cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bulgārijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Bulgārija olimpiskajās spēlēs līdz šim ir izcīnījusi 224 olimpiskās medaļas. Lielāko vairumu — 218 medaļas — tā ir izcīnījusi vasaras olimpiskajās spēlēs, savukārt 6 medaļas tā ir izcīnījusi ziemas olimpiskajās spēlēs. Kopš 1952. gada Helsinku spēlēm Belgārija ir izcīnījusi medaļas visās vasaras olimpiskajās spēlēs, kurā tā ir piedalījusies. Visvairāk — 41 medaļu — tās sportisti izcīnījuši 1980. gada Maskavas spēlēs. Savukārt pirmo medaļu ziemas olimpiskajās spēlēs Bulgārija izcīnīja 1980. gada Leikplesidas spēlēs. Kopumā Bulgārija medaļas ir izcīnījusi 15 vasaras olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk, 69 medaļas, ir tikušas izcīnītas cīņas sportā, bet 37 medaļas ir izcīnītas svarcelšanā. Savukārt no 6 ziemas olimpisko spēļu medaļām puse — 3 medaļas — ir tikušas izcīnītas šorttrekā. Ar medaļām bagātākā Bulgārijas sportiste ir sporta šāvēja Marija Grozdeva, kura olimpiskajās spēlēs kopumā ir izcīnījusi 5 medaļas.
Kopš Bulgārijas dalības tai ir atņemas 7 izcīnītās olimpiskās medaļas, jo to ieguvēji ir pieķerti neatļauto vielu lietošanā. Visas šīs atņemtās medaļas ir svarcelšanā.
Olimpiskie medaļnieki (citu valstu sastāvā)
''Šajā sadaļā iekļauti tie Bulgārijas/bulgāru izcelsmes sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas, pārstāvot kādu citu valsti. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Atņemtās medaļas
Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.
Lokorotondo
Lokorotondo (it; burtiski "apaļā vieta"), ir pilsēta un komūna Itālijas dienvidaustrumos, Apūlijas reģiona, Bari provincē. Pilsēta ir pazīstama ar saviem vīniem un apļveida plānojumu, kas tagad sastāda vēsturisko centru, no kura arī cēlies tās nosaukums. Interesanti, ka Lokorotondo pilsētas nosaukums ir ierakstīts Ginesa rekordu grāmatā kā pilsētas nosaukums ar lielāko "o" burtu skaitu. Lokorotondo vecpilsēta atrodas uz paugura Murges plato dienvidaustrumu daļā, dziļi Itrijas ielejā. Pateicoties tam šo pilsētu dēvē par "Itālijas balkonu", jo no 900 metru augstā paugura kā no balkona paveras plaša panorāmas aina pāri Itrijas ielejai. Blakus vecpilsētai ir sacelti trulli nami, kas dod papildus kolorītu. Rezultātā Lokorotondo ir iekļauta skaistāko Itālijas pilsētu sarakstā (Borghi piu belli d'Italia).
Sakrālā arhitektūra
Lokorotondo ir bagāta ar sakrālās arhitektūras paraugiem. Šajā nelielajā pilsētiņā ir deviņas baznīcas (Grieķu Madonnas baznīca, Sv. Jura baznīca, Sv. Roha baznīca, Sāpju Dievmātes baznīca, Marijas Pasludināšanas baznīca, Svēto Kosmas un Damiāna mazā bazilika, Svētā Padujas Antonija baznīca, Svētā Nikolaja baznīca un Jaunavas Marijas Palīdzētājas baznīca). Nozīmīgākās ir Grieķu Madonnas un Sv. Jura baznīcas.
Čārlijs Makevojs
Čārlijs Makevojs (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Makevojs pārstāv NHL komandu Bostonas "Bruins". Makevoju draftēja Bostonas "Bruins" 2016. gada NHL drafta pirmajā kārtā.
2021. gada 15. oktobrī Makevojs parakstīja līgumu ar "Bruins" uz astoņiem gadiem par 76 miljoniem ASV dolāru.
ASV hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2017. un 2018. gada Pasaules čempionātā.
Luka Henni
Luka Henni (de; dzimis Bernē) ir šveiciešu dziedātājs, dziesmu autors un modelis. Luka piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Šveici ar dziesmu She Got Me. Savā pusfinālā viņš ieguva 4. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Arī finālā viņš ieguva 4. vietu.
Auces novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Auces novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Auces novads sastāv no Bēnes, Īles, Lielauces, Ukru, Vecauces, Vītiņu pagastiem un Auces pilsētas. Pēc LĢIA datiem Auces novada teritorijā atrodas 20 ciemi.
Bēnes pagasts
Bēnes pagasta centrs atrodas Bēnē. Bēnes pagastā atrodas 4 ciemi no tiem 1 lielciems, 2 mazciemi un 1 skrajciems.
Īles pagasts
Īles pagasta centrs atrodas Īlē. Īles pagastā atrodas 3 ciemi no tiem 1 vidējciems, 1 mazciems un 1 aprūpes ciems.
Lielauces pagasts
Lielauces pagasta centrs atrodas Lielaucē. Lielauces pagastā atrodas 3 ciemi no tiem 2 vidējciemi un 1 mazciems.
Ukru pagasts
Ukru pagasta centrs atrodas Ukros. Lielauces pagastā atrodas 3 ciemi no tiem 2 vidējciemi un 1 mazciems.
Vecauces pagasts
Vecauces pagasta centrs atrodas Vecaucē. Vecauces pagastā atrodas 1 ciems — lielciems.
Vītiņu pagasts
Vītiņu pagasta centrs atrodas Vītiņos. Vītiņu pagastā atrodas 6 ciemi no tiem 2 vidējciemi un 4 mazciemi.
Raibeņi
Raibeņi, raibeņu ģints (Nymphalis) ir raibeņu dzimtas (Nymphalidae) ģints, kas pieder pie raibeņu cilts (Nymphalini). Vēl nesenā pagātnē šī ģints bija daudz lielāka, bet mūsdienās no tās ir izdalītas vairākas jaunas ģintis: nātru raibeņi, jāņogu raibeņi un zilie admirāļi. Šīs ģints sugas sastopamas tikai ziemeļu puslodē: Eirāzijā un Ziemeļamerikā, apvienojot 6 sugas. Latvijā mājo 4 raibeņu ģints sugas: augļkoku raibenis (Nymphalis polychloros), bērzu raibenis (Nymphalis antiopa), kārklu raibenis (Nymphalis xanthomelas) un vīksnu raibenis (Nymphalis vaualbum).
Kopīgās īpašības
Raibeņi ir lieli vai vidēji lieli tauriņi. Lielākā daļa ir ar košiem oranži-melniem spārniem, bet ir arī izņēmums - bērzu raibenis. Raibeņu ģints tauriņiem ir raksturīgs kriptisks (slēpjošs) spārnu krāsojums. Lai arī no virspuses tie ir koši un krāsaini, no apakšpuses spārni ir neuzkrītoši, pelēkbrūni, atgādinot vecas koku lapas.
Izplatības areāla mērenajā joslā, kur ziemās ir raksturīga sniega sega, visas sugas ziemo pieaugušu tauriņu attīstības stadijā. Līdz ar to jau pirmajās siltajās pavasara dienās tie izlido un kļūst par pirmajiem tauriņiem, kurus var novērot. Siltākos reģionos tos lidojam var novērot arī siltākās ziemas dienās. Tie ziemo dažādās tumšās, no vēja pasargātās spraugās: koku dobumos, vecu koku mizu rievās, alās, klinšu spraugaas, neapkurinātu ēku konstrukcijās. Ar aizvērtiem spārniem tauriņi saplūst ar apkārtējo vidi, meža kritalām un iespējamiem ienaidniekiem tos ir ļoti grūti pamanīt.
Daudzām sugām pieaugušie tauriņi gandrīz nav novērojami, barojoties ar ziedu nektāru, bet tie pamatā barojas ar koku rūgstošām sulām. Kāpuri barojas ar dažādu koku lapām.
Sistemātika
Raibeņu ģints (Nymphalis)
Igaunijas mākslas muzejs
Igaunijas mākslas muzejs (et) ir 1919. gadā dibināts mākslas muzejs Tallinā. Iesākumā atradās Kadriorgas pilī, mūsdienās sastāv no piecām atsevišķām struktūrvienībām dažādās vietās Tallinā.
Emīls Janningss
Emīls Janningss (de, īstajā vārdā Teodors Frīdrihs Emīls Janencs (Theodor Friedrich Emil Janenz), dzimis, miris ) bija vācu aktieris un producents. Viņš ir pirmais aktieris, kas saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā" (1929. gada ceremonija).
Zināmākās Janningsa filmas ir viņa sadarbības ar režisoriem Frīdrihu Vilhelmu Murnavu un Jozefu Štenbergu, tajā skaitā arī 1930. gada filma "Zilais eņģelis" (Der blaue Engel) ar Marlēnu Dītrihu. Vēlāk Emīls Janningss filmējās vairākās nacionālistiski sociālās propagandas filmās.
Agrīnie gadi
Emīls Janningss piedzima un tika kristīts kā Teodors Frīdrihs Emīls Janencs Roršahā, Šveicē. Viņa mātei bija krievu un vāciešu saknes, bet tēvs bija amerikānis. Bērnības gados viņa ģimene pārcēlās uz Gerlicu Vācijā, un aktiera karjeru Janningss uzsāka pilsētas teātrī. Viņš strādāja Brēmenē un Leipcigā pirms pievienojās Maksa Reinharda teātra grupai Berlīnē.
Karjera
Viņa Holivudas karjerai pienāca gals līdz ar skaņas parādīšanos kinofilmā, jo viņa smagais vācu akcents bija grūti saprotams. Viņa dialogus parasti ieskaņoja kāds cits aktieris, filmā "Patriots" (The Patriot, 1928) pēc Janningsa iebildumiem tika atstāta viņa paša balss. Atgriezies Eiropā, viņš atveidoja Marlēnas Dītrihas partneri 1930. gada filmā "Zilais eņģelis", kas vienlaicīgi tika filmēta gan angļu, gan vācu valodā.
Pēc Sjūzenas Orleānas, Rin Tin Tin: The Life and The Legend grāmatas autores, domām Janningss patiesībā nav pirmās Kinoakadēmijas balvas ieguvēja par galveno lomu, bet gan tikai otrās vietas ieguvējs. Strādājot pie savas grāmatas, viņa atklāja, ka patiesībā vācu aitu suns vārdā Rintintins bija tā laika lielākā kinozvaigzne, kam arī pienācās balva. Kinoakadēmija bija nopietni satraukusies, ka pirmā Kinoakadēmijas balva būtu jāpasniedz sunim, tādēļ otrās vietas ieguvējs tika mākslīgi pārvērsts par uzvarētāju.
Kara gadi
Trešā reiha laikā Janningss filmējās vairākās nacionālsociālismu slavinošās filmās, tajā skaitā Führerprinzip (Vadoņa kulta) slavinošās: Der Herrscher (1937), Ohm Kruger (1941) un Die Entlassung (1942).
Kad Sabiedroto spēki 1945. gadā ienāca Vācijā, Janningss ar "Oskara" balvas statueti mēģināja pierādīt savu saikni ar Holivudu. Viņa lomas nacionālsociālisma propagandas filmās bija iemesls denacifikācijas procesam. Viņš pārvācās uz dzīvi netālu no Zalcburgas un 1947. gadā kļuva par Austrijas pilsoni.
Nāve
Janningss nomira 1950. gadā, 65 gadu vecumā, Štroblā no aknu vēža. Viņa iegūtā Amerikas Kinoakadēmijas balva mūsdienās atrodas Berlīnes Kino muzejā.
Attēlojumi
Hilmārs Eihorns atveido sirreālu Janningsa tēlu Kventina Tarantīno filmā "Bēdīgi slavenie mērgļi". 1972. gada filmā "Kabarē", dziedātāja Salija Boulsa (Laiza Minelli), atrodoties augstākās sabiedrības vakariņās, mēģina sev pievērst uzmanību, apgalvojot, ka viņa ir Emīla Janningsa draudzene.
Mahmood
Alesandro Mahmuds (it; dzimis Milānā), plašāk pazīstams kā Mahmood, ir itāļu dziedātājs un dziesmu autors. Mahmood piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Itāliju ar dziesmu Soldi. Finālā viņš ieguva 2. vietu. 2022. gada konkursā Mahmood kopā ar dziedātāju Blanco pārstāvēs Itāliju ar dziesmu Brividi.
Viljams Henrijs Bregs
Viņa un viņa dēla vārdā ir nosaukts minerāls bregīts (braggite, (Pt, Pd, Ni)S).
1920. gadā Viljams Henrijs Bregs tika iecelts bruņinieku kārtā.
Karjera
23 gadu vecumā Bregs tika nozīmēts par matemātikas un fizikas profesoru Adelaidā, Austrālijā.
1889. gadā apprecējās ar Gvendolīnu Todu, astronoma Čārlza Toda meitu. Viņa nodarbojās ar gleznošanu, un arī Bregs sāka ar to aizrauties. Viņi pat rīkoja kopīgas izstādes. Ģimenē piedzima divi dēli un meita. Viens no dēliem, Roberts, krita Galipoli kaujā Pirmajā pasaules karā. Otrs dēls Viljams Lorenss Bregs kļuva par fiziķi un strādāja kopā ar tēvu.
Ar zinātniskiem pētījumiem Bregs sāka nodarboties tikai pēc 40 gadu vecuma. Sāka eksperimentus ar rādija bromīdu, pētīja radioaktīvo starojumu. 1904. gadā Bregs sāka publicēt savu pētījumu rezultātus.
Bujņicki
Bujņicki (Bujniccy, Bujnicki) jeb Buiņicki ir sena lietuviešu cilmes poļu dzimta, kas 18. gadsimtā ieceļojusi Inflantijas vaivadijā.
Viljams Henrijs Bregs
Karjera
Pēc 23 gadiem Austrālijā Bregs atgriezās Anglijā un 1909. gadā sāka strādāt par profesoru Līdsas Universitātē. Tur viņš kopā ar savu dēlu Viljamu Lorensu Bregu izstrādāja kristālu struktūras analīzes metodi, izmantojot rentgenstarus. Viņi publicēja zinātnisko darbu X-Rays and Crystal Structure. 1915. gadā abiem kopā tika piešķirta Nobela prēmija fizikā. Vēlāk Viljams Henrijs Bregs strādāja par fizikas profesoru Londonas Universitātes koledžā (1915-1925), pēc tam Karaliskajā institūtā. Turpināja pētījumus par kristālu struktūru, kā arī par skaņas izplatīšanos ūdenī, ir sarakstījis vairākas nozīmīgas zinātniskas grāmatas.
Bregs nomira 1942. gadā Londonā.
Bujņicki
Vēsture
1820. gadā Dagdas muižnieks Kazimirs Bujņickis kopā ar Plāteriem aktīvi cīnījās par dzimtbūšanas atcelšanu Latgalē, tomēr Latgales apriņķi nepievienojās dzimbūšanas atcelšanai Baltijas guberņās.
Viņa dēls Zigmunts Bujņickis bija Janvāra sacelšanās organizētājs Latgalē 1863. gada aprīlī, sadarbojās ar Leonu Plāteru un Vladislavu Soltānu. Tādēļ Krievijas impērijas valdība konfiscēja Bujņicku muižas, Zigmunta Bujņicka sieva Aneta tika izsūtīta uz Tambovas guberņu, bet viņš pats devās trimdā uz Franciju. Viņa brālis Boļeslavs Bujņickis tika ieslodzīts cietumā. Krievu valdības sakūdītie zemnieki izlaupīja un nodedzināja Dagdas muižu.
Džons Lundviks
Džons Lundviks (sv; dzimis Londonā) ir zviedru dziedātājs, dziesmu autors un bijušais sprinteris. Jons piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Zviedriju, ar dziesmu Too Late for Love. Viņš ir sarakstījis arī tā paša gada konkursa Lielbritānijas pārstāvja Maikla Raisa dziesmu Bigger Than Us, kas finālā ieguva 26. vietu. Savā pusfinālā viņš ieguva 3. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņš ieguva 5. vietu.
Grieķijas republikas referendums (1973)
Grieķijas republikas referendums bija 1973. gada 29. jūlijā noticis konstitūcijas referendums, kurā tika nobalsots par monarhijas izbeigšanu un prezidentālas republikas izveidošanu Grieķijā. Balsošanā piedalījās 75% no balsstiesīgajiem vēlētājiem un piedāvājumu par republikas izveidošanu atbalstīja 78,6% vēlētāju.
Politiskā situācija
Kopš 1967. gada 21. aprīļa valstī valdīja Grieķijas militārā hunta. Lai arī karalis Konstantīns II akceptēja apvērsumu un huntas valdību, 1967. gada 13. decembrī viņš mēģināja īstenot jaunu valsts apvērsumu, kas izgāzās un karalis ar ģimeni 14. decembrī bēga uz Romu. Grieķijas Karaliste turpināja pastāvēt un hunta par pirmo reģentu iecēla ģenerāli Zoitaki, bet 1972. gada 21. martā par reģentu kļuva huntas vadītājs Georgios Papadopoulos.
Pieaugot neapmierinātībai ar diktatūru, un it sevišķi pēc neveiksmīgā, karalim joprojām uzticīgās Grieķijas karaflotes apvērsuma mēģinājuma 1973. gada maijā, hunta veica radikālas izmaiņas valsts iekārtā. Lai nedotu atkārtotu iespēju monarhistiem, 1973. gada 1. jūnijā tika pasludināta prezidentālas republikas izveidošana. Papadopoulos sevi pasludināja par republikas prezidentu. Šis politiskais pavērsiens arī deva iespēju viņam vismaz daļēji liberalizēt diktatūru un padarīt to pieņemamāku Grieķijā un ārpus tās.
Referendums
Huntas izsludinātās konstitūcijas izmaiņas bija jāapstiprina 29. jūlijā notiekošajam referendumam. Tā kā valstī bija aizliegta politisko partiju darbība, to vadītāji aicināja balsot „Pret”, lai protestētu pret huntu. Balsošanas norise tika stingri kontrolēta un rezultāti bija labvēlīgi, lai arī 1974. gadā daudz brīvākos apstākļos veiktais republikas referendums tāpat beidzās ar līdzīgu iznākumu. No valstī reģistrētajiem 6,61 miljoniem vēlētāju referendumā piedalījās 4,95 miljoni (75%) no kuriem “Par” nobalsoja 3,84 miljoni (78,6%) un “Pret” nobalsoja 1,04 miljoni (21,4%).
Sekas
1973. gada 8. oktobrī tika iecelta jauna civilā valdība. Taču karastāvokļa atcelšana, politieslodzīto atbrīvošana un armijas atstumšana no tiešas varas nebija pieņemamas huntas konservatīvajam spārnam Dimitriosa Joannidisa vadībā, kurš sāk plānot jaunu apvērsumu, kuru īstenoja 25. novembrī.
Pēc huntas krišanas, demokrātiski ievēlētā valdība 1974. gada 8. decembrī sarīkoja vēl vienu referendumu par valsts iekārtu, kurā atkal uzvarēja republikas atbalstītāji.
Jānis Ceplītis
Jānis Augusts Alfrēds Ceplītis (1881—1956) bija Krievijas Impērijas armijas un Ukrainas bruņoto spēku virsnieks, Latvijas Bruņoto spēku pulkvedis, Kara skolas priekšnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1881. gada 28. februārī Ceraukstes pagasta Lielkaktiņos lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Bauskas pilsētas skolā un Falangas ģimnāzijā. 1902. gadā kā brīvprātīgais iestājās Krievijas Impērijas armijas 180. kājnieku pulkā, mācījās Viļņas junkuru skolā (1903—1906), pēc kuras beigšanas dienēja 2. grenadieru pulkā kā podporučiks (1906), poručiks (1909), štābkapteinis (1913). Studēja Ģenerālštāba akadēmijā, bet sakarā ar Pirmā pasaules kara sākumu viņu pēc otrā kursa atkomandēja uz savu daļu. Kā rotas komandieris viņš piedalījās kaujās, tika ievainots un kontuzēts. No 1915. gada marta bija virsnieks Dienvidrietumu frontes štābā, paaugstināts par kapteini (1916) un apakšpulkvedi (1917).
1917. gada decembrī kā militārais eksperts piedalījies Brestļitovskas miera sarunās. 1918. gada aprīlī-novembrī bija virsnieks Ukrainas hetmaņa Pavlo Skoropadska armijas štābā. No 1918. gada decembra līdz 1919. gada septembrim bija Ukrainas Tautas Republikas armijas štāba Operatīvās daļas priekšnieks.
1919. gada decembrī atgriezās Latvijā, no 1920. gada 9. februāra bija pulkvežleitnants Latvijas Bruņoto spēku virspavēlnieka štābā. 1920. augustā viņu iecēla par Kara skolas priekšnieku, 1923. gadā paaugstināts par pulkvedi un Jātnieku pulka komandieri. 1922. gadā apprecējās ar Aleksandru Krogzemi. No 1931. gada bija bruņoto spēku sakaru priekšnieks. 1935. gadā atvaļinājās un dzīvoja Rīgā.
Viņa jaunākie brāļi Latvijas Bruņoto spēku pulkvedis Rūdolfs Ceplītis (1895—1941) un pulkvedis-leitnants Edvarts Ceplītis (1892—1940) gāja bojā pēc Latvijas okupācijas. Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur miris 1956. gada 3. oktobrī Freiburgā.
Pāvils (Grieķija)
Pāvils (el/Pávlos, Vasiléfs ton Ellínon; dzimis, miris ) bija konstitucionāls monarhs Grieķijas Karalistē no 1947. gada 1. aprīļa līdz 1964. gada 6. martam. Karaļa Konstantīna I un viņa sievas, Prūsijas princeses Sofijas trešais dēls.
Apguvis kara flotes virsnieka zināšanas. Ņemot vērā Grieķijas Karalistes nestabilo politisko situāciju, lielu daļu dzīves pavadījis trimdā. No 1917. līdz 1920. gadam bija trimdā ar savu tēvu Konstantīnu I. No 1923. līdz 1935. gadam (Otrās Grieķu republikas periods) un no 1941. līdz 1946. gadam (Grieķijas okupācija) bija trimdā ar savu brāli Georgu II. Lielāko daļu Otrā pasaules kara laiku pavadīja Londonā un Kairā, kopā ar Grieķijas trimdas valdību.
Ģimene
1938. gada 9. janvārī apprecēja Hannoveres princesi Frederiku. Laulībā dzimuši trīs bērni:
Valdīšana
1946. gadā Pāvils atgriezās Grieķijā. Pēc sava vecākā brāļa, karaļa Georga II nāves, 1947. gada 1. aprīlī viņš kāpa tronī grieķu pilsoņu kara cīņu laikā. 1947. gadā tīfa drudža dēļ nevarēja apmeklēt sava pirmā pakāpes brālēna, prinča Filipa (pēc laulības – Edinburgas hercogs) kāzas ar Lielbritānijas princesi Elizabeti (karalieni Elizabeti II).
Pilsoņu karš beidzās 1949. gada beigās, un nabadzīgajai valstij priekšā stāvēja atjaunošanas darbs. 50. gados Grieķijas ekonomika strauji attīstījās. Karaļa Pāvila ārzemju vizītes veicināja un stiprināja valsts diplomātiskos un ekonomiskos kontaktus. Pāvils bija pirmais grieķu karalis, kurš oficiālā vizītē apmeklēja Turciju. Attiecības ar Lielbritāniju, seno Grieķijas atbalstītāju, 50. gadu beigās saasinājās Krētas neatkarības jautājuma dēļ. 1959. gada decembrī Maksimiliāns, Bavārijas princis nodeva Pāvelam Grieķijas pirmā karaļa Otto kronēšanas regālijas. Tā bija pirmā reize gandrīz simts gadu laikā, kad tās bija redzētas Grieķijā.
Šajos gados Grieķijā turpināja palielināties monarhijas pretinieku skaits. Tradicionālajiem republikas atbalstītājiem pievienojās tie, kam etnisko dāņu un vāciešu karaliskā ģimene tikai atgādināja par vāciešu nežēlīgo okupāciju kara laikā. Pret monarhiju iestājās arī grieķu pilsoņu karā sakauto komunistu un kreisi noskaņoto politiķu atbalstītāji. Pāvels un Frederika tika kritizēti par viņu pārlieko iejaukšanos politiskajā dzīvē, biežajiem ārzemju ceļojumiem un karaliskās ģimenes uzturēšanas izmaksām. Karalis ieviesa taupību savos tēriņos un ziedoja valstij vienu no saviem lauku īpašumiem.
Nāve
1959. gadā Pāvelam tika operēta katarakta, 1963. gadā apendicīts. 1964. februāra beigās viņam tika operēts kuņģa vēzis, taču slimība izrādījās nāvējoša. Apglabāts karaliskajā kapsētā Atēnu Tatoi pilī.
Raibeņu cilts
Raibeņu cilts (Nymphalini) ir raibeņu dzimtas (Nymphalidae) cilts, kas pieder pie raibeņu apakšdzimtas (Nymphalinae). Šaja ciltī ir apmēram 100 sugas, kas tiek iedalītas 13 ģintīs. Sugu dažādība radās eocēna laikā pirms 50 - 35 miljoniem gadu. Lielākā daļa raibeņu cilts sugas ir izplatītas ziemeļu puslodē, bet dažas ģintis mājo Centrālamerikā, Dienvidamerikā un Āzijas dienvidos. Latvijā sastopamas 10 raibeņu cilts sugas, kas saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem pieder pie 5 dažādām ģintīm. Visizplatītākais raibeņu cilts tauriņš Latvijā ir nātru raibenis (Aglais urticae).
Sistemātikas izmaiņas
Uzkrājoties DNS analīžu datiem tauriņu sistemātika kļūst arvien skaidrāka. Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem raibeņu ciltij ir pievienotas trīs ģintis: Colobura, Smyrna un Tigridia, kas kādreiz tika sistematizētas Coeini ciltī. Pēc jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem arī monotipiskā acaino raibeņu ģints (Inachis) ir iekļauta nātru raibeņu ģintī (Aglais).
Monotipiskā ģints Pycina nekad nav tikusi iekļauta kādā no ciltīm. Neapšaubāmi tauriņš Pycina zamba pieder pie raibeņu apakšdzimtas, bet tam piemīt gan raibeņu cilts, gan Coeini cilts īpašības. Arī šobrīd šis jautājums joprojām nav atrisināts.
Sistemātika
Raibeņu cilts (Nymphalini)
Edvarts Ceplītis
Dzīvesgājums
Dzimis 1892. gada 10. decembrī Ceraukstes pagasta Lielkaktiņos lauksaimnieka Jēkaba Ceplīša ģimenē. Mācījās tehniskajā skolā Kostromā. 1919. gadā viņš piedalījās Latvijas brīvības cīņās. Armijas sporta kluba priekšsēdētāja biedrs, Latvijas Basketbola savienības prezidents (1936—1937) un Latvijas Olimpiskās komitejas loceklis. Pēc Latvijas okupācijas Edvarts Ceplītis nošāvās 1940. gada 25. jūnijā.
Viņa vecākie brāļi bija Latvijas armijas pulkveži Rūdolfs Ceplītis (1895—1941), ko deportēja uz PSRS un nogalināja pēc Latvijas okupācijas, un Jānis Ceplītis (1881—1956), kas devās bēgļu gaitās uz Vāciju.
Stenboka nams
Stenboka nams (et) ir 18. gadsimta beigās celta neoklasicisma ēka Tallinas Domkalnā, Igaunijas valdības oficiālā rezidence.
Celta kā Igaunijas guberņas tiesas nams. Celtniecību finansēja Hījumā zemju īpašnieks Jakobs Pontuss Stenboks (Jakob Pontus Stenbock). Ēkas arhitekts ir Johans Kaspars Mors (Johann Caspar Mohr), kurš projektējis arī citas reģiona muižu pilis. Tā kā Krievijas valdība pēc Krievu—turku kara bija finansiālās grūtībās, celtni savā īpašumā par parādiem ieguva pats Stenboks. Pēc Stenboka nāves 1828. gadā ēka vairākkārt mainīja īpašniekus, līdz 1899. gadā beidzot kļuva par tiesas namu. Par tiesu namu un citu iestāžu mitekli ēka kalpoja gan Igaunijas neatkarības gados starp pasaules kariem, gan Igaunijas PSR laikā. Ēka pamazām tika nolaista, līdz 1987. gadā iebruka tiesas zāles un tiesu arhīva pārsegumi. Līdz pat 1996. gadam ēka stāvēja tukša un pamazām sagruva. No 1996. līdz 2000. gadam notika Stenboka nama restaurācija. No 2000. gada šeit darbojas Igaunijas valdība un Valsts kanceleja.
Pogainie roņi
Pogainie roņi, pogaino roņu ģints (Pusa) ir viena no roņu dzimtas (Phocidae) ģintīm, kas apvieno 3 mūsdienās dzīvojošas sugas. Atkarībā no sugas izplatīti ziemeļu puslodes Arktikas un mērenās joslas reģionos, kā arī Kaspijas jūrā.
Izplatība
Divas sugas endēmas un sastopamas salīdzinoši nelielos reģionos: Baikāla ronis (Pusa sibirica) tikai Baikāla ezerā, bet Kaspijas ronis (Pusa caspica) — Kaspijas jūrā.
Tētuks (filma)
"Tētuks" (en) ir 1999. gada komēdija, kuras režisors ir Deniss Dugans. Galvenās lomas atveido Ādams Sendlers, Džoija Lorēna Adamsa, Džons Stjuarts, Robs Šneiders, Kouls Sprouss, Dilans Sprouss un Leslija Manna. Filmas pirmizrāde notika.
32 gadus vecais Sonijs ir slinķis, kurš nespēj pabeigt jurisprudences studijas. Sonija draudzene Vanesa piedraud viņam, ka abi izšķirsies, ja Sonijs nepieaugs. Kādu dienu Sonijs pamostas un saprot, ka viņa dzīvoklī ir pamests piecgadīgs puika vārdā Džulians. Sonijs sāk par Džulianu rūpēties, kā rezultātā Sonijs iemācās rīkoties kā pieaudzis cilvēks.
Pogainie roņi
Baltijas jūrā un Latvijā
Baltijas jūrā mājo ģeogrāfiski izolētā pogainā roņa pasugas — Pusa hispida botnica — populācija, kurā ir apmēram 20 000 īpatņu. Pārsvarā izplatīts jūras ziemeļos, centrālajā daļā sastopams mazākā skaitā, bet pastāvīgi. Rīgas līcī uzturas galvenokārt ziemeļaustrumu daļā. Latvijā suga sastopama reti, galvenokārt Vidzemes piekrastē.
Saldūdens roņu sugas
Pogaino roņu ģintī ir gandrīz vienīgās roņu sugas pasaulē, kas dzīvo saldūdens tilpēs: Baikāla ronis un divas pogainā roņa pasugas — Lādogas pogainais ronis (Pusa hispida ladogensis) un Saimā pogainais ronis (Pusa hispida saimensis). Pirmais mājo Lādogas ezerā, otrais Saimā ezerā. Kanādas austrumu saldūdens ezeros dzīvo arī Ungavas ronis (Phoca vitulina mellonae), kas ir plankumaino roņu ģints pārstāvis.
Sistemātika
Pogaino roņu ģints (Pusa)
Martins Kleins
Martins Kleins (et; dzimis, miris ) bija igauņu cīkstonis, piedalījies grieķu—romiešu cīņā.
Pārstāvējis Krievijas impēriju, kur izcīnīja sudraba medaļu vidējā svara kategorijā (svara kategorija līdz 75 kg), kas ir pirmā igauņu izcīnītā medaļa Olimpisko spēļu vēsturē. Pusfinālā cīnījies ar Somijas pārstāvi Alfredu Asikainenu. Viņu cīņa ilga 11 stundas un 40 minūtes, kas ir visu laiku ilgākā cīņa cīņas sporta vēsturē, šis rekords ir arī iekļauts Ginesa rekordu grāmatā. Pēc uzvaras pusfinālā Kleinam bija finālā jācīnās ar Zviedrijas pārstāvi Klaesu Jūhansonu, tomēr pēc tādas ilgas cīņas viņš nebija atguvies un neizgāja uz starta, tādējādi zviedrs saņēma zelta medaļu.
Bijis Igaunijas cīkstoņu treneris 1919. gadā. Kopš 1962. gada notiek Martina Kleina memoriālās sacensības.
Dusmu terapija
"Dusmu terapija" (en) ir 2003. gada komēdija, kuras režisors ir Pīters Segals. Galvenās lomas atveido Ādams Sendlers, Džeks Nikolsons, Marisa Tomeja, Luiss Guzmans, Vudijs Harelsons un Džons Turturo. Filmas pirmizrāde notika.
Deivam Buznikam dzīvē neveicas pārāk labi: viņš strādā kopā ar partneri, kurš piesavinās visu Deiva paveikto, bet Deiva draudzene joprojām ir labos draugos ar savu bijušo puisi. Kādu dienu, lidojot uz biznesa tikšanos, Deivs stjuartes rīcības dēļ zaudē savaldīšanos, kā rezultātā viņš tiek nosūtīts uz dusmu terapijas programmu.
Tallinas Svētā Gara baznīca
Vēsture
Celta 13. gadsimta pirmajā pusē, rakstos pirmoreiz minēta 1319. gadā. Iesākumā bija nabagmājas kompleksa sastāvdaļa. Pārbūvēta 1360. gadā. Mūsdienu izskatu ieguvusi 1630. gadā. 1684. un 2002. gadā dedzis baznīcas tornis, kas atjaunots.
Svētā Gara baznīca ir pirmā baznīca Igaunijā, kurā noticis dievkalpojums igauņu valodā. 1535. gadā šeit publicēts pirmais katehisma fragments igauniski. No 1566. līdz 1600. gadam baznīcā par mācītāju kalpoja Baltazars Rusovs.
Baznīcas pulksteni veidojis Kristians Akermanis 17. gadsimta beigās. Baznīcas interjerā izceļas Bernta Noltkes 1483. gadā veidotais altāris. Baznīcas galerijas ir izgreznotas ar 17. gadsimta vidū gleznotām Bībeles ainām. Ērģeles ir no 1929. gada, bet vitrāžas - 20. gadsimta beigām. Netālu no altāra atrodas piemiņas plāksne 1918./1919. gadā Baltijas jūrā bojā gājušajiem britu jūrniekiem.
Olīvaugu dzimta
Olīvaugu dzimta (Oleaceae), arī olīvu dzimta vai olīvkoku dzimta, ir panātru rindas dzimta, agrāk tā tika izdalīta kā vienīgā dzimta olīvaugu rindā (Oleales). Dzimtā ietilpst vasarzaļi koki un krūmi. Ziedi ir skarās, bet augļi ir kaulenis, spārnulis vai pogaļa. Šīs dzimtas augi izplatīti tropos, subtropos un mērenajā joslā. Dzimtā ietilpst aptuveni 30 ģintis un 600 sugas. Nozīmīgākās un zināmākās olīvaugu dzimtas ģintis ir olīvkoki, ceriņi, jasmīni, oši, forsītijas un ligustri.
Vakara pasakas
"Vakara pasakas" (en) ir 2008. gada komēdija, kuras režisors ir Ādams Šenkmens. Galvenās lomas atveido Ādams Sendlers, Kerija Rasela, Gajs Pīrss, Rasels Brends, Ričards Grifitss, Džonatans Praiss, Kortnija Koksa, Lūsija Lolesa un Terēza Palmere. Filmas pirmizrāde notika.
Viesnīcas darbinieka Skītera dzīve mainās pēc tam, kad gulētiešanas stāsti, ko viņš stāsta māsasbērniem pirms gulētiešanas, sāk maģiski piepildīties.
Anfilāde
Anfilāde ir telpu plānojuma princips, kurā uz vienas ass tiek izvietotas telpas, durvju ailes un arkas ar mērķi radīt perspektīvu. Šāds telpu plānojums ir reprezentatīva rakstura un parasti atrodams vēsturiskās celtnēs, sākot no Antīkās pasaules, vēlāk arī baroka un klasicisma pilīs un kungu mājās. Šajā telpu virknējumā katra no telpām var būt ar atsevišķu interjeru vai funkciju. Apmeklētājs, virzoties pa tām, pakāpeniski tiek sagatavots gājiena mērķim, veidojot emocionāli estētisku kāpinājumu un iekšējo pārdzīvojumu. Atsevišķās reizēs anfilādes garums nosaka ēkas iemītnieku svarīgumu. Anfilāde kā princips sastopams arī ārtelpas organizēšanā. Telpu plānojumiem kļūstot funkcionālākiem, šis princips tiek atmests un uzskatīts par lieku dižošanos. Pieaugot populācijai un urbanizācijai, anfilādes ēkās, kurām tiek mainīta funkcija, piemēram, no kungu mājas uz skolu vai dzīvojamo ēku, tiek daudzviet rekonstrukciju un remontu ceļā likvidētas, lai samazinātu caurstaigājamo istabu skaitu.
Piemēri
Latvijā anfilādes princips sastopams Rundāles un Mežotnes pilīs. Bieži izmantots arī kungu māju plānojumos, piemēram, Padures muižā. Daudzas no šīm anfilādēm ir gājušas bojā pēc agrārās reformas, kungu mājas pārveidojot par skolām un racionalizējot to plānojumus.
Konstantīns II (Grieķija)
Konstantīns II (el, dzimis, miris ) bija pēdējais konstitucionālais monarhs Grieķijas Karalistē no 1964. gada 6. marta līdz 1973. gada 1. jūnijam (faktiski līdz 1967. gada 14. decembrim). Kopš dzimšanas bija arī Dānijas princis. princis Konstantīns ieguva zelta medaļu burāšanā. Pēc 1965. gada jūlija valdības krīzes, ilgstošas politiskās nestabilitātes valstī un 1967. gada 21. aprīļa militārā valsts apvērsuma karalis bija spiests doties trimdā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1940. gada 2. jūnijā karaļa Georga II brāļa un troņmantnieka, kroņprinča Pāvila un Hannoveres princeses Frederikas ģimenē. Viņa vecākā māsa Sofija ir bijusī Spānijas karaliene. Grieķijas okupācijas gadus Otrā pasaules kara laikā pavadīja trimdā Kairā un Keiptaunā. 1946. gadā kroņprinča Pāvila ģimene atgriezās Grieķijā, un 1947. gadā Pāvils kļuva par karali.
Kā kroņprincis viņš dienēja visos trīs bruņoto spēku veidos — armijā, flotē, aviācijā un apmeklēja militāro akadēmiju. Mācījās NATO Gaisa spēku Speciālo ieroču skolā Rietumvācijā un Atēnu universitātes jurisprudences fakultātē, aktīvi sportoja dažādos sporta veidos un piedalījās, kur ieguva zelta medaļu burāšanā. Tā bija pirmā Grieķijas zelta medaļa kopš. Ieguvis arī melno jostu karatē.
Ieilgusī politiskā nestabilitāte, monarhistu un labējo spēku aizdomas par komunistu ietekmes pieaugumu, dažādu apvērsuma plānu pilnā gaisotnē 1967. gada 21. aprīlī grupa vidējā līmeņa virsnieku īstenoja militāru valsts apvērsumu un izveidoja Grieķijas militāro huntu. Lai arī apvērsuma organizētājiem nebija visu bruņoto spēku atbalsta (īpaši vājš tas bija Kara flotē un Gaisa spēkos) Konstantīns II nemobilizēja bruņotos spēkus apvērsuma apspiešanai, akceptēja huntu, taču uzstāja, lai tiktu iecelts viņam pieņemams premjerministrs. Pēc apvērsuma Konstantīns II palika valsts galva, taču faktiski nespēja ietekmēt Grieķu militārās huntas lēmumus. 1967. gada 13. decembrī mēģināja veikt pret-apvērsumu, taču tas izgāzās, un Konstantīns II ar ģimeni, māti un māsu bēga uz Romu.
Trimdā
Lai arī trimdā, Konstantins II legāli joprojām bija karalis līdz 1973. gada 1. jūnijam, kad hunta pasludināja Grieķiju par Prezidentālu republiku. 1973. gada 1. jūnijā Grieķijā tika pasludināta prezidentālas republikas izveidošana un huntas vadītājs Georgios Papadopoulos pasludināja sevi par prezidentu. Lai apstiprinātu izmaiņas valsts iekārtā, 1973. gada 29. jūlijā notika republikas referendums, kurā uzvarēja huntas piedāvātais republikas modelis.
Pēc huntas krišanas 1973. gada konstitūcija tika atzīta par nelikumīgu un atjaunota 1952. gada konstitūcija. Konstantīns II bija pārliecināts, ka jaunieceltais premjerministrs Karamanlis, kurš jau no 1955. līdz 1963. gadam bija vadījis konservatīvo spēku valdību, aicinās viņu atgriezties Grieķijā. Taču pēc 1974. gada 17. novembra vēlēšanām pārliecinošu vairākumu ieguvušais Kramanlis izsludināja jaunu referendumu par valsts iekārtu, kas notika 1974. gada 8. decembrī.
Konstantīns II tika vainots par 1965. gada jūlija politisko krīzi, nepietiekamu pretošanos apvērsumam un sadarbībā ar huntu. Karalim neļāva atgriezties Grieķijā, lai aizstāvētu monarhijas saglabāšanu. Valdība vienīgi atļāva Londonā esošajam Konstantīnam II televīzijā uzrunāt tautu. Savā runā viņš atzina savas pagātnes kļūdas, apliecināja uzticību demokrātijai un apsolīja, ka viņa nepopulārā māte Frederika neatgriezīsies Grieķijā.
Rezultātā 69% no referenduma dalībniekiem atbalstīja republikas saglabāšanu un Konstantīns II pieņēma tautas izvēli.
Konflikts par īpašumiem un pasi
Bijušā karaļa attiecības ar republiku lielā mērā nosaka tas, vai pie varas ir konservatīva vai kreisa valdība. Pēc republikas referenduma pirmo reizi Grieķijā atgriezties Konstantīnam tika atļauts tikai uz dažām stundām, lai 1981. gada februārī apmeklētu savas mātes bēru ceremoniju bijušajā karaļu pilī Tatoi.
Rūdolfs Ceplītis
Rūdolfs Ceplītis (1895—1941) bija latviešu strēlnieks un Latvijas Bruņoto spēku pulkvedis, 9. Rēzeknes kājnieku pulka komandieris (1937–1940).
Konstantīns II (Grieķija)
Konflikts par īpašumiem un pasi
1992. gadā viņam izdevās panākt vienošanos ar konservatīvo valdību par savu nekustamo īpašumu juridisko statusu un mākslas priekšmetu izvešanu no bijušajām karaļa pilīm. Konstantīna senais politiskais pretinieks, premjerministrs Andreas Papandreu 1994. gadā lauza šo vienošanos, konfiscēja Konstantīna īpašumus un atņēma viņam Grieķijas pilsonību.
Konstantīns iesūdzēja Grieķiju Eiropas Cilvēktiesību tiesā un pieprasīja 500 miljonu EUR kompensāciju par valsts konfiscētajiem īpašumiem, taču rezultātā saņēma tikai 12 miljonus EUR. Tiesa arī nolēma, ka Grieķijas valdībai ir tiesības viņam nepiešķirt pilsonību un neizsniegt pasi, jo Konstantīnam kā karaliskās dzimtas pārstāvim nav uzvārda, bet tikai karaliskais tituls, kurus Grieķijas Republika neatzīst.
Rūdolfs Ceplītis
Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gada 16. aprīlī Ceraukstes pagasta Lielkaktiņos lauksaimnieka Jēkaba Ceplīša ģimenē. Mācījās Bauskas pilsētas skolā un tehniskajos kursos Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada jūnijā Ceplīti iesauca Krievijas impērijas armijā, 1916. gadā viņš beidza Oranienbaumas praporščiku skolu. Dienēja 91. Daugavpils kājnieku pulkā, piedalījās kaujās Karpatos. 1916. gada septembrī pie kaujā pie Bržezaniem smagi ievainots. Pēc izveseļošanās no 1917. gadā maija dienēja latviešu strēlnieku Rezerves pulkā Tērbatā, krita vācu gūstā, no kura atgriezās tikai pēc Novembra revolūcijas 1918. gada decembrī.
No 1919. gada 19. aprīļa piedalījās Latvijas brīvības cīņās, no jūnija piedalījās kaujās pret lieliniekiem Latgales frontē. Bermontiādes laikā 1919. gada oktobrī viņu iecēla par 6. Rīgas kājnieku pulka rotas komandieri. 1919. gada 4. novembra nakts kaujā Pārdaugavā virsleitnanta R. Ceplīša komandētā vienība noturēja Dammes-Anniņmuižas-Zolitūdes pozīcijas. Jelgavas atbrīvošanas kaujās 18. novembrī atsita bermontiešu pretuzbrukumu pie Iecavas upes. Par kaujās parādīto varonību paaugstināts par pulkvedi-leitnantu.
Pēc brīvības cīņu beigām bija 6. Rīgas kājnieku pulka bataljona komandieris, no 1920. gada decembra pulka saimniecības daļas priekšnieks. 1923. gadā beidza vecāko virsnieku kursus. 1930. gadu beigās paaugstināts par pulkvedi, bija 9. Rēzeknes kājnieku pulka komandieris (1937–1940), Rēzeknes garnizona priekšnieks.
Pēc Latvijas okupācijas pulkvedi atcēla no amata, 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā apcietināja un deportēja uz PSRS. 1941. gada 29. jūlijā kara tribunāls Maskavā R. Ceplītim piesprieda nāvessodu, kas izpildīts Komunarkas masu kapos 1941. gada 16. oktobrī.
Viņa vecākie brāļi bija Latvijas armijas pulkvedis Jānis Ceplītis (1881-1956) un pulkvedis-leitnants Edvarts Ceplītis (1892-1940), kas nošāvās pēc Latvijas okupācijas.
Beverīnas novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Beverīnas novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Beverīnas novads sastāv no Brenguļu, Kauguru un Trikātas pagastiem. Pēc LĢIA datiem Beverīnas novada teritorijā atrodas 29 ciemi.
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Jānis Mūrnieks
Jānis Mūrnieks (dzimis Liepājā, miris ) bija latviešu operators.
Beverīnas novada ciemu uzskaitījums
Brenguļu pagasts
Brenguļu pagasta centrs atrodas Brenguļos. Brenguļu pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi, 1 skrajciems un 6 vasarnīcu ciemi.
Kauguru pagasts
Kauguru pagasta centrs atrodas Mūrmuižā, kas ir arī novada centrs. Kauguru pagastā atrodas 14 ciemi, no tiem 1 lielciems, 3 vidējciemi, 4 mazciemi, un 6 vasarnīcu ciemi.
Trikātas pagasts
Trikātas pagasta centrs atrodas Trikātā. Trikātas pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 1 skrajciems.
Jānis Mūrnieks
Dzimis aktrises Irmgardes Mitrēvices un režisora Nikolaja Mūrnieka ģimenē; vecākā māsa ir aktrise Ieva Mūrniece. Bijis precējies ar aktrisi Lāsmu Kugrēnu.
1970. gadā sācis strādāt Rīgas Kinostudijā, kur strādājis pie dažādām populārzinātniskām un dokumentālām filmām, kā arī kinožurnāliem. 1977. gadā beidzis darbu pie savas pirmās mākslas filmas "Atspulgs ūdenī". Tāpat strādājis arī pie filmām "Gaidiet "Džonu Graftonu"", "Salavecīša personiskā dzīve", "Mirāža", kā arī televīzijas seriāla "Ilgais ceļš kāpās", par kuru saņēmis PSRS Valsts prēmiju.
Carnikavas novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Carnikavas novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes.
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Tūbainā kalanhoja
Morfoloģija
Tūbainā kalanhoja ir mūžzaļš, daudzgadīgs un lēni augošs sukulents ar rozetē izkārtotām lapām. Lapas ir biezas, garenas un tumši zaļas, taču tās iegūst pelēku nokrāsu balto matiņu dēļ. Lapu malas ir vāji robotas un brūnas. Augam nobriestot, tā stumbrs pazaudē lapas, kļūst brūns un iegūst kokam stumbram līdzīgu izskatu; tomēr par spīti ārējam izskatam, tūbainās kalanhojas stumbrs nekad nepārkoksnējas un visa auga mūža garumā paliek mīksts un sulīgs.
Tūbainajai kalanhojai ir pūkaini, zvanveida ziedi, kuri uzplaukst pavasarī vai vasarā. Telpās nezied.
Latvijas Kosmētikas ražotāju asociācija
Latvijas Kosmētikas ražotāju asociācija (LAKRA) ir 2016. gada nogalē dibināta biedrība, kurā apvienojušies vairāki Latvijas kosmētikas nozares pārstāvji — Madara Cosmetics, Bio2You, Stenders, Kinetics Nail Systems, Cosmetic Lab un Ieva Plaude-Rēlingere. LAKRA valdes priekšsēdētāja ir Ieva Plaude-Rēlingere.
Aptuveni 90% no saražotās produkcijas asociācijas biedri eksportē. Asociācijas mērķis ir popularizēt mūsdienu Latvijas kosmētikas ražotājus un to produktus Latvijā un ārpus tās robežām.
Asociācija vēlas panākt, ka Latvija kļūst par vadošo kosmētikas ražotāju Baltijā, un ārvalstīs to saista ar kvalitatīvas kosmētikas ražotāju no Ziemeļeiropas.
Plankumainie roņi
Plankumainie roņi, plankumaino roņu ģints (Phoca) ir viena no roņu dzimtas (Phocidae) ģintīm, kas apvieno divas mūsdienās dzīvojošas sugas. Sastopamas ziemeļu puslodes jūrās Atlantijas un Klusajā okeānā, kā arī pieguļošajā Ziemeļu ledus okeāna daļā. No abām sugām biežāk sastopams ir plankumainais ronis (Phoca vitulina), kurš ir arī visbiežāk sastopamā roņu suga pasaulē.
Izplatība
Larga ronis (Phoca largha) mājo tikai Klusā okeāna ziemeļu daļā, Āzijas un Ziemeļamerikas piekrastēs.
Toties plankumainajam ronim ir cirkumpolāra izplatība ar divām lielām ekoloģiski atšķirīgām populācijām — Atlantijas okeāna populācija (Eiropas un Ziemeļamerikas jūrās) un Klusā okeāna populācija (Āzijas un Ziemeļamerikas jūrās). Viena no plankumainā roņa pasugām — Ungavas ronis (Phoca vitulina mellonae) — mājo saldūdens ezeros Kanādas austrumos.
Baltijas jūrā un Latvijā
Baltijas jūrā sastopama viena plankumaiņu roņu ģints suga — plankumainais ronis (Phoca vitulina). Lai arī tas ir visizplatītākais no roņiem Eiropas ziemeļu ūdeņos, Baltijas jūras populācija ir ļoti neliela (400—600 īpatņu). Parasti uzturas tikai dienvidrietumu daļā — Dānijas un Zviedrijas dienvidu piekrastes ūdeņos. Retumis ieklīst Kaļiņingradas apgabala un Lietuvas piekrastes teritorijā. Latvijas ūdeņos iespējama vien atsevišķu īpatņu nejauša ieklīšana. Līdz 2013. gadam plankumainais ronis pie Latvijas krastiem konstatēts divas reizes.
2011.—2012. gada Latvijas hokeja Virslīgas čempionāts
2011.—2012. gada Latvijas čempionāta sezona bija 21. Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta sezona. Sezona sākās 2011. gada 17. septembrī un noslēdzās 2012. gada 12. aprīlī. Līgas čempiones titulu izcīnīja HK Liepājas Metalurgs-2.
Grieķijas militārā hunta
Grieķijas militārā hunta (Pulkvežu režīms) bija konservatīva, galēji labēja militārā diktatūra Grieķijas Karalistē no 1967. gada 21. aprīļa līdz 1974. gada 24. jūlijam.
Apvērsuma iemesli
Pēc Trumena doktrīnas pasludināšanas 1947. gadā, ASV un britu atbalstītajai grieķu valdībai 1949. gadā izdevās uzvarēt pilsoņu karā pret komunistiem. Pēc kara beigām valstī tika aizliegta komunistu partija un ierobežota arī demokrātiskās opozīcijas darbība. 1952. gadā Grieķija iestājās NATO, lai pasargātu sevi no PSRS satelītvalstīm Albānijas un Bulgārijas.
Pilsoņu kara sekas un Aukstā kara saspīlētā atmosfēra turpināja šķelt grieķu sabiedrību un politisko eliti. Karalis un bruņoto spēku vadība lielāko daļu kreiso opozicionāru uzskatīja par slēptiem komunistu aģentiem.
Pēc neveiksmīgajiem mēģinājumiem izveidot sev patīkamu valdību, Konstantīns II iecēla pagaidu valdību, kas izsludināja jaunas vēlēšanas 1967. gada 28. maijā. Priekšvēlēšanu aptaujas liecināja, ka vēlēšanās atkal uzvarēs Papandreu vadītā Centra Savienība, kas gan neiegūs absolūto vairākumu un visticamāk par koalīcijas partneri piesaistīs kreiso Apvienoto Demokrātisko Fronti, kuru konservatīvie spēki uzskatīja par komunistu organizāciju. Iespēja, ka Apvienotā Demokrātiskā Fronte varētu nokļūt valdībā kalpoja par ieganstu dažādiem valsts apvērsuma un ārkārtas stāvokļa ieviešanas plāniem, kurus paralēli gatavoja karalis, konservatīvie politiķi un armijas pārstāvji.
Aprīļa apvērsums
1967. gada 21. aprīļa agrā rītā armijas vidējā līmeņa komandieri ģenerāļbrigadiera Pattakos, pulkvežu Papadopoulos un Makarezos vadībā sāka militāru valsts apvērsumu. Atēnu ielās tika izvietoti tanki un armijas patruļas izsūtītas pa visu pilsētu, lai pēc iepriekš sagatavota saraksta ātri arestētu valdības ministrus, visus vadošos politiķus, armijas vadītājus un opozīcijas aktīvistus. Kopumā tika aizturēti vairāki tūkstoši cilvēku. Viens no pirmajiem arestētajiem bija armijas virspavēlnieks ģenerālleitnants Spandidakis, kuru pulkveži drīz pārliecināja pievienoties apvērsumam un kurš nodrošināja pārējās armijas sadarbību.
Pa valsts radio skanēja militārie marši un huntas dekrēti. 6.00 no rīta Papadopoulos paziņoja, ka ir apturēta vienpadsmit konstitūcijas paragrāfu darbība.
Lai arī apvērsumam sākoties valdība lūdza karali mobilizēt valsts institūcijas pret apvērsuma rīkotājiem, karalis atteicās no aktīvas pretestības. 21. aprīlī Konstantīns II tikās ar apvērsuma organizētājiem, kā arī ar Aizsardzības ministrijas ēkā aizturēto premjerministru un vadošajiem ģenerāļiem. Sarunu gaitā kļuva skaidrs, ka patiesā vara pieder pulkvežiem, kurus karalis atzina par jauno Grieķijas valdību. Vienīgā piekāpšanās ko karalim izdevās panākt bija tā, ka par premjerministru tiek iecelts civilists Kollias, bijušais Grieķijas Augstākās tiesas ģenerālprokurors, taču viņš bija tikai aizsegs patiesajam huntas vadītājam, pulkvedim Papadopoulos.
21. aprīļa vakarā jaunā militārās huntas valdība nodeva zvērestu un pieņēma likumu, ar kuru faktiski tika apturēta līdzšinējās konstitūcijas darbība un atceltas plānotās vēlēšanas.
Pulkvežu režīms
Huntas gados Militārās policijas un Drošības policijas darbinieki sevi uzskatīja par līdzvērtīgiem vai pārākiem par armijas virsniekiem. Hunta nevarēja pilnībā kontrolēt augstāko armijas vadību, tāpēc tā vairāk paļāvās uz sev lojālajiem vidējā līmeņa virsniekiem. Šī šķelšanās kļuva diktatūrai liktenīga 1973. gada 23. jūlijā, kad prezidenta, ģenerāļa Gizikis sapulcinātie bruņoto spēku vadītāji sarunās ar politiķiem piekrita demokrātijas atjaunošanai valstī.
Karaļa apvērsuma mēģinājums
Konstantīna II un huntas attiecības bija saspīlētas. Karalis vēlējās turpināt aktīvi iesaistīties politikā un militārajos jautājumos, kurpretī huntas pulkvežiem nebija nekādas vēlēšanās pieļaut viņa iejaukšanos.
Hunta pārvaldīja valsti ar dekrētu palīdzību kuriem tradicionāli nebija nepieciešams karaļa paraksts, tādējādi dodot Konstantīnam II iespēju vēlāk teikt, ka viņš nav parakstījis nevienu huntas dokumentu.
Militārais apvērsums tika starptautiski nosodīts un ASV Prezidents Lindons Džonsons ieteica Konstantīnam II, ka labākā izeja būtu jaunas valdības izveidošana. Karalis to uzskatīja par atbalstu saviem plāniem pret huntu vērsta apvērsuma organizēšanā. Tā kā Atēnas militāri kontrolēja hunta, karaļa plāns bija sapulcināt sev lojālas armijas vienības valsts ziemeļos, ieņemt valsts otro lielāko pilsētu Salonikus, izveidot jaunu valdību un cerēt, ka starptautiskā spiediena rezultātā hunta demisionēs un karalis varēs atgriezties Atēnās. 1967. gada 13. decembra rītā Konstantīns II ar sievu, abiem bērniem, māti un māsu kā arī premjerministru Kollias aizlidoja uz Kavalu valsts ziemeļos, kuru kontrolēja viņam lojāls ģenerālis. Grieķijas kara flote un gaisa spēki, kas nebija iekļauta huntas sastāvā, nostājās karaļa pusē. Tā vietā, lai savam atbalstam mobilizētu tautas masas un politiskās partijas, karalis paļāvās tikai uz sev lojālajiem militārajiem komandieriem. Tas deva iespēju huntai uzticīgajiem vidējā līmeņa virsniekiem arestēt karalim lojālos ģenerālus, pārņemt bruņoto vienību vadību un virzīties uz Kavalu, lai arestētu Konstantīnu II. Saprotot, ka apvērsuma mēģinājums ir izgāzies, karalis bēga no Grieķijas, ierodoties Romas lidostā 14. decembra rītā.
Reģentūra
Karaļa un premjerministra vienlaicīga bēgšana no valsts atstāja Grieķiju bez likumīgiem valsts vadītājiem. Hunta par reģentu iecēla ģenerālmajoru Zoitakis, kurš par premjerministru iecēla Papadopoulos. Reģenta statusu nostiprināja 1968. gadā pieņemtā konstitūcija.
Lai arī karaļa portrets palika uz monētām un sabiedriskajās ēkās, karaliskā ģerboņa lietošana tika izbeigta; Flote un Gaisa spēki vairs nebija “Karaliskie”; laikrakstiem aizliedza publicēt karaļa attēlus vai intervijas ar viņu.
Kad reģents Zoitakis pēc pāris gadiem kļuva par politisku traucēkli, 1972. gada 21. martā huntas valdība viņu nelikumīgi atbrīvoja no amata un viņa vietā iecēla Papadopoulos, tādējādi apvienojot reģenta un premjerministra amatus.