cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mičels (futbolists)
Kā treneris vadījis vairākas komandas Spānijā, Grieķijā, Francijā un Meksikā. Vislielākos panākumus guvis ar Olympiacos komandu, ar kuru viņš trīs reizes izcīnīja Grieķijas Superlīgas čempionu titulu.
Spēlētāja karjera
Real Madrid
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Olympiacos
Jūrkalnes jūrskola
Jūrkalnes (Feliksbergas) jūrskola bija 1872. gadā Jūrkalnes pagastā dibināta jūrskola.
Vēsture
Jūrskola dibināta pēc 1867. gada jūrskolu likuma un darbojusies Pilsberģes muižā. Sākotnēji bija I (zemākās) kategorijas jūrskola. No 1880. gada bija II kategorijas jūrskola kurā sagatavoja tālbraucēju stūrmaņus un tuvbraucēju kapteiņus. Pēc 1902. gada likumdošanas izmaiņām pārveidota par sagatavošanas jūrskolu. 26 pastāvēšanas gados (līdz 1898. gadam) jūrskolā mācījušies 309 skolnieki. Eksāmenus nokārtojuši 7 tālbraucēju stūrmaņi un tuvbraucēju kapteiņi, kā arī 55 tuvbraucēju stūrmaņi. Jūrskola darbojās līdz Pirmajam pasaules karam, kad to evakuēja uz Krieviju. Latvijā darbību nav atsākusi.
Popova
Meteostacijā tiek veikti meteoroloģiskie un hidroloģiskie novērojumi; agrāk tika veikta plaša novērojumu programma, ieskaitot aeroloģiju un raķešu zondēšanu.
Džefs Bridžess
Aktieris ir saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu par tēlojumu filmā "Mežonīgā sirds" (2009). Saņemot balvu 60 gadu un 93 dienu vecumā, viņš kļuva par 7. visvecāko šīs balvas ieguvēju. Sesto reizi Amerikas Kinoakadēmijas balvai aktieris tika nominēts par lomu 2010. gada filmā "Īstenā drošsirdība".
Dž. Bridžess ir nācis no pazīstamas aktieru ģimenes, kopā ar tēvu Loidu un brāli Bo ir filmējušies seriālā Sea Hunt. Tāpat viņš ir filmējies tādās filmās kā Cutter's Way, "Trons" (Tron), Fearless, "K-Pax", "Dzelzs vīrs", The Contender, Starman, "Lieliskie brāļi Beikeri" (The Fabulous Baker Boys), "Robainais asmens" (Jagged Edge), Against All Odds, "Zvejnieku karalis", Thunderbolt and Lightfoot, "Biskvīts" (Seabiscuit), "Trons: Mantojums", "Lielais Lebovskis" un "Grūtie laiki viesnīcā "El Royale"".
824. gads
824. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Joensū "Jokipojat"
Joensū "Jokipojat" ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Joensū, Somijā. Tā spēlē Mestis līgā. Komanda dibināta 1953. gadā. 2010. gadā tā izcīnīja līgas čempiones titulu.
No 2012. līdz 2014. gadam "Jokipojat" sadarbojās ar Kontinentālās hokeja līgas klubu Rīgas "Dinamo". 2012.—13. gada sezonā komandas sastāvā spēlēja Mārtiņš Jakovļevs un Vitālijs Pavlovs, taču 2013.—14. gada sezonu "Jokipojat" uzsāka Elvijs Biezais, Miks Lipsbergs, kā arī Raimonds Vilkoits.
No 2009. līdz 2011. gadam klubā spēlēja arī Roberts Jekimovs, 2010. gadā kopā ar "Jokipojat" izcīnot līgas čempiona titulu. 1998.—99. gada sezonā komandas rindās spēlēja Artis Ābols un Mareks Jass, savukārt 1999.—2000. gada sezonā "Jokipojat" rindas pārstāvēja Igors Bondarevs.
Rolling in the Deep
Rolling in the Deep guva kritiķu atzinību, kā arī komerciālus panākumus. 11 valstu topos singls ierindojās pirmajā vietā, vēl vairākās valstīs Rolling in the Deep iekļuva topa pirmajā pieciniekā. Šis bija dziedātājas pirmais ASV topos pirmo vietu sasniegušais singls, pirmo vietu tas ieguva arī Billboard Hot 100 topā, kur šajā pozīcijā tas noturējās 7 nedēļas. 2011. gadā tas bija piektais visvairāk pārdotais singls visā pasaulē ar 8,2 miljoniem pārdoto kopiju, pašlaik jau tikuši pārdoti vairāk nekā 10 miljoni. 2012. gada februārī Rolling in the Deep saņēma trīs Grammy balvas, tai skaitā kā gada ieraksts un gada dziesma.
823. gads
823. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Gailiši (Ņukšu pagasts)
Gailiši ir ciems Ņukšu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 282 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V521. Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Mazais Zurzu ezers, Lielais Zurzu ezers.
Ziedojums
Ziedojums ir resursu dāvinājums vai brīvprātīgs naudas pārskaitījums organizācijai vai personai.
Tā ir darbība, kuras ietvaros īpašnieki brīvprātīgi piešķir publiskos un privātos resursus, lai palīdzētu noteiktām sociāli neaizsargātām iedzīvotāju grupām, risinātu sociālās problēmas un uzlabotu sabiedriskās dzīves apstākļus. Šāds atbalsts tiek sniegts ne tikai nabadzībā dzīvojošajiem, bet arī tiem cilvēkiem (sabiedrības aktīvistiem, profesionāļiem, radošo profesiju pārstāvjiem, skolēniem un studentiem) un bezpeļņas un nepolitiskām organizācijām, kurām trūkst līdzekļu vai citu resursu vai īpašuma, lai apmierinātu individuālās, profesionālās, kultūras un sociālās vajadzības.
Ziedojumus internetā paretam apzīmē kā donāts (no angļu: donate).
Politiskie ziedojumi
Dažu valstu tiesību akti politikā var aizliegt vai ierobežot to, cik lielā mērā politiķi var pieņemt dāvanas vai ziedojumus lielās naudas summās, jo īpaši no uzņēmējiem vai lobiju grupām.
Latvijā 2014. gadā notikušajām pašvaldību vēlēšanām partijām kopuma saziedoti 2,2 miljoni eiro. Neatļauto ziedojumu apmērs bija 29 891 eiro.
Anonīmi ziedojumi
Pastāv gadījumi, kad cilvēki vēlas ziedot līdzekļus, neatklājot savu vārdu. Daudzi ziedotāji, piemēram, sabiedrībā pazīstami cilvēki vai filantropi, vēlas palikt anonīmi, vienlaikus veicot ziedojumus saskaņā ar savām vēlmēm. Daudzi ziedotāji vēlas palikt anonīmi savas reliģiskās pārliecības dēļ.
Copa Airlines
Lidsabiedrībai pieder meitas uzņēmums Copa Airlines Colombia (agrākais AeroRepublica), kas reģistrēts Kolumbijā.
Vēsture
dibināta Panamas nacionālā lidsabiedrība Compañía Panameña de Aviación (saīsinājums COPA). Dibināšana piedalījās ievērojami Panamas investori un Pan American World Airways, kurš ieguva 32 % kapitāldaļu. Lidsabiedrība lidojumus uzsāka. Sākotnēji tā veica lidojumus valsts iekšzemē ar trīs Douglas C-47 lidmašīnām.
Pāvesta Jāņa Pāvila II avēnija (Ščecina)
Pāvesta Jāņa Pāvila II avēnija ir Ščecinas iela, Centru administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Jāņa Pāvila II avēnija sākas krustojumā ar Polijas karavīra laukumu un beidzas krustojumā ar Vaclava Felčaka ielu. Avēnijas kopējais garums ir 971,1 metri.
Copa Airlines
Vēsture
1970. gados COPA saka starptautiskos lidojumus uz Jamaiku, Kolumbiju un Kostariku. 1971. gadā Pan American World Airways pārdeva savu daļu Panamas investoriem. Līdz 1980. gadu sākumam tās lielākais konkurents bija valstij piederošais Air Panamá Internacional. 1979. gadā COPA pārtrauca iekšējos reisus un iegādājās pirmo Boeing 737. 1986. gadā 99 % Copa akciju nopirka CIASA.
1990. gados sākās lidsabiedrības paplašināšanās, uzsākot lidojumus uz citām Latīņamerikas valstīm. 1992. gadā noslēgts stratēģiskās sadarbības līgums ar Salvadoras ''TACA Airlines. 1992. gadā sākti lidojumi no Tokumenas starptautiskā lidostas. 1998. gadā ASV lidsabiedrība Continental Airlines ieguva 49 % Copa kapitāldaļu. Lai turētu atlikušās akcijas, izveidots mātes uzņēmums Copa Holdings, S.A.. 1999. gadā Continental ieguva 51 %.
Pāvesta Jāņa Pāvila II avēnija (Ščecina)
Vēsturiskie nosaukumi
Avēnija izveidots 1864. gadā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tā sākotnējais nosaukums bija Ķeizara Vilhelma iela (vācu: Kaiser-Wilhelm-Straße). 1945. gadā tā tika pārsaukta par Tautas vienotības avēnija (poļu: aleja Jedności Narodowej), bet 2007. gadā to pārdēvēja par Pāvesta Jāņa Pāvila II avēniju (poļu: aleja Papieża Jana Pawła II).
Avēnijas raksturojums
Jāņa Pāvila II avēnija ir 971,1 metrus gara avēnija Ščecinas centrā. Tā sākas krustojumā ar Polijas karavīra laukumu un iet ziemeļrietumu virzienā. Jāņa Pāvila II avēnijai ir savienojumi ar Edmunda Balukas ielu, Atbrīvošanas avēniju un Neatkarības avēniju (Polijas karavīra laukums), Mazūrijas, Jagaiļa, Mazpolijas un Kašūbijas ielu (Aviatoru laukums), Ludomila Rajska, Juzefa Pilsudska un Silēzijas ielu (Grunvaldes laukums), Mazūrijas, Lielpolijas, Mečislava Ņiedzjalkovska un Vaclava Felčaka ielu.
Copa Airlines
Vēsture
2005. gada 1. jūnijā Copa Airlines nopirka 90 % Kolumbijas lidsabiedrību AeroRepública. Tā pārdēvēta par Copa Airlines Colombia, palielināti lidojumu mērķi un modernizēta gaisa kuģu flote. 2005. gada 15. decembrī lidsabiedrības mātes uzņēmums Copa Holdings, S.A. sāka kotēt akcijas Ņujorkas fondu biržā. Continental samazināja daļu līdz 27,3 %. 2006. gadā Continental daļa samazinājās līdz 10 %. 2005. gadā iegādātas pirmās Brazīlijā ražotās lidmašīnas Embraer 190 (līdz tam laikam tika izmantotas tikai Boeing). 2008. gadā Continental Airlines pārdeva visas tai piederošās Copa akcijas. 2009. gadā lidsabiedrība izstājās no SkyTeam alianses.
2012. gadā Copa kļuva par Star Alliance alianses biedru, pirmo no Latīņamerikas.
Incidenti
Copa Airlines 1992. gados piedzīvoja divus incidentus, no kuriem viens beidzās traģiski.
1992. gada 6. jūnijā Boeing 737-200 lidojumā 201 no Panamas uz Kali aparatūras kļūmes dēļ lidmašīna nokrita Darienas apvidū. Visi 40 pasažieri un 7 apkalpes locekļi gāja bojā.
1993. gada 19. novembrī Boeing 737-100 lidojumā 301, paceļoties no Tokumenas starptautiskā lidostas, lidmašīna nobrauca no skrejceļa un tika bojāta. Piloti nebija ņēmuši vērā sānvēju. Neviens no 86 pasažieriem un 6 apkalpes locekļiem necieta. Lidmašīna tika norakstīta.
Senamestis
Senamestis (no lietuviešu valodas — 'Vecpilsēta') jeb Viļņas vecpilsēta (lt) ir viena no lielākajām saglabātajām viduslaiku vecpilsētām Ziemeļeiropā; tās platība ir 3,59 kvadrātkilometri. Tajā atrodas 74 kvartāli, 70 ielas ar 1487 ēkām, kuru kopējā platība ir 1 497 000 kvadrātmetri. Tā ir vecākā Lietuvas galvaspilsētas Viļņas daļa un attīstījusies gadsimtu gaitā, ietekmējoties no pilsētas vēstures un mainīgās kultūras ietekmes. Tajā izplatīti vairāki no Eiropas arhitektūras stiliem — gotika, renesanse, baroks un neoklasicisms.
Senamestis ir arī viena no seņūnijām Viļņas pilsētas pašvaldībā.
Vecpilsētas galvenā artērija ir Pils iela, kurā koncentrējušās kafejnīcas un ielas tirdziņi. Tajā daļēji atrodas arī pilsētas galvenā iela, Ģedimina avēnija. Galvenie vecpilsētas laukumi ir Katedrāles laukums un Rātslaukums.
Viens no lielākajiem arhitektūras kompleksiem ir Viļņas Universitātes arhitektūras ansamblis, kas aizņem lielu daļu no Vecpilsētas, tajā ir 13 iekšpagalmi. Tas tika izvēlēts Lietuvas pārstāvēšanai Mini Eiropas parkā Briselē.
1994. gadā Viļņas vecpilsēta tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Apzīmējumam "vēsturiskais centrs" ir plašāka nozīme nekā tikai vecpilsētai, ko ieskāva nocietinājumu mūris. Tas iekļauj arī ievērojamas vēsturiskās priekšpilsētas, kā Užupe, kas vēsturiski atradās ārpus pilsētas robežām, tāpēc Užupe bieži tiek pieskaitīta Viļņas vecpilsētai.
Arturs Punovskis
Arturs Punovskis (1957) ir latviešu inženieris un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.
Dzīvesgājums
Dzimis Sahalīnā. Pēc studijām Rīgas Politehniskajā institūtā strādāja par inženieri. Kopš 1983. gada — PSKP biedrs.
Atmodas kustības laikā 1988. gadā A. Punovskis iesaistījās Latvijas Tautas frontes veidošanā. 1989. gada 10. decembrī Latvijas PSR vietējo padomju vēlēšanās viņu ievēlēja par Rīgas darbaļaužu deputātu padomes deputātu un Rīgas pilsētas Proletāriešu rajona (Vidzemes priekšpilsētas) deputātu un tautas deputātu padomes priekšsēdētāju.
1990. gadā izstājies no PSKP. Šajā pašā gadā A. Punovski ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 55. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā A. Punovskis nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Arhitektūras un celtniecības, enerģētikas, transporta un informātikas komisijā.
Pēc deputāta pilnvaru beigām Artūrs Punovskis nodibināja SIA "Apsargs", vēlāk bija AS "Falck Apsargs" valdes priekšsēdētājs.
Politikā iesaistījies vēlreiz 2004. gadā, kad bijis partijas "Latvijas Kalve" dibinātāju skaitā.
Apbalvojumi
2000. gadā Punovski apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.
Pāvels Miļukovs
Pāvels Miļukovs (krievu: Павел Николаевич Милюков, dzimis 15. janvarī 1859. gadā Maskavā Krievijas Impērijā, miris 31. martā 1943. gadā Francijā) bija krievu liberāls politiķis, vēsturnieks un publicists. Krievijas Pagaidu valdības Ārlietu ministrs 1917. gadā. Kembridžas Universitātes goda doktors (1916).
1882. gadā absolvējis Maskavas Imperatora Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultāti. Krievijas vēstures maģistrs (1893). Strādāja Bulgārijā un Makedonijā. 1899. gadā viņš atgriezās Krievijā, 1901. gadā par opozīcijas darbību vairākus mēnešus pavadīja cietumā. Miļukovs publicēja rakstus opozīcijas emigrācijas žurnālā "Atbrīvošana" un kļuva par vienu no atzītākajiem krievu liberālisma ideologiem.
1903. gadā un 1904.—1905. gadā viņš apmeklēja Amerikas Savienotās Valstis, kur lasīja lekcijas Čikāgas Universitātē (1903, 1904.—1905. gadā), kā arī Bostonā. 1904. gada septembrī no Liberālās atbrīvošanas savienības puses piedalījās Krievijas opozīcijas un revolucionāro partiju Parīzes konferencē. 1905. gadā, saņēmis ziņas par 1905. gada 9. janvāra "asiņaino svētdienu" un atgriezās Krievijā.
Politiskā darbība
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņš atbalstīja "karu līdz uzvaras galam". 1914.-1915. gadā viņš uzskatīja par iespējamu vienošanos ar valdību uz patriotiska pamata. Kopš 1915. gada, pēc Krievijas armijas sakāvēm, viņš atkal stingri iestājās pret valdību, kuru uzskatīja par nespējīgu nodrošināt uzvaru karā.
Būdams Ārlietu ministrijas vadītājs, viņš konfliktēja ar sociālistu partiju līderiem jautājumā par autonomijas piešķiršanu Krievijas nacionāli teritoriālajiem reģioniem, jo īpaši Ukrainas autonomijas jautājumā. Iestājās pret jebkādu politisko tiesību piešķiršanu atsevišķām tautībām Krievijā un pret tās federalizāciju. Viņš iestājās par Krievijas saistību izpildi pret Antantes sabiedrotajiem un līdz ar to par kara turpināšanu līdz uzvaras beigām. Viņa 18. aprīlī sabiedrotajiem nosūtītā nota, kurā viņš izklāstīja šo nostāju, izraisīja sašutumu kreisajā politiskajā spektrā — boļševiki un viņu sabiedrotie galvaspilsētā sarīkoja demonstrācijas. Izmantojot krīzi, Miļukova oponenti valdībā, jo īpaši Ļvovs un Kerenskis, centās izveidot koalīcijas kabinetu ar sociālistiem, kurā Miļukovam piešķīra maznozīmīgu Izglītības ministra amatu. Miļukovs atteicās no šī amata un izstājās no valdības.
Miļukovs turpināja politisko darbību kā Kadetu partijas vadītājs, ieņēma krasi negatīvu nostāju pret boļševiku nākšanu pie varas, konsekventi atbalstīja bruņotu cīņu pret viņiem. 1918. gada maijā uzsāka sarunas ar Vācijas militāro vadību, kuru viņš uzskatīja par potenciālu sabiedroto cīņā pret boļševikiem. Tā kā sarunas neatbalstīja kadetu vairākums, Miļukovs atkāpās no partijas priekšsēdētāja amata.
Turpināja kritizēt boļševikus, bet atbalstīja Staļina ārpolitiku — jo īpaši viņš atbalstīja karu ar Somiju, apgalvojot: "Man žēl somu, bet es esmu par Viborgas provinci."
822. gads
822. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
FC Augsburg
Fußball-Club Augsburg 1907 e.V., biežāk zināms kā FC Augsburg vai vienkārši Augsburg, ir Vācijas futbola klubs no Augsburgas, Bavārijā. Pašlaik klubs spēlē Vācijas futbola augstākajā līgā - Bundeslīgā.
Klubs ir dibināts 1907. gadā ar nosaukumu "Fußball-Klub Alemania Augsburg". Pirmo reizi Augsburgas klubs Bundeslīgai kvalificējās 2011. gadā, iegūstot 2. vietu otrajā Bundeslīgā. Debijas sezonā (2011.-2012.) tika izcīnīta 14. vieta. Kopš 2009. gada komanda mājas spēles aizvada SGL arena, kurā ir 30 660 skatītāju vietas.
Komandas sastāvs
.
Djego Laksalts
Djego Laksalts (es; dzimis ) ir Urugvajas futbolists, pussargs, Urugvajas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Skotijas Premjerlīgas komandas Glāzgovas "Celtic" sastāvā, kas viņu īrē no AC Milan.
Sasniegumi
Celtic
Gaiņi
Gaiņi ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 173 km attālumā no Rīgas.
Balvu rajona priekšsēdētāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Balvu rajona priekšsēdētāji. Balvu rajons tika izveidots 1949. gada 31. decembrī, kad administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Viļakas apriņķis tika sadalīts Abrenes (centrs- Viļaka) un Balvu rajonos. 1952. — 1953. gadā Balvu rajons ietilpa Daugavpils apgabalā. 1959. gadā Balvu rajonam pievienoja lielāko daļu no sadalītā Abrenes rajona ar Viļakas pilsētu, bet 1962. gadā Baltinavu no sadalītā Kārsavas rajona. Balvu rajons pastāvēja līdz 2009. gada 1. jūlijam, kad notika teritoriālā reforma un tika izveidoti Balvu, Baltinavas, Rugāju un Viļakas novadi.
Entonijs Boviljē
Entonijs Boviljē (fr, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Boviljē pārstāv NHL komandu Ņujorkas "Islanders".
Karjera
2015. gada NHL draftā Boviljē ar kopējo 28. numuru izvēlējās Ņujorkas "Islanders". Pirms tam spēlējis Kvebekas junioru hokeja līgas komandā Shawinigan Cataractes.
Kanādas hokeja izlases sastāvā Boviljē ir spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā.
Orbitāļu hibridizācija
Orbitāļu hibridizācija ir enerģētiski izdevīgs process, kad molekulas centrālajā atomā dažāda veida atomārās orbitāles savā starpā kombinējas, veidojot jaunas, citas formas orbitāles ar vienādu formu un enerģiju. Orbitāļu hibridizācijas koncepcija ieņem centrālo vietu valences saišu teorijā, tā ir ļoti noderīga, lai izskaidrotu molekulu ģeometriju.
Piemēram, oglekļa atomā četri vērtības elektroni atrodas s un p orbitālēs, konfigurācijā 2s22p2. Kad oglekļa atoms ierosinās, lai veidotu četras ķīmiskās saites, viens no s elektroniem pārvietojas uz p orbitāli, tādējādi šādā atomā ir viens s elektrons un trīs p elektroni konfigurācijā 2s12p3. Tomēr ir noskaidrots, ka tādu vielu kā metāns vai tetrahlorogleklis molekulās visas četras saites ir pilnīgi vienādas, tās pieskaitāmas pie sigma saitēm un ir izvietojušās simetriski, tetraedra formā. Tādēļ pastāv priekšstats par valences orbitāļu hibridizāciju, kad viena s un trīs p orbitāles veido četras hibridizētās sp3 orbitāles. Kvantu mehānikas aprēķini rāda, ka tādām orbitālēm ir nesimetriskas hanteles forma, kam viena puse ir daudz lielāka par otru, un šīs orbitāles telpā ir vērstas uz tetraedra virsotnēm.
Atoma valences elektronu orbitālēm nav obligāti visām jābūt hibridizētām, kombinēties var arī tikai daļa no tām. Ja oglekļa atomā apvienojas viena s orbitāle un divas p orbitāles, notiek sp2 hibridizācija, bet viena p orbitāle saglabā savu sākotnējo simetriskas hanteles formu. Trīs sp2 hibridizētās orbitāles izvietojas plaknes trijstūra formā (ar 120° leņķiem starp orbitālēm) un var veidot trīs sigma saites, bet nehibridizētā p orbitāle var veidot pī saiti ar cita atoma tādu pašu orbitāli. Šādā ceļā veidojas, piemēram, etilēna molekula, kurā starp abiem oglekļa atomiem ir divkāršā saite — viena sigma saite un viena pī saite.
Ja oglekļa atomā apvienojas viena s orbitāle un viena p orbitāle, notiek sp hibridizācija. Šādā gadījumā sākotnējo simetriskas hanteles formu saglabā divas p orbitāles, bet abas sp orbitāles izvietojas lineāri. Tās veido divas sigma saites, bet abas nehibridizētās p orbitāles var veidot divas pī saites ar cita atoma tādām pašām orbitālēm. Šādi veidojas pilnīgi lineārā acetilēna molekula, tajā starp abiem oglekļa atomiem ir trīskāršā saite — viena sigma saite un divas pī saites.
Ja kombinējas viena s, trīs p un viena d orbitāle, notiek sp3d hibridizācija — radušās piecas hibridizētās orbitāles telpā orientētas uz trigonālas bipiramīdas (it kā divas kopā saliktas trijstūra piramīdas) virsotnēm; ja kombinējas viena s, trīs p un divas d orbitāles, notiek sp3d2 hibridizācija un molekulai ar šādu centrālo atomu ir oktaedra forma. Ir arī citi, vēl sarežģītāki hibridizācijas veidi.
Hibridizācijā var piedalīties arī orbitāles, kurās atrodas divi elektroni (nesaistošie elektronu pāri). Piemēram, slāpekļa atomam, tāpat kā oglekļa atomam, ir četras hibridizētās sp3 orbitāles, bet tajās atrodas pieci elektroni, līdz ar to vienā no orbitālēm atrodas divi elektroni un šis pāris saiti neveido. Atlikušie trīs elektroni var veidot sigma saites — tādēļ amonjaka molekulai ir zemas trijstūra piramīdas forma, jo vienu no tetraedra virsotnēm aizņēmis nesaistošais elektronu pāris. Savukārt skābeklim ir jau seši valences elektroni, tam ir divi nesaistošie elektronu pāri, kas aizņem divas tetraedra virsotnes, bet atlikušās kopā ar centrālo atomu veido leņķveida formu. Šādi tiek izskaidrots, kādēļ ūdens molekula ir leņķiska, nevis lineāra.
346. mikroautobusu maršruts (Rīga)
346. mikroautobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta maršruts, kas kursēja no Centrālās stacijas līdz Daugavgrīvai. No 2018 gada 16. jūlija kļuva par 346. mikroautobusu maršrutu, agrāk tas bija 246A. mikroautobusu maršruts.
No 2020. gada 1. janvāra Centrālās stacijas galapunkts tika aizvietots ar galapunktu Abrenes ielā. Maršruts tika slēgts 2022. gada 9. septembrī, kad paziņoja par "Rīgas Mikroautobusu Satiksmes" maksātnespējas procesa uzsākšanu.
Maršruts
Daugavgrīva — Abrenes iela kursēja pa šādām ielām: Parādes iela, Flotes iela, Kapteiņu iela, Gobas iela, Stūrmaņu iela, Gaigalas iela, Daugavgrīvas šoseja, Daugavgrīvas iela, Raņķa dambis, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela, Satekles iela, Dzirnavu iela un Abrenes iela.
Abrenes iela — Daugavgrīva kursēja pa šadām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela Satekles iela, Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Raņķa dambis, Daugavgrīvas iela, Daugavgrīvas šoseja, Gaigalas iela, Stūrmaņu iela, Gobas iela, Kapteiņu iela, Flotes iela un Parādes iela.
Bororo cilts noslēpums
"Bororo cilts noslēpums" (cs) ir Čehoslovākijas zinātniskās fantastikas filma, kas uzņemta 1973. gadā. Filmas režisors ir Otakārs Fuka, tā uzņemta pēc Miroslava Hanuša romāna Expedice Élauné.
Uz Zemes ieradušies viesi no citas planētas, lai atrastu līdzekli pret slimību, kas draud iznīcināt viņu civilizāciju. Šo slimību, iespējams, var izārstēt ar zālēm, kuras pratusi gatavot kāda Amazones indiāņu cilts — borori. Šķiet, tikai viens cilvēks uz Zemes zina, kā sameklēt šo cilti. Taču brīnumlīdzeklis interesē ne tikai citplanētiešus...
Sižets
Vairākkārt apmeklējot Zemi, citas planētas iedzīvotāji ir ievazājuši uz savas planētas vairākas Zemes slimības. Kāda miruša pētnieka un ceļotāja dienasgrāmatā ir atsauces uz brīnišķīgām zālēm, kuras pirms vairākiem gadsimtiem pratuši gatavot Amazones indiāņi. Šīs zāles viņi gatavoja no bororo auga. Pēc pētnieka domām, tās īsā laikā spēj izārstēt jebkuru slimību. Lai iegūtu zāles, uz Zemes ieradušies divi svešās planētas iedzīvotāji — Oriana un Satori, taču ceļā uz mērķi rodas negaidīti šķēršļi.
821. gads
821. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Pārvatī
Pārvatī (, "kalnu meita") jeb Parvati ir mātes dieviete hinduismā, Šivas dzīvesbiedre, kas iemieso uzticīgu, pacietīgu, mīlošu un paklausīgu sievu un gādīgu māti. Viena no Mahadēvī ("Lielās dieves") izpausmēm. Māte Ganēšam un Skandam (Muruganam), Himalaju dieva Himavata un Apsara Menas (Mengas) meita, dievietes Gangas jaunākā māsa.
Dievietes Pārvatī niknās īpašības pārstāv Kālī.
Ernests Blese
Ernests Blese (1892—1964) bija latviešu valodnieks, Latvijas Universitātes filoloģijas profesors (1928—1944), Germersheimas Universitātes profesors (1947—1964). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem. Latviešu personvārdu pētnieks.
Dzīves gājums
Dzimis 1892. gada 27. decembrī Rīgas dārznieka Jēkaba Bleses ģimenē. 1900. gadā Bleses ģimene pārcēlās uz dzīvi Lielezerē Kurzemē. Viņš mācījās Liepājas reālskolā (1903—1910) un pēdējā šā posma gadā, vienlaicīgi ar reālskolas gala pārbaudījumiem nolika eksāmenu arī Liepājas Nikolaja ģimnāzijā. Studēja Pēterburgas universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Ģermāņu valodu nodaļā (1910—1914). Pēc studiju beigšanas sāka strādāt Pēterburgas II ģimnāzijā un gatavojās maģistra eksāmeniem.
1918. gada vasarā E. Blese kopā ar sievu un nepilnu gadu veco dēlu Jāni atgriezās dzimtenē un sāka strādāt Rīgas 2. pilsētas ģimnāzijā un no 1919. gada sākuma Ārlietu ministrijas Informācijas nodaļā. 1919. gada 28. septembrī E. Blese sāka strādāt Latvijas Augstskolas Filoloģijas un filozofijas fakultātē par docentu un Rīgas 3. vidusskolā par latīņu valodas skolotāju (1919—1930). 1928. gadā E. Blese aizstāvēja doktora disertāciju “Latviešu uzvārdu studijas I” un viņu ievēlēja par profesoru. 1930. gadā viņš sāka lasīt lekcijas Latvijas Tautas Universitātē un dažādos kursos.
Ernests Blese bija Pareizrakstības komisijas loceklis, Mācību grāmatu cenzēšanas komisijas loceklis, Izglītības ministrijas Latviešu valodas mācību grāmatu standartizēšanas komisijas loceklis, Teodora Zeiferta piemiņas fonda priekšnieks, Latviešu filologu biedrības priekšnieka vietnieks, Andreja Pumpura biedrības priekšnieka vietnieks, Latviešu un poļu tuvināšanas biedrības priekšnieks, Jēkaba Janševska piemiņas fonda priekšnieks. Fraternitas Lataviensis goda filistrs.
Otrā pasaules kara beigās E. Blese 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Strādāja Baltijas Universitātē Pinnebergā (1946), Maincas Universitātē (1946) un Germersheimas Universitātē (1947—1964). Turpināja baltu un krievu vietvārdu pētījumus, ko publicēja valodniecības žurnālā “Beitrage zur Namenforschung” (1951—1954).
Miris 1964. gada 2. decembrī, apglabāts Germersheimas kapos.
Paragvajas ilekss
Paragvajas ilekss (Ilex paraguariensis; Yerba mate) ir akvifoliju dzimtas augs, no kura gatavo mates dzērienu. To tradicionāli audzē Dienvidamerikas centrālajos un dienvidu reģionos, kur tas sastopams dabā, un izplata citur pasaulē.
Augam ir stimulējošas īpašības, jo tas satur kofeīnu (dēvētu arī par mateīnu) un citus metilksantīnu grupas alkaloīdus.
Visvairāk Paragvajas ileksu lieto Brazīlijā, Argentīnā un Urugvajā. Viens Argentīnas iedzīvotājs gadā patērē vidēji 5 kg ileksa, bet Urugvajā — pat pie 10 kg.
Ilze Vītoliņa
Ilze Vītoliņa (dzimusi ) ir latviešu animatore un viena no Latvijas vadošajām kostīmu māksliniecēm, veidojusi tērpus vairāk nekā 200 izrādēm visos Latvijas teātros.
Absolvējusi J. Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu un Latvijas Mākslas akadēmijas Modes dizaina nodaļu. 1996. gadā pilnveidojusi prasmes Viljamsa animācijas meistardarbnīcā Ebeltofā, Dānijā, un 2000. gadā starptautiskā animācijas producentu meistardarbnīcā Baltic Media Centre Bornholmā, Dānijā. Ieguvusi maģistra grādu Modes dizainā Latvijas Mākslas akadēmijā (2003). Strādājusi kā zīmēšanas skolotāja Mazsalacas vidusskolā.
Kopš 2001. gada pasniedzēja Latvijas Mākslas akadēmijas Modes dizaina nodaļā. Veidojusi kostīmus režisoru Dž. Džilindžera, Lauras Grozas-Ķeberes, Romāna Kozaka, Igora Korņajeva, Aleksandra Morfova, Jana Vilema van den Bosa, Oļģerta Krodera, Mihaila Gruzdova, Kārļa Auškāpa, Valda Liepiņa teātra izrādēm, arī A. Leimaņa baletam Dons Kihots (2004) un jauno horeogrāfu Izstādes gleznām (Bolero...). Ilze Vītoliņa ir māksliniece vairāk nekā piecpadsmit leļļu teātra izrādēm, vairākām animācijas filmām un grāmatām. Kopš 1992. gada veidojusi modes kolekcijas.
Niks Mērklijs
Nikolass Mērklijs (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Mērklijs pārstāv NHL klubu Ņūdžersijas "Devils".
Karjera
2015. gada NHL draftā Mērkliju ar kopējo 30. numuru izvēlējās Arizonas "Coyotes". Coyotes komandā Mērklijs aizvadīja tikai vienu spēli, pārsvarā spēlējot AHL komandā Tūsonas "Roadrunners". 2019. gada decembrī Mērklijs tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils". Devils komandā Mērklijs guva savus pirmos vārtus NHL.
Mijamoto Musasi (filma)
Šī ir pirmā filma no Hirosi Inagaki triloģijas — "Samuraja" filmu sērijas (en) par samuraju Mijamoto Musasi. Nākamo filmu nosaukumi angļu valodā ir Samurai II: Duel at Ichijoji Temple (1955) un Samurai III: Duel at Ganryu Island (1956).
Sižets
Pēc cīņas pie Sekigaharas, Takedzo (Tosiro Mifune) un viņa draugs Matahati (Rentaro Mikuni) ir zaudētāju pusē. Dižās uzvaras un slavas, uz ko cerēja Takedzo, vietā viņš ir kļuvis par meklētu bēgli, kuram ir jāpalīdz smagi ievainotajam Matahati. Abi patveras pie atraitnes un viņas meitas, kas ir saistītas ar vietējo bandu. Banda drīz arī ierodas savākt nodevas no sievietēm par kārtējo apzagto samuraju, bet Takedzo viņus pieveic. Abas sievietes neveiksmīgi cenšas pavedināt Takedzo. Atraitne izstāsta Matahati, ka Takedzo mēģinājis viņai uzbrukt un pārliecina Matahati pavadīt viņu un viņas meitu uz Kioto. Matahati piekrīt, kaut arī viņš mīl un ir saderināts ar Otsu (Kaoru Jatigusa), sievieti no viņa ciema.
Takedzo domā, ka viņa draugs Matahati ir pametis viņu, un dodas mājup, izlaužoties cauri ceļa blokādei un ievainojot dažus vietējā valdnieka vīrus. Atgriezies ciemā, viņš pavēsta Matahati ģimenei, ka viņš ir dzīvs, bet nepastāsta, kādēļ Matahati vēl nav atgriezies ciemā. Matahati māte netic Takedzo, vēlāk kopā ar citiem klana locekļiem viņa tiek arestēta par nodevību. Ciemā norisinās plašas Takedzo meklēšanas operācijas, kuras organizē vietējais valdnieks. Pat izmantojot kā ēsmu viņa tuviniekus, ciema iedzīvotāji nespēj notvert Takedzo. Otsu tikmēr saņem vēstuli no atraitnes meitas, kurā teikts, ka Matahati ir viņu aizmirsis un pametis, kas viņu morāli sagrauj.
Takedzo sagūsta budistu mūks Takuans Soho, kurš valdniekam lūdz atļauju pielietot metodes, kas ļaus viņam kontrolēt Takedzo. Mūks tic, ka viņš spēj pārliecināt Takedzo mainīt domāšanu, tomēr Takedzo ar Otsu palīdzību izdodas aizbēgt. Viņi tiek izsekoti, Otsu tiek notverta, bet Takedzo izdodas aizstāvēties. Otsu tiek ieslodzīta Himedži pilī, Takedzo to uzzinot, dodas viņu atbrīvot, bet mūks viņu vēlreiz sagūsta. Takedzo tiek apmuļķots un ieslodzīts pils istabā uz trim gadiem.
Filmas beigās tiek parādīts, ka Takedzo izlaužas no gūsta un iegūst savu samuraja vārdu Musasi Mijamoto. Viņš dodas meklēt atklāsmes, atstājot Otsu divas ziņas: "Es drīz atgriezīšos" un "Piedod man".
Vēsturiskās atsauces
Filma sākās 1600. gadā ar Tokugavas Iejasu uzvaru kaujā pie Sekigaharas, kas attīrīja Tokugavas ceļu uz sjogunāta izveidi. Citu klanu apspiešana un varas nostiprināšana prasīja vēl trīs gadus. Vēsturiski ir ticams, ka Musasi Mijamoto ir cīnījies šajā kaujā.
Riks Vito
Ričards Francis "Riks" Vito (en; dzimis 1949. gada 13. oktobrī Derbijā, Pensilvānijā, ASV) ir amerikāņu ģitārists un dziedātājs. Viņš bija grupas Fleetwood Mac dalībnieks no 1987. līdz 1991. gadam. Vito pievienojās grupai pēc Lindsija Bekingema aiziešanas no Fleetwood Mac. Mūziķis ir vislabāk pazīstams ar savu slīdošo blūza ģitāras stilu, kurš ir apgūts, iedvesmojoties no Elmora Džeimsa, B. B. Kinga, Lesa Pola, Džordža Herisona, Kīta Ričardsa un citiem.
Vito ilgstoši ir spēlējis kopā ar Bobu Sēgeru, Džonu Majālu, Boniju Raitu un citiem. 2010. gadā mūziķa albums Blue Again! guva Grammy balvas nomināciju kategorijā "labākais blūza albums". Rika Vito jaunākais albums ir 2014. un 2015. gadā izdotais Mojo On My Side.
Novopolocka
Novopolocka (ru) jeb Navapolacka (be vai Наваполацак) ir Baltkrievijas apgabala nozīmes pilsēta. Atrodas Daugavas krastos Vitebskas apgabalā, netālu no Polockas. Pilsētas tiesības ieguvusi 1958. gadā.
Riks Vito
Sadarbība ar Fleetwood Mac
1987. gadā Lindsijs Bekingems pameta Fleetwood Mac, pirms grupa bija sākusi Tango In The Night koncertturneju. Fleetwood Mac bundzinieks Miks Flītvuds aicināja grupā iestāties ģitāristu Billiju Burneti, bet tas atteicās piedalīties, izņemot, ja viņa kolēģis Riks Vito tiks pieaicināts kā galvenais ģitārists. Flītvuds pieņēma Billija ieteikumu, un abi mākslinieki 1987. gada septembrī sāka darbību grupā. Vito aizgāja no Fleetwood Mac 1991. gadā, lai pievērstos savai solo karjerai. Neskatoties uz aiziešanu no grupas, Riks Vito pievienojās bijušajiem grupas biedriem 1993. gada janvārī, lai spēlētu Super Bowl XXVII sporta sacensību pirmsspēles koncertā. Ģitārists turpina sadarbību ar Miku Flītvudu, darbojoties grupā Mick Fleetwood Blues Band.
Novopolocka
Vēsture
Pilsēta veidojusies kopš 1958. gada, kad PSRS varas iestādes nolēma šeit uzbūvēt lielu naftas pārstrādes rūpnīcu.
Sports
Pilsētā atrodas Baltkrievijas Ekstralīgas hokeja klubs Novopolockas "Khimik-SKA", kā arī Baltkrievijas augstākajā futbola līgā spēlējošais Novopolockas "Naftan".
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir baltkrievi (80,89 %), krievi (15,51%). Ticīgie pēc reliģiskās piederības — pareizticīgie (91%), katoļi (8%).
Novopolockā dzimuši:
Timi Zajcs
Timi Zajcs (sl; dzimis Ļubļanā) ir Slovēnijas tramplīnlēcējs. 2022. gada ziemas olimpisko spēļu zelta un sudraba medaļu ieguvējs Slovēnijas komandas sastāvā, 2023. gada pasaules čempions sacensībās uz lielā tramplīna un komandu sacensībās.
Karjera
Pasaules kausā debitējis 2017. gada novembrī, izcīnījis divas individuālās uzvaras Pasaules kausa posmos. 2022. gada Pasaules čempionātā lidojumos ar slēpēm Vikersundā, Norvēģijā izcīnīja zelta medaļu komandu sacensībās un sudrabu individuāli. 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā T. Zajcs ieguva medaļas abās komandu sacensībās: zelta medaļu Slovēnijas jauktajā komandā un sudraba medaļu vīriešu komandas sastāvā.
2023. gada Pasaules čempionātā Planīcā kļuva par čempionu lēcienos no lielā tramplīna. Izcīnīja zelta medaļu arī komandu sacensībās un bronzu jaukto komandu sacensībās.
Gajeva (Pildas pagasts)
Gajeva ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 290 km attālumā no Rīgas.
Giljermo Varela
Giljermo Varela (es; dzimis ) ir Urugvajas futbolists, aizsargs, Urugvajas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada spēlē Brazīlijas čempionāta A sērijas komandā Flamengo.
Sasniegumi
Peñarol
København
Flamengo
2011. gada Eiropas čempionāts orientēšanās sportā jauniešiem
2011. gada Eiropas jauniešu čempionāts orientēšanās sportā bija 10. šāds čempionāts orientēšanās sportā, kas notika Čehijas pilsētā Jindržihūvhradecā un tās apkārtnē no līdz. Sacensības notika divu vecuma grupu sportistiem: līdz 16 gadiem un līdz 18 gadiem sprintā, garajā distancē un stafetē.
Eiropas čempionātā piedalījās arī 16 jaunie Latvijas orientieristi. Par čempionu garajā distancē puišiem līdz 18 gadu vecumam kļuva saldenieks Rūdolfs Zērnis 9,5 km garo distanci veicot 54 minūtēs un 59 sekundēs, otrās vietas ieguvēju Ēriku Mālmbergu no Zviedrijas apsteidzot vairāk kā par minūti. R. Zērnis izcīnīja arī sudraba medaļu sprinta distancē (2,7 km 13:16,1; 4,9 sekundes aiz čempiona Pjotra Parhjanoviča no Polijas). Latvijas sportistu trešo medaļu meitenēm līdz 16 gadu vecumam izcīnīja Sandra Grosberga no Straupes, kas bija trešā (2,1 km 12:01,8; 26 sekundes aiz čempiones Sandrīnes Milleres no Šveices). Prestižajās stafešu sacensībās vislabāk veicās Latvijas M16 grupas komandai, kuri ieguva piekto vietu (Emīls-Henrijs Taube, Alvis Reinsons, Emīls Dzalbs).
1991. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm
1991. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāts sastāvēja no vairākiem posmiem — zonālie turnīri, starpzonu turnīri, pretendentu turnīrs un mačs par pasaules čempiones nosaukumu.
Mačā par pasaules šaha čempiones nosaukumu pretendente Sje Dzjuņa uzvarēja šī titula īpašnieci Maija Maiju Čiburdanidzi un kļuva par septīto pasaules čempioni.
1990. gada starpzonu turnīri
Kvalifikācijas procesa ietvaros 1990. gada vasarā notika divi starpzonālie turnīri, viens jūnijā Azovā un otrs - jūnijā un jūlijā kalnu kūrortā Genting Highlands 35 km no Malaizijas galvaspilsētas Kualalumpuras. Tajos piedalījās labākās spēlētājas no katras FIDE zonas, kopumā 36 dalībnieces. No katra starpzonu turnīra pretendentu turnīram kvalificējās trīs pirmo vietu ieguvējas.
Kahiani un Gaļļamova dalīja pirmo vietu Azovā, par puspunktu apsteidzot Kļimovu. Līdz ar to šīs visas trīs Azovas turnīra šahistes bija nodrošinājušas sev ceļazīmi dalībai pretendentu turnīrā.
Kūrortā Genting Highlands spēlētajā turnīrā uzvarēja 49 gadus vecā pasaules eksčempione Gaprindašvili par vienu punktu apsteidzot 30 gadus jaunāko, ķīniešu jauno zvaigzni Sje Dzjuņu. Atlikušo trešo ceļazīmi ieguva Mariča, kas papildus mačā uzvarēja Gurieli ar rezultātu 3:2.
! !! Spēlētāja !! Valsts !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! Punkti !! BK
1990. gada pretendentu turnīrs
Sešām pretendentu turnīrā spēlētājām, kas kvalificējās no zonāliem turnīriem, pievienojās iepriekšējā cikla pretendentu turnīra (Chaltubo, 1988) divu pirmo vietu ieguvējas Joseliani un Ahmilovska.
Līdzīgi kā iepriekšējā ciklā, par tiesībām spēlēt maču ar pasaules čempioni, pretendentes sacentās apļa turnīrā, bet šoreiz viņas spēlēja tikai vienu apli. Turnīrs notika 1990. gada oktobrī Boržomi. Nedaudz negaidīti divdesmit gadu vecās ķīniete Sje Dzjuņa un serbiete Alisa Mariča apsteidza pārējās titulētās pretinieces un dalīja pirmo vietu. Papildmačā, kuru spēlēja Belgradā un Pekinā 1991. gada februārī, uzvarēja Sje Dzjuņa (4½ : 2½) un ieguva tiesības cīnīties mačā par pasaules čempiones nosaukumu.
! !! Spēlētāja !! Valsts !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! Punkti !! BK
1991. gada mačs par pasaules čempiones titulu
Pasaules čempiones M. Čiburdanidzes un pretendentes Sje Dzjuņas mačs notika no 1991. septembri Manilā. Mača rezultāts bija pārsteigums šaha pasaulei. Maz pazīstama ķīniešu pretendente uzvarēja 4 partijās, zaudējot tikai divās, un kļuva par pasaules čempioni, pārtraucot Čiburdanidzes trīspadsmit gadus ilgušo valdīšanu pasaules čempiones tronī. ! Dalībnieces ||width=20| 1 ||width=20| 2 ||width=20| 3 ||width=20| 4 ||width=20| 5 ||width=20| 6 ||width=20| 7 ||width=20| 8 ||width=20| 9 ||width=20| 10 ||width=20| 11 ||width=20| 12 ||width=20| 13 ||width=20| 14 ||width=20| 15 || ||+ ||− ||= ||Punkti ! !
Elejas svīta
Elejas svīta (D3el) ir augšdevona famenas stāva krojas un šauļu horizonta stratigrāfiskā vienība Latvijā, kas ir izplatīta valsts dienvidrietumos (Polijas-Lietuvas ieplakā). Dienvidrietumos tā iestiepjas Lietuvas teritorijā, kur to faciāli nomaina krojas un šauļu svītas. Ar elejas svītu Latvijā sākas famenas stāvs, kaut arī, piemēram, Dalinkevičus pieskaitīja to vēl frānas stāvam. Elejas svītas nogulumi Latvijā uzguļ uz amulas svītas nogulumiem. Robeža starp elejas un amulas svītām iet pa izskalotiem aleirītiskiem dolomītiem ar gipša ieslēgumiem, kurus sedz sīku zaļganpelēku mālu, dolomītmerģeļu un mālainu aleirītu slānīšu mija. Karotāžas diagrammās elejas svītas apakšējo robežu raksturo šķietamo pretestību būtiska paaugstināšanās, kā arī zema gamma aktivitāte.
Elejas svītas nogulumus valsts dienvidrietumos sedz jonišķu svītas slāņkopas. Gar ziemeļu un austrumu robežu svītas nogulumus šaurā joslā sedz kvartāra iežu sega. Svīta atsedzas Tebras, Alokstes, Grāpstes, Abavas, Imulas, Amulas, Īslīces upju krastos. Svītas biezums ir līdz 16-22,5 metriem austrumu daļā un līdz 10,5-14 metriem rietumu daļā (uz rietumiem no Ventas). Nogulumi veidojušies apakšfamenas jūras transgresijas fāzē. Elejas svītas stratotipa griezumu veido Sesavas 14. urbuma serde intervālā no 31 līdz 53,5 m dziļumā. Nosaukums veidots no Elejas ciema, kurš atrodas svītas izplatības ziemeļaustrumu daļā, un netālu no kura atrodas stratotipiskais griezums.
Stratigrāfiskais dalījums
Elejas svīta Latvijā tiek dalīta trijās ridās: apakšējā — purviņu rida, vidējā — sesavas rida un augšējā cimmermaņu rida.
Elejas laiks
Vidējā elejas laikā notika tālāka jūras platības palielināšanās. Teritorijas dienvidaustrumos, kur ir visbiezākie nogulumi, pateicoties jūras ūdens pieplūdei, izveidojās normāli jūras apstākļi. Šeit, acīmredzot, nogulsnējās pārsvarā kaļķaini nogulumi (kas vēlāk dolomitizējās) un izplatījās fauna, kā piemēram slēdzenes pleckāji (īpaši daudzskaitlīgi bija Cyrtospirifer pakroujensis), sīki vēderkāji, gliemenes, stromatoporas (Amphipora) un tārpi.
Jūras faunas parādīšanās elejas svītas nogulumos liecina par pirmo famenas jūras transgresiju Polijas-Lietuvas sineklīzē, un ka tās centrālajā daļā izveidojās gandrīz normālas jūras apstākļi, kaut arī nepietiekoši labvēlīgi daudzveidīgas faunas pārstāvju dzīvošanai. Tālāk no centrālās daļas uz ziemeļiem un ziemeļrietumiem jūras karbonātiskie nogulumi nogulsnējās tikai maksimālās transgresijas laikā. Spriežot pēc dolomītu intensīvā kavernozuma, kas radās no organiskām paliekām, ir pilnīgi pieļaujams, ka šeit mita līdzīgi organismi, ka baseina centrālajā daļā. Baseina perifērijas zonās, ziemeļrietumos, ir novērojama būtiska nogulumu sastāva izmaiņa: šeit nogulsnējās pārsvarā dolomītiski mālainas dūņas. Neliels smilšu materiāla saturs un organisku palieku iztrūkums norāda uz ūdeņu paaugstinātu sāļumu baseina piekrastes zonās.
Elejas laika beigu posmu raksturo jūras nogulumu (ar normālu jūras sāļumu) platības samazināšanās. Karbonātiskākie (kaļķaini mālainie) nogulumi nogulsnējās tikai baseina iekšējos apgabalos. Pārējā teritorijā uzkrājās mālaini dolomītisks un, periodiski, aleirolītisks un smilšains materiāls. Biežas halīta gliptomorfozes un žūšanas plaisas uz slāņu virsmām, kā arī izskalojuma pēdas un duļķojuma tekstūras liecina par to, ka vēlās elejas baseins bija ļoti sekls.
Paleontoloģiskais raksturojums
Elejas svīta paleontoloģiski ir vāji pētīta. Nīgrandes-2a, Sniķeres-8 un Sesavas-14 urbumos ir atrastas retas antiarhu un otiņspuru paliekas. Stratigrāfijā tiek izmantoti pleckāji: Cyrtospirifer pakruojensis, gliemenes: Leptodesma cf. aviculoides, vēderkāji: Naticopsis sp.
Vairāk ir pētīts elejas svītas palinoloģiskais materiāls. Svītas mālos (Saldus-15, Biksti-34, Zante-36, Jaunauce-7 urbumos) G.Kedo un S.Starikova aprakstīja augu sporu kompleksu, kurā kopā ar "tranzīta" sugām ir atrastas arī apakšfamēnas formas: Leiotriletes microrugosus, L. parvus, L. plicatus, Trachytriletes medius, T. famenensis, Stenozonotriletes formosus, S. spetcandus, Retusotriletes simplex, R. famenensis, Archaeozonotriletes stenolomus, A. pussilus, A. artatus, A. formosus, Hymenozonotriletes poljessicus, H. rugosus, H. commutatus, Archaeotriletes hamulus, A. fidus, A. hirtus, A. gibbosus, Lophozonotriletes evlanensis, L. minor, L. perspicnus. Šīs sporas amulas svītas nogulumos netiek konstatētas.
1935. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā
1935. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā abās cīņas sporta disciplīnās notika šķirti: sacensības grieķu-romiešu cīņā no 18. līdz 22. aprīlim Kopenhāgenā (Dānija), bet brīvajā cīņā 5. septembrī Briselē (Beļģija).
Grieķu-romiešu cīņa
Sacīkstēs piedalījās 76 cīkstoņi.
Latvijas cīkstoņi
Eiropas čempionātā no Latvijas piedalījās septiņi cīkstoņi:
Bugrina
Bugrina (ru) ir ciemats Krievijas ziemeļos, Ņencu autonomajā apvidū. Kolgujevas salas vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta, Kolgujevas ciema padomes centrs. Izvietojies salas dienvidos pie Bugrjankas ietekas Remenkas līcī. Ciematā ir sākumskola, bērnudārzs, pasts, kultūras nams, ambulance ar aptieku, divi veikali, helikopteru lidlauks. No ciema 479 iedzīvotājiem 452 ir ņenci.
Vēsture
Salu atklāja pomori 13.—14. gadsimtā. Ilgu laiku tā palika neapdzīvota, kaut arī pomori to regulāri apmeklēja medību sezonas laikā. Pirmie 1767. gadā salā apmetās vecticībnieku kopiena, bet pēc gada cingas dēļ no 70 cilvēkiem dzīvi bija palikuši tikai četri. Kolonisti salā apmetās zemnīcās, ko ziemeļnieki sauc par bugranām (буграна), no kā arī cēlies Bugrinas nosaukums. 1790. gadā salā tika nomitināta ņencu kopiena, kura tundras apstākļiem piemerotā tradicionālā dzīvesveida dēļ (cingas profilaksei lietoja pārtikā jēlu gaļu) veiksmīgi izdzīvoja. 19. gadsimta vidū salā dzīvoja vairāk kā 100 ņencu, no kuriem Bugrinā 6, bet pārējie kopā ar ziemeļbriežu ganāmpulkiem klejoja pa tundru.
1926. gadā tika izveidota Kolgujevas ciema padome un Bugrina kļuva par tās centru. 1936. gadā uzceltas vairākas mājas, internātskola, maizes ceptuve, veikals un klejotāji pakāpeniski sāka pārcelties uz mājām. Kopš 1915. gada ar pārtraukumiem darbojas Bugrinas polārā meteostacija.
1957. gadā uz salu sakarā ar kodolieroču izmēģināšanas poligona izbūvi uz Kolgujevu pārcēlās lielākā daļa no Novaja Zemļas ņenciem ar saviem ziemeļbriežu ganāmpulkiem.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Somijā
Sarakstā apkopotas tās vietas Somijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Somijas ir iekļautas 7 vietas (6 kultūras objekti un 1 dabas objekts), savukārt 6 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Somija Pasaules mantojuma konvekciju ratificēja 1987. gada 4. martā. 2 objekti — Kvarkena salas, Strūves ģeodēziskais loks — atrodas vairāku valstu teritorijās.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#D0E7FF|Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Stokholmas Universitāte
Stokholmas Universitāte (zviedru: Stockholms universitet) ir publiskā universitāte Stokholmā, Zviedrijā. Tika nodibināta 1878. gadā kā augstskola un 1960. gadā ieguva universitātes tiesības. Stokholmas Universitāte specializējās dabaszinātņu un humanitāro/sociālo zinātņu jomā. Universitāte tiek uzskatīta par vienu no 100 labākajām pasaules universitātēm pēc Academic Ranking of World Universities ieskata.
Ollepa (stacija)
Ollepa (et) ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Jerves apriņķa Tiri pagastā, dzelzceļa iecirknī Lelle—Vīlande. Ollepa atrodas 17 km attālumā no Tiri, 43 km attālumā no Lelles, 36 km attālumā no Vīlandes un 115 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas. Ollepas pieturas punktā apstāšanos veic Tallinas un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni.
Pieturas punktā izbūvēta viena pasažieru iekāpšanas platforma. Tās garums - 30 metru. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana tiek veikta no dīzeļvilciena sastāva pirmā vagona.
Skatīt arī
Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)
Mosta
Tulkojumā no čehu valodas pilsētas nosaukums nozīmē vārdu "tilts". Pilsēta savu nosaukumu ieguvusi pateicoties tiltu un tuneļu sistēmai, kas 10. gadsimtā šajā reģionā veda pāri purvājiem.
Mosta ir nozīmīgs dzelzceļa mezgls un ievērojama ogļu ieguves vieta. Pilsētā ir attīstīta arī tekstila, podniecības, dzelzs un ķīmiskā industrija. 20. gadsimta otrajā pusē ogļu ieguves dēļ Mosta tika uzskatīta par vienu no piesārņotākajām pilsētām Čehoslovākijā.
Cilvēki
Mostā dzimuši vai auguši:
Ilga Bērza
Ilga Bērza (īstais vārds Ilga Bērziņa, dzimusi Cēsīs, mirusi ) bija latviešu dzejniece. 1952. gadā beigusi Cēsu 1. vidusskolu. Pirmā publikācija — 1969. gada janvārī. Dzimusi namdara ģimenē. Nākamās dzejnieces māte bijusi aizrautīga lasītāja, ļoti mīlējusi dzeju, arī tēvs rakstījis dzejoļus, tikai nav tos publicējis.
I. Bērza sarakstījusi vairākus dzejoļu krājumus. Viņas dzejā izmantoti Latvijas dabas un folkloras motīvi, kā arī Latvijas vēstures tēmas. Ilgas Bērzas dzejoļi publicēti arī dažādos kopkrājumos, vairākiem no tiem dažādi komponisti ir sacerējuši mūziku. Ērika Ešenvalda 2008. gadā sacerētajā kantātē "Latvija. Gadalaiku impresijas", kas bija veltīta Latvijas 90. gadadienai, izskan arī Ilgas Bērzas dzejas rindas.
Mirusi 2012. gada 25. martā, apglabāta Āraišu Vanagu kapos.