cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Estado Novo
Režīma izveides un nostiprināšanās laiks (1932—1944), sakrita ar fašisma un diktatūru uzplaukumu starpkara perioda Eiropā. Lai arī diktatūra tika dēvēta par fašistisku, tā vairāk bija konservatīvi katoliciska valsts, kas balstījās uz katoļu korporatīvisma doktrīnu, portugāļu nacionālismu, koloniālismu un konservatīvu finanšu politiku. Spānijas Pilsoņu kara laikā Portugāle atbalstīja Fransisko Franko dumpi, taču saglabāja neitralitāti Otrajā Pasaules karā, un jau no 1943. gada sāka sadarboties ar Rietumu Sabiedrotajiem.
Laikā no 1944. līdz 1958. gadam režīms sāka saskarties ar pieaugošu opozīciju, kas izpaudās kā nelikumīga politiskā darbība un streiki. 1949. gadā Portugāle iestājās NATO un 1955. gadā tika uzņemta ANO. Šajos gados ārpolitikā dominēja cīņa ar Indiju par portugāļu aizjūras koloniju saglabāšanu Indijas subkontinentā. Pēc Otrā Pasaules kara lielāka uzmanība tika pievērsta Āfrikas koloniju attīstībai. Angolā tika uzsākta naftas ieguve, attīstijās dimantu, dzelzs rūdas un mangāna ieguve.
Salazara varas pēdējo desmitgadi (1958—1968) iezīmēja pieaugoša nepamierinātība militārajās aprindās, ko iezīmēja 1958. gada prezidenta vēlēšanas, militārā sakāve Indijā un Indijas koloniju zaudēšana 1961. gadā un koloniālā kara sākums Āfrikā.
Pēc Salazara triekas 1968. gada augustā, 27. septembrī par premjeru tiek iecelts viens no Estado Novo veidotājiem Marselu Kaitanu, kurš pēdējās desmitgadēs nebija iesaistīts politikā. Neapmierinātība ar režīmu militārajās aprindās noveda pie 1974. gada aprīļa Neļķu revolūcijas, kad vienas dienas laikā tika gāzts Estado Novo režīms un pie varas nāca radikāli kreisi noskaņoti virsnieki.
Edgars Klāvs
Edgars Pēteris Klāvs (dzimis, miris ) bija latviešu hokejists, hokeja treneris un tiesnesis, Latvijas hokeja izlases dalībnieks.
Spēlētāja karjera
Laika posmā no 1933. līdz 1940. gadam Klāvs spēlēja Rīgas US sastāvā, 1937. un 1940. gadā kļūstot par Latvijas čempionu. Klāvs bija viens no komandas vadošajiem uzbrucējiem.
1946. gadā pirms pirmā PSRS čempionāta sākuma kopā ar Hariju Vītoliņu un Aleksandru Rehtšpreheru devās uz Maskavu, lai mācītu krievu hokejistus kanādiešu hokeja spēlē. Klāvs bija viens no aktīvākajiem padomju hokeja skolotājiem. No 1946. līdz 1952. gadam spēlēja PSRS čempionāta komandā Rīgas "Dinamo", daļu laika bija komandas spēlējošais treneris.
Trenera karjera
Pēc sportista karjeras beigām 1950., 1960. gados strādājis par treneri. Par viņa audzēkni uzskatāms Helmuts Balderis. Lielāko daļu laika perioda no 1952. līdz 1960. gadam bijis Rīgas "Dinamo" galvenais treneris. No 1969. līdz 1973. gadam bija komandas administrators. Tāpat tiesājis hokeja spēles, kā arī futbolu, vairākas reizes bijis iekļauts PSRS piecu labāko futbola tiesnešu sarakstā.
Belcu stepe
Belcu stepe (ro, ru) ir paugurains apgabals Moldovas ziemeļu daļā, kurā aug maz koku (izņemot rajonus netālu no Dņestras un tajā ietekošās Reutas upēm, kā arī biežajiem ezeriem un strautiem) un kurā dominē lauksaimnieciski apstrādāta zeme, reizēm arī zālāji un krūmi. Tajā ir nestabili gadalaiki, parasti salīdzinoši karstas vasaras un aukstas ziemas.
Belcu stepes kopējā platība ir 1920 km2, 2,7 procenti (51 km2) no tās ir meži. Reģions, tāpat kā visa pārējā Moldova, tradicionāli ir lauksaimniecības zona, kurā ir auglīga augsne — melnzeme. Atrodas Reutas upes augštecē.
Nosaukumi un topogrāfija
Kā ģeogrāfiskais apgabals Belcu stepe ir viena no Moldovas līdzenuma sastāvdaļām, kurš savukārt ir viens no Moldāvijas augstienes sastāvdaļām. Neraugoties uz nosaukumu, Belcu stepe nav līdzenums, bet gan mēreni paugurains reģions. Pusi teritorijas aizņem nogāzes, kas stāvākas par 2%, piektā daļa no tām ir stāvākas par 6%.
Belcu stepi un Vidusprutas ieleju (2930 km2) kopā reizēm dēvē par Moldovas līdzenumu, tomēr Rumānijā šis pēdējais termins tiek izmantots kā Žižijas līdzenuma sinonīms. Pirms 1940. gada Moldovas līdzenuma jēdziens nozīmēja Žižijas līdzenumu kopā ar Vidusprutas ieleju un Belcu stepi, jo šiem trim reģioniem ir līdzīgs reljefs un dabiskā veģetācija. Lai padarītu jautājumu vēl sarežģītāku, Moldovā dažreiz Vidusprutas ieleju terminoloģiski pievieno Belcu stepei. Kopā stepe un ieleja Moldovā aizņem šādas administratīvās teritorijas: Belcu pašvaldību, pilnībā Glodeni, Riškani un Felešti rajonus rietumos no Belciem, kā arī daļēji Drokijas, Sindžerejas un Ungeni rajonus.
Belcu stepes strauti un upītes ietek Reutas upē, kura tālāk ietek Dņestrā, bet Vidusprutas ielejas ūdeņi — Prutas upē.
Belcu stepes lielākie augstumi ir aptuveni 250 m vjl., zemāki nekā apkārtējiem Vidusmoldāvijas augstienei (uz dienvidiem no tās) un Dņestras paugurainei (uz ziemeļiem un austrumiem). Apkārtējiem pauguriem ir raksturīgas dziļas gravas, un nosaukumi "līdzenums" un "stepe" tiek izmantoti, lai apzīmētu to, ka šis laukums starp uzkalniem ir acīmredzami mērenāks savās reljefa izpausmēs.
Pateicoties lēzenumam, šis apvidus ir salīdzinoši maz cietis no apkaimē biežās erozijas. No tās vidēji vai smagi cietuši 20% zemes (ap 400 km²), pēdējos 40 gados šis skaitlis pieaudzis par 60 km².
Klimats
Vidējā gada temperatūra ir 8—8,5 °C. Gada nokrišņu daudzums 510—545 mm, tai skaitā 344—372 mm siltajā periodā (aprīlis — oktobris) un tikai 165—171 mm aukstajā periodā (novembris — marts). Aprēķinātais mitruma koeficients (K) ir vienāds ar 0,65—0,70.
Veģetācijas perioda ilgums ir 167—176 dienas, saulainās dienas gadā — 290—300 dienas, saules spīdēšanas ilgums gadā — 2050—2100 stundas. Efektīvo temperatūru (> 10 °C) summa ir 2750—3050°.
Augājs un lauksaimniecība
Vēsturiski dabiskā veģetācija šajā lēzeno pakalnu apvidū bija mežastepe. Tomēr mūsdienās to intensīvi apsaimnieko, un tādējādi tā pārvērtusies par stepi.
Šis apvidus ir sens lauksaimniecības apgabals, kas iecienīts vairāku faktoru dēļ, tai skaitā melnzemes, zemkopības tradīciju un aktīvās mežu izciršanas, kura notika 19. gadsimtā. Vairāk nekā 80% zemes izmanto intensīvai lauksaimniecībai, un mazāk nekā 3% ir meži.
Reģionā tiek audzētas labības kultūras, dārzeņi, tabaka, augļu koki (piemēram, ābeles), lopbarība un reizēm vīnogas, kartupeļi un ogu krūmi. Citur dominē tradicionālais stepes augājs, vietām lapu koku meži un mežastepes. Apvidus parasti savvaļas dzīvnieki ir truši, stirnas, stārķi, zosis un pīles, tomēr pēdējā pusgadsimtā šo sugu populācija samazinājās, jo ir atlikuši tikai daži nelieli meža masīvi. Agrākā zirgu audzēšanas zona, kopš pagājušā gadsimta Belcu stepes specializācija ir mājlopi (govis, aitas) un mājputni.
Belcu Selekcijas pētniecības institūtā "Selecția" izveidotas divas vietējas ziemas miežu šķirnes "Auriu" un "Sokor". Tās izrādījušās ļoti produktīvas Belcu stepes nestabilā mitruma apstākļos.
Apdzīvotība
Pirmās cilvēku apmetnes Belcu stepes teritorijā saskaņā ar arheoloģisko izrakumu rezultātiem bijušas jau akmens laikmetā.
19. gadsimta sākumā Belcu stepē pēc cara Aleksandra I aicinājuma apmetās vācu kolonisti (de), galvenokārt no Švābijas, kuri tur palika līdz 1940. gadam. No šiem kolonistiem cēlies Vācijas 2004.—2010. gada prezidents Horsts Kēlers.
Anouk
Anouk, īstajā vārdā Anuka Teuve (dzimusi 1975. gada 8. aprīlī), ir nīderlandiešu dziedātāja, dziesmu autore un producente. Anuka ir uzskatīta kā slavenāka roka dziedātāja Nīderlandē. Viņa kļuva slavena ar 1997. gada singlu Nobody's Wife. Kopš tā laika Anukas vairāki singli ir iekļuvuši Nīderlandes un Beļģijas topos un kļuvuši par hitiem. To vidū ir tādas dziesmas kā R U Kiddin' Me, Michel, Girl, Lost, One Word, I Don't Wanna Hurt, Modern World, Three Days in a Row un Woman.
Līdz šim Anuka ir izdevusi astoņus studijas albumus. 2013. gadā dziedātāja ar dziesmu Birds uzvarēja nacionālajā atlasē un pārstāvēja Nīderlandi 2013. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Zviedrijas pilsētā Malmē. Eirovīzijas finālā viņa ar 114 punktiem ierindojās 9. vietā.
Daft Punk
Daft Punk bija elektroniskās mūzikas duets, kas sastāv no franču mūziķiem Gija Manuela de Omemkristo (fr, dzimis ) un Tomā Bangaltē (fr, dzimis ). Daft Punk sasniedzis ievērojamu popularitāti 1990. gadu beigās Francijā un turpināja panākumus turpmākajos gados galvenokārt Eiropā, apvienojot hausmūzikas un sintīpopa mūzikas elementus. Duets arī nodarbojas ar mūzikas producēšanu, kas tiek uzskatītas par būtisku ieguldījumu Francijas elektroniskās un hausmūzikas skatuvē. No 1996. līdz 2008. gadam grupas menedžeris bija Pedro Vinters (ar skatuves vārdu Busy P), kurš bija ierakstu kompānijas Ed Banger Records vadītājs.
Grupas karjeras pirmsākumos, tās dalībniekus spēcīgi ietekmēja tādas mūzikas grupas kā The Beach Boys un The Rolling Stones. Tomā un Gijs Manuels sākotnēji bija grupas Darlin' sastāvā, tomēr pēc īsas pastāvēšanas grupa tika likvidēta, atstājot abus mūziķus turpināt eksperimentēt ar mūziku. Duets kļuva par Daft Punk, un 1997. gadā izdeva kritiķu vidu lieliski novērtēto debijas albumu Homework. 2001. gadā izdotais otrais studijas albums Discovery bija vēl veiksmīgāks, no kura tika izdoti tādi klasiski klubu singli kā "One More Time", "Digital Love" un "Harder, Better, Faster, Stronger". 2005. gada martā duets izlaida albumu Human After All, kurš guva dažādas kritiķu atsauksmes. Tomēr singli "Robot Rock" un "Technologic" guva panākumus Apvienotajā Karalistē. 2006. un 2007. gadā Daft Punk devās koncerttūrē un izdeva koncertalbumu Alive 2007, kurš ieguva Grammy balvu kā gada labākais Elektroniskās mūzikas/Deju mūzikas albums. Duets sacerēja tituldziesmu mākslas filmai "Trons: Mantojums" un 2010. gadā izdeva šīs pašas filmas oriģinālmūzika albumu.
Daft Punk ir pazīstami ar labi izstrādātiem dzīvās mūzikas šoviem, kuros vizuālie elementi un efekti ir cieši apvienoti ar mūziku. Grupa ir pazīstama arī ar savu uzsvaru uz vizuālo un stāsta detaļu saistību ar mūziku un ar to, ka koncertos un dzīvajos šovos uzstājas robota tērpos.
Grammy balvas
Grammy balvu katru gadu pasniedz ASV Nacionālā Ierakstu mākslas un Zinātnes Akadēmija. Daft Punk ir saņēmusi septiņas nominācijas un divas balvas.
Blendiena
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1200 (Tebra — Kazdanga — Cildi), Blendienas dīķa dienvidu krastā. Veidojusies ap vēsturisko Blendienas (Blendinen) pusmuižu.
Ēvarži
Ēvarži, arī Sāmeļi, ir ciems Latvijā, Saldus novada Novadnieku pagastā pie autoceļa Ēvarži - Dubaskrogs.
Pūtātara
Nosaukumu cilme
Daudzu instrumenta nosaukumu pamatā ir vārdi „pū” un „tara”, kas maoru valodā nozīmē attiecīgi „pūst” vai „stabule, caurulīte” un „drosme”. Par „tātara” maori sauca Charonia lampas rubicunda gliemi, kura čaulu izmantoja instrumenta gatavošanā, tātad nosaukums „pūtātara” burtiski tulkojams kā „pūšamais Charonia lampas rubicunda” vai „Charonia lampas rubicunda stabule”, bet „pūmoana” kā „pūšamais/stabule no jūras” (no mi — 'jūra'). Savukārt nosaukums „pūtoto” burtiski tulkojas kā „asinis”, bet „pūpakapaka” — „ķildīgs”, kas varētu būt saistīts ar instrumenta lietojumu karā.
Uzbūve
Pūtātaras izgatavoja no grebta koka iemutņa, kas pietīts un ar sveķiem piestiprināts gliemežvākam ap gliemežvākam galā izsistu vai izgrieztu caurumu. Gliemežvāka daļai parasti izmantoja vietējo Charonia lampas rubicunda gliemju čaulas vai dažkārt lielāko Triton australis gliemju čaulas, ko reizēm izskaloja Jaunzēlandes galējā ziemeļu krastā vai atveda citas polinēziešu tautas, piemēram, tirgojoties ar Vaikato ciltīm. Retajām Triton australis čaulām un no tām izgatavotajām pūtātarām maoru sabiedrībā bija liela vērtība, tāpēc tās bija iekārots laupījums. Šie gliemežvāki bija arī otrā maoru karaļa un Vaikato cilšu vadoņa Tafiao I (Tawhiao I) dārgumu vidū.
Daļai vēsturisko instrumentu ir piestiprināts skaņas regulētājs, ar ko var daļēji vai pilnībā nosegt gliemežvāka atveri, attiecīgi mainot instrumenta skaļumu un skaņas augstumu. No lielākajiem gliemežvākiem izgatavotajām pūtātarām instrumenta spēlētājs to pašu varēja panākt arī ar plaukstu. Ar skaņas regulētāju varēja arī glabāšanas laikā noslēgt iemutņa caurumu, lai instrumentā neiekļūtu kaitēkļi. Daļai senāko instrumentu ir atrodams arī gliemežvāka sānā izsistam caurumam virsū piestiprināts koka uzliktnis, kas, pētniekuprāt, varēja kalpot ne vien kā ielāps, bet arī skaņas papildu izmainīšanai. Dažkārt instrumentam arī piestiprināts rokturis no suņa ādas strēles vai ar suņa vai putnu spalvām papildinātas aukliņas rotājums.
Lietojums
Pūtātaras galvenokārt lietoja ziņu nodošanai. Pēc katram instrumentam raksturīgās skaņas esot pat bijis iespējams atpazīt tā piederību. Angļu pētnieks un naturālists Džozefs Benkss (Joseph Banks) 1770. gadā dzirdēto pūtātaras skaņu salīdzināja ar āžragu. Polinēzijā pūtātaras bija saistītas ar virsaišiem un vadoņiem. Tās dažkārt sev līdzi ceļojumos ņēma virsaiši un vadoņi, lai tuvojoties ciematiem brīdinātu par savu ierašanos. Ar pūtātaru varētu būt bijis arī paziņots par Džeimsa Kuka ierašanos Jaunzēlandē.
Pūtātaras izmantoja arī cilvēku sasaukšanai pie ciemata pulcēšanās nama (marae) un kaujās savējo kareivju sasaukšanai un vadīšanai. Ir ziņas, ka Ureveras apgabalā Ziemeļsalas vidienē ar pūtātarām paziņoja arī par cilvēku nāvi un/vai līdzīgu instrumentu spēlēja arī bedībās (tangi) un citās kopienas pulcēšanās reizēs. Savukārt ziemeļu ciltīs pūtātaru izmantoja novērotāji, kuri ar īsiem, skaļiem pūtieniem gliemežvāku vācējiem rifos paziņoja par haizivju tuvošanos. Kopš 1990. gadiem pūtātaras spēlētājs bieži vien arī devies līdzi kara kanoe (waka taua).
Asenica
Asenica (bg) ir 86 kilometrus gara Maricas labā krasta pieteka Bulgārijā.
Versaļa
Versaļa (fr, ) ir pilsēta Francijā, Ivelīnas departamenta administratīvais centrs, Ildefransas reģionā, aptuveni 17 km no Parīzes centra. Pazīstama ar to, ka tajā atrodas Versaļas pils, kur no 1682. līdz 1789. gadam dzīvoja Francijas karaļi. Šajā laikā Versaļa de facto bija Francijas galvaspilsēta. Pilsēta ir slavena arī ar Parīzes miera konferencē izstrādāto un šeit parakstīto Versaļas līgumu, ar kuru beidzās Pirmais pasaules karš. 2009. gadā Versaļā dzīvoja 86,5 tūkstoši iedzīvotāju.
Asenica
Iztece no Rodopu kalniem. Pamatā tek ziemeļu-ziemeļautrumu virzienā. Uz upe izbūvētas 2 HES. Pie upes Čepelare, Bačkovo klosteris, Asena cietoksnis un Asenovgrada.
Ludvigs Tīks
Johans Ludvigs Tīks (, dzimis, miris ) bija vācu dzejnieks, tulks, rakstnieks un literatūrkritiķis. Viens no vācu romantisma pamatlicējiem XVIII beigās - XIX gadsimta sākumā.
Dzimis Berlīnē, virvju vijēja ģimenē. Studēja Halles, Getingenes un Erlangenes Universitātēs. 1794. gadā atgriezās Berlīnē un centās pārtikt no literatūras. 1798. gadā apprecējās un pārcēlās uz Jēnu, kur kopā ar Novālisu, Augustu un Kārli Šlēgeliem kļuva par vienu no jaunās romantisma kustības līderiem. Vēlāk dzīvoja Drēzdenē un Cībingenē. Ceļoja uz Itāliju. Tulkojis vāciski Šekspīra lugas un "Donu Kihotu". Mūža nogalē vairāk darbojies kā kritiķis.
Malaizijas futbola izlase
Malaizijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Malaiziju starptautiskās futbola sacensībās. Malaizijas futbola izlasi pārvalda Malaizijas Futbola federācija.
Kārlis Paegle
Kārlis Paegle (dzimis, miris ) bija latviešu hokejists, spēlēja aizsarga pozīcijā.
Pārstāvēja RFK, ASK, RSK hokeja klubus. Vairākas reizes izcīnījis Latvijas čempiontitulu. Latvijas izlases sastāvā spēlējis vairākos Pasaules čempionātos un. Tāpat ir startējis Pasaules čempionātā galda tenisā, vienu spēli aizvadījis Latvijas futbola izlases sastāvā.
Roberts Lapainis
Roberts Lapainis (dzimis, miris ) bija latviešu hokejists, spēlēja vārtsarga pozīcijā.
Pārstāvēja Rīgas US un Rīgas ASK hokeja klubus. Vairākas reizes izcīnījis Latvijas čempiontitulu. Latvijas izlases sastāvā spēlēja vairākos Pasaules čempionātos un.
Dzīvesgājums
Dzimis 1913. gadā Seces pagastā. Mācījās Rīgas pilsētas 1. ģimnāzijā (1928–1932). No 1932. gada ar pārtraukumiem studēja Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātē, bija studentu korporācijas “Lettgallia” loceklis. Strādāja par mērnieka palīgu.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gada jūlijā Lapainis, līdz ar izlases kapteini Leonīdu Vedēju brīvprātīgi iestājās 506. SS zenītartilērijas divizionā un cīnījās tā sastāvā VI SS korpuss pakļautībā. Pēc kara bija ieslodzīts karagūstekņu nometnē Ļeņingradas apgabala Ņevdubstrojas ciemā. Miris 1947. gadā.
Vinsents Praiss
Praisa pirmā loma bija filmā Service de Luxe (1938). Attēlojis otrā plāna lomas tādās filmās kā The Song of Bernadette (1943), "Laura" (1944), The Keys of the Kingdom (1944), Leave Her to Heaven (1945), Dragonwyck (1946) un "Desmit baušļi" (The Ten Commandments, 1956). Kļuvis par pazīstamu šausmu filmu aktieri, filmējoties tādās filmās House of Wax (1953), "Muša" (The Fly, 1958), House on Haunted Hill (1959), Return of the Fly (1959), The Tingler (1959), The Last Man on Earth (1964), Witchfinder General (1968), The Abominable Dr. Phibes (1971) un Theatre of Blood (1973). Sadarbojies ar Rodžeru Kormanu Edgara Alana Po stāstu adaptācijās House of Usher (1960), The Pit and the Pendulum (1961) un The Masque of the Red Death (1964).
Vēlākos gados ierunājis lomu klasiskajā Disney animācijas filmā "Lieliskais peļu detektīvs" (1986), kā arī piedalījies Lindsija Andersona drāmā The Whales of August (1987), par ko ticis nominēts Independent Spirit Award un Tima Bērtona fantāzijas filmā "Edvards Šķērrocis" (Edward Scissorhands, 1990), kas kļuva par viņa pēdējo kinolomu.
Lauku cīrulis
Lauku cīrulis (Alauda arvensis) ir cīruļu dzimtas (Alaudidae) dziedātājputns, kuram ir 11 pasugas. Tā izplatības areāls ir ļoti liels: ligzdo plašā zonā pāri visai Eiropai un Āzijai līdz Tālajiem Austrumiem, kā arī Ziemeļāfrikas kalnos. Lauku cīrulis nav sastopams Islandē un Sibīrijas ziemeļu daļā.
Izplatības areāla rietumos lauku cīrulis ir nometnieks, bet austrumos lielākā daļa ir gājputni, kas ziemu pavada nedaudz siltākos reģionos virzienā uz dienvidiem vai rietumiem. Arī Rietumeiropas populācijas bieži pārlido nedaudz uz dienvidiem tuvāk pie jūras, kur klimats ziemas periodā ir maigāks, piemēram, pie Vidusjūras, savukārt Āzijas populācijas: Korejā un Japānā, arī Indijas ziemeļu daļā. Reizēm Āzijas lauku cīruļus var novērot Aļaskā Ziemeļamerikā. Šī suga ir ļoti iecienīta tās melodiskās dziedāšanas dēļ un ir introducēta daudzās vietās: Havaju salās, ASV, Kanādā, Austrālijā un Jaunzēlandē.
Latvijā
Latvijā mājo lauku cīruļa nominālpasuga - Alauda arvensis arvensis. Tā ir visbiežāk sastopamā cīruļu suga Latvijā un ir parasts ligzdotājs un caurceļotājs, neliels skaits reizēm pārziemo. Tas ir viens no visagrākajiem gājputniem un no ziemošanas vietām Eiropas dienvidrietumos Latvijā atgriežas martā vai aprīlī. Reizēm lauku cīrulis sastopams pat februāra beigās. Latvijā ligzdo 1 100 000—1 800 000 pāru. Lauku cīruli parasti var novērot atklātā lauku ainavā – ganībās, zālājos un pļavās, kur tas virs laukiem dziedot plivinās gaisā.
Izskats un īpašības
Lauku cīrulis ir vidēji liels cīrulis, mazliet lielāks par zvirbuli. Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Lauku cīruļa ķermeņa garums ir 18—19 cm, spārnu plētums 30—36 cm, svars tēviņam 27—55 g, mātītei 17—47 g. Abi dzimumi izskatās vienādi, lai gan tēviņiem ir nedaudz platāki spārni. Apspalvojums ir dzeltenbrūni melnraibs, uz galvas neliels cekuls, pavēdere gaišāka. Knābis ir īss un spēcīgs. Astes un spārnu aizmugurējās daļas maliņa ir balta, bet tas ir redzams tikai lidojumā. Tā kā cīrulis daudz laika pavada uz zemes, tā kājas ir spēcīgas, piemērotas iešanai pa zemi.
Dziesma
Cīruļa dziesma ir melodiska un cilvēkiem patīkama, tā ir daudzveidīga vīterošana. Parasti tas dzied, ilgstoši plivinoties gaisā vai lidojumā, un var dziedāt nepārtraukti pat ilgāk par stundu. Lauku cīruļa dziesmu var dzirdēt visas dienas garumā, sākot ar rīta gaismas parādīšanos līdz vakaram, reizēm arī vakara tumsā. Retos gadījumos cīrulis dzied, sēžot uz kāda mietiņa vai cita līdzīga paaugstinājuma. Lauku cīrulis visbiežāk dzied, plivinoties gaisā uz vietas apmēram 50—100 metru augstumā, bet paceļoties tas pirmo reizi nodzied jau 10—20 metru augstumā.
Uzvedība un barība
Lauku cīrulis barojas ar dažādiem kukaiņiem, to kāpuriem un citiem bezmugurkaulniekiem, kā arī ar augiem un sēklām. Barību tas meklē uz zemes, apstaigājot ligzdas teritoriju. Reizēm var novērot cīruli sēžam auga stublājā, uzlasot sēklas. Riesta laikā lauka cīruļi ir teritoriāli agresīvi, vasaras beigās agresivitāte vairs nav novērojama. Agresivitātei ir raksturīga spalvu sabošana, cekuliņu izsliešana, draudēšana ar spārnu sasitieniem.
Migrējot lauku cīruļi bieži veido barus, īpaši sliktos laika apstākļos. Barā parasti ir līdz 10 īpatņiem. Ja bars ir lielāks, tas sadalās mazākās grupiņās.
Ligzdošana
Lauku cīruļi monogāmus pārus izveido agri pavasarī. Nākamajā gadā saglabājas apmēram puse no iepriekšējā gada pāriem. Ligzdu lauku cīrulis būvē uz zemes nelielā iedobē, un tā parasti ir skatienam labi paslēpta. Ligzdas vīšanai tiek izmantoti zāļu stiebriņi, no iekšpuses tā tiek izoderēta ar sausām lapiņām, vilnu vai matiem. Ligzdu būvē mātīte, bet tēviņš tai palīdz izveidot zemē iedobi. Gadā var būt 2—3 perējumi. Dējumā ir 3—4 (reizēm 5) gaišas, pelēkdzeltenas olas, ar tumši brūniem raibumiņiem. Olas perē mātīte. Inkubācijas periods ilgst 11—14 dienas. Par putnēniem rūpējas abi vecāki, gan tos kopīgi barojot, gan aizsargājot ligzdas vietu. Putnēni tiek baroti ar kukaiņiem. Lauku cīruļi ar katru noķerto kukaini neskrien pie putnēniem, vispirms saķertie kukaiņi tiek uzkrāti, veidojot no tiem kaudzi. Kad kukaiņu ir pietiekami daudz, to mīkstākās ķermeņa daļas izbaro mazuļiem. Putnēni aug ātri un ligzdu pamet apmēram 8—10 dienas veci.
Mēles mežģis
Mēles mežģis ir vārdi, vārdu salikumi vai frāzes, kurus grūti izrunāt (var "samežģīt mēli"). Tie ir īsi, jokaini sakāmie, kas atrodami gan tautas folklorā, gan arī mūsdienu sarunvalodā. Mēles mežģi tiek lietoti dikcijas un izrunas trenēšanai, tāpēc jo īpaši populāri tie ir skatuves mākslinieku aprindās.
Brimins Kipruto
Brimins Kiprops Kipruto (en; dzimis ) ir Kenijas vieglatlēts, kas startē 3000 m šķēršļu skrējienā.
Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā Atēnās 3000 m šķēršļu skrējienā izcīnīja sudraba medaļu, pēc četriem gadiem Pekinā šajā distancē kļuva par olimpisko čempionu, bet 2012. gadā Londonā izcīnīja 5. vietu. Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā, kur izcīnījis pilnu medaļu komplektu (zelts 2007. gadā Osakā, sudrabs 2011. gadā Tegu un bronza 2005. gadā Helsinkos).
Jobsts fon Firstenbergs
Jobsts fon Firstenbergs (de) bija Livonijas ordeņa brālis 16. gadsimta otrajā pusē.
Cēlies no Vestfālenes, Arnsbergas apkaimes. Tēvs — Filips fon Firstemnbergs, māte — Elizabete. No 1560. līdz 1562. gadam darbojās Helmetas pilī. Pārgāja Polijas karaļa dienestā un no 1562. līdz 1573. gadam bija Cēsu pils kastelāns. 1562. gadā apprecējās (visticamāk ar Valtera Pletenberga meitu) un pēc 1573. gada apmetās Kurzemē.
Krepši
Krepši ir ciems Mākoņkalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 281 km attālumā no Rīgas.
Ziedi
Ziedi var būt:
Sesku iela
Sesku iela var būt:
Gvarāna
Gvarāna (pt) jeb Brazīlijas paulīnija (la) ir ziepjkoku dzimtas vīteņaugs, kas dabiski sastopams Amazones baseinā un Brazīlijas tropu mežos. Gvarānai raksturīgas lielas lapas un ziedu ķekari. Tas ir pazīstams pēc tā augļa sēklām, kas ir kafijas pupiņu lielumā. Gvarānas sēklas lieto kā stimulantu. Tā sastāvā ir divreiz vairāk kofeīna nekā kafijas sēklās (aptuveni 2—4,5%).
Gvarānas augļi var būt sarkanās un brūnās krāsās, pašas sēklas ir melnas, bet augļa mīkstums ir balts. Līdzīgi kā citiem kofeīnu saturošajiem augiem gvarānai augstais kofeīna saturs tā sēklās ir veidojies kā toksīns aizsardzībai pret augēdājiem, kas tās varētu apēst.
Zlata Ogneviča
Zlata Ogneviča (uk), īstajā vārdā Inna Bordjuha (Інна Леонідівна Бордюг; dzimusi ), ir ukraiņu dziedātāja. 2011. un 2012. gadā Ogneviča startēja Ukrainas nacionālajā atlasē Eirovīzijas dziesmu konkursam, tomēr neuzvarēja. 2013. gadā dziedātāja ar dziesmu Gravity uzvarēja nacionālajā atlasē un pārstāvēja Ukrainu 2013. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Zviedrijas pilsētā Malmē. Eirovīzijas finālā viņa ar 214 punktiem ierindojās 3. vietā.
Zilupes ielu uzskaitījums
Zilupes pilsētas ielu uzskaitījumā iekļautas Zilupes 44 ielas.
Puķe
Puķe var būt:
Johans Bernhards Fišers fon Erlahs
Johans Bernhards Fišers fon Erlahs (de, dzimis, miris ) bija baroka laika austriešu arhitekts, kurš spēcīgi ietekmējis Hābsburgu monarhijas arhitektūras attīstību.
No 1671. līdz 1687. gadam uzturējās Itālijā, kur iepzinās ar turienes arhitektūras stiliem. Atgriežoties Austrijā, kļuva par pazīstamu arhitektu. Fišera fon Erlaha pazīstamāko darbu vidū ir Šēnbrunnas pils, Kārļa baznīca Vīnē un Austrijas Nacionālā bibliotēka. Projektējis arī Trautsonas pili Vīnē, kur mūsdienās ir Austrijas Tieslietu ministrija, un celtnes Zalcburgas arhibīskapijā. 1721. gadā izdeva publikāciju Entwurff Einer Historischen Architectur, kas kļuva par pazīstamu izdevumu salīdzinošā arhitektūrā.
Urzula Līberta
Urzula Līberta (de; dzimusi kā Hērolta (de), precējusies Altrihtere (de), — ) bija Vācijas šahiste.
Biogrāfija
Beigusi matemātikas fakultāti Mārtiņa Lutera Halles-Vitenbergas universitātē. No 1950. gadu sākuma līdz 1960. gadu beigām bijusi viena no vadošajām Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) šahistēm. Bijusi Halles sporta kluba USV Halle biedre. 1953. gadā izcīnījusi 3. vietu apvienotās Vācijas šaha čempionātā sievietēm. 1954. gadā pirmo reizi uzvarējusi VDR sieviešu šaha čempionātā. Vēlākajos gados VDR sieviešu šaha čempionātos ierindojusies godalgotās vietās: 1956. gadā - 3. vieta, 1958. gadā - 2. vieta, 1961. gadā - 3. vieta. 1967. gadā VDR sieviešu šaha čempionātā dalījusi pirmo vietu ar Valtraudu Novarru. Papildu mačs starp abām šahistēm beidzies neizšķirti 2:2, un abām piešķirts čempiones nosaukums.
Sekmīgi piedalījusies senioru šaha turnīros. 1991. gadā bijusi otrā Vācijas senioru sieviešu šaha čempionātā.
Personīgā dzīve
Bijusi precējusies ar starptautisko meistaru šahā Heincu Lībertu.
Krevi
Krevi ir ciems Silajāņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 216 km attālumā no Rīgas.
Zebiekstes iela
Zebiekstes iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētas Dārzciema apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Ilūkstes ielu un beidzas krustojumā ar Sesku ielu. Ielas garums ir 375 metri.
Perperikona
Perperikona (bg, ) bija trāķiešu pilsēta Rodopu kalnu austrumdaļā, mūsdienu Bulgārijas dienvidos, Kardžali apgabalā. Pilsētas drupas atrodas 470 metrus augstas klints virsotnē. Kopš 2000. gada senvietā notiek izrakumi. Pirmās cilvēka darbības pēdas novērojamas no Bronzas laikmeta. Klasiskajā laikmetā iespējams atradies Dionīsa templis. Atklātas arī, iespējams, 4. gs baznīcas drupas.
Maksvela līcis
Maksvela līcis (en) vai Faildsa līcis (es; Čīles avotos) vai Gardijanasjonala līcis (Bahía Guardía Nacional; Argentīnas avotos) ir ap 13 km garš un platākajā vietā līdz 15 km plats līcis Dienvidšetlendas salu arhipelāgā Antarktikā. Izvietojies starp Karaļa Džordža salu un Nelsona salu. Līča galvenā ap 12 km platā izeja dienvidaustrumos starp Dituā ragu un Streindžera ragu to savieno ar Brensfīlda šaurumu, bet ap 400 m platais Faildsa šaurums rietumos — ar Dreika šaurumu. Līča krasti stipri izroboti, veidojot vairākus fjordus un pussalas. Lielākā sala līcī ir Ārdlija sala tā rietumu daļā. Līcī divām teritorijām piešķirts Speciāli aizsargājamas teritorijas statuss — Nr. 132 Potera pussalā un Nr. 150 Ārdlija salā.
Līci pirmie nokartējuši 19. gadsimta roņu mednieki. 1822.—1824. gadā līcim un Faildsa šaurumam nosaukumu Maksvela šaurums piešķīra Džeimss Vedels par godu leitnantam Frensisam Maksvelam, ar kuru kopā dienējis uz kuģa Avon. Čīliešu avotos saukts par Faildsa līci asociējot ar šaurumu tā rietumu daļā, kas nosaukts par godu britu roņu mednieku kuģa Cora kapteinim Robertam Faildsam. Argentīniešu avotos nosaukts par godu kuģim Guardía Nacional, kas apmeklēja salas 1923. gadā.
Antons Skrinda
Antons Skrinda (ltg, 1881—1918) bija latviešu kara ārsts un rakstnieks. Viens no brāļiem Skrindām, Latgales Atmodas kustības darbiniekiem. Dzejoļu krājuma "Kūkle" apkopotājs (1914).
Dzīvesgājums
Dzimis 1881. gada 14. oktobrī Līksnas pagasta Liepas Mukānu (tagad Vaboles pagastā) saimnieka Donata Skrindas un viņa sievas Apolonijas ģimenē. Mācījās Līksnas pagastskolā (1888—1891), Pēterburgas Sv. Katrīnas draudzes proģimnāzijā (1891—1896), 8. Pēterburgas valsts ģimnāzijā (1896—1902). Studēja Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijā (1902—1905, 1906—1909), pēc piedalīšanās 1905. gada revolūcijā bija spiests bēgt uz Šveici, kur turpināja medicīnas studijas Bernes Universitātē. Studiju gados darbojās Pēterburgas latviešu muzikālajā biedrībā, bija latviešu valodas skolotājs Sv. Katrīnas draudzes proģimnāzijā, ar pseidonīmu I. Leidumnīks publicējās sava brāļa K. Skrindas izdotajā laikrakstā "Drywa". 1908. godā izdeva mācību grāmatu “Latvīšu volūdas gramatika”. 1910. gadā ieguva ārsta grādu, bija 32. Sibīrijas strēlnieku pulka ārsts Kanskā (1910—1912), pēc tam ārsts Ņižņeudinskā (1912—1913). 1913. gada atgriezās dzimtenē, bija ārsts Rēzeknē (1913—1914). Izdeva savus un citu Latgales dzejnieku darbus krājumā "Kūkle" (1914).
Pirmā pasaules kara laikā kā frontes vecākais ārsts piedalījās kaujās Krievijas—Vācijas un Krievijas—Austroungārijas frontēs (1914—1917). 1917. gada kampaņas laikā Ukrainas rietumos krita gūstā. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas pārbrauca Latvijā, taču 1918. gada 31. martā mira no ceļā iegūtas rozes infekcijas. Apglabāts Rēzeknes Katoļu kapos.
KV Mechelen
KV Mechelen ir Beļģijas profesionāls futbola klubs no Mehelenas pilsētas, kurš spēlē Beļģijas Pro līgā.
Dikļu draudzes novads
Dikļu draudzes novads bija viens no 16 Vidzemes guberņas Valmieras apriņķa draudzes novadiem.
Vēsture
Pēc 1224. gada Tālavas dalīšanas līguma Dikļu novadu ieguva Livonijas bīskapija, vēlāk tas ietilpa Rīgas arhibīskapijas Līvu galā. 1436. gadā Rīgas arhibīskaps Henings piešķīra savam vasalim Detlefam fon der Pālenam Dikļu novadā tiesības būvēt baznīcu, kas līdz 1600. gadam bija Umurgas baznīcas filiālbaznīca.
Dikļu luterāņu baznīca pirmo reizi minēta Zviedru Vidzemes laikā 1630. gadā. Baznīca pārbūvēta 1722. un 1848. gadā. Mācītājs un rakstnieks Juris Neikens Dikļu mācītājmuižas dārzā 1864. gadā sarīkoja pirmo latviešu dziesmu dienu.
Muižas
Dikļu draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:
2027. gada Pasaules čempionāts hokejā
Komandas
Tiks paziņoti
Kenterberijas katedrāle
Kenterberijas katedrāle (en) ir Anglijas Baznīcas katedrāle Kenterberijā, Kentā, Anglijā. Viena no vecākajām un ievērojamākajām kristiešu struktūrām Anglijā. Anglijas Baznīcas augstākā vadītāja Kenterberijas arhibīskapa katedrāle.
597. gadā katedrāli dibināja Augustīns no Kenterberijas, kas ir arī pirmais baznīcas arhibīskaps. No 1070. līdz 1077. gadam baznīca tika pilnībā pārbūvēta. 12. gadsimta sākumā tika palielināts austrumu gals, pēc 1174. gada ugunsgrēka tas tika pārbūvēts gotiskās arhitektūras stilā.
Kopā ar Svētā Martina baznīcu un Svētā Augustīna abatiju veido UNESCO Pasaules mantojuma objektu.
Livdanišķi
Livdanišķi, arī Liudaniškas, ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 29 km no novada centra Preiļiem, 9 km no pagasta centra Aglonas un 241 km no Rīgas.
Žultspūslis
Žultspūslis ir gremošanas sistēmas orgāns, kurā uzkrājas žults un kas nodrošina tauku noārdīšanu. Žultij pievienojas arī gļotādas izdalītās gļotas. Žultspūšļa tilpums svārstās no 40 līdz 60 cm3. Hormoni, kurus izdala endokrīnās šūnas no tievās zarnas, kā atbildes reakcija uz taukiem, stimulē gludās muskulatūras saraušanos žultspūslī un notiek žults izdalīšanās. Žultspūslis ir vairums zivīm, visiem abiniekiem un rāpuļiem un daudziem putniem. Zīdītājiem žultspūslis ir labi attīstīts gaļēdājiem, bet zālēdājiem tas ir mazattīstīts vai nav vispār. Cilvēkam žultspūslis atrodas aknu apakšējā pusē. Žultspūšļa izoperēšana (holecistektomija) nav cilvēka dzīvībai bīstama, un to parasti veic, ja izveidojušies žultsakmeņi.
Anatomija
Žultspūslis atrodas mezoperitoneāli aknu apakšējās virsmas padziļinājumā. Pūšļa lielākā daļa klāta ar vēderplēvi. Pūslim izšķir dibenu (fundus), kas pieguļ aknu apakšējai malai, ķermeni (corpus) un kakliņu (collum). Kakliņš pāriet pūšļa vadiņā (ductus cysticus). Kakliņa daļā veidojas izvelvējums — Hartmaņa kabata. Kakliņā un pūšļa vadiņa sākumā gļotādas krokas veido t. s. Heistera vārstuļus.
Livdanišķi
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem, Pakaļņa ezera krastā. Livdanišķu senkapi ir vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis. Apdzīvotāvieta veidojusies ap Ļaudanišķu (Ljawdoniszki) pusmuižu.
Žultspūslis
Asinsapgāde
Žultspūšļa apasiņo pūšļa artērija (a. cystica), kura atiet no aknu artērijas (a. hepatica) un kopā ar pūšļa vadiņu un kopējo žultsvadu veido trīsstūri (trigorum Callot).
Inervācija
Žultspūšļa asinsvadus, žultsvadus un muskulatūru inervē simpātiskie un parasimpātiskie intramurālie (sieniņās esošie) gangliji.
Histoloģija
Žultspūšļa sienu veido gļotāda, muskuļapvalks un fibrozais apvalks.
2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CONMEBOL zona
Formāts
Visas 10 reģiona izlases aizvadīja divu apļu turnīru ar spēlēm savā un pretinieku laukumā. Četras labākās izlases kvalificējās finālturnīram, bet 5. vietas ieguvēji par ceļazīmi uz finālturnīru sacentās starpkontinentu izslēgšanas spēlēs. izlozē tika noskaidrots, ka CONMEBOL 5. vietas pretinieki šajās spēlēs ir Okeānija zonas (OFC) uzvarētāji.
Dunteni
Dunteni (de), agrāk Duntes (de) ir vācbaltu dzimta, kuru priekšteči 16. gadsimtā ieceļoja Livonijā.
Mežvidi (Novadnieku pagasts)
Mežvidi ir ciems Latvijā, Saldus novada Novadnieku pagasta centrs uz dienvidrietumiem no Saldus pie Cieceres upes un autoceļu P105 (Butnāri — Saldus — Ezere) un V1180 (Saldus - Pampāļi) krustojumā. Veidojies ap vēsturisko Upesmuižas (Bächhof) pusmuižu.
Dunteni
Vēsture
Jobsts Dunte (miris 1579. gadā) no Hildesheimas pārcēlās uz Tērbatu, bet Livonijas kara laikā 1563. gadā uz Rēveli. Viņa vidējais dēls Hanss Dunte (1565-1640) pārcēlās uz Rīgu un 1604. gadā kļuva par Rīgas pilsoni. Viņa vecākais dēls Jirgens Dunte (1599-1660) kļuva par Rīgas rātskungu 1639. gadā un par birģermeistaru 1655. gadā. 1653. gadā viņu iecēla Zviedru Vidzemes dižciltīgo kārtā kā fon Dunti. Arī viņa dēls Melhiors fon Dunte (1638–1684) 1672. gadā tika ievēlēts par Rīgas rātskungu. No Duntes dzimtas Zviedru Igaunijas atzara cēlušies vairāki muižu īpašnieki un Tallinas (tolaik Rēveles) rātskungi, kas mainīja savu uzvārdu no Duntēm uz "Dunteniem".
Pēc Vidzemes iekļaušanas Krievijas impērijas sastāvā 1744. gadā Duntes muižas mantiniece Jakobīne fon Duntena Liepupes draudzes baznīcā salaulājās ar baronu fon Minhauzenu. Pāris gadus vēlāk 1747. gadā Duntenu dzimtas Duntes atzaru (von Dunten a.d.H. Ruthern) ierakstīja Vidzemes bruņniecības matrikulā.
1755. gadā Georga fon Duntena īpašumā nonāca Nurmižu muiža, kuras kungu māja celta 1795. gadā. Dunteniem piederēja arī Sējas, Grāves un Dūjas muiža, kā arī īpašumi Igaunijā.
Krievu—turku kara (1787—1792) laikā Svētās Romas impērijas ķeizars Jozefs II 1787. gadā iecēla Krievijas impērijas armijas kapteini Oto Magnusu fon Duntenu (1722-1799) grāfa kārtā. 1796. gadā Suzdaļas kājnieku pulku pārdēvēja par ģenerālmajora fon Duntena musketieru pulku. Krievijas imnpērijas Valsts padome 1852. gadā apstiprināja gvardes poručika Oto Vilhelma Kazimira Duntena un viņa bērnu tiesības lietot grāfa titulu.
Taurīns
Taurīns jeb β-aminoetānsulfoskābe ir aminogrupu saturoša sulfoskābe, kas sastopama dzīvnieku muskuļaudos. Tā lielos daudzumos ir cilvēka žultī un resnajā zarnā, dažkārt pat sastādot 0,1% no cilvēka ķermeņa masas. Dažreiz taurīnu uzskata par aminoskābi, kuras sastāvā ir sērs, kaut arī šī savienojuma sastāvā ir tikai aminogrupa, nevis karboksigrupa.
Dunteni
Vēsture
1901. gadā Krievijas impērijas Valsts padome apstiprināja barona Reinharda Vilhelma Eižena Jozefa fon Dalviga tiesības savam uzvārdam pievienot sava mātesbrāļa grāfa Paula Georga Hiacinta fon Duntena uzvārdu, titulu un ģerboni (von Dunten Baron von Dalwigk zu Lichtenfels und Schauenburg). Viņš savā īpašumā līdz 1904. gadam ieguva Karkuses pilsmuižu (Karkus), Duntes muižu (Ruthern), Sējas muižu (Zögenhof), Tūjas muižu (Taubenhof) un Nurmižu muižu (Nurmis).
Taurīns
Taurīnam ir vairākas būtiskas bioloģiskas lomas. Tas konjugē žultsskābes un darbojas kā antioksidants. Tas ir nepieciešams normālai sirds un asinsrites darbībai, skeleta muskulatūras attīstībai un funkcionēšanai, tīklenei un centrālajai nervu sistēmai. Taurīna bioloģiskā nozīme ir līdzīga glicīna nozīmei. Taurīns ir iekļauts daudzos uztura bagātinātājos un enerģijas dzērienos.
Laukezers (dabas parks)
Laukezers ir dabas parks Latgalē, administratīvi izvietojies Jēkabpils novada Kūku pagastā. Dabas parks ir iekļauts Natura 2000 — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.
Dabas parka kopējā platība ir 327 hektāri. Tas ir aizsardzībā no 2004. gada un ir izveidots, lai saglabātu vismaz 9 Latvijas un Eiropas biotopus, kā arī vismaz 12 aizsargājamas augu sugas, kuru vidū 4 ir Eiropas Savienības Direktīvu sugas.
Aizsargājamās augu sugas
Dabas parkā sastopamas daudzas aizsargājamas augu sugas, kuru vidū ir minamas:
Dabas parka apdraudējumi
Ir konstatēti divi pamatfaktori, kas apdraud dabas parka biotopus — rekreācija un eitrofikācija, ko pastiprina lauksaimnieciskā darbība un meža kailcirtes.
KV Kortrijk
KV Kortrijk ir Beļģijas profesionāls futbola klubs no Kortreikas pilsētas, kas spēlē Beļģijas Pro līgā.
Romeškalns
Romeškalns ir ciems Alūksnes novada Veclaicenes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 6 km no pagasta centra Kornetiem, 23 km no novada centra Alūksnes un 189 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa A2, Romeškalna ezera krastā. Uz rietumiem no apdzīvotās vietas atrodas 219,6 metrus augstais Romeškalna paugurs.
Bundalas nacionālais parks
Bundalas nacionālais parks ir 1993. gadā izveidots nacionālais parks Šrilankas dienvidos. Nacionālais parks ir svarīga ziemojošo gājputnu vieta, sevišķi daudz ir sārto flamingu (Phoenicopterus roseus). Nacionālais parks ir arī Rāmsaras vieta un biosfēras rezervāts.
Angammedillas nacionālais parks
Angammedillas nacionālais parks (si, ta) ir 2006. gadā izveidots nacionālais parks Šrilankas centrālajā daļā. Nacionālais parks galvenokārt izveidots, lai aizsargātu 4. gadsimta izveidotās Parakramas Samudras ūdenskrātuves baseinu. Parka teritorijā atrodas sausie mūžzaļie meži ar ebenkoku kā valdošo sugu. No apdraudētajām dzīvnieku sugām nacionālajā parkā dzīvo Šrilankas zilonis (Elephas maximus maximus), Šrilankas leopards (Panthera pardus kotiya), garlūpu lācis (Melursus ursinus), Šrilankas milzu vāvere (Ratufa macroura), mērkaķis Loris tardigradus un mērkaķis Semnopithecus vetulus.
Els Orters
Alfrēds Ādolfs "Els" Orters (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, kas startēja diska mešanas sacensībās.
Sākumā trenējies skriešanā, taču ar laiku pievērsies diska mešanai. Piedalījies četrās Olimpiskajās spēlēs. Visās četrās Olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja zelta medaļu ar jaunu olimpisko rekordu. Orters ir pirmais olimpietis, kas izcīnījis četras Olimpisko spēļu zelta medaļas vienā disciplīnā (. gadā šo panākumu tāllēkšanā atkārtoja cits amerikānis Karls Lūiss). Tāpat viņam ir piederējis pasaules rekords (to uzstādīja četras reizes).
Pēc 1968. gada Olimpiskajām spēlēm beidzis karjeru, tomēr vēlāk atgriezās un centās tikt ASV komandas sastāvā startam. un. gada Olimpiskajās spēlēs, tomēr neveiksmīgi.
2012. gadā ticis uzņemts IAAF slavas zālē.
Krēsle (ciems)
Krēsle ir apdzīvota vieta Rēzeknes novada Gaigalavas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 4,5 km no pagasta centra Gaigalavas, 29 km no novada centra Rēzeknes un 239 km no Rīgas.
Jānis Bojārs
Jānis Bojārs (dzimis, miris ) bija latviešu vieglatlēts, startējis lodes grūšanas sacensībās.
1982. gada Eiropas čempionātā ir izcīnījis sudraba medaļu, tāpat divas reizes kļuvis par Eiropas čempionu telpās. 1985. gada Pasaules spēlēs telpās izcīnīja bronzu. Bojāram pašlaik pieder arī Latvijas rekords — 21,74 m (1984. gada jūlijs). 1982. gada sezonas rangā ierindojies 5. vietā pasaulē.
Publiski atzinis, ka karjeras laikā lietojis dopingu.
Vairākas reizes izcīnījis uzvaru PSRS čempionātā, vēl uzvarēja VIII PSRS Tautu spartakiādē.
Čundikulamas nacionālais parks
Čundikulamas nacionālais parks (si, ta) ir 2015. gadā izveidots nacionālais parks Šrilankas ziemeļos, pie Džafnas pussalas. Nacionālais parks izveidots ap Čundikulamas lagūnu, kas ir svarīga putnu vieta. 1938. gadā lagūna tika pasludināta par putnu liegumu. Šrilankas pilsoņu kara (1983—2009) laikā lieguma teritorijā atradās Šrilankas armijas bāze. Pēc kara beigām teritorija tika pasludināta par nacionālo parku.
Staļģenes muiža
Staļģenes muižas (de) kungu māja atrodas Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagasta pagasta centrā Staļģenē. Izvietojusies Lielupes kreisajā krastā pie autoceļa P94. Tagadējā muižas pils celta klasicisma stilā 1797. gadā pēc Kurzemes un Zemgales hercoga arhitekta Severīna Jensena projekta. Pēc 1920. gada Latvijas agrārās reformas ēkā atradās Staļģenes pamatskola.
Šobrīd pils telpās darbojas Staļģenes vidusskola, pagraba telpās atrodas Jaunsvirlaukas pagasta novadpētniecības muzejs. Kalpu ēka pārbūvēta un tajā atrodas Jaunsvirlaukas pagasta kultūras centrs "Līdumi" un tūrisma informācijas centrs.
Vēsture
Muiža veidojusies 16. gadsimtā kā Kurzemes un Zemgales hercoga domēne, Staļģenes muižu 17. gadsimta sākumā to apsaimniekoja Mihelsu dzimta, no 1658. gada Tīzenhauzenu dzimtas, 1777. gadā Kommelu, bet 1796. gadā Berneru dzimtas īpašumā. Pašreizējais muižas ēku komplekss sāka veidojies 18. gadsimta beigās. Staļģenes muižas pili pēc arhitekta Jensena projekta celta 1797. gadā. 1812. gada kara laikā 1812. gada oktobrī un novembrī tajā atradās Francijas maršala Žaka Makdonalda štābs, līdz 29. novembrī maršals Makdonalds saņēma ziņu par Napoleona galveno spēku atkāpšanos un pavēlēja prūšu karaspēkam atkāpties no Zemgales.
No 1845. gada muižā saimniekoja A. Mirbahs, no 1866. gada muiža piederēja fon Rēpenaku (Röpenack) dzimtai.
Pēc Latvijas zemes reformas 1921. gadā muižas pili pielāgoja Staļģenes pamatskolas vajadzībām. Staļģenes muižas centru piešķīra Jaunsvirlaukas lauksaimniecības biedrībai. Līdz mūsdienām saglabājusies muižas kungu māja, kalpu māja un parks. 2014. gadā notika pils ēkas fasādes un iekštelpu atjaunošana.
Parks
Lauku attīstības programmas 2014.—2020. gadam projekta "Tūrisms kopā" ietvaros Staļģenes muižas parkā kā senais Saules kalendārs izveidota gadskārtu un svinību vieta apkārt ugunskuram. Astoņi laukakmeņi ar zīmju gravējumu simbolizē četrus gadalaikus: vasara (sējas/ziedu un siena/lapu laiks), rudens (viršu un veļu laiks), ziema (ledus un sala laiks), pavasaris (sērsnu un sulu laiks).
Netālu no gadskārtu un svinību vietas ar skatu uz Lielupi Staļģenē ir uzstādīts simbolisks fotorāmis. Tas kalpo kā vienojošs elements katrā no sešām projektā iesaistīto novadu pašvaldībām: Olaines, Ozolnieku, Jelgavas, Ķekavas, Babītes un Mārupes novadiem.
Dižgliemeņu virsdzimta
Dižgliemeņu virsdzimta ( = Unionacea, Naiadacea) ietilpst dižgliemeņu kārtā. Latvijā ir sastopamas trīs šai virsdzimtai piederošās ģintis:, un.
Apraksts
Čaulas forma dažādi variē. Tai ir iekšējais perlamutra slānis un savdabīga zobu uzbūve. Atslēgu veido pseidokardinālie un laterālie zobi, kas ir dažādā pakāpē reducēti, reizēm vispār to var nebūt. Virsdzimtas pārstāvji ir plaši izplatīti pa visu pasauli, un dzīvo tikai saldūdeņos. Tipiski šīs grupas pārstāvji ir zināmi no mezozoja, taču dažas formas pieskaitītas šai grupai, ir sastopamas arī vēlajā paleozojā. Kaut arī dižgliemeņu izcelsme nav skaidri zināma, taču ir versija, ka tās cēlušās no paleozoja Anthracosiidae gliemenēm. Cita hipotēze uzskata, ka tās ir trigoniju pēcteči, kas no jūras apstākļiem ir pārgājuši uz dzīvi sājūdenī un saldūdens apstākļos.
Dītrihs Evalds fon Grothuss
Dītrihs Evalds brīvkungs fon Grothuss (de, dzimis, miris ) bija Jelgavā dzimis vācbaltiešu izcelsmes komponists un pianists. Dabaszinātnieka Teodora Grothusa tēvs. Īsu brīdi dienēja Prūsijas armijā. Bija pazīstams ar Kārli Filipu Emanuēlu Bahu un no Hamburgas uz Kurzemi atveda Baha Gotfrīda Zilbermaņa izgatavotās klavieres (līdz mūsdienām nav saglabājušās). Bija pazīstams ar Johanu Ādamu Hilleru.
Krievbirze (Ošupes pagasts)
Krievbirze ir ciems Ošupes pagastā, Madonas novadā. Atrodas 194 km attālumā no Rīgas.
Bojas
Bojas ir ciems Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 13 km no pagasta centra Kazdangas, 44 km no novada centra Grobiņas un 182 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P115, Lažas upes krastā.
Apdzīvotā vieta veidojusies ap Boju muižu, to 1860. gadā cēlis barons fon Bērs. Pilī Otrā Pasaules kara laikā atradās vācu hospitālis, pēckara gados – vietējā kolhoza noliktavas. Vēlāk muižā bija iekārtots Meža muzejs (kopš 2004. gada slēgts, ekspozīcija pārvietota uz Kazdangas pili), blakus parks ar diviem dīķiem un Eiropas baltegļu stādījumiem un kafejnīca. Pašlaik ēkā atrodas "Latvijas valsts mežu" Dienvidkurzemes reģiona klientu centrs.
Miegs (Kurbē)
"Miegs" (fr) ir franču gleznotāja Gistava Kurbē erotiska eļļas krāsas glezna, tapusi 1866. gadā. Glezna, kurā attēlotas lesbietes, zināma arī ar nosaukumiem "Divas draudzenes" (Les Deux Amies) un "Laiskums un iekāre" (Paresse et Luxure).
Dmitrijs Kovaļenko
Dmitrijs Kovaļenko (dzimis ) ir Latvijas politiķis. Ievēlēts 14. Saeimā no partijas "Stabilitātei!" saraksta.
Miegs (Kurbē)
Vēsture
Gleznu pasūtīja Osmaņu impērijas panīkuma laika diplomāts un mākslas kolekcionārs Halils Šerifs Pašā, kurš kopš 1860. gada dzīvoja Parīzē. Gleznu, līdzīgi kā citus Kurbē darbus kā "Pasaules sākums", līdz 1988. gadam nebija atļauts publiski izrādīt. Kad "Miegs" tika izvietots mākslas tirgoņa izstādē 1872. gadā, par to tika sastādīts policijas protokols. Viena no gleznas modelēm bija Džoanna Hifermana, kura tobrīd bija cita gleznotāja, Džeimsa Ebota Vistlera mīļākā. Drīz pēc tam izjuka Vistlera attiecības Hifermani, bet viņa viedoklis par Kurbē mainījās uz slikto pusi.
Lesbiešu un geju vēstures un kultūras enciklopēdija apraksta "Miegu" kā "slavenu" gleznu. Tā ietekmēja 19. gadsimta mākslu, jo pēc tās publiskas izstādīšanas vairāki mūsdienu mākslinieki ietekmējās un radīja darbus par lesbiešu pāru tēmu. Šīs tēmas atkārtota izmantošana palīdzēja cīņā ar tabu lesbiešu attiecību jautājumos.
Dmitrijs Kovaļenko
2017. gadā ieguva vidējo izglītību Jelgavas 5. vidusskolā. Augstāko izglītību nav ieguvis.
Miegs (Kurbē)
Vēsture
Šobrīd "Miegs" atrodas Parīzes muzeja Petit Palais kolekcijā.
Dmitrijs Kovaļenko
Pirms ievēlēšanas Saeimā bija padomes loceklis Rīgas Grebenščikova vecticībnieku draudzē. Divas reizes bijis pieķerts un sodīts par nelikumīgu alkohola glabāšanu un realizāciju.
Miegs (Kurbē)
Apraksts
Gleznā attēlotas divas kailas sievietes, kas guļ gultā, savijušās erotiskā apskāvienā, atpūšoties pēc dzimumakta.
Aina attēlota guļamistabā ar dažādiem tekstilizstrādājumiem un dekoratīvām mēbelēm. Fonā ir tumši zils samta aizkars, bet labajā stūrī ir galds ar dekoratīvu ziedu vāzi. Priekšplānā ir neliels koka galds, kurā ir trīs priekšmeti — krāsains flakons (neliels trauks), caurspīdīga kristāla vāze un kauss. Izņemot šīs mēbeles, gleznā nekas neaizēno galvenos tēlus — sievietes.
Vienai no gulošajām sievietēm ir rudi mati, bet otra ir brunete. Krāsu kontrastam starp sievietēm Kurbē izmantoja matu cirtas. Gultā mētājas saplīsusi pērļu kaklarota un matu sprādze, kas norāda uz iepriekš notikušajām darbībām.
Analīze
Gleznu ietekmēja Šarla Bodlēra dzejolis "Delphine et Hippolyte" no viņa kolekcijas Ļaunuma puķes. "Miegs" ticis interpretēts kā reālisma glezna, kurā ķermeņi attēloti detalizēti, atstājot arī visas nepilnības.