cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaspijas tīģeris
Tā tuvākais radinieks ir Amūras tīģeris. Ģenētiski tie ir tik tuvu, ka patiesībā Kaspijas tīģeris nebūtu jāizdala kā atsevišķa pasuga. Tādēļ, izmantojot Amūras tīģeri, var atjaunot tīģeru populāciju kādreizējā Kaspijas tīģera izplatības areālā. Kaspijas tīģeris ir arī tuvu radniecīgs Bengālijas tīģerim.
Izskats
Spriežot pēc nošauto Kaspijas tīģeru kažokādām un esošajām fotogrāfijām, tas ir bijis košāks nekā Amūras tīģeris. Svītras bija šaurākas, garākas un ciešāk novietotas viena pie otras. Tās bija tumši brūnas vai kanēļbrūnas. Koši melnas tās bija tikai uz galvas, kakla un muguras vidusdaļas, kā arī melns bija astes gals. Kaspijas tīģerim, līdzīgi kā Amūras tīģerim, bija arī vasaras apmatojums un ziemas apmatojums. Ziemas kažoks bija gaišāks, ar vājāk izteiktu svītrojumu. Vasaras kažoks bija plāns un gluds, līdzīgs Bengālijas tīģerim.
Ekoloģija
Kaspijas tīģeris medīja vidēja un liela auguma pārnadžus, galvenokārt mežacūkas un briežus, arī Tatārijas saigas, savvaļas zirgus un Persijas onagrus, Mongolijas savvaļas ēzeļus, Turkmēnijas kulānus, Eirāzijas kalnu aitas, Mandžūrijas vapitus un aļņus. Piemēram, Centrālāzijā iecienītākais medījums bija Buhāras staltbriedis un stirna, Irānā džeirāns. Tika medīts arī mazāka auguma medījums, piemēram, zeltainais šakālis, niedrāju kaķis, vai pat ķerti kukaiņi, piemēram, siseņi. Ziemas periodā Kaspijas tīģeris uzbruka arī mājas suņiem un mājlopiem.
Kaspijas tīģeris bija ļoti uzmanīgs. Saglabājušās cilvēku liecības, ka varēja gadiem nodzīvot tīģera medību teritorijā, bet ne reizi plēsēju neredzēt, tomēr tas neglāba tīģeri no iznīcības. Nekas nav zināms par Kaspijas tīģera vairošanās ieradumiem.
Izmiršana
Apdraudējums Kaspijas tīģera izdzīvošanai sākās līdz ar Krievijas kolonizāciju Turkestānā 19. gadsimta beigās. Tīģera izdzīvošanu ietekmēja vairāki faktori. Tos sāka intensīvi medīt trofeju un sporta dēļ. Mednieki intensīvi medīja ne tikai tīģerus, bet arī to medījumu, kuru populācijas strauji samazinājās. Upju krastu niedrājus un mežus, kuros slēpās tīģeris un mājoja tā medījums, intensīvi pārvērta par kokvilnas laukiem un labības tīrumiem. Plēsējam nebija kur atkāpties, jo dzīvošanai piemērota vide bija tikai gar upju krastiem. Tālāk no ūdens sākās pustuksneši vai tuksneši. Lauksaimniecības zemes pameta arī lielie pārnadži. Pēdējās teritorijas, kurās dzīvoja Kaspijas tīģeri, bija purvi un slīkšņas.
19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā Krievijas regulārā armija tika izmantota, lai attīrītu lauksaimniecībai paredzētu reģionu no tīģeriem, tos masveidā izšaujot. Kad tīģeri bija izšauti, zemnieki attīrītajā teritorijā ierīkoja lauksaimniecības tīrumus. Līdz Pirmajam pasaules karam katru gadu Amudarjas mežos tika nošauti 100 tīģeri. Tirgū liels pieprasījums bijā arī pēc tīģera kažokādas. Krievijā tīģeru medības aizliedza 1947. gadā. No Krievijai piederošām zemēm visilgāk Kaspijas tīģeri saglabājās Tadžikistānā. Pēdējais īpatnis tika novērots 1958. gadā, bet pēdējais pasugas īpatnis kopumā tika nošauts 1970. gadā Turcijā.
Kaspijas tīģera populācijas atjaunošana
Tā kā DNS pētījumos pierādījies, ka Amūras tīģeris, lai arī nedaudz lielāks, ir ļoti tuvu radniecīgs Kaspijas tīģerim, ir uzsākta plānošana Kaspijas tīģera populācijas atjaunošanai. Piemērotākā vieta šīs idejas realizācijai varētu būt Ili upes delta Balhaša ezerā, Kazahstānā, jo tā ir viena no retajām vietām, kur saglabājusies neskarta un neizmainīta tīģerim nepieciešamā ekosistēma. Šī teritorija ir apmēram 400 000 ha liela, kas ir pietiekami, lai tur varētu izdzīvot gan pārnadži, gan tīģeri. Pirmais solis, ko zinātnieki vēlas realizēt, ir veselīgu un daudzskaitlīgu Buhāras staltbriežu un mežacūku populāciju atjaunošana. Tad, iespējams, rezervātā varētu izlaist pirmos tīģerus.
5. marts
5. marts ir gada 64. diena pēc Gregora kalendāra (65. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikusi 301 diena.
Vārda dienas
Aurika, Aurora, Austra
Norfolka (sala)
Norfolka (norfolkiešu: Norfuk Ailen) ir sala Klusajā okeānā starp Austrāliju, Jaunzēlandi un Jaunkaledoniju. Norfolkas sala kopā ar Filipa un Nipīena salām veido Austrālijas ārējo teritoriju Norfolku. No sākuma to apdzīvojuši austrumpolinēzieši. 1788. gadā to kolonizēja Lielbritānija kā daļu no Austrālijas, kas tolaik bija angļu varā. 1856. gadā pastāvīgā civilā uzturēšanās uz salas sākās, kad to apdzīvoja pitkērnieši. 1901. gadā tā kļuva par daļu no Austrālijas, kāda tā ir vēl joprojām.
Ģeogrāfija
Norfolka atrodas Dienvidu Klusajā okeānā, uz austrumiem no Austrālijas. Norfolkas sala ir galvenā un lielākā arhipelāga sala. Arhipelāgā ir 3 salas. Norfolkas sala, Filipa sala, un Nepeana sala.
Augi
Dažādlapu araukārija (Araucaria heterophylla) ir salas simbols un ir attēlota tās karogā; tā pieder kailsēkļiem un ir Norfolkas salas endēma suga. Pasaulē ļoti populārs apstādījumu koks un tiek audzēta arī citur. Populāra arī Austrālijā, kur aug vēl divas araukāriju sugas.
Gallium3D
Gallium 3D ir nākamā Mesa3D — atvērtā koda brīvprogrammatūras OpenGL īstenojuma — versija.
Gallium 3D pamatuzdevums ir pārskatīt Mesa 3D arhitektūru, lai nodrošinātu produktīvāku "darba dalīšanu" (piemēram, atmiņas pārvaldību nododot kerneļa nepastarpinātā renderēšanas infrastruktūras (DRI) draiverim) un atbalstītu modernas aparatūras arhitektūru.
Gallium 3D nodrošinās apvienotu lietojumprogrammas saskarni darot pieejamas tādas modernas aparatūras standartfunkcijas kā ēnotāju vienības. Tādējādi tādām 3D lietojumprogrammu saskarnēm kā OpenGL (1., 2. un 3. versija), OpenVG, GPGPU un iespējams pat Direct3D (ja Wine nodrošinās šādu savienojamību), būs nepieciešama tikai viena vienīga aizmugursistēma (back-end), stāvokļu vadības serveris(state tracker), kas arī ir Gallium 3D lietojumprogrammas saskarne. Salīdzinājumam Mesa 3D bija nepieciešama atsevišķa aizmugursistēma katrai aparatūras platformai, un citas lietojumprogrammu saskarnes bija nepieciešams pārinterpretēt uz OpenGL, kā rezultātā radās resursu un jaudas virstēriņš. Piedevām, elastīgā Gallium 3D modulārā struktūra nākotnē ļaus izmantot ZLVM kompilatoru un izveidot moduļus, lai tūlītēji optimizētu ēnotāja kodu.
Šī brīža statuss
Pirmie īstenotie un jau daļēji funkcionējošie draiveri ir Cell un Intel GMA draiveri. Šobrīd ir sperts arī nozīmīgs solis ATI Radeon karšu darbības nodrošināšanā — tām tiek nodrošināts skeletondraiveris, un nouveau komanda savas tālākās izstrādes orientē uz Gallium 3D, iekļaujot risinājumu arī priekš vecajām Nvidia kartēm, kuru fiksēto funkciju arhitektūrā pietrūka programmējamo ēnotāju iespeja.
Krievija (nozīmju atdalīšana)
Krievija var būt:
Cisterciešu ordenis
Cisterciešu ordenis (saīsinājums: OCist.) ir Romas katoļu baznīcas mūku un mūķeņu ordenis, dibināts 1098. gadā Burgundijas valstī (tagad Francijā). Cisterciešu ordeņa mācības pamatā ir uzsvars uz roku darbu un pašpietiekamība, agrāk cisterciešu klosteri sevi uzturēja ar lauksaimniecību un alus darīšanu. Mūki tradicionāli valkā baltas drēbes, tādēļ vēsturiski tika dēvēti par "baltajiem mūkiem" iepretī "melnajiem mūkiem" jeb benediktiešiem.
Vēsture
Ordeņa nosaukums cēlies no Sito (Cîteaux) ciema latīniskā nosaukuma Cistercium. 21 Benediktīniešu ordeņa mūks tur 1098. gadā nodibināja Sito abatiju, kurā 12. gadsimta sākumā iestājās Bernārs no Klervo (Bernard de Clairvaux) un kļuva par jaunā ordeņa garīgo līderi. Cistercieši mēģināja atgriezties pie tiem mūku dzīves principiem, kurus 6. gadsimtā bija piekopis Svētais Benedikts.
Ordeņa klosteri tika dibināti ne tikai mūsdienu Francijas, bet arī Anglijas, Velsas, Skotijas, Īrijas, Spānijas, Portugāles, Itālijas, Vācijas, Čehijas, Zviedrijas, Igaunijas un Latvijas (Daugavgrīvas klosteris) teritorijās. To skaits pieauga no apmēram 330 klosteriem 1150. gadā līdz 530 1200. gadā un sasniedza 650 klosterus 1250. gadā.
Visiem klosteriem bija jāievēro vieni un tie paši likumi, visiem abatiem katru gadu bija jādodas uz Sito klosteri, kur 14. septembrī notika Vispārējais kapituls. Tāpat mātes klostera (dibinātājklostera) abatam bija pienākums reizi gadā apmeklēt meitas klosterus, lai pārliecinātos par pareizās kārtības ievērošanu. Rezultātā 13. gadsimtā izveidojās labi funkcionējošs cisterciešu ordeņa informācijas tīkls, kas aptvēra lielāko daļu no Eiropas.
Pēc cisterciešu mūka Teoderiha ierosinājuma 1200. gada aprīlī Romas pāvests Inocents III aicināja Cisterciešu ordeņa abatus un mūkus doties uz Līvzemi sludināt kristīgo ticību. Tādēļ 1205. gadā Marienfeldas abatijas mūki Svētā Nikolaja kāpā Daugavgrīvā Daugavas labajā krastā uzcēla klosteri un ar pāvesta atļauju abata Teoderiha vadībā tika izveidots jauns cisterciešu konvents. Pēc Igaunijas pakļaušanas ap 1230. gadu Falkenas klosteris tika nodibināts Tērbatas bīskapijas teritorijā Kerknā (Kärkna), bet 1317. gadā trešais klosteris Padizē dāņu Igaunijā, bet Daugavgrīvas klosteris pamests.
Cisterciešu mūki veicināja lauksaimniecības un amatniecības attīstību un jauno tehnoloģiju izplatīšanos viduslaiku Eiropā. Piemēram, Daugavgrīvas klostera brāļi 1266. gadā uz Dūņupes starp Ķīšezeru un Daugavu (tagadējais Mīlgrāvis) ierīkoja pirmās ūdensdzirnavas mūsdienu Latvijas teritorijā. Ordeņa locekļi dalījās priesteros un "lajos" jeb konversos, kas uzņēmās tikai daļu no mūka solījumiem un katru dienu strādāja smagu fizisko darbu. 1891. gadā dažas abatijas izveidoja Striktās Observances (Stingrās paklausības) novirzienu, kas mūsdienās eksistē kā patstāvīgs mūku ordenis.
Georges Lemaître ATV
Georges Lemaître ATV jeb ATV-005 bija Eiropas kravas kosmosa kuģis, kas paredzēts Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādei. Tas bija pēdējais no Automated Transfer Vehicle sērijas. Tas nosaukts Beļģijas astronoma Žorža Lemetra vārdā, kurš formulējis Lielā sprādziena teoriju. Transportkuģis palaists 2014. gada jūlijā. 2015. gada februārī tas beidza darbību
Krava
Kosmosa kuģis uz staciju nogādāja 6602 kg kravu, tai skaitā 2681 kg sauskravas un 3921 kg šķidrās kravas (degviela, gaiss, skābeklis un ūdens).
Lidojuma gaita
Georges Lemaître tika palaists 23:47:38 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ES (VA219) no starta laukuma ELA-3 Gviānas kosmiskajā centrā Kurū, Franču Gviānā.
Transportkuģis ar SKS saslēdzās 12. augustā 13:30 UTC automātiskā režīmā pie Zvezda moduļa.
15. februārī ATV-5 veica bremzēšanas manevrus un iegāja Zemes atmosfērā, kur tas sadega (aptuveni 18:04 UTC). Nesadegušās daļas iekrita Klusajā okeānā.
Dante Aligjēri
Dante Alighieri vai Alighiero, kristīts Durante di Alighiero degli Alighieri (it; dzimis 1265. gada maijā vai jūnijā, miris ) bija itāļu dzejnieks un filozofs, viens no itāļu literārās valodas pamatlicējiem.
Dantes "Komēdija" (Bokačo vēlāk to nosauca par "Dievišķo komēdiju" (it)) tiek uzskatīta vienlaikus par vienu no izcilākajiem darbiem gan viduslaiku, gan renesanses literatūrā. Dantes mūza ir bijusi Beatriče, kuru viņš iepazina 9 gadu vecumā, kad viņai bija 8 gadi. Visu mūžu Beatriče ir viņa dievinātā. Daudz darbu ir veltīti viņai, viņa darbojas arī "Dievišķajā komēdijā". Citi nozīmīgi Dantes darbi ir Convivio ("Dzīres"), La vita nuova ("Jaunā dzīve"). Dantes traktāts "Par tautas valodu" (latīņu valodā) tiek uzskatīts par pirmo zinātnisko darbu romāņu valodniecībā.
Biogrāfija
Dzimis Florencē. Precīza Dantes dzimšanas diena nav zināma, lai gan tiek uzskatīts, ka piedzimis 1265. gadā. Šis datums tika iegūts no dažām autobiogrāfiskām atsaucēm Vita Nuova un un vairākās vietās "Dievišķajā komēdijā", it īpaši Inferno pirmajās rindās.
Par Dantes dzīvi trimdā nav daudz informācijas. Zināms, ka vēlāk viņš dzīvoja Veronā, Sarcanā, Lukā. 1318. gadā pārcēlās uz Ravennu. 1321. gadā Danti nosūtīja diplomātiskā misijā uz Venēciju. Atpakaļceļā no Venēcijas Dante saslima ar malāriju un 56 gadu vecumā nomira. Apglabāts Ravennā.
2011. gada Austrālijas Grand Prix
2011. gada Austrālijas Grand Prix (oficiālais nosaukums 2011 Formula 1 Qantas Australian Grand Prix ) izcīņa notika 27. martā Melburnā, Albertparkas trasē, tā bija 76. Austrālijas Lielās balvas izcīņa. Lai gan sākumā ieplānota kā otrā sacīkste. gada sezonā, pēc Bahreinas GP atcelšanas, Austrālijas GP kļuva par pirmo sacīksti sezonā. Uzvaru sacīkstē izcīnija pašreizējais pasaules čempions Sebastiāns Fetels, kurš startēja no pole position. Otro vietu izcīnija brits Luiss Hamiltobs, bet trešo vietu - Vitālijs Petrovs, kuram tas bija pirmais finišs uz goda pjedestāla.
Somālija
Somālijas Republika ir valsts Āfrikas austrumdaļā. Somālijas teritorijā kopš 1990. gadu sākuma ir divas pašpasludinātas republikas ziemeļos - Somālilenda un Puntlenda, kā arī cilšu un dažādu grupējumu dalītā Somālija valsts dienvidu daļā. Somālija robežojas ar Džibutiju ziemeļos, Etiopiju rietumos un Keniju dienvidos. Ziemeļos to apskalo Adenas līcis, bet austrumu krastu apskalo Indijas okeāns. Somālijas galvaspilsēta ir Mogadīšo. Somālijai ir garākā kontinenta krasta līnija, un tās reljefs galvenokārt sastāv no plakankalnēm, līdzenumiem un augstienēm. Klimats pārsvarā visu gadu ir karsts, ar periodiskiem musonu vējiem un neregulārām lietusgāzēm.
Iedzīvotāju skaits Somālijā ir aptuveni 10 miljoni. Aptuveni 85% no tās iedzīvotāju ir etniski somālieši, kas vēsturiski ir apdzīvojuši valsts ziemeļu daļu. Etniskās minoritātes pārsvarā apdzīvo valsts dienvidu reģionus. Oficiālās valodas Somālijā ir somāliešu un arābu valodas, kas abas pieder pie Afroaziātu valodu saimes. Lielākā daļa iedzīvotāju šajā valstī ir musulmaņi, no kuriem lielākā daļa ir sunnīti.
Vēsture
Senatnē Somālija bija svarīgs tirdzniecības centrs. Viduslaikos, vairākas spēcīgas somāļu impērijas dominēja ar reģionālo tirdzniecību, tostarp Adžurāņu sultanāts, Adāļu sultanāts, Varsangaļi sultanāts un Dželedi sultanāts. 19. gadsimtā, izmantojot noslēgtos pēctecības līgumus ar šīm karaļvalstīm, Lielbritānija un Itālija ieguva kontroli pār daļu no piekrastes un izveidoja savas kolonijas - Britu Somālilendu un Itāļu Somālilendu. Muhameds Abdullāhs Hassans veiksmīgi aitvairīja Britu impērijas uzbrukumus četras reizes, un piespieda to atkāpties. Briti beidzot uzvarēja 1920. gadā peteicoties saviem gaisa spēkiem.
Abdirašīds Šarmarke tika ievēlēts par Somālijas otro prezidenta demokrātiskās vēlēšanās 1967. gadā. 1969. gadā viņu nošāva viens no viņa miesassargiem. Pēc viņa slepkavības notika valsts apvērsums, kurā Somālijas bruņotie spēki sagrāba varu, nesastopot pretestību. Apvērsumu vadīja Muhameds Siāds Barre, kurš tolaik bija bruņoto spēku komandieris. Varu pārņēma Augstākā revolucionārā padome un valsts tika nosaukta par Somālijas Demokrātisko Republiku.
Pilsoņu karš
1991. gadā izcēlās pilsoņu karš un Barres režīms sabruka. Dažādi bruņoti grupējumi sāka sacensties par varu, jo īpaši dienvidos. Sabrūkot centrālajai valdībai, Somālijā sākās nestabilitāte. Valsts ziemeļu daļā radās dažādi autonomie reģioni, tostarp Somālilenda, Puntlenda un Galmuduga. 1991. gadā neatkarību pasludināja Somālilenda, 1998. gadā autonomiju pasludināja Puntlenda. ANO neatzina nevienu no šīm valstīm. Sakarā ar nestabilitāti, vardarbību un ilgstošu centrālās valdības trūkumu, laika posmā no 2008. līdz 2013. gadam Somālija bija pirmajā vietā "neizdevušos valstu" sarakstā.
2000. gadu sākumā tika izveidota Somālijas Pagaidu federālā administrācija. 2000. gadā tika izveidota Pagaidu Nacionālā valdība. 2004. gadā tai sekoja Federālās pagaidu valdības izveidošana un tika atjaunota armija. 2006. gadā Federālā pagaidu valdība ar Etiopijas karaspēka palīdzību pārņēma kontroli pār lielāko daļu valsts dienvidu daļas no jaunizveidotās Islāma tiesu savienības. Islāma tiesu savienība, tad sadalījās vairākās radikālās grupās, piemēram, Al-Shabaab, kas cīnījās ar Federālo pagaidu valdību un tās sabiedrotajiem. 2011. gadā Somālijas valdības un Kenijas karaspēks sāka ofensīvu pret islāmistu nemierniekiem Al-Shabaab, kuri sadarbojās ar Al-Qaida.
Saskaņā ar šo administratīvo regulējumu 2012. gada augustā tika pieņemta jauna pagaidu konstitūcija, ar kuru Somāliju reformēja par federāciju. 2012. gada septembrī Somālijas un Kenijas armijas ieņēma pēdējo no lielajām pilsētām, kas vēl bija Al-Shabaab kontrolē — Kismajo.
Ģeogrāfija
Somālija ir valsts Austrumāfrikā ar 637,657 kvadrātkilometru lielu platību. Tā robežojas ar Džibutiju ziemeļos, Etiopiju rietumos un Keniju dienvidos. Valsts atrodas uz Somālijas pussalas, kuru sauc arī par Āfrikas ragu, jo pussala atgādina degunradžu ragu.
Valsts atrodas uz ziemeļiem no ekvatora, starp Adenas līci ziemeļos un Indijas okeānu austrumos. Somālijai ir garākā kontinenta krasta līnija, kura ir 3 025 km gara. Tās teritorija sastāv no daudzām plakankalnēm, līdzenumiem un kalniem. Valsts ziemeļu daļa ir kalnaina, ar starp 900 un 2100 metriem augstiem kalniem. Uz ziemeļrietumiem no valsts atrodas autonoms reģions Somālilenda, kura pati deklarēja savu neatkarību.
Radisson Blu Hotel Latvija
Radisson Blu Hotel Latvija (agrāk Viesnīca "Latvija", Reval Hotel Latvija) ir 27 stāvus augsta viesnīcu augstceltne Rīgas Centra apkaimē, Vidzemes priekšpilsētā, kas pieder vienīcu ķēdei Radisson Blu.
Ēkas augstums ir 85,65 metri (augstums no grīdas līmeņa līdz jumtam), konstruktīvais ēkas augstums ir 98,26 metri (kopā ar dekoratīvo izbūvi uz jumta). Pēc kopējās platības 24 000 m² ēka ir lielākā viesnīca Latvijā. Ēka tika pabeigta 1976. gadā, bet tika rekonstruēta 2001. gadā. Padomju laikos ēkā arī atradās viesnīca un ēkas oficiālais nosaukums bija Viesnīca "Latvija".
Vēsture
Pirmās idejas par jaunas viesnīcas būvi parādījās jau 1960. gadu sākumā, kad arhitekts I. Strautmanis 1962. gadā prezentēja skici "Intūrista" 10 stāvus augstai viesnīcai restorāna "Esplanāde" un "Piena restorāna" vietā Brīvības (tolaik Ļeņina) un Elizabetes (tolaik Kirova) ielu stūrī. Šajā vietā atrodās Vērmaņu dzimtas māja, ko pārdeva pēc tās pēdējā īpašnieka Johana fon Vērmaņa (1850—1893) nāves.
Laika gaitā projekts tika pārstrādāts un ēkas augstums sasniedza 23 stāvus. Par šo tēmu ironiski trāpīgs komentārs 1968. gadā tika publicēts žurnālā "Literatūra un Māksla": ""Viesnīcas Latvija" 23 stāvi ir daudz spēcīgāks akcents, nekā rekonstrukcijas priekšlikumā iecerētie desmit...".
Lai gan bija pretestība no daļas arhitektu un iedzīvotāju puses par seno ēku nojaukšanu paredzamās augstceltnes būvniecības kvartālā starp Brīvības, Dzirnavu, Baznīcas un Elizabetes ielām, tomēr tas netika ņemts vērā un ēkas tika nojauktas. Saglabāta tika vienīgi ēka Baznīcas ielā 4, kura pēc 2001. gadā veiktās augstceltnes rekonstrukcijas un 2004.-2006. gada rekonstrukcijas otrās kārtas vecās viesnīcas izstāžu zāles piebūves nojaukšanas un jaunas piebūves uzbūvēšanas tika renovēta un ieguva trešo vietu konkursā "Gada labākā būve 2008" - nominācijā "Labākā gada rekonstrukcija".
Viesnīcas "Latvija" bija PSRS Valsts ārzemju tūrisma komitejas augstākā "B" kategorijas viesnīca, kurā bija 680 istabas. Viesnīcā bija paredzēts apkalpot organizētas ārzemju un padomju tūristu grupas ar tūristu ceļazīmēm. Viesnīcā atradās sanāksmju zāle ar 80 vietām un sinhronās tulkošanas kabīnēm, radioaparātu un videoaparatūru. Augstceltnē bija arī restorānu komplekss ar 876 vietām, suvenīru un avīžu kioski, pasta nodaļa, sadzīves pakalpojumu komplekss, kā arī Valsts bankas valūtas maiņas punkts. Viesnīcas Latvija augšstāvos bijis ierīkots VDK telefonsarunu noklausīšanās mezgls.
Celtniecība
Celtniecības darbi tika uzsākti 1967. gada vidū. 1967. gada 11. decembrī, plkst. 9:30 būvlaukumā ieradās pirmais pašizgāzējs ar betona kravu un uzsākās viesnīcas "Latvija" pamatu betonēšana, kura ilga 5 diennaktis. Spāru svētkus Viesnīcas "Latvija" svinēja 1971. gada decembra beigās, bet būvniecība tika pabeigta 1976. gadā. Savukārt ekspluatācijā tā tika nodota tikai 1979. gadā. Augstceltnes arhitekti ir Artūrs Reinfelds, Aija Grīna, Valters Maike, kā arī konstruktors Henrijs Lācis un inženieris Edmunds Valeinis. Oriģinālā dizaina ēka bija 26 stāvus augsta, kuru aptvēra divstāvu piebūve ar ieejas vestibilu, kafejnīcu, restorānu, veikalu, kā arī izstāžu zāli "Latvija". Interjeru veidoja mākslinieku kolektīvs Ojāra Ābola vadībā. Ēkas fasādei tika izmantots arī kinētisks objekts "Sakta", kura mākslinieks bija Artūrs Riņķis.
Pamatos, 760 kvadrātmetru platībā iedzina 220 dzelzsbetona pā|us 8 metru dziļumā. Pēc tam zemē iegula tūkstoš kubikmetru betona, radot viesnīcas monolīto pamatu plāksni.
Rekonstrukcija
Pēc 20 gadu ilgas ekspluatācijas ēka bija gan fiziski, gan morāli novecojusi, tādēļ 1998. gadā tika pieņemts lēmums augstceltni rekonstruēt. Rekonstrukcija tika sadalīta divās kārtās, no kurām pirmajā kārtā rekonstruēja augstceltni, bet otrajā kārtā ēkas kompleksa piebūvi. Rekonstrukcijas pirmā kārta sākās 2000. gadā, tika pabeigta 10 mēnešu laikā 2001. gada maijā. Lai to paveiktu, darbā tika iesaistīti 26 apakšuzņēmēji. Pirmās kārtas rekonstrukcijas aptuvenās izmaksas sastādīja 25 miljonus ASV dolāru.
Genādijs Padalka
Genādijs Padalka (Гeннадий Иванович Падалка, dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, Krievijas Gaisa spēku pulkvedis. Viņa kopējais kosmosā pavadītais laiks ir 879 dienas, kas ir pasaules rekords.
Padalka pirmo kosmisko lidojumu veica 1998.—1999. gadā ar kosmosa kuģi Sojuz TM-28 ilglaicīgā ekspedīcijā uz Mir staciju.
Otro lidojumu viņš veica 2004. gadā ar Sojuz TMA-4 uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).
Trešais lidojums notika 2009. gadā, kosmosa kuģī Sojuz TMA-14 dodoties uz SKS kā 19. ekspedīcijas komandierim.
Ceturto lidojumu Padalka veica 2012. gadā no maija līdz septembrim kā kosmosa kuģa Sojuz TMA-04M un SKS 32. ekspedīcijas komandieris.
2013. gada augustā Padalka iecelts SKS-43/44 ekspedīcijas apkalpē, jo Jurijs Lončakovs, kurš gatavojās šai misijai, atstāja Kosmonautu sagatavošanas centru. Piektais lidojums kosmosā viņam sākās 2015. gada martā, esot kosmosa kuģa Sojuz TMA-16M komandierim. Uz zemes atgriezās 2015. gada septembrī.
2017. gada 28. aprīlī Genādijs Padalka atstāja kosmonautu vienību.
Inkvizīcija
Svētā inkvizīcija (la — 'iztaujāšana, noskaidrošana') ir kopīgs nosaukums Romas Katoļu baznīcas struktūru darbībai ķeceru noskaidrošanā un ķecerības apkarošanā (1231—1908).
Termins "inkvizīcija" viduslaiku tiesvedībā bija visai izplatīts, un nozīmēja lietas apstākļu noskaidrošanu un izmeklēšanu. Ar laiku ar šo vārdu sāka saprast tikai garīgo tiesu darbību pret Baznīcu vērsto ķecerīgo mācību apkarošanā. Īpašu Baznīcas tiesu ar šādu nosaukumu izveidoja pēc pāvesta Inocenta III rīkojuma 1215. gadā. Savukārt 1908. gadā to pārdēvēja par "Ticības mācības lietu kongregāciju" (Sacra congregatio Romanae et universalis Inquisitionis seu Sancti Officii).
Svētās inkvizīcijas pamatuzdevums bija noskaidrot, vai apsūdzētais nav vainojams ķecerībā. Ja vainu nevarēja pierādīt, to atbrīvoja, ja apsūdzētais izrādījās ķeceris, to nodeva laicīgās tiesas rokās, kura tad arī piesprieda sodu.
Etimoloģija
Saskaņā ar romiešu tiesībām pastāvēja trīs kriminālās meklēšanas metodes: accusatio, dununciatio un inquisitio. Tā kā Svētā palāta savas metodes pilnībā aizguva no pēdējā paņēmiena, tad no šejienes arī cēlies vārds - inkvizīcija.
Priekšvēsture
Kristiešu Svētajos Rakstos — Jaunajā derībā Apustulis Pēteris raksta par „aplamām posta mācībām“ (Pētera 2. vēst. 2:1), bet Svētais Pāvils ķecerību ierindo vienā kategorijā ar tādiem grēkiem kā maģija, elku pielūgsme un citiem (Gal. 5:20). 3. gadsimtā Baznīcas hierarhi (bīskapi, sinodes), balstoties uz Svētajiem Rakstiem, galīgi noformulēja kristīgās ticības doktrīnu. Tai pretī runājošas Svēto Rakstu interpretācijas tika atzītas par ķecerību, tomēr līdz pat 11. gadsimtam sodi par ķecerību tika reti piemēroti.
1184. gadā pāvests Lūcijs III un Svētās Romas imperators Frīdrihs I Barbarosa nodefinēja bīskapu tiesu procedūru ķecerību izmeklēšanā un tās procesuālo kārtību. Bīskapu tiesu savākto pierādījumu un apsūdzības izskatīšana un lēmuma pieņemšana tika uzticēta laicīgajām tiesām.
Inkvizīcijas attīstība
Laikā no 1231. līdz 1235. gadam pāvests Gregorijs IX pakāpeniski nodalīja ķecerību izmeklēšanu no bīskapu tiesu jurisdikcijas, ieceļot tai īpašus izmeklētājus — inkvizitorus, — no šī laika var sākt runāt par Svēto inkvizīciju kā par sistēmu. Sākotnēji inkvizitorus rekrutēja no dominikāņu, bet pēc tam arī no franciskāņu ordeņiem.
1478. gadā pāvests Siksts IV pēc Aragonas Ferdianda lūguma atļāva karaļiem iecelt inkvizatorus savās valstīs. Tika izveidota Spānijas inkvizīcija.
1542. gadā pāvests Pāvils III ar bullu "Licet ab initio" nodibināja Svēto inkvizīciju kā atsevišķu Baznīcas struktūru.
1165. gads
1165. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Čingizs Aitmatovs
Čingizs Aitmatovs (ky, ru; dzimis, miris ) bija kirgīzu rakstnieks. Č. Aitmatovs rakstīja gan kirgīzu, gan krievu valodā.
Čingiza Aitmatova zināmākie darbi ir:
Indijas karogs
Indijas karogs pašreizējā formā tika pieņemts ad hoc sanāksmē satversmes sapulces laikā. 24 dienas vēlāk,, Indija ieguva neatkarību no britiem. Šādā izskatā karogs kalpoja par Indijas domīnijas karogu no līdz, kā arī pēc tam kā Indijas Republikas karogs. Indijā nacionālais karogs tiek saukts par "tirangā" (hindu: तिरंगा ), kas nozīmē "trīskrāsainais".
Indijas karogs ir horizontāls trīskrāsains taisnstūris no deep safrāna, baltā un Indijas zaļā krāsā; ar 24 spieķu riteni, kura centrs ir tumši zilā krāsā. To pieņēma savā pašreizējā formā Satversmes sapulces sēdē, kas notika 1947. gada 22. jūlijā, laikā, kad tas kļuva par Indijas domīnijas karogu. Karogs vēlāk tika saglabāts un kļuva par kā ar Indijas Republikas karogu. Indijā, termins "trīskrāsains" (Hindi: तिरंगा, Tirangā) gandrīz vienmēr attiecas uz Indijas valsts karogu. Karogs ir balstīts uz swaraj karogu, Indijas Nacionālā kongresa karoga, kuru projektējis Pingali Venkayya.
Karogam, saskaņā ar likumu, ir jābūt izgatavotam no khadi, īpaši ar rokām vērptas drāniņas vai zīda, kuru padarīja populāru Mohandāss Karamčands Gandijs. Tiesības ražot karogu pieder Khadi Attīstības un Ciematu Industrijas Komisijai, kura piešķīra to reģionālajām grupām. Sākot ar 2009. gadu, Karnataka Khadi Gramodyoga Samyukta Sangha bija vienīgais karoga ražotājs.
Pastmarka
Pastmarka ir zīme, kas apliecina par pasta pakalpojumu (vēstules, bandroles piegādi adresātam) apmaksu, vērtspapīrs. Uz pastmarkām tiek norādīta tās nomināla vērtība un to izlaidušā pasta dienesta valsts (uz Lielbritānijas pastmarkām valsts lielāko tiesu netiek norādīta), kā arī dažādi ilustratīvi vai dekoratīvi elementi. Lai izsargātos no viltošanas, pastmarkām bieži ir ūdenszīmes.
Tradicionāli pastmarkas ir apdrukātas papīra lapiņas — taisnstūra, kvadrāta vai trīsstūra forma, — ar robotu malu un līmslāni uz neapdrukātās puses, lai tās varētu uzlīmēt uz pasta sūtījuma, taču var būt arī romba (piem., Monako 1955. gadā izlaistās pastmarkas, Malaizijas 1970.-71. gados izlaistās pastmarkas), apļa (piem., daudzas Burundi un Sjerraleones pastmarkas), un brīvās formas, piemēram, valsts robežu kontūra (piem., Sjerraleones 1964. g. pastmarka, Tongas, Gibraltāra pastmarkas utt.). Arī pastmarku materiāls var mainīties, kaut visizplatītākais vēl joprojām ir papīrs. Piemēram, pirmās Latvijas pastmarkas tika drukātas uz armijas topogrāfiskajām kartēm, bet 1920. gada drukāja pastmarkas ar piemaksu Sarkanā Krusta labā uz padzītās padomju valdības un bermontiešu naudaszīmēm. Ēģiptē gana bieži pastmarkas drukātas uz papirusa, bet Butanā, Mongolijā un Polijā pastmarkas ir drukātas arī uz uz zīda, Butanā un Katarā pastmarkas pat drukātas kā miniatūras vinila skaņu plates, bet Gabonā 1966. gadā izlaida zelta pastmarku (0,6 g) Alberta Šveicera piemiņai.
Vēsture
Mūsdienu pastmarka parādās pirmo reizi Lielbritānijā XIX gs. vidū — bija ļoti daudz sūdzību par nesakārtoto pasta sūtījumu apmaksu, to bija grūti noteikt, jo katrā grāfistē bija savs pasta dienests ar saviem noteikumiem un cenrāžiem. Tā kā bija iespējams sūtīt ziņas ar pēcapmaksu, tad bieži saņēmējs atsacījās maksāt. Sers Roulends Hills (Rowland Hill) 1837. gadā nāca klajā ar memorandu par pasta reformu: ierosināja pazemināt maksu par pasta pakalpojumiem, vienkāršot pasta operācijas, centralizēt sistēmu un ieviest uzlīmējamas pastmarkas 1 penija vērtībā, kas nodrošinātu pasta pakalpojumu iepriekšēju apmaksu (pirms tam šādu uzlīmējamu pastmarku ideju bija izvirzījis grāmatu izdevējs Dž. Čalmers — James Chalmers). Tika izveidota īpaša komisija pasta reformēšanai, un jaunos pasta noteikumus ieviesa 1840. gada janvārī, kad visus interesentus aicināja iesniegt priekšlikumus, kādai vajadzētu izskatīties pastmarkai. Komisija saņēma 2600 priekšlikumu, kā rezultātā 1840. gada 6. maijā Lielbritānijas pastā parādījās pirmā pastmarka (1,9x2,2 cm) 1 penija vērtībā, kuru uzlīmējot, varēja sūtīt pusunci (16 g) smagu vēstuli. Uz pastmarkas bija karalienes Viktorijas profils uz melna fona (tāpēc šo pastmarku sāka dēvēt par "Melno peniju"). Reizē tika ieviestas arī 2 peniju vērtas pastmarkas (ar gaiši zilu fonu), domātas unci smagu vēstuļu sūtīšanas apmaksai.
Drīz pastmarku priekšrocības pamanīja arī citur. 1843. gadā tās ieviesa Šveicē un Brazīlijā, 1849. gadā Beļģijā, Francijā un Bavārijā.
Perforēt pastmarku drukas loksnes, lai no tām vieglāk būtu atdalīt atsevišķas pastmarkas, sāka 1847. gadā. Latvijas Republikā pirmā pastmarka tika nodrukāta 1918. gada 17. decembrī (apritē izlaista 19. decembrī). Tās zīmējumu gatavoja Ansis Cīrulis, un tas attēloja mākslinieka iedomāto Latvijas ģerboni. Konkursā par tiesībām drukāt pirmās Latvijas pastmarkas uzvarēja A. Šnākenburga tipogrāfija Mārstaļu ielā, Rīgā. Tipogrāfija pastmarku drukāšanai divkrāsu litogrāfiskajā drukā izmantoja 11 000 Vācijas Impērijas armijas ģenerālštāba karšu lokšņu (uz katras satilpa 228 pastmarkas). Aptuveni puse no loksnēm tika perforētas, t.i. bija ar robiņiem, bet otra puse palika kā nodrukātas, un tās izmantotājiem nācās pašiem griezt ar šķērēm. Valdība pasūtīja 3 000 000 pastmarku 5 kapeiku nominālā. Inflācija bija tik strauja, ka kad pastmarkas nonāca pastā, vēstules pienācās līmēt jau divas 5 kapeiku markas.
Līdz ar pirmo pastmarku parādīšanos, parādījās arī to kolekcionāri — skat. Filatēlija.
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā debija
Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākā debija ir viena no nominācijām Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā, ko pasniedz par labāko un spilgtāko debiju aizvadītajā gadā Latvijas mūzikā.
Pirmoreiz balva tika pasniegta 1997. gadā.
Balvas ieguvēji
kā labākā debija Mikrofona rokaptaujā
1922. gads
1922. bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās svētdienā.
Horodenka
Horodenka (uk) ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabala Horodenkas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1195. gadā. No 1349. gada — Polijas sastāvā. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā (Austroungārijā) un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām.
Pēc Pirmā pasaules kara Horodenka iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Horodenka tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. gada līdz 1944. gada atradās vācu okupācijā. Kara laikā tika iznīcināti pilsētas ebreju iedzīvotāji, bet pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Cilvēki
Horodenka ir šahista Salo Flora (Саломон Михайлович Флор, 1908—1983) dzimtā pilsēta. Bērnībā pilsētā no 1814. līdz 1818. gadam dzīvoja poļu dzejnieks Juliušs Slovackis (Juliusz Słowacki, 1809—1849).
205. gads
205. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Pussycat Dolls
Pussycat Dolls (pazīstamas arī kā The Pussycat Dolls un PCD) ir amerikāņu meiteņu popgrupa un deju ansamblis, kuru izveidoja horeogrāfe Robina Antina. Grupa tika dibināta 1995. gadā kā deju grupa, kura bāzējās Kalifornijas pilsētā Losandželosā. Pēc vairāku gadu veiksmīgas darbības, 2003. gadā grupas horeogrāfe sarunu ceļā noslēdza ierakstu līgumu ar ierakstu kompāniju "Interscope Records" un grupa tika pārveidota par mūzikas grupu jeb popgrupu, kas sastāvēja no filipīniešu, havajiešu un krievu izcelsmes grupas galvenās solistes Nikolas Šercingeres un piecām meitenēm Melodijas Torntonas, Ešlijas Robertsas, Džesikas Sutas, Kimberlijas Vaijatas un Karmitas Baharas.
Grupa Pussycat Dolls pasaules slavu ieguva 2005. gadā ar savu debijas albumu PCD, kas debitēja Billboard 200 albumu topa 5. vietā, un no kura tika izdoti tādi veiksmīgi singli kā "Don't Cha", "Buttons" un "Stickwitu". Tieši ar trešo singlu grupa nopelnīja Grammy balvas nomināciju.
Pēc Karmitas Baharas aiziešanas no grupas 2008. gada martā meitenes turpināja darbu jau kā kvintets un 2008. gadā tika klajā laists grupas otrais albums "Doll Domination", kurā bija iekļauti tādi veiksmīgi singli kā "When I Grow Up" un "I Hate This Part".
Attīstoties grupas karjerai, tā sāka saņemt kritiku par pārlieku uzbāzīgu seksualitātes demonstrēšanu un vulgārām dejošanas manierēm. Turklāt grupai tika izteikta arī kritika, ka Pussycat Dolls galvenās solistes Nikolas Šercingeres loma grupā ir pārlieku dominējoša, jo viņa iedzied praktiski visas dziesmas un pārējās meitenes tiek atspiestas uz otro plānu, bekvokālā. 2010. gada sākumā par aiziešanu no grupas paziņoja tās dalībnieces Džesika Suta, Kimberlija Vaijata, Ešlija Robertsa un Melodija Torntona. Šī paša gaida maijā tika paziņots, ka vadošās vokālistes lomu saglabās Nikola Šercingere un grupai pievienosies Vanesa Karija, Keringtona Peina, Rino Nakasone-Razalana un Džeimija Lī Ruiza.
Vēsture
Pussycat Dolls radās 1995. gadā kā deju grupa. Grupas pirmsākumi meklējami aktrises Kristīnas Aplgeitas garāžā, kur pati Kristīna un horeogrāfe Robina Antina uzaicināja dejot pāris no savām draudzenēm. Pavisam drīz jauno meiteņu uzstāšanās Džonijam Depam piederošā naktsklubā ar nosaukumu "Viper Room" Saulrieta bulvārī kļuva par pieprasītāko izklaides šovu visā Holivudā. Nereti Pussycat Dolls meitenēm pievienojās tādas populāras ASV mūziķes kā Gvena Stefani, Kristīna Agilera, Karmena Elektra un citas zvaigznes, lai bez honorāra uzstātos savam priekam. Vēlāk projektā tika iesaistīti producenti Džimijs Aiovins un Rons Feirs, lai palīdzētu grupai kļūt vēl komerciāli veiksmīgākai. Pussycat Dolls kļuva par popmūzikas grupu un parakstīja līgumu ar Interscope Records. Pēc pārmaiņām daudzas dalībnieces grupu pameta un tās sastāvā palika Karmita Bahara, Saia Batena, Keisija Kempbela,Ešlija Robertsa, Džesika Suta un Kimberlija Vaijata. Vēlāk grupai pievienojās Nikola Šercingere, Kaja Džonsa un Melodija Torntona, kas palīdzēja pabeigt grupas pārveidošanos mūzikas grupā.
2005—2008: Pirmais albums PCD un komerciālie panākumi
Grupas pirmais albums PCD tika izdots 2005. gada 13. septembrī, tas debitēja piektajā vietā Billboard 200 topā. Pirmais singls ”Don’t Cha” bija komerciāli veiksmīgs un sasniedza 1. vietu vairākās valstīs, ieskaitot, Lielbritāniju, Austrāliju un Kanādu, kā arī visilgāk uzturējās 2. vietā Billboard Hot 100 topā. Oriģināli dziesmu Don’t Cha izpilda Tori Almeiza un reperis Busta Rhymes. Nākamais albuma singls bija ”Stickwitu”, kas sasniedza top 5 ASV un 2. vietu Lielbritānijas topos. Vēlāk dziesma tika nominēta Grammy balvai. ”Beep” (piedaloties will.i.am) bija nākamais albuma singls, tas bija mazāk veiksmīgs, tomēr sasniedza 1. vietu Beļģijā un Jaunzēlandē. "Buttons" (kopā ar Snoop Dogg) sasniedza trešo vietu UK Singles Chart un ASV. Nākamais singls ”I Don’t Need a Man”, nebija komerciāli veiksmīgs, lai gan sasniedza top 10 Austrālijā, Īrijā un Jaunzēlandē. Par sesto albuma singlu kļuva ar Timbaland sadarbībā tapusī dziesma "Wait a Minute”. Pussycat dolls atklāja Black Eyed Peas: Honda Civic Tour Ziemeļamerikā, kā arī Kristīnas Agileras: Back to Basics Tour. Dziesmas “Right Now” versija tika izmantota kā NBA tēmas dziesma, lai gan dziesmas vārdi bija mainīti.
2008: Pirmā grupas sastāva maiņa
Pēc uzvaras realitātes šovā Pussycat Dolls Present: The Search For the Next Doll, par grupas septīto dalībnieci kļuva Eiša Nitolāno, kas ieguva iespēju piedalīties nākamā albuma ierakstīšanā un koncertturnejā. Tika baumots, ka tiks ierakstīta jauna versija dziesmai Lady Marmalade, kuru Nitolāno dziedāja šova finālā, tomēr tas netika apstiprināts no grupas un tās menedžmenta puses. Pirmā Nitolāno uzstāšanās kopā ar Pussycat Dolls notika šova finālā dziedot dziesmu ”Don’t Cha”. Šaubas par Nitolāno dalību grupā radās, jo viņa ar grupu bija uzstājusies tikai divreiz un tās pastiprinājās pēc Live Earth koncerta, kurā viņas nebija grupas sastāvā.
2008—2009: Doll Domination ēra
Pussycat Dolls darbības pārtraukuma laikā, pēc pirmā albuma izdošanas, Nikola Šercingere strādāja pie sava solo albuma Her Name is Nicole. Viņa izdeva 4 singlus, bet neviens no tiem nekļuva tik veiksmīgs kā ar Pussycat Dolls tapušie. Dažas no albuma dziesmām parādījās jaunajā grupas albuma Doll Domination. Īsu brīdi, pirms otrā albuma izdošanas grupu pameta tās ilggadējā dalībniece Karmita Bahara, kas uzsāka solo karjeru. Grupas pirmā uzstāšanās pēc pārtraukuma, 5 meiteņu sastāvā, notika ASV karavīru priekšā Kuveitā. Grupa atgriezās mūzikas apritē 2008. gada 27. maijā ar singlu ”When I Grow Up”, kas sasniedza 1. vietu Billboard Hot Dance/Club Play topā. Dziesma kļuva par pasaules top 10 hitu. Nākamais singls ”Whatcha Think About That” kopā ar Missy Elliott, neiekļuva ASV topos, tomēr sasniedza top 20 vairākās valstīs, ieskaitot Lielbritāniju. Pēc neilgas kavēšanas tika izdots Doll Domination standarta un deluxe izdevums. Katra no grupas dalībniecēm tajā iedziedāja solo dziesmu. Albums debitēja 4. vietā Billboard 200 topā, ar 79000 pārdotām kopijām. Top 100 tas pavadīja tikai 7 nedēļas, salīdzinot ar PCD, kas tur bija gandrīz gadu. Vēlāk 2009. gadā tas atgriezās topā ar pasaules top 20 hitu ”I Hate This Part” un numur viens klubu dziesmu ”Bottle Pop”, kas tika izdota tikai ASV un Okeānijā. 2009. gada janvārī tika paziņots par pasaules koncertturneju Doll Domination Tour. Eiropā un Autrālijā tūres atklāšanu veica Lady GaGa, bet Lielbritānijā Ne-Yo. Gada vidū Pussycat Dolls atklāja Britnijas Spīrsas koncertturneju The Circus Starring Britney Spears, Ziemeļamerikā. 2009. gada aprīlī Šercingere intervijā Billboard apstiprināja, ka albums tiks izdots atkal, dodot vairāk cilvēkiem iegūt viņu mūziku. Eiropā albums tika izdots ar trim vai četrām bonusa dziesmām. Austrālijā tika izdots Doll Domination 2.0, kas sevī iekļāva sešas dziesmas no oriģinālā izdevuma un papildus četras jaunas dziesmas, turpretim Lielbritānijā tika izdots Doll Domination : The Mini Collection, kas sevī iekļāva četras oriģinālās dziesmas, vienu remiksu un vienu jaunu dziesmu. Augustā tika izdots Doll Domination 3.0, kas sevī iekļāva visas oriģinālās un bonus dziesmas. Tas tika izdots tikai Eiropā un Lielbritānijā, kur visi albuma singli bija sasnieguši top 20. Tajā tika iekļautas vēl divas dziesmas, pasaules hits ”Jai Ho! (You Are My Destiny)” un dziesmas ”Hush Hush” remikss, kas tika pārdēvēts par ”Hush Hush; Hush Hush”.
2009—2010: Otrā grupas sastāva maiņa
Pēc masu mediju spekulācijām un pieaugošā spiediena, grupas dibinātāja Robina Antina savā oficiālajā Twitter profilā paziņoja, ka grupa neizjūk, vēl vairāk, grupa gatavo trešo albumu. Kopš tā brīža Kimberlija Vaijata sniedza daudzas intervijas, kurās skaidroja grupas statusu. Žurnālam Daily Star Kimberlija pauda, ka viņas “loma grupā bija kā darbs dienas beigās un viņām katrai bija sava dzīve”. Kimberlija paskaidroja, ka grupa tika mākslīgi salikta kopā un Šercingerē viņa sajuta biznesa partneri, nevis draugu. Digital Spy Vaijata apstiprināja, ka sāk darbu pie sava solo albuma, turklāt viņa nezina, kas notiek ar grupas trešo albumu, jo viņa nav viena no tā vadošajiem spēkiem. Intervijas deva baumas, ka grupa gatavojas izjukt un grupas dalībniecēm ir saspīlētas attiecības ar Šercingeri. <blockquote class="toccolours" style="text-align:left; width:28%; float:right; padding: 10px 15px 10px 15px; display:table;">Es un pārējās meitenes, (izņemot Nikolu), meklējam veidu kā turpināt strādāt kopā. Mēs visas to vēlamies. Bet tad mēs nedrīkstam saukt sevi par Pussycat Dolls. Šobrīd par to ir daudz strīdu. Es neesmu runājusi ar Nikolu par to. Viņa ir pilnā gaitā uz priekšu ar savu karjeru.<p style="text-align: right;"> — Kimberlija Vaijata Žurnāls News of the World nāca klajā ar paziņojumu, ka Vaijata un Torntona tika “izmestas no grupas savu un Šercingeres nesaskaņu dēļ” ar iespējamību, ka citas dalībnieces sekos. Vaijata paziņoja, ka jutās nelaimīga Šercingeres privilēģiju dēļ, ieskaitot privātā transporta pieprasīšanu, tā vietā, lai kopā ar pārējām meitenēm brauktu turnejas autobusā un pieprasot atsevišķu ģērbtuvi, kamēr pārējās dalīja vienu. Pēdējais salmiņš bija Vaijatas paziņojums par konkurējoša projekta veidošanu. 2010. gada 29. janvārī tika atklāts grupas patiesais liktenis. Tas sākās ar Džesikas Sutas interviju E!Online, kurā viņa atzina, ka tikusi izstumta no grupas savas lauztās ribas dēļ, kuru viņa traumēja koncertā. Arī Džesika runāja par Šercingeres privilēģijām: kamēr grupa koncertēja ar Britniju Spīrsu, meitenēm vajadzēja veikt regulārus narkotiku testus, kamēr Nikola tika no tiem atbrīvota. Saskaņā ar Džesikas teikto, Šercingere ne tikai dziedāja visus galvenos vokālus, bet arī kontrolēja to, cik katra no meitenēm bieži parādās videoklipos. Žurnālam In Style Džesika atzina, ka dalība grupā bija priecīga pieredze, pat pēc septiņiem tajā pavadītajiem gadiem, bet viņa negrib būt tikai fona dejotāja. Pēc mēneša, intervijā žurnālam Loaded Magazine Vaijata apstiprināja, ka pamet grupu. Nākamajā dienā par aiziešanu no grupas paziņoja arī Ešlija Robertsa.
Oksandrolons
Izmantošana
Oksandrolonu lieto medicīnā muskuļu masas palielināšanai tādu slimību gadījumos, kas noved pie šīs masas zaudēšanas. Izmanto AIDS kompleksajā terapijā un osteoporozes ārstēšanā. Sportā tiek nelegāli izmantots kā dopings.
Vēsture
Pirmo reizi sintezējis Rafaels Papo (Raphael Pappo) uzņēmumā Searle Laboratories (mūsdienās Pfizer). Sākts ražot ASV 1964. gadā ar nosaukumu anavars (Anavar).
Laucesas ezers
Laucesas ezers (arī Smelīnes ezers; lt) ir ezers uz Latvijas un Lietuvas robežas. Izvietojies Augšzemes augstienes vidusdaļā Augšzemes aizsargājamajā ainavu apvidū Augšdaugavas novada Medumu pagastā un Lietuvas Zarasu rajonā. No kopējās platības 186 ha Latvijas teritorijā 94,8 ha. Ezeram līčaina ezerdobe pamatmorēnas ieplakā. Krasti lēzeni, slīpi; dibens smilšains, dūņains. Cauri tek Laucesas upe, ietek Ilgas upīte un vairāki strauti. Ezerā 3 salas ar kopējo platību 5 ha. Makrofīti: niedres, kosas, grīšļi, lēpes, ūdensrozes, glīvenes. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis, vīķe, plicis, līnis, karūsa. Krastos apdzīvotās vietas Ēģipte (Latvijā) un Smelīne un Laukesa (Lietuvā).
Ventspils osta
Ventspils brīvosta ir osta, kas atrodas Baltijas jūras piekrastē, tā ir neaizsalstoša, dziļūdens Latvijas osta. Ostas teritorijas kopējā platība ir 2 451,39 ha. Pēc pārkrauto kravu apjoma Ventspils osta ir viena no vadošajām ostām Baltijas jūrā, atrodoties vadošo Eiropas ostu saraksta pirmajā divdesmitniekā. 1997. gadā Ventspils osta ieguva brīvās ekonomiskās zonas statusu, kas darbojās kā investīciju piesaistes faktors un rezultējās nodokļu atvieglojumos uzņēmumiem.
Ventspils osta ir multimodāla Latvijas osta jebkurai kravai. 1998. gadā tika veikta ostas akvatorijas būtiska padziļināšana, sasniedzot maksimālo dziļumu 17,5 m šķidro kravu rajonā un nodrošinot iespēju apkalpot lielākos Baltijas jūrā ienākošos Aframax tipa tankkuģus ar kravnesību līdz 150 000 DWT. Beramkravu un ģenerālkravu rajonā maksimālais dziļums līdz 16 m nodrošina iespēju apkalpot Panamax tipa kuģus ar kravnesību līdz 75 000 DWT.
Sākot ar 2002. gadu Ventspils brīvosta attīsta industrializācijas procesu.
Financial Times grupas daļa FDI Intelligence publicējusi pētījumu “Brīvās ekonomiskās zonas 2020”. Ventspils brīvosta iekļauta pasaules perspektīvāko brīvo ekonomisko zonu desmitniekā, saņēmusi otru labāko vērtējumu Eiropas reģionā, nosaukta par labāko vietu lielo nomnieku biznesa attīstībai Eiropā, saņēmusi atzinību par specializāciju IT jomā, kā arī speciālbalvu par viedu attīstības stratēģiju īstenošanu.
Ventspils brīvostas pārvalde
Ventspils ostu pārvalda Ventspils brīvostas pārvalde, kura atrodas Latvijas Republikas Ministru kabineta pārraudzībā.
Ventspils brīvostas darbību nosaka:
Ventspils brīvostas pārvaldes stratēģiskie mērķi ir: Ventspils ostas nākotnes perspektīvas ir saistītas ar Ziemeļu ostas paplašināšanu jūras virzienā, kam ir atvēlēti 100 ha.
Ventspils osta darbojas kā reģiona ekonomikas attīstītājs, atbalstot uzņēmumus, kas specializējas augstas pievienotās vērtības pakalpojumu un produktu radīšanā.
Ostas pakalpojumi
Ventspils ostā ir pieejami visi šķidro un sauso beramkravu un ģenerālkravu apstrādes veidi, kā arī kuģu pakalpojumi, no kuriem lielāko daļu nodrošina privāti uzņēmumi, kas darbojas ostas teritorijā, un tie ir šādi:
Transporta savienojumi
Ventspils osta iekļaujas transporta plūsmā starp ES un NVS valstīm un ir TEN-T transporta pamattīkla osta.
Ventspils ir Eirāzijas transporta sistēmā integrētā Austrumu-Rietumu dzelzceļa koridora sastāvdaļa. Caur Ventspili ved Eiropas nozīmes divjoslu E-22 autoceļš, Ventspils brīvostas teritorijā atrodas arī Ventspils lidosta. Ventspils atrodas ~ 2 stundu braucienā no Latvijas lielākā gaisa satiksmes centra - Starptautiskās lidostas Rīga (RIX).
Prāmju satiksme
Ventspils osta nodrošina prāmju līniju no Ventspils uz Zviedriju (Nīneshamna). Kopš 2010. gada prāmju pasažieru skaits ir desmitkāršojies, kā arī būtiski pieaudzis vieglo auto un citu kravu pārvadājumu apjoms.
Regulārus kravu un pasažieru pārvadājumus nodrošina lielākais prāmju operators Eiropā - Stena Line.
Savulaik - no 2006. līdz 2008. gadam - veikti prāmju reisi uz Mentu Igaunijā. Prāmju satiksmi veica Saaremaa Laevakompanii meitas uzņēmums SSC Ferries ar prāmi MS Scania.
Speciālā ekonomiskā zona - nodokļu atvieglojumi
Ventspils brīvosta ir speciālā ekonomiskā zona (SEZ). Ventspils brīvostas uzņēmumiem, izpildot noteiktus kritērijus, var tikt piemēroti nodokļu atvieglojumi. Tiešie nodokļu atvieglojumi nekustamajam īpašumam un uzņēmuma ienākuma nodoklim var sasniegt 80%, savukārt investīciju summas kompensācijas apjoms - 35% (55% mazajiem uzņēmumiem, 45% vidējiem uzņēmumiem).
Rūpnieciskā ražošana
Ventspils brīvostā vairāk kā 500 ha paredzēti rūpnieciskajai ražošanai. Ventspils industriālā parka teritorija ir pielāgojama investoru ražošanas iecerēm un ir nodrošināta ar nepieciešamo infrastruktūru ražošanas uzsākšanai (gatavas ražošanas telpas, elektroenerģija, jaudīgas IT, telekomunikācijas). Zemes nomas maksu pielāgo 0.25-0.5% apmērā no zemes kadastrālās vērtības ar atpirkšanas tiesībām. Uzņēmumu darbības sākumposmā ir pieejams Ventspils Augsto tehnoloģiju parka (VATP) Biznesa inkubatora atbalsts infrastruktūras un pakalpojumu jomā.
Ventspilī pieejams multilinguāls darbaspēks. Viena no prestižākajām profesionālās izglītības un tālākizglītības iestādēm - Ventspils Tehnikums-Ziemeļkurzemes kompetences centrs un Ventspils Augstskola veic dažādu līmeņu speciālistu apmācību metālapstrādes, mehatronikas, inženiermehānikas, automehānikas, enerģētikas, elektronika, IT, telekomunikācijas, radioastronomijas, inženierzinātnes, mašinbūves u.c. nozarēs. Ventspils industriālajā zonā ir teicama IKT (Informāciju komunikāciju tehnoloģijas) infrastruktūra un labvēlīgi nosacījumi jaudīgu datu centru attīstībai.