cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andona
Lauksaimniecība
Arī lauksaimniecības nozare ir cieši saistīta ar tūrismu. Tūristiem tiek dota iespēja apmeklēt vietējās saimniecības un tirgus, veicinot vietējo ekonomiku.
Quattro (četru riteņu piedziņas sistēma)
Quattro (no itāļu valodas — 'četri') ir automašīnu zīmola Audi lietots apzīmējums ar pilnpiedziņas sistēmu aprīkotām automašīnām. Quattro ir viens no tradicionālajiem piedziņas veidiem.
Vārds "quattro" ir reģistrēta preču zīme Audi AG, Vācijas automobiļu rūpniecības koncerna Volkswagen Group meitasuzņēmumam.
Vēsture
Quattro pirmo reizi tika ieviests 1980. gadā ar pastāvīgu četru riteņu piedziņas Audi Quattro modeli, ko bieži sauc par Ur-Quattro ("Ur-" ir vācu valodas priedēklis, kas nozīmē "oriģināls" vai "pirmais"). Termins quattro kopš tā laika ir ticis piemērots visiem nākamajiem Audi pilnpiedziņas modeļiem. Sakarā ar nomenklatūras tiesībām, kas izriet no preču zīmes, vārds quattro tagad vienmēr ir rakstāms ar mazo burtu "q".
Citi Volkswagen grupas uzņēmumi ir izmantojuši dažādas preču zīmes saviem pilnpiedziņas transportlīdzekļiem. Kaut gan Audi vienmēr ir lietojis terminu quattro, Volkswagen zīmola automašīnas sākotnēji izmantoja "syncro", bet vēlāk Volkswagen to nomainīja uz "4motion". Pēc modeļa nosaukuma Škoda vienkārši izmanto nomenklatūru "4x4", bet SEAT tikai nesen izmanto tikai "4" ("4Drive"). Neviena no iepriekš minētajām preču zīmēm vai nomenklatūrām nenosaka pilnpiedziņas sistēmas darbību principu vai tipu.
Dobenieki (Balvu pagasts)
Dobenieki (ltg) ir ciems Balvu novada Balvu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 18 km no pagasta centra Naudaskalna, 11 km no novada centra Balviem un 221 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V466.
Kutna Hora
Kutna Hora (cz) ir pilsēta Čehijā, Centrālčehijas apgabala Kutna Horas apriņķa centrs. Viduslaikos — ievērojams sudraba ieguves centrs. Pilsētas centrs — UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Sudraba raktuves Kutna Horā pazīstamas no 10. gadsimta. 1142. gadā šeit tika nodibināts Sedlecas klosteris, kas bija pirmais cisterciešu klosteris Bohēmijā. No 13. gadsimta vidus pilsētā masveidā ieradās vācvalodīgie kalnrači. 13. gadsimtā Kutna Horā ieguva trešdaļu no Eiropas sudraba. Pilsēta savā ietekmē konkurēja ar Prāgu, šeit dažkārt rezidēja Bohēmijas karaļi. Husītu karu laikā 1421. gada 21. decembrī pie pilsētas notika Kutna Horas kauja, kurā Jana Žižkas taborīti sakāva imperatora Sigismunda spēkus. Imperatora spēki pameta Bohēmiju, bet Kutna Hora tika ieņemta un nopostīta. 1526. gadā pilsēta iekļāvās Hābsburgu impērijas sastāvā. 16. gadsimtā sudraba iegulas pamazām izsīka, un pilsēta panīka, pēdējās raktuves tika pamestas 18. gadsimta beigās. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Kutna Hora ir botāniķa Karela Domina (Karel Domin, 1882 — 1953), kā arī dramaturga un Čehijas himnas autora Josefa Kajetāna Tila (Josef Kajetán Tyl, 1808 — 1856) dzimtā pilsēta. No 1774. līdz 1776. gadam Kutna Horas jezuītu ģimnāzijā mācījās komponists Jans Ladislavs Duseks (Jan Ladislav Dussek, 1760 — 1812).
Lorāns de Šampo
Lorāns Mišels de Šampo de la Bulē (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Šampo 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai pirmās kārtas posmā.
201. gads
201. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Aleksandrs Grafs
Aleksandrs Grafs (de; dzimis kā Aleksandrs Ņenaševs (ru) Taškentā) ir Uzbekistānā dzimis Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (1992).
Biogrāfija
1983. gadā Maskavā beidzis Valsts Centrālo fiziskās kultūras institūta šaha nodaļu. 1989. gadā uzvarējis Uzbekistānas šaha čempionātā. 1991. gadā Maskavā piedalījies PSRS šaha čempionātā, kurā dalījis 5. vietu. 1991. gadā pēdējā PSRS komandu šaha čempionātā Uzbekistānas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu. 1997. gadā Groningenā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā piekāpies Aleksejam Drejevam.
2000. gadā pārcēlies uz sava tēva etnisko dzimteni Vāciju, kā arī nomainījis savu uzvārdu Ņenaševs uz tēva uzvārdu Grafs. Trīs reizes pēc kārtas izcīnījis sudraba medaļas (2000, 2001, 2002) Vācijas šaha čempionātos, bet 2004. gadā kļuvis par Vācijas šaha čempionāta uzvarētāju. Piedalījies arī Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 2001. gadā zaudējis 1. kārtā Šarūnam Šulskim, bet 2004. gadā 2. kārtā zaudējis Vladislavam Tkačovam. 2003. gadā Stambulā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Skopjē (2002), Drēzdenē (2002, 2003, 2006), Nirnbergā (2006), Pontebedrā (2007) un Ourensē (2007).
Pārstāvējis Uzbekistānas un Vācijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Strasērs
Strasērs (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 236 punktus, izcīnot dalīto 56. vietu.
Pršelouča
Pršelouča (cz) ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Pardubices apriņķī pie Elbas upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1086. gadā. Ilgu laiku atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Zeltactiņas
Zeltactiņu dzimta pieder pie Tīklspārņu kārtas. Zeltactiņu dzimta ir visizplatītākā Latvijā no Tīklspārņu kārtas. Šajā dzimtā dzimtā ietilpst 75 ģintis ar 1 200 sugām. Lai gan Zeltactiņas ir īpatnējas ar savām raksturīgām iezīmēm, tās bieži tiek jauktas ar strautenēm, knābjgalvjiem vai zvīņspārņiem. Zeltactiņas ir ļoti nozīmīgi plēsēji vairākās agroekosistēmās. Šīs dzimtas īpatņi ir ļoti īpaši, jo, pirmkārt, tiem ir ekonomiska nozīme dažādu mazu augu kaitēkļu iznīcināšanai, un, otrkārt, to dzīves cikli atšķiras no citām tīklspārņu dzimtām. To dabiskie ienaidnieki ir kartupeļu lapgrauža kāpuri un olas, kas iznīcina dažas zeltactiņu sugas.
Morfoloģija
Zeltactiņu dzimtu ir ļoti grūti noteikt ģintis līmenī. Zeltactiņu dzimtas sugas morfoloģiski ir gandrīz identiskas, citreiz tās ir vieglāk atšķirt pēc to pārošanās signāliem.Zeltactiņas ir ļoti trausli kukaiņi. Tie tiek atpazīti pēc to lielajiem caurspīdīgajiem spārniem, kas pārklāti ar krustenisku dzīslojumu, kas izskatās pēc mežģīņraksta. To spārni izplesti — sasniedz pat 6 cm izmērus, neskatoties uz to, ka ķermeņa izmērs garumā ir tikai 1,8 cm. Spārnu robežas un dzīslas klāj īss apmatojums, bet ar neapbruņotu aci to nav iespējams ieraudzīt. To spārniem piemīt metālisks spīdums. Pieauguša īpatņa lidojums ir lēns — spārni, atstarojot saules gaismu, ir ar zaļu nokrāsu. Tām ir vara krāsas acis un smalkas garas antenas. To ķermenis ir spilgti zaļā krāsā ar zaļganbrūnu nokrāsu.
Zeltactiņu olas ir ļoti viegli atšķirt no citu kukaiņu olām, jo tās karājas 8 mm garos caurspīdīgos diega pavedienos. Olām ir izstiepta elipsveida forma un tām ir zaļgana un dzeltenīgi zaļgana nokrāsa. Sugām šīs olas ir atšķiras, tās var būt lielākas va mazākas, kā arī diegu pavedieni var būt garāki, vai īsāki, olu krāsa var būt dažādāka. Olas var tikt izdētas visdažādākajās vietās, taču pārsvarā tās tiek dētas uz augiem. Olas ir atrastas izdētas arī zem palodzes, un pat mēteļa piedurknēs. Tās tiek izdētas naktī. Mātīte producē no 100—200 olām.
Zeltactiņu kāpurs pēc izšķilšanās ir 2 mm garš. Zeltactiņu kāpuram kā viena no to dzimtas uzkrītošajām īpašībām tiek minēts pagarinātais apakšžoklis un augšžoklis (attēls pa kreisi). Tos satur kopā ieloks, kur iekšpusē atrodas mazs kanāls, ar kura palīdzību šķidrā barība tiek nogādāta rīklē. Krūškurvis un vēders sastāv no divām daļām, kas ir viegli saredzamas. To ķermeņa priekšējā daļa ir mazāka nekā aizmugurējā.
Mets Selss
Mets Villijs Els Selss (nl, dzimis ) ir Beļģijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Selss pārstāv Francijas Ligue 1 komandu Strasbourg.
Zeltactiņas
Ekoloģija
Zeltactiņu kāpurus ir ļoti grūti atrast, tie slēpjas koku mizu spraugās, ziedu kopās, tie var būt arī ietinušies puķu lapās. Visvairāk zeltactiņu kāpurus var atrast vietās, kur vairumā ir zālaugu laputis. Kāpuri parasti pārtiek no augu nektāra vai no dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem — medus. Viena no zeltactiņu dzimtas sugām - Chrysopa lineaticornis saukta arī par atkritumu nesēju. Tās var sastapt uz liepām un jaunajiem ozoliem. Līdzīgi kā skarabeju vaboles tās veido mēslu bumbu, ko nēsā sev līdz uz muguras. Bumbas pazaudēšanas gadījumā kāpura uzvedība izmainīs, tas sāk ātrāk kustēties izmisīgi meklējot to, it kā tam būtu vitāli nepieciešana.
Mets Selss
Beļģijas futbola izlasi Selss ir pārstāvējis 2020. gada Eiropas čempionātā.
Zeltactiņas
Ekoloģija
Zeltactiņas dažreiz var ieraudzīt uz logiem jau agrā pavasarī — martā. Tās pārziemo dažādās ēkās, namu bēniņos un istabās. Vasarā zeltactiņas var atrast uz kokiem, krūmiem un zālaugiem. Zeltactiņu kāpuri ir plēsīgi un pārtiek lielākoties no laputīm.
Zeltactiņu izmantošana bioloģiskai kaitēkļu apkarošanai
Atkarībā no sugas un to vides apstākļiem viena zeltactiņa savā mūžā garumā apēd ap 150 indivīdiem. Citos gadījumos ir zināms, ka tās apēd ap 100 laputīm vienā nedēļā. Tādējādi vairākās valstīs zeltactiņas tiek audzētas un pārdotas kā bioloģiskie augu kaitēkļu apkarotāji, kas tiek galā ar ērcītēm un kukaiņiem, kas kaitē lauksamniecībām un dārziem. Zeltactiņas ir dabiskie Kolorado vaboļu ienaidnieki. Tās ir jāpārdod kamēr tās vēl nav attīstījušas līdz pieaugušiem īpatņiem — olu veidā, lai izvairītos no kanibālisma to starpā, kas ir iespējams, tām atrodoties ierobežotā telpā. Zeltactiņas var piesaistīt saviem dārziem sastādot dažādus lakstaugus – saulespuķes vai pienenes.
Mets Selss
Sasniegumi
Gent
Newcastle United
Anderlecht
Strasbourg
Baltezera baznīca
Ādažu evaņģēliski luteriskā baznīca jeb Baltezera baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Baltezerā, Ādažu novadā, vietā starp Lielo un Mazo Baltezeru.
Zvartnocas katedrāle
<mapframe text="Zvartnocas katedrāle" width=260 height=260 zoom=19 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q17054090" } Zvartnocas katedrāle (hy) ir 7. gadsimtā celta Armēņu apustuliskās baznīcas baznīcas drupas, kas atrodas Armēnijas pilsētas Vagaršapatas pievārtē. 2000. gadā Zvartnocas katedrāle kopā ar citām reliģiskajām celtnēm tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektā "Ečmiadzinas katedrāle un baznīcas, kā arī Zvartnocas arheoloģiskā vieta".
Baltezera baznīca
Vēsture
Dievnamu baroka stilā 1772. gadā uzbūvēja pēc arhitekta Bernharda Joahima projekta.
Zvartnocas katedrāle
Baznīca, kurai ir Armēnijā neparasts apaļš plānojums, celta katolikosa Nersesa III Celtnieka laikā. Tā uzcelta vietā, kur satikušies Armēnijas karalis Trdats III (ap 250 – ap 330) un kristietības ieviesējs Armēnijā Grigorijs Apgaismotājs (ap 257 – ap 328). Katedrāle esot konsekrēta 652. gadā. Baznīca atradās drupās jau 11. gadsimtā, visticamāk tā sabrukusi zemestrīces rezultātā.
Baltezera baznīca
Vēsture
Padomju okupācijas periodā baznīcu 1948. gadā atņēma draudzei, tika iznīcināta visa Baltezera baznīcas iekšpuse, bet 1958. gadā nojauca tās torni. Šajā laika posmā to izmantoja visdažādākajām vajadzībām - kā kinoteātri, deju zāli, telefona centrāli, minerālmēslu noliktavu, kāpostu skābētavu.
1989. gadā to pārņēma Valsts Kultūras pieminekļu inspekcija un baznīcu pilnībā atjaunoja. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Ādažu draudze atguva dievnamu un 1994. gadā atsāka tur darboties, kaut arī vēl nebija pabeigti remontdarbi.
Ādažu draudze
Ādažu evaņģēliski luteriskā draudze jau pastāv kopš 13. gadsimta, vēl pirms Baltezera baznīcas izveides. Kopš baznīcas atjaunošanas laikiem šeit ir kalpojuši četri mācītāji:
Guna Skujiņa
Guna Skujiņa (dzimusi Olainē) ir Latvijas šahiste.
Biogrāfija
1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā bijusi viena no vadošajām Latvijas šahistēm. Divas reizes Rīgas rajona komandas sastāvā izcīnījusi godalgotās vietas Latvijas komandu šaha čempionātos: 1987. gadā - 3. vieta, bet 1988. gadā - 2. vieta. 1988. gadā Dimitrovgradā (tagad Krievija) pārstāvējusi Latvijas junioru šaha izlasi PSRS junioru šaha komandu čempionātā. Divas reizes izcīnījusi sudraba medaļu Latvijas sieviešu šaha čempionātos (1990, 1991), turklāt 1991. gadā tikai par puspunktu piekāpusies turnīra uzvarētājai Andai Šafranskai, uzvarot to savstarpējā partijā. Latvijas 1992. gada atklātajā šaha čempionātā saņēmusi balvu kā labākā dalībniece sieviešu konkurencē. 1992. gadā Manilā pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi 30. šaha olimpiādē, kur palīdzējusi komandai izcīnīt augsto 12. vietu.
Kopš 1990. gadu vidus šaha turnīros piedalās reti. Sākot no 2017. gada Olainē aktīvi organizējusi šaha turnīrus, pārsvarā bērniem un jauniešiem.
Terijs Šovs
Terijs Jans Šovs (en; — ) bija Austrālijas starptautiskais meistars šahā (1981).
Biogrāfija
1978. gadā dalījis pirmo vietu Austrālijas šaha čempionātā, taču zaudējis papildu sacensībās par čempiona nosaukumu. Pārstāvējis Austrālijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 9 reizes (1968-1984). 1968. un 1972. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 sudraba medaļas. Par panākumiem turnīros FIDE 1981. gadā Šovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Burvis (uzvārds)
Burvis (sieviešu dzimtē Burve) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēks ar šo uzvārdu:
Clusterpoint
Clusterpoint radītā programmēšanas valoda un mākonī bāzētā NoSQL arhitektūras datubāze ļauj lietotājiem palielināt datu apstrādes apjomu reāllaikā un ieekonomēt, maksājot tikai par faktiski patērētajiem mākoņskaitļošanas resursiem (pay-per-use modelis). Clusterpoint sniedz tūlītēju mērogojamību un milzīgu izkliedētās skaitļošanas jaudu, lai nodrošinātu uzņēmumu darbībai kritiskus interneta un mobilo lietotņu risinājumus.
Clusterpoint pakalpojumus galvenokārt izmanto uzņēmumi finanšu, veselības aprūpes, telesakaru, elektroniskās tirdzniecības u.c. nozarēs.
Vēsture
Uzņēmuma pirmsākumi meklējami 2002. gadā radītajā informācijas meklētājā www.siets.lv, kuru izveidoja programmatūras izstrādātāji — Gints Ernestsons, Jurģis Orups un Oskars Vīksna. 2006. gada 21. augustā tika izveidots Clusterpoint, kas sākumā darbojās kā NoSQL datubāze, nodrošinot atbalstu uzņēmumu darbībai kritisko interneta un mobilo lietotņu risinājumiem.
Kopš 2015. gada janvāra Clusterpoint nodrošina tūlītēji mērogojamas datubāzes pakalpojumu (DBaaS), kas lietotājiem ļauj reallaikā apstrādāt savus datus.
Investīcijas
Clusterpoint vairākas reizes ir piesaistījis vietējo un starptautisko riska kapitālu. 2008. gadā investīcijas tajā veica Otrais Eko Fonds. 2012. gadā investīciju fonds BaltCap investēja 1 miljonu eiro. 2015. gada martā Clusterpoint piesaistīja 1,25 miljonus ASV dolāru no Imprimatur Capital Fund Management un BaltCap.
Dzīves grāmata (filma)
Sižets
Filmā aprakstīts mīlasstāsts uz Meksikā notiekošās Mirušo dienas atzīmēšanas fona. Filmas galvenais varonis nespēj izšķirties, kuram dzīves ceļam sekot — tam, kuru vēlas ģimene, vai tam, kas tuvāks sirdij. Viņš dodas ceļojumā uz trim pasaulēm, lai atgūtu savu īsto mīlestību un aizstāvētu savu ciemu.
Bahmutas kauja
Bahmutas kauja (ukraiņu: Битва за Бахмут) ir kauju sērija starp Ukrainas bruņotajiem spēkiem un Krievijas bruņotajiem spēkiem, kurus atbalsta Vāgnera grupa, karadarbības laikā, kas kopš 2022. gada augusta norisinās ap Bahmutas pilsētu. Šī kauja ir daļa no Donbasa kaujas, kas ir lielākā kauja Eiropā kopš 1945. gada.
Priekšvēsture
Bahmutā, kas tolaik bija Artemivska, 2014. gadā notika kaujas starp Ukrainas bruņotajiem spēkiem un Krievijas separatistu spēkiem. Separatistu grupējumi ieņēma daļu pilsētas prokrievisko protestu laikā Ukrainā 2014. gada aprīlī, un Ukrainas īpašo operāciju spēku vienības kopā ar Nacionālo gvardi tika nosūtīta izdzīt kaujiniekus no pilsētas. Prokrieviskie kaujinieki tika izspiesti uz pilsētas nomali, kur sadursmes turpinājās līdz 2014. gada jūlijam, kad viņi beidzot atkāpās no šīs teritorijas.
Lionels Feiningers
Lionels Čārlzs Adrians Feiningers (en; dzimis, miris ) bija Ņujorkā dzimis vācu/amerikāņu gleznotājs, grafiķis un karikatūrists.
Bagars
Bagars ir īpaša, peldoša iekārta, kas paredzēta materiālu izrakšanai ūdens vidē (dažreiz īslaicīgi radītā), lai uzlabotu ūdenstilpes īpašības; pārveidotu sauszemi un ūdenstilpes ar mērķi izmainīt ūdens noplūdi, kuģojamību un komerciālo izmantošanu; būvētu aizsprostus, dambjus un citas straumes un krasta līnijas kontroles būves; iegūtu vērtīgas minerālu nogulsnes vai jūras dzīvniekus ar komerciālu nozīmi. Bagarēšana tiek veikta dažādās vietās un dažādu iemeslu dēļ, bet parasti galvenais mērķis ir iegūt vērtīgu vai izmantojamu materiālu, vai arī iegūt lielāku ūdens dziļumu. Bagari parasti var tikt iedalīti refūleros un mehāniskajos bagaros.
Lionels Feiningers
Dzimis ASV, bet 1887. gadā devās uz Vāciju. No 1887. līdz 1893. gadam studēja glezniecību Hanburgā, Berlīnē un Parīzē, vēlāk strādāja par karikatūristu vācu un amerikāņu avīzēs. Ap 1910. gadu ieguva atpazīstamību ar savām gleznām. Pēc Pirmā pasaules kara strādāja par pasniedzēju Bauhaus grafikas darbnīcā. Pēc nacistu nākšanas pie varas un Bauhaus slēgšanas, 1937. gadā devās uz ASV, kur nodzīvoja līdz mūža galam.
Bagars
Apraksts
Bagarēšana ir rakšanas veids, kas tiek veikts zem ūdens vai daļēji zem ūdens seklos vai okeāna ūdeņos. Tā uztur ūdensceļus un ostas kuģojamas, kā arī palīdz mākslīgā sauszemes iegūšanā, krastu aizsardzībā un pārbūvē, savācot dibena nogulumus un transportējot tos uz citu vietu. Bagarēšana var tikt veikta, lai iegūtu materiālus ar komerciālu vērtību — tie var būt augstvērtīgi minerāli vai tādi nogulumi kā smilts vai grants, kurus izmanto būvniecībā.
Bagarēšana ir četrdaļīgs process: materiāla izkustināšana, materiāla pacelšana virs ūdens (kopā to sauc par ieguvi), transportēšana un likvidēšana.
Iegūtais materiāls var tikt iznīcināts turpat tuvumā vai transportēts ar baržu, vai šķidras suspensijas veidā pa kilometriem garām caurulēm. Likvidēšana var tikt veikta grunts izgāztuvēs vai arī materiāls var tikt izmantots konstruktīvi, lai papildinātu krasta erozijas rezultātā zaudētās smiltis, veidotu dambjus, būvētu mākslīgu sauszemi vai pat pavisam jaunus sauszemes veidojumus kā apdzīvojamas salas koraļļu atolos.
Vēsture
Piramīdu būves laikā no Nīlas līdz Gizas piramīdām tika izrakts kanāls būvmateriālu transportēšanai (3 000 g. p.m.ē.). Tāpat Nīlas krastā tika izbūvētas mākslīgas piestātnes. Intensīva ostu būvniecība sākās Vidusjūras austrumu daļā. Antīkie autori ir pieminējuši ostu bagarēšanu. Par to liecina izmainīti nogulumu slāņi. Marseļas bagarēšanas fāzes ir konstatētas, sākot no 3. gs. p.m.ē., bet pati intensīvākā bagarēšana notika mūsu ēras 1. gs. No ūdens ir izceltas trīs bagarēšanas laivas, kuras tika atstātas ostas dibenā starp mūsu ēras 1. un 2. gs.
Renesanses laikmetā da Vinči radīja bagara projektu.
Bagari tika izmantoti Suecas kanāla būves laikā, sākot no 1800. gadiem līdz mūsdienu paplašināšanai un uzturēšanai. Panamas kanāla pabeigšana 1914. gadā, tā laika dārgākais ASV celtniecības projekts, lielā mērā balstījās uz bagarēšanu.
Refūleri
Šie kuģi darbojas, sūcot materiālu caur garu cauruli līdzīgi liela izmēra putekļsūcējiem.
Vienkāršam refūleram nav griezējrīku sūccaurules galā materiāla izkustināšanai. Šis ir izplatītākais bagarēšanas veids.
Vilcējrefūlers ar tilpni
Vilcējrefūlers ar tilpni (Trailing suction hopper dredger (TSHD) — angļu val.) darba laikā velk sūccauruli aiz sevis. Tā vērsta uz pakaļgalu un leju. Caurule, kas aprīkota ar bagarēšanas galvu, piekrauj ar izrakto grunti vienu vai vairākas kuģa tilpnes. Kad tilpnes ir pilnas, kuģis dodas uz grunts izgāztuvi un vai nu nogremdē bagarēto materiālu caur durvīm korpusa apakšpusē, vai arī izsūknē to ārā. Daži bagari var pašizkrauties arī izmantojot daudzkausu ķēdes un konveijerus.
Pasaulē lielākie vilcējrefūleri ar tilpni šobrīd ir uzņēmuma Jan De Nul Cristobal Colon (nolaists ūdenī 2008. gada 4. jūlijā) un tā māsas kuģis Leiv Eriksson (nolaists ūdenī 2009. gada 4. septembrī). Cristobal Colon un Leiv Eriksson pamata raksturlielumi ir šādi: 46 000 m3 tilpne un maksimālais bagarēšanas dziļums 155 m. Nākamais lielākais ir HAM 318 (īpašnieks Van Oord) ar 37 293 m3 tilpni un maksimālo bagarēšanas dziļumu 101 m.
Griezējrefūlers
Griezējrefūlera (Cutter-suction dredger (CSD) — angļu val.) sūccaurules apakšējā galā izvietots griezējmehānisms, kas izkustina ūdenstilpes dibena materiālu un padod to uz sūccauruli. Bagarēto materiālu parasti iesūc ar nodilumizturīgu centrbēdzes sūkni un to pārvieto, izmantojot cauruļvadu vai iekrauj baržā. Griezējrefūlerus visbiežāk izmanto ģeoloģiskajos rajonos ar cietiem ūdenstilpes dibena materiāliem (piemēram, grants nogulumiem vai ūdenstilpes dibena pamatiežiem), kad parasts refūlers var nebūt efektīvs. Ja tie ir pietiekami jaudīgi, tos var izmantot zemūdens spridzināšanas vietā.
Gliemežtransportiera refūlers
Gliemežtransportiera refūlers darbojas līdzīgi griezējrefūleram, bet griezējmehānisms ir rotējoša Arhimeda skrūve, kas izvietota perpendikulāri sūccaurulei. Pirmie plaši izmantotie gliemežtransportiera refūleri tika uzbūvēti 1980. gados. 1996. gadā bagaru būvētava IMS Dredges uzbūvēja pirmo pašgājēju bagaru, kas darbojas bez enkuriem vai trosēm. Primāri tos izmantoja notekūdeņu dūņu aizvākšanai no notekūdeņu attīrīšanas iekārtām, bet vēlāk sāka izmantot upju dziļuma uzturēšanai un smilts ieguvei.
Arhimeda skrūves aizmugurē uzstādīts saduļķojumu uztverošs aizsargs, kura dēļ rodas spēcīgs, iesūcošs vakuums, tādēļ gliemežtransportiera refūleri rada daudz mazāku grunts saduļķojumu nekā koniskās (groza tipa) griezējgalvas un šī iemesla dēļ tiem tiek dota priekšroka, aizvācot piesārņotu grunti. Mazāks grunts saduļķojums un spēja ātrāk novadīt izkustināto materiālu līdz sūknim padara gliemežtransportiera refūlerus daudz produktīvākus nekā līdzīga izmēra koniskā (groza tipa) griezējgalvas refūlerus.
Salāti (ģints)
Salāti ir augu ģints kurvjziežu dzimtā. Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 50 sugas, kuras ir sastopamas visā pasaulē, bet visvairāk — mērenajā joslā Eirāzijā.
Bagars
Ūdens strūklas
Šajās sistēmās tiek izmantots koncentrētas, liela ātruma ūdens strūklas radītais Venturi efekts, lai iesūktu blakus esošo ūdeni kopā ar ūdenstilpes dibena materiālu caurulē.
Salāti (ģints)
Šai ģintij pieder plaši zināmie un audzētie dārza salāts (Lactuca sativa). Salātu sugas ir ļoti daudzveidīgas — salāti ir viengadīgi, divgadīgi, daudzgadīgie lakstaugi vai krūmi. Ziedi ir dzelteni, zili vai balti kurvīši.
Bagars
Gaisa strūklas
Gaisa strūklas bagars ir neliels refūlers. Dažreiz to izmanto tāpat kā citus bagarus, bet dažreiz gaisa strūklas bagara sūccauruli ar rokām vada ūdenslīdējs. Tā darbības pamatā ir gaisa iepūšana caurulē, tuvu iesūcošajam galam. Gaiss, būdams vieglāks par ūdeni, ceļas augšup pa sūccauruli, raujot līdzi ūdeni.
Mehāniskie bagari
Daži kausu un greiferu bagari ir pietiekami spēcīgi, lai izplēstu koraļļus kuģojamiem kanāliem cauri koraļļu rifiem.
Salāti (ģints)
Sugas
Atkarībā no informācijas avota, ģintī ir klasificētas 50 —100 sugas.
Bagars
Kausu bagars
Kausu bagars ir aprīkots ar kausiem, kas paceļ nogulumus mehāniskā veidā. Bieži daudzi, cirkulējoši kausi ir piestiprināti ritenim vai ķēdei.
Greifera bagars
Greifera bagars paceļ jūras dibena materiālu ar atvāžamu kausu, kas piekārts kuģa kravas celtnim, peldošajam celtnim, tiek vadīts ar hidraulisku strēli vai ir nostiprināts ar velkamo trosi. Šādu tehnoloģiju bieži izmanto, lai izraktu līča dubļus (dūņains māls). Lielākā daļa greifera bagaru ir nepašgājēji peldošie celtņi ar tērauda pāļiem, kurus var nolaist un pacelt, lai bagaru noturētu vajadzīgajā pozīcijā.
Ekskavatora bagars
Ekskavatora bagaram ir strēles galā nostiprināts kauss tāpat kā vairumam sauszemes ekskavatoru. Vienkāršs, bet izmantojams ekskavatora bagars var tikt iegūts, uzmontējot sauszemes hidraulisko ekskavatoru uz pontona. Seši pasaulē lielākie ekskavatora bagari ir Vitruvius, Mimar Sinan, Postnik Yakovlev (īpašnieks Jan De Nul), Samson (īpašnieks DEME), Simson un Goliath (īpašnieks Van Oord). Tie visi ir uz baržas uzmontēti ekskavatori. Mazi ekskavatora bagari var būt apgādāti ar kāpurķēdēm un strādāt no grāvju krasta. Ekskavatora bagari ir aprīkoti ar daļēji atvērtu kausu. Kausu piepilda, to virzot uz mašīnas pusi. Parasti bagarēto materiālu ielādē baržās. Šīs mašīnas pārsvarā izmanto ostās vai citās seklās vietās.
Salāti (ģints)
Sugas
Latvijā savvaļā ir sastopamas sugas:
Citas sugas (nepilns saraksts):
Bagars
Skrāpis
Šis ir sens bagaru tips, kuru agrāk izmantoja seklos ūdeņos Nīderlandē. Tās bija plakandibena laivas, kuru dibenam piestiprinātas lejup vērstas smailes. Plūdmaiņu straumei stumdot laivu, smailes skrāpēja un izkustināja ūdenstilpes dibena materiālu, kuru straume aizskaloja projām dziļākos ūdeņos. Angļu un holandiešu valodās skrāpi sauc Krabbelaar.
Ūdens iesprices
Ūdens iesprices bagars izmanto nelielas ūdens sprauslas, lai iespricētu ūdeni zem maza spiediena (lai novērstu nogulumu sprādzienveida izplatīšanos apkārtējā ūdenī) ūdenstilpes dibenā ar mērķi izveidot nogulumu suspensiju, kas pēc tam kļūtu par turbīdo straumi, kas savukārt aiznestu nogulumus lejup pa zemūdens nogāzi. Nogulumu suspensiju var aiznest projām arī ūdens iesprices bagara radīta sekundāra ūdens plūsma vai dabīgās straumes. Ūdens iesprice rada daudz izšķīdušu nogulumu, kuri apgrūtina mērījumus ar lielāko daļu hidrogrāfisko instrumentu (piemēram, viena stara eholotu).
Pneimatiskais
Šie bagari izmanto kameru ar ieplūdes atverēm. To efektivitāte pieaug, palielinoties bagarēšanas dziļumam. Lielākā dziļumā palielinās ūdens staba hidrostatiskais spiediens un ūdens ar lielu spiedienu, nesot līdzi nogulumus, ieplūst kamerā, kurā savukārt ir gaiss normālā atmosfēras spiedienā. Pēc tam ūdens no kameras ar aizvērtām atverēm tiek atsūknēts. Šīs iekārtas parasti nolaiž, piekarinātas krastā novietotam celtnim vai no maza pontona vai baržas.
Gunārs Lūsis
Gunārs Lūsis (dzimis Rīgā) ir latviešu mākslinieks, grafikas dizainers. Viņš ir pazīstams kā viens no 1993. gada latu monētu dizaina izstrādātājiem un kā 2015. gada Latvijas prezidentūras Eiropas Savienības Padomē logo autors.
Bagars
Siekstu laiva
Siekstu laivas tika izmantotas, lai aizvāktu liela izmēra atlūzas, piemēram, peldošus kokus vai to daļas no Ziemeļamerikas ūdensceļiem.
Startu ezers
Startu ezers (arī Startezers, Startu muižas ezers, Zaļais ezers un Muižezers) ir caurteces ezers Cēsu novada Mārsnēnu pagastā. Tā dienvidu krastā atrodas Startu ciems, kas veidojies ap Startu muižu, kas devusi vārdu arī ezeram.
Bagars
Amfībija
Jebkurš no augstāk minētajiem bagaru veidiem var tikt izpildīts amfībijas veidā. Tie var darboties normāli vai arī uz pagarinātām kājām, sauktām par pāļiem. Tādā veidā bagari var stāvēt nekustīgi virs ūdenstilpes dibena ar korpusu paceltu virs ūdens virsmas. Pārvietojot pāļus, tiek panākta bagara kustība vajadzīgajā virzienā. Atsevišķi bagari var izcelties arī krastā.
Startu ezers
Ģeogrāfija
Atrodas Mārsnēnu pagasta rietumos, ap 500 m uz ZR no valsts vietējās nozīmes autoceļa V323 (Liepa—Smiltene), nepilnus četrus kilometrus no Mārsnēniem, pagasta centra.
Bagars
Amfībija
Dažu sauszemes ekskavatoru riteņi ir nostiprināti uz garām kājām, lai tie varētu iebraukt seklā ūdenī, bet to kabīne paliktu virs ūdens. Dažreiz šiem ekskavatoriem nav peldoša korpusa, tādēļ tie nevar strādāt dziļā ūdenī. Olivers Evanss (Oliver Evans — angļu val.) (1755—1819) 1804. gadā uzbūvēja bagaru — amfībiju Oruktor Amphibolos, kurš bija Amerikas pirmais tvaika automobilis.
Iegremdējamie
Tos parasti izmanto derīgu materiālu ieguvei no jūras dibena. Daudzi šī tipa bagari pārvietojas, izmantojot kāpurķēdes. Tomēr pastāv arī unikālas mašīnas, kas pa jūras dibenu pārvietojas ar "kājām".
Startu ezers
Ģeogrāfija
Ezera dienvidu—dienvidrietumu krastā atrodas Startu ciems, dienvidrietumu krastā uzcelta graudu kalte, rietumu—ziemeļu krastā atrodas meži, bet austrumu krastā — purvs, purvains mežs. Dienvidrietumu krastā ierīkota peldvieta.
Bagars
Zvejas
Zvejas bagarus izmanto, lai iegūtu dažādas gliemeņu, ķemmīšgliemeņu, austeru vai mīdiju sugas no jūras dibena. Daži bagari ir būvēti, lai ķertu krabjus, jūras ežus un jūras gurķus. Zvejas bagars ir ķēdes tīkla kauss, kuru velk zvejas kuģis. Bagari, kas specializējušies gliemeņu ieguvē, var izmantot hidraulisko iesprici, lai varētu veikt ieguvi dziļāk smiltīs. Bagarēšana var būt postoša jūras dibenam, tāpēc dažu ķemmīšgliemeņu bagarēšana ir tikusi aizvietota ar ūdenslīdēju veiktu ieguvi.
Startu ezers
Flora un fauna
Ezerā aug kalmes, glīvenes, cūkauši, vilkvālītes, grīšļi, niedres, lēpes, kosas, ežgalvītes, bultenes un sfagni.
No zivīm tajā konstatēti asari, karūsas, līdakas, raudas, līņi, dūņu pīkste, ruduļi. No putniem — gulbji, meža pīles, laucis, ūdensvistiņa.
Gunārs Lūsis
Biogrāfija
Mācījies J. Rozentāla mākslas vidusskolā. Beidzis Latvijas Mākslas akadēmiju grafikas nodaļā 1974. gadā.
1985. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1985. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā abās cīņas sporta disciplīnās notika šķirti: sacensības grieķu-romiešu cīņā no 8. līdz 11. augustam Kolbotnā (Norvēģija), bet brīvajā cīņā no 10. līdz 13. oktobrim Budapeštā (Ungārija).
Gunārs Lūsis
Biogrāfija
Latvijas Mākslinieku savienības biedrs kopš 1978. gada. Padomju gados darbojies pie plakātu dizaina un grāmatu noformējuma. Vēlāk radījis ap 70 dažādu logotipu tādām iestādēm un pasākumiem, kā Operas fonds, "Rīgai 800", kinoforums "Arsenāls", Lido, Rīgas Stradiņa universitāte un citi.
Lūsis arī piedalījās izstādēs kā gleznotājs. Par sev tuviem māksliniekiem atzīst Frenku Stellu, Antoniju Tapjesu, Robertu Raušenbergu, Džesperu Džonsu.
2013. gadā tika iekļauts žūrijas komisijā konkursā par Ministru kabineta goda diploma dizainu.
Dzīvesbiedre māksliniece Māra Lindberga.
Bagars
Lielākais Āzijas bagars
2018. gada jūnijā lielākais Āzijas bagars bija MK Tian Kun Hao — 140 m garš Ķīnā būvēts bagars ar ražīgumu 6 000 m3 stundā.
Bagarēšanas uzraudzības programmatūra
Bagarus bieži aprīko ar bagarēšanas uzraudzības programmatūru, lai palīdzētu bagara operatoram izvietot bagaru un uzraudzīt paveiktā darba apjomu. Uzraudzības programmatūra bieži izmanto pavadoņnavigācijas kinemātisko pozicionēšanu, lai precīzi fiksētu, kur un kādā dziļumā ir tikusi veikta bagarēšana.
Materiālu transportēšana un likvidēšana
Vilcējrefūleros ar tilpni bagarētais materiāls tiek ielādēts lielā tilpnē. Šos kuģus pārsvarā izmanto uzturēšanas bagarēšanai. Kuģu dibenā parasti ir durvis, lai atbrīvotos no bagarētā materiāla, bet daži bagari atbrīvo savu tilpni, atdalot korpusa divas puses, kuras tiek saturētas kopā ar gigantiskām hidrauliskām eņģēm. Jebkurā gadījumā bagarēšanas laikā ar bagarēto materiālu uzņemtais liekais ūdens noplūst aiz borta, smagākajai gruntij nosēžoties tilpnes dibenā. Liekais ūdens tiek atgriezts jūrā, lai samazinātu svaru un palielinātu cieto materiālu (suspensijas) daudzumu, kurus var pārvadāt ar vienu piekrautu tilpni. Kad tilpne ir pilna ar suspensiju, bagars pārstāj bagarēt un dodas uz grunts izgāztuvi, lai iztukšotu savu tilpni.
Daži vilcējrefūleri ar tilpni ir būvēti tā, lai tos var iztukšot arī no augšpuses, izmantojot sūkņus, ja grunts izgāztuves nav pieejamas vai bagarētais materiāls ir piesārņots. Dažreiz bagarēto materiālu un ūdens suspensija tiek sūknēta uzreiz cauruļvados un novadīta uz netālu esošo sauszemi. Šīs caurules bieži tiek sauktas arī par bagarēšanas šļūtenēm (dredge hose — angļu val.). Pastāv dažas bagarēšanas šļūteņu modifikācijas, kas atšķiras ar darba spiedienu, peldamību, armējumu vai tā neesamību u.c. Sūkšanas šļūtenes, transportēšanas armētās šļūtenes un peldošās šļūtenes ir vēl daži izplatīti šļūteņu veidi, kuri izgatavoti bagarēto materiālu transportēšanai un izkraušanai. Dažiem bagariem pat ir īpaši izgatavotas caurules vai šļūtenes, kuras pielāgotas konkrētām bagarēšanas vajadzībām. Citkārt suspensiju sūknē baržās (sauktas arī par plakandibena laivām), kas tiek izkrautas citur, kamēr bagars turpina strādāt.
Daļa kuģu, īpaši Apvienotajā Karalistē un Ziemeļrietumu Eiropā, atūdeņo tilpni, lai kravu varētu izkraut piestātnē "sausu". To paveic ar pašizkraušanu — ritenim piestiprinātiem cirkulējošiem kausiem, kā arī izmantojot velkamu skrāpi vai ekskavatoru kombinācijā ar konveijera lentu sistēmām.
Kad ir jāaizvāc piesārņoti (toksiski) nogulumi vai arī nav pieejamas liela tilpuma iekšzemes likvidēšanas vietas, bagarēto suspensiju pārvērš sausā gruntī ar atūdeņošanas procedūru. Šobrīd atūdeņošanas tehnoloģija ietver centrifūgas, uzņēmuma TenCate ražotos Geotube konteinerus, lielus auduma filtrus vai uz polimēru dzidrinātājiem/sabiezinātājiem balstītus aparātus.
Tāpat daudzas kompānijas (īpaši Austrumāzijā) veic izpēti ar mērķi izmantot atūdeņotos nogulumus betonu un celtniecības bloku ražošanā. Tomēr šķērslis pētījumiem ir bieži vien augstais organisko vielu saturs materiālā.
Iespaids uz vidi
Bagarēšana ūdens ekosistēmās var izraisīt traucējumus, kuriem bieži ir negatīva ietekme. Papildus tam bagarētā grunts var saturēt toksiskas ķimikālijas, kas var negatīvi iespaidot grunts likvidēšanas rajonus. Arī pats bagarēšanas process atbrīvo ūdenstilpes gruntī nogulsnējušās ķimikālijas un tās nokļūst apkārt esošajā ūdenī.
Bagarēšana var radīt šādu iespaidu uz vidi: Bagarēšanas operāciju raksturs un iespējamais iespaids uz vidi ir noteicis, ka industrija tiek rūpīgi regulēta. Dažkārt ir nepieciešams rūpīgs ietekmes uz vidi novērtējums un pastāvīga uzraudzība. ASV Tīrā Ūdens Akts (Clean Water Act — angļu val.) nosaka, ka jebkāda bagarētā vai pildmateriāla izgāšana ASV ūdeņos, tajā skaitā mitrājos, ir aizliegta, ja vien nav īpašas ASV Armijas Inženieru Korpusa izsniegtas atļaujas. Potenciālā iespaida uz vidi dēļ bagarēšana ir ierobežota tikai licencētos rajonos, bet kuģu kustību rūpīgi uzrauga, izmantojot automatizētas GPS sistēmas.
Lielākie bagarēšanas uzņēmumi
Lielākie bagarēšanas uzņēmumi pasaulē ir: Ievērojams bagarēšanas uzņēmums Ziemeļamerikā ir:
Šohdaras grēda
Šohdaras grēda (tg) ir kalnu grēda Pamirā, Tadžikistānā. Izvietojusies Pamira dienvidrietumos, stiepjas ziemmeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā 105 km garumā starp Šohdaras ieleju ziemeļos, Pandžu dienvidos un Pāmiru austrumos. Grēdas rietumu, meridionālo daļu reizēm izdala atsevišķi kā Iškošimas grēdu. Austrumos turpinās kā Vāhānas grēda. Grēdas augstākā virsotne ir Kārļa Marksa smaile (6726 m). Grēda veidota galvenokārt no gneisiem, korē ap 300 ledāju ar kopējo platību ap 269 km². Nogāzēs kalnu stepes un tuksnesis, ielejās skrajas paegļu audzes.
Sanlorensu kastreja
Sanlorensu kastreja (pt) ir Kastrejas kultūras arheoloģiskais piemineklis Portugālē, Esposendes municipalitātē. Nosaukums nāk no Svētā Labrenča (São Lourenço) kapelas, kas kastrejas teritorijā tika uzcelta ap 14. gadsimtu. 1985. gadā šeit tika uzsākti arheoloģiskie izrakumi. Pašlaik Sanlorensu kastrejas teritorijā ir izveidots arheoloģiskais parks.
Vēsture
Sanlorensu apmetnes izveidošana aizsākās 1. gadu tūkstoša pr.Kr. sākumā, vēlās bronzas laikmetā. Ciemats varētu būt dibināts starp 8. un 5. gadsimtu pr.Kr. Tā būvēm raksturīgās konstrukcijas tika izveidotas no ātri bojājoša materiāla. Starp 5. un 2. gadsimtu pr.Kr. šī ciemata apbūvi veidoja galvenokārt nelielas akmens celtnes, klātas ar ātri bojājošu materiālu. Pēc šī perioda sākās pakāpeniskas romanizācijas process, kas ilga ap 600 gadus no 2. gadsimta pr.Kr. līdz 4. gadsimtam. Šīs ēras sākumā apaļie nami, klāti ar augu izcelsmes materiālu, bija celti no akmens. Taču lielākā to daļa gāja bojā spēcīgā ugunsgrēkā. Metalurģijas attīstība varēja stimulēt namu celtniecības tehnoloģiju attīstību, akmens pielietošanas paplašināšanu un ciema izaugsmi. Sanlorensu kastreja adaptējās jaunajai realitātei, kuru diktēja romiešu administrācija un nepieciešamība atjaunot sagruvušās celtnes, tādējādi sekmējot pilsētas attīstību. Sākotnējās apaļās celtnes sāka nomainīt ar imbreksa un tegulas kārniņiem klāti kvadrātveida un taisnstūra nami. Tika izveidota aizsardzības sistēma, kuru veidoja trīs aizsargmūru un aizsarggrāvju rindas. Ciemata ziemeļu daļā atradās sargtornis ziemeļu piekrastes novērošanai. Šis ciems attīstījās un beidzot nostiprināja arī savu politisko un ekonomisko stāvokli, izveidojot nelielu administrāciju, preču tirdzniecības un pakalpojumu sniegšanas punktus. Ciemats apmierināja kā savu, tā arī apkārtnes iedzīvotāju vajadzības. Taču agrajos viduslaikos (ap 5. gadsimtu) ciema iedzīvotāji izvēlējās decentralizēt savas dzīvesvietas, kā rezultātā tie pameta šo ciematu. Sanlorensu no jauna tika apdzīvots laikā starp 9. un 12. gadsimtu rekonkistas periodā.
Apraksts
Sanlorensu kastreja ir sadalīta vairākās daļās jeb sektoros, kur katrai no tām ir savs apzīmējums: A (acrópole), C (caminho de acesso à capela), CV (caminho velho), D (défense), E (escalier), M (mer), T (trésor).
A sektors
A sektors jeb akropole ir ciemata augstākais punkts. Visā dzelzs laikmeta un romanizācijas periodā šīs teritorijas centrālā daļa kalpoja par piekrastes novērošanas punktu un Kavado upes grīvas kontrolpunktu. Kad ciems tika pamests romanizācijas perioda beigās līdz 9. gadsimtam, kastrejas drupas apkārtnes iedzīvotaji izmantoja par patvērumu no mauru iebrukumiem un vikingu sirojumiem. Tieši šim mērķim akropoles platforma tika norobežota ar akmens mūri, kas atrodas uz jūru vērstā nogāzē, lai izvietotu tur militāru grupu novērošanai un teritorijas aizstāvēšanai. Mūsdienās šis mūris ir daļēji atjaunots. Ap 14. gadsimtu šī nelielā fortifikācijas būve tika pārveidota Svētā Labrenča kapelas būvei. Senākais dokuments, kurā tiek minēta šī kapela, ir datēts ar 1549. gadu. Pašreizējā kapelas celtne tika uzbūvēta 1929. gadā iepriekšējās nojauktās kapelas vietā.
C sektors
C sektors jeb ceļš nokļūšanai uz kapelu ir ciemata rajons, kurš tika apdzīvots no 3. līdz 2. gadsimtam pr.Kr. un 1. gadsimtā. Šīs daļas pārbūves notika ugunsgrēku rezultātā, kuri izcēlās 1. gadsimta pr.Kr. vidū. un 1. gadsimta vidū. Atjaunojot apbūvi, celtnieki izvēlējās izveidot terasu sistēmu vairākos līmeņos, maksimāli izmantojot esošo platību. Rezultātā ēku grupa tika izvietota paugura nogāzē pamīšus, šaha laukumu veidā, un nami neaizsedz cits citu. Nami lielākoties ir apaļi, un dažiem ir pat piebūvēts vestibils. Tas kalpoja kā papildus platība dzīvojamai telpai, kur varēja izvietot, piemēram, maizes krāsni. Namu sienas bija apmestas un nobalsinātas. Grīdu veidoja māla klons, bet nama vidū atradās pavards un koka stabs, kas balstīja jumtu. Jumts apaļajos namos bija konisks, bet taisnstūra namos slīps. Romanizācijas procesā jumtus sāka klāt ar māla kārniņiem (tegullu). Bez durvīm pretējā pusē tika izveidota arī neliela atvere ventilācijai un apgaismojumam dienas gaišajā laikā. Telpu starp namiem izmantoja augļu un graudu žāvēšanai.
CV sektors
CV sektors jeb vecais ceļš ir teritorija, kas bija apdzīvota starp 4. gadsimtu pr.Kr. un 1. gadsimta vidu. Šeit veiktie izrakumi liecina par ģimeņu dzīvojamiem namiem, piebūvēm, saimniecības ēkām un noliktavām. Māla kārniņi šeit nav atrasti, kas liecina par to, ka jumti tika veidoti no augu materiāliem (piemēram, salmiem). Slānekļa plātnes nostiprināja karnīzes, lai pasargātu jumtus no priekšlaicīgas iziršanas. Iecirknī starp noliktavu un klintīm ir vertikāli zemē ieraktas slānekļa plātnes, kas sargāja taisnstūra ēkas pamatus no lietus ūdeņiem. Daļēji restaurētie nami atbilst šī sektora apbūvei 1. gadsimtā. To veido divi apaļi nami un viens taisnstūra nams ar noapaļotiem stūriem. Pateicoties šī sektora restaurācijai apmeklētāji var iepazīties ar apbūvi, kāda tā bija pirms diviem tūkstošiem gadu.
E sektors
E sektors jeb kāpnes ar skatu vietu ir teritorija, kas tika izmantota kā piekrastes novērošanas punkts starp 1. gadsimtu pr.Kr. un 1. gadsimtu. Taču Svētā Labrenča kapelas nostiprināšanas un rekonstrukcijas darbu dēļ esošās celtnes tika daļēji vai pilnībā iznīcinātas. 1. gadsimta celtnes iekļauj sevī struktūras, kas bija izvietotas gar kalna nogāzi. Pašreiz ir zināma dzīvojamā apbūve, kas sastāv no trim vai četriem apaļas formas namiem ar grants klonu. "Krabjveida" nama verandai iekšpusē ir ieraktas slānekļa plātnes, kas turpinās ārpusē, lai novadītu lietus ūdeni. Teritorija ap mājām ir klāta ar akmeņiem un slānekļa plātnēm.
M sektors
M sektors jeb jūra ir teritorija, kas bija apdzīvota no 6. gadsimta pr.Kr. līdz 1. gadsimtam. Augšējo platformu veido apbūve, kas sastāv no divām apaļām konstrukcijām un taisnstūra ēkas. Vienam apaļajam namam ar durvīm vestibila vidū ir slānekļa slieksnis un akmens ar garenisku padziļinajumu, kur, domājams, atradās slēdzene. Taisnstūra celtne, kur var nokļūt tikai pa ārējām kapnēm, ir tikai noliktava.
Apakšējo platformu veido apbūve no trim apaļām ēkām un vienas taisnstūra celtnes. Vienā, no apaļajām ēkām tika atrasts naudas depozīts ar 32 denārijiem (romiešu sudraba monētas), kas datēts ar 1. gadsimta pr.Kr. otro pusi. Taisnstūra ēkā grīda bija veidota no grants un slānekļa plātnem, bet apakšā atradās dzirnakmeņi un slānekļa drenāža, kas perpendikulāri šķērsoja grīdu un izvadīja ārā ūdeni. Māla kārniņi šeit netika atrasti, kas liecina par to, ka jumts tika veidots no organiskiem materiāliem (salmi, smalki zari) un slānekļa plātnēm, pie tam tās uzradās lielā daudzumā, un, iespējams, nākušas no vecām sāls tvaicētavām. Ēku ārpusē tika izveidotas lietus ūdeņu noteces drenāžas. Šīs apbūves monumentalitāte, arhitektūra un celtniecībā lietotie materiāli liecina par to, ka šeit dzīvoja bagātas ģimenes. Šeit akmeņkaļi izgatavoja akmens izstrādājumus (dzirnakmeņus, akmens "karināmos" u.c.), kā arī tika gatavoti kviešu, miežu un zīļu milti.
T sektors
T sektors jeb bagātības ir teritorija, kas bija apdzīvota starp 5. gadsimtu pr.Kr. un 4. gadsimtu. Šai teritorijai ir lēzenāka topogrāfija, salīdzinājumā ar citiem sektoriem, tāpēc tā piedzīvoja vislielākās izmaiņas. Senākajās apbūvēs konstrukcijām bija apaļa, neliela izmēra forma. Neliela strukturāla reorganizācija notika laikā starp 1. gasimta pr.Kr. beigām un 1. gadsimta pirmo pusi. Nepieciešamība paplašināt apdzīvojamo platību liek celt jaunas ēkas, samazinātas līdz celtniecībai pieejamiem laukumiem. Vienā no šādiem namiem tika atrasti denāriji, datēti no 2. gada pr.Kr. līdz 37. gadam. No 1. gadsimta otrās puses notika virkne rekonstrukciju, remontu un jaunu ēku celšana. Pakāpeniski apaļās un iegarenās celtnes tika nomainītas ar kvadrātveida un taisnstūra formas ēkām. Pirmās pilsētbūves un platību izmantošanas pazīmes parādījās 1. gadsimta beigās, kad tika sakārtota sākotnēji haotiska un neregulāra teritorija, izveidojot bruģētu "ielu", kā arī apdzīvojamās apbūves nožogojošās akmens sienas. Vienlaicīgi šajā ciema rajonā sākās metalurģiskās specializācijas process, un visbeidzot arī podniecība. Atrastās kalēju ēzes, kā arī naglas un kalēju dzelzs instrumenti apstiprina metalurģisko procesu klātbūtni. Šī attīstība bija cieši saistīta ar arhitektūras attīstību, izmantojot metāla instrumentus, kā, piemēram, asmeņus, āmurus vai knaibles.
Riksdags
Riksdags (zviedru: riksdag — ‘imperatora saeima’) ir Zviedrijas parlaments.
Riksdagā ir 349 locekļi (riksdagsledamot, riksdagsman), kas tiek ievēlēti uz četriem gadiem, kā arī divreiz lielāks skaits rezerves locekļu (efterträdare), kas tiek ievēlēti kopā ar viņiem. Riksdaga kārtējās vēlēšanas notiek septembra otrajā svētdienā. Riksdaga ēka atrodas Stokholmas centrā.
Kurts Beks
Kurts Beks (dzimis ) ir vācu politiķis no Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas. No 1994. līdz 2013. gadam - Reinzemes-Pfalcas Ministru prezidents. No 2006. līdz 2008. gadam - partijas priekšsēdētājs. No 2012. gada - Frīdriha Eberta fonda priekšsēdētājs.
Dzimis Bādbergcābernā mūrnieka ģimenē. Izaudzis Šteinfeldā. Mācījies par elektriķi. 1972. gadā (23 gadu vecumā) beidza vakarskolu. Kopš tā laika pārstāvēja strādājošos darba padomēs (Betriebsrat). Sociāldemokrātiskās partijas biedrs no 1972. gada. No 1993. gada - partijas Reinzemes-Pfalcas zemes nodaļas vadītājs. 2006. gada 14. maijā tika ievēlēts par Sociāldemokrātiskās partijas vadītāju. 2008. gada 7. septembrī atkāpās no partijas vadītāja amata, jo aptaujas rādīja, ka viņam nav izredžu uzvarēt Angelu Merkeli 2009. gada vēlēšanās.
Grīva (uzvārds)
Grīva ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Patriks Rotfuss
Patriks Džeimss Rotfuss (en; dzimis 1973. gada 6. jūnijā) ir amerikāņu rakstnieks. Viņš ir vislabāk pazīstams ar savu sēriju "Karaļkāvēja hronikas", kas saņēma vairākas balvas, tai skaitā 2007. gada "Quill Award" par viņa debijas romānu  "Vēja vārds".
Literārā darbība
Rotfusa pirmā grāmata "Vēja vārds" tika publicēta 2007. gadā un ieguva "Quill Award" balvu fantastikas, zinātniskās fantastikas un šausmu žanrā.
"Vieda vīra bailes" tika publicēta 2011. gadā un kļuva par bestselleru. Grāmatas latviskotajā versijā ir 1052 lapaspuses.
Rakstnieks ir paudis uzskatu, ka drīzumā varētu iznākt trešā triloģijas grāmata “Akmens durvis” (“Doors of stone”), bet noteiktu publicēšanas datumu viņš nav nolicis. Viņš gan intervijās teicis, ka trešā grāmata garuma ziņā nepārsniegs otro.
Nials Horans
Nials Džeimss Horans (en, dzimis ) ir īru mūziķis, kurš sākotnēji bija grupas One Direction dalībnieks, bet kopš 2016. gada viņš darbojas kā solo mākslinieks, jo grupa uz laiku ir pārtraukusi darbību.
Bajāri (Sesavas pagasts)
Bajāri ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Sesavas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā starp Dzirnavu grāvi un autoceļu V1072 1,5 km no pagasta centra Sesavas, 38 km no novada domes Jelgavā un 83 km no Rīgas.
Emīls Šerbs
Emīls Šerbs (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 236 punktus, izcīnot dalīto 56. vietu.
Mailss Tellers
Mailss Aleksandrs Tellers (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris. Tellers ir vislabāk atpazīstams, attēlojot džeza bundzinieku Endrū Nīmanu Damjēna Šazela filmā "Atsitiens" (2014) un pilotu Bredliju "Rusteru" Bredšovu filmā "Top Gun: Maveriks" (2022).
Vladimīrs Darida
Vladimīrs Darida (cz, dzimis ) ir čehu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Darida pārstāv Grieķijas Superlīgas komandu Aris, spēlējis Čehijas futbola izlasē.
Karjera
Savu karjeru Darida sāka Čehijas 1. līgas komandā Plzeņas "Viktoria". 2013. gadā Darida pievienojās Vācijas Bundeslīgas komandai SC Freiburg, bet 2015. gadā pievienojās Berlīnes "Hertha".
Mailss Tellers
2022. gadā piedalījies kritiķu atzinīgi novērtētajā un finansiāli veiksmīgajā filmā "Top Gun: Maveriks". Piedalījies arī filmas režisora Džozefa Kosinska citās filmās, kā "Tikai drosmīgie" (2017) un Spiderhead (2022).
Vladimīrs Darida
Sasniegumi
Viktoria Plzeň
Individuālie sasniegumi
Drošības spilvens
Drošības spilvens ir pasīvās drošības sistēma transportlīdzekļos. Paredzēts pasažieru un vadītāja aizsardzībai, lai tie nesavainotos pret cietām virsmām automašīnas trieciena gadījumā.
Drošības spilvens sastāv no elastīga apvalka, kurš transportlīdzekļa avārijas gadījumā strauji piepildās ar gāzi, tādējādi mīkstinot automašīnas pasažieru triecienu pret iekšējiem objektiem. Mūsdienu automašīnās ir vairāki drošības spilvenu modeļi, kas izvietoti pasažierim priekšā un sānos. Sensori (akselerometri, trieciena sensori, sāna (durvju) spiediena sensori, riteņu ātruma sensori, žiroskopi, bremžu spiediena sensori un sēdvietu aizņemšanas sensori) izvietoti automašīnas priekšdaļā vai salonā un atkarībā no priekšas vai sāna trieciena, mašīnas ātruma samazināšanās pakāpes un citiem parametriem, iedarbina attiecīgos spilvenus.