cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latviešu personvārdi
19. gadsimtā
Latgalē kā Vitebskas guberņas daļā dzimtbūšanas atcelšana notika tikai 1866. gadā, bieži vien visi viena ciema iedzīvotāji ieguva vienu uzvārdu. Saskaņā ar demogrāfa Ilmāra Meža grāmatā "Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos. Latgale" rakstīto, 1935. gada tautas skaitīšanas laikā Latgales latviešu uzvārdos dominēja Austrumlatvijas novadiem raksturīgā piederības galotne -āns, piemēram, Strapcāns, Ancāns, Kivkucāns. Populāras bija arī izskaņas -iņš, -lis un -nieks, piemēram, Boldiņš, Prikulis vai Podnieks. Aptuveni 15 procentiem Latgales iedzīvotāju uzvārdiem bija poliskās un baltkrieviskās izskaņas -skis un -čs, piemēram, Bukovskis, Laganovskis, Kokorevičs, Stankevičs utt. Savukārt krieviskās galotnes -ovs un -avs bija aptuveni pieciem procentiem Latgales latviešu iedzīvotāju, piemēram, Bogdanovs. Populārākie Latgales iedzīvotāju uzvārdi tolaik bija Strods, Ločmelis, Logins, Kokins, Bulis, Broks, Vaivads, Pastars, Kozlovskis, Laizāns un Kokorevičs. Lielākā daļa šajā laikā doto uzvārdu piederēja šādām pamatgrupām:
Ap 1850. gadu Jelgavas luterāņu mācītājs Rūdolfs Šulcs rakstīja, ka nelatviešu cilmes personvārdi ir atveidojami latviešu ortogrāfijā, piemēram, nevis grahmata sarakſtita no Carl Becker, bet gan no Kahrļa Beķķera. Viņš piedāvāja arī atveidot latviešu pārņemtos vācu personvārdus pēc īpašas metodes, svešos burtus (f, h, ch u. c.) aizstājot ar latviešu valodas burtiem, piemēram, Pricis jeb Spricis (de), Vīlips (Philipp), Bukults (Buchholtz). Tomēr latviešu valodā rakstošie vācu autori un konservatīvie latvieši vēl samērā ilgi turpināja turēties pie veclatviešu perioda nekonsekventajām tradīcijām. Tā Latviešu Avīzes visumā centās saglabāt 19. gadsimta sākuma tradīcijas: vācu personvārdus rakstīja oriģinālformā, bet krievu personvārdus transliterēja bez gramatizācijas. 1871. gadā Kārlis Kundziņš Baltijas Vēstnesī vērsās pret šo tradīciju:
20. gadsimtā
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas latviešu personvārdi tika apspriesti Valodniecības komisijas sēdēs. Tika izstrādāti noteikumi par uzvārdu pareizu rakstību Latvijas dokumentos. 1927. gada Saeima pieņēma „Likumu par vārdu un uzvārdu rakstīšanu Latvijas pasēs”; publicēti divi valdības lēmumi (Likumu un valdības rīkojumu krājums. Rīgā, 1920, Nr. 209; Likumu un Ministru kabineta noteikumu krājums. Rīgā, 1939, Nr. 221), pēc kuriem uzvārdus sāka lietot atbilstoši vienotām latviešu valodas pareizrakstības prasībām. Kaut arī latviešu uzvārdi bijuši pakļauti pārmaiņām, to lietošanas mūsdienu normas pamatos izveidotas jau 20. gadsimta 30. gados. Ar nolūku veicināt to uzvārdu maiņu, kas bija ar nievājamu, neglītu vai piedauzīgu nozīmi vai arī ja uzvārdi nebija daiļskanīgi, neatbilda attiecīgas personas tautībai, sastāvēja no vairākiem vārdiem vai bija pārāk plaši izplatīti, 1939. gada 21. decembrī Ministru kabinets pieņēma „Likumu par uzvārdu maiņu”, kura 2. pantā bija minēts, ka pie uzvārdu maiņas „Latviešu tautības pilsoņiem jāizvēlas vienīgi latviski uzvārdi. Nelatvieši nevar izvēlēties latviskus uzvārdus.” Pirmo trīs mēnešu laikā iesniegumus par uzvārda maiņu bija uzrakstījuši ap 4800 cilvēku. Tā daudzi latvieši savus vāciskos uzvārdus nomainīja pret latviešu cilmes uzvārdiem, bieži tos burtiski pārtulkojot, piemēram:
1930. gados strauji pieauga arī latviskas cilmes vārdu došana jaundzimušajiem. Kā patstāvīgi personvārdi kļuva vārdi, kas agrāk bija tikai saīsinājumi, piemēram, Valdis (no Valdemārs), daudzi personvārdi saglabāja divējādu lietojumu — cilvēki, kuru oficiālie vārdi ir Andrejs, Valdemārs, Gustavs, ģimenes un draugu lokā tika saukti par Andri, Valdi vai Gustu. Šī tendence saglabājās arī pēc Otrā pasaules kara, kad no 1945. līdz 1971. gadam piecdesmit populārāko vīriešu personvārdu vidū bija desmit latviskas cilmes vārdi — Valdis, Guntis, Dainis, Vilnis, Agris, Dzintars, Modris, Viesturs, Laimon(i)s, Ziedonis. Turpretī 15 no piecdesmit populārākajiem sieviešu personvārdiem bija latviskas cilmes — Dzintra, Gunta, Aija, Sarmīte, Līga, Aina, Skaidrīte, Ilga, Valda, Velta, Daiga, Indra, Rasma, Austra, Rudīte. Vēlāk latviskas cilmes personvārdu popularitāte samazinājās. 1980. gados biežāk doto vīriešu personvārdu pirmajā pussimtā bija tikai pieci latviskās cilmes vārdi — Dainis, Agris, Guntis, Valdis un Dzintars, populāro sieviešu personvārdu piecdesmitniekā latviskas izcelsmes personvārdi bija palikuši tikai astoņi — Līga, Aija, Daiga, Gunita, Gunta, Indra, Daina un Sarmīte. Pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas 1997. gadā latviskas cilmes latviešu personvārdi pazuda no biežāk lietojamo vārdu saraksta. Populārākais vīriešu Ritvars ieņēma tikai piecdesmit sesto vietu, bet sieviešu personvārdi Madara, Līga, Lāsma un Lelde bija vienīgie latviskie vārdi, kas iekļuva populārāko 50 sieviešu vārdu sarakstā.
Personvārdu lietošana mūsdienās
Pēc 2000. gada populārākais latviešu vārds Jānis zaudēja savas vadošās pozīcijas kā jaundzimušajiem zēniem dotais vārds, sākotnēji tās atdodot Robertam un vēlāk Artūram. Pieauga to zēnu skaits, kuriem vecāki izraudzījās personvārdus Markuss, Ralfs, Daniels. Popularitāti saglabāja vārdi Mārtiņš, Ričards, Kārlis un Emīls. Savukārt 2016. gadā populārākie zēnu jaundzimušo vārdi Latvijas valstspiederīgajiem bija Roberts, Gustavs, Daniels, Olivers, Marks un Kārlis.
Gadsimtu mijā nemainīgs līderis sieviešu personvārdu vidū bija Laura, kura tuvākie sekotāji bija Elīna, Anna un Samanta. Madara bija vienīgais populārākais latviešu cilmes sieviešu vārds, strauji pieauga meiteņu skaits, kam dots vārds Katrīna. 2016. gadā populārākie jaundzimušo meiteņu vārdi Latvijas valstspiederīgajiem bija Sofija, Emīlija, Alise, Marta, Anna un Elza.
Burgenlande
Burgenlande (de, hr, hu) ir Austrijas federālā zeme valsts austrumu daļā, Slovākijas, Ungārijas un Slovēnijas pierobežā. Administratīvi iedalās divās statūtpilsētās un septiņos apriņķos; administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Eizenštate. Burgenlandē ievērojams ungāru un horvātu iedzīvotāju īpatsvars; to valodām oficiāls statuss vairākās zemes pašvaldībās.
Vēsture
Burgenlande gadsimtu gaitā piederējusi dažādām valstīm un tautām, bet tā ir vienīgā Austrijas teritorija, kas nekad nav bijusi Svētās Romas impērijas, Vācu Konfederācijas vai Cisleitānijas daļa. Jau kopš Romas Impērijas laikiem piederējusi Pannonijai. Pirmie ģermāņi, kas ieceļoja šajā teritorijā, bija ostgoti ap 380. gadu, kas kļuva par Romas sabiedrotajiem. 5. gadsimtā ostgotu zemi iekaroja huņņi, bet pēc tam izveidojās neatkarīga ostgotu karaliste. Vēlākos laikos tagadējā Burgenlande nonāca Lombardijas, avāru, Samo un Frankijas pakļautībā, bet no 1043. gada tās nonāca Ungārijas sastāvā, bet no 1440. gada — Hābsburgu impērijā.
1910. gada Austroungārijas tautas skatīšanas laikā tagadējās Burgenlandes teritorijā 74% iedzīvotāju bija vāciski runājoši, 15% — horvātiski, bet 9% — ungāriski. Pēc Austroungārijas sadalīšanās, pretēji Ungārijas centieniem, 1921. gadā Burgenlande nonāca Austrijas sastāvā. Pēc Anšlusa 1938. gadā Burgenlandes zeme tika likvidēta un pievienota Lejasdonavai un Štīrijai. Atjaunota 1945. gadā Padomju okupācijas zonā.
Ģeogrāfija
Burgenlade ir trešā mazākā no Austrijas federālajām zemēm. Izveitojusies šaurā joslā valsts austrumu pierobežā, Vidusdonavas līdzenuma malā. Augstākais punkts ir 884 m augstais Gešrībenšteins uz Ungārijas robežas. Burgenlandes ziemeļdaļā atrodas daļa no Neizīdles ezera, kas ietilpst Neizīdles ezera—Zēvinkeles nacionālajā parkā.
Henrijs Kevendišs
Henrijs Kevendišs (en, dzimis Nicā, miris  Londonā) bija angļu fiziķis un ķīmiķis, Londonas karaliskās biedrības loceklis no 1760. gada.
1753. gadā beidzis Kembridžas Universitāti. Henrijs Kevendišs bija ekscentrisks vientuļnieks, mantojis lielu bagātību (bijis viens no bagātākajiem cilvēkiem Anglijā), kuru tērējis zinātniskiem eksperimentiem.
1766. gadā Kevendišs publicēja savus trīs pirmos svarīgos darbus ķīmijā — "Eksperimenti ar mākslīgo gaisu", kur aprakstīja "degošā gaisa" (ūdeņraža) atklāšanu. Lai gan iespējams, ka metālu un skābju reakcijā ūdeņraža izdalīšanos bija novērojuši arī citi zinātnieki, Henrijs Kevendišs pirmais atdalīja un tuvāk izpētīja ūdeņradi. Kevendišs ūdeņradi gan uzskatīja par flogistonu, jo bija flogistona teorijas piekritējs. Kevendišs arī izdalījis tīrā veidā oglekļa dioksīdu, ieguvis slāpekļa oksīdus, kā arī 1784. gadā ieguvis ūdeni, sadedzinot ūdeņradi.
Fizikas jomā 1771. gadā noteicis vairāku vielu dielektriskās konstantes un vides ietekmi uz kondensatora kapacitāti. 1798. gadā konstruējis vērpes svarus un izmērījis ar to palīdzību divu sfēru pievilkšanās spēku, pamatojot ar to Ņūtona vispasaules gravitācijas likumu. Noteicis gravitācijas konstanti, Zemes masu un vidējo blīvumu. Izgudrojis eidiometru — ierīci degošas vielas saturošu gāzu maisījumu analīzei.
Kevendiša vārdā nosaukta 1871. gadā nodibinātā fizikas laboratorija Kembridžas Universitātē.
Butterfly
Butterfly ir amerikāņu popa/R&B dziedātājas Meraijas Kerijas septītais albums un piektais studijas albums, kas ASV tika izdots 1997. gada 16. septembrī Columbia Records aizgādībā. RIAA ir sertificējuši Butterfly ar pieckāršu platīnu, un pasaulē albumam pārdoti vairāk nekā 15 miljoni kopiju.
Uzņemšana
Butterfly debitēja ASV Billboard 200 topa pirmajā vietā ar 236 000 pārdotām kopijām pirmās nedēļas laikā; pirmajā vietā tas palika vienu nedēļu, pirmajā divdesmitniekā divdesmit vienu nedēļu, un topā kopumā piecdesmit piecas nedēļas, vienu reizi tajā vēl atgriežoties. Četrpadsmitajā un piecpadsmitajā nedēļā albumu pārdeva vairāk nekā pirmajā nedēļā, sasniedzot 283 000 pārdotas kopijas nedēļas laikā, kad albums atradās topā piecpadsmito nedēļu, astotajā vietā. RIAA sertificēja albumu ar pieckāršu platīna statusu. Albums ASV izveidoja divus pirmā numura hītus: Honey un My All. Honey kļuva par sesto singlu (un sesto Kerijai), kas debitēja Hot 100 pirmajā vietā. Albums arī izveidoja radio singlus Butterfly un Breakdown. The Roof un Whenever You Call saņēma ierobežotu izdevumu dažās valstīs.
Rolling Stone apraksīja Butterfly kā ‘’Kerijas ‘’pārejas albumu’’, kas viņu stingri noteica hiphopa orientētā R&B mūzikā’’, kamēr Allmusic sacīja, ka tas ir ‘’viens no Kerijas labākajiem albumiem, ilustrējot, ka Kerija turpina uzlabot un bagātināt savu mūziku, kas padara viņu par retumu starp 90. gadu dziedātājiem’’.
Rolling Stone izvēlējās albumu kā vienu no ‘’1001 albums, kas tev jādzird pirms nāves’’, un pasaulē albumam pārdoti aptuveni 15 miljoni kopiju.
Balvas
1998. gadā Honey tika nominēts Grammy kategorijā ‘’Labākais sieviešu R&B vokālais izpildījums’’ un ‘’Labākā R&B dziesma’’, kamēr Butterfly tika nominēts kategorijā ‘’Labākais sieviešu popa vokālais zpildījums’’. Albums ieguva gada labākā internacionālā popa albuma balvu ‘’Gold Disc Awards’’ pasniegšanas ceremonijā Japānā, un ieguva balvu ‘’IFPI Platinum Europe Awards’’ balvu pasniegšanas ceremonijā. Pateicoties Butterfly, 1998. gadā Kerija ieguva Amerikas Mūzikas balvu kategorijā ‘’Labākā sieviešu māksliniece, Souls, R&B. Albums palīdzēja Kerijai iegūt arī ‘’BMI Pop Awards’’ balvu kategorijā ‘’Gada dziesmu autors’’, un ieguva atsevišķas ‘’Dziesmu autora’’ balvas par Honey, Butterfly un My All. Piedevām Kerija ieguva balvu ‘’Blockbuster Entertainment Award’’ balvu pasniegšanas ceremonijā, kategorijā ‘’Labākā sieviešu māksliniece’’.
Henrijs Džeimss
Henrijs Džeimss (Henry James, dzimis Ņujorkā, miris  Londonā) bija amerikāņu rakstnieks un literatūrkritiķis. Savos darbos Džeimss inovatīvi izmantoja dažādus ar vēstījumu saistītus tehniskus paņēmienus, piemēram, iekšējo monologu un neuzticamu vēstītāju. Džeimss uzrakstīja 22 romānus (divi no tiem palika nepabeigti), 112 stāstus, daudzas lugas un esejas, kā arī darbojās periodistikā. Starp nozīmīgākajiem Džeimsa darbiem jāmin "Deizija Millere" (Daisy Miller, 1879), "Lēdijas portrets" (The Portrait of a Lady, 1881), "Bostonieši" (The Bostonians, 1886), "Asperna vēstules" (The Aspern Papers, 1888) un "Skrūves apgrieziens" (The Turn of the Screw, 1898). Džeimss pētīja tādu autoru kā Nataniela Hotorna un Henrika Ibsena daiļradi.
Latviešu valodā izdots garais stāsts "Deizija Millere" ("Dēzija Millere"; "Daugava", 1995) un romāni "Asperna vēstules" ("Valters un Rapa", 2000) un "Skrūves apgrieziens" ("Valters un Rapa", 2000); šie darbi izdoti Dagnijas Dreikas tulkojumā.
Dzīve
Henrija Džeimsa tika nosaukts sava tēva — nozīmīgā teologa Henrija Džeimsa — vārdā, savukārt viņa brālis bija filozofs un psihologs Viljams Džeimss. Abi Džeimsa bērni tika skoloti mājās, un ģimene daudz ceļoja — uz Ženēvu, Parīzi, Londonu. Sākoties pilsoņu karam, Džeimsi apmetās Ņūportā. 19 gadu vecumā Džeimss iestājās Hārvarda Universitātē studēt tiesību zinātni, taču viņu vairāk interesēja literatūra, īpaši Onorē de Balzaks un Nataniels Hotorns. Drīz Džeimss sāka rakstīt īsos stāstus, ar kuriem arī kļuva slavens. 1875. gadā tika publicēts viņa romāns "Rodriks Hadsons" (Roderick Hudson)
1870. gadu vidū Džeimss mitinājās Parīzē, kur strādāja pie romāna "Amerikānis" (The American, 1877) un darbojās arī periodistikā. Šeit viņš iepazinās ar Ivanu Turgeņevu, Emīlu Zolā, Giju de Mopasānu un Edmonu de Gonkūru. 1876. gadā Džeimss pārcēlās uz Londonu, kur uzrakstīja garo stāstu "Deizija Millere" un romānu "Eiropieši" (The Europeans, 1878). Anglijā Džeimss sastapa tādus rakstniekus kā Alfredu Tenisonu, Robertu Brauningu un Robertu Luisu Stīvensonu. 1881. gadā tika publicēti vēl divi Džeimsa darbi — romāni "Vašingtona laukums" (Washington Square) un "Lēdijas portrets".
1886. gadā tika publicēts Džeimsa romāns "Bostonieši". Šajā savas karjeras periodā Džeimss sāka eksperimentēt ar dažādām vēstījuma tehnikām, piemēram, rakstot darbus no kāda noteikta — ierobežota un subjektīva — skatpunkta. Pie šī perioda darbiem pieder romāni "Ko zināja Meizija" (What Maisie Knew, 1897) un "Skrūves apgrieziens", kā arī garais stāsts "Būrī" (In the Cage, 1898). XX gadsimta sākumā Džeimss uzrakstīja trīs nozīmīgus romānus — "Vēstnieki" (The Ambassadors, 1903), "Dūjas spārni" (The Wings of the Dove, 1902) un "Zelta kauss" (The Golden Bowl, 1904).
Apmēram 20 gadus uzturējies Eiropā, 1904. gadā Džeimss devās uz ASV. Gadu vēlāk atgriezies Anglijā, viņš uzrakstīja ceļojuma piezīmes "Amerikā" (The American Scene, 1907), kurās negatīvi vērtēts Amerikas materiālisms. 1915. gadā Džeimss ieguva Lielbritānijas pavalstniecību.
New Horizons
New Horizons (en "jaunie apvāršņi") ir NASA starpplanētu zonde Plutona izpētei. New Horizons ir pirmais cilvēku radītais kosmiskais aparāts, kas sasniedzis Plutona apkārtni. 2019. gada 1. janvārī tas pārlidoja transneptūna objektu  (43,4 AU attālumā no Saules).
Misijas apraksts
New Horizons tika palaista ar nesējraķeti Atlas V/551 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas 41. starta laukuma.
un tika veikts pirmais trajektorijas korekcijas manevrs (TCM), kas bija sadalīts divās daļās (TCM-1A un TCM-1B). Šī manevra veikšanas precizitātes dēļ tika atcelts otrais korekcijas manevrs TCM-2. New Horizons palidoja garām Jupiteram. tika veikts trešais korekcijas manevrs TCM-3, kas ilga 76 sekundes.
Kristians Panders
Kristians Heinrihs Panders (de; dzimis (pēc vecā stila  ), miris ) bija vācbaltiešu paleontologs, embriologs un ģeologs, kuru Čārlzs Darvins atzina par savas teorijas priekšteci.
No 1827. līdz 1844. gadam savā Carnikavas muižā turpināja paleontoloģiskus pētījumus, īpaši par devona un silūra periodiem. Viņa atklājumi publicēti grāmatā „Salīdzinošā osteoloģija” (Vergleichende Osteologie, 1821—1838), pirmo monogrāfiju, kas veltīta Baltijas devona zivju izpētei (Pander, 1857). Tajā viņš apkopojis daudzu gadu rūpīgi vāktu un preparētu fosiliju materiālu apstrādes rezultātus, vienlaikus ieviešot ļoti augstus paleontoloģisko darbu standartus, kurus virkne Pandera līdzgaitnieku nespēja sasniegt.
New Horizons
Misijas apraksts
04:05 UTC zonde palidoja garām asteroīdam 132524 APL (agrāk zināms ar pagaidu apzīmējumu 2002 JF56) 101 867 km attālumā. Pēc aptuveniem aprēķiniem tā diametrs ir 2,3 km un pēc spektra tas pieder pie S tipa asteroīdiem.
Lai palielinātu savu ātrumu, New Horizons izmantoja Jupiteru gravitācijas manevra veikšanai. Tuvākais attālums no planētas – – tika sasniegts  05.43.40 UTC. Šis manevrs palielināja zondes ātrumu par 4 km/s attiecībā pret Sauli un par 2,5° manīja orbītas plaknes slīpumu. Jupitera tuvumā tika izmantoti starpplanētu stacijas zinātniskie instrumenti, lai veiktu planētas un tās pavadoņu novērojumus. Tā kā tajā laikā Jupiteru nepētīja neviens cits kosmiskais aparāts, tad šie iegūtie dati noderēja, atklājot izmaiņas, kas radušās kopš iepriekšējo starpplanētu zondu apmeklējumiem.
kosmiskais aparāts atradās nedaudz vairāk nekā 16 AU attālumā no Zemes.
Kristians Panders
Vircburgas periods (1816—1817)
1816. gadā viņš Vircburgā atkal sastapās ar savu draugu — K. E. fon Bērs strādāja kopā ar pazīstamu ārstu, fiziologu un anatomu Ignācu Dēlingeru (Ignaz Döllinger, 1770—1841), kuram tieši tobrīd bija nepieciešams izpalīgs, lai veiktu detalizētu cāļa embrija agrīnās attīstības aprakstu. Tā kā I. Dēlingera iecerei bija nepieciešams arī finansiāls atbalsts, lai iegādātos mikroskopus, tūkstošiem olu un izgatavotu inkubatorus, K. H. Panders bija ideāla kandidatūra palīga statusam, jo reizē ar pētnieku, viņš ieguva arī Panderu ģimenes finansiālu atbalstu. Ievērojot to, ka projekta gaitā bija nepieciešams arī vizuāli fiksēt pētījuma rezultātus, I. Dēlingers pieņēma par izpalīgu ievērojamu gravieri, dabazinātnieku un Kārļa Marksa skolotāju Jozefu Vilhelmu Eduardu D’Altonu (Joseph Wilhelm Eduard d’Alton, 1772—1840). Dēlingers vadīja procesu un deva padomus Panderam, kas atvēra olas un veica novērojumus, bet D’Altons dokumentēja novērojumus. Pēc 15 mēnešu ilga darba K. H. Panders uzrakstīja savu disertāciju par olas pārvēršanās vēsturi pirmajās piecās dienās inkubatorā Dissertatio inauguralis sistens historiam metamorphoseos quam ovum incubatum prioribus quinque diebus subit. K. H. Panders pilnībā aprakstīja dīgļa lapu (viņš tās dēvēja par dīgļa apvalkiem) veidošanos, izdarot vispārīgus secinājumus par dīgļa attīstību, kā arī piedāvājot jaunas pētniecības metodes. Viņa atklājumu dēļ K. H. Panderu uzskata par embrioloģijas pamatlicēju. Lai gan K. H. Panders saņēma jūsmīgas atsauksmes un izraisīja vispārīgu interesi, tomēr darbu pie embrioloģijas jautājumiem neturpināja. Viņa darbu turpināja viņa draugs K. E. fon Bērs. 1818.—1820. gadā Panders kopā ar D’Altonu apceļoja Franciju, Spāniju, Portugāli, Lielbritāniju, lai apmeklētu dabas vēstures muzejus un izpētītu visievērojamākos skeletus un fosilijas.
New Horizons
Misijas apraksts
zonde atmodināta no hibernācijas režīma un sākta gatavot Plutona sistēmas novērojumiem.
Kristians Panders
Pēterburgas periods (1820—1827)
Paralēli darbam akadēmijā K. H. Panders izveidoja Zooloģijas muzeju un veica pētnieciskās ekspedīcijas pa Krievijas Impēriju. Sevišķu uzmanību viņš pievērsa Pēterburgas apkaimes pētījumiem. 1827. gadā viņš pēkšņi uzrakstīja atlūgumu Pēterburgas Zinātņu akadēmijā un atgriezās dzimtenē.
New Horizons
Misijas apraksts
New Horizons 2015. gada jūlijā nonāca Plutona tuvumā. tas palidoja garām Plutonam ar vistuvāko pietuvošanos 11:49:57 UTC attālumā. 12:03:50 UTC zonde atradās vistuvāk Haronam attālumā.
Kristians Panders
Rīgas un Carnikavas periods (1827—1844)
1827. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Rīgā, no 1833. gada savā īpašumā Carnikavas muižā. Laikā, ko viņš pavadīja Carnikavā, viņš veica ievērojamus pētījumus par Latvijas un Igaunijas zivju ģeoloģiskajiem slāņiem. Viņš aprakstīja gan citu atradumus, gan arī paša, tajā skaitā Gaujas grīvā, atrastos paleontoloģiskos materiālus (piemēram, devona zivis). Ievērojami, ka K. H. Panders savu zinātnisko darbību savienoja ar Carnikavas muižas pārvaldīšanu un atradumus veica arī darījumu ceļojumu laikā. Lai apliecinātu Pandera autoritāti zinātnē 1841. gadā Carnikavā ieradās izcilais skotu ģeologs, Silūra aprakstītājs baronets Roderiks Impijs Marčinsons (1792—1871), franču paleontologs, Devona speciālists, Francijas ģeoloģijas biedrības prezidents Eduārs Vernjē (Philippe Édouard Poulletier de Verneuil, 1805—1873) un Kabiles grāfs Aleksandrs fon Keizerlings (1815—1891). 1843. gadā viņš kopā ar savu līdzstrādnieku H. Pfeiferu sistematizēja devona nogulumiežu slāņus trijos stāvos: apakšstāvā Pļaviņu baltais smilšakmens, otrajā Daugavas dolomīti, trešajā Lielvārdes smilšakmeņi un Cēsu, Raunas un Gaujienas dolomīti.
New Horizons
Turpmākās gaitas
Pēc Plutona pārlidojuma kosmisko aparātu bija plānots novirzīt uz kādu no Koipera joslas objektiem. 2015. gada 31. augustā paziņots, ka par New Horizons jauno mērķi izvēlēts objekts . To zonde pārlidoja 2019. gada 1. janvārī, kad tā bija 43,4 AU attālumā no Saules.
Kristians Panders
Rīgas un Carnikavas periods (1827—1844)
Nodeva Latviešu literārajai biedrībai Šillera "Laupītāju" tulkotāja Jāņa Peitāna manuskriptus.
Mūža nogale Pēterburgā (1844—1865)
Pēc tēva nāves, kas nopietni iedragāja Panderu finansiālo situāciju, 1844. gadā K. H. Panders atkal pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur strādāja par ierēdni Kalnrūpniecības departamentā. Tā kā viņa rīcībā nonāca liels paleontoloģijas materiālu klāsts, tad viņš turpināja savus paleontoloģiskos pētījumus. Rezultātā viņš publicēja vairākas monogrāfijas par silūra un devona zivīm. 1856.—1860. gadā viņš vairākos sējumos publicēja grāmatu „Krievijas Baltijas guberņu fosilās zivis” (Fossile Fische der Russisch-Baltischen Gouvernements). Pastāv uzskats, ka K. H. Pandera pētījumi joprojām ir aktuāli, turklāt daudzas aprakstītas lietas joprojām nav izzinātas.
K. H. Panders miris 1865. gada 22. septembrī un apglabāts Pēterburgas Smoļenskas luterāņu kapos. Lai gan Kristianam Panderam bija septiņi bērni — četras meitas un trīs dēli, tomēr neesot drošticamu ziņu par viņa dzimtas turpmāko likteni. 1825. gadā apprecēja Amāliju Vilhelmīni fon Šēreru (Amalie Wilhelmine von Scherer).
Piemiņa
Kristiana Pandera vārdā ir nosaukti vairāki dzīvo organismu taksoni. Pārsvarā tās ir izmirušas formas: Otiņspuru pārstāvji - Panderichthyidae dzimta un Panderichthys ģints, kā arī Laccognathus panderi suga, Bruņuzivis - Bothriolepis panderi suga, Gastropodi - Trochonema panderi suga u.c. Pandera vārdā nosauka arī mūsdienās dzīvojošas vaboles suga - Calosoma (Callisthenes) panderi un pasuga Calosoma (Callisthenes) panderi panderi.
Oto Rāns
Oto Vilhelms Rāns (de; dzimis, miris ) bija vāciešu rakstnieks un arheologs.
Biogrāfija
Oto absolvēja Bingenamreinas humanitāro ģimnāziju un Langrafa Ludviga ģimnāziju. Studējis jurisprudenci, vācu filozofiju un vēsturi. No 1928. līdz 1932. gadam daudz ceļo pa Franciju, Spāniju, Itāliju un Šveici, kur meklē kataru mantojuma paliekas. Kopš 1933. gada Rāns dzīvoja Berlīnē, kur viņa pētījumu rezultāti ieinteresēja SS struktūru vadītāja Heinriha Himlera uzmanību. Rāns kļuva par pētnieku biedrības "Anenerbe" biedru, bet 1936. gadā pievienojās SS un gandrīz uzreiz ieguva unteršarfīrera pakāpi. Par savām daudzajām ekspedīcijām Rāns ir sarakstījis grāmatas: "Karagājiens pret Grālu" (de,1933) un "Lucifera tronis" (de, 1937), kurās pausti viņa viedokļi par kataru vēsturi, Svētā Grāla viduslaiku leģendu analīze un kristiešu mistika.
Pēc oficiālās versijas Rāns izdarīja pašnāvību, iedzerot kālija cianīdu. Pēc neoficiālās informācijas viņu nogalināja SS aģenti, un inscenējuši pašnāvību.
Animals
Animals ir angļu progresīvā roka grupas Pink Floyd desmitais studijas albums. Tas tika izdots 1977. gada janvārī. Animals ir koceptuāls albums, kas kritizē Lielbritānijas sociālpolitisko stāvokli 1970. gados. Albums saņēma ļoti pozitīvas atsauksmes un, tāpat kā Pink Floyd iepriekšējais albums, uzrādīja labus pārdošanas rādītājus, tai skaitā ieguva otro vietu Apvienotās Karalistes albuma topā.
Tallinas aplenkums
Tallinas aplenkums var būt:
MacBook
MacBook ir Macintosh klēpjdatoru līnija, ko izstrādā un izplata Apple Inc.. MacBook aizstāja iBook G4 sēriju, kā arī 12" PowerBook G4. Sākotnējais MacBook tika veidots uz Intel Core Duo procesora bāzes. Apple atsvaidzināja MacBook līniju, tai skaitā Intel Core 2 Duo procesoru un atjaunotu AirPort Extreme (ar wireless-N iespēju).  Apple izlaida trešo paaudzi ar ātrākiem Intel Core 2 Duo procesoriem, lielāku atmiņu un lielākas ietilpības cietajiem diskiem.
Johans VI Ambundi
Johans VI Ambundi (,, saukts arī par Abundi, Ambundij, Habundi, Habindi, Habendi, miris 1424. gada 16. jūnijā) vai Jānis Habunds bija Rīgas desmitais virsbīskaps.
Dzīvesgājums
Dzimis 1384. gadā. 1391. gadā studēja tieslietas Prāgas Kārļa universitātē un ieguva ļoti labu izglītību. 1412. gadā darbojās Nirnbergā, piedalījās daudzās diplomātiskās misijās. 1416. gadā ievēlēts par Kūras (Chur) bīskapu Šveicē.
1418. gadā pēc Vācijas impērijas ķeizara Zigismunda ieteikuma pāvests viņu apstiprināja par Rīgas arhibīskapu un caur Lībeku viņš devās jūras ceļojumā uz savu jauno rezidences vietu. 1418. gada 13.oktobrī piedalījās Vācu ordeņa sarunās ar Polijas karali Jagaili. 1419. gadā arhibīskaps Ambundi panāca Livonijas konfederācijas landtāgu regulāru sasaukšanu Valkā. 1423. gadā viņš panāca, ka tika atcelta pāvesta Bonifācija IX bulla par Rīgas baznīcas inkorporāciju Livonijas ordenī. Ordeņa brāļi sūdzējušies, ka jaunais virsbīskaps esot skops vīrs ar cietu raksturu. Miris 1424. gada 16. jūnijā.
Gran Turismo 4
Gran Turismo 4 jeb GT4 ir braukšanas videospēle Sony PlayStation 2, kuru publicēja Polyphony Digital. Tā tika izdota Japānā un Honkongā,  ASV un  Eiropā.
Spēle tika izdota DVD - 9 formātā. Tās izdošana tika novēlota par gandrīz pusotru gadu, un tās tiešsaistes opcija pēdējā spēles versijā tika likvidēta. Spēlē ir vairāk par 700 mašīnām no 80 firmām. Tajā arī ir 51 trase, no kurām daudzas ir jaunas vai modificētas versijas no iepriekšējiem Gran Turismo.
Botsvānas karogs
Botsvānas Republikas karogs tika pieņemts 1966. gada 30. septembrī. Karogs ir gaiši zils ar melnu horizontālu joslu ar baltām apmalēm karoga vidū. Joslu attiecība ir 9:1:4:1:9. Zilā krāsa simbolizē ūdeni, it īpaši lietu, kas saistīts ar Botsvānas ģerbonī redzamo moto "Pula" ("Lai līst!"). Melnā un baltās joslas simbolizē harmoniju starp rasēm, kā arī ir atsauce uz valsts ģerbonī redzamajām zebrām.
Valdemārs II Estridsens
Valdemārs II (da - "Valdemārs uzvarētājs", dzimis vai, miris ) bija Dānijas karalis (1202 - 1241) un īsu brīdi arī Līvzemes un Letijas feodālais seniors (1221-1222).
Dzīvesgājums
Valdemārs dzimis 1170. gada 28. jūnijā kā Dānijas karaļa Valdemāra I un viņa sievas Polockas Rurikoviču dinastijai piederīgās kņaza meitas Sofijas jaunākais dēls. Viņa māte bija cēlusies no varjagu-rūsu dinastijas Polockas Rurikovičiem. Viņa vectēvs no mātes puses bija Minskas un Polockas kņazs Volodars Gļebovičs, tādējādi Valdemāram bija iespējams pieteikt feodālās mantošanas pretenzijas uz daļu no letu zemēm, kuras kādreiz bija pakļautas Polockai. No 1182. līdz 1202. gadam viņš bija Šlēzvigas hercogs un kopā ar savu brāli Dānijas karali Knutu V 1201. gadā iekaroja Holšeinu. 1202. gadā viņš kļuva par Dānijas karali un iekaroja Mēklenburgu, Pomerāniju. Arī Lībeka un Hamburga atzina viņa virsvaru. 1206. gada vasarā Valdemārs II rīkoja pirmo krustagājienu uz Sāmsalu, jo pēc bīskapa Alberta vienošanās ar Dānijas karali, Sāmsala, tāpat kā Ziemeļigaunija un Kurzeme, ietilpa dāņiem atvēlētajā kristāmajā teritorijā. Dāņi Sāmsalā uzcēla koka pili, bet sāmsaliešu draudu dēļ nevēlējās tajā palikt, tādēļ pili atkal nodedzināja un daļa karotāju atgriezās Dānijā, bet daļa pārziemoja Rīgā. 1218. gada vasarā Livonijas bīskaps Alberts, Igaunijas bīskaps Teoderihs no Turaidas un Sēlijas bīskaps Bernhards no Lipes devās pie Dānijas karaļa uz Šlēzvigas valsts sanāksmi un lūdza viņu doties karagājienā pret Igauniju, lai igauņi pārstātu kopā ar krieviem karot pret viņiem. Kā kompensāciju par militāro palīdzību karalim piedāvāja virskundzību pār Igaunijas un, iespējams, Līvzemes zemēm.
1219. gada jūnijā karalis Valdemārs II rīkoja krusta karagājienu uz Rēveles zemi. Kopā ar viņu ieradās arī viņa vasaļa Rīgenes vendu ķēniņa brālis, vēlākais ķēniņš Viclavs I (de) un četri bīskapi Lundas arhibīskapa Andreasa vadībā. Tagadējā Tallinas Domkalnā (Toompea) krusta karotāji vecās igauņu pils vietā sāka celt jaunu pili, kas vēlāk tika dēvēta par "dāņu pili". Pēc rēveliešu vecāko apdāvināšanas un kristīšanas izcēlās militārs konflikts, kurā igauņi pārskatīšanās dēļ nogalināja Igaunijas bīskapu Teoderihu un piespieda dāņu karaspēku atkāpties no pilskalna. Tomēr Viclava karavīri spēja panākt lūzumu kaujas gaitā un krustneši guva uzvaru. Kaujā krita vairāk nekā 1000 igauņu karavīru. Jaunajā cietoksnī tika atstāts dāņu garnizons un bīskapi, kas ķērās pie Rēveles novada kristīšanas. 1220. gadā bīskaps Alberts piekrita kļūt par Valdemāra II vasali, lēnī saņemot Livoniju. 1222. gada vasarā Valdemārs II no jauna uzcēla iepriekšējā karagājiena laikā nopostīto pili Sāmsalā. Jaunajā pilī pie Dānijas karaļa no Līvzemes ieradās bīskaps Alberts, Zobenbrāļu ordeņa mestrs Folkvīns un vārdā nenosaukti līvu vecākie, lai vestu sarunas par dāņiem piešķirtās Līvzemes un Igaunijas turpmāko statusu. Sarunu gaitā viņi panāca to, ka karalis Valdemārs II bīskapam Albertam atdeva Līvzemi, turpretī Sakalas un Ugaunijas zemē viņš karaļa tiesības piešķīra Zobenbrāļu ordeņa brāļiem, bet garīgās tiesības Rīgas bīskapam. Pēc tam piecu dienu kaujā sāmsalieši atkal piespieda dāņus pamest Sāmsalas pili. 1223. gadā Valdemāru II un viņa dēlu sagūstīja Šverīnes grāfs Heinrihs I un turēja apcietinājumā, prasot viņu atteikties no visiem iekarojumiem. Pēc ilgas pretošanās karalis 1225. gadā tomēr parakstīja līgumu, pēc kura viņš samaksāja izpirkšanas naudu 45 tūkstošu sudraba marku apmērā un zaudēja visus iekarojumus, arī virsvaldību pār tagadējās Latvijas zemēm. 1227. gadā viņš mēģināja zaudēto atgūt, tomēr zaudēja kaujā pie Bornhēvedas (Bornhöved) un pēc tam paturēja vienīgi Rīgenes salu un Ziemeļigauniju. Valdemārs II mira 1241. gada 28. martā un tika apglabāts Ringstedas katedrālē.
Radzejovas apriņķis
Radzejovas apriņķis ir apriņķis Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes dienvidos. Robežojas ar Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Inovroclavas, Aleksandrovas un Vloclavekas apriņķiem, kā arī Lielpolijas vojevodistes Kolo un Koņinas apriņķiem.
Radzejova
Radzejova - pilsēta Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Inovroclavas.
Pirmoreiz rakstos minēta 1142. gadā. 1331. gada 27. septembrī netālu no Radzejuvas notika Plovces kauja, kurā poļi Vladislava I vadībā cīnījās neizšķirti pret Vācu ordeni. Vēlajos viduslaikos Kujāvijas seimika vieta. 1793. gadā kļuva par Prūsijas daļu, Napoleona laikā bija Varšavas hercogistes sastāvā, bet kopš 1815. gada ietilpa Kongresa Polijā, resp. Krievijā. 1918. gadā iekļāvās jaunajā Polijas valstī.
Karintija
Karintija ir viena no deviņām Austrijas federatīvajām zemēm valsts dienvidu daļā. Robežojas ar Tiroli rietumos, ar Zalcburgu ziemeļrietumos un ar Štīriju ziemeļaustrumos, kā arī ar Itāliju un ar Slovēniju dienvidos. Karintijas federatīvās zemes administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Klāgenfurte. Daļa no vēsturiskās Karintijas zemes mūsdienās atrodas Slovēnijas teritorijā kā Koroškas vēturiskais novads.
Federatīvās zemes kopējā platība ir 9 538 km², pēc 2014. gada datiem federatīvajā zemē dzīvo 555 800 iedzīvotāji. Tā ir piektā lielākā Austrijas federatīvā zeme pēc platības un sestā lielākā pēc iedzīvotāju skaita. Karintija ir sīkāk sadalīta sešos rajonos.
Napier
Napier var būt:
Mežaparka koncentrācijas nometne
Mežaparka koncentrācijas nometne (de) bija vācu koncentrācijas nometne Mežaparka apkaimē pie dzelzceļa līnijas Rīga—Rūjiena. Nometnē no 1943. gada vidus līdz 1944. gada rudenim bija ieslodzīti ebreji no Latvijas, Lietuvas, Vācijas, Austrijas, Čehijas un Ungārijas.
Izveidošana
Nometnes celtniecība tika uzsākta 1943. gada martā. Celtniecību veica kriminālnoziedznieki no Vācijas. 21. jūnijā SS reihsfīrers Heinrihs Himlers izdeva pavēli par visu geto likvidāciju. Izpildot šo pavēli, līdz jūlija beigām apmēram 5000 Rīgas geto ebreju tika pārvietoti uz jaunuzbūvēto Mežaparka nometni. Nometne varēja uzņemt apmēram 2000 iemītnieku. Mežaparka nometne bija domāta vairāk kā vieta, kur ieslodzītos reģistrēja un nozīmēja uz citām satelītnometnēm un darba apmetnēm — rūpniecības, transporta un celtniecības uzņēmumiem, slimnīcām u.c. Nometni vadīja SD un atšķirībā no Salaspils un Jumpravmuižas ne tās iekšējā, ne ārējā apsardzē latviešu nebija.
Nometnes uzbūve
Nometne bija dzeloņstieplēm apjozts taisnstūris ar trīs vai četriem sargtorņiem. Aiz ieejas vārtiem sākās zona, kur atradās administrācijas, darba nodaļu barakas un virtuve. Ieslodzīto darbaspēku izmantoja vācu uzņēmums AEG (tas bija pārņēmis VEF rūpnīcu) — ieslodzītajiem vajadzēja sadalīt baterijas detaļu atkārtotai izmantošanai. Aiz šīs priekšējās zonas atradās nometnes sievietēm un vīriešiem, kuras bija atdalītas viena no otras ar dubultu dzeloņstiepļu žogu. Katrā nodaļā bija trīs līdz četras dzīvojamās barakas un baraka, kur ieslodzītajiem mazgāties. Vīriešu nodaļā atradās arī lazarete un morgs.
Likvidācija
1944. gada martā nometnē bija 11 878 ieslodzīto. Sakarā ar Sarkanās armijas tuvošanos, no 1944. gada augusta līdz oktobra sākumam ebreji tika izvesti uz Vāciju, galvenokārt uz Štuthofu un Hamburgu, un nometne tika noārdīta. Daļa ebreju tika izvesti uz Liepāju, kur tie tika turēti līdz 1945. gada sākumam.
Pēc Kurzemes cietokšņa kapitulācijas nometnē tika turēti vācu karavīri, kuri tika nodarbināti Rīgas atjaunošanas darbos.
Roberts Gobziņš
Roberts Gobziņš (dzimis Rīgā) ir latviešu dziedātājs, dīdžejs un dziesmu tekstu autors.
Biogrāfija
1979. gadā Gobziņš sāka vadīt diskotēkas, kurās radās pirmās viņa dziedātās dziesmas (piemēram, "Gāju vakarā uz māju"). Mācījies Rīgas 3. vidusskolā, kuru absolvējis 1982. gadā. 1980. gadu sākumā viņš iekļāvās grupā Dzeltenie pastnieki, rakstīja dziesmu tekstus un dažas dziesmas arī dziedāja. 1983. iesaukts Padomju armijā, pēc atgriešanas turpinājis sadarbību ar Dzeltenajiem pastniekiem. 1986. gadā iepazinies ar Hardiju Lediņu, sadarbojies ar NSRD, vēlāk sekoja sadarbība ar Rietumberlīnes dīdžeju Westbam, kuras rezultātā tapa 1990. gada hits "Aka aka" ar skatuves vārdu East Bam.
Deviņdesmito gadu sākumu Gobziņš pavadīja Vācijā, 1992. gadā atgriezās Latvijā un sadarbojās ar raidījumiem "Zvaigznīšu brīdis" un "Estrādes serpentīns". 1993. gadā sākās sadarbība ar "Mikrofona Ierakstiem", kas izdeva Gobziņa soloalbumus. 1997. gadā Gobziņš piedalījās Lediņa un Rolšteina operas "Rolstein on the Beach" izrādēs.
Lamarkuss Oldridžs
Karjera
L. Oldridžs veiksmīgi aizvadīja vidusskolas gadus Seagoville vidusskolas basketbola komandā dzimtajā Dalasā. Izlaiduma gadā (2004) viņš tika iekļauts dažādās simboliskajās izlasēs. Viņš bija pieteicies 2004. gada NBA draftam, taču atsauca dalību tajā. Draftam viņš vēlreiz pieteicās 2006. gadā, kad bija aizvadījis divas sezonas Teksasas Universitātes Ostinā basketbola komandā NCAA.
2006. gada NBA draftā viņu izraudzījās Čikāgas "Bulls" pirmajā kārtā ar kopējo 2. kārtas numuru. Uzreiz pēc drafta viņš tika aizmainīts no "Bulls" uz Portlendas "Trail Blazers". Debijas sezonu NBA viņš aizvadīja ar mainīgām sekmēm, taču tika iekļauts līgas simboliskajā debitantu pirmajā izlasē, kur ar spāni Horhi Garvahosu dalīja piekto vietu. "Trail Blazers" sastāvā aizvadīja 9 sezonas, kļūdams par komandas līderi, taču komandas sasniegumi NBA izslēgšanas spēlēs bija samērā pieticīgi.
2015. gada jūlijā L. Oldridžs kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Sanantonio "Spurs", kas paredzēja 80 miljonu dolāru lielu atalgojumu 4 sezonās. Komanda viņam deva iespēju spēlēt ar 12. numuru, lai gan tas bija jau iemūžināts kā Brūsa Brauna numurs. Pirmajās piecās sezonās "Spurs" sastāvā L. Oldridžs devās starta pieciniekā visās spēlēs, kurās piedalījās.
Nākamajā sezonā L. Oldridžs nespēlēja un 2023. gada martā paziņoja par karjeras beigām.
Gvido Skulte
Gvido Skulte (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu kinooperators.
Dzīvesgājums
Dzimis 1939. gadā komponista Ādolfa Skultes un viņa sievas Helēnas ģimenē. Mācījās Rīgas 2. vidusskolā, 1957. gadā sāka strādāt Rīgas Kinostudijā. Studēja PSRS Kinematogrāfijas institūta Operatoru fakultātē Maskavā, kuru absolvēja 1966. gadā, līdztekus kopš 1963. gada viņš strādāja Rīgas Kinostudijā par kinooperatoru inscenētāju.
2004. gada Pasaules sērija
2004. gada Pasaules sērija (en) bija 2004. gada MLB sezonas čempionu noskaidrošanas sērija. 2004. gadā Pasaules sērija tika aizvadīta 100. reizi. Amerikāņu līgas čempioni Bostonas "Red Sox" tikās ar Nacionālā līgas čempioniem Sentluisas "Cardinals". Pēc četru spēļu sērijas beigām "Red Sox" beisbolisti kļuva par 2004. gada sezonas čempioniem, sērijā viņi triumfēja ar 4—0. Sērija tika aizvadīta Fenway Park un Busch Memorial Stadium laukumos laika posmā no 2004. gada 23. līdz 27. oktobrim. Katru spēli skatījās vidēji 25,5 miljoni skatītāju. Par sērijas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts čempionus pārstāvošais Menijs Ramiress.
Gvido Skulte
Dzīvesgājums
Pēc Rīgas Kinostudijas slēgšanas 1993. gadā sāka strādāt par TV "Kanāls 4" operatoru, 1995. gadā par filmu studijas "Balti" raidījumu "TV preses bārs", 1996. gadā par apvienības "777" un LNT operatoru. Papildu mākslas filmu uzņemšanai, piedalījās TV filmu un TV seriālu uzņemšanā. Viņa pēdējā filma bija "Sapņu komanda 1935" (2012). Miris.
Bulta (zvaigznājs)
Bulta ir trešais mazākais zvaigznājs, taču tas bija pazīstams jau senatnē. Pastāv uzskats, ka bultu met Herkuless, mēģinot nogalināt Ērgli, kas knābāja Prometeja aknas. Lai gan zvaigznājā nav spožu zvaigžņu, tomēr daudzas senās kultūras (persieši, ebreji, grieķi un romieši) šajās zvaigznēs ir saskatījušas tieši bultu.
Aka Aka
Aka Aka ir Roberta Gobziņa (East Bam) dziesma, kas 1990. gadā Vācijā tika izdota singlā.
Vēsture
Latvijā šī dziesma tika iekļauta skaņuplatē "Mikrofons '90" (1990), gada beigās tā iekļūst "Mikrofona" aptaujas populārāko dziesmu desmitniekā.
1993. gadā dziesma iekļauta Gobziņa pirmajā albumā, kasetes formātā izdotajā "Labākie dzejoļi un dejas".
Jaunlutriņu pagasts
Jaunlutriņu pagasts ir Saldus novada teritoriāla vienība tā ziemeļos. Robežojas ar sava novada Gaiķu, Šķēdes, Lutriņu un Zirņu pagastiem un Kuldīgas novada Vārmes pagastu. Pagasta centrs ir Jaunlutriņi. Pagastu administrē apvienotā Jaunlutriņu un Šķēdes pagastu pārvalde.
Vēsture
Mūsdienu Jaunlutriņu pagasta teritorijā vēsturiski atradās Jaunā muiža (Gut Neuhof, Jaunlutriņi).
Madžuro
Madžuro ir Māršala Salu galvaspilsēta. Pilsēta atrodas uz liela koraļļu atola Māršala Salu dienvidaustrumos. Atola platība ir 9,71 km², un tas ieskauj aptuveni 295 km² lielu lagūnu. 2011. gadā Madžuro dzīvoja 27,7 tūkstoši iedzīvotāju. Atola augstākais punkts virs jūras līmeņa ir 3 metri.
Jaunlutriņu pagasts
Iedzīvotāji
739 (01.07.2018)
Izglītība un kultūra
Par izglītošanās sākumiem uzskatāma mājmācība. Laikā no 1805. līdz 1840.gadam ar to nodarbojās amatnieks Otto Hercbergs, "Eglīšu" māju saimniece Līze Lasis, audējs Fridrihs Šube. No 1825. līdz 1890.gadam darbojās "ķesterskola", kurā strādāja Lutriņu draudzes ķesteris. Skolas vajadzībām no muižas piešķīra mājas 90 pūrvietu kopplatībā un nosauca par "Ķesteriem". 1840.gadā tika pieņemts lēmums par Lutriņu pagasta skolas ierīkošanu. Līdz 1851.gadam skola darbojās vienlaicīgi ar ķesterskolu. 1851.gadā uzcēla jaunu skolas namu netālu no ķestera mājām, piešķirot no muižas 20 pūrvietas zemes (vēlāk palielināja par 30 pūrvietām). Šajā ēkā skola pastāvēja līdz 1931.gadam. Skolas ēku nodeva pagastam, tajā ierīkoja nespējnieku patversmi un nosauca par "Atpūtām". 1840.gadā pagasta otrā malā "Rīkutos" sāka darboties vēl viena skola. 1885.gadā šo skolēnu izglītošanas vajadzībām tika uzcelts jauns nams Silmaņu meža ielokā. Šeit skola pastāvēja līdz 1923.gadam, kad tika pievienota Lutriņu 6-klasīgai pamatskolai Jaunmuižā. Skolu tautā dēvēja par Laša skolu ( skolotājs Gustavs Lasis). Lutriņu 6-klasīgā pamatskola sāka darboties 1921.gadā Lutriņu mācītāja muižā, jo Jaunmuižas pils vēl nebija nodota skolas vajadzībām. Tikai 1923.gada 17.decembrī skolu pārvietoja uz Jaunmuižas pili. Laika gaitā skolai mainīti nosaukumi un mācīšanās laika ilgums, bet t.s. Jaunmuižas pilī tā darbojas vēl aizvien. Kopš 1937. gada skolu beiguši 1388 skolēni.
Buras (zvaigznājs)
Buras ir viens no četriem zvaigznājiem, kas senatnē veidoja argonautu kuģi "Argo", vēlākos gados tas tika sadalīts — Buras, Kuģa ķīlis, Pūpe un Kompass.
Sačems
Sačems jeb sagamors ir Jaunanglijas un Kanādas dienvidaustrumu algonkinu indiāņu augstākais virsaitis. Abi vārdi ir angliskoti radniecīgu austrumalgonkinu valodu nosaukumi. Daži avoti apgalvo,   ka sačemi ieņēma augstāku statusu nekā sagamori.
Etimoloģija
Šķiet, ka abiem tituliem ir kopīga izcelsme. Lai arī kolonisti un vēsturnieki vārdu "sagamors" dažreiz attiecināja uz zemāka ranga virsaiti, mūsdienās tiek uzskatīts ka "sačems" un "sagamors" ir viena un tā paša vārda dialektiskas atšķirības.
Radniecīgi vārdi
1. Vārdi kas ir cēlušies no proto-austrumalgonkinu pirmvārda sākimāw:
2. Vārdi kas ir cēlušies no proto-cetrālalgonkinu pirmvārda hākimāw:
Ievērojamākie sačemi
Ousamekuins bija vampanoagu konfederācijas augstākais sačems jeb masasoits (Jaunanglijas dienviddaļas algonkiniem kā "masasoits sačems"). Naragansetu masasoiti pirms cilts pakļaušanas bija Canonicus (apm. 1565.—1647.) un Canonchet (?—1676.). Pekotu masasoiti: Wopigwooit (?—1631.), Sassacus (apm. 1560.—1647.), moheganu masasoiti: Unkass (apm. 1588.—1683.), Mahomet Weyonomon (?—1736.), niantiku sačems: Ninigret.
Penakuku konfederācijas augstākie sačemi: Passaconaway (dzimis starp 1550. un 1570., miris 1679.), Wonalancet (apm. 1619.—1697.), penobskotu: Madockawando (apm.1630.—1698.), abenaku: Samoset (apm. 1590.—1653.). Titulu "sagamors" savā romānā "Pēdējais mohikānis" bieži izmantoja Džeimss Fenimors Kūpers.
Silikāti
Silikāti ( — 'krams') ir silīcijskābes sāļi, kuru anjons ir SiO44−. Tie veido lielāko daļu Zemes garozas (apmēram 75%), kā arī Zemei līdzīgās citplanētas, dabiskos pavadoņus un asteroīdus. Dabā izplatītākie silikātu minerāli ir laukšpats, kaolīns, muskorīts, azbests, talks.
Silikātu tehnoloģijas
Silikātu tehnoloģijas ir rūpniecības nozare, kurā ražo dažādus silikātu materiālus, piemēram, keramiku, stikla izstrādājumus, cementu un būvmateriālus, galvenokārt silikātķieģeļus.
Cements
Visizplatītākais un vairāk ražotais cements ir portlandcements. Cementa galvenās izejvielas ir māls (Al2O3×2SiO2×2H2O) un kaļķakmens. Izejvielas sasmalcina, sajauc un tad apdedzina īpašās krāsnīs pie aptuveni 1450˚C lielas temperatūras, iegūstot klinkeru. Tad klinkeru sajauc ar ģipsi, sasmalcina un sapilda maisos.
Stikls
Stiklu iegūst, sajaucot smiltis, kaļķameni, kalcinēto sodu un palīgmateriālus:
Tad visu izkausē un maisījumam ļauj sacietēt, iegūstot viendabīgu stikla masu.
2009. gada Naukšēnu novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Naukšēnu novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Naukšēnu novada domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšans piedalījās 1 kandidātu saraksts, kas veidots no 16 kandidātiem. Kandidātu sarakstus varēja iesniegt līdz, taču, tā kā Naukšēnu novada domes vēlēšanām bija pieteicies tikai viens saraksts, Centrālā vēlēšanu komisija pagarināja pieteikšanās termiņu līdz. Šajā laika posmā vairāk neviens saraksts nepieteicās, tādējādi Naukšēnu novads kļuva par vienīgo visā Latvijā, kura domes vēlēšanās bija tikai viens kandidātu saraksts.
Naukšēnu novads tika izveidots vietā administratīvi teritoriālās reformas rezultātā, tādēļ šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Naukšēnu novadā vēlēšanas notika 2 iecirkņos.
Vienīgais saraksts "Sarma" saņēma 99,31% vēlētāju atbalstu un ieguva visas 13 vietas novada domē. Naukšēnu novada domes vēlēšanās piedalījās 864 vēlētāji jeb 48,46% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija visas 864, bet savu balsi par vienīgo sarakstu atdeva 858 vēlētāji.
Neipīra kalni
Neipīra kalni (en) ir ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā 85 km garumā izstiepta un līdz 30 km plata kalnu grēda Antarktīdā, Enderbiju Zemes ziemeļos. Grēda izvietota ziemeļaustrumos no Tulas kalniem pussalas vidienē. Tā sastāv galvenokārt no atsevišķu nunataku grupām. Augstākā virsotne ir 2300 m augstais Elkinsa kalns.
Grēdu 1930. gadā janvārī atklāja BANZARE ekspedīcija Daglasa Mosona vadībā un nosauca par godu Dienvidaustrālijas Augstākās tiesas tiesnesim seram Džonam Milisam Neipīram (Sir John Mellis Napier). Grēdu pirmā apmeklēja Austrālijas antarktiskās ekspedīcijas partija 1960. gadā.
Hennings Šarpenbergs
Hennings Šarpenbergs (vācu: Henning Scharpenberg, latīņu: Henningus Scarpfenbergius) bija 12. Rīgas virsbīskaps, kas valdīja 13.10.1424.-05.04.1448.
Dzīvesgājums
Cēlies no ietekmīgas Greifsvaldes Šarpenbergu dzimtas. 1393. gadā beidza Prāgas universitāti. 1417. gadā kļuva par Rīgas arhibīskapijas prāvestu. 1424. gadā Rīgas domkapituls viņu ievēlēja par Rīgas arhibīskapu, ko pretēji Vācu ordeņa gribai, apstiprināja Romas pāvests Martins V. 1425. un 1426. gada bullās Romas pāvests atbrīvoja Rīgas arhibīskapu no 1393. gadā nolemtās inkorporācijas Vācu ordenī un atzina viņu par Rīgas feodālo senioru.
Kliņģerīte
Kliņģerīte (Calendula officinalis) ir kurvjziežu dzimtas ārstniecības augs.
Hennings Šarpenbergs
Dzīvesgājums
1428. gada 3. provinciālkoncilā Rīgā atbalstīja Konstances koncila reformu ieviešanu, kas paredzēja dievkalpojumu noturēšanu latviešu valodā. 1431. gadā Valmieras landtāgs pieņēma lēmumu, ka inkorporācijas atcelšana neattieksies uz arhibīskapa Heninga pēctečiem. 1435. gadā Valkas landtāgā nolēma uz 6 gadiem slēgt Livonijas valstu savienību un aizliedza ieroču lietošanu savstarpējās ķildās. 1437. gadā arhibīskaps Henings sasauca 4. provinciālkoncilu, lai ieviestu pret Romas pāvestu vērstā Bāzeles koncila lēmumus.
Badmintons 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vienspēles vīriešiem
2008. gada vasaras olimpisko spēļu vīriešu vienspēļu badmintona spēļu rezultāti.
Kliņģerīte
Uzturvērtība un izmantošana
Kliņģerīšu ziedlapiņās ir daudz karotīna — 7,6—31,3 mg%, arī likopīns, citroksantīns, ēteriskās eļļas, gļotvielas (4%), organiskās skābes, triterpēni, bioflavonoīdi. Kliņģerīšu lapās sastopama rūgtviela kalendīns, saponīni, miecvielas (6,4%). Sēklās ir augu eļļa, alkaloīdi. Augam izteiktas fitoncīdu īpašības. Ir pretaudzēju iedarbība. Uzturā izmanto galvenokārt ziedlapiņas. Kliņģerīšu ziedlapiņu pulveri lieto kulinārijā mīklu iekrāsošanai. To izšķīdina karstā eļļā, pievieno dažādiem mīklas izstrādājumiem, var arī kliņģerīšu ziedlapiņas pavārīt pienā un pēc tam pienu pievienot mīklai. Dažās zemēs kliņģerīšu ziedlapiņu pulveri izmanto sviesta un siera iekrāsošanai, sevišķi sviests tad iegūst tīkamu nokrāsu un aromātu. Ziedus vai tikai ziedlapiņas izmanto ziedu salātos (ar kresēm, rudzupuķēm, gurķeni u.c.) un ēdienu dekorēšanai. Kokteiļiem pievieno ledus kubiņos iesaldētus kliņģerīšu ziedus. Ļoti plaši kliņģerītes, kliņģerīšu tēju, tinktūru, sulu ziedi, tabletes izmanto medicīnā. Ar tiem ārstē čūlas, gastrītu, kolītus. Kliņģerītes veicina ēstgribu un gremošanu. Tējas izmanto kā sviedrēšanas un atkrēpošanas līdzekli, saaukstēšanās gadījumos, pret krampjiem, galvassāpēm un reiboņiem. Ārīgi lieto kliņģerīšu lapas vai sulu, ja ir augoņi, ekzēmas, arī vasaras raibumu un kārpu iznīdēšanai. Kliņģerīšu iedarbība ir antiseptiska, baktericīda, sāpju remdinoša. Kliņģerīšu preparāti pazemina arteriālo asinsspiedienu, sekmē žults sekrēciju. Tas ir viens no vecākajiem un populārākajiem ārstniecības augiem tautas medicīnā.
Badmintons 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vienspēles vīriešiem
Izsētie sportisti
<li> Kenets Jonasens <li> Sonijs Dvi Kunčoro <li> Taufiks Hidajats <li> Peters Gads </ol>