cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Degteru pilskalns
Degteru pilskalns jeb Silene atrodas Latgalē, Ludzas novada Ciblas pagasta Degteros. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.
Tas ir savrups, iegarens 10 - 12 metrus augsts paugurs, plakuma izmērs - 30 x 50 metri, to apjož valnis. Pilskalna datējums - senākais - agrais dzelzs laikmets. Pilskalnu 1925. gadā atklāja Francis Balodis. To aprakstījis arī Ernests Brastiņš.
Pilsēttīkls
Pilsēttīkls (MAN) ir datoru tīkls, kas parasti aptver kādas pilsētas vai tās lielākās daļas teritoriju un apvieno tajā izvietotos lokālos tīklus. Šis ir ātrdarbīgs tīkls, kas var pārvadīt balsi, datus un attēlus ar ātrumu līdz 200 Mb/s vai ātrāk, veicot attālumus līdz 75 km. Pamatojoties uz tīkla arhitektūru, pārraides ātrums var būt lielāks īsākiem attālumiem. Pilsēttīkls, kas var ietvert vienu vai vairākus lokālos datoru tīklus (LAN), kā arī telekomunikāciju iekārtas, piemēram, mikroviļņu un satelītu releju stacijas, ir mazāks nekā teritoriālais datoru tīkls (WAN), bet parasti darbojas ar lielāku ātrumu. Pilsēttīklā uzbūves principus nosaka IEEE 802.6 standarts.
Pilsēttīklu attīstību parasti veic vietējās telefona kompānijas. Pilsēttīkli ir publiskie tīkli, tāpēc to pakalpojumi ir lētāki, nekā privāttīkla uzbūve pilsētas mērogā.
Jeep
Jeep ir ASV automobiļu marka, kas pieder daudznacionālai korporācijai Stellantis. No 1987. gada Jeep ir daļa no Chrysler, kad Chrysler iegādājās Jeep zīmolu kopā ar atlikušajiem aktīviem no tā iepriekšējā īpašnieka American Motors Corporation (AMC).
1943. gadā izveidota Jeep preču zīme un 1945. gadā tā reģistrēta kā zīmols un izlaista pirmā šīs markas automašīna.
Pašreizējais Jeep produktu klāsts sastāv no SUV klases transportlīdzekļiem — gan krosoveriem, gan pilnībā apvidus braukšanai piemērotiem apvidus automobiļu modeļiem, ieskaitot vienu pikapu.
Jeep 2016. gadā visā pasaulē pārdeva 1,4 miljonus SUV, salīdzinot ar 2008. gadā, no kuriem divas trešdaļas Ziemeļamerikā, un 2017. gada pirmajā pusē bija Fiat-Chrysler vislabāk pārdotais zīmols ASV. ASV vien vairāk nekā 2400 izplatītājiem ir franšīzes tiesības pārdot Jeep zīmola transportlīdzekļus, un, ja Jeep tiktu atdalīts atsevišķā uzņēmumā, tad tā vērtība tiek lēsta no 22 līdz 33,5 miljardiem ASV dolāru, kas ir nedaudz vairāk nekā visai FCA (ASV).
Kopš 2021. gada to iegādājās daudznacionāls uzņēmums Stellantis, kas atrodas Amsterdamā, Nīderlandē.
Termins "džips" (jeep) joprojām tiek lietots kā vispārējs termins transportlīdzekļiem, kas radīti, iedvesmojoties no Jeep un ir piemēroti lietošanai bezceļa apvidū.
Silisili
Silisili (sm, en) ir 1858 metrus augsts vulkāniskas izcelsmes kalns Samoa arhipelāga Savaii salā. Augstākā virsotne Samoa valstī.
1081. gads
1081. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
1080. gads
1080. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Līgaviņa kā rozīte
Dziesma ir viens no autora agrīnākiem kordarbiem un ir kā jūsmas zieds uz tautiskā romantisma altāra. Šai romantisma epigoņu darbus atgādinošajai kompozīcijai gan nav dziļākas muzikālas domas, taču tehniski tā uzrakstīta veikli, kālab joprojām turas ir koru, ir ansambļu programmās.
Vēsture
Anša Līventāla dzejoļu krājums divās daļās "Vecas modes dziesmiņu un ziņģu līksmības", kurā bija iekļauts arī dzejolis "Raug, roze zied", iznāca 1853. gadā.
1882. gadā Jurjāns pēc Pēterburgas konservatorijas beigšanas devās strādāt par mūzikas pedagogu, diriģentu un ērģelnieku Harkivas mūzikas skolā, kur Latviešu dziesmu svētkiem sacerēja mīlas dziesmu "Līgaviņa kā rozīte". Šī dziesma var būt tiklab oriģināls, kā aranžējums.
Pleznveida grīslis
Pleznveida grīslis (la) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir nevienmērīgi sastopama Eiropā — vietām centrālajos un ziemeļu apgabalos, tostarp reti visā Latvijas teritorijā.
Ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.
Apraksts
Pleznveida grīslis ir daudzgadīgs, 5-20 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir īss knābītis.
Augs veido blīvu ceru. Vienam augam ir daudz stublāju — tie ir plakani un raupji. Auga lapas ir 0,2-0,4 cm platas, zaļas, satuvinātas pie pamata, aptuveni stublāja garumā vai garākas. Lapu makstis pie pamata ir brūnas. Ziedkopā ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa, tā ir īsa un atrodas ziedkopas sānos. Parasti tā ir īsāka nekā divas vai trīs ļoti tuvu blakus esošās, starainās sievišķās vārpiņas. Kopumā vārpiņā ir 3—5 ziedi. Seglapa ir ļoti īsa, makstveidīga, ar sarainu piedevu galā. Augļu pūslītis ir iegarens, apakšdaļā manāmi šaurāks, zaļganbrūns, apmatots, garāks nekā brūnā, strupā segplēksne ar noapaļotu galu. Knābītis ir īss, gandrīz vesels. Zied maijā un jūnija sākumā.
Teodors (filma)
"Teodors" ir 2006. gadā izdota Latvijas dokumentālā īsfilma. Filmas režisore ir Laila Pakalniņa.
Sižets
Filmas galvenais varonis ir kāds kungs, vārdā Teodors. Katru dienu, neatkarīgi no laikapstākļiem, viņš devās 7 kilometrus garajā ceļā no savām mājām līdz Ziemupes centram, lai tur autobusu pieturā dzertu alu. Teodoram šī vieta bija kā pasaules centrs. Pēc Teodora aiziešanas pasaules centrs pārvietojās uz citu vietu, bet Ziemupes autobusu pietura atkal bija autobusu pietura.
Kur tu skriesi, vanadziņi
Kur tu skriesi, vanadziņi ir populāra latviešu tautasdziesma Jurjānu Andreja apdarē, kas pirmo reizi atskaņota Trešajos Vispārīgajos latviešu Dziedāšanas svētkos 1888. gadā.
Kora dziesmas melodijā autors izmantojis hromatizētas piebalsis ar tonālām novirzēm.
Vēsture
1882. gadā Jurjāns pēc Pēterburgas konservatorijas beigšanas devās strādāt par mūzikas pedagogu, diriģentu un ērģelnieku Harkivas mūzikas skolā.
Autobuss (filma)
"Autobuss" ir 2004. gadā izdota Latvijas un Igaunijas dokumentālā filma. Filmas režisore ir Laila Pakalniņa.
Sižets
Vienas nakts laikā autobuss Tallina - Kaļiņingrada šķērso Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Krievijas robežas. Autobusu reisa laikā savā ziņā var uzskatīt par piespiedu mājām dažādu sociālo slāņu un tautību pārstāvjiem.
1079. gads
1079. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Eduārs Damāns
Eduārs Damāns (fr) bija franču airētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Damāns 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja airēšanas vieninieku sacensībās. Diemžēl viņš startēja tikai ceturdaļfinālā un tālākām sacensības kārtām nekvalificējās.
Vinda
Vinda ir vienkārša ūdens smelšanas ierīce, ko jau ap 1550. gadu p.m.ē. lietoja Senajā Ēģiptē un Senajā Divupē.
Elsterberga
Elsterberga ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķī pie Veise Elsteres upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1198. gadā.
Kosši
Kosši (kk) ir apgabala pakļautības pilsēta Akmolas apgabalā Kazahstānā. Izvietojusies apgabala dienvidos 330 km uz dienvidiem no apgabala centra Kekšetau un 25 km no valsts galvaspilsētas Astanas centra, kuras aglomerācijā ietilpst.
Vēsture
Līdz 2000. gadiem Košči (Кощи) ciemā dzīvoja ap diviem tūkstošiem iedzīvotāju. 2012. gadā tika apstiprināta programma «Pieejamais dzīvoklis — 2020», kas piešķīra ievērojamus līdzekļus ciema attīstīšanai par Astanas pavadoņpilsētu. 2021. gadā Kosši tik apiešķirts pilsētas statuss. Pilsētā darbojas būvmateriālu ražošanas un komunālie uzņēmumi, bāzējas Kazahstānas Policijas akadēmija.
Roberts Lūiss
Roberts Alvins Lūiss (angļu: Robert Alvin Lewis, 1917—1983) bija Amerikas Savienoto Valstu armijas gaisa spēku virsnieks, kas Otrā pasaules kara laikā dienēja Klusā okeāna karadarbības teātrī. Viņš kopā ar Polu Tibetsu bija B-29 Superfortress bumbvedēja Enola Gay pilots un komandieris, kas nometa Roberta Openheimera izgudroto atombumbu "Mazais zēns" virs Japānas pilsētas Hirosimas 1945. gada 6. augustā Hirosimas un Nagasaki bombardēšanas laikā, nogalinot 90 000—166 000 cilvēku, no kuriem liela daļa nomira no apdegumiem vai saindēšanās ar radiāciju.
Ķīlnieks (filma)
"Ķīlnieks" ir 2006. gadā izdota Latvijas, Igaunijas un Slovēnijas spēlfilma. Filmas režisore ir Laila Pakalniņa.
Sižets
Rīgas lidostā nosēžas nolaupīta lidmašīna. "Terorists" savām prasībām pievieno arī septiņgadīga puikas, viena no ķīlniekiem, vēlmes, tai skaitā vietējo šokolādi un biatlonistu paraugdemonstrējumus. Biatlonistiem beigās izrādās svarīga loma ķīlnieku krīzē un tās atrisināšanā.
Livingston FC
Livingston FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Livingstona. Tas ir dibināts 1943. gadā kā Ferranti Thistle. Pašlaik spēlē Skotijas Premjerlīgā. Mājas spēles aizvada Almondvale stadionā. 2004. gadā uzvarēja Skotijas Līgas kausa izcīņā.
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Lardons (airētājs)
Lardons (fr; vārds nav zināms) bija franču airētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Lardons 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja airēšanas vieninieku sacensībās. Diemžēl viņš startēja tikai ceturdaļfinālā un tālākām sacensības kārtām nekvalificējās.
Aleksejs Tolstojs (1817—1875)
Aleksejs Tolstojs (ru; dzimis, miris ) bija krievu rakstnieks, dzejnieks un dramaturgs.
Biogrāfija
Alekseja tēvs Konstantīns bija no Tolstoju dzimtas, bet māte Anna Perovska — grāfa Razumovska ārlaulības meita. Aleksejs ir otrās pakāpes brālēns slavenajam krievu rakstniekam Ļevam Tolstojam.
Alekseja vecāki izšķīrās tūlīt pēc bērna dzimšanas. Alekseja audzināšanā iesaistījās mātes brālis rakstnieks A. Perovskis. Aleksejs bērnībā bija viens no Aleksandra II rotaļu biedriem. Dzīves laikā daudz ceļoja pa Eiropu. Darbojās valsts dienestā. Piedalījās Krimas karā. Dzīves otrajā pusē apmetās Čerņihivas guberņā (mūsdienās Brjanskas apgabalā). Dzīves pēdējos gados smagi slimoja. Lai mazinātu spēcīgās galvassāpes, sāka lietot morfīnu, no kura viņam izveidojās atkarība. 1875. gadā miris, iespējams, nejauši noindējoties ar morfīna devu.
Vairākkārt viesojies Latvijā — savu radu Žemčužņikovu īpašumos Loboržos un Runtortā.
Daiļrade
Kā rakstmieks pazīstams ar saviem vēsturiskajiem un satīriskajiem darbiem. 1850. un 1860. gados kopā ar trim brāļiem Žemčužņikoviem (Alekseju, Vladimiru un Aleksandru Žemčužņikovu) žurnālos rakstījis satīriska rakstura publikācijas zem kopēja pseidonīma Kozma Prutkovs, radot šo tēlu kā personāžu — publikāciju autoru ar pašam savu biogrāfiju.
Alekseja Tolstoja pazīstamākie vēsturiskie romāni ir «Князь Серебряный» (1862) un triloģija «Смерть Иоанна Грозного» (1866), «Царь Фёдор Иоаннович» (1868) и «Царь Борис» (1870). 1898. gadā ar viņa lugu «Царь Фёдор Иоаннович» tika atklāts Maskavas Dailes teātris. Pazīstami ir arī Tolstoja dzejoļi, no kuriem dzejolis Средь шумного бала, случайно…, Čaikovska komponēts, kļuvis par pazīstamu romanci.
Viļņas Krusta katoļu baznīca
<mapframe text="Viļņas Krusta katoļu baznīca" width=260 height=260 zoom=19 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1983052" } '''Viļņas Sv. Krusta baznīca''' (lt) ir 1635. gadā celts Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas galvaspilsētas Viļņas centrā. Baznīcas ansamblis ir nacionālas nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods - 28116). Baznīca celta vēlīnā baroka stilistikā.
Baznīca celta 1635. gadā un bija bonifratru klostera baznīca. Pie klostera tika ierīkota slimnīca, kas vēlāk apkalpoja psihiatrijas pacientus. Baznīca degusi 1737. un 1748. gadā, pēc ugunsgrēkiem baznīcā veiktas pārbūves. 1843. gadā Krievijas valdība klosteri slēdza, bet slimnīcas vadība nonāca pilvaroto padomes rokās. 1903. gadā slimnīca tika pārcelta uz jaunuzbūvēto psihiatrisko slimnīcu Naujoji Vilņas rajonā. Pēc Pirmā pasaules kara klostera darbība tika atjaunota. Baznīca restaurēta 1906. un 1976. gadā. PSRS okupācijas gados baznīcā tika ierīkota Viļņas filharmonijas koncertzāle. Pēc neatkarības atjaunošanas baznīca tika atgriezta katoļu baznīcas īpašumā.
Sarcophaga albiceps
Sarcophaga albiceps ir divspārņu suga.
Izplatība
Izplatīta Paleoarktikas un Orientālajā reģionā. Tā ir hemisinantropa mezofila suga, kura sastopama pļavās, ganībās, parkos, dārzos, fermās.
Ekoloģija
Pieaugušās mušas barojas uz mirušiem dzīvniekiem, uz fēcēm, atkritumiem, cilvēku barības, beigtiem augļiem, puķēm. Kāpuri attīstās mugurkaulnieku un bezmugurkaulnieku līķos, pūstošā gaļā un fēcēs. Bez tam kāpuri ir fakultatīvi zvīņspārņu un zāģlapseņu (piemēram, Acantholyda posticalis) plēsēji, kā arī pieaugušo vaboļu un to kāpuru parazīti. Bifeļiem, govīm un cilvēkiem kāpuri var radīt ādas miāzi.
Kāpuri medī šādas zvīņspārņu sugas:
Ir atzīmēts kā parazīts šādām vaboļu sugām:
Ienaidnieki
Nasonia vitripennis parazītisko plēvspārņu suga no Pteromalidae dzimtas ir Sarcophaga albiceps parazitoīds. Nasonia vitripennis mātītes dēj olu Sarcophaga albiceps kūniņā.
Nokia N93
N93 darbojās GSM un UMTS tīklā. ierīci darbināja operētājsistēma S60 (Symbian). Tam, tāpat kā tā priekštecim Nokia N90 bāzes, bija grozāma kamera un ekrāns.
2007. gadā izlaists uzlabots modelis Nokia N93i.
Pērnavas "Vaprus"
Pērnavas "Vaprus" (et) ir Igaunijas futbola klubs no Pērnavas. Pašlaik spēlē Igaunijas Meistarlīgā. Mājas spēles aizvada Pērnavas pludmales stadionā.
Vēsture
Klubs tika dibināts 1922. gadā. Sākotnēji tas aptvēra vairākus sporta veidus, bet tā futbolkomanda spēlēja Pērnavas pilsētas čempionātā. 1927. un 1934. gadā kļuva par Pērnavas čempioniem. 1937. gadā "Vaprus" pievienojās vairākiem citiem Pērnavas sporta klubiem, tādējādi nodibinot Pērnavas "Kalev".
Tas tika atjaunots 1999. gadā un ar amatieru komandu piedalījās zemākajās līgās. 2002. gada beigās uz likvidētā kluba Pērnavas "Levadia" bāzes, apvienojot arī citus vietējos klubus, Vaprus izveidoja komandu, kura ieguva tiesības spēlēt Igaunijas otrajā pēc līmeņa līgā Esiliiga. Pēc 2003. gada sezonas klubs tika pazemināts uz Igaunijas 2. līgu, taču nākamajā sezonā tajā uzvarēja un atgriezās Esiliiga. 2005. gadā Vaprus uzvarēja līgā un pirmo reizi komandas vēsturē iekļuva Igaunijas Meistarlīgā. Savā pirmajā sezonā (2006) ieguva 7. vietu. 2010. gadā, apvienojoties ar klubiem Pärnu JK un Pērnavas "Kalev", tika ieveidota vienība Pärnu Linnameeskond. 2014. gadā Vaprus atjaunoja patstāvīgu komandu, startējot zemākajās līgās. 2017. gadā Pärnu Linnameeskond vienība beidza pastāvēt un Vaprus klubs pārņēma tās vietu Meistarlīgā. 2018. gada sezonā ieņēma pēdējo vietu un izkrita uz Esiliiga, bet 2020. gadā tajā uzvarēja un atgriezās Igaunijas augstākajā līgā.
Maksims Piadžo
Maksims Eduārs Gaetāns Piadžo (fr; dzimis ; miris ) bija franču airētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Ahims fon Akermanis
Ahims Engelbrehts Gerds fon Akermanis (dzimis, miris 1945. gada janvārī) bija vācbaltiešu izcelsmes dzejnieks.
Dzimis Rīgā. Ģimnāzijā mācījās Berlīnē, Lindavā, Vertheimā pie Mainas un Valsts vācu ģimnāzijā Rīgā. Studēja filoloģiju Rīgā (no 1928. līdz 1929. gadam), Berlīnē, Leipcigā un Tībingenē (no 1929. līdz 1938. gadam, izņemot laiku no 1935. līdz 1936. gadam, kad atradās Latvijas armijas karadienestā). 1940. gadā - bibliotekārs Frankfurtē pie Oderas. No 1940. līdz 1943. gadam - bibliotēkas vadītājs Hoenzalcā (tagad Inovroclava). No 1943. gada - karadienestā, kritis karā.
Diste
Diste (nl) ir pilsēta Beļģijā, Flandrijas reģionā, Flāmu Brabantes reģionā. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 23 824 iedzīvotāji.
Cilvēki
Distē dzimuši:
Mikeli katedrāle
Mikeli katedrāle (fi, sv) ir 1897. gadā celta Somijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas katedrāle, kas atrodas Somijas dienvidaustrumos, Mikeli pilsētā. Mikeli diecēzes galvenā baznīca.
Neatkarīga draudze Mikeli pilsētā nodibinājās tikai 1891. gadā. Neogotikas stila baznīcu projektējis arhitekts Jozefs Stenbeks (Josef Stenbäck, 1854 — 1929). Tajā ir 1200 sēdvietu. Altārgleznu 1899. gadā gleznojis Peka Halonens (Pekka Halonen, 1865 – 1933). 1945. gadā Mikeli baznīca kļuva par katedrāli, jo Viborga, kas pirms tam bija diecēzes centrs, tika iekļauta PSRS. 1956. gadā tika ierīkotas ērģeles, ko izgatavoja Kangasalas pilsētas ērģeļu darbnīca.
Villendorfas Venera
Villendorfas Venera ir 11,1 centimetru augsta sievietes statuete, kas atrasta vienās no senākajām kapenēm netālu no Villendorfas (Austrija) un radīta starp aptuveni 28 000 un 25 000 gadu pirms mūsu ēras. 1908. gada 7. augustā to atrada strādnieks Johans Verans (Josef Veram ) izrakumu laikā arheologu Josefa Šombati (Szombathy), Hugo Obermaiera un Josefa Bajera (Bayer) vadībā pie paleolīta teritorijas Villendorfas ciemā, Lejasaustrijā, Vahavā, netālu no Kremsas pilsētas. Tā veidota no kaļķakmens, kas nav raksturīgi šai vietai, un iekrāsota ar okeru. Tagad tā atrodas Dabas vēstures muzejā (Naturhistorisches museum) Vīnē, Austrijā un tās vērtība 2005. gadā tika novērtēta kā 60 miljoni dolāru.
Interpretācija un mērķi
Līdzīgas skulptūras, pirmo reizi atklātas deviņpadsmitajā un agrīnā divdesmitajā gadsimtā, tradicionāli tiek minētas kā "Veneras figūriņas", jo pastāvēja plaši izplatīts uzskats, ka kailu sieviešu ar pārspīlētām seksuālām funkcijām attēlošana sākotnēji bijis dzimstības fetišs, iespējams, domāta māte dieviete. Atsauce uz Veneru ir radusies vēlāk, jo figūriņas tika veidotas daudzus tūkstošus gadu pirms mitoloģiskā Veneras tēla radīšanas. Daži zinātnieki noraidīja šo terminoloģiju, atsaucoties uz statueti kā "Sievieti" vai "Sievieti no Vilendorfas".
Ļoti maz zināms par Villendorfas Veneras izcelsmi, radīšanas veidu vai kultūras nozīmīgumu; tomēr tā ir viena no daudzajām "Veneras figūriņām", kas saglabājušās paleolīta Eiropā. Tāpat kā citām līdzīgām skulptūrām, Villendorfas Venerai, iespējams, nekad nav bijušas kājas, un tā nebūtu varējusi stāvēt patstāvīgi. Pateicoties ķermeņa daļām, kas norāda uz auglību un reproduktīvo veselību, vadošie pētnieki uzskata, ka Villendorfas Venera var būt izmantota kā auglības fetišs.
Villendorfas Venera pie Mākslas akadēmijas
Brigita radījusi koķetu akmens laikmeta un mūsdienu sievietes koptēlu kā odu sievišķībai, kas paceļas pāri ārišķīgiem gaumes jautājumiem un mainīgajai sievietes lomai sabiedrībā. Tās fizisko veidolu raksturo monumentalitāte un pamatīgums (skulptūras izmērs – 3 metri).
“Tas ir viens tāds variants ar jautrību. Tā ir neolīta laikmeta Venēra – tāda maza figūriņa. Studente uztaisīja savu versiju. Protams, ir cilvēki, kam nepatīk. Taču tā ir neolīta laika māksla un jāpieņem, kāda tā ir. Pie šīs figūriņas ļoti bieži fotografē. Es nezinu nevienu pieminekli, kur stāv pa 30 cilvēkiem un fotografē,” norāda Latvijas Mākslas akadēmijas rektors Aleksejs Naumovs.
Pie sava diplomdarba topošā māksliniece strādājusi pusgadu, un sākotnēji pat sapņos nav rādījies, ka tieši viņas radītā skulptūra vienīgā būs izstādīta pie Latvijas mākslinieku kalves parādes durvīm. “Tas nebija pašmērķīgi. Taisīju. Radās doma, ka varētu izstādīt pretī akadēmijai. Laba saspēle. Starp arhitektūru un spīdīgu disko meiteni,” saka skulptūras autore Zelča-Aispure.
Par dzimtenīti
"Par dzimtenīti" ir 2008. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisori ir Māris Maskalāns un Laila Pakalniņa.
Sižets
Trim vīriešiem, Jānim, Stasim un Jurim, zivis un putni ir tuvāki par pārējo latviešu tautu. Tāpēc visu trīs dzīve vairāk līdzīga tiem, kas tuvāk. Varētu rasties iespaids, ka alkohols un televīzija ir vienīgie, kas viņiem palīdz nesaplūst ar apkārtējo dabu.
Biskupina
Biskupina ir sena Lužickas kultūras apmetne, kas atrodas Polijā uz Biskupinas ezera pussalas, Gonsavas gminas teritorijā (Žņinas apriņķis, Kujāvijas-Pomožes vojevodiste), apmēram 40 km uz dienvidrietumiem no Bidgoščas pilsētas.
Vēsture
1933. gadā arheologi J. Kostsevskis un Z. Rajevskis vienā no ezera pussalām atklāja senas apmetnes pēdas. Pateicoties purvainam apvidum, koka celtnes, kas attiecas uz apmēram 550. gadu pr.Kr., bija labi saglabājušās. Tas deva iespēju arheologiem atjaunot namu un iežogojumu ārējo izskatu, kā arī to celšanas tehnoloģiju.
Biskupinas apdzīvošana pēc zinātnieku aplēsēm notika no bronzas laikmeta vidus, apmēram no 14. gadsimta pr.Kr. līdz agrajam dzelzs laikmetam ap 5. gadsimtu pr.Kr.
Atradumi liecina par to, ka iedzīvotāji nodarbojās, galvenokārt, ar zemkopību, lopkopību, dzelzs apstrādi, zvejniecību, medībām, vākšanu u.c.
Arheoloģisko izrakumu gaitā šīs apmetnes teritorijā tika atrastas ap 6 miljoniem dažādu priekšmetu. To starpā tīkli, stelles, riteņi, laivas, daudz dažādu trauku, ieskaitot keramiskos. Daži atradumi norāda uz tirdznieciskām saitēm ar Melnās jūras ziemeļu skitu ciltīm.
Pašlaik Biskupinas apmetne ir pārvērsta brīvdabas muzejā. Tajā var redzēt rūpīgi atjaunotas apmetnes ielas un namus, kā arī eksponētos arheoloģiskos atradumus. Vasarā šeit tiek rīkoti arheoloģiskie festivāli.
Datēšana
Dendrohronoloģiskā analīze nodrošināja precīzu apmetnes namu celtniecības laiku. Ozolkoka baļķi, no kuriem ir celtas mājas, bija nocirsti 747—722. gados pr.Kr. Pie tam ap 60% paraugu tika cirsti 738/737. gada pr.Kr. ziemā.
Ciems
Blakus ezeram atrodas Biskupinas ciems. Iedzīvotāju skaits — 320 cilvēki.
Hizb ut Tahrir
Hizb ut Tahrir (arābu: حزب التحرير, romanizēts: Ḥizb at-Taḥrīr, tulkojumā: Atbrīvošanas partija, arī HT) ir starptautiska panislāmiska un fundamentālistiska politiska organizācija, kuras mērķis ir atjaunot islāma kalifātu, lai apvienotu visu musulmaņu kopienu un ieviestu šariatu visā pasaulē.
Organizācija ir pārstāvēta vairāk nekā 50 valstīs, tomēr ir aizliegta Ķīnā, Vācijā, Krievijā, Turcijā, Indonēzijā un visās arābu valstīs, izņemot Libānu, Jemenu un AAE.
Dibināšana
Organizācija tika dibināta 1953. gadā Jeruzalemē, ko tajā laikā kontrolēja Jordānija. Tās dibinātājs ir palestīnietis šeihs Muhammads Takidīns al Nabhānī (1909—1979), kurš bija islāma zinātnieks un jurists no Haifas. Nabhānī raksti izrāda raizes par arābu valstīm, kas atrodas rietumu ietekmē. Viņa pamatmērķis bija apvienot tās vienā kalifātā, kurā varētu atsākt islāma dzīvesveidu. Tā kā arābu zemes atradās sekulāro politisko režīmu varā, Nabhānī šīs valstis pieskaitīja pie rietumu pasaules, nosaucot tās par „neticības zemi” (dar al-kufr), nosaucot to līderus par neticīgajiem, kas nespēj valdīt saskaņā ar Allāha atklāsmi. Lai gāztu to neislāmiskās politiskās sistēmas, viņš izplatīja alternatīvas politiskās idejas, atvasinātās no islāma ideoloģijas, un aicināja īstenot intelektuālo revolūciju, kas vestu pie politiskās revolūcijas, tādējādi transformējot sabiedrības galvenās institūcijas. Atšķirībā no citām Palestīnas izcelsmes islāmistu organizācijām, Hizb ut Tahrir neuzskata Palestīnas problēmu par galveno savā ideoloģijā, un uz tās nefokusējas, kaut arī ir zināms, ka 1948. gada notikums kļuva par iemeslu Nabhānī iniciatīvai partijas izveidošanai 1953. gadā.
Izplatība
Neskatoties uz Hizb ut Tahrir vajāšanu atsevišķajos reģionos, partija darbojās Tuvajos Austrumos, Āfrikā un Āzijā. 1980. gados tās atzari tika izveidoti vairākās Eiropas valstīs, tādās kā, Vācija un Austrija, kur HT koncentrēja savu uzmanību uz musulmaņu viesstrādniekiem un studentiem, izplatot ārpus mošejām žurnālu Al Khilāfa. Pirmā Eiropas valsts, kas aizliedza Hizb ut Tahrir darbību, kļuva Vācija, kad 2003. gada janvārī HT darbību apturēja tās antisemītiskās propagandas dēļ.
Lielbritānija
Lielbritānijā Hizb ut Tahrir savu centru dibināja 1980. gadu sākumā, kad daži tās aktīvisti no Tuvo Austrumu valstīm bija spiesti emigrēt un tur palikt. Tie no sākuma ietekmēja tos musulmaņus, kas bija pagaidu iemītnieki, galvenokārt, studenti un viesstrādnieki, kā arī otrās paaudzes jaunie musulmaņi.Hizb ut Tahrir darbojas Londonā un citās pilsētās ar lielu musulmaņu iedzīvotāju skaitu (Birmingemā, Bredfordā, Šefildā). Sākotnēji tās darbība fokusējās uz arābiem, bet vēlāk arī uz Turcijas, Somālijas un Pakistānas izcelsmes imigrantiem. Partijas mērķis sākotnējā periodā bija izveidot potenciālus aktīvistus, kas turpinātu tās mērķu īstenošanu arī pēc dibinātāju atgriešanās savās valstīs. 1990. gados rekrutēšana kļuva īpaši veiksmīga Āzijas kopienu vidū. Lielbritānijas Hizb ut Tahrir atzars publicēja žurnālus Al Fadžr angļu valodā un Al Khilāfa arābu, vēlāk arī angļu valodā.
1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā Lielbritānijas musulmaņu kopienas apzinājās HT kustības ekspansiju. 1993. gadā HT sabiedrības uzmanību piesaistīja ar intensīvu skrejlapu izplatīšanas kampaņu ar provokatoriskiem antisemītiskiem virsrakstiem (piemēram, „Miers ar Izraēlu ir noziegums pret islāmu”), lekcijām universitātēs un mošejās, aicinot uz džihādu pret ebrejiem Palestīnā. Pēc ebreju kopienas protesta reakcijas, universitāšu pārvaldes apšaubīja savas atļaujas došanu izmantot universitāšu telpas Hizb ut Tahrir runātājiem, un turpmāk to aizliedza. Organizācija savukārt atbildēja ar sekojošo: „Kad cilvēkiem, tādiem kā Salmanam Rušdi, ir tiesības kropļot islāmu un pazemot musulmaņus, bet mēs nevaram pat rīkot tikšanās, lai diskutētu par mūsu reliģiju, tad kaut kas nav kārtībā ar Britāniju”. No Hizb ut Tahrir publikācijām Lielbritānijā var secināt, ka tā nav tikai antisemītiska, bet arī homofobiska un rasistiska, jo citēja hadīsu, kurā hinduisti nosaukti par „necivilizētiem mežoņiem”. Hizb ut Tahrir radikālā platforma ātri piesaistīja masu mediju uzmanību. Šāds Hizb ut Tahrir raksturojums kļuva par vispārējo publisko viedokli, un tā ātri tika nosaukta par „britu islāma radikālo bumbu ar laika degli”, un uzskatīta par „visietekmīgāko no Lielbritānijas jaunajām radikālajām grupām”. Hizb ut Tahrir koncentrējas uz Londonas universitātēm un koledžām (to starpā, Līdsas, Mančestras, Šefīldas, Bristoles, Nottingemas), kopumā tā ir aktīva vairāk nekā piecdesmit universitāšu pilsētiņās. Hizb ut Tahrir potenciālo auditoriju veido jaunie musulmaņi vecumā jaunāki par divdesmit pieciem gadiem, kas nāk no socioekonomiski neprivileģētas vides, kas cieš no bezdarba un rasu diskriminācijas.
Just Wanna Rock
"Just Wanna Rock" ir amerikāņu repera Lil Uzi Vert dziesma no viņu trešā studijas albuma Pink Tape (2023). To 2022. gada 17. oktobrī kā singlu izdeva Atlantic Records un Generation Now. Lil Uzi Vert dziesmu sarakstīja kopā ar producentiem MCVertt un Synthetic. Iepriekš viņi to ķircināja video koplietošanas lietotnē TikTok, kurā dziesma ieguva vairāk nekā 500 miljonus skatījumu.
Antonio Vela
1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Vela startēja divās airēšanas disciplīnās — vieniniekos un stūrmaņa četriniekos. Abās šajās disciplīnās viņš startēja tikai kvalifikācijas kārtā un turpmāko cīņu neturpināja.
Stepnogorska
Stepnogorska (kk) ir apgabala pakļautības pilsēta Akmolas apgabalā Kazahstānā. Izvietojusies apgabala ziemeļaustrumos 250 km uz dienvidiem no apgabala centra Kekšetau un 195 km no valsts galvaspilsētas Astanas. Nozīmīgs kalnrūpniecības un mašīnbūves centrs.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1955. gadā sakarā ar vairāku kodolrūpniecības (urāna ieguves un pārstrādes) uzņēmumu būvniecību. 1964. gadā piešķirts pilsētas statuss. Līdz 1980. gadu vidum pilsēta bija «slepena» un netika atzīmēta kartēs — tam par iemeslu bija gan urāna pārstrādes uzņēmumi, gan arī Stepnogorskas zinātniskā izmēģinājumu un rūpniecības bāze, kurā tika izstrādāti bakterioloģiskie ieroči.
Pilsētā joprojām darbojas urāna bagātināšanas uzņēmums, kurš pārstrādā Kazahstānā iegūtās urāna rūdas koncentrātu. Darbojas arī zelta ieguves un pārstrādes uzņēmums ar vairākām šahtām, lodīšu gultņu rūpnīca, vairāki mašīnbūves un ķīmiskās rūpniecības uzņēmumi.
Stepnogorskas pilsēta sastāv no diviem 20 km attāliem klāsteriem (dzīvojamais un rūpnieciskais), starp kuriem ierīkots elektrificēts dzelzceļš. Tas ir pēdējais dzelzceļš, pa ko joprojām kursē Rīgas vagonbūves rūpnīcā 1960. gados ražotie elektrovilcieni ER-22. Pilsētas akimātam pakļauti arī vairāki ciemati un plaša lauku teritorija.
Dzemdību nams “Gaiļezers”
Dzemdību nams “Gaiļezers” bija 1987. gadā projektēta un nepabeigta ēka Sedas ielā 12, Mežciemā, Rīgā. Ēka 2023. gadā tika nojaukta. Tā atradās blakus RAKUS stacionāram "Gaiļezers".
Nepabeigtajā ēkā vairākkārt notikuši nelaimes gadījumi, kad nenorobežotajā būvobjektā traumas guvuši jaunieši un citi interesenti.
Sākotnējais projekts
Ēkas celtniecība tika uzsākta 1987. gada septembrī, tā pirmo kārtu bija iecerēts pabeigt 1990. gadā, bet otro - 1991. gadā. Projektā bija paredzēts, ka celtni veidos divstāvīga ēka un trīs torņi. Torņos astoņos stāvos atrastos dzemdību nodaļa ar 120 vietām, observācijas nodaļa ar 60 vietām un pataloģijas nodaļa ar 60 vietām, kā arī dzemdību zāles, bet divstāvu ēkā - pataloģijas nodaļa un konsultāciju dienests. Katrā torņa stāvā atrastos vecmātes postenis ap kuru būtu izvietotas desmit vienvietīgas palātas, kurās būtu atsevišķi sanitārie mezgli un jaundzimušie uzturētos kopā ar mātēm. Ēkai būtu neliels, slēgts pagalms, kas būtu redzams pa palātu logiem. Būvniecība tika pārtraukta 1992. gada pavasarī. Pārtraucot darbus, ēka tika ierobežota, taču tās konservācija netika pabeigta. Celtnē bija pabeigti apmēram 80% būvdarbu, bija iebūvēti 11 no 13 paredzētajiem liftiem, uzbūvēti divi pazemes tuneļi uz Gaiļezera slimnīcu, daļēji bija izbūvētas komunikācijas, bija nepieciešams pabeigt siltumpievades, ūdensapgādes un kanalizācijas sistēmu izbūvi un veikt iekšējo apdari. Dzemdību nama specifiskās uzbūves dēļ to būtu bijis sarežģīti piemērot izmantošanai citiem mērķiem. Plānotās projekta izmaksas bija 6 miljoni rubļu. 1994. gadā tika lēsts, ka būvniecībā ieguldīti 4 081 000 rubļu un tās pabeigšanai nepieciešami vēl aptuveni 1 700 000 latu, kam valsts budžetā nepietika līdzekļu, turklāt dzimstībai samazinoties bija zudusi nepieciešamība pēc jauna dzemdību nama, tāpēc ēku tika nolemts nodot privatizācijai. 1999. gada beigās ēka tika pārdota izsolē ar lejupejošu soli ar sākumcenu 25 000 latu.
Renovācijas projekts
SIA “CADUCEUS Development” 2021. gadā piedāvāja renovācijas projektu, saskaņā ar kuru bija plānots līdz 2026. gadam ēkas daļēji demontēt un atjaunot, izveidojot daudzfunkcionālu medicīnas centru.
Plānoto darbu norises grafiks
Hibernian FC
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Indijas kino
Indijas kino ietver dažādu žanru filmas, kas ir veidotas Indijā, un kam kopš 20. gadsimta beigām ir bijusi liela ietekme uz pasaules kino. Valsts galvenie filmu ražošanas centri atrodas Mumbajā, Čennai, Haidarābādu, Koči, Kolkatā, Bengalūru, Bhubanešbarā-Katakā un Gauhātī. Vairākus gadus Indijas kinoindustrija ir ieņēmusi pirmo vietu pasaulē gadā izdoto filmu skaita ziņā. Pēc kases ieņēmumiem 2019. gadā tā ierindojās trešajā vietā ar kopējo bruto summu aptuveni 2,7 miljardi ASV dolāru.
Indijas kino sastāv no daudzvalodu un daudznacionālas kino mākslas. 2019. gadā Bolivuda veidoja 44% no Indijas kino kopējiem kases ieņēmumiem, kam seko telugu un tamilu kinoindustrija, katra no tām pārstāv 13%, malajālamu un kannadas kinoindustrija, katra veido 5%. Citas ievērojamas valodas Indijas kinoindustrijā ir bengāļu, marathu, oriju, pandžabu, gudžaratu un boudžpuri. 2022. gadā Dienvidindijas kinoindustrijas apvienotie ieņēmumi pārsniedza Mumbajā bāzētās hindi kinoindustrijas (Bolivudas) ieņēmumus. No 2022. gada telugu kino ir vadošais Indijas kino kases ieņēmumu rādītājā.
Indijas kino ir globāla izklaides industrija, kuras veidotajam saturam plašs skatītāju loks un fanu bāze visā Dienvidāzijā, un tās produkciju izplata visā pasaulē. Emigrējušie indieši veido 12% no nozares ieņēmumiem. Lielākie Indijas uzņēmumi kinoindustrijā ir Arka Media Works, Aascar Films, Aashirvad Cinemas, AGS Entertainment, AVM Productions, Eros International, Geetha Arts, Hombale Films, Lyca Productions, Modern Theatres, Red Chillies Entertainment, Mythri Movie Makers, Salman Khan Films, Sun Pictures, Suresh Productions, UTV Motion Pictures, Yash Raj Films un Zee Entertainment Enterprises.
2018. gada Parīze—Nica
2018. gada Parīze—Nica bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika no 4. līdz 11. martam. Tā bija 76. reize, kad notika Parīze—Nica sacensības un tās bija sestās sacensības 2018. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Nagurska
Nagurska (ru, agrāk — Нагурская) ir Krievijas militārs ciemats Arktikā. Izvietojusies Franča Jozefa Zemei piederošajā Aleksandras Zemē Ziemeļu Ledus okeānā. Izveidots 1947. gadā kā militārās aviācijas bāzes garnizons. Mūsdienās Krievijas FDD robežapsardzes dienesta bāze, kara bāze Arktičeskij trilistnik un vistālāk ziemeļos izvietotais Krievijas lidlauks. Ciematā nav pastāvīgo iedzīvotāju.
2018. gada Parīze—Nica
Sacensību pēdējā dienā uzvaru izrāva  sportists Marks Solers no Spānijas. Iesācis pēdējo posmu 37 sekundes aiz sacensību līdera Saimona Jeitsa (') kopvērtējuma sestajā vietā, Solers posma vidusdaļā kopā ar tautieti Davidu de la Krusu (') veica uzbrukumu, noķerot atrāvienā esošo Omaru Fraili () un trijatā līdz Nicai noturot nepieciešamo pārsvaru pār sekotājiem. Dela Krusam un Frailem sadalot posma uzvarētāja laurus, Solers finišēja trešais, iegūstot četras bonusa sekundes finišā papildu trijām starpfinišā iegūtajām un ar 35 sekunžu atstarpi līdz Jeitsam un citiem kopvērtējuma pretendentiem pietika, lai Solers gūtu uzvaru ar četru sekunžu pārsvaru pār Jeitsu. Pjedestālu noslēdza  pārstāvis Gorka Izagirre, apsteidzot brāli un komandas biedru Jonu Izagirri pēdējā dienā iegūto bonusa sekunžu dēļ, 14 sekundes aiz Solera, kurš ieguva arī balto krekliņu kā labākais jaunais braucējs.
Nagurska
Vēsture
2. Pasaules kara laikā (1943-1944) no ledus brīvajā salas ziemeļaustrumu daļā Severnajas līča ziemeļu piekrastē darbojās Vācijas Kara flotes meteostacija Šacgrēbere. Sarkanā armija to atklāja tikai 1947. gadā, kad polārās aviācijas vadītājs lidotājs Iļja Mazuruks veica salas apsekošanu, lai izvēlētos vietu lidlauka un aviācijas bāzes ierīkošanai. Lidlauku ierīkoja 1947. gadā un Mazaruks to nosauca par godu poļu polārajam lidotājam Janam Nagurskim, kurš 1914. gadā ar hidroplānu Farman veica pirmos lidojumus no Novaja Zemļas Franča Jozefa Zemes virzienā, meklējot pazudušo Georgija Sedova ekspedīciju.
2018. gada Parīze—Nica
komandas sportisti uzvarēja divās papildu kategorijās — Tims Vellenss ieguva puktu klasifikācijas zaļo krekliņu, piecas reizes esot labāko desmitniekā, bet Tomass De Gents uzvarēja klanu klasifikācijā. Ar brāļu Izagirru sniegumu  uzvarēja komandu klasifikācijā.
Nagurska
Vēsture
1952. gadā netālu no lidlauka ierīkoja Nagurskas polārstaciju. Sākotnēji tās personāls mitinājās Šacgrēberes telpās, līdz tika izbūvētas polārstacijas pastāvīgās ēkas.
2018. gada Parīze—Nica
Komandas
Tā kā Parīze—Nica bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas četras UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 22 komandu pelotonu. Parīze—Nica bija  komandas pirmais starts ar jauno nosaukumu, Francijas apdrošināšanas uzņēmumam Groupama parakstot sponsorēšanas līgumu ar komandu.
Nagurska
Vēsture
1981. gadā līdzās polārstacijai un lidlaukam izveidoja robežapsardzes karaspēka priekšposteni, vēlāk arī pretgaisa aizsardzības karaspēka vienību. No 1974. līdz 1991. gadam 3,5 km uz dienvidiem no Nagurskas Severnijas līča krastā darbojās Akustikas institūta pētniecības stacija Omega. Mūsdienās tās telpās izvietota nacionālā parka Russkaja Arktika galvenā lauka atbalsta bāze.
1991. gadā lielākā daļa infrastruktūras, ieskaitot polārstaciju, tika pamestas. Mūsdienās tās vietā darbojas automātiskā meteostacija.
2000. gados tika uzsākta kapitāla Nagurskas renovācija. Tika izbūvēts jauns garnizons, atjaunota sociālā infrastruktūra. Tiek būvēts jauns lidlauks ar betona segumu, bet tam līdzās karaspēka bāze Arktičeskij trilistnik. Renovācijas laikā ievērojami sakopta stacijas apkārtne, kas tās darbības laikā bija piedrazota ar dažādiem metāllūžņiem (galvenokārt dīzeļdegvielas mucām) un atkritumiem.
Ak, eglīte
Ak, eglīte (de) ir vācu Ziemassvētku dziesma.
Vēsture
Dziesmas pamatā ir sena Silēzijas 16. gadsimta tautasdziesma. 1820. gadā sludinātājs, pedagogs un tautasdziesmu kolekcionārs Augusts Carnaks uzrakstīja dziesmas pirmo pantu. Četrus gadus vēlāk Leipcigas skolotājs Ernsts Anšics pievienoja vēl divus pantus. Dziesma bieži tika dziedāta Ziemassvētkos un mūsdienās ir kļuvusi par vienu no populārākām to dziesmām. Dziesmas vārdi pastāv daudzās citās valodās. Šo dziesmu latviešu valodā atdzejojis skolotājs, dzejnieks un publicists Ernests Dinsbergs.
Ivanova (nozīmju atdalīšana)
Ivanova var būt:
Endija Makdauela
Endija Makdauela (en, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un modele. Pazīstama ar savām lomām romantiskajās komēdijās un drāmās.
Vienas no viņas pirmajām kinolomām bija filmās Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes (1984) un "Svētā Elma uguns" (St. Elmo's Fire, 1985). Kļuvusi pazīstama pēc lomas Stīvena Soderberga filmā "Sekss, meli un video" (1989), par ko saņēmusi Independent Spirit Award balvu, kā arī nomināciju Zelta globusa balvai. Vēlāk atveidojusi galvenās lomas tādās filmās kā "Zaļā karte" (Green Card, 1990), "Murkšķa diena" (1993), "Īsie stāsti" (Short Cuts, 1993), "Četras kāzas un vienas bēres" (1994), "Maikls" (Michael, 1996), Multiplicity (1996) un "Mūza" (The Muse, 1999).
Pazīstama arī ar vairākām otrā plāna lomām filmās Beauty Shop (2005), "Neierobežotie" (Footloose, 2011), "Maģiskais Maiks XXL" (2015), Love After Love (2017) un "Gatavs vai nē" (2019). Kopā ar savu meitu Mārgaritu Kvelliju piedalījusies Netflix miniseriālā Maid (2021), par ko saņēmusi Zelta globusa balvas nomināciju.
A cappella
A cappella ir jēdziens itāļu valodā, ko izmanto mūzikā un kas nozīmē dziedājumu bez instrumentāla pavadījuma. Šādu dziedājumu var izpildīt gan grupās, gan solo.
Agilars
Agilars (es; sieviešu dzimtē Agilara) ir spāņu izcelsmes uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Gatavs vai nē
"Gatavs vai nē" (en) ir 2019. gada ASV melnās komēdijas šausmu filma, kuras režisori ir Mets Betinelli-Olpins un Tailers Džilets. Filmā galvenās lomas atveido Samara Vīvinga, Ādams Broudijs, Marks O'Braiens, Elīsa Leveka, Nikija Guadanija, Henrijs Černijs un Endija Makdauela.
Filmas "Gatavs vai nē" pirmizrāde notika un to izplatīja Fox Searchlight Pictures. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kuri slavēja aktierspēli, režiju un scenāriju. Filma guva kases ieņēmumu panākumus, nopelnot 57,6 miljonus ASV dolāru pie 6 miljonu budžeta. 46. Saturna balvu pasniegšanas ceremonijā to nominēja kategorijā "Labākā šausmu filma". Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 88% vērtējums.
Lielā kloāka
Lielā kloāka bija Senās Romas kanalizācija. Tā tika uzcelta 610. g. p.m.ē. valdnieka Tarkvīnija Senā valdīšanas laikā. Sākotnēji tā bija domāta kā drenāžas kanāls, tajā sāka novadīt arī notekūdeņus. Notekūdeņi radīja smaku, tādēļ vēlāk kanālus ierīkoja pazemē vai nosedza. Lielās kloākas kanalizācija noslēdzās ar ieteku Tibras upē.
Princeses Kagujas stāsts
"Princeses Kagujas stāsts" (ja, Kaguya-hime no Monogatari) ir 2013. gada Japānas anime filma, kuras režisors ir Isao Takahata. Filmas pirmizrāde notika.
Filma 2014. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Lielais 6".
Kāds bambusu griezējs un viņa sieva bambusa kātā atrod mazu meiteni, kura ātri izaug par izsmalcinātu jaunu sievieti. Noslēpumainā jaunā princese aizskar visus, ar kuriem viņa sastopas, tomēr beigās viņai jāstājas pretī savam liktenim - sodam par savu noziegumu.
Mikenu dzimtās mājas
Tēlnieka J. Mikena dzimtās mājas ir valsts nozīmes Latvijas vēstures piemineklis, kas atrodas Jēkabpils novada Aknīstes pagasta rietumos, netālu no valsts autoceļa P73 (Vecumnieki — Nereta — Subate). Šeit dzimuši lietuviešu tēlnieks Jozs Mikens, aviators un keramiķis Jons Mikens un muzeju darbiniece Akvile Mikenaite.
Šobrīd redzamā dzīvojamā ēka rekonstruēta 20.gs. 90. gados, daļēji saglabājot vecās ēkas konstrukcijas. Kādu laiku 21.gs. sākumā ēkā darbojās muzejs. Ēka vairākus gadus nebija apdzīvota un izmantota līdz 2019.gadā tā nokļuva privātīpašumā un ir uzsākti tās atjaunošanas darbi.
Vilnis Beķeris
Vilnis Beķeris (dzimis Ventspilī) ir latviešu aktieris.
No 1966. līdz 1979. gadam bijis Nacionālā teātra aktieris. No 1979. līdz 1990. gadam bijis Latvijas PSR Valsts operas un baleta teātra direktora vietnieks. Ir kino studijas AL KO direktors un Latvijas Leļļu teātra valdes loceklis.
Filmējies vairākās latviešu un ārzemju filmās, tai skaitā "Rīgas sargi", "Ziemassvētku jampadracis", "Duplets", "Depresija", "Zītaru dzimta", "Dubultslazds", "Mirāža", "Zvaigžņu inspektors" un "Salavecīša personiskā dzīve".
Lire
Lire (nl) ir pilsēta Beļģijā, Flandrijas reģionā, Antverpenes provincē. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 35 712 iedzīvotāji.
Pilsēta ir pazīstama ar savu alu un Lierse vlaaikes kūkām. Pilsētā atrodas autobusu ražošanas uzņēmuma Van Hool galvenā mītne. Pilsētā bāzējas arī divi futbola klubi — K. Lyra-Lierse un Lierse Kempenzonen.
Cilvēki
Lirē dzimuši:
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Daugavpilī
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Daugavpilī.
Lokerena
Lokerena (nl) ir pilsēta Beļģijā, Flandrijas reģionā, Austrumflandrijas provincē. 2018. gadā Lokerenā dzīvoja 41 438 iedzīvotāji.
Kārlis Pētersons (cīkstonis)
Kārlis Pētersons (dzimis Rūjienā, miršanas datums nezināms) bija Latvijas cīkstonis, startēja grieķu-romiešu cīņā. Nodarbojies arī ar svarcelšanu. Piedalījās 1928. gada vasaras olimpisko spēļu grieķu-romiešu cīņas sacensībās (svara kategorija no 74 līdz 84 kg).
Lokerena
Pilsētā bāzējas futbola klubs K.S.C. Lokeren Oost-Vlaanderen, kas savas mājas spēles aizvada Daknamas stadionā.
Kārlis Pētersons (cīkstonis)
Bijis Latvijas armijas virsnieks, vadījis ASK smagatlētikas sekciju.
Lokerena
Cilvēki
Lokerenā dzimuši:
Kārlis Pētersons (cīkstonis)
Latvijas mēroga sasniegumi
1926. gadā K. Pētersons pirmoreiz izcīnīja Latvijas čempiona (tolaik meistara) titulu grieķu-romiešu cīņā pussmagajā svarā, šo titulu viņš noturēja piecus gadus pēc kārtas. 1932. gadā sacensībās sportists guva kājas traumu, tās dēļ divus gadus nestartēja cīņā, taču atgriezās pie otra iemīļotā sporta veida — svarcelšanas, kur arī guva ievērojamus panākumus, 1932. gadā izcīnot Latvijas meistara titulu smagajā svarā (abrocīgā grūšanā —125 kg, spiešanā — 97,5 kg un raušanā — 87,5 kg).
1934. gadā viņš atgriezās uz paklāja, šoreiz smagā svara kategorijā. Latvijas meistarsacīkstēs viņš palika otrajā vietā aiz Edvīna Bietaga, savukārt 1936. gadā izcīnīja uzvaru, finālā pieveicot Albertu Zvejnieku. Nākamajā gadā viņš titulu aizstāvēja.
Starptautiska mēroga asniegumi
1925. gadā cīņa valsts izlasē bija pirmā K. Pētersona cīņa ārzemēs, tajā viņš zaudēja. 1928. gadā Pētersons bija Latvijas smagatlētu izlases sastāvā, kas brauca uz olimpiādi Amsterdamā, kur izstājās 3. kārtā, izcīnīdams vienu uzvaru un piedzīvodams divus zaudējumus. Gadu vēlāk viņš piedalījās Eiropas meistarsacīkstēs Dortmundē, kur izcīnīja ceturto vietu. Tāpat ceturtais viņš bija 1931. gada Eiropas meistarsacīkstēs Prāgā. K. Pētersons sešas reizes pārstāvējis Latvijas izlasi sacīkstēs ar Igauniju, kurās izcīnījis piecas uzvaras.
Meitene
Meitene ir sieviešu dzimuma bērns. Kad meitenes kļūst pieaugušas, tad tās tiek dēvētas par jaunietēm, jaunkundzēm, kundzēm vai vienkārši par sievietēm. Nereti par meitenēm sauc arī jaunas sievietes, kā arī vīrieši šad un tad tā dēvē savu mīļoto sievieti.
Sīla salas
Sīla salas (en) vai Fokas salas (es — ‘Kotiku salas’) ir nelielu klinšainu saliņu grupa Dienvidšetlendas salu arhipelāgā Antarktikā. Izvietojusies arhipelāga ziemeļaustrumos Piloto Pardo salu grupā ziemeļos no Elefantas salas, no kuras to atdala ap 7 km platais Sīlersa šaurums. Salas 1820. gada 13. februārī atklāja Edvarda Brensfīlda ekspedīcija, kas to nodēvēja par Kotiku salām pēc tur mītošajiem daudzskaitlīgajiem kotikiem, kuru kolonija gan dažos turpmākajos gados tika pilnībā iznīcināta un atjaunojās tikai 1950. gados.
Song of the Sea
"Song of the Sea" ir 2014. gada Īrijas animācijas filma, kuras režisors ir Tomms Mūrs. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Sīla salas
No 1986. gada līdz 1996. gadam salās darbojās ASV Nacionālās Okeānu un atmosfēras administrācijas Antarktikas Jūras resursu pētījumu programmas lauka nometne, kas pētīja krilu un to patērējošos plēsoņas. 1991. gadā salām tika piešķirts īpaši aizsargājamas teritorijas statuss. 2011. gadā Sīla salas iekļautas putniem nozīmīgo vietu sarakstā.
Song of the Sea
Filma 2014. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Lielais 6".
Filmā desmitgadīgs īru zēns Bens atklāj, ka viņa mēmā māsa Sērša, kuru Bens vaino savas mātes nonāvēšanā, patiesībā ir selkija, kurai jāizglābj laumiņu zeme no ķeltu dievietes Mačas.
Sidnijs Polaks
Sidnijs Ērvins Polaks (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu kinorežisors, producents un aktieris.
Polaks karjeras laikā uzņēma vairāk nekā 20 filmas un 10 televīzijas šovus, tēloja vairāk nekā 30 filmās vai šovos, kā arī bija vairāk nekā 40 filmu producents. Ir uzņēmis tādas filmas kā Jeremiah Johnson (1972), The Way We Were (1973), "Trīs dienas Kondora dzīvē" (1975) un Absence of Malice (1981). Par filmu "Prom no Āfrikas" (1985) saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais režisors. Amerikas Kinoakadēmijas balvai tika nominēts arī par filmām "Nodzītus zirgus arī nošauj, vai ne?" (1969) un Tootsie. Pēc tam uzņēmis tādas filmas kā Havana (1990), "Firma" (1993), Sabrina (1995), The Interpreter (2005).
Ak Jeruzaleme, modies
Ak Jeruzaleme, modies ir Jurjānu Andreja korālis ar Filipa Nikolaji vārdiem, kas pirmo reizi atskaņots Ceturtajos Vispārīgajos latviešu Dziesmu un Mūzikas svētkos Jelgavā 1895. gadā.
No mūzikas apskatnieku citātiem zināms, ka korāļa izpildījums atstāja varenu iespaidu publikā. Šā iespaida cēloņi bija ir tautā jau agrāk ieskanējušā meldija, ir teksts, ko vēl kāpināja plašā (6 — 8 balsīm veidotā) harmonizācija ar skanīgo instrumentālo pavadījumu.
Citāti
„Tas bija dziļi aizgrābjošs brīdis kad uz diriģenta rokas mājienu klusošā milzu estrāde piepeši pārvērtās par veselu skaņu jūru... ...Kas tās par varenām, satricinoši cēlām un pilnīgām skaņām, kādas atskanēja it īpaši pie dziesmas trešā panta: — Lai Tev' teic, kam vien ir mēle! Tanīs klausoties, gribējās izsaukties: — Cik brīnišķīgu slavu tu, debesu ķēniņ, proti no cilvēku lūpām sev sagatavot! Cik niecīgam bija katram klausītājam par sevi jājūtas pretim šim brīnišķīgajam skaņu spēkam, ar kuru salīdzinot pat lieliskā jūras krākšana top nespēcīga."
"..Neaprakstāms ir iespaids, ko šī dziesma atstāj tiklab pret latviešiem, kā arī cittautiešiem un citticībniekiem! Visi tie tūkstoši dziedātāju un visi tie tūkstoši klausītāju kā viena milzīga draudze vienojās šīs dziesmas skaņām. Un tomēr tā ir tā pati vecā, sensen no bērnu dienām dzirdētā dziesma visi tie tūkstoši dziedātāju un visi tie tūkstoši klausītāju, vai tie nav kā tas pulks, kas „no visām tautām un valodām, ko nevar izskaitīt, no visiem zemes galiem" pulcējušies ap tā goda krēslu, kas nācis ievest viņus „tai pērļu vārtiem izrotātā, no eņģeļu mēlēm apdziedātā pilsētā" un nu visi dzied godu un slavu tam vienam neiznīcīgam Ķēniņam, tam mūžīgam, gudram Dievam? Laimīgs, kas šai pulkā var līdz dziedāt. Kam lūpas nespēj dziedāt, tam sirds šai lielai dziesmai dzied klusībā līdz savu dziesmu, kas lai gan mēma, tomēr redzama atspīd asarās. Tiešām, šī dziesma aizgrāba līdz asarām." (Apsīšu Jēkabs)