cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bokss 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Sacensību formāts
2013. gada 23. martā Starptautiskā amatieru boksa asociācija ieviesa būtiskas izmaiņas olimpiskajā sacensību formātā. Boksa pasaules sērija, AIBA prokomandu līga, kas sākās 2010. gadā, komandas dalībniekiem ļāva saglabāt 2012. gada olimpiskās tiesības. Jaunākais AIBA Pro boksa turnīrs, kurš sastāvēja no profesionāļiem, kuri bija noslēguši 5 gadu līgumus ar AIBA un sacenšas par pro kārtīm, kas deva tiesības piedalīties turnīrām. Šis turnīrs nodrošināja iespēju arī jauniem profesionāļiem saglabāt olimpiskās tiesības un saglabāt saikni ar nacionālajām komitejām. Galvassegu likvidēšana un 10 punktu sistēmas ieviešana vēl vairāk mazināja robežu starp amatieru un profesionālo formātu.
Mizīdu dzimta
Apraksts
Mizīdu dzimtu raksturo sekojošas īpašības. Maksillulas endopodīts ir bez palpas. Pirmais krūšu kāju pāris ir ar labi attīstītu eksopodītu (reducēts tikai Echionomysis ģintij). Trešo līdz septīto krūšu kāju pāru endopodītu sestais posms var būt sadalīts apakšposmos. Tēviņu vēderkājas var variēt no rudimentāriem, līdzīgi kā mātītēm, līdz divzarainām peldkājām ar vienu modificētu vai rudimentāru zaru. Uropodu eksopodīta ārējās malas (vai arī visas malas) var būt klātas ar sariņiem, vai arī proksimālā posma ārējās malas ir zobotas līdz šuvei. Uropodu eksopodītiem šķērseniskā šuve atrodas to vidusdaļā vai distālajā pusē, vai arī šuves vispār nav. Ja uropoda eksopodīts nav posmots, tad zobojums ir gar visu ārējo malu. Retos gadījumos sadalošās šuves var būt arī uz uropodu endopodītiem (piemēram, Rhopalophtalmus). Mātīšu marsūpiji sastāv no 2, 3 vai 4 oostegītu pāriem. Uz uropodu endopodītu pamatnēm ir statocisti.
Mazie Trukšāni
Mazie Trukšāni ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 278 km attālumā no Rīgas.
Mizīdu dzimta
Sistemātika
Mizīdu dzimtu pārstāv sekojošas apakšdzimtas, tribas un ģintis:
Bokss 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Sacensību formāts
Līdzīgi kā 2012. gada olimpisko spēļu formātā, vīrieši sacentās desmit disciplīnās:
Mizīdu dzimta
Sistemātika
(†) - izmirušu organismu grupa.
Bokss 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Sacensību formāts
Savukārt sievietes varēja sacensties 3 disciplīnās:
Kvalifikācija
No katras Nacionālās Olimpiskās komitejas bija atļauts katrā disciplīnā piedalīties pa vienam sportistam. Sešas vietas (pieci vīrieši un viena sieviete) bija rezervētas rīkotājvalstij Brazīlijai, bet atlikušās vietas tika piešķirtas trīspusējai ielūgumu komisijai. Tā kā olimpiskajās spēlēs pirmo reizi varēja piedalīties profesionāli bokseri, kas nebija AIBA bokseri, kopumā tika rezervētas trīsdesmit septiņas vietas un tādējādi tika sadalītas profesionāļiem; divdesmit bokseri kvalificējās, izmantojot AIBA Pro Boksa sēriju, pa diviem katram disciplīnai, bet septiņpadsmit - Pasaules Boksa sērijai. Katram kontinentam bija vietu kvota, kas jāaizpilda divos amatieru un daļēji profesionālo līgu turnīros. Trīsdesmit septiņas vietas bija rezervētas un tādējādi sadalītas profesionāļiem.
Kvalifikācijas pasākumi bija:
Sacensību grafiks
No 6. augusta līdz 16. augustam boksa sacensības notika divās sesijās pēcpusdienas sesijā (A), sākot no 11:00 pēc BRT un vakara sesijā (A), sākot no 17:00 pēc BRT. Sākot no 17. augusta norisinājās tikai viena sesija, sākot no 14:00 pēc BRT.
Pārstāvētās valstis
2016. gada vasaras olimpisko spēļu boksa sacensībās bija pārstāvētas 76 valstis. Pirmoreiz airēšanā bija pārstāvēta Katara un Mikronēzija.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Sportisti
2016. gada vasaras olimpisko spēļu boksa sacensībās startēja 286 sportisti.
Rusiški
Rusiški var būt:
Mari
Mari ir pilsēta Turkmenistānas austrumdaļā, Mari vilajeta administratīvais centrs. Izvietojusies Karakuma tuksnesī Murgabas deltā 370 km no valsts galvaspilsētas Ašgabatas.
Vēsture
Pilsēta dibināta 1884. gadā kā Krievijas impērijas militārais un administratīvais centrs nesen iekarotajās turkmēņu zemēs. Pilsēta atrodas 30 km uz rietumiem no senās Mervas, no kuras sākotnēji mantoja arī nosaukumu. Kopš 1890. gada Merva ir apriņķa centrs. 1937. gadā pārdēvēta tagadējā nosaukumā. Kopš 1939. gada apgabala, vēlāk — vilajeta, centrs.
Hersonēsa
Hersonēsa (grc, Chersonēsos; la; uk, Khersones, ru, Khersones) ir antīka Senās Grieķijas kolonija Krimā, atrodas mūsdienu Sevastopoles teritorijā.
Jurģi (nozīmju atdalīšana)
Jurģi var būt:
Hersonēsa
Arheoloģiskie izrakumi tika uzsākti 1827. gadā. 2013. gadā Hersonēsa tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Pāvels Musļimovs
Pāvels Musļimovs (ru; dzimis ) ir bijušais Krievijas biatlonists, bronzas medaļas ieguvējs stafetē.
Karjera
1995. gada Pasaules čempionātā Antholcā izcīnīja sudraba medaļu 10 km sprintā. 1996. gadā Rūpoldingā ieguva sudrabu komandu sacensībās. Pasaules kausa posmos sešas reizes individuāli ieņēmis vietu uz goda pjedestāla, tai skaitā izcīnījis vienu uzvaru — 1997. gada martā Novosibirskā 20 km distancē.
Nagano Krievijas komandas sastāvā izcīnīja bronzas godalgu stafetē. 20 km individuālajā distancē ieņēma 17. vietu.
2012. gadā kļuva par Baškortostānas jaunatnes politikas un sporta ministra vietnieku.
Jānis Venners
Jānis Venners (vecajā ortogrāfijā: Jahnis Wenners) bija agronoms, pašvaldības darbinieks, trimdas latviešu aktīvists. Dzimis 1905. gada 3. decembrī Smiltenē. Miris 1999. gada 1. jūlijā Kalamazū, Mičiganā, ASV.
Mācījies Bērzaines pamatskolā. 1917. gadā iestājies Smiltenes draudzes skolā. 1920. gadā iestājies Priekuļu lauksaimniecības vidusskolā, ko beidzis 1924. gadā. Nākamos sešus gadus strādāja tēva saimniecībā “Vecgrāvji”. 1930. gadā iestājās Latvijas universitātē, kur 1934. gada februārī ieguvis agronoma grādu. Jau studiju laikā bijis aktīvs Latviešu zemnieku savienības un aizsargu organizācijas (no 1924. gada) biedrs. Latviešu zemnieku savienības Smiltenes nodaļas valdes priekšsēdētājs. Pievienojies studentu korporācijai Talavija.
Pēc Ulmaņa apvērsuma Venners 1934. gada 29. maijā ar Iekšlietu ministra Viļa Gulbja pavēli iecelts par Smiltenes pilsētas vecāko. Vennera laikā izveidotas Dakteru, Mūrnieku un Gaujas ielas. Uzcelta jaunā Smiltenes skolas ēka.
Apbalvots ar Aizsargu nopelnu krustu un atzinības krustu. Smiltenes-Palsmanes-Aumeisteru-Gaujienas krājaizdevu kases padomes loceklis. No 1935. gada arī skolotājs Valsts Smiltenes lauksaimniecības mācību iestādēs.
1935. gada 30. novembrī precējies ar zobārsti Eleonoru Paegli no Strenčiem.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 16. jūlijā no amata atbrīvots. Baigo gadu pavadīja savās mājās, 1941. gada jūnijā slēpās mežā. Pēc kara sākuma, 1941. gada 6. jūlijā atkal pārņēma Smiltenes pilsētas vadību. Ar Drehslera rīkojumu no 1942. gada 1. septembra iecelts par Cēsu apriņķa vecāko.
Kopā ar ģimeni no Latvijas bēga 1944. gada oktobrī. Nonāca bēgļu nometnē Insulā pie Berhtesgādenas. No 1947. līdz 1949. gadam bija Latvijas Centrālās padomes kancelejas vadītājs, LCP un Latviešu pagaidu nacionālās padomes loceklis. Fišbahā strādāja par dārzkopības skolas skolotāju.
ASV ieceļoja 1949. gada augustā un apmetās Kalamazū, kur iekārtoja augļu koku audzētavu. Aktīvi piedalījās vietējā latviešu sabiedriskā dzīvē, noorganizējot un vadot skolu. Nodibināja Kalamazū latviešu kredītsabiedrības nodaļu un bija tās ilggadējs valdes loceklis. 1978. gada augustā Venneru ievēlēja par latviešu agronomu biedrības priekšsēdi. Šajā amatā bija 12 gadus.
1974. gadā izdevis grāmatu “Ģimenes mājas augļu dārzs”, kurā koncentrējas uz augļu pundurkociņu audzēšanas ieteikumiem.
Eduards Gorņevs
Eduards Gorņevs (, Ludzas apriņķis —, Rīga) bija Latvijas šahists.
Biogrāfija
1928. gadā beidzis Ludzas latviešu vidusskolu un iestājies Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē. Mācības augstskolā gan nav beidzis un turpmākajos gados strādājis ostā, dzelzceļā un dažādās rūpnīcās. Šahu iemācījies spēlēt trīsdesmit gadu vecumā. Otrā pasaules kara laikā šaha komandu turnīros pārstāvējis rūpnīcas "Vairogs" komandu. Pēc kara iesaistījies Latvijas šaha dzīves atjaunošanā. 1948. gadā bijis otrais sporta biedrības "Daugava" šaha ātrspēles čempionātā. Četras reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos, kuros parasti ieņēmis vietu turnīra tabulas vidusdaļā. Labākos savus rezultātus sasniedzis Rīgas šaha čempionātos. 1949. gadā kļuvis par Rīgas čempionu, turnīrā par punktu apsteidzot tuvākos sekotājus. 1957. gada Rīgas šaha čempionātā ierindojies 4. vietā (uzvarējis Pēteris Kampenuss), bet 1958. gadā spēcīgā konkurencē aiz Marka Pasmana un Andreja Pētersona izcīnījis 3. vietu. 1959. gada Latvijas šaha čempionāta finālā bijis turnīra vecākais dalībnieks. Vēlākajos gados šaha turnīros piedalījies reti.
Palana
Vēsture
Pirmoreiz minēta 1697. gadā korjaku Angavitas (Ангавит) nocietināta apmetne, ko kazaki pārdēvēja par Sredņepalansku (Средне-Паланское). 1876. gadā ciemats biežās applūšanas dēļ tika pārcelts uz tagadējo vietu un to sāka dēvēt par Pallanu (Паллана). 1896. gadā ciematā bija 16 mājas un 11 zemnīcas; tajā dzīvoja 160 cilvēki, lielākoties korjaki un itelmeņi. 1926. gadā ciematā atvēra feldšeru punktu, bet 1930. gadā — radiopasta nodaļu. 1937. gadā uz Palanu no Korjaku kultūras bāzes tika pārcelts Korjaku nacionālā apvidus administratīvais centrs. 1962. gadā Palanai tika piešķirts strādnieku ciemata statuss. No 1990. gada Palanā darbojas Korjaku pedagoģiskais tehnikums. No 2005. gada pilsētas apriņķa statuss.
Transports
Palanas upes grīvā ir jūras kuģu reida izkraušanas punkts. 3 km uz rietumiem no ciemata atrodas Palanas lidosta, kas nodrošina regulāru satiksmi ar novada centru un citām apvidus apdzīvotajām vietām. Sauszemes satiksme no Palanas iespējama tikai ziemā pa ledus ceļu līdz Eso un Anagvajas ciemie pussalas vidienē, no kuriem tālāk ved autoceļš.
Trhovi Štepānova
Trhovi Štepānova (cs) ir pilsēta Čehijā, Centrālčehijas apgabala Benešovas apriņķī.
Rakstos pirmoreiz minēta jau 995. gadā. 1290. gadā, kad Trhovi Štepānova piederēja Prāgas bīskapam, tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. 14. gadsimtā pilsētas apkaimē ieguva zeltu. 15. gadsimtā tā kļuva par husītu kustības centru. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijas pilsēta. 1954. gadā Trhovi Štepānovai pilsētas tiesības tika atņemtas. No 1993. gada — Čehijas pilsēta. 2007. gadā pilsētas tiesības tika atjaunotas.
Rāceņi
Rāceņi var būt:
Jurijs Golovatijs
Jurijs Golovatijs (, ; dzimis, miris ) bija ukraiņu izcelsmes Sarkanās armijas vecākais leitnants — mīnmetēju baterijas komandieris.
Mazā nāriņa
“Mazā nāriņa” (da) ir Hansa Kristiana Andersena literārā pasaka. Stāsts ir par nāriņu, kura ir gatava atdot savu dzīvi jūrā, lai kļūtu par cilvēku. Pasaka pirmo reizi publicēta 1837. gadā.
Dānijas galvaspilsētā Kopenhāgenā atrodas Mazās nāriņas statuja. Balstoties uz šo pasaku, ir uzņemtas vairākas kinofilmas. Viena no populārākajām ir Walt Disney Pictures 1989. gada animācijas filma “Mazā nāriņa”.
Hokejs 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — kvalifikācija vīriešiem
2014. gada Olimpisko spēļu hokeja turnīram kvalificējas 12 vīriešu izlases.
1991. gada Latvijas čempionāts šahā
1991. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas 2. atklātais šaha čempionāts.
Turnīra gaita
Latvijas 1991. gada atklātais šaha čempionāts notika no 21. līdz 31. martam Rīgā. Turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 11 kārtās, un tajā piedalījās vēl vairāk dalībnieku nekā iepriekšējā gadā - 196. Uz turnīru bija ieradušies 11 ārvalstu dalībnieki no Krievijas, Lietuvas, Igaunijas, Polijas, Francijas un pat viens šahists no Tunisijas. No viesiem spēcīgākais bija lielmeistars Jevgeņijs Svešņikovs, kas tajā laikā šaha sacensībās vēl pārstāvēja Krieviju. Viņš arī uzvarēja turnīrā, savācot 9 punktus (+8, -1, =2). Par puspunktu no Svešņikova atpalika Latvijas šahistu kvartets: Vladimirs Bagirovs, Juzefs Petkēvičs, Alvis Vītoliņš un Normunds Miezis. Bija paredzēts papildturnīrs starp Latvijas dalībniekiem, kas dalīja 2. - 5.vietu, taču Bagirovs un Petkēvičs tajā atteicās piedalīties, tādēļ 4 partiju papildus mačs notika starp Miezi un Vītoliņu. Izšķirošajā partijā labāks bija Miezis, kas izcīnīja savu pirmo Latvijas čempiona titulu.
Latvijas 1991. gada atklātais šaha čempionāts sievietēm notika no 26. janvāra līdz 3. februārim Rīgā. Arī sievietes bija pārgājušas uz Šveices sistēmu. Turnīrā piedalījās 4 viešņas: Asta un Rita Dambravaites (abas - Lietuva), Svetlana Sudņikova (Baltkrievija) un Leili Pernpū (Igaunija). Labāk no viņām veicās Astai Dambravaitei, kura turnīrā ierindojās 3. vietā. Par čempiones titulu cīnījās iepriekšējā gada uzvarētāja Anda Šafranska un Guna Skujiņa. Lai gan pēc uzvaras savstarpējā partijā 6. kārtā Skujiņa panāca Šafransku, tomēr uzvaras pēdējās trīs kārtās Šafranskai nodrošināja panākumu kopvērtējumā. Tas bija viņas otrais pēc kārtas un ceturtais Latvijas čempiones tituls.
Latvijas atklātā šaha čempionāta pirmo vietu rezultāti
1. Svešņikovs J. 9, 2.-5. Bagirovs V., Miezis N., Petkēvičs J., Vītoliņš A. pa 8,5, 6.-10. Fridmans D., Savko A., Sokolovs A., Šmits A., Žuravļovs V. pa 8, 11.-27. Aleksandrovs S., Daudzvārdis J., Drīliņš A., Gobleja K., Grasis J., Kazačenkovs V., Kārkliņš I., Kirilovs V., Klovāns J., Kļuners V., Kosiņecs D., Lanka Z., Luckāns I., Musels D., Neibults M., Skuja A., Stavrinovs (Raudive) A. pa 7,5 punktiem.
Papildus mačs par Latvijas čempiona nosaukumu
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! Punkti !! Vieta
Latvijas atklātā sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! Punkti !! Vieta
Atlīdzības mednieks
"Atlīdzības mednieks" (en) ir 2010. gada ASV komēdija, kuras režisors ir Endijs Tenants. Galvenās lomas atveido Dženifere Anistone un Džerards Batlers. Filmas pirmizrāde notika.
Atlīdzības mednieks uzzina, ka viņa nākamais mērķis ir viņa bijusī sieva.
Dienvidu kanāls
Dienvidu kanāls (, oc) ir 16. gadsimtā izbūvēts kanāls Francijas dienvidos no Tulūzas līdz Garonnas grīvai. Ietilpst kanālu sistēmā, kas savieno Vidusjūru ar Atlantijas okeānu. Viens no vecākājiem Eiropas kanāliem, kas vēl aizvien ir ekspluatācijā.
Kanāla būvniecība tika atļauta ar karaļa Luija XIV ediktu un Žana Batista Kolbēra atbalstu 1666. gadā. Kanāls ir 240 kilometrus garš, celts no 1666. līdz 1681. gadam un tā autors ir inženieris Pjērs Pols Rikē. Tas sastāv no neskaitāmām slūžām, akveduktiem, tiltiem, tuneļiem un tiek uzskatīts par vienu no 16. gadsimta inženiermākslas meistardarbiem. Līdz Franču revolūcijai tā nosaukums bija Langedokas karaliskais kanāls, bet 1789. gadā tas ieguva mūsdienu nosaukumu. 1996. gadā Dienvidu kanāls tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Mazie Unguri
Mazie Unguri ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Sauleskalns - kulta vieta.
Rūņi
Rūņi var būt:
Atlantijas siļķe
Atlantijas siļķe (Clupea harengus) ir siļķu dzimtas (Clupeidae) zivju suga, kas ir viena no visizplatītākajām un saimnieciski nozīmīgākajām zivīm pasaulē. Tā mājo Atlantijas okeāna ziemeļu puslodes abos krastos. Mūsdienās dēļ piesārņotiem ūdeņiem daudzās vietās, kur kādreiz siļķu populācijas bijušas lielas un bagātīgas, tās ir izzudušas. Tomēr, veicot ekoloģiska rakstura pasākumus un ūdenim attīroties, siļķes atgriežas kādreizējās izplatības vietās.
Atlantijas siļķes izmanto sālītas, marinētas, kūpinātas, ceptas, vārītas un sagatavotas dažādos konservos.
Izplatība
Atlantijas okeāna rietumos Atlantijas siļķe sastopama, sākot ar Grenlandes dienvidrietumiem un Labradoras dienvidiem, beidzot ar ASV Dienvidkarolīnas štatu.
Okeāna austrumdaļā Atlantijas siļķes izplatības areāls sākas ar Islandi un beidzas ar Biskajas līča ziemeļiem, Ziemeļu un Baltijas jūru ieskaitot. Toties ziemeļaustrumu virzienā areāls stiepjas līdz Špicbergenai un Novaja Zemļa salu arhipelāgam.
Ziemā nārstojošās nozīmīgākās Atlantijas siļķes populācijas mājo pie Islandes un Norvēģijas krastiem, bet lielākās rudenī nārstojošās populācijas mājo Ziemeļu jūrā, Baltijas jūrā un arī pie Islandes.
Latvijā
Atlantijas siļķi Latvijā pārstāv tās Baltijas jūrā dzīvojošā pasuga — reņģe (Clupea harengus membras). Šī pasuga nārsto jūras piekrastes sēkļos. Izšķir rudenī un pavasarī nārstojošas reņģu populācijas. Pēc nārsta reņģes aizceļo tālu no krasta un izklīst mazākos baros. Dažreiz nelieli reņģu bariņi ieklejo piejūras upēs un ezeros.
Izskats un īpašības
Atlantijas siļķe ir vidēji liela vai neliela, sudrabaina zivs ar tumšu, zaļganzilu muguru. Lielākie īpatņi sasniedz 45 cm garumu un 1,1 kg masu. Parasti tā ir ap 30 cm gara. Baltijas jūrā dzīvojošā reņģe vidēji ir mazāka par nominālpasugu. Tās lielākie īpatņi var sasniegt 40 cm garumu un 1 kg masu. Atlantijas siļķei ir vārpstveidīgs ķermenis, slaids ar noapaļotu vēderu. Muguras spura viena, kas atrodas apmēram ķermeņa vidusdaļā, vēdera spura vienā līmenī vai aiz muguras spuras. Spuru stari mīksti. Augšlūpa noapaļota. Vēdera zvīņas nav izteikti ķīļveidīgas, kā tas ir citām siļķu dzimtas zivīm. Aste dziļi šķelta.
Ūdenim filtrējoties cauri žaunām, to bārkstiņās uzķeras pat vissīkākās zooplanktona un fitoplanktona daļiņas. Kopumā Atlantijas siļķe ir samērā trausla un neaizsargāta zivs. Žaunu vāki ir lieli un trausli, tie viegli savainojas pret cietiem priekšmetiem, kā arī lielās zvīņas pie šādas sadursmes ļoti viegli atdalās no ādas.
Uzvedība
Atlantijas siļķe ir pelaģiska jūras zivs. Uzturas milzīgos baros, kas kopīgi migrē no vairošanās un ziemošanas vietām piekrastes zonā uz barošanās vietām atklātā jūrā. Lielākie siļķu bari var būt līdz 4,8 km³ lieli, zivju blīvums barā ir 0,5—1 zivs m³. Šādā barā ir vairāki miljardi siļķu. Bars visu laiku pārvietojas ar relatīvi vienādu ātrumu, manevrējot salīdzinoši sinhroni. Bars kustībā veido platu trīsstūri. Parastais siļķu ātrums ir apmēram 6 km/h (jeb 167 cm/sek), bet bēgot no briesmām tas ir daudz lielāks.
Jaunās silķes, līdz 2 gadu vecumam, uzturas seklumā, krasta līnijas tuvumā, bet pieaugušās siļķes uzturas dziļākos ūdeņos (parasti līdz 200 m dziļumam, bet nepārsniedzot 364 m dziļumu). Pavasarī un vasaras sākumā raksturīgas intensīvas diennakts vertikālās migrācijas. Diennakts gaišo laiku pavada dziļumā, naktī paceļoties augšup. Barību siļķe atrod, izmantojot redzi. Tai ir arī ļoti laba dzirde, spējot uztvert skaņu diapazonā 30—4000 Hz. Atlantijas siļķe ir ļoti ātra un veikla, jo no plēsējiem to var izglābt tikai tās izveicība. Bars jau laicīgi cenšas attālināties no iespējamām briesmām.
Barība
Atlantijas siļķe barojas ar zooplanktonu, galvenokārt ar airkājvēžiem, saržokļaiņiem, pelaģiskajiem dižacu sānpelžiem, šķeltkājvēžiem un kriliem. Tā kā siļķe ir viens no nozīmīgākajiem barības avotiem daudzām plēsīgajām zivīm, putniem un zīdītājiem, tad tā ir viens no galvenajiem zooplanktona pārnesējiem citiem dzīvniekiem. Ar siļķēm barojas mencas, sarkanasari, tunzivis, laši, haizivis, kalmāri, zobenvaļi, delfīni, cūkdelfīni, vaļi, jūras lauvas un jūras putni.
Vairošanās
Atlantijas siļķe dzimumbriedumu sasniedz 2—9 gadu vecumā (parasti 3—4 gados), kad tās ķermeņa garums sasniedz 25 cm. Atkarībā no populācijas nārsts var notikt dažādos gada mēnešos, bet katra populācija nārsto tikai vienu reizi gadā, turklāt salīdzinoši īsu brīdi. Katrai populācijai ir sava nārstošanas vieta. Reņģēm izšķir populācijas, kas nārsto pavasarī un kas nārsto rudenī. Siļķes nārsto seklumā, krasta tuvumā, vai sēkļos, parasti 15—40 m dziļumā, bet jūras sēkļi var būt arī 200 m dziļumā. Nominālpasuga izvēlas smilšainu vai grantainu gultni, bet reņģes ar jūras zālēm apaugušas vietas.
Šelda
Šelda, arī Shelda (nl, vls, la) jeb Esko (fr, wa) ir upe, kas šķērso Franciju, Beļģiju un Nīderlandi.
Atlantijas siļķe
Vairošanās
Ikru apaugļošana notiek ārēji, ūdenī brīvi peldot ikru "lentēm" un spermai. Mātītes auglība 10—60 tūkst. ikri. Apaugļotie ikri ir lipīgi, tie nogrimst un piestiprinās pie grants vai augiem. Ikri atītstās tikai tad, ja ūdens temperatūra āprsniedz 18,9°C. Kopumā tas aizņem apmēram 3 nedēļas. Izšķīlušies kāpuri ir 3—4 mm gari. Izņemot acis, tie ir caurspīdīgi. Kāpuri ir pelaģiski un peld līdz ar jūras straumēm. Atlantijas siļķe dzīvo 12—16 gadus, bet var sasniegt 25 gadu vecumu.
Šelda
Kopējais garums — 350 km. Upe sākas Gui pilsētā, Ēnas departamentā, Francijā. Beļģijā galvenokārt tek Flandrijā. Ietek Ziemeļjūrā pēc posma, kurā tek cauri Nīderlandei. Šeldas galvenās pietekas ir Lisa, Dandra un Skarpa. Svarīgs ūdensceļš. Upes krastos atrodas viena no lielākajām ostām Eiropā — Antverpenes osta, kā arī otrā un trešā lielākā Beļģijas pilsēta: Antverpene un Gente.
Stavangeres komūna
Stavangeres komūna (norvēģu un nn) ir pašvaldība Norvēģijā, Rūgalannes filkē. Stavangeres komūnas platība ir 71 km². Pašvaldības administratīvais centrs ir Stavangere. 2018. gadā Stavangeres komūnā dzīvoja 133 tūkstoši iedzīvotāju.
Salieši
Salieši var būt:
Senmartēna kanāls
Senmartēna kanāls ir 19. gadsimta pirmajā pusē izbūvēts 4,6 kilometrus garš kanāls Francijas galvaspilsētas Parīzes centrā. Tas savieno Urkas kanālu pie Staļingradas kaujas laukuma ar Sēnu. Napoleona III laikā 19. gadsimta vidū starp Fribūrasdetempla ielu un Bastīlijas laukumu kanāls tika novadīts pazemē un pāri tam izbūvēts bulvāris. Kanālā izbūvētas 9 slūžas, tas tiek lietots tūrisma nolūkiem.
Emīlija de Ravina
Emīlija de Ravina (en; dzimusi ) ir austrāliešu aktrise. Viņa vislabāk pazīstama ar lomu TV seriālos "Pazudušie" un Roswell. Vēl ir filmējusies tādās filmās kā Santa's Slay (2005), The Hills Have Eyes (2006), Ball Don't Lie (2008), "Ķieģelis" (2005), Public Enemies (2009) un "Atceries mani" (2010).
Mithels Bakers
Mithels Bakers (nl, dzimis ) ir nīderlandiešu futbolists, spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā. Kopš 2023. gada Bakers pārstāv Itālijas A sērijas komandu Atalanta.
Iepriekš pārstāvējis Nīderlandes komandu Ajax un Francijas komandu Paris Saint-Germain.
Sasniegumi
Jong Ajax
Ajax
Paris Saint-Germain
Latvijas Arheologu biedrība
Latvijas Arheologu biedrība ir sabiedriska organizācija, kas savās rindās apvieno vairāk kā 60 profesionālus arheologus, ar arheoloģiju saistītus speciālistus, studentus un šis nozares interesentus, pārstāvot visas institūcijas, kurās Latvijā strādā arheologi.
Biedrība tika izveidota 1994. gada 21. janvārī. Toreiz tās pirmais priekšsēdētājs Jānis Graudonis atzīmēja, ka "biedrībai draudzīgā saimē jāapvieno visi šie savdabīgo, ar tautas izdzīvošanu cieši saistītās zinātņu nozares interesenti, tie, kas ar lielu pašatdevi un milzīgu pacietību strādā latviešu tautas kultūras un tālās pagātnes likteņu izpētē. Visi - bez titulu, zinātnisko grādu, amatu un darba vietu izšķirības."
Viens no lielākajiem biedrības veikumiem 1990. gados bija 1996. gadā veiksmīgi organizētais otrais Eiropas Arheologu asociācijas (EAA) kongress Rīgā.
Biedrība pēc vairāku gadu darbības pārtraukuma tika atjaunota 2009. gada 10. maijā.
Biedrības logo ir pūcessakta — viens no spilgtākajiem Latvijas arheoloģisko senlietu veidiem.
Latvijas Arheologu biedrība organizē dažādas lekcijas un priekšlasījumus.
Latvijas Arheologu biedrības paspārnē organizēti vairāki Latvijas arheoloģijai nozīmīgi projekti. Tajā skaitā biedrība organizē apkopojoša rakstu krājuma "Arheologu pētījumi Latvijā" izdošanu, turpinot kopš 1959. gada iedibināto tradīciju ik pa diviem gadiem publicēt referatīvu informāciju par notikušajiem arheoloģiskajiem lauka pētījumiem Latvijā. 2014. gadā ar biedrības atbalstu tika izdots jau trešais šāds rakstu krājums, bet 2016. gadā - ceturtais.
Tās pirmais priekšsēdētājs kopš biedrības atjaunošanas bija dr. Juris Urtāns, no 2015. līdz 2021. gadam — Jānis Asaris. Kopš 2021. gada biedrības valdes priekšsēdētājs ir arheologs Mārcis Kalniņš.
Gada arheoloģiskais piemineklis
Kopš 2014. gada biedrība izsludina gada arheoloģisko pieminekli:
Amritsara
Amritsara ir pilsēta Indijas ziemeļrietumos, Pendžābas štatā. Pilsēta ir sikhu reliģijas garīgais centrs, kā arī Amritsaras apgabala administratīvais centrs. Pilsētā 2011. gadā dzīvoja 1,13 miljoni iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā pilsēta Pendžābas štatā aiz Ludhijanas.
Vēsturiski pilsētas nosaukums bija Rāmdāspura (ਰਾਮਦਾਸਪੁਰ, Rāmdāspur), bet Britu Indijas pastāvēšanas laikā nosaukums bija Ambarsara (ਅੰਬਰਸਰ, Ambarsar).
Mazie Valaiņi
Mazie Valaiņi ir ciems Izvaltas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 256 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas 1812. gada kara krievu oficiera kapa krusts.
Vangažu ģerbonis
Vangažu pilsētas ģerbonis ir viens no Vangažu pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs vertikāli sadalīts uz pusēm. Labajā pusē uz sudraba fona attēlota zaļa priede uz zaļas pamatnes, tā simbolizē daudzos mežus, kas ir apkārt pilsētai, kuros pārsvarā aug priedes. Kreisajā pusē zilu fonu uz pusēm dala horizontāla zelta josla. Zilā krāsa simbolizē ūdeņus, bet zelts — saules spēku.
Salmaņi
Salmaņi var būt:
Trajāna ceļš
Trajāna ceļš ir senās Romas publiskais ceļš, kurš tika izveidots pēc imperatora Trajāna pavēles. Tas tika izveidots 109. gadā, kā īsākais ceļš no Benevento līdz Brindizi, salīdzinājumā ar Apija ceļu. Trajāna ceļš tika uzbūvēts no imperatora personīgajiem līdzekļiem un saīsināja ceļojumu no Romas līdz Brindizi par 2—3 dienām. Ceļš gāja pa davnu un pevketu zemi caur Kanusiju, Butuntumu un Bariju, nevis caur Tarentu. Ģeogrāfs Strabons norādīja ka Trajāna ceļš bija vairāk paredzēts mūļiem. Bet ar pajūgiem, kaut arī ilgāk, tomēr parocīgāk bija braukt pa Apija ceļu. Netālu no Kannām (mūsdienās Barleta) tika atrasts jūdžu stabs, uz kura ir rakstīts par ceļa celtniecību, kurā tiek norādīts Trajāns kā šī ceļa autors:
Trajāna ceļa sākumā Benevento 114.—117. gadā tika uzstādīta masīva triumfa arka par godu šim imperatoram.
The Last of Us
The Last of Us ir action-adventure žanra datorspēle, kuru izstrādāja Naughty Dog un izdeva Sony Computer Entertainment. To izdeva 2013. gadā PlayStation 3 konsolēm, 2014. gadā tika izdota spēles versija PlayStation 4 konsolēm, bet 2022. gadā spēli izdeva PlayStation 5 konsolēm.
Spēles darbība norisinās postapokaliptiskā nākotnē bijušo Amerikas Savienoto Valstu teritorijā 20 gadus pēc globālā mēroga pandēmijas, kuru izraisīja mutējusi miltenes sēne, pārvēršot inficētus zombijiem līdzīgos radījumos. Spēlētāja tēls Džoels dodas ceļojumā kopā ar meiteni Eliju, kurai ir imunitāte pret infekciju. Galvenos tēlus ar motion capture tehnoloģiju palīdzību atveidoja aktieri Trojs Beikers un Ešlija Džonsone, scenāriju sarakstīja Nīls Drakmans, viņš arī bija spēles kreatīvais direktors. Mūziku komponēja Gustavo Santaolala.
The Last of Us ieguva augstus kritiķu vērtējumus, īpaši izceļot stāstījumu, galveno tēlu mijiedarbības attīstību, vizuālu dizainu un skaņu. 2020. gadā tika izdots spēles turpinājums – The Last of Us Part II, bet 2023. gadā iznāca HBO seriāls "Pēdējais no mums", kas balstīts uz šo spēli.
Savrupnieki no mežonīgajiem dienvidiem
Mākslas filma tika izvirzīta četrām nominācijām 85. Kinoakadēmijas balvai, kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais adaptētais scenārijs" un "Labākā aktrise galvenajā lomā". Deviņgadīgā Kvevenžane Volisa ir jaunāka aktrise, kas nominēta šai balvai.
Andešs Svensons
Lielāko daļu spēlētāja karjeras pārstāvējis Zviedrijas klubu IF Elfsborg. Tā sastāvā divreiz kļuvis par Zviedrijas čempionu un divas reizes izcīnījis arī Zviedrijas kausu. No 2001. līdz 2005. gadam spēlējis Anglijas Premjerlīgas klubā Southampton. 2003. gadā spēlēja FA kausa finālā, kur viņa komanda piekāpās Arsenal. Spēlētāja karjeru noslēdza 2015. gadā.
Zviedrijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Dienvidāfriku. Pirmos vārtus izlases labā guva 2002. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Azerbaidžānu. Izlases sastāvā piedalījies divos Pasaules kausa (2002, 2006) un trīs Eiropas čempionāta (2004, 2008, 2012) finālturnīros. Karjeru izlasē noslēdza 2013. gada novembrī, kad 2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas izslēgšanas spēlēs Zviedrijas izlase zaudēja Portugālei un nespēja iekļūt finālturnīrā. Izlases rindās kopā aizvadījis 148 spēles un guvis 21 vārtus, vairākās spēlēs pildījis arī komandas kapteiņa pienākumus.
Sasniegumi
Elfsborg
Georgijs Borisenko
Georgijs Borisenko (ru; dzimis, miris ) bija ukraiņu šahists, treneris, šaha teorētiķis, PSRS sporta meistars (1950), ICCF lielmeistars (1965).
Dzīvesgājums
Dzīvoja Ļeņingradā. Spēlēt šahu iemācījās 1931. gadā pionieru nometnē. Sekmīgi piedalījies Ļeņingradas (labākais rezultāts 1953. gadā — 3. vieta) un KPFSR (labākais rezultāts 1960. gadā — 4. vieta, 1961. gadā — 2.-6. vieta) čempionātos. BSB "Lokomotīve" čempions (1953). Astoņu PSRS čempionātu dalībnieks (1950—1967).
20. gadsimta piecdesmitajos un sešdesmitajos gados guvis lielus panākumus korespondencšahā: 1955.— 1957. gada un 1960.— 1962. gada PSRS čempionātos 2. vieta; pasaules čempionātā (1962—1965) — 2. vieta. PSRS komandas sastāvā 3. (1958—1961) un 4. (1961—1964) korespondencšaha olimpiādes uzvarētājs. 1965. gadā pieņēma piedāvājumu pārcelties dzīvot uz Uzbekiju un kļuva par šaha treneri Taškentā.
Mirs Sultans Hans
Mirs Sultans Hans (en; 1905. gads Sargodha — Sargodha) bija Britu Indijā dzimis šahists, kas pārstāvēja Lielbritāniju.
Biogrāfija
Piedzimis tagadējās Pakistānas Pendžābas provincē. Deviņu gadu vecumā iepazinies ar tālaika Indijā populāro šaha paveidu šatrandžu. Pēc trim gadiem sava tēva vadībā sasniedzis labus panākumus šatrandžā, bet 21 gada vecumā ticis uzskatīts par Pendžābas labāko šatrandža spēlētāju. Pievērsis sev pulkveža Umara Haijata Hana uzmanību, kas bijis bagāts šaha mecenāts un vēlākais Lielbritānijas karaļa Džordžs V adjutants. Pulkvedis pieņēmis Sultanu Hanu savā mājā un iemācījis viņam mūsdienu šahu.
1928. gadā Sultans Hans pārliecinoši uzvarējis Indijas čempionātā (+8, =1, -0), bet 1929. gadā pavadījis savu pulkvedi ceļojumā uz Angliju. Anglijā, pateicoties pulkveža sakariem, ticis uzņemts Britu šaha klubā, kurā viņam tolaik vadošie Anglijas šahisti ar Frederiku Jeitsu priekšgalā iepazīstinājuši ar moderno šaha atklātņu teoriju. Pateicoties savām dotībām, Sultans Hans ātri izvirzījies vadošo Anglijas un Eiropas šahistu skaitā. Trīs reizes uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātos (1929, 1932, 1933). Pārstāvējis Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1930—1933). Piedalījies vairākos starptautiskos šaha turnīros, kuros sasniedzis labus rezultātus. 1930. gadā Ljēžā bijis otrais aiz Savelija Tartakovera. 1931. gada Hastingsas tradicionālajā jaungada šaha festivālā izcīnījis 3. vietu aiz Maksa Eives un Hosē Raula Kapablankas, turklāt uzvarējis Kapablanku savstarpējā partijā. 1932. gadā Londonā dalījis 3.—4. vietu ar Isaku Keždenu aiz Aleksandra Aļehina un Salo Flora. Tajā pašā gadā turnīrā Bernē bijis 4. vietā aiz Aleksandra Aļehina, Maksa Eives un Salo Flora. Nospēlējis arī divus mačus, kuros 1931. gadā minimāli pārspējis Saveliju Tartakoveru ar 6½:5½ (+4, =5, -3), bet 1932. gadā arī minimāli piekāpies Salo Floram ar 2½:3½ (+1, =3, -2). Sultana Hana spēlei bija raksturīga mērķtiecība uzbrukumā, neatlaidība sliktāku pozīciju aizsardzībā un dziļa galotņu izpratne.
Tomēr Sultana Hana šahista karjerai nebija lemts ilgs mūžs. 1933. gada beigās pulkvedis kopā ar viņu atgriezies Britu Indijā. 1935. gadā Sultans Hans vēl nospēlēja maču ar Indijas šaha čempionātā uzvarētāju, kuru sagrāva ar rezultātu 9½:½. Tas arī ir pēdējais viņa zināmais turnīrs. Pēc pulkveža nāves saņēmis nelielu mantojumu un zemes gabalu.
1950. gadā FIDE sāka pieškirt starptautiskos lielmeistara un starptautiskā meistara nosaukumus. Kā viens no vēsturiski spēcīgākajiem Āzijas šahistiem Sultans Hans varēja pretendēt uz kādu no šiem nosaukumiem, taču FIDE ierēdņi aizbildinājās ar noteikumu punktu, ka nosaukuma pretendentam pēdējo 15 gadu laikā vismaz reizi ir bijis jāpiedalās kādā turnīrā, un neko viņam nepiešķīra.
Miris no tuberkulozes savā dzimtajā Pendžābā.
Klejotkāre
"Klejotkāre" (en) ir 2012. gada ASV komēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Deivids Vains. Galvenās lomas atveido Dženifere Anistone, Pols Rads, Džastins Terū, Mālina Okermane, Katrīna Hāna, Lorēna Embrousa un Alans Alda. Filmas pirmizrāde notika.
Džordžs un Linda ir precēts pāris, kas, cenšoties aizbēgt no mūsdienu sabiedrības, aizbrauc uz komūnu Džordžijā, kamēr Ņujorkā sabrūk ekonomika.
Berlīnes kauja
Berlīnes kauja bija pēdējā lielā ofensīva Eiropas karadarbības laukā Otrajā pasaules karā. Tā ilga no 1945. gada 16. aprīļa līdz 2. maijam, kaujā uzvaru guva PSRS karaspēks.
Pēdējā Sarkanās Armijas uzbrukuma mērķis bija virzība līdz Elbas krastiem un visas vāciešu organizētās pretestības likvidēšana savā ceļā, tajā skaitā Berlīnes ieņemšana un tās aizstāvju neitralizēšana.Šo uzdevumu realizācijai maršali Georgijs Žukovs un Ivans Koņevs varēja sūtīt uzbrukumā apmēram 1 640 000 cilv., 41 600 lielgabalus un mīnmetējus, 6300 tankus un varēja izmantot 3 gaisa armijas ar 8400 lidmašīnu.
Pretī vācieši varēja sūtīt septiņas tanku un 65 kājnieku divīzijas (ar dažādu kaujasspēju līmeni), kā arī apmēram 100 atsevišķu bataljonu vai divizionu (kopā apmēram pusmiljonu cilvēku). Pamatā pilsētas aizstāvju spēkus veidoja iznīcināto divīziju personālsastāvs vai jaunveidotas vienības no pensionāriem, jauniešiem, slimajiem un ievainotajiem, bieži vien propagandas samusinātu cilvēku vai notiesāto savāktu no cietumiem un nometnēm un SS vienību sadzītu ierakumos, nosūtīti no bunkuriem kas atradās Reihskancelejā ar pavēli izveidot vēl vienu armiju uz reiha drupām.
padomju spēki uzsāka uzbrukumu Berlīnei. Uzbrukuma beigās viņi apstājās pie Oderas upes, apmēram 60 km uz austrumiem no Berlīnes. Aizsardzības gatavošana Berlīnes nomalē tika uzsākta 20. martā. Pirms galvenās kaujas Berlīnē padomju karaspēks spēja ielenkt pilsētu. tika uzsākta Berlīnes centra bombardēšana, tika veikti arī citi uzbrukumi. Vācu spēki nebija labi organizēti, aprīkoti. Nākamo dažu dienu laikā padomju spēki ātri virzījās uz priekšu un sasniedza pilsētas centru.
Pirms kaujas beigām Vācijas vadonis Ādolfs Hitlers un vairāki viņa sekotāji izdarīja pašnāvību. Pilsētas aizstāvji beigu beigās padevās 2. maijā, tomēr cīņas turpinājās līdz 8. maijam (PSRS tobrīd jau bija 9. maijs), kas arī ir Otrā pasaules kara beigas Eiropā.
Pretinieki
Vācija
Centrālais sektors
Dienvidu sektors
Kamila Baginskaite
Kamila Baginskaite (lt, en; dzimusi Viļņā) ir Lietuvas starptautiskā lielmeistare šahā (2002), kas no 1997. līdz 2019. gadam pārstāvēja ASV.
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt astoņu gadu vecumā. Desmit gadu vecumā sākusi apmeklēt Viļņas šaha skolu. 1982. gadā piecpadsmit gadu vecumā kļuvusi par jaunāko Lietuvas sieviešu šaha čempionāta laureāti, izcīnot 2. vietu. Pēc diviem gadiem Lietuvas šaha čempionātā bijusi trešā, bet 1992. gadā kļuvusi par Lietuvas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju. 1986. gadā Frunzē debitējusi PSRS sieviešu šaha čempionāta finālā. Tajā pašā gadā Viļņā piedalījusies Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā, kurā ieņēmusi 3. vietu aiz Ildiko Mādlas un Svetlanas Prudņikovas. Pēc gada Filipīnās uzvarējusi šajā Pasaules junioru šaha čempionāta vecuma grupā.
1996. gadā Erevānā 32. šaha olimpiādes laikā iepazinusies ar ASV šaha lielmeistaru Alekseju Jermoļinski, ar kuru drīzumā apprecējusies. 1997. gadā viņa pārcēlusies uz Sanfrancisko. Ģimenē ir divi bērni: dēls Eds (dzimis 1998. gada 17. maijā) un meita Grēta (dzimusi 2003. gada 21. augustā).
2000. gadā kopā ar Elīnu Grobermani uzvarējusi ASV sieviešu šaha čempionātā. 2001. gadā Maskavā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 3. kārtā zaudējusi Sjui Juihua. Pēc vēl divas reizes piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos, taču abas reizes zaudējusi 1. kārtā: 2010. gadā — Žuaņai Lufei, bet 2015. gadā — Valentīnai Guņinai.
2020. gada novembrī uzvarējusi Lietuvas sieviešu šaha čempionātā.
Pārstāvējusi Lietuvas un ASV komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1987. gadā Baginskaitei piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2002. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Samuši
Samuši var būt:
Drīss Deveneinss
Drīss Deveneinss (nl; dzimis ) ir Beļģijas šosejas riteņbraucējs, pārstāv UCI WorldTeam komandu .
2020. gada 2. februārī uzvarēja Cadel Evans Great Ocean Road Race sacensībās, gūstot savu pirmo uzvaru UCI Pasaules tūres sacensībās.
Krīči
Krīči ir ciems Bauskas novada Valles pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos autoceļu P87 un V937 krustojumā 3,5 km no pagasta centra Valles, 34,5 km no novada centra Bauskas un 73 km no Rīgas.
Ciems izvietojies uz reljefa paaugstinājuma. Netālu no Krīčiem atrodas divu upju: Misas un Vārniņas iztekas.
Rūsiņa iela (Rīga)
Rūsiņa iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Rūsiņa iela sākas pie autobusu galapunkta "Abrenes iela" un beidzas pie krustojuma ar Lāčplēša ielu. Kopējais ielas garums ir 109 metri.
Vēsture
Rūsiņa iela Rīgas ielu sarakstā pastāv tikai no 1928. gada, kad tā tika nosaukta par Mazo Popova ielu. 1936. gadā iela tika nosaukta par Rūsiņa ielu par godu senlatviešu Satekles pilskungam Rūsiņam.
Ielu savienojumi
Rūsiņa iela krustojas ar šādām ielām:
Dimitars Kovačevskis
Dimitars Kovačevskis (Димитар Ковачевски, dzimis 1974. gadā) ir Ziemeļmaķedonijas politiķis, ekonomists, uzņēmējs. Viņš kopš 2022. gada 17. janvāra ir Ziemeļmaķedonijas premjerministrs. Pirms tam kopš 2020. gada Kovačevskis bija finanšu ministra vietnieks. Kopš 2021. gada viņš ir Maķedonijas Sociāldemokrātiskās savienības (MSDS) priekšsēdētājs.
Dzīves sākuma posms un izglītība
Dimitars Kovačevskis piedzima Kumanovā 1974. gadā. Viņa tēvs Slobodans Kovačevskis bija Kumanovas mērs no 2000. līdz 2005. gadam un Maķedonijas Republikas vēstnieks Melnkalnē pēc diplomātisko attiecību nodibināšanas starp abām valstīm no 2006. līdz 2010. gadam.
Dimitars Kovačevskis vidusskolas izglītību ieguva Votervilā, Minesotas štatā, ASV. 1998. gadā viņš absolvēja Sv. Kirila un Metodija Universitātes Skopjē Ekonomikas fakultāti. 2003. gadā Kovačevskis ieguva maģistra grādu tajā pašā fakultātē. 2008. gadā viņš pabeidza doktorantūras studijas ekonomikā Melnkalnes Universitātes Ekonomikas fakultātē.
Akadēmiskā karjera
No 2009. līdz 2012. gadam Kovačevskis pasniedza Ņujorkas universitātē Skopjē. No 2012. līdz 2015. gadā viņš pasniedza Žurnālistikas un publisko attiecību skolā Skopjē. 2012. gadā viņš kļuva par Amerikas universitātes koledžas Skopjē Ekonomikas un menedžmenta skolas docentu. 2018. gadā šeit viņš tika ievēlēts ar asociēto profesoru.
Profesionālā darbība
1998. gadā Kovačevskis sāka strādāt Maķedonijas telesakaru uzņēmumā Makedonski Telekom. No 2005. līdz 2017. gadam viņš uzņēmumā ieņēma vairākus vadošus amatus. No 2017. līdz 2018. gadam viņš bija Telekom Austria meitasuzņēmumaone.vip (tagad A1 Macedonia) izpilddirektors.
Dimitars Kovačevskis ir augsto tehnoloģiju uzņēmumu PiKCELL un Solar-ET līdzdibinātājs. Uzņēmumi pirmie Ziemeļmaķedonijā sāka ražot saules baterijas un siltuma moduļus.
Politiskā darbība
1994. gadā Kovačevskis iestājās Maķedonijas Sociāldemokrātiskās savienībā.
Pēc 2020. gada parlamenta vēlēšanām Dimitars Kovačevskis tika izraudzīts par finanšu ministra vietnieku Zorana Zaeva otrajā valdībā. Parlaments viņu apstiprināja 2020. gada 23. septembrī. Kovačevskis bija Ziemeļmaķedonijas valdības Ekonomiskajā padomē COVID-19 pandēmijas izraisīto ekonomisko seku pārvarēšanai.
2021. gada maijā Kovačevskis tika ievēlēts par MSDS izpildpadomes locekli. Pēc sakāves 2021. gada vietējās vēlēšanās Zorans Zaevs paziņoja par savu atkāpšanos no premjerministra amata un sociāldemokrātu priekšsēdētāja amata. 2021. gada 12. decembrī Dimitars Kovačevskis uzvarēja partijas iekšējās vēlēšanās un nomainīja Zoranu Zaevu uz partijas līdera amatā. Viņš apsolīja "glabāt sociāldemokrātiskās vērtības, kā arī paplašināt partiju uz profesionāļu rēķina dažādās nozarēs, kas ļaus veidot jaunu pārvaldības kultūru partijā un valsts institūcijās".
Ziemeļmaķedonijas premjerministrs
2021. gada 29. decembrī Ziemeļmaķedonijas prezidents Stevo Pendarovski uzdeva Kovačevskim izveidot jaunu Ministru kabinetu. Valdības koalīcijā apvienojās MSDS, Demokrātiskā savienība par integrāciju, Liberāli demokrātiskā partija un "Alternatīva" pārstāvji.
2022. gada 16. janvārī Dimitars Kovačevskis tika iecelts par Ziemeļmaķedonijas Republikas premjerministru, deva zvērestu un oficiāli stājās amatā nomainot Zoranu Zaevu. Tajā pašā dienā Kovačevskis iepazīstināja ar savu Ministru kabinetu un paziņoja, ka viņa valdība jau ir sagatavojusi pasākumu kompleksu iedzīvotāju, uzņēmumu un ekonomikas atbalstam, kam jau ir paredzēti 130 miljoni eiro. Viņš prognozēja ekonomikas izaugsmi no 4,6 % līdz 5,9 % gadā, apsolīja cīnīties ar noziedzību un korupciju, samazināt bezdarba līmeni līdz vienam ciparam, palielināt algas un pensijas. Kovačevska kabinets uzstājas par eiroatlantisku integrāciju un Ziemeļmaķedonijas dalību Eiropas Savienībā. Viņš paziņoja, ka valsts turpinās labu kaimiņu politiku.
Kontinentu dreifs
Kontinentu dreifs ir Zemes kontinentu pārvietošanās attiecībā pret citiem kontinentiem. Kontinentu dreifa teorija bija par pamatu mūsdienu plātņu tektonikas teorijai, kas Zemes garozas attīstības un kustības principus izskaidro pilnīgāk nekā kontinentu dreifa teorija.
Sapas
Sapas var būt:
Lebapa vilajets
Vilajeta austrumdaļā ir Amudarjas vidusteces ieleja, bet teritorijas lielākajā daļā plešas Karakuma tuksnesis. Lielākās pilsētas ir Tirkmenabata (279 765, vilajeta administratīvais centrs), Magdanli (68 133) un Kerki (39 602).
CrossChem
SIA CrossChem ir Latvijas uzņēmums, dibināts 2007. gadā. Nodarbojas ar AdBlue, autoķīmijas, minerālmēslu ražošanu un tirgošanu. Latvijas ražotne, termināls un birojs atrodas NAFTALUKA, Olaines pagastā, Olaines novadā
2009. gadā uzņēmums sāka ražot karbamīda šķīdumu — AdBlue®, kurš nepieciešams automašīnām, kas aprīkotas ar SCR sistēmu un samazina NOx kaitīgo izmešu daudzumu. 2012. gadā ieguvis starptautisko Vācijas Auto Industrijas Asociācijas (VDA) sertifikātu un ir vienīgais akreditētais AdBlue ražotājs Baltijā. No 2012. gada sāka attīstīt CrossChem ražotnes pasaulē. Līdz 2019. gadam ir atvērtas 15 pārstāvniecības pasaulē.
Vēsturiskais pārskats
2006. gadā - iegūst Dureal® AdBlue® pārstāvja tiesības Baltijā.
2007. gadā - dibināts CrossChem SIA
2008. gadā - kļūst par oficiālo YARA Air1® AdBlue® pārstāvi Latvijā, - kļūst par oficiālo PULAWY AdBlue® pārstāvi Baltijā.
2009. gadā - uzsāk AdBlue® ražošanu Latvijā, Rīgā.
2010. gadā - uzsāk CrossChem ražotā AdBlue eksportu no Baltijas. - atver meitas uzņēmumu Krievijā, Maskavā.
2011. gadā - 100% akcionāre kļūst Irina Andersone
2012. gadā - preču eksports sasniedz 37 valstis
2013. gadā - tiek atvērta pārstāvniecība Austrālijā
2014. gadā - uzsākta biroja, ražotnes un noliktavu kompleksa projektēšana Rīgā - tiek atvērta pārstāvniecība Japānā un Somijā
2015. gadā - darbu uzsāk CrossChem Termināls - tiek atvērta pārstāvniecība Japānā un Somijā
2016. gadā - tiek atvērta pārstāvniecība Zviedrijā un Igaunijā - ieguva 2. vietu nominācijā — "Eksportspējīgākais komersants" mazo komercsabiedrību grupā, LIAA izsludinātajā konkursā “Eksporta un inovācijas balva 2016” -Uzņēmums atvēris piecas ražotnes pasaulē
2017. gadā - tiek atvērta pārstāvniecība Slovēnijā un Horvātijā - ieguvis gada balvu — Gada izaugsme un atzinību kā Gada ražotājs un Gada eksportētājs no Ķekavas domes - ieguva 2. vietu nominācijā "Importa aizstājējprodukts. ", LIAA izsludinātajā konkursā “Eksporta un inovācijas balva 2017” - ieguva atzinību par sasniegumiem eksportā, Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras izsludinātais konkurss “Latvji, brauciet jūriņā” - uzņēmums iekļūst Dienas Biznesa un Lursoft veidotajā strauji augošo kompāniju jeb Gazeļu sarakstā. - Uzņēmums atvēris deviņas ražotnes pasaulē
2018. gadā - tiek atvērta pārstāvniecība Honkongā un Ukrainā 2019. gadā - tiek atvērta pārstāvniecība Lietuvā, Itālijā, Melnkalnē un Maķedonijā - ieguva 1. vietu nominācijā — "Eksportspējīgākais komersants" mazo komercsabiedrību grupā, LIAA izsludinātajā konkursā “Eksporta un inovācijas balva
2019” - ieguva 1. vietu nominācijā — "Rūpnieciskais dizains" (“AdBlue” uzpildes stacijas), LIAA izsludinātajā konkursā “Eksporta un inovācijas balva 2019” - ieguva nomināciju — Nacionālais uzvarētājs, starptautiskā konkursā “European Business Awards”
Sapožņiki
Sapožņiki var būt:
Jānis Ozols (virsnieks)
Pirmskara dzīve
No 1939. gada 24. septembra Ozols ir I baterijas komandieris, pēc Latvijas okupācijas Latgales artilērijas pulks tiek iekļauts 24. teritoriālā korpusa 183. strēlnieku divīzijā kā 623. artilērijas pulks, tur viņu ieceļ par štāba priekšnieka palīgu.
Otrajā pasaules karā
Pēc Vācijas iebrukuma PSRS Ozols brīvprātīgi piesakās dienestam vācu armijā 16. Zemgales policijas bataljona rindās, pēc tā iekļaušanas 2. latviešu brigādē, tas kļūst par 1. (vēlāk 42.) pulka III bataljonu. Pārformēšanas laikā īsu brīdi aizvietojis majoru Kociņu bataljona komandiera amatā, Ozols nonāk Volhovas frontē. 1943. gada jūnijā viņam uztic jaunizveidotās 14. (prettanku artilērijas) rotas vadību, bet augustā pārceļ par 13. (kājnieku artilērijas) rotas komandieri. 1943. gada 1. decembrī apbalvots ar II šķiras Dzelzs krustu. 1944. gada jūnijā Opočkas pozīcijās tiek apbalvots ar I šķiras Dzelzs krustu un iecelts par jaunizveidotā 19. divīzijas 19. artilērijas pulka I diviziona 2. baterijas komandieri pulkvežleitnanta Grāveļa vadībā. 1944. gada oktobrī Ozols nonāk Kurzemes cietoksnī, decembrī tiek iecelts par 19. artilērijas pulka III vieglā diviziona komandieri. Trešās Kurzemes lielkaujas laikā 31. decembrī Ozola III divizions un majora Kristapa Insberga II divizions kā pēdējā aizsardzība līnija atsit ienaidnieka pārspēka uzbrukumu, novēršot frontes pārraušanu. Šajā kaujā Ozols izrāda personīgu varonību un komandiera spējas, kad viņam tiek paziņots, ka 8. baterijā ierindā palikuši vairs tikai divi lielgabali, Ozols baterijas komandierim velta šādus vārdus:
Jums šauj vēl divi lielgabali? Kāda laime, kapteini! Devītai strādā vairs tikai viens. Šaujat!
Kaujas laikā ienaidniekam izdodas pārņemt vienu no majora Ozola baterijām - Ozols nekavējoties pats vada triecienu pret iebrucējiem un bateriju atgūst. Par šo kauju 1945. gada 25. februārī tiek apbalvots ar Armijas goda sarakstu sprādzi. Kara beigas Ozols sagaida Kurzemē.