cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kristians Romero
Kristians Gabriels Romero (es, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Argentīnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Romero pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Tottenham Hotspur.
Savu karjeru sācis Argentīnas komandā Belgrano. 2018. gadā pievienojies Itālijas Serie A komandai Genoa. Nākamajā sezonā Romero par 26 miljoniem eiro pārcēlās uz Juventus komandu, kur viņš Serie A turnīrā neaizvadīja nevienu maču. Ticis izīrēts gan Genoa, gan Atalanta komandai. 2021. gadā Romero par 16 miljoniem eiro pārcēlās uz Atalanta. Romero uzreiz tika izīrēts Anglijas Premjerlīgas komandai Tottenham Hotspur.
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2021. gadā. Kopā ar izlasi uzvarējis 2021. gada Copa América.
Sasniegumi
Argentīna
Individuālie sasniegumi
Ēriks Upenieks
Ēriks Upenieks (dzimis 1979. gada 2. augustā Dobelē) ir latviešu ģitārists, kontrabasists, diriģents un mūzikas pedagogs.
Dzīvesgājums
Savu solo programmu sācis rakstīt 2015. gada rudenī, bet koncertēt ar to sāka 2016. gada pavasarī. Kā mūziķis piedalījies aptuveni 20 CD albumu ierakstos. Kā studijas mūziķis piedalījies vairāk kā 300 skaņdarbu ierakstos. Kā skaņu ierakstu režisors strādājis Rodrigo Fomina studijā, Ērika Stendzinieka reklāmas studijā, kā arī savā EU Studio ierakstu studijā.
Ierakstījis 2 solo albumus — "Visuma Skaņa" un "Vakara Valsītis". Joprojām muzicē dažādos džeza un populārās mūzikas projektos, kā arī pastāvīgs Bague Duo dueta dalībnieks.
Privātā dzīve
Ēriks Upenieks 2017. gadā aprecējās ar Gintu Upenieci (Ceru) Kuldīgas baznīcā pie sabiedrībā zināmā mācītāja Mārtiņa Burke Burkevica, vedēji pārim bija mūziķi Kristaps un Ginta Krievkalni. 2017. gada aprīlī sagaidīja savu pirmdzimto meitiņu.
Vanesa Kaladzinska
Vanesa Kaladzinska (be, ru ; dzimusi ) ir baltkrievu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja, 2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Pasaules un Eiropas čempione.
Biogrāfija
Vanesa Kaladzinska dzimusi Babruiskā sportiskā ģimenē. Viņas vecāki bija vingrošanas treneri. Arī Vanesa četru gadu vecuma mātes vadībā sāka apgūt vingrošanu. Ar cīņu Vanesa Kaladzinska sāka nodarboties pusaudzes vecumā vietējā cīņas sporta sekcijā. Pēc 9. klases beigšanas viņa trenējās sporta skolā Mogiļevā, un viņas treneris bija Arturs Zaicevs.
No 2007. gada viņa piedalījās starptautiskajos jauniešu un no 2010. gada arī pieaugušo čempionātos. Viņas pirmais starts bija 2007. gadā Eiropas kadetu čempionātā Varšavā, kur svara kategorijā līdz 38 kg viņa ieguva 7. vietu. 2008. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu Eiropas kadetu čempionātā Daugavpilī (svara klasē līdz 43 kg). Arī turpmāk junioru vecumā viņa izcīnīja medaļas — 2010. gada Eiropas junioru čempionātā Samokovā, kur svara kategorijā līdz 48 kg viņa finišēja trešā vietā, kā arī 2011. gada Eiropas junioru čempionātā Zreņaninā, kur viņa tajā pašā svara klasē ieguva vēl vienu bronzas medaļu.
Viņas pirmais starts pieaugušo starptautiskajā arēnā bija 2010. gada Pasaules čempionāts Maskavā, kur viņa sasniedza 13. vietu. Arī nākamā gada čempionātos viņa nespēja iekļūt augstās vietās. Viņas labākais rezultāts bija 9. vieta Eiropas čempionātā Dortmundē.
2012. gadā Kaladzinska guva pirmos panākumu arī pieaugušo turnīros. Pavasarī viņa piedalījās olimpiskajā kvalifikācijas turnīrā Taijuaņā (Ķīna), kur ieguva otro vietu aiz mongolietes Davaasuhijnas Otgoncecegas, un saņēma "ceļa zīmi" uz Londonas olimpiskajām spēlēm. Londonā viņa finišēja 8. vietā, pieveicot Žuldizu Ešimovu no Kazahstānas un zaudējot Kerolai Hviņai no Kanādas. Pārsteidzoša bija viņas uzvara 2012. gada pasaules čempionātā Stretkonā (Kanāda). Tur viņa sevi parādīja lieliskā formā un pieveica Klarisu Čunu no ASV, Tatjanu Amanžolu no Kazahstānas, Li Sjaomei no Ķīnas un Eri Tosaku no Japānas un kļuva par pasaules čempioni.
Nākamajos pāris gados šādus panākumus viņa nespēja sasniegt. 2016. gadā Vanesa Kaladzinska piedalījās olimpiskajos kvalifikācijas turnīros Zreņaninā svara kategorijā līdz 53 kg un Stambulā svara kategorijā līdz 48 kg. Abas reizes viņa finišēja 5.vietā un nekvalificējās olimpiskajām spēlēm Riodežaneiro.
2017. gada Kaladzinskas rezultāti starptautiskos turnīros atkal uzlabojās. 2017. gada maijā Eiropas čempionātā Novisadā Vanesa Kaladzinska izcīnīja Eiropas čempionu titulu svara kategorijā līdz 53 kg, finālā pieveicot Natalju Mališevu no Krievijas. 2017. gada augustā pasaules čempionāta Parīzē tajā pašā svara klasē viņa uzvarēja Jūliju Leordu no Moldovas, Mariju Prevolaraki no Grieķijas, Esteru Dobri no Rumānijas un esošo čempioni Maju Mukaidu no Japānas un otro reizi pēc 2012. gada ieguva pasaules čempiones titulu.
Eiropas čempionātos arī nākamajos trīs gados viņa ieguva medaļas, 2018. gadā Kaspijskā bija otrā, 2019. gadā Bukarestē — trešā, bet 2020. gadā Romā otro reizi kļuva par čempioni.
2021. gada augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 53 kg Vanesa Kaladzinska pusfinālā zaudēja ķīnietei Panai Cjaņjui, bet cīņā par trešo vietu pārspēja ASV cīkstoni Džakaru Vinčesteri un ieguva bronzas medaļu.
Vieglatlētika 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — diska mešana vīriešiem
Diska mešana vīriešiem bija viena no vieglatlētikas disciplīnām, kas bija iekļautas 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā. Šī bija viena no sešām laukuma disciplīnām un viena no divām mešanas disciplīnām vieglatlētikā.
Sacensības tika aizvadītas 6. aprīlī Panatinaiko stadionā. Tajās startēja 9 sportisti no 6 valstīm. Šī bija pirmā reize, kad diska mešana tika aizvadīta starptautiskās sacensībās. Visi sportisti disku varēja mest 3 reizes, bet trīs labāko rezultātu īpašnieki to varēja mest vēl divas reizes.
Diska mešana bija otrās sacensības, kurās tika sadalītas olimpiskās medaļas mūsdienu olimpiskajās spēlēs. Par pirmo olimpisko čempionu šajā disciplīnā kļuva ASV sportists Roberts Garets. Sudraba medaļu izcīnīja Grieķijas sportists Panajotis Paraskevopuls, bet bronzas medaļu ieguva Grieķijas sportists Sotirijs Versis.
Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika pasniegtas sudraba un bronzas medaļas.
Rekordi
Par olimpisko rekordu diska mešanā kļuva ASV sportista Roberta Gareta rezultāts. Tas bija 29 metri un 15 centimetri. Šis rekords pastāvēja līdz 1900. gada Parīzes vasaras olimpiskajām spēlēm.
Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
2021. gada Ādažu novada domes vēlēšanas
'''2021. gada Ādažu novada domes vēlēšanas''' notika 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Ādažu novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 7 kandidātu saraksti, kas kopā sastāvēja no 111 kandidātiem.
Vēlēšanu norise
Ādažu novadā atradās 6 vēlēšanu iecirkņi. Ādažu pagastā varēja nobalsot Kadagas pirmsskolas izglītības iestādē, Ādažu Kultūrizglītības centrā un Ādažu novada domē, bet Carnikavas pagastā varēja nobalsot Alternatīvās aprūpes centrā "Pīlādzis", Brīvā laika pavadīšanas centrā "Kadiķis" un Tautas namā "Ozolaine". Visi novada iecirkņi bija pieejami cilvēkiem ar kustību traucējumiem. Papildus vēlētājiem būs arī iespējams nobalsot savā automašīnā ārtelpas balsošanas vietā autostāvvietā pie Ādažu novada domes ēkas, bet tikai no plkst. 8ː00—19ː00 (LAT).
Oficiālajā vēlēšanu dienā, sestdienā,, iecirkņi bija atvērti no pulksten 7ː00 līdz 20ː00 (LAT) , bet ikkatrā iecirknī vēlētājs varēs arī balsot iepriekš — gan pirmdienā, , no pulksten 16ː00 līdz 20ː00 (LAT) , gan ceturtdienā, , no pulksten 9ː00 līdz 16.00 (LAT) , gan arī piektdienā, , no pulksten 13ː00 līdz 20ː00 (LAT).
Šajā novadā balsstiesīgais vēlētājs varēja nobalsot jebkurā iecirknī, jo vēlētāju noteikšanai tika izmantoti iepriekš sastādīti vēlētāju saraksti. COVID-19 pandēmijas dēļ iecirkņos bija jāievēro dažādi epidemioloģiskās drošības pasākumi, kā, ierodoties iecirknī, bija jāvelk sejas maska, jāievēro divu metru distance no citiem cilvēkiem un jādezinficē rokas, papildus arī tika ieteikts uz vēlēšanām nākt ar savu pildspalvu.
Latvijas Televīzijas ziņu raidījuma Panorāma rubrikā "Tautas panorāma" tika pārraidīts sižets par Ādažu novadu, kurā tika aptaujāti novada iedzīvotāji. Lielākā daļa aptaujāto nenorādīja nevienu problēmu, kas būtu jārisina novadā.
Balsošanas sistēma
Latvijas Pašvaldības domes vēlēšanu likums nosaka, ka pašvaldības tiek ievēlētas vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera—Senlagē metodes. Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, jūnija pirmajā sestdienā, bet Saeimai ir tiesības pieprasīt ārkārtas vēlēšanas. Ja notiek ārkārtas vēlēšanas un līdz iepriekšējās domes termiņa beigām ir vairāk par diviem mēnešiem, bet mazāk par diviem gadiem, tad dome tiek ievēlēta uz pagarinātu laiku — līdz aiznākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām, savukārt ja ir vairāk par diviem gadiem, tad uz saīsinātu laiku — līdz nākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām.
Novada domē tiek ievēlēti 15 deputāti, ja iedzīvotāju skaits administratīvajā teritorijā ir zemāks par 30 000.
Tiesības piedalīties Ādažu novada domes vēlēšanās ir Latvijas un citu Eiropas Savienības (ES) dalībvalstu pilsoņiem, sākot no 18 gadu vecuma, kuriem ir reģistrēta dzīvesvieta Ādažu novada administratīvajā teritorijā 90 dienas pirms vēlēšanu dienas, vai kuriem Ādažu administratīvajā teritorijā pieder nekustamais īpašums. Lai apliecinātu vēlētāja identitāti jānorāda derīga ES pilsoņa pase vai personas apliecība (eID karte).
Ievēlētie deputāti
Vēlēšanu rezultāti tika uzzināti pēc visu vēlētāju balsu saskaitīšanas, un ievēlēto deputātu saraksts bija pieejams pēc vēlēšanu rezultātu apstiprināšanas.
Šons Astins
Šons Patriks Astins (en; dzimis Djūks (en) ) ir amerikāņu aktieris, producents un režisors.
Viņš ir aktrises Petijas Djūkas un aktiera Džona Astina dēls. Saņēmis vairākus nozares apbalvojumus, tostrp Ekrāna aktieru ģildes balvu un divas Jaunā aktiera balvass. Papildu, viņu 1994. gadā nominēja 67. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā īsfilma" par īsfilmu Kangaroo Court.
Sandis Ģirģens
Sandis Ģirģens (dzimis Varakļānos) ir latviešu jurists (zvērināts advokāts) un politiķis, bijis Latvijas Republikas iekšlietu ministrs. Pārstāvējis partiju "Par cilvēcīgu Latviju" (agrākā KPV LV), šobrīd ir partijas "Republika" priekšsēdētājs.
Politikā darbojas arī viņa jaunākais brālis Kaspars Ģirģens, kurš bijis Jēkabpils pašvaldības deputāts, pēc tam ievēlēts 13. Saeimā.
2020. gadā, būdams iekšlietu ministrs, S. Ģirģens kandidēja uz Latvijas Futbola federācijas prezidenta amatu, taču vēlēšanās pārliecinoši uzvarēja otrs kandidāts Vadims Ļašenko.
Politiskā darbība
Partijas KPV LV sastāvā S. Ģirģens kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās, bet netika ievēlēts. 2019. gadā S. Ģirģens kļuva par Latvijas iekšlietu ministru Krišjāņa Kariņa Ministru kabinetā.
Uzsācis reformas Iekšlietu sistēmā (dienestu modernizācija, atalgojuma paaugstināšana, digitalizācija). Ministrs iniciēja ideju un Nodrošinājuma valsts aģentūra izstrādāja tipveida VUGD depo ēku projektus, kas būs par pamatu, lai uz šo projektu bāzes depo ēkas varētu tikt pielāgotas un izmantotas kā vienots iestāžu administratīvais centrs, pēc nepieciešamības papildinot projektus ar iekšlietu resorā esošo iestāžu funkcijām nepieciešamajām telpām.
2021. gada 18. martā atbalstīta iekšlietu ministra iniciatīva Iekšlietu ministrijas iesniegto projektu par 27,3 miljonu eiro piešķiršanu VUGD depo būvniecībai, kā arī ēkas iegādei un pielāgošanai Valsts policijas (VP) vajadzībām.
Ministra amatā aktīvi aizstāvējis ideju par 2009. gadā likvidētās Policijas akadēmijas atjaunošanas nepieciešamību modernā veidolā, valsts iekšējās drošības stiprināšanai, dibinot jaunu Iekšējās drošības akadēmiju ar modernizētām izglītības programmām personāla sagatavošanai iekšlietu dienestiem, tiesībaizsardzības un valsts drošības dienestu iestādēm.
Pēc Ralfa Nemiro atkāpšanās, 2020. gada 16. martā S. Ģirģens uz laiku kļuva arī par ekonomikas ministra amata pienākumu izpildītāju. Iekšlietu ministra amatu zaudējis 2021. gada 3. jūnijā, kad "Par cilvēcīgu Latviju" ministri K. Kariņa valdībā tika aizstāti ar citu koalīcijas partiju pārstāvjiem.
2021. gada augustā S. Ģirģens izstājās no partijas "Par cilvēcīgu Latviju" (agrākā KPV LV), paziņojot par jaunas partijas veidošanu. 2021. gada 17. septembrī kā līdzpriekšsēdētājs dibinājis centrisko partiju "Republika". 2022. gada 5. martā partijas biedru kongresā kļuva par partijas vienīgo vadītāju (jau iepriekš to bija pametis otrs līdzpriekšsēdētājs un dibinātājs Vjačeslavs Dombrovskis, paziņojot, ka neredz par iespējamu sadarboties ar brāļiem Sandi un Kasparu Ģirģeniem, kas pārņēmuši partijas vadību).
2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no partijas "Republika!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.
Dreifuss
Dreifuss var būt:
Duplets (filma)
"Duplets" ir uzņemta Latvijas spēlfilma. Filma uzņemta studijā "Dekrim". Filma tapusi pēc Andreja Kostina stāsta "Garāmejot" motīviem.
Sižets
Ekoloģiska kriminālintriga starptautiska biljarda turnīra laikā Rīgā.
Andrejs Vozņesenskis
Andrejs Vozņesenskis (dzimis, miris ) bija krievu dzejnieks, dziesmu tekstu autors un publicists, sešdesmitnieku pārstāvis. Viens no Krievijas māksliniekiem, kurš uzplauka t.s. Hruščova atkušņa laikā PSRS. Bija ne tikai dzejoļu, bet daudzu populāru dziesmu vārdu autors, to starpā Raimonda Paula dziesmām, piemēram, "Dāvāja Māriņa" krievu valodas variantam Миллион алых роз. Vārdu autors populārajai rokoperai "Junona un Avosj" (Юнона и Авось, 1979).
Lielmucenieku senkapi
Lielmucenieku senkapi jeb Kapu kalniņš ir aizsargājams vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis Alūksnes novada Alsviķu pagastā uz dienvidrietumiem no Strautiņiem, pie valsts autoceļa P34 (Sinole — Silakrogs).
Turkmēņu valoda
Turkmēņu valoda (türkmen dili) ir altajiešu valodu saimes tjurku valodu atzara valoda. Tā ir oficiālā valoda Turkmenistānā. Turkmēņu valodas pratēju skaits tiek lēsts ap 6,4 miljoniem. Visradniecīgākās valodas ir turku un azerbaidžāņu valodas.
Keilors Navass
Keilors Antonio Navass Gamboa (es; dzimis ) ir Kostarikas futbolists, vārtsargs, Kostarikas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Navass pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Nottingham Forest, kas viņu īrē no Parīzes "Saint-Germain".
Karjera
Karjeru sācis Kostarikas klubā Deportivo Saprissa. Tā sastāvā sešas reizes kļuvis par Kostarikas čempionu un vienreiz uzvarējis CONCACAF čempionu kausa izcīņā. 2010. gada jūlijā parakstīja līgumu ar Spānijas Otrās divīzijas klubu Albacete. 2011.—2012. gada sezonā tika izīrēts La Liga klubam Levante UD. Sezonas laikā bija komandas otrais vārtsargs. Laukumā debitēja tikai pēdējās kārtas mačā pret Bilbao "Athletic", kas noslēdzās 3:0 un nodrošināja iekļūšanu UEFA Eiropas līgas kvalifikācijā. Pēc sezonas pilnībā pārgāja uz Levante, parakstot trīs gadu līgumu.
2014. gada augustā parakstīja sešu gadu līgumu ar Madrides "Real". Tā sastāvā uzvarējis 2015.—2016. un 2016.—2017. gada UEFA Čempionu līgas turnīros, kā arī 2016.—2017. gada Spānijas čempionātā.
Kostarikas izlases sastāvā debitēja 2010. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Surinamu (uzvara 4:1). Pirmo sauso spēli aizvadīja četras dienas vēlāk, kad ar 2:0 tika pieveikta Haiti futbola izlase. Ar Kostarikas izlasi piedalījās 2014. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā, kur sasniedza ceturtdaļfinālu. Tika nominēts starp čempionāta trīs labākajiem vārtsargiem Zelta cimda balvai, ko ieguva Manuels Neiers. Izlases sastāvā divreiz piedalījies CONCACAF Zelta kausā.
Sasniegumi
Saprissa
Paris Saint-Germain
Individuālie sasniegumi
Butānas administratīvais iedalījums
Butānas administratīvo iedalījumu veido 20 distrikti, kuri sīkāk iedalās 207 ciemu grupās.
Flaksis
Flaksis var būt:
Meža klaidoņpele
Meža klaidoņpele (Apodemus sylvaticus) ir klaidoņpeles (Apodemus) suga, kura viegli pielāgojas un ir ārkārtīgi auglīga. Šī suga pirmā apmetas uz dzīvi jaunās teritorijās. Kaut arī Eiropā meža klaidoņpele ir ļoti izplatīta, vairākums cilvēku nekad nav redzējuši šo dzīvnieku.
Arhimandrīts
Arhimandrīts (, archimandrítēs; no ἀρχή, vadītājs un μάνδρα, klosteris) ir augstas pakāpes pareizticīgās baznīcas garīdznieks mūks, parasti vīriešu klostera priekšnieks vai garīgās mācību iestādes rektors. Romas Katoļu baznīcas hierarhijā viņam atbilst abats. Zemāka līmeņa klosteru priekšniekus sauca par igumeniem (, hēgoúmenos — "vadītājs").
Meža klaidoņpele
Sastopamība
Meža klaidoņpele ir izplatīta visā Eiropā, izņemot ziemeļus. Austrumos sugas izplatības teritorija iestiepjas Āzijā līdz pat Altaja kalniem un Himalajiem.
Latvijā nav sastopama, lai gan izplatības areāls sniedzas tuvu Latvijas dienvidu robežai un nav izslēgta sugas sastapšana valsts dienvidaustrumos.
Izskats un īpatnības
Meža klaidoņpelei ir dzeltenbrūna mugura un gaiši pelēks vēders, ķermeņa garums 7,5—11 cm. Aste ir tikpat gara kā ķermenis. Visām pelēm ir garas ausu gliemežnīcas. Meža peles svars 28—30 g. Meža klaidoņpele kontrolē apkārtni, paceļoties pakaļkājās un ošņājot. Tās pakaļējās ķepas ir ļoti garas, un ļauj, skrienot lēkāt.
Vide
Dažās valodās šo peli sauc par krūmāju peli, bet sugas latīniskais nosaukums ir meža pele. Taču šis dzīvnieks neizvairās no atklātām teritorijām, ja vien atrod tur pietiekami daudz slēpņu, lai patvertos no ienaidniekiem. Meža pele dzīvo arī skrajos mežos, tīrumos, krūmainās nomalēs, parkos un dārzos pie mājām. Pilsētās sastopama dzelzceļa uzbērumos, pat pilsētas centrā. Vienīgā vieta, kur šī pele reti parādās ir kalni, kas slejas augstāk par meža augšanas robežu, taču šī suga ir spējusi pielāgoties pat šādiem apstākļiem.
Teritorija, kādā pārvietojas viens indivīds, ir apmēram 180 metrus gara. Pazemē meža pele izrok alu sistēmu, ierīko lielas barības noliktavas un mazākas telpas gulēšanai, kā arī migas mazuļu audzināšanai. Reizēm eju mudžeklī dzīvo vairāki pieauguši indivīdi. Viņu mājai ir vismaz divas atvērtas ieejas.
Barība
Meža klaidoņpele galvenokārt ir veģetāriete un pārtiek no zāles, ozola, platānas, dižskābarža sēklām, riekstiem, pumpuriem, gaļīgiem augļiem un sēnēm. Kad pietrūkst augu barības, meža pele ēd arī dzīvnieku valsts barību — gliemežus, sliekas, kā arī dažādus kukaiņus. Meža klaidoņpele savāc, lielu daudzumu barības, galvenokārt sēklas un riekstus, lai ziemai būtu lielāki krājumi. Savā pazemes mājoklī tā var piepildīt vairākas noliktavas.
Vairošanās
Pārošanās periods meža klaidoņpelēm sākas marta beigās, kad vairs netrūkst barības, un ilgst līdz vēlam rudenim. Siltākos gados, kad ir pietiekami daudz barības, var vairoties arī ziemā. Mātīte laiž pasaulē pēcnācējus tikai nepilnas četras nedēļas pēc pārošanās un viena gada laikā tai var būt pat četri metieni, parasti gan mēdz būt divi vai trīs. Pazemē ierīkotā midzenī piedzimst trīs līdz astoņi mazuļi. Pelēni piedzimst kaili un akli, acis viņiem atveras tikai pēc 12 — 14 dienām. Apmēram tajā pašā laikā pelēniem izšķiļas zobiņi un izaug apmatojums. Sākumā kažociņš ir ievērojami tumšāks nekā pieaugušajiem indivīdiem. Meža klaidoņpeļu populācijas lielums nav pastāvīgs, tas mainās gan gada laikā, gan ilgākos periodos, jo peles parasti nedzīvo ilgāk par trim četriem mēnešiem. Lielākais īpatņu skaits parasti ir rudenī, mazākais — pārošanās perioda sākumā.
Ienaidnieki
Meža klaidoņpele un citas peļu sugas ir galvenais barības avots daudziem nakts dzīvniekiem, tādēļ dabā pelēm ir neaizstājama vieta. Viņu galvenie ienaidnieki ir lapsas, čūskas, odzes, eži, zebiekstes, sermuļi, āpši un kaķi. Vairākums dārznieku un zemnieku uzskata peli par ienaidnieku, jo tās izrok no zemes iesētos graudus, apgrauž cukurbietes, un līdz pat saknēm noloba labību.
Aizsardzība
Meža klaidoņpele izplatīta turpat, kur mājas pele. Dārznieki un zemnieki abas sugas uzskata par kaitniecēm. Ņemot vērā tās auglību un pielāgošanās spēju, sugu nevar uzskatīt par apdraudētu.
Radniecīgās sugas
Vistuvākais radinieks ir dzeltenkakla klaidoņpele (Apodemus flavicolis).
1442. gads
1442. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Bojanas baznīca
Bojanas baznīca (bg) ir Bizantijas laika baznīca Bulgārijas galvapilsētas Sofijas Bojanas rajonā. Baznīcas iekšienē saglabājušās viduslaiku freskas, tāpēc no 1979. gada baznīca iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Baznīcas senākā, austrumu daļa celta 10. gadsimta beigās - 11. gadsimta sākumā. Centrālā daļa celta 13. gadsimtā Otrās Bulgārijas caristes laikā, bet rietumu daļa ir piebūvēta 19. gadsimta vidū. 1259. gadā baznīcas iekšienē tika radītas freskas, kas saglabājušās līdz mūsdienām. Freskās 89 ainās ir redzamas 240 svēto un cilvēku attēli. Lai saglabātu freskas neskartas, mūsdienās tūristi baznīcu drīkst apmeklēt grupās ne lielākās kā 8 cilvēki, kas šeit drīkst uzturēties ne ilgāk kā 10 minūtes.
Kojamputūra
Kojamputūra (ta, Kōyamputtūr), zināma arī kā Koimbatora (en) vai Kovaja, ir pilsēta Indijas dienvidos, Tamilnādas štata rietumos. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 1,60 miljoni iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā pilsēta Tamilnādas štatā (aiz Čennai) un 16. lielākā Indijā. Pilsētā ir attīstīta rūpniecība, īpaši tekstilrūpniecība. Nozīmīgs kokvilnas pārstrādes centrs Indijā. Tāpēc tā ir iesaukta par "Dienvidindijas Mančestru".
Aljuda
Aljuda ir pašvaldība Spānijā, Kastīlijas un Leonas autonomajā reģionā, Sorijas provincē. 2015. gadā tajā dzīvoja 17 cilvēku. Pašvaldības lielākais ciems Aljuda atrodas 25,9 km attālumā no Sorijas pilsētas. Bez Aljudas pašvaldībā atrodas arī Alvokaves (Albocabe) un Arahelas (Aragel) ciemi, kas mūsdienās nav apdzīvoti.
Doktora Īvensa klusēšana
"Doktora Īvensa klusēšana" ir padomju režisora Budmira Metaļņikova 1973. gadā kinostudijā "Mosfilm" uzņemtā fantastikas filma.
Sižets
Lidmašīna, kurā atrodas doktors Martins Īvenss, kas nodarbojas ar cilvēka dzīves pagarināšanas problēmu, cieš avāriju un iekrīt Atlantijas okeānā. Atnācēji no planētas Oraina izglābj vairākus pasažierus, kas guvuši maznozīmīgus ievainojumus.
Lomās
un citi aktieri.
Apbalvojumi
1974. gadā filmai tika piešķirta Triestē notiekošā starptautiskā zinātniskās fantastikas filmu festivāla žūrijas īpašā balva, Žannai Bolotovai kā labākajai aktrisei tika piešķirta festivāla balva "Sudraba asteroīds".
Dūņupe (Sudas pieteka)
Dūņupe (arī Kapura, Kapurga) ir Sudas labā krasta pieteka Siguldas novadā.
Iztece — pie Allažiem. Tek dienvidu virzienā. Ietek Sudā pie Upmalām. Dūņupi šķērso valsts autoceļš P3 (Garkalne—Alauksts) un P8 (Inciems—Sigulda—Ķegums).
Halīfa bin Zājids al Nahjāns
Halīfa bin Zājids bin Sultāns al Nahjāns (ar, Ḫalīfa bin Zāyid bin Sulṭān Āl Nahyān, dzimis, miris ) bija Apvienoto Arābu Emirātu otrais prezidents no 2004. gada novembra līdz 2022. gada maijam. Viņš bija vecākais iepriekšējā prezidenta Zājida bin Sultāna al Nahjāna dēls. De facto Halīfa bin Zājids al Nahjāns kā kroņprincis valdīja Apvienotajos Arābu Emirātos no 1990. gadiem, jo viņa tēvam bija veselības problēmas ar sirdi. Pēc Halīfas bin Zājida al Nahjāna nāves par jauno AAE prezidentu kļuva viņa pusbrālis Mohameds bin Zājids al Nahjāns.
Viņa vārdā ir nosaukta pasaulē augstākā celtne — Halīfa tornis.
Jeļena Dembo
Jeļena Dembo (gr, ru; dzimusi Penzā) ir Krievijā dzimusi Grieķijas starptautiskā lielmeistare šahā (2001), kas no 1990. līdz 2000. gadam ir pārstāvējusi Izraēlu, bet no 2000. līdz 2004. gadam ir pārstāvējusi Ungāriju.
Biogrāfija
2003. gadā uzvarējusi Ungārijas sieviešu šaha čempionātā un kopā ar Margaritu Voisku dalījusi pirmo vietu starptautiskā šaha turnīrā Atēnās. 2004. gadā kopā ar Tatjanu Konoņenko dalījusi pirmo vietu Jeļizavetas Bikovas memoriālā Vladimirā. 2005. gadā Kišiņevā izcīnījusi bronzas medaļu Eiropas sieviešu šaha čempionātā. Tajā pašā gadā ieņēmusi 2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Atēnās (uzvarējusi Monika Socko). 2006. gadā bijusi 6. vietā Eiropas sieviešu šaha čempionātā. 2008. gadā Plovdivā dalījusi 2.-7. vietu Eiropas sieviešu šaha čempionātā.
Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:
Pārstāvējusi Grieķijas un Ungārijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Miklošs Roža
Miklošs Roža (hu, en; dzimis, miris ) bija ungāru/amerikāņu komponists, darbojies gan akadēmiskās mūzikas, gan filmu mūzikas žanrā. Trīskārtīgs Oskara balvas kinomūzikā ieguvējs.
Dzimis Ungārijā, no 1925. līdz 1931. gadam studēja mūziku un darbojās Leipcigā. No 1931. līdz 1935. gadam dzīvoja Francijā, no 1935. līdz 1940. gadam - Anglijā, bet vēlāk devās uz ASV, kur nodzīvoja līdz mūža galam. No 1946. gada - ASV pilsonis.
Jaunzēlandes sieviešu regbija izlase
Jaunzēlandes sieviešu regbija izlase (en) ir komanda, kas pārstāv Jaunzēlandi starptautiskās regbija spēlēs. Komanda uzvarējusi sešos no astoņiem aizvadītajiem Pasaules kausa regbijā sievietēm turnīriem.
Jeļena Dembo
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Dembo piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2001. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2003. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).
Tahadžrats
Tahadžrats ir aizvēsturisks tempļu komplekss Maltas salas ziemeļrietumos. Tā ir viena no senākajām atrastajām reliģiskajām celtnēm uz Zemes (1000 gadus vecāka par Heopsa piramīdu). Kopā ar vēl 5 senvietām Tahadžrats iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma objektā Maltas megalītiskie pieminekļi.
Izrakumi veikti 1923., 1926., 1954. un 1961. gadā. 1937. gadā tika rekonstruēta daļa no fasādes un ieeja.
Sadalītā virsgrāmata
Sadalītā virsgrāmata ir replicētu, koplietojamu un sinhronizētu cipardatu, kas ģeogrāfiski izkliedēti starp vairākām vietnēm, valstīm vai institūcijām, konsenss. Tai nav viena centrāla administratora vai datu krātuves.
Viens no sadalītās virsgrāmatas paveidiem ir blokķēde.
Simts dienu ofensīva
Simts dienu ofensīva ir neformāls kopējs nosaukums Antantes uzbrukuma operācijām Pirmā pasaules kara Rietumu frontē no 1918. gada 18. jūlija līdz 11. novembrim, kas izraisīja Vācijas impērijas militāru un politisku sabrukumu, vainagojoties ar 11. novembra pamiera noslēgšanu. Par Simts dienu sākumu dažreiz uzskata arī veiksmīgo uzbrukuma operāciju, kas sākās 8. augustā. Vācu Pavasara ofensīva Rietumu frontē atsāka kustības karu, kurā Simts dienu ofensīvas nepārtraukto uzbrukumu virkne sagrāva vācu armijas kaujas spējas.
Vācu veiksmīgais uzbrukums 1918. gada martā izraisīja krīzi, kuru izdevās atrisināt par sabiedroto virspavēlnieku ieceļot Ferdinandu Fošu, kurš sāka plānot pretuzbrukumu. Foša pirmais mērķis bija atgūt vāciešiem zaudētās teritorijas, veiksmes gadījumā tos 1918. gadā padzenot no Francijas un Beļģijas teritorijas, kas novestu pie galvenā uzbrukuma pašai Vācijas teritorijai 1919. gadā.
Ofensīvas gaita
Vāciešu pēdējā ofensīva 15. līdz 18. jūlijam izgāzās, un 18. jūlijā franči sāka pretuzbrukumu Ēnas-Marnas apkārtnē, kas turpinājās līdz 5. augustam. Nākamais uzbrukums notika Amjēnas apkārtnē un sākās 8. augustā ar britu tanku uzbrukumu, kas pārrāva vācu frontes līniju, sagrāva sešas vācu divīzijas un lika tiem atkāpties 15 km vienā dienā. Uzbrukumam turpinoties, vāciešus atspieda līdz Sommas upei un tad līdz 1917. gada marta Hindenburga līnijai, no kuras bija sākusies vācu pavasara ofensīva. Atkāpšanās laikā sākās vācu militārās disciplīnas sabrukums, vienībām bēgot no frontes. 12. un 13. septembrī ASV vienības piedzīvoja pirmo lielo kauju, rezultātā sagrābjot 13 000 vācu karagūstekņu.
Pēc tam, kad bija izdevies atgūt 1918. gada pavasarī vāciešiem zaudētās teritorijas, Fošs sāka plānot uzbrukumu Hindenburga līnijai visā frontes garumā, neļaujot vāciešiem atgūties un nostiprināties. No ziemeļiem Beļģijas karaļa Alberta I vadītie britu, franču un beļģu spēki uzbruktu Flandrijā. Centrā uzbrukumu vadītu britu ģenerālis Heigs ar britu un franču spēkiem. Dienvidos franču un amerikāņu spēki uzbruktu starp Reimsu un Verdenu. Lielais uzbrukums sākās 26. septembrī, amerikāņu sektorā. No 14. līdz 17. oktobrim viņiem izdevās pārraut trīs vāciešu aizsardzības līnijas. Ziemeļos uzbrukums sākās 28. septembrī un trīs dienās atguva teritorijas, par kurām smagas kaujas bija risinājušās iepriekšējos gadus. Lietus un dubļi traucēja uzbrukumam, kuru atsāka 14. oktobrī, līdz pamiera noslēgšanai pavirzoties 80 km. Centrā Heigs komandēja 40 britu un kanādiešu divīzijas un 2. amerikāņu korpusu pret 57 vācu divīzijām, kas bija nostiprinājušās aiz dziļiem kanāliem. Šeit uzbrukums sākās 27. septembrī un 3. oktobrī britiem izdevās pārraut Hindenburga līniju, taču vācieši izrādīja sīvu pretestību un izmantoja upes kā dabīgas aizsarglīnijas. 17. oktobrī Heigs atsāka uzbrukumu, kas turpinājās līdz pat 11. novembrim. Ofensīva bija asiņaina, britiem zaudējot 531 000 kritušo un ievainoto, amerikāņiem 127 000, kopējam Antantes nogalināto un ievainoto skaitam pārsniedzot 1 miljonu. Vācieši zaudēja 785 733 nogalinātos un ievainotos, kā arī 386 342 karagūstekņus.
Antantes karaspēks tikai pēc pamiera noslēgšanas virzījās pa galvenajām dzelzceļa līnijām un okupēja placdarmus ap tiltiem pār Reinu.
Vācijas sabrukums
3. oktobrī Vilhelms II iecēla politiski mēreno princi Bādenes Maksi par jauno kancleru. Valsts vadība pieņēma lēmumu demokratizēt Vāciju un pieņemt ASV prezidenta Vudro Vilsona 14 punktu programmu. Līdz ar militārajām neveiksmēm pašā Vācijā sākās iedzīvotāju protesti. Vilsona 14 punktu atzīšana nozīmētu jaunu valstu veidošanos, kuras Vācija cerēja dominēt ekonomiski. Bādenes Maksis Hindenburgam pieprasīja un saņēma rakstisku apstiprinājumu, ka turpmāka militāra pretošanās nav iespējama. Tas viņam noderēja oktobra beigās, kad redzot vācu armijas spēju turpināt aizsardzības kaujas, Hindenburgs un Ludendorfs atguva morāli un vēlējās karu turpināt. 24. oktobrī Ludendorfs kritizēja jauno kancleru un 27. oktobrī viņam pavēlēja aiziet no visiem amatiem. Vilhelms II no Berlīnes devās uz Spa, kur, saņemot ziņas par nemieriem Vācijā, plānoja izmantot armiju kārtības atjaunošanai.
30. oktobrī Osmaņu impērija noslēdza Mudrosas pamieru, un Austroungārijas impērija atradās politiska sabrukuma stāvoklī, noslēdzot pamieru 3. novembrī. Vācijas militārā vadība deva pavēli impērijas karaflotei doties pēdējā pašnāvnieciskā kaujā pret britu floti. Ķīlē bāzētās flotes matrožu vidū sākās nemieri, kas aizsāka Novembra revolūciju. Vienlaikus, Bādenes Maksis veda sarunas ar Antanti, kas pieprasīja Vilhelma II atkāpšanos no troņa. Strauji uzliesmojot revolūcijai, 9. novembrī Bādenes Maksis kanclera varu nodeva mērenajam sociāldemokrātam Frīdriham Ebertam. Lai arī Eberts vēlējās monarhiju saglabāt, revolucionārajā situācijā viņš bija spiests piekrist republikas pasludināšanai. 10. novembrī Vilhelms II no Spa devās trimdā uz Holandi. 11. novembra 11.00 stājās spēkā pamiers. 28. novembrī Vilhelms II trimdā oficiāli parakstīja atteikšanos no troņa.
Telema
Telema ir reliģija, balstīta uz tādā pašā vārdā esošas aksiomas, ko izmanto kā galveno principu dažas reliģiskas organizācijas. Šī aksioma ir ''Do what thou wilt shall be the whole of the Law. Love is the law, love under will.'' — tā tiek dažādi interpretēta, bet pamatā cilvēka griba tiek uzskatīta par augstāko spēku.
Telemu 20. gadsimta pašā sākumā attīstīja angļu rakstnieks un okultists Alisters Kraulijs. Viņš sevi uzskatīja par jaunā laikmeta Æon of Horus pravieti pēc garīgas pieredzes, ko guva ar sievu Ēģiptē 1904. gadā. Pēc viņa teiktā bezķermeniska būtne, kas sauca sevi par Eivasu (Aiwass), sazinājās ar viņu un diktēja tekstu "Likuma grāmatai" (Liber AL vel Legis), kas norādīja uz galvenajiem telemas principiem. Telemas sekotājus sauc par telemītiem.
Andžs Flaksis
Andžs Flaksis (dzimis Priekulē) ir profesionāls Latvijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv Latvijas kalnu riteņbraukšanas komandu DTG – MySport. Iepriekš pārstāvējis arī komandas Rietumu-Delfin, Chipotle-First Solar, Bontrager Cycling Team un Holowesko–Citadel p/b Arapahoe Resources.
2012. gada Eiropas čempionātā Nīderlandē izcīnījis otro vietu grupas braucienā U23 grupā.
2012. gada Latvijas čempionāta grupas braucienā izcīnījis otro vietu, 2014. gadā trešo vietu individuālajā braucienā.
2014. gadā izcīnījis uzvaru SEB MTB maratona sezonas kopvērtējumā.
2020. gadā pēc 8 ASV komandās pavadītajām sezonām pievienojās Latvijas kalnu riteņbraukšanas komandai DTG – MySport ar mērķi startēt Baltijas kalnu riteņbraukšanas sacensībās.
Alfreds Dreifuss
Alfreds Dreifuss (, dzimis, miris ) bija ebreju izcelsmes franču štāba virsnieks, Dreifusa lietas centrālā persona.
Andžs Flaksis
Privātā dzīve
Andžam ir trīs brāļi un māsa, arī vecākie brāļi Toms un Mārtiņš nodarbojušies ar riteņbraukšanu, bet jaunākais brālis Reinis profesionālā līmenī spēlē futbolu.
Alfreds Dreifuss
Biogrāfija
Dzimis turīgā Elzasas ebreju ģimenē. Pēc 1870. gada Francijas—Prūsijas kara Elzasa iekļāvās Vācijā, un Dreifusu ģimene pārcēlās uz Parīzi. 1880. gadā Dreifuss absolvēja Politehnisko skolu (École Polytechnique) apakšleitnanta pakāpē, vēlāk pamazām virzījās pa militārās karjeras kāpnēm.
Smilšbekas (ģints)
Smilšbekas (Gyroporus) ir smilšbeku dzimtas sēņu ģints, no kuras Latvijā ir konstatētas 2 sugas. Ģints tipiskā suga ir rudzupuķu smilšbeka. Ģints sēnes atšķiras no citām bekām ar savu trauslo un bieži dobumaino kātiņu, kā arī dzelteno sporu zīmējumu.
Ekoloģija
Smilšbekas veido mikorizu gan ar skuju, gan ar lapu kokiem. Augļķermeņi pārsvarā parādās no jūlija līdz septembrim, labvēlīgos klimatiskos apstākļos no jūnija līdz novembrim.) Ir dati, ka Latvijā sastopamās smilšbeku sugas var augt arī bez kontakta ar kokiem, neveidojot mikorizu.
Frānsesa Kuda
Frānsesa Šenda Kuda, dzimusi Roša (1936. gada 20. janvāris, Sandrigema, Norfolka, Apvienotā Karaliste — 2004. gada 3. jūnijs) — britu aristokrāte, Morisa Roša meita, 4. barona Fermoja. Pirmajā laulībā viņa bija Džona Spensera sieva, ar kuru viņai bija pieci bērni, tostarp Diāna, vēlākā Velsas princese.
Artjoms Pingins
Artjoms Pingins (ru; dzimis 2008. gadā) ir Krievijas šahists.
Biogrāfija
Jekaterinburgas šaha skolas audzēknis. 2016. gadā Prāgā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U8 vecuma grupā. 2016. gadā ieņēmis trešo vietu Krievijas jauniešu šaha kausa izcīņā U9 vecuma grupā. 2018. gada augustā Rīgā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā O10 vecuma grupā.
Sudetu apgabals
Sudetu apgabals (de, cz) ir vēsturisks apzīmējums Čehijas pierobežas apgabaliem ar Vācijas Impēriju. Tās iedzīvotāji līdz 1945.—1946. gada izsūtīšanai (Beneša dekrēti) pārsvarā lietoja vācu valodu.
Veluvezomas nacionālais parks
Veluvezomas nacionālais parks ir 1930. gadā dibināts nacionālais parks Nīderlandes Gelderlandes provinces Veluves apgabalā un ir senākais nacionālais parks valstī. Šeit saglabājušies relatīvi neskarti meži un tīreļi, kā arī Nīderlandes apstākļiem ievērojami pauguri, kas ir līdz 110 metriem virs jūras līmeņa. Rajons jau no 20. gadsimta sākuma ir iemīļots dabas atpūtas cienītāju mērķis.
BMC Switzerland
BMC Switzerland AG (saīsinājums no "Velosipēdu ražošanas uzņēmums") ir velosipēdu, to aksesuāru un komponenšu ražotājs, kas atrodas Grenhenē, Šveicē. BMC projektē, ražo un izplata šosejas, kalnu un pilsētas velosipēdus galvenokārt pārdošanai izplatītājiem Ziemeļamerikā, Eiropā, Dienvidāfrikā, Austrālijā, Austrumāzijā un Apvienotajos Arābu Emirātos.
Dibināšana un pirmie gadi (1986—2001)
1986. gadā amerikānis Bobs Bigelovs nodibināja BMC kā Raleigh velosipēdu komplektētājs un vairumtirgotājs. Pēc izplatītāja licences zaudēšanas Bigelovs sāka ražot velosipēdus ar BMC zīmolu, taču tas palika nišas zīmols. 2001. gadā uzņēmums mainīja savu stratēģiju, pievēršoties lielākiem ieguldījumiem izpētē un projektēšanā.
2001—mūsdienas
BMC saistība ar sporta riteņbraukšanu sākās, kad BMC sāka piegādāt velosipēdus Šveices profesionālajai komandai Phonak. Komandas patrons bija Endijs Rihs, pasaules vadošā dzirdes aparātu uzņēmuma ar tādu pašu nosaukumu īpašnieks. Endijs Rihs 2000. gadā pārņēma BMC ar ieceri būvēt oglekļa kompozītmateriālu detaļu ražošanas rūpnīcu Grenhenē, Šveicē, lai ražotu "Porsche līmeņa sacīkšu velosipēdus", un tika radīts Impec šosejas velosipēda modelis. Sava oglekļa kompozītu ražotne ir ļoti ietekmējusi to, kā BMC pieiet velosipēdu ražošanai. Ražotni tagad sauc par Impec Advanced R&D Lab, un to uzņēmuma projektēšanas un inženieru grupas galvenokārt izmanto izpētei un attīstībai.
Profesionālās riteņbraukšanas komandas un sportisti, kas brauc ar BMC velosipēdiem, ir uzvarējuši Tour de France, Tour de Romandie, Tirreno—Adriatico, Tour de Wallonie, Parīze—Tūra, Critérium International, Parīze–Rubē un daudzās citā augsta līmeņa sacensībās. 2014. un 2015. gadā BMC Racing Team uzvarēja UCI komandu braucienā Pasaules čempionātā. 2015. gadā Austrālijas braucējs Roans Deniss pārspēja stundas rekordu, izmantojot BMC velosipēdu.
Vistilbe
Vistilbe (Lymnocryptes minimus) ir sloku dzimtas (Scolopacidae) tārtiņveidīgais putns, kas ir vienīgā suga vistilbju ģintī (Lymnocryptes). Ģeogrāfisko variāciju nav. Tā ir gājputns un ligzdo Eiropas un Krievijas tundras un mērenajā joslā, bet ziemo Rietumieropā, Āfrikā un Āzijas dienvidos.
Izplatība
Vistilbei ir plašs ligzdošanas areāls, kas sākas Skandināvijas ziemeļaustrumos, turpinās pāri Somijai un Austrumeiropas ziemeļaustrumiem, Krievijas taigas zonai līdz Austrumsibīrijai. Izolētas populācijas sastopamas arī Zviedrijas dienvidos, Polijas un Baltkrievijas ziemeļos. Ziemo vistilbe Rietumeiropā, Vidusjūras reģionā, Āfrikā, Tuvajos Austrumos, Indijā un Dienvidaustrumāzijā.
Latvijā
Vistilbe Latvijā ir samērā parasta ceļošanas laikā, bet grūti pamanāma. Daudzskaitlīgākās rudens migrantu uzskaites pēdējos gados bijušas Randu niedrājā, kurā novēroti vismaz 80 īpatņi, un Liepājas ezera austrumu krasta Vītiņu pļavās vismaz 25 īpatņi. Abas uzskaites veiktas 2013. gada oktobrī. Ligzdošana pēdējās desmitgadēs nav pierādīta. Vistilbes nelielā skaitā regulāri pārziemo pie neaizsalstošiem grāvjiem, strautiem vai uzplūdušās ciņainās pļavās valsts centrālajā un rietumu daļā, taču slēptā dzīves veida dēļ reti novērota.
Izskats
Apspalvojums uz muguras ir tumši brūni raibumots ar četrām dzeltenām garensvītrām, pavēdere gaiša. Tumšajai mugurai ir raksturīgs metāliski zaļš spīdums. No knābja līdz acij stiepjas tumša svītra, bet virs acs ir plata, gaiša svītra, atgādinot uzaci, zem acs uz gaišā vaiga tumšs laukumiņš, atgādinot apgāztu pusmēnesi. Arī uz galvas tumšās centrālās daļas ir divas dzeltenas garenvirziena svītras. Abi dzimumi izskatās vienādi, tikai tēviņam ir garāki spārni un aste. Jaunie putni līdzīgi pieaugušajiem, bet to garenvirziena svītras bālākas, mazāk košas.
Līdzīgas sugas
Vistilbei līdzīgas sugas ir ķikuts, mērkaziņa un sloka. Salīdzinoši vistilbe ir tikai cīruļa lielumā: tā ir daudz mazāka par drukno ķikutu un baloža lieluma sloku, kā arī mazāka par mērkaziņu. Turklāt mērkaziņa lidojot svaidās, kā arī mēdz pacelties gaisā un, strauji krītot, izplest asti, kuras malējās spalvas vibrējot rada blējošas skaņas. Vistilbes lidojums ir taisns, ar ātrām spārnu vēdām.
Uzvedība
Vistilbe ārpus vairošanās sezonas ir ļoti uzmanīgs putns, kuru ir grūti pamanīt un novērot ne tikai dēļ tā apspalvojuma, bet arī dēļ dzīves veida. Vistilbei ir raksturīgi sastingt, pieplakt pie zemes un saplūst ar apkārtējo vidi, ja kāds tai tuvojas. Tā paceļas spārnos tikai pašā pēdējā brīdī, kad nācējs ir pietuvojies ļoti tuvu klāt. Nolidojusi īsu distanci, vistilbe atkal ienirst biezi saaugušā veģetācijā. Barošanās laikā vistilbe nepārtraukti šūpojas, it kā stāvētu uz atsperēm.
Kopumā vistilbe ir ļoti kluss putns, tikai riesta laikā, lai piesaistītu mātīti, tēviņš rada īpatnējas skaņas, kas atgādina lēkšojošu zirgu pa koka tiltu. Aktīva galvenokārt naktī un krēslas stundās. Parasti vistilbe ir vienpate, bet reizēm var novērot nelielus bariņus, līdz 6 īpatņiem.
Barība
Vistilbe barojas, ar knābi iztaustot mīkstus dubļus un dūņas, vai, izmantojot redzi, uzlasa barību no zemes virsmas. Tā galvenokārt barojas ar kukaiņiem, gliemjiem, posmtārpiem un sliekām, kā arī nedaudz ar augiem un sēklām.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona ir laikā no maija līdz septembrim, iespējami divi perējumi. Vistilbes veido monogāmus pārus, ligzdojot purvos, mitrās pļavās un slīkšņās ar īsu, bet biezu veģetāciju. Ligzda ir neliela iedobe uz zemes, kas izklāta ar sausu zāli un lapām, bet reizēm uz peldošām ūdensaugu salām. Vistilbe samērā lielo ligzdošanas teritoriju (līdz 20 hektāriem) iezīmē ar augstu lidojumu debesīs. Parasti šis lidojums tiek veikts krēslas stundās, bet reizēm arī dienas laikā. Vistilbes tēviņš paceļas 50—60 metru augstumā, paceļoties 45—50° leņķī. Pēc tam putns lido taisni uz priekšu vai met plašus lokus, līdz strauji metas lejup apmēram tādā pašā leņķī, kā pacēlās. Ļoti bieži vistilbe sakļauj spārnus apmet kūleni un atkal paceļas augšup. Lidojuma laikā tiek izdota zirga auļošanas skaņa.
Dējumā ir 3—4 olīvzaļas vai brūnas olas. Inkubācijas periods ilgst apmēram 21—24 dienas, perē tikai mātīte. Drīz pēc izšķilšanās mazuļi pamet ligzdu un seko mātei. Cālēni ir sarkanbrūni ar gaišāku pavēderi un melnbaltām pazīmēm uz galvas, spārniem un muguras. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni sāk lidot apmēram 3 nedēļu vecumā.
Digimon Tamers
Digimon Tamers (ja) ir Japānas anime televīzijas seriāls un Digimonu franšīzes seriāla trešā sezona. Latvijā to pārraidīja kanālā TV3. Seriāla trešā sezona norisinās realitātē, kurā cilvēki uzskata digimonus par datorspēļu, televīzijas seriālu un kāršu spēļu tēliem. Galvenais varonis Takato atklāj, ka digimoni eksistē un tie ir spējīgi nonākt realitātē. Sezonas scenārists Čiaki Konaka ir pazīstams arī ar savu darbu tādos anime seriālos kā Serial Experiments Lain un Hellsing.
Sižets
Seriāla sezona ir par puisi vārdā Takato kurš ir fans digimonu franšīzei. Viņš uzskata, ka digimonu fenomens ir tikai spēle, līdz viņš noskenē savā kāršu lasītājā noslēpumainu zilu karti. Pēc tam kāršu lasītājs maina izskatu un izveido īstu digimonu balstoties uz Takato zīmējumiem — Guilmonu. Vēlāk viņš satiek Ruki un Dženu. Kopā ar viņu digimoniem Terriermonu un Renamonu pret ļaundariem, kā arī tiekas ar citiem digimoniem — Impmonu un Kalumonu.
Pēc vairāku ļauno Digimonu uzveikšanas, Takato kopā ar draugiem nokļūst Digitālajā pasaulē, kur no jauna satiek Impmonu, kurš ir pārvērties par Bielzemonu. Bielzemons nogalina Takato klasesbiedrenes Juri digimonu Leomonu, kas Juri iedzen depresijā. Juri sajūtas seriāla galvenais ļaundaris D-Reaper izmanto, lai nokļūtu reālajā pasaulē un to ieņemtu. Takato ar draugiem izdodas to uzveikt.
Emē Hāgemans
Hāgemans 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja individuālajā jāšanas konkūrā. Kopā ar zirgu Benton II viņi ieguva zelta medaļu šajā disciplīnā.
Bržidlična
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1320. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Frīdlande pie Moras (de). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu apgabala daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.
Paulīne Kļaviņa
Paulīne Kļaviņa (liv, dzimusi Zēberga, mirusi ) bija lībiešu kultūras darbiniece, dzejniece un tulkotāja.
Pēc Otrā pasaules kara pārcēlās uz Rīgu, kur strādāja par šuvēju. Viena no lībiešu folkloras grupas "Līvlist" dibinātājām un dziedātājām. Viņa savās dzimtajās mājās, Vaides ciema "Ozolniekos", izveidoja plašu lībiešu sadzīves priekšmetu, zvejas un darbarīku kolekciju, kas tagad apskatāma Brīvdabas muzejā.
Petejevesi Vecā baznīca
Petejevesi Vecā baznīca (fi) ir 18. gadsimtā celta koka baznīca Somijas centrālajā daļā, Petejevesi pašvaldībā. 1994. gadā baznīca tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Deivids Ārkets
Deivids Ārkets (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris, režisors, kinoproducents un bijušais profesionāls cīkstonis. Pazīstams ar Djūija Railija lomu filmu franšīzē "Kliedziens" (Scream), par kuru viņš ieguva balvu Teen Choice Award un divas balvas Blockbuster Entertainment Awards.
Ārkets kļuva pazīstams 1990. gadu vidū, kad piedalījās vairākās Holivudas filmās: "Kliedziens" (1996), "Kliedziens 2 (1997), "Kliedziens 3" (2000). Nozīmīgas lomas tēlojis arī filmās Wild Bill, "Skolotājā iemīlēties nedrīkst", "Bafija pret vampīriem", See Spot Run, "Zirnekļu uzbrukums". Viņam bijušas arī vairākas lomas televīzijā, piemēram, Džeisons Ventresss ABC seriālā In Case of Emergency. Ārkets ierunājis Skaliju Disney Channel animācijas seriālā Jake and the Never Land Pirates. Bijis izpildproducents spēļu šovam Celebrity Name Game, par kuru saņēmis Daytime Emmy balvas nomināciju.
No 1999. līdz 2013. gadam bijis precējies ar aktrisi Kortniju Koksu. No 2015. gada precējies ar Kristīnu Maklartiju.
Jūlija Vilhelmīne Hāgena-Švarca
Jūlija Vilhelmīne Hāgena-Švarca (de; dzimusi, mirusi ) bija vācbaltiešu gleznotāja.
Dzīvesgājums
Dzimusi gleznotāja Augusta Matiasa Hāgena ģimenē. Dzimusi laikā, kad viņas vecāki bija glezniecības ekskursijā Prangli salā. Viņa agri izrādīja interesi par zīmēšanu, tāpēc viņas tēvs veltīja daudz laika meitas apmācībai. Pēc valsts publiskās skolas beigšanas viņa iestājās Tērbatas Universitātē, kur viņu drīz vien piesaistīja portretu gleznošana.
Pēc universitātes absolvēšanas viņa saņēma stipendiju studijām Vācijā. Viņa mācījās pie Frīdriha Gonnes (Friedrich Gonne) Drēzdenē, pēc tam Morica Rugendasa darbnīcās Minhenē. Trīs gadus vēlāk viņa atgriezās Tērbatā un ieguva Krievijas Impērijas ķeizara Nikolaja I stipendiju studijām Itālijā. Šoreiz viņu pavadīja viņas tēvs, kurš cerēja, ka Itālijas klimats palīdzēs uzlabot viņa redzi.
Pateicoties dalībai vairākos izstādēs visā Eiropā, 1854. gadā viņa atgriezās mājās, jau kā pazīstama māksliniece. Drīz pēc tam viņa apprecējās ar Tērbatas astronomu Ludvigu Švarcu un kopā ar viņu devās ekspedīcijā uz Sibīrijas dienvidaustrumu daļu. Viņas vīrs pētīja derīgos izrakteņus un sagatavoja detalizētu karti Krievijas Ģeogrāfiskajai biedrībai. Viņa izmantoja izdevību uzskicēt visu interesējošo.
Kārlis Frīdrihs fon Tranzē-Rozeneks
Kārlis (Šarls) Frīdrihs fon Tranzē-Rozeneks (Karl (Charles) Friedrich von Transehe-Roseneck, 1802—1868) bija Vidzemes muižnieks, Dzelzavas muižas īpašnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1841. gada 8. jūnijā Jaunbrenguļu muižā (Neu-Wrangelshof) muižnieka Kārļa Frīdriha fon Tranzē (1802—1868) un viņa sievas Elīzas Šarlotes ģimenē. Pēc tēva nāves 1868. gadā mantoja Dzelzavas muižu. 1872. gadā atbalstīja Dzelzavas pagasta skolas būvi, kas viņa vārdā tolaik dēvēta par Frīdriha skolu.