cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sagastira
Vēsture
1883. gadā pēc Starptautiskā polārā gada programmas beigām tika pieņemts lēmums, ka Sagastiras stacija turpinās darbu vēl gadu, īstenojot to pašu novērojumu programmu. Jurgens piekrita, tikai pieprasīja nomainīt dažus cilvēkus no palīgpersonāla. Stacija beidza darbu 1884. gada 26. jūnijā.
Vēdas
Vēdas (sa — 'viedums', 'zināšanas', 'patiesība') ir senākie hinduisma svētie raksti. Sākotnēji tās pastāvēja mutvārdu formā, bet pierakstītas tika mūsu ēras sākumā. Tās, iespējams, ir vieni no senākajiem svētiem rakstiem. Par vēdisko periodu Indijas vēsturē uzskata periodu no 1500. līdz 700. g.p.m.ē. (āriešu apmešanās laiks Indas ielejā).
Vēdu krājumi
Svarīgākā no vēdām ir Rigvēda, kas sastāv no 1017 galvenajām un 11 papildu himnām. Tās sadalītas dažāda senuma nodaļās — mandalās. Par jaunāko uzskata desmito mandalu, kurā pirmo reizi sastopam pagaidām gan vēl neskaidru vienas Augstākas Būtnes koncepciju. Taču kopumā katra himna veltīta vienai vai vairākām dievībām. Pie vissenākajām himnām Rigvēdā pieskaitāmas himnas Djausam — debesu tēvam, Aditi — apkārtesošā telpas dievietei, Varunam — sākotnēji debesu pārzinim (vēlāk šajā statusā viņu nomaina pērkona dievība Indra), bet vēlāk pirmatnējo ūdeņu aizbildnim. Visvairāk himnu veltītas uguns dievībai Agnim, bet vispoētiskākās himnas veltītas Ušai — rītausmas dievībai.
Pie vēdām dažkārt pieskaita arī smriti literatūras daļu — Vēdangas — kas ir ar stipri laicīgu saturu, jo veltītas fonētikai, metrikai, gramatikai, vārdu etimoloģijai, astronomijai un astroloģijai (kaut Vēdangas sacerētas, lai veicinātu dievišķo vēdu pareizu mācīšanos, tās lika pamatus laicīgajai indiešu valodniecībai kā zinātnei).
Vēdiskā literatūra
Vēdu literatūru papildina un skaidro vēlākos gadsimtos tapusi garīgā literatūra:
Vēdas var interpretēt dažādi — teoloģiski tajās parādās monisms, monoteisms, politeisms vai henoteisms (vairāku dievu pielūgsme, no kuriem viens izteikti ir galvenais). Parādās tiekšanās uz vienu caur dažādām dievībām (elementiem) — Agni (Uguns), Vāju (Vējš), Indra (Lietus, Pērkons, Debesis, Dievu Karalis), no kuriem katrs noteiktās grāmatu daļās (kurām ir dažādi autori) uzskatīts par svarīgāko dievību. Rita — augstākā kārtība, saistoša visiem dieviem. Kosmosa dzimšana — no “Zeltainās Dzemdes”, Sūrjas (Saules tēls).
Adamiški
Adamiški ir ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 231 km attālumā no Rīgas.
Sociālistiskā Internacionāle
Sociālistiskā Internacionāle ir starptautiska politisko partiju apvienība, kas sastāv no demokrātisko sociālismu aizstāvošām partijām. Tajā ir galvenokārt demokrātiski sociālistiskas, sociāldemokrātiskas un darba vai strādnieku partijas un organizācijas.
Lai gan Sociālistiskā Internacionāle ir dibināta 1951. gadā kā pēctecis Sociālistiskajai Strādnieku Internacionālei, kreisās internacionāles sāka veidoties jau 19. gadsimta beigās. Pašlaik tajā ir 153 partijas no vairāk nekā simts valstīm. Sociālistiskās Internacionāles partijas ir bijušas pie varas daudzās valstīs, t. sk. lielākajā daļā Eiropas valstu. Arī Eiropas Sociālistu partija — viena no lielākajām Eiropas Savienības partijām — ir Sociālistiskās Internacionāles asociēta organizācija.
Dažas no lielākajām Sociālistiskās Internacionāles partijām ir Francijas Sociālistiskā partija, Vācijas Sociāldemokrātiskā partija, Zviedrijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija, Nikaragvas Sandīnistu nacionālās atbrīvošanas fronte u.c.
Sociālistiskās Internacionāles prezidents ir kādreizējais Grieķijas premjerministrs Georgs Papandreu, bet ģenerālsekretārs — čīlietis Luiss Ajala.
AFI 100 gadi... 100 zvaigznes
AFI 100 gadi... 100 zvaigznes (en) ir 50 izcilāko ekrāna leģendu ASV kinovēsturē saraksts, kas tapis veidojot Amerikas Kinoinstitūta 100 gadu jubilejas sarakstu. Sarakstu atklāja CBS televīzijas kanāla pārraidē, ko vadīja Šērlija Templa,. Kopā tika izvirzītas 500 nominācijas, pa 250 no katra dzimuma.
Par visu laiku izcilākajiem aktieriem tika atzīti Hamfrijs Bogarts un Ketrina Hepbērna.
Līkija
Līkija (grc, la) ir vēsturisks novads, kuru senos laikos apdzīvoja līkieši, kas laikā no 15–14. gadsimta pr Kr. (Lukka) līdz 546. gadam pr.Kr. veidoja savu valsti. Līkija atrodas Mazāzijā, Turcijas dienvidos, mūsdienu Antaljas, Muglas un Burduras ilu teritorijā. Šī valsts ir zināma no senās Ēģiptes un Hetu impērijas vēlā bronzas laikmeta vēstures avotiem. Līkiju apdzīvoja luviešu valodu grupas nesēji, un līkiešu valodas (luviešu valodas vēlākā forma) uzraksti akmenī ir zināmi jau dzelzs laikmetā, kad Līkija tika pakļauta un pievienota Ahemenīdu impērijai. Tajā laikā (546. gads pr.Kr.) luviešu valodas nesēji tika iznīcināti, un Līkijā ieplūda persiešu valodas nesēji. Senie avoti, acīmredzot, norāda uz to, ka reģiona senākais nosaukums bija Alope (grc).
Ooģenēze
Ovoģenēze jeb ooģenēze ir sievišķo dzimumšūnu attīstība olnīcās. Tā sākas embrionālās attīstības laikā un tāpat kā spermatoģenēze, ietver vairošanās, augšanas un nobriešanas periodu.
Līkija
Daudzas Līkijas pilsētas bija diezgan bagātas, par ko liecina sarežgīta arhitektūra, sākot vismaz no 5. gadsimta pr.Kr. un līdz pat romiešu laikam.
Ooģenēze
Ovoģenēzes vairošanās periodā vairākkārt dalās primārās dzimumšūnas - oogoniji. Zīdītāju sievišķo dzimumšūnu vairošanās notiek tikai embrionālās attīstības laikā. Ap sievišķajām dzimumšūnām izveidojas apvalks no mazākām šūnām. Šīs šūnu grupas kopā ar dzimumšūnu veido folikulu. Pēc tam dzimumšūnu un folikulu attīstībā uz ilgāku laiku apstājas un atsākas, tikai sasniedzot dzimumbriedumu.
Līkija
Persiešu karu laikā Līkija karoja persiešu pusē, bet pēc tam, kad grieķi sakāva Ahemenīdu impēriju, tā periodiski atguva savu neatkarību. Pēc neilgas dalības Delosas līgā tā atdalījās un kļuva neatkarīga (tās līgumā ar Atēnām bija izslēgts punkts par neatdalīšanos), un, atkal nonākot persiešu varā, vēlreiz sacēlās. Bet, kad to iekaroja Karijas valdnieks Mavzols, tā atgriezās pie persiešiem, līdz nonāca Maķedonijas varā pēc tam, kad persiešus sakāva Maķedonijas Aleksandrs. Tā kā Līkiju piepludināja grieķu valodas nesēji, bet palikušo līkiešu valdas nesēju nebija daudz, Līkija maķedoniešu varas iespaidā drīz vien tika hellenizēta, un līkiešu rakstiskā valoda pazuda no uzrakstiem un monētām.
188. gadā pr.Kr., kad tika sakauts Antiohs III, Romas republika atdeva Līkiju uz 20 gadiem Rodai, bet 168. gadā pr.Kr. to paņēma sev atpakaļ. Romas republikas pēdējā posmā Līkija ieguva plašu autonomiju kā Romas protektorāts. 168. gadā pr.Kr. romieši oficiāli apstiprināja pašpārvaldi Līkijas līgas ietvaros. Šī vietējā valdība izveidoja agrīno federāciju ar republikāniskiem pārvaldes principiem. Vēlāk šiem principiem uzmanību pievērsa arī ASV konstitūcijas veidotāji, kaut kādas lietas aizgūstot no tiem.
Aizvēsture
Līkijai bija sava aizvēsture, par kuru 19. gadsimta vēsturnieki nemaz nenojauta, līdz tika atšifrēta hetu un seno ēģiptiešu rakstība un atrasti valdības pieraksti par Līkiju un līkiešiem. Pieraksti lielākoties nedod pozitīvas atsauksmes par tiem. Atskaitēs par oficiālajiem darījumiem ar līkiešiem vēlajā bronzas laikmetā hetu un ēģiptiešu rakstveži aprakstīja tos kā dumpiniekus, pirātus un laupītājus. Līkieši par sevi nav atstājuši tā laika rakstiskus dokumentus, kas liek uzskatīt, ka viņiem, visdrīzāk, nebija rakstības.
Seno ēģiptiešu avoti apraksta līkiešus kā hetu sabiedrotos. Līkija ap 1250. gadu pr.Kr., iespējams, bija Assuvas līgas dalībvalsts, un tika saukta tur kā Lukka. Pēc hetu impērijas sabrukuma Līkija kļuva par "jaunhetu" valsti. Šāds termins tiek attiecināms uz valstīm, kas radās, sabrūkot hetu impērijai. Bet tas ir nosacīti, jo šīs valstis nekādā veidā nenozīmēja hetu valstis. Lielākoties tās runāja luviešu valodās.
Mitoloģiskais laiks
Pēc Hērodota datiem pats senākais šī apgabala nosaukums bija Miliass, bet tā sākotnējie iedzīvotāji runāja miliešu valodā un saucās milieši (Μιλύαι), kas zināmi arī ar eksonīmu Solomoi (Σόλυμοι), Solimi un Solimieši. Sengrieķu mitoloģijā Solims jeb Solimoss bija varonis, kura tēvs bija Zevs vai Aress. Viņa māte dažādās versijās tiek saukta kā Haldena, Kaldena (Pisida meita), Kalhedonija vai Halkeja (nimfa). Tajā pat laikā Eiropai bija (vismaz) divi dēli, Sarpedons un Mīnojs, kuri sacentās savā starpā iegūt mantojumā valsti savā dzimtajā Krētā. Mīnojs padzina Sarpedonu un viņa ļaudis, termilus, un tie apmetās Miliasā. Vēlāk Atēnu Liks (Pandiona II dēls), kuru no savas zemes padzina viņa brālis, ķēniņš Egejs, arī apmetās Miliasā starp termiliem. Līkijas nosaukums vēlāk tika piešķirts par godu Likam. Patiesībā šāds nosaukums (Lukka) ir daudz senāks un, domājams, ir cēlies no tās pašas saknes, kā latīņu lucus (audze, svētbirzs). Hērodots nobeidz savu stāstu ar novērojumu, ka līkiešiem dzimtas tika veidotas pa mātes līniju.
Līkija parādās arī citā grieķu mitoloģijas vietā, Bellerofona stāstā, kurš pašās beigās mantoja līkiešu ķēniņā Jobata (vai Amfianaka) troni. Līkiju bieži vien piemin Homērs kā Trojas sabiedroto. Iliādā ir teikts, ka līkiešu vienības komandēja divi cienījami karavīri: Sarpedons (Zeva un Laodamijas dēls) un Glauks (Hippoloha dēls).
Dinastiskais periods
Tā laika notikumus daudz ticamāk aprakstīja Hērodots, īpaši tad, ja tas skāra viņa dzimto zemi. Mazāziju daļēji iekaroja irāņu tautas, vispirms skiti, bet pēc tam mīdieši. Pēdējos sakāva persieši, kuri iekļāva tos ar visu viņu zemi jaunajā Persijas impērijā. Ahemenīdu dinastijas dibinātājs, Kīrs Lielais, nolēma pabeigt Anatolijas iekarošanu kā iesākumu savai virzībai tālāk uz rietumiem, kuru vajadzēja realizēt viņa pēctečiem. Šo uzdevumu viņš uzticēja mīdiešu karavadonim, Harpagam, kurš uzsāka vienu pēc otras pakļaut dažādas Anatolijas valstis, vienas pārliecinot padoties, bet citas karadarbības rezultātā.
546. gadā pr.Kr., ierodoties Anatolijas dienvidu piekrastē, Harpaga armijai neradās problēmas ar kariešiem un līkiešu tiešajiem grieķu kaimiņiem un citām ciltīm, kas padevās brīvprātīgi. Ksantas ielejā tiem pretī nostājās Ksantas grieķu armija, kas cīnījās ļoti drosmīgi. Atspiesti līdz citadelei, viņi savāca visu savu mantību, apgādājamos un vergus centrālajā ēkā un sadedzināja tos. Pēc tam, zvērēdami nepadoties, viņi gāja bojā cīņā ar persiešu pārspēku, tādējādi parādot piemēru, kuram sekoja spartieši Termopilu kaujā dažas paaudzes vēlāk.
Zeļinskis
Zeļinskis (pl, no zieleń — 'zaļš' ; sieviešu dzimtē Zeļinska (Zielińska)) ir izplatīts poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Līkija
Dinastiskais periods
Arheoloģiskie dati norāda uz to, ka 6. gadsimta pr.Kr. sākumā Ksantas akropolē notika liels ugunsgrēks, taču, kā atzīmē Entonijs Kins, nav nekādas iespējas saistīt šo ugunsgrēku ar Hērodota aprakstītajiem notikumiem. Varbūt tas bija tikai kārtējais ugunsgrēks. Kaunieši pēc Hērodota ziņām drīz vien sekoja šim piemēram. Ja arī bija mēģinājumi Līkijas pilsētām apvienot savus spēkus, kā tas notika Grieķijā pēc 50 gadiem, tad par to nekādu ziņu nav, kas ļauj uzskatīt, ka tur centralizētas valdības nebija. Katra valsts gaidīja savu iznākumu vienatnē.
Vēl Hērodots saka vai uzskata, ka 80 ksantiešu ģimenes tajā laikā neatradās uz vietas, un, iespējams, ganīja savus lopus vasaras kalnu ganībās (tīrs pieņēmums), bet vēlāk varēja atkal apdzīvot šo vietu. Taču viņš skaidro, ka viņa laika ksantieši nav cēlušies no iepriekšējiem ksantiešiem. Mēģinot izprast notikumu gaitu Ksantas atkārtotā apdzīvošanā, Kins Hērodota vārdus "tos līkiešus, kas tagad saka, ka viņi ir ksantieši", interpretē tā, ka Ksantu atkal sāka apdzīvot līkieši, nevis irāņi vai citi svešzemnieki. Hērodots neko neminēja par pārējo Līkijas daļu, iespējams, tāpēc, ka tie padevās persiešiem bez tālākās pretošanās. Līkija bija blīvi apdzīvota un zēla kā persiešu satrapija, un pie tam viņi pārsvarā runāja līkiešu valodā.
Nikolajs Trikupis
Nikolajs Trikupis (el; dzimis, miris ) bija grieķu militārpersona un politiķis. Piedalījies 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un izcīnījis olimpisko bronzas medaļu šaušanā.
Līkija
Dinastiskais periods
Senākā zināmā Ksantas dinastija bija Kuprlli, par kuru liecina uzraksti uz kaltajām monētām, un kas valdīja no apmēram 485. līdz apmēram 440. gadam pr.Kr. Iespējams, šī Ksantas dinastija bija saistīta ar persiešu iekarotāju Harpagu, taču vienprātības šajā jautājumā nav.
Nikolajs Trikupis
Militārā karjera
Nikolajs Trikupis dzimis 1868. gadā Misolongi pilsētā. Viņš mācījās Grieķijas armijas akadēmijā, kuru 1888. gadā pabeidza kā artilērijas otrais leitnants. No 1889. līdz 1895. gadam viņš studijas turpināja Francijā.
Līkija
Delosas līga
Runājot par tās attiecībām ar Grieķiju, Līkija, acīmredzot, nepiedalījās Jonijas sacelšanā (495. gadā pr.kr.), bet vēlāk atvēlēja savu floti Kserksam I viņa Grieķijas ekspedīcijai (480–479. gados pr.Kr.). Pēc persiešu sakāves Grieķijā atēniešu karavadonis Kimons panāca Līkijas pievienošanos Delosas līgai (kopā ar citiem Mazāzijas piekrastes apgabaliem) un līdz ar to Eurimedontas kaujā sakāva persiešu spēkus. Tādā veidā Līkija ir līgas locekļu maksātāju (forosu) sarakstā, kur 446–445. gadā pr.Kr. ir spiesta izmaksāt 10 talentus, kas ir samērā augsta dalības maksa. Zīmīgi, ka Līkija, izņemot Telmesu un Faselidu, atšķirībā no blakus esošās Karijas, pastāv kā vienota administratīva vienība.
Nikolajs Trikupis
Militārā karjera
1897. gada Grieķu-turku kara laikā piedalījās kā 1. kājnieku divīzijas štāba priekšnieks. 1904. gadā viņš pievienojās jaunizveidotajam Ģenerālštāba korpusam un piedalījās Balkānu karos no 1912. līdz 1913. gadam kā 3. kājnieku divīzijas štāba priekšnieks. Pēc Balkānu kariem viņš bija pulka komandieris, kā arī III armijas korpusa štāba priekšnieks un pēc tam Grieķijas armijas ģenerālštāba priekšnieka vietnieks.
Līkija
Delosas līga
Atēnu hegemonija pār Līkiju nebija ilga, un jau Peloponēsas kara sākumā, pēc Tukidīda ziņām, līgas sarakstā tās vairs nav. 429. gadā pr.Kr. Atēnas aizsūtīja ekspedīciju uz Līkiju, lai piespiestu to atkal pievienoties līgai, taču tā cieta neveiksmi, kad Līkijas vadonis Gergiss (Keriga) no Ksantas sakāva atēniešu karavadoni Melesandru.
Nikolajs Trikupis
Militārā karjera
No 1917. gada viņš cīnījās Pirmā pasaules kara Maķedonijas frontē kā 3. kājnieku divīzijas komandieris. 1918. gadā viņš tika paaugstināts par ģenerālmajoru. 1921. gada pavasarī un vasarā viņš atkal vadīja 3. divīziju Mazāzijas kampaņā. Laikā, kad devās uz Eskišehiru, viņš arī komandēja Ziemeļu divīzijas grupu, bet jūlijā viņam tika pakļauta Dienvidu grupa ap Afjonkarahisaru. Septembrī viņš tika pārcelts uz II korpusa komandēšanu, bet decembrī — uz I korpusu.
Līkija
Dinastiju beigas un Karijas hegemonija
Delosas līgas sakāve Līkijā nozīmēja tās atgriešanos Persijas impērijā, sākotnēji saglabājot vietējo administratīvo centru Ksantā. Tādējādi var redzēt, ka Ksantas dinastijas Dārija II valdīsanas laikā sadarbojās ar persiešiem dumpju apspiešanā. Nākamajās desmitgadēs Līkijā vietējās dinastijas atklāti karoja savā starpā, un Kuprlli dinastijas krišanas rezultātā Ksanta zaudēja savu dominējošo stāvokli. Ap 380. gadu pr.Kr. Perikls no Limiras sarāva attiecības ar persiešiem un militāri panāca kontroli pār visu Līkiju, nodibinot sava veida "kara diktatūru" un pat pasludinot sevi par ķēniņu. Iespējams, ka Perikls bija iniciators līkiešu dalībai rietumu satrapu dumpī pret persiešiem 366–360. gadā pr.Kr.
Nikolajs Trikupis
Militārā karjera
Turcijas ofensīvas laikā 1922. gada augustā Trikupis bija vecākais grieķu komandieris un viņa rīcībā bija 5 divīzijas. Neuzmanoties no atbilstošas izlūkošanas, viņa komanda bija pārsteigta par Turcijas uzbrukumu. Lai novērstu frontes sabrukumu, ko turēja 1. un 4. divīzija, viņš lika atkāpties uz Afjonkarahisaras otro aizsardzības līniju. 1922. gada 29. augustā Trikupis tika sagūstīts un aizvests pie Mustafa Kemala Ataturka, kurš viņu informēja, ka viņš ir iecelts par Grieķijas armijas virspavēlnieku Mazāzijā.
Līkija
Dinastiju beigas un Karijas hegemonija
Perikla valdīšanas numizmātiskās liecības beidzas ap 360. gadu pr.Kr. Kopš tā laika Līkija nokļuva Karijas Hekatomnidu dinastijas ietekmes sfērā. Mauzols, viens no to pārstāvjiem, piedalījās satrapu dumpī, taču vēlāk pārgāja persiešu pusē, iespējams, saņemot iespēju pievienot Līkiju saviem valdījumiem. Trīsvalodu (līkiešu, grieķu un aramiešu) stēlā, kas bija atrasta Ksantas Letoonā (Leto svētnīcā), Piksodaro, nosaukts par "Karijas un Līkijas satrapu", iejaucās vietējās reliģiskajās lietās.
Nikolajs Trikupis
Militārā karjera
1923. gadā viņš atgriezās Grieķijā karagūstekņu apmaiņas laikā. Atšķirībā no citiem vecākajiem virsniekiem un politiķiem, kuriem tika uzrādītas apsūdzības par nodevību, pret viņu netika ierosināta kriminālvajāšana. Pēc atgriešanās viņš tika vēlreiz iesaukts aktīvajā dienestā un paaugstināts par ģenerālleitnantu. 1927. gada 27. novembrī viņš atvaļinājās un pēc tam strādāja kā Atikas un Beotijas prefektu.
Līkija
Hellēnisma periods
333. gadā pr.Kr., savā karagājenā pret Ahemenīdu imperiju, Maķedonijas Aleksandrs izgāja arī cauri Līkijai. Šis reģions kopā ar Pamfīliju tika iekļauts jaunā satrapijā, par kuras satrapu tika nozīmēts Nearhs. Pēc Aleksandra nāves Tripoaradisas pakta rezultātā 320. gadā pr.Kr. Antigonam I Monoftalmam tika nodoti Frīģijas, Likaonijas, Pamfīlijas un Līkijas apgabali. Taču pēc Antigona sakāves Ipsas kaujā 301. gadā pr.Kr. Līkija uz īsu brīdi nonāca Kassandra valdījumos, kurus kopā ar citiem Mazāzijas reģioniem apstrīdēja Ēģiptes valdnieks Ptolemejs I un Sīrijas valdnieks Seleiks I Nikators.
Nikolajs Trikupis
Militārā karjera
Viņš nomira 1956. gadā.
Līkija
Hellēnisma periods
Pēc Apamejas miera līguma starp Antiohu III un Romu 188. gadā pr.Kr. Līkija nokļuva Rodas kontrolē. Taču 168. gadā pr.Kr. pēc trešā Maķedonijas kara beigām ar Romas piekrišanu tika izveidota Līkijas līga. To veidoja 23 pilsētvalstis, kurām bija proporcionālā valdība atkarībā no locekļu skaita sinedrionā jeb sapulcē (pārstāvju skaits variēja no viena līdz trim uz katru polisu). Ir arī liecības par virspriestera un liciarha amatu, kuru, iespējams, ieņēma viens un tas pats cilvēks.
Nikolajs Trikupis
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Nikolajs Trikupis startēja 1896. gada vasaras olimpisko spēļu šaušanas divās disciplīnās — 200 metru šaušana ar militāro pistoli un 300 metru šaušana ar šauteni.
Līkija
Līkijas konfederācija
Pilsētu konfederācijatika izveidota, lai atbrīvotos no Rodas un Seleikīdu jūga, un 167. gadā pr.Kr. uz īsu brīdi tā atjaunoja savu neatkarību.
Nikolajs Trikupis
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
200 metru šaušanā ar militāro pistoli viņš ieguva 1713 punktus ar 34 trāpījumiem, tādējādi iegūstot trešo vietu un bronzas medaļu. Viņš šajā disciplīnā piekāpās saviem tautiešiem Pantelim Karasevdam (zelta medaļa) un Pavlim Pavlidim (sudraba medaļa).
Līkija
Līkijas konfederācija
Saskaņā ar grieķu ģeogrāfu Strabonu šī konfederācija apvienoja 23 pilsētas, kuru pārstāvji sapulcējās Letoonā (netālu no Jantusas), lai ievēlētu pārstāvjus un tiesnešus. Bija izvēlēta svētnīca (iepriekš minētā Lettona), kurā tika pielūgta Leto, Apollona un Artemīdas māte. Uz šo svētvietu, kuras kults turpinājās līdz 7. gadsimtam, devās sūtņi no Ēģiptes un senās Grieķijas.
Līkiešu pirāti
1. gadsimtā pr.Kr. Līkijā, tāpat kā Kilikijā un Egejas jūras salās, sāka darboties pirātu vienības. Starp Līkijas pirātu vadoņiem izcēlās Zenikets, kas atbrauca pasludināt sevi par ķēniņu. 77. gadā pr.Kr. Publijs Servīlijs Vatijs Isauriks sakāva Līkijas un Pamfīlijas pirātus, kas ļāva Gnejam Pompejam uzsākt savas miltārās kampaņas šajā reģionā.
Nikolajs Trikupis
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Savukārt otrā šaušanas disciplīnā, kurā viņš startēja 300 metru šaušanā ar šauteni, viņa iegūtais rezultāts un vieta nav zināma.
Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.
Līkija
Romas impērija
Neskatoties uz to, ka Līkija gadsimtiem atradās romiešu hegemonijas varā, tā bija pēdējā hellēniskā valsts, kas oficiāli pievienojās Romas impērijai. 43. gadā imperatora Klaudija valdīšanas laikā iekšēju nemieru un dažu romiešu pilsoņu nāves rezultātā Līkija ieguva Romas provinces statusu. Nav īsti zināms, kā atsevišķs veidojums (ar iespējamo galvaspilsētu Pataru) vai kopā ar Pamfīliju. Jebkurā gadījumā Līkija veidoja ģeogrāfisko un kultūras vienību, un šādi tā atspoguļojās vēsturiskajos avotos.
Divas galvenās Līkijas ostas, Patara un Mira, bija pieturas vietas, kuras apmeklēja apustulis Pāvils savos ceļojumos.
Mondegu
Mondegu (pt; ) ir garākā upe, kas pilnībā atrodas Portugāles teritorijā. Tās izteka atrodas 1425 metru augstumā Serra da Eštrelā, augstākajā kalnu grēdā kontinentālajā Portugāles daļā (t.i., neņemot vērā Portugāles salas). Tās garums ir 234 km, un tā ietek Atlantijas okeānā pie Figeiras da Fošas.
Skeitbordings 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Skeitbordings 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 25. jūlija līdz 5. augustam. Skeitbordings pirmo reizi tika iekļauts olimpisko spēļu programmā.
Mondegu
Uz upes atrodas divas hidroelektrostacijas.
Tabūns (nozīmju atdalīšana)
Tabūns var būt:
Briges Dievmātes baznīca
Briges Dievmātes baznīca (nl) ir gotikas stila Romas katoļu baznīca, kas atrodas Beļģijas pilsētas Briges vecpilsētā. Briges vecpilsēta līdz ar baznīcu 2000. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Baznīcas 115,6 metrus augstais tornis ir otrs augstākais no ķieģeļiem celtais baznīcas tornis pasaulē aiz Landshutas Mārtiņa baznīcas torņa Bavārijā.
Katedrāle celta no 12. līdz 15. gadsimtam. 18. gadsimta celtajā baznīcas kapelā atrodas Mikelandželo veidotā skulptūra "Madonna ar bērnu", kas radīta ap 1504. gadu. Baznīcā apglabāti pēdējais Burgundijas hercogs Kārlis Drosmīgais (1433 – 1477) un viņa meita Burgundijas Marija (1457 – 1482).
Ikarus 280
Ikarus 280 ir posmainais autobusu modelis, kuru ražoja Ungārijas autobūves uzņēmums Ikarus. Sērijveida ražošana ilga no 1973. līdz 2002. gadam.
Uzbūve
Autobusam ir pneimotiskā piekare ar regulējamu virsbūves līmeni. Visiem riteņiem ir trumuļu bremzes.
Vēsture
Ikarus 280 sērijveida ražošana sākās 1973. gada beigās. Ražošanas laikā veiktas vairāk par 50 modifikācijām. Autobusus piegādāja SEPP valstīs, Trešās pasaules valstīs un Kubā.
No 1975. līdz 1992. gadam uz autobusa bāzes ražoja Ikarus 280T trolejbusus, kurus komplektēja ar Ganz un ZiU ražojuma dzinējiem.
Autobusu ražošana Ungārijas vajadzībām pabeigta 1993. gadā, uzākot modernākas 400. sērijas ražošanu. 200. sērijas autobusus turpināja ražot ārzemju valstīm, atjauninot vairāk nekā 80% konstrukcijas elementu, kas ļāva rūpnīcai pārveidot vecu autobusu par gandrīz jaunu. 1996. gadā izlaida modifikāciju Ikarus 280.33М, kuru montēja Tušino mašīnbūves rūpnīca Maskavā. Tās sērijveida ražošana ilga līdz 2001. gadam.
2003. gadā Ikarus pabeidza 200. sērijas ražošanu.
Ihors Hrečaniks
Ihors Hrečaniks (uk; dzimis Kijivā, PSRS) ir ukraiņu mūsdienu mākslas tēlnieks. Ukrainas Nacionālās mākslinieku savienības biedrs (1989). Radošās apvienības "Золоті ворота" vadītājs. Jaunā Ukrainas viļņa pārstāvis.
Tarasa Ševčenko pieminekļa Rīgā autors.
Radošums
Kopš 1984. gada Hrečaniks strādā kā mākslinieks. Viņa darbos mītu fantastiskā pasaule apvienojas ar simbolisma tradīcijām; tagadnes tēli parādās caur Austrumu un Rietumu seno mītu pasaules redzējuma prizmu. Kopš 1983. gada piedalās Ukrainas un starptautiskās mākslas izstādēs.
Evija Puķīte
Evija Puķīte (dzimusi Rīgā) ir Latvijas džudiste un sambo sportiste. LOV sastāvā ir kopš 2010. gada.
2003. gada Eiropas čempionātā kadetiem viņa izcīnīja 5. vietu. 2006. gada Pasaules kausā U-20 vecuma grupā E. Puķīte izcīnīja sudraba medaļu. 2010. gada Eiropas čempionātā U-23 vecuma grupā viņa izcīnīja bronzas medaļu.
2008. gada Pasaules čempionātā sambo svara kategorijā līdz 68 kilogramiem E. Puķīte izcīnīja uzvaru, 2007. gadā viņa izcīnīja bronzas medaļu. 2005. gada Eiropas čempionātā junioriem viņa arī izcīnīja uzvaru svara kategorijā līdz 65 kilogramiem.
Jānis Vādons
Jānis Vādons (īstajā vārdā Jānis Veckrācis, dzimis 1979. gada 4. februārī Kuldīgā) ir latviešu dzejnieks un literatūrzinātnieks.
Biogrāfija
Beidzis V. Plūdoņa Kuldīgas 1. vidusskolu (1997). Ventspils Augstskolas Tulkošanas studiju nodaļā ieguvis bakalaura grādu (2001) un profesionālā maģistra grādu vadībzinātnē (2003). No 2009. gada studējis doktorantūras studijas programmā "Valodniecība" Ventspils Augstskolā un Liepājas Universitātē, ieguvis filoloģijas doktora grādu (2017). 2005. gadā apmeklējis Literārās Akadēmijas dzejas meistardarbnīcu (vadītāja Amanda Aizpuriete).
Strādājis par tulkotāju. Kopš 2013. gada Ventspils Augstskolas Tulkošanas studiju fakultātes docents.
Kopš 2015. gada žurnāla "Domuzīme" literatūras nodaļas vadītājs. Periodikā publicētas J. Vādona esejas. Dzejas publikācijas kopš 2005. gada. Izdoti dzejoļu krājumi "Virve" (2011), "Pagaidām iesāpas elpa" (2014) un "Klusuma forma" (2019). Atdzejojis Josifa Brodska dzeju. Pētījumi dzejas tulkošanā. 2019. gadā ar Jāņa Veckrāča vārdu izdota monogrāfija "Linguistic and Translatological Aspects of Poetry Translation: Joseph Brodsky’s Texts in Russian, English and Latvian". Saņēmis Literatūras gada balvu par krājumu "Klusuma forma", tai bijis nominēts arī krājums "Virve".
Makss Morloks
Maksimiliāns Morloks (de, dzimis, miris ) bija Vācijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Rietumvācijas futbola izlasi.
Morloks tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem 1. FC Nürnberg futbolistiem. Kopā ar komandu divas reizes kļuvis par Rietumvācijas čempioniem. Kopumā vairāk nekā 900 maču laikā guvis ap 700 vārtiem.
Rietumvācijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1950. līdz 1958. gadam, 26 mačos gūstot 21 vārtus. Bijis daļa no komandas, kas 1954. gada FIFA Pasaules kausā izcīnīja Rietumvācijai pirmo trofeju. Finālmačā pret Ungāriju Morloks guva Rietumvācijai pirmo vārtus.
Morloka vārdā ir nosaukts Nürnberg mājas stadions Max-Morlock-Stadion.
Sasniegumi
1. FC Nürnberg
Rietumvācija
Frēdriks Jungbergs
Kārls Frēdriks Jungbergs (sv, dzimis ), zināms arī kā Frēdijs Jungbergs (Freddie Ljungberg), ir Zviedrijas futbola treneris un bijušais futbolists, kas spēlēja malēja pussarga pozīcijā. Lielāko daļu no futbolista karjeras spēlējis Anglijas Premjerlīgas klubā Arsenal. Pēc futbolista karjeras beigām kļuva par futbola treneri.
Sasniegumi
Halmstad
Arsenal
Biernāni
Biernāni var būt:
Adamova (Ūdrīšu pagasts)
Adamova ir ciems Ūdrīšu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 264 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas vairākas apskates vietas (Adamovas ainavu taka, Adamovas dižakmens, Adamovas krauja, brāļu kapi). Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Rakutu viduslaiku kapsēta.
Kubulova (Šķilbēnu pagasts)
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem, Kūkovas upes krastā.
Svešās kaislības
"Svešās kaislības" ir 1983. gada Latvijas PSR spēlfilma, psiholoģiska drāma. Filmas režisors ir Jānis Streičs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Mikola Slucka tāda paša nosaukuma romāna motīviem.
Sižets
Pēckara Latvija. Bārene Mārīte ierodas Valdmaņu mājās no Lietuvas cerībā dabūt pajumti un darbu pie sava tēvoča drauga Antana. Antans, bijušais Valdmaņu kalps un saimnieces Annas mīļākais, atgriezies mājās pēc kara kā uzvarētājs, jo dienējis padomju armijā. Viņš izmanto jaunos apstākļus un redz sevi kā mājas saimnieku, bet vecās mīlestības vietā viņam daudz pievilcīgāka šķiet Annas meita Ausma.
Upanišadas
Upanišadas (dēvanāgarī उपनिषद, izrunā [ˈʊpɐnɪʂɐd̪]) ir hinduisma raksti, kuros pamatā aplūkota meditācija un filozofija, taču atrodami arī garīgu debašu un strīdu pieraksti, kā arī mantras, rituālu norādījumi, pamācības priesteriem, jogas un meditācijas komentāri, pārdomas par Vienu un tā izpausmēm. Lielākā daļa hinduisma skolu tās uzskata par reliģiskām instrukcijām. Upanišadas ir vēdu interpretācijas, un tās sauc arī par vedāntu ("vēdu beigām"). Vairums speciālistu uzskata, ka agrīnās upanišadas tika pierakstītas pirms Budas laika (ap 700. gadu p.m.ē.), bet vēlākās ap 200. gadu m.ē.
Saturs
Upanišadas ir 123 grāmatas, no kurām hinduismā par primārām uzskata 12. "Upanišada" — sanskritā "upa" ("pie"), "ni" ("lejā"), "šad" ("sēdēt") — nozīmē "piesēsties tuvu" Skolotājam, no kura mācies.
Upanišadās atrodama informācija par hinduisma pamatprincipiem, ieskaitot ticību pasaules dvēselei Brahmanam un individuālajai dvēselei Ātmanam. Brahmans — visu ātmanu apvienojums.
Upanišadas izskaidro "om" jeb "aum" kā dievišķo vārdu, kosmisko vibrāciju, kas ir visa pastāvošā pamatā.
Upanišadu izšķirīgās atziņas un pamatjēdzieni:
Citāts
''Celies! Mosties! Meklē apgaismota
''Skolotāja palīdzību un īsteno Sevi.
''Ass kā asmens ir ceļš
Un, saka gudrie, grūti pārvarams.
(Nāve runā ar Načiketu Vārda upanišadā)
Papa
Papa var būt:
Rekursija
Rekursija ir process, kurā kaut kādi objekti tiek atkārtoti vai definēti pašlīdzīgā veidā (tātad, sarežģītākus reducējot uz vienkāršākiem, tos uz vēl vienkāršākiem utt.). Piemēram, ja divu spoguļu virsmas ir paralēlas viena otrai, tad atkārtotie attēli, kas rodas, ir bezgalīgas rekursijas veids. Rekursijas jēdzienam ir daudzas nozīmes atkarībā no zinātnes nozares, piemēram, sākot ar lingvistiku un beidzot ar loģiku. Visizplatītākie rekursijas pielietojumi ir matemātikā un datorzinātnē, kurās tā veido funkciju definēšanas metodi, kurā funkcija tiek definēta ar pašas definīciju. Konkrētāk, tas definē bezgalīgu skaitu ar gadījumiem (funkcijas vērtībām), izmantojot galīgu izteiksmi, kas dažu instanču gadījumā var atsaukties uz citām instancēm, bet tā, ka neveidojas cilpa vai bezgalīga ķēde ar atsaucēm. Termins tiek lietots arī vēl vispārīgāk, lai aprakstītu procesu ar pašlīdzīgā veidā atkārtojošiem objektiem.
Formālas rekursijas definīcijas
Piemēram, zemāk parādīta rekursīva definīcija personas priekštečiem:
Fibonači skaitļi ir klasisks rekursijas piemērs:
Daudzas matemātiskas aksiomas ir balstītas uz rekursīviem soļiem. Piemēram, naturālo skaitļu formāla definīcija ar Peano aksiomām var tikt aprakstīta kā: 1 ir naturāls skaitlis, un katram naturālajam skaitlim ir pēctecis, kurš ir arī naturāls skaitlis. Ar šo bāzes gadījumu un rekursīvo likumu var ģenerēt visu naturālo skaitļu kopu.
Brīvais
"Brīvais" (en) ir 2021. gada ASV zinātniskās fantastikas spriedzes komēdija. Filmas režisors ir Šons Levijs, scenārija autori Mets Libermans un Zaks Pens. Raiens Renoldss atveido bankas kasieri, kas atklāj, ka patiesībā ir nespēlētāja tēls atvērtās pasaules videospēlē, un kļūst par varoni cenšoties izglābt draugus no izdzēšanas. Pārējās lomas atveido Džodija Komere, Džo Kīrijs, Lils Rels Houerijs, Utkāršs Ambudkārs un Taika Vaititi.
Pēc pirmizrādes atlikšanas uz gadu COVID-19 pandēmijas dēļ, ASV kinoteātros filmu "Brīvais" RealD 3D, IMAX un Dolby Cinema formātos sāka demonstrēt no. Filmas pasaules kases ieņēmumi ir vairāk nekā 331 miljons ASV dolāru. Filma galvenokārt saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes. Filma nominēta 94. Kinoakadēmijas balvai un 75. BAFTA kino balvai par labākajiem vizuālajiem efektiem.
Bīviss un Batheds
"Bīviss un Batheds" (en) ir amerikāņu televīzijas animācijas komēdijseriāls, kura autors ir Maiks Džadžs. Seriāls sākotnēji tika radīts televīzijas kanālā MTV no 1993. gada 8. marta līdz 1997. gada 28. novembrim, bet vēlāk no 2011. gada 27. oktobra līdz 2011. gada 29. decembrim.
1996. gadā tika izdota pilnmetrāžas animācijas filma Beavis and Butt-head Do America. 2022. gadā filmai iznāca turpinājums "Bīviss un Batheds ņem priekšā visumu". Divus mēnešus pēc filmas iznākšanas seriāls atgriezās ar devīto sezonu straumēšanas lapā Paramount+.
Seriāls ir par diviem pusaudžiem, smagā metāla un hārdroka cienītājiem.
Latvijas sūkļu sugu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā ir apkopotas Latvijā savvaļā sastopamās 5 sūkļu sugas, kuras visas dzīvo saldūdeņos un ietilpst krūmsūkļu dzimtā. Sūkļi Latvijā ir ļoti maz pētīti, tādēļ šis saraksts nākotnē var paplašināties.
Obdulio Varela
Obdulio Hasinto Muinjoss Varela (es, dzimis, miris ) bija Urugvajas futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā, pārstāvējis Urugvajas futbola izlasi.
Varela bija komandas kapteinis, kad Urugvaja uzvarēja 1950. gada FIFA Pasaules kausā Brazīlijā, izšķirošajā spēlē, kas pazīstama kā Maracanazo, pieveicot mājiniekus. Uzskatīts par vienu no sava laika labākajiem pussargiem, Varela bija pazīstams arī ar savu tehniku un līdera prasmēm. Viņš tiek uzskatīts arī par vienu no visu laiku labākajiem kapteiņiem futbola vēsturē, kā arī par Urugvajas sporta varoni.
Sasniegumi
Peñarol
Urugvaja
Senprūsija (albums)
„Senprūsija” ir Latvijas izdevniecības Thunderforge Records 2015. gada 4. maijā izdots latviešu folkmetāla grupas Skyforger sestais studijas albums.
Albums 2016. gadā kategorijā „Labākais roka vai metāla mūzikas albums” saņēma Latvijas Mūzikas ierakstu 2015. gada balvu „Zelta mikrofons”.
AFC Bournemouth
Komandas sastāvs
.
Senprūsija (albums)
Vēsture
Jau 2010. gada 26. aprīlī albuma „Kurbads” preses konferencē Pēteris Kvetkovskis atklāja, ka tapuši atsevišķi muzikālie motīvi jauniem skaņdarbiem un idejiski tiekot domāts arī par nākamo albumu, kas, iespējams, varētu būt par seno baltu tautu — prūšiem.
2014. gada 16. oktobrī Skyforger paziņoja, ka pabeiguši albuma ierakstīšanu, un atlikusi vien tā miksēšana un pirmveide, bet 2015. gada 4. martā, ka albums ir pabeigts, atklājot tā iznākšanas datumu, vāciņu un dziesmu sarakstu. Albuma tematikas izvēli Pēteris pamatoja:
2015. gada 2. aprīlī klubā „Melnā Piektdiena” notika prūšiem veltīts vēstures vakars un albuma pirmatskaņojums, bet 2015. gada 16. maijā klubā „Sapņu fabrika”, piedaloties grupām Green Novice un Tharapitha, arī albuma atvēršanas koncerts.
2015. gada 31. augustā nāca klajā Kristīnes Neikenas režisēts videoklips albuma dziesmai „Melnās buras”, kā arī grupa paziņoja par albuma atbalsta tūri pa Poliju, Vāciju, Šveici, Austriju un tūres noslēguma koncertu 11. novembrī Rīgā, Latviešu strēlnieku laukumā pie Latvijas Okupācijas muzeja.
Vērtējums
Albumu atzinīgi novērtēja gan daudzi vietējie, gan arī ārzemju mūzikas apskatnieki. Antra Bērtule albuma recenzijā ParMūziku.lv rakstīja, ka albumu konsekvento tēmu izvēles dēļ „noteikti ir vērts uz Skyforger raudzīties kā uz latviešu kultūras glabātājiem līdzās Imantdienu un Dziesmu svētku rīkotājiem, tikai citā formātā”, kā arī, ka „albums ir lielisks materiāls, ko vest rādīt arī uz skolām, īpaši anarhistu spurainajiem jauniešiem, kuri priecātos par vēsturi uzzināt caur skaļajiem un niknajiem Skyforger, nevis tikai no obligātās literatūras materiāla”, beigās izsakot cerību, ka „varbūt kāds pēc Skyforger jaunā albuma noklausīšanās tiešām saņemsies un aizies uz bibliotēku pēc Dvēseļu puteņa vai aizdosies uz kādu zobencīņu treniņiem”.
Arī NRA mūzikas apskatnieks Sandris Vanzovičs uzteica albuma tēmas izvēli un dziesmu vārdus: „Prieks par tekstiem, kuros ir vērts ieklausīties — sanākusi ļoti laba vēstures mācībstunda!”, bet par albuma skanējumu rakstīja: „jaunajā garadarbā „Skyforger” ir līdz minimumam samazinājuši tautisko instrumentu izmantošanu, tomēr savu rokrakstu tāpat ir saglabājuši”, ko arī minēja kā vienu no albuma iespējamajiem trūkumiem, recenzijas beigās retoriski vaicājot: „Daudziem „Skyforger” patika tieši folkmūzikai raksturīgo motīvu ieviešanas smagajā mūzikā dēļ — vai bez dūdām un stabulēm viņiem „debesu kalēji” patiks tikpat lielā mērā?”
Savukārt alternative.lv mūzikas apskatnieks Ģirts Tauriņš izcēla albuma „ļoti veiksmīgo” melnā un trešmetāla apvienojumu, kā arī izaugsmi Pētera vokālajā izpildījumā un vēstījuma pasniegšanas veidu, bet dziesmu „Rāmava” nosauca kā „vienu no labākajiem Skyforger veikumiem ne tikai šajā albumā, bet gan skatoties globāli.” un savu albuma apskata beigās rezumēja: „Senprūsija ir ļoti izglītojošs materiāls, pie kura ir intensīvi strādāts, pētīts, meklēts, kas dod albumam neatkārtojamu pievienoto vērtību.”
„Senprūsiju” sava „Labāko 2015. gada pašmāju albumu” saraksta 3. vietā iekļāva mūzikas apskatnieks un mūziķis Jānis Žilde, albuma māksliniecisko vērtību novērtējot ar 5/5, tehnisko kvalitāti ar 5/5, bet rezonansi ar 4/5.
Agejevka
Agejevka ir ciems Silmalas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 241 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Sļepoje, Veduščeje , Gluhoje , Baļucku ezers.
Gara
Gara var būt:
Āraišu ezers
Āraišu ezers ir lielākais no Āraišu ezeru grupas ezeriem. Atrodas Vidzemes augstienē Cēsu novada Drabešu pagastā starp Rīgas—Valkas dzelzceļu un autoceļu P20 Gaujas nacionālā parka teritorijā. Ezeram trīsspārnu ezerdobe ar dziļāko austrumu daļu un diviem gariem līčiem uz rietumiem un dienvidrietumiem. Krasti zemi, lēzeni; dibens — smilšains. Ietek četri strauti, tai skaita notece no Lazdiņu un Pūcīša ezeriem; notece pa Rakšupīti uz Gauju. Makrofīti: niedres, kosas, pūslenes, sūrenes, meldri, kalmes, ūdensrozes, lēpes, trejdaivu ūdensziedi, glīvenes. Mīt līdaka, asaris, rauda, karpa, karūsa, plaudis, līnis, rudulis. Ezerā viena sala (0,2 ha), uz kuras rekonstruēta Āraišu ezerpils.
Ezera rietumu krastā Āraišu pilskalns ar pilsdrupām. Vairākas peldvietas, atpūtas bāze.
Kelvins Filipss
Kelvins Filipss (en, dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Filipss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Manchester City F.C..
Karjera
Filipss 2022. gada 4. jūlijā parakstīja līgumu ar Premjerlīgas čempioni Manchester City F.C., noslēdzot līgumu uz sešiem gadiem par sākotnējo summu 42 miljonu mārciņu apmērā, kas, iespējams, pieaugs līdz 45 miljoniem sterliņu mārciņu papildinājumos. 7. augustā Filips debitēja Anglijas Premjerlīgā Mančestras komandas sastāvā pēc tam, kad uznāca Rodri vietā, izbraukumā ar 2:0 pārspējot West Ham United.
Sasniegumi
Leeds United
Manchester City
Anglija
Dīcs
Dīcs var būt:
Pārtikas programma
Pārtikas programma var būt:
Autoceļš P78
P78 autoceļš Pļaviņas—Ērgļi ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu A6 pie Pļaviņām ar Ērgļiem. Autoceļa kopgarums ir 32,2 km, tas visā garumā ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Aizkraukles un Madonas novadus.
Gotlobs Dāvids Hartmanis
Gotlobs Dāvids Hartmanis (Gottlob David Hartmann, 1752-1775) bija vācu literāts un filozofijas profesors Jelgavas Academia Petrina (1775).
Dzīvesgājums
1774. gadā viņu uzaicināja kļūt par Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas filozofijas profesoru. Īsu brīdi bija akadēmijas prorektors (1775). Jelgavā Hartmanis nelaimīgi iemīlējās Elīzā fon der Rekē un, līdzīgi kā Gētes "Jaunā Vertera ciešanu" varonis, 1775. gada 5. novembrī Jelgavā izdarīja pašnāvību. Apglabāts Svētās Trīsvienības baznīcā.
Lejastači
Lejastači (arī Lejastacs) ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos 5,8 km no pagasta centra Rekovas, 16,5 km no novada centra Viļakas un 250,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļa, Rikas upes krastos.
Denjels Kaluja
Denjels Kaluja (en; dzimis ) ir angļu aktieris un scenāriju autors. Starptautisku atpazīstamību viņš ieguva pēc galvenās lomas atveidošanas šausmu filmā "Prom!" (2017), par ko tika nominēts 90. Kinoakadēmijas balvai, Zelta globusa balvai, Ekrāna aktieru ģildes balvai un BAFTA kino balvai. 2018. gadā viņš ieguva BAFTA uzlecošās zvaigznes balvu.
Kaluja savu aktiera karjeru uzsāka pusaudža gados piedaloties improvizācijas teātra izrādēs. Pēc tam viņš piedalījās pirmajās divās britu televīzijas seriāla Skins sezonās, no kurām dažām viņš bija arī scenārija līdzautors.
Viņš ieguva pozitīvu kritiku par lomu seriāla Black Mirror sērijā Fifteen Million Merits. Atveidojis lomas BBC melnās komēdijas seriālā Psychoville un BBC Three šausmu seriālā The Fades. Kaluja atveidoja aģenta Kolina Takera lomu 2011. gada filmā "Džonijs Anglis atgriežas" un Melnās Nāves lomu 2013. gada filmā "Kick-Ass 2: Jaunie supervaroņi 2". 2015. gadā viņš atveidoja otrā plāna lomu Denisa Vilnēva filmā "Sicario: Narkokarš".
2018. gadā viņš atveidoja V'Kabi lomu Marvel Studios blokbāsterī "Melnā Pantera", un lomu Stīva Makvīna filmā "Atraitnes" (Widows). 2021. gadā Kaluja saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un Zelta globusa balvu par "Melno panteru" līdera Freda Hemptona lomu filmā "Jūda un Melnais Mesija". Par šo lomu viņš saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Zelta globusa balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu un BAFTA kino balvu kā labākais aktieris otrā plāna lomā.
Džumandži
"Džumandži" (en) ir 1995. gada ASV ģimenes, fantāzijas piedzīvojumu filma. Filmas režisors ir Džo Džonstons, scenāristi Džonatans Hensli, Gregs Teilors un Džims Streins. Filmas sižets balstīts uz Krisa Van Olsburga tāda paša nosaukuma grāmatas motīviem. Šī ir pirmā filma "Džumandži" filmu sērijā. Galvenās lomas atveido Robins Viljams, Bonija Hānta, Kirstena Dansta, Džonatans Haids un Deivids Alans Grīrs.
Stāsta centrā ir pārdabiska galda spēle, kas ikvienā gājienā saviem spēlētājiem rada džungļos sastopamus apdraudējumus. Būdams zēns 1969. gadā, Alans Perišs spēlējot Džumadži kopā ar savu draudzeni Sāru Vitlu iekļuva spēles slazdā. Divdesmit sešus gadus vēlāk brālis ar māsu, Džūdija un Pīters Šeperdi, atrod spēli, sāk spēlēt un atbrīvo nu jau pieaugušo Alanu. Pēc Sāras atrašanas viņi izlemj pabeigt spēli, lai atceltu visu tās izraisītos postījumus.
Filmas "Džumandži" pirmizrāde notika. Tā saņēma dažādas kritiķu atsauksmes un bija kases ieņēmumu veiksme, pasaulē nopelnot vairāk nekā 263 miljonus ASV dolāru pie 65 miljonu liela filmas veidošanas budžeta. Šī ir 1995. gada desmitā ienesīgākā filma.
Pēc filmas popularitātes izveidoja animācijas seriālu, kas iznāca no 1996. gada līdz 1999. gadam, un kam sekoja pilnmetrāžas filma "Zatura. Piedzīvojumi kosmosā" (2005), un divi netieši turpinājumi "Džumandži: Laipni lūgti džungļos" (2017) un "Džumandži: Nākamais līmenis" (2019), ko veidoja Columbia Pictures pēc tiesību iegūšanas turpinājumu veidošanai.
Huhhota
Huhhota (zh,, mongoļu: ), agrāk zināma kā Guisui (归绥, Guīsuí), ir pilsēta Ķīnā, Iekšējās Mongolijas administratīvais centrs. 2012. gadā Huhhotā dzīvoja 2,87 miljoni iedzīvotāju. Vairāk iedzīvotāju Iekšējā Mongolijā dzīvo tikai Baotou. Pilsētas nosaukums tulkojumā no mongoļu valodas nozīmē "Zilā pilsēta".
Tarika
Tarika (ar; tarīqah) ir sūfisma mācību metode un skola, kurā ar garīgām praksēm cenšas sasniegt hakikātu (haqiqa) jeb pilnīgu patiesību. Pastāv 12 tarikas, no kurām populārākā ir Mevlevīja.
Tarikas garīgo skolotāju sauc par muršīdu (Murshid), bet tarikas mācekļi ir murīdi (Murīd). Katrs murīds, uzklausot garīgā skolotāja ieteikumus, praktizē garīgās pilnveidošanās ceļu pie Dieva, kas katram ir atšķirīga, tā kā sūfisms atzīst katra tā sekotāja individuālo garīgo pasauli.
Svante Gustavs Dīcs
Svante Gustavs Dīcs (de; dzimis, miris ) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs, garīgais dzejnieks, latviešu garīgās dzejas autors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1670. gadā Raunas draudzes luterāņu mācītāja Georga Tomasa Dīca ģimenē. Izglītību ieguva Rīgas licejā, kur apguva arī zviedru valodu. Studēja teoloģiju Leipcigas un Jēnā Universitātēs.
1693. gadā Dīcs kļuva par Smiltenes draudzes adjunktu, 1699. gadā par patstāvīgu mācītāju, vēlāk arī Palsmanes draudzē. Lielā Ziemeļu kara laikā aizbēga uz Rīgu, pēc kara atkal bija mācītājs Smiltenē. No 1713. līdz 1723. gadam — Cēsu apriņķa otrā iecirkņa prāvests.
Gan rakstījis, gan tulkojis garīgo dzeju, daļa no viņa aptuveni 200 dziesmām (blakus Kristofora Fīrekera un Bernharda Vilhelma Bīnemaņa darbiem) bijusi gan Kurzemes, gan Vidzemes latviešu dziesmugrāmatu pamatā. Vidzemes luterāņiem paredzētās dziesmugrāmatas "Latviska dziesmu grāmata.." (1723) rediģētājs.
Iztulkoja latviešu valodā zviedru baznīcas luterāņu agendu "Rokas grāmata.." (1708). Sarakstījis "Smiltenes baznīcas grāmatu", kas ir kultūrvēsturiski nozīmīgs darbs, pārstrādāja Ernsta Glika tulkoto Vidzemē ieviesto Mārtiņa Lutera katehisma 5. izdevumu "Svētā bērnu mācība.." (1732).
Miris Smiltenē, apbedīts Smiltenes kapos.
An-225
Lidmašīna var veikt dažādus kravu pārvadājumus:
Izveides vēsture
Lidmašīna tika izstrādāta uz An-124 bāzes. Galvenās izmaiņas:
Ernests Apoga
Ernests Apoga (vecajā ortogrāfijā: Appoga ru, dzimis 1898. gadā Priekulē, miris 1937. gadā Maskavā) bija latviešu izcelsmes padomju virsnieks, Sarkanās armijas transporta un sakaru priekšnieks.
Lielā terora laikā tā sauktās Latviešu operācijas ietvaros pēc maršala Mihaila Tuhačevska tiesāšanas 1937. gada maijā apcietināts un apsūdzēts par „piedalīšanos pretpadomju militāri fašistiskā sazvērestībā un kaitniecībā”, pēc ilgstošām pratināšanām 28. novembrī nošauts un aprakts Komunarkas masu kapos pie Maskavas.
Ēbersvalde
Ēbersvalde ir pilsēta Vācijā, Brandenburgas zemē, Barnimas apriņķa centrs. Izvietojusies valsts ziemeļaustrumu daļā pie Oderas—Hāfeles kanāla un Fīnovkanāla 50 km uz ziemeļaustrumiem no Berlīnes un 22 km uz rietumiem no Oderas. Pilsēta atrodas ievērojamu mežu masīvu vidū līdzās Šorfheides-Horīnes biosfēras rezervātam un Plāgefennas stingrā aizsardzības režīma rezervātam un dažkārt tiek dēvēta par Mežu pilsētu (Waldstadt).
Argja Bóltfelag
Argja Bóltfelag, zināms arī kā AB, ir Fēru Salu futbola klubs no Argiras. Klubs ir dibināts 1973. gadā. Pašlaik spēlē Fēru Salu čempionāta augstākajā līgā (Betrideildin). Savas mājas spēles komanda aizvada Inni í Vika stadionā (sponsorēšanas nolūkos saukts par Skansi Arena), kura ietilpība ir 2000 vietu. 2017. gadā uzvarēja Fēru Salu 1. līgā, pirmo reizi iekļūstot augstākajā līmenī.
Ēbersvalde
Vēsture
Pirms vācu kolonizācijas šeit atradās slāvu apmetne. 1913. gadā Ēbervaldē tika atrasts bronzas laikmeta Ēbervaldes depozīts, kurā ietilpa 81 zelta priekšmets. Depozīts Otrā pasaules kara beigās tika nolaupīts, un pašlaik atrodas Puškina muzeja Maskavā krājumos.
Pilsētu 1254. gadā kā Ēversvoldi (Everswolde — "Mežakuiļu mežs") dibināja Askaniju markgrāfs Johans I. Dokumentos pirmoreiz tā minēta 1276. gadā, kad šeit apmeties markgrāfs Albrehts III. 1300. gadā Ēbervaldei piešķirtas tirgus tiesības. 1499. gadā pilsētu nopostīja ugunsgrēks.
Pēc atjaunošanas Ēbersvalde kļuva par Brandenburgas markgrāfistes ievērojamu rūpniecisko pilsētu ar attīstītu metalurģiju. No 1605. līdz 1620. gadam tika izbūvēts Fīnovkanāls, kas ir vecākais joprojām funkcionējošais mākslīgais ūdensceļš Vācijā. Pilsēta smagi cieta Trīsdesmitgadu kara laikā.
Ēbersvaldē izgatavoti pirmie Vācijā dzinēju katli. 1877. gada 23. novembrī ierīkota pirmā Vācijā telefona līnija, bet 1923. gadā no Ēbersvaldes pārraidīts Vācijā pirmais radiokoncerts. 1892. gadā Ēbervaldē tika nodibināta Starptautiska meža pētniecības organizāciju apvienība.
Otrā pasaules kara beigās 1945. gada 22. aprīlī pilsētu ieņēma Sarkanā armija, un pēc šīs ziņas saņemšanas Hitlers esot nolēmis izdarīt pašnāvību.
VDR laikos pie Ebervaldes atradās liela PSRS kara bāze. 1970. gadā Ēbersvalde apvienota ar Fīnovas pilsētiņu un līdz 1993. gadam dēvēta par Ēbersvaldi-Fīnovu (Eberswalde-Finow). Pēc Vācijas apvienošanās liela daļa no pilsētas rūpniecības, nespēdama konkurēt, ir panīkusi.
Transports
Ēbersvalde ir viena no trijām Vācijas pilsētām, kurā darbojas trolejbuss.
Cilvēki
1929. gadā vācu ārsts Verners Forsmanis (Werner Forssmann, 1904 – 1979) Ēbervaldes slimnīcā pats sev caur vēnu ievadīja sirdī katetru, par ko 1956. gadā ieguva Nobela prēmiju. No 1947. līdz 1949. gadam vietējā PSRS kara bāzē ar vecākiem dzīvoja krievu mūziķis un aktieris Vladimirs Visockis.