cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvijas Top 40 (2016)
Top 40 sastādīšanas princips
Latvijas Top 40 tiek veidots, apkopojot Latvijā populārāko Top 40 formāta radiostaciju (European Hit Radio, Radio SWH, Star FM, Capital FM un Pieci.lv) iknedēļas airplay, jeb visvairāk atskaņoto dziesmu, datus par visvairāk klausītākajām dziesmām Spotify, Deezer un Draugiem.lv mūzikas straumēšanas platformās, kā arī skatītākos mūzikas video video koplietošanas tiešsaistes sociālā tīkla tīmekļa vietnē YouTube.
TU3
Lokomotīvju ekspluatācija
Lokomotīves TU3-001 un TU3-002 tika ekspluatētas Mazajā Oktobra dzelzceļā Ļeningradā. Pēc tam abas lokomotīves tika norakstītas. Tas, kas palika pāri no lokomotīves TU3-001, atrodas Oktobra rūpnīcas teritorijā un ir sagatavots sagriešanai metāllūžņos, kura tika nozīmēta uz 2012. gada janvāri. Lokomotīve TU3-002 tika nodota Lavasāres (Igaunija) šaursliežu dzelzceļa muzejam. Vēl viena TU3 sērijas lokomotīve mūsdienās tiek ekspluatēta Ļvivas bērnu dzelzceļā.
TU3 tipa lokomotīves izmantotas arī Latvijā. Lokomotīve TU3-004 tika ekspluatēta Brocēnu cementa un šīfera kombinātā, bet TU3-035 — Rīgas bērnu dzelzceļā.
Lokomotīvju novērtējums
Lokomotīve tika projektēta smagā tipa kravas/pasažieru vilcienu vilkšanai pa šaursliežu dzelzceļiem, dēļ kā tai bija liels saķeres svars - 30,5 t. Tas bija viens no iemesliem, kas nodrošināja to, ka lokomotīves PSRS dzelzceļos "neiedzīvojās", lokomotīvju ekspluatācijai bija nepieciešami smagā tipa sliežu ceļi, kādi bija tikai PSRS satiksmes ceļu ministrijas pārziņā. Vietējo dzelzceļu īpašniekiem nebija iespēju izmantot šāda tipa sliežu ceļus, to pārziņā bija vieglā tipa sliežu ceļi, uz kuriem šīs lokomotīves izmantošana bija burtiski neiespējama, dēļ tās lielās slodzes. Tāpat sakarā ar to, ka lokomotīvei bija diezgan gara ekipāžas daļas garenbāze, tā slikti izbrauca maza rādiusa ceļa līkumus.
Markuss Rešfords
Markuss Rešfords (en; dzimis ) ir Anglijas futbolists. Pašlaik (2023) pārstāv Premjerlīgas klubu Manchester United FC un Anglijas futbola izlasi.
Anglijas futbola izlasē debitēja spēlē pret Austrāliju, kad guva arī vārtus un palīdzēja Anglijai uzvarēt ar 2:1. Rešfords kļuva par visu laiku jaunāko debitantu, kurš guvis vārtus. Spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā, kā arī 2018. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Manchester United
Miglenieku ciems
Miglenieku ciems bija administratīvi teritoriāla vienība Kārsavas rajonā. 1945. gada 10. septembrī Ludzas apriņķa Nautrēnu pagastā izveidoja Miglenieku ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī pēc pagasta likvidēšanas ciemu iekļāva Kārsavas rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, tā teritoriju pievienojot Nautrēnu ciemam.
Raunas draudzes novads
Raunas draudzes novads bija viens no 16 Vidzemes guberņas Cēsu apriņķa draudzes novadiem.
Vēsture
Pēc Tālavas zemju dalīšanas 1224. gadā Raunas draudzes novads bija tieši pakļauts Rīgas arhibīskapiem. Alberta II Zauerbēra valdīšanas laikā tika uzcelta Raunas pils (Rownenborgh), kas kalpoja par vienu no arhibīskapu rezidencēm. Livonijas kara laikā krievu un tatāru karaspēks Raunas pili (Ровно) nenopostīja. 1625. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs Raunas pili nodeva dzimtas īpašumā Svantem Baneram. Otrā Ziemeļu kara laikā Raunas pili saspridzināja. No 1658. līdz 1664. gadam par Raunas luterāņu mācītāju strādāja Jānis Reiters, kas šeit tulkoja latviski Mateja evaņģēliju un 1662. gadā publicēja tēvreižu krājumu 40 valodās (Oratio Dominica XL linguarum).
Raunas luterāņu baznīca cietusi poļu-zviedru kara laikā, 1613. gadā tā bijusi bez jumta. Pēc Lielā Ziemeļu kara 1724. gadā tā minēta kā sabrukusi. Baznīcas tornis atjaunots 1736. gadā, no 1793. līdz 1794. gadam uzcelta piebūve ģērbkambarim. No 1803. līdz 1804. gadam un no 1936. līdz 1937. gadam veikta baznīcas pārbūve.
Muižas
Raunas draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:
Karloss Torre Repeto
Karloss Torre Repeto (es; Merida —  Merida) bija Meksikas starptautiskais lielmeistars šahā (1977).
Biogrāfija
Desmit gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlies uz Ņūorleānu, kur iemācījies spēlēt šahu. Deviņpadsmit gadu vecumā sācis savu šahista karjeru ASV. 1923. gadā Ņūorleānā uzvarējis Luiziānas štata čempionātā. 1924. gadā Detroitā uzvarējis ASV atklātajā šaha čempionātā, apsteidzot Semjuelu Faktoru, Normanu Vaitekeru un Semjuelu Reševski. 1924. gadā uzvarējis šaha turnīrā Ročesterā un izcīnījis 3. vietu Ņujorkas šaha turnīrā (uzvarēja Abrahams Kupčiks).
1925. gadā devies uz Eiropu, kur ierindojies 10. vietā Bādenbādenes starptautiskajā šaha turnīrā (uzvarējis Aleksandrs Aļehins), kopā ar Frenku Māršalu dalījis 3.-4. vietu Marienbādes (tagad Marianske Lāzne Čehijā) starptautiskajā šaha turnīrā (uzvarējuši Ārons Nimcovičs un Akiba Rubinšteins) un kopā ar Saveliju Tartakoveru dalījis 5.-6. vietu Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā (uzvarējis Jefims Bogoļubovs).
Pēc atgriešanās no Eiropas 1926. gadā kopā ar Gēzu Maroci dalījis 2.—3. vietu Čikāgas šaha turnīrā (uzvarējis Frenks Māršals) un uzvarējis Mehiko šaha turnīrā, apsteidzot Hosē Araisu un kļūstot par Meksikas šaha čempionu.
Tomēr Karlosa Torres Repeto šahista karjera izrādījās ļoti īsa. Jau 1926. gadā viņš tika ievietots slimnīcā pēc garīgas slimības saasināšanās, kad izjuka paredzētās laulības. Dažādās ārstniecības iestādēs nācās aizvadīt gandrīz visu atlikušo mūžu. Lai gan pēc amerikāņu šaha lielmeistara Rubena Faina liecības, meksikāņu šahists arī vēlākajos gados spēlējis labi, tomēr šaha turnīros viņš vairs nepiedalījās.
Īsi pirms šahista nāves FIDE 1977. gadā viņam par vēsturiskiem panākumiem turnīros piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu. Kopš 1987. gada Meksikā notiek Karlosa Torres Repeto piemiņas turnīri.
Šaha ievērojamāko partiju skaitā ir iekļuvusi arī Torres partija pret Emanuelu Laskeru 1925. gada Maskavas turnīrā, kuru viņš pabeidza ar tā saukto dzirnavu kombināciju.
1. d4 Zf6 2. Zf3 e6 3. Lg5 c5 4. e3 cxd4 5. exd4 Le7 6. Zbd2 d6 7. c3 Zbd7 8. Ld3 b6 9. Zc4 Lb7 10. De2 Dc7 11. 0-0 0-0 12. Tfe1 Tfe8 13. Tad1 Zf8 14. Lc1 Zd5 15. Zg5 b5 16. Za3 b4 17. cxb4 Zxb4 18. Dh5 Lxg5 19. Lxg5 Zxd3 20. Txd3 Da5 21.b4! Df5 22. Tg3 h6 23. Zc4 Dd5 24. Ze3 Db5 (diagramma)
25. Lf6!! Dxh5 26. Txg7+ Kh8 27. Txf7+ Kg8 28. Tg7+ Kh8 29. Txb7+ Kg8 30. Tg7+ Kh8 31. Tg5+ Kh7 32. Txh5 Kg6 33. Th3 Kxf6 34. Txh6+ Kg5 35. Th3 Reb8 36. Tg3+ Kf6 37. Tf3+ Kg6 38. a3 a5 39. bxa5 Txa5 40. Zc4 Td5 41. Tf4 Zd7 42. Txe6+ Kg5 43. g3 1–0
FC Nordsjælland
FC Nordsjælland ir Dānijas futbola klubs no Fārumas, kurš spēlē Dānijas Superlīgā.
Klensijs Brauns
Klerenss Džons "Klensijs" Brauns III (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris. Filmējās kino un televīzijā kopš 1980. gadu sākuma un pārsvarā atveido ļaundaru lomas.
Brauns filmējies tādās filmās kā Bad Boys (1983), "Kalnietis" (1986), Pet Sematary Two (1992), "Bēgšana no Šoušenkas" (1994), "Zvaigžņu kuģa kareivji" (1997) un "Daudzsološa jauna sieviete" (2020). Televīzijā filmējies HBO seriālā Carnivàle (2003–2005), Showtime seriālā "Miljardi" (Billions, 2018–2019) un Dexter: New Blood (2021–2022).
Brauns ierunā Krabja kungu animācijas seriālā "Sūklis Bobs Kvadrātbiksis" (1999–pašlaik), kā arī Leksu Luteru DC Animated Universe (1996–2006) un atsevišķos DC Comics animācijas filmās. Vēl viņš ierunājis lomas datorspēles Crash Bandicoot franšīzē (1997–2003), lomu animācijas seriālā "Zvaigžņu kari: Klonu kari" (2011–2013), Surturu filmā "Tors: Ragnarjoks" (2017) un Henku Andersonu datorspēlē Detroit: Become Human (2018).
Bramberģe (nozīmju atdalīšana)
Bramberģe var būt:
Jaunivanova
Jaunivanova ir ciems Mežvidu pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 264 km attālumā no Rīgas.
Ata Kronvalda Durbes pamatskola
Vēsture
Jau 50-to gadu otrajā pusē tiek sākta cīņa par jaunas ēkas celtniecību vidusskolai, bet tikai 1979. gada 1. septembrī ir atklāta jaunā vidusskolas ēka, kurā strādāja Ata Kronvalda Durbes vidusskola. 2017. gadā Ata Kronvalda Durbes vidusskola tika reorganizēta par Ata Kronvalda Durbes pamatskolu.
Skolas sasniegumi
Skolēni gūst labus panākumus vokālās mūzikas konkursos, stāstnieku konkursos, vietējos un starptautiskos vizuālās mākslas konkursos, atbalstām skolēnu piedalīšanos ZZ-čempionātā, Mobilitātes pasākumos, Zaļās jotas pasākumos.
Bardiani–CSF–Faizanè
Bardiani–CSF–Faizanè (UCI komandas kods: BCF) ir profesionāla kontinentālā šosejas riteņbraukšanas komanda, kura ir reģistrēta Itālijā un piedalās UCI Continental Circuits sacensībās un ar ielūgumiem arī atsevišķās UCI ProTour sacensībās. Komandu pārvalda Bruno Reverberi ar sporta direktoriem Fabiano Fontanelli un Roberto Reverberi. Reverberi komandu ir vadījis kopš 1982. gada, kad tā tika izveidota ar nosaukumu Termolan. Komandas sponsori laika gaitā ir mainījušies, 1990. gados to sponsorēja Navigare ar komandas nosaukumu Italbonifica-Navigare. Šībrīža galvenais sponsors, Bardiani Valvole komandai tika piesaistīts 2013. gadā, bet pirms tam to sponsorēja CSF Group (2008–12) un Ceramica Panaria (2000–2007).
Hānes līcis
Hānes līcis (sv) ir jūras līcis Baltijas jūras dienvidrietumos Zviedrijas piekrastē. Stiepjas Skones un Blēkinges lēņu piekrastē no Listerlandes pussalas ziemeļos līdz Šivīkai dienvidos. Nosaukts pēc nelielās Hānes saliņas līča ziemeļos. Lielākās pilsētas un ostas krastā ir Selvesborja, Ohusa un Šivīka. Krastā smilšu pludmales; populāra atpūtas vieta.
Dzintari (Daugmales pagasts)
Dzintari, agrāk — Bramberģe, ir ciems Ķekavas novada Daugmales pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumu daļā Rīgas HES ūdenskrātuves dienvidu krastā pie autoceļa P85 3 km no pagasta centra Daugmales, 10 km no novada centra Ķekavas un 29 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Bramberģes (Brambergshof) muižas centra un Bramberģes skolas. Ciemā ir veikals.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Grants Fūrs
Grants Fūrs (dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, vārtsargs. Karjeras gaitā aizvadījis 19 sezonas dažādos Nacionālās hokeja līgas klubos. Edmontonas "Oilers" rindās kļuvis par pieckārtēju Stenlija kausa ieguvēju, reizi ieguvis arī Vezinas un Viljama Dženingsa balvas. 2003. gada tika uzņemts Hokeja slavas zālē.
Pēc spēlētāja karjeras beigām vairākus gadus bija Kalgari "Flames" un Fīniksas "Coyotes" vārtsargu treneris.
Grants Fūrs dzimis jauktu rasu ģimenē, savā laikā viņš bija viens no nedaudzajiem tumšādainajiem hokejistiem NHL.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru sāka 1981. gadā NHL kluba Edmontonas "Oilers" rindās. Jau savā debijas sezonā Fūrs kļuva par komandas pamatvārtsargu. No 1984. līdz 1988. gadam kopā ar "Oilers" izcīnīja četrus Stenlija kausa titulus, 1988. gadā kā līgas labākais vārtsargs ieguva Vezinas balvu un tika iekļauts NHL simboliskajā izlasē. 1988. gada Harta balvas balsojumā Fūrs bija otrais aiz Mario Lemjē. 1990. gadā kļuva jau par pieckārtēju Stenlija kausa čempionu.
1990.—91. gada sezonā NHL uz ilgāku laiku diskvalificēja Fūru par dažādu atkarību izraisošu vielu lietošanu. 1991. gadā hokejists tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs". "Maple Leafs" rindās Fūrs aizvadīja pusotru sezonu, pēc tam tiekot aizmainīts uz Bufalo "Sabres". Komandas sastāvā Fūrs dalīja spēles laiku ar čehu vārtsargu Dominiku Hašeku. 1993.—94. gada sezonā ieguva Viljama Dženingsa balvu. Vairākas reizes iegūstot savainojumus, Fūrs zaudēja komandas pamatvārtsarga lomu Hašekam. 1994.—95. gada sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings", kurā spēlēja līdz sezonas beigām.
1995. gada vasarā Fūrs noslēdza līgumu ar Sentluisas "Blues". Vairākas sezonas Fūrs bija "Blues" pamatvārtsargs, taču 1999. gadā komandai pievienojās Romāns Tureks, un Fūrs tika aizmainīts uz Kalgari "Flames". Pēc 1999.—2000. gada sezonas Fūrs noslēdza profesionāļa karjeru.
Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 1984. un 1987. gada Kanādas kausa ieguvēju, izcīnījis sudraba medaļas 1989. gada Pasaules čempionātā.
Iebrukums
Iebrukums ir kādas valsts bruņota ielaušanās citā valstī ar nolūku to iekarot vai gāzt tās valdību. Iebrukums var izraisīt karu vai notikt jau esoša kara laikā.
Zoloturna
Zoloturna (de,, fr, , it, ) ir pilsēta Šveices ziemeļrietumos, Zoloturnas katona administratīvais centrs. 2016. gadā Zoloturnā dzīvoja 16,7 tūkstoši iedzīvotāju, galvenokārt vācvalodīgie. Pilsēta atrodas Āres upes krastos, Juras kalnu pakājē.
1997. gada Eiropas čempionāts basketbolā
1997. gada Eiropas čempionāts basketbolā (EuroBasket 1997) bija 30. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Spānijā laika posmā no līdz. Eiropas čempionātā piedalījās 16 Eiropas vīriešu basketbola valstsvienības. Uzvaru tajā izcīnīja Dienvidslāvijas izlase.
Latvijas basketbola izlase zaudēja visās trīs apakšgrupas spēlēs, kā arī abās izslēgšanas spēlēs par 13. vietu un čempionātā ieņēma pēdējo 16. vietu.
Jaunlesna
Apdzīvotā vieta atrodas pie reģionālā autoceļa P36 (Rēzekne-Gulbene).
Dženuarija Džonsa
Dženuarija Kristena Džonsa (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.
Viņa atveidoja Betijas Dreperes lomu seriālā Mad Men (2007–2015), par ko divas reizes nominēta Zelta globusa balvai un Primetime Emmy balvai. Vēl viņa atveidoja Melisas Šartas lomu seriālā The Last Man on Earth (2015–2018) un piedalījusies filmās "Amerikāņu kāzas" (2003), "Mēs esam Maršali" (We Are Marshall, 2006), "Radio pirāti" (2009), "Nezināmais" (2011), "Izsalcis trusis uzbrūk" (Seeking Justice, 2011) un "X-cilvēki: Pirmā klase" (2011).
Silvēns Bursteins
Silvēns Bursteins (fr; 1932. gads — miršanas gads nezināms) bija Francijas šahists.
Biogrāfija
1950. gados bijis viens no daudzsološākajiem Francijas jaunajiem šahistiem, taču ļoti ātri beidzis savu šahista karjeru. 1950. gadā piedalījies starptautiskajā junioru šaha turnīrā Birmingemā, bet gadu vēlāk turpat pārstāvējis Franciju pirmajā Pasaules junioru šaha čempionātā, kurā nospēlējis neizšķirti ar turnīra uzvarētāju Borislavu Ivkovu. 1951. gadā debitējis Francijas šaha čempionāta finālā, kurā ieņēmis 8. vietu. Vēlākajos gados regulāri piedalījies Francijas šaha čempionātos, labāko rezultātu sasniedzot 1955. gadā Tulūzā, kad dalījis 3.-4. vietu. 1952. gadā bijis otrais Parīzes pilsētas šaha čempionātā. Pārstāvējis Francijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1954-1956) un individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1954) medaļu. 1953.-1954. gadā piedalījies Hastingsas (Anglija) tradicionālajā jaungada šaha festivālā, kurā spēlējis blakusturnīrā. Pēdējais zināmais turnīrs ar Bursteina piedalīšanos bijis 1958. gada novembrī Izraēlas pilsētās Haifā un Telavivā notikušais starptautiskais šaha turnīrs, kurā uzvarējis ASV lielmeistars Semjuels Reševskis, bet Bursteins palicis tabulas lejasgalā. Par Bursteina turpmāko likteni trūkst pārbaudītu ziņu.
Andžella Goba
Andžella Goba ir latviešu operdziedātāja.
2002. gadā absolvējusi Latvijas Mūzikas akadēmijas Vokālo nodaļu. Mācījusies arī Vokālās nodaļas maģistrantūrā. 1998. gadā kļuvusi par Latvijas Nacionālās operas solisti.
Ieguvusi vairākas balvas, tai skaitā Teātra balvu par Sezonas spilgtāko debiju, Lielo mūzikas balvu un Aldara balvu. 2011. gadā tikusi nominēta Spēlmaņu nakts balvai kategorijā "Gada sasniegums muzikālajā izrādē".
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Vidzemes Tehnoloģiju un dizaina tehnikums ir profesionālās izglītības kompetences centrs, kurš izveidots 2019. gadā, apvienojot Priekuļu tehnikumu un Cēsu tehnoloģiju un dizaina vidusskolu. Tā viena daļa atrodas Priekuļos, otra — Cēsu pilsētā. Tehnikums dod iespēju iegūt ne tikai profesionālo sagatavotību, bet arī iespēju nodarboties ar sportu, māksliniecisko pašdarbību, piedalīties dažādos novadu un valsts organizētos konkursos un olimpiādēs.
Pauls Mierlejs
Pauls Mierlejs (1937–?) bija latviešu džeza trombonists.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Mācības pēc pamatskolas
Autotransports un mašīnzinības Kokizstrādājumu izgatavošana un dizains Būvniecība IT, datorsistēmas un telekomunikācijas Lauksaimniecība Ēdināšanas pakalpojumi
Mācības neklātienē
Lauksaimniecība
Pauls Mierlejs
Dzīvesgājums
Dzimis 1937. gada 26. decembrī Rīgā, mācījās trombona spēli Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā. Studēja Latvijas Valsts konservatorijā, līdztekus 1957. gadā sāka spēlēt Ivara Mazura vadītajā džeza orķestrī, tad Rīgas estrādes orķestrī un Latvijas radio un TV estrādes un vieglās mūzikas orķestrī.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Tehnikuma vērtības
Profesionalitāte jeb meistarība darbos un vārdos
Pauls Mierlejs
Dzīvesgājums
Vēlāk Pauls Mierlejs vadīja Latvijas PSR Milicijas darbinieku kluba orķestri un spēlēja Baltijas kara apgabala štāba pūtēju orķestrī. Vienlaikus trenējās smagatlētikā un aizrāvās ar peldēšanu ledusaukstā ūdenī. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Pauls Mierlejs pārcēlās uz dzīvi Vācijā, kur miris.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Tehnikuma vērtības
Sadarbība jeb dalīšanās, mācīšanās un strādāšana, sniedzot atbalstu cits citam
Atbildība jeb pienākuma apziņa par individuālu un kolektīvu rīcību, lēmumiem un to rezultātiem
Tehnikuma vīzija
Eiropas līmeņa profesionālās izglītības izcilības centrs
Tehnikuma misija
Vadošā mācību iestāde Latvijā, kas nodrošina konkurētspējīgu profesionāļu sagatavošanu, realizējot kvalitatīvas, ilgtspējīgas un inovatīvas mācību programmas
Mazā Kuldīgas iela
Rīgas adrešu grāmatās Mazā Kuldīgas iela atrodama no 19. gadsimta beigām ar tagadējo nosaukumu.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Pirmsākumi
1906. gada septembrī Rīgā notika Vidzemes lauksaimniecības biedrību pārstāvju sanāksme, kas nolēma dibināt lauksaimniecības skolu un skolas organizēšanu uzticēt tikko izveidotajai Centrālbiedrībai. 1908. gadā Centrālbiedrība uzsāka plašu ziedojumu vākšanu, lai iegūtu līdzekļus skolas ēkas celtniecībai un inventāra iegādei. Tajā pašā gadā tika nokārtotas formalitātes zemes iegādei skolas ēkas celtniecībai un 1909. gada 15. februārī pilnsapulce zemes pārņemšanu apstiprināja. 1909. gada 6. maijā tika pieņemts lēmums dibināt zemākā tipa trīsgadīgu skolu, lai izaudzinātu labus lauksaimniekus.
Mazā Kuldīgas iela
Ielu savienojumi
Mazā Kuldīgas iela krustojas ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Mazo Kuldīgas ielu iet 2. tramvaja maršruts (pietura Zasulauka stacija). Mazās Kuldīgas ielas noslēgums atrodas līdzās Zasulauka dzelzceļa stacijai.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Pirmsākumi
1910. gada 20. septembrī Priekuļos atvēra viengadīgus lauksaimniecības kursus (vadītājs agronoms J. Bickis), kuru programma faktiski atbilda projektētās skolas 1. klasei. Jānis Bickis Priekuļu lauksaimniecības skolā nostrādāja līdz 1933. gadam.
Hanss Rebane
Hanss Rebane (et,  — ) bija igauņu žurnālists, politiķis un diplomāts, Igaunijas ārlietu ministrs (1927—28). No 1937. līdz 1940. gadam bijis Igaunijas sūtnis Latvijā.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Pirmsākumi
1911. gada 6. jūlijā apstiprināja skolas statūtus un par tās priekšnieku (direktoru) iecēla agronomu Edgaru Zemeli. 1912. gadā pēc arhitekta Aleksandra Vanaga projekta sāka būvēt skolas ēku (tagad t.s. veco mācību korpusu), ko nodeva ekspluatācijā 1913. gadā. 1919. gada 21. janvārī skolēnu, darbinieku un skolotāju kopsapulce nolēma pārveidot skolu par vidējo lauksaimniecības mācību iestādi (četrgadīgs apmācības kurss).
Eva Tofalvi
Eva Tofalvi (dzimusi ) ir bijusī ungāru izcelsmes Rumānijas biatloniste. Piedalījusies sešās olimpiskajās spēlēs. Vienu reizi uzvarējusi Pasaules kausa posmā: 15 km klasiskā biatlona distancē Austrijā, Hohfilcenē (E. Tofalvi finišēja otrā, taču uzvarētājas Albinas Ahatovas no Krievijas analīzēs tika atrasts dopings, un sportiste diskvalificēta). Šī ir vienīgā Pasaules kausa posma uzvara Rumānijas biatlona vēsturē.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Lauksaimniecības vidusskola
1919. gada februārī Zemkopības komisariāts izveidoja Priekuļu lauksaimniecības institūtu, kura sastāvā ietilpa trīsgadīgā Priekuļu lauksaimniecības vidusskola, ziemas kursi pieaugušajiem, Baltijas mašīnu izmēģinājumu stacija, bio-entomoloģijas stacija, lauksaimniecības izmēģinājumu un selekcijas stacija, zemes kultūras birojs. Institūts pastāvēja līdz 1922. gadam. Otrā pasaules kara laikā 1941. gadā uz laiku skolā ierīkoja lazareti Vermahta karaspēka vajadzībām, līdz minimumam samazināja mācību laiku. 1944. gada rudenī vācieši Priekuļus atstāja, aizvezdami līdzi daļu inventāra, bet nepaspēja uzspridzināt ēkas.
Hanss Rebane
Biogrāfija
Dzimis Pērnavas apriņķī zemnieku ģimenē netālu no tagadējās Latvijas—Igaunijas robežas. Pēc Pērnavas zēnu ģimnāzijas pabeigšanas studējis Tartu Universitātē medicīnu un Berlīnes Universitātē politiskās un sabiedriskās zinātnes.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Lauksaimniecības tehnikums
1944. gadā skola atsāka darbību kā Priekuļu lauksaimniecības tehnikums. 1946. gada 1. septembrī tajā atvēra lauksaimniecības mehanizācijas nodaļu. 1951. gadā sāka darboties neklātienes nodaļa divās tehnikuma pamata specialitātēs: lauksaimniecības mehanizācija un automobiļu tehniskā apkalpošana un remonts. 1961. gadā atvēra automobiļu tehniskās apkalpošanas un remonta nodaļu. Tehnikumā kādu laiku darbojās arī lauksaimniecības elektrifikācijas nodaļa (1950—1958), praktiķu — mehāniķu nodaļa (1953—1960), lopkopības mehanizācijas un elektrifikācijas nodaļa (1965—1972). 1989. gadā sāka gatavot lauksaimniecības produkcijas ražošanas speciālistus, pēc tam tos pārdēvēja par lauksaimniecības speciālistiem.
Eva Tofalvi
Trīs reizes bijusi Rumānijas delegācijas karognesēja ziemas olimpisko spēļu atklāšanas parādē.
Pēc 20 gadiem starptautiskajā biatlonā 2018. gadā beigusi profesionālā sporta karjeru.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Valsts tehnikums
2011. gada 1. martā Ministru kabinetā apstiprināja IZM sagatavotos Ministru kabineta rīkojuma projektus par profesionālās izglītības iestāžu reorganizāciju, kuri paredzēja reorganizēt Valsts Priekuļu lauksaimniecības tehnikumu un Jāņmuižas profesionālo vidusskolu, izveidojot Priekuļu un Jāņmuižas Valsts tehnikumu. Tas sāka darbu 2011. gada 1. septembrī, bet 2014. gada 1. februārī to pārdēvēja par Priekuļu tehnikumu un piešķīra profesionālās izglītības kompetences centra statusu.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Priekuļu tehnikums reorganizēts ar Ministru Kabineta 2019. gada 17. janvāra rīkojumu Nr. 27 "Par Cēsu Tehnoloģiju un Dizaina vidusskolu". Ar šo rīkojumu Cēsu pašvaldības mācību iestāde tiek nodota Izglītības un zinātneds ministrijas padotībā esošajam Priekuļu tehnikumam. Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikuma nolikums apstiprināts 2019. gadā.
Hanss Rebane
Biogrāfija
Pēc Igaunijas vēstniecības slēgšanas sakarā ar Latvijas okupāciju apcietināts, tomēr Rebanem izdevās izbēgt. 1944. gadā viņš izbrauca uz Zviedriju. 1961. gadā miris Stokholmā.
Vidzemes tehnoloģiju un dizaina tehnikums
Darbinieki
Direktori Pasniedzēji
Tehniskie darbinieki
Muzejs
Darbības pamatvirzieni
Sīkais pameldrs
Sīkais pameldrs (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir reti sastopama Eiropā, vietumis Austrumāzijā, galvenokārt jūru piekrastēs; atradnes kopumā polam tuvos apvidos, un visā areālā atradņu skaits ļoti mazs.
Latvijā sīkais pameldrs ir sastopams ļoti reti, tikai Rīgas līča ziemeļaustrumu un ziemeļrietumu piekrastē. Tomēr iespējams arī citur, īpaši vietās, kur jūras krastā sastopamas palieņu pļavas. Ilggadīgi noturīga, neliela populācija zināma Randu pļavās.
Sīkais pameldrs ir ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.
Apraksts
Sīkais pameldrs ir daudzgadīgs, 2—5 cm garš lakstaugs. Tam ir ložņājošs saknenis, no saknēm atiet izlocīti stīgveida dzinumi, kā galā ir iegareni vairpumpuri, kas sakņojas. Stublājs ir apaļš, veido grupas vai stublāji pa vienam. Lapas ir šauri lineāras, sarveidīgas, tikai pie stublāja pamata, īsākas nekā stublājs vai tā garumā. Ziedu vārpiņa ir viena, 0,2—0,4 cm gara ar 3—5 ziediem stublāja galotnē. Ziedam ir 3 drīksnas, vārpiņas plēksnes gaiši pelēkbrūnas, strupas, apakšējā plēksne sasniedz pusi no vārpiņas garuma. Apziedņa matiņu parasti nav, vai — ja tādi ir — tad pārsniedz augli. Auglis ir sīks riekstiņš ar īsu irbuļa palieku. Zied jūlijā un augustā.
Kaspars Biezbārdis
Kaspars Ernests Biezbārdis (vecajā ortogrāfijā: Kaspars Beesbardis, 1806—1886) bija latviešu skolotājs Vīlandē (1833—1853) un Rīgā (1866—1881) un viens no pirmajiem jaunlatviešu kustības darbiniekiem, kas dedzīgi iestājās pret vācbaltiešu centieniem pārvācot latviešus.
Dzīvesgājums
Dzimis 1806. gada 8. decembrī (pēc vecā stila 26. novembrī) Slokas pagasta, tolaik Pavasara muižas, "Biezbāržos" turīga saimnieka un tirgotāja ģimenē, kurš ar liellaivām pa Lielupi pārvadāja labību un miltus. Viņa tēvs bija zemnieku tiesnesis, vēlāk Belles muižas īpašnieks Katlakalnā un varēja atļauties nodrošināt dēliem labu izglītību. Kaspars mācījās elementārskolā Rīgā, pēc tam 1818.—1820. gadā pie privātskolotāja Salaspilī un vēlāk ģimnāzijā Rīgā, kuru pabeidza ar Salaspils draudzes mācītāja Vendta materiālu atbalstu. Pēc Tērbatas Pedagoģiski filozofiskā semināra beigšanas Biezbārdis strādāja par mājskolotāju mācītāja Venta namā. 1832. gadā viņš Tērbatas Universitātē kā brīvklausītājs uzsāka matemātikas, filoloģijas un teoloģijas studijas, bet naudas trūkuma dēļ 1833. gadā bija spiests pārtraukt studijas un strādāt par Vidzemes guberņas Vīlandes apriņķa skolas zinātņu skolotāju, no 1845. gada par skolu inspektoru.
1852. gadā K. Biezbārdis sāka aktīvi publicēties vācbaltiešu presē un 1853. gadā atgriezās Rīgā, lai aktīvi iesaistītos latviešu sabiedriskajā dzīvē un aizstāvētu latviešu nacionālās kultūras tiesības pret vācu dominanci. Izglītojošajos rakstos "Mājas Viesī" un "Pēterburgas Avīzēs" viņš rakstīja par politiskām un filozofiskām tēmām. Kad bijušās Polijas-Lietuvas kopvalsts teritorijā notika sacelšanās, Biezbārdis 1863. gada jūlijā palīdzēja Mežmuižas zemniekiem uzrakstīt sūdzību Krievijas impērijas ķeizaram par viņiem nodarītajām pārestībām. Augustā viņš sacerēja latviešu inteliģences lojalitātes apliecinājuma vēstuli, kurā cita starpā bija rakstīts, ka latviešu bezzemes stāvoklis, vergu darbs, mēģinājumi izceļojot no tā atsvabināties, cenšanās pēc savas tautas garīgas attīstības dod iemeslu aizdomām, ka latvieši tīkotu pēc patvaļības..., tomēr latvieši par savu likteni un pienākumu atzīstot savienošanos ar lielo krievu tautu vienā saimē. Drīz pēc tam Biezbārdi arestēja kā zemnieku nemieru līdzzinātāju un izsūtīja uz Kļinas pilsētu Maskavas guberņā Krievijā. Trimdā būdams, 1865. gadā viņš vācu valodā Baucenē publicēja divas polemiskas brošūras par starpnacionālajām problēmām Baltijas provincēs. Pēc viņu aizstāvošiem rakstiem krievu avīzēs un sievas lūgumiem Biezbārdim atļāva atgriezties Rīgā. 1866. gadā viņš sāka strādāt par Rīgas garīgā semināra vācu valodas skolotāju, vēlāk par latviešu valodas skolotāju Aleksandra ģimnāzijā.
Pēc 1869. gada Biezbārdis nodevās rakstniecībai, tulkošanai un kopā ar K. Štālbergu izdeva laikrakstu "Pasaule un Daba". Savā pēdējā 1883. gadā iznākušajā grāmatā "Herodota skuti un mūsu vectēvu cilts stāsti" viņš centās pierādīt, ka latviešu un lietuviešu ciltstēvi ir Hērodota aprakstītie skiti. Pēc 1884. gada mūža pēdējos gadus Biezbārdis nodzīvoja pie dēla Maskavā, kur nomira 1886. gada 12. septembrī.
Kardašjana
Kardašjana var būt:
Jēkabpils luteriskā baznīca
Jēkabpils luteriskā baznīca var būt:
Rehenbergi-Linteni
Fon Rehenbergi-Linteni jeb fon Rehenbergi, saukti par Linteniem (de) ir vācbaltiešu dzimta, kas ieceļoja Kurzemes un Zemgales hercogistē 16. gadsimta beigās. Krievijas Impērijas valdība 19. gadsimta vidū atzina Kurzemes fon Rehenbergu-Lintenu dzimtas tiesības lietot mantojamu baronu titulu. Dzimta bija ierakstīta arī Somijas lielhercogistes dižciltīgo dzimtu matrikulā.
Itālija Eirovīzijas dziesmu konkursā
Itālija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 47 reizes, debitējot 1956. gada konkursā. Itālija konkursā ir uzvarējusi 3 reizes: 1966. gada konkursā ar Džidžliolu Činkveti, 1990. gada konkursā ar Toto Kutunjo un 2021. gada konkursā ar Måneskin.
Rehenbergi-Linteni
Cita fon Lintenu (von Linten) dzimta 1742. gadā bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības matrikulā.
Vēsture
Rehenbergu dzimta cēlusies no Rehenbergas pils tagadējā Vidussaksijas apriņķī Saksijas zemē Vācijā. Pirmais rakstos pieminētais dzimtas ciltstēvs ir 1270. gadā pieminētais Apics no Rehenbergas (Apitz de Rechenberg). Heinrihs no Rehenbergas 1286. un 1290. gadā pieminēts kā Rohlicas pils karadraudzes loceklis. Bruņiniekam Hansam fon Rehenbergam 1534. gadā piešķīra Svētās Romas impērijas brīvkunga (Reichsfreiherr) titulu, brīvkungam Leopoldam Frīdriham fon Rehenbergam 1703. gadā grāfa titulu. Reformācijas laika karos fon Rehenbergi atbalstīja Saksijas un Silēzijas protestantus, vēlāk iesaistījās Livonijas karā Polijas-Lietuvas valdnieka Sigismunda II Augusta dienestā. Pēc kara beigām izveidotajā Kurzemes un Zemgales hercogistē parādījās muižnieku dzimta, kas sevi dēvēja Rehenbergiem-Linteniem (von Rechenberg gennant Linten), bet tieša viņu radniecība ar Rehenbergu dzimtas citiem atzariem nav pierādāma. Dzimta sadalījās vairākos atzaros, kas mūsdienās dzīvo Vācijā, Francijā, Šveicē, ASV un Austrālijā.
Jānis Cīrulis
Jānis Cīrulis (1897-1962) bija latviešu diriģents, komponists, mūzikas pedagogs un kritiķis, kas pēc Otrā pasaules kara beigām dzīvoja Kanādā. Viens no Latviešu Dziesmusvētku biedrības Kanādā dibinātājiem, tās padomes priekšsēdis, pirmo trīs Kanādas latviešu dziesmusvētku virsdiriģents.
Dzīvesgājums
Jānis Cīrulis ir dzimis 1897. gada 31. decembrī Umurgā. Mācījās Valmieras pilsētas skolā, kur apguva vijoļspēli pie Jēkaba Mediņa, tad pie J. Nabaldjana Pēterburgā un no 1919. gada Latvijas Konservatorijā pie Ed. Lučīni. Pirmajā pasaules karā ievainotās labās rokas dēļ vijoļspēli pameta un 1921. gadā iestājas Latvijas Konservatorijas profesora Jāzepa Vītola kompozīcijas teorijas klasē.
Strādāja par dziedāšanas un mūzikas skolotāju V. Olava komercskolā, obligātās mūzikas teorijas klases vadītāju Rīgas Tautas konservatorijā. Pirmās J. Cīruļa kora dziesmas iespiestas 1924. gadā J. Graubiņa "Skolēnu koru" pirmajā un otrajā krājumā. Pēc tam komponista dziesmas parādās VI Vispārējo dziesmusvētku rīcības komitejas izdotajās "15 dziesmās" un krājumos "Dziesmu pūriņš", "Tēvzemes dziesmas". No 1922. gada regulāri publicējās kā mūzikas kritiķis "Izglītības ministrijas mēnešrakstā", laikrakstā "Rīgas ziņas", "Latvis" un mēnešrakstā "Burtnieks". Rakstīja arī "Balsī", "Ilustrētā žurnālā" u. c. Bija mūzikas pedagogs Rīgas Skolotāju institūtā (1936–1937) un Cēsu Skolotāju institūtā (1938–1940), kur darbojās kā diriģents, vadot vairākus novadu dziesmusvētkus.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk izceļoja uz Kanādu. Kanādā diriģēja Hamiltonas latviešu biedrības kori (1951 - 1956), vīru kori "Viesturs" (1955 - 1959), jaukto kori "Daina" (1961 - 1962), bija pirmo trīs Kanādas latviešu dziesmusvētku (1953, 1957, 1961) virsdiriģents, recenzents avīzēs "Laiks" un "Latvija Amerikā". Uzrakstīja grāmatu "Muzikanta piezīmes", kas publicēta 1961. gadā Toronto. Miris 1962. gada 13. februārī Toronto.
1201. gads
1201. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā. Ar šo gadu sākās 13. gadsimts.
Palangas jūras tilts
Palangas jūras tilts (lt) ir 470 m garš tilts Palangā, Lietuvā, kūrorta simbols, kas kļuvis par populārāko un visvairāk apmeklēto vietu pilsētā. Tilts pirmoreiz uzcelts 1889. gadā, bet 1967. gadā to nopostīja vētra. 1997. gadā tiltu atjaunoja, bet 1999. gadā to atkal nopostīja vētra.
1211. gads
1211. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Rebane
Rebane (et — 'lapsa') ir izplatīts igauņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Armands Siliņš
Armands Siliņš ir latviešu operdziedātājs.
2002. gadā absolvējis Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolu. 1999. gadā kļuvis par Latvijas Nacionālās operas kora mākslinieku. 2006. gadā kļuvis par operas solistu.
2011. gadā ticis nominēts Spēlmaņu nakts balvai kategorijā "Gada sasniegums muzikālajā izrādē". 2015. gadā ieguvis Latvijas Gāzes Gada balvu operai kā labākais operas solists.
Lukstu čakstīte
Lukstu čakstīte (Saxicola rubetra) ir maza auguma mušķērāju dzimtas (Muscicapidae) dziedātājputns, kas ligzdo gandrīz visā Eiropā (izņemot Islandi) un Āzijas rietumos, bet ziemo Āfrikas centrālajā daļā. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Izplatība
Lukstu čakstīte ir gājputns, kas ligzo Eiropā, sākot ar Īriju ziemeļrietumos un Portugāles ziemeļiem dienvidrietumos, areālam austrumu virzienā plešoties līdz Rietumsibīrijai (Obas upes baseinam Novosibirskas tuvumā). Ziemeļu virzienā areāls sniedzas līdz Norvēģijas ziemeļiem, bet dienvidu virzienā sasniedz Spānijas un Itālijas centrālo daļu, Grieķijas ziemeļus, Tuvos Austrumus, Aizkaukāzu un Irānas ziemeļrietumus.
Ziemo Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras, no Senegālas austrumiem līdz Kenijai (austrumu virzienā) un līdz Zambijai (dienvidu virzienā). Pārvietojas uz Āfrikas rietumiem, uzsākoties sausajai sezonai (septembrī vai novembrī). Neliela daļa populācijas ziemo Ziemeļāfrikas rietumos (Marokā, Alžīrijas ziemeļos un Tunisijā). Klejojošie putni reizēm sasniedz Islandi, Kanāriju salas, Kaboverdi un Dienvidāfriku.
Izskats un īpašības
Lukstu čakstīte ir neliels, slaids dziedātājputns ar īsu asti. Tas uz zemes pārvietojas ar ātriem, sīkiem lēcieniem, ik pa laikam purinot un skurinot spārnus un asti. Augumā līdzīgs sarkanrīklītei. Ķermeņa garums 12—14 cm, spārnu plētums 21—24 cm, svars 13—26 g.
Abiem dzimumiem ir labi saskatāmas, gaišas "uzacis", ķermeņa augšpusē ir tumši brūns, raibumots apspalvojums, pazode un krūtis gaiši brūnas un bāli dzeltens vai gandrīz balts vēders. Aste melna, bet malējām spalvām ir balta pamatne.
Ligzdošanas sezonas laikā tēviņa pakakle un krūtis kļūst oranži brūnas. Arī tā seja kļūst tumša, gandrīz melna, tajā koši izceļas baltās uzacis un vaigu kontūras joslas. Uz spārniem ir neliels, balts spogulis. Mātīte kopumā ir pelēcīgāka, tās seja brūna, krūtis pelēkbrūnas, arī uzacis un vaigu kontūras ir nevis baltas, bet gaiši pelēkbrūnas. Spārnu spogulis mazāks vai tā nav vispār. Tēviņi ārpus vairošanās sezonas un jaunie putni izskatās līdzīgi mātītēm. Vienīgi pieaugušajiem tēviņiem uz spārniem visu gadu saglabājas baltais spogulis.
Uzvedība
Galvenokārt uzturas paugurainās vietās ar bagātīgu, bet zemu veģetāciju un iespējām no kāda paaugstinājuma (neliela koka zariem vai augstāka auga cera) labi pārredzēt apkārtni. Tās var būt ganības, pļavas ar reti augošiem, nelieliem krūmiem. Sastopama arī jaunās, retinātās skujkoku audzēs, kas nav vecākas par 5—6 gadiem un kurās koku augstums nav lielāks par 1—2 metriem. Lukstu čakstīte kopumā ir vienpatis, bet rudenī uzturas nelielos ģimenes baros. Sēžot savā novērošanas postenī uz kāda augstāka auga čakstītei, īpaši tēviņiem, ir raksturīgi atvērt un aizvērt asti, līdzīgi kā vēdekli, reizēm arī spārnus, demonstrējot to baltos spoguļus. Tādējādi tēviņš signalizē pārējiem tēviņiem par aizņemtu teritoriju.
Barošanās
Lukstu čakstīte ir kukaiņēdājs un galvenokārt (apmēram 80—90%) barojas ar kukaiņiem, bet barojas arī ar citiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, zirnekļiem, nelieliem gliemežiem un tārpiem. Rudenī barojas arī ar ogām, piemēram, mellenām. Lukstu čakstīte mēdz vērot apkārtni no kāda paaugstinājuma un, līdzko kukainis ir pamanīts, to noķer. Visbiežāk kukaiņi tiek uzlasīti no zemes, bet lukstu čakstīte ķer arī lidojošos kukaiņus.
Ligzdošana
Ligzdu būvē mātīte, izmantojot sausu zāli un sūnas, no iekšpuses tā izklāta ar dzīvnieku vilnu un ļoti smalkām smilgām. Tā atrodas uz zemes, noslēpta biezi augošā, bet zemā pļavas zālē. Ļoti bieži tā atrodas zem krūma zariem. Dējumā ir 4—7 olas. Inkubācijas periods ilgst 11—14 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu pamet 10—14 dienu vecumā, bet lidot tie sāk 17—19 dienu vecumā. Vecāki turpina jaunos putnus barot vēl papildu divas nedēļas. Lukstu čakstītei ir ļoti īss mūžs, tā parasti dzīvo apmēram divus gadus, bet daži īpatņi sasniedz 5 gadus. Dzimumbriedumu lukstu čakstīte sasniedz gada vecumā.
Apdraudējums
Lukstu čakstītes galvenie dabīgie ienaidnieki ir zebiekste, sermulis un neliela auguma plēsīgie putni, piemēram, purva piekūns, kā arī ligzdas un dējumus mēdz izpostīt vārnas un žagatas. Lukstu čakstītes mazuļus bieži nogalina siena pļaušanas un savākšanas tehnika (galvenais iemesls populācijas samazinājumam Eiropā ) vai liellopi, kas ganoties uzkāpj uz ligzdas. Reizēm lukstu čakstītes ligzdā savu olu atstāj dzeguze.
Āraišu draudzes novads
Vēsture
Āraišu pilsnovads (Arries) sākotnēji bija tieši pakļauts Cēsu komturiem, vēlāk Livonijas ordeņa mestriem, kuru rezidence bija Cēsu pilī. Livonijas kara laikā krievu un tatāru karaspēks Āraišu pili nopostīja un tā vairs netika atjaunota. Netālu esošo Kalnamuižu (Bergenhof) savā īpašumā ieguva lietuviešu virsnieks Drobišs, no kura vārda atvasināts Drabešu muižas nosaukums (Drobusch).
Muižas
Āraišu draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:
Luķes
Luķes ir ciems Gulbenes novada Rankas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P438.
Puzanišķi
Puzanišķi, arī Puzaniškas, ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 35,5 km no novada centra Preiļiem, 8 km no pagasta centra Aglonas un 241 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa V636.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Gunārs Rode
Gunārs Rode (1934–2008) bija latviešu nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, disidents, politieslodzītais. Pasaules Brīvo latviešu apvienības līdzstrādnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1934. gada 8. septembrī Rīgā strādnieka Oskara Rodes ģimenē. Beidzis Rīgas 1. vidusskolu. Studēja Latvijas Valsts Universitātes Bioloģijas fakultātē (1953-1956) un Rīgas Pedagoģiskajā institūtā (1956-1958), izslēgts pretpadomju darbības dēļ. Pēc tam strādāja par trolejbusa vadītāju.
Apcietināts 1962. gada jūnijā un apsūdzēts par to, ka piedalījies nacionālās pretestības grupas "Baltijas federācija" veidošanā. Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Dailis Rijnieks, Jānis Rijnieks, Viktors Kalniņš, Knuts Skujenieks, Aina Zābaka, Ziedonis Rozenbergs un Uldis Ofkants. Lietu Latvijas PSR Augstākā tiesa izskatīja no 1962. gada 28. novembra līdz 28. decembrim. Par pretpadomju aģitāciju, un grupas organizēšanu un dzimtenes nodevības mēģinājumu tiesnesis Raimonds Brīze G. Rodem un D. Rijniekam piesprieda 15 gadus, A. Zābakai — 12, U. Ofkantam un V. Kalniņam — 10 gadus, K. Skujeniekam — septiņus, Z. Rozenbergam — sešus, Jānim Rijniekam — piecus gadus ieslodzījumā. Ieslodzījumu pavadīja stingra režīma nometnē Mordovijā, kur iepazinās ar Gunāru Astru.
1993. gada 5. Saeimas vēlēšanās viņu iekļāva deputātu kandidātu sarakstā no vēlēšanu apvienības "Tēvzemei un brīvībai".
Miris 2008. gada 9. martā, apglabāts Rīgas 1. Meža kapos.
Otorišķi
Otorišķi ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 32 km no novada centra Preiļiem, 2 km no pagasta centra Aglonas un 236 km no Rīgas.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
2000. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi
Šajā lapa uzskaitīti 2000. gada Eiropas čempionāta futbolā oficiāli apstiprinātie izlašu sastāvi. Sastāvi ar 22 futbolistiem tika iesniegti līdz 2000. gada 1. jūnijam. Dzimšanas dati korekti uz 10. jūniju — dienu, kad sākas čempionāts.
🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 [[england national football team|england]]
Treneris: Kevins Kīgans
Treneris: Umbertu Koelju
🇷🇴 [[romania national football team|romania]]
Treneris: Emeriks Enejs
🇩🇪 [[germany national football team|germany]]
Treneris: Ēriks Ribeks
🇮🇹 [[italy national football team|italy]]
Treneris: Dino Dzofs
🇹🇷 [[turkey national football team|turkey]]
Treneris: Mustafa Denizli
Treneri: Lāšs Lāgerbeks un Tomijs Sēderbergs
🇳🇴 [[norway national football team|norway]]
Treneris: Nilss Jūhans Sembs
Treneris: Srečko Katanecs
🇪🇸 [[spain national football team|spain]]
Treneris: Hosē Antonio Kamačo
🇨🇿 [[czech republic national football team|czech republic]]
Treneris: Jozefs Hovaņecs
Treneris: Bo Jūhansens
🇫🇷 [[france national football team|france]]
Treneris: Rožērs Lemērs
Treneris: Franks Reikārds
Autoceļš P130
P130 autoceļš Līgas—Kandava—Veģi ir reģionālais autoceļš, kas gar Abavas labo krastu savieno autoceļu A10 pie Līgas dzirnavām caur Kandavu un Sabili ar autoceļu P120 pie Veģiem. Autoceļa garums ir 28 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Tukuma un Talsu novadus.
Vēsture
2020. gadā uzsākta pārbūve tiltam pār Virbupi, tas tiks nojaukts un uzbūvēts pilnībā no jauna.
Arvīds Tālavs
Arvīds Tālavs (pirms uzvārda latviskošanas Arvīds Taube ; dzimis, miris ) bija latviešu šahists, Latvijas izlases komandas spēlētājs 1928. un 1930. gada šaha olimpiādēs.
Dzīves gājums
1924. gadā beidzis Rīgas pilsētas 2. ģimnāziju. No 1924. līdz 1936. gadam studējis ekonomiku LU Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē.
Kara beigās 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju, 1949. gadā pārcēlies uz Austrāliju, bet vēlāk uz Kanādu.
Indija 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Indija bija pārstāvēta 1900. vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās Francijas galvaspilsētā Parīzē no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs bija pirmās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā startēja.
Indiju šajās olimpiskajās spēlēs pārstāvēja viens sportists, Normens Pričards, kurš startēja vieglatlētikā. Viņš arī izcīnīja pirmās olimpiskās medaļas, 2 sudraba medaļas, Indijai. Medaļu kopvērtējumā Indija šajās spēlēs bija 19. vietā. Līdz 2020. gada Tokijas olimpiskajām spēlēm, kad Nīradžs Čopra izcīnīja zelta medaļu šķēpa mešanā. Pričards bija vienīgais Indijas vieglatlēts, kurš izcīnījis olimpiskās medaļas.
20px Vieglatlētika
OR — Olimpiskais rekords
Jaunokra (Andrupenes pagasts)
Jaunokra ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 253 km attālumā no Rīgas.
Gīzela Haruma
Gīzela Haruma (de; dzimusi, mirusi ) bija austriešu šahiste.
Biogrāfija
1937. gadā Gīzela Haruma uzvarēja Austrijas sieviešu čempionātā. 1936. gadā Semmeringas starptautiskā sieviešu turnīrā dalīja trešo-ceturto vietu ar Katarinu Rodzantu aiz turnīra uzvarētājām Soņas Grafas un Klaričes Benini.
Pēc Otrā pasaules kara viņa vairs šaha turnīros nepiedalījās.
Ļahaviči
Ļahaviči jeb Ļahoviči  ir pilsēta Baltkrievijā, Brestas apgabalā, Ļahaviču rajona centrs pie Ščaras pietekas Vedjmas. Dzelzceļa stacija līnijā Baranaviči - Luņiņeca.
Rakstos pirmoreiz minēta 1572. gadā Rečas Pospoļitas sastāvā. Krievu-poļu kara (1654-1667) laikā 1660. gadā Ļahaviču cietoksni nespēja ieņemt Krievijas karaspēks, tāpēc cietoksni iesauca par "Lietuvas Jasna Guru". Cietoksnis, kas Ziemeļu kara laikā 1706. gadā tika zviedru nopostīts, attēlots pilsētas ģerbonī. Pēc Otrās Polijas dalīšanas 1793. gadā Ļahaviči iekļāvās Krievijā. No 1921. līdz 1939. gadam pilsēta atradās Polijas sastāvā. 1939. gadā Ļahavičus ieņēma PSRS karaspēks. Otrā pasaules kara laikā pilsētu ieņēma vācu karaspēks. Pēc Otrā pasaules kara - Baltkrievijas PSR sastāvā. No 1991. gada - Baltkrievijā.
Bahčisaraja
Bahčisaraja (uk) jeb Baghčasaraja (crh) ir pilsēta Krimas Autonomajā Republikā, Bahčisarajas rajona administratīvais centrs. Pilsētā dzīvo ap 27 tūkstošiem iedzīvotāju. Atrodas Krimas kalnu pakājē, 30 km uz dienvidrietumiem no Simferopoles. Savulaik Bahčisaraja bija Krimas hanistes galvaspilsēta. Pilsētas nosaukums no Krimas tatāru valodas burtiskā tulkojumā nozīmē ‘dārzu pils’ (bağça − dārzs, saray − pils).
Vitālijs Ginzburgs
Vitālijs Ginzburgs (dzimis 1916. gada 4.oktobrī, miris 2009. gada 8. novembrī) bija ebreju tautības PSRS un Krievijas fiziķis teorētiķis. 2003. gadā kopā ar Alekseju Abrikosovu un Entoniju Legetu ieguvis Nobela prēmiju fizikā par ieguldījumu supravadītāju un suprašķidrumu teorijā.
Dzīves sākums, ģimene
Dzimis Maskavā ebreju ģimenē, kas pirms Pirmā pasaules kara bija ieceļojusi no Baltijas. Tēvs Lazars Ginzburgs (1863-1942) bija inženieris, beidzis Rīgas Politehnisko institūtu, māte Auguste Vildauere bija ārste (dzimusi 1886. gadā Jelgavā, mirusi 1920. gadā no vēdertīfa). Mātes jaunākā māsa Roza sāka dzīvot kopā ar Ginzburga tēvu un kopā viņu izaudzināja.
Karjeras sākums
1938. gadā Ginzburgs pabeidza studijas Maskavas Valsts universitātē. 1940. gadā aizstāvēja kandidāta disertāciju un 1942. gadā doktora disertāciju. 2. pasaules kara laikā divreiz pieteicās brīvprātīgi armijā, bet viņu nepieņēma, jo tajā laikā bija noteikts, ka militāri neapmācītus cilvēkus ar augstāko izglītību neiesauc. No 1945 gada Ginzburgs strādāja Gorkijas valsts universitātē (tagad Ņižņijnovgoroda). Tur viņš iepazinās ar savu otro sievu, kas bija tiesāta kā "tautas ienaidniece" un pēc cietuma izsūtīta uz Gorkiju.
Dalība ūdeņraža bumbas projektā
1948. gadā Igors Kurčatovs uzdeva Ginzburga disertācijas vadītājam Igoram Tammam strādāt pie ūdeņraža bumbas. Tamms šajā darbā iesaistīja arī Ginzburgu un Andreju Saharovu. Katrs no viņiem izvirzīja vienu pamatideju, kuras abas bija ļoti nozīmīgas ūdeņraža bumbas izstrādāšanā. Ginzburga 1948. gadā izvirzītā ideja (Ideja Nr.2) bija izmantot bumbai litija-6-deiterīdu, kuru bombardējot ar neitroniem, rastos tritijs un brīvs deitērijs. Saharovs vēlāk tika nosūtīts turpināt darbu uz slēgto pilsētu Arzamasu-16, kur notika galvenie pētījumi. Bet Ginzburgs, sakarā ar savu izcelšanos un sievas "tautas ienaidnieces" statusu, netika nosūtīts. Tādējādi viņam bija iespēja palikt Maskavā un turpināt nodarboties ar zinātniskiem pētījumiem.
Turpmākā zinātniskā darbība
1950. gadā Ginzburgs kopā ar Ļevu Landausu izstrādāja supravadītspējas teoriju (Ginzburga-Landausa teorija), bet 1958. gadā kopā ar Ļevu Pitajevski izveidoja supraplūstamības teoriju. Ginzburgs pētījis elektromagnētisko viļņu izplatīšanos plazmā, kosmiskā starojuma veidošanos. 1968. gadā Ginzburgs nodibināja Fizikas un astrofizikas katedru Maskavas fizikāli-tehniskajā institūtā. Pēc Tamma nāves Ginzburgs pārņēma Teorētiskās fizikas nodaļas vadīšanu (1971-1988) Ļebedeva fizikālajā institūtā. Sarakstījis vairāk kā 400 zinātnisko darbu un 10 monogrāfijas teorētiskās fizikas, radioastronomijas un kosmiskā starojuma jomās.
1966. gadā Ginzburgs kļuva par PSRS Zinātņu akadēmijas akadēmiķi, bet 1991. gadā par Krievijas Zinātņu akadēmijas akadēmiķi.