cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Henrijs Visendorfs
Dainu izpēte
Piedalījās dainu vākšanā, savā īpašumā viņš bija ieguvis 28 406 dziesmu norakstus, starp tiem 12 800 dziesmu no Jelgavas Latviešu biedrības Rakstniecības nodaļas materiāliem. Šo krājumu viņš nodeva K.Baronam. Bez dziesmu tekstiem krājumā tika ievietoti arī tradīciju apraksti, paskaidrojot situācijas, kādās dziesmas tika dziedātas. Visendorfs savācis ziedojumus “Latvju dainu” 1. sēj. (1894—98) izdevumam, ieguldījis arī savus 500 rubļus, kas ir ļoti ievērojama summa, salīdzinot ar vidējo tā laika strādnieka algu 7-15 rbļ mēnesī. Jelgavas tipogrāfs Jēkabs Dravnieks no 1894. līdz 1898. gadam izdeva „Latvju Dainu” pirmo sējumu burtnīcās. Neskatoties uz to, ka Visendorfs gādājis izdevumam abonentus, rūpējies par reklāmu, viņam nepietika līdzekļu turpmāko sējumu izdošanai. Pārējos piecus sējumus no 1903. līdz 1915. gadam izdeva Pēterburgā Ķeizariskā Zinātņu akadēmija. Visendorfs veica organizatoriskos darbus un pārlasīja Pēterburgā iznākošo sējumu korektūras. Kopējais viņam iesūtīto un krājumā iekļauto dziesmu skaits bija 217 996. Visvairāk no tiem (6126 jeb 3%) deva Lielvārdes pagasts ar Andreja Pumpura un Ausekļa palīdzību. 218 Latvijas pagastu iedzīvotāji tolaik nebija devuši šim krājumam nevienu dziesmu.
Vācis līdzekļus K. Barona autorhonorāram, gādājis par F. Brīvzemnieka rakstu klajā laišanu. Devis nozīmīgu ieguldījumu latviešu valodniecībā un valodas attīstībā, popularizēdams latvietības jautājumus vācu, angļu, franču presē, kā arī atbalstot ar savu naudu “Latvju Dainu” iznākšanu, tautasdziesmu krāšanas un sistematizēšanas darbu. Ir arī brošūras “Ziņas par latviešu ticību” autors.
Sabiedriskais darbs
Pēc Janvāra sacelšanās Lietuvā un Latgalē aizliedza latīņu burtu lietošanu. Visendorfs kā Mācīto komitejas tautas lasāmās komisijas loceklis vērsās pret aizliegumu, pret krieviskošanas politiku latviešu tautas bibliotēku fondu izveidē, rūpējies, lai tautas bibliotēkās lietotu pēc iespējas vairāk latviešu grāmatu. Viņš palīdzēja Fricim Brīvzemniekam publicēt pret latviešu skolu krieviskošanu vērstus rakstus.
Viņš atbalstījis latviešu pasākumus: 1883. gadā izkārtoja latviešu pārstāvēšanu Pasaules izstādēs Čikāgā, sekmēja latviešu skolas un bibliotēkas, sarīkoja un materiāli atbalstīja Līgatnes pagasta dziesmu svētkus.
Digital Mystikz
Projekta pazīstamākais skaņdarbs ir Anti War Dub, ko 2006. gadā izdeva ierakstu kompānija DMZ, un kas tika atzīts par 2006. gada labāko skaņdarbu portāla dubstepforum.com rīkotajā aptaujā. Tāpat tas tika iekļauts 2006. gada filmas "Cilvēces bērns" skaņu celiņā.
Turcijas Gaisa spēki
Dibināšana
TGS vēsture sākas 1909. gada jūnijā, kad tika dibināti Osmaņu impērijas Gaisa spēki. Osmaņu gaisa spēki piedalījās Balkānu karos (1912-1913), kā arī Pirmajā pasaules karā (1914-1918). Pēc zaudējuma Pirmajā pasaules karā Sabiedrotajiem un, sākoties Osmaņu impērijas sadalīšanai, Osmaņu gaisa spēki tika samazināti un pār palika tikai viena nodaļa. Viss personāls tika atlaists un tika slēgtas visas gaisa flotes iestādes. Pēc Lielās nacionālās asamblejas izveidošanas Ankarā (1920), tika sākta jaunu gaisa spēku (tr) izveide jaunizveidotās kara ministrijas (tr) paspārnē. Atsevišķi atjaunoti bojātie lidaparāti tika izmantoti arī kaujā.
1921. gadā gaisa spēkus pārdēvēja par Gaisa spēku centrālo pārvaldi (tr).
1923-1940
Pēc 1923. gada Turcijas Republikas neatkarības proklamēšanas, tika uzsākta pakāpeniska gaisa spēku modernizācija. Gaisa spēki, kas sastāvēja no trīs parastām un vienas flotes aviācijas vienības, tika palielināti līdz 10 parastām un trīs flotes aviācijas vienībām. Sākot ar 1924. gadu flotes personālu sūtīja uz mācībām ārvalstīs un 1925. gadā Eskišehirā tika paplašināta Kara aviācijas akadēmijas darbība un tajā pašā gadā akadēmiju beidza pirmie absolventi. Lielākā daļa personāla tika sūtīti mācīties uz Lielbritāniju un Franciju, kā arī no 1930. gada uz ASV un Itāliju.
Sākot ar 1933. gadu gaisa spēki Turcijā veic neatkarīgas mācības un tika ieviests jaunā parauga zilas krāsas formas tērps. 1934. gadā Kajseri tika izgatavotas pirmās Turcijā ražotās lidmašīnas un tajā pat gadā tika dibināta Turcijas Aviācijas un izpletņlēkšanas biedrība "Türkkuşu" ("Turk-putns"). 1936. gadā savas kara aviācijas dienesta gaitas sāka Sabiha Gekčena, kas 1937. gadā kļuva par pirmo kara aviācijas piloti-sievieti. Visas karjeras laikā viņa bija lidojusi ar 22 dažādiem lidaparātiem ilgāk kā 8.000 stundas, no kurām 32 stundas bija gaisa kaujas un bombardēšana. Viņa bija vienīgā sieviete, kas tika iekļauta 1996. gada ASV Gaisa spēku plakātu izdevumā "20 lielākie aviatori vēsturē" (en). 1937. gadā tika dibināta Gaisa kara akadēmija (tr).
1940-mūsdienas
Turcija nepiedalījās Otrajā pasaules karā, bet 1945. gadā nostājās Sabiedroto pusē, saskaņā ar Kairas konferences vienošanos, izsludinot visos bruņotajos spēkos kaujas gatavību. Ass valstis bija okupējušas Turcijas kaimiņos esošo Grieķiju, bet gada laikā Turciju Vācijas spēki bija jau ielenkuši no ziemeļrietumiem, rietumiem un Egejas jūras salām. Visās Turcijas lielākajās pilsētās naktīs tika izslēgts apgaismojums un pastāvīgi dežurēja pretgaisa uzbrukuma vienības ar starmešiem un pretgaisa raķetēm, lai nepieļautu iespējamu uzbrukumu. Valstī tika ieviesta kara saimnieciskā pārvalde un iedzīvotājiem tika normēta minimālā iztika, lai sagatavotos sliktākajam scenārijam. Turcijas valsts kase iztērēja gandrīz visus pieejamos līdzekļus, lai iegādātos jaunus ieročus. Šajā laikā gaisa spēki iegādājās lielu daudzumu jaunus lidaparātus.
1950. gadā tika dibināta Gaisa tehnisko skolu pārvalde (tr), kas apvienoja vienotā sistēmā visas skolas, kas veica kara flotes mācības.
Turcijas piloti piedalījās Korejas karā izlūku misijās un pēc Turcijas iestāšanās NATO (1952) tika paātrināts gaisa spēku modernizācijas process. 1956. gadā tika izveidots Gaisa spēku mācību korpuss (tr), kas apvienoja visu mācību personālu. Korpuss 1957. gadā tika pārdēvēts par Gaisa spēku mācību pārvaldi (tr).
1974. gadā gaisa spēki piedalījās karadarbībā Kiprā, kā arī 1995. gadā — Bosnijas un Hercegovinas NATO bombardēšanas kampaņā, 1999. gadā — Dienvidslāvijas Federatīvās Republikas NATO bombardēšanas kampaņā. 2000.-2001. gadā TGS piedalījās miera uzturēšanā Bosnijā-Hercegovinā ar divām eskadriļām, bet 2006. gadā divi F-16 kaujas reaktīvās lidmašīnas tika nozīmētas NATO Baltijas valstu gaisa telpas patrulēšanai.
Kaujas lidmašīnas
Turcijā 1984. gadā tika izveidots Turcijas Aero-rūpniecības uzņēmums (en), kurā uzsāka licencētu 232 F-16 kaujas reaktīvo lidmašīnu vietējo ražošanu. Pirms tam TGS iegādājās astoņus F-16 no ASV un, līdz ar to, kopējais "F-16" lidmašīnu skaits Turcijas spēkos sasniedza 240. TAI šobrīd būvē vēl 30 jaunas "F-16 Block 50+" reaktīvās lidmašīnas un esošajai F-16 flotei veic modernizācijas pārbūvi, lai tās atbilstu "Block 50+" standartiem. Vairāki desmiti TAI saražoto lidmašīnu Turcija ir pārdevusi citām Tuvo Austrumu valstīm: 46 "F-16" lidmašīnas tika pārdotas Ēģiptes Gaisa spēkiem miera programmas "Vector IV" ietvaros (1993-1995) un līdz ar to Ēģipte kļuvusi par otro lielāko TAI klientu pēc pašas Turcijas. Turcija šobrīd ir viena no piecām pasaules valstīm, kurās ražo reaktīvās lidmašīnas "F-16 Fighting Falcon".
1997. gadā TGS uzsāka 160 miljardus USD vērtu modernizācijas projektu (neieskaitot valsts ikgadējo aizsardzības budžetu). Valsts budžetā aizsardzībai paredzēti vēl papildus 45 miljardi USD un Ankaras valdība plāno iepirkt jaunas kaujas reaktīvās lidmašīnas ("F-16 CCIP Block 50+", F-35 Lightning II un Eurofighter Typhoon) un helikopterus (smagsvara, kaujas un parastos).
Turcija kļuva par 3. līmeņa partneri "F-35 Joint Strike Fighter" attīstības programmā un tā uzsāka dalību ražošanas procesā un ir piekritusi iegādāties 116 jaunā tipa lidmašīnas. F-35A Lightning II aircraft.
Tankeri lidmašīnu uzpildei gaisā
1994. gadā Turcija no ASV iznomāja divus "KC-135R Stratotanker" tankerus un parakstīja līgumu par septiņu jaunu "KC-135R-CRAG Stratotanker" iegādi. Pēc jauno septiņu tankeru piegādes abi iznomātie tankeri ir atgriezti ASV. Gaisa uzpildes tankeri ir nodoti TGS Indžirlikas gaisa kara bāzes 101. eskadriļas rīcībā.
Turcija ir arī Airbus A400M programmas dalībvalsts. Neskatoties uz to, ka A400M ir smaga taktiskās karadarbības lidmašīna, to var izmantot arī kā tankeri. Turcija ir pasūtījusi 10 šādas lidmašīnas.
Kontroles un trauksmes lidmašīnas
Turcijas Gaisa spēki pasūtījuši četras "Boeing 737 MESA Peace Eagle" kontroles un trauksmes lidmašīnas ar visām aprīkojuma sistēmām, kā arī pieteikušies vēl divām papildus lidmašīnām. TAI ir galvenais "Peace Eagle" rezerves daļu piegādātājs un veic lidmašīnu pārbūvi, komplektēšanu un testus. Otrs apakšuzņēmējs "Halvesan" ir atbildīgs par sistēmanalīzi un programmnodrošinājumu.
"Peace Eagle 1" lidmašīnas pielāgoja un testēja "Boeing" integrētās aizsardzības sistēmas Seatlā, ASV. "Peace Eagle 2", "3" un "4" tiek pielāgotas un testētas TAI Ankarā, Turcijā, piedaloties dažiem ASV un vairākiem Turcijas uzņēmumiem. Saskaņā ar 2006. gada plānu, pirmās "Peace Eagle" lidmašīnas plānots izlaist 2008. gadā.
Zemes mākslīgie pavadoņi
2000. gadu otrajā pusē Turcija plānoja iegādāties jaunus militāros pavadoņus. Bruņoto spēku vajadzībām paredzēja iepirkt 0,8 m izšķirtspējas Zemes novērošanas pavadoni Göktürk-1, bet izlūkdienesta vajadzībām — 2,5 m izšķirtspējas pavadoni Göktürk-2. Göktürk-2 tika izgatavots Turcijā un palaists orbītā 2012. gada decembrī. Tā kā Göktürk-1 ir pārāk sarežģīts, to izgatavo Francijas un Itālijas uzņēmumos Thales Alenia Space un Telespazio.
Jauna ballistiskā pretraķešu vairogsistēma
Turcijas "Halvesan" un ASV "Boeing" šobrīd strādā pie jaunas paaudzes liela augstuma ballistiskās pretraķešu vairogsistēmas izstrādes. Paredzēts, ka jaunā sistēma tiks lietota ASV, Turcijā un citās NATO dalībvalstīs.
Parastā vīgrieze
Parastā vīgrieze (Filipendula ulmaria) ir bieži sastopams, rožu dzimtas ārstniecības augs. Kopš seniem laikiem pazīstamas tās daudzās ārstnieciskās īpašības.
Nosaukuma izcelsme
Zinātniskais nosaukums Filipendula atrodas no lat. fīlum 'pavediens, dzīsla' un pendulus 'karājošs' pēc pie saknēm esošiem gumiem. Epitets ulmaria nozīmē gobai līdzīgs, lapu veida dēļ.
Apraksts
Parastā vīgrieze ir daudzgadīgs lakstaugs, garumā aptuveni 50–150 cm, ar taisnu, kailu un nereti iesārtu vai violetu stublāju, plūksnaini saliktām smailām lapām un 5 dzeltenbaltām vainaglapām. Smalkie, krēmbaltie ziedi nevienādās, kuplās un skarainās ziedkopās rotā stublāja galotni. Vīgrieze zied no jūnija līdz agram septembrim. Tās auglis — someņu kopauglis.
Ļoti līdzīga parastajai vīgriezei ir, kura atšķirama pēc platākām, mazāk plūksnās sakārtotām lapām, 6 vainaglapām, lielākiem ziediņiem un mazliet atšķirīgas smaržas. Lielziedu vīgrieze tiek uzskatīta par retāku un vērtīgāku ārstniecības augu nekā parastā vīgrieze.
Izplatība un biotipi
Atsevišķās vietās parastā vīgrieze atrodama gan aukstajos ziemeļos, gan siltajos dienvidos un kalnainajos austrumos. Tā ir plaši izplatīta Eiropā un Āzijā, ieviesta Ziemeļamerikā un aug visā Latvijas teritorijā. Tās biotipi ir ļoti dažādi: sausākas un mitras pļavas, ēnaini meži un saulaini izcirtumi, upju, grāvju, ezeru un citu ūdenstilpju krasti un purvāji un to malas.
Ārstnieciskās īpašības
Vīgriezei piemīt daudz dziedinošu īpašību. Tāpat kā tā ir nomierinoša, mazina sāpes un spazmas un pazemina asinsspiedienu; tāpat kā, tā attīra asinis un visu organismu, stiprina asinsvadus un aptur asiņošanu, mazina iekaisumus un dziedē brūces. Vīgrieze ir ļoti noderīga saaukstēšanās, gripas vai angīnas gadījumā — tās ziedu novārījums izraisa svīšanu, mazina galvassāpes un temperatūru un dziedē rīkles iekaisumu un klepu, turklāt augs satur arī salicileļļu un A un C vitamīnus, tādēļ vīgriezi mēdz dēvēt par “dabisko aspirīnu”. Vīgrieze ir diurētiska, un to izmanto nierakmeņu un ascīta gadījumos. Augs arī mazina tūsku, tādēļ no vīgriežu lapām savulaik veidoja kompreses un lika gan cilvēkiem, gan zirgiem pie satūkušām kājām un sasitumiem. Agrāk vīgriezi uzskatīja par labu barību zirgiem un pat par vērtīgām zālēm pret dažādām lopu kaitēm.
Ārstniecisko preparātu pagatavošana
No vīgriezes ziediem var pagatavot, piemēram: Ļoti spēcīgas drogas var pagatavot arī no vīgriezes saknēm, un šīs drogas mazākā koncentrācijā tālāk izmanto tāpat kā vīgriezes ziedus.
4. janvāris
4. janvāris ir gada 4. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 361 (362 garajā gadā) dienas.
Vārda dienas
Spodra, Ilva, Ilvita
Kalpaka bulvāris
Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidojās līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu 1860. gadā un tika nosaukta par Esplanādes ielu. 1885. gadā ielu pārdēvēja ģenerāļa Totlēbena vārdā, bet Latvijas SPR laikā 1919. gadā to pārdēvēja vācu komunistes R. Luksemburgas vārdā.
1923. gadā Totlēbena ielu pārdēvēja par Kalpaka bulvāri. Pēc Latvijas okupācijas to pārdēvēja par Komunāru bulvāri, vācu okupācijas laikā no 1941. gada par Bismarka loku (Bismarckring), 1942. gadā - par Kalpaka ielu (Kalpakstrasse). 1991. gadā tas atguva Kalpaka bulvāra nosaukumu.
Džēreds Leto
Džēreds Džozefs Leto (en; dzimis Bosjēsitijā, Luiziānā, ASV) ir amerikāņu mūziķis un kinoaktieris. Viņš ir rokgrupas 30 Seconds to Mars solists, dziesmu autors un ģitārists. Viņam ir vecāks brālis Šenons, bundzinieks grupā 30 Seconds to Mars. Viņa vecāki izšķīrās, kad viņš vēl bija mazs un pēc šķiršanās viņš bija mātes aizbildniecībā.
Kalpaka bulvāris
Ielas raksturojums
Kalpaka bulvāris ir 870 metrus garš asfaltēts bulvāris, kas sākas krustojumā ar Elizabetes, Pulkveža Brieža un Strēlnieku ielām un iet dienvidaustrumu virzienā. Kalpaka bulvāra posmā no Elizabetes ielas līdz Krišjāņa Valdemāra ielai pārnumuru pusē atrodas Kronvalda parks. Bulvārim ir savienojumi ar Antonijas un Jura Alunāna ielām. Savukārt, netālu no Latvijas Mākslas akadēmijas un Rīgas Valda Zālīša pamatskolas bulvāris krustojas ar Krišjāņa Valdemāra ielu. Posmā no Krišjāņa Valdemāra ielas līdz Brīvības bulvārim bulvāra nepārnumuru pusē atrodas Vērmaņdārzs. Viesnīcas "Radisson Blu Ridzene Hotel" tuvumā bulvāris savienojas ar Reimersa ielu. Kalpaka bulvāris beidzas krustojumā ar Brīvības bulvāri, Tērbatas un Merķeļa ielām. Posmā no Brīvības bulvāra līdz Krišjāņa Valdemāra ielai Kalpaka bulvāris ir vienvirziena iela, pa to var braukt virzienā uz Krišjāņa Valdemāra ielu.
Džēreds Leto
Par lomu 2013. gada filmā "Dalasas pircēju klubs" saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris, kā arī Zelta globusa balvu. Attēlojis lomas arī tādās pazīstamās filmās kā "Cīņas klubs (1999), "Dzīve, pārtraukta" (1999), "Amerikāņu psihopāts" (2000), "Rekviēms sapnim" (2000), "Lielceļš" (2002), "Misters Neviens" (2009), "Pašnāvnieku vienība" (2016), "Pa asmeni skrejošais 2049" (2017) un "Guči nams" (2021).
Kalpaka bulvāris
Ielu savienojumi
Kalpaka bulvāris ir savienots ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Kalpaka bulvārī kursē vairāki autobusu un trolejbusu maršruti.
Seišelu himna
Koste Seselwa ir Seišelu valsts himna.
Radio aukle
Radio aukle (bērnu monitors, kas pazīstams arī kā elektroniskā bērnu aukle) ir radio sistēma, ko izmanto, lai attālināti uztvertu mazuļa radītās skaņas. Raidītājs, kas aprīkots ar mikrofonu, atrodas pie bērna, savukārt uztvērējs, kas aprīkots ar skaļruni, atrodas pie personas, kas aprūpē mazuli. Radio signāla pārraide ir divvirzienu, kas ļauj ne tikai uztvert bērna radītās skaņas, bet arī sarunāties ar bērnu. Radio aukles galvenais mērķis ir bērna uzraudzība, lai zinātu, kad zīdainis ir pamodies. Radio aukle ir droša izmantošanai bērnu uzraudzīšanā, tai nav novērotas kaitīgas blaknes vai bīstamības, lai gan daži ārsti uzskata, ka skaņas, ko rada mazulis, var būt maldinošas. Tas saistīts ar to, ka mazuļi mēdz sarunāties paši ar sevi, radot skaņas vai savu „valodu”, kas attīsta viņu dzirdi un maņas. Radio aukles funkcija ir pieejama daudzās portatīvajās rācijās, kuru tehniskajā specifikācijā ir norādīta funkcija Baby Monitor (bērnu aukle).
Seišelu himna
Himnas vārdi:
Radio aukle
Video monitors bērnu uzraudzībai (baby cams)
Bērnu uzraudzībai ir iespējams izmantot arī videokameru ar uztvērēju, lai redzētu attēlu, to var pievienot televizoram vai skatīties iebūvētajā LCD ekrānā. Dažkārt šādas videokameras sauc par bērnu kamerām. Atkarībā no modifikācijas, šīs kameras var strādāt arī naktī vai vājā apgaismojumā, daudzām kamerām ir nakts redzamības funkcija - infrasarkano staru kamera, kura ļauj novērot bērnu arī pilnīgā tumsā. Bērnu uzraudzības videokameras turpina strauji attīstīties un uzlaboties, pēdējo modifikāciju modeļos ir pieejama šūpuļdziesmu atskaņošanas funkcija.
Seišelu himna
Tulkojums angļu valodā:
Radio aukle
Sakaru frekvences, kuras izmanto bērnu radio un video uzraudzības ierīces
Pārsvarā bērnu novērošanas ierīcēs (radio, video) izmanto bezvadu risinājumus. Bērnu uzraudzības sistēmās parasti tiek izmantotas bezmaksas sakaru frekvences, kuras ir brīvas un netiek izmantotas citiem mērķiem. Pārsvarā šīs frekvences visā pasaulē ir līdzīgas, piemēram, ASV tās ir 49 MHz, 902 MHz vai 2,4 GHz frekvences, taču iespējams, ka dažās valstīs vietējā likumdošana nosaka citus standartus. Ja bērnu novērošanas ierīcēs tiek izmantotas digitālās sakaru sistēmas, kas tiek apzīmētas ar DECT, tad tām ir augstāks drošības līmenis, jo sakaru signāls tiek šifrēts, atšķirībā no analogā signāla to nevar pārtvert, kā arī palielinās raidīšanas attālums.
Viedtālruņu izmantošana bērnu uzraudzībā
Izmantojot īpašu programmatūru, viedtālruni ir iespējams pārvērst bērnu uzraudzības ierīcē. Programma ļauj noteikt skaņas un trokšņus, kas ir raksturīgi tikai maziem bērniem. Tiklīdz tālrunis fiksē šādas skaņas, tas izsauc iepriekš noteiktu tālruņa numuru. Atbildot uz šo automātisko zvanu, cilvēks var dzirdēt tālrunī visas skaņas, ko rada bērns, attiecīgi reaģējot un izvēloties nākamās darbības. Šādas programmatūras priekšrocība ir tā, ka saziņai ar bērna uzraugošo personu nav attāluma ierobežojumu, jo tiek izmantota gan fiksētā, gan mobilā sakaru sistēma, kas aptver ļoti plašu teritoriju.
Oto Ginše
Oto Ginše (dzimis, miris ) bija SS virsnieks, šturmbanfīrers. No 1943. gada 12. janvāra — Ādolfa Hitlera personiskais adjutants.
Dzīvesgājums
O. Ginše 1931. gadā iestājās Hitlerjūgendā, bet 1934. gadā elitārajā SS divīzijā "SS-Leibstandarte Adolf Hitler", kuras sastāvā piedalījies kaujās Austrumu frontē. Bijis NSDAP biedrs (no 1935. gada). 1943. gada janvārī-augustā nozīmēts par Ā. Hitlera adjutantu, bet 1943. gada augustā vēlreiz nosūtīts uz fronti, kā rotas komandieris tanku divīzijā. No 1944. gada februāra atgriezies fīrera štābā, kur palicis Hitlera tiešā tuvumā Fīrera bunkurā līdz pat nāves dienai. 1945. gada 30. aprīlī pēc Ā. Hitlera pavēles sadedzināja viņa un Evas Braunas (tobrīd Hitleres) līķus pēc pašnāvības izdarīšanas. Pēc pienākuma izpildes tai pašā dienā piedalījās bēgšanā no Reihskancelejas bunkura, 2. maijā nonāca padomju gūstā.
Ilgstoši atradās ieslodzījumā PSRS, pēc viņa liecībām padomju drošības dienesti speciāli Staļinam veidoja Ā. Hitlera biogrāfiju, mūsdienās pazīstamu kā "Hitlera dosjē" (Das Buch Hitler). 1950. gadā O. Ginše tika notiesāts uz 25 gadiem ieslodzījumā darba nometnē, bet 1955. gadā nosūtīts uz VDR, kur gadu vēlāk atbrīvots no Baucenas cietuma. Drīz pēc tam pārbēga robežai uz VFR.
Rūds van Nistelrojs
Rutgers Johanness Martins van Nistelrojs (nl; dzimis Osā) ir nīderlandiešu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā.
Oto Ginše
Dzīvesgājums
Miris 2003. gadā. Pēc viņa nāves palika dzīvs tikai viens Ā. Hitlera pēdējo dzīves dienu aculiecinieks, fīrera apsardzes virsnieks Rohuss Mišs, kurš nomira 2013. gadā.
Rūds van Nistelrojs
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Futbolista karjera
Karjeru sācis klubā Den Bosch. 1997. gadā pārgāja uz Heerenveen. Tajā aizvadīja tikai vienu sezonu un 1998. gadā pievienojās PSV Eindhoven. 1998.—1999. un 1999.—2000. gada sezonās kļuva par Eredivisie labāko vārtu guvēju, kā arī tika atzīts par līgas labāko spēlētāju. 2000. un 2001. gadā PSV sastāvā kļuva par Nīderlandes čempionu.
2000. gadā tika pānākta vienošanās par pāreju uz Anglijas Premjerlīgas klubu Manchester United, taču spēlētājs guva nopietnu traumu un pāreja tika atlikta. 2001. gadā tomēr pievienojās Mančestras komandai un tajā aizvadīja piecas sezonas. 2002.—2003. gada sezonā kļuva par Premjerlīgas labāko vārtu guvēju. Trīs reizes bijis labākais vārtu guvējs UEFA Čempionu līgā. 2002.—2003. gada sezonā ar komandu uzvarēja Premjerlīgā, 2004. gadā kļuva par FA kausa ieguvēju.
Nīderlandes izlasē debitēja draudzības spēlē pret Vācijas izlasi. Pirmos vārtus izlases labā guva pret Maroku. Pārstāvēja izlasi 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī divos Eiropas čempionāta finālturnīros (2004, 2008). 2004. gadā ar izlasi aizkļuva līdz pusfinālam, izcīnot bronzas godalgu. Pēdējo spēli izlasē aizvadīja pret Ungāriju. Kopumā izlasē nospēlējis 70 spēles un guvis 35 vārtus.
Trenera karjera
2014. gada martā kļuva par vienu no Gīsa Hidinka asistentiem Nīderlandes izlasē. Bija treneru sastāvā 2014. gada FIFA Pasaules kausā. Kad Hidinks galvenā trenera amatu atstāja, turpināja darbu Danija Blinda vadībā. 2016. gadā darbu Nīderlandes izlasē atstāja. No 2018. līdz 2021. gadam trenēja jauniešu komandas PSV Eindhoven. 2019. gada decembrī atgriezās trenera asistenta darbā Nīderlandes izlasē, kad to vadīja Ronalds Kūmans.
2021.—2022. gada sezonā bija PSV rezerves komandas Jong PSV treneris. 2022. gadā tika apstiprināts par PSV Eindhoven galveno treneri.
Spēlētāja karjera
PSV Eindhoven
Manchester United
Real Madrid
Kotovs
Kotovs (ru, no кот — 'runcis'; sieviešu dzimtē Kotova (Ко́това)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Astronomisks objekts
Astronomisks objekts jeb debess ķermenis ir fizikāls ķermenis, kurš atrodas Visumā. Pie debess ķermeņiem pieskaita Sauli, Mēnesi, Saules sistēmas planētas, zvaigznes, mazās planētas un citus astronomiskos ķermeņus.
Zole
Zole var būt:
Juris Markauss
Juris Markauss (dzimis Rīgā, miris  Rīga) ir Latvijas šahists, starptautiskais meistars korespondencšahā.
1969. gadā absolvējis Latvijas Universitāti. Šahu sācis spēlēt skolas vecumā. Nopietnāk šaham pievērsies studiju gados. Par meistarkandidātu kļuvis 1969. gadā. Vēlāk ar labiem panākumiem sācis spēlēt korespondencšahu (no 1974. gada). Starptautiskajā turnīrā "ŠAHS-25" izpildīja starptautiskā meistara normu. 1993. gadā iekļauts Pasaules izlases sastāvā mačā pie 20 galdiņiem pret Krieviju.
Siena
Siena ir telpas vai telpiska veidojuma vertikālais (ārējais vai iekšējais) konstruktīvais norobežojums. Lielākoties sienas ir daļa no ēkas konstrukcijas, kur tā uzņem uz sevi dažādas slodzes, nošķir telpas un veic citas funkcijas. Ēkas siena ir galvenā ēkas vertikāli norobežojošā konstrukcija. Izdala ēkas ārsienas (fasādes) un iekšsienas. Ārsienas sīkāk iedala pēc darbības rakstura nesošajās, pašnesošajās un nenesošajās sienās. Nesošās sienas veic norobežojošo un nesošo konstrukciju funkcijas, uzņem pārseguma, jumta, vēja un pašsvara slodzes. Pašnesošas sienas balstās uz pamatiem un ir savienotas ar ēkas karkasu. Tās uzņem pašsvara slodzes visas ēkas augstumā. Nenesošās sienas veic norobežojošo konstrukciju funkcijas, uzņem pašsvara slodzes viena stāva ietvaros un uzņem vēja slodzes. Iekšsienas iedala nesošajās un nenesošajās (starpsienas). Kopā ar pārsegumu iekšsienas veido noturīgu ēkas nesošo karkasa sistēmu.
Sienas var iedalīt arī pēc būvmateriāliem un konstruktīvā risinājuma (mūra, lielbloku, paneļu, vienslāņa, daudzslāņu sienās). Sienas būvmateriālus un biezumu noteic aprēķinu ceļā, ekonomiski novērtējot siltumtehniskās, izturības, noturības, skaņizolācijas, ugunsdrošības u.c. prasības; projektēšanā un celtniecībā ievēro celtniecības normas un noteikumus.
Šenons Leto
Šenons Karls Leto (Shannon Carl Leto; dzimis, Bosjēsitijā, ASV) ir grupas 30 Seconds to Mars bundzinieks. Viņam ir jaunāks brālis Džēreds, kas arī muzicē grupā 30 Seconds to Mars. Viņš spēlē bungas kopš 1975.gada. Bungas spēlē pēc sava stila. Šenons ar grupu praktizējas sešas-septiņas stundas dienā.
Živecas apriņķis
Živecas apriņķis ir teritoriāli administratīvā iedalījuma vienība Silēzijas vojevodistē, Polijas dienvidos, pie Slovākijas robežas. Apriņķa administratīvais centrs atrodas vienīgajā pilsētā — Živecā, 64 km uz dienvidiem no reģiona centra Katovices. Apriņķis robežojas ar Silēzijas vojevodistes Cešinas un Belsko apriņķiem, Belsko-Bjalu, Mazpolijas vojevodistes Vadovices un Suhas apriņķiem, kā arī Slovākiju.
Eiropas veselības apdrošināšanas karte
Eiropas veselības apdrošināšanas karte (EVAK) ir dokuments, kas, uzturoties citā Eiropas Savienības valstī, kā arī Norvēģijā, Islandē, Lihtenšteinā vai Šveicē apliecina tiesības saņemt nepieciešamo vai neatliekamo medicīnisko veselības aprūpi tādā pašā apjomā kā šīs valsts iedzīvotājiem.
Bukaramanga
Bukaramanga (es) ir pilsēta Kolumbijā, Santanderas departamenta centrs. Bukaramanga ir sestā lielākā Kolumbijas aglomerācija, tās iedzīvotāju skaits pārsniedz miljonu. Šī pilsēta ir galvenais Ziemeļrietumu Kolumbijas tirdzniecības un ekonomiskais centrs. Tā atrodas 1189 metru augstumā virs jūras līmeņa plakankalnē, kas ir daļa no Andu Kordiljeras.
Pilsēta
Bukaramanga ir pazīstama kā Ciudad de los Parques — ‘Parku pilsēta’ un kā Ciudad Bonita — ‘Skaistā pilsēta’. 30 km uz rietumiem no pilsētas atrodas 1974. gadā izbūvētā Palonegro lidosta, bet agrākās lidostas atrašanās vietā 20. gadsimta astoņdesmitajos gados tika izveidots dzīvojamais rajons (Ciudadela Real de Minas). Bukaramangas bagātākie rajoni atrodas pilsētas centrā, kā arī dienvidu pusē, kamēr nabadzīgākā pilsētas daļa ir ziemeļos.
Oleri
Oleri ir apdzīvota vieta Valmieras novada Jeru pagastā. Izvietojušies pagasta dienvidos Oļas upes, kura būtībā ir cilvēku roku darināts grāvis, abos krastos pie autoceļa P17 6,5 km no pagasta centra Endzeles, 31 km no novada centra Valmieras un 130 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies 1840. gadā 3 km uz austrumiem no Oleru muižas kā muižas amatnieku ciems, darbojies alus brūzis (no 1887. gada). Netālu no Silzemniekiem bija dzirnavas. 1932. gadā Oleriem piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu. No 1945. līdz 1953. gadam Oleri bija Oleru ciema padomes centrs.
Tčevas apriņķis
Tčevas apriņķis ir apriņķis Polijā, Pomožes vojevodistes dienvidaustrumos. Robežojas ar Pomožes vojevodistes Starogardas, Gdaņskas, Malborkas, Štumas un Kvidzinas apriņķiem, kā arī Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Sveces apriņķi.
Lubliņeca
Lubliņeca (pl) ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz rietumiem no Čenstohovas. Pilsētā bāzējas poļu speciālo uzdevumu vienības (GROM) 1. atsevisķais bataljons (1. Samodzielny Batalion Specjalny).
Lubliņeca ir matemātiķa Riharda Kuranta (Richard Courant, 1888—1972) un nacista Hansa Lammersa (Hans Lammers, 1879—1962) dzimtā pilsēta.
Piemare
Piemare (rakstiskajos avotos: Bihavelanc vai Bihavelant) bija senās Kursas zeme (latīniski: terra) Baltijas jūras piekrastē no Vārtājas upes ietekas dienvidos līdz Rīvas upes ietekai ziemeļos. Tā robežojās ar Bandavas zemi austrumos un Duvzares zemi dienvidos. Tagad tās teritorijā atrodas Liepājas pilsēta, Dienvdkurzemes novada ziemeļu un rietumu daļa.
Nosaukums
Zemes nosaukums senākajos latīņu un lejasvācu valodās rakstītajos tekstos bija Bihavelanc vai Bihavelant. Tas varētu būt cēlies no lejasvācu valodas vārdkopas Beim Haaffe entlang, kas nozīmē: "jūras piekraste".
Galvaspilsēta
Piemares pārvaldes centrs visticamāk atradās Ezertuves (Esestua, rietumbaltu: ezers — azeran, tuvu — tauvas) pilskalnā tagadējās Grobiņas teritorijā, kas Rimberta hronikā minēts jau kopš 9. gadsimta kā "Ezerpils" (vācu: Seeburg). Otrs pārvaldes centrs atradies Durbes pilskalnā, tādēļ galveno pilskalnu vārdā visa Piemare reizēm saukta par "Ezerpils, proti Durbes zemi" (terra Esestua, scilicet Durpis), kā tas redzams 1230. gada līgumā, ko ar pāvesta legātu noslēdza karalis Lamekins un "Kursas pagāni no Esestua, proti Durpis, un Saggara zemēm un kiligundām, utt." (“... et pagani de Curonia, de terris Esestua, scilicet Durpis, et Saggara, et kiligundis, etc.").
Teritorija
1253. gada 4. aprīļa līgumā, ko noslēdza Kurzemes bīskaps Heinrihs un Livonijas ordeņa mestra vietnieks Eberhards no Zainas, senā kuršu Piemares zeme tika sadalīta divās daļās un vēlāk vairs neparādījās kā ģeogrāfiska vienība. Dienvidu daļu ar Grobiņas un Vārtājas pilīm saņēma Livonijas ordenis, bet ziemeļu daļu ar Sakas un Dzintares pilīm turpmāk pārvaldīja Kurzemes bīskapija, kuras daļā nonāca arī svarīgais tirdzniecības ceļš pa Bārtas upi. Piemares zemes galvenā pils bijusi Grobiņā, kur arī Livonijas ordenis izveidoja savu galveno Lejaskurzemes (Grobiņas fogtejas) pārvaldes centru.
Līgumā minētās Piemares apdzīvotās vietas Livonijas ordeņa daļā (divas trešdaļas):
Līgumā minētās Piemares apdzīvotās vietas Kurzemes bīskapa daļā (viena trešdaļa):
Mārtiņš Bīmanis
Mārtiņš Bīmanis (dzimis, miris ) bija inženieris un sabiedriskais darbinieks, Latvijas Universitātes ārštata profesors, Inženierzinātņu fakultātes dekāns un LU rektors.
Dzīvesgājums
Mārtiņš Bīmanis ir dzimis 1864. gada 1. maijā Lielplatones pagastā. 1891. gadā viņš beidza Rīgas Politehnikuma Inženieru nodaļu. Vadīja Maskavas pilsētas Kanalizācijas nodaļu. Pēc atgriešanās Latvijā strādāja Latvijas Universitātē, Inženierzinātņu fakultātes dekāns, prorektors saimniecības lietās un LU rektors no 1931. līdz 1933. gadam. 1944. gadā ievēlēts par LU Goda biedru.
Darbi
Raksti. Rīga, 1926. — 13.sēj., 478.-561.lpp. Universitātes Raksti. Rīga, 1929. — 20.sēj., 251.-274.lpp. Universitātes Raksti. Inženierzinātņu fakultātes sērija. — 1.sēj., Nr.5 (1932), 177.-192.lpp.
Jauns mēness (filma)
Filmēšana norisinājās Vankūverā, Kanādā, 2009. gada martā  un Montepulciāno, Itālijā, 2009. gada maijā.
Filmas pirmizrāde notika Losandželosā. ASV kinoteātros tā tiek izrādīta kopš. Nākamā filmas daļa "Aptumsums" iznāca 2010. gadā.
Paragvajas prezidenti
Šajā sarakstā ir uzskaitīti Paragvajas prezidenti.
Ruse
Ruse (bg) ir pilsēta Bulgārijas ziemeļos pie Donavas pretim Rumānijas pilsētai Džurdžu. Netālu no Ruses atrodas Donavas tilts - viens no diviem tiltiem pār Donavu visā Bulgārijas - Rumānijas robežas posmā. Svarīga upes osta.
Vēsture
Pilsēta radās 3. līdz 2. gadu tūkstotī p.m.ē. kā trāķiešu apmetne. Romiešu imperatora Vespasiāna laikā apmetne pārauga pilsētā ar nosaukumu Sekstaginta Prista (Sexaginta Prista). VI gadsimtā to nopostīja avāri un slāvi.
Otrās Bulgārijas impērijas laikā šeit bija neliela pilsēta Rusi, pirmoreiz pieminēta 1380. gadā. 1388. gadā to ieņēma osmaņi.
Osmaņu impērijas laikā Ruse (šajā laikā zem nosaukuma Rusčuka (Rusçuk)) kļuva par vienu no svarīgākajām turku pilsētām pie Donavas un bija vilajeta centrs. Tā bija arī bulgāru nacionālās atbrīvošanās kustības centrs un kādu brīdi šeit atradās Bulgāru Revolucionārās centrālās komiteja (Български революционен централен комитет).
Pēc Bulgārijas atbrīvošanās no turku varas 1878. gada 20. februārī Ruse kļuva par vienu no visdinamiskāk augošajām Bulgārijas pilsētām. 1886. gadā Rusē notika ar Stefana Stambolova politiku neapmierināto, prokrieviski noskaņoto virsnieku dumpis.
Jevdokija Lopuhina
Dzīvesgājums
Savukārt Jevdokiju 1718. gadā pārveda uz Lādogas Uspenska klosteri, bet pēc Pētera I nāves 1725. gadā nosūtīja uz Šliselburgas cietoksni, kur Katrīna I viņu turēja īpaši stingri. 1727. gadā tronī nākot Pēterim Otrajam, viņa atgriezās Maskavā, dzīvoja Novodevičas klosterī. Pēc Pētera II nāves 1730. gadā esot atteikusies no troņa, ko viņai piedāvājusi Augstākā Slepenā padome.
Mirusi 1731. gadā ķeizarienes Annas valdīšanas laikā.
Daugavpils (stacija)
Daugavpils ir dzelzceļa līnijas Rīga—Daugavpils gala stacija, kas atrodas Latgalē, otrajā lielākajā Latvijas pilsētā Daugavpilī. Kopumā Daugavpils dzelzceļa mezgls ir otrais lielākais Latvijā pēc Rīgas dzelzceļa mezgla. Daugavpils stacija atrodas Daugavpils centrā, pie Stacijas ielas. Daugavpils stacija ir liela mezgla stacija, no kuras sākas līnijas uz Rīgu, Eglaini un Indru. Savienojošie ceļi savieno to ar Daugavpils Šķirošanas staciju, no kurienes tālāk iet līnija uz Rēzekni, kā arī ar lokomotīvju depo (D parku). Bez Šķirošanas stacijas un D parka Daugavpils stacijā ietilpst Daugavpils Pasažieru parks, pie kura atrodas arī Daugavpils stacijas ēka. Daugavpilī ir intensīva kravas satiksme, bet pasažieru satiksme pastāv galvenokārt uz Rīgu (5 dīzeļvilcieni katru dienu) un no 2020. gada 13. decembra uz Krāslavu (1 dīzeļvilcienu pāris katru dienu), bet no 2021. gada 12. decembra arī uz Indru. Bez tam pirms COVID-19 pandēmijas caur Daugavpili kursēja starptautiskais vilciens uz Minsku, bet kopš 2018. gada nedēļas nogalē (sestdienās un svētdienās 2 dīzeļvilcieni) arī uz Viļņu.
Sakarā ar ārkārtas situācijas izsludināšanu koronavīrusa pandēmijas dēļ no 2020. gada 17. marta līdz 12. jūnijam Daugavpils—Viļņas starptautiskā maršruta brīvdienu dīzeļvilcieni kursēja līdz/no Turmantas stacijai (Lietuvas robežstacijai), Latvijas teritorijā neiebraucot. Kopš 2020. gada 13. jūnija pasažieru vilcienu satiksme uz Lietuvu daļēji atjaunota — samazināts reisu skaits līdz 1 dīzeļvilciena pārim brīvdienās, kā arī atcelts vilciens Daugavpils—Turmanta. Tomēr 14. jūnijā satiksme līnijā atkal apturēta un nav zināms, kad tā varētu atsākties. Kopš 15. marta nekursē arī starptautiskais vilciens Rīga—Minska.
Vēsture
Staciju ierīkoja līdz ar Rīgas—Daugavpils dzelzceļa izbūvi 1861. gadā, tā nodrošināja savienojumu ar 1860. gadā uzbūvēto Sanktpēterburgas-Daugavpils dzelzceļu. Pēc Daugavpils-Vitebskas dzelzceļa izbūves 1866. gadā stacija kļuva par abu dzelzceļu apvienoto staciju, bet 1868. gadā par privātās dzelzceļa līnijas Rīga—Orla mezgla staciju. 1866. gadā šeit uzbūvēja iespaidīgas ritošā sastāva remontdarbnīcas, vēlākos gados "Latvijas dzelzceļu" galvenās darbnīcas, kas pašlaik ir AS Daugavpils Lokomotīvju Remonta Rūpnīca. 1919. gadā stacijas oficiālais nosaukums bija Daugavpils I Pasažieru, pēc Daugavpils- Vitebskas dzelzceļa izbūves Daugavpils I Preču stacija tika ierīkota aptuveni viena kilometra attālumā Indras stacijas virzienā. Otrā pasaules kara laikā kā pilsētai, tā arī dzelzceļa mezglam tika nodarīti ievērojami postījumi. Karam beidzoties, staciju atjaunoja. 1946. gadā stacijas uzgaidāmajās un dienesta telpās iekārtoja kinoteātri un pēc pieciem gadiem, 1951. gadā uzcēla jaunu stacijas ēku, kas kalpo līdz mūsu dienām.
Vēsturiski starp stacijām Daugavpils un Mežciems atradās divi pieturas punkti: Nometne un Cietoksnis. "Nometne" kā pieturas punkts tika atvērts 1926. gadā un kalpoja Latvijas armijas karavīru vajadzībām, slēgts pēc Otrā pasaules kara. "Cietoksnis" kā pieturas punkts tika atvērts 1935. gadā, slēgts tika Otrā Pasaules kara laikā.
Mūsdienās uz Daugavpils Pasažieru parku kursē dīzeļvilcieni maršrutos Rīga—Daugavpils, Rīga—Krāslava, Rīga—Indra, kā arī reizi gadā tiek norīkots vilciens caur Daugavpili līdz Aglonai. Caur Daugavpili kursēja arī starptautiskais vilciens Rīga—Minska (līdz 2015. gada jūnijam kursēja arī Sanktpēterburga—Viļņa, bet līdz 2015. gada oktobrim Rīga—Sanktpēterburga). No 2018. gada 13. janvāra "Lietuvas dzelzceļš" uzsāka pasažieru pārvadājumus maršrutā Daugavpils—Viļņa. Kursēja divi pāri dīzeļvilcienu DR1A sestdienās un svētdienās. No 2018. gada 15. decembra saraksts tika mainīts; sestdienās vakaros bija paredzēts papildu vilciens no Viļņas (atpakaļ līdz Turmantai).
Pēc koronavīrusa pandēmijas radīto ierobežojumu atcelšanas, maršrutā Daugavpils—Viļņa kursēja tikai viens vilcienu pāris brīvdienās, bet pasažieru satiksme maršrutā Daugavpils—Turmanta ir atcelta.
Lubliņecas apriņķis
Lubliņecas apriņķis ir apriņķis Polijā, Silēzijas vojevodistē. Robežojas ar Silēzijas vojevodistes Klobuckas, Čenstohovas, Miškovas un Tarnovske Guru apriņķiem, kā arī Opoles vojevodistes Stšelces un Olesno apriņķi.
Aphex Twin
Aphex Twin (īstajā vārdā Ričards Deivids Džeimss (Richard David James), dzimis 1971. gada 23. augustā Limerikā) ir velsiešu izcelsmes britu elektroniskās mūzikas autors un izpildītājs. Darbojas tehno, ambientās mūzikas, IDM, acid un drum and bass stilos. Viņš tiek raksturots kā "Radošākais un ietekmīgākais tēls mūsdienu elektronikās mūzikas skatuvē". Uz Aphex Twin atsaucās daudz 2000. gadu mūzikas zvaigznes, pieminot mākslinieku kā spilgtu ietekmes objektu.
Populārākie singli — Window Licker, Come to Daddy, Girl/Boy Song.
Biogrāfija
Dzimis Limerikā velsiešu ģimenē. Bērnību pavadījis Kornvolā. 13 gadu vecumā bijis DJ vietējos reivos. Mūziķa karjeru, atšķirībā no citiem elektroniskās mūzikas artistiem, aizsāka ar mūzikas producēšanu — pēc viņa vārdiem miksēšana ir piebīdīta producēšanai — tā es tieši komunicēju ar publiku. Skaņdarbi parasti tiek gličēti (izmantotojot speciālus skaņas pārveidotājus), kas padara skaņas daudz spalgākas, šo gličēšanu parasti pielieto tādos žanros kā ambientajā mūzikā, un IDM.
Hermanis fon Bukshēvdens (Tērbatas bīskaps)
Dzīvesgājums
Bīskaps Hermanis dzimis 1163. gadā Bukshēvdenā, tagadējās Lejassaksijas teritorijā. Pirms došanās uz Livoniju Hermanis bija benediktīniešu klostera abats Brēmenē. Pēc Igaunijas pirmā bīskapa Teoderiha nāves 1220. gada 10. aprīlī viņa brālis Livonijas bīskaps Alberts Hermani iecēla par Igaunijas bīskapu.
Dānijas karalis Valdemārs II pretojās Hermaņa iebraukšanai Livonijā un tikai 1224. gada 21. jūlijā viņš tika atzīts par Leales bīskapu. Kopā ar savu brāli Albertu viņš vadīja krustnešu karaspēku 1224. gada Tērbatas kaujā.
1234. gada 20. novembrī Romas pāvests Gregorijs IX uzdeva Leales bīskapam Hermanim, kā arī Tērbatas un Rīgas dombaznīcu prāvestiem aicināt ierasties kā apsūdzētiem Romā, lai sniegtu liecības par nodarītajiem zaudējumiem Zemgales bīskapam Balduīnam. Tikai pēc izlīguma ar Zobenbrāļu ordeni 1235. gadā Hermanis no Romas pāvesta saņēma atļauju kļūt par Tērbatas bīskapu. 1240. gada rudenī viņš vadīja kara gājienu uz Pleskavu un Ingriju. Livoniešu karaspēks, kas sastāvēja no bruņiniekiem un igauņu kājniekiem, ātri vien ieņēma Izborskas un Pleskavas pilis un Koporji, bet zaudēja kņaza Aleksandra vadītajam karaspēkam Ledus kaujā. 1243. gadā bīskaps Hermanis ar Rīgas un Sāmsalas bīskapiem un Livonijas ordeni noslēdza savienības līgumu, kas netieši bija vērsts pret krieviem un dāņiem. 1245. gadā bīskaps Hermanis tika atbrīvots no no pakļautības Lundas arhibīskapijai un kļuva par Rīgas arhibīskapijai padotu bīskapu.
Betmens (filmu sērija)
"Betmens" ir supervaroņu filmu sērija. Tajā iekļautas dažādu režisoru atsevišķās "Betmena" filmu sērijas. Pirmās sērijveida filmas (katra sastāvēja no 15 nodaļām/sērijām) iznāca 1940. gados, pirmā filma iznāca 1966. gadā. 20. gadsimta nogalē iznāca Tima Bērtona un Džoela Šūmahera četru filmu sērija, savukārt no 2005. līdz 2012. gadam — Kristofera Nolana sērija. Vairākās filmās Betmens ir bijis viens no galvenajiem tēliem, tāpat vairākas filmas tikušas ieplānotas, tomēr nav uzfilmētas, kā arī ir iznākušas vairākas animācijas filmas par Betmenu.
Filmas
1966. gada filmā "Betmens" Betmenu tēlo aktieris Adams Vests. Tima Bērtona filmās "Betmens" un "Betmens atgriežas" Betmenu tēlo aktieris Maikls Kītons. Džoela Šūmahera pirmajā Betmena filmā "Betmens uz mūžu" Betmenu tēloja Vels Kilmers, bet otrajā "Betmens un Robins" Džordžs Klūnijs. Kristofera Nolana triloģijā, kurā ietilpst filmas "Betmens: Sākums", "Tumšais bruņinieks" un "Tumšais bruņinieks atgriežas", Betmenu tēlo Kristians Beils. 2016. gada filmā "Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma" Betmenu tēlo Bens Afleks.
2009. gada Zelta bumba
2009. gada Zelta bumba, ko pasniedz labākajam futbolistam pasaulē, pēc starptautiskas sporta žurnālistu žūrijas lēmuma tika piešķirta Lionelam Mesi.
Mesi ieguva balvu ar pārliecinošāko pārsvaru balvas vēsturē, 240 punktus priekšā 2008. gada uzvarētājam Krištianu Ronaldu. Šavi bija otrais Barcelona spēlētājs trijniekā, atpaliekot 63 punktus no Ronaldu. Mesi uzvara padarīja viņu par pirmo Argentīnā dzimušo spēlētāju, kurš saņēmis šo balvu aiz Omara Sivori (1961); tomēr, Sivori tobrīd jau bija pieņēmis Itālijas pilsonību un tiek atzīts par Itālijas pārstāvi. Mesi kļuva par sesto Barcelona spēlētāju, kas ieguvis šo balvu pēc Luisa Suaresa (1960), Johana Kruifa (1973, 1974), Hristo Stoičkova (1994), Rivaldu (1999) un Ronaldiņu (2005).
Balsojums
Bez minētajiem spēlētajiem vēl tika nosaukti, bet balsis neieguva: Karims Benzemā (Lyon, Real Madrid).
Andris Jēkabsons
Eiropas junioru čempions 1980. gadā. 1986. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļnieks PSRS izlases sastāvā (otrs latvietis izlases sastāvā bija Valdis Valters). Kopumā PSRS izlases sastāva ir spēlējis 4 sezonas (1983—1987).
Rīgas VEF sastāvā, spēlējot PSRS čempionāta augstākajā līgā, nospēlējis 10 sezonas. 1989. gadā A. Jēkabsons kā viens no pirmajiem Latvijas basketbolistiem devās spēlēt ārzemju klubā, aizvadot divas sezonas Ungārijā.
Spēlējis arī Latvijas basketbola izlasē (1992—1995), ieskaitot 1992. gada vasaras olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīru. 1992. gada 22. maijā, kad Rīgas Sporta manēžā Latvijas basketbola izlase aizvadīja pirmo mājas spēli kopš 1939. gada, A. Jēkabsons bija starp tiem spēlētājiem, kas devās laukumā šajā vesturiskajā sacensībā, kopā ar Kārli Muižnieku būdami rezultatīvākie (21 punkts).
Spēlētāja karjeru noslēdza 2000. gadā. Pēc spēlētāja karjeras beigām izmēģinājis trenera darbu, pēc tam darbojies ārpus basketbola. Kopš 2004. gada dzīvo un strādā Anglijā.
A. Jēkabsona meita Anete Jēkabsone-Žogota arī ir bijusi profesionāla basketboliste. Basketbolu jaunatnes līmenī spēlējis arī dēls Sandris Jēkabsons.
Saßmacken
Saßmacken vai Sasmacken var būt:
Turība (stacija)
Dzelzceļa pieturas punkts Biznesa augstskola "Turība" jeb BA "Turība" atrodas Rīgas dienvidu daļā, Atgāzenes apkaimē, dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava 6. kilometrā. Pieturas punktā "Turība" pietur tikai elektrovilcieni maršrutā Rīga—Jelgava. Pieturas punktā biļešu kase ir slēgta.
Vēsture
Pieturas punkts atklāts 2003. gada 29. augustā plkst. 14:00 un atrodas blakus Biznesa augstskolas "Turība" dienesta viesnīcai. Turība ir jaunākais pieturas punkts līnijā un vienīgā dzelzceļa pasažieru pietura Latvijā, kas no jauna uzbūvēta pēc neatkarības atgūšanas. Pieturas punkts uzbūvēts par privātās augstskolas līdzekļiem.
2009. gadā biļetes cena līdz Rīgai bija 0,50 Ls jeb 0,70 EUR (ceļā aptuveni 9 minūtes), bet līdz Jelgavai 1,30 Ls jeb 1,85 EUR (ceļā aptuveni 40 minūtes).
2022. gadā biļetes cena līdz Rīgai ir 0,86 EUR (ceļā aptuveni 9 minūtes), bet līdz Jelgavai 1,89 EUR (ceļā aptuveni 35 minūtes).
Elija Kacs
Elija Kacs (pazīstams kā Džils Keins ; dzimis Rīgā, miris  ASV) bija Latvijā dzimis amerikāņu komiksu mākslinieks.
Biogrāfija
Dzimis Latvijas ebreju ģimenē, 1929. gadā pārcēlies uz dzīvi Ņujorkā, ASV. Mācījies Industriālās mākslas skolā.
Pēc Otrā pasaules kara sācis lietot pseidonīmu Džils Keins (Gil Kane). Strādājis ļoti daudzās izdevniecībās, radījis populāras komiksu grāmatas. Strādājis tādā pazīstamā komiksu izdevniecībā kā DC Comics, radot mūsdienu versijas supervaroņu komiksiem Green Lantern un Atom. Kopā ar Roju Tomasu radījis komiksu Iron Fist, ko izdevis Marvel Comics. Bijis mākslinieks-zīmētājs vairākām komiksa The Amazing Spider-Man grāmatām (no pirmās komiksa Zirnekļcilvēks grāmatu sērijas).
Ozolsala (stacija)
Ozolsala ir neizmantots pieturas punkts līnijā Rīga—Krustpils, kas atrodas Jēkabpils novada Krustpils pagastā. Stacijas ēka tiek izmantota kā dzīvojamā ēka "Ozolsala 2", kopš 2019. gada ēka ir neapdzīvota,tajā nav biļešu kases. Uz Ozolsalas staciju no Daugavpils šosejas ved neliels autoceļš V797. Stacijai tuvākā apdzīvotā vieta ir skrajciems Ganukrogs, kas atrodas gandrīz kilometra attālumā uz dienvidrietumiem no stacijas, bet Ozolsalas ciems atrodas 5 km uz ziemeļaustrumiem, kaimiņu novadā, otrpus Aiviekstes.
No 2019. gada decembra Ozolsalas pieturā vilcieni vairs neapstājas.
Vēsture
Ozolsalas izmaiņas punktu atvēra 1942. gadā. 1956. gadā izstrādāja projektu par pasažieru platformas un koka paviljona izbūvi. 1974. gadā šeit uzbūvēja nelielu koka stacijas ēku. Pēc otrā sliežu ceļa posmā Skrīveri—Krustpils atklāšanas stacija pārvērsta par pieturas punktu, tajā uzbūvēti jauni paaugstināti peroni.
Angļu valoda
Angļu valoda (English, izrunā: ) ir viena no indoeiropiešu valodu saimes valodām. Tā pieder ģermāņu valodu grupas rietumģermāņu atzara valodām. Tiek lēsts, ka tā ir dzimtā valoda no 309 līdz 400 miljoniem cilvēku, un pēc šī rādītāja angļu valoda ir trešā lielākā valoda pasaulē aiz ķīniešu valodas un spāņu valodas. Savukārt, pieskaitot visus pārējos šīs valodas pratējus, tā ir visizplatītākā valoda pasaulē un bieži tiek izmantota kā starptautiska saziņas valoda. Kopumā to prot apmēram 1,348 miljardi cilvēku. Valodu plaši lieto visos kontinentos. Divi izteikti angļu valodas dialekti ir britu angļu valoda un amerikāņu angļu valoda. Vistuvākās valodas angļu valodai ir rietumfrīzu valoda, vācu valoda un nīderlandiešu valoda. Angļu valodas pierakstam izmanto latīņu alfabētu.
Angļu valoda ir valsts valoda vairākās valstīs: Apvienotajā Karalistē, Amerikas Savienotajās Valstīs, Kanādā, Austrālijā, Jaunzēlandē un vairākas Karību jūras un Klusā okeāna salu valstīs. Tā ir arī viena no oficiālām valodām Indijā, Filipīnās, Singapūrā un vairākās Āfrikas valstīs.
Valodnieki uzskata, ka visradnieciskākā valoda ir rietumfrīzu valoda, bet islandiešu valoda, kas maz ir mainījusies vairāku gadsimtu laikā, ir vienīgā neizmirusī valoda, kas pēc gramatiskās struktūras ir vistuvākā senangļu valodai, no kuras ir cēlusies angļu valoda. Tomēr liels skaits angļu valodas vārdu arī aizgūti un darināti no latīņu valodas vārdu saknēm, jo latīņu valodu ilgu laiku varēja uzskatīt par kristiešu baznīcas un Eiropas intelektuālās dzīves lingua franca.
Vēsture
Angļu valoda radusies no anglofrīziešu dialektiem, kurus Lielbritānijā no ziemeļrietumu Vācijas un ziemeļu Nīderlandes ienesa ģermāņu ieceļotāji un romiešu karavīri. Senangļu valodu spēcīgi ietekmēja skandināvu valodās runājošo vikingu karagājieni Anglijā 8. un 9. gadsimtā, bet 11. gadsimtā franciski runājošo normāņu uzbrukums, kuri izraisīja gramatikas vienkāršošanos un leksikas bagātināšanos. Normāņi valdīja 300 gadus, kuru laikā franču valodai bija lielāks prestižs kā angļu valodai, kas izraisīja arī izmaiņas rakstībā — lietošanu burtu  un  vietā un ģerundiju parādīšanos. Ap 15. gadsimtu notika tā saucamā "lielā patskaņu mija" — izmaiņas garo patskaņu izrunā, kas ir viens no iemesliem, kāpēc mūsdienu angļu valodas rakstība neatbilst izrunai. Šajā laikā valdības struktūrās izplatījās Londonas dialekts, izraisot valodas standartizāciju. 17. gadsimtā Lielbritānija kļuva par koloniālu lielvalsti, kas izraisīja angļu valodas izplatību visā pasaulē un atšķirīgu standartizētu dialektu veidošanos kolonijās.