cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dižbrūklene
Kultivēšana
Augšanas prasības ir mitra vai daļēji mitra augsne bez kaļķiem, vislabāk bagāta ar kūdru vai viegls smilšmāls ar lapu trūdvielām. Aug ļoti skābā augsnē 4—4,5 pH, saulainā vietā. Lai veicinātu stabilu produktivitāti un saglabātu ražīgumu, ik 2—5 gadus dižbrūkleņu gultnes vietai pievieno smiltis. Atšķirībā no citām lauksaimniecības platībām, dižbrūkleņu augsni nav nepieciešams apstrādāt. Plaši tiek kultivēts Ziemeļamerikā. Kultivētie augi parasti tiek audzēti mākslīgajos purvos, kas bieži ir appludināti ziemas mēnešos. Plūdi galvenokārt ir saistīti ar aizsardzību pret ziemas apstākļiem, ražas novākšanu, un dažas specializētas appludināšanas kaitēkļu apkarošanai. Dižbrūklenes ir iecietīgas pret appludinātām augsnēm. Kaut arī dižbrūklenes spēj pašapputeksnēties, apputeksnēšana ar bitēm palielina ogu ražu, tāpēc to stropus bieži novieto dižbrūkleņu laukā ziedēšanas laikā. Kultivētajiem augiem vajadzīgi 5 gadi, lai spētu veidot pilnvērtīgas ogas, pēc tam tās ražu spēj dod līdz pat 60-100 gadiem. Tiek kultivētas Ziemeļeiropā un Centrāleiropā, Lielbritānijā, Vācijā, Nīderlandē, Šveicē, Anglijā, Kanādā, ASV. Dižbrūkleņu audzēšanā ir izveidotas uzlabotas šķirnes – „Early Black”, „Black Veil”, „Beckwith”, „Franklin”, „Wilcox”, „Howes”, „Stevens”, „Searles”, „MsFarlin”, „Bergman”, Crowley”, „Ben Lear”. Jau 20. gadsimta septiņdesmitajos gados bija liela interese Latvijā selekcionēt un kultivēt Amerikas lielogu dzērvenes. To pētījumi aizsākās Latvijas Nacionālajā botāniskajā dārzā. Nokrišņu daudzums Latvijā ir pietiekošs auga kultivēšanai, tomēr sausuma periodos nepieciešama aplaistīšana, lai augsnes apakškārtas slānis būtu pietiekoši mitrs. Dižbrūklenēm, salīdzinājumā ar Latvijas purvos sastopamo purva dzērveni (Vaccinium oxycoccos L.), ir augstāka ilgmūžība un ražība (40 t ha −1). Latvijā plašāk audzē šādas dižbrūkleņu šķirnes: „Ben Lear”, „Early Black”„Bergman”, „Franklin”, „Vilkox”, „Howes”, „Piligrim”, „Stevens”. Pašlaik dižbrūkleņu stādījumi Latvijā aizņem ap piecdesmit hektāru. Tās tiek audzētas gan piemājās dārziņos pašu vajadzībām, gan augsto purva kūdru plantācijās pārdošanai un eksportam.
Sēņu kulinārija
Sēņu marinēšana
Marinē parasti jaunas sēnes. Tās nomazgā, atdala kātiņus, blanšē (uz vairākām minūtēm ievietojot verdošā sālītā ūdenī) vai pilnvērtīgi novāra, līdz tās sāk grimt (parasti 10—15 minūtes), atdzesē, saliek stikla burkās vienas pašas vai, biežāk, kārtām ar citiem produktiem (tomātiem, gurķiem, ziedkāpostiem, pupiņām u.c.), aplej ar aukstu marinādi — ūdens, etiķskābes, sāls un garšvielu novārītu maisījumu, hermētiski aizvāko un sterilizē vārošā ūdenī. Tāpat kā konservējot, katru sēņu sugu parasti marinē atsevišķi. Starp parastākajām sugām marinēšanai ir daudzas bekas, no lapiņu sēnēm iesaka vairākas bērzlapes (zaļo, mainīgo un brūnējošo), čigānenes, alksnenes, cūcenes, kailās aplocenes. Sīvās sēnes, kā alksnenes un cūcenes, pēc novārīšanas vēl līdz 24 stundām mērcē aukstā ūdenī.
Dižbrūklene
Ražas novākšana
Lielāko daļu dižbrūkleņu novāc no septembra līdz oktobrim. Sastopami divi novākšanas veidi. Visbiežāk izmantotā ir mitrā vai ūdens ražas novākšana, kur dižbrūkleņu gultnes audzēšanas vieta tiek appludināta. Peldošo ogu ražu novāc ar specializētu kombainu un nogādā saņemšanas stacijā. Otrs variants — sausā raža, kur ogas savāc ar mehanizētiem kombainīšiem. Latvijā tiek izmantota novākšana ar ogu kombainiem vai nolasīšana ar rokām.
Sēņu kulinārija
Sēņu marinēšana
Cits marinēšanas veids ir vārīt sēnes pašā marinādē. Vārošā ūdenī, kam pievienoti sāls un etiķis, ievieto sagatavotas sēnes. Vārot tās maisa un noņem veidojošās putas. Vārīšanu beidz, kad putas beidz veidoties un sēnes nosēžas dibenā. Dažas minūtes pirms vārīšanas beigām sēnēm pievieno garšvielas, reizēm arī cukuru un citronskābi.
Tirdzniecībā populāras marinētas sēnes ir celmenes, atmatenes un krimildes.
Dižbrūklene
Šķirnes
Dižbrūkleņu šķirnes :
Sēņu kulinārija
Sēņu sālīšana
Sālīšana ir sēņu saglabāšanas paņēmiens, kurā vārāmā sāls izpilda konservanta lomu, apgrūtinot baktēriju un pelējuma sēnīšu savairošanos, kuru izdalīti produkti bojā pārtiku. Sālij var pievienot garšvielas, jo tā parasti stipri ietekmē sēņu garšu. Par izņēmumu var uzskatīt rudmieses, kuras savu garšu visumā saglabā. Sālīšana samazina sēņu barības vērtību, tāpēc reizēm tiek ieteikts to veikt tikai ar sēnēm, kurām vēlams reducēt rūgtu vai citu piegaršu.
Parastākās sēnes sālīšanai ir lapiņu sēnes — dažādas pienaines (alksnenes, cūcenes, rudmieses, vilnīši, krimildes u.c.), kā arī bērzlapes. Daudzām no šīm sugām raksturīgs dabisks rūgtums vai sīvums, kas izzūd sālīšanas laikā. Sālīt var arī citas sēnes, reizēm tas tiek darīts ar dažādu sugu vecākām sēnēm, kuras atzītas par pārāk lielām marinēšanai vai konservēšanai. Dažādas sugas parasti sāla atsevišķi. Sālāmo sēņu virsmiziņa bieži satur vairāk rūgto vielu kā pati sēne, tāpēc bērzlapēm to daži autori iesaka noņemt.
Sālīšana iedalāma aukstajā un karstajā. Pie aukstās sālīšanas notīrītas un sagrieztas sēnes vispirms 2—3 dienas tiek mērcētas aukstā, mazsālītā ūdenī, kuru maina 2—3 reizes dienā. Mērcēšanas ilgums atkarīgs no sēņu rūgtuma/sīvuma. Sēnes bez nevēlamas piegaršas, kā rudmieses un vairums bērzlapju, var nemērcēt. Seko pati sālīšana, kurai ir daudz paveidu. Parastajā no tiem sēnes ar cepurītēm lejup liek kārtām emaljētā vai stikla traukā, ik 5—8 cm biezo kārtu noklājot ar sāls kārtiņu (2,5—10% no sēņu svara). Trauka dibenā un virspusē var pievienot garšvielas (lauru lapas, smaržīgie pipari, ķiploki, dilles, krustnagliņas, melno upeņu lapas u.c.). Pēc daļējas trauka aizpildes to noklāj ar nehermētisku vāku, kam uzliek slogu no laukakmeņiem (nedrīkst lietot uz sāli reaģējošas lietas, kā metālu vai ķieģeļus). Pēc 2—3 dienām virspusē izspiedušos sālsūdeni nolej un pievieno jaunas sēņu kārtas. Šis process tiek turpināts, līdz pārstāj nosēsties trauka slogs un izdalīties sālsūdens. Pēc aukstās iesālīšanas sēnes bez nevēlamas piegaršas, kā rudmieses, var sākt lietot pēc 5—6 dienām, ar piegaršu, kā alksnenes vai cūcenes — pēc mēneša. Citas tehnoloģijas iesaka izspiedušos sālsūdeni nenoliet vai, lai paātrinātu procesu, pat pieliet to klāt līdz sēņu pilnīgai nosegšanai. Pie karstās sālīšanas sēnes iepriekš mazsālītā ūdenī vāra 5—25 minūtes atkarībā no sugas rūgtuma/sīvuma. Pēc tam viņas ieliek sietā, lai notecinātu ūdeni, un sāla tāpat kā aukstajā paņēmienā. Rūgtākās sēnes pēc vārīšanas vēl 1—2 dienas mērcē aukstā ūdenī, to mainot.
Pastāv arī variants ar sēņu skābēšanu, kurā daļu sāls aizvieto ar cukuru. Sālītas sēnes uzglabā temperatūrā no 0 līdz 8 grādiem.
Sēņu ēdieni
Tīri sēņu ēdienu ir maz, vairumā gadījumu sēnes tiek izmantotas kā piedeva sarežģītākos ēdienos. Vairums sēņu ēdienu Latvijā tiek iedalīti pēc sagatavošanas veida, kā "ceptas sēnes", "marinētas sēnes" utt., bieži aizstājot vārdu "sēnes" ar sugas vai ģints nosaukumu. Reizēm tiek lietots formas apzīmējums, kā cepti "sēņu plācenīši", vai sajaukumā ar citiem produktiem — sēņu ēdieniem neparasti nosaukumi kā "sēņu plātsmaize" vai "gaileņu pastēte". Sēnes var būt gan svarīga ēdiena sastāvdaļa, gan kā garšviela, reizēm acij nepamanāma pulvera veidā.
Dažos gadījumos kulinārijā nepieciešams ievērot sēnes augteni, piemēram, sērpiepes garšu lielā mērā nosaka koka suga, uz kura tā augusi. Bet ar smiltenēm problēmas rada to biežais smilšainums, kuru grūti pilnībā notīrīt.
Sēņu barības vērtība
Sēņu augļķermeņi satur daudz hitīna, kuru cilvēka organisms nepārstrādā. Tādēļ sēņu barības vērtība visumā nav augsta un tās biežāk izmanto kā garšas piedevu pamatēdienam. Hitīna radītos apgrūtinājumus daļēji pārvar ar sēņu sasmalcināšanu un termisko apstrādi. Vienlaikus sēnēs ir daudz dzīvnieku, nevis augu valstij raksturīgu olbaltumvielu un taukvielu, kas ir uzturam efektīvāka pārtika nekā augi. Sēnes var pārslogot aknas, tādēļ maziem bērniem, sirmgalvjiem un gremošanas orgānu slimniekiem tās nav ieteicamas. Toties kaltētas sēnes var ieteikt cilvēkiem, kas vēlas notievēt.
Būtiski ir nesavienot dažus produktus, tā, biezkāta piltuvene, smiltene un vairākas tinteņu ģints sēnes pastiprina saindēšanos ar alkoholu, ja tas lietots pēdējās dienās un tādēļ vēl nav izvadījies no organisma.
Neēdamo un indīgo sēņu lietošana pārtikā
Lielā mērā ēdamo, neēdamo un indīgo sēņu klasifikācija ir nosacīta un atkarīga no subjektīvās attieksmes, kā arī no tā, pie kuras zinātnieku vai nezinātnieku viedokļa grupas pieder klasificētājs. Tikpat nosacīti šo sēņu kulinārā apstrāde var tikt iedalīta šādi:
Bolderāja (stacija)
Bolderāja jeb Bolderāja I ir dzelzceļa stacija Rīgā, Kurzemes rajonā, Bolderājas apkaimē, līnijā Zasulauks—Bolderāja. Bolderāja ir šīs līnijas galastacija (tālāk pāri Buļļupei uz Daugavgrīvu ejošais sliežu ceļš oficiāli ir stacijas pievedceļš). Uz Bolderāju regulāri kursē kravas vilcieni, bet pasažieru satiksme šeit nepastāv. Kopš 2015. gada Bolderājas stacija sastāv no Bolderājas I parka (vecās stacijas) un Bolderājas II parka.
Vēsture
Bolderājas stacija uzbūvēta 1873. gadā līdz ar Bolderājas dzelzceļa līnijas izbūvi, un tolaik tā bija otra lielākā dzelzceļa stacija pēc Rīgas. 1884. gadā no stacijas uzbūvēti pirmie atzarojumi, un vēlāk to skaits stipri palielinājies. Daudzi no tiem darbojas arī mūsdienās. Agrāk aptuveni mūsdienu Bolderājas stacijas atrašanās vietā bija pieturas punkts Spilve (atklāts 1930. gadā kā pieturas punkts 10. kilometrā, drīz pārdēvēts par Spilvi un pastāvējis līdz pasažieru satiksmes pārtraukšanai), bet Bolderājas stacija atradās tālāk uz Buļļupes pusi, apmēram Lielās ielas rajonā. Otrā pasaules kara laikā stacijas ēka nodedzināta, un tās vietā tikusi izmantota bijusī bagāžas glabātuve. Perona atliekas šeit saglabājušās līdz mūsdienām. 1970. gadā Bolderājas stacija pārcelta tagadējā vietā — tuvāk Rīgai — un uzbūvēta jauna stacijas ēka.
Bolderājas stacijas pievedceļā netālu no Buļļupes tilta notika dzelzceļa avārija — divu manevrējošu kravas sastāvu sadursme. Avārijas rezultātā radās ritošā sastāva un dzelzceļa infrastruktūras bojājumi.
Sakarā ar Rīgas brīvostas paplašināšanu Daugavas kreisajā krastā Bolderājas staciju 2011. gadā paredzēja paplašināt un rekonstruēt, kā arī modernizēt. Modernizācijas darbi tika pabeigti 2015. gadā. Tādējādi tikai 2015. gadā Bolderājas līnijā pārstāja darboties novecojusī elektrozižļu sistēma.
Kopāls
Kopāls ir dzintaram līdzīgi fosilizēti vai daļēji fosilizēti tropiskās joslas koku sveķi, jo īpaši aromātiskie sveķi no kopāla koka (Protium copal), kas ir jaunāki par 30 miljoniem gadu. Mūsdienās ar to tiek apzīmēti visi tropiskie sveķi. Gandrīz identiski dzintaram pēc izcelsmes, īpašībām un izskata, bet to galvenā atšķirība ir vecums.
Kopāls var saturēt kukaiņu un nelielus augu ieslēgumus. Nosaukums, balstoties uz spāņu jūrasbraucēju teiktā, cēlies no acteku (navatlu) valodas, kas nozīmē "smaržīgi dūmi", pārtulkots angļu valodā 1577. gadā, pēcāk parādījies arī citās valodās. Acteki uzskatīja kopāla sveķus par "koku asinīm", tie bija svēti un vērtīgi.
Īpašības
Kopāls ir degošs materiāls, kas augstas temperatūras ietekmē var eksplodēt, liesmu dzēšanas veids atkarīgs no uguns lieluma. Sasniedzot kušanas temperatūru, ļoti ātri kļūst mīksts.
Kopāls nav īpaši bīstams cilvēkiem, ja netiek norīts, toties saskarsmē ar ādu un acīm vai ieelpojot var izraisīt kairinājumu. Lietojot kā vīraku, kopāls var būt bīstams mājdzīvniekiem, radot deguna gļotādas kairinājumu un iespējamas arī elpošanas problēmas, simptomus var mazināt ar labu telpu ventilēšanu un ierobežojot dzīvnieku pieeju sveķiem un telpām, kurās tas ir izmantots.
Pēc formas sacietējuši kopāli ir plakani, ne pārāk biezi, ieapaļi, nereti iegareni, vēl neslīpētiem un sveķiem mēdz būt izteiktāks reljefs, tie ir mākoņaināki, toties svaigi sveķi ir ļoti gludi un spīdīgi.
Sastopamība un ieguve
Sastopami un tiek iegūti Meksikā, Centrālamerikā, Sjerraleonē, Angolā, Mozambikā, Zanzibārā(Tanzānijā), Gabonā, Jaunzēlandē, Madagaskarā, Japānā, Dominikānas Republikā, Indijā, Brazīlijā un Kolumbijā.
Iegūstams gan ievācot no kokiem, gan upēs un citās ūdenstilpēs. Vairāki kopāli satur fosilijas. Atkarībā no ieguves vietas un izcelsmes koka sugas, var atšķirties kopālu veids.
Kopāli ir radušies fosilizējoties koku sveķiem, kas izdalījušies kaitēkļu, vēlāk arī cilvēku darbības rezultātā.
Izmantošana
Izmanto:
Mūsdienās vispopulārākais kopālu pielietojums ir vīrakā. Tiem joprojām ir liela nozīme Meksikas un Centrālamerikas valstu kultūrās festivālu laikā.
Bornē
Bornē (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 243 punktus, izcīnot dalīto 47. vietu.
Laura Grusenekene
Laura Grusenekene (Laura Groeseneken; dzimusi Lēvenē, Beļģijā) ir Beļģijas dziedātāja un dziesmu autore. Laura piedalījās 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Portugālē ar dziesmu A Matter of Time, pārstāvot Beļģiju. Viņa savā pusfinālā ieguva 12. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.
Mēna
Mēna (da) ir Baltijas jūras sala Dānijas austrumos. Izvietojusies Zēlandes salas dienvidaustrumu piekrastē starp Fakses līci ziemeļos un Mēklenburgas līci dienvidos. Kopš 2017. gada Mēnas sala ir biosfēras rezervāts. Slavena ar Mēnas krīta klintīm, kas stiepjas jūras krastā 6 kilometru garumā, sasniedzot 128 metru augstumu. Salā vairākas senas baznīcas ar freskām - vecākā no tām celta 12. gadsimtā.
Ievadteikums
Visu rakstisku darbu sākumā ir ievadteikums. Ievadteikums ir daļa no galvenās rindkopas, kas ir pati svarīgākā romāna, noveles vai īsā stāsta daļa, jo tās mērķis ir pievērst potenciālā lasītāja uzmanību.
Runas, personīgie dokumenti, piemēram, vēstules parasti sākas ar sveicienu. Tomēr tā praktiski nav ar dokumentiem, rakstiem, esejām, dzeju, dziesmu tekstiem un vispārīgiem darbiem daiļliteratūrā un publikācijās. Publikācijās ievadteikums parasti parāda lasītājam galveno šīs publikācijas tematu. Žurnālismā ievadteikums parasti parāda raksta nozīmīgumu.
Daiļliteratūras autoriem ir daudz variantu, kā iesākt tekstu. Ir veidi, kā panākt, lai ievadteikums pievērstu lasītāja uzmanību. Ievadteikumam ir jābūt vai nu punktuālam, vai jāparāda attieksme, vai jābūt šokējošam vai pretrunīgam, vai arī kādai no iepriekšminēto kombinācijām.
Viens no slavenākajām pirmajām rindām ir "Tie bija vislabākie laiki, tie bija vissliktākie laiki..." , kas iesāk 118 vārdus garu pirmo teikumu. Tas piesaista lasītāju ar savu pretrunību. Pirmajā teikumā romānā Jā ir 477 vārdi. "Sauciet mani par Išmaelu" no grāmatas Mobijs Diks ir labs piemērs īsam ievadteikumam. Parasti no formāliem ievadteikumiem izvairās, bet tos speciāli lieto noteiktos žanros, piemēram, pasakas bieži sākas ar "Reiz sensenos laikos...".
Ievadteikums dažreiz var tikt izmantots kā darba nosaukums, piemēram, Everything I Posses I Carry With Me, atbilstoši darba pirmajām rindām.
Atgriezeniska hronoloģija
Atgriezeniska hronoloģija ir stāstu stāstīšanas metode, kurā sižetu atklāj otrādāk.
Stāstā, kurā izmanto šo tehniku, pirmā aina patiesībā ir stāsta noslēgums. Kad tā aina noslēdzas, tad tiek parādīta priekšpēdējā utt., līdz nonāk pēdējai ainai, kura hronoloģiski ir pirmā.
Daudz stāstu izmanto atmiņas, kurās parāda iepriekšējus notikumus, bet lielākajai daļai stāstu tomēr ainu hronoloģiskā secība ir A-B-C utt., kamēr stāstiem ar atgriezenisku, loģiski, ir otrādāk Z-Y-X utt.
Hipotētisks piemērs varētu būt pasaka par Sarkangalvīti. Viss sāktos ar to, ka mednieks Sarkangalvīti un vecmammu izgrieztu no vilka vēdera, tad vilks aprītu Sarkangalvīti, tad vilks izliktos par vecmammu. Tad vilks aprītu vecmammu. Un nākamā aina būtu tāda, kur Sarkangalvīte jautā vilkam, kā nokļūt pie vecmammas, kas oriģinālajā pasakā ir pirmā.
Mērķis
Filmā Neatgriezeniskais, pirmajā ainā, notiek vardarbīga slepkavība (hronoloģiski pēdējais notikums stāstā). Atlikušo filmu skatītājs uzzina ne tikai to, ka vardarbību motivē atriebība, bet ko īsti atriebj. Filma bija ļoti pretrunīga tās grafiskā rakstura dēļ; Ja ainas parādītu hronoloģiskā secībā, tās vardarbīgais saturs būtu pārāk vienkāršs un bezjēdzīgi brutāls. Tomēr to pastāstīja atpakaļgaitā, auditorijai lika apsvērt precīzas sekas katrai darbībai un bieži vien ir kāda sīka detaļa, kas ir nozīmīga kopumā.
Literatūrā
Episkā poēma Eneīda, ko sarakstījis Vergilijs 1. gadsimtā pirms mūsu ēras, izmanto atgriezenisku hronoloģiju. "Trīs Āboli", kas ir izmeklēšanas stāsts no Tūkstoš un Vienas nakts, vidus daļā stāsts parāda atsauci par tiem notikumiem, kas noveda pie miroņa atklājumu stāsta sākumā. V. R. Burneta romānā Ardievas Pagātnei (1934) stāsts kustās nepārtraukti, sākot ar 1929. gadu un beidzot ar 1873. gadu. Edvards Luijs Valants izmanto atsauces uz pagātni atgriezeniskā hronoloģijā romānā Cilvēka Sezona (1960). Autors Čārlzs Hjūberts Sisons ir teicis, ka viņa romāns Kristofers Homms (1965) arī ir atgriezeniskā secībā.
Filips K. Diks savā 1967. gada romānā Pretpulksteņa Pasaule raksturo nākotni, kurā laiks ir sācis virzīties atpakaļgaitā, kā rezultātā mirušie atmostas to pašu kapos un dzīvo savu dzīvi atpakaļgaitā, kas beidzas ar to atgriešanos mātes dzemdē, un sadaloties olšūnā un spermatozoīdā laikā, kad vīrietis ejakulē sievietē. Romānu sarakstīja, balstoties uz Dika īsstāstu Jūsu Pieņemšana Būs Vakar, ko pirmo reizi publicēja 1966. gada augustā amerikāņu zinātniskās fantastikas žurnālā Pārsteidzoši Stāsti.
Īana Banka romānā Ieroču Izmantošana savij divus paralēlus stāstus, viens stāstīts ar standarta hronoloģiju un viens atpakaļgaitā.
Džūlijas Alvarezas romānā How the García Girls Lost Their Accents sākas 1989. gadā ar vienu tēlu, kas atgriežas Dzimtajā Dominikānas Republika. Stāsts ir par to, kāpēc ģimene izceļoja, un par to mēģinājumiem iegūt panākumus Ņujorkā. Stāsts ir teikts atgriezeniski hronoloģiskā secībā. Un pēdējie notikumi norisinās 1956. gadā.
Kušķis (uzvārds)
Kušķis (sieviešu dzimtē Kušķe) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Atgriezeniska hronoloģija
Teātros
Vairākas lugas ir izmantojušas šo metodi. Džordža S. Kaufmana un Mosa Hārta 1934. gada lugā, Merrily We Roll Along, ir stāstīts apgrieztā secībā, tāpat kā Harolda Pintera lugā Nodevība (1978). Kaufmana un Hārta luga bija adaptēta kā muzikāla komēdija ar Stīvenu Sondheimu 1981. gadā, un Pintera luga tika uztaisīta par filmu 1983. gadā.
Autoceļš M4 (Krievija)
Autoceļš M4 "Dona" (Автодорога М-4 «Дон») ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas ir daļa no Eiropas autoceļu maršruta E115. Trases Maskava - Voroņeža (493 km) - Rostova pie Donas (1048 km) - Novorosijska garums ir aptuveni 1550 km. Maksas ceļa posmos atļautais ātrums ir 130 km stundā. 1436 km tā krustojas ar A147 (E97), kas caur Sočiem ved līdz robežai ar Krievijas okupēto Gruzijas daļu. Gatavojoties 2014. gada ziemas olimpiskajām spēlēm Sočos, M4 daļēji pārbūvēja par automaģistrāles standartiem pietuvinātu daudzjoslu ātrgaitas šoseju.
Atgriezeniska hronoloģija
Filmas
1927. gadā Žana Epšteina filmā La glace à trois faces (Trīs Pušu Spogulis) ir daļa, kurā notikumi notiek apgrieztā secībā, sākot ar to, kā varonis iziet no telpas, līdz skatītājs var redzēt ieeju. Čehu komēdijā Happy End (1966) ir farss, kas sākas ar giljotinētu cilvēku, kas atrod savu galvu un uzliek to virsū un beidzas ar to, kā viņš, būdams jaundzimušais, tiek iestumts atpakaļ iekšā savas mātes dzemdē. Atoms Egojans, Pintera lugu ietekmēts, stāsta par The Sweet Hereafter (1997) apgrieztā secība, kurā pirmā aina filmā norisinās 1977. gadā, un pēdējā 1968. gadā. Tehniku vēlāk izmantoja Peppermint Candy (2000) Dienvidkorejas režisors Lī Čang-dong; Memento (2000) ar režisoru Kristoferu Nolanu par īstermiņa atmiņas zudumiem; Žana-Lika Godāra īsfilmā De l' origine du XXIe siècle pour moi (2000). Filmā Neatgriezeniskais (2002) šī metode tiek izmantota tik pamatīgi, ka beigu titri tiek rādīti filmas sākumā un ka tie krīt lejā, nevis ka sākuma un iet uz augšu, kā pieņemts.
Nitiši
Nitiši ir ciems Augšdaugavas novada Naujenes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 5 km no pagasta centra Naujenes, 12 km no novada centra Daugavpils un 200 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Daugavas upes krastā.
Annas Sakses iela (Rīga)
Annas Sakses iela ir iela, kas atrodas Rīgas pilsētas Mežaparka apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Kokneses prospektu un beidzas krustojumā ar Ezermalas ielu kur pārtop par Roberta Feldmaņa ielu. Ielas kopējais garums ir 749 metri, tā ir klāta ar asfaltbetona segumu un nosaukta par godu latviešu rakstniecei Annai Saksei.
Vēsture
Rīgas ielu sarakstos šī iela ir sastopama no 1902. gada ar nosaukumu Samsona iela. 1923. gadā iela ieguva Jahtkluba ielas nosaukumu, 1938. gadā to mainīja uz Mazpulku ielu. Laika posmā no 1940. līdz 1942. gadam un no 1944. līdz 1983. gadam ielas nosaukums bija Bērnudārza iela. 1983. gadā iela ieguva savu tagadējo nosaukumu.
2011. gadā, ar Mežaparka evaņģēliski luteriskās draudzes ierosinājumu, daļu no Annas Sakses ielas pārdevēja par Roberta Feldmaņa ielu.
Ielu savienojummi
Annas Sakses iela ir savienota ar šādām ielām:
Terēza Štadlobere
Terēza Štadlobere (de; dzimusi ) ir austriešu distanču slēpotāja, bronzas medaļas ieguvēja skiatlonā.
Viņas tēvs Aloizs Štadlobers arī bijis distanču slēpotājs, piecu olimpisko spēļu dalībnieks, bet māte ir kalnu slēpotāja Rosvita Šteinere, piedalījusies divās olimpiskajās spēlēs, 1987. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļas ieguvēja slalomā. Terēzas vecākais brālis Luiss arī ir nodarbojies ar distanču slēpošanu, piedalījies.
Karjera
2013. gada Pasaules čempionātā junioriem Liberecā T. Štadlobere izcīnīja divas medaļas: zeltu 10 km skiatlonā un sudrabu 5 km brīvā stila distancē. 2013. gadā 20 gadu vecumā pirmoreiz piedalījās arī Pasaules čempionātā, ieņēma 29. vietu skiatlonā un 26. vietu 10 km distancē brīvajā stilā, startēja arī Austrijas komandas sastāvā stafetē (11. vieta).
Pasaules kausa (PK) sacensībās debitēja Kūsamo. 2014. gada Pasaules U-23 čempionātā izcīnīja bronzas medaļu skiatlonā. Piedalījās Sočos, labāko rezultātu individuāli sasniedza 30 km distancē brīvajā stilā, ieņemot 20. vietu. Sieviešu stafetē ieņēma 12. vietu, bet komandu sprintā kopā ar Kateržinu Smutnu ierindojās 8. vietā. 2014.—2015. gada sezonā izcīnīja 2. vietu Pasaules kausa U-23 kategorijā, nākamajā sezonā šajā vērtējumā ieņēma 3. vietu.
Tour de Ski posmā Valdifjemmē, ieņemot trešo vietu 10 km distancē klasiskajā stilā ar kopēju startu, izcīnīja savu pirmo pjedestālu PK posmos. Phjončhanā labāko rezultātu sasniedza skiatlonā, ieņemot 7. vietu. Arī pārējās individuālajās distancēs ieņēma vietas labāko desmitniekā, iegūstot 9. vietu gan 10 km distancē brīvajā stilā, gan 30 km klasiskajā stilā. 2017.—2018. gada sezonā ieņēma 8. vietu PK kopvērtējumā, kas ir viņas labākais sasniegums karjerā.
2021. gada Pasaules čempionātā ieņēma 4. vietu skiatlonā, sasniedzot savu labāko rezultātu pasaules čempionātos. Pekinā skiatlonā izcīnīja bronzas medaļu.
EDS
EDS var būt:
Višķu tehnikums
Višķu tehnikums ir ciems Augšdaugavas novada Višķu pagastā. Izvietojies Luknas ezera dienvidu krastā pie autoceļa P64 2,4 km no pagasta centra Špoģiem, 29 km no novada centra Daugavpils un 227 km no Rīgas. Dažkārt tiek uzskatīts par Višķu ciema daļu.
Apdzīvotā vieta sākusi veidoties, kad bijušajā Višķu muižas pilī 1921. gada 30. augustā lauksaimniecības biedrība “Darbs” atvēra lauksaimniecības ziemas skolu. Par lielāku apdzīvoto vietu izveidojusies pēckara gados, kad ap mācību iestādi izauga Višķu sovhoztehnikuma ciemats. Višķu tehnikuma ciemā atrodas Višķu Profesionālā vidusskola, bibliotēka, vairāki veikali, sociālās aprūpes centrs, vetārsta prakses vieta, ēdnīca, laivu stacija, sporta laukums, estrāde.
Armēņu kvartāls
Armēņu kvartāls (ar, Harat al-Arman; he, Ha-Rova ha-Armeni; hy) ir viena no Jeruzalemes vecpilsētas četrām daļām. Tā atrodas vecpilsētas dienvidrietumu stūrī, un nokļūt tajā var caur Ciānas vārtiem un Jaffas vārtiem. Kvartāla platība ir 0,126 km² (126 dunami), kas ir 14% no kopējās vecpilsētas platības. 2007. gadā iedzīvotāju skaits tajā bija 2424 (6,55% no vecpilsētas iedzīvotājiem). Abos kritērijos tas ir pielīdzināms ebreju kvartālam. Armēņu kvartāls no Kristīgā kvartāla ir atdalīts ar Dāvida ielu, bet no Ebreju kvartāla pa Šabada ielu.
Armēņu klātbūtne Jeruzalemē datējama no mūsu ēras 4. gadsimta, kad Armēnija pieņēma kristietību kā valsts reliģiju un armēņu mūki apmetās Jeruzalemē. Tādējādi tā tiek uzskatīta par vecāko dzīvo diasporas kopienu ārpus armēņu dzimtenes. Kvartāls pakāpeniski izveidojās ap Svētā Jēkaba klosteri, kas dominē šajā kvartālā, un 19. gadsimtā ieguva savu moderno veidolu. Klosterī atrodas Armēņu Apustuliskās baznīcas Jeruzalemes patriarhāts, kas 7. gadsimtā tika dibināta kā diacēze. Patriarhāts ir kvartāla de facto administrators un darbojas kā "maza labklājības valsts" armēņu iedzīvotājiem.
Lai gan armēņi ir oficiāli nošķirti no Grieķu pareizticīgās un latīņu (katoļu) baznīcām, viņi uzskata savu ceturtdaļu par daļu no Kristiešu kvartāla. Jeruzalemes trīs kristiešu patriarhāti un Armēnijas valdība ir publiski paudušas savu pretestību jebkurai abu valstu politiskajai sašķeltībai. Galvenie iemesli atsevišķa armēņu kvartāla pastāvēšanai ir armēņu monofizitisms un atšķirīgā valoda un kultūra, kas atšķirībā no lielākās daļas kristiešu Jeruzalemē (arī Izraēlā un Palestīnā) nav ne arābu, ne palestīniešu.
Bonner SC
Bonner SC ir Vācijas futbola klubs, kas atrodas Bonnā. Klubs tika izveidots 1965. gadā, apvienojoties Bonner FV un Tura Bonn.
Vēsture
Bonner FV tika dibināts 1901. gadā un jau no paša sākuma bija pazīstams kā "Akadēmiķu klubs", jo daudzi tā vadītāji un biedri bija skolotāji un profesori. Pirms Otrā pasaules kara komanda sasniedza labus rezultātus kā otrā līmeņa komanda, dažkārt spēlējot pirmajā pakāpē Gauliga Mittelrhein. 1959. gadā FV uzvarēja Verbandsliga Mittelrhein (III) čempionātā un pārcēlās uz otro Rietumu Oberlīgu (otrā divīzija).
LogMeIn Hamachi
LogMeIn Hamachi ir programma, kas paredzēta virtuālā privātā tīkla savienojumu veidošanai. Hamachi ļauj izveidot savu aizsargātu tīklu starp datoriem, kuri ir savienoti ar interneta starpniecību, tā it kā tie būtu savienoti vienā lokālā fiziskā tīklā.
Hamachi ļauj izveidot lokālo tīklu caur internetu. Visbiežāk Hamachi tīklu izmanto, lai savienotu serveri ar "pelēko" IP un klientu datoriem. Starp citu, šāda metode sarežģī pakešu pārtveršanu.
Jebkuras lietojumprogrammas, kas darbojas lokālajā tīklā, var darboties izmantojot Hamachi tīklu, tai pat laikā nosūtāmie dati tiks aizsargāti, un informācijas apmaiņa starp datoriem tiks veikta pēc vienādranga (peer-to-peer) principa.
Hamachi — virtuālu aizsargātu tīklu organizācijas sistēma tiek veidota pamatojoties uz Lietotāja datogrammu protokolu. Šādā tīklā mezgli, lai izveidotu savienojumu savā starpā, izmanto trešo mezglu, kas tiem palīdz atrast un noteikt vienam otru, bet informācijas nodošana tiek veikta tieši starp mezgliem. Tajā pat laikā mijiedarbojošies mezgli var atrasties aiz NAT vai ugunsmūra.
Hamachi' izmanto geimeri, lai varētu spēlēt vecās spēles caur internetu, izmantojot VPN, jo oficiālie spēļu serveri internetā ir slēgti (piemēram, Red Alert 2).
Hamachi izmanto arī geimeri, lai varētu spēlēt spēļu pirātiskās kopijas, lai apietu spēļu drošības sistēmas, kas pieprasa unikālu CD atslēgu, lai varētu spēlēt to tiešsaistē.
Daudzi kritizē jauno (otro) Hamachi versiju, par tās nestabilo darbību un biežo savienojuma izveidi caur "atkārtotāju" tiešā tuneļa vietā, tāpēc pirmā programmatūras versija joprojām ir uzskatāma par populārāku.
Lūsis (uzvārds)
Lūsis (sieviešu dzimtē Lūse) ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Stāstījuma āķis
Stāstījuma āķis ir mākslinieciskās izteiksmes līdzeklis stāsta sākumā lasītāja, klausītāja vai skatītāja ieinteresēšanai. Stāsta "āķis" var būt vairākas rindkopas vai pat īss stāsts, dažreiz pat vairākas lapas romāniem, bet ideālā gadījumā tas ir tikai ievadteikums.
Piemēri
Viens no izplatītākajiem veidiem ir dramatiska rīcība, kas liek lasītājam domāt par turpmākajām sekām. Šo konkrēto formu izmanto jau kopš Aristoteļa.
Āķa izmantošana un tieši ieteikumi to tā izmantot ir tik plaši izplatīts, ka to bieži apzīmē kā "asa sižeta sākumu", bet izveidot āķi var arī citos veidos, piemēram, uzstādot noslēpumainus apstākļus, ieaicinot interesantus personāžus, kā arī uzstādot tematisku apgalvojumu, kā, piemēram, Džeinas Ostinas "Tā ir vispārēji atzīta patiesība, ka vientuļš vīrietis ar lielu bagātību vēlas sievu." ("Lepnums un aizspriedumi")
Kad stāsts nav uzstādījis sev labu āķi un ir pastāstīts tradicionālā, proti, lineārā veidā, tad rakstnieks var stāstu sarežģīt, stāstot to sajauktā secībā, lai lasītājam radītu interesi. Stāsts var sākties ar dramatisku ainu, un, kad lasītājs ir ieinteresēts, notiek atsauce jeb analepse, kas lasītājam izskaidro iepriekšējos notikumus. Vēl stāstu var stāstīt "stāsts stāstā" formātā, kur teicējs kadru stāstā stāsta stāstu, lai atbildētu uz viņa klausītāju jautājumiem un ziņkāri. Slavens šāds piemērs ir minēts arābu stāstu krājumā "Tūkstoš un vienas nakts pasakas", kur kadru stāsts sastāv no Šeherezādes stāstiem karalim Šahriāram, viņai vajag izklaidēt karali ar saviem stāstiem, lai viņš to neliktu nogalināt.
In medias res
In medias res ir, kad lasītājs sāk lasīt stāstu tā viduspunktā, nevis sākumā. Šāda stāstījuma forma var palīdzēt izveidot stāstījuma āķi. Āķi ļoti bieži spēlē svarīgu lomu spriedzes trilleros un detektīvstāstos. Labs piemērs šim varētu būt pasaka "Trīs āboli" no "Tūkstoš un vienas nakts pasakām". Tā sākas ar jaunas meitenes līķa atrašanu, ieinteresējot lasītāju.
Gņilaručejs
Gņilaručejs (arī Gļinaručejs, Gņiloj ručej) ir Dubnas kreisā krasta pieteka Augšdaugavas novadā. Tek ziemeļrietumu virzienā. Veido robežu starp Augšdaugavas un Krāslavas novadiem.
Emīls Fretērs
Emīls Fretērs (fr; dzimis, miris ) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 243 punktus, izcīnot dalīto 47. vietu.
Fretērs
Fretērs (fr) ir franču cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mednis (uzvārds)
Mednis (sieviešu dzimtē Medne) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Tihomirs Oreškovičs
Tihomirs Oreškovičs (Tihomir Orešković, dzimis ) ir Horvātijas politiķis. 2016. gadā viņš bija Horvātijas premjerministrs. Bijis Kanādas uzņēmējs.
1992. gadā Oreškovičs sāka darbu farmācijas uzņēmumā Eli Lilly. 2005. gadā viņš pārgāja darbā farmācijas uzņēmumā Novopharm (tagad Teva Canada). 2009. gadā viņš kļuva par Teva Pharmaceutical Austrumeiropas, Vidējo Austrumu, Izraēlas un Āfrikas nodaļas finanšu direktoru. 2012. gada augustā Oreškovičs kļuva par TEVA grupā ietilpstošā Horvātijas farmācijas uzņēmuma Pliva prezidentu un Dienvidaustrumeiropas galveno menedžeri. 2014. gada septembrī viņš pārgāja darbā uz TEVA Pharmaceuticals B.V. Amsterdamā, ieņemot Eiropas finanšu direktora amatu.
2015. gada 23. novembrī partijas Horvātijas demokrātiskā savienība un Most par premjerministra kandidātu izvirzīja Tihomiru Oreškoviču. Viņa ministru kabinets tika apstiprināts 2016. gada 22. janvārī. Maijā parlaments apstiprināja valsta budžetu, kurā tika samazināts budžeta deficīts zem 3 %. Oreškoviča valdības laikā pieauga nesaskaņas koalīcijā.
2016. gada maijā tika publicēta informācija, ka premjerministra pirmā vietnieka Tomislava Karamarko sieva bijusi iesaistīta slepenos darījumos ar Ungārijas uzņēmuma MOL Group lobiju laikā, kad MOL ieguva kontroli pār Horvātijas naftas uzņēmumu INA. 18. maijā opozīcijas sociāldemokrātu partija uzsāka neuzticības izteikšanas izteikšanu Karamarko. 26. maijā MOST partija paziņoja, ka vēlas, lai Karamarko atstātu valdību. Tomislavs Karamarko atkāpās 16. jūnijā parlaments izteica neuzticību Oreškoviča valdībai. Līdz ar to parlamentam 30 dienu laikā bija jāizveido jaunu ministru kabinetu vai jāizsludina jaunas parlamenta vēlēšanas. Tā kā neizdevās izveidot jaunu valdību, tika izsludinātas pirmstermiņa vēlēšanas un Oreškoviča valdība turpināja darbu. 11. septembrī parlamenta vēlēšanas vairāk balsu ieguva Horvātijas demokrātiskā savienība, un 19. oktobrī tika apstiprināta Andrēja Plēnkoviča valdība.
Delphiniobium
Delphiniobium ir īsto laputu dzimtas ģints. Tajā ietilpst 11 sugas.
Šīs ģints pārstāvji ir raksturīgi ar šādām kopīgām īpašībām:
Rumānijas Tautas Republika
Rumānijas Tautas Republika (rumāņu: Republica Populară Romînă, RPR) bija sociālistiska Austrumu bloka valsts, kas pastāvēja no 1947. gada 30. decembra līdz 1989. gadam. No 1965. gada valsts nosaukums bija Rumānijas Sociālistiskā Republika (Republica Socialistă România, RSR).
Illinoia
Illinoia ir īsto laputu dzimtas ģints. Tajā ietilpst vairāk nekā 40 sugas, kas ir iedalītas 4 apakšģintīs. Izplatītas visā pasaulē, vairāk sugu koncentrējas Nearktikas apgabalā. Dažas sugas ir introducētas Eiropā.
Rumānijas Tautas Republika
Izveide
Pagaidu valdība, kas izveidojās pēc Antonesku diktatūras gāšanas Rumānijas Karalistē, 1944. gada 13. septembrī Maskavā parakstīja pamiera līgumu ar PSRS. Pagaidu valdība apņēmās karu turpināt Sabiedroto valstu pusē, apgādāt padomju armiju ar izejvielām kara turpināšanai un samaksāt 300 miljonu dolāru reparācijas par zaudējumiem, ko rumāņu karaspēks bija nodarījis PSRS. PSRS apņēmās nodrošināt to, lai Rumānija atgūtu Transilvāniju, kas 1940. gadā bija nodota Ungārijas Karalistei. Vienpadsmit rumāņu divīzijas piedalījās kaujās Ungārijā, Slovākijā un Morāvijā, zaudējot vairāk nekā 80 000 kareivju.
Valentīna Freimane
Valentīna Freimane (dzimusi Rīgā, mirusi ) bija Latvijas ebreju izcelsmes teātra un kino zinātniece, mākslas zinātņu doktore, Triju zvaigžņu ordeņa virsniece.
Rumānijas Tautas Republika
Izveide
1944. gada rudenī diktatūras laikā aizliegtās politiskās partijas atjaunoja darbību. Komunistu partijā ap šo laiku bija 1000 biedru, daudzi no tās vadītājiem bija arestēti Rumānijā vai trimdā PSRS, tādējādi partijā izveidojās vietējā un "Maskavas" frakcijas. 1945. gada 16. oktobrī notika pirmais partijas kongress kurā par partija vadītāju ievēlēja Georgi Georgiu-Dežu. Lai arī Georgiu-Dežs kļuva par ģenerālsekretāru, partiju kopīgi ar viņu vadīja Ana Paukere, vēlāk Ārlietu ministre, Vasile Luka, vēlāk Finanšu ministrs un Teohari Georgesku, vēlāk Iekšlietu ministrs. Ana Paukere būtu kļuvusi par partijas ģenerālsekretāri 1945. gadā, taču pati no tā atteicās.
Illinoia
Laputu saimniekaugi pieder pie dažādām dzimtām. Vairākas sugas nemigrē no viena saimniekauga uz citu, bet var palikt uz vienas augu sugas visu sezonu, būdamas monofāgas vai oligofāgas. Šis laputis nesadzīvo kopā ar skudrām. Pēc ārējā izskata ir līdzīgas Magrosiphum ģints pārstāvjiem, bet muguras caurulītes Illinoia sugām ir nedaudz uzpūstas.
Valentīna Freimane
Biogrāfija
Dzimusi Rīgā jurista Leopolda Lēvenšteina ģimenē. Bērnībā dzīvoja Rīgā, Parīzē un Berlīnē, kur viņas tēvs strādāja vācu kinokompānijā UFA, pēc Hitlera nākšanas pie varas viņas ģimene 1935. gadā atgriezās Rīgā. 1941. gada jūnijā apprecējās ar medicīnas studentu Dītrihu Feinmani. Vācu okupācijas laikā slēpās pie vīra, bet pēc viņa apcietināšanas vairākos citos Rīgas dzīvokļos, arī pie vācbaltiešu žurnālista Paula Šīmaņa.
Rumānijas Tautas Republika
Izveide
1945. gada 6. martā PSRS okupācijas spēku pārstāvis Andrejs Višinskis piespieda karali Mihaju par premjerministru iecelt komunistiem simpatizējošo Petru Grozu, kas izveidoja mazākuma valdību. 1945. gada decembrī ASV un Lielbritānija, kas uzstāja uz demokrātiskām vēlēšanām un daudzpartiju valdību, piekrita atzīt neievēlēto Grozas valdību, ja tajā tiks iekļauti opozīcijas Nacionālo Zemnieku un Liberāļu partiju pārstāvji. 1946. gada 4. februārī Grozas valdība saņēma Rietumvalstu diplomātisko atzīšanu. Komunistu vadītā Iekšlietu ministrija 1945. gada maijā pašvaldību prefektu amatos iecēla sev uzticīgus cilvēkus. Reģionos izveidoja aktīvistu komitejas, kas sāka lielo zemes īpašumu un fabriku pārņemšanu. Jau 1945. gadā valstī sākās bijušā režīma darbinieku aresti un tiesas. Bijušā diktatora Antonesku tiesas prāva sākās 1946. gada 4. maijā un 1. jūnijā viņu sodīja ar nāvi nošaujot.
Illinoia
Klasifikācija:
Rumānijas Tautas Republika
Izveide
Komunisti veica armijas virsnieku korpusa tīrīšanas, cenšoties likvidēt iespējamās opozīcijas vadoņus. Preses brīvību ierobežoja, ieviešot oficiālu preses cenzūru, kā arī traucējot papīra piegādes opozīcijas partiju laikrakstiem, kas beidza iznākt 1947. gada vasarā.
Valentīna Freimane
Biogrāfija
Pēc Otrā pasaules kara 1949. gadā absolvēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures fakultāti. 1962.—1965. gadā studēja neklātienes aspirantūrā Valsts Teātra mākslas institūtā Maskavā. Strādāja izglītības iestādēs Liepājā un Liepājas laikraksta Komunists redakcijā (1950—1963), vēlāk Radio un televīzijas komitejas Dramatisko radio raidījumu redakcijā Rīgā (1963—1968). No 1968. gada līdz 1980. gadam strādāja par Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūta vecāko zinātnisko līdzstrādnieci. Vienlaikus, līdz 1989. gadam bija teātra vēstures pasniedzēja Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātē. Nodibināja un vadīja Latvijas Teātra biedrības un Kinematogrāfistu savienības kinolektoriju. Piedalījās kinoforuma "Arsenāls" dibināšanā un darbībā. Pēc 1990. gada lasīja lekcijas aktiermākslas vēsturē Berlīnes Brīvās universitātes Teātra zinātnes institūtā un kursos "Aktieris uz skatuves un kameras priekšā".
Rumānijas Tautas Republika
Izveide
1946. gada 19. novembra vēlēšanās piedalījās visi 21 gada vecumu sasniegušie pilsoņi, arī sievietēm pirmo reizi atļāva vēlēt. Balsošanas rezultātus pasludināja ar divu dienu aizkavēšanos. Oficiālie rezultāti uzrādīja, ka komunistu dominētais Demokrātisko partiju bloks (Blocul Partidelor Democrate) saņēmis 70% balsu un 349 vietas parlamentā pret opozīcijas Nacionālā Zemnieku partijas 32 vietām un citu opozīcijas partiju 33 vietām. Pēc 1989. gada revolūcijas atklājās, ka rezultāti ir bijuši tieši pretēji, un visvairāk balsu saņēmusi tieši Nacionālā Zemnieku partija. Opozīcijas vadītāji paziņoja, ka neatzīst vēlēšanu rezultātus, jauno parlamentu un komunistu diktatūru.1. decembrī izveidoja jaunu Grozas valdību, kurā jau pilnībā dominēja komunisti, lai arī amati tika atvēlēti kreisajiem sociāldemokrātiem un pirmskara premjerministram Tataresku, kurš saglabāja Ārlietu ministra amatu līdz 1947. gada 5. novembrim. 1947. gada 10. februārī Tataresku parakstīja Parīzes miera līgumu ar Rietumu sabiedrotajiem un PSRS, kurā Rumānija atguva Transilvāniju. PSRS apņēmās izvest savu karaspēku no valsts, kas reāli tika izdarīts tikai 1958. gadā.
Valentīna Freimane
Atmiņu grāmata
2010. gadā izdota V. Freimanes atmiņu grāmata "Ardievu, Atlantīda!" par bērnības gadiem turīgā Rīgas ebreju ģimenē un holokausta posmu Otrā pasaules kara laikā. Grāmata ieguva popularitāti un lielu lasītāju atzinību, tā tulkota un izdota arī krievu valodā, 2015. gadā izdots tulkojums vācu valodā. Grāmata ieguvusi Literatūras gada balvas speciālo balvu.
2014. gadā Latvijas nacionālajā operā pēc "Ardievu, Atlantīda" motīviem iestudēja operu "Valentīna", ko 2015. gada maijā Latvijas prezidentūras Eiropas Savienības Padomē kultūras programmā izrādīja Berlīnē.
Informatīvā ribonukleīnskābe
Informatīvā ribonukleīnskābe (informatīvā RNS vai iRNS), saukta arī par matrices ribonukleīnskābi (matrices RNS vai mRNS) ir ribonukleīnskābes veids, kas satur informāciju par olbaltumvielas pirmējo struktūru (aminoskābju secību olbaltumvielas molekulā). Angļu valodā mRNS biežāk dēvē par messenger ribonucleic acid — signālribonukleīnskābi.
Katrai olbaltumvielai atbilst sava informatīvā ribonukleīnskābe. Tāpat kā visas ribonukleīnskābes, iRNS tiek sintezētas šūnas kodolā, par pamatu izmantojot kodola DNS. Šo procesu sauc par transkripciju. Vispirms speciāls ferments RNS polimerāze izveido DNS fragmenta (gēna) komplementāro RNS kopiju, iegūstot tā saucamo "RNS priekšteci" — ribonukleotīdu ķēdīti, kas pēc tam tiek vēl pakļauta papildu apstrādei (procesingam). Ķēdītes 5' galā tiek pievienota cap struktūra, kas obligāti nepieciešama pareizai translācijai (olbaltumvielas sintēze vienmēr tiek sākta no iRNS 5' gala) un RNS stabilitātei (bez cap RNS tūlīt noārda šūnā esošās 5'-nukleāzes). Savukārt RNS otrā (3') galā tiek pievienota "aste" no vairākiem adenīna ribonukleotīdiem; poliadenīna "aste" vajadzīga RNS transportam no kodola uz citoplazmu un RNS dzīves ilguma palielināšanai. Bez tam procesinga gaitā no RNS tiek izgriezti nevajadzīgie (olbaltumvielu nekodējošie) nukleotīdi jeb introni. Intronu izgriešanu un kodējošo fragmentu (eksonu) savienošanu sauc par splaisingu; tas ir ļoti precīzs process, jo kļūda pat par vienu nukleotīdu vēlāk novestu pie pavisam savādākas olbaltumvielas sintēzes. Splaisingā kodējošie RNS fragmenti var savienoties dažādā secībā — šis ir mehānisms, kā ar vienu gēnu var kodēt vairākas olbaltumvielas. Nobriedusī iRNS tiek caur kodola porām transportēta uz citoplazmu, kur vajadzības gadījumā var tikt vēl papildus metilēta.
Gatava iRNS sākas ar cap struktūru jeb 5' "galvu", pēc tam seko netranslējama sākuma secība (5' secība). Pa vidu atrodas vissvarīgākā — kodējošā secība, kas sākas ar īpašu starta kodonu un beidzas ar STOP kodonu. iRNS beigās atrodas netranslējamā beigu secība (3' secība) un poliadenīna "aste".
iRNS uzdevums šūnā ir kalpot par matricu olbaltumvielu sintēzei ar ribosomu palīdzību, pārvēršot iRNS bāzu secību olbaltumvielas aminoskābju secībā. Šo procesu sauc par translāciju.
Rumānijas Tautas Republika
Izveide
1947. gada 30. jūlijā tika aizliegta Nacionālā Zemnieku partija un tās līderi arestēti. 29. oktobrī viņi stājās militārās tiesas priekšā par centieniem gāzt likumīgo valdību un saņēma mūža ieslodzījumu.
1947. gada 30. decembrī karali Mihaju piespieda atteikties no troņa. Tajā pašā dienā komunistu kontrolētais parlaments pasludināja Rumānijas Tautas Republikas izveidošanu.
Georgiu-Deža vadībā (1948—1965)
Pēc nekontrolētas varas iegūšanas, komunistu partija ar PSRS speciālistu palīdzību sāka ieviest PSRS saimniecības modeli un veidot padomju stila represīvo aparātu. Zemkopības un rūpniecības produkdcijas apjoms pirmajos pirmskara gados bija krities par gandrīz 50% salīdzinājumā ar pirmskara gadiem. Situāciju pasliktināja kara reparācijas, pārtikas, naftas produktu un rūpniecīsko iekārtu piegādes PSRS, kā arī PSRS okupācijas karaspēka uzturēšana. Pārtrūka Rumānijas tradicionālās ekonomiskās saites ar Rietumeiropu un valsts ārējā tirdzniecība nonāca pilnīgā PSRS pakļautībā.
1949. gadā sākās pirmā piecgades plāna izpilde. Valstī parādījās politieslodzīto koncentrācijas nometnes. Politieslodzītie uzsāka Donavas-Melnās jūras kanāla rakšanu. 1949. gadā Rumānija iestājās Savstarpējās ekonomiskās palīdzības padomē un 1955. gadā Varšavas paktā.
Komunistu partijas vadītājs Georgiu-Dežs Grozu valdībā ieņēma Rūpniecības un Komercijas ministra amatu (1946—49), viņa vadībā notika smagās industrijas projektu attīstība, kā arī turīgo zemnieku saimniecību likvidēšana. 1950. gada vasarā Georgiu-Dežs pakāpeniski sāka vājināt "Maskavas" frakciju. Ar Staļina piekrišanu no 1951. gada vidus līdz 1952. gada vidum no amatiem tika atlaisti, tiesāti un ieslodzīti redzamākie "Maskavas" frakcijas vadītāji, tai skaitā Ārlietu ministre Ana Paukere. 1952. gada 2. jūnijā Georgiu-Dežs kļuva par premjerministru.
Pēc Staļina nāves 1953. gadā Georgiu-Dežs, rūpēs par savas varas saglabāšanu, veica jaunas politiskās tīrīšanas valsts iekšienē, un vienlaikus sekoja Maskavas Berijas-Maļenkova valdības jaunajam kursam uz vieglās industrijas un plaša patēriņa preču ražošanu. Sekojot kolektīvās vadības modelim Maskavā, Georgiu-Dežs 1954. gada 20. aprīlī partijas ģenerālsekretāra amatu aizvietoja ar četru sekretāru kolektīvo orgānu, pats saglabājot premjera amatu. 1955. gada 30. septembrī viņš jutās pietiekoši drošs, lai atjaunotu partijas vienpersoniskā vadītāja amatu. Lai arī konservatīvais Georgiu-Dežs atbalstīja PSRS īstenoto Polijas protestu un Ungārijas revolūcijas apspiešanu 1956. gadā, Hruščovs atbalstīja neveiksmīgu mēģinājumu gāzt viņu no amata, kam 1957. gada jūlijā sekoja jaunas tīrīšanas. Pēc Ungārijas revolūcijas apspiešanas ungāru minoritāte Transilvānijā tika pakļauta policijas teroram, notika simtiem arestu, lai apslāpētu jebkādu protestu iespēju.
1961. gadā Georgiu-Dežs ieņēma arī valsts prezidenta amatu, netraucēti valdot līdz savai nāvei 1965. gada 19. martā no plaušu vēža. No 1949. līdz 1960. gadam Rumānijā bija notikuši 134 000 politiskie tiesas procesi, kuros notiesāti 550 000 cilvēku.
Pēc Staļina nāves Rumānija attālinājās no Hruščova destaļinizācijas politikas un PSRS kopumā, valstī sāka veidoties nacionāl-staļinisms, kas staļiniskā terora režīma ietvaros sāka dot priekšroku vietējo komunistu nospraustajām prioritātēm un rumāņu nacionālajām interesēm. Sarkanā armija valsti atstāja 1958. gadā, un pēdējie padomju speciālisti 1964. gada novembrī. No 1960. gada Rumānija aizvien vairāk aizstāvēja savas nacionālās intereses Austrumu bloka organizācijās un starptautiskajos komunistu kongresos. 1964. gada aprīlī rumāņu komunisti pasludināja, ka visas komunistiskās partijas ir vienlīdzīgas (tādējādi noliedzot PSKP vadošo lomu) un var izvēlēties savu individuālo ceļu uz komunismu. Šī neatkarīgā Rumānijas politiskā kursa īstenotājs bija Georgiu-Deža pēcnācējs Nikolaje Čaušesku.
Čaušesku vadībā (1965—1989)
Plaušu vēža atklāšana Georgiu-Dežam 1965. gada janvāra beigās aizsāka neilgu cīņu par pēctecību. Viens no kandidātiem bija premjerministrs Maurers, otrs bija partijas darbinieks Apostols, taču uzvaru guva Politbiroja vairākuma atbalstītais Čaušesku.
Turpmākos piecus gadus jaunais līderis pavadīja veidojot un nostiprinot savu varu partijā un valstī. Tika saglabāts nacionālstaļiniskais kurss iekšpolitikā un no PSRS neatkarīgais kurss ārpolitikā. 1965. gada jūnijā pieņemtā jaunā konstitūcija mainīja valsts nosaukumu uz "Rumānijas Sociālistiskā Republika". Valstī tika uzsākta kontrolēta liberalizācija un kultūras kontakti ar Rietumvalstīm. No jauna tika publicēti rumāņu nacionālistu vēsturnieku un literātu darbi. Aktīvi sākās tipveida paneļa ēku celtniecība un privātmāju nojaukšana, lai veidotu jauno, kolektīvu sabiedrību.
1967. gadā Rumānija, neskatoties uz VDR protestiem, nodibināja diplomātiskās attiecība ar Rietumvāciju. Nevēlēšanās pilnībā iekļauties Austrumu bloka ekonomikas sadarbības sistēmā, noveda pie aktīvākas tirdzniecības ar Rietumiem un Trešās pasaules valstīm. Rumānija bija vienīgā Austrumu bloka valsts, kas 1967. gadā nesarāva diplomātiskās attiecības ar Izraēlu un, apmaiņā pret slepeniem maksājumiem, arī atļāva ebreju emigrāciju uz Izraēlu. Vienlaikus, Rumānija bija pirmā Austrumeiropas valsts, kas sāka atbalstīt Palestīnas Atbrīvošanas organizāciju un Jāsiru Arafātu.