cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Koraļļu Jūras Salas
Teritorija ir Austrālijas īpašums un tiek pārvaldīta no Kanberas ar Tieslietu departamenta starpniecību. Vairākās salās tiek uzturētas automātiskās meteoroloģiskās stacijas un vienīgā apdzīvotā sala ir Vilisa sala, kurā kopš 1921. g. atrodas meteoroloģiskā stacija ar 3-4 cilvēku personālu.
Vara(II) oksīds
Vara(II) oksīds (CuO) ir divvērtīgā vara un skābekļa binārais savienojums, kurš pieder pie bāziskajiem oksīdiem. Vara(II) oksīda kristālā varš un skābeklis ir attiecībā 1:1 (uz vienu vara atomu ir viens skābekļa atoms). Vara(II) oksīds ir pulverveida viela melnā krāsā.
Iegūšana
Laboratorijā vara(II) oksīdu var iegūt no vara(II) hidroksīda, nitrāta, vai karbonāta, mēģenē ieliekot nedaudz attiecīgās vielas un to karsējot.
Var iegūt arī, karsējot gaisā metāliskā vara pulveri (no 185 °C līdz 1100 °C, augstākā temperatūrā rodas vara(I) oksīds).
2Cu + O2 → 2CuO.
Fizikālās īpašības
Vara oksīds ir cieta, melna, ūdenī praktiski nešķīstoša viela. Kūst 1326 °C temperatūrā (bez skābekļa piekļuves).
Ķīmiskās īpašības
CuO + H2SO4 → CuSO4 + H2O
Pēteris Radziņš
Biogrāfija
Dzimis Lugažu pagasta Jaunvīndedzēs lauksaimnieka ģimenē. Pirmās skolas gaitas Radziņš uzsāka Lugažu draudzes skolā. Pēc tam mācījās Valkas pilsētas skolā un Valkas Nelsona reālskolā.
1898. gadā kā brīvprātīgais Radziņš iestājās Krievijas impērijas armijas dienestā. Savas dienesta gaitas viņš uzsāka 112. Urālu kājnieku pulkā, kas tobrīd bija dislocēts Kauņā. 1899. gadā komandēts uz Viļņas junkurskolu, kuru viņš pabeidza 1901. gadā, iegūstot podporučika dienesta pakāpi. Dienestu turpināja 24. Simbirskas kājnieku pulkā, kas bija dislocēts Lomžas guberņā. No 1905. gada marta piedalījās Krievijas—Japānas karā Mandžūrijas armijas sastāvā kā 10. Sibīrijas Omskas strēlnieku pulka rotas komandieris. Ar šo pulku Radziņš piedalījās vairākās kaujās frontē. 1905. gada septembrī paaugstināts par poručiku.
Pirmo pasaules karu Radziņš sagaidīja kā 38. kājnieku divīzijas vecākais štāba adjutants. Kaujās piedalījās no 1914. gada augusta. 1914. gadā cīnījās pie Komarovas, Varšavas, Ravkas un Lodzas, bet 1915. gada sākumā pie Prasnišas un Mlavas. No aprīļa līdz maijam cīnījās pie Šauļiem un vēlāk Jelgavas apriņķī. 1915. gada 18. maijā tika iecelts par Novogeorgijevskas cietokšņa ģenerālštāba nodaļas priekšnieku. Piedalījās šī cietokšņa aizstāvēšanā līdz 5. augustam, kad lidmašīnā to atstāja, pārlidojot uz Belostoku. Augustā bija piekomandēts Rietumu frontes virspavēlnieka štābam, kur viņš bija sevišķo uzdevumu virsnieks. Oktobrī tika iecelts par 8. Sibīrijas strēlnieku divīzijas štāba priekšnieka vietas izpildītāju. Decembrī paaugstināts par apakšpulkvedi. 1916. gada februārī tika pārcelts uz 61. kājnieku divīzijas štābu, kur arī bija štāba priekšnieka vietas izpildītājs — šeit viņš dienēja līdz kara beigām. 1917. gada maijā paaugstināts par pulkvedi. Dienesta laikā Krievijas impērijas armijā Pēteris Radziņš tika apbalvots ar IV šķiras Sv. Jura ordeni, II un III šķiras Sv. Staņislava ordeņiem, II, III un IV šķiras Sv. Annas ordeņiem. Daži augstākie apbalvojumi netika piešķirti Oktobra revolūcijas dēļ. 1918. gada februārī Besarābijā Radziņš izformēja sev pakļautās vienības un devās uz Rumāniju.
1918. gada martā iestājās Ukrainas Valsts hetmaņa Skoropadska armijā, kur bija Ģenerālštāba Organizācijas-apmācības daļas priekšnieks. Šeit viņš dienēja līdz hetmaņa krišanai 1918. gada decembrī. Tajā pašā mēnesī iestājās Ukrainas Tautas Republikas (Simona Petļuras) armijā, kur bija Ģenerālštāba priekšnieka palīgs. Šeit viņš dienēja līdz 1919. gada septembrim, kad armija tika sakauta. Pēc tam Radziņš devās uz Varšavu, kur oktobrī satika Zigfrīda Annas Meierovica vadīto Latvijas delegāciju. Sarunu rezultātā tajā pašā mēnesī atgriezās dzimtajā Latvijā.
No 1919. gada 27. oktobra Latvijas armijas dienestā pulkveža dienesta pakāpē. Uzreiz iecelts par Armijas virspavēlnieka štāba priekšnieku. Šajā amatā viņš vadīja visas Rīgas, Zemgales un Latgales atbrīvošanas kaujas. 1920. gada 5. februārī tika paaugstināts par ģenerāli. 13. augustā bija starp septiņiem augstākajiem virsniekiem, kuriem pirmajiem pasniedza Lāčplēša Kara ordeni. Viņš tika apbalvots pirmais ar III šķiras Lāčplēša Kara ordeni ar numuru 1. Reizē tika iecelts par Lāčplēša Kara ordeņa domes biedru. Oktobrī pēc paša vēlēšanās atvaļinājies no dienesta. Rakstījis darbus par militāro vēsturi un militārās teorijas jautājumiem. Viens no viņa pazīstamākajiem darbiem ir "Latvijas brīvības karš" (1. daļa "Cīņas pret Bermontu", 2. daļa "Latgales atbrīvošana"). Piedalījās virsnieku sagatavošanā un apmācībā kā Kara skolas, Aviācijas skolas un Virsnieku kursu lektors.
1924. gada februārī tika iecelts par Latvijas armijas komandieri. 1927. gadā apbalvots ar II šķiras Lāčplēša Kara ordeni un ievēlēts par Lāčplēša Kara ordeņa domes sekretāru. 1928. gadā pēc paša vēlēšanās atbrīvots no armijas komandiera pienākumiem un iecelts par Kara akadēmisko kursu priekšnieku. Dienesta laikā Latvijas armijā tika apbalvots, bez jau minētajiem diviem Lāčplēša Kara ordeņiem, arī ar I šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, I šķiras, II pakāpes Igaunijas Brīvības krustu, III šķiras Francijas Goda Leģiona ordeni, Polijas "Virtuti Militari" ordeni, I šķiras Somijas Baltās rozes ordeni un I šķiras Zviedrijas Šķēpa ordeni. Studentu korporācijas Tervetia goda filistrs.
Piemiņa
2015. gadā tika nodibināta Ģenerāļa Pētera Radziņa biedrība, kas izdevusi ģenerāļa Radziņa rakstu krājumu, publicējusi vairākus rakstus par ģenerāļa atstāto garīgo mantojumu, kā arī organizējusi vairākas izstādes un sabiedriskus pasākumus par ģenerāli Pēteri Radziņu Latvijā un Ukrainā. Pēc biedrības iesnieguma 2017. gada septembrī Rīgas dome nolēma pārdēvēt Krasta ielas sākuma posmu no 13. janvāra ielas līdz Jēzusbaznīcas ielai par Ģenerāļa Radziņa krastmalu.
MUOS 1
MUOS 1 ir ASV militārās mobilo sakaru sistēmas Mobile User Objective System pirmais pavadonis. To izgatavojis uzņēmums Lockheed Martin ASV Jūras kara flotes uzdevumā.
Pavadonis izgatavots uz modificētas platformas A2100 bāzes. Divas 5,4 m diametra antenas izgatavojis uzņēmums Harris.
MUOS 1 tika palaists 22:15 UTC ar nesējraķeti Atlas V/551 (sērijas numurs AV-030) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa SLC-41. Ģeostacionāro orbītu MUOS 1 sasniedza līdz 26. martam. Tika izvērsti saules bateriju paneļi un lielo antenu reflektori.
tika paziņots, ka MUOS 1 ir pabeigta pēcstarta manevrēšanas, testēšanas un pārbaužu fāze, un tas ir nodots ekspluatācijā.
MIPS arhitektūra
MIPS (en) ir MIPS Technologies izstrādāta RISC mikroprocesoru arhitektūra. 1990. gadu beigās no visiem pasaulē saražotajiem RISC mikroprocesoriem 30% bija balstīti uz MIPS izstrādēm.
MIPS arhitektūras procesorus izmanto SGI datoros, daudzās iegultās iekārtās, Windows CE ierīcēs, CISCO un Mikrotik maršrutētājos, kā arī Nintendo 64, Sony PlayStation, Sony PlayStation 2 un Sony PlayStation Portable spēļu konsolēs.
Pirmie MIPS arhitekūras procesori bija 32 bitu (kas nozīmē 32 bitu reģistrus un datu kopni), taču mūsdienu modeļi ir 64 bitu. Pastāv piecas ar iepriekšējām versijām savietojamas MIPS instrukciju kopas revīzijas - <tt>MIPS I</tt>, <tt>MIPS II</tt>, <tt>MIPS III</tt>, <tt>MIPS IV</tt> un <tt>MIPS 32/64</tt>. Pastāv arī vairāki šo instrukciju kopu paplašinājumi, piemēram, <tt>MIPS-3D</tt>, kas pievieno SIMD instrukcijas darbībām ar peldošā punkta skaitļiem, kas savukārt ir noderīgi aprēķinos, kas nepieciešami, lai veidotu 3D attēlus, <tt>MIPS16</tt>, kas ļauj kompresēt kodu, tādējādi samazinot vietu atmiņā, ko tas aizņem (tā ir atbilde ARM arhitektūrā ieviestajai Thumb koda kompresijai), kā arī <tt>MIPS MT</tt>, kas ir daudzpavedienu palašinājumi, līdzīgi Intel Pentium 4 procesoros atrodamajai HyperThreading tehnoloģijai.
Latvijas lielākie ūdenskritumi
50 lielākie ūdenskritumi, kuri atrodas Latvijas teritorijā. Pavisam Latvijā ir 122 ūdenskritumi.
Autoceļš P2
Vēsture
2014. gada novembrī tika pabeigta jauna tilta pār Mazo Juglu būvniecība. Uzsākot tilta pārbūvi, 2014. gada jūlijā notika vecā tilta, kurš būvēts 1966. gadā, demontāža. Vecā tilta vietā izbūvēts jauns, 60 metrus garš, monolīts dzelzsbetona tilts. Projekta kopējās izmaksa ir 911,939 EUR.
Šeboiganas "Red Skins"
Šeboiganas "Red Skins" (en) bija ASV basketbola klubs, kas bija bāzēts Šeboiganā, Viskonsinas štatā, ASV. Klubs tā pastāvēšanas laikā spēlēja trijās līgās: Nacionālajā basketbola līgā, Nacionālajā basketbola asociācijā un Nacionālajā profesionālajā basketbola līgā.
66. Kinoakadēmijas balva
66. Kinoakadēmijas balvas tika pasniegtas "Dorothy Chandler Pavilion", Losandželosā, ASV. Balvu pasniegšanu vadīja aktrise Vūpija Goldberga.
Visvairāk balvu (septiņas) saņēma filma "Šindlera saraksts".
== Galvenās balvas == Uzvarētājs atzīmēts treknrakstā.
Katari
Ticējumi
Katari bija duālisti, uzskatīja, ka šo pasauli ir radījis un tajā valda Sātans, bet cilvēki (un arī citas būtnes) ir pasaulīgā forma, kādā iemiesojušies gari, kas Sātana vedināti, sadumpojušies un izraidīti no debesīm. Būtnei mirstot, dvēsele iemiesojas jaunā būtnē, un tas atkārtosies tik ilgi, līdz kataru ticība šo dvēseli būs vienojusi ar Kristu. Tam, kurš kļuvis par kataru, nāve sniedz atbrīvošanu, svētlaimības vīziju un mūžīgu dzīvošanu Jēzū Kristū.
Centrālais kataru rituāls bija kristīšana ar garu jeb konsolaments. Katari uzskatīja, ka tas izlabo grēkā krišanas katastrofālās sekas. Pēc šīs ceremonijas ticīgais kļuva par "pilnīgo" (boni hominis). Kristīšanā saņemamais gars ir Paraklets jeb mierinātājs, un tas nododams ar roku pieskāriena aktu. Dievam piekļūt ticīgie jeb credentes varēja tikai ar starpniekiem — ordinētajiem priesteriem. "Pilnīgie" veidoja kataru garīgo eliti. Viņi dienas vadīja stingrā askēzē, viņiem bija jāievēro celibāts un veģetārisms. "Pilnīgie" nēsāja bārdas un melnu apģērbu. Tikai "pilnīgie" drīkstēja dēvēt Dievu par Tēvu un izrunāt tēvreizi.
Krucifikss
Krucifikss (la; en, de, lt) ir krustā sistā Kristus tēls kā sakrālās tēlniecības forma kristīgajā pasaulē, Romas Katoļu baznīcas ietekmes sfērā.
Krucifiksu formas var būt visdažādākās, no miniatūrām figūriņā, ko ticīgie karina kaklā vai pie rožukroņa, lielākām dzīvojamās vai sakrālās telpās pie sienas karināmām figūrām, līdz monumentāliem uzstādījumiem brīvā dabā (sastopami Latgalē, Bavārijā, Austrijā, Lietuvā, Polijā, Šveicē u. c). Arī materiāli iespējami visdažādākie, sākot ar metālo, akmeni, betonu un beidzot ar koku vai plastmasu.
Katari
Ticējumi
Aspekti, kādos katari atšķīrās no Romas katoļiem:
Krucifikss
Latvijā vienīgais reģions, kur krucifiksi sastopami ārpus baznīcas ēkas vai dzīvojamām telpām, ir Latgale. Latgales ciemu un ceļmalu krucifiksi sastopami lauku ainavā, visbiežāk tālu no lielajiem ceļiem, krūmos ieaugušas, kokā, akmenī vai citā materiālā veidotas nelielas būvformas, ko vietējie iedzīvotāji sauc par ceļmalas jeb sādžas krustiem. Tie nereti ir diezgan sarežģīti veidojumi, kuros ietilpst arī krustā sistā Kristus tēls.
Katari
Organizācija
Katari bija izveidojuši savas baznīcas organizācijas, kuru priekšgalā bija bīskapi. Katoļu baznīcu viņi uzskatīja par sātana radītu.
Krucifikss
Tradīcijas
"Katrā Latgales sādžā bija vismaz viens krucifikss, bet lielākajās pat divi: viens katrā sādžas galā. Tas bija cilvēku vienotājs un kopā saucējs." (L.Latkovskis, Acta Latgalica 2; 1968.) Tā ka Latgalē bija lielas draudzes un baznīcas cita no citas atradās tālu, XIX gs. beigās izveidojās tradīcija, ka katoļu Maija dievkalpojumi tika noturēti apdzīvotās vietās pie sādžas krusta. Tie notika bez mācītāja, pašu dievlūdzēju izvēlētas personas vadībā. Parasti tā bija sieviete, kurai bija organizatora dotības un laba balss. Pārsvarā dziedāja garīgas dziesmas Jaunavas Marijas godināšanai, bet lūgšanas beidza ar dziesmu "Loba nakts".
Sīkāk skatīt rakstu: Latgales ciemu un ceļmalu krucifiksi
Katari
Vēsture
11. gadsimtā katarisms sāka izplatīties Vācijā, Itālijā un Francijā. Īpašu ietekmi tas sasniedza Langdokā. 1147. gadā pāvests Eugenijs III sūtīja pie katariem Alberiku no Ostijas un Bernardu no Klervo, taču viņu misijas nebija veiksmīgas. 1209. gadā tika uzsākts krusta karš pret katariem. Lai gan kataru pusē nostājās Tulūzas grāfs Raimunds, viņu pilsētas viena pēc otras kapitulēja pārspēka priekšā. Liels skaits kataru tika fiziski iznīcināti. Par Krusta karu kulmināciju uzskatāma Montsegira kalna ieņemšana 1244. gadā. Baznīca piedāvāja sagūstītajiem montsegiriešiem dzīvību apmaiņā pret atteikšanos no savas ticības, taču visi 220 izvēlējās nāvi ugunī. Lai gan tagadējais nocietinājums Montsegira kalnā nav kataru celts, kalna galā redzami senā nocietinājuma pamati. Pēc Montsegira sagrāves kataru reliģijas liktenis bija izlemts. Pārspēka priekšā krita atlikušās pilsētas. Pēdējo atlikušo "oficiālo" kataru Galheimu Galibasti sadedzināja 1321. gadā.
Dukla
Dukla ir pilsēta Polijā, Piekarpatu vojevodistē, uz dienvidiem no Krosno. Vairākus kilometrus uz dienvidiem no pilsētas atrodas Duklas pāreja - robeža ar Slovākiju. Pārejas apkaimē 1944. gada septembrī-oktobrī notika smagas un asiņainas kaujas Austrumkarpatu operācijas ietvaros. PSRS armija caur Duklas pāreju centās ielauzties Slovākijas teritorijā, lai palīdzētu Slovākijas sacelšanās dalībniekiem.
Prauliņš
Prauliņš (sieviešu dzimtē Prauliņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Autoceļš P80
Pārbūve
Autoceļa pārbūvi sāka 2009. gadā un pabeidza 2013. gada novembrī. Pārbūve ietvēra ceļa rekonstrukciju aptuveni 35 km posmā no Tīnūžiem līdz krustojumam ar autoceļu Augšlīgatne—Skrīveri (P32) un jauna ceļa būvniecību 23 km posmā no P32 krustojuma līdz Koknesei. Projekta kopējās izmaksas bija ap 66 miljoniem latu, no kurām 85% tika līdzfinansēti no Eiropas Savienības Kohēzijas fonda.
Mamerts Stankevičs
Mamerts Stankevičs (pl; — ) bija Krievijas un Polijas jūras kara flotes virsnieks.
Autoceļš P80
Pārbūve
Kopumā izbūvēja un rekonstruēja gandrīz 60 kilometrus autoceļu, izveidojot desmit divlīmeņu satiksmes mezglu. P80 rekonstrukcijas posma darbus "SIA Binders", bet jaunā ceļa posma darbus no krustojuma ar P32 līdz Koknesei veica pilnsabiedrība "Kokneses ceļš".
Mamerts Stankevičs
Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gadā Jelgavā. Absolvēja Jūras kadetu korpusu Sanktpēterburgā un dienēja Krievijas Impērijas jūras kara flotē. Piedalījās Pirmajā pasaules karā. 1918. gadā tika nosūtīts uz ASV kā kara flotes atašejs Krievijas konsulātā Pitsburgā.
Autoceļš P80
Vēsture
2009. gadā sāka autoceļa pārbūvi un to pabeidza 2013. gada novembrī. Pārbūve ietvēra ceļa rekonstrukciju aptuveni 35 km garā posmā no Tīnūžiem līdz krustojumam ar autoceļu Augšlīgatne—Skrīveri (P32) un jauna ceļa būvniecību 23 km posmā no P32 krustojuma līdz Koknesei. Projekta kopējās izmaksas bija ap 66 miljoniem latu, no kurām 85% tika līdzfinansēti no Eiropas Savienības Kohēzijas fonda.
Mamerts Stankevičs
Dzīvesgājums
Pēc atgriešanās Padomju Krievijā tika apcietināts un turēts čekas cietumā. 1921. gadā pārcēlās uz Poliju, kur viņam piešķīra komandleitnanta (komandor podporucznik) pakāpi. Pasniedza Tčevas un Toruņas flotes skolās. No 1930. gadu sākuma bija transatlantisko kuģu «Pułaski», «Polonia» un «Piłsudski» kapteinis.
Autoceļš P80
Vēsture
Kopumā izbūvēja un rekonstruēja gandrīz 60 kilometrus autoceļu, izveidojot desmit divlīmeņu satiksmes mezglu. P80 rekonstrukcijas posma darbus "SIA Binders", bet jaunā ceļa posma darbus no krustojuma ar P32 līdz Koknesei veica pilnsabiedrība "Kokneses ceļš".
Mamerts Stankevičs
Dzīvesgājums
Gājis bojā Otrā pasaules kara laikā 1939. gadā, kad kuģis «Piłsudski» uzskrēja uz mīnas un nogrima Ziemeļjūrā pie Anglijas krastiem.
Centrālā nervu sistēma
Centrālā nervu sistēma jeb CNS ir nervu sistēmas daļa, kurai pieder galvas smadzenes un muguras smadzenes. Tā aizņem lielāko nervu sistēmas daļu un kopā ar perifēro nervu sistēmu, tai ir būtiska pamatloma uzvedības kontrolēšanā. Caur CNS realizējas arī refleksi. Galvas smadzenes ir aizsargātas ar galvaskausu, bet muguras smadzenes ar skriemeļiem.
Autoceļš P80
Vēsture
Lai uzlabotu satiksmes drošību, 2016. gada oktobrī uzsāka akustisko ribjoslu izbūvi. 2018. gadā AS Ceļu pārvalde veica seguma atjaunošanu 5 km garumā no autoceļa sākuma līdz pagriezienam uz Kranciema karjeru, projekta kopējās izmaksas bija 677 307 eiro.
Centrālā nervu sistēma
Funkcijas
Centrālajā nervu sistēmā atrodas neironu kopa, kas piedalās kādas noteiktas organisma funkcijas realizācijā un regulācijā. Tātad funkcijas var būt dažādas:
Uzbūve
Centrāla nervu sistēma sastāv no galvas un muguras smadzenēm:
Centrālās nervu sistēmas sinapses
Centrālās nervu sistēmas sinapses veido pamatstruktūras visā nervu sistēmā. Šīs pamatstruktūras kontrolē informācijas signālu ieiešanu, izplatīšanos, integrēšanu un iziešanu no nervu sistēmas, tāpēc CNS sinapses pēc funkcijas var būt - uzbudinātājsinapses vai kavētājsinapses. Šajās sinapsēs var iesaistīties miljardiem neironu, kas ir ļoti jūtīgi pret ķīmiskām vielām, vielmaiņas produktiem un skābekļa trūkumu, kā arī tiem ir lielāka nogurdināmība kā neironiem un vadot uzbudinājumu caur sinapsēm, tas var mainīties. CNS sinapsēm ir spēja apvienot un pastiprināt vājus, vienlaicīgus vai secīgus ienākošās informācijas signālus, jeb tā ir summācija laikā un telpā. Kavēšana centrālajā nervu sistēmā parasti ir atgriezeniska neironu uzbudināmības un funkcionālās aktivitātes samazināšanās. Tā var būt dažādu veidu - pēc lokalizācijas, procesa dabas vai procesa virzības.
Kārlis X Gustavs Pfalcs-Cveibrikens
Kārlis X Gustavs (sv; dzimis, miris ) bija Pfalcu-Cveibrikenu dinastijas Zviedrijas karalis no 1654. gada līdz savai nāvei 1660. gadā. Vienlaikus viņš bija arī valdnieks Zviedru Vidzemes teritorijā. Ieguva varu pēc karalienes Kristīnes I atteikšanās no troņa. Kārļa X valdīšanas laikā Zviedrija sasniedza savas teritoriālās attīstības maksimumu. Iebruka Žečpospolitā, gandrīz iznīcinādams šo valsti (Polijas vēsturē šis periods iegājies ar nosaukumu Plūdi). Atzīmējot Rīgas pilsētas varonību 1656. gadā, kad Otrā Ziemeļu kara laikā pilsētu ilgstoši bija aplencis Krievijas cara Alekseja Mihailoviča karaspēks, viņš piešķīra tās ģerbonim kroni, kas ir arī mūsdienu Rīgas ģerboņa sastāvdaļa.
Pilns tituls
Karaļa Kārļa Gustava tituls 1656. gada līgumā ar Anglijas protektoru Oliveru Kromvelu bija šāds:
Krāslavas pagasts
Krāslavas pagasts ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā vidienē, Daugavas labajā krastā. Robežojas ar sava novada Krāslavas pilsētu un Ūdrīšu, Kombuļu, Skaistas, Kalniešu pagastiem un pa Daugavu ar Kaplavas pagastu.
Kārlis X Gustavs Pfalcs-Cveibrikens
Pilns tituls
"Visgodājamākais un varenākais princis un valdnieks Kārlis Gustavs, no Dieva žēlastības zviedru, gotu, vendu karalis, Somijas lielfirsts (lielkņazs), Igaunijas, Karēlijas, Brēmenes, Verdenes, Štetīnas, Pomerānijas, Kašūbijas un Vandālijas hercogs, Rīgenes firsts (kņazs), Ingrijas un Vismāras kungs, kā arī Reinzemes pfalcgrāfs, Bavārijas, Julihas, Klēves un Bergas hercogs u.t.t."
(latīniski: ''Serenissimus ac Potentissimus Princeps ac Dominus Carolus Gustavus Gratia Suecorum Gothorum Vandalorumque Rex, Magnus Princeps Finlandiae, Dux Esthoniae, Careliae, Bremae, Verdae, Stetini, Pomeraniae, Cassubiae, et Vandaliae, princeps Rugaiae, dominus Ingriae et Wismariae, nec non comes palatinus Rheni, Bavariae, Juliaci, Cliviae, et Montium dux etc.")
Krāslavas pagasts
Hidrogrāfija
Upes: Skaista, Soļanka
Ezeri: Bolts, Dolgoje, Dūneklis, Krugloje, Mandeļa ezers, Olksns, Osvas ezers, Skaists, Skujiņu ezers, Skumbiņu ezers, Zirga ezers.
Konstrukcija
Konstrukcija (la — 'uzbūve') var būt:
Krāslavas pagasts
Vēsture
1920. gada zemes reformas laikā Krāslavas muižu sadalīja 352 vienībās 3021 ha kopplatībā, Kambuļu muižu 168 vienībās 2269 ha kopplatībā, Ludviampoles muižu 97 vienībās 2600 ha kopplatībā, Kazanovas muižu 151 vienībā 1635 ha kopplatībā.
1935. gadā Daugavpils apriņķa Krāslavas pagasta platība bija 220,7 km² un tajā dzīvoja 7943 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Borovkas, Kombuļu, Krāslavas, Ludzīšu, Ūdrīšu un Veiguļu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Krāslavas rajona Krāslavas ciema kolhoza «Daugava» teritoriju 1954. gadā pievienoja Kalniešu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2001. gadā Krāslavas pagasts apvienojās ar Krāslavas pilsētu, izveidojot Krāslavas novadu. 2009. gadā Krāslavas novads tika izveidots no jauna, kurā Krāslavas pagasts kļuva par vienu no administratīvajām teritorijām.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Ezerkalns (pagasta centrs), Lielie Kusiņi, Mazie Kusiņi.
Kārlis X Gustavs Pfalcs-Cveibrikens
Pilns tituls
Lai arī Livonijas ziemeļu daļa bija Zviedrijas pakļautībā, tomēr, tāpat kā Gustavs II Ādolfs un Kristīne I, viņš lietoja vienīgi Igaunijas, nevis Livonijas hercoga titulu, kuru turpināja lietot Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieks Jans II Kazimirs Vāsa, gan saglabājot kontroli tikai pār Inflantijas vaivadiju.
Dzīvesgājums
Dzimis Cveibrikenes-Klēburgas pfalcgrāfa Johana Kazimira un viņa sievas Zviedrijas karaļa Kārļa IX meitas Katarīnas ģimenē. Karalienes Kristīnes galmā Kārlis X ieguva labu izglītību, vēlāk kara lietās viņu apmācīja karavadonis Lennards Torstensons. Viņš piedalījās Trīsdesmitgadu kara Breitenfeldas kaujā 1631. gadā un Jankavas kaujā 1645. gadā. Vestfāles miera sarunu laikā 1648. gadā Kārlis X tika norīkots par zviedru karaspēka pavēlnieku vācu zemēs. 1649. gadā karaliene Kristīne, pretēji ietekmīgā Aksela Uksenšernas viedoklim, nozīmēja Kārli X par savu mantinieku. Tomēr Kristines valdīšanas beigu posmā attiecības starp Kārli un Kristīni pasliktinājās, tāpēc laikā līdz valdīšanas sākumam viņš uzturējās Ēlandē. Pēc Kristīnes attiekšanās no troņa 1654. gadā kļuva par Zviedrijas karali.
1655. gada 1. jūlijā zviedri ieņēma Daugavpili, uzsākot Otro Ziemeļu karu ar Poliju-Lietuvu. Kārlim X Gustavam izdevās relatīvi viegli ieņemt Lielpoliju, un Polijas karalis Jans II Kazimirs aizbēga uz Silēziju. Zviedri turpināja uzbrukumu, un pēc divu mēnešu aplenkuma ieņēma Polijas galvaspilsētu Krakovu. 1655. gada 18. novembrī zviedri aplenca Čenstohovu, bet pēc septiņdesmit dienu aplenkuma nespēja to ieņemt. Šo zviedru neveiksmi var uzskatīt par pagrieziena punktu kara gaitā, jo tā pacēla poļu nacionālo garu un konsolidēja viņu cīņu. 1656. gadā Polijas karalis Jans II Kazimirs atgriezās no trimdas un reorganizēja armiju. Zviedru stāvoklis Polijas dienvidos kļuva arvien nestabilāks. Meklēdams sabiedrotos, 1656. gada janvārī viņš Kēnigsbergā parastīja līgumu, kurā Brandenburgas kūrfirsts Frīdrihs Vilhelms sevi atzina par Zviedrijas vasali un sabiedroto. Tajā pašā 1656. gadā Krievijas caristes karaspēks Alekseja I vadībā iebruka Livonijā un aplenca Zviedrijas lielāko pilsētu Rīgu un, lai to glābtu, Kārlim X Gustavam nācās no Polijas dienvidiem pārcelties uz Varšavu.
1657. gada 1. jūnijā Zviedrijai karu pieteica Dānija. Zviedrijas karalis straujā triecienā vasaras beigās ieņēma Jitlandi. 1658. gada janvāra beigās, februāra sākumā Kārlis X Gustavs, paklausot sava padomdevēja, vēlākā Zviedru Livonijas ģenerālgubernatora Ērika Dālberga padomiem, veica tiem laikiem spīdošu militāru operāciju, pa ledu forsējot Beltus un pietuvojoties Kopenhāgenai. 1658. gada 26. februārī starp Zviedriju un Dāniju tika noslēgts Roskiles miers, kurā Dānija bija spiesta atteikties no Skones, Bohuslēņa u.c. zemēm. Rezultātā ieeja Baltijas jūrā vairs nekontrolēja tikai Dānija. 17. jūlijā zviedri vēlreiz aplenca Kopenhāgenu, tomēr iejaucās Nīderlande, kas Baltijas jūras tirdzniecības dēļ nebija ieinteresēta, lai šaurumus kontrolētu viena valsts, un jūras kaujā sakāva zviedrus, piespiežot tos atcelt Kopenhāgenas blokādi.
Bulgārijas futbola izlase
Bulgārijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Bulgārijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Bulgārijas futbola izlasi pārvalda Bulgārijas Futbola Savienība. Vislielākos panākumus izlase piedzīvoja 1990. gadu vidū, kad ar Hristo Stoičkovu ierindā 1994. gada Pasaules čempionātā ieņēma 4. vietu. Kopumā Pasaules čempionātos Bulgārijas izlase ir piedalījusies 7 reizes. Savu pirmo oficiālo spēli izlase aizvadīja 1924. gada 21. maijā pret Austrijas izlasi.
Sastāvs
Šāds sastāvs tika izsaukts mačiem pret Gibraltāru (11.11.2020), Somiju (15.11.2020) un Īriju (18.11.2020).
Gurķis
Sējas gurķis (Cucumis sativus), arī lauka gurķis, ir ložņājošs viengadīgs ķirbju dzimtas kultūraugs. Iespējams, ka gurķu izcelsmes vieta ir Indijas ziemeļi. Gurķis tiek plaši kultivēts to augļu dēļ, kas tiek saukti par gurķiem. Pasaules daļās, kur klimats ir vēsāks, gurķi tiek audzēti siltumnīcās. Siltākos apvidos tos audzē zem klajas debess. Tas ir trausls viengadīgs augs ar raupju, sukulentu un vīteņojošu stublāju.
Uzturā tiek izmantoti gurķu augļi (neīstās ogas). Gurķus pievieno salātiem, liek uz sviestmaizēm utt.
Raža
2017. gadā visā pasaulē tika ievākti 83,8 miljoni tonnu gurķu. 77% no visas pasaules gurķu ražas ievāca Ķīnā. Ķīnai seko Irāna, Krievija, Turcija, Amerikas Savienotās Valstis, Meksika, Ukraina un Uzbekistāna.
1508. gads
1508. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Autoceļš P3
P3 autoceļš Garkalne—Alauksts ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno Pierīgu ar Piebalgu Vidzemes vidienē. Autoceļa kopgarums ir 92,7 km.
Autoceļš sākas no šosejas A2 netālu no Garkalnes un līdz Mālpilij ir ar asfaltbetona segumu, tālāk līdz pat Alaukstam, izņemot mazus posmus pie Nītaures un Spūldzēniem, ceļš ir ar grants segumu. Beidzas pie Alauksta ezera pie autoceļa P30 netālu no Vecpiebalgas.
2007. gada Pasaules kauss regbijā
2007. gada Pasaules kauss regbijā notika Francijā no 2007. gada līdz. Tas pēc skaita bija 6. Pasaules kausa finālturnīrs. Turnīrā piedalījās 20 valstu izlases, kas sacentās par Veba Elisa kausu. Francija ieguva turnīra rīkošanas tiesības 2003. gadā, kad tā uzvarēja Angliju balsojumā. Par Pasaules kausa ieguvējiem otro reizi turnīra vēsturē kļuva Dienvidāfrikas izlase, kas finālā uzvarēja Anglijas izlasi.
Ģintermuiža
Ģintermuiža (de) ir bijusī muiža Jelgavā, kur 1887. gadā atklāja vienu no pirmajām psihiatriskajām ārstniecības iestādēm Latvijā.
Vēsture
1887. gada 22. maijā Ģintermuižā atklāja garīgi slimo cilvēku aprūpes iestādi ar 15 gultām un jau pirmajā dienā ievietoja 2 slimniekus. Slimnīca tika nosaukta par „Taboru”, jo saskaņā ar Jauno Derību, Jēzus Kristus pie Tabora kalna dziedinājis kādu jaunieti, kas cietis no epilepsijas. Sākumā slimnīca mitinājās īrētās telpās, bet ar laiku ieguva apkārtējo zemi īpašumā, līdz ar to pacēlās viena ēka pēc otras. Nostāsti vēsta, ka nosaukums Ģintermuiža radies no tuvējā veikalnieka vārda, kurš saukts par Ginteru. Savukārt nodaļu nosaukumi tika ņemti no dažādiem Bībeles sižetiem.
Pirmais vadītājs mācītājs Ludvigs Katerfelds cēlis viena ēku pēc otras, arvien slimnīcu paplašinādams. 1901. gadā, blakus "Taboram" tika atklāta valsts uzturēta slimnīca, kurā tika celtas mūra nodaļas, ar tiem laikiem modernu, paviljona tipa izvietojumu „Taboru” uzturēja arī ar Jelgavas pilsētas, bet vēlāk ar Liepājas un Kurzemes muižniecības atvēlēto 1000 rubļu pabalstu gadā, ar dažādu labdarības biedrību ziedojumiem un maksu, kura tika iekasēta par aizgādājamiem slimniekiem (55 rubļi mēnesī). Tabora iestāde, līdz ar slimnieku skaita pieaugumu, sāka arvien vairāk paplašināties.
1921. gadā abas institūcijas apvienojās un ieguva nosaukumu "Ģintermuiža".
Augustova
Augustova (pl) jeb Augustava (lt) ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz dienvidiem no Suvalkiem. Uz ziemeļaustrumiem no pilsētas atrodas liels meža masīvs — 1600 km2 lielā Augustovas gārša (Puszcza Augustowska). Caur pilsētu XIX gadsimtā izveidots Augustovas kanāls, kas savieno Vislas un Nemunas upes.
Rakstos pirmoreiz minēta 1496. gadā, bet pilsētas tiesības 1557. gadā tai piešķīra Sigismunds II Augusts, no kura arī pilsētas nosaukums. Līdz Ļubļinas ūnijai 1596. gadā pilsēta ietilpa Lietuvas lielkņazistē, bet vēlāk — Polijā, kaut arī pilsētas kapi bija Lietuvas lielkņazistes teritorijā. 1795. gadā Augustovu anektēja Prūsija, bet no 1807. gada tā bija Varšavas hercogistes, bet vēlāk — Polijas karalistes (Krievijas) sastāvā.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada februārī šeit notika Otrā Mazūrijas ezeru kauja, kurā piedalījās Krievijas impērijas armijas XX. korpuss, kurā dienēja vairāk kā 10 000 latviešu, kaujas pilsētas apkārtnē notika arī poļu-lietuviešu kara laikā 1920. gadā. 2. pasaules kara laikā pilsētu vispirms ieņēma padomju karaspēks, tomēr pēc kara, atšķirībā no citām Polijas austrumu teritorijām, tā tika atdota Polijai. 1945. gada jūnijā apkārtnes mežos (arī tuvējā Lietuvā) NKVD un poļu varas iestādes veica liela mēroga Armia Krajowa kaujinieku tvarstīšanas operāciju. Tika apcietināti apmēram 2000 poļu kaujinieku.
ASV matemātiķa Emīla Leona Posta (Emil Leon Post, 1897—1954) dzimtā pilsēta.
1970. gadā Augustova tika oficiāli atzīta par kūrortpilsētu.
2007. gadā, sakarā ar Via Baltica Augustovas apvedceļa izbūvi (ceļš gāja cauri pilsētas centram), izcēlās konflikts starp Polijas valdību un Eiropas Komisiju. EK un vairākas ekoloģiskās organizācijas uzskatīja, ka jaubūvējamais autoceļš izjauks ekoloģisko līdzsvaru Rospudas upes ielejā — aizsargājamā dabas teritorijā un iecienītā ūdenstūrisma maršrutā. 2009. gadā Polijas valdība paziņoja, ka ceļš tiks būvēts apejot aizsargājamo upes ieleju.
Rihtera skala
Rihtera skala ir skaitļu skala, kuru 1935. gadā izveidoja Čārlzs Rihters, lai izteiktu zemestrīces stiprumu jeb magnitūdu. Rihtera skala ir logaritmiska skala, kur magnitūdas maksimālā vērtība ir 10. Pēc novecojušas definīcijas, magnitūda ir nosacīta mērvienība, kas norāda zemestrīcē vai eksplozijā izdalītās enerģijas daudzumu uz platības vienību, tomēr mūsdienās tiek ieteikts terminu 'magnitūda' lietot kā sinonīmu zemestrīces stiprumam. Agrāk lietoja arī jēdzienu "balles pēc Rihtera skalas", bet mūsdienās tas aizstāts ar magnitūdas vērtībām, un biežāk lietotā seismiskās magnitūdas skala ir momenta magnitūdas skala. Magnitūdas skalu vērtības nedrīkst jaukt ar intensitātes skalu vērtībām (sk. Merkalli skala).
Doctor Who
Doctor Who ir BBC veidots britu zinātniskās fantastikas televīzijas seriāls, kas pirmoreiz pārraidīts 1963. gadā ar Viljamu Hartnelu galvenajā lomā. Šajā seriālā stāstīts par noslēpumaina laika ceļotāja — "Doktora" (en), piedzīvojumiem, kurš pārvietojas savā kosmosa kuģī TARDIS. TARDIS vienlaikus ir arī laika mašīna, kas izskatās pēc parastas divdesmitā gadsimta sešdesmito gadu policijas kabīnes (Police box), bet iekšpusē tas ir liels kosmosa kuģis. Kopā ar saviem biedriem viņš pēta laiku un telpu, risina dažādas problēmas un cīnās ar briesmoņiem.
Oriģinālais seriāls
Oriģinālais seriāls (saukts arī par "Klasisko seriālu" (en)) bija no 1963. gada 23. novembra līdz 1989. gada 6. decembrim pārraidīta BBC programma. Atšķirībā no 2005. gada seriāla, oriģinālajā seriālā katrs stāsts aizņēma vidēji 6 sērijas. Tā autors ir Sidnijs Ņūmens, kurš sākotnēji seriālu bija iecerējis kā izglītojošu, apvienojot zinātnisko fantastiku un vēsturi. Sākot ar 1967. gadu, tas kļuva par zinātniskās fantastikas seriālu.
Šobrīd 97 no oriģinālā seriāla sērijām nav pieejamas pilnā formā, jo no 1964. līdz 1973. gadam daudzas no BBC arhīvā uzglabātajām videolentēm, starp kurām bija 237 seriāla Doctor Who sērijas, tika iznīcinātas, nodzēstas vai arī cieta no sliktiem uzglabāšanas apstākļiem.
Filma
"Doktors X" ir 1996. gada televīzijas filma, kas tika veidota kā turpinājums oriģinālajam seriālam. Filma tika veidota kā pilotsērija seriāla turpinājumam, bet zemo reitingu dēļ seriāls netika uzņemts. 2003. gadā notika vēl viens mēģinājums atjaunot seriālu, šoreiz flash animācijas stilā — Scream of the Shalka.
2005. gada seriāls
2005. gada seriāls ir BBC programma, kas tiek pārraidīta no 2005. gada 26. marta. Atšķirībā no oriģinālā seriāla, 2005. gada seriālā katrs stāsts aizņem vienu vai divas aptuveni 45 minūšu sērijas, lai gan atsevišķas sērijas ir bijušas gan īsākas, gan garākas, līdz pat 75 minūtēm. To sākotnēji veidoja Rasels Deiviss. Seriāla darbība norisinās vairākus gadus pēc pirmā seriāla notikumiem. Šo gadu laikā Doktors cīnījies "Laika karā" — karā starp Doktora planētu Galifreju un dalekiem, kas beidzās ar daleku iznīcību un Galifrejas pazušanu.
Doktors
Seriāla galvenais varonis Doktors ir citplanētietis no planētas Galifreja, viens no Laika pavēlniekiem. Sākotnēji viņa raksturs un izcelsme bija noslēpumaina. Viņš ir apveltīts ar ļoti augstu intelektu. Doktors ir ekscentrisks ceļotājs laikā un telpā, viņš cīnās pret netaisnību Visumā. Doktoram piemīt spēja atjaunoties (reģenerēties), ja viņš ir nāvējoši ievainots. Katru reizi, kad Doktors atjaunojas, mainās ne tikai viņa izskats, bet arī raksturs. Kopš seriāla pirmsākumiem 1963. gadā Doktoru ir tēlojuši 14 dažādi aktieri.
Meistars/Misija
Viens no Doktora lielākajiem ienaidniekiem ir Meistars (en), kurš, tāpat kā Doktors, ir Laika pavēlnieks. Meistars ir Doktora bērnības draugs, kurš laika gaitā kļuvis ļauns. Bijušais Lielbritānijas premjerministrs. 2014. gada sērijā Death in Heaven atklājās, ka Meistars ir pieņēmis sievietes veidolu un sauc sevi par Misiju (en). Epizodiski Meistaru jaunībā ir tēlojis arī Viljams Hjūss.
Daleki
Doktora visu laiku lielākie ienaidnieki ir daleki (en), kuru vienīgais mērķis un dzīves jēga ir iznīcināt visu, kas nav pēc viņu uzskatiem "tīrs". Daleki ir citplanētiešu mutanti, kas pārvietojas robotveidīgās kaujas mašīnās, tos radījis Davross, viens no seriāla ļaundariem. Jaunākajās sērijās daleki ir mēģinājuši pārvērst par dalekiem arī cilvēkus. Viņu kaujas sauklis ir "Iznīcināt!" (en)
Attiecības starp dalekiem un Doktoru vēl vairāk saasina fakts, ka starp dalekiem un Doktora planētu Galifreju ir noticis karš, kura laikā gāja bojā gandrīz visa daleku rase, kā arī gandrīz visi Galifrejas iedzīvotāji.
Davross
Davross ir Skaro iemītnieks, zinātnieks. Kara laikā starp kalediem un tāliem vienā no uzbrukumiem tiek iznīcināta Davrosa laboratorija, un viņš gūst smagus miesas bojājumus. Davross, eksperimentējot ar karavīriem, pārvērš viņus par dalekiem, likvidē visas viņu emocijas, izņemot naidu, un izveido kaujas mašīnas, kuras ne tikai tur dalekus pie dzīvības, bet arī apbruņo tos. Daleku kaujas mašīnas dizains ir balstīts uz Davrosa dzīvības uzturēšanas sistēmas.
Kibercilvēki
Oriģinālajā seriālā kibercilvēki (en) ir citplanētiešu rase no Zemes dvīņu planētas Monda. Mondas iemītnieki, cenšoties pagarināt savu mūža ilgumu, ir nomainījuši savus orgānus pret mehānismiem. Laika gaitā viņi kļuva par kiborgiem, kam nepiemīt emocijas, un sāka iekarot Visumu.
2005. gada seriālā kibercilvēki ir cilvēki no paralēlā Visuma, kuri ir kļuvuši par kiborgiem, kam nav emociju. Kibercilvēki ierodas mūsu Visumā un sāk to iekarot, kā arī pārvērst gan dzīvos, gan mirušos cilvēkus par sev līdzīgiem.
Raudošie eņģeļi
Par raudošajiem eņģeļiem (en) sauc citplanētiešu rasi, kas evolūcijas gaitā ir izveidojusi īpatnēju aizsargmehānismu. Kad uz eņģeli noraugās kāda saprātīga būtne, tas sastingst un izskatās pēc parastas statujas. Eņģeļi ir ļoti ātri. Tie ir spējīgi pārvarēt lielu attālumu ātrāk, nekā cilvēks samirkšķina acis, bet tie nespēj pārvietoties, ja uz tiem skatās. Raudošo eņģeļu idejas autors ir Stīvens Mofats.
Kompanjoni
Seriāla otrā plāna tēlus, kuri ceļo kopā ar Doktoru, mēdz saukt par kompanjoniem. Stīvens Mofats, seriāla galvenais scenārists no 2010. līdz 2017. gadam, ir aprakstījis kompanjonu kā seriāla galveno varoni, jo seriāla stāsts beidzas un atsākas ar katra kompanjona nozušanu vai parādīšanos un viņš parasti savā dzīvē piedzīvo vairāk izmaiņu nekā Doktors.
Sūzena Formane
Sūzena Formane (en, tēlo Karole Anna Forda) ir Doktora mazmeita un seriāla pirmā kompanjone. Sūzena tiek atstāta 22. gadsimtā dzīvei kopā ar Deividu Kampbelu (tēlo Pīters Frasers).
Brigadieris Alisters Gordons Letbridžs-Stjuarts
Brigadieris Letbridžs-Stjuarts (en, tēlo Nikolass Kortnijs) ir organizācijas UNIT vadītājs. UNIT cīnās pret citplanētiešu iebrucējiem. Pēc brigadiera nāves viņu aizvietoja tā meita Keita Stjuarte (tēlo Beverlija Kresmane un Džemma Redgreiva).
TARDIS
Doktora laika mašīnai TARDIS (Time And Relative Dimension In Space – 'Laiks un relatīvā dimensija telpā') kādreiz ir piemitis hameleona efekts — sākotnēji tā varēja pieņemt jebkādu izskatu, lai pielāgotos apkārtnei, tomēr kopš seriāla pirmsākumiem kādas kļūmes dēļ tā vairs nespēj mainīt savu ārējo izskatu un vēl joprojām saglabā sešdesmito gadu policijas kabīnes izskatu. Tomēr iekštelpu izskats laika gaitā ir mainījies.
Skaņas skrūvgriezis
Skaņas skrūvgriezis (en) ir instruments, kas, izmantojot skaņas viļņus, var skrūvēt skrūves, kā arī aizslēgt vai atslēgt durvis. Doktors laika gaitā savu skrūvgriezi ir uzlabojis, lai tam būtu vēl vairākas funkcijas.
Psihodokuments
Doktoram ir arī speciāls dokuments, kurš, lai gan īstenībā ir balts, novērotājam var pieņemt jebkādu izskatu. Tas gan nav ideāls, reizēm cilvēki ir spējīgi pamanīt kļūdas. Doktors psihodokumentu (en) izmanto galvenokārt dokumentu viltošanai un ziņu saņemšanai.
Apbalvojumi
Seriāls ir iekļauts Ginesa rekordu grāmatā kā visilgāk pārraidītais zinātniskās fantastikas seriāls. Tas ir saņēmis arī 8 BAFTA televīzijas balvas, tai skaitā par labāko dramatisko seriālu, labāko scenāriju un labākajiem vizuālajiem efektiem.
Bulgārijas Futbola savienība
Bulgārijas Futbola Savienība (BFS) (bulgāru val.: Български футболен съюз) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Bulgārijā. BFS organizē nacionālo futbola čempionātu, Bulgārijas futbola profesionālo grupu, kā arī atbild par Bulgārijas futbola izlasi. Tās galvenā mītne atrodas Sofijā.
Kopš 1924. gada BFS ir FIFA locekle, bet 1954. gadā kļuva par vienu no UEFA dibinātājām.
Maltas ciems
Maltas ciems var būt:
Princeses Elizabetes Zeme
Princeses Elizabetes Zeme (en) ir dabas apgabals Austrumantarktīdā, Indijas okeāna krastā. Formāli daļa no Austrālijas Antarktiskās teritorijas. Austrumos robežojas ar Vilhelma II Zemi, rietumos — ar Eimerija šelfa ledāju. Piekraste nosacīti dalās sekojošos sektoros:
Iekšzemē lielu daļu teritorijas aizņem Amerikāņu augstiene ar vairākām kalnu grēdām un nunatakiem.
Princeses Elizabetes zemi 1931. gada 9. februārī atklāja BANZARE ekspedīcija Daglasa Mosona vadībā un nosauca par godu tagadējai Apvienotās Karalistes karalienei Elizabetei II, tolaik kroņprincesei.
Reigans
Reigans (Reagan) var būt:
Latvijas Spices nr. 1 dziesmas 2000. gadā
Šis ir Latvijas Spices nr. 1 dziesmu saraksts 2000. gadā.
Autoceļš P27
P27 autoceļš Smiltene—Gulbene ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno Smilteni, autoceļu A2 un Gulbeni. Autoceļa kopējais garums 64,5 km un tas visā garumā krāts ar asfaltbetona segumu. Autoceļš šķērso Smiltenes un Gulbenes novadus.
P27 šķērso Palsas, Gaujas, Uriekstes un Tirzas upes.
Lauda
Lauda var būt:
Lost Highway
Lost Highway var būt:
Tomass Holopainens
Tomass Johanness Holopainens (fi, dzimis ) ir somu komponists, mūziķis, dzejnieks un mūzikas producents. Vislabāk pazīstams smagā metāla mūzikā, ir arī studējis džezu un klasisko stilu, bet viņš neatzina šos stilus, paskaidrojot, ka lielāko ietekmi guvis no harmonisko filmu mūzikas.
Vislabāk pazīstams kā Somijas simfoniskajā metāla grupas Nightwish taustiņinstrumentālists, līderis un galvenais dziesmu rakstītājs (kā arī neregulārs fona vokālists studijas ierakstos). Viņš ir arī spēlējis grupās Nattvindens Gråt un Darkwoods My Betrothed. Viņa pašreizējie papildprojekti ir gotiskā metāla grupa For My Pain un grupa ar Timo Rautiainenu priekšgalā.
Tomass Holopainens ir sarakstījis vairākas dziesmas, kas ir iekļautas filmās, tai skaitā sadarbību ar Nightwish basistu un vīriešu vokālu Marko Hietalu dziesmai While Your Lips Are Still Red somu filmai "Lieksa" 2007. gadā. Viņš atklāja, ka strādā arī pie cita „filmu projekta”, bet neko sīkāk vēl nevarēja pastāstīt.
Personiskā dzīve
Tomass Holopainens ir dzimis 1976. gada 25. decembrī Kitē, Somijā. Viņa muzikalitāte un teksta izteiksmes spējas bija redzamas agri skolā. Septiņu gadu vecumā māte viņu pierakstīja uz klavieru nodarbībām skolā, vēlāk viņš apguva arī klarneti, tenora saksofonu, klavieres un mūzikas teoriju vienpadsmit gadu laikā, mūzikas koledžā.
Holopainens pievienojās savai pirmajai grupai 1993. gadā. Viņš ir spēlējis vairākās grupās, tai skaitā, ierakstot klavieres trim melnā metāla grupas Darkwoods My Betrothed albumiem un spēlējot kopā ar Dismal Silence, Nattvindens Gråt un Sethian.
Holopainens ir Disneja, Dž. R. R. Tolkīna un Dragonlance cienītājs. 2006. gadā Holopainens teica, ka viņš „nav reliģiozs, bet gan atvērts brīvām idejām un individuāls domātājs” Viņš neuzskata, ka „reliģija ir slikta, bet gan cilvēku interpretācija par to”. Viņa reliģija ir kaut kas ļoti personīgs viņam.
2007. gadā Holopainens teica, ka viņš ticēja Dievam ar humora izjūtu. Viņš ir liels melnā metāla piekritējs, kaut arī nepiekrīt visiem tajā paustajiem viedokļiem. 2005., 2006. gada ziemā viņš teica, ka ir noskatījies filmu Ciems 10 reizes nedēļā, bieži 2 vai 3 reizes dienā. Viņš atsaucās uz šo filmu kā „Izbēgšana, no tās labākās puses” Holopainens bieži pats sevi apraksta kā izbēdzēju, un ir sarakstījis par to dziesmu ar tādu pašu nosaukumu — Escapist. Viņa iecienītākais filmu mūzikas rakstītājs ir Džeimss Nūtons Hovards.
Nightwish un For My Pain dzimšana
1996. gada jūlijā Holopainens sāka domāt par savas grupas uzsākšanu, kurā viņš varētu rakstīt mūziku un spēlēt klavieres. Ap nometnes ugunskuru radās Nightwish. Viņš jautāja Empu Vuorinenam (ģitāra) un klasesbiedrenei Tarjai Turunenai (vokāls), vai viņi negrib pievienoties toreizējam akustiskās mūzikas projektam. Dzirdot Tarjas spēcīgu balsi, un vēlmi darboties metāla virzienā no Vuorinena un Jukas Nevalainena (bungas) puses, Tomass nolēma Nightwish pārvērst no akustiskās mūzikas uz metālisko mūziku. Nightwish pirmais ne-demo albums Angels Fall First iznāca 1997. gadā, pēc tam 1998. gadā sekoja albums Oceanborn. 1999. gadā Holopainens un citi locekļi no Somijas metāla grupām, kā Embraze, Eternal Tears of Sorrow, Charon un Reflexion uzsāka gotiskā metāla supergrupu For My Pain. Tomēr, visi dalībnieki bija aizņemti ar savām grupām, tāpēc šo projektu viņi atstāja uz nākotni.
Nightwish trešais studijas albums Wishmaster tikai izlaists 2000. gadā. Trešā albuma izlaišana bija vel veiksmīgāka, nekā iepriekšēja albuma. 2001. gadā atkal radās ideja par grupu For My Pain un dalībnieki sāka plānot debiju.
Pasaules slava
Pēc 2002. gada Nightwish ceturtā studijas albuma Century Child izdošanas, Holopainens sāka sadarbību ar simfonisko orķestri no Somijas un Lielbritānijas, kas bija pārmaiņas grupas mūzikā un Holopainena komponēšana stilā, un ļāva lielāku brīvību papildu instrumentiem. Orķestra elementu izmantošana iezīmējas arī Nightwish turpmākajā darbībā. 2003. gadā grupa For My Pain izlaida savu debijas albumu Fallen. Albums tika labi atzīts, bet grupa zaudēja fanus jaunajam albumam, jo albums Fallen aizkavējās par četriem gadiem. 2004. gadā grupa For My Pain izlaida albumu Killing Romance, Somijas singls ar trīs iepriekš neizlaistām dziesmām — Killing Romance, Joutsenlaula, un Too Sad to Live.
Papildu projekti un Dark Passion Play
2006. gadā Holopainens izgāja cauri grūtiem un tumšiem laikiem, piepildītiem ar satraukumu un nomāktību. Saasinājās baumas par viņu un Nightwish bija redzams dzeltenajā presē katru dienu. Šie notikumi arī iespaidoja viņu rakstīt Dark Passion Play, Nightwish jaunākais albums, kurš iznāca 2007. gadā un to var uzskatīt par Nightwish tumšāko albumu.
Pēc tam, kad smagā metāla dziedātājs Timo Rautiainens pameta grupu Trio Niskalaukaus, viņš publicēja savu pirmo solo albumu Sarvivuori ar citu grupu palīdzību, ieskaitot Holopainenu pie taustiņinstrumentiem. Holopainens arī sarakstīja vienu dziesmu albumam. Nākamā gada sākumā For My Pain paziņoja, ka drīz viņi sāks ierakstīt pēcteci albumam Fallen, bet tas tika paziņots tajā pašā rudenī, kad albumu atkal atlika.
2007. gadā Holopainens sadarbojās ar kolēģi, Nightwish grupas biedru Marko Hietalu, lai uzrakstītu dziesmu somu filmai "Lieksa". Dziesma While Your Lips Are Still Red, bija pirmā dziesma, ko viņš bija uzrakstījis tieši filmai, lai gan arī dziesmas (Nemo, Wish I Had an Angel, Amaranth) ir tikušas iekļautas filmās. Holopainens sacīja, ka rakstīt dziesmas filmām ir kaut kas tāds, ko viņš gribētu darīt arī nākotnē. Dziesmā While Your Lips Are Still Red, papildus Holopainens spēlē arī klavieres, Marko Hietala izpilda vokālu un spēlē akustisko basģitāru un Juka Nevalainens spēlē bungas.
2007. gadā Holopainens spēlēja klavieres ar somu pankgrupu Kylähullut viņu albumā Lisää persettä rättipäille. Viņš arī spēlēja klavieres viņu nākamajā albumā Peräaukko sivistyksessä. Holopainenu var dzirdēt, dziedot kopā ar kori, abos albumos.
Jaunā Nightwish vokāliste tikai paziņota 2007. gadā maijā, zviedriete Anete Olzona, kura parādās albumā Dark Passion Play, kurš tika izlaists 2007. gada augustā un 2008. gada maijā vēl notika šī albuma koncertturneja. 2008. gada 8. maijā, tika paziņots, ka Holopainens būs somu meiteņu rokgrupas Indica producents, viņu nākamajam albumam Valoissa, kurš tika izlaists 2008. gada rudenī, tāpat Tomass Holopainens producēja arī Indica pirmo starptautiski izdoto albumu angļu valodā A Way Away 2010. gadā.
Komponēšana
Tomass Holopainens ir teicis, ka viņa darbus bieži vien ir iedvesmojusi filmu mūzika un fantāziju stāsti. Nightwish pirmie trīs albumi vairāk atgādināja pauermetālu, bet vēlāk albumos parādās ietekme no filmu mūzikas (Beauty of the Beast, Ghost Love Score, The Poet and the Pendulum), industriālā metāla("Bye Bye Beautiful", "Wish I Had an Angel") un tautas mūzikas ("Last of the Wilds", "The Islander"). "Master Passion Greed" ir ļoti spēcīgi trešmetāla elementi. Holopainens ir teicis, ka lielākie iedvesmotāji ir grieķu komponists Vangelis un vācu komponists Hans Cimmers. Daži Nightwish dziesmu teksti ir atsauces uz fantāziju romāniem, tostarp "Wishmaster", "Escapist", "Elvenpath" un "Wanderlust" kur ir elementi no Dragonlance sērijām un „Gredzenu pavēlnieka”. Atsaucoties uz The Kharolis Mountains, Shalafi and Krynn sižetiem, kurus var atrast šajās dziesmās. Mūziku dziesmām "7 Days to the Wolves" ir iedvesmojušas Stīvena Kinga Dark Tower sērijas, ko var labi dzirdēt pirmajā daļā, dziesmai "The Poet and the Pendulum." Holopainens paziņoja, ka viņš nebija smagā metāla mūzikas fans, līdz brīdim, kad viņš apmeklēja Metallica un Guns 'N Roses koncertu Kanzasas pilsētā, kamēr bija ārzemju apmaiņas braucienā. Citi ievērojami mākslinieki uzskata, ka viņu iedvesmo arī Hovards Bleiks, Gerijs Mūrs, The 3rd And The Mortal, My Dying Bride, Carcass, Queen, Rammstein, Herbie Hancock,Pantera and Xentrix. It īpaši dziesmu teksti no grupas My Dying Bride, un orķestra elementi no Hansa Cimmera darbiem.