cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kostarika
Iedzīvotāji
No 4 miljoniem kostarikāņu vairākums (94%) ir eiropiešu ieceļotāju pēcteči — baltādainie un metisi. Apmēram 3% ir melnādainie, 1% — indiāņi, 1% — ķīnieši, bet atlikušie iedzīvotāji (1%) ir citu etnisko grupu pārstāvji. Vairākums iedzīvotāju ir kristieši — 76% ir katoļticīgie, bet 16% — protestanti. 5% iedzīvotāju pieder citām reliģijām, bet 3% ir neticīgie. Bez oficiālās spāņu valodas, izplatīts ir arī vietējais kreols un angļu valoda. Vidējais mūža ilgums ir 76,8 gadi.
Izglītība
Rakstītprasmes līmenis ir 96%. Skolas ir visā valstī. Šeit ir arī privātskolas. Izglītība līdz 15 gadu vecumam ir obligāta un bez maksas. Te atrodas Centrālamerikas Universitāte.
Degunradžvaboles
Degunradžvaboles dzīvo trūdvielām bagātās vietās: lapkoku mežos, komposta kaudzēs, zāģu skaidās. Pieaugušas degunradžvaboles neēd - visai dzīvei nepieciešamās barības vielas tā uzkrāj kāpura stadijas laikā.
Kostarika
Veselība
Valstī ir labi attīstīta veselības aprūpes sistēma; tai tiek tērēti aptuveni 25% no valsts izdevumiem. Izplatīta malārija. Kukaiņi, smilšu mušas pārnēsā slimības. Zemā ūdens kvalitāte var izraisīt dizentēriju, pārtikā var lietot tikai attīrītu ūdeni. Medicīnas iestādes ir lielākajās pilsētās.
Ekonomika
62% iedzīvotāju ir nodarbināti pakalpojumu sektorā, 30% — ražošanas sektorā, bet 8% nodarbināti lauksaimniecībā. Galvenās eksporta preces ir kafija un banāni, kas veido apmēram pusi valsts eksporta. Lielo boksītu iegulu dēļ ir attīstījusies alumīnija ražošanas industrija. Nelielos daudzumos iegūst arī zeltu, dzīvsudrabu, sudrabu un mangānu.
Degunradžvaboles
Pasaulē apmēram 40 sugas. Latvijā viena - komposta degunradžvabole (Oryctes nasicornis).
Kostarika
Ekonomika
Pateicoties lietus mežiem un bagātajai dzīvnieku pasaulei, Kostarika 20. gadsimta astoņdesmitajos gados kļuva populāra tūristu vidū. Lai gan augošā noziedzības līmeņa dēļ tūristu interese ir mazinājusies, Kostarika ir tūristu visapmeklētākā valsts Centrālamerikā, kuru 2007. gadā apmeklēja 1,9 miljoni tūristu.
Degunradžvaboles
Salīdzinājumā ar saviem izmēriem degunradžvabole, iespējams, ir pasaules spēcīgākais radījums. Tā uz muguras spēj nest svaru, kas pārsniedz pašas svaru 850 reizes.
Kostarika
Nacionālā virtuve
Daudzi Kostarikas nacionālie ēdieni tiek gatavoti no pupiņām un rīsiem, izvairoties no garšvielu lietošanas. Viens no nozīmīgākajiem ēdieniem ir Gallo pinto, ko gatavo no ceptiem rīsiem un melnajām pupiņām. Tradicionāls pusdienu ēdiens ir "Casado", kuru gatavo no rīsiem un pupiņām, kas papildināti ar kāpostu un tomātu salātiem, ceptiem dārzeņiem un gaļu. Uzturā lieto arī zivis. Kostarikas klimats atļauj augt daudziem eksotiskiem augļiem — arbūziem, melonēm, ananasiem, mango utt. Kostarikas nacionālie dzērieni ir "Horchata" — rīsu dzēriens ar kanēļa piedevu, cukurniedru liķieris "Guaro" un kafija pagatavota visdažādākajos veidos.
Hokona VII jūra
Karaļa Hokona VII jūra (no) ir Dienvidu okeāna piekrastes jūra Antarktikā. Plešas no 20° rietumu garuma (Stenkomas-Vilsas glečers) līdz 0° garumam (Fimbula šelfa ledājs). Robežojas austrumos ar Lazareva jūru, rietumos — ar Vedela jūru. Agrāk par Hokona VII jūru uzskatīja visu Karalienes Modas Zemes piekrastes akvatoriju līdz Širases glečerim austrumos. Kontinenta piekrastē stiepjas Princeses Martas krasts, gar kuru izveitojušies vairāki šelfa ledāji, lielākais no kuriem ir Rīsera-Larsena šelfa ledājs jūras rietumdaļā.
Jūras akvatorija pētīta 20. gadsimta 30. gados un nosaukta Norvēģijas karaļa Hokona VII vārdā. 60. gados padomju ģeogrāfi no Hokona VII jūras nodalīja atsevišķas Lazareva un Rīsera-Larsena jūras.
Piekrastē izvietotas vairākas polārstacijas, lielākā no kurām ir vācu vissezonas stacija Neimaiere.
Līdzsvarotā vadības karte
Līdzsvarotā vadības karte jeb LVK (, BSC), ir viens no instrumentiem ar kuru palīdzību var konkretizēt priekšstatu par uzņēmuma realizētām stratēģijām. To izstrādāja Roberts S. Kaplāns (Robert S. Kaplan) un Deivids P. Nortons (David P. Norton) pagājušā gadsimta 90. gadu vidū, izdodot 1996.gadā grāmatu „The Balanced Scorecard: Turning Strategy into Action”. Nosaukums cēlies, akcentējot vārdus „līdzsvarotā sistēma”, kurai jābūt izmērāmai ar konkrētiem izmērāmiem sistēmas rādītājiem. Tomēr par šīs sistēmas sākumpunktu ir uzskatāms uzņēmuma darbības pamatojums, t.i., vīzija, misija, mērķi un stratēģija.
Līdz tam tradicionālā uzņēmumu darbības efektivitātes mērīšana koncentrējās galvenokārt uz uzņēmumu grāmatvedības un finanšu datiem un neapmierināja prasības, kādas tai tika izvirzītas, jo dati ātri novecoja un pastāvēja to vienpusīgs atspoguļojums. Tāpēc bez monetāra novērtējuma tika pievienoti nemonetāri novērtējumi- uzņēmuma rezultatīvie rādītāji jeb līdzsvarotās vadības kartes rādītāji.
Ieviešanas process
Lai ieviestu LVK, uzņēmumam nepieciešams veikt 7 soļus:
Ieguvumi un zaudējumi
Galvenie ieguvumi, pielietojot līdzsvaroto vadības karti:
Vēlāk, ieviešot šo sistēmu uzņēmumos, varēja konstatēt, ka tā spēj paveikt daudz vairāk, nekā sākotnēji bija iecerēts. Piemēram, to ieviešot, liels ieguldījums tika sasniegts uzlabojot darbinieku motivāciju, jo nosakot darbiniekiem mērķus, tiek ietekmēta to uzvedība. Darbinieki sāka saprast sava ieguldījuma devumu kopējo uzņēmuma mērķu sasniegšanā.
Tomēr neskatoties uz uzrādītajiem ieguvumiem ir viens negatīvs aspekts, kas ir jāņem vērā - lai gan šo sistēmu IT uzņēmumi pat piedāvā nopirkt LVK datorprogrammās, tomēr pats grūtākais ir izstrādāt kritērijus, rezultatīvos rādītājus utt., kas ir jādara pašam uzņēmumam. Tas ir sarežģīts un smags process, pie tam, tas ir nepārtraukti jāuzlabo. Pirms ieviešot LVK, uzņēmuma vadībai ar skaidru prātu ir jāizvērtē visi ieguvumi un zaudējumi.
Viljams Batlers Jeitss
Viljams Batlers Jeitss (dzimis, miris ) bija īru dzejnieks un dramaturgs, viens no nozīmīgākajiem angļu valodā rakstošajiem autoriem 20. gadsimtā. 1923. gadā Jeitss saņēma Nobela prēmiju literatūrā.
Jeitsa agrīnā daiļrade piederīga romantisma literatūrai. Pēc iepazīšanās ar modernisma dzejniekiem (piemēram, Ezru Paundu) un iesaistīšanās politikā viņa darbos ienāca modernisma iezīmes.
Zēnons Elejietis
Zēnons Elejietis (grc; ap 490 p. m.e. — ap 430 p. m.e.) bija natūrfilozofs Senajā Grieķijā, Parmenīda skolnieks. Dzimis Elejā. Pazīstams ar savām aporijām, ar kurām viņš centās pierādīt kustības, telpas un neierobežota daudzuma neiespējamību.
Mācība
Zēnons Elejietis centās Parmenīda mācību pamatot ar virkni tādu argumentāciju, kas iemantoja slavu jau antīkajā sabiedrībā. Viņš norāda, ka pieņēmums par kustību kā vietas maiņu laika gaitā noved pretrunās. Pamatojoties uz priekšstatu par laiku kā atdalītu laika punktu secību, izšauta bulta, ja tās lidojumu sadala atsevišķos laika punktos, ikvienā punktā būtu nekustīga un līdz ar to arī kopumā nekustētos. Turpretī, ja laiku pieņem kā bezgalīgu kontinuumu, tad rodas paradokss, ka, piemēram, Ahillejs, sacenšoties skriešanā ar bruņurupuci, kurš viņam ir gabaliņu priekšā, šo gabaliņu nekad nevar pārvarēt. Kad Ahillejs būtu sasniedzis bruņurupuča starta līniju, tad tas jau arī pats būtu parāpojis gabaliņu uz priekšu, tāpēc atstatums starp abiem gan samazinātos, taču pastāvētu vienmēr.
Viljams Batlers Jeitss
Latviešu valodā V.B. Jeitsa dzeju atdzejojuši Eriks Ādamsons, Andrejs Johansons, Fricis Dziesma un Hermanis Marģers Majevskis. 2015. gadā izdota pirmā Jeitsa dzejas izlase latviešu valodā "Baltie putni", kur līdzās senākiem atdzejojumiem ir arī mūsdienu dzejnieku latviskojumi.
Salas ciems
Salas ciems var būt:
Nidhjegs
Nidhjegs senskandināvu mitoloģijā ir pūķis, kurš grauž vienu no pasaules koka Igdrasila trim saknēm. Šī sakne atrodas virs Nīflheimas.
Poētiskajā Edā minēts, ka Nidhjegs mājo Nastrondā ("mirušo ķermeņu krastā") un spīdzina mirušos.
Nidhjegam ir mūžīgs strīds ar ērgli Vedrfjelniru, kurš mīt Igdrasila galotnē.
Kriss Bošs
Kristofers Vesons Bošs (en; dzimis Dalasā, Teksasas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlēja spēka uzbrucēja pozīcijā, ASV basketbola izlases dalībnieks. Karjeras laikā pārstāvējis divas NBA komandas: Toronto "Raptors" un Maiami "Heat". "Heat" sastāvā izcīnījis divus NBA čempiontitulus. Piedalījies 11 NBA Visu Zvaigžņu spēlēs. 2008. gada olimpisko spēļu zelta medaļas ieguvējs ASV izlases sastāvā.
NBA
K. Bošs sekmīgi startēja vidusskolu basketbolā, pēc tam kļuva par Džordžijas Tehnoloģiskā institūta studentu, tomēr augstskolu basketbolā ilgi neuzkavējās, jau pēc pirmās sezonas pieteikdamies NBA draftam. 2003. gada NBA draftā Toronto "Raptors" viņu izraudzījās ar kopējo trešo numuru. Jau kopš savas pirmās NBA sezonas K. Bošs kļuva par komandas līderi bija "Raptors" kapteinis un rekordists virknē statistikas rādītāju, kā arī uzaicināts spēlēt ASV nacionālajā basketbola izlasē. Tajā pašā laikā komandas sasniegumi nav bijuši tik izcili kā K. Boša individuālie, un tikai divās no viņa aizvadītajām sezonām "Raptors" ir spējuši iekļūt NBA play-off spēlēs.
2009.-2010. gada NBA sezonā K. Bošs rādīja vēl rezultatīvāku spēli kā iepriekšējās sezonās, gūstot vidēji spēlē vairāk kā 24 punktus un pret Milvoki "Bucks" aizvadot savu karjeras rezultatīvāko spēli, kurā guva 44 punktus.
2010. gada vasarā K. Bošs pārcēlās no "Raptors" uz Maiami "Heat", vienlaikus šai komandai pievienojās arī Lebrons Džeimss no Klīvlendas "Cavaliers". Līdz ar to kopā ar "Heat" jau spēlējošo Dveinu Veidu viņi izveidoja vienu no spēcīgākajiem trio NBA vēsturē. 2011. gadā "Heat" kvalificējās finālsērijai, tomēr zaudēja tajā Dalasas "Mavericks". Toties jau nākamajā sezonā K. Bošs kopā ar "Heat" izcīnīja NBA čempiontitulu, finālsērijā pārspējot Oklahomasitijas "Thunder", arī 2013. gadā tika izcīnīts NBA čempiontituls, šoreiz finālā tika uzvarēta Sanantonio "Spurs" vienība.
2017. gadā K. Bošs noslēdza spēlētāja karjeru, būdams "Heat" sastāvā (pēdējo oficiālo spēli viņš aizvadīja 2016. gadā, bet vēl mēģināja atgriezties basketbolā).
ASV izlase
2006. gadā K. Bošs tika iesaistīts ASV basketbola izlasē startam pasaules čempionātā Japānā, kas komandai nebija sekmīgs un pēc zaudējuma pusfinālā Grieķijai nācās samierināties ar bronzas medaļu. 2007. gadā viņš savainojuma dēļ nepiedalījās Amerikas čempionātā, kurā ASV izlase uzvarēja. Toties K. Bošs bija komandas sastāvā 2008. gada Pekinas olimpiskajās spēlēs, kur spēlēja pārsvarā kā rezervists centra pozīcijā, mainot Dvaitu Hauardu, un kopā ar izlasi izcīnīja zelta medaļas.
Zemesvēžu dzimta
Zemesvēžu dzimta (Gryllotalpidae) ir taisnspārņu kārtas kukaiņu dzimta.
Kukainis pēc sava attīstības veida pieder pie kukaiņiem ar nepilnīgo pārvēršanos, tam ir trīs attīstības pamatstadijas: 1. ola, 2. kāpurs. 3. pieaudzis kukainis.
Zemesvēža izdētās olas ir baltas, gludas, garenas. To garums 2-2,2 mm.
Kāpurs (nimfa) ārēji līdzīgs pieaugušam kukainim, tikai izmēros par to mazāks. Spārni vēl nav pilnībā attīstījušies.
Kāpura stadijā zemesvēžu uzturā ir dažādu krāšņumaugu, labības augu un dārzeņu saknes. Pieaugot kāpura vecumam, barībā arvien lielāks īpatsvars ir dzīvniekiem. Pieaugušie kukaiņi ēd sliekas, gliemjus, kukaiņus un kukaiņu kāpurus. Aptuveni trīs ceturtdaļas jauno kāpuru kļūst par barību vecākajiem zemesvēžiem.
Latvijā sastopama suga racējcircenis jeb.
Latvijas Republikas Komerclikums
Komerclikums, līdz ar citiem likumdošanas aktiem, ir viens no galvenajiem valsts regulēšanas instrumentiem mikroekonomikas jomā. Tas komercdarbības procesus padara pārskatāmus un prognozējamus, līdz ar to nodrošinot valsts ekonomiskās attīstības stabilitāti.
Parkšķis
Parkšķis, sarkanspārnu sisenis (Psophus stridulus) ir taisnspārņu kārtas siseņu apakškārtas kukainis.
Parkšķis biežāk sastopams sausās pļavās, kur tēviņi, lai pievērstu mātītes uzmanību, lidojot rada parkšķošu troksni un izrāda sarkanos pakaļspārnus. Latvijā sastopams samērā reti, un ir aizsargājams.
Drohičinas līgums
Drohičinas līgums bija miera līgums starp Polijas-Lietuvas kopvalsti un Rīgas brīvpilsētu Livonijas kara noslēgumā, kas iekļāva Rīgu Polijas-Lietuvas kopvalstī.
Līgumu 1581. gada 14. janvārī Drohičinas pilsētā (mūsdienās Podlases vojevodistes dienvidos) parakstīja Polijas-Lietuvas valdnieks Stefans Batorijs un Rīgas rātes pārstāvji — birģermeisters Kaspars Bergens (Kaspar zum Bergen), rātskungs Nikolajs Eke, rakstvedis Johans Tasts, Lielās ģildes eltermanis Rudolfs (Rolofs) Šrēders un Mazās ģiles eltermanis Goriss Bauers (Brauers). Līgums uz četriem pergamenta ruļļiem ar Polijas un Lietuvas valsts zīmogiem glabājās Rīgas pilsētas arhīvā.
Priekšvēsture
Viļņas ūnijas un Grodņas ūnijas noslēgšanas rezultātā agrākie Rīgas feodālie senjori - Livonijas ordenis un Rīgas arhibīskaps pakļāvās Lietuvas dižkunigaitijas virsvarai. Rīgas pilsēta turpretī nepiekrita pievienoties ūnijai un meklēja iespējas nostiprināt īpašo statusu.
Līguma pamatnosacījumi
Rīgas pilsoņiem tika saglabātas atsevišķas privilēģijas, vēlāk sauktas par "Stefana privilēģiju kopumu". Vienu no Rīgas birģermeistariem iecēla par burggrāfu, kas bija Polijas-Lietuvas pārstāvis pilsētā. Rīgas pilsētas likumu izmaiņām turpmāk bija nepieciešama Polijas karaļa piekrišana.
Sekas
Lai pieņemtu Rīgas uzticības zvērestu, karalis Stefans Batorijs 1581. gada 12. martā ieradās Rīgas pilī, kas atradās ārpus tā laika pilsētas robežām. Pilsētas zvērests tika pieņemts 7. aprīlī. 1582. gada 16. novembrī Polijas—Lietuvas kopvalsts Seims Varšavā apstiprināja karaļa Stefana privilēģijas Rīgas pilsētai.
Tomēr jau pēc dažiem gadiem sākās pilsētas namnieku sacelšanās pret pilsētas rāti un Polijas-Lietuvas virsvaru, ko dēvē par Rīgas Kalendāra nemieriem (1584-1589). Par formālo iemeslu kalpoja karaļa Stefana Batorija rīkojums pāriet uz Gregora kalendāru.
Kārlis XIV Juhans
Kārlis XIV Juhans (sv; dzimis Žans Batists Bernadots (fr), miris ) bija Zviedrijas un Norvēģijas karalis no 1818. gada līdz savai nāvei 1844. gadā. Norvēģijas karaļu uzskaitījumā figurē kā Kārlis III Juhans (no). Pašreizējās Zviedrijas karaliskās dinastijas (Bernadota dinastija) aizsācējs.
Dzimis Francijā, 1780. gadā pievienojās Francijas karaliskajai armijai, turpināja veiksmīgu karavīra karjeru Lielās franču revolūcijas laikā. Neilgu laiku bijis kara ministrs. Bijusi nozīmīga loma Francijas uzvarā Austerlicas kaujā.
Bija precējies ar Napoleona Bonaparta brāļa Itālijas un Spānijas karaļa Žozefa sievas māsu Marseļas zīdtirgotāja meitu Eiženiju Bernadīni Desirē Klarī. Viņiem piedzima dēls Oskars.
Vammas
Vammas bija Somijas uzņēmums, kas nodarbojās ar ceļu apkopes, rakšanas un sniega novākšanas tehnikas, kā arī ieroču sistēmu ražošanu. Tas tika izveidots 1991. gadā; kopš 1996. gada Patria Oy meitas uzņēmums; 2000. gadu beigās civilās produkcijas bizness pārdots, bet ieroču ražošana integrēta Patria sastāvā.
Vēsture
1954. gadā Somijas Aizsardzības ministrijas rūpnīcā Santahaminā (sala Helsinkos) sāka ražot hidrauliskos aizmugures ekskavatorus. 1957. gadā rūpnīca nodega, un ražošana tika pārcelta uz Vammaskosken rūpnīcu Vammalā. Ekskavatoram tika dots vietējo krāču nosaukums Vammas. Rūpnīca sāka ražot arī greiderus, sākotnēji pēc Zviedrijas licences, bet 1960. gados paši izstrādāja savu modeli.
Uzņēmums Vammas Oy tika izveidots 1991. gadā, apvienojot Tampella Oy militāro risinājumu nodaļu ar Aizsardzības ministrijas Vammaskosken rūpnīcu. Tampella sākotnēji paturēja 22,3 % Vammas akciju.
1992. gadā Vammas ekskavatoru ražošanu pārdeva Somijas uzņēmumam Lännen Tehtaat, kurš to 2004. gadā pārdeva Lännen Tractors Oy.
Rihvala
No 1793. līdz 1807. gadam ietilpa Prūsijā, no 1807. līdz 1815. gadam - Varšavas hercogistes sastāvā, bet līdz 1919. gadam - Krievijā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.
Vammas
Vēsture
2005. gada janvārī no Patria Vammas Oy tika atdalīta ieroču sistēmu nodaļa un nosaukta par Patria Weapon Systems Oy, Vammas atstājot tikai greideru, lidostu sniega novākšanas un kravu pārvietošanas mašīnu ražošanu. 2007. gadā Patria pārdeva Vammas greideru biznesu galvenajam konkurentam Somijas uzņēmumam Veekmas Oy.
2008. gada martā Vammas lidostu sniega novākšanas tehnikas ražošanas tiesības tika pārdotas ASV uzņēmumam Hagie Manufacturing Company, ražošana tika pārcelta uz ASV; produkcijas ekskluzīvu izplatīšanu ieguva Fortbrand Services, Inc. 2010. gada jūlijā Vammas sniega novākšanas tehnikas ražošanas tiesības Hagie Manufacturing pārdeva Fortbrand Services, kas ražošanu organizēja uzņēmumā Al-jon Manufacturing. Šajā laikā Vammas izstrādātās piekabināmās skrejceļu saķeres mērīšanas iekārtas Skiddometer BV11 biznesu Fortbrand Services pārdeva uzņēmumam Moventor Oy.
2008. gada septembrī Windhoff Vammas lidostu apkalpošanas tehnikas bizness tika pārdots Vācijas uzņēmumam LAWECO Maschinen- und Apparatebau GmbH.
Balašiha
Vēsture
Par pilsētas dibināšanas gadu pieņemts uzskatīt 1830. gadu. Balašiha ir sens tekstilizstrādājumu centrs. 2014. gada decembrī Balašihai pievienota Žeļeznodorožnijas pilsēta
Sports
Balašihā bija bāzēta hokeja komanda Balašihas MVD, kas spēlēja Kontinentālajā hokeja līgā. 2010. gadā komanda tika apvienota ar Maskavas "Dinamo", izveidojot Maskavas "OHK Dinamo". Kopš 2010. gada pilsētu pārstāv komanda Balašihas "Dinamo", kas spēlē Krievijas Augstākajā līgā.
Marks Bogdanovs
Marks Bogdanovs (dzimis, Valmierā) ir Latvijas futbola vārtsargs.
Biogrāfija
Savu futbolista karjeru iesāka dzimtās pilsētas komandas Valmieras FK sastāvā, kur spēlēja 2004. un 2005. gada 1. līgas sezonās.
2006. gada ziemā viņš tika izīrēts FK Rīga, kur bija FK Rīga dublieru pamatvārtsargs (piedalījas Latvijas I līgā) un nomināli 3 vārtsargs Virslīgas komandai. 2006. gada vasarā FK Rīga radās finasiālās grūtības un Marks atgriezās Valmieras FK. Atgriežoties dzimtajā komandā palīdzēja izcīnīt vietu pārspēlēs par vietu Virslīgā, kur tika zaudēts FK Rīga.
2007. gada februārī pārgāja uz FK Jūrmala, kur bija FK Jūrmala dublieru pamatvārtsargs un nomināli 3 vārtsargs Virslīgas komandai, pēc vasaras transfēru perioda, kad komandu atstāja vairāki leģionāri, palika par komandas otro vārtsargu.
2008. gada sezonā Bogdanovs bija komandas otrais vārtsargs aiz pieredzējušā Andreja Piedela, tiekot laukumā 4 spēlēs. Bogdanova debija Virslīgā notika 20. aprīlī spēlē pret Olimps/RFS Daugavas stadionā Rīgā.
2009. gada sezonā Marks palika par FK Jūrmala pamatvārtsargu, tiekot laukumā 20 spēlēs.
2010. gada janvārī pārgāja uz FK Jelgava. 2010. gada maijā kopā ar komandu izcīnīja Latvijas kausu. 2010. gada jūlijā debitēja starptautiskajā arēnā Eiropas līgas spēlē pret norvēģu Molde FK. 2010. gada sezonā kā pamatvārtsargs nospēlēja 33 spēles un tika atzīts par FK Jelgava labāko spēlētāju 2010. gada sezonā. Kā arī iekļauts LMT Virslīgas simboliskajā izlasē pēc portāla sportacentrs.com un žurnāla Sporta Avīze versijām.
2013. gada sākumā pievienojās Latvijas 1. līgas klubam FB Gulbene. 2014. gada sezonā ar komandu uzvarēja 1. līgā, tādējādi iegūstot tiesības nākamgad spēlēt Virslīgā.
2015. gada Virslīgas sezonas sākumā pameta FB Gulbene un pievienojās 1. līgas komandai AFA Olaine. Divas sezonas pēc kārtas, 2016. un 2017. gadu sezonās, kā spēlējošais vārtsargu treneris un vēlāk arī pamatvārtsargs, palīdzēja izcīnīt sudraba medaļas 1. līgas čempionātā un tiesības spēlēt pārspēles par vietu Virslīgā. 2017. gada sezonā tika iekļauts 2017. sezonas simboliskajā izlasē.
2018. gada martā, pēc 12 gadu pārtraukuma, atgriezās dzimtajā Valmiera Glass VIA komandā. Komandas pieteikumā bija iekļauts kā vārtsargu treneris, bet bija pieteikts arī kā spēlētājs. Sezonas otrajā pusē iekaroja vietu laukumā un nospēlēja 14 spēles.
2019. gada martā, pēc savstarpējas vienošanās, atstāja Valmiera Glass VIA komandu un pievienojās Virslīgas Telpu Futbola klubam FK RABA.
2020. gada 8. martā, kopā ar FK RABA ieguva Latvijas Kausu telpu futbolā un kļuva par otro spēlētāju Latvijas vēsturē, kam izdevās to izdarīt gan lielajā, gan telpu futbolā
Oskars I
Oskars I (sv; dzimis kā Žozefs Fransuā Oskars Bernadots (fr), miris ) bija Zviedrijas karalis no 1844. gada līdz nāvei 1859. gadā. Dzimis Francijā, taču pēc tēva lēmuma pieņēmt Zviedrijas kroni kļuva par kroņprinci un kopā ar tēvu devās uz Zviedriju, kur uzauga. Precējies ar Napoleona I pirmās sievas Žozefīnes de Boarnē mazmeitu Žozefīni.
1274. gads
1274. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Klauss
Klauss var būt:
Zīdītāji
Zīdītāji (Mammalia) ir mugurkaulnieku augstākā klase. Pie zīdītājiem pieskaitāmi arī cilvēki. Zīdītājus pēta zooloģijas apakšnozare — terioloģija.
Zīdītāju raksturojums
Zīdītāju progresīvo attīstību raksturo arī zobu diferenciācija priekšzobos, ilkņos un dzerokļos un apakšžokļa tiešā artikulācija ar galvaskausa kapsulu, tādēļ zīdītāji barību pārstrādāt sāk jau mutes dobumā, kuru no deguna–rīkles dobuma atdala sekundārās aukslējas.
Ļoti liela nozīme bija siltasinībai, t.i., pastāvīgai, augstai ķermeņa temperatūrai, kura rodas tādēļ, ka arteriālās un venozās asinis nesajaucas, ka paaugstināta ir gāzu maiņa un izveidojusies termoregulācija. Nesajauktu asiņu asinsriti nosaka četrkameru sirds un tas, ka zīdītājiem saglabājas tikai viens (kreisais) aortas loks. Intensīva gāzu maiņa iespējama tādēļ, ka plaušām ir alveolāra struktūra un izveidojusies muskuļaina šķērssiena — diafragma, kas pilnīgi sadala ķermeņa dobumu krūšu un vēdera dobumā un piedalās ieelpas un izelpas aktā. Termoregulācija sasniegta, izveidojoties zīdītājiem tik raksturīgai matu segai, kā arī attīstoties ādas dziedzeriem. Tā kā zīdītājiem gremošanas, elpošanas un asinsrites sistēmas augsti attīstītas, vielmaiņa un visas dzīvības norises ir ļoti intensīvas, kas līdz ar pastāvīgo ķermeņa temperatūru padara zīdītājus, tāpat kā putnus, daudz mazāk atkarīgus no vides klimatiskajiem apstākļiem, nekā ir abiniekus un rāpuļus.
Zīdītāju straujo progresīvo attīstību nosaka arī tas, ka tie mazuļus dzemdē (tas tā nav tikai dažām zemākajām formām) un dīglis mātes organismā saņem barību caur īpašu orgānu — placentu –, bet piedzimušie mazuļi barojas ar pienu, ko izdala speciāli piena dziedzeri. Tas viss stipri paaugstina mazuļu izdzīvošanu.
Pretstatā putniem, kas atdalījušies no tipiskiem augsti organizētiem rāpuļiem, zīdītāji cēlušies no rāpuļiem, kam saglabājies vēl daudz kopīgu pazīmju ar abiniekiem. No šīm pazīmēm zīdītāji mantojuši apakšstilba-pēdas un apakšdelma-plaukstas pamata locītavu, pāra pakauša locītavas paugurus (daļēji), ar dziedzeriem bagātu ādu. Abinieku kopējais arteriālais stumbrs zīdītāju priekštečiem sadalījies citādi nekā rāpuļiem.
Putnu un zīdītāju līdzība — asinsrites raksturs (arteriālās un venozās asinis nesajaucas) un pastāvīgā ķermeņa temperatūra — abām šīm klasēm izveidojusies patstāvīgi. Par to liecina kaut vai tas, ka zīdītājiem atšķirībā no putniem saglabājies kreisais aortas loks. Sakarā ar uzbūves augsto organizāciju un samērā attīstīto psihi zīdītāji kainozoja ēras sākumā varēja izspiest līdz tam laikam valdošos rāpuļus un ieņemt visas iespējamās dzīves vietas, tādēļ zīdītāji ir ne tikai sauszemes, kokos dzīvojošas un lidojošas formas, bet arī zemes racēji un sekundāri ūdens dzīvnieki.
Zīdītāju sistemātika
Zīdītāju klasē (Mammalia) ietilpst ap 4000 sugu, un tās iedala divās apakšklasēs:
Somaiņu infraklase (Marsupialia) ir samērā neliela grupa, kuras pārstāvjiem, tāpat kā visiem pārējiem aizvēsturiskajiem somaiņiem, ir atsevišķa anālā atvere, un tie mazuļus dzemdē. Tomēr mazuļi piedzimst nepilnīgi attīstīti un attīstīties turpina mātes somā, tādēļ šī infraklase nosaukta par somaiņiem. Somaiņi līdz mūsdienām saglabājušies Austrālijā, Jaungvinejā, minētajam reģionam tuvējās salās un Amerikā.
Placentāļu infraklase (Eutheria) apvieno visus pārējos zīdītājus. Tiem raksturīgs tas, ka embrijiem ir speciāls orgāns — placenta, kas tos saista ar mātes organismu, – un mazuļi piedzimst vairāk vai mazāk attīstīti. Placentāļu galvas smadzenes ir daudz augstāk attīstītas. Tie ir izplatīti pa visu zemeslodi un tiek iedalīti ļoti daudzās kārtās.
Zīdītāju klase (Mammalia)
Valsts vadītājs
Valsts vadītājs, arī valsts galva, ir augstākā valsts amatpersona, kam ir īpašas tiesības reprezentēt valsti tās teritorijā un starptautiskajās attiecībās. Pēc savas formas valsts vadītājs var būt indivīds (kā fiziska persona) vai kolektīvs (kā publiskās varas orgāns). Valsts vadītāja forma dažādās valstīs vai zemēs var atšķirties pēc daudz dažādiem faktoriem, tostarp no valsts pārvaldes veida, valsts iekārtas, politiskās tradīcijas un vadošās klases politiskās filozofijas un citiem uzskatiem.
Zīdītāji
Zīdītāju sistemātika
(†) — Izmirušu organismu grupa.
Valsts vadītājs
Dažās valstīs (piemēram, ASV) prezidents ir izpildvaras galva ar reprezentatīvajām funkcijām, savukārt citās valstīs (piemēram, Vācijas Federatīvajā Republikā) prezidentam ir tikai atsevišķas izpildvaras tiesības ar reprezentatīvajām funkcijām. Abos gadījumos konstitūcija nesauc prezidentu par valsts galvu.
Zīdītāji
Dzīvesvietas
Zīdītāji dzīvo gan mežos un krūmājos, gan atklātās ainavās — stepēs un tuksnešos. Daudzi rokas zemē, citi peld jūrās un okeānos, vēl citi lielu aktīvās dzīves daļu pavada gaisā. Pie tipiskiem meža iemītniekiem pieder vāveres, Sibīrijas burunduks, caunas, sabulis, vairākums lāču, alnis un meža cūka. Vieni, piemēram, vāveres, dzīves lielāko daļu pavada kokos, vēl citi, piemēram, alnis, lāči un meža cūka, dzīvo uz zemes, t.i., meža apakšējā stāvā. Atklāto ainavu — tuksnešu un stepju iemītnieki ir tādi zālēdāji kā Āzijas kulāns un Tatārijas saiga, dažādi susliki, kāmji un lēcējpeles. No plēsējiem stepēs sastopams pelēkais vilks un rudā lapsa. Tikai nedaudzu sugu pārstāvji rokas un dzīvo zemē. Gandrīz visu dzīvi tur pavada kurmji un arkļi. Tie zemē rok alas, veido midzeņus un audzē mazuļus. Pie tipiskiem ūdensdzīvniekiem, kas nekad neaiziet uz sauszemes, pieder vaļi. Lielāko dzīves daļu ūdenī pavada roņi un valzirgs. Daudzas zīdītāju sugas, piemēram, Dienvidamerikas nutrija, bebri un Ziemeļamerikas ondatra, dzīvo gan ūdenī, gan uz sauszemes.
Vairošanās orgāni
Tāpat kā citi mugurkaulnieki, arī zīdītāji ir šķirtdzimumu dzīvnieki. Mātītes dzimumdziedzeros (olnīcās) attīstās olšūnas, bet tēviņa dzimumdziedzeros (sēkliniekos) — spermatozoīdi. Vairākumam zīdītāju olšūnas ir mikroskopiski sīkas (apmēram 0,2 mm diametrā). Piemēram, truša olšūna ir trīs tūkstošus reižu mazāka par vardes olšūnu. Apaugļošanās zīdītājiem, tāpat kā rāpuļiem un putniem, ir iekšēja un notiek mātītes olvados.
Pēcnācēju attīstība
Vairākumam zīdītāju apaugļotās olšūnas pa olvadiem nonāk īpašā orgānā — dzemdē. Virzoties pa olvadiem, apaugļotā olšūna attīstās par daudzšūnainu dīgli (embriju). Dzemdē dīgļa apvalks blīvi piekļaujas pie dzemdes sienas un it kā ieaug dzemdes sienā, veidojot bērna vietu jeb placentu (tāpēc tos zīdītājus, kuriem placenta attīstās, sauc par placentāļiem). Placentā dīgļa daudzie asinsvadi saskaras ar mātes organisma asinsvadiem un caur to sienām dīgļa asinīs nonāk barības vielas un skābeklis. Tādā pašā veidā dīgļa asinis atbrīvojas no nevajadzīgajām vielām. Ar to dzīvdzemdētāji zīdītāji atšķiras no dzīvdzemdētājām zivīm un rāpuļiem, kuriem dīgļa attīstība notiek uz olšūnā uzkrāto barības vielu rēķina. Dzemdē ir embrija attīstībai nepieciešamā temperatūra, te tas ir pasargāts no nelabvēlīgiem ārvides apstākļiem. Agrās attīstības stadijās zīdītāju embrijiem ir žaunu aizmetņi. Pēc šīs pazīmes un vēl daudzām citām pazīmēm tie ir līdzīgi abinieku un rāpuļu dīgļiem. Dīgļa attīstības ilgums (grūsnība) dažādiem zīdītājiem atšķiras. Piemēram ,trušiem tas ilgst vienu mēnesi, aļņiem un govīm — apmēram 9 mēnešus. Zīdītājiem, kuri neveido midzeņus vai citas slēptuves, mazuļi piedzimst redzīgi, apmatoti un uzreiz spēj pārvietoties. Aļņiem, saigām un zaķiem mazuļi pēc nākšanas pasaulē, tikko apžuvuši, jau pieceļas kājās. Tas tāpēc, ka atklātās vietās saglabjājas galvenokārt tie zīdītāji, kuriem dzimst visattīstītākie mazuļi. Bezpalīdzīgus mazuļus atklātās vietās viegli pamana plēsoņas, un tie iet bojā. Zīdītāji, kas veido alas vai migas (truši, vāveres un peles), dzemdē bezpalīdzīgus, kailus un aklus mazuļus. Piemēram, vāverēniem tikai 30. dienā pēc piedzimšanas atveras acis, bet no migas tie iznāk 40. diennaktī pēc nākšanas pasaulē.
Rūpes par pēcnācējiem
Zīdītājiem ir labi attīstīts mazuļu aprūpes instinkts. Mātītes baro mazuļus ar pienu, silda tos ar sava ķermeņa siltumu, aizsargā no ienaidniekiem, māca atrast barību. Par pēcnācējiem sevišķi izteikti rūpējas tie zīdītāji, kuriem dzimst nevarīgi mazuļi. Daudziem zīdītājiem par mazuļiem rūpējas ne tikai mātīte, bet arī tēviņš.
Zīdītāju izcelšanās
Recento zīdītāju un rāpuļu līdzīgās pazīmes, īpaši to agrajās attīstības stadijās, norāda uz abu šo dzīvnieku grupu tuvo radniecību un ļauj secināt, ka zīdītāji cēlušies no senajiem rāpuļiem. Šo pieņēmumu apstiprina atrastie izmirušo zīdītājzobu rāpuļu skeleti, kuri ir līdzīgāki zīdītājiem nekā mūsdienu rāpuļiem. Bez tam arī patlaban eksistē zīdītāji, kuri pēc uzbūves ir ļoti tuvi rāpuļiem. Tie ir dējējzīdītāji jeb pirmzīdītāji. Zinātnieki pierādījuši, ka zīdītāji, tāpat kā putni, ir cēlušies no rāpuļiem. Galvenās zīdītāju pazīmes — dzīvdzemdēšana un mazuļu barošana ar pienu — šīs klases mūsdienu pārstāvjiem nav vienādi labi attīstītas. Pēc šīm pazīmēm zīdītāju klasi iedala divās apakšklasēs — dējējzīdītājos jeb pirmzīdītājos un dējējdzemdētājos. Savukārt dzemdētājzīdītājus iedala bezplacentāļos un placentāļos.
Dējējzīdītāji
Pie šīs grupas pieder viena kārta — kloākaiņi, kuras pārstāvji saglabājušies Austrālijā un tās tuvumā esošajās salās. Tiem ir daudz primitīvu, ar rāpuļiem kopīgu pazīmju : skeletā saglabājušies kraukļakauli, izvadorgānu un vairošanās orgānu izvadkanāli beidzas kloākā, ķermeņa temperatūra nav pastāvīga un svārstās robežās no 24 līdz 34 °C. Kloākaiņi nevis dzemdē mazuļus, bet dēj olas. No mūsdienās dzīvojošiem zīdītājiem pie kloākaiņiem pieder Austrālijas pīļknābis un divas ehidnu ģintis. Austrālijas pīļknābis ir vidēji liels dzīvnieks, kura garums (kopā ar asti) ir aptuveni 60 cm. Dzīvo daļēji ūdenī, daļēji uz sauszemes upju krastos. Ķermeni klāj biezs, brūns apmatojums. Galva beidzas ar platu, plakanu knābi, ar kuru pīļknābis ūdenī ķer bezmugurkaulniekus. Pīļknābis ūdenī orientējas galvenokārt ar tausti. Taustes orgāns ir knābis, kura ādā sazarojas ļoti daudzi nervu gali. Peldot pīļknābja ausu atveres un acis klāj mati. Starp kāju pirkstiem ir peldplēves. Lielu laika daļu pīļknābis pavada alā, kuru rok krastā ārpus ūdens tā, lai ieeja alā būtu zem krasta nokares. Pavasarī mātīte veido speciālu alu ar midzeņa kameru. Te tā izdēj parasti divas ragvielas čaumalu klātas olas, kuras perē aptuveni desmit diennaktis. Mazuļi nāk pasaulē akli un kaili. Mātītei zīdekļu nav. Mazie pīļknābīši laiza mātes pavēderes vilnā izplūstošo pienu.
Ehidnas dzīvo uz sauszemes, ēd galvenokārt skudras un citus kukaiņus. Ehidnu ķermeni klāj adatas un cieti mati. Atšķirībā no pīļknābja ehidnas dēj vienu olu, kuru ievieto nelielā ādas krokā, kas atrodas uz vēdera (somā). No olas iznākušais mazulis somā uzturas tik ilgi, līdz uz tā ķermeņa parādās adatas.
Dzemdētājzīdītāji
Bezplacentāļi dzemdē vāji attīstītus mazuļus, kurus pēc tam iznēsā somā. Placenta tiem neizveidojas vai arī izveidojas ļoti vāji. Pie somaiņu kārtas pieder vilksomainis, lāčsomainis, dažādi ķenguri un citi somaiņi, kas izplatīti galvenokārt Austrālijā un tai tuvajās salās. Pazīstamākais no tiem ir sarkanais ķengurs. Ķenguri ir zāļainu un krūmiem apaugušu klajumu iemītnieki. To ķermeni sedz biezs apmatojums. Ķenguri pārvietojas ar lieliem lēcieniem, atsperoties ar spēcīgajām pakaļkājām. Miera stāvoklī ķenguri sēž, atbalstījušies uz spēcīgās astes, vai neveikli pārvietojas pa ganībām uz visām četrām kājām. Ķenguri ir zālēdāji. Tiem ir labi attīstīta dzirde un redze. Līdz divus metrus augstā sarkanā ķengura mātīte dzemdē mazuli valrieksta lielumā. Jaundzimušais ielien somā, ar muti satver piebriedušo zīdekli un paliek karājoties pie tā. Savelkot īpašus muskuļus, māte šļakstina tam mutē pienu.
RT
RT (sākotnēji Russia Today — 'Krievija šodien') ir Krievijas valdības finansēts, starptautiskai sabiedrībai paredzēts televīzijas tīkls, kas radīts 2005. gadā. RT pārraida, izmantojot kabeļtelevīziju, satelīttelevīziju, tiešraidi internetā, kā arī internetā publicē rakstus un videoziņas.
RT sastāv no trim televīzijas kanāliem — angļu, arābu un krievu valodā —, dokumentālo filmu kanāla RT Documentary, kas pieejams angļu un krievu valodā, videoziņu medija RUPTLY un interneta mājaslapas, kas pieejama arī franču, spāņu un vācu valodā. Tam ir atsevišķas angļu valodas versijas ASV un Lielbritānijas skatītājiem: RT America un RT UK.
RT mājaslapā teikts: "RT piedāvā ziņas skatītājiem, kas jautā vairāk. RT apskata stāstus, ko nepamana galvenie mediji, piedāvā alternatīvu skatījumu uz notiekošo un informē starptautisku auditoriju no Krievijas skatupunkta par galvenajiem pasaules notikumiem."
Kopš Kara uzbrukumā visa pasaule aizliedza radīt RT.
Apsūdzības par propagandu
ASV Nacionālās izlūkošanas direktora birojs publicēja daļu no kopumā slepena ziņojuma "Krievijas darbību un mērķu nesenajās ASV vēlēšanās izvērtējums". RT tika vainots vienpusējas informācijas izplatīšanā ar mērķi ietekmēt 2016. gada ASV prezidenta vēlēšanas un panākt Donalda Trampa uzvaru.
Ziņojumā teikts, ka RT rīkojuši debates starp ASV Zaļās partijas prezidenta amata kandidāti Džilu Stainu un ASV Libertāriešu partijas kandidātu Geriju Džonsonu, "cenšoties parādīt apgalvoto 'demokrātijas trūkumu' Savienotajās Valstīs". Par propagandu uzskatīta arī RT nostāja pret hidraulisko laušanu un šīs dabasgāzes un naftas ieguves metodes ietekmes uz vidi pētīšana. Hidrauliskās laušanas attīstīšanās Savienotajās Valstīs Krievijai radot "bažas par hidrauliskās laušanas un ASV dabasgāzes ieguves ietekmi uz globālo enerģijas tirgu un potenciālajiem izaicinājumiem Gazprom peļņai".
Elektrostaļa
Elektrostaļa (ru) ir pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā. Elektrostaļa atrodas 42 km uz austrumiem no Maskavas. Dibināta 1916. gadā kā metelurģiskā uzņēmuma Elektrostal strādnieku ciemats. Rietumos un austrumos pilsētas teritorijas tiešā tuvumā ir mežu masīvi.
Klaus
Klaus var būt:
Teisens
Teiceins var būt:
VEF I-18
VEF I-18 bija Valsts elektroniskajā fabrikā konstruēta lidmašīna. Lidmašīnas konstruktors bija Kārlis Irbītis.
Lidmašīna bija Latvijas Aerokluba pasūtījums, kas pasūtīja divas I-8 lidmašīnas. Tās tika plānotas izveidot mazāk pieredzējušiem pilotiem, līdz ar ko lidmašīnas konstrukcija tika vienkāršota. Abas lidmašīnas tika apgādātas ar Cirrus "Minor" dzinējiem. Šīs lidmašīnas bija pēdējais etaps I-8 attīstībā un tās tika nosauktas par VEF I-18. Sakarā ar padomju karaspēka iebrukumu Otrā pasaules kara laikā un Latvijas okupāciju, neviena no šīm lidmašīnām netika pabeigta.
Sproģe
Sproģe (vīriešu dzimtē Sproģis) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Nodoklis
Nodoklis ir obligāts ar likumu noteikts maksājums, kuru veic juridiskas vai fiziskas personas, lai veidotu daļu no pašvaldības vai valsts budžeta. Nodokļi tiek iekasēti gandrīz visās mūsdienu valstīs un parasti kalpo par valsts galveno ienākumu avotu, ar ko lielākoties tiek segti tās sabiedriskie izdevumi.
Okeāns
Okeāni (no grc, Ōkeanós) ir vislielākās ūdenstilpes uz Zemes. Aptuveni 71% no Zemes virsmas klāj okeāni. Visos okeānos ir tikai sālsūdens un vidējā sāls koncentrācija ir 35 promiles. Bieži vien ar terminu "okeāns" apzīmē visu pasaules okeānu kopumu.
Nodoklis
Kopsavilkums
Nodokļus var uzskatīt par sava veida piespiedu maksājumu no valsts vai pašvaldības puses, kurus parasti veic fiziskas vai juridiskas personas attiecīgās valsts teritorijā. Nodokļi parasti tiek noteikti ar likumu, kur izvairīšanās no nodokļu nomaksas veido tā saucamo ēnu ekonomiku, līdz ar to, lai mazinātu tās ietekmi uz valsts kopējo tautsaimniecību, par nodokļu nemaksāšanu attiecīgā fiziskā vai juridiskā persona var tikt likumiski sodīta. Tā, piemēram, ar Latvijas valsts nodokļu likumu var iepazīties likumi.lv oficiālajā mājaslapā.
Okeāns
Visi pasaules okeāni ir savstarpēji vienoti ar plašām ūdens masām — visus okeānus kopā bieži sauc par Pasaules okeānu. Pasaules okeāna sadalījums mazākos okeānos ir balstīts vairāk uz tradīciju nekā uz noteiktām ģeogrāfijas vai ģeoloģijas likumsakarībām.
Nodoklis
Kopsavilkums
Nodokļi tiek iekasēti gandrīz visās mūsdienu valstīs un parasti kalpo par galveno ienākumu avotu valsts budžetā, ar ko lielākoties tiek segti tās sabiedriskie izdevumi — infrastruktūra, valsts parādsaistības u.tml. Nodokļu dažādības dēļ valsts ar likumu parasti nosaka nodokļa likmi, cik procentuāli liela summa no saviem ienākumiem vai vērtības attiecīgajai personai ir jāiemaksā valsts kasē. Parasti katrā valstī ir izveidota speciāla iestāde, kas nodarbojas ar nodokļu iekasēšanu, kur, piemēram, Latvijā šo lomu pilda Valsts ieņēmumu dienests (VID).
Latvijas Pagaidu valdība
Latvijas Pagaidu valdība bija oficiālais nosaukums Latvijas Republikas pirmajām valdībām no 1918. gada 19. novembra līdz 1920. gada 11. jūnijam. Pagaidu valdībai bija Latvijas Tautas padomes dotas pilnvaras vadīt valsti līdz Satversmes sapulces sasaukšanai. Latvijas Pagaidu valdību vadītājs bija Kārlis Ulmanis no Latviešu Zemnieku savienības. Viņš vadīja trīs Pagaidu valdības: Tikai pēc Latvijas brīvības cīņu noslēguma un Satversmes sapulces sanākšanas varēja izveidot vispārējās vēlēšanās ievēlētu Latvijas valdību - Ulmaņa 1. Ministru kabinetu.
Nodoklis
Kopsavilkums
Nodokļu sistēma atsevišķās valstīs var būt dažāda, līdz ar to indivīdam vai uzņēmumam ir svarīgi iepazīties ar attiecīgās valsts nodokļu likumu pirms tiek uzsākta komercdarbība vai ieguldīšana.
Tāpat nodokļi var kalpot par instrumentu mikroekonomikas un makroekonomikas regulēšanā, kur, piemēram, ja valstī vai pašvaldībā ir lielāks nodokļu slogs, tad pastāv arī lielāks sabiedrisko preču un pakalpojumu klāsts.
Iedalījums
Nodokļus var dalīt divās grupās, tas ir, tiešajos nodokļos, kur ar nodokli apliekamais objekts pieder tā īpašniekam, un netiešajos nodokļos, kur ar nodokli apliek preces vai pakalpojumus un to nomaksā pircējs. Šeit ir uzskaitīta tikai daļa no nodokļu veidiem:
Latvijas Pagaidu valdība
Ulmaņa 1. Pagaidu valdība
Rīgā 1918. gada 17. novembra vakarā Rīgas Latviešu amatnieku palīdzības biedrības krāšanas un aizdošanas kases telpās, tagadējā Krišjāņa Barona ielā 3, Latviešu Pagaidu Nacionālā padomes un Demokrātiskā bloka pārstāvji izveidoja kopīgu Tautas padomi. Tajā pašā sapulcē pēc Latviešu zemnieku savienības pārstāvja Miķeļa Valtera ierosinājuma Ulmanim vienbalsīgi uzticēja ministru kabineta veidošanu.
Ulmaņa 2. Pagaidu valdība
1919. gada 26. jūnijā Antantes pārstāvjiem uz kuģa "Saratov" klāja notika saruna ar Kārli Ulmani par jaunas valdības koalīcijas izveidošanu, papildinot to ar mazākumtautību pārstāvjiem. Ulmanis bija gatavs atkāpties un veidot jaunu valdību kurā no desmit ministriem trīs būtu vācbaltieši un viens krievs, taču vispirms pieprasīja atzīt pirmo Pagaidu valdību. 27. jūnijā Antantes pārstāvi paziņoja, ka atzīst Pagaidu valdību, un tā izkāpa Liepājas ostā. 30. jūnijā Ulmanis Tautas padomi informēja par demisiju. 8. jūlijā Pagaidu valdība ar "Saratov" ieradās Rīgā, kur to svinīgi sagaidīja armija un iedzīvotāji. Ulmanis sarunās ar Antanti tomēr panāca, ka krieviem ministra nebūs, un vācbaltiešiem būs tikai divi. Tautas padomes 13. jūlija sēdē Ulmanis informēja par valdības demisiju un viņam atkal uzticēja veidot valdību. No 87 klātesošajiem deputātiem neviens nebalsoja pret, bet 22 atturējās. Tajā pašā dienā Ulmanis paziņoja jaunos ministru kandidātus, no kuriem bija divi vācbaltieši (Magnus un Erhards) un viens ebrejs (Mincs). 15. jūlijā Tautas padomē notika balsojums par jauno valdību. Sociāldemokrāti paziņoja, ka valdību neatbalstīs. Ar 61 balsi par, 22 pret un 2 atturoties, Tautas padome izteica atbalstu otrajai Pagaidu valdībai, vienlaikus uzsverot, ka tās sastāvs īsti neatbilst tautas spēku samēram, un ir pieņemams tikai uz laiku. 28. augustā sākās valdības krīze, kas 30. augustā noveda pie Miķeļa Valtera un ģenerāļa Sīmonsona demisijām, kuru amatus uzņēmās Ulmanis pats, lai arī oficiāli abi ministri amatos palika vēl pāris mēnešus. 1919. gada 5. decembrī Ulmanis Tautas padomes priekšsēdētājam Jānim Čakstem iesniedza demisijas rakstu.
Ulmaņa 3. Pagaidu valdība
Tajā pašā 1919. gada 5. decembra Tautas padomes sēdē, kurā Ulmanis iesniedza demisiju, Zemnieku savienība atkal ierosināja viņam uzticēt valdības veidošanu. Par priekšlikumu nobalsoja 52, atturējās 30, pret nebija neviens. 8. decembrī Ulmanis Tautas padomei piedāvāja jaunās valdības sastāvu, kurā bija par vienu vācbaltieti mazāk. 10. decembrī Tautas padome atbalstīja ministrus un valdības deklarāciju ar 55 balsīm, pret balsojot 29 un 2 atturoties. Pret balsoja sociāldemokrāti un Demokrātu savienība. Valdība nostrādāja līdz 1920. gada 11. jūnijam, kad pēc Satversmes sapulces vēlēšanām, Ulmanis 20. jūnijā izveidoja savu pirmo valdību, ko apstiprināja vēlēts parlaments. Valdības darba laikā Latgali atbrīvoja no boļševikiem un sākās miera sarunas ar Padomju Krieviju. 1920. gada 17.-18. aprīlī notika Satversmes sapulces vēlēšanas, kurās Ulmaņa vadītā Zemnieku savienība palika otrajā vietā ar 17,8% balsu.
Ar Tautas padomi nesaistītās Latvijas Pagaidu valdības
1919. gada 16. aprīļa puča rezultātā Liepājā gāza Kārļa Ulmaņa vadīto Pagaidu valdību. Puča vadītāji sākotnēji plānoja izveidot militāru direktoriju, ko vadītu Landesvēra vienību vadītāji - Hanss fon Manteifels-Cēge, krievu vienības komandieris Anatols Līvens un Latviešu atsevišķās (Dienvidlatvijas) brigādes komandieris Jānis Balodis. Līvens bija gatavs dot pozitīvu atbildi tikai pēc tam, ja piedalīsies Balodis. Tā kā Balodis atteicās, arī Līvens atteicās. Pučisti paziņoja, ka ieceļ prokurora Oskara Borkovska vadītu pagaidu administrāciju. Sākās sarunās par jaunas Pagaidu valdības izveidi. 21. aprīlī Baltiešu-vācu Nacionālā komiteja (Die Baltische Deutsche Nationalaussshuß) Tautas padomei paziņoja, ka 16. aprīļa notikumi izdarīti pret tās gribu un kā vienīgo izeju tā redz militārās direktorijas nodibināšanu.
Oskara Borkovska Ministru kabinets
Pučistiem nespējot izveidot valdību, Liepājas militārais gubernators un vācu karaspēka komandieris ģenerālis Rīdigers fon der Golcs 25. aprīlī uzstāja uz valdības izveidošanu 26. aprīlī, vai arī atzīt puča izgāšanos. Ātri tika izveidota jauna Pagaidu valdība prokurora Oskara Borkovska vadībā. Par valdības vadītāju tā izvirzīja Andrievu Niedru. Borkovskis cerēja piesaistīt arī ministrus no Ulmaņa Pagaidu valdības un uzsāka sarunas ar mācītāju Andrievu Niedru par valdības pārņemšanu. Tikmēr valdības ministru prezidenta pienākumu izpildītājs bija Borkovskis un tajā tika uzaicināti piedalīties seši ministri no latviešu, vācbaltiešu un ebreju partijām. Borkovskis drīz deva vietu Niedram, kas izveidoja jaunu Pagaidu valdību.
Iekšlietu ministra kandidāti bija Hanss Manteifels (Hans von Manteuffel), Pauls Sokolovskis (Paul Sokolowsky) vai Frīdrihs Samsons fon Himmelšerna (Friedrich Samson von Himmelstjerna). Kara ministra pienākumus reāli pildīja Rīdigers fon der Golcs (Rüdiger von der Goltz).
Andrieva Niedras Ministru kabinets (10.05.1919. — 26.06.1919.)
9. maijā Borkovska valdība atkāpās un pie varas (10. maijā) nāca Niedras valdība. Par nākamo valdības vadītāju tika iecelts Andrievs Niedra. Viņa valdība pastāvēja līdz 26. jūlijam.
27. jūnijā, pēc Cēsu kaujām varu atkal pārņēma K.Ulmaņa vadītais Ministru kabinets, kurš šo laiku bija pavadījis Lielbritānijas un Francijas kara eskadras apsargāts uz tvaikoņa "Saratov" Liepājas reidā.
Okeāns
Mazākas okeānu daļas, kuras sauszeme vairāk vai mazāk nodala no okeāna galvenās platības, sauc par jūrām un līčiem. Okeāna daļas sašaurinājumu sauc par šaurumu.
Pasaules okeānu saraksts
Liela daļa zinātnisko avotu un arī izglītības sistēma bieži saglabā uzskatu, ka ir tikai četri okeāni, tomēr jēdziens "Dienvidu okeāns" nākotnē visdrīzāk nostiprināsies un tiks lietots aizvien biežāk.
Okeānu ģeoloģiskā uzbūve
Okeānu no sauszemes atšķir ne tikai tas, ka to klāj dziļa ūdens slānis. Zemes garoza zem okeāniem būtiski atšķiras no Zemes garozas zem sauszemes — tāpēc Zemes garozu iedala okeāniskajā Zemes garozā (sima — nosaukums piešķirts, izmantojot galveno veidojošo elementu — silīcija un magnija — ķīmiskos simbolus) un kontinentālajā Zemes garozā (sials — attiecīgi — silīcijs un alumīnijs).
Okeāniskā Zemes garoza pēc uzbūves vairāk atbilst vissenākajai Zemes garozai un tā ir vecāka nekā kontinentālā Zemes garoza (aptuveni 4,4 miljardi gadu, savukārt visvecākā kontinentālā Zemes garoza veidojās pirms 3,8—3,9 miljardiem gadu). Okeāniskā Zemes garoza sastāv galvenokārt no bazalta — tumša, blīva ieža, tā ir smagāka nekā kontinentālā Zemes garoza. Zem okeāniem Zemes garoza ir arī plānāka — tās biezums ir 5—10 kilometri.
Okeānu centrālajā daļā bieži atrodas vidusokeāniskās grēdas — šajās zonās, magmai paceļoties no dziļākiem Zemes slāņiem, veidojas jaunā Zemes garoza. Zemes garoza no vidusokeāniskajām grēdām virzās uz ārpusi — uz kontinentu pusi, lai atkal nogrimtu dziļāk Zemes mantijā okeānu dziļvagās, kas parasti atrodas tuvāk kontinentu krastiem.
Okeāniskajai Zemes garozai lēnām virzoties no vidusokeāniskās grēdas uz dziļvagu, uz tās virsmas uzkrājas okeānā dzīvojošo organismu atliekas un sanesas no sauszemes. Dziļvagās — subdukcijas zonās šie nogulumi nonāk dziļākos Zemes slāņos un iekļaujas magmā.
Okeānu izpēte
Ar okeānu izpēti nodarbojas īpaša zinātne — okeanogrāfija.
Cilvēki uzsāka pārbraucienus pa okeāna virsmu jau aizvēsturiskajos laikos. Tomēr plašākas zināšanas par okeāniem cilvēki ieguva pēdējā gadsimta laikā, jo sevišķi — pēdējās gadu desmitos. Lielais okeānu dziļums un ar to saistītās tehniskās grūtības ļāva izveidot agrīnas tehnoloģijas okeāna dzīļu izpētei tikai 1930.—1950. gados un šo tehnoloģiju pilnveide turpinās arī tagad.
Okeānu zonējums
Balstoties uz dziļumu un attālumu no krasta, kā arī uz fizisko un bioloģisko raksturlielumu izmaiņām, okeānu var iedalīt zonās pēc dažādiem principiem. Pēc gaismas pieejamības okeānu iedala šādi:
Pēc attāluma no sauszemes okeānu iedala šādi:
Pelaģiāli iedala arī šādi:
Klimats
Pasaules okeāns, pateicoties tā dominējošajai virsmas platībai, lielā mērā nosaka klimatu uz Zemes. Okeānu straumes spēj izmainīt klimatu arī plašos sauszemes reģionos, pārvietojot tālāk ziemeļos siltas ūdens masas un līdz ar to radot siltāku un mitrāku klimatu (Golfa straume Eiropā) vai tieši otrādi — nesot uz tropisko joslu vēsāka ūdens masas, tādējādi piegulošajā sauszemē radot ļoti sausu klimatu (Peru straume Dienvidamerikas rietumu piekrastē). Antarktīdai tuvāk novietotā Rietumvēju straume ir vienīgā okeānu straume, kas apjož visu Zemi, ietekmējot straumju režīmu arī Atlantijas, Indijas un Klusajā okeānā un nosakot klimatu šajā Dienvidu okeāna reģionā.
Dramatiskākā ar okeānu saistītā klimatiskā stihija ir tropiskie cikloni (viesuļvētras).
Ekoloģija
Okeānos ir ļoti liela augu, dzīvnieku un citu veidu organismu sugu daudzveidība. Lielākajai daļai šo organismu nav radniecīgu sugu uz sauszemes.
Saimnieciskā nozīme
Okeāniem ir pieaugoša nozīme pasaules ekonomikā. Galvenie okeānu izmantošanas veidi:
Pagātnes okeāni
Tektonisko procesu rezultātā, pārvietojoties kontinentiem Zemes pagātnē ir eksistējuši citi okeāni. Paleoģeogrāfi izdala šādus pagātnes okeānus: un citi.