cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stiepes un spiedes deformācija
Relatīvā garuma izmaiņa
Huka likums vienvirziena stiepei vai spiedei:
Ūnijas iela
Ūnijas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikas un Purvciema apkaimēs. Ūnijas iela sākas no Brīvības gatves un beidzas pēc krustojuma ar Stirnu ielu (agrāk sniedzās līdz Upeņu ielai). Iela visā garumā ir klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 2390 metri.
Stiepes un spiedes deformācija
kur k_s ir vienvirziena stiepes vai spiedes elastības koeficients (skaitliski vienāds ar relatīvo garuma izmaiņu, kuru izraisa vienu vienību liels normālais mehāniskais spriegums), \sigma ir normālais mehāniskais spriegums.
Ūnijas iela
Ūnijas iela ir vietējas nozīmes iela. Sabiedriskais transports pa ielu nekursē, izņemot mazu posmu (aptuveni 50 m) starp Ieriķu un Vaidavas ielu.
Stiepes un spiedes deformācija
To var uzrakstīt, lietojot vienvirziena stiepes vai spiedes elastības jeb Janga moduli E (stiepes vai spiedes elastības koeficienta apgriezts lielums):
Ūnijas iela
Vēsture
Ūnijas iela ir visvecākā iela Purvciemā. Tā pirmoreiz minēta 1881. gadā ar nosaukumu Purva iela.
Stiepes un spiedes deformācija
.
Ūnijas iela
Vēsture
19. gadsimta beigās pēc Uniona rūpnīcas dibināšanas iela tika pārdēvēta par Uniona ielu; drīz šis nosaukums tika pārveidots par mūsdienu Ūnijas ielu.
Stiepes un spiedes deformācija
Stiepe un spiede vienlaicīgi ir gan ķermeņa formas, gan tā tilpuma deformācija, jo, ķermenim tiekot stieptam vai spiestam, mehāniskais lielums ir lielāks stiepes vai spiedes virzienā nekā stiepei vai spiedei perpendikulārā virzienā. Tādēļ ķermeņa daļiņu savstarpējā attālināšanās stiepes virzienā ir lielāka nekā to tuvināšanās stiepei perpendikulārā virzienā (tilpums palielinās), savukārt, daļiņu savstarpējā tuvināšanās spiedes virzienā ir lielāka nekā to attālināšanās spiedei perpendikulārā virzienā (tilpums samazinās).
Ūnijas iela
Vēsture
Latvijas PSR laikā, 1969. gadā, Ūnijas iela tika pārdēvēta par Georgija Gailes ielu VEF rūpnīcas pēckara direktora vārdā, bet 1990. gadā vēsturiskais nosaukums tika atjaunots.
Stiepes un spiedes deformācija
Lineāro izmēru d relatīvo izmaiņu stiepei vai spiedei perpendikulārā virzienā un izmaiņu stiepes vai spiedes virzienā apraksta izteiksme
Ūnijas iela
Ielu savienojumi
Ūnijas iela ir savienota ar šādām ielām:
Stiepes un spiedes deformācija
kur \mu ir Puasona koeficients.
Matemātisks pierādījums
Pierādījums matemātikā ir konkrēta apgalvojuma loģisks pamatojums, izmantojot iepriekš zināmus citus apgalvojumus. Pierādījumi tiek izmantoti teorēmu pamatojumos, dažādu matemātisku uzdevumu risināšanā, īpaši ģeometrijā un tamlīdzīgās nozarēs. Pastāv dažādi pierādījumu veidi, piemēram, tiešais pierādījums, pierādījums no pretējā, matemātiskās indukcijas princips. Ja apgalvojumu nevar pierādīt un arī nevar noliegt, tad to sauc par hipotēzi.
Dobupe
Dobupe (arī Dūbupe) ir Kārnītes labā krasta pieteka Balvu novada Bērzkalnes pagastā.
Izteka no Lielā purva. Augštecē tek pa dabas lieguma Stompaku purvi teritoriju. Tek rietumu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Kārnītē pie Kārnītes ciema. Upi šķērso valsts autoceļš P46 (Dubļeva — Cērpene). Tās krastos atrodas Brūklāji.
Baglānas vilajets
Baglānas vilajets ir viens no trīsdesmit četriem Afganistānas vilajetiem valsts ziemeļaustrumu daļā. Robežojas ar Kondozu un ar Tahāru ziemeļos, ar Pandžšīru austrumos, ar Parvānu dienvidos, ar Bāmijānas vilajetu dienvidrietumos un ar Samangānu rietumos. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Polehomrī. Vilajeta kopējā platība ir 21 118 km2, pēc 2012. gada datiem tajā dzīvo 848 500 iedzīvotāji. Baglāna sīkāk iedalās sešpadsmit rajonos.
Izabella Verta
Izabella Verta (de; dzimusi ) ir vācu jātniece.
Kostigu vecticībnieku lūgšanu nams
Kostigu (Kostigovas) vecticībnieku lūgšanu nams ir vecticībnieku dievnams, kas atrodas Preiļu novada Silajāņu pagasta Kostigu ciemā.
Izabella Verta
Sešas reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs, kurās izcīnījusi 11 medaļas, tai skaitā septiņas zelta medaļas, medaļas izcīnītas gan komandu, gan individuālajās iejādes sacensībās katrās olimpiskajās spēlēs, kurās viņa ir startējusi. Verta ir visvairāk medaļu olimpiskajās spēlēs izcīnījusī jātniece. Verta ir arī deviņkārtējā pasaules čempione, 20 reizes kļuvusi par Eiropas čempioni. 2009. gadā uz sešiem mēnešiem tika diskvalificēta no sacensībām par dopinga došanu zirgam. No 1986. līdz 2001. gadam sacensībās startējusi ar Gigolo zirgu, kas tiek uzskatīts par visu laiku izcilāko iejādes zirgu.
Stompaku purvi
Stompaku purvi ir 1977. gadā dibināts dabas liegums Balvu novadā, uz dienvidiem no Stompaku ciema. Natura 2000 teritorija.
Dabas lieguma teritorijā ietilpst trīs purvi - Klēģera purvs, Lielais purvs un Stompaku purvs. Tā ir nozīmīga teritorija augsto purvu aizsardzībai - austrumu tipa augstie purvi ar ārkausa kasandru. Purvus ietver purvains priežu mežs, kā arī lapukoku un jauktu koku meži. Dabas lieguma teritorijā dzīvo melnie stārķi, ķīķi, klinšu ērgļi, rubeņi, medņi, mežirbes, purva piekūni un citi saudzējami putni.
Stompaku kauja
Latvijas Nacionālo partizānu apvienības karotāji Pētera Supes vadībā 1945. gada janvārī uz vairākām Stompaku purva saliņām izveidoja vienu no lielākajām nacionālo partizānu nometnēm Baltijā. 1945. gada 2. martā notika Stompaku kauja – vērienīgākā kauja nacionālās bruņotās pretošanās kustības vēsturē, kurā PSRS Iekšlietu Tautas komisariāta karaspēks centās aplenkt nometni, taču partizāniem nākamajā rītā izdevās no aplenkuma izlauzties.
Piemiņa
Uz nometnes vietu ved taka marķēta koka taka, nometnes vietā uzstādīts piemiņas akmens un krusts. Piemiņas akmens 28 kritušajiem nacionālajiem partizāniem uzstādīts arī Balvu—Viļakas šosejas malā pie Stompaku ciema.
Stepi
Stepi (arī Kalnaine, agrāk arī Luteri ) ir ciems Valkas novada Zvārtavas pagastā, pagasta centrs. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā Stepupes krastā pie autoceļa P23 36 km no novada domes Valkā un 165 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies netālu no bijušās Luturmuižas (Adsel-Luthershof) centra pie Luturskolas un Stepju mājām. Izauguši padomju gados kā kolhoza «Kalnājs» (vēlāk — «Gauja») ciemats (Kalnaine). Stepos atrodas pagasta pārvalde (Luturskolā), tautas nams, bibliotēka, Zvārtavas pasta nodaļa, veikals.
Kozori
Kozori var būt:
Džūlija Kērna
Džūlija Kērna (en; dzimusi Bērkli) ir amerikāņu distanču slēpotāja.
Karjera
Trīs reizes piedalījusies pasaules čempionātos junioriem no 2015. līdz 2017. gadam. Labāko rezultātu individuāli sasniedza 2017. gadā, ieņemot 9. vietu sprintā. Tajā pašā gadā izcīnīja bronzas medaļu stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja Kvebekā ar 24. vietu sprintā.
Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Zēfeldē. Skiatlonā ieņēma 19. vietu, sprintā bija 23. vietā, piedalījās arī stafetē, kurā ASV komanda izcīnīja 5. vietu. Planīcā pirmo reizi kāpa uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos, ieņemot 3. vietu.
2020. gada Pasaules U-23 čempionātā izcīnīja bronzas medaļu sprintā. Pekinā sprintā ieņēma 18. vietu. Startēja arī 15 km skiatlonā, kur finišēja 53. vietā. 2023. gada Pasaules čempionātā kopā ar Džesiju Diginsu izcīnīja bronzas medaļu komandu sprintā.
Edmons de Gonkūrs
Edmons Luijs Antuāns Its de Gonkūrs (, dzimis, miris ) bija franču rakstnieks, kritiķis un grāmatizdevējs. Kā brāļi Gonkūri publicējās kopā ar brāli Žilu. Pēc Žila nāves 1870. gadā nodibināja Gonkūru akadēmiju, kas mūsdienās piešķir franču literatūras prestižāko balvu - Gonkūru prēmiju.
Kirēnijas pils
Kirēnijas pils (gr, tr) ir 16. gadsimta pils, kas atrodas Kipras pilsētas Kirēnijā. Kirēniju de facto kontrolē starptautiski neatzītā Ziemeļkipra.
Pirmo pili 7. gadsimtā uzbūvēja Bizantija. 1191. gadā, Trešā Krusta kara laikā to ieņēma Ričards I Lauvassirds. Kipras karalistes laikā no 1208. līdz 1211. gadam pili stipri pārbūvēja. Venēcijas republikas valdīšanas laikā 1540. gadā pils tika stipri pārbūvēta un ieguva mūsdienu veidolu. Lielbritānijas valdīšanas laikā pils tika izmantota kā policijas ēka un cietums. No 1960. gada tā bija publiski pieejama, tomēr no 1963. līdz 1967. gadam tā bija Kipras Nacionālās gvardes kazarmas.
Pilī atrodas muzejs, kurā eksponēts 1965. gadā atrastais 4. gs p.m.ē. Kirēnijas kuģis, kas ir viens no Kipras simboliem un attēlots Kipras eiro monētās.
Mauriņu strauts
Mauriņu strauts ir Rikandas kreisā krasta pieteka Valkas novadā.
Jūrtaka
Jūrtaka ir dabas taka, kas ved gar Baltijas jūras piekrasti Baltijas valstīs. Tā sākas Nidā pie Lietuvas robežas ar Kaļiņingradas apgabalu un beidzas Igaunijas pilsētā Narva-Jēsū.
Mauriņu strauts
Iztece netālu no autoceļa P22. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Rikandā pirms Kānēniem. Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu.
Jūrtaka
Takas gaita
Lietuvas daļa ir 216 km gara, tā ved pa Kuršu kāpas krastu līdz Klaipēdai, tad cauri Palangai līdz Latvijas—Lietuvas robežai. Otrs atzars sākas Rusnes salā un gar Kuršu jomas krastu ved līdz Klaipēdai.
Latvijas daļa ir 581 km gara un ved gar Baltijas jūras krastu cauri Liepājas, Pāvilostas un Ventspils pilsētām līdz Kolkas ragam, tad gar Rīgas līča krastu cauri Jūrmalas pilsētai līdz Daugavgrīvai, tad pa Vidzemes jūrmalu cauri Saulkrastiiem un Salacgrīvai līdz Ainažiem.
Igaunijas daļa 622 km gara un ved no Latvijas—Igaunijas robežas gar Pērnavas līci cauri Pērnavai, apmet loku Matsalu līcim, šķērsojot Matsalu Nacionālo parku, un gar Somu līča pussalām izroboto krastu tā sasniedz Tallinas pilsētu. Tālāk gar Somu līča piekrasti tā sasniedz Narva-Jēsū pie Krievijas Federācijas robežas.
E9 pārgājienu maršruts
Jūrtaka ir daļa no Eiropas Savienības 9880 km garās distances pārgājienu maršruta E9, kas sākas pie Tarifas Spānijā un ved gar Portugāles, Spānijas un Francijas Atlantijas okeāna un Lamanša piekrasti, tad gar Beļģijas, Nīderlandes un Vācijas Ziemeļjūras piekrasti, gar Vācijas un Polijas Baltijas jūras piekrasti līdz Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabala robežai.
Dižjūra
Baltijas jūras Kurzemes piekraste 270 km (Nida – Kolka):
Mazjūra
Rīgas līča Kurzemes piekraste 115 km (Kolka – Jūrmala):
Jūrmala un Rīga
Pārgājiens cauri divām valstspilsētām 84 km (Jūrmala – Vecāķi):
Vidzemes piekraste
Pārgājiens pa Rīgas līča austrumu piekrasti 112 km (Vecāķi – Ainaži):
Stoponīši
Stoponīši ir ciems Bērziņu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 309 km attālumā no Rīgas.
Eiropas ceļojums
"Eiropas ceļojums" (en) ir 2004. gada ASV piedzīvojumu komēdija, kuras režisors un scenārija autoriem ir Džefs Šafers. Galvenās lomas atveido Skots Mečlovics, Džeikobs Pitss, Mišela Trahtenberga un Treviss Vesters. Filmas pirmizrāde notika.
Vidusskolas absolvents, kuru pametusi draudzene, izdomā kopā ar draugiem doties ceļojumā pa Eiropu.
Rudijs Gobērs
Rudijs Gobērs (fr; dzimis ) ir Francijas basketbolists, spēlē centra pozīcijā, Francijas basketbola izlases dalībnieks. 2023. gadā spēlē Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubā Minesotas "Timberwolves", bet visu līdzšinējo NBA karjeru pārstāvējis Jūtas "Jazz". Trīs reizes atzīts par līgas sezonas labāko spēlētāju aizsardzībā (2018, 2019, 2021). Kopā ar Francijas izlasi kļuvis par 2020. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēju.
Karjera
2020. gada martā R. Gobēram tika konstatēta inficēšanās ar COVID-19. Viņš bija pirmais NBA spēlētājs, kas saslimis ar COVID-19. Kad inficēšanās tika konstatēta arī komandas biedram Donovanam Mičelam, NBA pārtrauca sezonu uz vairākiem mēnešiem.
Liedeskrogs
Liedeskrogs var būt:
Rudijs Gobērs
Francijas izlase
Spēlējis Francijas jaunatnes izlasēs, kopš 2012. gadā pieaugušo izlases dalībnieks.
Francijas izlases sastāvā divas reizes Pasaules kausā izcīnīta bronzas medaļa (2014, 2019), bronzas medaļa izcīnīta arī 2015. gada Eiropas čempionātā. Divas reizes startējis olimpiskajās spēlēs, 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā izcīnot sudraba medaļu.
Atzīts par 2019. gada Francijas labāko basketbolistu.
Maiziki
Maiziki var būt:
Dūgupe
Dūgupe ir Bolupes labā krasta pieteka Balvu novadā pie Egļukalna.
Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Bolupē augšpus Bolupes ietekas Pērkonu ezerā. Upi šķērso valsts autoceļš V490 (Balvi – Kuprava).
1985. gada laikapstākļi Latvijā
Janvāris
Ļoti auksts bija 1985. gada janvāris, kad ledains sals un balti pārslu virpuļi valdīja milzīgajos Eiropas un Āzijas plašumos. Visā pasaulē pēc kārtas tika uzstādīti aukstuma, sniega biezuma un brāzmaina vēja rekordi. Ledus biezums Latvijas upēs sasniedza 30 cm, aizsala Rīgas līča lielākā daļa.
Jūnijs
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 104,1 mm.
Jūlijs
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 109,0 mm.
Septembris
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 137,4 mm.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas. Kamēr ir redzams šis paziņojums, dekāžu un diennakts nokrišņu informācija var būt neprecīza.
Kopumā gada laikā Rīgā tika novērots šādas atmosfēras parādības:
Stradiški (Višķu pagasts)
Stradiški ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Kadriorgas pils
Kadriorgas pils (et) ir baroka pils Tallinā, Igaunijā. Tā celta cara Pētera I laikā 18. gadsimta sākumā (1718—1725), veltot to Pētera I sievai Katrīnai I. Pils par godu sievai tika nosaukta par Jekaterinentāli, bet igauņi to nosauca par Kadriorgu, kas no igauņu valodas nozīmē Katerīnas ieleja. Pili projektējis itāļu arhitekts Nikola Mičeti.
Vēsture
Doma celt rezidenci Pēterim I bija radusies no viņa pirmā Tallinas apciemojuma laikā. 1714. gadā, viņš lika nopirkt zemes gabalu — bijušo Drenteles vasaras muižu un uzsākt rezidences būvniecību. Par Kadriorgas pils un parka ansambļa dzimšanas dienu uzskata 1718. gada 22. jūliju. Pētera I hronikā ir rakstīts, ka tieši šajā dienā viņš apstājies "savā pilsētas mājā un tuvumā nomērījis vietu savas mājas pamatiem un dārzam". Pēc Pētera pavēles darbi tika uzsākti nekavējoties, bija sagatavotas pirmās skices un jau 1720. gadā sākās pils celtniecība. Strādnieki galvenokārt bija Tallinas garnizona kareivji.
Jau 1725. gadā pils bija uzcelta. Pats Pēteris I gan nomira šajā pašā gadā un neieraudzīja pili pabeigtu.
N. Mičeti Kadriorgas pils plānošanā ievēroja itāliešu principus, tāpēc sānu korpusi tika būvēti uz pakāpiena un pils galvenajai fasādei bija trīs stāvi, bet aizmugurējai — divi. Pils bagātīgā dekorētā galvenā zāle, kas sniedzās cauri diviem stāviem, ir viens no visvairāk izsmalcinātajiem piemēriem baroka arhitektūrā Igaunijā, un vispār Ziemeļeiropā. Nedaudz vēlāk tika veidots griestu gleznojums, kurā attēlota romiešu medību dieviete Diāna (Artemīda) un mednieks Akteons. Gleznojuma kompozīcija līdzīga Rembranta gleznai par to pašu tēmu, taču Kadriorgas pilī tā simbolizē Krievijas uzvaru pār Zviedriju. Parka aizmugurējā daļā, tika plānotas strūklakas ar vairākām kaskādēm, dzīvžogu un puķu dobēm. Ūdeni piegādāja no Ilemistes ezera, izrokot vairākus kilometrus garu kanālu. Pēc Pētera I nāves, 1725. gada sākumā, pārtrauca plānotā parka izveidošanu. Taču parkā bija jau izveidotas puķu dobes, izveidotas alejas, uzceltas lapenes, izrakti vairāķi dīķi. Pētera I pēcnācēju laikā darbi Kadriorgā strauji noplaka. No 1730. gada beigām bija ziņas par to, ka Kadriorgas pilī bija izsisti logi un telpas sapūstas ar sniegu. Daudzas parka skulptūras demontēja un aizveda uz Pēterburgu, tāpat uz turieni aizveda arī strūklaku daļas.
Viesi Kadriorgas pilī
Pili sakārtoja tikai tad, kad Tallinā bija gaidāmi augstāki viesi kā, piemēram, 18. gadsimta otrajā pusē sākās jaunā dzīve pilī, saistībā ar divu ķeizarieņu vizīti — Elizabetes Petrovnas 1746. gadā un Katrīnas II 1764. gadā. Tad pils tika atjaunota un mēbelēta (lielākā daļa no mēbelēm tika vestas no Sanktpēterburgas vai aizgūtas no Tallinas iedzīvotājiem) Starp valdnieku vizītēm pils netika izmantota un stāvēja pilnīgi tukša. Nākamais viesis bija tikai 1827. gadā imperators Nikolajs I, kurš Tallinu apmeklēja pirmo reizi, bet nevarēja apmeklēt Kadriorgas pili, jo tā bija tik sliktā stāvoklī, ka uzturēties tur nakti nebija iespējams. Tāpēc Nikolajs I pavēlēja nekavējoties uzsākt renovācijas darbus. No 1827. līdz 1831. gadam notika rekonstrukcija pēc Nikolaja I prasībām.
Pils restaurācija
1930. gadā Igaunijas pirmais prezidents — Konstantīns Petss nolēma atjaunot Kadriorgas pili un tās dārzu, lai radikāli mainītu to un padarīt par prezidenta mājvietu.
Pēc restaurācijas pils tika atkārtoti atvērta 2000. gadā, tā sāka darboties kā Igaunijas Mākslas muzeja filiāle.
Kadriorgas mākslas muzejs
Kadriorgas mākslas muzejs iekļauj apmēram 9000 ārzemju mākslas darbus. Galvenā kolekcijas daļa sastāv no Rietumeiropas un Krievijas gleznām, grafikām, skulptūrām, vēsturiskām mēbelēm, stikla un porcelāna struktūrām. Muzejs ir pazīstams arī kā pils skola, katru gadu šeit notiek vairāk nekā 1200 ekskursijas, lekcijas pieaugušiem un aktivitātes bērniem.
Norvēģijas premjerministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Norvēģijas premjerministri jeb valdības vadītāji kopš 1814. gada.
25px Zviedrijas-Norvēģijas ūnija (1814 — 1905) 25px
{{legend| #DDDDDD| Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
{{legend| #8CD600| Liberālā partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #87add7| Konservatīvā partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| gold| Koalīcijas partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Čiekurkalna 6. šķērslīnija
'''Čiekurkalna 6. šķērslīnija''' ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona Čiekurkalnā apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Čiekurkalna 1. līniju un beidzas krustojumā ar Rusova un Stienes ielu.
Iela klāta ar bruģakmeni un daļēji ar asfaltu. Tās garums ir 405 metri.
Ielu savienojumi
Čiekurkalna 6. šķērslīnija krustojas ar:
Norvēģijas premjerministru uzskaitījums
25px Norvēģijas karaliste (1905 - mūsdienas) 25px
{{legend| #E31836| Darba partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #8B0000| Nacionālā vienotība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #87add7| Konservatīvā partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #964B00| Vācijas Nacistu partija |border=1px solid #AAAAAA}}
{{legend| #E31836| Darba partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #87add7| Konservatīvā partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #008542| Centra partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #008542| Kristīgi demokrātiskā partija | border=1px solid #AAAAAA}}
Francis Kemps
Francis Kemps (ltg; dzimis Makašēnu pagasta Sprūževas ciemā, miris  Tomskas apgabalā) bija latviešu un latgaliešu literāts, politiķis un kultūras darbinieks. Pirmās latgaliešu avīzes un pirmā latgaliešu žurnāla izdevējs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1876. gadā Makašēnu pagastā zemnieka ģimenē, viņa mātes brālis bija pagasta skrīveris Pīters Miglinīks, radu lokā bija arī priesteris Nikodems Rancāns. Abus vecākus Kemps zaudēja agrā vecumā, ar radinieku atbalstu līdz 1887. gadam mācījās Rogovkas pamatskolā, pēc tam Ludzas apriņķa skolā. Izglītību turpināja Sv. Katrīnas proģimnāzijā un Katoļu garīgajā seminārā Pēterburgā, kur viens no viņa pasniedzējiem bija Francis Trasuns. Franča Trasuna ietekmē viņš apguva baltisko latviešu valodu un sāka publicēt stāstus un esejas Trasuna izdotajā "Daugavas Kalendārā". 1900. gadā Kemps pārtrauca mācības katoļu seminārā.
1900. gadā viņš izdeva ābeci "Lementars latvīšu bārnim" un 1901. gadā "Zalta altaris, dzīsmu un lyugšonu gromota". Latīniskās drukas aizliegumu Kemps apgāja, iegūstot Kauņas un Rīgas cenzoru atļauju izplatīt tās Augškurzemē, taču ar garīdznieku palīdzību grāmatas izplatīja arī Latgalē. 1901. gadā Kemps brīvprātīgi iestājās Leibgvardes Izmailovas pulkā.
Studiju gadi Pēterburgā
1902. gadā Kemps nokārtoja ģimnāzijas eksāmenus un sāka studēt Nikolaja I Civilinženieru institūtā (ru), iestājās studentu korporācijā "Fraternitas Petropolitana". 1901./1902. gadā viņš darbojās paša dibinātajā jauniešu pulciņā "Gunkurs". 1903. gadā viņš bija nelegālā hektografētā žurnāla "Zvaigzne" redaktors, lasīja referātus par Latgali Pēterburgā un Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijā, viņš publicējās "Baltijas Vēstnesī", kā arī latgaliski tulkoja Rūdolfa Blaumaņa lugas. Līdz ar Nikodemu Rancānu, Franci Trasunu, Emili Melngaili un Jāzepu Vītolu darbojās pie Latviešu Muzikaliskās sabiedrības organizēšanas.
No 1904. līdz 1912. gadam Kemps ļoti aktīvi darbojās "Daugavas kalendāru" izdošanā, kas lasītājus iepazīstināja ar visdažādākajām tēmām. Kemps asi iestājās pret latgaliešu zemnieku izceļošanu uz Sibīriju, 1910. gada kalendārā viņš publicēja stāstiņu "Uz Sibīriju sapnī", kas apraksta kādu zemnieku Dādulu, kas redz nelabu sapni, ka pārdevis iedzīvi un brauc ar ģimeni uz dzelzceļa staciju, bet pēc tam lopu vagonā uz Sibīriju. Plašu atpazīstamību ieguva arī Kempa satīriskais stāsts "Vecais staršina" par pagasta vecākā rupjību, kukuļņemšanu un negodīgo pārvēlēšanu. 1908. un 1909. gadā Kemps izdeva arī vairākas ābeces latgaliešu bērniem. Kemps bija viens no avīzes "Jaunas Zinias" izdevējiem, kas iznāca no 1912. līdz 1914. gadam.
1908. gadā Kemps sāka strādāt par inženiera palīgu. Sakarā ar rosīgu sabiedrisko darbību un nepietiekošiem iztikas līdzekļiem studijas ieilga, tikai 1913. gadā Kemps ieguva pirmās šķiras inženiera grādu.
Pirmā pasaules kara laikā
Sākoties Pirmajam pasaules karam, Kempu kā 1. šķiras inženieri iesauca Krievijas Impērijas armijas 5. kājnieku divīzijas 17. Arhangeļskas kājnieku pulkā un nosūtīja uz Galīcijas fronti. 1915. gadā Kempu pārcēla uz Oranienburgas 3. kājnieku pulku, viņš piedalījās saldētavu un kara ķieģeļnīcu būvēs, par nopelniem kaujās tika apbalvots ar 3. un 4. šķiras Annas ordeni, un 3. šķiras Staņislava ordeni.
Pēc ievainojuma un kontūzijas 1915. gadā Kempu nozīmēja aizmugures dienestā Pēterburgā, kur viņš aktīvi darbojās Bēgļu palīdzības biedrībā. 1916. gadā Kemps dibināja nelegālo Latgales darbaļaužu partiju, kas pēc ideoloģijas bija tuva sociālrevolucionāru uzskatiem, un 1917. gada aprīlī sāka izdot tās laikrakstu "Ļiaužu bolss". Kemps iestājās par pilnīgu zemes atsavināšanu muižniekiem, pret šādu risinājumu kā pārāk radikālu bija citi latgaliešu kultūras darbinieki, arī Francis Trasuns.
1916. gada 12. oktobrī laikraksts "Dryva" publicēja Franča Kempa ar pseidonīmu "F. Skoborga" iesūtīto eseju "Latgolijas nākotne", kas izraisīja plašu rezonansi Latgales inteliģences aprindās. Kemps kritizēja Baltijas latviešus un apgalvoja, ka kulturālās tuvošanās mēģinājumi pārējiem Latvijas novadiem ir nesuši tikai negatīvus rezultātus. Viņš izvirzīja domu, ka Baltijas latvieši, cerot uz strauju apvienošanos, cer asimilēt Latgali un panākt, ka tajā runās Baltijas latviešu izloksnē. Viņš ierosināja lietuviešiem, latgaliešiem un Baltijas latviešiem saglabāt neatkarību iekšlietās, taču veidot kopīgu ārpolitiku.
1917. gada aprīlī Kemps bija viens no Pirmā Latgales kongresa organizētājiem Rēzeknē, kongresa otrās dienas diskusijas notika Kempa vadītajā Rēzeknes Tirdzniecības skolā. Tur Kemps iestājās nevis par Latgales apvienošanu ar pārējiem Latvijas kultūrvēsturiskajiem novadiem steidzamības kārtā, kā to rosināja Francis Trasuns un citi kongresa vadītāji, bet gan vienīgi par atdalīšanos no Vitebskas guberņas, Latgales iekšējo jautājumu atrisināšanu, un tam sekojošu pievienošanos pārējai Latvijai uz nosacījumiem, kas garantē Latgales kultūras, reliģijas un valodas īpatnību saglabāšanu, ar šo notikumu Kemps iemantoja separātista slavu. Kempa oponenti kongresā bija vairākumā, 182 no 232 delegātiem bija pret šādu pieeju, Kempa un viņa atbalstītāji pie vārda netika laisti un kongresu pameta. Pēc viņu aiziešanas lēmumu par apvienošanos ar citām latviešu zemēm pieņēma vienbalsīgi.
Pēc 1917. gadā Oktobra revolūcijas notikumiem lielinieki avīzi "Ļiaužu bolss" pasludināja par kontrrevolucionāru un Kempam, riskējot ar nāves briesmām, 1918. gadā izdevās atgriezties Vācijas okupētajā Latvijā, apmetoties sievas dzimtajās mājās Sakstagala Garančos.
Latvijas brīvvalstī
Brīvības cīņu laikā 1919. gada sākumā lielinieki Kempu arestēja un ieslodzīja Rēzeknes cietumā, vēlāk mobilizēja Padomju Latvijas armijā kā inženieri. Pēc Latgales atbrīvošanas no boļševikiem Kempu 1920. gada 21. janvārī iecēla par Rēzeknes pilsētas galvu.
Kā Latgales ļaužu partijas pārstāvis viņš bija Latvijas Satversmes sapulces deputāts, kur līdzdarbojās pie Latvijas Republikas Satversmes projekta izstrādes. Satversmes II daļā Kemps ierosināja papildus tā 115. pantā projekta formulējumam, "“Latviešu valoda ir valsts valoda. Mazākuma tautību piederīgiem ir garantēta viņu valodas brīva lietošana kā runā, tā arī rakstos. Kādas mazākuma tautību valodas un cik tālu pielaižama valsts pašvaldības un tiesu iestādēs, noteic sevišķs likums.”, iekļaut papildinājumu "pie kam Latgales apgabalā par oficiālo valodu tiek atzīta latgaliešu izloksne". Savu priekšlikumu Kemps pamatoja šādi:
Iepriekšējais oponents Francis Trasuns, saskāries ar pārējo tautiešu attieksmi, šajā jautājumā atbalstīja Kempu, taču latgaliešu mazākumā dēļ priekšlikumu noraidīja, vārdos skarbs pret to bija Kārlis Skalbe, aicinot kopt "literatūras valodu". Trešajā lasījumā Kemps ierosināja iekļaut formulējumu "Latgalē latgaliešu izloksne visās iestādēs bauda valsts valodas tiesības", taču arī to vairākums noraidīja, Marģers Skujenieks norādīja, ka priekšlikuma "kulturālās sekas ir nevēlamas. Pēc šīm diskusijām Satversmes II daļas projektu tā arī nepieņēma.
1. Saeimas vēlēšanās Kempu ievēlēja no Latgales ļaužu partijas un viņš pildīja Saeimas sekretāra biedra pienākumus, 1924. gadā kopā ar Franci Trasunu nodibināja Latgales Demokrātu partiju. No 1925. līdz 1928. gadam strādāja par taksatoru Hipotēku bankā, pēc tam no 1928. gada Kemps bija Satiksmes ministra biedrs, no 1931. gada turpināja darbu Satiksmes ministrijā kā Dzelzceļu virsvaldes inspektors. 1929. paša gada 23. maijā Kempu apbalvoja ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā apvērsuma 1934. gadā Kempu atlaida no darba. 1938. gadā Kemps izdeva vienu no saviem labāk zināmajiem darbiem, "Latgales Likteņi", tā iespēju robežās reaģējot uz Ulmaņa režīma veiktajiem Latgales latviskošanas pasākumiem, savukārt 1939. gadā dibināja un vadīja Latgales autonomistu organizāciju "Latgales patriotiskais "Dzelžu leģions"", kas izplata uzsaukumu "Valsts Prezidenta kungam un tā ministriem Latgales ultimāts". Sakarā ar šo darbību viņu 1939. gada 24. aprīlī arestēja, bet jau 4. maijā atbrīvoja.
Pēc Latvijas okupācijas
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā un Vācu okupācijas laikā Kemps strādāja par Ludzas komunālās nodaļas galveno inženieri. Kempa jaunākais dēls Leopolds iesaistījās Konstantīna Čakstes pretošanās kustībā. Pēc kara Kemps turpināja strādāt Ludzas rūpniecības kombinātā, tad viņu apcietināja un trīs mēnešus pratināja Rīgā, viņa dēlu Leopoldu uz 10 gadiem izsūtīja uz Arhangeļskas apgabalu.
Padomju vara pēc kara nacionalizēja lielāko daļu Kempa 33,5 hektāru lielā īpašuma, atstājot iztikai nepietiekošu nepilnu hektāru un dzīvojamo māju, centieni panākt jebkādas pielaides no vietējās pašvaldības izrādījās neauglīgi. 1948. gadā 72 gadus veco Kempu ieskaitīja kulaku kārtā, viņa zemi aplika ar paaugstinātām nodevām. Kemps turpināja sūdzēties pat šo netaisnību visās padomju varas instancēs, līdz 1948. gada 6. oktobrī saņēma galīgo atteikumu no Latvijas PSR Ministru padomes.
1949. gada marta deportācijas laikā Franci Kempu atkal apcietināja un izsūtīja uz Tomskas apgabala Tuganas rajona Mihailovas sādžu. 1950. gadā viņam izdevās pārcelties uz latgaliešu kolonistu ciemu kolhozā "Latgolija", kur viņš ieguva īpašumā nelielu pirtiņu un apmetās tajā uz dzīvi. Kemps vietējā skolā mācīja bērniem latgaliešu valodu, vakaros pēc darba palīdzēja atsvaidzināt dzimtās valodas prasmes arī pieaugušajiem. Paralēli turpināja darbu pie manuskripta "Vīna tauta voi divejas tautas".
1952. gada oktobrī Kempa mājoklī izcēlās ugunsgrēks, kurā viņs guva smagus apdegumus, cenšoties glābt savas piezīmes. Miris 1952. gada 21. oktobrī. 1991. gadā Franča Kempa mirstīgās atliekas pārapbedīja Zvirgzdenes kapos.
Elektroniskais pakalpojums
Elektroniskais pakalpojums (saīsinājumā e-pakalpojums) ir informācijas tehnoloģiju nodrošināts pakalpojums, kuru var pieprasīt vai saņemt attālinātā veidā. Parasti ar e-pakalpojumu saprot pakalpojumu, kura saņēmējs ir fiziska vai juridiska persona. Izšķir trīs veidu e-pakalpojumus: informatīvos, transakciju un līdzdalības pakalpojumus. Publisko pakalpojumu elektroniska piegāde to lietotājiem paaugstina valsts institūciju, iedzīvotāju un uzņēmumu sadarbības efektivitāti.
Larian Studios
Larian Studios ir 1996. gadā dibināts datorspēļu izstrādes uzņēmums, kura galvenā mītne atrodas Beļģijas Austrumflandrijas provinces centrā Gentē. Uzņēmums piedalījies arī bērnu izglītības spēļu izstrādē. Pazīstamākie uzņēmuma produkti ir datorspēļu sērijas Divinity un Baldur's Gate.
Dmitrijs Kropotkins
Dmitrijs Kropotkins (ru, 1836—1879) bija Krievijas Impērijas valsts darbinieks, kņazs. Hrodnas (1868—1870) un un Harkivas gubernators (1870—1879). Pēc laulībām ar grāfa Aleksandra Borha meitu Olgu ieguva dzimtas īpašumā Siguldas muižu, kurā lika uzcelt Siguldas Jauno pili.
1879. gadā viņu nogalināja teroristu organizācijas "Narodnaja Voļa" kaujinieks Goldenbergs. Dēls Nikolajs Kropotkins mantoja Siguldas muižu un uzsāka Siguldas kā mūsdienu kūrorta attīstību.
Harāms
Harāms ( ) ir arābu valodas vārds islāmā, kas tiek lietots ar nozīmi grēcīgs. Islāma tiesību skolā harāms ir jebkura rīcība, ko aizliedz Allāhs.
Harāms ir piektais Korāna un Sunnas morālā kodeksa (ahkām) līmenis, kas atbilst vislielākajam aizliegumam:
Tas, kas tiek uzskatīts par harāmu, ir aizliegts, neskatoties uz to, vai tas tika veikts labu un cēlu nodomu dēļ. Tāpat arī viss, kas tika veikts, lai varētu īstenot aizliegto lietu, arī tiek uzskatīts par harāmu. Persona, kas nav to veikusi, bet kas ir materiāli vai morāli atbalstījusi aizliegtās lietas, arī tiek uzskatīta par harāma veicēju.
Korānā harāms tiek saistīts ar: Dažas atļautās darbības, objekti un dzērieni pie atsevišķiem apstākļiem var kļūt par harāmu (piemēram, ramadana laikā ēstie ēdieni un dzērieni, govis un mājlopi, kas nav nokauti pēc Islāma likumiem un Allāha vārdā).
2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija
2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija ir atlases sacensības vīriešu futbola izlasēm, kurās tiek noskaidrotas komandas, kas kvalificēsies FIFA Pasaules kausa finālturnīram, kas 2022. gadā notiks Katarā. Kopumā kvalifikācijā piedalās 210 izlases. Pirmās kvalifikācijas spēles tika aizvadītas. Kvalifikācija noslēgsies 2022. gada jūnijā. Finālturnīrā piedalīsies 32 izlases. Kataras izlase ir automātiski kvalificējusies finālturnīram kā rīkotājvalsts pārstāve. Kvalifikācijas turnīri tiek aizvadīti sešās konfederācijās, tiks aizvadītas arī starpkonfederāciju izslēgšanas spēles.
Kvalificējušās komandas
Piezīme:
Kvalifikācijas process
Kvalifikācijā piedalās visas 6 FIFA konfederācijas:
AFC
Kvalifikācija norit 4 posmos.
CONCACAF
Kvalifikācija norit 3 posmos.
CONMEBOL
Visas 10 reģiona izlases aizvada divu apļu turnīru ar spēlēm savā un pretinieku laukumā. Finālturnīram kvalificēsies pirmo četru vietu ieguvējas. Komanda, kas iegūs 5. vietu, par ceļazīmi sacentīsies starpkonfederāciju izslēgšanas spēlēs.
OFC
Okeānijas zonas kvalifikācija tika vairākas reizes pārcelta COVID-19 pandēmijas dēļ. Sākotnēji tika paredzēts formāts, kurā 11 izlases tiktu sadalītas 2 grupās un aizvadītu viena apļa turnīru. Katras grupas divas labākās komadas kvalificētos otrajam posmam, kur tiktu aizvadīti pusfināli un fināls. Okeānijas Futbola konfederācija 2021. gada septembrī lūdza FIFA iespēju aizvadīt kvalifikācijas turnīru 2022. gada martā Katarā. Vēlāk dalību apliecināja tikai 8 komandas, kas tika sadalītas divās grupās pa četrām katrā. Divas izlases no turnīra izstājās COVID-19 uzliesmojumu dēļ. Fināla uzvarētāji sacenstīsies starpkonfederāciju izslēgšanas spēlēs.
UEFA
55 izlases tika sadalītas desmit grupās. Finālturnīram pa tiešo kvalificēsies visu 10 grupu uzvarētājas. Otro vietu ieguvējas kopā ar divām labākajām izlasēm, kas uzvarēja 2020.—2021. gada UEFA Nāciju līgas grupās, bet neiekļūs grupas divu labāko skaitā šajā kvalifikācijā, kvalificēsies otrajam posmam jeb izslēgšanas spēlēm (play-off), kur tiks noskaidrotas vēl trīs izlases, kas iekļūs finālturnīrā.
Iļģuciema iela
Iļģuciema iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Iļģuciema iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un beidzas krustojumā ar Vērdiņu ielu. Kopējais ielas garums ir 260 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Iļģuciema ielā ir dažāda veida dzīvojamā apbūve, kā arī sabiedriskas ēkas: Rīgas 71. vidusskola (Iļģuciema ielā 6) un 226. pirmsskolas izglītības iestāde (Iļģuciema ielā 4).
Vēsture
Iļģuciema iela Rīgas adrešu grāmatās atrodas kopš 1880. gada ar nosaukumu Muižas iela. Pašreizējo nosaukumu ieguvusi 1938. gadā. Vēsturisko Iļģuciema ielas gaitu mainījusi un ielu saīsinājusi daudzstāvu dzīvojamo namu izbūve Latvijas PSR laikā.
Ielu savienojumi
Iļģuciema iela ir savienota ar šādām ielām:
Frīdrihs Korfs
Frīdrihs Nikolajs Georgs fon Korfs (, ; 1773—1823) bija Kurzemes muižnieks, Krievijas impērijas armijas ģenerāladjutants (1810) un ģenerālleitnants (1812).
Dzīvesgājums
Dzimis 1773. gada 16. (5. pēc VS) aprīlī Vērgales muižā Piltenes apgabala landrāta Kārļa fon Korfa (1748-1814) un viņa sievas Juliannas Jakobīnes, dzimušas fon Bēras, ģimenē. 1787. gadā iestājās Pēterburgas gvardes kavalērijas pulkā, 1794. gadā piedalījās Koscjuško sacelšanās apspiešanā Polijā. 1800. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru un 1801. gadā par Pleskavas dragūnu pulka (Псковский драгунский полк) komandieri.
1806. gada 16. martā ģenerāli Korfu iecēla par brigādes komandieri un Ceturtās koalīcijas kara (1806–1807) laikā 1807. gada februārī viņu ievainoja kaujā pie Prūšu Eilavas. Piektās koalīcijas kara (1809) laikā viņa komandētā karaspēka vienība bija dislocēta pie robežas ar Austrijas impēriju Galīcijā. 1810. gadā viņu paaugstināja par ģenerāladjutantu, 1811. gadā iecēla par 2. jātnieku divīzijas komandieri.
1812. gada kara laikā Korfs bija 1. Rietumu armijas 2. rezerves kavalērijas korpusa komandieris, piedalījās kara apspriedē pie Drisas 1812. gada 1. (13.) jūlijā, tad kaujās pie Vitebskas, Smoļenskas un Borodinas, paaugstināts par ģenerālleitnantu. Piedalījies kaujās pie Malojaroslavecas, Vjazmas un Krasnijas.
Sestās koalīcijas kara (1813–1814) laikā viņa komandētā 2. Dragūnu divīzija piedalījās Leipcigas kaujā un Parīzes ieņemšanā. Pēc kara beigām 1816. gada 9. aprīlī ģenerāli Korfu iecēla par 2. rezerves jātnieku korpusa komandieri.
Miris Orlas pilsētā 1823. gada 11. septembrī (30. augustā pēc VS).
Katamarkas province
Katamarkas province ir viena no Argentīnas 23 provincēm valsts ziemeļrietumu daļā. Robežojas ar Čīli rietumos, ar Saltas provinci ziemeļos, ar Tukumanas provinci un ar Santjado del Estero provinci austrumos, ar Kordovas provinci dienvidaustrumos un ar Larjohas provinci dienvidos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Katamarka. Katamarkas provinces kopējā platība ir 102 602 km2, pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 367 820 iedzīvotāji. Tā ir vienpadsmitā lielākā province Argentīnā pēc platības un divdesmitā pēc iedzīvotāju skaita. Province ir sīkāk sadalīta 16 departamentos.
Igors Štimacs
Igors Štimacs (hr; dzimis ) ir horvātu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Horvātijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Štimacs ir Indijas futbola izlases galvenais treneris.
Karjeru sācis Splitas "Hajduk". 1992. gadā kļuva par Horvātijas čempionu. Vēlāk parstāvēja Spānijas klubu Cádiz, bet 1994. gada atgriezās Hajduk un vēlreiz uzvarēja Horvātijas līgā. 1995. gadā pārgāja uz Derby County, kas tolaik spēlēja Anglijas otrajā spēcīgākajā līgā — Championship. Palīdzēja komandai iekļūt Premjerlīgā. No 1999. līdz 2001. gadam pārstāvēja West Ham United. Karjeru noslēdza 2002. gadā Hajduk.
Horvātijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Rumāniju. Izlases sastāvā piedalījies 1996. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. 1998. gada FIFA Pasaules kausā ar Horvātijas izlasi izcīnīja 3. vietu, piedaloties visās septiņās spēlēs. Karjeru izlasē noslēdza 2002. gada februārī, pēdējo spēli aizvadot pret Bulgārijas izlasi. Izlases rindās nospēlējis 53 spēles un guvis divus vārtus.
Rikards Grēnborjs
Rikards Grēnborjs (sv; dzimis ) ir zviedru hokeja treneris, skauts un bijušais hokejists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Pašlaik ir Zviedrijas hokeja izlases galvenais treneris.
Igors Štimacs
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. Vadījis Horvātijas klubus Hajduk, Cibalia, NK Zagreb un Zadar. No 2012. līdz 2013. gadam bija Horvātijas izlases galvenais treneris. Strādājis arī ar Irānas un Kataras klubiem.
Spēlētāja karjera
Hajduk Split
Arturoprata
Arturoprata (es) ir Čīles vissezonas polārstacija Antarktikā, pirmā Čīles atbalsta bāze reģionā. Izvietojusies Dienvidšetlendas salu vidusdaļā Griničas salas ziemeļaustrumos, Gesalagas pussalā Diskaveri līča austrumu krastā.
Rikards Grēnborjs
Trenera karjera
No 2011. gada paralēli strādājis arī kā trenera asistents junioru (U20) un Zviedrijas nacionālajā izlasē. 2013. gadā ticis apstiprināts par Zviedrijas junioru izlases galveno treneri. 2014. gadā R. Grēnborja vadībā Zviedrija izcīnīja sudraba medaļas Pasaules čempionātā junioriem. R. Grēnborjs bijis arī treneru kolektīva sastāvā, kas palīdzēja Zviedrijai izcīnīt sudraba godalgas 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
tika apstiprināts, ka Grēnborjs kļūs par Zviedrijas izlases galveno treneri, sākot ar 2016. gada Pasaules kausa hokejā turnīru. Tajā Zviedrijas izlase aizkļuva līdz pusfinālam.
Arturoprata
Stacija izveidota 1947. gada 6. februārī kā Čīles Kara flotes pirmā atbalsta bāze Antarktikā ar nosaukumu Soveranija (Estación Meteorológica y Radiotelegráfica Soberanía). Nākamajā gadā pārdēvēta par godu Čīles flotes virsniekam Agustinam Arturo Pratam Čakonam (Agustín Arturo Prat Chacón), kurš gāja bojā abordāžas laikā Ikikes jūras kaujā 1879. gadā. Stacijā tiek īstenotas pētniecības programmas ģeoloģijā, glacioloģijā, jūras bioloģijā, okeanoloģijā un meteoroloģijā. Jūras bentosa izpētes programmai Diskaveri līcī izveidota speciāli aizsargāta teritorija Nr. 144.
Fuente de Pjedras ezers
<mapframe text="Fuente de Pjedras ezers" width=300 height=300 zoom=11 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q5507199" }
Fuente de Pjedras ezers (es) ir sekls sālsezers Spānijas dienvidos, Andalūzijas Malagas provincē. 1983. gadā Fuente de Pjedras ezers tika iekļauts Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā, bet 1984. gadā kļuva par rezervātu. Ezers īpaši liela sārtā flaminga (Phoenicopterus roseus) populācija. 2013. gada aprīļa karstuma viļņa rezultātā ezers pilnībā izžuva.
Umara
Umara (arī Papardze, Prēdeļupe, Umāra, augštecē Akmeņupīte) ir Paparzes kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā.
Maksimovka
Maksimovka var būt:
Antons Škapļerovs
Antons Škapļerovs (Антон Николаевич Шкаплеров, dzimis ) ir Krievijas bijušais kosmonauts, Gaisa spēku pulkvedis.
Škapļerova pirmais kosmiskais lidojums sākās kā kosmosa kuģa Sojuz TMA-22 komandierim. viņš atgriezās uz Zemes.
Otro lidojumu viņš kā kosmosa kuģa Sojuz TMA-15M komandieris sāka 2014. gada novembrī. Bija SKS 42. un 43. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz Zemes atgriezās 2015. gada jūnijā.
2016. gada oktobrī Škapļerovs tika apstiprināts kosmosa kuģa Sojuz MS-09 pamatapkalpē. 2017. gada martā Sojuz MS-07 pamatapkalpes komandieris Aleksandrs Skvorcovs sporta treniņu laika guva traumu. Aprīlī viņa vietā apstiprināts Antons Škapļerovs.
Trešo reizi Antons Škapļerovs devās kosmosā 2017. gada decembrī, esot kosmosa kuģa Sojuz MS-07 komandierim. Viņš bija SKS 54. ekspedīcijas lidojuma inženieris un 55. ekspedīcijas komandieris. Lidojums kosmosā beidzās 2018. gada jūnijā.
Ceturto lidojumu kosmosā Škapļerovs sāka 2021. gada 5. oktobrī, esot kosmosa kuģa Sojuz MS-19 komandierim. Viņš bija 65. un 66. ekspedīcijas lidojuma inženieris un 66. ekspedīcijas komandieris. Uz Zemes viņš atgriezās 2022. gada 30. martā.
2023. gada 14. martā Antons Škapļerovs atstāja kosmonautu vienību. Viņš turpināja darbu Kosmonautu sagatavošanas centrā kā kosmonautu atlases un sagatavošanas pārvaldes priekšnieka vietnieks.
Konopištes pils
Konopištes pils ir 13. gadsimtā uzcelta un 19. gadsimtā būtiski pārbūvēta pils, kas atrodas Čehijas pilsētas Benešovas rietumu pievārtē. Vēsturē pazīstama kā troņmantinieka Franča Ferdinanda rezidence. Pils muzejā, kurā eksponētas medību trofejas un seni ieroči, eksponēta arī lode, ar kuru Gavrilo Princips nogalināja troņmantinieku.
Pili 13. gadsimtā uzcēla Prāgas bīskaps, gadsimtu gaitā tā daudzkārt mainījusi īpašniekus un pārbūvēta. 1887. gadā to iegādājās Francis Ferdinands un pārbūvēja par greznu rezidenci ar lielu parku.
Rūbežupe (Bolupes pieteka)
Rūbežupe ir Bolupes labā krasta pieteka Balvu novadā starp Egļukalnu un Čāgām.
Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Bolupē augšpus Mežarijas. Upi šķērso valsts autoceļš V490 (Balvi – Kuprava).
Baltica
Baltica var būt:
Strakivi
Strakivi ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 298 km attālumā no Rīgas.
Trinidādas un Tobāgo administratīvais iedalījums
Trinidādas un Tobāgo administratīvo iedalījumu veido 5 pilsētas, 9 reģionālās pašvaldības un 1 autonomā pašvaldība. Pēc platības lielākā administratīvā teritorijas vienība Trinidādā un Tobāgo ir Sangrigrandi (898,94 km²), bet mazākā — Arimas pilsēta (11,15 km²). Pēc iedzīvotāju skaita visapdzīvotākā administratīvi teritorijas vienība ir Tunapuna/Piarko (203 975 iedzīvotāji), bet vismazāk — Pointfortinas pilsētā (19 056 iedzīvotāji).
Vecbebri
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Vecbebru muižas (Alt-Bewershof) centra. 1922. gadā Vecbebros nodibināja biškopības un dārzkopības skolu, ko 1944. gadā pārdēvēja par Vecbebru biškopības tehnikumu, 1972. gadā — par Vecbebru sovhoztehnikumu, kas apsaimniekoja visas pagasta lauksaimniecības zemes. Vecbebros izveidoja sovhoztehnikuma saimniecisko centru; izauga arī ciems.
Vecbebros atrodas pagasta pārvalde, Bebru pamatskola, bērnudārzs, bibliotēka, viesu nams, ģimenes ārsta prakse, aptieka, frizētava, tēlnieka Voldemāra Jākobsona memoriālā māja-muzejs «Galdiņi». Vecbebru muižas kungu māja ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. 1,5 km uz dienvidrietumiem no ciema atrodas Vecbebru lidlauks.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Akaba
Akaba (ar) ir pilsēta Jordānijas dienvidos Sarkanās jūras Akabas līča krastā, Akabas muhāfazas administratīvais centrs. Vienīgā valsts jūras osta un nozīmīgs kūrorts.
Ēriks Kumari
Ēriks Kumari (et); dzimis Ēriks Matiass Sitss (et); dzimis Igaunijā, Lēnes apriņķa Kirblas ciemā, miris  Tartu) bija igauņu un padomju zinātnieks, ornitologs un ekologs. Bioloģijas zinātņu doktors (1972), Igaunijas PSR nopelniem bagātais zinātnes darbinieks, Igaunijas PSR Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis.
Akaba
Vēsture
Tiek uzskatīts, ka pilsēta ir ap 6000 gadus veca, dēvēta par Elatu un to apdzīvojuši edomīti un vēlāk nabatieši. Vēlāk kā Aelana vai Aila (mūsdienu pilsētas nosaukums ir saīsinājums no (ʿaqabat Aylah) – ‘Ailas kalnu pāreja’) ietilpusi Romas impērijā. Romas laikā 301. gadā Akabā tika uzbūvēta pirmā speciāli kā dievnams celtā kristiešu baznīca pasaulē; iznīcināta zemestrīcē 363. gadā. Vēlākos gados pilsēta piederējusi Bizantijai, krustnešiem, arābu halifātam, Osmaņu impērijai. Nozīmīga pietura hadža ceļā uz Meku. Pēc Pirmā pasaules kara piederēja Hidžazai, kas 1925. gadā to atdeva Transjordānijas protektorātam.
Ēriks Kumari
Biogrāfija
Ēriks Kumari dzimis zemnieku ģimenē 1912. gada 7. martā Kirblas ciemā, Lēnes apriņķī, Igaunijas guberņā. 1922. gadā viņš pārcēlās uz Tallinu, kur mācījās ģimnāzijā. Līdz 1937. gadam viņa vārds bija Ēriks Matiass, bet uzvārds — Sits. Uzvārdu Kumari viņš pieņēma pēc Kumari salas nosaukuma Baltijas jūras Veinameri šaurumā (Monzundā).
1932. gadā viņš iestājās Tartu Universitātē, kuru absolvēja 1940. gadā, iegūstot grādu zooloģijā.
1928. gadā viņš Matsalu līča tuvumā uzsāka putnu vērošanu un 1930. gadā publicēja savu pirmo zinātnisko darbu. 1937. gadā iznāca viņa monogrāfija "Materiāli par Matsalu līča ornitofaunu". 1938. un 1939. gadā viņš uzsāka zivju dzenīšu izpēti. Strādāja par zoologu Igaunijas PSR Valsts Dabas muzejā Tallinā.
Otrā pasaules kara dalībnieks ; no 1942. gada līdz 1945. gadam dienējis Sarkanajā armijā kā vecākais leitnants, ķīmiskā dienesta vadītājs, nonāca līdz Kurzemei.
Ēriks Kumari tiek uzskatīts par galveno Igaunijas PSR dabas aizsardzības sistēmas autoru: 1957. gadā Igaunijas PSR tika pieņemts likums par dabas aizsardzību, kas kļuva par pirmo vides aizsardzības likumu PSRS. Ērika Kumari spalvai pieder "Igaunijas Dabas aizsardzības rokasgrāmata" (1960), "Dabas aizsardzība" (1973) un Igaunijas PSR Sarkanā grāmata (1982), kā arī četri "Igaunijas lauku putnu noteicēja" izdevumi. Viņš ir autors grāmatām un rokasgrāmatām interesentiem un ornitologiem iesācējiem "Kā novērot putnus" (1963) un "Putnu pārlidojumi" (1975). No 1954. līdz 1964. gadam Kumari vadīja Dabaszinātņu biedrību Igaunijas PSR Zinātņu akadēmijā, 1955. gadā izveidoja Baltijas komisiju putnu migrācijas pētījumiem un PSRS Zinātņu akadēmijas dabas aizsardzības komisiju. No 1954. līdz 1962. gadam Ēriks Kumari Baltijas komisijas ietvaros organizēja novērošanas punktu tīklus Baltijas— Baltās jūras putnu migrācijas ceļu izpētē, kā arī sāka publicēt periodiskus ziņojumus, šī komisija bija starpnieks Vissavienības un starptautiskās programmās migrējošo putnu izpētei.
1974. gadā pēc Kumari iniciatīvas tika sasaukta pirmā starptautiskā konference par Baltijas jūras baseina migrējošo putnu izpēti un aizsardzību. Konferences notika arī 1977. gadā Polijā, 1980. gadā Somijā un 1984. gadā Zviedrijā. 1982. gadā XVIII Starptautiskā Ornitoloģijas kongresa plenārsēdē Maskavā Kumari uzstājās ar runu, apkopojot kopš 1950. gadiem paveikto.