cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georgs Kūfalts
Rīgas galvenais dārznieks
Pēc Pirmā pasaules kara sākšanās G. Kūfalts kā vācietis tika atlaists no darba un apcietināts par spiegošanu Vācijas labā. Pēc diviem mēnešiem cietumā viņu deportēja uz Vāciju.
Pēdējie gadi
Laikā no 1915. līdz 1929. gadam bijis Štiglicas (Steglitz) dārza inspektora vietnieks (Berlīne).
Septiņdesmit gadu vecumā viņš aiziet pensijā un darba mūžu noslēdz ar grāmatu "Lietojamās dendroloģijas prakse parkos un dārzos" (Praxis der angewandten Dendrologie in Park und Garten), kas iznāca 1927. gadā.
Pēdējo reizi apciemoja Rīgu 1931. gada vasarā.
Aleksandrs (Andrejs Zaķis)
Aleksandrs (dzimis, miris ), pilsoniskais vārds — Andrejs Zaķis, bija Latvijas pareizticīgo garīdznieks, pirmais latviešu pareizticīgo bīskaps.
Georgs Kūfalts
Pēdējie gadi
Viens no viņa audzēkņiem bija Andrejs Zeidaks.
Aleksandrs (Andrejs Zaķis)
Dzīves gājums
Dzimis 1834. gadā Puiķeles pagasta Krieviņu mājās zemnieka Jura Zaķa ģimenē. 1859. gadā beidzis Rīgas Garīgo semināru, tāpat studējis Kijivas Garīgajā akadēmijā. 1865. gadā Zaķis iestājies mūkos, pieņēmis vārdu Aleksandrs. Strādājis Rīgas Garīgajā seminārā (līdz 1881. gadam), pēc tam kļuvis par Mogiļevas Garīgā semināra rektoru. 1883. gadā Aleksandrs tika iesvētīts par Vitebskas un Polockas bīskapu.
Gunārs Krollis
Gunārs Krollis (1932) ir latviešu grafiķis. Latvijas Mākslas akadēmijas profesors, Grafikas katedras Oforta darbnīcas vadītājs (1987—2006).
Dzīvesgājums
Dzimis 1932. gada 23. jūnijā Rīgā. Mācījās Jaņa Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskolā (1948—1953), studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Grafikas nodaļā (1954—1960). 1963. gadā viņu uzņēma Latvijas Mākslinieku savienībā.
1974. gadā Krollis sāka strādāt par Latvijas Mākslas akadēmijas Grafikas nodaļas pedagogu, 1987. gadā ievēlēts par profesoru un Grafikas katedras Oforta darbnīcas vadītāju. 1977. gadā viņš piedalījās dekoratīvo keramikas panno izveidē Taškentas metro stacijai Čilanzor, bija Starptautisko Grafikas mākslas triennāļu žūrijas loceklis Vācijā un Polijā (1976, 1980, 1984, 1986).
Darbi
Kopš 1958. gada ir veidojis grāmatu dizainu un ilustrācijas vairāk nekā 200 grāmatām. Sarīkojis vairāk nekā 40 personālizstāžu Latvijā un ārvalstīs.
Beļjanskas ala
Beļjanskas ala (sk) ir 3,6 km gara karsta alu sistēma netālu no Lendakas Slovākijas ziemeļos, Tatros. Ietilpst Tatru nacionālajā parkā. Tā ir garākā un vienīgā tūristiem publiski pieejamā ala Augstajos Tatros. Ieeja alā atrodas 890 m vjl., kopējais garums 3829 m, no tiem 1370 m pielāgoti tūristu apskatei. Augstumu starpība — 168 m.
Ala atklāta 18. gadsimtā, tūristu apmeklējumam atvērta 1884. gadā, apgaismota ar elektrisko apgaismojumu 1896. gadā (pirmā mākslīgi izgaismotā ala pasaulē).
Enerhodara
Enerhodara (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidaustrumos, Zaporižjas apgabala Vasiļivkas rajonā. Izvietojusies apgabala rietumos Kahovkas ūdenskrātuves kreisajā krastā 119 km no apgabala centra Zaporižjas. Enerhodaras divas elektrostacijas (TES un AES) saražo ceturto daļu Ukrainas elektrības.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1970. gadā sakarā ar Zaporižjas termoelektrostacijas būvniecību (pabeigta 1977. gadā). 1972. gadā ciemats ieguva tagadējo nosaukumu. 1981. gadā tika uzsākta Zaporižjas atomelektrostacijas būvniecība. Elektrostacijas pirmais bloks tika palaists 1984. gadā, bet stacija pabeigta (palaists 6. bloks) 1993. gadā, un ir lielākā atomelektrostacija Eiropā. 1985. gadā Enerhodarai tika piešķirtas pilsētas tiesības.
Kopš 2022. gada marta sākuma Enerhodaru okupēja Krievijas karaspēks, pilsētas iedzīvotāji aktīvi pretojas okupantiem.
Iedzīvotāji
Iedzīvotāju kopskaits ir 52 887 (2021)
Tautas skaitīšanā 2001. gadā 37,81 % iedzīvotāju norādīja ukraiņu kā dzimto valodu, 61,69 % - krievu.
Stīveri
Stīveri ir apdzīvota vieta Siguldas novada Allažu pagastā pie autoceļa V58 (Sigulda—Allaži—Ausmas). 1947. gadā Stīveros tika izveidots pansionāts cilvēkiem ar garīgiem un psihiskiem traucējumiem. Līdz 2016. gada rudenim Stīveros atradās Valsts Sociālas aprūpes centra "Vidzeme" filiāle "Allaži". Kopš 2017. gada bijušā aprūpes centra ēkās darbojas Sociālās aprūpes centrs "Allaži", kas piedāvā pansionāta pakalpojumus pensijas vecuma cilvēkiem un personām ar invaliditāti. Stīveros atrodas 1926. gadā celtā Allažu baznīca.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Mungo Pārks
Mungo Pārks (en; dzimis, miris 1806. gadā) bija skotu ceļotājs, pirmais eiropietis, kas sasniedzis Rietumāfrikas iekšzemi.
Pēc izglītības — ārsts. Mungo Pārku Rietumāfrikas izpētei nosūtīja Britu Āfrikas sabiedrība. No 1795. līdz 1797. gadam viņš devās ceļojumā augšup pa Gambijas upi, kā pirmais eiropietis sasniedzot Senegālas un Nigēras upju augšteces. Ekspedīcijas laikā viņš nokļuva mauru gūstā, taču spēja izbēgt.
Otrajā ekspedīcijā 1805. un 1806. gadā viņš izpētīja Nigēras vidusteci no Bamako līdz Busas krācēm (mūsdienu Nigērijas ziemeļrietumos), kur gāja bojā. Tiek uzskatīts, ka ekspedīcijas locekļi noslīka upē, ielecot tajā, lai izvairītos no naidīgo vietējo iedzīvotāju bultām. Mungo Pārks bija pirmais eiropietis, kas pietuvojās leģendārajai pilsētai Timbuktu un varbūt pat sasniedza to, taču pilnīga informācija par viņa pēdējo ceļojumu nav saglabājusies.
Gludenās čūskas
Izskats
Gludenās čūskas ir relatīvi nelielas čūskas, ļoti reti pārsniedzot 60 cm garumu. Galva vizuāli viegli atdalās no kakla, bet, salīdzinot ar citām čūsku sugām, kakla daļa vāji izteikta, acu zīlītes ir apaļas. Augšžokļa zobi virzienā uz mutes dziļumu paliek arvien lielāki. Ķermenis ir gandrīz cilindriskas formas, klāts ar gludām zvīņām, bez ķīlīšiem. Zem astes zvīņas sakārtotas pa pāriem. Visas trīs sugas ir neuzkrītoši pelēkbrūnas.
Ieradumi
Gludenās čūskas mājo uz sauszemes un mēdz slēpties, ilgstoši guļot slēptuvē. Barojas galvenokārt ar ķirzakām un citu čūsku mazuļiem, kā arī ar nelieliem grauzējiem, īpaši mazuļiem, kas vēl atrodas migās. Tomēr grauzējus medī tikai liela izmēra īpatņi. Diezgan parasta parādība ir kanibālisms, lielākajiem īpatņiem apēdot mazākos.
Aļaksandra Romanovska
Aļaksandra Romanovska (be; dzimusi ) ir baltkrievu frīstailiste, kas specializējusies akrobātikā, 2018. gada ziemas olimpisko spēļu dalībniece.
Biogrāfija
Aleksandra Romanovska dzimusi 1996. gada 22. augustā Minskā. 2005. gadā pēc vecāku ieteikuma viņa sāka nodarboties ar frīstailu.
Viņa ir beigusi Baltkrievijas Valsts pedagoģisko universitāti Minskā. Brīvajā laikā viņai patīk lasīt un adīt.
Sporta karjera
Kopš 2011. gada viņa trenējas Baltkrievijas trenera Nikolaja Kozeko vadībā. Gadu vēlāk Romanovska debitēja Pasaules kausa sacensībās, mājas posmā Baltkrievijā.
Aleksandra Romanovska 2015. gadā piedalījās pasaules junioru čempionātos Itālijas pilsētā Kjeze Valmalenko, kur ieguva pirmo vietu personīgajā akrobātikā. Tajā pašā gadā viņa debitēja pieaugušo pasaules čempionātā Kreišbergā, Austrijā, kur baltkrievu frīstailiste ieņēma 11. vietu. Pasaules kausa 2014.—2015. gada sezonas kopvērtējumā Romanovska bija 33. vietā, uzvarot vienā no posmiem (Leikplesidā).
2017. gadā Romanovska piedalījās savā otrajā pasaules kausa izcīņā Sjerranevadā (Spānija), bet personīgajā akrobātikā tur bija tikai 19. vietā.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Korejā Romanovska ieņēma 14. vietu. Sezonu Aleksandra noslēdza 25. vietā kopvērtējumā un 4. vietā starp akrobātikas frīstailistiem, kas tajā laikā bija viņas labākais sasniegums. .
2019. gadā viņa ieguva pasaules čempiones titulu akrobātiskajos lēcienos planētas čempionātā Pārksitijā, Jūtā. Superfinālā baltkrievu frīstailiste veica otro grūtāko lēcienu, no tiesnešiem saņemot 113,18 punktus. Tādējādi Aleksandra Romanovska par 23,3 punktiem apsteidza krievieti Ļubovu Ņikitinu. Pēc nedēļas Maskavā viņa izcīnīja otro uzvaru Pasaules kausa posmā. Tajā pašā gadā viņa personīgajā akrobātikā uzvarēja 2019. gada ziemas universiādē Krasnojarskā, finālā iegūstot 100,29 punktus. Pēc tam viņa pārī ar Artjomu Bašļakovu kļuva par divkārtēju universiādes čempioni, pārspējot krievus Kristīnu Spiridonovu un Staņislavu Ņikitinu par 1,15 punktiem. Ar 128 punktiem akrobātikas klasifikācijā viņa ieņēma devīto vietu, starp visiem frīstailistiem viņa sezonu noslēdza 47.vietā.
Alberts Bekers
Alberts Bekers (de; Vīne —  Buenosairesas province) bija Austrijas, Vācijas un Argentīnas starptautiskais meistars šahā (1953).
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējis Austrijas šaha čempionātos (1925, 1937). Ievērību guvis 1929. gada Karlsbādes starptautiskajā šaha turnīrā, kur kopā ar Milanu Vidmaru un Maksi Eivi dalījis 5.-7. vietu. 1934. gadā dalījis pirmo vietu šaha turnīrā Lincā kopā ar Erihu Eliskazesu. Bijis šaha nodaļas redaktors laikrakstā Wiener Schachzeitung, kā arī sarakstījis dažas grāmatas par šahu, kuras devušas nozīmīgu ieguldījumu sava laika šaha atklātņu teorijā.
1938. gadā pēc Austrijas anšlusa pārstāvējis Vāciju un dalījis pirmo vietu nacionālajā šaha turnīrā Berlīnē kopā ar Ludvigu Relštābu.
Aleksejs Čumakovs
Aleksejs Čumakovs (ru; dzimis Samarkandā) ir uzbeku izcelsmes krievu dziedātājs un mūziķis.
Alberts Bekers
Biogrāfija
Pārstāvējis Austrijas un Vācijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Prešovas apgabals
Prešovas apgabals (sk) ir viens no Slovākijas apgabaliem valsts ziemeļaustrumos. Tas robežojas ar Poliju ziemeļos, Ukrainu austrumos, Košices apgabalu dienvidos, Banskas Bistricas apgabalu dienvidrietumos un Žilinas apgabalu rietumos.
Alberts Bekers
Biogrāfija
1939. gadā, sākoties Otrajam pasaules karam, Vācijas izlases sastāvā atradies Pasaules šaha olimpiādē Buenosairesā. Lai gan Vācijas komanda uzvarēja olimpiādē un Bekers bija tās spēlējošais kapteinis, viņš kopā ar visu komandu nolēma neatgriezties Eiropā un līdz mūža beigām palika dzīvot Argentīnā. Par vēsturiskajiem panākumiem turnīros FIDE 1953. gadā Bekeram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Nomiris Buenosairesas provinces Visentes Lopezas pilsētā.
Aleksejs Čumakovs
Biogrāfija
Aleksejs Čumakovs piedzima Samarkandā, Uzbekijā. Alekseja māte, armēniete, strādāja par ārstu fizioterapeitu, tēvs, bulgārs, pēc profesijas mākslinieks noformētājs.
Prešovas apgabals
Administratīvais iedalījums
Apgabalā 13 apriņķi — Bardejovas apriņķis, Humennes apriņķis, Kežmarokas apriņķis, Levočas apriņķis, Medzilaborces apriņķis, Popradas apriņķis, Prešovas apriņķis, Sabinovas apriņķis, Sninas apriņķis, Stara Ļubovņas apriņķis, Stropkovas apriņķis, Svidnīkas apriņķis, Vranovas pie Topļas apriņķis.
Aleksejs Čumakovs
Biogrāfija
Aleksejs uz skatuves ir jau no 11 gadu vecuma. Mūzikas skolā apguvis sitaminstrumentus. 1995. gadā Aleksejs ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Krievijā. 2006. gadā izdeva savu pirmo solo albumu "Сны о чем-то большем".
Prešovas apgabals
Pilsētas
Apgabalā ir 23 pilsētas:
Aleksejs Čumakovs
Biogrāfija
2009. gadā bija viens no starptautiskā jauno izpildītāju konkursa "Jaunais Vilnis" vadītājiem.
Valentīns Rezņičenko
Valentīns Rezņičenko (ukraiņu: Валентин Михайлович Резніченко; dzimis 1972. gada 22. aprīlī) ir Ukrainas politiķis, kas no 2020. gada 10. decembrim līdz 2023. gada 24. janvārim bija Dņipropetrovskas apgabala gubernators. Viņš jau bija Dņipropetrovskas apgabala gubernators no 2015. gada marta līdz 2019. gada jūnijam. Rezņičenko bija Zaporižjas apgabala gubernators (no 2015. gada 20. februāra līdz 26. martam), pirms tika pirmoreiz iecelts par Dņipropetrovskas apgabala gubernatoru.
Rezņičenko iepriekš strādāja par preses menedžeri un apraides inženieri. Viņš bija Ukrainas Valsts radiofrekvenču centra preses menedžeris līdz 2014. gada augustam.
Biogrāfija
Valentīns Rezņičenko dzimis Dņepropetrovskā 1972. gada 22. aprīlī.
No 1991. līdz 1993. gadam viņš bija Ukrainas Valsts metalurģijas rūpnīcu projektēšanas institūta automatizēto vadības sistēmu nodaļas tehniķis.
No 1993. līdz 1994. gadam viņš tika paaugstināts par pirmās kategorijas programmatūras inženieri, vadošo inženieri Svitoč pētniecības un ražošanas uzņēmumā.
Anna F.
Anna Vapele (de, dzimusi ), profesionāli pazīstama kā Anna F., ir austriešu dziedātāja, dziesmu autore un aktrise.
Valentīns Rezņičenko
Biogrāfija
1994. gadā absolvējis Valsts Metalurģijas akadēmiju, specializējoties tehnoloģisko procesu un ražošanas automatizācijā.
Anna F.
1996–2008: agrīnā dzīve
Vapele dzimusi Austrijas pilsētā Frīdbergā. Ar dziedāšanu viņa sāka nodarboties jau bērnībā. Grācā studēja angļu un itāļu filozofiju un literatūru, bet nedēļas nogalēs strādāja ATV.
Valentīns Rezņičenko
Biogrāfija
No 1994. līdz 1996. gadam bijis K FK “Elf” Informācijas un datoru daļas vadītājs, Mārketinga daļas vadītājs.
Anna F.
2009–2011: karjeras sākums
2009. gada vasarā Anna bija Lenija Kravica Eiropas turnejas iesildītājmāksliniece. 2009. gadā viņa saņēma Austrijas mūzikas balvu Amadeus kategorijā "Pop".
Valentīns Rezņičenko
Biogrāfija
Kopš 1996. gada viņš strādā Ukrainian Media Group Holding Company. No tā laika līdz 1999. gadam viņš kļuva par SIA "TNP Svyaz" remonta nodaļas vadītāju.
Anna F.
2009–2011: karjeras sākums
2010. gada 5. februārī viņa izdeva savu debijas albumu For Real. Albums sasniedza trešo vietu Austrijas mūzikas topos un tika apbalvots ar zelta sertifikātu. Vapele ar koncertiem apceļoja Austriju, tostarp uzstājoties mūzikas festivālā Donauinselfest.
Valentīns Rezņičenko
Biogrāfija
No 1999. līdz 2001. gadam viņš kļuva par slēgtās akciju sabiedrības Telenedeļja-Dņepropetrovska prezidentu. No 2001. gada līdz 2003. gada martam viņš bija sabiedrības ar ierobežotu atbildību "Dnepr-Media" direktora vietnieks. Tajā pašā laikā 2003. gada martā viņš tika paaugstināts par Ukraine Media Holding LLC viceprezidentu. Šajā amatā Rezņičenko vadīja dažāda līmeņa un darbības jomu apakšvienības: presi, radio un televīziju. Tā kā viņš bija iesaistīts radio tīklu attīstībā, viņš uzsāka jaunu radio frekvenču izstrādi un darbību, kā arī jaunu radio tīklu attīstību visā Ukrainā.
Anna F.
2012. gada līdz mūsdienām
2012. gadā Vapela kā aktrise debitēja Dito Cincadzes spēlfilmā Invasion, kuras pirmizrāde notika 2012. gada 30. jūnijā Minhenes kinofestivālā.
2012. gadā Vapele pārcēlās uz Prenclauerbergu Berlīnē. 2013. gadā viņa parakstīja līgumu ar Polydor / Island (Universal Music Group). 2013. gada augustā Anna izdeva DNA kā savu pirmo dziesmu no gaidāmā albuma King in the Mirror. Mūzikas video tika izlaists 2013. gada 3. augustā. Viņa uzstājās Jana Bēmermaņa televīzijas šovā Lateline.
Valentīns Rezņičenko
Biogrāfija
No 2004. līdz 2006. gadam — Media Furst meitasuzņēmuma ģenerāldirektors. No 2006. līdz 2011. gadam — meitasuzņēmuma "Televīzijas un radio organizācijas" trasta direktors.
No 2011. līdz 2014. gadam — Studio Europozitiv LLC ģenerāldirektors. 2014. gada jūnijā—jūlijā — Capital Management Group LLC direktora vietnieks.
Anna F.
2012. gada līdz mūsdienām
Albums King in the Mirror tika izdots 2014. gada februārī. Vapele bija Džeimsa Blanta turnejas iesildītājmāksliniece Austrijā, Vācijā, Itālijā un Šveicē.
Valentīns Rezņičenko
Politiskā karjera
No 2014. gada augusta līdz 2015. gada februārim viņš strādāja par valsts uzņēmuma "Ukrainas Valsts radiofrekvenču centrs" ģenerāldirektoru.
Anna F.
2012. gada līdz mūsdienām
Gatavojoties 2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam, Anna bija daļa no ORF komandas, kas meklēja potenciālos kandidātus, kas dziesmu konkursā pārstāvētu Austriju, darbojoties kā mūzikas pedagogs.
2017. gadā Anna sāka ierakstīt jaunu albumu kopā ar producentu Danielu Brendu, ar kuru arī tajā laikā tikās.
Valentīns Rezņičenko
Politiskā karjera
2015. gada 25. martā Porošenko iecēla Rezņičenko par Dņipropetrovskas apgabala gubernatora pienākumu izpildītāju. Viņš tika atbrīvots no šī amata 2019. gada 27. jūnijā ar prezidenta Volodimira Zelenska dekrētu.
2020. gada oktobrī notikušajās Ukrainas pašvaldību vēlēšanās Rezņičenko vadīja partijas Piedāvājums (Пропозиція) Dņipropetrovskas apgabala padomes vēlēšanu sarakstu. Šajās vēlēšanās partija ieguva 17 deputātu vietas.
Jaunzēlandes papagaiļi
Jaunzēlandes papagaiļi, Jaunzēlandes papagaiļu dzimta (Strigopidae) ir viena no papagaiļveidīgo kārtas (Psittaciformes) dzimtām, kas ir vienīgā dzimta Jaunzēlandes papagaiļu virsdzimtā (Strigopoidea). Tā apvieno 4 sugas, kas tiek iedalītas 2 ģintīs. Viena no dzimtas sugām — Norfolkas nestors (Nestor productus) — kopš 19. gadsimta sākuma ir izmirusi. Dzimtā ir arī viena zināma aizvēsturiska, fosila ģints.
Visas dzimtas sugas ir endēmas Jaunzēlandei un tai tuvākajām salām, un visu šo sugu izdzīvošana mūsdienās ir apdrautēta. Tās apdraud cilvēku saimnieciskā darbība, iznīcinot to dzīves telpu, ievestās invazīvās dzīvnieku sugas, piemēram, cūkas un posumi, kuri uz zemes ligzdojošajiem papagaiļiem izēd to perēkļos olas un mazos putnēnus. Nestorus vietējie iedzīvotāji mēdz arī medīt gan, lai iegūtu gaļu, gan, lai atbrīvotos kā no lauksaimniecības kaitēkļiem, gan, lai iegūtu peļņu, tos pārdodot dzīvus. Mūsdienās, lai aizsargātu papagaiļus, ir izveidoti rezervāti un nacionālie parki, kā arī aizsargātas teritorijas uz nelielām salām, kurās nav plēsīgo dzīvnieku. To populāciju mūsdienās var vērtēt kā stabilu vai kā tādu, kas lēnām atjaunojas, tomēr populāciju lielums ir ļoti mazskaitlīgs.
Evolūcija
Jaunzēlandes papagaiļu virsdzimta no pārējiem papagaiļiem atdalījās pirms apmēram 82 miljoniem gadu, laikā, kad Jaunzēlande atdalījās no Gondvānas. Toties dzimtas ģintis (nestori un kakapo) sadalījās apmēram pirms 60—80 miljoniem gadu.
Ekoloģija
Katra no trijām mūsdienās dzīvojošajām Jaunzēlandes papagaiļu sugām ieņem atšķirīgu ekoloģisko nišu. Piemēram, kakapo ir nelidojošs putns, aktīvs naktī, raibais apspalvojums to lieliski noslēpj dienas plēsīgajiem putniem, bet Jaunzēlandes pūces, kas medī naktī, ir pārāk mazas, lai uzbruktu kakapo. Kea savukārt piemērojies dzīvei kalnos. Tos bieži var novērot kalnu slēpošanas kūrortos. Tā kā augstkalnos trūkst koku, kea ligzdo zemes alās, nevis koku dobumos kā lielkā daļa papagaiļu sugu.
Kopīgās īpašības
Jaunzēlandes papagaiļu izskats, salīdzinot ar citiem papagaiļiem, ir unkāls, atšķirīgs, arī uzvedībā ir daudzas atšķirības. Piemēram, Jaunzēlandes papagaiļi, neveido pārus uz mūžu. Kea ir poligāmi, un vienam tēviņam ir vairākas mātītes. Toties kakapo vispār neveido pārus, bet vairošanās sezonas sākumā pulcējas riestos.
Visas Jaunzēlandes papagaiļu sugas ir liela auguma papagaiļi. Vislielākais dzimtā ir nelidojošais kakapo, kura ķermeņa garums ir apmēram 64 cm, svars var sasniegt 3 kg. Mazākais ir Jaunzēlandes nestors, kura ķermeņa garums ir apmēram 45 cm, svars 550 g.
Sistemātika
Jaunzēlandes papagaiļu virsdzimta (Strigopoidea)
Čapļina rags
Čapļina rags (ru) vai Unaziks (ess) ir zemesrags Beringa jūras krastā, Čukču pussalas galējais dienvidaustrumu punkts. Administratīvi ietilpst Krievijas Čukotkas autonomā apvidus Provideņijas rajonā.
Ģeogrāfija
Zemesrags izvietojies Čukču pussalas dienvidaustrumu galā, 70 km plats jūrasšaurums to atdala no ASV piederošās Sentlorensas salas. zemesragu veido divas savienojošas smilšu sēres, tā krasti lēzeni, zemi. Smilšu sēres norobežo applūdušu zemieni — Naivaka ezeru. Zemesrags ietilpst Beringijas nacionālā parka teritorijā.
Vēsture
Tagadējo nosaukumu zemesragam 1828. gadā piešķira Fjodors Litke par godu Pirmās Kamčatkas ekspedīcijas dalībniekam mičmanim Pjotram Čapļinam (Петр Чаплин). Senākās ASV izdotās kartēs saukts arī par Indienpointu (Indian Point).
Zemesragā izvietota bāka un robežsardzes postenis. No 1937. gada zemesragā darbojās Misčapļinas polārā meteostacija. Otrā pasaules kara laikā Čapļina ragā izbūvēja rezerves lidlauku lidmašīnu pārdzīšanas trasē no Aļaskas uz Sibīriju.
Mazilmāja
Mazilmāja ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Vecpils pagastā. Izvietojusies pagasta dienvaustrumos autoceļu A9 un V1197 krustojumā 12 km no pagasta centra Vecpils, 29,5 km no novada centra Grobiņas un 181 km no Rīgas.
Taureņi (Cesvaines pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V434, Kujas upes krastā.
Lejaslangsēde
Lejaslangsēde ir ciems Tukuma novada Matkules pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumos Imulas labajā krastā 10 km no pagasta centra Matkules, 11 km no Kandavas un 109 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies kā Briņķu Pedvāles dzimtmuižas Lejas Langsēdes pusmuiža (Unter-Langsehden).
Džeks Finijs
Džeks Finijs (dzimis, miris ) bija amerikāņu rakstnieks. Viņa vislabāk zināmie darbi ir sarakstīti zinātniskās fantastikas un trillera žanrā, tai skaitā romāni The Body Snatchers un Time and Again (izdots arī latviešu valodā ar nosaukumu "Starp diviem laikmetiem"). Romāns The Body Snatchers bija pamatā 1956. gadā uzņemtajai filmai Invasion of the Body Snatchers.
Biogrāfija
Finijs dzimis Milvokos, Viskonsinā, viņa īstais vārds ir Džons. Kad Džonam Finijam bija trīs gadi, nomira viņa tēvs, un viņš par godu tēvam tika pārdēvēts par Volteru Bradenu (Walter Braden), taču visā savas dzīves laikā sauca sevi par Džeku. Studējis Noksas koledžā (Knox College) Geilsbērgā (Galesburg), kuru beidza 1934. gadā. Apprecējās ar Margaritu Gestu (Marguerite Guest), laulībā piedzima divi bērni - Kenets un Margarita. Dzīvoja Ņujorkā, strādājot par reklāmas aģentu, 1950. gadu sākumā kopā ar ģimeni pārcēlās uz Kaliforniju, kur dzīvoja Milvali pilsētā. Miris no pneimonijas un emfizēmas 84 gadu vecumā.
Rakstnieka karjera
Džeka Finija stāsts The Widow's Walk 1946. gadā uzvarēja Ellery Queen's Mystery Magazine sponsorētā konkursā. 1954. gadā tika publicēts viņa pirmais romāns Against the House, nākamajā gadā tika uzņemta uz tā balstīta filma.
Finija 1955. gadā sarakstītais romāns The Body Snatchers bija pamatā 1956. gadā uzņemtajai filmai Invasion of the Body Snatchers un tās atvasinājumiem.
Džeka Finija romāns Assault on a Queen, kas sarakstīts 1959. gadā, kļuva par filmu Assault on a Queen ar Frenku Sinatru bandas līdera lomā.
Finija lielākais panākums bija viņa 1970. gadā sarakstītais zinātniskās fantastikas romāns "Starp diviem laikmetiem" (Time and Again). Tas stāsta par ceļošanu pagātnē, ar šo tēmu viņš iepriekš bija eksperimentējis savos īsajos stāstos. Romāna varonis Saimons Morlijs, kas Ņujorkā strādā reklāmas jomā, tiek iesaistīts slepenā valdības projektā, kura mērķis ir nosūtīt cilvēkus pagātnē. Šī ceļošana laikā notiek nevis ar īpašu laika mašīnu, bet ar hipnozes vai pašhipnozes palīdzību. Saimons Morlijs nokļūst 1882. gada Ņujorkā. Romānā spilgti un detalizēti atainota tā laika pilsētas dzīve, romānu veiksmīgi papildina it kā paša Morlija zīmētās ilustrācijas.
1982. gadā Pasaules fantāzijas konferencē, kas notika Našvilā, Tenesī, Finijam tika piešķirta Pasaules fantāzijas balva (The World Fantasy Award).
1995. gadā, divdesmit piecus gadus pēc "Starp diviem laikmetiem" sarakstīšanas, Finijs publicēja turpinājumu ar nosaukumu From Time to Time, kurā aprakstīti Morlija tālākie piedzīvojumi, darbība norisinās Manhatanā 1912. gadā. Tas bija viņa pēdējais darbs, kuru viņš pabeidza īsi pirms nāves.
Džeks Finijs sarakstījis desmit romānus, vairākus desmitus īso stāstu, pēc viņa stāstu un romānu motīviem uzņemtas vienpadsmit filmas.
Meru
Meru (sa), arī Sineru (bo), Sjumišaņs (zh, Xūmí shān), Sumisans (ko, Sumisan), Šumisens (ja, Shumisen), ir svētais kalns ar piecām virsotnēm budisma, hinduisma un džainisma kosmoloģijā, kur tas tiek uzskatīts par visu materiālo un garīgo visumu centru. Tiek uzskatīts par Brahmas un citu dievību mājokli.
Vimba
Vimba (Vimba vimba) ir sapalu dzimtas (Leuciscidae) zivs, kas, lai arī mājo upēs, tomēr galvenokārt uzturas jūrā, upju grīvās un to tuvumā, nārstot dodas upēs, daudzus kilometrus uz augšu pret straumi. Tā sastopama Eiropā un Rietumāzijā.
Izplatība
Vimba mājo Baltijas, Ziemeļu, Marmora, Melnās un Kaspijas jūrās un to upju baseinos. Zviedrijā un Somijā sastopama līdz 63° ziemeļu paralēlei. Marmora jūras baseinā tā mājo uz dienvidiem līdz Menderesai un Egirdira ezeram, bet uz austrumiem līdz Kizilirmakas baseinam. Vimba ir kādreiz dzīvojusi arī Krimā, bet mūsdienās Krimas upēs izmirusi. Introducēta Reinā.
Latvijā
Latvijā vimba sastopama atklātās jūras un Rīgas līča piekrastēs, jūrā tieši ietekošās upēs un to pietekās, kā arī piejūras ezeros. Vismaz kopš 1970. gada tiek mākslīgi pavairota. Vimba ir ielaista arī Pļaviņu un Rīgas ūdenskrātuvēs. Baltijas reģionā nozvejo apmēram 150 t vimbu, Latvijā 50—100 t gadā. Upēs makšķernieku lomos vimba galvenokārt ir pavasarī, pārējos gadalaikos retāk.
Izskats
Vimba ir vidēji liela zivs, kuras garums var sasniegt 60 cm, svars 3,6 kg, lai gan visbiežāk tās garums ir ap 20 cm. Latvijā vimba ir līdz 50 cm garumam un sver ne vairāk par 1,5 kg. Tās ķermenis ir samērā slaids, no sāniem nedaudz saplacināts. Mute vērsta uz leju. Mugura zilganpelēka, sāni un vēders sudrabains. Krūšu spuras, vēdera spuras un anālā spura pie pamatnes dzeltenīga, pirms nārsta kļūst sarkanīga. Pirms nārsta tēviņiem uz galvas izveidojas arī nārsta kārpiņas un vēders reizēm kļūst koši oranžīgs. Abiem dzimumiem mugura kļūst gandrīz melna, bet sāni dzeltenīgi. Salīdzinot ar citām karpu dzimtas zivīm, vimbai ir smalkas zvīņas, un gar sāna līniju tās ir apmēram 57—63. Acu varavīksnenes dzeltenas. Rīkles zobi vienā rindā.
Līdzīgas sugas
Vimbai līdzīgs ir plaudis, ar kuru vimba kādreiz tika klasificēta vienā ģintī. Abām sugām ir gara anālā spura, bet plauža ķermenis ir plakanāks, mugura augstāk izcelta. Vimbai līdzīga ir arī salate jeb meža vimba, bet vimbas mute ir daudz mazāka un atrodas zem samērā izteikta, noapaļota purna. Toties salatei mute ir liela, apakšžoklim izlienot uz priekšu. Purna daļa vimbai ir līdzīga ar sīgu, bet vimbai nav tauku spuras, kas ir sīgai.
Uzvedība un barība
Vimbai ir populācijas, kas dzīvo tikai saldūdenī, tomēr lielākā daļa mājo viegli sāļos ūdeņos un saldūdenī tikai nārsto. Tā uzturas nelielos baros gar jūras krastu, lielās un vidēji lielās upēs. Daļa jūrā dzīvojošo vimbu upju lejtecēs ienāk jau rudenī un tur pārziemo, bet citas ienāk upēs tikai pavasarī. Pēc nārsta atgriežas jūrā. Vairums mazuļu uzturas upēs vienu gadu, bet daļa divus gadus. Vimbai ir novērota līdz 865 km tāla migrācija, tās pārvietošanās ātrums ir 25 km diennaktī. Vimba barojas galvenokārt ar dažādiem bezmugurkaulniekiem (moluskiem un kukaiņu kāpuriem) un zooplanktonu, kuru vimba uzlasa no grunts.
Vairošanās
Dzimumgatavība vimbai iestājas 2—11 gadu vecumā, sasniedzot 12—31 cm garumu. Latvijā tā nobriest 5—7 gadu vecumā. Vimba jūru pamet maijā vai jūnijā, kad ūdens sasniedz 10—30°C, un dodas pa upēm uz augšu, lai nārstotu seklās un ātri plūstošās upēs ar akmeņainu grunti un nedaudz augiem. Tēviņš nārsta vajadzībām izveido nelielas iedobes, kurās mātīte iznērš ikrus. Auglība 9—300 tūkst. ikru, raksturīgs porciju nārsts 2—3 piegājienos ar 11—20 dienu starplaiku. Kopējais nārsta ilgums 16—83 dienas. Parasti ar vienu mātīti nārsto 2—5 tēviņi. Ikri sākumā pielīp pie akmeņiem, oļiem, augiem un cita substrāta, bet pēc neilga laika nobirst uz grunts, to attīstība ilgst 2—10 dienas, atkarībā no ūdens siltuma. Vimba var sasniegt 17 gadu vecumu.
Betmens atgriežas
"Betmens atgriežas" (en) ir 1992. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Tims Bērtons. Tas ir turpinājums 1989. gada filmai "Betmens". Galvenās lomas filmā atveido Maikls Kītons, Denijs DeVito, Mišela Feifere un Kristofers Volkens. Filmā Betmens cīnās pret Pingvīnu un Kaķsievieti. Filmas pirmizrāde notika. Filma galvenokārt saņēma pozitīvus kritiķu vērtējumus, un to nominēja divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām.
Rūdupe
Rūdupe var būt:
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai (en, ru) ir ikgadēja starptautiska bērnu sociālā programma, kuru īsteno PAS "Gazprom". Programmas mērķis ir attīstīt jaunajā paaudzē nozīmīgas vērtības un interesi par veselīgu dzīvesveidu, izmantojot futbolu. Programmas ietvaros 12 gadus veci futbolisti no dažādām valstīm piedalās ikgadējā starptautiskajā bērnu forumā, Pasaules kausa izcīņā "Futbols draudzībai", Starptautiskajā futbola un draudzības dienā. Programmu atbalsta FIFA, UEFA, ANO, Olimpiskā un Paralimpiskā komitejas, valstu galvas, valdības un dažādu valstu futbola federācijas, starptautiskie labdarības fondi, sabiedriskās organizācijas, pasaules vadošie futbola klubi [98]. Programmas vispasaules organizators ir "AGT Communications Group" (Krievija).
Futbols draudzībai 2013
Pirmais starptautiskais bērnu forums "Futbols draudzībai" notika 2013. gada 25. maijā Londonā. Tajā piedalījās 670 bērni no 8 valstīm: no Bulgārijas, Grieķijas, Krievijas, Lielbritānijas, Serbijas, Slovēnijas, Ungārijas, Vācijas. Krieviju pārstāvēja 11 futbola komandas no 11 Krievijas pilsētām, kuras 2018. gadā rīkos FIFA Pasaules kausa spēles. Forumā piedalījās arī " Zenit", "Chelsea", "Schalke 04", "Crvena Zvezda" klubu junioru komandas, Gazprom bērnu sporta dienu uzvarētāji un festivāla "Fakel" uzvarētāji.
Foruma rezultātā tapa atklāta vēstule, kurā bērni formulēja astoņas programmas vērtības: draudzību, vienlīdzību, taisnīgumu, veselību, mieru, lojalitāti, uzvaru un tradīcijas. Vēlāk vēstule tika nosūtīta UEFA, FIFA un SOK vadītājiem. Sanāksmē ar Vladimiru Putinu un Vitāliju Mutko 2013. gada septembrī Seps Blatters apstiprināja vēstules saņemšanu un paziņoja, ka ir gatavs atbalstīt "Futbolu draudzībai".
Futbols draudzībai 2014
2014. gada 23.-25. maijā Lisabonā notika  programmas "Futbols draudzībai" otrā sezona, kurā piedalījās vairāk nekā 450 pusaudži no 16 valstīm: Baltkrievijas, Bulgārijas, Francijas, Horvātijas, Itālijas, Krievijas, Lielbritānijas, Nīderlandes, Polijas, Portugāles, Serbijas, Slovēnijas, Turcijas, Ukrainas, Ungārijas, Vācijas. Jaunie futbolisti piedalījās starptautiskajā forumā "Futbols draudzībai", ielu futbola turnīrā un piedalījās UEFA Čempionu līgas 2013.-2014. gada finālā. Starptautiskā ielu futbola turnīra uzvarētājs 2014. gadā bija „Benfica” kluba junioru komanda (Portugāle).
Riteņbraukšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grupas brauciens vīriešiem
Vīriešu šosejas riteņbraukšanas grupas brauciena sacensības 2016. gada olimpiskajās spēlēs norisinājās 6. augustā, sākoties un noslēdzoties Kopakabanas fortā. Sacensībās uzvarēja Gregs Van Avermāts no Beļģijas.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2014
Programmas otrās sezonas noslēgumā tika ievēlēts kustības "Futbols draudzībai" līderis. Tas bija Felipe Suarezs no Portugāles. 2014. gada jūnijā viņš kā kustības līderis apmeklēja Jurija Andrejeviča Morozova piemiņai veltīto devīto starptautisko jaunatnes futbola turnīru.
Riteņbraukšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grupas brauciens vīriešiem
Pirmssacensību favorīti
Sacensību distances grūtības dēļ par medaļu favorītiem tika uzskatīti braucēji ar spējām braukt kalnā un labām prasmēm nobraucienos. Favorītu sarakstā bieži tika minēti Kriss Frūms, Alehandro Valverde, Vinčenco Nibali, Mihals Kvjatkovskis, Rui Košta un Romēns Bardē.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2015
Jaunie futbolisti sarunājās ar saviem vienaudžiem no citām valstīm un pasaules futbola zvaigznēm, ieskaitot programmas vispasaules vēstnieku Franci Bekenbaueru, kā arī piedalījās Starptautiskajā ielu futbola turnīrā starp junioru komandām. Starptautiskā ielu futbola turnīra uzvarētājs 2015. gadā bija "Rapid" junioru komanda (Austrija).
Riteņbraukšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grupas brauciens vīriešiem
Distance
Vīriešu grupas brauciena distance bija 241,6 km gara. Tā sākās Kopakabanas fortā, tālāk virzoties uz rietumiem gar Ipanemas, Barras un Maripendi rezervāta pludmalēm pa krasta ceļiem 24,8 km Grumari apļa virzienā. Pēc četriem apļiem Grumari sektorā (99,2 km no 241,5 km) distance virzījās austrumu virzienā pa tiem pašiem krasta ceļiem uz 25,7 km garo Vista Chinesa apli, kas bija jāveic trīs reizes (77,1 km no 241,5), pēc tam finišējot Kopakabanas fortā. Kā visas sacensības olimpiskajās spēlēs, sportistus pavadīja kārtības sargi, lai norobežotu satiksmi un skatītājus. Šajās olimpiskajās spēlēs to veica Brazīlijas Federālā lielceļu policija (PRF).
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2015
Programmas "Futbols draudzībai" trešās sezonas pasākumus apmeklēja aptuveni 200 pasaules vadošo plašsaziņas līdzekļu žurnālistu, kā arī 24 jaunie žurnālisti no Eiropas un Āzijas, kuri bija Starptautiskā bērnu preses centra locekļi. 2015. gada kulminācija bija "Deviņu vērtību kausa" pasniegšanas ceremonija, kurā tika apvalvots futbola klubs "Barcelona" (Spānija). Uzvarētāju izvēlējās tie bērni, kuri Foruma priekšvakarā piedalījās vispasaules balsošanā, kas notika visās 24 dalībvalstīs.
Riteņbraukšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grupas brauciens vīriešiem
Rezultāti
Olimpiskais grupas brauciens vīriešiem
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2015
Foruma beigās visi dalībnieki, sekojot tradīcijai, piedalījās UEFA Čempionu līgas 2014.-2015. gada finālā Berlīnes olimpiskajā stadionā.
Futbols draudzībai 2016
Starptautiskā bērnu sociālā programma "Futbols draudzībai" 2016. gadā tika atklāta Hangout tiešsaistes preses konferencē, kas notika 24. martā Minhenē, piedaloties Franca Bekenbauera programmas vispasaules vēstniekam.
Programmas ceturtajā sezonā tai pievienojās 8 jaunas junioru komandas no Alžīrijas, Argentīnas, Armēnijas, Azerbaidžānas, Brazīlijas, Kirgizstānas, Sīrijas un Vjetnamas, līdz ar to kopējais dalībvalstu skaits sasniedza 32.
2016. gada 5. aprīlī sākās balsojums par unikālo trofeju, Deviņu vērtību kausu. Uzvarētāja izvēlē piedalījās fani no visas pasaules, taču galīgo lēmumu pieņēma programmas "Futbols draudzībai" dalībnieki balsojot. Kausu ieguva futbola klubs "Bayern" (Minhene). "Futbols draudzībai" dalībnieki atzīmēja kluba aktivitātes, kas vērstas bērnu ar īpašām vajadzībām atbalstam, kā arī iniciatīvas, lai nodrošinātu bērnu aprūpi dažādās valstīs un palīdzētu tiem, kuriem tas ir nepieciešams.
Ceturtais starptautiskais bērnu forums "Futbols draudzībai" un bērnu Starptautiskā ielu futbola turnīra finālspēle notika 2016. gada 27.-28. maijā Milānā. Turnīrā uzvarēja Slovēnijas komanda "Maribor". Foruma noslēgumā dalībnieki, sekojot tradīcijai, apmeklēja UEFA Čempionu līgas finālspēli. Foruma pasākumus apmeklēja vairāk nekā 200 pasaules vadošo plašsaziņas līdzekļu žurnālistu, kā arī Bērnu starptautiskais preses centrs, kurā darbojās jaunie žurnālisti no dalībvalstīm.
Ceturtajā "Futbols draudzībai" sezonā piedalījās jaunie futbolisti no Sīrijas kluba "Al-Wahda", kas bija bezprecedenta gadījums. Sīrijas komandas iekļaušana programmā un Sīrijas bērnu piedalīšanās Milānas pasākumos bija nozīmīgs solis, lai pārvarētu šīs valsts humanitāro izolāciju. Starptautiskā televīzijas kanāla "Russia Today" arābu sporta redakcija ar Sīrijas futbola federācijas atbalstu izveidoja dokumentālo filmu "Trīs dienas bez kara", kas stāsta par kuri piedalījās projektā. 2016. gada 14. septembrī filmas pirmizrādi Damaskā apmeklēja vairāk nekā 7000 cilvēku.
Futbols draudzībai 2017
Starptautiskā bērnu sociālā projekta "Futbols draudzībai" norises vieta 2017. gadā bija Sanktpēterburga (Krievija), un noslēguma pasākumi notika no 26. jūnija līdz 3. jūlijam.
2017. gadā dalībvalstu skaits palielinājās no 32 līdz 64. Pirmo reizi pogrammā "Futbols draudzībai" piedalījās bērni no Meksikas un Amerikas Savienotajām Valstīm. Tādējādi projekts apvienoja jaunos spēlētājus no četriem kontinentiem - Āfrikas, Eirāzijas, Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas.
Piektajā sezonā programma tika īstenota saskaņā ar jaunu koncepciju: no katras valsts tika izvēlēts viens jaunais futbolists, kas to pārstāv. Bērni tika apvienoti astoņās starptautiskās Draudzības komandās, kuras veidoja 12 gadus veci zēni un meitenes, tostarp bērni ar invaliditāti.
Atklātas izlozes laikā tika noteikts komandu valstiskais sastāvs un dalībvalstu pārstāvju pozīcijas spēlēs. Izloze notika tiešsaistes konferences režīmā. Astoņu Draudzības komandu vadībā bija jaunie treneri: Renē Lamperts (Slovēnija), Stefans Maksimovičs (Serbija), Brendons Šabani (Lielbritānija), Čārlijs Sujs (Ķīna), Anatolijs Čentulojevs (Krievija), Bogdans Kroleveckis (Krievija), Antons Ivanovs (Krievija), Emma Henšena (Nīderlande). Izlozē piedalījās arī Lilija Matsumoto (Japāna), programmas "Futbols draudzībai" starptautiskā preses centra pārstāve.
"Futbols draudzībai" Pasaules kausu 2017. gadā izcīnīja "oranžā" komanda, kurā piedalījās jaunais treneris un futbolisti no deviņām valstīm: Renē Lamperts (Slovēnija), Hong Jun Marvin Tue (Singapūra), Pauls Puidž I Montana (Spānija), Gabriels Mendoza (Bolīvijaj), Ravans Kazimovs (Azerbaidžāna), Krisimirs Stanimirovs Stančevs (Bulgārija), Ivans Agustins Kasko (Argentīna), Romans Horaks (Čehijas Republika), Hamzahs Jusufs Nuri Alhavats (Lībija).
Starptautiskajā bērnu forumā "Futbols draudzībai" piedalījās Viktors Zubkovs (PAS "Gazprom" valdes priekšsēdētājs); Fatma Samura (FIFA ģenerālsekretāre), Filips Lefloks (FIFA ģenerālais komercdirektors),  Džulio Baptista (futbolists no Brazīlijas), Ivans Zamorano (uzbrucējs no Čīles),  Aleksandrs Keržakovs (futbolists no Krievijas) un citi viesi, kuri aicināja popularizēt galvenās cilvēciskās vērtības  jaunākās paaudzes  vidū.
2017. gadā projekts pulcēja vairāk nekā 600 000 cilvēku. Noslēguma pasākumos Sanktpēterburgā piedalījās vairāk nekā 1000 bērnu un pieaugušo no 64 valstīm.
Futbols draudzībai 2018
2018. gadā programmas "Futbols draudzībai" sestā sezona notika no 15. februāra līdz 15. jūnijam Krievijā. Noslēguma pasākumi notika Maskavā uz 2018. gada FIFA Pasaules čempionāta sliekšņa. Par programmas dalībniekiem kļuva jaunie futbolisti un žurnālisti, kas pārstāv 211 pasaules valstis un reģionus. Programmas oficiālais sākums 2018. gadam noritēja ar "Futbols draudzībai" atklātas izlozes translāciju, pēc kuras rezultātiem tika izveidotas 32 starptautiskas futbola komandas — Starptautiskās Draudzības komandas. Programmas "Futbols draudzībai" jaunums bija vides misija - 2018. gadā starptautiskās futbola Draudzības komandas tika nosauktas retu un apdraudētu dzīvnieku sugu vārdos.
Abdelhakīms Āmers
Muhameds Abdelhakīms Āmers (ar; dzimis 1919. gada 11. decembrī Britu Ēģiptes protektorātā, miris 1967. gada 14. septembrī Apvienotajā Arābu Republikā) bija Ēģiptes virsnieks un politiķis. Kā viens no Brīvo virsnieku organizācijas kodola dalībniekiem, pēc 1952. gada 22. jūlija valsts apvērsuma ieņēma aizvien ievērojamākus amatus — UAR viceprezidents, UAR Prezidenta pārstāvis Ziemeļu reģionā (Sīrijā), feldmaršals, PSRS varonis (1964). Miris neskaidros apstākļos pēc Ēģiptei katastrofālā Sešu diena kara.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2018
Ekoloģiskās misijas ietvaros 2018. gada 30. maijā tika arī uzsākta starptautiska akcija Happy Buzz Day, kura aicina starptautisko sabiedrību atbalstīt organizācijas, kuras nodarbojas ar retu dzīvnieku sugu glābšanu. Akcijai pievienojās nacionālie parki un rezervāti Krievijā, ASV, Nepālā un Lielbritānijā. Programmas «Futbols draudzībai» noslēguma pasākumu laikā Maskavā dalībnieki pārvietojās ekoloģiskos autobusos, kuros kā degviela tiek izmantota dabasgāze.
Abdelhakīms Āmers
Dzimis Ēģiptes Minjas provincē. 1938. gadā pabeidzis Ēģiptes Kara akadēmiju un no 1939. gada atradās armijas dienestā. Dienējis Britu un ēģiptiešu pārvaldē esošajā Sudānā, kur sadraudzējās ar Gamālu Nāseru, Zakariju Moheddinu un Anvaru Sādātu. 1942.-1944. gadā viņi izveidoja pagrīdes Brīvo virsnieku organizāciju, kuras mērķis bija pilnībā atbrīvot Ēģipti no britu kontroles un Ēģiptes monarhijas gāšana. 1948.-1949. gadā karojis pret Izraēlu Izraēlas neatkarības karā. Pēc tam pasniedzējs Armijas Administrācijas skolā.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2018
«Futbols draudzībai» Pasaules čempionātā 2018. gadā piedalījās 32 Starptautiskās Draudzības komandas. Pirmoreiz projekta vēsturē fināla spēli komentēja jaunais komentētājs no Sīrijas Jazns Taha, maču tiesāja jaunais tiesnesis no Krievijas Bogdans Bataļins.
Abdelhakīms Āmers
Kā viens no galvenajiem 1952. gada apvērsuma plānotājiem, bija atbildīgs par Ģenerālštāba ēkas ieņemšanu. 1953. gada jūnijā iecelts par Ēģiptes armijas virspavēlnieku. No 1956. līdz 1967. gadam ģenerālštāba priekšnieks. No 1954. līdz 1967. gada (ar pārtraukumiem) Ēģiptes Aizsardzības ministrs. Viņa vadībā armija saauga ar valsti, sniedzot virsniekiem nepieredzētas privilēģijas un personīgās iedzīvošanās iespējas. Suecas krīzes laikā komandēja ēģiptiešu armiju, kas karā tika sakauta. Sākotnēji Nāseram ieteica izvairīties no kara, vēlāk bija pārāk pašpārliecināts par armijas spējām uzvarēt Lielbritānijas, Francijas un Izraēlas spēkus.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2018
«Futbols draudzībai» Pasaules čempionātā 2018. gadā uzvarēja komanda «Šimpanze», kurā ietilpa jaunie futbolisti no Dominikas, Sentkitsas un Nevisas, Malāvijas, Kolumbijas, Beninas un Kongo Demokrātiskās Republikas. Komandu trenēja jaunais dalībnieks no Saranskas Vladislavs Poļakovs.
Abdelhakīms Āmers
Pēc apvienotās Apvienotās Arābu Republikas izveidošanas kļuva par Prezidenta Nāsera pārstāvi Ziemeļu reģionā (Sīrijā). 1958. gada 20. februāri paaugstināts par feldmaršalu. No 1958. gada 7. februāra līdz 1965. gada 30. septembrim Apvienotās Arābu Republikas viceprezidents. 1961. gada 28. septembra apvērsuma laikā atradās Damaskā, tika aizturēts, iesaistījās neveiksmīgās sarunās ar dumpiniekiem un tajā pašā dienā tika nosūtīts atpakaļ uz Kairu.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2018
Par programmas sestās sezonas noslēguma pasākumu kļuva Starptautiskais bērnu forums «Futbols draudzībai», kas notika 13. jūnijā в Okeanogrāfijas un jūras bioloģijas centrā «Moskvarium». To apmeklēja Viktors Zubkovs (PAS "Gazprom" direktoru padomes priekšsēdētājs), Olga Golodeca (Krievijas Federācijas Valdības priekšsēdētāja vietniece), Ikers Kasiljas (spāņu futbolists, agrākais valsts izlases kapteinis), Aleksandrs Keržakovs (krievu futbolists, Krievijas jauniešu izlases futbolā treneris), kā arī 54 vēstniecību pārstāvji no cisas pasaules, kā arīciti viesi.
Forumā tika apbalvoti labākie sestās sezonas jaunie dalībnieki: Deo Kalenga Mvenze no Kongo Demokrātiskās Republikas (labākais uzbrucējs), Jamiru Ouru no Beninas (labākais pussargs), Ivans Volinkins no Velsas (labākais vārtsargs) un Gustavo Sintra Roka no Brazīlijas (MVP).
Augšvjenna
Augšvjenna ir Francijas departaments, viens no divpadsmit Jaunakvitānijas reģiona departamentiem. Augšvjennas administratīvais centrs ir Limoža. Departaments administratīvi tiek iedalīts trijos apgabalos (arrondissements):
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2018
Par programmas «Futbols draudzībai» labāko jauno žurnālisti 2018. gadā kļuva Šeikali Asensjona no Arubas. Meitene uztur blogu, aicinot Okeānijas jaunatni būt ekoloģiski apzinīgiem.
Abdelhakīms Āmers
Kā viens no Nāsera personīgajiem draugiem un valdošā grupējuma ievērojamākajiem līderiem, ieņēma virkni posteņu — bija Zinātņu ministrs, Atomenerģētikas komisijas priekšsēdētājs, Feodālisma likvidācijas komitejas priekšsēdētājs, Ēģiptes Futbola federācijas vadītājs u. c.
Sākoties Jemenas pilsoņu karam, komandēja Ēģiptes spēkus no 1962. līdz 1970. gadam ilgušajā karā.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2018
Forumā notika grāmatas prezentācija un autogrāfu izsniegšanas sesija ar pagājušās sezonas dalībnieci no Indijas, Ananji Kambodža [90]. Pēc «Futbols draudzībai» piektās sezonas noslēguma 2017. gadā Ananja uzrakstīja grāmatu “My journey from Mohali to St. Petersburg” par savu dalībnieces pieredzi jaunās žurnālistes lomā. Tajā viņa ir izstāstījusi par deviņām programmas vērtībām, kuras palīdz mainīt pasauli uz labo pusi. 14. jūnijā pēc Starptautiskā bērnu foruma «Futbols draudzībai» noslēguma jaunie futbolisti un žurnālisti piedalījās 2018. gada FIFA Pasaules čempionāta atklāšanas ceremonijā Krievijā. Stadionā «Lužņiki» bērni svinīgi pacēla karogus visām 211 dalībvalstīm un reģioniem, kuri šogad piedalījās programmā. Pēc tam «Futbols draudzībai» jaunie dalībnieki noskatījās atklāšanas maču starp Krievijas un Saūda Arābijas izlasēm.
Abdelhakīms Āmers
Sešu dienu kara laikā Āmers nespēja noorganizēt pretošanos izraēliešiem, un panikā pavēlēja atkāpšanos no Sīnaja pussalas. 9. jūnijā tika atbrīvots no visiem amatiem. 11. jūnijā Āmeram lojāli virsnieki aplenca prezidenta Nāsera māju un pieprasīja Āmera atjaunošanu postenī, kam Nāsers nepiekrita. Taču 29. jūnijā tiekoties ar Āmeru Nāsers piekrita amatos atjaunot pēdējo nedēļu laikā no amatiem atbrīvotos virsniekus.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2018
Krievijas Federācijas prezidents Vladimirs Putins uzaicināja «Futbols draudzībai» jauno vēstnesi no Krievijas Albertu Zinnatovu savā ložā, lai kopīgi noskatītos atklāšanas maču. Tur jaunietis parunāja ar Pasaules čempionu futbolā no Brazīlijas Roberto Karlosu, kā arī ar spāņu futbolistu Ikeru Kasiljasu.
Abdelhakīms Āmers
1967. gada 14. septembrī, vai nu brīvprātīgi vai piespiedu kārtā, izdarījis pašnāvību noindējoties. Pēc vienas no versijām Āmeram piedāvāta izvēle — vai nu tiesa par apvērsuma plānošanu un nāvessods vai pašnāvība un goda saglabāšana.
Futbols draudzībai
Futbols draudzībai 2018
Noslēguma pasākumos Maskavā piedalījās vairāk nekā 1500 bērnu un jauniešu no 211 valstīm un reģioniem. Kopumā sestās sezonas ietvaros dažādos pasaules reģionos tika noorganizēti vairāk nekā 180 pasākumi, kuros piedalījās vairāk nekā 240 tūkstoši jauniešu.
2018. gadā projektu atbalstīja valdības pārstāvji. KF Valdības priekšsēdētāja vietniece Olga Golodeca nolasīja Krievijas prezidenta Vladimira Putina apsveikuma uzrunu кStarptautiskā bērnu foruma dalībniekiem un viesiem. Krievijas Federācijas valdības priekšsēdētājs Dmitrijs Medvedevs nosūtīja apsveikuma telegrammu sestā Starptautiskā bērnu foruma «Futbols draudzībai» dalībniekiem un viesiem.
Krievijas ĀM oficiālā pārstāve Marija Zaharova īssaieta laikā 23. maijā atzīmēja, ka šodien programmu «Futbols draudzībai» pasaules sabiedrībā uztver kā svarīgu Krievijas starptautiskās sociālās politikas humanitāro sastāvdaļu.
Futbols draudzībai 2019
Starptautiskās bērnu sociālās programmas «Futbols draudzībai» septītās sezonas atklāšana notika 2019. gada 18. martā, programmas noslēguma pasākumi notika Madridē no 28. maija līdz 2. jūnijam.
30. maijā Madridē notika PAS «Gazprom» bērnu sociālās programmas «Futbols draudzībai» 2019 starptautiskais forums. Forums apvienoja ekspertus no visas pasaules – futbola trenerus, bērnu komandu ārstus, zvaigznes, vadošo starptautisko mediju žurnālistus, starptautisko futbola akadēmiju un federāciju pārstāvjus.
Pasaulē daudznacionālākais futbola treniņš notika 31. maijā Madridē. Treniņa rezultātā «Futbols draudzībai» saņēma oficiālu GUINNESS WORLD RECORDS® sertifikātu.
Septītās sezonas ietvaros 32 jaunie žurnālisti no Eiropas, Āfrikas, Āzijas, Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas izveidoja programmas «Futbols draudzībai» bērnu starptautiskā preses centra sastāvu, kas atspoguļoja programmas noslēguma pasākumus un piedalījās materiālu sagatavošanā kopā ar starptautiskajiem un nacionālajiem medijiem.
Septītās sezonas dalībnieki pasniedza «Deviņu vērtību» kausu (starptautiskās bērnu sociālās programmas «Futbols draudzībai» balvu) «Liverpool» futbola klubam kā sociāli atbildīgākajai komandai.