cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandrs Gribojedovs
Nāve
Gribojedovu par Krievijas Impērijas pilnvaroto pārstāvi Persijā nozīmēja 1829. gadā uzreiz pēc Krievu—persiešu kara kas bija noslēdzies ar šaha karaspēka sagrāvi un pazemojoša miera līguma noslēgšanu. Noskaņojums Teherānā pret Krieviju Gribojedova ierašanās brīdī bija izteikti naidīgs. To vēl vairāk pastiprināja fakts, ka vēstniecībā patvērumu atrada no šaha galma aizbēdzis armēņu tautības einuhs un divas armēnietes no kāda šaha radinieka harēma. Šaha pieprasījumu izdot bēgļus Gribojedovs noraidīja. Tas izraisīja runas par krievu necieņu pret persiešiem, kurnēšanu un nemieru Teherānā.
Mullas Mesiha sakūdīts pūlis 1829. gada 30. janvārī sapulcējās pie sūtniecības, lūkojot tajā ielauzties. Diplomātisko pārstāvniecību mēģināja aizsargāt 35 kazaki un arī pats Gribojedovs ar zobenu rokā, tomēr situācija drīz kļuva nekontrolējama un satracinātie teherānieši iekļuva ēkā caur jumtu un pagrabu. Visi sūtniecībā esošie cīņas laikā tika nogalināti. Vienīgi sūtniecības sekretāram izdevās paslēpties un izdzīvot. Gribojedova līķi izmeta pa logu. Nocirsto diplomāta galvu savā bodītē izlika apskatīšanai kāds kebabu pārdevējs. Ķermeni pūlis gavilēdams vilka cauri pilsētai līdz pameta izgāztuvē, kur tas nostāvēja trīs dienas. Identificēt līķi ar uniformas paliekām izdevās tikai pateicoties pirksta traumai, ko Gribojedovs reiz bija ieguvis duelī.
Sūtņa mirstīgās atliekas pārveda un apbedīja Tbilisi.
Darbi
Sarakstīja sešas lugas, no kurām populārākās ir: "Gudra cilvēka nelaime" (Горе от ума), "Jaunlaulātie" (Молодые супруги), "Tēlotā neuzticība" (Притворная неверность) u.c.
Bijis labs muzikants, sacerējis skaņdarbus — fortepjano sonāte, bērnu dziesmiņas. Tomēr tas viss nav saglabājies līdz mūsdienām. Gribojedovs nepierakstīja savas muzikālās lugas, tādēļ šodien ir pazīstami tikai divi viņa valši - аs-dur (la bemol mažorā) un e-moll (mi minorā).
Juris Zariņš (inženieris)
Juris Zariņš (1952—2017) bija latviešu inženieris, izgudrotājs un uzņēmējs, pazīstams kā studijas mikrofonu ražošanas kompānijas JZ Microphones dibinātājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1952. gada 27. aprīlī Rīgā. 1990. gadu beigās nodarbojās ar vecu vācu mikrofonu Neuman, AKG un Telefunken restaurēšanu. Vēlāk Juris Zariņš radīja mūzikas industrijā labi zināmos "Blue" un "Violet" studijas mikrofonus, kurus savos ierakstos lietojuši vairāki populārās mūzikas izpildītāji. 2007. gadā Zariņš izveidoja pats savu premium klases ierakstu studiju mikrofonu zīmolu JZ Microphones (Juris Zariņš Microphones).
Dzīvoja Siguldā, aizrāvās ar lidmodelismu.
Miris 2017. gada 20. augustā lidlaukā neilgi pirms viņa vadītās lidmašīnas pacelšanās.
Smogs
Smogs jeb smacenis ir viens no gaisa piesārņojuma veidiem. Tas veidojas stipri piesārņotās lielpilsētās un rūpniecības rajonos kā Mehiko, Ņujorka, Losandželosa, Singapūra un citās. To galvenokārt veido indīgo gāzu maisījumi, dūmi, tvaiki, dažādi aerosoli, kurināmā atkritumi, putekļi un automobiļu izplūdes gāzes.
Smogs kļūst it īpaši kaitīgs siltās un saulainās dienās. Tas ir toksisks un var izraisīt dažādas slimības, saīsināt dzīves ilgumu vai pat izraisīt nāvi.
FK Perspolis
Futbola klubs Perspolis (fa, bâšgâh futbâl perspolis), zināms arī kā FC Persepolis, Persepolis FC un Teherānas Perspolis, ir futbola klubs no Irānas galvaspilsētas Teherānas. Klubs spēlē Irānas Pirmajā divīzijā (Irānas futbola augstākajā līgā). Klubs dibināts 1963. gadā, 15 reizes kļuvuši par Irānas čempioniem, 6 reizes ieguvuši Irānas kausu futbolā.
Austrumu dzeltenā cielava
Austrumu dzeltenā cielava (Motacilla tschutschensis) ir cielavu dzimtas (Motacillidae) dziedātājputnu suga, kurai ir 3 pasugas. Nesenā pagātnē tā tika sistematizēta kā dzeltenās cielavas (Motacilla flava) pasuga. Austrumu dzeltenā cielava ligzdo Āzijas austrumos un Ziemeļamerikas ziemeļrietumos, ziemo Āzijas dienvidos un Austrālijā.
Izplatība
Austrumu dzeltenās cielavas izplatības areāls ir ļoti liels. Tas sākas ar Sibīriju un Aizbaikālu, dienvidu virzienā sasniedzot Mongoliju. Austrumu virzienā turpinās līdz Sahalīnai, Kamčatkai, Kuriļu un Komandora salām. Areāls sasniedz arī Hokaido ziemeļus, Aleutu salas, Aļasku un Kanādas ziemeļrietumus. Ziemo Dienvidaustrumāzijā (Mjanmā, Taizemē, Ķīnas dienvidaustrumos un Taivānā), iespējams, arī Ķīnas dienvidos (rietumu virzienā līdz Indijai). Ziemotāji sasniedz migrē īar uz Filipīnām, Indonēziju, Zunda salām un Austrāliju.
Izskats
Austrumu dzeltenā cielava ir neliels, slaids dziedātājputns ar garām kājām un garu asti, kuru tā nepārtraukti cilā, līdzīgi kā to dara visas cielavas. Tās ķermeņa garums ir apmēram 17 cm, spārnu izplētums 25 cm,  svars tēviņiem 12,3—26,4 g, mātītei 11,2—22,6 g.
Apspalvojums krāšņs, dzeltenzaļš: mugura olīvzaļa, vēders koši dzeltens vai gaiši dzeltens (atkarībā no pasugas). Vairošanās sezonas laikā Aļaskas pasugas tēviņa apspalvojums uz krūtīm iegūst raibumotu joslu. Mātītes ir mazāk košas. Knābis un kājas pelēkas. Ārpus vairošanās sezonas gan mātītes, gan tēviņi kļūst pelēcīgāki. To muguras kļūst brūnākas, bet vēderi gaišāki. Jaunie putni izskatās līdzīgi mātītēm, tikai to vēderi ir gaišāki.
Uzvedība un barība
Austrumu dzeltenā cielava mājo atklātās ainavās ūdens tuvumā, tai patīk mitras pļavas, purvi un upju krasti ar garu zāli. Ārpus vairošanās sezonas dienas laikā katrai cielavai ir neliela barošanās teritorija, kuru tā apsargā no citām cielavām, toties nakts laikā tās pulcējas lielos baros un kopīgi nakšņo kokā. Tā pamatā barojas uz zemes ar nelieliem bezmugurkaulniekiem, bet dzeltenā cielava medī kukaiņus arī īsos lidojumos. Ligzdošanas laikā katram pārim ir sava ligzdošanas teritoriju, kuru tie kopīgi aizsargā.
Ligzdošana
Austrumu dzeltenās cielavas veido monogāmus pārus, un, atkarībā no izplatības areāla, ligzdošanas laiks ir atšķirīgs. No sausas zāles un sūnām tiek vīta viebnkārša, kausveida ligzda, kas no iekšpuses izklāta ar matiem un dažām spalviņām. Ligzdu būvē mātīte viena pati un tā novietota uz zemes kādā seklā padziļinājumā. Dējumā ir 4—6 olas. Perē abi vecāki apmēram 11—13 dienas. Arī par putnēniem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido 13—15 dienu vecumā. Sezonā var būt 1—2 perējumi. Dzelteno cielavu vidējais vecums ir 3 gadi, bet garākais zināmais mūžs ir bijis 7 gadi.
Sistemātika
Austrumu dzeltanajai cielavai ir 3 pasugas:
Austrālijas federalizēšana
Ja pirmie britu kolonisti kontinentā bija no Lielbritānijas deportētie kriminālnoziedznieki, tad 19. gadsimta otrajā pusē kolonistu vairākumu jau veidoja šeit dzimušie, kam Austrālija bija mājas, nevis trimdas vieta. 1872. gadā milzīgo kontinentu apvienoja telegrāfa tīkls. Kolonijām radās aizvien vairāk kopīgu ekonomisko interešu. Bažas radīja arī Vācijas un Francijas koloniālo impēriju izplešanās Klusā okeāna salās. 1883. gada sešu koloniju, Fidži un Jaunzēlandes premjerministru konferencē tika panākta konkrēta vienošanās par Federālās padomes veidošanu un 1885. gadā Apvienotās Karalistes parlaments pieņēma likumu par Austrālāzijas Federālās padomes izveidošanu. Tā kā Jaunzēlande un Jaundienvidvelsa neiesaistījās padomes darbā, tās apspriedes un pieņemtie lēmumi bija politiski nenozīmīgi.
Koloniju nevēlēšanos veidot spēcīgāku federāciju ietekmēja ekonomiski vājāko un mazapdzīvotāko koloniju bailes par grūtībām iegūt līdzvērtīgu politisku statusu. Dažādās ievedmuitas likmes arī bremzēja ceļu uz apvienošanos.
1890. notika koloniju pārstāvju konference, kurā izskatīja iespējamo federācijas formu. Par piemēru ņemto 1867. gada Kanādas konfederācijas modeli austrālieši uzskatīja par pārāk ierobežojošu provinču brīvībām. Kā piemērus vājai federālajai valdībai viņi apskatīja Šveices un ASV konstitūcijas.
1890. gadā Tasmanijas ģenerālprokurors Klārks apmeklēja Lielbritāniju un ASV, iepazīstoties ar likumdošanas un konstitūciju piemēriem. Viņa piedāvātais konstitūcijas modelis iekļāva vairākus principus, ko vēlāk iekļāva konstitūcijā:
1895. gadā koloniju premjerministri vienojās izveidot tautas vēlētu Konstitucionālo sapulci, par kuras izstrādāto konstitūcijas projektu katrā kolonijā notiks referendums. Konstitūcijas projektu 1898. gada jūnijā nosūtīja apstiprināšanai kolonijām. Jaundienvidvelsā neizdevās iegūt nepieciešamo balsu skaitu, tāpēc konstitūciju papildināja ar dažiem kompromisa punktiem, viens no kuriem noteica jaunas federālās galvaspilsētas būvniecību 160 km attālumā no Sidnejas. Jaunos referendumos 1899. un 1900. gadā konstitūcija guva iedzīvotāju atbalstu.
1900. gada 5. jūlijā Austrālijas konstitūciju apstiprināja Lielbritānijas parlaments un to publiski pasludināja par spēkā stājušos 1901. gada 1. janvārī. Strīdu starp Sidneju un Melburnu par galvaspilsētas izvietojumu atrisināja, nodibinot galvaspilsētas teritoriju un uzceļot Kanberu.
Oskars Šlemmers
Oskars Šlemmers (de, dzimis, miris ) bija Vācijas gleznotājs, skulptors un horeogrāfs baletā un teātra mākslā. Viņš tiek saistīts ar Bauhaus mākslas virzienu. Šlemmera darbi pārstāv arī citus mākslas virzienos, piemēram, abstrakcionismu, kubismu un klasicismu. Šlemmers bija viens no Bauhaus stila pamatlicējiem baletā. Lielu uzmanību savos darbos pievērsa cilvēka ķermenim, padarot to par divdimensionālu lelli.
Makss Meiers
Makss Meiers (de, dzimis ) ir Vācijas futbolists. Pašlaik (2022) Meiers pārstāv Turcijas Superlīgas klubu Stambulas "Fenerbahçe".
Tesla
Tesla (T) ir SI sistēmas magnētiskā lauka indukcijas mērvienība, tā ir atvasinātā mērvienība.
1 tesla skaitliski vienāda ar tāda magnētiskā lauka indukciju, pie kuras magnētiskās indukcijas plūsma caur 1 m2 virsmu (kas novietota perpendikulāri) ir 1 vēberu (Wb) liela.
1 T = 1 Wb / 1 m2
Izsakot šo atvasināto SI mērvienību ar SI pamatvienībām, iegūst:
T = kg × s-2 × A-1
Šai SI sistēmas mērvienībai T atbilst CGS mērvienību sistēmas (centimetrs-grams-sekunde) mērvienība G (gauss) sekojošā attiecībā:
1 T = 10 000 G
Oušenas 8
Filmā Debija Oušena, Denija Oušena māsa, kopā ar sešu līdzzinātāju palīdzību izplāno 150 miljonus dolāru vērtas briljantu rotas nozagšanu no Metropoles muzeja viešņas kakla.
Surens Abramjans
Surens Abramjans (hy; dzimis, miris ) bija armēņu izcelsmes padomju šahists, PSRS sporta meistars (1938), PSRS Nopelniem bagātais treneris (1960).
Abramjans bija republikāniskā laikraksta šaha slejas redaktors.
Labākie rezultāti šaha turnīros:
1981. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
1981. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss bija 26. Eirovīzijas dziesmu konkurss kas notika Īrijā, Dublinā.
Šāndors Šaoliņs Liu
Šāndors Šaoliņs Liu (hu, zh, Liú Shàolín; dzimis Budapeštā) ir Ungārijas šorttrekists. Viņš ir 2018. gada ziemas olimpisko spēļu čempions 5000 m stafetes komandā.
Dzimis jauktā ģimenē — tēvs ir ķīnietis, bet māte — ungāriete. Viņa jaunākais brālis Šaoans Liu arī ir šorttrekists, abi brāļi startēja kopā vēsturiskajā Ungārijas stafetes komandā 2018. gada olimpiskajās spēlēs.
Karjera
Ar šorttreka slidošanu nodarbojas kopš 2006. gada. Šajā gadā Ungārijā notika pasaules čempionāts šorttrekā un brāļu Liu tēvs tajā darbojās kā Ķīnas komandas asistents. Viņam tika izteikts piedāvājums dot iespēju dēliem trenēties Ķīnā, ko ģimene izmantoja un pusotru gadu brāļi pavadīja trenējoties tēva dzimtenē. Kopš 2012. gada sportistiem ir treneris no Ķīnas.
Šāndors Šaoliņs Liu ieguvis vairākas medaļas Pasaules junioru čempionātos. Olimpiskajās spēlēs pirmo reizi startēja 2014. gadā Sočos. Sekojošajā olimpiskajā ciklā izcīnījis virkni medaļu Pasaules un Eiropas čempionātos: kopā septiņas gan Pasaules, gan Eiropas līmenī, tostarp divas Pasaules čempionāta zelta medaļas 2016. un 2018. gadā; 2016. un 2018. gada Pasaules čempionātos ieguva vietu uz pjedestāla arī kopējā vērtējumā (distanču kombinācija).
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhjanā Šāndors Šaoliņs Liu bija labākais sportists Ungārijas delegācijā, bez uzvaras kopā ar komandu 5000 m stafetē, izcīnot arī 5. vietu 1500 m un 500 m individuālajās distancēs. Stafetes komandas izcīnītā zelta medaļa bija pirmā Ungārijai valsts vēsturē ziemas olimpiskajās spēlēs.
Pols Armāns
Pols Armāns (,, , dzimis Pēteris Pauls Tiltiņš; 1903—1943) bija latviešu komunists, PSRS izlūkdienesta darbinieks, Sarkanās Armijas virsnieks, piedalījās Spānijas pilsoņu karā kā Spānijas republikāņu armijas tanku karaspēka virsnieks. Padomju Savienības Varonis (1936).
Dzīvesgājums
Dzimis 1903. gada 4. aprīlī kā Pēteris Pauls Tiltiņš Sesavas pagasta Vidus muižas zemnieka Matīsa Tiltiņa ģimenē. Mācījās Jelgavas reālskolā. Viņa vecākais brālis Alfrēds Tiltiņš (1897—1942) bija 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulka virsnieks, kas 1918. gadā iestājās boļševiku partijā.
Arī Pēteris Pauls Tiltiņš 1920. gadā iestājās nelegālajā Latvijas Komunistiskajā partijā un 1923. gadā uzsāka studijas Latvijas Universitātē. 1925. gadā bija Parīzē, kur viņa brālis Alfrēds vadīja padomju izlūkdienesta GRU darbību (1922—1926). 1926. gadā emigrēja uz PSRS, turpināja darboties padomju izlūkdienestā ar pieņemtu vārdu Pols Armāns. 1928. gadā beidza 1. Apvienoto Sarkanās armijas kara skolu Maskavā, bija vada komandieris Ļeņingradas Kara apgabala 59. strēlnieku pulkā (1928—1930), vēlāk izlūku vada komandieris 1. izmēģinājuma mehanizētajā brigādē. Aizkaukāza Kara apgabala bruņuauto diviziona komandieris (1931), 5. bruņuauto brigādes bataljona komandieris (1932—1935). Beidza Kara akadēmijas kvalifikācijas celšanas kursus (1935).
Pēc Spānijas pilsoņu kara sākšanās 1936. gadā viņam piešķīra segvārdu Greizers (Greiser) un nosūtīja uz Spāniju, kur viņš komandēja republikāņu armijas tanku karaspēka triecienvienību. 29. oktobrī kaujā pie Sesenjas (~30 km no Madrides) kapteiņa Greizera 15 tanku T-26 trieciengrupa cīnījās pret Franko armijas 2 kājnieku bataljoniem un 2 kavalērijas eskadroniem, iznīcināja 12 lielgabalus, automašīnu kolonnu un vairākus pretinieka tankus. Paula Tiltiņa vadītais tanks iznīcināja trīs ienaidnieka tankus. Par šo kauju viņam piešķīra Padomju Savienības Varoņa nosaukumu. 1937. gadā Armāns atgriezās PSRS, bija 5. mehanizētās brigādes komandieris. Lielā terora laikā arestēts un apsūdzēts par spiegošanu, 1939. gada jūnijā attaisnots. No 1939. gada septembra līdz 1941. gada maijam studēja Kara akadēmijā, pēc kuras absolvēšanas bija 51. tanku divīzijas komandiera vietnieks. Otrā Pasaules kara laikā Pauls Tiltiņš bija 11. tanku brigādes komandieris, 4. armijas mehanizēto un bruņutanku karaspēka komandieris, no 1943. gada 12. marta 122. tanku brigādes komandieris.
Krita 1943. gada 7. augustā Ļeņingradas frontē pie Porečjes ciema (Поречье), apbedīts karavīru daļā Novooktjabrjskojos kapos Volhovā.
Literatūra
Ясман З.Д. Поль Арман, первый танкист - Герой Советского Союза. // Вопросы истории. N 10, 1999, С. 132-137.
Sarkanais un brūnais
Sižets
Latvieši bija procentuāli otra visvairāk cietusī tauta Otrajā pasaules karā. Tomēr karā iesaistīto un nogalināto cilvēku skaits ir tikai kaila statistika, aiz kuras slēpjas gan katra atsevišķa cilvēka, gan visas tautas traģēdija. Šis nebija latviešu tautas karš, jo latviešiem piespiedu kārtā bija jākaro vienam pret otru abās frontes pusēs.
Ilgonis Vilks
Ilgonis Vilks (dzimis ) ir Latvijas astronoms, pedagoģijas zinātņu doktors, vairāku mācību grāmatu autors, astronomijas pasniedzējs augstskolā, Latvijas Universitātes Astronomijas institūta pētnieks, Latvijas Astronomijas biedrības valdes loceklis, Eiropas Astronomijas izglītības asociācijas biedrs, Starptautiskās Astronomijas savienības biedrs.
Biogrāfija
Ilgonis Vilks dzimis Rīgā Laimoņa un Veras Vilkas ģimenē. Tēvs strādāja Tramvaju un trolejbusu pārvaldē, bet māte strādāja autostransporta ministrijā. Ir viena māsa. Precējies ar Guntu Vilku, ir divas meitas. Vaļasprieki — fotografēšana un ceļošana. Piedalās ekspedīcijās uz Saules aptumsumu novērošanas vietām.
Zinātniskā darbība
Kā astronomijas pasniedzējs strādājis Latvijas Universitātē, mazliet arī Liepājas Universitātē. Kā fizikas un astronomijas skolotājs strādājis Rīgas 47. vidusskolā, Brīvās izglītības centra skolā, Rīgas Franču licejā un Jūrmalas alternatīvajā skolā. Saņēmis izcilības balvu kā gada inovatīvākais skolotājs.
Sērfotāja dvēsele
"Sērfotāja dvēsele" (en) ir 2011. gada ASV biogrāfiska drāma, kas balstīta uz Betānijas Hamiltones autobiogrāfisko grāmatu Soul Surfer: A True Story of Faith, Family, and Fighting to Get Back on the Board. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Šons Maknamara. Galvenās lomas filmā atveido AnnaSofija Roba, Helēna Hanta, Lorēna Nikolsone, Kerija Andervuda un Deniss Kveids. Filmas pirmizrāde notika.
Betānija Hamiltone ir pusaudze, kura mīl sērfošanu. Kādu dienu, kad Betānija kopā ar draudzeni Alanu, tēvu Holtu un brāli Baironu dodas sērfot, viņai ūdenī negaidīti uzbrūk haizivs, kas norauj Betānijai kreiso roku. Pēc tam, kad Betānija atveseļojas no šī uzbrukuma, viņai jāpārvar arī savas bailes no atgriešanās uz sērfošanas dēļa.
Lībiešu mēles liegā ieskanēšanās nedēļu pirms pasaules gala
"Lībiešu mēles liegā ieskanēšanās nedēļu pirms pasaules gala" ir 2000. gadā izdota Latvijas dokumentālā īsfilma. Filmas režisors un scenārija autors ir Aivars Freimanis.
Sižets
Nostradams bija pareģojis pasaules galu 1999. gada vasarā, tomēr šis pareģojums nepiepildījās. Nedēļu pirms noteiktā liktenīgā datuma Latvijas Lībiešu krastā notika lībiešu tautas ikgadējā sanākšana un svētki. Šeit skanēja gan lībiešu valoda, gan lībiešu dziesmas. Filmas autoriem, veidojot filmu un vērojot šos svētkus, radās pārdomas par latviešu valodas nākotni laikā, kad Latvija devusies pasaulē.
Židrūns Savicks
Židrūns Savicks (lt; dzimis ) ir lietuviešu spēkavīrs.
Tiek uzskatīts par vienu no sava sporta veida visu laiku izcilākajiem pārstāvjiem. Viņš ir vienīgais no mūsdienu sportistiem, kas ir uzvarējis visās lielākajās spēkavīru sacensībās. 4 reizes uzvarējis World's Strongest Man sacensībās, 8 reizes — Arnold Strongman Classic, 15 reizes bija spēcīgākais Lietuvas spēkavīru čempionātā. Savickam pieder vairāki pasaules rekordi.
Bobs de Jongs
Bobs de Jongs (nl; dzimis ) ir nīderlandiešu ātrslidotājs, specializējies garajās distancēs (5000 m un 10 000 m).
Dominika Gizina
Dominika Gizina (Dominique Gisin; dzimusi ) ir šveiciešu kalnu slēpotāja.
Bobs de Jongs
Piedalījies piecās ziemas olimpiskajās spēlēs. 1998. gadā Nagano izcīnījis sudrabu 10 000 m distancē, savukārt divreiz garākā distancē ierindojies 4. vietā. 2002. gada Soltleiksitijas Olimpiskās spēles bija sportista neveiksmīgākās (30. vieta 5000 m, 15. vieta 10 000 m). 2006. gadā Turīnā kļuva par čempionu 10 000 m distancē un 6. vietas ieguvēju 5000 m distancē. 2010. gadā Vankūverā un 2014. gadā Sočos 10 000 m distancē izcīnīja bronzu. 2014. gada Olimpiskajās spēlēs 37 gadu vecumā kļuva par vecāko medaļnieku ātrslidošanā pēdējo 86 gadu laikā.
Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā, kur kļuvis par 7 zelta medaļu, 8 sudraba medaļu un 4 bronzas medaļu ieguvēju.
2006. un 2011. gadā ticis atzīts par Nīderlandes gada labāko ātrslidotāju.
Dominika Gizina
Pasaules kausā debitējusi 2005. gada decembrī. Pirmo uzvaru guvusi 2009. gada janvārī, kad Austrijā uzvarēja nobrauciena distancē. Kopumā ir guvusi trīs uzvaras, septiņas reizes kāpusi uz goda pjedestāla. Sportistes lielākais panākums Pasaules čempionātā ir 2011. gadā Garmišā-Partenkirhenē izcīnītā 4. vieta kombinācijā. Gizinas augstākais sasniegums Pasaules kausa kopvērtējumā ir 2013. gadā izcīnītā 15. vieta.
Lodeinoje Poļe
Lodeinoje Poļe ir pilsēta pie Sviras upes Ļeņingradas apgabalā Krievijā. Atrodas pie federālā autoceļa R21 "Kola".
Vēsture
Pilsētu 1702. gadā dibinājis Pēteris I kā Oloņecas kuģubūvētavas vietu un 1703. gadā šeit tika uzbūvēts vēsturē pirmais Krievijas Baltijas flotes kuģis - 28 lielgabalu fregate "Štandart" (Штандарт). Kuģubūvētavas darbības laikā (līdz 1830. gadam) šeit tika uzbūvēti vairāk nekā 400 Krievijas kuģu. 1931. gadā netālu no pilsētas, klostera telpās tika ierīkota ieslodzījuma nometne "Svirlag" (Свирлаг). Otrā pasaules kara laikā ziemeļos no pilsētas atradās frontes līnija ar Somijas spēkiem.
Cik labi vien var būt
"Cik vien labi var būt" (en) ir 1997. gada ASV romantiska komēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Džeimss L. Brukss. Galvenās lomas filmā atveido Džeks Nikolsons, Helēna Hanta, Gregs Kinears, Kuba Gudings jaunākais, Skīts Ulriks un Šērlija Naita. Filmas pirmizrāde notika.
Vientuļā māte un viesmīle Kerola Konelija, mizantropisks rakstnieks Melvins Udals un homoseksuāls mākslinieks Saimons Bišops sadraudzējas pēc tam, kad Saimonam uzbrūk laupīšanas laikā.
Hermane
Hermane var būt:
Selekcija (filma)
"Selekcija" ir 2009. gadā izdota Latvijas īsfilma. Filmas režisore un viena no scenārija autorēm ir Elīna Ļihačeva. Filmas pirmizrāde notika kinoteātrī "Rīga".
Sižets
Agroķīmiķe Laila dzīvo un strādā kādā Latvijas mazpilsētā. Tuvojas kapusvētki, kad Lailai ne tikai jāsakopj savas tantes kapavieta, bet arī jāklausās viņai tieši un ne tik tieši izteiktās piezīmes par Lailas vecmeitas statusu. Neilgi pirms kapusvētkiem Laila nolemj, ka šoreiz svētkos nepiedalīsies, lai nebūtu jāklausās gaidāmajā nosodījumā. Divu kolēģu uzmundrināta Laila izvēlas alternatīvu: trijotne mēģina saprast, vai apkārtnē ir atrodami brīvi un kaut cik sakarīgi vīrieši, kuri varētu būt kopā ar Lailu kapusvētkos un, iespējams, arī pēc tam.
Dienvidu atapasku valodas
Dienvidu atapasku (arī apačeanu) valodas ir atapasku valodu apakšsaime, kas bija izplatīta Ziemeļamerikas dienvidrietumos (Arizonā, Ņūmeksikā, Kolorādo, Jūtā, Sonorā, Teksasā, kā arī Oklahomas centrālajā daļā).
Dienvidu atapaski atšķēlās no Aļaskas atapaskiem un pārcēlās uz dienvidiem vēl pirms eiropiešu kolonizācijas. Šīs dienvidu grupas valodas ir tuvu radnieciskas un skaidri izdalās kā apakšsaime.
Klasifikācija
Apakšsaimei pieder septiņas valodas. Pamatojoties uz valodu ģeogrāfisko izplatību, tās iedala divās grupās: Lielo līdzenumu apaču un Dienvidrietumu.
I. Līdzenumu
II. Dienvidrietumu
Lielo līdzenumu atzaru pārstāv viena valoda - kaiovu apaču, kas izmira 21. gadsimtā. Kaiovu apači bija izveidojušies par tipisku līdzenumu dienvidu kultūras pārstāvjiem un bija cieši lingvistiski svešo kaiovu sabiedrotie.
Izmirušas ir čirikavu un lipanu valodas. Čirikavu valodu daļēji asimilēja meskaleru valoda rezervātā, kur mitinās abu šo cilšu pēcteči.
Bulduru prospekts
Bulduru prospekts ir galvenā maģistrāle Jūrmalā, kas savieno Bulduru un Lielupes apkaimes. Bulduru prospekts sākas krustojumā ar Krišjāņa Barona ielu un beidzas krustojumā ar 36. līniju. Kopējais ielas garums ir 4085 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Bulduru prospektā satiksmes kustība satiksmes kustība notiek divās joslās starp krustojumu ar 35. līniju un Vienības prospektu, citviet – vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Bulduru prospekts ir savienots ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Bulduru prospektu kursē 1. mikroautobuss.
Paka Sinhi
Šorttrekā piedalījusies divās ziemas olimpiskajās spēlēs. 2010. gadā Vankūverā izcīnījusi divas bronzas medaļas: 1000 m un 1500 m distancēs. 2014. gadā Sočos kļuva par vienu no medaļām bagātākajām sportistēm ar divām zelta medaļām (1000 m, 3000 m stafete) un vienu bronzas medaļu (500 m). Vairākas medaļas izcīnījusi Pasaules čempionātā, 2010. gadā kļuva par čempioni kopvērtējumā, 2013. gadā kopvērtējumā izcīnīja sudrabu.
Phjončhanā startējusi ātrslidošanā, iegūstot 16. vietu 1000 metru distancē.
Jānis Greste
Jānis Greste (1876—1951) bija Latvijas pedagogs un ģeologs. Ierīkojis Latvijas Skolotāju savienības Pedagoģisko muzeju (1923), Latvijas Derīgo izrakteņu muzeju un tagadējo Rakstniecības un mūzikas muzeju (1925). Grestes savāktie materiāli ir pamatā vairāku muzeju kolekcijām.
Dzīves gājums
Dzimis 1876. gada 5. jūlijā Smiltenes pagasta Mālavas skolā skolotāja Jēkaba Grestes ģimenē. Mācījās Strautiņu (Ķemera) pamatskolā, Alsviķu pagastskolā un Pleskavas pilsētas četrgadīgajā skolā. 1895. gadā sāka strādāt Alsviķu pagasta Bejas skolā par skolotāja palīgu, tad par zemākās pakāpes skolotāju. Studēja Pēterburgas Skolotāju institūtā (1901—1903), pēc tā beigšanas strādāja par Valmieras pilsētas skolas un proģimnāzijas skolotāju (1904—1906), tad A. Ķeniņa tirdzniecības skolā (1906—1907) Rīgā.
1907. gadā kopā ar Ģedertu Odiņu izveidoja Skolotāju sabiedrības tirdzniecības skolu (1906—1910) un Skolu muzeju. Bija viens no Rūdolfa Blaumaņa tuvākajiem draugiem, 1908. gadā pavadīja viņu uz Takaharju sanatoriju Somijā. 1910. gadā pārcēlās uz dzīvi Pēterpilī, strādāja Tirdzniecības skolā (1910—1921), līdztekus studēja Pēterburgas Universitātes Dabas zinību fakultātē (1910—1912) un Pēterburgas komercinstitūtā (1912—1918). Pēc Oktobra revolūcijas strādāja bezpajumtnieku vasaras nometnē „Prudki” Udeļnajā.
Pēc atgriešanās dzimtenē J. Greste strādāja par dabas zinātņu skolotāju Jēkabpils vidusskolā (1921—1922), Jelgavas II valsts vidusskolā (1922—1934) un Valsts centrālā pedagoģiskajā institūtā (no 1925). Viņš izveidoja Jelgavas 2. ģimnāzijas mineraloģijas muzeju, Rakstniecības muzeju Rīgā (1925) un Latviešu skolu vēstures muzeju.
Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā J. Gresti atlaida no pedagoga darba un viņš bija Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Zemes bagātību pētīšanas institūta konsultants (1936—1940), pēc viņa scenārija 1936. gadā uzņēma mācību filmu „Mans pelēkais dārgakmens”. Dzīvoja Rembates pagasta „Apsēs”, pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā veidoja muzeju Lielvārdes skolā.
Otrā pasaules kara beigās 1945. gadā devās bēgļu gaitās uz ielenkto Kurzemi, bija laukstrādnieks Rendā, tad Kuldīgas apriņķa skolu inspektors. Pēc kara beigām bija Latvijas Zinātņu akadēmijas Ģeoloģijas un ģeogrāfijas institūta muzeja pārzinis (1946—1951). Šī muzeja krājums vēlāk nonāca Latvijas Nacionālajā dabas muzejā. Miris 1951. gada 2. februārī, apglabāts Rīgas Raiņa kapos.
Skolēni
Jānis Greste izglītojis apmēram 1000 skolotāju, pie viņa mācījušies vēlākie rakstnieki Rūdolfs Egle, J. Kārkliņš, Linards Laicens, J. Lapiņš, Pāvils Rozītis, Arveds Švābe, mākslinieki Konrāds Ubāns, T. Plikausis, zinātnieki Pauls Galenieks, P. Kreišmanis, ārsti Eiduks, Paegle, Ziediņš un citi.
Ģimene
Politiķis, filantrops un uzņēmējs Mārtiņš Greste ir Jāņa Grestes brāļa Ādolfa mazdēls.
Sāra Makmanna
Sāra Makmanna (en; dzimusi ) ir amerikāņu jauktā cīņas mākslas cīkstone. Makmanna ir bijusī olimpiskā cīkstone, un viņa ir pirmā amerikāniete, kura olimpiskajās spēlēs ieguvusi sudraba medaļu, kuru viņa izcīnīja 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās, Grieķijā, cīnoties svara kategorijā līdz 63 kg. Makmanna ieguva sudraba medaļu arī 2003. gada pasaules čempionātā un bronzas medaļu 2005. un 2007. gada pasaules čempionātos.
No 2019. gada 5. augusta, viņa ir 9. pozīcijā oficiālajā UFC (Ultimate Fighting Championship) vieglākā (gaiļa) svara reitingā.
Biogrāfija
Sāra Makmanna sāka cīkstēties 14 gadu vecumā Merionā, Ziemeļkarolīnā, Makdovelas vidusskolā. 1999. gadā ieguva 6. vietu Pasaules junioru čempionātā. 2000. gadā izcīnīja sudraba medaļu Panamerikas čempionātā svara kategorijā līdz 62 kg. Pēc diviem neveiksmīgiem startiem 2001. un 2002. gada Pasaules čempionātos Sāra Makmanna 2003. gada pasaules čempionātā ieguva sudraba medaļu.
Turpmākajos gados pēc olimpiskajām spēlēm viņa ieguva bronzas medaļu 2005. un 2007. gada pasaules čempionātos un zelta medaļu 2007. gada Panamerikas spēlēs.
Kopš 2010. gada viņa piedalās jauktās cīņas mākslas sacensībās.
Rendija Millere
Rendija Millere (en; dzimusi ) ir amerikāņu brīvā stila cīkstone, kas 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs piedalījās svara kategorijā līdz 63 kg un izcīnīja bronzas medaļu. Viņa ir arī Panamerikas 2006. gada čempione svara kategorijā 67 kg.
2010. gadā Rendija Millere ir pārgāja uz jaukto cīņas mākslu.
Karjera
2004. gadā Kolorādospringsā Rendija piedalījās savā pirmajā starptautiskajā brīvās cīņas turnīrā — Deiva Šulca memoriālā, kur ieņēma ceturto (pēdējo) vietu. Taču pēc diviem gadiem viņa jau bija pirmā Panamerikas čempionātā cīņas sportā. Un vēl pēc diviem gadiem, 2008. gadā Rendija bija ASV cīkstoņu komandā, kas piedalījās olimpiskajās spēlēs Pekinā. Svara kategorijā līdz 63 kg bija 17 dalībnieces. Lai iekļūtu atstotdaļfinālā, divām no viņām bija jāizcīna kvalifikācijas cīņa. Viena no tām bija Rendija. Šī papildus cīņa gan viņai problēmas nesagādāja — plecu uzvara tika gūta jau cīņas 40. sekundē. Astotdaļfinālā tika gūta punktu uzvara pret ukrainieti Jūliju Ostapčuku. Ceturtdaļfinālā Rendija nespēja pretoties 2004. gada olimpisko spēļu uzvarētājai japānietei Kaori Ičo un tā guva plecu uzvaru otrajā raundā. Tomēr, gūstot divas uzvaras gandarījuma cīņās, Rendija Millere ieguva bronzas medaļu.
No 2010. gadā Rendija Millere piedalījās arī MMA sacensībās. Paralēli tam viņa turpināja startēt arī brīvās cīņas sacensībās, tomēr bez redzamiem panākumiem.
Vatanabe
Vatanabe var būt:
Terrafame
Terrafame Oy ir Somijas uzņēmums, kas nodarbojas ar metālu iegūšanu. Dibināts 2015. gadā. galvenais birojs ir Tuhkakelē, Sotkamo.
Uzņēmumam pieder raktuves Sotkamo, kur iegūst galvenokārt niķeli un cinku, arī kobaltu un varu.
Terrafame Oy lielākie īpašnieki ir valstij piederošais Finnish Malmijalostus Oy (71,2 %) un Singapūras uzņēmums Trafigura.
Vēsture
2014. gada novembrī bankrotēja Talvivaara meitas uzņēmums Talvivaara Sotkamo Oy, kas pārvaldīja raktuves Sotkamo. 2015. gadā valsts dibināja uzņēmumu Terrafame Oy, kas nopirka Talvivaara Sotkamo raktuves. 2016. gadā no Talvivaara tika nopirkta arī kaļķu apstrādes rūpnīca, laboratorijas un ģeoloģijas dati. Saskaņā ar vienošanos, Terrafame samaksāja 3,8 miljonus EUR pirmajā fāzē, un 12,8 miljonus otrajā fāzē.
2017. gada 10. februārī par Terrafame 15,5 % kapitāldaļu turētāju kļuva Singapūras uzņēmums Trafigura un tās investīciju fonds Galena. Vienošanās paredzēja arī, ka septiņu gadu laikā Trafigura pirks visu kobalta un niķeļa produkciju, kā arī 80 procentus cinka. 2017. gada novembrī tika panākta vienošanās par 250 miljonu eiro investīcijām no Trafigga, Galena un Sampo, lai veicinātu Terrafame uzplaukumu un izveidotu jaunu bateriju ķīmijas ražošanu. Valsts daļa uzņēmumā samazinājās līdz 71,2 %.
Ondržejs Moravecs
Ondržejs Moravecs (cs; dzimis ) ir bijušais čehu biatlonists.
Piedalījies četrās ziemas olimpiskajās spēlēs. Lielākos panākumus guvis 2014. gadā Sočos, kur izcīnījis sudrabu iedzīšanā un jauktajā stafetē un bronzu masu startā. Pasaules čempionātā izcīnīja bronzu jauktajā stafetē 2013. gadā Nove Mesto. 2015. gadā Kontiolahti kļuva par pasaules čempionu jauktajā stafetē, ieguva sudraba medaļu masu startā un bronzu 20 kilometru individuālajā distancē. 2017. gadā Hohfilcenē izcīnīja sudraba medaļu 20 km distancē.
Lielākos panākumus Pasaules kausā guvis 2014.—2015. gada sezonā, kad kopvērtējumā izcīnīja 6. vietu.
Pēc 2020.—2021. gada sezonas noslēdza savu karjeru.
Rīgas bērnu dzelzceļš
Rīgas bērnu dzelzceļš, arī Latvijas bērnu dzelzceļš, bija viens no 52 PSRS strādājošiem bērnu dzelzceļiem, kurus pilnībā apkalpoja bērni, lai apgūtu dzelzceļnieku profesijas. Šo dzelzceļu uzbūvēja un finansēja "Baltijas dzelzceļš", tā speciālisti vadīja Jauno tehniķu pulciņu, kurš gatavoja personālu darbiem Bērnu dzelzceļā. Dzelzceļa līnija atradās Rīgā, Mežaparka apkaimē.
Latvijas bērnu dzelzceļš Mežaparkā tika atklāts 1956. gadā 25.jūnijā, uzsācis pārvadājumus 22.jūlijā, slēgts 1997. gada maijā. Sliedes demontētas 2002. gadā. Bijušo sliežu trase ar koka gulšņiem un piketu stabiņiem redzama vēl mūsdienās. Saglabājušies arī peroni bijušo staciju vietās, strupceļu prizmas, kā arī krūmiem aizaugusi betonēta bedre lokomotīvju apkopes vietā.
Vēsture
Šaursliežu dzelzceļa būvniecība bija viens no Mežaparka attīstības posmiem pēc Otrā Pasaules kara.
Šaursliežu dzelzceļš sākās pie Meža prospekta iepretim krustojumam ar Inčukalna ielu un beidzās mežā netālu no Jaunmīlgrāvja rajona. Tā garums bija 2 km un 100 metri. Tam bija divas galastacijas: Komjauniešu stacija pie Meža prospekta un Skolas stacija, kā arī Pionieru pietura līnijas vidū. Pionieru stacijas ēka nodega jau 1960. gados, bet vilcieni vēl ilgi pieturēja pie tās perona.
Līnijai bija divi atzari: viens uz lokomotīvju apkopes un remonta vietu, otrs savienojās ar platsliežu pievedceļu no Sarkandaugavas stacijas. Savienojuma vietā (netālu no Viestura prospekta) bija trijsliežu posms — apvienotā 1524 mm un 750 mm līnija. Šis bija viens no diviem kādreiz bijušiem trijsliežu posmiem Latvijā (otrs bija Alsungā, starp Alsungas Ziemeļu un Dienvidu stacijām).
Vilcienu "Draudzība", stacijas un ceļu apkalpoja tikai bērni no 10 gadu vecuma, kuri ziemas laikā apmeklēja Jauno tehniķu pulciņu pie "Baltijas dzelzceļa". Pulciņa audzēkņi turpināja izglītību Rīgas Dzelzceļnieku skolā (katru gadu ap 60) un Ļeņingradas dzelzceļa transporta inženieru institūtā. Dzelzceļa arodu šeit apguva 320 bērni no 12 gadu vecuma.
Bērnu dzelzceļš strādāja ceturtdienās un sestdienās no 13.00 līdz 18.00, svētdienās no 10.00 līdz 18.00, no maija līdz septembrim, un pārvadāja ap 2000 pasažieru mēnesī jau pirmajos darba gados. Dzelzceļa peļņa katru gadu bija 500—900 rubļi.
1981. gadā līnija nosaukta Latviešu sarkano strēlnieku vārdā.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Komjauniešu stacija tika pārdēvēta par Jauniešu staciju, bet Skolas stacija — par Alejas staciju.
Pēc līnijas slēgšanas tās ritošo sastāvu daļēji nodeva Dzelzceļa muzejam un Gulbenes—Alūksnes bānītim. Divi vagoni tika atstāti ar domu ierīkot tajos kafejnīcu, bet tika izdemolēti un nodoti metāllūžņos. Arī staciju ēkas tika izdemolētas un vēlāk nodedzinātas.
2005. gadā saskaņā ar tiesas lēmumu, kas uzliek Rīgas domei piespiedu nomas attiecības ar bērnu dzelzceļa ēku īpašnieku Aldi Lezdiņu, tā atbalstīja 2588 kvadrātmetru liela zemesgabala iznomāšanu zem bijušā bērnu dzelzceļa ēkām Mežaparkā par Ls 0,20 par kvadrātmetru gadā. Ēkas, no kurām palikuši tikai grausti, agrāk bija Latvijas dzelzceļa īpašumā, bet uzņēmums bija nolēmis tos pārdot. Zeme Lezdiņam tika iznomāta ar noteikumu, ka ēkas drīkst izmantot tikai to agrākajam mērķim, bet viņam uzdots zemesgabalu un mežu uz tā iekārtot. Ēku renovāciju tika atļauts veikt atbilstoši noteiktā kārtībā akceptētajam būvprojektam. Lezdiņš piedāvāja Rīgas domei dzelzceļa ēkas pārveidot par pansiju, bet kādreizējā sliežu ceļa vietā izveidot skrituļslidošanas trasi, bet viņa priekšlikums netika atbalstīts.
Jauniešu stacijas ēkas krāsmatas stāvēja vēl 2009. gadā, kamēr 2010. gadā zem sniega smaguma sabruka pavisam. 2014. gada rudenī Jauniešu stacijas gruveši pilnībā novākti, mūsdienās tur ir palicis tikai betonēts laukums.
Kalums Vilsons
Kalums Vilsons (en, dzimis ) ir Anglijas futbolists. Pašlaik (2023) Vilsons pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Newcastle United.
Sasniegumi
Bournemouth
Anglijas izlase
Kazis Griņus
Kazis Griņus (lt; dzimis, miris ) bija Lietuvas prezidents 1926. gadā (no 7. jūnija līdz 17. decembrim).
Maskavā studējis medicīnu. Viens no Lietuvas sociāldemokrātu partijas dibinātājiem. Pēc Lietuvas neatkarības iegūšanas Griņus kļuva par Lietuvas Seima deputātu, bijis arī valsts premjerministrs no 1920. līdz 1922. gadam. 1926. gada jūnijā tika ievēlēts Lietuvas prezidenta amatā, taču amatā pavadīja vien pusgadu — savā 60. dzimšanas dienā tika gāzts no amata apvērsumā.
Dzīves nogali pavadījis ASV, kur arī miris.
Elans Bīns
Elans Laverns Bīns (Alan LaVern Bean; dzimis, miris ) bija ASV astronauts, Jūras kara flotes lidotājs. Veicis divus kosmiskos lidojumus.
Dzīvesgājums
Elans Bīns piedzima Vīlerā, Teksasā. Vēlāk ģimene pārcēlās uz Fortvērtu. Kādu laiku Elans dzīvoja Mindenā, Luiziānā, kur tēvs strādāja Augsnes aizsardzības dienestā. 1950. gadā Bīns pabeidza R. L. Pašala vidusskolu Fortvērtā.
1955. gadā Elans Bīns Teksasas Universitātē Ostinā ieguva bakalaura grādu aeronautikā. Studiju laikā viņš apguva Jūras kara flotes rezerves virsnieku treniņu korpusa kursus. 1955. gadā sāka dienestu Jūras kara flotē. Pēc lidotāja apmācības viņš 1956. gadā sāka dienēt uzbrukuma eskadriļā VA-44 Džeksonvillas kara bāzē Floridā. 1960. gadā Bīns iestājās Savienoto Valstu Jūras izmēģinātājpilotu skolā Pateksentriveras Jūras kara flotes gaisa stacijā. Pēc tam viņš veica dažādu lidaparātu izmēģināšanu. 1962. gadā Bīns tika pārcelts uz uzbrukuma eskadriļu VA-172 Sesilfīldas Jūras kara flotes gaisa stacijā.
1962. gadā Elans Bīns pieteica kandidatūru NASA 2. astronautu grupai, bet netika uzņemts. Nākamajā gadā viņš atkal pieteicās, un oktobrī tika uzņemts 3. astronautu grupā. Trenējās Gemini projektam. Viņš bija Gemini 7, Gemini 6A un Gemini 11 kapsulas komunikators lidojumu centrā. 1966. gada janvārī Bīns tika iecelts par Gemini 11 dublieru apkalpes komandējošo pilotu. Pēc tam, kad februārī gāja bojā Gemini 7 pamatapkalpes kandidāti Eliots Sī un Čārlzs Basets, Bīna apkalpe tika pārcelta uz Gemini 10 dublējošo apkalpi.
1966. gada septembrī Elans Bīns tika iecelts par Apollo Applications Office vadītāju, līdz ar to viņa dalība Apollo lidojumos netika plānota. Pēc tam, kad 1967. gada oktobrī gāja bojā Apollo 9 dublieru apkalpes Mēness moduļa pilots Kliftons Viljamss, Bīns tika apstiprināts viņa vietā.
Pirmo lidojumu kosmosā Elans Bīns veica 1969. gada novembrī, esot Apollo 12 Mēness moduļa pilotam. Bīns un Čārlzs Konrāds nosēdās uz Mēness un divas reizes izgāja uz tā virsmas.
Otro reizi kosmosā Bīns bija no 1973. gada 28. jūlija līdz 25. septembrim kā Skylab 3 komandieris.
1975. gada oktobrī Elans Bīns atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem jūras kapteiņa pakāpē. Viņš turpināja darbu NASA kā Astronautu kandidātu operāciju un treniņu grupas vadītājs. 1981. gada jūnijā Bīns atstāja NASA. Pēc tam viņš pievērsās gleznošanai. Miris 2018. gadā.
2019. gada Tour de Pologne komandas un dalībnieki
Šis ir 2019. gada Tour de Pologne komandu un dalībieku uzskaitījums.
Komandas
Tā kā Tour de Pologne bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas trīs UCI profesionālās kontinentālās komandas un Polijas izlase, veidojot 22 komandu pelotonu. Visās komandās bija septiņi braucēji, izņemot , kura pieteica tikai sešus, kas nozīmēja, ka startēja 153 braucēju peletons. No šiem braucējiem finišu Bukovina Tatšaņskā sasniedza 110 sportisti.
Stēfans Juhansens
Stēfans Juhansens (no, dzimis ) ir Norvēģijas futbolists. Pašlaik (2021) Juhansens pārstāv Anglijas klubu Queens Park Rangers un Norvēģijas futbola izlasi.
Karjera
Savu karjeru Juhansens sāka Norvēģijas futbola līgas klubos FK Bodø/Glimt un Strømsgodset Toppfotball. 2014. gadā Juhansens pievienojās Skotijas klubam Glāzgovas "Celtic". Kopš 2016. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas klubā Fulham FC. Fulham komandas sastāvā Juhansens 2018. gadā iekļuva Premjerlīgā.
Sasniegumi
Strømsgodset
Celtic
Individuālie sasniegumi
Nīls Eteridžs
Nīls Eteridžs (en, dzimis ) ir filipīniešu futbolists. Pašlaik (2018) Eteridžs pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Cardiff City F.C. un Filipīnu futbola izlasi.
Simona Krupeckaite
Simona Krupeckaite (lt; dzimusi ) ir lietuviešu treka riteņbraucēja.
Četras reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā Atēnās sasniegtā 4. vietā 500 m iedzīšanas sacensībās ir sportistes augstākais sasniegums olimpiskajās spēlēs.
Pasaules čempionātā izcīnījusi divas zelta, piecas sudraba un sešas zelta medaļas. Eiropas čempionātā trīs reizes kļuvusi par čempioni, divas — 2. vietas ieguvēju, kā arī izcīnījusi četras bronzas medaļas. Karjeras laikā uzstādījusi divus pasaules rekordus. 2009. un 2010. gadā atzīta par Lietuvas gada sportistu (nebija atsevišķas balvas pa dzimumiem), 2016. gadā — par Lietuvas gada sportisti.
Ernests Gulbis
Ernests Gulbis var būt:
Azāns
Azāns (ar, ʾaḏān, ) islāmā ir aicinājums, sauciens uz salāhu (lūgšanu), ko pavēsta muedzins no minareta. Muedzins azānu sauc piecas reizes dienā. Ir vēl arī otrs sauciens tieši pirms lūgšanas sākšanas, tas tiek saukts par ikāmatu.
Melnkalne olimpiskajās spēlēs
Melnkalne olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 2008. gada, kad tā atdalījās no Serbijas un Melnkalnes. Pirmās vasaras olimpiskās spēles, kurās piedalījās Melnkalne notika 2008. gadā Pekinā, savukārt 2010. gada Vankūveras olimpiskajās spēlēs, tā pirmo reizi piedalījās ziemas olimpiskajās spēlēs. Kopš tā laika Melnkalne ir piedalījusies visās vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs.
No 1920. līdz 1992. gdam Melnkalnes sportisti olimpiskajās spēlēs startēja Dienvidslāvijas sastāvā. 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Melnkalnes sportisti bija Neatkarīgo olimpisko dalībnieku komandas sastāvā. No 1996. līdz 2006. gadam sportisti startēja Serbijas un Melnkalnes sastāvā.
Kopš neatkarības iegūšanas Melnkalne olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi vienu olimpisko medaļu.
Karognesēji
Karognesēji, kas nesuši karogus olimpisko spēļu atklāšanas ceromonijās
Lomonosovas rajons
Lomonosovas rajons ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Gatčinas, Volosovas un Kingisepas rajoniem, Sosnovijboru un Sanktpēterburgu, kā arī Baltijas jūras Somu līci.
Stīgu instrumenti
Stīgu instrumenti, stīgskaņi jeb hordofoni ir mūzikas instrumentu grupa, kuros skaņas avots ir nostieptu stīgu vibrācijas. Vēlamā stīgas radītās skaņas frekvence ir atkarīga no stīgas garuma un tās nospriegojuma. Ir daudz un dažādi stīgu mūzikas instrumenti. Stīgu instrumentus dala divās grupās — strinkšķināmajos instrumentos un ar lociņu spēlējamos stīgu instrumentos. Pēc Hornbostela—Zaksa klasifikācijas hordofoni dalās cītarās, lautās (šajā grupā ietilpst ģitāra, vijole), lirās un arfās. Ir arī daudz dažādu tautu stīgu instrumentu, piemēram, latviešiem no stīgu instrumentu grupas ir raksturīga kokle.
Selīna Gasparīne
Piedalījies divās ziemas olimpiskajās spēlēs. Lielākos panākumus guvusi 2014. gadā Sočos, kur izcīnīja sudrabu individuālajā 15 km distancē. Pasaules čempionātā izcīnīja bronzu jauktajā stafetē 2013. gadā Nove Mesto. Lielākos panākumus Pasaules čempionātā guvusi 2012. gadā, kad sprintā izcīnīja 12. vietu, iedzīšanā — 13. vietu.
Arī viņas jaunākās māsas Elīza un Aita ir biatlonistes, tāpat pārstāv Šveices izlasi un visas trīs piedalījās 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Pēc 2021.—2022. gada sezonas noslēdza biatlonistes karjeru.
Berams Kajals
Berams Kajals (he, dzimis ) ir Izraēlas futbolists. Pašlaik (2021) Kajals pārstāv Izraēlas Premjerlīgas komandu Bnei Sakhnin un Izraēlas futbola izlasi.
Karjera
Kajals savu karjeru sāka Izraēlas līgas klubā Maccabi Haifa. 2010. gadā Kajals pievienojās Skotijas Premjerlīgas klubam Glāzgovas "Celtic". Kopš 2015. gada spēlē Anglijas klubā Brighton & Hove Albion F.C.
Sasniegumi
Maccabi Haifa
Celtic
Visente Iborra
Visente Iborra (es, dzimis ) ir spāņu futbolists. Kopš 2023. gada Iborra pārstāv Grieķijas Superlīgas komandu Olympiacos.
Sasniegumi
Sevilla
Villarreal
Dženks Tosuns
Dženks Tosuns (tr, dzimis ) ir turku futbolists. Pašlaik (2022) Tosuns pārstāv Turcijas Superlīgas klubu Stambulas "Beşiktaş".
Sasniegumi
Beşiktaş
Osaka (nozīmju atdalīšana)
Osaka (大阪 (Ōsaka), izruna ) ir japāņu valodas vārds, kas nozīmē "liels kalns". Tā var būt:
Lugas rajons
Lugas rajons ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Slancu, Volosovas, Gatčinas un Tosno rajoniem, Novgorodas apgabala Novgorodas, Bateckas un Šimskas rajoniem, kā arī Pleskavas apgabala Pļusas rajonu.
Regīna Gerlecka
Regīna Gerlecka (pl; —  Ļubļina) bija Polijas šahiste, 1935. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm sudraba laureāte, divkārtējā Polijas sieviešu šaha čempione. Pazīstama arī kā dzejniece un literatūrzinātniece.
Nellija Fišerova
Nellija Fišerova (cz; dzimšanas gads nav zināms — miršanas gads nav zināms) bija Čehoslovākijas šahiste, 1937. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm dalībniece.
Regīna Gerlecka
Biogrāfija
Piedzimusi Polijas ciemā Nesekovkā (pl). 1932. gadā beigusi vidusskolu Inovroclavā, no 1932. līdz 1936. gadam studējusi poļu filoloģiju Varšavas universitātē, kur aizstāvējusi maģistra grādu ar darbu "1905. gads poļu literatūrā". 1934. gadā publicējusi savu pirmo dzejoļu krājumu "Sentimentāls cilvēks". No 1937. līdz 1939. gadam strādājusi par skolotāju Varšavas ģimnāzijās. Pēc Otrā pasaules kara strādājusi par skolotāju Silēzijā, bet no 1949. līdz 1952. gadam darbojusies Lodzas skolu izglītības padomē. 1952. gadā kļuvusi par profesora vietnieku Lodzas universitātē, kā arī publicējusi pētījumu par padomju literatūras vēsturi. No 1954. gada vadījusi XX gadsimta poļu literatūras katedru un tikusi uzskatīta par vienu no padomju stila piekritējiem zinātniskos pētījumos. Pēc 1956. gada tikusi kritizēta par formālas izglītības trūkumu sakarā ar tikai maģistra grādu un politiski motivētu izvirzīšanos Lodzas universitātē. 1958. gadā pārcēlusies uz Marijas Sklodovskas-Kirī universitāti Ļubļinā, kurā sākumā strādājusi par profesora vietnieci, bet vēlāk par vecāko pasniedzēju. 1958. gadā aizstāvējusi savu kandidāta disertāciju par poļu rakstnieka Vladislava Orkana (pl, 1875-1930) daiļradi. 1969. gadā kļuvusi par docenti, bet no 1973. gada līdz aiziešanai pensijā vadījusi poļu literatūras katedru Marijas Sklodovskas-Kirī universitātē.
Nellija Fišerova
Biogrāfija
Dzīvojusi Mlada Boleslavā, kur Čarouseka vārdā nosauktajā šaha klubā kļuvusi par vienu no labākajām Čehoslovākijas šahistēm. 1937. gadā, pretēji toreizējās Čehoslovākijas šaha federācijas lēmumam, piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm Stokholmā, kur nospēlējusi sekmīgi, dalot 6.-7. vietu ar Monu Meja Karfu.
Otrā pasaules kara laikā tikusi represēta. 1941. gadā nacisti Fišerovu nosūtījuši uz koncentrācijas nometni, kur viņa gājusi bojā.
Teniss 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Teniss 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Antverpenē norisinājās no 16. līdz 24. augustam. Šī bija sestā reize, kad teniss bija iekļauts olimpisko spēļu programmā. 1920. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa turnīrā piedalījās 75 sportisti (52 vīrieši un 23 sievietes) no 14 valstīm. Tenisa turnīrs tika aizvadīts Bēršota tenisa klubā. Otro reizi olimpisko spēļu vēsturē tenisa turnīrs notika zāles seguma kortos.
Šajās olimpiskajās spēlēs tika sadalīti pieci medaļu komplekti. Salīdzinot ar iepriekšējām spēlēm, programmā vairs nebija iekštelpu tenisa turnīrs. Sacensības tika aizvadītas vīriešu un sieviešu vienspēlēs, vīriešu un jauktajās dubultspēlēs, kā arī pirmo reizi olimpisko spēļu vēsturē notika sieviešu dubultspēļu sacensības.
Serbija un Melnkalne olimpiskajās spēlēs
No 1920. gada līdz 2002. gadam Serbijas un Melnkalnes sportisti startēja Dienvidslāvijas sastāvā. 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs sportisti startēja Neatkarīgo olimpisko dalībnieku sastāvā. Savukārt pēc 2008. gada, kad sadalījās Serbija un Melnkalne, katra no šīm valstīm olimpiskajās spēlēs startē atsevišķi.