cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blošimena
Blošimena (no) ir ledus pacēlums Princeses Martas krastā Antarktīdā. Izvietojusies starp Fimbulisenu austrumos un Dželbārta šelfa ledāju rietumos uz ziemeļiem no Novijas salas. Salas ziemeļu krastu apskalo Hokona VII jūra. Paceļas virs apkārtējā ledāja par ~300 m, platība ap 1180 km². Salu atklāja un noteica tās aprises norvēģu-britu-zviedru antarktiskā ekspedīcija 1951.-1952. gadā un Norvēģijas antarktiskā ekspedīcija 1958.-1959. gadā, kas nosauca to kopā ar uz dienvidiem esošo ledus pacēlumu par "Zili atmirdzošo" (blå – zils, skim – atmirdzums). 1961. gadā PSRS antarktiskā ekspedīcija atklāja, ka pastāv divi atsevišķi pacēlumi un nosauca dienviddaļu par Noviju, bet ziemeļdaļu — par Krugliju (купол Круглый).
Prāta Vētra
2014—2016
Grupas Prāta Vētra albums 7 Steps of fresh air ir iekļuvis 2015. gada Grammy balvas pretendentu pirmās kārtas oficiālajā sarakstā, pretendējot uz nomināciju "Labākais POP albums" kopā ar 300 citiem dažādu izpildītāju albumiem. Šai balvai pavisam tika pieteikts 21 000 ASV izdotu ierakstu no visas pasaules.
Blošimena
Uz šelfa ledāja austrumos no salas atradās Norvēģijas polārstacija Norveja (1957-1960) un trīs secīgas Dienvidāfrikas stacijas SANAE (1962-1997). Pēc dienvidāfrikāņu stacijas pārnešanas iekšzemē SANAE stacijas vietā funkcionē vasaras loģistikas stacija Ībeisa.
Prāta Vētra
2014—2016
Albums "7 Soļi Svaiga Gaisa" 2015. gadā oficiāli kļuva par gada klausītāko albumu Spotify un Deezer Latvijā.
2016. gadā "7 Steps of Fresh Air" tūres ietvaros Prāta Vētra uzstājās Viļņā, Londonā, Birminghemā, Mančestrā, Notinghemā, Glāzgovā, Tallinā un Dublinā.
Grupa Prāta Vētra IX ikgadējā Naše Radio muzikālās balvas Чартова дюжина pasniegšanas ceremonijā tika apbalvota kategorijā “Topu līderi”, kuru saņēma par dziesmu Epoha.
Janvāra beigās notiekošajā Latvijas Radio 2 "Muzikālās bankas" apbalvošanas ceremonijā dziesma "Ziemu apēst" tika atzīta par 2015. gada vērtīgāko dziesmu.
Februārī iznāca singls Little Raindrops, kas ir angliskā versija dziesmai "Ziemu Apēst", kas pirmo reizi tiek atskaņota Lietuvas X Faktorius finālā.
Latvijas mūzikas ierakstu gada balvas “Zelta Mikrofons” ceremonijā Prāta Vētra saņēma apbalvojumu par koncertierakstu "7 soļi svaiga gaisa" par tūres noslēguma koncertu Rīgā un tirdzniecības parka “Alfa” balvu “Alfas gada dziesma”. Tā ir vienīgā balva, kur balvas ieguvēju nosaka tautas balsojums un par dziesmu “Ziemu apēst” bija nobalsojuši vislielākais skaits klausītāju. Tas bija Prāta Vētras 31. "Zelta Mikrofona" apbalvojums.
Vasaras sākumā tiek izlaista dziesma "Debesis iekrita Tevī". Dziesmu, kuras autors ir Marats Ogļezņevs no grupas Musiqq, Prāta Vētra un Musiqq ierakstīja sadarbībā ar zviedru producentu Povelu Olsonu. Šī dziesma nokļuva Latvijas radio topos un 2016. gadā Latvijas Radio 2 "Muzikālās bankas" apbalvošanas ceremonijā tika atzīta par 2016. gada vērtīgāko dziesmu.
Vasarā grupa piedalījās vairākos mūzikas festivālos, tai skaitā festivālā Янтарный Пляж Kaļiņingradā, festivālā A-Fest Minskā un Weekend Festival Baltic Pērnavā.
2016. gada 20. augustā grupa sniedza savu vienīgo koncertu Latvijā — stadionā “Daugava”, Liepājā. Kopumā koncertu apmeklēja vairāk nekā 28 000 skatītājus. Koncertu apmeklēja grupas atbalstītāji no visas Latvijas un Baltijas, kā arī ASV, Kanādas, Austrālijas, Krievijas un pat Japānas. Pieprasījums pēc koncerta biļetēm bija tik liels, ka vēl pirms koncerta sākuma tas tika pasludināts par izpārdotu.
Dokumentālā filma par grupu
Par grupu ir uzņemta dokumentālā filma — “Prāta Vētra: Starp krastiem” (2015). Dokumentālā filma 2016. gada Nacionālās kinofestivāla “Lielais Kristaps” apbalvošanas ceremonijā saņēma balvu nominācijā “Labākais Skaņu režisors”, kā arī portāla Delfi publikas simpātiju balvu.
Tione (pavadonis)
Tione jeb Jupiters XXIX ir Jupitera pavadonis. To atklāja Havaju universitātes zinātnieku komanda, kuru vadīja Skots Šepards (Scott S. Sheppard). Pēc atklāšanas tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2001 J 2. Vārds Tione pavadonim tika piešķirts 2003. gadā. Tione ir tēls grieķu mitoloģijā, viena no Zeva mīļākajām.
Tione ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 4 km. Pavadonis ir piederīgs Anankes grupai.
Makss Planks
Makss Karls Ernsts Ludvigs Planks (de; dzimis, miris ) bija vācu fiziķis. Viņu uzskata par kvantu teorijas tēvu.
Biogrāfija
Dzimis Ķīlē, Planks uzsāka studēt fiziku Minhenes Universitātē jau 16 gadu vecumā 1874. gadā; 1879. gadā, 21 gada vecumā, viņš saņēma doktora grādu Berlīnē. Viņa diplomdarbs bija par otro termodinamikas likumu. Savu izvēli studēt fiziku viņš formulēja vēlāk: "Ārējā pasaule ir kaut kas no cilvēka neatkarīgs, kaut kas absolūts, un to likumu meklēšana, kas apraksta šo absolūto, man šķita viscēlākais zinātniskais mērķis dzīvē."
1900. gadā Planks postulēja, ka enerģija tiek izstarota mazās, noteiktās vienībās, ko viņš nosauca par kvantiem. Savu teoriju attīstīdams tālāk, viņš konstatēja, ka katra kvanta enerģija ir vienāda ar radiācijas frekvences un universālas konstantes reizinājumu. Šī konstante ir pazīstama kā Planka konstante. Planks izveidoja pats savu mērvienību sistēmu, kas bija balstīta uz fundamentālām fizikālām konstantēm. Tāpat viņš atklāja siltuma radiācijas likumu, kas tagad pazīstams kā Planka radiācijas likums. Sākumā Planka apgalvojumi sastapās ar skepsi, taču pamazām viņa teoriju pieņēma Nīlsa Bora veiksmīgo pētījumu dēļ. Planka atklājumi tomēr nelika atteikties no teorijas, ka gaismas vai matērijas radiācija tiek izstarota viļņos. Tagad fiziķi uzskata, ka elektromagnētiskajam starojumam piemīt gan viļņa, gan daļiņas daba. Planka atklājumi, ko vēlāk apstiprināja arī citi zinātnieki, bija pamats pilnīgi jaunam zinātnes laukam, ko pazīst kā kvantu mehāniku.
1918. gadā Planks saņēma Nobela prēmiju fizikā par kvantu fizikas aizsākšanu.
1930. gadā Planks tika ievēlēts par Ķeizara Vilhelma institūta (Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft) prezidentu, ko vēlāk, pēc viņa nāves, pārdēvēja par Maksa Planka biedrību. Viņš pakļāva sevi briesmām, atklāti kritizējot nacistu režīmu, kas nāca pie varas Vācijā 1933. gadā, un aicinot Ādolfu Hitleru saudzēt ebreju zinātniekus. Viņa dēlam Ervīnam tika piespriests nāvessods par piedalīšanos 1944. gada 20. jūlija atentātā ar nodomu nogalināt Hitleru, viņš mira Gestapo. Pirms tam jau Planks bija zaudējis gan savu pirmo sievu (mirusi 1909. gadā), gan vecāko dēlu Kārli (kritis karā 1916. gadā), gan abas meitas (mirušas dzemdībās). 1944. gadā tika sabombardēta Planku māja Berlīnē. Planks kopā ar savu otro sievu un dēlu pārcēlās uz Getingeni, kur mira 1947. gada 4. oktobrī 89 gadu vecumā.
Maksa Planka vārdā nosaukts asteroīds 1069 Planckia, kā arī ESA orbitālā observatorija Planck (palaista 2009. gadā).
Anankes grupa
Anankes grupa ir grupa Jupitera pavadoņu, kuriem ir Anankei līdzīgas orbītas. Grupas pavadoņiem ir līdzīga izcelsme.
Grupā ietilpst 17 pavadoņi: Ananke, Prāksidike, Jokaste, Harpalike, Tione, Eunante, Euporija, S/2003 J 3, S/2003 J 18, S/2010 J 2, Telksinoja, Helike, Ortosija, S/2003 J 16, Hermipe, Mnēme un S/2003 J 15.
Anankes grupas pavadoņu orbītas lielās pusasis atrodas robežās no 19,3 līdz 22,7 miljoniem km. To orbītas inklinācija ir no 145,7° līdz 154,8°, ekscentricitāte no 0,02 līdz 0,28. Grupas pavadoņu līdzīgo orbītu dēļ tiek uzskatīts, ka pavadoņi radušies, sadaloties kādam asteroīdam. Šā asteroīda rādiuss varēja būt ap 28 km, kas aptuveni atbilst Anankei. Tas liecina, ka Ananke ir galvenā daļa no grupu radījušā asteroīda, turklāt asteroīds tika maz cietis sadursmē.
Eritrocīti
Eritrocīti (no, erythros — 'sarkans' un κύτος, kytos — 'šūna'), sarkanās asins šūnas jeb sarkanie asinsķermenīši ir asins formelementi, kuru galvenā funkcija ir pa asinsrites sistēmu transportēt skābekli uz ķermeņa audiem.
Cilvēkiem nobrieduši eritrocīti ir abpusēji ieliektas šūnas, kurām nav kodola un vairākuma organoīdu. Šūnas attīstās sarkanajās kaulu smadzenēs. To dzīves ilgums ir apmēram 100—120 dienas, pirms tās pārstrādā makrofāgi.
Vēsture
Pirmais zinātnieks, kas aprakstīja eritrocītus, bija holandiešu biologs Jans Svammerdams, kurš 1658. gadā izmantoja mikroskopu vardes asins pētīšanai. Nezinot par šo atklājumu, Antons van Lēvenhuks 1674. gadā izveidoja daudz precīzāku aprakstu par sarkanajām asins šūnām, pat minot to aptuvenos izmērus.
1901. gadā Vīnes ārsts Kārlis Landšteiners atklāja 3 asins grupas — A, B un C (kuru viņš vēlāk pārdēvēja par 0). Landšteiners aprakstīja reakciju modeļus, kuros asins serums tika sajaukts ar eritrocītiem, tā atklājot saderīgas un nesaderīgas kombinācijas starp asinsgrupām. Ārsts par savu atklājumu saņēma Nobela prēmiju.
Gadu vēlāk Alfrēds fon Dekastello un Adriano Sturli, divi Landšteinera kolēģi, noteica ceturto asinsgrupu — AB.
1924. gadā matemātiķis Fēlikss Bernšteins atklāja asins grupas iedzimšanu.
1959. gadā ārsts Makss Perucs, izmantojot kristalogrāfiju, izpētīja hemoglobīna struktūru.
Mugurkaulnieku eritrocīti
Eritrocīti galvenokārt sastāv no hemoglobīna — saliktās olbaltumvielas, kas satur hēma grupas, kuru dzelzs atomi plaušās vai žaunās saistās ar skābekļa molekulām. Skābeklis viegli difundē cauri eritrocītu šūnas membrānai. Hemoglobīns arī atbrīvo audus no oglekļa dioksīda, kuru tas transportē atpakaļ uz plaušu kapilāriem kā bikarbonātu (HCO3−) un izšķīdina asins plazmā. Mioglobīns, hemoglobīnam līdzīgs savienojums, uzglabā skābekli muskuļu šūnās.
Eritrocītu krāsa ir saistīta ar hēma grupām hemoglobīnā. Asins plazma ir pelēcīgā krāsā, bet eritrocīti maina krāsu atkarībā no hemoglobīna stāvokļa: savienojumā ar skābekli oksihemoglobīns ir gaiši sarkans, bet, kad skābeklis ir atbrīvots, tad deoksihemoglobīns ir tumši sarkanā krāsā.
Vienīgie zināmie mugurkaulnieki bez eritrocītu šūnām ir krokodilu leduszivis jeb baltasiņu zivis, tās dzīvo ar skābekli ļoti bagātā aukstā ūdenī un pārnēsā skābekli, brīvi izšķīdušu asinīs. Lai gan šo zivju asinīs nav hemoglobīna, tā gēnu paliekas var atrast zivju genomā.
Zīdītāju eritrocīti
Zīdītāju eritrocītiem ir kodols eritropoēzes (eritrocītu veidošanās) agrīnajās fāzēs, bet vēlāk tas izzūd, lai būtu vairāk vietas hemoglobīnam. Nenobriedušos eritrocītos var būt kodola paliekas smalka tīklojuma veidā; šādus eritrocītus sauc par retikulocītiem. Zīdītāju eritrocītiem izzūd arī citi organoīdi, piemēram, mitohondriji, Goldži komplekss un endoplazmatiskais tīkls. Tādēļ, ka eritrocīti vairs nesatur mitohondrijus, šūnas neizmanto skābekli, ko tās transportē. Tā vietā tās no glikozes glikolīzes ceļā ražo adenozīntrifosforskābi (ATF). Sarkanajām asins šūnām nav insulīna receptoru un līdz ar to glikozes uzņemšanu neregulē insulīns.
Nesaturot kodolu un organoīdus, nobrieduši eritrocīti nesatur DNS un nevar sintezēt RNS, kā arī tiem ir ierobežotas atjaunošanās spējas.
Cilvēka eritrocīti
Tipiska cilvēka eritrocīta diska diametrs ir 6-8 μm, biezums 2 μm. Tas ir daudz mazāks nekā lielākā daļa citu cilvēka šūnu. Eritrocītu virsma ir ap 136 μm.
Asins sarkano krāsu nodrošina dzelzs joni hemoglobīnā. Katrs eritrocīts satur ap 270 miljonus hemoglobīna biomolekulu, kas katra satur 4 hēma grupas.
Dzīves cikls
Cilvēka eritrocīti rodas eritropoēzes procesā, kas attīstās no cilmes šūnām līdz nobriedušiem eritrocītiem apmēram 7 dienās. Kad eritrocīti ir nobrieduši, tie cirkulē asinīs apmēram 100-120 dienas.
Eritropoēze
Eritropoēze ir attīstības process, kurā tiek radīti jauni eritrocīti. Tie veidojas garo kaulu sarkanajās kaulu smadzenēs. Embrijam eritrocītu galvenā veidošanās vieta ir aknas. Eritrocītu veidošanos var stimulēt hormons eritropoetīns (EPO), kas tiek sintezēts nierēs.
Jauni eritrocīti tiek saukti par retikulocītiem, kuri sastāda apmēram 1% no cirkulējošajām sarkanajām asins šūnām.
Novecošanās
Novecojošajiem eritrocītiem notiek izmaiņas plazmatiskajā membrānā, padarot tos vieglāk atpazīstamus makrofāgiem un turpmākajai fagocitozei. Procesu, kurā tiek iznīcināti vecie un bojātie eritrocīti, sauc par eriptozi. Eriptoze notiek vienādā attiecībā ar eritropoēzi, tā līdzsvarojot cirkulējošo eritrocītu daudzumu. Daudzi no eritrocītu sadalīšanās produktiem turpina cirkulēt organismā.
Asinsgrupas
Uz eritrocītu virsmas ir īpašas vielas (aglutinogēni), kas, kombinējoties ar plazmā esošajām vielām (aglutinīniem) var izsaukt asiņu salipšanu jeb aglutināciju. Ja asinīs notiek aglutinācija, tad eritrocīti salīp piciņās, aizsprosto asinsvadus un cilvēks mirst. Ir zināmi vairāki desmiti aglutinogēnu, no kuriem svarīgākie ir ABO sistēmas aglutinogēni, Rh, Kell, Lewis sistēmas un citi aglutinogēni.
Skābekļa transports
Eritrocītu galvenā funkcija ir skābekļa pārnešana no plaušu kapilāriem uz audu kapilāriem. Plaušu kapilāros hemoglobīns piesaista skābekli un rodas oksihemoglobīns. Šis savienojums šķeļas audu kapilāros: skābeklis difundē caur kapilāru sienu audos. Pretējā virzienā difundē ogļskābā gāze, kas daļēji saistās ar Hb, veidojot dezoksihemoglobīnu, un daļēji arī ar asins plazmu. Plaušu kapilāros dezoksihemoglobīns šķeļas, un hemoglobīns no jauna piesaista skābekli.
Citu vielu transports
Ar hemoglobīnu var saistīties arī citas vielas, radot stabilus savienojumus, piemēram, tvana gāze un sulfonamīdu preparāti (saindēšanās gadījumā). Eritrocīti transportē pie plazmatiskās membrānas piesaistītos toksīnus, lipīdus, aminoskābes un antigēnus.
Skābju — bāzu līdzsvara regulācija
Eritrocītiem ir nozīme arī skābju un bāzu līdzsvara uzturēšanā organismā. Eritrocītos ir ferments karboanhidrāze, kas audos no CO2 un ūdens veido ogļskābi (H2CO3), bet plaušās tas ogļskābi sadala par CO2+H20.
Hemolīze
Hipotoniskā šķīdumā eritrocītā osmozes ceļā pastiprināti ienāk ūdens, eritrocīti uzbriest un pārplīst un hemoglobīns izšķīst asins plazmā. Šo procesu sauc par hemolīzi. To var izraisīt arī, piemēram, čūsku inde, baktēriju toksīni, žults sāļi. Hipertoniskā šķīdumā eritrocīti atdod ūdeni un sarūk.
Andrejs Rastorgujevs
Andrejs Rastorgujevs (dzimis Alūksnē) ir latviešu biatlonists. Divkārtējs Eiropas čempions, triju olimpisko spēļu dalībnieks. Bijis viens no ātrākajiem slēpotājiem starp pasaules labākajiem biatlonistiem.
Biogrāfija
Sācis nodarboties ar sportu 4 gadu vecumā, savukārt biatlonā trenējas kopš 10 gadu vecuma. Iepriekš Andrejs ir trenējies arī džudo un sporta dejās. Mācījies Alūksnes vidusskolā, vēlāk LSPA.
2012. gadā apprecējies. 2015. gadā Andreja un Jolantas Rastorgujevas ģimenē piedzima meita.
Karjera
Pirmais treneris — Sergejs Sverčkovs, pašlaik trenējas pie Intara Berkuļa.
2009.—2010. gada sezona
Pasaules kausā biatlonā debitējis 2009.—2010. sezonā, jau kopš pirmajiem posmiem parasti apsteidzot vairākus pieredzējušākos komandas biedrus (pašā pirmajā distancē, 10 km sprintā, Estešundā finišēja augstajā 47. vietā, tomēr tika diskvalificēts par nepareizu iebraukšanu finiša koridorā). Taču vairākos posmos Andrejs nestartēja.
Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā viņš izcīnīja 50. vietu sprintā, 58. vietu iedzīšanā un kopā ar Latvijas izlasi — pēdējo 19. vietu stafetē. Tās bija viņa pirmās Olimpiskās spēles.
2010.—2013. gads
2011. gada Eiropas čempionātā viņš ieņēma 4. vietu 20 km individuālajā distancē. 2012.—2013. gada sezonas trešajā posmā Pokļukā A. Rastorgujevs izcīnīja 10. vietu iedzīšanā, kas tobrīd bija viņa augstākais sasniegums Pasaules kausa posmos. Tādu pašu sasniegumu atkārtoja 2013. gada februārī Pasaules kausa posmā Holmenkollenā sprinta distancē, sprintam sekojošajā iedzīšanas distancē finišējot 13. vietā, A. Rastorgujevs pirmo reizi karjerā kvalificējās masu startam Pasaules kausa posmā. Sezonas noslēdzošajā posmā Sočos 20 km individuālajā distancē izcīnīja 4. vietu, kas ir sportista augstākais sasniegums Pasaules kausa posmos.
2013.—2014. gada sezona
2014. gada Eiropas čempionātā A. Rastorgujevs izcīnīja zelta medaļu 20 km distancē, vēlāk izcīnīja arī bronzu sprintā.
2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos A. Rastorgujevs bija tuvu labākajiem jau pirmajā distancē — 10 km sprintā, kur ieņēma 17. vietu ar vienu kļūdu šaušanā. Vēl labāk viņam veicās otrajā distancē — 12,5 km iedzīšanā, kur ar vienu kļūdu četrās šautuvēs A. Rastorgujevam izdevās ievērojami uzlabot pēc sprinta iegūto pozīciju un pacelties uz 9. vietu. 20 km klasikā viņš ar trim kļūdām šaušanā ieņēma 33. vietu, savukārt masu startā ar trim kļūdām šaušanā izcīnīja 14. vietu.
Pirmajā Pasaules kausa posmā pēc Olimpiskajām spēlēm izcīnīja 9. vietu sprintā, kas tobrīd bija sportista karjeras rekords sprintā. Sezonas priekšpēdējā posmā Kontiolahti izcīnīja 6. vietu iedzīšanā pēc 41. vietas sprintā, savukārt pēdējā posmā Holmenkollenā viņš ieņēma 5. vietu sprinta distancē, kas ir augstākais rezultāts, kādu viņš ieguvis šajā programmas veidā. Holmenkollenas posma masu startā (sezonas pēdējā Pasaules kausa sacīkstē) viņš izcīnīja 7. vietu, daļu distances bija arī līderis, taču uzvarošo pozīciju zaudēja pēdējā šautuvē. Sezonas kopvērtējumā A. Rastorgujevs ierindojās 16. vietā (masu starta kopvērtējumā pat 7. vietā), kļūstot par trešo Latvijas biatlonistu, kas sezonas kopvērtējumā ir ierindojies pirmajā divdesmitniekā pēc Ilmāra Briča un Oļega Maļuhina.
2014.—2015. gada sezona
2014.—2015. gada sezonā Andreja Rastorgujeva augstākais sasniegums bija pēdējā posmā Hantimansijskā, Krievijā, izcīnītā 4. vieta sprintā, kad no 3. vietas viņu šķīra 0,3 sekundes. Vēl ieņēmis 5. vietu sprintā Rūpoldingā, 6. vietu Oberhofā notikušajā sprintā un masu startā. Pasaules čempionātā viņš startēja neveiksmīgi, augstāko vietu ieņemot iedzīšanā (25.).
Pēc 2015. gada
2017. gada martā, 2016.—2017. gada pasaules kausa sezonas pēdējā posmā Holmenkollenē, A. Rastorgujevs izcīnīja otro vietu 15 km distancē ar masu startu, kas bija pirmā reize sportista karjerā, kad viņam izdevās sasniegt godalgotu vietu kādā no pasaules kausa posmiem. Otro reizi pirmajā trijniekā pasaules kausa posmā iekļuva 2018. gada martā Kontiolahti, kad bija otrais 10 km sprintā.
2021. gada martā A. Rastorgujevs saņēma pagaidu diskvalifikāciju, jo bija pārkāpis dopinga kontroļu noteikumus: 12 mēnešu laikā viņš trīs reizes nebija sasniedzams dopinga pārbaudēm. Septembrī Sporta Arbitrāžas tiesa lēma piespriest A. Rastorgujevam 18 mēnešu diskvalifikāciju, anulējot rezultātus kas sasniegti kopš 2020. gada 1. jūlija.
Pēc diskvalifikācijas sacensību apritē A. Rastorgujevs atgriezās 2022. gada decembrī un jau pirmajā sacīkstē Hohfilcenē izcīnīja 5. vietu sprintā. Janvārī vēlreiz spēja iekļūt pirmajā desmitniekā, ieņemot 7. vietu klasiskā biatlona distancē Pasaules kausa posmā Rūpoldingā. 2023. gada Eiropas čempionātā Lencerheidē divreiz ieguva 4. vietu: sprintā un iedzīšanā. 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā trīs reizes iekļuva labāko desmitniekā, ieņemot 7. vietu sprintā, 9. vietu iedzīšanā un finišējot 5. vietā distancē ar kopēju startu. Tā paša gada 5. martā Pasaules kausa posmā Nove Mesto kopā ar Baibu Bendiku izcīnīja trešo vietu 1+1 jauktajā stafetē. Tas Latvijai bija pirmais goda pjedestāls jebkurā no stafešu veidiem Pasaules kausa posmos.
Ņikitina
Ņikitina (ru, no personvārda Ņikita (Ники́та); vīriešu dzimtē Ņikitins (Ники́тин)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Spalvu viļņotie slāņmākoņi
Spalvu viļņotie slāņmākoņi (Cs fib) ir balts, plāns mākoņu slānis ar viļņveida izskatu. Galvenā mākoņu īpatnība ir tā, ka tie izskatās kā paralēli, šķietami vienādi viļņi. Parasti tie aizsedz visas debesis. Pamata augstums mērenajos platumos ir 6—8 km, biezums no 100 metriem līdz dažiem kilometriem. Dažreiz novērojams halo ap Sauli vai Mēnesi. Cauri mākoņiem spīd Saule, Mēness un dažreiz arī spožas zvaigznes. Dažreiz mākoņi ir tik plāni, caurspīdīgi un vienveidīgi, ka tos var pamanīt tikai pēc halo. Nokrišņi no Cs fib nesasniedz Zemes virsu, tie gaisā iztvaiko, bet ļoti zemās temperatūrās no tiem krīt neliels sniegs vai ledus "adatiņas". Cs fib mākoņu parādīšanās debesīs mērenajos platumos dažreiz vēsta par iespējamajām laikapstākļu izmaiņām, t.i., ka līs lietus.
19. gadsimta dzīvojamo ēku ansamblis Brīvības ielā (Jēkabpils)
19. gadsimta dzīvojamo ēku ansamblis Brīvības ielā ir viens no Jēkabpils pilsētas kultūrvēsturiskajiem arhitektūras objektiem, kas atrodas Daugavas kreisajā krastā, pilsētas vēsturiskajā centrā, Brīvības ielā un ietver dzīvojamo ēku ansambļa celtnes no 178. līdz 184. namam.
Ēkas ir būvētas 19. gadsimta 70. gados, atrodas uz vienas no senākajām un garākajām pilsētas ielām. Dzīvojamo ēku ansamblis ir eklektikas stila ķieģeļu ēkas. Ēkām ir raksturīga garenbūve, orientējot ēku galus pret ielu, kurās atrodas divi gala logi un vismaz diviem logiem un durvīm garensienā. Pagalms atrodas starp divām dzīvojamām mājām, tāpēc parasti viena no ēkas garensienām, kas iziet uz kaimiņa pagalmu, ir būvēta bez logiem.
Pašlaik dzīvojamo ēku ansambļa ēkās 182/184 atrodas viesnīca un krogs "Hercogs Jēkabs".
KMFDM
KMFDM ir vācu industriālā roka grupa, kuru dibināja tās pašreizējais solists Saša Konečko. Grupa savus ierakstus ir pārdevusi vairāk nekā 2 miljonos kopiju. Grupa ir dibināta Parīzē, Francijā.
Grupa ir izdevusi 16 studijas albumus, 3 remiksu albumus un 24 singlus.
Diskogrāfija
{{columns |width=450px
Singli
}}
Ādams Sendlers
Ādams Ričards Sendlers (en; dzimis Bruklinā, Ņujorkā, ASV) ir ebreju izcelsmes amerikāņu aktieris, kinoproducents, scenārists, mūziķis. Viņš ir viens no finansiāli veiksmīgākajiem mūsdienu komiķiem. Precējies ar Džekiju Sendleru.
Pēc dalības Saturday Night Live viņš filmējies vairākās finansiāli veiksmīgās filmās, tai skaitā filmās "Ūdenszellis" (1998), "Tētuks" (1999), "Futbols aiz restēm" (2005), "Dusmu terapija", "Dīdsa kungs", "Lielie", "Klikt!", "Izliecies par manu sievu", "Vakara pasakas".
1999. gadā dibinājis uzņēmumu Happy Madison.
Čārlzs Bukovskis
Heinrihs Kārlis Bukovskis (Heinrich Karl Bukowski), vairāk pazīstams kā Čārlzs Bukovskis (Charles Bukowski, dzimis, miris ) bija amerikāņu dzejnieks un rakstnieks. Literatūras kritiķi parasti viņu pieskaita bītu paaudzei.
Biogrāfija
Čārlzs Bukovskis piedzima 1920. gadā Andernahā Vācijā. Viņa tēvs bija amerikāņu karavīrs, bet māte vāciete. Trīs gadu vecumā viņš tika aizvests uz Losandželosu, kur nodzīvoja piecdesmit gadus. 1994. gada 9. martā Bukovskis nomira no leikēmijas, nenodzīvojis līdz paša izvēlētajai nāves stundai: "Esmu visu saplānojis. Aiziešu 2000. gadā, kad paliks 80."
Darbi
Bukovskis ietekmējās no sociālās vides Losandželosā, uzsverot parasto dzīvi, alkoholismu, sievietes un darbu. Pirmo stāstu viņš publicēja 24 gadu vecumā.
Viņa darbi parādījās avīzēs no 1940. gada līdz 1990. gadam un vēlāk tika pārpublicēti izdevniecībā Black Sparrow Press. Bukovskis alkohola ietekmē stāstus par viņa mīļo Losandželosu lasīja pa radio. Bukovskis esot sarakstījis tūkstošiem dzejoļu, simtiem īso stāstu un sešus romānus. Jānis Elsbergs tulkojis romānus "Sievietes" un "Holivuda", kā arī atdzejojis vairākus Bukovska darbus.
Filmās
Ar Bukovska rakstiem ir saistītas vairākas filmas un pats ir skatāms vismaz četrās. (1982. gadā Marko Fereri ekranizējis Erections, Ejaculations, Exhibitions and General Tales of Ordinary Madness.) 1987. gadā pēc Bukovska scenārija uzņemta filma Barfly, kurā galveno varoni Henriju Činaski atveido Holivudas "sliktais zēns" Mikijs Rurks. Pēc filmas uzņemšanas Bukovskis uzrakstīja romānu "Holivuda."
Andris Šics
Andris Šics (dzimis Siguldā) ir bijušais latviešu kamaniņu braucējs, startēja divnieku sacensībās kopā ar savu brāli Juri Šicu. Triju olimpisko spēļu medaļu īpašnieks.
Zilā kāpnīte
Zilā kāpnīte (la) ir līdz 120 cm augsts, daudzgadīgs kāpnīšu dzimtas lakstaugs ar resniem, horizontāliem sakneņiem, no kuriem atiet daudz gaišu bārkstveida sakņu. Pirmajā gadā attīstās lapu rozete, bet otrajā un nākamajos gados — dobs, mazzarains stumbrs. Lapas pamīšus, nepāra plūksnaini dalītas. Ziedi zili, zilivioleti vai balti, sakopoti skarveida ziedkopās stumbra galotnē. Zied maijā, jūnijā, jūlija sākumā.
Andris Šics
Karjera
Ar kamaniņu braukšanu nodarbojas kopš 1995. gada. Kopā ar brāli divnieku sacensībās startē kopš 2004. gada. Kamanās A. Šics startē augšā.
Kopā ar brāli piedalījies piecās ziemas olimpiskajās spēlēs. 2006. gadā Turīnā ieņēmuši 7. vietu divnieku sacensībās, pēc četriem gadiem Vankūverā izcīnīja otro vietu (sudraba medaļu), kas bija pirmā sudraba medaļa Latvijai ziemas olimpiskajās spēlēs pēc neatkarības atjaunošanas. 2014. gadā Sočos izcīnījuši bronzas medaļu divniekos, tādējādi kļūstot par pirmajiem latviešiem, kas ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnījuši vairāk nekā vienu medaļu. Nākamajā dienā Latvijas komandas sastāvā tika izcīnīta bronzas medaļa arī komandu stafetē.
Pasaules čempionātos brāļi Šici ir izcīnījuši četras bronzas medaļas jauktajā stafetē (2008, 2009, 2013, 2021) un divas divniekos (2011, 2021), Eiropas čempionātos ir izcīnījis 2 zelta un trīs sudraba un sešas bronzas medaļas jauktajā stafetē.
Par sasniegumiem olimpiskajās spēlēs piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.
2015. gadā ieņēma trešo vietu Pasaules kausa kopvērtējumā.
2022. gada pavasarī Starptautiskā Kamaniņu sporta federācija (FIL) apstiprināja Andri Šicu par mākslīgo ledus trašu tehnisko direktoru nākamā gada sezonai (2023). Drīz pēc tam brāļi Šici paziņoja par profesionālā sporta karjeras beigām.
Grudzjondza
Grudzjondza (pl), agrāk Graudenca (de), ir pilsēta Polijas ziemeļos, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē Vislas upes krastos. Sena garnizona pilsēta.
Vēsture
Pilsēta radusies pie prūšu Kulmas zemes Graudes pilskalna (Graudentum). Pēc 1225. gada tas nonāca Vācu ordeņa pakļautībā. 1291. gadā tai piešķīra pilsētas tiesības.
Pēc 1772. gada Polijas dalīšanas pilsētu ieguva Prūsija, 19. gadsimta vidū, pēc tilta pār Vislu uzcelšanas un dzelzceļa ierīkošanas, Graudenca sāka strauji attīstīties.
1920. gadā pilsēta tika iekļauta atjaunotajā Polijas valstī. Pirms Otrā pasaules kara Grudzjondzā dienēja nākamais Varšavas sacelšanās līderis Tadeušs Komorovskis (Tadeusz Komorowski, 1895 — 1966). 1953. gada 25. septembrī Grudzjondzā tika arestēts kardināls Stefans Višiņskis (Stefan Cardinal Wyszyński, 1901 — 1981).
Cilvēki
Vācu ģenerāļa Eriha fon Falkenhaina (Erich von Falkenhayn, 1861 — 1922) un amerikāņu mēmā kino aktiera Leo Vaita (Leo White, 1882 — 1948) dzimtā pilsēta.
B. B. Kinga diskogrāfija
Šī ir B. B. Kinga diskogrāfija.
Gabriela Ņikitina
Gabriela Ņikitina (dzimusi Rīgā) ir Latvijas peldētāja.
Viņa ir vairākas reizes uzvarējusi Latvijas čempionātā, tāpat vairākas uzvaras svinējusi Baltijas čempionātos. G. Ņikitinai pašlaik pieder arī vairāki Latvijas rekordi. Piedalījusies 2011. gada Pasaules čempionātā, kur izcīnīja 17. vietu brīvā stila distancē. 2010. gadā G. Ņikitina piedalījās I Jaunatnes Olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja 33. vietu brīvā stila un  tauriņstila distancēs. Sportiste bija kvalificējusies startam. Tajās viņa izcīnīja 39. vietu brīvā stila distancē, uzrādot laiku 26,26 s, kas bija sportistes sezonas labākais rezultāts.
Viņas māte, sportistes pirmā trenere Svetlana Ņikitina arī ir bijusi peldētāja, startējusi Seulā PSRS izlases sastāvā, izcīnot 5. vietu 4×100 metru stafetē (toreiz, tāpat kā G. Ņikitina 2012. gada Olimpisko spēļu laikā, S. Ņikitina bija 18 gadus veca).
Pēteris Blaus
Pēteris Blaus ( — ) bija Latvijas žurnālists, politiķis un sabiedrisks darbinieks. "Jaunāko Ziņu" redaktors (1937-1940), PSRS slepeno dienestu aģents (no 1936).
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā bija nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas deputāts, kā arī Latvijas sabiedrisko lietu ministrs un Latvijas PSR Augstākās padomes Prezidija sekretārs. Dzejnieka un žurnālista Pētera Blaua dēls.
Izglītība un dzīve starpkaru periodā
Dzimis Ērgļu pagastā. Mācījās Rīgas zēnu reālskolā, 1918. gadā sāka studēt arhitektūru Baltijas Tehniskā augstskolā. Brīvības cīņu laikā brīvprātīgi iestājās Latvijas armijā, pēc kara beigām līdz 1921. gadam studēja Latvijas Universitātē, vēlāk strādāja par žurnālistu. Vienlaikus no 1929. gada bija 5. Rīgas aizsargu pulka rotas komandieris, piedalījās Ulmaņa apvērsumā — viņa pulka sakaru bataljons ieņēma Strādnieku namu un padzina SSS jeb Strādnieku sporta savienību. No 1937. līdz 1940. gadam bija "Jaunāko Ziņu" redaktors.
Latvijas okupācija un arests
Pēc Latvijas inkorporācijas PSRS kļuvis par Latvijas PSR Augstākās padomes Prezidija sekretāru. 1941. gadā, sākoties Vācijas iebrukumam Padomju Savienībā, aizbēdzis uz Baškīriju, kur 1943. gadā apcietināts un — notiesāts uz 15 gadiem par pretpadomju organizācijas "Latviešu centrs" izveidošanu un vadīšanu. Par īsto soda iemeslu tiek uzskatīts tas, ka Blaus ļāva no Latvijas aizbēgt savam draugam un priekštecim ministra amatā — Alfredam Jēkabam Bērziņam.
Dzīve pēc atbrīvošanas
Miris 1971. gada 6. janvārī Rīgā.
Metoksetamīns
Metoksetamīns (MXE) jeb 3-MeO-2-Oxo-PCE ir no ketamīna atvasināta arilcikloheksilamīnu grupas viela. Metoksetamīns darbojas kā NMDA receptoru antagonists un serotonīna transportviela (SERT). Metoksetamīns atšķiras no citām disociatīvajām anestēzijas vielām ar to, ka tas ir radīts speciāli pelēkajam tirgum.
Lietošana un iedarbība
Metoksetamīna radītāji uzsver, ka metoksetamīns, atšķirībā no ketamīna, ir urīnpūslim draudzīgs un, ilgstoši lietojot, nerada tā bojājumus vai veiktspējas samazināšanos. Tomēr tā kā metoksetamīns ir ļoti jauna viela, tās ilgstošas lietošanas sekas vēl ir neapzinātas.
USA-220
USA-220 jeb FASTSAT (no en "Ātrs, pieejams zinātnes un tehnoloģijas pavadonis") ir NASA tehnoloģiju pavadonis, kas palaists. Misijas galvenai mērķis bija pārbaudīt orbitālā lidojumā mikropavadoņu platformu, kura būtu pieejama pētniekiem zemu izmaksu zinātnieku un tehnoloģisku eksperimentu veikšanai kosmosā.
Uz FASTSAT bija izvietoti seši eksperimenti:
FASTSAT tika gatavots STP-S26 misijā NASA sadarbojoties ar ASV Aizsardzības kosmosa izmēģinājumu programmas departamentu (Department of Defense Space Test Program). Pavadonis tika izgatavots Māršala kosmisko lidojumu centrā sadarbībā ar Fon Brauna kosmisko inovāciju centru un Dynetics Incorporated.
Ženēvas ezers
Ženēvas ezers (arī Lemāns; fr, Lac de Genève; de) ir liels ezers Alpos uz Šveices un Francijas robežas. 60% ezera atrodas Šveicē, 40% — Francijā. Ezera krastā atrodas daudzu slavenību mājas.
Ezers veidojies ledus laikmeta beigu posmā. Pusmēness formas ezers, ūdens apmaiņas periods - 11,4 gadi. Cauri ezeram tek Rona. Tuvāk ezera rietumu galam pāržmauga, kas ezeru sadala divās daļās — Granlaks (Grand Lac) austrumos un Ptīlaks (Petit Lac) rietumos. Krastu posmā starp Nionu un Lozannu sauc par Lakotu (La Côte), bet starp Lozannu un Vevē par Lavo (Lavaux).
1960. gados piesārņojuma līmenis ezerā sasniedza tādu pakāpi, ka vairākās pludmalēs bija bīstami peldēties. 1980. gados piesārņojums (galvenokārt eitrofikācija) bija tik spēcīgs, ka ezerā praktiski vairs nebija zivju. Pēdējā laikā piesārņojuma līmenis krasi samazinājies un ezerā peldēties ir droši.
Ezers ir kalpojis par atpūtas vietu populāriem cilvēkiem. Šeit spoku stāstus rakstījuši Bairons un Mērija Šellija (šeit tapis Frankenšteina sižets).
Spalvu skeletveidīgie mākoņi
Spalvu skeletveidīgie mākoņi Cirrus vertebratus (Ci ve) ir plāni mākoņi ar blīvāku vidusdaļu, no kuras uz abām pusēm iziet diegiem līdzīgi spalvu mākoņi. Ārējais izskats atgādina zivs skeletu. Parasti sastāv no ledus kristāliņiem, kuri rodas no sasalušiem ūdens pilieniem. Atšķiras ar to, ka neaizsedz visas debesis un tiem ir pārtraukta forma. Visbiežāk Ci vert vērojami labos laikapstākļos, kā arī ja ir augšupejoša gaisa plūsma un turbulence augšējā troposfērā. Pamata augstums ir 7—10 km, bet tropos var sasniegt arī 17—18 km. Mākoņu biezums var būt no dažiem simtiem metru līdz dažiem kilometriem. Ci vert ir causpīdīgi, cauri tiem spīd Saule, Mēness un spožas zvaigznes. Dienā tie nesamazina apgaismojumu. Nokrišņi ir mazi ledus kristāliņi, no kuriem sastāv paši mākoņi. Tie lēnām krīt lejup, bet ar augšupejošām gaisa plūsmām var būt pacelti vēl augstāk.
Aizslēgs
Aizslēgs (saukts arī par rotējošo aizslēgu) ir mehāniska šaujamieroča detaļa, kas noslēdz stobra resgaļa kameru, kamēr tur deg pulveris. Bieži vien tas izpilda arī citas funkcijas: gaiļa uzvilkšanu, patronas čaulas izvilkšanu un izsviešanu, patronas padevi. Būtībā tas nodrošina visa šaušanas mehānisma funkcionēšanu.
Pēc konstrukcijas tiek izdalīti ķīļveida un slīdoši aizslēgi. Pēc formas tas ir cilindrisks vai taisnstūra tērauda bloks, kas izstrādāts tā, lai tas varētu tikt aizstumts uz priekšu un aizslēgts, lai cieši noslēgtu stobra resgali, tad atvilkts, lai ļautu izšautās patronas izvilkšanu un jaunas patronas ielādēšanu. Tam ir divi slēgšanas spaiļu aizspiedņi, kas izspiežas ieroča rāmja kanālos, un tie ieiet galvenā kanāla sānu šķēlumos, lai noslēgtu aizslēgu savā pozīcijā, kad tas tiek aizvērts aiz patronas šaušanas kamerā. Parasti tas ir izgatavots no augstas kvalitātes tērauda ar augstvērtīgu virsmas rūdījumu un speciālu pārklājumu, kas nodrošina izturību pret nodilumu un bojājumiem.
Drošības labad šaujamieroča uzglabāšanā, pārvietošanā un izstādīšanā kā viens no veidiem tiek ieteikta aizslēga atdalīšana no šaujamieroča. Citi ar aizslēgu saistīti termini ir aizslēga seja, aizslēga galva un aizslēga rokturis, ar kuru tiek veikta daudziem pazīstama manuālā aizslēga vadīšana: roktura pagriešana, tad pavilkšana atpakaļ, kā rezultātā tiek izsviesta patrona.
Darbība
Kad tiek pavilkta mēlīte, aizslēgs kustas uz priekšu un iestumj patronu no magazīnas kamerā. Ievirzījis patronu patrontelpā, aizslēgs atgriezējatsperes iespaidā noslēdz stobru. Tādējādi tiek izveidota pilnīgi noslēgta šaušanas kamera, neņemot vērā stobra kanālu patronas priekšā. Pēc tam tiek izdarīts šāviens. Kad tas šāviena enerģijas iespaidā kustas atpakaļ, ekstraktors izvelk izlietoto čaulu ārā no kameras. Tad ežektors izsviež to ārā no ieroča. Mūsdienās tas notiek pilnīgi automātiski, tomēr samērā nesenā pagātnē, bija jāveic aizslēga pagriešana, tad pavilkšana atpakaļ, lai izpildītu šo procesu. Šī procesa izpildei bija jāizmanto aizslēga rokturis. Tad bija iespējams redzēt un pat sajust kameru ar pirkstu, lai redzētu vai tā ir pielādēta. Tomēr jāpiebilst, ka visas šīs funkcijas nav raksturīgas pilnīgi visiem šaujamieročiem ar aizslēgu. Pēc darbības veida izšķir atvērta un aizvērta aizslēga darbības sistēmu.
Atvērts aizslēgs
Atvērta aizslēga sistēma ir tādiem automātiskajiem un pusautomātiskajiem šaujamieročiem, kuros aizslēgs ir aizmugurējā pozīcijā, kad ierocis ir šaušanas gatavībā. Aizslēgs var kustēties uz priekšu un atpakaļ, virzīts ar izplešošo gāzi vai atgriezējatsperi. Aizslēgam sasniedzot galējo aizmugurējo stāvokli, tas atgriezējatsperes iespaidā virzās uz priekšu, pa ceļam uztverot patronu no magazīnas. Mūsdienās būtībā tas nozīmē, ka nav mehāniskas aizslēga noslēgšanas un tā ir tikai inerce un atsperes spriegums, kas notur to vietā šaušanas momentā.
Tiem ir augts uguns temps bez pārkaršanas riska un ražošanas vienkāršība (belznis parasti ir daļa no aizslēga), kamēr galvenā negatīvā puse ir mazāka precizitāte. Šī sistēma ļauj ātrāku darbības dzesēšanu. Populāri atvērta aizslēga ieroči ir MG-42, Uzi un Ingram mac10, kas ir domāti tuvām apšaudēm, kur augsts uguns temps ir vairāk vajadzīgs kā liela precizitāte.
Aizvērts aizslēgs
Aizvērta aizslēga sistēma ir tādiem automātiskajiem un pusautomātiskajiem šaujamieročiem, kuros aizslēgs un darbojošās detaļas ir priekšējā pozīcijā, kad ierocis ir šaušanas gatavībā un patrona ir kamerā. Kad tiek nospiesta mēlīte, belznis vai uzsitējs izdara šāvienu un aizslēgs šāviena enerģijas iespaidā pārvietojas uz aizmuguri, izsviežot čaulu un, kustoties uz priekšu, uztverot jaunu patronu.
Šāda aizslēga priekšrocības ir lielāka precizitāte. Tas ir galvenokārt tādēļ, ka darbojošās detaļas ir nekustīgas. Tā dod arī priekšrocības skaņas slāpēšanā. Zīmīgi ir arī tas, ka kamerā ir viena papildus patrona, kas ļauj pārsniegt magazīnas ietilpību. Tomēr šī sistēma ir dārgāk un sarežģītāk ražojama, turklāt tam ir mazāka karstuma dzesēšana. Populāri aizvērta aizslēga ieroči ir HK USP, HK G3, AK47 un M16.
Atbildība (partiju apvienība)
ATBILDĪBA — sociāldemokrātiska politisko partiju apvienība (līdz 2009. gada 24. martam "Vienotība un Taisnīgums", pēc tam līdz 2010. gada 10. jūnijam "Libertas.lv" ) bija kreisa Latvijas politisko partiju apvienība, kas tika dibināta 2007. gadā. Apvienībā ietilpa Sociālā taisnīguma partija, partija "Latvijas Atmoda" (līdz 2009. gada 2. aprīlim Pensionāru un senioru partija) un partija "Mūsu zeme".
2009. gada Eiroparlamenta vēlēšanās "Libertas.lv" saraksts ar Guntaru Krastu priekšgalā ieguva 4,3% balsu, Rīgas domes vēlēšanās — 0,95%. Apvienība ietilpa ES līmeņa koalīcijā "Libertas". 2010. gada jūnijā apvienībai, kas tika pārdēvēta par "Atbildību", pievienojās LSDSP.
Pēc neveiksmīgā starta Saeimas vēlēšanās 2010. gada beigās apvienība pārtrauca savu aktīvo darbību. 2020. gada oktobrī uzsākts apvienības likvidācijas process.
Marka Mesjē balva
Marka Mesjē balva (Mark Messier Leadership Award) tiek pasniegta Nacionālās Hokeja Līgas spēlētājam, kurš demonstrējis unikālas līdera spējas un ieguldījumu gan sporta, gan sabiedrības attīstībā. Balva tiek pasniegta kopš 2007. gada, un tās ieguvēju izvēlas Marks Mesjē, kurš bija ilggadējs Ņujorkas "Rangers" spēlētājs, arī tās kapteinis.
Kristīne I Vāsa
Kristīne I jeb Kristīna Vāsa (sv, pēc pāriešanas katolicismā mainīja vārdu uz Marija Aleksandra; dzimusi, mirusi ) bija Zviedrijas lielvalsts karaliene no 1632. līdz 1654. gadam, kad atteicās no troņa un pārgāja katolicismā. Vienlaikus viņa bija arī valdniece Zviedru Vidzemes teritorijā, tomēr nelietoja Livonijas hercogienes titulu.
Pilns tituls
Līdz 1648. gada Vestfālenes miera līgumam karaliene Kristīne tika titulēta kā
"Mēs Kristīne, no Dieva žēlastības zviedru, gotu, vendu karaliene, Somijas lielfirste (lielkņaze), Igaunijas un Karēlijas hercogiene, kā arī Ingrijas kundze utt."
(latīniski: Nos Christina Dei Gratia Suecorum Gothorum Vandalorumque Regina, Magna Princepe Finlandiae, Duce Esthoniae atque Carelia nec non Ingriae Domina etc., zviedriski: Wij Christina medh Gudz nådhe Swerighes Göthes och Wendes vthkårade dråttningh och Arffurstinna, Stoorfurstinna till Finlandh, Hertiginna vthi Estlandh och Carelen, Fröken öffwer Ingermanlandh etc.)
Pēc jaunu zemju iegūšanas tagadējās Vācijas teritorijā viņas tituls 1654. gada līgumā ar Anglijas protektoru Oliveru Kromvelu bija šāds:
"Kristīne, no Dieva žēlastības zviedru, gotu, vendu karaliene, Somijas lielfirste (lielkņaze), Igaunijas, Karēlijas, Brēmenes, Verdenes, Štetīnas, Pomerānijas, Kašūbijas un Vandālijas hercogiene, Rīgenes firste (kņaze), kā arī Ingrijas un Vismāras kundze utt."
(latīniski: Domina Christina Gratia Suecorum Gothorum Vandalorumque Regina, Magna Princepe Finlandiae, Duce Esthoniae, Careliae, Bremae, Verdae, Stetini, Pomeraniae, Cassubiae, et Vandaliae, principe Rugaiae, necnon domina Ingriae et Wismariae etc.)
Lai arī Livonijas ziemeļu daļa bija Zviedrijas pakļautībā, tomēr, tāpat kā viņas tēvs Gustavs II Ādolfs, arī Kristīne lietoja vienīgi Igaunijas, nevis Livonijas hercoga titulu, kuru turpināja lietot Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieki Vladislavs IV Vāsa un Jans II Kazimirs Vāsa, gan saglabājot kontroli tikai pār Inflantijas vaivadiju.
Dzīvesgājums
Kristīne I Vāsa ir dzimusi 1626. gada 18. decembrī Zviedrijas karaļa Gustava II Ādolfa un viņa sievas Marijas Eleonoras ģimenē kā trešā meita, bet viņas vecākās māsas nomira agrā bērnībā. Pēc tēva vēlēšanās Kristīne jau piecu gadu vecumā viņa tika pasludināta par troņmantnieci. Pēc tēva pāragrās nāves kaujā pie Licenes viņa bija vienīgā tiešā pretendente uz karaļa troni, bet līdz pilngadības sasniegšanai 1644. gadā valsti vadīja reģents Aksels Oksenšerna. Pēc tēva novēlējuma viņa tika audzināta kā vīrišķīga valdniece, kuras aizraušanās bija jāšana, medības un zinātņu studijas. Savas valdīšanas laikā karaliene Kristīne Zviedrijas galmu izveidoja par vienu no spožākajiem Eiropā, uzaicinādama daudzus zinātniekus un māksliniekus no Nīderlandes un Francijas. Viens no viņas mentoriem bija filozofs Renē Dekarts, kas dzīvoja Stokholmā no 1649. gada rudens līdz savai nāvei 1650. gadā. Sakarā ar lielajiem tēriņiem nācās palielināt nodokļu slogu un veikt Zviedru Vidzemes muižu redukciju, kas noveda pie vācbaltiešu muižnieku opozīcijas.
Zviedrijas Riksdāgs spieda viņu precēties ar savu brālēnu Kārli Gustavu, kam Kristīne pretojās. 1649. gada 26. februārī viņa paziņoja, ka ir izlēmusi neprecēties un viena pati vadīt valsti kā karaliene. 1650. gada oktobrī Stokholmā notika grandiozas kronēšanas svinības. 1654. gada 16. jūnijā Riksdāgs pieņēma lēmumu, ka Kārlis Gustavs būs nākamais Zviedrijas karalis. Kristīne Upsālas Doma baznīcā veica īpašu ceremoniju, kuras laikā pati sev noņēma karalienes kroni un drīz vien devās ceļā uz Romu, pa ceļam Insbrukas pils kapellā viņa 1655. gada 3. novembrī oficiāli tika kristīta katoļu ticībā. 1655. gada 23. decembrī viņa tika triumfāli sagaidīta Romā, kur Romas pāvests Aleksandrs VII viņu iesvētīja Svētā Pētera bazilikā un piešķīra jaunu vārdu — Marija Aleksandra. Pirms tam bazilikā tika aizkrāsots uzraksts "Viss ļaunais nāk no Ziemeļiem" (latīņu: Omne malum ab Aquilone). Viņa mira Romā 62 gadu vecumā 1689. gada 19. aprīlī.
Dzelzceļa līnija Rīga Preču—Ērgļi
Dzelzceļa līnija Rīga—Ērgļi savienoja Rīgu ar Ērgļiem. Līnija gāja cauri Rīgai, Ropažu novada Ropažu pagastam, Stopiņu pagastam, Salaspils novadam, Siguldas novada Mālpils pagastam, Ogres novada Suntažu pagastam, Ķeipenes pagastam, Taurupes pagastam un Mazozolu pagastam un Madonas novada Ērgļu pagastam. Līnijas garums bija 98 km, sliežu platums 1524 mm.
Vēsture
1935. gadā līnija tika uzbūvēta līdz Suntažiem, 1937. gadā līdz Ērgļiem, bija plānota bija šīs līnijas pagarināšana līdz Madonai, no kuras jau 1935. gadā tika uzbūvēta līnija līdz Lubānai. Tālāk bija plānots, ka šī līnija stiepsies līdz pat Kārsavai. Šos plānus izjauca Otrais pasaules karš.
1980. gadu beigās Baltijas dzelzceļa pārvalde sadarbībā ar RVR taisnajā dzelzceļa posmā no Cekules līdz Kangariem plānoja ierīkot elektrovilcienu izmēģinājumu poligonu, pret ko protestēja vietējie iedzīvotāji.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas dzelzceļa līnija bija tehniski novecojusi, tādēļ drošības apsvērumu dēļ dažos posmos vilciena braukšanas ātrums bija ierobežots līdz 25 km/h. Dzelzceļa līnijas atjaunošanu kavēja investīciju piesaiste, jo pa šo līniju netika pārvadātas tranzīta kravas. veloveikala mārketinga kampaņā notika sacensība starp pasažieru vilcienu un riteņbraucējiem. Ātrākais riteņbraucējs apsteidza vilcienu par 45 minūtēm un 22 sekundēm. pie Cekules notika automotrises avārija (sadursme ar kravas auto). No pasažieru vilcienu satiksme līnijā Rīga—Ērgļi tika pilnībā pārtraukta. 2009. gada jūnijā pieņemts lēmums dzelzceļa līniju demontēt.
Dzelzceļa demontāža tika uzsākta Ērgļu stacijā. Vispirms noņēma 2. sliežu ceļu un pēc tam, pamazām atkāpjoties Rīgas virzienā, tika noceltas sliedes no galvenā ceļa un iekrautas platformā, kas tika vilkta kopā ar demontāžas sastāvu.
Tehniskie parametri
Zemes kopdarbos pārstrādāti 678 500 m³ zemes. Uzbērts balasts - 240 000 m³. Ieklāti 153 000 gulšņi. Sliedes ~1430 tonnas. Minimālais līkņu rādiuss — 600 m. Maksimālais pieļaujamais kāpums 8 m/km. Starp kāpumiem un kritumiem minimālais līdzenuma garums — 300 m. Taisno ceļu kopgarums no visa maršruta — 84,56%, līkumi — 15,44%. Uz 1938. gada 1. aprīli līnijas izveides izmaksas sastādīja Ls 10 404 951.
Stacijas
Līdz ar šo dzelzceļa līniju tika uzbūvētas arī daudzas staciju ēkas, kas ir sava laika arhitektūras pieminekļi.
Korijs Montīts
Korijs Elans Maikls Montīts (en; dzimis, miris ) bija kanādiešu aktieris un mūziķis.
Aktiera karjeras sākumā viņam bija epizodiskas lomas filmās tādās filmās kā Final Destination 3, Whisper, Deck the Halls. Viņš ir pazīstams ar Finna Hadsona lomu Fox seriālā "Radīti skatuvei" (Glee). Par viņa attēlošanu ir saņēmis Ekrāna aktieru ģildes balvu kā daļa no aktieru sastāva un Teen Choice Award, tāpat bijis nominēts vairākām citām balvām.
2013. gada 13. jūlijā aktieris tika atrasts miris Fairmont Pacific Rim viesnīcas numuriņā Vankūverā, Kanādā, pēc heroīna un alkohola pārdozēšanas. Viņa un Finna piemiņai tika veltīta seriāla piektās sezonas trešā sērija The Quarterback.
Jeleņa Gura
}} Jeleņa Gura (pl) ir pilsēta Polijas dienvidrietumos — Silēzijā, Lejassilēzijas vojevodistē pie Bobras upes. Atrodas netālu no Čehijas robežas un Sudetu Karkonošes kalniem, Jeleņa Guras ielejā (Kotlina Jeleniogórska).
Sena tirdzniecības pilsēta. Līdz 1945.gadam pilsētas nosaukums bija Hiršberga (de) un tā ietilpa Vācijā. 1945. gadā pilsēta pēc Jaltas un Potsdamas konferences lēmumiem tika piešķirta Polijai. No 1897. līdz 1899. gadam pilsētā bija tramvajs, kas darbojās ar dabasgāzi. Pilsētas tuvumā — slēpošanas kūrorti (Karpača un Šklarska Poremba). Pilsētā atrodas Karkonošu nacionālā parka (Karkonoski Park Narodowy) administrācija. Viena no pilsētas daļām ir Ceplice — kādreiz atsevišķa kūrortpilsēta. Viena no trijām starptautiskās Neises Universitātes bāzes pilsētām. Pilsētā populārs sports — rokasbumba. Vācu autodaļu kompānijas Dräxlmaier ražotne.
Deivids Stērns
Deivids Stērns (en; dzimis Ņujorkā, ASV, miris  Ņujorkā, ASV) bija amerikāņu jurists un uzņēmējs, Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) komisārs.
Savu darbību NBA viņš sāka 1966. gadā kā ārējās padomes loceklis, 1978. gadā kļuva par vispārējās padomes locekli. 1980. gadā D. Stērns kļuva par līgas izpildviceprezidentu. 1984. gadā viņš NBA komisāra amatā nomainīja Leriju O'Braientu. D. Stērna vadības laikā NBA ir piedzīvojusi lielu uzplaukumu. Viņš ir uzskatāms par vienu no ietekmīgākajiem cilvēkiem basketbolā un Ziemeļamerikas sportā. 2014. gadā viņu NBA komisāra amatā nomainīja Ādams Silvers.
2014. gadā tika uzņemts Basketbola slavas zālē, 2016. gadā — FIBA slavas zālē.
Miris 2020. gadā 77 gadu vecumā.
Sāruma ezers
Sāruma ezers (arī Sārumezers, Sārums, Saruma ezers) ir ezers Cēsu novada Straupes pagastā uz robežas ar Limbažu pagastu.
Pēc Nabes regulēšanas ūdens līmenis nedaudz krities. Ezerā trīs salas, lielākā ir Lielā sala (12 ha). Gultne smilšaina, oļaina. Krasti lēzeni. Ziemeļu piekrastē ezerā ieplūst daudz avotu.
Ezera centrālajā daļā pussala, uz kuras atrodas atpūtas bāze.
Taudejāņi
Taudejāņi ir dzelzceļa stacija Rēzeknes novada Lendžu pagastā, līnijā Rēzekne II—Zilupe. Stacija atrodas kilometra attālumā no Taudejānu ciema. Blakus stacijai atrodas starp Lendžu un Griškānu pagastiem sadalītais Skangaļu ciems.
Vēsture
1935. gadā Taudejāņi atvērti kā pieturas punkts. Pēc kara šajā vietā bijis neliels dzelzceļa atzars ziemeļrietumu virzienā.
Mūsdienās šeit ir neliela stacija (pēc būtības — izmaiņas punkts) ar vienkāršu stacijas ēku no baltiem ķieģeļiem.