cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimirs Solovjovs (žurnālists)
Dzīvesgājums
Krievijas—Ukrainas—NATO krīzes laikā viņš aktīvi atbalstīja Putina lēmumu sākt uzbrukumu Ukrainai. 2022. gada aprīlī Krievijas Federālais drošības dienests (FSB) paziņoja, ka aizturēta neonacistu grupa, kas plānojusi nogalināt Vladimiru Solovjovu.
Kvinsijs Promess
Kvinsijs Promess (dzimis ) ir Nīderlandes futbolists, uzbrucējs, Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Krievijas Premjerlīgas kluba Maskavas "Spartak" sastāvā.
Promess karjeru uzsāka FC Twente komandā, kurā pavadīja 3 sezonas, pēc kā pārcēlās uz Maskavas "Spartak". 2017. gadā kopā ar komandu izcīnija Krievijas Premjerlīgas titulu. Promess tika atzīts par tā gada labāko futbolistu Krievijā, kā arī bija labākais vārtu guvējs līgā. 2018. gadā par 20 miljoniem eiro pievienojās Sevilla, kur gan nespēja nostiprināties pamatsastāvā. 2019. gadā futbolists atgriezās dzimtenē pievienojoties Amsterdamas "Ajax".
Sasniegumi
Spartak Moscow
Ajax
Individuālie sasniegumi
Hialuronidāze
Hialuronidāzes ir fermenti, kas sašķeļ hialuronskābi. 1971. gadā Karls Meijers sadalījis tos trijās grupās, pamatojoties uz fermentu reakcijas produktiem. Divas no šīm grupām ir sastopamas eikariotu šūnās un viena prokariotos. Cilvēka šūnās ir seši gēni, kas kodē hialuronidāzes, tai skaitā HYAL1, HYAL2, HYAL3 un PH-20/SPAM1.
Grigors Dimitrovs
Grigors Dimitrovs (bg; dzimis Haskovā, Bulgārijā) ir profesionāls Bulgārijas tenisists, spēlē ar labo roku. Augstāko 3. vietu ATP vienspēļu rangā sasniedzis 2017. gada 20. novembrī.
Augstākais sasniegums Grand Slam turnīros ir pusfināls, kurā izdevies iekļūt trīs reizes — 2014. gadā Vimbldonas čempionātā, 2017. gadā Austrālijas atklātajā čempionātā un 2019. gadā ASV atklātajā čempionātā.
2017. gada novembrī, debitējot ATP tūres sezonas noslēguma sacensībās ATP Finals, izcīnīja uzvaru čempionātā, nodrošinot 3. vietu rangā.
Pēteris Lejiņš
Pēteris Lejiņš (dzimis, miris ) bija latviešu jurists un sabiedrisks darbinieks, Latvijas Universitātes docents un Mērilendas Universitātes profesors, pirmais Amerikas latviešu apvienības (ALA) un arī pirmais Pasaules brīvo latviešu apvienības (PBLA) valdes priekšsēdētājs. Apbalvots ar Latvijas Triju Zvaigžņu ordeni.
Dzīvesgājums
Dzimis 1909. gadā Maskavā Pētera Lejiņa un viņa sievas Olgas, dzimušas Makarovas, ģimenē. Viņa tēvs pēc studijām Maskavas Universitātē strādāja zinātnisku darbu. juku laikā pēc Krievijas revolūcijas viņš kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Latvijā.
Pēteris Lejiņš mācījās Rīgas pilsētas krievu ģimnāzijā. 1926. gadā viņš iestājās Latvijas Universitātē, 1930. gadā pabeidza Filoloģijas un filozofijas, bet 1933. gadā Tiesību fakultāti, vienu gadu viņš papildinājās Parīzē. Skolas gados un studiju laikā Lejiņš bija arī aktīvs sportists un sporta organizators, 1933. gadā viņš izcīnīja Latvijas čempiona titulu daiļslidošanā.
Pēc atgriešanās Latvijā Pēteris Lejiņš strādāja par Latvijas Universitātes Krimināltiesību katedras docentu. Šo darbu pārtrauca padomju okupācija un Pēteris Lejiņš ar sievu Noru, kura bija ASV pilsone, caur Zviedriju izceļoja uz Amerikas Savienotājām Valstīm. Tur viņš strādāja par socioloģijas profesoru Mērilendas Universitātē, vēlāk bijis šīs universitātes Kriminoloģijas institūta direktors. Blakus saviem pienākumiem universitātē bijis ASV delegācijas loceklis Apvienoto Nāciju noziedzības apkarošanas kongresos: Hāgā — 1950., Ženēvā — 1955., Londonā — 1960., Stokholmā — 1965., Kioto — 1970. un Ženēvā — 1975. gadā.
Aktīvi piedalījās Amerikas latviešu sabiedriskajā dzīvē. Viņš bija viens no Amerikas latviešu apvienības (ALA) un Pasaules brīvo latviešu apvienības (PBLA) dibinātājiem, pirmais šo abu organizāciju priekšsēdētājs.
Vilku strauts
Vilku strauts ir Kauguru strauta kreisā krasta pieteka Jelgavas un Tukuma novados.
Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Kauguru strautā tā vidustecē. Strautu nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Lunar Orbiter 1
Lunar Orbiter 1 bija NASA programmas Lunar Orbiter kosmiskais aparāts. Tas bija pirmais ASV aparāts, kas iegājis Mēness orbītā (pirmais pasaulē to paveica PSRS Luna-10). Palaists 1966. gada augustā. Tā primārais uzdevums bija fotografēt Mēness virsmu, lai varētu izvēlēties piemērotākās vietas, kur nolaisties Surveyor un Apollo nolaižamajiem aparātiem.
Lunar Orbiter 1 tika palaists 19:311 UTC ar nesējraķeti Atlas SLV-3 Agena-D no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas laukuma LC-13. Sākotnēji tā ievadīta orbītā ap Zemi. 20:04 UTC Agena D trešā pakāpe veica manevru, un ievadīja Lunar Orbiter 1 trajektorijā uz Mēnesi.
14. augustā Lunar Orbiter 1 iegāja orbītā ap Mēnesi. Pamazām tā orbīta tika pazemināta. No 18. līdz 29. augustam tika veikta attēlu uzņemšana, iegūstot 42 augstas izšķirtspējas un 187 vidējas izšķirtspējas kadrus. Līdz 14. septembrim tika apstrādātas iegūtās fotogrāfijas un pārraidītas uz Zemi.
15. septembrī sākta papildmisija, kad uz Zemi tika pārraidīti ne fotogrāfiju dati: kosmiskā aparāta sistēmu telemetrija un mikrometeorīdu detektoru rādījumi. Līdz 28. septembrim Lunar Orbiter 1 vairākas sistēmas bija sabojājušās vai degradējušās. Ja Lunar Orbiter 1 kļūtu nevadāms, tā radiosignāli varētu traucēt Lunar Orbiter 2 misiju, tāpēc tika pieņemts lēmums izbeigt kosmiskā aparāta lidojumu. 29. septembrī Lunar Orbiter 1 tika nodota komanda veikt manevru, pēc kura zonde nogāja no orbītas un ietriecās Mēness virsmā.
Zasas dzirnavezers
Zasas dzirnavezers ir mākslīga ūdenstilpe Jēkabpils novada Zasas pagastā. Uzstādināts uz Zasas upes Zasas ciema rietumdaļā. Izbūvēts 1800. gados, sākotnēji izmantots dzirnavām graudu malšanai, vilnas pārstrādāšanai un zivju audzēšanai. 1965. gadā caurtekošā upe regulēta un dzirnavezers daļēji iztīrīts. Dzirnavezerā divas salas (Mīlestības saliņa un Cukura saliņa) ar kopējo platību 0,5 ha. Mīt līdaka, asaris, rauda, karpa, karūsa.
Pārsegšana (šahs)
Pārsegšana ir taktisks paņēmiens šaha partijā, savas figūras novietošana uz pretinieka tālšāvēju figūru darbības līnijām ar mērķi izjaukt to uzbrukuma vai aizsardzības darbību.
Vieglatlētika 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 200 metru barjerskrējiens vīriešiem
200 metru barjerskrējiens vīriešiem bija viena no 23 disciplīnām, kas tika aizvadīta vieglatlētikas sacensību ietvaros 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības notika 1900. gada 16. jūlijā, Kruakatelānā, Buloņas meža teritorijā. Tajās startēja 11 sportisti no piecām valstīm.
Zelta medaļu, ar rezultātu 25.4 sekundes, izcīnīja ASV sportists Alvins Krencleins. Sudraba medaļu, ar rezultātu 26.0 sekundes, ieguva Indijas sportists Normens Pričards. Savukārt bronzas medaļu ieguva ASV sportists Volters Tjūksberijs, viņa rezultāts finālā bija 26.1 sekundes.
Sacensību laikā vairākkārtīgi tika uzstādīts jauns olimpiskais rekords vieglatlētikā. Sākotnēji to 1. priekšskrējienā izdarīja ASV sportists Alvins Krencleins, rezultāts 27. sekundes. Vēlāk, 2. priekšskrējienā, šo rezultātu pārspēja Indijas sportists Normens Pričards, 26.8 sekundes. Noslēgumā, fināla skrējienā, Alvins Krencleins atkal laboja rekordu uz 25.4 sekundes.
Pārstāvētās valstis un sportisti
200 metru barjerskrējiena sacensībās startēja 11 sportisti no 5 valstīm.
Iekavās norādīts startējošo sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Haibara Pahtūnhva
Haibara Pahtūnhva (ur, ps), līdz 2010. gadam Ziemeļrietumu pierobežas province, ir viena no četrām Pakistānas provincēm. Provinces administratīvais centrs ir Pešāvara. 2018. gada 31. maijā provincei tika pievienoti Federāli pārvaldītie cilšu apgabali. Ziemeļos un rietumos tā robežojas ar Afganistānu, austrumos ar Gilgitu-Baltistānu un Azadkašmīru, bet dienvidos ar Pendžābu un Beludžistānu.
Arta Biseniece
Arta Biseniece (dzimusi ) ir latviešu režisore.
1989. gadā absolvējusi Rīgas 3. vidusskolu. 1992. gadā pievērsusies videomākslai. Mācījusies Latvijas Kultūras akadēmijas Kinorežijas fakultātē.
Par savu filmu "Rīga. Desmit gadus pēc" ieguvusi Lielo Kristapu nominācijā "Labākā pilnmetrāžas dokumentālā filma". Veidojusi arī filmas "Mīlestība, nāve un televīzija", "Jūgendstila Rīga" un "Nediena. Dzīve Nr. 2".
Vērtešs
Vērtešs (hu) ir kalni Ungārijas ziemeļrietumos, Fejēras un Komāromas-Estergomas meģē, netālu no Tatabāņas pilsētas. Augstākais punkts ir Naģčākaņs (Nagy-Csákány) (487 m v.j.l.). Kalnu sistēmas garums — ap 30 km.
Saskaņā ar leģendu, kas atrodama viduslaiku Ungārijas hronikās, Vērteša kalni ir nosaukti pēc vēsturiska notikuma: 1051.–1052. gada neveiksmīgā Svētās Romas impērijas imperatora Heinriha III karagājiena, kura laikā atkāpjošais vācu bruņinieku karaspēks pametis savas bruņas, lai būtu vieglāk bēgt cauri kalniem (vért ungāru valodā — bruņas).
Svetlana Mironova
Svetlana Mironova var būt:
Baļucki
Baļucki ir ciems Silmalas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 243 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Baļucku ezers, Veduščeje , Gluhoje.
SSOT
SSOT jeb Sistema Satelital de Observación Terrestre (no spāņu valodas — Zemes novērošanas pavadoņu sistēma), zināms arī kā FASat-Charlie, ir Čīles Zemes tālizpētes pavadonis, kas paredzēts gan civilai, gan militārai izmantošanai. Kosmisko aparātu izgatavojis Francijas uzņēmums EADS Astrium pēc Čīles Gaisa spēku pasūtījuma.
Ruskaja Gavaņa
Ruskaja Gavaņa (ru) ir bijusī PSRS un Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Novaja Zemļas arhipelāga Ziemeļu salas ziemeļrietumos tāda paša nosaukuma līča krastā.
SSOT
Pavadoņa attēlu izšķirtspēja ir 1,45 m panhromatiskā režīmā un 5,8 m katrai krāsu joslai multispektrālā režīmā.
Ruskaja Gavaņa
Vēsture
Staciju ierīkota 1932. gadā, līdzās tai organizējot arī kolonistu apmetni (становище). Staciju ierīkoja sakarā ar paredzētajām aktivitātēm 2. Starptautiskā polārā gada (1932-1933) programmas ietvaros, kur galvenās stacijas pētījumu jomas bija glacioloģija un atmosfēras akustika. Stacija piedalījās arī Starptautiskā ģeofizikas gada (1957-1959) programmā. 1950. gados netālu no polārstacijas izvietoja kara flotes radiolokācijas apakšvienību.
Polārstacija slēgta 1993. gadā pēc ugunsgrēka elektrostacijā.
SSOT
SSOT kosmisko aparātu izgatavojis Eiropas lielākais kosmiskais ražotājs EADS Astrium uz platformas AstroSat-100 (Myriade) bāzes. SSOT programma arī ietver zemes kontroles staciju un attēlu apstrādes zemes segmenta izveidi.
Līgums par SSOT programmu starp Čīles Aizsardzības ministriju un EADS Astrium tika noslēgts 2008. gada 25. jūlijā par 72,5 miljoniem USD.
Sākotnēji SSOT palaišana bija paredzēta 2010. gada pirmajā pusē.
SSOT tika palaists 02:03:48 UTC ar Krievijas nesējraķeti Sojuz-ST/Fregat-MT no Gviānas kosmiskā centra Franču Gviānā. Kopā ar to startēja pavadoņi Pléiades 1, ELISA-1, ELISA-2, ELISA-3, ELISA-4. Aptuveni stundu pēc starta no Fregat augšējās pakāpes tika atdalīti Pléiades un ELISA. Pēc tam Fregat veica vēl divas dzinēju iedarbināšanas, un SSOT tika atdalīts 05:30 UTC.
pavadoni pēc izmēģinājumiem un testēšanas EADS Astrium nodeva ekspluatācijā Čīles Gaisa spēkiem.
Havjers Akino
Havjers Ignasio Akino Karmona (es; dzimis ) ir Meksikas futbolists, pussargs, bijušais Meksikas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2015. gada spēlē Meksikas augstākās līgas kluba Sannikolasas de los Garsas „Tigres” sastāvā.
Sasniegumi
UANL
Meksika
Koronāro artēriju šuntēšana
Koronāro artēriju šuntēšana jeb aortokoronārā šuntēšana (CABG — coronary artery bypass grafting, latviski KAŠ) ir operācija, kas ļauj atjaunot asins plūsmu sirds artērijās, apejot koronārā asinsvada sašaurināšanās vietu, izmantojot apvedceļus jeb šuntus (asinsvadu protēzes). Šuntēšana jānošķir no stentēšanas jeb stenta ievietošanas (stents ir īpaša caurulīte, kas ievietota sirds koronārajā asinsvadā un nodrošina patoloģiskā procesa sašaurinātās zonas paplašināšanu).
Apraksts
Koronāro sirds slimību izraisa koronāro asinsvadu sašaurināšanās, kuras rezultāts ir nepietiekama skābekļa piegāde sirds muskuļiem. Šajā situācijā bieži rodas sūdzības par sāpēm aiz krūšu kaula vai krūšu kreisajā pusē, t.i. stenokardija. Šādos gadījumos tiek nozīmētas diagnostikas procedūras, no kurām galvenā ir koronarogrāfija — sirds asinsvadu izmeklēšana, ar īpašu zondi ievadot tajos kontrastvielu. Saskaņā ar šī izmeklējuma rezultātiem tiek pieņemts lēmums par turpmāku ārstēšanu. Dažos gadījumos ir iespējams paplašināt sašaurināto zonu, izmantojot balonu angioplastiku un stenta ievietošanu, tomēr vairumā gadījumu ir nepieciešama aortokoronārā šuntēšanas operācija (CABG). Savlaicīga koronāro artēriju šuntēšanas operācija novērš neatgriezeniskas sirds muskuļa izmaiņas, daudzos gadījumos uzlabo miokarda kontraktilitāti (saraušanās spēju) un palielina paredzamo dzīves ilgumu un kvalitāti.
CABG operācija prasa maksimālu ķirurga un viņa komandas koncentrāciju, tajā piedalās asistenti, anesteziologs, perfuziologs (speciālists, kurš kontrolē mākslīgās asinsrites un plaušu aparātu) un operāciju māsas. Šī operācija ilgst vidēji 3—4 stundas. To galvenokārt veic, izmantojot mākslīgās asinsrites aparātu. Dažos gadījumos šī operācija ir iespējama pie darbojošās sirds, taču lielākoties sirds darbība tiek apstādināta, izmantojot kardioplēģiju. Lēmumu par to, kā veikt koronāro artēriju šuntēšanu, pieņem individuāli, atkarībā no koronāro artēriju slimības veida un smaguma pakāpes un nepieciešamības pēc vienlaicīgas papildu operācijas (sirds vārstuļa nomaiņa vai rekonstrukcija, aneirismas operēšana utt.).
Koronāro šuntēšanas operāciju priekšrocības bez mākslīgās asinsrites ierīces ir
Noradrenalīns
Noradrenalīns (NA) jeb norepinefrīns (NE) ir organiska viela no kateholamīnu grupas, kas darbojas cilvēka smadzenēs un ķermenī kā hormons un neiromediators. Vārds "noradrenalīns" ir cēlies no latīņu valodas: nor ad renal, kas nozīmē "virs/pie nierēm". "Norepinefrīns" ir arī Starptautiskais nepatentētais nosaukums. Vārdu "noradrenalīns" vairāk lieto Apvienotajā Karalistē, vārdu "norepinefrīns" — Amerikas Savienotajās Valstīs. Neatkarīgi no tā, kurš nosaukums tiek izmantots pašai vielai, tās ķermeņa daļas, kas to ražo, vai ko tas ietekmē, tiek sauktas par noradrenalģiskām. 'Norepinefrīns' ir arī starptautiskais nepatentētais nosaukums medikamentiem. Norepinefrīna vispārējā funkcija ir mobilizēt smadzenes un ķermeni darbībai.
Koronāro artēriju šuntēšana
Apraksts
Mūsdienās koronāro artēriju šuntēšanas operācijas laikā parasti tiek izmantoti šunti no iekšējās krūšu artērijas (piena dziedzeru koronāro artēriju apvedceļa jeb šunta veidošana), radiālās artērijas (autoarteriālais aortokoronāras artērijas apvedceļš), apakšējo ekstremitāšu lielās vēnas (autovenozā aortokoronāro artēriju šuntēšana). Rehabilitācijas perioda ilgums un kosmētiskais efekts ir atkarīgs no asinsvada iegūšanas tehnikas izvēles.
Rehabilitācija pēc koronāro artēriju šuntēšanas
Parasti kādu laiku pēc CABG pacienta elpošana tiek uzturēta mākslīgi. Pēc neatkarīgas elpošanas atjaunošanas jācīnās pret sastrēgumiem plaušās: tam ir piemērots gumijas baloniņš, kuru pacients piepūš 10—20 reizes dienā, tādējādi vēdinot un iztaisnojot plaušas.
Nākamais uzdevums ir krūšu kaula un apakšstilbu rētu ārstēšana un pārsiešana. Pēc 7—14 dienām rētas sadzīst, un pacientam atļauts iet dušā.
CABG operācijas laikā tiek veikta sternotomija (sadalīts krūšu kauls), kuru pēc tam sastiprina ar metāla skavām, jo tas ir ļoti masīvs kauls un tam ir liela slodze. Āda virs krūšu kaula sadzīst dažās nedēļās, pats kauls — vismaz 4—6 mēnešos. Ātrākai sadzīšana ir jānodrošina miers, šim nolūkam izmanto īpašus medicīniskos pārsējus (bandāžas jeb korsetes). Var iztikt arī bez korsetes, tomēr ir gadījumi, kad operētajiem pacientiem atveras šuves un krūšu kauls sadalās, kā rezultātā tiek veiktas atkārtotas operācijas, lai arī tās nav tik lielas. Tādēļ pacientiem ieteicams iegādāties un lietot krūšu pārsēju.
Asins zuduma dēļ operācijas laikā visiem pacientiem attīstās anēmija, tai nav nepieciešama īpaša ārstēšana; tiek nozīmēta diēta, ieteiktajā uzturā ietilpst vārīta liellopa gaļa, aknas un parasti pēc mēneša hemoglobīna līmenis normalizējas.
Nākamais rehabilitācijas posms ir motoriskās aktivitātes kāpināšana. Pēc operācijas, kad stenokardija vairs netraucē, pamazām var sākt palielināt slodzes tempu. Parasti sāk ejot pa koridoru līdz 1000 metriem dienā un pakāpeniski palielinot slodzi.
Pēc izrakstīšanas no slimnīcas pacientam ieteicams doties uz sanatoriju galīgai atveseļošanai.
2—3 mēnešus pēc operācijas ieteicams veikt veloergometrijas slodzes testu, lai novērtētu, cik labi strādā jaunie apvedceļi un cik labi miokardam tiek piegādāts skābeklis. Ja pārbaudes laikā nav sāpju un EKG izmaiņu, tad atveseļošanās tiek uzskatīta par veiksmīgu.
Ja tiek pārkāpti vai pārtraukti pacienta atveseļošanās medicīniskie, uztura un fiziskie pasākumi, ir iespējams recidīvs un atkārtotu operāciju var atteikt. Dažos gadījumos var stentēt jaunus sašaurinājumus.
Vēsture
Pirmā veiksmīgā koronāro artēriju šuntēšana tika veikta Amerikas Savienotajās Valstīs 1960. gada 2. maijā Alberta Einšteina vārdā nosauktajā medicīnas koledžā. Operāciju veica Frankfurtē dzimušais doktors Roberts Hanss Gecs (Robert Hans Goetz). Pirmo veiksmīgo koronāro artēriju šuntēšanas operāciju PSRS veica Ļeņingradas profesors Vasilijs Koļesovs 1964. gadā.
Johans Gabriels Švemšuhs
Johans Gabriels Švemšuhs (Johann Gabriel Schwemschuch, 1733—1803) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes luterāņu mācītājs, teoloģijas profesors Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā (1775—1798).
Dzīvesgājums
Dzimis 1733. gada 19. decembrī Bārtenšteinā aptiekāra Gabriela Švemšuha un viņa sievas Marijas ģimenē. Mācījās skolā Bārtenšteinā, studēja filoloģiju un teoloģiju Kēnigsbergas Universitātē (1750—1755). 1755. gadā sāka strādāt par mājskolotāju Kurzemes un Zemgales hercogistē, 1762. gadā par Mazirbes (Irben) draudzes mācītāju. 1769. gadā apprecējās ar atraitni Zuzannu Elizabeti Šēleri.
1770. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Jelgavā, kur bija latviešu Sv. Annas baznīcas draudzes diakons (1770—1785), 1774. gadā viņu uzaicināja kļūt par Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas teoloģijas profesoru. Bija akadēmijas prorektors (1781—1782 un 1788—1789).
Miris 1803. gada 15. martā Jelgavā.
Zirņu strauts
Zirņu strauts ir Kazuļu strauta kreisā krasta pieteka Tukuma novadā.
Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Kazuļu strautā augšpus Grauzdes. Strautu nešķērso valsts autoceļi.
Ķīles līcis
Ķīles līcis (de, dk) plašs līcis Baltijas jūras rietumos, daļa no Beltu jūras. Izvietojies starp Šlēsvigas-Holšteinas krastu dienvidos, Jitlandi rietumos, Alsas, Ēres, Langelannas un Lollānas salām ziemeļos un Fēmarnas salu austrumos. Fēmarnbelts un Fēmarnzunds austrumos to savieno ar Meklenburgas līci, bet Lielais Belts un Mazais Belts ziemeļos — ar Kategatu. Dienvidos Ķīles kanāls līci savieno ar Ziemeļjūru.
Līča krasti stipri izroboti, dienvidu un rietumu piekrastē vairāki līdz pat 42 km gari līči (Šleja un Flensburgas fjords). Lielākās pilsētas krastos ir Ķīle, Flensburga un Šlēsviga.
Plunču ezera meži
Plunču ezera meži ir dabas liegums Talsu novada Ģibuļu pagastā. Izveidots 2004. gadā dabisko meža biotopu koncentrācijas vietā Pluncezera rietumu krastā; te atrodami veci un dabiski boreāli meži un pārejas purvi un slīkšņas. Ievērojamu daļu lieguma teritorijas aizņem augstais purvs un purvains mežs. Konstatētas vairākas retas un aizsargājamas sūnu sugas, kā arī aizsargājamas ziedaugu un paparžaugu sugas. Liegums ir iekļauts Natura 2000 — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.
Esona
Esona ir Francijas departaments, viens no astoņiem Ildefransas reģiona departamentiem. Esonas administratīvais centrs ir Evrī. Departaments administratīvi tiek iedalīts trijos apgabalos (arrondissements):
Apollo 9
Apollo 9 jeb AS-504 bija ASV Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) Apollo programmas pilotējamais lidojums. Tas notika 1969. gada martā, trīs astronautiem Zemes orbītā pavadot 10 dienas.
Apollo 9 lidojuma mērķis bija izmēģināt sistēmas, kas būtu nepieciešamas nosēšanai uz Mēness virsmas: mēness moduļa dzinējus, skafandrus atklātā kosmosā, navigācijas sistēmas un saslēgšanās manevrus.
Tā bija pirmā misija ar pilnu Apollo aparātu komplektu: komandmoduli, servisa moduli un mēness moduli. Apollo 9 veica pasaulē pirmo kosmisko objektu saslēgšanos ar apkalpes pāriešanu starp tiem pa iekšieni (pirms tam 1969. gada janvārī PSRS kosmosa kuģi Sojuz-4 un Sojuz-5 saslēdzās, bet apkalpe pārvietojās no viena uz otru pa ārpusi).
Apkalpe
Dublējošā apkalpe: Šī dublieru apkalpe kļuva par Apollo 12 pamatapkalpi.
Starts
Apollo 9 tika palaists 16:00:00 UTC ar nesējraķeti Saturn V no Kenedija kosmosa centra starta laukuma LC-39A. Ievadīšana orbītā noritēja bez problēmām.
Pēc atvienošanās no otrās pakāpes trešā pakāpe S-IVB ar mēness moduli un kosmosa kuģi tika ievadīta zemā Zemes orbītā.
Pirmās trīs dienas
Pēc ieiešanas Zemes orbītā divu stundu laikā apkalpe pārbaudīja sistēmas un imitēja ieiešanu trajektorijā uz Mēnesi. 2 stundas 30 minūtes pēc starta komandmodulis ar servisa moduli tika atdalīts no S-IVB un apgriezts par 180 grādiem. 19:02:26 UTC komandmodulis, ko vadīja Skots, saslēdzās ar mēness moduli. 4 stundas 18 minūtes pēc starta raķešpakāpe tika atdalīta no mēness moduļa.
Otrajā lidojuma diennaktī tika veiktas vairākas galvenā dzinēja iedarbināšanas, lai pārbaudītu saslēgšanās mezgla stabilitāti un izmēģinātu vilces vektora vadību rokas režīmā. Lidojuma 40. stundā bija plānots demontēt saslēgšanās mezglu un apkalpei pāriet uz mēness moduli, bet šīs operācijas tika atliktas uz vēlāku laiku, jo mēness moduļa pilotam Raselam Šveikartam bija nelabums un viņš vēma. Šveikarta vietā saslēgšanās mezgla noņemšanu veica Skots. Aptuveni pēc stundas Šveikartam kļuva labāk, un viņš devās mēness modulī. Vēlāk viņam pievienojās Makdivits. Viņi aktivizēja mēness moduļa sistēmas un izvērsa nolaišanās kājas.
Lidojuma 50. stundā tika ieslēgts mēness moduļa dzinējs. 54 stundas 25 minūtes pēc starta uz 43 sekundēm tika ieslēgts servisa moduļa dzinējs, kosmosa kuģa orbītu izmainot uz 229 × 239 km.
Ceturtā diena
Ceturtajā lidojuma dienā Šveikartam bija paredzēta iziešana kosmosā. No mēness moduļa viņam pa ārpusi būtu jāpārvietojas uz komandmoduli un atpakaļ. Tā kā iepriekšējās dienās Šveikartam bija nelabi, Makdivits nolēma Šveikartu nesūtīt atklātā kosmosā, tikai dehermetizējot mēness moduli un iekšpusē izmēģinot skafandru un dzīvības nodrošināšanas sistēmu. Tā kā ceturtās dienas sākumā Šveikartam kļuva labāk, Makdivits lūdza lidojumam vadības centram atļaut Šveikartaam iziet atklātā kosmosā, bet bez pāriešanas uz komandmoduli.
73. lidojuma stundā tika dehermetizēts mēness modulis un komandmodulis. 6. martā 16:45 UTC skafandri tika pārslēgti uz autonomo barošanu 17:03 UTC astronauti atvēra abu moduļu ārējās lūkas. Pēc četrām minūtēm Šveikarts ar kājām pa priekšu sāka izkļūšanu no mēness moduļa, un 17:08 viņš jau stāvēja uz laukumiņa pie lūkas, piestiprinājis kājas fiksatoros. Skots no komandmoduļa atvērtās lūkas fotografēja Šveikartu. Savukārt Šveikarts fotografēja kuģi un Skotu. Šveikarts izmēģināja rokturus, pie kuriem pieturoties, pēc sākotnējā plāna, viņam vajadzētu pārvietoties uz komandmoduli. Pēc Makdivita pavēles 17:46 UTC Šveikarts sāka atgriešanos mēness modulī. Iziešana beidzās 18:02 UTC, un tā ilga 77 minūtes. Skafandra un mugursomas dzīvības nodrošināšanas sistēmas izmēģinājumi bija veiksmīgi.
Pēc iziešanas kosmosā abos nodalījumos tika iepildīts skābeklis. Makdivits un Šveikarts piedalījās 30 minūšu televīzijas seansā. Pēc tam mēness modulis tika deaktivizēts, un astronauti atgriezās komandmodulī.
Piektā diena
13:02 UTC Skots iedarbināja komandmoduļa dzinēju un izmainīja orbītu, attālinoties no mēness moduļa par 5,2 km. Šveikarts ar mēness moduļa radiolokatoru veica attāluma mērījumus starp abiem moduļiem un noteica relatīvo radiālo ātrumu.
13:47 tika ieslēgts mēness moduļa nolaišanās pakāpes dzinējs, un tas tika droselēts no 10 līdz 40 procentiem no pilnas vilces. Mēness modulis attālinājās līdz 89 km ar orbītas apogeju 253 km. Tika pārbaudīts radiolokators. 15:39 UTC Makdivits otro reizi iedarbināja mēness moduļa dzinēju, izmainot orbītu tuvu apļveida, aptuveni 20 km virs komandmoduļa orbītas. Pēc mēness moduļa pacelšanās pakāpes atdalīšanas no nolaišanās pakāpes, 16:16 UTC tika ieslēgti orientācijas sistēmas dzinēji, kas izmainīja orbītu ar aptuveni 220 kilometru perigeju. 16:58 UTC tika iedarbināts mēness moduļa pacelšanās pakāpes galvenais dzinējs ar tādu aprēķinu, lai pārietu uz orbītu, kas būtu zem komandmoduļa orbītas. 17:57 UTC tika sākti manevri, lai tuvotos komandmodulim. Saslēgšanās tika pabeigta 19:02:26 UTC.
Pēc saslēgšanās lidojuma vadītāji piedāvāja astronautiem atpūsties, taču viņi nolēma vispirms veikt pāriešanu uz komandmoduļa apkalpes nodalījumu. Uz mēness moduli tika pārnesti sakrājušies atkritumi un vairs nevajadzīgās lietas. 21:22:45 UTC tika atdalīta pacelšanās pakāpe, un tā pacelta orbītā ar apogeju aptuveni 7000 km, kur tā riņķoja turpmākos 19 gadus.
Piektās dienas beigās bija izpildīti 97 % no viesiem misijai plānotajiem uzdevumiem.
Pēdējās piecas dienas
Pēdējo piecu dienu laikā astronauti turpināja pārbaudīt sistēmas, novērot un fotografēt orientierus uz Zemes, kā arī veica sakaru eksperimentus, kas bija plānoti lidojuma sākuma periodā, bet laika trūkuma dēļ nebija izpildīti.
Astronauti izmantoja arī optiskās ierīces, lai novērotu debesu ķermeņus. Ar sekstantu Skots vēroja Jupiteru un četrus tā pavadoņus. Ar teleskopu astronauti novēroja mākslīgo zemes pavadoni Pegasus, kas bija aptuveni 1600 km attālumā no kuģa.
7. martā 17:59 UTC bija paredzēts ieslēgt galveno moduļa dzinēju, lai samazinātu orbītas perigeju tiktāl, ka noiešanu no orbītas varētu nodrošināt palīgdzinēji, ja pamatdzinējs sabojātos. Noteiktajā laikā galvenais dzinējs netika iedarbināts, jo neieslēdzās palīgdzinēji, kam vajadzēja iedot kuģim paātrinājumu degvielas padošanas nodrošināšanai no galvenā dzinēja tvertnēm. Vēlāk noskaidrojās, ka astronauti operācijas izpildīja nepareizā secībā. Mēģinājums tika atkārtots nākamajā orbītas vijumā un bija veiksmīgs.
Nolaišanās
Nelabvēlīgu laika apstākļu dēļ aprēķinātajā nosēšanās apgabalā tika pieņemts lēmums nolaisties nevis 151., bet 152. orbītas apriņķojumā citā Atlantijas okeāna vietā.
13. martā 16:31 UTC tika iedarbināts galvenais dzinējs, lai nodrošinātu kuģa noieiešanu no orbītas. Komandmodulis no servisa moduļa atdalījās un iegāja Zemes atmosfērā virs Teksasas.
17:00:54 UTC komandmodulis nolaidās okeānā 4,8 km no desantkuģa USS Guadalcanal. Dažu minūšu laikā pie nolaižamā aparāta ieradās ūdenslīdēji, tika atvērta lūka, un astronauti iekāpa piepūšamajā laivā. Apkalpe tika pacelta helikopterā pēc 45 minūtēm un nogādāta uz kuģa 49 minūtes pēc nolaišanās. Astronauti tika nogādāti Hjūstonā, kur viņi 12 dienu laikā atskaitījās par lidojumu.
Mičels Salgado
Migels Anhels "Mičels" Salgado Fernandess (es, dzimis ) ir bijušais Spānijas futbolists, spēlēja labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.
Pēc sekmīga karjeras sākuma Celta Vigo komandā, Salgado 1999. gadā pievienojās vienam no Spānijas spēcīgākajiem klubiem Real Madrid. Real Madrid sastāvā Salgado nospēlēja 10 gadus, kuru laikā viņš izcīnīja četrus La Liga titulus, divreiz uzvarēja UEFA Čempionu līgā, kā arī ieguva vienu UEFA Superkausu un vienu Starpkontinentālo kausu. Vēlāk trīs sezonas spēlēja Anglijas komandā Blackburn Rovers.
Spānijas futbola izlases sastāvā piedalījies 53 mačos. Piedalījies 2000. gada Eiropas čempionātā un 2006. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Real Madrid
Žofruā Gišāra stadions
Žofruā Gišāra stadions (fr) ir multifunkcionāls stadions Sentetjēnā, Francijā. Pārsvarā to izmanto futbola spēlēm, tajā savas mājas spēles aizvada Francijas futbola 1. līgas klubs AS Saint-Étienne. Stadions atklāts, vairākas reizes ticis renovēts. Stadiona ietilpība ir 42 000 skatītāju vietu. Stadions nosaukts veikalu tīkla Casino dibinātāja, kam piederēja zeme, uz kuras tika uzcelts stadions, Žofruā Gišāra vārdā.
Stadionā ir aizvadītas sešas 1998. gada FIFA Pasaules kausa spēles. Tas ir ticis izmantots arī 1984. gada Eiropas futbola čempionāta finālturnīrā, kā arī tajā ir paredzēts aizvadīt četras 2016. gada Eiropas čempionāta spēles, ieskaitot vienu astotdaļfinālu. Stadions tiek izmantots arī regbija spēlēm, ieskaitot 2007. gada Pasaules kausa finālturnīru.
Kārlis Straubergs
Kārlis Straubergs (1890—1962) bija latviešu folklorists, klasiskais filologs, literāts. Latvijas Universitātes filoloģijas doktors un profesors. Latvijas Republikas izglītības ministrs (1924). Latviešu mitoloģijas pētnieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 14. jūnijā Džūkstes pagasta "Lielstraģos". Mācījies Džūkstes Lancenieku skolā (1897—1901), tad Jelgavas Aleksandra pilsētas skolā (1901—1903), Jelgavas klasiskajā ģimnāzijā (1903—1909). Studējis klasisko filoloģiju Maskavas Universitātes Klasiskās filoloģijas nodaļā (1909—1916) un Arheoloģijas institūtā (1912—1916). Pirmā pasaules kara laikā atgriezās dzimtenē un vadīja Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komitejas atbalstīto Rīgas latviešu strēlnieku kara muzeja izveidi (1916—1917), pēc Rīgas okupācijas devās uz Maskavu, kur strādāja par skolotāju. Pēc Bermontiādes kauju beigām atkal atgriezās Rīgā un vadīja Kara muzeju, līdztekus bija Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes docents (1919) un Pirmās valsts vidusskolas Rīgā skolotājs, LU profesors (1929), fakultātes sekretārs (1925—1937), dekāns (1937—1939). 1924. gadā K. Straubergs īslaicīgi bija LR izglītības ministrs. Bijis viens no latviešu studentu korporācijas Fraternitas Livonica dibinātājiem. Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Zviedriju. Miris 1962. gada 10. augustā Stokholmā, Zviedrijā.
Brālis — kultūrvēsturnieks Jānis Straubergs (1886—1952).
Bambāni
Bambāni ir ciems Nirzas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 292 km attālumā no Rīgas.
Inese Kļava
Inese Kļava (dzimusi ) ir latviešu režisore.
1995. gadā beigusi Rīgas 41.vidusskolu. Mācījusies Latvijas Universitātes Komunikācijas zinātņu nodaļā. 2004. gadā absolvējusi Latvijas Kultūras akadēmiju, kur mācījusies TV un video operatoru specialitātē.
Strādājusi pie filmām "Dokumentālists", "Štābs Ipiķi", "Rezidenti" un "Nakts aizdzinēji".
Volgogradas Valsts universitāte
Volgogradas Valsts universitāte (ru) ir viena no lielākajām augstākās izglītības iestādēm Volgogradas apgabalā, Krievijā.
Studē 12 000 bakalaura, maģistrantūras un doktorantūras studentu.
Universitāte tika izveidota 1980. gadā.
Volgogradas Valsts universitāte piedalās Eirāzijas Universitāšu asociācijā. 2014. un 2015. gadā universitāte iekļuva BRICS valstu labāko universitāšu reitingā (151. vieta).
1887. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1887. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Vidzemes, Latgales, Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes tolaik atradās Krievijas Impērijas sastāvā (Kurzemes, Vidzemes un Vitebskas guberņā).
Pēdveida grīslis
Pēdveida grīslis (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā reti un nevienmērīgi sastopama Eirāzijā — Eiropā sastopama kontinenta centrālajā, dienvidu un ziemeļaustrumu daļā, tostarp Latvijā. Augs ir izplatīts mēreni sausos lapkoku un jauktos mežos.
Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.
Apraksts
Pēdveida grīslis ir daudzgadīgs, 20-50 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir ļoti īss knābītis.
Augs veido paskraju, nelielu ceru, un tam raksturīgi spēcīgi, ložņājoši sakneņi. Stublājs ir stāvs, raupjš un aplapots pie pamata. Lapas ir zaļas, 0,2-0,3 cm šauras, daudz īsākas nekā stublājs. Lapu makstis ir brūnas. Ziedkopā stublāja galotnē ir 1 vīrišķo ziedu vārpiņa, zem tās ir 2—4 diezgan attālu novietotas, skrajas sievišķo ziedu vārpiņas. Apakšējās sievišķās vārpiņas seglapa ar garu, stobrveidīgu, zaļu maksti un īsu lapas plātni, īsāka nekā vārpiņa. Sievišķās vārpiņas ir ar 5-10 ziediem, ar 3—6 cm garu kātiņu, tās ir stāvas vai nokarenas. Augļa pūslītis ir zaļganbrūns, īsi apmatots, tam ir redzams dzīslojums, un pūslītis ir strauji sašaurināts īsā, līkā, divzobainā knābītī. Pūslīša segplēksne ir brūna, otrādi olveidīga, ar zaļu joslu vidū, plēvjainu apmali un smailu galu, aptuveni pūslīša garumā vai īsāka. Zied aprīļa beigās un maijā.
Folke Rogards
Folke Rogards (sv; arī Aksels Rosengrens (sv);, Stokholma — , Stokholma) bija Zviedrijas jurists un sabiedriskais darbinieks, starptautiskās šaha federācijas (FIDE) prezidents no 1949. līdz 1970. gadam.
Svetlana Mironova (biatloniste)
Svetlana Mironova (ru; dzimusi ) ir krievu biatloniste, sudraba medaļas ieguvēja stafetē.
Karjera
Ar biatlonu sākusi nodarboties 2011. gadā, pirms tam trenējusies distanču slēpošanā. 2013. gada Pasaules čempionātā junioriem, startējot jauniešu (U-19) vecuma grupā, uzvarēja stafetē un izcīnīja bronzas godalgu sprintā. 2014. gada Eiropas čempionātā junioriem pēc 2. vietas sprintā uzvarēja iedzīšanas disciplīnā. 2016.—2017. gada sezonā sāka piedalīties IBU kausā.
Folke Rogards
FIDE prezidents
No 1947. līdz 1949. gadam bija starptautiskās šaha federācijas (FIDE) viceprezidents, bet 1949. gadā kļuva par FIDE prezidentu. Šajā amatā bija līdz 1970. gadam. Rogards kļuva par FIDE prezidentu Aukstā kara apstākļos, kad valdīja konfrontācija starp PSRS un ASV, kurai bija sava ietekme arī uz starptautisko šaha dzīvi. Rogards prezidenta amatā izcēlās ar lieliskām diplomāta dotībām, kas ļāva nostiprināt FIDE prestižu šaha pasaulē. Viņa laikā kopš 1948. gada tika izveidoti regulāri Pasaules šaha čempiona izcīņas cikli vīriešiem, bet no 1950. gada — analoģiski cikli arī sievietēm. Ik pēc trim gadiem notika starpzonu turnīri, pretendentu turnīri un mači par Pasaules šaha čempiona nosaukumu. Tāpat Rogarda prezidentūras laikā visos lielākajos šaha turnīros dominēja PSRS šahisti. Tā, piemēram, no 1951. līdz 1969. gadam mačos par Pasaules šaha čempiona nosaukumu spēlēja tikai vienas valsts — PSRS pārstāvji, kas zināmā mērā radīja stabilitāti un atviegloja Rogarda darbu. Pēc aiziešanas no FIDE prezidenta amata līdz savai nāvei bijis par FIDE Goda prezidentu.
Svetlana Mironova (biatloniste)
Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja Phjončhanā ar 64. vietu sprintā. Pirmos punktus PK ieskaitē izcīnīja Hohfilcenē, ieņemot 9. vietu sprintā. Pasaules čempionātā pirmoreiz piedalījās 2019. gadā Estešundā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 25. vietu, bet stafetes komandas sastāvā izcīnīja 5. vietu. Hohfilcenē pirmo reizi ieguva vietu uz goda pjedestāla PK posmos, sprintā uzrādot 3. rezultātu.
Oberhofā kopā ar Uļjanu Kaiševu, Aleksandru Loginovu un Eduardu Latipovu uzvarēja jauktajā sfatetē.
Pekinā izcīnīja sudraba medaļu sieviešu stafetē.
Folke Rogards
Personīgā dzīve
Rogards bija precējies vairākas reizes. Viņa pirmā laulība ar Grētu Santesoni (1899—1999) ilga no 1921. gada līdz 1934. gadam. Laulībā 1923. gadā piedzima meita Monika. Pēc tam līdz 1944. gadam Rogards dzīvoja civillaulībā ar kostīmu mākslinieci Gueji Rolfu (1902—1973). Par viņa trešo sievu kļuva aktrise Viveka Lindforsa (1920—1995). Laulība pastāvēja no 1944. līdz 1949. gadam, un tajā 1944. gadā piedzima meita Lena. Pēdējo reizi Rogards apprecējās 1965. gadā ar Ellu Johansoni (1920—2006).
Jaunais Rīgas latviešu teātris
Jaunais Rīgas latviešu teātris (JRLT) bija profesionāls latviešu teātris tagadējā Lāčplēša ielā 25, Rīgā. Dibināts 1902. gadā, likvidēts 1905. gadā, 1908. gadā atjaunots kā Rīgas Jaunais teātris, likvidēts 1915. gadā.
Vēsture
Jauno Rīgas latviešu teātri 1902. gadā dibināja Rīgas latviešu amatnieku biedrība, kas bija opozīcijā Rīgas Latviešu biedrības teātrim. Teātrim būvēto ēku atklāja 1902. gadā 9. novembrī ar Kreicera operas "Naktsmājas Granādā" iestudējumu, kam sekoja operas Karmena, Fausts un Trubadūrs. 1904. gadā lielu popularitāti ieguva Aspazijas "Sidraba šķidrauta" izrāde. 1905. gada revolūcijas laikā teātri slēdza. Pēc Rīgas Latviešu biedrības nama nodegšanas 1908. gada 28. jūlijā Rīgas latviešu teātra atjaunošanai nodibināja Skatuves biedrību, kas savu darbību sāka 1908. gada 7. septembrī ar Blaumaņa Indrānu izrādi. Teātri slēdza 1915. gadā sakarā par Pirmā pasaules kara sākšanos.
Jaunā Rīgas latviešu teātrā ēkā no 1916. gada rudens darbojās teātris "Komēdija", no 1920. gada līdz 1979. gadam Dailes teātris, līdz 1992. gadam Jaunatnes teātris, no 1992. gada Jaunais Rīgas teātris.
.tw
Ārējās saites
Toppdomän
Baltās—Baltijas jūras kanāls
Baltās–Baltijas jūras kanāls (ru) ir 227 km garš kuģošanas kanāls, kas savieno Baltās jūras Oņegas līci ar Oņegas ezeru, kas, savukārt pa Sviru ir savienots ar Ladogas ezeru un tālāk pa Ņevu ar Baltijas jūru. Līdz 1961. gadam tika saukts par Staļina vārdā nosaukto Baltās–Baltijas jūras kanālu (Беломорско-Балтийский канал имени Сталина).
Kanālu 1931. gadā sāka būvēt gulagā ieslodzītie. Būvē iesaistīja 126 tūkstošus ieslodzīto. Pēc dažādiem datiem, celtniecības laikā aizgāja bojā no 12 līdz 25 tūkstošiem cilvēku. Aleksandra Solžeņicina darbos teikts par 250 000 bojā gājušajiem. Šī ir pirmā lielbūve, kas celta ar gulaga ieslodzīto spēkiem.
Puju strauts
Puju strauts ir Abulas labā krasta pieteka Smiltenes novadā.
Iztece - pie Mežviju mājām. Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Abulā uz dienvidiem no Silvas. Puju strautu šķērso valsts autoceļš P27 (Smiltene — Gulbene), tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Dainis Kļava
Dainis Kļava (dzimis ) ir latviešu režisors un kinooperators.
1992. gadā ieguvis TV režisora diplomu. 80. gadu vidū sācis nodarboties ar videoklipu un reklāmu veidošanu. 1991. gadā sācis strādāt Jura Podnieka studijā. 1997. gadā sācis strādāt Vides Filmu studijā.
Kļavas veidotā filma "Naivie" ieguvusi Lielā Kristapa balvu nominācijās "Labākā pilnmetrāžas dokumentālā filma" un "Labākais dokumentālās filmas režisors	". Veidojis arī filmas "Laikmetīgā", "Rīgas stāsts" un "Gana laiks".
Tiesnesis
Tiesnesis ir amatpersona, kas tiesā pieņem lēmumus, atsaucoties uz likumiem. Tiesneši tiek saukti arī par tiesas kungiem vai tiesasvīriem, dažreiz arī par soģiem. Lai kļūtu par tiesnesi, ir jābūt juristam. Dažādās valstīs ir atšķirīgas prasības, lai varētu kļūt par pilntiesīgu tiesnesi. Latvijā tiesnešus iedala rajona (pilsētas) tiesnešos, apgabaltiesas tiesnešos un Augstākās tiesas tiesnešos.
Gateris
Gateris ir kokapstrādes iekārta, ar kuru gareniski tiek zāģēti apaļkoki, iegūstot zāģmateriālus.
Zemeņu iela
Zemeņu iela var būt:
Pēteris Strods
Pēteris Strods (dzimis Varakļānu pagastā, miris  Rīgā) bija Romas katoļu baznīcas Stadijas titulārbīskaps, kā arī Rīgas metropolijas Rīgas arhidiecēzes un Liepājas diecēzes palīgbīskaps, ordinēts 26.05.1916., nominēts 19.07.1946., konsekrēts 25.07.1947.
Biogrāfija
Pēteris Strods dzimis 1892. gada 1. maijā Varakļānu pagasta Lielo Strodu sādžas Eisāku mājās. Mācījies Varakļānu pagasta skolā, Rēzeknes pilsētas skolā, ko pabeidza 1909. gadā un Gatčinas pieaugušo kursos līdz 1911. gadam. 1911. gadā iestājies Pēterpils Garīgajā seminārā, ko beidzis 1916. gada pavasarī. 1916. gada 26. maijā bīskaps Cepļaks Strodu iesvētīja par priesteri. Primīcijas dievkalpojums noticis Varakļānu baznīcā 1916. gada 17. aprīlī. Vēlāk studijas uzsācis Pēterpils Garīgajā akadēmijā, taču studijas pabeigt nebija iespējams, jo politisko notikumu rezultātā akadēmija tika slēgta. Sākās pastorālā kalpošana, kas tika pārtraukta 1923. gada 1. septembrī, kad devies uz Austriju papildināt savas zināšanas. 1924. gadā Insbrukas Universitātē ieguvis filozofijas licenciāta grādu. 1924. gada 22. oktobrī Kultūras fonda dome Strodam piešķīra pabalstu 1500 latu apmērā studiju turpināšanai Vīnes Universitātē. 1926. gadā pēc disertācijas "Par dzīvību un tās pirmsākumiem" ("De vita eiusque prima origine") un tēžu aizstāvēšanas ieguvis filozofijas doktora grādu. Pēteris Strods bija pirmais filozofijas zinātņu doktors starp Latvijas katoļu priesteriem. Atgriezies Latvijā, neilgu laiku kalpojis Aglonā, līdz 1926. gada 17. decembrī kļuvis par Rīgas Garīgā semināra profesoru un līdz mūža galam bija saistīts ar šo mācību iestādi. 1937. gadā Strods tika apstiprināts par sinodālo eksaminatoru un sinodālo tiesnesi, kā arī saņēmis pāvesta prelāta titulu. 1938. gadā Latvijas valsts par nopelniem tautas izglītībā piešķīra Triju Zvaigžņu III pakāpes ordeni. 1938. gadā, kad Latvijas Universitātē tika nodibināta arī Romas Katoļu Teoloģijas fakultāte, kļuvis par Kristīgās filozofijas katedras vadītāju un fakultātes sekretāru, bet 1940. gada 26. aprīlī ticis ievēlēts par dekānu, taču drīz fakultāti slēdza. Atsākoties Rīgas Garīgā semināra darbībai 1946. gada pavasarī, pildījis rektora pienākumus. 1947. gada 25. jūlijā Rīgas Svētā Jēkaba katedrālē arhibīskaps Antonijs Springovičs Pēteri strodu konsekrēja par bīskapu. Pāvests viņu bija nominējis par Stadijas titulārbīskapu un Liepājas diecēzes apustulisko administratoru, bet tā kā šajā pašā dienā konsekrētajam bīskapam Kazimiram Duļbinskim politisku apstākļu dēļ vēlāk neļāva veikt bīskapa pienākumus, kas saistīti ar Rīgas arhidiecēzes problēmu risināšanu, Pēterim Strodam nācās veikt arī šīs diecēzes darbus. Bīskapam Strodam bija arī pēctecības tiesības "ius successionis" uz metropolijas pārvaldīšanu arhibīskapa metropolīta nāves gadījumā. Tāpēc 1958. gada rudenī, pēc Antonija Sprignoviča nāves, Strods uzņēmās visas metropolijas garīgās dzīves vadību, vienlaicīgi būdams semināra rektors un profesors. Pēteris Strods miris 1960. gada 5. augustā. Sēru Svētā Mise notika 11. augustā Rīgas Kristus Karaļa baznīcā, celebrējot bīskapam Stepanavičiuam, asistējot bīskapiem Matuļonim un Maželim, piedaloties ap simts katoļu garīdzniekiem. Apbedīts Kristus Karaļa kapos.
Bancāni
Bancāni ir ciems Ūdrīšu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 261 km attālumā no Rīgas.
Šolema Aleihema Priamurskas Valsts universitāte
Šolema Aleihema Priamurskas Valsts universitāte (ru) ir augstākās izglītības iestāde Birobidžanā, Ebreju autonomajā apgabalā, Krievijā.
Universitāte ir nosaukta ebreju rakstnieka Šolema Aleihema vārdā.
Vēsture
Izglītības iestāde tika dibināta 1989. gadā kā Birobidžānas Valsts pedagoģiskais institūts, 2005. gadā tā kļuva par Tālo Austrumu Valsts sociāli humanitāro akadēmiju, bet 2011. gadā tā tika akreditēta kā universitāte.
Šolema Aleihema Priamurskas Valsts universitāte pirmā un līdz šim vienīgā valsts augstākās izglītības iestāde Ebreju autonomajā apgabalā.
Pēteris Dannenbergs
Pēteris Dannenbergs (1877-1925) bija latviešu rēders un baņķieris. Latvijas Republikas jūrniecības departamenta pirmais direktors (1919—1920). Somijas goda konsuls Latvijā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1877. gada 14. oktobrī Ķoņu pagastā zemnieka Jēkaba Danneberga un viņa sievas Māretes ģimenē. Viņa jaunākais brālis bija Artūrs Dannebergs. Mācījās Rīgas pilsētas Rīgas reālskolā un tirdzniecības biedrības vakara kursos, līdztekus no 1895. gada strādāja K. Oša kokmateriālu eksporta firmā par mācekli. 1902. gadā ieguva šo firmu savā īpašumā, 1911. gadā to pārveidoja par rēdereju (kuģniecību). Iegādājās tvaikoņus "Balva" (1911), "Biruta" (1912), "Velta" (1914). Pirmā pasaules kara sākumā kuģniecības kompānijas valde pārcēlās uz Petrogradu.
1918. gadā Dannenbergs ar ģimeni atgriezās Rīgā. 1919.-1920. gadā bija Latvijas Jūrniecības departamenta direktors. Nodibināja Latvijas Loida banku un Latvijas tirdzniecības un rūpniecības banku un 1921. gadā atjaunoja savas kuģniecības kompānijas darbību ar vienīgo palikušo kuģi "Velta". 1923. gadā iegādājās tvaikoni "Biruta" (3200 BRT). Vēlāk iegādājās velkoņus "Kaija" un "Akots". Miris 1925. gada 19. jūlijā Berlīnē, 25. jūlijā apglabāts Rīgas Jāņa draudzes kapos.
Pēc Pētera Dannenberga nāves visu darbību mantoja viņa vecākais dēls Pauls Dannebergs, kas iegādājās kuģi "Balva II" un " Konsuls P. Dannenbergs". 1933. gadā viņam piederēja seši kuģi, kas veica reisus uz Rietumeiropu ar ogļu un koksnes kravām. Kompānija pastāvēja līdz 1940. gada 29. oktobrim, kad to nacionalizēja. Viens no ekspropriētajiem kompānijas velkoņiem "Mednis" strādāja Rīgas ostā līdz pat 1970. gadam.
Sabiedriskā darbība
Bija Rīgas biržas vecākais un komitejas loceklis, Latvijas kuģu īpašnieku savienības priekšnieka biedrs, Latvijas Jahtkluba dibinātājs. Rīgas ložas "Jāņuguns" loceklis (1925).
Pols Espeits
Pols Mariuss Remons Espeits (fr; dzimis, miris ) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā priekšsacīkšu kārtas braucienā ieguva otro vietu, bet ceturtdaļfināla braucienā ieguva beidzamo vietu un turpmākajai cīņai nekvalificējās.
Garklucis
Garklucis ir koka resgaļa nogrieznis, kuru iegūst, sazāģējot iepriekš nocirsto koku. Turpmāk no tā tiek iegūti dažādi kokizstrādājumi.
Vjetnamas veterānu memoriāls
Vjetnamas veterānu memoriāls (en) ir memoriāls, kas atrodas Vašingtonā, ASV. Tajā tiek godināts ASV Bruņoto spēku personāls, kas cīnījās Vjetnamas karā, Vjetnamā/Dienvidaustrumāzijā kaujās kritušie un tie, kas pasludināti par bezvēsts pazudušiem. Memoriāla autore ir arhitekte Maja Lina. Atklāts 1982. gadā.
Atrodas netālu no Nacionālās alejas rietumu gala. Memoriāls ir V veida formas siena, uz kuras ierakstīti 58 tūkstoši vārdu. Pie memoriāla ieejas atrodas bronzas statuja, kurā attēloti trīs karavīri. Statuja izgatavota, lai memoriāls vairāk atbilstu tiem uzskatiem, kādam tradicionāli būtu jāizskatās memoriālam. Ir izveidots arī Vjetnamas sieviešu memoriāls — Vjetnamas karā kalpojušām sievietēm izgatavota statuja.
Širefa rags
Širefa rags (, es) vai Alvarado rags (Cabo Alvarado — Argentīnas avotos) ir klinšains zemesrags Livingstona salas ziemeļos Antarktīdā. Izvietojies Jāņa Pāvila II pussalas ziemeļu galā Dreika šauruma piekrastē un atdala Hīro līci austrumos no Barklaja līča rietumos.
Zemesragu 1820. gada 17. janvārī aprakstīja un aptuveni nokartēja Edvarda Brensfīlda ekspedīcija un nosauca to par godu tā laika Klusā okeāna britu eskadras komandierim, kapteinim (vēlāk — admirālim) Viljamam Henrijam Širefam (William Henry Shirreff), kurš norīkoja Brensfīldu šajā ekspedīcijā. Argentīnas avotos zemesrags saukts par godu neatkarības cīņu dalībniekam ģenerālim Rudesindo Alvarado (Rudecindo Alvarado; 1792—1872).