cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TigriSat
TigriSat veidots CubeSat 3U standartā ar masu aptuveni 3 kg. Tas ir apgādāts ar RGB kameru, kas izmanto īpašus algoritmus, lai uzņemtajos attēlos atklātu putekļus. Pavadonim ir izvēršama ultraīsviļņu (VHF) un decimetru viļņu (UHF) antena telemetrijas noraidīšanai un radiobojai, kā arī S joslas antena; raidītājs darbojas 435,000 MHz frekvencē. Saules baterijas paneļos ir iebūvētas magnētiskās spoles, kas nodrošina orientācijas kontroli, lai kamera būtu pavērsta pret Zemi. TigriSat pārraida attēlus uz divām zemes stacijām Bagdādē un Romā. Pavadoņa siltuma kontrole ir pasīva un balstās uz virsmas materiālu termooptiskajām īpašībām (starojamību un absorbciju).
Priekšvēsture
1989. gadā, Sadama Huseina valdīšanas laikā, Irāka apgalvoja, ka ir palaidusi Zemes mākslīgo pavadoni. Attēli no kosmosa tomēr liecināja, ka nesējraķete eksplodējusi pacelšanās sākumposmā, un tiek apšaubīts, vai vispār bija paredzēta kosmiskā aparāta palaišana orbītā. Tādējādi TigriSat oficiāli tiek uzskatīts par Irākas pirmo pavadoni.
Lidojuma gaita
TigriSat tika palaists 19:11:11 UTC ar nesējraķeti Dnepr-1 no Jasnijas militārās bāzes Orenburgas apgabalā Krievijā. TigriSat starta konfigurācijās atradās speciālā konteinerā kosmiskajā aparātā UniSat-6, ko izstrādāja Itālijas privāts uzņēmums G.A.U.S.S. Srl. 19 minūtes pēc starta UniSat-6 tika ievadīts saules sinhronā orbītā ar parametriem: perigejs 612,9 km, apogejs 696,3 km, orbītas slīpums 97,8°, periods 97,7 minūtes.
20. jūnijā, 25 stundas 38 minūtes pēc starta TigriSat tika izmests no UniSat-6 brīvā lidojumā.
2019. gada maijā TigriSat vēl darbojās.
Vivjēns Bosenkets
Vivjēns Bosenkets (dzimis 1872. gada 13. aprīlī Francijā; miris 1943. gada decembrī Viltšīras grāfistē) bija Britu impērijas diplomāts, konsuls Rīgā (1912) un vicekonsuls Maskavā. Latvijas brīvības cīņu laikā viņš bija britu karaflotes politiskais padomnieks Baltijas valstīs (1918) un Apvienotās Karalistes ģenerālkonsuls Tallinā (1919), no 1924. līdz 1932. gadam ģenerālkonsuls Frankfurtē pie Mainas.
Vizīte Rīgā
1918. gada 17. decembra vakarā Daugavgrīvā iebrauca britu eskadra: mīnukuģis Princess Margaret, kreiseris Ceres un vēl septiņi kuģi. Kuģis Windsor noenkurojās pie Vecrīgas, uz tā atradās arī bijušais konsuls Rīgā, Lielbritānijas oficiālais pārstāvis Vivjēns Bosenkets, kurš uzreiz satikās ar Latvijas pagaidu valdības Ministru prezidentu K. Ulmani “Centrālviesnīcā”. 19. decembrī Rīgā ieradās kuģis Wakeful ar kontradmirāli E. Aleksanderu-Sinklēru uz klāja. Lielbritānijas valdības pārstāvji apsolīja, ka daļa britu flotes paliks pastāvīgi Rīgā, Latvijas Pagaidu valdība saņems ieročus un visus citus vajadzīgos piederumus Latvijas armijas uzstādīšanai, kā arī citādi apņēmās pabalstīt Latvijas valsts patstāvību un tās cīņu pret lieliniekiem.
Sojuz MS-21
'Sojuz MS-21 «S. P. Kololjov»' (Союз МС-21 «С. П. Королёв») bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2022. gada 18. martā, uz zemes atgriezās 29. septembrī.
Apkalpe
Kuģa Sojuz MS-21 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublējošā apkalpe:
Lidojuma gaita
Sojuz MS-21 tika palaists 15:55:18 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas.
Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās tajā pašā dienā 19:12 UTC (aptuveni trīs stundas pēc starta) pie Pričal moduļa. Tuvošanās notika automātiskā režīmā, bet beigu posmā kuģa vadību pārņēma Oļegs Artemjevs rokas režīmā.
No stacijas Sojuz MS-20 atvienojās 07:34:20 UTC. 10:03 UTC tika iedarbināti dzinēji bremzēšanas manevram. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 10:57:11 UTC, 147 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 194 dienas 19 stundas 1 minūte.
Oksle (upe)
Oksle (augštecē Zventes upe, vidustecē Balgales upe) ir Dursupes labā krasta pieteka Tukuma un Talsu novados.
Līkņu modelēšana
Līknes modelēšana ir 3D modelēšanas metode, kas balstās uz līknēm, lai ģenerētu virsmas ģeometriju, līknes, kuras tiek ietekmētas, izmantojot masas kontroles punktus. Līkņu modelēšana var būt parametriska (balstās uz ģeometriskiem un funkciju parametriem) vai brīvas formas (skatīt Brīvformu virsmas modelēšana ), un tā var balstīties uz NURBS, lai aprakstītu virsmas formas.
Īsa vēsture
Dažādu veidu līknes un virsmas/gabali (Bézier, NURBS u.t.t.) tika izmantoti datografikā pirms vēl ģeometriskie objekti (Mesh) tika izstrādāti. Tā kā agrāk atmiņa bija dārgāka nekā tagad, līknes piedāvāja kompaktāku veidu kā reprezentēt kompleksas formas. Pat tagad, tās ir bieži sastopamas datorizētajā projektēšanā un citās tehniski orientētās grafikas lietotnēs, kur tās palīdz precīzēt līknes formu.Tādēļ, importējot datus no šādām lietonēm, būs nepieciešama iespēja šīs līknes reprezentēt - pat gadījumos, kad līknes tiek konvertētas uz ģeometrisku objektu, pirms materiālu un tekstūru pievienošanas.
Līkņu modelēšanas nākotne
Kaut arī līkņu modelēšana ir noderīga, tomēr, tā kā eksistē ievadierīces un izvadierīces, kuras ir 2D formātā, cilvēka darbs ar 3D nav tik efektīvs -lai veiksmīgi modelētu, ir nepieciešams pārslēgties no viena apskates loga uz otru, rotēt objektu vai izmantot vairākus apskates logus. Galvenā problēma šajā jomā ir 3D līkņu zīmēšana 2D(izmantojot vienu apskates logu), jo šajos gadījumos pastāv bezgalīgi liels skaits iespējamo līkņu konfigurāciju iztrūkstošajā dimensijā.
Programmatūra
Iespēju darboties ar 3D līkņu modelēšanu piedāvā vairākas programmatūras, populārākās no tām:
Ratnieki (Līgatnes pagasts)
Ratnieki ir apdzīvota vieta Gaujas nacionālais parka teritorijā Cēsu novada Līgatnes pagastā. Tajā atrodas Latvijas Universitātes Konferenču un atpūtas komplekss "Ratnieki", ko veido piecas bijušās lielsaimniecības ēkas ar konferenču telpām un viesu mājām. Ciems atrodas 8 km attālumā no Līgatnes dabas takām un 13 km no Siguldas.
Vēsture
Pirmoreiz "Ratnieki" pieminēti Poļu—zviedru kara laikā 1601. gadā, kad tika sadalīta Siguldas pilsmuižai piederošā zeme. Ratnieku zemnieku sēta nokļuva Nurmižu muižas sadaļā. Lielā Ziemeļu kara laikā māju iedzīvotāji slēpušies tuvējās gravās izraktās zemnīcās. 1755. gadā Nurmižu muiža nonāca Georga fon Duntena īpašumā. 1874. gadā 117,88 hektārus plašo Ratnieku zemnieku lielsaimniecību no grāfa Vilhelma fon Duntena par 5850 rubļiem nopirka Pēteris Lauberts (1831—1914). Vēlāk Nurmižu pagasta (no 1925. gada Vildogas pagasta) Ratnieku mājās saimniekoja viņa dēls Rūdolfs Lauberts (1865—1930), šeit dzimušas viņa četras meitas: Ella, Anna, Nora un Milda Lauberte (1918—2009), viena no visu laiku izcilākajām Latvijas šahistēm. Pēc Rūdolfa Lauberta nāves Ratnieku mājas vēlējusies nopirkt Emīlija Benjamiņa, tomēr 1932. gada pavasarī tos iegādājās tekstiluzņēmuma „Rīgas audums” īpašnieks Roberts Hiršs (1895—1972). Viņš šo lauku paraugsaimniecību aprīkoja pēc tā laika modernās lauksaimnieciskās ražošanas principiem. 1939. gadā Hiršs izceļoja uz ASV, kur turpināja darboties tekstilrūpniecībā. Neilgi pirms nāves, 1971. gadā, Roberts Hiršs savā testamentā īpašuma tiesības uz Ratniekiem novēlēja Latvijas Universitātei. Pēc Otrā pasaules kara Ratnieku saimniecība atradās Vildogas ciema padomes teritorijā, te atradās pasta nodaļa un padomju saimniecības centrs.
1992. gadā Latvijas Universitātē no ASV ieradās R. Hirša tuvs līdzgaitnieks P. Drapāns, kas informēja LU vadību par Hirša novēlējumu. 1998. gada novembrī LU ieguva īpašumtiesības, bet juridisko formalitāšu sakārtošana beidzās tikai 2003. gada septembrī. Pēc 2002. gada SIA "Latvijas Universitātes Nekustamā īpašuma aģentūra" (LUNĪA) Ratnieku atjaunošanai nolēma izmantot lauku tūrisma attīstībai paredzētos līdzekļus no Lauku atbalsta dienesta. Kopējie LUNĪA ieguldījumi Ratnieku kompleksā no 1999. gada bija 2 576 804 lati, no tiem 2004.—2006. gadā būvniecībā un aprīkojumā veidoja 2 248 727 latus. Saimniecības lielā kūts (stallis) pārtapa par semināru un konferenču telpām, kurām līdzās ierīkotas divstāvīgas istabiņas ar 54 guļvietām un sporta zāle ar trenažieriem. Trīsstāvīgajā darbinieku mājā izveidoja 10 divistabu ģimenes istabas ar 36 gultas vietām.
Kopš 2010. gada katru gadu Ratniekos notiek mūzikas festivāls "Laba Daba".
LU Konferenču un atpūtas komplekss
LU Konferenču un atpūtas komplekss sastāv no trim zemesgabaliem, daļa ir lauksaimniecībā izmantojamā zeme un meži, uz diviem zemesgabaliem atrodas trīs pamatceltnes un desmit palīgceltnes (Kungu māja, Baltā māja, stallis, klēts, mazā klēts, pirts, šķūnis) un sporta spēļu laukumi.
2022. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā
Sākotnēji bija plānots čempionātu rīkot 2021. gadā no 6. līdz 15. augustam, bet sakarā ar COVID-19 pandēmiju un tās dēļ īstenoto 2020. gada vasaras olimpisko spēļu pārcelšanu uz 2021. gadu World Athletics 2020. gada aprīlī paziņoja par čempionāta pārcelšanu.
2022. gada martā World Athletics paziņoja, ka pirmoreiz pasaules čempionātā tiks piešķirta arī komandu sacensību trofeja, pamatojoties uz individuālajās sacensībās izcīnītiem punktiem. To ieguva Amerikas Savienoto Valstu izlase. ASV izcīnīja arī visvairāk medaļu (33), tai skaitā 13 zelta medaļas.
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā World Athletics aizliedza visiem Krievijas un Baltkrievijas sportistiem un amatpersonām piedalīties čempionātā.
Divas zelta medaļas izcīnīja četri sportisti: Kimberlija Garsija 20 un 35 kilometru soļošanā, Maikls Normens 400 metru distancē un 4x400 metru stafetē, Sidnija Maklaflina 400 m barjerskrējienā un 4x400 metru stafetē un Ebija Steinere 4x100 metru un 4x400 metru stafetēs. No Latvijas vieglatlētiem labāko rezultātu sasniedza Līna Mūze, kas izcīnīja 6. vietu šķēpa mešanā.
Sacensībās tika laboti trīs pasaules un 13 čempionāta rekordi. Pasaules rekordus uzstādīja Sidnija Maklaflina 400 metru barjerskrējienā (50,68 s), Tobi Amusana 100 metru barjerskrējienā (12,12 s), kā arī kārtslēcējs Armands Duplantiss, kurš pārvarēja latiņu 6,21 m augstumā.
Latvijas sportisti
2022. gada jūnijā Latvijas Vieglatlētikas savienības Treneru komisija un valde apstiprināja Latvijas izlases sastāvā dalībai Pasaules čempionātā sešus sportistus: šķēpa metējus Līnu Mūzi, Madaru Palameiku, Patriku Gailumu un Rolandu Štrobinderu, soļotāju Arni Rumbenieku, kā arī sprinteri Guntu Vaičuli startam 400 metru distancē.
Bo Džeksons
Vinsents Edvards "Bo" Džeksons (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu beisbolists un amerikāņu futbola spēlētājs. Viņš ir pirmais sportists, kurš divās lielajās Ziemeļamerikas sporta līgās ir ticis iekļauts startam Visu zvaigžņu spēlē.
Amerikāņu futbolā viņš spēlēja pussarga pozīcijā, savukārt beisbolā — ārējā laukuma spēlētāja un sitēja pozīcijās.
Tallinas Aleksandra Ņevska katedrāle
Tallinas Aleksandra Ņevska katedrāle (et) ir pareizticīgo dievnams Tallinā, Igaunijā. Atrodas uz Tompea paugura Tallinas vecpilsētā.
Gaides upīte
Gaides upīte (arī Gaides strauts, Misa) ir Gaujas kreisā krasta pieteka Valmieras novadā. Tek ziemeļu virzienā, iesākumā starp Cempu ielu un uzņēmuma Valmieras stikla šķiedra teritoriju. Šķērsojot dzelzceļa līniju Rīga—Lugaži, tek gar Paula Valdena ielu. Ietek Gaujā iepretim Atpūtas parkam.
Aleksandrs Šantelā
Aleksandrs Gistavs Daniels Šantelā (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Šantelā 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu profesionāļiem. Šajā disciplīnā viņš aizcīnījās līdz pusfinālam, kur savā grupā ieguva 5. vietu.
Tallinas Aleksandra Ņevska katedrāle
Baznīca tikusi celta no 1894. līdz 1900. gadam, ēkas arhitekts ir Mihails Preobraženskis. Nosaukta krievu karavadoņa Aleksandra Ņevska, Ledus kaujas uzvarētāja vārdā. 20. gadsimta 20. un 30. gados vairākas reizes tika ierosināta baznīcas nojaukšana, tomēr tā netika realizēta.
Vēžciems
Vēžciems ir apdzīvota vieta Talsu novada Lubes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā Rojas upes krastā 4 km no pagasta centra Anužiem, 25 km no novada centra Talsiem un 149 km no Rīgas.
Leišmanioze
Slimības nosaukums ir radies no skotu patologa un britu armijas mediķa Viljama Būga Leišmana (William Boog Leishman) vārda.
Izplatība
Leišmanijas, kas izraisa leišmaniozi, ir sastopamas aptuveni 88 valstīs visā pasaulē. Lielākā daļa leišmaniju sugu ir endēmiskas. Dienvidamerikā jaunās pasaules tegumentāro leišmaniozi izraisa galvenokārt leišmanijas no Leishmania (Viannia) apakšģints, galvenokārt tās ir Leishmania braziliensis, L. panamensis, L. peruviana, L. guyanensis un L. lainsoni. 70% Peru reģionu cieš no leišmaniozes, kuru izraisa Leishmania braziliensis, L. peruviana, L. guyanensis 96% gadījumos.
Galvenie leišmaniju izplatītāji (vektori) ir kožodiņi no Phlebotominae apakšdzimtas (Lutzomyia un Phlebotomus). Vecās pasaules valstīs leišmaniozi izplata Phlebotomus kožodiņi, jaunajā pasaulē — Lutzomyia. Kopsummā vairāk nekā 90 kožodiņu sugu ir leišmaniju vektori. No visām zināmām 500 Phlebotominae apakšdzimtas sugām Dienvidamerikā tikai 30 ir leišmaniju vektori.
Luiss C.K.
Luiss C.K., īstajā vārdā Luī Sēkejs, (Louis Szekely, dzimis ) ir ungāru-meksikāņu izcelsmes amerikāņu komiķis, kinoproducents, režisors un aktieris.
Karjera
Pirmo reizi Luiss C.K. uzstājās uz skatuves 1984. gadā atvērtā mikrofona vakarā klubā Bostonā 17 gadu vecumā. Pirmā pieredze Luī bija neveiksmīga, jo joku materiāls beidzās jau pēc trim minūtēm. Pēc šī notikuma Luī neuzstājās divus gadus. Vēlāk viņš atgriezās uz skatuves, lēnām ieguva arī atzinību un sāka uzstāties nozīmīgākos pasākumos, līdz iesildīja publiku pirms komiķa Džerija Sainfelda. 1989. gadā Luiss C.K. pārcēlās uz Ņujorku.
Luiss C.K. ir biežs viesis amerikāņu vakara komēdiju raidījumos Late Show with David Letterman, Late Night with Conan O'Brien, Lopez Tonight, The Tonight Show with Jay Leno un Jimmy Kimmel Live!. Iedvesmojies no Džordža Karlina, kurš katru gadu raksta savu stand up rutīnu no jauna, Luiss C.K. sekoja Karlina piemēram, un 2007. gadā izdeva savu pirmo HBO speciālizlaidumu Shameless. Šobrīd Luī ir izdevis jau četrus stand up DVD diskus.
Bez stand up, Luī ir strādājis arī par scenāristu tādos raidījumos kā Late Show with David Letterman, Late Night with Conan O'Brien, The Dana Carvey Showun The Chris Rock Show. 1999. gadā par darbu The Chris Rock Show Luiss C.K. ieguva Emmy balvu. Kā aktieris Luiss C.K. ir piedalījies filmās Welcome Home Roscoe Jenkins, Diminished Capacity, un The Invention of Lying.
2009. gadā Luiss C.K. sāka veidot jaunu seriālu Louie. Tajā Luiss C.K. ir režisors, scenārists un galvenās lomas aktieris.
Personiskā dzīve
1995. gadā Luiss C.K. aprecējās ar Aliksu Beiliju. Viņiem ir divas meitas. 2008. gadā viņi izšķīrās, un šobrīd dala aizbildniecību. Par savu ģimeni Luiss C.K. bieži joko uz skatuves.
Spietiņu apmetne
Spietiņu apmetne ir viena no vislabāk izpētītajām seno iedzīvotāju apmetnēm Sēlijā, kas dod priekšstatu par Daugavas ielejas cilvēku dzīves apstākļiem agrā un vidējā dzelzs laikmeta periodā (no 100. līdz 400. gadam m.ē.). Netālu no Spietiņu apmetnes atrodas Spietiņu kapulauks un senākā Plāteru apmetne, kas bijusi apdzīvota 1. gadu tūkstotī p.m.ē.
Atrašanās vieta
Spietiņu apmetne atrodas netālu no Daugavas kreisā krasta Jēkabpils novada Sēlpils pagastā.
Arheoloģiskie izrakumi
Apmēram divu hektāru plašās apmetnes līdz 1,8 metrus biezā kultūras slāņa izpēti 2250 m² platībā no 1961. līdz 1963. gadam veica Latvijas Vēstures muzeja Arheoloģijas nodaļas darbinieki Jolantas Daigas un Māra Atgāža vadībā. Atsegtas guļbūvju celtņu vietas, 63 atklātie pavardi, iegūtas 519 senlietas - dzelzs darbarīki, bronzas rotas un māla trauku lauskas (gludās, nedaudz švīkātās un tekstīlās keramikas). Kā liecina atradumi iedzīvotāju galvenā nodarbošanās bijusi zemkopība un lopkopība.
Krišjānis
Krišjānis var būt:
Austrijas himna
Land der Berge, Land am Strome ir Austrijas valsts himna. Tā oficiāli tika pasludināta par Austrijas himnu 1946. gada 22. oktobrī. 2012. gada 1. janvārī himnai mazliet tika mainīti vārdi, jo Austrijas konservatīvie politiķi uzskatīja, ka līdz tam tajā tiek diskriminētas sievietes.
Georgs Baumanis
Georgs Baumanis (ru, et ; dzimis, miris ) bija igauņu izcelsmes Krievijas grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1912. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks, 1913. gada pasaules čempions.
Austrijas himna
Pirms Otrā pasaules kara Austrijas himna bija dziesma Sei gesegnet ohne Ende ar Jozefa Haidna mūziku.
Georgs Baumanis
Biogrāfija
Dzimis Sanktpēterburgā, kur piedalījās pirmajās profesionālajās cīņās. 1912. gadā viņš piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā, kur pārstāvēja Krievijas impēriju kā grieķu-romiešu cīņas dalībnieks vieglajā svara kategorijā (svars 67-75 kg). Deviņpadsmitgadīgā jaunekļa starts bija neveiksmīgs, viņš izstājās pēc diviem zaudējumiem.
Gadu vēlāk Baumanis ieguva zelta medaļu 1913. gada cīņas sporta pasaules čempionātā Breslavā. Tajā pašā gadā viņš kļuva par Krievijas olimpiādes uzvarētāju un 1914. gadā tika atzīts par labāko Baltijas provinču cīkstoni.
Piedalījās Pirmajā pasaules karā, beidza Gatčinas kara lidotāju skolu. Bija poručiks, Svētā Jura krusta visu pakāpju kavalieris. Agrāk tika uzskatīts par pazudušu kara laikā.
Pēc Krievijas pilsoņu kara dzīvoja Harbinā, kurp viņš pārcēlās 1922. gadā. 1924. gadā un 1926. gadā tur turpināja uzstāties ringā.
Raudziņu grāvis
Raudziņu grāvis ir Dursupes kreisā krasta pieteka Talsu novadā.
Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Dursupes dzirnavezerā pie Dursupes ciema. Raudziņu grāvi šķērso valsts autoceļš P128 (Sloka—Talsi). Tā krastos atrodas Raudziņi.
Nezūdošais ļaunums: Atmaksa
Nezūdošais ļaunums (en) ir 2012. gada asa sižeta šausmu filma, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma videospēli. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Pols V. S. Andersons. Galvenās lomas atveido Milla Jovoviča, Mišela Rodrigesa, Kevins Durands, Sjenna Gillroja, Šons Robertss, Arjana Endžinīra, Odeds Fērs un Kolins Selmons. Filmas pirmizrāde notika Tokijā. Filma ir piektā daļa "Nezūdošais ļaunums" filmu sērijā.
Filmas galveno varoni Alisi nolaupa farmaceitiskā kompānija Umbrella Corporation. Lai izbēgtu no kompānijai piederošās zemūdens laboratorijas Krievijas ziemeļos, Alisei jācīnās kopā ar pretestības kustību.
Golfs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — sieviešu turnīrs
Sieviešu turnīrs bija viena no divām disciplīnām golfa sacensībās, kas tika aizvadīta 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Turnīrs tika aizvadīts 1900. gada 3. oktobrī netālu no Parīzes, Kompjeņas klubā. Sieviešu sacensības tika aizvadīta vienā kārtā ar 9 bedrītām. Tajās startēja 10 sportistes no 2 valstīm. Šī bija viena no divām disciplīnām, kurā startēja tikai sievietes, otra bija tenisa sieviešu vienspēles.
Šajā disciplīnā visas olimpiskās medaļas izcīnīja amerikāņu sportistes. Zelta medaļu ieguva Margareta Ebota, lai gan medaļas vietā balvā viņa saņēma zeltītu porcelāna trauku. Viņa bija pirmā amerikāņu sieviete, sportiste, olimpiskās zelta medaļas ieguvēja. Margareta nekad nezināja, ka piedalās olimpiskajās spēlēs, domājot, ka tas ir parasts golfa turnīrs, un nomira to nezinot. Viņas vēsturiskā uzvara nebija zināma, kamēr Floridas universitātes profesore Paula Velča sāka pētīt Olimpisko spēļu vēsturi un atklāja, ka Margareta Ebota ir izvirzījusies pirmajā vietā. Desmit gadu laikā viņa sazinājās ar Ebotas bērniem un informēja viņus par viņu mātes uzvaru. Sudraba medaļu ieguva Polīna Vitjēra, bet bronzas medaļu Darja Preta.
Nākamā reize, kad golfa sacensībās startēja sievietes bija pēc 112 gadiem, 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Visas valstis šajā disciplīnā bija pārstāvētas pirmo reizi.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Kurēns
Kurēns (lt, de, daudzskaitlī Kurenkähne) ir Austrumprūsijas piekrastē dzīvojušo kursenieku divmastu plakandibena zvejas buru laivu veids. Kopš 19. gadsimta vidus tos papildināja vējrāži (Kurenwimpel), kas kalpoja ne vien vēja virziena noteikšanai, bet arī kā laivas īpašumzīmes, kas parādīja īpašnieka dzimtas vēsturi, dzīvesvietu un turību.
1972.—1973. gada Eiropas kausa sezona
1972.—1973. gada Eiropas kausa sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 18. sezona. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Crvena Zvezda stadionā Belgradā.
Kurēns
Kurēni bija nozīmīgs kursenieku saimniecības piederums, ko izmantoja ne vien zvejā, bet arī preču un cilvēku pārvadāšanai. Līdz Otrajam pasaules karam Pomerānijas ciemos bija simtiem šādu laivu (Nidā vien — 65 kurēni), taču pēc kara kurēnu izgatavošana pārtrūka un daudzi no esošajiem kurēniem gāja bojā. Mūsdienās kurēnu izgatavošana tiek atjaunota.
1972.—1973. gada Eiropas kausa sezona
Par Eiropas kausa uzvarētājiem trešo reizi pēc kārtas kļuva Nīderlandes klubs Ajax, kas finālspēlē uzvarēja Itālijas klubu Juventus ar rezultātu 1–0.
Diēzs
Diēzs (♯; no fr, kas savukārt no gr (díesis) — 'augstāka skaņa') ir nošu alterācijas zīme, kas muzikālajā notācijā paaugstina skaņu par pustoni. Nošu līnijkopā tas atgādina tēmturī izmantoto zīmi (#), tādēļ datorrakstā to pieņemts apzīmēt tā. Ir arī dubultdiēzi, kas paaugstina skaņu par diviem pustoņiem jeb veselu toni, bet retāk ir sastopams arī pusdiēzs , pusotrs diēzs un trīskāršais diēzs.
2017. gada Pasaules čempionāts biatlonā — 20 km individuālā distance vīriešiem
2017. gada Pasaules čempionāts - 20 km individuālā distance vīriešiem notika 16. februārī
Rezultāti
Distances sākums bija plkst. 14:30
Tesla (nozīmju atdalīšana)
Tesla var būt:
Vedrans Smailovičs
Vedrans Smailovičs (dzimis 1956. gada 11. novembrī), zināms arī kā "Sarajevas čellists", ir mūziķis no Bosnijas un Hercegovinas, bijušais Sarajevas stīgu kvarteta čellists.
Viņš spēlēja Sarajevas Operā, Sarajevas Filharmoniskajā orķestrī, Sarajevas RTV Simfoniskajā orķestrī un Sarajevas Nacionālajā teātrī.
Sarajevas aplenkuma laikā viņš regulāri spēlēja savu čellu sagrautās ēkās, bieži izpildot Tomāso Albinoni ''Adagio G Minorā. ''Smailovičs piesaistīja uzmanību visā pasaulē. Viņam par godu komponists Deivids Vailds sarakstīja skaņdarbu čella solo, The Cellist of Sarajevo, kuru ierakstīja Jo-Jo Ma. Pols O'Nīls aprakstīja Smailoviča uzstāšanās kā iedvesmu Savatage un Trans-Siberian Orchestra skaņdarbam Christmas Eve/Sarajevo 12/24. Folkmūziķis Džons Makkačeons sarakstīja dziesmu In the Streets of Sarajevo.
Kanādiešu autore Elizabete Vellbērna sadarbojas ar Smailoviču, radot bērnu grāmatu Echoes from the Square (1998). Cits kanādiešu autors Stīvens Galovejs izmantoja Smajloviču kā tēlu savā labi pārdotajā 2008. gada romānā The Cellist of Sarajevo. Grāmatā vārdā nenosaukts čellists 22 dienu garumā katru dienu četros pēcpusdienā tajā pašā vietā spēlē čellu, lai godinātu 22 cilvēkus, kurus nogalinājis mīnmetēja šāviņš, kad 1992. gada 26. maijā viņi stāvēja rindā pēc maizes. Notikums, ieskaitot datumu, ir izdomāts. Smailovičs pēc grāmatas izdošanas publiski pauda savu sašutumu. Viņš teica: "Viņi nozaga manu vārdu un identitāti", sagaidot atvainošanos un kompensāciju.
Smailovičs aplenkuma laikā uzstājās arī bērēs, lai arī bieži tās bija snaiperu mērķis. 1993. gada beigās viņš aizbēga no pilsētas un kopš tā laika ir bijis iesaistīts vairākos mūzikas projektos kā izpildītājs, komponists un diriģents.
Šobrīd viņš dzīvo Vorenpointā, Ziemeļīrijā.
Okani
Okani ir ciems Alūksnes novada Kalncempju pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 6 km no pagasta centra Kalncempjiem, 19 km no novada centra Alūksnes un 205 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa V396, netālu no Paparzes upes.
Netālu no Okaniem atrodas Okānu senkapi (Akmeņkalns, Kapu kalns), kas ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Krūmēni
Krūmēni ir apdzīvota vieta Cēsu novada Inešu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļuaustrumos 5,1 km no pagasta centra Inešiem, 5,8 km no Vecpiebalgas un 134 km no Rīgas.
Snēpeles muiža
Snēpeles muižas pils ir Snēpeles muižas kungu dzīvojamā ēka, kas atrodas Kuldīgas novada Snēpeles pagastā, Snēpelē. Tā ir bijusi barona Hāna medību pils, celta 19. gadsimta sākumā. Pilī mākslinieciski augstvērtīgi objekti ir fasādes dekoratīvā apdare, lieveņa margas un durvju komplekts, trīs krāsnis. Kopš 1924. gada muižas pils ēka ilgstoši izmantota skolas vajadzībām.
Pils
Ēkas abās pusēs kolonnām rotāti portiki, parka pusē kaltas dzelzs margas no 19. gs., ārdurvju vērtnes no 19. gs. otrās puses. Pirmajā stāvā izvietota zāle, baroneses guļamistaba ar palīgtelpām un piecas caurstaigājamas istabas. Otrajā stāvā barona medību viesu atpūtas telpas — katrai lielākajai telpai klāt neliela guļamistaba. Pagrabstāvā bijusi virtuve ar palīgtelpām (tagad skolas ēdnīca). Ēdieni uz otrā stāva ēdamzāli nogādāti ar liftu. Saglabājušies 3 kamīni, 4 kolonnas un 4 krāsnis ar ornamentiem. Koridoru galos otrajā stāvā saglabājušies lieli pusapaļi logi ar ornamentiem. Pils zālē ir bijis skaists griestu gleznojums, tas aizkrāsots. Jumtu sedz māla dakstiņi. Pili apsilda 32 krāsnis.
Pils telpas kopš 1924. gada pielāgotas skolas vajadzībām. Tajā darbojās Snēpeles pamatskola, vēlāk Kuldīgas centra vidusskolas Snēpeles filiāle, bet kopš 2015. gada Vilgāles pamatskolas nodaļa. Mūsdienās arī Vilgālē vairs ir tikai sākumskola, bet Snēpeles muižā — viena no tās pirmsskolas nodaļām.
Edgars Zausājevs
Edgars Zausājevs (dzimis ) ir latviešu politiķis un uzņēmējs, bijušais Latvijas Republikas Materiālo resursu ministrs, vēlāk Latvijas Republikas Ārējās tirdzniecības ministrs.
Dzīvesgājums
Mācījās Jūrmalas 3. vidusskolā. Studēja Ļeņingradas Elektrotehniskajā institūtā. Perestroikas laikā 1987. gadā Zausājevu iecēla par Latvijas PSR Valsts materiāli tehniskās apgādes komitejas priekšsēža vietnieku. Latvijas neatkarības atjaunošanas periodā viņš bija Latvijas Republikas Ministru padomes Materiālo resursu ministrs (1990—1991), bet Otrās Godmaņa valdības laikā Ārējās tirdzniecības ministrs (1991—1993). Gatavojās demisionēt 1992. gada maijā, tad septembrī, bet abas reizes tika atrunāts.
1992. gadā viņa dibinātā akciju sabiedrība "Dambis" privatizēja militāro sakaru līdzekļu rūpnīcu "Komutators". Vēlāk viņš kļuva par AS “Dambis” padomes priekšsēdētāju un uzņēmuma akciju kontrolpaketes īpašnieku.
Vējgriķi
Vējgriķi (la) ir sūreņu dzimtas ģints, kurā ietilpst apmēram 12 vīteņaugu un krūmu sugas sugas, dažas no kurām agrāk tika iekļautas sūreņu (Polygonum) vai dižsūreņu (Reynoutria) ģintīs. Vējgriķu sākotnējais izplatības areāls ir ziemeļu puslodes mērenajos un subtropu reģionos, taču sugas ir ieviestas arī citur.
Apraksts
Vējgriķu sugas aug kā vīteņaugi, liānas, krūmi vai krūmāji. Augiem parasti ir divdzimumu ziedi, bet retāk tie var būt arī divmāju. Ārpus ziediem veidojas nektārs. Ziedi ir sakārtoti ķekaros, to lapiņas pēc nobriešanas paliek sausas un līdzīgas papīram. Ziediem ir īsi irbuļi ar daļēji sapludinātām drīksnām. Augļi ir riekstiņi ar trim asām malām.
Sugas
Kopš 2019. gada marta tiek atzītas šādas vējgriķu sugas:
Deliverance
Deliverance ir 1972. gada ASV trillera filma, kuras režisors un producents ir Džons Būrmens. Filmā galvenās lomas atveido Džons Voits, Bērts Renoldss, Neds Bītijs un Ronijs Kokss. Šī bija gan Bītija, gan Koksa kinodebija. Filma balstīta uz Džeimsa Dikija romānu ar tādu pašu nosaukumu.
Filma stāsta par četriem draugiem no pilsētas, kuri dodas ceļojumā pa upi ar kanoe un nokļūst vairākās bīstamās situācijās, kas pārbauda viņu izdzīvošanas spējas un morālās vērtības.
Filmas Deliverance pirmizrāde notika un to izplatīja Warner Bros.. Filma guva plašu kritiķu atzinību un tika nominēta trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors" un "Labākā montāža", kā arī piecām Zelta globusa balvām. Filma guva arī finansiālus panākumus, nopelnot 46,1 miljonu ASV dolāru. 2008. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Jaroslavs Viļpiševskis
Jaroslavs Stefans Viļpiševskis (dzimis, miris ) bija poļu izcelsmes Latvijas politiķis. Bijis 2. un 3. Saeimas deputāts.
Sēņgrāvis
Izteka - pie Dižsēņiem. Tek ziemeļu virzienā, vidustecē krasi pagriežas uz dienvidaustrumiem. Satekot ar Vārngrāvi no kreisās puses, izveido Mazdursupi. Sēņgrāvi divreiz šķērso valsts autoceļš V1383 (Mežuļi–Vanagi).
Jaroslavs Viļpiševskis
Biogrāfija
Jaroslavs Viļpiševskis piedzima Pildas  pagastā. Ieguvis augstāko izglītību.
Plexiglas
Plexiglas ir akrila stikla jeb organiskā stikla (ķīmiski polimetilmetakrilāta, saīsināti PMMA) zīmols. Zīmola īpašnieks Eiropā, Āzijā, Āfrikā un Austrālijā ir Röhm GmbH, Amerikā – Arkema SA.
Jaroslavs Viļpiševskis
Biogrāfija
No 1925. līdz 1931. gadam strādāja Saeimā, pārstāvot Poļu savienību. Strādāja arī Daugavpils pilsētas domē, bija poļu preses redaktors Daugavpilī. No 1934. līdz 1940. gadam bija poļu nedēļas izdevuma "Nasze Życie" redaktors.
Plexiglas
Vēsture
Ķīmiķis Oto Rēms pētīja plastmasu ar mērķi atrast "akrila gumijas" veidu. Pamatus tam viņš bija ielicis jau 1901. gadā ar disertāciju "Akrilskābes polimerizācijas produkti". Viņa darbs bija saistīts ar fermentatīvo produktu izstrādi ādas rūpniecībai, un kopā ar savu partneri Oto Hāsu 1907. gadā viņš nodibināja uzņēmumu Röhm & Haas. Kad ražošana kļuva rentabla, Rēms atgriezās pie akrila izpētes. Viņam neizdevās sasniegt savu sākotnējo mērķi – ražot sintētisko kaučuku no izturīgiem poliakrilāta savienojumiem. 1928. gadā viņā pievērsās akrilāta biznesam, ražojot daudzslāņu drošības stiklu.
Jaroslavs Viļpiševskis
Biogrāfija
Pēc 1940. gada okupācijas dzīvoja Rīgā. Pēc 2. pasaules kara, izmantojot Lietuvas, Baltkrievijas un Ukrainai pievienotajās bijušās Polijas teritorijās dzīvojošajiem poļiem doto iespēju izbraukt uz Poliju, kopā ar ģimeni fiktīvi nokārtoja šādu iespēju. Nomira repatriantu ešelona izbraukšanas dienā 1945. gada 6. septembrī Turmantas dzelzceļa stacijā (tagad Lietuvā).
Plexiglas
Vēsture
Pēc panākumiem akrilātu jomā 20. gadu beigās viņš pievērsās metakrilātiem. Šeit viņš un viņa pētnieku komanda veica izšķirošo izrāvienu. Viņiem palīdzēja gadījums: monomēra metilmetakrilāta paraugs bija glabāts pudelē pie loga. Uz tās sāka spīdēt dienas gaisma, un sākās polimerizācijas reakcija. Pudele saplīsa un izveidojās polimetilmetakrilāta bloks. Turpmākajos eksperimentos tika atrasta iespēja kontrolētā veidā polimerizēt izejvielu starp parastām stikla loksnēm un iegūt plānas akrila stikla loksnes. Jaunajam materiālam tika dots nosaukums "Plexiglas", un tas tika reģistrēts kā preču zīme 1933. gadā. Preču zīme reģistrēta tā paša gada 4. decembrī ar preču zīmes numuru 461639.
Līdz ar Evonik metakrilāta grupas pārdošanu 2019. gada martā, Plexiglas nodaļa pārgāja uz jaunsaukto Röhm GmbH. Kopš tā laika tas ir pārdevis PMMA produktus ar zīmolu Plexiglas Eiropā, Āzijā, Austrālijā un Āfrikā. Amerikā produkti tiek tirgoti ar zīmolu Acrylite. Preču zīmju apsvērumi atdala uzņēmuma Arkema organisko stiklu, kas tiek ražots un pārdots tikai Amerikā, no Vācijas Röhm GmbH ražotā akrila stikla izstrādājumiem ar oriģinālo Plexiglas zīmolu, kas tiek pārdoti citos pasaules tirgos.
Produktu un lietojumu izstrāde
Plexiglas izstrāde tika uzskatīta par izrāvienu toreizējam Röhm & Haas, jo uz šīs bāzes tika izveidots ļoti plašs produktu klāsts visdažādākajiem pielietojumiem no 1930. gadiem līdz mūsdienām.
Pētniecības un attīstības intensifikācija 21. gadsimta sākumā izraisīja virkni jaunu produktu izstrāžu un modifikāciju dažādiem lietojumiem. Tabulā parādīta 2020. gadu Plexiglas izstrādājumu saime: Plexiglas materiāls ir pieejams monolītu lokšņu, bloku, plēvju, cauruļu, stieņu, šūnu lokšņu un gofrētu lokšņu veidā.
Plexiglas kopš 2010. gada
Lietā un ekstrudētā organiskā stikla pielietojums pēdējo desmitgažu laikā ir ļoti paplašinājies. Mūsdienās no tā tiek izgatavoti dizaina un tehniski izstrādājumi. Zīmola Plexiglas akrila stikls tiek izmantots dažādās jomās, piemēram, mēbeļu ražošanā, komunikāciju tehnoloģijās, izstāžu noformēšanā, automobiļu rūpniecībā, aviācijā, optoelektronikā un prettrokšņu sienu, lielu akvāriju un peldbaseinu celtniecībā. Papildus loksnēm, plēvēm, caurulēm un stieņiem tiek ražoti formēšanas maisījumi, kas ir izejmateriāli visiem iesmidzināšanas un ekstrūzijas lietojumiem.
Koronas pandēmija radīja jaunu tirgu aizsargsienām, kas izgatavotas no Plexiglas zīmola akrila stikla, un ASV vien pieprasījums pēc akrila stikla trīskāršojās.
Lībe
Lībe ir ciems Talsu novada Lubes pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā Lībes valka krastos 6 km no pagasta centra Anužiem, 27 km no novada centra Talsiem un 151 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lībes (Lieben, Lihben) pusmuižas centru.
Māris
Māris var attiekties uz:
Kubuliņi
Kubuliņi (arī Kubulīni) ir apdzīvota vieta Cēsu novada Inešu pagastā. Atrodas pagasta rietumos 7,8 km no pagasta centra Inešiem, 7,8 km no Vecpiebalgas un 136 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Dūre (Burtnieku ezera pieteka)
Dūre (arī Dūres upīte, Dūrupe, Kalla, Kulla) ir Burtnieka pieteka Valmieras novadā.
Iztece - pie Sauļiem. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Lielākā pieteka - Rūtes upīte. Pie Dūres caurtek Dūres dzirnavu ezeram. Ietek Burtniekā apmēram puskilometru lejpus Dūres. Upi šķērso valsts autoceļi V112 (Puikule – Rencēni – Vēveri) un V231 (Rencēni – Burtnieki – Daksti – Veckārķi). Tās krastos bez Dūres atrodas Taubes.
Aizputes baznīcas
Aizputē ir šādas baznīcas:
Ankaras krokuss
Parasti aug pie klintīm, krūmiem un priedēm 1000—1600 m augstumā, zied no februāra līdz marta beigām. Tā bumbuļsīpols, kas bagāts ar cukuru un cieti, ir ēdams, tas plaši lietots kā pārtikas produkts Anatolijā.
Izplatība
Savvaļā tas aug Turcijas ziemeļaustrumos un Centrālajā Anatolijā. Plaši izplatīts Amasjas, Ankaras, Bolu, Čorumas, Kastamonu, Kiršehiras, Kajseri, Kahramanmarašas, Samsunas, Sivasas un Jozgatas ilos. Tas aug 1000-1600 metru augstumā, akmeņainā augsnē, sausos alpīnos mežos un pļavās, krūmājos un skujkoku mežos. Izturīgs pret salu, nepatīk siltums, patīk ūdens.
To plaši audzē Eiropā kā dārza sakņaugu, kur tas pazīstams ar nosaukumu "Golden Bunch" (zelta pušķis).
Botāniskais apraksts
Ankaras krokuss jeb Ankaras safrāns ir daudzgadīgs īrisu dzimtas sīpolaugs. 19. gadsimtā to atrada un atklāja zinātnieki Viljams Herberts un Dž. Mavs, kuri pēc pētījumu veikšanas Kjū Karaliskajā Botāniskajā dārzā 1881. gadā atzina to par neatkarīgu sugu.
Lapas ir šauras, 0,5-1 mm platas, pēc ziedēšanas pagarinās. Spilgti oranždzeltenas krāsas zieds neliela "biķerīša" formā uz gaiša kāta, ziedēšanas laikā plaši atveras. No viena sīpola izaug daudzi ziedi, radot ilūziju par pušķi. Zied pēc sniega kušanas, ziedēšanas periods februāris-marts. Ziedēšanas periods ilgst līdz 20 dienām. Lielā cietes un cukura satura dēļ šī auga sīpoli iepriekš tika ēsti (neapstrādāti vai termiski apstrādāti), tomēr, ņemot vērā to ārējo līdzību ar parasto krokusu (Colchicum), kas ir indīgs, krokusa bumbuļsīpolu izmantošana ir pārtraukta.
Žoržs Pino
Žoržs Omers Pino (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Kernu pagasts
Kernu pagasts (et) bija pagasts Igaunijā, Harju apriņķī, uz rietumiem no Tallinas. 2017. gada oktobrī Kernu pagasts tika apvienots ar Nisi un Saues pagastu, kā arī Saues pilsētu, izveidojot Saues pagastu. Padizes pagasta administratīvais centrs bija Haibas ciems. 2017. gadā Kernu pagastā dzīvoja 2,0 tūkstoši iedzīvotāju.
Bartolomejs Hēneke
Bartolomejs Hēneke (Bartholomäus Hoeneke, pirms 1300—pēc 1348) bija Vācu ordeņa priesteris, rakstvedis un diplomāts. Livonijas ordeņa kapelāns laikā pēc Livonijas pilsoņu kara, kad valdīja mestri Eberhards fon Monheims, Burhards fon Dreilēbens un Gosvins fon Hērike. Jaunākās atskaņu hronikas autors (1346-1348), kas vēsta par notikumiem Livonijas konfederācijas valstīs un kaimiņzemēs 1315.-1348. gadā.
Dzīvesgājums
Cēlies no Osnabrikas Vestfālenes zemē. Livonijas pilsoņu kara laikā ieradās Livonijā, kļuva par Livonijas ordeņa mestra Monheimas Eberharda kapelānu (1328-1340) un galma priesteri. Domājams, ka šajā laikā viņš dzīvoja Vīlandes pilī, kas no 1297. gada līdz 1340. gadam kalpoja par Livonijas ordeņa mestru rezidenci un ordeņa pārvaldes centru. Šajā laikā Livonijas ordeņa mestrs aplenca Rīgu un piespieda to padoties 1330. gadā, pēc kaujām Žemaitijā tika noslēgts miers arī starp Livonijas ordeni un žemaišiem.
Saglabāja savu amatu arī mestra Dreilēbenas Burharda valdīšanas laikā (1340-1345) piedalījās Harijas, Vīkas un Sāmsalas igauņu Jurģa nakts sacelšanās apspiešanā (1343-1344) un aprakstīja igauņu zemnieku mēģinājumu ieņemt Vīlandes pili.
Domājams, ka pēc mestra rezidences pārcelšanas uz Rīgas pili 1346. - 1348. gadā uzrakstīja savu hroniku kā Vecākās atskaņu hronikas turpinājumu, slavinot mestra Gosvina 1345.-1348. gada karus ar Lietuvas dižkunigaitiju. Piedalījās sarunās ar Dānijas ķēniņu Valdemāru IV, kas 1346. gadā pārdeva Harijas un Virijas provinces Livonijas ordenim par 10 000 markām. Hronikas vēstījums pārtrūkst 1348. gadā, kas uzskatāms par Bartolomeja Hēnekes nāves gadu.
Viņa rakstītās hronikas pārlikumu Brēmenes arhīvos atrada tikai 1870. gadā, K. Hēlbaums rekonstruēja hronikas sākotnējo tekstu un izdeva to 1872. gadā.
Bauskas baznīca
Bauskas baznīca var būt:
Alina l'Ami
Alina l'Ami (ro; dzimusi kā Alina Motoka (ro) Jasos) ir Rumānijas starptautiskā lielmeistare šahā (2006).
Biogrāfija
No 1993. līdz 2005. gadam pārstāvējusi Rumāniju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kuros izcīnījusi trīs medaļas: divas zelta (1995. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U10 vecuma grupā un 2002. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U18 vecuma grupā ) un sudraba (1994. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U10 vecuma grupā). Trīs reizes uzvarējusi Rumānijas jauniešu šaha čempionātos: 2001. gadā meiteņu U20 vecuma grupā, 2002. gadā meiteņu U18 vecuma grupā un 2004. gadā meiteņu U20 vecuma grupā.
Divas reizes izcīnījusi medaļas Rumānijas sieviešu šaha čempionātos: 2002. gadā bijusi otrā, bet 2007. gadā ieņēmusi trešo vietu.
2002. gadā Stambulā uzvarējusi Balkānu valstu individuālajā sieviešu šaha čempionātā. 2013. gadā Džakartā kopā ar Sofiju Miljē dalījusi pirmo vietu starptautiskā šaha festivāla 8th Japfa Chess Festival sieviešu lielmeistaru turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE l'Ami 2006. gadā piešķīrusi starptautiskās sieviešu lielmeistares (WGM) nosaukumu, bet 2014. gadā - vīriešu starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Personīgā dzīve
Absolvējusi Jasu universitātes psiholoģijas maģistra studijas. Precējusies ar Nīderlandes šaha lielmeistaru Ervinu l'Ami.
Eiķinupe
Eiķinupe (arī Eikinupe, Eiķene, Eiķenu upe, Ēķene, Ēķina, Ēķinupe) ir Burtnieka pieteka Valmieras novadā.
Izturības robeža
Izturības robeža ir viena no materiālu mehāniskajām īpašībām, tas ir mehāniskais spriegums, kuru pārsniedzot sākas materiāla sabrukšana.
Eiķinupe
Iztece - no Ķoniņu purva. Tek ziemeļu virzienā. Lielākās pietekas - Maurupīte, Negurskas upīte. Ietek Burtniekā uz austrumiem no Burtniekiem. Upi šķērso valsts autoceļi V186 (Valmiera – Līdums) un V112 (Puikule – Rencēni – Vēveri).
Izturības robeža
Stiepes stiprība
Stiepes stiprība raksturo, kādu slodzi materiāls spēj nest stiepes slogojumā, pirms tas sabruks. Stiepes stiprību parasti norāda MPa. Zinot materiāla stiepes stiprību un tā laukumu iespējams aprēķināt pie kādas slodzes tas saplīsīs, jeb saraušanas spēks ir tieši proporcionāls stiepes stiprības un šķērsgriezuma laukuma reizinājumam.
Taču praksē svarīgāk ir zināt nevis pie kādas slodzes materiāls sabruks, bet pie kādas slodzes tā deformācijas būs pieļaujamās robežās, tādēļ aprēķiniem biežāk lieto materiāla tecēšanas robežu un elastības moduli.
Stiepes stiprības aprēķiniem ārkārtīgi svarīgi ir zināt spēka iedarbības laiku, jo īslaicīga iedarbība rada triecienveida slodzes, kas apskatītas lapā "triecienizturība", bet nemainīga spēka iedarbība ilgstošā laika periodā var izraisīt šļūdi. Stiepes izturība tiek dota materiālu slogojot ar ātrumu ap 3 mm/min.
Mīklaini kā spogulī
"Mīklaini kā spogulī" (sv) ir 1961. gada Zviedrijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Ingmars Bergmans. Filmā galvenās lomas atveido Harieta Andersone, Gunnars Bjernstrands, Makss fon Sīdovs un Larss Pasgords.
Filma stāsta par šizofrēnisku jaunu sievieti, kas atpūšas uz salas kopā ar savu vīru, rakstnieku tēvu un jaunāko brāli. Filma aplūko tādas tēmas kā ģimenes attiecības un garīgas slimības un ir pazīstama ar savu minimālisko stilu.
Filmas "Mīklaini kā spogulī" pirmizrāde notika. Bergmans veidoja filmu kā trīs cēlienu izrādi, izmantojot savu personīgo pieredzi un attiecības. Šī bija pirmā no viņa daudzām filmām, ko filmēja Fores salā. Filmā skan Johana Sebastiāna Baha mūzika.
Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši par Andersones aktierspēli. Otro gadu pēc kārtas, Bergmana režisētā filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". 1963. gadā iznāca Bergamana tematiski līdzīgās filmas "Ziemas gaisma" (Nattvardsgästerna) un "Klusums" (Tystnaden).
Kumeļezers
Kumeļezers (arī Kumeliņa ezers) ir caurteces ezers Cēsu novada Inešu pagasta dienvidaustrumos.
Ezerā ietek grāvis, iztek - grāvis uz Ogres upi.
Hansa sala
Hansa sala (da, en, fr) jeb Tartupaluka (kl, iu) ir neapdzīvota sala 1,3 km² platībā Kenedija šaurumā. Šaurums atdala Dānijai piederošo Grenlandes salu no Kanādai piederošās Elsmīra salas. 2022. gadā salu sadalīja starp Dāniju un Kanādu, izveidojot sauszemes robežu starp abām valstīm.
Vēsture
No 1984. gada līdz 2022. gadam starp Kanādu un Dāniju notika t.s. "inteliģentais karš". Dažkārt uz salu devās armijas vienība, kura demontēja pretējās puses karogu un izdzēra pretējās puses atstāto alkoholiskā dzēriena pudeli. Pametot salu, karavīri pacēla savas valsts karogu, atstājot dzēriena pudeli "pretiniekiem".
Smildziņstrauts
Izteka - no Silezera. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Lejtecē strautam izveidojas trīs attekas - divas uz Sviķu strautu, viena - uz Dursupi. Smildziņstrautu šķērso valsts autoceļš P128 (Sloka—Talsi).
Kreituse
Kreituse var būt:
Kančupe
Kančupe (augštecē - Timba, Timbas upe, vidustecē - Neibāde) ir Buļļupes pieteka Valmieras novada Rencēnu pagastā.
Iztece - no Timbas ezera. Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Upi šķērso valsts autoceļš P17 (Valmiera — Rūjiena — Igaunijas robeža (Unguriņi)). Tās krastos atrodas Rencēni.
Valds Dambrausks
Valds Dambrausks (lt; dzimis Pakrojā) ir lietuviešu futbola treneris. Kopš 2022. gada ir Grieķijas kluba Krētas OFI galvenais treneris. Strādājis arī Latvijā, 2018. un 2019. gada sezonā vadot Virslīgas klubu RFS.
Trenera karjera
Studējis Londonas Metropolitēna universitātē, vēlāk strādājis Anglijas klubu Fulham, Manchester United un Brentford jaunatnes akadēmijās.
2014. gada decembrī Dambrausks tika iecelts par Viļņas "Žalgiris" galveno treneri. Klubā nostrādāja trīs sezonas, šajā laikā divreiz izcīnot Lietuvas čempiontitulu (2015. un 2016. gadā), kā arī trīsreiz uzvarot Lietuvas kausa izcīņā un divas reizes Lietuvas superkausā. 2016. gadā tika atzīts par Lietuvas čempionāta labāko treneri. 2017. gada oktobrī pēc komandas nesekmīgā snieguma amatu atstāja.
2020. gada februārī atstāja RFS, kļūstot par Horvātijas kluba HNK Gorica galveno treneri. 2021. gada janvārī kļuva par Bulgārijas kluba Razgradas "Ludogorets" galveno treneri. 2021. gada oktobrī amatu atstājis.
2021. gada novembrī kļuvis par Horvātijas komandas Hajduk Split galveno treneri. 2022. gadā izcīnījis Horvātijas kausu.
Jonijas salas
Jonijas salas (el, Ionia nisia) ir salu grupa Grieķijas rietumos. Lielākās salas ir Kerkīra, Kefalonija, Zakinta, Lefkada, Kitira un Itaka. Jonijas salas veido Jonijas salu perifēriju, izņemot Kitiras salu, kas ir daļa no Peloponēsas perifērijas. Lielākās pilsētas ir Kerkīra, Zakonta, Agistole, Potama un Lefkada.
Intellisync
Intellisync (agrākais nosaukums Pumatech) bija ASV uzņēmums, kas nodarbojās ar datu sinhronizācijas programmatūras izstrādi mobilajām ierīcēm. Dibināts 1993. gadā. Kopš 2006. gadā Nokia sastāvā.
Vēsture
2005. gada 16. novembrī tika paziņots, ka Somijas mobilo telefonu ražotājs Nokia iegādāsies Intellisync. Darījums tika pabeigts 2006. gada 10. februārī. Vēlāk Intellisync birojs tika pārcelts uz Nokia biroju Mountain View.
Hugo Vītols
Hugo Vītols (1911-1966) bija Latvijas futbolists, kurš spēlēja uzbrucēja pozīcijā, ilggadīgs Rīgas Vanderer (vēlākais nosaukums - Rīgas Vilki) komandas dalībnieks.
Biogrāfija
Futbolu sāka spēlēt 14 gadu vecumā, Latvijas meistarsacīkstēs piedalījās sākot ar 1930.gadu, līdz pat Latvijas neatkarības zaudēšanai nemainīgi aizstāvot RV krāsas. Trīsdesmito gadu vidū spēlēja Latvijas izlasē, atzīmējoties ar 3 vārtiem 1935.gadā draudzības spēlē pret Lietuvu. Baigajā gadā spēlēja Rīgas Spartakā (uz RV bāzes veidotā komandā), nomainoties okupāciju varām, atkal spēlēja Rīgas Vilku sastāvā, vienīgi 1944.gadā aizvadot dažas spēles Universitātes Sporta komandas sastāvā. Miris Rīgā 1966.gadā. Pēc profesijas Hugo Vītols bija montieris.
Apbalvojumi
Klubu tituli
Maikls Sera
Maikls Ostins Sera (en, dzimis ) ir Kanādas aktieris un mūziķis. Pazīstams ar dalību vairākās pieaugšanas un komēdijfilmās, kā arī situāciju komēdijseriālā "Kavētā attīstība" (Arrested Development, 2003—2006, 2013, 2018—2019).
Seras pazīstamākās kinolomas ir filmās "Supergriboši" (2007), "Džuno" (2007), "Nika un Noras trakā nakts" (Nick & Norah's Infinite Playlist, 2008), "Dumpīgā jaunība" (Youth in Revolt, 2009), "Skots Pilgrims pret pasauli" (2010), "Gals klāt!" (2013), "Mollijas spēle" (2017) un "Glorija Bela" (2019). Ierunājis arī lomas animācijas filmās "Cīsiņu klubs" (2016) un "Lego Betmens. Filma" (2017).
Hanters Šinkaruks
Hanters Šinkaruks (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Šinkaruks pārstāv SHL komandu HV71. Šinkaruku 2013. gada NHL draftā ar kopējo 24. numuru, 1. kārtā izvēlējās Vankūveras "Canucks".
Karjera
Junioru vecumā Šinkaruks spēlēja Rietumu hokeja līgas komandā Medicine Hat Tigers. 2014. gadā sācis spēlēt "Canucks" komandas fārmklubā Jūtikas "Comets". Šinkaruks debitēja NHL. 2016. gada februārī tika aizmainīts uz Kalgari "Flames". Nākamās četras sezonas Šinkaruks pārstāvēja AHL komandas Stoktonas "Heat", Lavālas "Rocket" un Šarlotas "Checkers". 2019. gada decembrī viņš pievienojās KHL komandai Pekinas "Kunlun Red Star". 2021. gada jūnijā viņš pievienojās Rīgas "Dinamo". Pēc sezonas beigām Šinkaruks pašlaik (2022) pārstāv SHL komandu HV71.
Mārkciems
Mārkciems ir apdzīvota vieta Talsu novada Lubes pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļaustrumu daļā Rojas upes krastos 12 kmno pagasta centra Anužiem, 30 km no novada centra Talsiem un 153 km no Rīgas.
Rudbārži (Variņu pagasts)
Rudbārži ir ciems Smiltenes novada Variņu pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 6,8 km no pagasta centra Variņiem, 30,1 km no novada centra Smiltenes un 151,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu V254 (Vidaga–Grošļi–Krustakmens) un V268 (Ķeņģi–Variņi–Rudbārži), pie Vidagas upes.
L'Ami
l'Ami var būt: