cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kapitālieguldījumi
ĀTI interešu sabalansētība
Daudzos gadījumos ĀTI vienlaicīgi var būt gan priekšrocību, gan arī trūkuma vai riska elementi. Turklāt tas iespējams abās pusēs — kā ārvalstu investoram, tā arī pieņemošai valstij. Tādēļ ĀTI lielos vai stratēģiski nozīmīgos projektos var būt saistīti ar rūpīgu to ietekmes uz pieņemošās valsts ekonomiku izpēti, kā arī ieguldījumu atdeves analīzi no investora viedokļa.
Madonnas diskogrāfija
Ir pieejamas divas dziedātājas Madonnas diskogrāfijas lapas.
Elva (stacija)
Elva (et) ir stacija Tartu—Valgas dzelzceļa līnijā Igaunijā, Tartu apriņķa Elvas pilsētā un atrodas 25,3 km attālumā no Tartu, 57,6 km attālumā no Valgas un 215,4 km attālumā no Tallinas. Elvas stacija apkalpo pasažieru vilcienu satiksmi un veic dzelzceļa kravu operācijas. Elvā pietur Valgas un Tartu (Tallinas) virzienā kursējošie dīzeļvilcieni.
Stacijas ēka
Līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga--Pleskava atzara Tartu--Valga izbūvi tika uzbūvēta arī stacijas ēka Elvas pilsētā. Pēc tipveida dzelzceļa projekta 1889. gadā celtā stacijas ēka ir vienstāva garenas konfigurācijas koka ēka. Gareno pamatapjomu krusto centrālā - transepta daļa ar frontoniem abās galvenajās fasādēs - gan pret sliežu ceļiem, gan ielu. Ēkas fasādes veidotas, plaši izmantojot aplikatīvos koka dekorus - dzegas, karnīzes, sandrikus, spāru galu dekoratīvos griezumus, jumta savilces, stūra pilastrus. 20. gs. pirmajā ceturksnī stacijas ēka tika pagarināta abos ēkas galos, veidojot ar esošo apjomu saskanīgu kopējo ansambli.
Stacijas ēkā tika izbūvētas pasažieru uzgaidāmās telpas, dzelzceļa darbinieku dienesta telpas, biļešu kases un bufete. Galvenajā, pasažieru uzgaidāmajā zālē - vējtveris ar stiklotām pildiņu durvīm, sienas - apmestas, flīzētas grīdas, dekorētas koka balsta kolonnas un koka sijas.
21. gs. sākumā Elvas stacija bija konstruktīvi un kosmētiski nolietojusies. Ēku savā īpašumā pārņēma Elvas pilsētas pašvaldība un 2007. gadā oriģinālajā stacijas ēkā veica apjomīgus restaurācijas darbus.
2010. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta starpceļu pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 100 metri.
Rändajad
Rändajad ir igauņu grupas Urban Symphony izpildīta dziesma, ar kuru grupa startēja 2009. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Dziesmas autors ir Svens Lehmuss.
Dziesmu saraksts
Ciparu izdevums
CD singls
Killa Kela
Sasniegumi:
Termorelejs
Termorelejs ir releja veids, kuram kā vadības signāls kalpo noteiktas temperatūras sasniegšana.
Kontakttermometra termoreleji
Daudz precīzāki ir kontaktermometra termoreleji - tajos kā termojutīgais elements kalpo parastais dzīvsudraba termometrs, kura dzīvsudraba stabiņš saslēdz kontaktus un var iedarbināt parasto elektromehānisko releju. Tomēr šāds relejs ir visai trausls un prasa speciālu aizsardzību, turklāt satur indīgu vielu.
Elektroniskie termoreleji
Mūsdienās mehānisko vai kontakttermometru termoreleju vietā parasti izmanto elektroniskas shēmas ar termosensoriem (termopāriem, pretestības termometriem, dažādiem pusvadītāju sensoriem. Šādām shēmām ir viegli regulējama histerēze (temperatūras diapazons starp shēmas ieslēgšanos un izslēgšanos).
Izmantošana
Termoreleji tiek izmantoti termostatu konstrukcijās, kā arī citur, kur nepieciešams regulēt temperatūru vai veikt kādas darbības, sasniedzot noteiktu temperatūru.
Gabriels Batistuta
Kad viņa klubs Fiorentina 1993. gadā tika pazemināts uz B sēriju, Batistuta palika ar klubu un palīdzēja tam atgriezties augstākajā līmenī jau nākamajā gadā. Florences fani savam varonim 1996. gadā uzstādīja bronzas statuju pilnā augumā. Fiorentina sastāvā viņš nekad neuzvarēja Itālijas čempionātā, bet to paveica, kad 2000. gadā pārcēlās uz AS Roma. Savu pēdējo sezonu viņš aizvadīja Katarā Al-Arabi klubā, karjeru beidzot 2005. gadā.
Šobrīd viņš strādā kā televīzijas komentētājs, komentējis 2006. gada Pasaules kausā TV kanālam Televisa Deportes un raidījumam La jugada.
Sasniegumi
River Plate
Fiorentina
Roma
Argentīna
Individuālie sasniegumi
Alberts II
Alberts II var būt:
Ciemupe (stacija)
Ciemupe ir dzelzceļa pieturas punkts, kas atrodas Latvijā Ogres novada Ogresgala pagasta Ciemupes ciemā starp Ķeguma un Pārogres pieturām. Iepriekš, kustības apstākļos pa vienu sliežu ceļu, Ciemupē bija ierīkots sadales punkts. Pieturas punkta ēka tiek izmantota kā dzīvojamā māja, tajā nav biļešu kases.
Vēsture
Stacijas "Ciemupe" ēku būve tika iesākta 1927. gada oktobrī un nobeigta. Nodota dzelzceļa valdes rīcībā. Pieturas punkts tika atvērts 1929. gadā.
Vaira Paegle
Vaira Paegle (dzimusi, Rīgā, mirusi , Vesthārtfordā, Konektikutas štatā, ASV) bija latviešu politiķe, kopš 2010. gada Pilsoniskās savienības biedre. 7. Saeimas, 8. Saeimas un 9. Saeimas deputāte.
Biogrāfija
V. Paegle ir dzimusi Rīgā, bet kara beigās kopā ar ģimeni emigrējusi sākumā uz Vāciju, pēc tam uz ASV. Emigrācijā aktīvi piedalījusies latviešu sabiedriskajā dzīvē, bijusi Pasaules brīvo latviešu apvienības priekšsēdētāja. Latviešu studenšu korporācijas Dzintra biedrene.
Politiskā darbība
Tautas partijā viņa bieži bija iekšēja opozicionāre, kas iebildusi daudzām sabiedrībā nepopulārām partijas iniciatīvām un kritizējusi partijas dibinātāja Andra Šķēles lielo ietekmi partijā. Pēc A. Šķēles paziņojuma par atgriešanos aktīvajā politikā un oficiālā partijas vadībā, 2009. gada oktobrī V. Paegle izstājās no partijas un Saeimā turpmāk darbojās kā pie frakcijām nepiederoša deputāte. 2010. gada janvārī viņa pievienojās Pilsoniskajai savienībai un tās Saeimas frakcijai. Pēc nesekmīgas kandidēšanas uz 10. Saeimu politiskās apvienības "Vienotība" sarakstā V. Paegle paziņoju par aiziešanu no politikas un plāniem atgriezties uz dzīvi ASV.
Kovšezers
Kovšezers (arī Kaušezers, Kovša ezers, Kovšu ezers, Šaurais ezers) ir beznoteces dzidrūdens ezers Ludzas novada Istras pagastā. Atrodes ziemeļos no Plusona ezera, no kura atdalīts ar 100 m platu pāržmaugu. Krastu lēzeni, slīpi, vietām stāvi; dibens dūņains, dūņu slānis līdz 2,5 m. Makrofīti: sūrenes, grīšļi, niedres, meldri, kosas. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis, līnis.
Anna Hetaveja
Anna Žaklīna Hetaveja (en; dzimusi Bruklinā, Ņujorkā, ASV) ir amerikāņu aktrise. Savu aktrises karjeru uzsāka ar mazām lomām teātra izrādēs. Viņa debitēja ar lomu filmā "Princese pret pašas gribu" (2001). Trīs gadus vēlāk viņa filmējās filmas otrajā daļā "Princese pret pašas gribu 2" (2004) un piedalījās vairāku ģimenes filmu uzņemšanā.
Hetaveja ir filmējusies tādās filmās kā "Kuprainais kalns" (2005), "Sātans Pradas brunčos" (2006), "Džeinas stāsts" (2007), "Reičela precas" (2008), "Valentīna diena" (2010), "Alise Brīnumzemē" (2010), "Tumšais bruņinieks atgriežas" (2012), "Nožēlojamie" (2012). Par lomu filmā "Reičela precas" viņa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise galvenajā lomā, par lomu filmā "Nožēlojamie" Hetaveja saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu (šoreiz labākās otrā plāna aktrises kategorijā), tāpat viņa saņēma Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu kā labākā otrā plāna aktrise. Žurnāls People viņu atzina par vienu no 2001. gada uzlecošajām zvaigznēm.
Kopā ar Džeimsu Franko viņa 2011. gada februārī vadīja 83. Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremoniju.
2001.—2004. gads
Hetavejas pirmā kinofilmu loma bija Walt Disney drāmā "Vētras acs", kur viņa filmējās kopā ar Kristoferu Gorhemu. Taču pirms darba pie filmas producēšanas, viņa tika izvēlēta galvenās lomas atveidošanai citā Walt Disney filmā "Princese pret pašas gribu", kuras sižets ir balstīts uz Megas Kabotas 2000. gada romānu ar tādu pašu nosaukumu. Lomu viņa ieguva, pārspējot vairāk nekā 500 citas pretendentes. "Princese pret pašas gribu" tika izdota pirms "Vētras acs", un tā guva labus komerciālos panākumus, nopelnot 165 miljonus ASV dolāru. Vairāki kritiķi cildināja Hetavejas tēlojumu. Arī "Vētras acs" tika laista klajā 2001. gadā, taču kritiķi to negatīvi novērtēja, taču tā bija sekmīga filma, kurā galvenā tēma ir reliģija.
2002. gada februārī Hetaveja piedalījās City Center Encores! producētajā mūziklā Carnival!, kas bija viņas teātra debija, tajā viņa attēloja liliju, par ko kritiķi viņu slavēja. Tāpat 2002. gadā aktrise uzsāka The Princess Diaries grāmatu ierunāšanu, kopš tā laika ir ierunājusi sērijas pirmās trīs grāmatas. Vēl Hetaveja ierunāja Haru tēla balsi "Kaķis atgriežas" angliskajā versijā.
Nākamajos trīs gados Hetaveja turpināja filmēties ģimenes filmu žanra filmās. 2002. gadā viņa piedalījās Daglasa Makgreta komēdijdrāmas "Nikolass Niklbijs" uzņemšanā. Lai arī filmu pozitīvi novērtēja kritiķi, tā neguva lielus komerciālos panākumus, gūstot mazāk kā 4 miljonus ASV dolāru lielus kases ieņēmumus. Aktrises nākamā loma bija galvenā loma romantiskajā fantāzijas komēdijā "Apburtā Ella" (2004), kuras sižets daļēji ir balstīts uz Džeilas Kārsones Levīnas 1998. gada tāda paša nosaukuma romānu. Filmā viņa izpildīja divas dziesmas, kā arī trīs dienas filmas skaņu celiņā, tai skaitā duets ar Džesi Makartniju.
2003. gadā Hetaveja netika pie lomas Džoela Šūmahera filmā "Operas spoks", jo darbs pie filmas pārklājās ar filmas "Princese pret pašas gribu 2" uzņemšanu, kurā viņai līguma dēļ bija jāfilmējas. Darbs pie filmas tika uzsākts 2004. gada sākumā, tā paša gada augustā tā tika laista klajā. Filma galvenokārt saņēma negatīvu kritiķu vērtējumu, taču filmas ieņēmumi (95,1 miljons ASV dolāru) pārsniedza filmas budžetu (40 miljoni ASV dolāru).
2005.—2007. gads
Hetaveja pēc filmēšanās filmā "Princese pret pašas gribu 2" sāka filmēties dažādās dramatiskākās lomās. Viņa atzina, ka ir jauki domāt, ka viņas publika aug reizē ar viņu. 2005. gadā Hetaveja ieskaņoja Redas Paketas tēlu animācijas komēdijā "Sarkangalvītes jaunie piedzīvojumi", kas ir balstīta uz pasaku par Sarkangalvīti. Tajā pašā gadā viņa filmējās Barbara Kopla drāmā "Neprāta posts", kurā Hetaveja attēloja izlutinātu meiteni, dažās filmas ainās esot kaila. Lai arī filmas sižets bija atšķirīgs no iepriekšējām viņas filmām, Hetaveja noliedza, ka loma šādā filmā ir mēģinājums uzskatīt, ka viņa ir vairāk nobriedusi aktrise.
2006. gadā bija galvenās lomas atveidotāja Deivida Frankela filmā "Sātans Pradas brunčos", kur Hetaveja tēloja modes žurnāla redaktores (attēloja Merila Strīpa) palīdzi. Aktrise atzina, ka darbs pie filmas viņai palīdzējis ar cieņu attiekties pret modes industriju. Intervijā žurnālam Us Weekly viņa stāstīja par svara zaudēšanu filmas uzņemšanas laikā, kas notika arī ar citu filmas aktrisi Emiliju Blantu.
Hetaveja bija iekļauta 2007. gada komēdijas "Pēkšņi stāvoklī" aktieru sarakstā, taču pirms filmēšanās viņu nomainīja Ketrīna Heigla. Filmas režisors Džads Apatovs The New York Times Magazine 2007. gada maija izdevumā par Hetavejas nomaiņu uz Heiglu atzina, ka Hetaveja nevēlējās atļaut izmantot videoierakstus no īstām dzemdībām, lai radītu ilūziju, ka viņa dzemdē. Marie Claire 2008. gada augusta izdevumā Hetaveja atzina, ka viņa neticēja, ka tas ir nepieciešam filmas stāstam.
2007. gadā Hetaveja attēloja angļu rakstnieci Džeinu Ostinu drāmā "Džeinas stāsts". Tims Bērtons sākotnēji bija iecerējis piedāvāt Hetavejai Johannas Bārkeras lomu filmā "Svīnijs Tods: Flītstrītas dēmoniskais bārddzinis", taču vēlāk pie šīs lomas tika tobrīd mazpazīstamā Džeina Visenere.
2008. gads — pašlaik
2008. gada janvārī viņa pievienojās Lancôme, lai kļūtu par Magnifique smaržu "seju". Tā paša gada oktobrī Hetaveja vadīja NBC skeču komēdijraidījumu Saturday Night Live. Par pirmo tā gada lomu kļuva loma 1960. gadu seriāla "Ķeriet Smārtu!" modernajā adaptācijā, kurā viņa filmējās kopā ar Stīvu Karelu un atveidoja aģenti 99. Filma guva labus komerciālos panākumus un tika izteikta doma par filmas turpinājumu. Tāpat viņai bija epizodiska loma tās turpinājumā Get Smart's Bruce and Lloyd: Out of Control. Tāpat 2008. gadā tika izdota filma "Pasažieri" ar Hetaveju galvenajā lomā un drāma "Reičela precas", kur aktrise filmējās kopā ar Debru Vingeri. "Reičela precas" pirmizrāde notika Venēcijas un Toronto filmu festivālos, filma saņēma plašu kritiķu atzinību. Par lomu šajā filmā Hetaveja saņēma daudzas balvas, kā arī tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai un Zelta globusa balvai.
2009. gadā Hetaveja filmējās komēdijā "Līgavu kari", ko pati aktrise raksturoja kā "komerciāli briesmīgu un vidēji brīnišķīgu". Papildus ieskaņošanai vairākām seriāla "Simpsoni" sērijām (par ko saņēma Emmy balvu par labāko ieskaņošanu) un seriāla "Mana trakā ģimene" sēriju ieskaņošanai 2010. gadā, Hetaveja tāpat piedalījās Viljama Šekspīra lugas "Divpadsmitā nakts" iestudējumā Ņujorkas Centrālparkā.
Starp aktrises 2010. gada projektiem bija dalība Tima Bērtona režisētajā Lūisa Kerola darbu "Alises piedzīvojumi Brīnumzemē" un "Alise Aizspogulijā" adaptācijā, kurā filmējās kopā ar Helēnu Bonemu Kārteri un Džoniju Depu. Tāpat arī viņa filmējās romantiskajā komēdijā The Fiancé, Garija Māršala režisētajā komēdijā "Valentīna diena" un Džeralda Klārka biogrāfijas adaptācijas filmā Get Happy: The Life of Judy Garland. 2009. gada 9. decembrī tika paziņots, ka Hetaveja atveidos Felisiju Hārdiju Sema Reimi režisētajā "Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks". Savukārt 2010. gada janvārī tika paziņots, ka filmas scenārijs tiks pārstrādāts un Hetaveja nepiedalīsies filmas uzņemšanā, jo ir "pārāk dārga".
2010. gada novembrī tika paziņots, ka 83. Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremoniju vadīs Hetaveja un Džeimss Franko. 2010. gada decembrī kopā ar Denzelu Vašingtonu viņa vadīja Nobela miera prēmijas koncertu Oslo, Norvēģijā. 2010. gadā Entertainment Weekly viņu atzina par vienu no 2010. gada seksīgākajām zvaigznēm. 2011. gada janvārī tika paziņots, ka Hetaveja attēlos Selīnu Kailu (kaķsievieti) Kristofera Nolana režisētajā "Tumšais bruņinieks atgriežas". 2011. gadā aktrise ieskaņoja Džūelas tēlu animācijas filmā "Rio", kurā piedalījās kopā ar Džesi Aizenbergu, kā arī filmējās romantiskajā filmā "Viena diena". 2011. gada oktobrī tika paziņots, ka Hetavejai piešķirta Fantainas loma uz mūziklu bāzētajā Toma Hūpera filmā "Nožēlojamie". Par lomu šajā filmā viņa saņēma vairākus apbalvojumus, tai skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā otrā plāna aktrise. 2014. gadā Hetaveja piedalījusies Kristofera Nolana filmā "Starp zvaigznēm".
Filipss
Filipss var būt:
Pseidonīms
Pseidonīms ( — ‘izdoma’, onoma — ‘vārds’) ir izdomāts vārds vai uzvārds, ar ko rakstnieki, žurnālisti paraksta savus darbus vai pieņem īstā vārda vai uzvārda vietā. Nereti pseidonīmus pieņem arī aktieri, mākslinieki, kā arī sabiedriskie vai politiskie darbinieki.
Pseidonīmu pieņem labskanīguma, politisku apsvērumu dēļ, piemēram, slēpjot patieso identitāti, kā arī, lai akcentētu kādu savai darbībai vai daiļradei raksturīgu iezīmi. Dažreiz tiek izmantots kolektīvs pseidonīms, ar ko parakstās vairāki autori. Daudzi cilvēki plašākai sabiedrībai ir pazīstami tikai pēc to pseidonīma, piemēram, Rainis — Jānis Pliekšāns, Aleksandrs Čaks — Aleksandrs Čadarainis, Ļeņins — Vladimirs Uļjanovs u.c.
2000. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''2000. gada notikumi Latvijā'''.
1996. gada NHL drafts
1996. gada NHL drafts bija jau 34. NHL drafts, kurš notika 1996. gada 22. jūnijā Sentluisā. Kopā tika draftēti 239 spēlētāji deviņās kārtās.
Patiesi ticīgā sindroms
"Patiesi ticīgā sindroms" ir termins, ko ieviesa M. Lemers Kīns (M. Lamar Keene), lai aprakstītu iracionālu ticību pārdabiskajam. M. Lemers Kīns ir izbijis gaišreģis, kurš atzina, ka krāpies. Šis sindroms ir pašapmāna forma, pēc kuras ticīgais turpina ticēt pat pēc tam, kad viņam piedāvāti neapgāžami pierādījumi, ka fenomenam ir dabiski cēloņi. Šo terminu pārsvarā izmanto skeptiķi, runājot par dažādu pārdabisku parādību (karošu liekšana ar gara spēku, brīnumaina dziedināšana utt.) eksistenci un ticību tām; šo terminu neizmanto zinātniskajā literatūrā, un tas nav saistīts ar psihopatoloģiju.
Patiesi ticīgā sindroma piemērs ir gadījums ar "Karlosu" Austrālijā (burvju mākslinieks Hosē Alvaress izlikās, ka viņā iemājojis 2000 gadu vecs gars, un šo informāciju nekritiski tālāk pauda masu mediji, lai arī tā bija nepatiesa un vienkārši pārbaudāma; daudzi "Karlosam" turpināja ticēt arī tad, kad viņš atzina, ka krāpies - viņa mērķis bija parādīt, cik cilvēkus viegli apmānīt).
Skaņu mežs
Skaņu mežs ir ikgadējis Latvijā rīkots eksperimentālās mūzikas un filmu festivāls. Pirmais festivāls norisinājās 2003. gadā. Festivālā ir uzstājušies vairāki plaši pazīstami mākslinieki no Latvijas un ārzemēm: Sunn O))), Wolf Eyes, Mouse on Mars, Battles, Liars, Kristians Fenezs, Mazie smirdīgie kociņi, Satellites LV, Trauma Moralis, Tesa, Soundarcade, Gas of Latvia, Raimonds Tiguls, Apziņas parazīti.
2010. gada Skaņu mežs norisinājās no 9. līdz 11. septembrim.
Laime
Laime ir garīgs stāvoklis, kam raksturīga pozitīva vai patīkama labsajūta. Laime cilvēkam izpaužas līdz ar citām emocijām — no vienkārša apmierinājuma līdz pat lielam priekam. Filozofi un teologi laimi dažkārt raksturo kā veiksmīgas un labas dzīves dzīvošanu, nevis kā vienkāršu emociju. Vairākas zinātnes nozares, piemēram, pozitīvā psiholoģija, īpaši pievēršas laimei un meklējumiem, kas tā ir un kā to var gūt.
Laimes sajūta ir cieši saistīta ar ilgu vai vēlmju piepildījumu. Tādējādi laime var būt lielāka vai mazāka atkarībā no ilgu intensitātes. Ilgu objekta pastāvīgums un dinamika nosaka laimes ilgumu. Savukārt no ilgu objekta sasniedzamības ir atkarīga laimes sajūtas biežums.
Par laimi dēvē arī dievišķu dāvanu, labvēlīgu likteni, negaidītu veiksmi, pozitīvu pavērsienu kas notiek neatkarīgi no cilvēka spējām vai rīcības.
Tautas parunas par laimi.
Laimīgs nav tas, kuram ir daudz, bet gan tas, kuram pietiek ar to, kas viņam ir.
Manta un nauda nedara laimīgu, bet gan mīlestības pilnas attiecības.
Amazones lamantīns
Amazones lamantīns dzīvo tikai Amazones upes baseinā, nekad to nepamet un nepeld uz jūru. Tas ir sastopams Brazīlijas, Peru, Kolumbijas, Ekvadoras, Gajānas un Venecuēlas teritorijās. Brazīlijā ir sastopams arī pundurlamantīns (Trichechus pygmaeus), par kura klasifikāciju zinātnieku domas dalās. Daži domā, ka tā ir Amazones lamantīna pasuga, bet citi, ka tā ir atsevišķa suga. Pie Amazones upes iztekas jūrā ir atklāti Amazones un Floridas lamantīnu hibrīdi. No zinātniskā viedokļa tas ir pārsteidzošs atklājums, tā kā abām sugām ir dažāds hromosomu skaits.
Amazones lamantīna zinātniskais nosaukums inunguis nozīmē "bez nagiem".
Izskats un īpašības
Amazones lamantīns visbiežāk ir pelēkā krāsā, bet reizēm tas ir brūngani pelēks. Tā pavēdere bieži ir kontrastaini balta vai rozā. Skatīt Amazones lamantīnu no apakšas šeit. Tiem ir bieza, krokota āda, gandrīz bez apspalvojuma. Tas ir tikai nedaudz ap muti. Šo apspalvojumu mēdz saukt par ūsām, lai gan tās nav īstas ūsas. Zobi Amazones lamantīnam aug visu mūžu, un tie ir tikai dzerokļi. Zobi lēnām no žokļa dziļuma virzās uz žokļa priekšpusi. Izbīdījušies tie izkrīt, bet dziļumā izaug jauns zobs.
Izņemot diskutablo pundurlamantīnu, Amazones lamantīns ir mazākais lamantīnu ģintī. Tas ir slaidāks un vieglāks kā divas pārējās lamantīnu sugas. Mātītes ir nedaudz lielākas par tēviņiem. Ķermeņa garums ir apmēram 275 cm, svars 365—545 kg. Lamantīna priekškājas ir pārveidojušās par airkājām. Atšķirībā no citiem lamantīniem Amazones lamantīnam uz airkājām nav nagu. Pakaļkājas nav redzamas, to rudimentārie kauli slēpjas dziļi muskuļu slānī. Astes forma atgādina airi.
Uzvedība
Parasti piedzimst viens mazulis pēc 1 gada grūsnības perioda. Starp māti un mazuli ir ļoti ciešas attiecības. Māte mazuli reizēm nes uz muguras vai piespiež ar airkjāju cieši pie sava sāna. Amazones lamantīni ir sociāli dzīvnieki. Kādreiz tie veidoja lielus lamantīnu barus, bet mūsdienās, tā kā to skaits ir dramatiski samazinājies, bari nav lielāki par 4—8 dzīvniekiem.
Lamantīnu ienaidnieki bez cilvēiem ir jaguāri, krokodili un haizivis.
Sapatņi
Sapatņi (arī Sapotņi; ltg) ir apdzīvota vieta Ludzas novada Pasienes pagastā. Izvietojušies pagasta austrumu malā pie pašas Krievijas robežas 5 km no pagasta centra Pasienes, 17 km no Zilupes un 319 km no Rīgas. Skrajciems sastāv no divām apdzīvotām mājām un ir Latvijas uz austrumiem vistālāk esošā apdzīvotā vieta.
Nāves ēnā (filma)
"Nāves ēnā" ir 1971. gada Latvijas PSR spēlfilma. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Rūdolfa Blaumaņa tāda paša nosaukuma 1899. gada noveles motīviem. Iekļauta Latvijas kultūras kanonā.
Sižets
Zemledus zveja rit pilnā sparā, līdz zvejnieki uzzina, ka ledus gabals, uz kura viņi zvejo, ir atlūzis no krasta un dodas arvien tālāk atklātā jūrā. Izsīkst pēdējie pārtikas un dzeramā ūdens krājumi (zvejnieki pārtiek no jēlām zivīm), turklāt lielais ledus gabals ik mirkli kūst arvien mazāks un mazāks. Dzīvības briesmās atklājas cilvēku raksturi.
Dolmabahčes pils
Dolmabahčes pils (turku valodā: Dolmabahçe Sarayı) ir pils Stambulā, Turcijā, Bosfora jūras šauruma Eiropas puses rietumos. Pils no 1853. līdz 1923. gadam kalpoja kā Osmaņu impērijas sultāna rezidence un valsts administratīvais centrs, izņemot 20 gadu periodu (1889-1909), kad par sultāna mītni lietoja Jildizas pili. Pēc Osmaņu impērijas sabrukuma to kā savu rezidenci izmantoja arī Turcijas dibinātājs un pirmais prezidents Mustafa Kemals Ataturks.
Dolmabahčes pils bija pirmā eiropiešu stilā uzbūvētā pils Stambulā un to sāka būvēt sultāns Abdulmedžids I no 1842. līdz 1853. gadam. Pils celtniecība impērijai maksāja 5 milj. Osmaņu zelta mārciņas (vairāk kā 35 t zelta, kas mūsdienās būtu apmēram 380 miljoni latu). 14 t zelta tika izlietotas tikai pils griestu apdarei vien. Pils lielajā ceremoniju zālē joprojām apskatāma pasaulē lielākā Bohēmijas kristāla lampa, kuru sultānam uzdāvināja Lielbritānijas karaliene Viktorija. Lampā iebūvētas 750 spuldzes un tā sver 4,5 t. Dolmabahčes pilī joprojām atrodas lielākā Bohēmijas un Bakaratas kristāla lampu un stāvlampu kolekcija pasaulē un pat galvenās kāpnes izgatavotas no Bakaratas kristāla detaļām.
Pils iedalīta trijās galvenajās daļās:
Pils telpu kopējā platība: 45’000 m². Pilī atrodas 285 istabas, 46 zāles, 6 pirts kompleksi (hamam, turku pirts) un 68 vannasistabas ar tualetēm. Slavenās kristāla kāpnes veidotas dubulta pakava formā un tās būvētas no Bakaratas kristāla, misiņa un sarkankoka. Pilī grīdas noklātas ar neskaitāmiem Herekes imperiālās fabrikas paklājiem un vienā no telpām grīdu sedz 150 gadus veca lāču ādu grīdas sega, kuru sultāns saņēma kā dāvanu no Krievijas cara.
Peļņa
Peļņa ir naudas summa, ko gūst pārdodot produktus pēc izmaksu atskaitīšanas (t.s. bruto peļņa). Peļņa pēc nodokļu atskaitīšanas ir neto jeb tīrā peļņa. Izšķir dažādus peļņas rādītājus. Tos regulē Starptautiskie (ES) un Latvijas grāmatvedības standarti.
Peļņas gūšana ir viens no galvenajiem motivējošiem faktoriem uzņēmējdarbībā. Valstīs, kur ekonomikas pamatā ir tirgus attiecības, peļņas lielums parasti netiek ierobežots. Taču uzņēmējdarbības praksē pastāv jēdziens, kā normāla vai taisnīga peļņa. Ar to parasti saprot tirgū brīvā konkurencē izveidojušos peļņas līmeni.
Tā kā lielākas peļņas iespējas parasti ir jaunu, inovatīvu produktu ražošanā, tad brīva kapitālu kustība veicina resursu koncentrāciju šādās sfērās, tādējādi stimulējot arī tehnisko progresu un ekonomisko attīstību kopumā.
Skumjas
Skumjas ir emocionālas ciešanas, kam raksturīga netaisnīguma, zaudējuma, izmisuma, bezpalīdzības, ciešanu un niknuma izjūtas. Kad cilvēki ir skumji, viņi kļūst nerunīgāki, mazāk enerģiski un vairāk emocionāli. Raudāšana ir skumju fiziskā izpausme.
Skumjas ir viena no Pola Ekmena piedāvātajām "sešām pamatemocijām — laimes, skumjām, dusmām, pārsteiguma, bailēm un riebuma".
Havjers Maskerano
Havjers Alehandro Maskerano (Javier Alejandro Mascherano; dzimis Sanlorenso, Argentīnā) ir bijušais argentīniešu futbolists, aizsargs un Argentīnas futbola izlases dalībnieks.
Savu profesionāļa karjeru sāka 2003. gadā River Plate klubā. Vēlāk spēlējis klubos Corinthians, West Ham United un Liverpool. No 2010. līdz 2018. gadam spēlēja Spānijas La Liga kluba FC Barcelona sastāvā. 2018. gada janvārī pievienojās Ķīnas klubam Hebei Fortune.
Divkārtējs olimpiskais čempions (2004, 2008). Argentīnas futbola izlasi pārstāv kopš 2003. gada. Izlases sastāvā piedalījies 2006., 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīros.
Sasniegumi
Corinthians
Barcelona
Argentīna
Individuālie sasniegumi
Jarko Immonens
Jarko Immonens (fi; dzimis Rantasalmi, Somijā) ir profesionāls somu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2017) pārstāv Šveices hokeja līgas klubu EV Zug.
Spēlētāja karjera
2002. gada NHL draftā viņu izraudzījās Toronto "Maple Leafs" astotajā kārtā ar kopējo 254. kārtas numuru.
Karjeru uzsācis Somijā, kur spēlējis dažādu līgu klubos, tai skaitā SM līgā. Divas sezonas aizvadījis NHL Ņujorkas "Rangers" un tā AHL fārmkluba Hārtfordas "Wolf Pack" klubu sastāvos (2005.—2006.; 2006.—2007.). Kopš 2009.—2010. gada pārstāv KHL klubu Kazaņas "Ak Bars", kā sastāvā jau pirmajā sezonā izcīnīja Gagarina kausu. "Ak Bars" rindās Immonens spēlēja līdz pat 2012.—13. gada sezonas izskaņai, kad pārcēlās uz Ņižņijnovgorodas "Torpedo".
Somijas izlasē ir spēlējis 2009., 2010., 2011. un 2014. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2010. un 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kurās Somijas izlase izcīnīja bronzas medaļu. 2011. gada Pasaules čempionātā Somijas izlases sastāvā viņš izcīnīja zelta medaļu, kā arī kļuva par turnīra rezultatīvāko spēlētāju.
Milibends
Milibends var būt:
Plošu grāvis
Plošu grāvis ir Aklā strauta kreisā krasta pieteka Bauskas novadā. Sākas austrumos no Plošu purva Vecumnieku pagastā. Tek pa mežainu apvidu novadot apkārtējo purvu ūdeņus uz Aklo strautu un tālāk uz Rūsiņupīti un Zvirgzdi.
Romiešu-jūdu karš
Pirmais romiešu-jūdu karš (arī - Jūdu karš, Pirmais jūdu karš) norisinājās 66-73 gadā. To dažkārt sauc par Lielo ebreju sacelšanos (ebreju valodā: המרד הגדול ha-Mered Ha-Gadol), jeb vienkārši Ebreju karš, bija pirmā no trim lielākajām ebreju sacelšanām pret Romas impēriju. Ebreji cīnījās romiešu kontrolētajā Jūdejā, un rezultātā tika izpostītas ebreju pilsētas, pārvietoti tās iedzīvotāji un piešķirta zeme romiešu militārām vajadzībām, kā arī nopostīts ebreju templis un valsts.
Sacelšanos 66. gadā izraisīja romiešu hellenizētās kultūras un ebreju reliģijas konflikts. Lai apspiestu sacelšanos, romiešu karaspēks ieņēma Jeruzalemi, nodedzināja Jeruzalemes templi (70. gadā), ieņēma grūti aizsniedzamo Masadas cietoksni (73. gadā) un lielu ebreju iedzīvotāju daļu nogalināja vai padarīja par vergiem.
Sākotnējie panākumi
Sacelšanās sākās Vidusjūras piekrastes pilsētā Cēzarejā, kas bija izteikti hellenizēta. Kā sacelšanās iemesls tiek minēts tas, ka grieķu iedzīvotāji esot ziedojuši putnus pie ieejas vietējā sinagogā. Sašutums par notikušo bija tik spēcīgs, ka Jeruzalemes tempļa priesteri pārstāja aizlūgt par Romas imperatora labklājību un vadīja veiksmīgu uzbrukumu Jeruzalemē esošajam romiešu garnizonam.
Romiešiem simpatizējošais karalis Agripa II bēga no Jeruzalemes uz Galileju un patvērās pie romiešiem. Sestijs Galls, Sīrijas legāts dumpīgajā provincē ieveda XII leģionu, taču tika pilnībā sakauts.
Imperators Nerons sacelšanās apspiešanu uzticēja Vespasiānam, kurš no savas bāzes Cēzarejā ar X un V leģiona palīdzību nomierināja piekrasti un ziemeļus - Galileju, kurā 68. gadā dumpis faktiski bija apspiests.
Ziemeļu sacelšanās līderiem Simonam Bar Gioram un Ioannam no Giskalas izdevās aizbēgt uz Jeruzalemi, kur starp Zelotu un Sikariju frakcijām izcēlās pilsoņu karš, kura gaitā tika nogalināti visi sākotnējie sacelšanās vadoņi.
69. gadā pēc Nerona nāves Vespasiāns tika pasludināts par imperatoru un devās uz Romu pārņemt varu.
Jeruzalemes ieņemšana
Jeruzalemes aplenkums sākās jau kara sākumā, taču aktīva karadarbība pilsētas ieņemšanai netika veikta. Romiešu karaspēks centās nodrošināt pilnīgu pilsētas blokādi, lai piespiestu pilsētas aizstāvjus ciest badu un padoties.
Pilsētas ieņemšanu vadīja jaunā imperatora vecākais dēls, Tits Flāvijs. 70. gada vasarā romiešiem izdevās ieņemt un iznīcināt lielāko pilsētas daļu, kā pēdējais vēl stāvēja neieņemtais Tempļa kalns. Jūlija pēdējā dienā romiešiem beidzot izdevās iebrukt arī tajā, un cīņu laikā templis nodega.
Lai nepieļautu dumpju atkārtošanos, romieši iznīcināja Jeruzalemes sienas un nojauca Templi. Ioanns no Giskalas padevās Agripam II un tika notiesāts uz mūža ieslodzījumu. Dažādi vēstures avoti ziņo, ka kara laikā krituši 600 tūkstošu vai pat vairāk nekā miljons ebreju.
Romieši izlaupīja Tempļa dārgumus un par godu uzvarai Romā tika sarīkos triumfa gājiens. Lai atzīmētu šo uzvaru, Romā vēlāk tika uzcelta slavenā Tita arka. Vienā no tās reljefiem attēloti romiešu kareivji, kas triumfa gājienā nes Jeruzalemes tempļa menoru.
Apsīda
Astronomijā apsīda ir astronomiskā objekta orbītas vistālākais vai vistuvākais punkts, attiecībā pret centrālo ķermeni.
Lielvārde (nozīmju atdalīšana)
Lielvārde var būt:
Apsīda
Orbītas tuvāko punktu sauc par periapsīdu jeb pericentru, bet tālāko punktu — par apoapsīdu jeb apocentru. Līniju, kas savieno pericentru ar apocentru, sauc par apsīdu līniju. Šī līnija ir orbītas elipses garākā ass.
Atkarībā no astronomiskā objekta, ap kuru riņķo ķermenis, tā pericentru un apocentru sauc dažādi:
Latvietis (biedrība)
"Latvietis" ir 1999. gadā dibināta latviešu nacionālistiskā organizācija, kura darbojas saskaņā ar biedrības statūtiem. Agrāk tā darbojusies kā Atklātais sabiedriskais fonds "Latvietis". No 1999. līdz 2005. gadam biedrība izdeva laikrakstu "Latvietis Latvijā", kuru 1998. gadā izveidoja vēlākais "Latvieša" redzamākais aktīvists Leonards Inkins.
Igaunijas gada sportists
Igaunijas gada sportists (et) ir apbalvojums, kuru piešķir kopš 1955. gada, bet kopš 1967. gada atsevišķi sievietēm un vīriešiem. Kopš 1969. gada tiek apbalvota arī labākā komanda, bet 1988. gadā ieviesta arī kategorija treneriem un 2006. gadā jaunajiem sportistiem. Visvairāk apbalvojumus saņēmusi riteņbraucēja Erika Salumē (deviņi apbalvojumi) un slēpotāja Kristina Šmiguna (astoņi apbalvojumi).
Latvietis (biedrība)
Biedrībā "Latvietis" uzņem latviešus, kas "morāliski atbilst biedrības prasībām". Biedrībā var uzņemt arī mazākumtautību pārstāvjus, ja to ģimenes valoda ir latviešu.
Biedrības deklarētais mērķis ir "aizstāvēt latviešu sociālās intereses un politiskās tiesības un panākt, lai Latvijā latviešiem būtu pirmtiesības". Biedrība apgalvo, ka to atļauj ANO starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām fakultatīvais protokols, kas pieņemts 1966. gada 16. decembrī ar ANO rezolūciju 2200A(XXI), stājies spēkā 1976. gada 23. martā un ko Latvijas Saeima pieņēmusi 1994. gada 10. maijā.
Biedrības prezidents ir luterāņu mācītājs Kārlis Zuika, bet Pārstāvju sapulces priekšsēdis bija Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes Baltu valodu katedras lektors un valodnieks Jānis Kušķis.
Sosnovska latvānis
Sosnovska latvānis ir latvāņu ģints suga, kas Latvijā ieviesta mākslīgi (introducēta). Sosnovska latvānis ir vienīgā Latvijas oficiālajā invazīvo augu sarakstā ietvertā suga.
Džons Filipss
Džons Filipss (John Lynch Phillips; dzimis ) ir NASA kosmonauts.
Sosnovska latvānis
Apraksts
Latvijā Sosnovska latvānis ieviests jau 1948. gadā, to no Kaukāza republikām atvedot kā lopbarības augu. Tas sāka ieviesties arī savvaļā, un tagad tā ir bīstamākā no Latvijas sastopamajām invazīvajām sugām. Tas izplatās nekoptās lauku zemēs, kurās agrāk tika veikta lauksaimnieciskā darbība, vietām pāriet mežos, upju ielejās, krūmājos. Auglīgā augsnē tas var sasniegt līdz 4 m lielu augstumu. Latvānim ir ļoti attīstīta sakņu sistēma. Uz viena auga var attīstīties 3-15 tūkstoši sēklu. Sosnovska latvāņi ir gaismasprasīgi augi un attīstības sākumā grūti pacieš noēnojumu. Latvāņi, bet it īpaši Sosnovska latvānis, ir bagāti ar fotodinamiski aktīvām vielām - furokumarīniem (psoralēniem). Šīs vielas organismā nonāk caur ādu, gļotādu, kā arī caur kuņģa un zarnu traktu. Fotokumarīni, nonākuši uz ādas, saules ultravioleto staru ietekmē izraisa smagus apdegumus. Ādas bojājumi parādās vairāku stundu laikā pēc saskares ar latvāņa daļām. Tie izpaužas kā ādas iekaisumi, kas atgādina I - III pakāpes apdegumus: tā ir nieze, plankumaini vai svītraini apsārtumi, ādas pietūkums, čūlas. To pavada vispārējs organisma nespēks, galvas sāpes, reiboņi, slikta dūša, sāpes vēderā.
Džons Filipss
Filipss NASA kosmonautu kandidātu grupā tika uzņemts 1996. gadā. Pirmais kosmiskais lidojums notika 2001. gadā kā Endeavour lidojuma inženieris misijā STS-100, kuras laikā tika uzstādīts manipulators Canadarm2.
Tore
Dzelzceļa stacija Tore (kādreizējais nosaukums Iļģi) atrodas Dienvidkurzemes novada Grobiņas pagastā, dzelzceļa līnijas Liepāja - Rīga 16. kilometrā. Stacija atrodas apmēram 2 kilometrus uz dienvidiem no Grobiņas, blakus ēkai atrodas telekomunikāciju sakaru tornis. Pasažieru vilcieni tajā nepietur, stacijā galvenokārt notiek grants pārkraušana vagonos, lai to vestu uz Liepājas ostu.
Sosnovska latvānis
Izplatība Latvijā
Sosnovska latvāņa introducēšana masveidā Latvijā notika pagājušajā gadsimta 60.-70. gados, un tā izplatība astoņdesmito gadu beigās un deviņdesmito gadu sākumā Latvijā kļuva nekontrolējama. Latvānis strauji piesārņo ne tikai atklātās platības, bet arī platības gar ūdenskrātuvēm, ceļiem, kā arī mežus. Pašlaik latvāņa izplatība ir izgājusi no cilvēka kontroles un tas ir savairojies vai visā Latvijā, lielākoties nekoptās zemes platībās un grāvjos. Tā izplatības tempu paātrināšanos veicina pamestas zemes, kurās agrāk tika veikta saimnieciskā darbība. Augu aizsardzības speciālists un botāniķis A. Rasiņš jau 1986. gadā latvāni dēvēja par botānisko "jenotsuni" un atzina par sevišķi bīstamu karantīnas nezāli. Vairums speciālistu tagad joprojām atzīst, ka latvānis ir bīstams un latvāņa audzes iznīcināt ir grūti. Latvāņi pie mums nav dabas katastrofa, bet traucējoša parādība, kas jāierobežo, tomēr ir arī secinājumi, ka latvānis, pārejot savvaļā, kļuvis par grūti apkarojamu nezāli.
Džons Filipss
Otro lidojumu viņš veica 2005. gadā Krievijas kosmosa kuģī Sojuz TMA-6 SKS 11. ekspedīcijas sastāvā kopā ar Sergeju Krikaļovu. Kosmosā viņš pavadīja 179 dienas; veica 5 stundu iziešanu kosmosā.
Sosnovska latvānis
Sula
Sosnovska latvāņa sula ir fototoksiska; tai nonākot kontaktā ar ādu, Saules ultravioletā starojuma ietekmē tā tiek aktivēta. Ja sula nekavējoties netiek nomazgāta, tā izraisa ādas kairinājumu, apdegumu un uztūkumu, kā arī sūrstošas, ilgi nedzīstošas čūlas. Gadījumos, kad cilvēks saskāries ar latvāni, tās ķermeņa daļas, kuras bijušas saskarē ar augu, jāpasargā no saules iedarbības, no ultravioleto staru ietekmes. Āda, kas saskārusies ar latvāni, jāmazgā ar ūdeni un ziepēm.
Tore
Vēsture
Stacija atklāta 1929. gadā, sākumā par stacijas ēku kalpoja vagoniņš. Stacija pārdēvēta par Tori 1930. gadā. 1938. gadā uzbūvēta baraka, kas kalpoja kā nojume pasažieriem. Tagadējā divstāvu mūra ēka uzbūvēta 1954. gadā. Pasažieru dīzeļvilcieni Torē nepietur kopš 2001. gada 15. augusta.
McCormick
McCormick (McCormick Tractors International Ltd.) ir uzņēmums Anglijā Donkasteras pilsētā, kas nodarbojas ar lauksaimniecības tehnikas un traktoru ražošanu. Mūsdienās tas ir ARGO SpA meitas uzņēmums.
Sosnovska latvānis
Apkarošana
Ar latvāni piesārņoto platību analīze liecina, ka visvairāk nezāle izplatīta rajonos, kur to mēģināja pirms 50 gadiem ieviest ražošanā kā perspektīvu lopbarības augu. Latvāņu apkarošana ir vairāk ekonomiska un lauksaimnieciskās ražošanas organizatoriskā, nekā tehnoloģiskā problēma atklātās platībās. Jau ievērojami sarežģītāk ir šīs nezāles izplatību ierobežot ūdens baseinu krasta joslās, grāvmalās, ceļmalās un mežos, kur herbicīdu lietošana ir ierobežota vai nav pieļaujama. Latvāņa izplatību sekmē ne tikai tas, ka augs ražo ārkārtīgi daudz sēklu, kuras izplata gan vējš, ūdens, putni u.c., bet arī apstāklis, ka latvāņi pavasarī sadīgst ļoti ātri un augšanā apsteidz jebkuru citu augu, ko noēno un izspiež no vides. Daudzviet, kur pirms 2 gadiem vēl kupli auga dažādi savvaļas augi, tagad zeļ tikai 3 - 4 metru garu latvāņu audze. Šis process ir neiedomājami straujš. Eksperti (zinātnieki un praktiķi) nonākuši pie slēdziena, ka nezāles izplatības minimālais pieaugums gadā ir ~ 10 % un savulaik prognozēja, ka 2007. gadā šīs platības Latvijā jau varētu būt 18 271 ha.
Džons Filipss
2009. gada martā Filipss veica trešo kosmisko lidojumu misijā STS-119 ar kosmoplānu Discovery.
McCormick
Mūsdienas
Mūsdienās McCormick rūpnīcā tiek saražoti traktori ar 23 līdz 280 zirgspēku jaudu un tiek pārdoti vairāk kā 55 valstīs pasaulē, arī Latvijā.
Sosnovska latvānis
Apkarošana
Lauksaimnieciskā prakse rāda, ka uz mājlopiem, turot tos brīvā dabā, augu toksiskās vielas neatstāj gandrīz nekādu iespaidu, it īpaši, ja vienlaikus tie var papildus baroties arī ar citiem augiem. Tomēr latvāņu toksiskumu mājlopiem var novērot tad, ja latvāņus izbaro monozaļbarības veidā stāvēšanas laikā kūtīs. Zemnieku pieredze rāda, ka gaļas liellopi un zirgi Sosnovska latvāņus sekmīgi ierobežo ganībās, neļaujot tiem veģetācijas periodā veidot ziednešus. Lopu saindēšanās nav novērota arī, lietojot no latvāņiem sagatavoto skābbarību.
Selektīvo herbicīdu metode
Latvijā izstrādāta unikāla metode latvāņu apkarošanā. Tās pamatā ir detalizēta latvāņa dzīves cikla izpēte. Latvāņi dīgst ap 0°C, kad vietējās augu sugas vēl nedīgst, līdz ar to pirmais ieņem vietu, izspiežot vietējos augus. Ja agrā pavasarī, koku bezlapu stāvoklī, izdīgušos latvāņus apsmidzina ar selektīvajiem herbicīdiem, tad latvānis iet bojā, bet vietējie augi (ozoli, kļavas, priedes, egles, brūklenes, mellenes) paliek dzīvi, un viss, kas dīgst vēlāk, ieņem savu vietu. Arī pēc apstrādes ar selektīvajiem herbicīdiem kāds latvānis izdzīvos, taču ar šo metodi to izzušana ir garantēta dažu vasaru laikā.
Aleksandrs Sakovskis
Aleksandrs Sakovskis (dzimis ) ir krievu tautības Latvijas uzņēmējs un politiķis, pārstāv partiju "Saskaņa". Bijis 10. un 11. Saeimas deputāts.
Biogrāfija
Mācījies Rīgas 57. vidusskolā (beidzis 1982. gadā). 1989. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitāti ekonomista specialitātē. Pēc tam uzsācis darba gaitas Rīgas pilsētas Maskavas rajona izpildkomitejā, ilgu laiku darbojies privātajā sektorā. Laikā no 2004. līdz 2005. gadam bijis Rīgas pašvaldības uzņēmuma "Kurzemes namu apsaimniekotājs" valdes loceklis, no 2007. līdz 2009. gadam bijis Rīgas Kurzemes rajona izpilddirektora palīgs, no 2009. līdz 2010. gadam — Rīgas Pārdaugavas izpilddirekcijas direktora vietnieks, savukārt kopš 2010. gadā bija "Kurzemes namu apsaimniekotājs" valdes priekšsēdētājs.
Pēc politiskās darbības vēlētos amatos beigām ir AS "Rīgas namu apsaimniekotājs" attīstības direktors.
Politiskā darbība
1998. gadā. A. Sakovskis pirmo reizi kandidēja parlamenta vēlēšanās, kad netika ievēlēts 7. Saeimā no Tautas Saskaņas partijas. Pēc tam neveiksmīgi kandidējis vēl virknē vēlēšanu — Rīgas domes vēlēšanās 2001. (no PCTVL saraksta) un 2005. gadā (no nesen izveidotā "Jaunā Centra" saraksta), 8. Saeimas (no PCTVL) un 9. Saeimas vēlēšanās (no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta). 2007. gadā kļuva par Rīgas pilsētas Kurzemes rajona izpilddirektora palīgu, tomēr tas nepalīdzēja tikt ievēlētam Rīgas domē 2009. gada Rīgas domes vēlēšanās (no "Saskaņas Centra" saraksta). Pēc vēlēšanām saglabāja amatu pilsētas izpildvarā, kļūstot par Rīgas Pārdaugavas izpilddirekcijas direktora vietnieku.
2010. gadā pirmo reizi guva vēlētāju uzticību, tika ievēlēts 10. Saeimā Rīgas vēlēšanu apgabalā. 2011. gada ārkārtas vēlēšanās tika ievēlēts arī 11. Saeimā.
2014. gadā nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās no partijas "Saskaņa" saraksta. Tāpat vēlētāju atbalstu neguva 2017. gada Jūrmalas domes vēlēšanās un 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gada rudenī. Kandidēja, bet netika ievēlēts pašvaldībā 2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās.
Ūzedoma (pilsēta)
Ūzedoma ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, Ūzedomas salas dienvidrietumos pie Pēneštromas attekas. Āmtes centrs. Pilsēta apdzīvota kopš neolīta. 1128. gada 10. jūnijā Ūzedomā augstmaņu tikšanās laikā tika pieņemts lēmums par Pomerānijas pāriešanu kristietībā. Pie pilsētas Pēnestromas vidū atrodas tehnikas piemineklis — 1933. gadā celtā, bet 1945. gadā nopostītā Karnīnes paceļamā dzelzceļa tilta (Hubbrücke Karnin) atliekas.
2000.—2001. gada NBA sezona
'''Nacionālās basketbola asociācijas 2000.—2001. gada sezona''' bija 55. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 29 komandas (27 no ASV un 2 no Kanādas).
Par NBA čempioniem kļuva Losandželosas "Lakers" spēlētāji, kas piecu spēļu finālsērijā pieveica Filadelfijas "76ers" ar 4—1. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Filadelfijas "76ers" spēlētājs Elens Aiversons, kurš bija arī sezonas rezultatīvākais spēlētājs, finālsērijas vērtīgāko — Šakils O'Nīls no "Lakers".
2000. gada NBA drafts notika, tajā Ņūdžersijas "Nets" ar pirmo numuru izvēlējās Kenjonu Mārtinu. 50. NBA Visu zvaigžņu spēle notika MCI Center arēnā Vašingtonā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 111—110. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Elens Aiversons no "76ers".
Pa konferencēm
Piezīmes
Valtra
Valtra ir Somijā bāzēta traktoru ražotne, kas pieder AGCO kompānijai. "Valtra" saknes meklējamas tādos uzņēmumos kā Valmet, Bolinder, Munktell un Volvo.
Valtra ražotnes izvietotas Somijā un Brazīlijā
Radlina
Radlina ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz ziemeļiem no Vodzislavas Slonskas, Ribņikas ogļu baseina (Rybnicki Okręg Węglowy) teritorijā.
Further Down the Spiral
Further Down the Spiral ir kļuvis par vispārdotāko Nine Inch Nails remiksu albumu un ir ieguvis zelta statusu, pārdodot 500,000 albuma kopiju ASV. Albumā piedalījās vairāki augsti kvalificēti remiksētāji, tai skaitā Aphex Twin, J. G. Tirvels, Deivs Navaro un grupa Coil.
Neiznīcināmie 2
"Neiznīcināmie 2" (en) ir 2012. gada ASV asa sižeta filma, kas ir 2010. gada filmas "Neiznīcināmie" turpinājums. Filmas režisors ir Saimons Vests, bet scenārija autori ir Silvestrs Stallone, Ričards Venks, Kens Kaufmans un Deivids Agosto.
Galveno pozitīvo tēlu, tāpat kā filmas pirmajā daļā, atveido Silvestrs Stallone, bet ļaundari — Žans Klods van Damme. Pārējās lomās filmējās Džeisons Steitems, Džets Lī, Dolfs Lundgrēns, Čaks Noriss, Terijs Krūvs, Rendijs Kutjūrs, Liams Hemsvorts, Brūss Viliss, Arnolds Švarcenegers un citi aktieri.
Filmēšana tika uzsākta 2011. gada oktobrī un turpinājās trīsarpus mēnešus, pārsvarā Bulgārijā, kā arī daļēji ASV (Ņūorleānā) un Ķīnā (Honkongā).
Filmas pirmizrāde Latvijas kinoteātros notika 2012. gada 17. augustā, vienā dienā ar pasaules pirmizrādi, bet 20. novembrī un 10. novembrī filma tiks izdota Blu-ray un DVD formātā.
Sižets
"Neiznīcināmo" vienība, kas sastāv no līdera Bārnija Rosa, auksto ieroču eksperta Lī Kristmasa, cīņas mākslu meistara Īņa Jana, psihiski nelīdzsvarotā Gunāra Džensena, kaujas ieroču speciālista Heila Cēzara, sprāgstvielu eksperta Tola Rouda, kā arī jauniņā, snaipera Billija Timonsa ar iesauku "Mazulis", ierodas Nepālā kārtējās specoperācijas uzdevumā, izglābt ķīniešu uzņēmēju. Operācijas laikā izdodas atbrīvot Trenču, senu Bārnija paziņu un konkurentu, kurš tur bija ieradies ar tādu pašu uzdevumu. Pēc veiksmīgi paveiktā uzdevuma, komanda desantē Iņu Janu kopā ar uzņēmēju Ķīnā.
Atgriežoties Ņujorkā "Neiznīcināmie" kādā bārā atzīmē veiksmīgi paveikto operāciju. Billijs paziņo Bārnijam par savu lēmumu pamest komandu, lai vairāk laika varētu veltīt savai mīļotajai meitenei Sofijai, kam Bārnijs neiebilst. Vēlāk, pēc tikšanās ar CIP aģentu Čērču, Bārnijs ir spiests pieņemt viņa uzdevumu — iegūt koferi no seifa, kas atrodas kādā Albānijas teritorijā notriektā lidmašīnā. Pēc Čērča vēlmes Bārnija komandai pievienojas tehniskā eksperte Megija Čena.
Ierodoties norādītajā vietā un iegūstot nepieciešamo koferi, "Neiznīcināmie" nokļūst konkurējošās vienības gūstā, ko vada terorists Žans Vilēns un viņa "labā" roka Hektors, kas saņēmuši par ķīlnieku Billiju. Vilēns piedāvā apmainīt viņa dzīvību pret ieročiem un koferi, kam Bārnijs arī piekrīt. Neskatoties uz to, Vilēns nežēlīgi nogalina Billiju, un helikopterā dodas prom. Komanda apglabā nogalināto biedru, izlasot viņa meitenei adresēto vēstuli, un nolemj atriebties Vilēnam.
Lomās
"Neiznīcināmie"
Teroristi
Pārējie tēli
Elektriskās zivis
Elektriskās zivis ir zivis, kas var ģenerēt elektriskos laukus. Elektriskās zivis spēj arī uztvert elektriskos laukus. Tās dzīvo gan jūrās, gan Dienvidamerikas un Āfrikas saldūdeņos. Daudzas zivis kā, piemēram, haizivis, rajas un sami spēj uztvert elektriskos laukus, bet pašas elektriskos laukus neģenerē, tādēļ tās netiek klasificētas kā elektriskās zivis.
Zemūdens elektrostacija
Daudzi ievērojami senatnes ārsti, piemēram, Klaudijs Galēns, slimniekus dziedināja arī ar elektrību, kā dzīvās elektrostacijas izmantojot jūras dziļumu iemītniekus.
Vidusjūrā un dažās citās jūrās mīt diezgan lielas rajas. Romieši bija novērojuši, kādā īpatnējā veidā tās sev iegūst pārtiku. Tās nedzenas pakaļ upurim un neuzbrūk no slēpņa. Mierīgi, nesteidzīgi tās peld pa ūdens dzīlēm. Tuvumā parādoties kādai nelielai zivij, krabim vai astoņkājim, ar to notiek kaut kas nesaprotams: tam uznāk krampju lēkme, un pēc mirkļa neuzmanīgais dzīvnieks ir beigts. Raja savāc savu medījumu un bez steigas dodas tālāk.
Romieši domāja, ka rajas, ieraugot upuri, izdala kādu indīgu vielu. Raju uzbrukumi skāra arī cilvēkus, pie tam iedarbība notika caur ādu, taču cilvēkiem šie uzbrukumi nebija nāvējoši. Pieskaroties zivij, cilvēki sajuta spēcīgu triecienu. Romiešu ārsti raju indi uzskatīja par ļoti noderīgu ārstniecības līdzekli. Tādēļ rajas pirms diviem tūkstošiem gadu zvejoja un pārvietoja audzēšanai speciālos jūras dārzos.
Kustību laupītāji
Elektrozuši ir nakts dzīvnieki. Tie sāk medīt tikai līdz ar tumsas iestāšanos. Šo zušu elektriskā trieciena spēks ir tik liels, ka spēj apdullināt pat lielus dzīvniekus. Sīkie dzīvnieki iet bojā acumirklī. Dienvidamerikas indiāņi ļoti labi pazīst bīstamo zivi, un tāpēc neriskē braslā pārbrist upes, kurās tie dzīvo.
Pie eiropiešiem ziņas par šādām bīstamām elektrostacijām nonāca krietni vēlāk. Drīz vien pēc Amerikas atklāšanas uz jauno zemi brauca ceļotāji no Eiropas. Viņi bija tie, kas izjuta un pastāstīja, ko nozīmē šīs zivs elektriskā lādiņa spēks. Reiz konkistadoru nodaļa nonāca milzīga purva malā. Tā bija gada sausā sezona, un purvs bija gandrīz izžuvis. Tikai pašā purva vidū, pusdienas saulē spīdēja vēl neizžuvušas peļķes. Kad nodaļa sasniedza savstarpēji savienoto peļķu virkni purva vidū, indiāņi, nastu nesēji, kategoriski atteicās kāpt ūdenī. Viņi bija šausmās, bet eiropieši nekādi nesaprata baiļu iemeslu. Peļķes bija seklas, tajās nevarēja noslēpties ne krokodili, ne lielās anakondas. Arī Dienvidamerikas upju biedējošās iemītnieces piranjas te nevarēja atrasties.