cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atomu emisijas spektroskopija
Lokizlāde
Lokizlādi ierosina vai nu, izlaižot starp elektrodiem augstfrekvences dzirksteli, vai nu, novietojot elektrodus tiešā saskarē. Pēdējā gadījumā stiprā strāva sakarsē elektrodus, līdz sākas termiskā elektronu emisija. Tā kā loka ceļš visu laiku mainās plazmas fluktuāciju dēļ, kā arī mainās lokālais plazmas blīvums lokā, tajā rodas ievērojamas pretestības izmaiņas. Saskaņā ar Džoula likumu tas izraisa arī izdalītā siltuma izmaiņas, kas ietekmē loka temperatūru un ir jānovērš. Tam izmanto augstas pretestības ieslēgšanu ārējā ķēdē; tādēļ no 200–300 V, kas nepieciešami stabila loka izveidei, tikai ap 70 V (tīra grafīta elektrodiem) vai pat 40–50 V (metālu elektrodiem) attiecas uz loka posmu. Strāvas stiprums vienkāršam lokam gāzē sasniedz 5–6 A, bet pulveru analīzē – līdz 20 A.
Lokizlādi un dzirksteļizlādi izmanto pulverveida paraugu, visbiežāk metāla sakausējumu, analīzei. Kopš 1960. gadiem faktiski ir mainījusies tikai detekcijas sistēma un tas, ka datorapstrāde ļauj vienkāršāk atdalīt daudzus parauga spektru veidojošos elementu spektrus. Paraugu parasti ievieto anoda dobumā. Pret parauga frakcionēšanu šajā gadījumā (bez iepriekš minētajām metodēm) labi palīdz arī elektroda pārklāšana ar polistirola kārtiņu.
Lai noteiktu paraugā nemetālus (oglekli u.c.), kuriem ir ievērojami augstāka jonizācijas enerģija, nepieciešamas augstas loka temperatūras un jaudas. Tam izmanto maiņstrāvas loku ar ķēdē ieslēgtajiem kondensatoriem, kuru izlāde rada spēcīgus īsperioda strāvas impulsus lokā (šis režīms ir jau tuvu dzirksteļizlādei, bet zemas siltumvadītspējas, piemēram, grafīta, elektrodi īsā periodā starp strāvas impulsiem nepaspēj atdzist, tādēļ notiek pārtraukta termoelektronu emisija. Ieslēdzot ķēdē ļoti lielas kapacitātes kondensatorus, var iegūt ļoti spēcīgus izlādes impulsus, kas ļauj iegūt kvalitatīvus spektrus viena vienīgā impulsa laikā (bez uzkrāšanas), kas satur arī metāla ieslēgumos esošo gāzu līnijas (O2, N2, H2). Tomēr tie ļoti destruktīvi iedarbojas uz elektrodu, ar ko parasti cīnās, lokalizējot izlādi vienā noteiktā elektroda punktā, piemēram, saslapinot to ar nevadošu šķidrumu, kā eļļa vai destilēts ūdens.
Gāzveida paraugu analīze
Gāzveida paraugu analīzi veic gāzizlādes caurulēs, caurplūdes kivetēs vai atklātā plazmas lāpā. Caurulēm un kivetēm izmanto līdzstrāvu vai maiņstrāvu ar spriegumu līdz 1,5 kV. Gāzi, kurā rodas lielākais jonu un elektronu daudzums, kuri uztur izlādes procesu, sauc par izlādes gāzi. Klasisks gāzizlādes veids ir mirdzizlāde zemā spiedienā un koronas izlāde parastā un augstā spiedienā (pēdējo izlādes veidu analīzē neizmanto).
Īpatnējs gāzizlādes piemērs ir izlāde augstfrekvences maiņstrāvas laukā. Šajā gadījumā elektrodi ir izvietoti ārpus caurules, un gāzes sasilšana un izlāde sākas indukcijas maiņstrāvas izraisīto sadursmju un no tā izrietošās sasilšanas dēļ. Elektrodu materiāls var būt staniola, alumīnija folijas vai plāna skārda gredzeni; caurulei parasti ir vairāki posmi ar atšķirīgu diametru, kas ļauj platajā posmā (5–10 mm) novērot viegli ierosināmo gāzu spīdēšanu, savukārt šaurajā daļā (ø 0,5 mm) spīd grūtāk ierosināmās gāzes (saskaņā ar Šārla likumu daļā ar lielāku spiedienu būs arī lielāka temperatūra).
Induktīvi saistītās plazmas izmantošana
Mūsdienās plašu pielietojumu radusi ir tā saucamā gredzenveida izlāde, kas rodas magnētiskās indukcijas dēļ. Cauruli vai trauku ar retināto gāzi ieliek indukcijas spolē, pa kuru plūstošā strāva saskaņā ar Faradeja–Lenca likumu rada spoles ass virzienā elektrodzinējspēku (“spriegumu”), kas tad arī ierosina gāzes molekulas un atomus. Tā kā magnētiskās plūsmas intensitāte Φ caurulītē ir atkarīga no attāluma r līdz spoles asij:
,
elektrodzinējspēks U būs vienāds ar
bet elektriskā lauka intensitāte E uz koncentriskās līnijas ar diametru r būs
[[File:ICP torch.svg|thumb|left|200px|Induktīvi saistītās lāpas uzbūve.
A: dzesējošās gāzes tangenciālā plūsma uz ārējo kvarca cauruli
B: izlādes gāzes plūsma (parasti Ar)
D: indukcijas spole, kas rada lāpā spēcīgu magnētisko lauku
E: magnētiskā lauka spēka vektori
F: plazmas lāpa (pati izlāde).]] tātad jo lielāka, jo tālāk no caurules centra, un tātad tieši tur elektroni kustēsies visātrāk. Sadursmēs ar caurules sienām elektroni palēninās, tādēļ vislielākā sadursmju un, tādējādi, spīdēšanas intensitāte ir koncentriskajā gredzenā relatīvi tuvāk sienām. Tādēļ šo izlādi arī sauc par gredzenveida izlādi. Tā kā attālums līdz caurules centram nosaka elektronu ātrumu un tātad sadursmes enerģiju, tuvāk sieniņām tiks ierosināti lielākas enerģijas termi. Daļiņu svārstošās kustības lielās intensitātes un efektivitātes (visu virzienu kustība rezultējas ar sadursmēm) dēļ gredzenveida izlāde ir novērojama arī ļoti retinātā gāzē (ap 1 mTorr). Jo lielāks ir gāzes spiediens, jo mazāks ir elektronu brīvā noskrējiena ceļš, tādēļ arī mazāka to enerģija. Tādēļ izlādē noslēgtajās caurulēs lielākos spiedienos tiek ierosinātas zemās enerģijas (molekulu, metālu) līnijas, bet mazos – augstās enerģijas (atomu, nemetālu) līnijas. Arī gaistošo vielu ierosināšanai šādas caurules var lietot, taču tas nav izdevīgi, jo gāzes fāzē līnijām parādās ievērojama Doplera efekta izraisītā paplašināšanās. Tā kā izlādei tiek izmantota kontūra indukcija, iegūto plazmu dēvē par induktīvi saistīto plazmu (angļu inductively coupled plasma – ICP).
Izlādei nepieciešama maiņstrāva ar frekvenci ap 10 MHz un jaudu 300 līdz 500 W; barojošais spriegums var būt tie paši 1,5 kV. Gan augstfrekvences, gan gredzenveida izlādes laikā aktīvi norisinās gāzes molekulu disociācija, kādēļ gāzizlādes caurulītes izstaro jonizējošo UV gaismu. Arī caurules sienas aktīvi absorbē radītos katjonus, jo silikātiem ir tendence uzlādēties negatīvi, šajā gadījumā tas notiek arī ļoti intensīvi. Tas noved pie caurules trausluma paaugstināšanās lietošanas mūža laikā. Gredzenveida izlādes lampas ir nozīmīgs starojuma avots atomu absorbcijas spektrometrijā; tajās gāzizlādes trauks ir pildīts ar cēlgāzi (parasti argonu) ar nepieciešamā elementa piejaukumu. Tieši cēlgāze šajā gadījumā ir galvenā izlādes gāze.
Tiešajam analīze mērķim gredzenveida izlādi parasti realizē nevis noslēgtās caurulēs, bet atklātas plazmas lāpas formā. Indukcijas spoles tinumi aptver kvarca cauruli tās atvēruma tuvumā; tieši pirms atvēruma izsmidzinātais paraugs tiek ar statisko šķēršļu palīdzību sajaukts ar argona (izlādes gāzes un vienlaicīgi arī nesējgāzes) plūsmu, bet pa ārējo caurules gredzenu laiž dzesējošo gāzi. Dzesēšana ir nepieciešama, jo pretējā gadījumā plazma uzsils, līdz sāks kūst kvarca caurule. Šajā gadījumā izmantotā lauka frekvence ir 27–41 MHz. Izlādi ierosina, īslaicīgi izlaižot cauri gāzes plūsmai dzirksteli. Plazmas temperatūra var būt no 6 000 K līdz 10 000 K (trīsreiz vairāk nekā liesmā), taču mērījumos izmanto ārējā konusa temperatūru (kas ir līdzsvarā ar dzesējošo gāzi), ap 5 000–6 000 K. Šādu ICP lāpas iekārtu izmanto gan atomu emisijas, gan arī atomu absorbcijas spektrometrijā. Lielās temperatūras dēļ arī jonizācijas pakāpe plazmas lāpā ir daudz lielāka nekā caurulītēs un aptuveni 60 elementiem (t. sk. dažiem nemetāliem) pārsniedz 90 %. Enerģijas patēriņš tiek pieskaņots nosakāmajam elementam un ir ap 1250–1550 W.
Mazšķīstošu vielu atomu emisijas analīzei mēdz izmantot arī suspendēšanu, tikai tad ir nepieciešams īpašas konstrukcijas smidzinātājs (nebulizators). Suspensijas iegūšanai ir jāiegūst pulveris ar iespējami vienādāku graudu izmēru, kādēļ ir noderīgs sietu analizators (dažāda tīkla blīvuma sietu baterija). Suspensiju analīzei neder AAS, jo tad ir pārāk liela gaismas izkliede.
Cits cietvielu paraugu pētīšanas veids ir lāzera ablācija: uz parauga virsmas maza rajona fokusē lielas enerģijas impulsveida lāzera staru ar lielu enerģiju, kas iztvaicē ap 1 μg vielas. Tālāk šo vielu transportē uz induktīvi saistītās plazmas degli ar argona plūsmu. Tādējādi metode ir relatīvi mazdestruktīva.
Analītiskie rādītāji
Induktīvi saistītās plazmas iekārtas tirgū parādījās jau 1974. gadā, un kopš 1980. gadiem ir AES iekārtu pamattips. Kā jau teikts, salīdzinājumā ar AAS AES pieļauj vienlaicīgi (ar kustīgu monohromatoru – gandrīz vienlaicīgi) reģistrēt visu parauga sastāvā esošo elementu analītisko signālu, kas arī nodrošina viendabīgākus noteikšanas apstākļus. Tostarp tas nozīmē, ka ir nepieciešami mazāki parauga daudzumi (pietiek ar dažiem desmitiem mg), kas arī padara analīzi lētāku. Taču AES ir ievērojami dārgākas iekārtas un atsevišķos gadījumos lielāka noteikšanas kļūda (parasti gan ievērojami zemāka nekā atomu absorbcijas spektroskopijā). Cita AES priekšrocība ir augsta kalibrācijas līknes (Bugēra–Bēra likuma) linearitāte, kas parasti saglabājas daudz lielākā apgabalā nekā AAS (105 pret 102). Vēl labākus rādītājus var iegūt, sajūdzot ICP-AES iekārtu ar masspektrogrāfu (ICP-MS: noteikšanas jutība līdz 10 ng/L, kalibrācijas līknes linearitāte 108 diapazonā), taču tas var manāmi sadārdzināt iegādātās aparatūras izmaksas. Kļūda abos variantos ir līdz 2 %. Jāatzīmē, ka ICP-MS gadījumā tehniskās problēmas rada augstā vakuuma nodrošināšana, plazmai ielidojot masas spektrometra daļā. To panāk, ievadot parauga plūsmu vairākos secīgos kambaros ar aizvien zemāku spiedienu caur ievadīšanas konusiem (ievade notiek caur šauro galu, tādēļ izplešanās dēļ plūsmas spiediens arvien krītas.
ICP-MS, neskatoties uz sākotnēji dārgām izmaksām, kļūst par visai populāru analīzes metodi, jo, piemēram, ūdens kvalitātes kontrolē, ļauj aizstāt vairākas iekārtas (AAS ar grafīta krāsniņu, ko visērtāk izmantot Cd, Cr, Ni, Ag, Pb noteikšanai; hidrīdu analīzi gāzes kivetē (As, Bi, Sb, Sn) un parasto ICP-AAS iekārtu pārējiem elementiem. Šim AES paveidam ir arī plašāks lineārais apgabals (pāri 9 kārtām).
Mikroviļņu inducētās plazmas izmantošana
Kā ICP alternatīvs atomizēšanas paņēmiens tirgū pieejamas arī mikroviļņu inducētās plazmas (MIP) iekārtas Lai gan šis ierosināšanas veids ienāca analīzē agrāk par ICP (1958.–1965. g.), plazmas nestabilitāte un mijiedarbība starp elementiem veicināja ICP popularitāti. Bez tam, tikai 1975.–1976. g. (jau pēc ICP-AES iekārtu ienākšanas tirgū) paralēli Muasāns (Moisan) ar līdztr. un Bēnakers (Beenakker) ar līdzstr. radīja iekārtas ar pietiekami stabilu plazmu (attiecīgi Bēnakera dobums un surfatrons); Bēnakera iekārta pie tam strādā atmosfēras spiedienā. Bez tam, 1985. g. Džins (Jin) ar līdstrādniekiem ieviesa lāpas metodi (analoģiski ICP-AES), kas ļāva ievērojami uzlabot plazmas stabilitāti un tādējādi arī analītiskos rādītājus. Metodes lielākoties cieš no plazmas apgabala tieksmes sadalīties atsevišķās šķiedrās mikroviļņu elektriskajā laukā, kas arī ierobežo enerģijas pārnesi uz paraugu skinefekta (virsmas efekta) dēļ. Tas rada temperatūras gradientu, kas ir jo lielāks, sliktāk gāze vada elektrību; tādēļ MIP-AES beižāk izmanto hēliju, nevis argonu. Cita metodes problēma – plazmu daudz vairāk ietekmē parauga komponenšu nokļūšana izlādes kamerā, un kopējo efektu nav viegli paredzēt; respektīvi, plazma destabilizējas. Iemesls ir tas, ka izlādes gāzes atomu temperatūra ir salīdzinoši neliela, kas traucē parauga efektīvai iztvaikošanai un atomizēšanai. Tādēļ parauga kopējais sāļu saturs nedrīkst pārsniegt aptuveni 2 %. Šā paša iemesla dēļ parauga spektrā dominē atomu, nevis jonu līnijas.
Mikroviļņu inducēto plazmu uztur magnetrons (mikroviļņu frekvences ģenerators). Iniciēšanu nodrošina vai nu, ievadot izlādes telpā grūti kūstošu vadošu materiālu (termoelektronu emisijai), vai nu (nerezonanses struktūrām, kā surfatroni) rīkojas tāpat kā ICP gadījumā un izlaiž caur gāzes plūsmu dzirksteli. Galvenā īpatnība salīdzinājumā ar citiem plazmas veidiem – mikroviļņu enerģiju spēj absorbēt tikai brīvie elektroni, bet atomi to daļēji pārņem sadursmju ceļā (kas atbrīvo elektronus turpmāku enerģijas porciju absorbēšanai). Elektronu temperatūra plazmā var būt ļoti augsta un sasniegt 20 000–100 000 K; atomu (ierosināmo daļiņu) temperatūra atkarībā no gāzes un plazmas uzturēšanas sistēmas ir 3 000–7 000 K; Sadursmēs ar atomiem ap 50 % enerģijas tiek izmantota ierosināšanai un jonizēšanai; tādēļ, ja par izlādes gāzi izmanto grūti jonizējamo hēliju, elektroni var sasniegt augstāku temperatūru. Tas ir īpaši ērti nemetālu spektru iegūšanā.
Vēl viena metožu grupas īpatnība ir, ka bieži vien ierosināšanu veic ar mikroviļņu frekvences stāvvilni noteiktu dimensiju dobumā; visbiežāk ir sastopama frekvence 2,45 GHz. Izmantoto frekvenci regulē Starptautiskā telekomunikāciju savienība. Stāvvilni laiž paralēli izlādes caurulei. Magnetrona un stāvviļņu dobuma, bet visvairāk – slāpekļa kā izlādes gāzes izmantošana ļauj manāmi samazināt metodes izmaksas, kas ir viena no MIP-AES priekšrocībām salīdzinājumā ar ICP-AES.
Paralēli attīstījās kapacitatīvi saistītās mikroviļņu plazmas metodes, kurā mikroviļņu enerģija gāzei tiek nodota caur vienīgo elektrodu, kas ar zemi veido kondensatoru.
Uz mirdzizlādi balstītās metodes
Sakarā ar izmantotām augstām temperatūrām, augstu vakuumu un no tiem izrietošajām augstām izmaksām tādas populāras metodes kā ICP-AES/MS nav pārāk piemērotas in situ vai nepārtrauktām analīzēm, kas būtu svarīgs pielietojums tādās jomās kā vides monitorings vai nepārtraukta procesu kontrole rūpniecībā. Pēdējos gados kā alternatīva, kurai pietiek ar maigākiem apstākļiem un kas pieļauj lietošanu izbraukumā, tiek ieviestas metodes, kas balstās uz mirdzizlādi elektrolītos (angļu electrolyte cathode discharge-atomic emission spectrometry, ELCAD-AES), kas nodrošina darbu atmosfēras spiedienā un arī mazāku jaudas patēriņu. Trūkums šai metodei ir augstākas noteikšanas robežas. Pirms apskatīt mirdzizlādi elektrolītā, aplūkosim klasisko mirdzizlādi gāzes fāzē.
Mirdzizlāde gāzes fāzē pazeminātā spiedienā
Mirdzizlāde starp citiem izlādes veidiem (dzirksteļizlāde, lokizlāde, koronas izlāde) izceļas ar to, ka tā notiek pie ļoti zemām elektriskā lauka intensitātēm. Tas gan nenozīmē, ka uzliktais spriegums ir mazs – patiesībā tas tiek mērīts kilovoltos. Tomēr praktiski visa potenciālu starpība atrodas katoda tuvumā, kur no tā tiek izsisti elektroni un masveidā rekombinē ar katjoniem. Tālākos apgabalos, kur lādiņnesēji nonāk brīvās difūzijas (joni) vai lēna lidojuma (elektroni) rezultātā, parādās rekombinācijas iespējas, kas arī izpaužas kā mirdzizlāde.
Klasisks mirdzizlādes piemērs ir dienasgaismas spuldze, kurā process norisinās pie neliela vakuuma (ap 0,2 % no atmosfēras spiediena). Taču to izmanto arī gāzveida paraugu analīzē – gāzizlādes caurulēs. Parasti izmanto Π veida caurules, kuras galos iekausēti elektrodi; centrālā posma gali ir paplašināti un satur lodziņus, caur kuriem var reģistrēt izlādi gar tās asi. Posma centrā, kas ir šaurāks, izlādi reģistrē perpendikulārā virzienā. Tad iegūst vājas līnijas, kuru intensitāte toties maz izmainās pašabsorbcijas dēļ; novērojot ass virzienā, ir pretēji.
Samazinot gāzes spiedienu līdz dažiem desmitiem mTorr, pieaug jonu brīvā noskrējiena garums, bet samazinās to koncentrācija; tad izlādes apgabals sadalās atsevišķos fragmentos izlādes caurules garumā (stratās). Pie μTorr liela spiediena brīvā noskrējiena garums pārsniedz caurules garumu, un novēro tikai nelielu caurules sieniņu veidojošo atomu emisiju. Palielinot gāzes spiedienu, parasti sākas lokizlāde, jo gāze tiek caursista.
Mirdzizlāde atmosfēras spiedienā
Palielinoties gāzes spiedienam, intensīva elektrodu bombardēšana var novest pie termoelektronu emisijas, kādēļ radīsies lavīnizlāžu kanāli un sāksies lokizlāde (vai koronas izlāde). Taču 1993. gadā T. Cerfalvi (Cserfalvi) un P. Mezejs (Mezei) ar līdzstrādniekiem parādīja, ka, izmantojot par katodu elektrolīta šķīdumu un ne īpaši lielu spriegumu, arī atmosfēras spiedienā kanāli nav raksturīgi un pie pietiekama attāluma starp elektrodiem veidojas stabila mirdzizlāde (mirdzizlāde atmosfēras spiedienā, angļu APGD – atmospheric-pressure glow discharge). Galveno lomu šeit spēlē tas, ka, bombardējot katodu ar katjoniem, no tā virsmas tiek izsistas sīkas šļakatas un pilieni, kas tālāk iztvaiko izlādes telpā un piepilda to ar šķīdinātāja (ūdens) piesātināto tvaiku. Tā kā katoda virsma tiek visu laiku atjaunota (praksē bez konvekcijas nodrošina arī mehāniski radītu plūsmu), uz tās neveidojas izciļņi, kādēļ strīmeru rašanās nav varbūtīga. Vienā no praksē lietotajām metodēm – ELCAD (angļu ELectrolyte CAthode Discharge, izlāde uz elektrolīta katoda) – katodu veido vertikāla pārteces caurule (visbiežāk no parastā vai kvarca stikla); citā – LS-APGD (angļu liquid-sampling APGD, mirdzizlāde atmosfēras spiedienā ar šķidruma iztvēršanu) – analizējamo šķīdumu izsmidzina [parasti] horizontāli no kapilāra pret metāla anodu. Lielās ūdens tvaiku koncentrācijas dēļ process ir vai nu jārealizē atvērtā sistēmā, vai nu izlādes nodalījumam visu laiku jālaiž cauri dzesējošā/vēdinošā gāze. Skaidrs, ka šīs izlādes temperatūra ir visai neliela, sakarā ar ko arī jonizācijas pakāpe parasti ir 10–20 %. Lai nepieļautu izlādes pāreju par lokizlādi, ķēdē anoda pusē ieslēdz lielu balasta pretestību (virs 1 kΩ).
ELCAD tiek ierosināts, izlaižot starp elektrodiem īsu dzirksteli (t.i., pie liela sprieguma) vai īslaicīgi satuvinot elektrodus. Izlādes process ir aptuveni tāds pats kā metāla katoda gadījumā; taču procesā iesaistītie katjoni pārsvarā ir H2O+ un HO+, iespējams, arī O+. Jonizācijā iesaistās arī gaisa molekulas, pārsvarā N2 un O2; ir noteikts, ka Ar un He izlādē nepiedalās, jo to jonizēšanai nepieciešama ievērojami augstāka enerģija. Tā kā Kruksa tumšajā telpā ir liela katjonu koncentrācija, metālu joni, kas nonāk tur no šķīduma šļakatu pilienos, nespēj pārvarēt pozitīvo potenciālu un difundē uz katoda mirdzošās spīdēšanas telpu (KMST) tikai pēc rekombinācijas ar lēnajiem elektroniem. KMST tos ierosina jau ātrāk kustošie elektroni, kas kustas anoda virzienā. Šis mehānisms gan vēl nav viennozīmīgi atzīts zinātnieku vidū. Līdzīgi procesi notiek arī LS-APGD gadījumā. Šī paveida mirdzizlādes iekārtas parasti tiek savienotas ar masspektrometru jonu tālākai analīzei.
Analītiskajiem mērķiem visnoderīgākais signāls nāk no KMST, kur ir vislielākās šķīdumā atrodamo elementu intensitātes, kā arī mazāks fona signāls. Tā kā izlādes temperatūra ir daudz zemāka nekā induktīvi saistītās plazmas vai, vēl jo vairāk, lokizlādes iekārtās, pārsvarā tiek novērotas atomu (neitrālā stāvokļa) pārejas, konkrēti dažas galvenās emisijas līnijas. Dažkārt novērojamas arī mazintensīvas Ca, Mg un Cu jonu pārejas.
Izlādes spraugas platums parasti ir 1–6 mm, bet var būt arī 0,5 mm. Jo lielāks ir šis platums, jo lielāks ir nepieciešamais uzliktais spriegums. Parasti tas ir visai liels, no 550 līdz pat 1500 V, jo ķēdē ieslēdz balasta pretestību (virknē), lai stabilizētu izlādi. Pie lielākiem spraugas platumiem sākumā pieaug līniju intensitāte, bet pēc tam nemainās vai pat krītas, kamēr izlādes fluktuācijas ievērojami pieaug un samazina noteikšanas robežvērtību un precizitāti. Kopējā strāva parasti ir ļoti maza, ap 50–85 mA; paaugstinot to līdz 120 mA, ievērojami pieaug līniju intensitāte, jo šķīduma virsma tiek aktīvāk bombardēta un pieaug metāla jonu skaits izlādes zonā; tie arī tiek vairāk paātrināti vienlaicīgi pieaugušajā spriegumā. Taču pie lielākiem strāvas stiprumiem pieaug fluktuācijas, jo izlādes enerģija pārsvarā tiek patērēta uz šķīduma virsmas un izraisa pastiprinātu ūdens iztvaikošanu. Tas it īpaši traucē, ja LS-APGD ir savienots ar masspektrometru. Bez tam, lielākā ūdens koncentrācijā H2O molekulas satver elektronus, kā arī solvatē jonus un nomāc to ierosināšanu.
Šķīduma patēriņš ELCAD ir visai liels, 0,6–6,2 mL/min, kas nepieciešams, lai aizvadītu siltumu un nepieļautu šķīduma vārīšanos. Patēriņu iespējams samazināt, ja kā pārteces cauruli izmanto kapilāru; taču tad ir mazāks nosakāmo jonu pievades laukums, un signāla intensitāte mazinās, bet fluktuācijas – pieaug. Problēmu daļēji atrisina analizējamā parauga diskrēta ievadīšana elektrolīta plūsmā. LS-APGD patēriņš ir daudz mazāks, no 0,01 līdz 1,5 mL/min, bet, ja izmanto patēriņu zem 0,5 mL/min, ir nepieciešams iesmidzināt paraugu nesējgāzes plūsmā, lai izlāde būtu stabila. Pretēji ELCAD, pie zemākiem ātrumiem analītiskie signāli pieaug (mazinās mitruma saturs, pilieni labāk iztvaiko, paaugstinot negaistošo jonu koncentrāciju).
Viens no svarīgākajiem faktoriem APDG ir šķīduma skābums. Nosakāmo elementu līniju intensitāte ievērojami pieaug, ja pH pazemina līdz 1,0 vai pat 0,0; mēdz pieaugt arī OH līniju intensitāte, un tikai NH intensitāte dilst. To skaidro pamatā ar to, ka augstāka pH gadījumā potenciāla kritums katoda telpā ir pārāk liels, un izlidojošie elektroni ir par ātru, lai spētu rekombinēt ar nosakāmajiem joniem, līdz ar ko tie mazākā skaitā nonāk līdz KMST. Cits iemesls ir zemāka šķīduma vadāmība (jonu kustīgums) pie pH > 2,5…3; tas veicina lielu pretestības barjeru uz ūdens virsmas, kas, protams, veicina siltuma izdalīšanos un ūdens iztvaikošanu (kā jau teikts, tam ir negatīvs efekts). Optimālās pH vērtības ir atkarīgas no nosakāmā elementa un citiem apstākļiem (0,0–1,6) un ļauj pazemināt potenciāla kritumu uz katoda līdz 500–550 V.
Pretēji liesmas ierosināšanai, hlorsaturošu savienojumu klātbūtne šķīdumā, no kuriem gaisā nonāk hlorīdjoni, uzlabo noteikšanas apstākļus, jo rekombinācija ar Cl–, gluži kā rekombinācija ar elektronu, palīdz metāla joniem pārvarēt potenciāla barjeru un iekļūt KMST.
Viens no jaunāku laiku uzlabojumiem ir LCGD-AES (angļu liquid-cathode glow discharge AES), kurā abi elektrodi ir cietā fāzē, bet mirdzizlāde rodas iztvaikojušā ūdens burbulī ap katodu, ko iegūst, izlaižot starp elektrodiem dzirksteli pietiekami lielā spriegumā. Tas ļauj iztikt bez sūkņu pielietošanas (tātad arī bez lielā šķīduma patēriņa) un mazina slāpekļa savienojumu klātbūtni spektros. Optimālais darba spriegums ir tikai 135 V, bet strāvas stiprums zem 0,5 A, sasnidzot jaudu, kas zemāka par 60 W. Optimālais pH ir 1,0, jo mazākās vērtībās lielā šķīduma vadītspēja noved pie platīna katoda izkūšanas; tad sasniegtā atkārtojamība ir 7 %, noteikšanas robeža līdz 20 μg/L (virsmaktīvas vielas klātbūtnē).
Analītiskie rādītāji
Uz 2012. gadu ELCAD tipiskā mērījumu atkārtojamība bija no 2 līdz 9 %. Tik zemas vērtības rodas no rezultātu ievērojamas atkarības no temperatūras un (it īpaši) no spiediena darba kamerā; bez tam, ir nozīmīga arī atkarība no sūkņa darbības vienmērīguma, jo tas nosaka izlādes izmēru stabilitāti (kā jau teikts, sprauga starp pievadītā šķidruma veidoto katodu un anodu ir tikai 0,5 līdz 6 mm). Taču metodei jau toreiz parādījās ievērojami augstākas klases varianti. Uzlabojums maz skāra precizitāti (0,8–6,5 %), toties ievērojami uzlaboja noteikšanas robežvērtības un linearitāti. Noteikšanas robežas uz to pašu laiku bija sasniegtas no 1 līdz 10 μg/L, pie kam ELCAD parasti nedaudz lielāki. Toties signāla linearitāte ELCAD ir mazāka nekā LS-APGD (1–2 kārtas pret 2–3; 2012. gadā parādījās uzlaboti ELCAD varianti ar linearitāti no 2 līdz 4 kārtām). Sasniegtais metodes patiesums bija 0,6–7 % pamata un zemās koncentrācijas elementiem, bet precizitātes līmenis bija 0,6–11 %. Precizitāte ir sliktāka sarežģītākās sistēmās (ar makromolekulām, kā piens vai asinis). Piemēram, Ca un Zn iegūti rezultāti, kas zāļu paraugam ir ļoti tuvi ICP-AES rezultātiem, taču asins paraugam ievērojami atšķiras. Metodes pielietojums aptver dzeramo, minerālo un notekūdeni, pienu, tēju un hepatīta vakcīnu paraugus.
Mirdzizlādes metožu klases galvenās priekšrocības ir iespēja veikt analīzi izbraukumā ar kompaktām iekārtām, kā arī zems enerģijas patēriņš (zem 75 W jeb 5–8.5 kW/mL). Bez tam, priekšrocība ir relatīvi vienkārši atomu spektri un ļoti zems jonu emisijas līmenis (mazās elektriskās intensitātes dēļ emisijas telpā), kādēļ dažādu elementu signāli mazāk pārklājas.
Kariņa Ministru kabinets
Kariņa Ministru kabinets var būt:
Piena produkti
Piena produkti ir no piena ražoti pārtikas produkti. Piena produkti var būt ražoti gan no govs piena, gan no kazas vai citu dzīvnieku piena. Visplašāk izplatītie piena produkti ir siers, krējums, biezpiens, paniņas un citi.
Ļubļanas barje
Ļubļanas barje jeb Ļubļanas purvs (sl) ir 163 km² liels purva masīvs uz dienvidiem no Slovēnijas galvaspilsētas Ļubļanas, starp Alpiem ziemeļos un Dināriem dienvidos. Mūsdienās tas daudzviet nosusināts, tomēr vēl aizvien saglabā lielu bioloģisko daudzveidību. Kopš 2008. gada šeit ierīkots ainavu parks.
Ļubļanas barje ir cilvēku apdzīvota no aizvēsturiskiem laikiem. 2008. gadā pie Igas tika atklāts Ļubļanas purva ritenis, kas pagaidām ir senākais koka riteņa atradums pasaulē. Divas vietas Igas kopienā iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma objektā Aizvēsturiskie pāļu mājokļi Alpos.
Lāču strauts (Pārupju grāvja pieteka)
Lāču strauts ir Pārupju grāvja kreisā satekupe Jelgavas un Tukuma novados.
Iztek no Lielā Ķemeru tīreļa. Tek dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Pārupju grāvī. Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Silamuiža
Silamuiža (ltg) ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Bērzpils, 40 km no novada centra Balviem un 233 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P36 (Rēzekne–Gulbene).
Bandaberga
Bandaberga ir pilsēta Austrālijā, reģiona centrs Kvīnslendas štatā. Izvietojusies Bērnetas upes krastos 385 km uz ziemeļiem no štata galvaspilsētas Brisbenas un 15 km no Koraļļu jūras krasta. Pilsēta veidojusies kopš 1867. gada kā mežcirtēju un lauksaimnieku apmetne, kurai jau 1902. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. Nosaukums cēlies no vietējo aborigēnu kabi vārda bunda — ‘svarīgs vīrs’ un vācu valodas Berg — ‘kalns’. Mūsdienās nozīmīgs pārtikas rūpniecības centrs, kur dominē cukurniedru audzēšana un cukura rūpniecība, ruma ražošana.
Rihards Rudzītis
Rihards Rudzītis (1898-1960) bija latviešu rakstnieks, filozofs un sabiedriskais darbinieks. Latvijas Rēriha kultūras sakaru biedrības vadītājs (1936-1940).
Dzīvesgājums
Dzimis 1898. gada 19. februārī Mellužos zemnieka Jēkaba Rudzīša un viņa sievas Katrīnes ģimenē. Mācījās vietējā pagasta skolā, pēc tam Luda Bērziņa ģimnāzijā Dubultos (1909-1915). Pirmā pasaules kara laikā pārcēlās uz dzīvi Tērbatā, kur Tērbatas Universitātē sāka studēt senās valodas (1915-1918). 1917. gadā laikrakstā "Jaunais Vārds" tika iespiests viņa pirmais dzejolis.
Bermontiādes laikā dienēja Latvijas armijā, strādāja arī avīzē „Latvju kareivis”. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām studēja filozofiju Latvijas Universitātē (1920-1931), līdztekus bija Latvijas Valsts bibliotēkas bibliotekārs un nodarbojās ar rakstniecību. 1922. gadā iznāca viņa pirmā dzejas grāmata "Cilvēka dziesmas", 1933. gadā otrā dzejas grāmata "Daiļajai Dvēselei". Šajā laikā viņš apceļoja Latviju un citas Eiropas valstis, kā rezultātā 1929. gadā tika izdotas viņa "Svētceļotāja piezīmes". Tulkoja Rabindranatu Tagori, iepazinās ar teozofisko literatūru, galvenokārt H. Blavatskas darbiem. Pēc Latvijas Rēriha biedrības vadītāja Fēliksa Lūkina lūguma rediģēja N. Rēriha "Dzīvās Ētikas" grāmatas latvisko tulkojumu. No 1936. līdz 1940. gadam Rudzītis vadīja Latvijas Rēriha kultūras sakaru biedrību. No 1935. līdz savai nāvei Rihards Rudzītis strādāja pie pētnieciskas grāmatas "Svētā Grāla Brālība", ko pilnībā nepaguva pabeigt.
Pēc Otrā pasaules kara vasarās uzturējās Grundzāles pagastā lauku mājās, kur 1947. gadā uzrakstīja poētisku apcerējumu par dzīves pamatlikumiem – atkaliemiesošanās ideju, karmu "Mūži". 1948. gadā R. Rudzītis un viņa sieva tika apcietināti un izsūtīti uz Komi APSR, vēlāk uz Kazahstānas GULAGa nometnēm. Pēc Staļina nāves abi atgriezās dzimtenē, tomēr PSRS okupācijas laikā R. Rudzīša darbi bija aizliegti un glabājās specfondos. Pēc Helēnas Rērihas vēlējuma savas dzīves pēdējos gados viņš krievu valodā uzrakstīja manuskriptu "Kosmiskās stīgas Nikolaja Rēriha daiļradē", kā arī grāmatu "Uguns Mācība. Ievads Dzīvajā Ētikā", kas palika neizdota līdz pat 2008. gadam.
Miris 1960. gada 5. novembrī Rīgā.
Daiļrades raksturojums
R. Rudzīša dzeja dziļi izjusta, jaukskanīga, lielākoties ieturēta klasiskā pantmērā. Viņa dzejnieka būtībai raksturīgs prātnieciski reliģisks un ētisks ideālisms, tāpat garīgās skaidrības un pilnības slāpes, par ko runā arī savās apcerēs. Daudz rakstījis par māklslas, filozofijas un gara kultūras jautājumiem periodikā.
Piemiņa
2013. gada 17. februārī Jūrmalas pilsētas muzejā atzīmēja Riharda Rudzīša 115. dzimšanas dienu.
Holdens
Holdens var būt:
Arkani
Arkani ir ciems Pureņu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 272 km attālumā no Rīgas.
Džans Džuns
Džans Džuns (zh, ; dzimis Čuncjinā) ir Ķīnas starptautiskais lielmeistars šahā (1998), kas kopš 2007. gada šaha turnīros pārstāv Singapūru.
Hercas rajons
Hercas rajons (, ro) ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Černivcu apgabala centrālajā daļā. Robežojas ar Černivcu apgabala Hlibokas rajonu austrumos Černivcu pilsētu ziemeļrietumos un Novoselicjas rajonu ziemeļrietumos, kā arī Rumāniju dienvidaustrumos.
Džans Džuns
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt astoņu gadu vecumā. Divas reizes uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātos U20 vecuma grupā (1996, 1998). Divas reizes uzvarējis Ķīnas šaha čempionātos (2001, 2003). 2001. gadā Maskavā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 3. kārtā zaudējis Veselinam Topalovam. 2002. gadā Ulanbatorā izcīnījis Pasaules studentu šaha čempiona nosaukumu. 2003. gadā dalījis 1. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Šanhajā un uzvarējis Veikanzē (Nīderlande) šaha turnīrā Corus B. 2004. gadā otro reizi piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, bet zaudējis jau 1. kārtā. 2005. gadā uzvarējis Āzijas individuālajā šaha čempionātā. 2007. gadā dalījis 1. vietu starptautiskajos šaha turnīros Filipīnās un Singapūrā. 2008. gadā dalījis 1. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Sidnejā.
Hercas rajons
Pēc etniskā sastāva iedzīvotāju absolūtais vairākums ir rumāņi (91,5%), dzīvo arī ukraiņi (5,0%). Hercā dzimis rumāņu rakstnieks George Asaki (Gheorghe Asachi, 1788 – 1869).
Džans Džuns
Biogrāfija
Pārstāvējis Ķīnas un Singapūras komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā Džanam Džunam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1998. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Personīgā dzīve
Precējies ar Ķīnas un Singapūras šaha lielmeistari Li Žuofaņu (dzimusi 1978.).
Kariņa 2. Ministru kabinets
Artura Krišjāņa Kariņa vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojas kopš, Valsts prezidentam Egilam Levitam nominējot Kariņu Ministru prezidenta amatam un Saeimai apstiprinot valdību. Šis ir Latvijas Republikas 41. Ministru kabinets, kas tiek dēvēts arī par '''Artura Krišjāņa Kariņa 2. valdību''' un ir otrais Ministru kabinets, kuru vada Arturs Krišjānis Kariņš, kurš pārstāv partiju apvienību Jaunā Vienotība. Šajā valdībā strādā 14 ministri.
Kabineta koalīcijas sastāvā ir Apvienotais saraksts, Jaunā Vienotība un Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK".
2023.gada 11. augustā, premjers Artūrs Krišjānis Kariņš paziņoja, ka nolēmis sākt sarunas par jaunas valdības veidošanu ar Zaļo un Zemnieku savienību un Progresīvajiem, pēc tam, kad Apvienotais saraksts un Nacionālā apvienība noraidīja Kariņa piedāvājumu par uzstādījumiem turpmākajam valdības darbam un ministru rotāciju. Tāpat Kariņš apstiprinoši atbildēja uz jautājumu, ka uz sarunām par dalību jaunajā valdībā aicinās arī pašreizējās valdības partnerus Apvienoto sarakstu un Nacionālo apvienību.
2023. gada 14. augustā, K. Kariņš paziņoja par atkāpšanos no Ministru prezidenta amata. 17. augustā K. Kariņš iesniedza Valsts prezidentam Edgaram Rinkēvičam demisijas rakstu, taču valdība turpinās strādāt līdz jaunās valdības apstiprināšanai.
Ministru kabineta sastāvs
{{legend| #64C049 | Jaunā Vienotība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #ffa800 | Apvienotais saraksts |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #5A0505| Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" |border=1px solid #AAAAAA}}
Cūgšpice
Cūgšpice (de, ) ir augstākā virsotne Bavārijas Alpos, kā arī Vācijas augstākā virsotne. Atrodas uz Vācijas un Austrijas robežas. Cūgšpices augstums ir 2962,06 m virs jūras līmeņa. Uz ziemeļiem no Cūgšpices atrodas Garmiša-Partenkirhene, kur 1936. gadā norisinājās ziemas olimpiskās spēles. Pirmo reizi cilvēki uzkāpa Cūgšpicē.
Frūtveilas stacija
"Frūtveilas stacija" (en) ir 2013. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Raiens Kūglers, kas ir viņa debija pilnmetrāžas režijā. Filmas sižets veidots pēc patiesiem notikumiem.
Filmas "Frūtveilas stacija" pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā. Filma ir atzinīgi novērtēta, Amerikas Kinoinstitūts to nosauca par vienu no desmit gada labākajām filmām, tāpat to nominēja dažādiem apbalvojumiem dažādās kategorijās.
Centrs (Daugavpils)
Centrs ir Daugavpils pilsētas daļa Daugavas labajā krastā. Centra apkaimes robežas ir Rīgas iela, Daugavas iela, Cietokšņa iela, Sakņu iela, Lāčplēša iela, Viestura iela, Raiņa iela, Alejas iela, 18. novembra iela, Daugava un atkal Daugavas iela. Daugavpils pilsētas vēsturiskais centrs ir Valsts nozīmes pilsētbūvniecības piemineklis, tā vēsturiskā apbūve tapusi 19. gadsimtā saskaņā ar 1826. gadā Pēterburgā apstiprināto apbūves projektu. Centrā ir klasicisma un eklektisma stila apbūve.
Centra apkaime robežojas ar Esplanādi, Dzelzceļnieku, Gajoku un Grīvu (sauszemes savienojums pa Vienības tiltu). Daugavpils centrā atrodas vairākas izglītības iestādes, naktsklubi, kafejnīcas, restorāni, kinoteātri, ārstniecības iestādes, Tirdzniecības parks "Solo", Daugavpils Pasažieru parks, Centrālais parks, Dubrovina parks un Andreja Pumpura skvērs. Centrs ir viena no aktīvākajām un attīstītākajām pilsētas daļām.
Holden
Holden var attiekties uz:
Villijs Saņols
Villijs Davids Frederiks Saņols (fr, dzimis ) ir Francijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis labās malas aizsarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Saņols ir Gruzijas futbola izlases galvenais treneris.
Spēlētāja karjera
Savu karjeru sācis savas dzimtās pilsētas komandā Saint-Étienne. 1997. gadā Saņols pievienojās citai Francijas komandai Monaco. Ar Monaco komandu Saņols 1999–2000. gada sezonā kļuva par Francijas 1. divīzijas čempionu. 2000. gadā pievienojies Vācijas komandai Bayern Munich. Bayern Munich sastāvā Saņols piecas reizes kļuva par Vācijas Bundeslīgas čempionu, četras reizes ieguva Vācijas kausu, kā arī vienu reizi ieguva UEFA Čempionu līgas trofeju un Starpkontinentālo kausu.
Francijas futbola izlasi pārstāvējis 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2004. un 2008. gada Eiropas čempionātā. Divas reizes uzvarējis FIFA Konfederāciju kausā.
Trenera karjera
No 2013. līdz 2014. gadam bijis Francijas U21 izlases galvenais treneris. 2014. gadā parakstījis divu gadu līgumu ar Ligue 1 komandu Bordeaux. Pirmajā sezonā Saņols palīdzēja komandai izcīnīt sesto vietu Ligue 1. Saņols tika atbrīvots no amata. 2017. gada jūnijā kļuvis par Karlo Ančeloti asistentu Minhenes "Bayern" komandā. Ančeloti tika atbrīvots no amata un Saņols kļuva par Bayern Munich pagaidu treneri. Saņols pameta klubu pēc astoņām dienām, kad par treneri kļuva Jups Heinkess. 2021. gadā kļuvis par Gruzijas futbola izlases galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Monaco
Bayern Munich
Francija
Anita Stukāne
Anita Stukāne-Balode (dzimusi Balode; Cēsīs) ir bijusī latviešu vieglatlēte, kas pamatā startēja tāllēkšanā, kur visaugstākos starptautiskos panākumos guva un rezultātus uzstādīja 20. gadsimta 70. gadu beigās un 80. gadu sākumā. Bijusi Latvijas rekordiste gan tāllēkšanā, gan augstlēkšanā.
Pievēršanās vieglatlētikai
Anita Stukāne dzimusi 1954. gada 9. februārī Cēsīs. Ar vieglatlētiku viņa nodarboties sāka 12 gadu vecumā, mācoties Cēsu 1. astoņgadīgajā skolā, kad viņu pamanīja Cēsu sporta skolas treneris Elmārs Ozols. Treneris motivēja jauno sportisti ar regulāriem braucieniem uz Rīgu, treniņnometnēm dienvidos, sacensībām Sočos un citās dienvidu pilsētās. A. Stukāne Cēsīs trenējusies nepiemērotos apstākļus, jo Cēsīs pietrūkusi tāllēkšanas smilšu bedre ziemas treniņiem.
Sākotnēji A. Stukāne trenējusies vairākās disciplīnās — gan skrējusi sprintu un barjerskrējienu, gan nodarbojusies ar augstlēkšanu un tāllēkšanu. Tāpat piedalījusies dažās sacensībās pieccīņā. Vispirms viņas galvenā pamatdisciplīna bija augstlēkšana, kur tika sasniegti augstvērtīgāki rezultāti. Stukāne bija viena no pirmajām augstlēcējām Latvijā, kas sāka piekopt jauno lēkšanas stilu jeb "Fosberija flopu".
Progresa gadi Rīgā
18 gadu vecumā A. Stukāne pārcēlās dzīvot uz Rīgu, iestājoties Latvijas Valsts Universitātes Bioloģijas fakultātē, tādēļ mainīja treneri: par to kļuva pazīstamais Latvijas vieglatlētikas speciālists Tālivaldis Budēvičs (trenējis tādus vieglatlētus kā Aleksandrs Obižajevs un Māris Bružiks). Trenējoties T. Budēviča vadībā, A. Stukānes ierastie tāllēkšanas rezultāti, kas bija 5,50 m robežās, sāka krasi pieaugt. Jau 1973. gadā PSRS junioru mēroga sacensībās Maskavā Lužņiku stadionā A. Stukāne pirmoreiz tāllēkšanas sektorā pārvarēja 6 metru robežu (6,14 m). 19 gadu vecumā viņa sāka apdraudēt tā brīža Latvijas rekordu (6,51 m, Helēna Ringa (1971)), kā arī turpināja nodarboties ar augstlēkšanu, kur līdz Anitai Jakševicai piederošajam Latvijas rekordam pietrūka daži centimetri.
1975. gada vasarā "Dinamo" stadionā Rīgas kausos viņa izdevās 6,40 m tāls lēciens. Pēc diviem gadiem tajos pašos Rīgas kausos tika sasniegti 6,34 m un izcīnīta otrā vieta. Šajā laikā viņa apprecējās ar daudzcīņnieku Valdi Stukānu.
Zelta gadi
Visspožākos panākumus A. Stukāne guva 1978. un 1979. gadā, kad pieteica sevi starptautiski, uzrādot attiecīgi gada 10. un 2. labāko rezultātu pasaulē. 1978. gada augustā, pārstāvēdama sporta biedrību “Vārpa”, viņa Vissavienības lauku sporta spēlēs Kišiņevā par 13 cm laboja Latvijas rekordu tāllēkšanā (6,69 m), savukārt divas dienas vēlāk Latvijas čempionātā sportiste to pašu paveica augstlēkšanā (1,79 m). Sezonas vistālāko lēcienu viņa izpildīja PSRS čempionātā Tbilisi, kur aizlēca 6,66 m tālu, kļūdama par PSRS vicečempioni. 1979. gadā A. Stukāne uzvarēja PSRS tautu spartakiādē Maskavā (6,66 m), bija pirmā Pasaules kausa izcīņā Monreālā (6,64 m). Sportiste 12. septembrī izcīnīja zelta medaļu Universiādē Mehiko augstkalnes apstākļos, kur sasniedza jaunu Latvijas rekordu — 6,80 m — vienu no labākajiem Latvijas vieglatlētikas vēsturē. Tas togad bija 2. tālākais lēciens pasaulē. Šajās sacensībās A. Stukāne veica arī lēcienu 7,04 m attālumā, kas netika ieskaitīts neliela pārkāpuma dēļ.
Karjeras noriets
1979./1980. gada ziemas sezonā A. Stukāne guva nopietnu traumu, kas liedza piedalīties Maskavas olimpiskajās spēlēs. Pēc traumas sadziedēšanas vieglatlēte turpināja piedalīties sacensībās, tomēr tik augstvērtīgus rezultātus vairs neuzrādīja. 1982. gada 17. janvārī sacensībās Viļņā viņa uzstādīja personisko rekordu telpās (6,62 m).
Sasniegumi
Rezultāti tāllēkšanā.
Latvijas Republikas klimata un enerģētikas ministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Latvijas Republikas klimata un enerģētikas ministri, kas ir Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Politiskā līmenī vada Klimata un enerģētikas ministriju.
Zagrebas "Medveščak"
Zagrebas "Medveščak" (KHL Medveščak) ir hokeja klubs, kas bāzēts Zagrebā, Horvātijā un pašlaik spēlē EBEL līgā.
Vēsture
Komanda tika dibināta 1961. gadā, uzsākot spēlēt Dienvidslāvijas hokeja līgā. 1971. gadā tika uzbūvēta Dom Sportova ledus halle. "Medveščak" bija vidusmēra komanda, tā arī ne reizi neizcīnot Dienvidslāvijas čempiones titulu. 1980. gadu vidū komanda nokļuva finansiālās grūtībās un 1985. gadā teju zaudēja vietu līgā.
1986. gadā komanda ieguva jaunus īpašniekus, kas pārveidoja klubu, piesaistot tam virkni spēcīgu spēlētāju, tostarp agrāko PSRS izlases uzbrucēju Vjačeslavu Aņisinu. Tādējādi komanda no 1989. līdz 1991. gadam trīsreiz kļuva par līgas čempioni.
Izjūkot Dienvidslāvijai un komandai zaudējot jauniegūtos īpašniekus, "Medveščak" kļuva par amatieru komandu, kas spēlēja Horvātijas līgā. Komanda izcīnīja virkni līgas čempiones titulu, līdz 2007. gadā, meklējot spēcīgāku līgu, pievienojās Slovēnijas hokeja līgai, taču divus gadus vēlāk sāka spēlēt Austrijas hokeja līgā.
2013. gada 29. aprīlī KHL vadība paziņoja, ka nākamsezon līgā startēs arī Zagrebas klubs. KHL komanda gan aizvadīja tikai četras sezonas, pēc tam atgriežoties EBEL dalībnieču pulkā.
Huans Perons
Huans Domingo Perons (es; dzimis, miris ) bija argentīniešu militārpersona un politiķis.
Lipsa
Lipsa ir Šepkas kreisā satekupe Smiltenes novadā.
Huans Perons
Laikā no 1913. līdz 1945. gadam bijis armijas dienestā, ģenerālleitnants. Bijis trīs reizes precējies, tai skaitā arī ar Evu Duarti, viņu pāris bija ļoti slavens Argentīnā. Laikā no 1944. gada jūlija līdz 1945. gada oktobrim bijis Argentīnas viceprezidents, pēc tam (1946. gada jūnijs — 1955. gada septembris) divus termiņus bijis Argentīnas prezidents, par prezidentu atkārtoti kļuva, taču pēc deviņiem mēnešiem viņš mira.
Lipsa
Iztece - uz ziemeļiem no Avotu dīķiem. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Uz dienvidaustrumiem no Vārniņām, pie autoceļa P27 (Smiltene—Gulbene), satek ar Ludzi, izveidojot Šepkas upi. Lipsu šķērso valsts autoceļš V253 (Menskas–Medņi), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Lestenes upe
Lestenes upe ir Džūkstes labā krasta pieteka Tukuma novadā.
Iztek no Džūksteņa purva. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Džūkstē augšpus Džūkstes ciema. Upi šķērso valsts autoceļi V1450 (Lancenieki–Džūkste–Lestene) un V1452 (Džūkste–Irlava–Jaunsāti), tās krastos atrodas Lestene un Mariņmuiža.
Smolares ūdenskritums
Smolares ūdenskritums (mk) ir augstākais ūdenskritums Ziemeļmaķedonijā, tā augstums ir 39,5 metri. Ūdenskritums atrodas Belasicas kalnu ziemeļu nogāzē Lomnicas upē, netālu no Smolares ciema, 600 metrus virs jūras līmeņa.
Ūdenskritums atrodas tektoniski nestabilā struktūrā, kas atrodas šķērsām Lomnicas upes virzienam. Ūdenskrituma apakšā izveidojusies liela iedobe, tās garums upes virzienā ir 5 metri, platums 11 metri, dziļums no 0,5 līdz 0,7 metriem. Smolares ūdenskritums ir ne tikai augstākais ūdenskritums Ziemeļmaķedonijā, bet arī visos Belasicas kalnos. .
Kopš 2003. gada uz ūdenskritumu ved šaurs ceļš, kas paredzēts tūristu nokļūšanai līdz apskates objektam.
Knoke-Heista
Knoke-Heista (nl; ) ir pašvaldība Beļģijā, Rietumflandrijā. Pašvaldībā iekļautas šādas pilsētas: Heista pie jūras, Knoke, Deinbergena, Ramskapelle un Vestkapelle. 2018. gada 1. janvārī Knoke-Heistā dzīvoja 33 097 cilvēki. Pašvaldības platība ir 56,44 km², bet iedzīvotāju blīvums 586,4/km². Knoke-Heista atrodas pie Ziemeļjūras polderu zonā pie Beļģijas robežas ar Nīderlandi. Tā ir Beļģijas zināmākais piejūras kūrorts.
Sports
Pašvaldībā norisinājās 2021. gada Pasaules čempionāta šosejas riteņbraukšanā sacensības individuālajā braucienā un komandu stafetē.
Kantabrijas kalni
Kantabrijas kalni (es) ir kalnu grēda Spānijas ziemeļos. Stiepjas vairāk nekā 300 kilometru garumā, rietumu-austrumu virzienā gar Biskajas līci ziemeļos, no Galīsijas masīva rietumos līdz Pirenejiem austrumos. Ausgstākā virsotne — 2650 metrus augstā Torre de Serado. Kalnu reģions ietilpst četros Spānijas autonomajos apgabalos — Astūrijā, Kastīlijā un Leonā, Kantabrijā un Basku Zemē.
Orhūsas Universitāte
Universitātē ir 5 fakultātes. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami kroņprincis Frederiks, ekonomists Trigve Hovelmo (Trygve Haavelmo), karaliene Margrēte II, ekonomists Deils Mortensens (Dale T. Mortensen), politiķis Anderss Fogs Rasmusens, bioķīmiķis Jenss Kristians Skou (Jens Christian Skou), datorzinātnieks Bjārns Straustrups (Bjarne Stroustrup).
Lēpju strauts
Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Pienavā lejpus Pēteriem. Vidustecē šķērso Balto purvu. Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu.
Tautskola (Dānija)
Tautskola (da) ir Dānijas pamatskolas un zemākās vidējās izglītības kopums, tā sastāv no viena gada pirmsskolas sagatavošanas, deviņu gadu pamatskolas un gadījumos, kad skolēniem ir nepieciešams uzlabot mācību sasniegumus vai ir vajadzīgs laiks, lai izlemtu un precizētu, ko vēlas darīt turpmāk - tiek piedāvāta iespēja mācīties 10.klasē. Izglītība Dānijā ir obligāta vecuma posmā no 6-7 līdz 16 gadiem. Ir iepējams izvēlēties starp valsts skolu, privāto skolu, kā arī mājmācību. Obligāts nosacījums ir iegūt izglītību, izvēlētajai izglītības iegūšanas vietai ir pakārtota nozīme.
Tautskola dibināta 1814. gadā un tā bija septiņgadīga skola, kurā mācīja reliģiju, lasīšanu, rakstīšanu un aritmētiku. Kopš tā laika līdz pat 20. gadsimta beigām ir bijušas tikai piecas galvenās izmaiņas Dānijas izglītības likumā, taču 21. gadsimta sākumā ir veikti vairāki grozījumi.
Viens no galvenajiem tautskolas uzdevumiem (ar ļoti ciešu skolas-vecāku sadarbību) ir nodrošināt skolēnus ar zināšanām un prasmēm, kuras tos sagatavotu tālākai izglītībai –, tā ir, vispusīga izglītība katram skolēnam kā individualitātei.
Tautskola cenšas attīstīt darba metodes un izveidot izglītības struktūru, kura rada iespējas padziļinātākām studijām un atļauj skolēniem darboties pēc savas iniciatīvas, kā arī sagatavot viņus būt spējīgiem piedalīties projektos, parādīt savu personisko atbildību un izpratni par savām tiesībām un pienākumiem brīvā demokrātiskā sabiedrībā. Katra skola ir atbildīga par savu kvalitāšu uzlabošanu saskaņā ar tautskolas mērķiem un uzdevumiem, protams, arī skolēni un vecāki sadarbojas ar skolu, lai piepildītu tautskolas mērķus.
Deviņu gadu izglītība tiek iedalīta trīs priekšmetu kategorijās:
Papildus pamatprasmēm ar likumu ir noteikts, ka tautskolai ir jāveicina katra skolēna personiskā un sociālā attīstība saskaņā ar viņu spējām. No 1. līdz 8. klasei informāciju par panākumiem skolā vecāki saņem vai nu rakstiskā veidā vai, kā visbiežāk izplatīts, - trīspusējā tikšanās reizē, kurā piedalās skolotājs, skolēns un vecāki.