cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalifornija
Klimats
Kalifornijas klimats svārstās no subtropu klimata joslas līdz arktiskajai klimata joslai (kalnos).
Lielākajā daļā štata ir mērenā klimata josla, ar vēsām, lietainām ziemām un sausām vasarām. Vasarā parasti pie piekrastes veidojas migla. Tālāk iekšienē ir aukstākas ziemas un karstākas vasaras.
Matīšu pagasts
Daba
Latvijā lielākā un Eiropā vistālāk uz ziemeļiem esošā balto stārķu kolonija atrodas Matīšu pagastā, lapegļu alejā Valmieras — Mazsalacas šosejas malā. Tajā ir apmēram 30 stārķu ligzdas.
Vilamoviešu valoda
Viļamoviešu valoda ir indoeiropiešu valoda, kura tiek lietota Vilamovices pilsētā Polijā.
Matīšu pagasts
Upes
Bauņupīte, Budze, Drona, Ozoliņupīte un Santupīte
Rekss Volheims
Rekss Volheims (Rex Joseph Walheim; dzimis ) ir ASV Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) kosmonauts, ASV Gaisa spēku lidotājs pulkvedis.
1998. gadā Rekss Volheims tika uzņemts NASA astronautu kandidātu grupā.
Matīšu pagasts
Vēsture
Matīšu nosaukums, domājams, cēlies no Svētā Mateja, kura vārdā bija nosaukta koka baznīca. Matīši pirmo reizi minēti 1678. gadā pēc Matīšu draudzes novada nodibināšanas. 20. gadsimta sākumā vienā Bauņu pagastā tika apvienoti Bauņu, Mīlītes un Pučurgas muižu pagasti. 1935. gadā Bauņu pagasta platība bija 93,8 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Bauņu un Matīšu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Matīšu ciemam pievienoja Bauņu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2006. gadā Matīšu pagasts apvienojās ar Vecates pagastu, izveidojot Burtnieku novadu ar centru Matīšos. 2009. gadā novads tika reorganizēts, tam pievienojot vēl trīs Valmieras rajona un vienu Valkas rajona pagastus un novada domi pārceļot uz Burtniekiem. 2021. gadā Burtnieku novadu iekļāva Valmieras novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Matīši (pagasta centrs), Pučurga, Bauņi, Mīlītes.
Rekss Volheims
Volheima pirmais lidojums kosmosā notika 2002. gadā misijā STS-110. Viņš veica divas iziešanas kosmosā 14 stundu 5 minūšu garumā.
Otrais Volheima lidojums kosmosā notika 2008. gada februārī misijā STS-122 Atlantis misijas speciālista amatā.
Trešo kosmisko lidojumu viņš veica 2011. gada jūlijā pēdējā Space Shuttle misijā STS-135 kā misijas speciālists.
2020. gada 27. jūlijā Rekss Volheims atstāja NASA.
Modulis
Modulis var būt:
Kalifornija
Klimats
Ziemeļu daļā gadā vidēji nolīst vairāk nekā dienvidu daļā. Kalifornijas klimatu iespaido arī tās kalni; dažas lietainākās vietas štatā ir kalnu nogāžu rietumu pusē. Ziemeļrietumu Kalifornija atrodas mērenajā klimata joslā. Kalnos, piemēram, Sjerranevadā ir sniegs (vistālāk uz dienvidiem).
Ekoloģija
Kalifornija ir viena no visbagātākajām un daudzveidīgākajām Zemes daļām, kas sevī ietver arī dažas no visapdraudētākajām ekoloģiskajām kopienām.
Kalifornijā daudzas endēmas sugas ietver relikviju sugas, kuras ir izmirušas citur, piemēram, Catalina Ironwood (Lyonothamnus floribundus). Dažas citas sugas laika gaitā ir pielāgojušas, kā arī daudzām sugām ir kopīgi priekšteči, kas ļauj tām izdzīvot, piemēram, Kalifornijas ceriņš. Daudzas no sugām kļūst apdraudētas urbanizācijas, mežu izciršanas, noganīšanas un eksotisku sugu ieviešanas dēļ, kas traucē to dabīgajai videi.
Flora un fauna
Kalifornijas faunai raksturīgi īpaši lieli, gari un veci koki. Kalifornijas galvenie augi ir daudzgadīgie augi. Pēc kontakta ar Eiropu šīs sugas vairumā nomainīja invazīvās sugas, un vasarās Kalifornijas kalni kļūst zeltaini brūni.
Tā kā Kalifornijā ir īpaši mainīgs klimats, štatam ir sešas dzīvības zonas, kuras ir – zemā Sonora (tuksnesis), augstā Sonora (pakalnes), mainīgā (piekrastes zonas) un Kanādiešu, Hadsonas un Arktiskā zona, kuras ir štata augstākajās vietās.
Augu valsts sausākajās vietās zemajā Sonorā ir dažāda, iekļaujot dažādu veidu kaktusus, papardes. Džošuā koks ir atrodams Mohaves tuksnesī. Ielejas ozols ir sastopams Centrālajā ielejā. Augšējā Sonoras zonā ir mazi krūmi, panīkuši koki un zālaugi.
Mainīgajai zonai raksturīgi Kalifornijas meži ar sarkankokiem un milzu sekvojām, kas ir vienas no senākajām, kā arī visilgāk dzīvojošajām būtnēm (dažas no tām aug jau 4000 gadus). Tur aug arī Notholithocarpus densiflorus ozoli, Kalifornijas laurkoki, cukurpriedes, madronas, platlapu kļavas un Duglasa egles, un zied dažāda veida mariposas tulpes, tulpes, tīģera un leoparda lilijas.
Kanādiešu zonas lielais augstums ļauj dzīvot daudziem augiem, piemēram, sarkanajai eglei. Tieši zem koku līnijas Hudsona zonā aug priedes, lapsastes un sudraba priedes. Aptuveni 3200 metru augstumā sākas Arktiskā zona, kurā nav koku, taču ir dažādi savvaļas ziedi.
Lokizlāde
Lokizlādes izmantošana
Agrāk lokizlādi izmantoja apgaismošanā (sk. loka lampa). Tomēr lokizlādes gaismas avoti bija nedroši un to darba mūžs nebija ilgs, jo kontakti elektriskā loka augstās temperatūras ietekmē ātri sabrūk. Problēmu zināmā mērā atrisināja speciālas konstrukcijas loka lampas, kam elektrodu iztvaikošana neizsauca lampas iziešanu no ierindas (sk. Jabločkova svece), taču līdz ar kvēlspuldžu izgudrošanu šādi gaismas avoti tiek pielietoti tikai speciāliem mērķiem.
Kalifornija
Vēsture
Pirms eiropiešu ierašanās Kalifornijas mūsdienu teritoriju apdzīvoja dažādu tautību indiāņu grupas. Pirmais eiropietis, kurš 1542. gadā izpētīja Kalifornijas piekrasti, bija spānis Huans Rodrigess Kabriljo (Juan Rodríguez Cabrillo). 1579. gadā piekrasti apceļoja anglis Frensiss Dreiks (Francis Drake). 1602. gadā Sebastians Biskaino (Sebastián Vizcaíno) Kalifornijas piekrasti iezīmēja kartē, un tā kļuva par spāņu Jaunspānijas vicekaralistes (Virreinato de Nueva España) daļu.
Lokizlāde
Lokizlādes izmantošana
Lokizlādi pielieto gāzu elektroierīcēs - gazotronos un tiratronos.
Kalifornija
Vēsture
1846. gadā, sākoties Meksikas-ASV karam, Kalifornijā 14. jūnijā nodibinājās Kalifornijas republika, tomēr 9. jūlijā ASV komodors Džons Slouts (John D. Sloat) iebruka Sanfrancisko līcī un proklamēja Kalifornijas piederību ASV. Kara gaitā Dienvidkalifornijā notika karadarbība. Pamatojoties uz Gvadelupes Igalgo līgumu (Treaty of Guadalupe Hidalgo), kas izbeidza karu, Augškalifornija nokļuva ASV sastāvā, bet Kalifornijas dienviddaļa (mūsdienu Baha Kalifornijas štats) palika Meksikas sastāvā.
Tiek lēsts, ka 1848. gada sākumā Kalifornijā dzīvoja apmēram 15 000 cilvēku, neieskaitot pamatiedzīvotājus, tomēr šajā pašā gadā teritorijā tika atklāts zelts un sākās Kalifornijas zelta drudzis, kurš neskaitāmas reizes palielināja iedzīvotāju skaitu. Iedzīvotāju pieaugums novērojams līdz pat mūsdienām, kad Kalifornija ir ASV štats ar vislielāko iedzīvotāju skaitu un pasaules moderno tehnoloģiju un izklaides industrijas galvenais centrs.
Mārcienas pagasts
Mārcienas pagasts ir viena no Madonas novada administratīvajām teritorijām tā centrālajā daļā. Robežojas ar Aronas, Bērzaunes, Kalsnavas, Lazdonas, Ļaudonas un Praulienas pagastiem.
Daba
Rietumu daļa atrodas Vidzemes augstienes Vestienas paugurainē. Austrumu daļa atrodas Austrumlatvijas zemienes Aronas paugurlīdzenumā. Augstākā vieta pagastā atrodas pagasta rietumos (177,0 m vjl). Austrumu daļā pagastu šķērso Madonas — Trepes valnis (Krustkalni).
Vēsture
Mārcienas pilsnovads bija viens no Jersikas (Letijas) 9 pilsnovadiem līdz 1209. gadam atradās ķēniņa Visvalža pakļautībā. Mārcienas pilskalns 1213. gadā pieminēts kā Marksnes pils (la), 1302. gadā to nodedzinājuši leišu sirotāji. Vēlāk Mārciena piederēja Rīgas arhibīskapa vasaļiem Tīzenhauzeniem, kas mitinājās Bērzaunes pilī. Pēc Livonijas Konfederācijas sabrukuma 1582. gadā novada kungs bija Heinrihs fon Tīzenhauzens. 1622. gadā Zviedrijas karalis Bērzaunes pili piešķīra Johanam Baneram. 19. gadsimtā Mārcienas muiža piederēja fon Maidelu dzimtai.
1935. gadā Madonas apriņķa Mārcienas pagasta platība bija 74,5 km² un tajā dzīvoja 1359 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Mārcienas un Pilskalna ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Madonas rajona Mārcienas ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Pilskalna ciemu, 1968. gadā padomju saimniecības «Gaiziņš» teritoriju pievienoja Bērzaunes ciemam, 1973. gadā pievienoja daļu Aronas ciema teritorijas, 1977. gadā — daļu Lazdonas un Ļaudonas ciemu teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Mārcienas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Madonas novadā.
Nosaukums
Nosaukums pēc akadēmiķa J. Endzelīna skaidrojuma radies no vārdiem "mārks" vai "mārka". Mārcienas vācu nosaukums bija Martzenhof vai Martzen.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Mārciena (pagasta centrs), Jaunāmuiža.
Mutācija
Mutācijas (no la — 'mainīšanās, pārmaiņa') ir pastāvīgas gēnu vai hromosomu pārmaiņas, kuras var tikt nodotas pēcnācējiem, ja tās ir notikušas šūnās, no kurām veidojas gametas. Mutācijas palielina pēcnācēju daudzveidību. Mutācijas parasti notiek samērā reti, bet to parādīšanās biežumu var palielināt mutagēnu vielu, dažu mikroorganismu vai jonizējošās radiācijas iedarbība. Vairums mutāciju somatiskajās šūnās nekādi neizpaužas, bet dažkārt var pasliktināt šūnas darbību organismā, novest pie tās bojāejas vai nekontrolējamas šūnu vairošanās. Dzimumšūnu mutācijas var tikt nodotas pēcnācējiem. Retos gadījumos mutāciju radītās jaunās organisma īpašības uzlabo organisma eksistences spējas — šādiem organismiem ir labākas izredzes dabīgajā atlasē. Tādējādi mutācijas ir evolūcijas dzinējspēks.
Hromosomu mutācijas
Hromosomu mutācijas ir pārmainīts hromosomu skaits vai uzbūve. Hromosomu skaita pārmaiņas ietver monosomiju, trisomiju un poliploīdiju.
Monosomija un trisomija
Monosomijas gadījumā indivīdam ir tikai viena kāda konkrēta pāra hromosoma (2n — 1), un trisomijas gadījumā indivīdam ir trīs kāda konkrēta pāra hromosomas (2n + 1). Monosomijas un trisomijas parastākais cēlonis ir hromosomu neizšķiršanās mejozes laikā. Tā var notikt mejozē I, ja neizšķiras homoloģiskā pāra hromosomas, un arī mejozē II, ja nenotiek mārhromosomu izšķiršanās un tās abas nokļūst vienā un tajā pašā meitšūnā. Šādas kļūmes var notikt arī mitozē, bet mejozē tās atgadās biežāk. Monosomija un trisomija ir sastopama gan augiem, gan dzīvniekiem. Visbiežāk dzīvniekiem autosomu monosomijas un trisomijas ir letālas. Trisomiķiem izdzīvošanas varbūtība ir lielāka nekā monosomiķiem. Tiem, kas izdzīvo, ir īpatnējs fizisko un garīgo anomāliju komplekss jeb sindroms. Piemēram, Ternera sindroms cilvēkam ir dzimumhromosomu monosomija. Indivīds manto tikai vienu X hromosomu. Visbiežākā trisomija cilvēkam ir Dauna sindroms. Tas ir saistīts ar 21. hromosomu. Indivīdiem ar Ternera sindromu ir normāls mūža garums. Lai gan personām ar Dauna sindromu ir dažādas medicīniskas problēmas, arī viņu dzīves ilgums parasti ir diezgan garš.
Poliploīdija
Dažiem mutantiem eikariotiem ir vairāk nekā divi hromosomu komplekti. Tādus organismus sauc par poliploīdiem (no el — 'daudzkārtīgs' un eidos — 'veids'). Poliploīdus nosauc atkarībā no tā, cik tiem ir hromosomu komplektu. Triploīdiem (3n) ir trīs katra tipa hromosomas, tetraploīdiem (4n) ir četri hromosomu komplekti, pentaploīdiem (5n) — pieci komplekti utt.
Gēnu mutācijas
Gēnu mutācija ir nukleotīdu secības pārmaiņa gēnā. Mutāciju biežums parasti ir mazs, jo dezoksiribonukleīnskābes (DNS) reparācijas enzīmi nepārtraukti kontrolē un labo neprecizitātes DNS molekulā. Pirmie ģenētiķi saprata, ka gēni mutē, bet viņi nezināja, kas mutācijas izraisa. Mūsdienās neapšaubāms ir fakts, ka gēnu mutācijas ir pārmaiņas nukleotīdu secībā DNS molekulā. Ja pārmainās nukleotīdu secība, pārmainās arī kodoni un aminoskābju secība polipeptīdā.
Krasās rāmja nobīdes mutācijas
Termins lasīšanas rāmis attiecas uz kodonu secību, jo tie tiek lasīti no kāda specifiska sākumpunkta. Ja pēkšņi kāds kodons zūd, lasīšanas rāmis tiek nobīdīts. Šādas mutācijas ir visbiežākās, jo viens vai vairāki nukleotīdi no DNS tiek vai nu iestarpināti, vai zaudēti. Rāmja nobīdes mutāciju sekas var būt pilnīgi jauna kodonu secība un nefunkcionējošs proteīns.
Punktveida mutāciju gadījumā ir pārmainīts viens nukleotīds un tādējādi ir pārmainīts arī kodons. Ja viena bāze ir nomainīta ar citu, tam var būt dažādas sekas. Pārmaiņas vienā aminoskābē var neradīt efektu, ja tās notiek proteīna nekritiskajā rajonā vai arī ja abām aminoskābēm ir līdzīgas ķīmiskas īpašības.
Mutāciju rašanās un reparācija
Mutācijas DNS reparāciju kļūdas dēļ rodas ļoti reti. DNS polimerāze — enzīms, kas veic DNS replikāciju, veic jaunās ķēdes korektūru un atklāj nepareizi sapārotus nukleotīdus. Nepareizie nukleotīdi tiek nomainīti ar pareiziem nukleotīdiem. Replikācijas beigās ir vairs tikai viena uz katru replicēto nukleotīdu miljardu.
Mutagēni (lat. mutatio — pārmaiņa un gr. genos — izcelsme) ir vides faktori, kas izraisa nejaušas DNS bāzu pārmaiņas. Mutagēni var būt radiācija (piemēram, radioaktīvie elementi un rentgenstari), organiskas vielas (piemēram, noteikti pesticīdi un cigarešu dūmi). Ja šie mutagēni izraisa mutācijas gametās, tad indivīda pēcnācējam var būt kāda patoloģija. Bet, ja mutācija notiek ķermeņa šūnās, var veidoties audzējs. Šūnas ciklu kontrolē dažādi gēni. Ja notiek šo gēnu mutācijas, tad var palielināties šūnu dalīšanās ātrums un veidoties audzējs. Ultravioletā (UV) radiācija ir mutagēns, kuram ir pakļauts ikviens. UV radiācija viegli izkļūst caur ādai un zemādas audu šūnās sarauj DNS saites. Ja kaut kur DNS molekulā blakus atrodas divas timīna molekulas, UV radiācija var izraisīt šo šūnu savienošanos, un rodas timīna dimēri. Parasti šie dimēri no bojātās DNS ar speciālu enzīmu (reparācijas enzīmu) palīdzību tiek izgriezti. Reparācijas enzīmi regulāri kontrolē DNS un labo jebkuras neprecizitātes. Viens enzīms izgriež to DNS daļu, kurā ir dimērs, cits veido jaunu segmentu, izmantojot otru DNS par matricu, un vēl cits iemontē jaunu segmentu vecā segmenta vietā. Reparācijas enzīmu nozīmi raksturo slimība xeroderma pigmentosum. Personām, kas slimo ar šo slimību, nav kāda no reparācijas enzīmiem. Rezultātā šīm personām bieži ir sastopams ādas ļaundabīgais audzējs.
Skots Kārpenters
Malkolms Skots Kārpenters (Malcolm Scott Carpenter; dzimis, miris ) bija ASV astronauts, Jūras kara flotes lidotājs, akvanauts.
Dzīvesgājums
Pēc vidusskolas beigšanas 1943. gadā Skots Kārpenters pieteicās V-12 Navy College apmācību programmai, lai kļūtu par lidotāju. Tur viņš trenējās līdz Otrā pasaules kara beigām. 1945. gadā viņš iestājās University of Colorado at Boulder. Sākoties Korejas karam, 1949. gadā Kārpenters iestājās Jūras kara flotē un tika nosūtīts uz Pensakolu, kur apguva lidotāja iemaņas. 1951. gadā viņš tika nosūtīts uz Koreju, kur pilotēja lidmašīnu P-2 Neptune izlūkošanas un pretzemūdeņu izlidojumos. No 1954. gada Kārpenters trenējās izmēģinātājpilotu skolā un no 1957. gada darbojās kā izmēģinātājpilots.
1959. gadā Kārpenters pieteicās pirmajai pilotējamajai kosmisko lidojumu programmai. Viņš iekļuva septiņu Mercury astronautu grupā. S. Kārpenters bija Džona Glena dublieris pirmajai ASV orbitālajai misijai MA-6 1962. gada februārī.
Nākamajā lidojumā vajadzēja doties Donaldam Sleitonam, bet medicīnisku problēmu dēļ viņš tika atstādināts no lidojuma. Kārpenters tika nozīmēts viņa vietā. Mercury-Atlas 7 ar Skotu Kārpenteru startēja gandrīz piecu stundu lidojumā, veicot trīs apriņķojumus ap zemeslodi.
Pēc tam Kārpenters vairs nelidoja kosmosā. 1963. gada rudenī viņš gatavojās Jūras kara flotes SEALAB programmai. 1964. gadā Bermudās Skots cieta motocikla incidentā, traumējot kreiso roku. Pēc divām operācijām roka tā arī neatguva pilnīgu darbspēju, un Kārpenters tika atzīts par nederīgu lidojumiem kosmosā.
1875. gads
1875. bija parastais gads, kas sākās piektdienā.
Skots Kārpenters
Dzīvesgājums
1965. gadā Kārpenters pavadīja 28 dienas zemūdens stacijā Sealab II pie Kalifornijas. Pēc tam viņš atgriezās NASA, kur ieņēma Džonsona kosmosa centra direktora izpildasistenta amatu. Viņš nodarbojās ar kosmonautu sagatavošanu iziešanai kosmosā hidrobaseinā. 1967. gada augustā viņš atstāja NASA un kļuva par flotes laboratorijas Sealab III akvanautu operāciju direktoru.
Pēc atvaļināšanās no Jūras kara flotes 1969. gadā Kārpenters dibināja korporāciju Sea Sciences, Inc., kura nodarbojās ar okeāna resursu apgūšanu un vides problēmu risināšanu.
Miris.
Fāžu stāvokļa diagramma
Fāžu stāvokļa diagramma ir diagramma, kur attēloti līdzsvara stāvokļi starp atšķirīgām termodinamiskajām fāzēm.
Fāžu stāvokļa diagramma tīrām vielām
Trīskāršajā punktā gāzveida, šķidrā un cietā fāze ir līdzsvarā. Šī punkta spiediens un temperatūra ir vielai raksturīgas konstantas. Kritiskajā punktā izzūd atšķirības starp šķidro un gāzveida fāzi. Tas nozīmē, ka dažos procesos ir iespējams pāriet no šķidrās fāzes uz gāzveida fāzi, apejot vārīšanās procesu. Pāreja uz cieto fāzi šādā veidā nav iespējama.
Sarkanā līkne raksturo sublimācijas temperatūru atkarību no spiediena. Zilā līkne raksturo viršanas temperatūru atkarību no spiediena. Zaļā līkne raksturo kušanas temperatūru atkarību no spiediena. Zaļā, pārtrauktā līkne raksturo pārdzesēta šķīduma kristalizācijas temperatūru atkarību no spiediena. Lielākajai daļai vielu paaugstinot spiedienu, kušanas temperatūra paaugstinās (līkne ir slīpa uz labo pusi), tas tā ir vielām, kam cietā fāze ir blīvāka par šķidro fāzi. Dažām vielām (ledus, bismuts), šķidrā fāze ir blīvāka par cieto fāzi, tāpēc, palielinot spiedienu, kušanas temperatūra pazeminās. Kušanas temperatūras atkarība no spiediena parasti ir niecīga, salīdzinot ar viršanas un sublimācijas temperatūru atkarību no spiediena.
Ūdenim, sasalstot spiedienos līdz ≈200 MPa, veidojas ledus "parastā", tā saucamā Ih modifikācija. Ledus Ih ir mazāk blīvs par ūdeni sasalšanas temperatūrā. Spiedienos, kas lielāki par ≈200 MPa, veidojas citas ledus modifikācijas, kas ir blīvākas par ūdeni sasalšanas temperatūrā un tajos apstākļos palielinot spiedienu kušanas temperatūras palielinās.
Maisījumiem
Maisījumiem fāžu stāvokļa diagrammās parasti attēlo vielas fāzes atkarībā no temperatūras un sastāva. Trīskomponentu maisījumiem, lai norādītu atkarību no temperatūras, ir nepieciešama 3D diagramma, tās vietā parasti lieto vairākas 2D diagrammas (fāzes atkarībā no sastāva), pie dažādām temperatūrām.
Džonatans Svifts
Džonatans Svifts (en; dzimis ; miris ) bija angļu-īru rakstnieks, satīriķis. 1714. gadā viņš tika iecelts par Dublinas Svētā Patrika katedrāles dekānu.
Viņa slavenākais darbs ir "Lemjuela Gulivera, sākumā ķirurga, vēlāk vairāku kuģu kapteiņa ceļojumi pie dažām tālām pasaules tautām" (īsais nosaukums "Gulivera ceļojumi"). Vēl pazīstami ir viņa pamfleti "Grāmatu kauja" un "Mucas pasaka". Pēc kļūšanas par Dublinas Sv. Patrika katedrāles dekānu viņš sāka sacerēt īru tiesību aizstāvēšanai domātus pamfletus.
Autors visos savos darbos parakstījās ar dažādiem pseidonīmiem, vai arī darbi tika publicēti anonīmi. Dž. Svifts ir pazīstams ar diviem saviem satīras izmantošanas veidiem.
Osterode
Osterode var būt:
Meitene ar pērļu auskaru
"Meitene ar pērļu auskaru" ir glezna, kas tiek uzskatīta par Johannesa Vermēra meistardarbu; to dažkārt dēvē par "ziemeļu Monu Lizu" vai "holandiešu Monu Lizu". Atrodas Mauricheisas muzejā Hāgā.
Apraksts
Meitenei galvā ir turku turbāns, kas rada eksotikas iespaidu (Eiropas glezniecības tradīcijās meitenes ar turbānu mēdz būt sibillas), lai arī turbāni lietoti arī Eiropā, taču gleznas centrā ir viņas pērļu auskars (iespējams, šķīstības simbols). Iespējams, Vermēram nav bijusi pieejama dabīga šāda izmēra pērle un viņš vai nu mainījis īstās pērles proporcijas vai gleznojis pēc cita materiāla (piemēram, stikla) auskara. Līdzīgs auskars parādās vēl vairākos Vermēra darbos. Gleznai ir tumšs fons, kas raksturīgi arī Rembranta darbiem. Glezna, iespējams, gleznota ar camera obscura palīdzību, jo vairāk nekā konkrētas detaļas gleznā parādās gaismēnu kontrasti, turklāt priekšmetu kontūras ir izplūdušas.
Glezna ir saglabājusies salīdzinoši sliktā stāvoklī (arī saplaisājusi) un vairākkārt tikusi atjaunota. Pirmās ziņas par gleznu saistāmas ar 1881. gadu, kad kādā izsolē Hāgā tā tika nopirkta par 2 guldeņiem un 30 centiem.
Eiropas autoceļš E08
Eiropas autoceļš E08 ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla. Tas ved no Trumses Norvēģijā uz Turku Somijā. Autoceļa kopējais garums ir 1410 kilometri.
Nīderlandes Futbola asociācija
Nīderlandes Futbola Asociācija (KNVB) (nīderlandiešu: Koninklijke Nederlandse Voetbalbond) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Nīderlandē. Federācija organizē nacionālo futbola čempionātu (tai skaitā augstāko divīziju: Eredivisie), kā arī atbild par Nīderlandes futbola izlasi. Tās galvenā mītne atrodas Ceistas pilsētā.
Kopš 1904. gada KNVB ir FIFA locekle, bet 1954. gadā kļuva par vienu no UEFA dibinātājām.
26. novembris
26. novembris ir gada 330. diena pēc Gregora kalendāra (331. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 35 dienas.
1,6-Heksāndiols
1,6-Heksāndiols (HOCH2(CH2)4CH2OH) pieder pie divvērtīgajiem spirtiem jeb dioliem. 1,6-Heksāndiols ir bezkrāsaina kristāliska viela, kas kūst 42 °C temperatūrā, vārās pie 250 °C un labi šķīst ūdenī un spirtā. Slikti šķīst karstā ēterī. Kristalizējas no ūdens kā adatveida kristāli.
Iegūšana
1,6-Heksāndiolu rūpniecībā iegūst, hidrogenējot sešatomu dikarbonskābi — adipīnskābi (heksāndiskarbonskābi) ar litija alumohidrīdu, vai adipīnskābes esterus ar metālisko nātriju.
Annie
Pēc vidusskolas pabeigšanas Annie uzsāka dīdžeja karjeru Bergenā. Singls The Greatest Hit tika izdots 1999. gadā un bieži tika atskaņota Norvēģijas un Apvienotās Karalistes naktsklubos. Otrs studijas albums Don't Stop tika izdots.
Florians Bušs
Florians Bušs (dzimis Tegerzē, Vācijā) ir bijušais vācu hokejists, uzbrucējs. Visu profesionāļa karjeru, 18 sezonas, aizvadījis Vācijas hokeja līgas kluba Berlīnes "Eisbären" sastāvā, kļūstot par septiņkārtēju Vācijas čempionu. Vācijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2006. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī trīs pasaules čempionātos.
Spēlētāja karjera
Berlīnes "Eisbären" rindās Bušs debitēja 2002.—03. gada sezonā, un jau gadu vēlāk bija nostiprinājies kluba pamatsastāvā. 2005., 2006., 2008., 2009., 2011., 2012. un 2013. gadā kļuvis par Vācijas čempionu. Karjeras veiksmīgākas sezonas Bušam bija no 2007. līdz 2013. gadam, katru sezonu noslēdzot ar ne mazāk kā 30 rezultativitātes punktiem. Karjeras gaitā kopumā komandas rindās aizvadīja 669 spēles, atzīmējās ar 405 punktiem. Par karjeras beigšanu Bušs paziņoja 2021. gada janvāra sākumā.
Vācijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2006. un 2007. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2006. gada olimpiskajās spēlēs. Tiesa, 2006. gadā Vācijas izlase spēlēja 1. divīzijā. Agrāk Florians spēlējis arī 2003. gada Pasaules čempionātā U-18 jauniešiem, kā arī 2004. un 2005. gada Pasaules čempionātos U-20 jauniešiem.
Viņš piedalījās arī 2008. gada Pasaules čempionātā, lai gan Pasaules antidopinga aģentūra vēlējās to liegt, jo Florians bija atteicies nodot analīzes paredzētajā dopinga kontrolē. Pēc pāris stundām viņš savu lēmumu mainīja un analīzes nodeva - tās bija negatīvas. Viņam tika piešķirts 5000 eiro liels naudassods. IIHF mājaslapā parādījās informācija par to, ka aģentūra Bušu esot attaisnojusi, bet vēlāk aģentūra paziņoja, ka šādu soli nav veikusi. Par šķērsli problēmas atrākai atrisināšanai tika minēta arī Vācijas hokeja federācijas nevēlēšanās sadarboties ar aģentūru. 2010. gadā Bušs paziņoja par izlases karjeras noslēgšanu.
Holddown
Holddown ir viens no mehānismiem maršrutēšanas protokolos, kas paraudzēts lai paaugstinātu maršrutēšanas stabilitāti un novērstu nekorektu maršrutu izplatīšanu.
Holddown mehānisms tiek realizēts ar taimeriem. Ja tīklā notiek izmaiņas, maršrutētājs neizsūta maršrutēšanas informācijas jauninājumus uzreiz, bet nogaida zināmu laiku, ko sauc par holddown taimeri. Pēc taimerī notiktā laika maršrutētājs izsūta maršrutēšanas jauninājumu
Šis mehānisms palīdz novērst tīkla nestabilitāti tādos gadījumos kā interfeisa bieža stāvokļa maiņa (flapping), kas ver būt saistīta, piemēram, ar aparatūras vai medija bojājumu.
Sīkākas holddown mehānisma darbības nianses var atšķirties dažādiem maršrutēšanas protokoliem vai pat konkrētām protokola realizācijām. Piemēram, ja holddown taimera laikā tiek saņemts jauninājums par to pašu maršrutu maršrutētājs var to ignorēt, vai gluži otrādi - pārtraukt holddown taimeri un uzskatīt, ka tīkls ir stabilizējies, ja jauninājums satur labāku maršrutu uz doto tīklu, kā bija iepriekšējais.
Holddown mehānismu izmanto vairāki maršrutēšanas protokoli, piemēram:
PrimeraAir Nordic
SIA PrimeraAir Nordic bija Skandināvijas čarterpārvadājumu lidsabiedrības Primera Air meitas uzņēmums Latvijā. Dibināts 2014. gada augustā.
Sākotnēji lidsabiedrība paziņoja par plāniem Starptautiskajā lidostā "Rīga" izveidot lidojumu kontroles centru. , bet neplānoj veikt tiešos lidojumus no Rīgas. Mātes uzņēmuma vadītājs meitas uzņēmuma izveidošanu Latvijā pamatoja ar lielāku elastīgumu un iespēju izvairīties no darbinieku arodbiedrībām.
2014. gada 10. oktobrī PrimeraAir Nordic uzsāka darbību ar vienu Boeing 737 lidmašīnu. 2015. gada janvārī un februārī un flotei tika pievienoti divi Boeing 737. 2017. gada jūlijā lidsabiedrība paziņoja par plānu 2018. gadā uzsākt tiešos lidojumus no Rīgas. 2018. gada martā komercdirektore Anastasija Višņakova informēja, ka 2017. gadā kompānija pārvadājusi vairāk nekā vienu miljonu pasažieru, 2016. gadā tās apgrozījums bijis 89,4 miljoni eiro, peļņa – 3 miljoni eiro un nodokļos samaksāts viens miljons eiro.
2018. gada 2. oktobrī lidsabiedrība negaidīti paziņoja par darbības izbeigšanu finanšu grūtību dēļ. 2018. gada 10. oktobrī Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas tiesa pasludināja PrimeraAir Nordic par maksātnespējīgu. 2020.. gada 15. septembrī tiesa izbeidza PrimeraAir Nordic maksātnespējas procesu, jo kreditoru prasījumu segšanas plāns bija izpildīts.
Nīderlandes futbola izlase
Nīderlandes futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Nīderlandes valsti starptautiskās futbola sacensībās. Nīderlandes futbola izlasi pārvalda Nīderlandes Futbola Asociācija. Lielākie izlases panākumi bija 1970. gados, kad Nīderlandes izlase ar Johanu Kruifu priekšgalā izcīnīja otro vietu 1974. gada Pasaules čempionātā, šo pašu panākumu atkārtojot arī 1978. gadā. Vēlreiz Pasaules kausa finālā spēlēja 2010. gadā. 1988. gadā Nīderlande uzvarēja Eiropas čempionātā, un arī šobrīd ir viena no spēcīgākajām Eiropas izlasēm.
Sastāvs
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
Half-Life
Half-Life (bieži vien pazīstama pēc datorspēļu cienītāju aprindās izmantotā saīsinājuma HL), ir zinātniskās fantastikas žanra pirmās personas šaujamspēle, ko izstrādāja Valve Software un izdeva Sierra Studios. Laista apgrozībā 1998. gada 19.novembrī (Microsoft Windows bāzētajiem datoriem). Spēle veidota uz pilnīgi modificēta spēles Gold source dzinēja. Half-Life, ar pārdotajiem 8 miljoniem kopiju, ir visvairāk tiražētā pirmās personas shooter žanra spēle līdz pat šim brīdim. 2001. gada 15. novembrī spēle tika izlaista arī PlayStation2 spēļu datoriem. Tika paredzēta spēles relīze arī Sega Dreamcast bāzētajām spēļu konsolēm, bet to atcēla sakarā ar šīs konsoles popularitātes krišanos.
Spēlē Half-Life spēlētājs iejūtas doktora Gordona Frīmena, fiziķa-teorētiķa, tēlā, un viņam jāizcīna savs ceļš ārā no citplanētiešu radījumu un militārā kontingenta okupētās izpētes laboratorijas, ko dēvē par "Black Mesa".
Half-Life ir pirmā spēle pasaules datorspēļu industrijas vēsturē, kurā sižets pilnībā tika atklāts spēles laikā, neizmantojot sižeta ielaidumus vai videoielaidumus. Neskatoties uz kritiķu nosodījumu par lineāro spēles sižetu un lielo daudzumu ieskriptoto epizožu, Half-Life ieguvusi vairāk kā 50 "Game of the Year" gada balvu, kā arī ieguvusi žurnāla "PC Gamer" "Best PC Game Ever" titulu 1999. gada novembrī, 2001. gada oktobrī, un 2005. gada aprīlī. Half-Life ietekmēja pārējo šī žanra spēļu izveidi turpmākajos gados, un kļuva par sava veida etalonu pirmās-personas skata "shooter" spēlēm. Half-Life arī tiek uzskatīta par sava laika revolūciju šī žanra spēļu industrijā.
Half-Life panākumi un pārdošanas apjomi ik gadu kļuva jo lielāki, sakarā ar spēles papildinājumiem, kā, piemēram, Half-Life: Opposing force, Half-Life: Blue Shift, kā arī modiem CounterStrike, Team Fortress Classic, Deathmatch Classic, Ricochet un Day of Defeat, kā arī tās turpinājumu Half-Life 2. Half-Life franšīze (tai skaitā CounterStrike un Day of Defeat) tika pārdota 15 miljonos kopiju.
Maltas pagasts
Maltas pagasts ir Rēzeknes novada teritoriāla vienība tā dienviddaļā. Robežojas ziemeļos ar Silmalas un Lūznavas pagastiem, austrumos ar Mākoņkalna pagastu, dienvidos ar Pušas pagastu, rietumos ar Feimaņu pagastu. Pagasta centrs atrodas Maltā.
Daba
Atrodas Latgales augstienes Maltas pazeminājumā. Augstākā vieta ir Zvona kalns (206 m vjl) pagasta dienvidaustrumos.
Upes
Pagasta teritorijā ir piecas upes : Ainaseņš, Kozupe, Malta, Mozgupe, Viertiukšne.
Ezeri
Pagasta teritorijā ir desmit ezeri : Černostes ezers, Griščatu ezers, Līdacītis, Luboneņš, Ļaudiņu ezers, Pušankas ezers, Sauliku ezers, Šķierzlata ezers, Špieļu ezers, Tulinska ezers.
Par ezeriem tiek dēvēti arī divi mākslīgas izcelsmes dīķi:
Vēsture
Pēc 1920. gada zemes reformas tālaika Rozentavas pagasta teritorijā esošo Rozentavas muižu (pl) sadalīja 221 vienībā 1720 ha kopplatībā, Zesnas Jalaukas (Zosnas) muižu 76 vienībās 1270 ha kopplatībā, Prezmas muižu (Preźma) 144 vienībās 1132 ha kopplatībā, Spēļu (Špieļu) muižu 93 vienībās 836 ha kopplatībā, Glušņevas (Lūznavas) muižu 54 vienībās 770 ha kopplatībā, Garkalnu muižu (Garykolna) 35 vienībās 494 ha kopplatībā, Zamostjes muižu 55 vienībās 435 ha kopplatībā, Maltas muižu (Malta) 39 vienībās 366 ha kopplatībā, Virtūkšņa muižu 23 vienībās 298 ha kopplatībā, Antonopoles muižu 10 vienībās 203 ha kopplatībā. 1935. gadā Maltas pagasta platība bija 216 km² un tajā dzīvoja 9913 iedzīvotāji. 1936. gadā Borovaju pārdēvēja par Maltas ciemu, un tolaik tas bija lielākais ciems Rēzeknes apriņķī.
1945. gadā Maltas pagastā izveidoja Bičku, Bondaru, Garkalnu, Maltas, Prezmas, Špēļu, Vertukšņas un Zosnas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja.
Maltas ciemam 1950. gadā piešķīra strādnieku ciemata (no 1961. gada — pilsētciemata) statusu. Malta no 1950. gada līdz 1959. gadam bija Maltas rajona centrs, vēlāk ietilpa Rēzeknes rajonā. Maltas ciematam 1957. gadā pievienoja likvidēto Bičku ciemu, izveidojot Maltas lauku teritoriju, kurai 1960. gadā pievienoja Špēļu ciema padomju saimniecības «Malta» un sanatorijas «Rāzna» teritoriju, 1965. gadā pievienoja Rušenicas ciema kolhoza «Putj k komuņizmu» teritoriju, bet zooveterinārā tehnikuma «Malta» teritoriju pievienoja Špēļu ciemam. 1973. gadā vēl daļu teritorijas pievienoja Špēļu ciemam, bet 1977. gadā daļu Pušas ciema teritorijas pievienoja Maltas lauku teritorijai. 1991. gadā Maltai atņēma pilsētciemata statusu un kopā ar lauku teritoriju reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Maltas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rēzeknes novadā.
Arhitektūras un vēstures pieminekļi
Pagasta teritorijā atrodas pieci valsts nozīmes un pieci vietējās nozīmes kultūras pieminekļi
Valsts nozīmes pieminekļi
Arhitektūras piemineklis - Rozentovas (Maltas) katoļu baznīca
Arheoloģiskie pieminekļ i:
Maltas pagasta goda pilsoņi
Monika Ječa, Jāzeps Rupainis, Donats Kondrovs, Viktors Kancāns, Bronislavs Pavlovskis, Margarita Rapa, Klāra Kondrova, Roberts Ozoliņš, Stefans Kairišs, Igors Sorokins, Anna Babre, Iosifs Čepelis, Vasīlijs Kozlovs, Vitālijs Skudra, Jūlija Mika, Aina Viļuma, Pēteris Sinijs, Pēteris Šostaks, Ivans Rogozins, Vasīlijs Ragozins, Aleksandrs Beļaks, Helēna Jakušonoka, Vladislavs Štekels, Marta Ružāne, Anatolijs Pavļukevičs, Elija Sinija, Marija Podnieka, Vija Danilova, Antoņina Ostrovska, Anna Pinka, Alīda Jasmane, Jadviga Okuņeviča, Aleksandrs Boroduļins.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir: Malta (pagasta centrs), Černoste, Skutāni, Solomenka, Špieļi, Viškeri.
Izglītība un kultūra
2014. gadā izveidota Maltas vidusskola, apvienojoties Maltas 1. vidusskolai ar latviešu mācību valodu un Maltas 2. vidusskolai ar mācībām krievu valodā. Pagastā ir Maltas mūzikas skola, Maltas pirmsskolas izglītības iestāde "Dzīpariņš", Kultūras nams, Maltas pagasta bibliotēka, Bērnu un jauniešu centrs,
Pagastā darbojas Maltas vēstures muzejs, kur eksponēta seno sadzīves priekšmetu un iespieddarbu kolekcija. Muzejā tiek piedāvāta arī ekskursija pa Maltas kultūras pieminekļiem.
1941. gada jūnija deportācijas
1941. gada jūnija deportācijas bija Padomju Savienības okupācijas iestāžu veikta masveidīga Baltijas valstu, Baltkrievijas, Ukrainas un Moldovas iedzīvotāju izsūtīšana uz PSRS iekšlietu sistēmas koncentrācijas nometnēm vai mūža nometinājumu attālos PSRS reģionos 1941. gada jūnijā. Deportācijas notika teritorijās, kuras PSRS bija okupējusi 1939. – 1940. gadā saskaņā ar Molotova-Ribentropa pakta slepenajiem protokoliem.
Deportāciju veikšana
Deportācijas tika īstenotas, pamatojoties uz VK(b)P centrālkomitejas un PSRS Tautas komisāru padomes 1941. gada 14. maija lēmumu Nr.1299-526ss; PSRS NKVD 1941. gada 14. jūnijā apstiprināto plānu un norādi, ka "izsūtīšana veikta pēc biedra Berijas 1941. gada 14/IV rīkojuma, kuru viņš devis atbilstoši valdības rīkojumam". Lēmumi attiecās uz Lietuvas PSR, Latvijas PSR, Igaunijas PSR, Moldāvijas PSR, kā arī Baltkrievijas un Ukrainas rietumu apgabaliem, kas 1939. gada Polijas kampaņas laikā bija atņemti Polijai. Arestēt un izsūtīt vajadzēja aktīvos kontrrevolucionāro partiju biedrus un pretpadomju nacionālistisko, baltgvardu organizāciju dalībniekus, buržuāziskā valsts aparāta lielos ierēdņus; soda iestāžu līdzstrādniekus; Polijas, Lietuvas, Latvijas, Igaunijas un baltās armijas bijušos virsniekus, par kuriem bija kompromitējoši materiāli; lielos muižniekus, fabrikantus, tirgotājus un viņu ģimeņu locekļus; personas, kuras repatriējušās no Vācijas; vāciešus, kurus turēja aizdomās par sakariem ar ārvalstu izlūkdienestiem; kriminālos elementus, kuri turpināja noziedzīgu darbību.
Deportācijas sākās Moldovā naktī no 12. uz 13. jūniju. Naktī no 13. uz 14. jūniju tās notika Latvijā, Lietuvā un Igaunijā, un naktī no 19. uz 20. jūniju- Rietumbaltkrievijā. Deportācijas tika veiktas saskaņā ar NKVD komisāra vietnieka Ivana Serova parakstītu "Instrukciju par Lietuvas, Latvijas un Igaunijas pretpadomju elementu deportāciju". Saskaņā ar to izsūtītajiem atļauts līdzi ņemt mājsaimniecībai nepieciešamos priekšmetus (drēbes, pārtiku, virtuves piederumus u.c.), bet ne vairāk par 100 kg. Pārējais īpašums tika konfiscēts. Deportējamās ģimenes tika nosūtītas uz dzelzceļa stacijām, kur ģimenes galvas (vīrieši) tika šķirti no ģimenēm un nosūtīti uz nometnēm. Izsūtīšanas pasākumus veica NKGB un NKVD orgāni, piedaloties partijas aktīvam un vietējo deputātu padomju pārstāvjiem.
Deportēto skaits
Deportēto skaits dažādos avotos atšķiras, bet tas varētu būt ap 100 000 cilvēku.
"1941. gada maijā un jūnijā uz šādām republikām, novadiem un apgabaliem kā trimdā nometinātie no Ukrainas un Baltkrievijas rietumu apgabaliem un no Latvijas, Igaunijas, Lietuvas un Moldāvijas PSR ir pārvietoti represēto un nelegāļu ģimenes locekļi aptuveni šādā daudzumā: no Ukrainas PSR uz Krasnojarskas novadu - 3000 cilvēki, Novosibirskas apgabalu - 3000 cilvēki, Omskas - 3000, Kazahijas PSR - 3000 cilvēki (kopā no Ukrainas - 12 000 cilvēki).
No Lietuvas, Latvijas, Igaunijas un Moldāvijas PSR uz Krasnojarskas novadu - 7000 cilvēki, Altaja - 9802, Novosibirskas - 13 700, Omskas - 6000 cilvēki, Kirovas 4000 cilvēki, Komi APSR - 3600 cilvēki, Kazahijas PSR - 11 794 cilvēki, (kopā no Baltijas un Moldovas - 55 900 cilvēki).
No Baltkrievijas PSR 19. jūnijā tiek nosūtīti: uz Krasnojarskas novadu - 6000 cilvēki, Altaja novadu - 9000 cilvēki, Novosibirskas apgabalu - 5000 cilvēki, Omskas - 3000 cilvēki, Komi APSR - 1500 cilvēki, Kazahijas PSR - 2500 cilvēki (kopā no Baltkrievijas - 27 000 cilvēki)."
Tātad kopā apmēram 94 900 cilvēki.
Deportācijas Latvijā
No Latvijas izsūtīja vairāk nekā 15 000 cilvēku. 78% pieaugušo vīriešu tika šķirti no ģimenēm un ieslodzīti nometnēs. 341 Latvijas iedzīvotājam tika izpildīts nāves sods. Ieslodzījuma vietās nomira 2815 cilvēki.
Deportētās sievietes, bērnus un gados vecos cilvēkus izsūtīja mūža nometinājumā uz Krasnojarskas novadu, Novosibirskas apgabalu un Kazahstānas ziemeļu rajoniem, kur viņiem PSRS Iekšlietu ministrijas speckomandantūru uzraudzībā galvenokārt bija jāstrādā mežrūpniecības uzņēmumos, kolhozos, padomju saimniecībās. Nometinājuma vietās nomira vairāk nekā 1900 izsūtīto Latvijas pilsoņu.
Vanema
Tagad tās teritorijā atrodas Talsu novads, kā arī Ventspils novada rietumu daļas un Tukuma novada ziemeļu daļa. Tagadējā Kuldīgas novada austrumu daļa un, iespējams, Talsu novada rietumu daļa atradās kuršu Bandavas zemē.
Nosaukums
A. Vestrēns-Dolls (A. Westrén-Doll) uzskatīja Wanneman par somugru vārdu ar uzglabātu ģenitīva galotni -n, kas nozīmējot "vecaine, vecā zeme" pretstatā Usmai, kas nozīmējot "līdums, jaunā zeme", no līvu ūsmān (avotos Husman). Augusts Bīlenšteins izteica domu, ka Vanemanes vecais nosaukums uzglabājies Vānes pagasta vārdā, kam agrāk būšot bijusi latviska galotne -ene, tā tad Vānene. “Vāņu” vārdu vēl tagad sastop dažos Ventspils rajona māju nosaukumos: "Vāņi" un "Vānieki" Sarkanmuižas pagastā, "Vāņi" Zūru pagastā, kā arī “Vāņi” Ezeres pagastā. 1231. gada līgums liecina, ka vēlākā Miera Kursa it nebūt nav identiska ar Vanemani, bet aptveŗ arī daļu Bandavas, proti tos Bandavas novadus, kas atradās uz austrumiem no Ventas. Diemžēl, šī līguma teksts tā rediģēts, ka nav skaidri redzams, kuri no dokumentā minētiem 11 ciemiem pieder pie Bandavas un kuri pie Vanemanes.
Robežas
Vanemas austrumu, ziemeļu un ziemeļrietumu robežu veidoja jūra. Rietumu robeža ar Ventavas zemi gāja no zvejnieku ciema Ovīšiem līdz Usmas ezeram, tālāk pa Abavas upi, ietverot Amulas baseinu līdz Abavas augštecei, tad līdz Slocenes upes ietekai jūrā.
Iedzīvotāji
Vanemas iedzīvotāju sastāvs bija neviendabīgs. Tās piekrastes rajonus gar Rīgas jūras līci un Irbes šaurumu apdzīvoja līvi un sāmsalieši. Tālāk iekšzemē mitinājās kurši, kuri pārsvarā bija apmetušies pilskalnu tuvumā. Vanemane bij senā somugru zeme Ziemeļaustrumu Kursā, ko pamazām jaunākajā dzelzs laikmetā pēc 10. gadsimta bija iekarojuši kurši. Vanemas lielākā daļa bija reti apdzīvota, blīvāk apdzīvotie novadi ar pilskalniem, ciemiem un kapsētām līdz pat 15. gadsimtam saglabājās kā ordeņa pilsnovadi. Viens šāds apdzīvotības puduris bija gar Rindas upi, kur atrodami 5 pilskalni un 13. gadsimta dokumentos pieminēti šādi ciemi: Anse, Popen, Puse (Pussen), Topen (Copen), Vietsede, Matre, Moden, Cersangere, Ugale. Otrs apdzīvotības puduris bija gar Abavas upi, kur atrasti vairāk kā 10 pilskalni un pieminēti šādi ciemi: dorp Husman, Rende (Rennen), Pedewale, Zabele, Mattecul (Mateculen), Wane, Cabele (Kabilwen), Candowe, Pure. Trešais apdzīvotības puduris bija gar Slocenes upi, kuras galvenais centrs bija Tukums (Tuckemen), kam garām gāja senais tirdzniecības ceļš gar Sloceni un Abavu uz Ventas baseinu. Pašlaik labi izpētīti ir vienīgi Matkules un Sabiles pilsnovadu kompleksi (Asaris, 1998). Nozīmīgs pilsnovada centrs bija Talsi ar 3300 m2 lielu pilskalnu un Mežītes pilskalns (2400 m2) ar kapulauku, kulta vai sanāksmju laukumu Elkukalnā. Ziemeļu daļā jāmin Dundagas (Dondagen) pilsnovads, kura centrs bija Dundagas Kalnadārza pilskalnā (Asaris, 1999).
Pārvaldes iekārta
Vanemanes zeme bija sadalīta pilsnovados, kuros savukārt atradās ciemi, kurus vadīja ciemu vecākie. Politiskus lēmumus, par kara un miera jautājumiem izlēma Vecāko padome, kas sūtīja savus sūtņus uz sarunām un piedalījās līgumu slēgšanā. Piemēram, 1230. gadā Vanemas iedzīvotāju vecākie svinīgā ceremonijā Rīgā slēdza miera līgumu, ko no krustnešu puses parakstīja Rīgas domkapituls, Zobenbrāļu ordenis un Rīgas rāte, bet no kuršu puses Rendas, Valgales, Pedvāles, Matkules, Vānes, Pūres, Iģenes, Kandavas un Ansiņu ciemu vecākie.
Teritorija
1230. gada miera derībā teikts, ka šis izlīgums slēgts ar 9 ciemu kuršiem: cum Curonibus de locis, quorum hec sunt nomina: Rende, Walegalle, Pidewale, Matecule, Wane, Pure, Ugesse, Candowe, Anses. Alnas Balduīns 1231. gada 17. janvārī savukārt noslēdza līgumu ar "Kurzemes pagāniem" no Bandavas un Vanemanas Ventas austrumkrasta ciemiem: pagani de Curonia, scilicet de Bandowe, de Wanneman, de citra Winda, de villis, quarum nomina sunt hec: Rende, Walegalle, Matichule, Wanne, Pyrre, Ugenesse, Candowe, Anzes, Talse, Arowelle, Pope et pluribus aliis.
1253. gada 4. aprīļa līgumā, ko noslēdza Kurzemes bīskaps Heinrihs un Livonijas ordeņa mestrs, Vanemas zeme tika sadalīta divās daļās aptuveni pa līniju Usmas ezers — Roja. Ziemeļu daļa pienācās Kurzemes bīskapijai, bet dienvidu daļu turpmāk pārvaldīja Livonijas ordenis. Kurzemes pašos ziemeļos esošo līvu apdzīvoto Talsu novada Dundagas un Kolkas pagastus pakļāva Rīgas arhibīskapa domkapitulam.
Līgumā minētie Miera Kursas novadi bīskapa daļā (viena trešdaļa no Vanemas):
Līgumā minētie Miera Kursas novadi ordeņa daļā (divas trešdaļas no Vanemas):
Salīdzinot 1230. gada rīdzinieku miera derību ar 1231. gada Alnas Balduīna līgumu, A.Švābe secināja, ka rīdzinieki derēja mieru tikai ar Bandavas austrumu kuršiem, kamēr Alnas Balduīns savu līgumu slēdza ar visiem kuršiem “šaipus Ventas”, tā tad kā ar Bandavas, tā arī Vanemanes kuršiem. Ja šī hipotēze ir pareiza, tad pie Austrumu Bandavas piederēja viss Abavas baseins ar abos līgumos minētiem kuršu ciemiem: Rendu, Valgāli, Pidoli, Matkuli, Vāni, Pūri, Kandavu un Ansiņiem; varbūt, pie Bandavas piederēja arī Talsi un Iģene. Turpretim Vanemanē atradās Ārlava, Pope un “daudzi citi” vārdā nenosaukti ciemi “šaipus Ventas”. Starp pēdējiem laikam gan bija domāti vēlākos dokumentos sastopamie Miera Kursas novadi vēlākajā Ventspils apriņķī — Dundaga, Puze, Ugāle, Usma un citi.
JFK Olimps
JFK Olimps bija Latvijas futbola klubs no Rīgas, kas tika dibināts. Kluba sākotnējais mērķis bija komandas izveide, kurā Virslīgā varētu spēlēt Latvijas jaunie futbolisti. Savā pirmajā sezonā Virslīgā 2005. gadā komanda ieguva 7. vietu un izkrita uz 1. līgu. 2006. gadā "Olimps" kļuva par 1. līgas uzvarētājiem un atkal iekļuva Virslīgā. "Olimpa" lielākais sasniegums ir iekļūšana 2007. gada Latvijas kausa izcīņas finālā, kur tā ar 0-3 piekāpās FK Ventspils.
Zvaigznāju uzskaitījums pēc leņķiskās platības
Sarakstā ir uzskaitīti 88 mūsdienu zvaigznāji, kuri sarindoti pēc to aizņemtā laukuma debesīs, mērīta kvadrātgrādos.
JFK Olimps
2008.–2009. gadā klubu sponsorēja Aizsardzības ministrija, un tas saucās JFK Olimps/ASK. 2009. gadā Olimps apvienojās ar Rīgas Futbola skolu, kas iepriekš atradās FK Rīga struktūrā. Pēc FK Rīga bankrota tika pieņemts lēmums par RFS apvienošanos ar Olimpu. 2009. un 2010. gada čempionātā klubs startēja ar nosaukumu JFK Olimps/RFS. 2012. gadā komandu izformēja un RFS izveidoja savu komandu.
Zvaigznāju uzskaitījums pēc leņķiskās platības
Laukumi noteikti pēc zvaigznāju robežām, kādas tiem noteicis Jūdžīns Delporte 1930. gadā Starptautiskās Astronomiskās apvienības vārdā.
JFK Olimps
Sasniegumi Latvijas kausa izcīņā
<!--
Zvaigznāju uzskaitījums pēc leņķiskās platības
Delporte uzzīmēja zvaigznāju robežas pa vertikāli un horizontāli gar rektascensijas un deklinācijas līnijām. Par atskaites punktu viņš izmantoja epohu B1875.0. Tas nozīmē to, ka precesijas dēļ, mūsdienu zvaigznāju kartē zvaigznāju robežas ir novirzījušās un vairs nav perfekti vertikālas vai horizontālas. Gadiem ejot, šī novirze tikai palielināsies. Tomēr zvaigznāju laukumu lielumus tas neietekmē.
JFK Olimps
Komandas vadība
-->
5. Saeima
5. Saeima bija Latvijas Republikas parlaments laika posmā no 1993. gada 6. jūlija līdz 1995. gada 6. novembrim. Tā bija pirmā Latvijas Saeima kopš 1934. gada, kad darbību beidza 4. Saeima. Līdz 5. Saeimai valsti pārvaldīja Latvijas Republikas Augstākā Padome.
Vēlēšanas
5. Saeimas vēlēšanas notika 1993. gada 5. un 6. jūnijā. Vēlēšanās piedalījās 23 politiskās partijas. Nobalsoja 1 118 316 vēlētāju, kas sastādīja 89,9% no 1 243 956 balsstiesīgo. Šādas 8 partijas pārvarēja 4% barjeru un iekļuva Saeimā:
Deputāti un frakcijas
5. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti. Mainoties Saeimas deputātu sastāvam, kopā 5. Saeimā laika gaitā bija 114 deputāti.
5. Saeimā tika ievēlētas 8 frakcijas, bet 1994 gada pavasarī, sašķeļoties frakcijai "Saskaņa Latvijai - Atdzimšana Tautsaimniecībai", izveidojās 2 jaunas frakcijas - Tautas Saskaņas partija un Tautsaimnieku politiskā apvienība. 1995. gada 3. maijā izjuka arī Demokrātiskās Centra partijas Saeimas frakcija un tās vietā izveidojās Demokrātiskā partija "Saimnieks".
5. Saeimas darbība
5. Saeimas priekšsēdētājs bija Anatolijs Gorbunovs (Latvijas Ceļš). Saeimā darbojās 15 komisijas, kā arī vairākas apakškomisijas un izmeklēšanas komisijas. 5. Saeimā notika 137 sēdes, kurās izskatīja 839 likumprojektus, tika atjaunota Satversme, 1925. gada likums "Par Ministru kabineta iekārtu", pieņemts Pilsonības likums, Korupcijas novēršanas likums, tika veikta pašvaldību reforma, noslēgts līgums par Krievijas Federācijas Bruņoto spēku pilnīgu izvešanu.
5. Saeimas laikā darbojās Birkava Ministru kabinets un Gaiļa Ministru kabinets.
Anžē
Anžē (fr) ir pilsēta Francijas rietumos, Luāras reģionā, netālu no Mēnas upes ietekas Luārā. Vēsturiskā Anžū novada centrs.
Anžē teritorija apdzīvota no aizvēstures. Pirmie vēsturiski zināmie pilsētas iedzīvotāji bija gallu tauta andekavi (Andecavi), kurus pakļāva romieši. 9. gadsimtā izvirzījās Anžē grāfi, nodibinot Viduslaikos ietekmīgo Anžū jeb Plantaganetu dinastiju. Dažādos laikos šī dzimta valdījusi pār Angliju, Īriju, Ungāriju, Horvātiju, Poliju, Sicīlijas karalisti un Jeruzalemes Karalisti. 1204. gadā Anžē ieņēma Francijas karalis Filips II. No 14. gadsimta līdz Franču revolūcijai pilsētā atradās pazīstama universitāte.
Pilsētas centrā atrodas viduslaiku Anžē pils. Mūsdienās pilsētas ekonomika balstās uz datoru (Bull, Packard-Bell, NEC) un smago automašīnu (Scania) ražošanu.
Cilvēki
Anžē dzimuši:
Kreisa politika
Kreisa politika ir valsts sociālās politikas forma, kas virzīta uz valsts pilsoņu sociālu vienlīdzību. Visbiežāk šo terminu lieto politisku partiju klasificēšanai, norādot uz partijas sociālās darbības virzienu. Pretēja ir labējā politika.
Pie kreisajiem virzieniem pieder komunisms (tostarp marksisms), sociālais anarhisms, anarhokomunisms, sociālisms, sociāldemokrātija, sociālais liberālisms, progresīvisms un citi.
Ostruda
Ostruda, agrāk Osterode, ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz rietumiem no Olštinas pie Drvencas upes.
Pirmsākumos Ostruda bija prūšu apmetne Sasnas zemē pie Drvencas ietekas Drvencas ezerā. 1270. gadā Vācu ordenis sāka savas apmetnes celtniecību. Jaunbūvējamā apmetne tika nosaukta par Osterodi, par godu vācu pilsētai Osterodei pie Harca.
1899. gadā savu militāro dienestu šeit sāka nākamais vācu ģenerālis Johanness Blaskovics (Johannes Blaskowitz).
Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Ostruda iekļāvās Polijā.