cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Višņevski
Višņevski ir ciems Varakļānu novada Varakļānu pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 4,2 km no pagasta centra Kokariem, 3,4 km no novada centra Varakļāniem un 199,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa A12 (Jēkabpils—Rēzekne—Ludza—Krievijas robeža (Terehova)).
Dainis Porgants
Dainis Porgants (dzimis ) ir latviešu aktieris, komiķis un televīzijas raidījumu vadītājs, arī dziedātājs.
Attēlojis lomas filmās "Priežu bērni", "Valsis mūža garumā", "Duplets", "Aizaugušā grāvī viegli krist", "Jāņu nakts". Ir strādājis Nacionālajā teātrī. Kā komiķis darbojies 1990. gados populārajā televīzijas humora šovā "Imanta-Babīte".
Klaizena kolba
Klaizena kolbai ir divi kakli, viens taisns, bet otrs atzarojas no pirmā. Otrajam kaklam ir slīpa novadcaurule, kā Virca kolbai. Šāda konstrukcija ļauj ievietot kolbas kaklos termometru un kapilāro caurulīti, samazinot līdz minimumam iespēju pārdestilējamajam šķidrumam nokļūt destilātā, verdošajam šķidrumam putojot vai izšļakstoties. Ļoti mazu šķidruma daudzumu pārdestilēšanai lieto bumbierveida Klaizena kolbas.
Klaizena kolbu var aizstāt ar parasto šlifa apaļkolbu, kurai pievienota tā saucamā Klaizena pāreja.
Izmantošana
Klaizena kolbu ievieto ūdens vai cita piemērota šķidruma (eļļas, glicerīna) vannā, lai nodrošinātu vienmērīgu sildīšanu. Šķidruma līmenim kolbā jābūt nedaudz zem vannas līmeņa.
Transports Lietuvā
Šajā rakstā vienkopus pārskatāma Lietuvas transporta infrastruktūra.
Dzelzceļš
Kopumā ir 1998 kilometri ar dzelzceļa sliedēm, no kurām:
A ceļi
Lietuvā kopumā ir 1748,84 kilometri ar maģistrālajiem ceļiem.
Ūdensceļi
Lietuvā ir aptuveni 600 kilometri ar kuģošanai derīgiem ūdensceļiem.
Lidostas
Lietuvā ir četras starptautiskas lidostas:
Rimstavas (Galgauskas pagasts)
Rimstavas ir ciems Gulbenes novada Galgauskas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos pie autoceļa V847 4 km no pagasta centra Galgauskas, 13 km no novada centra Gulbenes un 180 km no Rīgas Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā kolhoza «Kopdarbība» ciemats.
Godināmais
Godināmais ir Romas katoļu baznīcas kādas mirušas personas godināšanas veids, ko piemēro tām personām, kurām Svētā Krēsla Kanonizācijas lietu kongregācija Vatikānā apstiprinājusi personas tikumu varonību beatifikācijas procesā un Romas pāvests par to ir izdevis speciālu dekrētu. Tas ir beatifikācijas otrais posms.
Uzsākot beatifikāciijas procesu kādai mirušai personai, sākumā  Kanonizācijas lietu kongregācija sākotnēji pārliecinās par kandidāta dzīves un tikumu izcilību, kā arī sarakstīto darbu atbilstību katoliskās Baznīcas mācībai, izpētot no bīskapijas saņemto dokumentu arhīvu (Copia Publica) par konkrēto personu. Atbilstot iepriekšminētajam nepieciešamajām prasībām, kongregācija izdod speciālu dekrētu par beatifikācijas procesa uzsākšanu, ar ko ir sasniegts beatifikācijas pirmais posms un kandidāts ir godinājams par Dieva kalpu. Lai kandidātam varētu piedēvēt epitetu Godināmais, jāsasniedz beatifikācijas otrais posms, kas notiek pēc noteiktas procedūras.
Procedūra
Pēc Svētā Krēsla Kanonizācijas lietu kongregācijas izdotā dekrēta par personas beatifikācijas uzsākšanu kongregācija atsāk dokumentu arhīva (Copia Publica) izpēti un dokumenta "Nostāja par dzīvi, tikumiem un svētuma reputāciju" (Positio super vita, virtutibus et fama sanctitatis)izveidošana. Šī dokumenta izveidei un rediģēšanai tiek nozīmētas konkrētas personas par atbildīgo, postulatoru un vicepostulatoru. Pēc dokumenta sagatavošanas, izpētes komisijas teologiem nobalsojot par kandidātu tikumu varonību un pieņemot lēmumu, tas tālāk tiek nodots Kanonizācijas lietu kongregācijas kardinālu komisijai, kura apstiprina šo dokumentu un nodod tālāk Romas pāvestam. Pāvests izsludina dekrētu, kurš oficiāli apliecina personas uz beatifikāciju tikumu varonību (Decretum super heroicitate virtutum). Šajā momentā tiek sasniegts beatifikācijas otrais posms un beatificējamajai personai var lietot godināšanu Godināmais. Tikumu varonības atzīšana norāda uz Baznīcas novērtējumu kā beatificējamās personas dzīves izcilību (excellentia vitae) un tās atdarināšanas vērtu.
Ja procesa turpinājumā tiek pierādīts noticis brīnums, ko veicis Godināmais, norisinās beatifikācija, kuras rezultātā Godināmais kļūst par Svētīgo.
Podoiņiki
Podoiņiki ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 289 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Garais Snidzins, Porkaļu ezers.
Parastā goba
Parastā goba (Ulmus glabra) ir gobu dzimtas vasarzaļi koki. Šī suga ir no gobu ģints sugām visizplatītākā Eiropā, tajā skaitā arī Latvijā. Parastās gobas izaug no 15 līdz 30 metru augstumam. Tā lapas ir eliptiskas, pamīšus sakārtotas, kuru malas ir divkārtzāģzobainas. No parastās vīksnas gobu visdrošāk atšķirt pēc ziediem un augļiem, bet iespējams arī pēc lapām. Auglis ir plakans spārnulis. Parasti zied aprīlī un maijā.
Oskars Voits
Oskars Augusts Voits (1866—1959) bija latviešu ārsts un diplomāts. Latvijas sūtnis Vācijā un Šveicē (1921–1932), Nīderlandē un Ungārijā (1925–1932).
Dzīvesgājums
Dzimis 1866. gada 18. aprīlī Ropažu pagasta mežsarga Reiņa Voita un viņa sievas Līzes ģimenē. Mācījās Strazdumuižas–Biķeru draudzes skolā un elementārskolā Rīgā, 1880. gadā beidza Vidzemes guberņas ģimnāziju. Studēja Tērbatas Universitātē dabaszinību fakultātē, kuru beidza 1892. gadā ar ''cand. zool.'' grādu, tad līdz 1895. gadam turpināja studijas medicīnas fakultātē. Strādāja par asistentu Tērbatas universitātes poliklīnikā un hospitālpoliklīnikā un 1898. gadā aizstāvēja Dr. med. grādu. Kopš 1897. gada strādāja par ārstu Pēterburgas Obuhova slimnīcā, pēc tam Pēterburgas valsts papīru spiestuvē. Līdztekus bija Pēterburgas Jāņa baznīcas padomes priekšsēdētājs un Latviešu krājaizdevu sabiedrības priekšsēdētājs.
Pirmā pasaules kara beigās pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā Dr. O. Voits aktīvi piedalījās latviešu bēgļu reevakuācijā, Krievijas pilsoņu kara laikā kopā ar ģimeni aizbēga uz Deņikina armijas kontrolēto Kubaņas novadu. 1919. gada vasarā viņš atgriezās dzimtenē, bija ārsts Latvijas valsts papīru spiestuvē un Rīgas pilsētas 2. slimnīcas direktors, no 1919. gada augusta piedalījās Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes izveidošanas komisijas darbā.
Pēc tam, kad pēc Latvijas brīvības cīņu beigām 1920. gada 15. jūlijā parakstīja līgumu par diplomātisko sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju, 1920. gada 22. oktobrī Dr. Oskaru Voitu apstiprināja par Latvijas diplomātisko priekšstāvi Vācijā, bet 1921. gada 18. aprīlī iecēla par ārkārtējo sūtni un pilnvaroto ministru ar rezidenci Berlīnē. No 1922. gada viņš bija arī Latvijas sūtnis Šveicē, no 1925. gada arī Nīderlandē un Ungārijā (1925–1932). Strādājot Berlīnē, O. Voits Latvijas valdības vārdā noslēdza, parakstīja vai iesniedza ratificēšanai vairāk nekā 10 svarīgu starpvalstu vienošanos, kā arī pārstāvēja Latviju starptautiskās konferencēs. 1928. gada 2. jūnijā Latvija un Vācija atcēla vīzas savstarpējā satiksmē. Sūtniecības pirmais sekretārs Edgars Krieviņš viņu raksturoja kā "vispusīgi izglītotu vīru ar plašām interesēm, kas sevī savienoja izsmalcinātu gara kultūru ar sirds izglītību, personību, kas izstaro īstu humanitāti [..], kam piemita drosme atklāti pateikt to, ko viņš domāja, bet tanī pašā laikā viņš bija apbalvots ar to teicamo īpašību, ka savas atziņas prata ietērpt tādā formā, ka tā mūs neaizskāra". 1932. gada 1. jūlijā ar Latvijas Valsts prezidenta A. Kvieša rīkojumu sakarā ar maksimālā vecuma sasniegšanu un pēc paša lūguma O. Voits tika atbrīvots no ārkārtējā sūtņa un pilnvarotā ministra amata Vācijā, Šveicē, Holandē un Ungārijā.
Pēc atvaļināšanās no diplomātiskā dienesta viņš atgriezās Rīgā, bija Rīgas Latviešu biedrības priekšnieka Andreja Krastkalna vietnieks un Latvijas Sarkanā Krusta valdes loceklis, Tautu Savienības veicināšanas biedrības Latvijas padomes vicepriekšsēdētājs un vairāku labdarības biedrību loceklis.
Otrā pasaules kara laikā viņš 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju un mūža nogali pavadīja Freiburgā pie savas meitas Magdas (1902—1997). Viņa kopš 1927. gada bija precējusies un palīdzēja zinātniskajā darbā ar Freiburgas Universitātes ķīmijas profesoru Hermani Štaudingeru (1881—1965), kas 1953. gadā saņēma Nobela prēmiju ķīmijā par polimēru pētījumiem.
Miris 1959. gada 19. septembrī Freiburgā.
Aleksandrs Švolovs
Aleksandrs Švolovs (de, dzimis ) ir vācu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2020. gada Švolovs pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Schalke 04, kas viņu īrē no Hertha BSC. Iepriekš Švolovs ir spēlējis Bīlefeldes "Arminia" un SC Freiburg komandās.
Imants Vekmans
Imants Vekmans (dzimis ) ir latviešu aktieris.
Vutnāni
Vutnāni ir ciems Varakļānu novada Varakļānu pagastā. Atrodas pagasta dienvidos 10,5 km no pagasta centra Kokariem, 9,7 km no novada centra Varakļāniem un 195,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V761 (Rožupe–Rudzāti–Varakļāni).
Alberto Betiols
Alberto Betiols (it; dzimis 1993. gada 29. oktobrī) ir Itālijas šosejas riteņbraucējs, pašlaik pārstāv UCI WorldTeam komandu . Betiols par profesionāli kļuva 2014. gadā.
Biogrāfija
Dzimis 1993. gada 29. oktobrī Podžibonsi, Toskānā, Betiols dzīvo Kastelfiorentīno, Toskānā, Itālijā.
2014. gadā Betiols parakstīja līgumu ar UCI ProTeam komandu . Pēc sezonas viņa komanda apvienojās ar ' un viņš pievienojās jaunizveidotajai ' komandai.
Komanda viņu iekļāva sastāva dalībai 2016. gada Giro d'Italia, kā arī 2017. gada Tour de France.
2019. gadā viņš guva savu pirmo uzvaru profesionāļa kārtā, uzvarot vienās no nozīmīgākajām viendienas sacensībām — Flandrijas tūrē.
Herzeleid Tour
Herzeleid Tour bija vācu grupas Rammstein pirmā koncerttūre, kas norisinājās grupas pirmā tāda paša nosaukuma albuma atbalstam. Tūre sākās 1994. gada 14. aprīlī Leipcigā un noslēdzās 1996. gada 12. oktobrī. Kopsummā grupa nospēlēja 113 koncertus, katrā atskaņojot gandrīz visas dziesmas no sava debijas albuma, kā arī dažas demo dziesmas, kas vēlāk tika iekļautas grupas otrajā albumā Sehnsucht. Tūres laikā grupa ne tikai uzstājās ar solo koncertiem, bet arī bija kā iesildītāji tādām grupām kā Project Pitchfork (15 koncerti), Clawfinger (5 koncerti), Ramones — "Adios Amigos Tour" (8 koncerti). Herzeleid Tour koncertos kā Rammstein grupas iesildītāji bija DJ KOM (14 koncerti), Farmer Boys un Mink Stole (21 koncerti), Secret Discovery (13 koncerti), Eskimo & Egypts (17 koncerti).
Dziesmu saraksts
Standarta dziesmu saraksts:
Demo dziesmas "Jeder Lacht", "Schwarzes Glas", "Biest" un demo dziesmai "Alter Mann", kas dažādās variantos tika atskaņota atsevišķos koncertos.
Podozerci
Podozerci ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 296 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V626. Ciema apkārtnē atrodas Ormijs.
Deivids Plats
Deivids Endrū Plats (en, dzimis ) ir Anglijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis Anglijas komandā Crewe Alexandra. 22 gadu vecumā pārcēlies uz Aston Villa, kur viņš piesaistīja Anglijas izlases trenera Bobija Robsona uzmanību. Vēlāk jau pārcēlies uz Itāliju, kur spēlējis Bari, Juventus un Sampdoria komandās. 1995. gadā atgriezies Anglijā un pievienojies Arsenal komandai. 1998. gadā ar Arsenal komandu uzvarējis Anglijas Premjerlīgā.
Ar Anglijas futbola izlasi piedalījies 1990. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1992. un 1996. gada Eiropas čempionātā.
1998. gadā paziņojis par spēlētāja karjeras beigām. Dažus mēnešus pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par Itālijas kluba Sampdoria galveno treneri. Tas izsauca protestus no citiem Serie A klubiem, jo Platam nebija atbilstošas trenera kvalifikācijas. Plats atkāpās no amata, pirms Sampdoria izkrita uz Serie B. 1999. gada jūlijā Plats tika apstiprināts par Anglijas pirmās divīzijas kluba Nottingham Forest galveno treneri. 1999–2000. gada sezonā aizvadījis arī trīs spēles un guvis vienus vārtus. Vēlāk vadījis Anglijas U21 izlasi un bijis Manchester City trenera asistents.
Spēlētāja karjera
Sampdoria
Arsenal
Amerikāņu pīrāgs: Salidojums
"Amerikāņu pīrāgs: Salidojums" (en; arī "Amerikāņu salidojums" (American Reunion)) ir 2012. gada ASV kinokomēdija, kuras režisori ir Džons Harvics un Heidens Šlosbergs. Filmas pirmizrāde Latvijā bija, savukārt ASV —.
Tā ir astotā filma "Amerikāņu pīrāga" filmu sērijā, taču ceturtā daļa oriģinālajā Amerikāņu pīrāga sērijā un turpinājums filmai "Amerikāņu kāzas" (sērijas trešā daļa).
Zalāni (Varakļānu pagasts)
Zalāni ir ciems Varakļānu novada Varakļānu pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 10,0 km no pagasta centra Kokariem, 9,2 km no novada centra Varakļāniem un 192,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas uz ziemeļrietumiem no Stirnienes, netālu no autoceļa A12 (Jēkabpils—Rēzekne—Ludza—Krievijas robeža (Terehova)).
Nataša Koroļova
Natālija Porivaja (ru, dzimusi ), zināma ar pseidonīmu Nataša Koroļova (Наташа Королёва), ir Padomju Savienības, Ukrainas un Krievijas estrādes māksliniece, dziedātāja, aktrise un fotomodele. Plašu atpazīstamību ieguva pēc 1990. gadā izdotā albuma Желтые тюльпаны (“Dzeltenās tulpes”), kas tika ierakstīts kopā ar Igoru Nikolajevu. Natašas Koroļovas populārākie singli ir Маленькая страна, Чуть-чуть не считается un Синие лебеди. 2004. gadā Natašai Koroļovai tika piešķirts nopelniem bagātā Krievijas Federācijas mākslas darbinieka statuss.
Džou Guaņju
Džou Guaņju (zh, ; dzimis Šanhajā) ir Ķīnas autosportists, kurš 2023. gada sezonā piedalās Formula 1 sacīkstēs, pārstāvot Alfa Romeo komandu. Džou ir pirmais Ķīnas pilots Pirmajā formulā.
Džou ar kartingu sāka nodarboties 8 gadu vecumā. 2012. gadā karjeras attīstības nolūkos pārvācās uz Šefīldu. No 2014. gada līdz 2018. gadam Džou bija Ferrari pilotu akadēmijā, pēc tam pievienojoties Renault akadēmijai. 2020. gadā un 2021. gadā Džou bija testa pilots Pirmās formulas komandām Renault un Alpine attiecīgi. No 2019. gada līdz 2021. gadam viņš piedalījās Formula 2 čempionātā, 2021. gada sezonā izcīnot 3. vietu kopvērtējumā.
2022. gadā Džou pievienojās Alfa Romeo komandai, kļūstot par pirmo Ķīnas pilotu Pirmajā formulā. Debijas sacīkstē, viņš finišēja 10. vietā, iegūstot punktu. Džou piedzīvoja saskriešanos ar Džordžu Raselu, kā rezultātā viņa formula apgāzās un lielā ātrumā pārlēca pāri barjerām, ietriecoties aizsargžogā. Džou šajā avārījā traumas neguva. Kopumā viņa formula sezonas laikā piedzīvoja būtisku daudzumu mehānisku problēmu. Ar 6 punktiem viņš kopvērtējumā finišēja 18. vietā, piekāpjoties komandas biedram Valteri Botasam, kurš ieguva 49 punktus.
Podvigailova
Ciema apkārtnē atrodas pasts.
Steniu
Steniu Nivaldu Matušs duš Santušs (pt; dzimis ) ir Kaboverdes futbolists, pussargs, Kaboverdes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada spēlē Portugāles kluba União de Santarém sastāvā. 2018. gadā spēlējis FK Ventspils sastāvā.
Sasniegumi
Cherno More
Eduards Reiziņš
Eduards Reiziņš (dzimis, miris ) bija latviešu biologs, Ņižņijnovgorodas universitātes zooloģijas muzeja pirmais direktors.
Dzimis zemnieku ģimenē. 1907. gadā ieguva skolotāja tiesības. Strādāja par skolotāju Bauskā, Pļaviņās, vasarās dodoties ekspedīcijās uz Krievijas ziemeļiem. No 1915. gada mācījās Šaņavska universitātē Maskavā. No 1918. līdz 1923. gadam strādāja Ņižņijnovgorodas universitātē. Pēc atgriešanās Latvijā 1923. gadā kļuva par Centrālā pedagoģijas institūta lektoru. Vecākais dēls Rūdolfs Reiziņš kļuva par ķīmijas zinātņu doktoru, bet jaunākais - Linards Reiziņš - par matemātiķi.
Rišonlecijona
Rišonlecijona, arī Rišon-Le-Ciona un Rišona (he, Rishon LeTziyon) ir ceturtā lielākā pilsēta Izraēlā ar 254 384 iedzīvotājiem 2019. gadā, 8 kilometrus uz dienvidiem no Telavivas un pie Vidusjūras, lai gan pats pilsētas centrs atrodas piecus kilometrus no tās. Ietilpst Gušdanā — Telavivas aglomerācijā, ir lielākā pilsēta un administratīvais centrs Centra apgabalam. Ģeogrāfiski atrodas Izraēlas piekrastes līdzenumā, pilsētas reljefs līdzens. Pilsētas nosaukums tulkojams kā "Pirmais Ciānai", un to 1882. gadā dibinājusi reliģisko cionistu "Hovevej Cion" ("Ciānas mīlētāju") grupa, ieskaitot Rīgas koktirgotāju Šmuelu Hiršfeldu.
Pilsēta ir dalībniece "15 forumā", kas ir 15 fiskāli autonomu Izraēlas pilsētu apvienība, kuras nav atkarīgas no valsts izlīdzināšanas un attīstības dotācijām.
Santalkoku dzimta
Santalkoku dzimta ir plaši izplatīta augu dzimta santalu rindā, kura sevī ietver vairākas mazu koku, krūmu, daudzgadīgu augu un epifītisku augu sugas, kas, tāpat kā citi dzimtas pārstāvji, daļēji parazitē uz citiem augiem.
Rišonlecijona
Sākotne
Rišonlecijona, neraugoties uz nosaukumu, nebija pirmā ebreju mūsu laiku apmetne toreizējās Osmaņu Impērijas Palestīnas teritorijā. Vadoties no cionistu seno Izraēlas teritoriju rekolonizēšanas plāna, jau 1878. gadā ap 10 km uz ziemeļaustrumiem no Rišonas purvos bija nodibināta ortodoksālo ebreju "Cerības vārtu" (Petahtikvas) apmetne. Taču 1881. gadā to nācās uz laiku atstāt malārijas dēļ, un iedzīvotāji Petahtikvā atgriezās tikai 1883. gadā jau pēc Rišonlecijonas nodibināšanas.
Santalkoku dzimta
Daļa no ģintīm iepriekš tika klasificētas citās dzimtās, piemēram lorantu dzimtā (Loranthaceae) tika klasificētas ģintis Viscum, Arceuthobium, un Phoradendron, bet 2003. gadā publicētajā APG III sistēmas klasifikācijā santalkoku dzimta tika pārstrukturizēta — tagad tā satur aptuveni 1000 sugas un 43 ģintis.
Rišonlecijona
Sākotne
1882. gadā "Ciānas mīlētāji" ieradās Izraēlā. Kopā ar Hiršfeldu ceļā devās viens no kustības dibinātājiem Oršas tirgotājs Zālamans Levontins, kurš kļuva par ciemata padomes galvu, un Reuvens Jūdaļevičs no Kremenčukas. Kolonijas dibinātāji ticēja, ka, būdami turīgi ļaudis ar sākuma kapitālu, pratīs nodrošināt jaunās kolonijas finansiālo patstāvību.
Santalkoku dzimta
Klasifikācija
Saskaņā ar 2009. gada APG III sistēmu (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma) santalkoku dzimtā ir šādas ģintis:
Rišonlecijona
20. gadsimta pirmā puse
1900. gadā ciema vadība pārgāja no Rotšilda pie Ebreju kolonizācijas aģentūras (EKA) un ciema padomes. EKA, kuras mērķis bija pievērst ebrejus lauksaimniecībai visā pasaulē, turpināja Rotšilda līniju uz lauksaimnieciskās ražošanas un civilizācijas ērtību attīstību. 1907. gadā vīna rūpnīcā divus mēnešus strādāja nākamais Izraēlas premjerministrs Dāvids Ben Gurions. 1910. gadā tika uzbūvēta ambulance, kurai 1917. gadā nācās ārstēt vietējos iedzīvotājus, kuri cieta 14. novembra dienvidos no pilsētas notikušajā Ajunkaras (Rišonlecionas arābu nosaukums) kaujā starp osmaņu un Jaunzēlandes kareivjiem Pirmā pasaules kara laikā. Kauja bija pēdējais turku mēģinājums noturēt savas komunikācijas reģionā; pēc tās visa apkaime pārgāja Britu Impērijas kontrolē. 1921. gadā pilsētiņu apmeklēja toreizējais koloniālo lietu ministrs ("valsts sekretārs") Vinstons Čērčils, kurš pēc atgriešanās izteica apmierinātību ar redzēto.
1922. gadā pilsētiņas iedzīvotāju skaits bija sasniedzis 1396, no kuriem 1,373 bija ebreji un 23 musulmaņi, un 1931. gadā tas bija pieaudzis līdz 2525 iedzīvotājiem.
Izraēlas neatkarības kara laikā 1948. gadā Ēģiptes lidmašīnas bombardēja pilsētiņu un tajā esošo karaspēka daļu, nogalinot 25 cilvēkus.
Mūsdienu Izraēlā
Rišonleciona tika iecelta par pilsētu 1950. gadā, kad tajā emigrācijas rezultātā jau bija ap 18 000 iedzīvotāju. Uz 1983. gadu iedzīvotāju skaits sasniedza 103 000, 2006. gadā pilsētā dzīvoja 222 300 cilvēku. 2016. gadā tika paredzēts, ka līdz 2020. gadam iedzīvotāju skaits sasniegs 253 600, taču šis skaitlis tika pārsniegts jau 2019. gadā.
2018. gadā 91,4% pilsētas iedzīvotāju bija ebreji.
Klimats
Tāpat kā visā ziemeļu un centrālajā Izraēlā, klimats ir silts un mēreni sauss. Vasarā, no maija līdz septembrim, gandrīz nekad nelīst.
Saimniecība
Rišonas galvenās nozares šodien ir vīna ražošana, celtniecība, pakalpojumi un tirdzniecība. Rūpnīcas un darbnīcas atrodas vecajā rūpniecības zonā pilsētas ziemeļos, kas vienlaikus ir kļuvusi par populāru bāru, deju klubu un restorānu atrašanās vietu. Rietumdaļā izveidota jauna rūpniecības un apkalpošanas zona.
Transports
Pilsētu ar apkārtni saista dzelzceļš, autobusu un mikroautobusu līnijas. Viena dzelzceļa stacija atrodas uz Telavivas — Aškelonas — Beerševas līnijas pilsētas rietumos, otra pilsētas dienvidos ir vecāka un ir galapunkts Telavivas — Lodas — Beerševas līnijas atzarojumam no Lodas. Nākotnē šīs stacijas cer savienot. Autobusi pa Telavivas aglomerāciju kursē, ne sevišķi ievērojot praktiski saplūdušo pilsētu robežas.
Tūrisms
Pilsētā notiek ikgadējs vīna festivāls. No apskates objektiem ievērojamākie varētu būt:
Eduards Pradess
Eduards Pradess Reverte (es; dzimis Tarragonā) ir Spānijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv komandu .
2018. gadā pievienojās UCI Profesionālajai kontinentālajai komandai .
2018. gadā Pradess uzvarēja Tour of Norway kopvērtējumā.
Pradess uzvarēja 2018. gada Presidential Tour of Turkey, kļūstot par vienīgo šīs sezonas UCI Pasaules tūres sacensību uzvarētāju, kurš nepārstāv augstākā līmeņa komandu. Pēc šīs uzvaras tika paziņots, ka viņš parakstījis līgumu ar Spānijas komandu .
2020. gada decembrī pievienojās  komandai.
Reiziņš
Reiziņš var būt:
Džeimijs Rednaps
Džeimijs Frenks Rednaps (en, dzimis ) ir bijušais Anglijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik Rednaps ir futbola eksperts Sky Sports un Daily Mail.
Savu lielāko daļu karjeras pavadījis Liverpool FC komandā. Spēlējis arī Bournemouth, Tottenham Hotspur un Southampton. Tottenham Hotspur un Southampton komandās Rednaps bija komandas kapteinis.
Ar Anglijas futbola izlasi piedalījies 1996. gada Eiropas čempionātā.
Džeimija tēvs ir futbola treneris Harijs Rednaps. Viņš ir arī brālēns bijušam Anglijas izlases futbolistam un futbola trenerim Frenkam Lampardam.
Sasniegumi
Liverpool
Boče
Spēles process
Boči var spēlēt individuāli, pāros vai komandās pa trijiem. Dzimumi netiek nošķirti. Spēles mērķis ir aizmest savas bumbas (sarkanas vai zilas) tā, lai tās, ripojot pēc metiena, nokļūtu pēc iespējas tuvāk baltai mērķa bumbai - pallino (polino). Bumbas standarta versijā tiek gatavotas no ādas. Pallino met kā pirmo, tad abi pretinieki izspēlē pirmās divas parastās bumbas (pirmais met tas spēlētājs, kurš metis pallino), pēc tam tas spēlētājs, kura bumba atrodas tālāk no pallino, turpina mest, līdz viņam izdodas ar savu bumbu piekļūt tuvāk pallino kā pretinieks, vai nu pietuvojoties pašam, vai ar trāpījumu pasitot nost pretinieka bumbu. Tādējādi katrs raunds ("ends") turpinās, līdz vienai pusei izbeidzas bumbas, pēc kā otra puse izspēlē savas atlikušās bumbas. Bumbas dažādās kategorijās var mest ar roku, kāju vai, ja kustību traucējumi ir smagi, ar speciālu palīgierīci - slīpu reni. Katra raunda un spēles beigās tiesnesis izmēra pallino tuvāko bumbu attālumus un atbilstoši piešķir punktus - pa vienam punktam par katru bumbu, kas tuvāka pallino par vistuvāko oponenta bumbu. Uzvar spēlētājs/komanda, kas uz spēles beigām savācis vairāk punktu. Ja abām pusēm punktu skaits vienāds, uzvarētāja noteikšanai izspēlē papildus raundu.
Raundu un bumbu skaits spēlē atkarīgs no spēlētāju skaita. Individuālās sacensībās spēle sastāv no četriem raundiem un sešām bumbām katram spēlētājam ik raundā, pāru sacensībās šīs sešas bumbas katrai pusei tiek dalītas pa trīs katram spēlētājam. Komandu sacensībās tiek spēlēti seši raundi, bet bumbas ik raundā katrai pusei arī tad ir sešas (pa divām katram spēlētājam).
Wild Detroit Gang
Wild Detroit Gang ir Latvijas smagā roka grupa. Grupas pirmais koncerts notika 2014. gada 29. martā Latgalē, Daugavpils mūzikas klubā “Artilērijas Pagrabi”. Šis datums uzskatāms par grupas Wild Detroit Gang oficiālo darbības sākumu. Grupas nosaukumu veido kādreiz populārās Kiss dziesmas Detroit Rock City atslēgvārds “Detroit”, jo 70-80 gados sabiedrību pāršalca šīs dziesmas ietekme un Detroitu sāka dēvēt arī par rokmūzikas centru. “Wild” izsaka brīvības nozīmi grupā, “Gang” ir komandas apzīmējums. Grupas dibinātāji Jānis Drēģeris un Gunārs Cauņa ir no Krāslavas.
Boče
Spēles process
Pāru un komandu sacensībās ir atļauts starp raundiem uzmainīt rezerves spēlētāju, bet spēles laikā atļauta tikai viena nomaiņa.
Wild Detroit Gang
Vēsture
Grupu Wild Detroit Gang Jānis Drēģeris un Gunārs Cauņa dibināja 2014. gadā. Toreizējo grupas sastāvu veidoja Jānis Drēģeris, Gunārs Cauņa, Tatjana Nizjuļko un Matīss Uškāns. Sākotnēji grupa paredzēja izpildīt tikai pasaulslaveno grupu hītus. Taču neskatoties uz to, Jānis uzrakstīja pirmo singlu Real Love Blues, kurš bija atzīmējams kā oriģināldziesmu sākums.
Boče
Spēles laukums un inventārs
Boče tiek spēlēta uz 12.5 × 6 m liela līdzena un gluda laukuma ar 2 metru brīvu joslu apkārt. Mešanas lauks ir sadalīts sešos taisnstūros, kuros sportistiem jāatrodas visu spēles laiku. Uz laukuma ir V-veida līnija, kuru pallino jāšķērso, lai tā metiens būtu ieskaitīts. Laukuma galā stāv "mirušo bumbu konteiners", kurā bumbas nokļūst, ja tās ir izmestas pēc laika limita, ārpus spēles laukuma vai ja sportists pārkāpis noteikumus, tās metot. Ar krustu apzīmēta pozīcija, kurā novieto pallino, ja tas pieskaras vai aiziet aiz laukumu norobežojošās līnijas vai papildraunda gadījumā.
Wild Detroit Gang
Vēsture
2015. gadā grupa izdeva savu pirmo albumu ar nosaukumu “Origins”. Albuma vāciņa autors ir mākslinieks Eduards Pustovoitovs, albumā iekļauta dziesma “Eternal” , kas veltīta Jāņa Drēģera tēvam Aldim Drēģerim. Singlam “Real Love Blues” tika uzfilmēts videoklips, kura operators bija Ivars Utināns. Par grupas bundzinieku kļuva Vladimirs Andrejevs (Kaupo). Kopā ar leģendārās Latvijas grupas "Labvēlīgais Tips" biedru Normundu Jakušonoku uzstājās Latvijas mūzikas un mākslas festivālā Bildes.
Boče
Spēles laukums un inventārs
Bumbas tiek ir nedaudz lielākas par tenisa bumbām, sver ap 275 gramiem un to apkārtmērs ir ap 270 mm. Ādas bumbām var būt dažādas cietības pakāpes.
Wild Detroit Gang
Vēsture
2016. gads grupai bija nozīmīgs ar to, ka veiksmīgi sadarbojoties ar Latvijas leģendārās grupas "Līvi" ģitāristu Ainaru Virgu un Krāslavas novada domi, tika realizēts projekts kopējā koncerta iemūžināšanai DVD. Grupa koncertēja VirgaFest 2016, BeerFest 2016, Latvijas 1. rokkafejnīcā (atrodas Reiterna namā), Liepājas "Fontaine Palace", Daugavpils "Artilērijas Pagrabi" un citos dzīvās mūzikas festivālos un klubos. Par grupas bundzinieku kļuva Raitis Gulbis, taču gada otrajā pusē viņa vietu ieņēma Vjačeslavs Timoščuks. Grupas singls “Pagātnes vējā” veiksmīgi iekļauts Muzikālās Bankas sarakstā un skanēja Latvijas Radio 2 stacijā. Ar singlu “Sun is down” grupa mēģināja iekļūt 2016. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālajā atlasē Supernova 2016.
Boče
Paveidi
Tāpat kā oriģinālajam boči, arī bočei ir savi paveidi. Latvijā tiek spēlēta versija ar no kaula gatavotām bumbām spēlētājiem ar intelektuālās attīstības traucējumiem, kurai nav būtisku atšķirību noteikumos. Šajā paveidā notiek sacensības bērnu un jauniešu Speciālo Olimpiāžu ietvaros.
Wild Detroit Gang
Vēsture
2017. gadā festivālu organizatori grupu pakāpeniski sāka iekļaut kā headline grupu (Krāslavas pilsētas svētki 2017, Ludzā “Klaidoņu dienas 2017”). Grupa piedalījās LīviFest 2017 un uzstājās kopā ar Latvijas rokmūzikas grandiem.
Boče
Klasifikācija
Lai iegūtu tiesības piedalīties bočes sacensībās valsts vai starptautiskā līmenī, sportistiem jābūt ratiņu invalīdiem cerebrālās triekas vai citas līdzvērtīgas neiroloģiskas slimības, kā muskuļu distrofijas vai smadzeņu traumas, rezultātā. Spēlētājus novērtē pēc to invaliditātes pakāpes un nozīmē attiecīgā sportistu kategorijā, lai tie sacenstos ar līdzīga fizisko disfunkciju līmeņa sportistiem.
Wild Detroit Gang
Vēsture
Pazīstamākās grupas dziesmas ir "Real Love Blues" un "Pagātnes vējā".
Boče
Klasifikācija
Bočes spēlētājus sadala kādā no četrām sportistu kategorijām atkarībā no viņu funkcionālajām iespējām:
Sacensības
Boči var spēlēt kā izklaides vai sacensību spēli. Sacensības tiek organizētas vietējā, valsts un starptautiskā līmenī. Starptautisko sacensību kalendārs ir pieskaņots ik četrus gadus notiekošajām vasaras Paralimpiskajām spēlēm, ar starptautiskiem reģionāliem čempionātiem pirmajā gadā, pasaules čempionātu otrajā gadā, pasaules kausu trešajā un Paralimpiskajām spēlēm ceturtajā gadā.
2010. gadā starptautiskajā reitingā bija vairāk kā 300 bočes spēlētāju. 2016. gada Riodežaneiro Paralimpiskajās spēlēs piedalījās 106 sportisti, kas cīnījās par 6 medaļu komplektiem. Visvairāk medaļu - 5 no 18 - izcīnīja Taizemes sportisti.
Latvijā boči spēlē kopš 1997. gada, gandrīz ik gadus notikuši Latvijas čempionāti. Notiek arī atsevišķi Latvijas Bērnu un jauniešu invalīdu sporta federācijas organizēti čempionāti bērniem un jauniešiem.
Syncom 3
Syncom 3 bija ASV pavadonis no Syncom sērijas, pirmais ģeostacionārais sakaru pavadonis (iepriekšējais Syncom 2 bija ievadīts ģeosinhronajā orbītā). Pavadoni izgatavoja uzņēmums Hughes Space and Communications pēc NASA pasūtījuma.
Syncom 3 tika palaists 12:15 UTC ar nesējraķeti Delta D no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-17A. Līdz 23. septembrim pavadonis bija sasniedzis ģeostacionāro orbītu. Sākotnēji tas atradās pozīcijā 64° rietumu garuma.
1964. gada oktobrī Syncom 3 tika pārvietots uz punktu 180° austrumu garuma, kur tas kalpoja Olimpisko spēļu televīzijas retranslācijai no Tokijas uz ASV.
pavadonis nodots ASV Aizsardzības departamentam un pārvietots uz pozīciju 25° rietumu garuma. No 1966. līdz 1969. gadam tas atradās pozīcijā 165 grādi austrumu garuma, kur tas kalpoja sakaru nodrošināšanai Vjetnamas kara laikā.
Syncom 3 aktīvā darbība beigta 1969. gada aprīlī, kad tas tika izslēgts.
Syncom 3 vēl joprojām atrodas Zemes orbītā. Pēdējā zināmā pozīcija ģeostacionārajā orbītā bija 6,08° rietumu garuma ar dreifu 0.188° uz rietumiem dienā.
Cryptocephalus
Cryptocephalus ir lapgraužu dzimtas ģints, kurā ietilpst aptuveni 1700 sugas.
Izplatīšanās
Šis ir kosmopolīts taksons, kurā ietilpst vairāk nekā 1700 sugas. Ap 660 no tām ir izplatītas Palearktikas apgabalā. Vairāk nekā 470 sugas ir izplatītas Āfrikas apgabalā. Austrālijā ir atzīmēts virs 250 sugām, dažas sugas ir introducētas no Palearktikas.
Lietuvā, savukārt, ir atzīmētas 34 sugas, Igaunijā — 28 sugas, Baltkrievijā — 42 sugas.
Pieaugušo īpatņu apraksts
Ģints diagnostiskās raksturīpašības:
Arnolds Indriksons
Arnolds Pēteris Indriksons (dzimis (pēc vecā stila —  ), miris ) bija latviešu virsnieks un vieglatlēts, piedalījās  Stokholmā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1893. gadā Rīgā tirgotāja Jura Indriksona un viņa sievas Karlīnes, dzimušas Ezeriņas, ģimenē.
Vectēva paradokss
Vectēva paradokss ir ar ceļošanu laikā saistīts paradokss, kad, mainot pagātni, rodas neatbilstības. Nosaukums cēlies no paradoksa apraksta — persona, kas aizceļo uz pagātni un nogalina savu vectēvu, tādā veidā novērš sava tēva vai mātes piedzimšanu un līdz ar to sevis paša eksistenci. Neskatoties uz nosaukumu, šī paradoksa jēga nav tieši saistīta ar nepieciešamību nogalināt savu vectēvu, lai novērstu savu dzimšanu. Šis paradokss attiecināms uz jebkuru darbību, kas maina pagātni, jo rodas pretrunas, ja pagātne kļūst atšķirīga no tādas, kāda tā bijusi. Šādas teorētiskas darbības rezultātā persona nekad nepiedzimtu, līdz ar to tā nevarētu izmantot laika mašīnu, lai nokļūtu pagātnē un to izmainītu.
Varianti
Vectēva paradokss ietver jebkādas izmaiņas pagātnē, tam ir daudzas variācijas. Fiziķis Džons Garisons (John Garrison) piedāvā šī paradoksa variāciju: elektriska shēma, izmantojot laika mašīnu, sūta pagātnē signālu pašai sevi izslēgt, un saņem šo signālu vēl pirms tas ir nosūtīts. Līdzīgs paradokss filozofijā ir pazīstams kā autoinfanticīds (autoinfanticide): atgriezties pagātnē un nogalināt sevi kā bērnu.
Arnolds Indriksons
Dzīvesgājums
Pirmā pasaules kara laikā bija Krievijas armijas virsnieks. Pēc kara strādāja Līgatnes papīrfabrikā.
Vectēva paradokss
Varianti
Cits vectēva paradoksa variants ir Hitlera paradokss, kas diezgan bieži apspēlēts zinātniskās fantastikas jomā. Šajā paradoksā varonis ceļo uz pagātni, lai nogalinātu Ādolfu Hitleru, pirms tas novedis pasauli līdz Otrajam pasaules karam. Šai gadījumā netiktu novērsta iespēja personai fiziski ceļot laikā, jo persona joprojām eksistētu, taču šāda darbība būtu novērsusi iemeslu, kura dēļ vajadzētu ceļot uz pagātni, jo arī tad, ja cilvēks zinātu, ka šāds iemesls tiešām pastāvēja, doties uz pagātni nebūtu nekādas jēgas. Turklāt Hitlera pastāvēšanas sekas ir tik monumentālas un visaptverošas, ka ikvienam, kas dzimis pēc kara, dzīve ir zināmā veidā ietekmēta, un tādējādi izmaiņas pagātnē tieši iespaidotu un izmainītu miljoniem cilvēku dzīvju.
Arnolds Indriksons
Dzīvesgājums
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada septembrī viņu apcietināja un nošāva Butirku cietumā Maskavā.
Vectēva paradokss
Loģiskā analīze
Pat nezinot, vai ceļošana pagātnē ir fiziski iespējama, vectēva paradoksu var izpētīt no loģiskā viedokļa. Paradokss ir loģiska pretruna, kas izriet no pagātnes (tagadnes, nākotnes) izmainīšanas: ja notikums ir noticis vienā veidā, nepastāv iespēja, ka tas varētu notikt kādā citā veidā. Tādēļ, mainot pagātni (arī tagadni vai nākotni), rodas pretruna, tas nozīmē, ka izmainīt pagātni nav iespējams. Joprojām pastāv loģiska iespēja doties atpakaļ laikā un izmainīt notiekošo, taču, piemēram, laika ceļotājs, kas plānojis nogalināt savu vectēvu, to nevarēs izdarīt — ierocis neizšaus, traucēs kaut kādi apstākļi, izrādīsies, ka viņa tēvs ir bijis audžubērns u.tml.
Matsalu līcis
Matsalu līcis (et) ir sekls Baltijas jūras līcis Igaunijas rietumos ar aptuveni 21 kilometru garu krasta līniju. Līča krasti lēzeni, tajā ietek Kazari upe. Upes lejtece kanalizēta cauri Matsalu līcim piegulošajiem plašajiem niedrājiem, taču pats savienojums ar līci aizaudzis un ūdens transportam nav pārvarams. Tā kā līcis ir ievērojama migrējošo putnu uzturēšanās vieta, ap līci izveidots Matsalu nacionālais parks.
Matsalu līcis ir Eiropas nozīmes putniem nozīmīga vieta, kur migrācijas laikā koncentrējas liels daudzums ūdensputnu. Līcis atrodas uz viena no aktīvākajiem putnu migrācijas ceļiem. Nacionālais parks izveidots 1957. gadā uz ornitoloģiskā lieguma bāzes kā Matsalu dabas rezervāts. 2004. gadā dabas rezervāts pārveidots par nacionālo parku.
Aurēlija Anužīte-Lauciņa
Aurēlija Anužīte-Lauciņa (lt; dzimusi, Panevēžā) ir lietuviešu izcelsmes Latvijas aktrise.
No 1997. gada bijusi Jaunā Rīgas teātra aktrise. Filmējusies vairākās latviešu filmās: "Zirneklis" (1992), "De Granšānu ģimenes noslēpumi" (1992), "Vecās pagastmājas mistērija" (2000), "Rūgtais vīns" (2007), Homo novus (2018), kā arī seriālos "Neprāta cena", "Saldā indes garša", "Sarkanais mežs".
Dzērve
Pelēkā dzērve jeb vienkārši dzērve (Grus grus) ir liels dzērvju dzimtas (Gruidae) putns. Ģeogrāfisko variāciju nav. Tā ir viena no divām dzērvju dzimtas sugām, kas sastopamas Eiropā (otra ir mazā dzērve (Grus virgo) ). Pelēkā dzērve dzīvo Centrāleiropā un Ziemeļeiropā, bieži sastopama arī Latvijā. Tā sastopama arī Austrumeiropā un Āzijas ziemeļu reģionos. Dzērves ir gājputni, tādēļ rudenī tās pulcējas baros un dodas uz dienvidiem. Visbiežāk dzērves uzturas mitrās vietās un purvos, bet tās ligzdo arī stepē, tundrā un atklātos mežos. Dzērve kopumā nav apdraudēta suga, tomēr Latvijā tā ir iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas 3. kategorijā.
Izplatība
Dzērves vienlaidu izplatības areāls sākas ar Skandināviju, Vācijas austrumiem un tālāk uz austrumiem cauri Austrumeiropai līdz Ķīnas ziemeļu daļai un Krievijas Tālajiem Austrumiem. Sadrumstalotas populācijas sastopamas Turcijā un Aizkaukāzā. Dzērve ziemo Francijā, Apenīnu, Pireneju pussalās, Āfrikas ziemeļos un austrumos (Marokā, Alžīrijā, Tunisijā, Lībijā, Ēģiptē, Sudānā, Etiopijā un Eritrejā), Tuvajos Austrumos (Izraēlā, Saūda Arābijā, Irākā un Irānā), Pakistānā, Indijā un Ķīnas dienvidos, reizēm tā ziemo arī Japānā un Korejā.
Retu reizi dzērve ieceļo Islandē, Fēru Salās un Īrijā, un pavisam reti Ziemeļamerikas ziemeļrietumos, kur to var novērot kopā ar migrējošiem Kanādas dzērvju bariem.
Latvijā
Dzērve ir viena no raksturīgākajiem Latvijas purvu putniem. Tā ir parasta caurceļotāja un samērā izplatīta ligzdotāja. Pavasarī un rudenī, migrācijas laikā, dzērvju barus var novērot uz lauka vai pārlidojot. Reizēm arī vasarā sastopami neligzdotāju bari, galvenokārt lielo purvu tuvumā. Tie pārsvarā ir nepieaugušie putni. No ziemošanas vietām Āfrikā dzērve atgriežas marta beigās vai aprīļa sākumā. Latvijā ligzdo 1000—2500 pāru, un ligzdotāju skaits pēdējos gadu desmitos ir pieaudzis, vairāk kā par 30%.
Izskats un īpašības
Dzērve ir liels, slaids putns ar garu kaklu, kājām un knābi un īsu asti, bet, salīdzinot ar citām dzērvju ģints sugām, tā ir vidēji liela dzērve. Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Dzērves augstums ir 100—130 cm, ķermeņa garums apmēram 115 cm, spārnu plētums 180—200 cm, svars tēviņam 5,1—6,1 kg, mātītei 4,5—5,9 kg. Tās apspalvojums ir gaiši pelēks ar melnu kakla un galvas ornamentu – melnu pieri, sarkanu galvas virsu, baltiem vaigu laukumiem, kas sākas aiz acs un beidzas uz kakla aizmugurē. Arī spārnu lidspalvas un astes spalvu gali ir melni. Sarkanais galvas ornaments ir bez apspalvojuma. Kopumā uz muguras un vēdera apspalvojums ir nedaudz tumšāks nekā uz krūtīm. Pieaugušām dzērvēm spārnu gali plastiski noliecas uz leju. Jaunajiem putniem apspalvojums ir brūnganpelēks un tiem iztrūkst noliekušās spārnu spalvas un košais kakls, kā arī galvas virsa ir apspalvota pilnībā. Katru otro gadu pirms migrācijas dzērve nomaina apspalvojumu un nav spējīga lidot apmēram 6 nedēļas. Knābis un kājas ir pelēkbrūnas, acis sarkanas. Lidojumā to var sajaukt ar zivju gārni, bet atšķirībā no gārņa, kuram lidojot kakls ir saliekts, dzērvei – izstiepts.
Barošanās
Dzērve ir visēdāja, kas pārtiek no augu daļām: saknēm, gumiem, lapām, sēklām, augļiem un ogām (lielā mērā — dzērvenēm, kas, iespējams, nosauktas par godu dzērvēm). Tā barojas arī ar dažādiem ūdensaugiem. Vasaras laikā (īpaši mazuļu barošanas laikā) dzērve pārsvarā barojas ar dzīvnieku izcelsmes barību: kukaiņiem (ļoti iecienītas ir spāres), dažādiem citiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, gliemjiem, sliekām, zirnekļiem, arī vēžveidīgajiem, vardēm, čūskām, sīkiem putniem un zīdītājiem (grauzējiem).
Dzērve barību meklē vai nu uz sauszemes, vai seklā ūdenī, ar knābi pārmeklējot upuru iespējamās slēpšanās vietas. Lai arī reizēm dzērves var ielaisties labības laukos, tomēr pārsvarā tās ar graudiem barojas jau novāktos tīrumos, uzlasot izbirušos graudus. Līdzīgi kā citas dzērves arī pelēkā dzērve barojas, dzer ūdeni un guļ, apvienojoties nelielos bariņos, kuros parasti ir ligzdojošais pāris un to pēcnācēji.
Ligzdošana
Dzērves veido monogāmus pārus uz mūžu. Ja viens no pāra iet bojā, tad nākamajā gadā tiek izveidots jauns pāris. Lai arī attiecības ir ilgstošas katru gadu, riesta laikā dzērves mēdz dejot, lecot gaisā ar izplestiem spārniem. Tiek izpildīti dažāda rakstura palēcieni, piruetes ieskaitot. Katram pārim ir sava teritorija, kas var būt 2—500 hektārus liela. Ligzdu tā būvē purvos un citās purvainās vietās. Pati ligzda ir ļoti sekla, sausiem augiem izklāta iedobe. Perēšanas laikā, lai saplūstu ar apkārtni, dzērve sevi nomaskē, uz muguras sametot sūnas un dažādus augus, kas aug tuvumā. Šāds ieradums ir tikai vēl Kanādas dzērvēm. Viena un tā pati ligzdošanas vieta tiek izmantota atkārtoti.
Dējumā ir 2 pelēkbrūnas olas ar raibumiem, retos gadījumos 3—4 olas. Ja dējums iet bojā samērā agri pavasarī, mātīte to atkārto. Inkubācijas periods ilgst 28—31 dienu, perē galvenokārt mātīte, bet tēviņš reizēm piepalīdz. Ja ligzdai tuvojas cilvēks, abi vecāki cenšas to aizvilināt prom no ligzdas, bet jebkuram citam iespējamam ienaidniekam, suni ieskaitot, dzērves uzbrūk nekavējoties. Tikko izšķīlušies mazuļi ir diezgan nevarīgi, bet, ja nepieciešams, spēj rāpot prom no briesmām jau pēc dažām stundām. Sasniedzot 24 stundu vecumu mazuļi spēj jau skriet un peldēt. Briesmu gadījumā mazuļi vispirms sastingst. To brūni pelēkās dūnas lieliski saplūst ar apkārtējo vidi, paslēpjot mazuļus no briesmām, bet vecāki bezbailīgi tos aizstāv. Skrienot mazuļi izpleš spārnus, lai labāk noturētu līdzsvaru. Jau 9 nedēļu vecumā tie spēj lidot īsas distances. Pieaugušie putni maina savu apspalvojumu laikā, kamēr rūpējas par mazuļiem. Dzimumbriedumu jaunie putni sasniedz 3-6 gadu vecumā un, kamēr nav nobrieduši, tie pulcējas jaunuļu baros. Dzērvei ir garš mūžs un tā var sasniegt 30—40 gadu vecumu.
Krāslavas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Krāslavas novada pašvaldības vadītāji. Krāslavas novads tika izveidots 2001. gada 22. decembrī, apvienojot Aulejas, Indras, Izvaltas, Kalniešu, Kaplavas, Kombuļu, Krāslavas, Piedrujas, Robežnieku, Skaistas, Ūdrīšu pagastus un Krāslavas pilsētu. 2021. gada 1. jūlijā Krāslavas novads tika apvienots ar Dagdas novadu, kā arī tajā iekļāva trīs Aglonas novada pagastus.
Pogas
Pogas var būt:
Strodauka
Strodauka (arī Komorsta, Komorsta strauts) ir Malmutas upes kreisā krasta pieteka Varakļānu novadā.
Sākas uz rietumiem no Jurašinkām. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Malmutā lejpus Garančiem. Upi šķērso valsts autoceļš V869 (Tiltagals–Mežastrodi–Varakļāni). Apdzīvotās vietas krastos: Jurašinkas, Skapstati, Justi, Matuļi.
Perkusija
Perkusija var būt:
Liesma (Ābeļu pagasts)
Liesma ir ciems Jēkabpils novada Ābeļu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumos 7,6 km no pagasta centra Brodiem, 6,1 km no novada centra Jēkabpils un 150,9 km no Rīgas.
Sicīliešu aizsardzība
Sicīliešu aizsardzība ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 c7-c5'''.
To klasificē pie pusatklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem no B20 līdz B99.
Vēsture
Atklātne 1. e4 c5 sastopama jau L. Lusenas grāmatā (15. gs. beigas) un Dž. Greko traktātā, pēdējais atklātni nosaucis "il giuoco siciliano" (sicīliešu aizsardzība). Pirmo nopietno pētījumu veicis K. Janišs grāmatā "Šaha atklātņu jauna analīze". 19. gs. septiņdesmitos gados sicīliešu aizsardzību sekmīgi lietojis L. Paulsens. Lielu ieguldījumu sicīliešu aizsardzības teorijas attīstībā devuši A. Rubinšteins, Ā. Nimcovičs, M. Eive, R. Fišers, M. Naidorfs, P. Keress, L. Polugajevskis, I. Boļeslavskis, T. Petrosjans, M. Tāls, A. Suetins, V. Rauzers un citi. Mūsdienās sicīliešu aizsardzība ir izplatītākā melno atbilde uz pirmo balto gājienu e4.
Stratēģiskā ideja
Baltie, ieguvuši pārsvaru centrā, cenšas izvērst uzbrukumu karaļa spārnā. Melnie uz d2-d4 gatavi nomainīt flanga bandinieku c5 pret centrālo d4, iegūt pusatvērto līniju c un uzsākt aktīvu darbību dāmas spārnā. Melno stratēģija balstās uz sekojošām idejām: organizēt no bandiniekiem d6 un e6 tā saucamo "mazo centru", tā aizsegā pabeigt spēku mobilizāciju un sagatavot prettriecienus d5 vai e5. Siciliešu aizsardzība sola asu spēli, kas prasa no pretiniekiem aktīvu darbību.
Galvenie varianti
Daudzas sistēmas var izveidoties citā gājienu kārtībā.
Marko Simičs
Marko Simičs (sr, dzimis ) ir Serbijā dzimis Melnkalnes futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Melnkalnes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Simičs pārstāv Latvijas futbola Virslīgas komandu FK Liepāja.
Podži
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Vaičuku ezers, Silavu ezers.
Krogus ezers
Krogus ezers ir caurteces ezers Vidzemes augstienē, Smiltenes novada Drustu pagastā. No ezera iztek strauts, kas to caur Brengūzi un Draudzesskolas ezeru savieno ar Pērļupi. Ezerā dzīvo asaris, līdaka, karūsa, sudrabkarūsa, plaudis, rauda. Ezera krasta tuvumā atrodas autoceļš Rauna—Jaunpiebalga, Drustu pamatskola un vairākas viensētas.
Porkas
Porkas (arī Liepupes skola) ir ciems Limbažu novada Liepupes pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos 9,0 km no pagasta centra Mustkalniem, 36,8 km no Salacgrīvas un 74,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V137 (Stūrīši–Jelgavkrasti–Lembuži), Liepupes krastā.
Talheima/Rūdu kalni
Talheima/Rūdu kalni ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Rūdu kalnu apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1447. gadā.
Avdijivka
Avdijivka ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā, ietilpst Doneckas aglomerācijā, faktiski viena no Doneckas ziemeļrietumu piepilsētām.
Apdzīvotā vieta nodibināta 1778. gadā pēc Jaunkrievijas gubernatora rīkojuma un tā kļuva par valsts īpašumu. Pēc nostāstiem, nosaukta pēc pirmā iedzīvotāja Avdija (Avdeja) vārda. 19. gadsimta 80. gados ierīkots dzelzceļš. Pilsēta izveidota 1956. gadā apvienojot pilsētciematus Avdijivka-1 un Avdijivka-2. Mūsdienās koksa ķīmijas (Eiropā lielākais koksa ķīmijas uzņēmums), būvmateriālu ražošanas uzņēmumi, dzelzceļa mezgls.
Žitkaviču rajons
Žitkaviču rajons ir Baltkrievijas administratīvais rajons Gomeļas apgabala rietumos. Tas robežojas ar Gomeļas apgabala Pjetrikavas rajonu austrumos un Ļeļčicu rajonu dienvidos, Brestas apgabala Stoļinas rajonu dienvidrietumos un Luņiņecas rajonu ziemeļrietumos, kā arī Minskas apgabala Saļihorskas rajonu ziemeļos un Ļubaņas rajonu ziemeļaustrumos.
Rajona Turavas pilsētā dzimis garīdznieks Turovas Kirils (Кирилл Туровский, 1130-1182) un Kijevas lielkņazs Mstislavs Vladimirovičs Lielais (Мсціслаў Уладзіміравіч Вялікі, 1076-1132)
Ziemupe (dabas liegums)
Ziemupe ir dabas liegums Dienvidkurzemes novadā. Izvietojies Baltijas jūras piekrastē 13 km garā joslā starp Rudupes ieteku jūrā un Ziemupi Sakas un Vērgales pagastos. Lieguma austrumu daļā nenosusinātajā grīņu daļā 1987. gadā tika izveidots parastās purvmirtes botāniskais liegums 1835 ha platībā, bet piekrastes daļā 1992. gadā izveidots vietējas nozīmes liegums piekrastes biotopu aizsardzībai. 1999. gadā abi liegumi apvienoti un tiem piešķirts valsts nozīmes īpaši aizsargājamas dabas teritorijas — dabas lieguma — statuss. 2004. gadā teritorijai tika piešķirts Eiropas Savienības nozīmes īpaši aizsargājamās dabas teritorijas (Natura 2000 vietu) un Putniem nozīmīgas vietas statuss.
Ziemupes liegums ir viena no būtiskajām teritorijām pelēko kāpu, priekškāpu, grīņu tipa mežu un slapjo virsāju aizsardzības nodrošināšanai Latvijā. Teritorijā sastopami 17 Latvijā un Eiropas Savienībā īpaši aizsargājami biotopi un 70 īpaši aizsargājamas sugas. Nozīmīgākās no tām ir jūrmalas zilpodze, grīņa sārtene, Lēzeļa vīrcele, lielā mārsilu zilenīte, stepes čipste un mednis.
IIHF Slavas zāle
IIHF Slavas zāle ir slavas zāle, kuru 1997. gadā izveidoja Starptautiskā hokeja federācija. Pati Slavas zāle atrodas Hokeja slavas zāles telpās Toronto, Kanādā. Katru gadu Starptautiskās federācijas Slavas zālē tiek uzņemti jauni biedri.
Partek
Partek bija Somijas daudznozaru uzņēmums. Tas bija dibināts 1898. gadā; 2002. gadā uzņēmums tika pārdots Kone.
IIHF Slavas zāle
1998. gadā Slavas zālē tika uzņemts latviešu uzbrucējs Helmuts Balderis, savukārt 2010. gadā viņam pievienojās arī vārtsargs Artūrs Irbe.
Slavas zāles dalībnieki
IIHF Slavas zāles ievēlēšanas pamatā ir piedāvātie kandidāti no nacionālajām asociācijām, IIHF padomes locekļi un vēlēšanu komitejas locekļi. Uz 2021. gadu ir uzņemti 237 cilvēki, tostarp 160 spēlētāju kategorijā, 65 īpašnieku kategorijā, 6 tiesnešu kategorijā un 6 Torriani balvas saņēmēji.
Berouna
Berouna (cs) ir pilsēta Čehijā, Centrālčehijas apgabala Berounas apriņķa centrs pie Litavkas upes ieteces Berounkā.
Vieta pazīstama jau no 1088. gada, kad tā atradās pie Prāgas—Plzeņas ceļa. 13. gadsimtā Kārlis IV tai piešķīra pilsētas tiesības. 1421. gadā to nopostīja Jans Žižka, tā smagi cieta Trīsdesmitgadu kara laikā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 19. gadsimta vidus pilsētas apkaimē notiek kaļķakmens un dzelzs rūdas ieguve. No 1919. gada — Čehoslovākijas pilsēta. Kopš 1993. gada — Čehijā.