cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edimilsons Fernandess
Edimilsons Fernandess (dzimis ) ir Šveices futbolists, pussargs, Šveices futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Fernandess pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Mainz 05.
Matiass Ekholms
Matiass Ekholms (sv, dzimis ) ir zviedru hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Ekholms pārstāv NHL komandu Edmontonas "Oilers". Iepriekš spēlējis arī Zviedrijas komandās Mora IK un Brynäs IF, AHL komandā Milvoki "Admirals" un NHL komandā Našvilas "Predators".
2022.–2023. gada sezonas laikā 2023. gada 28. februārī Ekholms un 2023. gada NHL drafta sestās kārtas izvēle tika aizmainīti uz Edmontonas "Oilers" apmaiņā pret 2023. gada drafta pirmās kārtas izvēli, 2024. gada ceturtās kārtas izvēli, aizsargu Taisonu Beriju un jauno uzbrucēju Reidu Šēferu.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis četros Pasaules čempionātos.
Skrūves kompresors
Rotācijas skrūves kompresors ir gāzes kompresora veids, piemēram, gaisa kompresors, kurā tiek izmantots rotācijas tipa pozitīvās pārvietošanas mehānisms. Šie kompresori ir izplatīti rūpnieciskos nolūkos un aizstāj tradicionālākos virzuļu kompresorus, kur nepieciešami lielāki saspiestās gāzes apjomi, piem. lieliem dzesēšanas cikliem- dzesinātājiem, vai saspiestās gaisa sistēmām.
Skrūves kompresori — uzbūve un darbības princips
Lai uzticamāk un kvalitatīvāk pievadītu gaisu, mūsdienu uzņēmumos aizvien biežāk izmanto skrūvveida kompresorus, jo uz šo brīdi tas ir visefektīvākais pneimosistēmu organizēšanai. Skrūves kompresoriem ir zems vibrāciju līmenis, rada mazāku troksni, tiem ir mazāka masa, salīdzinot ar analogiem citiem tipiem, un pie tam tie ir diezgan kompakti. Tie neprasa uzstādīšanu uz speciāla pamata, tiem nav vajadzīgs atsevišķs cehs, kā tas parasti ir, piemēram, gadījumā ar virzuļu kompresoriem.
Zems eļļas patēriņš, augsta ražotā gaisa kvalitāte, tas viss nav mazsvarīgi, kad ir runa par kompresora pieslēgšanu pie prasīgas mūsdienu aparatūras. Pie tam, kompresora darbībā izdalītais siltums var tikt izmantots telpu apsildīšanai. Šāda tipa kompresoru darbības pamatā ir likts gaisa saspiešanas mehānisms ar diviem dažādos virzienos griezošamies skrūvveida rotoriem, kas savienoti savā starpā un nostiprināti speciālā korpusā, tas ir tā saucamais kompresora skrūvveida bloks. Gaisa saspiešana notiek, pateicoties skrūvveida pārim — rotoriem — un korpusa sienām. Skrūvveida pāris iesūc gaisu, un, griežoties rotoriem, gaiss, kas aizpilda telpu starp tiem, saspiežas, tāpēc šī ar gaisu aizpildītā telpa pakāpeniski samazinās.
Ja runāt par sistēmas darbību kopumā, tad atmosfēras gaiss tiek iesūkts caur filtru, pēcāk tiek saspiests, nonāk skrūvveida blokā, un tur tiek sajaukts ar eļļu, kura tiek tur iešļircināta stipri dozēti. Skrūvveida blokā iešļircināmā eļļa iet caur eļļas filtru, un tikai pēc tam nonāk tieši skrūvveida blokā.
Gaisa-eļļas maisījums no spirālveida bloka nonāk separatorā, kur, izejot caur speciālu katridžu, sadalās par eļļu un gaisu. No eļļas attīrītais gaiss iziet caur gaisa radiatoru un nonāk pie izejas no kompresora. Eļļa savukārt iziet caur eļļas radiatoru un atkal nonāk skrūvveida blokā, pie tam eļļas kustību vada termostata vārstulis.
Kompresora skrūvveida pāra pievadu veic elektrodzinējs, uz kura vārpstas uzstādīts ventilators, lai nodrošinātu gaisa cirkulēšanu paša kompresora iekšienē. Sistēmā ietilpst arī minimālā spiediena vārstulis, kas kalpo kompresora atdalīšanai no pneimoiekārtas pēc apstāšanās, kā arī nodrošina tā darbību tukšgaitā.
Eļļa skrūvveida kompresorā spēlē īpašu lomu. Pirmkārt, eļļa piedalās gaisa transportēšanā no skrūvveida bloka. Otrkārt, nodrošina pareizu spraugu skrūvveida pārim, veidojot eļļas plēvi. Treškārt, pateicoties eļļai, darba grupas gultņi uzticīgi kalpo un ilgi netiek nolietoti. Ceturtkārt, pateicoties eļļai tiek veikta sistēmas dzesēšana siltuma efektīvas novades ceļā.
Priekšrocības lietošanas laikā
Tādejādi spirālveida kompresori, pateicoties savas uzbūves īpatnībām un darbības principam, dod rindu svarīgu priekšrocību lietošanas laikā:
Jaunmuiža (Popes pagasts)
Jaunmuiža ir ciems Ventspils novada Popes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 3,8 km no pagasta centra Popes, 24,4 km no novada centra Ventspils un 173,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V1315 (Pope–Rēdnieki), netālu no Rindas upes. Veidojusies ap Jaunmuižas (Neuhof) pusmuižu.
Muhameds Amīns Ben Amors
Muhameds Amīns Ben Amors (ar; dzimis ) ir Tunisijas futbolists, pussargs, Tunisijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2014. gada spēlē Saūda Arābijas profesionālās futbola līgas kluba Al-Ahli Jeddah sastāvā.
Uldis Stabulnieks
Uldis Stabulnieks (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu komponists, pianists un dziedātājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1945. gadā Rīgā. Mācījās Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā (1952—1963). 1965. gadā Stabulnieks bija viens no karavīru ansambļa "Zvaigznīte" dibinātājiem, kas 1967. gadā uzvarēja festivālā "Liepājas dzintars" un kļuva par Tallinas džeza festivāla diplomandu.
Studēja Latvijas Valsts konservatorijā, 1972. gadā beidza Jāņa Dūmiņa kordiriģēšanas klasi, bet 1975. gadā Valentīna Utkina vadīto kompozīcijas klasi. 1972. gadā radīja pirmo latviešu blūzu (Miglas blūzs). 1974. gadā Stabulnieks savas "Džeza improvizācijas" notis pa pastu nosūtīja uz Monako 2. Starptautisko džeza tēmu konkursu un ieguva 3. godalgu.
No 1969. līdz 1988. gadam Stabulnieks bija Latvijas Televīzijas un radio estrādes un vieglās mūzikas orķestra koncertmeistars, līdztekus dziedāja kamerkorī Ave Sol. No 1970. gadu vidus Stabulnieks vadīja Latvijas Filharmonijas ansambli (vēlāko Tip Top), kur dziedāja tā laika zvaigznes Margarita Vilcāne un Ojārs Grīnbergs. Strādāja par pianistu lielākajā daļā Latvijas teātru, komponēja mūziku teātra izrādēm.
Populārākās dziesmas Mikrofona aptaujā: "Belladonna" (8. vieta, 1976), "Par nesatikšanos" (5. vieta, 1980), "Nāk debesis" (9. vieta, 1980), "Tik un tā" (2. vieta, 1981), "Paliec un neaizej" (9. vieta, 1981), "Solījums" (8. vieta, 1982), "Trijjūgs iz tumsas" (16. vieta, 1985), "Ejot cauri rudziem" (11. vieta, 1986), "Dārza valsis" (17. vieta, 1987), "Varbūt" (5. vieta, 1989).
Sarakstījis mūziku filmām "Svešās kaislības" (1983), "Aizaugušā grāvī viegli krist" (1986) un "Dīvainā mēnessgaisma" (1987), filmējies epizodiskā lomā filmā "Elpojiet dziļi" (1967).
Miris 2012. gadā Rīgā.
Tylocaris
Tylocaris ir Pygocephalomorpha kārtas un Tylocarididae dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1998. gadā aprakstīja Rods Teilors, Šens Janbīns un Frederiks Šrams, pamatojoties uz Ķīnā ievākto materiālu. Tās ir sīku (ap 3 cm garu) vēžveidīgo formas, kas dzīvoja Fudzjaņas provincē, Ķīnas dienvidaustrumos perma perioda sākumā. Tylocaris ir monotipiska ģints, kuru pārstāv tikai viena suga Tylocaris asiaticus.
Apraksts
Karapakss ar attīstītu mediālo muguras ķīli, kas aizmugurējā galā sazarojas divās daļās, kā arī ar kuņģa un kardiālajiem valnīšiem priekšpusē, un aknu valnīšiem priekšējās daļas sānos. Sīkām tuberkulām klātas virsmas koncentrējas uz mediālā muguras ķīļa un karapaksa malām. Uz pārējās karapaksa virsmas tuberkulas ir izkliedētākas. Kakla un kardiālie valnīši ir labi attīstīti. Rostrums ir izliekts un ar centrālo vagu. Telsons ir garš un šaurs ar izstieptu mediālo valnīti un nelielu dakšu galā. Uz uropodu endopodītu un eksopodītu augšējās virsmas ir bedrīšu pāris.
Jezda
Jezda ir pilsēta Irānas vidienē, Jezdas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies tuksnešainā apvidū Kūhrūda austrumu priekškalnēs 620 km no valsts galvaspilsētas Teherānas. Nozīmīgs Irānas austrumdaļas kultūras un amatniecības centrs; Jezdas vecpilsēta kopš 2017. gada iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju ir islāmticīgie šiīti, bet daļa iedzīvotāju ir zoroastrieši — Jezdas uguns templis ir nozīmīga zoroastriešu svētceļojumu vieta.
Vēsture
Arheoloģiskie pieminekļi liecina, ka pilsēta bijusi apdzīvota jau Ahemenīdu impērijas laikā. Plīnijs Vecākais minējis to kā vienu no Partas impērijas pilsētām ar nosaukumu Issatis. Par nozīmīgu pilsētu kļuvusi Sasanīdu impērijas laikā. Kad musulmaņi iekaroja Persiju, uz Jezdu pārcēlās liela daļa zoroastriešu no apkārtējām provincēm.
Sava nomaļā novietojuma dēļ pilsēta mazāk cietusi karos — tā necieta pat mongoļu iekarojumu laikā. Pilsētā saglabājušies daudzi vēsturiski arhitektūras pieminekļi un vēsturiskā apbūve. Slavena ar tradicionālajiem «vēja ķērājiem» — dabiskām ventilācijas un gaisa dzesēšanas būvēm.
Olga Nikolajevna
Lielkņaze Olga Nikolajevna (, dzimusi, mirusi ) bija pēdējā Krievijas Impērijas cara Nikolaja II un viņas sievas Aleksandras Fjodorovnas vecākā meita.
Lakšciems
Lakšciems ir ciems Talsu novada Rojas pagastā. Atrodas 10 km no pagasta centra Rojas, 28 km no novada centra Talsiem un 151 km no Rīgas.
Jans Smejkals
Biogrāfija
Pēc izglītības matemātiķis. 1970. gados kopā ar Vlastimilu Hortu bijis viens no vadošajiem Čehoslovākijas šahistiem. Savu pirmo lielāko panākumu guvis 1969. gadā, kad kopā ar Lajošu Portišu, Ulfu Andersonu un Borislavu Ivkovu dalījis 2.-5. vietu Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla Eiropas zonas turnīrā. Lai gan papildu turnīrā Smejkals palicis pēdējais un nav iekļuvis starpzonu turnīrā, tomēr jau nākamajā ciklā 1972. gadā viņš dalījis 1.-2. vietu zonas turnīrā, bet 1973. gadā starpzonu turnīrā bijis ļoti tuvu iekļūšanai trīs pretendentu skaitā, paliekot 4. vietā. Nākamajos starpzonu turnīros šo panākumu vairs nav izdevies atkārtot: gan 1976. gadā, gan 1979. gadā Smejkals palicis tikai 11. vietā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs. Divas reizes Polaņicazdrojā bijis pirmais Akibas Rubinšteina memoriālā (1970, 1972). 1972. gadā Palma de Maļorkā starptautiskajā šaha turnīrā kopā ar Oskaru Panno un Viktoru Korčnoju dalījis 1.-3. vietu. Trīs reizes (1973, 1979, 1986) uzvarējis Čehoslovākijas šaha čempionātos. Par panākumiem turnīros FIDE 1970. gadā Smejkalam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1972. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Pārstāvējis Čehoslovākijas un Čehijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Brūnkaklis
Brūnkaklis jeb raudava (Aythya ferina) ir vidēja auguma pīļu dzimtas (Anatidae) nirējpīle, kas izplatīta lielā daļā Eiropas un Āzijas, uz dienvidiem no tundras zonas. Sastopama arī Latvijā. Āzijā un Eiropas ziemeļdaļā ligzdojošie brūnkakļi ir gājputni, bet Eiropas centrālajā un dienviddaļā dzīvojošie ir nometnieki.
Izplatība
Brūnkaklim ir plašs izplatības areāls. Ligzdošanas areāla rietumu robeža ir Rietumeiropa, nesasniedzot Atlantijas okeāna krastu, austrumu robeža — Mongolijas rietumi un Baikāls, dienvidu — Turcija un Vidusāzija. Ir izolētas populācijas dažos reģionos Centrālāzijā un Japānā. Eiropas populācijas ziemo Rietumeiropā, okeāna krastu ieskaitot, Vidusjūras, Melnās un Kaspijas jūras reģionos, kā arī vietām Āfrikas ziemeļos un austrumos. Āzijas populācijas ziemo Āzijas dienvidos un austrumos.
Latvijā
Brūnkaklis Latvijā ir parasts caurceļotājs un piemērotos biotopos parasts ligzdotājs (1500—2000 pāru). Ligzdo seklos ezeros un zivju dīķos. Atlido aprīlī, bet migrācija uz ziemošanas vietām sākas jūlijā. Atsevišķi īpatņi regulāri pārziemo. Pēdējās desmitgades laikā populācijas lielums ir samazinājies par vairāk kā 30%.
Izskats un īpašības
Brūnkaklis ir vidēji liela nirējpīle, ar raksturīgu trīsstūrainu galvu, relatīvi garu kaklu, garu knābi un īsu asti. Tā ķermeņa garums ir 42—49 cm, spārnu plētums 67—82 cm, svars 770—920 g. Apspalvojumam raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņa ķermeņa apspalvojums un spārni ir gaiši pelēki, galva un kakls sarkanbrūni, krūtis un aste melnas. Tā acis sarkanas, knābis tumši pelēks ar gaišu, platu, zilganpelēku šķērsjoslu. Mātītes apspalvojums ir tumši brūns un pelēkbrūns gan uz ķermeņa, gan galvas, gan krūtīm, knābja gaiši pelēkā josla šaura, acis tumši brūnas. Jaunie putni līdzīgi mātītēm. Ārēji brūnkaklis ir ļoti līdzīgs saviem tuvākajiem radiniekiem, Ziemeļamerikā mītošajiem dzeltenacim un lielajam brūnkaklim.
Brūnkakļa anatomija ir piemērota niršanai, tā kājas novietotas tālu aizmugurē. Briesmu gadījumā tas vispirms cenšas aizbēgt ienirstot un aizpeldot, nevis paceļoties spārnos, jo, lai paceltos spārnos, kā visām nirējpīlēm, tam ir jāieskrienas pa ūdens virsmu. Lidojums brūnkaklim ir ātrs un enerģisks.
Uzvedība
Brūnkaklis migrācijas pārlidojumus veic nakts laikā. Ligzdošanas vietās putni ierodas aprīlī—maijā, bet aizlido septembrī. Daži tēviņi migrāciju uz ziemošanas vietām uzsāk daudz agrāk, pirms spalvu maiņas, bet siltās ziemās brūnkaklis var atgriezties jau februārī. Kopumā mātītes ligzdošanas teritorijas pamet vēlāk kā tēviņi, līdz ar to ziemošanas vietās var novērot vai nu brūnkakļu mātīšu, vai tēviņu barus. Mātītes ziemo tālāk dienvidos, bet tēviņi vairāk ziemeļos, tuvāk ligzdošanas reģioniem. Ligzdošanas laikā brūnkakļi uzturas pa pāriem vai nelielos baros, arī migrācijas ceļojumus tie veic nelielās grupās, bet ziemošanas teritorijās veidojas milzīgi brūnkakļu bari, kuros var būt vairāki tūkstoši putnu. Lielie bari parasti apmetas lielos iekšzemes ezeros.
Ligzdošanas teritorijās brūnkaklis apmetas ar barības vielām bagātu ūdenstilpju krastos. Tie var būt gan saldūdens ezeri, gan viegli sāļi piejūras ezeri, purvu ezeriņi, lēni plūstošas upes. Lai arī brūnkaklis novērojams jūras piekrastē, tas labprātāk izvēlas iekšzemes ūdenskrātuves.
Barība
Brūnkaklis ir visēdājs. Galvenokārt barojas ar dažādiem augiem, gan ūdensaugiem, gan krasta augiem, augu sēklām. Ienirstot uz ūdenstilpes gultnes meklē gliemjus, sīkis vēžveidīgos, abiniekus (vardes un kurkuļus), ūdens kukaiņus, kukaiņu kāpurus un nelielas zivis. Brūnkaklis parasti barojas krēslas stundās vai naktīs, 1—3 metru dziļumā zem ūdens. Šīs sugas putni izvairās no ūdenskrātuvēm, kas dziļākas par 6 metriem.
Ligzdošana
Brūnkaklis ligzdo līkšņainās virsūdens augu audzēs, niedrājos, retāk piekrastē. Ligzda ir neliela iedobe uz zemes vai sekls, kausveida padziļinājums veģetācijas kaudzes galā. Ligzda atrodas ne tālāk kā 10 metrus no ūdens. Seklos ūdeņos, kas nav dziļāki par 30 cm, ligzda tiek iekārtota uz sanestu augu salām, paslēpta niedru audzē vai zem krasta krūmu zariem.
Dējumā ir 4—16 gaišas, zaļganpelēkas olas. Perē tikai mātīte, inkubācijas periods ilgst 22—28 dienas. Drīz pēc izšķilšanās pīlēni pamet ligzdu un seko mātei. Lidot jaunie putni sāk 7—9 nedēļu vecumā. Reizēm ligzdā var novērot lielu skaitu olu, līdz 22 olām, iespējams, ka šādu ligzdu dala divas mātītes.
Putekšņlapa
Putekšņlapa ir daļa no ziedauga zieda, zieda vīrišķais reproduktīvais orgāns, kas ražo putekšņus. Putekšņlapa sastāv no pavediena un dziedzera, kurā veidojas putekšņu graudi. Katrā no 4 putekšnīcas ligzdiņām veidojās mikrosporas, kas pārveidojas par putekšņiem. Šos putekšņus mēdz saukt par ziedputekšņiem. Putekšņlapu skaits augos mainās, sākot ar vienu, beidzot ar vairākiem tūkstošiem, piemēram, kaktusam. Putekšņlapas savā starpā var saaugt. Ķirbjveidīgiem un asterveidīgajiem augiem putekšņlapas saaug pilnībā. Atkarībā no auga, vai zieda, putekšņlapas var būt piestiprinātas pie ziedlapiņām, vai kādas citas zieda daļas.
Minskas "Yunost"
Minskas "Yunost" (Юнасць Мінск) ir hokeja komanda, kas bāzēta Minskā, Baltkrievijā, un spēlē Baltkrievijas Ekstralīgā.
Komanda dibināta 1991. gadā, astoņas reizes (2004, 2005, 2006, 2009, 2010, 2011, 2016, 2019) tā izcīnījusi Baltkrievijas čempiones titulu. 2007., 2011. un 2017. gadā komanda izcīnījusi Kontinentālo kausu. No 2012. līdz 2013. gadam "Yunost" spēlēja Krievijas Augstākajā līgā.
2006.—07. gada sezonu "Yunost" aizvadīja Miķelis Rēdlihs un Igors Bondarevs, 2010.—11. gada sezonā vienu spēli kluba sastāvā aizvadīja Edgars Uleščenko, bet 2011.—12. gada sezonā tajā spēlēja Armands Bērziņš.
1980. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi
Šajā lapā uzskaitīti 1980. gada Eiropas čempionāta futbolā oficiāli apstiprinātie izlašu sastāvi.
Treneris: Jozefs Venglošs
Treneris: Alkets Panagulis
Treneris: Jans Zvartkreiss
Treneris: Jups Dervals
🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 [[england national football team|england]]
Treneris: Rons Grīnvuds
🇧🇪 [[belgium national football team|belgium]]
Treneris: Gajs TIss
🇮🇹 [[italy national football team|italy]]
Treneris: Enco Bearcots
🇪🇸 [[spain national football team|spain]]
Treneris: Lāslo Kubala
Renārs Krastenbergs
Renārs Krastenbergs (dzimis ) ir Latvijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2023. gada Krastenbergs pārstāv Zviedrijas Hockeyallsvenskan komandu "AIK".
2016. gadā pārcēlies uz Ontārio hokeja līgas komandu Oshawa Generals, kur pavadījis divas sezonas. Nākamās divas sezonas spēlējis ECHL komandā Wheeling Nailers. 2020. gadā noslēdzis pārbaudes līgumu ar KHL komandu Rīgas "Dinamo", kur aizvadījis sešus mačus, līdz pievienojies Latvijas čempionāta komandai HK Mogo. 2021. gada janvārī pievienojies Austrijas hokeja līgas komandai EC VSV.
Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2021. gada Pasaules čempionātā, 2023. gada Pasaules čempionātā un 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Latvijas futbola 3. līga
'''Latvijas futbola 3. līga (Trešā līga, no 2022. gada – Dali Dali 3. līga''') ir Latvijas ceturtā augstākā divīzija futbolā. Tā tika izveidota 2020. gadā un to organizē Latvijas Futbola Federācija. COVID-19 pandēmijas dēļ pirmā posma sacensības netika pabeigtas un vietu sadalījums turnīra tabulā tika noteikts ar koeficienta palīdzību. 3. līgas finālturnīru tika nolemts aizvadīt 2021. gada pavasarī pirms 2021. gada 2. līgas čempionāta sākuma.
2022. gada maijā par čempionāta ģenerālsponsoru kļuva Latvijas e-komercijas uzņēmums Dali Dali, kura nosaukums atspoguļots turnīra nosaukumā.
I posms - Reģionu čempionāts
Reģionu čempionāts sastāv no pieciem reģioniem: Latgales, Vidzemes, Rietumu, Rīgas un Ziemeļaustrumu.
II posms - Finālsacensības
Katra reģiona uzvarētājs tiek ielozēts pusfinālā vai ceturtdaļfinālā (ja ir nepieciešamība), kur vienreiz tiekas ar cita reģiona uzvarētāju. Uzvarētāji tiek tālāk, zaudētājiem čempionāts noslēdzas. Ja nepieciešams, uzvarētāju nosaka papildlaikā vai ar pēcspēļu 11 metru sitieniem. Visi pusfinālisti iegūst tiesības piedalīties 2. līgas čempionātā.
Montserratas vālodze
1995—1997. gada vulkānisko izvirdumu sērija Montserratā iznīcināja divas trešdaļas sugas izplatības areāla un lielāko daļu populācijas. Vulkāniskie izvirdumi turpinājās arī 21. gadsimtā. Par otru skaita samazināšanās iemeslu kļuva salā ievazātās žurkas un vietējais pērļacu zobgaļputns (Margarops fuscatus densirostris), kuri ligzdās izēd vālodžu olas. Saskaņā ar 2017. gada datiem savvaļā dzīvo apmēram 250—460 īpatņu. Lai arī populācija nav liela un tā nav atjaunojusies līdz 1997. gada līmenim, tomēr tās statuss tiek vērtēts kā stabils — populācijas lielums sācis lēnām pieaugt.
Izplatība
Mitinās mitros kalnu mežos 150—900 m virs jūras līmeņa, kur ir vēsāks gaiss. Dod priekšroku vietām ar blīvi aizaugušu veģetāciju. Bieži sastopams arī apstrādātu lauku malās un banānu plantācijās.
Izskats
Ķermeņa garums 20—22 cmm spārnu plētums 28—30 cm, tēviņa svars 36—39 g, mātītes 31,5—36 g. Montserratas vālodzei raksturīgs dzimumu dimorfisms — tēviņi ir lielāki un spilgtāki. Tēviņa aste, spārni, galva un krūšu augšdaļa ir viscaur melni, savukārt krūšu lejasdaļa, sāni, pavēdere un zemaste spilgti dzelteni. Mātītei ķermeņa augšdaļa, spārni un aste brūnganā olīvkrāsā, pavēdere dzeltenīga.
Uzvedība un barība
Lielāko daļu laika Montserratas vālodze pavada barības meklējumos zem lapām biezi aizaugušajos kalnu mežos. Aktīva dienā. Galvenokārt barojas ar kukaiņiem, piemēram, circeņiem un sienāžiem. Nav dokumentēts, ka savvaļā Montserratas vālodze lietotu uzturā augļus, tomēr Darela zoodārzā mītošie putni ēd arī papaju un mango. Toties savvaļā ir novērots, ka putns barojas ar helikoniju ziedu nektāru. Pastāv uzskats, ka Montserratas vālodze ir oportūnists un barojas ar to, ko var atrast.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona ilgst no marta līdz augustam, tai saskanot ar lietus sezonu. Veido monogāmus pārus. Kā visas Amerikas vālodzes arī Montserratas vālodze vij garu, somai jeb grozam līdzīgu ligzdu, būvniecībai izmantojot sausas augu šķiedras, kuras tiek iegūtas no helikoniju lapām.
Veiksmīgam pārim sezonā ir 1—3 perējumi, lai gan trešais perējums ir ļoti reti. Dējumā 2—3 olas. Inkubācijas periods ilgst apmēram 14 dienas, perē abi vecāki. Arī par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu atstāj apmēram 13 dienu vecumā. Vecāki turpina par tiem rūpēties, līdz tie kļūst patstāvīgi. Šis periods var būt ļoti dažāds, reizēm sasniedzot pat 3 mēnešus.
Aizsardzība
Pēc postošajiem vulkāna izvirdumiem tika pievērsta pastiprināta uzmanība sugas izpētei un saglabāšanai. 1999. gadā astoņi putni tika nogādāti Darela zoodārzā, kur pirmo reizi izdevās panākt Montserratas vālodzes pavairošanu nebrīvē. Visaptveroša sugas saglabāšanas programma tiek īstenota arī uz salas.
Mazā Kalna iela
Mazā Kalna iela var būt:
Skujienes iela (Jūrmala)
Skujienes iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Skujienes iela sākas krustojumā ar Mežaparka prospektu un beidzas krustojumā ar Brīvības prospektu. Kopējais ielas garums ir 140 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Skujienes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Skujienes iela ir savienota ar šādām ielām:
Kristobals Iē
Kristobals Iē (fr, dzimis ) ir bijušais franču hokejists, vārtsargs, Francijas hokeja izlases dalībnieks. Iē ir aizvadījis septiņas sezonas NHL, pēdējā — 2009.—10. gada sezonā — iegūstot Stenlija kausu, kļūstot par pirmo franču hokejistu, kurš to ir ieguvis. Iē Francijas izlases sastāvā ir piedalījies divās olimpiskajās spēlēs un piecpadsmit Pasaules čempionātos.
Brûleurs de Loups
Iē karjeru sāka Magnus līgas klubā Brûleurs de Loups, kas atrodas viņa dzimtajā pilsētā Grenoblē. Tajā viņš aizvadīja 4 sezonas. Iē Magnus līgā debitēja 1994.—95. gada sezonā, 20 gadu vecumā. Komanda regulārajā sezonā palika 4. vietā, bet izslegšanas spēlēs viņa komanda piedzīvoja zaudējumu jau ceturtdaļfinālā. Nākamā sezona komandai bija līdzīga — 5. vieta regulārajā sezonā un atkal zaudējums ceturtdaļfinālā. Iē šajā sezonā tika pieteikts 25 no 28 komandas spēlēm regulārajā sezonā, bet izslēgšanas spēlēs nepiedalījās nevienā. 1996.—97. gada sezona gan komandai, gan Iē bija veiskmīgāka — trešā vieta regulārajā sezonā, kā arī bronzas medaļas izslēgšanas spēlēs, bet pats Iē ieguva Žana Ferrārda trofeju, ko katru sezonu pasniedz līgas labākajam vārtsargam. 1997.-98. gada sezona izvērtās vēl veiskmīgāka — Iē kopā ar klubu kļuva par Magnus līgas čempionu, kopā sezonā piedaloties 41 spēlē, kā arī viņš šajā sezonā ieguva arī divas individuālās trofejas — Alberta Haslera trofeju, ko pasniedz līgas labākajam pašmāju spēlētājam, un Žana Ferrārda trofeju, ko viņš ieguva jau otro gadu pēc kārtas.
HC Lugano
Pēc veiksmīgās sezonas Magnus līgā Iē pārcēlas un Šveices hokeja līgas klubu HC Lugano. Jau pirmajā — 1998.—99. sezonā —, kad Iē spēles laiku dalīja ar Larsu Veibelu, viņš kopā ar komandu kļuva par Šveices hokeja līgas čempionu. Šajā sezonā Iē ieguva Žaka Plantes balvu par mazāko vidēji spēlē ielaisto vārtu skaitu — regulārajā sezonā Iē aizvadīja 21 no 45 spēlēm un vidēji spēlē ielaida 2.73 vārtus, bet 10 aizvadītajās izslēgšanas spēlēs — 2.10 vārtus. Nākamajā sezonā kā Šveices čempioni HC Lugano piedalījās Eiropas hokeja līgā, kur iekļuva labāko četru komandu vidū, bet Šveices līgā regulārajā sezonā kļuva par čempioni, bet izslēgšanas spēļu finālā zaudēja Cīrihes "Lions". Šajā sezonā Iē ieguva lielāku spēles laiku, regulārajā sezonā aizvadot 31 no 45 spēlēm, bet izslēgšanas spēlēs — 13 spēles. Arī šajā sezonā Iē ieguva Žaka Plantes balvu. 2000.-01. gada sezonā pēc Veibela došanās prom uz HC Davos, Iē kļuva par stabilu komandas pamatvārtsargu, regulārajā sezonā aizvadot 39 spēles, bet izslēgšanas spēlēs — 18, tomēr komanda izslēgšanas spēļu finālā otro sezonu pēc kārtas piekāpās Cīrihes "Lions". Pēc šīs sezonas Iē 2001. gada NHL draftā 7. kārtā ar kopējo 214. numuru izvēlējās Losandželosas "Kings", tomēr nākamo sezonu viņš vēl aizvadīja HC Lugano sastāvā, kas gan klubam neizdevās tik veiksmīga — otrā vieta regulārajā sezonā un zaudējums izslēgšanas spēļu pusfinālā atkal Cīrihes "Lions", kas gan tosezon nekļuva par čempioniem. Iē regulārajā sezonā aizvadīja 39 spēles, bet izslēgšanas spēlēs — tikai vienu.
Losandželosas "Kings"
Pēc tās sezonas Iē devās uz Ziemeļameriku, uz klubu, kurš iepriekšējā gadā viņu draftēja NHL — Losandželosas "Kings". Iē NHL debitēja, aizvadot ap 15 minūtēm spēlē pret Filadelfijas "Flyers", atvairot 10 no 12 pretinieku metieniem, tādējādi kļūstot par otro Francijas hokejistu NHL aiz Filipa Bozona. Savā pirmajā sezonā NHL — 2002.-03. gada sezonā — Iē "Kings" sastāvā aizvadīja 12 spēles, ar komandu nekvalificējoties izslēgšanas spēlēm, tomēr lielāko daļu sezonas Iē aizvadīja "Kings" fārmklubā AHL — Mančestras "Monarchs", kas kvalificējās AHL izslēgšanas spēlēm, tomēr pirmajā kārtā zaudēja Bridžportas "Sound Tigers". Iē aizvadīja vienu no trīs izslēgšanas spēlēm Nākamajā sezonā Iē ieguva lielāku spēles laiku, kopā sezonā aizvadot 42 spēles, arī šajā sezonā neiekļūsot izslēgšanas spēlēs. Pēc 2003.-04. gada sezonas Iē aizmainīja uz Monreālas "Canadiens", kas ar viņu parakstīja viena gada līgumu.
Monreālas "Canadiens"
2005.—06. gada sezona bija pirmā Iē sezona Monreālas "Canadiens" sastāvā. Pirmo spēli šīs komandas sastāvā viņš aizvadīja — zaudējums 3—4 papildlaikā pret Minesotas "Wild". Regulārajā sezonā viņš aizvadīja 36 spēles, bet "Canadiens" Austrumu konferencē izcīnīja 7. vietu, tādējādi kvalificējoties NHL izslēgšanas spēlēm, kurās Iē piedalījās pirmo reizi savā karjerā.
Iē pirmās NHL izslēgšanas spēles sākās 23. aprīlī, kad viņa komanda ar 6-1 pirmās kārtas pirmajā spēlē uzvarēja nākamos Stenlija kausa ieguvējus Karolīnas "Hurricanes". Šajā spēlē Iē atvairīja 42 no 43 metieniem. Nākamajā spēlē "Canadiens" uzvarēja papildlaikā ar 6-5 un sērijā nokļuva vadībā ar 2-0. Tomēr pēc tam "Hurricanes" uzvarēja nākamās 4 spēles un uzvarēja sēriju ar 2-4. Iē sargāja vārtus visās sešās šajās spēlēs.
Pēc 2005.-06. gada sezonas Iē ieguva Rodžera Krozera balvu par labāko atvairīto metienu procentu NHL regulārajā sezonā. Pēc šīs veiksmīgās sezonas viņš pagarināja līgumu ar "Canadiens" uz 2 gadiem par 5,75 miljoniem dolāriem — 3 miljoniem pirmajā gadā, un 2.75 miljoniem otrajā gadā.
Iē savā otrajā sezonā "Canadiens" sastāvā aizvadīja 42 spēles. 2007. gada 13. janvārī viņš tika izvēlēts kā viens no trim NHL zvaigžņu spēles Austrumu konferences komandas vārtargiem. Pēc mēneša Iē guva savainojumu, kas lika viņam izlaist lielāko daļu no sezonas pēdējiem diviem mēnešiem. "Canadiens" sezonā ieņēma 10. vietu Austrumu konferencē un neiekļuva izslēgšanas spēlēs.
2007.—08. gada sezonā, kas bija otrā viņa divu gadu līgumā, Iē "Canadiens" sastāvā aizvadīja 39 spēles, bet Iē tika aizmainīts uz Vašingtonas "Capitals". "Canadiens" pret viņu saņēma drafta 2. kārtas izvēli.
Vašingtonas "Capitals"
2008. gada 1. jūlijā Iē kļuva par neierobežoti brīvo aģentu un tajā pašā dienā parakstīja četru gadu līgumu ar Čikāgas "Blackhawks" 22,4 miljonu dolāru vērtībā (5,625 miljoni par sezonu).
Čikāgas "Blackhawks"
"Blackhawks" ģenerālmenedžeris Dale Tallons paziņoja, ka komandas vārtus sargās Iē un Nikolajs Habibuļins. Tomēr Habibuļins bija pārāks un Iē vairāk atrādās uz rezervistu soliņa nekā spēlēja. Taču pēc kāda laika Iē sāka atk=gūt spēļu praksi un gandrīz trīs mēnešus viņš un Habibuļins sargāja vārtus pārmaiņus, līdz Habibuļins guva savainojumu februāra sākumā. Februāra 3. nedēļa Iē ieguva NHL nedēļas trešās zvaigznes balvu, tajā nedēļā trīs spēlēs no 72 metieniem ielaida tikai piecus. "Blackhawks" pārliecinoši kvalificējās izsslēgšanas spēlēm, ieņemot 4. vietu Rietumu konferencē. Tomēr tām kā pirmais vārtsargs tika pieteikts Habibuļins, ar kuru "Blackhawks" 1. kārtā uzvarēja Kalgari "Flames" un 2. kārtā — Vankūveras "Canucks". Iē nākamo reizi laukumā parādijās Austrumu konferences fināla trešajā spēlē. Viņš aizstāja savainoto Habibuļinu un atvairīja visus 6 metienus "Blackhawks" uzvarā papildlaikā. Tā kā Habibuļins vēl aizvien atguvās no savainojuma, Iē tika pieteikts 4. spēlei kā pirmais vārtsargs. Tajā viņš ielaida 5 no 21 metiena un viņu nomainīja Korijs Krofords. Sērijas pēdējā spēlē Iē atvairīja 44 metienus, bet "Blackhawks" papildlaikā zaudēja ar 2—1.
2009.—10 gada sezona pirmo reizi Iē karjerā viņam iesākās kā neapstrīdamam komandas pirmajam numuram. Tomēr sezonas sākums Iē neizdevās ļoti labs, tikmēr otrais vārtsargs Anti Niemi spēlēja labi. Pēc vājas spēles vairāku mēnešu garumā, pirmā vārtsaga pozīcijā viņu aizstāja Niemi. "Blackhawks" regulārajā ieņēma 2. vietu Rietumu konferecē. 2010. gada NHL izslēgšanas spēlēs Iē aizvadīja vien 20 minūtes konferences pusfinālu pirmajā spēlē zaudējumā 1—5 pret Vankūveras "Canucks", nomainot Niemi pirms trešā perioda sākuma un atvairot visus 3 metienus. Neskatoties uz šo zaudējumu, "Blackhawks" spēja uzvarēt šo sēriju, pēc tam konferences finālā arī Sanhosē "Sharks", bet, Stenlija kausa finālā sērijā līdz četrām uzvarām ar 4—2 pārspējot Filadelfijas "Flyers", tādējādi iegūstot šo prestižo trofeju. Iē kļuva par pirmo Fracijas hokejistu, kas ir ieguvis Stenlija kausu.
HC Fribourg-Gottéron
Pēc šīs sezonas "Blackhaws" nosūtīja Iē uz Šveices hokeja līgas klubu HC Fribourg-Gottéron, kurā viņš nospēlēja divas sezonas. Pirmajā sezonā viņš regulārajā sezonā aizvadīja 41 spēli, spēlē vidēji ielaižot 2.84 vārtus. Komanda šo sezonu beidza astotajā vietā, kas ļāva kvalificēties izslēgšanas spēlēm, bet to pirmajā kārtā piekāpās HC Lugano. Otrā sezona Iē izdevās labāka, viņš regulārajā sezonā aizvadīja 39 spēles, vidēji spēlē ielaižot 1.99 vārtus, un Fribourg-Gottéron sezonu to beidza trešajā vietā. Play-off ceturtdaļfinālā sešās spēlēs Frīburgas komanda uzvarēja HC Lugano, bet pusfinālā zaudēja SC Bern. Iē šajā sezonā kļuva par Šveices hokeja līgas vārtsargu ar vismazāk ielaistajiem vārtiem vidēji spēlē — regulārajā sezonā Iē vidēji spēlē ielaida 2.12 vārtus.
Pēc šīs sezonas beigās Iē četru gadu līgums ar līgums ar "Blackhawks" un viņš kļuva par neierobežoti brīvo aģentu.
Lausanne HC
Tā kā Iē neizdevās iekļūt kādā NHL komandā, viņš atgriezās Šveicē, parakstot 4 gadu līgumu ar NLB līgas (Šveices 2. līgas) klubu Lausanne HC. Jau pirmā sezonā izdevās veiksmīga gan Iē, gan visai komandai — tā uzvarēja NLB līgu, NLB līgas finālā uzvarot EHC Olten un Iē regulārajā sezonā aizvadot 36 spēles un 19 spēles izslēgšanas spēlēs, bet pārspēlēs par iekļūšanu Šveices hokeja līgā uzvarēja Langnavas "Tigers", tādējādi gan Lausanne HC, gan pats Iē atgriezās Šveices augstākajā līgā.
2013.—14. gada sezonā Iē aizvadīja 45 no komandas 50 spēlēm regulārajā Šveices hokeja līgas čempionātā, kur komanda ieņēma 8. vietu un kvalificējās izslēgšanas spēlēm. Tajās 1. kārtā Lausanne HC sērijā līdz 4 uzvarām ar 3-4 zaudēja nākamajiem Šveices čempioniem Cīrihes "Lions". Viņš aizvadīja 6 no 7 izslēgšanas spēlēm. Šajā sezonā Iē trešo reizi savā karjerā tika atzīts par Šveices hokeja līgas labāko vārtsargu, kā arī otro reizi kļuva par vārtsargu, kurš ielaidis vismazāk vārtus vidēji spēlē regulārajā sezonā — šoreiz tie bija 2.05 vārti.
2014.—15. gada sezonu, kas bija trešais no četriem Iē līguma gadiem, komanda aizvadīja ar līdzīgām sekmēm — regulārajā čempionātā ieņemta 7. vieta (Iē aizvadīja 37 no 50 spēlēm), bet izlēgšanas spēlēs 1. kārtā tika zaudēts ar tādu pašu rezultātu kā iepriekšējā gadā — 3-4, tikai šoreiz pret SC Bern (Iē aizvadīja visas septiņas spēles). Pēc šīs sezonas viņš ieguva balvu kā līgas labākais vārtsargs mediju vērtējumā un tika iekļauts Šveices hokeja līgas visu zvaigžņu komandā.
Iē Lozannas komandā pavadīja vēl trīs sezonas, lielākoties kā komandas pamatvārtsargs. Pēc 2017.—18. gada sezonas Iē 42. gadu vecumā beidza karjeru, bet palika komandā, kļūstot par Lausanne HC vārtsargu treneri.
Karjera izlasē
Iē Francijas izlases sastāvā ir piedalījies 2 olimpiskajās spēlēs (1998., 2002.), 13 augstākās divīzijas Pasaules čempionātos (1997., 1998., 1999., 2000., 2004., 2008., 2011., 2012., 2013., 2014., 2015., 2016., 2017.), divos Pirmās divīzijas pasaules čempionātos (2001., 2002.), četrās olimpisko spēļu kvalifikācijas sacensībās (2001., 2005., 2013., 2017.), vienā Pasaules čempionāts hokejā junioriem (B divīzijā, 1995.).
Lakši (Sakstagala pagasts)
Lakši ir ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 227 km attālumā no Rīgas.
Katoļu iela
Katoļu iela var būt:
Sauli Nīniste
Sauli Veineme Nīniste (fi; dzimis ) ir somu jurists un politiķis. Pašreizējais Somijas prezidents.
Laikā no 1995. līdz 1996. gadam bijis Somijas Tieslietu ministrs, no 1996. līdz 2006. gadam — Finanšu ministrs. 1995. gada aprīlī kļuva par Somijas premjerministra Pāvo Liponena vietnieku, šajā amatā bija līdz 2001. gada augustam. 2007. gada aprīlī S. Nīneste kļuva par Somijas parlamenta spīkeru, amatu atstāja pēc četriem gadiem 2011. gada aprīlī. 2012. gadā tika ievēlēts par Somijas prezidentu, amatā nomainot Tarju Halonenu.
Audzeļu ezers
Audzeļu ezers (arī Ludziles ezers, Audeļu ezers) ir caurteces ezers Ludzas novada Istras pagastā Vecslabadas ezeru grupā. Krasti slīpi, stāvi, vietām zemi, pieejami, dibens smilšains, dūņains, vietām akmeņains, ezera vidusdaļā vairāki sēkļi. Līčaina ezerdobe, 200—300 m plati zemesšaurumi to atdala no Istras ezera dienvidaustrumos un Dziļezera austrumos. Ietek Cegeļņa, iztek strauts uz Istras ezeru. Ūdenslīmeni ietekmē Meļņiku dzirnavas uz Istras 0,4 km lejpus iztekas no Dziļezera. Mīt rauda, plaudis, līdaka, asaris, līnis, karūsa, vīķe.
Austrumu krastā apdzīvotā vieta Vecslabada.
Grāmatu draugs
"Grāmatu draugs" bija latviešu izdevniecība, kas darbojās Latvijas Republikā starpkaru posmā un turpināja darbību trimdas periodā ASV.
Izdevniecību "Grāmatu draugs" 1926. gadā dibināja izdevējs un žurnālists Helmārs Rudzītis (1903—2001), kurš 20. gadsimta 20. gadu sākumā izdeva vairākus populāras ievirzes periodiskos izdevumus. Viņš izdeva grāmatas plašam lasītāju lokam par nelielu cenu. 1944. gadā Rudzītis emigrēja uz Vāciju, pēc tam izceļoja uz ASV. 1951. gadā Bruklinā "Grāmatu drauga" darbība tika atjaunota kā laikraksta "Laiks" izdevniecības apakšnozare, un tas kļuva par vadošo trimdas latviešu grāmatu apgādu. Tas publicēja Anšlava Eglīša, Gunara Janovska, Ainas Zemdegas, Veronikas Janelsiņas prozu, Gunara Saliņa, Baibas Bičoles dzeju, kā arī citu latviešu trimdas autoru grāmatas līdz pat 1989. gadam.
Mariona Aizpore
Viņas vectēvs Aleksandrs Aizpors-Čaplis bijis karavīrs, saņēmis Lāčplēša Kara ordeni.
Piedalījusies, kur augstākais sasniegums individuālajās sacensībās bija 8. vieta 100 m peldēšanā uz muguras. 1981. gada Eiropas čempionātā VFR komandas sastāvā izcīnījusi sudraba medaļu 4x100 m brīvā stila stafetē, bronzas medaļu 4x100 m kompleksajā stafetē, 1989. gada Eiropas čempionātā izcīnījusi bronzas medaļu 4x100 m brīvā stila stafetē.
Vairākas reizes kļuvusi par VFR čempioni.
Ciklopropāns
Ciklopropāns (C3H6) ir bezkrāsaina gāze ar petrolēterim līdzīgu smaku. Ūdenī nešķīst, viegli šķīst etanolā un ēterī. Ciklopropāns ir visvienkāršākais cikloalkāns.
Vēsture
Ciklopropānu ieguva austriešu ķīmiķis Augusts Freinds (August Freund) 1881. gadā, viņš arī pareizi izskaidroja jauniegūtās vielas molekulas struktūru savā pirmajā zinātniskajā rakstā. Ciklopropānam nebija praktiskas nozīmes līdz tā anestētisko īpašību atklāšanai 1929. gadā. 1936. gadā ciklopropānu sāka ražot rūpnieciski.
Molekulas uzbūve
Ciklopropāna molekulai ir regulāra trijstūra forma, tādēļ leņķi starp oglekļa atomiem ir 60°, savukārt leņķi HCH ir gandrīz 120°. Tādi leņķi stipri atšķiras no sp3 hibridizācijā esoša oglekļa atoma parastajiem tetraedriskajiem leņķiem (109°28') — tie ir stipri "saspriegti". Vācu ķīmiķis Ādolfs fon Beiers 1885. gadā ar šo saspriegšanu izskaidroja ciklopropāna lielo, piesātinātajiem ogļūdeņražiem neraksturīgo, reaģētspēju. To sauc par Beiera sprieguma teoriju.
Tā kā ciklopropāna molekula ir planāra, ūdeņraža atomu aizvietotāji ciklopropāna atvasinājumos var izvietoties vienā vai otrā molekulas plaknes pusē. Tādējādi 1,2-divaizvietotajiem ciklopropāniem raksturīga cis-trans izomērija, bet trans izomēriem savukārt iespējama optiskā aktivitāte. Piemēram, ir pazīstama cis-1,2-ciklopropāndikarbonskābe, kas viegli veido anhidrīdu un trans-1,2-ciklopropāndikarbonskābe, kura anhidrīdu neveido, jo abas karboksilgrupas ir tālu viena no otras. Racēmisko trans-1,2-ciklopropāndikarbonskābi iespējams sadalīt divos optiskajos izomēros.
Shematisks trans-1,2-dimetilciklopropāna optisko izomēru attēlojums
Iegūšana
Ciklopropānu iegūst no 1,3-dibrompropāna. Ciklopropāns veidojas iekšmolekulārā Virca reakcijā, 1,3-dibrompropānam reaģējot ar nātriju vai cinka putekļiem. Šos Virca reakcijas paveidus sauc attiecīgi par Freinda reakciju un Gustavsona reakciju. Ir pazīstami vairāki specifiski ciklopropāna atvasinājumu iegūšanas veidi, ko sauc par ciklopropanācijas reakcijām.
Steķu iela (Jūrmala)
Steķu iela ir iela Jūrmalā, Kaugurciema apkaimē. Steķu iela sākas krustojumā ar Mazo Draudzības ielu un beidzas krustojumā ar Reņģu ielu. Kopējais ielas garums ir 265 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Steķu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ciklopropāns
Atrašanās dabā
Dažas dabasvielas ir ciklopropāna atvasinājumi, piemēram, piretroīdi (atrodami Pyréthrum ģints augos).
Ķīmiskās īpašības
Ciklopropāns viegli stājas pievienošanas reakcijās, šajā ziņā tas līdzīgs alkēniem. Pievienojot ūdeņradi, rodas propāns, pievienojot halogēnus vai halogēnūdeņražus — propāna halogēnatvasinājumi. Pievienošanās reakcijās notiek cikla atvēršanās (uzslēgšanās).
Par spīti ciklopropāna lielajai reaģētspējai, auksts kālija permanganāta šķīdums uz šo ciklu neiedarbojas, tādējādi permanganāta reakcija ar dubultsaitēm paliek specifiska arī ciklopropāna atvasinājumu klātienē.
Laižot ciklopropānu cauri nokaitētai caurulītei, tas pārvēršas par propilēnu. Katalizatoru (dzelzs skaidiņu vai platīna) klātienē šī reakcija notiek pat 50 °C temperatūrā.
Izkliedētā dienas gaismā hlors nevis atver ciklopropāna gredzenu, bet aizvieto tajā ūdeņradi, veidojoties monohlorciklopropānam. Tas ir gaistošs šķidrums ar patīkamu smaržu.
Izmantošana
Izmanto organiskajā sintēzē, kā arī medicīnā kā anestezējošu līdzekli. Ciklopropāns cilvēkam ir samērā nekaitīgs, ātri iedarbojas un ātri izdalās no organisma. Tomēr ciklopropānu mūsdienās narkozei izmanto reti tā lielās sprādzienbīstamības dēļ.
ASV olimpisko medaļnieku uzskaitījums (P — T)
Šajā uzskaitījumā apkopoti ASV olimpiskie medaļnieki.
Karibas ezers
<mapframe text="Karibas ezers" width=300 height=300 zoom=7 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1047206" }
Karibas ezers (en) ir mākslīga ūdenskrātuve Zambezi upe uz Zambijas un Zimbabves robežas. Pēc tilpuma lielākā mākslīgā ūdenskrātuve pasaulē. Izveidota starp 1958. un 1963. gadu, uzbūvējot Karibas HES un appludinot Karibas aizu.
Jānis Bētiņš
Jānis Bētiņš var būt:
Katoļu iela (Rīga)
Katoļu iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Katoļu iela sākas no krustojuma ar Maskavas ielu un beidzas strupceļā pie dzelzceļa uzbēruma. Kopējais ielas garums ir 777 metri, to visā garumā klāj asfalts.
Vēsture
Iela izveidojusies gar katoļu un pareizticīgo kapiem, tādēļ Rīgas kartē 1845. gadā apzīmēta kā Lielā Mirušo iela. Vēlāk to pārdēvēja par Katoļu ielu (Katholische Strasse, Католическая улица), kopš 1866. gada to šķērsoja dzelzceļa līnija Rīga—Orla, pēc dzelzceļa uzbēruma izveides 1937. gadā ielas ziemeļu daļu pārdēvēja par Kurbada ielu.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā to pārdēvēja par Bezdievju ielu, 1941. gadā par Kijevas ielu, 1942. gadā par Katoļu ielu un 1950. gadā par Kijevas ielu. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1993. gadā tā atguva Katoļu ielas nosaukumu.
Bērns Nr. 44
"Bērns Nr. 44" (en) ir 2008. gada Apvienotās Karalistes, ASV, Krievijas, Rumānijas un Čehijas drāma, kas balstīta uz Toma Roba Smita tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Daniels Espinosa. Galvenās lomas filmā atveido Gērijs Oldmens, Toms Hārdijs, Noumi Rapasa, Džoels Kinamans, Pedijs Konsedains, Džeisons Klārks un Vinsents Kasels. Filmas pirmizrāde notika.
Filmas sižets notiek Padomju Savienībā, Staļina laikā. Krievijas policijas bijušais loceklis izmeklē bērnu slepkavību virkni.
Kūrorta rehabilitācijas centrs "Jaunķemeri"
Kūrorta rehabilitācijas centrs "Jaunķemeri" (SIA "Sanare - KRC Jaunķemeri") ir privāts daudzprofila medicīniskās rehabilitācijas, veselības aprūpes uzņēmums, kas atrodas Jaunķemeros Kolkas ielā 20, Jūrmalā.
Rehabilitācijas centra teritorijā atrodas labiekārtots dzeramā minerālūdens avots.
Vēsture
Sanatorija Jaunķemeri tika atklāta 1967. gada 4. augustā. 1990. gados sanatorija tika privatizēta un izveidots pašreizējais Kūrorta rehabilitācijas centrs "Jaunķemeri".
Jūsefs Msākni
Jūsefs Msākni (ar; dzimis ) ir Tunisijas futbolists, uzbrucējs, Tunisijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2013. gada spēlē Kataras Zvaigžņu līgas kluba Lekhwiya sastāvā.
Roberts Guiskārs
Roberts Guiskārs (scn, it); dzimis ap 1015. gadu, miris ) bija viens no normāņu Otvilu brāļiem no Normandijas, kurš vadīja Dienviditālijas iekarošanu un kļuva par Apūlijas un Kalabrijas grāfu.
No Normandijas ieradās Dienviditālijā ap 1047. gadu. Izmantojot Bizantijas, pāvesta un lombardiešu savstarpējās cīņas, kopā ar brāļiem un pusbrāļiem paplašināja normāņu varu, iegūstot Neapoli, Kalabriju un Sicīliju un liekot pamatus Sicīlijas karalistei. 1071. gadā ieņemot Bari, Guiskārs pārtrauca Bizantijas valdīšanu Itālijā. Miris kampaņas pret Bizantiju laikā.
Berta Rūmniece
Berta Rūmniece (dzimusi Mihelsone, mirusi ) bija latviešu aktrise. Tiek uzskatīta par izcilu mātes lomas attēlotāju.
Biogrāfija
Dzimusi Aizkrauklē dzelzceļnieka ģimenē. No 1872. līdz 1875. gadam gājusi skolā Koknesē, vēlāk pārcēlās uz Rīgu. 1884. gadā tika pieņemta Rīgas latviešu teātra trupā, kur strādājusi līdz 1908. gadam. Līdz 1915. gadam — Jaunā Rīgas teātra trupā. Pirmā pasaules kara laikā — aktrise Pēterburgā un Harkivā. No 1919. gada darbojās uz Latvijas Nacionālā teātra skatuves.
No 1945. gada — LPSR Tautas skatuves māksliniece, 1948. gadā ieguvusi 2. pakāpes Staļina prēmiju par darbu Arvīda Griguļa lugā "Māls un porcelāns". Izaudzinājusi 9 bērnus.
Habri
Habri (cz) ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Havlīčkūvbrodas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1101. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Lakšinīki
Lakšinīki ir ciems Mežvidu pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 266 km attālumā no Rīgas.
Turovas kņaziste
Turovas kņaziste, saukta arī par Turovas un Pinskas kņazisti (be, ru, uk) vai Turovas Krievzemi, kopš 10. gadsimta bija viduslaiku austrumslāvu kņaziste un nozīmīga Kijivas Krievzemes sastāvdaļa mūsdienu Baltkrievijas dienvidos un Ukrainas ziemeļos, Pripetes vidus un lejas tecējumā. 10.—11. gadsimta sākumā Turovas kņazi bieži kļuva par Kijivas lielkņaziem. Kņazistes galvaspilsēta bija Turova (tagad Turava), citas nozīmīgas pilsētas bija Pinska, Mazira un Slucka (Slučeska), lai gan pēdējās piederība kņazistei nav skaidra.
Lakšinīki
Ciema apkārtnē atrodas Mežvidu katoļu baznīca.
Turovas kņaziste
Līdz 12. gadsimtam kņaziste bija ļoti cieši saistīta ar Kijivas un Volīnijas kņazistēm. Vēlāk neilgu laiku līdz mongoļu iebrukumam tai bija plaša autonomija, tālāk tā tika pievienota Galīcijas-Volīnijas kņazistei. 14. gadsimtā tā kļuva par Lietuvas Lielkņazistes Rutēnijas (Krievzemes) daļu.
Liela daļa no pamatfaktiem par kņazisti un tajā ietilpstošajām teritorijām nav saglabājusies, un vēsturniekiem nākas vadīties no retām un nepilnīgām hronikām, kuras reizēm ir stipri tendenciozas.
Vēsture
Turovas kņazisti apdzīvoja galvenokārt dregoviču cilts un daļēji drevļani. Kaut arī tās izveides apstākļi nav skaidri zināmi, Nestora hronikā minētā kņaziste jau pastāvēja 980. gadā. Saskaņā ar hronikās minēto leģendu, Turovas pilsētu dibinājis ap 950. gadu (pirmo reizi minēta 980.) varjagu kņazs Tūrs, brālis Ragnvaldam (pirmajam no hronikām zināmajam Polockas kņazam). Tomēr mūsdienās vēsturniekiem ir arī vairākas citas versijas.
Kņaziste sākotnēji bija izvietojusies uz seno slāvu un baltu cilšu robežas un kalpoja par atbalsta punktu slāvu ekspansijai uz ziemeļiem.
Kņazistes rašanās
Vladimira Svjatoslaviča (980—1015) laikos Turovas pilsēta un tās tuvākā apkārtne kļuva par Kijivas Krievzemes daļu. Ap 988. gadu Vladimirs par Turovas kņazu iecēla savu astoņus gadus veco dēlu Kijivas Svjatopolku I. Vēlāk Vladimirs ieslodzīja Svjatopolku kopā ar viņa sievu, Polijas karaļa meitu, par dumpja plānošanu. Neilgi pirms Vladimira nāves Svjatopolks tika atbrīvots, pēc Vladimira nāves sagrāba Kijivas lielkņaza vietu un par savu radinieku slepkavībām trīs gadu laikā ieguva sev hronikās iesauku "Svjatopolks Izstumtais", lai gan šo hroniku objektīvums tiek apšaubīts.
Izjaslaviči
1016.—1019. gadā kara rezultātā Jaroslavs Gudrais gāza savu vecāko brāli Svjatopolku un kļuva par Kijivas Krievzemes lielkņazu, ieceļot Turovā par kņazu savu vecāko dēlu Izjaslavu. 1042. vai 1043. gadā Jaroslavs apprecināja Izjaslavu ar Polijas karaļa Kazimira I māsu. 1054. gadā Izjaslavs kļuva par Kijivas lielkņazu, saglabājot varu arī Turovā. Tomēr viņa vara bija nepastāvīga un viņš vairākkārt tika radinieku gāzts, atgūstot varu ar ārvalstu algotņu un diplomātijas palīdzību.
1078. gadā pēc Izjaslava nāves viņa brālis un jaunais lielkņazs Vsevolods iecēla Izjaslava vecāko dēlu Jaropolku Izjaslaviču gan par Volīnijas, gan Turovas kņazu. 1084. gadā kaimiņos esošās Galīcijas (Haličinas) valdnieki Rostislaviči mēģināja sagrābt daļu no Jaropolka zemēm, bet Jaropolks un Vsevoloda dēls Vladimirs Monomahs sakāva iebrucējus. Jaropolks tika atjaunots amatā, taču pie tam zaudēja Volīniju un tika nogalināts karagājiena laikā pret Rostislavičiem 1087. gadā (iespējams, ka slepkava bija Rostislaviču uzkūdīts).
Opozīcija pret Vladimiru Monomahu
1097. gada kņazu Ļubečas sanāksme pārkārtoja kņazistu pārvaldes sistēmu pēc Eiropas feodālisma principiem, apstiprinot Svjatopolka II tiesības uz Turovu, kā arī uz Kijivu, Pinsku un lielkņaza titulu.