cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gelendžika
Gelendžika (ru) ir kūrortpilsēta, kas atrodas Krasnodaras novadā Krievijas Federācijā pie Melnās jūras Gelendžikas līča, starp Novorosijsku un Tuapsi (31 kilometru uz ziemeļrietumiem no Novorosijskas un 93 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Tuapses). Lielā Gelendžika stiepjas 102 kilometrus gar krasta līniju un aizņem 122 754 ha lielu platību, no kuras 1926 ha ietilpst pilsētas robežās. 2019. gadā pilsētā bija 77 212 iedzīvotāji.
Sahāras sīga
Izplatība
Sahāras sīga ir nometnieks vai nelielu distanču gājputns, pārlidojot uz labākām barošanās vietām. Mājo Ziemeļāfrikā no Marokas un Mauritānijas rietumos līdz Ēģiptei austrumos. Kanāriju salās tā sastopama Fuerteventurā, Lobosā, Lanzarotē un Graciosā. Lielākā Sahāras sīgu populācija mājo Alžīrijā, sastādot 50% no kopējās populācijas, bet otra lielākā populācija ir Marokā (30%).
Gelendžika
Vēsture
Senatnē Gelendžikas līcis bija neliela grieķu priekšposteņa vieta, kas sengrieķu periplā Pseudo-Scylax minēta kā Torika (gr). Hellēnisma avotos tas nav pieminēts, bet 64. gadā p.m.ē. atkal parādās romiešu dokumentos ar nosaukumu Pagra (Pagrae). Koloniju iznīcināja iebrukušie huņņi, drīz pēc tam to pārņēma zihi (adigi). Viduslaikos dženoviešu tirgotāji piejūras ciematu dēvēja par Maurolaku.
Gens Šodži
Gens Šodži (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Sahāras sīga
Izskats
Sahāras sīga ir neliela līdz vidēji liela, slaida sīga ar garu kaklu un šauriem spārniem. Tēviņi un mātītes izskatās līdzīgi, tikai pirmie ir izteikti lielāki un smagāki. Ķermeņa garums tēviņam ir 65—75 cm, svars 1,8—3,2 kg, mātītes ķermeņa garums ir 55—65 cm, svars 1,2—1,7 kg, spārnu plētums abiem dzimumiem 135—170 cm. Salīdzinot abas pasugas, Kanāriju salās dzīvojošā pasuga C.u. fuertaventurae ir mazāka, pelēcīgāka un tumšāka, bet, salīdzinot ar Āzijā dzīvojošo apkakles sīgu, abas Sahāras sīgas pasugas ir nedaudz mazākas un tumšākas.
Gelendžika
Vēsture
Pirms Krievija 1829. gadā ar Osmaņu impēriju bija noslēgusi Adrianopoles līgumu, starp čerkesiem un Osmaņu impēriju notika rosīga vergu tirdzniecība. Tā kā par zeltu un citām precēm tika tirgotas čerkesu skaistules, pirms tās nonāca Turcijas serālos, tirdzniecības vieta kļuva pazīstama kā Gelendzhik (no turku valodas gelincik, burtiski — "mazā" vai "baltā līgava".
Sahāras sīga
Izskats
Tēviņa apspalvojums vairošanās sezonas laikā mugurpusē ir gaiši smilšu brūns ar tumšāk brūnu raibumojumu. Apakšpuse balta. Galva pelēka ar baltu cekulu. Pazode un kakls gaiši pelēki. Uz kakla sāniem garāku spalvu melna garensvītra, kas virzienā uz leju pamazām kļūst par krāšņu, melnbaltu apkakli (garākās spalvas apmēram 15 cm garas). Lidojumā uz smilšu brūnajiem spārniem var redzēt melnbaltu rakstu. Kājas ir gaiši pelēkas, knābis brūns, acis dzeltenbrūnas.
Gens Šodži
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Sahāras sīga
Izskats
Mātīte izskatās līdzīga tēviņam, bet ir pelēcīgāka, kā arī tās cekuls un kakla spalvas ir īsākas. Jaunie putni līdzīgi mātītei.
Gelendžika
Vēsture
1831. gadā Gelendžikā tika uzbūvēts viens no pirmajiem Melnās jūras piekrastes līnijas fortiem. Krimas kara sākumposmā forts tika uzspridzināts un pamests, bet 1864. gadā, noslēdzoties krievu-čerkesu karam, kazaki to pārvietoja, un tas kļuva pazīstams kā Gelendžikas staņica. Pilsētas statuss Gelendžikai tika piešķirts 1915. gadā. Padomju laikā Gelendžika attīstījās kā kūrortpilsēta. Tajā ir smilšu pludmales, trīs ūdens atrakciju parki, divas gaisa trošu ceļa līnijas un divas pareizticīgo baznīcas (attiecīgi no 1909. gada un 1913. gada). Gelendžikas apkārtnē ir daudz ievērojamu objektu: ūdenskritumu virknes, dolmeni, divas ārkārtīgi senas priežu un kadiķu birzis, kā arī Buras klints, kas atrodas 17 kilometrus no pilsētas centrālās zonas. Piekrastes ciematā Arhipo-Osipovkā, kuru administrē no Gelendžikas, atrodas Turcijas—Krievijas gāzes vada Blue Stream galapunkts. Kopš 1996. gada Gelendžikā reizi divos gados (ik pāra gadu) septembra beigās notiek sarptautiska izstāde un zinātniska konference "Hidroaviasalons" (Гидроавиасалон).
Sahāras sīga
Uzvedība
Sahāras sīga mājo akmeņainos vai smilšainos pustuksnešos, vietās ar krūmiem un reti augošiem augiem. Baroties dodas agri no rīta, pirms saullēkta. Pārvietojas, lēni ejot. Briesmu gadījumā ātri skrien, pieplokot pie zemes. Sahāras sīga barības meklējumos dienas laikā noiet vairākus kilometrus, bet lido tā reti. Uzturas pa vienam vai nelielās grupās.
Barība
Sahāras sīga ir visēdāja un barojas ar sēklām, ogām, maziem mugurkaulniekiem, piemēram, ķirzakām, un bezmugurkaulniekiem, galvenokārt ar kukaiņiem, piemēram, vabolēm, skudrām un sienāžiem. Tā nedzer ūdeni un nepieciešamo mitrumu uzņem ar barību. Cālēni barojas tikai ar kukaiņiem.
Gelendžika
Klimats
Gelendžikas klimats ir pavēss, mitrs subtropu klimats (Cfa pēc Kepena klimata klasifikācijas), kas cieši robežojas ar pussausajiem klimatiem (Kepena klimata klasifikācija BSk). Ziemas ir maigas, un sniega ir maz. Vasaras ir karstas ar siltiem vakariem. Dažreiz Gelendžika ir piedzīvojusi lielus plūdus, kā tas notika 2012. gadā (2012. gada Krasnodaras novada plūdi).
Sahāras sīga
Ligzdošana
Pavasarī katrs tēviņš ieņem savu ligzdošanas teritoriju (katru gadu tā ir viena un tā pati vieta ) un tai piesaista vienu vai vairākas mātītes ar krāšņu riesta rituālu. Riesta vietā parasti uzturas tikai viens tēviņš vai reizēm līdz trīs tēviņiem, atrodoties samērā tālu viens no otra. Tēviņš lēni pastaigājas, turot kaklu vertikāli taisnu un izplešot melnbalto apkakli, kā arī saslejot balto cekulu. Lēnā staigāšana mijas ar ātru skriešanu, kas var būt gan taisnā virzienā uz priekšu (150—200 m), gan apļaveidā. Pēc sapārošanās mātīte tēviņu uzreiz atstāj.
Gelendžika
Brāļu pilsētas
Iekavās norādīts sadarbības līguma parakstīšanas gads.
Sahāras sīga
Ligzdošana
Ligzda vienkārša, sekla iedobe zemē, kuru mātīte izkašā smiltīs kāda krūma tuvumā. Bieži netālu atrodas skudru kolonijas. Dējumā ir 2—4 olas. Sezonā ir viens perējums, bet, ja dējums aiziet postā, mātīte to atkārto. Sausos gados mātīte nepērē vispār. Inkubācijas periods ilgst apmēram 22 dienas. Perē un par mazuļiem rūpējas tikai mātīte. Putnēni ir ligzdbēgļi un uzreiz pēc izšķilšanās seko mātei. Pirmās 24 stundas mātīte tos silda zem saviem spārniem, pirmās 2—3 dienas cālēni tiek baroti ar kukaiņiem, tos iedodot ar knābi. Nākamās 3 dienas mātīte kukaiņus met cālēnu priekšā uz zemes, bet 5—6 dienu vecumā tie barojas paši patstāvīgi. Jaunie putni sāk lidot apmēram 30 dienu vecumā, bet turpina uzturēties mātes tuvumā vismaz vēl 2 mēnešus.
Sistemātika
Sahāras sīgai ir 2 pasugas:
Lūcija Vankina
Lūcija Vankina (1908—1989) bija latviešu arheoloģe, Akmens laikmeta pētniece. Valsts Vēsturiskā muzeja Arheoloģijas nodaļas vadītāja (1944). Vadīja izrakumus Sārnates neolīta apmetnē (1953—1959).
Dzīvesgājums
Dzimusi 1908. gada 3. aprīlī Grostonas pagastā Ezermuižā zemnieka Voldemāra Vankina ģimenē. 10 gadu vecumā zaudējusi māti. Pēc Bērzaunes otrās pakāpes pamatskolas absolvēšanas kopā ar brāli Teodoru pārcēlās uz Jūrmalu. 1929. gadā absolvējusi Rīgas Jūrmalas pilsētas Dubultu vidusskolu. 1930. gadā iestājusies Latvijas Universitātē, kur studējusi vēsturi Vēstures un Filoloģijas fakultātē. 1934. gadā pirmo reizi piedalījusies arheoloģiskajos izrakumos Elvīras Šnores vadībā. Patstāvīgus arheoloģiskos izrakumus vadījusi kopš 1948.gada. Strādāja Latvijas Pieminekļu valdē (1936—1944), līdztekus studēja Latvijas Universitātē, ko beidza 1941. gadā. Bija Valsts Vēsturiskā muzeja, vēlāk Latvijas PRS Vēstures muzeja Arheoloģijas nodaļas vadītāja (1944—1986). Vadīja arheoloģiskos izrakumus Sārnates, Siliņupes, Leimanišķu neolīta apmetnēs, kā arī Kalniešu un Boķu kapulaukos.
Rotācija
Rotācija (la — ‘griešanās’) ir apļveida mehāniskā kustība ap rotācijas asi. Plaknē rotācija notiek ap kādu noteiktu punktu jeb rotācijas centru. Plaknes figūrām rotācijas virzienu nosaka ar relatīvo virzienu, tas ir, pulksteņrādītājvirzienā vai pretpulksteņrādītājvirzienā. Absolūti cieta ķermeņa griešanos ap nekustīgu rotācijas asi sauc par griezes kustību.
Trenčanske Teplice
Trenčanske Teplice ir kūrortpilsēta Slovākijā, Trenčīnas apgabala Trenčīnas apriņķī. Apkaimē sērūdens un termālie avoti. Uz tuvējo Trenčanska Teplas ciematu darbojas šaursliežu dzelzceļš. Tradicionāls kinofestivāls jūnijā - Art Film Fest.
Vēsture
Pirmoreiz rakstos minēta 1247. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Trenčēnteplica. Karstie avoti pazīstami kopš 14. gadsimta. Kopš 18. gadsimta kļuva par vienu no iecienītākajiem Ungārijas kūrortiem. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (96,6 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (77,7 %), nereliģiozi (13,6 %), luterāņi (4,6 %).
Motorola Mobility
Motorola Mobility LLC ir ASV uzņēmums, kas nodarbojas ar mobilo telesakaru iekārtu ražošanu. Izveidots 2011. gadā, atdaloties no Motorola. Kopš 2014. gada tas ir Lenovo īpašumā. Galvenais birojs atrodas Čikāgas piepilsētā Liberīvillā.
Vēsture
Motorola Mobility ir uzņēmuma Motorola, kurš dibināts 1928. gadā, mantinieks mobilo telefonu jomā. Kopš 1939. gadu beigām tas izstrādāja radio sakaru iekārtas. 1969. gadu beigās Motorola sāka darbu pie mobilā telefona šūnu sistēmas izstrādes. 1973. gada 3. aprīlī Motorola demonstrēja pirmā portatīvā mobilā telefona prototipu, izmantojot DynaTAC sistēmu. 1983. gadā Federālā sakaru komisija apstiprināja DynaTAC 8000X telefonu, un tas pārdošanā nonāca 1984. gadā. 1991. gadā Motorola izstrādāja savu aparatūru GSM mobilo telefonu sistēmai. Līdz 1998. gadam Motorola bija pasaulē lielākais mobilo telefonu ražotājs, kad to apsteidza Somijas Nokia.
2011. gada 15. augustā Google paziņoja, ka iegādāsies Motorola Mobility par 12,5 miljardiem USD. Pirkšanas darījums tika pabeigts 2012. gada 22. maijā. Motorola Mobility akciju kotēšana Ņujorkas fondu biržā tika pārtraukta.
2013. gada 17. aprīlī Google par 2,2 miljardiem USD pārdeva Motorola Mobility mājas ierīču biznesu (kabeļu modemi, ciparu televīzijas uztvērēji u.c.) ASV telesakaru iekārtu ražotājam ARRIS Group.
2014. gada 29. janvārī Google paziņoja, ka pārdod Motorola Mobility Ķīnas datoru ražotājam Lenovo par 2,91 miljardu dolāru. Google paturēja nodaļu Advanced Technologies & Projects, kas tika integrēta Android komandā, kā arī aptuveni 2000 Motorola patentu. Darījums starp Google un Lenovo pabeigts 30. oktobrī.
Anastasija Neretniece
Anastasija Neretniece (dzimusi Beča ) ir latviešu skolotāja, muzejniece un kultūras darbiniece, Triju Zvaigžņu ordeņa virsniece.
Motorola Mobility
Vēsture
2015. gada augustā Lenovo paziņoja, ka apvienos savu esošo viedtālruņu nodaļu Motorola Mobility vienībā. Turpmāk Motorola Mobility bija atbildīgs par paša Moto produktu līnijas izstrādi un ražošanu, kā arī par Lenovo paša Vibe klāstu.
Anastasija Neretniece
Nospēlējusi 23 lomas, nodibinājusi Andreja Pumpura Lielvārdes muzeju.
Biogrāfija
Dzimusi Preiļu rajona Preiļu pagasta Plivdu sādžas „Vizbuļos” Dārtas Vaivodes un Aloiza Beča ģimenē.
Kristīta Preiļu baznīcā, kristīja priesteris Pēteris Apšenieks. Iestiprināja Aglonas bīskaps Jāzeps Rancāns, stiprinātā krustmāte bija profesiore Anastasija Stikāne.
1960. gadā salaulājās ar vīru Gunti Neretnieku Preiļu baznīcā, laulāja priesteris Pēteris Vilcāns. Laulībā dzimuši 2 dēli — Andris Neretnieks un Juris Neretnieks.
Mazbērni — Arnis Neretnieks.
Izglītība
Mācījusies Šaurupes pamatskolā, Pieniņu pamatskolā un Preiļu 1. vidusskolā.
Studēja Latvijas Valsts pedagoģiskajā institūtā.
Profesionālā darbība
Ogres rajona Ķeipenes septiņgadīgajā skolā strādāja 2 gadus. Tur bija pionieru vadītāja, latviešu valodas skolotāja, vadīja leļļu teātri un sienas avīzi.
Lielvārdes vidusskolā bija latviešu valodas un literatūras skolotāja, pionieru vadītāja, strādāja skolas bibliotēkā.
Bija deputāte, strādāja Lielvārdes Kultūras komisijā.
1970. gadā nodibināja un atklāja Andreja Pumpura Lielvārdes muzeju. Muzejā par vadītāju nostrādāja 31 gadu. Viņas vadībā novadīti 32 gadskārtējie A. Pumpura muzeja svētki un 26 zinātniskās konferences.
Apbalvojumi
1988. gadā atzīta par Nopelniem bagāto kultūras darbinieci.
1995. gadā ar Ordeņu kapitula lēmumu piešķirts IV šķiras Triju Zvaigžņu ordenis (virsniece, ordeņa numurs 66) kā Andreja Pumpura muzeja vadītājai.
2007. gadā pasniegts apbalvojums "Goda Lielvārdietis".
2012. gadā piešķirts "Latvijas Ordeņu brālības" godabiedres nosaukums.
Paukotājs (filma)
"Paukotājs" ir Latvijas īsmetrāžas spēlfilma, kas izdota 2009. gadā. Filmas režisore ir Astra Zoldnere.
Sižets
Kaimiņos kādai jaunai mājsaimniecei dzīvo seksuāls ekshibicionists. Viņš, pamanījis mājsaimnieces interesi, sāk savu kaimiņieni pavedināt. Aizrautību, kas bija sākumā, nomaina panika, kurai ir neprognozējamas sekas.
MFK Ružomberok
MFK Ružomberok ir Slovākijas futbola klubs no Ružomberokas. Dibināts 1906. gadā, pašlaik spēlē Slovākijas Superlīgā.
Meija Endželu
Meija Endželu (en, ), īstajā vārdā Margerīta Enija Džonsone (Marguerite Annie Johnson, dzimusi, mirusi ), bija afroamerikāņu memuāru rakstniece, dzejniece, kinorežisore, dejotāja, dziedātāja un cilvēktiesību aktīviste. Rakstniece izdeva septiņas autobiogrāfijas, trīs grāmatas ar esejām, vairākus dzejas krājumus. Viņa saņēma vairākus desmitus balvu. Vislabāk pazīstama ar autobiogrāfijām, kurās uzmanība tiek koncentrēta uz bērnību un agrīno pieaugušās pieredzi. Pirmā no autobiogrāfijām “Es zinu, kāpēc iesprostots putns dzied” (I Know Why the Caged Bird Sings) tika izdota 1969. gadā, tajā aprakstīts dzīves posms līdz 17 gadu vecumam, ar šo autobiogrāfiju viņa arī guva starptautisku atzinību.
Biogrāfija
Margerīta Enija Džonsone ir dzimusi Sentluisā kā otrais bērns Beilija Džonsona un Vivjēnas (Baksteres) Džonsones ģimenē. Par gadu vecākais brālis Beilijs juniors viņu sauca par Meiju, kas ir atvasināts no angļu vārdiem My Sister (‘mana māsa’). 1942. gadā, kad Meijai bija 14 gadu, viņa, brālis un māte pārcēlās dzīvot uz Oklendu, Kaliforniju. Vēlāk Meija kļuva par pirmo melnādaino sievieti, kas strādāja Sanfrancisko tramvajos par biļešu kontrolieri.
1986. gadā Meija Endželu ieguva Sieviešu starptautiskā centra balvu par mūža ieguldījumu. Savukārt viņa lasīja savu dzejoli On the Pulse of Morning nākamā ASV prezidenta Billa Klintona inaugurācijas ceremonijā, kļūstot par otro dzejnieku, kas to ir darījis (vēl to ir darījis Roberts Frosts prezidenta Džona Kenedija inaugurācijas ceremonijā 1961. gadā).
Meija Endželu nomira, 86 gadu vecumā.
Marko Odermats
Marko Odermats (de; dzimis ) ir šveiciešu kalnu slēpotājs. Viņš ir 2022. gada ziemas olimpisko spēļu čempions milzu slalomā, 2022. gada Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētājs, 2023. gada pasaules čempions nobraucienā un milzu slalomā.
Karjera
2016. gada Pasaules čempionātā junioriem Sočos ieguva zelta medaļu milzu slalomā un bronzu supergigantā. Sanktmoricā debitēja Pasaules kausa sacensībās. 2018. gada Pasaules čempionātā junioriem Davosā izcīnīja piecas zelta medaļas (kombinācijā, nobraucienā, supergigantā, milzu slalomā un komandu sacensībās), kļūstot par pirmo kalnu slēpotāju, kam tas izdevies vienā čempionātā.
Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā. Labāko rezultātu sasniedza milzu slalomā, ieņemot desmito vietu. Pasaules kausa posmos pirmo reizi uz goda pjedestāla kāpa Slovēnijā pēc trešās vietas milzu slalomā. Pirmo uzvaru PK posmos izcīnīja supergigantā Bīverkrīkā, ASV. 2021. gada Pasaules čempionātā Kortīnā d'Ampeco labāko rezultātu sasniedza nobraucienā, ieņemot 4. vietu. 2020.—2021. gada Pasaules kausa sezonā izcīnīja otro vietu absolūtajā kopvērtējumā, kā arī otrās vietas milzu slaloma un supergiganta vērtējumā.
2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā kļuva par čempionu milzu slalomā. 2021.—2022. gada sezonā uzvarēja Pasaules kausa kopvērtējumā, kā arī milzu slaloma ieskaitē. 2023. gadā izcīnīja savu pirmo Pasaules čempionāta zelta medaļu, uzvarot nobraucienā. Čempionāta turpinājumā ieguva zeltu arī milzu slalomā.
Taureņi (animācijas filma)
"Taureņi" ir Latvijas animācijas filma, kas izdota 2005. gadā. Filmas režisore ir Roze Stiebra.
Sižets
Filmas pamatā ir Imanta Ziedoņa epifānija par taureņiem.
Alfons Bērziņš
Alfons Bērziņš (dzimis, miris ) bija latviešu ātrslidotājs. Eiropas 1939. gada meistarsacīkšu absolūtais čempions.
Dzīvesgājums
Dzimis Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā Rīgā. Ar sportu sāka nodarboties 1932. gadā, trenējās pie Alberta Rumbas un Roberta Vithofa. Pārstāvēja "Universitātes sportu". 1938. gadā pabeidza mācības Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā. Bija precējies ar kalnu slēpotāju Mirdzu Martinsoni.
Piedalījās un ieņēma 14. vietu 500 m distancē. 1500 un 5000 m distancēs palika 18. vietā, bet 19. vietā 10 000 m distancē. 1939. gada Pasaules čempionātā ierindojās otrajā vietā daudzcīņā (izcīnīja uzvaru 10 000 m distancē). Kļuva par Eiropas absolūto čempionu 1939. gadā, kad čempionāts norisinājās Rīgā. Astoņas reizes kļuva arī par Latvijas čempionu. 1940. gada neoficiālajā Pasaules čempionātā viņš kļuva par absolūto čempionu.
Otrā pasaules kara laikā Bērziņš kā vada komandiera pienākumu izpildītājs dienēja Latviešu leģionā, 506. SS zenītartilērijas divizionā, kopā ar citiem latviešu sportistiem. Paaugstināts seržanta pakāpē, 1944. gada 22. aprīlī apbalvots ar II šķiras Dzelzs krustu.
Padomju okupācijas laikā 1945. gadā A. Bērziņš tika apcietināts, desmit gadus atradās izsūtījumā Sibīrijā. 1955. gadā viņš atgriezās Rīgā un pievērsās trenera darbam. Viena no viņa ievērojamākajām audzēknēm bija pasaules čempiones titulu izcīnījusī Lāsma Kauniste.
Miris, apglabāts Otrajos Meža kapos.
Dārziņu iela (Rīga)
Dārziņu iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Dārziņu apkaimē, viena no centrālajām un garākajiem ielām apkaimē. Dārziņu iela sākas pie krustojuma ar Dārziņu 1. līniju un beidzas strupceļā nedaudz aiz krustojuma ar Dārziņu 61. līniju. Ielas kopējais garums ir 3640 metri, tā gandrīz pilnā garumā klāta ar asfaltbetona segumu, grants segums ir vien tās beigu daļā. Ielā ir privātmāju un vasarnīcu apbūve, pārtikas veikals.
Šī viena no vecākajām apkaimes ielām, izveidota 1971. gadā ar tagadējo nosaukumu, tas laika gaitā nav mainījies, 2015. gadā ielā daļēji tika izbūvēts ielas apgaismojums.
Pa ielu kursē 15., 18. un 31. autobuss, ielas beigu galā pie Dārziņu 51. līnijas ir šo maršrutu galapunkts.
Ielu savienojumi
Dārziņu iela ir savienota ar šādām ielām:
Dranda
Dranda (arī Lembupīte) ir Abula kreisā krasta pieteka Smiltenes novadā.
Izteka - uz ziemeļiem no Launkalnes. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Abulā pie Pavāriem. Lielākā pieteka - Cērtene. Drandu divreiz šķērso valsts autoceļš V235 (Lembis–Drusti–Vecpiebalga), tās krastos atrodas Lembis.
Omānas administratīvais iedalījums
Omānas administratīvo iedalījumu  veido 5 mintakas un 4 muhāfazas. Mintakas un muhāfazas sīkāk iedalās 61 vilajetos.
Jānis Priede (aktieris)
Jānis Priede (1897—1948) bija Dailes teātra aktieris, Latgales teātra režisors Rēzeknē (1932-1933).
Dzīvesgājums
Dzimis Vecpiebalgas pagasta "Kūrēnu" saimnieka Pētera Priedes ģimenē. Pēc mācībām Latvju dramatiskos kursus 1920. gadā sāka darboties E. Smiļģa izveidotajā Dailes teātrī. 1928. gadā apprecējās ar Dailes teātra aktieri Lilitu Bērziņu, 1932. gadā viņiem piedzima meita Lilita (Lolita). 1932. gadā kļuva par Latgales teātra režisoru. Pēc Otrā pasaules kara dzīvoja Vecpiebalgā.
Spēlmaņu nakts 1995
Profesionālo teātru jauniestudējumu skates laureātu svinīgā ceremonija norisinās Rīgas Latviešu Biedrības namā. Pasākuma scenārija autors un režisors Jānis Siliņš, scenogrāfs Ints Sedlenieks. LTV tiešraides režisore – Daina Dumpe. Pirmo reizi laureātiem tiek pasniegta Lielā balva teātra mākslā – "Teātris-95", kuru darinājis Latvijas Mākslas akadēmijas profesors, metālmākslinieks dizainers Juris Gagainis. Ceremonijas vadītāji - četri aktieru pāri: Ligita Dēvica un Tālivaldis Lasmanis; Inese Jurjāne un Juris Bartkevičs, Ausma Kantāne un Jānis Paukštello, Zane Jančevska un Kaspars Brūveris. Šajā gadā tiek radīta Latvijas Mākslas akadēmijas profesora Jura Gagaiņa balva „Teātris 95” (skices un balvas metus vērtēja Pauls Putniņš, Zigfrīds Kalniņš, Lilija Dzene, Ģirts Nagainis, Ingrīda Burāne, Jānis Siliņš), vēlāk balva tiek nodēvēta par „Skatuves naglu”. Pirmo reizi tiek piešķirta balva par mūža ieguldījumu teātra mākslā.
Žūrija
Ģirts Nagainis (priekšsēdētājs), Anda Burtniece, Ligita Bērziņa, Lilija Dzene, Ija Bite, Linda Liepiņa, Sandra Lazduzieda, Normunds Naumanis, Benedikts Kalnačs, G. Puga, Nora Ikstena, Ingrīda Burāne, Artūrs Ēķis, Jānis Jurkāns, Imants Plotnieks, Ella Buceniece, Jānis Anmanis, Ričards Štrauhs, Dainis Īvāns, Andris Plotnieks, Jānis Siliņš, Dace Ginote, Armands Zvirbulis, Brigita Borga, Vita Tērauda, Alda Briede, Zigmunts Skujiņš, Jaroslavs Sozaņskis, Mirdza Zīvere, Jānis Celms, Tija Erdmane, Imants Vikmanis.
Noa Šnaps
Noa Kemerons Šnaps (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris. Plašu atpazīstamību ieguva ar Villa Baiersa lomu Netflix zinātniskās fantastikas šausmu seriālā Stranger Things. Kopā ar citiem šī seriāla aktieriem trīs reizes nominēts Ekrāna aktieru ģildes balvai "Labākais aktieru sastāvs drāmas seriālā", no kurām vienu reizi šī balva tika iegūta (2017. gadā). Filmējies Stīvena Spīlberga vēsturiskajā drāmā "Spiegu tilts" (2015) un ieskaņojis Čārlija Brauna balsi animācijas filmā "Snūpijs un Čārlijs Brauns: Riekstiņu filma" (2015). Attēlojis galvenās lomas filmās Abe (2019) un Waiting for Anya (2020).
Ketrīna Rosa
Ketrīna Džuljeta Rosa (en, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Savas karjeras laikā tikusi nominēta vienai Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā arī saņēmusi BAFTA kino balvu un divas Zelta globusa balvas.
Karjera
Savu kinodebiju piedzīvojusi drāmā Shenandoah (1965), kā arī attēlojusi otrā plāna lomas filmās Mister Buddwing (1966) un The Singing Nun (1966). Kopā ar Džeimsu Kānu un Simonu Sinjorē attēlojusi galveno lomu filmā Games (1967). Pēc Sinjorē rekomendācijas Maiks Nikolss nolīga Rosu Elainas Robinsones lomai romantiskajā drāmā "Absolvents" (1967) ar Dastinu Hofmanu un Annu Bankroftu galvenajās lomās. Par šo lomu Rosa tika nominēta Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā", BAFTA kino balvai, kā arī saņēma Zelta globusa balvu. Viņa turpināja mantot slavu ar lomām divos vesternos: "Bačs Kesidijs un Sandenss Kids" (1969) un Tell Them Willie Boy Is Here (1969). Par abām filmām saņēmusi BAFTA balvu kategorijā "Labākā aktrise".
70. gados piedalījusies šausmu filmā The Stepford Wives (1975), par ko viņa saņēma Saturna balvu, un saņēma savu otro Zelta globusa balvu par dalību drāmā Voyage of the Damned (1976). Piedalījusies arī katastrofu filmā The Swarm (1978), šausmu filmā The Legacy (1978) un zinātniskās fantastikas filmā The Final Countdown (1980).
80. gados pārsvarā piedalījusies televīzijas filmās un seriālos. Pēc pauzes kino 2001. gadā atgriezusies un attēlojusi otrā plāna lomu kulta filmā "Donijs Darko" (2001).
Ilindenas-Preobražēnijas sacelšanās
Ilindenas-Preobražēnijas sacelšanās vai vienkārši Ilindenas sacelšanās (, Ilindensko-Preobražensko vǎstanie;, Ilindensko vostanie; , Eksegersi tou Ilinden) bija organizēta sacelšanās pret Osmaņu impēriju 1903. gada augustā–oktobrī, kuru sagatavoja un veica Iekšējā Maķedonijas-Adrianopoles Revolucionārā organizācija ar Maķedonijas-Adrianopoles Augstākās komitejas atbalstu. Sacelšanās nosaukums attiecas uz Ilindenu, Elijas dienas nosaukumu, un uz Preobražēniju, kas nozīmē Apskaidrošanos. Sacelšanās ilga no 1903. gada augusta sākuma līdz oktobra beigām un aptvēra plašu teritoriju no Melnās jūras austrumu krasta līdz Ohridas ezera krastam.
Sacelšanās Maķedonijas reģionā skāra lielāko daļu Manastiras vilajeta centrālās un dienvidrietumu daļas, saņemot galvenokārt vietējo bulgāru zemnieku atbalstu,    un zināmā mērā arī reģionā mītošos aromūnus. Pagaidu valdība tika izveidota Kruševas pilsētā, kur nemiernieki 12. augustā pasludināja Kruševas Republiku, kas noturējās desmit dienas. 19. augustā cieši saistīta sacelšanās, ko bulgāru zemnieki organizēja Adrianopoles vilajetā noveda pie lielas teritorijas atbrīvošanas Strandžas kalnos un pagaidu valdības izveidošanas Vasiliko, Strandžas Republikā. Tas ilga apmēram divdesmit dienas, pirms turki to apspieda. Sacelšanās apņēma arī Kosovas un Saloniku vilajetus.
Līdz dumpja sākumam osmaņi jau bija arestējuši vai nogalinājuši daudzus tās daudzsološākos potenciālos līderus, tostarp Ivanu Garvanovu un Goci Delčevu, un pāris mēnešu laikā šie centieni tika apspiesti. Pārdzīvojušajiem tuvāko gadu laikā izdevās uzturēt partizānu kampaņu pret turkiem, taču tās lielāka ietekme bija tāda, ka tas pārliecināja Eiropas lielvalstis mēģināt pārliecināt Osmaņu sultānu, ka viņam ir jāpieņem samierinošāka attieksme pret saviem kristīgajiem pavalstniekiem Eiropā.
Ķīnas cimdiņkrabis
Ķīnas cimdiņkrabis, arī Ķīnas krabis, Japānas cimdiņkrabis (Eriocheir sinensis) ir vidēja izmēra krabis, kas sākotnēji bijis sastopams Dzeltenajā jūrā Āzijas austrumos, taču mūsdienās plaši izplatījies ārpus sākotnējā areāla, apgūstot Eiropas un Ziemeļamerikas piekrastes. Sastopams arī Baltijas jūrā un Latvijas piekrastē.
Izplatība
Ķīnas cimdiņkrabis ir invazīva suga, kam raksturīga strauja izplešanās. Eiropā no Āzijas pirmo reizi ievests 1912. gadā ar kuģu balasta ūdeņiem. Pirmoreiz noķerts Alleras upē, sākotnēji izplatījies Elbas un Vēzeres deltās. Mūsdienās ir apguvis lielu daļu Eiropas piekrastes un upju lejteču, tostarp arī Baltijas jūras piekrasti. Kopš 1998. gada novērots arī Melnajā jūrā. Tāpat sastopams arī Ziemeļamerikā.
Latvijā
Latvijā pirmo reizi sastapts jau 20. gadsimta 30. gados, tomēr līdz pat 90. gadiem bija rets. Mūsdienās skaits pieaudzis un Ķīnas cimdiņkrabis ir sastopams biežāk.
Izskats
Ķīnas cimdiņkrabja galvkrūšu vairoga jeb karapaksa izmērs ir 6 līdz 10 cm, izmērs kopā ar kājām līdz 20 cm. Priekšējās spīles klātas ar apmatojumu, īsas. Krāsa variē no tumši zaļganbrūnas līdz sarkanīgi brūnai.
Ekoloģija
Suga ir ļoti izturīga, tā spēj pielāgoties dažādām ūdens temperatūras svārstībām, samazinātam skābekļa daudzumam, un ir iecietīga arī pret stipri piesārņotiem ūdeņiem, kas tai ļāvis veiksmīgi izplatīties samērā piesārņotajos Eiropas piekrastes ūdeņos. Krabis ir visēdājs, uzturā pārsvarā dažāda veida augi, aļģes, bezmugurkaulnieki, nelielas zivis, divvāku gliemenes.
Piekrastē rok līdz 0,5 m dziļas alas. Lielāko dzīves daļu krabis pavada upēs, taču vairoties migrē uz sāļākiem ūdeņiem upju lejtecēs, ostās un jūras piekrastē. Dzimumgatavību Eiropā sasniedz 3-5 gados, Ķīnā 1-2 gados. Vienā reizē krabju mātītes izdēj 100 000 – 1 000 000 olas.
Āzijā dzīvojošie Ķīnas cimdiņkrabji pamatā pārtiek no moluskiem, kas bieži ir inficēti ar cilvēku veselībai kaitīgu parazītu – plaušu trematodi. Eiropā šis parazīts līdz šim nav konstatēts.
Austrumāzijā tiek lietots uzturā, uzskatīts par delikatesi ķīniešu virtuvē.
Ar COVID-19 pandēmiju saistītie trūkumi
COVID-19 pandēmijas izraisītais medicīnisko materiālu, ražošanas un patēriņa preču trūkums ātri kļuva par nopietnu problēmu visā pasaulē, tāpat kā globālās piegādes ķēdes pārtraukumi, kas apgrūtināja piegādes ķēdes noturību visā pasaulē. Lielākajā daļā valstu tika ziņots par individuālo aizsardzības līdzekļu, piemēram, medicīnisko masku un cimdu, sejas aizsargu un dezinfekcijas līdzekļu, kā arī slimnīcu gultu, intensīvās terapijas nodaļu gultu, skābekļa terapijas iekārtu, ventilatoru un ECMO ierīču trūkumu.
Cilvēkresursus, jo īpaši medicīnas personālu, var izsmelt epidēmijas milzīgais apmērs un ar to saistītā darba slodze, kā arī zaudējumi, ko rada veselības aprūpes darbinieku inficēšanās, izolācija, saslimšana vai mirstība. Teritorijas ir atšķirīgi aprīkotas, lai stātos pretī pandēmijai. Ir veikti dažādi ārkārtas pasākumi, lai paaugstinātu aprīkojuma līmeni, piemēram, iepirkumi, bet ir bijuši arī aicinājumi ziedot, vietējie 3D ražotāji, brīvprātīgie darbinieki, obligātā iesaukšana vai krājumu un ražošanas līniju konfiskācija. Tiek ziņots, ka starp dažādām valstīm un pavalstīm par šīm precēm notiek cenu karš, cenas pieaug, pasūtījumus konfiscē vietējās pašvaldības vai atceļ pārdošanas uzņēmums, lai tos novirzītu augstākam solītājam. Dažos gadījumos medicīnas darbiniekiem ir pavēlēts nerunāt par šo resursu trūkumu.
Tā kā neapmierinātās intensīvās terapijas nodaļu vajadzības tiek lēstas aptuveni 50 reižu lielākas par lielākajā daļā attīstīto valstu pieejamajām intensīvās terapijas nodaļu gultām un ventilatoriem, sabiedrības veselības aizstāvji un amatpersonas mudināja iedzīvotājus izlīdzināt šo līkni, izmantojot sociālo distanci. Izskanēja arī aicinājumi palielināt veselības aprūpes kapacitāti, neraugoties uz trūkumu.
Ilgtermiņa un strukturālās
Pēc brīdinājumiem un pastiprinātas sagatavotības 2000. gados 2009. gada cūku gripas pandēmija izraisīja strauju pretpandēmisku reakciju Rietumvalstīs. H1N1/09 vīrusa celms ar viegliem simptomiem un zemu letalitāti galu galā izraisīja pretreakciju pret valsts sektora pārmērīgo reaktivitāti, izdevumiem un 2009. gada gripas vakcīnas augstajām izmaksām un ieguvumiem. Turpmākajos gados valsts stratēģiskie medicīniskā aprīkojuma uzkrājumi netika sistemātiski atjaunoti. Francijā tika plaši kritizēti izdevumi H1N1 vakcīnām un maskām 382 miljonu euro apmērā. Francijas veselības aizsardzības iestādes 2011. gadā nolēma neveikt krājumu atjaunošanu, samazināt iegādes un uzglabāšanas izmaksas, vairāk paļauties uz piegādēm no Ķīnas un "just in time" loģistiku, kā arī pēc izvēles sadalīt atbildību starp privātajiem uzņēmumiem. Lai ietaupītu izmaksas, 2013. gadā ar likumu atbildība par individuālo aizsardzības līdzekļu (IAL) krājumiem tika pārcelta no Francijas valdības uz valsts un privātiem uzņēmumiem, kuriem bija jāplāno savu darbinieku drošība bez jebkādiem pārbaudes mehānismiem. Valsts ražotāji šajā jaunajā atvērtajā tirgū nevarēja konkurēt ar Ķīnas ražotāju cenām. Bijušais stratēģisko masku ražotājs tika slēgts 2018. gadā, savukārt Francijas stratēģiskie krājumi šajā periodā samazinājās no viena miljarda ķirurģisko masku un 600 miljoniem FFP2 masku 2010. gadā līdz attiecīgi 150 miljoniem un nullei 2020. gada sākumā. Francija tiek dēvēta par piemēru Huans Branko, kritiskas grāmatas par Francijas prezidenta Emanuela Makrona nākšanu pie varas autors, apgalvoja, ka egoistiski varas meklējumi un lojalitāte vadībā noved jaunus un nepārbaudītus cilvēkus, kas atbildīgi par valsts mēroga veselības aprūpes reformām, izmantojot aklu grāmatvedības analīzi un pārvaldību. Francija tiek minēta kā piemērs valstīm, kuras pašlaik apsver iespēju veikt pagriezienu pret pēdējo divdesmit gadu laikā veikto veselības aprūpes pakalpojumu globalizācijas procesu, lai iegūtu zemākas tūlītējās izmaksas. Tāda pati pieeja tika izmantota Amerikas Savienotajās Valstīs. Ne Obamas administrācija, ne Trampa administrācija nav papildinājusi ASV stratēģisko valsts rezervju krājumus ar maskām, kas tika izmantotas pret 2009. gada gripas pandēmiju. Amerikāņu masku ražotājs Maiks Bovens (Mike Bowen) no Prestige Ameritech jau gadiem ilgi brīdināja, ka ASV masku piegādes ķēde ir pārāk atkarīga no Ķīnas. Kā Huans Branko (Juan Branco) Francijai, bijušais ASV prezidents Obama nosodīja īstermiņa individuālistisko domāšanu, kas negatīvi ietekmē sabiedrības lēmumu pieņemšanu un gatavību.
Vairākas publiskas (Pasaules Veselības organizācija (PVO), Pasaules Banka, Pasaules gatavības uzraudzības padome) un privātas iniciatīvas veicināja izpratni par pandēmijas draudiem un nepieciešamību labāk sagatavoties. Kopš 2015. gada Bils Geitss brīdina par nepieciešamību sagatavoties globālai pandēmijai. Sagatavotību ierobežoja starptautiskās šķelšanās un atbilstošas sadarbības trūkums. PVO gatavības gripas pandēmijai projektam bija paredzēts divu gadu budžets 39 miljonu ASV dolāru apmērā no PVO 2020-2021. gada budžeta 4,8 miljardu ASV dolāru apmērā. Lai gan PVO sniedz ieteikumus, nav pastāvīga mehānisma, kas pārskatītu valstu gatavību epidēmijām un to ātrās reaģēšanas spējas. Pēc starptautiskā ekonomista Rolanda Radža (Roland Rajah) domām, lai gan ir izstrādātas vadlīnijas, vietējā līmeņa rīcība ir atkarīga no vietējās pārvaldības. Andy Xie laikrakstā South China Morning Post raksta, ka valdošā elite, kas ir apsēsta ar ekonomiskajiem rādītājiem, nav sagatavojusi savas kopienas pret labi zināmiem pandēmijas riskiem.
Nodokļu sistēmas divdesmit pirmā gadsimta sākumā, dodot priekšroku lielākajām korporācijām ar pret konkurenci vērstu praksi un zemākām ieguldījumu likmēm inovācijās un ražošanā, deva priekšroku korporatīvajiem dalībniekiem un korporatīvajai peļņai, tādējādi palielinot trūkuma risku un vājinot sabiedrības spēju reaģēt uz pandēmiju.
Agrīnie uzliesmojumi Hubejā, Itālijā un Spānijā parādīja, ka vairāku turīgu valstu veselības aprūpes sistēmas bija pārslogotas. Jaunattīstības valstīs ar vājāku medicīnas infrastruktūru, skābekļa terapiju, intensīvās terapijas gultu aprīkojumu un citām medicīniskām vajadzībām trūkums bija sagaidāms agrāk.
Tūlītēja
Pirmās pazīmes un brīdinājumi bija saistīti ar nezināma iemesla neparastu vīrusu izraisītu pneimoniju 2019. gada decembrī. Tajā mēnesī Taivāna nosūtīja vairākus savus Slimību kontroles centra ārstus uz Vuhanu, lai pārbaudītu vietējo situāciju. Pēc tam, kad tika apstiprināta krīzes sākšanās, un jau 2019. gada 31. decembrī Taivāna sāka īstenot nefarmaceitiskus pasākumus, piemēram, ceļotāju temperatūras pārbaudes, GPS izsekošanu, pēdējo 15 dienu ceļojumu vēstures pievienošanu universālajai valsts veselības aprūpes datu bāzei, ceļošanas līniju uz/no Vuhanas slēgšanu un individuālo aizsardzības līdzekļu, piemēram, medicīnisko masku, uzkrāšanu. Lai gan Taivāna bija labi informēta un vēlāk slavēta par ārkārtīgi efektīvu vīrusa ierobežošanu, tā nevarēja ņemt vērā Pasaules Veselības organizācijas reakciju, jo kontinentālā Ķīna ilgstoši īstenoja politiku, neļaujot Taivānai pievienoties PVO un citām pasaules organizācijām. Arī Vācija, vēl viens krīzes situācijas paraugs, paredzēja jau 2020. gada janvāri. Savukārt Amerikas Savienoto Valstu federālās valdības reakcija bija pasīva divus mēnešus, līdz pat 2020. gada marta vidum, neiniciējot izmaiņas savos stratēģiskajos valsts medicīnisko krājumu krājumos.
Vuhānas uzliesmojuma izplatības laikā 2020. gada janvārī Ķīna sāka bloķēt N95 masku, zābaku, cimdu un citu piederumu, ko ražo tās teritorijā esošās rūpnīcas, eksportu; Ķīnas valdībai tuvas organizācijas vēl februārī pārmeklēja ārvalstu tirgus, lai iegādātos individuālās aizsardzības līdzekļus. Tas radīja negaidītu piegādes sabrukumu lielākajai daļai citu valstu, kas paļāvās uz to.
Bārtas iela (Liepāja)
Bārtas iela ir iela Liepājā, Vecliepājas apkaimē. Bārtas iela sākas krustojumā ar Klāva Ukstiņa ielu un beidzas krustojumā ar Vidusceļa ielu. Ielas garums ir ap 333 metriem un to sedz gan asfalts, gan bruģis, gan arī grants.
Ar COVID-19 pandēmiju saistītie trūkumi
Tūlītēja
Pārlieku noslogotie veselības aprūpes dienesti bieži novirza resursus no pakalpojumiem, kas nepieciešami sievietēm, tostarp pirmsdzemdību un pēcdzemdību veselības aprūpes un kontracepcijas līdzekļiem, un saasina seksuālās un reproduktīvās veselības pakalpojumu pieejamības trūkumu.
Testi
Testu trūkums ir galvenais elements, kas neļauj iestādēm novērtēt pašreizējo epidēmijas izplatības patieso apmēru. Vācijas un Korejas iepriekšējas un agresīvas testēšanas stratēģijas ir palīdzējušas samazināt noteikto mirstības līmeni. Vācija jau 2020. gada janvārī sāka ražot un uzkrāt COVID-19 testus.
Reaģenti
Īrijā un Apvienotajā Karalistē marta beigās un aprīļa sākumā reaģentu trūkums ierobežoja testu skaitu. Līdz martam nepietiekams reaģentu daudzums kļuva par šķērsli masveida testu veikšanai Eiropas Savienībā (ES), Apvienotajā Karalistē (AK) un Amerikas Savienotajās Valstīs (ASV). Tas lika dažiem autoriem izpētīt paraugu sagatavošanas protokolus, kas ietver paraugu karsēšanu 98 °C (208 °F) temperatūrā 5 minūtes, lai atbrīvotu RNS genomu turpmākai testēšanai.
Kvalitātes problēmas, kas saasina trūkumu
2020. gada marta beigās/aprīļa sākumā, kad Rietumvalstis savukārt bija atkarīgas no Ķīnas attiecībā uz masku un cita aprīkojuma piegādēm, Eiropas politiķi, piemēram, ES galvenais diplomāts Žozeps Borels, apsūdzēja Ķīnu maigās varas spēlē, lai ietekmētu pasaules viedokli. Turklāt dažas no Spānijai, Turcijai un Nīderlandei nosūtītajām piegādēm tika noraidītas kā kļūdainas. Nīderlandes Veselības ministrija 21. martā atsauca 600 000 Ķīnas piegādātāja sejas masku, kas nebija pareizi pieguļošas un kuru filtri nedarbojās, kā paredzēts, lai gan tām bija kvalitātes sertifikāts; Spānijas valdība atklāja, ka 60 000 no 340 000 Ķīnas ražotāja testēšanas komplektu nebija precīzi pārbaudīti uz COVID-19 klātbūtni. Ķīnas Ārlietu ministrija atbildēja, ka klientam "divreiz jāpārbauda instrukcijas, lai pārliecinātos, ka jūs pasūtījāt, apmaksājāt un izplatījāt pareizos. Neizmantojiet neķirurģiskas maskas ķirurģiskiem mērķiem". Maija vidū Eiropas Komisija apturēja 10 miljonu Ķīnas masku pasūtījumu dalībvalstīm un Apvienotajai Karalistei pēc tam, kad divas valstis ziņoja par standartiem neatbilstošu produktu saņemšanu. Maskas bija pasūtījusi ES izpildvara, un tās bija paredzēts izdalīt sešās iknedēļas daļās. Pēc tam, kad pirmā 1,5 miljonu masku partija tika sadalīta 17 no 27 dalībvalstīm un Lielbritānijai, Polija paziņoja, ka 600 000 saņemto preču nebija Eiropas sertifikātu un tās neatbilda nepieciešamajam standartam. Komisijas pārstāvis veselības aizsardzības jautājumos Stefans de Kērsmekers solīja veikt izmeklēšanu un nepieciešamos pasākumus.
Līdz 2020. gada aprīlim pētījumi atklāja, ka ievērojama daļa koronavīrusa inficēto personu bija asimptomātiskas, kas ļāva vīrusam izplatīties neatklāti. Tāpēc CDC ieteica "nēsāt auduma sejas aizsegu publiskās vietās, kur ir grūti ievērot citus sociālās distancēšanās pasākumus".
Aizsardzības līdzekļi
Amerikas Savienotajās Valstīs līdzekļu trūkums bija tik liels, ka dažas Ņujorkas slimnīcas medmāsas sāka valkāt atkritumu maisus kā alternatīvu nepieejamam aizsargapģērbam. Ņemot vērā tradicionālo aizsargaprīkojuma trūkumu, mazie uzņēmumi Amerikas Savienotajās Valstīs pārkārtojās, lai ražotu pagaidu aizsargaprīkojumu, kas bieži vien tika radīti, izmantojot atvērtā koda dizaina iniciatīvas, kurās ražotāji dāvināja slimnīcām šo aprīkojumu. Kā piemēru var minēt COVID-19 Intubācijas drošības kastīti, ko pirmo reizi izmantoja Taivānas slimnīcas un kas ir akrila kubs, kuru novieto virs inficēta pacienta rumpja, ar atverēm, kas ļauj veikt ventilatora intubāciju un ekstubāciju, vienlaikus samazinot inficēto pilienu risku veselības aprūpes darbiniekiem.
CNBC ziņoja, ka e-komercijas platforma Amazon aizliedza N95 sejas masku pārdošanu, lai izvairītos no cenu pārspīlējumiem; N95 aizsarglīdzekļu trūkums kļuva vēl nopietnāks. Amazon trešā persona Golden Tree Supply vērsās pie Kanādas e-komercijas platformas Shopify, lai turpinātu piegādāt N95 sejas maskas Amerikas Savienoto Valstu iedzīvotājiem.
Jūlijā ASV Muitas un robežapsardzes dienests (CBP) aizliedza Malaizijā bāzētās kompānijas Top Glove un tās meitasuzņēmuma TG Medical ražojumus sakarā ar iespējamiem darbinieku tiesību pārkāpumiem, tostarp "parādu verdzību, pārmērīgu virsstundu skaitu, identifikācijas dokumentu aizturēšanu un ļaunprātīgiem darba un dzīves apstākļiem". Lielākā daļa pasaules cimdu piegādes nāk no Malaizijas.
Sejas maskas
Skatīt arī: Ķirurģiskās maskas, Auduma sejas maska un Sejas maskas COVID-19 pandēmijas laikā.
Agrīna epidēmija Ķīnā
Epidēmijai kļūstot straujākai, kontinentālajā tirgū palielinājās sejas masku trūkums, jo pieauga sabiedrības pieprasījums. Šanhajā pircējiem nācās stāvēt rindā gandrīz stundu, lai iegādātos sejas masku iepakojumu; krājumi tika izpārdoti vēl pusstundas laikā. Uzkrāpšana un cenu uzspiešana paaugstināja cenas, tāpēc tirgus regulators paziņoja, ka vērsīsies pret šādām darbībām. gada janvārī tika noteikta cenu kontrole visām sejas maskām Taobao un Tmall veikalos. Līdzīgi rīkojās arī citas Ķīnas e-komercijas platformas, piemēram, JD.com, Suning.com un Pinduoduo; trešo pušu pārdevējiem noteica cenu ierobežojumus, bet pārkāpējiem - sankcijas.
Valsts krājumi un trūkums
Gaidot gripas pandēmiju, 2006. gadā ASV stratēģiskās valsts rezerves tika papildinātas ar 156 miljoniem masku. Pēc tam, kad tās tika izmantotas 2009. gada gripas pandēmijas gadījumā, ne Obamas, ne Trampa administrācija krājumus neatjaunoja. Līdz 1. aprīlim ASV stratēģiskie valsts uzkrājumi bija gandrīz iztukšoti.
Francijā 2009. gada izdevumi saistībā ar H1N1 pieauga līdz 382 miljoniem euro, galvenokārt par krājumiem un vakcīnām, kas vēlāk tika kritizēti. gadā tika nolemts krājumus nepapildināt un vairāk paļauties uz piegādēm no Ķīnas un "just in time" loģistiku. Tās krājumos 2010. gadā bija 1 miljards ķirurģisko masku un 600 miljoni FFP2 masku; 2020. gada sākumā tie bija attiecīgi 150 miljoni un nulle. Lai gan krājumi tika pakāpeniski samazināti, 2013. gadā racionālā veidā tika norādīts mērķis samazināt iegādes un uzglabāšanas izmaksas, tagad šos centienus sadalot visiem privātiem uzņēmumiem kā fakultatīvu labāko praksi, lai nodrošinātu savu darbinieku aizsardzību. Tas īpaši attiecās uz FFP2 maskām, kuru iegāde un uzglabāšana ir dārgāka. Tā kā COVID-19 pandēmija Francijā aizvien vairāk izsīka medicīnas krājumi, masku un IAL krājumi izsīka un izraisīja sašutumu visā valstī. Saskaņā ar Francijas prezidenta Emanuela Makrona teikto Francijai nedēļā ir vajadzīgi 40 miljoni masku. Francija uzdeva savām nedaudzajām atlikušajām masku ražotnēm strādāt 24 stundas diennaktī 7 dienas nedēļā un palielināt valsts ražošanu līdz 40 miljoniem masku mēnesī. Francijas likumdevēji ir sākuši izmeklēšanu par šo stratēģisko krājumu iepriekšējo pārvaldību.
Pēc 2020. gada COVID-19 pandēmijas un plaši izplatītajām medmāsu un citu veselības aprūpes darbinieku sūdzībām par N95 masku un atbilstošu protokolu trūkumu, Nacionālā medmāsu apvienība (National Nurses United), lielākā Amerikas Savienoto Valstu reģistrēto medmāsu organizācija, iesniedza vairāk nekā 125 sūdzības Darba drošības un veselības aizsardzības administrācijas (OSHA) birojiem 16 štatos, apsūdzot slimnīcas, ka tās neievēro likumus, kas nosaka drošas darba vietas, kurās COVID-19 medmāsām būtu jānodrošina N-95 maskas.
Pasaules Veselības organizācija (PVO) 2020. gada 3. martā aicināja rūpniecību un valdības palielināt ražošanu par 40 %, lai apmierinātu globālās vajadzības, un 2020. gada 6. aprīlī tā arī publicēja dokumentu ar ieteikumiem par racionālu IAL lietošanu. Šis dokuments bija paredzēts personām, kas strādā veselības aprūpē un sabiedrībā, tostarp kravas pārkraušanas jomā. Šis jautājums par IAL trūkumu visā pasaulē drīz vien kļuva par ieinteresētās sabiedrības intereses objektu. Īrijas Zinātnes fonda (Science Foundation Ireland) akadēmiķi pētīja, kā mēs varam rast risinājumu un izvairīties no šī trūkuma nākotnē. Vienlaikus tika uzsāktas neatkarīgas iniciatīvas un tiešsaistes platformas, piemēram, [https://PPE Needed.com PPE Needed], lai nodrošinātu tūlītēju risinājumu. Arī UNICEF ir spēris soļus, lai mazinātu šo pašreizējo risku un paredzētu COVID-19 ietekmi tuvākajā laikā, kā arī piekļuvi IAL piegādātājiem.
Konkurence par piegādēm
Tādas valstis kā Lielbritānija, Francija, Vācija, Dienvidkoreja, Taivāna, Ķīna, Indija un citas valstis sākotnēji reaģēja uz slimības uzliesmojumu, ierobežojot vai aizliedzot medicīnas preču eksportu, lai aizsargātu savus iedzīvotājus, tostarp atceļot pasūtījumus, kurus citas valstis jau bija nodrošinājušas. Vācija bloķēja 240 000 masku eksportu uz Šveici un apturēja līdzīgus sūtījumus arī uz Centrālās Bohēmijas reģionu. Viens Francijas uzņēmums, Valmy SAS, bija spiests bloķēt individuālās aizsardzības līdzekļu pasūtījumu uz Apvienoto Karalisti pēc tam, kad uzņēmuma pārstāvis Apvienotajā Karalistē ziņoja CNN, ka pasūtījumu Francijas piekrastes muitas amatpersonas ir bloķējušas. Turcija bloķēja ventilatoru sūtījumu, ko divas Spānijas reģionālās pašvaldības iegādājās no Turcijas uzņēmuma, atsaucoties uz ventilatoru trūkuma risku valstī; vēlāk 116 no šiem ventilatoriem tika atbrīvoti.
Kad pandēmija sāka saasināties, valdības sāka izmantot stingras rokas taktiku, tostarp pat slēptus līdzekļus, lai iegūtu medicīnisko aprīkojumu, kas nepieciešams cīņai ar koronavīrusu, vai nu maksājot vairāk naudas par pāradresāciju, vai konfiscējot šādu aprīkojumu. Slovākijas premjerministrs Peters Pellegrīni paziņoja, ka valdība gatavo skaidru naudu 1,2 miljonu eiro (1,3 miljonu ASV dolāru) apmērā, lai iegādātos maskas no Ķīnas piegādātāja, ar kuru noslēgts līgums. Pēc tam viņš sacīja: "Tomēr kāds tirgotājs no Vācijas ieradās pirmais, samaksāja par sūtījumu vairāk un to nopirka." Ukrainas likumdevējs Andrijs Motovilovecs arī paziņoja, ka "mūsu konsuli, kas dodas uz rūpnīcām, atrod savus kolēģus no citām valstīm (Krievijas, ASV, Francijas, Vācijas, Itālijas utt.), kuri cenšas iegūt mūsu pasūtījumus. Mēs esam samaksājuši avansā ar pārskaitījumu un esam parakstījuši līgumus. Bet viņiem ir vairāk naudas skaidrā naudā. Mums ir jācīnās par katru sūtījumu." Sanmarīno varas iestādes paziņoja, ka tās noorganizējušas bankas pārskaitījumu piegādātājam Lugāno, Šveicē, lai samaksātu par pusmiljonu masku, kas tiks sadalītas ar Itālijas kaimiņiem. Tomēr kravas automašīna ieradās tukša, jo viens vai vairāki neidentificēti ārvalstu pircēji tās vietā piedāvāja vairāk.
Itālijas laikraksts 22. martā vēstīja, ka Čehijas policija konfiscējusi 680 000 sejas masku un ventilatoru, ko tā pasūtījusi no Ķīnas. Viņi veica prettirdzniecības operāciju, kuras laikā konfiscēja aprīkojumu no privāta uzņēmuma noliktavas ziemeļu pilsētā Lovosicē. Saskaņā ar Čehijas iestāžu sniegto informāciju ziedojums no Ķīnas bija tikai nedaudz vairāk par 100 000 masku. Čehijas valdība kā kompensāciju nosūtīja Itālijai 110 000 vienību. Nav skaidrs, kā maskas nonāca Lovosicē. Čehijas ārlietu ministrs Tomāšs Petričeks (Tomáš Petříček) aģentūrai AFP sacīja: "Lovosice nav gluži ceļā no Ķīnas uz Itāliju."
Franču salu reģionālā padomniece Valērija Dekrēse (Valérie Pécresse) apgalvoja, ka daži amerikāņi, agresīvi meklējot krājumus, esot piedāvājuši masku krājumus - neredzēti -, gaidot iekraušanu transportlīdzeklī, un maksājuši trīs reizes lielāku cenu skaidrā naudā. Tomēr Politico Europe ziņoja, ka Francijas apgalvojums ir "nepamatots", un ASV vēstniecība Parīzē paziņoja, ka "Amerikas Savienoto Valstu valdība nav iegādājusies nekādas maskas, kas paredzētas piegādei no Ķīnas uz Franciju. Ziņojumi par pretējo ir pilnīgi nepatiesi."