cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvijas Centrālā padome
Darbība
Pēc regulāru sakaru uzņemšanas ar Zviedriju LCP plānoja izveidot tās ārzemju delegāciju. 1944. gada 26. februārī K. Čakste par plānotās LCP ārzemju delegācijas sekretāru iecēla L. Siliņu.
LCP Informācijas komisija 1944. gada 10. martā izdeva nelegālā izdevuma „Jaunā Latvija” 1. numuru. Izdevumu Jelgavā uz rotatora 1000 eksemplāros pavairoja docents Vilis Eihe. Tāpat tika izplatīta V. Salnā Stokholmā iespiestā Neatkarīgā Latvija, kuras 1. numura 700 eksemplārus 1944. gada jūlija sākumā L.Siliņš nelegāli ieveda Latvijā.
LCP Juridiskajā komisijā darbojās M. Čakste, Dr. Fricis Menders un J. Breikšs. Galvenais Juridiskās komisijas darba virziens bija jaunās Latvijas Satversmes redakcijas principu izstrādāšana.
Ievērojot to, ka LCP aprindās valdīja cerības, ka PSRS un Vācijas savstarpējās noasiņošanas rezultātā varētu atkārtoties 1919. gada situācija, īpaša nozīme tika pievērsta Militārās komisijas darbībai. Tā savā darbā iesaistīja pulkvedi Vili Janumu, kas sniedza regulārus pārskatus par stāvokli frontē. Ar komisiju sadarbojās arī ģenerālis Mārtiņš Peniķis un ģenerālis Eduards Kalniņš. Par Militārās komisijas nominālo vadītāju kļuva ģenerālis Jānis Kurelis. Faktiskais militārās komisijas vadītājs bija kapteinis Krišs Upelnieks, kurš pēc Kureļa grupas nodibināšanas kļuva par Kureļa štāba priekšnieku. Sākotnējos radiosakarus ar Zviedriju LCP nodibināja ar Kureļa grupas starpniecību. Savukārt pēc atkāpšanās uz Kurzemi LCP nodrošināja radiosakarus Kureļa grupai. Lai gan starp LCP un Kureļa grupu nepastāvēja noteikta subordinācija (literatūrā bieži norādīts, ka Kureļa grupa bijusi LCP militārā vienība), starp abām organizācijām pastāvēja cieša sadarbība, īpaši sakaru uzturēšanā ar ārvalstīm.
Pēc LCP ierosmes 1944. gada martā F. Cielēns, piedaloties A. Teikmanim, izstrādāja «Latvijas Centrālās padomes memorandu», kuru parakstīja 188(+2) plaši pazīstami Latvijas sabiedrības pārstāvji (vēlāk parakstītājiem pievienojās vēl divas personas). Memorands bija domāts iesniegšanai Rietumvalstu valdībām, taču, lai nodrošinātu iespēju parakstu vākšanai okupācijas apstākļos, tas formāli bija adresēts Latviešu leģiona ģenerālinspektoram ģenerālim Rūdolfam Bangerskim. Pēc parakstu savākšanas deklarācijas norakstus izsūtīja uz ārzemēm, bet ģenerālis R. Bangerskis to kā nepareizi adresētu atteicās pieņemt.
Gestapo vajāšanas
1944. gada aprīlī Gestapo (Geheime Staatspolizei) Igaunijā izdevās pārtvert kādu lietuviešu pretestības kustības kurjeru. Ar to sākās LCP dalībnieku vajāšana. Taču pilnu informāciju par LCP Gestapo neizdevās iegūt. Apcietināja tikai dažus LCP locekļus. 27. aprīlī Rīgā arestēja LCP kurjeru studentu Žani Epneru, bet 29. aprīlī LCP priekšsēdētāju K.Čaksti, kā arī M.Čaksti. 22. maijā apcietināja LCP ģenerālsekretāru L.Sēju, bet 12. jūlijā LCP priekšsēdētāja vietnieku B.Kalniņu. Apcietināšanas bija saistītas ar plašām kratīšanām un arestiem Lietuvā un Igaunijā. Apcietināto LCP darbinieku lietu Gestapo izmeklēja līdz 1944. gada 1. septembrim, kad K. Čaksti, B. Kalniņu un L. Sēju no Rīgas centrālcietuma pārveda uz Salaspils darba nometni. No Salaspils ar tvaikoni „Celebes” viņus pārveda uz Dancigu un ieslodzīja Štuthofas koncentrācijas nometnē. M. Čaksti un Ž. Epneru atbrīvoja.
Deklarācija par Latvijas valsts atjaunošanu
Savu pēdējo sēdi Latvijā LCP noturēja J. Rancāna dzīvoklī Rīgā 1944. gada 8. septembrī. Sēde bija sasaukta sakarā ar Dr. P. Kalniņa nodomu evakuēties uz Zviedriju un arī LCP darbību pārcelt uz turieni. Sēdē piedalījās V. Tepfers, J. Breikšs, J. Rancāns, Dr. P. Kalniņš, M. Čakste u.c. Šajā sēdē Pauls Kalniņš parakstīja «Deklarāciju par Latvijas valsts atjaunošanu»:
„Latvijas tauta pārņēmusi suverēno varu no svešas varas atbrīvotā Latvijas valsts teritorijā un atjaunojusi Latvijas Republiku kā suverēnu valsti. Uz Latvijas Republikas Satversmes pamata (52.pants) uz mani kā pēdējās likumīgi ievēlētās un līdz šim laikam tiesiski pilnvarotās Saeimas priekšsēdētāju pārgājusi Valsts Prezidenta vietas izpildīšana. Ar šo dienu es stājos pie Valsts Prezidenta vietas izpildīšanas līdz jauna Valsts Prezidenta ievēlēšanai Satversmē paredzētā kārtībā. Kā Latvijas Republikas Valsts Prezidenta vietas izpildītājs uz Satversmes man piešķirtās varas pamata (56.pants) esmu uzdevis N.N. sastādīt Ministru kabinetu…”
Nesekmīgas izrādījās LCP un sūtņa Stokholmā V. Salnā ieceres iegūt militāro palīdzību ārzemēs, uz vietas pārņemt varu un deklarēt Latvijas neatkarības atjaunošanu brīdī, kad Vācijas armija aizietu, bet PSRS armija vēl nebūtu ieņēmusi Rīgu. Tomēr atkāpjoties vācu karaspēka pavēlniecība novirza Latviešu leģiona vienības apkārtceļos. LCP tā arī nevarēja izmantot latviešu militāro vienību potenciālu, lai īstenotu šos neatkarības centienus un publiskotu deklarāciju par Latvijas neatkarības atjaunošanu un Pagaidu valdības izveidi.
Darbība Kurzemē
Pēc Rīgas krišanas 1944. gada 13. oktobrī LCP savu darbību sākumā pārcēla uz Kurzemi, kur kādu laiku uzturējās M.Čakste, Dr.P.Kalniņš, J.Breikšs, V.Tepfers u.c. Pēc V.Tepfera aizbraukšanas uz Zviedriju LCP vadību Kurzemē 1. novembrī uzņēmās Valdemārs Ģinters. Bēgļu laivu „Gulbis”, ar kuru Zviedrijā centās nonāk arī P.Kalniņš, pārtvēra vācu kuteris un nogādāja Dancigā. Tikai daļai LCP un tās komisiju locekļu izdevās nokļūt Zviedrijā. Pārējie bija spiesti pārcelties uz Vāciju un Austriju, viņu skaitā, J.Rancāns, V.Bastjānis un A.Klīve. Šī iemesla dēļ nevarēja realizēt pašpārvaldes plānu par varas nodošanu LCP, kas bija iecerēts 1944. gada oktobrī. Vācijas kapitulācijas dienā 1945. gada 8. maijā visi Latvijā palikušie LCP locekļi uzturējās Ventspilī vai tās apkārtnē, izņemot tos, kurus vācu iestādes bija apcietinājušas un turēja ieslodzījumā Liepājas cietumā. Šajā dienā Ventspils vācu komandants Rors atļāva doties uz Zviedriju visiem, kas to vēlas. Starp peldlīdzekļiem, kas todien atstāja Ventspili bija arī tvaikonis „Rota” uz kura kopā ar citiem bēgļiem atradās arī daudzi LCP locekļi. Padomju karakuģi netālu no Gotlandes „Rotu” aizturēja. Daļu pasažieru pārcēla uz padomju kuģiem un vēlāk caur Klaipēdu nogādāja uz filtrācijas nometnēm Krievijā, daļu atgrieza Ventspilī. Savukārt V.Ģintera organizētā laiva „Līga” ar vairākiem LCP locekļiem 9. maijā sasniedza Gotlandi. Latviešu leģiona komandieri rīko sapulci, lai lemtu par turpmāko darbību. Vācieši tālāk karot atsakās. Frontes noturēšana un atsevišķas, neatkarīgas valsts izveide bez viņu palīdzības nav iespējama. Liela daļa karavīru izklīst mežos un mēģina nokļūt Zviedrijā. Arī pēc padomju karaspēka ienākšanas Kurzemē LCP aktīvisti turpināja bēgļu evakuāciju uz Zviedriju, taču tam bija maz panākumu. Pēdējā LCP organizētā laiva Kurzemi atstāja 13. jūnija rītā. Tos LCP dalībniekus, kas gaidīja laivas no Zviedrijas Jūrkalnē apcietināja jau maija vidū. Notika arī plaši aresti LCP aktīvistu vidū Ventspilī.
Latvijas Centrālā padome uzturēja sakarus ar vairākām nacionālo partizānu vienībām un LCP grupa, kas turpināja darboties Ventspilī centās atjaunot regulārus radiosakarus ar Zviedriju, taču nesekmīgi.
Bēgļu laivas uz Zviedriju
LCP ārzemju delegācijai, ko vadīja sūtnis V. Salnais, izdevās dabūt Zviedrijas iestāžu atļauju sakaru uzturēšanai ar okupēto Latviju, izmantojot jūras ceļu. 1944. gada 15. jūlijā Stokholmā nodibināja Latvijas pilsoņu evakuācijas fonda pārvaldi. Evakuācijas tehnisko vadību uzticēja L. Siliņam. No 1944. gada augusta līdz septembra beigām evakuācijā piedalījās aptuveni 30 braucēju ar vairāk nekā 10 laivām, taču laika posmā no 1944. gada septembra līdz 1945. gada maijam gan finansējuma trūkuma, gan klimatisko apstākļu dēļ braucēju un laivu skaits strauji samazinājās. Kopumā ar LCP organizētajām laivām uz Zviedriju izdevās izvest vairāk kā 3500 bēgļu, kuriem vēl jāpieskaita ap 400 sarakstos nereģistrētu bērnu un apmēram 1000 ar citu zvejnieku palīdzību pārvesto. Zviedrijas pusē piereģistrēti 4559 atvestie latvieši. Visi galapunktu nesasniedza, jo pārlādētās laivas bija nedrošas un bēgļus tvarstīja gan vācu, gan krievu jūras spēku vienības. Bēgļu transportēšanas finansēšanā bija iesaistītas arī ASV iestādes, kuras īpaši bija ieinteresētas ebreju izvešanā. Lai gan 1944. gada otrajā pusē Ostlandes teritorijā esošie ebreji jau gandrīz pilnībā bija iznīcināti, LCP pārstāvjiem izdevās izglābt un izvest uz Zviedriju vairākus ebrejus.
Ar Zviedrijas drošības dienesta palīdzību tika nodrošināti LCP radiosakari starp Kurzemi un Zviedriju.
Pēc kara beigām
Emigrācijā LCP sadalījās divās daļās, kas turpināja savu darbību lielā mērā autonomi. LCP vairākums uzskatīja, ka jāpiekopj nogaidīšanas taktika, jo cerēja, ka Rietumvalstis pildīs Atlantijas hartā paustos principus. Pēc Dr. P. Kalniņa nāves 1945. gada 27. augustā LCP vadību formāli pārņēma Saeimas priekšsēdētāja vietnieks bīskaps Jāzeps Rancāns. Sakarā ar izstrādāto satversmi demokrātiski ievēlētie LCP pārstāvji jeb tā sauktais „trimdas parlaments” satikās darba sesijās parasti pa 3 mēnešiem reizi kādā bēgļu nometnē.
Darbība Vācijā
Vācijā esošā LCP daļa savu pirmo sēdi noturēja 1945. gada 3. oktobrī Lustenavā (Austrijā). Tajā piedalījās arī sūtnis J.Feldmanis. Šajā sēdē sociāldemokrātus pārstāvēja V. Bastjānis, Demokrātisko centru — Fr. Ķempelis (vēlāk viņu nomainīja B.Krūka), Zemnieku savienību — A. Klīve, Latgales katoļus un progresistus — J. Rancāns. Vēlāk LCP iestājās arī jaunsaimnieki A. Bļodnieks un V. Šļakāns. Lustenavas sēdē LCP nolēma nepiedalīties bēgļu vadībā Vācijā, atstājot bēgļu aprūpi Latvijas Sarkanajam krustam. Par LCP ģenerālsekretāru uzaicināja R. Liepiņu. Tika nolemts iesniegt petīciju sabiedrotajiem un pāvestam, kā arī lūgt Latvijas sūtņus spert soļus Vašingtonā un Londonā latviešu karavīru atbrīvošanai no gūsta. Otrā sesija notika 1945. gada 18. novembrī Detmoldas, trešā sesija 1946. gada 19. februārī Hānavas bēgļu nometnē Vācijā. Tajā piedalījās Arveds Švābe, Aleksandrs Kacēns, Eduards Grosbergs, Jānis Lavenieks, Alfrēds Valdmanis, Andrejs Punka, Jānis Goldmanis, Pēteris Stērste, Jānis Celms, Fricis Gulbis, Kārlis Kundziņš un citi pārstāvji. LCP sekretariāta vadītājs bija Artūrs Reinholds Neparts.
LCP sesijā, kas notika 1947. gada 26. aprīlī Eslingenē, tika pieņemts lēmums LCP priekšēdētājam Jāzepam Rancānam kā leģitīmajam Saeimas priekšsēža biedram apstiprināt Valsts prezidenta funkcijas.
Savu darbību Vācijā LCP turpināja līdz latviešu bēgļu masveida izceļošanai uz ASV, Kanādu un Austrāliju 1950. gadā. Savu pēdējo sēdi Vācijas LCP noturēja 26. novembrī. Sakarā ar LCP priekšsēdētāja J.Rancāna un tās locekļu A. Klīves, V. Bastjāņa un A. Bļodnieka izceļošanu uz ASV, nolēma Vācijā atstāt LCP delegāciju ģenerālsekretāra R. Liepiņa vadībā, taču faktiski tā darbību vairs neturpināja. Arī uz ASV izceļojušie savu darbību kā LCP locekļi vairs neatjaunoja.
Darbība Zviedrijā
Pirmā LCP sēde Zviedrijā notika 1944. gada decembrī. To vadīja V.Tepfers. LCP Zviedrijas daļa Stokholmā tika rekonstruēta pēc Saeimas parauga. Tajā sastāvēja 6 sociāldemokrāti, 5 Zemnieku savienības, 4 liberāļu un 4 Latgales kristīgo zemnieku pārstāvji. Ģenerālis V.Tepfers 1946. gadā atteicās no priekšsēdētāja amata, un viņa vietā par LCP priekšsēdētāju ievēlēja B.Kalniņu. Sakarā ar viņa ievēlēšanu savu darbību LCP pamazām pārtrauca Zemnieku savienības un Latgales kristīgo zemnieku pārstāvji. Līdz ar to arī LCP Zviedrijas grupā iestājās stagnācija un līdz 1951. gada beigām tās darbība gandrīz pilnībā apsīka.
Darbība okupētajā Latvijā
Sakarus ar Latvijā palikušajiem LCP aktīvistiem centās uzņemt LCP Zviedrijas grupa. 1945. gada 14. oktobrī no Zviedrijas pa jūras ceļu Kurzemē ieradās Artūra Arnīša vadītā grupa, taču jau 16. oktobrī viņu un Jāni Šmitu aizturēja. Jau 22. oktobrī Ventspilī no Zviedrijas ieradās Eduards Andersons. 31. oktobrī PSRS Valsts Drošības komisariāta aģenti uzsāka plašus arestus Ventspilī un līdz 9. novembrim bija apcietināti jau gandrīz visi LCP locekļi. 1945. gada nogalē un 1946. gada sākumā tika arestēti arī daudzi LCP atbalstītāji, un LCP bija spiesta izbeigt aktīvo darbību Latvijā. 33 arestētos LCP dalībniekus un viņu atbalstītājus notiesāja 1946. gada 16. maija LPSR IeM karaspēka Kara tribunāla sēdē Rīgā, piespriežot brīvības atņemšanu uz dažādiem termiņiem, līdz pat 25 gadiem. 1946. gada 28. augustā Eduardam Andersonam LPSR IeM Kara tribunāls piesprieda nāves sodu. Tiesas spriedumā cita starpā bija rakstīts, ka LCP „sev par mērķi izvirzīja buržuāziskās iekārtas atjaunošanu Latvijā ar citu imperiālistisko valstu palīdzību. [..] Bez tam Latvijas Centrālā padome vadīja bandītisko formējumu organizēšanu Latvijas teritorijā un deva vadošus norādījumus šo bandītisko formējumu operatīvajā darbībā, tātad bija vadošais centrs.”
DNS (protokols)
DNS jeb Domēnu nosaukumu sistēma (en) ir protokols, kas pārveido nosaukumus (piem., ns.nic.lv) par skaitliskajām IP adresēm (piem. 159.148.60.20 vai 195.244.128.71), kā arī nodrošina pasta serveru sarakstu domēnam. Brīdī, kad lietotājs vēlas atvērt kādu tīmekļa lapu pēc tās domēna vārda, pārlūkprogramma vispirms noskaidro, kāda IP adrese ir šim serverim un to dara ar DNS pieprasījumu datorā noteiktajam lokālā tīkla vai internet pakalpojumu sniedzēja DNS serverim. Tālāk DNS serveris iegūst atbildi no savas datubāzes daļas vai no cita DNS servera un tad nodod rezultātu lietotājam. Pēc tam lietotāja dators var sākt sūtīt pieprasījumu serverim uz tā IP adresi. DNS sistēmā ir reģistrēti piemēram, šādi domēni: .com, .net, .org, .gov u.c.
DNS ir klientservera bāzēts protokols. Klienti caur UDP vai TCP (retāk) nosūta pieprasījumus serverim un saņem atbildes.
Sistēma
DNS uztur domēnu vārdu hierarhiju. Augšējo līmeņu domēnu DNS serveri satur informāciju, kā atrast zemāku līmeņu domēnu (savu apakšdomēnu) DNS serverus. Pašam augstākajam līmenim nav nosaukuma. Tam atbilst root DNS serveri. Zem tā līmeņa ir augšējā līmeņa domēni (TLD). Tos var iedalīt 3 grupās: gTLD (generic TLD), tādi kā com, org, info; ccTLD (coutry code TLD), kas atbilst pasaules valstīm, tādi kā lv, de, fr; infrastruktūras TLD, te ir tikai viens domēns .arpa, to pamatā lieto reversajam DNS (lai no IP adrese noteikt tai atbilstošo domēna vārdu).
Anna Naklab
Annika Kloze (de, dzimusi ), labāk zināma ar savu skatuves vārdu Anna Naklab, ir vācu dziedātāja. Atpazīstamību ieguva 2015. gadā, ierakstot savu kaverversiju vācu grupas Reamonn 2000. gada singlam Supergirl.
DNS (protokols)
Sistēma
Pilnam domēna vārdam beigās ir punkts (.), lielākā daļa programmu gan to nerāda. DNS serveri satur informāciju par savu domēnu, dažreiz tie var saturēt informāciju arī par apakšdomēniem. Piemērs: test1.test2.example.org. Šeit pēdējais. ir visaugstākā līmeņa domēns (ja to tā var nosaukt), org ir augšējā līmeņa domēns, example ir org apakšdomēns (org DNS serveros ir jābūt informācijai par to kā atrast example DNS serveri), test2 ir example.org apakšdomēns un test1 ir test2.example.org apakšdomēns. example.org DNS serverim ir jāatrod test2, bet tas var arī atrast test1.test2 (augstāku līmeņu DNS serveri var saturēt informāciju par to domēnu apakšdomēniem, ne tikai domēniem.)
Anna Naklab
2015. gadā tika nominēta Vācijas Mūzikas balvai 1LIVE Krone kategorijā "Labākā sieviešu māksliniece".
DNS (protokols)
Sistēma
Domēna vārds sastāv no vienas vai vairākām daļām (uzrakstiem (labels)), kuras atdala ar punktiem (.). Pašā labajā pusē esošais uzraksts ir augšējā līmeņa domēns. Zemākie līmeņi ir pa kreisi. No iepriekšējā piemēra, example ir org apakšdomēns, test2 ir example apakšdomēns, test1 ir test2 apakšdomēns. Maksimālais iespējamais apakšdomēnu dziļums ir 127. (piemērā bija 4 līmeņi).
Katrs uzraksts (label) var saturēt līdz 63 simboliem, pilnais domēna vārds nevar būt garāks par 253 simboliem. Uzrakstos lietojamie simboli var būt lielie un mazie latīņu alfabēta burti, cipari un defise (-), kuru nevar lietot uzraksta sākumā un beigās.
DNS klients mēģinot noteikt nezināma domēna vārda IP adresi, sākumā nosaka root nameserver adresi, tad no turienes dabū informāciju par TLD DNS servera adresi, no TLD servera atrod attiecīgā domēna DNS servera adresi un no turienes dabū meklēto IP adresi. Dažreiz nākas iet līdz apakšdomēnu DNS serveriem. Dažreiz TLD DNS serveris satur informāciju par dažiem domēniem atbilstošu vārdu IP adresēm. Šis process gan parasti nenotiek klienta datorā, bet gan zema līmeņa DNS serveros. Šādi iegūtos datus tie uzglabā savā kešatmiņā, lai šo procesu nebūtu jāatkārto. Klientu datori savāc gatavos rezultātus no zema līmeņa DNS servera.
DNS ieraksti:
Katram domēna vārdam var būt piesaistīti vairāki DNS ieraksti (records):
A tipa ieraksts:
Šis DNS ieraksts ir resursdatora adrese, ko izmanto, lai domēna vārdu norādītu uz konkŗēto IPv4 adresi. Tas ir visizplatītākais DNS ierakstu veids, un tas ļauj lietotājiem ierakstīt domēna vārdu, kas lasāms cilvēkiem, kamēr dators to ciparu veidā pārveido par IP adresēm.
AAAA tipa ieraksts:
Tas ir IPv6 resursdatora adreses ieraksts. Tas ir līdzīgs A ierakstiem, taču A ieraksts paredzēts domēna vārdu kartēšanai tikai uz IPv4 adresi, turpretī AAAA ieraksts paredzēts kartēšanai uz IPv6. AAAA ieraksts pagaidām vairāk kalpo kā nākotnes ieraksts.
Cname ir kanoniskais nosaukums. Tas ir DNS ieraksta tips domēna vārdu pseidonīmiem un tādējādi ļauj izmantot dažādus nosaukumus (aizstājvārdus) vienam servera datoram. Tas ir svarīgi, jo viena servera datora resursdators var uzņemties dažādas lomas un var darboties kā tīmekļa serveris, tērzēšanas serveris utt.
Šie DNS ieraksti ir paredzēti e-pastiem. Tas kartē domēna vārdu e-pasta serverim un tiek izmantots DNS domēna pasta servera atrašanai.
Arvīds Sodums
Arvīds Sodums ( – ) bija Austrālijā dzīvojošs latviešu grafiķis, grāmatu ilustrators un zīmētājs, televīzijas dizainers, dekoratīvo mākslas audumu metu autors, lietišķās mākslas izdevumu un izstāžu iekārtotājs.
DNS (protokols)
Sistēma
NS ieraksti:
Arvīds Sodums
Dzīvesgājums
Dzimis 1919. gada 13. septembrī Dno pilsētā Padomju Krievijā, netālu no Pleskavas. 1923. gadā kopā ar vecākiem atgriezās Latvijā. Mācījās Rīgas pilsētas 14. (Dzegužkalna) pamatskolā, kur skolotājs K. Kristbergs, kaligrāfs, mācīja glītrakstīšanu un kaligrāfiju. 1927. gadā mācījās 16. Rīgas pilsētas (Friča Brīvzemnieka) pamatskolā, kur arī skolotāji mudināja zīmēt. 1933. gadā iestājās 2. Rīgas Valsts ģimnāzijā, kur skolotājs Jānis Ērglis mācīja zīmēšanu, eļļas glezniecību, gleznošanu uz porcelāna un citus daiļamatus.
DNS (protokols)
Sistēma
Šie DNS ieraksti attiecas uz vārdu serveri un tiek izmantoti, lai noteiktu, kurš autoritatīvais DNS serveris ir konkrētai zonai. Tas arī deleģē domēna vārda daļas dažādiem DNS serveriem.
Arvīds Sodums
Dzīvesgājums
Kopš 1937. gada ar gleznojumiem uz porcelāna piedalījās vairākās izstādēs. Pirmajā Latvijas daiļamatniecības izstādē Rīgā mākslinieks izstādīja apgleznotu vāzi. 1939. gadā Rīgas pilsētas mazpulku skatē viņa vāzi nopirka izglītības ministrs Jūlijs Auškāps, lauksaimniecības sasniegumu izstādē Jelgavā divus darbus iegādājās Lauksaimniecības kamera, bet 1940. gadā divi darbi nonāca Valsts prezidenta Kārļa Ulmaņa īpašumā.
DNS (protokols)
Sistēma
SRV ieraksts:
Arvīds Sodums
Dzīvesgājums
No 1940. līdz 1944. gadam A. Sodums studēja Latvijas Mākslas akadēmijā. Pedagogi bija tolaik vadošie mākslinieki Leo Svemps, Jānis Cielavs, Augusts Annuss, Kārlis Miesnieks, Konrāds Ubāns, bet kursabiedri – Latvijā pazīstamie gleznotāji Biruta Baumane, Ērika Gulbe un Jānis Brekte, kā arī vēlākie trimdinieki Juris Soikans un Aleksandrs Klopcanovs.
DNS (protokols)
Sistēma
To izmanto pakalpojuma atrašanās vietas noteikšanai. Tie ir pielāgoti DNS ieraksti.
Arvīds Sodums
Dzīvesgājums
1944. gadā studijas pārtrauca iesaukums Leģionā. Apmācības Paplakā, kaujas Dobelē, pie Upesmuižas un citur. Pēc ievainojuma Kurzemes cietokšņa kaujās 4. decembrī ievietots kara slimnīcā Ārlavā, 15. janvārī no Ventspils evakuēts uz slimnīcu Vācijā (Marine Lazaret, Arendsee, pēc tam Hitzaker pie Elbas). 1945. gada 22. septembrī nokļuvis Zedelgemā, Beļģijā. 1946. gadā tika atbrīvots no armijas un 1946. gada 21. martā kā DP (Displaced Person) – pārvietotā persona dzīvoja Grossenbrodē, Vācijā, pēc tam latviešu DP bēgļu nometnē “Saule” Gēstahtā. 1947. gada maijā devās uz Angliju, kur strādāja par laukstrādnieku, audzēja sēnes dārzniecībā. 1949. gadā sāka strādāt keramikas darbnīcā Fine Arts Porcelain Londonā. 1950. gadā apstiprināts par Latviešu Mazpulku organizācijas Lielbritānijas novada vadītāju. 1952. gadā aizceļojis uz Dienvidāfriku, kur kopā ar studiju biedriem Elmu Vestmani un Aleksandru Klopcanovu strādāja keramikas darbnīcā Kalahari Studio Keiptaunā, kur darbu dekorējumi tika ieturēti vietējo tradīciju stilā.
1957. gadā Arvīds Sodums pievērsās citai mākslas nozarei – sāka strādāt sludinājumu un reklāmas aģentūrā par komerciālo zīmētāju, iegūstot profesionālu pieredzi. Pirmais uzdevums bija pavārgrāmata, kuras tekstiem kā paskaidrojumu mākslinieks darināja lineārus zīmējumus mazliet humoristiskā garā. Angļu grāmatu apgādam Longman, Green&Co Sodums zīmēja ilustrācijas vietējo tautu skolas grāmatām. Materiālu vākšana aizveda uz Bečuanalandi. Iedzimto ciema dzīves fotogrāfijas un darbs bibliotēkās sniedza ziņas arī grāmatām "Āfrikas vēsture" un "Britu nāciju sadraudzības vēsture".
DNS (protokols)
Sistēma
Šie DNS ieraksti ir aprakstoši teksta ieraksti. Tos izmanto aprakstošā teksta glabāšanai, kurā ir informācija par resursdatoriem, tālruņu numuri, kontaktu adreses vai citi svarīgi fakti par domēna vārdu. Ierakstu izmanto informācijas piegādāšanai dažādiem avotiem ārpusē. To var arī izmantot, lai pārbaudītu domēna vārda īpašumtiesības.
Arvīds Sodums
Dzīvesgājums
1958. gadā mākslinieks pārcēlās uz Johannesburgu un sāka strādāt litogrāfijas spiestuvē par mākslas daļas vadītāju. 1959. gadā viņu uzņēma Dienvidāfrikas Rūpniecības mākslinieku asociācijā (Society of Industrial Artists of South Africa). Āfrikas posmā mākslinieks radīja eļļas gleznas un spalvas zīmējumus, atainojot kontinenta eksotisko savdabību. Dīvainās galvassegas, rotas un tērpi, no kuriem ne mazums ideju smēlusies mūsdienu "augstā mode", savdabīgie mūzikas instrumenti, fantastiskie baobabi ir fons Āfrikas cilvēkiem. Mākslinieks ar reālistisku tiešamību un pietāti rāda sieviešu portretus, ļaudis darbā un sadzīvē; Ndebeles, Zulu, bušmeņu un citu cilšu sieviešu tipāžus ar izteiksmīgiem sejas vaibstiem un oriģinālām galvas un kakla rotām. Brīvajā laikā mākslinieks iesaistījās tautiešu pasākumos. 1952. gadā Čikāgas latviešu biedrības konkursā mets krūšu nozīmei ieguva pirmo godalgu. Ar zīmējuma ekspresivitāti izceļas divkrāsainā linogriezuma tehnikā darinātā vāka kompozīcija Jāņa Sudrabiņa kara atmiņu grāmatai "Nīcības viesuļos".
1961. gadā Arvīds Sodums devās uz Austrāliju, kur viņš pieteicās strādāt ABC (Australian Broadcasting Commission) televīzijā. Pēc sešiem Melburnā pavadītiem mēnešiem mākslinieks pārgāja uz ABC Pērtas studiju, kur ar laiku kļuva par grafikas nodaļas vadītāju. Televīzijā viņš nostrādāja 23 gadus līdz pat aiziešanai pensijā 1987. gadā, piedzīvojot šā komunikācijas veida straujo tehnisko izaugsmi. ABC televīzija izdeva speciālus materiālus, lai papildinātu skolu programmu raidījumus. Arvīds Sodums ilustrējis programmu, kas stāsta par dažādu tautu dzīvi no Zviedrijas līdz Amazones džungļiem. Televīzijas vajadzībām tika radītas arī krāsainas ilustrācijas Bībeles stāstiem par Jēzu Kristu un Lieldienu jēru. Vērienīgākais darbs saistījās ar multiplikācijas filmas veidošanu 1969. gadā, ko pasūtīja kāda Austrālijas tēraudrūpniecības firma.
DNS (protokols)
Problēmas ar drošību
Sākotnēji drošības apsvērumi nebija galvenie DNS programmatūras vai jebkuras programmatūras izstrādes apsvērumi agrīnā interneta izvietošanai, jo tīkls nebija atvērts plašai sabiedrībai. Tomēr interneta izplešanās komerciālajā sektorā 90. gados mainīja prasības drošības pasākumiem, lai aizsargātu datu integritāti un lietotāju autentifikāciju.
Arvīds Sodums
Dzīvesgājums
1973. gadā Arvīds Sodums pievienojās Pērtas brīvmūrnieku brālībai, kur aktīvi darbojās līdz aiziešanai pensijā. Dzīvojot Austrālijā, Arvīds Sodums aktīvi iesaistījās latviešu pasākumos, plakātu un nozīmīšu konkursos, izstādīja savus darbus Pertā, Melburnā, Sidnejā, Adelaidā un arī Kanādā. Meistars strādāja dažādos mākslas veidos. Reālistiskās eļļas gleznas atspoguļo sieviešu tēlus un Āfrikas atmiņas. Koka un linoleja griezumi, skrāpējumi un papes spiedumi ir izmēros samērā nelieli, dažkārt zīmējumā stilistiski ekspresīvi, taču, piemēram, papes spiedumos paradās 1960. gadiem tipiskā formas vienkāršošana un dekorativitāte. Arvīda Soduma daiļradei būtiska arī latviskā tematika, kas daudzveidīgi izmantota vitrāžu un dekoratīvo audumu metos. Lielākoties tas ir tautu meitas tēls, latviskuma simbols, kas savu izteiksmību ieguva 20. gadsimta 20. un 30. gados Anša Cīruļa daiļradē.
Arvīda Soduma nozīmīgais devums dekoratīvajā tekstilmākslā izpaužas divējādi — metos un oriģinālaudumos. Pirmsākums bija 1972. gadā radītā sienas sega "Triloģija", kuru pēc mākslinieka meta izšuva daiļamatniece Lidija Beklešova. "Vērpēja" (1973), "Laima un Māra" (1975) "Trīs jaunas māsas" (1977) un "Papardes zieds" (1994) ir līdzsvarotas vienfigūras kompozīcijas ar ģeometrizēti vienkāršotām formām, kuras ataino latvju sievieti kā malēju, audēju un dainu sacerētāju. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Arvīda Soduma darbi izstādīti arī Latvijā: Jelgavā un Madonā (2009), Talsos (2013).
DNS (protokols)
Problēmas ar drošību
Ļaunprātīgi lietotāji atklāja un izmantoja vairākas ievainojamības. Viena no šādām problēmām ir DNS kešatmiņas saindēšanā, kurā dati tiek izplatīti kešatmiņas atrisinātājiem, aizbildinoties, ka tas ir autoritatīvs izcelsmes serveris, tādējādi piesārņojot datu krātuvi ar potenciāli nepatiesu informāciju un ar ilgu derīguma laiku. Pēc tam likumīgi lietojumprogrammu pieprasījumi var tikt novirzīti uz tīkla resursdatoriem, kas darbojas ar ļaunprātīgu nolūku.
DNS atbildēm tradicionāli nav kriptogrāfiskā paraksta, kas rada daudzas uzbrukuma iespējas; domēna nosaukumu sistēmas drošības paplašinājumi (DNSSEC) modificē DNS, lai pievienotu atbalstu kriptogrāfiski parakstītām atbildēm. DNSCurve ir piedāvāta kā alternatīva DNSSEC. Citi paplašinājumi, piemēram, TSIG, pievieno atbalstu kriptogrāfiskai autentifikācijai starp uzticamiem lietotājiem, un tos parasti izmanto, lai autorizētu zonas pārsūtīšanu vai dinamiskās atjaunināšanas darbības.
Dažus domēna vārdus var izmantot, lai panāktu viltošanas efektu. Piemēram, paypal.com un paypa1.com ir dažādi nosaukumi, taču lietotāji var nespēt tos atšķirt grafiskajā lietotāja interfeisā atkarībā no lietotāja izvēlētā burtveidola. Daudzos fontos burts l un cipars 1 izskatās ļoti līdzīgi vai pat identiski. Šī problēma ir aktuāla sistēmās, kas atbalsta internacionalizētus domēna nosaukumus, jo daudzi ISO 10646 rakstzīmju kodi parastajos datoru ekrānos var izskatīties identiski. Šo ievainojamību laiku pa laikam izmanto pikšķerēšanā.
Lai apstiprinātu DNS rezultātus, var izmantot arī tādas metodes kā uz priekšu apstiprināts reversais DNS.
DNS var "noplūst" arī no citādi drošiem vai privātiem savienojumiem, ja netiek pievērsta uzmanība to konfigurācijai, un dažreiz DNS ir izmantojis ļaunprātīgas personas, lai apietu ugunsmūrus un izfiltrētu datus, jo tas bieži tiek uzskatīts par nekaitīgu.
Interesanti fakti par DNS
80-tajos gados tika radīti pirmie 6 augstākā līmeņa domēni (TLD): .com, .org, .biz, .mil, .net un .edu.
Pasaulē pirmais reģistrētais domēna vārds bija Symbolics.com
Līdz 1995. gadam domēnu vārdu reģistrācija bija bezmaksas! Neticami, bet tiešām bez maksas!. Vēlāk 1995. gadā, Network Solutions ieguva tiesības pieprasīt maksu par domēnu vārdu izmantošanu. Cenas sākotnēji bija $100 par 2 reģistrācijas gadiem, bet vēlāk samazinājās līdz $70 1997gadā.
Uz 2020. gada sākumu bija reģistrēti 1578 augstākā līmeņa domēni.
Tiek lēsts, ka jebkad visdārgāk pārdotais domēns ir cars.com. To esot iegādājies par 872 miljoniem USD uzņēmums Gannet Co., Inc. Diemžēl šis fakts nav oficiāli apstiprināts.
Saraksts ar visdārgāk iegādātiem domēna vārdiem : Ilon Mask bija nepieciešami aptuveni 10 gadi, līdz tas beidzot iegādājās tesla.com domēnu no kāda silīcija ielejas inženiera vārdā Stuart Grossman.
Izmantošana
Bieži vien izmantota analoģija, lai izskaidrotu DNS ir tā ka DNS darbojas kā tālruņu grāmata priekš interneta, lai translētu cilvēkiem saprotamos resursdatora vārdus par IP adresēm. Piemēram, domēna vārds www.example.com, translējas par adresi 93.184.216.34 (IPv4) un 2606:2800:220:1:248:1893:25c8:1946 (IPv6). DNS priekšrocība ir, tā ātrā izmantošana, ierakstu atjaunināšana ir nemanāma, ļaujot servisiem mainīt lokāciju tīklā neietekmējot gala lietotājus, kas turpina izmantot resursdatora vārdu. Visplašāk tas ir izplatīts, kad tiek lietoti vienoto resursu vietrāži (URL) un e-pasta adreses, galalietotājiem nav nepieciešams zināt tīkla servisa adrese.
Kad lietotājs izmanto intereneta resursus izmantojot URL, domēna vārds tiek translēts par aptuveni tuvākā resursdatora IP adresi (vairāku resursdatoru gadījumā). Galvenā DNS funkcionalitāte ir tāda, ka vairāki lietotāji var vienlaicīgi pieslēgties taču saņemt dažādus viena un tā paša domēna vārda IP translējumus. Piešķirot aptuveni tuvāko resursdatora IP adresi ļauj izmantot ātrākus un noturīgākus savienojumus. Šī metode ir plaši implementēta lielākajos interneta servisos.
DNS nodrošina arī interneta administratīvās drošibas struktūru. Katrs apakšdomēns ir administratīvās autonomijas zonā, kas nozīmēts kādam no pārvaldniekiem. Zonas, kuras tiek pārvaldītas ar reģistriem, papildus satur reģistra RDAP un WHOIS servisu informāciju. Pateicoties šai informācijai ir iespējams iegūt ziņas par noteikta domēna darbībām un atbildību internetā.
Drošības jautājumi
Sākotnēji DNS drošības pasākumi netika noteikti pietiekoši augsti, balstoties uz to, ka Internets tā pirmsākumos nebija pieejams plašākai publikai. Taču Internetam ienākot komerciālajā sfērā 1990. gadā, drošības jautājumiem tika pievērsta pastiprināta uzmanība. Daži domēna vārdi var tikt izmantoti, lai maldinātu lietotājus, izmantojot līdzīgus domēna vārdus visiem labi zināmajiem. Piemēram, paypal.com un paypa1.com ir dažādi nosaukumi, taču lietotāji var nespēt atšķirt tos grafiskajā lietotāja interfeisā, atkarībā no lietotāja izvēlētā šrifta. Daudzos interfeisos fonti - burts l, un skaitlis 1 izskatās ļoti līdzīgi vai pat identiski. Šī problēma ir ļoti aktuāla sistēmās, kuras atbalsta internacionalizētos domēna vārdus, jo daudzi rakstzīmju kodējumi ISO 10646 standartā, var parādīties identiski uz tipiskiem datora ekrāniem. Šo ievainojamību bieži izmanto pikšķerēšanai.
DNS ugunsmūris - rīks individuālu lietotāju un organizāciju pasargāšanai no kiberapdraudējumiem, tādiem kā viltus banku lapas, krāpnieciskas tirdzniecības platformas, vīrusus izplatošas vietnes u.c.
Instrumentālis
Instrumentālis (la) ir locījums, kas parasti parāda, ka vārds, uz ko tas attiecas, ir instruments, ar kuru teikuma priekšmets veic kaut ko.
DNS (protokols)
Drošības jautājumi
Pasaulē regulāri notiek kampaņveidīgas krāpnieciskās aktivitātes – gan viltus vietnes bankas kontu, e-pasta vai sociālo tīklu piekļuves datu izkrāpšanai, gan vīrusu izplatīšanai kibertelpā. drošības organizācijas novēro šādas kampaņas un operatīvi ievieto šo kampaņu indikatorus ugunsmūrī, lai tā lietotājus pasargātu no identificētajiem apdraudējumiem.
Šāda sistēma nodrošina aktīvu aizsardzību, kā piemēram, ļaunatūras lejupielādes bloķēšana, tādējādi novēršot lietotāju piekļūšanu bīstamajiem resursiem un pārvirzot tos uz brīdinājuma vietni (landingpage). Arī gadījumos, kad ļaunatūra jau ir inficējusi kādu iekārtu, DNS ugunsmūris sniedz iespēju ātrāk identificēt šādas iekārtas, kas sistēmu administratoriem dod iespēju operatīvi veikt seku novēršanu.
Instrumentālis
Latviešu valodā
Latviešu valodā instrumentālis piemīt lietvārdiem, īpašības vārdiem, vietniekvārdiem, skaitļa vārdiem un atbild uz jautājumu ar ko?. Instrumentālis fonētiski ir saplūdis ar akuzatīvu vienskaitlī un datīvu daudzskaitlī. Tomēr vairākās izloksnēs instrumentālis tiek izrunāts ar atšķirīgu gala zilbes intonāciju, proti, instrumentālim raksturīga lauztā intonācija, bet akuzatīvam un datīvam - krītošā. Ir saglabājušās dažas arhaiskas formas, kas nav saplūdušas ar citiem locījumiem, piemēram, vietniekvārdi manim, sevim, tevim un tādi apstākļa vārdi kā "vietumis", "retumis", "vienis prātis". Lai gan instrumentālis tiek saistīts ar prievārdu "ar", tas tiek lietots arī bez tā, piemēram, "ar ziediem rotāts" vai "ziediem rotāts", "vīrs ar sirmu bārdu" vai "vīrs sirmu bārdu".
DNS (protokols)
Drošības jautājumi
Piemēram Latvijā CERT.LV sadarbībā ar NIC sniedz DNS ugunsmūra pakalpojumu BEZ MAKSAS. To var izmantot ikviens Latvijas interneta lietotājs (gan mājās, gan darbā). Lai nodrošinātu sev vai saviem klientiem šo papildu aizsardzību, jāizmanto NIC rekursīvie DNS serveri.
Konfidencialitātes un izsekošanas jautājumi
Sākotnēji izveidots kā publiska, hierarhiska, izplatīta datu bāze, DNS protokolam nav konfidencialitātes kontroles. Lietotāju vaicājumi un servera atbildes tiek sūtītas nešifrētas.
Galvenās pieejas, kas tiek izmantotas, lai novērstu privātuma problēmas:
DNS protokols
DNS galvenokārt izmanto lietotāja datagrammas protokolu (UDP) portā 53, lai saņemtu pieprasījumus. DNS vaicājumi sastāv no viena klienta UDP pieprasījuma, kam seko viena servera UDP atbilde. Ja atbildes garums pārsniedz 512 baitus un gan klients, gan serveris atbalsta DNS paplašināšanas mehānismi (EDNS), tiek izmantotas lielākas UDP paketes. Pretējā gadījumā vaicājums tiek nosūtīts vēlreiz, izmantojot pārraides vadības protokolu (TCP).
Protokola paplašinājumi (Extensions)
Orģinālais DNS protokols bija limitēts funkcionalitātē paplašinājumu pievienošanā. 1999. gadā Pols Viksijs publicēja RFC 2671 (aizstāts ar RFC 6891), paplašinājumu mehānismu ar nosaukumu "Paplašinājumu mehānismi priekš DNS" (en) (EDNS) kas sniedza iespēju izmantot opcionālus protokola elementus būtiski nepaaugstinot resursu patēriņu. Tas tika panākts ar OPT pseido-resursu ieraksta palīdzību, kas pastāvēja tikai protokola vadu pārraidē, bet ne pašos zonas failos. Pirmajos paplašinājumos tika izmēģināts arī EDNS0.
Dinamisko zonu atjaunināšana
Dinamiskā DNS atjaunināšanā izmanto UPDATE DNS opkodu, lai dinamiski pievienotu vai noņemtu ierakstus no zonas datubāzes, kuru uztur autoratīvs DNS serveris. Šī funkcionalitāte ir aprakstīta RFC 2136 katalogā. Dinamiskā zonu atjaunināšanu izmanto, lai tīklā reģistrētu klientus, kas ir ieslēgušies (boot) vai jebkādā citā veidā ir kļuvuši pieejami tīklā. Tā kā klientam kas ieslēdzas var tikt piešķirta atšķirīga IP adrese katru reizi (pateicoties DHCP serverim) nav iespējams izmantot dinamisko zonu atjaunināšanu.
Latvijas Sauszemes spēki
Sauszemes spēki (SzS) ir daļa no Latvijas Nacionālajiem bruņotajiem spēkiem, kas sastāv no Kājnieku brigādes, Militārās izlūkošanas un Speciālo uzdevumu vienības. Kopīgi ar zemessardzi tiek nodrošināta valsts sauszemes teritorijas aizsardzība. Patlaban sauszemes spēki sastāv no profesionālā dienesta karavīriem.
Kopš 2004. gada Latvija ietilpst NATO alianses sastāvā.
Sākot ar 2015. gadu, Latvija deleģē savus karavīrus ES Ziemeļu Kaujas grupai. Plānotais personālsastāva apjoms no Latvijas ir ap 160 karavīru.
Laikaposms no 1991. gadam
Par Sauszemes spēku dibināšanas dienu uzskata, kad ar Latvijas Republikas Aizsardzības ministra pavēli Nr. 74 izveidoja Sužu IDB (Izlūkdesanta bataljons).
Mainoties bataljona uzdevumiem un struktūrai, 1998. gadā tā nosaukums nomainīts uz Izlūkdesanta/Latvijas miera uzturēšanas spēku bataljonu (IDB/LATBAT), bet 2000. gadā, uz izlūkdesanta bataljona bāzes, izveidoja NBS Sauszemes spēku 1. kājnieku bataljons (LATBAT). ar NBS komandiera pavēli Nr. 672 tika dibināts NBS Sauszemes spēku 2. kājnieku bataljons.
Sauszemes spēku komandieri:
Uzdevumi
Sauszemes spēku galvenie uzdevumi ir:
Starptautiskā kooperācija
Latvijas sauszemes spēki kopš 1996. gada piedalās starptautiskās miera uzturēšanas misijās. Līdz šai dienai NBS kareivji ir piedalījušies deviņās miera uzturēšanas misijās - Afganistānā, Albānijā, Bosnijā, Gruzijā, Kosovā, Maķedonijā, Irākā, Centrālāfrikas republikā un Somālijā.
Artilērija
== Dienesta pakāpes ==
Griesti
Griesti ir norobežojošās konstrukcijas apakšējā daļa, kas norobežo telpu no augšas. Griesti var būt nepastarpināti pārseguma apakšējā daļa, vai arī piekarami, kas veidoti ar īpašu konstruktīvu elementu palīdzību.
Celtniecībā griestu funkciju telpās visbiežāk sāk pildīt dzelzsbetona plāksne, kas kalpo par stāvus sadalošu elementu. Tādā veidā tās apakšējā daļa kļūst par griestiem, bet augšējā par nākamā stāva grīdu. Bez stāvus sadalošās funkcijas griesti pilda arī lustru, aizkarstieņu, dūmu un kustību sensoru, novērošanas videokameru u.c. balsta funkciju.
Dekorēšana
Tā kā celtniecības gaitā ne vienmēr var nodrošināt plātņu gludu savienojumu, pēc objekta nodošanas var novērot nelīdzenumus un plātņu izvirzījumus griestu virsmā. Šādu defektu likvidēšanai tiek izmantotas dažādas metodes.
Janopoles muiža
Janopoles muiža (de) bija muiža, kas atradās mūsdienu Jēkabpils novada Brodu ciemā, Jēkabpils dienvidu pievārtē.
Griesti
Griestu dekorāciju veidi
Zīmējums uz griestiem var izdaiļot interjeru un noslēpt griestu defektus, kā arī vizuāli koriģēt telpas izmērus. Jaunākās tehnoloģijas ļauj izgreznot griestus ne tikai ar zīmējumiem, bet arī ar fotogrāfijām.
Janopoles muiža
19. gadsimta vidū muiža piederēja A. Veiriham (A. Weyrich), par kuru 1886. gadā Jēkabpils tiesā kalpi Šmalinskis un Tensons sūdzējušies par neizmaksāto atlīdzību. 19. gadsimta beigās un 20. gadsimtā muižā notikušas apkārtējo īpašnieku mantu ūtrupes.
Griesti
Griestu dekorāciju veidi
Griesti ar 3D efektu parastā apgaismojumā izskatās kā parasti griesti ar spilgtu attēlu, bet, apgaismojot tos ar BLB-spuldzēm, tie kļūst telpiski un ļauj nodot panorāmas ainavu sīkākās detaļas. Šādu efektu nodrošina kubiskā klājuma un augstas izšķirtspējas fluorescento pigmentu apvienojums.
Āda ir neparasts un stilīgs griestu apdares veids. Nav nepieciešams ar ādu apklāt visu griestu laukumu. Var izcelt kādu atsevišķu detaļu vai zonu. Ādas klājumu nodrošina plāksnes ar vinila pamatni, piesūcinātas ar organiskām vielām. Plāksnēm var būt dažāda nokrāsa un faktūra, ar unikāliem telpiskiem iespiedumiem, apgleznojumiem, zīmējumiem u.c.
Lokatīvs
Lokatīvs (la) ir locījums, kas apzīmē atrašanās vietu. Tas atbild uz jautājumu kur?.
Griesti
Griestu dekorāciju veidi
Koka griestus var izveidot ar dažādu izejmateriālu palīdzību: vienkārši paneļi, izsmalcināts parkets vai rupji dēļi.
Huans Karloss Varela
Huans Karloss Varela Rodrigess (Juan Carlos Varela Rodríguez; dzimis ) ir Panamas politiķis. Viņš no 2014. līdz 2019. gadam bija Panamas 50. prezidents. No 2006. līdz 2016. gadam Varela bija Panamenjistas (Panameñista) partijas priekšsēdētājs.
Huans Karloss Varela ir dzimis valsts galvaspilsētā Panamā. Viņa tēvs Luiss Hose Varela Arhona bija vairāku alkoholisko dzērienu ražotņu īpašnieks.
1985. gadā Varela Džordžijas tehnoloģiju institūtā ieguva bakalaura grādu rūpnieciskās celtniecības specialitātē. Viņš līdz 2008. gadam bija ģimenes uzņēmuma Varela Hermanos viceizpildprezidents.
Jau 14 gadu vecumā Huans Karloss sāka darboties Panamenjistas (Panameñista) kustībā. 1980. un 1990. gados piedalījies un koordinējis prezidentu vēlēšanas. 1990. gadā Panamenjistas partija tika pārdēvēta par Arnulfistas, un Varela iekļuva tās vadībā. 1999. gadā partijā radās konflikts, un Varela tika ieslēgts no vadības. 2005. gadā partija tika reformēta un atguva Panamenjistas nosaukumu. 2006. gadā Huans Varela kļuva par partijas priekšsēdētāju.
2008. gadā Varela kandidēja 2009. gada Panamas prezidenta vēlēšanām. 2009. gada janvārī viņš atsauca savu kandidatūru, jo bija vienojies ar savu konkurentu Rikardo Martinelli, ka tā uzvaras gadījumā Varela kļūs par viceprezidentu. 3. maija vēlēšanās Martinelli uzvarēja, un 2009. gada 1. jūlijā Huans Varela nodeva zvērestu kā Panamas viceprezidents. Viņš kļuva arī par ārlietu ministru. 2011. gadā Varela apvainoja Rikardo Martinelli korupcijā. Martinelli atlaida Varelu no ārlietu ministra amata. Viņam pieprasīja atkāpties arī no viceprezidenta posteņa, bet Varela atteicās.
Griesti
Griestu dekorāciju veidi
Nostiepjamie griesti var būt no auduma vai plēves, ar vai bez šuvēm.
Stikla plātnes vairs neskaitās nepiemērots materiāls griestu apdarē. Dizaineri aktīvi pielieto stiklu gan grīdai, gan griestiem. Iespējams, drīzumā šādi griestu segumi sāks konkurēt ar nostiepjamiem griestiem. Stikla griestu pamatā tiek lietoti droši un ļoti viegli nerūsējošā tērauda profili. Tieši uz tiem tiek stiprinātas stikla plātnes. Plātņu forma var būt visdažādākā, gan kvadrātveida, gan apaļa, gan rombiska u.t.t. Stikla plātnes var efektīvi izskatīties savienojumā ar lāzergravējumiem, iestarpinājumiem, attēliem un apgaismojumu.
Slīpēšana
Slīpēšana tiek pielietota gadījumos, kad defekta platība ir neliela. Ar špakteļlāpstiņu defektīvā apgabala virsmu pārklāj ar špakteļmasu, un pēc tās izžūšanas virsma tiek slīpēta un krāsota.
Apklāšana
Apklāšana tiek izmantota gadījumos, kad defekta laukums ir liels. Tādā veidā griestu nelīdzenā un defektīvā virsma pilnībā tiek apklāta ar gludu materiālu. Par griestu apdares materiāliem visbiežāk tiek izmantoti nostiepjamie griesti, putuplasts, reģipsis, metāls, poliestera audums, PVC, stikla šķiedra, koks u.c.
Lokatīvs
Latviešu valodā
Latviešu valodā lokatīvs piemīt lietvārdiem, īpašības vārdiem, vietniekvārdiem, skaitļa vārdiem.
Lokatīva nav:
Vokatīvs
Vokatīvs (la) ir locījums, kas tiek izmantots uzrunai. Tam nav jautājuma.
Latviešu valodā
Latviešu valodā vokatīvs piemīt lietvārdiem, īpašības vārdiem un kārtas skaitļa vārdiem. Vokatīva nav:
Wiz Khalifa
Kemerons Džibrils Tomazs (en, dzimis ), labāk pazīstams ar skatuves vārdu Wiz Khalifa, ir amerikāņu reperis, dziedātājs un mūzikas autors.
Lielāku atpazīstamību ieguva 2011. gadā, kad viņa trešais studijas albums Rolling Papers sasniedza 2. vietu Billboard Hot 200 un tā vadošais singls Black & Yellow ieguva pirmo vietu ASV dziesmu topa virsotnē. Mūziķa pats veiksmīgākais singls See You Again iznāca 2015. gadā.
Varela
Varela var būt:
Kevins Hārts
Hārta komiķa reputācija turpināja augt ar viņa pirmā stāvkomēdijas albuma izdošanu I'm a Grown Little Man (2008), un lomām filmās "Domā kā vecis (2012), "Veču revanšs" (2013), "Izbrauciens" (2014) un turpinājumā "Izbrauciens 2" (2016), "Par pagājušo nakti" (2014), "Kā izdzīvot aiz restēm" (2015), "Pusotrs spiegs" (2016), "Mīluļu slepenā dzīve" (2016), "Kapteinis Apakšbiksis. Pirmā leģendārā filma" (2017), "Džumandži: Laipni lūgti džungļos" (2017) un "Vakarskola" (2018).
Visam papildu Hārts ir izdevis vēl četrus komēdiju albumus. 2015. gadā žurnāls Time nosauca Hārtu par vienu no 100 ietekmīgākajiem cilvēkiem pasaulē. Seriālā Real Husbands of Hollywood viņš galvenajā lomā atveido pats sevi.
Mušu virsdzimta
Mušu virsdzimta (Muscoidea) ir viena no Calyptratae apakšsekcijas virsdzimtām, kas apvieno 4 mušu dzimtas. Šobrīd ir aprakstītas vairāk kā 7000 šīs grupas sugas, kas sastopamas visā pasaulē. Latvijā sastopamas sugas no visām mušu virsdzimtas dzimtām. Šajā virsdzimtā ir vairākas mušu sugas, kuru izplatība cieši saistīta ar cilvēku vidi. Turklāt dažu sugu izdzīvošana, iespējams, ir pilnībā atkarīga no cilvēku aktivitātēm. Pazīstamākā šīs grupas mušu suga ir istabas muša.
Šīs grupas mušām ir raksturīga kustīga galva, kas var pagriezties visos virzienos, parasti apaļīgs, ovālas formas vēders, kuru sedz īsi sariņi.
Sistemātika
Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar #.
Cinka hidroksīds
Cinka hidroksīds ir viens no tipiskajiem amfotērajiem hidroksīdiem. Zn(OH)2 ir bezkrāsaina kristāliska viela — sīki, gari, prizmatiski kristāli. Cinka hidroksīdam pazīstamas 5 polimorfās modifikācijas, no kurām stabila ir tikai rombiskās singonijas modifikācija. Praktiski nešķīst ūdenī un etanolā.
Iegūšana
Iegūst, iedarbojoties ar sārmiem uz šķīstošajiem cinka sāļiem:
Lai laboratorijā iegūtu tīru amorfu cinka hidroksīdu, to izgulsnē ar KOH šķīdumu no cinka nitrāta šķīduma, ņemot nitrātu nelielā pārākumā. Ja pārākumā ir sārms, vai arī, ja lieto cinka hlorīdu vai sulfātu, nogulsnes veidojas nepietiekami tīras. Lai iegūtu cinka hidroksīda kristālus, cinka sulfāta šķīdumu lēni pilina KOH šķīdumā, kamēr šķīdums kļūst duļķains. Iemetot tajā sīku Zn(OH)2 kristāliņu, nogulsnes izkrīt rupju kristālu veidā.
Īpašības
Cinka hidroksīdam ir amfotēras īpašības ar bāziskuma pārsvaru. Iedarbojoties ar skābēm, notiek neitralizācijas reakcija un veidojas cinka sāļi:
Veido sāļus arī ar skābajiem oksīdiem:
Ar amonjaka pārākumu veido komplekso savienojumu, kas satur tetraamīncinka katjonu: Šādus savienojumus dēvē arī par cinka amonjakātiem.
Savukārt sārma ūdens šķīdumā veidojas kompleksie tetrahidroksocinkāti:
Tādēļ, iegūstot cinka hidroksīdu, sārms nedrīkst būt pārākumā, citādi izkritušās Zn(OH)2 nogulsnes pēc tam izšķīst. Šo īpatnību var izmantot cinka jonu konstatēšanai šķīdumā, tomēr līdzīgi reaģē arī alumīnija vai svina savienojumi. Atšķirībā no alumīnija vai svina, cinka hidroksīds izšķīst arī ožamajā spirtā.
Karsējot cinka hidroksīds sadalās: Tas pamazām sāk zaudēt ūdeni jau pie 100 °C.
Arrigo Boito
Arrigo Boito (it), īstajā vārdā Enriko Džuzepe Džovanni Boito (it; dzimis, miris ) bija itāliešu libretists, dzejnieks, komponists un žurnālists.
Subkultūra
Subkultūra ir samērā patstāvīga garīgo un materiālo vērtību sistēma kādas kultūras ietvaros, kas dažkārt izveidojusies kā pretnostatījums sabiedrības valdošajai kultūrai un ko vairākums uzskata par mazvērtīgāku vai par kaitīgu. Šādas atšķirīgas sistēmas un grupas rodas noteiktas šķiriskās, etniskās un reliģiskās piederības, kā arī dzīves vietas ietekmes rezultātā.
Cinka hidroksīds
Izmantošana
Cinka hidroksīdu izmanto citu cinka savienojumu, galvenokārt sāļu, iegūšanai.
Arrigo Boito
Mūsdienās Boito pazīstams kā Džuzepes Verdi operu Otello un Falstafs libreta autors. Radījis libretu arī Amilkāres Ponkjelli pazīstamākai operai La Gioconda, kā arī paša sacerētajai operai Mefistofele ar pirmizrādi 1868. gadā.
Subkultūra
Subkultūra no valdošās kultūras var atšķirties ar tās piekritēju vecumu, rasi, tautību, materiālo stāvokli, dzimumu vai seksualitāti. Atšķirības iedalāmas uzskatos par estētiku, reliģiju, politiku, seksualitāti vai dažādu minēto faktoru kopumu. Subkultūras sekotāji savu piederību parasti apliecina ar noteiktu stilu — apģērbā, uzvedībā un valodā (žargons).
Subkultūras Latvijā
Latvijā pastāv šādas subkultūras: bardu kopiena, hipsteri , fanu subkultūra , geji un lesbietes  , goti , kriminālā subkultūra , urlas, skinhedi , zinātnieku subkultūra u.c.
Baltkrievu virtuve
Baltkrievu virtuve (be) ir baltkrieviem raksturīgo ēdienu un to gatavošanas īpatnību kopums, kas veidojies dažādu ģeogrāfisku un vēsturisku apstākļu ietekmē.