cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jukija Araširo
Karjera
2009. gadā viņš tika iekļauts  komandas sastāvā Tour de France sacensībām. Līdz ar Fumijuki Bepu viņi kļuva par pirmajiem Japānas sportistiem, kas nobraukuši šīs sacensības līdz galam, jo iepriekš startējušie japāņi Kiso Kavamuro un Daisuke Imanaka startēja, bet izstājās, nenobraucot visus sacensību posmus. Finišējot arī 2010. gada Giro d'Italia, Araširo kļuva par pirmo japāni, kurš finišējis divās riteņbraukšanas lielo tūru sacensībās. 2012. gada Tour de France (savu trešo tūri) viņš noslēdza 84. vietā, kas tobrīd bija labākais Japānas sportista sniegums, turklāt ceturtajā posmā viņš saņēma cīnītāja balvu.
Viņš piedalījās 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, startējot grupas braucienā, kur finišēja 48. vietā. Vairākas nedēļas pēc olimpiskajām spēlēm viņš kļuva par pirmo Japānas braucēju, kurš uzvarējis UCI HC kategorijas sacensībās — Francijā notiekošajās Tour du Limousin daudzdienu sacensībās. Finišējot 2015. gada Vuelta a España, viņš kļuva par pirmo Japānas sportistu, kurš finišējis visās trijās lielajās tūrēs.
2016. gada sezonā Araširo pievienojās Itālijas komandai ', paliekot komandā arī pēc tās nosaukuma un sponsora maiņas uz '.
2016. gada vasaras olimpisko spēļu grupas braucienā viņš finišēja 27. vietā.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Piedņestras starptautiskā atzīšana
Piedņestras starptautiskā atzīšana norit kopš 1992. gada 2. septembra, kad Piedņestra ieguva neatkarību no Moldovas. Piedņestras neatkarību ir atzinušas tikai 3 ANO neietilpstošas valstis. Pārējās valstis Piedņestru uzskata par Moldovas daļu.
Luboni
Luboni ir ciems Rušonas pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 227 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Spuļdzeņu ezers.
Kazahstānas premjerministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Kazahstānas premjerministri, kopš 1991. gada, kad tā ieguva neatkarību no Padomju Savienības.
Vārnu iela (Jūrmala)
Vārnu iela ir iela Jūrmalā, Priedaines apkaimē. Vārnu iela sākas krustojumā ar Salaspils ielu un beidzas krustojumā ar Skultes ielu. Kopējais ielas garums ir 100 metri. Vārnu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ukraina Eirovīzijas dziesmu konkursā
Ukraina Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 17 reizes, debitējot 2003. gada konkursā, kad Ukrainu pārstāvēja Aleksandrs Ponomariovs ar dziesmu "Hasta La vista". Ukraina Eirovīzijas dziesmu konkursā ir uzvarējusi 3 reizes — 2004. gadā, kad uzvarēja Ruslana ar dziesmu "Wild Dances", 2016. gadā, kad uzvarēja Džamala ar dziesmu "1944" un 2022. gadā, kad uzvarēja Kalush Orchestra ar dziesmu "Stefania (Стефанія)".
Ukrainas pārstāvji Eirovīzijā
Ukraina Eirovīzijas dziesmu konkursā ir tikusi pārstāvēta 17 reizes.
Kempbela salas
Kempbela salas ir Jaunzēlandei piederoša neapdzīvotu vulkānisku salu grupa Klusā okeāna dienvidos Subantarktikā, administratīvi daļa no Jaunzēlandes Ārējām salām. Izvietojušās ap 700 km uz dienvidiem no Jaunzēlandes Dienvidsalas, un, neskaitot Antarktiku, Kempbela salas ir vistālāk dienvidos izvietotā Jaunzēlandes teritorija. Arhipelāgu veido galvenā Kempbela sala, kas aizņem 112,7 km² no 113,3 km² kopējās salu grupas platības. Otra lielākā Dentas sala ir tikai 0,26 km² liela. Kopš 1998. gada kopā ar pārējām Jaunzēlandes Subantarktikas salām pasludinātas par UNESCO Pasaules mantojuma vietu.
Kempbela salu 1810. gada janvārī atklāja austrāliešu kapteinis Frederiks Haselboro ar kuģi Perseverance un nosauca to kuģa īpašnieka Roberta Kempbela (Robert Campbell) vārdā. Pats Haselboro tā paša gada 4. novembrī noslīka pie salas krastiem kuģa vārdā nosauktajā Preseverensa līcī. Kempbela salā 2. pasaules kara laikā tika ierīkota novērošanas stacija, kas vēlāk pārveidota par meteostaciju, kas darbojās līdz 1995. gadam, kad aizstāta ar automātisku.
Kempbela salas koks
Salās ir tundrai raksturīgs okeānisko pļavu augājs un vienīgais koks tajās ir ap 100 gadu veca stādīta Sitkas egle, kas ierakstīta Ginesa rekordu grāmatā kā «pasaulē vientuļākais koks», jo tuvākie koki atrodas 220 km attālajās Oklendas salās. Lai arī meteostacijas personāls egles galotni regulāri nozāģēja, lai izmantotu to par Ziemassvētku egli, koks nelabvēlīgajā klimatā ir izdzīvojis un izaudzis 9,25 m (2011) augsts.
NASAMS
NASAMS (en) ir īsa līdz vidēja darbības rādiusa zenītraķešu palaišanas komplekss, ko 1998. gadā sāka lietot Norvēģijas bruņotie spēki. Uzlaboto NASAMS-2 sāka lietot 2006. gadā, bet NASAMS-3 2019. gadā. Šāda veida zenītraķešu sistēmu izmanto arī ASV Armija un dažas sabiedrotās valstis.
Izmantošana karadarbībā
Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā Ukrainā 2022. gada 1. jūlijā Pentagons paziņoja par NASAMS pretgaisa aizsardzības sistēmu piegādi Ukrainai. Pēc 29. jūlija Ukrainai piegādāja divas NASAMS baterijas ar 12 mobilajām palaišanas ierīcēm, katrā no kurām ir sešas raķetes. 24. augustā ASV paziņoja, ka piešķirs Ukrainai sešas papildu NASAMS vienības, kas Ukrainā ieradās 2022. gada novembra sākumā.
Boriss Feršalovs
Boriss Feršalovs (1941) ir krievu virsnieks un sabiedriskais darbinieks. Bijušais Liepājas karaspēka daļas nr.90450 komandieris, pulkvedis, Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāts (1990-1993), ievēlēts no 95. Liepājas vēlēšanu apgabala. Viens no tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju un iesaistījās frakcijā "Līdztiesība".
Pēc deputāta pilnvaru beigām pulkvedis Boriss Feršalovs pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā.
1785. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1785. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas vietniecības Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme atradās Polockas vietniecības Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.
Lauma Balode
Lauma Balode (dzimusi ) ir latviešu aktrise, režisore, dramaturģe, producente.
2008. gadā Latvijas Kultūras akadēmijā ieguvusi bakalaura grādu dramatiskā teātra mākslā. 2011. gadā Kultūras akadēmijā ieguvusi maģistra grādu audiovizuālajās mākslās.
Laika posmā no 2009.-2011 gadam bijusi Liepājas teātra aktrise.
Fifth Harmony
Fifth Harmony (saīsinātais nosaukums 5H) ir amerikāņu meiteņu grupa, kas tika izveidota šova "X Faktors" otrās sezonas laikā 2012. gadā. Grupa sastāv no Elijas Brukas Ernandesas (Ally Brooke Hernandez), Normani Kordejas Hamiltones (Normani Kordei Hamilton), Lorenas Huregijas (Lauren Jauregui) un Dainas Džeinas Hensenas (Dinah Jane Hansen), 2016. gada decembrī Kamila Kaveljo (Camila Cabello) pameta grupu. Grupa parakstīja koplīgumu ar Saimona Kauela kompāniju Syco Music un Eleja Rīda ierakstu kompāniju Epic Records, finišējot šova trešajā vietā pēc uzvarētāja Teita Stīvensa un otrās vietas ieguvējas Kārlijas Rozes Sonenklēras.
Lauma Balode
Šobrīd Lauma strādā dažādos filmu, TV un teātra projektos gan Latvijā, gan citur. Lauma bieži piedalās projektos, kas domāti bērnu auditorijai.
Cūklīcis
Cūklīcis (arī Zviedrlīcis) ir Irbes vecupe Ventspils novada Tārgales pagasta ziemeļrietumos. Vecupe atrodas Irbes kreisajā krastā uz dienvidiem no Miķeļtorņa.
Lauma Balode
2018./2019/g. nominēta Spēlmaņu nakts balvai kategorijā "Gada aktrise" par Zentas Mauriņas lomu izrādē "Zenta Mauriņa. Dokumentālie sapņi" rež.K.Krūze.
Fifth Harmony
2012: Izveidošanās un The X Factor
Fifth Harmony sastāv no piecām dziedātājām, kas šova sākumā sekmīgi uzstājās kā soloizpildītājas, bet nespēja iekļūt The X Factor "viesu māju" posmā. Visas piecas meitenes tika aicinātas izveidot grupu ar nosaukumu LYLAS un turpināt savu dalību šovā "Grupas" kategorijā. "Viesu māju" etapā grupa izpildīja Šonteles (Shontelle) dziesmas "Impossible" kaverversiju, līdz ar ko sekmīgi tika nākamajā šova etapā. Jau sekojošajā posmā grupa mainīja savu nosaukumu no LYLAS uz 1432, kas savukārt vēlāk arī tika mainīts uz esošo variantu Fifth Harmony.
Šova laikā grupa izpildīja Šonteles "Impossible" (angļu un angļu/spāņu versija), Demijas Lovāto "Skyscraper" un "Give Your Heart a Break", Kristīnas Perijas "A Thousand Years", Meraijas Kerijas "Hero" un "Anytime You Need a Friend", The Pretenders "I'll Stand by You", Kellijas Klarksones "Stronger", Adeles "Set Fire to the Rain", Elijas Goldingas "Anything Could Happen", Bītlu "Let It Be".
2013: Better Together minialbums, koncerti un kaverversijas
Fifth Harmony parakstīja koplīgumu ar Saimona Kauela kompāniju Syco Music un Eleja Rīda ierakstu kompāniju Epic Records 17. janvārī, aptuveni mēnesi pēc The X Factor šova fināla. 16. februārī grupa uzsāka darbu pie debijas minialbuma ar producentu Džulianu Bunetu. Strādājot studijā, grupa ierakstīja Frenka Oušena "Thinkin Bout You", Lana Del Rey "American", Eda Širāna "Lego House", Rihannas un Mikija Eko "Stay", Teiloras Sviftas "Red", Arianas Grandes "Honeymoon Avenue" kaverversijas. Kopā ar mūzikas grupu Boyce Avenue, Fifth Harmony ierakstījušas Džastina Timberleika "Mirrors" un Bruno Marsa "When I Was Your Man" kaverversijas, kas tika iekļautas Boyce Avenue minialbumā "Cover Collaborations, Volume 2".
Grupas minialbams Better Together tika izlaists 22. oktobrī un debitēja Billboard 200 topa 6. vietā un iTunes albumu topa 2. vietā. Better Together pirmais singls ir dziesma "Miss Movin' On", kas debitēja Billboard Hot 100 topa 85. vietā.
Lucatnieki
Lucatnieki ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 254 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Mazais Čakšu ezers.
Mesli
Mesli bija naturālās vai naudas nodevas Senajos laikos un viduslaikos, kuras ievāca kā padevības, uzticības vai cieņas zīmi no iekaroto teritoriju valdniekiem. Reizēm vājākās valstis ar meslu maksājumiem izrādīja cieņu spēcīgākajām kaimiņvalstīm vai atpirkās no kara.
Mesli Latvijas vēsturē
Indriķa hronikas 1203. gada vasaras notikumu aprakstā minēts, ka Polockas kņazs Vladimirs kopā ar Jersikas un to sabiedroto lietuviešu karaspēku devās karagājienā uz Līvzemi, aplenca Ikšķiles pili, bet pēc meslu saņemšanas devās uz Salaspili. Tomēr viņi nespēja ieņemt uz salas atrodošos pili un bija spiesti ar zaudējumiem atkāpties.
1207. gada notikumu aprakstā pieminēts, ka Atzele pēc zaudēta kara maksājuši meslus Pleskavas kņaziem. Ar vārdu pagasts latgaļi apzīmējuši vietu, kur tika vāktas nodevas. 1212. gadā Pleskavas kņazs Valdemārs kļuva par Rīgas bīskapa Alberta vasali, kurš viņu iecēla par fogtu Idumejas, Autines un Tālavas zemēs. 1213. — 1214. gada ziemā Idumejas priesteris Alebrands un Imeras priesteris Indriķis viņam sūtīja labību un dāvanas kā izlīguma zīmi. 1214. gadā bīskaps Alberts Turaidas baznīcā noslēdza savienību ar Tālivalža dēliem, kuri apsolīja no katriem diviem zirgiem ik gadu maksāt mēru labības, lai „...bīskaps viņus allaž, kā miera, tā kara laikā, sargātu un viņi ar vāciešiem būtu viena sirds un viena dvēsele, un aizvien saņemtu to aizstāvību pret igauņiem un lietuvjiem”. 1216. gadā Pleskavas kņazs no ugauņiem pieprasīja meslus par to, ka viņi bija pieņēmuši katoļticību un piedraudēja ar karu. Bīskaps Alberts un Zobenbrāļu ordenis apsolīja kopā ar ugauņiem dzīvot un mirt, un apstiprināja, ka viņi esot neatkarīgi no krieviem, tāpat kā allaž bijuši neatkarīgi pirms kristības. Tādēļ Pleskavas kņazs iebruka Tālavas zemē un nodedzināja Beverīnas pili. Pēc Tālavas dalīšanas 1224. gadā Novgoroda un Pleskava norīkoja sūtņus uz Rīgu un lūdza mieru. Rīdzinieki viņus pieņēma, salīga mieru un atjaunoja viņiem meslus, ko krievi bija laiku pa laikam saņēmuši Tālavā.
Pēc tam, kad Maskavija 1478. gadā anektēja Novgorodas zemi, Maskavas lielkņazs Ivans III pieprasīja Tērbatas bīskapijai sākt maksāt viņam meslus. Livonijas—Maskavijas kara laikā Maskavijas karaspēks 1480.—1481. gadā okupēja daļu no Tērbatas bīskapijas un Livonijas ordeņa valsts Latgales daļu, taču pēc vairākām zaudētām kaujām Maskavija bija spiesta noslēgt pamieru, kuru atkārtoti pagarināja. Tikai pēc mestra Pletenberga nāves 1535. gadā Maskavija atsāka izvirzīt savas teritoriālās pretenzijas arī Livonijai. Krievijas cars Ivans IV pieprasīja Livonijas Konfederācijai samaksāt 40 000 dālderu kontribūciju par Tērbatas bīskapijas atstāšanu Livonijai. 1558. gada 17. janvārī Krievija pieteica Livonijai karu, kurā tā cieta sakāvi un beidzot atteicās no meslu pieprasīšanas.
Žans Gabriels Pažo
Žans Gabriels Pažo (fr, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Pažo pārstāv NHL komandu Ņujorkas "Islanders".
Spēlētāja karjera
NHL Pažo debitēja 2012.—13. gada sezonā Otavas "Senators" rindās. Tās rindās viņš aizvadīja deviņas spēles. Turpmākajās sezonās Pažo dalīja spēles laiku starp "Senators" un tās Amerikas hokeja līgas fārmklubu Bingemtonas "Senators", taču 2015.—16. gada sezonā nostiprinājās Otavas pamatsastāvā. 2019.—20. gada sezonā kļuva par vienu no komandas vadošajiem uzbrucējiem, un 2020. gada februāra izskaņā tika aizmainīts uz Ņujorkas "Islanders". Uzreiz pēc maiņas "Islanders" paziņoja, ka pagarinājušas līgumu ar Pažo uz nākamajām piecām sezonām.
Kanādas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā.
2022.—2023. gada UEFA Nāciju līga
Par Nāciju līgas uzvarētājiem pirmo reizi kļuva Spānijas izlases futbolisti, kas finālā pēcspēles 11 metru sitienu sērijā pieveica Horvātiju.
Formāts
55 UEFA nacionālās izlases ir sadalītas četrās līgās, kur A, B un C līgās ir katrā pa 16 komandām, kas sadalītas četrās grupās pa četrām komandām. D līgā ir 7 komandas, kas sadalītas divās grupās: vienā grupā ir četras komandas, bet otrā — trīs. Komandas ir sadalītas līgās, pamatojoties uz 2020.—2021. gada UEFA Nāciju līgas kopvērtējumu. Katra komanda savā grupā aizvada sešas spēles, izņemot vienu D līgas grupu ar trim komandām, kurā katra komanda aizvadīs četras spēles, izmantojot divu apļu formātu ar spēlēm savā laukumā un izbraukumā.
Augstākajā divīzijā jeb A līgā, komandas sacenšas par UEFA Nāciju līgas čempiontitulu. Četras A līgas grupu uzvarētājas kvalificējas Nāciju līgas finālturnīram, kas notiks 2023. gada jūnijā un tiks izspēlēts izslēgšanas spēļu formātā, kas sastāv no pusfināla, spēles par trešo vietu un fināla. Pusfinālu pāri tiek noteikti izlozes ceļā. Rīkotājvalsti no četrām kvalificētajām komandām izvēlēsies UEFA izpildkomiteja.
Komandas sacenšas arī par paaugstināšanu uz augstāku līgu un neizkrišanu uz zemāku līgu. B, C un D līgās grupu uzvarētājas tiks paaugstinātas uz augstāku līgu. A un B līgās komandas, kas ieņem pēdējo vietu, izkrīt līgu zemāk. Tā kā C līgai ir četras grupas, bet D līgai ir tikai divas, abas C līgas komandas, kuras tiks pazeminātas, tiks noteiktas pārspēlēs 2024. gada martā.
Kritēriji vietu sadalījumam grupā
Ja divām vai vairākām komandām ir vienāds punktu skaits grupā, vietu sadalījums tiek noteikts pēc šādiem kritērijiem:
Kritēriji vietu sadalījumam līgā
Vieta līgā tiek noteikta pēc šādiem kritērijiem:
Lai noteiktu vietu sadalījumu D līgā, kur ir nevienāds komandu skaits grupā, D1 grupā, salīdzinot pirmās trīs vietas ar D2 grupu, spēles pret ceturto vietu netiek ņemtas vērā.
A līgā pirmo 4 komandu vietu sadalījums tiek noteikts pēc finālturnīra rezultātiem.
Kopvērtējuma noteikšana
Kopvērtējuma vietas tiek noteiktas šādi:
2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācija
2022.—2023. gada UEFA Nāciju līga ir saistīta ar 2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikāciju, nodrošinot komandām vēl vienu iespēju kvalificēties Eiropas čempionāta finālturnīram.
2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas grupu turnīrs norisināsies no 2023. gada marta līdz novembrim, noskaidrojot 20 no 23 komandām, kas iekļūs finālturnīrā un pievienosies mājiniecei Vācijai. 54 komandas pēc UEFA Nāciju līgas noslēguma tiks ielozētas desmit grupās (sešas grupas pa piecām komandām un četras grupas pa sešām komandām, četras 2023. gada UEFA Nāciju līgas finālturnīra dalībnieces tiks ielozētas grupās ar piecām komandām), katras grupas divām labākajām komandām kvalificējoties finālturnīram. Izloze tiks veikta, balstoties uz Nāciju līgas kopvērtējumu.
Pārējās trīs komandas, kas kvalificēsies Eiropas čempionāta finālturnīram, tiks noskaidrotas izslēgšanas (play-off) spēlēs 2024. gada martā. Tajās piedalīsies divpadsmit komandas, balstoties uz to sniegumu 2022.—2023. gada Nāciju līgā. Šīs komandas tiks sadalītas trīs zaros, katrā pa četrām komandām, un viena komanda no katra zara kvalificēsies finālturnīram. Nāciju līgas A, B un C līgu grupu uzvarētājas automātiski kvalificēsies savas līgas izslēgšanas spēļu zaram, ja vien tās nebūs jau kvalificējušās finālturnīram caur kvalifikācijas grupu turnīru. Ja grupas uzvarētāja jau ir kvalificējusies finālturnīram, to nomainīs nākamā labākā komanda pēc Nāciju līgas rezultātiem tajā pašā līgā. Taču, ja kādā līgā nebūs pietiekami daudz komandu, kas vēl nav kvalificējušās, tad vietu šajā zarā ieņems D līgas grupas uzvarētāja ar labākajiem rādītājiem (neskaitot rezultātus pret grupas 4. vietu), ja vien šī komanda nav kvalificējusies finālturnīram. Atlikušās vietas tiks piešķirtas nākamajām labākajām komandām Nāciju līgas kopvērtējumā, taču B un C līgu grupu uzvarētāji nevar tikties ar augstākas līgas komandām.
Katrā no trim izslēgšanas spēļu zariem būs divi pusfināli un fināls. Uzvarētāji tiks noskaidroti vienā spēlē. Pusfinālos labākā komanda komanda pēc Nāciju līgas ranga savā laukumā uzņems ceturto, bet otrā — trešo. Fināla rīkotāji tiks noteikti ar izlozes palīdzību.
Komandas
Izloze notika Nionā, Šveicē.
Bistršice
Rakstos pirmoreiz minēta 13. gadsimta otrajā pusē. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā pilsētas iedzīvotāji tika padzīti, jo apkaimē tika ierīkots militārais poligons. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Jānis Mileika (1936—2010)
Jānis Mileika (, Krāslavas rajons —, Jēkabpils) bija Latvijas šahists un treneris.
Biogrāfija
Jau jaunībā daudz nodarbojies ar sportu, sevišķi ar futbolu un īso distanču skriešanu. Tāpēc 1963. gadā iestājies Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā (LVFKI, tagad Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmija), kuru 1967.gadā beidzis kā futbola speciālists. Tomēr vienlaicīgi ļoti interesējies par šahu, kurā sasniedzis meistarkandidāta līmeni.
Pēc LVFKI beigšanas pārcēlies dzīvot uz Jēkabpili, kur no 1967. gada līdz 2009. gadam strādājis vietējā sporta skolā. Kopā ar Kazimiru Unguru, Leonardu Volminski, Ilgoni Rupeiku un Apoloniju Grīvnieci bijis rajona šaha izlases komandas sastāvā, kas īsā laikā izcīnīja vietu un vēlāk nostiprinājās Latvijas komandu šaha čempionāta augstākajā līgā. 1976. gadā kopā ar Jēkabpils komandu uzvarējis sporta biedrības "Vārpa" komandu šaha čempionātā. Šajā pašā gadā izcīnījis 3. vietu sporta biedrības "Vārpas" individuālajā šaha čempionātā.
Izveidojis Jēkabpils sporta skolas šaha nodaļu, kurai veltījis savu mūžu. Kā šaha treneris veltījis sevi jaunatnes audzināšanai, uzskatot, ka skolēnus ar šaha spēles palīdzību var iemācīt radoši domāt, strādāt un sasniegt labus rezultātus. Izaudzinājis daudzus labus šahistus, vēl vairāk labu cilvēku un daudz darījis, lai Jēkabpils kļūtu par vienu no Latvijas šaha centriem. Godinot viņa ieguldījumu šaha attīstībā, kopš 2011. gada Jēkabpilī notiek ikgadējie Jāņa Mileikas piemiņas turnīri.
2020. gada nogalē tika izdota rāmata "Treneris Jānis Mileika", kura sastāv no Jāņa Mileikas biogrāfijas, stāstiem par viņu un šaha attīstību Jēkabpilī, aprakstiem par deviņiem viņa piemiņas turnīriem un citas derīgas informācijas.
Viršu iela (Jūrmala)
Viršu iela ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Viršu iela sākas krustojumā ar Ģertrūdes prospektu un beidzas Brūkleņu ielas un Kalēju ielas krustojumā. Kopējais ielas garums ir 850 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Viršu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Odins (kalns)
Odins (en) ir kalna virsotne Bafina salā, Kanādā. Izvietojies salas dienvidaustrumos Kamberlenda pussalā Bafina grēdā Aujuituka nacionālā parka teritorijā. Salas augstākā virsotne. Nosaukts par godu galvenajai dievībai Skandināvu mitoloģijā Odinam.
Envisat
Envisat (no en — "Vides pavadonis") bija Eiropas Kosmosa aģentūras Zemes novērošanas pavadonis, kas palaists 2002. gada martā. Ar to tika pētīts atmosfēras ķīmiskais sastāvs, ozona slānis, okeāni (temperatūra, krāsa, bangas un bioloģija), hidroloģija (mitrums, plūdi), lauksaimniecības un koku kultūras, dabas postījumi, sniegs un ledus, veikta ciparu augstumu modelēšana, atmosfēras dispersijas modelēšana (piesārņojums), kartēšana, mērīts Zemes virsmas augstums, novērota kuģu satiksme. 2012. gada aprīlī zaudēti sakari ar to.
Lidojuma gaita
Envisat tika palaists 01:07 UTC ar nesējraķeti Ariane 5G no starta laukuma ELA-3 Gviānas kosmiskajā centrā Kurū, Franču Gviānā.
Sākotnēji bija paredzēts, ka pavadonis darbosies līdz 2007. gadam, bet pēc tam misija tika pagarināta. 2010. gadā tika pazemināta orbīta, lai pamazinātu degvielas patēriņu. Bija plānots darbs vēl vismaz līdz 2013. gadam, kad tiktu palaists pirmais no Sentinel pavadoņiem.
Sakari ar Envisat tika zaudēti. ESA formāli par Envisat misijas beigām paziņoja 9. maijā.
Luciški
Luciški ir ciems Mākoņkalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 281 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis - Lipušku vecticībnieku kopienas lūgšanu nams, piemineklis fašisma upuriem, Rāznas ezers.
Nokia tune
Nokia tune ir muzikāla frāze no kompozīcijas Gran Vals solo ģitārai, kuru 1902. gadā uzrakstījis spāņu klasiskais ģitārists un komponists Fransisko Tarrega (Francisco Tárrega). To savos mobilajos telefonos kā zvana melodiju kopš 1994. gada izmanto Nokia.
1993. gadā Nokia izpilddirektora vietnieks Ansi Vanjoki (Anssi Vanjoki) aiznesa Gran Vals Lauri Kivinenam (Lauri Kivinen) un viņi kopīgi izvēlējās skaņdarba fragmentu, kurš kļuva par Nokia tune. Izvēlētas tika Gran Vals taktis no 13. līdz 16. Melodija kļuva par pirmo identificējamo zvana melodiju mobilajos telefonos. Pirmoreiz tā izmantota modelī Nokia 2110, kurš izlaists 1994. gadā. Nokia melodiju vairākās valstīs ir reģistrējusi kā skaņas tirgus zīmi.
Sākotnēji melodija mobilajos telefonos tika saglabāta ar nosaukumu Grande Valse. Aptuveni 1998. gadā tā tika pārdēvēta par Nokia tune. Gadu gaitā tehnoloģijas ir attīstījušās, un Nokia tune ir skanējusi dažādās versijās, bet saglabājusi to pašu melodiju.
Nokia tune tiek izmantota arī jaunākajos telefonu modeļos. Aplēsts, ka melodija visā pasaulē izskan 1,8 miljardu reižu dienā jeb 20 000 reižu sekundē.
Kriss Tīrnijs
Kriss Tīrnijs (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcija. Pašlaik (2023) Tīrnijs pārstāv NHL koamandu Ņūdžersijas "Devils". Iepriekš spēlējis arī Otavas "Senators", Sanhosē "Sharks", Floridas "Panthers", Monreālas "Canadiens" un AHL komandā Sanhosē "Barracuda".
2023. gada 14. jūlijā Tīrnijs parakstīja viena gada divvirzienu līgumu ar Ņūdžersijas "Devils".
Andželo Di Līvjo
Andželo Di Līvjo (it, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Spēlējis vairākos Itālijas A sērijas klubos, tomēr slavu viņš ieguva, spēlējot Juventus komandā, kur viņš trīs reizes uzvarēja A sērijā, vienreiz ieguva Coppa Italia, divreiz Supercoppa Italiana, vienreiz UEFA Čempionu līgas trofeju, UEFA Superkausu un Starpkontinentālo kausu. Savu karjeru noslēdzis Fiorentina komandā.
Ar Itālijas futbola izlasi piedalījies 1998. un 2002. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1996. un 2000. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Perugia
Juventus
Maikls Hopkinss
Maikls Hopkinss (Michael Scott Hopkins, dzimis ) ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) astronauts, ASV Gaisa spēku pulkvedis.
Pauermetāls
Pauermetāls (en — 'spēka metāls') ir smagā metāla mūzikas žanrs, kas attīstījās no trešmetāla, spīdmetāla, smagā pankroka un NWOBHM. Tas sāka veidoties 20.gs. 80.gadu vidū. Pirmā pauermetāla grupa bija Manowar ar savu albumu Power Metal. Par komerciāli veiksmīgu šis žanrs kļuva 2000. gados ar tādām grupām kā DragonForce, Nightwish, Manowar un Theocracy priekšgalā.
Maikls Hopkinss
Otro reizi kosmosā Hopkinss devās 2020. gada 16. novembrī, esot kosmosa kuģa SpaceX Crew-1 komandierim. Viņš bija Starptautiskās kosmosa stacijas 64. un 65. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes viņš atgriezās 2021. gada 2. maijā.
Pauermetāls
Stils un dziesmu vārdu tēmas
Šajā žanrā bieži vien dominē skaļas, izteiksmīgas un ātras/ļoti ātras ģitāru un bungu partijas, tenoru/kontrtenoru balsis. Ļoti bieži šim stilam neatņemama sastāvdaļa ir arī ļoti spoži, izteiksmīgi, ātri un ar vibrato pārpildīti ģitāru solo. Lēni tempi šajā stilā ir ļoti reti. Tāpat ievērojami retāk sastopami ir basu un baritonu vokāli, kā arī growling paņēmieni ar balsi. Liriskās tēmas šajā stilā ietver: burvestības, tumšos spēkus, gaišos spēkus, cerību, cīņas, bruņniecību, drosmi, mīlestību, reliģiju (visāda veida), pūķus, eņģeļus utt.
Maikls Hopkinss
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Wärtsilä
Wärtsilä Oyj ir Somijas kompānija, kas ražo kuģu dzinējus un elektrostaciju iekārtas, kā arī veic to pēcpārdošanas apkalpošanu. Tās galvenais birojs atrodas Helsinkos.
Produkcija
Wärtsilä nozīmīgu produkcijas daļu ieņem kuģu dzinēji, ar kuriem tiek apgādāta liela daļa kuģu visā pasaulē. Vidēju apgriezienu dzinēji tiek ražoti ar jaudu no 720 kW līdz pat 84 420 kW. Zemu apgriezienu dzinēji tiek ražoti ar jaudu no 3860 kW līdz pat 130 520 kW. Tiek arī ražoti elektroģeneratori kuģu elektrosistēmām. Bez tam Wärtsilä piedāvā dažādas mehāniskas un elektriskas kuģu iekārtas: stūres, pārnesumus, dzenskrūves, ūdensmetējus, gultņus, blīvslēgus, sistēmas kuģa iekārtu automatizācijai, vides uzlabošanai un degvielas taupībai u.c.
Kompānija nodarbojas arī ar kuģu projektēšanu. Līdz 1989. gadam Turku Wärtsilä piederēja kuģu būvētava, kas tagad darbojas ar nosaukumu STX Finland Cruise Oy.
Otra Wärtsilä nozare ir elektrostacijas, kas paredzētas decentralizētam elektroražošanas tirgum. Elektrostacijas tiek izgatavotas ar jaudu no 1 MW līdz vairāk kā 500 MW un darbojas ar šķidru vai gāzveida degvielu.
Vēsture
1834. gadā Tohmajervi pašvaldības Vertsiles ciemā (Wärtsilä, tagad Vjartsiļa, Krievijā) Karēlijas valdība uzcēla kokzāģētavu. 1851. gadā tur tika uzcelta metāla kausētava, kur ieguva dzelzi no apkārtējo purvu un ezeru dzelzs rūdas. 1898. gada tika izveidots dzelzs apstrādes uzņēmums Wärtsilä Ab, kas 1907. gadā tika pārveidots par Ab Wärtsilä Oy. 1908. gadā darbu sāka Saario hidroelektrostacija, kas rūpnīcai piegādāja elektroenerģiju.
1931. gadā kompānija bija uz bankrota sliekšņa, bet drīz atkopās.1935. gadā Wärtsilä kļuva par mašīnu un tiltu būves uzņēmuma Kone- ja Siltarakennus Oy (dibināta 1892. gadā) vairākuma akcionāru, un līdz ar to arī ieguva kontroli pār Hietalahti kuģubūvētavu (dibinātu 1865. gadā) Helsinkos, Crichton-Vulcan kuģubūvētavu (dibinātu 1741. gadā) Turku un slēdzeņu izgatavotāju Abloy. Drīz Wärtsilä galveno biroju pārcēla uz Helsinkiem. 1936. gadā tika iegūta Onkilahti inženieru darbnīca Vāsā un nākamajā gadā — Pietarsaari darbnīca Pietarsāri. 1938. gadā Kone- ja Silta pilnībā pārgāja Wärtsilä īpašumā; tika iegādāta metāla lietuve Taalintehdas (dibināta 1686. gadā). Kompānija tika nosaukta par Wärtsilä-Yhtymä O/Y (SIA Wärtsilä Grupa).
1938. gadā Wärtsilä nopirka licenci no Friedrich Krupp Germania Werft AG par dīzeļdzinēju būvi. Pirmais dīzeļdzinējs tika izgatavots 1942. gada novembrī Turku.
1940. gadā pēc Ziemas kara liela daļa Karēlijas, un līdz ar to arī Vertsiles rūpnīca, pārgāja PSRS pārvaldībā. Tagad tur ir Vjartsiļskas metālizstrādājumu rūpnīca.
1947. gadā tika iegūts vairākums keramikas rūpnīcas Arabia akciju, vēlāk arī visa kompānija. 1950. gadā Wärtsilä iegādājās Nuutajärvi stikla rūpnīcu. 1961. gadā Joensū ar kompānijas atbalstu atklāta Vertsiles tehniskā koledža.
1965. gadā kompāniju pārdēvēja par Oy Wärtsilä Ab. 1966. gadā Crichton-Vulcan kuģubūvētava tika pārdēvēta par Turku kuģubūvētavu, bet Hietalahti kuģubūvētava par Helsinku kuģubūvētavu. 1968. gadā Joensū tika uzbūvēta slēdzeņu rūpnīca, un no Helsinkiem uz to pārvācās Abloy. 1969. gadā Tammisāri tika uzcelta rūpnīca, kur pārcēla vannas istabu un sanitārās produkcijas ražošanu no Arabia ražotnes Helsinkos; apakšuzņēmumu nosauca par Wartsilä Tammisaaren Posliini. 1970. gadā no Helsinkiem uz Jervenpē jauno rūpnīcu tika pārcelta papīra mašīnu ražošana. 1974. gadā Wärtsilä sāka būvēt jaunu kuģu būvētavu Perno, Turku, kur 1983. gadā tika pārcelta visa Turku kuģubūvētava. 1978. gadā Wärtsilä galvenais birojs tika pārcelts uz Pitkänsillanranta 1 Helsinkos, kur 1975. gadā kompānija iegādājās John Stenberg inženieru darbnīcu.
1978. gadā Wärtsilä iegādājās 51 % akciju problēmu skartajā Zviedrijas uzņēmumā BOFORS-NOHAB AB Trollhetanā. 1979. gadā no dīzeļdzinēju nozares izveidoja jaunu sabiedrību Nohab Diesel AB, kuras galvenais īpašnieks bija arī Wärtsilä. 1985. gadā Wärtsilä bija ieguvuši visas akcijas Bofors-Nohab un Nohab Diesel, kas nomainīja savu nosaukumu uz Wärtsilä Diesel AB.
1978. gadā Wärtsilä iegādājās Björkboda slēdzeņu fabriku. 1979. gadā notika Taalintehdas metāllietuves apvienošana ar tērauda ražotāju Ovako Oy, kur Wärtsilä kļuva par lielāko daļu turētāju.
1979. gadā kompānijā tika veiktas organizatoriskas reformas, biznesu sadalot sešās grupās: kuģu būve, dīzeļdzinēji, mehāniskā inženierija, slēdzenes, tehniskais porcelāns un plaša patēriņa preces. 1983. gadā Wärtsilä izlaida akcijas Stokholmas biržā. 1984. gadā tā izlaida otro akciju laidienu, un pirmoreiz Somija kompānija kotējās Londonas biržā.
1986. gadā Wärtsilä iegādājās divus fabriku automatizācijas uzņēmumus: GCA Corporation industriālo sistēmu nodaļu ASV un Oy W. Rosenlew Ab automatizācijas nodaļu Somijā, izveidojot Wärtsilä Cimtec. 1988. gadā kompānija Indijas pilsētā Khopoli uzbūvēja dīzeļdzinēju rūpnīcu; akcijas izlaida Bombejas biržā.
1989. gada oktobrī bankrotēja kuģubūves meitas uzņēmums Wärtsilä Marine Oy. 1989. gadā Wärtsilä Diesel iegādājās Francijas augstu apgriezienu dzīzeļdzinēju ražotāja SACM Diesel daļu akciju. 1989. gadā Wärtsilä ieguva vairākumu akciju Nīderlandes uzņēmumā Stork Werkspoor B.V., kas ražoja vidēju apgriezienu dzinējus; kompānija tika pārdēvēta par Stork-Wärtsilä Diesel B.V.. 1989. gadā Wärtsilä pārdeva vairākumu akciju uzņēmumos Oy Arabia Ab un Rörstrand-Gustavsberg AB uzņēmumam Oy Hackman Ab.
Metra
1989. gadā Wärtsilä un konglomerāts Lohja noslēdza līgumu par apvienošanos. Pēc priviliģēto akciju izlaišanas Lohja kļuva par lielāko akciju turētāju kompānijā Wärtsilä. 1990. gada decembrī Wärtsilä un Lohja apvienojās ar nosaukumu Metra Oy Ab.
1991. gadā tika veiktas strukturālas izmaiņas. Agrākais Lohja elektronikas ražotājs Elcoteq Oy Ab tika atdalīts kā neatkarīgs uzņēmums. Ovako AB tika sadalīts starp tā īpašniekiem: Ovako palika SKF, bet no bijušās Wärtsilä daļas izveidoja Imatra Steel. Wärtsilä pārdeva tās 35 % akciju Valmet Paper Machines kompānijai Valmet. Tāpat Wärtsilä pārdeva tai piederošās elektrostacijas Ziemeļkarēlijā. 1991. gadā Metra akcijas tika izliktas pārdošanai Londonas biržā SEAQ sistēmā.
1995. gadā Wärtsilä Diesel un ASV Cummins Engine Company Inc. dibināja kopuzņēmumu Cummins-Wärtsilä ar vienādām daļām, lai ražotu augstu apgriezienu dzinējus. 1996. gadā Cimcorp Oy (bijusī Wärtsilä Cimtec) tika pārdota Šveices Swisslog Group. 1996. gadā Metra patentu departaments kļuva par neatkarīgu kompāniju AWEK Industrial Patents Ltd.
1996. gadā Metra ar savu Wärtsilä Diesel un Itālijas kuģu būvētājs Fincantieri ar savu Grandi Motori Trieste SpA nolēma apvienoties ar New Sulzer Diesel un Diesel Ricerche; jaunā kompānija tika izveidota 1997. gadā ar nosaukumu Wärtsilä NSD Corporation.
1998. gadā Metra nolēma sadalīt savu biznesu trīs kompānijās: dīzeļa un gāzes dzinēju ražošana, vannasistabas produktu ražošana un investīciju kompānija, lai Somijas māteskompānijas kotētu Helsinku biržā. Vēlāk šie plāni tika atcelti sakarā ar pasaules ekonomiskās situācijas pasliktināšanos un Wärtsilä NSD vājajiem rādītājiem. Neskatoties uz to, Metra turpmāk palielināja tās nozaru neatkarību.
1999. gadā Wärtsilä NSD no Fincantieri iegādājās Grandi Motori Trieste atlikušās 60 % akcijas. Wärtsilä NSD no Stork NV iegādājās Wärtsilä NSD Netherlands BV atlikušās 40 % akcijas. Stork NV tika pārdota speciālo produktu nodaļa, kas ražoja militāro ekipējumu Nīderlandes bruņotajiem spēkiem. 1999. gadā tika nolemts atdalīt Cummins-Wärtsilä kopuzņēmumu.
2000. gadā Wärtsilä NSD un Apvienotās Karalistes John Crane-Lips nolēma dibināt aliansi, lai klientiem varētu piegādāt pilnas komplektācijas kuģu dzinējsistēmas. 2000. gadā Metra kļuva par vienīgo Wärtsilä NSD īpašnieku, kad Fincantieri pārdeva 15,4 % daļas. 2000. gadā Metra samazināja savu daļu Assa Abloy līdz 19,8 %, vēlāk līdz 16,4 %. Metra daļa Sanitec tika samazināta zem 50 %, tādējādi Sanitec kļuva par asociēto kompāniju.
Atkal Wärtsilä
2000. gadā septembrī Metra tika pārdēvēta par Wärtsilä.
2001. gadā Wärtsilä pārdeva 46,7% Sanitec akcijas Pool Acquisition Helsinki, kas pieder BC Partners. Wärtsilä iegādājās Zviedrijas apkopes kompāniju Ciserv Ab, kā arī Somijas Sermet Oy, kas ražo ar biodegvielu, eļļas produktiem un gāzi darbināmus maza un vidēja lieluma apkures katlus.
2002. gadā Wärtsilä iegādājās John Crane Lips, kas turpmāk darbojās ar nosaukumu Wärtsilä Propulsion.
2003. gadā Wärtsilä iegādājās Nīderlandes kuģu apkopes kompāniju Caltax Marine Diesel BV, kas kļuva par Ciserv Group daļu un tika pārdēvēta par Ciserv Netherlands BV. Kompānijai Styria Group tika pārdota Imatra Steel atsperu ražotne. Wärtsilä pārdeva savas Polar Kiinteistöt Oy akcijas Vācijas kompānijai IVG Immobilien AG. Wärtsilä izveidoja kopuzņēmumu ar Ķīnas kuģubūves grupas CSSC apakšuzņēmumu CME, lai ražotu dzenskrūves. Francijā pārtraukta ražošana, Wärtsilä France pārejot tikai uz apkalpošanas pakalpojumiem.
2004. gadā kompānija paziņoja par ražošanas pārtraukšanu Turku.
2005. gadā Wärtsilä iegādājās Vācijas kuģu dzinēju ražotāju DEUTZ AG, ASV automatizācijas kompāniju Gerhardt Holding Co. Inc. Apakšuzņēmums Imatra Steel atkalapvienojās ar Ovako, kurā Wärtsilä daļa tagad bija 26,5 %. Nīderlandes Heerlen nodaļa tika pārdota Smelt Heerlen Beheer B.V..
2006. gadā kompānija no Aker Kvaerner iegādājās Aker Kvaerner Power and Automation Systems AS (AKPAS); tika nopirkta Singapūras Total Automation; iegādāta Vācijas kuģu projektēšānas kompānija Schiffko. Wärtsilä Automation Norway noslēdza aliansi ar Emerson Process Management par peldošo naftas platformu automatizāciju. Wärtsilä, SKF un Rautaruukki pārdeva Ovako investoru grupai.
2007. gadā Wärtsilä iegādājās: Zviedrijas kompāniju Senitec AB, kas nodarbojas ar ūdeņu attīrīšanu no eļļas; Dienvidāfrikas Marine Propeller (Pty) Ltd un Apvienotās Karalistes McCall Propellers Ltd, kas veic dzenskrūvju remontu; Apvienotās Karalistes kompāniju Railko Ltd, kas specializējusies uz dzenskrūvju gultņiem; Skotijas Electrical Power Engineering (Scotland) Ltd, kas ražo elektroģeneratorus. Wärtsilä Ship Power tiks reorganizēta piecos segmentos: Merchant (tirdzniecības kuģi), Offshore (peldošās platformas), Cruise&Ferry (kruīza kuģi un prāmji), Navy (kara flote) un Special (specializētie kuģi).
2008. gadā Wärtsilä iegādājās: Norvēģijas kompāniju Maritime Service AS, Dānijas International Combustion Engineering A/S (I.C.E.), Vācijas Claus D. Christophel Mess- und Regeltechnik GmbH (CDC), kuģu projektētāju Vik-Sandvik, Francijas Navelec SAS, Singapūras Conan Wu & Associates Pte Ltd (CWA). Izveidots kopuzņēmums MW Power ar Metso (tagad Valmet), kurā Wärtsilä daļa bija 40 %; tas ražoja ar atjaunojamiem resursiem darbināmas siltuma un elektrostacijas.
2009. gadā ES apstiprināja Wärtsilä un MAN Diesel projektu HERCULES-Beta, kas paredz starptautisku sadarbību, lai maksimizētu degvielas efektīvāku izmantošanu ar ultra zemiem izmešiem nākotnes dīzeļdzinējiem. Wärtsilä ieguva 100 % akciju Itālijas kompānijā Wärtsilä Navim Diesel.
2010. gadā Wärtsilä pārcēla dzenskrūvju un palīgdzinēju ražošanu uz Ķīnu, tuvāk galvenajiem jūras tirgiem. Dzenskrūvju ražotnes Nīderlandē tika slēgtas. Wärtsilä ienāca dzelzceļu tirgū, izveidojot kopuzņēmumu ar lokomotīvju ražotāju Transmashholding, lai ražotu daudzprofila dīzeļdzinējus Krievijā.
2011. gadā kompānija iegādājās Zviedrijas gultņu un blīvslēgu ražotāju Cedervall. 2012. gada janvārī Wärtsilä Technology Oy Ab iegādājās Anglijas jūras, naftas un gāzes sektora aprīkojuma ražotāju un apkalpotāju Hamworthy plc.
2012. gadā Wärtsilä savas daļas kopuzņēmumā MW Power pārdeva Metso.
Latvijas Satversmes 2. daļas projekts
'''Latvijas Satversmes 2. daļas projekts''' paredzēja turpināt 1. daļu (ko pieņēma kā Satversmi) ar pilsoņu tiesību un pienākumu sadaļu. Pantu numerāciju bija paredzēts turpināt no 1. daļas teksta. Satversmes sapulces 1922. gada 5. aprīļa sēdē notika balsojums par 2. daļas apstiprināšanu. 62 deputāti balsoja par, 6 pret un 62 dažādu iemeslu dēļ atturējās, galvenokārt neapmierinātības dēļ ar dažiem specifiskiem punktiem, lai arī nebija pret 2. daļas ideju kā tādu. Satversmes sapulces procedūra paredzēja, ka arī atturēšanos uzskata par pret balsojumu, un 2. daļu nepieņēma.
Elkšķene
Elkšķene ir ciems Ventspils novada Tārgales pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 8,8 km no pagasta centra Tārgales, 17,2 km no novada centra Ventspils un 179,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V1329 (Pope–Elkšķene–Tārgale), Elkšķenes upes krastā.
Hipokrata zvērests
Hipokrata zvērests, arī Hipokratiskais zvērests, ir svinīgos apstākļos izteikta ārsta apņemšanās savā darbā ievērot ētikas normas. Tradicionāli šo solījumu saista ar Hipokrata (ap 460.–ap 370. gadu p.m.ē.) izveidoto ārstniecības skolu Senajā Grieķijā, kaut gan ir izteikts pieņēmums, ka šis zvērests ir senāks un tapis jau Pitagora (ap 580./572.–ap 500./490. gadu p.m.ē.) laikā. Mūsdienās Hipokrata zvēresta teksts ir sastopams dažādās variācijās, un to nodod jaunie ārsti pēc universitātes beigšanas un ārsta diploma saņemšanas.
Klasiskais teksts
Senais Hipokrata zvērests paredzēja medicīnas zināšanas nodot tikai ļoti šauram lokam, galvenokārt ģimenei.
"Zvēru pie Apollona-dziedinātāja, pie Asklēpija, Higiejas un Panakejas, un pie visiem dieviem un dievietēm, piesaucot tos par lieciniekiem, ka pildīšu šo zvērestu un rakstisko vienošanos atbilstoši savām spējām un saprašanai: izturēšos pret to, kurš man iemācīja šo prasmi, tāpat kā pret saviem vecākiem, dalīšos ar viņu iztikā un, ja viņš būs nonācis trūkumā, došu viņam daļu no tā, kas man pieder; izturēšos pret viņa pēcnācējiem kā pret saviem brāļiem un mācīšu viņiem šo prasmi, ja viņi gribēs to apgūt, bez atlīdzības un rakstiskas vienošanās; nodošu priekšrakstus, mutiskas pamācības un visas pārējās zinības saviem un sava skolotāja dēliem, kā arī mācekļiem, kurus saskaņā ar ārstēšanas mākslas likumu saista rakstiska vienošanās un zvērests, taču citam nevienam.
Atbilstoši savām spējām un saprašanai nozīmēšu slimniekiem tādu ārstniecisko uzturu un dzīves veidu, kas nāks viņiem par labu, un nepieļaušu, ka ar to viņiem tiek nodarīts kaitējums un pārestība.
Nedošu nevienam nāvējošas zāles, ja man to lūgs, un neizteikšu šādu ierosinājumu. Tāpat es nedošu nevienai sievietei augļa nomirdināšanas līdzekli. Es neatkāpšos no šķīstības un svētbijības nedz savā dzīvē, nedz veicot sava amata pienākumus. Negriezīšu slimniekus, kas cieš no akmeņiem, bet atstāšu šo darbu tiem, kas ar to nodarbojas.
Lai kurā mājā es ieietu, es tajā ieiešu, lai palīdzētu slimniekiem, izvairoties nodarīt jebkādu tīšu pārestību un kaitniecību, it sevišķi atturoties no baudkāres apmierināšanas ar sievietēm un vīriešiem, kā brīviem, tā vergiem.
Ja ārstēšanas laikā vai arī tad, kad neveicu ārsta pienākumus, es redzēšu vai dzirdēšu par cilvēku dzīvi ko tādu, ko nekad nedrīkst izpaust ārpus mājas sienām, es klusēšu, uzskatīdams, ka par to runāt neklājas.
Ja es pildu un nepārkāpju šo zvērestu, lai man ļauts gūt panākumus gan dzīvē, gan amata mākslā un iemantot mūžīgu cieņu visu cilvēku vidū. Bet, ja es to laužu vai nepatiesi zvēru, — lai notiek pretējais."
Modernās versijas
Agrākie Latvijas Republikas Ministru kabineta Ārstniecības noteikumi paredzēja, ka "Nepieciešams nosacījums ārstniecības personas reģistrācijai Labklājības ministrijas reģistros ir zvēresta nodošana Latvijā akreditētā medicīnas augstskolā vai medicīnas ētikas kodeksa parakstīšana Centrālās medicīnas ētikas komitejas sēdē." Pašreizējā Ārstniecības likumā šāda prasība par zvēresta nodošanu nav iekļauta, tomēr gan Latvijas Universitātes, gan Rīgas Stradiņa universitātes medicīnas studiju programmu beidzēji pirms ārsta diploma saņemšanas svinīgi nodod zvērestu, kas katrai universitātei ietērpts citos vārdos. Hipokrata zvērestu angļu valodā nodod arī Latvijas universitātēs studējošie ārvalstu medicīnas studenti.
Latvijas Universitātes versija
"Es (vārds, uzvārds), saņemot ārsta diplomu, Latvijas tautai svinīgi solu un ar parakstu apliecinu, ka visu savu dzīvi pēc labākās sirdsapziņas nesavtīgi un uzticīgi kalpošu slimajam cilvēkam un tautas veselībai, sekmēšu sabiedrības un vides atveseļošanu.
Solos saglabāt dziļu cieņu pret ikvienu cilvēku, cilvēci, dzīvību un cilvēcību. Manu tiešo ārsta darbību neiespaidos politiski, nacionāli, reliģiski un sociāli motīvi.
Solos nenodarīt ļaunumu cietējiem, stingri ievērot medicīnas ētikas principus un glabāt ārsta noslēpumu.
Solos nemitīgi pilnveidot savas zināšanas un prasmi, sekmēt praktiskās un zinātniskās medicīnas izaugsmi.
Apsolu cienīt savus kolēģus un lūgt viņu palīdzību, ja tas nepieciešams slimniekam. Tāpat solos, ievērojot savas kompetences robežas, palīdzēt kolēģiem, kuriem mans padoms varētu būt noderīgs.
Apzinos atbildību, kas man uzticēta ne tikai valsts un likuma, bet arī tautas un nākamo paaudžu priekšā."
Rīgas Stradiņa universitātes versija
"Es (vārds, uzvārds), stādamies ārsta amatā, savai tautai un saviem skolotājiem svinīgi solu un ar parakstu apliecinu, ka visas iegūtās zināšanas un prasmi godprātīgi un pēc labākās sirdsapziņas veltīšu tautas veselības aprūpei, cilvēku sāpju un ciešanu mazināšanai. Manu slimnieku veselības saglabāšana un atjaunošana būs manas rīcības augstākais likums.
Solos ar vislielāko rūpību un bez izvairīšanās jebkurā laikā ikvienam cilvēkam sniegt palīdzību neatkarīgi no viņa reliģijas, tautības, rases, politiskās pārliecības vai sociālā stāvokļa, kā arī, stingri ievērojot ētikas principus, glabāt ārsta noslēpumu. Pret katra cilvēka dzīvību izturēšos ar bijību. Pat tad, ja man draudēs briesmas, es pielietošu savu ārsta mākslu, nenonākot pretrunā ar cilvēcības likumiem.
Solos nemitīgi pilnveidot savas zināšanas un prasmi, sekmēt medicīnas izaugsmi, cienīt savus kolēģus un lūgt viņiem palīdzību, kā arī palīdzēt viņiem ar padomu, ja tas nepieciešams slimniekam.
Apzinos un uzņemos atbildību, kura man uzticēta ne tikai valsts un likuma, bet visas sabiedrības un nākamo paaudžu priekšā."
Ziemeļu lauvronis
Ziemeļu lauvronis jeb ziemeļu jūras lauva (Eumetopias jubatus) ir liels ausroņu dzimtas (Otariidae) jūras zīdītājs, kas ir vienīgā suga ziemeļu lauvroņu ģintī (Eumetopias). Tas ir viens no lielākajiem airkājiem, un par to lielāki ir tikai valzirgs un abas ziloņroņu sugas. Sastopams Klusā okeāna ziemeļu daļā, gan Āzijas, gan Ziemeļamerikas krastos.
Gepard
Gepard ( — zenītlielgabalu tanks "Gepards") ir zenītartilērijas (ZA) tanks, kas izstrādāts un ražots Rietumvācijā, vēlāk apvienotajā Vācijā.
Ziemeļu lauvronis
Ziemeļu lauvronis jau no seniem laikiem bijis vietējo ziemeļu tautu medību objekts. To medīja, lai iegūtu gaļu, ādu, taukus u.c. Turklāt to medīja arī, lai samazinātu populācijas lielumu, jo lielie dzīvnieki krastam pievilināja jūras plēsējus. 1990. gada ziemeļu lauvronis tika iekļauts apdraudēto sugu sarakstā un tika ieviesti aizsardzības pasākumi. Ziemeļu lauvronim ir divas populācijas — austrumu (gar Ziemeļamerikas krastiem) un rietumu (gar Āzijas krastiem). No abām populācijām rietumu populācija ir vairāk cietusi un lēnāk un grūtāk arī atjaunojas.
Gepard
Tanka sērijveida ražošana sākās 1973. gadā, Bundesvērs pirmo Gepard saņēma 1976. gadā. Līdz 1980. gadam kopējais Bundesvēram piegādāto Gepard tanku skaits sasniedza 420. No 1982. līdz 1992 gadam izstrādāja modificēto versiju Gepard 2. Šos tankus NATO valstis izmantoja Kosovas krīzes laikā, bet pēc Krievijas iebrukuma 2022. gada jūlijā sāka piegādāt Ukrainas bruņotajiem spēkiem. Vācu ZA tanki izrādījās ļoti efektīvi no Irānas Krievijai piegādāto dronu Shahed-136 notriekšanā.
Ražošanas vēsture
1973. gadā VFR valdība parakstīja līgumu ar Krauss-Maffei par 122 Gepard B2 ZA tanku ražošanu uz Leopard 1 tanku bāzes. Vēlāk pasūtījums pieauga līdz 195 tankiem bez un 225 ar lāzera attāluma noteicēju (Gepard B2L). Beļģija pasūtīja 55 Gepard B2, bet Nīderlande 95 modificētos ZA tankus Gepard CA.
Ziemeļu lauvronis
Izplatība
Ziemeļu lauvroņa izplatības areāls plešas gar Ziemeļamerikas rietumu krastu no Kalifornijas centrālās daļas līdz Aļaskas līcim ziemeļos, gar Aleutu salāmm turpinās pāri Klusajam okeānam līdz Kamčatkas pussalai, Kuriļu salām un Japānas ziemeļdaļai, areālam plešoties arī Ohotskas un Japānas jūrā, ziemeļos Beringa jūrā līdz Beringa šaurumam. Līdz 1980. gadiem lauvroņa areāls dienvidos (pie Kalifornijas krastiem) sasniedza Čenela salas. Retumis novērots pie Ķīnas krastiem, ziemeļos līdz Heršela salai Boforta jūrā.
Izskats
Ziemeļu lauvronis ir lielākais no visiem ausroņiem. Lai arī sugai raksturīgs dzimumu dimorfisms, abi dzimumi ir lieli un spēcīgi. Tēviņa ķermeņa garums ir 2,82—3,35 m, svars 450—1134 kg. Mātītes garums 2,3—2,9 m, svars 240—363 kg. Līdz piecu gadu vecumam abi dzimumi strauji aug, pēc tam mātītes pieaugums strauji palēlinās. Tēviņi turpina augt līdz apmēram 8 gadu vecumam. Tie ir ne tikai garāki nekā mātītes, bet tiem ir izteikti platas, spēcīgas krūtis, mugura un pleci, masīvs, muskuļains kakls ar sarainām, biezām krēpēm. Salīdzinot ar mātīti, tēviņam ir augstāka un platāka piere, plakanāks purns.