēs no 1953. līdz 1975. gadam.
Miris Ludvigsburgā.
Zviedrijas sieviešu futbola izlase
Zviedrijas sieviešu futbola izlase ir nacionālā sieviešu futbola komanda, kas pārstāv Zviedriju starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Zviedrijas Futbola asociācija.
Zviedrijas izlase ir uzvarējusi pirmajā Eiropas čempionātā 1984. gadā, vēl trīs reizes izcīnījusi 2. vietu. Komanda līdz šim ir kvalificējusies visiem FIFA Pasaules kausa sievietēm finālturnīriem. Labākais rezultāts tika sasniegts 2003. gadā, kad tā iekļuva finālā, kur papildlaikā piekāpās Vācijai. Četras reizes Zviedrijas futbolistes ir izcīnījušas 3. vietu (1991, 2011, 2019, 2023).
Žuaņa Lufei
Žuaņa Lufei (, ; dzimusi, Naņdzjinā, Ķīnā) ir Ķīnas starptautiskā lielmeistare šahā (WGM, 2007).
Zviedrijas sieviešu futbola izlase
Vasaras olimpiskajās spēlēs izlase ir spēlējusi septiņas reizes. Labākais sasniegums ir 2. vieta, ko izdevies izcīnīt divreiz — 2016. gadā Riodežaneiro un 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā.
2023. gada jūnijā FIFA Pasaules rangā sievietēm izlase bija 3. vietā.
Žuaņa Lufei
Biogrāfija
Piedzimusi Naņdzjiņas universitātes profesora ģimenē. Tēvs iemācījis spēlēt šahu un bijis arī pirmais treneris. 2001. gadā dalījusi 6. vietu Pasaules junioru čempionātā U14 vecuma grupā. 2004. gadā Pekinas zonālajā šaha turnīrā izpildījusi lielmeistares normu, bet 2005. gadā vēl divas reizes atkārtojusi šo panākumu. 2007. gadā Ķīnas izlases sastāvā uzvarējusi Pasaules komandu šaha čempionātā, arī individuālā vērtējumā gūstot sudraba un bronzas medaļas. 2007. gadā Teherānā kļuvusi par Āzijas vicečempioni šahā.
Vairākkārt piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas. 2006. gadā 2. raundā zaudējusi Viktorijai Čmilītei, bet 2008. gadā tikusi līdz sacensību 3. raundam. Vissekmīgākais bija starts Pasaules čempionātā 2010. gadā Turcijas pilsētā Antakjā, kad tikai finālā tika zaudēts savai tautietei Hou Jifaņai.
2005. gadā sākusi studēt Pekinas Cinhua universitātē, pēc tam turpinājusi mācīties doktorantūrā ASV.
Birmas odzes
Birmas odzes, Birmas odžu ģints (Azemiops) ir odžu dzimtas (Viperidae) ģints, kas ir vienīgā ģints Birmas odžu apakšdzimtā (Azemiopinae). Šajā ģintī apvienotas 2 mūsdienās dzīvojošas indīgo čūsku sugas. Lai arī tās sauc par Birmas odzēm, tās mājo samērā plašā Dienvidaustrumāzijas kalnu reģiona areālā un ir sastopamas, sākot ar Vjetnamas ziemeļiem, cauri Ķīnas dienvidaustrumiem un dienvidiem, Mjanmā jeb Birmā, areālam plešoties līdz Tibetas dienvidaustrumiem. Par sugu pamattipu tiek uzskatīts Mjanmas kalnos dzīvojošās odzes. Abu sugu izplatības reģionus nodala Honas upe: uz austrumiem no upes mājo Birmas baltgalvas odze (Azemiops kharini), bet uz rietumiem Birmas melngalvas odze (Azemiops feae).
Kopīgās īpašības
Birmas odzes mājo kalnos līdz 1000 metriem virs jūras līmeņa. Tām labāk patīk mērens klimats ar vidējo temperatūru 20—25°C. Lai arī vislabprātāk šīs čūskas dzīvo akmeņiem un klintīm bagātos bambusa mežos un kokveida paparžu audzēs, kas mijas ar atklātiem laukumiem, tās var novērot arī ceļmalās, pļavās, rīsa laukos, kā arī māju tuvumā. Birmas odzes ir aktīvas krēslā un to migas vienmēr atrodas mitrās vietās.
Birmas odzes ir visprimitīvākās no visām sugām odžu dzimtā. Tām ir spēcīgs ķermenis ar īsu asti, galva vairāk ovāla nekā trīsstūrveidīga kā tas ir citām odzēm. Galvu sedz nevis sīkas zvīņas kā citām odzēm, bet gan lieli vairogi, līdzīgi zalkšiem un kobrām. Indes dziedzeri ir relatīvi mazi, tomēr indeszobi līdzīgi kā citām odzēm piestiprināti nelieliem, rotējošiem priekšzobu kauliņiem. Indes iedarbībai raksturīga hemorāģiskā darbība — tiek noārdīti eritrocīti, bojāti kapilāri, asinsvados veidojas trombi, bet pēc tam asinis zaudē spēju recēt, tāpēc rodas plaši asinsizplūdumi un tūska. Birmas odzes vairojas, dējot olas.
Skatīt arī
Pārējās odžu dzimtas apakšdzimtas:
Coptotriche crataegifoliae
Coptotriche crataegifoliae ir alotājkožu dzimtas suga. Tā ir sastopama ASV - Ohaio un Pensilvānijas štatos, un Kanādā - Ontārio un Kvebekas provincēs. Kāpuru saimniekaugs ir mīkstā vilkābele.
Ežurgas klintis
Ežurgas klintis arī Ežurgu klintis un Ežurgu Sarkanās klintis ir aizsargājams ģeoloģisks un ģeomorfoloģisks dabas piemineklis Rīgas līča krastā Limbažu novada Liepupes un Salacgrīvas pagastos, dabas lieguma Vidzemes akmeņainā jūrmala teritorijā.
Ežurgas klintis ir līdz 3,5 m augsts un apmēram 50 m plats Burtnieku svītas smilšakmens atsegums sarkanā krāsā. Klinšu ziemeļu daļā ar ūdenskritumu jūrā ietek Ežurga. Uz ziemeļiem no Ežurgas klintīm atrodas Zivtiņu klintis.
Rihards fon Bergmanis
Rihards fon Bergmanis (, 1805–1878) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs. Profesora Ernesta fon Bergmaņa (1836-1907) tēvs un profesora Gustava fon Bergmaņa (1878-1955) vectēvs. Latviešu literārās biedrības biedrs (no 1837).
Dzīvesgājums
1834. gadā kļuva par sava tēva Rūjienas luterāņu draudzes mācītāja Benjamiņa fon Bergmaņa palīgu, tad par draudzes mācītāju (1842-1878).
Miris no vēža 1878. gada 13. janvārī Tērbatā sava dēla ķirurga Ernesta fon Bergmaņa mājā.
Bērni
Mācītājs Rihards fon Bergmanis bija 1836. gadā precējies ar Bertu Karolīni, dzim. Krīgeri (1816-1877). Viņiem bija 8 bērni:
Eniss Bardi
Eniss Bardi (mk, dzimis ) ir maķedoniešu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Ziemeļmaķedonijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Bardi pārstāv La Liga komandu Levante UD.
Sasniegumi
Újpest
Individuālie sasniegumi
Ontons Zvīdris
Ontons Zvīdris (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs, tēlnieks un rakstnieks.
Dzimis zemnieku ģimenē. Mācījies Rogovkas sešklasīgajā pamatskolā. 1929. gadā absolvējis Valsts piensaimniecības skolu. No 1933. līdz 1934. gadam dienējis Latvijas armijā. Strādājis dažādos amatos. 1942. gadā tika nosūtīts uz Vāciju, kur veica lauksaimniecības darbus Flensburgas tuvumā. Pēc Otrā pasaules kara dzīvojis pārvietoto personu nometnē Flensburgā. Studējis Diseldorfas Mākslas akadēmijā. 1946. gadā pārcēlies uz Angliju, 1949. gadā — Kanādu. Kanādā absolvējis mākslas skolu.
Rakstījis dzeju, lugas. Darbojies tēlniecībā (kokgriezniecībā), glezniecībā.
Sankarani
Sankarani (fr) ir apmēram 400 kilometrus gara Nigēras labā krasta pieteka Gvinejā un Mali. Dažos posmos upe veido Gvinejas - Kotdivuāras un Gvinejas - Mali robežu.
Iztece no Gvinejas plakankalnes. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Nigērā apmēram 40 kilometrus augšpus Bamako. Mali teritorijā 1980. gadā izveidota Selinges ūdenskrātuve. Upes baseins labi piemērots lauksaimniecībai. Baseina teritorijā atrodas dzelzs un zelta atradnes.
2002. gadā reģions starp Sankarani vidusteci un Fiē upi 1 656 000 ha platībā ir iekļauta Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā. Šeit atrodas milzīga palienes teritorija, kas ir ievērojama zivju nārsta vieta, kā arī putnu dzīvotne. Teritorijā mīt ievērojams skaits nīlzirgu.
Džo Kols
Džozefs Džons "Džo" Kols (en; dzimis ) ir angļu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Kols ir Chelsea akadēmijas treneris. Viņš tiek raksturots kā "tehniski apdāvināts spēlētājs ar izdomu, lai uzlauztu aizsardzību".
Viņš sāka karjeru West Ham United komandā, kur piecu gadu laikā nospēlēja 120 Anglijas futbola Premjerlīgas spēles, līdz 2003. gadā pievienojās Chelsea komandai. Kols ar Chelsea uzvarēja trīs Anglijas futbola Premjerlīgas kausus un divus FA kausus pirms 2010. gada jūlijam, kad pievienojās Liverpool komandai, kuri gadu pēc tam izīrēja viņu uz Lille. 2013. gada janvārī viņš atgriezās West Ham un tad pievienojās Aston Villa, kad 2014. gada maijā viņu palaida no komandas.
Spēlējis Anglijas futbola izlasē kopš 2001. gada, Kols ir nospēlējis 56 spēles, guvis 10 vārtus. Izvēlēts Anglijas komandai trijos Pasaules kausos un 2004. gada Eiropas čempionātā.
Statistika
!Kopā||56||10
Baldones sanatorijas parks
Baldones sanatorijas parks, arī Ceriņu parks, ir aizsargājams dendroloģisks stādījums Baldonē. Izvietojies Ķekaviņas upes abos krastos uz dienvidiem no Rīgas ielas. Parks mūsdienu izskatā veidots kopš 1985. gada. Ierīkoti celiņi, ceriņu un ziedu stādījumi. Parkā izvietotas mākslinieka Tāļa Muzikanta skulptūras «Putns» (1996) un «Putns-2» (1998), piemiņas akmens sēravotiem, skulptūra «Māra» ar strūklaku (2015). Parka teritorijā atrodas valsts aizsargājams kultūras piemineklis — sēravots «Ķirzaciņa». Parka daļa Ķekaviņas kreisajā krastā ir privātīpašums, aizaugusi un nekopta.
Džo Kols
Sasniegumi
West Ham United
Chelsea
Individuālie sasniegumi
Duarte I
Duarte I (pt; dzimis, miris ), saukts Filozofs (o Rei-Filósofo) vai Daiļrunīgais (o Eloquente) bija Portugāles karaļa Žoau I vecākais dēls, Portugāles karalis no 1433. līdz 1438. gadam. Pirmais no tā sauktas "Slavenās paaudzes" (Ínclita geração) pārstāvis Portugāles vēsturē.
Duarte I bija Enrikes Jūrasbraucēja vecākais brālis, kurš atbalstīja un finansēja viņa darbību. Sāka valdīt, kad tēvs mira no mēra. Valdīšanas laikā valstī daudz konsultējās ar kārtu pārstāvjiem, piecu gadu laikā vismaz piecreiz sasaukdams kortesus.
Janne Andešons
Jans Ūlofs Andešons (sv; dzimis Halmstadē, Zviedrijā), vairāk pazīstams kā Janne Andešons (Janne Andersson), ir zviedru futbola treneris un bijušais futbolists. Kopš 2016. gada ir Zviedrijas futbola izlases galvenais treneris.
Karjera
Spēlētāja karjeras laikā pārstāvēja dzimtās pilsētas Halmstades klubus Alets IK un IS Halmia, kas spēlēja Zviedrijas zemākajās līgās. Tieši Alets IK uzsāka trenera karjeru kā spēlējošais treneris. Vēlāk strādāja klubos Halmstads BK, Laholms FK un Örgryte IS.
2010. gada decembrī parakstīja līgumu ar IFK Norrköping, kļūstot par galveno treneri pirmajā sezonā pēc kluba atgriešanās Allsvenskan, Zviedrijas futbola augstākajā līgā. 2015. gada sezonā ar klubu uzvarēja Allsvenskan līgā, izcīnot pirmo Zviedrijas čempiona titulu karjerā galvenā trenera amatā.
2016. gada 7. aprīlī tika paziņots, ka Janne Andešons kļūs par Zviedrijas izlases galveno treneri pēc 2016. gada Eiropas čempionāta, pārņemot vadību no Ērika Hamrēna, kurš bija izlēmis neturpināt darbu šajā amatā.
Artjoms Habeloks
Artjoms Habeloks (dzimis ) ir Ukrainas futbolists, pussargs. Kopš 2017. gada spēlē FK Spartaks Jūrmala sastāvā.
Šovē ala
Šovē ala (fr) ir 1994. gadā atklāta ala Francijas dienvidaustrumos, Ardēšas departamentā. Atrodas Ardēšas upes kanjonā, netālu no dabīgā Arkas tilta. Alā saglabājušies vieni no izcilākajiem klinšu glezniecības paraugiem pasaulē. 2014. gadā ala tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Tā nav pieejama apmeklētājiem. Zimējumi tiek datēti ar Oriņjakas kultūru 32 000 līdz 30 000 gadus pagātnē.
7 soļi svaiga gaisa
"7 soļi svaiga gaisa" ir latviešu grupas "Prāta Vētra" 10. studijas albums latviešu valodā.
Albums tika izziņots un izdots. Tas tika ierakstīts Hansa Studio Berlīnē, Vācijā. Albuma producents ir Alekss Silva. Vasarā grupa devās albuma koncerttūrē.
Žonē-Pastrē
Žonē-Pastrē (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču burātājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Žonē-Pastrē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. Open klases sacensībās viņš nefinišēja, 0,5 līdz 1 tonnu laivu klases pirmajā braucienā tika diskvalificēts, bet otrajā braucienā nefinišēja.
2015. gada Eiropas spēles
Baku par Eiropas spēļu norises vietu tika nosaukta 2012. gada decembrī. Sacensības tika aizvadītas 20 sporta veidos, tika sadalīti 253 medaļu komplekti. Piedalījās ap 6000 sportistu no 50 valstīm, spēlēs piedalījās arī Latvija.
Latviju pārstāvēja 67 sportisti, kas izcīnīja divas medaļas: Mārtiņš Pļaviņš un Haralds Regža zelta medaļu pludmales volejbolā un Anastasija Grigorjeva bronzas medaļu brīvajā cīņā.
Līga Ruperte
Līga Ruperte (dzimusi Zirnīte Daugavpilī) ir latviešu pedagoģe, psihoterapeite un sabiedriska darbiniece.
1944. gadā kopā ar ģimeni emigrējusi uz Vāciju, kur viņa arī pabeidza pamatskolu. 1949. gadā viņi pārcēlās uz dzīvi ASV. 1955. gadā absolvējusi Mičiganas universitāti ar bakalaura grādu pedagoģijā fiziskās audzināšanas specialitātē, 1957. gadā ieguvusi maģistra grādu pedagoģijā fiziskās audzināšanas specialitātē, savukārt 1973. gadā — doktora grādu pedagoģijā, specializējoties padomdošanā.
Ruperte ir strādājusi skolās, privātpraksē, aģentūrās kā skolotāja un psihoterapeite. 1981. gadā organizēja pirmo latviešu nometni "3×3", ir "3×3" kustības izveidotāja, tāpat Ruperte ir globālā koordinatore. 1995. gadā viņa nodibināja Latvijas Ģimenes centru, ko arī vadījusi līdz 2003. gadam.
1997. gadā Ruperte tika apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeņa 1. pakāpes Goda zīmi, 2001. gadā saņēmusi ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Skalicas apriņķis
Skalicas apriņķis ir Slovākijas Trnavas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Trnavas apgabala Senicas apriņķi dienvidos, Trenčīnas apgabala Mijavas apriņķi austrumos, kā arī Čehiju ziemeļos un ziemeļrietumos.
Skalicas pilsētā dzimuši kardināls Jānošs Čerhohs (Csernoch János, 1852 - 1927), kā arī hokejisti Jurajs Mikūšs (Juraj Mikúš, 1987) un Žigmunds Pālfijs (Žigmund Pálffy, 1972).
Gabriela Olga Kabjere
Gabriela Olga Kabicina-Kabjere (Gabriella Olga Cabiere; dzimusi Gabriela Olga Hļebņikova (ru)) ir mākslas vēsturniece, rakstniece, kuratore un galerijas īpašniece.
Biogrāfija
Gabriela Olga Kabicina-Kabjere dzimusi 1965. gadā Maskavā poļu ģimenē. Studējusi Krievijas Glezniecības akadēmijā pie Iļjas Glazunova, studiju laikā iesaistījusies izstāžu organizēšanā. 2009. gadā kopā ar ģimeni pārcēlusies uz dzīvi Latvijā. Raksta vēsturiskus stāstus bērniem, tie publicēti Krievijā un Latvijā, ir skanējuši katoļu “Radio Marija”.
Projekti
1990. gadā sarīkojusi Krievijas Glezniecības akadēmijas mākslinieku darbu izstādi, vadījusi ekskursijas I. Glazunova izstādēs. Bijusi laikraksta «Московский комсомолец» ārštata korespondente, publicējusi rakstus par māksliniekiem žurnālos «Новая Юность» un «Иностранная литература». Viņas organizēto izstāžu darbi vairākkārt ir bijuši uz žurnāla «Новая Юность». vāka G. O. Kabjēra izveidoja teātra un kino mākslas galeriju.
1995. gadā G. O. Kabjere nodibināja teātra mākslas izsoļu namu “Забава”, kur vairākas reizes gadā tika rīkotas izsoles, kuras vadīja Krievijā populāri izklaides jomas darbinieki: Valdis Pelšs, Leonīds Jakubovičs un citi. 1996. gadā viņa bija viena no kulta izstādes “Пути Бумаги” organizētājām. Kopā ar M. Fatkuļinu uzrakstījusi projekta titulrakstu. Izstādes priekšmeti tagad glabājas muzeja “Гараж” arhīvā.
1999. gadā A. Puškina 200. jubilejai par godu organizējusi Viskrievijas konkursu par labāko Tatjanas Larinas kostīmu. Konkursa finālu pārraidīja Krievijas televīzijas 1. kanāls, un šis projekts kļuva par vienu no galvenajiem jubilejas svinību notikumiem.
2002. gadā G. O. Kabjere izveidoja projektu «Универсальный круг», iesaistot tajā Krievijas mākslas pasaules ievērojamākos pārstāvjus.
Vairākus gadus G. O. Kabjere bija starptautiskās mākslas vēsturnieku asociācijas Krievijas filiāles ģenerālsekretāre.
Pēc pārcelšanās uz Latviju 2008. gadā Rīgā viņa atvēra savu Olgas Hļebņikovas mākslas galeriju, rīkoja mākslinieku izstādes, kuras tika atspoguļotas plašsaziņas līdzekļos. Vairāki mākslinieka Vladimira Opara eksponētie darbi tika dāvināti Latvijas Nacionālajam mākslas muzejam. G. O. Kabjere ir uzrakstījusi vēsturisku romānu un pasakas bērniem, kas 2021. gadā tika publicētas krievu un latviešu valodā un skanēja “Radio Marija”.
Viena no viņas pasakām ir publicēta katoļu kalendārā 2022. gadam. G. O. Kabjere savos darbos sludina kristīgās vērtības.
Mākslas izstādes kuratore "Latvijas Romas katoļu baznīcas Latvijā piedava Ukrainas bērnu zīmējumu izstādē".
2022. gada maijā kopā ar Ukrainas vēstnieku Latvijā Oleksandru Miščenko un Rīgas arhibīskapu metropolītu Zbigņevu Stankēviču atklāja Ukrainas bēgļu bērnu zīmējumu izstādi Rīgā.
Veic aktīvu darbību, lai atbalstītu ukraiņu māksliniekus, kas ierodas Latvijā un iestājas pret Krievijas īstenoto karu Ukrainā. 2022. gada jūlijā organizēja Ukrainas kultūras darbinieku labdarības koncertu sēriju, lai savāktu naudu individuālo aizsardzības līdzekļu iegādei Ukrainas armijai. Kopš 2022. gada rudens organizē tai automašīnu, tehnikas un silto apģērbu piegādi.
2022. gada 1. decembrī ES mājā kopā ar Ukrainas vēstnieku Latvijā Oleksandru Miščenko un ES Komisijas vadītāju Zani Petri ES mājā organizēja un atklāja izstādi "Parūpējies par saviem tīņiem" no Latvijas un Ukrainas jaunajiem māksliniekiem, tostarp meitenēm no Bučas. un Irpen, kur Krievijas karaspēks sarīkoja teroristu uzbrukumus Ukrainas tautas genocīdam.