cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dienvidbuga
Dienvidbuga ir upe Ukrainā. Sākas Podolijā ziemeļrietumos no Hmeļnickas, ietek Melnās jūras Dņepras-Bugas limānā. Dienvidbuga ir piektā lielākā Ukrainas upe un lielākā upe, kas tek tikai Ukrainas teritorijā. Tek lielākoties pa mežastepju un stepju apgabaliem. Dienvidbuga ir slavena ar krācēm, jo upes tecējumā virspusē iznāk Ukrainas kristāliskais vairogs.
Lielākās pietekas: Vovka, Riva, Savraņa, Zgara, Kodima, Hirskijtikiča, Hnilijjalaneca, Čičikļija (labās), Bužoka, Sinica, Soba, Siņuha, Mertvovoda, Inhula (kreisās).
Gatis Sprūds
Gatis Sprūds (dzimis ) ir latviešu uzņēmējs, politiķis. Bijis 11. Saeimas deputāts, pārstāv partiju "Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK"".
Biogrāfija
1999. gadā pabeidza Draudzīgā aicinājuma Liepājas pilsētas 5. vidusskolu. 2002. gadā pabeidza Rīgas Tehnisko universitāti, iegūstot bakalaura grādu vadības zinātnē, bet 2004. gadā tajā pašā augstskolā ieguva maģistra grādu vadības zinātnē.
2011. gadā nesekmīgi kandidējis 11. Saeimas vēlēšanās no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta. 2014. gadā aprīlī kļuvis par 11. Saeimas deputātu, mandātu noliekot Kārlim Krēsliņam. Tajā pašā gadā nesekmīgi kandidējis 12. Saeimas vēlēšanās.
Flyleaf (albums)
Flyleaf ir amerikāņu rokgrupas Flyleaf debijas albums. Tas tika klajā laists sadarbībā ar ierakstu kompāniju Octone Records.
Lielbritānijas izdevums
Šajā izdevumā iekļauti oriģinālie singli, kā arī dziesmu akustiskās versijas
Intervāls (matemātika)
Intervāls ir visi tie reālie skaitļi, kuri atrodas starp kaut kādiem reāliem skaitļiem a un b (a < b) ieskaitot vai neieskaitot pašus a un b. Intervālu veidi:
UTC+1
UTC+1 atbilst šīm laika zonām:
22. aprīlis
22. aprīlis ir gada 112. diena pēc Gregora kalendāra (113. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 253 dienas.
Vārda dienas
Armanda, Armands
Vidējā svērtā kapitāla cena
Aprēķina formula
Vidējo svērto kapitāla cenu aprēķina pēc sekojošas formulas:
kur:
WACC — vidējā svērtā kapitāla cena, procentos (en:weighted average cost of capital);
D — uzņēmuma saistību tirgus vērtība;
V = E + D;
E/V — pašu kapitāla īpatsvars kopējā kapitālā;
D/V — aizņemtā kapitāla īpatsvars kopējā kapitālā;
t — uzņēmuma ienākuma nodokļa likme, decimāldaļās.
Formulu, pēc kuras ir aprēķināmas vidējā svērtā kapitāla cena, var izteikt arī sekojoši:
ki — i-tā kapitāla piesaistes veida cena (pēc nodokļu samaksas), procentos;
wi — i-tā kapitāla veida īpatsvars kopējā kapitālā.
Kapitāla cenas atkarība no aizņemtā kapitāla un pašu kapitāla attiecības
Parasti pašu kapitāla cena ir augstāka nekā aizņemtā kapitāla cena, tādēļ rodas jautājums: kādēļ uzņēmuma darbības nodrošināšanai izmantot dārgāko finansēšanas avotu — pašu kapitālu, nevis lielāko daļu kapitāla piesaistīt aizņemtā kapitāla veidā?
Palielinoties aizņemtā kapitāla un pašu kapitāla attiecībai (palielinot aizņemtā kapitāla īpatsvaru kapitālā), vidējā svērtā kapitāla cena samazinās līdz brīdim, kad pārāk liela aizņemtā kapitāla īpatsvara dēļ uzņēmums saskaras ar pārāk augstu finanšu risku. Šajā brīdī kreditori nosaka augstākas procentu likmes, kā arī investoru pieprasītā atdeve ir augstāka, tādējādi palielinās aizņemtā kapitāla un pašu kapitāla cenas, kā arī vidējā svērtā kapitāla cena.
Rodas sekojošs jautājums: vai uzņēmuma kapitāla struktūra, pie kuras vidējā svērtā kapitāla cena ir minimāla, ir optimālā uzņēmuma kapitāla struktūra?
Tā kā uzņēmuma vidējo svērto kapitāla cenu nevar noteikt ar augstu precizitāti, šis lielums nevar kalpot kā vienīgais optimālās kapitāla struktūras noteikšanas mērs. Plānojot uzņēmuma kapitāla struktūru jāņem vērā ne tikai vidējā svērtā kapitāla cena, bet arī maksātspējas un likviditātes rādītāji, kas raksturo uzņēmuma spēju apmierināt saistības.
Ēvalds Mugurēvičs
Ēvalds Mugurēvičs (dzimis, miris ) bija latviešu vēsturnieks un arheologs, habilitētais vēstures doktors. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Dzīvesgājums
Ē. Mugurēvičs ir dzimis 1931. gada 6. aprīlī Rēzeknes apriņķa Barkavas pagastā. Pēc studijām Latvijas Valsts Universitātē viņš 1956. gadā sāka strādāt Latvijas vēstures muzejā, no 1958. gada LZA Latvijas vēstures institūtā, kurā no 1971. gada vadīja arheoloģijas nodaļu. 1984. gadā viņš kļuva par vēstures zinātņu doktoru, 1997. gadā par habilitēto vēstures doktoru. No 1984. līdz 1995. gadam Latvijas Universitātes mācībspēks, 2002. gadā Mugurēviču ievēlēja par Vācijas arheoloģijas institūta ārzemju locekli. Mugurēvičs pētīja Latvijas vēlā dzelzs laikmeta (9. — 12. gadsimts) un viduslaiku (12. — 16. gadsimts) arheoloģiju. Vadīja arheoloģiskos izrakumus Lokstenes pilskalnā, Mārtiņsalā, Oliņkalnā, kā arī Sabilē, Piltenes pilsdrupās un senpilsētā, Dundagas pilī, Rēzeknes pilsdrupās, Dinaburgas pilskalnā un citur.
Pēc 1990. gada viņš pievērsās arī Livonijas hroniku tulkošanai un komentēšanai. 2011. gadā Mugurēvičam tika piešķirta LZA Lielā medaļa.
Miris 2018. gada 23. novembrī.
Osmaņu turku valoda
Osmaņu turku valoda (turku valodā: Osmanlıca vai Osmanlı Türkçesi, osmaņu turku valodā: لسان عثمانی - Lisân-ı Osmânî) bija turku valodas paveids, kuru lietoja Osmaņu impērijā kā oficiālo un literāro valodu. Valodā ir ļoti daudz aizguvumu no persiešu valodas, kurā pašā bija daudz aizguvumu no arābu valodas. Aizguvumu ieviešanas rezultātā osmaņu turku valoda bija nesaprotama sabiedrības mazāk izglītotajiem slāņiem. Osmaņu turku valoda atstāja lielu iespaidu uz turku sarunvalodu.
Uzbūve
Tas, ka osmaņu turku valodu tieši neietekmēja arābu valoda, secināms no fakta, ka valodā aizguvumi saglabājuši persiešu fonētiskās mutācijas formas. Turklāt, no arābu valodas aizgūto vārdu senatnīgo fonētisko iezīmju saglabāšanās apliecina to, ka arābiski papildinātā persiešu valoda tika absorbēta turku valodā jau pirms Osmaņu dinastijas laikiem, kad turciski runājošā tauta dzīvoja Persijas ziemeļaustrumos. Šo viedokli apstiprina arī tas, ka osmaņu turku valodai tāpat kā citām tjurku valodām piemīt persiešu aizguvumu iezīmes (piemēram, tatāru valoda)
Sabiedrībā praktiski pastāvēja vismaz trīs osmaņu turku valodas paveidi:
Cilvēki katrs atšķirīgos gadījumos lietoja vienu no šiem paveidiem. Piemēram, dokumentu rakstītājs rakstītu: „asel” (arābu valodā: عسل, medus), bet veikalā teiktu turku valodā: „bal”, lai to nopirktu.
Vēsture
Vēsturiski osmaņu turku valoda attīstījās trīs posmos:
Valodas reforma
1928. gadā pēc Pirmā pasaules kara un Osmaņu impērijas sabrukuma, nodibinoties jaunajai Turcijas Republikai, tika īstenota plaša valodas reforma Ataturka reformu ietvaros, kad lielu daļu persiešu un arābu aizguvumus nomainīja ar turku valodas ekvivalentiem. Tika īstenota arī pāreja no arābu rakstības uz jaunu turku alfabētu. Reformas mērķis bija veicināt turku rakstu valodas attīstību, kas iespējami tuvāk atspoguļotu sarunvalodu, kā arī, nostiprināt jauna turku valodas veida rašanos, saskaņā ar Turcijas jauno nacionālo identitāti.
Skatīt: Turku valodā aizvietotie aizguvumi
Alfabēts
Osmaņu turku valoda lietoja osmaņu turku rakstību (الفبا elifbâ). Tas ir arābu raksta paveids ar īpaši spēcīgu persiešu ietekmi. Osmaņu valodā arī nebija nekas neparasts, ja lietoja armēņu alfabētu. Piemēram, pirmo Osmaņu impērijā sarakstīto Hovsepa Vartana romānu „Akabi” 1851. gadā izdeva armēņu rakstā. Kad Osmaņu impērijas naudas kaltuves vadība bija armēņu ģimenes Duzoglu rokās sultāna Abdulmedžida I laikā, visa dokumentācija tika vesta osmaņu valodā armēņu rakstībā. Dažkārt tika lietots arī grieķu alfabēts un ivrita raši rakstība.
1Pareizais osmaņu gef ir ar "mini-kaf" no ﻙ un dubulto augšējo svītru no گ. Mūsdienu arābu fontos šāds simbols ir retums.
Madonas — Trepes valnis
Madonas—Trepes valnis ir izliekta iegarenu paugurgrēdu josla. Tā atrodas Aronas paugurlīdzenumā, uz kopēja vaļņveidīga pacēluma starp Madonu un Neretas lejteci, robežjoslā starp Praulienas un Mārcienas pauguraini. Augstākā virsotne posmā starp Labonas ezeru un Aiviekstes ieleju ir Krāku kalns (166,4 m vjl.), puskilometru uz rietumiem no Dreimaņu (Svētes) ezera. Visa vaļņa augstākā virsotne ir Vadzoles kalns (175 m vjl.), kurš atrodas 4 km uz Z—ZA no Krustkalnu dabas rezervāta. Ieleja, kas atrodas austrumos no vaļņa starp Dreimaņu un Plencīšu ezeru, atrodas apmēram 95—99 m vlj., bet tuvumā esošo pauguru virsotnes atrodas 130—135 m vjl., tātad tie ir apmēram 40 m augsti un vietām diezgan stāvi.
Hlormetāns
Hlormetāns (metilhlorīds, CH3Cl) ir vienkāršākais hlorētais ogļūdeņradis. Normālos apstākļos hlormetāns ir bezkrāsaina, viegli uzliesmojoša gāze ar saldenu smaržu.
Iegūšana
Hlormetānu iegūst, metanolam reaģējot ar sālsskābi:
Var iegūt arī, karsējot metānu kopā ar hloru, taču tad veidojas arī citi metāna hloratvasinājumi.
Izmantošana
Hlormetānu var izmantot kā nesējvielu aukstumiekārtās, jo tas ir viegli sašķidrināms (mūsdienās vairs nelieto toksiskuma dēļ).
Organiskajā sintēzē lieto kā metilējošu un hlorējošu aģentu.
Sašķidrinātu hlormetānu izmanto medicīnā kā lokālu anestezējošu līdzekli, jo, uznests uz ādas, tas strauji iztvaiko, stipri atdzesējot ādu un padarot to nejutīgu.
Prizma
Prizma ir daudzskaldnis, kam ir divas vienādas un savstarpēji paralēlas skaldnes (pamati) un pārējām skaldnēm, kas ir paralelogrami, ir kopīgas malas ar katru no pamatiem. Prizmas iedala: Dažreiz atsevišķi izdala paralelogramu prizmas — paralēlskaldņus. Taisnas taisnstūra prizmas ir taisnstūra paralēlskaldņi.
Formulas
Prizmas virsmas laukumu var iegūt, ja izmantojot izklājumu, aprēķina visu skaldņu laukumus un tos saskaita. Var izmantot arī formulu:
kur: Ppamata ir pamata daudzstūra perimetrs, H ir prizmas augstums un Spamata - pamata daudzstūra laukums.
Prizmas tilpumu aprēķina pēc formulas:
Britu Kolumbija
Britu Kolumbija ir province Kanādas dienvidrietumos, Klusā okeāna krastos. Tās administratīvais centrs ir Viktorija, bet lielākā pilsēta — Vankūvera. Provincē 2021. gadā dzīvoja 5,087 miljoni iedzīvotāju. Tās platība ir 944 735 km2, no tiem 12,5% ir aizsargājamās teritorijas.
Britu Kolumbiju rietumos apskalo Klusais okeāns. Ziemeļrietumos un daļēji rietumos robežojas ar Amerikas Savienoto Valstu štatu Aļasku, ziemeļos — ar Kanādas provinci Jukonu un Ziemeļrietumu Teritorijām, austrumos — ar Albertas provinci, bet dienvidos — ar Amerikas Savienoto Valstu štatiem Vašingtonu, Aidaho un Montānu.
Britu Kolumbijā dzīvo daudzas etniskās grupas. Turpmākajā uzskaitījumā ir procentuālais sastāvs pēc 2006. gada tautas skaitīšanas datiem, kad cilvēki paši sevi identificēja kā kādas konkrētas etniskās grupas pārstāvi. Pēc šiem datiem Britu Kolumbijā no kopējā iedzīvotāju skaita dzīvoja 29,6% angļi, 20,3% skoti, 17,7% kanādieši, 15,2% īri, 13,8% vācieši un 10,6% ķīnieši. Šajā pašā tautas skaitīšanas reizē angļu valodu kā dzimto valodu norādīja 71,5% iedzīvotāju.
Lielākās metropoles pilsētas pēc iedzīvotāju skaita 2011. gadā bija Vankūvera (2,31 miljons iedzīvotāju), Viktorija (345 tūkstoši), Kelouna (180 tūkstoši), Ebotsforda (170 tūkstoši) un Kamlūpsa (99 tūkstoši). Savukārt, neņemot vērā piepilsētas, lielākās pilsētas ir Vankūvera (604 tūkstoši), Sari (468 tūkstoši, Vankūveras piepilsēta), Bērnabija (223 tūkstoši, Vankūveras piepilsēta), Ričmonda (190 tūkstoši, Vankūveras piepilsēta) un Ebotsforda (133 tūkstoši iedzīvotāju).
1568. gads
1568. gads (MDLXVIII) ir garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Etiopijas valsts vadītāju uzskaitījums
Uzskaitījums
=== Dergs (Etiopijas Sociālistiskā pagaidu militārā valdība) (1974 — 1987)  ===
Indukcija (izziņas metode)
Indukcijas metode ( - ierosināšana) — pāreja no atsevišķu faktu vai parādību novērošanas uz vispārīgiem secinājumiem.
Sociāldemokrātija
Sociāldemokrātija ir politiska ideoloģija, kas aizstāv ideju par pakāpeniskas evolūcijas ceļā sasniedzamu demokrātisko sociālismu. Mūsdienu sociāldemokrātija atbalsta jaukta tipa ekonomiku, cilvēktiesības, sociālās un citas tiesības, legālo imigrāciju un multikulturālismu, dažādas sociālās programmas, kas saistītas, piemēram, ar bezmaksas medicīnisko aprūpi, bezmaksas izglītību, progresīvo nodokļu sistēmu, labklājības valsts modeli, bezdarba mazināšanu, noliedz monopolus un negodīgu konkurenci, ortodoksālo sociālistu idejas, piemēram, par kopīpašumu un citas.
Sociāldemokrātijas aizsākumi ir meklējami 19. gadsimta otrajā pusē, kad notika Rūpnieciskā revolūcija, kuras rezultātā pieauga gan darba ņēmēju skaits, gan arī sabiedrības noslāņošanās. Sākotnēji par sociāldemokrātiem sauca visus kreiso ideju pārstāvjus. Šķelšanās un sociāldemokrātijas noformēšanās kā patstāvīga ideoloģija, sociālisma strāvojums notika 20. gadsimta sākumā. Par šī procesa vienu no nozīmīgākajiem virzītājiem un teorētisko pamatu radītājiem uzskata vācu sociāldemokrātu Eduardu Bernšteinu. Viņš un citi līdzīgi domājoši cilvēki veica marksisma ideju revizionismu. Būtiskākais bija tas, ka sociāldemokrāti atteicās no sociālistu idejas par to, ka viņu mērķi ir sasniedzami tikai revolūcijas ceļā. Tā vietā tika piedāvāta evolucionāra pieeja, kas piedāvāja sociālisma ideju sasniegšanu pakāpeniski, reformu ceļā.
Lai arī bija iezīmējušās būtiskas atšķirības, tomēr sociāldemokrātiskās partijas palika vienotas līdz pat Pirmā pasaules kara sākumam. Līdz tam visas partijas, kustības, organizācijas darbojās Otrajā Internacionālē, kura tika izveidota 1889. gadā. Karš noveda pie pilnīgas sašķelšanās, jo iezīmējās nepārvarami pretmeti attieksmē pret karu. Revolucionārie sociālisti uzskatīja, ka ir jācīnās pret karu un visu nāciju strādniecībai jāvēršas pret kapitālismu, lai to beidzot sakautu, tikmēr reformisti atbalstīja savas nacionālās valdības kara laikā. Līdz ar Oktobra revolūciju Krievijā notika pilnīga sašķelšanās. Reformisti palika ar sociāldemokrātu nosaukumu, bet revolucionārie sociālisti turpmāk sauca sevi par komunistiem un drīz vien izveidoja Trešo Internacionāli, kas plašāk pasaulē bija pazīstama kā Kominterne. Turpmākajā periodā dažādie strāvojumi doktrināli nostiprināja savu ideoloģiju pamatus.
Sociāldemokrātija Latvijā
Arī Latvijā jau 20. gadsimta sākumā radās sociāldemokrātiskas kustības. Ietekmīgākā un lielākā sociāldemokrātiskā partija kopš 1904. gada bija Latviešu sociāldemokrātiskā strādnieku partija. 1906. gadā LSDSP iekļāvās Krievijas sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (KSDSP) sastāvā kā autonoma Latvijas Sociāldemokrātija (LSD). 1907. gadā Štutgartes kongresā LSD tika uzņemta Sociālistiskajā internacionālē. 1912. gadā LSD sašķēlās lielinieku un mazinieku frakcijās.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas sociāldemokrātu partija tika atjaunota kā Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija. 14. Saeimas vēlēšanās 6,16% balsu saņēma partija Progresīvie.
Hopfīlda tīkls
Hopfīlda tīkls ir viens no neironu tīklu veidiem, nosaukts tā radītāja Džona Hopfīlda vārdā. Hopfīlda tīkls modelē asociatīvo atmiņu — ar adresāciju pēc satura, nevis adreses/indeksa. Konkrēti — tas spēj noteikt, vai kaut kāds atšķirīgs (bojāts) attēls ir pietiekami līdzīgi kaut kādas grupas attēliem vai nē.
Apmācība
Atšķirībā no daudziem citiem neironu tīklu veidiem, Hopfīlda tīkla apmācība notiek vienā solī (savukārt darbināšana — parauga atpazīšana — notiek iteratīvi).
Svaru vērtības tiek izvietotas matricā, kuras kolonas apzīmē neironus, bet rindiņas — neironu svarus.
Svaru vērtības nosaka pēc formulas: ,
kur p_{s} — paraugs (bināru vērtību virkne), r — paraugu skaits.
Attēlā "Hopfīlda tīkla apmācība un darbināšana" redzams piemērs — augšējā matrica: divi 12 vērtību gari paraugi P1 un P2 un ar tiem apmācītā Hopfīlda tīkla svaru vērtības.
Darbināšana
Katrā darbināšanas — parauga atpazīšanas procesa — iterācijā katram neironam atsevišķi tiek rēķināta:
Attēlā zem svaru matricas redzams piemērs, atpazīstot paraugu X, kas ir sākotnējās ieejas vērtības (iepriekšējās iterācijas izejas vērtības).
Piemērā iezīmēta 4. neirona NET funkcijas rēķināšana 2. iterācijā.
Attēlā redzams, ka 3. un 4. iterācijas visu neironu atbilstošās NET funkciju vērtības sakrīt, kas norāda, ka atpazīšanas process ir konverģējis un 3. iterācijas izeju varam uzskatīt par meklēto attēlu (kā redzams, tas ir apmācības procesā ievadītais paraugs P1).
Ārējās saites
[https://web.archive.org/web/20060717210328/http://www.zuters.com/anns/anns.html Jānis Zuters. Neironu tīkli]
Jodmetāns
Jodmetāns (metiljodīds, CH3I) ir vienkāršākais jodētais ogļūdeņradis. Jodmetāns ir smags, gaistošs šķidrums ar aromātisku saldenu smaržu. Bezkrāsains, taču gaismā pamazām krāsojas violets, jo veidojas brīvs jods.
Izmantošana
Jodmetānam ir liela nozīme organiskajā sintēzē kā metilējošam aģentam, jo tā joda atoms ir visai reaģētspējīgs un jodmetāna šķidrais stāvoklis (atšķirībā no hlormetāna un brommetāna, kas ir gāzes) atvieglo tā pielietošanu.
Praulienas pauguraine
Praulienas pauguraine ir pauguru grēda, kas atrodas Aronas paugurlīdzenuma galējā austrumu daļā Madonas novada Praulienas, Lazdonas, Mārcienas un Ļaudonas pagastos. Pauguraine ir izstiepta ziemeļaustrumu — dienvidrietumu virzienā gar Vidzemes augstieni. Pauguru maksimālais absolūtais augstums ir 144,3 metri. Kvartāra nogulumu biezums ir aptuveni 40–80 metri. Dūku—Svētes un Vadzola ieplaka norobežo to no Madonas — Trepes vaļņa.
UTC+4
UTC+4 atbilst šīm laika zonām:
Alfons Jēgers
Alfons Jēgers (dzimis Rīgā, miris  Rīgā) bija Latvijas futbolists un hokejists, pazīstamāks ar sasniegumiem FK Dinamo komandā. Viņš spēlēja kā uzbrucējs.
Biogrāfija
Nācis no vienkāršas strādnieku ģimenes, no Sarkandaugavas mikrorajona.
Pirmā komanda — arodorganizāciju sporta klubā, kurā spēlējis no 1937. līdz 1940. gadam. 1937. gadā jauniešu meistarsacīkstēs kļuvis par rezultatīvāko spēlētāju, gūstot 17 vārtu un iekļūstot Rīgas izlasē, tāpat tika izcīnīts čempiontituls. 1938. gadā iekļuvis izlases kandidātu sarakstā. Šajā laikposmā vēl bija iesācējs profesionālajā sportā, viņš atzīmējis: "ar lielu bijību raudzījos uz tā laika slavenībām: Šeibelis, Raisteru, Kaņepu, Krupšu un citiem. Nemaz nevarēju pierast, ka spēlēju ar viņiem vienā laukumā un vienā komandā. [..] Pēc sacīkstes komandas sastādītājs Juris Rēdlihs-Raiskums mani uzslavēja, ka esmu labi iekļāvies spēlē." Pirmo starptautisko spēli aizvadījis pret Tartu "Olimpija" (1:2), kur uzbrukumā spēlējis kopā ar Ēriku Raisteru, Frici Kaņepu, E. Freimani. Pēc padomju varas nostiprināšanās lielākā daļa spēlētāju iekļāvās FK Dinamo sastāvā, kuru trenēja Kārlis Upenieks, kas šai komandā kā pirmajā ieviesis trīs aizsargu sistēmu. Jēgers ieņēma vietu uzbrucēju līnijā.
Vācu okupācijas laikā par it kā mantas izšķērdēšanu kopā ar citu futbolistu Bergmani atradies cietumā, vēlāk nokļuvis Štathofas koncentrācijas nometnē. Futbolistam līdz ar Otrā pasaules kara notikumiem sportiskajā karjerā iestājās pārrāvums. Nedaudz vēlāk atsācis nodarboties ar futbolu, basketbolu, hokeju (Rīgas "Dinamo"), gūstot labus panākumus. "Dinamo" hokeja klubā spēlējis no 1947. līdz 1951. un no 1953. līdz 1957. gadam. Viņš ir pēdējais sportists, kas spējis augstā līmenī spēlēt gan futbola, gan hokeja meistarkomandās.
1946. gadā kopā ar "Dinamo" futbola komandu piedalījās Vissavienības meistarsacīkšu 2. grupā, ar Rīgas "Dauaga" komandu 1949. gadā piedalījies PSRS meistarsacīkšu A klasē (1. līgā). Vienīgais Latvijas futbolista, kas saņēmis PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara goda nosaukumu (1951). 1953. gadā pievienojās PSRS "Darba rezerves" komandai.
Valērijs Čkalovs
Valērijs Čkalovs (ru; dzimis Vasiļovā, Ņižņijnovgorodas guberņā, miris  Maskavā) bija padomju lidotājs izmēģinātājs, Padomju Savienības varonis, 1937. gadā veicis pirmo transkontinentālo pārlidojumu no Eiropas uz Ziemeļameriku caur Ziemeļpolu.
Biogrāfija
Dzimis 1904. gadā kvalificēta strādnieka ģimenē. 14 gadu vecumā sācis mācīties arodskolā, bet divus gadus vēlāk tā slēgta. No 1919. gada strādāja par kurinātāju uz Volgas tvaikoņa Bajan, bet no turienes aizgāja dienēt Sarkanajā armijā par aviomehāniķi.
1921. gadā sāka mācīties Jegorjevskas karaskolā, bet no 1922. gada — Borisogļebskas kara lidotāju skolā, ko absolvēja 1923. gadā. No 1924. gada dienēja Ļeņingradas iznīcinātāju avioeskadriļā, kur vairākkārt pārkāpa reglamentu un saņēma sodus par pārgalvīgu lidošanu un disciplīnas pārkāpumiem. Vairākkārt mainījis dienesta vietu, līdz 1928. gadā Brjanskā viņu par avionegadījuma izraisīšanu notiesāja kara tribunāls ar brīvības atņemšanu uz 1 gadu un Čkalovu atvaļināja no dienesta. Pēc mēneša pēc Jēkaba Alkšņa un Klimenta Vorošilova personīga lūguma Čkalovu atbrīvoja no cietuma.
Staļina maršruts
1935. gada rudenī lidotājs Georgijs Baidukovs piedāvāja Čkalovam organizēt transkontinentālo lidojumu caur Ziemeļpolu. 1936. gada pavasarī lidotāji vērsās pie valdības pēc atļaujas, bet ar Staļina rīkojumu maršruts Ziemeļamerikas vietā tika izmainīts uz maršrutu Maskava—Petropavlovska-Kamčatska, baidoties, ka atkārtosies neveiksmes kā 1935. gada lidojumā maršrutā Maskava—Ziemeļpols—Sanfrancisko, kas tika pārtraukts tehnisku kļūdu dēļ.
Beznosēšanās lidojums no Maskavas uz Kamčatku ar lidmašīnu ANT-25 sākās 1936. gada 20. jūlijā un ilga 56 stundas un 20 minūtes, nolidojot 9375 kilometrus. Lidojuma maršruts bija Maskava—Franča Jozefa Zeme—Severnaja Zemļa—Petropavlovska-Kamčatska—Udas sala (tagad Čkalova sala Amūras upes deltā); to veica triju cilvēku ekipāža, kuras sastāvā bija komandieris Čkalovs, otrais pilots Baidukovs un stūrmanis Beļakovs. Atgriežoties Maskavā, lidmašīnu personīgi sagaidīja Staļins un vēlākajos gados šo pārlidojumu dēvēja par «Staļina maršrutu» (Сталинский маршрут). Par šo pārlidojumu ekipāžas locekļiem tika piešķirts Padomju Savienības varoņa goda nosaukums, bet Čkalovam tika uzdāvināta personīgā lidmašīna U-2.
Transkontinentālais lidojums
Čkalovs atkārtoti centās panākt atļauju transkontinentālajam lidojumam un 1937. gada maijā tā tika saņemta. Starts notika tā paša gada 18. jūnijā. Lidojums ar to pašu lidmašīnu ANT-25 ar uzrakstu Staļinskij maršrut uz sāniem notika smagākos laikapstākļos kā iepriekšējais — slikta redzamība, apledojums u. c. Beznosēšanās lidojums maršrutā Maskava—Novaja Zemļa—Ziemeļpols—Lielais Lāčezers—Sitka—Vankūvera ilga 63 stundas un 16 minūtes, tika veikti 9130 km (no tiem 5900 km virs Ziemeļu Ledus okeāna).
Lidmašīna Vašingtonas štata Vankūverā piezemējās 20. jūlijā. Lidotājus Baltajā namā personīgi pieņēma ASV prezidents Franklins Rūzvelts. Padomju Savienībā ekipāža tika apbalvota ar Sarkanās zvaigznes ordeni. Čkalovs tajā pašā gadā tika ievēlēts par Tautību padomes deputātu no Gorkijas apgabala. Čkalova dzimtais ciems Vasiļova tika pārdēvēts par Čkalovsku.
Čkalovs gāja bojā 1938. gada 15. decembrī jauna iznīcinātāja I-180 pirmā izmēģinājuma laikā (vēlāk tika izgatavotas tikai 10 šādas lidmašīnas). Urna ar viņa pīšļiem glabājas Kremļa sienā Sarkanajā laukumā.
Jānošs Āders
Jānošs Āders (hu; dzimis ) ir ungāru jurists un politiķis. No 2012. līdz 2022. gadam bija Ungārijas prezidents.
Aizkarpatu zemiene
Aizkarpatu zemiene (uk) vai Pietisas zemiene (uk) ir Vidusdonavas zemienes ziemeļaustrumu daļa Ukrainas Aizkarpatu apgabala teritorijā. Aluviāls līdzenums, nolaidens dienvidrietumu virzienā. Ziemeļaustrumos zemienei piekļaujas Karpatu priekškalnes.
Ģeoloģiskā ziņā veidota no vulkāniskiem iežiem, ko klāj māls, oļi un less. Izrakteņi: kaolīns, alunīts, polimetālu rūdas, minerālūdens. Klimats silts un mitrs. Biezs upju tīkls: Tisa un tās pietekas Uža, Latoricja, Boržava u.c.
Zemiene biezi apdzīvota un intensīvi kultivēta. Lielākās pilsētas ir Užhoroda, Mukačeve, Berehove, Vinohradiva. Attīstīta lauksaimniecība: vīnogulāji, augļu dārzi, tīrumi.
Eiropas protejs
Eiropas protejs (Proteus anguinus) ir proteju dzimtas (Proteidae) ūdenī dzīvojoša, akla salamandra, kas ir vienīgā suga proteju ģintī (Proteus). Tas tiek saukts arī par "cilvēkzivi", jo tā ķermenis ir cilvēka ādas krāsā. Tā ir vienīgā zemūdens alās dzīvojošā salamandru suga Eiropā. Eiropas protejs ir endēmiska suga, kas apdzīvo Dināru Alpu alu pazemes upes un sastopams Triestes (Itālija) apkārtnē, Slovēnijas dienvidos Sočas upē, Horvātijas dienvidrietumos un Hercegovinā.
Izskats un īpašības
Eiropas protejs ārēji atgādina slaidu čūsku ar četrām nelielām, smalkām kājiņām. Tas ir 20—30 cm garš, lielākajiem īpatņiem sasniedzot 40 cm garumu. Ķermenim ir cilindriska forma, aste relatīvi īsa un to apņem plāna astes spura. Priekškājām ir trīs pirksti, bet pakaļkājām divi pirksti. Salīdzinoši citām salamandrām priekškājām parasti ir četri pirksti, bet pakaļkājām pieci. Eiropas proteja ādai tikpat kā nav pigmentācijas, tādēļ tā ir gaišā, dzeltenīgi baltā vai sārtā krāsā. Tā āda ir tik plāna, ka vēdera daļā tai spīd cauri iekšējie orgāni. Neskatoties uz gaišo krāsu, proteja ādai ir spēja izstrādāt melanīna pigmentu. Ja šī salamandra nokļūst gaismā, tā āda lēnām kļūst tumša. Reizēm kāpuriem ir tumša āda.
Galvai ir bumbierveida forma, purna daļa īsa un saplacināta. Mutes atvērums ļoti neliels, zobi sīciņi, tomēr līdzīgi kā siets spējīgi neizlaist no mutes lielākas barības daļas. Nāsis nelielas un novietotas purna pašā galā. Neesošo acu vietu nosedz ādas kroka. Protejs elpo ar ārējām žaunām, kuras tam ir divi pāri un atrodas uzreiz aiz galvas. Žaunas ir sarkanas, jo plānajai ādai spīd cauri ar skābekli bagātinātās asinis. Protejam ir arī rudimentāras plaušas, bet to elpošanā tām nav nozīme. Abi dzimumi izskatās vienādi, vienīgi tēviņiem ir nedaudz biezāka kloāka kā mātītēm.
Aizvietojot proteja neesošo redzi, tam ir ļoti labi attīstītas citas maņas, kas dzīvniekam palīdz orientēties pazemes tumsā. Tā oža un dzirde ir daudz labāk attīstītas nekā salamandrām, kas dzīvo uz sauszemes. Uz lielās, saplacinātās galvas atrodas daudzi un dažādi sensorie receptori.
Fotoreceptori
Lai arī Eiropas protejam nav acu, tam joprojām ir saglabājies jutīgums uz gaismu. Šie receptori atrodas ādas dziļākajos slāņos un ļoti reti kādam īpatnim saskatāmi. Izņēmums ir kāpuri sākuma attīstības stadijā, jo tiem ir acis tāpat kā citiem salamandru kāpuriem. Tomēr acu attīstība drīz vien apstājas un sāk regresēt, beidzoties ar pilnīgu atrofiju apmēram 4 mēnešu vecumā. Arī epifīze līdzīgi kā acis ir regresējusi, bet joprojām veic zināmu fizioloģisko procesu kontroli. Arī proteja āda ir jutīga pret gaismu un fotosensitivāte veicina melanīna izstrādāšanos.
Hemoreceptori
Protejam ir hemoreceptori (ķīmiskie receptori), līdz ar to tas spēj uztvert organisko vielu koncentrāciju ūdenī. Protejs ar ožas palīdzību spēj noteikt gan vielu daudzumu ūdenī, gan to kvalitāti. Epitēlijaudi, kas atrodas nāss iekšpusē un Jakobsona orgānā, ir biezāki kā citiem abiniekiem. Garšas receptori atrodas proteja mutē, un lielākā daļa no tiem atrodas mēles virspusē un pie žaunu dobuma ieejas. Mēles receptori nosaka barības garšu, bet žaunu dobuma receptori, iespējams, nosaka ūdens ķīmisko sastāvu.
Mehānisko kairinājumu un elektroreceptori
Iekšējās auss eptēlijs ir ļoti jutīgs un specifiski diferencēts, ļaujot protejam uztvert ne tikai ūdens viļņu skaņas, bet arī zemes vibrāciju. Receptori saistībā ar kompleksu orientēšanās sistēmu protejam dod spēju uztvert ne tikai vibrāciju, bet arī noteikt vibrācijas avota atrašanās vietu. Tā kā protejs saglabā kāpura īpašības visu savu mūžu, tad situācijas, kad skaņa jāuztver ārpus ūdens, ir ļoti reti, bet tas ir iespējams. Protejs vislabāk dzird skaņas diapazonā starp 10 Hz un 15 000 Hz. Arī sānu līnija uztver vibrācijas un paspilgtina iekšējās auss jutīgumu.
Uz galvas protejam atrodas sensorie orgāni ar elektronu mikroskopijas spēju. Tas spēj uztvert pat vājus elektriskos laukus. Daži zinātnieki uzskata, ka protejs spēj izmantot zemes elektromagnētisko lauku, lai orientētos vidē.
Dzīves veids
Protejs peld līdzīgi kā zutis, nedaudz piepalīdzot ar savām tievajām kājiņām. Tas ir gaļēdājs un barojas ar maziem vēžveidīgajiem, gliemjiem un ūdens kukaiņiem. Barība netiek sakošļāta, bet norīta vesela. Protejs, ja nepieciešams, spēj ilgstoši badoties vai, tieši pretēji, vienā reizē apēst lielu daudzumu barības, veidojot barības vielu uzkrājumus aknās. Apstākļos, kad ir maz barības, protejam palēninās vielmaiņa, tas kļūst mazaktīvs un ilgstošākos badošanās gadījumos spēj daļēji uzsūkt savas miesas audus. Eksperimentos ir pierādījies, ka protejs spēj bez ēšanas izdzīvot līdz 10 gadiem.
Proteji savstarpēji ir ļoti draudzīgi un tos bieži var novērot nelielās grupās slēpjamies zem akmeņiem. Izņēmums ir dzimumbriedumu sasnieguši tēviņi, kuri vairošanās sezonas laikā nostiprina savu teritoriju, padzenot citus tēviņus un cenšoties piesaistīt kādu mātīti, izdalot īpašus feremonus.
Vairošanās
Līdz šim proteju vairošanās ir novēroti vienīgi nebrīvē. Tēviņiem sezonas laikā uzpampst kloākas atvere, to āda kļūst košāka, spuras viegli cirtojas. Šādas izmaiņas nav novērotas mātītēm. Kad mātīte iepeld tēviņa teritorijā, tas riņķo ap mātīti, vēdinot ar astes spuru. Tad tēviņš sāk ar purniņu pieskarties mātītes ķermenim, bet mātīte tēviņa kloākai. Tad tēviņš sāk peldēt pa priekšu un mātīte sekot. Kad tēviņš izlaiž spermas piciņu, tas turpina peldēt uz priekšu, bet mātīte peld pāri spermai. Līdzko tās kloāka pieskaras sperma, mātīte apstājas un tālāk nepeld. Sperma pielīp pie mātītes kloākas un spermatozoīdi iepeld mātītes ķermenī un apaugļo tur esošos ikrus. Pārošanās rituāls tiek atkārtots vairākas reizes stundas laikā.
Ilgstoši valdīja uzskats, ka protejs aukstā ūdenī vairojas, dzemdējot dzīvus kāpurus, siltā ūdenī, nēršot ikrus. Tomēr tas nekad nav zinātniski apstiprinājies, un oficiāli datētajos novērojumos mātīte vienmēr nērš ikrus līdzīgi kā citas salamandras. Mātīte vienā sezonā nērš apmēram 70 ikrus. Katrs ikrs diametrā ir apmēram 12 mm. Ikri tiek paslēpti starp akmeņiem, kur tie ir zināmā drošībā. Izšķiļoties kāpuri ir 2 cm gari un pirmo mēnesi tie barojas ar olas dzeltenumu, kas atrodas to gremošanas sistēmā.
Sistemātika
Eiropas protejam ir 2 pasugas:
Sporta veidu saraksts
Sporta veidu saraksts ir saraksts, kurā ir uzskaitīts visi populārākie sporta veidi kādi ir sastopami pasaulē.
Auss
Auss ir dzirdes un līdzsvara pāra orgāns, kas uztver skaņu un ķermeņa stāvokļa izmaiņas. Reizēm par ausi tiek saukts nevis viss orgāns, bet gan tikai tā redzamā daļa - gliemežnīca (Auricula).
Cilvēka auss anatomija
Ausij izšķir 3 daļas:
Ārējā auss
Ārējo ausi (auris externa) veido:
Vidusauss
Vidusausi (auris media) veido:
Iekšējā auss
Iekšējā auss (Auris interna) atrodas deniņu kaula piramīdas porainajā kaulvielā, starp bungdobumu un iekšējo auss eju (meatus acusticus internus), zem lokveida pacēluma (eminentia arquata). Iekšējo ausi veido divi labirinti:
Dzirde
Skaņas viļņi pa ārējo auss eju nonāk līdz bungplēvītei. Tālāk pa dzirdes kauliņiem līdz priekštelpas lodziņam. Pēc tam svārstības izplatās pa perilimfu, tad pa dzirdes caurules sieniņu svārstības tiek pārnestas uz endolimfu, kura iesvārsta segmembrānu. Segmembrāna noliecas uz leju līdz šūnām ar matiņiem, kas tālāk nodod šīs svārstības VIII nerva dzirdes daļai.
Deduktīvs slēdziens
Tradicionāls piemērs deduktīvam slēdzienam ir šāds kategoriskais siloģisms:
Amori Vasili
Amori Vasili Šotārs (fr; dzimis Ruānā, Francijā) ir franču dziedātājs. Viņš pārstāvēja Franciju 2011. gada Eirovīzijā, kas norisinājās Vācijas pilsētā Diseldorfā, ar dziesmu Sognu (co). Finālā viņš ieņēma 15. vietu.
Peters Šmeihels
Peters Boļeslavs Šmeihels (da; dzimis ) ir bijušais Dānijas futbolists, kurš spēlēja vārtsarga pozīcijā un 1992. un 1993. gadā tika atzīts par pasaules labāko vārtsargu. Viņa panākumi visvairāk saistīti ar veiksmīgajiem gadiem Anglijas klubā Manchester United, ar kuru viņš kā kapteinis ieguva 1999. gada Čempionu līgas kausu, sezonā uzvarot trīs turnīros, kā arī ar uzvaru 1992. gada Eiropas čempionātā kopā ar Dānijas izlasi.
Dzīvesgājums
Dzimis Gladsaksē, Kopenhāgenā, Šmeihels bija pazīstams ar savu iespaidīgo fizisko formu. Savas spēlētāja karjeras laikā viņš bija 193 centimetrus garš un svēra 103 kilogramus. Viņš valkāja speciāla izmēra XXXL futbola kreklus. Neierasti vārtsargam, viņš karjeras laikā guva 12 vārtus, ieskaitot vienus nacionālajā izlasē. Viņš ir arī spēlētājs ar visvairāk aizvadītajām spēlēm Dānijas izlasē — no 1987. līdz 2001. gadam aizvadot 129 spēles. Bez Euro 92 turnīra, viņš izlases sastāvā piedalījās arī 1998. gada Pasaules kausā un vēl trijos Eiropas čempionātos. 30 spēlēs viņš bija izlases kapteinis.
2000. gadā IFFHS ierindoja Šmeihelu starp 20. gadsimta desmit labākajiem vārtsargiem, bet 2001. gadā Šmeihels uzvarēja Reuters publiskajā aptaujā, kad vairums no 200 000 aptaujātajiem atzina viņu par visu laiku labāko vārtsargu, apsteidzot Ļevu Jašinu un Gordonu Benksu. 2003. gadā Šmeihels tika iekļauts Anglijas futbola Slavas zālē, atzīstot viņa ieguldījumu Angļu futbolā. 2004. gada martā viņš tika atzīts par vienu no 125 labākajiem futbolistiem vēsturē, iekļaujot viņu FIFA 100 sarakstā.
Šmeihelam pieder Anglijas Premjerlīgas rekords ar vislabāko attiecību spēlēm bez ielaistiem vārtiem pret kopā nospēlētajām spēlēm ar 42%..
Savas karjeras laikā no 1981. līdz 2003. gadam viņš pārstāvējis arī Gladsaxe Hero, Hvidovre, Brøndby, Sporting CP, Aston Villa un Manchester City. Viņa dēls Kaspers arī ir profesionāls futbola vārtsargs un pārstāv Leicester City.
Karjeras statistika
!align=right colspan=3|Kopā !78!!6!! !! !! !! !! !! !! !! !align=right colspan=3|Kopā !119!!2!! !! !! !! !!20!!0!! !!
!align=right colspan=3|Kopā !292!!0!!41!!0!!17!!0!!43!!1!!398!!1
!align=right colspan=3|Kopā !54!!0!!2!!0!!0!!0!!6!!0!!62!!0
!align=right colspan=3|Kopā !29!!1!!1!!0!!2!!0!!4!!0!!36!!1 !align=right colspan=3|Kopā !29!!0!!1!!0!!1!!0!!0!!0!!31!!0 197||8|| || || || || || || || 350||1||43||0||20||0||47||1||460||2 50||0|| || || || || || || || 597||9|| || || || || || || ||
!Kopā||129||1
Sasniegumi
Brøndby
Manchester United
Sporting CP
Dānija
Latvijas Cilvēktiesību centrs
Latvijas Cilvēktiesību centrs (LCC; līdz 2005. gadam Latvijas Cilvēktiesību un etnisko studiju centrs (LCESC)) ir 1993. gadā Latvijā dibināta cilvēktiesību organizācija. Direktore — Anhelita Kamenska (2018. gada dati). Ilgāku laiku centra vadītājs bija Nils Muižnieks, no 2002. līdz 2011. gada — Ilze Brands Kehris. 2003. gadā LCESC saņēma Maksa van der Stūla balvu. LCC ir bijusi Starptautiskās Helsinku Cilvēktiesību federācijas dalīborganizācija.
Grieķu valoda
Grieķu valoda ir indoeiropiešu valodu saimes valoda, par kuras lietošanu ziņas sniedzas 3500 gadus senā vēsturē. Grieķu alfabēts tiek lietots kopš 9. gadsimta p.m.ē. Grieķu literatūras vēsture ir apmēram 3000 gadus sena. Tā ir oficiālā valoda Grieķijā un Kiprā. Mūsdienās tajā runā 15 miljoni cilvēku Grieķijā, Kiprā, Bulgārijā, Albānijā, Turcijā un plašajā grieķu diasporā, kas izkaisīta pa visu pasauli. Pēc tajā dzīvojošo grieķu skaita Melburna Austrālijā ir trešā lielākā grieķu pilsēta pēc Atēnām un Salonikiem.
Kopš 1976. gada par oficiālo rakstību ir noteikts “demotikas” grieķu valodas variants, kas salīdzinājumā ar “katareusas” variantu ir daudz vienkāršāks un daudz tuvāks sarunvalodai.
Valodas attīstības posmi
Daudzajos pastāvēšanas gadsimtos grieķu valoda ir mainījusies, un tās vēsture tiek iedalīta vairākos periodos.
UTC+5
UTC+5 atbilst šīm laika zonām:
Kārlis Frīdrihs Vatsons
Kārlis Frīdrihs Vatsons (, dzimis, miris ) bija Kurzemes guberņas vācbaltiešu luterāņu mācītājs, viens no pirmajiem latviešu etnogrāfijas un vēstures pētniekiem. Kurzemes literatūras un mākslas biedrības loceklis, kurā iebilda pret latviešu pārvācošanu un priekšlasījumā aizrādīja, ka latviešu valoda ir bagāta un attīstīties spējīga. Rīgas Literāri praktiskās pilsoņu biedrības biedrs, piedalījās Latviešu literārās biedrības dibināšanā (1824). Laikraksta "Latviešu Avīzes" redaktors (1822—1826).
Dzīvesgājums
Dzimis Jelgavā 1777. gada 7. jūnijā Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas latīņu valodas un literatūras profesora Matīsa Frīdriha Vatsona un viņa sievas Agates, dzimušas Dullo, ģimenē. Viņš studēja tieslietas Leipcigas un teoloģiju Getingenes Universitātē, 1803. gadā atgriezās dzimtenē un 23 gadus nostrādāja Lestenes draudzē, kopš 1813. gada — arī Struteles draudzē. 1816. gadā iznāca K. Vatsona sastādītā "Lasāmā grāmata latviešu bērniem par labu sarakstīta", kurā, domājot par zemnieku brīvlaišanu Kurzemē, viņš rakstīja: "Ja zemniekiem brīvestība tiktu dota, tad visi taptu brīvi, gājēji un pirtnieki tāpat kā saimnieki." 1819. gada viņš nepiekrita to vācbaltiešu uzskatiem, kas ierosināja veicināt latviešu pārvācošanu, jo "kā liecinot prūšu liktenis, ar pārvācošanu nevar neko labu sasniegt, latvieši, kas aizgūtnēm mācās vācu valodu, to dara cerībā iekļūt kungu kārtā."
Miris 1826. gada 4. (16.) martā Lestenē.
Kaķi
Kaķi, kaķu ģints (Felis) ir viena no kaķu dzimtas (Felidae) ģintīm, kas pieder kaķu apakšdzimtai (Felinae). Šīs ģints sugas ir nelieli plēsēji, un to savvaļas sugas ir izplatītas Vecajā pasaulē. Kaķu ģintī ir 4 mūsdienās dzīvojošas sugas un viena izmirusi suga. Ģenētiskie pētījumi liecina, ka kaķu ģints izveidojusies pirms 10 miljoniem gadu.
Izskats un īpašības
Kaķu ģints sugas ir neliela auguma kaķi, kuri vairāk vai mazāk atgādina visiem pazīstamo mājas kaķi. Vismazākais ģintī ir smilšu kaķis (Felis margarita), kura mazāko indivīdu ķermeņa garums ir 40 cm, svars 2 kg. Toties ģintī lielākais ir niedrāju kaķis (Felis chaus). Tā ķermeņa garums var sasniegt 120 cm, svars 16 kg. Salīdzinoši mājas kaķis parasti sver 2,5—7 kg.
Kaķu sugas mājo dažādās biomās, sākot ar purvājiem un beidzot ar tuksnešiem. Tie medī dažādus, maza auguma grauzējus, putnus un citus mazus dzīvniekus, atkarībā no to dzīves vietas.
Mājas kaķa izcelsme
Saskaņā ar ģenētiskajiem pētījumiem, mājas kaķi ir cēlušies no meža kaķa pasugas — Āfrikas savvaļas kaķa (Felis silvestris lybica). Pirmie mājas kaķi parādījās Ēģiptē, kuru izcelšanās ir saistīta ar Nūbijas savvaļas kaķiem. Eiropā kaķus ieveda romieši, kuri tos atveda no karagājieniem Tuvajos Austrumos.
Columbus
Columbus ir vārda Colombo pieraksts latīņu valodā. Tas var būt:
Ričarda Haminga medaļa
Ričarda Haminga medaļa ir ikgadējs apbalvojums, ko pasniedz starptautiskā organizācija Elektronikas un Elektrotehnikas inženieru institūts (IEEE) par 'īpašu ieguldījumu informācijas zinātnē, informācijas sistēmās un informācijas tehnoloģijās.' Apbalvojums ir nosaukts par godu pirmajam saņēmējam - matemātiķim Ričardam Hamingam.
Māņskorpioni
Māņskorpioni ir zirnekļveidīgo helicerātu kārta. Tie ir miniatūri, 1 līdz 4 mm gari plēsēji, kas pārtiek no sīkiem kukaiņiem. Abiem piemutes ekstremitāšu pāriem galos ir spīles, vēderam 12 segmenti. Šo pazīmju dēļ māņskorpioni atgādina skorpionus. Dzīvo zem koku mizas, zem akmeņiem, sūnās. Grāmatu māņskorpions — Chelifer cancroides bieži sastopams grāmatās.
Sistemātika
Ir zināmas ap 1300 māņskorpionu sugu, Latvijā konstatētas 9 sugas.
Kārta
Kokgriešana
Mūsu senči jau tālā senatnē ir nodarbojušies ar kokgriešanu. Māksla bija saistīta ar kulta priekšmetu izgatavošanu, zemkopības, zvejas, biškopības, medību inventāra, amatniecības darbarīku gatavošanu kā arī ar celtniecību. Koks ir viegli apstrādājams materiāls un vājš siltuma vadītājs, tāpēc plaši lietots trauku, virtuves piederumu gatavošanai. Darba procesā veidojās latviešu tautas mākslai raksturīgā formas izjūta, rotājuma izpratne un kultūra. Māksla Latvijā aktivizējās 20. gs. 20.—30. gados, palielinoties pieprasījumam pēc kokā grieztām stila mēbelēm, iekštelpu iekārtojuma, lietišķās mākslas izstrādājumiem. Straujš mākslas uzplaukums sākās pēckara gados, kad profesionālo izglītību sāka apgūt Rīgas un Daugavpils lietišķās mākslas vidusskolā. Mūsu dienās līdzās profesionālajai mākslai plaši attīstījusies mākslinieciskā pašdarbība; par to liecina lielais Tautas daiļamata meistaru nosaukumu ieguvušo kokgriezēju skaits.
Darbarīki un materiāli
Galvenie darbarīki ir koktēlnieku kalti un virpota vāle. Rūpniecībā izgatavo ~600 dažādus koktēlnieku kaltus. Kaltu numerācija pēc profiliem un izveidojuma ir 1—58. Katram numuram kalti ir dažāda platuma, sākot no 0,5 mm un pakāpeniski sasniedzot 40 mm platumu. 1. numura kalts ir taisns ar taisnu asmeni. 2. nr. kalts atšķiras ar to, ka tas ir slīpēts noteiktā leņķī, tā gals ir smailāks un to var lietot iegrebtā ciļņa stūra iegriezumiem. Sākot ar 3. nr., kaltu kļūst arvien apaļāki, vairāk iedobti. Tie domāti apaļiem iegriezumiem. 7.—11. nr. kalti kļūst aizvien dziļāki. Ar tiem izdara dažādus dziļus veidojumus. Ir arī ieliekti kalti (12.—20. nr.). Krepkalti ir divējādi: 21.—32. nr. kaltiem lāpstveidīgā daļa ir saliekta uz leju, bet 33.—38. nr. locījums ir uz augšu. Šos kaltus lieto vietās, kur dziļuma vai apjoma dēļ ir grūti piekļūt. Kalti ko sauc par "zaķkāju" un kas ir ar taisnām asmens šķautnēm 30, 60, 90 grādu leņķī, ir ļoti nepieciešamu zīmējuma kontūras un veidojuma formu apciršanai. Kaltu spalus veido astoņšķautņainus; tas atvieglo kalta turēšanu rokā un novietošanu uz darba galda. Kokgriezēju vālītes virpo no blīvas lapu koku koksnes. Līdzās parastajiem galdnieku darbarīkiem (cirvim, dažādiem zāģiem, ēvelēm utt.) kokgriezēju rīcībā jābūt arī rokas urbjmašīnai, slīmestam ar taisniem un iedobtiem asmeņiem, vīlēm, kokgriezēja rokas frēzei. Nepieciešams darba galds, kur precīzi un stabili var iestiprināt darba sagatavi griešanai. Nodarbojoties ar kokgriešanu, pilnīgi var apmierināties ar mūsu republikā augošajām koku sugām. Līdzās skuju kokiem (priede, egle, paeglis, lapegle) un lapu kokiem (ozols, osis, bērzs, melnalksnis, kļava, goba, liepa, kastaņa, pīlādzis, lazda, apse) ļoti noderīgi ir arī mūsu augļu koki (ābele, bumbiere, plūme, ķirsis). Lai palielinātu koksnes dabisko toņu, tekstūru un tehnisko īpašību izvēles iespējas, var izmantot arī citas republikā kultivēto koku (ciedrupriedes, baltegles, īves, āmuras korķakoka, Kaukāza dižskabārža, kizila, bukša, valriekstkoka) koksni. Loti augstvērtīgi koktēlniecības materiāli ir mahagonijs (sarkankoks), ebenkoks (melnkoks), ko lieto arī greznu mēbeļu, intarsiju, mūzikas instrumentu izgatavošanā.
Žāvēšana
Kvalitatīva izstrādājuma iegūšanai ir nepieciešami labi izžāvēts materiāls. Skuju koku un lapu koku dabiskās izžūšanas periods ir 1—6 g. (ozolam 6—8 g.). Šajā laikā koksnes mitrums sasniedz pieļaujamo ūdens daudzumu, no 50% samazinoties līdz 15—20%. Lai izvairītos no pārliekas materiālu saplaisāšanas, to gali ir jāaplīmē ar papīru vai jānokrāso ar gaišu krāsu. Bluķus ieteicams pāršķelt gareniski pa serdi un mizā ar cirvi izdzīt svītras. Materiāli jānovieto labi vēdināmās telpās vai nojumē, lai pasargātu no tiešas saules un lietus iedarbības. Zāģmateriāls jāsakrauj grēdās ar starplikām, tā veicinot vispusēju gaisa piekļūšanu koksnei. Mākslīgi žāvējot, panākams daudz īsāks žāvēšanas process, taču pareizi ir jāievēro žāvēšanas režīms. Lai atbrīvotos no nevēlamām sulu atliekām un uzlabotu koksnes izturību (galvenokārt pret plaisāšanu), koksni sautē. Sautēšanas ilgums ir atkarīgs no koka sugas un sagataves masas. Šo paņēmienu parasti lieto, izgatavojot karotes no svaigi cirsta koka pēc pamatformas apciršanas.
Koksnes izvēle
Koksni izvēlas atbilstoši iecerētā darba funkcijai un formai. Smalkam griezumam nekādā ziņā nevar izvēlēties rupjšķiedrainu koksni, jo tas rada tikai disonansi starp rotājumu un koksnes tekstūru. Stingri jāievēro koksnes tehnoloģiskās īpašības. Ne vienmēr ir iespējams darbiem iegūt attiecīga lieluma viengabala koksni, tāpēc ir nepieciešams to salīmēt no atsevišķiem gabaliem. Koksnes salīmēšanai izmanto galdnieka, kazeīna, kā arī plaši izplatīto polivinilacetāta un sintētisko sveķu līmi.
Krāsas
Koksnes dabisko krāsu var pastiprināt vai iekrāsot ar dabiskām vai sintētiskām krāsvielām, tā izceļot koksnes krāsainību, tekstūru un iegūstot dažādas nokrāsas — no visgaišākajai līdz pilnīgi melnai. No dabiskām iekrāsām izmanto rieksta beici. Koksnes iekrāsošanai lieto arī anilīnkrāsas, ar kurām var iegūt lielu toņa dažādību. Lai krāsviela koksnes virsmā iesūktos dziļāk un vienmērīgāk, tai pievieno 5—10% amonjaka šķīduma. Praktiski visbiežāk par kodnēm izmanto kālija dihromātu, dzelzs hlorīdu vai sulfātu, kas kopā ar koksnes miecvielu savstarpējām reakcijām rada vienmērīgu koksnes iekrāsošanos. Kodnes parasti ir 0,5—50% sāļu ūdens šķīdumi. Kodnes priekšrocība ir tā, ka tā dziļi iesūcas koksnē un neizplīvuro tekstūru. Krāsvielas uz izstrādājumiem uzklāj ar otu. Pēc nožūšanas virsmu apstrādā ar ļoti smalku smilšpapīru, kaprona suku vai t.s. jūras zāli
Lakas
Katra kokgriezēja pienākums ir izgatavoto priekšmetu nodrošināt pret mitruma u.c. ārējo faktoru iedarbību, kā arī pret pāragru nolietošanos. Visplašāk izplatītais apdares materiāls ir caurspīdīgās lakas: nitrolaka, eļļas laka, poliesteru laka, karbamīdalkīdsveķu laka, matēšanas laka u.c. Vienkāršs koksnes virsmas nostiprināšanas paņēmiens ir vaskošana. Vaskošanas šķidrumu var iegūt no 1 masas daļas bišu vaska un 10 daļām terpentīna. šķidrumu uzklāt ar otu un pēc nožūšanas noberž ar mīkstu drānu vai smalku kaprona suku. Virsmas nostiprināšanai lieto arī šellakas politūru. Ar to pulējot, iegūst caurspīdīgu, spoguļvirsmai līdzīgu segumu, kas atdzīvina koksnes tekstūru un atklāj koksnes šķiedras rotaļīgo vijumu. Parasti pulē tādus mākslas priekšmetus, kas gatavoti no vērtīgām koku sugām, ar blīvu koksnes struktūru. Lakošanas māku var apgūt pašmācības ceļā, bet pulēšana jāapgūst speciālista vadībā.
Darba tehnika
Pēc sagataves pagatavošanas jāizgatavo darba zīmējums vai šablons. Darba zīmējumu ar spraudītēm piestiprina pie materiāla un ar cietu zīmējumu caur kopējamo papīru pārnes uz materiāla. Jāievēro, lai spraudīšu iespiedumi būtu nogriezumu vietās. Šablonu izgatavo no kartona vai rasēšanas paīra. Lai šablonu varētu lietot ilgāk, to piesūcina ar laku vai politūru. Lai apgūtu kokgriešanas paņēmienus, ir jāmobilizē sevi pacietīgam darbam, iemācoties veikli lietot daudzos koktēlnieku kaltus vēlamās formas veidošanai. Virzot kaltu, jāievēro abu roku funkcionālā kopdarbība un koka šķiedras virziens. Jāiemācās izjust vāles uzsitiena biežumu, stipruma un kalta piespiešanas spēku, Lai panāktu taisnu iecirtumu vienmēr ir jāieņem tāds stāvoklis, lai skatienu uz kaltu virzītu no tās puses, no kuras ir izdarīts padziļinājums. Pastāv vairāki kokgriezuma veidi: iegrebtais cilnis, seklais cilnis (dziļums līdz 2 cm), dziļais cilnis (dziļums >2 cm), ažūrveida kokgriezums, apjomīgais kokgriezums, intarsijas ciļņa kokgriezums.