cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tumšā čakstīte
Latvijā
Tumšā čakstīte Latvijā ir reta ieceļotāja un reta ligzdotāja. Sākot ar 2006. gadu, vērojams ieceļotāju skaita pieaugums, kas daļēji skaidrojams ar novērotāju aktivitātes pieaugumu, bet ne tikai, jo notiek arī areāla paplašināšanās uz austrumiem. Kopumā skaits pieaug arī tuvākajās Centrāleiropas valstīs. Ligzdošana Latvijā līdz šim pierādīta divas reizes — 2007. gadā Papē un 2016. gadā Nidā. Latvijā sastopama nominālpasuga S. r. rubicola.
Izskats
Tumšā čakstīte ir maza auguma, kompakts dziedātājputns ar ļoti īsiem, noapaļotiem spārniem un apaļu, proporcionāli lielu galvu. Spārni ir daudz īsāki, nekā lukstu čakstītei un Sibīrijas tumšajai čakstītei. Ķermeņa garums ir 11—13 cm, spārnu plētums 21—23 cm, svars 13—17 g.
Ūsiņi
Saistība ar Ūsiņu
Latviešu tautas tradīcijas parasti Juri jeb Jurģi daudzina kā zirgu aizbildni. Domājams, ka kristīgās ticības ietekmē Juris pārņēmis daļu Ūsiņa funkciju. Kādā Valmieras ieražu apskatā ir saglabājies aizrādījums, ka Jurģu diena senāk bijusi Ūsiņa diena.
Tradīcijas un ticējumi
Atstājot veco dzīves vietu nedrīkst teikt ardievas, lai laime neatstātu jaunajā dzīves vietā. Kad Jurģu dienā aiziet uz jauno māju, tad no vecās vietas jāpaņem salmi līdzi un ar tiem jāizkaisa kūts, lai no izgājējiem nepieķertos nekādas burvības. Citi ņem arī akmeņus no vecās mājas līdzi un izmētā tos jaunās mājas kūtī, lai izsargātos no svešām burvībām.
Tumšā čakstīte
Izskats
Ligzdošanas sezonas laikā raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņa apspalvojums ķermeņa augšpusē ir melns, galva melna, bet pakakle, krūtis oranžas, vēders pamazām kļūst gaišāks, zemaste gandrīz balta. Uz kakla sāniem baltas, šauras, pusgredzena veida joslas, sāni zem spārniem balti. Uz spārniem nelieli, šauri, balti spoguļi. Mātītes apspalvojums ķermeņa augšpusē ir brūns, galva brūna, uz kakla iztrūkst baltie pusgredzeni. Vēders rudi brūns, bieži ar tumšāku spalviņu svītrojumu. Vienīgi spārnu spogulis ir balts, lai gan arī tas var būt gaiši brūns. Knābis, acis un kājas melnas. Jaunie putni līdzīgi mātītēm, bet apspalvojumam raksturīgs izteikts tumšāku spalvu svītrojums.
Ūsiņi
Tradīcijas un ticējumi
Vasarai tuvojoties, Jurģos rūpējas arī par skaistumu un veselību, visvairāk gan lai nenodegtu. Jurģu rītā vajag sniegā nomazgāt muti; pretēji — nevajag mazgāties, lai nenodegtu; priekš Jurģiem vajag mazgāties ar varžu kurkuļiem, tāpat bērzu sulā nomazgāt muti un tikai tad dzert; jāspļauj skudru pūznī, lai skudras šļāc skābumu sejā; šie līdzekļi ir pret nodegšanu un vasaras raibumiem. Ja priekš Jurģiem staigā ar basām kājām vai svilpj, piemetas drudzis. Ja priekš Jurģiem pirmo reizi dzird rūcam pērkonu, jāņem no zemes akmens, 3 reizes jāpārvelk pār pieri un jāatliek atpakaļ, tad nesāpēs galva. Jurģis esot viena no siltuma dienām. Dievs iesviedis 3 aukstuma akmeņus Jēkaba, Miķeļa un Mārtiņa dienā, bet ārā tos ņemot Jurģos, Vasarsvētkos un Jāņos. Laiku pareģojot vēro, cik dienu priekš Jurģiem ir rasa: tik dienu priekš Jēkaba dienas rudzu pļauja. Jurģu rītā vēji kaujoties; kāds vējš Jurģos, tāds pūtīs visu gadu. Ja Jurģos līst lietus, būs slapja vasara, meža pļavās nebūs zāles. Ja Jurģis piektdienā, nelaimīgs gads, ja pirmdienā vai piektdienā — nelaimīga vasara. Jurģu dienā nedrīkst aust, jo tad būs daudz pērkoņu; nedrīkst vēlēties — traki suņi nāks mājās, uguni kurt laukā — mājas degs. Jurģu rītā priekš saules krustiski pār tīrumu pārdzen vagas, tad neesot nevienas usnes. Jurģu rītā agri jāuzceļas un jāiekur krāsns, lai dūmi izskrien pa skursteni. Kas to pirmais izdarīs, būs laimīgs.
Jurģu dienas maltīte
Jurģa dienas maltītē maizes klaipiem bija jābūt apaļiem, lai tādi augtu zirgi un govis, bija jāēd vai jāmet olas pāri govju mugurām, lai govis augtu apaļas.
Īpaši bieži tiek pieminēti skābi kāposti, kam liela nozīme gan saticības veicināšanā, gan arī, lai atnācēji paliktu pēc iespējas ilgāk.
Konflikta resursi
Konflikta resursi ir dabas resursi, kas iegūti konflikta zonā un pārdoti, lai turpinātu cīņu. Pastāv statistikas dati, kas apliecina, ka karojošās puses pieeja pie dārgakmeņu precēm var pagarināt konfliktus ("resursu lāsts"). Visredzamākais mūsdienu piemērs ir Kongo Demokrātiskās Republikas (KDR) austrumu provincēs, kur dažādas armijas, nemiernieku grupas un citas valstis ir guvušas labumu no kalnrūpniecības, vienlaikus veicinot šajā reģionā vardarbību un cilvēku izmantošanu kara laikā.
Tumšā čakstīte
Uzvedība
Tumšajai čakstītei, sēžot uz zara, raksturīga vertikāla stāja un nepārtraukta, nervoza spārnu un astes skurināšana. Tā ir samērā droša un viegli novērojama. Lidojumā atgādina lielu kameni. Tumšā čakstīte ligzdošanai izvēlas sausas, atklātas vietas, piekrastes kāpas, viršu tīreļus, sausas, nabadzīgas pļavas ar retinātiem, nelieliem krūmiem, avenājiem vai kazenājiem.
Konflikta resursi
Četri visbiežāk iegūtie konflikta izrakteņi (pazīstami kā 3TGs, no nosaukumu saīsinājumiem) ir kasiterīts (alva), volframīts (volframs), kolumbīts-tantalīts (tantals), un zelta rūda, kas tiek iegūti Kongo austrumu daļā un padoti caur dažādiem starpniekiem, pirms tos iegādājas starptautiski elektronikas uzņēmumi. Šie minerāli ir svarīgi dažādu ierīču, tostarp patēriņa elektronikas, piemēram, mobilo telefonu, portatīvo datoru, MP3 atskaņotāju ražošanā.
Tumšā čakstīte
Uzvedība
Tumšā čakstīte kopumā ir īsu distanču gājputns vai nometnieks. Izņēmums ir ziemeļu reģionu populācijas, kuras veic visgarāko migrāciju uz ziemošanas vietām Dienvideiropā un Ziemeļāfrikā. Tā ir teritoriāla visa gada garumā, ja ir nometniece.
Rudiņi
Rudiņi var būt:
Konflikta resursi
Asins dimantu, kas pazīstami arī kā "konflikta dimanti", ieguve un pārdošana ir labāk pazīstams fenomens, kas notiek praktiski pie identiskiem nosacījumiem. Arī nafta var būt konflikta resurss; Islāma valsts izmanto naftas tirdzniecības ieņēmumus, lai finansētu savas militārās un teroristu darbības.
Notiek starptautiski centieni samazināt tirdzniecību ar konflikta resursiem un samazināt stimulus to iegūšanai un cīņai par tiem. Piemēram, Amerikas Savienotajās Valstīs ražotājiem no 2010. gada nepieciešams pārbaudīt savas piegādes ķēdes un ziņot par konfliktu minerālvielu izmantošanu.
Tumšā čakstīte
Barošanās
Tumšā čakstīte galvenokārt barojas ar bezmugurkaulniekiem, piemēram, maziem un vidēji lieliem kukaiņiem un to kāpuriem, nelieliem gliemežiem, zirnekļiem un sliekām. Reizēm nomedī kādu nelielu zivtiņu vai ķirzaku. Rudenī barojas arī ar seklām un augļiem.
Konflikta resursi
Vēsture
Jēdziens "konflikta resurss" vai "konflikta prece" parādījās 1990. gadu beigās, sākotnēji saistībā ar "konflikta dimantiem", kas finansēja nemierniekus Angolā un Sjerraleonē. (Plašsaziņas līdzekļi bieži vien sauc tos par "asins dimantiem".) Vēlāk "konflikta kokmateriāli" finansēja karadarbību, Kambodžā un Libērijā.
Konvencijas
Jēdzienu pirmo reizi oficiāli apsprieda ANO Ģenerālā asambleja saistībā ar konfliktu dimantiem:  ANO Drošības padome kopš tā laika vairākās rezolūcijās ir pieminējusi tos kā konflikta resursus.
Tumšā čakstīte
Barošanās
Parasti medī no zemu novietota novērošanas posteņa (piemēram, apakšējā krūmu zara), pārskatot zemi savā tuvumā. Līdzko kukainis ir pamanīts, tā laižas lejup un to uzlasa, pēc tam atgriežas savā postenī. Tumšā čakstīte reizēm nelielā augstumā mēdz plivināties arī uz vietas gaisā, pārskatot kādu zemes pleķīti. Uzlasa kukaiņus arī no krūmu zariem un lapām.
Ligzdošana
Tumšās čakstītes veido monogāmus pārus, tēviņš mātīti apsargā no citu tēviņu uzmanības un visur tai seko. Ligzdošanas sezona, atkarībā no ligzdošanas reģiona, ir atšķirīga. Eiropas ziemeļos un austrumos tā sākas aprīļa vidū. Ligzdo uz zemes vai tuvu zemei biezākos augu ceros vai krūmos. Ligzda dziļa un vaļīga, sakrauta (nevīta) no sausas zāles un lapām, no iekšpuses izklāta ar dzīvnieku vilnu, matiem un spalvām.
Konflikta resursi
Konvencijas
Kopš 1996. gada Bonnas Starptautiskais konversijas centrs ir izsekojis resursu pārvaldību un konfliktu intensitāti pēc valsts. Bez degizrakteņiem, metāla, dimantiem un kokmateriāliem tas izseko citu primāru preču pārvaldību, kas varētu finansēt konfliktus, tostarp: magoņu sēklas (Afganistāna), gumiju (Kotdivuāra), kokvilnu (Zambija) un kakao (Indonēzija).
Tumšā čakstīte
Ligzdošana
Dējumā 4—6 zilzaļas olas ar sarkanbrūniem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 13—14 dienas. Perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu atstāj 13—16 dienu vecumā. Vecāki turpina par tiem rūpēties vēl dažas dienas, bet ne ilgāk par nedēļu.
Konflikta resursi
Konflikta minerāli
Četri izplatītākie konflikta minerāli ir noteikti, piemēram, ASV Konflikta minerālu likumā:
Šie minerāli dažreiz tiek saukti par "3T un zelts", 3TG, vai pat vienkārši "3T". Saskaņā ar ASV Konflikta minerālu likumu, nākotnē šim sarakstam var tikt pievienoti papildu minerāli.
Tumšā čakstīte
Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē tumšā čakstīte, Āfrikas tumšā čakstīte (Saxicola torquatus) un Sibīrijas tumšā čakstīte (Saxicola maurus) tika klasificētas kā viena suga — tumšā čakstīte (Saxicola torquatus).
Rudukova
Rudukova var būt:
Konflikta resursi
Kongo Demokrātiskā Republika
2010. gadā visnāvējošākais karš, kuru finansē konflikta resurss, ir Kongo, šo karu sekmē zelts. Zelta stieņi ir grūtāk izsekojami nekā dimanti, un Kivu konflikta reģions ir bagāts ar zeltu. Nepastāv nekādi juvelierizstrādājumu nozares standarti, lai pārbaudītu zelta izcelsmi, kā tas ir ar dimantiem (lai gan juvelieru kopējie tēriņi par zeltu ir piecas reizes lielāki nekā par dimantiem). Citi konfliktu minerāli, kas tiek nelegāli izvesti no Kongo, ietver kobaltu, volframu, kasiterītu un kolumbītu-tantalītu (kas nodrošina tantalu mobilajiem telefoniem, un tiek uzskatīts, ka tieši tas uztur konfliktus).
Tumšā čakstīte
Sistemātika
Tumšajai čakstītei ir 2 pasugas:
Konflikta resursi
Kongo Demokrātiskā Republika
Peļņa, kas gūta, pārdodot šos minerālus, ir finansējusi cīņas Otrajā Kongo karā un notiekošos sekojošos konfliktus. Kontrole pār ienesīgajām atradnēm ir arī kļuvusi par militāro mērķi.
Raktuves
Raktuves atrodas Kongo austrumos, bieži vien tālu no apdzīvotām vietām attālos un bīstamos reģionos. Nesenā pētījumā, ko veica Starptautiskais Miera Informācijas Dienests (IPIS) norāda, ka bruņotie grupējumi ir klātesoši vairāk nekā 50% no ieguves vietām. Daudzās vietās bruņotas grupas nelegāli apliek civiliedzīvotājus ar nodokļiem un nodarbina piespiedu kārtā. Kalnrači, ieskaitot bērnus, strādā līdz pat 48 stundu maiņās, bieži notiekot zemes nogruvumiem un tuneļu iegruvumiem, kas prasa daudzu cilvēku upurus. Šīs grupas bieži ir saistītas ar nemiernieku grupām vai Kongo Valsts armiju, bet abas izmanto un vardarbību, lai kontrolētu vietējos iedzīvotājus.
Eiropā ierosinātais likums
2015. gadā Eiropas Parlaments pieņēma likumu; starp dalībvalstīm šobrīd risinās sarunas par tā detalizētu un konkrētu formulējumu.
2016. gada 16. jūnijā Eiropas Parlaments apstiprināja, ka būtu nepieciešama regula "visiem, izņemot mazākos ES uzņēmumus, kas importē alvu, volframu, tantalu, zeltu un to rūdas".
Kailā krustmadara
Kailā krustmadara (Cruciata glabra) ir a augu suga rubiju dzimtas krustmadaru ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Dienvideiropā un Centrāleiropā. Latvijā, tā ir ļoti reta adventīva augu suga, kura 20. gadsimta sākumā ir atrasta Rīgā, bet vēlāk atradnes nav zināmas.
Ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.
Morfoloģija
Kailā krustmadara ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs ar pacilu vai stāvu, vienkāršu kailu un četršķautņainu stublāju.
Lapas ir eliptiskas vai plati lancetiskas, 0,8—2 cm garas un 0,3—0,8 cm platas, sēdošas mieturos pa 4. Lapas gals ir strups vai smails, mala skropstaina. Augļu laikā lapas noliecas uz leju.
Ziedi ir vairogos, kas sakārtoti mieturos lapu žāklēs. Ziedkopa ir īsāka nekā lapas. Parasti vairogā ir 3—5 ziedi. Kauss neizveidots. Zieda vainags ir četrdaļīgs, dzeltens un saaudzis. Ziedkopas vidējie ziedi ir divdzimumu, malējie — vīrišķie. Auglis ir kails, bumbierveidīgs, ap 0,2 cm garš riekstiņš skaldauglī.
Kailā krustmadara zied maijā un jūnijā.
Edmunda Balukas iela (Ščecina)
Edmunda Balukas iela ir Ščecinas iela, Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Edmunda Balukas iela sākas krustojumā ar Polijas karavīra laukumu un beidzas krustojumā ar Piekrišanas laukumu. Ielas kopējais garums ir 6025 metri.
Ielas raksturojums
Edmunda Balukas iela ir 6025 metrus gara asfaltēta iela Ščecinas centrā. Tā sākas krustojumā ar Polijas karavīra laukumu un iet austrumu virzienā. Edmunda Balukas ielai ir savienojumi ar Atbrīvošanas un Neatkarības avēnijām (Polijas karavīra laukums), Kašūbijas, Svētā Adalberta, Silēzijas ielām, Boguslava X ielu un Polijas armijas avēniju (Piekrišanas laukums).
Bebru dīķis
Bebru dīķis ir ūdenstilpe Tukuma novada Sēmes pagasta rietumos, uz dienvidiem no Līkaiņiem. Iztece — grāvis uz Lāčupīti. Dienvidrietumos no dīķa atrodas valsts autoceļš P131 (Tukums—Ķesterciems—Mērsrags—Kolka).
Marta Bartela
Marta Bartela (pl; dzimusi kā Pšezdzecka (pl) Zambrovā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (2009).
Biogrāfija
Kopš 2000. gada piedalījusies Polijas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. Pirmo panākumu guvusi 2004. gadā Lebā, kad U16 vecuma grupā ieņēmusi 2. vietu. Tajā pašā gadā piedalījusies Eiropas junioru šaha čempionātā, kurā ieņēmusi 4. vietu U16 vecuma grupā. 2005. gadā Sroda Velkopolskā ieņēmusi 3. vietu Polijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Tajā pašā gadā pirmo reizi piedalījusies Polijas sieviešu šaha čempionāta finālā Suvalkos. 2006. gadā Tšebiņā Polijas sieviešu šaha čempionātā dalījusi 1.-2. vietu ar Jolantu Zavadzku, tačū piekāpusies papildu mačā. 2012. gadā Gimarainšā Polijas komandas sastāvā izcīnījusi sudraba medaļu Pasaules studentu šaha kausā. 2014. gadā Katovicē bijusi 3. vietā Polijas studenšu šaha čempionātā. Polijas komandu šaha čempionātā izcīnījusi 2 individuālās zelta (2009, 2012) medaļas Ļubļinas komandas LKSz Drakon sastāvā.
Sekmīgi pārstāvējusi Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2006. gadā Bartelai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2009. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Personīgā dzīve
Precējusies ar šaha lielmeistaru Mateušu Bartelu.
Jay and Silent Bob Reboot
Jay and Silent Bob Reboot ir 2019. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors, scenārija autors, montāžists un viens no aktieriem ir Kevins Smits. Pēc Smita paustā, šis ir 2001. gada filmas "Džejs un Klusais Bobs" rīmeiks un rībūts.
Džeja lomu atveido Džeisons Mjūzs. Kameo lomās parādās arī Braiens O'Hallorans, Džeisons Lī, Džastins Longs, Šenona Elizabete, Rozārio Dousone, Vels Kilmers, Melisa Benoista, Kreigs Robinsons, Tomijs Čongs, Kriss Hemsvorts, Mets Deimons un Bens Afleks. Šī ir astotā filma View Askewniverse visumā.
Filmā Džejam un Klusajam Bobam atkal jādodas uz Holivudu, lai apturētu filmas Bluntman V Chronic veidošanu. Pa ceļam Džejs risina konfliktu ar savu meitu. Filmas pirmizrāde ASV notika 2019. gada 15. oktobrī. Tā saņēma dalītas kritiķu atsauksmes.
Rudziši
Rudziši var būt:
Mazie Škipori
Mazie Škipori ir ciems Izvaltas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 257 km attālumā no Rīgas.
T-Mobile Arena
T-Mobile Arena ir daudzfunkcionāla halle Lasvegasā, ASV. Arēnā savas mājas spēles aizvada NHL komanda Vegasas "Golden Knights". Arēnā notiek arī koncerti, basketbola spēles un boksa cīņas. šeit notika boksa cīņa starp Floidu Meivezeru un Konoru Makgregoru.
Žoržs Meljess
Marī Žoržs Žans Meljess (fr; dzimis, miris ) bija franču iluzionists un režisors, viens no pirmajiem franču mēmā kino autoriem. Savā darbībā izmantojis jaunus kinematogrāfiskos izteiksmes līdzekļus, piemēram, stopkadrus, palēnināto un paātrināto kadru, kašēto kadru. Bija viens no pirmajiem vizuālo efektu veidotājiem.
Sākumā Meljess bijis iluzionists, strādājis teātrī. 1896. gadā uzsāka "dzīvo bildīšu" — filmu — uzņemšanu. 1896. gadā izveidoja vienu no pirmajām kinostudijām pasaulē. Laikā no 1896. līdz 1913. gadam kopumā uzfilmējis ap 500 filmām, kas pēc garuma ir ļoti dažādas — no vienas minūtes līdz 40 minūtēm. Meljesa daiļrades uzplaukums ilga no 1902. līdz 1908. gadam, kad viņš radījis dažādas fantastikas filmas. Pazīstamākās no tām ir īsfilmas "Ceļojums uz Mēnesi" (Le voyage dans la lune, 2002) un "Neiespējamais ceļojums" (Le voyage à travers l'impossible, 2004), uzņemtas pēc Žila Verna darbu motīviem; Les quatre cents farces du diable (1906); Le locataire diabolique (1909). Filmējis arī vēsturiskas drāmas, iemūžinājis sava laika vēsturiskos notikumus.
1923. gadā bankrotējis, neizturot lielo filmu konkurenci. Lielākā daļa viņa filmu bija pazudušas. Viņš vairs neparādījās sabiedrībā un tika aizmirsts. Meljess bija spiests pelnīt iztiku citādos veidos, piemēram, 20. gadsimta 20. gadu vidū Meljess strādāja par saldumu un rotaļlietu pārdevēju Parīzes Monparnasas dzelzceļa stacijas veikalā. Bet tad daži žurnālisti uzsāka viņa darbu izpēti un atrada viņu. 1929. gada decembrī tika parādīta viņa filmu retrospekcija. 1931. gadā Meljess saņēma Goda Leģiona ordeni, ko viņam pasniedza Luī Limjērs. Dzīves pēdējos gados Meljess bieži konsultēja jaunos režisorus.
Meljess mira no vēža 1938. gada 21. janvārī. Apglabāts Perlašēza kapsētā.
2021. gada Salaspils novada domes vēlēšanas
'''2021. gada Salaspils novada domes vēlēšanas''' notika 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Salaspils novada domē ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalijās 8 kandidātu saraksti, kas kopā sastāvēja no 114 kandidātiem.
Pēc vēlēšanu rezultātiem, kā arī 2017. gada Salaspils novada domes vēlēšanās, uzvarēja Jaunā Vienotība ar 8 no 15 vietām Salaspils novada domē.
Vēlēšanu norise
Salaspils novadā bija ierīkoti 4 vēlēšanu iecirkņi. Salaspils pilsētā varēja nobalsot LU Bioloģijas institūtā, Salaspils kultūras namā, Salaspils sporta namā un Salaspils sociālajā centrā, bet Salaspils pagastā nebija ierīkots neviens iecirknis.
Oficiālajā vēlēšanu dienā, sestdienā,, iecirkņi bija atvērti no pulksten 7ː00 līdz 20ː00 (LAT) , bet ikkatrā iecirknī vēlētājs varēja arī balsot iepriekš — gan pirmdienā, , no pulksten 16ː00 līdz 20ː00 (LAT) , gan ceturtdienā, , no pulksten 9ː00 līdz 16.00 (LAT) , gan arī piektdienā, , no pulksten 13ː00 līdz 20ː00 (LAT).
Balsošanas sistēma
Latvijas Pašvaldības domes vēlēšanu likums nosaka, ka pašvaldības tiek ievēlētas vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera—Senlagē metodes. Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, jūnija pirmajā sestdienā, bet Saeimai ir tiesības pieprasīt ārkārtas vēlēšanas. Ja notiek ārkārtas vēlēšanas un līdz iepriekšējās domes termiņa beigām ir vairāk par diviem mēnešiem, bet mazāk par diviem gadiem, tad dome tiek ievēlēta uz pagarinātu laiku — līdz aiznākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām, savukārt ja ir vairāk par diviem gadiem, tad uz saīsinātu laiku — līdz nākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām.
Novada domē tiek ievēlēti 15 deputāti, ja iedzīvotāju skaits administratīvajā teritorijā ir zemāks par 30 000.
Tiesības piedalīties Salaspils novada domes vēlēšanās ir Latvijas un citu Eiropas Savienības (ES) dalībvalstu pilsoņiem, sākot no 18 gadu vecuma, kuriem ir reģistrēta dzīvesvieta Salaspils novada administratīvajā teritorijā 90 dienas pirms vēlēšanu dienas, vai kuriem Salaspils administratīvajā teritorijā pieder nekustamais īpašums. Lai apliecinātu vēlētāja identitāti jānorāda derīga ES pilsoņa pase vai personas apliecība (eID karte).
Ievēlētie deputāti
Vēlēšanu rezultāti tika uzzināti pēc visu vēlētāju balsu saskaitīšanas, un ievēlēto deputātu saraksts tika publicēts pēc vēlēšanu rezultātu apstiprināšanas.
Kārlis Bērziņš
Kārlis Bērziņš (dzimis 1898. gada 25. maijā Mores pagastā, miris 1980. gada 9. martā Rīgā) bija latviešu tautsaimnieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1898. gada 25. maijā Mores pagasta "Laģos" zemnieka Jāņa un Marijas (dzim. Tuparenes) Bērziņu ģimenē. Mācījās Mores pagastskolā un Mālpils proģimnāzijā, pēc tam komercskolā Maskavā.
Pirmā pasaules kara laikā darbojās Latviešu bēgļu apgādāšanas centrālkomitejā. 1926. gadā beidza Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultāti, 1939. gadā ievēlēts par fakultātes ārkārtas profesoru grāmatvedībā un bilances mācībā. No 1936. līdz 1940. gadam Latvijas Amatniecības kameras priekšnieka vietnieks. Kultūras fonda Revīzijas komisijas priekšsēdētājs. 1940. gada janvārī ievēlēts par Tautsaimnieku biedrības priekšsēdētāju. 1943. gadā, vācu okupācijas laikā, bijis Tautsaimniecības vārdnīcas redaktors, veicis zinātnisko darbu. Pēc padomju okupācijas turpinājis strādāt Ekonomikas fakultātē pēc savu pirmskara darbu noliegšanas. No 1958. līdz 1966. gadam - Latvijas Valsts Universitātes Ekonomikas fakultātes Grāmatvedības katedras vadītājs. No 1966. līdz 1971. gadam - Ekonomiskās informācijas mehanizētās apstrādes organizācijas katedras vadītājs.
Miris 1980. gada 9. martā Rīgā.
Vadims Milovs
Vadims Milovs (de, ru; dzimis Ufā) ir Krievijā dzimis Šveices starptautiskais lielmeistars šahā (1994), kas no 1991. līdz 1996. gadam pārstāvēja Izraēlu.
Biogrāfija
1992. gadā Buenosairesā izcīnījis sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā.
Trīs reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas:
Piedalījies arī Pasaules kausa izcīņās šahā pēc izslēgšanas sistēmas (2005, 2009), kurās lielāko panākumu guvis 2009. gadā Hantimansijskā, kad 2. kārtā zaudējis Šehrijaram Memmedjarovam.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmās vietas Brato (Itālija, 2001), Maskavas Aeroflot Open (2002), Ašdodā (Izraēla, 2003), Lozannā (2003), Ženēvā (2003, 2004), Santodomingo (2003), Meridā (2003, 2005, 2006), Seviljā (2004), Sanmarino (2006), Filadelfijas World Open (2006), Čikāgā (2007, kopā ar Juriju Šuļmanu), Gibraltāras šaha festivālā (2009, kopā ar Pjotru Svidleru).
2005. gadā Korsikā uzvarējis ātrā šaha turnīrā Corsica Masters, pieveicot Arkādiju Naidiču, Judīti Polgāru, Zoltānu Almāši un finālā arī Višvanatanu Anandu ar 3:1.
Pārstāvējis Izraēlas un Šveices komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
GMM Grammy
GMM Grammy (Taju: จีเอ็มเอ็ม แกรมมี่ jeb G"MM' Grammy) ir lielākais mediju konglomerātu izklaides uzņēmums Taizemē.  Tas pārvalda 70 procentu Taizemes izklaides industrijas. Grammy mākslinieku vidū ir Thongchai McIntyre, Silly Fools un Loso. Papildus mūzikas biznesam uzņēmums nodarbojas ar koncertu producēšanu, mākslinieku vadību, filmu un televīzijas producēšanu un publicēšanu.
Jānis Vītoliņš (aktieris)
Jānis Vītoliņš (1937—2000) bija latviešu aktieris un režisors. Strādāja Rīgas Jaunatnes teātrī un Latvijas Radio.
Dzīvesgājums
Dzimis 1937. gada 21. oktobrī Aizkraukles "Maurēnu" māju saimnieka farmaceita un ķīmiķa Heinriha Vītoliņa (1896—1978) ģimenē. 1965. gadā apprecējās ar Jaunatnes un Dailes teātra aktrisi Ludmilu Leimani. Pabeidza režisora studijas un saņēmis režisora diplomu pie Arnolda Liniņa 1982. gadā
Mīlestība gadās
"Mīlestība gadās" (en) ir 2009. gada ASV romantiska drāma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Brendons Kemps. Galvenās lomas atveido Dženifere Anistone, Ārons Ekharts, Dens Foglers, Džūdija Grīra, Mārtins Šīns un Frānsisa Konroja. Filmas pirmizrāde notika.
Atraitnis, kura grāmata par cīņu ar zaudējumiem kļūst par bestselleru, iemīlas viesnīcas floristē un saprot, ka viņš vēl nav līdz galam pieņēmis sievas aiziešanu.
Ernsts Jingers
Ernsts Jingers (dzimis, miris ) bija konservatīvs vācu rakstnieks, militārists, domātājs un entomologs, viens no konservatīvās revolūcijas teorētiķiem.
Izceldamies ar izcilu varonību Pirmā pasaules kara laika Rietumu frontē, kur 14 reizes ievainots un apbalvots ar Pour le Mérite ordeni, kļuva pazīstams pēc tam, kad 1920. gadā publicēja kara memuārus "Tērauda vētrās" (In Stahlgewittern). Būdams militārists un autoritāras valdības piekritējs, Jingers tomēr nostājās opozīcijā Hitleram un nacistiem. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1949. gadam netika publicēts. Pēc Otrā pasaules kara daudz ceļoja un publicējās, saņemdams vairāku Eiropas valstu prestižas literāras balvas. Bez "Tērauda vētrās", populārāko Jingera darbu vidū ir "Uz marmora aizām" (Auf den Marmorklippen, 1939) un "Stikla bites" (Gläserne Bienen, 1957). 1970. gadā publicēja eseju Annäherungen: Drogen und Rausch, kurā aprakstīja savus eksperimentus ar narkotisko vielu lietošanu, ieviesdams jēdzienu psihonauts.
Miris 102 gadu vecumā kā pēdējais dzīvais Pour le Mérite ordeņa kavalieris.
Rudzīši
Rudzīši var būt:
Valsts mākslas muzejs
Valsts mākslas muzejs var būt:
Ivodzimas kauja
Ivodzimas kauja bija kauja Otrajā pasaules karā, kas ilga no 1945. gada 19. februāra līdz 26. martam. Kaujas laikā ASV Bruņotie spēki ieņēma Japānas impērijai piederošo Ivodzimas salu. Amerikāņi vēlējās ieņemt salu kopā ar tās trim lidlaukiem, jo bija stratēģiski svarīga vieta kā karabāze, lai vēlāk uzbruktu Japānas lielajām salām.
Pēc kara populāru kļuva Džo Rozentāla Suribači kalna virsotnē uzņemtā fotogrāfija "Karoga pacelšana Ivodzimā".
Goda medaļas kavalieri
Goda medaļa tika piešķirta 27 ASV jūras kājniekiem un ASV jūrniekiem (14 pēc nāves) Ivodzimas kaujas laikā. 22 medaļas tika pasniegtas jūras kājniekiem (12 pēc nāves) un 5 tika pasniegtas jūrniekiem, no kuriem 4 bija no medicīnas korpusa (2 pēc nāves), kas piesaistīti jūras kājnieku vienībām; 22 Goda medaļas bija 28% no 82, kas tika piešķirtas jūras kājniekiem Otrajā pasaules karā.
Savas nāves brīdī 2022. gada 29. jūnijā Heršels V. Viljamss (Jūras korpuss) bija pēdējais dzīvais Otrā pasaules kara Goda medaļas saņēmējs. Savu medaļu viņš saņēma par izrādīto varonību Ivodzimas kaujā.
Ēna (Uāzas pieteka)
Ēna (fr) ir 355 kilometrus gara Uāzas labā krasta pieteka Francijas ziemeļos.
Sākas Argonas augstienē. Augštecē tek uz ziemeļrietumiem, vidustecē pagriežas uz rietumiem. Ietek Uāzā pie Kompjeņas. Lielākā pieteka — Vela. Ardēnu kanāls savieno Ēnu ar Māsu. Upes krastos atrodas Sentmeneūla, Vuzjē, Retela, Suasona, Kompjeņa.
57. gadā pirms mūsu ēras pie upes notika Aksonas kauja, kurā romieši Jūlija Cēzara vadībā sakāva Galbas komandētos belgus. Pirmā pasaules kara laikā upes apkaimē notika vairākas smagas kaujas — Pirmā Ēnas kauja (1914. gada septembrī), Otrā Ēnas kauja (1917. gada aprīlī/maijā) un Trešā Ēnas kauja (1918. gada maijā/jūnijā).
Portugāles koloniālā impērija
Portugāles koloniālā impērija (pt) bija pirmā globālā impērija, kas apvienoja Portugāles aizjūras īpašumus vairākos kontinentos, 60 mūsdienu valstu teritorijās. Tā pastāvēja no 1415. gada, kad portugāļi iekaroja Seutu Ziemeļāfrikā līdz 1999. gadam, kad Makao atgriezās Ķīnas sastāvā.
Impērijas veidošanās aizsāka Lielo ģeogrāfisko atklājumu laikmetu. Prinča Enrikes organizētajās ekspedīcijās 15. gadsimta sākumā portugāļu kontrolē nonāca Atlantijas okeāna Madeiras (1420) un Azoru salu (1427) arhipelāgi, kā arī nelieli atbalsta punkti Āfrikas piekrastē. 1488. gadā Bartolomeu Diašs mēģinot sasniegt Indiju atklāj Labās Cerības ragu. Indiju 1498. gadā sasniedz Vasko da Gama. 1500. gadā Pedru Alvarišs Kabrals atklāj Brazīliju, kas laika gaitā kļūst par Portugāles lielāko koloniju. 1513. gadā portugāļi sasniedz Ķīnu, bet 1570. gadā izveido tirdzniecības apmetni Nagasaki. Laikā no 1580-1640 Portugāle atrodas Spānijas impērijas pakļautībā un tās kolonijas militāri sāk apdraudēt Spānijas ienaidnieki – Holandes republika, Anglijas Karaliste un Francijas Karaliste. 1822. gadā Brazīlijas Impērija pasludina neatkarību no Portugāles. 19. gadsimtā Portugāles enerģija tiek veltīta koloniālo valdījumu paplašināšanai Angolā un Mozambikā. Portugāļu plānus apvienot abu koloniju teritorijas 1890. gadā bloķē Britu impērija, kas pati vēlas iegūt šo teritoriju.
Romeo un Džuljeta (1968. gada filma)
"Romeo un Džuljeta" (en) ir 1968. gada Apvienotās Karalistes un Itālijas kopražojuma filma, kas balstīta uz Viljama Šekspīra lugu ar tādu pašu nosaukumu.
Filmas režisors ir Franko Dzefirelli, galvenās lomas tajā atveido Olīvija Hassi, Leonards Vaitings, Milo O'Šī, Maikls Jorks, Džons Makīnerijs, Nataša Perija, Peta Heivūda un Roberts Stīvenss. Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijās "Labākais operatora darbs" un "Labākie kostīmi". Vēl tā tika nominēta Kinoakadēmijas balvām kategorijās: "Labākais režisors un "Labākā filma". Filmas pirmizrāde notika 1968. gada 8. oktobrī.
Rukši
Rukši var būt:
Krievu—zviedru karš (1808—1809)
Krievu—zviedru karš (1808—1809) jeb Somijas karš (fi, sv), bija Zviedrijas un Krievijas Impērijas karš Napoleona karu laikā. Zviedriju atbalstīja Apvienotā Karaliste, bet Krieviju atbalstīja Dānijas karaliste un Francijas impērija.
Krievu karaspēks okupēja visu Somijas teritoriju, kā arī Ālandu salas un Lapzemes daļu. Karadarbība beidzās pēc Haminas miera līguma (Freden i Fredrikshamn, fi) parakstīšanas 1809. gada 5. (17.) septembrī.
Norise
1808. gada 21. februārī aptuveni 24 000 vīru liela Krievijas Impērijas armija ģenerāļa Frīdriha Vilhelma fon Bukshēvdena vadībā iekaroja Hēmenlinnas cietoksni, tad Helsinkus un Ālandu salas. Somiju aizsargāja apmēram 13 000 zviedru un 8 000 somu karavīru. 1808. gada 14. martā Dānija pieteica karu Zviedrijai, taču Lielbritānijas un Zviedrijas jūras spēki novērsa plānveida Dānijas un Francijas iebrukumu Skones pussalā.
Somi sāka partizānu cīņas, Krievija pieteica karu Zviedrijai tikai 1808. gada aprīlī, kad ģenerāļa Jakova Kuļņeva spēki tika sakauti Siikajoki kaujā 1808. gada 18. aprīlī, savukārt ģenerāļa Bulatova spēki tika sakauti 27. aprīlī. 1808. gada 22. aprīlī admirālis Nikolajs Bodisko ar 2000 karavīriem no Liepājas ar izīrētiem tirdzniecības kuģiem pamanījās iekarot Gotlandes salu un Visbijas pilsētā sevi pasludināja par Gotlandes gubernatoru. Tikmēr ģenerālis Bukshēvdens aplenca Suomenlinnas cietoksni, kas padevās 3. maijā ar 6000 vīriem, 110 kuģiem un vairāk nekā 700 lielgabaliem. 16. maijā krievus padzina no Gotlandes un Ālandu salām, Krievijas karavīriem tika atļauts atstāt Gotlandi un atgriezties Liepājā. Pēc gada admirāli Bodisko tiesāja par nepretošanos un izsūtīja uz Vologdu. 26. maijā Lielbritānijas flote ar 14 000 vīriem ieradās Gēteborgā.
Kirils (patriarhs)
Kirils (ru, dzimis kā Vladimirs Gundjajevs (ru) ) ir Krievu pareizticīgās baznīcas garīdznieks. Kopš 2009. gada 1. februāra — Maskavas un visas Krievzemes patriarhs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1946. gadā Ļeņingradā kara rūpnīcas galvenā mehāniķa un skolotājas ģimenē. 1969. gadā kļuva par mūku un ieguva Kirila vārdu.
Krievu—zviedru karš (1808—1809)
Norise
1808. gada Zviedrijas karaspēka vasaras ofensīvas laikā Krievijas spēki tika sadalīti pa līniju Pori—Tampere—Mikeli un sasniedza 55 000 vīru, pret kuriem zviedriem bija 36 000 vīru. 14. augustā ģenerālis Nikolajs Kamenskis devās pretzubrukumā ar 11 000 vīru korpusu uzvarēja septembra kaujās uz austrumiem no Vāsas. 29. septembrī Krievijas Impērijas spēku virspavēlnieks feldmaršals Bukshēvdens parakstīja pamieru, tomēr ķeizars Aleksandrs atteicās ratificēt pamieru un nozīmēja jaunu virspavēlnieku ģenerāli Bogdanu fon Knorringu.
Kirils (patriarhs)
Dzīvesgājums
Vairāki avoti liecina, ka 1972. gadā mūks Kirils kļuva par VDK aģentu, vēlāk par VDK virsnieku ar segvārdu "Mihailovs".
Krievu—zviedru karš (1808—1809)
Norise
1809. gada marta sākumā Krievijas spēki sāka gājienu pāri sasalušajam Botnijas līcim, 13. martā valsts apvērsuma rezultātā atcēla Zviedrijas karali Gustavu IV Ādolfu un par jauno karali kļuva Kārlis XIII. 17. martā ģenerālis Bagrations ar 17 000 karavīriem okupēja Ālandu salas, savukārt ģenerālis Kuļņevs 19. martā sasniedza Zviedrijas piekrasti tikai 70 kilometru attālumā no Stokholmas. Krievu karaspēka virspavēlnieks Knorrings pieņēma pamiera piedāvājumu un atsauca Kulņevu atpakaļ uz Ālandu salām, tomēr otra krievu karaspēka daļa ģenerālleitnanta Barklaja de Tolli vadībā šķērsoja Botnijas līča ledu apmēram 80 kilometru garumā uz ziemeļiem no Vāsas un 24. martā sasniedza Ūmeo. Grāfs Pāvels Šuvalovs uzbruka Tornio un ielenca Zviedrijas spēkus, kas kapitulēja 25. martā. Pēc sešām dienām ķeizars Aleksandrs ieradās Turku, noraidīja pamieru un iecēla ģenerāli Barklaju de Tolli par jauno okupācijas karaspēka virspavēlnieku. Cīņas turpinājās līdz maijam, kad Šuvalova spēki sasniedza arī Ūmeo.
Kirils (patriarhs)
Dzīvesgājums
1984. gadā viņu iecēla par Smoļenskas un Kaļiņingradas metropolītu. No 1989. līdz 2009. gadam Kirils bija baznīcas sinodes ārējo sakaru daļas vadītājs, kurš sadarbojās ar Vladimiru Putinu.
Krievu—zviedru karš (1808—1809)
Norise
17. septembrī Fredrikshamnā parakstīja miera līgumu, kurā Zviedrija atdeva Krievijas Impērijai Somiju un daļu no Lapzemes, slēdza savas ostas britu kuģiem un pievienojās kontinentālajai blokādei, piesakot karu Lielbritānijai. 1810. gada 6. janvārī Krievijas valdība palīdzēja izbeigt kara stāvokli starp Franciju un Zviedriju.
Mazie Šņepsti
Mazie Šņepsti ir ciems Aizkalnes pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 217 km attālumā no Rīgas.
Vašingtona skvēra arka
Vašingtona skvēra arka (en) ir marmora triumfa arka, kas celta 1892. gadā Vašingtona skvēra parkā, kas atrodas Griničvilidžā, Lejasmanheteinas apkārtnē, Ņujorkā. Arka tika uzstādīta par godu Džordža Vašingtona 100 gadadienai kopš viņa inaugurācijas kā ASV prezidentam 1789. gadā. Šī arka ir galējais dienvidu punkts Piektajai avēnijai.
Vašingtona skvēra arka ir veidota no baltā Tukahoe marmora (Vestčesteras marmors). Arku veidoja Stenfords Vaits, kā paraugu ņemot Parīzes Triumfa arku. Arkas augstums ir 23 metri (77 pēdas), savukārt paša arkas atvēruma augstums ir 14 metri (47 pēdas). Arkas centrā ikonogrāfiski attēlots karš un miers. Uz frīzes ir attēlotas 13 lielas zvaigznes un 42 mazas zvaigznes, kas mijas ar lielo burtu "W". Spandrelā ir uzvaras dienu skaitļi. Savukārt uz mansarda ir šāds uzraksts:
''"Let us raise a standard to which the wise and the honest can repair. The event is in the hand of God."
- Washington ''
Hercberga (Elstere)
Hercberga (Elstere) (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Elbas-Elsteres apriņķa centrs pie Švarce Elsteres upes.
Rumakova
Rumakova var būt:
Hercberga (Elstere)
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1239. gadā. Pēc Otrā pasaules kara tā atradās VDR sastāvā.
Gustavs Reinhards
Gustavs Reinhards ( — ) bija Latvijas ārsts un politiķis. Bijis Satversmes sapulces, 1., 2. un 3. Saeimas deputāts.
Dzīvesgājums
Gustavs Reinhards piedzima Svitenes pagasta "Igauņos". 1888. gadā absolvēja Jelgavas ģimnāziju. No 1889. līdz 1895. gadam studēja medicīnu Tērbatas Universitātē, līdz 1898. gadam palika strādāt par asistentu Tērbatas Universitātes acu klīnikā. Mācību nolūkos papildinājās acu klīnikās Berlīnē, Budapeštā, Kēnigsbergā, Neapolē, Pēterburgā un Vīnē.
No 1920. līdz 1931. gadam darbojās Latvijas Republikas Satversmes sapulcē (1920—1922), 1. Saeimā (1922—1925), 2. Saeimā (1925—1928) un 3. Saeimā (1928—1931). Bija arī Rīgas domes deputāts. Pārstāvēja Kristīgo nacionālo savienību.
No 1920. līdz 1921. gadam izdeva laikrakstu "Tautas Balss". Publicēja vairākus zinātniskus rakstus. Izdevis grāmatas par to, kā cīnīties ar redzes problēmām, trahomu un alkoholismu.
Miris plkst. 19 vakarā Rīgā pēc ilgas slimības. Izvadīts, bet apbedīts Svitenes pagasta Vidukļu kapos, saskaņā ar viņa pēdējo vēlēšanos — tikt apglabātam ziedu laikā.
Apbalvojumi
Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (1928)
Maurīcijas piekūns
Maurīcijas piekūns (Falco punctatus) ir piekūnu dzimtas (Falconidae) plēsīgais putns. Tā ir viena no 37 piekūnu gints sugām. Endēma Maurīcijas salai, kur tas sastopams dienvidrietumu plakankalnes mežos, klintīs un aizās.
Nesenā pagātnē suga atradās uz pilnīgas izmiršanas robežas, 1974. gadā bija atlikuši tikai 4 Maurīcijas piekūni. Džeralda Darela dibinātā Maurīcijas savvaļas fonda un Darela zoodārza veiksmīgi īstenotā aizsardzības un pavairošanas programma ļāva lēnām atjaunot stabilu piekūna populāciju.
Izskats
Maurīcijas piekūns ir neliels plēsīgais putns ar salīdzinoši īsiem spārniem, garu asti un garām kājām. Kā visiem plēsīgajiem putniem Maurīcijas piekūna mātītes ir lielākas nekā tēviņi, turklāt šī augumu atšķirība ir izteiktāka kā citiem piekūniem. Tā ķermeņa garums ir 17,7—29 cm, spārnu plētums 30,5—46 cm,  svars tēviņam 123—178 g, mātītei 173—231 g. Atšķirībā no citiem piekūniem tā spārni ir noapaļoti. Apspalvojums līdzinās lauku piekūna apspalvojumam. Mugura un spārni var būt no rudi brūnas līdz riekstu brūnai ar melniem puslokveida lāsumiem. Pavēdere balta ar melniem sirdsveida pleķīšiem. Maurīcijas piekūnam ir melnas acis, smalki pirksti un īsi nagi. Jaunajiem putniem neapspalvotā āda uz sejas ir pelēkzila. Sasniedzot gada vecumu, āda kļūst dzeltena.
Uzvedība
Maurīcijas piekūns ir vienpatis un pamatā uzturas savā dzimšanas vietā. Novērots, ka, īstenojot nebrīvē audzēto putnu atlaišanu savvaļā, 89% no šiem putniem mājo 5 km robežās no palaišanas punkta. Tiem ir raksturīgi piemēroties lokālās vietas apstākļiem un iespējamiem barošanās resursiem. Tieši šīs īpašības dēļ sugas glābšanas programma izdevās tik sekmīga. Maurīcijas piekūns ir veikls, akrobātisks lidotājs un spēj medīt biezos mežos, veikli uzķerot medījumu no koku stumbriem vai zariem. Otra medīšanas tehnika ir līdzīga daudziem citiem piekūniem, kad piekūns ar pavērstu galvu uz leju burtiski lido uz vietas, līdzīgi kā helikopters, it kā karājoties gaisā.
Barība
Maurīcijas piekūns galvenokārt barojas ar dažādiem nelieliem kokos dzīvojošiem dzīvniekiem. Tas medī gekonus, ķirzakas, spāres, cikādes, prusakus, circeņus, mazus putnus un zīdītājus, kā arī dažādus bezmugurkaulniekus. Faktiski gekoni un ķirzakas sastāda 90% no visas barības. Tas galvenokārt medī īsos, ātros lidojumos cauri meža lapotni. Reizēm Maurīcijas piekūns ilgstoši vēro apkārtni, sēdēdams zarā, tad straujo uzbrūk upurim.
Ligzdošana
Maurīcijas piekūni veido monogāmus pārus uz vairošanās sezonu. Tie ligzdo mežā, klintīs un akmeņu krāvumos, labprāt pieņem arī cilvēku veidotās mākslīgās ligzdošanas vietas. Ligzdu pats nebūvē, bet ieņem dažādus dobumus klintīs un kokos. Dējumā ir 2—5 gaiši brūnas olas ar tumšiem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 28—39 dienas. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido apmēram 35 dienu vecumā. Pirmo gadu tie uzturas vecāku ligzdas tuvumā, mācoties medīt un izdzīvot. Vecāki joprojām turpina aizsargāt savus pēcnācējus, tomēr pirmajā gadā bojā aiziet 70—80% jauno putnu. Būdami vēl neveikli lidotāji, tie kļūst par medījumu citiem plēsīgiem dzīvniekiem, mācoties lidot, tie reizēm savainojas un iet bojā no bada. Dzīves ilgums nebrīvē sasniedz 15 gadus.
Aizsardzība
Pirmskolonizācijas laikā līdz 16. gadsimtam Maurīcijas piekūna populācija sasniedza 175 līdz 325 ligzdojošus pārus, taču 1974. gadā to skaits samazinājās līdz četriem putniem. Samazināšanās iemesli bija medības, cikloni un nesaudzīga mežu izciršana, kā rezultātā Maurīciju mūsdienās klāj nepilni 2% no salai raksturīgās sākotnējās veģetācijas. Sevišķi liktenīga izrādījās invazīvo sugu — krabjēdāju makaku (Macaca fascicularis), melno žurku, mazo Āzijas mangustu (Herpestes javanicus) un kaķu — darbība, kuri postīja ligzdas, kā arī plašā pesticīdu DDT lietošana 20. gadsimta 50. un 60. gados.
1979. gadā sāktā sugas glābšanas programma bija sekmīga, un putnu skaits lēnām pieauga. 1984. gadā bija jau 50 Maurīcijas piekūni, bet 2005. gadā vismaz 800 pieauguši putni. Sarkanajā grāmatā suga ierindota apdraudēto sugu sarakstā.
Blavē
Blavē (fr, br) ir 149 kilometrus gara upe Francijas rietumos, Bretaņā. Upe gandrīz visā tecējumā kanalizēta un veido daļu no Bretaņas kanālu sistēmas. Savienota ar Nantes - Brestas kanālu. Ietek Biskajas līcī pie Lorjānas.
Rumpīši
Rumpīši var būt:
Martīns Būbers
Martīns Būbers (de, he; dzimis, miris ) bija Austrijā dzimis ebreju filozofs, kurš rakstīja vāciski. Eksistenciālisma formas — dialoga filozofijas (Dialogphilosophie) pamatlicējs.
Dzīvesgājums
Dzimis Vīnē reliģiozu ebreju ģimenē. Bērnību un jaunību pavadīja Ļvivā. Pievērsdamies filozofijas studijām. 20. gadsimta sākumā darbojās cionistu centrālās avīzes Die Welt redakcijā. Ieguva izglītību Vīnē, Berlīnē, Cīrihē, Leipcigā. 1923. gadā publicēja savu pazīstamāko darbu "Es un Tu" (Ich und Du). 1930. gadā kļuva par Frankfurtes Universitātes profesoru, atteicās no amata tūlīt pēc Ādolfa Hitlera nākšanas pie varas 1933. gadā. Līdz 1938. gadam, kad emigrēja uz Palestīnu, emigrācijā Šveicē. Līdz 1951. gadam pasniedza socioloģiju Jeruzalemes Universitātē. No 1960. līdz 1962. gadam — pirmais Izraēlas Zinātņu akadēmijas prezidents.
Rusecki
Rusecki var būt:
Mari vilajets
Mari vilajets (tk) ir Turkmenistānas pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība. Izvietojies valsts dienvidaustrumos. Robežojas ar Afganistānu dienvidos, kā arī Lebapa vilajetu ziemeļaustrumos un Ahala vilajetu austrumos. Izveidots 1992. gadā.
Lielāko daļu vilajeta teritorijas aizņem Karakuma tuksnesis; tikai centrālajā daļā, kur atrodas Murgabas un Tedženas deltas, ir lauksaimniecības zemes, kuras papildus apūdeņo Karakuma kanāls. Lielākās pilsētas ir Mari (126 141, vilajeta administratīvais centrs), Bairamali (91 713) un Joletena (38 936).
Valmieras ģerbonis
Valmieras pilsētas ģerbonis ir viens no Valmieras pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Vēsture
Senākais pilsētas ģerbonis datēts ar 1381. gadā tapušu dokumentu, kuru 2021. gada novembrī Valmieras muzeja pētniece Liene Rokpelne atrada Lībekas arhīvā. 16. gadsimta sākumā Valmieras ģerbonī bija attēlota liepa ar zaros iekārtiem vairogiem, kurus rotāja krusti. Zviedru Vidzemes laikā vairogus no liepas noņēma, bet liepas sakņu vietā attēloja vērša galvu. 1925. gada apstiprinātajā ģerbonī ir apvienoti abi ģerboņa varianti.
Aņ Janfena
Aņ Janfena (zh, ; dzimusi ) ir Ķīnas starptautiskā meistare šahā (1982).
Biogrāfija
1980. gadu pirmajā pusē bijusi viena no vadošajām Ķīnas šahistēm. Piedalījusies 1985. gada starpzonu turnīrā Havanā, kurā dalījusi 8.-9. vietu ar Sūzanu Volkeri, un 1987. gada starpzonu turnīrā Smederevskā Palankā, kurā dalījusi 11.-12. vietu ar savu tautieti Vu Mincjaņu.
Četras reizes pārstāvējusi Ķīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs (1980-1986).
Par panākumiem turnīros FIDE 1982. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Kazbegi municipalitāte
Vēsture
Mūsdienu Kazbegi municipalitātes teritoriju senāk sauca par Hevi. Tajā dzīvoja gruzīni, kurus sauca par mohevēbiem. Vēlāk šeit no ziemeļiem ienāca osetīni.
1929. gadā tika izveidots Hevi rajons kā daļa no Tiflisas apgabala, no 1930. gada tas bija tieši pakļauts Gruzijas PSR. 1932. gada 22. decembrī to pārdēvēja par Kazbegi rajonu. Tajā tajā ietilpa 6 ciema padomes.
1944. gada 7. martā tika parakstīts PSRS Augstākās Padomes Prezidija dekrēts par Čečenijas-Ingušijas APSR likvidāciju un tās teritorijas administratīvo sakārtošanu. Tās dienvidu daļa (Itum-Kale rajons, Šaroi rajona daļa un daļas no citiem rajoniem), kā arī daļa no Ziemeļosetijas APSR (Gizeldonas rajona daļa) tika nodota Gruzijas PSR Kazbegi rajonam.
No 1951. līdz 1953. gadam Kazbegi rajons ietilpa Tbilisi apgabalā. 1957. gadā tika atjaunota Čečenijas-Ingušijas APSR, un tās Kazbegi rajonā iekļautās teritorijas tika atdotas atpakaļ. Līdz 1970. gadam Kazbegi rajonā darbojās 5 ciema padomes.
2005. gada 16. decembrī Gruzijas prezidents Miheils Saakašvili izdeva rīkojumu par Gruzijas rajonu reorganizāciju, tos pārveidojot par municipalitātēm. 2006. gadā Kazbegi municipalitātes centrs Kazbegi tika pārdēvēts par Stepancmindu.
Ģeogrāfija
Kazbegi municipalitāte austrumos un dienvidaustrumos robežojas ar Dušeti municipalitāti, dienvidrietumos de jure robežojas ar Ahalgori municipalitāti, rietumos de jure robežojas ar Džavas municipalitāti. Pēdējās divas pašvaldības de facto ir pašpasludinātās Dienvidosetijas Republikas teritorijā, ko starptautiski ir atzinušas tikai dažas valstis. Ziemeļos Kazbegi municipalitāte robežojas ar Krieviju (rietumos ar Ziemeļosetijas-Alanijas republiku, bet austrumos ar Ingušijas Republiku.
Lielākā daļa Kazbegi municipalitātes atrodas uz ziemeļiem no Lielā Kaukāza Galvenā Kaukāza grēdas (ūdensšķirtnes grēdas). Šo teritoriju aizņem uz ziemeļiem plūstošās Tereka upes ielejas no tās iztekas caur Truso ieleju līdz Dariali aizai, kā arī tās pietekas.
Ziemeļos, gar valsts robežu ar Krieviju, pašvaldību ieskauj ievērojami augstāka Sānu grēda, ko pārtrauc Dariali aiza ar augstumu līdz aptuveni 1200 m virs jūras līmeņa ar tai cauri tekošo Tereku. Ziemeļrietumos Hohi grēda ir vairāk nekā 4000 m augsta un beidzas ar 5047 m augsto Kazbeku. Uz austrumiem no Terekas ir 4452 m augstais Šani kalns.
Pašvaldības teritorijā esošā ūdensšķirtnes grēda, ko dēvē arī par Mtiuleti grēdu, rietumu daļā ir vairāk nekā 3800 m augsta (Lasgziti, 3877 m), vidusdaļā pie zemākās pārejas Viduskaukāzā Krusta pārejas (2379 m), bet austrumos ar Ziemeļu Čuči atkal paceļas līdz 3843 m virs jūras līmeņa.
Neliela Kazbegi municipalitātes daļa aizņem Galvenā Kaukāza grēdas dienvidu nogāzes, iestiepjoties Baltās jeb Mtiuleti-Aragvi ielejas augšējā daļā, kur tek Aragvi upe. Pie Krusta pārejas ir Gudauri ciems, kas ir tūrisma un kalnu slēpošanas kūrorts.
Administratīvais iedalījums
Kazbegi municipalitātē ir viens pilsētciemats (ka, daba) Stepancminda un 6 domes (ka, sakrebulo), to skaitā 1 pilsētciemata dome (ka, sodabo sakrebulo) un 5 kopienas domes (ka, temis sakrebulo):
Jūens Makgregors
Tēlojis lomas arī filmās "Melnais vanags notriekts" (Black Hawk Down, 2001), "Lielā zivs" (2003), "Kasandras sapnis" (2007), "Eņģeļi un dēmoni" (2009), "Tas notika Jemenā" (Salmon Fishing in the Yemen, 2011), "Skaistule un briesmonis" (2017), "Kristofers Robins" (2018), "Doktors Miegs" (2019) un "Plēsīgie putni (un kādas Arles Kīnas brīnumpasakainā emancipācija)" (2020).
Bokss 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Visvairāk medaļu, 7 olimpiskās medaļas (3 zelta, 2 sudraba un 2 bronzas), izcīnīja Uzbekistānas bokseri. Otrajā vietā ar 6 medaļām (3 zelta un 3 bronzas) ierindojās Kubas bokseri un 3. vietā bija Francijas bokseri ar 6 medaļām (2 zelta, 2 sudraba un 2 bronzas).
Mizīdu dzimta
Mizīdu dzimta (Mysidae) ir šķeltkāju kārtas augstāko vēžu dzimta. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas apdzīvo gan jūras, gan saldūdeņus. Dzimtā ir 10 apakšdzimtas. Šī ir pati lielākā šķeltkāju dzimta ar vairāk, kā 1000 sugām un ap 170 ģintīm. Latvijā ir konstatētas 5 vietējās un 3 aklimatizētās sugas (ievestas no Kaspijas jūras baseina). Mizīdas kalpo par barību daudzām vērtīgām zivju sugām.