cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Samuraji
Ietekme
Nākamās izmaiņas, kas ietekmēja samuraju statusu, bija pēc asiņaina kara starp Taira un Minamoto klaniem, kurā uzvarēja Minamoto. Klana vadonis Joritomo (1147—1199) ieradās 1190. gadā Kamakurā uz audienci pie imperatora Gotobas (1180—1239) un eksimperatora Gosirakavas (1127—1192), un tika iecelts par gondainagonu, t.i. galveno padomnieku un taisjo — Iekšējās pils Kreisā spārna pavēlnieku. Atšķirībā no Kijomori, viņš pilnībā atteicās no iejaukšanās imperatora galma lietās, tā nodrošinoties ar galma aristokrātijas atbalstu. 1192. gadā Joritomo tika iecelts par sei-i tai-sjogun — "armijas virspavēlnieku, barbaru pakļāvēju" (eb vienkārši par sjogunu). Tika izveidots virspavēlnieka "ģenerālštābs", jeb reālā valdība valdībā — Kamakura Bakufu ("bakufu" — karavadoņa štābs). Šādu sistēmu vēstures literatūrā dēvē par sjogunātu, un tas saglabājās Japānā līdz pat 1868. gadam (mainoties gan sjogunu dinastijām), kad to pēc Bosin kara likvidēja imperators Meidzi. Pēc Meidzi reformas samuraju kārta tika likvidēta, tiem aizliegts nēsāt kārtu apliecinošus atribūtus (divus zobenus).
1 (skaitlis)
1 (viens) ir vesels skaitlis, kas atrodas starp 0 un 2. Tas ir vismazākais naturālais skaitlis.
Pieraksts citās skaitīšanas sistēmās
Maksims Kirilovs
Maksims Kirilovs (dzimis, Rīgā) ir Latvijas futbola pussargs.
Radlova
Radlova ir pilsēta Polijas dienvidos, Mazpolijas vojevodistē uz ziemeļrietumiem no Tarnovas.
Dambjapurva ezers
Dambjapurva ezers (arī Dambjezers, Dampezers) ir beznoteces ezers Rīgā, Šmerļa meža austrumu malā. Kādreiz ietekošā Gaiļupīte pa pazemes cauruli apvadīta apkārt ezeram pa austrumu pusi. Ieteka, tāpat kā izteka uz Strazdupīti aizbērtas. Ezera krasti lēzeni, zemi, dibens smilšains, dūņains. Ezera vidū ierīkota strūklaka. Peldvieta. Apkārt ezeram iekārtota pastaigu taka.
Lietuvas sociāldemokrātu partija
Lietuvas sociāldemokrātu partija (Lietuvos socialdemokratų partija, LSDP) ir sociāldemokrātiska politiska partija Lietuvā. Pašlaik (2014. gadā) tā ir valdošā partija valstī.
Kaut arī pirmā sociāldemokrātiskā partija Lietuvā izveidojās 1896. gadā, un partija uzskata sevi par tās mantinieci, mūsdienu partija izveidojās 1989. gadā, apvienojoties Lietuvas komunistiskās partijas mantiniecei - Lietuvas demokrātiskajai darba partijai (Lietuvos Demokratine Darbo Partija) un Lietuvas sociāldemokrātiskajai partijai.
2004. gada Seima vēlēšanās startēja koalīcijā ar Jauno savienību (sociālliberāļiem), koalīcijas nosaukums bija "Par darba Lietuvu" (Už darbą Lietuvai).
Birži (Lietuva)
Birži ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas ziemeļos, 22 kilometrus uz dienvidiem no Skaistkalnes. Pilsēta atrodas 201 km uz ziemeļiem no Viļņas, netālu no Latvijas-Lietuvas robežas. Pilsētas seņūnijas un Širvēnu seņūnijas centrs, šeit atrodas reģionālā parka direkcija. Pilsētas teritorijā Širvēnas ezerā ieplūst Aglona un Apašča. Pilsēta iedalās Jaunpilsētā (uz ziemeļiem no Aglonas), Vecpilsētā un Astravā. Pilsētā attīstīta pārtikas ražošana (alus darītava) un tekstilrūpniecība. Vēsturiski pazīstama kā Radvilu dzimtas rezidences pilsēta.
Vēsture
Biržu pilsētas apkārtnē cilvēki dzīvojuši jau neolītā, vēlāk šeit izveidojās sēļu kultūra. 13. gadsimtā Sēlija piederēja Livonijas ordenim, bet pēc 1422. gadā noslēgtā Melnas līguma Livonijas ordeņa mestrs atteicās no tās dienvidu daļas, kas pārgāja Žemaitijas kunigaitijas pārvaldībā.
Pirmoreiz rakstos Birži minēti 1455. gadā, kad Lietuvas dižkungs un Polijas karalis Kazimirs IV jauniegūtās zemes piešķīra Radviliem, kas Biržus pārvaldīja no 16. gadsimta līdz 1804. gadam. Pirmā Biržu baznīca uzcelta 1500. gadā. Birži kā miests pirmoreiz pieminēti 1520. gadā. No 1547. gada Birži kļuva par Lietuvas dižkunigaitijas Biržu pavalsts (kunigaikštystė) centru un svarīgu Lietuvas - Livonijas pierobežas cietoksni. Cauri Biržiem gāja stratēģisks ceļš no Rīgas uz Viļņu. No 1564. līdz 1731. gadam Biržu pavalsti pārvaldīja protestantisks Biržu-Dubiņģu Radzivilu atzars. No 1586. līdz 1589. gadam Kristaps Nikolajs Radvils, saukts "Pērkons" (Kristupas Radvila Perkūnas/Krzysztof Radziwiłł Piorun) uzcēla Biržu pili, kas līdz 18. gadsimta sākumam kalpoja par Radvilu dzimtas rezidenci. 1587. gadā, aizsprostojot Aglonas un Apaščas upes, tika izveidota vecākā mākslīgā ūdenskrātuve Lietuvā — Širvēnu ezers. 1589. gadā Biržiem tika piešķirtas Magdeburgas tiesības, kas vēlāk tika vairākkārt paplašinātas. 17. gadsimta sākumā šeit no Traķiem pārcēlās daļa karaīmu. 1625. gadā Poļu-zviedru kara laikā zviedri pilnīgi nopostīja Radvilu pili, kas pēc tam tika atjaunota renesanses stilā. Pili aptvēra smilšu bastioni un ar ūdeni pildīti aizsarggrāvji. 1657. gadā Otrā Ziemeļu kara laikā Zviedrijas karaspēks pilsētu atkal nopostīja. 1701. gadā Biržu pilī tika parakstīts Biržu līgums starp Poliju-Lietuvu un Krieviju, kura viens no iniciatoriem bija Johans Reinholds fon Patkuls. 1704. gada augustā — septembrī pili atkal sagrāva Lielā Ziemeļu kara laikā, kad to gandrīz mēnesi aplenca un bombardēja Zviedrijas armija Ādama Ludviga Lēvenhaupta vadībā. 1731. gadā pilsēta pārgāja Nesvižas Radvilu zara īpašumā, 1794. gadā tika ieķīlāta Tiškevičiem, no 1844. gada — Tiškeviču īpašumā. 1863. gada maija sākumā Janvāra sacelšanās laikā uz ziemeļiem no Biržiem notika Biržu kauja. No 19. gadsimta otrās puses pilsēta attīstījās un kļuva par nozīmīgu ziemeļu Lietuvas pilsētu ar daudznacionālu iedzīvotāju sastāvu. Nacistu okupācijas laikā šeit tika nošauti aptuveni 3000 ebreju. No 1950. gada - Biržu rajona centrs. No 1978. līdz 1985. gadam plašu rekonstrukcijas darbu rezultātā tika restaurēta Biržu pils, šeit tika iekārtots muzejs "Sēla" un bibliotēka. 1997. gada 6 novembrī tika apstiprināts pilsētas ģerbonis.
Cilvēki
Biržos dzimuši:
Biržu pievārtē, Semenišķu ciemā dzimis amerikāņu kinorežisors Jons Meks (Jonas Mekas, 1922).
Memfisa
Memfisa var būt:
Mākslas sacensības olimpiskajās spēlēs
Mākslas sacensības bija moderno olimpisko spēļu sastāvdaļa 20. gadsimta pirmajā pusē no 1912. līdz 1948. gadam. Sacensības bija daļa no olimpiskās kustības dibinātāja Pjēra de Kubertēna sākotnējiem mērķiem. Medaļas tika piešķirtas darbiem, kurus bija iedvesmojis sports un tika pasniegtas piecās kategorijās: arhitektūra, literatūra, mūzika, gleznošana un tēlniecība.
Mākslas sacensības atcēla 1954. gadā, jo mākslinieki tika uzskatīti par profesionāļiem, kamēr olimpisko spēļu atlētiem bija jābūt amatieriem. Kopš 1956. gada šo sacensību vietu ir ieņēmusi Olimpiskā kultūras programma.
Vēsture
Līdz ar Starptautiskās Olimpiskās komitejas (SOK) dibināšanu 1894. gadā un pirmajām olimpiskajām spēlēm, Francijas barons Pjērs de Kubertēns redzēja savu ideālu piepildījumu — cilvēkus ar attīstītu prātu un ķermeni sacenšoties sportā, nevis karā. Cits no viņa mērķiem bija apvienot mākslu un sportu, tāpēc viņš apsvēra mākslas sacensību iekļaušanu olimpiskajās spēlēs.
1906/ gada maijā Kubertēns Parīzē organizēja tikšanos starp SOK pārstāvjiem un mākslinieku organizācijām. Tikšanās noslēdzās ar piedāvājumu SOK organizēt mākslas sacensības olimpiskajās spēlēs piecās disciplīnās (arhitektūra, literatūra, mūzika, gleznošana un tēlniecība). Iesniegtajiem mākslas darbiem iedvesma bija jāsmeļas sportā.
Paulistas avēnija
Paulistas avēnija ir avēnija Sanpaulu, Brazīlijā. Tās garums ir 2700 metri, bet platums — 50 metri.
Anīkšči
Anīkšči ir pilsēta Lietuvas ziemeļaustrumos, 33 kilometrus uz rietumiem no Utenas. pašvaldības, seņūnijas, draudzes centrs, reģionāla parka direkcijas vieta. Pilsēta atrodas pie Šventojas un Anīkštas upju satekas. Šventoja caur Anīkščiem tek no ziemeļaustrumiem uz dienvidrietumiem, pilsētas centrā uz Šventojas ir aizsprosts.
Vēsture
Anīkšči pirmoreiz rakstos pieminēti 1442. gadā, kā dižkunigaiša Kazimira IV muiža. No 1442. līdz 1452. gadam uzcelta pirmā Anīkšču koka baznīca. 15 gadsimta otrajā pusē minēts Anīkšču miests, vēlāk pagasts. 1507. gadā noskaidrotas baznīckunga zemes robežas. 1516. gadā muiža ar miestu ieķīlāta Nikolajam Radzivilam. 1545. gadā notika Anīkšču pagasta zemnieku nemieri. 1566. gadā miestā izcēlies ugunsgrēks, nodega baznīca, kas nekavējoties bija atjaunota. 1671. gadā Anīkšču baznīca nodega vēlreiz (atjaunota līdz 1677. gadam). No 1757. līdz 1768. gadam, ar mācītāju Jona Dominika Lopaciņska (no 1762. gada — Žemaitijas bīskaps) un Tadeša Milašam atbalstu, uzcelta vientorņa mūra baznīca. 1792. gada 17. janvārī karalis Staņislavs Poņatovskis piešķīra Anīkščiem pilsētas tiesības (1795. gadā pēc Polijas dalīšanas, kad Anīkščus līdz ar Lietuvu iekļāva Krievijas Impērijas sastāvā, tiesības bija atceltas) un ģerboni. Ģerbonī bija attēlots Anīkščos uzcelts tilts, izrotāts ar tiltu aizbildņa un sargātāja no ūdens nelaimēm Sv. Jana Nepomuka skulptūru.
19. gadsimta pirmajā pusē, miestam strauji augot, šeit bija mūra baznīca ar zvanu torni, divas sinagogas. Pēc Novembra sacelšanās apspiešanas 1831. gadā miests kļuva par Krievijas Impērijas kroņa īpašumu. Janvāra sacelšanās laikā 1863. gadā šeit darbojās ieroču darbnīca. 1902. gadā tika uzcelta hidroelektrostacija, 1909. gadā vecās baznīcas vietā uzcelta liela neogotiska baznīca, kas mūsdienās ir augstākā baznīca Lietuvā.
No 1929. gada darbojas Anīkšķos darbojas vīna ražotne. Otrā pasaules kara laikā 1941. gadā nacisti iznīcināja apmēram 1500 pilsētas ebreju iedzīvotāju. No 1950. gada Anīkšči kļuva par rajona centru. 1970. gadā tika mēģināts atjaunot Anīkšču ģerboni, Sv. Janu Nepomuku nomainot uz meiteni, kura labajā rokā tur ūdensrozi, bet kreisajā — atvērtu grāmatu. 1992. gada 4. novembrī tika apstiprināts jaunais pilsētas ģerbonis. 2006. gadā pilsētai pievienoja vairākus ciemus.
Cilvēki
Anīkšči ir dzejnieka Antana Baranauska (Antanas Baranauskas, 1837-1902) un peldētāja Giedra Titeņa (Giedrus Titenis, 1989) dzimtā pilsēta.
Progress M-10M
Progress M-10M (Прогресс М-10М) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). To palaida.
Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2645 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela pašam kuģim (627 kg) un stacijas dzinējsistēmai (250 kg), skābeklis (51 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1297 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, tai skaitā 444 kg amerikāņu segmentam.
Lidojuma gaita
Progress M-10M startēja no Baikonuras kosmodroma 13:05:21 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
09:04 UTC Progress M-10M atvienojās no SKS. Tajā pašā dienā transportkuģis tika novadīts no orbītas. 12:16 UTC bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 13:00 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā. Pēdējā laikā Progress pēc atvienošanās no stacijas parasti veic pāris nedēļu autonomu lidojumu, veicot zinātniskus eksperimentus. Šoreiz to novadīja no orbītas uzreiz, jo tajā bija vairāk kā tonna atkritumu. Pēc plāna Progress M-10M vajadzēja nogremdēt jau augusta beigās, bet pēc Progress M-12M zaudēšanas nesējraķetes avārijā tika nolemts kravas kuģi paturēt vēl divus mēnešus, lai būtu kur novietot nevajadzīgos atkritumus.
Dalīšana
Dalīšana ir viena no četrām aritmētikas pamatdarbībām. Dalīšanas pretējā darbība ir reizināšana; patiesībā dalīšanu var uzrakstīt kā reizināšanu ar daļskaitli, kur skaitītājā ir viens, bet saucējā — dalītājs. Lai norādītu, ka skaitļi tiek dalīti, starp tiem liek šādus simbolus: ÷, : vai /. Dalīšanu var uzrakstīt arī kā daļskaitli, kur skaitītājā ir dalāmais, saucējā — dalītājs, bet rezultāts ir dalījums.
Zemes atmosfēra
Zemes atmosfēra ir ap Zemi esošais gāzu apvalks, ko Zemes tuvumā notur gravitācijas spēks.
kā arī no daudz mazāka daudzuma citu gāzu. Atmosfērā vidēji ap 3% veido arī ūdens tvaiks. Šo gāzu maisījumu ikdienā sauc par gaisu.
Absorbējot daļu Saules radiācijas un izlīdzinot dienas un nakts temperatūras starpību atmosfēra sargā Zemes dzīvību. Tā kalpo arī par organismiem nepieciešamo gāzu — skābekļa un ogļskābās gāzes — piegādātāju un par svarīgu ūdens cikla vides daļu. Atmosfēras vidējā temperatūra pie Zemes virsmas ir 14 °C. Kopējā atmosfēras masa ir ap 5 148 triljoni tonnu.
Kosmosa robeža
Nepastāv krasi izteikta robeža starp atmosfēru un atklātu kosmosu. Aizvien augstāk paceļoties un attālinoties no Zemes, atmosfēra kļūst aizvien retinātāka, līdz atmosfēras daļiņas vairs nav sastopamas. Trīs ceturtdaļas atmosfēras masas atrodas līdz 11 kilometru augstumam. Savukārt, kosmiskajam aparātam tuvojoties Zemei, atmosfērai raksturīgos efektus var sākt just 120 kilometru augstumā. Bieži par atmosfēras augšējo robežu uzskata Karmana līniju, kas atrodas 100 kilometru augstumā.
Temperatūra un slāņi
Zemes atmosfēras temperatūra mainās, mainoties augstumam. Matemātiskā attiecība starp temperatūru un augstumu mainās un pēc šī faktora atmosfēru var iedalīt septiņos slāņos:
Robežas starp šiem slāņiem attiecīgi sauc: tropopauze, stratopauze, mezopauze, termopauze un eksobāze.
Līdz aptuveni 100 km augstumam — turbopauzei — Zemes atmosfērai ir vairāk vai mazāk nemainīgs ķīmiskais sastāvs — tāpēc šo daļu sauc arī par homosfēru. Toties virs 100 km augstuma Zemes atmosfēras ķīmiskais sastāvs mainās, mainoties augstumam. Šeit, nokļūstot aizvien augstāk, straujāk samazinās slāpekļa un skābekļa daudzums un līdz ar to pieaug hēlija un ūdeņraža saturs. Šo slāni sauc par heterosfēru.
Spiediens un blīvums
Vidējais atmosfēras spiediens jūras līmenī ir ap 101,3 kilopaskāli.
Atmosfēras spiediens ir tiešs tās gaisa masas spiediens, kas atrodas virs jebkura objekta. Taču lielākā daļa gaisa masas atrodas Zemei tuvākajā atmosfēras slānī — troposfērā — un troposfērā gaisa blīvums un masa mainās, mainoties laikapstākļiem un ģeogrāfijai — arī atmosfēras spiediens mainās atkarībā no laika un vietas. Piemēram, paceļoties kalnos 5,6 km augstumā, ap 50% atmosfēras masas jau paliek lejpusē un atmosfēras spiediens ir par 50% mazāks. Paceļoties vēl par tādu pašu augstumu, spiediens samazinās vēl uz pusi.
90% atmosfēras masas paliek lejpusē, sasniedzot 16 km augstumu, bet 99,99997% — sasniedzot 100 kilometru augstumu. Lidmašīna X-15 1963. gadā sasniedza 108 kilometru augstumu.
Gaisa blīvums jūras līmeņa augstumā ir ap 1,2 kg/m³ jeb 1,2 g/l. Arī šis rādītājs laikapstākļu ietekmē mainās, taču šīs izmaiņas atmosfēras zemākajos slāņos ir samērā mazas.
Pieaugot augstumam, atmosfēras blīvums samazinās. Šo variāciju var aptuveni modelēt, izmantojot barometrisko formulu.
Vēsture
Maz zināms par Zemes atmosfēru pirms vairāk kā miljards gadiem, taču pēdējo miljards gadu vēsture balstās uz salīdzinoši stingra faktu un analīzes pamata. Mūsdienu atmosfēra nereti tiek dēvēta par Zemes "trešo atmosfēru", norādot uz ķīmiskajām atšķirībām no divām agrākām atmosfēras attīstības fāzēm.
Pirmā atmosfēra
Sākotnējā — "pirmā" — atmosfēra Zemes attīstības pašās pirmajās fāzēs sastāvēja galvenokārt no ūdeņraža un hēlija. Joprojām izkusušās Zemes garozas siltums un Saules vējš šo atmosfēru izkliedēja kosmiskajā telpā.
Otrā atmosfēra
Aptuveni pirms 4,4 miljardiem gadu Zemes virsma bija atdzisusi un sacietējusi, taču joprojām turpinājās ļoti aktīva vulkāniskā darbība, kuras rezultātā izdalījās tvaiks, oglekļa dioksīds un amonjaks. Šādi izveidojās "otrā atmosfēra", kas sastāvēja galvenokārt no ūdens tvaika un oglekļa dioksīda, atmosfērā bija arī nedaudz slāpekļa, taču praktiski nebija skābekļa. Otrās atmosfēras gāzu tilpums bija ap 100 reizes lielāks kā mūsdienu atmosfērai, taču, tai atdziestot, oglekļa dioksīds izšķīda okeānā un nogulsnējās kā karbonātu nogulumi. Savā attīstības beigu posmā "otrā atmosfēra" saturēja slāpekli, oglekļa dioksīdu un, iespējams, līdz 40% ūdeņraža. Augstais oglekļa dioksīda un metāna saturs atmosfērā veicināja siltumnīcas efektu un uz Zemes bija ievērojami siltāks, nekā tagad. Iespējams, pirms 2,7 miljardiem gadu uz Zemes vidējā temperatūra bija virs 70° C.
Trešā atmosfēra
Viens no senākajiem baktēriju veidiem ir cianobaktērijas, kuras eksistēja vismaz pirms 3,3 miljardiem gadu. Šie bija pirmie organismi, kas ražoja skābekli, pakāpeniski Zemes bezskābekļa atmosfēru pārvēršot par skābekli saturošu atmosfēru. Šis process risinājās pirms 2,7—2,2 miljardiem gadu.
Atbrīvojoties skābeklim, veidojās arī liels daudzums oglekļa, kas uzkrājās fosilajā degvielā, nogulumiežos (galvenokārt kaļķakmenī un dolomītā) un organismu cietajās čaulās. Atmosfērā nonākušais skābeklis savukārt reaģēja ar amonjaku un reakcijas rezultātā atbrīvojās slāpeklis. Arī baktēriju darbības rezultātā no amonjaka izdalījās slāpeklis. Tomēr lielākā daļa mūsdienu atmosfēras slāpekļa veidojusies fotolīzes procesā no vulkānu izmestā amonjaka.
Vēlāk attīstījās augi, kas spēja veikt fotosintēzes reakciju. Augu darbība skābekļa saturu atmosfērā palielināja būtiski, vienlaikus krasi samazinot oglekļa dioksīda saturu. Sākotnēji skābeklis tika patērēts ķīmiskajās reakcijās (piemēram, ar dzelzi), taču ar laiku tas sāka uzkrāties atmosfērā, novedot pie viena veida organismu masveida izmiršanas un paverot ceļu citu attīstībai.
Ar laiku atmosfērā izveidojās ozona slānis (ozons ir skābekļa alotrops), kas sniedza dzīvajām būtnēm krietni vien labāku aizsardzību no kosmiskā starojuma, galvenokārt ultravioletā starojuma.
Šo skābekļa — slāpekļa atmosfēru dēvē par "trešo atmosfēru". Pirms 200—250 miljoniem gadu skābekļa saturs atmosfērā bija būtiski augstāks kā mūsdienās — līdz 35% — par to liecina atmosfēras ieslēgumi sena dzintara paraugos.
Mūsdienu atmosfēras ķīmisko saturu uztur sarežģīts procesu kopums. Atmosfērā esošais skābeklis O2 tiek iesaistīts oksidācijas reakcijās. Ķīmisko reakciju rezultātā skābeklis no gaisa pazustu dažu miljonu gadu laikā, savukārt ogļskābā gāze jau tūkstoš gadu laikā būtu izšķīdusi okeānā. Abu šo vielu saturu gaisā uztur galvenokārt dzīvo organismu un ģeoloģisko procesu darbība, nodrošinot relatīvu atmosfēras stabilitāti.
Elektrēni
Elektrēni (lt) ir pilsēta Lietuvā, Elektrēnu pašvaldības centrs. Tā ir viena no jaunākajām Lietuvas pilsētām, kura pilsētas tiesības ieguva padomju laikos — 1962. gadā, kad tika uzbūvēts tuvējās elektrostacijas strādnieku ciemats.
Šeit atrodas enerģētikas uzņēmuma Lietuvos Energijos Gamyba‎ galvenais birojs.
Elektrēnos senāk atradās Lietuvā vienīgā modernā ledus halle. Mūsdienās halli izmanto Lietuvas spēcīgākā hokeja komanda — SC Energija — kas spēlē Lietuvas čempionātā.
Elektrēnos dzimuši hokejisti Darjus Kasparaitis (Darius Kasparaitis, 1972) un Daiņus Zubrs (Dainius Zubrus, 1978).
Ledus osta
Ledus osta ir vairāk vai mazāk pastāvīgs līcis pie šelfa ledāja frontes, kas var kalpot kā dabīga osta. Parasti veidojas, divām šelfa ledāja plūsmām apliecot kādu pietiekoši lielu šķērsli (salu vai pussalu) netālu no ledāja frontes. Šādās vietās parasti veidojas ielīcis ar zemāku ledāja frontes augstumu, kas ļauj šo vietu izmantot kravas operācijām vai nu tieši uz šelfa ledāja virsmu, vai arī uz piesalušo malasledu.
Zināmākas ledus ostas ir Vaļu līcis pie Rosa šelfa ledāja (pie tā ierīkotas Litlamerikas sērijas polārstacijas), Atkas līcis pie Ēkstrema šelfa ledāja (vācu stacija Neimaiere) un Breidvika Princeses Ranhillas krastā (beļģu stacija Ruāboduēna).
Meža vizbulis
Raksturojums
Augums neliels 15—20 cm. Saknenis ir spēcīgi attīstīts, brūngani melns, novietots vertikāli vai slīpi. Stumbrs stāvs, biezi noklāts ar sīkiem matiņiem. Apakšējās lapas ir staraini dalītas. Lapu abas puses klātas ar matiņiem. Augšlapas ir ar dalītām plātnēm. Parasti ir viens balts zieds stublāja augšdaļā, retāk divi ziedi. Zieda lielums 4—6 cm. Apziednī parasti ir 5 lapas. Zied maijā, jūnijā. Dažreiz uzzied otrreiz rudenī.
Augs ir aizsargājams. Iekļauts Latvijas Sarkanajā grāmatā. Latvijas Botāniķu biedrība meža vizbuli izvēlējās par 2012. gada augu.
Pārkāpt robežu
"Pārkāpt robežu" (Breaking Bad) ir Vinsa Giligana veidots un producēts ASV televīzijas seriāls. Tas ir filmēts Albukerkē, Ņūmeksikā. ASV un Kanādā to translē televīzijas kanāls AMC.
"Pārkāpt robežu" ir stāsts par ķīmijas skolotāju Volteru Vaitu (Braians Krenstons), kuram seriāla pirmajā epizodē tiek atklāts plaušu vēzis. Viņš pievēršas noziedzībai, kopā ar savu bijušo skolnieku Džesiju Pinkmenu (Ārons Pols) izgatavojot un pārdodot metamfetamīnu, lai pirms savas nāves nodrošinātu ģimeni ar nākotnes iztikas līdzekļiem.
Seriāls ir ieguvis 16 Emmy balvas. Tas tika pirmoreiz translēts 2008. gada 20. janvārī, kopumā seriālam ir 5 sezonas un 62 sērijas. 2011. gada 14. augustā AMC paziņoja, ka seriālam ir plānota piektā sezona, kas būs arī tā pēdējā sezona. 5. sezona tika sadalīta 2 daļās ar 8 sērijām katrā daļā.
Latvijā seriālu demonstrē televīzijas kanālā TV6, iepriekš demonstrēja kanālā TV3.
Aleksandrs Fiļimonovs
Aleksandrs Fiļimonovs (dzimis Joškarolā) ir bijušais Krievijas futbola vārtsargs. Viņš ir plašāk zināms kā bijušais Maskavas "Spartak" un Krievijas futbola izlases spēlētājs, kā arī saistībā ar kuriozi ielaistajiem vārtiem Euro 2000 kvalifikācijas izslēgšanas spēlē pret Ukrainas izlasi, kurus guva Andrijs Ševčenko. Ielaistie vārti liedza Krievijas izlasei dalību Euro 2000.
Aleksandrs Grīns
Aleksandrs Grīns (īstajā vārdā Jēkabs Grīns, dzimis Jaunjelgavas apriņķa Biržu pagasta "Ziedos", miris ) bija latviešu rakstnieks, tulkotājs, kā arī Latvijas Bruņoto spēku virsnieks.
Biogrāfija
Aleksandrs Grīns dzimis 1895. gada 15. augustā Jaunjelgavas apriņķa Biržu pagasta "Ziedos" (tagad Kalna pagastā) zemnieka ģimenē. Mācījās Muižgales pamatskolā, pēc tam Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skolā un Rūjienas proģimnāzijā. 1914. gadā viņš pabeidza Cēsu reālskolu. Grīns bija plānojis studēt medicīnu Tērbatas universitātē, bet sākās Pirmais pasaules karš un viņš devās mācīties uz karaskolu Maskavā. Pēc dažu mēnešu apmācības Grīnam piešķīra karodznieka (praporščika) pakāpi un viņš tika nosūtīts uz fronti. 1916. gadā Grīns panāca pārcelšanu uz jaundibinātajām latviešu strēlnieku vienībām. Sākumā viņš bija rezerves bataljonā Tērbatā, 1916. gada augustā ieskaitīts 4. Vidzemes latviešu strēlnieku pulka sastāvā cīņu laikā pie Smārdes un Olaines. Kauju laikā viņš nolēma mainīt savu vārdu un no Jēkaba pārtapa Aleksandrā.
Izlūkošanas laikā 1917. gada 20. jūlijā Grīnu smagi ievainoja un septembrī, sākoties vācu uzbrukumam Rīgai, viņš tika evakuēts uz Petrogradu. Pēc latviešu strēlnieku korpusa izformēšanas, 1918. gada 6. aprīlī Grīns poručika dienesta pakāpē tika demobilizēts no armijas un devās uz dzimtajām Ziedu mājām, bet atrada tās nopostītas. Devās studēt medicīnu uz Tērbatas universitāti, bet 1919. gada sākumā tika mobilizēts Padomju Latvijas armijā. Sarkanās armijas atkāpšanās laikā Bauskā viņš dezertēja un pārgāja Niedras valdības karaspēka pusē, nokļuva Baloža brigādē un kopā ar to ienāca Rīgā. 1919. gada rudenī atsāka medicīnas studijas Latvijas Universitātē un 1924. gadā Grīns demobilizējās kapteiņa dienesta pakāpē.
No 1920. gada viņš strādāja laikrakstos "Latvijas Kareivis", "Latvis", "Brīvā Zeme", "Rīts" par žurnālistu. Paralēli Grīns sāka rakstīt vēsturiskos romānus. 1939. gadā atsāka dienestu Latvijas armijā, pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā, Aleksandrs Grīns tika nosūtīts uz Litenes nometni, kur 1941. gada 14. jūnijā tika apcietināts. Viņu pārveda uz Rīgu un pratināja čekā, 24./25. jūnija naktī deportēja uz Krieviju, kur oktobrī viņu notiesāja uz nāvi un 1941. gadā nošāva Astrahaņas cietumā.
Raksti periodikā
(skat. periodika.lndb.lv)
Literatūra
Ēriks Jēkabsons: Aleksandra Grīna dzīves nezināmās lappuses. "Tēvijas Sargs" № 8/2005, 28.–29. lpp.
Freds Brukss
Frederiks Filipss Brukss jaunākais (Frederick Phillips Brooks, Jr.; dzimis, miris ) bija ASV programmatūras inženieris un datorzinātnieks. Pazīstams kā OS/360 izveides vadītājs un grāmatas "Mītiskais cilvēkmēnesis" autors. Brukss saņēmis daudzas balvas, tai skaitā Tjūringa balvu 1999. gadā.
Brukss 1953. absolvēja Djūka Universitāti. 1956. gadā Hārvarda Universitātē ieguva filozofijas doktora grādu lietišķajā matemātikā (datorzinātnē).
1956. gadā Freds Brukss sāka strādāt IBM, kur nodarbojās ar arhitektūras projektēšanu superdatoriem Stretch un Harvest. Vēlāk viņš bija datoru saimes IBM System/360 un programmatūras OS/360 izstrādes vadītājs. Šajā laikā viņš formulēja terminu "datorarhitektūra". IBM programmēšanas projektos pieredzētā ietekmē viņš uzrakstīja grāmatu "Mītiskais cilvēkmēnesis" (The Mythical Man-Month). Grāmatas galvenā ideja "ja programmēšanas projekta beigu posmā piesaista papildu cilvēkus, tas aizkavējas" zināma kā Bruksa likums.
3 (skaitlis)
Jebkura skaitļa trešo pakāpi sauc par tā kubu.
Memfisa (Ēģipte)
Memfisa ( Manf, ) bija pilsēta Senajā Ēģiptē. Tās drupas atrodas netālu no Mit Rahina pilsētas 20 km uz dienvidiem no Kairas.
Saskaņā ar leģendu, Memfisu 3. gadu tūkstoša p.m.ē. sākumā dibinājis faraons Meness. Bijusi Senās Ēģiptes galvaspilsēta Senās valsts laikā no 28. līdz 23. gadsimtam p.m.ē., saglabājusi nozīmīgas pilsētas statusu līdz Aleksandrijas uzcelšanai Hellēnisma laikmetā (332.—331. gads p.m.ē.). Atradās stratēģiski svarīgā vietā pie Nīlas deltas. Pilsētas zelta laikos šis bija ievērojams ekonomiskais, politiskais, reliģiskais un kultūras centrs.
Memfisa un tās nekropole 1979. gadā tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Stepanova
Stepanova (ru, no personvārda Stepans (Степа́н); vīriešu dzimtē Stepanovs (Степа́нов)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Igaunijas politisko partiju uzskaitījums
Šis saraksts uzskaita politiskās partijas Igaunijā. Igaunijā ir vairākpartiju sistēma ar neskaitāmām partijām, kurās neviena partija visticamāk netiks pie varas viena, un partijām ir jāsadarbojas vienai ar otru lai veidotu koalīciju.
Trekninātas ir valdošās koalīcijas partijas.
Luna-1
Luna-1 (ru — "Mēness-1"), tajā laikā zināma ar nosaukumu Mečta (Мечта — "Sapnis"), bija pirmais kosmiskais aparāts, kas sasniedzis Mēness tuvumu. Tā bija PSRS pirmā Luna programmas automātiskā starpplanētu stacija, kas veiksmīgi palaista Mēness virzienā. Palaista 1959. gada janvārī.
Luna-1 bija ceturtais aparāts E-1 sērijā, kas tika veidotas, lai ietriektos Mēnesī. Visas trīs pirmās zondes tika zaudētas 1958. gada beigās nesējraķešu avārijās.
Luna-1 tika palaista 16:41:21 UTC ar nesējraketi Luna (8K72). Raķetes ciklogrammas kļūdas dēļ trešās pakāpes dzinēja izslēgšana notika ar aizkavēšanos, tādēļ kosmiskā aparāta trajektorija nesniedzās līdz Mēnesim. Pirmoreiz tika sasniegts otrais kosmiskais ātrums. 00:56:20 UTC 119 500 km attālumā no Zemes Luna-1 izlaida 1 kg nātrija gāzi, tādējādi veidojot pirmo mākslīgo komētu. Oranžas krāsas sliedi varēja novērot no Indijas okeāna dažas minūtes kā 6. zvaigžņlieluma objekts.
Zonde 5995 km attālumā pagāja garām Mēnesim 02:59 UTC un kļuva par pirmo cilvēka radītu objektu, kas sasniedzis heliocentrisku orbītu. Tā tika dēvēta par "jaunu planētu" un nosaukta par "Mečta". Nosaukumu Luna-1 aparāts ieguva vēlākos gados.
aptuveni 07:00 UTC zondes raidītājs pārstāja sūtīt signālus, jo baterijas bija iztukšotas; Luna-1 bija 600 000 km attālumā no Zemes. Pašlaik Luna-1, kā arī raķetes trešā pakāpe ar 1472 kg masu, riņķo ap Sauli orbītā starp Zemi un Marsu.
Druskininki
Druskininki (lt) ir kūrortpilsēta Lietuvā pie Nemunas upes, netālu no Baltkrievijas un Polijas robežas. Tas ir visu gadu funkcionējošs balneoloģisks, dūņu un klimatisks kūrorts, vecākais (no 1794. g.) un lielākais Lietuvas kūrorts. Druskininku vecpilsēta pasludināta par pilsētbūves pieminekli.
Pilsētā atrodas divas katoļu baznīcas — Druskininku (no 1931. gada) un Ratnīčas (no 1910. g.), pareizticīgo baznīca, pilsētas kapsēta, kā arī daudz atpūtas centru, viesnīcas, ģimnāzija un divas vidusskolas, divi bērnudārzi, Druskininku centrālā slimnīca (Balaines mežā), poliklīnika. Ratnīča ir uz dienvidaustrumiem no pilsētas centra esoša pilsētas daļa. 2007. gada pašā sākumā pilsētā tika atvērts Austrumeiropas lielākais akvaparks. 2011. gadā pilsētā atklāja 460 m garas distances iekštelpu mākslīgo slēpošanas kalnu. Pie pilsētas atrodas arī Grūtas parks, kurā eksponēti PSRS laika pieminekļi.
Ģeogrāfija
Druskininku kūrorts atrodas dienvidu Lietuvā, 95,14 m virs jūras līmeņa, labajā Nemunas upes krastā. Augstākā pilsētas vieta — Veselības (K. Dineikas) parks (105 m virs jūras līmeņa), zemākā — Nemunas krasts pie Fizioterapijas dziedniecības iestādes.
Nemunā ieplūst Ratnīča (Ratnīčele), kura no dienvidiem uz ziemeļiem 2 km tek caur kūrorta austrumdaļai. Pilsētas dienvidu daļā atrodas Druskoņa ezers, Vijūnēļa dīķis un Meiteņu acu (Mergelių akių) ezeriņš. Kūrorta austrumdaļā — „Saules taka“, dīķis ar kaskādes vannām.
Klimats
Druskininku klimats izceļas ar labvēlīgiem klimata terapijas un rekreācijas apstākļiem. Dominē paugurains, gravains reljefs, daudz vidēju un mazu ezeru. Vidējā maksimālā gaisa temperatūra vasarā (jūnijā, jūlijā un augustā) — augstāka par 22 °C. Vidējā gada nokrišņu summa ir 661 mm. Vēja ātrums kūrortā jūlija-augusta mēnešos ir 2,4—2,6 m/s. Dominē dienvidrietumu, rietumu un ziemeļrietumu, bet ziemā pūš dienvidaustrumu, austrumu un dienvidrietumu vēji.
Daba
Lai gan Druskininku meži tālu no jūras, tajos atrodas kāpas. Tikai šeit tās nav līdzīgas jūrmalas kāpām — tās ir kontinentālās kāpas. Tās ir apaugušas priedainēm.
Kūrorts
Kūrorts dibināts 1794. g. 20. jūnijā, kad Staņislavs Poņatovskis Druskininkus pasludināja par dziedniecības vietu. Tas ir pirmais un lielākais kūrorts Lietuvā. Kūrorta attīstību labvēlīgi ietekmēja 1862. gadā izbūvētā Sanktpēterburgas - Varšavas dzelzceļa līnijas izbūve, jo Druskininku stacija tika izbūvēta tikai 19 kilometrus no pilsētas. Pēc Pirmā pasaules kara kūrorts iekļāvās Polijā, un to bija iecienījis Juzefs Pilsudskis. Sākoties Otrajam pasaules karam un PSRS iebrūkot Polijā, kūrorts īsu brīdi tika iekļauts Baltkrievijas PSR. Tomēr 1939. gada oktobrī PSRS to atdeva Lietuvai, bet 1940. gada augustā okupēja pašu Lietuvu. Kūrorta tips — balneoloģisks, dūņu, klimatisks. Druskininkus ielenc skaistas, tīras Dzūkijas priedaines un ezeri. Uz vienu pilsētas iedzīvotāju ir 2,1 ha meža.
Kioto protokols
Kioto protokols ir ANO vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām protokols, kas tika izveidots kā līdzeklis cīņā pret globālo sasilšanu. Tas tika pieņemts Kioto, Japānā, taču stājās spēkā. Līdz 2011. ġada septembrim protokolu parakstījusi un ratificējusi 191 valsts. Pašlaik vienīgā valsts, kas parakstījusi protokolu, taču nav to ratificējusi, ir ASV. 2011. gadā Kanāda kļuva par pirmo valsti, kas izstājusies no Kioto protokola. Protokols tika pieņemts, lai samazinātu klimatam kaitīgo gāžu izmešus atmosfērā. To ratificējušajām 35 rūpnieciski attīstītajām valstīm un Eiropas Kopienai līdz 2012. gadam bija jāsamazina oglekļa dioksīda emisija par 6% salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni.
Fermioni
Fermioni (no itāļu fiziķa Enriko Fermi uzvārda) ir daļiņas ar pusveselu spina vērtību. Fermioni pakļaujas Fermi—Diraka statistikai, kas nozīmē, ka vienā kvantu stāvoklī var atrasties tikai viena daļiņa. Tādēļ fermionus dažkārt sauc arī par "matērijas daļiņām". No nepāra skaita fermioniem sastāvoša kvantu sistēma kopumā arī ir fermions. Vienkāršoti runājot, no fermioniem sastāv matērija, bet bozoni ir fundamentālās mijiedarbību pārnesēji.
Pie fermioniem pieder visi kvarki (no tiem sastāv protoni un neitroni, kas paši arī ir fermioni, jo to sastāvā ir 3 kvarki) un leptoni, kā arī to antidaļiņas. Savukārt no 2 kvarkiem sastāvošie mezoni pieder pie bozoniem.
Kļina
Kļina (ru) ir apgabala pakļautības pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā. Pilsēta atrodas Sestras upes labajā krastā, 85 km uz ziemeļrietumiem no Maskavas pie Krievijas federālā autoceļa M10, ir dzelzceļa stacija dzelzceļa līnijā Maskava—Sanktpēterburga.
Fermioni
Fermi—Diraka statistikas princips nosaka ikdienā novērojamās vielas "stingrību", jo divas vielas daļiņas nevar ieņemt vienu un to pašu vietu.
No Fermi—Diraka statistikas izriet Pauli princips (no fiziķa Volfganga Pauli uzvārda), kas nosaka atomu elektronu čaulu stabilitāti, dodot iespēju eksistēt sarežģītiem ķīmiskiem elementiem. Tas pats princips nosaka deģenerētas matērijas eksistenci lielā spiedienā neitronu zvaigznēs un baltajos punduros.
Ante Gotovina
Ante Gotovina (hr; dzimis, Pašmanas salā, Horvātijā) ir atvaļināts Horvātijas armijas ģenerālleitnants (general pukovnik), tika apsūdzēts kā kara noziedznieks.
Biogrāfija
Kā algotnis Dienvidamerikā ticis arestēts un ieslodzīts cietumā.
1990. gadā Gotovina atgriezās Horvātijā. Franču leģionāra pieredze ļāva īstenot strauju militāro karjeru.
1995. gadā Gotovina ieguva ģenerāļa pakāpi, vadīja kaujas operācijas pret serbu zemessargiem Krajinas apgabalā (operācija "Viesuļvētra"), nepieļaujot apgabala neiekļaušanos jaunizveidotajā Horvātijā.
2001. gadā ANO Starptautiskais kriminālnoziegumu tribunāls ģenerālim Gotovinam izvirzīja apsūdzību tiešu līdzdalību 150 serbu civiliedzīvotāju noslepkavošanā un 150 000-200 000 serbu deportācijā no Horvātijas Krajinas teritorijas. ASV izsludināja 5 miljonu ASV dolāru prēmiju par Gotovinas notveršanu. 2005. gada 8. decembrī pēc Starptautiskā tribunāla prasības Gotovina tika apcietināts Kanāriju salās, bet pēc ilgstoša tiesas procesa tika attaisnots.
Horvātijā Gotovina daļā sabiedrības vēl joprojām tiek uzskatīts par nacionālo varoni. Pēc A.Gotovinas apcietināšanas Horvātijā izcēlās plaši masu protesti, kuros piedalījās desmitiem tūkstoši iedzīvotāju.
Gaiss
Gaiss ir dažādu gāzu maisījums, kas veido Zemes atmosfēru. Gaisu lielākoties veido slāpeklis (78%) un skābeklis (21%). Atlikušo vienu procentu veido argons, oglekļa dioksīds, ūdens tvaiks un citas gāzes. Gaiss ir bezkrāsains, bez smaržas un garšas.
Gaiss ir ļoti svarīga gāze visiem aerobiem organismiem. Elpojot organismi no gaisa iegūst skābekli, kas nepieciešams vielmaiņai. Augi gaisā esošo ogļskābo gāzi izmanto fotosintēzē.
Ķīmiskais sastāvs
Vidējā gaisa molmasa ir 28,97 g/mol. Jāņem vērā, ka augstāk esošajā tabulā dota gāzu tilpuma attiecība, nevis masas attiecība. Piemēram, ja hēlija saturs gaisā pēc tilpuma ir 5,2 ppm, pēc masas tas ir tikai 0,72 ppm hēlija mazās masas dēļ.
Gaisa piesārņojums
Gaisa piesārņojums ir ķīmisks, fizisks (daļiņu piesārņojuma gadījumā) vai bioloģisks aģents, kas izmaina atmosfēras dabiskās īpašības.
Gaisa piesārņojums pasaulē palielina cilvēku saslimstību un mirstību. Lai to ierobežotu, tiek pieņemti īpaši normatīvie akti, kuru ieviešana vairāk vai mazāk efektīvi ļauj samazināt piesārņojumu.
Grāfa Kellera korpuss
'''Grāfa Kellera 1. Brīvprātīgais korpuss''' (ru) bija Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas sastāvā esošs apmēram 10 000 karavīru liels krievu algotņu karaspēks Latvijas brīvības cīņu (Bermontiādes) laikā. Korpuss sastāvēja no plastunu divīzijas, huzāru pulka, kavalērijas pulka, artilērijas pulka un kazaku pussotņas.
Izveide
Korpusa pamatu veidoja krievu virsnieki, kas pēc 1918. gada martā noslēgtā Brestļitovskas miera līguma atradās Vācijas okupētajā zonā. Bija plānots viņu vadībā veidot divus brīvprātīgo korpusus (vācu: Freikorps) — Ziemeļu korpusu Baltijā, bet Dienvidu korpusu Ukrainā un Donas kazaku reģionā. Pēc 1918. gada novembrī parakstītā Kompjeņas pamiera krievu Ziemeļu brīvprātīgo korpusa karavīri tika internēti Zalcvēdeles gūstekņu nometnē, kur 1919. gada martā tika saformētas divas krievu brīvprātīgo vienības — "Kavalērijas ģenerāļa grāfa Kellera vārdā nosaukto partizānu vienību" (Партизанский Отряд имени генерала-от-кавалерии графа Келлера) Pāvela Bermonta-Avalova vadībā un "Pulkveža Virgoļiča brigādi" (Бригада полковника Вырголича). Sākotnēji abas vienības ietilpa kņaza Anatola Līvena brīvprātīgo korpusā un cīnījās pret Padomju Latvijas armiju. Pēc korpusa sakāves un Strazdumuižas pamiera noslēgšanas 1919. gada 9. jūlijā kņaza Līvena daļas saņēma ģenerāļa Judeņiča pavēli doties uz Narvas fronti, lai pievienotos Ziemeļrietumu armijas plānotajam karagājienam uz Petrogradu.
Bermonta-Avalova un Virgoļiča komandētās daļas atteicās doties prom no Latvijas, izstājās no Līvena korpusa un Jelgavā nodibināja "Kavalērijas ģenerāļa grāfa Kellera vārdā nosaukto Rietumu brīvprātīgo korpusu" (Западный добровольческий генерала-от-кавалерии графа Келлера корпус). Augustā Virgoļiča vienība izstājās no korpusa un tika pārdēvēta par 2. Rietumu brīvprātīgo korpusu (2-й Западный добровольческий корпус).
Vadība
Komandieris: pulkvedis Potockis (Потоцкий)
Likvidācija
Grāfa Kellera korpusu izformēja 1919. gada 18. decembrī pēc tā ierašanās Veimāras Republikā.
Čingishans
Čingishans (mn [tʃiŋɡɪs χaːŋ], zh, pēcnāves vārds Tai-dzu; dzimis Temūdžins, mn, dzimis ap 1155. vai 1162. gadu, miris ) bija mongoļu karavadonis, valdnieks, pirmais Mongoļu impērijas imperators.
Kijat-bordžiginu klana vecākā, taičiutu cilts valdnieka Jesugajbātara (mn) un Oelunas no olkonutu klana (kungratu cilts) dēls. Brālis Džočihasars, pusbrālis Očigins.
Dzīvesstāsts
1185. (?) gadā Temūdžins apvienoja visas mongoļu ciltis, atjaunojot valsti. 1206. gadā, pakļāvis vairākas kaimiņu tautas, viņš pasludināja Mongoļu impērijas izveidošanu un lielajā kurultajā tika ievēlēts par visu mongoļu valdnieku. Viņš kāpa tronī ar jaunu vārdu un titulu — "Čingishans". 1211. gadā ar Čingishana dekrētu tika pieņemts impērijas oficiālais nosaukums: Jeke Mongol uls (Dižā Mongoļu valsts), ar galvaspilsētu Karakorumu (Horhorinu).
Izskats
Liela auguma, rudiem matiem, kuplu bārdu, zaļām acīm. Rašīds ed Dīns savā hronikā raksta: “Bordžigin nozīmē zilacainais, un, lai cik tas būtu dīvaini, visi Jesugajbātara, tā dēlu un uruka pēcteči, lielākoties ir zilām acīm un rudmataini vai blondi... Kā viņi [mongoļi] stāsta, tā ir valdnieka varas pazīme.” Sunu impērijas sūtnis Džao Huns apraksta: “Temūdžins ir ļoti liela auguma, ar augstu pieri un garu, biezu bārdu. Abul-Gazi savā hronikā raksta, ka visiem bordžiginiem “acis ir zili zaļas vai tumši zilas, kur acs zīlītei apkārt ir brūna josliņa.”
Ģimene
Sievas:
Borte dzemdēja četrus dēlus — Džuči, Čagataju, Ugedeju un Tuluju — un piecas meitas. No citām sievām hanam bija vēl četri dēli: Kulkans, Džaurs, Džurčitajs un Orčakans (pēdējie trīs mira jau bērnībā).
Čingishana nāves brīdī — 1227. gadā — viņam bija 5 dēli, vismaz 40 pieauguši mazdēli un vairāki desmiti pusauga mazmazdēlu.
Avoti
Vēl par Čingishanu, tā pēctečiem un izveidotās impērijas ģenēzi liecina arī daudzi citi teksti — mongoļu, ķīniešu, persiešu, eiropiešu —, kas radīti krietni vēlāk, bet balstās uz senākiem avotiem. Visai plašu informāciju snieguši viduslaiku ceļotāji un sūtņi — Čans Čuņs, Džao Huns, Rašids ad-Dins, Ibn al-Asirs, Džuveini, Nessavi, Giljems no Rubrukas, Plano Karpini, Odoriks de Pordenone, Marko Polo —, kuri visai daudz aprakstījuši mongoļu ikdienas dzīvi.
Sabulis
Sabulis jeb Sibīrijas cauna (Martes zibellina) ir vidēja auguma sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs, kas pieder pie caunu ģints (Martes). Sabuļa tuvākā radiniece caunu ģintī ir Japānas cauna.
Sabulis pamatā dzīvo Sibīrijas taigā, sākot ar Urālu kalniem un beidzot ar Mongolijas un Ķīnas ziemeļiem. Tas ir sastopamas arī Korejas pussalā un Hokaido salā Japānā. Sabuļu izplatības karti var apskatīt šeit Pirms vairākiem simtiem gadu 15. gadsimtā tas dzīvoja arī Krievijas Eiropas daļā līdz Polijai un Somijai, Latviju, Lietuvu un Baltkrieviju ieskaitot. Iespējams, sabulis bija sastopams visā Skandināvijā. Bet jau 18. gadsimtā sabulis dzīvoja vairs tikai Krievijā un arī tikai Krievijas ziemeļu daļā. Kopš 20. gadsimta sabulis Krievijas Eiropas daļā ir saglabājies ļoti niecīgos daudzumos, tas mūsdienās ir sastopams Pečoru apkaimē, kur izveidots dabas rezervāts sabuļu aizsardzībai.
Kā kažokzvērs sabulis vienmēr ir bijis vērtēts kā īpaši vērtīgs, arī mūsdienās sabuļāda ir luksusa klases kažokāda. Lai arī sabuļus Krievijas taigā joprojām medī un sabuļādu ieguve dažām vietējām tautām ir gandrīz vienīgais peļņas avots, tomēr lielākā daļa sabuļādu, ko mūsdienās var nopirkt tirdzniecībā, nāk no zvēraudzētavām. Lai pašūtu vienu kažoku, ir jānogalina 60—80 sabuļi.
Izskats
Sabuļa ķermenis ir garš, slaids, plastisks, ar īsām kājām. Sabuļu tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Ķermeņa garums tēviņam ir 38—56 cm, astes garums 9—12 cm, svars 880—1800 g, mātītes ķermeņa garums ir 35—51 cm, astes garums 7—11,5 cm, svars 700—1560 g. Galvas forma saplacināta, trīstūrveida, ar smailu purniņu. Ausis vidēji lielas, noapaļotas. Gan priekškājām, gan pakaļkājām pieci pirksti ar asiem nagiem, kas piemēroti kāpšanai kokā. Ķepu spilventiņi segti ar biezu, elastīgu matojumu. Ziemā matojums gandrīz pilnībā nosedz nagus. Aste ļoti kupla un krāšņa, tomēr salīdzinājumā ar citām caunām īsa. Sabulis augumā ir līdzīgs meža caunai, tikai tā seja ir izstieptāka un garāka, tam ir lielākas ausis un īsāka aste.
Kažoks mīksts, pūkains un spožs. Kažoks sabulim ir dubults; apakšā ir īsāka biezā, zīdainā pavilna, bet to nosedz spīdīgā un pūkaina akotspalva. Ziemas kažoks ir biezāks un krāšņāks par vasaras kažoku. Ziemas kažoku sabulis nomet martā. Vispirms izkrīt pavilna, pēc tam nomainās akotspalva. Rudenī atkal uzaug bieza pavilna un nedaudz vēlāk krāšņā akotspalva. Oktobrī sabulis ir atguvis savu lepno izskatu. Sabulim kažoks ir mīkstāks un zīdaināks kā Amerikas caunai. Krāsa variē no dzeltenbrūnas līdz tumši brūnai, gandrīz melnai. Pakaklei un krūtīm matojums ir gaišāks, kas var būt gan dzeltenbrūns, gan koši oranžs. Galvas matojums var būt vienā krāsā ar muguru vai gaišāks. Sāni nedaudz gaišāki par muguru, bet kājas un pavēdere tumši.
Uzvedība
Sabulis migu parasti ierīko meža biezoknī un ūdens tuvumā. Migai tiek piemeklētas alas zem koku saknēm, kāds vecs koka dobums vai sakrituši koki. Lai arī sabulis spēj uzrāpties kokā, tas uz zemes jūtas drošāk. Sabuli nevar uzskatīt par tipisku nakts dzīvnieks, tas medībās iziet dienas gaismā; no rītiem un vakaros, bet nakts vidū un dienas vidū tas guļ savā migā. Sabulis pārvietojas nelieliem lēcieniem, pārmeklējot savu apkārtni.
Sabulim ir lieliska dzirde, oža un redze, kas ļauj tam medīt tumsā. Pavasaros tēviņi kļūst ļoti neiecietīgi viens pret otru, satiekoties tie izkaujas. Toties satiekot mātītes, tēviņi ar tām uzsāk rotaļas. Ilgu laiku dabas pētnieki uzskatīja, ka pavasarī sabuļiem ir riesta laiks, tomēr pārošanās pavasarī nekad netika novērota. Arī zoodārzos sabuļi uzvedas līdzīgi. Novērojumi Maskavas zoodārzā apliecināja, ka riests sabuļiem sākas tikai jūlijā. Pavasara rotaļas sabuļiem sauc par "viltus riestu".
Barība
Sabulis ir visēdājs, un tas ēd visu, ko var nomedīt. Sabulis medī zaķus un citus mazus dzīvniekus kā peles, strupastes un burundukus. Sabuļi medī arī sermuļus, kas ir sermuļu dzimtas dzīvnieki tāpat kā sabuļi. Tas medī arī putnus, zivis, gliemjus un kukaiņus, īpaši bites un kamenes, izēd to medu un no putnu ligzdām olas. Reizēm sabulis uzbrūk kabargām, kas augumā līdzinās mūsu stirnām. Pie iespējas tas ēd dažādas ogas un riekstus. Reizēm sabulis seko lācim vai vilkiem, lai barotos no lielo plēsēju pārpalikumiem.
Vairošanās
Riesta laiks sabuļiem sākas jūnija beigās un beidzas augusta sākumā. Mazuļi dzimst pēc 8 mēnešiem nākamā gada pavasarī. Kā visām caunām arī sabulim ir embrioniskā diapauze, embrija attīstība tiek atlikta, patiesā grūsnība ilgst 25—30 dienas. Piedzimst 1—7 akli, nevarīgi, gandrīz kaili mazuļi, visbiežāk 2—3. Piedzimstot tie sver 25—35 g, un tie ir apmēram 10 cm gari. Tēviņi atbalsta mātītes laikā, kad piedzimst mazuļi, aizsargājot to teritoriju un sagādājot mātītei barību. Acis mazuļiem atveras pēc 30—36 dienām, drīz pēc tam tie sāk staigāt, un māte tos sāk piebarot ar gaļu. Māte tos zīdī ar pienu 7 nedēļas. Uz pirmajām medībām māte mazuļus izved 6—8 nedēļu vecumā. Rudenī ģimene šķiras un katrs uzsāk savu pastāvīgo dzīvi. Dzimumbriedumu jaunie sabuļi sasniedz 2 gadu vecumā.
Kolonoka sabuļa otas
No Sibīrijas kolonoka kažoka spalviņām ražo smalkākās un labākās akvareļu otiņas, kā arī eļļas krāsu otas. Tās sauc par kolonoka sabuļu otām, tām izmanto Sibīrijas kolonoku tēviņu ziemas kažoka spalvas, nevis sabuļa spalvas, kā visbiežāk cilvēki domā. Latvijas informācijas avotos šīs otas bieži tiek kļūdaini sauktas par Sibīrijas caunu otām.
Gargždi
Gargždi (lt) ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas rietumos Minijas upes labajā krastā 17 kilometrus uz austrumiem no Klaipēdas. Pilsētas ziemeļu robeža iet gar automaģistrāli Viļņa—Klaipēda. Gargždiem ir pilsētas seņūnijas statuss, kā arī tie ir apkārtējās Dauparu-Kvietiņu seņūnijas centrs.
Šeit atrodas pasta nodaļa (LT-96001), Gargždu parks, koka Sv. erceņģeļa Mikeļa baznīca (uzcelta 1941. gadā). Lielākie uzņēmumi: A/S Geonafta, A/S Gargždų statyba, SIA Gargždų mida, SIA Masterfoods un citi. Pilsētas dienvidrietumos atrodas Gargždu karjers un citas sīkas ūdenskrātuves, ģimenes dārziņi.
Gargždi ir futbolista Armina Narbekova (Arminas Narbekovas, 1965) dzimtā pilsēta.
11. autobusu maršruts (Rēzekne, līdz 2011)
11. autobusu maršruts bija Rēzeknes sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Aušanas ceha līdz Zivju bāzei. Šajā maršrutā kursēja tikai viens autobuss darbadienās, bet brīvdienās nebija ne viena reisa. Maršrutu apkalpoja SIA „Dekom” autobusu parks, kas atrodas Viļakas ielā 1b.
Indivīds
Indivīds (no la — ‘nedalāmais, īpatnis’) jeb īpatnis ir ikviens patstāvīgi eksistējošs organisms, kādas bioloģiskas sugas pārstāvis. Indivīds ir arī viens, atsevišķs cilvēks jeb persona. Plašākā nozīmē par indivīdu sauc jebkuru dzīvu vai nedzīvu lietu, ko aplūko kā kādas klases vai tipa pārstāvi.
Dzeltenais vizbulis
Dzeltenais vizbulis (Anemone ranunculoides) ir daudzgadīgs gundegu dzimtas lakstaugs.
Apraksts
Stublājs neliels, 7 — 20 cm, stāvs, izklaidus apmatots. Saknenis ir ložņājošs, brūngans. Apakšējās lapas ir staraini šķeltas. Augšlapas ir novietotas tuvu ziedam, sakārtotas mieturī. Zieds dzeltens. Zieda lielums 2 — 3 cm. Apziednī parasti ir 5 lapas. Zied aprīļa beigās, maijā.
Izplatība
Aug kontinentālās Eiropas mežainos apvidos, retāk sastopams Vidusjūras reģionā. Latvijā bieži visā valstī.
Biotopi
Sastopams auglīgās vietās jauktos un lapu koku mežos, skrajos krūmājos un upju krastu gravās. Izplatīts kā dekoratīvs augs akmensdārzos.
4 (skaitlis)
4 (četri) ir kārtas skaitlis, kurš atrodas starp 3 un 5.
Pieraksts citās skaitīšanas sistēmās
Ramenska
Ramenska ir Maskavas apgabala pilsēta Krievijā ar 82,3 tūkstošiem iedzīvotāju. Pilsēta atrodas 40 km uz dienvidaustrumiem no Maskavas.
2000. gadu vidū Ramenskā tika realizēts projekts par tipveida dzīvojamo māju māksliniecisku noformējumu, kas ir diezgan neparasts Krievijai. Pilsētas centrā uzstādīts daudz dažādu strūklaku un skulptūru, dažas no tām veidotas pēc padomju animācijas filmu motīviem.
Edgars Savisārs
Edgars Savisārs (et; dzimis, miris ) bija igauņu politiķis, viens no Igaunijas Tautas frontes dibinātājiem, ilggadējais Igaunijas Centra partijas līderis. Savisārs bijis pirmais Igaunijas premjerministrs (amata vietas izpildītājs), kā arī iekšlietu ministrs un ekonomikas un komunikāciju ministrs. No 1992. līdz 1995. gadam bijis Igaunijas parlamenta vicespīkers. Bijis valsts galvaspilsētas Tallinas mērs (2001—2004, 2007—2015).
Savisārs bijis Baltijas ceļa idejas autors.
Dzīvesgājums
Savisārs dzimis 1950. gadā Harku cietumā ieslodzīto Elmāra un Marijas Savisāru ģimenē. Viņa vecāki bija zemnieki no Tartu apriņķa, kas 1949. gadā bija notiesāti par pretošanos kolektivizācijai. Tēvam tika piespriests 15 gadu cietumsods (atbrīvots 1952. gadā), bet mātei — 5 gadi (atbrīvota 1950. gadā).