cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Makrofīti
Makrofītu loma ūdens ekosistēmās
Makrofīti fotosintēzes procesā producē organiskās vielas un izdala skābekli. To saražotās organiskās vielas tieši vai netieši barībai izmanto ūdens dzīvnieki. Tomēr pārmērīgs aizaugums rada skābekļa deficītu, jo makrofītu sadalīšanās procesā pēc veģetācijas perioda beigām augi intensīvi patērē skābekli. Neliels aizaugums pasargā krastus no izskalošanas, bet liels aizaugums samazina straumes ātrumu.
Tā kā lielākā daļa uz sauszemes radušos izšķīdušo un suspendēto vielu nonāk kādā ūdenstilpē, ūdensaugi un baktērijas sadala, noārda un pārveido daļu no šīm vielām, kā arī daļa tiek uzņemta ar sakņu palīdzību. Makrofīti darbojas arī kā biofiltri – tie iznīcina baktērijas un dažas mikroskopiskās sēnes. Ūdensaugi ir arī ģeoloģisko iežu veidotāji – ar to starpniecību veidojas sapropelis, diatomīts un saldūdens kaļķi.
Makrofīti ir labi bioindikatori – tie jutīgi reaģē uz dažādām ūdens vides izmaiņām. Tāpēc augus var izmantot, lai kontrolētu un novērtētu ūdens vidi ietekmējošos faktorus. Tā kā katrai sugai ir savs unikālais ekoloģiskais diapazons, tad, jo lielāks sugu skaits sastopams konkrētā vietā, jo precīzāka ūdens kvalitātes diagnostika.
Straumes ātrums
Straume pārvieto augu daļas un, ja straume ir ātra, tad var tikt nodarīts kaitējums lapām, stublājiem un ziediem, kā arī noskalota augsne no saknēm un atdalīt augu no substrāta. Straume pievada augiem gāzes un izšķīdušās vielas, piemēram, barības vielas, kuras lielākoties atrodas nogulumos un dubļos. Ļoti lēna straume būtiski samazina augu izplatīšanās areālu, bet rada priekšrocības augiem, kas izplatās ar sēklām un augiem, kuri sakņojas piekrastes zonā.
Grunts sastāvs
Grunts sastāvs atkarīgs no apvidus ģeoloģiskā sastāva, upes krituma un straumes ātruma. Vismazāk piemērotais grunts tips makrofītu attīstībai ir smilts un smalka granulomteriskā sastāva iežu nogulumi, jo barības vielu daudzums ir mazs. Akmeņainās upēs ir daudz sūnaugu un dūņainās upēs ir daudz peldlapu augu. Iegrimušie augi vislabāk aug upēs ar stabilu gultni un pietiekamu sedimentu slāni. Tā kā grunts ir pakļauta erozijai, tiek samazināts augu daudzums, jo augsne ap saknēm tiek noskalota tie tiek izrauti ar saknēm (vislielākais kaitējums tiek nodarīts augiem, kas aug smalkās augsnēs).
Temperatūra
Ūdens temperatūra regulē piekrastes veģetācijas rašanos un izplatību, kā arī tādas ūdens īpašības kā viskozitāti, barības vielu un izšķīdušā skābekļa koncentrāciju. Makrofītu augšanas sezona var būt diezgan gara, ja ūdens temperatūra turas virs sasalšanas temperatūras visu ziemu. Temperatūra ietekmē arī fotosintēzes norisi. Fotosintēzes ātrums palielinās divas reizes ar katriem 10°C līdz sugai raksturīgajai robežvērtībai. Ja robežvērtība tiek pārsniegta, fotosintēzes ātrums samazinās līdz auga bojāejai. Temperatūras izmaiņu rezultātā var izmainīties aizauguma pakāpe ar makrofītiem – tā var strauji pieaugt. Pieaug arī zilaļģu procentuālais daudzums un invazīvo sugu, piemēram, Kanādas elodejas (Elodea canadensis) izplatība.
Upes dziļums un platums
Upes platums un dziļums ir saistīts arī ar citiem vides faktoriem – grunts sastāvu, straumes ātrumu, upes dziļumu un noēnojumu no krastiem. Upes platums augštecē parasti ir neliels un to bieži apēno krastā augošie koki un augi, kas kavē makrofītu attīstību. Tecējumā upe kļūst platāka un parasti arī dziļāka, kā arī samazinās noēnojums, kas rada labvēlīgākus apstākļus makrofītu augšanai. Mazs upes dziļums pastiprina izžūšanas draudus. Lēnos un dziļos ūdeņos makrofītu augšanu ietekmē izšķīdušo gāzu daudzums, kas dziļākos slāņos ir samērā mazās koncentrācijās. Ūdens dziļums ietekmē arī augu izmēru.
Andrejs Kobjakovs
Andrejs Kobjakovs (ru), jeb Andrejs Kabjakovs (be; dzimis ) ir Baltkrievijas inženieris, ekonomists, politologs, diplomāts un politiķis. No 2014. līdz 2018. gadam viņš bija Baltkrievijas premjerministrs.
Andrejs Kobjakovs dzimis 1960. gadā Maskavā. Viņa tēvs bija militārpersona, un 1963. gadā ģimene pārcēlās uz Baltkrieviju, kad tēvs tika norīkots turp dienestā.
1983. gadā Kobjakovs absolvēja Maskavas aviācijas institūtu. Viņš sāka strādāt par meistaru Vavilova Minskas mehāniskajā rūpnīcā Minskā. 1985. gadā Kobjakovs pārgāja darbā uz rūpnīcu Diaprojektor Rahačovā, kur sākumā bija vecākais meistars, tad ceha priekšnieka vietnieks, līdz beidzot ražošanas priekšnieka vietnieks. No 1988. līdz 1989. gadam viņš bija komunistiskās partijas Rahačovas pilsētas komitejas organizatoriskās nodaļas instruktors.
1991. gadā Andrejs Kobjakovs pabeidza Baltkrievijas valsts tautsaimniecības universitāti. No 1989. līdz 1991. gadam bija klausītājs komunistiskās partijas Politoloģijas un sociālās pārvaldes institūtā. 1991. gadā viņš sāka strādāt rūpnīcā Diaprojektor par plānošanas un ekonomikas nodaļas priekšnieku. 1992. gadā viņš kļuva par Diaprojektor direktora vietnieku ekonomikas jautājumos.
1995. gadā Kobjakovs kļuva par Baltkrievijas Republikas prezidenta kontroles dienesta priekšnieka vietnieku. 1996. gadā viņš iecelts par Baltkrievijas Valsts kontroles komitejas priekšsēdētāja vietnieku. Vēlāk viņš kļuva par Baltkrievijas Vieglās rūpniecības preču ražošanas un realizācijas valsts koncerna prezidentu. 1998. gadā Kobjakovs iecelts par Baltkrievijas Valsts kontroles komitejas priekšsēdētāju. 2000. gadā viņš iecelts par bankas Belprambudbank valsts pārstāvi.
2000. gadā Andrejs Kobjakovs kļuva par Baltkrievijas premjerministra pirmo vietnieku. 2001. gada 24. septembrī viņš kļuva par Baltkrievijas premjerministra vietnieku. 2002. gada 3. jūlijā Andrejs Kobjakovs tika apstiprināts par ekonomikas ministru; šo amatu viņš pildīja līdz 2003. gada 24. decembrim. Pēc tam līdz 2010. gadam viņš turpināja premjerministra vietnieka amatu. 2004. gadā Kobjakovs iecelts par bankas Belpromstrojbank valsts pārstāvi.
2010. gada 28. decembrī Kobjakovs kļuva par Baltkrievijas prezidenta administrācijas vadītāja vietnieku. 2011. gada 8. novembrī viņš apstiprināts par vēstnieku Krievijā. 2012. gada 27. augustā Kobjakovs kļuva par Baltkrievijas prezidenta administrācijas vadītāju.
2014. gada 27. decembrī Andrejs Kobjakovs kļuva par Baltkrievijas premjerministru, nomainot amatā Mihailu Mjasņikoviču. 2018. gada 18. augustā Kobjakovu Baltkrievijas premjerministra amatā nomainīja Sergejs Rumass.
Pēc tam Andrejs Kobjakovs kļuva par Belgazprombank direktoru padomes locekli. 2020. gada 17. novembrī viņs kļuva par Krievijas ogļu ieguves uzņēmuma OOO Gruppa Sibuglemet ģenerāldirektoru un OOO Holding Sibuglemet direktoru padomes priekšsēdētāju.
Džordžs Tomass
Džordžs Alans Tomass (en; Stambula —  Londona) bija Lielbritānijas šahists, badmintonists un tenisists.
Biogrāfija
Šahu iemācījusi spēlēt māte, Edīte Tomase, kas bijusi pirmā sieviešu šaha turnīrā uzvarētāja Hastingsā 1895. gadā. 1896. gadā simultānspēles seansā pārspējis toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru. 1911. gadā uzvarējis Londonas šaha kluba čempionātā, bet 1920. gadā piedalījies pirmajā Lielbritānijas šaha čempionātā, kurā izcīnījis otro vietu. 1923. un 1934. gadā uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātos. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1924. gadā Vestonā bijis otrais aiz Maksa Eives. 1935. gadā sasniedzis lielāko panākumu savā šahista karjerā, kad kopā ar Maksu Eivi un Salo Floru dalījis pirmo vietu tradicionālajā Hastingsas šaha turnīrā, apsteidzot Hosē Raulu Kapablanku un Mihailu Botviņņiku, kurus uzvarējis savstarpējās partijās. Pārstāvējis Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 7 reizes (1927, 1930-1939). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1927), bet individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1927) un sudraba (1931) medaļas. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Tomasam kā vienam no piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1958. gadā - starptautiskā arbitra nosaukumu. Tikai 69 gadu vecumā Tomass pārstājis piedalīties nopietnos šaha turnīros.
Tomasa sportiskās intereses neaprobežojās tikai ar šahu. No 1906. līdz 1928. gadam 21 reizi uzvarējis Anglijas badmintona čempionātos All England Open Badminton Championships, turklāt četrus no šiem tituliem izcīnījis vīriešu vienspēlēs (1920–1923). 1923. gadā sarakstījis grāmatu The Art of Badminton ("Badmintona māksla"). 1949. gadā pēc Tomasa idejas tika noorganizētas pirmās starpvalstu badmintona komandu sacensības, kuras vēlāk viņam par godu tika nosauktas par Thomas Cup ("Tomasa kauss"). No 1950. līdz 1952. gadam bijis Anglijas badmintona asociācijas prezidents. 1996. gadā uzņemts Pasaules badmintona slavas zālē.
Sekmīgi spēlējis arī tenisu. No 1905. līdz 1926. gadam regulāri piedalījies Vimbldonas čempionātos, kur lielākos panākumus guvis 1911. gadā, kad aizkļuvis līdz ceturtdaļfinālam. Trīs reizes piedalījies šī turnīra astotdaļfinālos (1908, 1909, 1922).
Walsh
Walsh var būt:
Kjoko Jano
Kjoko Jano (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Lucāni
Lucāni ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos 6,4 km no pagasta un novada centra Viļāniem un 213,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Struplapu skābene
Struplapu skābene (la) ir ļoti mainīga izskata skābeņu suga, kuras ietvaros nodala vairākas pasugas. Tā ir sastopama Eiropas krūmājos, mežmalās, izmīdītos mežos, kā arī ceļmalās un dažādās nezālienēs. Latvijā bieži visā teritorijā.
Latvijā sastopamā suga pēc apziedņa lapu formas nodalāma divās pasugās:
Apraksts
Pasugas tiek nodalītas atkarībā no iekšējo apziedņa lapu formas, kas var būt olveidīgi trīsstūraina vai iegareni olveidīga, un zobiņu garuma uz iekšējā apziedņa lapu malas (pasugai R.o. ssp. sylvestris raksturīgi visbiežāk 3 gari un īlensmaili zobiņi). Neatkarīgi no pasugas iekšējā apziedņa lapas ar lielu augonīti (kārpveida uzbiezinājumu uz augļa). Zied no jūnija līdz augustam.
Vedrans Čorluka
Vedrans Čorluka (hr; dzimis ) ir Horvātijas futbola treneris un bijušais futbolists un Horvātijas futbola izlases pārstāvis. Kopš 2021. gada viņš ir Zlatko Daliča palīgs Horvātijas futbola izlasē. Nacionālajā izlasē aizvadījis vairāk nekā 100 spēles, 2018. gada augustā paziņoja par karjers beigām izlasē.
Horvātijas futbola izlasi ir pārstāvējis 2008., 2012. un 2016. gada Eiropas čempionātā, kā arī 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Lokomotiv Moscow
Čaks Berijs
Čārlzs Edvards Andersons "Čaks" Berijs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu ģitārists, dziedātājs un dziesmu autors.
Viņš ir viens no rokenrola pionieriem. Karjeras laikā izdevis 18 studijas albumus. Viņš bija viens no pirmajiem mūziķiem, kurus 1986. gadā uzņēma rokenrola slavas zālē. 2004. gadā žurnāls Rolling Stone Beriju ierindoja 5. vietā simts visu laiku izcilāko mākslinieku sarakstā, 2003. gadā žurnāls viņu ierindoja 6. vietā simts izcilāko ģitāristu sarakstā. Rolling Stone 500 izcilāko albumu saraksta 21. vietā iekļuva viņa labāko dziesmu izlase The Great Twenty-Eight. 2004. gada 500 izcilāko dziesmu sarakstā iekļuva vairāki Berija darbi: Johnny B. Goode (7. vieta), Maybellene (18. vieta), Roll Over Beethoven (97. vieta), Rock and Roll Music (128. vieta), Sweet Little Sixteen (272. vieta) un Brown Eyed Handsome Man (374. vieta).
Ljūtveita šaurums
Ljūtveita šaurums (en, es) ir ap 15 km garš un šaurākajā vietā ap 4 km plats jūras šaurums Dienvidorkneju salu arhipelāgā Antarktikā. Atdala Pauela salu austrumos no Koroneišenas un Robertsona salām rietumos.
Šaurumu 1821. gada 10.—11. decembrī atklāja, caurkuģoja un nokartēja britu roņu mednieks Džordžs Pauels un vēlāk nodēvēja par godu Ljūtveita kungam Londonā, pie kā Pauels atstāja savas Antarktikas kuģojumu piezīmes un kartes pirms došanās pēdējā kuģojumā, kurā gāja bojā. Neatkarīgi no Pauela 1823. gada 19. janvārī šaurumu nokartēja Džeimsa Vedela ekspedīcija un nodēvēja par godu seram Robertam Spenseram par Spensera šaurumu (Spencer Straits).
Zelma Cēsniece-Freidenfelde
Zelma Cēsniece-Freidenfelde (dzimusi Cēsniece;  — ) bija latviešu ārste un politiķe. Bijusi Latvijas Satversmes sapulces deputāte, «Nacionālā centra» biedre.
Biogrāfija
Zelma Cēsniece-Freidenfelde piedzima (pēc vecā stila — ) Zaļenieku pagasta "Kantuļos" Jāņa Cēsnieka un Annas dzimušas Ozolas ģimenē. Ieguvusi augstāko izglītību medicīnā, strādājusi par ārsti.
1920. gadā ievēlēta Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Bezpartijisko grupu. Amatā bija līdz 1922. gadam. Bezpartijisko grupas pārstāvji, to skaitā Cēsniece-Freidenfelde, izveidoja partiju «Bezpartejiskais nacionālais centrs». Partija vēlāk bija zināma ar nosaukumu «Nacionālais centrs». No 1921. līdz 1926. gadam Cēsniece-Freidenfelde darbojās partijas padomē. 1922. gadā kļuva par Latvju sieviešu nacionālās līgas pirmo vadītāju.
Mirusi.
Iekļauta Minnas Šmites 1933. gadā Čikāgā izdotajā grāmatā 400 Outstanding Women of the World and Costumology of Their Time (lv).
Jānis Jaunzems
Jānis Jaunzems (1884-1946) bija latviešu ārsts, pulkvežleitnants aktīvajā karadienestā. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 27. maijā Koku pagasta skolā rakstnieka Apsīšu Jēkaba un viņa sievas Beātes, dzimušas Krievs, ģimenē. 1897. gadā beidza Vecgulbenes draudzes skolu, 1904. gadā Rīgas pilsētas ģimnāziju. Studēja Tērbatas Universitātes medicīnas fakultātē, iestājās studentu korporācijā Lettonia. Pēc studiju beigšanas bija Ķirurģiskās klīnikas asistents (1911-1914), aizstāvēja Dr. med. disertāciju (1914). Pirmā pasaules kara laikā bija kara ārsts Krievijas impērijas armijas Rezerves 213. hospitāļa vecākais ordinators (1914-1917). Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas viņu demobilizēja un J. Jaunzems strādāja par privātārstu Tērbatā (1918). Piedalījās Latvijas brīvības cīņās kā Igaunijas armijas 2. Hospitāļa vecākais ordinators, tad Ziemeļlatvijas brigādes pārsiešanas nodaļas vecākais ārsts, pēc uzvaras Cēsu kaujās viņu 1919. gada jūlijā iecēla par Vidzemes divīzijas ārstu un Rīgas kara slimnīcas Ķirurģiskās nodaļas vadītāju. 1921. gadā paaugstināts ārsta pulkvežleitnanta pakāpē.
Padomju okupācijas laikā 1940. gada novembrī atbrīvots no darba. Vācu okupācijas laikā Rīgas pilsētas II, III un V poliklīniku ķirurgs (1941-1943). Otrā pasaules kara beigās devās trimdā uz Vāciju, kur miris 1946. gada 7. decembrī Eslingenes bēgļu nometnē Vācijā.
Ziemeļlatvijas partizānu pulks
Ziemeļlatvijas partizānu pulks bija Latvijas brīvības cīņu laikā izveidota Ziemeļlatvijas brigādes vienība, kas piedalījās Vidzemes, Latgales un Zemgales atbrīvošanas kaujās.
Priekšvēsture
Bermontiādes laikā kapteinis Aparnieks no agrākajiem pulka kareivjiem saformēja 1. partizānu pulku, kas 10. novembrī ielauzās ienaidnieka pozīcijās Torņakalnā, 11. novembrī izsita ienaidnieku no Švarcenieku muižas. 17. novembrī ar savu pulku ielauzās pretinieka aizmugurē, izraisīja paniku un atviegloja Jelgavas ieņemšanu 21. novembrī.
Dzīve, pārtraukta
"Dzīve, pārtraukta" (en) ir 1999. gada ASV psiholoģiska drāmas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Džeimss Mengolds. Galvenās lomas atveido Vinona Raidere, Andželīna Džolija, Klea Duvalla, Britānija Mērfija, Elizabete Mosa, Endžela Betisa un Džiliana Armenante. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā.
Astoņpadsmitgadīgā Sjūzana piedzīvo nervu sabrukumu un pārdozē, tāpēc viņu aizsūta uz psihiatrisko slimnīcu Kleimūru. Tur viņa satiek citas meitenes, tai skaitā patoloģisku meli Džordžīnu, Polliju, kurai ir šizofrēnija, un dumpiniecisko sociopāti Lizu, kura māk manipulēt ar ārstiem.
Bruno Rubess
Bruno Rubess (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu uzņēmējs.
Fiona Zībera
Fiona Zībera (de; dzimusi ) ir Vācijas starptautiskā meistare šahā (2017).
Bruno Rubess
Biogrāfija
Dzimis 1926. gadā Rīgā, 1944. gadā iesaukts latviešu leģionā, kara beigās nokļuva Vācijā, kur 1948. gadā absolvēja Minsteres latviešu ģimnāziju.
Fiona Zībera
Biogrāfija
2015. gadā uzvarējusi starptautiskajā jauniešu šaha turnīrā Jugendmasters 2015. Vairākkārt piedalījusies Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2016. gadā Prāgā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U16 vecuma grupā. Pārstāvējusi Vācijas komandu Pasaules jauniešu šaha olimpiādēs U16 vecuma grupā, kurā piedalījusies 2 reizes (2014, 2016), un individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu (2014).
Bruno Rubess
Biogrāfija
1953. gadā pārcēlās uz dzīvi Kanādā. 1950. gados bija viens no trimdas latviešu jauniešu kongresu organizētājiem. No 1964. līdz 1972. gadam strādāja uzņēmumā Harbridge House, vadīja Dresdner Bank Canada, kā arī Ontārio Tirdzniecības palātu. 1970. gados Rubess kopā ar Vairu Vīķi-Freibergu piedalījās Ziemeļamerikas latviešu jauniešu nometņu "2x2" organizēšanā.
Masaļski (ciems)
Masaļski ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 4,1 km no pagasta un novada centra Viļāniem un 211,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa A12 (Jēkabpils–Rēzekne–Ludza–Krievijas robeža (Terehova)), Līpupeites krastā.
Bruno Rubess
Biogrāfija
1971. gada absolvēja Hārvarda Biznesa skolas (Harvard Business School) Augstākās vadības kursus un kļuva par Volkswagen Canada uzņēmuma prezidentu (1972—1987). No 1988. līdz 1991. gadam Rubess bija koncerna Volkswagen AG stratēģijas izpilddirektors.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1992. gadā viņu apstiprināja par Latvijas Bankas padomes locekli, bet 1999. gadā par bankas padomnieku.
Fiona Zībera
Biogrāfija
Vācijas šaha bundeslīgā pārstāv Magdeburgas šaha klubu SG Aufbau Elbe Magdebourg.
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā Zīberai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Asinssarkanā skābene
Asinssarkanā skābene (la) ir skābeņu suga. Tās Latvijai tuvākās dabiskās atradnes ir Skandināvijas dienviddaļā.
Kopskatā šī suga ir ļoti līdzīga nelielai struplapu skābenei bez garkātainajām piezemes lapām.
Auga stublājs ir stāvs, 40—90 cm garš un zaro ziedkopā, ziedkopa no vidus ir bezlapaina. Stublājs bieži ar sarkanīgu nokrāsu, tomēr tā nav noteicoša pazīme, jo mēdz būt arī pilnīgi zaļi eksemplāri. Ziedēšanas laikā nav piezemes lapu. Stublāja lapas plati lancetiskas vai lancetiskas, 6—14 cm garas un 2—5 cm platas. Lapu gals ir smails, mala attāli zobaina. Ziedu skaras ir garas. Iekšējās apziedņa lapas ir ar lielu augonīti, tās ir šauras, augļu laikā spilgti sarkanas, mala gluda, gals īsi smails, pie pamata ar 2 ļoti īsiem un lejupvērstiem, āķveidīgiem zobiņveida izaugumiem. Zied jūlijā un augustā.
Pols Žurnu
Biogrāfija
1850. un 1860. gados bijis viens no vadošajiem Parīzes šaha meistariem, kafejnīcas Café de la Régence šaha kluba biedrs. 1858. gadā zaudējis visas spēlētās partijas pret Polu Morfiju viņa Parīzes apmeklējuma laikā, taču pārī ar Žilu Arnu de Rivjēru uzvarējis Morfiju konsultācijas partijā. Parīzē nospēlējis vairākus mačus, no kuriem 1859. gadā zaudējis Žilam Arnu de Rivjēram ar 5:10 (+4, –9, =2), bet 1860. gadā piekāpies arī Ādolfam Andersenam ar 1½:3½ (+1, –3, =1). 1863. gadā nospēlējis neizšķirti maču ar Krievijas šaha meistaru Aleksandru Petrovu.
Bijis pazīstams arī kā dažādu Francijas šaha periodisko izdevumu redaktors: La Régence (1860), La Nouvelle Régence (1861–1864), Le Palamède Français (1864) un Le Sphinx (1865–1867).
Fonds DOTS
Fonds DOTS, jeb Fonds atvērtai sabiedrībai DOTS (līdz 2014. gada 21. augustam Sorosa fonds — Latvija) ir nevalstiskā organizācija Latvijā, kura tika dibināta 1992. gadā kā daļa no Atvērtās sabiedrības fondu tīkla Eiropā.
Darbība
Fonds Latvijā izveidots, lai atbalstītu un attīstītu atvērtas sabiedrības izveidi, palīdzētu atrast risinājumus un idejas pilsoniskas sabiedrības attīstībai. Fonda deklarētais mērķis ir stiprināt demokrātijas kvalitāti un celt sarunu kultūru Latvijā. Līdztekus fonda darbība vērsta uz to, lai raisītu cilvēku interesi un līdzdalību sabiedriskajos un politiskajos procesos, kā arī radītu iesaistošu un iekļaujošu vidi diskusijām, sarunām un intelektuālajai zinātkārei.
Ar fonda palīdzību Latvijā ir izveidotas arī citas nevalstiskās organizācijas un iestādes kā piemēram PROVIDUS, Laikmetīgās mākslas centrs, Latvijas Pilsoniskā alianse, Izglītības attīstības centrs, Latvijas Tiesnešu mācību centrs, Sabiedrība par atklātību DELNA, Rīgas Juridiskā augstskola, Valodu mācību centrs. Fonds DOTS arī rīko ikgadējo politisko sarunu festivālu LAMPA.
Vadība
Pirmā fonda izpilddirektore bija Vita Matīss. Pašreizējā izpilddirektore ir Ieva Morica. Viņa Sorosa fonda — Latvija komandai pievienojusies 2002. gadā un vadījusi Baltijas-Amerikas partnerattiecību programmu, kā arī ilgtspējīgas attīstības, enerģētikas un sociālās uzņēmējdarbības programmas.
Starp fonda valdes locekļiem bijuši dažādi sabiedrībā pazīstamie cilvēki: Egils Levits, Nils Muižnieks, Sarmīte Ēlerte, Ivars Ijabs, Irina Pīgozne, Jānis Loze, Irina Vinņika, Grigorijs Krupņikovs, Ilmārs Mežs, Andrejs Vasiļjevs, Andris Buiķis, Una Klapkalne, kā arī inteliģences pārstāvji Māra Zālīte, Andris Vilks, Valentīna Freimane. No 2005.—2015. gadam fonda valdē bija Izglītības ministrijas Valsts izglītības satura centra vadītājs Guntars Catlaks.
Melitopoles novadpētniecības muzejs
Melitopoles novadpētniecības muzejs (uk), ir novadpētniecības muzejs Melitopolē, Ukrainas Zaporižjas apgabalā. Muzejā eksponēti ar reģiona vēsturi un dabu saistīti objekti. Muzejs atrodas bijušajā Čerņikova savrupmājā, kas celta 1913. gadā.
Vēsture
Muzeja kolekcija aizsākās 1900. gadā, kad Melitopoles pašvaldība ("zemstvo") par 750 rubļiem iegādājās 180 putnu izbāžņu kolekciju. 1910. gadā šī kolekcija tika apvienota ar Melitopoles reālskolas kolekciju. 1921. gada 1. maijā ēkā Dzeržinska ielā tika atvērts Melitopoles reģionālais muzejs, un pirmais muzeja direktors bija skolotājs D. Serdjukovs.
1928. gadā muzejs aizņēma trīs nelielas telpas un koridoru. Trīs telpās ietilpa vēsturiskās un dabas, kā arī etnogrāfiskās un arheoloģiskās nodaļas. Lai gan muzejā bija daudz eksponātu, vietas trūkums un muzeja materiālu nesistemātiskā organizācija, pēc tālaika muzeja direktora I. Kurilo-Krimčaka vārdiem, apgrūtināja piekļuvi kolekcijai.
1930. gadu sākumā Kurilo-Krimčaks uzsāka plašus saglabāšanas darbus, aizsargājot dabas rezervātus Ziemeļu Pieazovā no pārņemšanas lauksaimniecības vajadzībām. Tomēr 1935. gada janvārī viņš tika atlaists no muzeja un arestēts. Otrā pasaules kara laikā vācieši Kurilo-Krimčaku iecēla par Melitopoles mēru un viņš atsāka darbu muzejā, atkal par tā direktoru.
1967. gadā muzejs pārcēlās uz bijušo Čerņikova savrupmāju Kārļa Marksa ielā (tagadējā Mihailo Hruševska ielā). No 1971. gada muzeja direktors bija B. Mihailovs. 1972. gadā muzejā tika izveidota diorāma "Padomju karaspēka uzbrukums Votana līnijai 1943. gada oktobrī".
2022. gada 10. martā pēc Krievijas uzbrukuma Ukrainai un pilsētas ieņemšanas Krievijas spēki arestēja muzeja direktori Leilu Ibrahimovu, pēc tam atļaudami viņai izbraukt uz Ukrainu. Tāpat tika ziņots, ka Krievijas karaspēks nozadzis skitu zelta kolekciju, ko pagājušā gadsimta piecdesmitajos gados atklāja arheologi. Kopumā Krievijas karaspēks, pēc Ibrahimovas vārdiem, esot izlaupījis vismaz 198 zelta priekšmetus, retus vecus ieročus, gadsimtiem vecas sudraba monētas un īpašas medaļas.
Ēka
Otrās ģildes tirgotāja Ivana Čerņikova trīsstāvu savrupmāja celta 1913. gadā. Ēkas interjeri ir bagātīgi dekorēti ar māksliniecisku apmetumu — stuku. Ivans Čerņikovs divas reizes tika ievēlēts par Melitopoles pilsētas domes priekšsēdētāju — no 1891. līdz 1895. gadam un no 1901. līdz 1905. gadam. Brāļiem Čerņikoviem piederēja tirdzniecības nams, kas specializējās Melitopoles ražotāju apgādē. Čerņikova savrupmājas pirmajā stāvā atradās veikals, kurā tirgoja amerikāņu firmas "Singer" šujmašīnas, bet mājas divos augšējos stāvos bija dzīvojamās telpas.
1917. gadā Čerņikovu ģimene emigrēja uz Franciju. No 1920. gada jūnija līdz oktobrim ēkā atradās ģenerāļa Vrangeļa štābs. 1920. un 1930. gados ēkā darbojās strādnieku klubi. Otrā pasaules kara laikā savrupmājā atradās vācu komandantūra, bet kad Melitopoli atguva PSRS, tajā atradās Komunistiskās partijas un komjaunatnes komitejas. Ēkas pirmajā stāvā ilgus gadus darbojās krājkase. 1967. gadā pilsētas varas iestādes ēku nodeva Novadpētniecības muzejam.
Kolekcijas
Melitopoles novadpētniecības muzeja kolekcijā 2022. gada sākumā bija aptuveni 60 000 priekšmetu. Tajā atradās unikāla skitu zelta kolekcija no ceturtā gadsimta pirms mūsu ēras, kas iegūta Melitopoles kurgāna izrakumos. Muzejā bija numismātikas kolekcija, kurā ietilpa monētas, ordeņi un medaļas, žetoni, zīmogi, nozīmītes un banknotes. Liela daļa kolekcijas tika iegūta 1986. gadā, nejauši atklājot 1895.—1925. gada sudraba monētu kolekciju. Tekstilizstrādājumu kolekcija atspoguļo dažādu Melitopoles rajonu atšķirīgās iezīmes. Dekoratīvās mākslas kolekcijā ir antīkas mēbeles, porcelāns un keramika. Dabas kolekcijā ir ģeoloģiskie, paleontoloģiskie, botāniskie, zooloģiskie un entomoloģiskie paraugi.
Fernando Muslera
Fernando Muslera (es; dzimis ) ir urugvajiešu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Urugvajas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) spēlē Turcijas kluba Stambulas "Galatasaray" sastāvā. Tiek uzskatīts par vienu no savas paaudzes labākajiem vārtsargiem. Starptautiskā Futbola vēstures un statistikas federācija viņu 2011. gadā ierindoja 6. vietā.
Melitopoles novadpētniecības muzejs
Kolekcijas
Muzejā ir arī vēsturisku fotogrāfiju, grāmatu un dokumentu kolekcija, kas attēlo Melitopoles ekonomiskās, politiskās un kultūras dzīves aspektus. Mākslas kolekcijā ir mākslinieka Aleksandra Tišlera darbi, kurš nācis no pilsētas. Vēl viens nozīmīgs kolekcijas objekts ir Duhoboru piemiņas akmens, ko deviņpadsmitajā gadsimtā izgrebuši reliģiskie sektanti — duhobori, kuri tika izsūtīti no savām mājām netālu no Melitopoles uz Bogdanovkas (Starobogdanovkas) ciemu.
Fernando Muslera
Lielāko karjeras daļu aizvadījis "Galatasaray" sastāvā, ar kuru četras reizes uzvarējis Turcijas čempionātā, trīs reizes izcīnījis Turcijas kausu.
Urugvajas izlasē spēlē kopš 2009. gada. Tās sastāvā divas reizes spēlējis FIFA Pasaules kausā, bija komandas pamatvārtsargs. 2011. gada Copa America čempions.
Melitopoles novadpētniecības muzejs
Kolekcijas
Daudzas no mantām izlaupītas pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gadā, tāpēc līdz pilsētas atbrīvošanai nav iespējams noteikt, kas muzejā atlicis.
Fernando Muslera
Sasniegumi
Lazio
Galatasaray
Urugvaja
Individuālie sasniegumi
Lasiacantha
Lasiacantha ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst 59 sugas. Plaši izplatītas Vecā pasaulē un Austrālijā. Latvijā sastopama viena suga Lasiacantha capucina.
Apraksts
No citām tīklblaktīm Lasiacantha atšķiras ar šādām raksturīpašībām:
Klasifikācija
Lasiacantha ģintī ietlpst 59 sugas, bet joprojām tiek atklātas jaunas sugas it īpaši Austrālijā. Taču pēc reģionālu sugu zinātniskas revīzijas dažas sugas var būt iekļautas citā sugā kā sinonīms. Tā, piemēram, pēc Āfrikas sugu revīzijas 2005. gadā zinātnieci Ursula Göllner-Scheiding atklāja, ka Lasiacantha yebo ir morfoloģiski vienāda ar Lasiacantha horvathi sugu, un devusi L. yebo sunonīma statusu L horvathi. Lasiacantha flavicornis arī kļuva par sinonīmu Lasiacantha absimilis taksonam.
Meža Tuči
Meža Tuči (arī Meža Tūči, Mežatuči) ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos 8,3 km no pagasta un novada centra Viļāniem un 212,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Tikko precējušies
"Tikko precējušies" (en) ir 2003. gada ASV romantiska komēdija, kuras režisors ir Šons Levijs. Galvenās lomas atveido Eštons Kučers, Britānija Mērfija, Kristiāns Keins un Deivids Moskovs. Filmas pirmizrāde notika.
Tikko precējies pāris medusmēnesi pavada Eiropā, kur dažādi notikumu rezultātā abus aizdomājas, vai viņi ir spējīgi uzturēt laulību.
Ķivutkalna pilskalns
Ķivutkalna pilskalns ir Doles salas pilskalns ar 1,6 — 3 metrus biezu kultūrslāni, kas bijis apdzīvots bronzas laikmetā un senākajā dzelzs laikmetā (no 1.—2. gadu tūkstoša p.m.ē. mijas līdz aptuveni 750. gadam m.ē.). 1966. un 1967. gadā sakarā ar Rīgas HES celtniecību veikti arheoloģiskie izrakumi Jāņa Graudoņa vadībā, cita starpā atklāti nocietinājumi - valnis ar koka un akmens konstrukcijām.
Divu policistu teorēma
Divu policistu teorēma ir matemātiskās analīzes teorēma par funkciju robežām. Tā apgalvo, ka, ja kāda funkcija ir "iespiesta" starp divām citām funcijām, kuras vienā un tajā pašā punktā tiecas uz vienu un to pašu robežu, tad tā tajā punktā arī tiecas uz šo robežu. Precīzāka matemātiska definīcija ir šāda: ir funkcijas, kas ir definētas kāda punkta a apkārtnē. Ja visiem x punkta a apkārtnē izpildās
Ķivutkalna pilskalns
Pilskalna iedzīvotāji apstrādāja akmeni, dzintaru, kaulu, ragu, šeit atradās bronzas apstrādes centrs. Zem pilskalna kultūrslāņa atklāja arī 2. gadu tūkstoša p.m.ē. apbedījumus, kas liecina, ka arī pirms baltu nocietinātās apmetnes te bijis liels kapulauks.
Divu policistu teorēma
kā arī
tad
Šo teorēmu var izmantot, lai iegūtu kādas funcijas robežu, salīdzinot to ar divām citām funcijām, kuru robežas ir vieglāk aprēķināmas. Divu policistu teorēma ir izmantota pirmās un otrās ievērojamās robežas pierādīšanā.
Teorēmu pirmo reizi ģeometriski izmantoja Senās Grieķijas matemātiķi Arhimēds un Eudoksus, lai mēģinātu aprēķināt π. Mūsdienu izpratnē to formulēja Kārlis Frīdrihs Gauss.
Teorēmas nosaukums ir radies no tā, ka, ja divi policisti starp viņiem tur noziedznieku un abi policisti dodas uz kameru, tad noziedznieks ir spiests doties viņiem līdzi.
Diaphorencyrtus aligarhensis
Izplatīšanās
Sākotnēji Diaphorencyrtus aligarhensis bija izplatīta Āzijā (Indijā, Filipīnās, Vjetnamā un Ķīnā). Diaphorina citri lapblusiņas bioloģiskās kontroles programmā Diaphorencyrtus aligarhensis plēvspārnis ir ievests Reinjonas salā, Taivānā un ASV.
Pieaugušo īpatņu apraksts
Pieaugušās Diaphorencyrtus aligarhensis ir mazi kukaiņi (ķermeņa garums 1—1,5 mm), ar dzeltenām kājām un ūsām, melnu krūškurvi un galvu. Dzimumdimorfisms izpaužas ar nelielu atšķirību ūsu un vēdera morfoloģijā. Mātīšu ūsas ir gludas un ar vāli, bet tēviņiem ūsas ir garākas, bez ūsu vāles un ar īsām spalviņām. Mātītēm ir liels, apaļš dzeltens vēders ar melnu mugurējo daļu, bet tēviņiem vēders ir mazāks, viendabīgi melns un vairāk cilindrisks.
Preimaginālo stadiju apraksts
Kāpuri ir himenopteriformi ar slikti attīstītu galvas kapsulu. Kāpuram nav spalviņu vai elpošanas atveru (la), bet ir īsas, mazas, sarkani oranžas mandibulas, kas veido aptuveni 20% no kopējas ķermeņa masas. Pirmās stadijas kāpurs ir 410 µm ± 7 µm garš, ceturtajā stadijā kāpurs sasniedz 1190 µm ± 10 µm garumā un 400 µm ± 20 µm diametrā.
Pirms iekūņošanās kāpurs samazinās, pateicoties ķermeņa konstrikcijai (saraušanai). Iekūņojušamies kāpuram pirmās vietas, kas sāk pārveidoties pieaugušā īpatņa formās, ir galva un vēders, tālāk attīstās kājas, mutes orgāni un ūsas, pēc tām sākas krūškurvja, sarežģīto un parasto acu melanizācija.
Doņi
Doņi (la) ir viendīgļlapju doņu dzimtas ģints. Tajā ietilpst aptuveni 300 augu sugu, tādējādi to padarot par lielāko ģinti doņu dzimtā.
Doņiem ir kosmopolītiska izplatība — sugas ir sastopamas visā pasaulē, izņemot Antarktīdu. Tie parasti aug aukstos vai mitros biotopos, un tropos visbiežāk sastopami kalnu vidē.
Trima
Trima (en, ga) ir pilsēta Mītas grāfistē, Lensteras provincē, Īrijā. pilsētā dzīvoja 9 194 iedzīvotāji.
Francis Leforts
Francis Jēkabs Leforts jeb Fransuā Žaks Leforts (,, 1656–1699) bija hugenotu cilmes Krievijas caristes armijas virsnieks un diplomāts, Pētera I līdzgaitnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1656. gadā Ženēvā tirgotāja ģimenē. Dienēja Nīderlandes armijā, krievu—turku kara (1676–1681) laikā 1676. gada februārī viņš ieradās Maskavas Vācu slobodā un 1679. gada sākumā pievienojās Kijivas garnizonam ģenerāļa Patrika Gordona vadībā. Pēc kara viņš pildīja dažādus diplomātiskus uzdevumus līdz 1685. gada rudenim. Pēc tam, kad 1689. gada 27. augustā Pēteris I veica galma apvērsumu un kļuva par Krievijas valdnieku, viņš 1690. gadā Lefortu paaugstināja par ģenerālmajoru, ģenerālleitnantu (1691) un ģenerāli (1693). Krievu—turku kara (1686—1700) laikā Leforts no 1695. līdz 1696. gadam vadīja Krievijas kara floti. 1697. gadā viņš kopā ar caru Pēteri caur Rīgu, Liepāju, Kēnigsbergu devās uz Holandi, tad Angliju un Austriju, kur nodarbojās ar spiegošanu un speciālistu vervēšanu. 1698. gada augustā Ravas-Ruskas pilsētiņā Ukrainā Pēteris I un Saksijas kūrfirsts Augusts II pārrunāja turpmākās sadarbības plānus par Baltijas jūras austrumu krasta zemju atņemšanu Zviedrijai un savstarpēju sadalīšanu. Pēc atgriešanās Maskavā 1698. gadā Leforts pārcēlās uz viņam celtu pili (Лефортовский дворец) pie Jauzas upes, kurā cars Pēteris rīkoja visas savas sanāksmes un svinības.
Miris Maskavā 1699. gada 12. martā, cars Pēteris sarīkoja valsts bēres.
Horvātijas kuna
Horvātijas kuna (hr) bija Horvātijas naudas vienība laika posmā no 1941. līdz 1945. gadam un no 1995. līdz 2023. gada 1. janvārim, kad par oficiālo valūtu kļuva eiro. ISO 4217 kods ir HRK, skaitliskais kods 191. Kuna iedalīja 100 lipās (hr).
Etimoloģija
Vārds lipa nozīmē "liepa".
Vēsture
Otrajā pasaules kara laikā Vācijas izveidotā Neatkarīgā valsts Horvātija 1941. gadā ieviesa savu naudas vienību kunu. Pēc Vācijas sakāves 1945. gadā Horvātija iekļāvās Dienvidslāvijā, un kunu nomainīja Dienvidslāvijas dinārs.
Pēc Horvātijas atdalīšanās no Dienvidslāvijas 1991. gadā valstī tika ieviests Horvātijas dinārs (HRD). 1995. gada 1. janvārī Horvātijā ieviesta naudas vienība kuna ar maiņas kursu: 1 kuna = 1000 dināri. Kuna jau no sākuma tika piesaistīta Vācijas markai. Kad marku nomainīja pret eiro, kunu piesaistīja eiro.
2022. gada 13. maijā Horvātijas parlaments apstiprināja eiro ieviešanu 2023. gada 1. janvārī.
Masaji
Masaji ir viena no nilotu etniskajām grupām Āfrikas austrumos. Tie galvenokārt dzīvo savannā, Kenijas dienvidos un Tanzānijas ziemeļos. Masaju kopskaits tiek lēst ap 1,6–1,7 miljoniem. Gandrīz visi masaji runā masaju valodā, kas ir Nīlas–Sahāras saimes valoda, kā arī lieto Kenijas un Tranzānijas oficiālās valodas — angļu valodu un svahili. Masaji piekopj daļēju klejotāju dzīvesstilu, viņi galvenokārt ir lopkopji.
Andrijs Voinalovičs
Andrijs Voinalovičs (uk; dzimis Kijivā) ir Ukrainas basketbolists, spēlē centra un spēka uzbrucēja pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Rīgā bāzēto Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas Ukrainas klubu Slobožanskes "Prometey". Ukrainas basketbola izlases spēlētājs.
Karjera
A. Voinalovičs pieaugušo basketbolā sācis spēlēt viena no vadošajiem Ukrainas klubiem Južnijas "Himik" sastāvā, bet 2021. gadā pārcēlies uz Kyiv Basket, kuru tolaik trenēja latvietis Ainars Bagatskis. Sākoties Krievijas iebrukumam Ukrainā spēlētājs bija spiests pamest savu valsti, pārceļoties uz Latviju, kur sezonas nobeigumā pārstāvēja "Valmiera Glass VIA". 2022. gada vasarā A. Voinalovičs pievienojās vienam no vadošajiem Igaunijas basketbola klubiem Tartu Ülikool Maks & Moorits, ātri vien kļūstot par vienu no komandas līderiem.
Spēlējis visu vecumu Ukrainas jaunatnes izlasēs, bet kopš 2021. gada ir pieaugušo Ukrainas basketbola izlases spēlētājs, iekarojot tās galvenā trenera latvieša Ainara Bagatska uzticību.
Navigatora lidojums
Sižets
1978. gada 4. jūlija vakarā Floridā dzīvojošais divpadsmit gadus vecais Deivids Frīmens dodas cauri mežam, lai atvestu mājās savu astoņus gadus jaunāko brāli Džefu (Jeff), kurš palicis pie draugiem. Negaidot viņš mežā iekrīt gravā, kuru nav pamanījis, sasitas un zaudē samaņu. Kad zēns atgūstas un atgriežas mājās, viņš redz, ka tajās dzīvo sveši ļaudis. Policija nogādā zēnu pie viņa vecākiem, kuri zaudējuši cerību Deividu ieraudzīt dzīvu — pagājuši 8 gadi, un ir jau 1986. gads. Deivida brālim Džefam tagad ir 16 gadu, arī zēna tēvs un māte ir astoņus gadus vecāki. Deivids kopš pazušanas brīža nav izmainījies, taču zēns neatceras neko no tā, kas ar viņu noticis. Brīžam viņam šķiet, ka dzird kaut kādu no nekurienes nākošu dīvainu saucienu pēc palīdzības.
Deivids tiek nogādāts uz pārbaudēm slimnīcā, kur zēnu atzīst par pilnīgi veselu, taču tad, kad viņam tiek jautāts, vai viņš atceras, kas noticis šajos astoņos gados, tiek novērota neparasta viņa smadzeņu aktivitāte. Deivids ir satriekts, viņš baidās kļūt par "izmēģinājumu trusīti", kategoriski atsakās no tālākām pārbaudēm un pieprasa, lai vecāki ved viņu mājās, kas arī tiek izdarīts.Taču tajā dienā, kad Deivids atgriezās, netālu tika atrasts avarējis NLO, kas bija sadūries ar elektropārvades līnijas balstu. Citplanētiešu kosmosa kuģi tūlīt nogādāja NASA. NASA tiek nodoti arī Deivida atmiņas pārbaudes rezultāti, un noskaidrojas, ka zēns redzējis šo avarējušo kosmosa kuģi.
Deivida vecākiem tiek lūgts ļaut Deividu pārbaudīt NASA bāzē, solot, ka tas neilgs vairāk kā divas dienas. Deivids piekrīt, cerot uzzināt, kas ar viņu noticis. Jau pirmajam apsekojumam ir fenomenāli rezultāti: tiek konstatēts, ka, lai gan zēns neko neatceras, viņa prātā glabājas milzīgs informācijas daudzums. Tā ir informācija par viņa ceļojumu uz 560 gaismas gadu attālumā no mūsu Saules sistēmas atrodošos planētu ar nosaukumu Faelons, dažādas tehniskās rokasgrāmatas un zvaigžņu kartes, šo ceļojumu zēns veicis citplanētiešu kosmosa kuģī.
Laika relativitātes dēļ uz Zemes pagājuši astoņi gadi, kaut gan Deivida ceļojums ilga tikai 4,4 stundas. Deivids saprot, ka piepildīsies viņa ļaunākās bažas. Ir pilnīgi skaidrs, ka pārbaude neaprobežosies ar divām dienām un par normālu dzīvi viņš vairs nevar sapņot. Dīvainais sauciens pēc palīdzības kļūst aizvien stiprāks, skaidrāks, un ir saprotams, ka tā avots atrodas tepat bāzē, kaut kur tuvumā. Deivids nolemj bēgt. Viņš nokļūst angārā, kur atrodas avarējušais NLO, un tas zēnu nekavējoties ielaiž.
Svešajā kosmosa kuģi nav pilota, kuģis ir robots, kas vada sevi pats, un tā vārds ir Trimaxion Drone Ship. Deivids šo garo nosaukumu saīsina, nosaucot kuģi par Maksu (Max), un kuģis Deividu nodēvē par Navigatoru.
Pēc tam, kad viņi izkļuvuši no NASA bāzes, Makss stāsta Deividam, ka kuģa uzdevums ir ceļot pa galaktikām, vācot bioloģiskos paraugus, kurus nogādā uz Faelonu izpētei. Pēc tam tos nogādā atpakaļ uz to pašu vietu un brīdi (kuģis var ceļot arī laikā), kur tie tika paņemti, acīmredzot, bloķējot atmiņas par notikušo, tāpēc parasti neviens neko nepamana. Tā uz kuģa borta bija nokļuvis arī Deivids. Lidojuma laikā viņa smadzenēs tika nokopētas zvaigžņu kartes un cita informācija, kas kuģim vajadzīga, lai atgrieztos mājās.
Faelona zinātnieki, pētot Deividu, bija atklājuši, ka cilvēki izmanto tikai desmit procentus no savu smadzeņu iespējām. Veicot eksperimentu, tie piepildīja atlikušos 90% ar dažnedažādu galaktiku zvaigžņu kartēm (dažas no tām NASA pētnieki bija ieraudzījuši Deivida pārbaudes laikā). Pēc tam Makss Deividu nogādāja atpakaļ uz Zemi. Taču Faelona zinātnieki, izpētot Deividu, bija konstatējuši, ka cilvēkiem pārvietošanās laikā var būt ļoti bīstama, tādēļ kuģis nolēma neriskēt ar zēna dzīvību un atstāt viņu tajā vietā, no kurienes tas tika paņemts, taču nepārvietot laikā. Taču tūliņ pēc tam kuģis cieta avāriju, saduroties ar elektropārvades līnijas balstu, kā rezultātā tika sabojāts atmiņas modulis, kurā glabājās navigācijai nepieciešamie dati. Lai atgrieztos mājās, kuģim vajadzīga informācija, kas glabājas Deivida smadzenēs.
Makss sagatavo kuģi informācijas pārsūtīšanai, tikmēr Deivids apskata astoņus uz kuģa esošos citplanētu iemītniekus, viņam ļoti iepatīkas Pakmarens (Puckmaren) — neliels sikspārnim līdzīgs radījums, pēdējais savas sugas pārstāvis, dzīvību uz kura dzimtās planētas iznīcinājusi tajā ietriekusies komēta. Makss pārvieto uz kuģa iekārtām informāciju no zēna smadzenēm, taču nejauši šai procesā tiek pārkopēti arī dati par cilvēku emocijām, kā rezultātā kuģis sāk dīvaini uzvesties un strīdēties ar Deividu.
Kamēr Makss ar Deividu lido Zemes tuvumā, tikmēr no Tokijas un daudzām citām pilsētām tiek ziņots par novērotiem NLO. NASA praktikante Kerolaina paziņo Deivida ģimenei par viņa aizbēgšanu ar kuģi.
Skaņu celiņš un vizuālie efekti
Kosmiskais kuģis Trimaxion Drone Ship tika veidots ar datoranimācijas programmu Omnibus Computer Animation filmas režisora brāļa Džefa Kleisera (Jeff Kleiser) vadībā.
Filmas novērtējums
Filma saņēmusi pārsvarā pozitīvas atsauksmes. Rotten Tomatoes to novērtēja ar reitingu 81%, balstoties uz 27 atsauksmēm, norādot uz iespaidīgajiem specefektiem un Deivida lomas tēlotāja sniegumu, nosaucot to par zinātniski fantastisku izklaides filmu, kuru var skatīties visa ģimene.
Kevins Tomass (Kevin Thomas) no Los Angelos Times atzīmēja, ka filma stāsta par "pilnīgi ticamu, normālu amerikāņu ģimeni". The New York Times filmu raksturoja kā tādu, ko var baudīt lielākā daļa bērnu. Žurnāls People to nosauca par jauku un brīnišķīgu. Filmu žurnāls Empire novērtēja to ar 3 zvaigznēm no iespējamām 5. Nedaudz kritiskāks bija žurnāls Variety.
Psammosteus livonicus
Psammosteus livonicus ir psammosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Latvijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Dmitrijs Obručevs 1965. gadā. Sugas holotips ir jauna īpatņa branhiālā plātne no Daugavas atseguma pie Pasta muižas (augšpus Kokneses; augšdevons, amatas svīta). Nosaukums Psammosteus livonicus nozīmē "Livonijas psammostejs" (pēc autora domām Latvijas latīniskais nosaukums). Suga bija izplatīta frānas stāvā, amatas svītā Latvijā pie Kokneses. 2016. gada psammosteīdu revīzijas rezultātā Ps. livonicus sugai tika pieskaitītas arī iepriekš aprakstītās Oredezhosteus kuleshovi Moloshnikov, 2009 un Psammolepis aerata Obruchev, 1965. Tas paplašina Ps. livonicus izplatības areālu arī uz Orodežas upi pie Milodežas un Jamtesovas.
Apraksts
Branhiālā plātne ir plāna un ar diezgan garu pamatni. Tās ādas zobi apakšpusē aizņem vairāk par pusi plātnes platuma. Tie ir lieli, augsti, ar krasi izteiktām ribiņām, kas paceļas no zobiņiem reizēm līdz ādas zobu virsotnei. Zobiņi maz zarojas un to gali ir it kā nocirsti. Ādas zobu šķērseniskās rindas neizceļas. Starp lieliem ādas zobiem sastopami arī mazi.
Salīdzinājums
No sugas Psammolepis venyukovi, kura līdzīga pēc ādas zobu formas, atšķiras gan ar branhiālās plātnes psammosteju formu un plānumu, gan arī ar ādas zobu izmēriem un formu vienveidību. No tā paša vecuma psammoseju sugām Ps. livonicus atšķiras ar ādas zobu garāku pamatni, izmeriem un pareizu formu. No vēlākām sugām ar ar lieliem ādas zobiem atšķiras ar to pareizu formu.
Aja Mijama
Aja Mijama (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Melderīšupīte
Melderīšupīte, Igaunijā Rūkli (et) ir Saprašas (Pestavas) kreisā krasta pieteka Igaunijā un Valmieras novada ziemeļrietumos. Tek dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Vidustecē apmēram 300 metrus veido Latvijas un Igaunijas robežu. Ietek Saprašā lejpus Tītas purva. Melderīšupīti pirms ieteces Saprašā šķērso valsts autoceļš V173 (Virķēni–Meizakila).
Metjū Sedlers
Metjū Sedlers (en; dzimis Kentā) ir Lielbritānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1993).
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātos (1995, 1997 - kopā ar Maiklu Adamsu). Vairāku starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Budapeštā (1993), Kannās (1995), Arnemā (1999), Hārlemā (2010), Barselonā (2011), Oslo (2011).
Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas: 1997. gadā Groningenā 1. kārtā uzvarējis Jānu Elvestu, taču 2. kārtā zaudējis Aleksejam Drejevam, bet 1999. gadā Lasvegasā jau 1. kārtā zaudējis Karenam Asrjanam.
Pārstāvējis Anglijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā Sedleram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1993. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Pazīstams arī kā vairāku šaha atklātņu teorijas grāmatu autors.
Berdjanska
Berdjanska (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidaustrumos, Zaporižjas apgabalā. Izvietojusies apgabala dienvidos pie Berdas upes ietekas Azovas jūrā 200 km no apgabala centra Zaporižjas. Berdjanskas rajona centrs. Jūras osta, mašīnbūves centrs, balneoloģiskais un klimatiskais kūrorts.
Vēsture
Dibināta 1827. gadā kā osta Berdjanskas līča krastā. Osta un pie tās izaugušais Novonogajskas (Ново-Ногайськ) ciemats attīstījusies tik strauji, ka 1835. gadā tam jau piešķirtas pilsētas tiesības. 1841. gadā ar speciālu Nikolaja I ukazu pārdēvēta par Berdjansku. Kopš 1842. gada apriņķa centrs. Jau 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā ievērojams mašīnbūves centrs (lielākā Eiropā Džona Grīvza lauksaimniecības mašīnu rūpnīca). Kopš 20. gadsimta sākuma arī dūņu dziedniecības kūrorts. 1939. gadā pilsēta pārdēvēja par Osipenko (Осипенко) par godu lidotājai, Padomju Savienības varonei Poļinai Osipenko. 1958. gadā pilsētai atjaunoja vēsturisko nosaukumu.
Četrzirdziņu aizsardzība
Tā pieder pie atklātām atklātnēm un tai ir piešķirti Šaha atklātņu enciklopēdijas kodi no C46 līdz C49.
Vēsture
Pirmās šīs atklātnes analīzes atrodamas Polērio rokrakstā (16. gadsimts). Atklātnes tālākā attīstībā liela loma bija L. Paulsenam, F. Māršalam, A. Rubinšteinam. Atklātni savās partijās lietojuši daudzi spēcīgākie pasaules lielmeistari: E. Laskers, H. R. Kapabalanka, M. Botviņņiks un citi. Mūsdienās spēcīgāko šahistu praksē četrzirdziņu aizsardzība sastopama samērā reti.
Stratēģiskā ideja
Četrzirdziņu aizsardzībā abas puses tiecas pēc ātras spēku mobilizācijas un mierīgas spēles centrā.
Jānis Rozenbergs
Jānis Rozenbergs (dzimis 1977. gada 3. novembrī Cēsīs) ir Latvijas politiķis, pārstāv politisko partiju "Vienotība". Kopš 2013. gada viņš ir Cēsu novada domes priekšsēdētājs. Līdztekus Jānis Rozenbergs ir Vidzemes Augstskolas lektors,  Vidzemes Augstskolas Fonds padomes priekšsēdētājs, Akciju sabiedrības CATA padomes loceklis un partijas Vienotība domes priekšsēdētājs. Tēvs Ansis Rozenbergs, māte Māra Rozenberga.
Izglītība
1996. gadā absolvējis Draudzīgā aicinājuma Cēsu Valsts ģimnāziju, no 1996. gada līdz 2000. gadam studējis Vidzemes Augstskolas bakalaura studiju programmā politikas zinātni, biznesa vadību, no 2000. gada līdz 2003. gadam studējis Rīgas Tehniskajā universitātē un Rīgas Biznesa skolā, maģistra studiju programmā biznesa vadību, no 2010. gada līdz 2013. gadam studējis Rīgas Tehniskajā universitātē, doktorantūras studiju programmā biznesa vadību (nepabeigtas studijas). Pārvalda latviešu, angļu un krievu valodas.
Politiskā darbība
Jānis Rozenbergs politisko karjeru sāka kā Tautas partijas biedrs. 2009. gada pašvaldību vēlēšanās tika ievēlēts Cēsu domē un pildīja domes priekšsēdētāja vietnieka amatu. 2013. gadā tika ievēlēts par Cēsu novada pašvaldības priekšsēdētāju no partijas "Vienotība". Kā politiķis Jānis Rozenbergs ir aktīvs sociālo tīklu lietotājs, bieži raksta par saviem politiskajiem uzskatiem un publicē informāciju par jaunumiem novadā, izmantojot savus Twitter (@RozenbergsJ) un Facebook (Jānis Rozenbergs) kontus.
Ansis Brūns
Ansis Brūns (dzimis Ventspilī) ir latviešu vieglatlēts, startē šķēpa mešanas sacensības.