cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tassilo fon der Laza
Biogrāfija
Piedzimis Prūsijas aristokrātu ģimenē. Studējis tieslietas Berlīnē un Bonnā. No 1845. gada bijis Prūsijas Karalistes diplomātiskajā dienestā. Savas diplomāta karjeras laikā pabijis Stokholmā, Kopenhāgenā, Riodežaneiro un citās vietās. 1864. gadā atstājis diplomātisko dienestu un turpmāko dzīvi veltījis šaham. Bijis viens no Berlīnes plejādes dalībniekiem. Bijis faktiskais līdzautors Paula Rūdolfa fon Bilguera 1843. gadā izdotajai grāmatai Handbuch des Schachspiels ("Šaha spēles rokasgrāmata"), kā arī rediģejis šīs grāmatas visus atkārtotos izdevumus (1852, 1858, 1864, 1874). Bijis viens no vācu šaha žurnāla Deutsche Schachzeitung izdevējiem. Šaha turnīros spēlējis maz, taču atsevišķos mačos uzvarējis Ādolfu Andersenu - 4:2 (1845) un 10:5 (1851), un Hauardu Stauntonu - 7:6 (1853). Savās partijās nereti lietojis arī latviešu gambītu. 1887.-1888. gados piedalījies ceļojumā apkārt pasaulei, kurā savācis bagātīgu šaha grāmatu bibliotēku. 1897. gadā publicējis sava mūža darba apkopojumu Zur Geschichte u. Literatur des Schachspiels ("Pētījumi šaha vēsturē un literatūrā") un ticis ievēlēts par Vācijas Šaha federācijas pirmo goda locekli.
Pasilciems
Pasilciems ir ciems Ventspils novada Zlēku pagastā. Izvietojies pagasta rietumos, atšķirībā no pagasta lielākās daļas - Ventas kreisajā krastā, 8,8 km no pagasta centra Zlēkām, 35,2 km no novada centra Ventspils un 182,6 km no Rīgas.
Microsoft Office
Microsoft Office ir patentēts komerciāls lietojumprogrammu komplekts, kas tika izstrādāts Microsoft Windows un Mac OS X operētājsistēmām. Komplektu ieviesa Microsoft. Pirmā Office sastāvā bija iekļauts Microsoft Word, Microsoft Excel un Microsoft PowerPoint. Laika gaitā programmu klāsts ir paplašinājies.
Jaunākā versija Windows operētājsistēmai ir izdotais Office 2013, savukārt Mac OS X —  izdotais Office 2011.
Johans Nestrojs
Johans Nepomuks Eduards Ambrosijs Nestrojs (de; dzimis, miris ) bija austriešu bīdermeiera laika dziedātājs, aktieris un dramaturgs. Dažkārt saukts par austriešu Šekspīru, tomēr pēc daiļrades stila tuvāks Moljēram.
Dzimis Vīnē. No 1822. gadā pameta tiesību studijas un kļuva par operdziedātāju. No 1822. līdz 1831. gadam strādāja Vīnē, Amsterdamā, Brno, Grācā, Presburgā, Klāgenfurtē un Lembergā. Atgriezdamies dzimtajā Vīnē, bez dziedātāja karjeras guva atzinību kā dramaturgs, radīdams sociāli satīriskas muzikālas izrādes.
Jonsei Universitāte
Jonsei Universitāte (ko) ir 1957. gadā dibināta privāta pētniecības universitāte, kuras galvenā pilsētiņa atrodas Dienvidkorejas galvaspilsētā Seulā, bet filiāle — Inčhonā. Sevišķi augstu tiek vērtēta universitātes programma medicīnā un biznesa vadībā.
Universitātes pirmsākumus var izsekot no 1885. gada, kad Korejā atklāja pirmo rietumu stila slimnīcu Gwanghyewon, kuru dibināja ASV prezbiteriāņi. Pie slimnīcas tika nodibināta medicīnas koledža, kura ieguva Severansas savienības medicīnas koledžas nosaukumu (en). Savukārt 1915. gadā ASV misionāri nodibināja koledžu, kas vēlāk tika nosaukta par Jonhi koledžu. Kopš 20. gadsimta divdesmitajiem gadiem abas koledžas cieši sadarbojās, līdz 1957. gadā apvienojās, nosaukumā apvienojot abu koledžu pirmās zilbes.
Universitātes studentu vai pasniedzēju vidū ir rakstniece Hana Kana (Han Kang, 1970), politiķis Hans Sensu (Han Seung-soo, 1936), politiķis Kims Bukims (Kim Boo-kyum, 1958), dziedātājs Paks Činjens (Park Jin-youn, 1971), ANO ģenerālsekretārs Pans Kimuns (1944), kinorežisors Pons Čunho (1969).
Baltkrievija olimpiskajās spēlēs
Baltkrievija olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1994. gada, kad ziemas olimpiskās spēles notika Norvēģijas pilsētā Lillehammerē. Savukārt 1996. gadā tā pirmo reizi piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs, kuras notika ASV pilsētā Atlantā. Kopš tā laika Baltkrievija ir piedalījusies gan visās vasaras, gan visās ziemas olimpiskajās spēlēs.
Pirms 1992. gada Baltkrievijas sportisti olimpiskajās spēlēs piedalījās citu valstu sastāvā. No 1900. līdz 1912. gadam armēņu sportisti startēja Krievijas Impērijas sastāvā. No 1952. līdz 1988. gadam Padomju Savienības sastāvā. Bet pēc Padomju Savienības sabrukuma 1992. gada vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs Baltkrievijas sportisti piedalījās kā daļa no Apvienotās komandas.
Līdz šim Baltkrievija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 105 medaļas (21 zelta, 37 sudraba un 47 bronzas medaļas). No šīm 105 medaļām 85 medaļas ir tikušas izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs un 20 medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs. Visvairāk medaļu — 17 medaļas — no vasaras olimpiskajām spēlēm Baltkrievija izcīnīja 2000. gada Sidnejas spēlēs. Savukārt no ziemas olimpiskajām spēlēm visvairāk medaļu Baltkrievija ir izcīnījusi 2014. gada Soču spēlēs — 6 medaļas. No vasaras olimpiskajiem sporta veidiem visvairāk ir izcīnījusi vieglatlētikā (15 medaļas), savukārt cīņas sportā tā ir izcīnijusi 14 un vingrošanā 13 medaļas kartā. No ziemas olimpiskajiem sporta veidiem visvairāk medaļas ir izcīnītas biatlonā. Kopumā Baltkrievijas sportisti medaļas ir izcīnījuši 16 olimpiskajos sporta veidos/disciplīnās (13 — vasaras un 3 — ziemas sporta veidi/disciplīnas).
Ar medaļām bagātākais Baltkrievijas sportists (kopš Baltkrievija startē kā neatkarīga valsts) ir, biatlona pārstāve, Darja Domračeva, kura ir izcīnījis 6 olimpiskās medaļas (4 zelta, 1 sudraba un 1 bronzas medaļu). Vistitulētākais baltkrievu sportists olimpiskajās spēlēs ir vingrotājs Vitālijs Ščerbo, kurš kopumā ir izcīnījis 10 olimpiskās medaļas (6 zelta un 4 bronzas). Visas zelta medaļas viņš ieguva pārstāvot Padomju Savienību, savukārt pārējās 4 medaļas jau pārstāvot pašu Baltkrieviju.
Medaļām bagātākie sportisti
''Šajā tabulā apkopoti tikai tie medaļnieki, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Baltkrieviju ir izcīnījuši trīs un vairāk olimpiskās medaļas. Pārējos sportistus skatīt uzskaitījumā.''
Karognesēji
Baltkrievijas sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
Klusā pasaule 2
"Klusā pasaule 2" (en) ir 2020. gada ASV šausmu filma, 2018. gada filmas "Klusā pasaule" turpinājums, kas turpina sekot kādas ģimenes mēģinājumiem izdzīvot postakoliptiskā pasaulē, kurā mīt ar lielisku dzirdi apveltīti akli briesmoņi. Filmas scenārists, producents un režisors ir Džons Krasinskis. Emilija Blanta, Milisenta Simondsa un Noa Džups atveido lomas no pirmās filmas, parējās lomas atveido Kilians Mērfijs un Džaimans Ūnsū; Krasinskis filmā parādās tikai kā atmiņas no filmas pirmās daļas.
Paramount Pictures turpinājuma izstrādi uzsāka 2018. gada aprīlī, balstoties uz pirmās filmas augstajiem ieņēmumiem un pozitīvo kritiķu novērtējumu. Tā paša gada augustā Krasinskis uzsāka darbu pie scenārija, un 2019. gada februārī viņš tika apstiprināts kā turpinājuma režisors. Filmēšana norisinājās Ņujorkas rietumos no 2019. gada jūnija līdz septembrim. Krasinskis veidojis scenāriju ar Braiana Vudsa un Skota Beka izdomātajiem tēliem. Turpinājuma budžets sastādīja 55–61 miljonu ASV dolāru, kas ir trīs reizes vairāk nekā pirmajai daļai (17 miljoni ASV dolāru).
Filmas "Klusā pasaule 2" pasaules pirmizrāde norisinājās Ņujorkā, un tikai gadu vēlāk,  pēc COVID-19 pandēmijas samazināšanās, to sāka demonstrēt ASV kinoteātros. Latvijā filmas pirmizrāde norisinājās. 45 dienas pēc filmas demonstrēšanas sākuma kinoteātros tā kļuva pieejama arī straumēšanas platformā Paramount+. Filmas kases ieņēmumi ir vairāk nekā 297 miljoni ASV dolāru. Filma saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes, kas slavē Krasinska režiju un Simondsas un Mērfija aktierspēli.
Marmora krīklis
Marmora krīklis (Marmaronetta angustirostris) ir pīļu dzimtas (Anatidae) nirējpīle. Tā ir vienīgā suga marmora krīkļu ģintī (Marmaronetta). Sastopams Vidusjūras krastos, Tuvajos Austrumos un Kaukāzā, izplatībai turpinoties austrumu virzienā līdz Indijas un Ķīnas rietumiem. Marmora krīklis samērā bieži tiek audzēts dekoratīvos putnu dārzos, bet ir nervozs un grūti uzturams putns ar vēlmi aizlidot.
Nesenā pagātnē marmora krīklis tika klasificēts peldpīļu apakšdzimtā, bet mūsdienās to sistematizē nirējpīļu apakšdzimtā. Zinātniskais nosaukums Marmaronetta atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē "marmors", "marmorveidīgs" (marmaro), "pīle" (netta), bet zinātniskā vārda otrā daļa angustirostris atvasināta no latīņu valodas un nozīmē "šaurs", "mazs" (angustus) un "knābis" (rostris).
Izplatība
Marmora krīklis vēsturiski apdzīvoja plašu areālu Vidusjūras krastos, bet mūsdienās izplatība šajā reģionā kļuvusi sadrumstalota: tās ir nelielas teritorijas Portugāles un Spānijas dienvidos, Ziemeļāfrikas rietumos un Izraēlā. Tas sastopams Mezopotāmijas purvājā Irākas dienvidos un Irānā, kā arī izolētās teritorijās Turcijā, Armēnijā un Azerbaidžānā. Izplatības areāls turpinās līdz Indijas un Ķīnas rietumiem.
Marmora krīklis ir daļēji migrējošs. Rudenī vistālāk ziemeļos dzīvojošās populācijas pamet ligzdošanas teritorijas un migrē uz dienvidiem. Eiropas putni uz Sāhilas zonu, uz dienvidiem no Sahāras. Tomēr vieni no lielākajiem marmora krīkļu bariem ziemošanas vietās koncentrējas Hūzestānas ostānā Irānā un Irākas purvāju ezeros.
Izskats
Marmora krīklis ir vidēji liela nirējpīle. Ķermeņa garums 40—50 cm, spārnu plētums 60—70 cm. Tēviņi ir lielāki nekā mātītes, un tēviņa svars ir 350—600 g, mātītes 330—530 g. Marmora krīkļa apspalvojums ir pelēkbrūns ar gaišiem, krēmbaltiem lāsumiem. Kakls un spārni ir gari, uz spārniem nav pīlēm raksturīgā spoguļa. Galva bez lāsumiem, taču sānos, pāri acīm stiepjas plata josla kā tumšs ēnojums. Knābis melns un šaurs. Marmora krīklim pakausī ir arī neliels cekuls. Marmora krīkli lidojumā ir viegi atpazīt, tas ir lēns un zems, siluetā izceļoties garajam kaklam un spārniem.
Barība
Marmora krīklis ir visēdājs un barojas ar dažādiem ūdensaugiem, sēklām, augu asniem, saknēm, sipoliem, ūdens kukaiņiem, moluskiem un vēžveidīgajiem. Barošanās notiek, pabāžot galvu zem ūdens un filtrējot caur knābi dūņām pilnu ūdeni. Marmora krīklis barojas agri no rīta vai vēlu vakarā, dienas vidū tas atpūšas.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona ir no aprīļa vidus līdz jūnija beigām. Marmora krīklis ligzdo ieleju ūdenstilpju krastos, kur aug gara zāle vai augsti koki. Ligzda atrodas uz zemes, nelielā iedobē, ieslēpta starp augiem. Iedobe tiek izklāta ar sausu zāli un dūnām. Dējumā ir 4—12 krēmbaltas olas. Perē un par mazuļiem rūpējas tikai mātīte. Inkubācija ilgst 25—27 dienas. Šajā periodā tēviņš mātīti atstāj. Mazuļi drīz pēc izšķilšanās visur seko savai mātei, kas par tiem rūpējas, līdz jaunie putni sāk lidot, apmēram 55 dienu vecumā.
Tears
Tears ir Lielbritānijas grupas Clean Bandit dziesma, piedziedot angļu dziedātājai Luizai Džonsonei. Tā tika izdota kā singls 2016. gada 27. maijā. Dziesmas temps ir 130 bpm un tā ir veidota fa minorā, lai gan tajā arī tiek izmantots do mažora un si bemola mažora akordi, kas nav raksturīgi šai tonalitātei. Pēc pirmā piedziedājuma ievērojami mainās dziesmas ritms. Dziesmu sarakstīja grupas dalībnieks Džeks Patersons kopā ar Semu Romānu ilgu laiku pirms singla izdošanas, tās pavadījums tika ierakstīts kopā ar vairākiem citiem instrumentālajiem demo ierakstiem, ko grupa apkopo savam otrajam studijas albumam. Luiza Džonsone tika pieaicināta kā vokāliste trīs dienas pēc viņas uzvaras šovā "X Faktors".
Dziesmas video ir attēlota Džonsone un Clean Bandit telpā ar degošiem mūzikas instrumentiem un ūdeni uz grīdas. Video arī ir redzama sniega pūce Gizmo, kas iepriekš spēlēja Hedvigu Harija Potera filmās.
Dziesmu saraksts
Dziesma tika izdota ciparu lejupielādes formālā 2016. gada 27. maijā. Straumēšanas vietnēs vēlāk arī tika izdoti vairāki dziesmas remiksi, dziesmas akustiskā klavieru versija un dziesmas klavieru pavadījums.
Skūpova
Skūpova ir ciems Mežvidu pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 264 km attālumā no Rīgas.
Filips Bozons
Filips Bozons (dzimis 1966. gada 30. novembrī) ir franču hokeja treneris un bijušais hokejs, kreisās malas uzbrucējs, Francijas hokeja izlases dalībnieks. Savas karjeras laikā aizvadīja divas sezonas Nacionālajā hokeja līgā, kļuva par divkārtēju Francijas, kā arī Vācijas čempionu. 2008. gadā Bozons tika iekļauts IIHF slavas zālē.
Spēlētāja karjera
Pēc trim QMJHL aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Bozons uzsāka 1987.—88. gada sezonā Francijas hokeja līgas kluba HC Mont-Blanc sastāvā, kopā ar komandu izcīnot līgas čempiona titulu. 1989. gada vasarā hokejists pārcēlās uz HC Grenoble vienību, tās sastāvā 1991. gadā kļūstot jau par divkārtēju Francijas čempionu.
1995.—96. gada sezonu Bozons uzsāka Šveices Otrajā līgā, taču 1996.—97. gada sezonas vidū pārcēlās uz Vācijas hokeja līgas klubu Manheimas "Adler", nākamajās trīs sezonās komandas sastāvā izcīnot divus Vācijas čempiona titulus.
1999.—2000. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Šveices hokeja līgas klubā HC Lugano, esot viens no komandas vadošajiem uzbrucējiem. Divas sezonas vēlāk Bozons pārcēlās uz HC Geneve-Servette vienību, pildot arī tās kapteiņa funkcijas. Ženēvā Bozons spēlēja līdz 2005.—06. gada sezonai, kad beidza savu profesionālo karjeru.
Francijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 1988., 1998. un 2002. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī 12 Pasaules čempionātos.
Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. Sākumā vadīja Genève-Servette dažādu vecumu jauniešu komandas. 2010. gada janvārī kļuva par HC Lugano galveno treneri Šveices NLA. 2011.—2012. gada sezonā vadīja HC Sierre Šveices otrajā pēc līmeņa līgā NLB. 2014. gada jūlijā tika iecelts par Francijas kluba Gamyo d'Épinal galveno treneri, aizveda komandu līdz Francijas hokeja līgas finālam, bet pēc sezonas nespēja vienoties par jaunu līgumu.
2016. gada martā tika apstiprināts par Bordeaux galveno treneri. 2018. gada maijā Francijas Hokeja federācija paziņoja, ka pēc Pasaules čempionāta kļūs par Francijas izlases treneri, nomainot Deivu Hendersonu.
Eva Urevca
Eva Urevca (sl; dzimusi Jesenicē) ir slovēņu distanču slēpotāja.
Karjera
Jauniešu vecumā nodarbojusies ar biatlonu. Piedalījusies 2011. gada Pasaules čempionātā biatlonā jauniešiem un 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Insbrukā. Vēlāk pilnībā pievērsusies distanču slēpošanai.
Pasaules kausa sacensībās debitēja Planīcā ar 41. vietu sprinta kvalifikācijā. Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2019. gadā Zēfeldē. Sprintā iekļuva ceturtdaļfinālā un ierindojās 21. vietā. Piedalījās arī stafetē, izcīnot 9. vietu.
PK posmā Drēzdenē kopā ar Anamariju Lampiču izcīnīja 3. vietu komandu sprintā. 2021. gada februārī Ulrīsehamnā, Zviedrijā, tajā pašā sastāvā izcīnīja savu pirmo uzvaru komandu sprinta sacensībās. 2021. gada Pasaules čempionātā, arī startējot kopā ar Lampiču, izcīnīja bronzas medaļu komandu sprintā. Individuālajā sprintā ierindojās 28. vietā.
Ķekavas kauja
1812. gada Ķekavas kauja jeb Kauja pie Doles baznīcas (de, ru) bija Krievijas Impērijas armijas uzbrukuma operācija 1812. gada kara laikā pret Napoleona Lielās armijas Prūšu korpusa pozīcijām. Kauja notika 1812. gada 22.-23. (10.-11.) augustā un beidzās ar Napoleona karaspēka atkāpšanos.
Tas bija Krievijas karaspēka pirmais lielais panākums 1812. gada karā, Napoleona atkāpšanas no Maskavas notika 1812. gada oktobra vidū.
Stāvoklis pirms kaujas sākuma
1812. gada 24. (12.) jūnijā Napoleona Lielā armija šķērsoja Nemunas upi. Maršala Makdonalda komandētais 10. Prūšu kājnieku korpuss iebruka Zemgalē. Gatavojoties Rīgas aizsardzībai, Rīgas kara gubernators Johans fon Esens lika izveidot divas nocietinājumu līnijas - gar Iecavas upi visā tās garumā (t.s "franču skanstis") un starp Ķekavu un Daugavas kreiso krastu. 19. (7.) jūlijā notika Iecavas kauja, kurā prūšu karaspēka daļām izdevās aplenkt krievu pozīcijas un izcīnīt uzvaru. 21. (9.) jūlijā prūšu karaspēks K. fon Borkes vadībā sasniedza pozīcijas pie Ķekavas upes un iekārtoja kara nometni pie Odukalna.
Bailēs no tā, ka prūši pārcelsies pāri Daugavai un uzbruks Rīgai, pilsētas aizsardzības spēju stiprināšanai, Rīgas kara gubernators Johans Esens naktī uz 24. (12.) jūliju lika nodedzināt ne tikai Jelgavas, bet arī Pēterburgas un Maskavas priekšpilsētas.
Kaujas norise
Naktī uz 22. (10.) augustu Krievijas karaspēka vienības ģenerāļa Frīdriha Lēvisa vadībā uzbruka prūšu pozīcijām pie Doles baznīcas Ķekavā. Galvenā grupa uzbruka pa Rīgas-Ķekavas ceļu, bet palīggrupa pulkveža Ekelna vadībā ar apmēram 500 karavīriem šķērsoja Daugavu pie Doles salas un apmetās Klaņģu kalnā. Pirms tam vēlākais Krievijas armijas feldmaršals Frīdrihs fon Bergs (1794—1874) bija pārģērbies par latviešu zemnieku un izlūkojis pretinieka pozīcijas.
Ģenerāļa Lēvisa vienības uzbrukums sākās četros no rīta, prūši atkāpās līdz Doles baznīcai, kur bija novietota prūšu artilērija. Krievijas armijas palīgspēki pulkveža Ekelna vadībā uzbruka prūšu pozīcijām Odukalnā. Pēc vairāk kā divu stundu kaujas prūši sāka atkāpšanos no savām pozīcijām. Gūstā saņēma 14 prūšu virsniekus, apmēram 650 ierindniekus un četrus kara ķirurgus. Krievijas armija zaudēja 42 kritušos, ieskaitot apakšpulkvedi fon Tīdemani, kuru kā kara varoni apglabāja Rīgas Lielajos kapos.
Sekas
Kara gubernators fon Esens atcēla aplenkuma stāvokli Rīgā. 1812. gada septembra vidū Krievijas armija pārgāja pretuzbrukumā pie Olaines, Slokas un Ķekavas un 14. septembrī piespieda prūšu karavīrus atstāt savas pozīcijas un sākt atkāpšanos no Zemgales.
Piemiņa
1912. gada 14. septembrī par godu Ķekavas kauju simtgadei Odukalnā pēc arhitekta Vilhelma Bokslafa projekta tika uzcelts monuments torņa veidā, kura celtniecību finansēja Lēvisi of Menāri, fon Eseni, fon Bergi un fon Freimaņi. Tornis bija 48 pēdas augsts un no tā skatu platformas varēja redzēt Rīgas torņus. Pirmā pasaules kara kaujās pie Ķekavas 1916. gadā Vācijas armija sagrāva pieminekli un līdz mūsdienām Odukalnā saglabājušās vien niecīgas drupas.
Tukte
Tukte (arī Tuhtes upe, Tukta, Tuktes valks) ir Abavas labā krasta pieteka Ventspils novadā.
Izteka - pie Mūrnieku kapiem. Tek dienvidu virzienā. Ietek Abavā mazapdzīvotā apvidū.
Lašupīte (Baltiņupes pieteka)
Lašupīte ir Baltiņupes kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā. Iztece - uz dienvidiem no Silaktīm. Tek rietumu virzienā mežainā apvidū.
Viesturs Liepkalns
Viesturs Liepkalns (dzimis Rīgā) ir latviešu uzņēmējs un politiķis. Bijis 13. Saeimas deputāts, ievēlēts no politisko partiju apvienības "Attīstībai/Par!" Vidzemes vēlēšanu apgabala saraksta. Iepriekš bijis partijas "Latvijas attīstībai" ģenerālsekretārs (2017—2018) un valdes loceklis (2018—2020).
Biogrāfija
Vispārējo vidējo izglītību ieguvis Natālijas Draudziņas ģimnāzijā. 2017. gadā absolvējis Biznesa vadības koledžu un 2021. gadā ieguvis arī profesionālo bakalaura grādu uzņēmējdarbībā un vadīšanā Rīgas Tehniskās universitātes Inženierekonomikas un vadības fakultātē.
Politiskā darbība
Viesturs Liepkalns iesaistījies politikā 2013. gadā pievienojies partijai "Latvijas attīstībai". 2017. gada augustā tika ievēlēts par partijas "Latvijas attīstībai" ģenerālsekretāru. 2018. gada novembrī kļūstot par partijas "Latvijas attīstībai" valdes locekli, ģenerālsekretāra amatu atstāja.
2021. gada 8. jūnijā, pēc Saeimas deputātes Ineses Ikstenas nāves, kļuvis par 13. Saeimas deputātu uz laiku, kamēr ministra pienākumus pilda Artis Pabriks. 2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.
Namiba tuksnesis
Namiba tuksnesis ir piekrastes tuksnesis Dienvidāfrikā. Namiba tuksnesis plešas aptuveni 2000 km garumā un 40 km platumā gar Atlantijas okeāna krastu Angolas, Namībijas un Dienvidāfrikas teritorijās. Dziļāk kontinentā atrodas Kalahari — liela beznoteces ieplaka. Tiek lēsts, ka Namiba tuksnesī sauss klimats valda 55–80 miljonus gadu, un līdz ar to tas varētu būt vecākais tuksnesis pasaulē.
Tuksneša teritorijā atrodas Jonas, Skeletu krasta un Namiba-Noukleftu nacionālais parks.
Kārlis Šorns
Kārlis Šorns (de;, Diseldorfa — , Minhene) bija Vācijas šahists un gleznotājs.
Biogrāfija
Mācījies Diseldorfas mākslas akadēmijā, pēc tam devies uz Parīzi, kur no 1824. līdz 1827. gadam papildinājies pie vadošajiem Francijas māksliniekiem, tostarp arī pie Žana Ogista Dominika Engra. Vēlāk savas mākslinieka studijas turpinājis Minhenē, bet 1832. gadā pārcēlies uz Berlīni. Šeit gleznojis galvenokārt gleznas par vēsturisku tematiku. Pēc brauciena uz Itāliju 1840. gadā atgriezies Minhenē. 1847. gadā kļuvis par Minhenes mākslas akadēmijas profesoru.
No 1836. gada līdz 1845. gadam bijis viens no Berlīnes plejādes dalībniekiem. Šajā grupā Berlīnes vadošie šahisti nodarbojušies ar šaha teorijas attīstību. Līdz mūsdienām ir saglabājušās dažas Šorna spēlētās šaha partijas.
Slavharada
Slavharada jeb Slavgoroda (be, ru) ir pilsēta Baltkrievijā, Mogiļevas apgabala dienvidaustrumos, Slavharadas rajona centrs pie Proņas upes ietekas Sožā.
Vēsture
Rakstos Slavharada zināma no 1136. gada kā Mstislavļas kņazistes apdzīvotā vieta. Līdz pat 1945. gadam tās nosaukums bija Prapojska (Прапо́йск) jeb Propojska (Пропойск). 1359. gadā kņazisti un Propojsku ieņēma Aļģirds un pievienoja Lietuvas lielkņazistei. Tā vairākkārt cietusi karadarbībā (piemēram, Naļivaiko sacelšanās un Ziemeļu kara laikā). Propojskā 1607. gadā pirmoreiz parādījās Viltusdmitrijs II. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1851. gadā caur pilsētu tika izbūvēta Maskavas - Varšavas šoseja. No 1928. gada - pilsētciemats, no 1945. gada - pilsēta, kad tai tika piešķirts mūsdienu nosaukums.
Sokaļas rajons
Sokaļas rajons ir Ļvivas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Ļvivas apgabala Radehivas, Kamjankas-Buzkas un Žovkvas rajoniem, Volīnijas apgabala Ivaniču un Horohivas rajoniem, kā arī Poliju.
Skūškova
Skūškova ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 249 km attālumā no Rīgas.
Sprāgstošā skābe
Sprāgstošā skābe jeb fulmīnskābe (H−C≡N→O) ir ciānskābes (HO−CN) un izociānskābes (HN=C=O) izomērs. Tas ir ļoti nestabils, sprādziennedrošs savienojums ar zilskābei līdzīgu smaržu; temperatūrā zem −5 °C neilgu laiku eksistē gāzes veidā. Nedaudz stabilāki ir fulmīnskābes šķīdumi dietilēterī. Dažu metālu sprāgstošās skābes sāļi (fulmināti) ir pavisam stabili, taču ļoti eksplozīvi (no tā cēlies arī sprāgstošās skābes nosaukums). Sprāgstošās skābes molekulai ir lineāra forma.
Vēsture
Sudraba fulminātu ieguva britu ķīmiķis Edvards Čārlzs Hauards (Edward Charles Howard) 1800. gadā, bet sīkāk to izpētīja vācu ķīmiķis Justuss fon Lībigs (Justus von Liebig) 1824. gadā. Ilgu laiku tika uzskatīts, ka sprāgstošā skābe ir oglekļa(II) oksīda oksīms C=N−OH (formula tika ieteikta 1894. gadā), tādēļ to sauca arī par karbiloksīmu. 1925. gadā tika ieteikta formula H−C≡N→O (skudrskābes nitriloksīds), bet tikai 1965. gadā tika pierādīta šādas formulas pareizība. Tīrā veidā fulmīnskābe izolēta 1966. gadā.
Iegūšana
Sprāgstošās skābes šķīdumus var iegūt no fulminātiem, iedarbojoties uz tiem ar skābēm. Svarīgāko sprāgstošās skābes sāli — dzīvsudraba fulminātu Hg(CNO)2 — iegūst, iedarbojoties ar slāpekļskābi un etilspirtu uz dzīvsudrabu vai tā sāļiem. Analoģiski var iegūt sudraba fulminātu.
Īpašības
Sprāgstošajai skābei raksturīga liela reaģētspēja, īpaši tieksme uz pievienošanās reakcijām un polimerizāciju (trimerizāciju). Reakciju raksturs un reakcijas produktu uzbūve liecina, ka fulmīnskābe pieder pie nitriloksīdiem.
Iedarbojoties uz fulminātiem ar atšķaidītu sālsskābi pie 0 °C, radusies sprāgstošā skābe piesaista HCl molekulu un rodas monohlorformoksīms Cl−CH=N−OH. Tā ir nestabila kristāliska viela (jau pie 40 °C gandrīz momentāni sadalās) ar zilskābes smaržu un ādu kairinošu iedarbību. Monohlorformoksīmam reaģējot ar amonjaku ētera vidē, atkal veidojas sprāgstošā skābe, kas trimerizējas par izofulminūrskābi jeb 3-oksifurazān-4-karboksamīdu (sildot) vai par 1-oksi-2-ciānglioksīmu (bez sildīšanas).
100 °C temperatūrā veicot dzīvsudraba fulmināta hidrolīzi, radusies sprāgstošā skābe trimerizējas, veidojoties fulminūrskābei jeb nitrociānacetamīdam O2N−CH(CN)−CONH2 ar kušanas temperatūru 145 °C.
Santakrusa de la Sjerra
Santakrusa de la Sjerra ir Bolīvijas pilsēta valsts centrālajā daļā. Pilsēta atrodas Santakrusas departamentā pie Pirajas upes. Santakrusas departamenta administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Atrodas 502 kilometru attālumā no Bolīvijas galvaspilsētas Sukres. Pilsētas kopējā platība ir 535 km², bet aglomerācijas platība ir 1 407 km², pēc 2012. gada datiem pilsētā dzīvo 1 453 549 iedzīvotāji, bet tās aglomerācijā 2 102 998 iedzīvotāji. Pilsētā un tās aglomerācijā dzīvo gandrīz 70% no visiem Santakrusas departamenta iedzīvotājiem un tā ir viena no visstraujāk augošajām pilsētām pasaulē.
Pilsēta dibināta 1561. gada 26. februārī, 200 kilometru attālumā no pašreizējās atrašanās vietas. Laika gaitā pilsēta vairākas reizes pārvietota, līdz 16. gadsimta beigās tā pārvietota uz pašreizējo atrašanās vietu. Lielākajā daļā savas pastāvēšanas laika tā bija maza pilsēta, līdz Otrajam pasaules karam, kad pilsēta sāka strauji attīstīties.
Veļupīte
Veļupīte ir Ventas kreisā krasta pieteka Ventspils novadā.
Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos atrodas Pasilciems.
Ķīšezers (nozīmju atdalīšana)
Ķīšezers var būt:
Dzalbovka
Dzalbovka (arī Dzalbauka, Dzalbouka) ir upe, kas novada Lielā Solkas ezera ūdeņus uz Jašas upi. Atrodas Preiļu novadā.
Iztece - Lielā Solkas ezera rietumu krastā pie Solkas kapiem. Tek rietumu virzienā. Vidustecē caurtek Dzalbu ezeram. Ietek Jašā pie Aningofas. Auģstecē upi šķērso valsts autoceļš V749 (Aglonas stacija – Aizkalne – Babri).
Songingvanas Universitāte
Songingvanas Universitāte (ko) ir privāta universitāte, kuras galvenā pilsētiņa atrodas Dienvidkorejas galvaspilsētā Seulā, bet filiāle — Suvonā.
Universitāte par savu pirmsākumu uzskata Songingvanu — 1398. gadā dibināto Čosonas dinastijas konfūcisma mācību iestādi. 19. gadsimta beigās skola tika pārveidota par universitāti. Universitātes studentu vai pasniedzēju vidū ir dziedātāja Kristala Čona (Krystal Jung, 1994), politiķis Čons Honvons (Chung Hong-won, 1944), dziedātāja Hjomina (Hyomin, 1989), politiķis Hvans Gjoans (Hwang Kyo-ahn, 1957), dziedātāja Juī (Uee, 1988), dziedātāja Kana Čijona (Kang Ji-young, 1994), aktrise Ku Hesona (Koo Hye-sun, 1984), aktrise Muna Ginjona (Moon Geun-young, 1987), aktieris Sons Čonki (Song Joong-ki, 1985)
Arvīds Pfeifers
Arvīds Kārlis Jēkabs Pfeifers (, ; 1847-1918) bija vācbaltiešu sabiedriskais darbinieks. Daugavpils (tolaik Dvinskas) pilsētas galva no 1899. līdz 1915. gadam.
Dzīvesgājums
Dzimis 1847. gadā Rīgā Jēkaba Pfeifera ģimenē. 1866. gadā nokārtoja eksāmenu Kurzemes guberņas rasēšanas mērnieku skolā. 1869. gadā sāka strādāt Rīgas pašvaldībā, tad pārgāja darbā Rīgas policijā, kā kvartāluzraugs.
Kopš 1880. gada 18. oktobra bija Dinaburgas pilsētas policijmeistars. 1881. gadā viņam piešķīra Vitebskas guberņas sekretāra statusu, 1899. gada 17 februārī ievēlēja par pilsētas galvu, martā apstiprināja amatā. 1903. gadā viņu pārvēlēja šajā amatā. Kopš 1913. gada bija titulārpadomnieks.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gada vasarā viņu ievēlēja Vitebskas kara apgādes rajona pilsoņu komitejā, tomēr vēlāk arestēja un izsūtīja uz Sibīriju. Vācu okupācijas laikā atgriezās Daugavpilī un mira 1918. gada 5. oktobrī.
Maltavnieku strauts
Maltavnieku strauts (arī Lašupīte, Maltaunieku strauts, Maltaunieku upīte, Maltaunīku strauts, Maltaunīku upīte, Maltavnieku upīte, Maltavnīku strauts, Maltenieku strauts, Maltenieku upe, Mazā upīte) ir Vaidavas kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā. Iztece - pie Blūmjiem. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Vaidavā uz ziemeļiem no Kaibēnu mājām.
Skūteles
Skūteles ir ciems Mežvidu pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 261 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V499.
Tīsezers
Tīsezers (arī Kīsi, Ķīšezers, Ķīšu ezers, Tīsa ezers, Tīsu ezers, Tīšezers) ir ezers Ventspils novada Zlēku pagasta centrālajā daļā.
Notece uz Kāžupi. Ezers atrodas dabas lieguma "Tīšezers" teritorijā.
Maltenieku strauts
Maltenieku strauts var būt:
EUTELSAT 117 West B
2013. gada jūlijā Meksikas sakaru operators Satelites Mexicanos S.A.B. de C.V. (Satmex) ASV uzņēmumam Boeing Satellite Systems pasūtīja pavadoni Satmex 9. 2014. gada janvārī uzņēmumu Satmex nopirka Eutelsat. Maijā visi Satmex pavadoņi tika pārdēvēti. Vēl neizgatavotais Satmex 9 ieguva nosaukumu EUTELSAT 117 West B.
Pavadonim uzstādīti 48 Ku joslas raidītāji. Tam ir iebūvēta arī Wide-Area Augmentation System (WAAS) aparatūra, kas ļauj ASV Federālajai aviācijas administrācijai uzlabot drošību aviācijā.
Lidojuma gaita
EUTELSAT 117 West B kopā ar pavadoni ABS-2A palaists 14:29 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.2 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40. 30 minūtes pēc starta pavadonis tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.
Ģeostacionāro orbītu EUTELSAT 117 West B sasniedza ar saviem dzinējiem. To izvietoja punktā 116,8° austrumu garuma, blakus EUTELSAT 117 West A.
Klinti
Klinti ir ciems Dobeles novada Augstkalnes pagastā uz ziemeļiem no Augstkalne. Atrodas pagasta rietumu daļā 1,1 km no pagasta centra Augstkalnes, 26,8 km no novada centra Dobeles un 85 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P95 (Jelgava—Tērvete—Lietuvas robeža (Žagare)), Ailes strauta krastā. Veidojusies ap vēsturisko Klintenhof pusmuižu.
Anna fon Mildenburga
Anna fon Mildenburga (de; dzimusi kā Anna Belšana fon Mildenburga (de, mirusi ) bija austriešu operdziedātāja, dramatiskais soprāns. Pazīstama arī kā Anna Bāra-Mildenburga (de) pēc laulībām ar austriešu rakstnieku Hermani Bāru (1909. gadā). Anna fon Mildenburga bija viena no ievērojamākajām Riharda Vāgnera operu repertuāra izpildītājām 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā.
Biogrāfija
Anna fon Mildenburga piedzima 1872. gadā Vīnē. Viņa apguva dziedāšanu Vīnes mūzikas un izpildītājmākslas universitātē. Vēlāk mācījusies prfivāti pie Kosimas Vāgneres un Gustava Mālera. Ar Māleru viņai bija romantiskas attiecības (līdz 1897. gadam), kā arī Mālers veicināja viņas dziedātājas karjeru.
1897. gadā Anna fon Mildenburga debitēja Vīnes Valsts operā. Gustavs Mālers 1897 gadā kļuva par Vīnes valsts operas muzikālo vadītāju. Viņš noslēdza līgumu ar Annu fon Mildenburgu. Viņa īsā laikā kļuva par atzītu dziedātāju, un viņas panākumi operā bija līdzvērtīgi ar Mālera ieguldījumu. Viņa uzstājās Vīnes Valsts operā līdz pat 1917. gadam, kā arī dažas reizes pēc tam (1919—1920). Šajā periodā visslavenākā viņas loma bija Izolde Vāgnera operā "Tristans un Izolde".
Anna fon Mildenburga uzstājās arī citos operteātros — Londonas Karaliskajā operas namā, Koventgārdenā, kā arī piedalījās Zalcburgas festivālā (1922—1927). Pēc aiziešanas no aktīvās operas solistes darbības, Anna fon Mildenburga pasniedza dziedāšanas stundas Minhenē un Zalcburgā. Sākoties Otrajam pasaules karam, viņa drīz pensionējās.
Ihors Klimenko
Ihors Klimenko (uk; dzimis 1972. gada 25. oktobrī) ir Ukrainas iekšlietu ministrs kopš 2023. gada 7. februāra, (kā pagaidu ministrs no 18. janvāra līdz 7. februārim) kad stājās amatā traģiski bojā gājuša Denisa Monastirska vietā, un bijušais Ukrainas Nacionālās policijas priekšnieks no 2019. līdz 2023. gadam.
Anna fon Mildenburga
Saglabājušies darbi
Līdz mūsdienām ir saglabājies tikai viens Annas fon Mildenburgas balss ieraksts — ārija no Kārļa Marias fon Vēbera operas "Oberons". Ieraksts veikts 1904. gadā, pēc tam atkārtoti izdots. Tajā dzirdama spēcīgā Annas fon Mildenburgas balss un augsto nošu kvalitatīvais izpildījums, kas apliecina viņas operdziedātājas slavu.
Ihors Klimenko
Biogrāfija
Klimenko piedzima 1972. gada 25. oktobrī Kijivā. Viņš ir absolvējis Harkivas Militāro universitāti un Odesas Universitāti. Ieguvis maģistra grādu Dņipropetrovskas Valsts iekšlietu universitātē.
Anna fon Mildenburga
Saglabājušies darbi
Anna fon Mildenburga bija pazīstama arī ar pārliecinošu lomu tēlojumu uz operas skatuves. Saglabājušās viņas 1936. gadā sarakstītās vadlīnijas operas solistiem, kā tēlot un žestikulēt, izpildot lomas Vāgnera operās, aprakstot tā saucamo autentisko Baireitas metodi.
Ihors Klimenko
Biogrāfija
No 1994. līdz 1997. gadam viņš dienēja Ukrainas Sauszemes spēkos 8. armijas korpusa 459. raķešu brigādē. Kopš 1998. gada viņš strādā Iekšlietu ministrijā.
No 2011. gada decembra līdz 2014. gada martam viņš bija Ukrainas Iekšlietu ministrijas Profesionālās apmācības un izglītības departamenta vadītājs.
2015. gadā viņš vadīja Ukrainas Nacionālās policijas Cilvēkresursu nodaļu, 2017. gadā iecelts par šīs nodaļas vadītāja vietnieku, un 2019. gadā tika iecelts Nacionālās policijas priekšnieka amatā.
2023. gada 18. janvārī viņš tika iecelts par Ukrainas iekšlietu ministra vietnieku un ministra pienākumu izpildītāju. Viņš tika iecelts pēc Denisa Monastirska nāves helikoptera avārijā. 2023. gada 7. februārī Augstākā Rada iecēla Klimenko par Ukrainas iekšlietu ministru.
Grasa
Grasa (fr,, oc) ir pilsēta Francijas dienvidaustrumos, Provansas-Alpu-Azūra Krasta reģionā, Piejūras Alpu departamentā. 2018. gadā pilsētā dzīvoja 48,9 tūkstoši iedzīvotāju. Grasā ir attīstīta parfimērijas rūpniecība; tiek saukta arī par pasaules smaržu galvaspilsētu.
Nora Veignere
Nora Veignere (1972) ir latviešu aktrise.
Andrejs Šuvalovs (ģenerālmajors)
Andrejs Šuvalovs (, 1865—1928) bija Krievijas Impērijas virsnieks, Rundāles pils mantinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1865. gada 11. novembrī Rundāles pilī Baltijas ģenerālgubernatora grāfa Pētera Šuvalova un viņa sievas Jeļenas, dzimušas Orlovas-Deņisovas, ģimenē. 1881. gadā jaunais Krievijas ķeizars Aleksandrs III viņa tēvu atvaļināja no diplomātiskā dienesta.
Pēc Nikolaja ķeizariskā liceja beigšanas Maskavā Andrejs Šuvalovs 1886. gadā uzsāka karadienestu un pēc karaskolas beigšanas 1887. gadā kļuva par Leibgvardes kavalērijas pulka kornetu, līdz 1897. gadam uzdienējās līdz flīģeļadjutanta pakāpei. Pēc tēva nāves 1889. gadā mantoja Rundāles pili, lika veikt pils restaurācijas darbus un iekārtoja gleznu galeriju.
1903. gadā viņu paaugstināja pulkveža pakāpē un viņš piedalījās Krievu - japāņu karā kā Terekas-Kubaņas kazaku pulka komandieris (1904—1906). Vēlāk bija 5. huzāru pulka komandieris (1906-1910), 1912. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru un ieskaitīts ķeizara Nikolaja II svītā.
Miris 1928. gadā Montekarlo, apglabāts Nicas kapsētā.
Count Your Blessings
Count Your Blessings ir britu rokmūzikas grupas Bring Me The Horizon debijas studijas albums. Albums tika izlaists 2006. gada 30. oktobrī Apvienotajā Karalistē un 2007. gada 14. augustā ASV. Albums ir pazīstams ar savu deathcore skanējumu, kas ir zudis turpmākajos šīs grupas albumos.
Galvenā singla Pray for Plagues videoklips tīmekļa vietnē YouTube apskatīts vairāk nekā 30 miljonus reižu un ir viens no slavenākajiem deathcore mūzikas ierakstiem.
Pirms albuma izdošanas dziesma Liquor & Love Lost bija pazīstama ar nosaukumu Dragon Slaying, bet neilgu laiku pirms izdošanas dziesma tika pārdēvēta. Ar nosaukumu Dragon Slaying šai dziesmai bija arī nedaudz atšķirīgi dziesmas vārdi.
Ihvas Sieviešu universitāte
Ihvas Sieviešu universitāte ir privāta pētniecības sieviešu universitāte, kuras galvenā pilsētiņa atrodas Dienvidkorejas galvaspilsētā Seulā.
Universitāti kā sieviešu misijas skolu 1886. gadā nodibināja ASV metodistu misionāre Mērijas Skrentone. 1945. gadā to reorganizēja par universitāti un tā bija pirmā mācību iestāde ar universitātes nosaukumu valstī. Universitātes studenšu vidū ir politiķe Hana Mjensuka (Han Myeong-sook, 1944) un aktrise Klaudija Kima (Claudia Kim, 1985)
Aleksandrs Vēbers
Aleksandrs Vēbers, dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes latviešu žurnālists, advokāts, sabiedrisks darbinieks un spiestuves īpašnieks. Publicējies arī ar pseidonīmiem Varaidošu Zanderis, Vēberu Zanders. Piecpadsmit gadus (no 1879. līdz 1894. gadam) Vēbers bija Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas vadītājs.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Fidži
Sarakstā apkopotas tās vietas Fidži, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Fidži ir iekļauta 1 vieta (kultūras objekts), savukārt 3 vietas Fidži ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Fidži Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1990. gada 21. novembrī.
Aleksandrs Vēbers
Dzīvesgājums
No 1871. līdz 1903. gadam darbojās laikrakstā "Baltijas Vēstnesis", pēc dibinātāja Bernharda Dīriķa nāves no 1892. līdz 1896. gadam - "Baltijas Vēstneša" redaktors. 1875. gada "Baltijas Vēstnesī", iesaistīdamies polemikā par to, kas ir tautasdziesma, deva tās definīciju - ...Tādu dziesmu, pie kuras radīšanas un dziedāšanas visa tauta dalību ņēma, kura uzglabājas tautas mutē, ilgāku laiku no tēva un mātes uz bērniem pāriedama, kura pirmo sacerētāju tautas atmiņa vairs nezin daudzināt, kura tautas dzīvi mums patiesi parāda, kāda tā īstenībā ir, tādu dziesmu mēs, latvieši, saucam par tautas dziesmu....
1878. gadā nodibināja laikrakstu "Balss" (līdz 1904. gadam). No 1879. līdz 1894. gadam Vēbers bija Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas vadītājs. 1884. gadā ierosināja izveidot biedrības Derīgu grāmatu nodaļu. Darbojies latviešu valodas ortogrāfijas izveidē. No 1882. līdz 1884. gadam - Jelgavas Latviešu biedrības vadītājs, darbojās latviešu rēderejā "Ausma". Publicēja dzejoļus un rakstus par tautsaimniecību. 19. gadsimta beigās vērsās pret "Jaunās Strāvas" idejām.
1903. gadā apmetās jauniegūtajās mājās pie Skrīveriem. 1905. gada revolūcijas laikā, vīlies savās idejās, izbrauca uz Vāciju. Publicēja grāmatu Preussen und Polen, kurā pozicionēja sevi kā vācu nacionālistu.
Miris Vācijā 1910. gadā, kremēts, pelni apglabāti Rīgas Lielajos kapos.
Krišupīte
Krišupīte (arī Krišu strauts, Krišupe) ir Rīgas līcī ietekoša upe Limbažu novadā. Izteka uz ziemeļaustrumiem no Vecsalacas. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Rīgas līcī Kuivižos. Krišupīti šķērso valsts autoceļš A1 (Rīga (Baltezers)—Igaunijas robeža (Ainaži)).
Despoina (pavadonis)
Despoina, arī Neptūns V, ir Neptūna pavadonis. Tas ir trešais pavadonis pēc kārtas, skaitot no Neptūna.
Atklāšana un nosaukums
Pavadonis tika atklāts 1989. gada jūlija beigās, izpētot starpplanētu zondes „Voyager 2” uzņemtos attēlus. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/1989 N 3. Vārds Despoina pavadonim tika piešķirts 1991. gada 16. septembrī ar Starptautiskās Astronomijas savienības cirkulāru Nr.5347. Despoina grieķu mitoloģijā ir nimfa, Poseidona un Dēmetras meita.
Orbīta un fizikālie parametri
Despoina ir neregulāras formas pavadonis. Nekādas ģeoloģiskās aktivitātes pēdas uz pavadoņa nav konstatētas. Tiek uzskatīts, ka Despoina ir izveidojies, apvienojoties agrāk eksistējošo pavadoņu atlūzām, kuras palika pēc sadursmēm, kad Neptūns savā gravitācijas laukā „sagrāba” Tritonu. Despoina orbīta atrodas tuvu Talasa orbītai un to aptver Leverjē gredzens. Pavadoņa orbīta palēnām pazeminās. Tas nozīmē, ka ar laiku pavadonis vai nu ietrieksies Neptūnā, vai arī izjuks gabalos pēc Roša robežas šķērsošanas, izveidojot gredzenu ap planētu.
Hermanis Eduards Hartmanis
Hermanis Eduards Hartmanis (de, dzimis, miris ) bija vācbaltiešu gleznotājs un grafiķis. Lielu daļu no mūža nodzīvoja dzimtajā Tartu. No 1841. līdz 1845. gadam bija Bērzaines ģimnāzijas zīmēšanas skolotājs.
Dzīvesgājums
No 1827. līdz 1835. gadam mācījās Tērbatas guberņas ģimnāzijā. Apguva gleznošanu pie Augusta Matiasa Hāgena. No 1836. līdz 1840. gadam studēja glezniecību Diseldorfā un Minhenē. Pēc skolotāja gaitām Bērzaines ģimnāzijā, no 1845. gada dzīvoja Tartu. 1845. gadā ieguva Pēterburgas Mākslas akadēmijas brīvmākslinieka titulu. Darbojās "Izglītoto igauņu biedrībā" (Gelehrte Estnische Gesellschaft, Õpetatud Eesti Selts), kas ir Latviešu literārās biedrības igauņu analogs.
Sārtgalvas pīle
Sārtgalvas pīle (Rhodonessa caryophyllacea) ir liela auguma pīļu dzimtas (Anatidae) nirējpīle, kas, visticamākais, kopš 1950. gadiem ir izmirusi, lai gan saskaņā ar Starptautiskās dabas un dabas resursu aizsardzības savienības datiem tai joprojām ir kritiski apdraudētas sugas statuss. Tā ir vienīgā suga sārtgalvas pīļu ģintī (Rhodonessa). Daļa zinātnieku sārtgalvas pīli sistematizē lielgalvju ģintī, tomēr lielākā daļa to klasificē atsevišķā ģintī.
Izplatība
Kādreiz sārtgalvas pīle apdzīvoja Indijas, Bangladešas un Mjanmas zemieņu ūdenstilpes un purvaines. Pēdējais novērojums savvaļā šai pīlei bijis 1949. gadā, lai gan ik pa laikam tiek organizēti tās meklējumi. Ornitologi, balstoties uz vietējo iedzīvotāju ziņojumiem, cer, ka sārtgalvas pīle, iespējams, ir patvērusies nepieejamos Mjanmas ziemeļdaļas purvos. Tādēļ sugai joprojām ir apdraudētas sugas statuss.
Izskats
Sārtgalvas pīle ir liela auguma nirējpīle ar garu knābi un kaklu, samērā garām kājām un smailu, trīsstūrveida galvu. Abi dzimumi apmēram vienādi lieli, ķermeņa garums ap 60 cm, svars 800—1000 g. Tēviņam ir koši rozā galva, kakls un knābis, mātītei galva, kakls un knābis ir gaišāki, brūnganrozīgi, ne tik koši kā tēviņam.
Ķermeņa apspalvojums tēviņam tumši brūns, arī kakla priekšpuse ir tumša. Mātītes ķermenis un kakls pelēcīgi brūni. Spārniem priekšējā mala balta, bet lidojumā tā tik spilgti neizceļas kā baltspārnu pīlei. Spārnu spogulis liels un gaiši sārts. Lidojumā var sajaukt ar Indijā dzīvojošo raibknābja pīli. Lai abas sugas atšķirtu, jābūt labai putna redzamībai. Raibknābja pīlei spārnu spogulis ir balts, lidspalvas tumši zaļas. Jauno putnu galvas ir baltas, bez sārtuma.
Uzvedība un barība
Valda uzskats, ka sārtgalvas pīles ir nometnieces, tās uzturas pa vienai vai pāros, ļoti reti nelielās grupās. Iespējams, tās veic nelielus, vietēja rakstura klejojumus barības meklējumos. Kopumā šī suga ir ļoti uzmanīga un bailīga. Barojas ar ūdensaugiem, ūdens kukaiņiem, vēžveidīgajiem un moluskiem. Līdzīgi kā lielgalvji, sārtgalvas pīles nelabprāt nirst (lai gan reizēm to dara) un barojas galvenokārt, zem ūdens pabāžot tikai galvu un kaklu.
Ligzdošana
Sārtgalvas pīle mājo un ligzdo zemieņu slapjajos purvos un slīkšņās, slēpjot ligzdu garā zālē. Dējumā 6—7 krēmbaltas, gandrīz apaļas olas. Tās garums ir 4,3—4,6 cm, platums 4,1—4,3 cm.
Upesciems (nozīmju atdalīšana)
Upesciems var būt:
Slaņķi
Slaņķi ir ciems Vaives pagastā, Cēsu novadā. Atrodas 88 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Slaņķu dīķi.
Bernhards Horvics
Bernhards Horvics (de;, Neištrēlica — , Londona) bija Vācijas un Lielbritānijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis ebreju ģimenē. No 1836. gada līdz 1839. gadam mācījies mākslas skolā Berlīnē. No 1837. gada līdz 1843. gadam bijis Berlīnes plejādes šaha grupas dalībnieks. 1839. gadā pārcēlies uz Hamburgu, bet 1845. gadā sācis dzīvot Londonā. Kļuvis par Lielbritānijas pavalstnieku un aktīvi iekļāvies šaha dzīvē. Spēlējis mačus ar tā laika spēcīgākajiem šahistiem: Hauardu Stauntonu — 8½:15½ (1846), Lionelu Kizericki — 4½:7½ (1846), Henriju Bērdu — 9:5 (1851), Ignacu Kolišu — 1:3 (1860). 1851. gadā piedalījies Londonas pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā, kur ieņēmis 7. vietu. Pirmajā kārtā uzvarējis Bērdu ar 2½:1½, bet otrajā piekāpies Stauntonam — 2½:4½. No 1851. gada līdz 1853. gadam izdevis šaha žurnālu Chess Players. Devis ievērojamu ieguldījumu šaha galotņu teorijā, kā arī bijis pazīstams kā šaha kompozīciju sastādītājs. 1851. gadā bijis līdzautors grāmatai Chess studies, bet 1889. gadā — Chess studies and end-games. 1862. gadā uzvarējis pirmajā šaha kompozīciju sastādītāju turnīrā.
Zlēku dzirnavezers
Dibens - dūņains. Krasti - slīpi. Ietek - Kāžupe no Kāžezera. Iztek - Dzirnavupe uz Ventu.
1970. gadā uzbūvēts dzelzsbetona tilts (ceļš V1326 (Ugāle–Cirkale–Zlēkas)) pāri ezeram tā šaurākā vietā.
Kalpone ar piena krūzi
"Kalpone ar piena krūzi" (nl) ir nīderlandiešu gleznotāja Jana Vermēra eļļas krāsas glezna. Tā atrodas Rijksmuseum kolekcijā Amsterdamā, Nīderlandē, kur to uzskata par "neapšaubāmi vienu no muzeja labākajiem eksponātiem".
Gleznas pabeigšanas datums dažādos avotos norādīts atšķirīgs. Rijksmuseum to novērtējuši kā aptuveni 1658. gadu. Saskaņā ar Metropoles mākslas muzeja Ņujorkā pētījumiem, tā tapusi 1657. vai 1658. gadā. Tīmekļa vietne Essential Vermeer norāda plašāku periodu: 1658—1661.
Apraksts un komentāri
Lai arī oriģinālvalodas tradicionālajā nosaukumā sieviete tiek nosaukta par kalponi, kas slauc govis, tajā ir attēlota mājas vai virtuves istabene, zema ranga iekštelpu kalpone, kas vienkāršā telpā uzmanīgi lej pienu uz galda esošā tukšā māla traukā. Uz galda atrodas arī dažādu veidu maize. Viņa ir jauna, spēcīgi būvēta sieviete ar tīru linu cepuri, zilu priekšautu un pār platiem apakšdelmiem atlocītām piedurknēm. Aiz viņas muguras uz grīdas atrodas kāju sildītājs; uz sienas ir Delftas flīzes, uz kurām attēlots Kupidons (skatītājam pa kreisi) un tēls ar stabu (pa labi). No loga gleznas kreisajā pusē plūst spoža gaisma.
Georgs Šiliņš
Georgs Šiliņš (arī Juris Šiliņš,, Rostovas apgabals, Krievijas PFSR - , Rīga) bija Latvijas ārsts, medicīnas profesors, kas aktīvi piedalījās arī šaha dzīvē. Latvijas Ārstu biedrības goda biedrs.
Biogrāfija
Georgs Šiliņš dzimis ārsta ģimenē. Otrā pasaules kara laikā bijis sanitārais instruktors latviešu strēlnieku divīzijā. 1949. gadā beidzis Latvijas Universitātes Medicīnas fakultāti. No 1952. gada strādājis Latvijas eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtā (tagad Latvijas Universitātes eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūts) - sākumā par zinātnisko līdzstrādnieku, pēc tam par direktora vietnieka zinātniskajā darbā. Publicējis zinātniskus darbus par tireotoksikozes patoloģenēzes un terapijas jautājumiem. Būtiski stiprinājis Latvijas medicīnas intelektuālo potenciālu, bijis pirmsācējs jaunām metodēm terapijā un diagnostikā. Strādājis arī Paula Stradiņa klīniskās universitātes slimnīcas endokrinoloģijas centrā.
Kalpone ar piena krūzi
Apraksts un komentāri
Metropoles mākslas muzeja Eiropas gleznu departamenta kurators, divu Vermēra izstāžu organizators, Volters Lītke izteicies, ka "tas ir mazliet kā Monas Lizas efekts" mūsdienu skatītājiem. "Mūsdienu auditorijai viņā ir mazliet noslēpumainība. Viņa veic savus ikdienas pienākumus, nedaudz smaidot. Un mūsu reakcija ir "Par ko gan viņa domā?'"
Georgs Šiliņš
Šahists
Georgs Šiliņš bija pazīstams arī kā meistarīgs un ilggadējs šahists. Trīs reizes viņš ir piedalījies Latvijas šaha čempionāta finālos, bet 1944. gadā izcīnījis 3. vietu Latvijas PSR labāko šahistu turnīrā, kas tiek uzskatīts par tā gada neoficiālo Latvijas čempionātu. Labākie panākumi šahā Šiliņam bija 1940. gadu otrajā pusē, kad viņš divus gadus pēc kārtas (1947, 1948) kļuva par Rīgas čempionu šahā. 1948. gadā Šiliņš sekmīgi spēlēja PSRS meistarkandidātu turnīrā Baku. 1962. gadā Latvijas Zinātņu akadēmijas šaha komandas sastāvā kļuva par 3. Latvijas PSR komandu čempionāta uzvarētāju. Vēlākajos gados daudz laika aizņēma medicīna, tāpēc šaha sacensības nācās izlaist. Tomēr Šiliņš regulāri spēlēja Rīgas medicīnas darbinieku komandā pie 1. galdiņa, tāpat viņam izdevās saglabāt sportisku formu līdz savai mūža nogalei. Tā 2008. gadā Šiliņš piedalījās Vidzemes novada veterānu čempionātā šahā, bet 2011. gada decembrī 93 gadu vecumā spēlēja šaha turnīrā Limbažos.
Ilze Sperga
Ilze Sperga (dzimusi 1978. gadā) ir latviešu dzejniece, zinātniece, sabiedriskā darbiniece.