cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kristīna Hendriksa
Hendriksa dzimusi amerikānes un angļa ģimenē Noksvilā, Tenesī štatā, bet pieauga Portlendā, Oregonas štatā un Tvinfalsā, Aidaho štatā, kur viņa sāka aktīvi darboties vietējā teātrī. Pēc vidusskolas pabeigšanas Virdžīnijā viņa pārcēlās uz Ņujorku un pēc dalības Seventeen vāka konkursā sāka modeles karjeru. Viņa turpināja strādāt starptautiski kā modele vairāk nekā desmit gadus, pirms pārgāja uz aktiermākslu.
Hendriksa atveidoja lomas vairākos televīzijas seriālos, tostarp Beggars and Choosers (2001—2002), "Jāņtārpiņš" (2002–2003) un Kevin Hill (2004—2005), pirms viņu 2007. gadā izvēlējās Džoanas Holovejas lomā AMC drāmas seriālā Mad Men, kurā viņa bija viena no galveno aktieru ansambļa sastāva līdz pat seriāla noslēgumam 2015. gadā. Viņa saņēma kritiķu atzinību par savu aktierspēli, tostarp sešas Emmy balvas nominācijas un vairākas Ekrāna aktieru ģildes balvas kategorijā "Labākais aktieru ansamblis". Filmējoties seriālā Mad Men viņa paralēli sāka piedalīties arī filmās, saņemot kritiķu atzinību par savu sniegumu Nikolasa Vindinga Refna asa sižeta drāmā "Draivs" (2011), Sallijas Poteres drāmā Ginger & Rosa (2012) un Raiena Goslinga neonuāra fantāzijā "Zudusī upe" (2014).
Pēc seriāla Mad Men noslēguma Hendriksa filmējās komēdijseriālā Another Period (2015—2016) un SundanceTV drāmas seriālā Hap and Leonard (2016). Viņa atkal apvienojās ar Refnu, lai atveidotu otrā plāna lomu viņa trillera filmā "Neona dēmons" (2016), kam sekoja lomas komēdijā "Dūru cīņa" (Fist Fight, 2017), šausmu filmā "Svešinieki: Nakts medības" (The Strangers: Prey at Night, 2018) un animācijas komēdijā "Rotaļlietu stāsts 4" (2019). Televīzijā viņa atgriezās ar galvenajām lomām krimināldrāmas seriālā Tin Star (2017—2019) un NBC komēdijas kriminālseriālā Good Girls (2018—2021).
Dāviņu pagasts
Upes
Briede, Iecava.
Vēsture
Mūsdienu Dāviņu pagasta teritorijā vēsturiski atradās Bruknas muiža (Gut Brucken, Brukna), Lambārtes muiža (Gut Lamberthof).
1945. gadā Bauskas apriņķa Misas pagastā izveidoja Misas ciema padomi. Misas ciems ietilpis Baldones (1949-1959) un Bauskas (pēc 1959. g.) rajonos. Misas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Lambārtes ciemu, 1963. gadā - Bruknas ciema padomju saimniecības «Dāviņi» teritoriju, 1966. gadā padomju saimniecības «Dārtija» teritoriju pievienoja Iecavas lauku teritorijai. 1968. gadā Misas ciemu pārdēvēja par Dāviņu ciemu (pēc padomju saimniecības «Dāviņi» nosaukuma, kas savukārt cēlies no mājvārda). 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Dāviņu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Bauskas novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Dāviņi (Birzes; pagasta centrs), Brukna, Lambārte.
Nikonovs
Nikonovs vai Ņikonovs var būt:
Plānčauļi
Plānčauļi (Leptostraca) ir fillokarīdu apakšklases augstāko vēžu kārta. Tie ir jūras piekrastes zonas vēžveidīgie ar visai plašu izplatību (Nebalia) un senu izcelšanos. To fosilijas sastopamas jau silūra nogulumos. Plānčauļi ir primitīvāko mūsdienu augstāko vēžveidīgo kārta.
Raksturojums
No īstajiem augstākajiem vēžiem tie krasi atšķiras ar galvkrūšu vairoga divvāku formu, kā arī ar to, ka vairogs pārsedz krūšu ekstremitātes un nesaaug ar krūšu nodalījuma muguras virsmu; ir brīvs pat pirmais krūšu segments. No īstajiem augstākajiem vēžiem plānčauļi atšķiras arī ar to, ka krūtis ļoti īsas un pie tām ir astoņi pāri plakanu vienādas uzbūves divzarainu kāju, kas atgādina lapkāju kājas. Plānčauļus no pārējiem augstākajiem vēžiem atšķir septiņu segmentu vēders un telsons ar dakšu (furca) tā galā. Plānčauļu attīstība ir tieša, bez metamorfozes. Daudzas pazīmes plānčauļus saista ar lapkājiem, un tādējādi tie ir starpposms starp zemākajiem un augstākajiem vēžiem.
Morfoloģija
Plānčauļi ir neliela izmēra vēzīši, ar ķermeņa garumu 5-15 mm. To galvkrūtis un daļēji arī vēders pārklāti ar plānu muguras bruņu — karapaksu, ar kuru savienots kustīgs pieres dzelksnis — rostrums, kurš piesedz acis un antenu pamatnes. Antenulas un antenas ir garas. Plānčauļiem ir trīs žokļu pāri. Pie pirmā maksillu pāra ir pievienots garš vicveidīgs izaugums, ar kuru vēzītis tīra karapaksa iekšējo dobumu. Astoņi pāri krūšu kāju ir ar līdzīgu uzbūvi — tās ir lapveida kājas, kas līdzīgas vairodžu krūšu ekstremitātēm. Tās pilda peldēšanas un elpošanas funkcijas, kā arī nofiltrē barības daļiņas. Vēderam ir septiņi segmenti. Pirmie četri vēdera kāju pāri ir gari, divzaraini, pielāgoti peldēšanas funkcijai. Beidzamie divi kāju pāri ir rudimentāri. Uz septītā vēdera segmenta ekstremitāšu nav, bet uz telsona ir furka.
Sistemātika
Ir zināmas 39 plāncauļu sugas, ka iedalītas 3 dzimtās un 10 ģintīs.
Kārta <!--
-->
Japānas cauna
Japānas cauna (Martes melampus) ir vidēja auguma sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs, kas pieder caunu ģintij (Martes). Tās tuvākais radinieks ir sabulis.
Īstie augstākie vēži
Īstie augstākie vēži (Eumalacostraca) ir augstāko vēžu (Malacostraca) apakšklase. Šajā grupā ir visplašāk pazīstamie vēžveidīgo pārstāvji — krabji, omāri, garneles, upes vēži u.c. Šīs klases pārstāvji fosilā veidā ir zināmi jau no devona. Šajā apakšklasē ir lielākā daļa augstāko vēžu, apmēram 40 000 sugu. Latvijā konstatētas ap 50 sugām, pārstāvot 2 virskārtas: perakarīdi ar 4 kārtām: (šķeltkājvēži, kumacejvēži, vienādkājvēži un sānpeldvēži; un eikarīdi ar 1 kārtu — desmitkājvēži.
Japānas cauna
Japānas cauna dzīvo Japānas salu arhipelāga dienvidu daļā un Korejas pussalā. Tās var sastapt līdz 2000 metriem virs jūras līmeņa. Tā apmetas uz dzīvi mežos, bet Japānas caunu var sastapt arī piepilsētu teritorijās, ja tur aug koki. Koku augļi ir viens no galvenajiem caunas barības avotiem. Japānas cauna dzīvo kokos un migu tā iekārto veca koka dobumā. Tā lieliski rāpjas kokos un ļoti veikli pārvietojas no zara uz zaru. Tā pat pārlec no viena koka uz nākamo. Kopumā Japānas cauna ir bieži novērojams Japānas dzīvnieks, tomēr dažās salās tā ir reti sastopama suga un ir uz izmiršanas robežas.
Īstie augstākie vēži
Morfoloģija
Īstajiem augstākajiem vēžiem ir pastāvīgs ķermeņa segmentu skaits: galva sastāv no 5, krūtis no 8 un vēders no 6 segmentiem, un ķermenis nobeidzas ar telsonu. Krūšu segmenti ir saauguši ar galvu, veidojot galvkrūtis. Vēders sastāv no sešiem segmentiem un telsona, bet saaugšanas dēļ vēdera posmu var būt arī mazāk (piemēram, krabjiem). Krūšu kājas var būt divzarainas vai vienzarainas; ja tās ir vienzarainas, izzūd eksopodīts, kas divzarainajām kājām vājāk attīstīts nekā endopodīts. Vēderkājas ir īsas; pēdējais kāju pāris parasti ir kopā ar anālo segmentu jeb telsonu, veidojot astes spuru.
Aleksandrs Blaus
Aleksandrs Blaus ( — ) bija Sarkanās armijas virsnieks, Padomju Savienības Varonis.
Japānas cauna
Izskats
Japānas cauna ir 47—54 cm gara bez astes, astes garums 17—22 cm, svars 0,5—1,7 kg. Tēviņi ir lielāki par mātītēm. Kažoka krāsa vasarā ir tumši brūna, bet ziemā tā ir koši oranža vai brūna. Pakakle un seja Japānas caunām ir krēmīgi balta. Ziemā gaišajām Japānas caunām kājas joprojām ir tumši brūnas. Japānas caunas foto skatīt šeit.
Aleksandrs Blaus
Biogrāfija
Dzimis Maskavas apgabalā, latviešu zemnieku ģimenē. Pirmo izglītību ieguva Zeļeņkovas ciema nepilnajā vidusskolā. 1934. gadā iesaukts Sarkanajā armijā. 1937. gadā pabeidza jaunāko leitnantu kursus, iegūstot virsnieka dienesta pakāpi, bet 1941. gadā kursus "Vistrel".
Īstie augstākie vēži
Attīstība
Postembrionālā attīstība var būt gan tieša (sānpeldēm un daļai desmitkāju), gan ar metamorfozi. Desmitkājiem metamorfoze var sākties ar brīvi dzīvojošu naupliju, kam seko citas kāpuru fāzes.
Japānas cauna
Uzvedība un barība
Japānas cauna ir nometnieks, un tās teritorijas lielums ir atkarīgs no barības ieguves iespējām. Tā ir visēdāja, bet vislabāk tai garšo zivis, vardes, putni, grauzēji un citi mazi dzīvnieki. Bet tā neatsakās no kukaiņiem, augļiem un riekstiem.
Aleksandrs Blaus
Biogrāfija
Otrā pasaules karā karojis no 1941. gada novembra. Cīnījās Trešajā Ukrainas frontē, kur komandēja strēlnieku bataljonu. No 1944. gada PSKP biedrs. Kara laikā trīs reizes ievainots. Par kaujas sasniegumiem, forsējot Donavu,1944. gadā piešķirts Padomju Savienības Varoņa nosaukums.
Japānas cauna
Vairošanās
Japānas cauna dzimumbriedumu sasniedz 1—2 gadu vecumā. Riesta laiks tai ir no marta līdz maijam, bet mazuļi dzimst jūlijā vai augustā. Piedzimst 1—5 akli, kurli un nevarīgi mazuļi. Par tiem rūpējas tikai māte. Jau 3—4 mēnešu vecumā tie spēj paši medīt, un drīz pēc tam mazuļi pamet ģimeni.
Klasifikācija
Japānas caunai ir 3 pasugas:
Mindaugs Kalons
Mindaugs Kalons (dzimis Viļņā) ir bijušais Lietuvas futbolists, pussargs.
1495. gads
1495. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Andu kondors
Andu kondors (Vultur gryphus) ir vienīgā suga tāda paša nosaukuma ģintī, savukārt šī ģints ietilpst Amerikas grifu dzimtā (Cathartidae). Kā jau putna nosaukums norāda, izplatības areāls ir Andu kalni un Dienvidamerikas kontinenta Klusā okeāna piekraste.
Andu kondors ir viens no lielākajiem lidojošiem putniem pasaulē, tā spārnu plētums ir 3,2 m. Tomēr četrām sugām — klejotājalbatrosam (Diomedea exulans) un dienvidu karaliskajam albatrosam (Diomedea epomophor), cirtainajam pelikānam (Pelecanus crispus) un sārtajam pelikānam (Pelecanus onocrotalus) spārnu plētums ir lielāks. Klejotājalbatrosam tas ir līdz 3,6 m, bet pārējiem līdz 3,5 m.
Sistemātikas izmaiņas
Ilgu laiku Amerikas grifu dzimtas sugas tika sistematizētas stārķveidīgo kārtā, tomēr Dienvidamerikas zinātnieki, balstoties uz pēdējo gadu DNS pētījumiem, šos putnus ir izņēmuši no stārķveidīgo kārtas un sistematizē kārtā Incertae sedis, kas nozīmē, ka kārta nav zināma. Tā varētu būt vai nu vanagveidīgo kārta vai katartidveidīgo kārta, kas jānoskaidro turpmākajos pētījumos.
Izskats un īpašības
Lai gan ķermeņa garums, mērot no knābja līdz astei, Andu kondoram vidēji ir mazāks nekā Kalifornijas kondoram par 7—8 cm, tomēr spārnu plētums lielāks ir Andu kondoram, sasniedzot 2,7—3,2 m. Tas ir arī smagāks nekā Kalifornijas kondors. Tā svars tēviņiem ir 11—15 kg, mātītēm 8—11 kg. Andu kondora kopējais ķermeņa garums ir 100—130 cm, astes garums 33—38 cm, bet pats korpuss 11,5—12,5 cm. Tādējādi Andu kondors ir otrs smagākais lidojošais putns pasaulē, uzreiz aiz sārtā pelikāna. Atšķirībā no lielākās daļas plēsīgo putnu Andu kondoram tēviņi ir lielāki nekā mātītes.
Pieaugušie putni ir melni ar baltu spalvu apkaklīti ap kakla pamatni. Tēviņiem baltās apkaklītes ir kuplākas un lielākas nekā mātītēm. Arī uz spārniem pieaugušiem putniem ir baltu spalvu josla, kura izaug tikai pēc pirmās spalvu nomaiņas. Galva un kakls ir gandrīz kaili, to āda sarkana vai melni-violeta, tādējādi kondora galva un kakls paliek tīri, neskatoties uz to antisanitāro barošanās veidu. Nosmērētā āda samērā ātri izžūst un sterilizējas saules ultravioletajos staros. Galvas virsa ir plakana. Tēviņiem uz galvas ir tumši sarkana sekste, bet kakla āda veido lielas, vaļīgas ieloces, kādu mātītēm nav. Galvas un kakla ādai krāsa var mainīties atkarībā no putna emocionālā stāvokļa. Šī krāsu maiņa tiek izmantota savstarpējā komunikācijā. Jauniem putniem pelēkbrūna ir gan āda, gan apspalvojums.
Uzvedība
Andu kondori, izmantojot siltās gaisa straumes, spēj ilgstoši planēt, nekustinot platos spārnus, kuru virsma veido lielu horizontālu plakni, un tikai pirmo lidspalvu galiņi viegli ir uzliekti uz augšu. Spārnus tas vēcina ļoti reti, gandrīz tikai paceļoties. Savās piezīmēs par Andu kondoru Čārlzs Darvins raksta, ka vērojot ši putna lidojumu nepārtraukti pusstundu, tas ne reizi nav sasitis spārnus. Nakšņot un atpūsties tam patīk augstās vietās, no kuras tas spēj uzsākt lidojumu, nepieliekot lielas pūles un enerģiju, lai vēcinātu spārnus.
Barošanās
Andu kondors ir maitēdājs, kas pamatā barojas ar maitu. Meklējot barību, tas dienā bieži nolido vairāk nekā 200 km, bet ar barību bagātās vietās, piemēram, okeāna piekrastē, Andu kondors var uzturēties dažu kilometru joslā ilgstoši. Priekšroku tas dod lielu dzīvnieku maitām. Tās parasti ir lamas, alpakas, nandu, gvanakas, brieži un bruņneši. Iekšzemē Andu kondors bieži barojas ar kritušo mājdzīvnieku maitu — liellopiem, zirgiem, aitām, kazām un suņiem. Piekrastē dzīvojošie kondori barojas arī ar lielajiem jūras dzīvniekiem, piemēram, vaļiem. Ja nav pieejama liela izmēra maita, tas barojas arī ar mazākiem dzīvniekiem un mēdz pārbaudīt arī mazāku putnu ligzdas, lai uzlasītu to olas. Reizēm var novērot, ka Andu kondors medī maza auguma dzīvnieciņus, piemēram, grauzējus, putnus un trušus. Tā kā tā nagi nav piemēroti ne sagrābšanai, ne nogalināšanai, tad tas upuri nogalina ar asiem, vairākkārtīgiem knābja cirtieniem.
Barību Andu kondors atrod, izmantojot redzi vai sekojot citiem maitas putniem, kuri maitu atrod ar savu izcilo ožu, piemēram, tītaru grifiem. Šie mazākā auguma maitas putni parasti nespēj uzplēst lielo dzīvnieku biezo ādu, ar kuru savukārt viegli tiek galā lielie Andu kondori. Tādējādi starp dažādām sugām veidojas savstarpēji izdevīga interakcija. Andu kondora spēku izmanto ne tikai mazākā auguma maitas putni, bet arī maitēdāji zīdītāji, kas apzināti aizved lielos putnus pie maitas. Tomēr starp visiem ēst gribētājiem Andu kondors ir dominantā pozīcijā. Lielais putns savvaļā neēd katru dienu, tas bieži izlaiž vairākas dienas, līdz atkal uzsāk maitas meklējumus. Vienā reizē tas var apēst vairākus kilogramus barības, reizēm tas ir tik daudz, ka pēc ēšanas tas nespēj pacelties gaisā. Tā kā sev līdzi nagos tas neko nevar aiznest, Andu kondoram jābarojas, kamēr tas ir uz zemes. Kā visiem maitas putniem, arī Andu kondoram ir milzīga nozīme dabas ekosistēmas uzturēšanai līdzsvarā, attīrot vidi no iespējamām slimībām.
Ligzdošana
Andu kondors pieaug lēni un dzimumbriedumu sasniedz 5—6 gadu vecumā, tas var nodzīvot ilgāk nekā 50 gadus. Andu kondori pāri veido uz mūžu. Riesta laikā tēviņš, šņākdams līdzīgi čūskai, aplido mātīti, cilājot un piepūšot kakla ādas ieloces, turklāt ādas krāsa mainās no sarkanas uz dzeltenu. Beigās tas izpleš spārnus, izstiepj kaklu un klakšķina ar mēli. Uzmanība tiek izrādīta arī ar deju, ar daļēji paplestiem spārniem, kas ik pa brīdim tiek sasisti kopā, turklāt tiek izdotas šņācošas un klakšķošas skaņas.
Andu kondoram patīk nakšņot un ligzdot augstumā no 3000 līdz 5000 metriem virs jūras līmeņa. Tā ligzda ir vienkāršs zemes vai klints laukumiņš, kuram apkārt salikti daži kociņi. Pašā vidū tiek dētas olas. Dējumā ir 1—2 gaiši zilas olas, kas katra sver apmēram 280 g. To lielums ir 75 x 100 mm. Pāris perē tikai katru otro gadu, turklāt perē abi vecāki. Inkubācijas periods ilgst 54—58 dienas. Ja kāda ola vai cālēns iet bojā, mātīte dēj vēlreiz. Šo īpašību, lai straujāk pavairotu Andu kondoru populāciju, izmanto zinātnieki, atņemot putniem pirmo olu, kas vēlāk tiek inkubēta audzētavā.
Cālēnus sedz gaiši pelēkas dūnas, kas saglabājas, līdz putni ir gandrīz jau pieauguši. Pēc izšķilšanās paiet 6 mēneši, līdz jaunie putni spēj lidot, bet tie paliek kopā ar vecākiem līdz 2 gadu vecumam, līdz nākamajai perēšanas reizei. Pieaugušajiem Andu kondoriem nav ienaidnieku, bet mazuļus un olas var apēst dažādi plēsīgie zīdītāji, piemēram, lapsas. Tomēr tas notiek reti, jo vecāki ir ļoti agresīvi pret jebkuru nelūgtu ciemiņu, kā arī ligzdošanas vieta vienmēr atrodas grūti aizsniedzamā vietā. Starp Andu kondoriem pastāv labi attīstīta savstarpējā sazināšanās, izmantojot ķermeņa valodu un dažādas skaņas.
Aizsardzība
Andu kondors savvaļā mūsdienās ir tikpat kā izmiris. ASV Andu kondoru par izmirstošu sugu pasludināja jau 1970. gadā visā tā izplatības areālā. Tā izmiršanu veicina dzīves telpas zaudēšana, saindēšanās ar mednieku noindētajiem dzīvniekiem, fermeru uzbrukumiem ar mērķi nogalināt kondorus, jo Dienvidamerikā pastāv uzskats, ka šie lielie putni apdraud ganāmpulkus. Tā kā putni vairojas lēnām, to populācija strauji samazinās. Lai veicinātu vietējo zemnieku izpratni par šiem putniem un to barošanās ieradumiem, valdības organizē izglītojošas programmas. Vislielākais apdraudējums Andu kondoram ir tā izplatības ziemeļu daļā. Īpaši reti to var novērot Venecuēlā un Kolumbijā. Zinātnieki zoodārzos audzē Andu kondorus, kurus vēlāk introducē to savvaļas vidē. Audzējot šos putnus, cilvēka kontakts ar tiem ir minimāls, lai kondori nepieradinātos.
Grūbe
Grūbe var būt:
Valmieras mēbeles
Valmieras mēbeles bija Latvijas mēbeļu un mēbeļu detaļu ražošanas uzņēmums.
SIA "Valmieras mēbeles" tika dibināts 1997. gadā, privatizējot Valsts Valmieras mēbeļu kombinātu, kas zem dažādiem nosaukumiem darbojās kopš 1960. gada. 2004. gadā uzņēmumu no iepriekšējiem īpašniekiem pilnībā atpirka SIA "Daiļrade Koks".
Grūbe
Cilvēki ar šo uzvārdu:
Valmieras mēbeles
Lielākā daļa uzņēmuma produkcijas tika eksportēta uz Somiju, Vāciju, Nīderlandi un ASV. Nozīmīgākie pasūtītāji bija Somijas firma Martela un Vācijas pasta katalogs Heine (Otto). 2009. gadā uzņēmuma apgrozījums bija virs 2 miljoniem latu un tajā strādāja ap 100 darbinieku.
2014. gada decembrī SIA "Daiļrade Koks" meitas uzņēmumi SIA "Valmieras Mēbeles" un SIA "Tukuma Mēbeles" tika reorganizēti, tos apvienojot ar SIA "Daiļrade Koks".
Produkti
Valmieras mēbeles ražoja mēbeļu detaļas no finierētas un laminētas kokskaidu plātnes, kā arī korpusa mēbeles no šiem pašiem materiāliem. Mazāku produkcijas daļu aizņēma kokšķiedru plātnes un koka līmplates izstrādājumi. Uzņēmumam bija savs gateris un kokmateriālu kalte.
Emma Tompsone
Emma Tompsone (en, dzimusi Padingtonā, Londonā, Anglijā) aktieru Ērika Tompsona un mātes Filidas Lo ģimenē un ir angļu aktrise, komiķe, scenāriste un autore.
Tompsone bija apveltīta ar jautru, gudru, radošu ģimenes atmosfēru, un viņa bija populāra un veiksmīga studente. Viņa mācījās Kembridžas Universitātē, studējot angļu literatūru un bija daļa no universitātes Footlights drāmas jeb amatierteātra kluba, kurā pirmo reizi satikās slavenās grupas Monty Python locekļi.
Džons Makinrojs
Džons Makinrojs (en; dzimis Vīsbādenē, Vācijā) ir bijušais amerikāņu tenisists, bijušais ATP ranga līderis. Savā karjerā uzvarēja 7 Grand Slam vienspēļu turnīros, 9 vīriešu dubultspēļu turnīros un 1 titulu jauktajās dubultspēlēs. Viņa brālis Patriks Makinrojs arī ir bijušais profesionāls tenisists (taču ne tuvu ne tik titulēts kā Džons), ASV Deivisa kausa izlases kapteinis. Viņš pasaules tenisa vēsturē ir iegājis ar lieliskajām cīņām ar Bjernu Borgu, Džimiju Konnorsu un Ivanu Lendlu. Pazīstams arī ar nesavaldīgu uzvedību kortā. 1999. gadā tika uzņemts Starptautiskajā tenisa slavas zālē.
Emma Tompsone
Tompsone universitāti absolvēja 1980. gadā un uzsāka savu izklaides industrijas karjeru sākot ar BBC radio izklaides raidījumiem un komēdiju šoviem.
Divkārtēja Amerikas Kinoakadēmijas balvas balvas ieguvēja — 1992. gadā kā labākā aktrise par Mārgaretas lomu Džeimsa Aivorija filmā "Hovardsenda" pēc Eduarda Morgana Forstera romāna motīviem un 1996. gadā kā scenārija autore Ana Lī filmā "Prāts un jūtīgums" pēc Džeinas Ostinas romāna motīviem.
Vēl trīsreiz nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā arī trīs BAFTA kino balvu, vienas Emmy balvas un divu Zelta globusa balvu ieguvēja.
Melderupīte
Melderupīte var būt:
Melderupe
Melderupe var būt:
Arheopterikss
Arheopteriksi ir vieni ir no pirmajiem un primitīvākajiem putniem, tādēļ tos dēvē arī par pirmputniem. Putna nosaukums ir cēlies no grieķu valodas vārdiem "archaios" (ἀρχαῖος), kas nozīmē "antīks", "sens" un no "pteryx" (πτέρυξ), kas nozīmē "spalva", "spārns". Arheopteriksi dzīvoja vēlajā juras periodā apmēram pirms 155-150 miljoniem gadu.
Arheopteriksu ilgu laiku uzskatīja par pirmo putnu. Fosilās atliekas liecina, ka tam bija spārni un spalvas, tomēr skeleta kauli neatšķiras no citu mazo teropodu, piemēram, velosireptora kauliem. Arheopteriksa galva bija līdzīga putna galvai. Tai bija šaurs, zobains knābis, lieli acu dobumi un galvaskausa smadzeņu daļa. Dinozauru vieglajiem kauliem bija dobums tāpat kā putnu kauliem. Sarežģītas uzbūves spalvas uz spārniem un astes bija līdzīgas mūsdienu lidojošo putnu spalvām. Spārnus veidoja priekškājas ar pagarinātiem pirkstu kauliem. Aste bija gara kā rāpuļiem. Arheopterikss dzīvoja pie seklas jūras un, iespējams, medīja kukaiņus un mazas zivis.
Polijas Republikas Pašaizsardzība
Polijas Republikas Pašaizsardzība (Samoobrona Rzeczypospolitej Polskiej, SO vai SRP) - politiska partija un arodbiedrība Polijā.
1992.gadā dibināja bankrotējis fermeris Andžejs Lepers, kurš arī pašlaik (2006.g) ir partijas harizmātisks līderis. 2006.gadā daļēji atbalsta konservatīvo Likuma un taisnības vadīto mazākuma valdību, paši tajā nedarbojoties.
Pēc būtības antikapitālistiska partija, kura ir par valsts paternālismu, sevišķi lauksaimniecībā. Naidīgi noskaņota pret ārvalstu investīcijām. Eiroskeptiska partija. Partijas sociālā bāze ir lauku iedzīvotāji.
Pazīstama ar skaļām akcijām gan ārpus parlamenta (lielāko Polijas ceļu bloķēšana 2000.g), gan parlamentā (savu skaļruņu izmantošana, valdības apvainošana kontaktos ar Taleban utt.).
Sūnupe
Sūnupe (arī Suņupe, Sūnupīte) ir Ķekavas labā pieteka Ķekavas novadā. Sākas ziemeļos no Baldones radioaktīvo atkritumu glabātuves pie Mazsiliņu mājām. Upes tecējums visā garumā regulēts. Ietek Ķekaviņā pie loģistikas uzņēmuma Dominante Park. Nav vārdā nosauktu pieteku. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Pulkarne un Sūnupes.
Upi šķērso autoceļi A7 un P89.
Something To Remember
Something To Remember ir ASV mūziķes Madonnas balāžu izlases albums, kuru ierakstu kompānija Maverick un Warner Bros. izdeva 1995. gada 7. novembrī.
Dziesmu saraksts
Japānas albuma versijas bonusa dziesma.
Latīņamerikas albuma versijas bonusa dziesma.
Just Dance
"Just Dance" ir amerikāņu dziedātājas Lady Gaga debijas singls. Dziesma tika iekļauta viņas debijas albumā The Fame. Singls tika izdots CD singla un ciparu lejupielādes formātā sadarbībā ar ierakstu kompānijām Streamline, Kon Live, Interscope un Cherrytree. Dziesmas rakstīšanas procesā piedalījās Lady GaGa, RedOne un Akon.
Lietus
Lietus ir viena no dabas visizplatītākajām parādībām, kas veido laikapstākļus. Lietus ir izplatītākais nokrišņu veids, kas sastāv no atsevišķām ūdens lāsēm. Lietus daudzums katrā vietā ir atšķirīgs un atkarīgs no daudziem apstākļiem, kā reljefs, attālums no jūras, zemeslodes platuma grādi, gadalaiks un tamlīdzīgi. Piemēram Latvijā jebkurā gada dienā, kad gaisa temperatūra ir virs 0 °C, var novērot lietu, gan smidzinošu, gan spēcīgas lietusgāzes, tomēr parasti visspēcīgākās intensitātes lietus ir novērojams negaisa laikā, bet nedaudz zemākas intensitātes lietus aktīva ciklona darbības zonā. Aptuvenu prognozējamo lietus intensitāti un veidu var noteikt pēc mākoņiem, no kuriem tas ir gaidāms. Spēcīgāks lietus sagaidāms sutīgā dienā no gubu lietusmākoņiem, bet smidzinošs lietus parasti līst no slāņu lietusmākoņiem.
Lietus rašanās
Lietu veido ūdens pilieni, kas rodas mākoņos un smaguma spēka ietekmē krīt lejup. Krītot pilieni savā starpā savienojas, veidojot lietus lāses. Vienlaikus notiek arī lielo lietus lāšu dalīšanās. Ūdens pilieni var saplūst kopā molekulārās siltumkustības iespaidā, kas liek tiem sadurties, kā arī turbulento gaisa plūsmu iedarbības rezultātā. Lietus pilienu vidējais diametrs ir 0,5—5 mm, bet krišanas ātrums ir aptuveni 5—7 metri sekundē.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Amerikas pamatiedzīvotāji ir tie Amerikas iedzīvotāji, kas apdzīvoja Ameriku līdz eiropiešu ienākšanai un viņu pēcteči, kā arī citas etniskas grupas, kas sevi saista ar Amerikas pamatiedzīvotājiem. Lielāko daļu šo etnisko grupu vēsturiski dēvē par indiāņiem. Centrālamerikā un Dienvidamerikā lielākā daļa iedzīvotāju ir indiāņu pēcteči, lai arī tikai neliela daļa no viņiem nav jauktas izcelsmes.
Lietus
Lietus rašanās
Liela loma ir arī pilienu elektriskajam lādiņam. Vienādi uzlādēti pilieni atgrūžas, bet dažādi uzlādēti vai dipolāri pilieni — pievelkas. Dipolāri pilieni var izraisīt elektrisku izlādi, jeb Zibeni.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Viņu senči šajā pasaules daļā ienāca pēdējā Ledus laikmetā un ar laiku izplatījās pa abiem Amerikas kontinentiem, veidojot dažādas tautas ar atšķirīgām kultūrām, tradīcijām un valodām. Indiāņi smagi cieta pēc eiropiešu ierašanās Amerikā. Indiāņiem, kuri bija attīstījušies atšķirti no vecās pasaules civilizācijas, nebija imunitātes pret eiropiešu atvestajām slimībām, tāpēc tās izraisīja vairākas, daudziem indiāņiem nāvējošas, epidēmijas, tāpat populāciju samazināja savstarpējie kari.
Lietus
Lietus veidi
Lietus var būt dažāds. Dažreiz lietus pilieni ir smalki un pat grūti pamanāmi. To sauc par Smidzinošu lietu un šāda veida lietus veidojas zemos slāņu mākoņos vai miglā bez gaisa augšupejošas kustības. Turpretī stiprais vasaras negaisu lietus (Lietusgāze) parasti nāk no augstajiem mākoņiem — negaisa mākoņiem. Nepārtraukts ilgstošs lietus nāk no lietus slāņu mākoņiem.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Reliģija
Amerikas pamatiedzīvotāju reliģiskās tradīcijas nosacīti var sadalīt ziemeļos un dienvidos. ziemeļu klejotājciltīm, kas apdzīvoja Kanādu un ASV ziemeļus, raksturīgs šamanisms un totēmisms. Tālāk uz dienvidiem reliģiskās tradīcijas kļūst arvien sarežģītākas — sarežģītāki rituāli, reliģiskās biedrības un hierarhija. Pārejas posmu starp ziemeļu un dienvidu tradīcijām veido līdzenumu ciltis, kuru tradīcijās saskatāmas gan ziemeļu, gan dienvidu tradīciju iezīmes. Dienvidu ciltis nodarbojās ar zemkopību. ASV dienvidos, Meksikā, Vidusamerikā un Peru dzīvojošās ciltis veidoja pilsētvalstis ar organizētu reliģiju.
Lietus
Lietus veidi
Lietu raksturo nolijušā ūdens daudzums (ūdens slāņa biezums milimetros) un intensitāte (nokrišņu daudzums milimetros kādā noteiktā laika posmā — parasti stundā vai diennaktī). Visintensīvākais reģistrētais lietus tika novērots ASV Juniokvillā, kad vienas minūtes laikā nolija 31,2 mm ūdens. Latvijā visintensīvākais lietus reģistrēts Rūjienā — 3,1 milimetrs minūtē, savukārt vislielākais nokrišņu daudzums diennaktī tika novērots, kad tika reģistrēti 160 milimetri nokrišņu.
Ilgstoši intensīvi nokrišņi var izraisīt plūdus, bet kalnos dubļu straumes (seljes).
Amerikas pamatiedzīvotāji
Valodas
Lai gan daudzi eiropieši noniecināja un centās izskaust vietējās valodas, tomēr spāņu misionāri tajās noturēja lūgšanas. Pirmā Ziemeļamerikā iespiestā Bībele bija vienā no indiāņu valodām. Pēc saskarsmes ar eiropiešiem izveidojās vairākas kreoliskās valodas. Mūsdienās Bolīvijā, Paragvajā un Peru vietējās valodas ir oficiālās valodas, līdzās spāņu valodai. Dažām indiāņu valodām ir sava rakstības sistēma, bet lielākai to daļai piemērots latīņu alfabēts. Vairums indiāņu valodu ir izzudušas, bet vēl dzīvajās valodās runājošo skaits ir ļoti atšķirīgs — dažās no tām runā miljoniem cilvēku, tomēr vairums ir apdraudētas, bieži vien tās zina tikai daži veci cilvēki.
Lietus
Lietus ūdens sastāvs
Lietus pilieni krītot var uzņemt gaisā esošos piemaisījumus un putekļu daļiņas. Lietus ūdenī vienmēr ir nelieli slāpekļskābes un amonjaka piemaisījumi. Tropos slāpekļskābes saturs lietū mēdz būt lielāks, jo šajos platuma grādos biežāk zibeņo, bet zibens rezultātā rodas slāpekļa oksīdi. Cilvēka rūpnieciskās darbības rezultātā lietus ūdenī skābju saturs var būt stipri paaugstināts, šādus nokrišņus sauc par skābajiem lietiem. Jūras tuvumā lietus ūdenī mēdz būt lielāks sāļu daudzums.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Izcelsme
Vairums zinātnieku uzskata, ka pirmie Amerikas pirmiedzīvotāji bija mednieki, kas ieradās Amerikā no Sibīrijas pāri zemes tiltam, kas atradās mūsdienu Beringa šauruma vietā, pirms 9000—20 000 gadiem. Ģenētiski izmeklējumi liecina, ka aizvēsturiskā migrācija notikusi viļņveidīgi, iespējams, pretēji agrāk populārajam uzskatam, ka migrējusi tikai viena cilvēku grupa, migrācija notikusi trijos vai pat četros viļņos:
Pastāv arī vairākas teorijas par iespējamu migrāciju pa ūdeni. Viens no pierādījumiem šīm teorijām ir dažu piekrastes cilšu ģenētiskā atšķirtība no pārējiem indiāņiem. Saskaņā ar vienu no šīm teorijām sākusies neilgi pirms zemes tilta izveidošanās, ieceļotājiem apmetoties piekrastē. Cita, ne īpaši zinātniski atzīta, teorija, pamatojoties uz dažu cilšu ģenētiskajām līdzībām ar aborigēniem, ir, ka pirmie ieceļotāji Amerikā ieradās pāri Klusajam okeānam un lielākā daļa no viņiem izmira pēc jaunu iedzīvotāju ieceļošanas pa Beringa šauruma zemes tiltu. Vēl ir iespējams, ka pēdējā Ledus laikmetā notikusi arī migrācija no Eiropas. 17. gadsimtā spānis Enriko Martiness rakstījis, ka Rīgas apkārtnes iedzīvotāji ir ļoti līdzīgi indiāņiem, tādējādi secinot, ka Amerikas pamatiedzīvotāji ir cēlušies no latviešiem. Šo teoriju pierādīšanā nopietnas problēmas sagādā tas, ka Amerikas senkrasts līdz ar iespējamajām pirmiedzīvotāju apmetnēm mūsdienās atrodas 60 metrus zem jūras līmeņa. Tāpat Dienvidamerikā nav veikta plaša pirmatnējo kultūru izpēte.
Lietus
Lietus lāses
Lietus lāses diametrā parasti nav lielākas par trim milimetriem. Tas ir tāpēc, ka ārējie spēki, piemēram, Zemes pievilkšanas spēks un gaisa pretestība, ir lielāki par lāses virsmas spraiguma spēku, kurš notur ūdens molekulas vienkopus.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Ziemeļamerikas indiāņu kultūras
Ziemeļamerikas indiāņu kultūras mēdz iedalīt Arktikas, Subarktikas, Kalifornijas, Ziemeļaustrumu, Lielā baseina, Plakankalnes, Ziemeļrietumu, Lielo līdzenumu, Dienvidaustrumu un Dienvidrietumu kultūrās.
Sigismunds I Vecais
Sigismunds I Vecais (pl, lt, be; dzimis, miris ) bija Jagellonu dinastijas Polijas karalis un Lietuvas dižkunigaitis no 1506. gada līdz savai nāvei 1548. gadā.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Arktika
Ziemeļamerikas galējajos ziemeļos dzīvojošie inuiti bija klejotāji, kas pārtika no roņu, valzirgu, vaļu, ziemeļbriežu, polārlāču gaļas un zivīm, Arktikas nabadzīgās veģetācijas dēļ augus uzturā lietoja maz. Medībās lietoja harpūnas, lokus un šķēpus. Arktikas iedzīvotāji valkāja vieglus un siltus apģērbus, mēdza izgatavot arī ūdensnecaurlaidīgus apģērbus no roņu zarnām. Lai aizsargātos no sniega akluma, nēsāja koka cepures un saulesbrilles. Arktikas iedzīvotāji, lai pārvietotos, bieži izmantoja suņu pajūgus, bet pa ūdeni pārvietojās ar kajakiem un umiakos. Arktikas iedzīvotāju reliģija ir šamanisms, kurā centrālo vietu ieņem okeāns. Līdz 20. gadsimta otrajai pusei arktiskie apgabali bija grūti sasniedzami un to iedzīvotāji joprojām piekopa tradicionālo dzīvesveidu, lai arī mūsdienās arktikas iedzīvotāji ir atmetuši daļu tradīciju (piemēram, klejotāju dzīvesveidu) un pieņēmuši rietumu civilizācijas tradīcijas, viņi cenšas saglabāt savu kultūru un valodu.
Subarktika
Ziemeļamerikas Subarktiskajā joslā dzīvojošās trīsdesmit mednieku un zvejnieku ciltis bija klejotāji. Ziemā subarktikas iedzīvotāji valkāja siltus ādas apģērbus, pārvietojās, izmantojot sniega kurpes un mantu pārvadāšanai izmantoja ragavas, kuras parasti vilka cilvēks, dažas ciltis, piemēram, odžibvi, izmantoja arī pajūga suņus, bet naskapi nicināja savus ienaidniekus eskimosus par suņu izmantošanu. Vasarā subarktikas indiāņi dzīvoja bērza tāss vigvamos, lasīja ogas, ievāca savvaļas rīsus un zvejoja, izmantojot no tāss gatavotas kanoe.
Sigismunds I Vecais
Dzīvesgājums
Sigismunds I Vecais bija karaļa Jagaiļa mazdēls, Polijas karaļa Kazimira IV un Hābsburgu dinastijas Svētās Romas impērijas imperatora Albrehta II meitas Austrijas Elizabetas jaunākais dēls (ģimenē kopumā bija 13 bērni). Polijā un Lietuvā valdīja pēc vecāko brāļu, karaļu Jana I un Aleksandra nāves. Sigismunda I Vecā brālis Vladislavs II 1471. gadā kļuva par Bohēmijas karalistes, bet 1490. gadā - par Ungārijas karalistes karali.
Sigismunda I varas laikā Jagellonu dinastija zaudēja iespēju nostiprināties Bohēmijas un Ungārijas troņos. Lajoša II nāve 1526. gada Mohāčas kaujā ļāva abiem troņiem pāriet Hābsburgu rokās. Sigismunds I arī palaida garām iespēju iegūt Rietumpomerāniju, lai arī Ščecinas princis Boguslavs X 1503. gadā piedāvājās kļūt par Polijas vasali, 1513. gadā pievienoties Polijai un 1518. gadā noslēgt mūžīgu savienību. Daļa poļu augstmaņu atbalstīja šo ideju, kamēr Mazpolijas augstmaņi tai pretojās. Mazpolijai bija svarīgi uzturēt labas attiecības ar Hābsburgiem, kas Pomerāniju uzskatīja par sev pakļautu teritoriju. 1529. gada vienošanās ļāva Brandenburgas kūrfirstam kļūt par Rietumpomerānijas valdnieku.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Kalifornija
Kalifornijas indiāņi bija mednieki-vācēji. Kalifornijas Centrālās ielejas ciltis, kuru diētas nozīmīgākā sastāvdaļa bija ozolzīles, bija attīstījušas arī agrīnu zemkopību — lai veicinātu ēdamo augu augšanu dedzināja zāli. Kalifornijas indiāņi gatavoja priekšmetus no obsidiāna un tirgojās kā naudu izmantojot apstrādātus gliemežvākus. Epidēmijas, Zelta drudzis 19. gadsimta vidū un citi iemesli iznīcināja ap 90% pamatiedzīvotāju, viszemākais indiāņu skaits Kalifornijā bija 25 000 19. gadsimta mijā. Lai gan mūsdienās indiāņu skaits Kalifornijā ir pieaudzis, indiāņu senās tradīcijas un dzīvesveids ir gandrīz iznīcināti.
Sigismunds I Vecais
Dzīvesgājums
Polijas un Vācu ordeņa konflikti izraisīja 1520.-21. gada karu. Pēdējā Ordeņa lielmestra Albrehta Hohencollerna pāriešana luterismā un Prūsijas hercogistes nodibināšana, noveda pie mierīgu attiecību izveidošanās. Albrehts saņēma vietu Polijas Senātā.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Ziemeļaustrumi
Ziemeļaustrumu mežos dzīvojošie indiāņi ne vien medīja un zvejoja, bet arī audzēja kukurūzu, ķirbjus un pupas. Plaši tika izmantota bērza tāss, no kuras gatavoja traukus, vigvamus, papīru un šajā apvidū izgudroto kanoe. Tāsi parasti apstrādāja, sagriežot loksnēs ar nazi un ar īlenu gar malām izdurot caurumiņus, tad sloksnes tika sašūtas kopā ar egļu saknītēm, tāss priekšmetus rotāja ar divkrāsainiem rakstiem, kurus ieguva ieskrāpējot tāss virskārtā.
Sigismunds I Vecais
Dzīvesgājums
Sigismunds I noraidīja pāvesta un Hābsburgu aicinājumus karot pret Osmaņu impēriju, 1533. gadā noslēdzot “mūžīgo mieru” ar osmaņiem.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Lielais baseins
Lielais baseins ir tuksnešains, miljons kvadrātkilometru liels apgabals ASV rietumos, tur dzīvoja apmēram desmit nomadiskas mednieku-vācēju ciltis. Gandrīz visas ciltis, izņemot vašo, runāja numiku valodās. Šīs ciltis bieži pārvietojās grūti pieejamo pārtikas resursu dēļ, tāpēc visa viņu iedzīve bija pielāgota mobilajam dzīvesveidam — keramika tika lietota reti, jo bija smaga, tās vietā lietoja cieši savītus grozus, kuros varēja pārnēsāt pat ūdeni. Pirmie baltie, kas ieceļoja šajā apvidū bija Mormoņi 19. gadsimta vidū, savas vēlās saskarsmes ar baltādainajiem dēļ Lielā baseina ciltis spēja uzturēt savu kultūru un reliģiju, un bija visaktīvākās, pretojoties baltajiem. Tomēr balto ienākšana izmainīja vietējo kultūru — paiju cilts šamanis Vovoka 1888. gadā sāka sludināt, ka redzējis vīziju, kura vēstījusi, ka jauna ceremonija — Spoku deja — palīdzēs atgriezties zelta laikmetam un padzīs baltādainos.
Lielie līdzenumi
Lielie līdzenumi ir stepes un prērijas Ziemeļamerikas vidienē. Šeit dzīvojošās trīsdesmit ciltis senatnē bija gandrīz pilnībā no bizonu medībām atkarīgi klejotāji, lai gan ar ūdeni bagātākajos austrumu līdzenumos dzīvojošās ciltis nodarbojās arī ar zemkopību. Līdzenumu indiāņi no nomedītajiem bizoniem ieguva gandrīz visu dzīvei nepieciešamo — ēdienu, apģērbu, darbarīkus, rotas un pat mājokļus — neviena nomedītā dzīvnieka daļa nepalika neizmantota. Līdzenumu indiāņi dzīvoja konusveida teltīs, sauktās par tipi (reizēm kļūdaini sauktas arī par vigvamiem), kuras uzstādīja, ap koka kārtīm apvelkot no bizonādām gatavotu pārsegu, tipi bija apmēram piecu metru diametrā, divatā to varēja uzstādīt stundas laikā. Pēc eiropiešu ienākšanas līdzenumu ciltis sāka izmantot eiropiešu ievestos zirgus, kuri atviegloja medības un pārvietošanos. Medību sezonas laikā vairākas ciltis bieži vien pulcējās vienkopus un medīja kopīgi. Pirms zirgu parādīšanās medības bija sarežģītas — bizonus mēģināja nodzīt no klintīm, lai tie nosistos vai iedzīt vietā, kur tos varētu viegli nogalināt, šim nolūkam bieži gatavoja apmēram kilometru garus nožogojumus, kuros bizonus iemānīja, pārģērbjoties par bizoniem un atdarinot to balsis. Kad sāka izmantot zirgus, medības mainījās — mednieki slepus pietuvojās bizonu baram un tad uzbruka, jājot gar baru un šaujot uz bēgošajiem dzīvniekiem no tuva attāluma. Līdzenumu indiāņu ieroči bija šķēpi, vāles un loki, kuri pēc zirgu parādīšanās, piemērojot tos šaušanai jāšus, kļuva īsāki, tika izmantotas arī šautenes, taču būdamas smagas un ilgi pārlādējamas, tās neaizstāja lokus. Līdzenumu indiāņi pielūdza garus, no kuriem nozīmīgākais bija Lielais Gars, nozīmīgākā reliģiskā ceremonija bija Saules Deja, kura norisinājās vasarā, kad ciltis pulcējās uz medībām, tās laikā pateicās Lielajam Garam par palīdzību un lūdza palīdzēt arī turpmāk.
Sigismunds I Vecais
Dzīvesgājums
Sigismunda I Vecā laikā Polijā tika formalizēts nihil novi princips valsts pārvaldē. Līdz ar pēdējā Mazovijas kņaza nāvi 1526. gadā Polijas kronis anektēja Mazoviju. Cīņā ar Maskavas lielkņazu Vasiliju III tika zaudēta Smoļenska. Pateicoties Sigismunda I Vecā otrajai sievai Bonai Sforcai no Milānas valdnieku Sforcu dzimtas, Polijā un Lietuvā ieradās itāļu mākslinieki un uzplauka renesanses kultūra.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Dienvidaustrumi
Lielākā daļa Dienvidaustrumu cilšu, izņemot vienīgi piekrastes iedzīvotājus, audzēja labību un kultivēja kokvilnu. Reliģiskām vajadzībām viņi veidoja mākslīgus pakalnus. Viņu kultūra bija līdzīga ziemeļaustrumu kultūrai.
Dienvidrietumi
Dienvirietumos dzīvoja pueblu tautas, apači un navahi. Šajā apgabalā ir ļoti sauss, tomēr ciltis nodarbojās ar lauksaimniecību, tāpēc dažas ciltis bija izveidojušas irigācijas sistēmas un pielūdza lietus garus.
Centrālamerikas un Dienvidamerikas indiāņu kultūras
Centrālamerikas un Dienvidamerikas indiāņu kultūras iedala Karību salu, Mezoamerikas, Aridoamerikas, Andu, Pieandu, Rietumamazones, Centrālamazones, Austrumu un dienvidu Amazones un Patagonijas kultūrvēsturiskajos apgabalos.
Zodiakālā gaisma
Zodiakālā gaisma ir vāja, bālgana blāzma nakts debesīs, kura redzama tūlīt pēc saulrieta vai pirms saullēkta. Blāzmai ir trīsstūrveidīga forma, kura izstiepta pa ekliptiku un plešas uz augšu Saules apvidū. Vidējos ziemeļu platuma grādos zodiakālo gaismu vislabāk var novērot pavasarī, kad tā redzama rietumpuses debesīs, tūlīt pēc vakara krēslas izzušanas, vai arī rudenī, austrumpuses debesīs, tieši pirms rītausmas. Zodiakālā gaisma ir ļoti vāja, to pilnībā nomāc mēnesgaisma vai gaismas piesārņojums, tāpēc jābūt piemērotiem apstākļiem, lai to novērotu.
Astronoms Džovanni Domeniko Kasīni (Giovanni Domenico Cassini) 1683. gadā pirmoreiz zinātniski aprakstīja zodiakālo gaismu. Tās zinātnisko izkaidrojumu 1684. gadā deva šveiciešu matemātiķis Nikolas Fatio de Duilīrs (Nicolas Fatio de Duillier).
Zodiakālā gaisma veidojas Saules gaismai atstarojoties no Saules sistēmā esošajām putekļu daļiņām, jeb kosmiskajiem putekļiem. Šie putekļi atrodas izplatījumā (starpplanētu putekļu mākonī) ap Sauli, ārpus Zemes orbītas. Lielākais putekļu daudzums atrodas ekliptikas plaknē, tāpēc arī zodiakālā gaisma ir vērojama zodiaka joslā. Zodiakālo gaismu radošo starpplanētu putekļu blīvums izplatījumā ir ļoti niecīgs. Ir aprēķināts, ka, lai rastos zodiakālā gaisma, 1 mm lielām putekļu daļiņām, ar albedo kā Mēnesim, jāatrodas vienai no otras 8 km attālumā.
Mākoņi
Mākoņi ir atmosfēras ūdens tvaiku kondensēto produktu sakopojums sīkos ūdens pilienos vai ledus kristālos lielā daudzumā. Mākoņiem ir svarīga nozīme ūdens riņķojumā dabā, tie var pārvietoties tūkstošiem kilometru attālumā, līdz ar to pārnesot un pārdalot milzīgas ūdens masas. Mākoņiem ir būtiska nozīme klimatā, jo tie regulē Saules enerģijas daudzumu, kas nonāk līdz Zemes virsmai un Zemes enerģijas daudzumu, kas atstarojas atpakaļ Visumā. Jo vairāk enerģijas uztver mūsu planēta, jo siltāks ir klimats. Jo mazāk enerģijas nonāk līdz zemei, jo kļūst aukstāks.
Ja nebūtu mākoņu, nevarētu rasties ne lietus, ne sniegs vai krusa. Mākoņi ir viens no dabas brīnumiem, tiem var būt visdažādākās formas un veidi: mazi un balti; tumši un draudoši; kā kokvilnas pogaļas vai milzīgas saulespuķes; plāns palags vai bieza sega; balti, pelēki, zaļi vai melni — cēli sarkani vai maigi rozā, kad saules stari atstarojas tajos neilgi pirms saulrieta.
Ilga mākoņu eksistence izskaidrojama ar daļiņu lēnu krišanu (pilieni 1–10 mm rādiusā krīt ar ātrumu 0,05—1,2 cm/s), augšupejošā gaisa turbulentā kustība veicina ūdens tvaika pieplūdi un jaunu daļiņu veidošanos.
Klasifikācija
Angļu naturālists Lūka Hovards (Luke Howard) 1803. gadā izstrādāja mākoņu klasifikāciju, kas bāzējas uz pirmatnējo latīnistu klasifikāciju:
Mākoņus pēc to formas iedala 10 galvenajos veidos, katru no kuriem iedala vēl sīkāk. Mākoņiem ir starptautiski pieņemti latīniskie nosaukumi, katram latīniskajam nosaukumam ir dots savs apzīmējums. Apzīmējums sastāv no diviem, bet sīkākajā klasifikācijā arī no trim burtiem. Pēc atrašanās augstuma mākoņus iedala četrās grupās — augstajos, vidējos, zemajos un vertikālajos mākoņos. Augstie mākoņi atrodas 6–13 km augstumā, vidējie mākoņi atrodas 3–7 km augstumā, bet zemie mākoņi atrodas līdz 2 km augstumam. Vertikālo mākoņu pamatne atrodas 1–2 km augstumā no zemes, bet virsotne pārsniedz vidējo vai augsto mākoņu robežu. Atsevišķos gadījumos gubu—lietus mākoņi sasniedz 15 km augstumu.
1956. gadā Pasaules Meteoroloģijas organizācija izdeva Starptautisko mākoņu atlantu, tajā iekļaujot arī galveno mākoņu formu apakštipu klasifikāciju latīņu valodā.
Mākoņu veidi
Galvenie mākoņu veidi ir:
A grupa - augstie mākoņi
Spalvu mākoņi (Cirrus) ir atsevišķi viegli, smalki, balti mākonīši ar šķiedrainu struktūru, spalvu vai garu svītru veidā, kas staru veidā it kā iziet no viena punkta. Sastāv no ledus kristāliem.
Spalvu—gubu mākoņi (Cirrocumulus) veido spalvveidīgas joslas vai vilnīšus, kas sastāv no mazām, baltām šķipsnām vai ļoti maziem kamoliņiem. Sastāv no ledus kristāliem.
Spalvu—slāņu mākoņi (Cirrostratus) veido bālganu plīvuru, kas nereti pārklāj visu debesi un piešķir tai pienainu nokrāsu. Ap sauli veido halo parādību, kas izpaužas kā gaišs aplis, māņu saule vai gaišs stabs. Mākoņi sastāv no ledus kristāliem.
B grupa - vidējie mākoņi
Augstie gubu mākoņi (Altocumulus) veido slāni vai grēdu, kas sastāv no plāksnēm vai gabaliņiem lielāku baltu vai pelēku "aitiņu" formā regulārās grupās vai rindās. Sastāv no ūdens pilieniem un var dot sīkus nokrišņus.
Augstie slāņu mākoņi (Altostratus) ir līdzīgi šķiedrveidīgai segai pelēkā vai zilganā krāsā. Halo parādību neveido. Var dot nelielu nokrišņus.
C grupa - zemie mākoņi
Slāņu—gubu mākoņi (Stratocumulus) veido slāņus vai grēdas, kas sastāv no gabaliem vai vāliem. Šie mākoņi nereti ziemā pārklāj visu debesi, piešķirot tai viļņainu izskatu. Sastāv no ūdens pilieniem un var dot nelielus, smidzinošus nokrišņus.
Slāņu—lietus mākoņi (Nimbostratus) ir zems, viendabīgs amorfs slānis tumši pelēkā krāsā. Bieži zem masīvās mākoņu segas novērojami ļoti zemi ātri ejoši, saraustīti mākoņu gabali. Slāņu—lietus mākoņi sastāv no ūdens pilieniem un ledus kristāliem, no tiem parasti nāk ilgstoši nokrišņi.
Gubu mākoņi (Cumulus) ir atsevišķi mākoņi ar kupolveida virsotni un horizontālu pamatni. Lielākie mākoņi atgādina kalnus. Mākoņi sastāv no ūdens pilieniem un var dot īslaicīgas, bet stipras lietusgāzes.
D grupa - mākoņi ar vertikālo attīstību (konvektīvie mākoņi)
Gubu—lietus jeb negaisa mākoņi (Cumulonimbus) ir vertikāli vareni mākoņi, kas paceļas kā kalni vai torņi. Virsējai daļai ir šķiedraina uzbūve, kas var atgādināt kalēja laktu. Gubu—lietus mākoņi sastāv no ūdens pilieniem un ledus kristāliem un tie dod spēcīgu lietu, krusu, ledus graudus, ziemā arī Sniega graudus. Vasarā notiek elektriskā izlādēšanās atmosfērā, kas izpaužas kā negaiss.
Citi mākoņu tipi
Polārie stratosfēras mākoņi ir mākoņu veids, kas ziemas periodā novērojami polārajos apgabalos 15—25 kilometru augstumā (stratosfērā) un veicina ozona slāņa pastiprinātu noārdīšanos.
Mākoņu izkliedēšana
Mūsdienās ir iespēja izkliedēt pārdzesētus mākoņus un miglu, kā arī iedarboties uz bīstamiem krusas mākoņiem. Lai izkliedētu pārdzesētus mākoņus un miglu, tajos ievada aukstuma aģentus — sausā ledus daļiņas vai ledus veidojošas daļiņas (sudraba jodīdu u.c.), kas veicina kristāliska ledus rašanos, kurš izkrīt no mākoņiem, samazinās tvaika spiediens, pilieni iztvaiko, un mākoņi (migla) izklīst.
Demokrātiskā kreiso savienība
Demokrātiskā kreiso savienība (pl) — viena no Polijas galvenajām kreisajām, sociāldemokrātiskajām partijām. Izveidojās 1991. gadā kā partiju koalīcija. Partija veidojusies galvenokārt no bijušās komunistiskās Polijas apvienotās strādnieku partijas biedriem.
No 1995. gada līdz 2004/5. gadam bija valdošā partija Polijā. Polijas prezidents Aleksandrs Kvasņevskis (1995—2005) bija šīs partijas pārstāvis. Arī Polijas premjeri 1995.-1997. un 2001.-2004. gados bija Demokrātiskās kreiso savienības biedri. Partija strauji zaudēja popularitāti, jo tās biedri tika pieķerti vairākos korupcijas skandālos.
Pašreizējais partijas līderis — (Włodzimierz Czarzasty).
Patuksentas grēda
Patuksentas grēda (en), Argentīnas avotos saukta Argentīnas Kara flotes masīvs (es), ir ap 100 km gara un ap 50 km plata kalnu grēda Pensakolas kalnos Antarktīdā. Izvietojusies Pensakolas kalnu dienvidos un ir to augstākā daļa ar 2135 m augsto Makina kalnu. Stiepjas ziemeļu—dienvidu virzienā, ziemeļos tai piekļaujas Faundeišena ledus straume un Akadēmijas glečers, dienvidos — Patuksentas ledus straume. Grēda sastāv no Tomasa kalniem, Andersona kalniem, masīvas plakankalnes — Makina kalna un vairākiem nunatakiem.
Kalnus 1956. gada 13. janvārī atklāja un no gaisa daļēji nofotografēja ASV Kara flotes operācijas Highjump transkontinentālā pārlidojuma laikā. Nosaukti par godu ASV Kara flotes Patuksentas aviobāzei Mērilendā.
Georgs Trākls
Georgs Trākls (, dzimis, miris ) bija austriešu dzejnieks. Parasti tiek uzskatīts par ekspresionisma pārstāvi. Viņa dzeja ir pazīstama ar sabrukuma, iznīcības un grēka tēmām.
Biogrāfija
Trākls dzimis 1887. gada 3. februārī Zalcburgā, tirgotāja ģimenē. Mācījies Zalcburgas ģimnāzijā, taču bija spiests pamest skolu slikto sekmju dēļ. Literatūrai pievērsās jau ģimnāzijas gados, rakstot lugas un dzejoļus. Studējis farmakoloģiju Vīnes Universitātē, vēlāk ar draugu atbalstu (viens no atbalstītājiem bija Ludvigs Vitgenšteins) pievērsās dzejošanai. 1914. gadā sākās Pirmais pasaules karš, un Trāklu nosūtīja uz fronti ārstēt ievainotos. Trākls miris 1914. gada 3. novembrī Krakovā no kokaīna pārdozēšanas. Pārapbedīts Insbrukā.
Ziemeļu renesanse
Ziemeļu renesanse ir termins, ko izmanto, lai raksturotu renesansi Ziemeļeiropā, jeb plašāk — visā Eiropā ārpus Itālijas, uz ziemeļiem no Alpiem. Ziemeļu renesanse ir cieši saistīta ar itāļu renesansi, tomēr tai ir raksturīgas atšķirības.
Kad 15. gs beigās—16. gs sākumā itāliešu humānisma un renesanses idejas sāka izplatīties Ziemeļeiropā, tās, uzslāņojoties šeit jau pastāvošajām mākslas tradīcijām, modificējās, radot savu renesanses variantu, t.s. ziemeļu renesansi, kas kļuva par visas Ziemeļeiropas tālaika valdošo stilu.
Ziemeļu renesanse, izplatīdamās tolaik ar vēsturiskiem un politiskiem notikumiem piesātinātā laikmetā, atteicās no renesanses arhitektūras un mākslas klasiskajiem ideāliem. Pretēji šo ideālu harmonijai, simetrijai un līdzsvarotībai tā ienesa asimetriju, subjektīvi izjustus arhitektonisko un kompozicionālo kārtojumu ritmus.
Ziemeļu renesanses veidošanās
Liela nozīme ziemeļu renesanses veidošanās gaitā bija Rietumeiropas vēlās renesanses posmā tapušajam manierisma stilistiskajam strāvojumam, kuram piemita tieksme pēc dižrenesanses meistaru rokraksta subjektīva pārspīlējuma. Ziemeļu renesanses mākslā manierisma strāvojums izpaudās galvenokārt kā arhitektonisko formu dekors ar tam raksturīgajiem ornamentālā rotājuma motīviem.