cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žans Pjērs Papēns
Lielākos panākumus guvis, spēlējot Marseļas "Olympique" sastāvā. Vēlāk spēlējis tādos klubos kā AC Milan, Bayern München, Bordeaux, Guingamp, JS Saint-Pierroise. 1994. gadā guva uzvaru Čempionu līgā, 1996. gadā — UEFA kausā, četras reizes kļuvis par Francijas čempionu (1989, 1990, 1991, 1992), divas reizes — Itālijas čempionu (1993, 1994).
Nardi
Nardi jeb bekgemons  ir galda spēle, kuru spēlē divi spēlētāji. Izmantojot divus metamos kauliņus, spēlētāji atbilstoši noteikumiem pārvieto savus 15 kauliņus. Galda virsmu veido 24 šauri trijstūri, kas tiek saukti par punktiem. Šie trijstūri ir sagrupēti četrās daļās, katrā pa sešiem. Šīs daļas sauc par māju, pagalmu, pretinieka pagalmu un pretinieka māju. Uzvar tas spēlētājs, kurš pirmais ir pārvietojis visus kauliņus uz savu māju un noņēmis no laukuma.
Žans Pjērs Papēns
Francijas izlases sastāvā izcīnīja 3. vietu 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Nardi
Noteikumi
Spēle tiek spēlēta uz laukuma, kas sastāv no divdesmit četriem šauriem trīsstūriem, ko sauc par punktiem. Trīsstūri mijās pēc krāsas, un ir sagrupēti četros sektoros pa sešiem trīsstūriem katrā. Sektorus sauc par spēlētāja māju, pagalmu, pretinieka māju un tās pagalmu. Mājas no pagalmiem atdala šķirtne. Katram spēlētājam ir 15 vienādas krāsas kauliņi, kas spēles sākumā ir izvietoti tā, kā parādīts attēlā.
Žans Pjērs Papēns
Piecas reizes bijis Francijas čempionāta rezultatīvākais spēlētājs (1988, 1989, 1990, 1991, 1992), divas reizes atzīts par Francijas gada labāko futbolistu (1989, 1991), 1991. gadā saņēma Zelta bumbu. 2004. gadā bijušais Brazīlijas futbolists Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Nardi
Noteikumi
Spēles mērķis — pārvietot visus savus kauliņus uz savu māju un pēc tam nost no laukuma. Uzvar tas spēlētājs, kuram pirmajam tas izdodas. Baltie kauliņi pārvietojās attēlā redzamajā virzienā, sarkanajiem ir pretējais virziens.
Žans Pjērs Papēns
Spēlētāja karjera
Club Brugge
Nardi
Noteikumi
Spēle notiek ar diviem metamajiem kauliņiem — katra metamā kauliņa uzmestā acu skaits norāda par cik punktiem jāpārvieto savi kauliņi, kauliņus drīkst virzīt tikai norādītajā virzienā, turklāt tos nedrīkst virzīt uz punktu, kuru ir aizņēmuši divi vai vairāk pretinieka kauliņi. Abu metamo kauliņu uzmestās acis var pielietot vienam kauliņam vai diviem. Ja uz abiem metamajiem kauliņiem uzmests vienāds acu skaits, tad spēlētājam jāiet par tik punktiem nevis 2, bet 4 reizes.
Žans Pjērs Papēns
Spēlētāja karjera
Marseille
Nardi
Noteikumi
Ja uz kāda punkta atrodas viens kādas krāsas kauliņš, tad pretinieks to kauliņu var nosist, uzkāpjot tam virsū. Nosistais kauliņš tiek novietots uz šķirtnes. Ja spēlētājam ir viens vai vairāki kauliņi uz šķirtnes, tad tas nevar izdarīt citus gājienus, kā tikai ievadīt atpakaļ spēlē šos kauliņus. Kauliņus ievada spēlē no pretinieka mājas, ja neviens no uzmestajiem punktiem nav atvērts, tad spēlētājam jāizlaiž gājiens.
Žans Pjērs Papēns
Spēlētāja karjera
Milan
Nardi
Noteikumi
Kad visi 15 kauliņi nokļuvuši savā mājā, tos var sākt novākt no laukuma. Noņemt var kauliņus, kuri no laukuma malas ir atbilstošā attālumā metamajiem kauliņiem. Ja uzmet skaitli, kas ir lielāks par atlikušo kauliņu attālumu līdz malai, tad var noņemt no laukuma tālāk palikušo kauliņu.
Žans Pjērs Papēns
Spēlētāja karjera
Bayern Munich
Individuālie sasniegumi
Hojnova
Hojnova (pl, vēsturiski arī Hainava ) ir pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē uz dienvidrietumiem no Legņicas.
Rakstos Hojnova pirmoreiz minēta 1272. gadā. 1333. gadā ieguva pilsētas tiesības.
Līdz 1945. gadam pilsēta ietilpa Vācijā, bet, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet pilsētas vācu iedzīvotāji padzīti.
Cilvēki
Hojnovā (Hainavā) dzimuši:
Oļģerds Grosvalds
Oļģerds Grosvalds (1884. gada 25. aprīlis — 1962. gada 12. septembris) bija latviešu žurnālists, mākslas kritiķis, politiķis un diplomāts, būdams Latvijas ārlietu dienestā 43 gadus (1919—1962). Gleznotāja Jāzepa Grosvalda vecākais brālis.
Dzīvesgājums
Oļģerds Grosvalds dzimis 1884. gadā Rīgas advokāta Frīdriha Grosvalda ģimenē. Studēja filoloģiju Tērbatas, Parīzes un Minhenes universitātēs, kur 1912. gadā ieguva Dr. phil. zinātnisko grādu. Tērbatā kļuva par vecākās latviešu studentu korporācijas Lettonia biedru. Pēc tam viņš atgriezās Rīgā un līdz 1917. gadam strādāja kā žurnālists un mākslas kritiķis.
Pēc Latviešu Nacionālās Padomes izveidošanas 1918. gadā viņš kļuva par tās sekretāru ārlietu nodaļā un par Latvijas Tautas padomes locekli no Latviešu Zemnieku savienības.
1925. gada maijā—septembrī vadīja Ārlietu ministrijas Rietumu nodaļu. Bija Latvijas sūtnis Somijā (1925—1930), Polijā un Rumānijā (1930—1934), Austrijā (1930—1933), Ungārijā (1932—1934) ar rezidenci Varšavā. No 1934. gada septembra Latvijas sūtnis Francijā un Spānijā (rezidence Parīzē).
1940. gada vasarā pēc Francijas un Latvijas okupācijas kopā ar A. Petēna valdību un diplomātisko korpusu no Parīzes pārcēlās uz Višī, vēlāk dzīvoja Nicā. Neatzina padomju okupācijas laika Latvijas PSR valsts varas un pārvaldes iestādes par likumīgām un nepakļāvās to lēmumiem. Pēc Otrā pasaules kara beigām turpināja vadīt Latvijas sūtniecību Parīzē, saglabājot personisko ministra titulu.
Miris 1962. gada 12. septembrī un apglabāts Perlašēza kapsētā Parīzē.
Šafhauzenes kantons
Šafhauzenes kantons (de) ir viens no Šveices 26 kantoniem, kas atrodas valsts ziemeļos. Kantona administratīvais centrs ir Šafhauzene. 1501. gadā tas pievienojās Šveices konfederācijai. Kantons robežojas ar Cīrihes un Turgavas kantoniem, kā arī ar Vāciju. 2010. gada decembrī kantonā dzīvoja apmēram 76,4 tūkstoši cilvēku, galvenokārt vācvalodīgie.
SKS 24. ekspedīcija
'''SKS 24. ekspedīcija' ( jeb ISS-24'') bija Krievijas un ASV kosmonautu ekspedīcija uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).
Lidojuma gaita
Maiņas pieņemšana no 23. ekspedīcijas notika. Oļegs Kotovs nodeva stacijas komandēšanu Aleksandram Skvorcovam.
notika maiņas nodošana 25. ekspedīcijai, kuras komandieris ir Daglass Vīloks.
25. septembrī notika kosmosa kuģa Sojuz TMA-18 atvienošanās no stacijas un nolaišanās uz zemes.
Dzesēšanas sistēmas bojājums
sabojājās SKS dzesēšanas sistēmas A loka sūknis. Apkalpei nācās izslēgt daļu iekārtu, to skaitā arī žiroskopu vienu no četriem blokiem, lai novērstu to pārkaršanu. Stacija var droši darboties arī ar vienu dzesēšanas sistēmas loku, bet pilnvērtīgam darbam nepieciešami abi. Ja šajā laikā sabojātos arī B loks, tad stacijai rastos lielas problēmas. Tā kā gaidīt nākamo Space Shuttle misiju bija diezgan riskanti, tika nolemts diviem apakalpes locekļiem veikt divas iziešanas kosmosā, jo stacijas ārpusē uz platformas atrodas četri rezerves sūkņi, vienu no kuriem viņi varētu uzstādīt bojātā vietā.
Pirmā iziešana notika, kuru veica Daglass Vīloks un Treisija Koldvela Daisone. Stacijas manipulatoru vadīja Šenona Vokere. Viņiem vispirms vajadzēja no bojātā sūkņa, kas atodas uz S1 segmenta, atvienot piecus elektrokabeļus un četrus amonjaka cauruļvadus. Pēc tam tiktu noņemts vecais sūknis un tā vietā uzstādīts jaunais. Cauruļvadu atpakaļsavienošana bija paredzēta nākamajā iziešanā. Vīlokam radās problēmas ar resnākā cauruļvada savienojuma M3 atvienošanu. Pēc vairākiem mēģinājumiem neizdodoties to atvienot, viņi ķērās pie pārējām caurulēm, kuras vaļā atnāca viegli. Pēc tam Vīloks vēlreiz mēģināja atvienot problemātisko savienojumu, līdz beidzot tas izdevās. Tā kā no caurules sāka izplūst amonjaka ledus kristāli, tad bija bažas, ka ventilis nav cieši noslēgts, un viņam nācās to pievienot atpakaļ. No plāna astronauti bija atpalikuši par vairākām stundām, tādēļ viņiem nācās atgriezties uz slūžu kameru. Uzreiz iekšā nevarēja doties, jo bija jāveic skafandru tīrīšanas procedūras, lai toksiskā amonjaka daļiņas neiekļūtu stacijas hermētiskajos nodalījumos. Iziešana ilga 8 stundas 3 minūtes.
Tika nolemts veikt vēl divas iziešanas kosmosā. Otrajā iziešanā tiktu noņemts vecais sūknis un tā vietā uzstādīts jaunais. "Nepaklausīgā" cauruļvada noslēgšanai tika izstrādātai vairāki scenāriji. Bez tam pirms darbu uzsākšanas dzesēšanas sistēmā tiktu pazemināts spiediens. Trešajā ārpusborta aktivitātē sūknim tiktu pievienotas visas caurules un kabeļi.
Otrā iziešana tika veikta, kurā atkal piedalījās Vīloks un Koldvela Daisone. Plāns bija Daisonei noslēgt amonjaka līniju pie S1 ārējā gala, bet viņa nevarēja nospiest pogu, lai aizvērtu ventili. Tad Vīloks pats mēģināja aiztaisīt M3 konektoru, un tas izdevās: tikai neliela apjoma amonjaka daļiņu izdalīšanās tika konstatēta. Ja tas nebūtu izdevies viņiem vajadzetu pievienot īpašu ierīci, kas izsūktu amonjaku no līnijas. Tad viņi atvienoja cauruļvadu, pārējos kabeļus un atskrūvēja sūkni turošās skrūves. Tad Vīloks, kurš bija piestiprināts pie stacijas manipulatora, rokās paņēma sūkni un pārnesa uz mabilo transportieri. Pēc tam viņi devās uz Ārējo kravas platformu ESP-2, kur sagatavoja jaunu sūkni pārvietošanai: atvienoja trīs no pieciem elektrokabeļiem un noņēma izolācijas pārklājumus. Pārējie darbi tika atlikti uz nākamo iziešanu, jo laiks bija atgriezties slūžu kamerā. Ārpuskuģa aktivitātes ilgums bija 7 stundas 26 minūtes.
D. Vīloks un T. Koldvela Daisone trešo iziešanu kosmosā veica. Viņi bez problēmām uzstādīja jauno sūkni un tam pieslēdza nepieciešamos cauruļvadus, elektrības un datu kabeļus. Lidojuma kontrolieri aktivēja sūkni un secināja, ka tas darbojas normāli.
HK Prizma
HK "Prizma" ir hokeja klubs Latvijā, Rīgā, kas dibināts 1996. gadā. Kluba struktūrā ir Latvijas hokeja virslīgas komanda, kā arī visu vecumu grupu jauniešu komandas. 2014. gadā "Prizma" pirmoreiz kļuva par Latvijas čempioniem.
2005. gadā hokeja klubs Prizma izveidoja profesionālās ievirzes sporta skolu Pārdaugava, kas 2006. gadā kļuva par pirmo privāto sporta izglītības iestādi Latvijā, kas saņēmusi Izglītības un zinātnes ministrijas akreditāciju. Sporta skola Pārdaugava īsteno izglītības programmas hokejā un daiļslidošanā.
Hokeja kluba Prizma un sporta skolas Pārdaugava komandas treniņus un mājas spēles aizvada Volvo sporta centrā. Daudzi kluba audzēkņi pārstāvējuši un pārstāv Latvijas jauniešu un junioru valstsvienības. Vairāki hokejisti, piemēram, Armands Bērziņš, Guntis Galviņš, Mārtiņš Karsums, Miķelis Rēdlihs startējuši pasaules meistarsacīkstēs arī pieaugušo valstsvienības rindās. NHL klubi līdz šim draftējuši četrus hokeja kluba Prizma audzēkņus.
Līgas apbalvojumi
Komandas spēlētāji, kas saņēmuši līgas apbalvojumus.
Satversme (nozīmju atdalīšana)
Satversme var būt:
Suvalkija
Suvalkija, arī Sūduva ir viens no 5 Lietuvas etnogrāfiskajiem novadiem Nemunas kreisajā krastā, kura centrs ir Marijampole. Daļa vēsturiskā novada ar centru Suvalkos atrodas Polijā, kur Suvalku un Sejnu apriņķos vēl arvien dzīvo daudz lietuviešu. Suvalkija ilgstoši bijusi Lietuvas, Polijas un Vācijas strīdus objekts.
Teritorija
Suvalkijas Lietuvas daļa atrodas Marijampoles apriņķī. Polijas daļa atrodas Podlases vojevodistes ziemeļdaļā.
Iedzīvotāji
Senākie Suvalkijas iedzīvotāji bija jātvingi, kas krusta karu rezultātā līdz 15. gadsimtam saplūda ar mūsdienu lietuviešiem, Prūsijas vāciešiem, poļiem, baltkrieviem un ukraiņiem. Mūsdienu suvalkiešu izloksnes ir pamatā literārajai lietuviešu valodai.
Toyota Motor Corporation
Toyota Motor Corporation (Toyota Jidōsha Kabushiki-gaisha) vai vienkārši Toyota ir starptautiska Japāņu korporācija un pasaules lielākais autorūpnieks ar 212,39 miljardi ASV dolāru lieliem ienākumiem. Toyota korporācijai pieder šādi zīmoli Toyota, Lexus, Scion, pieder lielākā daļa akciju no Daihatsu (mini auto ražotājs), Hino Motors un daļa akciju no Fuji Heavy Industries (Subaru auto markas ražotājs), Isuzu Motors, Yamaha. Kopumā Toyota korporācijā iekļauti 522 meitas uzņēmumi.
Vēsture
Kompāniju Toyota Motor Corporation 1937. gadā dibināja Kīčiro Toijoda (angļu: Kiichiro Toyoda) kā atsevišķu uzņēmumu no tēva 1926. gadā dibinātās Toyota Industries ar mērķi ražot automašīnas. Sākumā tas bija kā Toyota Industries atsevišķs departaments. Pirmais kompānijas produkts bija 1934. gadā izlaistais Type A dzinējs un 1936. gadā izlaistā (Toyota AA) automašīna. Galvenais ofiss atradās Japānas pilsētās Toyota, Aichi un Tokija. Kompānija ar meitas uzņēmuma (Toyota Financial Services) palīdzību nodrošināja arī finansu pakalpojumus un pastarpinati no autobūves, ražoja arī robotus.
Toyota kopā ar daļējā īpašumā esošo Daihatsu ir pasaules līderis auto tirdzniecībā 2007. gada pirmaja pusē pārdodot 4.72 miljoni automobīļu. Tādējādi tika pārtraukta General Motors 76 gadu līdera pozīcijas noturēšana. Toyota 2007. gadā plāno kopumā pārdot 9.4 miljonus automobīļu.
Odzienas pagasts
Odzienas pagasts (līdz 1925. gadam Vietalvas-Odzienas pagasts) bija viena no Madonas apriņķa (līdz 1924. gadam Cēsu apriņķa) pašvaldībām tā dienvidrietumos. Robežojās ar Madonas apriņķa Iršu, Sausnējas un Vietalvas pagastiem, kā arī Rīgas apriņķa Bebru un Pļaviņu pagastiem. Pagasta valde atradās Odzienā.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu.
1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Odzienas un Pērses ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Pļaviņu rajonā. Mūsdienās Odzienas pagasta teritorija iekļauta Aizkraukles novada Vietalvas, Aiviekstes un Klintaines pagastos.
Dags Hārvijs
Daglass Normans Hārvijs (en; dzimis Monreālā, Kanādā, miris  Monreālā, Kanādā) bija kanādiešu hokejists, spēlēja aizsarga pozīcijā. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem aizsargiem hokejā. 7 reizes (1955—1958, 1960—1962) viņš ieguva Džeimsa Norisa balvu, kuru piešķir līgas labākajam aizsargam. D. Hārvijs NHL karjeru sāka 1947. gadā, kad 35 spēles aizvadīja Monreālas "Canadiens" sastāvā. "Canadiens" rindās viņš arī aizvadīja savas karjeras spožākos gados, nospēlējot tajā vēl 13 sezonas, līdz pārgāja uz Ņujorkas "Rangers". Ņujorkā viņš nospēlēja 3 sezonas, pēc kurām vairākas sezonas aizvadīja AHL. NHL viņš atgriezās tikai 1966. gadā, kad pievienojās Detroitas "Red Wings". Tās rindās gan viņš aizvadīja tikai 2 spēles. Nākamajā sezonā viņš aizvadīja 8 spēles Sentluisas "Blues" sastāvā, bet 1968.—1969. gada sezonā "Blues" sastāvā viņš nospēlēja jau 70 spēles. Pēc šīs sezonas viņš arī atvadījās no profesionālā hokeja. Savas karjeras laikā viņš veselas sešas reizes izcīnījis Stenlija kausu un visas 6 kopā ar "Canadiens". 1960.—1961. sezonā viņš bija Monreālas kluba kapteinis. Pēc savas karjeras beigām viņš tika iekļauts arī NHL Slavas zālē. 2000. gadā Kanādas pasts izdeva pastmarku ar Hārvija attēlu uz tās, bet 1998. gada The Hockey News aptaujā viņš tika atzīts par sesto visu laiku izcilāko hokejistu.
Pārnadži
Pārnadži (Artiodactyla) ir viena no zīdītāju klases (Mammalia) kārtām. Galvenā pārnadžu pazīme ir tā, ka ejot tie vienmērīgi atbalstās uz diviem pirkstiem (trešā un ceturtā). Turpretī nepārnadži atbalstās uz viena pirksta (trešā). Otrā būtiskā pazīme ir veltņa kaula (Talus) forma, kas nodrošina pēdas locītavai īpaši labu elastību un lokanību.
Pārnadžu kārtā ir vairāk kā 220 sugas, no kurām daudzas ir labi pazīstamas, kā cūkas, pekari, nīlzirgi, kamieļi, ziemeļbrieži, staltbrieži, žirafes, antilopes, aitas, kazas un govis. Pēc jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem arī vaļveidīgie ir pārnadži, jo nīlzirgiem un vaļveidīgajiem ir kopīgs aizvēsturiskais priekštecis. Lielākā daļa pārnadžu ir ātri skrējēji un augēdāji, izņemot cūku dzimtu (Suidae) un pekaru dzimtu (Tayassuidae), kas ir visēdāji.
Pārnadži izplatīti visos kontinentos, iznemot Antarktīdu. Mūsdienās tie dzīvo arī Austrālijā, kur tos ievedis cilvēks. Latvijā sastopamas 4 pārnadžu sugas: meža cūka (Sus scrofa), alnis (Alces alces), staltbriedis (Cervus elaphus) un stirna (Capreolus capreolus). Kādreiz Latvijā savvaļā dzīvoja arī taurs (Bos primigenius) un sumbrs (Bison bonasus). Sumbrs izmira 13. gadsimtā. Laikā no 18. gadsimta beigām līdz 20 gadsimta sākumam Latvijas briežu dārzos tika audzēts dambriedis (Cervus dama). Kurzemes pusē neliela daļa izbēga savvaļā un nelielā skaitā saglabājās līdz 1937. gadam. Vairākus desmitus īpatņu izlaida Dzelzāmura mežniecībā, bet ziņu par sekmīgu introdukciju savvaļā nav.
Evolūcija
Pirmie pārnadži dzīvoja eocēna sākumā, apmēram pirms 54 miljoniem gadu. Tie bija līdzīgi mūsdienu pundurbriežiem (Tragulidae): maza auguma, īsām kājām, barojās ar koku lapām un citām augu mīkstajām daļām. Eocēna beigās pirms 46 miljoniem gadu bija attīstījušās visas 3 mūsdienu apakškārtas: neatgremotāju apakškārta (Nonruminantia jeb Suina), biezpēdaiņu apakškārta (Tylopoda) un atgremotāju apakškārta (Ruminantia). Tomēr tajā laikā pārnadžu skaitliski bija daudz mazāk nekā nepārnadžu, mūsdienu zirgu un degunradžu priekšteču. Pārnadži bija izspiesti no galvenajām un bagātīgākajām barošanās vietām, tādējādi tiem attīstījās sarežģīta gremošanas sistēma, kas spēj sagremot un iegūt barības vielas no vienkāršākas barības.
Eocēnā sākās augāja izmaiņas, sāka augt arvien vairāk zālaugi, miocēnā pirms 20 miljoniem gadu zāle kļuva par galveno augu. Zāli ir grūti sagremot, un pārnadžiem ar savu sarežģīto un labi attīstīto gremošanas sistēmu bija vieglāk piemēroties augāja izmaiņām. Drīz pārnadži kļuva par dominantiem zālēdājiem sauszemes ainavā.
Izskats
Pie pārnadžu kārtas pieder vidēji lieli un lieli sauszemes dzīvnieki, kā arī jūrā dzīvojošie vaļveidīgie dzīvnieki. Sauszemes pārnadži balstās uz 2 pirkstiem, izņemot nīlzirgus, kas balstās uz 4 pirkstiem. Pārējās ārējās pazīmes dažādām grupām ir ļoti atšķirīgas. Neatgremotāju apakškārtas (Nonruminantia) dzīvniekiem ir 4 pirksti, kas izskatā ir gandrīz vienādā lielumā. Tiem ir vienkārša gremošanas sistēma, īsas kājas, attīstīti ilkņi. Biezpēdaiņu apakškārtas (Tylopoda) un atgremotāju apakškārtas (Ruminantia) dzīvniekiem ir raksturīgas proporcionāli garākas kājas, zobi piemēroti zāles sakošļāšanai.
Sistemātikas izmaiņas
Ģenētiskie pētījumi ievieš skaidrību un izmaiņas ierastajā klasifikācijā. Vaļveidīgie dzīvnieki pēc būtības pieder pārnadžu kārtai, un to tuvākie radinieki ir nīlzirgi, ar kuriem pirms 60 miljoniem gadu tiem bija kopīgs priekštecis. Bet pirms 54 miljoniem gadu šī dzīvnieku grupa sadalījās divās daļās: protovaļveidīgajos un nīlzirgos. Zinātnieki uzskata, ka vaļveidīgie dzīvnieki kļuva par jūras dzīvniekiem pirms 52 miljoniem gadu. Joprojām tekstos bieži tiek lietots vecais vaļveidīgo kārtas nosaukums un iedalījums, bet saskaņā ar ģenētiskajiem atklājumiem ir radīti jauni zinātniskie nosaukumi, atceļot vaļu kārtas nosaukumu un vaļu kārtas apakškārtas. Sekojošā sistemātika izveidota 2009. gadā:
BDS
BDS var būt:
Bijušie Latvijas Jūras spēku kuģi
Šajā sarakstā ir uzskaitīti bijušie Latvijas Jūras spēku kuģi.
Dmitrijs Kolduns
Dmitrijs Kolduns (Dzmitrijs Kalduns, be, ru; dzimis 1985. gada 11. jūnijā Minskā, Baltkrievijā) ir Baltkrievijas dziedātājs, Krievijas TV šova "Zvaigžņu Fabrika 6" uzvarētājs, kura laikā bija slavenā Filipa Kirkorova audzēknis.
Mūziķa karjera
2006. gadā D. Kolduns piedalījās Krievijas televīzijas kanāla Первый канал realitātes šova "Zvaigžņu fabrika 6", kurā arī uzvarēja. Izmantojot gūto popularitāti, 2007. gadā mākslinieks uzvarēja Baltkrievijas atlasē 2007. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Somijā, un jau konkursā iekļūstot pusfinālā, kļūstot par pirmo savas valsts pārstāvi, kas kvalificējās lielajam finālam. Viņš parādījās uz skatuves ar dziesmu "Work Your Magic" (autori — Filips Kirkorovs un Karen Kavaleryan) un ieņēma 5. vietu.
Fengyun 2-07
Fengyun 2-07 jeb FY 2-07 (zh 风云二号07), zināms arī kā Fengyun 2F, ir Ķīnas meteoroloģiskais pavadonis, kas palaists 2012. gadā. Tas ir sestais ģeostacionāro pavadoņu sērijas Fengyun 2 pavadonis.
Kosmiskais aparāts ir cilindra formas 2,1 m diametrā un 4,5 m augstumā, kad ir pilnībā izvēsts. Tā stabilizācija notiek, rotējot ar 100 apgriezieniem minūtē. Apgādāts ar piecu kanālu redzamās gaismas un infrasarkano rotējošo skenējošo radiometru, kas dod Zemes virsmas attēlus redzamajā gaismā ar izšķirtspēju 1,25 km un infrasarkanajā diapazonā ar izšķirtspēju 5 km. Tas zemeslodes pilnu disku uzņem ik pēc 30 minūtēm, bet var fotografēt arī mazākus apgabalus. Bez tam Fengyun 2-07 ir apgādāts arī ar rentgenstaru detektoru, kas paredzēts Saules novērošanai un Saules uzliesmojumu atklāšanai. Ģeostacionārās orbītas sasniegšanai pavadonis apgādāts ar raķešdzinēju FG-36, kurš pēc darbības beigšanas ir atdalāms.
Lidojuma gaita
Fengyun 2-07 tika palaists 00:56:04 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 3A (sērijas numurs Y22) no Sjičanas pavadoņu palaišanas centra.
Mārupe
Mārupe ir pilsēta un administratīvais centrs Mārupes novadā, kas robežojas ar Rīgas pilsētu dienvidrietumos. 2020. gadā Mārupe pēc iedzīvotāju skaita bija 13. lielākā apdzīvotā vieta Latvijā. 2021. gada administratīvi teritoriālajā reformā Mārupei no 2022. gada 1. jūlija piešķirtas pilsētas tiesības.
Vēsture
Mārupes teritorija sāka attīstīties 19. gadsimtā, kad valstī tika atcelta dzimtbūšana un sākās muižu zemju apgūšana. Zemes īpašnieku skaits īpaši pieauga pēc 1920. gada agrārās reformas un pirms Otrā pasaules kara Mārupes pagasts bija mazākais, bet visblīvāk apdzīvotais Rīgas apriņķī.
Infrastruktūra
Mārupē atrodas novada administratīvais centrs — Mārupes novada dome, kā arī novada kultūras nams, Mārupes Valsts ģimnāzija un divi bērnudārzi — "Lienīte" un "Zeltrīti". 2017. gada janvārī tika atklāta arī Mārupes ledus halle.
Pilsētai raksturīga blīva individuālo māju apbūve, jaunie ciemati (Mārasciems, Sēļi), uz robežas ar Tīraines ciemu — daudzdzīvokļu namu apbūve (Vecozolu nami ap Zeltrītu ielu, Spulgu nami ap Zemturu un Mazo Spulgu ielu). Par atpazīstamības objektu kļuvis arī vietējais ūdenstornis.
Ģeogrāfija
Atrodas Viduslatvijas zemienes Rīgavas līdzenumā. Cauri pilsētai tek Mārupīte, ar ko arī saistāma pilsētas nosaukuma izcelšanās. Vidējā gaisa temperatūra janvārī ir −5 °C, jūlijā — +17 °C. Nokrišņu daudzums 700 mm gadā, bezsala perioda vidējais ilgums ap 150 dienām.
Mārupes pilsēta ļoti cieši saistīta ar Rīgas pilsētu un faktiski ir saplūdusi ar to, tāpat kā ar kaimiņu ciematu Tīraini. Cauri Mārupei ved autoceļš Rīga-Jaunmārupe (P132), 2 km uz austrumiem — Tīraines stacija uz Rīgas—Jelgavas dzelzceļa.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Kopā ar Bieriņiem un Kūdras rūpnīcu
Saimniecība
Lielākie Mārupē reģistrētie uzņēmumi pēc apgrozījuma 2020. gadā bija autopārvadātāju firma "Kreiss", auto detaļu tirgotājs "Inter Cars Latvija", datoru vairumtirgotājs "Also Latvia", elektrisko iekārtu un datoru vairumtirgotājs "MoonCom".
Teniss 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — dubultspēles vīriešiem
Vīriešu dubultspēles bija viena no '''2008. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa''' programmas disciplīnām. Zelta medaļu izcīnīja šveiciešu duets Rodžers Federers un Staņislass Vavrinka, finālā pārspējot zviedrus Simonu Aspelinu un Tomasu Johansonu. Bronzas medaļu izcīnīja ar pirmo numuru izliktie amerikāņi Bobs un Maiks Braieni.
Anihilācija
Anihilācija (la — '"nav nekā" radīšana') ir elementārdaļiņu un antidaļiņu savstarpēja iznīcināšanās. Anihilācijā parasti rodas fotoni — gamma kvanti. Saduroties augstas enerģijas daļiņām un antidaļiņām, var rasties arī citas daļiņas — dažāda veida hadroni.
Anihilācija ir process, kura rezultātā izdalās maksimāli iespējamais enerģijas daudzums, t.i. antiviela ir ideāla "degviela". Tās lietojums pagaidām gan ir tīri teorētisks un par to var lasīt galvenokārt zinātniskās fantastikas grāmatās.
Serakova
Serakova - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz rietumiem no Poznaņas pie Vartas upes. Ap pilsētu atrodas daudz ezeru un mezu, kas iekļauti Serakovas ainavu parkā (Sierakowski Park Krajobrazowy).
Vēsturiski viena no ietekmīgās Opaliņsku dzimtas pilsētām. No 1793. līdz 1920. gadam ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī. 1936. gadā Serakovā notika pirmais Polijas futbola čempionāts junioriem.
Pilsētā atrodas stikla rūpnīca Warta Glass.
Tallina
Tallina (et; agrāk — Rēvele) ir Igaunijas galvaspilsēta, lielākā pilsēta valstī un galvenā ostas pilsēta. Tā atrodas pašos Igaunijas ziemeļos, Somu līča krastā, 80 km uz dienvidiem no Helsinkiem. Igaunijas lielākais darījumu un rūpniecības centrs. Tallinas vēsturiskais centrs ir iekļauts UNESCO pasaules kultūras mantojuma sarakstā. Tallina ir Harju apriņķa galvaspilsēta.
Pilsētā ir lieliski saglabājusies vecpilsēta ar viduslaiku aizsardzības mūri.
Visticamākā nosaukuma izcelsmes versija ir tāda, ka Tallinas nosaukums cēlies no taani linna — dāņu pilsēta. Līdz 1917. gadam Tallinas nosaukums bija Rēvele pēc apkārtējā Revalas novada nosaukuma.
Vēsture
1154. gadā Tallina tika iezīmēta arābu kartogrāfa Muhameda al Idrisi (Muhammad al-Idrisi) Sicīlijas ķēniņam Rogeram veidotajā pasaules kartē. 1227. gadā pilsētu ieņēma Zobenbrāļu ordenis, bet pēc Saules kaujas un apvienošanās ar Vācu ordeni, to nelabprāt atdeva dāņu karalim. No 1238. līdz 1346. gadam Tallina bija Dāņu Igaunijas galvaspilsēta. 1285. gadā tā kļuva par Hanzas savienības locekli. 1347. gadā Dānija pārdeva Ziemeļigauniju Livonijas ordenim. Livonijas kara laikā 1561. gadā Tallinas rāte padevās Zviedrijas karalim un līdz 1710. gadam Tallina bija Zviedru Igaunijas galvaspilsēta. Ziemeļu kara laikā 1710. gadā Tallina kapitulēja krievu karaspēkam un tika iekļauta Krievijas Impērijā kā Igaunijas guberņas centrs.
Tallinā tika publicēta Neatkarības deklarācija un Tallina kļuva par neatkarīgās Igaunijas Republikas galvaspilsētu. Otrā pasaules kara laikā Tallina nokļuva padomju (1940—41), pēc tam vācu (1941—44), pēc tam atkal padomju okupācijā. Kara beigu posmā Tallinu bombardēja padomju aviācija, izraisot postījumus un upurus. No 1940. līdz 1990. gadam Tallina bija Igaunijas PSR galvaspilsēta. No 1991. gada Tallina atkal ir neatkarīgās Igaunijas Republikas galvaspilsēta.
Sabiedriskais transports Tallinā
Tallinas sabiedriskā transporta sistēma sevī ietver 62 autobusu maršrutus, 4 tramvaja maršrutus un 8 trolejbusu maršrutus. Samaksa par braucienu tiek veikta iegādājoties biļeti. Ir divu veidu biļetes — papīra un elektroniskās. Papīra biļetes var iegādāties preses kioskos vai pie transporta līdzekļa vadītāja (vienam braucienam, ar uzcenojumu). Elektroniskās biļetes var reģistrēt ar Igaunijas identifikācijas karti. Tās var iegādāties preses kioskos, pa telefonu vai internetā. Sākot ar 2013. gada janvāri iedzīvotājiem, kas savu dzīvesvietu deklarējuši Tallinā, sabiedriskais transports, tā skaitā vilciens pilsētas robežās, ir bez maksas.
Aviosatiksme
Lenarta Meri Tallinas starptautiskā lidosta atrodas aptuveni 4 km uz dienvidaustrumiem no pilsētas centra, Ilemistes ezera krastā. Lidostā tiek nodrošināti gan vietējie, gan starptautiskie pasažieru un kravu aviopārvadājumi. Līdz lidostai var nokļūt izmantojot 2. autobusa maršrutu. Tuvākā dzelzceļa stacija — Ilemiste — atrodas 1,5 km attālumā no lidostas.
Jūras prāmju satiksme
Tallinas pasažieru ostā darbojas vairākas starptautiskas rēderejas — Viking Line, Linda Line Express, Tallink un Eckerö Line —, nodrošinot jūras pasažieru satiksmi ar šādām Baltijas jūras reģiona pilsētām:
Dzelzceļš
Tallinas centrālā dzelzceļa stacija atrodas Tallinas centrālajā daļā, ziemeļrietumos no vecpilsētas un ir sasniedzama gan ejot kājām, gan ar sabiedrisko transportu. Tallinas centrālajā stacijā pasažieru dzelzceļa pārvadājuma pakalpojumus sniedz 3 dzelzceļa operatori, nodrošinot piepilsētas, vietējo un starptautisko pasažieru dzelzceļa satiksmi.
Piepilsētas satiksme
Austrumu virzienā:
Rietumu virzienā:
Vietējā satiksme
Igaunijas valsts dzelzceļa uzņēmums Edelaraudtee nodrošina vietējos pasažieru dīzeļvilcienu pārvadājumus no Tallinas trijos pamatvirzienos:
Dienvidu virzienā:
Austrumu virzienā:
Dienvidaustrumu virzienā:
Starptautiskā satiksme
Privātais dzelzceļa uzņēmums Go Rail nodrošina starptautiskos pasažieru dzelzceļa pārvadājumus no Tallinas uz Maskavu un Sanktpēterburgu.
Cilvēki
Tallinā dzimuši:
Sports
1980. gadā Tallinā notika Maskavas vasaras olimpisko spēļu burāšanas sacensības.
2010. gadā Tallinā notika Eiropas čempionāts daiļslidošanā.
Sadraudzības pilsētas
Tallinai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
Legņicas apriņķis
Legņicas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lejassilēzijas vojevodistē. Robežojas ar Lejassilēzijas vojevodistes Polkovices, Lubinas, Volovas, Srodas, Javoras, Zlotorijas un Boleslavecas apriņķiem, bet Legņica ir anklāvs apriņķa teritorijā.
Backstreet Boys
Backstreet Boys (saukti arī par BSB ) ir ASV poproka vokālās harmonijas grupa. Grupas sastāvā ir pieci mūziķi: Braiens Litrels, Niks Kārters, Hovijs Doro, Aleksandrs Džeimss Maklīns un Kevins Ričardsons, kas uz laiku pameta grupu 2006. gadā, bet atgriezās grupā 2012. gada beigās. Grupa ir izdevusi 13 Top 40 Billboard Hot 100 singlus un kopumā grupa ir pārdevusi vairāk kā 200 miljonus savu ierakstu, tostarp 120 miljonus albumu, kas Backstreet Boys padara par vienu no visu laiku veiksmīgākajām puišu grupām un mūziķiem pasaulē.
Pēc divu gadu pārtraukuma grupa atkal uzsāka muzikālo darbību ar piekto albumu Never Gone (2005). Kevins Ričardsons pameta grupu 2006. gadā pēc Never gone tūres, lai nodarbotos ar citām interesēm. Grupa pēc tam turpināja darbību četratā un izdeva divus albumus Unbreakable (2007) and This Is Us (2009).
2012. gada aprīlī grupa paziņoja, ka Ričardsons ir atgriezies grupā uz palikšanu un jūlijā viņi sāka rakstīt nākamo studijas albumu. Grupa uzstājās pilnā sastāvā augustā kā viesi Good Morning America vasaras koncertu sērijā.
Grupas pirmie divi ASV izlaistie diski saņēma Diamon Award (Dimantu Godalgas) apbalvojumus par pārdotajiem vairāk nekā 10 miljoniem eksemplāriem 1997. gadā, kā arī 1999. gada albuma Millenium sasniegums, kas ieņēma pirmo vietu divdesmit piecās pasaules valstīs. Grupai bija daudz komerciāli veiksmīgu singlu, kuri ieņēma augstas topu vietas visā pasaulē. Taču grupas popularitāti veido tādi pazīstami singli kā Quit Playing Games (With My Heart), As Long As You Love Me, Everybody (Backstreet's Back), All I Have To Give un I Want It That Way.
2013. gadā grupa saņēma zvaigzni Holivudas Slavas alejā.
Selekcija
Selekcija ir augu un dzīvnieku sugu mērķtiecīga pārveidošana un šķirņu veidošana. Selekcijas mērķis ir veicināt cilvēkam noderīgu iedzimstošu īpašību attīstību, piemēram, palielinot kultūraugu produktivitāti vai radot dekoratīvas īpašības (krāšņumaugiem, suņu un kaķu šķirnēm utt.).
Augu un dzīvnieku selekcijā tiek izmantotas vairākas metodes: attālā hibridizācija, radnieciskā krustošana jeb inbrīdings,   neradnieciskā krustošana jeb autbrīdings, poliploīdija, mākslīgā izlase un citas.
Augu selekcijas stacijas, saimniecības un audzētavas Latvijā
Latvijā lauka kultūraugu zinātniskā selekcija ir saistīta ar Priekuļu selekcijas staciju, kas dibināta 1913. gadā. Savā līdzšinējā darbības laikā stacija 34 dažādiem laukaugiem izveidojusi 82 šķirnes, tai skaitā:
Valsts Stendes selekcijas stacija dibināta 1922. gadā.
LLU Mācību un pētniecības saimniecība "Vecauce" dibināta 1922. gadā.
Arstarulsmirus
Arstarulsmirus Arsujumfus Tarus (dzimis Gustavs Butelis  Rīgā), pazīstams arī kā Gustavo, ir latviešu reperis, mūzikas producents un raidījumu vadītājs.
Biogrāfija
Gustavs ir mācījies Rīgas 84. vidusskolā, 2. un 9. maiņu vidusskolā, Rīgas lietišķās mākslas koledžā un Pāvula Jurjāna bērnu mūzikas skolā.
Karjeras pirmsākumi un darbība ar Fact
Viņš sāka muzicēt 1995. gadā, kad tika nodibināta grupa Fact, kurā bija galvenā persona, rakstīja pilnīgi visus tekstus un darīja vēl daudz ko citu. Grupas izveidošanos noteica dziedātāja ģimenes pārvākšanās uz centru un ar to saistītā skolas maiņa. Jaunajā skolā tika satikti nākamie grupas biedri. Viņš sāka nodarboties ar dažādiem ekstrēmajiem sporta veidiem un tad jau vēlāk arī sākās muzicēšana, un sevi bez hiphopa Gustavo nespēj iedomāties. Grupas pastāvēšanas laikā ierakstīja un izdeva debijas albumu "Fact", kā arī trīs singlus: "Creepin’ Shadows", "3 Times Knowing", "My Riga". 1998. gadā izveidoja kolektīvu "Rool Makaz", kurā piedalījās 9 cilvēki. Tika sarakstīts un noproducēts pilns albums, kurš tā arī netika izdots nesaskaņu dēļ ar menedžmentu.
Producenta un solomākslinieka karjera
2000. gadā Gustavs producēja Ozola debijas singlu "Neko 2005", kā arī daļu no Ozola debijas albuma "Cieņa un mīlestība". Savu solo karjeru viņš uzsāka pēc Fact pilnīgas izjukšanas, un tikai 2002.gadā, pēc 2-3 gadu ilgas klusēšanas, iznāca maksisingls, kas ir ievads albumam "Beidzot!", kurš iznāca 2004. gadā. Tajā stāstīts par notikušo pēdējos gados Gustavo dzīvē. 2006. gadā mūziķis izdeva otro albumu "Pa pāris pantiem/Viesības viesnīcā". Rakstījis mūziku un vārdus vairākām teātra izrādēm. Producējis Prāta Vētras 2008. gada albumu "Tur kaut kam ir jābūt". Gustavo ir pieckārtējs Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ieguvējs. Gustavo ir piedāvājis trīs singlus no sava topošā albuma "3. elpa" - "Plus/mīnuss", "Par citu meiteni" un "Mūsu soļi". Visas trīs dziesmas ieguva lielu popularitāti, iekļūstot vairākos Latvijas radiostaciju topos. "Mūsu soļi" arī tika atzīta par basketbola kluba Rīgas "VEF" oficiālo himnu. Albuma prezentācija notika 2009. gada 10. decembrī klubā "Essential". 30. martā Gustavo paziņoja, ka albums tiks izdots maijā, pateicoties O!Kartes atbalstam. Aprīlī viņš uzrakstīja tekstu, noproducēja un arī pats piedalījās vienā pantā grupas Camillas dziesmā "Mainīt pasauli", kurai arī tika uzfilmēts videoklips.
Citas aktivitātes
Sākot ar 1997. gadu spēlēja kā dīdžejs klubos. Reperis ierunāja galvenā varoņa balsi latviešu valodā dublētajā 2004. gada animācijas filmā "Haizivs stāsts". 2009. gadā mūziķis piedalījās piedzīvojumu ekspedīcijā "1000 jūdzes Indijā". Mūziķis arī kopā ar Žaku vada Radio Naba raidījumu "Pierasti Ieraksti". Viņš arī 1997. gadā kopā ar Ozolu vadīja ekstrēmo sportu TV raidījumu "Extreme".
Kuveita
Kuveita ir valsts Āzijā pie Persijas līča. ANO dalībniece no 1963. gada, Arābu valstu līgas locekle no 1961. gada. Valsts iekārta: konstitucionālā monarhija. Valsts galva - emīrs, valdību vada premjerministrs. Likumdevēja varu realizē emīrs un Nacionālā Asambleja (50 deputāti).
Kuveita ir Arābu līgas, Līča arābu valstu sadarbības padomes, Islāma sadarbības organizācijas, Nepievienošanās kustības un OPEC dalībvalsts. Tā ir viena no OPEC dibinātājvalstīm.
Vēsture
Neatkarību no Lielbritānijas ieguva 1961. gada 19. jūnijā. 7 gadsimtus ietilpa Arābu kalifātā, 16. gadsimtā - Osmaņu impērijā, 1899. gadā kļuva par britu protektorātu. 1990. gada augustā valsti okupēja Irāka, bet 1991. gada janvārī Kuveitu atbrīvoja ASV un Lielbritānijas karaspēks.
Iedzīvotāji
Pēc 2013. gada datiem Kuveitā dzīvoja apmēram 2 700 000 iedzīvotāju, no tiem ap 1 300 000 bija nepilsoņi. Imigrantiem praktiski nav iespējams iegūt pilsonību.
Nacionālais sastāvs
2009. gadā Kuveitas indiešu skaits sasniedza apmēram 580 000.
Iedzīvotāju vecuma struktūra
Iedzīvotāju dabiskā kustība uz 1000 iedzīvotājiem:
Zīdaiņu mirstība uz 1000 jaundzimušajiem - 11,18 (2001. g.) Dzimstības koeficients - 3,2 bērni uz vienu sievieti. Vidējais mūža ilgums vīriešiem - 75 gadi, sievietēm - 77 gadi. 0,12% iedzīvotāju ir inficēti ar HIV/AIDS. Rakstīt un lasīt prot 78,6% iedzīvotāju. Uz 100 vīriešiem ir 91 sieviete. Ekonomiski aktīvie iedzīvotāji - 1,3 miljoni, no tiem rūpniecībā nodarbināti 25,1%, lauksaimniecībā 1,2%. Pilsētās dzīvo 97% iedzīvotāju.
Reliģija: musulmaņi 85%, pārējie 15% kristieši, hinduisti.
Saimniecība
Ekonomikas pamatā naftas ieguve. Valsts bagāta ar naftu un dabasgāzi. Naftas krājumi tiek vērtēti uz 13 miljardiem tonnu.
IKP uz vienu iedzīvotāju ir 15 000 dolāru, no tiem rūpniecība dod 55% un pakalpojumi 45%. Valsts ražo 31,6 miljardus kWh elektroenerģijas, visu enerģiju saražo termoelektrostacijas. Naftas pārstrāde un jūras ūdens atsāļošana. Saldūdeni iegūst arī no pazemes ūdeņiem un importē. Sašķidrinātās gāzes ražošana. Ganības aizņem 8% teritorijas. Lauksaimniecība iespējama tikai oāzēs (dateļpalmas, ķirbjaugi). Klejotājlopkopība (aitas, kazas, kamieļi). Attīstīta putnkopība. Zivju un garneļu zveja, pērļu un perlamutra ieguve.
Autoceļi 4450 km, no tiem ar cieto segumu 3590 km, naftas vadi 877 km, naftas produktu vadi 40 km, gāzes vadi 165 km. Tirdzniecības flotes ietilpība 2,5 milj. bruto reģ. tonnu. Ostas: Kuveita, Šuaiba, Mina el Ahmadī. Starptautiskā lidosta Kuveitā. Eksportē naftu un naftas produktus, sašķidrināto gāzi. Importē pārtiku, konstrukcijas materiālus, transporta līdzekļus, apģērbu. Galvenie tirdzn partneri: ASV, Japāna, Lielbritānija, Nīderlande.
Vasilijs IV Šuiskis
Vasilijs IV Šuiskis (ru, kronējies kā Vasilijs IV Joanovičs (ru); dzimis, miris ) bija Juku laiku Krievijas cars no ietekmīgās bajāru Šuisku dzimtas.
Pilns tituls
1610. gadā Krievijas cars Vasīlijs Joanovičs lietoja šādu pilno titulu:
"No Dieva žēlastības mēs, visas Krievijas cars un lielkņazs Vasīlijs Joanovičs, Vladimiras, Maskavas, Novgorodas patvaldnieks, Kazaņas cars, Astrahaņas cars, Sibīrijas cars, Pleskavas kungs un Smoļenskas, Tveras, Jugras, Permas, Vjatkas, Bulgārijas u.c. valstu lielkņazs, Ņižņijnovgorodas, Čerņigovas, Rjazaņas, Rostovas, Jaroslavļas, Belozerskas, Udoras, Obdoras, Kondijas valdnieks un lielkņazs, visas Ziemeļu zemes pavēlnieks un Ivērijas zemes, Kartvelas un Gruzijas caru, un Kabardijas zemes, Čerkesu un Kalnu kņazu kungs un daudzu citu valstu kungs un īpašnieks."
(krievu: Божiею милостiю мы Великiй Государь Царь и Великiй Князь Василей Ивановичь всея Русiи Самодержецъ Владимерскiй, Московскiй, Новогородскiй, Царь Казанскiй, Царь Астораханскiй, Царь Сибирскiй, Государь Псковскiй, и Великiй Князь Смоленскiй, Тверскiй, Югорскiй, Пермскiй, Вятцкiй, Болгарскiй и иныхъ, Государь и Великiй Князь Новагорода Низовскiе земли, Черниговскiй, Резанскiй, Ростовскiй, Ярославскiй, Бђлоозерскiй, Удорскiй, Обдорскiй, Кондинскiй, и всеа Сђверные страны Повелитель, и Государь Иверскiя земли, Карталинскихъ и Грузинскихъ Царей, и Кабардинскiя земли, Черкасскихъ и Горскихъ Князей и иныхъ многихъ государьствъ Государь и Облаадатель.)
Dzīvesgājums
Vasilijs Šuiskis bija viens no bajāru līderiem caru Fjodora I un Borisa Godunova laikā. 1587. gadā Šuisku dzimta nonāca cara Borisa Godunova nežēlastībā un tika izsūtīta trimdā, tomēr 1591. gadā Šuiskiem tika atļauts atgriezties Maskavā.
Pēc troņmantinieka Dmitrija mīklainās nāves Ugličā 1591. gadā, Vasilijs Šuiskis, izmeklējot gadījumu, deklarēja, ka tā bijusi pašnāvība. Tomēr tautā izplatījās baumas, ka Dmitrijs ir slepeni izglābies, kas vēlāk radīja iemeslu vairāku t.s. Viltusdmitriju pretenzijām uz Krievijas troni. Pēc Borisa Godunova nāves 49 dienas cars bija Fjodors II Godunovs, tad to nogalināja Viltusdmitrija I cilvēki. Vasilijs Šuiskis šoreiz atzina, ka Viltusdmitrijs I ir "īstais" troņmantinieks Dmitrijs. 1606. gada 17. maijā sacelšanās rezultātā Viltusdmitrijs I tika nogalināts un Vasilijs Šuiskis tā paša gada 1. jūnijā kronējās par Krievijas caru.
Šuiska valdība atzina, ka troņmantinieks Dmitrijs tika nogalināts pēc cara Borisa Godunova pavēles. Vasilija Šuiska varai bija maz autoritātes, tomēr viņam izdevās apspiest Bolotņikova sacelšanos. Parādoties vēl vienam pretendentam uz cara troni - Viltusdmitrijam II, Vasilija Šuiska vara vēl vairāk samazinājās. Tomēr cars vēl kādu laiku noturējās pie varas, lielā mērā pateicoties brālēna Mihaila Skopina-Šuiska karadarbībai, kuru atbalstīja zviedru karaspēks Jakoba Delagardija vadībā, kas sakāva Viltusdmitrija II karaspēku.
Tomēr cīņās par Krievijas troni tieši iesaistījās Polijas-Lietuvas kopvalsts karaspēks, un pēc tam, kad Polijas karalis Sigismunds III sakāva krievu karaspēku, Maskavas bajāri atcēla Vasiliju Šuiski no troņa. Vēlāk Šuiskis kā gūsteknis tika nodots poļu hetmanim Staņislavam Žolkevskim. Miris ieslodzījumā Gostiņinā.
Mākslīgā valoda
Mākslīgā valoda ir valoda, kas ir mākslīgi izveidota pēc dabisko valodu parauga. Tās tiek izmantotas jomās, kur dabisko valodu lietošana ir neefektīva vai nav iespējama. Tās var būt paredzētas starptautiskai saziņai, lingvistiskiem un filozofiskiem eksperimentiem, slepeniem kodiem vai vienkārši kā rotaļa, piemēram, pupiņvaloda. Mākslīgās valodas var būt arī īpaši veidotas tehnisko zīmju un simbolu sistēmas, piemēram, programmēšanas valodas.
Populārākās mākslīgās valodas ir esperanto, ido, interlingva un volapiks.
Alnis Zaķis
Alnis Zaķis (1931—2012) bija latviešu mūziķis, vijolnieks, saksofonists, komponists, dziesmu aranžētājs un diriģents.
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā, pēc citiem avotiem Limbažu pagastā, arhitekta Voldemāra Zaķa ģimenē.
1955. gadā viņš beidza Latvijas valsts konservatorijas vijoles klasi. No 1957. līdz 1968. gadam bija Rīgas Estrādes orķestra (REO) vijolnieks, no 1968. līdz 1991. gadam Latvijas PSR televīzijas un radio estrādes orķestra (tā sauktā Radio bigbenda) pirmais diriģents, kā arī mākslinieciskais vadītājs.
Viņš bija precējies, brīvajā laikā devās medībās. Miris.
Apbalvojumi un pagodinājumi
Alnis Zaķis bija Ļeņina komjaunatnes prēmijas laureāts, 1978. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. 2006. gadā saņēmis Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā. 2010. gadā viņam piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.
Fortum
Fortum Oyj ir Somijas enerģētikas uzņēmums. Tas ir dibināts 1998. gadā, apvienojoties uzņēmumiem Imatran Voima un Neste. Tā galvenais birojs atrodas Espo.
Fortum darbojas Skandināvijā. Uzņēmums apkalpo un uztur elektrostacijas un veic citus ar enerģētiku saistītus pakalpojumus.
Vēsture
Fortum priekšteci Imatran Voima Oy Somijas valsts dibināja 1932. gadā, lai apkalpotu hidroelektrostaciju Imatrā. Vēlāk Imatran Voima ieguva citas elektrostacijas, to skaitā Lovīsas AES.
1998. gadā Imatran Voima tika apvienots ar naftas pārstrādes uzņēmumu Neste Oy, abos Somijas valsts bija lielākais akciju turētājs. Apvienošanās stājās spēkā 1999. gada 1. janvārī. Jaunā uzņēmuma nosaukums — Fortum Oyj. Agrākais Imatran Voima Oy tika pārdēvēts par Fortum Power and Heat Oy. Izveidoti jauni uzņēmumi Fortum Service Oy un Fortum Engineering Oy. Vienlaicīgi Neste piederošās gāzes uzņēmuma Gasum kapitāldaļas tika sadalītas; Fortum (Fortum Oil and Gas Oy) ieguva 25 %. Fortum piederošais Gullspångs Kraft kopā ar Stokholmas pašvaldības Stockholm Energi izveidoja kopuzņēmumu Birka Energi.
2000. gadā Fortum iegādājās Stora Enso piederošos aktīvus elektrostacijās. Tika iegādāts Vācijas reģionālais elektroapgādes uzņēmums Wesertal. Šīs iegādes palielināja Fortum elektrības ieguvi par 10 %. 2002. gadā Fortum no Stokholmas pašvaldības nopirka visas Birka Energi kapitāldaļas. 2003. gada janvārī Fortum Engineering apvienojās ar Empower Engineering, izveidojot asociēto uzņēmumu Enprima Engineering, kas nodarbojās ar enerģētiskās inženierijas konsultēšanu.
2004. gadā no Fortum naftas pārstrāde tika atdalīta atsevišķā uzņēmumā Neste Oil Oyj. Uzņēmumu sadalīšana tika pabeigta 2005. gada pavasarī. Fortum turpināja darboties elektoenerģijas jomā. 2004. gadā Fortum no Stora Enso, UPM un M-real nopirka Gasum kapitāldaļas (kopā 6 %), tādējādi Fortum kontrolēja 31 % Gasum.
2006. gadā Fortum iegādājās 99,8 % Vācijas energouzņēmuma E.ON meitas uzņēmuma E.ON Finland Oyj kapitāldaļas. 2008. gadā Fortum nopirka akcijas Krievijas teritoriālajā ģenerācijas kompānijā TGC-10 (tagad OAO Fortum).
2011. gadā Fortum pārdeva tam piederošās 25 % Somijas elektroenerģijas pārvades tīkla operatora Fingrid kapitāldaļas. 2011. gadā maza mēroga siltumenerģijas uzņēmums Fortum Energiaratkaisut (tagad Adven) tika pārdots EQT Infrastructure Fund. 2013. gada decembrī tika paziņots, ka Fortum sadales tīkls Somijā tiks pārdots uzņēmumam Suomi Power Networks. 2013. gadā elektrības sadales tīkls Norvēģijā un uzņēmumu Fredrikstad Energi un Fredrikstad Energi Nett kapitāldaļas tika pārdotas uzņēmumam Hafslund Group, kā arī siltuma bizness — investīciju fondam iCON Infrastructure Partners II, L.P. 2014. gada 1. jūlijā no E.ON Ruhrgas International GmbH nopirkti Igaunijas gāzes uzņēmuma Eesti Gaas 33,66 % akciju, tādējādi palielinot Fortum daļu tajā līdz 51,4 %. 2014. gada 3. novembrī Fortum savas Gasum kapitāldaļas pārdeva Somijas valstij par 310 miljonu EUR. 2015. gadā elektrības sadales tīkls Zviedrijā tika pārdots Ellevio. Tādējādi Fortum bija izbeidzis elektrības sadales biznesu.
2016. gada 1. aprīlī uzņēmuma biznesa struktūra tika reorganizēta trīs segmentos: Generation (elektroenerģijas ražošana), City Solutions (galvenokārt bijusī siltuma un elektrības pārdošana un risinājumi) un Russia (Krievija). Bez tam izveidotas divas attīstības nodaļas: M&A and Solar & Wind Development un Technology and New Ventures, kas atskaitēs tika rādītas zem Other. 2016. gadā tika iegādāts Polijas elektrības un gāzes pārdošanas uzņēmums Grupa DUON S.A. 2016. gadā tika nopirkts uzņēmums Ekokem, kas bija Ziemevalstu vadošais atkritumu pārstrādātājs, kas specializējies bīstamo atkritumu apstrādē, materiālu un atkritumu pārstrādāšanā, noglabāšanas risinājumos, augsnes attīrīšanā un vides būvniecībā. 2017. gada aprīlī Ekokem pārdēvēts par Fortum Waste Solutions Oy un uz tā bāzes izveidota nodaļa Recycling and Waste Solutions.
2017. gada janvārī no Norvēģijas enerģētikas uzņēmuma Nordkraft tika iegādāti trīs vēja ģeneratoru parki. 1. martā no City Solutions tika atdalīta nodaļa Consumer Solutions. 2017. gada septembrī Fortum paziņoja, ka no E.ON pirks 46,65 % Vācijas enerģētikas uzņēmuma Uniper kapitāldaļas, vēloties iegūt arī 53 % no pārējiem akciju turētājiem. 2018. gada 26. jūnijā beidzās akciju brīvprātīgās pirkšanas piedāvājums, Fortum iegūstot 47,12 % Uniper kapitāldaļu. 2017. gadā Fortum un Krievijas Rusnano izveidoja nodibinājumu Wind Energy Development Fund, lai Krievijā attīstītu vēja ģeneratoru parkus. 2018. gada 6. martā iegādāts Vācijas uzņēmums Plugsurfing, uzlādes pakalpojuma sniedzējs elektromobiļiem. 2019. gada maijā Fortum un Nordkraft dibināja kopuzņēmumu Fortum Nordkraft Vind DA, lai Norvēģijas attīstītu vēja enerģijas projektus. 2019. gada 8. oktobrī tika panākta vienošanās ar uzņēmumiem Elliott un Knight Vinke par Uniper 20,5 % kapitāldaļu iegādi. 20. decembrī tika paziņots, ka Fortum situmapgādes bizness Joensū par 530 miljoniem eiro tiks pārdots uzņēmumam Savon Voima Oyj.