cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1629. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1629. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Turpinājās poļu-zviedru karš starp Polijas-Lietuvas kopvalsts un Zviedrijas karalistes karaspēkiem. Pēc Altmarkas pamiera noslēgšanas septembrī Livonijas hercogisti likvidēja un tās teritorija tika sadalīta Zviedru Vidzemē un Poļu Vidzemē jeb Inflantijas vaivadijā.
Titāns (nozīmju atdalīšana)
Titāns var būt:
Elektronegativitāte
Elektronegativitāte ir atoma fundamentāla ķīmiska īpašība, kas kvantitatīvi raksturo molekulas sastāvā esoša atoma spēju piesaistīt elektronus. Elektronegativitāti mēdz apzīmēt ar grieķu burtu χ. Elektronegativitāti izsaka kā vidējo aritmētisko no atoma jonizācijas enerģijas un elektrontieksmes.
Vēsture
Atomu elektronegativitātes jēdzienu ieviesa amerikāņu ķīmiķis Lainuss Polings, lai izskaidrotu faktu, ka ķīmiskās saites enerģija starp divu dažādu elementu atomiem (A - B) vispārīgā gadījumā ir lielāka nekā vidējais ģeometriskais no saišu enerģijām starp attiecīgo elementu vienādiem atomiem (A - A un B - B). Polings ieviesa atomu relatīvo elektronegativitāšu skalu, kur vislielākā elektronegativitāte piemīt fluoram (apmēram 4). Mazākā elektronegativitāte (0,7) ir francijam kā elementam, kas elektronus ļoti viegli atdod, nevis pievieno.
Ķīmisko elementu elektronegativitātes
Periodiskā tabula ar Polinga skalas elektronegativitātēm (jo sarkanāka elementa rūtiņas krāsa, jo lielāka elektronegativitāte). Pelēkā krāsā elementi, kas neveido savienojumus, vai to atomi ir pārāk nestabili, lai veidotu izpētāmus savienojumus.
Rihards Kuksiks
Rihards Kuksiks (dzimis Rīgā) ir latviešu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2014) pārstāv LBL klubu Rīgas VEF.
Spēlētāja karjera
Vidusskolas laikā (2005—2007) pārstāvēja Florida Air Academy basketbola komandu. Vēlāk pārstāvēja NCAA Arizonas štata universitātes basketbola komandu "Sun Devils", kurā bija viens no komandas vadošajiem spēlētājiem. 2011. gada martā saņēma Pac-10 konferences labākā ceturto gadu universitātē aizvadošā basketbolista balvu. R. Kuksiks ir otrs visu laiku labākais trīspunktnieku metējs "Sun Devils" basketbola komandas vēsturē, kā arī septītais visu laiku labākais konferences vēsturē.
Pēc 2011. gada Eiropas čempionāta noslēdza līgumu ar Spānijas ACB līgas klubu Valensijas "Basket". Pēc aizvadītās 2011.—2012. gada sezonas, kurā tika sasniegts pusfināls Spānijas čempionātā, klubs paziņoja, ka nepagarinās ar spēlētāju līgumu. 2012. gada oktobrī viņš pievienojās Spānijas klubam Sansebastjanas "Lagun Aro". Tā sastāvā aizvadīja vien dažus mēnešus, 2013. gada janvārī klubu pametis un pārgājis uz Ukrainas klubu Kijevas "Budivelnik". Tā sastāvā 2012.—2013. gada sezonā izcīnīja uzvaru Ukrainas čempionātā.
2014. gada janvārī pievienojās LBL klubam Rīgas VEF. 2014. gada novembrī pievienojās LBL klubam BK Jēkabpils.
Karjera izlase
Latvijas pieaugušo izlasē debitējis. Veiksmīgi aizvadīja 2011. gada Eiropas čempionātu, kur bija viens no izlases līderiem. Tāpat bija viens no rezultatīvākajiem izlases spēlētājiem 2013. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā.
Rizes ils
Rizes ils ir Turcijas ils.
Li Guanjao
Li Guanjao (zh; — ) bija ķīniešu (haku) izcelsmes Singapūras politiķis. Pirmais Singapūras premjerministrs no 1959. līdz 1990. gadam. Pēc tam saglabāja ietekmi Singapūras politikā, līdz 2011. gadam bija valdības sastāvā, vispirms kā vecākais ministrs, tad ieņemot ministra-mentora posteni. No 1959. gada līdz savai nāvei bija parlamenta deputāts.
Politikā iesaistījās 1951. gadā. Pamazām palielināja ietekmi, un 1959. gadā kļuva par pirmo Singapūras premjeru. No 1963. gada līdz pat mūsdienām Li Guanjao vadītā Tautas darbības partija ieņem dominējošu stāvokli valsts politikā. Kaut arī Li Guanjao valdības laikā Singapūra guvusi ievērojamus panākumus, Li Guanjao dažkārt pārmet nepotismu, jo daudzi viņa radinieki ieņem dažādus augstus posteņus valdībā un valsts pārvaldītājos uzņēmumos.
Samsunas ils
Samsunas ils ir Turcijas ils.
Cīņas sports 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grieķu-romiešu cīņa līdz 120 kg vīriešiem
2008. gada vasaras olimpisko spēļu grieķu - romiešu cīņas sacīkstēs vīriešiem svara kategroijā līdz 120 kilogramiem uzvaru izcīnija Kubas sportists Mihails Lopess. Sacīkstes tika aizvadītas 14. augustā.
Sakarjas ils
Sakarjas ils ir Turcijas ils.
Komunikatīvās kompetences
Komunikatīvās kompetences pamatā ir skolēna prasme izmantot zināšanas par valodu, saprast un lietot valodu atbilstoši situācijai, kurā notiek sazināšanās. Komunikatīvās kompetences saturu kritiski komunikatīvajā modelī veido izvērtējot komunikatīvās kompetences un valodas funkcijas, kas nepieciešamas dažādos amatos un profesijās, svarīgi ievērot, kuras komunikatīvās kompetences ir specifiskas, saistītas ar konkrēto profesiju vai amatu un kuras ir vispārējās kompetences. Komunikatīvās kompetences un valodas funkcijas, kas nepieciešamas dažādos amatos un profesijās, svarīgi ievērot, kuras komunikatīvās kompetences ir specifiskas, saistītas ar konkrēto profesiju vai amatu un kuras ir vispārējās kompetences.
Laduškina
Laduškina (ru, līdz 1946. gadam - Ludvigsorta ) ir pilsēta Kaļiņingradas apgabala rietumos, netālu no Vislas lagūnas.
Laduškina ir municipālā veidojuma "Laduškinas pilsētas rajons" (Ладушкинский городской округ) centrs. Bez pilsētas tajā ietilpst arī divi ciemati - Ladigina (Ладыгино), Uļjanovka (Ульяновка).
Vēsture
Atrodas netālu no 1239. gadā dibinātās Balgas pilsdrupām Vislas lagūnas krastā. Šī pils, kas esot uzcelta 5. gadsimta prūšu virsaiša Videvuda Honedes pils vietā, bija pirmā Vācu ordeņa pils Prūsijā. Ludvigsorta radusies 1314. gadā, pilsētā saglabājies dižozols, kurš attēlots pilsētas ģerbonī. Šis 800 gadu vecais ozols bijis prūšu svētozols, bet mūsdienās ir vieta, uz kuru tradicionāli atbrauc jaunlaulātie.
Pēc Austrumprūsijas ziemeļdaļas pievienošanas KPFSR 1946. gadā Ludvigsortu pārdevēja Padomju Savienības Varoņa leitnanta Ivana Laduškina vārdā, kurš kritis netālu no pilsētas.
Lipno apriņķis
Lipno apriņķis ir apriņķis Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes austrumos. Robežojas ar Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Vloclavekas, Aleksandrovas, Toruņas, Golubas-Dobžiņas un Ripinas apriņķiem, Toruņu, kā arī Mazovijas vojevodistes Serpcas un Plockas apriņķiem.
Jaunā Derība
Jaunajā Derībā tiek pausts Jēzus evaņģēlijs jeb labā vēsts par to, ka Dievs mīl ikvienu cilvēku un aicina cilvēku atgriezties pie Viņa. Tāpat evaņģēlijā ir vēsts par Dieva valstību, kas darīs galu visām cilvēku ciešanām un īstenos Dieva gribu gan uz Zemes, gan debesīs.
Atšķirībā no Vecās Derības rakstiem, kas, domājams, tika sarakstīti 15.— 4. gadsimtā p.m.ē. ivritā, Jaunās Derības raksti tika sarakstīti 1. gadsimta otrā pusē, sākotnēji grieķu valodas koine variantā (Mateja evaņģēlijs, iespējams, tika vispirms sarakstīts aramiešu valodā un vēlāk pārtulkots uz grieķu valodu).
Etimoloģija
Jaunajā Derībā tā ir vienošanās, kuru slēdz Jēzus Kristus starp saviem mācekļiem un tiem, kas ticēs viņu vēstij, no vienas puses un Dievu no otras puses, ka viņi tiks pestīti (glābti no nākamās Dieva tiesas), ja saglabās ticību Dievam un Jēzum Kristum (Dieva sūtnim) līdz galam. Šo derību Jēzus slēdz svētā vakarēdiena laikā pirms savas krustā sišanas, kļūdams par šīs derības starpnieku.
Kanonizēšana
Senākais Jaunās Derības grāmatu saraksts, kas tuvs mūsdienās pazīstamam ir Muratorija kanons (ap 170.-200. g.). Tajā iekļauti četri evaņģēliji, trīspadsmit Pāvila vēstules, Apustuļu darbi, divas Jāņa vēstules, Jūdas vēstule, Jāņa Atklāsmes grāmata, kā arī Salamana gudrības grāmata ar piebildēm un Pētera Atklāsmes grāmata, taču nav iekļauta piemēram, Vēstule ebrejiem. Mums pazīstamās 27 Jaunās Derības grāmatas pirmais nosauca Aleksandrijas bīskaps Atanasijs savā Lieldienu vēstulē 367. gadā. Šo kanonu apstiprināja Hiponas koncils 393. gadā.
Rakstu saraksts
Jaunās Derības rakstus veido 27 raksti un grāmatas, kurus var iedalīt:
Pets Railijs
Patriks (Pets) Džeimss Railijs (en; dzimis Romā, Ņujorkas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists un basketbola treneris. Pašlaik (2011) ir NBA kluba Maiami "Heat" ģenerālmenedžeris. 1996. gadā tika nosaukts par vienu no 10 izcilākajiem NBA treneriem, 2008. gadā tika uzņemts Basketbola slavas zālē.
Karjera
Profesionālā basketbolista karjeras laikā spēlēja uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijās. 1967. gada NBA draftā viņu izraudzījās Sandjego "Rockets" ar kopējo 7. kārtas numuru. Tāpat viņš tika draftēts Nacionālās futbola līgas 1967. gada draftā, viņu 11. kārtā izraudzījās Dalasas "Cowboys". Trīs sezonas viņš aizvadīja "Rockets" sastāvā. 1970. gada NBA paplašināšanās drafta ietvaros viņš kļuva par Portlendas "Trail Blazers" spēlētāju, taču nekavējoties viņš tika aizmainīts uz Losandželosas "Lakers". Ar "Lakers" viņš izcīnīja 1971.—1972. gada NBA sezonas čempiontitulu. P. Reilijs beidza karjeru pēc vienas aizvadītas sezonas Fīniksas "Suns" sastāvā.
Pēc basketbolista karjeras beigām viņš kļuva par treneri. Viņš uzsāka trenera karjeru Losandželosas "Lakers" klubā. Viņa vadībā "Lakers" četras sezonas pēc kārtas sasniedza NBA finālsēriju. Pirmajā sezonā viņš kļuva par čempionvienības treneri, finālā uzvarot Filadelfijas "76ers". Arī nākamajā sezonā finālā tikās abas komandas, taču šoreiz par čempioniem kļuva "76ers". 1984. gada finālsērijā "Lakers" zaudēja Bostonas "Celtics" 7 spēļu sērijā. Otro titulu kā treneris viņš ieguva 1985. gada finālsērijā, kurā "Lakers" uzvarēja "Celtics" sešu spēļu sērijā. 1987. gada sezonā P. Reilija vadīto komandu pārstāvēja Maģiskais Džonsons, Džeimss Vortijs un Karīms Abduldžabārs, kā arī citi slaveni spēlētāji. Finālsērijā sešu spēļu sērijā tika uzvarēta "Celtics" vienība. 1988. gada finālsērijā tika pieveikts Detroitas "Pistons" klubs. Tas bija pēdējais izcīnītas tituls ar "Lakers".
1991. gadā P. Reilijs kļuva par Ņujorkas "Knicks" galveno treneri. 1993. gadā viņa vadībā klubs sasniedz trešo labāko uzvarēto-zaudēto spēļu attiecību kluba vēsturē un P. Reilijs ieguva savu otro sezonas labākā trenera balvu. 1994. gada finālsērijā "Knicks" septņu spēļu sērijā zaudēja Hjūstonas "Rockets" klubam, lai arī sērijas laikā bija vadībā ar 3—2.
1995. gadā P. Reilijs lauza līgumu ar "Knicks", lai kļūtu par Maiami "Heat" galveno treneri. Ar "Heat" viņš uzvarēja 2005.—2006. gada NBA sezonā.
2010.—2011. gada sezonā P. Reilijs kopā ar Čikāgas "Bulls" ģenerālmenedžeri Geru Formenu tika atzīti par sezonas labākajiem ģenerālmenedžeriem.
Šanliurfas ils
Šanliurfas ils ir Turcijas ils. Administratīvais centrs Šanliurfas pilsēta.
Vuelta a España
Vuelta a España ir trīs nedēļu ilgas šosejas riteņbraukšanas sacensības, kas ir viena no trim lielajām tūrēm UCI Pasaules tūres kalendārā. Trīs nedēļu sacensības ir sadalītas pa posmiem, katrs no 21 posma notiek atsevišķā dienā. Katra riteņbraucēja uzrādītais laiks posmos tiek summēts, lai noteiktu kopvērtējuma uzvarētāju. Katras dienas līderis kopvērtējumā sacensību laikā valkā sarkanu krekliņu.
Vēsture
Pirmās "Vuelta" sacensības risinājās 1935. gadā, taču par ikgadējām tās kļuva kopš 1955. gada. Pirmajās sacīkstēs piedalījās 50 riteņbraucēji, kuri ik posmu vidēji pievārēja 240 kilometrus. Pirmajā Spānijas tūrē bija 14 etapi. Vuelta a Espana sacensības tika radītas, iespaidojoties no Tour de France un Giro d'Italia, kuru galvenie organizatori bija vietējie laikraksti. Arī Spānijas sacensības dibināja laikraksts Informaciones.
Čukču pussala
Čukču pussala (ru) ir pussala Āzijas pašos ziemeļaustrumos Čukotkas autonomajā apvidū. Nosaukums cēlies no pussalu apdzīvojošās tautas čukčiem (senākais krieviskais nosaukums čukčiem bija чукоч — čukoč).
Vuelta a España
Vēsture
Iepriekš Vuelta a Espana notika pavasarī (parasti aprīļa beigās), ar pāris izņēmumiem 1940. gados, kad sacensības risinājās jūnijā. Taču 1995. gadā organizatori izlēma pārcelt sacīkšu sākumu uz septembri, lai nekonkurētu ar Giro d'Italia. Tā kā nu Vuelta risinās rudens sākumā, vairāki sportisti velobraucienu izmanto kā sagatavošanos Pasaules čempionātam, kas parasti notiek oktobrī.
Siirtas ils
Siirtas ils ir Turcijas ils.
Čukču pussala
Čukču pussalu no ziemeļiem apskalo Austrumsibīrijas un Čukču jūras, no dienvidiem — Beringa jūra. Beringa šaurums atdala Čukču pussalu no Sjūarda pussalas Aļaskā un vienlaicīgi Āziju no Amerikas. Galējais pussalas austrumu punkts Dežņova rags vienlaikus ir arī galējais Āzijas sauszemes punkts. Klimats ir skarbs, piekrastē ir piejūras klimats, iekšējos rajonos — krasi kontinentāls. Ziemas ilgums apmēram 10 mēneši.
Adenas līcis
Adenas līcis (ar, Khalīj 'Adan; so) ir līcis Arābijas jūrā starp Eirāzijas Arābijas pussalu un Āfrikas Somālijas pussalu.
Bābelmandeba šaurums Adenas līci savieno ar Sarkano jūru. Līča kopējais garums ir 885 km, platums 322 km, dziļums līdz 3680 metriem. Raksturīga intensīva jūras virsas ūdeņu spīdēšana un neregulāras pusdiennakts plūdmaiņas. Līča ziemeļu daļā atrodas Jemena (Arābijas pussala), dienvidu un rietumu līča krastā ir novietojušās Somālija un Džibutija (Somālijas pussala). Lielākās ostas — Adena, Džibuti. Apmēram 11 procenti no visas pasaules naftas tiek transportēta caur šo līci (lielākoties no Persijas līča).
Latvijas Pareizticīgā Baznīca
Latvijas Pareizticīgā Baznīca ir neatkarīga Austrumu pareizticīgās baznīcas sastāvdaļa, kas līdz 2022. gadam bija Krievijas Pareizticīgās baznīcas Maskavas patriarhāta pārraudzībā, bet vēl agrāk Latvijas Autonomā Pareizticīgā Baznīca (LAPB) Konstantinopoles patriarhāta jurisdikcijā (1935—1940). Sakarā ar Maskavas patriarha atbalstu Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā 2022. gada 8. septembrī Saeima galīgajā lasījumā pieņēma Latvijas Pareizticīgās baznīcas likuma grozījumus, ar kuriem mainīja Latvijas Pareizticīgās baznīcas statusu, nosakot, ka tā darbosies pilnībā patstāvīgi un neatkarīgi.
Viduslaikos
Senākas liecības par Austrumu ortodoksās baznīcas klātbūtni Latvijā ir kopš vikingu laikiem, kad caur to veda t.s. "ceļš no varjagiem uz grieķiem". Pirmais zināmais kristiešu misionārs šajā reģionā bija islandietis Torvalds Kodransons, saukts Ceļotājs (Þorvaldr Koðránsson inn víðförli, ap 950—1002). Viņam jau 985. gadā Bizantijas imperators Bazilejs II (Βασίλειος) izsniedza "grāmatu", saskaņā ar kuru Torvalds tika iecelts par Konstantinopoles pilnvaroto sūtni pie rūsu ķēniņiem Austrumbaltijā. Pēc 986.—990. gada Polockas ķēniņa Ragnvalda meita Ragnhilda, saukta par Gorislavu, Torvaldam atļāva nodibināt pirmo klosteri, kurā pati iestājās ar vārdu Anastasija. Populāra leģenda vēsta, ka Gorislavas mītne atradusies Daugavas krastā tagadējā Krāslavas Teātra kalnā.
No Indriķa hronikas zināms, ka 12. gadsimta beigās ortodoksās baznīcas bija uzceltas Jersikā un Koknesē. Ortodokso kristietību bija pieņēmuši Jersikas ķēniņš Visvaldis, Kokneses ķēniņš Vetseke un Tālavas vecākais Tālivaldis ar saviem dēliem. 1270. gadā Jersikas pilī dzīvojošais pareizticīgo priestera dēls Latviešu Jurģis iztulkoja evaņģēliju senkrievu valodā. No šiem laikiem latviešu valodā saglabājušies vārdi "baznīca", "gavēnis", "grāmata", "klanīties", "krusts", "nedēļa", "svēts", "svētais", "svētki" un citi. Pēc Livonijas krusta kariem visas ortodoksās baznīcas bija nopostītas. No tirdzniecības līgumiem noprotams, ka Polockas arhibīskapu pārraudzībā saglabājās vienīgi Sv. Nikolaja baznīca Rīgā un, iespējams, baznīca Kokneses Krievu salā tirgotāju vajadzībām. Pēc Otrā Ziemeļu kara Latvijas dienvidaustrumu daļā ieradās vajātie vecticībnieki, kas atteicās pieņemt Maskavas patriarha Nikona reformu (1650—1660), turpinot pieturēties pie vecā rituāla.
Latviešu zemnieku pāriešana pareizticībā
Lai gan Vidzeme 1721. gadā, Latgale 1772. gadā, Kurzeme, Zemgale un Sēlija 1795. gadā tika inkorporētas Krievijas Impērijā, vēl 19. gadsimta sākumā Latvijā bija tikai 18 Krievijas pareizticīgās baznīcas draudzes vienīgi tajās pilsētās, kurās atradās krievu armijas garnizoni. Stāvoklis mainījās pēc zemnieku brīvlaišanas Kurzemē (1818) un Vidzemē (1819), kad zemnieki ieguva personisku brīvību, bet zaudēja tiesības uz savu mantojamo zemi un bija spiesti pildīt smagas muižas klaušas. Tas Poļu sacelšanās laikā 1831. gadā izraisīja zemnieku nemierus Cesvaines apkārtnē un pēc Krievijas ķeizara Nikolaja I pavēles tika sākta izmeklēšana un 1833. gadā Cēsu apriņķa tiesa nolēma samazināt zemnieku ekspluatāciju. Pēc 1835. gada izplatījās baumas, ka ķeizars ir gatavs dot brīvlaistajiem zemniekiem "tukšo zemi" Krievijā, ko izraisīja Nikolaja I manifests par ebreju lauksaimnieku koloniju dibināšanu pie Melnās jūras tagadējā Ukrainas dienviddaļā. Zināms, ka 1835.—1841. gadā no Kurzemes guberņas uz Hersonas guberņu izceļoja 2550 ebreji. Ar mērķi veicināt pareizticības izplatīšanos Vidzemes guberņā 1836. gadā pie Pleskavas eparhijas nodibināja Rīgas vikariātu un par Rīgas bīskapu iecēla agrāko Krievijas Impērijas Vīnes un Romas sūtniecību priesteri Irinarhu. Pārgājējiem pareizticībā tika samazinātas arī valsts nodevas. 1841. gadā Vidzemi piemeklēja neraža un sākās zemnieku kustība, kas vēsturiski ieguva "Siltās zemes kustības" nosaukumu. Rīgā sabraukušie zemnieki vairs negāja prasīt aizstāvību pret vietējo muižnieku rīcību pie gubernatora, bet gan pie bīskapa Irinarha. Baltijas ģenerālgubernators M. fon der Pālens pavēlēja sodīt aktīvākos kustības dalībniekus, kas izraisīja bruņotas sadursmes.
1841. gadā par Rīgas pareizticīgo bīskapu kļuva Filarets (Филарет, 1841—1848), kas panāca pareizticīgo lūgšanu grāmatu iespiešanu latviešu valodā. No savam mājām Madlienā padzītais Rīgas brāļu draudzes sludinātājs Dāvids Balodis (1809—1864) 1845. gadā vērsās pie bīskapa Filareta ar lūgumu nodot viņa draudzes rīcība kādu baznīcu. Ķeizars Nikolajs I 21. aprīlī deva atļauju Rīgas latviešiem pāriet pareizticībā un 1846. gadā bīskaps Filarets iesvētīja Dāvidu Balodi par priesteri Ļaudonas pareizticīgo draudzē, kurā īsā laikā iestājās 7322 no luterticības aizgājušie zemnieki. Rīgā atvēra pareizticīgo garīgo semināru, bet pie jaunajām baznīcām 1847. gadā izveidoja draudzes skolas ar krievu mācību valodu. Kopā Vidzemes guberņā 1846. gadā pareizticībā pārgāja 32 803 zemnieki (izveidoja 18 latviešu un 16 igauņu draudzes), 1847. gadā 54 582, 1848. gadā 8 757, 1879. gadā vairs tikai 2 355 zemnieki, pareizticīgo skaits guberņā sasniedza 12%. Ticības problēmas Baltijā tika plaši apspriestas vācu presē un 1871. gada jūlijā pasaules Evaņģēliskās alianses delegācija Frīdrihshāfenā iesniedza ķeizaram Aleksandram II lūgumu sekmēt reliģisko iecietību. Atceļā no Vācijas ķeizars lika 1870. gadā ieceltajam Rīgas arhibīskapam Venjaminam viņu sagaidīt Daugavpils dzelzceļa stacijā, kur pavēlēja pārtraukt ticības karus Baltijā.
Pēc 1897. gada tautas skaitīšanas datiem starp Latvijas pareizticīgajiem 33,6% jeb 56 003 bija latvieši. Trīs Baltijas guberņās šajā laikā bija 236 pareizticīgo baznīcas un 488 draudzes skolas, no tām Vidzemes guberņā 371, Kurzemes guberņā 46, Igaunijas guberņā 71 skola. Pēc tam, kad 1905. gadā tika izsludināta ticības brīvība, aptuveni 12 tūkstoši latviešu pārgāja atpakaļ luterticībā.
Pārveide pēc Pirmā pasaules kara
Pēc Latvijas ieņemšanas Pirmā pasaules kara laikā 1915.—1918. gadā Vācijas militārā pārvalde konfiscēja pareizticīgo baznīcas īpašumus. Arī pēc neatkarīgās Latvijas izveidošanās daļai no varas aprindām bija aizspriedumaina attieksme pret Pareizticīgo Baznīcu. Baznīcai tika atsavināti atsevišķi dievnami (1922. gadā Sv. Aleksija baznīcu kopā ar pie tās esošo klosteri u. c. ēkām Saeima nolēma atdot katoļiem; tika apsvērta iespēja atņemt vai pat nojaukt Kristus Piedzimšanas katedrāli; 1926. (1925.? ) gadā nojauca kapelu Stacijas laukumā; Rīgas Garīgā semināra ēkā (pasaules kara laikā seminārs evakuējās, bet ēka piederēja Baznīcai) 1919. gadā iekārtoja Latvijas Universitātes Anatomikumu. ). Gadījās arī nelikumīgas sagrābšanas (piem., Sv. Pētera un Pāvila baznīcu Citadelē sagrāba igauņu luterāņu draudze). Taču, protams, tas nebija nekādi salīdzināms ar to, ko Baznīcai nācās izciest Padomju Krievijā.
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas un Brīvības cīņu beigām Maskavas Patriarhs Tihons ar savu lēmumu nr. 1026 pasludināja patstāvīgas Latvijas Pareizticīgās baznīcas izveidošanu, saglabājot kanonisko saikni ar Maskavas patriarhātu. Par Rīgas un Latvijas arhibīskapu iecēla Jāni Pommeru. 1923. gadā viņa pūliņu rezultātā tika pieņemts Latvijas Pareizticīgās baznīcas nolikums, bet tikai 1926. gadā Latvijas pareizticīgo baznīca ieguva juridiskas personas statusu. Viņš panāca karā izpostīto pareizticīgo dievnamu atjaunošanu, kam no Latvijas valsts budžeta tika piešķirts finansējums un nodrošināti būvmateriāli. 1934. gadā arhibīskapu Jāni nogalināja viņa dzīvesvietā un viņa slepkava netika atklāts. Nākamais arhibīskaps Augustīns Pētersons panāca Latvijas Autonomās Pareizticīgās Baznīcas (LAPB) izveidi Konstantinopoles patriarhāta jurisdikcijā un kļuva par metropolītu.
1936. gada 27. septembrī metropolīts Augustīns Kokneses virspriesteri Jēkabu Karpu (1865—1943) iecēla par Jelgavas bīskapu. 1938. gada 16.—17. jūlijā Daugavpils Borisa—Gļeba katedrālē Latvijas pareizticīgās baznīcas vikāru Ādamu Vītolu (1876—1842) iesvētīja par Jersikas bīskapu, lai godinātu seno pilsētu Jersiku un letgaļu ķēniņvalsti, kur valdīja kristīgā ticība pirms Livonijas krusta kariem. Bīskaps pieņēma vārdu Aleksandrs un viņa pastāvīgā kalpošanas vieta bija Daugavpils Borisa un Gļeba pareizticīgo katedrāle. Svinībās piedalījās Latvijas metropolīts Augustīns un Igaunijas metropolīts Aleksandrs, Somijas arhibīskaps Hermogens, Jelgavas bīskaps Jēkabs un daudz garīdznieku no Rīgas, Latgales, Sēlijas un Zemgales, kā arī Latvijas Republikas kara ministrs ģenerālis Jānis Balodis, iekšlietu ministrs Vilis Gulbis un Garīgo lietu departamenta direktors E. Dimiņš.
Pēc Latvijas 1940. gada okupācijas LAPB metropolītu Augustīnu Pētersonu atstādināja no pienākumu pildīšanas un Latvijas Pareizticīgo baznīcu pievienoja Maskavas patriarhātam. 1941. gada 24. februārī atcelto Latvijas un Igaunijas metropolītu vietā Maskavas patriarhija par Latvijas un Igaunijas ekzarhu iecēla Viļņas un Lietuvas metropolītu Sergiju Voskresenski (1897—1944), kura vietnieks Latvijā bija Jersikas bīskaps, vēlāk Madonas bīskaps Ādams Vītols.
1941. gada 27. februārī Maskavas patriarhāts pieņēma lēmumu, ar kuru likvidēja Latvijas Autonomo Pareizticīgo Baznīcu (LAPB), tās īpašumus konfiscēja, atlaida LAPB Sinodi un atņēma metropolītam Augustīnam metropolīta nosaukumu. Trīsdesmit garīdznieki atteicās sadarboties ar Maskavu.
Vācijas okupācijas iestāžu izveidotajā Ostlandes Latvijas ģenerālapgabalā līdztekus pastāvēja gan metropolīta Augustīna Pētersona atjaunotā patstāvīgā Latvijas pareizticīgo baznīca, gan Maskavas patriarhatam pakļautā Baltijas pareizticīgo baznīca. Kad 1942. gada nomira Madonas bīskaps Aleksandrs (Vītols), 1943. gada 28. februārī Rīgas katedrālē par Maskavai pakļautās baznīcas Rīgas bīskapu un ekzarha vietnieku Latvijā ordinēja Jāni Garklāvu (1898—1982).
Pēc Otrā pasaules kara
Pēc Otrā pasaules kara Latvijas pareizticīgā baznīca atkal tika pakļauta Maskavas patriarhāta jurisdikcijai, ko tikai 1978. gadā oficiāli apstiprināja Konstantinopoles patriarhs Dimitrijs. Padomju Savienības valdība sākotnēji iedalīja ievērojamu summu naudas, lai atjaunotu Latvijas pareizticīgo dievnamus, remontētu klosteri, līdzekļi bija domāti arī latviešu Debesbraukšanas baznīcas pilnīgam ārējam remontam un apkurei, Kristus Dzimšanas katedrālei un citām baznīcām. Tomēr 1950. gadu beigās attieksme krasi mainījās un tika slēgta Kristus Dzimšanas katedrāle Rīgā, kurā iekārtoja Planetāriju. Iznīcināja Rīgas Dievmātes “Visu sērojošo prieks” baznīcu un uzspridzināja katedrāli Daugavpilī, slēdza Dievmātes Aizmigšanas baznīcu un iznīcināja Sv. Nikolaja baznīcu Rēzeknē, sabrukušā stāvoklī atstāja Simeona un Annas katedrāli Jelgavā, kopā ap 30 pareizticīgo dievnamu, kuros nereti iekārtoja kolhozu saimniecības ēkas un noliktavas.
Mūsdienās
No 1990. gada Latvijas Pareizticīgo Baznīcu vada Rīgas un visas Latvijas metropolīts Aleksandrs (laicīgajā vārdā Aleksandrs Kudrjašovs). Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1992. gada decembrī notika Vislatvijas pareizticīgo koncils, kurā apsprieda Latvijas pareizticīgās baznīcas turpmāko statusu. Tika nolemts saglabāt autonomiju Maskavas patriarhāta garīgā pārraudzībā, ko Maskavas un visas Krievijas Patriarhs Aleksijs II apstiprināja ar savu tomosu. Vislatvijas koncilā tika ievēlēta Latvijas pareizticīgās baznīcas Sinode un pieņemti baznīcas statūti, kuri atbilst 1936. gada statūtiem. 2007. gadā pareizticīgie veidoja trešo lielāko kristīgo konfesiju (117 draudzes, ap 350 tūkstoši ticīgo) Latvijā pēc luterāņiem (299 draudzes, ap 450 tūkstoši ticīgo) un katoļiem (284 draudzes, ap 430 tūkstoši ticīgo). Turklāt vecticībniekiem bija 67 draudzes ar 7635 ticīgajiem. 2008. gadā Saeima pieņēma likumu par LPB, kura joprojām atradās Maskavas patriarhijas kanoniskajā pakļautībā, kas nostiprināja tās tiesības uz LAPB zemes īpašumiem, reliģiskajām un saimnieciskajām būvēm. Atjaunoja Rīgas Kristus Dzimšanas katedrāli, Simeona un Annas katedrāli Jelgavā, Sv. Nikolaja katedrāli Liepājā un latviešu draudžu baznīcas Ainažos un Kolkā. Iekārtoja dievnamus Sedā un Valkā un no jauna uzcēla dievnamus Ogrē un Salaspilī. Latvijā darbojas divi pareizticīgo klosteri — Rīgas Svētās Trijādības-Sergija sieviešu klosteris ar filiāli Jelgavas novada Valgundē un Jēkabpils Svētā Gara vīriešu klosteris.
Sakarā ar Maskavas patriarha atbalstu Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā Valsts prezidents Egils Levits pēc Nacionālās drošības padomes sēdes lēmuma 2022. gada 6. septembrī izskatīšanai Saeimā iesniedza grozījumus Latvijas Pareizticīgās Baznīcas likumā. Grozījumi paredzēja Latvijas Pareizticīgās Baznīcas neatkarīgo (autokefālo) statusu. 8. septembrī Saeima galīgajā lasījumā pieņēma Latvijas Pareizticīgās baznīcas likuma grozījumus, ar kuriem mainīja Latvijas Pareizticīgās baznīcas statuss, nosakot, ka tā darbosies pilnībā patstāvīgi un neatkarīgi. Par likumu nobalsoja 73 deputāti, pret bija trīs, bet viens balsojumā atturējās. Likumā noteikts, ka Latvijas Pareizticīgā baznīca ar visām tās diecēzēm, draudzēm un iestādēm ir pilnīgi patstāvīga un neatkarīga no jebkādas ārpus Latvijas esošas baznīcas varas.
9. septembrī Latvijas Pareizticīgās Baznīcas Sinode aicināja garīdzniekus un lajus saglabāt miermīlīgu garīgo noskaņojumu, uzturēt baznīcas vienotību, stingri ievērojot Latvijas valsts likumus. Dzīvojot garīgā un lūgšanu vienotībā ar visu pareizticīgo pasauli, saglabāt ticības šķīstību un stiprināt Svēto Pareizticību Latvijas zemē. Sinode lūdza visus ticīgos cītīgi un sirsnīgi lūgties par Svēto Baznīcu, lai Žēlsirdīgais Kungs to sargā mierā un labklājībā.
Uz Latvijas valdības vēstuli ar lūgumu akceptēt LPB neatkarību Krievijas Pareizticīgā baznīca neatbildēja, taču Maskavas patriarhāts kritizēja grozījumus un norādīja, ka tā ir rupja iejaukšanās baznīcas iekšējās lietās. 2022. gada oktobrī arī Latvijas Pareizticīgās baznīcas koncils atbalstīja vēršanos pie Krievijas Pareizticīgās baznīcas patriarha Kirila ar lūgumu rast LPB statusa kanonisku risinājumu.
Baznīcas apbalvojumi
2006. gadā baznīca izveidoja savus augstākos apbalvojumus — Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa ordeni un medaļu, kas nosaukti par godu arhibīskapam Jānim Pommeram. Ar var tikt apbalvoti svētkalpotāji, baznīcas, valsts un sabiedriskie darbinieki, rakstnieki, mākslinieki, ikonu gleznotāji, mediķi, pedagogi, žurnālisti un citi, par nozīmīgu ieguldījumu Latvijas Pareizticīgo Baznīcas dzīvē un palīdzību baznīcu un klosteru restaurācijā, žēlsirdības darbos, garīgi tikumiskā kristīgā bērnu un jauniešu audzināšanā. Ordenis dalās piecās šķirās, bet medaļa — divās.
Vecdaugava
Vecdaugava ir Rīgas pilsētas apkaime Ziemeļu rajonā, kurā ietilpst Rīgas pilsētas daļa Skanstnieki. Vecdaugavas apkaime atrodas Rīgas Z daļā pie Vecdaugavas. Pa sauszemi tā robežojas ar Vecāķu, Trīsciema un Vecmīlgrāvja apkaimēm, bet pa ūdeni arī ar Mangaļsalas apkaimi. Vecdaugavas apkaimes robežas ir Vecdaugavas, Laivinieku iela, līnija no Atlantijas ielas līdz Vecāķu prospektam, Vecāķu prospekts, krasta līnija gar apdzīvojamo masīvu.
Vecdaugavas apkaimes kopējā platība ir 3,066 km², kas ir par 2/5 mazāk nekā vidējais apkaimes platības rādītājs Rīgā. Telpiski šī apkaime ir diezgan skaidri identificējama kopējā pilsētas struktūrā, ko nosaka tās ģeogrāfiskais novietojums un apbūves pārsvarā viendabīgais raksturs, kas būtiski atšķiras no Vecmīlgrāvja apkaimes. Tomēr funkcionāli šī apkaime pašreiz ir ļoti saistīta ar kaimiņu apkaimēm, jo tai nav sava lokālā centra. Tāds perspektīvā varētu veidoties apkaimes dienvidos. Pa perimetru apkaimes robežas garums ir 7456 metri.
Vēsture
Līdz 16. gadsimta beigām tagadējā Daugavas atteka Vecdaugava bija Daugavas upes vienīgā ieteka jūrā un caur to noritēja intensīva kuģu staiksme. Jau pirms 1205. gada cisterciešu ordeņa mūki pakalnā 2,5 kilometrus no jūras krasta nodibināja Svētā Nikolaja klosteri, kas tika saukts arī par Daugavgrīvas klosteri. Klosteris drīz ieguva plašus zemes īpašumus abos toreizējos Daugavas krastos, mūki aktīvi nodarbojās ar saimniecisko darbību un uzcēla dzirnavas Mīlgrāvī. 1305. gadā Daugavgrīvas klosteri nopirka Livonijas ordenis, kas šeit uzbūvēja ordeņa komturejas pili. Laikā no 1305. gada līdz 1485. gadam Daugavgrīvas pilī valdīja 22 komturi. Livonijas pilsoņu karu laikā 1485. gadā pili pēc četru nedēļu aplenkuma ieņēma un nopostīja Rīgas pilsētas karaspēks, atstājot tikai vienu torni kā orientieri kuģiem jūrā. Pili atjaunoja Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs. 1582. gadā Polijas—Lietuvas kopvalsts valdnieks Stefans Batorijs pavēlēja pili pārbūvēt un uzbērt augstākus zemes vaļņus, kas ir vienīgās redzamās pils atliekas mūsdienās.
16. gadsimta beigās Daugavas ieteka mainīja gultni un Vecdaugava zaudēja savu stratēģisko nozīmi. Cietoksnis tika galīgi nopostīts Polijas—Zviedrijas kara laikā 1624. gadā un tā akmeņus zviedri izmantoja jaunā Daugavgrīvas cietokšņa celtniecībai. Vecā cietokšņa teritorijā uz skanstīm 19. gadsimtā uzceltas Skanstnieku mājas.
Zināms, ka Zviedru Vidzemes laikā kopš 1640. gada senajā Daugavas krastā (tagadējā Baznīckalnā pie Airu ielas 69) atradusies Daugavgrīvas draudzes novada Sv. Nikolaja luterāņu baznīca, kas tautā tā tika dēvēta par Skanstes baznīcu. Rīgas un Daugavgrīvas aplenkuma laikā 1710. gadā Svētā Nikolaja baznīcu krievu karavīri nojauca, tās materiālus izmantojot nocietinājumu celšanai. Pēc kara beigām 1725. gadā tika uzcelta jauna baznīca. 1775. gadā tika nolemts esošo baznīcu nojaukt un celt jaunu mūra baznīcu Rīnūžu ciemā Vecmīlgrāvī, ko nodēvēja par Daugavgrīvas Balto baznīcu. Apdzīvoto vietu Vecdaugavas krastā sāka saukt par Vecbaznīcas ciemu. Senā baznīcas vieta ar kapsētu ir vietējas nozīmes arheoloģiskais piemineklis “Baznīcas kalns – viduslaiku kapsēta”.
Eštorilas autodroms
Eštorilas autodroms ir sacīkšu trase, kura atrodas Eštorilā, Portugālē. Tajā līdz 1996. gadam notika Formula 1 sacīkstes. 1997. gada sacīkstes atcēla drošības apsvērumu dēļ un kopš tā laika Formula 1 Eštorilā nav atgriezusies.
Eštorila bieži tika lietota arī kā ziemas testu trase. Sacīkšu laikā notika dažādi incidenti, tostarp 1992. gada avārija, kad Rikardo Patrēze brauca uz diviem riteņiem pēc saskaršanās ar Gerhardu Bergeru, kā arī 1996. gada apdzīšanas manevrs, kurā Žaks Vilnēvs, braucot pa ārmalu, apsteidza Mihaelu Šūmaheru. Trasi joprojām izmanto MotoGP un A1GP braucēji.
Semjonova
Semjonova (ru, no personvārda Semjons (Семён); vīriešu dzimtē Semjonovs (Семёнов)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Adaptācijas-inovācijas teorija
Adaptācijas-inovācijas teoriju ir izveidojis un attīstījis Maikls Kirtons (Michael J Kirton). Adaptācijas-inovācijas teorija ir sociālo zinātņu teorija, kas skaidro problēmu risināšanas veidus un paņēmienus indivīdu grupās un organizācijās.
Organizācijā ir vienlīdz nepieciešami gan inovatori, gan adaptori. Adaptori un inovatori spēj sniegt pielietojamus risinājumus, taču problēmu risināšanas process atšķiras ar kreativitātes līmeni un kognitīvām iemaņām.
Adaptīvais stils problēmas risināšanā vairāk ietver esošās zināšanas un pieredzes stratēģijas, uzsverot pastāvošo paradigmu saglabāšanu. Turpretī inovatīvais stils problēmu risinājumus piedāvā ar kreatīvu, inovatīvu ideju un pieeju veicināšanu, uzlabojot un attīstot pastāvošās paradigmas. Īsāk sakot, adaptori problēmu risināšanu veicina ar nelieliem uzlabojumus, bet inovatori problēmu risinājumos iesaista jaunas un inovatīvas pieejas.
M. Kirtons ir izstrādājis arī lietišķu instrumentāriju adaptācijas un inovācijas līmeņa noteikšanai organizācijās problēmu risināšanas kontekstā. "Kirtona adaptācijas-inovācijas saraksts" (Kirton Adaption-Innovation Inventory) paredz nosacītu skaitlisku klasificēšanu no augsti adaptīva līmeņa līdz augsti inovatīvam līmenim, piešķirot skaitlisku vērtību, lai noteiktu adaptācijas-inovācijas līmeni organizācijās. Mērīšanas skala ir no 32-160 punktiem. Adaptācijas-inovācijas līmeņa noteikšana jāskata trīs mainīgo kontekstā. Proti, oriģinalitāte, uzmanība detaļām un atbilstība noteikumiem. Tātad jo augstāka oriģinalitāte, mazāka uzmanība detaļām un lielāka uzmanība jaunām struktūrām, jo organizācijā problēmu risināšanā vairāk izmanto inovatīvās pieejas.
Deivids Robinsons
Deivids Moriss Robinsons (en; dzimis Keivestā, Floridas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlējis centra pozīcijā, bijis ASV basketbola izlases dalībnieks. Visu profesionāļa karjeru aizvadījis NBA kluba Sanantonio "Spurs" sastāvā. 1987. gada NBA draftā viņu "Spurs" izraudzījās ar kopējo pirmo numuru. 2009. gadā viņš kopā ar Maiklu Džordanu, Džonu Stoktonu, Džeriju Slonu un Viviāni Stingeri uzņemts basketbola slavas zālē. D. Robinsons tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem centra spēlētājiem visā NBA vēsturē. 1996. gadā tika nosaukts par vienu no 50 izcilākajiem NBA spēlētājiem visā līgas vēsturē. D. Robinsons kļuva par ceturto spēlētāju līgas vēsturē, kurš guvis quadruple-double, tas notika.
Adaptācijas-inovācijas teorija
Avoti
Michael J Kirton.(2007) Adaption-Innovation: In the Context of Diversity and Change. London: Taylor & Francis, ISBN 978-0-415-29851-3
Kauja pie Salaspils
Kauja pie Salaspils var būt:
2011. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
2011. gada Latvijas Valsts prezidenta vēlēšanas notika. Tajās tika ievēlēts Latvijas Valsts prezidents Andris Bērziņš. Kā paredz Satversme, prezidentu ievēlēja 10. Saeima.
Pļavas ķimene
Pļavas ķimene jeb parastā ķimene (la) ir daudzgadīgs čemurziežu dzimtas lakstaugs. Pirmajā gadā tai attīstās lapu rozete, bet otrajā gadā izaug 30—80 cm augsts, stāvs, zarains stumbrs. Lapas pamīšus, divkārt vai trīskārt plūksnaini dalītas, ar makstīm, kurām ir pielapēm līdzīgas, šķeltas plūksnas. Ziedi sīki, sakopoti saliktos čemuros, vīkala vai vīkaliņa nav. Vainaglapas baltas vai rožainas. Zied jūnijā, jūlijā. Ķimeņu augļi ir eliptiski skaldeņi ar gareniskām ribām, viegli atdalās no augļneša. Visas auga daļas, paberzējot pirkstos, var sajust raksturīgu smaržu. Ķimenes aug pļavās, zālājos, krūmājos, ceļmalās. Kultivē. Latvijā sastopamas bieži. Vispārējā izplatība: no Vidusjūras kalnu rajoniem līdz boreālajai zonai Eiropā un Sibīrijā.
2011. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
Vēlēšanu noteikumi
Prezidenta vēlēšanu pirmajā kārtā Saeimā pārstāvētās partijas izvirza savus prezidenta amata kandidātus. Lai kandidāts tiktu ievēlēts, par viņu jānobalso vismaz 51 no 100 Saeimas deputātiem. Ja pirmajā kārtā neviens no kandidātiem nav saņēmis vajadzīgo balsu skaitu, tad notiek atkārtota balsošana. Ja arī pēc otrās reizes netiek noskaidrots uzvarētājs, ar katru nākamo kārtu no vēlēšanām tiek izslēgts kandidāts, kurš iepriekšējā kārtā ieguvis vismazāk balsu. Ja arī pēdējā kārtā, kurā palikuši 2 kandidāti, neviens no viņiem nesaņem vismaz 51 balsi, notiek jaunas vēlēšanas, kurās tiek izvirzīti jauni vai arī jau bijušie kandidāti.
Pļavas ķimene
Ķimeņu augļi satur ēterisko eļļu (3—7%), kuras daudzums atkarīgs no augu augšanas apstākļiem un augu nogatavošanās pakāpes. Šīs eļļas galvenā sastāvviela ir D-karvons (50—60%), bez tam vēl ir D-limonēns, karveols, dihidrokarvons un citi terpēnu atvasinājumi. Bez ēteriskās eļļas augos ir arī eļļa (14—22%), olbaltumvielas (20—23%), flavonoīdi, miecvielas u.c.
2011. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
Kandidāti
Atbalstu Zatlera kandidatūrai bija solījušas ne tikai "Vienotības" un PLL frakcijas, bet arī Zaļo un Zemnieku savienības frakcijas vadītājs Augusts Brigmanis un VL-TB/LNNK frakcija. Kā iespējamie prezidenta kandidāti tika minēti arī Valsts kontroliere Inguna Sudraba, kā arī Saeimas priekšsēdētāja Solvita Āboltiņa.
Pļavas ķimene
Latvijā ķimenes tiek izmantotas tautas medicīnā. Kā populāra garšviela tā pievienojama tradicionālajiem ēdieniem — rudzu maizei, Jāņu sieram, speķa pīrāgiem, skābētiem kāpostiem, dažādiem marinējumiem un žāvējumiem, arī konditorejas izstrādājumiem (piem. ķimeņmaizītēm). Ar ķimenēm gatavo uzlējumus un liķierus, kurus sauc par ķimeļiem (piemēram, Allažu ķimelis).
2011. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
Kandidāti
Zatlers izmantoja savas tiesības sasaukt referendumu par Saeimas atlaišanu. "Vienotības" un VL-TB/LNNK frakcijas savu atbalstu Zatleram neatsauc. PLL frakcija drīz pēc paziņojuma solīja izvērtēt savu atbalstu Zatleram. Tautas partija (viena no PLL dalībniecēm) paziņoja, ka ir nolēmusi Zatleru neatbalstīt, taču nedomāja atbalstīt arī Bērziņu, kamēr Ainārs Šlesers (LPP/LC), aicināja balsot par Bērziņu, lai ļautu Zatleram kļūt par Ministru prezidentu.
"Saskaņas centra" frakcija vēl pirms Zatlera paziņojuma izplatīja informāciju, ka balsos vienoti un savu izvēli darīs zināmu dienu pirms vēlēšanām, kā arī bija solījusi atbalstu kandidātam, kas ļautu SC nokļūt valdībā. taču galu galā paziņoja, ka frakcijā būs brīvais balsojums un deputāti savu izvēli darīs zināmu tikai frakcijas biedriem.
Vēlēšanu norise
Valsts prezidenta vēlēšanas norisinājās. Pirms vēlēšanām pie Saeimas ēkas pulcējās Zatlera atbalstītāji. Plkst. 9 sākās Saeimas debates. Ap plkst. 14 norisinājās balsošanas 1. kārta, savukārt 2. kārta notika ap plkst. 16.
Par Latvijas Valsts prezidentu tika ievēlēts Andris Bērziņš.
Šadurskis
Šadurskis (pl; sieviešu dzimtē Šadurska (Szadurska)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Sivasas ils
Sivasas ils ir Turcijas ils.
Mamonova
Mamonova (, līdz 1947. gadam - Heiligenbeile ) ir pilsēta Kaļiņingradas apgabala rietumos, netālu no Vislas lagūnas. Pie pilsētas atrodas robežkontroles punkts ar Poliju. Pilsētā 2008. gadā atklāja pieminekli šprotēm.
Mamonova ir municipālā veidojuma "Mamonovas pilsētas rajons" (Мамоновский городской округ) centrs. Bez pilsētas tajā ietilpst arī 4 ciemati.
Vēsture
Starp Mamonovu un Laduškinu, Vislas lagūnas krastā, atrodas 1239. gadā celtās Balgas pils drupas. Šī pils, kas pēc leģendas uzcelta 5. gadsimta prūšu virsaiša Videvuda Honedes pils vietā, bija pirmā ordeņa pils Prūsijā. Heiligenbeile radusies 1301. gadā prūšu pils vietā.
Otrā pasaules kara beigu posmā (1945. gada janvārī - martā) pie Heiligenbeiles tika ielenkta un gandrīz pilnībā iznīcināta ap 150 000 karavīru lielā Vērmahta 4. armija. Kara beigās Heiligenbeilē bāzējās franču aviācijas pulks "Normandija-Nemūna". Pēc Austrumprūsijas ziemeļdaļas pievienošanas KPFSR 1947. gadā Heiligenbeili pārdevēja Padomju Savienības Varoņa, pie Pultuskas kritušā apakšpulkveža Nikolaja Mamonova vārdā.
Kauja pie Turaidas
Kauja pie Turaidas var būt:
Širnakas ils
Širnakas ils ir Turcijas ils.
Kampars
Kampars (C10H16O) ir terpenoīds, kurš pieder pie ketoniem (tā saucamais monoterpēnu ketons). Tā ir bezkrāsaina kristāliska viela, kam piemīt raksturīgs kampara aromāts. Kampars kristalizējas no etanola kā heksagonāli plāksnīšveida kristāli. Ūdenī šķīst vāji, labi šķīst spirtā un ēterī. Kampars ir optiski aktīva viela, kam ir divi optiskie izomēri un racēmiskais maisījums ar nedaudz zemāku kušanas temperatūru. Kampara molekulā ir divi asimetriskie oglekļa atomi, tomēr pazīstami tikai divi, nevis četri spoguļizomēri, jo pārējie divi ir pārāk nestabili saspriegto ķīmisko saišu dēļ. Visbiežāk sastopams ir d-kampars, kurš gaismas polarizācijas plakni griež pa labi; parasti ar nosaukumu "kampars" saprot tieši šo izomēru. Kampara molekulai ir sarežģīta bicikliska uzbūve (tās pamatā ir cikloheksāna gredzens ar oglekļa "tiltiņu" pa vidu — tādu struktūru sauc par norkampānu).
Atrašanās dabā
d-Kamparu (ko dēvē arī par japāņu kamparu) saturošie kamparkoki (Cinnamonum camphora) aug Japānā un Formozas salā. d-Kampars ir galvenā kampareļļas sastāvdaļa. Kampareļļu iegūst no vismaz piecdesmit gadus veca kamparkoka lapām, zariem, sasmalcinātas koksnes, sajaucot to ar ūdeni, un veicot destilēšanu. No destilāta atdalās kampareļļa. Pa retam dabā atrodams l-kampars, kas ietilpst dažu ēterisko eļļu sastāvā.
Īpašības
Oksidējot ar slāpekļskābi, var iegūt kamparskābi, kuru var oksidēt tālāk par kampānskābi, kamparonskābi un visbeidzot par trimetildzintarskābi. Ja d-kamparu reducē, iegūst d-borneolu un nelielu daudzumu l-izoborneola.
Izmantošana
Agrāk kamparu plaši lietoja celuloīda ražošanā par plastifikatoru (tādēļ degoši celuloīda priekšmeti ož pēc kampara).
Lieto arī bezdūmu pulvera ražošanā par flegmatizatoru.
Tā kā kamparam ir liela krioskopiskā konstante, to lieto molmasas noteikšanai ar krioskopijas metodi.
Rūzvelta
Rūzvelta (en) (vīriešu dzimtē Rūzvelts) var būt:
1980. gada Eiropas čempionāts futbolā
1980. gada Eiropas čempionāts futbolā notika Itālijā no 11. līdz 22. jūnijam. Tas bija pēc skaita 6. Eiropas čempionāts futbolā, ko rīkoja UEFA. Par Eiropas čempioniem kļuva VFR izlase, kas finālā ar 2-1 uzvarēja Beļģiju.
Komandas
Šīs 8 komandas piedalījās 1980. gada Eiropas čempionātā. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Itālijas izlase.
Turnīra gaita
A grupā par uzvarētāju diezgan pārliecinoši kļuva VFR izlase, bet otro vietu, apsteidzot Nīderlandi labākas vārtu starpības dēļ, ieguva Čehoslovākija. 4. vietā grupā palika grieķi. B grupā, tikai pateicoties vairāk gūtajiem vārtiem, uzvarēja Beļģijas izlase, 2. vietā atstājot Itāliju. 3. un 4. vietā grupā palika attiecīgi angļi un spāņi.
Spēlē par 3. vietu starp Itāliju un Čehoslovākiju uzvarētāja noskaidrošanai bija nepieciešama pēcspēles 11 m sitienu sērija. Katra komanda realizēja pirmos 8 sitienus, taču 9. sitienā itāļi kļūdījās un 3. vietu ieguva Čehoslovākija. Šī bija pēdēja spēle par 3. vietu Eiropas čempionātos, jo, sākot ar nākamo turnīru, pusfināla zaudētāji vairs spēles neaizvadīja.
Dārza sīpoli
Apraksts
Dārza sīpoliem ir saaudzis apziednis un plēvains vīkals pie blīvā galotnes čemura pamata. Ziedkopa atrodas lapaina stublāja (loku) vai bezlapaina ziedneša galā. Sīpoli ir divgadīgi augi, bet parasti tiek audzēts kā viengadīgs augs.
1980. gada Eiropas čempionāts futbolā
Turnīra gaita
Finālā tikās VFR un Beļģijas izlases. Spēles 10. minūtē vāciešus vadībā izvirzīja Horsts Hrubešs, taču 75. minūtē beļģi rezultātu izlīdzināja. 2 minūtes pirms pamatlaika beigām Hrubešs panāca rezultātu 2-1 un VFR izlase otro reizi kļuva par Eiropas čempioniem.
Dārza sīpoli
Apraksts
Sīpolu loki tipiski izaug no 15 līdz 45 cm augsti. Rudenī sīpols, kas aug zem zemes, kļūst sauss.
1980. gada Eiropas čempionāts futbolā
Spēle par 3. vietu
21. jūnijs - Neapole
Dārza sīpoli
Izmantošana
Dārza sīpolus plaši izmanto kulinārijā. Tā lokus lieto salātu gatavošanā, arī kā piedevu citos ēdienus. Pašu sīpolu lieto gan kā garšaugu, gan arī kā ēdienu.
1980. gada Eiropas čempionāts futbolā
Spēle par 3. vietu
Itālija 1-1 (8-9) (pēc 11 m) Čehoslovākija
Dārza sīpoli
Raža
Pēc Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas datiem 2012. gadā vislielākā sīpolu raža tika iegūta Ķīnā (22,6 miljoni tonnu; 27% no pasaules ražas). Nākamās valstis pēc iegūtās ražas ir Indija (16,3 miljoni tonnu), Amerikas Savienotās Valstis (3,3 miljoni tonnu) un Irāna (2,3 miljoni tonnu).
1980. gada Eiropas čempionāts futbolā
Fināls
22. jūnijs - Roma
1917. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1917. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Vidzemes un Latgales vēsturiskās zemes tolaik atradās Krievijas Impērijas Vidzemes un Vitebskas guberņā. Pēc Kurzemes ofensīvas Vācijas Impērijas karaspēks bija okupējis lielāko daļu no Kurzemes, Zemgales un Sēlijas.
1980. gada Eiropas čempionāts futbolā
Fināls
VFR 2-1 Beļģija
Labākie vārtu guvēji
Poga.lv
Poga.lv ir 2005. gadā izveidots amatieru foto portāls. Portālā ir iespējams augšuplādēt fotogrāfijas. Vietnei ir savs forums, iespēja sarakstīties, kā arī citas iespējas.
Oracle
Oracle var būt:
Roterdama
Roterdama (nl) ir pilsēta Nīderlandes rietumos, Reinas grīvā. Tā ir lielākā Eiropas osta un trešā lielākā (aiz Šanhajas un Singapūras) osta pasaulē. Liels naftas pārstrādes centrs. Unilever un Mittal Steel Company galvenās mītnes vieta.
Katra gada janvārī pilsētā notiek Roterdamas Starptautiskais kinofestivāls. 20. gadsimta 90. gados Roterdama bija viens no hardcore techno rašanās centriem. Futbolā pilsēta slavena ar klubu Feyenoord.
Vēsture
Roterdama dibināta 1230. gadā kā zvejnieku ciems pie Rotas upes dambja, no kā cēlies Roterdamas nosaukums (Rotter dam). 1340. gadā tai piešķīra pilsētas tiesības. Nīderlandes brīvības cīņu jeb Astoņdesmitgadu kara (1568—1648) laikā Roterdamu 1572. gadā nopostīja spāņu karaspēks. 17. gadsimtā Roterdama izveidojās par vienu no sešām Apvienotās Ostindijas kompānijas (Vereenigde Oostindische Compagnie) ostām.
Pēc 1872. gada, kad tika izbūvēts jauns kuģu kanāls uz Ziemeļjūru, osta kļuva par vienu no lielākajām Eiropā.
No 1950. gadiem pilsēta tika pakāpeniski atjaunota un 1962. gadā Roterdamas osta pēc kravu apgrozījuma (62 miljoni tonnu gadā) apsteidza Ņujorkas ostu un kļuva par lielāko pasaulē.
No 1990. gadiem sākās Roterdamas jaunā uzņēmējdarbības centra Kop van Zuid būve ar raksturīgām augstceltnēm.
Cilvēki
Roterdamā dzimuši:
Ārstniecības brūnvālīte
Ārstniecības brūnvālīte (Sanguisorba officinalis) ir 20 — 100 cm augsts, daudzgadīgs rožu dzimtas lakstaugs ar augšdaļā zarainu stumbru un spēcīgu sakņu sistēmu. Lapas nepāra plūksnaini saliktas, ar pielapēm. Apakšējās lapas ar garu kātu, tuvu cita citai; augšējās lapas sēdošas. Ziedi tumšsarkani, sakopoti ovālās, līdz 3 cm garās galviņās uz gariem ziednešiem. Zied no jūnija līdz augustam. Auglis sēklenis ar spārnveida šķautnēm. Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.
Žņina
Žņina - pilsēta Polijā Paluku (Pałuki) reģionā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē uz rietumiem no Inovroclavas. Netālu no pilsētas Venecjā (Wenecja) atrodas šaursliežu dzelzceļa muzejs. No Žņinas caur Buskupinu, kurā atrodas restaurēta ezerpils, līdz Gonsavai kursē šaursliežu dzelzceļs. Ūdenssporta centrs.
2014. gads
ANO norādījusi, ka 2014. gads ir Starptautiskais Kristoloģijas un ģimenes saimniecības gads.
Žņina
Žņina ir matemātiķa Jana Sņadecka (Jan Śniadecki, 1756 - 1830) un rakstnieka Jendžija Sņadecka (Jędrzej Śniadecki, 1768 - 1838) dzimtā pilsēta.
Armēņu valoda
Armēņu valodai ir divas versijas: