cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mehāniskie audi
Kolenhīma
Kolenhīma sastopama tikai kā primārie audi, un parasti mehānisko funkciju tā veic jaunos augošos orgānos, bet vēlāk tās šūnapvalki var uzbiezināties un lignificēties, pārveidojoties par sklerenhīmu. Kolenhīmas šūnas ir dzīvas ar neregulāri uzbiezinātiem primāriem šūnapvalkiem. Kolenhīmas šūnapvalki ir pektīnvielu un ūdens bagāti. Šūnapvalki sastāv no mainīgiem slāņiem, kas ir bagāti ar celulozi un nabadzīgi ar pektīnvielām vai nabadzīgi ar celulozi, bet bagāti ar pektīnvielām. Kolenhīmas šūnu izmērs un forma variē. Tās var būt īsas, prizmatiskas un līdzināties blakus esošajām parenhīmas šūnām, var būt arī garas un šķiedrām līdzīgas ar nosmailotiem galiem, bet var būt arī dažādas starpformas. Visgarākās kolenhīmas šūnas atrodamas tās centrālajā daļā, bet īsākās – perifērijā. Atrašanās vieta augos ir stumbri, lapas, ziedu daļas, augļi un pat saknes. Tā parasti veidojas uzreiz zem epidermas, bet starp epidermu un kolenhīmu var būt arī 1 vai 2 parenhīmas slāņi.
Atkarībā no šūnapvalka uzbiezināšanās veida, izšķir 3 galvenos kolenhīmas tipus:
Sklerenhīma
Sklerenhīma ir visizplatītākā mehānisko audu grupa augu valstī. Tie ir audi ar sekundārajiem šūnapvalkiem, kas parasti ir lignificēti. Lignīna koncentrācija var variēt atkarībā no augu daļām un attīstības stadijām. Sklerenhīmas raksturīgākā pazīme ir vienmērīgi uzbiezināts šūnapvalks. Vispārīgi sklerenhīmu iedala sklerenhīmas šķiedrās un sklereīdās.
Sklerenhīmas šķiedras
Šķiedras ir kā atbalsta elementi auga daļās, kas vairs nepagarinās. Salīdzinot ar kolenhīmu, sklerenhīmas šķiedras nav bagātas ar ūdeni, tāpēc šie audi ir stingrāki un vairāk elastiski nekā plastiski. Pēc šķiedru atrašanās vietas izšķir lūksnes un koksnes šķiedras. Lūksnes šķiedras parasti ir ļoti garas un šauras šūnas ar smailiem, reizēm zarotiem galiem. Garums ļoti variē: sējas kaņepes šķiedras ir 0.5 – 5.5 cm garas, sējas linu šķiedras ir 0.8 – 6.9 cm garas, rāmijas (šķiedras, ko iegūst no Boehmeria ģints augiem) šķiedras var sasniegt 55 cm garumu, kas ir vienas no garākajām augstāko augu šūnām. Koksnes šķiedras nav tik garas kā lūksnes šķiedras. Pilnīgi noformējušās sklerenhīmas šūnas zaudē savu dzīvo saturu un atmirst; šūnas dobums piepildās ar gaisu. Sklerenhīmas šūnas atšķiras pēc formas, struktūras, izcelsmes un attīstības stadijas. Pastāv dažādas pārejas formas, tāpēc ir grūti klasificēt sklerenhīmas audus tipos. Neatkarīgi no sklerenhīmas šūnu lielās dažādības tām visām ir ļoti izturīgs šūnapvalks. Sklerenhīmas šūnapvalka stiepes izturība vienāda ar labāko tērauda stieņu izturību. Lieces izturība ir daudzkārt lielāka par tērauda lieces izturību. Sklerenhīma sastopama gandrīz visu augstāko augu veģetatīvajos orgānos. Tā nav sastopama vai arī vāji attīstīta ūdensaugu zemūdens daļās.
Sklereīdas
Sklereīdas jeb akmensšūnas ir īsas šūnas ar stipri uzbiezinātu šūnapvalku, kurā ir izšķirami vairāki koncentriski slāņi un kuros atrodas poru kanāli. Sklereīdas tiek aprakstītas kā nedzīvas šūnas, kad tās ir nobriedušas, šūnas dobumu piepilda gaiss, retāk ūdens vai šūnas iekšējā satura brūnganas atliekas. Pilnīgi izveidotu sklereīdu šūnapvalks bieži vien satur dažādus kalcija un silīcija savienojumus. Tās veido vai nu akmesaudus vai arī izvietojušās pa vienai idioblastu veidā. Tās atrodas dažādās auga daļās un piešķir augu orgāniem lokālo izturību. Daži orgāni kā valrieksta čaula, augļu vai ogu kauliņi un sēklu apvalki ir veidoti viscaur no sklereīdām.
Šie nav vienīgi sklereīdu veidi. Dabā ir daudz pārejas formu starp minētajiem sklereīdu veidiem. Tās ir tipiskas daudzām augu sugām, un tādēļ tām var būt taksonomiska nozīme.
Komerciālā nozīme
Rūpniecībā izmanto sklerenhīmas lūksnes šķiedras. Tās iedala 2 grupās: cietās un mīkstās. Cietajām šķiedrām šūnapvalkā ir augts lignīna saturs un tām ir spēcīga tekstūra. Tās tiek iegūtas no viendīgļlapjiem. Mīkstās šķiedras var nesaturēt lignīnu, tās ir elastīgas un iegūtas no divdīgļlapjiem. Vislabāk pazīstamie augi, no kuriem iegūst cietās šķiedras, ir dažādas Agave sugas, īpaši Agave sisalana, Tillandsia usneoides, Musa textilis, Furcraea gigantea un Phlormium teax. Mīkstās šķiedras galvenokārt tiek iegūtas no Linum usitatissimum (sējas lini), Cannabis sativa (sējas kaņepes), Boehmeria nivea, Corchorus capsularis (džuta), Hibiscus cannabinus, Ceiba pentandra. Šķiedras izmanto auduma, virvju, diegu, otu, suku, slotu, polsterējuma materiāla, drošības jostu, blīvējumu (mucu, cauruļveida sistēmu) u.c. produktu ražošanai. Industrijā no tehnoloģiskā viedokļa ir svarīga šķiedru šūnu forma, garums un šūnapvalka struktūra.
Mārīšzirnekļi
Mārīšzirnekļi (Eresus) ir Eresidae dzimtas ģints, kas iekļauj aptuveni divdesmit zirnekļu sugas. Izplatīti Eiropā, Vidusāzijā, Afganistānā, Ziemeļāfrikā. 2014. gada maijā viena ģints suga atklāta arī Latvijā netālu no Garkalnes. 2019. gadā Latvijas Entomoloģijas biedrība mārīšzirnekli izvēlējās par "Gada bezmugurkaulnieku".
Izskats
Neliela izmēra, no 0,5 līdz nedaudz virs 2 cm, tēviņi mazāki par mātītēm. Ķermeņa pamatkrāsa tumša. Tēviņiem vēders intensīvi brūnsarkans ar četriem melniem lielākiem un diviem sīkiem punktiem virspusē. Šis mārītēm raksturīgais krāsojums ir pamatā mārīšzirnekļu nosaukumam. Mātītes ir viscaur melnas, bez raksturīgā punktojuma. Kājas melnas, ar vairākiem šauriem, sarkaniem un gaišiem gredzenveida apļiem. Šādi grāmatā "Dieva dārzs" mārīšzirnekļa tēviņu apraksta Džeralds Darels: "'Tas bija mazs zirneklītis, apmēram zirņa lielumā, un pirmajā acu uzmetienā izskatījās pēc dzīva rubīna vai kustīgas asins lāses... Zirnekļa priekšējā daļa jeb galvkrūtis bija samtaini melnas ar sīkiem spilgti sarkaniem plankumiem gar malām. Druknās kājas ieskāva gredzenveida joslas... Taču visuzkrītošākais bija vēders — koši sarkans kā mednieka tērps, ar četriem apaļiem melniem punktiem, ko ieskāva balti sariņi'."
Dzīvesveids
Dzīvo verikālās vai nedaudz izliektās aliņās, kas ieniedzas 5 - 10 cm zemē un ir ap 1 - 2 cm diametrā. No alas ārpusē līdz viena kvadrātmetra platībā ap alas ieeju uz zemes ir medījuma noķeršanai novilkti vairāki haotiska vijuma tīkli. Atšķirībā no vairuma zirnekļu sugu, tēviņš un mātīte ilgu laiku var dzīvot kopā un kopīgi dalīties ar ķeramtīklā nokļuvušo pārtiku.
Latvijas Arhitektu savienība
Latvijas Arhitektu savienība (saīsināti LAS) ir vienīgā arhitektu profesionālā organizācija Latvijā un apvieno gandrīz 500 biedru – profesionālu arhitektu. LAS galvenie darbības virzieni ir arhitektu profesionālo interešu aizstāvība, arhitektu sertificēšana un arhitektūras attīstība un popularizēšana. Biedrība dibināta 1924. gadā.
Ūsāni
Ūsāni ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 34 km no novadu centra Preiļiem, 7 km no pagasta centra Aglonas un 241 km no Rīgas.
Latvijas Arhitektu savienība
Latvijas Arhitektu savienības mērķi un uzdevumi
Mērķi:
Uzdevumi:
Ūsāni
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Osvalds Fogelmanis
Osvalds Kristaps Fogelmanis (dzimis, miris ) bija Krievijas impērijas armijas virsnieks, vēlāk Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, pulkvedis, Vidzemes divīzijas štāba priekšnieks (1931—1939). Padomju represiju upuris.
Latvijas Arhitektu savienība
Latvijas Arhitektūras gada balva
Latvijas Arhitektu savienība ik gadu organizē konkursu Latvijas Arhitektūras gada balva, kas ir prestižs apbalvojums un ne tikai akcentē izcilākos sasniegumus Latvijas arhitektūrā un rūpējas par nozares attīstību, bet arī veicina sabiedrības izpratni par arhitektūru. Latvijas Arhitektūras gada balva ir atzīta par valstiski nozīmīgu pasākumu, bet pati balva ir augstākais novērtējums Latvijas arhitektūrā.
Osvalds Fogelmanis
1940. gada pavasarī uzvārdu latviskošanas kampaņas laikā nomainīja uzvārdu uz "Aigars".
Dzīvesgājums
Osvalds Fogelmanis dzimis 1888. gada 31. martā Pēterburgā skolotāja ģimenē. 1909. gadā viņš pabeidza Jelgavas reālskolu un iestājās Rīgas Politehniskā institūta tirdzniecības nodaļā. 1911.—1912. gadā studijas pārtrauca obligātais karadienests. Tā laikā Fogelmanis nokārtoja eksāmenu un ieguva praporščika dienesta pakāpi. Pēc dienesta viņš turpināja studijas, taču, karam sākoties, 1914. gada jūlijā tika iesaukts armijā. Cīnoties 29. artilērijas brigādē 10. armijas korpusa sastāvā, 1915. gada 8. februārī Fogelmanis nokļuva vācu gūstā. Pēc atbrīvošanas no tā, viņš atgriezās dzimtenē 1918. gada nogalē.
Latvijas armijā Osvalds Fogelmanis iestājās 1918. gada 21. decembrī. Sākumā tika iecelts par Aizsardzības ministra sevišķu uzdevumu virsnieku. 1921. gada 1. martā viņam tika piešķirta pulkvežleitnanta dienesta pakāpe. 1922. gada 1. janvārī viņu iecēla par militāro atašeju Polijā. Šajā amatā viņš kalpoja līdz 1923. gada 9. septembrim. Būdams Polijā 1923. gadā Fogelmanis beidza Polijas kara akadēmiju. Līdz 1931. gadam viņš pildīja dažādus amatus 5. Cēsu un 6. Rīgas kājnieku pulkā. 1931. gada 18. jūnijā tika iecelts par Vidzemes divīzijas štāba priekšnieku un 1931. gada 17. novembrī paaugstināts par pulkvedi. Šajā amatā Osvalds Fogelmanis nodienēja visilgāk — līdz 1939. gada oktobrim, kad pēc paša vēlēšanās tika atvaļināts.
1941. gada 15. jūnijā O. Fogelmanis tika arestēts un izvests uz Krieviju, kur 1943. gada 14. janvārī sodīts ar nāvi.
Sesku iela (Rīga)
Sesku iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Dārzciemā. Tā sākas krustojumā ar Franča Trasuna un Vietalvas ielām un beidzas krustojumā ar Ilūkstes ielu. Kopējais ielas garums ir 1548 metri.
Ielu savienojumi
Sesku iela krustojas ar šādām ielām:
Šelje
Šelje (hu) ir pilsēta Ungārijas dienvidos, Baraņas meģes Šeljes apriņķa centrs.
73. Berlīnes starptautiskais kinofestivāls
73. ikgadējais Berlīnes starptautiskais kinofestivāls notika 2023. gadā no 16. līdz 26. februārim. Šī gada kinofestivālā apbalvoja arī labākos televīzijas seriālus. 2022. gada 15. decembrī paziņoja pirmos Panorama un Generation sekciju filmu nosaukumus, un 13. janvārī ārpuskonkursa klāstam pievienoja daudzas pasaules pirmizrādes, tostarp Gaja Nativa politiski biogrāfisko filmu Golda.
Festivālu atklāja Rebekas Milleres drāmas filma She Came to Me. Festivāla atklāšanā attālināti ar videostraumēšanas palīdzību piedalījās arī Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis. Stīvenu Spīlbergu par mūža ieguldījumu festivālā apbalvoja ar Goda zelta lāci, balvu viņam pasniedza īru mūziķis Bono.
Zelta lāci ieguva franču filmu veidotāja Nikolā Filibēra dokumentālā filma Sur l'Adamant par dienas aprūpes centru Parīzē, kurā uzturas cilvēki ar garīgiem traucējumiem. Sudraba lāci ieguva vācu filmu veidotāja Kristiāna Petcolda filma Roter Himmel. Sudraba lāci par labāko galvenās lomas tēlojumu saņēma Sofija Otero par astoņgadīgās Lūsijas lomu filmā 20.000 especies de abejas, tādējādi kļūstot par jaunāko balvas ieguvēju Berlināles vēsturē.
Žūrija
Berlināles konkursa žūrija:
21st Century Fox
21st Century Fox bija ASV masu mediju uzņēmums, kas tika izveidots pēc News Corporation sadalīšanas. 21st Century Fox bija oficiālais News Corporation pēctecis, savukārt News Corp darbojas ar izdevējdarbību. 21st Century Fox piederēja Fox Entertainment Group (torstarp 20th Century Fox), kā arī vairāki citi filmu, televīzijas un izklaides uzņēmumi.
2017. gada 14. decembrī paziņots, ka uzņēmumu par 52,4 miljardiem ASV dolāru iegādāsies mediju uzņēmums The Walt Disney Company. 2018. gada 27. jūlijā 21st Century Fox akcionāri piekrita pārdot lielāko daļu aktīvu Disney par 71,3 miljardiem USD. Pārdošana aptvēra lielāko daļu 21st Century Fox izklaides aktīvu, tostarp 20th Century Fox, FX Networks un National Geographic Partners. Pēc vairāksolīšanas kara, lai izpildītu pretmonopola lēmumus, Sky plc (Apvienotās Karalistes mediju grupa, kurā Foxpiederēja 39 % akciju) tika pārdota Comcast, savukārt Fox piederošie reģionālie sporta tīkli FSN tika pārdoti Sinclair Broadcast Group. Pārējais, ko veidoja galvenokārt Fox un MyNetworkTV tīkli, Fox nacionālā raidsabiedrība, televīzijas stacijas, Fox News un Fox Sports, tika atdalīti jaunā uzņēmumā Fox Corporation (39 % tā kapitāldaļu kontrolēja Mērdoku ģimene), kas sāka darbību 2019. gada 19. martā. 21st Century Fox pārdošana The Walt Disney Company tika pabeigta 2019. gada 20. martā, un pēc tam pārējie 21st Century Fox aktīvi tika sadalīti pa Disney nodaļām.
Strumica (upe)
Strumica (mk, bg) ir 114 kilometrus gara Strumas labā krasta pieteka Ziemeļmaķedonijā un Bulgārijā. Lielākā Strumas pieteka.
Iztece Plačkovicas kalnos. Augšteces 81 kilometrus tek pa Ziemeļmaķedonijas teritoriju. Tek austrumu - dienvidaustrumu virzienā. Pie upes atrodas Ziemeļmaķedonijas pilsētas Radoviša un Strumica.
Jānis Dūmiņš
Jānis Dūmiņš (dzimis, Rīgā, miris , Baldonē) bija latviešu kordiriģents un mūzikas pedagogs. Latvijas Mūzikas akadēmijas profesors, Rīgas pedagoģijas un vadības augstskolas profesors, Vispārējo latviešu Dziesmu svētku, Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku virsdiriģents, Baltijas studentu Dziesmu svētku “Gaudeamus” virsdiriģents un mākslinieciskais vadītājs, Latgales Dziesmu svētku (1990) virsdiriģents.
Biogrāfija
Dzimis 1922. gada 30. martā Rīgā. Mācījies Krišjāņa Barona pamatskolā un Raiņa vakara vidusskolā (absolvējis 1941. gadā). Apmeklējis mūzikas nodarbības Vīgneru Ernesta Fonoloģijas institūtā, Rīgas Tautas konservatorijā (1941—1942), studējis arī Latvijas Universitātes Matemātikas fakultātē (1941—1943). Mūzikas interesēm ņemot virsroku, iestājās Latvijas Konservatorijas vijoļspēles klasē (1942). Vēlāk pārgāja uz jaundibināto Kordiriģēšanas nodaļu, kuru beidza kā Pētera Rības audzēknis, kordiriģentu pirmā izlaiduma absolvents (1949). Zināšanas un prasmes papildināja Ļeņingradas (tagad Sanktpēterburgas) Valsts konservatorijas aspirantūrā pie profesora Georgija Dmitrevska (1951—1954). 1953—1960 bija Latvijas PSR Valsts akadēmiskā kora mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents.
Kopš 1955. gada Dūmiņš bija viens no latviešu dziesmu svētku virsdiriģentiem. No 1950. gada Latvijas konservatorijā pasniedza kordiriģēšanu, bet 1977. gadā kļuva par profesoru. Jānis Dūmiņš bija arī Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijas profesors, Rīgas Stradiņa universitātes Goda doktors (Doctor Honoris Causa), Tbilisi Valsts konservatorijas profesors, Latvijas Zinātņu akadēmijas Goda loceklis, Teodora Reitera fonda Goda biedrs, Rīgas Latviešu Biedrības Mūzikas komisijas loceklis. Dūmiņš ir uzrakstījis vairākus rakstus par kora mākslas jautājumiem.
Miris 2011. gada 15. oktobrī, Baldonē, pēc smagas slimības.
Diriģenta karjera
Dūmiņš līdzdarbojās IX Vispārējo dziesmu svētku (1938) sagatavošanā kā Baldones amatieru jauktā kora vadītājs (sešpadsmit gadu vecumā). Ar Baldones jaukto kori Jānis Dūmiņš strādāja no 1936. līdz 1944. gadam, bet 1940.—1945. gadā viņš bija mūzikas skolotājs — dubultkvarteta un kora diriģents Rīgas Raiņa vidusskolā. Kopš X dziesmu svētkiem (1948) Dūmiņš bija pastāvīgs novadu un rajonu dziesmu svētku diriģents, Ogres apriņķa, vēlāk Tukuma, Ludzas, un 36 gadus bija Talsu rajona koru virsdiriģents.
No 1949. gada Latvijas PSR Valsts akadēmiskā kora (tagad kora “Latvija”) kormeistars, diriģents (no 1951. gada), mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents (1953—1960). Šajā periodā korim piešķirts Valsts Akadēmiskā kora goda nosaukums (1955).
Dibinājis un ceturtdaļgadsimtu vadījis Rīgas Medicīnas institūta un rūpnīcas VEF jaukto kori „Rīga” (1962—1985), mūsdienās — Rīgas Stradiņa universitātes jauktais koris "Rīga", strādājis ar Latvijas PSR Zinātņu Akadēmijas jaukto kori „Gaismaspils” (1960—1967). Dibinājis un vadījis jaukto kori “Senrīga”.
Vadījis Gruzijas Valsts kora kapellu (1957—1967). Vadījis Tbilisi Valsts Operas un Baleta teātra kori kā galvenais kormeistars (1982—1985).
Dažādos laika posmos Gruzijā Jāņa Dūmiņa audzēkņu vidū ir bijuši komponists, diriģents Džansugs Kahidze (pasaulē saukts par gruzīnu Karajanu), diriģents, pianists, Ričmondas Universitātes Simfoniskā orķestra mākslinieciskais vadītājs Aleksandrs Kordzaia, Tbilisi Valsts Operas un Baleta teātra kormeistars Šalva Šaoršadze un teātra galvenais kormeistars Avtandils Čhenkeli, kā arī citi pazīstami mūziķi — Andris Veismanis, Jevgēnijs Augustinovičs, Kārlis Beinerts, Jānis Kivils un daudzi citi.
Dūmiņš bija pirmais diriģents, kurš bijušajā Padomju Savienībā iestudējis Johana Sebastiāna Baha “Sv. Mateja pasiju” ar LPSR Valsts Akadēmisko kori (tagad kori “Latvija”). Vēlāk arī pirmais diriģents, kurš iestudējis Baha "Sv. Jāņa pasiju” ar amatieru kori — Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas jaukto kori „Gaismaspils”. Abu skaņdarbu pirmatskaņojumi notika Latvijā. Tā bija liela uzdrošināšanās, ņemot vērā padomju valsts kategorisko ateistisko nostāju visās jomās.
Dūmiņš bija virsdiriģents XII (1955), XIII (1960), XIV (1965), XV (1970), XVI (1973), XVII (1977), XVIII (1980), XIX (1985), XX (1990), XXI (1993), XXII (1998) dziesmu svētkos; goda virsdiriģents XXIII (2003) un XXIV (2008) dziesmu svētkos, kā arī Dziesmu un Deju svētkos "Rīgai 800".
Bijis arī virsdiriģents Latgales Dziesmu svētkos Daugavpilī 1990. gadā (50 gadu atceres dziesmu svētki) kā arī virsdiriģents Baltijas studentu dziesmu svētkos Gaudeamus III (1967), V (1971), VII (1978), VIII (1981), IX (1984). Bija Gaudeamus IV (1968) mākslinieciskais vadītājs un virsdiriģents. Virsdiriģents II (1967), III (1972), IV (1979), V (1984), VI (1989) un VII Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētkos (1995).
XVII Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos 1977. gadā pirmatskaņoja vēlāk par atmodas himnu kļuvušo Raimonda Paula dziesmu ar Jāņa Petera vārdiem "Manai dzimtenei". Šo dziesmu Jānis Dūmiņš iekļāva jau Dziesmu svētku simtgadei veltīto XVI Vispārējo latviešu Dziesmu svētku repertuārā, taču tā tika izsvītrota pēc toreizējā Kultūras ministra Vladimira Kaupuža rīkojuma kā "pārāk nacionāla". 1977. gadā Jānis Dūmiņš no jauna, šoreiz veiksmīgi, iekļāva šo dziesmu XVII Dziesmu svētku repertuārā, pārliecinot cenzūru, ka dziesmas galvenā ideja ir 1905. gada revolūcijas un latviešu sarkano strēlnieku slavināšanā.
IV Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētkos 1979. gadā, ar mērķi mazināt obligātā politiskā repertuāra īpatsvaru, pirmo reizi latviešu Dziesmusvētku vēsturē ar kopkori iestudēja un atskaņoja V. A. Mocarta, vietām sešbalsīgo skaņdarbu “Gatavošanās koncertam”, pozicionējot to kā internacionālā repertuāra komponenti.
Piemiņa
2012. gada 30. martā Baldones mūzikas pamatskolai tika piešķirts Jāņa Dūmiņa vārds.
2012. gada 19. decembrī Jāņa Dūmiņa vadītā Rīgas Medicīnas institūta un rūpnīcas VEF jauktā kora "Rīga" bijušie dziedātāji, Kārļa Andreja Treimaņa (ilgadēja kora "Rīga" dziedātāja un kora vecākā) vadīti, nodibināja biedrību „Maestro Jāņa Dūmiņa piemiņas atbalstīšanai”.
2016. gada 30. martā biedrība „Maestro Jāņa Dūmiņa piemiņas atbalstīšanai” sadarbībā ar Rīgas Tehniskās universitātes Absolventu asociāciju, rīkojot diriģenta piemiņas koncertu Cēsu Svētā Jāņa luterāņu baznīcā, iedibināja "Jāņa Dūmiņa dienu" un ikgadēju balvu kora mūzikas mākslā "Iedvesmas stāsts". Balvas nosaukumam kalpoja Jāņa Dūmiņa vārdi — "iedvesma ir interpretācijas pamats". Ar šo pasākumu tika atklāts Gruzijas — Latvijas kultūras un mākslas projekts "Jāņa Dūmiņa Diena — Iedvesmas stāsts". Pirmo reizi ikgadējā balva "Iedvesmas stāsts" tika pasniegta 2017. gada 30. martā, Jāņa Dūmiņa 95 gadu atceres koncertā, Latvijas Universitātes Lielajā aulā Marikai Slotinai-Brantei, Cēsu Kultūras un tūrisma centra jauktā kora "Wenden" mākslinieciskajai vadītājai un diriģentei par ilgtspējīgu kora mākslas pasākumu — ikgadēju Vidzemes koru pulcēšanu, lai atskaņotu latviešu kora mūzikas klasikas skaņdarbus.
2017. gada 30. martā Latvijas Universitātes Lielajā aulā notika Jāņa Dūmiņa 95 gadu atceres koncerts. Šajā koncertā tika atzīmēta Raimonda Paula dziesmas ar Jāņa Petera vārdiem "Manai Dzimtenei" pirmatskaņojuma 40. gadskārta.
2018. gada 30. martā, Talsos aizsākās tradīcija — ikgadēja kopdziedāšanas akcija "Dziesmu ziedi", veltīta Jāņa Dūmiņa atcerei. Pirmais akcijas vadītājs un diriģents bija Latvijas Mūzikas akadēmijas students Matīss Tučs. Ikgadējā balva "Iedvesmas stāsts" tika pasniegta Kuldīgas Ernesta Vīgnera Mūzikas skolas direktorei Marutai Rozītei.
2020. gada 28. martā plānotā kopdziedāšanas akcija "Dziesmu ziedi" vienlaicīgi notika tā paša gada 3. oktobrī (sakarā ar COVID-19 pandēmijas izraisītajiem ierobežojumiem) Baldonē, Garkalnē, Līgatnē, Lubānā un Tbilisi. Akcijā piedalījās kori, vokālie ansambļi, vokālās grupas, folkloras ansambļi un grupas, visu veidu deju ansambļi un amatierteātru trupas, kuras vēlējās pamuzicēt kopā.
Tomes zivjaudzētava
Tomes zivjaudzētava ir ciems Ogres novada Tomes pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Līčupes krastā 4 km no pagasta centra Tomes, 16 km no novada centra Ogres un 54 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie zivjaudzētavas.
Rīgas Anniņmuižas vidusskola
Rīgas Anniņmuižas vidusskola ir viena no Rīgas vidusskolām, kas atrodas Kleistu ielā 14, Imantā.
Kārels Ēnpalu
Kārels Ēnpalu (et; 1888—1942), līdz vārda maiņai 1935. gadā — Kārlis Augusts Einbunds (Karl August Einbund), bija igauņu žurnālists, politiķis. Rīgikogu deputāts (1920—1937), Igaunijas iekšlietu ministrs (1920, 1921—1924, 1924—1926, 1934—1938), Igaunijas Valsts vecākais (1932) un Igaunijas premjerministrs (1938—1939).
Rīgas Anniņmuižas vidusskola
Vēsture
Dibināta 1975. gadā kā Rīgas 78. vidusskola un Rīgas 20. vakara (maiņu) vidusskola J. Petersa ielā 14, pēc Latvijas neatkarības atgūšanas to pārdēvēja par '''Rīgas 2. tehnisko liceju''', vēlāk par Rīgas Anniņmuižas vidusskolu.
Kārels Ēnpalu
Dzīvesgājums
Dzimis 1888. gada 16. maijā Tērbatas apriņķa Vesneru pagasta Palu māju saimnieka ģimenē. Mācījās Vesneru pagastskolā, tad Hugo Treffnera proģimnāzijā. Studēja tieslietas Tērbatas Universitātē (1909—1914), vēlāk pabeidza Maskavas Universitāti. No 1910. līdz 1912. un 1915. gadā bija Tērbatā iznākošā laikraksta Postimees redakcijas loceklis.
Rīgas Anniņmuižas vidusskola
Vēsture
Latvijas skolu reformas gaitā 2009. gadā Anniņmuižas vidusskolai pievienoja Rīgas Imantas sākumskolu.
Kārels Ēnpalu
Dzīvesgājums
Pirmā pasaules kara laikā no 1917. līdz 1918. gadam bija artilērijas baterijas komandieris Pirmajā Igauņu artilērijas vienībā. 1918. gadā — Postimees redaktors. Igaunijas brīvības cīņu laikā komandēja Tartu studentu bataljonu (1918—1919), bet vēlāk artilērijas bateriju Otrajā Igauņu Artilērijas vienībā. 1919.-1920. gadā viņš bija Valsts kontrolieris Pagaidu valdībā un Igaunijas Satversmes sapulces deputāts, līdzteku arī laikraksta Tallinna Teataja galvenais redaktors (1920). un 1924. gadā — laikraksta Kaja redaktors. Ēnpalu ilgstoši bija Rīgikogu deputāts (1920—1937), atkārtoti Igaunijas iekšlietu ministrs (1920—1926), atskaitot Pīpa un Akela ministru kabinetus un no jauna 1934.-1938. gadā. Tiek uzskatīts par Igaunijas policijas izveidotāju.
Sliktā audzināšana
Filma stāsta par aktieri Ignasio (Bernals), kurš apciemo savu bērnības draugu, režisoru Enriki (Martiness) un iedod viņam scenāriju, kurā aprakstīta viņu bērnība un piedzīvotās traumas katoļu skolā.
Rīgas Anniņmuižas vidusskola
Izglītības programmas
Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Pamatizglītības humanitārā un sociālā virziena mazākumtautību programma (21012121), Pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (21013121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma, Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma.
Kārels Ēnpalu
Dzīvesgājums
No 1926. gada 22. jūnija līdz 1932. gada 19. jūlijam un no 1933. gada 18. maija līdz 1934. gada 29. augustam Ēnpalu bija 3. 4. un 5. Rīgikogu priekšsēdētājs. No 1932. gada 19. jūlija līdz 1. novembrim viņš bija Igaunijas Valsts vecākais (premjerministrs).
No 1938. gada un Pārstāvju palātas deputāts un Igaunijas premjerministrs. No premjerministra amata atkāpās pēc 1939. gada Igaunijas—PSRS bāzu līguma noslēgšanas. Pēc Igaunijas okupācijas Ēnpalu tika atcelts no vadošiem amatiem AS Centralkase un AS Eesti Phosphorit, arestēts 1940. gada jūlijā un deportēts uz PSRS, kur 1942. gada 27./28. janvārī mira Vjatkas nometnē.
Sliktā audzināšana
"Sliktā audzināšana" pirmizrāde notika un tika izrādīta 2004. gada Kannu kinofestivālā Tā ir pirmā spāņu filma, kas ir kalpojusi kā atklāšanas filma Kannu kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Krāce
Krāce ir ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 231 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Arhipovkas ezers, Lapuka ezers , Galdacis , Dziliukšņa ezers.
Ortodoksālā aizsardzība
Tartakovera aizsardzība ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. d2-d4 d7-d5 2. c2-c4 e7-e6 3. Zb1-c3 Zg8-f6 4. Lc1-g5 Lf8-e7 5. e2-e3 0-0 6. Zg1-f3 Zb8-d7'''.
Pieder pie atraidītā dāmas gambīta un to klasificē pie slēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu D51.
Vēsture
Sistēmai 3. ...Zf6, jokojot, nosaukumu devis Zīgberts Tarrašs, kas pats bijis liels gājiena 3. ... c5 (Taraša aizsardzība) aizstāvis un propagandists. Ar terminu ortodoksālā (gr — tāds, kura uzskati ir pareizi, nelokāmi) vācu lielmeistars gribējis pasvītrot melno plāna vecmodīgumu. Tālākā turnīru prakse pierādīja atklātnes dzīvotspēju, tās uzplaukums attiecas uz 20. gs. sākumu un sevišķi uz pasaules čempiona izcīņas mača Laskera — Kapablankas (1927) laika periodu.
Stratēģiskā ideja
Melnie ar 2. ... e6 nostiprina punktu d5 un veic ātru savu karaļa spārna attīstību, iegūstot drošu, bet mazliet saspiestu pozīciju un to galvenā problēma tālākā spēles gaitā būs laidņa c8 attīstība.
Kūniņa
Kūniņa (la) ir kukaiņu individuālas attīstības stadija, kas seko pēc kāpura stadijas. Kūniņa nebarojas un parasti ir nekustīga. Tās ķermenī notiek intensīvas pārmaiņas (metamorfoze), kuru procesā kukainis no kūniņas pārvēršas pieaugušā īpatnī (imago); pie tam lielākā daļa kāpura orgānu sabrūk, bet pieauguša īpatņa orgāni veidojas no jauna no imagināliem diskiem. Kūniņas attīstības periods ilgst no 6 diennaktīm (dažām divspārņu sugām) līdz vairākiem mēnešiem (ja kūniņa iekļūst diapauzē). Kūniņās kāpuri pārvēršas parasti kokonos, kūniņu gultnēs un citās slēptuvēs, reti atklāti.
Izšķir 3 kūniņu tipus:
Sudraba nitrāts
Sudraba nitrāts (AgNO3), arī elles akmens vai lapiss, ir sudraba un slāpekļskābes sāls. AgNO3 ir bezkrāsaini rombiski kristāli, kas ļoti labi šķīst ūdenī (tomēr nav higroskopiski), bet gaismā pamazām kļūst tumši. Etilspirtā un acetonā šķīst slikti, labāk šķīst piridīnā. Ūdens šķīdumam ir neitrāla reakcija un rūgta metāliska garša. Virs 159,6 °C stabila ir heksagonāli romboedriska polimorfiskā modifikācija ar mazāku blīvumu.
Vēsture
Viduslaiku dabaszinātnieks Alberts Lielais (Albertus Magnus) 13. gadsimtā dokumentēja sudraba atdalīšanu no zelta, šķīdinot slāpekļskābē. Alberts Lielais arī atzīmēja sudraba nitrāta šķīduma spēju veidot tumšus plankumus uz ādas.
Iegūšana
Var iegūt, šķīdinot sudrabu slāpekļskābē:
Ja iegūšanai izmantotais sudrabs satur vara piejaukumu, kopā ar sudraba nitrātu rodas vara nitrāts, kuru atdala, izgulsnējot sudrabu sudraba hlorīda (AgCl) veidā ar nātrija hlorīdu. AgCl reducē līdz metāliskam sudrabam ar cinku atšķaidītas sērskābes klātienē. Var reducēt arī, vārot ar cukuru vai formaldehīdu un nātrija hidroksīdu. Iegūto tīro sudrabu no jauna šķīdina slāpekļskābē.
Īpašības
Gaismas iedarbībā sudraba nitrāts lēnām sadalās, rodoties sīkdispersam sudrabam, tādēļ sudraba nitrāta kristāli ar laiku kļūst pelēcīgi un tumši. Sudraba nitrātu jāuzglabā gaismu necaurlaidīgā tarā.
Sīkdisperss sudrabs rodas arī, sudraba nitrātam reducējoties organisku vielu klātienē. Tādēļ, ja sudraba nitrāta atšķaidīts šķīdums nonāk uz cilvēka ādas, tas rada nenomazgājamus tumšpelēkus plankumus, kas gan parasti nav kaitīgi veselībai un dažu dienu vai nedēļu laikā izzūd.
Ar kālija nitrātu un tallija(I) nitrātu sudraba nitrāts veido dubultsāļus.
Karsējot sadalās:
Nitrāti parasti termiski sadalās, rodoties attiecīgo metālu oksīdiem, taču sudraba oksīds ir pārāk nestabils un veidojas uzreiz metālisks sudrabs. Tomēr reakcijā ar sārmiem rodas sudraba oksīds:
Izmantošana
Medicīnā sudraba nitrātu izmanto nelielu brūču piededzināšanai un sterilizēšanai. Tam ir arī savelkoša un pretiekaisuma iedarbība. Lieto arī homeopātijā.
Sudraba nitrātu lieto arī fotomateriālu (fotofilmu, fotopapīra, fotoplašu) izgatavošanai.
Iedarbojoties uz sudraba nitrāta amonjakālu šķīdumu ar cukura, vīnskābes vai citu organisku vielu šķīdumiem, sudrabs izdalās uz stikla virsmas spīdīgas kārtiņas veidā (sudraba spoguļa reakcija); to izmanto spoguļu pagatavošanā.
Neorganiskajā sintēzē sudraba nitrātu izmanto visu pārējo sudraba savienojumu iegūšanai.
Analītiskajā ķīmijā sudraba nitrātu lieto sistemātiskajā analīzē par grupu reaģentu daudzu jonu, piemēram, hlorīdu, bromīdu, jodīdu (bet ne fluorīdu!), cianīdu, rodanīdu, hipohlorītu, jodātu, heksacianoferātu, sulfīdu izgulsnēšanai. AgNO3 ir arī reaģents arsēnūdeņraža noteikšanai.
Peters Debajs
Peters Debajs (Peter Debye; dzimis, miris ) bija nīderlandiešu izcelsmes vācu un amerikāņu fiziķis. Nobela prēmijas ķīmijā laureāts 1936. gadā.
1908. gadā absolvējis Minhenes Universitāti. Pēc tam pasniedzis fiziku Cīrihē, Utrehtā, Getingenē un Leipcigā. 1935. gadā kļuvis par Ķeizara Vilhelma institūta Berlīnē direktoru. Amatā bijis līdz 1940. gadam. Divus mēnešus pirms Vācijas iebrukuma Nīderlandē 1940. gadā Debajs devās uz Itaku ASV sniegt lekciju Kornela Universitātē, viņš palika tur līdz 1950. gadam, kad pameta Ķīmijas departamenta direktora amatu.
Zinātniskie darbi cietvielu kvantu teorijā, atoma teorijā, elektrībā. Viņa vārdā nosaukts debajs — ārpussistēmas mērvienība molekulu elektrisko dipolmomentu mērīšanai.
Eiropas Parlamenta deputāts
Eiropas Parlamenta deputāts jeb eiroparlamentārietis (dažkārt saīsinājumā MEP no en) ir kādas valsts pārstāvis Eiropas Parlamentā. 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās tika ievēlēts 751 eiroparlamentārietis, no kuriem astoņi bija no Latvijas, bet pēc Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības eiroparlamentāriešu skaits samazinājās līdz 705. Lielākā daļa no eiroparlamentāriešiem pārstāv arī kādu politisko partiju un partiju grupu. Eiroparlamentāriešus ievēl uz 5 gadiem rīkojot vēlēšanas katrā no Eiropas Savienības valstīm un piešķirot pārstāvju skaitu proporcionāli valsts iedzīvotāju skaitam.
Dzintari (nozīmju atdalīšana)
Dzintari var būt:
Imago
Imago (la) ir pieaugušā (noslēdzošā) kukaiņu un dažu citu posmkāju individuālās attīstības stadija. Šajā stadijā posmkāji vairojas, dažreiz arī izplatās teritoriāli, nenomet vecos apvalkus un neaug. Lielākai daļai kukaiņu imago, atšķirībā no citām attīstības stadijām, ir raksturīga pilna spārnu un dzimumorgānu attīstība. Kukaiņiem ar pilnu pārvērtību imago attīstās no kūniņām (piemēram, tauriņiem, vabolēm, plēvspārņiem, divspārņiem). Kukaiņiem ar nepilnu pārvērtību (piemēram, taisnspārņiem, ādspārņiem, puscietspārņiem) imago attīstās no nimfām, neizejot kūniņas stadiju. Imago stadija ilgst no minūtēm (makstnešu tauriņi) vai dažām stundām (viendienīši) līdz dažiem gadiem (daži smecernieki, melnuļi līdz 2—3 gadiem; bišu mātītes līdz 5 gadiem; skudru mātītes līdz pat 15 gadiem).
2x2
2x2 jeb Divreizdivi ir sākotnēji Ziemeļamerikā rīkotas sešu dienu nometnes ar mērķi rosināt un veicināt ārpus Latvijas dzimušās latviešu jaunatnes latvisko identitāti. Nosaukums ir atvasināts no reizrēķina ar domu sniegt vairāk nekā minimālās (1x1) latviskās zināšanas. Sākotnēji nosaukums bija Divreizdivi, kas pamazām pārtapa par matemātiskāku 2x2.
Doma par Divreizdivi rīkošanu radās pēc trimdas latviešu 2. Jaunatnes svētkiem Čikāgā 1962. gadā, kur notika pirmais nelielais Divreizdivi seminārs. Divreizdivi idejas autors bija Bruno Rubess/ Divreizdivi programmas izveidošanā un rīkošanā piedalījās Ģirts Kaugars, Andris Ritmanis, Uldis Nollendorfs, Uldis Streips, Vaira Vīķe-Freiberga.
Pirmā Divreizdivi nometne notika 1964. gadā Ohaio pavalstī. Līdz 1989. gadam nometnes notika katru gadu (parasti vasarā, bet dažreiz arī Ziemassvētku brīvdienās) dažādās vietās ASV, Kanādā, Venecuēlā un Vācijā. Kopš 2015. gada 2x2 notiek Latvijā.
2x2 dalībnieki ir vidusskolu beiguši jaunieši (pirmajos gados — vismaz 16 gadus veci). 2x2 nodarbības notiek interešu grupās, kur vissvarīgākās jomas ir latviešu valoda un literatūra, mūzika, tradīcijas, vēsture un politika. Katru gadu programmā ir dažādas praktiskas darbnīcas, dziedāšana, literārs vakars, ievērojamu personu referāti, balle. Nodarbības vada augstskolu mācībspēki, organizāciju vadītāji, mākslinieki, rakstnieki u.c.
Leons III
Pāvests Leons III (, dzimis 750. gadā, miris ) bija 96. Romas pāvests. Šajā amatā viņš bija no līdz savai nāvei. 800. gadā Leons III kronēja Kārli Lielo par pirmo Svētās Romas impērijas imperatoru. 1673. gadā viņš tika iecelts svēto kārtā.
Johans Kristofs Švarcs (ārsts)
Johans Kristofs Švarcs (de, 1809—1859) bija vācbaltiešu ārsts, Dr. med. (1833). Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidents (1849—1859), biedrības rakstu krājuma Beiträge zur Heilkunde izdevējs.
Jiri Uluotss
Jiri Uluotss (et; 1890—1945) bija igauņu jurists un sabiedriskais darbinieks, Tartu Universitātes Juridiskās fakultātes romiešu un igauņu likumdošanas docētājs (1919—1944) un dekāns. Laikrakstu Kaja (1919—1920) un Postimees  (1937—1938) galvenais redaktors. Igaunijas premjerministrs (1939—1940) un Igaunijas prezidenta pienākumu izpildītājs (1940/1944—1945).
Johans Kristofs Švarcs (ārsts)
Dzīvesgājums
Dzimis 1809. gada 23. augustā Rīgā tirgotāja un Lielās ģildes eltermaņa Ādama Heinriha Švarca (1775—1835) un viņa sievas Augustes, dzimušas fon Lencas, ģimenē. Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā (1820—1826). Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē (1827—1829), taču pēc pistoļu divkaujas izslēgts un bija spiests turpināt studijas Berlīnes (1830—1831) un Vircburgas (1831—1832) universitātēs.
Jiri Uluotss
Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 13. janvārī Kirblas (Kireferes) ciemā. No 1910. līdz 1918. gadam studēja Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Igaunijas brīvības cīņu laikā atgriezās dzimtenē, 1919. gadā sāka docēt Tartu Universitātes Juridiskajā fakultātē, bija laikraksta Kaja redaktors (1919—1920). Atkārtoti ievēlēts par Rīgikogu deputātu (1920—1926, 1929—1932). Igaunijas parlamenta Augšpalātas priekšsēdētājs no 1938. gada 4. aprīļa līdz 1939. gada 12. oktobrim.
Johans Kristofs Švarcs (ārsts)
Dzīvesgājums
1848. gadā piedalījās holeras epidēmijas apkarošanā Rīgā. 1849. gadā viņu ievēlēja par Praktizējošo ārstu biedrības prezidentu un divas reizes (1853, 1857) pārvēlēja. 1853. gadā viņš kļuva par Svētā Jura hospitāļa (St. Georgen-Hospital) direktorijas locekli.
Miris 1859. gadā Kisnahtā (Küssnacht), Šveicē, un apbedīts Rīgas Lielajos kapos.
1859. gadā izveidoja J. K. Švarca piemiņas kapitālu Rīgas bērnu slimnīcas būvei. 1879. gadā to papildināja ar tirgotāja Džeimsa Armitsteda (1826—1879) testamentāro novēlējumu un 1899. gadā uzcēla Ārmitsteda slimnīcu Pārdaugavā.
Jiri Uluotss
Dzīvesgājums
Pēc Otrā pasaules kara sākuma 1939. gadā piedalījās sarunās par Igaunijas un PSRS Savstarpējās palīdzības līguma noslēgšanu. Pēc tam, kad Kārels Ēnpalu pēc līguma parakstīšanas atkāpās no sava amata, Uluots 1939. gada 12. oktobrī kļuva par Igaunijas premjerministru. Pēc Igaunijas okupācijas PSRS valdības atsūtītais emisārs Andrejs Ždanovs pieprasīja Konstantīnam Petsam 1940. gada 20. jūnijā viņu atcelt no amata. Nacistu okupācijas laikā 1941. gadā Uluotss atteicās no piedāvājuma vadīt Igaunijas pašpārvaldi un piedalījās igauņu pagrīdes kustībā. Kad 1944. gada janvāra beigās Sarkanā armija sasniedza Igaunijas robežu un pie Narvas izvērsās sīvas aizsardzības cīņas, Uluotss piekrita 7. februārī pa radio uzrunāt tautu, lai aicinātu 1904.—1923. gadā dzimušos vīriešus stāties vācu armijā un aizstāvēt dzimteni.
1944. gada martā Tallinā tika izveidota Igaunijas Republikas Nacionālā komiteja, kas plānoja izveidot pagaidu valdību brīdī starp vācu aiziešanu un padomju armijas ienākšanu, lai pasludinātu Igaunijas neatkarības atjaunošanu. 1944. gada 20. aprīlī Igaunijas Nacionālā komiteja izveidoja vēlēšanu sapulci, kas, atbilstoši konstitūcijai, 1940. gadā izveidoto Igaunijas PSR marionešu valdību atzina par nelikumīgu un nolēma, ka par prezidenta pienākumu izpildītāju no 1941. gada 21. jūnija jāuzskata pēdējais likumīgais Igaunijas premjerministrs Uluotss. 1944. gada 20. septembrī Uluotss pasludināja Igaunijas neatkarības atjaunošanu un par jaunās valdības premjerministru iecēla Oto Tīfu. 22. septembrī Tallinu okupēja Sarkanā armija, un Uluotsam nācās bēgt uz Zviedriju.
Miris 1945. gada 9. janvārī Stokholmā. Par Igaunijas prezidenta pienākumu izpildītāju līdz 1963. gadam kļuva Augusts Reijs.
Bibliotēkas kaķis
Vēsture
Attiecības starp kaķiem un bibliotēkām ir gadsimtiem senas. Par senākiem laikiem nav saglabājušās drošas liecības, lai gan daži pētnieki apgalvo par bibliotekāru ieviestajiem kaķiem hellēnisma laikmeta Ēģiptē, Aleksandrijas bibliotēkā, bet viduslaiku klosteru ieraksti liecina, ka kaķi tajos tika turēti, lai kontrolētu žurkas un peles, kas citādi varētu ēst ne tikai pārtikas krājumus, bet arī vērtīgos uz pergamenta rakstītos manuskriptus.
Vēsturiski piemēri
1745. gadā Krievijas ķeizariene Elizabete publicēja rīkojumu par kaķu atgādāšanu savā galmā. Šo kaķu pēcteči tagad dzīvo Valsts Ermitāžas muzejā. Deviņpadsmitajā gadsimtā Lielbritānijas valdība kompensēja izdevumus tām bibliotēkām, kurās tika izmitināti kaķi, saprotot, ka tie neļauj grauzējiem piekļūt grāmatām.
Bibliotēkas kaķi ir parādījušies kā varoņi grāmatās un filmās, tiek iemūžināti akmenī savu iestāžu priekšā un dažiem tikuši piešķirti formāli amati iestādē. Daži kaķi tiek popularizēti spēlē svarīgas lomas bibliotēku publicitātē.
Attiecības starp bibliotēkām un kaķiem dažkārt ir strīdīgas. Vienā gadījumā bija mēģinājumi izvākt kaķi no bibliotēkas, pamatojoties uz patronu bažām par alerģiju uz kaķa spalvām, apgalvojot, ka tā ir pārkāpts likums par amerikāņiem ar invaliditāti. Vēl vienas izvākšanas iemesls bija bibliotēkas kaķa agresīvā reakcija uz suņiem — invalīdu pavadoņiem. Kad bibliotēkas kaķis Patnemvelijā, Ņujorkas štatā, tika izvākts no bibliotēkas, iestāde cieta finansiāli. Divi kopienas locekļi bija tik sarūgtināti par kaķa izņemšanu, ka no testamenta izdzēsa novēlējumus bibliotēkai, radot ieņēmumu zaudējumu 80 000 USD apmērā.
1987. gadā tika izveidota Bibliotēkas kaķu biedrība, lai veicinātu bibliotēku kaķu izveidi, cieņu un atzīšanu. Biedrībā bija vairāki desmiti biedru bibliotēku, kas apmainījās ar informāciju par saviem kaķiem un publicēja par viņiem biļetenu. Mūsdienās gan tā ir likvidēta.
Antoloģijā Kaķi, bibliotekāri un bibliotēkas: esejas par un par Bibliotēku kaķu biedrību tika pētītas šīs attiecības. Bibliotēkas kaķu dzīvi pētīja Gerijs Roma, dokumentālists, kurš radīja filmu "Runcis grāmatās: bibliotēkas kaķa piedzīvojumi". Saskaņā ar Romas tīmekļa vietni, visā pasaulē ir vairāk nekā 800 kataloģizētu bibliotēku kaķu. Galvenokārt viņa pētniecība gan koncentrējās uz kaķiem ASV. Katalogs norāda, ka daudzi no viņiem kopš tā laika ir miruši.
Tāpat kaķi bieži atrodami grāmatnīcās.
Ieguvumi
Bibliotēkas kaķi ir izmantoti, lai sadraudzētos ar patroniem un lasītājiem, uzlabotu bibliotekāru morāli un iedvesmotu lasītprasmes un lasītprasmes programmas. Kaķi var būt noderīgi arī mārketinga kampaņās, un tos bieži izmanto, lai radītu publicitāti savām bibliotēkām, jo īpaši sociālajos medijos. Kaķa klātbūtne var radīt relaksējošu vidi un mazināt ikdienas stresu gan patroniem, gan bibliotekāriem, un tie parasti nerada tik daudz trokšņa kā suņi, kuru klātbūtnei arī raksturīgs relaksējošs efekts. Kaķu vispārēji neatkarīgā daba var būt piemērota arī bibliotēkas intelektuālajai videi, jo tiem ir maz uzmanības prasību un tie var būt piemērotāki citādi aizņemtām intelektuālām personībām, kuras bieži apmeklē bibliotēkas.
Devijs Rīdmors Būks
Devijs Rīdmors Būks ir viens no, ja ne pats slavenākais bibliotēkas kaķis. Viņš dzīvoja Aiovas Spensera publiskajā bibliotēkā 19 gadus. Pēc viņa nāves par viņu tika izdota grāmata, vēlāk arī vairākas turpinājuma grāmatas.
Krāslavas stacija
Krāslavas stacija ir ciems Ūdrīšu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 269 km attālumā no Rīgas, 1,5 km attālumā no pagasta centra Augstkalnes, 4 km attālumā no novada centra Krāslavas.
Ciems izveidojies pie Krāslavas dzelzceļa stacijas, lielākoties abpus autoceļam P62. Ciema apkārtnē atrodas Aleksandra Maijera mūzikas instrumentu darbnīca ar seno mūzikas instrumentu kolekciju un piemiņas akmens represētajiem.
Vlodzimežs Šmits
Vlodzimežs Šmits (pl; Poznaņa — ) bija Polijas starptautiskais lielmeistars šahā (1973).
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt deviņu gadu vecumā. Vienpadsmit gadu vecumā sācis trenēties Poznaņas šaha klubā Ogniwo. No 1957. līdz 1960. gadam četras reizes piedalījies Polijas junioru šaha čempionātā, no kurām divas reizes kļuvis par uzvarētāju, bet vienu reizi ieguvis sudraba medaļu. 1962. gadā veiksmīgi debitējis Polijas šaha čempionātā, kurā ieņēmis 3. vietu. Pēc tam daudz laika veltījis mācībām Poznaņas Tehnoloģiju universitātē. Kopš 1966. gada regulāri piedalījies Polijas šaha čempionātos, kuros 28 reizes iekļuvis turnīrā finālā, kas ir savdabīgs rekords. Polijas šaha čempionātos izcīnījis 15 medaļas; 7 zelta (1971, 1974, 1975, 1981, 1988, 1990, 1994), 2 sudraba (1977, 1980) un 6 bronzas (1962, 1967, 1968, 1970, 1976, 1978). Tāpat izcīnījis 7 zelta medaļas Polijas komandu šaha čempionātos (1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1979, 1981). 16 reizes ir uzvarējis Polijas ātrspēles šaha čempionātos. Izcēlies ar rūpīgu teorētisko sagatavotību un labu tehniku.
Vairākkārt pārstāvējis Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1968. gadā Šmitam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1973. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis pirmais poļu izcelsmes šaha lielmeistars pēc 1950. gada nosaukuma laureātiem Akibas Rubinšteina, Savelija Tartakovera un Migela Naidorfa.
Vēlākajos gados pievērsies jauno šahistu apmācībai. 2004. gadā kļuvis par FIDE vecāko treneri. No 1999. līdz 2004. gadam un no 2009. līdz 2023. gadam bijis Polijas šaha federācijas viceprezidents.
Tompraisa
Tompraisa ir pilsēta Austrālijas ziemeļrietumos, Rietumaustrālijas štatā, Pilbaras reģionā. Kalnrūpniecības centrs. Ašbērtonas grāfistes administratīvais centrs. 2874 iedzīvotāji, no tiem 10,4 % – Austrālijas aborigēni (2021. gadā).
Melanīni
Melanīni ir augstmolekulāri pigmenti, kas ir indola vai tam līdzīgu vielu atvasinājumu polimēri. Tos sintezē vairums dzīvo organismu. Melanīnu dabas pētījumi un to metabolisma īpašības norāda uz melanīnu polifunkcionalitāti (farmakoloģiskie efekti pie dažādas ģenēzes slimību ārstēšanas).
Tompraisa
Izvietojusies kontinenta iekšienē, Hamerslija grēdā, ap 1050 km uz ziemeļaustrumiem no Pērtas un ap 240 km uz dienvidaustrumiem no Karratas, 747 m augstumā virs jūras līmeņa; tiek uzskatīta par visaugstāk esošo apdzīvoto vietu Rietumaustrālijā. Pilsētas tuvumā atrodas kompānijas „Rio Tinto” Maunttompraisas dzelzs rūdas raktuves. Tajās iegūto rūdu pa 290 km garu dzelzceļu transportē uz Dampīras ostu eksportam, galvenokārt uz Ķīnu un Japānu. Tuvākā lidosta atrodas ap 70 km no pilsētas, Paraburdū. Netālu no Tompraisas ir tūristu iecienīts Neimlesa kalns (Mount Nameless), Kariģini nacionālais parks un Kariģini aborigēnu kultūras mantojuma interpretācijas centrs.
Pilsētu 1965.–1966. gadā uzcēla kalnrūpniecības kompānija „Hamersley Iron” (mūsdienās „Rio Tinto” meitas uzņēmums). Nosaukta par godu amerikāņu uzņēmējam Tomasam Mūram Praisam (Thomas Moore Price), kurš veicinājis dzelzs rūdas ieguves attīstību Hamerslija grēdas apvidū.
Melanīni
Melanīni galvenokārt iedalās divos veidos: Bez tam ir pazīstami arī neiromelanīni, allomelanīni un piomelanīni.
Izšķir atšķirīgus abu melanīnu pamatgrupu sintēzes veidus, kas rada principiālas atšķirības uzbūvē un funkcijās abām grupām. Melanīni sintezējas no aminoskābes tirozīna; augstākajiem dzīvniekiem tas notiek īpašās šūnās — melanocītos. Atšķirībā no eimelanīniem, feomelanīnu sintēzei nepieciešams arī cisteīns.
Albīniem organismiem melanīna sintēze nenotiek.
Augusts Reijs
Augusts Reijs (et, dzimis 1886. gada 10. martā Kurlā, miris 1963. gada 29. martā Stokholmā) bija Igaunijas politiķis, viens no Igaunijas sociāldemokrātu mērenā spārna vadītājiem. Igaunijas Valsts vecākais un Igaunijas trimdas valdības otrais prezidents.
Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gadā Vīlandes apriņķī. Mācījās Tartu un Novgorodas vidusskolās. Studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē (1904-1905, 1907-1911). 1905. gada revolūcijas dalībnieks, 1906. gadā pagrīdes laikraksta Sotsiaaldemokraat redaktors. 1912.-1913. gadā bija obligātajā Krievijas impērijas karadienestā. 1913.-1914. gadā strādāja par advokātu Vīlandē. Pirmā pasaules kara laikā artilērijas virsnieks Pēterburgas (1914–1917), pēc tam 1917. un 1918. gadā igauņu daļās, 1917. un 1919. gadā bija laikraksta Sotsiaaldemokraat redaktors. Igaunijas Pagaidu valdības premjera vietnieks, Darba un labklājības ministrs, Izglītības ministrs (1918-1919). Satversmes sapulces priekšsēdētājs (1919-1920).
Igaunijas delegācijas vadītājs Latvijas-Igaunijas robežas sarunās (1923-1925). 2. Rīgikogu priekšsēdētājs (1925-1926). No 1927. līdz 1928. gadam laikraksta Rahva Sõna redaktors.
Igaunijas Valsts vecākais no 1928. gada 4. decembrim līdz 1929. gada 9. jūlijam. Igaunijas Ārlietu ministrs no 1932. novembra līdz 1933. gada maijam, tad Ārlietu ministra vietnieks (1936-1937). Igaunijas vēstnieks PSRS (1938-1940). 1939. gadā piedalījies sarunās par Igaunijas – PSRS bāzu līguma noslēgšanu.
Ūdensteču un ūdenstilpju apsaimniekošana
Ilgtspējīgas attīstības kontekstā svarīga ir hidroekosistēmas bioloģiskās daudzveidības un ekoloģiskās funkcionalitātes, kā arī ainaviskās vērtības saglabāšana.
Upju, ezeru un dīķu atjaunošanai Latvijā tiek izmantoti vairāki tehniskie risinājumi, kas īpaši piemēroti mazo un vidēji lielo upju kopšanai :
Ūdenstilpju un ūdensteču attīrīšana no mehāniskā piesārņojuma
Mehāniskais piesārņojums ir cilvēku darbības rezultātā radušies atkritumi (riepas, sadzīves atkritumi) un upē sakritušie koki, bebru dambji u.c., kas veicina plašu pieguļošo teritoriju applūšanu, bakterioķīmisko piesārņojumu un zivju migrācijas ceļu nosprostošanu. Mazajās upēs nav pieļaujama krasta krūmu pārkaru veidošanās, kas pavasara palos var izraisīt aizsprostojumu veidošanos un pastiprinātu aizsērēšanu vasarā. Var atstāt kādu pārkārušos koku (ja vien tas nepārklāj upi visā tās platumā) zivju slēptuvei un bioloģiskajai daudzveidībai. Ezeru un dīķu gadījumā mehānisko piesārņojumu var savākt gan mehāniski gan manuāli atkarībā no apstākļiem.