cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Denijs Grīns
Karjera
No 2011. līdz 2018. gadam spēlējis Sanantonio "Spurs". Spēlējis arī D līgā. 2011. gada NBA lokauta laikā spēlējis Slovēnijā Ļubļanas "Olimpija" sastāvā. 2013. gadā ar "Spurs" sasniedza finālsēriju, kur piekāpās Maiami "Heat". Arī nākamajā gadā sasniedza finālsēriju, šoreiz "Heat" tika uzvarēts un D. Grīns "Spurs" sastāvā kļuva par NBA čempionu.
2018. gada jūlijā D. Grīns tika iekļauts vērienīgā maiņas darījumā, kura rezultātā viņš kopā ar "Spurs" lielāko zvaigzni Kavai Leonardu tika aizmainīts uz Toronto "Raptors" pret Demaru Derouzenu un Jakobu Peltlu. "Raptors" satāvā kļuva par čempionu jau pirmajā sezonā un to pašu atkārtoja arī sekojošajā sezonā kopā ar Losandželosas "Lakers" sastāvā (ar "Lakers" noslēdza līgumu vasarā kā brīvais aģents).
2020. gada novembrī D. Grīns tika aizmainīts uz Oklahomasitijas "Thunder" pret Denisu Šrēderu (kopā ar Grīnu tika atdota arī "Lakers" drafta izvēle), taču decembra sākumā viņš tika aizmainīts vēlreiz, nokļūstot Filadelfijas "76ers" sastāvā.
Meistars (tēls)
Meistars (en), vēlāk Misija (en) ir viens no televīzijas seriāla Doctor Who galvenajiem ļaundariem. Meistars ir citplanētietis no planētas Galifreja. Meistars ir Doktora bērnības draugs, kurš laika gaitā kļuvis ļauns. Bijušais Lielbritānijas premjerministrs. 2014. gada sērijā Death in Heaven atklājās, ka Meistars ir pieņēmis sievietes veidolu un sauc sevi par Misiju.
Reģenerācija
Laika pavēlniekiem piemīt spēja atjaunoties (reģenerēties), ja viņi ir nāvējoši ievainoti. Katru reizi, kad Meistars atjaunojas, mainās ne tikai viņa izskats, bet arī raksturs. Epizodiski Meistaru jaunībā ir tēlojis arī Viljams Hjûss.
Ļubova Tagere
Ļubova Tagere (ru, bijusi precējusies Fišmane; dzimusi Rīgā) ir bijusī Latvijas šahiste.
Biogrāfija
Kopš 1980. gadu sākuma vairs nav piedalījusies šaha turnīros. Beigusi Rīgas Politehnisko institūtu. Strādājusi par pasniedzēju.
Šelagu rags
Šelagu rags (ru) vai Itrins (ckt) ir zemesrags Krievijas ziemeļaustrumos, Austrumsibīrijas jūras krastā. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā. Veido Čaunas līča ziemeļaustrumu robežu.
Ģeogrāfija
Zemesrags izvietojies 9 km garās Šelagu pussalas galā. Krasti krauji, tajos putnu tirgi — mīt jūras krauklis, kaijas, melnais alks.
Zemesragu 1648. gadā atklāja Semjona Dežņova ekspedīcija un nosauca par Pirmo Svjatojnosu (Первый Святой Нос). Ferdinands Vrangelis 1820.—1824. gada ekspedīcijas laikā izveidoja zemesraga detālu aprakstu un nodēvēja to pēc šajā apvidū dzīvojušās jukagiru vai čukču šelagu cilts.
Zemesraga ziemeļu krastā uzbūvēta bāka. 5 km uz dienvidaustrumiem no zemesraga no 1934. līdz 1940. gadam darbojās Misšelagskas polārstacija, 1941. gadā pārcelta uz Vaļkarkaju.
Padomju nams
Padomju nams (ru) ir nepabeigta celtne Kaļiņingradas centrā, ko 1970. gadā sāka celt uzspridzināto Kēnigsbergas pils drupu vietā. Celtnes izskata dēļ vietējie to iesaukuši par „ierakto robotu”, un Padomju nams bieži vien atzīts par neglītāko celtni Baltijas jūras krastos un Krievijā.
Vēsture
Padomju nama projektu, iedvesmojoties no Braziljas pilsētplānošanas, izstrādāja 1960. gados, un tas dažādos PSRS arhitektūras konkursos apbalvots kā vislabākā futūristiskā celtne. Bija paredzēts, ka Komunistiskās partijas vietējam birojam un pilsētas izpildkomitejai paredzēto Padomju namu veidos divas 28 stāvu augstas taisnstūra augstceltnes ar savienotiem augšstāviem, bet uz jumta atradīsies strūklakas, gaisa dārzs un brīvdabas estrāde. Padomju namu sāka celt 1970. gadā Otrā pasaules kara Kēnigsbergas kaujā sagrautās Kēnigsbergas pils vaļņa vietā ar nolūku „izdzēst no padomju pilsoņu atmiņas Prūsijas militārisma un fašisma simbolu”.
1980. gados aptrūkās finansējums un sāka iegrūt zem celtnes esošās Kēnigsbergas pils pagrabi un ejas, tāpēc līdz 21 stāvam uzceltā Padomju nama celtniecību apturēja. 2005. gadā par godu Krievijas prezidenta Vladimira Putina pilsētas apmeklējumam celtnes fasādi pārkrāsoja, un Padomju namam ielika logus.
Grieķijas valsts vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Grieķijas valsts vadītāji kopš 1822. gada, kad notika Grieķijas revolūcija un tika izveidota mūsdienu Grieķijas valsts.
Grieķu valsts (1827 — 1832)
{{legend| #3CB371 | Krievu partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Greece (1822-1978).svg Otrā Grieķu Republika (1924 — 1935) Coat of arms of Greece (1924–1935).svg
{{legend| #C3B091 | Militārais |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Greece (1970-1975).svg Grieķijas militārā hunta (1973 — 1974) Greek Phoenix.svg
{{legend| #C3B091 | Militārais |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Trešā Grieķijas Republika (1974 — mūsdienas)30px
{{legend| blue | Jaunā demokrātija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| green | PASOK |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Oļegs Kubarevs
Oļegs Kubarevs (be; ru; dzimis Žodzinā) ir Baltkrievijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā. 2016. gada sezonā izcīnījis Latvijas Virslīgas čempiona titulu kā FK Spartaks Jūrmala galvenais treneris, vadījis arī Riga FC un FK Jelgava.
Karjera
Futbolista karjeru sācis dzimtās pilsētas Žodzinas klubā "Torpedo". Vēlāk spēlējis dažādos Baltkrievijas klubos, bet 1994. gadā Krievijā — Ņižņevartovskas "Samotlor-XXI". 1995. gada sezonu aizvadījis Latvijas Virslīgas komandā Rēzeknes "Vairogs", nospēlējot 27 spēles. 1996. gadā neilgu laiku spēlējis arī Kazahstānā, tomēr tajā pašā gadā atgriezies Baltkrievijā, karjeru turpinot Mogiļevas "Torpedo-Kadino".
Trenera karjeru sācis Minskas SKAF kā spēlējošais treneris. Pēc spēlētāja karjeras beigām strādājis Baltkrievijas klubos Minskas "Lokomotiv", FK Darida un FK Minsk, pārsvarā kā asistents. 2006. gadā kļuvis par sava pirmā kluba Žodzinas "Torpedo" galveno treneri, bet 2009. gadā sācis vadīt citu Baltkrievijas klubu — FK Gomeļ. Ar Gomeļas klubu 2010. gadā uzvarējis Baltkrievijas 1. līgā, bet 2011. gadā kļuvis par Baltkrievijas kausa ieguvēju un izcīnījis trešo vietu Baltkrievijas čempionāta augstākajā līgā, 2012. gadā ieguvis Baltkrievijas superkausu.
2013. gada februārī tika apstiprināts par Latvijas Virslīgas kluba Jūrmalas "Spartaks" galveno treneri. Tomēr pilnu sezonu klubā nenostrādāja, un tā paša gada jūlijā sadarbība tika pārtraukta. Vēlāk Kubarevs vadījis Moldovas klubus Kišiņevas "Zimbru" un "Dacia". Ar Zimbru komandu izcīnīja Moldovas kausu un kļuva arī par Moldovas superkausa ieguvēju.
2016. gada novembra beigās tika panākta vienošanās par Kubareva kļūšanu par Baltkrievijas kluba Saļihorskas "Šahtjor" galveno treneri. 2017. gada jūlijā tika atbrīvots no amata, bet drīz pēc tam kļuva par Žodzinas "Torpedo-BelAZ" galveno treneri.
tika apstiprināts par Latvijas Virslīgas kluba Riga FC galveno treneri. Ar šo klubu nostrādāja tikai četras spēles. 2019. gada jūnijā pēc Mariana Pahara atkāpšanās kļuva par FK Jelgava galveno treneri. 2020. gada augustā pēc tika atbrīvots no amata.
Spēlētāja karjerā
Molodečnas "Metallurg"
Trenera karjerā
FK Gomeļ
Kišiņevas "Zimbru"
FK Spartaks Jūrmala
Padomju nomenklatūra
Padomju nomenklatūra bija faktiskā valdošā šķira PSRS un pārējās Austrumu bloka sociālistiskajās valstīs. Nosaukums cēlies no latīņu vārda nomenclatura, kas nozīmē "vārdu saraksts”. Komunistiskās partijas ierēdņu atlasīti cilvēki ieņēma visus vadošos amatus valsts administrācijā, tautsaimniecībā, bruņotajos spēkos un kultūras nozarēs. Padomju sistēmā ikviena augstāka vai atbildīga amata ieņemšanai kandidātus izvirzīja partijas orgāni, un šos kandidātus ņēma no pārbaudīto un uzticamo cilvēku saraksta. Par kandidāta atbilstības galveno kritēriju uzskatīja pakļaušanos partijas norādījumiem.
Zvaigžņotā nakts
"Zvaigžņotā nakts" (nl) ir nīderlandiešu mākslinieka Vinsenta van Goga 1889. gada glezna.
Gleznā attēlots skats no van Goga sanatorijas istabas loga Senremī. Kopš 1941. gada tā atrodas Ņujorkas Modernās mākslas muzeja kolekcijā. Tiek uzskatīts par vienu no van Goga labākajiem darbiem, kā arī par vienu no rietumu kultūras atpazīstamākajiem darbiem.
Padomju nomenklatūra
Nomenklatūra radās komunistiskās partijas diktatūras apstākļos, kuros ikvienu nozīmīgāka amata kandidātu vispirms ieteica un apstiprināja vietējā partijas komiteja vai Centrālkomiteja. Šādi tika nodrošināta pilnīga partijas kontrole pār visu valstī notiekošo. Ja Staļina gados sods par nepakļaušanos bija gandrīz droša nāve, tad vēlākajos Brežņeva stagnācijas gados nomenklatūrai, apmaiņā pret politisko paklausību, ļāva korumpēties un vairot personīgo bagātību. Īpaši plaši tas izvērtās padomju Vidusāzijas republikās.
Luidži Čenturīni
Luidži Čenturīni (it;, Dženova — , Dženova) bija Itālijas šahists.
Padomju nomenklatūra
Izcelsme
Nomenklatūras sistēma radās līdz ar boļševiku īstenoto varas sagrābšanu 1917. gada beigās. Lai noturētos pie varas, boļševiki amatos iecēla pilnīgi uzticamus cilvēkus, kuriem bija jābūt uzticīgiem partijai un jāspēj izpildīt visus partijas uzdevumus. Tehniskajām zināšanām un pieredzei pievērsa mazāku uzmanību.
Luidži Čenturīni
Biogrāfija
Pēc profesijas bijis jurists. Strādājis Dženovas nodokļu departamentā, vairāk nekā 18 gadus bijis vietējās slimnīcas padomes viceprezidents. Finansiāli atbalstījis pirmos trīs Itālijas nacionālos šaha čempionātus. Atstājis vērtīgu ieguldījumu šaha galotņu teorijā. 1853. gadā Dženovā publicējis brošūru ''Giuoco degli Scacchi. Finale di Torre e Cavallo contro Torre'', kurā izanalizējis galotni, kurā tornis un zirdziņš cīnās pret torni. 1865. gadā publicējis arī darbu, kas bijis veltīts šaha atklātņu teorijai, tomēr vēsturē palicis kā šaha galotņu teorētiķis. Sadarbojies ar sava laika šaha izdevumiem. Bijis pazīstams arī kā šaha kompozīciju sastādītājs.
Padomju nomenklatūra
Izcelsme
Staļinam kļūstot par partijas ģenerālsekretāru, viņš izmantoja kontroli pār iecelšanu amatos, lai partijā izveidotu savu atbalsta bāzi, kas vēlāk ļāva viņam iznīcināt vecos partijas vadītājus un kļūt par diktatoru. No 1922. gada tika radīti partijas departamenti, kas ir atbildīgi par jaunieceļamo amatpersonu reģistrāciju un kartotēku.
Nomenklatūras lielums
Lai arī nomenklatūras uzskaitei nekad nepastāvēja vienots saraksts, tāds pastāvēja republiku, reģionu un partijas organizāciju līmenī. Katrā partijas komitejā bija divi saraksti: 1) pamata (osnovnoj) kurā bija uzskaitītas visas amata vienības, kuru aizpildīšanu kontrolēja partija un 2) uzskaites (učotnij), kurā bija uzskaitīti šiem amatiem piemērotie kandidāti.
Privilēģijas
Visa veida preču deficīta māktajā PSRS piederība nomenklatūrai nozīmēja garantētu piekļuvi labākiem dzīves apstākļiem, kā arī deva priviliģētas iespējas iepirkties īpašos preču veikalos un ievērojamas naudas piemaksas pie pamatalgas.
Jau sākot ar 1920. gadiem partijas nomenklatūras dzīves līmeņa nodrošināšanai ieviesa īpašus slēgtus veikalus, kuros pārdeva pārtikas un sadzīves preces, kas citiem iedzīvotājiem nebija pieejamas, pie tam, šīm precēm uzturēja pazeminātas cenas. Dzīvokļus un automašīnas augstākajiem nomenklatūras pārstāvjiem nodrošināja valsts.
Nomenklatūrai pastāvēja speciālas sanatorijas, slimnīcas, viņu bērniem nodrošināja labāku izglītību. Augstākās kultūras elites pārstāvjiem devas iespējas doties ceļojumos uz ārzemēm.
Privilēģiju apjoms svārstījās no ieņemamā amata un no tā, vai tas atradās Maskavā vai kādā no padomju republikām. Protams, ka reģionu nomenklatūras privilēģijas bija mazākas, taču arī tās nodrošināja ievērojami labāku dzīves līmeni nekā pārējiem valsts iedzīvotājiem.
Patrona – klienta attiecības
Nomenklatūras noslēgtais loks, kā arī augstākos amatus ieņemošo darbinieku atbildība par ierēdņu iecelšanu, veidoja īpatnējas patrona – klienta attiecības, kas atgādināja feodālā laikmeta vasaļattiecības. Augstākie vadītāji sagaidīja, ka apmaiņā pret iecelšanu amatos, zemākie vadītāji saglabās personīgu uzticību un paklausību, tādējādi veidojot spēka bāzi. Vienlaikus, augstākais vadītājs bieži vien kalpoja kā savas spēka bāzes interešu pārstāvis un aizstāvis, pie kura vērsties ar lūgumiem pēc palīdzības.
Līdz ar patrona karjeras izmaiņām, mainījās arī viņa klientu karjeras. Ja patrons kāpa pa karjeras kāpnēm, viņš parasti sev līdzi paaugstināja arī savus vasaļus. Ja patrons zaudēja varu, klienti vai nu steidzās izteikt lojalitāti jaunajam patronam, vai arī tos pārcēla uz citiem amatiem, lai atbrīvotu vietu jaunā patrona klientiem. Atšķirīga viedokļa izteikšana vai jebkādu disidentismu sodīja ar pazemināšanu amatā vai ar izslēgšanu no nomenklatūras uz visu dzīves privilēģiju zaudēšanu.
D-AMPS
D-AMPS jeb Digital AMPS (zināma arī kā IS-54 vai IS-136 ) ir otrās paaudzes (2G) ciparu mobilā telefona sistēma. Tā izstrādāta 1980. gadu beigās, lai aizvietotu Ziemeļamerikā plaši izplatīto analogo sistēmu ''AMPS. Darbojās frekvencē 824—894 MHz.
Sistēmu bieži apzīmē ar TDMA (Time division multiple access) — laika dalīšanas kanālu piekļuves metode, kas ir D-AMPS pamatā. Tā ļauj vienu frekvences kanālu izmantot vairākiem lietotājiem, katram lietotājam iedalot laika intervālus (slotus). Telefonā balss signāls tiek saspiests un sadalīts, lai ietiptu slotā. D-AMPS izmanto tādas pašas frekvences kā AMPS, tādēļ jauno sistēmu bija vienkāršāk ieviet vecās vietā.
Tomass Morgenšterns
Tomass Morgenšterns (de; dzimis Splitā pie Drauas, Austrijā) ir bijušais austriešu tramplīnlēcējs. Viņš ir viens no veiksmīgākajiem pašreizējiem tramplīnlēcējiem, trīskārtējs Olimpiskais čempions un 8 Pasaules čempionāta zelta medaļu ieguvējs.
D-AMPS
1993. gadā pieņemts jauns D-AMPS standarts IS-136. Tas paredzēja papildu kanālus. Atšķirībā no IS-54, IS-136 laika dalīšanas metodi izmantoja gan balss gan kontroles signālu raidīšanai, kas ļāva palielināt bateriju gaidīšanas ilgumu, bija ziņu un datu nosūtīšanas iespējas.
Tomass Morgenšterns
Karjera
Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (2006, 2010, 2014). 2006. gadā Turīnā izcīnīja uzvaru individuālajās sacensībās uz lielā tramplīna un komandu sacensībās, bet sacensībās uz normālā tramplīna palika 9. vietā. 2010. gadā Vankūverā T. Morgenšterns atkārtoja panākumu Austrijas sastāvā komandu sacensībās, savukārt individuālajās sacensībās ieņēma vien 8. (normālais tramplīns) un 5. vietu (lielais tramplīns). Pirms 2014. gada Ziemas Olimpiskajām spēlēm T. Morgenšterns treniņos guva smagu traumu, tomēr Sočos startēja. Individuālajās sacensībās viņa rezultāti bija pieticīgi (labākā — 14. vieta no normālā tramplīna), toties komandu sacensībās ar Ausrijas izlasi viņš izcīnija sudraba medaļu.
D-AMPS
D-AMPS sistēmu darbība ASV pārtraukta 2008. gadā. Tās vietā izmanto sistēmas GSM, CDMA2000 u.c..
Tomass Morgenšterns
Karjera
Ar panākumiem startējis Pasaules kausa izcīņā. Divas sezonas bijis kausa ieguvējs kopvērtējumā (2007.—2008. un 2010.—2011. gada sezonas; 2008.—2009. gada sezonas kopvērtējumā ieņēma 3. vietu). 2010.—2011. gada sezonā guva uzvaru arī Četru tramplīnu turnejā. Atsevišķās sacensībās guvis 23 uzvaru individuālajās sacensībās un vēl 16 uzvaras gūtas ar komandu. Pasaules čempionātā izcīnījis 8 zelta, divas sudraba un vienu bronzas medaļu. Veiksmīgākais čempionāts viņam bija 2011. gadā Oslo, kur medaļas izcīnīja visās četrās disciplīnās (trijās tika gūtas uzvaras).
Dīns Hendersons
Dīns Hendersons (en, dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2022. gada Hendersons pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Nottingham Forest, kas viņu īrē no Manchester United.
Sasniegumi
Anglijas U20 izlase
Individuālie sasniegumi
Īrijas regbija izlase
Īrijas regbija izlase ir komanda, kas pārstāv Īrijas salu (Īriju un Ziemeļīriju) starptautiskās regbija spēlēs. To pārvalda Īru Regbija savienība. Pirmo spēli aizvadīja 1875. gadā, tiekoties ar Angliju. Īrijas izlase ir piedalījusies visos Pasaules kausa regbijā finālturnīros, septiņas reizes ir kvalificējusies ceturtdaļfinālam, taču nevienu reizi nav izdevies iekļūt pusfinālā. Īrijas izlase piedalās ikgadējā Sešu nāciju čempionātā (agrāk tika saukts par Mājas nāciju čempionātu un Piecu nāciju čempionātu), kas ir augstākā līmeņa regbija izlašu sacensības Eiropā. Mājas spēles parasti aizvada Aviva stadionā Dublinā.
Šaraki (Ilzeskalna pagasts)
Šaraki ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Brāļi Grimmi (filma)
Filmā pasaku vācēji brāļi Grimmi (šeit Vils un Džeiks Grimmi) ir ceļojoši mākslinieki, kuri saskaras ar kādu īstu pasaku lāstu.
Rjazaņas brīnums
Rjazaņas brīnums ir ekonomikas afēra, kas 1959. gadā notika pārtikas trūkuma nomāktajā PSRS. To īstenoja Rjazaņas apgabala kompartijas vadītājs, lai sasniegtu Hruščova pasludināto mērķi gaļas ražošanas apjomu trīskāršošanai trīs gadu laikā.
1957. gada 22. maijā PSRS vadītājs Hruščovs, uzstājoties reģionālo lauksaimniecības vadītāju sapulcē, pasludināja lozungu „Sasniegt un apsteigt Ameriku!”, kā arī uzcelt komunismu līdz 1980. gadam. Šajā runā Hruščovs arī izvirzīja aicinājumu trīskāršot gaļas ražošanu tuvāko trīs gadu laikā. Kolektivizētā padomju lauksaimniecība nebija spējīga uz tādiem apjoma pieaugumiem, tāpēc 1958. gada beigās rajona partiju komitejas atkārtoti brīdināja aktīvi pievērsties gaļas ražošanas palielināšanai 1959. gadā.
Rjazaņas apgabala partijas sekretārs Larionovs publiski paziņoja, ka apgabalā gaļas ražošana tiks trīskāršota viena gada laikā. Šo nereālo paziņojumu 1959. gada 9. janvārī publicēja Pravda. Jau 1959. gada februārī Rjazaņas apgabals saņēma Ļeņina ordeni, bet Larionovs decembrī kļuva par Sociālistiskā darba varoni.
Lai sasniegtu izvirzīto gaļas sagādes mērķi, Rjazaņas apgabalā izkāva visus lopus, tai skaitā teļus, piena govis un kolhoznieku privātajā īpašumā esošos lopus. Taču arī tas neļāva sasniegt plānu, tāpēc trūkstošo gaļas daudzumu iepirka citos apgabalos. 1959. gada 16. decembrī apgabala vadība svinīgi paziņoja, ka ir sasniegts plāns — valstij pārdoti 150 000 tonnu gaļas. Rjazaņas apgabals apņēmās 1960. gadā saražot vēl vairāk — 180 000 tonnu gaļas. Taču, tā kā apgabalā bija izkauti gandrīz visi lopi, tad ražošanas apjomi strauji kritās, sasniedzot vienīgi 65% no 1958. gada rādītājiem. Kolhoznieki, kam bija atņemti lopi, atteicās apstrādāt kolhozu laukus un arī graudu ražošana kritās par 50%. Rjazaņas brīnuma patieso būtību vairs nebija iespējams noslēpt un 1960. gada 22. septembrī Larionovs nošāvās.
Martins Ēdegors
Martins Ēdegors (dzimis Dramenā, Norvēģijā) ir norvēģu futbola pussargs. Pašlaik (2023) Ēdegors pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Arsenal un Norvēģijas futbola izlasi.
Metjū Goss
Metjū Hārlijs Goss (dzimis Lonsestonā, Tasmanijā) ir bijušais Austrālijas šosejas un treka riteņbraucējs.
Martins Ēdegors
, debitējot Strømsgodset IF sastāvā, viņš kļuva par jaunāko futbolistu, kas ir spēlējis Norvēģijas Tippeligaen un tā paša gada 16. maijā kļuva par jaunāko šīs līgas vārtu guvēju. viņu par 3 miljoniem eiro (pēc citiem datiem 4 miljoniem) nopirka Spānijas klubs Madrides "Real". 2017. gada janvārī Ēdegors uz 18 mēnešiem tika izīrēts Eredivisie komandai Heerenveen. 2017–18. gada sezonā viņš jau kļuva par kluba regulāru sākumsastāva spēlētāju. 2018–19. gada sezonu Ēdegors pavadīja īrē citā Eredivisie komandā SBV Vitesse. 2019. gada augustā viņš tika izīrēts La Liga komandai Real Sociedad. 2019. gada septembrī viņš tika atzīts par mēneša labāko līgas spēlētāju. 2021. gada janvārī Ēdegoru līdz sezonas beigām izīrēja Arsenal komandai. UEFA Eiropas līgas sešpadsmitdaļfināla spēlē pret Olympiacos, viņš guva savus pirmos vārtus Arsenal kreklā. Pēc pāris dienām Ēdegors guva vārtus arī pret Tottenham Hotspur, palīdzot komandai izcīnīt uzvaru ar 2–1 Ziemeļlondonas derbijā. 2021. gada augustā Ēdegors par aptuveni 35 miljoniem eiro pievienojās Arsenal.
Ēdegors tika izsaukts uz Norvēģijas izlases draudzības spēli pret Apvienotajiem Arābu Emirātiem, kur viņš nospēlēja pilnu spēli, tādējādi 15 gadu un 253 dienu vecumā kļūstot par visu laiku jaunāko spēlētāju Norvēģijas pieaugušo izlases sastāvā, pārspējot Tormodu Kjelsenu, kurš debitēja izlasē 1910. gadā 15 gadu un 351 dienas vecumā. Debiju oficiālajās spēlēs viņš piedzīvoja 2016. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācijas spēlē pret Bulgāriju, kas beidzās ar Norvēģijas 2-1 uzvaru, uznākot uz laukuma spēles 64. minūtē, kļūstot par visu laiku jaunāko futbolistu, kas ir spēlējis Eiropas čempionāta kvalifikācijā.
Sasniegumi
Arsenal
Kleisti (dzimta)
Fon Kleisti ir Pomerānijas vendu dižciltīgo dzimta, kuras viens no atzariem 17. gadsimtā pārcēlās uz Kurzemes hercogisti un saradojās ar vietējām vācbaltiešu dzimtām.
Terasa
Terasa (ca,, es) ir pilsēta Spānijas ziemeļaustrumos, Katalonijā. Pilsēta atrodas Barselonas provincē, 20 km attālumā no Barselonas. 2020. gadā Terasā dzīvoja 224 tūkstoši iedzīvotāju.
Kleisti (dzimta)
Vēsture
Par Kleistu dzimtas vācbaltiešu atzara priekšteci uzskata Kristiānu Ēvaldu Kleistu (1630—1708), kas 1645. gadā kā pāžs pavadīja Brandenburgas princesi Luīzi Šarloti viņas kāzu braucienā pie Kurzemes hercoga Jēkaba un tika paturēts viņas Jelgavas galmā. Gaviezes pagasta Sustas muižnieku Kleistu dzimta (Kleist aus dem Hause Susten) 1841. gadā imatrikulēta Kurzemes bruņniecībā. 1853 un 1862. gadā Krievijas impērijas Senāts pastiprināja Kurzemes Kleistu dzimtai tiesības lietot mantojamu baronu titulu.
1823. gadā Prūsijas karaļa galminieks Vilhelms Bogislavs fon Kleists (Wilhelm Bogislaff von Kleist (1791–1860) iecelts grāfa kārtā, viņa dēls grāfs Konrāds fon Kleists (Conrad Adolph von Kleist, 1839–1900) 1858. gadā mantoja Lielauces (Groß-Autz) un Sirmeles (Sirmeln) muižas tagadējā Dobeles novadā Zemgalē un arī tika ierakstīts Kurzemes bruņniecības matrikulā. 1861. gadā viņš Kurzemē iepazinās un salaulājās ar grāfieni Elizabeti fon Mēdemu, bet 1870. gadā pārdeva savas muižas Latvijā un pārcēlās uz dzīvi jaundibinātajā Vācijas impērijā, kur kļuva par Reihstāga deputātu (1874-1893).
Pēc Otrā pasaules kara Rietumvācijā 1957. gadā tika reģistrēta fon Kleistu ģimenes biedrība (Familienverband der von Kleist e. V.), kas reizi divos gados rīko dzimtas tikšanos.
Švarcheide
Švarcheide (de, dsb) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Oberšprēvaldes-Lauzicas apriņķī, 40 kilometrus uz ziemeļiem no Berlīnes pie Švarce Elsteres upes.
Ekonomika
Pilsētā atrodas kompānijas BASF ķīmiskā rūpnīca, kas ražo poliuretānu.
Libānas kalnu mutašerifāts
Libānas kalnu mutašerifāts (tr) pārsvarā kristīgo maronītu apdzīvota, autonoma, Eiropas lielvaru iespaidā radīta Osmaņu impērijas teritoriālā vienība, kas pastāvēja mūsdienu Libānas teritorijā no 1861. gada līdz 1918. gadam.
Reliģiskie slaktiņi
Pēc 1840. gada asiņainajām sadursmēm starp druziem un maronītiem, Eiropas lielvaras ieteica Osmaņu impērijas sultānam Abdulmedžidam I nodalīt maronītu un druzu apgabalus vienu no otra. 1842. gada 7. decembrī sultāns pieņēma austriešu valstsvīra Meterniha plānu un uzdeva Beirutas vilajeta gubernatoram sadalīt Libānas kalnus divos apgabalos: maronītu apgabalu ziemeļos un druzu apgabalu dienvidos. Abu apgabalu pārvaldnieki tika pakļauti Sidonas vilajeta gubernatoram, kura rezidence bija Beirutā.
1860. gada maijā pie Beirutas sākās kārtējās sadursmes maronītu un druzu starpā. Nākamo nedēļu laikā sadursmes aptvēra visu reģionu, bojā gāja vismaz 10 000 maronītu.
Mutašerifāta izveidošana
1860. gada 5. septembrī sanāca Francijas, Britu impērijas, Austrijas impērijas, Prūsijas karalistes, Krievijas impērijas un Osmaņu impērijas pārstāvju konference, kuras uzdevums bija noskaidrot slaktiņa iemeslus un ieteikt risinājumus turpmāku slaktiņu novēršanai. Konference pieņēma 1861. gada Libānas statūtus, kas paredzēja apvienot druzu un maronītu teritorijas kristiešu mutašerifa (pilnvarotā pārstāvja) pakļautībā. Mutašerifs bija ārpus Libānas dzimis kristietis, kuru amatā iecēla Osmaņu sultāns un tā kandidatūru apstiprināja Eiropas lielvaras. Teritorijas pārvaldīšanā mutašerifam palīdzēja administratīvā padome 12 cilvēku sastāvā kura veidošanai divus pārstāvjus izvirzīja katra no teritorijas sešām galvenajām reliģiskajām grupām — maronītiem, druziem, sunnītiem, šiītiem, grieķu ortodoksiem un melkītiem.
Šāda sistēma pastāvēja līdz 1915. gadam, kad Pirmā pasaules kara laikā turki paši iecēla teritorijas gubernatorus.
Demogrāfija
1870. gadā teritorijas iedzīvotāju skaits bija 110 000.
1895. gadā iedzīvotāju skaits bija 399 530, no kuriem 79,9% bija kristieši un 20,1% musulmaņi.
1913. gadā iedzīvotāju skaits bija 414 747, no kuriem 79,4% bija kristieši un 20,6% musulmaņi.
Autoceļš V536
V536 autoceļš Krivanda—Ustinova bija Latvijas vietējais autoceļš, kas savienoja autoceļu V508 Krivandā caur Ustinovu ar Krievijas robežu Līdumnieku pagastā. Autoceļa kopējais garums bija 7,5 km un tas bija klāts ar grants segumu.
2013. gada 17. augustā ar Ministru kabineta noteikumiem nr. 582 ceļš tika svītrots no valsts autoceļu sarakstiem.
Reiz Ziemassvētkos
"Reiz Ziemassvētkos" (en) ir 2019. gada ASV filma tāda paša nosaukuma grāmatas. Filmas režisors ir Pols Feigs. Galvenos tēlus ierunājuši Emīlija Klārka, Henrijs Goldings, Mišela Yeoh un Emma Tompsone. Filmas pirmizrāde notika.
Sefardi
Sefardi ebreji ir ebreju tautas daļa, kas vēsturiski izveidojās musulmaņu iekarotajā Ibērijas pussalā un pašlaik veido ap 16% no visiem pasaules ebrejiem, ievērojami atpaliekot no aškenazi ebrejiem. No aptuveni 2,2 miljoniem pasaules sefardu 1,4 miljoni dzīvo Izraēlā, mazāk nekā 400 000 Francijā, mazāk nekā 300 000 ASV, ar ievērojamām kopienām Spānijā un Latīņamerikas valstīs.
Sefardu kopienai veidojoties tagadējās Spānijas un Portugāles teritorijās, tā sāka runāt ladino valodā. Pēc izraidīšanas no Ibērijas pussalas 15. gadsimta beigās sefardi izklīda pa Rietumeiropas un Vidusjūras reģiona valstīm, saglabājot savu kopienas identitāti un jūdaisma tradīcijas līdz mūsdienām. Sefardu bēgļi Tuvajos Austrumos nonāca kontaktā ar vietējiem mizrahi ebrejiem, kuru reliģiskie rituāli saplūda ar sefardu paražām. Mūsdienās gan Rietumeiropas izcelsmes sefardi, gan Centrālāzijas mizrahi atrodas sefardu virsrabīna reliģiskajā pakļautībā.
Šaraki (Pušmucovas pagasts)
Šaraki ir ciems Pušmucovas pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 274 km attālumā no Rīgas.
Brjanka
Brjanka ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā. Izvietojusies apgabala rietumdaļā, ietilpst Alčevskas—Stahanovas aglomerācijā (kopā 513 000 iedzīvotāju (2001) ). Brjankas pilsētas padomei pakļauti Hlibokas, Južna Lomuvatkas, Verhuļivkas, Haņņivkas un Lomuvatkas pilsētciemati (kopā 63,5 km², 53 690 iedzīvotāju (2012) ).
Ap 1696. gadu tagadējās Brjankas vietā tika izveidotas Zaporižjas Sečas kazaku apmetnes. 1851. gadā tika ierīkotas pirmās Brjanskas metālapstrādes rūpnīcas biedrības akmeņogļu šahtas, pie kurām izauga strādnieku ciemati. 1944. gadā šie ciemati tika apvienoti Kadijivkas pilsētas Brjankas rajonā, bet 1962. gadā rajons tika izdalīts kā atsevišķa pilsēta. Mūsdienās akmeņogļu ieguves, mašīnbūves, metālapstrādes un ķīmiskās rūpniecības centrs.
Fridrihs Bošs
Fridrihs Roberts Bošs (dzimis (pēc vecā stila —  ), miris ) bija latviešu riteņbraucējs.
Dzimis Rīgā, strādnieka Jēkaba Boša un viņa sievas Līzes dzimušas Ādmiņ ģimenē.
Pārstāvējis 2. RBB. Piedalījies Stokholmā, kur izstājās šosejas riteņbraukšanas 320 km grupas braucienā. 1912. gada Krievijas čempionātā izcīnījis 4. vietu sprintā.
Piedalījies Brīvības cīņās.
Kā funkcionārs pārstāvējis Latvijas riteņbraucējus Berlīnē.
Madaļānu pilskalns
Madaļānu (Madelānu, Madalānu) pilskalns ir pilskalns, kas atrodas Preiļu novada Aglonas pagasta centrālajā daļā, Aglonas Madelānu ciemā, Lielā Dubuļkas ezera rietumu krastā.
Pilskalna relatīvais augstums ir 20 metri. Pilskalna plakumu un dienvidu nogāzi vēl nesenā pagātnē lauksaimnieciski apstrādāja, tāpēc nocietinājumi šajā pilskalna daļā vairs nav saskatāmi. Ziemeļu nogāzē palikušas divas terases. Domājams, ka kādreiz terases apjozušas visu pilskalnu.
Arheoloģiskie izrakumi
Pirmie iedzīvotāji apmetnē dzīvojuši jau pirms 3000 gadiem. No šī laika atrasti pavardi, bezripas keramika, akmens un kaula darbarīki, kaula rotadatas, piekariņi, amuleti no dzīvnieku zobiem. Pilskalnā un pie tā esošajā apmetnes vietā un kapulaikā 1979. gada Vladislava Urtāna vadītajos izrakumos atklāja bagātīgu arheoloģisko mantojumu.
Uzplaukumu pilskalns piedzīvoja 12. līdz 13. gadsimtam, kad te dzīvoja latgaļu feodāļi ar saviem padotajiem. Pirmās celtnes būvēja pie nocietinājumiem. Vēlāk, iedzīvotāju skaitam pieaugot, apbūvēja arī pilskalna vidu. Izrakumos atrastas 10 - 12 kvadrātmetru lielas guļkoku dūmistabas ar akmens vai māla krāsnīm un pavardiem, saimniecības ēkas, pagrabi, maltuve, krāsns dzelzs iegūšanai no vietējās purva rūdas, rotkaļa darbnīca, podnieku cepļi, kalve. Iegūti vairāki tūkstoši dažādu senlietu.
Senlietas liecina par sakariem ar citām zemēm - no Krievzemes ievestas stikla krelles un vērpjamie skriemeļi, no Norvēģijas nākušas šīfera galodiņas. Gliemežvāki, kurus sievietes izmantoja kaklarotām, nākuši no Maldivu salām Indijas okeānā. Madelānu pilskalna tirgotāji iemainīja bronzu, alvu, sudrabu, ko uz vietas apstrādāja rotkaļi. Par to liecina rotkaļa darbnīca, tīģeļi, kuros kausēja metālus, un citi priekšmeti. Krāsnīs vairākkārt atrastas no māla veidotas cilvēku galvas.
Kad cilvēku skaits vēl vairāk palielinājās, pilskalna dienvidu piekājē radās ciems, kuru atklāja 1984. gada izrakumos un kurā ir tādi paši arheoloģiskie atradumi kā pilskalnā. Izpētīti arī vairāki kapulauki, kuros atrastas dažādas rotaslietas.
Leģenda
Pēc Johana Rīvija atstāstītās leģendas, Aglonā 1263. gadā esot nogalināts un apglabāts Lietuvas dižkungs Mindaugs, viņa sieva Martu esot bijusi Madelānu pilskalna virsaiša meita.
TDRS-11
TDRS-11 jeb TDRS-K ir ASV sakaru pavadonis, pirmais no NASA Tracking and Data Relay Satellite trešās paaudzes kosmiskajiem aparātiem. Tas tika palaists 2013. gada martā. TDRS-11 kalpo kā retranslators starp NASA un citu ASV aģentūru pavadoņiem un zemes stacijām.
Pavadoni izgatavojis ASV uzņēmums Boeing uz platformas BSS-601HP bāzes. Līgums ar Boeing par TDRS-K un TDRS-L noslēgts 2007. gada decembrī. TDRS-K un TDRS-L izgatavošana un zemes stacijas modifikācijas izmaksājusi 715 miljonu USD. Pilnībā uzpildīta ar degvielu, pavadoņa masa ir 3454 kg. TDRS-L izvietota pārraides aparatūra S, Ku, Ka joslā.
TDRS-K tika palaists 01:48 UTC ar nesējraķeti Atlas V/401 (lidojums AV-036) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-41. Sākumā tas tika izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 150° rietumu gatuma, kur tika veikti izmēģinājumi un testēšana.
Garpurna parastais delfīns
Garpurna parastais delfīns (Delphinus capensis) ir delfīnu dzimtas (Delphinidae) jūras zīdītājs, kas dzīvo tropu un siltajos mērenās joslas ūdeņos Atlantijas, Klusajā un Indijas okeānā.
Izplatība
Garpurna parastais delfīns mājo šaurā zonā gar krasta līniju, ne tālāk par 180 km no krasta. Atlantijas okeānā to var novērot pie Rietumāfrikas, Dienvidāfrikas un Dienvidamerikas krastiem. Klusajā okeānā gar Dienvidaustrumāzijas krastiem, ziemeļos sasniedzot Japānu, bet dienvidos pie Indonēzijas, un pie Ziemeļamerikas, sākot ar Kaliforniju un beidzot ar Meksikas centrālo daļu, kā arī gar Peru un Jaunzēlandes Ziemeļsalas krastiem. Indijas okeānā ap Madagaskaru, Sarkanajā jūrā, Persijas līcī un Arābijas jūras austrumpiekrastēs.
Izskats
Garpurna parastais delfīns ir vidēji liels delfīns, mazāks nekā pazīstamākais pudeļdeguna delfīns. Tam ir slaids, torpēdveida ķermenis, kura garums ir 1,9—2,6 m, svars 80—235 kg, lai gan visbiežāk tas sver 80—150 kg. Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes.
Ķermenim ir raksturīgs, atšķirīgs no citām sugām, trīskrāsu krāsojums: mugura ir tumši pelēka vai melna, reizēm tumši brūna, vēders balts vai krēmīgi balts, bet uz sāniem smilšu pulksteni atgādinoša, gaiši pelēka un gaiši brūna (reizēm zeltaini brūna) josla, "smilšu pulksteņa" daļa virzienā pret asti ir pelēka. Apakšžokli un katru krūšu spuru savieno šaura, melna josla. Jaunie delfīni ir pelēcīgi, un to krāsu joslas nav izteiktas, tipisko krāsojumu delfīni iegūst tikai, sasniedzot dzimumbriedumu. Seja gaiša, bet galvas virspuse, apaļā piere un purns tumši pelēki. Atkarībā no izplatības reģiona parastajiem delfīniem iespējamas dažādas krāsu toņu variācijas, ir sastopami gan gaišāki, gan tumšāki īpatņi.
Muguras spura ir plata, gara un trīsstūrveida, ar viegli noliektu, smailu galu. Tā atrodas muguras vidusdaļā. Toties krūšu spuras un astes spura, salīdzinot ar citiem delfīniem, nelielas. Acis ietver melns gredzens, kas izstiepts purna virzienā. Garpurna parastajam delfīnam ir garš, slaids un galā smails purns, kuru no pieres atdala dziļa rieva. Tā pasugai, Arābijas parastajam delfīnam, purns ir vēl garāks un vēl slaidāks. Delfīnam ir apmēram 120 asi, konusveidīgi zobi (gan apakšžoklī, gan augšžoklī), piemēroti, lai cieši saturētu slidenās zivis. Šai sugai ir vairāk zobu kā jebkurai citai delfīnu sugai.
Līdzīgas sugas
Garpurna parastajam delfīnam līdzīgs ir tā tuvākais radinieks — parastais delfīns. To galvenā atšķirība ir purna garums, kas, kā jau sugas nosaukums norāda, garpurna parastajam delfīnam ir daudz garāks un slaidāks. Garpurna parastais delfīns ir arī nedaudz lielāks. Abu sugu izplatība dažos reģionos pārklājas, bet garpurna parastais delfīns uzturas tuvāk krasta līnijai, nekā parastais delfīns.
Uzvedība
Garpurna parstie delfīni ir ļoti sabiedriski un draudzīgi. Tie veido barus, kuros ir 100—500 delfīni, bet lielākajos baros ir vairāki tūkstoši. Ļoti bieži šie bari ir jaukti ar citām vaļveidīgo sugām, piemēram, ar grindām un joslvaļiem, kā arī tie mēdz rotaļīgi pavadīt motorlaivas un kuģus. Bars kopā ceļo, barojas un pat kopā ieelpo. Starp delfīniem valda stingra hierarhija, kas uztur barā kārtību. Turklāt lielais bars iedalās vairākās mazākās grupās (10—30 īpatņi), atkarībā no vecuma, dzimuma un citiem faktoriem.
Parastais delfīns labprātāk uzturas atklātā okeānā, krastam nemēdzot piepeldēt pārāk tuvu un mājojot ūdenī, kas ir apmēram 200 m dziļš vai dziļāks. Kopumā tam patīk ūdens, kura temperatūra ir augstāka par 15°C un zemāka par 25°C. Tas ir ātrs peldētājs, spējot sasniegt ātrumu 40 km/h, bet kopumā uzturot ātrumu 7 km/h un spējot bez apstājas peldēt 48 stundas, veicot apmēram 120 km distanci. Delfīni pārvietojas, meklējot barību un piemērotu ūdens temperatūru. Garpurna parastie delfīni ir ļoti atlētiski un rotaļājoties veic dažādus akrobātiskus lēcienus. Tie ir arī ļoti izpalīdzīgi, barā rūpējas viens par otru, aizsargā slimos un savainotos īpatņus, palīdzot tiem izpeldēt līdz ūdens virsmai, lai varētu ieelpot. Garpurna parastie delfīni spēj ienirt dziļumā līdz 280 m, uzturoties zem ūdens līdz 8 minūtēm, bet parasti ieniršanas ilgums ir 2—3 minūtes.
Garpurna parastie delfīni ir ļoti skaļi, bara tuvošanos var dzirdēt ļoti savlaicīgi. Tie visu laiku savā starpā komunicē ar dažādām skaņām (svilpieniem, vaidiem un klikšķiem). Delfīni zem ūdens lieto eholokāciju, raidot ultraskaņas signālu sēriju. Skaņas radītie viļņi atbalsojas, piemēram, no zivju bara, un delfīns uztver "skaņas attēlu", pēc kura var noteikt medījuma lielumu, ātrumu, kustības virzienu un veidu.
Barība
Garpurna parastais delfīns barojas ar dažādu sugu, baros dzīvojošām zivīm, kriliem un kalmāriem. Zivis parasti ir nelielas, tādas, lai tās varētu norīt veselas, piemēram, siļķes, sardīnes, anšovi, brētliņas, makreles un merlūzas, kā arī barībai tiek izmantoti nelieli kalmāri astoņkāji, krabji un lielākas garneles. Zivju izvēle ir atkarīga no izplatības reģiona. Katru dienu delfīns apēd 8—9 kg barības (apmēram 5% no ķermeņa svara), barojoties galvenokārt nakts laikā. Barojoties delfīni mēdz savā starpā sadarboties, sadzenot zivis kompakti kopā.
Vairošanās
Grūsnības periods ilgst 10—11 mēnešus. Parasti piedzimst viens mazulis, bet var piedzimt arī dvīņi un trīņi. Jaundzimušais ir 80—100 cm garš un sver apmēram 10 kg. Krāsā tas ir tumšāks nekā pieaugušie īpatņi. Kaut arī mazais delfīnēns uzreiz prot ātri peldēt, pirmās nedēļas un mēnešus viņš paliek ciešā mātes tuvumā. Māte mazuli zīda apmēram 6 mēnešus. Mazuļi dzimst ik pēc 1—3 gadiem. Jaunais delfīns paliek kopā ar māti, līdz piedzimst nākamais mazulis. Garpurna parastā delfīna dzīves ilgums ir apmēram 40 gadi.
1. autobusu maršruts (Daugavpils)
1. autobusu maršruts bija Daugavpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no autoostas līdz Ceļinieku ciematam, kas atrodas Vecstropos. 1. autobusu maršrutu apkalpoja A/S "Daugavpils satiksme".
Pieturvietas
1. autobusu maršrutā bija 33 pieturas, virzienā Autoosta — Ceļinieku ciemats bija 17 pieturas, bet virzienā Ceļinieku ciemats — Autoosta bija 16 pieturas.
Anna Brodele
Anna Brodele (dzimusi Tauraģē, Raseiņu apriņķī, Kauņas guberņā, Krievijas Impērijā, mirusi ) bija latviešu rakstniece, dzejniece un dramaturģe.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1910. gadā Lietuvā mežsarga Jūlija Kalvišķa ģimenē. Mācījās Viesītes pamatskolā, vēlāk Jēkabpils vidusskolā (1924–1927). 1927. gadā žurnāls "Domas" publicēja viņas dzejoļu kopu.
No 1927. gada dzīvoja Rīgā un kopš 1930. gada strādāja PSRS tirdzniecības flotes ēdnīcā Rīgas ostā. 1932. gadā viņu arestēja un notiesāja uz 3 gadiem 6 mēnešiem par nelegālās literatūras izplatīšanu, sodu izcieta Rīgas Termiņcietumā un Jelgavas cietumā. 1937. gadā apprecējās ar Jāni Kupši. Pēc Latvijas okupācijas viņa 1940. gadā strādāja VAPP tehnisko rakstu apgādā, bija laikraksta "Padomju Latvija" līdzstrādniece un žurnāla "Sarkanā Palīdzība" tehniskā redaktore. Pēc Vērmahta iebrukuma 1941. gadā viņa evakuējās uz Jaroslavļas apgabalu, kur strādāja kolhozā. 1942. gadā pārcēlās uz dzīvi Ivanovā, kur rakstīja dzejoļus un viencēlienus Latvijas PSR Valsts mākslas ansamblim, tad viņu nosūtīja studēt M. Gorkija Literatūras institūtā (1942–1944), 1943. gadā apprecējās ar Jāni Brodeli.
Pēc atgriešanās Latvijā 1944. gada rudenī sāka strādāt Jaunatnes teātrī par literārās daļas vadītāju, arī par redaktori Kinematogrāfijas ministrijā. Kopš 1948. gada nodarbojās vienīgi ar rakstniecību. Pēc viņas 1956. gadā rakstītā romāna "Ar sirdi un asinīm" 1959. gadā Rīgas Kinostudijā režisors Rolands Kalniņš uzņēma filmu "Ilze". Mirusi 1981. gadā Rīgā, apglabāta Raiņa kapos.
Daiļrade
Annas Brodeles lugas iestudētas Dailes teātrī un citos teātros. Brodeles lugas galvenokārt veltītas kolhozu dzīves tēmām, darbu galvenie varoņi parasti ir jaunas sievietes. Annas Brodeles proza tulkota daudzās PSRS tautu valodās.
Piemiņa
Viesītes muzeja "Sēlija" nodaļā "Paula Stradiņa skola" iekārtots rakstnieces piemiņas kabinets. Bijusī Dzirnavu iela Viesītē nosaukta par godu rakstniecei Annas Brodeles iela.
Nulles teorēma (filma)
"Nulles teorēma" (en) ir 2014. gada Apvienotās Karalistes, Rumānijas un Francijas zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Terijs Giljams. Galvenās lomas atveido Kristofs Valcs, Melānija Tjerī, Deivids Tjūliss un Lūkass Hedžss. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Zem Toskānas saules
"Zem Toskānas saules" (en) ir 2003. gada romantiska komēdija, kuras pamatā ir Frānsisas Meijesas tāda paša nosaukuma memuāri. Filmas režisore, scenārija autore un viena no producentiem ir Odrija Velsa. Galvenās lomas atveido Daiena Leina, Sāra O, Lindsija Dankana un Rauls Bova. Filmas pirmizrāde notika.
Daiena Leina par savu darbu filmā tika nominēta Zelta globusa balvai kā labākā aktrise.
Vitauts Baršausks
Vitauts Baršausks (lt;, Kauņa - , Klaipēda) bija Lietuvas šahists.
Demokrātiskā Centra partija
Demokrātiskā Centra partija bija neliela centriska politiskā partija Latvijā, kas tika dibināta 1992. gada septembrī. Tā piedalījās 5. Saeimas vēlēšanās, iegūstot 5 vietas parlamentā, kā arī 1994. gada pašvaldību vēlēšanās, iegūstot deputātu vietas Rīgā, Jelgavā un Jūrmalā. Tās līderi bija Ints Cālītis, Aivars Kreituss, Juris Celmiņš, Māris Pūķis. Partijas ārlietas vadīja Normunds Grostiņš. 1993. gadā tā mainīja nosaukumu uz "Latvijas Demokrātiskā partija". 1995. gada aprīlī apvienojās ar partiju "Saimnieks", izveidojot Demokrātisko partiju "Saimnieks".
Vitauts Baršausks
Biogrāfija
Dzimis lietuviešu fiziķa, vēlāk Kauņas Valsts universtitātes (tagad - Kauņas tehniskā universitāte) rektora Kazimira Baršauska (1904-1964) ģimenē. Beidzis vidusskolu Kauņā, vēlāk mācījies ekonomiku un žurnālistiku Viļņas Universitātē. 1947. gadā pirmo reizi piedalījies Lietuvas šaha čempionāta finālā. Vēlākajos gados vēl 10 reizes spēlējis šajā turnīrā, augstākais sasniegums bija 3. vieta 1956. gadā. 1955. gadā PSRS komandu čempionātā šahā Vorošilovgradā Lietuvas izlases sastāvā izcīnījis 3. vietu pie 6. galdiņa. 1959. gadā Baršauskam piešķirts PSRS sporta meistara nosaukums šahā. Piedalījies 1961. gada Latvijas atklātajā šaha čempionātā. 1962. gadā pārcēlies uz Klaipēdu, kur līdz mūža beigām strādājis par šaha treneri vietējā bērnu un jaunatnes sporta skolā. 1963. un 1974. gadā kļuvis par Klaipēdas čempionu šahā. Miris pēc smagas slimības, apglabāts Kauņā.
Demokrātiskā Centra partija
Partija sevi uzskatīja par starpkaru perioda partijas "Demokrātiskais Centrs" turpinājumu.
Beibežu purvs
Beibežu purvs ir daļēji nosusināts zemais purvs Bauskas novada Vecumnieku pagastā. Izvietojies Upmales paugurlīdzenuma rietumu malā starp Vecumniekiem un Misu. Purvs veidojies, nepietiekamas noteces dēļ pārpurvojoties smilšainam līdzenumam. Purvā kopš 1950. gadiem meliorācijas pētījumus veic Beibežu meliorācijas izmēģinājumu stacija. Gandrīz visa purva platība nosusināta ar vaļējiem grāvjiem un drenāžu, purvam cauri tekošās Misa un Taļķe iztaisnotas.
Vāģi
"Vāģi" (en) ir 2006. gada datoranimācijas 3D filma, ko producējusi Pixar Animation Studios un izdevusi studija Walt Disney Pictures. Galvenos tēlus ir ieskaņojuši aktieri Ouens Vilsons, Pols Ņūmens, Maikls Kītons, Kabeļvīrs Lerijs un Bonija Hānta. Filmas dublāža latviešu valodā lomas ierunājuši aktieri Gundars Silakaktiņš, Rēzija Kalniņa, Pēteris Liepiņš, Uldis Dumpis, Jānis Kirmuška, Valdis Liepiņš, Jānis Jarāns, Pēteris Šogolovs, Leons Krivāns u.c.
Filma ir stāsts par Zibeni Makvīnu, kurš ir traucies tikai pēc uzvarām, bet, kad viņa ceļojums dažādu iemeslu dēļ apstājas Radiatormiestā Karburatoru apgabalā, nākas apzināties, ka ne visu vienmēr var viegli iegūt. Viņš iepazīstas ar ciemata iedzīvotājiem un izpelnās cienījamās autoleģendas Doka Hadsona (oriģinālā Pola Ņūmena, latviešu versijā — Ulda Dumpja balss) atbalstu, kā arī saprot, ka dzīvē ir daudz kas vairāk par sacīkstēm.
2006. gadā filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai.
Nepārspējamais Halks
"Nepārspējamais Halks" (en) ir 2008. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Luiss Leterjērs. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tēlu Halks. Šī ir Marvel Cinematic Universe otrā daļa.
Filmas pirmizrāde notika.
Alicja Slivicka
Alicja Slivicka (pl; dzimusi Svecē) ir Polijas starptautiskā meistare (2018).
Biogrāfija
Daudzkārtējā Polijas jauniešu šaha čempionātu laureāte dažādās vecuma grupās. 2007. gadā izcīnījusi bronzas medaļu Polijas meiteņu šaha čempionātā U7 vecuma grupā. 2009. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Polijas meiteņu šaha čempionātā U8 vecuma grupā. 2011. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Polijas meiteņu šaha čempionātā U10 vecuma grupā. 2013. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Polijas meiteņu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 2015. gadā uzvarējusi Polijas meiteņu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2020. gada augustā ierindojusies 6. vietā Polijas sieviešu šaha čempionātā. 2021. gada maijā Bidgoščā palikusi pēdējā, 10. vietā Polijas sieviešu šaha čempionātā.
Sekmīgi pārstāvējusi savu valsti starptautiskajos jauniešu šaha turnīros. 2011. gadā Bulgārijas pilsētā Albenā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā un par šo panākumu saņēmusi FIDE sieviešu meistares (WFM) nosaukumu. 2015. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā izcīnījusi sudraba medaļu. 2019. gada augustā Bratislavā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā.
Pārstāvējusi Polijas komandu Eiropas meiteņu komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, kurā piedalījusies 3 reizes (2015-2017). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (2016) un bronzas (2015) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi 2 bronzas (2015, 2016) medaļas.
2023. gada aprīlī Varšavā izcīnījusi 5. vietu Polijas sieviešu šaha čempionātā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2018. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Šauri (Rudzātu pagasts)
Šauri ir ciems Rudzātu pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 201 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V761.
Pasaules čempionāts florbolā
Regulāri čempionātā piedalās arī Latvijas izlase, labākais sasniegums ir 5. vieta, ko izdevies iegūt septiņas reizes.
Priežu baravika
Priežu baravika (Boletus pinophilus, agrāk Boletus pinicola) ir izplatīta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņus lieto pārtikā kā ēdamās sēnes. Agrāk uzskatīta par egļu baravikas formu Boletus edulis f. pinicola, pašreizējo nosaukumu guvusi 1973. gadā.
Augšanas apstākļi
Aug parasti no jūnija līdz oktobrim, veido mikorizu ar priedēm, reti ar eglēm. Aug skujkoku mežos, īpaši priežu retinātās jaunaudzēs, smilšainās un skābās augsnēs.
Līdzīgas sugas
Sēņotājiem baraviku sugas sajaukt nav jābaidās, visas tās ir ar vienādām praktiskajām īpašībām. Ļoti nevēlami ir sajaukt baravikas ar parasto žultsbeku, kuras rūgtums tiek uzskatīts par nepanesamu. Žultsbekas stobriņu slānis iesārts, uz vecumu uzpūties un tīklveida zīmējums uz kātiņa tumšāks un stipri izcilnēts. Šaubu gadījumā sēne turpat mežā pagaršojama.
Barības vērtība
Visas baravikas ir augstvērtīgas ēdamās sēnes, lietojamas dažādos veidos. Pirms cepšanas nav jānovāra. Īpaši iesaka konservēšanai un žāvēšanai.
Dmitrijs Gumiļevskis
Dmitrijs Konobejevskis (Gumiļevskis) (ru), baznīcas vārds Filarets (Филарет, 1805—1866), bija otrais Rīgas pareizticīgo bīskaps (1841—1848) Pleskavas eparhijas pakļautībā. Viņa laikā notika Vidzemes zemnieku pāriešana pareizticībā, aizbraukšanas brīdī Vidzemes guberņā bija 33 jaunas latviešu draudzes un 39 jaunas igauņu draudzes, uzbūvētas bija 10 baznīcas, 15 draudzēs bija nodibinātas draudžu skolas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1805. gada 5. novembrī (23. oktobrī pēc v.s.) Tambovas guberņas Šackas apriņķa Ļesnoje Konobejevas sādžā, garīdznieka Grigorija Konobejevska ģimenē. Mācījās Tambovas Garīgajā seminārā, kur sakarā ar īso augumu un pazemīgo raksturu ieguva uzvārdu Gumiļevskis (la — "zemais") tad Maskavas Garīgajā akadēmijā (1826—1830). Studējot akadēmijā, viņu iniciēja mūka kārtā ar Filareta vārdu. 1835. gadā Filaretu iecēla arhimandrīta amatā, par Maskavas Garīgās akadēmijas rektoru.