cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ķīnas jamss
Ķīnas jamss (Dioscorea polystachya) ir dioskoreju dzimtas vīteņaugs. Tas no Ķīnas mūsdienās ir izplatījies uz Dienvidāziju. Pastāv uzskats, ka Japānā to sāka audzēt 17. gadsimtā vai agrāk. ASV to sāka audzēt 19. gadsimta sākumā pārtikas un kultūras vajadzībām, bet mūsdienās tā ir kļuvusi par nopietnu invazīvu sugu. Eiropā to ieviesa 19. gadsimta Eiropas kartupeļu krīzes laikā, bet mūsdienās lielākoties to audzē Āzijas tirgum.
Staiceles papīrfabrika
1945. — 1993. gadā
Otrā pasaules kara laikā Vācu armijas atkāpšanās laikā 1944. gada 20. septembrī partizāni novērsa fabrikas ēku uzspridzināšanu. Pēckara gados fabriku paplašināja un 1958., 1964., 1968. un 1971. gadā modernizēja vienu papīrmašīnu, 1966. un 1974. gadā — otru papīrmašīnu. 1970. gadā fabrikā uzstādīja pirmo Padomju Savienībā izgatavoto līmlentes mašīnu, uz kuras pēc pilnīgas apgūšanas ražoja 1500 tonnu līmlentes. 1984. gadā uzstādīja klažu vāku materiāla izgatavojamo mašīnu, ar kuru gada laikā varēja saražot miljons metru vāka materiāla.
1985. gadā fabrika saražoja preču produkciju 6,57 miljonu rubļu vērtībā. Sakarā ar to, ka fabrikai nebija uzceltas attīrīšanas ierīces un tika piesārņota Salaca, 1986. gada 17. jūlijā apturēja divas papīrmašīnas, apturot papīra ražošanu. Fabrikas hidroelektrostaciju slēdza, papīrmašīnas demontēja un nodeva metāllūžņos līdz uzņēmuma privatizācijai, un ap 1993. gadu fabrika pārtrauca savu darbību, lai gan citos avotos norādīts, ka papīra produktu (līmlentes, tehniskā pergamenta u.c.) ražošana vietējam patēriņam un eksportam uz Krieviju turpinājusies līdz 1995. gadam, kad Krievijas rubļa vērtības izmaiņu radīto zaudējumu dēļ fabriku privatizēja.
Ķīnas jamss
Auga ēdamās vasas pārveidnes — bumbuļus —, ko dēvē par Ķīnas kartupeļiem un kas ir vairākas reizes lielāki nekā kartupeļi, galvenokārt ražo Āzijā. Dažkārt tos izmanto alternatīvajā medicīnā. Šī jamsu suga izceļas arī ar to, ka to bumbuļi ir ēdami arī svaigi.
Staiceles papīrfabrika
Pēc privatizācijas
1995. gadā fabriku privatizācijas izsolē par 1001 latu iegādājās firmas IU "Ekoprojekts" vadītājs Alfrēds Aizbalts, kas nodibināja SIA "Staiceles papīra fabrika", kura nodarbojās ar papīra maisu ražošanu. Plānos bija arī mazā HES atjaunošana ar zivju ceļa izbūvi. 1997. gadā fabrikā strādāja 65 cilvēki. 1999. gada oktobrī tika ierosināta uzņēmuma maksātnespējas lieta un 2003. gada oktobrī uzņēmumu likvidēja, taču 1999. gada 9. decembrī "piespiedu kārtā negodprātīgas konkurences rezultātā" un parādsaistību dēļ uzņēmums tika "pārstrukturizēts" un nodibināta SIA "Staiceles papīra fabrika 2", kas turpināja darbu A. Aizbalta vadībā, ražojot papīra čaulas, aploksnes, tūtas maisus un somas. Uz otrās SIA, kuru likvidēja 2018. gada oktobrī, bāzes 2011. gada aprīlī nodibināja SIA “Different Package”, kurā papīra iepakojumu izgatavošanā nodarbināti 3 darbinieki.
2011. gada jūnijā Staiceles papīra fabrika ar vēsturisko dzīvojamo apbūvi iekļauta valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā. 2018. gada maijā Muzeju nakts ietvaros fabrikas telpās pirmoreiz tika atklāta ar Valsts kultūrkapitāla fonda atbalstu veidotā izstāde par fabrikas vēsturi “Latvijas vēsture uz Staiceles papīra rakstīta”, kā arī bijušo darbinieku vadībā rīkotas ekskursijas pa fabrikas telpām.
Roosh V
Darjušs Valizedehs (en ; dzimis Vašingtonā, ASV), pazīstams arī kā Roosh V, ir amerikāņu blogeris, bijušais pick up mākslinieks un rakstnieks. Valizedehs raksta savā personīgajā tīmekļa dienasgrāmatā RooshV, viņam piederošajā vietnē Return of Kings un Roosh V forumā. Valizedehs ir pašizdevis vairāk nekā divpadsmit seksa un ceļojumu ceļvežus, no kuriem lielākā daļa apraksta sieviešu aplidošanas mākslu attiecīgajā valstī, to skaitā Latvijā.
Personīgie uzskati
Valizedehs savu uzskatu sistēmu sauc par "neovīrietību" (neomasculinity), kuru viņš raksturo kā bioloģijas un tradicionālās vīrietības uzskatu apvienojumu un kā "rietumu deģenerācijas" noraidījumu. Valizedehs iestājas par tradicionālo vīriešu un sieviešu heteronormatīvo lomu ievērošanu un uzskata, ka feminisms ir kaitējis gan sievietēm, gan vīriešiem, gan arī sabiedrībai kopumā. Valizedehs sevi raksturo kā “sieviešu atbalstītāju”, jo vēlas, lai sievietes “dzīvotu dzīvi, kas atbilst viņu bioloģiskajai ģenētikai”. Viņš ir paudis atbalstu Donaldam Trampam un sacījis, ka Trampa ievēlēšana ASV prezidenta amatā novedīšot pie "politkorektuma nāves". Reiz paudis pārliecību, ka ziņu vietni The Daily Beast vada CIP.
2019. gada 29. martā Valizedehs paziņoja, ka pēc gadiem ilgas "atkrišanas no kristietības ir nodevies Dievam un Armēnijas Apustuliskajai baznīcai, kas ir austrumu pareizticīgo kristīgā konfesija. Ņemot vērā pievēršanos kristietībai, Valizedehs savā forumā ieviesa jaunus noteikumus, kuros aizliedza diskusijas par ārpuslaulības dzimumattiecībām. Valizedehs apturējis arī vairāku savu grāmatu iespiešanu, jo uzskata, ka tās likšot cilvēkiem grēkot.
Don't Bang Latvia
Valizedeha grāmatas Bang Estonia, Don't Bang Latvia un Bang Lithuania saņēma vispārēji negatīvu reakciju no šo valstu plašsaziņas līdzekļiem, kas viņu nodēvēja par "sekstūristu".
Marks Strongs
Marks Strongs (en, dzimis ) ir angļu aktieris, vislabāk pazīstams ar lomām filmās "Zvaigžņu putekļi" (2007), "Rokenrolleris" (2008), "Šerloks Holmss" (2009), "Kick-Ass: Jaunie supervaroņi" (2010), "Skārdnieks, drēbnieks, zaldāts, spiegs" (2011), "Zaļais lukturis" (2011), "Slepenā operācija "30 pēc pusnakts"" (2012), "Imitācijas spēle" (2014), "Kingsman: Slepenais dienests" (2014), "Kingsman: Zelta aplis" (2017), "Šezam!" (2019) un "Kruella" (2021).
Roosh V
Don't Bang Latvia
Intervijas laikā ar Delfi, atbildot uz jautājumu, vai viņš ir seksa tūrists, Valizedehs atbildēja, ka esot mīlas tūrists, nevis seksa tūrists.
Derobe
Derobe (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 231 punktu, izcīnot 64. vietu.
HK Kurbads
HK Kurbads ir Latvijas hokeja klubs no Rīgas, kas piedalījās Latvijas hokeja čempionāta virslīgā. Pašlaik komanda spēlē Igaunijas čempionātā un Junioru attīstības hokeja līgā.
2016.–17. un 2017.—18. gada sezonās HK Kurbads kļuva par Latvijas čempioniem. Līdz 2017. gada vasarai, kad tika uzcelta sava ledus halle Rīgā, kluba mājvieta bija Vidzemes ledus halle Ogrē.
Vēsture
"HK Kurbads" dibināja Andis Pikāns, Jānis Šīraks un Gints Zviedrītis 1996. gadā kā amatieru komandu. Līdz 2013. gadam komanda spēlēja dažādos amatieru čempionātos, taču tad komanda pieteica savu dalība Latvijas virslīgā. Klubam pievienojās vairāki spēcīgi spēlētāji, kā arī komandas pārcēlās uz jaunu mājvietu Ogrē. Debijas sezonā "Kurbads" uzvarēja regulārajā čempionātā, taču izslēgšanas spēļu finālsērijā zaudēja HS Rīga Prizma.
2014. gadā klubam pievienojās tādi hokejisti kā Rodrigo Laviņš, Aleksandrs Macijevskis. Līdzīgi kā iepriekšējā sezonā, komandai tika izvirzīts mērķis izcīnīt čempiones titulu. Regulāro sezonu tā noslēdza trešajā vietā, taču izslēgšanas kārtā sasniedza finālsēriju, tajā gan piekāpjoties HK MOGO vienībai. Arī 2016. gadā komanda iekļuva Latvijas čempionāta finālā, taču tajā sērijā ar 3—4 zaudēja HK Liepāja. Tā bija pirmā reize Latvijas čempionāta vēsturē, kad čempiona noskaidrošanai bija nepieciešamas visas septiņas sērijas spēles.
Turpmākajās divās sezonās komanda regulāro čempionātu noslēdza otrajā vietā un tai neizdevās aizstāvēt iepriekš izcīnītos čempiones titulus. 2019. gadā Kurbads finālsērijā ar 2—4 piekāpās HK MOGO, savukārt 2020. gadā čempions netika noskaidrots COVID-19 pandēmijas dēļ. 2020. gada martā līdz ar sezonas noslēgumu komandas īpašnieks Andis Pikāns atsauca tās dalību no Latvijas čempionāta, lēmumu pamatojot gan ar finansiālajiem jautājumiem, gan viedokļu nesakritību ar Latvijas hokeja federāciju.
2021. gada vasarā tika apstiprināts, ka gaidāmajā sezonā Kurbads spēlēs Igaunijas čempionātā. Komandas pamatsastāvu veido Junioru attīstības hokeja līgā spēlējošie kluba jaunieši, tādējādi tiem nodrošinot lielāku spēļu praksi.
Līgas apbalvojumi
Komandas spēlētāji, kas saņēmuši līgas apbalvojumus.
SKS 35. ekspedīcija
'''SKS 35. ekspedīcija' (Экспедиция МКС-35; Expedition 35 jeb ISS-35'') bija Krievijas, ASV un Kanādas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2013. gada marta līdz maijam.
Cepļupe
Cepļupe (arī Cepļa upe, Kleperu upe) ir Durbes labā krasta pieteka Dienvidkurzemes novada Cīravas pagastā. Sākas meža masīvā ziemeļos no Mariju ciema pagasta austrumos. Plūst ziemeļrietumu—rietumu virzienā pa Apriķu līdzenumu. Ietek Durbē Cīravas ciemā. Upes augštecē pie Kleperiem uzstādināti vairāki zivju dīķi, lejtecē — Cīravas dzirnavu dīķis.
Svētais Valentīns
Svētais Valentīns (, miris ap 269. gadu) ir 3. gadsimta kristiešu svētais. Kopš viduslaikiem Svētā Valentīna vārds tiek saistīts ar romantisko mīlestību un mūsdienās izpaužas Valentīndienas tradīcijā.
Par šo svēto bez dažādām leģendām nav zināms gandrīz nekas, izņemot to, ka viņš miris ap 269. gadu pie Romas. Iespējams, ka rakstos sastopamas ziņas par diviem dažādiem Valentīniem. Pirmoreiz Valentīna vārds parādās starp 460. un 544. gadu izdotajā martirologā Martyrologium Hieronymianum, bet kā mīlestības simbols — 14. gadsimta angļu autora Džefrija Čosera darbos. Daži pētnieki uzskata, ka baznīca ieviesa Valentīndienas atzīmēšanu, lai pārtrauktu romiešu auglības svētku — luperkāliju svinēšanu.
2017. gada februārī 3D dizaineris Sisero Moraess rekonstruēja Svētā Valentīna seju, izmantojot viņa galvaskausu, kurš glabājas Kosmedinas Sv. Marijas bazilikā Romā.
Cīņas sports 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cīņas sports 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no olimpiādes programmā iekļautajiem sporta veidiem. Tā sacensības notika Francijas galvaspilsētā Parīzē — grieķu-romiešu cīņā no 6. līdz 10. jūlijam, brīvajā cīņā no 11. līdz 14. jūlijam. Kopā cīņas sportā tika sadalīti 13 medaļu komplekti.
Zilākalna grantskarjera ūdenskrātuve
Zilākalna grantskarjera ūdenskrātuve ir bijušais grants karjers Zilākalna lielciema teritorijas ziemeļu daļā. Ūdenskrātuves kopējā platība ir 1,5 ha, kuru lielākoties izmanto peldēšanai.
Klāra Šūmane
Klāra Šūmane (de), dzimusi Klāra Jozefīne Vīka (de), mirusi ) bija vācu romantisma laika pianiste un komponiste. Sava vīra Roberta Šūmaņa, kā arī Johanesa Brāmsa darbu pirmatskaņotāja. Vairāk nekā sešdesmit gadus ilgušās atskaņotājmāklnieces karjeras laikā izvirzījās par vienu no atzītākajiem sava laika pianistiem. 1844. gadā uzstājās Rīgā, 1. pilsētas teātrī.
Get a Job
Get a Job ir 2016. gada komēdija, kuras režisors ir Dilans Kids. Galvenās lomas atveido Mailzs Tellers, Anna Kendrika, Brendons T. Džeksons, Nikolass Brauns, Mārša Geja Hārdena, Elisona Brī un Brūss Deivisons. Filmas pirmizrāde notika.
Dzīve pēc koledžas beigšanas nav tieši tāda, kā plānota pēc tam, kad Vills un Džiliana atrod sevi starp arvien dīvainākām darbavietām.
Blanšārs
Blanšārs (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 230 punktus, izcīnot dalīto 65. vietu.
Toronto "Blue Jays"
Toronto "Blue Jays" (en) ir profesionāls beisbola klubs, kas ir bāzēts Toronto, Ontārio provincē, Kanādā. Tas ir dibināts 1977. gadā. "Blue Jays" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Amerikāņu līgas Austrumu konferencē. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis divās Pasaules sērijas izcīņās. Klubs savas mājas spēles aizvada Rogers Centre stadionā.
"Blue Jays" ir vienīgais Kanādas klubs Augstākajā beisbola līgā.
Antoniuss van Nīvenheizens
Eugenijs Antoniuss van Nīvenheizens (nl; dzimis, miris ) bija holandiešu paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Nīvenheizens 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu profesionāļiem. Šajā disciplīnā vinš startēja tikai pirmajā kārtā.
Oleksandrs Zinčenko
Oleksandrs Zinčenko (uk; dzimis ) ir Ukrainas futbolists, pussargs. Kopš 2022. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Arsenal sastāvā.
Sasniegumi
Manchester City
Individuālie sasniegumi
Lāslo Paps
Lāslo Paps (hu; dzimis, miris ) bija ungāru grieķu-romiešu stila un brīvā stila cīkstonis, 1928. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvējs.
Biogrāfija
Lāslo Papps dzimis 1905. gadā Sentešā. 1925. un 1926. gadā viņš izcīnīja bronzas medaļas Eiropas čempionātos, un 1927. gadā viņam izdevās kļūt par Eiropas čempionu. 1928. gadā viņš piedalījās Amsterdamas olimpiskajās spēlēs, kur ieguva sudraba medaļu. 1933. gadā Lāslo Paps kļuva par Eiropas čempionu nevis grieķu-romiešu, bet brīvajā cīņā. 1934. gadā izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļu.
Maikls Raiss
Maikls Raiss (en; dzimis Hārtlpūlā) ir angļu dziedātājs. Maikls piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Lielbritāniju ar dziesmu Bigger than Us. Finālā viņš ieguva 26. vietu.
Stokholma (filma)
"Stokholma" (en) ir 2018. gada Kanādas un ASV krimināldrāmas filma, kuras režisors ir Roberts Budro. Filmā galvenās lomas atveido Ītans Hoks, Noumi Rapasa un Marks Strongs.
Filma daļēji balstīta uz patiesu stāstu par 1973. gadā Stokholmā notikušo bankas aplaupīšanu un ķīlnieku krīzi.
Filmas "Stokholma" pirmizrāde notika.
Pjotrs Durnovo
Pjotrs Durnovo (ru, 1883—1945) bija krievu virsnieks un politiķis, Rietumkrievijas kara politiskās padomes (Военно-политический совет для Западной России) kara ministra biedrs (1919).
Dzīvesgājums
Dzimis 1883. gada 1. martā Krievijas impērijas ierēdņa Pjotra Durnovo (Дурново, Пётр Николаевич, 1842-1915) ģimenē. Mācījās Ķeizara Aleksandra licejā, tad Nikolaja kavalērijas skolā, kuru absolvēja 1904. gadā. Dienēja Grodņas huzāru pulkā, šajā laikā viņa tēvs bija Krievijas impērijas iekšlietu ministrs. Studēja Ķeizara Nikolaja Kara akadēmijā, kuru absolvēja 1914. gadā.
Pirmā pasaules kara laikā dienēja Krievijas impērijas karaspēka Ģenerālštābā, bija štāba adjutants 18. armijas korpusa (1915), tad 2. Gvardes kavalērijas divīzijas štābā (1915—1917) Pēc Oktobra revolūcijas Petrogradā organizēja pretpadomju virsnieku grupu, 1919. gadā devās uz Latviju, kur iestājās fon der Golca dienestā. 1919. gada 22. jūlijā Durnovo Berlīnē iesaistījās Rietumkrievijas militāri politiskajā padomē, kurā darbojās Vidzemes bruņniecības landmaršals un bijušais Apvienotās Baltijas hercogistes reģents Ādolfs Pilars fon Pilhavs, diplomāts Ludvigs Knorings, lielrūpnieki Andrejs Remmers (Römmer), Hermanis fon Bergs, krievu ģenerālis Vasīlijs Biskupskis un pulkvedis Pjotrs Durnovo. Padome plānoja pēc Krievijas impērijas atjaunošanas piešķirt neatkarību Polijai un Somijai, bet Baltijas provincēm piešķirt autonomiju, līdzīgu pirmskara Somijas lielhercogistes statusam. Durnovo bija Bermonta armijas ģenerālkvartīrmeistera (ген-квартирмейстер армии) pienākumu izpildītājs līdz 1919. gada 1. decembrim, tad līdz 1920. gada 6. janvārim bija krievu karaspēja štāba priekšnieks Vācijā. 1921. gada jūnijā pārcēlās uz Belgradu Serbu, Horvātu un Slovēņu karalistē.
Otrā pasaules kara laikā 1941. gada martā vadīja Vācijas izlūkdienesta Abvēra tīklu Dienvidslāvijā, sekmēja Dienvidslāvijas okupāciju 1941. gada aprīlī. Bija Vērmahta OKH Ģenerālštāba frontes izlūkošanas 1. Austrumu grupas (Einheit z.b.V. OKH-Generalstabes. Die Frontaufklärungstruppe I, Ost) komandieris.
Gāja bojā Drēzdenes bombardēšanas laikā 1945. gadā no 13. līdz 15. februārim.
Baltkrievijas Nacionālais operas un baleta teātris
Baltkrievijas Republikas Nacionālais akadēmiskais Lielais operas un baleta teātris (be) atrodas parkā Baltkrievijas galvaspilsētas Minskas Trīsvienības kalna rajonā. Vietējie to sauc vienkārši par "Operas teātri" vai "Operas un baleta teātri". Kad teātris 1933. gada 15. maijā tika atvērts, sākumā tam nebija savas izrāžu vietas. Līdz 1938. gadam teātra trupa uzstājās Baltkrievijas drāmas teātra ēkā.
Vēsture
Pirmais pastāvīgais teātris Baltkrievijā tika dibināts 1933. gadā, balstīts uz Baltkrievijas operas un baleta skolu; studijas dibinātājs bija slavens krievu operdziedātājs Antons Bonahičs. Neilgi pēc tam, 1933. gadā Bonahičs nomira.
Pašreizējā teātra ēka tika atvērta 1939. gadā. To projektēja baltkrievu arhitekts no Ļeņingradas Josifs Langbards, kura sākotnējais projekts tika īstenots tikai daļēji; dažas dizaina detaļas netika izveidotas finansiālu iemeslu dēļ. Teātrim ir Baltkrievijas tēlnieka Zaira Azgura veidoti ciļņi.
Teātri atklāja 1933. gada 25. maijā ar Bizē operu "Karmena", kurā titullomu dziedāja Larisa Aleksandrovska. Pirmajos tā darbības gados trupai tika pievienoti vairāki profesionāli solisti un dejotāji. Pirmā izrāde uz jaunā teātra skatuves bija "Gulbju ezers". 1940. gadam teātra nosaukumam tika pievienots vārds "Lielais", lai norādītu uz tā paplašināšanos. Teātra kompānijas izrādēm "Baltkrievu mākslas desmitgades" laikā Maskavā 1940. gada jūnijā bija lieliski panākumi, to skaitā bija pirmais baltkrievu balets "Lakstīgala", ko veidoja Mihails Krošners, kā arī vairākas nacionālās operas. Lielā Tēvijas kara laikā izrādes līdz Minskas atbrīvošanai 1944. gadā notika Ņižņijnovgorodā, kas toreiz bija pazīstama kā Gorkija, pēc tam izrādes notika Kovrovā.
'''Repertuāra bagātināšana un paplašināšana pēc 2. pasaules kara'''
Šajā laikā repertuārs tika ļoti bagātināts. Slavenākās šajā teātrī iestudētās operas ir Modesta Musorgska "Boriss Godunovs", Džuzepes Verdi "Otello" un "Dons Karlo", Žaka Ofenbaha "Hofmaņa stāsti", Nikolaja Rimska-Korsakova "Zelta gailītis" un "Sadko", Riharda Vāgnera "Loengrīns". Tika iekļautas arī dažādu baltkrievu komponistu sociālistiski reālistiskās operas.
1996. gadā teātris tika sadalīts divos neatkarīgos teātros: radās Baltkrievijas Republikas Nacionālais akadēmiskais Lielā baleta teātris un Baltkrievijas Nacionālais akadēmiskais operas teātris, bet 2008. gadā tie atkal apvienojās, kļūstot par pašreizējo Baltkrievijas Republikas Nacionālo akadēmisko Lielo operas un baleta teātri.
Ēka tika atjaunota, un tā tika atvērta 2009. gadā. Teātra apkārtnē tika uzstādītas daudzas skulptūras, tā skatuve tika nedaudz pārvietota, paplašinājās publikas telpa. Ievērojot sākotnējo dizainu, tika izveidots moderns apgaismojums un aprīkojums. Baleta kompānija tiek uzskatīta par vienu no galvenajām kompānijām pasaulē.
Vrangeļi
Fon Vrangeļi ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 13. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības un Igaunijas bruņniecības matrikulās. Vēlāk dzimtas atzari izplatījās arī Zviedrijā, Prūsijā un Krievijā.
Vēsture
17. gadsimtā Vrangeļi kalpoja Zviedrijas ķēniņiem, 1625. gadā feldmaršalu un Elistveres muižas īpašnieku Hermani Vrangeli (1585-1643) uzņēma Zviedrijas bruņniecībā un piešķīra titulu Wrangel af Ellistfer. 1651. gadā viņa dēlam feldmaršalam Kārlim Gustavam Vrangelim piešķīra grāfa titulu Wrangell af Salmis, 1653. gadā pulkvedim Hermanim Vrangelim barona titulu Vrangelis no Ludenhofas (Wrangell af Ludenhof), bet Volmāram Vrangelim 1654. gadā brīvkunga titulu Vrangelis no Lindebergas (Wrangel af Lindeberg). 1664. gadā baronu Vrangeļu dzimtu uzņēma Zviedrijas bruņniecībā. 1709. gada kaujā pie Poltavas krita 22 Vrangeļu dzimtas piederīgie. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai Vrangeļi dienēja arī tās armijā. Vrangeļu dzimtu 1733. gadā uzņēma Vidzemes bruņniecības matrikulā, bet 1746. gadā Igaunijas bruņniecības matrikulā. Krievijas impērijas valdība 1855. un 1865. gadā Vrangeļiem no Elistferas (Elistveres) un Ludenhofas (Lūas) piešķīra mantojamu baronu titulu.
Lauciene
Lauciene (agrāk Nurmuiža) ir ciems Talsu novada Laucienes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Nurmuižupītes krastos pie autoceļa P128 12 km no novada domes Talsiem un 114 km no Rīgas. Laucienē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, sporta centrs, bibliotēka, brīvā laika pavadīšanas centrs, pasts, ģimenes ārsta prakse, Nurmes baznīca.
Vēsture
Latvijas PSR laikā muižas pilī bija padomju saimniecības «Okte» administrācija un Lauciene veidojās kā saimniecības ciemats. Laucienes ciemā iekļauts bijušais ciems Laucienes pansionāts.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Lielā gaura
Lielā gaura (Mergus merganser) ir liela auguma pīļu dzimtas (Anatidae) ūdensputns, kas pieder gauru apakšdzimtai (Merginae). Tas sastopams Eiropas, Āzijas ziemeļu un centrālās daļas, kā arī Ziemeļamerikas mežu joslā. Lielajai gaurai ir 3 pasugas.
Izplatība
Lielā gaura sastopama Eirāzijā no Islandes līdz Kamčatkai, Franciju, Vāciju un Lielbritāniju ieskaitot, Centrālāzijā, Ziemeļamerikā no Aļaskas līdz Ņūfaundlendai, dienvidos sasniedzot ASV ziemeļu un rietumu daļu. Areāla ziemeļos (Skandināvijā, Krievijā, daļēji Centrālāzijā, Indijas ziemeļus ietverot, Kazahstānas ziemeļos, Mongolijā, Japānā un lielākajā daļā dienvidu Kanādas) ligzdojošie putni ir gājputni un ziemo zemākos platuma grādos (Eiropas dienvidaustrumu un ziemeļaustrumu jūras piekrastēs, Centrālāzijā, Ķīnas austrumos, Korejā un Japānā, lielākajā ASV daļā). Mērenajā joslā ligzdojošie putni pārsvarā pārvietojas nelielas distances un ziemot paliek ligzdošanas reģionā.
Latvijā
Latvijā lielā gaura ir parasta caurceļotāja un ziemotāja visā teritorijā, kur saglabājas neaizsaluši ūdeņi. Pavasarī migrē agrāk nekā garknābja gaura, un lielo gauru skaits kopumā migrācijā ir ievērojami lielāks nekā garknābja gaurai. Latvijā ligzdo nelielā skaitā, apmēram 100—150 pāri.
Izskats
Lielā gaura ir liela auguma pīle ar slaidu ķermeni, smailiem spārniem un garu, šauru knābi ar robotu maliņu. Sugai piemīt dzimumu dimorfisms: tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes, un katram dzimumam ir atšķirīgs apspalvojums. Ķermeņa garums ir 58—72 cm, spārnu plētums 82—97 cm, svars tēviņam 1,3—2,1 kg, mātītei 0,9—1,7 kg.
Kā visām gaurām, arī lielajai gaurai abiem dzimumiem uz galvas ir cekuls, kas bieži ir pieglausts un nav redzams. Tomēr cekuls izteiksmīgāks un garāks ir mātītei, izskatoties pēc izspūrušiem matiem. Tēviņam tas ir samērā gluds un izpaužas kā pakausī pagarinātas spalvas.
Tēviņam ligzdošanas sezonas laikā ķermeņa sāni un vēders ir balti ar rozīgu ietonējumu. Katram īpatnim tonis un tā intensitāte var būt dažāda. Galva melna ar metāliski zaļu spīdumu. Mugura un aste gaiši pelēkas, spārni melnbalti. Knābis sarkans. Ārpus vairošanās sezonas tēviņš izskatās līdzīgs mātītei.
Mātītes ķermenis ir pelēks, krūtis gaiši pelēkas vai baltas, vēders gaiši brūns ar oranžīgu tonējumu, galva kanēļbrūna ar baltu zodu un baltām spārnu sekundārajām lidspalvām. Knābis sarkanbrūns. Kājas abiem dzimumiem oranži sārtas. Jaunie putni ir līdzīgi mātītei.
Uzvedība
Lielā gaura biežāk novērojama saldūdens ūdenstilpēs (gan upēs, gan ezeros), nekā sāļās ūdenstilpēs. To ļoti reti var novērot atklātā okeānā, bet ziemas periodā mēdz uzturēties mierīgos jūras līčos. Kad mātītes sāk perēt, tēviņi tās atstāj un pulcējas baros lielākās ūdenstilpēs, lai mainītu apspalvojumu. Ziemošanas vietās lielās gauras uzturas lielos baros, reizēm sajaucoties ar citām zivjēdāju putnu sugām, piemēram, ar mazajām nirām, gaigalām un citu sugu gaurām.
Lielās upēs var novērot, ka putni ļaujas straumei un slīd lejup pa upi vairākus kilometrus. Pēc tam paceļas spārnos un lido atpakaļ uz ceļojuma sākuma vietu vai atpakaļ dodas aktīvi nirstot pret straumi un medījot. Lielās gauras uzturas pa pāriem vai nelielās grupās līdz 75 īpatņiem. Vienmēr kāds vai vairāki īpatņi no bara vēro apkārtni, kamēr pārējie atpūšas vai ķer zivis. Briesmu gadījumā bars tiek brīdināts. Briesmu gadījumā lielā gaura bieži pirms pacelšanās gaisā atrij barību, lai tās kuņģis būtu tukšs.
Lielā gaura, līdzīgi kā jūras kraukļi, mēdz tupēt uz akmeņiem upes vidū, izplešot spārnus pret sauli. Lai paceltos spārnos, tai ir jāieskrienas vairāki metri pa ūdens virsmu. Paceļoties gaisā, lidojums ir spēcīgs un ātrs. Uz sauszemes lielā gaura ir neveikla, ta cenšas izslieties gaisā, līdzīgi kā pingvīns, lai nekristu zemē.
Barība un tās iegūšana
Lielā gaura ir izteikta gaļēdāja un galvenokārt barojas ar zivīm, bet tā barojas arī ar moluskiem, vēžveidīgajiem, tārpiem, kukaiņu kāpuriem un abiniekiem. Retos gadījumos upuri var būt nelieli zīdītāji vai putni. Lielā gaura medī, ienirstot zem ūdens. Kā visām gaurām, tās knābim ir robota (zobaina) maliņa, lai stingri noturētu savu medījumu. Samērā bieži lielās gauras zivis ķer grupā, veidojot pusapli ap zivju baru, tās dzenot seklākā ūdenī, kur tās vieglāk noķert. Atrašanās zem ūdens parasti ir līdz 30 sekundēm, bet lielā gaura spēj būt ienirusi pat līdz 2 minūtēm.
Ligzdošana
Lielā gaura ligzdo mežā, tā kā ligzdu iekārto koka dobumā vai speciāli būvētā putnu burī ar pietiekami plašu ieeju. Dobums var atrasties līdz 30 m augstumā. Centrālāzijas kalnos tā ligzdu iekārto arī klinšu alās un iedobēs, reizēm pat samērā lielā attālumā no ūdenstilpes. Dobums tiek izklāts ar koka skaidām, sausu zāli, bet pēc tam, kad ir izdētas olas, mātīte no krūtīm izplūc dūnas un ar tām sasedz olas.
Dējumā ir 6—17 (visbiežāk 8—12) baltas vai gaiši dzeltenas olas. Samērā bieži mātīte olas iedēj citas mātītes ligzdā vai citu sugu pīļu, kas arī ligzdo kokos, ligzdās. Perē un par mazuļiem rūpējas tikai mātīte. Inkubācijas periods ilgst 28—35 dienas. Apmēram dienu pēc izšķilšanās mazuļi lec lejup no koka un kopā ar māti dodas uz ūdenstilpi. Tie spēj peldēt un paši baroties ar bezmugurkaulniekiem un mazām zivtiņām, un tiem ir nepieciešama tikai mātes aizsardzība. Apmēram 12 dienu vecumā mazuļi pilnībā sāk baroties tikai ar zivīm. Ļoti bieži vairākas mātītes apvienojas lielākā barā un uzmana mazuļus kopīgi. Jaunie putni sāk lidot 60—70 dienu vecumā. Dzimumbriedumu tie sasniedz 2 gadu vecumā. Savvaļā lielās gauras dzīves ilgums var sasniegt 13 gadus.
Sistemātika
Lielajai gaurai ir 3 pasugas:
Kartings
Kartingu sacensībās gokartu šasijām ir salīdzinoši maz aizsargaprīkojuma, kur braucējs parasti atrodas tikai pāris centimetrus virs zemes. Par spīti tam atsevišķi gokarti ir spējīgi sasniegt vairāk kā 160 km/h lielu ātrumu, kur jaudīgākie spēkrati ikgadu ņem dalību Starptautiskās Automobiļu federācijas rīkotajā Pasaules kartinga čempionātā.
Vēsturiski kartingu sacensības mēdz būt pirmais nopietnais attīstības posms daudzu profesionālo sacīkšu braucēju karjerās, kas pēc tam vēlas ņemt dalību augstākas klases atvērto riteņu sacīkšu kategorijās kā, piemēram, Pirmajā formulā. Neskatoties uz to ar kartingu braukšanu var droši nodarboties kā profesionāļi, tā arī brīvā laika pavadītāji.
Vēsture
Kartings kā sporta veids ir samērā jauns — tas 1950. gados ir radies ASV.
Pirmās kartinga sacensības Latvijā notika 1961. gadā Ventspils velotrekā. Pirmās pasaules meistarsacīkstes notika 1964. gadā Romā, Itālijā, bet pirmās Eiropas čempionāts notika 1965. gadā.
Modris Ģelzis
Modris Ģelzis (dzimis, miris ) bija latviešu arhitekts, ietekmīgākais padomju modernisma arhitektūras pārstāvis Latvijā.
Biogrāfija
Modris Ģelzis dzimis Rīgā.
1948. gadā M. Ģelzis absolvēja Rīgas valsts 2. ģimnāziju (mūsdienās Āgenskalna ģimnāzija).
1955. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitātes Inženierceltniecības fakultātes Arhitektūras nodaļu ar diplomdarbu “Augstākās partijas skolas projekts”. Studiju gados sācis strādāt uzņēmumā "Pilsētprojekts", kur pēc Padomju Savienības komunistiskās partijas Centrālās komitejas un Padomju Sociālistisko Republiku Savienības Ministru padomes lēmuma “Par pārmērību novēršanu projektēšanā un celtniecībā” rodas iespēja lietot laikmetīgās arhitektūras valodu.
Ģelzis kopā ar inženieriem jau 1958. gadā radīja eksperimentālo dzīvojamo ēku paneļu konstrukcijās Saulgožu ielā. Tajā pašā gadā iestājas Latvijas Arhitektu savienībā.
Institūtā viņš kļuva par Arhitektūras plānošanas darbnīcas Nr. 5 vadītāju (1972) un institūta galveno arhitektu (1979).
1990. gadā kļuva par filmas "Arhitekta Modra Ģelža birojs" vadītāju, kurā strādāja pie Latvijas Nacionālās bibliotēkas Gaismas pils projekta kopā ar Gunāru Birkertu līdz sava mūža beigām. Pēc viņa biroja projektiem izbūvēta Latvijas Republikas vēstniecība Briselē (1994) un vairākas apjomīgas savrupmājas Rīgā, Pierīgā, Jūrmalā un Ventspilī.
Gelža projekti saņēmuši dažādus apbalvojumus.
Pasniedzēja darbi
Ģelzis pasniedzis Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā (1961–1967) un Rīgas Politehniskajā institūtā (1967–1980). Augstskolās viņš nolūkoja studentus savai darbnīcai institūtā, uzaicinot arhitektus Andri Kronbergu, Juri Paegli, Viktoru Valgumu, Zani Kalinku u. c., kuri ir līdzautori vairākiem M. Ģelža projektiem.
Nozīmīgākie objekti
2001.gadā arhitekta Modra Ģelža ģimenes vasarnīcai Pabažos tika piešķirts kultūras pieminekļa statuss, kas apliecināja pēckara posmā radīto kultūras objektu vērtību un šī laika kultūras mantojuma tiesības uz aizsardzību, līdzīgi kā Zinātņu akadēmijas ēkai un Dailes teātrim, kas šo statusu jau saņēmuši. Citu modernistu vidū Modra Ģelža arhitektonisko domāšanu izceļ humāni mērogi un dabas izjūta.
Anri Rinks
Anri Rinks (fr;, Liona — , Badalona) bija Francijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis franču alus darītāju ģimenē. Absolvējis Minhenes tehnoloģiju institūtu kā ķīmijas inženieris, vēlāk strādājis kā asistents Lionas universitātē. 1897. gadā atklājis jaunu rafinēšanas procesu olīveļļas izstrādē. 1900. gadā izveidojis olīveļļas fabriku Spānijas pilsētā Badalonā un pārvācies tur dzīvot kopā ar ģimeni. Spānijas pilsoņu kara laikā bijis spiests pārcelties uz Marseļu, taču vēlāk atgriezies Spānijā.
1902. gadā vācu žurnālā Deutsche Schachzeitung publicējis savus pirmos šaha galotņu pētījumus. 1909. gadā publicējis savu pirmo šaha kompozīciju apkopojumu 150 fins de partie ("150 partiju fināli"), kurai sekojis otrais izdevums 1913. gadā, bet 1919. gadā iznācis papildināts trešais izdevums (300 fins de partie) un 1927. gadā jau papildināts ceturtais izdevums (700 fins de partie). 1947. gadā Rinks publicējis darbu Las sorpresas de la teoría ("Teorijas pārsteigumi"), kurā bija 111 šaha galotnes par dažādām tēmām. Bijis viens no ražīgākajiem šaha problēmistiem, kurš savas dzīves laikā sastādījis vairāk nekā 1670 šaha kompozīcijas, no kurām 58 ir guvušas uzvaras dažādos konkursos.
Sešas dienas pirms savas nāves saņēmis savas pēdējās grāmatas 1414 fins de partie ("1414 partiju fināli") pirmo eksemplāru, ar kuru pēc savas beidzamās gribas ticis apglabāts.
Valerijans Oniciu
Valerijans Oniciu (ru; dzimis, miris ) bija rumāņu šaha problēmists.
Aldo Aiks
Aldo Aiks (fr; dzimis Tunisā) ir Francijas starptautiskais meistars šahā (1977).
Valerijans Oniciu
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Aldo Aiks
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējis Francijas šaha čempionātos (1972, 1983). 1985. gadā kļuvis par pirmo Francijas šahistu, kas šaha turnīrā izpildījis lielmeistara normu. Par panākumiem turnīros FIDE 1977. gadā Aikam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Valerijans Oniciu
Piemērs
Šī koppozīcija ieguva 1. godalgu tematiskā konkursā. Tā publicēta almanahā FIDE Album 1914—1944.
Čikāgas "White Sox"
Čikāgas "White Sox" (en) ir profesionāls beisbola klubs, kas ir bāzēts Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1900. gadā kā Čikāgas "White Stockings". "White Sox" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Amerikāņu līgas Centrālajā divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada Guaranteed Rate Field stadionā. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis trijās Pasaules sērijās.
"White Sox" ir viena no divām Augstākās beisbola līgas komandām, kas bāzējas Čikāgā. Otra ir Čikāgas "Cubs".
Strijas rajons
Strijas rajons ir Ļvivas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Ļvivas apgabala Skoles, Drohobiča, Mikolajivas un Židačivas rajoniem, Strijas un Moršinas pilsētām, kā arī Ivanofrankivskas apgabala Dolinas rajonu un Bolehivas pilsētu.
Kalvenes iela (Rīga)
Kalvenes iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē, pilsētas daļā Mārupē. Kalvenes iela sākas krustojumā ar Imulas ielu, met loku un krusto šo pašu ielu vēlreiz, tad turpinās dienvidu virzienā un beidzas pie Rīgas robežas ar Mārupes novadu krustojumā ar Sīpeles ielu. Ielas kopējais garums ir 1190 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Kalvenes ielā ir tikai savrupmāju apbūve. Sākuma daļā tā iet paralēli Mārupītes pietekai Bieriņgrāvim un pašai Mārupītei.
Iela nosaukta Kalvenes — Kalvenes pagasta centra Dienvidkurzemes novadā — vārdā.
Ielu savienojumi
Kalvenes iela ir savienota ar šādām ielām:
Atcerēties visu (2012. gada filma)
"Atcerēties visu" (en) ir 2012. gada ASV zinātniskās fantastikas spraiga sižeta filma, kuras režisors ir Lens Vaismans. Filmā galvenās lomas atveido Kolins Ferels, Keita Bekinseila, Džesika Bīla, Braians Krenstons, Džons Čo un Bills Naijs. Filma ir rīmeiks 1990. gada Pola Verhovena filmai ar tādu pašu nosaukumu. Atšķirībā no oriģinālās filmas, šīs filma darbība norisinās uz antiutopiskas Zemes nevis Marsa.
Filmas "Atcerēties visu" pirmizrāde notika. Filma saņēma galvenokārt negatīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 211,8 miljonus ASV dolāru pie 125 miljonu budžeta.
Drinking Buddies
Drinking Buddies ir 2013. gada komēdija, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Džo Svānbergs. Galvenās lomas atveido Olīvija Vailda, Džeiks Džonsons, Anna Kendrika un Rons Livingstons. Filmas pirmizrāde notika South by Southwest festivālā.
Lūks un Keita ir kolēģi alusdarītavā, kuri pavada naktis, dzerot un flirtējot. Viena nedēļas nogale, ko Lūks un Keita pavada kopā ar savām otrajām pusītēm, parāda, kuri cilvēki tiešām sader, bet kuri - nesader.
Papua-Jaungvinejas administratīvais iedalījums
Papua-Jaungvinejas administratīvo iedalījumu veido 20 provinces, 1 autonomais reģions un 1 galvaspilsētas distrikts. Visas administratīvās vienības tiek iedalītas 4 reģionos. Provinces un autonomais reģions sīkāk iedalās 85 distriktos. Pēc platības lielākā administratīvā vienība ir Rietumu province (98 189 km²), bet mazākais — Galvaspilsētas distrikts (240 km²). Pēc iedzīvotāju skaita vislielākā administratīvā vienība ir Morobes province (674 810 iedzīvotāji), bet mazākā — Manusas province (60 485 iedzīvotāji).
Putnu iela (Lielvārde)
Putnu iela ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Andreja Pumpura ielu un beidzas krustojumā ar Lauku ielu.
Agņeška Hiliņska
No 1994. līdz 2003. gadam viņa bija vokāliste poļu rokgrupā O.N.A. Kopš 2003. gada viņa uzstājās kā Chylińska un 2004. gadā izdeva albumu ar nosaukumu Winna. Kopš 2008. gada viņa ir tiesnesis franšīzes Got Talent poļu versijā ar nosaukumu Mam talent!. 2009. gadā viņa izdeva studijas albumu Modern Rocking, pēc tam Forever Child (2016) un Pink Punk (2018).
Putnu iela (Lielvārde)
Ielu savienojumi
Putnu iela ir savienota ar šādām ielām:
Paugurs
Pauguri var būt kā izolēti, tā arī izvietoti virknēs, grupās vai masīvos.
Glodeņu dzimta
Glodeņu dzimta (Anguidae) ir viena no zvīņrāpuļu kārtas (Squamata) dzimtām, kas apvieno apmēram 100 sugas. Tās tiek iedalītas 10 ģintīs un 3 apakšdzimtās. Šīs dzimtas sugas izplatītas ziemeļu puslodē (Eirāzijā, Āfrikas ziemeļos un Ziemeļamerikā). Pazīstamākās dzimtā ir glodenes, stikla ķirzakas un aligatorķirzakas.
Latvijā sastopama viena glodeņu dzimtas suga — glodene (Anguis fragilis).
Kopīgās īpašības
Visiem glodeņu dzimtas rāpuļiem ir samazināts augšējo deniņu kaulu loks, zem vēdera un muguras zvīņām ir cietas osteodermas, zvīņām ir taisnstūrveida forma, radot līdzību ar bruņām. Uz sāniem lielākajai daļai sugu ir garenvirziena ādas kroka.
Daudzām sugām ir samazināts kāju lielums vai to nav vispār, tādējādi rāpuļi ārēji atgādina čūskas. Daudzām sugām ir arī normāla lieluma ķirzaku kājas. Ķermeņa lielums, atkarībā no sugas, ir 7—150 cm.
Ekoloģija
Glodeņu dzimtas ķirzakas ir plēsīgas, un, atkarībā no sugas, vai nu barojas ar kukaiņiem (lielākā daļa sugu) vai ar mazākiem rāpuļiem, abiniekiem un putnu mazuļiem. Uzturas ļoti dažādos biotopos, sākot ar sausiem, tuksnešainiem reģioniem un beidzot ar mitru tropu vidi. Lielākā daļa sugu mājo uz zemes vai daļēji zem zemes. Tikai vienas ģints (meža aligatorķirzakas) sugas mājo kokos.
Vairošanās
Glodeņu dzimtā vairošanās notiek, gan dējot olas, gan dzemdējot dzīvus mazuļus. Turklāt abi veidi var būt vienas ģints sugām.
Evolūcija
Vecākā zināmā glodeņu dzimtas fosilija, kas ir arī vecākā jebkura veida ķirzakas fosilija, ir Kanādā atrastā Odaxosaurus fosilija, kas ir apmēram 75 milj. gadus veca. Gan Odaxosaurus, gan citām vēlā krīta perioda ķirzakām jau piemīt mūsdienu glodeņu dzimtas iezīmes, kaltam līdzīgos zobus un bruņveida zvīņas ieskaitot. Tas liecina, ka šīs grupas dzīvniekiem ir ļoti sena un gara evolūcijas vēsture. Tā kā vislielākais fosilo atradumu skaits ir Ziemeļamerikā, tad, visticamākais, ka glodeņu dzimtas evolūcija krīta periodā sākusies tieši šajā kontinentā, un tikai paleogēnā tā izplatījās Eirāzijā.
Sistemātika
Glodeņu dzimta (Anguidae)
1321. gads
1321. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Žans Marija le Burvelē
Žans Marija le Burvelē (fr; dzimis, miris ) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Fodiji
Fodiji, fodiju ģints (Foudia) ir audējputnu dzimtas (Ploceidae) ģints, kas apvieno 7 Indijas okeāna rietumu daļas salās mūsdienās sastopamas dziedātājputnu sugas. Viena fodiju suga ir izmirusi.
Izplatība
Fodiju areāls aptver Madagaskaru, Seišelas, Komoras un Maskarēnu salas, ieviests Čagosas arhipelāgā un Svētās Helēnas salā.
To dabiskā dzīvesvide iekļauj mežus un mežainus apgabalus. Madagaskaras fodijs sastopams vairāk atklātos apgabalos, kā arī pielāgojies urbanizētai videi.
Izskats
Fodiji ir nelieli dziedātājputni. Ķermeņa garums 12—15 cm. Knābis īss, konusveida vai iegarens.
Gandrīz visām sugām, izņemot Seišelu fodiju, ligzdošanas sezonā raksturīgs dzimumdimorfisms. Pārošanās laikā tēviņu apspalvojums daļēji vai pilnībā iegūst koši sarkanu, oranžu vai spilgti dzeltenu krāsu. Ārpus vairošanās sezonas atkarībā no sugas tēviņi kļūst zaļganbrūni, blāvi dzelteni vai blāvi, nespodri sarkani. Mātītes ir zaļganbrūnas, ārēji atgādinot mājas zvirbuļus.
Barība
Šīs grupas putnu ēdienkarti veido graudzāļu un rīsu sēklas, kukaiņi, nektārs, augļi, gekoni; dažām sugām arī citu putnu olas.
Vairošanās
Visu sugu fodiju ligzdas ir kupolveida, ar ieeju netālu no tās virspuses. Virs ieejas bieži neliels lievenītis. Salīdzinājumā ar citu audējputnu ligzdām, fodiju vītās ligzdas ir krietni vienkāršākas. Perē mātītes, jauno putnu barošanā piedalās abi vecāki.
Kokaru strauts
Kokaru strauts (arī Pieres upīte) ir Kažovas upes kreisā krasta pieteka Rēzeknes un Varakļānu novados.
Tek ziemeļaustrumu virzienā ziemeļos no Varakļāniem. Ietek Kažovā pie Storām.
Kārlis Davidovs
Kārlis Davidovs (ru; dzimis, miris ) bija Kuldīgā dzimis Krievijas impērijas čellists un komponists. Sanktpēterburgas konservatorijas direktors no 1876. līdz 1887. gadam. Kopš 2000. gada Kuldīgā notiek Kārļa Davidova vārdā nosaukts čellistu konkurss.
Dzīvesgājums
Dzimis 1838. gadā Kuldīgā, ebreju izcelsmes ārsta Jūlija Davidova un viņa sievas Dorotejas, dzimušas Mihalovičas, ģimenē. 1840. gadā viņa tēvs ieguva darbu Maskavā, uz kurieni pārcēlās visa ģimene. 1858. gadā viņš beidza Maskavas universitāti un ieguva matemātikas zinātņu kandidāta grādu. Pēc tam mācījās mūziku Leipcigas konservatorijā pie Morica Hauptmaņa. No 1862. līdz 1887. gadam dzīvoja Sanktpēterburgā. 1870. gadā mecenāts grāfs Vielgorskis Davidovam uzdāvināja Stradivāri gatavotu čellu.
1888. gadā Davidovs atgriezās Maskavā, kur mira 1889. gadā.
Juris Utāns
Juris Utāns (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu gleznotājs. Strādājis kritiskā reālisma, sociāli aktīvas un politiskas mākslas laukā. Jura Utāna darbiem raksturīgs humors un ironija par sabiedrībā aktuāliem, rezonējošiem notikumiem. Viņš pārstāvēja laikmetīgās mākslas virzienu, dēvētu par reportāžmākslu.
Izglītība
1984. gadā absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas glezniecības nodaļu. Studējis meistardarbnīcā pie Eduarda Kalniņa un Borisa Bērziņa. Latvijas Mākslinieku savienības biedrs no 1985. gada. Personālizstādes Latvijā un ārzemēs. 1994. gadā LU ieguvis maģistra grādu pedagoģijā.
Nozīmīgākās personālizstādes Latvijā
Mākslinieks paralēli profesionālajai darbībai bija Latvijas Universitātes mācībspēks no 1987. gada (kopš 2015. gada asociētais profesors vizuāli plastiskajā mākslā). Juris Utāns strādājis arī kā pastmarku un monētu dizaina autors.
Mākslinieka glezna "Pieturā" atrodas Latvijas Nacionālā Mākslas muzeja kolekcijā, sadaļā Latvijas Māksla 1985.-2000. Laikā no 2017.-2022. gadam glezna "Pieturā" tika eksponēta muzeja baltajā zālē un iekļauta mākslas video projektā "Vienas gleznas stāsts".
Turkas rajons
Pie Turkas rajona Vovčes ciema atrodas Dņestras izteka.
Elī Difrēss
Elī Difrēss (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Difrēss 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu profesionāļiem. Šajā disciplīnā vinš startēja tikai pirmajā kārtā.
Niks Foliņo
Niks Foliņo (dzimis ) ir amerikāņu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2023) Foliņo spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Čikāgas "Blackhawks" sastāvā.
Spēlētāja karjera
No 2004. līdz pat 2007. gadam uzbrucējs spēlēja Ontārio hokeja līgas kluba Sudbury Wolves sastāvā, taču 2007. gada vasarā nostiprinājās NHL kluba Otavas "Senators" sastāvā, tā rindās arī uzsākot nākamo sezonu. Daļu sezonas hokejists gan aizvadīta Otavas AHL fārmklubā Bingemtonas "Senators". 2008.—09. gada sezonu Foliņo jau pilnībā aizvadīja NHL.
2012. gada vasarā uzbrucējs tika aizmainīts uz Kolumbusas "Blue Jackets". 2015.—16. gada sezonā Foliņo kļuva par komandas kapteini. Foliņo piedalījās 2015. gada NHL Visu Zvaigžņu spēlē. Tā kā spēle notika Kolumbusā, Foliņo tika ievēlēts par kapteini vienai no komandām.
transfēru sezonas noslēgumā Foliņo trīs komandu darījumā tika aizmainīts uz komandu Toronto "Maple Leafs". 2021. gada jūlijā kā brīvais aģents pievienojās Bostonas "Bruins".
2023. gada 26. jūnijā Foliņo, kā brīvais aģents no Bruins, tika aizmainīts uz Čikāgas Blackhawks kopā ar Teiloru Holu apmaiņā pret Ianu Mičelu un Aleku Regula. Nākamajā dienā Foliņo piekrita viena gada līgumam par 4 miljoniem ASV dolāru ar "Blackhawks" uz 2023.–2024. gada sezonu.
Fils Fodens
Fils Fodens (en; dzimis ) ir Anglijas futbolists, pussargs. Kopš 2017. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Manchester City sastāvā.
Kopš tā laika Fodens kluba rindās ir aizvadījis vairāk nekā 200 spēles, izcīnot četrpadsmit godalgas, tostarp kontinenta "zelta hetriku" 2022.–2023. gadā, un kļūstot par jaunāko Premjerlīgas uzvarētāja medaļas ieguvēju 2018. gadā.
Sasniegumi
Manchester City
Anglijas U17
Smbats Lputjans
Smbats Lputjans (hy; dzimis Erevānā) ir Armēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (1984).
Biogrāfija
Pirmo lielāko panākumu šahā guvis 1980. gadā, kad iekļuvis Viļņā notiekošā PSRS šaha čempionāta finālā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Berlīnē (1982), Atēnās (1983), Irkutskā (1983, 1986), Sarajevā (1985), Hastingsa (Anglija, 1987), Dortmundē (1988), Erevānā (1988, 1996, 2000), Aleksandra Kotova memoriālā Užhorodā (1988), Rimavska Sobotā (1991), Ņujorkā (1998). 1984. gadā Kijevā uzvarējis PSRS komandu kausā šahā CSKA komandas sastāvā. 1991. gadā PSRS komandu šaha čempionātā izcīnījis 2. vietu Armēnijas izlases sastāvā. Četras reizes uzvarējis Eiropas klubu šaha kausa izcīņā: Maskavas CSKA komandas sastāvā (1986, 1988), Sarajevas ŠK Bosna Sarajevo komandas sastāvā (1994), Erevānas Yerevan komandas sastāvā (1995).
Par panākumiem turnīros FIDE 1982. gadā Lputjanam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1984. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Kopš 2004. gada ir arī FIDE vecākais treneris.
Trīs reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 2000. gadā Ņūdeli izstājies pēc zaudējuma 3. kārtā Višvanatanam Anandam, 2001. gadā Maskavā izstājies pēc zaudējuma 2. kārtā Lūkam van Veli, 2004. gadā Tripolē izstājies pēc zaudējuma 2. kārtā Šehrijaram Memmedjarovam.
Sekmīgi pārstāvējis Armēnijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Šāndors Mārai
Šāndors Mārai (dzimis, miris ) bija ungāru rakstnieks un žurnālists.
Biogrāfija
Dzimis Košicē advokāta ģimenē. Studēja Budapeštas Universitātes Juridiskajā fakultātē, piedalījās 1918./1919. gada revolūcionārajos notikumos. Pēc Ungārijas Padomju republikas sakāves devās uz Vāciju. Mācījās žurnālistiku Leipcigā, Frankfurtē, Berlīnē. Popularizēja Franca Kafkas darbus, apsvēra iespēju rakstīt darbus vāciski. 1923. gadā pārcēlās uz Parīzi, apguva filozofiju.
1928. gadā atgriezās Budapeštā, aktīvi nodarbojās ar žurnālistiku, kļuva par pazīstamu rakstnieku. Pēc Otrā pasaules kara tika kritizēts. 1948. gadā emigrēja uz Šveici, no 1950. gada — Itālijā, bet 1952. gadā pārcēlās uz ASV, kur 1957. gadā ieguva valsts pilsonību. 20. gadsimta piecdesmitajos gados strādāja radio "Brīvā Eiropa". Pamazām tika aizmirsts pat Ungārijā. 1989. gadā izdarīja pašnāvību.
Sarkanais Metalurgs (futbola klubs)
"Sarkanais Metalurgs" bija futbola komanda no Liepājas, kura tika dibināta 1949. gadā, bet beidza pastāvēt 1961. gadā. 11 gadus tā bija neapstrīdama Latvijas čempionāta līdervienība.
Vēsture
Savas pastāvēšanas pirmajā gadā "Sarkanais metalurgs" trenera Agra Buša vadībā saviem konkurentiem Latvijas čempionātā neatstāja ne mazākās cerības. Čempionāta 22 spēlēs tas guva 121 vārtus, savos vārtos bumbu ielaižot vien 9 reizes un nezaudējot ne punkta, arī Latvijas kausa izcīņā tā ceļš līdz uzvarai bija vairāk nekā pārliecinošs (finālspēlē Rīgas "Spartaks" tika sagrauts ar rezultātu 4-0).
1950. gadā "Metalurgs" čempionātā ieņēma otro vietu un arī kausa finālā zaudēja savam principiālākajam pretiniekam — "Rīgas Armijas virsnieku nama" vienībai. Cīņas starp AVN un "Sarkano metalurgu" vairākus gadus bija visprincipiālākās Latvijas futbolā. Tajās emocijas kāpināja ne vien mūžīgā cīņa starp Rīgu un provinci, bet arī starp divām pilnīgi atšķirīgām pieejām. "Sarkanais metalurgs" bija gandrīz simtprocentīga liepājnieku komanda, kurā pat no citām Latvijas pilsētām futbolistu bija nedaudz, tikmēr AVN bija padomju armijas komanda bez viena vienīga latvieša sastāvā. Jau 1946. gadā notika pirmās dūru cīņas starp AVN un vēl tolaik Liepājas "Daugavas" atbalstītājiem, bet kulmināciju šī pretestība sasniedza 1951. gadā.
Togad Latvijas čempionāts norisinājās vienā riņķī un tajā piedalījās vien sešas komandas. Savā starpā "Sarkanais metalurgs" un AVN nospēlēja neizšķirti, visus pārējos pretiniekus abas vienības pārliecinoši apspēlēja un līdz ar to notika pārspēle par Latvijas čempionu titulu starp šīm divām komandām. Pateicoties Gustava Zviedra neilgi pirms gūtiem vārtiem ar rezultātu 3—2 "Sarkanais metalurgs" Rīgā izcīnīja uzvaru un čempionu titulu par prieku lielajam skaitam no Liepājas atbraukušo līdzjutēju.