cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dūkuri
Izskats un īpašības
Visas dūkuru sugas ir izcilas peldētājas un nirējas, bet neveiklas uz sauszemes. Dūkuru izcilo spēju nirt nodrošina anatomiska īpatnība. Tiem atšķirībā no citiem putniem tikai daži kauli ir atviegloti — pneimatizēti jeb pildīti ar gaisu. Atrašanos zem ūdens atvieglo arī spēja iztukšot tā sauktos gaisa maisus, kurus dūkuri izmanto, lai lidojuma laikā nodrošinātu skābekļa uzņemšanu gan ieelpojot, gan izelpojot. Turklāt ienirstot, dūkuri piekļauj apspalvojumu cieši pie ķermeņa, gandrīz pilnīgi atbrīvojot to no gaisa, kas atrodas starp spalvām. Lai arī dūkuru kauli ir smagāki kā citiem putniem un to spārni ir īsi, tie ir labi, spēcīgi lidotāji.
Lielais dūkuris (Podiceps major) ir ne tikai lielākais ģintī, bet arī visā dūkuru dzimtā. Tā ķermeņa garums var sasniegt 77 cm, svars 1,6 kg. Mazākais ir sudrabdūkuris (Podiceps occipitalis), kura ķermeņa garums var būt tikai 27 cm, svars 225 g. Pavisam nedaudz lielāks ir melnkakla dūkuris (Podiceps nigricollis), kura mazāko īpatņu ķermeņa garums ir 28 cm, svars 250 g.
Uzvedība un barība
Dūkuri barību meklē, nirstot zem ūdens, barojoties ar zivīm un dažādiem ūdens bezmugurkaulniekiem. Dūkuri ligzdo bagātīgi aizaugušos saldūdens ezeros un dīķos tuvu krastam peldošās ligzdās. Dējumā parasti ir 2 olas. Mazuļus vecāki bieži pārnēsā uz savas muguras, pat nirstot ar mazuļiem zem spārniem.
Cīravas iela (Rīga)
Cīravas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņos (Mārupē). Iela sākas krustojumā ar Kantora ielu un beidzas krustojumā ar Amulas ielu. Pēc šī krustojuma ir grantētas brauktuves turpinājums Mārupītes virzienā, kas ielas trasei netiek pieskaitīts. Kopējais ielas garums ir 120 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Ielā ir tikai savrupmāju apbūve.
Cīravas iela izveidota 2022. gada jūlijā ar Rīgas domes lēmumu, pārdēvējot Imulas ielas kādreizējo daļu (pārējā Imulas iela ir otrpus Mārupītei).
Iela ir nosaukta Cīravas — Cīravas pagasta centra Dienvidkurzemes novadā — vārdā.
Ielu savienojumi
Cīravas iela ir savienota ar šādām ielām:
Belituna
Belituna (id) ir Indonēzijai piederoša sala Karimatas šaurumā starp Sumatru dienvidrietumos un Kalimantānu ziemeļaustrumos un starp Javas jūru dienvidos un Dienvidķīnas jūru ziemeļos; Gaspara šaurums to atdala no Bankas salas rietumos. Salas reljefs lēzeni paugurains, augstākais punkts ap 500 m vjl.
Ietilpst Bankas-Belitunas provincē, dalās divās reģensijās. Lielākā pilsēta ir Tandžunpandana. Lielākā daļa iedzīvotāju ir malajieši ar ievērojamu bugu, sundu un ķīniešu minoritāti.
Līdz 1812. gadam sala piederēja Palembanas sultānam, kad tā nonāca Lielbritānijas īpašumā, kas to savukārt 1824. gadā nodeva Nīderlandei.
Čiekurkalna 9. šķērslīnija
'''Čiekurkalna 9. šķērslīnija''' ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona Čiekurkalnā apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Skultes ielu un beidzas krustojumā pie Stienes ielu. Ielas garums ir 212 metri.
Ielu savienojumi
Čiekurkalna 9. šķērslīnija krustojas ar:
Jānis Ansons
Jānis Voldemārs Ansons ( — ) bija latviešu gleznotājs, viens no Neatkarīgo mākslinieku vienības dibinātājiem.
Dzīvesgājums
Jānis Ansons dzimis 1888. gada 8. aprīlī Rīgā. Mācījies Venjamiņa Blūma mākslas skolā, R. Pētersona mākslas amatnieku darbnīcās, beidzis Rīgas amatniecības skolu (1909), Rīgas pilsētas mākslas skolu (1911), kur mācījies pie Vilhelma Purvīša, Jaņa Rozentāla, Berharda Borherta.
Studējis glezniecību Minhenē (1921) un Berlīnes Mākslas akadēmijā, bet 1922. gadā bijis Latvijas Mākslas akadēmijas students. Piedalījies cīņās pret Bermontu. Strādājis par zīmētāju Zemkopības ministrijas lauku būvniecības nodaļā (1918-1921), Rīgas pilsētas mākslas muzejā kā direktora Vilhelma Purvīša palīgs (1921-1926), kā arī par Purvīša asistentu Latvijas universitātes Arhitektūras fakultātes Tēlotājas mākslas darbnīcā (1922-1935). Pildījis arī skolotāja pienākumus Rīgas pilsētas amatniecības skolā. Miris 1935. gada 16. novembrī, apbedīts Rīgas Meža kapos.
Mākslinieciskā darbība
Galvenokārt gleznojis ainavas, klusās dabas, arī aktus. Mākslinieks tiek pieskaitīts impresionistu reālistu pārstāvjiem, kurus ietekmējusi vācu glezniecība. Bez glezniecības nodarbojies arī grafikā, lietišķajā mākslā, reklāmas nozarē, pilsētas, skatlogu un svētku sarīkojumu dekorēšanā.
Izstādes
Mākslinieks izstādēs piedalījies no 1911. gada. Aktīvi piedalījies no 1921. gada Neatkarīgo mākslinieku vienības rīkotajās izstādēs, būdams arī viens no tās dibinātājiem un valdes locekļiem. No 1923. līdz 1925. gadam vienību pārstāvējis Izglītības ministrijas Mākslas padomē.
Joanns Žuravskis
Joanns Žuravskis (dzimis 1867. gada 25. septembrī Ļaudonā, miris 1964 gada 31. martā Rīgā) bija Latvijas pareizticīgo baznīcas virspriesteris.
Ģimene
Tēvs — pareizticīgo macītājs Pjotrs Žuravskis (1826 — 1892); pabeidzis Polockas garīgo semināru, Sanktpēterburgas garīgo semināru, 1848. gadā nozīmēts par mācītāju Balvu pareizticīgajā baznīcā, vēlāk kalpojis arī citās baznīcās Latgalē un Vidzemē.
Māte — Melānija Žuravska. Brālis Simeons — arī pareizticīgo mācītājs. Bija arī trīs māsas.
Jaunības gadi
Kopš bērnības ar brāli un māsām apmeklēja dievklapojumus baznīcās, kur kalpoja viņu tēvs, dziedāja baznīcas korī. Pēc skolas pabeigšanas 1884. gadā iestājās Rīgas garīgajā seminārā, ko absolvēja 1890. gadā. No mācībām brīvajā laikā Ivans Žuravskis dziedājis Kristus Piedzimšanas katedrāles arhijereja korī.
Baznīcas karjera
Pēc Rīgas garīgā semināra pabeigšanas norīkots par psalmotāju Ventspils Visu svētko baznīcu, bet 1891. gadā pārcelts uz Rīgas Debesbraukšanas baznīcu.
1892. gada 19. februārī viņu Rīgas un Jelgavas arhibīskaps Arsēnijs Brjancevs iesvētīja par pareizticīgo mācītāju (priesteri) Jēkabpils Svētā Gara baznīcā. Pēc tam 1895. gadā norīkots uz Mārcienas Sv. Alekseja pareizticīgo divenamu. Paveica daudz šīs draudzes labā. Pateicoties viņa centieniem, tika atrestaurēts baznīcas ikonostass, kapsētā uzbūvēta kapliča, 1899. gadā uzbūvēta draudzes skolas ēka. Par savu darbību viņš vairākkārt saņēmis pateicības no Rīgas un Mītavas Arhibīskapa Agafangela (Preobraženska).
Dzelzs Ernsts
Dzelzs Ernsts (de; dzimis 1377. gadā, miris ) bija Karintijas, Štīrijas un Karniolas (kopā sauktas Iekšaustrijas) hercogs no 1406. gada līdz savai nāvei 1424. gadā. No 1411. gada bija Hābsburgu dinastijas Leopoldīnu atzara līderis. Pirmais no Hābsburgiem, kurš sev lietoja erchercoga titulu.
Joanns Žuravskis
Baznīcas karjera
No 1902. gada līdz 1913. gadam kalpo Ventspilī, sākotnēji — Visu svēto baznīcā, no 1906. gada — Nikolaja baznīcā.
1915. gadā, Pirmajam pasaules karam sākoties, t. Joanns devies evakuācijā. 1916. gada martā t. Joanns (Žuravskis) iesvētīts par protojereju (virspriesteri).
Pēc atgriešanās Latvijā, no 1920. gada 1. janvāra t. Joanns kalpojis Svētā Nikolaja cietuma baznīcā Rīgā, kā arī Svētmocekļa Firsa mājas baznīcā, kas atradusies Rīgas Firsa Sadovņikova nespējnieku namā. Starpkaru laikposmā t. Joanns Žuravskis bijis Ticības mācības pasniedzējs, līdztekus tam dažās mācību iestādēs viņš pasniedzis latviešu valodu.
Dzelzs Ernsts
Ernsts bija Iekšaustrijas hercoga Leopolda III dēls. Pēc tēva nāves 1386. gadā Zempahas kaujā pret šveiciešiem, Ernsts tika nodots hercoga Albrehta III aizbildniecībā. 1401. gadā pavadīja Vācijas karali Ruprehtu karagājienā uz Itāliju. No 1407. līdz 1409. gadam karoja ar savu vecāko brāli Leopoldu III. Dzelzs Ernsts kļuva par imperatora Sigismunda dibinātā Drakona ordeņa biedru, tomēr vēlāk ar to sanaidojās un kopā ar brāli, Tiroles firstu Fridrihu IV veiksmīgi aizstāvējās pret Sigismundu.
Joanns Žuravskis
Baznīcas karjera
1935. gada 16. maijā apbalvots ar V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada rudenī padomju varas pārstāvji slēdza Sv. Nikolaja cietuma baznīcu un Sv. Firsa mājas baznīcu. Taču tēvs Joanns turpinājis savu kalpošanu Rīgas baznīcā par godu Dievmātes ikonai "Visu Noskumušo Iepriecinājums". Par spīti ticības vajāšanai, tēvs Joanns turpina noturēt dievkalpojumus, atklāti sludinot Dieva vārdu un drosmīgi nosodot bezdievju varu.
1941. gada 6. decembrī metropolīts Sergijs Voskreneskis apbalvoja tēvu Joannu ar mitru.
Nacistu okupācijas laikā, lai glābtu ebrejus no iznīcības, tēvs Joanns viņus kristījis pareizticībā. 1945.-1946. gados viņš papildus kalpojis arī Rīgas Vissv. Dievmātes Pasludināšanas — Sv. Nikolaja dievnamā.
Pēdējos dzīves gados protojerejs cieta no vajāšanas — saņēma aizliegumu sprediķos izteikt "kārdinošu un nepiemērotus izteicienus, pimērus un faktus", kā arī norādījumu, kā arī "stingri sekot grāmatām". 1962. gadā tēvu Joannu piespieda parakstīt lūgumu atbrīvot no dienesta, pēc kā, neskatoties uz daudziem draudzes locekļu lūgumiem, viņš tika no sprediķiem pilnīgā atstādināts.
Miris 1964. gada 31. martā. Apbedīts Rīgas Ivana kapos.
Darbi
1900. gadā protojerejs Joanns Žuravskis izdeva liturģisko dziedājumu krājumu latviešu valodā ar notīm, kuru plaši sāka izmantot latviešu pareizticīgo draužu ticīgie.
Aptuveni 1930. gadu beigās protojerejs Joanns Žuravskis izdevis grāmatu "Vecā mācītāja piezīmes" — garīgo dienasgrāmatu, kurā priesteris aprakstījis savas garīgās izaugsmes pieredzi. Tāpat trīsdesmito gadu beigās viņš sagatavoja izdošanai dziesmu grāmatu, kura gan Otrā pasaules kara dēļ netika izdota un gāja zudumā.
Rīga-1990
Starptautiskais turnīrs "Rīga—1990" bija starptautiskais šaha turnīrs, kas notika Rīgā no 9. līdz 17. aprīlim 1990. gadā un vienlaicīgi bija arī 1990. gada Latvijas šaha čempionāts.
Turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! Punkti !! Vieta
Šarls Devendevils
Šarls Devendevils (fr; dzimis, miris ) bija franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur peldēšanas sacensībās izcīnīja zelta medaļu.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Par olimpisko čempionu viņš kļuva zemūdens peldēšanā (rezultāts — 1:08.4 / 188.4 punkti). Ūdenspolo turnīrā viņš bija komandas Tritons Lillois biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Lielbritānijas komandai — Osbornas peldēšanas klubs.
1904. gadā viņš iestājās armijā. 1914. gada septembrī, Pirmā pasaules kara laikā, viņš tika nogalināts cīņās pie Reimsas.
Galapagu lauvronis
Galapagu lauvronis (Zalophus wollebaeki) ir ausroņu dzimtas (Otariidae) jūras zīdītājs. Tā tuvākie radinieki ir izmirušais Japānas lauvronis (Zalophus japonicus) un mūsdienās dzīvojošais Kalifornijas lauvronis (Zalophus californianus). Līdz 2003. gadam uzskatīja, ka Galapagu lauvronis ir Kalifornijas lauvroņa pasuga, līdz saskaņā ar pēdējo gadu ģenētiskajiem pētījumiem sistemātika tika izmainīta.
Izplatība
Galapagu lauvronis sastopams visās Galapagu arhipelāga salās, bet nedaudz mazāk kā ceturtā daļa no visas populācijas apmetusies Sankristobala salā. Lauvroņi 1986. gadā ieņēmuši arī nelielās Sudraba salas pludmales, apmēram 40 km attālumā no Ekvadoras krastiem. No kontinentālā krasta ik pa laikam tos var novērot uz ziemeļiem līdz Gorgonas salai, kas pieder Kolumbijai, un Kokosa salā, kas atrodas apmēram 500 km attālumā no Kostarikas.
Izskats
Galapagu lauvronis ir mazākais no visiem lauvroņiem un nedaudz mazāks nekā Kalifornijas lauvronis. Sugai piemīt izteikts dzimumu dimorfisms — tēviņi ir lielāki, masīvāki un tumšāki nekā mātītes. Tēviņa ķermeņa garums vidēji ir 200 cm garš, lielākajiem īpatņiem sasniedzot 250 cm, vidējais svars 250 kg, maksimālais 400 kg. Mātītes vidējais ķermeņa garums ir apmēram 150 cm, maksimālais 200 cm, vidējais svars 80 kg, maksimālais 110 kg.
Pieaugušam tēviņam ir arī masīvāks, spēcīgāks kakls, krūtis un pleci, salīdzinot ar slaido vēdera daļu. Tā ilkņi ir masīvāki un spēcīgāki nekā mātītei. Mātītes siluets nosacīti ir pretējs tēviņa siluetam — garāks, slaidāks kakls un masīvāka pārējā ķermeņa daļa.
Kad tēviņš sasniedz dzimumbriedumu, tam uz galvas veidojas Klusā okeāna lauvroņiem raksturīgais puns ar garāka matojuma cekulu. Salīdzinot ar Kalifornijas lauvroni, Galapagu lauvroņa puns ir mazāk izteiksmīgs un purns īsāks. Mātītēm un jauniem tēviņiem galvas virsma ir plakana, bez izaugumiem, pieres daļa pavisam neliela.
Galapagu lauvroņa tēviņa matojums ir tumši brūns vai pelēks. Jo vecāks tēviņš, jo tumšāks matojums, vecāki tēviņi izskatās melni. Mātītes matojums ir gaiši brūns vai rudi brūns. Tikko dzimuši mazuļi melni vai kastaņbrūni. Kā visiem ausroņiem Galapagu lauvronim ir smails, sunim līdzīgs purns, izteiksmīgas ūsas un nelielas austiņas. Priekšējām airkājām matojums īss, kas aug tikai līdz pleznas vidusdaļai, pleznas sedz tumši brūna vai melna āda. Pleznas pirmais pirksts ir visgarākais, katra pirksta galā īss nags, kas ļoti reti izceļas virs ādas.
Uzvedība
Lai arī Galapagu lauvronis uz sauszemes ir diezgan lempīgs, ūdenī tas kļūst izveicīgs un spēcīgs peldētājs un nirējs, ko nodrošina tā plūdlīnijās veidotais ķermenis un spēcīgās airkājas. Tas var ienirt 600 m dziļumā un uzturēties zem ūdens ilgāk nekā 10 minūtes. Daudz laika dzīvnieks pavada smilšainajās pludmalēs, guļot vai rotaļājoties. Tas ir ziņkārīgs un draudzīgs. Tēviņi neveido harēmu, toties pludmalē ieņem un agresīvi apsargā noteiktu teritoriju, kurā uzturas mātītes ar mazuļiem. Jo tēviņš dominējošāks, jo tā teritorija ir lielāka un jo vairāk tur ir mātīšu, ar kurām var sapāroties. Tēviņš teritoriju notur no 10 dienām līdz 3 mēnešiem, tad to nomaina cits tēviņš. Tēviņi, kuriem neizdodas ieņemt savu teritoriju, pulcējas vecpuišu baros, uzturoties attālināti no vietām, kurās pulcējas mātītes.
Dienas laikā lauvroņi uzturas tuvāk ūdens malai, ik pa brīdim dodoties jūrā baroties. Nakts laikā kolonija pārvietojas nedaudz tālāk no krasta līnijas.
Barošanās ieradumi
Galapagu lauvronis barojas seklajā piekrastes zonā, medījot zivis, kalmārus, astoņkājus un vēžveidīgos. Lauvroņa iecienītākais loms ir sardīnes. Reizēm, lai atrastu iemīļoto barību, tas dodas jūrā 10—15 km prom no krasta. Atrodoties tik tālu atklātā jūrā, dzīvnieku apdraud tā lielākie ienaidnieki — haizivis un zobenvaļi. Samērā bieži redzami īpatņi ar kodumu rētām un ievainojumiem. El Nino periodā, kad zivis atstāj piekrasti, lauvroņi ir spiesti medīt okeāna dziļumā, meklējot lukturzivis. Novērots, ka lauvronis medī arī dzeltenspuru tunzivis.
Vairošanās
Pārošanās sezona parasti ilgst no jūlija līdz decembrim, bet dažādās salās tā var atšķirties. Mātīte sāk meklēties 3—4 nedēļas pēc tam, kad tai ir piedzimis mazulis. Pēc olšūnas apaugļošanas, tās attīstība tiek apturēta uz 2 mēnešiem. Kopējais grūsnības periods ilgst 11 mēnešus. Piedzimst viens mazulis, apmēram 6 kg smags. Pirmajās nedēļās starp mazuli un māti izveidojas ciešas saites. Katram mazulim ir savs īpašais sauciens, kuru māte atpazīst starp daudziem citiem mazuļu brēcieniem. Kad mazulis ir dažas nedēļas vecs, māte dienas laikā dodas baroties uz jūru, bet vakarā atgriežas pie mazuļa. Sasniedzot 5 mēnešu vecumu, jaunajam lauvronim mazuļa pūkainais kazociņš nomainās ar pieaugušajiem raksturīgo matojumu, tad tas kopā ar māti sāk doties jūrā. Māte turpina mazuli zīdīt ar pienu, līdz tas sasniedz 11—12 mēnešu vecumu. Patstāvīgs jaunais lauvronis kļūst, sasniedzot 12—24 mēnešu vecumu.
Dzimumbriedumu abi dzimumi sasniedz 4—5 gadu vecumā. Dzīves ilgums 15—24 gadi.
Mārtiņš Grundmanis
Mārtiņš Grundmanis (dzimis, miris ) bija latviešu basketbolists, Latvijas basketbola izlases dalībnieks.
Divkārtējs Latvijas čempions JKS basketbola komandas sastāvā (1932, 1939). Vēl spēlējis ASK basketbola komandā.
Izdarījis pašnāvību karagūstekņu nometnē Sarkandaugavā.
Nikolaja Kopernika universitātes polārstacija
Nikolaja Kopernika universitātes polārstacija Špicbergenā (pl), dažkārt arī Hahuta (Hahut) vai pēc abreviētā universitātes nosaukuma UMK, ir vasaras sezonas Polijas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas rietumos Forlanndunneta šauruma austrumu krastā Kaffieiras līdzenuma ziemeļu malā. Stacija pieder Toruņas Nikolaja Kopernika universitātei.
Vēsture
Glacioloģiskos pētījumus Kaffieiras līdzenumā jau 1938. gadā veica poļu zinātniskā ekspedīcija Ludvika Savicka (Ludwik Sawicki) vadībā. Pētījumus Oskara II Zemē vēlāk turpināja citi zinātnieki, kā rezultātā Toruņas Nikolaja Kopernika universitātes ģeogrāfu grupa nolēma rīkot ekspedīciju uz Špicbergenu. Ekspedīciju vadīja Polijas Zinātņu akadēmijas profesors Jans Šupričiņskis (Jan Szupryczyński) un tās nodrošināšanai tika izbūvēta stacijas ēka. 1995. gadā sākās jauns vasaras ekspedīciju cikls.
Kopā ekspedīcijās uz Hahutu piedalījušies vairāk kā 300 cilvēku. Lai arī staciju pārsvarā izmanto vasaras periodā, tā ir aprīkota arī vissezonas darbam vienlaicīgi līdz 15 cilvēkiem. Stacijas kopējā platība ir ap 100 m², tajā ir dzīvojamās un guļamtelpas, laboratorijas, darbnīcas, noliktavas, garāža, elektroģeneratori. Stacijas aprīkojumā ir meteostacija (novērojumi tiek veikti kopš 1975. gada), limnogrāfs, ledus urbji, dažādi ūdens un grunts mērinstrumenti.
Polārstaciju kā bāzes nometni izmanto arī Latvijas zinātnieki.
Zinātniskā darbība
Galvenās izpētes jomas ir glacioloģija, glaciālā ģeomorfoloģija, mūžīgā sasaluma izpēte, kā arī meteoroloģija, klimatoloģija un botānika.
Rodnijs Volless
Rodnijs Volless (en; dzimis ) ir Kostarikas futbolists, pussargs, Kostarikas futbola izlases dalībnieks.
Sasniegumi
Portland Timbers
Nikolajs Ramms
Nikolajs Ramms (de; dzimšanas datums nav zināms, miris ) bija dzejnieks, tulkotājs. Rakstījis garīgas dziesmas, latviešu valodā tulkojis reliģiskus tekstus.
1523. gadā kļuva par pirmo luterāņu mācītāju Rīgas Svētā Jēkaba baznīcā. Viņš ir vecāko tekstu latviešu valodā autors — draudzes vajadzībām ap 1530. gadu iztulkojis dievkalpojumiem nepieciešamos tekstus latviešu valodā.
Oda (nozīmju atdalīšana)
Oda var būt:
Jurijs Artjuhins
Jurijs Artjuhins (ru; dzimis, miris ) bija padomju kosmonauts un inženieris.
J. Artjuhina tēvs Pjotrs Artjuhins Otrā pasaules kara laikā gāja bojā pie Daugavpils, viņam Daugavpils Brāļu kapos ir uzstādīts piemineklis.
1958. gadā beidzis Gaisa kara inženieru akadēmiju. 1974. gada 3.—19. jūlijā atradās kosmosā, bija kosmosa kuģa "Sojuz-14" bortinženieris. No 1975. līdz 1992. gadam vadījis Krievijas PFSR Slēpošanas federāciju.
Saņēmis vairākus apbalvojumus, tai skaitā Padomju Savienības Varoņa apbalvojumu, Ļeņina ordeni. 1975. gadā saņēmis arī Daugavpils Goda pilsoņa nosaukumu.
Miris 1998. gadā no vēža.
Gatis Melderis
Gatis Melderis (dzimis Valmierā) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlēja saspēles vadītāja pozīcijā. Pārsvarā spēlējis Valmieras basketbola komandās, bet karjeru noslēdza Nīderlandes basketbola līgā. Pēc spēlētāja karjeras beigām — treneris.
Karjera
G. Melderis ir viens no daudzajiem Latvijas basketbolistiem, kas nāk no Rūjienas. Viņa tēvs Ojārs Melderis ir pazīstams basketbola treneris, augstā līmenī basketbolu spēlējusi māsa Marita Meldere. Pārsvarā spēlējis Valmieras komandās Latvijas Basketbola līgā (LBL), bet karjeru noslēdza ārpus Latvijas — Nīderlandes komandā Donar Groningen, kurā aizvadīja trīs sezonas. Spēlētāja karjeru noslēdza 2007. gadā.
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs.
Trenera karjera
Pēc profesionālā basketbola karjeras beigām uzreiz pievērsies trenera darbam 2008. gadā kļūstot par BK Valmiera galvenā trenera Ainara Bagatska asistentu. 2010. un 2011. gadā pirmo reizi bija BK Valmiera galvenais treneris. 2014. gada pavasarī viņš vēlreiz stājās BK Valmiera galvenā trenera vietā pēc tam, kad no darba tika atbrīvots Varis Krūmiņš. Vasarā G. Melderis tika apstiprināts par pilntiesīgu komandas galveno treneri ar savu ilggadējo komandas biedru Sandi Amoliņu kā asistentu. Pēc tam turpinājis darbu kā Valmieras komandas galveno treneru asistents, bijis arī BK Ventspils galvenā trenera Artūra Visocka-Rubeņa asistents.
Daudz strādājis kā jaunatnes treneris Valmieras sporta skolā. 2018. gadā G. Melderis bija viens no A. Visocka-Rubeņa asistentiem Latvijas U18 izlasē Eiropas U-18 čempionātā, kur komanda izcīnīja sudraba medaļas. 2022. gada vasarā G. Melderis bija Latvijas U16 izlases galvenais treneris. Šī paša gada rudenī pārtraucis basketbola trenera darbu.
Challenger katastrofa
Challenger katastrofa notika, kad NASA Space Shuttle programmas kosmosa kuģis Challenger uzsprāga 73 sekundes pēc pacelšanās. Negadījumā gāja bojā visi septiņi apkalpes locekļi: pieci NASA astronauti, viens kravas speciālists un skolotāja. Kosmosa kuģis sadalījās virs Atlantijas okeāna netālu no Keipkanaveralas Floridā plkst. 11.39 pēc vietējā laika. Negadījumu izraisīja bojāts O veida blīvējums uz vienas no dzinējraķetēm.
Pēc katastrofas kosmosa kuģu programma tika apturēta uz 32 mēnešiem. Negadījuma izmeklēšanā tika secināts, ka negadījumu veicinājusi NASA organizācijas kultūra un lēmumu pieņemšanas procesi, aģentūra pārkāpusi savus drošības noteikumus. NASA vadība jau kopš 1977. gada bija zinājusi, ka darbuzņēmēja Morton-Thiokol cietās degvielas paātrinātāju konstrukcijā ir potenciāli katastrofiska O veida blīvējuma problēma, taču viņi šo problēmu nebija spējīgi pienācīgi novērst. Netika ņemti vērā arī inženieru brīdinājumi par palaišanas bīstamību attiecīgajā rītā (bija zema gaisa temperatūra).
Palaišanu televīzijas tiešraidē vēroja aptuveni 17% amerikāņu, jo viena no apkalpes loceklēm bija skolotāja Krista Makolife, kas būtu bijusi pirmā skolotāja kosmosā. Šī katastrofa tikusi izmantota kā gadījuma izpēte daudzās tehnikas drošības un darba ētikas diskusijās.
2022. gada novembrī NASA apstiprināja ka pie Floridas krastiem ūdenslīdēji atraduši kosmosa kuģa atlūzas, sešus metrus garo kosmosa kuģa korpusa atlūzu nirēji pamanīja, meklējot Otrā pasaules kara laika lidmašīnu dokumentālās filmas par Bermudu trijstūri filmēšanas projekta ietvaros. Vraka atlūzas atradās uz ziemeļiem no Bermudu trijstūra, un filmas veidotājiem uzreiz radās aizdomas, ka tās varētu būt bēdīgi slavenā kosmosa kuģa atliekas.
Lenijs Ābrahamsons
Lenijs Ābrahamsons (en, dzimis ) ir īru kinorežisors un scenārists. Ābrahamsona zināmākās filmas ir Adam & Paul, Garage, What Richard Did, Frenks un "Istaba", par kuru viņš tika izvirzīts Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais režisors".
Biogrāfija
Studējis filozofiju Trinitijas koledžā, iesācis studijas Stenforda Universitātē, bet tās nepabeidzis, jo atgriezies dzimtenē un uzsācis darboties kā reklāmas klipu režisors. Viens no viņa pirmajiem darbiem ir Carlsberg alus reklāmu sērija. Ābrahamsona pirmā režisētā filma ir komedija Adam & Paul, kurā stāstīts par diviem narkomāniem. 2007. gadā viņš režisēja filmu Garage par vientuļu degvielas uzpildes stacijas darbinieku. Abas šīs filmas saņēma Īrijas Kino un televīzijas akadēmijas IFTA balvu. 2012. gadā par filmu What Richard Did viņš ieguva trešo IFTA balvu.
2014. gadā Sandensas kinofestivālā notika pirmizrāde viņa filmai "Frenks", kurā galvenās lomas atveido Donals Glīsons, Megija Jillenhola un Maikls Fasbenders. Par 2015. gadā ekranizēto Emmas Donohju romānu, filmu "Istaba", Leniju Ābrahamsonu pirmo reizi nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai.
Berlīnes Brandenburgas lidosta
Berlīnes Brandenburgas Villija Branta lidosta (de) ir Vācijas starptautiska lidosta Brandenburgas zemes Šēnefeldē, 18 kilometrus uz dienvidiem no Berlīnes centra. Tā tika atklāta 2020. gada 31. oktobrī.
Tā ir vienīgā komerciālā lidosta Berlīnes apkārtnē un Brandenburgas federālajā zemē, aizvietojot agrāk darbojošos blakus esošo Šēnefeldes lidostu, kā arī Tēgeles lidostu un Tempelhofas lidostu.
Berlīnes Brandenburgas lidostas projektētais pasažieru skaits ir aptuveni 34 miljoni pasažieru gadā. Šāds pasažieru skaits to padarītu par trešo noslogotāko lidostu Vācijā aiz Frankfurtes lidostas un Minhenes lidostas, kā arī par piecpadsmito lielāko lidostu Eiropā pēc apkalpoto pasažieru skaita. Tā ir lidsabiedrību easyJet, Eurowings un Ryanair bāzes lidosta.
Lidosta ir nosaukta par godu Villijam Brantam, kurš bija pirmais Vācijas pēckara kanclers, sociāldemokrāts un Nobela miera prēmijas laureāts.
Vēsture
Pēc Vācijas atkalapvienošanās 1990. gadā Berlīnes un Brandenburgas vadītāji plānoja uzbūvēt jaunu lielu komerciālo lidostu, kas aizstātu Šēnefeldes lidostu, Tēgeles lidostu un Tempelhofas lidostu. 1991. gada 2. maijā tika dibināts lidostas operators Flughafen Berlin Brandenburg GmbH, tā īpašnieki bija Berlīne un Brandenburga (37 % kapitāldaļu katram) un valsts (26 %).
Pēc vairāk kā piecpadsmit gadu plānošanas lidostas būvniecība tika uzsākta 2006. gadā. Sākotnēji būvniecību bija plānots pabeigt 2011. gada oktobrī. Pēc vairākkārtējiem termiņa pagarinājumiem un izmaksu kāpumiem lidostu bija plānots pabeigt 2020. gadā.
Iedzīvotāju rosinātā referendumā 2017. gada septembrī Berlīnes iedzīvotāji nobalsoja par Tēgeles lidostas saglabāšanu arī pēc tam, kad tiktu pabeigta jaunā Brandenburgas lidostas celtniecība.
2006. gadā lidostas izmaksas tika lēstas ap diviem miljardiem eiro, bet pēc vairākkārtējām projekta izmaiņām lidostas izmaksas 2018. gadā bija pieaugušas līdz 7,3 miljardiem eiro.
Berlīnes Brandenburgas lidosta tika atklāta 2020. gada 31. oktobrī.
Lancenieki
Lancenieki, agrāk arī Lanciņi un, padomju laikā, Dzintarzeme, ir ciems Latvijā, Tukuma novada Džūkstes pagastā autoceļu P98 (Jelgava—Tukums) un V1450 (Lancenieki—Džūkste—Lestene) krustojumā, pie Kazuļu strauta ietekas Džūkstes upē.
Lancenieku skolā 20 gadus nostrādāja Ansis Lerhis-Puškaitis. Mūsdienās šeit iekārtots "Pasaku muzejs".
Atrodas 7,2 km no pagasta centra Džūkstes, 22,7 km no novada centra Tukuma un 62,4 km no Rīgas.
Vītiņi
Vītiņi ir ciems Dobeles novada Vītiņu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā pie autoceļa P104 45 km no novada centra Dobeles un 114 km no Rīgas. Vītiņos atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, bibliotēka, veikals. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Vītiņa muižas (Weitenfeld) centru.
Volfgangs Loicls
Volfgangs "Vulfs" Loicls (de; dzimis ) ir austriešu tramplīnlēcējs.
Sacensībās startē kopš 1997. gada, kad arī debitēja Pasaules kausa izcīņā. Piedalījās, kur izcīnīja zeltu lielā tramplīna sacensībās komandām.
Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā, kur izcīnījis 7 zelta un 1 bronzas medaļu, no kurām lielākā daļa izcīnītas komandu sacensībās. 2008.—2009. gada sezonas Četru tramplīnu turnejā Loicls guva uzvaru. Sportista augstākais sasniegums Pasaules kausa kopvērtējumā ir 2008.—2009. gada sezonā izcīnītā 3. vieta. 2009. gadā ticis atzīts par Austrijas gada labāko sportistu.
Minskas "Energetik-BGU"
Minskas futbola klubs "Energetik-BGU" (be) ir Baltkrievijas futbola klubs no valsts galvaspilsētas Minskas, kas spēlē Augstākajā līgā. Dibināts 1995. gadā.
Liuzinīki (Salnavas pagasts)
Liuzinīki ir ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 285 km attālumā no Rīgas.
Bodruma
Bodruma (tr) ir pilsēta Muglas ilā, Turcijā. Atrodas valsts dienvidrietumos Egejas jūras krastā. 2012. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 36 tūkstošus. Ievērojamākais objekts pilsētā ir Bodrumas pils.
Mūsdienu Bodrumas vietā senatnē atradās Halikarnāsa, kas Mausola valdīšanas laikā 4. gadsimta 1. pusē p.m.ē. bija Kārijas galvaspilsēta. Halikarnāsā atradās viens no septiņiem pasaules brīnumiem — Halikarnāsas mauzolejs. Halikarnāsu 15. gadsimtā iekaroja turki un nosauca par Bodrumu.
Žans Leklērks
Žans Leklērks (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Mazie dūkuri
Mazie dūkuri (Tachybaptus) ir viena no dūkuru dzimtas (Podicipedidae) ģintīm, kas apvieno 5 maza auguma dūkuru sugas, no kurām viena - pundurdūkuris (Tachybaptus rufolavatus) 2010. gadā oficiāli pasludināta par izmirušu. Pēdējo reizi pundurdūkuris dabā novērots 1982. gadā.
Elīna Dzelme
Elīna Maligina (literārais pseidonīms Helēna Ora; dzimusi Elīna Dzelme Rīgā) ir latviešu aktrise, performanču māksliniece, gleznotāja, dzejniece un bijusī uzņēmēja. Strādāja Dailes teātrī, viņai ir bijušas vairākas personālizstādes.
Mazie dūkuri
Izplatība
Mazie dūkuri izplatīti visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Reģionos, kur ūdens ziemas laikā sasalst, mazo dūkuru populācijas migrē uz siltākiem apgabaliem. Latvijā ligzdo viena mazo dūkuru suga - mazais dūkuris (Tachybaptus ruficollis). Tas ligzdošanas laikā sastopams galvenokārt zivju dīķos un aizaugošos ezeros. Vietām nelielā skaitā pārziemo.
Izskats un īpašības
Mazo dūkuru abi dzimumi izskatās vienādi. Tiem ir īsi, nelieli knābīši. Vairākām sugām uz knābja pie pamatnes ir balts laukumiņš, kas atgādina baltu vaigu. Apspalvojums riesta laikā ir košs un krāsains, ziemas periodā tas kļūst pelēcīgs un gaišs. Visas mazo dūkuru sugas ir mazākas kā pārējo ģinšu dūkuri, bet vismazākais ģintī ir Amerikas mazais dūkuris (Tachybaptus dominicus), kas ir mazākais arī visā dūkuru dzimtā. Tā ķermeņa garums var būt tikai 21 cm, bet svars 112 g.
Tie parasti veido nelielas ligzdošanas kolonijas, kas ligzdas būvē uz ūdens biezi aizaugušu saldūdens ezeru krastu tuvumā. Ārpus vairošanās sezonas tie uzturas arī atklātākos ūdeņos. Visas mazo dūkuru sugas ir izcilas peldētājas un nirējas, bet neveiklas uz sauszemes. Zinātniskais nosaukums Tachybaptus latviešu valodā nozīmē - ātrs nirējs. Mazie dūkuri barību meklē, nirstot zem ūdens, barojoties ar zivīm un dažādiem ūdens bezmugurkaulniekiem.
Elīna Dzelme
Viņa izglītību ir ieguvusi Rīgas Centra Daiļamatniecības pamatskolā, Rīgas Kultūru vidusskolā un Latvijas Kultūras akadēmijā. Viņa bija precējusies ar Dailes teātra galveno režisoru Dž. Dž. Džilindžeru, tad ar AS „Olainfarm” valdes priekšsēdētāju Valēriju Maliginu.
Dzelme
Dzelme var būt:
Sintezētās apertūras radara polarizācija
Sintezētās apertūras radaru polarizācija veidojas, elektromagnētiskajam vilnim polarizējoties polarimetriskās izkliedes dēļ vai arī tā tiek mākslīgi radīta radaru sistēmā, izmantojot specializētu antenu.
Polarizācija radaru sistēmās
Radaru sistēmās polarizētus EM viļņus rada speciāli veidotas antenas, kuras paredzētas polarizētu viļņu sūtīšanai un saņemšanai. Ir daudz dažādu antenas formu veidi:
Radaru sistēmas izmantotās antenas ir veidotas tā, lai izplatītu tīri polarizētu signālu. Vienkāršotās radaru sistēmās tiek izmantotas antenas, kuras sūta un saņemt EM viļņus vienā polarizācijā. Divas visizplatītākās virzienu polarizācijas ir horizontālā (H) un vertikālā (V). Tiek izmantotas arī apļa veida polarizācijas, kur virzienus norāda pa labi (R) vai pa kreisi (K). Apļa veida polarizāciju primāri izmanto laikapstākļu radaros. Komplicētākas radaru sistēmas spēj sūtīt vairākās polarizācijās. Vairāku polarizāciju viļņus iespējams sūtīt, atsevišķi padodot nepieciešamo signālu atsevišķai antenas daļai, kas raida noteiktā polarizācijā - horizontālajā (H) un vertikālajā (V). Noteiktās situācijās ir iespējams vienlaikus sūtīt horizontālajā un vertikālajā polarizācijā.
Apzīmējot nosūtīto un saņemto EM viļņus, radaru sistēmas iespējams iedalīt attiecīgos kanālos:
Polarizācijas HH un VV tiek dēvētas par vienādi polarizētām (like-polarized), jo antenas saņem un sūta vienā un tajā pašā polarizācijā. Polarizācijas HV un VH tiek dēvētas par krustveida polarizētām (cross-polarized), jo saņemtās un nosūtītās polarizācijas ir ortogonālas. Radaru sistēmas tiek iedalītas 3 polarizācijas sarežģītības pakāpēs:
Polarimetriskā izkliede
Kad radara signāls sasniedz mērķi signāls tiek vai nu atstarots, izkliedēts, absorbēts vai pārsūtīts. Atstarošanās no materiāla ir atkarīga no mērķa materiāla dielektriskās konstantes. Ļoti gludas virsmas izraisa lielāku radara signāla atstarošanos. Atstarojoties signāls atgriežas ne tikai tajā polarizācijā, kurā tika sūtīts, bet arī visās pārējās. Atgriezto signālu pēc tam apvieno izkliede matricā
Signāls pa diagonālēm ir viena veida polarizācija un sigāls pa ne-diagonālēm ir krustveida polarizācijas signāls. Kā piemēru var minēt gluda ezera virsmu, no kuras radara signāls tiks atstarots saskaņā ar Snella likumu. Kā piemēru var izmantot saules atstarojumu pret ezeru, šāda veida atstarojums neatgriezīs daudz radara signālu uz apertūru, attēlojot ezerus tumšus (mazs atgrieztais signāls). Bet signāls var atstaroties vairākas reizes un veidojot leņķi kurā SAR sistēma saņem vairāk atgrieztā signāla. Šādā veidā bieži atstarojas no veģetācijas, kurā ūdens saturs ja ir lielāks, attēlojot veģetāciju spožāku. Ja veģetācija satur ļoti maz ūdens vai nesatur nemaz, tad atgrieztais signāls var būt ļoti mazs vai neatstarotirsvnemaz.
Darbības piemēri
Viens no galvenajiem SAR sistēmu mērķiem ir veidot tematiskās kartes, ar kādiem materiāliem attiecīgā zemes virsma ir noklāta. Izmantojot polarizāciju ir iespējams katogorizēt kādi materiāli ir attiecīgajā teritorijā. Vienkāršākā klasifikācijas metode ir, izmantojot vizuālo interpretāciju. Sistēmas "tulks" analizējot attēlu apskata, kā virsma tiek klasificēta attēlā un papildina attēlu ar trūkstošajām detaļām. Lai palīdzētu ar vizuālo interpretāciju tiek izmantoti vairāki polarizācijas kanāli, veidojot krāsu attēlu. Vienkāršākajā gadījumā attēlu veido, izmantojot HH polarizāciju kā sarkano, HV kā zaļo krāsu un VV kā zilo krāsu. Šāda veida attēlošana mēdz izskatīties realistiski, jo ūdens atstaro augstāku VV polarizāciju un veģetācija atstaro augstāku HV polarizāciju.
Kartogrāfija
SAR attēlus kartogrāfijā izmanto, lai veidotu tematiskās kartes, piemēram, ledāju kartes, kuras mainās sezonāli. Ar šāda veida datiem ir iespējams sekot ledāju izmaiņām. Polarizācijas izkliede ir mazāka pie taisniem leņķiem, kuri veidojas pie cilvēku veidotiem objektiem, tādā veidā iespējams veidot pilsētu kartes, kur ir bieži sastopami 90 grādu leņķi.
Militārā
SAR attēlus iespējams izmantot militārām vajadzībām. Iespējams sekot līdzi kuģu, lidaparātu un sauszemes aprīkojuma kustībai. Antiradaru iekārtas tiek veidotas, lai būtu pēc iespējas lielāka polarizācijas izkliede, atgriežot mazāku signālu, tādā veidā paslēpjot attiecīgo aparatūru.
Dogma (filma)
"Dogma" (en) ir 1999. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors, scenārija autors un viens no aktieriem ir Kevins Smits. Pārējās lomas atveido Bens Afleks (Bārtelbijs), Mets Deimons (Loki), Džordžs Karlins (Kardināls Gliks), Linda Fiorentino (Betānija), Džanīne Garofalo (Liza), Salma Hajeka (Serendipitija), Džeisons Lī (Azraīls), Bads Korts (Džons Dou), Džeisons Mjūzs (Džejs), Elans Rikmens (Metatrons) un Kriss Roks (Rufuss).
Filma ir par aborta klīnikas darbinieci Betāniju Slounu, kurai kopā ar praviešiem Džeju un Kluso Bobu un trīspadsmito apustuli Rufusu jāaptur divus kritušos eņģeļus. Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā.
Šī ir ceturtā filma View Askewniverse visumā. Filmā attēlotā katolicisma kritika izraisīja ievērojamas diskusijas jau pirms filmas izdošanas, it sevišķi to nosodīja ASV Katoļu līga. Organizētie protesti aizkavēja filmas pirmizrādi vairākās valstīs un izraisīja vismaz divus slepkavības draudus Kevinam Smitam. Neraugoties uz to, filma saņēma labas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 44 miljonus dolāru pie 10 miljonu dolāru budžeta, tolaik tā bija ienesīgākā filma View Askewniverse visumā.
Piejūras Šaranta
Piejūras Šaranta (fr) ir departaments Francijas rietumos, viens no divpadsmit Jaunakvitānijas reģiona departamentiem. Tas ir viens no pirmajiem 83 departamentiem, kas tika izveidoti franču revolūcijas laikā 1790. gada 4. martā. Sākotnēji tā nosaukums bija Charente-Inférieure, bet 1941. gadā departamentu pārdēvēja. Departamenta administratīvais centrs ir Larošela, citas lielākās pilsētas ir Senta un Rošfora. Nosaukums ir cēlies no caur departamentu plūstošās Šarantas upes nosaukuma.
Laura Jeruma
Laura Jeruma (dzimusi 1986. gada 10. oktobrī) ir latviešu aktrise.
Aktiermākslu apguvusi Klaipēdas universitātē.
Ir Liepājas un Goda teātra aktrise.
Gatis Čakšs
Gatis Čakšs (dzimis Līvānos) ir latviešu vieglatlēts, startē šķēpa mešanā. 2014. gada Pasaules čempions junioriem. Personisko rekordu 87,57 m uzstādījis 2021. gadā Austrijas pilsētā Eizenštatē.
G. Čakša treneris ir Andrejs Vaivads. Beidzis Murjāņu sporta ģimnāziju un Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmiju.
Pēc uzvaras 2014. gada Pasaules čempionātā junioriem G. Čakšs pretendēja uz uzlecošās zvaigznes balvu Latvijas Gada balvā sportā 2014, tomēr piekāpās Aļonai Ostapenko.
Piedalījās 2018. gada Eiropas čempionātā un 2019. gada Pasaules čempionātā pieaugušajiem, abos nepārvarot kvalifikāciju un ieņemot attiecīgi 13. un 21. vietu. Divreiz uzvarējis Latvijas čempionātā — 2019. gadā Ogrē un 2020. gadā Jelgavā.
Livzinīki (Nautrēnu pagasts)
Livzinīki ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 278 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas piemineklis J. un A. Rancāniem.
Jānis Lejiņš
Jānis Lejiņš (dzimis 1954. gada 6. janvārī Cēsīs) ir latviešu rakstnieks un scenārists. Pazīstams ar savu vēsturisko romānu triloģiju "Zīmogs sarkanā vaskā". Pirmais stāstu krājums "Mūsu Stacija" iznācis 1988. gadā. Scenārija autors televīzijas filmai "Vienas vasaras zieds" (1997, pēc A. Dziļuma stāsta). Rakstījis arī ar pseidonīmu Jānis Ķēcis.
Leons Tiserāns
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Ūdenspolo turnīrā viņš bija komandas Tritons Lillois biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Lielbritānijas komandai — Osbornas peldēšanas klubs. Savukārt peldēšanā viņš startēja zemūdens peldēšanas disciplīnā, kur izcīnīja 5. vietu.
Marko Urenja
Marko Danilo Urenja Porrass (es; dzimis ) ir Kostarikas futbolists, uzbrucējs, Kostarikas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Austrālijas kluba Central Coast Mariners sastāvā.
Kamaniņu braukšana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — komandu stafete
Komandu stafete bija viena no 4 disciplīnām kamaniņu braukšanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Jandziņas bobsleja un kamaniņu trasē, Pekinā 2022. gada 10. februārī. Sacensībās startēja 14 kamaniņu braucēju komandas (56 sportisti) no 14 valstīm.
Kamaniņu komandu veidoja 4 sportisti — sieviešu vieninieku braucēja, vīriešu vieninieku braucējs un divnieku braucēji.
Kvalifikācija
Valstis šajā disciplīnā varēja startēt, ja viņiem bija iespēja izveidot komandu no induviduālajām un divnieku sacensībām startējošajiem sportistiem.
2021. gada 17. decembrī Starptautiskā kamaniņu sporta federācija paziņoja, ka tiek mainīta kvalifikācijas sistēma. Kvalifikācijas sistēma tika mainīta, jo pirmajā Pasaules kausa izcīņā tika atcelti treniņbraucieni un uz nākamajiem pasaules čempionātiem netika piegādāts aprīkojums. Jaunā sistēma ļāva sportistiem kvalificēties, pamatojoties uz viņu četriem labākajiem rezultātiem Pasaules kausa sezonas laikā.
2022. gada 19. janvārī Starptautiskā kamaniņu sporta federācija paziņoja kvalificēto sportistu sarakstu.
Rezultāti
— trases rekords.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 56 sportisti (14 komandas) no 14 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Bjērns Einars Rumērens
Bjērns Einars Rumērens (no; ) ir norvēģu tramplīnlēcējs.
Pasaules kausā startē kopš 2001. gada, pirmo uizvaru guvis 2002.—2003. gada sezonā Četru tramplīnu turnejas ietvaros. Izcīnījis vienu sudraba un divas bronzas medaļas Pasaules čempionātā (visas komandu sacensībās). izcīnīja bronzas medaļu lielā tramplīna sacensībās komandām, tāpat startēja.
2005. gada martā uzstādīja pasaules rekordu garākajam lēcienam, sacensībās Slovēnijā viņš aizlēca 239 m attālumā. Tas pasaules rekorda statusā noturējās līdz 2011. gadam, kad to par dažiem metriem pārspēja cits norvēģis Juhans Rēmens Evensens (Johan Remen Evensen).
1783. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1783. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas vietniecības Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme atradās Polockas vietniecības Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.
Rūds Krols
Rūdolfs "Rūds" Jozefs Krols (nl, dzimis ) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.
Savu lielāko daļu spēlētāja karjeras pavadījis savas dzimtās pilsētas komandā Amsterdamas "Ajax". Ar Ajax komandu Krols sešas reizes uzvarēja Eredivisie čempionātā, kā arī trīs reizes ieguva Eiropas kausa trofeju. Vēlāk spēlējis arī Kanādā, Itālijā un Francijā.
Nīderlandes futbola izlases sastāvā spēlējis no 1969. līdz 1983. gadam. Piedalījies 1974. un 1978. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1976. un 1980. gada Eiropas čempionātā.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Strādājis Beļģijā, Šveicē, Ēģiptē, Apvienotajos Arābu Emirātos, Francijā, Dienvidāfrikā, Tunisijā, Lībijā, Marokā un Kuveitā. Vadījis arī Ēģiptes un Tunisijas futbola izlasei.
Spēlētāja karera
Ajax
Trenera karjera
Orlando Pirates
CS Sfaxien
Esperance
Kuwait SC
Scott Sports
Scott Sports SA (iepriekš Scott USA) ir Šveices uzņēmums, kas nodarbojas ar velosipēdu, ziemas sporta ekipējuma, motoru sporta aprīkojuma un sporta apģērbu ražošanu.
Vēsture
1958. gadā inženieris un slēpotājs Eds Skots radīja slēpošanas nūju no alumīnija, kurai piemita labākas īpašības kā tobrīd populārajām bambusa vai tērauda nūjām. Pēc šī veiksmīgā produkta viņa uzņēmums sāka ražot arī citu veidu sporta preces. 1970. gadā Scott sāka pārdot savas pirmās motokrosa brilles, vēlāk paplašinot arī citu aprīkojumu šim sporta veidam..
1978. gadā Scott izpletās Eiropas tirgū, izvietojot savu galveno mītni Šveices pilsētā Fribūrā.
1989. gadā Scott radīja vienu no nozīmīgākajiem izgudrojumiem šosejas riteņbraukšanas sportā — piestiprināmu aerodinamisko stūri. To 1989. gada Tour de France izmantoja amerikānis Gregs Lemons, kad pēdējā posma 24,5 km individuālajā braucienā pārspēja francūzi Lorānu Fiņonu par gandrīz minūti. Pirms šīm sacensībām to plaši lietoja triatlonā un Race Across America izturības braucienā.
1991. gadā Scott prezentēja savu pirmo amortizatoru dakšu "Unishock", bet pēc gada tika piedāvāts kalnu velosipēds ar amortizētu rāmi.
2001. gadā tika prezentēts šosejas velosipēda rāmis CR1, kurš svēra 895 gramus un tobrīd bija vieglākais pieejamais masveidā ražotais velosipēda rāmis.
Ķevele
Ķevele ir ciems Dobeles novada Vītiņu pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā Līgotnes upes krastā pie autoceļa P96 8 km no pagasta centra Vītiņiem, 39 km no novada centra Dobeles un 119 km no Rīgas. Ķevelē atrodas bibliotēka, bērnudārzs «Kāpēcīši», pasts, veikals. Ziemeļos no ciema gravā atrodas Ķeveles jeb Karaļa avoti. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Ķeveles (Keweln) muižu.
Kumbuļu kapela
Kumbuļu Dieva žēlastības Romas katoļu kapela ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes kapela. Tā atrodas Augšdaugavas novada Demenes pagasta Kumbuļu ciemā.
Vēsture
Sākoties Trešajai atmodai, arvien vairāk Kumbuļu cilvēki sāka pievērsties ticībai, bet nebija telpu dievkalpojumu noturēšanai, tāpēc dievticīgie apmeklēja dievkalpojumus sava pagasta Demenes baznīcā vai arī devās uz Silenes baznīcu Skrudalienas pagastā, jo no Kumbuļiem tās atradās aptuveni vienādā attālumā. Vietējie iedzīvotāji vērsās pie Demenes pagasta vadības ar lūgumu iekārtot ciematā lūgšanu vietu, sakarā ar problemātisko tikšanu uz baznīcu. Atbrīvojoties telpām Sociālā riska ģimeņu bērnu atbalsta centrā "Paspārne", kas izvietojies bijušajā Kumbuļu pamatskolas un bērnudārza ēkā, pagasts ierīkoja tur kapelu, ko Silenes draudzes prāvests Janušs Bulašs palīdzējis iekārtot. 2002. gada 30. jūnijā kapelu iesvētījis Jelgavas diecēzes bīskaps Antons Justs, veltot to Dieva žēlastības godam. 2011. gadā šī ēka kļuva par Kumbuļu saieta namu un kapela atrodas tā namā.
Halikarnāsa
Halikarnāsa (grc, tr) bija Senās Grieķijas polisa mūsdienu Turcijas teritorijā Mazāzijas dienvidos, kuru dibināja Trezenas ieceļotāji. Mūsdienās Halikarnāsas vietā atrodas Bodruma.
Halikarnāsa dibināta ap 1200. gadu p.m.ē. 4. gadsimta 1. pusē p.m.ē. — Mausola valdīšanas laikā — šī bija Kārijas galvaspilsēta. Mausolam celtās monumentālās kapenes (Halikarnāsas mauzolejs, celts starp 353. un 350. gadu p.m.ē.) tika nosauktas par vienu no septiņiem pasaules brīnumiem. Līdz 334. gadam p.m.ē. pilsēta atradās Persijas impērijas sastāvā, šajā gadā Halikarnāsas kaujā to iekaroja Maķedonijas Aleksandrs. 15. gadsimtā turki iekaroja pilsētu un nosauca par Bodrumu.
Pilsētā ir dzimis sengrieķu vēsturnieks Hērodots.
Nikolauss Cincendorfs
Nikolauss Ludvigs fon Cincendorfs un Potendorfs (de; dzimis, miris ) bija vācu reliģisku un sociālu reformu veicējs un Brāļu draudžu (hernhūtiešu) bīskaps un dibinātājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1700. gadā grāfa Georga Ludviga fon Cincendorfa (1662–1700) un viņa sievas Šarlotes Justīnes (1675–1763) ģimenē. Macījās piētistu skolā Hallē. Studēja tieslietas Vitenbergas universitātē (1716-1719), pēc tam apceļoja Franciju un Nīderlandi (1719-1720). Pēc atgriešanās dzimtenē 1721. gadā viņš līdz 1732. gadam strādāja par Saksijas galma padomnieku, iepazinās ar no Vidzemes atbraukušo ģenerāli Ludvigu Nikolaju fon Hallartu un viņa sievu Magdalēnu Elizabeti.