cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fennovoima
Īpašnieki
Sākotnēji Voimaosakeyhtiö SF elektroapgādes uzņēmumi bija 53: Alajärven Sähkö, Esse Elektro-Kraft, Etelä-Savon Energia, Haminan Energia, Haukiputaan Sähköosuuskunta, Herrfors, Hiirikosken Energia, Imatran Seudun Sähkö, Itä-Lapin Energia, Jylhän Sähköosuuskunta, Kemin Energia, Keminmaan Energia, Keravan Energia, Koillis-Satakunnan Sähkö, Kokemäen Sähkö, Kotkan Energia, Kruunupyyn Sähkölaitos, KSS Energia, Kuopion Energia, Kuoreveden Sähkö, Köyliön-Säkylän Sähkö, Lahti Energia, Lammaisten Energia, Lankosken Sähkö, Lehtimäen Sähkö, Leppäkosken Sähkö, Mäntsälän Sähkö, Naantalin Energia, Nurmijärven Sähkö, Oulun Seudun Sähkö, Outokummun Energia, Paneliankosken Voima, Parikkalan Valo, Pietarsaaren Energialaitos, Porvoon Energia, Raahen Energia, Rantakairan Sähkö, Rauman Energia, Rovakairan Tuotanto, Sallila Energia, Seinäjoen Energia, Tammisaaren Energia, Tornion Energia, Turku Energia, Uudenkaarlepyyn Voimalaitos, Vakka-Suomen Voima, Valkeakosken Energia, Vantaan Energia, Vatajankosken Sähkö, Vetelin Sähkölaitos, Vimpelin Voima un Ääneseudun Energia.
4. aprīlis
4. aprīlis ir gada 94. diena pēc Gregora kalendāra (95. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikusi 271 diena.
Fennovoima
Īpašnieki
Jyväskylän Energia pārdeva savas Fennovoimassa akcijas Majakka Voima Oy, kuram pieder vēl 8 Fennovoiman īpašnieki.
2012. gadā no Voimaosakeyhtiö SF nolēma izstāties Leppäkosken Sähkö, Lankosken Sähkö, Outokummun Energia, Atria, Omya un S-grupa. Boliden samazināja dalības procentu.
2012. gada oktobrī E.ON paziņoja, ka aiziet no Somijas tirgus. 2013. gada februārī E.ON piederošās 34 % kapitāldaļas tika pārdotas Voimaosakeyhtiö SF, kas kļuva par vienīgo īpašnieku.
2014. gada martā Krievijas valsts atomenerģētikas uzņēmuma Rosatom meitas uzņēmums RAOS Voima Oy nopirka 34 % Fennovoima akciju.
Hanhikivi atomelektrostacija
Uzņēmums plānoja uzbūvēt kodolspēkstaciju Hanhikivi 1 Botnijas līča ziemeļdaļā Pihejoki, kas nodrošinātu ar elektroenerģiju 10 % Somijas vajadzību.
2010. gadā Somijas parlaments atbalstīja Fennovoima priekšlikumu būvēt atomelektrostaciju. Sākotnēji apsvēra iespēju AES būvēt vai nu Francijas Areva ar 1700 MW jaudas EPR tipa kodolreaktoru vai Japānas Toshiba ar (1600 MW ABWR reaktoru). 2013. gadā par būvētāju tika izvēlēts Krievijas valsts atomenerģētikas uzņēmums Rosatom ar ūdens spiediena reaktora modeli AES-2006 (jauda 1200 MW).
2014. gada 5. decembrī Somijas parlaments nobalsoja par atļauju Fennovoima būvēt AES ar Rosatom dalību. Tad bija plānots, ka pirmā betona ieliešana notiktu 2018. gadā, un būvniecība tiktu pabeigta 2024. gadā.
2021. gada aprīlī Fennovoima paziņoja, ka stacijas projekta pielāgošana Somijas prasībām ir prasījusi ilgāku laiku, nekā paredzēts. Uzņēmums lēsa, ka būvniecības licenci varētu iegūt 2022. gadā un elektrostacijas celtniecība tiktu uzsākta 2023. gadā, komerciālo darbību sākot 2029. gadā.
Ņemot vērā Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā, Somijas valdība paziņoja, ka ir vēlama strauja atkarības samazināšana no Krievijas enerģijas ražošanas, un ka atomelektrostacijas celtniecību nevajadzētu turpināt. Somijas ekonomikas ministrs Mika Lintile paziņoja, ka viņš neizsniegs būvatļauju. 2022. gada maijā Fennovoima lauza līgumu ar Rosatom meitas uzņēmumu RAOS Project par spēkstacijas būvniecību, pamatojot to ar ievērojamu kavēšanos un Rosatom "nespēju piegādāt projektu". Karš Ukrainā bija vēl vairāk saasinājis projekta riskus.
Čikāgas "Stags"
Čikāgas "Stags" (en) bija profesionāls ASV basketbola klubs, kas bija bāzēts Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV. Klubs spēlēja Nacionālās basketbola asociācijā, laikposmā no 1946. līdz 1949. gadam Rietumu konferencē un no 1949. līdz 1950. gadam Centrālajā konferencē. Tas tika dibināts 1946. gadā un beidza pastāvēt 1950. gadā.
Savas pastāvēšanas vēsturē "Stags" tikai vienreiz izcīnīja konferences čempiontitulu (1947. gadā). Mājas spēles komanda aizvadīja Chicago Stadium arēnā.
Nodars Kumaritašvili
Nodars Kumaritašvili (ka; dzimis Boržomi, Gruzijas PSR, PSRS; miris  Vistlerā, Kanādā) bija gruzīnu kamaniņu braucējs. N. Kumaritašvili mira 2010. gada ziemas olimpisko spēļu oficiālo treniņbraucienu laikā spēļu atklāšanas ceremonijas dienā. Viņš ir ceturtais sportists, kas miris ziemas olimpisko spēļu treniņu laikā. Vēl šādā veidā ir miruši Lielbritānijas kamaniņu braucējs Kazimirs Kejs-Skrzipeskis, Austrālijas slēpotājs Ross Milns (abi 1964. gadā Insbrukā) un Šveices ātrslidotājs Nikolass Bočatejs (1992. gadā Albērvilā).
Dzīve un karjera
N. Kumaritašvili dzimis Boržomi, Gruzijas PSR, PSRS (pašreizējā Gruzijas teritorijā). Viņa vecāki bija Dāvids un Dodo Kumaritašvili. N. Kumaritašvili bija četrus gadus jaunāka māsa Mariama. Sportists uzauga reģionā ar daudziem slēpošanas kalniem, tādēļ N. Kumaritašvili patika vairāki ziemas sporta veidi. Ar kamaniņu braukšanu viņš sāka nodarboties 13 gadu vecumā. Paralēli treniņu procesam un dalībai sacensībās N. Kumaritašvili absolvēja Gruzijas Tehnisko universitāti, kur 2009. gadā ieguva bakalaura grādu ekonomikā. Lai arī viņa ģimene piekopa ekonomisku dzīvesveidu, N. Kumaritašvili centās startēt pēc iespējas vairāk kamaniņu braukšanas sacensībās, bieži vien aizbraucot uz vairākām dienām, lai startētu Pasaules kausa posmos.
Pirmajā Pasaules kausa sezonā N. Kumaritašvili startēja četros posmos, tādējādi kopvērtējumā ierindojoties 55. vietā starp 62 dalībniekiem. 2009.—2010. gada sezonas posms Cesana Pariol trasē bija piektais un pēdējais sportista starts Pasaules kausa posmos. Tajā viņš ierindojās 28. vietā starp 32 sacensībās startējušajiem sportistiem. Savas nāves brīdī N. Kumaritašvili ierindojās 44. vietā sezonas kopvērtējumā (kopā 65 sportisti) un tika novērtēts kā viens no visu laiku labākajiem Gruzijas kamaniņu braucējiem.
Negadījums un nāve
noslēdzās kvalifikācija ziemas olimpiskajām spēlēm Vankūverā, N. Kumaritašvili ierindojās 38. vietā kopējā rangā. Tā kā sportists arī bija startējis vismaz piecos Pasaules kausa posmos, viņš kvalificējās 2010. gada ziemas olimpisko spēļu vieninieku sacensībām, šīs N. Kumaritašvili būtu pirmās Olimpiskās spēles.
viņš smagi cieta Olimpisko spēļu oficiālo treniņbraucienu laikā, kad zaudēja kontroli pār kamanām, braucot ar 143,3 km/h lielu ātrumu Whistler Sliding Centre trasē. Viņš izkrita no savām kamanām, atsitoties pret trases sienu. 2009. gadā notikušajos testa braucienos tika sasniegts ātrums 153,937 km/h, par ko FIL prezidents Jozefs Fendts izteicās: "Tas liek man raizēties."
Mediķi negadījuma vietā ieradās dažu sekunžu laikā, un viņam tika sniegta pirmā medicīniskā palīdzība. Vēlāk viņš ar helikopteru tika nogādāts Vistleras slimnīcā, kur mira no gūtajiem savainojumiem. Tas bija pirmais kamaniņu braukšanas letālais gadījums kopš, kad gāja bojā itāļu kamaniņu braucējs. N. Kumaritašvili pēdējais brauciens bija viņam 25. brauciens šajā trasē kopā un 13. brauciens no vīru starta. Daži Apvienotās Karalistes laikraksti šajā negadījumā vainoja Kanādas agresīvo Own the Podium programmu, kurā kanādiešu sportistiem tika dotas lielākas iespējas startēt trasēs, tādējādi esot labāk sagatavotiem nekā pretinieki. N. Kumaritašvili bija ceturtais sportists ziemas olimpisko spēļu vēsturē, kurš miris Olimpisko spēļu sagatavošanās procesā. Iepriekš šādā veidā mira Lielbritānijas kamaniņu braucējs Kazimirs Kejs-Skrzipeskis, Austrālijas slēpotājs Ross Milns (abi 1964. gadā Insbrukā) un Šveices ātrslidotājs Nikolass Bočatejs (1992. gadā Albērvilā). Tāpat viņš bija sestais sportists, kurš miris Olimpisko spēļu sagatavošanās procesā (Vasaras un Ziemas spēles kopā ņemot).
Gruzijas reakcija
Gruzijā tās iedzīvotājiem pēc brauciena atspoguļošanas televīzijā bija sēras un šoks. Pēc šī negadījuma Gruzijas delegācija paziņoja par nepiedalīšanos atklāšanas ceremonijā vai atteikšanos no dalības Olimpiskajās spēlēs vispār. Taču Gruzijas sporta un kultūras lietu ministrs paziņoja, ka Gruzija spēlēs tomēr piedalīsies. Olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā atlikušie septiņi Gruzijas sportisti stadionā iesoļoja ar sēru lentēm un tika pavadīti ar skatītāju aplausiem. Tūlīt pēc iesoļošanas stadionā visi Gruzijas sportisti pameta BC Place Stadium.
Gruzijas sportists tika pieminēts ar minūti garu piemiņas brīdi atklāšanas ceremonijā, kad Kanādas un Olimpiskais karogs tika nolaisti pusmastā. Visā Britu Kolumbijā, tai skaitā visās Olimpisko spēļu norises vietās karogi tika nolaisti pusmastā līdz pusnaktij.
agrā rītā N. Kumaritašvili mirstīgās atliekas caur Minheni (Vācijā) tika nogādātas Tbilisi (Gruzijā). Vēlāk tajā pašā dienā tās tika nogādātas viņa dzīvesvietā Bakuriani, kur viņš tika apglabāts 2010. gada 20. februārī. N. Kumaritašvili bēres apmeklēja vairāki tūkstoši gruzīnu, Gruzijas prezidents Mihails Saakašvili tās apmeklēja, ģērbies Gruzijas Olimpiskās komandas tērpā. Iemūžinot sportista piemiņu, iela, kur Kumaritašvili pavadīja bērnību, tika pārdēvēta viņa vārdā.
Citu reakcijas
FIL paziņoja, ka N. Kumaritašvili nāvi nav izraisījusi nedroša trase. Kā profilakses aizsarglīdzeklis, 16. virāžas izejā sienas tika paaugstinātas un tika pielāgots trases profils. Tāpat tika polsterētas bezapdares metāla sijas netālu no finiša līnijas. Olimpisko spēļu amatpersonas gan atzina, ka nav veikti trases drošības uzlabojumi, bet gan uzlabojumi, lai sacensību dalībnieki būtu psiholoģiski gatavi startēt trasē. Vīru starts tika pārvietots uz sieviešu starta vietu, lai samazinātu kamanu ātrumu, tāpat uz zemāku vietu tika pārcelts sieviešu starts.
pēc trases profila pārveidošanas tika atsākti treniņbraucieni. Tajos nepiedalījās trīs kamaniņu braucēji, tai skaitā N. Kumaritašvili komandas biedrs Levans Gurešidze. L. Gurešidze izlēma doties atpakaļ uz Gruziju, lai pieminētu savu mirušo komandas biedru. Visi startējošie sportisti N. Kumaritašvili piemiņai vilka melnas uzšuves uz ķiverēm.
FIL paziņoja par 10 000 eiro lielu ziedojumu Kumaritašvili ģimenei pēc Gruzijas kamaniņu braukšanas federācijas lūguma pārbūvēt Kumaritašvili ģimenes māju.
Besarābija
Besarābija (ro, uk, ru, bg, tr) bija vēsturisks reģions starp Melno jūru un Donavas, Prutas, Dņestras upēm. Tā bija Moldāvijas kņazistes austrumu daļa, kura 1812. gadā tika pievienota Krievijas impērijai, kas šeit izveidoja Besarābijas guberņu. Mūsdienās lielākā Besarābijas teritorijas daļa ietilpst Moldovā, bet samērā neliela galējā ziemeļu un dienvidu daļa (Budžaka) — Ukrainā.
Hirša indekss
Hirša indekss (jeb h-indekss vai Hirša faktors) ir bibliometrijas instruments, kas parāda kāda autora produktivitāti un kvalitāti, balstoties uz autoru darbu citēšanu. Pašlaik tas iegūst arvien plašāku starptautisku ievērību zinātnieku pasaulē kā viens no objektīvākajiem starptautiskā zinātniskā pienesuma indikatoriem.
Jevgeņijs Pļuščenko
Jevgeņijs Pļuščenko (ru; dzimis Solņečnijā, PSRS) ir bijušais krievu daiļslidotājs. Viņš ir 2006. gada ziemas olimpisko spēļu uzvarētājs individuālajās sacensībās un čempionu komandu sacensībās, trīskārtējs Pasaules čempions, septiņkārtējs Eiropas čempions un astoņkārtējs Krievijas čempions. Pēc izcīnītās zelta medaļas 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pļuščenko paziņoja par karjeras beigšanu. Taču viņš atgriezās pirms 2009.—2010. gada sezonas, lai startētu 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur viņš ieguva sudraba medaļu.
Hirša indekss
Pamatojums
Pimo reizi h-indeksa lietošanu 2005. gadā ASV Nacionālajā zinātņu akadēmijā ierosināja Kalifornijas Universitātē Sandjego (UCSD) strādājošais fiziķis Horhe Hiršs (Jorge E. Hirsch). Tas tika definēts šādi: Zinātniekam ir h-indekss, ja h no viņa N zinātniskajām publikācijām ir citētas vismaz h reizes un pārējās (N-h) publikācijas ir citētas mazāk nekā h reizes.
Praktiskā nozīme
Hirša indekss praktiski nozīmē to, ka tiek ņemtas vērā visas kāda autora starptautiskajās datu bāzēs citētās publikācijas, bet tās tiek sagrupētas pēc citēšanas biežuma. H-indekss norāda skaitli, kas pārsniedz x publikācijas ar x citācijām. Piemēram, kādam zinātniekam ir Hirša indekss 4, ja viņš ir starptautiski pieejamos izdevumos publicējis vismaz 4 rakstus, kas katrs ir citēti vismaz 4 reizes citu autoru rakstu atsaucēs.
Jevgeņijs Pļuščenko
Atkārtoti par karjeras beigām paziņoja pēc 2014. gada olimpiskajām spēlēm, kurās ieguva zelta medaļu Krievijas komandas sastāvā komandu sacensībās, taču nepiedalījās vīriešu individuālajās sacensībās, kas izraisīja lielu neizpratni līdzjutēju vidū, jo J. Pļuščenko bija vienīgas Krievijas sportists šajā sacensību veidā.
2008. gadā kopā ar Dimu Bilanu Pļuščenko piedalījās 2008. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, kur uzvarēja ar dziesmu Believe.
Oleksandrs Šovkovskis
Kijivas "Dinamo"
Šovkovskis ir Kijivas "Dinamo" futbola akadēmijas audzēknis. No pusaudža gadiem līdz šim brīdim Šovkovskis ir spēlējis tikai vienā klubā. Viņš ir visvairāk spēles aizvadījušais spēlētājs visā Dinamo vēsturē. Soli pa solim viņš no jauniešu komandām nonāca Dinamo pamatsastāvā, kur debitēja 1993. gadā. Nākamajā gadā viņu jau izsauca uz Ukrainas futbola izlasi. Lielāko savu karjeras daļu viņš ir bijis Dinamo pamatvārtsargs, izņemot nelielu periodu, kad viņam bija problēmas ar savainojumiem. Fanu un mediju vidū viņš kļuva populārs ar savu prasmi atvairīt 11 metru sitienus.
Ukrainas izlase
Šovkovskis bija Ukrainas izlases pamatvārtsargs 2006. gada Pasaules kausā. Viņš atvairīja 2 pēcspēles 11 metru sitienus spēlē pret Šveices izlasi otrās kārtas spēlē, ļaujot Ukrainai iekļūt ceturtdaļfinālā. Šovkovski atzina par labāko spēlētāju spēlē.
Arturs Goba
Arturs Goba (dzimis Cesvainē, miris 2019. gada 19. maijā Valkā) bija latviešu rakstnieks.
Get Your Heart On!
Get Your Heart On! ir kanādiešu poppanka grupas Simple Plan ceturtais studijas albums, kas tika izdots.
Arturs Goba
Dzimis Madonas apriņķa Cesvainē, kalpu ģimenē. Mācījies Ogres pagasta Cesvaines skolās. 1952. gadā beidzis Madonas 1. vidusskolu. 1956. gadā absolvējis Rīgas Pedagoģiskā institūta Latviešu valodas un literatūras fakultāti. Kopš 1956. gada dzīvoja Valkā. Strādājis par vakarskolas direktoru, rajona tautas izglītības nodaļas inspektoru (1959 — 1967) un rezerves skolotāju.
Get Your Heart On!
tika izdots pirmais oficiālais albuma sings — Jet Lag. Dziesmas angliskajā versijā tas ir iedziedāts kopā ar britu popdziedātāju Natašu Bedingfīldu un franču valodas versijā kopā ar frankokanādieti Marie-Mai.
Džordans Stols
Džordans Stols (Jordan Lee Staal; dzimis Tanderbejā, Kanādā) ir profesionāls kanādiešu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Karolīnas "Hurricanes".
Džordana brāļi Ēriks, Marks un Džareds arī ir profesionāli hokejisti.
Spēlētāja karjera
Karjeru uzsācis 2004. gadā Ontārio hokeja līgas kluba Pīterboro "Petes" sastāvā. 2006. gada NHL draftā viņu "Penguins" izraudzījās ar kopējo otro numuru. 2006.—2007. gada sezonā debitēja Nacionālās hokeja līgas kluba Pitsburgas "Penguins" rindās. Debijas sezonā viņš tika iekļauts līgas simboliskajā debitantu izlasē, kā arī tika nominēts Kaldera balvai. 2009. gadā "Penguins" sastāvā izcīnīja Stenlija kausu.
2012. gada vasarā Stols tika aizmainīts uz Karolīnas "Hurricanes" vienību, ar jauno komandu parakstot līgumu uz nākamajiem desmit gadiem. 2017.—18. gada sezonā Stols kopā ar Džastinu Folku bija komandas kapteiņi.
Kanādas izlases sastāvā ir spēlējis 2007. gada Pasaules čempionātā, kurā Kanādas izlase izcīnīja zelta medaļas.
Tureta sindroms
Tureta sindroms (arī Žila Tureta sindroms, saīsinājumā TS) ir iedzimta nervu sistēmas slimība, kura parasti sāk izpausties jau bērnībā. Cilvēkiem, kuri slimo ar Tureta sindromu, ir tiki (atkārtotas, ātras, no gribas neatkarīgas muskuļu kontrakcijas). Tiki var izpausties dažādos veidos (vokālie, muskuļu, u.c). Cilvēks tika laikā var izteikt pat veselas frāzes, teikumus. Viņu dzīves ilgums neatšķiras no veselu cilvēku dzīves garuma, kā arī netiek novērota atpalicība, kā varētu iedomāties, kad pirmoreiz satiek cilvēku ar Tureta sindromu. Kļūstot vecākam, slimniekam tiki var sākt izpausties arvien intensīvāk.
Grand Prix Cycliste de Montréal
Grand Prix Cycliste de Montréal ir profesionālas viendienas šosejas riteņbraukšanas sacensības, kas notiek Monreālā, Kvebekā, Kanādā. Pirmoreiz tās notika 2010. gada 12. septembrī kā pēdējās sacensības 2010. gada UCI ProTour kalendārā.
Grand Prix Cycliste de Montréal kopā ar Grand Prix Cycliste de Québec, kuras notiek divas dienas iepriekš, ir zināmas arī kā "Laurentian Classics" un līdz Tour of California iekļaušanai bija vienīgās UCI World Tour sacensības Ziemeļamerikā.
Niklass Bekstrems
Niklass Bekstrems (sv) ir profesionāls zviedru hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2018) pārstāv NHL klubu Vašingtonas "Capitals".
Spēlētāja karjera
2006. gada NHL draftā viņu Vašingtonas "Capitals" izraudzījās ar kopējo 4. kārtas numuru. Tādējādi viņš kļuva par ceturto ar visaugstāko numuru NHL draftā izraudzīto zviedru hokejistu. NHL viņš sāka spēlēt ar 2007.—2008. gada sezonu. Pirms tam pārstāvēja Zviedrijas Elitsērijas klubu Brynäs IF.
Pirmo punktu NHL N. Bekstrems guva 2007. gada 5. oktobrī. Debijas sezonā viņš bija viens no galvenajiem pretendentiem uz Kaldera balvu, tāpat tika iekļauts simboliskajā debitantu pirmajā izlasē. Otrajā sezonā zviedrs bija kluba rezultatīvākais hokejists, kā arī turpmākajās sezonās viņš bija viens no labākajiem zviedru spēlētājiem līgā un viens no NHL rezultatīvākajiem. 2018. gadā kopā ar "Capitals" izcīnīja Stenlija kausu.
Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2014. gada olimpiskajā turnīrā, tāpat izcīnījis zelta medaļu 2006. gada Pasaules čempionātā Rīgā un bronzu 2005. gada Pasaules U-18 čempionātā. Piedalījies arī 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
2014. gada Olimpiskajās spēlēs Bekstrema dopinga analīzes bija pozitīvas, kā rezultātā viņam tika liegts spēlēt finālā. 2014. gada marta vidū SOK nolēma, ka sportistam ir piešķirama medaļa.
Mihails Lazarevs
Mihails Lazarevs (ru, dzimis Vladimirā, miris  Vīnē, apglabāts Sevastopolē) bija Krievijas flotes virsnieks, ceļotājs, viens no Antarktīdas pirmatklājējiem.
Dzimis Vladimiras vietvaldības senatora Pjotra Lazareva ģimenē. Kopš 1800. gada izglītojies Jūras kadetu korpusā. 1805. gadā piešķirta pirmā virsnieka (mičmaņa) pakāpe. No 1808. līdz 1813. gadam dienēja Baltijas flotē, piedalījās Krievu—zviedru karā (1808—1809) un 1812. gada karā.
Kuģojumi apkārt pasaulei
No 1813. līdz 1816. gadam Lazarevs veica savu pirmo kuģojumu apkārt pasaulei ar korveti Suvorov. Ekspedīcijas laikā tika atklāts Suvorova atols Kuka Salās. No 1819. līdz 1821. gadam Lazarevs piedalījās pirmajā Krievijas Impērijas Antarktiskajā ekspedīcijā kopā ar Fabiānu fon Belinshauzenu. Lazarevs tika nozīmēts par korvetes Mirnij komandieri. Ekspedīcija pētīja Dienvidu okeāna akvatoriju Antarktīdas tuvumā. Galējais dienvidu punkts, ko ekspedīcija sasniedza, bija -69.35778°N, -2.24722°W pie Fimbulisena šelfa ledāja frontes. Kuģojuma laikā ekspedīcija atklāja vairākas salas Dienvidu (Pētera I sala, Aleksandra I sala) un Klusajā okeānā (Vostoka sala u.c.). Belinshauzena un Lazareva ekspedīcija bija savā laikā vistālāk uz dienvidiem nokļuvusī. Pēc šīs ekspedīcijas Lazarevam tika piešķirta 2. ranga kapteiņa pakāpe, izlaižot kapteiņleitnanta pakāpi.
No 1822. līdz 1825. gadam Lazarevs piedalījās savā trešajā kuģojumā apkārt pasaulei, vadot eskadru, kuras sastāvā bija fregate Krejser un korvete Ladoga, kuras komandieris bija Mihaila jaunākais brālis Andrejs. Ekspedīcijas mērķis bija Aļaskas un Kamčatkas apmeklējums un to piekrastes apsargāšana pret kontrabandistiem. Pēc šīs ekspedīcijas Lazarevam tika piešķirta 1. ranga kapteiņa pakāpe.
Dienests flotē
No 1826. gada nozīmēts dienestā Melnās jūras flotē. Ar līnijkuģi Azov piedalījās Navarina kaujā, Dardaneļu blokādē u.c. operācijās. Pēc Navarinas kaujas piešķirta kontradmirāļa pakāpe un apbalvots ar trijiem ordeņiem.
Kopš 1832. gada nozīmēts par Melnās jūras flotes štāba priekšnieku, 1834. gadā piešķirta viceadmirāļa pakāpe un nozīmēts par Melnās jūras flotes komandieri.
Miris 1851. gada 11. aprīlī Vīnē no kuņģa vēža.
Pagodinājumi
Mihaila Lazareva vārdā nosaukti:
Winnipeg
Winnipeg var būt:
Lorupe
Lorupe ir Gaujas kreisā krasta pieteka Siguldas novadā. Iztek no Ummuru ezera Rinkas purva dienvidu daļā. Tek pa Lorupes-Jūdažu zemledus iegultni, lejtecē — pa dziļu gravu. Uz upes ierīkotas vairākas ūdenskrātuves: Roķēnu ūdenskrātuve (11,9 ha), Matiņu ezers (19 ha), Ancīšu dīķi (8 ha). Ancīšu dīķos upē ietek Saltavots, kas ir viens no spēcīgākajiem avotiem Latvijā. Ietek Gaujā lejpus Siguldas. Labajā krastā apdzīvota vieta Kalnabeites. Upi šķērso autoceļi A2 un P8, kā arī Rīgas—Valkas dzelzceļa līnija.
G7 valstis
G7 valstis jeb Lielais septītnieks, agrāk Lielais astotnieks (G8, en 1997—2014), ir pasaules rūpnieciski attīstītāko valstu valdību sadarbības forums. Šīs grupas sastāvā ir 7 valstis — ASV, Apvienotā Karaliste, Francija, Itālija, Japāna, Kanāda, un Vācija. Kopā tās veido apmēram 50% (nomināli) vai apmēram 40% (PPP) pasaules ekonomikas.
Vēsture
Sadarbības foruma pirmsākumi sākās ar 1975. gada samitu, ko rīkoja Francija. Pašā sākumā tajā piedalījās sešas valstis — ASV, Apvienotā Karaliste, Francija, Itālija, Japāna un Vācija. Jau nākamajā gadā forumā sāka piedalīties arī Kanāda, un to sāka dēvēt par Lielā septītnieka forumu. 1997. gadā tam pievienojās arī Krievijas Federācija, tomēr 2014. gadā pēc Krievijas—Ukrainas kara sākuma un Krievijas veiktās Krimas okupācijas tās dalība Lielā astotnieka valstu grupā tika apturēta. Kopš 1980. gadiem forumā kā "nenumurētais" dalībnieks pārstāvēta arī Eiropas Savienība.
2005. gadā Apvienotā Karaliste uzsāka tradīciju aicināt piecas ekonomiski strauji augošās lielvalstis — Brazīliju, Ķīnu, Indiju, Meksiku un Dienvidāfriku, piedalīties forumā, kas vēlāk tika zināms kā G8+5.
KAT-TUN
KAT-TUN ( — katūn) ir japāņu popgrupa no kompānijas — Johnny & Associates. Grupa sastāv no 6 cilvēkiem. Grupas nosaukums tika izveidots no grupas dalībnieku uzvārdu pirmajiem burtiem:
Vēsture
Grupa sākotnēji tika izveidota kā fona dejotāji grupas KinKi Kids dalībnieka Koiči Domoto mūzikas programmai — Pop Jam. Grupa piesaistīja sev lielu uzmanību un tāpēc tika saglabāta. Viņu debija tika paziņota, kad 2006. gada martā tika izlaists singls "Real Face".
Bakalaurs
Bakalaurs var būt:
Rīgas loža "Kastors"
Rīgas loža "Kastors" (vācu: "Castor" vai "Zum Castor") bija otrā brīvmūrnieku Cinendorfa zviedru rituāla loža Rīgā, kas darbojās no 1777. līdz 1794. gadam. 2017. gadā loža "Castor" atjaunoja savu darbību Rīgā.
Ložas dibināšana
Ložu dibināja Rīgas ložas "Apollo" brāļi, kas 1777. gada 30. oktobrī Berlīnē iesniedza Vācijas brīvmūrnieku lielajai zemes ložai lūgumu dibināt Rīgā vēl vienu šī rituāla ložu ar nosaukumu "Oziriss" ("Osiris"). Ložas dibināšanas pamatā bija Rīgas brīvmūrnieku nevēlēšanās pakļauties Jelagina vadītajai Anglijas provinciālložai Krievijā, bet gan nodibināt savu provinciālložu. Šīs bažas radās sakarā ar Anglijas lielložas un Vācijas Brīvmūrnieku Lielās Zemes Ložas sarunām par visu Krievijas impērijas teritorijā esošo ložu apvienošanos vienā lielložā. Ēģiptes dievietes Izīdas vārdā nosauktā Tallinas loža 1776. gadā nolēma pievienoties Jelagina lielložai, tādēļ rīdzinieki steidzami vēlējās dibināt vismaz divas jaunas ložas, lai varētu pretendēt uz provinciālložas dibināšanas tiesībām. Ēģiptiešu dieva Ozirisa vārdam bija simboliskā veidā jāliecina par atdzimšanu.
Tomēr Berlīnē izlēma vienlaicīgi dibināt divas ložas Rīgā un Tērbatā, piešķirot tām sengrieķu mitoloģisko dvīņu brāļu "Kastors" un "Pollukss" vārdus. Tomēr paši baltieši Rīgas ložu devēja par "Ozolu", bet Tērbatas ložu par "Liepu". Patenti abām ložām tika piešķirti 1778. gada 6. aprīlī.
Domstarpības ar mātes lielložu Berlīnē
Rīgas brāļu atkārtotais lūgums Vācijas brīvmūrnieku lielajai zemes ložai atļaut strādāt augstākos grādos atdūrās pret noraidījumu, par iemeslu tagad minot ieilgušo konfliktu starp "Apollo" ložas meistaru Danielu Betfīru (Böthführ) un ložas brāļiem. Pēdējo punktu pielika tas, ka mātes lielloža spītīgi neļāva dibināt Andreja ložu. Tā rezultātā 1785.gada 12.decembrī ložas "Apollo" un "Castor" atteicās no Vācijas Brīvmūrnieku Lielās zemes ložas virsvadības un aizsardzības un pakļāvās Krievijas provinciālložai Jelagina vadībā.
Baltais ozols
Baltā ozola koksne ir augstvērtīgs kokmateriāls. Bieži tiek izmantota mēbeļu un parketa izgatavošanā. Koksne ir samērā izturīga pret puvi. USS Constitution — pasaulē vecākais burinieks, kurš joprojām ir peldspējīgs, ir būvēts no baltā ozola. Baltais ozols plaši tiek izmantots japāņu cīņu mākslu ieroču izgatavošanā. No šā ozola koksnes izgatavo bokenus (japāņu zobena katanas koka atveidojums) un dzjo (koka kārts).
Japānas pilsētu uzskaitījums
Visas Japānas pilsētas ar iedzīvotāju skaitu virs 500 000 iedzīvotājiem 2008.gadā.
Ancīšu dīķi
Ancīšu dīķi (arī Vecannēnu dzirnavezers) ir divu mākslīgu ūdenskrātuvju kaskāde uz Lorupes Siguldas novada Siguldas pagastā pie autoceļa Allaži - Sigulda. Mazākajā dīķī (2,5 ha) ieplūst ūdeņi no Saltavota, kas ir viens no spēcīgākajiem avotiem Latvijā. Lielākajā dīķī (6,5 ha) pa grāvi ieplūst ūdeņi no dienvidos esošā Grebīša. Ziemeļu krastā atrodas apdzīvotā vieta Kalnabeites.
Daunvelings
Daunvelings (no en — 'nogrimšana') ir materiāla viena slāņa nolaišanās līdz otram slānim. Galvenokārt tas ir ūdens augšējā slāņa nogrimšana dziļākos slāņos. Materiāls ar lielāku blīvumu nolaižas zem materiāla ar mazāku blīvumu, piemēram, sāļš ūdens nolaižas zem saldūdens, jo tas ir smagāks, aukstais gaiss nolaižas zem siltā gaisa utt. Vējam pūšot uz jūras piekrasti, tas dzen ūdeni uz krastu, kur notiek daunvelings. Krastā šajā laikā ūdens ir silts, jo to ir sadzinis vējš un siltais ūdens grimst lejup, jo nevar tur vairāk uzkrāties.
Jānis Sprukts
Jānis Sprukts (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, centra uzbrucējs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras gaitā Jānis Sprukts aizvadījis 14 spēles NHL, tāpat vairākas sezonas aizvadījis Rīgas "Dinamo", kur bija viens no komandas līderiem. Izlases sastāvā spēlējis 2010. un 2014. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 12 pasaules čempionātos.
Klubu karjera
2000. gada NHL draftā J. Spruktu izvēlējās Floridas "Panthers" astotajā kārtā ar kopējo 234. numuru. Līdz nokļūšanai NHL viņš spēlēja vienu sezonu junioru līgā Kanādā, kā arī dažādos klubos Somijā, Dānijā un Latvijā. 2005.-2006. gada sezonā J. Sprukts spēlēja Somijas hokeja līgas klubā HPK, un kļuva par Somijas čempionu. 2006. gadā J. Sprukts nokļuva AHL, kur spēlēja Ročesteras "Americans" rindās. 2006.—2007. gada sezonā viņš aizvadīja arī 13 spēles Floridas "Panthers" sastāvā NHL (pirmā spēle pret Filadelfijas "Flyers"). Viņš kļuva par 14. latvieti, kas jebkad spēlējis NHL. mačā pret Tampabejas "Lightning" J. Sprukts guva savus pirmos vārtus NHL, un kļuva par devīto latvieti, kam tas izdevies. 2007.—2008. gada sezonu J. Sprukts atkal aizvadīja Somijā: SM līgas klubā Raumas "Lukko". Nākamajā sezonā atgriezās Ziemeļamerikā, tomēr pārsvarā spēlēja Floridas "Panthers" fārmklubā, NHL aizvadot tikai vienu spēli. Kopā karjerā aizvadījis 14 spēles NHL.
Pirms 2009.—2010. gada KHL sezonas J. Sprukts pievienojās Rīgas "Dinamo". tika atzīts par KHL nedēļas labāko uzbrucēju. Šobrīd (2012) ir "Dinamo" pirmās maiņas centra uzbrucējs.
Nākamajā sezonā ilgāku laiku nespēlēja, līdz janvāra nogalē pievienojās Slovākijas Ekstralīgas vienībai MHC Martin, tajā aizvadot sezonas otro pusi. Arī 2016.—17. gada sezonas ievadā ilgāku laiku bija bez kluba, līdz decembra vidū parakstīja līgumu ar Alpu hokeja līgas vienību HC Ritten/Renon, tās sastāvā kļūstot par Itālijas čempionu. 2017. gada oktobrī pievienojās HK Kurbads rindām, tās sastāvā kļūstot par 2018. gada Latvijas čempionu. Komandas rindās Sprukts aizvadīja vēl divas sezonas, līdz 2020. gadā noslēdza karjeru.
Karjera izlasē
Latvijas hokeja izlases sastāvā J.Sprukts debitēja spēlē pret Krievijas izlasi, bet savus pirmos vārtus guva jau nākamajā spēlē, arī pret Krievijas izlasi. J. Sprukts ir nozīmīgs Latvijas izlases spēlētājs, tās sastāvā piedaloties astoņos Pasaules čempionātos un 2006. un 2010. gada Olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā, kā arī Vankūveras Olimiskajās spēlēs 2010. gadā. Pirms 2011. gada Pasaules čempionāta J. Sprukts atteicās no iespējas tajā pārstāvēt Latvijas izlasi. J. Sprukts izlases sastāvā piedalījās 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Latvijas junioru izlasē piedalījies trijos Pasaules čempionātos junioriem.
Latvijas izlase
Kopā ar Latvijas hokeja izlasi ir spēlējis šādos turnīros:
Ritenis
Ritenis jeb rats ir apļveida konstrukcija, kas rotē ap savu asi. Ritenis ir neatņemama vairuma virszemes transporta līdzekļu sastāvdaļa. Riteņveida vai diskveida detaļas ir sastopamas arī daudzās citās mehāniskās konstrukcijās — pulksteņos, dzinējos, trīšos, vinčās utml.
Vēsture
Uzskata, ka riteni pirms apmēram pieciem tūkstošiem gadu varētu būt izgudrojuši šumeri Senajā Divupē, tomēr 2008. gadā tika atrasts 5150 gadus vecs koka Ļubļanas purva ritenis Slovēnijā. Iespējams, sākotnēji ritenis lietots podnieka ripas veidā un tikai pēc tam kā ratu vai citu transporta līdzekļu sastāvdaļa. Sākumā ratu riteņi bija monolīta koka konstrukcija ar atveri ass vidū. Tikai vēlāk tos sāka veidot kā trīsdaļīgu konstrukciju, ko veidoja rumba (iekšējais rats), apliece (ārējais rats) un radiāli spieķi, kas savienoja abus ratus.
Bajārs
Bajārs jeb bojārs bija tituls Bulgārijā (bg) un Serbijā (бољари), vēlāk Kijevas Krievzemē, Lietuvas dižkunigaitijā (баяры, бояри, bajorai), Maskavijā (боярин), Moldovā un Valahijā (boier). Agrāk arī Latvijā bagātos zemniekus dēvēja par bajāriem.
Pēc ranga tas atbilst Rietumeiropas titulam barons. Oficiālajos pasākumos krievu bajāriem vajadzēja valkāt statusu apliecinošu apģērbu: ar zelta izšuvumiem rotātu sabuļādas kažoku un augstu cilindrisku caunādas cepuri.
Vārda nozīme
Vārda izcelsmi skaidro kā aizguvumu no tjurku valodām (bai — 'bagāts' un är — 'vīrs') vai arī no slāvu cilmes vārda (бой — 'kauja'). Senākās liecības par titula болѧринъ lietošanu ir no Pirmās Bulgāru caristes 10. gadsimtā. Vēlāk austrumslāvu zemēs par bajāriem sauca karadraudzes komandierus un kņazu padomniekus (baznīcslāvu: болѧринъ); Vēlāk bajāri bija kņazu vasaļi, kas pārvaldīja tiem piešķirto feodu, kas bija viņu ienākumu avots. 16.—17. gadsimta Maskavijā, vēlāk Krievijas caristē bajāri ieņēma augstākos valsts pārvaldes amatus. Tad bajāra titulu monarhs piešķīra izciliem valsts pārvaldes darbiniekiem. Kārtu pārstāvniecībā Maskavas lielkņazistē un Krievijas caristē bajāri veidoja bajāru domes.
Krievu bajāru titulu uzskaitījums
Krievijas impērijā bajāra titulu pārtauca lietot.
Duresi
Duresi (Durrës, Durrësi) ir pilsēta Albānijā, Adrijas jūras krastā. Albānijas otrā lielākā pilsēta, galvenā jūras osta un tūrisma centrs.
Vēsture
Pilsētu, vārdā Epidamna (Epidamnos) 627. gadā pirms mūsu ēras dibināja Korintas un Korkīras kolonisti. Pieminēta Strabona un Aristoteļa rakstos.
229. gadā p.m.ē. pilsētu ieņēma romieši, un pārsauca par Dirrahiju (Dyrrhachium), domājams latīņu valodā nelabskanīgās izskaņas -damnos dēļ. Romiešu laikā Dirrahija bija svarīga jūras osta, jo šeit sākās romiešu Via Egnatia - galvenais ceļš no Itālijas uz Mazāziju. Dirrahija bija arī Romas provinces Epirus nova galvaspilsēta. 48. gadā p.m.ē. pie Dirrahijas notika kauja starp Cēzara un Pompeja karaspēku. Kopš apmēram 58. gada Dirrahijā ir bīskapija.
X līdz XII gs. Dirrahija bija cīņu objekts starp Bizantiju un Sicīlijas karalisti. 1392.gadā Dirrahiju ieņēma Venēcija, nosaucot par Duraco (Durazzo).
1501.gadā Osmaņu imperators Mehmeds II pievienoja Duraco savai impērijai. Osmaņu valdīšanas laikā pilsētas nosaukums bija Dirača (Dıraç). Tā pamazām panīka, līdz XIX gs. vidū tajā bija vairs tikai 1000 iedzīvotāju.
1926.gada zemestrīce nopostīja daļu pilsētas. 1927.gadā tika izbūvēta jauna jūras osta.
1939.gada 7.aprīlī Itālijas karaspēks no Durresas ostas sāka Albānijas okupāciju. 2.pasaules kara laikā tā atradās Itālijas (1939-1943) un Vācijas (1944) okupācijā. Osta smagi tika izpostīta Sabiedroto gaisa uzbrukumos, bet atkāpjoties to uzspridzināja vācu karaspēks.
Beidzoties komunistu režīmam Albānijā, Durresa kļuva par galveno albāņu nelegālo migrantu uz Itāliju centru. Itālija atbildēja ar ostas teritorijas militāru okupāciju, kā arī pilsēta kļuva par ES humanitārās programmas operācija "Pelikāns" centru.
Kosovas kara laikā pilsētā patvērumu atrada ap 110 000 albāņu bēgļu.
Cilvēki
Durresā dzimuši:
Tiešās secības spektra paplašināšanas tehnoloģija
Tiešās secības spektra paplašināšanas tehnoloģija ( jeb DSSS) ir spektra modulācijas metode. Tas nozīmē, ka pārraides signāls aizņem lielāku frekvenču joslas platumu nekā pats informācijas signāls, kas tiek modulēts. DSSS metode pieder pie platjoslas modulācijas veidiem ar tiešo spektra paplašināšanu un ir viena no trim mūsdienās izmantotajām spektra paplašināšanas metodēm. Formējot platjoslas radiosignālu ar DSSS metodi, sākotnējais ciparsignāls tiek pārveidots par pseidogadījumskaitļu secību, kuru izmanto nesējfrekvences modulācijai.
スペクトラム拡散
Galapagu salas
Galapagu salas (es jeb Archipiélago de Colón) ir Klusā okeāna salu arhipelāgs, kas sastāv no 13 vulkāniskas izcelsmes salām, 6 mazākām salām un ap 100 klintīm un nelielām saliņām. Pirmā sala varētu būt izveidojusies pirms aptuveni 5—10 miljoniem gadu. Lielākā sala ir Isabela, to ziemeļu pusē šķērso ekvators. Daudzas salas vulkāniskās aktivitātes dēļ joprojām veidojas. Galapagu salu platība ir 8010 km². 2020. gadā Galapagu salās dzīvoja 33,0 tūkstoši iedzīvotāju. Administratīvi Galapagu salas pieder Ekvadorai — salas atrodas apmēram 960 kilometrus uz rietumiem no Dienvidamerikas krastiem un veido Galapagu Salu provinci. 1978. gadā Galapagu salas tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
1535. gadā Panamas bīskaps Tomass de Berlanga bija pirmais eiropietis, kas atklāja Galapagu salas. Pēc tam ilgu laiku Galapagu salas bija pirātu un vaļu mednieku bāze. 1832. gadā Galapagu salas tika iekļautas Ekvadoras sastāvā. Galapagu salas ir mājvieta daudziem dzīvniekiem un augiem, kas nav sastopami nekur citur pasaulē. 1835. gadā salu apmeklējuma laikā redzētais ietekmēja angļu dabas pētnieku Čārlzu Darvinu un evolūcijas teorijas attīstību.
Ģeogrāfija
Galapagu salās ietilpst 13 salas, kuru platība pārsniedz 10 kvadrātkilometrus, un 19 salas, kuru platība pārsniedz vienu kvadrātkilometru, kā arī daudzas mazākas saliņas un rifi. Pavisam ir 234 salas. Lielākā no salām ir Isabela, tās platība ir 4588 kvadrātkilometri. Piecas lielākās salas ir Isabela, Santakrusa, Fernandina, Santjago un Sankristobala, kuras kopā aizņem 93,2% no visa arhipelāga platības. Isabelas salā atrodas salu augstākais punkts — Vulfa vulkāns (1707 m vjl.)
Galapagu salas atrodas tālu no kontinenta. No Dienvidamerikas krastiem šķir 960 km. Tāpēc Galapagu salas tiek sauktas arī par “pasaules malu”.
Galapagu salas atrodas ekvatoriālajā klimata joslā. Tomēr gar salām plūst aukstā Humbolta straume, kas klimatu salās dzesē.
Dzīvā daba
Galapagu salām raksturīgs augsts endēmisma līmenis, aptuveni 30–40% no sugām ir endēmiskas. Viens no Galapagu salu zināmākajiem dzīvniekiem ir Galapagu bruņurupucis. Spāņu konkistadori, ierodoties šajās salās un sastopoties ar šiem milzīgajiem bruņurupučiem, nosauca tās par “Bruņurupuču salām” (es — ‘bruņurupucis’).
Deep Impact
Deep Impact ir NASA starpplanētu zonde Tempela 1 komētas izpētei. Misijas gaitā bija paredzēts komētā ietriekt speciālu impaktoru, lai ar triecienu atsegtu komētas kodola saturu. Zonde tika palaista 2005. gada 12. janvārī no Kanaveralas kosmodroma ar Delta II nesējraķeti. 2005. gada 4. jūlijā zondes impaktors sekmīgi trāpīja komētā, izveidojot krāteri. Izrādījās, ka komētas sastāvā bija vairāk iežu nekā ledus, kas nebija gaidīts.
Deep Impact misija no pārējām komētu izpētes misijām (kā Giotto un Stardust) atšķīrās ar to, ka tā spēja ne tikai nofotografēt komētu, bet arī izpētīt tās kodola dziļākos slāņus.
Pēc primārās misijas pabeigšanas bija veikta zondes otrā misija — EPOXI, kuras laikā zonde meklēja citplanētas un apmeklēja Hartleja 2 komētu.
Misijas mērķi
Deep Impact misija tika realizēta, lai gūtu atbildes uz vairākiem fundamentāliem jautājumiem par komētu uzbūvi. Izpētot komētas uzbūvi, astronomi cerēja noteikt kā komētas veidojas, pamatojoties uz atšķirībām komētas virspuses un dziļākajos slāņos.
Zondes uzbūve
Kosmiskais aparāts sastāvēja no divām galvenajām daļām: impaktora un kosmiskās zondes.
Deep Impact zonde ir 3,2 m plata, 1,7 m bieza un 2,3 m augsta. Uz tās atrodas saules baterijas, putekļu vairogs, vairāki zinātniskie instrumenti attēlu veidošanai, infrasarkanajai spektroskopijai un optiskajai navigācijai uz izvēlēto vietu netālu no komētas. Uz aparāta ir arī divas fotokameras: viena ar augstu izšķirtspēju, otra ar vidēju. Augstās izšķirtspējas kamera (HRI) sevī ietver redzamās gaismas fotokameru, infrasarkano spektrometru un attēlu veidošanas moduli. Kamera bija paredzēta komētas kodola fotografēšanai. Vidējās izšķirtspējas kamera (MRI) darbojas kā rezerves variants un arī kā navigācijas ierīce pēdējās 10 dienās pirms pietuvošanās komētai.
Deep Impact impaktors pēc izskata bija līdzīgs nelielam heksagonālam cilindram. Tā svars bija 370 kg, no kuriem gandrīz pusi (49 %) veidoja vara serde. Varš tika izvēlēts praktisku apsvērumu dēļ, jo tika uzskatīts, ka uz pašas komētas vara nav, tāpēc, pētot ar spektroskopu pēc trieciena radušos putekļu mākoni, no kopējiem rādījumiem varu varētu viegli atdalīt. Uz impaktora atradās arī kamera, kuru aparāts izmantoja gan navigācijai, gan attēlu uzņemšanai. Tuvojoties komētai, ar šo kameru varēja uzņemt augstas izšķirtspējas attēlus, līdz pat 0,2 m uz pikseli. Pēdējo attēlu kamera uzņēma 3,7 s pirms sadursmes. Impaktors bija apgādāts arī ar nelielu manevrēšanas sistēmu, kura darbojās ar hidrazīnu.
Misijas apraksts
Pēc starta 2005. gada 12. janvārī, Deep Imapct nolidoja 429 miljonus km 174 dienās, sasniedzot Tempela 1 komētu 2005. gada 3. jūlijā. Šajā dienā no kosmiskā aparāta tika palaists impaktors. Impaktors, izmantojot savu dzinekļu sistēmu un navigācijas iespējas, pēc 24 stundām ietriecās komētā ar ātrumu apmēram 10,3 km/s. Sprādziena radītā jauda bija ekvivalenta apmēram 4,7 tonnām trinitrotoluola.
Neilgi pēc sadursmes Deep Impact palidoja garām komētai apmēram 500 km attālumā, fotografējot sadursmes vietu, radušos putekļu mākoni un pārējo komētas kodolu. Sadursmes brīdis tika novērots no observatorijām uz Zemes kā arī no orbitālajām observatorijām. To novēroja arī starpplanētu zonde Rosetta, kura tobrīd atradās 80 miljonu km attālumā no komētas.
Misijas gaita
Misija, sadursmei ar komētu, pirmoreiz NASAi tika ierosināta 1996. gadā. Toreiz NASA speciālisti misiju noraidīja, jo šaubījās par tās veiksmīgu realizāciju. 1999. gadā Deep Impact misija tika akceptēta un saņēma finansējumu Discovery programmas ietvaros. Ball Aerospace & Technologies Corp izgatavoja kosmisko zondi un impaktoru, kā arī trīs galvenos instrumentus. Programmatūras izstrāde aparātam prasīja 18 mēnešus. Kopējās misijas izmaksas sasniedza 240 miljonus USD.
Palaišana
Sākotnēji bija plānots zondi palaist 2004. gada 30. decembrī, bet NASA speciālisti atcēla lidojumu, lai labāk pārbaudītu zondes programmatūru. 2005. gada 12. janvārī plkst. 18:47 UTC Deep Impact tika palaists no Kanaveralas kosmodroma ar Delta II nesējraķeti.
Pirmo dienu pēc zondes palaišanas nebija skaidrības par tās tehnisko stāvokli. Īsi pēc ieiešanas orbītā ap Sauli un saules bateriju izvēršanas, zonde no darba režīma pārslēdzās uz drošo režīmu (safe mode). Problēmu bija radījis nepareizs parametru uzstādījums. Tā drīzumā tika novērsta.
Latvijas Republikas vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Latvijas Republikas vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministri, kas ir Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Politiskā līmenī vada Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministriju. Amats tika izveidots 1993. gadā un likvidēts 2003. gadā, kad tas tika sadalīts divos jaunos ministru amatos: vides ministrs un reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrs. Ministrija un līdz ar to amats tika atjaunots 2011. gadā.
Deep Impact
Palaišana
11. februārī tika iedarbināti zondes dzinēji un nokoriģēts zondes lidojuma kurss. Šis manevrs izdevās tik precīzi, ka nākamais, 31. martā plānotais manevrs tika atcelts. Šajā lidojuma fāzē tika pārbaudītas arī visas zondes sistēmas. Pārbaude atklāja, ka augstās izšķirtspējas kameras attēli nav īsti fokusēti. Pēc problēmas izpētes, 9. jūnijā tika paziņots, ka problēmu var atrisināt, attēlus digitāli apstrādājot ar speciālu datorprogrammu.
Latvijas Republikas vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministru uzskaitījums
Uzskaitījums
{{legend| #258B4C | Latvijas Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #C0C0C0 | Tautsaimnieku politiskā apvienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #87CEEB | Latvijas Ceļš |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #C6930A | Tēvzemei un Brīvībai |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FFB90F | Tēvzemei un Brīvībai/LNNK |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #647A28 | Zaļo un Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #10A5DF | Zatlera Reformu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #EFC800 | Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow | Attīstībai/Par! |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FFA500 | Apvienotais saraksts |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Deep Impact
Lidojums
Lidojuma fāze sākās 25. martā un ilga 60 dienas. 25. aprīlī zonde ieguva pirmo komētas attēlu. Tobrīd tā atradās 64 miljonus km no mērķa. 4. maijā tika veikts otrs virziena korekcijas manevrs, iedarbinot zondes dzinēju uz 95 sekundēm.
Tuvošanās
Tuvošanās fāze sākās 60 dienas pirms sadursmes un beidzās 5 dienas pirms sadursmes. 60 dienas bija laiks, kad pēc aprēķiniem zondei vajadzēja ieraudzīt komētu ar MRI, kura tālāk vadītu zondi uz komētu. Faktiski, tas notika jau 69 dienas pirms sadursmes. 23. jūnijā tika veikts priekšpēdējais virziena korekcijas manevrs, izmainot zondes ātrumu par 6 m/s. 14. un 22. jūnijā zonde novēroja, ka no komētas kodola notika gāzu un putekļu izvirdumi.
Rezultāti
Pēc sadursmes saņemtie dati liecināja, ka komētu veido vairāk putekļi nekā ledus. Šie putekļi ir vairāk līdzīgi talka pulverim nekā smiltīm. Tika atklāts, ka komētas sastāvā ietilpst mālu minerāli, karbonāti, kristāliski silikāti. Sadursme atklāja, ka komētas materiāls ir ļoti porains, tās virsējo slāņu struktūra ir mazāk kompakta kā sniegam kupenā Novērojumi liecināja, ka komētas struktūrā apmēram 75 % aizņem tukšums.
Pēc astronomu aprēķiniem, Tempela 1 komēta izveidojusies Saules sistēmas apgabalā, kur pašreiz atrodas Urāna un Neptūna orbītas.
Vārds uz komētu
Viena no aktivitātēm misijas atpazīstamības veidošanai bija iespēja nosūtīt savu vārdu uz komētu. Jebkurš Jet Propulsion Laboratory interneta lapas apmeklētājs varēja piereģistrēt tur savu vārdu laikā starp 2003. gada maiju un 2004. gada janvāri. Kopumā reģistrējās apmēram 625 000 apmeklētāju. Visi vārdi tika ierakstīti CD, kuru ievietoja Deep Impact impaktorā.
EPOXI
Pēc primārās misijas beigām ir sākusies Deep Impact pagarinātā misija, jeb EPOXI (Extrasolar Planet Observation and Deep Impact Extended Investigation). EPOXI laikā sākotnēji bija plānots veikt 85P/Boethin komētas pārlidojumu, bet tas tika nomainīts uz Hartleja 2 komētu. Misijas izmaksas tiek plānotas ap 40 miljoniem USD.
2005. gada 21. jūlijā zonde veica trajektorijas korekcijas manevru, kurš ļautu izmantot Zemes pievilkšanās spēku gravitācijas manevra veikšanai.
2002GT
2011. gada beigās tika nolemts Deep Impact zondi sūtīt uz asteroīdu (163249) 2002GT, kuru tā varētu sasniegt 2020. gada janvārī. tika veikts 71 sekundi ilga dzinēja iedarbināšana, izmainot ātrumu par 2 m/s.
paziņots, ka pēdējais sakaru seanss ar Deep Impact noticis, un sakari zaudēti laikā starp 11. un 14. augustu.
ISO 3166-2:LV
ISO 3166-2:LV ir uz Latviju attiecināts starptautisks ISO ģeokodēšanas standarts, daļa no ISO 3166-2 standarta.
Standarts apraksta Latvijas administratīvo iedalījumu veidojošas 7 valstspilsētas un 36 novadus. Standartā ietvertie kodi sastāv no Latvijas ISO 3166-1 divburtu koda LV un trīsciparu koda īpašā alfabēta secībā novadiem un trīs burtu koda republikas pilsētām. Alfabētiskajam sarakstam izmantota sekojoša latviešu alfabēta burtu un burtkopu secība: a, ā, b, c, č, ch, d, dz, dž, e, ē, f, g, g̀, h, i, ī, ie, j, k, ķ, l, ļ, m, n, ņ, o, ō, p, r, ŗ, s, š, t, u, ū, v, z, ž.
Bannerets
Bannerets, arī bruņinieks bannerets (angl. Knight banneret) - viduslaikos bruņinieks, kuram ir tiesības vest kaujā karaspēka vienību (arī bruņiniekus), zem sava karoga, uz kura attēlots viņa ģerboņa heraldiskais simbols.
Nosaukums cēlies no franču valodas vārda bannière (karogs), kā saīsinājums no "senjors bannerets" (seigneur banneret), vai "kavalieris bannerets" (chevalier banneret).
Nepiederēja pie titulētās aristokrātijas, t.i. nebija mantojams (izņemot vienu posmu Francijas vēsturē).
Kā bruņinieku rangs radies Anglijas karalistē, karaļa Edvarda I Plantageneta laikā (1272.-1307.).
Laizāne
Laizāne (vīriešu dzimtē Laizāns) ir latviešu cilmes uzvārds, viens no populārākajiem Latgales iedzīvotāju uzvārdiem, kas radies no vietvārda Laizāni. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vinipega
Vinipega (en) ir pilsēta Kanādā, Manitobas provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta provincē. Laikaposmā no 19. līdz 20. gadsimtam tā bija viena no visstraujāko attīstību pieredzējušām pilsētām Ziemeļamerikā. Manitobas Universitāte, kas izveidojās šajā laikā, pašlaik ir vislielākā provinces universitāte.
Vinipegā ir attīstīta saimniecība ar finanšu, ražošanas, pārtikas rūpniecības, kultūras, tūrisma un mazumtirdzniecības sektoriem. Tāpat Vinipega ir nozīmīgs transporta centrs ar Ričardsona starptautisko lidostu.
Vinipega ir sestā lielākā municipalitāte Kanādā ar 633 451 iedzīvotāju pēc 2006. gada Kanādas tautas skaitīšanas datiem.
Pilsētā bāzējas vairāki sporta klubi: NHL klubs Vinipegas "Jets", Kanādas futbola līgas klubs Vinipegas "Blue Bombers" (10 izcīnīti čempiontituli), līdz 2011. gadam, tad atjaunots 2015. gadā, arī AHL klubs Manitobas "Moose". Šeit ir divreiz notikušas Panamerikas spēles - 1967. un 1999. gadā.
Vinipegā tiek runāts vairāk nekā 100 dažādās valodās, vispopulārākā ir angļu valoda, kurā runā vairākums pilsētas iedzīvotāju. Vēl populāras ir franču, vācu, ukraiņu, spāņu, ķīniešu un poļu valoda.
Ziemeļāzija
Ziemeļāzija ir Āzijas ziemeļdaļas reģions, kas atrodas Āzijas ziemeļos un aizņem 14 000 000 km2 lielu platību. To veido divas daļas: reģiona rietumos ir Sibīrija, bet austrumu daļu sauc par Tālajiem Austrumiem.
Klimats
Ziemeļu Ledus okeāna piekrastē klimats ir auksts. Aiz Ziemeļu polārā loka vērojam polārā diena un polārā nakts. Dienvidu un austrumu virzienā klimats kļūst kontinentālāks. Aukstais gaiss pa līdzenumiem ieplūst tālu iekšzemē. Izplatīts mūžīgais sasalums. Daudz purvu un ezeru. Tālajos Austrumos klimatu ietekmē Klusais okeāns.