cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krievijas Pagaidu valdība
Galīcijas ofensīva
Kerenska organizētā jūlija ofensīva Galīcijā izgāzās. Zaudējumi sasniedza 400 000 kareivju un armija atkāpās. Kerenskis no amata atlaida armijas virspavēlnieku Brusilovu, viņa vietā vēlāk ieceļot ģenerāli Lavru Korņilovu. Neveiksmīgais uzbrukums satricināja Pagaidu valdību. Cerība uz veiksmīgu ofensīvu bija saturējusi kopā Pagaidu valdības koalīciju. Līdz ar militāro neveiksmi sabruka arī valdība.
Jūlija krīze
Pieaugošais ekonomikas sabrukums, inflācija, jūnijā sāktās Galīcijas ofensīvas neveiksme un kadetu aiziešana no valdības noveda pie spontānām demonstrācijām, kas sākās 3. jūlijā. Strādnieki pieprasīja visu "kapitālistu" ministru demisiju un padomju varas nodibināšanu.
4. jūlijā nemieros iesaistījās Petrogradas kareivji un Kronštates radikālie matroži. Šķita, ka Petrogradas padome un boļševiki tūlīt gāzīs Pagaidu valdību un sagrābs visu varu, taču tās vēl nebija gatavas varas pārņemšanai. Milzīgs nemiernieku pūlis pie Petrogradas padomes ēkas, Taurijas pils, cerēja uz padomju varas pasludināšanu, un bija neapmierināts, kad mēreno eseru pārstāvis aicināja atbalstīt Pagaidu valdības pastāvēšanu. Arī Kšešinskas pilī bāzēto boļševiku vadonis Ļeņins uzrunā nemierniekiem bija mērens. Demonstrācijas sāka izklīst, to dalībnieki izdemolēja un izlaupīja alkohola veikalus. Nemieru apspiešanai pilsētā ieradās kareivji no frontes. Kārtības ieviešana prasīja ap 700 upuru, vairāk nekā 1000 boļševiku arestēja, slēdza viņu laikrakstu Pravda. Ļeņins bēga uz autonomo Somijas lielhercogisti, kur slēpās siena kaudzē.
Jūlija beigās par valdības vadītāju iecēla Kerenski, kas turpināja boļševiku vajāšanas, publiskojot informāciju par viņu sakariem ar Vāciju.
Morske Oko (Slovākija)
Apraksts
Lai aizsargātu dabas vērtības un skaistumu, ezers un apkārtējie meži 1984. gadā tika pasludināti par valsts dabas liegumu, šobrīd tas ir nacionālais dabas liegums ar kopējo platību 108,48 ha, kur tiek piemērots augstākais — 5. aizsardzības līmenis. Makšķerēšana, peldēšanās un laivošana ir aizliegta.
Ezers ir mājvieta 8 veidu zivīm. Tomēr dabiskās sugas ir tikai strauta forele (Salmo trutta m. fario), mailīte (Phoxinus phoxinus) un bārdainais akmeņgrauzis (Barbatula barbatula). Agrāk atradās varavīksnes forele (Oncorhynchus mykiss), mūsdienās to izspiedis sapals (Squalius cephalus).
Krievijas Pagaidu valdība
Korņilova afēra
Korņilovs, kurš bija talantīgs un populārs ģenerālis, bija tradicionāls carisma piekritējs, kas plānoja galvaspilsētā ievest armiju, apspiest visus revolucionārus un atjaunot kārtību. Drīz pēc Februāra revolūcijas Korņilovs bija Petrogradas garnizona komandieris, un bija lūdzis Pagaidu valdībai atļauju pretkara demonstrācijas aprīlī apspiest ar kazaku vienībām. Kad šis lūgums netika apmierināts, Korņilovs devās uz fronti, kur 12. jūlijā no Kerenska panāca atļauju nāvessoda atjaunošanai, lai saglabātu armijas disciplīnu un novērstu dezertēšanas.
Sīkpēdis
"Sīkpēdis"" (en) ir 2018. gada datoranimācijas 3D filma, kuras režisors ir Kerejs Kirkpatriks. Oriģinālvalodā lomas ieskaņojuši: Čenings Teitums, Džeimss Kordens, Zendaja, Lebrons Džeimss, Džīna Rodrigesa, Denijs DeVito, Jāra Šāhidi, Eli Henrijs un Džimijs Tatro. Filmas dublāža latviešu valodā lomas ierunājuši Ainārs Ančevskis, Andris Ērglis, Ieva Sutugova, Horens Stalbe, Gints Grāvelis, Jānis Kirmuška un Ilze Ķuzule-Skrastiņa.
Krievijas Pagaidu valdība
Korņilova afēra
12. augustā Kerenskis un Korņilovs piedalījās sapulcē Maskavā, kur diskutēja par to, kā atjaunot valdības autoritāti un apspiest radikālos boļševikus. Vilcienā atpakaļ uz Petrogradu Korņilovs lūdza vairāku turīgu uzņēmēju finansiālu atbalstu, sakot, ka Kerenskis atbalsta viņa plānu par armijas ievešanu Petrogradā un Petrogradas padomes likvidēšanu. Kerenskis uzzināja par šīm sarunām, pieprasīja no Korņilova lojalitātes apliecinājumu valdībai, taču, neapmierināts ar saņemto atbildi, pasludināja Korņilovu par atlaistu un vērsās pie Petrogradas padomes pēc militāras palīdzības. Padomes kareivjiem, daudzi no kuriem bija boļševiki, piešķīra papildus ieročus un munīciju, lai tie aizsargātu Petrogradu no iespējamā armijas uzbrukuma. Kerenskis arī piekāpās padomes politiskajām prasībām, no aresta atbrīvojot virkni boļševiku, tai skaitā Trocki. Tas, ka Kerenskim aizsardzība bija jālūdz padomei, demonstrēja, kam pieder patiesā vara galvaspilsētā. Boļševiku vajāšanu beigšana un viņu atbalstītāju apbruņošana noveda pie Oktobra revolūcijas. Glābjoties no Korņilova, Kerenskis pavēra ceļu Ļeņinam.
Sīkpēdis
Filmā kāds jetijs satiek cilvēku. Jetijiem līdz šim likās, ka cilvēki nemaz neeksistē. Ziņas par "sīkpēdi" izraisa satraukumu sniega cilvēku sabiedrībā.
Krievijas Pagaidu valdība
Oktobra revolūcija
Boļševiku atbalstītāju skaits daudzkāršojās no 24 000 biedru 1917. gada sākumā līdz 400 000 rudenī. Viņiem izdevās iegūt vairākumu Petrogradas un Maskavas padomēs. 23. septembrī Trocki ievēlēja par Petrogradas padomes priekšsēdētāju. Petrogradas boļševiku kontrolētajā Sarkanajā gvardē bija ap 100 000 kaujinieku.
Somijā bēguļojošais Ļeņins nepārtraukti mudināja Petrogradā palikušos boļševiku vadoņus gāzt Pagaidu valdību. Viņš biedēja, ka Kerenskis var īstenot Korņilova scenāriju un ieviest ārkārtas stāvokli, vai arī vācieši var ieņemt Petrogradu. Ļevs Kameņevs un Grigorijs Zinovjevs šos argumentus noraidīja, un aizstāvēja viedokli, ka boļševikiem jāatbalsta Satversmes sapulces sasaukšana, kurā tie politiski dominētu. Boļševiku vadība izlēma gaidīt 2. Padomju kongresu oktobra beigās. Tikmēr Trockis izveidoja Militāri revolucionāro komiteju, kas kontrolēja paramilitāro Sarkano gvardi.
24. oktobra rītā Kerenskis beidzot reaģēja, pavēlot vēl nedaudzajām Pagaidu valdībai uzticamajām karaspēka vienībām arestēt boļševiku vadoņus, pārtraukt viņu laikrakstu drukāšanu un nogriezt telefona sakarus ar boļševiku štābu Smoļnija institūtā. Trockis to uztvēra kā apvērsumu, kas vērsts pret Petrogradas padomi. Abas puses beidzot sāka nopietnu cīņu par varu.
25. oktobrī Petrogradā atgriezās Ļeņins, lai beidzot piespiestu savus līdzgaitniekus sagrābt varu. Tikmēr Kerenskis pameta galvaspilsētu un devās uz netālo fronti, lai pierunātu armijas vienības ierasties galvaspilsētā Pagaidu valdības aizstāvībai.
25. oktobra laikā boļševiku Sarkanā gvarde pakāpeniski ieņēma visas svarīgās galvaspilsētas ēkas un daudzos tiltus. 25. oktobra naktī viņu bruņotās vienības ielauzās Ziemas pilī, kuru aizstāvēja ap 3000 demoralizētu kareivju. Pagaidu valdības ministrus arestēja, vai arī tie bēga.
Morske Oko (Slovākija)
Vēsturiskie nosaukumi
Ezera vecākais oficiālais nosaukums saglabāts rokrakstā no 1784. gada kā Blato (de) un tajā ietekošās straumes sauca par Mazo strautu un Lielo strautu. Ar nosaukumu Morske Oko ezers pirmo reizi ir minēts Fransisko Plānškera 1792. gada kartē kā Oculus Marinus (Jūras acs) un vēlākās kartēs (konkrēti 1826. gadā). Tā kā parasti ar šo populāro vārdu apzīmēja ledāju izcelsmes ezerus un šis tāds nebija, zinātnieki mēģināja tam dot citus nosaukumus — piem. Beskidu ezers (1876), Sninas ezers vai Remetas ezers (1907). Visbeidzot, 1933. gadā tika pieņemts oficiālais nosaukums Lielais Vihorlatu ezers, kas reizēm tiek lietots arī mūsdienās. Parasti pašlaik lieto vēsturisko Morske Oko.
Krievijas Pagaidu valdība
Oktobra revolūcija
Vienlaikus Smoļnijā sākās 2. Viskrievijas Padomju kongress, no kura 670 delegātiem boļševiku bija ap 300 un kreiso eseru vēl 80, kas šai radikāļu koalīcijai deva minimālu pārsvaru. Kongress sākās ar meņševiku un mēreno eseru runām, kas nosodīja boļševiku varas sagrābšanu, kas apdraud valsts un Satversmes sapulces nākotni. Pēc asām diskusijām meņševiki un mērenie deputāti pameta kongresu, tādējādi atstājot to boļševiku kontrolē.
Morske Oko (Slovākija)
Pārgājienu taku marķējums ungāru periodā
Pirmos tūrisma objektus Slovākijā ārpus Augstajiem Tatriem 1880. gadā Vihorlatu kalnos uzcēla Ungārijas Karpatu asociācijas Beskidu nodaļa, kas bija dibināta Užhorodā ar grāfa Stāraji atbalstu. Tās bija divas tūristu patversmes netālu no Morske Oko un Sninskikameņa pakalnē. 1881. gadā no Morske Oko līdz Sninskikameņam tika iezīmēta pārgājienu taka, kas pastāv vēl šodien. 1883. gadā Austrumkarpatu sekcija pie Vihorlata kalna uzcēla tūristu patversmi, un 1885. gadā uz to tika iezīmēta pārgājienu taka no Jovsas un no turienes uz Sninskikameņu un Morske Oko.
Dienvidalpi
Dienvidalpi (en), arī Jaunzēlandes Alpi, ir kalnu sistēma Jaunzēlandes Dienvidsalā un stiepjas visā tās garumā, veidojot galveno salas ūdesšķirtni. Augstākā virsotne ir Aoraki / Kuka kalns 3754 m vjl, kas izvietojies grēdas centrālajā daļā. 17 virsotnes ir augstākas par 3000 metriem.
Kalnu sistēma izveidojusies pirms apmēram 100—150 miljoniem gadu uz robežas starp Klusā okeāna un Austrālijas plātnēm. Grēda ir daļa no Klusā okeāna ugunsloka un tajā novērojama ievērojama tektoniskā aktivitāte — zemestrīces. Dienvidalpos ap 3000 glečeru, lielākais no kuriem ir 29 km garais Tasmana glečers.
Dienvidalpos ir vairāki nacionālie parki, zināmākie no kuriem ir Nelsona ezeru, Artura pārejas, Aoraki / Kuka kalna, Vestlendas / Tai Poutini, Aspairinga kalna un Fjordlendas nacionālie parki. Pēdējie četri ir iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma teritorijā Vāhipounamu.
Morske Oko (Slovākija)
Tūrisms
Morske Oko ir biežs tūristu galamērķis, pārgājienu takas ved uz šejieni no Remetskes un Zemplīnskes Hāmrām. Netālu no Morske Oko atrodas populārais kalns Sninskikameņs, to var sasniegt stundas un 35 minūšu gājienā. Netālu atrodas Mazais Morske Oko ezers, uz kuru ved tūristu taka. Kāpiens aizņem apmēram 30 minūtes.
Dienvidalpi
Tagadējo nosaukumu kalniem 1770. gada 23. martā piešķīris britu jūrasbaraucējs Džeimss Kuks.
Krievijas Pagaidu valdība
Oktobra revolūcija
Tajā pašā naktī kongress pieņēma Ļeņina sagatavotu deklarāciju, par to, ka padomju valdība ierosina noslēgt tūlītēju pamieru ar visām karojošajām pusēm, nodrošinās zemes nodošanu zemnieku komitejām, ieviesīs pilnīgu demokrātiju armijā, nodibinās strādnieku kontroli pār ražošanu, nodrošinās Satversmes sapulces sasaukšanu, garantēs Krievijas tautām pašnoteikšanās tiesības.
Otrā Pagaidu valdība (jūlijs-septembris)
Pēc jūlija nemieru apspiešanas notika arvien lielāka varas koncentrācija premjerministra (министр-председатель) A. Kerenska rokās.
Direktorāts (septembris)
Pēc ģenerāļa L. Korņilova dumpja apspiešanas 1917. gada 14. septembrī Otrā pagaidu valdība atkāpās un tika nodibināts direktorāts (Директория) ar pieciem ministriem A. Kerenska vadībā.
Trešā Pagaidu valdība (oktobris-novembris)
1917. gada 8. oktobrī direktorijas laiks beidzās un tika nodibināta trešā Pagaidu valdība.
1975. gada Eiropas čempionāts basketbolā
1975. gada Eiropas čempionāts basketbolā (EuroBasket 1975) bija 19. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Dienvidslāvijā laika posmā no līdz. Eiropas čempionātā piedalījās 12 Eiropas vīriešu basketbola valstsvienības. Uzvaru tajā izcīnīja Dienvidslāvijas izlase.
Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrija
Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrija (ru) ir federālā ministrija, kas īsteno militāro politiku un valsts pārvaldi Krievijas Federācijas aizsardzības jomā.
Krievijas Federācijas aizsardzības ministrs no 2012. gada 6. novembra ir Sergejs Šoigu.
Saistībā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā 2022. gada februārī Krievijas Aizsardzības ministrija tika iekļauta ES sankciju sarakstā. 2022. gada 3. martā Krievijas Aizsardzības ministrija tika iekļauta ASV sankciju sarakstos. Krievijas Aizsardzības ministrija ir arī Kanādas, Šveices, Ukrainas un Japānas sankciju sarakstos.
Āris Matesovičs
Āris Matesovičs (dzimis 1992. gada 7. septembrī Lielvārdē) ir latviešu aktieris.
Ā. Matesovičs mācījies Edgara Kauliņa Lielvārdes vidusskolā un Rīgas 64. vidusskolā. Pamatskolas laikā darbojās improvizācijas teātrī. Vidusskolas laikā dejojis tautas dejas.
2016. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmijas aktierkursu. Studiju laikā iesaistījies jauno aktieru trupā "Skaistais dzīvnieks" (kopš 2017. gada darbojas ar nosaukumu "Kvadrifrons") kuras sastāvā piedalījies izrādēs: A. Kivirehka "Trīs stāsti" (2015), K. Vērdiņa "Dīvainie svētki" (2015), K. Meļļa "Himna" (2018), K. Meļļa, A. Strazdas "Perturbons" (2019), E. Melnalkšņa "Zvēri ir nemierīgi" (2019), K. Vērdiņa (pēc K. Štamera pierakstiem) "Nebiju. Nezinu. Neatceros" (2023) u.c.
Sadarbībā ar režisoru Vladislavu Nastavševu atveidojis vairākas lomas Ģertrūdes ielas teātrī iestudētajā S. Uhanova stāstu dramatizējumā "Melnā sperma" (2015), Jaunajā Rīgas teātrī atveidojis Mamaševa lomu (A. Marienhofa "Ciniķi", 2017) un dažādas lomas V. Nastavševa autorkompozīcijā "Cerību ezers aizsalis" (2018). Piedalījies "Dirty Deal Teatro" izrādē J. Kļavas "Dvēseļu utenis" (2017).
Atveidojis Kaspara lomu seriālā "UgunsGrēks" un Harija lomu seriālā "Viss pa jaunam". Atveidojis galveno vīriešu lomu kinofilmā "Blakus" (2019).
Par lomām izrādēs "Cerību ezers aizsalis" un "Dvēseļu utenis" izvirzīts "Spēlmaņu nakts" balvai nominācijā "Gada labākais jaunais skatuves mākslinieks".
Aleksandra Alise fon Volfa
Aleksandra Alise fon Volfa (de, it, 1894—1982) bija vācbaltiešu psihoanalītiķe, kas bija precējusies ar itāļu rakstnieku Džuzepi Tomazi di Lampedūzu. 1946. gadā viņa psihoanalīzē ieviesa jēdzienu "personības robežtraucējumi", 1950. gadā attīstīja teoriju par agresīvo narcisismu.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1894. gada 13. novembrī Nicā Stāmerienas muižnieka un Krievijas impērijas ķeizara galminieka Borisa fon Volfa (1850—1917) un viņa sievas itāļu dziedātājas Alises Barbi (1858—1948) ģimenē. Bērnību pavadīja Pēterburgā, 1918. gadā apprecējās ar baņķieri Andreju Pilāru fon Pilhavu (1891—1960). Studēja Berlīnes Psihoanalīzes institūtā, 1927. gadā pārcēlās uz dzīvi Londonā pie mātes, kur iepazinās ar itāliešu diplomātu Džuzepi Tomazi di Lampedūzu. 1927. un 1931. gadā Džuzepe Tomazi apciemoja Aleksandru Alisi fon Volfu Stāmerienas muižā. 1932. gadā viņa izšķīrās no sava pirmā vīra, kurš turpināja uzturēt Volfu muižas pili Stāmerienā.
1932. gada 24. augustā viņi salaulājās Rīgas Vissvētās Dievmātes Pasludināšanas baznīcā. Viņi pārcēlās uz Palermo, kur Aleksandra sāka strādāt par psihoanalītiķi, taču pēc konflikta ar vīramāti viņa 1933. gadā atgriezās Latvijā. Vācbaltiešu izceļošanas laikā viņa aizceļoja no Latvijas, bet Latvijas vācu okupācijas laikā atgriezās, lai 1942. gada decembrī aizceļotu uz Romu, kur strādāja par psihoanalītiķi un 1946. gadā kļuva par Società Psicoanalitica Italiana locekli, vēlāk par prezidenti (1955—1959). Kopš 1949. gada kopā ar vīru dzīvoja Palermo, kopš 1955. gada darbojās izdevuma Rivista di Psicoanalisi redakcijā.
Mirusi 1982. gada 22. jūnijā Palermo.
Gerards Drese
Gerards Drese (nl; dzimis, miris ) bija nīderlandiešu šaha problēmists. Pēc profesijas — skolotājs.
Šaha kompozīcija
Gerards Drese sastādīja tiešā mata uzdevumus un pašmatus. Sešdesmit divi viņa uzdevumi iekļauti Meinderta Nīmeiera sērijas Probleemcomponisten 5. sējumā.
1958. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1973. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Krievijas Federācijas valdība
Krievijas Federācijas valdība (krievu: Правительство Российской Федерации) ir Krievijas augstākā federālā izpildinstitūcija.
Nākamā Krievijas Federācijas valdība tika izveidota 2020. gada 21. janvārī, tās premjerministrs ir Mihails Mišustins.
Nūraugi
Nūraugi ir ciems Pušmucovas pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas viesu nams.
Sony Pictures
Sony Pictures Entertainment Inc. (zināma arī kā Sony Pictures un saīsināti SPE) ir ASV izklaides kompānija, kas producē, veido un dažādās platformās izplata filmētos izklaides materiālus (kinofilmas, televīzijas raidījumus un ierakstītus video). Caur starpholdinga kompāniju Sony Film Holding Inc., tā darbojas kā Sony Entertainment Inc. meitas uzņēmums, kas pilnībā pieder Tokijā bāzētajam multinacionālajam tehnoloģiju un mediju konglomerātam Sony Corporation. Kompānija atrodas Kalversitijā, Kalifornijā. Tās ieņēmumi 2017. fiskālajā gadā (no 2017. gada aprīļa līdz 2018. gada martam) bija 9,133 miljardi ASV dolāru.
SPE ir Lielā piecinieka un Amerikas Kinokompāniju asociācijas (MPAA) locekle.
Sony Pictures pieder tādas filmu sērijas kā The Karate Kid, "Spoku mednieki", "Zirnekļcilvēks", "Džumandži", "Mazais Stjuarts", "Vīri melnā", "Tumsas pasaule", "Roberts Lengdons", "Smurfi" (kopā ar Pejo), "Snaiperis", "Viesnīca "Transilvānija"", "Mākoņains, gaidāms kotlešu lietus" un daudzas citas.
Jānis Putniņš
Jānis Putniņš (dzimis ) ir latviešu režisors.
Mācījies Latvijas Universitātes Svešvalodu fakultātes Vācu valodas nodaļā. Masačūsetsas Mākslas koledžā ieguvis bakalaura grādu kino režisora specialitātē. Ņujorkas štata universitātē ieguvis maģistra grādu Media Studies/English specialitātē.
Bijis režisors vairākās Latvijas filmu studijās un Latvijas Nacionālajā operā. Bijis reklāmas aģentūras "ADELL Saatchi & Saatchi" radošais direktors.
Šķibu purvs
Šķibu purvs ir 1977. gadā izveidots dabas liegums Aizkraukles novada Bebru pagasta rietumos. Natura 2000 teritorija.
Tas ir klajš augstais purvs ar dažām nelielām vecu priežu mežu apaugušām salām. Nozīmīga augsto purvu ar pundurbērzu (Betula nana) aizsardzības vieta. Sastopamas aizsargājamas putnu sugas - zivju ērglis, rubenis, mežirbe, dzeltenais tārtiņš un citi.
Ņemčinova
Ņemčinova ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 290 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Plaudeņš.
Puzo
Puzo var būt:
Adrians Pītersons
Adrians Luiss Pītersons (en; dzimis Palestainā, Teksasas štatā, ASV  ) ir ASV amerikāņu futbola spēlētājs, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2013) pārstāv NFL klubu Minesotas "Vikings", kā sastāvā aizvadījis visu profesionāļa karjeru.
ESPN RISE viņu atzina par dekādes labāko vidusskolas amerikāņu futbola spēlētāju. Universitātes laikā pārstāvēja Oklahomas universitāti, ar panākumiem startēja NCAA čempionātā.
2007. gada NFL draftā viņu Minesotas "Vikings" izraudzījās ar kopējo 7. kārtas numuru. Ir piedalījies visās četrās Visu zvaigžņu spēlēs kopš debijas NFL, 2008. gada spēlē tika atzīts par visvērtīgāko spēlētāju (MVP). Debijas sezonā A. Pītersons tika atzīts par sezonas labāko debitantu uzbrukumā. Viņš kļuva par piekto spēlētāju NFL vēsturē, kurš pirmo divu sezonu laikā veicis vairāk nekā 3000 jardu. 2010. gada 17. oktobrī viņš kļuva par piekto visātrāk 5000 jardu atzīmi sasniegušo spēlētāju NFL vēsturē.
Čečenijas-Ingušijas APSR
Čečenijas-Ingušijas APSR (ce; inh; ru) bija viena no Krievijas PFSR autonomajām republikām Ziemeļkaukāzā. Tā robežojās ar Gruzijas PSR dienvidos, Krievijas PFSR Stavropoles novadu ziemeļos, Dagestānas APSR austrumos un Ziemeļosetijas APSR rietumos.
Vēsture
Čečenu un ingušu priekšteči ir nohču tauta, kas kopš 9. gadsimta mitinājās tagadējās Čecenijas un Ingušijas teritorijas kalnainajā daļā. Pēc 13. gadsimta tā atradās Zelta Ordas (1242—1295), pēc tam Gruzijas (1295—1505), Persijas (1502—1516) un Osmaņu impērijas (1516—1557) pakļautībā. Vēlāk atradās atkarība no kabardiešiem un kumikiem. No 1721. gada sākās Krievijas Impērijas mēģinājumi pakļaut čecenu un ingušu zemes.
Pēc Krievu—persiešu kara (1722—1723) un Krievu—turku kara (1768—1774) Krievijas Impērija centās Čečeniju un Ingušiju inkorporēt savā sastāvā, tomēr kalniešu pretestība turpinājās līdz pat Kaukāza kara beigām. Pēc 1860. gada teritoriālās reformas šīs teritorijas atradās Terekas apgabalā. Krievijas imperatoru kopš 19. gadsimta otrās puses titulāri dēvēja arī par Kabardas zemes pavēlnieku un valdnieku, Čerkesu un Kalnu kņazu un pārējo mantoto valdnieku un īpašnieku (ru). Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada maijā šajā teritorijā pasludināja Ziemeļkaukāza Kalniešu Savienības Republiku, 1918. gada jūlijā Ziemeļkaukāza Padomju republika, 1919. gada septembrī Ziemeļkaukāza Emirāts.
1920. gada 17. novembrī Vladikaukāzā pasludināja Kalniešu APSR dibināšanu, kuras sastāvā bija septiņi nacionālie apvidi (Balkāru, Čečenu, Kabardiešu, Karačaju, Nazraņas (ingušu) un Vladikaukāzas (osetīnu), kā arī Sunžas kazaku apvidus). 1924. gada 7. jūlijā Kalniešu APSR likvidēja un tās sastāvā izveidoja Ziemeļosetijas, Čečenu un Ingušu autonomos apgabalus, kā arī Vladikaukāza pilsētu un Sunžas kazaku apgabalu. 1936. gada 5. decembrī nodibināja Čečenu un Ingušu APSR.
Otrā pasaules kara laikā Vērmahta uzbrukumu 1942. gadā apturēja pie Čečenijas robežām, tomēr 1944. gada 3. martā Čečenu un Ingušu APSR likvidēja un tās iedzīvotājus izsūtīja. 1957. gada 9. janvārī atkal atjaunoja Čečenijas-Ingušijas APSR.
1990. gada 27. novembrī Čečenijas-Ingušijas APSR Augstākā padome pieņēma deklarāciju par Čečenijas-Ingušijas Republikas valstisko suverenitāti, un 1991. gada 24. maijā saskaņā ar grozījumiem Krievijas PFSR Konstitūcijas 71. pantā, autonomo republiku sāka saukt par Čečenijas-Ingušijas PSR. Šis lēmums pirms PSRS sabrukuma neatbilda PSRS Konstitūcijas 85. pantam, kurā tika saglabāts Čečenijas-Ingušijas APSR nosaukums.
1991. gada 8. jūnijā Visnacionālais Čečenu tautas kongress proklamēja Čečenijas Republiku (Nohči-čo). 1991. gada 1. novembrī Čečenijas Republika (Nohči-čo) pasludināja neatkarību no Krievijas PFSR.
1992. gada 16. maijā saskaņā ar grozījumiem Krievijas Federācijas konstitūcijā, de facto izjukušo Čečenijas-Ingušijas PSR pārdēvēja par Čečenijas-Ingušijas Republiku.
1992. gada 10. decembrī Krievijas Tautas deputātu kongress ar savu rezolūciju apstiprināja Ingušijas Republikas izveidošanu un veica attiecīgus grozījumus konstitūcijā, kas oficiāli sadalīja Čečenijas-Ingušijas Republiku Ingušijas Republikā un Čečenijas Republikā. Šis grozījums publicēts 1992. gada 29. decembrī un stājās spēkā 1993. gada 9. janvārī pēc 10 dienām no oficiālās publicēšanas dienas.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Andorā
Sarakstā apkopotas tās vietas Andorā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli 1 vieta (dabas objekts), savukārt 2 vietas Andorā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā.
Ezermala (Liepnas pagasts)
Ezermala (ltg), arī Abramava bija apdzīvota vieta Alūksnes novada Liepnas pagastā. Atradās pagasta austrumu daļā 14 km no pagasta centra Liepnas, 48 km no novada centra Alūksnes un 249 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atradās netālu no autoceļa V403, Rutku ezera krastā pie Vorožas ietekas tajā. Mazāk kā kilometru austrumu virzienā atradās Latvijas—Krievijas robeža
Fun
Fun (stilizēts kā fun.) ir amerikāņu indīpopa grupa, kas tika dibināta 2009. gadā Ņujorkā, ASV.
Grupas sastāvā ir Neits Ress, Endrū Dosts un Džeks Antonofs. Grupu dibināja Ress pēc grupas The Format izjukšanas, abi pārējie grupas dalībnieki iepriekš ir spēlējuši indīroka grupās. Grupa ir izdevusi divus studijas albumus: Aim and Ignite 2009. gadā un Some Nights 2012. gadā. Dažas no populārākajām grupas dziesmām ir We Are Young, ko fun. ierakstīja kopā ar Žanellu Monē, Some Nights un Carry On. 2013. gada februārī grupa saņēma Grammy balvu kā gada labākie jaunie mākslinieki, We Are Young tika atzīta par gada labāko dziesmu.
Kesko Senukai
Kesko Senukai ir Lietuvā reģistrēta uzņēmumu grupa, kas pārvalda būvmateriālu veikalu ķēdes Lietuvā, Latvijā un Igaunijā. Tā mātes uzņēmums ir UAB Kesko Senukai Lithuania. Galvenais birojs atrodas Kauņā.
UAB Kesko Senukai Lithuania 50 % + 1 kapitāla daļa pieder Somijas Kesko Oyj mātes uzņēmumam Rautakesko Oy. Pārējās daļas uzņēmumā pieder Lietuvas uzņēmumam UAB Litvalda un divām fiziskām personām.
Kesko Senukai Lietuvā pieder 22 Senukai pārdošanas centri, bet vairāk nekā 40 Senukai veikali darbojas pēc franšīzes līguma. Latvijā ir 11 K Senukai veikali, Igaunijā ir 8 K-Rauta veikali.
Kesko Senukai Digital pieder interneta veikalu grupa 1A Group, kas darbojas Lavijā (1a.lv), Lietuvā (1a.lt) un Igaunijā (1a.ee).
Vēsture
1992. gadā Lietuvā tika dibināts uzņēmums UAB Senukai, sākot tirgot izejvielas. 1993. gadā Kauņā tika atvērts pirmais veikals. 1994. gadā uzņēmums sāka darbību vairumtirdzniecībā, transportā un lauksaimniecībā. 1995. gada 1. martā tika dibināts uzņēmums UAB Senukų prekybos centras. 1996. gadā Kauņā tika atvērta mazumtirdzniecības pilsētiņa. 1997. gadā tika atvērts vairumtirdzniecības termināls un Lietuvā sākta veidot mazumtirdzniecības veikalu ķēde.
2001. gadā Kauņā tika atvērts tirdzniecības centrs. 2002. gadā Viļņā tika atvērts Baltijā lielākais būvmateriālu un mājsaimniecības lietu tirdzniecības centrs. 2003. gadā Somijas Rautakesko Oy (Kesko meitas uzņēmums) no Augustina Rakauska ģimenes ieguva 50 % un 1 balsi uzņēmumā UAB Senuku Prekybos Centras. 2004. gadā Viļņā tika atvērts Lietuvā pirmais jaunas koncepcijas tirdzniecības parks Banginis. 2005. gadā Kauņā tika atvērts tirdzniecības un atpūtas centrs Mega. 2007. gadā Senukai grupa ieguva Lietuvas uzņēmuma UAB Romos Holdingas vairākuma kapitāldaļu, kam piederēja Baltkrievijas celtniecības materiālu tirgotājs OMA. 2008. gadā Kauņas rajonā tika atvērts Baltijas valstīs viens no modernākajiem loģistikas centriem Senukų logistikos centras. 2009. gadā sāka darbu interneta veikals www.e-senukai.lt (tagad www.senukai.lt).
Lai optimizētu Baltijas un Baltkrievijas operācijas, 2015. gada 3. novembrī tika panākta vienošanās par K-rauta (Rautakesko) pilnībā piederošās veikalu ķēdes Latvijā un Igaunijā nodošanu UAB Senuku Prekybos centras. Darījumu 2016. gada 3. martā atļāva Latvijas Konkurences padome. Bijušie K-rauta veikali Latvijā tika pamazām tika pārveidoti par K Senukai. Pirmais jaunās koncepcijas iepirkšanās centrs K Senukai 2016. gada 2. decembrī tika atvērts Rīgā, Lucavsalā. 2016. gada 17. jūnijā UAB Senuku Prekybos Centras tika pārdēvēts par UAB Kesko Senukai Lithuania. 2016. gada 9. novembrī Latvijas AS Rautakesko tika pārdēvēts par AS Kesko Senukai Latvia. 2018. gada 22. jūnijā tika paziņots, ka UAB Kesko Senukai Lithuania iegādāsies Baltijas interneta veikalu 1A grupu (SIA Mobilukss). Darījums pabeigts 2018. gada 12. oktobrī.
Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gada 18. maijā tika paziņots, ka uzņēmums ir apturējis savu darbību Baltkrievijā, un veikalu tīkls OMA tiek pārdots. 23. maijā Kesko Senukai parakstīja līgumu ar nekustamo īpašumu attīstītāju UAB Sirin Development par noliktavas telpu nomu loģistikas parkā "Rumbula" Rīgā; loģistikas centrs platībā tika atklāts 6. oktobrī.
Uzņēmuma struktūra
UAB Kesko Senukai Lithuania meitas uzņēmumi:
Nikolajs Sjakste
Nikolajs Sjakste (1955) ir latviešu bioķīmiķis, Latvijas Universitātes profesors. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Dzīves gājums
Dzimis 1955. gada 11. maijā Rīgā. Pēc Rīgas 21. vidusskolas beigšanas studēja biofiziku 2. Maskavas valsts medicīnas institūta Medicīnas bioloģijas fakultātē (1972-1978). Pēc studiju beigām strādāja par jaunāko zinātnisko līdzstrādnieku Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūta (LEKMI) Vēža šūnas ķīmijas laboratorijā (1978-1980), tad turpināja studijas aspirantūrā Maskavā, Vissavienības onkoloģijas zinātniskā centra Audzēju bioķīmijas laboratorijā (1980-1983). Pēc atgriešanās dzimtenē turpināja strādāt par zinātnisko līdzstrādnieku LEKMI Vēža šūnas ķīmijas laboratorijā (1983-1990), 1984. gadā Maskavā aizstāvēja bioloģijas zinātņu kandidāta disertāciju. Kopš 1990. gada bija Bioķīmijas laboratorijas vadītājs Latvijas Organiskās sintēzes institūtā. 1992. gadā Pēterburgā aizstāvēja bioloģijas zinātņu doktora disertāciju. Papildinājās Francijas Nacionālā zinātnisko pētījumu centra (CNRS) Žaka Mono institūta Diferencēšanas bioķīmijas laboratorijā Parīzē (1995, 1998).
Kopš 1998. gada ir Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesors, Medicīnas bioķīmijas katedras vadītājs.
Kataras futbola izlase
Kataras futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Kataru starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Kataras Futbola asociācija. Savu pirmo spēli aizvadīja 1970. gadā pret Bahreinas izlasi, piekāpjoties ar 1:2. Izlase līdz šim nav kvalificējusies FIFA Pasaules kausa finālturnīram, taču 2022. gadā pirmoreiz piedalījās kā turnīra rīkotāji. Kataras izlase ir piedalījusies desmit Āzijas kausa finālturnīros, 2019. gadā izcīnīja Āzijas čempiontitulu.
Kataras izlase regulāri piedalās Persijas līča kausā un ir trīs reizes uzvarējusi šajā turnīrā (1992., 2004. un 2014. gadā). 2014. gadā komanda ir uzvarējusi arī Rietumāzijas (WAFF) čempionātā.
2022. gada FIFA Pasaules kauss futbolā
Ekvadoras futbola izlase 2022.gada Pasaules kausa finālturnīra pirmajā mačā ar rezultātu 2:0 (2:0) uzvarēja meistarsacīkšu saimnieci Kataru.Un Kataras izlase kļuva par pirmo turnīra rīkotājvalsti, kura ir zaudējusi atklāšanas mačā.
Emīlija Ozoliņa
Emīlija Ozoliņa (1895—1975) bija latviešu botāniķe, pedagoģe, Latvijas Universitātes, Rīgas Pedagoģiskā institūta, Daugavpils Pedagoģiskā institūta pasniedzēja, LU Botāniskā dārza direktore (1949—1953). Grāmatas “Augstāko augu sistemātika” līdzautore (Rīga, 1973).
Dzīvesgājums
Emīlija Ozoliņa dzimusi 1895. gada 24. oktobrī Rīgas apriņķa Katlakalna pagastā. Pirmo izglītību Emīlija ieguva Katlakana pagasta skolā. 1915. gadā ar sudraba medaļu pabeidza Natālijas Draudziņas sieviešu ģimnāziju un 1916. gadā Rīgas Lomonosova sieviešu ģimnāzijas 8. pedagoģijas klasi ar mājskolotājas tiesībām. Pēc skolas pabeigšanas viņa sāka strādāt Rīgā M. Milleres privātajā pamatskolā un ģimnāzijā.
1920. gadā E. Ozoliņa sāka studijas Latvijas Universitātes Matemātikas un dabaszinātņu fakultātes Dabas zinātņu nodaļā, kuru beidza 1927. gadā. Paralēli studijām viņa turpināja strādāt Rīgas pilsētas 21. un 20.pamatskolā. 1937. gada E. Ozoliņa uzsāka darbu LU Matemātikas un dabaszinātņu fakultātē kā asistente. Pēc otrā pasaules kara, līdz 1950. gadam viņa strādāja kā vecākā pasniedzēja LVU Bioloģijas fakultātē, bet no 1950. gada līdz 1958. gadam kā vecākā pasniedzēja Latvijas Valsts Pedagoģijas institūtā. No 1945. gada līdz 1953. gadam veica direktores pienākumus LVU Botāniskajā dārzā. No 1960. gada līdz 1963. gadam E. Ozoliņa strādāja par vecāko pasniedzēju Daugavpils Pedagoģiskā institūta Botānikas un bioloģijas mācīšanas metodikas katedrā. Lasīja lekcijas botānikā, vadīja lauku prakses botānikā un mācību prakses skolās. 1963. gadā viņa aizgāja pensijā, bet arī pēc tam gandrīz katru vasaru turpināja vadīt lauku prakses botānikā un pedagoģisko praksi republikas skolās, kļūstot par pedagoģiskā darba paraugu ļoti daudziem institūta beidzējiem.
E. Ozoliņas zinātniskais darbs veltīts (1925—1930) Usmas ezera un citu Latvijas ezeru augu pētījumiem, viņa atradusi divas jaunas augu sugas Latvijai: Nitellopsis obtusa — mieturaļģe un Najas flexilis — lokanā najāda. Atradusi mazo ūdensrozi (Nymphaea tetragona) Dūņu ezerā. Pētījusi arī tetramēriju lācenes (Rubus chamaemorus) ziedā. Emīlijas Ozoliņas ievāktais herbārijs glabājas LU Muzeja herbārijā (RIG) un Daugavpils Universitātes herbārijā (DAU). DU Sistemātiskās bioloģijas institūtā glabājas arī E. Ozoliņas bibliotēka.
Latvijas Botāniķu biedrības biedre kopš 1952. gada, bijusi tās sekretāre no 1954.līdz 1959. gadam.
Emīlija Ozoliņa mirusi 1975. gada 29. septembrī Rīgā, apglabāta Meža kapos.
Jegors Gaidars
Jegors Gaidars (ru, dzimis, miris ) bija Krievijas ekonomists un politiķis. Krievijas Federācijas premjerministrs 1992. gadā, prezidenta Borisa Jeļcina laikā. Pirms tam būdams premjerministra Jeļcina pirmais vietnieks, vadīja Krievijas pāreju no plānveida (sociālistisko) uz tirgus (kapitālistisko) ekonomiku jeb t.s. šoka terapijas ekonomisko politiku, kas neviennozīmīgi vērtēta Krievijas sabiedrībā, jo, Krievijai pārejot uz kapitālistisko ekonomiku, radās dziļa sabiedrības noslāņošanās. Jegors Gaidars ir rakstnieka Arkādija Gaidara mazdēls.
Septiņas neveikla seksa reizes
"Septiņas neveikla seksa reizes" ir 2016. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisore ir Liene Linde. Filma 2017. gadā saņēmusi Latvijas nacionālo kino godalgu "Lielais Kristaps" kā labākā studentu filma.
Sižets
Jauna režisore, balstoties uz savu seksuālo pieredzi, mēģina uzņemt savu pirmo filmu.
Odu ceļš
Odu ceļš ir iela Jūrmalā, Ķemeru apkaimē. Odu ceļš sākas krustojumā ar Ventspils šoseju un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 500 metri, tai nav seguma. Odu ceļā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
EDVAC
EDVAC (en — "Elektroniskais diskrēto mainīgo automatizētais procesors”) bija viens no pirmajiem elektroniskajiem vispārēja pielietojuma datoriem. To izstrādāja un izgatavoja Mūra Elektrotehnikas skolā Pensilvānijā, ASV. Līdzīgi kā ORDVAC tas bija ENIAC pēctecis, taču atšķirībā no ENIAC šis dators jau apstrādāja informāciju binārā nevis decimālā kodā un spēja uzglabāt gan programmu, gan datus tam īpaši paredzētā aiztures līniju atmiņā.
Vēsture
ENIAC izgudrotāji Džons Maušlijs un Dž. Prespers Ekerts ierosināja EDVAC izstrādi jau 1944. gada augustā, tomēr līgums par jaunā datora būvniecību tika parakstīts tikai 1946. gada aprīlī ar sākotnējo budžetu 100 000 ASV dolāru apmērā. Tā galīgās izmaksas bija tuvākas ENIAC izmaksām (~ 500 000 ASV dolāru). Pabeigtais EDVAC tika uzstādīts 1949. gadā un tas darbojās līdz 1962. gadam, kad to aizstāja ar BRLESC.
Tehniskais raksturojums
Funkcionāli EDVAC bija binārs seriālais dators ar automātisku saskaitīšanu, atņemšanu, reizināšanu, programmētu dalīšanu un automātisku rezultāta pareizības pārbaudi. Vidējais datu pievienošanas laiks bija 864 mikrosekundes, bet to apstrādes laiks – 2900 mikrosekundes.
Datoram bija 5937 elektronu lampas un 12 000 diodes, un tas patērēja 56 kW jaudas. Pēc izmēra EDVAC aizņēma 45,5 m² un svēra 7,8 tonnas. Lai veiktu tehniskas manipulācijas ar datoru, bija nepieciešams trīsdesmit cilvēku darbs astoņu stundu maiņās.
Atšķirībā no priekštečiem EDVAC varēja veikt arī aritmētiku ar peldošo komatu. Tas izmantoja 33 bitus mantisai un vienu bitu tās apzīmēšanai. Instrukcijām 44 bitu mašīnvārds tika sadalīts četrās 10 bitu adresēs un četros bitos. Pirmās divas adreses norādīja uz operācijā izmantotajiem skaitļiem atmiņā, trešā adrese norādīja vietu atmiņā, kurā saglabāt darbību rezultātu, bet ceturtā adrese apzīmēja nākamās izpildāmās instrukcijas atrašanos.
Ietekme uz datoriku
EDVAC darbība atstāja lielu iespaidu uz Džonu fon Neimanu. Savā monogrāfijā “Pirmais ziņojuma projekts par EDVAC” viņš aprakstīja vienu no mūsdienu datorikas būtiskākajiem principiem – "uzglabātās programmas" koncepciju, kurā programmas instrukcijas tiek glabāta tajā pašā atmiņā, kurā dati. Pēc šī t.s. fon Neimana arhitektūras principa strādā lielākā daļa EDVAC sekojušo datoru.
TTL
TTL var būt:
Darela saldūdens krabis
Darela saldūdens krabis (Ceylonthelphusa durrelli) ir kritiski apdraudēta Šrilankas saldūdens krabju suga, kas sastopama tikai ļoti nelielā platībā Šrilankā. Suga atklāta 2005. gadā un nosaukta dabaspētnieka un rakstnieka Džeralda Darela vārdā.
Dzīvesvieta
Darela saldūdens krabis sastopams ļoti nelielā teritorijā (1km²) Šrilankas centrālajā daļā — 07°22'N, 080°50'E. Dzīvo ēnainā un mitrā kalnu miglas meža ļoti seklajās (ap 15 cm), lēni tekošajās upītēs. Krabis sastopams arī ārpus upītēm, to krastos, blakus ūdenskritumiem, zem klintīm, mitrā augsnē vai kritušo lapu kārtā uz mitras zemes.
Aizsardzība
Darela saldūdens krabis ir ļoti jutīgs pret dabas piesārņojumu. Tā izdzīvošanu apdraud pesticīdi, ūdenstilpēs dzīvojošās invazīvās sugas, lokālas klimata izmaiņas, skābie lieti un pirmatnējo mežu izciršana, kuri nodrošina dabisko ūdensteču kvalitāti.
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 500 metri vīriešiem
500 metri vīriešiem bija viena no 14 disciplīnām ātrslidošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Nacionālajā ātrslidošanas ovālā, Pekinā, 2022. gada 12. februārī. Tajās bija pārstāvēti 30 sportisti no 15 valstīm.
Kvalifikācija
Šajā disciplīnā bija pieejamas 30 dalībnieku kvota, maksimāli trīs sportisti no vienas valsts. Pirmie 20 sportisti kvalificējās ar savu sniegumu 2021.–2022. gada ISU ātrslidošanas Pasaules kausa izcīņā, bet pārējie desmit ieguva kvotas, sasniedzot labākos laikus starp sportistiem, kuri vēl nav kvalificējušies. Valsts varēja nopelnīt tikai maksimālās trīs vietas Pasaules kausa reitingā.
Disciplīnas kvalifikācijas laiks (35.70) tika paziņots 2021. gada 1. jūlijā un tas bija nemainīgs salīdzinot ar 2018. gada Phjončhana spēlēm. Sportisti disciplīnai varēja kvalificēties, laika posmā no 2021. gada 1. jūlija līdz 2022. gada 16. janvārim, Starptautiskās Slidošanas savienības (ISU) pasākumu ietvaros.
Rezultāti
— olimpiskais rekords; — trases rekords.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Peskāras province
Peskāras province ir viena no Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Abruco reģionā. Provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Peskāra. Pārējās lielākās pilsētas ir Montesilvāno, Spoltore, Čita Santandželo un Penne. Province administratīvi sīkāk dalās 46 komūnās.
Ogres iela (Jūrmala)
Ogres iela ir iela Jūrmalā, Jaundubultu un Dubultu apkaimēs. Ogres iela sākas pludmales rajonā un beidzas krustojumā ar Strēlnieku prospektu. Kopējais ielas garums ir 270 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ogres ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Lēkums
Lēkums ir starpposms savienojumu ķēdē starp divām datoru tīkla iekārtām. Piemēram, internetā datu paketei ir jāiziet cauri vairākiem maršrutētājiem, pirms tā sasniedz savu gala mērķi. Katru reizi, kad pakete tiek pārsūtīta uz nākamo maršrutētāju, notiek lēkums. Jo vairāk lēkumu, jo ilgāk pakete ceļos līdz gala mērķim. Šo posmu skaitu, kas ceļā no nosūtītāja līdz saņēmējam jāveic paketei, sauc par lēkumu skaitu. Lai izvairītos no datortīklu pārslogošanas, parasti ir noteikts maksimālais lēkumu skaits, kuru sasniedzot pakete tālāk pārsūtīta vairs netiek. IPv4 protokolā to sauc par dzīvlaiku. Internetā, lai noskaidrotu, cik daudz lēkumu ir starp avota un mērķa adresēm, var izmantot traceroute/tracepath komandas.
Ņivji
Ņivji ir ciems Goliševas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 292 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Rajevkas ezers.
Honkonga (sala)
Honkonga ir sala Honkongas Speciālajā Administratīvajā reģionā. Tās iedzīvotāju skaits ir 1 289 500 un apdzīvotības blīvums 16 390/km² (2008. gada dati). Kad Pirmā Opija kara laikā salu okupēja Lielbritānija, tajā bija ap 3000 iedzīvotāji, kuri bija izkaisīti pa vairākiem zvejnieku ciematiem. 1842. gadā saskaņā ar Nankinas līgumu sala formāli uz mūžīgiem laikiem tika atdota Lielbritānijai un uz salas tika izveidota Viktorijas pilsēta, godinot Karalieni Viktoriju. Sala tika atdota atpakaļ Ķīnas pārvaldībā 1997. gadā saskaņā ar 1984. gada Ķīnas-Lielbritānijas vienoto deklarāciju.
Centrālā salas daļa ir Honkongas vēsturiskais, politiskais un ekonomiskais centrs. Salas ziemeļu krasts veido Viktorijas ostas dienvidu piekrasti, tā ir lielā mērā atbildīga par Honkongas attīstību, jo tās dziļie ūdeņi piesaista lielus tirdzniecības kuģus.
Salā atrodas daudzi no Honkongas pazīstamākajiem skatiem, tādi kā Viktorijas virsotne, Ocean Park atrakciju parks, daudzas vēsturiskas būves un lieli iepirkšanās centri. Salā esošie kalni piedāvā plašas pārgājienu iespējas.
Honkongas salas ziemeļu daļa kopā ar Kouluņu veido Honkongas apdzīvotāko daļu. To kopējā platība ir aptuveni 88,3 km2 un iedzīvotāju skaits sastāda 3 156 500, ar apdzīvotības blīvumu 35 700/km².
Saimniekdatora nosaukums
Saimniekdatora nosaukums jeb resursdatora nosaukums ir unikāls vārdisks nosaukums, pēc kā var viennozīmīgi identificēt konkrētu datoru vai citu iekārtu (piemēram, printeri vai modemu) tīklā.
Internetā resursdatoru nosaukumus lieto kopā ar domēnu nosaukumu sistēmu, kur ar to saprot pilnā domēna vārda kreiso daļu līdz pirmajam punktam.
Šokaļska šaurums
Šokaļska šaurums (ru) ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Severnaja Zemļas arhipelāga Boļševikas salu dienvidaustrumos no Oktobra Revolūcijas salas rietumos un savieno Karas jūru dienvidrietumos un Laptevu jūru ziemeļaustrumos. Šaurums ir 106 km garš un šaurākajā vietā 19 km plats, kuģojams.
Šauruma ziemeļaustrumu piekrastē izvietojusies Misbaranovas polārstacija, bet dienvidrietumu piekrastē no 1935. līdz 1943. gadam darbojās Misolovjannijas polārstacija.
Oškalna iela (Jūrmala)
Oškalna iela ir iela Jūrmalā, Kauguru apkaimē. Oškalna iela sākas krustojumā ar Lībiešu ielu un beidzas krustojumā ar Raiņa ielu. Kopējais ielas garums ir 210 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Oškalna ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Siranuša Gukasjana
Siranuša Gukasjana (hy; dzimusi Erevānā) ir Armēnijas FIDE starptautiskā meistare šahā (2017).
Biogrāfija
Uzvarējusi Armēnijas jauniešu šaha čempionātos dažādās meiteņu vecuma grupās: 2008. gadā (U10 vecuma grupā), 2010. gadā (U12 vecuma grupā), 2012. gadā (U14 vecuma grupā), 2014. gadā (U16 vecuma grupā). 2013. gadā izcīnījusi arī sudraba medaļu meiteņu U16 vecuma grupā. Vairākkārt pārstāvējusi Armēniju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. Izcīnījusi medaļas Armēnijas sieviešu šaha čempionātos: 2 sudraba (2017, 2018 ) un bronzu (2019 ).
Pārstāvējusi Armēniju Pasaules sieviešu šaha olimpiāde:
Pārstāvējusi Armēniju Pasaules sieviešu komandu šaha čempionātā:
Pārstāvējusi Armēniju Eiropas sieviešu komandu šaha čempionātos:
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Krāsu miešķis
Krāsu miešķis (Asperula tinctoria), dažreiz klasificēts kā krāsu madara (Galium tinctorium), ir augu suga rubiju dzimtas miešķu ģintī. Tā ir izplatīta Austrumeiropā un dažviet Āzijā. Latvijā ir sastopama ļoti reti, tikai dažās vietās Daugavas ielejā, un tā ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.
Morfoloģija
Krāsu miešķis ir daudzgadīgs 20—60 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir stāvs, kails, zarojošs un četršķautņains. Stublāja posmi ir garāki par lapām — tās ir šauri lineāras, sarveidīgas, aptuveni 2—5 cm garas un 0,05—0,2 cm platas. Lapas uz stublāja ir izvietotas neīstā mieturī pa 4 (apakšējās) vai 6 (augšējās).
Ziedi ir skarveidīgās ziedkopās stublāju un zaru galos. Kauss ir ļoti īss. Vainags ir balts, piltuvveidīgs, parasti trīsdaļīgs. Auglis ir riekstiņu skaldauglis, kuru veido 2 kaili, aptuveni 0,2 cm gari skaldeņi. Zied jūnijā un jūlijā.
MŠK Žilina
MŠK Žilina ir Slovākijas futbola klubs no Žilinas. Dibināts 1908. gadā, pašlaik spēlē Slovākijas Superlīgā. Kopš līgas izveidošanas 1993. gadā komanda septiņas reizes ir izcīnījusi čempionu titulu.
2010.—2011. gada sezonā iekļuva UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā. Mājas spēles aizvada Štadión pod Dubňom, kura ietilpība ir 11 258 vietas.
2011. gadā komandā spēlēja Latvijas izlases spēlētājs Artūrs Zjuzins.
Hamiltons Moriss
Hamiltons Moriss (angļu: Hamilton Morris; dzimis 1987. gada 14. aprīlī) ir amerikāņu žurnālists, dokumentālists un zinātniskais pētnieks. Viņš ir televīzijas raidījuma "Hamilton's Pharmacopeia" veidotājs un režisors, kurā viņš pēta dažādu psihoaktīvo vielu vēsturiskos, ķīmiskos un kultūras aspektus.
Hamiltons Moriss ir Džūlijas Šīnas un dokumentālo filmu režisora Erola Morisa dēls. Lai arī dzimis Ņujorkā, uzaudzis Kembridžā, Masačūsetsā. Pusaudža gados Moriss piedalījies 2002. gada pirmās paaudzes iPod reklāmā. Viņš studēja Čikāgas universitātē un pētniecības universitātē "The New School", kur studēja antropoloģiju un zinātni.
Studiju laikā sāka rakstīt žurnālam Vice, kur sāka rakstīt ikmēneša sleju "Hamilton's Pharmacopeia", kas vēlāk tika ekranizēta VBS.tv dokumentālo filmu ciklā. Viņš ir Vice zinātniskais redaktors un HBO korespondents un producents, kā arī pastāvīgs žurnāla "Harper's Magazine" zinātnes feļetonists. Moriss bieži veic farmakoloģiskos pētījumus Filadelfijas zinātņu universitātē, liekot uzsvaru uz disociatīvo anestēzijas līdzekļu sintēzi un vēsturi.
Kristijs Metjusons
Kristofers "Kristijs" Metjusons (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu beisbolists un beisbola treneris, spēlēja pičera pozīcijā. Karjeras laikā spēlēja MLB klubos Ņujorkas "Giants" un Sinsinati "Reds".
1905. gadā kopā ar "Giants" uzvarēja Pasaules sērijā. Karjeras laikā guvis uzvaru 373 spēlēs, kas ir trešais visu laiku labākais rādītājs.
1902. gadā spēlēja balsta pussarga pozīcijā Pitsburgas "Stars" sastāvā pirmajā Nacionālajā futbola līgā.
Pēc beisbolista karjeras beigām viņš trīs sezonas bija Sinsinati "Reds" treneris.
Piedalījies Pirmajā pasaules karā.
1936. gadā viņš bija viens no pirmajiem pieciem nacionālajā beisbola slavas zālē uzņemtajiem spēlētājiem, taču viņš bija vienīgais no piecinieka, kurš nepiedzīvoja savu uzņemšanu. 1999. gadā The Sporting News veidotajā 100 Greatest Baseball Players sarakstā K. Metjusons ierindojās 7. vietā, viņš bija visaugstāk ierindojušais Nacionālās līgas pičers. Tajā pašā gadā tika iekļauts MLB gadsimta izlasē.
Oborūni
Oborūni ir ciems Maļinovas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 227 km attālumā no Rīgas.
Vecbebru muiža
Vecbebru muiža bija Vidzemes muiža, kas atradās mūsdienu Aizkraukles novada Vecbebru ciemā. Mūsdienās muižas apbūve ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Apbūvē ietilpst kungu māja (valsts nozīmes piemineklis), klēts, stallis, pagrabs un parks.
Vēsture
Vecbebru muižas dzīvojamā ēka klasicisma stilā celta 19. gadsimta pirmajā pusē barona Fīdriha fon Meijendorfa laikā. Muižas kungu māja nodedzināta 1905. gadā. Vēlāk to atjaunoja arhitekta Vilhelma Bokslafa vadībā. Atjaunojot muižas kungu māju, tai izbūvēts rizalīts, kas ir izteiksmīgs jūgendstila arhitektūras paraugs.
Pēc Latvijas agrārreformas 1922. gadā Vecbebros nodibināja biškopības un dārzkopības skolu, ko 1944. gadā pārdēvēja par Vecbebru biškopības tehnikumu, 1972. gadā — par Vecbebru sovhoztehnikumu, kas apsaimniekoja visas pagasta lauksaimniecības zemes. Vecbebros izveidoja sovhoztehnikuma saimniecisko centru, ap to izauga ciems. 1982. gadā tehnikums pārgāja uz jauno mācību korpusu. 1996. gadā ēkā tika atvērta Bebru vispārizglītojošā internātskola, bet 2017. gadā tā tika slēgta.
Oļu iela (Jūrmala)
Oļu iela ir iela Jūrmalā, Krastciema apkaimē. Oļu iela sākas Mežmalas ielas un Rītupes ielas krustojumā un beidzas pie Lielupes. Kopējais ielas garums ir 300 metri, tai nav seguma. Oļu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Baleta dejotājs
Baletdejotājs (it fem., ballerino masc.) ir persona, kas praktizē klasiskā baleta mākslu. Gan sievietes, gan vīrieši var nodarboties ar baletu; tomēr dejotājiem ir stingra hierarhija un stingras dzimumu lomas. Viņi paļaujas uz gadu ilgām apmācībām un pareizu tehniku, lai kļūtu par daļu no profesionāliem dejotāju ansambļiem. Baleta dejotājiem ir augsts savainošanās risks, ņemot vērā prasīgo baleta tehniku.