cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cīnītāja balva Tour de France
Cīnītāja balva Tour de France (zināma arī kā agresīvākā braucēja balva) ir viena no balvām Tour de France sacensībās. Ar to tiek apbalvoti regulārie uzbrukumu veidotāji un kopš 1981. gada šīs balvas ieguvējs nav uzvarējis tās pašas tūres kopvērtējumā.
Vēsture
Kopš 1952. gada pēc katra posma agresīvākajam braucējam tiek piešķirta balva un tiek veidots kopvērtējums. 1956. gada Tour de France šī balva tika piešķirta Andrē Darigadam. Tobrīd balvai tika piešķirta tāda pati nozīmība kā neveiksmīgākajam riteņbraucējam, par kuru 1956. gadā tika atzīts Piko.
1961. gadā balva tika piešķirta nevis atsevišķam braucējam, bet visai komandai — reģionālajai komandai West-South-West.
Balvas piešķiršanas sistēma gadu gaitā ir mainījusies. Vēsturiski braucēji uzkrāja punktus un braucējs ar visvairāk punktiem tūres beigās tika paziņots par uzvarētāju. Braucējam nebija obligāti pabeigt sacensības, piemēram, 1972. gada Tour de France cīnītāja balvas ieguvējs Sirils Guimārs no sacensībām izstājās, bet balvu saņēma.
1979. gadā cīnītāja balvu sākotnēji saņēma Jops Zūtemelks, bet vēlāk tika diskvalificēts un balvu saņēma Enī Keipers.
Šībrīža sistēma
Šībrīža sistēma darbojas kopš 2003. gada. Katra posma, izņemot individuālos braucienus, agresīvāko braucēju nosaka astoņu riteņbraukšanas speciālistu žūrija. Iepriekšējā posma agresīvākajam braucējam netiek piešķirts īpašs krekls, bet viņu var atpazīt pēc muguras numura — tas ir balts uz sarkana fona, nevis ierastais melnais uz baltā. Braucēja balva ir € 2000 apjomā.
Tour de France noslēgumā (parasti pēdējā posma laikā), tiek piešķirta kategorijas kopvērtējuma balva visu sacensību agresīvākajam braucējam. Balvu šobrīd sponsorē Brandt un tās apjoms ir € 20,000.
Karels Skalička
Karels Skalička (cs; es; Prāga —  Buenosairesa) bija Čehoslovākijas un Argentīnas šahists.
Biogrāfija
Pirms Otrā pasaules kara bijis viens no spēcīgākajiem Čehoslovākijas šahistiem. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tostarp 1925. gadā bijis otrais Kentas grāfistes 20. šaha kongresā Bromlejā (Anglija), kurā uzvarēja Hermanis Matisons.
Pārstāvējis Čehoslovākijas (arī kā Bohēmijas un Morāvijas protektorātu 1939. gadā) komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
1939. gada septembrī pēc Pasaules šaha olimpiādes Buenosairesā nolēmis neatgriezties Otrā pasaules kara pārņemtajā Eiropā un mūža atlikušo daļu nodzīvojis Argentīnā. Mainījis savu vārdu no "Karels" uz "Karloss". 1940. gadu otrajā pusē piedalījies dažos turnīros Argentīnā, bet vēlāk vairāk bijis pazīstams ar savām publikācijām par dažādiem šaha turnīriem. Aizrāvies arī ar šaha kompozīciju.
Dzjaržinska
Vēsture
Otrā pasaules kara laikā pilsēta atradās vācu okupācijā, gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā. 1944. gada 6. jūlijā pilsētu ieņēma PSRS karaspēks. Kopš 1991. gada - neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā.
Antons Zazerskis
Antons Zazerskis (dzimis ) ir pensionēts ilggadējs izglītības darbinieks, bijušais Krustpils pamatskolas direktors, vēsturnieks, novadpētnieks, 60 Krustpils mazpulku organizācijas atjaunotājs, Jēkabpils Goda pilsonis.
Biogrāfija
Mācījies Makašānu skolā, kur būdams trešajā klasē 1937. gadā, kļuvis par mazpulku organizācijas biedru, kurā ņēmis aktīvu dalību. Bijis Otrā pasaules kara dalībnieks, 1944. gada septembrī smagi ievainots labajā rokā un uzturējies Krustpils pamatskolas telpās izvietotajā hospitālī, bet vēlāk nogādāts Vologdā, kur turpinājis ārstēties. Par pedagogu pirmoreiz sācis strādāt 1948. gadā Nautrēnu vidusskolā, kur pildījis matemātikas skolotāja pienākumus, vienlaicīgi gada laikā sapelnot līdzekļus klātienes studiju turpināšanai Latvijas Valsts pedagoģiskā institūta vēstures fakultātē. No 1952. līdz 1955. gadam bijis direktors Cesvaines vidusskolā. Laika posmā līdz 1977. gadam bijis direktors Rēzeknes internātskolā un skolotājs Aglonas vidusskolā, kā arī direktors Līvānu 1.vidusskolā, kura tika celta ar Antona Zazerska iniciatīvu un prasmi. No 1977. gada kļuvis par Krustpils pamatskolas direktoru, kurš šajā amatā nostrādāja līdz pat 1996. gadam. Antona Zazerska darbības laikā šajā skolā 1977. gadā tika pabeigta bijušās Krustpils pagasta ēkas rekonstrukcija, uzcelta katlu māja un rekonstruētajā ēkā ierīkota centrālā apkure. 1980. gadā tika uzsākta skolas piebūves celtniecība, ko svinīgi atklāja 1982. gadā. Jaunajā skolas piebūvē — divstāvu ķieģeļu ēkā atradās 6 klašu telpas, virtuve, sporta zāle un palīgtelpas. No šī gada visu klašu mācības notika vienā ēkā un vienā maiņā, savukārt vecajā ēkā tika izvietotas skolas darbnīcas, internāts un bibliotēka. 1992. gadā direktora vadībā darbību atsāka 60. Krustpils mazpulks un skautu organizācija. 1996. gadā pensionējies, taču 2001. gadā atsācis vēstures skolotāja un direktora vietnieka darbu Skultes pamatskolā, kurā nostrādājis piecus gadus. Pēdējos gadus nodarbojas ar novadpētniecību, izsekojot savas dzimtas ciltskokam, pētot Krustpils novada un Skultes vēsturi, kā arī pievērsies fotografēšanai un rīkojis izstādes. 2012. gadā kļuvis par Jēkabpils Goda pilsoni par mūža ieguldījumu pedagoģiskajā, sabiedriskajā darbā, kā arī novada izpētē.
Lielpurvs (dabas liegums)
Lielpurvs ir 1987. gadā izveidots dabas liegums Limbažu novada Salacgrīvas un Staiceles pagastos uz rietumiem no Staiceles.
Dabas liegums izveidots augstā purva aizsardzībai. Konstatēta reta augu sabiedrība, kurā dominē ciņu mazmeldrs, kā arī citas retas augu un īpaši bezmugurkaulnieku sugas. Dabas liegumā dzīvo ES Biotopu direktīvas 2.pielikuma bezmugurkaulnieku sugas - ošu pļavraibenis (Euphydryas maturna) un resnvēdera purvuspāre (Leucorrhinia caudalis). Liegumā atrodas arī veci apšu meži, kuros dzīvo vidējais dzenis.
Aleksandrs Kuzmins
Aleksandrs Kuzmins (krieviski Александр Вадимович Кузьмин; —) bija Latvijas jurists un politiķis, Rīgas Domes deputāts no PCTVL (2005—2009, 2020—2021).
Metjū Majone
Karjera
No līdz  Majone spēlēja dažādos OHL un ECHL klubos. Majone pievienojās Slovākijas klubam HC Banska Bystrica kur kļuva par čempionu. Nākamo sezonu Majone pavadīja Somijas hokeja līgas klubā Kuopio "KalPa". 2018. gadā Majone pievienojās KHL līgas klubam Rīgas "Dinamo", 2018.—2019. gada regulārajā sezonā kļūstot par otro rezultatīvāko aizsargu līgā. Pēc šīs sezonas pievienojās citam KHL klubam Kunlun Red Star. No komandas rindām Majone tika atskaitīts, un decembrī hokejists uz pārbaudes laiku pievienojās arī Minskas "Dinamo". Decembra nogalē hokejists atgriezās Rīgas "Dinamo" sastāvā. Kad 2020. - 2021. gada regulārā KHL sezona beidzās, tad Majone pievienojās Vācijas hokeja līgas komandai Minhenes "Red Bull".
Aleksandrs Kuzmins
Biogrāfija
Dzimis 1984. gada 10. oktobrī Rīgā. 2002. gadā pabeidzis Rīgas 12. vidusskolu, paralēli mācībām vidusskolā Rīgas Šaha skolā iegūstot arī 1. sporta klasi. 2002. gadā iestājās Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Kopš 2005. gada vadīja spēlēs Rīgas lietpratēju kluba komandu Штаб.lv.
Politiskā darbība
2001. gadā iesaistījies PCTVL darbībā, 2002. gadā iestājās partijā "Līdztiesība". No 2003. līdz 2005. gadam bija Saeimas deputāta Andra Tolmačova palīgs.
Kopš 2003. gada veidojis publikācijas laikrakstā "Rakurss". 2004. gadā izveidoja savā bijušajā skolā Krievu skolu aizstāvības štāba šūniņu, sāka sniegt juridiskās konsultācijas Latvijas Cilvēktiesību komitejā un piedalīties PCTVL tīmekļa vietnes satura veidošanā.
2005. gada martā kļuva par Rīgas Domes vēsturē jaunāko deputātu. Darbojies Kultūras, mākslas un reliģijas lietu, kā arī Vides komitejā. Kopš 2005. gada bija PCTVL Jaunatnes organizācijas valdes loceklis.
Kopš 2006. gada bija LMĪA (Latvijas denacionalizēto un municipālo māju īrnieku un dzīvokļu īpašnieku asociācijas) valdes loceklis, PCTVL domes loceklis.
Darbojies kā Eiropas Parlamenta deputātes Tatjanas Ždanokas palīgs.
2020. gadā ārkārtas vēlēšanās atkārtoti ievēlēts Rīgas domē.
Meteora dārzs
<mapframe latitude="56.936653" longitude="24.066497" zoom="15" width="220" height="200" align="right" /> Meteora dārzs jeb Kobes dārzs, arī Meteora parks, ir parks Rīgā, Āgenskalnā, starp Mazo Nometņu un Ormaņu ielu. Dārza platība ir 2 hektāri, tajā ierīkots dīķis.
Dārza vēsture saistīta ar 1867. gadā uzcelto fabrikas īpašnieka villu, pie kuras tika izveidots slēgta tipa dārzs, ko varēja apmeklēt tikai darbinieki. 1963. gadā rūpnīcas "Meteors" dārzs tika apvienots ar kādreizējo privāto dārzu un tika uzsākta Meteora dārza ierīkošana. Dārza projektu izstrādāja Kārlis Barons. Dārzā tika ierīkoti celiņi, dīķis un atpūtas vietas.
2008. gadā Rīgas dome paziņoja par ieceri sakopt Meteora dārza teritoriju un sadarbībā ar Rīgas sadraudzības pilsētu Kobi izveidot tajā Kobes dārzu. 2010. gadā dārzā tika atklāts dekoratīvs akmens, dārzs tika pārveidots japāņu stilā.
Lemon of Troy
Lemon of Troy ir amerikāņu animētā seriāla "Simpsoni" sestās sezonas 24. sērija. Pirmoreiz tā tika pārraidīta. Sēriju sarakstīja Brents Foresters, savukārt režisēja to Džims Rīdons.
Uzgrieznis
Uzbūve
Uzgriežņus izgatavo no automātu tērauda.
Visbiežāk uzgriežņiem virsskatā ir regulāra sešstūra forma. Tiem var būt arī cita forma:
Leonīds Dobičins
Leonīds Dobičins (ru, dzimis, domājams miris ) bija krievu rakstnieks.
Biogrāfija
L. Dobičins dzimis Ludzā, kopā ar ģimeni divu gadu vecumā pārcēlies uz Daugavpili (Dvinsku). Beidzis Dvinskas reālskolu (1911) un Sanktpēterburgas Politehnisko institūtu (1916). Strādājis statistikas birojā. 1918. gadā pārcēlies uz Brjansku.
Literāras publikācijas no 1924. gada. Izdoti stāstu krājumi "Satikšanās ar Ļizu" (1927) un "Portrets" (1931). Nozīmīgākais darbs ir modernistiskais romāns Город Эн, kurā ir autobiogrāfiski motīvi no autora bērnības Daugavpilī. Dažus mēnešus pēc romāna iznākšanas tas saņēma iznīcinošu kritiku kampaņas "Par cīņu ar formālismu un naturālismu" ietvaros. Pēc šīs kritikas saņemšanas rakstnieks pazuda bez vēsts, domājams, izdarīja pašnāvību.
L. Dobičina darbu izlase tika izdota 1984. gadā Ņujorkā. Padomju Savienībā viņa darbu izlase parādījās 1989. gadā, tai vēlāk sekjao citi viņa darbu izdevumi.
Daugavpils Universitāte kopš 1991. gada rīko L. Dobičina vārdā nosauktus lasījumus.
2020. gadā L. Dobičina romāns latviešu valodā nāca klajā ar nosaukumu "Npils" ar Aleksandra Zapoļa pēcvārdu, Māras Poļakovas tulkojumā; viņa par šo darbu nominēta Literatūras gada balvai kā gada labākā tulkotāja.
L. Dobičina un Semjona Haņina daiļradei veltīta dokumentālā TV seriāla "Literatūre" 3. sezonas raidījums.
Māra Lāce
Māra Lāce (dzimusi Dundagā, Talsu rajonā) ir latviešu mākslas zinātniece, Latvijas Nacionālā mākslas muzeja direktore.
Māra Lāce 1979. gadā absolvējusi Latvijas Valsts mākslas akadēmijas Mākslas vēstures un teorijas nodaļu. No 1972. līdz 1973. gadam strādājusi par bibliotekāri Latvijas Nacionālajā bibliotēkā. No 1973. līdz 1979. gadam bijusi Valsts mākslas muzeja zinātniskā līdzstrādniece, no 1980. līdz 1987. gadam - zinātniskā sekretāre, no 1987. līdz 1989. gadam - direktora vietniece zinātniskajā darbā. Latvijas Nacionālā mākslas muzeja direktore kopš 2001. gada. Viņa ir arī Latvijas Republikas Kultūras ministrijas vizuālās mākslas padomes locekle, Latvijas valsts un pašvaldības muzeju akreditācijas komisijas locekle un Latvijas Muzeju padomes locekle, kā arī Kultūras ministrijas deleģētā eksperte topošā Latvijas Laikmetīgās mākslas muzeja izveidē, kā arī Starptautiskās Muzeju padomes (ICOM) biedre.
Kopš 1977. gada raksta publikācijas par latviešu grafikas un glezniecības izstādēm, māksliniekiem, mākslas darbu kolekcionāriem (īpaši žurnālam "Studija"), mākslas muzeja vēsturi. Māra Lāce darbojās ekspertu darba grupā Latvijas kultūras kanona izveidē. Apbalvota ar Latvijas Triju Zvaigžņu ordeni un vairākiem ārvalstu apbalvojumiem.
Tērvetes sanatorija
Tērvetes sanatorija ir bijusī Sarkanā krusta tuberkulozes sanatorija Tērvetē, kas 2004. gadā pārveidota par rehabilitācijas centru "Tērvete".
Vēsture
Tuberkulozes sanatorija Tērvetē (Kalnamuižā) celta no 1930. līdz 1932. gadam pēc Latvijas Sarkanā krusta arhitekta Aleksandra Klinklāva projekta. Pēc Otrā pasaules kara to pakļāva Latvijas PSR Veselības aizsardzības Tautas komisariātam un pārdēvēja par Valsts tuberkulozes slimnīcu "Tērvete", 1946. gadā par Valsts tuberkulozes sanatoriju "Tērvete", bet 1966. gadā par Republikānisko tuberkulozes sanatoriju "Tērvete".
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1992. gadā to nosauca par Valsts rehabilitācijas slimnīcu "Tērvete", bet 1993. gadā par bezpeļņas organizāciju valsts uzņēmumu Kurzemes novada rehabilitācijas centru "Tērvete". 2004. gadā izveidoja Veselības ministrijas Valsts SIA Rehabilitācijas centru "Tērvete".
Ēka
Fasāde veidota funkcionālisma tradīcijās. Tā ir dzelzsbetona karkasa konstrukcijas ģeometrizētu apjomu celtne ar taisnstūra rizalītiem galos un pusapaļu rizalītu centrā. Tās D fasādi izceļ plaši izvērstas stiklotas horizontālas logailu rindas. Fasādi rotā divi tēlnieka Kārļa Zemdegas darināti ciļņi, kas ir atsevišķi valsts nozīmes mākslas pieminekļi. Divi lielākie ciļņi ir katrs ar savu sižetu, kuru kopdoma risina cilvēka cīņu ar slimību un nāvi.
Juris Hiršs
Juris Hiršs (dzimis ) ir latviešu aktieris.
Kopš 1990. gada ir Latvijas Nacionālā teātra aktieris. Mācoties Tautas kinoaktieru studijā, Hiršs sadraudzējās ar citu dziedošo aktieri — Hariju Ozolu, abi kopā ar koncertiem apceļoja Latviju.
Kā Nacionālā teātra aktieris Juris Hiršs piedalījies vairākās muzikālajās izrādēs, tai skaitā "Trīs musketieri", "Indriķa hronika", "Pepija" un "Adata". Tāpat Hiršs ir pastāvīgs "Teātra dienu" un Ziemassvētku koncertu dalībnieks savā teātri. Vairāk nekā 15 gadus Hiršs dzied aktieru ansamblī "Greizais ratiņš". Piedalījies arī televīzijas seriālos "Viņas melo labāk", "Radiņi" un "Ēnu spēles".
Demars Derozans
Demars Darnels Derozans (en; dzimis Komptonā, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2023. gadā viņš pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Čikāgas "Bulls", bet iepriekš daudzas sezonas spēlējis citā NBA komandā Toronto "Raptors". Piedalījies 4 NBA Visu Zvaigžņu spēlēs. ASV basketbola izlases spēlētājs, tās sastāvā uzvarējis 2016. gada olimpisko spēļu un 2014. gada Pasaules kausa turnīros.
Karjera
D. Derozans veiksmīgi aizvadīja vidusskolas gadus dzimtās Komptonas vidusskolas basketbola komandā un izlaiduma gadā (2008) tika uzskatīts par vienu no gada labākajiem vidusskolu absolventiem.
Pēc vienas sezonas augstskolu basketbolā, pārstāvot Dienvidkalifornijas Universitātes (USC) komandu, 2008. gada NBA draftā viņu izraudzījās Toronto "Raptors" pirmajā kārtā ar kopējo 9. kārtas numuru. Jau no pirmās sezonas D. Derozans spēlēja nozīmīgu lomu "Raptors" sastāvā, sākot no otrās sezonas dodoties sākumsastāvā visās spēlēs, kurās piedalījās, ko turpinājis visu turpmāko karjeru.
2018. gada jūlijā D. Derozans tika iekļauts vērienīgā maiņas darījumā, kura rezultātā viņš kopā ar Jakobu Peltlu un pirmās kārtas drafta izvēles tiesībām nonāca Sanantonio "Spurs", kas pretī mainīja savu lielāko zvaigzni Kavai Leonardu, kā arī Deniju Grīnu. 2021. gada augustā D. Derozans sign-and-trade maiņas darījumā nonāca Čikāgas "Bulls".
ASV izlases sastāvā D. Derozans ir kļuvis par 2016. gada olimpisko spēļu turnīra un 2014. gada Pasaules kausa uzvarētāju.
10. trolejbusu maršruts (Rīga)
10. trolejbusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kas kursēja no stadiona "Daugava" līdz Ausekļa ielai.
Vēsture
Trolejbusu maršruts atklāts 1963. gada 20. jūlijā. Viens no pirmajiem trolejbusiem maršrutā bija zaru vītnēm un karodziņiem rotātais ZiU-5 trolejbuss Nr. 124.
Remontdarbu dēļ no 2001. gada 11. jūlija maršruts tika saīsināts. Trolejbusi brauca līdz pieturvietai "Medicīnas muzejs" Kalpaka bulvārī, tad veica labo pagriezienu uz Elizabetes ielu un brauca atpakaļ uz Daugavas stadionu, trolejbusu kontakttīkls joprojām saglabājās šajā vietā.
Maršruts pastāvēja 40 gadus un zemas pasažieru plūsmas dēļ 2003. gada 1. septembrī tas tika slēgts. Daļēji aizvietots ar 20. autobusu maršrutu. Trolejbusu kontakttīkls palika arī Bruņinieku ielā virzienā uz Ausekļa ielu.
Maršruts
Virzienā Stadions "Daugava" — Ausekļa iela trolejbusi brauca pa šādām ielām: Pērnavas iela, A. Deglava iela, Valmieras iela, Narvas iela, Pērnavasiela, Matīsa iela, A. Čaka iela, Bruņinieku iela, K. Valdemāra iela, Kalpaka bulvāris, Elizabetes iela, Vīlandes iela, un Vidus iela.
Virzienā Ausekļa iela  — Stadions "Daugava" trolejbusi brauca pa šādām ielām: Vidus iela, Ausekļa iela, Elizabetes iela, K. Valdemāra iela, Bruņinieku iela, A. Čaka iela, Matīsa iela un Pērnavas iela.
Pieturvietas
10. trolejbusu maršrutā bija 33 pieturas. Virzienā Stadions "Daugava" — Ausekļa iela bija 16 pieturas, tāpat arī virzienā Ausekļa iela  — Stadions "Daugava" bija 17 pieturas.
Magoņu dzimta
Magoņu dzimta (la) ir augu dzimta gundegu rindā, kurā ir klasificētas vairāk nekā 40 ģintis un aptuveni 825 sugas. Dzimta ir kosmopolītiska, tā galvenokārt ir sastopama ziemeļu puslodes mērenajā un subtropu joslā. Lielākā daļa sugu ir lakstaugi, bet daži ir krūmi un mazi koki.
Daudzi dzimtas pārstāvji tiek audzēti kā dekoratīvie augi, tostarp magoņu (Papaver), cīrulīšu (Corydalis) un glauciju (Glaucium) sugas, kā arī dicentra, mekonopsis, eschscholzia, hunnemannia, u.c. ģinšu pārstāvji, taču daudzas dzimtas sugas arī ir atzītas par nezālēm. Miega magones (Papaver somniferum) audzē kā krāšņumaugu, no tām tiek iegūtas ēdamas sēklas, kā arī opijs un vairāki citi attīrīti opiāti, ieskaitot heroīnu, morfiju, kodeīnu.
Klasifikācija
Latvijā ir sastopamas šādas ģintis:
Citas dzimtā klasificētās ģintis:
Treblinkas nāves nometne
Treblinkas nāves nometne (de) bija nāves nometne Nacistiskās Vācijas okupētajā Polijā Otrajā pasaules karā. Atrodas netālu no Treblinkas ciema Mazovijas vojevodistē (ap 80 km uz ziemeļaustrumiem no Varšavas). Darbojās no 1942. gada jūlija līdz 1943. gada oktobrim. Nometnes gāzes kamerās tika nogalināti 700—900 tūkstoši ebreju un ap 2000 čigānu. Tikai Aušvicas nometnē tika nogalināts vairāk ebreju nekā Treblinkā.
Treblinkā bija divas vienības. Treblinka-I bija darba nometne, kurā ieslodzītie strādāja grants karjerā vai apūdeņošanas zonā un mežā, kur nozāģēto koku izmantoja krematorijas kurināšanā. Laikā no 1941. līdz 1944. gadam vairāk nekā puse no 20 tūkstošiem ieslodzīto mira no masu nāvessodiem, bada, slimībām, sliktas izturēšanās.
Treblinka-II bija nāves nometne. Neliels skaits vīriešu, kuri netika nogalināti uzreiz pēc ierašanās nometnē, kļuva par vergu darba vienību locekļiem, kas bija spiesti apglabāt upuru ķermeņus masu kapos. Gāzes kameru operācijas beidzās 1943. gada oktobrī pēc Sonderkommandos sacelšanās tā paša gada augustā. Vairāki etniskie vācu SS sargi tika nogalināti. No nometnes izbēga 200 ieslodzīto, vēlāk notika pakaļdzīšanās, pēc kuras izdzīvoja gandrīz 100 cilvēku no ieslodzītajiem.
Slēgta 1943. gadā. Pēc kara valdība iegādājās daļu no zemes, kur atradās nometne, uz izveidoja akmens memoriālu. 1964. gadā tika tiesāts pirmais no bijušās nometnes personāla par nometnē izdarītajiem kara noziegumiem.
Jervas pagasts
Jervas pagasts (et) ir viena no 3 Igaunijas Jervas apriņķa pašvaldībām tā austrumu daļā. Izveidots 2017. gada teritoriālās reformas gaitā, apvienojot Albu, Amblas, Imaveres, Jerve-Jāni, Karedas un Koigi pagastus. Pagastā ietilpst 1 pilsētciemats (Jerva-Jāni), 4 lielciemi (Ambla, Aravete, Keravete, Pētri) un 74 ciemi. Ziemeļaustrumos tas robežojas ar Rietumviru apriņķa Tapas pagastu, austrumos ar Veike-Mārjas pagastu, dienvidaustrumos - ar Jegevas apriņķa Jegevas pagastu un Peltsamā pagastu, dienvidos - ar Viljandi apriņķa Pehja-Sakalas pagastu, dienvidrietumos - ar Jervas apriņķa Tiri pagastu, rietumos - ar Paides pilsētas pašvaldību un Harju apriņķa Kozes pagastu, bet ziemeļrietumos - ar Anijas pagastu.
Andoras nacionālais stadions
<mapframe text="Andoras nacionālais stadions" width=260 height=260 zoom=16 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q18125598" }
Andoras nacionālais stadions (ca) ir 2014. gadā uzcelts nacionālais stadions Andoras galvaspilsētā Andorā la Veljā. Stadionā bāzējas Andoras futbola izlase. Stadionu izmanto arī regbija spēlēm.
Domeniko Lorenco Ponciāni
Domeniko Lorenco Ponciāni (it;, Modēna — , Modēna) bija Itālijas šahists un garīdznieks.
Biogrāfija
Ieguvis labu izglītību — Modēnas Universitātē studējis filozofiju un teoloģiju, 23 gadu vecumā ieguvis tiesību doktora grādu. Zinājis sešas valodas un bijis universitātes profesors. 46 gadu vecumā ticis ordinēts par priesteri, bet 1767. gadā Romas pāvests Klements XIII iecēlis Ponciāni par Modēnas katedrāles kanoniķi.
1769. gadā ar pseidonīmu "Autors no Modēnas" publicējis traktātu Il giuoco incomparabile degli scacchi ("Nesalīdzināmā šaha spēle"), kurā kritiski apcerējis sava laika šaham veltītos izdevumus, tajā skaitā Filidora darbus. Šajā traktātā analizējis dažādas atklātnes, kā arī sniedzis vairākus desmitus šaha galotņu un uzdevumu paraugus. Ponciāni traktāts Itālijā piedzīvoja atkārtotus izdevumus un atstāja iespaidu uz šaha teorijas attīstību.
Viņa vārdā ir nosaukta Ponciāni atklātne: 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3 c3.
Viktors Vazareli
Viktors Vazareli (dzimis kā Ģēzē Vāšārheji (hu), miris ) bija ungāru/franču mākslinieks, viens no opārta pamatlicējiem.
Spišske Podhradje
Spišske Podhradje ir pilsēta Slovākijas austrumos, Prešovas apgabala Levočas apriņķī tradicionālajā Spišas novadā. Pilsēta vēsturiski veidojusies pie Spišas pils - vienas no lielākajām pilīm Eiropā. Pilsēta kopā ar pili un apkārtējām apmetnēm ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Mūsdienās tūrisma centrs.
Viktors Vazareli
Dzimis Pēčā, uzaudzis Pještjanos un Budapeštā. 1930. gadā pameta Ungāriju un apmetās Parīzē, 1959. gadā kļūdams par Francijas pilsoni. Trīsdesmitajos gados radītais darbs Zebra dažkārt tiek uzskatīts par pirmo opārta paraugu. Pazīstamākie Vazareli darbi radīti divdesmitā gadsimta piecdesmitajos un sešdesmitajos gados.
Spišske Podhradje
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1249. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, tomēr kādu laiku tikusi ieķīlāta Polija kronim. Viduslaikos bija Spišas vāciešu (t.s. cipseru) centrs. Spišas pils nodega 1780. gadā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (92,33 %), čigāni (6,83 %). Pēc reliģiskās piederības — katoļi (89,23 %), nereliģiozi (4,66 %).
Spišas pilī ir dzimis Ungārijas karalis Jānošs I Sapojai (Szapolyai János, 1487-1540).
Dzeltenā lupīna
Dzeltenā lupīna jeb Eiropas dzeltenā lupīna (Lupinus luteus) ir viengadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Tās dzimtene ir Vidusjūras reģions, kur lupīna aug savvaļā.
Apraksts
Dzeltenā lupīna ir 20—60 cm garš augs ar stāvu, vienkāršu vai apakšējā daļā zarotu stublāju. Staraini saliktās lapas veidotas no 5—11 lancetiskām vai otrādi olveida formas lapiņām (to garums 2—7 cm, platums 0,4—2 cm). Plātnes abas puses klātas ar matiņiem. Lapas kāts garāks nekā lapiņas. Pielapes īsas, sirpjveidīgas.
Ziedi spilgti dzelteni, smaržīgi, sakārtoti vairākos piramidālos ķekaros stublāja vai zaru galotnēs. Svešapputes augs, zied no jūnija līdz septembrim.
Auglis ir pūkaina, 4—6 cm gara pāksts ar 3—6 nierveida sēklām.
Izplatība un biotopi
Kā savvaļas augs dzeltenā lupīna aug vieglās smilšainās un vulkāniskas izcelsmes augsnēs. Tā ir plaši izplatīta piekrastes zonā Ibērijas pussalas rietumu daļā, Marokā, Tunisijā, Alžīrijā, Korsikas, Sardīnijas un Sicīlijas salās, kā arī Dienviditālijā. Augs tiek kultivēts Ziemeļeiropā, Baltkrievijā un Ukrainā, mazākos apjomos arī Rietumaustrālijā un Dienvidāfrikā. Agrāk lupīna tikusi plaši audzēta Dienvidfrancijā un Madeirā, kur tā ir pārgājusi savvaļā.
Latvijā dzelteno lupīnu audzē maz, kā dārzbēglis savvaļā tā ir sastopama ļoti reti. Labāk aug smilts augsnēs, tai nepatīk smagas, mālainas un sārmainas augsnes. Lupīnas spēj regulēt augsnes reakciju ar skābajiem sakņu izdalījumiem.
Audzēšana un izmantošana
Auga dzeltenās sēklas, kas tiek sauktas par lupīnu pupām, kādreiz bija Vidusjūras reģiona un Latīņamerikas iedzīvotāju ierasta pārtika. Mūsdienās tās lieto galvenokārt sālītu uzkodu veidā.
Dzeltenās lupīnas audzē lopbarībai un augsnes ielabošanai kā zaļmēslojuma augu. Lupīnu audzēšanas priekšrocība izpaužas, ka tās dod labu ražu mazauglīgās, vāji skābās (pH 5–6) augsnēs, kas daudziem citiem laukaugiem nav piemērotas. Tāpat kā citas sugas tauriņziežu dzimtā, tās spēj bagātināt augsni ar slāpekli. Pateicoties Bradyrhizobium ģints baktērijām, kas dzīvo uz lupīnu saknēm, gada laikā tās var saistīt ap 160 kg/ha slāpekļa. Turklāt auga garās saknes spēj uzņemt barības vielas no dziļākiem slāņiem un pacelt tās augsnes virskārtā. Šādā veidā lupīnas uzlabo neauglīgas un sliktas kvalitātes augsnes.
Dzeltenās lupīnas sēklās ir 30—40% olbaltumvielu, kas satur daudz neaizstājamo aminoskābju, tādēļ lupīnas mēdz saukt par ziemeļu soju. Atšķirībā no sojas, lupīnas var audzēt mērenā līdz vēsā klimatā, tāpēc tās var kļūt par alternatīvu sojai.
Japānas dižsūrene
Japānas dižsūrene ir liels, daudzgadīgs sūreņu dzimtas lakstaugs. Sākotnēji Japānas dižsūrene ir augusi Austrumāzijā: Japānā, Ķīnā un Korejā. Tā sekmīgi ir izplatīta Ziemeļamerikā un Eiropā (arī Latvijā), kur daudzās valstīs atzīta par invazīvu sugu. Austrālijā Japānas dižsūrenes audzēšana privātīpašumā ir nelegāla.
Dzeltenā lupīna
Audzēšana un izmantošana
Lupīnu barības vērtību samazina alkaloīdi, kas ir kaitīgi dzīvniekiem, tāpēc tiek veidotas mazalkaloīdās jeb saldās lupīnas šķirnes. Dzeltenās lupīnas sēklās pārsvarā ir alkaloīdi lupinidīns un lupinīns. Rūgtās garšas dēļ mājlopi alkaloīdo lupīnu ēd nelabprāt, mazāk izvēlīgas mēdz būt aitas. Alkaloīdās jeb rūgtās šķirnes izmanto nabadzīgu augšņu ielabošanai. Sēklu ķīmisko sastāvu ietekmē augsnes mitrums, jo ūdens deficīts palielina alkloīdu daudzumu. Tomēr, pateicoties dziļajai sakņu sistēmai, dzeltenā lupīna labi pacieš ilgstošu sausumu vasarā.
Japānas dižsūrene
Apraksts
Augam ir izteikti liels stumbrs, kas padara to līdzīgu bambusam. Stumbrs var sasniegt 2–4 m garumu, bet lapas — 7–14 cm garumu. Ātraudzīgs, izplatās pārsvarā ar sakneņiem, veido lielas audzes.
Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, tām ir īss kāts un 5-13 cm garas un 3-10 cm platas, olveidīgas lapas. Lapu plātnes mala ir gluda, gals pēkšņi smails, pamats nošķelts vai strups. Ziedi ir izvietoti skarās lapu žāklēs. Apziednis ir balts vai dzeltenbalts, divkāršs. Ziedam 3 irbuļi, drīksnas ir plūksnainas. Auglis ir spārnains riekstiņš. Zied no jūlija līdz septembrim.
Dzeltenā lupīna
Audzēšana un izmantošana
Eiropas Savienības lauksaimniecības sugu katalogā ir 25 baltās lupīnas, 15 dzeltenās lupīnas un 40 šaurlapu lupīnas šķirnes. Latvijas augu šķirņu katalogā nav iekļauta neviena lupīnu šķirne, arī sēklu audzēšana nenotiek.
Latvijā visvairāk pētījumu par lupīnām veikts Lejaskurzemes izmēģinājumu stacijā. Tur selekcionēta arī dzeltenās lupīnas šķirne ‘Kurzeme’, kas ir piemērota augsnes ielabošanai un zaļbarībai. Šķirnes trūkums — sēklas inficējas ar sēklu un pākšu fuzariozi, kas raksturīga visām viengadīgajām lupīnām.
Lupīnu ziedi neizdala nektāru, taču medus bitēm tās dod ziedputekšņus.
Ārējās saites
Kurlovich B.S. 2002. Lupins. Geography, classification, genetic resources and breeding, St. Petersburg, “Intan”, 468p. https://web.archive.org/web/20161015134938/http://personal.inet.fi/tiede/lupin/
Grauds (nozīmju atdalīšana)
Grauds var būt:
Jongs
Jongs var būt:
Krievu Pareizticīgā baznīca
Krievu Pareizticīgā baznīca jeb Maskavas patriarhāts (ru, Московский патриархат) ir pasaulē lielākā autokefālā pareizticīgā baznīca. Aizņem piekto vietu Pareizticīgo baznīcu diptihā. Pašreizējais patriarhs ir Kirils. Patriarha oficiālais tituls ir "Maskavas un visas Krievzemes patriarhs" (ru).
Starp kristīgajām baznīcām Krievu Pareizticīgo baznīca pēc sekotāju skaita ir otrs lielākais novirziens pēc Romas Katoļu baznīcas. Baznīcas autokefālija tika nodibināta 1589. gadā.
Kanoniskā teritorija
Krievu Pareizticīgā baznīcas kanoniskajā teritorijā ietilpst Krievijas Federācija un atsevišķas NVS valstis, kā arī Ķīna un Japāna. Gruzija un Armēnija ietilpst Gruzijas patriarhāta kanoniskajā teritorijā.
The Springfield Connection
The Springfield Connection ir amerikāņu animētā seriāla "Simpsoni" sestās sezonas 23. sērija. Pirmoreiz tā tika pārraidīta. Sēriju sarakstīja Džons Koliers, savukārt režisēja to Marks Kirklands.
Šajā sērijā Mārdža dodas strādāt uz Springfīldas policijas iecirkni.
Magoņu iela (Rīga)
Vēsture
Magoņu iela ir izveidota 1932. gadā ar nosaukumu Gaidu iela. No 1942. līdz 1944. gadam tā saukta par Zāļuvakara ielu, tad atkal pārdēvēta par Gaidu ielu, bet no 1950. gada ielu nosauca par Magoņu ielu.
Ielu savienojumi
Magoņu iela ir savienota ar šādām ielām:
Salapi
Salapi ir ciems Skrīveru pagasta Aizkraukles novadā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 5,5 km no pagasta centra Skrīveriem (caur Klidziņu), 14,8 km no novada centra Aizkraukles un 78,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Sentlūsijas futbola izlase
Sentlūsijas ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Sentlūsiju starptautiskās futbola sacensībās.Sentlūsijas futbola izlasi pārvalda Sentlūsijas Futbola asociācija.
Gredzenu pavēlnieks: Gredzena brālība
"Gredzenu pavēlnieks: Gredzena brālība" (en) ir 2001. gada ASV fantāzijas filma, kuras režisors ir Pīters Džeksons. Šī ir pirmā "Gredzenu pavēlnieka" filmu triloģijas daļa. Filma, tāpat kā abas pārējās triloģijas daļas filmas, ir Dž. R. R. Tolkīna grāmatas "Gredzenu pavēlnieks" ekranizējums.
Filmas darbība notiek Viduszemē. Filma ir stāsts par hobitu, kurš ir mantojis varas gredzenu un cenšas to nogādāt Nolemtības kalnā, lai tas tiktu iznīcināts.
"Gredzenu pavēlnieks: Gredzena brālība" tika izdota, gūstot milzīgus panākumus. Šī ir viena no komerciāli veiksmīgākajām filmām kinoindustrijas vēsturē. 2002. gadā tā ieguva četras Amerikas Kinoakadēmijas balvas.
Sapieru iela
Sapieru iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Grīziņkalna apkaimē. Sapieru iela sākas pie Aleksandra Čaka ielas krustojuma un beidzas pie Rūdolfa ielas. Ielā ir organizēta vienvirziena satiksme virzienā no A. Čaka ielas.
Ielu savienojumi
Sapieru iela ir savienota ar šādām ielām:
Objekti
Pie Sapieru ielas (adrese Aleksandra Čaka ielā 160) atrodas a/s "Latvijas balzams" ražošanas ēkas. Sapieru ielā 5 atrodas Rīgas 44. pirmsskolas izglītības iestāde.
Mārtiņš Meiers (aktieris)
Mārtiņš Meiers (dzimis Rīgā) ir latviešu aktieris.
2003. gadā beidzis Rīgas 2.vidusskolu. 2007. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmijas dramatiskā teātra un kino aktieru kursu (2007); tajā pašā gadā kļuvis par Valmieras teātra aktieri. Izglītību papildinājis Aleksandra Zelveroviča Teātra akadēmijā Varšavā, Polijā (2006). 2019. gadā par Hamleta lomu ieguvis Spēlmaņu nakts Gada aktiera balvu. 2022. gadā ieguva Harija Liepiņa balvu par izciliem aktierdarbiem un ieguldījumu teātra mākslā. Kopš 2023. gada Dailes teātra aktieris.
Atveidojis Danielu seriālā "UgunsGrēks" un Andi seriālā "Likteņa līdumnieki". Filmējies 2017. gada filmā "Vectēvs, kas bīstamāks par datoru" (2017), kur atveidojis Modri Kalnākāpēju, kā arī piedalījies filmā "Klases salidojums" (2019).
Latvijas Laikmetīgās mākslas muzejs
Latvijas Laikmetīgās mākslas muzejs (LLMM) būs pirmais laikmetīgās mākslas muzejs Latvijā.
Pectinivalva caenodora
Pectinivalva caenodora ir pundurkožu dzimtas suga. Tā ir sastopama Austrālijā - Jaundienvidvelsas štatā (Sidnejā). Kāpuru saimniekaugi vēl pagaidām nav zināmi.
Latvijas Laikmetīgās mākslas muzejs
Muzeju plānots būvēt "ABLV Bank" piederošajā zemes gabalā Skanstes apkaimē starp Skanstes, Pulkveža Brieža, Hanzas un Sporta ielu. Apbūves platība būs seši tūkstoši kvadrātmetru, ēkas platība būs aptuveni desmit tūkstoši kvadrātmetru četros stāvos. Muzejā iecerēts izveidot lielāko izstāžu zāli Baltijā. Vēl muzejā paredzēta auditorija ar 200 vietām, bibliotēka un lasītava, mākslas augstskolu studentu laboratorija un kafejnīca.
LLMM metu konkursā piedalās 7 ārvalstu arhitektu biroji: "Adjaye Associates" (Lielbritānija), "Architects Lahdelma & Mahlamäki" (Somija), "Caruso St John Architects" (Lielbritānija), "Henning Larsen Architects" (Dānija), "Neutelings Riedijk Architects" (Nīderlande), "Sauerbruch Hutton" (Vācija) un "wHY" (ASV).
Muzeja krājuma izveidi vadīs ekspertu komisija. Latviju tajā pārstāv Helēna Demakova, Astrīda Rogule, Rīgas pilsētas galvenais mākslinieks Leonards Laganovskis, jauno mediju kultūras centra RIXC pārstāvis Raitis Šmits, Aizkraukles Bankas valdes priekšsēdētājs Ernests Bernis u.c. Komisijā līdzdarbojas arī ārvalstu speciālisti Dr. Raminta Jurenaite (Lietuva), Sirje Helme (Igaunija, KUMU muzeja direktore), profesore Māreta Jaukuri (Somija) un Norberts Vēbers (Vācija, galerijas NEMO īpašnieks).
Muzeja izveidi finansē "ABLV Charitable foundation" un Borisa un Ināras Teterevu fonds. To bija paredzēts pabeigt 2021. gada 18. novembrī, bet 2018. gada sākumā projekts tika apturēts pēc ABLV Bank sabrukuma.
Ututs Adianto
Ututs Adianto (id; dzimis Džakartā) ir Indonēzijas starptautiskais lielmeistars šahā (1986).
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā. Divpadsmit gadu vecumā uzvarējis Džakartas junioru šaha čempionātā. 1982. gadā uzvarējis Indonēzijas šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā dalījis 3. vietu Džakartā (1986, 1996), dalījis 1. vietu Sanfrancisko, dalījis 1. vietu Ņujorkā (1993), uzvarējis Bīlē (1994).
Četras reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 1997. gadā zaudējis 2. kārtā Pjotram Svidleram, 1999. gadā zaudējis 1. kārtā Danielam Fridmanam, 2000. gadā zaudējis 2. kārtā, 2004. gadā zaudējis 2. kārtā Vladimiram Akopjanam. 2005. gadā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā, kurā zaudējis 1. kārtā.
Pārstāvējis Indonēzijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1985. gadā Adianto piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2005. gadā kļuvis par FIDE vecāko treneri. Bijis Indonēzijas šaha federācijas priekšsēdētājs.
2009. gadā ticis ievēlēts Indonēzijas senātā.
Šveices hokeja līgas rezultatīvākais spēlētājs
Šveices hokeja līgas rezultatīvākais spēlētājs (jeb PostFinance Top Scorer) ir hokeja apbalvojums, kuru pasniedz katras sezonas rezultatīvākajam Šveices hokeja līgas spēlētājam. Balva tiek pasniegta kopš 2002. gada.
Naidžels de Jongs
Profesionāļa karjeru sācis Nīderlandē Ajax sastāvā. Pirms tam bijis kluba jaunatnes akadēmijā. Ajax sastāvā guva uzvaru Nīderlandes čempionātā 2004. gadā. Manchester City sastāvā uzvarējis 2011.—2012. gada Premjerlīgas sezonā un ieguvis 2011. gada FA kausu.
Nīderlandes izlases sastāvā spēlējis 2010. gada Pasaules kausā un. gada Eiropas čempionātā. 2010. gada Pasaules kausā izlases sastāvā kvalificējās finālam.
Sasniegumi
Ajax
Manchester City
Individuālie sasniegumi
Pectinivalva gilva
Pectinivalva gilva ir pundurkožu dzimts suga. Tā ir sastopama Austrālijā - Jaundienvidvelsas štatā (Sidnejā). Kāpuru saimniekaugi vēl pagaidām nav zināmi.
Bahreinas administratīvais iedalījums
Bahreinas administratīvo iedalījumu veido 4 muhāfazas (ar, muhāfazāt). Līdz 2014. gadam, kad tika likvidēta Centrālā muhāfaza, Bahreinā bija 5 muhāfazas.
Riteņbraukšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — kalnu riteņbraukšana vīriešiem
Vīriešu kalnu riteņbraukšanas sacensības 2016. gada olimpiskajās spēlēs norisinājās 21. augustā Kalnu riteņbraukšanas centrā. Sacensībās uzvarēja Šveices pārstāvis Nino Šurters.
Jergens Hvīds
Jergens Alfreds Hvīds (da; 1916–2001) bija Dānijas un Latvijas hokejists, vēlāk hokeja treneris. Divkārtējs Latvijas un divkārtējs Dānijas čempions kā spēlētājs, vairākkārtējs Dānijas čempions kā treneris.
Riteņbraukšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — kalnu riteņbraukšana vīriešiem
Formāts
Sacensības sāksās plkst. 12.30 ar masu startu.
Jergens Hvīds
Dzīvesgājums
Dzimis 1916. gadā Maskavā tirgotāja ģimenē. 1921. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur mācījās Rīgas Vācu valsts klasiskajā ģimnāzijā, nodarbojās ar ledus burāšanu un hokeju. 1931. gadā sāka spēlēt sporta biedrības Kaiserwald ("Mežaparks") hokeja komandā. 1932. un 1933. gadā uzvarēja Latvijas hokeja meistarsacīkstēs kā Rīgas "Unions" komandas uzbrucējs.
1934. gadā pārcēlās uz Dāniju, kur uzsāka mācības militārajā jūrskolā. 1949. gadā piedalījās Dānijas Hokeja savienības dibināšanā, bija Dānijas hokeja izlases kapteinis tās pirmajā pasaules čempionātā (1949). Tiek dēvēts par "dāņu ledus hokeja tēvu". 2005. gadā iekļauts IIHF Slavas zālē.
Hokejisti bija arī viņa brālis Eriks Hvīds (spēlējis Dānijas izlases sastāvā 1949. gada pasaules čempionātā) un dēli Jespers un Torstens.
Lilibeta Mauntbatena-Vindzora
Lilibeta Diāna Mauntbatena-Vindzora (en; dzimusi ) ir Saseksas hercogu pāra prinča Harija un viņa sievas Meganas otrais bērns. Viņa ir septītā Lielbritānijas monarhijas mantošanas līnijā.
Dzimšana un ģimene
Mauntbatena-Vindzora dzimusi Santabarbaras privātajā slimnīcā Santabarbarā, Kalifornijā, pulksten 11:40 PDT (18:40 UTC). Viņa ir nosaukta par godu vecvecmātei no tēva puses — karalienei Elizabetei II, kuru ģimenē sauc par Lilibetu, un vecmāmiņai no tēva puses, Velsas princesei Diānai. Viņa ir pazīstama arī kā Lilī, Lilibetas vārda pamazinošā formā. Lilibetai Diānai Mauntbatenai-Vindzorai ir vecāks brālis Ārčijs. Viņas krustēvs ir amerikāņu aktieris un komiķis Tailers Perijs.
Stropkova
Stropkova (sk) ir pilsēta Slovākijas austrumos, Prešovas apgabala Stropkovas apriņķa centrs tradicionālajā Zemplīnas novadā pie Ondovas upes. Pilsētā atrodas zooloģiskais dārzs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1404. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Stropko (hu). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (90,1 %), čigāni (8,9 %). Pēc reliģiskās piederības — katoļi (69,93 %), grieķu katoļi (30,98 %), pareizticīgie (5,23 %).
Stropkova ir futbola tiesneša Ļuboša Miheļa (Ľuboš Micheľ, 1968) dzimtā pilsēta.
Sahalīnas dižsūrene
Sahalīnas dižsūrene ir liels, daudzgadīgs sūreņu dzimtas lakstaugs. Sākotnēji Sahalīnas dižsūrene ir augusi Āzijas ZA: Japānas ziemeļos un Krievijas austrumos, it īpaši Sahalīnā un Kuriļu salās. Eiropā ieviesta kā krāšņumaugs un plaši izplatījusies, sastopama arī Latvijā.
Apraksts
Augam ir izteikti liels stumbrs, kas var sasniegt 4 m garumu. Saknenis ir resns un garš. Stublājs ir masīvs, posmains, pie pamata koksnains, kails, zaļganbrūns, posmi dobi. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, ir iegareni ovālas, aptuveni 12-30 cm (lai gan garumā tās var sasniegt pat 40 cm) un 8-25 cm platas. Lapas ir vienas no lielākajām sūreņu dzimtā. Lapas plātnes mala gluda vai mazliet cirtaina, gals smails, pamats sekli sirdsveidīgs. Plātnes apakšpuse klāta ar mīkstiem matiņiem. Nereti lapas galvenā dzīsla un pirmās pakāpes sāndzīslas iesārtas. Ziedi ir izvietoti skarā lapu vai zaru žāklēs, ziedi zaļgandzelteni. Apziednis ir divkāršs. Iekšējā apziedņa lapas ar spārnveida izaugumu. Ziedam ir 3 irbuļi, drīksnas ir plūksnainas. Auglis ir spīdīgs, tumšbrūns riekstiņš. Zied jūlijā un augustā.
Krāšņumaugi
Lielākā daļa no tiem ir ziedošie augi, un dārza šķirnes mēdz būt īpaši selekcionētas šķirnes, kas uzlabo sākotnējās sugas īpašības, piemēram, krāsu, formu, smaržu un ilgstošu ziedēšanu. Parasti krāšņumaugus dārzos audzē, lai parādītu estētiskās īpašības, visbiežāk ziedus, bet reizēm arī lapas, smaržu, kopējo lapotnes tekstūru, augļus, stublāju un mizu, kā arī formu.
Sahalīnas dižsūrene
Apraksts
Augs ir radniecīgs Japānas dižsūrenei, galvenokārt atšķiras no tās pēc lielākām un formā atšķirīgām lapām. Ātraudzīgs, izplatās pārsvarā ar sakneņiem, veido lielas audzes.
Krāšņumaugi
Krāšņumaugu audzēšana atklātā vidē tiek saukta par daiļdārzniecību. Bez regulāras uzturēšanas krāšņumdārzs ātri zaudē savas estētiskās īpašības.
Skaits un veidi
Visiem galvenajiem augu veidiem ir daudz dekoratīvo šķirņu: kokiem, krūmiem, ūdensaugiem, daudzgadīgajiem un viengadīgajiem augiem. Īpaši tiek nodalīti istabas augi (telpaugi) un akvārija augi.
Pasaules tirgos ir reģistrētas aptuveni 1600 komerciālo dekoratīvo augu sugu un šķirņu, taču dārzkopības augu katalogi sniedz daudz lielāku skaitli. "Karaliskās dārzkopības biedrības AZ dārza augu enciklopēdija" (2008) uzskaitījusi 15 500, savukārt Hortus Third: A Concise Dictionary of Plants Cultitive in the United States and Canada (1976) apraksta gandrīz 24 000 taksonus (dzimtas, ģintis un sugas) jeb aptuveni 0,8% no pasaules augstākajiem augiem.
Plašā nozīmē dekoratīvie augi ietver daudzas kategorijas, starp kurām ir grieztie ziedi, dekoratīvā zāle, zāliena augi, podu augi un citi telpaugi, dekoratīvie koki un krūmi, gatvju un aleju koki utt.
Krāšņumaugus un krāšņumkokus parasti nošķir no utilitārajiem augiem, piemēram, tiem, ko izmanto lauksaimniecībā un mežsaimniecībā, un terminu “krāšņumaugi” lieto, lai apzīmētu augus, kuriem nav citas nozīmīgas vērtības, izņemot ārējo pievilcību. Krāšņumaugi ir dekoratīvās dārzkopības stūrakmens, un tiem ir dažādas formas, izmēri un krāsas, kas ir piemērotas plašam klimata, ainavu un dārzkopības vajadzībām. Reizēm tomēr vienā augā tiek apvienotas estētiskās un praktiskās īpašības. Tādēļ lavandu bieži audzē kā krāšņumaugu dārzos, taču to var audzēt arī kā kultūraugu lavandas eļļas ražošanai.
Daļa krāšņumaugu tiek izmantoti kā dzīvžoga vai aleju veidotāji vai, īpaši kāpelējošie, neestētisku objektu vai to daļu maskēšanai.
Citi krāšņumaugi tiek audzēti to ziedēšanai. Ziedoši krāšņumaugi ir galvenais pievilcības avots vairumam dārzu, un daudzi dārznieki dod priekšroku dažādu ziedu stādīšanai, lai dārzs nepārtraukti ziedētu visu pavasari un vasaru. Daži krāšņumaugi pie tam rada raksturīgu aromātu.
Īpašs gadījums ir krūmu dizains, kurā tiek mākslinieciski figūrveidā apgriezti krūmi ar biezu lapotni (topiārā māksla). Paši krūmi pie tam parasti nav krāšņumaugi, bet pēc pārveides izpilda šo funkciju.
Dekoratīvie zālaugi
Dekoratīvie zālaugi ir zāle, ko audzē kā krāšņumaugus. Daudzas dekoratīvās zāles ir graudzāles (Poaceae), tomēr kā zālaugus pārdod arī citu, formāli zālei nepiederošu sugu pārstāves. Starp tām ir grīšļi (Cyperaceae), doņi (Juncaceae) un vilkvālītes (Typhaceae). Visas tās ir viendīgļlapji, parasti ar šaurām lapām. Lielākā daļa no tām ir ziemcietes, tādēļ dekoratīvās zāles ir populāras vēsākā klimatā.
Akvārijs
Akvārija krāšņumaugiem, papildus estētiskajām prasībām, pēc iespējas efektīvāk jāmodelē dabiskā vide, lai nodrošinātu akvafaunas eksistenci.
Vēsture
Krāšņumaugu audzēšana dārzkopībā aizsākās senajās civilizācijās aptuveni 2000 gadus pirms mūsu ēras. Senās Ēģiptes kapu gleznojumos ir liecības par tālaika dekoratīvo dārzkopību un ainavu dizainu, senā Mīnojas civilizācija, šķiet, arī audzējusi ziedus šādiem nolūkiem (no tās saglabājušies balto liliju zīmējumi). Pirms 2600 gadiem senās Ķīnas tekstos parādās ziņas par krizantēmu audzēšanu skaistumam, vēlāk Ķīnā ši nodarbošanās attīstījās un vairāki tūkstoši krāšņumaugu nākuši no Ķīnas, tai skaitā daudzi no rododendriem, rozēm, lilijām un kamēlijām. Sākotnēji krāšņumdārzus varēja atļauties tikai bagātie zemes īpašnieki un reizēm reliģisko celtņu vadība; vēlāk, attīstoties priekšstatiem par estētiku un pilsētvidi, krāšņumaugi parādījās arī pilsētās un nelielos zemes īpašumos. Zemes trūkuma apstākļos tos audzē arī telpās un ēku ārpusē pie logiem, 21. gadsimtā pilsētās nereti tiek uzstādītas speciālas konstrukcijas ar daudziem puķupodiem.
Riski
Vairāki krāšņumaugi ir indīgi, kā hortenzijas, efejas un zalktenes. Daļa no svešzemju krāšņumaugiem parāda spēju kļūt par invazīviem augiem, nomācot vietējās sugas.
SMOG-1
SMOG-1 ir Ungārijas tehnoloģiju un radioamatieru pavadonis. To izgatavoja un apkalpo Budapeštas tehnoloģiju un ekonomikas universitātes studenti un pasniedzēji. Starta izmaksas sedza Elektroinženierijas un informātikas fakultāte un Ungārijas Ārlietu un tirdzniecības ministrija. Pavadonis orbītā tika palaists 2021. gada martā.
SMOG-1, tāpat kā tā priekštecis SMOG-P, tika veidots pikopavadoņa PocketQube 1p formā (5 × 5 × 5 cm) ar masu aptuveni 250 grami. Derīgā krava ir spektra analizators cilvēku izraisīta elektromagnētiskā piesārņojuma (elektrosmoga) mērīšanai no kosmosa. Pavadonis tiek izmantots spektra uzraudzībai, lai izveidotu globālu frekvenču izmantošanas karti ciparu televīzijas DVB-T joslā (430 — 830 MHz). Sekundārais instruments ir totāla jonizējošās dozas mērīšanas sistēma, kas mēra un pēta saules vēja ietekmi uz elektroniku. Atšķirībā no SMOG-P, tam ir trešējais eksperiments: īpašs magnētiski noārdāms materiāls, kas novietots zem saules bateriju paneļiem un kalpo par bremzi. Tas varētu saīsināt par 18 — 25 gadiem pavadoņu atrašanos orbītā pēc to ekspluatācijas beigām, tādējādi paātrinot kosmisko atkritumu nonākšanu Zemes atmosfērā.
Lidojuma gaita
SMOG-1 tika palaists 06:07:12 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a / Fregat no Baikonuras kosmodroma kopā ar 38 citiem pavadoņiem. Starta laikā SMOG-1 atradās Itālijas kosmiskā aparāta UNISAT-7 pavadoņa izmešanas iekārtā. 23. martā 11:55 UTC SMOG-1 tika izmests no UNISAT-7. Pirmais signāls no tā tika uztverts 24. martā 23:49 UTC.
Globālais ciemats
Globālais ciemats, globālais ciems jeb pasaules ciemats (en) ir ideja par to, ka pateicoties tehnoloģijai, visa pasaule kļūs “savienotāka” jeb par globālo ciematu. Globālais ciems ir 20. gadsimta 60. gados radies termins. To ieviesa kanādiešu filozofs Māršals Makluens (Marshall McLuhan). Mūsdienās lielākajai daļai cilvēku ir pastāvīga pieeja datoram, mobilajam tālrunim, televizoram, radio un citām tehnoloģijām. Makluens prognozēja, ka šādas tehnoloģijas (protams, tajā laikā šīs tehnoloģijas nebija tādas kā mūsdienās) savienos pasauli. Šis globālā ciemata jēdziens ir tapis kā aprakstošs jēdziens efektam, kādu saziņā radīja radio parādīšanās 20. gadsimta 20. gados. Cilvēce nekad iepriekš nebija pieredzējusi tik ātru informācijas apmaiņu. Ja agrāk vēstules nokļūšana līdz adresātam prasīja vairākas dienas, tad mūsdienās ir daudz veidu kā ar tehnoloģiju starpniecību nogādāt ziņu, lai arī kāds būtu fiziskais attālums starp sūtītāju un saņēmēju.