cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hatari
Hatari ir islandiešu tehno un pankroka mūzikas grupa, kas savu darbību aizsāka 2015. gadā. Grupa pārstāvēja Islandi 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā ar dziesmu Hatrið mun sigra. Savā pusfinālā viņi ieguva 3. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņi ieguva 10. vietu.
Pūķupīte
Pūķupīte (arī Pouķu upeite, Puķupīte, Vikule, Vīķupe) ir Daugavas kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā.
Novada uz Daugavu Vīķu ezera ūdeņus. Iztek no Vīķu ezera ziemeļaustrumiem. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Daugavā lejpus Melderēm. Pūķupītes krastos atrodas Bajāri.
Nāvessods ASV
Nāvessoda izpilde ir aizliegta vairāk nekā pusē pasaules valstu, bet Amerikas Savienotajās Valstīs šis soda veids vēl aizvien tiek izpildīts 28 štatos, ASV Samoa, federālās valdības un militārajā jurisdikcijā. Vairākumā no ASV štatiem, neskatoties uz kritisko viedokli par šo soda veidu, tie vēl joprojām ir iekļauti likumos. Lai gan 28 štati ir saglabājuši nāvessodu, tikai septiņos no šiem nāvessodi tiek reāli izpildīti. Sociologs Dāvids Garlands (David Garland) uzskata, ka Amerikā šis sods veids ir īpašs, jo tas ir galvenais no soda veidiem, kurš tiek izpildīts galvenokārt tikai Amerikas rietumos.
Kopš 1999. gada, kad Amerikā ieslodzīto skaits, kuriem tika piespriests nāvessods, bija vislielākais, ir krietni mazinājies, savukārt citās pasaules valstīs - palielinājies par 54%. Liela daļa amerikāņu atbalsta nāvessoda piešķiršanu un tā izpildi, bet, balstoties pēc 2016. gada Dāvida Mascī (David Masci) veiktā pētījuma datiem, var secināt, ka pēdējo gadu laiku atbalsts Amerikas Savienoto Valstu pilsoņu vidū ir dramatiski krities. ASV vismaz 4% cilvēku, kuriem tiek piespriests nāvessods, nav pastrādājuši noziegumu, par kuru viņiem piešķirts attiecīgais sods.
Saki Jā!
"Saki Jā!" ir 2021. gada Latvijas romantiskā kinokomēdija. Filmas režisors ir Māris Martinsons. Galvenās lomas atveido Lelde Dreimane, Evelīna Pārkere (debija kino), Jurijs Djakonovs un Nauris Brikmanis, bet pārējās lomās ir Kaspars Zāle, Jurģis Spulenieks, Artis Robežnieks, Dita Lūriņa-Egliena, Andris Bulis, Mārtiņš Egliens un Ieva Adamss. Sākotnēji filmas pirmizrāde bija ieplānota Valentīna dienā, bet COVID-19 pandēmijas ierobežojumu rezultātā Latvijas kinoteātros filmas pirmizrāde notika.
Nāvessods ASV
Nāvējošas injekcijas
Pēdējo gadu laikā Amerikas Savienotajās Valstīs daudz biežāk tiek izmantota ieslodzīto sodīšana, izmantojot nāvējošas injekcijas. No 2001. gada līdz 2014. gadam 673 nāvessodu tika veikti, izmantojot tieši šo metodi. Sakarā ar militāro tiesu sistēmu, šī nāvessoda izpildes metode visas valsts teritorijā netika pielietota no 1964. gada līdz 2000. gadam.
Gāzes kameras
Gāzes kameras tika ieviestas, lai izveidotu humānāku nāvessoda veidu, tās pirmo reizi tika izmantotas 1924. gadā. Mūsdienās piecos štatos tiek izmantota šī soda metode, bet nāvējošās injekcijas dažkārt tiek izmantotas kā alternatīva šai nāvessoda metodei. Kalifornijas Federālā tiesa šo nāvessoda metodi uzskata par necilvēcisku un nežēlīgu, tādēļ nepielieto šo soda mēru.
Elektriskais krēsls
Astoņos no Amerikas Savienoto Valstu štatiem tiek izpildīts soda veids, tautā saukts arī par elektrisko krēslu, kura laikā ar elektrības palīdzību tiek nogalināti tie, kuriem piespriests nāvessods, taču šī metode tiek uzskatīta par vienu no antikonstitucionālākajiem nāvessoda izpildes veidiem. Pēdējo 15 gadu laikā šī metode tika izmantota 10 reizes. Pēdējo reizi Amerikas Savienotajās valstīs šī nāvessoda metode tika izmantota 2013. gada janvārī.
Lūcija Baumane
Lūcija Baumane ( — ) bija latviešu aktrise, teātra režisore un dramatiskā pedagoģe. Saņēmusi Latvijas PSR Nopelniem bagātās skatuves mākslinieces (1949) un Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieces (1970) goda nosaukumus.
Biogrāfija
Dzimusi Lietuvā, Latvijas pierobežā, kalēja Alberta Baumaņa ģimenē. Vēlāk ar ģimeni pārcēlusies uz Vecpils pagastu, kur viņas tēvs īrējis zemes gabalu. Pirmā pasaules kara gados pārcēlusies uz Dreiliņiem. Apmeklējusi teātra studijas.
Mācījusies Rīgas kara bēgļu skolā (1914—1917), Liepājas vidusskolā, Liepājas Tautas universitātes dramatiskajā studijā (1924).
No 1926. gada dzīvoja Rīgā. Strādāja par grāmatu iznēsātāju izdevniecībā "Grāmatu draugs" (1926—1930). Tajā pašā laikā apmeklēja dramatiskās nodarbības.
Lūcija Baumane ir bijusi Strādnieku teātra (1926—1934), Rīgas mazā teātra (1935—1937) un Pārdaugavas teātra (1940—1941) aktrise.
Otrā pasaules kara gados dzīvoja un strādāja nelielā ciemā pie Rīgas līča — Kalngalē.
No 1945. gada bija Latvijas PSR Valsts Jaunatnes teātra aktrise.
Lūcija Baumane kļuva par pazīstamu aktrisi, teātra režisori un pedagoģi Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā.
Filmējusies Rīgas Kinostudijas filmās. Attēlojusi lomas tādās pazīstamās filmās kā "Purva bridējs" (1966), "Mērnieku laiki" (1968), "Nāves ēnā" (1971), "Pieskāriens" (1973), "Dunduriņš" (1974), "Nakts bez putniem" (1979).
Lūcijas Baumanes radošajai darbībai ir veltītas divas dokumentālistu filmas kinožurnālā "Padomju Latvija".
Bija precējusies ar aktieri Luiju Šmitu
Mirusi, apglabāta Rīgas Meža kapos.
Kubi
Kubi (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 210 punktus, izcīnot dalīto 93. vietu.
Tautas bumba
Tautas bumba ir komandu sporta veids, kurā sacenšas divas komandas uz taisnstūrveida laukuma, ar rokām mestu bumbu cenšoties trāpīt pretinieku komandas spēlētājiem. Ja spēlētājs, kuram trāpīts ar bumbu, to nenoķer, tas tiek "izsists" un pamet laukumu. Spēlē uzvar komanda, kura izsitusi vairāk spēlētāju (ja tiek spēlēts uz laiku) vai arī izsitusi visus pretinieka komandas spēlētājus, ieskaitot kapteini.
Vēsture
Tautas bumba esot radusies kā rituāla kara spēle, kur divas tautas savu ķēniņu vadībā simboliski cīnās par savu teritoriju. Bumba šajā gadījumā ir simboliskais ierocis, kritušie izstājas no spēles, un spēle beidzas līdz pilnīgu pretinieku tautas iznīcināšanu.
Latvijā ir pazīstama salīdzinoši sen, 1930. gados pieminēta laikrakstos kā skautu iecienīta spēle, savukārt iepriekš, 1929. gadā laikrakstā "Rigasche Rundschau" lasāms, ka sporta biedrība "Kaiserwald" vācu jauniešiem Rīgā organizē dažādas sporta spēles, tostarp arī "Völkerball".
Tautas bumbai nav savas sporta federācijas, un nav vienotu "oficiālu" noteikumu attiecībā uz dalībnieku skaitu, laukuma izmēriem, kā arī spēlei lietojamo bumbu utt. Latvijas Skolu sporta federācijas (LSSF) organizētās skolēnu spartakiādēs tautas bumba tiek spēlēta pēc LSSF apstiprinātiem noteikumiem, saskaņā ar kuriem spēlē piedalās 9 spēlētāji, ieskaitot kapteini. Spēle notiek uz 9×18 m liela laukuma, kas sadalīts uz pusēm, katras komandas kapteinis atrodas aiz pretinieka komandas laukuma gala līnijas.
2012. gada jūnijā Tukuma novada Slampes pagastā, kinopilsētā Cinevilla, notika Latvijas tautas bumbas festivāls, kur tautas bumba tika spēlēta pēc noteikumiem, kas mazliet atšķiras no LSSF noteikumiem — galvenokārt atšķirībā uz spēlētāju skaitu (tautas bumbas festivālā katrā komandā ir 5 spēlētāji, ieskaitot kapteini) un spēles ilgumu. Ja saskaņā ar LSSF noteikumiem spēlē ir divi 5 minūšu ilgi puslaiki (kas var tikt izbeigti ātrāk, ja tiek izsists komandas kapteinis), tad tautas bumbas festivālā, kur spēles dalībnieku minimālais vecums ir 18 gadi, puslaika ilgums ir 8 minūtes, un noteikts, ka spēle notiek ar volejbola bumbu.
Virsotne (filma)
"Virsotne" (en) ir 2015. gada Apvienotās Karalistes antiutopiska trillera filma, kuras režisors ir Bens Vītlijs. Filmā galvenās lomas atveido Toms Hidlstons, Džeremijs Aironss, Sjēna Millere, Lūks Evanss un Elizabete Mosa. Filma balstīta uz Džeimsa Greiema Balarda 1975. gada romānu ar tādu pašu nosaukumu.
Filmas darbība norisinās 1975. gadā modernā augstceltnē un stāsta par tās iedzīvotājiem, kuru sociālo slāņu dažādība pāraug spriedzē un vardarbībā.
Filmas "Virsotne" pirmizrāde notika Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Filma saņēma pretrunīgus kritiķu vērtējumus un bija finansiāli neveiksmīga. To slavēja par aktierspēli, vizuālo stilu, melno humoru, kā arī par sociālo tēmu. 2017. gada Empire Awards balvu ceremonijā filmu "Virsotne" nominēja kategorijā "Labākā britu filma".
Kazahstānas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti visi Kazahstānas sportisti, kuri olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas. No 1994. gada līdz šim Kazahstāna ir ieguvusi 70 olimpiskās medaļas no tām lielāko daļu, 62 medaļas, vasaras olimpiskajās spēlēs un 8 medaļas — ziemas olimpiskajās spēlēs. No sporta veidiem visvairāk medaļas ir iegūts boksā (22 medaļas) un cīņas sportā (15 medaļas). Medaļām bagātākais sportists ir distanču slēpotājs Vladimirs Smirnovs, kurš kopumā ir izcīnījis 7 olimpiskās medaļas, no tām 4 pārstāvot Kazahstānu un 3 medaļas esot Padomju Savienības komandas sastāvā.
9 olimpiskās medaļas Kazahstānai ir atņemtas, galvenokārt saistībā ar dopinga pārkāpumiem.
Medaļu tabulas
Skatīt arī: olimpisko medaļu skaits pēc valsts
Lauris Reiniks Ziemassvētkos
Lauris Reiniks Ziemassvētkos ir latviešu dziedātāja un komponista Laura Reinika devītais studijas albums. Albums tika izdots. Šis ir mūziķa otrais Ziemassvētku albums. Albuma ierakstā piedalās arī Vidzemes kamerorķestris diriģenta Andra Veismaņa vadībā.
Ārjabhata
Ārjabhata (sa, dzimis 476. gadā, miris 550. gadā) bija indiešu matemātiķis un astronoms. Senākais Indijas matemātiķis, kura darbi pieejami mūsdienu pētniekiem. Ir autors vismaz diviem darbiem: Aryabhatiya (ap 499. gadu) un pazudušajam Aryabhatasiddhanta.
Aryabhatasiddhanta ir viens no pirmajiem darbiem, kurā par dienas sākumu tiek noteikta pusnakts. Aryabhatiya darbs bija īpaši populārs Indijas dienvidos, kur darba komentārus matemātiķi rakstīja visā nākamajā tūkstošgadē. Darbs sarakstīts dzejas formā, tiek aprakstīti gan matemātikas, gan astronomijas jautājumi. Tas iedalīts trijās daļās. Darbā sniedzis pirmo desmit skaitļu nosaukumus decimālajā skaitīšanas sistēmā, noteicis aptuveno pī vērtību (62 832/20 000 = 3,1416), algoritmus kvadrātsaknes un kubsaknes izrēķināšanai. Pievērsies planētas kustībai pa elipsi, definējis dažādas laika vienības. Pielietojis plaknes trigonometriju sfēriskajā ģeometrijā, prognozējis Saules un Mēness aptumsumus. Ārjabhata arī pareizi apgalvoja, ka Mēness un planētu dzidrumu izraisa atspoguļotā Saules gaisma.
Daņiils Markovs
Daņiils Markovs (dzimis 1976. gada 30. jūlijā) ir bijušais krievu hokejists, aizsargs, Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 538 spēles dažādos Nacionālās hokeja līgas klubos. Pārējo karjeru aizvadījis Krievijas Superlīgā un Kontinentālajā hokeja līgā. Izlases sastāvā izcīnījis 2002. gada olimpisko spēļu bronzas medaļas, kļuvis par 2008. gada pasaules čempionu.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Markovs uzsāka 1993. gadā, kad pievienojās Starptautiskās hokeja līgas kluba Maskavas "Spartak" rindām. Klubā viņš spēlēja līdz pat 1996.—97. sezonas vidum, kad pārcēlās uz Ziemeļameriku.
Jau 1997.—98. sezonā Daņiils debitēja NHL, aizvadot 25 spēles Toronto "Maple Leafs" rindās. 2001. gada vasarā Markovs tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes" vienību, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas. 2003.—04. sezonu Markovs uzsāka Karolīnas "Hurricanes" rindās, taču sezonas gaitā tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2004.—05. NHL sezonas lokauta laikā Markovs spēlēja Čehovas "Vitjaz" rindās Krievijas Superlīgā, taču tad atgriezās NHL, pievienojoties Nešvilas "Predators" rindām. 2006.—07. sezonu Markovs aizvadīja Detroitas "Red Wings", taču tad atgriezās Eiropā. Kopumā NHL Markovs aizvadīja 538 spēles, tajās gūstot 147 rezultativitātes punktus.
2007. gada vasarā Markovs pievienojās Maskavas "Dinamo" vienībai, tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas. 2010.—11. sezonu Markovs uzsāka Čehovas "Vitjaz", taču sezonas gaitā pievienojās Sanktpēterburgas SKA. Tiesa, 2011. gada vasarā Daņiils atgriezās Čehovā. Turpmākajās sezonās Markovs īslaicīgi spēlēja arī Magņitogorskas "Metallurg" un Maskavas CSKA sastāvā, līdz 2013. gada novembrī no CSKA rindām tika atbrīvots, tādējādi noslēdzot profesionāļa karjeru.
Krievijas izlases rindās Markovs spēlējis 2002. un 2006. gada olimpisko spēļu turnīros, 2002. gadā izcīnot bronzas medaļas, kā arī 1998. un 2008. gada Pasaules čempionātos, 2008. gadā kopā ar izlasi izcīnot čempionu titulu.
Jordānijas karogs
Jordānijas karogs, oficiāli apstiprināts 1928. gada 18. aprīlī, ir balstīts uz 1917. gada Arābu sacelšanās karogu pret Osmaņu impēriju Pirmā pasaules kara laikā.
Karoga izskats
Jordānijas karogu veido trīs vienāda platuma horizontālas joslas: melna, balta un zaļa. Karoga kāta pusē sarkans trijstūris, uz kura attēlota balta septiņstaru zvaigzne. Zvaigzne ir vienīgā atšķirība starp Jordānijas karogu un to, kas tika izmantots sacelšanās laikā un Palestīnas karogu. Zvaigznei ir simboliska nozīme: šie septiņi stari simbolizē Fātihas, Korāna pirmās sūras septiņus pantus un vienlaikus ir arī elements, kas norāda uz arābu tautu vienotību.
Zvaigznes septiņi stari simbolizē arī ticību Allāham, cilvēcīgumu, pazemību, nacionālo garu, tikumību, sociālo taisnīgumu un tieksmes.
Tiek uzskatīts, ka zvaigznes septiņi stari arī simbolizē septiņus pakalnus, uz kuriem uzcelta Jordānijas galvaspilsēta Ammāna.
Jordānijas karogā izmantotas panarābismam raksturīgās krāsas, kas atrodamas arī citu arābu valstu karogos.
Trīs krāsainās joslas apzīmē Abāsīdu (melnā josla), Umajādu (baltā josla) un Fatimīdu (zaļā josla) kalifātus.
Karoga proporcijas, kā arī tā daļu izmēri un sīkāks apraksts ir precizēts Jordānijas konstitūcijas 4. pantā:"'Karoga garumam jābūt divreiz lielākam par tā platumu. Tas horizontāli sadalīts trijās paralēlās vienāda platuma joslās, no kurām augšējā ir melna, vidējā balta un apakšējā zaļa. Karoga kāta pusē ir sarkans trijstūris, kura pamatne ir vienāda ar karoga platumu, bet augstums ir puse no karoga garuma. Trijstūra centrā ir balta septiņstaru zvaigzne, kuras izmērs ir viena četrpadsmitā daļa no karoga garuma. Zvaigzne novietota tā, lai tās centrs būtu līniju krustpunktos, kas sadala trijstūra leņķus, ass, kas iet caur vienu no tās punktiem, ir paralēla trijstūra pamatnei'."
Vēsture
Karoga pirmo versiju uzzīmēja Hidžāza pirmais emīrs Huseins ibn Ali no Hašimītu kalifāta, kad 1916. gadā tika pasludināta Hidžāza neatkarība. Viņa dēls Abdulla I (tagadējā Jordānijas karaļa Abdullas II vecvectēvs) nomainīja krāsu izkārtojumu un pievienoja septiņstaru zvaigzni, kuru iedvesmoja 1920. gada Sīrijas karogs. Jaunais karogs tika ieviests 1921. gadā, kad Abdulla kļuva par Transjordānas emīru, un to apstiprināja ar 1928. gada konstitūciju.
Interesanti fakti par karogu
Jordānijas pilsētā Akabā 136 metrus augstā mastā plīvo gigantisks Jordānijas karogs, tā izmēri ir 60×30 m. Šis karogs ir iekļauts Ginesa rekordu grāmatā kā vislielākais karogs. Karogs ir saskatāms ne tikai no jebkuras vietas Akabā, bet pat no Jordānijas kaimiņvalstīm - Izraēlas un Ēģiptes.
Rododendri
Rododendri (Rhododendron; no sengrieķu ῥόδον rhódon — ‘roze’ un δένδρον déndron — ‘koks’) ir ēriku dzimtas (Ericaceae) augi – krūmi, retāk koki, tie var būt gan mūžzaļi gan vasarzaļi. Rododendru ģints ir ļoti plaša un daudzveidīga, un tajā ietilpst vairāk kā 1000 sugas.
Izplatība
Savvaļā rododendri ir sastopami Āzijas, Eiropas un Ziemeļamerikas mērenajos apgabalos, kā arī Dienvidaustrumāzijas un Austrālijas tropiskajos apgabalos. Vislielākā bioloģiskā rododendru daudzveidība ir Himalaju kalnu dienvidu nogāzēs Indijas ziemeļu štatos un Nepālā, kur tas ir nacionālais zieds, kā arī Mjanmā un Ķīnas dienvidu provinču Juņnaņas un Sičuaņas kalnos (Ķīnā aprakstīta 571 rododendru suga, no tām 409 tikai tur). Liela rododendru sugu daudzveidība ir arī Indoķīnas, Korejas, Japānas, Taivānas, Borneo un Jaungvinejas kalnainajos apvidos.
Eiropā
Kaukāza un Anatolijas kalnos savvaļā aug šādas rododendru sugas:
Morfoloģija
Ir rododendru sugas, kas paceļas virs zemes tikai dažus centimetrus, veidojot blīvas paklājveida audzes, turpretī citi rododendri aug kā krūmi un pat lieli koki, sasniedzot 30 m augstumu. Latvijā rododendri aug kā krūmi, sasniedzot apmēram 3 m augstumu. Dažām sugām lapas ir sīkas, tikai 1 cm garas, turpretī citām tās sasniedz pat 60 - 100 cm garumu. Lapas ar kātiem aug pamīšus, gludu malu un retāk ar matiņiem. Tikpat liela ir arī ziedu lieluma, formas un krāsu dažādība. Zemajām, sīklapu sugām ziedu diametrs nepārsniedz 1 cm, vairumam tas ir 4 - 8 cm, bet ir sugas ar ziedu diametru līdz 20 cm. Arī ziedu krāsa ir ļoti dažāda: balta, rožaina, sarkana, violeta, purpura ar dažādiem pārejas toņiem. Pēc formas rododendru ziedi var būt riteņveida, plati piltuvveida, piltuvveida, zvanveida, stobrveida. Ziedi kārtoti vairogveida ķekaros, dažreiz pa vienam. Kauss piecdaļīgs, ļoti reti sešdaļīgs vai septiņdaļīgs. Vainags liels, plati zvanveida vai piltuveida, retāk stobrveida, parasti mazliet neregulārs. Attīstās no galotnes pumpuriem. Pumpuri ar dakstiņveidā sakārtotām zvīņām, to skaits variē. Putekšņlapas 5-10, reti vairāk, saliekušās uz augšu. Sēklotne 5, retāk 6-10 cirkņu. Daudz sēklaizmetņu. Irbulis tievs ar galviņveida drīksnu. Auglis ir pogaļa. Sēklas sīkas līdz 2mm, gaiši vai tumši brūnas.
Savvaļas sugu introdukcija
Masveidīga rododendru ieviešana Eiropā sākās 18. gadsimta otrajā pusē un 19. gadsimta sākumā. Pirmais rododendrs, ko ieveda no Spānijas, bija Pontijas rododendrs. Vēlāk atklātas un aprakstītas 260 jaunas rododendru sugas. Pirmais hibrīds ir izaudzēts ap 1800. gadu Londonas apkaimē, krustojot Pontijas un kailziedu rododendrus. Viens no rododendru aklimatizācijas piemēriem Latvijā ir Lāčupes dendrārijs.
Selekcija
Pēdējo divu gadsimtu laikā dažādu valstu selekcionāri ir radījuši vairāk kā 29 000 rododendru šķirņu. Latvijā selekcija ir ļoti attīstīta. Latvijas Universitātes Rododendru selekcijas un izmēģinājumu audzētavas "Babīte" galvenais uzdevums un pastāvēšanas jēga ir jaunu brīvdabas rododendru šķirņu veidošana. Kopš Latvijas terotorijā tiek strādāts ar rododendriem, ir veikti 630 krustojumi, 88 ar vasarzaļajiem un 542 ar mūžzaļajiem rododendriem. Kopš 1999. gada oficiāli reģistrētas 106 brīvdabas rododendru šķirnes. Latvijā ir izveidotas tādas jaunas rododendru šķirnes kā ‘Rubīns’, ‘Rīta zvaigzne’, ‘Mazais Jefiņš’, ‘Uguns’, ‘Sprīdītis’, ‘Uldis’, ‘Rīga’ un citas, kuru selekcionārs ir Rihards Kondratovičs.
Stādīšana
Labākais laiks rododendru stādīšanai ir aprīlis un maija pirmā puse, tos var stādīt arī septembrī un oktobrī, kad ir izauguši un pilnībā un nobrieduši jaunie dzinumi, kā arī ziedpumpuri ir pilnībā attīstījušies. Stādot jāizrok bedri, kas atbilst sakņu kamola lielumam. Ievieto sakņu kamolu bedrē un piepilda bedri ar augsni to viegli pieblīvējot, tā lai nepaliek tukšumi, sastādītie augi bagātīgi jāsalej. Augsne jāsalej tā, lai mitrums tiek cauri arī līdz sakņu kamola apakšējai daļai. Augsnes virskārtu ap augu vēlams nomulčēt, kas palīdzēs saglabāt mitrumu un palielinās augsnes skābumu, kā arī neveidosies nezāles. Ja stādīšanas brīdī krūmam ir daudz ziedpumpuru, tos vēlams izlauzt, lai augam pietiek spēka ieaugt jaunajā vietā.
Kopšana
Rododendru kopšanai nav nepieciešama piepūle, ja augsne ir pareizi sagatavota. Kopšana sevī ietver stādījumu aizsardzību ziemā, laistīšanu, rasināšanu, nezāļu, slimību, kaitēkļu apkarošanu, krūmu veidošanu un veco krūmu atjaunošanu.
Tirgus ekonomika
Tirgus ekonomika jeb tirgus saimniecība ir ekonomiska sistēma, kas paredz, ka ar ražošanu, investēšanu un saimniecisko resursu sadalījumu saistītos lēmumus pieņem atkarībā no pieprasījuma un piedāvājuma. Resursu sadalījumu nosaka savstarpējas vienošanās starp labumu un pakalpojumu pircējiem un pārdevējiem.
Tirgus ekonomiku iedala brīvā tirgus ekonomikā, kur nenotiek ārēja (parasti valdības īstenota) iejaukšanās tirgus ekonomikas ražošanā un tirdzniecībā, un jaukta tipa ekonomikā, kur valsts tirdzniecībā iesaistās daļēji.
Neits Robinsons
N. Robinsona augums kopā ar apaviem ir 1,75 m, kas viņu padarīja par vienu no īsākajiem NBA basketbolistiem. Taču viņam bija augsts lēciens (110 cm), kas bija viens no labākajiem rādītājiem visā līgā. N. Robinsons ir pirmais basketbolists, kurš NBA slam-dunk konkursā ir uzvarējis trīs reizes.
Karjera
N. Robinsonam bija veiksmīga universitātes karjera Vašingtonas Universitātes basketbola komandas "Huskies" sastāvā. Universitātes laikā viņš spēlēja arī amerikāņu futbolu.
2005. gada NBA draftā N. Robinsonu Fīniksas "Suns" izraudzījās pirmajā kārtā ar kopējo 21. kārtas numuru. Taču spēlētājs tika aizmainīts uz Ņujorkas "Knicks". Jau debijas sezonā viņš svinēja uzvaru slam-dunk konkursā. Kopumā "Knicks" sastāvā spēlēja piecas sezonas. Individuāli veiksmigākā viņam bijusi 2008.—2009. gada sezona, kad piedalījās 74 spēlēs, kurās vidēji spēlē guva 17,2 punktus, soda metienus meta ar 84,1% lielu precizitāti, savāca 3,9 atlēkušās bumbas un atdeva 4,1 rezultatīvu piespēli.
Pēc divām sezonām Denverā N. Robinsons nospēlēja mazāk nekā 10 spēles Losandželosas "Clippers" un Ņūorleānas "Pelicans" sastāvā, taču abās komandās nostiprināties nespēja. Pēc tam spēlējis Izraēlā, NBA Attīstības līgā, Venecuēlā un Libānā, kā arī profesionālajā 3x3 basketbola līgā Big3.
Zoja Dešanela
Zoja Klēra Dešanela (Zooey Claire Deschanel, ; dzimusi Losandželosā, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise, modele, dziedātāja, dziesmu autore un mūziķe. Kā aktrise debitējusi 1999. gada filmā Mumford. Pēc tam filmējusies tādās filmās kā "Gandrīz slaveni" (2000), "Elfs" (2003), "Galaktikas ceļvedis stopētājiem" (2005), "Laukā no ligzdas" (2006), "Tilts uz Terabitiju" (2007), "Notikums" (2008), "Vienmēr jā" (2008) un "500 vasaras dienas" (2009). Par lomu seriālā "Jauniņā" ir tikusi nominēta Zelta globusa balvai''.
Wanda Media
Wanda Media (zh), zināma arī kā Wanda Pictures, ir Ķīnas filmu producentu kompānija un filmu izplatītājs. Wanda Media ir Wanda Group meitasuzņēmums, kas ir atbildīgs par attīstību, investīcijām, producēšanu, publicitāti, mārketingu, autortiesību darbībām un citu ar kino un televīziju saistītu uzņēmējdarbību. 2014. gadā uzņēmums bija lielākais Ķīnas privāto filmu ražošanas uzņēmums un otrs lielākais ražošanas uzņēmums Ķīnā pēc tirgus daļas (3,17%) un piektais lielākais filmu izplatītājs ar 5,2% tirgus.
Ožinieki
Ožinieki (arī Ožinīki) ir ciems Rēzeknes novads Dekšāres pagastā. Izvietojies pagasta rietumos 4,5 km no pagasta centra Dekšārēm, 40,4 km no novada centra Rēzeknes un 204,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies uz dienvidiem no Varakļāniem, nomaļus no valsts autoceļiem, Kažovas upes krastā.
Zemledus makšķerēšana
Zemledus makšķerēšana ir Latvijā populārs sporta un atpūtas veids, makšķerējot ziemas apstākļos. Sacensības tajā kā vienu no disciplīnām Latvijā pārvalda Latvijas Makšķerēšanas Sporta Federācija (LMSF). Pasaules un Eiropas čempionātus vada Starptautiskā sporta makšķerēšanas federācija CIPS (Confédération Internationale de la Peche Sportive), pēdējais notikušais bija 2020. gada februārī Varkausā Somijā.
Verkora masīvs
Masīvā atrodas varākas lielas karsta alas. Kalnu sistēma ir diezgan nepieejama, Otrā pasaules kara laikā tajā darbojās Pretošanās kustības partizāni (maquis). 1944. gada 3. jūlijā šeit tika nodibināta t.s. Verkora Brīvā republika, tomēr drīz tā tika sagrauta, tostarp izmantojot krievu un ukraiņu nacionālās daļas.
Zemledus makšķerēšana
Zemledus makšķernieki gan sacensībās, gan vaļaspriekam sēž uz atklāta ledus. Rocīgākie vai tālāku ceļu mērojušie makšķernieki reizēm atved sev līdz teltis vai būdiņas patvērumam no vēja un aukstuma un novieto tās tuvumā. Speciāli sagatavotu vai populāru ūdenstilpju krastos bieži atrodas arī viesu mājas.
Vēsture
Pirmais zemledus zivju ķeršanu rakstos piemin Aristotelis, rakstot, ka Pontas (mūsdienu ZA Turcijā) iedzīvotāji ķerot zivis, veidojot caurumus ledū. Taču viņš nav precizējis līdzekļus, kā tas darīts.
Latvijā
Latvijas čempionāts zemledus makšķerēšanā parasti notiek 3 posmos, kuru laiks stipri atkarājas no ledus biezuma. 2019. gadā tas risinājās janvārī, februārī un decembrī attiecīgi Balvu, Limbažu Lielezera un Baļotes ezeros. Kopvērtējumā uzvaru guva Aidas Šunte no komandas "OK Cope Sports". Sezonas laikā notiek arī čempionāts zemledus makšķerēšanā veterāniem tautas klasē.
Pasaulē
2019. gada pasaules zemledus makšķerēšanas čempionātā Bulgārijā Latvijas izlase izcīnīja 4. vietu, 2020. gadā Somijā — 5. (no 13; individuāli trešo vietu izcīnīja Raimonds Kinerts). 2017. gadā šis čempionāts notika Latvijā Mazajā Baltezerā un tajā Latvija bija otrā aiz Ukrainas. Lielākās 2019. gada sacensības notika Minesotā, ASV, un pulcēja pāri par 15 000 dalībnieku.
Vaļasprieks
Zemledus makšķerēšanai Latvijā ir pieejamas tās pašas ūdenstilpes, kas parastajai, taču ik gadus tiek izsludināti brīdinājumi, kad ledus ir riskanti plāns. Pirmais un pēdējais ledus makšķernieku aprindās tiek uzskatīti par īpaši veiksmīgiem, jo zivis šai laikā ir aktīvākas. Taču šāds ledus ir arī plāns, kas nereti noved pie nelaimes gadījumiem. Bīstama ir ne tikai ielūšana ledū, bet arī ledus atlūšana un aiznešana no krasta — tā, 2013. gadā Rīgas līcī nācās veikt lielu glābšanas operāciju, lai noņemtu no ledus gabaliem 220 jūrā aiznestus makšķerniekus.
Neraugoties uz to, ka šādās vaļasprieka darbībās nav sportiskās kontroles, ieskaitot makšķerēšanas noteikumu ievērošanas kontroli, arī tajās tiek oficiāli atzīmēti Latvijas mēroga sportiskie rekordi noķerto zivju izmēros. Rekordzivis netiek šķirotas pēc disciplīnas, kurā tās iegūta, zemledus vai kādas citas.
Princis Gēza
Princis Gēza (hu; dzimis ap 940. gadu, miris 997. gadā) bija Ungārijas princis no 970. gada līdz savai nāvei 997. gadā. Sākot valdīt Ungārijā, noslēdza miera līgumu ar Svēto Romas impēriju. Konsolidēja varu valstī ar ekstrēmu nežēlību. Pirmais monarhs, kurš Ungārijā atbalstīja Rietumeiropas misionāru darbību. Kaut arī bija kristīts, veica arī pagāniskos rituālus. Gēzas dēls Ištvāns I 1000. gadā tika kronēts par pirmo Ungārijas karali.
Bosekopa
Bosekopa (no) ir bijusī Pirmā Starptautiskā polārā gada Norvēģijas polārstacija. Izvietota Norvēģijas ziemeļos Altafjorda dienvidu piekrastē Bosekopas ciema nomalē tagadējās Altas pilsētas teritorijā.
Vēsture
Norvēģijas dalību Starptautiskā polārā gada programmā organizēja Norvēģijas Meteoroloģijas institūts un tā direktors Henriks Mons (Henrik Mohn). Polārstacijas izveides vietai bija trīs kandidātes uz ziemeļiem no polārā loka — Bosekopa, Hammerfesta un Trumse. Izvēle tika veikta par labu Bosekopai, jo tās apkārtnē ir mazāk mākoņainu dienu, kā arī šajā vietā jau iepriekš tika veikti līdzīgi novērojumi. Stacijas vajadzībām par 800 kronām gadā tika izīrēta Breverudas ferma. 100 km uz dienvidiem Kautokeino ciemā tika izveidota papildstacija. Par polārstacijas vadītāju tika iecelts meteoroloģijas institūta direktora asistents klimatologs Aksels Stēns. Pārējie ekspedīcijas dalībnieki bija Karls Krafts, Jenss Šrēters, Ivars Haselbergs un Ūlofs Hāgens. Personāls Bosekopā ieradās 1882. gada jūlijā un uzstādīja nepieciešamos novērojumu instrumentus. Novērojumi stacijā tika veikti no 1882. gada 1. augusta līdz 1883. gada 31. augustam.
Galvenie pētījumu virzieni polārā gada programmas ietvaros bija zemes magnētisms, meteoroloģija un ziemeļblāzmas novērojumi.
Bosekopas apkaimē pētniecība turpinājās arī turpmākajos gados. 1898. gadā netālu no Bosekopas Haldes un Talvikas kalnos ap 900 m vjl un 3,4 km attālumā vienu no otras tika uzbūvētas divas observatorijas, kas pirmo reizi vēsturē veica ziemeļblāzmu optisko triangulāciju un mēģināja noteikt to augstumu. Mērījumi izrādījās neveiksmīgi, jo to bāze (attālums starp observatorijām) bija par īsu un laika apstākļi bija nelabvēlīgi novērojumiem. 1910. gadā Haldes observatorijas darbība tika atjaunota un to intensīvi izmantoja līdz 1926. gadam.
Bosekopas stacija tika izmantota arī 2. Starptautiskā polārā gada programmā.
Pastari
Pastari var būt:
Cīmota (Lendžu pagasts)
Cīmota bija ciems Rēzeknes novada Lendžu pagastā. Apdzīvotā vieta atradās pagasta austrumu daļā 3 km no pagasta centra Lendžiem, 19 km no novada centra Rēzeknes un 256 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atradās netālu no valsts nozīmes autoceļa V550, Viraudas ezera krastā.
Pelā
Pelā (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 210 punktus, izcīnot dalīto 93. vietu.
Freds Spekmens
Frederiks Džordžs Spekmens (en; dzimis, miris ) bija britu futbolists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Spekmens 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Lielbritānijas futbola komandas Upton Park F.C. sastāvā. Olimpiskajās spēlēs komanda pārspēja Francijas komandu Club Français ar rezultātu 4 – 0. Lielbritānijas komanda olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu.
Kapitolijs
Kapitolijs var būt:
ASV Kapitolijs
Amerikas Savienoto Valstu Kapitolijs (en) ir klasiskās arhitektūras stilā celta ēka, kas ir ASV Kongresa sanāksmes vieta. Tas atrodas Vašingtonā, ASV. Lai arī tas nekad nav bijis Vašingtonas ģeogrāfiskajā centrā, tas tika izvēlēts kā centrs, kad Vašingtonas plānošanas laikā vajadzēja sadalīt pilsētu četros kvadrantos. Tās arhitekts ir Viljams Torntons, tā būvniecība tika sākta. Ēkai ir pieci stāvi.
Kīrans Tripjērs
Kīrans Džons Tripjērs (en; dzimis ) ir Anglijas futbolists, aizsargs. Kopš 2022. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Newcastle United FC sastāvā.
Sasniegumi
Tottenham Hotspur
Atlético Madrid
Anglijas izlase
Individuālie sasniegumi
Rudzaite
Rudzaite (arī Rudzaites upeite, Rudzaitiņa, Rugaite) ir Daugavas attekas Sakas kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā.
Izteka no Bērzu purva. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Sakā pie Indrāniem. Rudzaiti divreiz šķērso valsts autoceļš V803 (Sala–Zilkalne) un vienreiz - P76 (Aizkraukle–Jēkabpils). Upes krastos atrodas Roži, Sala, Indrāni.
Edvards Steihens
Edvards Steihens (en; dzimis, miris ) bija gleznotājs, fotogrāfs, mākslas galerijas un muzeja kurators. Steihens bija piktoriālisma, simbolisma un modernisma pārstāvis, slavenību portretists, reklāmu un dokumentālo fotogrāfiju autors.
Steihens dzimis Luksemburgā, divu gadu vecumā kopā ar ģimeni emigrējis uz ASV. 1894. gadā, 15 gadu vecumā Steihens uzsāka litogrāfijas mācības. Viņš arī zīmēja un gleznoja, sāka interesēties par fotogrāfēšanu. No 1903. līdz 1917. gadam kā fotogrāfs darbojās Alfrēda Štiglica (1864–1946) fotogrāfiju žurnālā Camera Work. Kopā ar Štiglicu darbojās arī mākslas galerijā "291", kurā tika rīkotas fotogrāfiju izstādes.
Steihena uzņemtās fotogrāfijas 1911. gadā žurnālam Art et Décoration tiek uzskatītas par pirmajām mūsdienu modes fotogrāfijām. No 1923. līdz 1938. gadam Steihens bija žurnālu Vogue un Vanity Fair galvenais fotogrāfs. Šajā laikā Steihens tika uzskatīts par pazīstamāko un labāk atalgoto fotogrāfu pasaulē. 1944. gadā Steihens uzņēma dokumentālo filmu The Fighting Lady, kas saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā dokumentālā filma.
Biogrāfija
Edvards Steihens piedzima 1879. gada 27. martā Bivanžā (lb), Luksemburgā. Žana Pjēra un Marijas Kempas Steihenas ģimenē. 1880. gadā Žans Pjērs Steihens emigrēja uz ASV, 1881. gadā viņam sekoja sieva ar dēlu Edvardu. Ģimene apmetās Čikāgā. 1889. gadā, kad Edvardam bija 10 gadu, ģimene pārcēlās uz Milvoki. 15 gadu vecumā Steihens uzsāka savu karjeru kā māceklis vietējā litogrāfijas uzņēmumā American Fine Art Company of Milwaukee Pēc darba viņš zīmēja, skicēja un mācījās gleznot. Savu pirmo fotoaparātu — lietotu Kodak ražotu fotoaparātu, — viņš iegādājās 1895. gadā veikalā netālu no savas darba vietas.
1900. gadā Steihens naturalizācijas kārtībā kļuva par ASV pilsoni.
1903. gadā Steihens salaulājās ar Klēru Smitu (Clara Smith). Viņiem bija divas meitas Keita un Mērija. 1922. gadā Klēra un Edvards izšķīrās. 1923. gadā Steihens apprecējās ar Danu Desboro Gloveri, ar ko nodzīvoja līdz 1957. gadam, kad viņa mira no leikēmijas. 1960. gadā, kad Edvardam Steihenam bija 80 gadu, viņš salaulājās ar Džoenu Tobu, ar ko nodzīvoja kopā līdz savai nāves 1973. gadā 93 gadu vecumā. Savukārt Džoena nodzīvoja līdz 2010. gadam, kad nomira 77 gadu vecumā.
Steihena pazīstamākie darbi
20. gadsimta sākumā Steihens veidojis slavenu cilvēku fotoportretus. Starp tiem ir tādi kā Ogists Rodēns, Anatols Franss, Džordžs Bernards Šovs, Dž. P. Morgans, Rihards Štrauss, Anrī Matiss un daudzi citi.
Pirmā pasaules kara laikā Steihens vadīja fotogrāfu nodaļu Amerikas Ekspedīcijas spēkos, uzņēma kara fotogrāfijas. Pēc kara Steihens atgriezās pie modes fotogrāfijas. Starp viņa pazīstamākajiem darbiem ir 1928. gadā uzņemtais aktrises Grētas Garbo attēls.
Otrā pasaules kara laikā Steihens bija ASV Jūras aviācijas Fotogrāfijas nodaļas direktors. Viņa kara dokumentālā filma The Fighting Lady (1944) ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā dokumentālā filma.
Pēc kara Steihens kļuva par Fotogrāfiju nodaļas direktoru Ņujorkas Modernās mākslas muzejā, kur nostrādāja līdz pat 1962. gadam. Viens no nozīmīgākajiem Steihena darbiem bija fotoizstādes "Cilvēku dzimta" (The Family of Man, 1955) izveidošana. Izstāde sastāvēja no vairāk nekā 500 fotogrāfijām, atlasītām no 68 valstīm. Izstādes fotogrāfijas parāda cilvēkus, notikumus un emocijas, sekojot cauri visiem cilvēka dzīves posmiem, no piedzimšanas līdz nāvei. Steihens novēlēja šo izstādi savai dzimtajai Luksemburgai. Tā atrodas Klervo pilsētā, Luksemburgas ziemeļos.
Dekšāres
Dekšāres (ltg; arī Dekšores, agrāk Dekšori, Dekšeļi ) ir ciems Rēzeknes novada Dekšāres pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta dienvidos Malmutas labajā krastā netālu no Krustpils—Rēzeknes dzelzceļa 38 km no novada centra Rēzeknes un 208 km no Rīgas.
Dekšārēs atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bibliotēka, feldšeru punkts, vasaras estrāde, veikals, pagasta muzejs.
29. marta apvērsums Sīrijā (1949)
29. marta apvērsums Sīrijā bija pirmais militārais apvērsums Sīrijas Republikas vēsturē, kuru ar CIP atbalstu bez asinsizliešanas īstenoja Sīrijas armijas ģenerālštāba vadītājs Husni al-Zaims ar savu kolēģu Sami al-Hinavi un Adiba Šišakli palīdzību, abi no kuriem viņu jau 14. augustā gāza no varas un nogalināja. Pēc apvērsuma Sīrijas Prezidents Šukri al-Kuvatli īslaicīgi tika arestēts un tad izsūtīts trimdā uz Ēģipti. Arestēti tika arī daudzi politisko partiju vadītāji.
CIP veicināja apvērsumu, lai panāktu stratēģiski svarīgā transarābijas naftas cauruļvada celtniecību Sīrijas teritorijā, kuru Sīrijas demokrātiskā valdība bloķēja. Cauruļvada celtniecība tika apstiprināta 16. maijā.
Aprīļa sākumā al-Zaims pārņēma prezidenta un premjerministra amatu. Valsts iekšpolitikā al-Zaims atbalstīja sekulāru politiku, ierosināja ideju par vēlēšanas tiesību piešķiršanu sievietēm, mudināja pārtraukt fezas nēsāšanu, pacēla nodokļus. Ārpolitikā viņš noslēdza pamieru ar Izraēlu, piedāvājot uzņemt 300 000 arābu bēgļu, ja Izraēla piekāpsies jautājumā par strīdīgajām robežteritorijām.
1949. gada 14. augustā al-Zaimu gāza viņa līdzgaitnieki, viņš tika nosūtīts uz cietumu un nošauts tajā pašā dienā.
Mihails Kalašņikovs
Dzimis zemnieku ģimenē, mūsdienu Altaja novada teritorijā. 1930. gadā ar ģimeni izsūtīts uz Tomskas apgabalu. 1938. gadā iesaukts Sarkanajā armijā. Sākoties Vācijas iebrukumam PSRS Kalašņikovs dienēja tanku daļā Strijas pilsētā, kas kopš 1939. gada ietilpa Ukrainas PSR. 1941. gada oktobrī kaujās ievainots. Hospitālī sācis nodarboties ar ieroču konstruēšanu, un kopš 1942. gada nodarbojās tikai ar to.
Kara laikā Kalašņikova dizaina ieroči netika pieņemti ražošanā, tomēr Kalašņikova 1947. gada parauga triecienšautene AK-47 1949. gadā kļuva par Padomju armijas standartieroci. Kopš 1949. gada Kalašņikovs strādāja vienā no galvenajiem Krievijas militārās rūpniecības centriem — Iževskā.
CorelDRAW
CorelDraw ir vektorgrafikas redaktors, kuru izstrādā un izplata Corel Corporation.
Jaunākā CorelDraw versija ir X8 (18. versija), kas tika izlaista 2016. gada martā. CorelDraw ir izstrādāts, lai veidotu un rediģētu divdimensiju attēlus, kā piemēram, logo vai plakātus.
Vēsture
1987. gadā Corel pieņēma darbā programmētājus Michel Bouillon un Pat Beirne lai izstrādātu uz vektorgrafikas bāzētu ilustrācijas programmu, ko ievietot viņu darbstaciju publikāciju sistēmā. Šī programma, CorelDraw, tika izlaista 1989. gadā. CorelDraw 1.x un 2.x strādāja ar Windows 2.x un 3.0. CorelDraw 3.0 darbojās ar Microsoft Windows 3.1. Sakarā ar TrueType iekļaušanu Windows 3.1 sastāvā, CorelDraw pārtapa par nopietnu ilustrāciju programmu, kas bija spējīga izstrādā operētājsistēmā iestrādātos stilus un nebija nepieciešams izmantot trešo pušu programmas, piemēram, Adobe Type Manager. Apvienojumā ar attēlu apstrādes programmu (Corel Photo-Paint), stilu menedžeri un dažām citām programmām, tas bija daļa no pirmā viss vienā grafikas komplekta.
Atbalstītās platformas
CorelDraw sākotnēji tika izstrādāts Microsoft Windows un šobrīd darbojas ar Windows 7, Windows 8.1 un Windows 10. Senāk bija pieejamas arī versijas priekš Mac OS un Mac OS X, taču sakarā ar sliktajiem pārdošanas rādītājiem, tās tika pārtraukts veidot. Pēdējā Linux versija, bija 9. versija (Izdota 2000. gadā, tā nestrādāja neatkarīgi, bet tā izmantoja modificētu Wine programmu, lai darbotos) un pēdējā versija priekš OS X bija 11. versija (izdota 2001. gadā). Līdz 5. versijai CorelDraw tika izstrādāts arī priekš Windows 3.1x, CTOs un OS/second.
Ar 6. versiju, CorelDraw ieviesa automatizētus Corel uzdevumus, izmantojot patentētu skriptu valodu, Corel Script. Ar 10. versiju, tika ieviests VBA (Visual Basic for Applications) skriptu atbalsts, kas tagad tiek dēvēts par macros.
Struktūra
Pirmajās versijās CDR failu formāts bija tikai izmantots vektorgrafikas zīmējumiem, ko varēja atpazīt pēc pirmajiem diviem faila baitiem, kas bija "WL". Sākot no CorelDraw 3, failu formāts tika nomainīts uz Resource Interchange File Format (RIFF), to var atpazīt pēc faila pirmajiem četriem baitiem, kas ir "RIFF" un no 9 līdz 15 baitam ir "CDR*vrsn", pirmajās versijās "*" bija aizstāta ar tukšumu. Sākot ar CorelDraw 4. versiju, versijas numurs programmā tika rakstīts ar heksadecimālajiem skaitļiem. Tas kā informācija tiek saglabāt "RIFF" failu formātā tomēr paliek Corel patentētais formāts.
Kopš X4 (14) versijas, CDR failos ir ZIP arhīvs, kurā ir daži faili, starp tiem ir XML faili un RIFF faili.
Šobrīd nav pieejama publiska CDR failu formāta specifikācija.
Citi CorelDraw failu formāti ietver CorelDraw Compressed (CDX), CorelDraw veidne (CDT) un Corel Presentation Exchange (CMX).
CDR failu izmantošana citās programmās
2006. gada decembrī sK1 atvērtā koda projekta komanda sāka ar reversās inženierijas palīdzību dekonstruēt CDR failu formātu. Pirmie rezultāti tika prezentēti importējot CDR failu Libre Graphics 2007. gada konferencē, kas notika 2007. gada maijā, Monreālā (Kanādā). Vēlāk komanda izmantoja šo struktūru citiem Corel failu formātiem, izmantojot atvērtā koda CDR Explorer. No 2008. gada sK1 projekts apgalvo, ka viņiem ir labākais importa atbalsts, starp atvērtā koda programmām, CorelDraw failu formātiem.
2007. gadā Microsoft bloķēja CDR failu formātu Microsoft Office 2003, izdodot 3. servisa paku priekš Office 2003. Vēlāk Microsoft atvainojās, ka nepatiesi tika vainots CDR formāts, kā arī citi failu formāti, drošības problēmu radīšanā Microsoft Office un izdeva rīkus, lai labotu problēmas.
Žanna Jorkina
Žanna Jorkina (Жанна Дмитриевна Ёркина; dzimusi, mirusi ) bija PSRS kosmonaute, nav lidojusi kosmosā.
1961. gadā absolvēja Rjazaņas pedagoģisko institūtu un sāka strādāt par skolotāju Rjazaņas apgabala Paļkovas ciema astoņgadīgajā skolā. Rjazaņas avioklubā nodarbojās ar izpletņlēkšanu.
1962. gada sakumā DOSAAF avioklubos tika izvēlētas kandidātes pirmajai sieviešu kosmonautu grupai. Jorkina martā izgāja medicīnas komisiju. 3. aprīlī tika ieskaitīta kosmonautu sagatavošanas grupā. Līdz novembrim apguva vispārējo kosmonautu sagatavošanas kursu. Pēc eksāmenu nokārtošanas 1. decembrī iekļauta kosmonautu vienībā.
No 1963. gada marta kopā ar Valentīnu Tereškovu, Irinu Solovjovu un Valentīnu Ponomarjovu gatavojās sievietes pirmajam lidojumam kosmosā ar kosmosa kuģi Vostok-6. 1963. gada jūnijā kosmosā devās Tereškova.
1965. un 1966. gadā Jorkina gatavojās sieviešu apkalpes lidojumam ar Voshod ar iziešanu atklātā kosmosā. 1966. gadā Voshod programma tika atcelta. 1969. gada 1. oktobrī viņa izslēgta no kosmonautu vienības sakarā ar sieviešu kosmonautu grupas izformēšanu.
Enisa (pilsēta)
Enisa (en, ga) ir lielākā pilsēta Klēras grāfistē, Mansteras provincē, Īrijā. Enisā atrodas Klēras grāfistes pārvaldes centrs. pilsētā dzīvoja 25 276 iedzīvotāji.
Pjenca
<mapframe text="Pjenca" width=260 height=260 zoom=10 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q91341" }
Pjenca (it) ir pilsēta Itālijā, Toskānas dienviddaļā.
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 9. gadsimtā. Tā ir renesanses laika Romas pāvesta Pija II (1405 - 1464) dzimtā pilsēta. 1459. gadā Pijs II nolēma pārbūvēt savu dzimto vietu. Celtniecības darbus viņš uzticēja Leona Batistas Alberti audzēknim, arhitektam Bernardo Roselino (Bernardo Rossellino). Pilsētas centrs tika pārbūvēts, pamatojoties uz tā laika sapratni par "ideālo pilsētu". 1996. gadā Pjencas vēsturiskais centrs tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Dambergi
Dambergi ir ciems Balvu novada Briežuciema pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Briežuciema, 37 km no novada centra Balviem un 257 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V480 (Aususala–Breksene), Supenkas upes krastā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Pistācija
Īstā pistācija (Pistacia vera) ir indessumahu dzimtas augs. Tas ir aptuveni 10 m augsts koks vai krūms. Dabiskais izplatības areāls ir Centrālāzija un Vidējie Austrumi. Pistācijas augļi ir riekstiņi, kas tiek izmantoti uzturā. Pistācijas ir sausas un sāļas augsnes augi. Bieži sastopami pustuksnešos un tuksnešos. Vislielāko pistāciju riekstu ražu ik gadu iegūst Irānā. Tur novāc aptuveni pusi no visas pasaules ražas.
Vjēvils
Vjēvils (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 210 punktus, izcīnot dalīto 93. vietu.
Veļķi
Veļķi var būt:
Kalnu Badahšāna
Kalnu Badahšānas autonomais vilojats (tg) ir autonoma administratīva vienība Tadžikistānas dienvidaustrumos. Tā teritorija pilnībā izvietojusies Pamira kalnos, robežojas ar Tadžikistānas Hatlonas vilojatu un republikas pakļautības rajoniem rietumos, Kirgizstānas Ošas apgabalu ziemeļos, Ķīnas Siņdzjanas Uiguru autonomo reģionu austrumos un Afganistānas Badahšānas vilajetu dienvidos. Kalnu Badahšānas autonomais vilojats veido 44,9% Tadžikistānas teritorijas, bet tikai 3% no iedzīvotāju kopskaita.
Vēsture
Kopš bronzas laikmeta grūti pieejamo Badahšānas teritoriju apdzīvojušas protoirāņu ciltis, kā rezultātā mūsdienās šo teritoriju apdzīvojošās pamiriešu tautas veido atsevišķu irāņu valodu saimes austrumirāņu apakšgrupu. No rakstu avotiem zināms, ka 7.—2. gadsimtā p.m.ē. Badahšānu apdzīvoja saki, ar kuriem saista toponīma «Šugnona» izcelsmi. Pamira un Badahšānas teritorija mūsu ēras sākumā bija Ahmenīdu impērijas pakļautībā, vēlāk — grieķu Baktrijas valstī, Kušānu valstī, Ķīnas Tanu impērijā. 11. gadsimtā Badahšānā ienāca ismailisms. 13. gadsimtā Badahšāna nonāca Čingishana varā, vēlāk — Mogulu impērijā, bet kopš 16. gadsimta — dažādu Buhāras valdnieku īpašums.
1925. gada 2. janvārī tika izveidots Kalnu Badahšanas autonomais apgabals Tadžikijas APSR sastāvā kā pamiriešu tautu nacionāli teritoriāls veidojums. 1965. gadā, pēc Garmas apgabala likvidēšanas, Kalnu Badahšānai pievienoja tagadējos Darvozas un Rešonas rajonus. 1992. gadā Kalnu Badahšānas Tautas deputātu padome vienpusēji pieņēma lēmumu par autonomā apgabala reorganizāciju par Badahšanas Autonomo Republiku, bet Tadžikistānas varas iestādes šo lēmumu neatzina.
Ģeogrāfija
Kalnu Badahšāna aizņem Pamira kalnzemi valsts austrumos. Lielākā daļa teritorijas atrodas 3000–4000 m virs jūras līmeņa, bet visblīvāk apdzīvotā teritorija — Pandžas upes ieleja — 1500 m vjl. Tikai 3% teritorijas piemērotas apdzīvošanai.
Kalnu Badahšānas teritorijā atrodas valsts augstākā virsotne Ismoila Somonī smaile (7495 m vjl) un pasaulē garākais kalnu ledājs ārpus polārajiem apgabaliem Fedčenko šļūdonis. Daudz derīgo izrakteņu: zelts, vizla, kalnu kristāls, rubīns, akmeņogles, lazurīts, azbests, vārāmā sāls.
Lielāko daļu teritorijas apūdeņo Pandžas upe un tās pietekas. Kalnos vairāki ezeri, tajā skaitā 20. gadsimta sākumā zemestrīces rezultātā izveidojies sprostezers — Sarezas ezers.
Vaidava (Vaidavas pagasts)
Vaidava (agrāk Veļķi) ir ciems Valmieras novada Vaidavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Strīķupes un Vaidavas ezera krastos 18 km no novada centra Valmieras un 98 km no Rīgas. Vaidavā atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, bibliotēka, Vaidavas internātskola, pasts, feldšeru punkts un veikals.
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Veļķu muižas (Welkenhof) un Vaidavas pagastnama. 19. gadsimtā Vaidavā atradās brāļu draudžu centrs. Latvijas PSR laikā šeit atradās kolhoza «Baltija» (pēc apvienošanās — «Vaidava») centrs.
Žiroskopiski stabilizēta vienceļa sliedes
Vienkolejs ir saistīts ar Luisa Brennana, Augusta Šerla un Pjotra Šilovska vārdiem, kuri katrs 20. gadsimta sākumā uzbūvēja pilna izmēra darbojošos prototipus. Versiju 1962. gadā ASV izstrādāja Ernests F. Svinnijs, Harijs Ferreira un Luiss E. Svinnijs.
Žirokonveijera sliežu ceļš nekad netika izstrādāts tālāk par prototipa stadiju.
Šilovska minētā vienceļa galvenā priekšrocība ir medību svārstību novēršana, kas bija ātruma ierobežojums, ar ko tolaik saskārās parastie dzelzceļi. Turklāt ir iespējami asāki pagriezieni salīdzinājumā ar 7 km pagrieziena rādiusu, kas raksturīgs mūsdienu ātrgaitas vilcieniem, piemēram, TGV, jo transportlīdzeklis līkumos automātiski sasveras, līdzīgi kā lidmašīna, tādējādi vilcienā nav jūtams sānu centrbēdzes paātrinājums.
Būtisks trūkums ir tas, ka daudziem vagoniem - tostarp pasažieru un kravas vagoniem, ne tikai lokomotīvei - būtu nepieciešams žiroskops, lai noturētos vertikālā stāvoklī.
Atšķirībā no citiem līdzsvara uzturēšanas veidiem, piemēram, smaguma centra sānu pārvietošanas vai reakcijas riteņu izmantošanas, žiroskopiskā līdzsvara sistēma ir statiski stabila, tāpēc vadības sistēma kalpo tikai dinamiskās stabilitātes nodrošināšanai. Tāpēc balansēšanas sistēmas aktīvo daļu precīzāk raksturot kā rites amortizatoru.