cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liepājas vēsture
20. gadsimts
1903. gadā Liepājā ieradās Krievijas Impērijas ķeizars Nikolajs II, kurš apskatīja cietokšņa būvi un pieņēma karaspēka parādi. Baltijas kara flotes lielie zaudējumi krievu — japāņu karā mazināja Liepājas bāzes nozīmi. 1908. gada 1. novembrī ķeizars Nikolajs II apstiprināja Valsts aizsardzības padomes lēmumu likvidēt Liepājas jūras cietoksni 1909. gadā, uz Liepāju vairs neattiecās cietokšņa statuss, atsākās plaša dzīvojamo namu un rūpnieciskā celtniecība.
Pēc 1939. gada oktobra Savstarpējās palīdzības pakta starp Latviju un PSRS noslēgšanas Liepājā izvietoja ap 15 000 Sarkanās armijas karavīru un jūrnieku. Oktobra beigās Liepājas pilsētas komandants paziņoja, ka "satiksme caur Tosmari privātām personām līdz turpmākam rīkojumam būs slēgta." 1939. gada 22. oktobrī Liepājas ostā ieradās PSRS kara flotes kreiseris "Kirovs", kas Ziemas kara laikā 1. decembrī no Liepājas veica uzbrukumu Somijas krasta apsardzes baterijai Rusāres salā, sagraujot piestātni, kazarmas un bāku. 1940. gada pirmajā pusē sākās nekontrolējams PSRS militārpersonu ieplūdums Liepājā, daļa no tiem bija NKVD aģenti ar uzdevumu graut pastāvošo iekārtu un gatavot Latvijas okupāciju.
1940. gada 18. jūnijā okupanti uzdeva LKP Liepājas pilsētas komitejai sarīkot masu demonstrācijas. 19. jūnijā notika “Tosmares“ strādnieku demonstrācija, 20. jūnijā — mītiņš Annas tirgus laukumā. 14.-15. jūlijā Latvijas Tautas Saeimas sastāvā no Liepājas ievēlēja J. Vierpi, S. Simanoviču, V.Ģēbeli. Par Tautas saeimas deputātiem kļuva LKP darbinieks P.Plēsums un rūpnīcas “Tosmare” direktors A. Jansons. Par pilsētas vecāko nozīmēja M. Edziņu. 30. jūlijā sākās rūpnīcu, uzņēmumu, namu nacionalizācija.
3. vai 4. jūlija vakarā Raiņa parkā notika pirmā ebreju apšaušana, bet lielākais slaktiņš notika bijušajā Latvijas armijas poligonā Šķēdē, kur trīs dienu laikā no 15. līdz 17. decembrim nogalināja vairāk nekā pusi Liepājas ebreju, kā arī komunistus un čigānus. Vismaz 5000 Liepājas un tās apkārtnes ebreju nogalināja 1941. gadā, decembrī — 3019. Geto slēdza 1943. gada rudenī un visus ebrejus pārvietoja uz Mežaparka koncentrācijas nometni Rīgā. Pēc geto likvidēšanas liepājnieka Roberta Sedola izveidotajā slēptuvē Tirgoņu ielas 14. nama pagrabā 1945. gada 9. maiju sagaida 11 izglābtie ebreji, pats glābējs gāja bojā 10. marta padomju artilērijas apšaudē.
1941. gada 2. septembrī ar Verdi "Traviatu" sezonu atklāja Liepājas operas un drāmas teātris, turpmāko gadu sezonas sākās ar Vāgnera "Loengrīnu" un Vēbera "Burvju strēlnieku". Pilsētas muzejā notika mākslas izstādes, 1943. gada 27. maijā ap 20000 dalībnieku pulcējās Liepājā Kurzemes novada 5. dziesmu svētkos.
Otrā pasaules kara beigu daļā 1944. gada oktobra sākumā Sarkanā armija sasniedza Baltijas jūras piekrasti Lietuvas teritorijā un Kurzemē iesprostoja apmēram 200 000 Vērmahta karavīru un ap pusmiljonu civiliedzīvotāju, ieskaitot bēgļus. Oktobrī Liepāju pārpludināja kilometriem garas bēgļu rindas: cilvēki, pajūgi, automobiļi. Kaujas par tā dēvēto Kurzemes cietoksni turpinās septiņus mēnešus. Oktobrī atmosfēra Liepājā līdzinās haosam: kilometriem garas bēgļu rindas: cilvēki, pajūgi, automobiļi. Pilsēta tiek sistemātiski un nežēlīgi bombardēta. Vienīgais glābējs — apmācies laiks. Tad pilsētnieki sacīja: "Esam laimīgi". Liepājas bīskapijas bīskapa vietnieks Julijans Vaivods savā dienasgrāmatā ierakta: "No skaistas, lepnas un bagātas dāmas Liepāja ir kļuvusi kropla ubadze". Tikai 1945. gada 9. maijā pulksten 14:00 padomju radio paziņoja "Padomju Latvija brīva".
Staļina laikā tika radīta represīvā un pārvaldes sistēma, ekonomika pilnībā sovjetizēta, izļodzītas tautas tradicionālās morāles normas. Vienkāršā jeb mazā cilvēka tēls vārdos tika cildināts, bet faktiski varas attieksme pret viņu bija nevērīgi ciniska. Hruščova laikā notika nekonsekventas politiskās un ekonomiskās reformas. Liepājas iedzīvotāju skaits pieauga no 64,2 tūkstošiem 1950. gadā līdz 72,8 tūkstošiem 1960. gadā. 1959. gadā 52,4% no pilsētas iedzīvotājiem bija latvieši, 34,3% krievi, 3,6% ukraiņi, 2,4% baltkrievi, 2,8 % lietuvieši, 2,2 % poļi, 1% ebreji, 0,2% igauņi, 1,1% citu tautību pārstāvji. Nākamajās desmitgadēs latviešu skaits Liepājā samazinājās.
Latvijas PSR ekonomiku pakārtoja vienotam Padomju Savienības tautsaimniecības plānam. 1946. gadā nodibināja Liepājas zvejnieku arteli "Boļševiks". 1954. gadā sāka strādāt Liepājas lauksaimniecības mašīnu rūpnīca. Tajā pašā gadā Liepājas zvejnieki sāka zvejot Atlantijā. Liepājas skolotāju institūts tika pārveidots par Valsts pedagoģisko institūtu. 1957. gadā, apvienojot divus radniecīgus uzņēmumus, izveidoja kokapstrādes kombinātu "Baltija". 1958. gadā Liepājas eļļas fabrikā uzsāka ekstrakcijas ceha būvi, 1959. gadā ražošanu uzsāka silikātķieģeļu rūpnīca, 1960. gadā rūpnīcā "Sarkanais metalurgs" uzstādīja automatizētu velmētavu "350". 1964. gadā izveidoja jaunu uzņēmumu — Okeāna zvejas flotes Liepājas bāzi. 1965. gadā sākās jauna mikrorajona celtniecība pilsētas dienvidrietumu daļā.
1966. gada 15. septembrī PSRS Ministru Padome pieņēma lēmumu Liepāju attīstīt kā jūras kara bāzi. 1967. gada 1. septembrī Liepājas ostu slēdza tirdzniecības kuģiem, izņemot tos kuģus, kuri pārvadāja jēlcukuru no Kubas. Lai iebrauktu Liepājā, tika ieviests pasu režīms. Personām, kuras Liepājā nebija pierakstītas, bija nepieciešamas īpašas atļaujas. 1967. gada rudens vētrā 18. oktobrī tika nodarīti lieli postījumi Liepājas parkos un jūrmalā, bet 30. decembrī 500 metru no Liepājas lidostas, apstājoties vienam no dzinējiem, nokrita pasažieru lidmašīna AN — 24, bojā gāja 43 cilvēki, izdzīvoja 7.
1970. gadā Liepājā bija 92,9 tūkstoši iedzīvotāju, no tiem latvieši 47,5%. Liepājas pilsētas kompartijas organizācijas rindās bija 4765 komunisti. 1972. gadā, iedarbinot pirmās 105 stelles lenšu aušanai, darbu sāka galantērijas kombināts “Lauma”. 1974. gada decembrī pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 100 000. 1977. gada 9. augustā Liepāja tika apbalvota ar Oktobra revolūcijas ordeni. Pilsētā parādījās arvien vairāk jaunceltņu: 1972. gadā — pirmais platformāta kinoteātris Liepājā, 1975. gadā — Liepājas Metalurgu kultūras pils, kā arī jaunais mikrorajons Liepājas ezera un Pērkones kanāla malā, kuru, uzklausot iedzīvotāju ierosinājumus, nodēvēja par Ezerkrastu. 1979. gads — tapa pilsētas augstākā celtne — termoelektrocentrāles dūmenis (augstums 120 metru). 1980. gadu sākumā Liepājā bija gandrīz 6400 komunistu.
1987. gada novembrī notika pirmā grupas "Helsinki-86" organizētā akcija pie Ziemeļu kapsētas, kas tika brutāli izklīdināta. 1988. gada oktobrī 39 Liepājas delegāti piedalījās Latvijas Tautas frontes dibināšanas kongresā Rīgā. 12. novembrī notika LTF Liepājas pilsētas nodaļas pirmā konference. Liepājas tautfrontiešiem bija trīs ievēlēti vadītāji: T. Eniņš, R. Rubīns un J. Kuplais. 18. novembrī virs Liepājas Pedagoģiskā institūta svinīgi tika pacelts sarkanbaltsarkanais karogs, vakarā notika grandiozs liepājnieku gājiens no Ziemeļu kapiem līdz Vecliepājas jūrmalai, kas noslēdzas ar mītiņu.
1991. gada Augusta puča laikā notika Liepājas pilsētas padomes ārkārtas sēde, kas aicināja iedzīvotājus izrādīt pilsonisko nepakļaušanos gadījumā, ja varu sagrābtu militāri civilā komiteja. Liepājas uzņēmumos sākās streiks, pārtrauca tramvaju un autobusu satiksmi, nākamajā dienā streiku pārtrauca. 23. augustā LTF valdes locekļi, milicija un prokuratūras darbinieki pārņēma LKP īpašumu Graudu ielā 50 un demontēja Ļeņina pieminekli.
1994. gada 31. augustā likvidēja Krievijas jūras kara flotes bāzi, pašvaldības vēlēšanās par Liepājas domes priekšsēdētāju ievēlēja Teodoru Eniņu. 1997. gada 18. februārī Saeima pieņēma Liepājas speciālās ekonomiskās zonas likumu, par Liepājas domes priekšsēdētāju ievēlēja Uldi Sesku.
21. gadsimts
2007. Darbu beidz Liepājas Cukurfabrika
Urīnpūslis
Urīnpūslis ir gatavā urīna rezervuārs, kas atrodas mazajā iegurnī aiz simfīzes. Iztukšots tas ir saplacis, bet pildoties, tas no mazā iegurņa paceļas vēdera dobumā. Urīns pilda pūsli no apakšas. Pūslī uzkavējoties urīns nemainās ne daudzumā, ne koncentrācijā. Maksimālais pildījums ~ 0,5 l.
Uzbūve
Urīnpūšļa sienā atrodas daudz asinsvadu un limfvadu.
Sienu inervē: Jušanas nervgaļus veido spinālo gangliju dendrīti.
Florensa Naitingeila
Florensa Naitingeila (en,, dzimusi , mirusi ) bija angļu sociālo reformu ieviesēja, statistiķe un mūsdienu veselības aprūpes pilnveidotāja.
Dzīvesgājums
Florensa Naitingeila ir dzimusi Florencē, kam par godu vecāki viņai iedeva šādu vārdu. Viņas tēvs bija Viljams Naitingeils, bet māte — Frānsisa Naitingeila (dzimusi Smita). Florensas Naitingeilas vecāki daudz ceļoja, sevišķi pa Eiropu. Šiem ceļojumiem bija liela nozīme Florensas attīstībā. Jau agrā bērnībā viņai radās interese par slimnieku kopšanu un to aprūpi. Tādēļ Florensa Naitingeila nolēma apgūt medmāsas profesiju un devās uz Vācu Savienību (mūsdienu Vāciju).
1854. gadā, Krimas kara laikā, Apvienotās Karalistes valdība aicināja Florensi Naitingeilu doties uz Krimu, lai viņa veiktu un vadītu ievainoto karavīru aprūpi. Kara hospitālis atradas Turcijas pilsētā Skutari (mūsdienās Stambulas apkaime), tālu prom no kara darbības lauka. Florensa Naitingeila ieradās Skutari kopā ar trīsdesmit astoņām citām māsām, pārsvarā tās bija mūķenes un slimnieku uzraudzītājas. Šo sieviešu sastāvā bija arī labi situētas sabiedrības dāmas, kuras gribēja sniegt savu atbalstu karā cietušajiem karavīriem.
Kaut arī mūsdienu komentētāji uzskata, ka Naitingeilas sasniegumi Krimas kara laikā tika pārspīlēti, jāatzīst, ka viņas turpmākā darbība deva milzīgu ieguldījumu sieviešu profesionālās izglītības jomā. 1860. gadā Florensa Naitingeila lika pamatus profesionālai medmāsu skolai pie Svētā Toma slimnīcas, kas kļuva par pirmo laicīgo medmāsu skolu pasaulē. Patlaban šī skola ir Londonas Karaliskās koledžas sastāvdaļa, turklāt jaunās medmāsas nodod Naitingeilas zvērestu līdzīgi tam, kā jaunie dakteri nodod Hipokrata zvērestu. Arī augstākā starptautiskā medmāsu balva nosaukta par Naitingeilas medaļu. Vēl Naitingeilas darbība ietvēra virkni sociālo reformu visos britu sabiedrības slāņos, kas bija vērstas uz veselības aprūpes uzlabošanu. Naitingeila lika uzsvaru uz higiēnas ievērošanu, sākot ar roku mazgāšanu, kas kara hospitāļos palīdzēja ievērojami samazināt mirstību. Florensa tāpat uzsvēra nepieciešamību ne tikai rūpīgi kopt ievainotos, bet arī tos kārtīgi ēdināt. Viņas mērķtiecīgā darbība turpmāk palīdzēja samazināt kareivju nāves gadījumus dienesta laikā miera apstākļos.
Bez iesaistīšanās veselības aprūpes jomā, Naitingeila sniedza lielu ieguldījumu statistikas grafiskā reprezentēšanā, kura tolaik bija izgudrojums, bet mūsdienās nedaudz pārveidotā veidā tiek izmantota kā riņķa histogramma.
Burial LP
Burial ir Lielbritānijas dabstepa producenta Burial albums, kas tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem ierakstiem dabstepa vēsturē. Starptautiskā dabstepa foruma Dubstepforum.com rīkotajā aptaujā tas tika atzīts par 2006. gada labāko albumu.
Vispārīga informācija
Izdošanas laiks: 2006. gada 1. maijs
Ierakstu kompānija: Hyperdub
Formāts: CD
Kataloga numurs: HDBCD001
Iekļauto skaņdarbu saraksts
01. 	Burial 	 - 	Untitled
02. 	Burial 	 - 	Distant Lights
Oneiric LP
Oneiric ir Īrijas dabstepa producenta Boxcutter debijas albums, kas tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem ierakstiem dabstepa vēsturē.
Vispārīga informācija
Izdošanas laiks: 2006. gada 17. aprīlis
Burial LP
Iekļauto skaņdarbu saraksts
04. 	Burial 	 - 	Wounder
Oneiric LP
Vispārīga informācija
Ierakstu kompānija: Planet Mu
Suņi
Suņu ģints (Canis) pieder pie suņu dzimtas (Canidae) plēsējiem. Suņu ģintī saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem ir 11 mūsdienās dzīvojošas sugas, ieskaitot vilkus, šakāļus un koijotus. Vilki, dingo un suņi ir pelēkā vilka (Canis lupus) pasugas.
Oneiric LP
Vispārīga informācija
Formāts: 2x12" / CD
Suņi
Canis latīņu valodā nozīmē "suns".
Oneiric LP
Vispārīga informācija
Kataloga numurs: ZIQ147 (vinils) / ZIQ147CD (CD)
Suņi
Suņu sistemātika
Pelēkajam vilkam (Canis lupus) šobrīd ir izdalītas apmēram 50 pasugas, no kurām ir aprakstītas 39 pasugas, ieskaitot mājas suni un dingo. Bāzes pasuga ir Eirāzijas pelēkais vilks (Canis lupus lupus). Vilku sistemātika nav nobeigta, un var tikt laika gaitā mainīta un precizēta. Ir vilku veidi, kurus pēdējā laikā uzskata par atsevišķām sugām, lai gan vēl nesen tās tika uzskatītas par pelēkā vilka pasugām, piemēram, sarkanais vilks (Canis rufus), Indijas vilks (Canis pallipes), Himalaju vilks (Canis himalayensis), Etiopijas vilks (Canis simensis) un austrumu vilks (Canis lycaon).
Oneiric LP
Iekļauto skaņdarbu saraksts (vinils)
01. 	Boxcutter 	 - 	Tauhid
Burial LP
Iekļauto skaņdarbu saraksts
07. 	Burial 	 - 	U Hurt Me
08. 	Burial 	 - 	Gutted
09. 	Burial 	 - 	Forgive
10. 	Burial 	 - 	Broken Home
11. 	Burial 	 - 	Prayer
12. 	Burial 	 - 	Pirates
13. 	Burial 	 - 	Untitled
Oneiric LP
Iekļauto skaņdarbu saraksts (vinils)
02. 	Boxcutter 	 - 	Grub
04. 	Boxcutter 	 - 	Gave Dub
05. 	Boxcutter 	 - 	Brood
07. 	Boxcutter 	 - 	Rikta
08. 	Boxcutter 	 - 	Sunshine (VIP Mix)
09. 	Boxcutter 	 - 	Bad You Do
10. 	Boxcutter 	 - 	Silver Birch Solstice
11. 	Boxcutter 	 - 	Hyloz
12. 	Boxcutter 	 - 	Chlorophyll
Iekļauto skaņdarbu saraksts (CD)
01. 	Boxcutter 	 - 	Tauhid
02. 	Boxcutter 	 - 	Grub
03. 	Boxcutter 	 - 	Skuff'd
04. 	Boxcutter 	 - 	Gave Dub
05. 	Boxcutter 	 - 	Brood
07. 	Boxcutter 	 - 	Rikta
08. 	Boxcutter 	 - 	Sunshine (VIP Mix)
09. 	Boxcutter 	 - 	Bad You Do
10. 	Boxcutter 	 - 	Silver Birch Solstice
11. 	Boxcutter 	 - 	Hyloz
12. 	Boxcutter 	 - 	Chlorophyll
Ārējās saites
Informācija dīdžeju katalogā Rolldabeats.com (vinils)
Informācija dīdžeju katalogā Rolldabeats.com (CD)
Loboržu ezers
Loboržu ezers (arī Labāržu ezers, Labaržu ezers; ltg) ir caurteces ezers Ludzas novada Rundēnu pagastā. Krastos galvenokārt lauksaimniecības zemes, gar dienvidu krastu iet Rundēnu - Kaunatas ceļš. Notece pa strautu uz Sarjanku.
1990. gada F1 sezona
1990. gada F1 sezona bija 41. F1 sezona. Tā sākās un beidzās.
Otro reizi savā karjerā par čempionu kļuva brazīlietis Airtons Senna. Viņa pārstāvētā McLaren komanda ieguva konstruktoru kausu, par 11 punktiem pārspējot Ferrari.
Kings
Kings (no en "karalis") var būt:
Sporta komandas:
Bļižņevas ezers
Bļižņevas ezers (arī Bližņovas ezers, Bližņevas ezers) ir neliels caurteces ezers Ludzas novada Rundēnu pagastā. Atrodas Rāznas nacionālā parka teritorijā. Ietek divi strauti; lielākais ir no Sprestišku un Zabeļjes ezeriem tekošais. Iztek strauts uz Bižas ezeru. Apkārtnē galvenokārt lauksaimniecības zemes. Dienvidu kratā Bļižņevas vecticībnieku sādža.
Nikolajs Rērihs
Nikolajs Rērihs (ru, de, dzimis, miris ) bija vācbaltiešu cilmes krievu gleznotājs, ceļotājs, rakstnieks un domātājs. Viņš ierosināja pieņemt t.s. "Rēriha paktu" kultūras mantojuma aizsardzībai militāru konfliktu gadījumos. Kopā ar savu sievu Helēnu Rērihu nodibināja biedrību "Agni joga".
Dzīvesgājums
Dzimis 1874. gada 9. oktobrī Pēterburgā. Viņa tēvs Konstantīns Rērihs bija cēlies no Kurzemes guberņas, ieceļojis Pēterburgā un kļuvis par notāru, māte Marija Kalašņikova bija cēlusies no jauktas krievu—tatāru tirgotāju ģimenes Ostrovā. 1893. gadā viņš beidza Kārļa Meja ģimnāziju Pēterburgā un vienlaicīgi iestājās Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē (beidza 1898.) un Ķeizariskajā Mākslas akadēmijā (beidza 1897.), kur mācījās glezniecību pie Arhipa Kuindži. Viņa beigšanas darbs "Sūtnis" bija veltīts senvēsturei un to iegādājās mākslas kolekcionārs P. Tretjakovs.
Studiju laikā viņš kļuva par Krievijas Arheoloģijas biedrības locekli un vēlāk vadīja arheoloģiskos izrakumus Pēterburgas, Pleskavas, Novgorodas, Tveras, Jaroslavļas un Smoļenskas guberņās. 1904. gadā viņš atklāja vairākas neolīta apmetnes Valdaja augstienē, kas izpelnījās plašu ievērību. Šajā laikā tapa vairākas vēsturiskām tēmām veltītas gleznas, kurām raksturīga līnijas skaidrība, lakonisms, izteiksmes vienkāršība un patiesīgums. 1901. gadā Rērihs apprecējās ar Helēnu Šapošņikovu, 1902. un 1904. gadā viņiem piedzima divi dēli. Šajā laikā viņi apceļoja apmēram 40 Krievijas impērijas pilsētu, pētot arhitektūru un ikonu glezniecību, 1903. gadā apmeklējot arī Rīgu.
No 1905. gada viņš sadarbojās ar režisoru Sergeju Djagiļevu un zīmēja kostīmus un skatuves interjeru viņa teātra izrādēm. 1909. gadā Rērihu ievēlēja par Krievijas Mākslas akadēmijas locekli.
Feneks
Feneks (Vulpes zerda) ir suņu dzimtas (Canidae) lapsu ģints (Vulpes) plēsējs. Ir strīdīgs jautājums par to, vai feneks vispār pieder pie lapsu ģints, jo fenekam ir neraksturīgas īpašības lapsām; feneks veido harēmus, ko nedara citas lapsas. Fenekam ir 32 hromosomu pāri, citām lapsām ir no 35 līdz 39. Zinātnieki dalās divās daļās; pirmā grupa uzskata, ka feneks ir lapsu ģintij piederīga suga, otra grupa uzskata, ka feneks ir vienīgā sugā feneku ģintī (Fennecus zerda).
Nikolajs Rērihs
Dzīvesgājums
No 1910. gada viņš vadīja mākslinieku apvienību "Mākslas pasaule". Pirmā pasaules kara laikā viņš cīnījās pret karu un iestājās par kultūras vērtību saglabāšanu karadarbības zonās. 1916. gadā viņš plaušu kaites dēļ pārcēlās uz dzīvi Somijas teritorijā, pēc Oktobra revolūcijas 1919. gadā viņš rīkoja izstādes Skandināvijas valstīs. 1920.——1923. gadā viņš rīkoja izstādes apmēram 30 ASV pilsētās, dibināja kultūras un apgaismības organizācijas, ieskaitot "The Master Institute of United Arts", “Cor Ardens”, “Corona Mundi”. 1924.—1928. gadā viņš vadīja ģeogrāfiskas un etnogrāfiskas ekspedīcijas cauri grūti pieejamajiem Sikimas, Kašmiras, Ladakas un Tibetas kalniem uz Altaja un Mongolijas reģioniem, kur viņam palīdzību sniedza PSRS ģenerālkonsuls Kašgarā Maksis Dumpis. 1928. gada Rērihs apmetās Rietumhimalajos, kur Kulu ielejā nodibināja Himalaju studiju institūtu "Urusvati" (Rītazvagznes gaisma). 1934.—1935. gadā viņš vadīja ASV lauksaimniecības departamenta organizētu ekspedīciju uz Iekšējo Mongoliju, Mandzūriju un Ķīnu, lai vāktu lauksaimniecībā izmantojamu augu sēklas.
1935. gadā Baltajā namā Vašingtonā ASV prezidenta F. D. Rūzvelta klātbūtnē tika parakstīts pēc Rēriha iniciatīvas tapušais Pakts kultūras vērtību aizsardzībai. 1937. gadā pie Latvijas Rēriha biedrības tika atvērts Rēriha muzejs, kura kolekcijā ietilpa 45 Nikolaja Rēriha un 10 Svjatoslava Rēriha gleznas. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā padomju varas iestādes Rēriha biedrību un muzeju likvidēja un gleznas tika nodotas Rīgas pilsētas mākslas muzejam.
Feneks
Izskats un ieradumi
Feneks ir vismazākā lapsa lapsu ģintī ar ļoti lielām ausīm; ķermeņa garums 30-40 cm, astes garums 18-30 cm, ausu garums 15 cm, augums skautā 18-22 cm, svars 1-1,5 kg. Feneka kažoks ir smilšu krāsā, kas ļauj tam saplūst ar tuksneša smiltīm. Lielās ausis palīdz atdzesēt ķermeni un sadzirdēt medījumu naktī, jo feneks iziet medīt tikai naktī. Tā dzirde ir tik laba, ka feneks var dzirdēt kukaiņus, kas rāpo pa smiltīm. Dienas laikā feneka kažoks atstaro saules gaismu. Ķepu apakšas ir apaugušas ar biezu vilnu, kas sargā ķepas no karstajām smiltīm.
Nikolajs Rērihs
Dzīvesgājums
Otrā pasaules kara laikā viņš aktīvi atbalstīja PSRS un Sarkano armiju, uztverot to kā krievu tautas cīņu pret paverdzināšanu. Visu mūžu viņš saglabāja Krievijas impērijas pasi. 1942. gadā pie Rēriha Kullu viesojās Indijas neatkarības cīnītājs Džavārharlāls Neru un viņa meita Indira Gandija, pārrunājot Indijas un PSRS sadarbības iespējas. Savus pēdējos dzīves gadus viņš pavadīja gleznojot Himalaju ainas.
Feneks
Izskats un ieradumi
Feneks medī sīkos grauzējus, kukaiņus, putnus, tas neatsakās no olām un tuksneša augiem, no kuriem feneks uzņem lielāko daļu ūdens. Tas ēd zāli, ogas, augļus un rok saknes.
Nikolajs Rērihs
Dzīvesgājums
1947. gadā N. Rērihs iesniedza lūgumu PSRS apmeklējumam, bet mira 13. decembrī, neuzzinot, ka iebraukšanas atļauja tika atteikta. Viņa mirstīgās atliekas tika sadedzinātas uz sārta. Tagad šajā vietā atrodas liels kubisks akmens ar N. Rēriham veltītu uzrakstu.
Rērihs par Rīgu
1903. gada vasarā Doma baznīcas ērģelnieks bija Alfrēds Kalniņš
Piemiņa un mantojums
Ņujorkā atrodas Nikolaja Rēriha mākslas muzejs, Maskavā — Starptautiskā Rērihu centra Rēriha muzejs. Viņa vārdā nosaukta iela Rīgā.
Rērihu gleznas Rīgā
1948. gadā tika arestēti Latvijas Rēriha biedrības locekļi, pie viņiem tika konfiscētas Rērihu gleznas un 1950. gadā ievietotas Valsts muzeja krātuvē. 1956. gadā krievu mākslas nodaļā tika izstādītas 11 Nikolaja Rēriha gleznas, to skaitā "Bramaputra", "Kuluta", "Tibetas Cietoksnis" un viena Svjatoslava Rēriha glezna. Pašreiz šīs gleznas atrodas pastāvīgajā ekspozīcijā Nacionālajā mākslas muzejā.
14. oktobris
14. oktobris ir gada 287. diena pēc Gregora kalendāra (288. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 78 dienas.
Vārda dienas
Minna, Vilhelmīne
Hojņices apriņķis
Hojņices apriņķis ir apriņķis Polijā, Pomožes vojevodistes dienvidos. Robežojas ar Pomožes vojevodistes Čluhovas, Bitovas, Koscežinas un Starogardas apriņķiem, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Tuholas un Sempulno apriņķi.
Libērijas prezidenti
Libērijas Republikas prezidents ir Libērijas valsts un valdības vadītājs. Prezidents ir izpildvaras vadītājs un Libērijas bruņoto spēku virspavēlnieks.
Vēlēšanas un termiņi
Libērijas prezidentu ievēl tauta. Saskaņā ar 1986. gada konstitūciju, prezidenta vēlēšanām ir divas kārtas; ja neviens kandidāts pirmajā vēlēšanu kārtā neiegūst vairāk par 50% no visu balsu, otrajā vēlēšanu kārtā nonāk divi kandidāti ar lielāko balsu skaitu. Prezidents tiek ievēlēts uz sešiem gadiem un drīkst pildīt savus amata pienākumus ne ilgāk kā divus termiņus. Katrs termiņš sākas un beidzas pusdienlaikā trešajā darba pirmdienā janvārī tajā gadā, kas seko tūlīt pēc vēlēšanām.
Pentāns
Pentāns (C5H12) ir tipisks piesātinātais ogļūdeņradis - alkāns. Pentāns normālos apstākļos ir viegls, gaistošs šķidrums. Lieto kā degvielu un šķīdinātāju.
Izomēri
Pentānam ir trīs struktūrizomēri ar summāro formulu C5H12: n-pentāns, izopentāns un neopentāns
Bērži
Bērži (arī Bierži) ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Izvietojusies pagasta dienviddaļā 2,5 km no pagasta centra Bērzpils, 40 kmno novada centra Balviem un 231 km no Rīgas. Bēržu Svētās Annas Romas katoļu baznīca un Bēržu kapu kapliča ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi. Netālu atrodas Bēržu senkapi.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P36 (Rēzekne–Gulbene).
Miķelis
Vārds Miķelis ir radies no vārda Mihaēls jeb Mihaels (ebreju מִיכָאֵל / מיכאל, Mikha'el), kas nozīmē 'Kas līdzinās Dievam?'. Miķeļi pēc katoļu baznīcas kalendāra svinēti 29. septembrī par godu virseņģelim Miķelim.
Miķelis latviešu tradīcijās
Astronomiskie rudens saulgrieži — brīdis, kad nakts kļūst tikpat gara kā diena, ir 23. septembrī. Tomēr no folkloras materiāliem varam spriest, ka saulgriežu svinības laika gaitā tika piesaistītas Miķeļa dienai — 29. septembrim. Tādēļ šos svētkus bieži vien mēdz saukt par Miķeļiem.
Miķelis latviešiem aizstāja rudens saulgriežu Jumi. Miķeļi ir apjumības jeb appļāvības — pēdējā pļaujas diena, kad ar maģisku rituālu palīdzību cenšas nodrošināt veiksmi nākamajā gadā un iegūt Jumja labvēlību. Raksturīgākā appļāvību tradīcija ir Jumja ņemšana, kas ar maģisku rituālu palīdzību cenšas nodrošināt Jumja labvēlību arī nākamajā gadā. Pēc tam diena paliek īsāka par nakti un iestājas Veļu laiks.
Mihaēls jūdaismā un kristietībā
Jūdaismā Mihaēls tiek uzskatīts par vienu no augstākajiem sargeņģeļiem, Izraēla aizstāvis. Apokaliptiskajā literatūrā tas vienmēr stādīts Dievam labajā pusē. Lai gan jūdi vērsās pret eņģeļiem kā starpniekiem, Mihaēls savu vietu ir nosargājis. Ebreju apokrifos Mihaēls tiek uzskatīts par gaismas dēlu, kas vadīs cīņu pret tumsas dēliem. Miķelis ir minētas arī Jaunajā Derībā Jāņa atklāsmes grāmatā 12. nodaļā
7 Izcēlās karš debesīs, Miķelis ar saviem eņģeļiem sāka karot ar pūķi. Pūķis un viņa eņģeļi turējās pretim. 8 Bet tie nespēja, un tiem nebija vairs vietas debesīs. 9 Lielais pūķis, vecā čūska, to sauc par velnu un sātanu, kas pieviļ visu pasauli, tapa gāzts; viņš tika nomests uz zemi un līdz ar viņu tā eņģeļi.
Soulmūzika
Soulmūzika jeb souls (en — 'dvēseles mūzika' ) ir mūzikas žanrs, kas radās, afroamerikāņiem apvienojot gospeļu un ritmblūza elementus.
Viesturs Gredzens
Viesturs Gredzens ( — ) bija latviešu agronoms, zirgaudzētājs un politiķis, 6. Saeimas deputāts.
Padomju gadi
Viesturs Gredzens ir dzimis 1931. gadā. 1949. gadā absolvējis Priekuļu lauksaimniecības tehnikumu agronoma specialitātē. Ilgus gadus vadījis kolhozu "Tērvete", kas bez lauksaimniecības nodarbojās arī ar zirgkopību un alus darīšanu. Par darbu "Tērvetē" apbalvots ar Ļeņina ordeni.
Politika
1995. gadā ievēlēts 6. Saeimā no Latvijas Vienības partijas saraksta. V. Gredzenam ir piederējusi izšķirošā balss, kas neļāva apstiprināt Ziedoņa Čevera piedāvāto Ministru kabinetu. Neilgi pēc tam Gredzens partiju un tās Saeimas frakciju pametis. 1996. gadā pievienojies Latvijas Zemnieku savienībai, no 1997. gada marta līdz 1998. gada janvārim bijis tās frakcijas priekšsēdētāja vietnieks. Bez tam Saeimā darbojies kā Saimnieciskās komisijas biedrs, Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas biedrs, Lauksaimniecības apakškomisijas biedrs un vairāku valstu parlamentu sadarbības grupu loceklis.
Kandidējis 7. Saeimas vēlēšanās, tomēr viņa pārstāvētais LZS saraksts nepārvarēja 5% barjeru. Kandidējis arī 8. Saeimas vēlēšanās, kur viņa pārstāvētā politiskā apvienība "Centrs" nespēja pārvarēt 5% barjeru.
Dzīves pēdējie gadi un nāve
Pēdējos dzīves gados pārdevis sev piederošo zirgaudzētavu. Kopā ar domubiedriem 2008. gadā dibinājis biedrību "Lāčplēsis". Miris no kādas neārstējamas slimības,  apbedīts Tērvetes kapos.
Produkts
Produkts (de, kas savukārt no la — ‘radīts, ražots’), šaurākā nozīmē arī izstrādājums vai ražojums, ir priekšmets, viela, enerģija, informācija utt., ko iegūst fiziskā un/vai garīgā darbā.
1998. gada NHL drafts
1998. gada NHL drafts bija jau 36. NHL drafts, kurš notika 1998. gada 27. jūnijā Bufalo. Kopā tika draftēti 258 spēlētāji deviņās kārtās.
Produkts
Zināmām prasībām jāatbilst arī pakalpojumu produktiem. Piemēram, izglītībā produkts ir sniegto un apgūto zināšanu apjoms un saturs. Šī produkta "tehnoloģijas" pamatā ir mācību programma, kas raksturojas ar zināmu stundu skaitu, apgūstamo zināšanu saturu, skolotāju, docētāju, profesoru un citu mācību spēku kvalifikācijas prasībām.
Lietuvas Republikas Seims
Lietuvas Republikas Seims (lt) jeb vienkārši Seims (Seimas) ir Lietuvas Republikas parlaments. Tajā ir 141 deputāts, kurus ievēl uz četru gadu termiņu. Partijai ir jāiegūst vismaz 5%, vairāku partiju apvienībai 7%, lai tā būtu pārstāvēta Seimā.
Vārds "Seims" ir radies no lietuviešu vārda "Sueiga, suėjimas", kas nozīmē satikšanās vai sapulce.
Aizsargu medaļa "Par uzcītību"
Aizsargu medaļa "Par uzcītību" bija Latvijas aizsargu goda zīme no 1927. līdz 1940. gadam. To piešķīra par ilggadīgu kārtīgu dienesta pienākumu pildīšanu organizācijā.
Goda zīme tika nodibināta 1927. gadā. Goda zīmju piešķiršanu izlēma Aizsargu valde, kura sastāvēja no aizsargu priekšnieka un pa vienam vēlētam aizsargu priekšstāvim no Latvijas novadiem. Piešķiršanu bija jāakceptē Iekšlietu ministram. Ar aizsargu medaļu “Par uzcītību” varēja apbalvot arī personas, kuras sekmējušas aizsargu mērķus un darbību.
Medaļas priekšpusē bija attēlota saule, kurai priekšā bija pacelta roka ar zobenu tajā, ozollapas un trīs zvaigznes, bet aizmugurē - savītas ozollapas ar zīli un uzraksts "PAR CENTĪBU" (šī iemesla dēl apbalvojumu pazīst arī kā medaļu "Par centību"). Medaļa bija jānēsā zaļi baltā lentē. Izskata autors bija mākslinieks Kasparsons.
Šī bija viena no divām aizsargu goda zīmēm. Reizē ar šo apbalvojumu tika nodibināts arī Aizsargu Nopelnu krusts.
Pēdējoreiz apbalvojums tika pasniegts 1939. gada 20. martā, ko noteica 1938. gadā pieņemtais likums "Par ordeņiem un goda zīmēm".
Sarajeva
Sarajeva (bs, sr, ) ir Bosnijas un Hercegovinas galvaspilsēta, kā arī šīs valsts lielākā pilsēta. 2011. gadā Sarajevā dzīvoja 411 tūkstoši iedzīvotāju. Tas ir arī Sarajevas kantona administratīvais centrs. Sarajeva atrodas valsts centrālajā daļā Miļackas upes ielejā kalnu ielokā.
Tā ir viena no svarīgākajām Balkānu pilsētām, un tai ir ilga un bagāta vēsture kopš tās dibināšanas 1461. gadā. 1914. gada 28. jūnijā Gavrilo Princips Sarajevā (toreiz Austroungārijā) nogalināja erchercogu Franci Ferdinandu, aizsākot Pirmo pasaules karu. Dienvidslāvijas karu laikā Sarajeva smagi cieta cīņās, jo no 1992. gada 5. aprīļa līdz 1996. gada 29. februārim tā bija karadarbības zonā.
Kulturāli Sarajeva ilgus gadsimtus ir bijusi Eiropas kontinenta punkts, kur satiekas un sadzīvo trīs reliģijas — islāms, katoļticība un pareizticība.
Vēsture
Sarajevu 1461. gadā nodibināja pirmais osmaņu Bosnijas bejs (turku: bey) Isa Ishaka dēls (turku: İshakoğlu İsa Bey, bosniešu: Isa-Beg Ishaković), kurš uzcēla pirmo mošeju un Sarajeva kļuva par Bosnijas ejāleta administratīvo centru (1580—1583 un 1851—1864). Ejāleta centrs uz laiku tika pārcelts uz Baņa Luku (1583—1686) un Travniku (1686—1851).
1697. gadā Hābsburgu karavadonis Savojas princis Eižens ieņēma un nodedzināja pilsētu.
Palupera (stacija)
Palupera (et) ir stacija Tartu—Valgas dzelzceļa līnijā Igaunijā, Valgas apriņķa Paluperas pagasta Paluperas ciemā un atrodas 37,4 km attālumā no Tartu, 45,5 km attālumā no Valgas, un 227,5 km attālumā no Tallinas. Paluperā pietur Valgas un Tartu (Tallinas) virzienā kursējošie dīzeļvilcieni.
Sarajeva
Vēsture
1878. gadā Bosniju anektēja Austroungārija, un Sarajevā sāka attīstīties rūpniecība.
Palupera (stacija)
Pašreizējā Paluperas stacijas ēka būvēta 1980. gadu sākumā. Tā ir vienstāva mūra celtne ar augstu četrslīpes jumtu un masīvu jumta izbūvi. Ēkas celtniecībā izmantoti baltie silikātķieģeļi un sarkanie keramikas ķieģeļi. Ēkas arhitektūra robusta, formas lakoniskas. Vecā divstāvu koka stacijas ēka tika būvēta 1920. gadu sākumā. 2000. gadā nojaukta.
Paluperas stacijas teritorijā atrodas arī 20. gs. pirmajā pusē celtā preču noliktava. Pēc tipveida projekta celtajā ēkā nolasāmas modernisma arhitektūras iezīmes. Ēkas konstruktīvajā uzbūvē dominē monolītais dzelzsbetons, tai skaitā izliektajā ēkas jumtā. Paluperas stacijas preču noliktavu iecerēts saglabāt kā kultūrvēsturisku pieminekli.
Sarajeva
Vēsture
Starp pasaules kariem Sarajeva bija Drinas Banovinas provinces centrs Dienvidslāvijas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā Sarajeva bija ustašu Horvātijas brīvvalsts sastāvā. Visi pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti. Pretošanās kustību vadīja leģendārs Tito kaujinieks ar segvārdu Valters.
Palupera (stacija)
2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 30 metri. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana pieturas punktā tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona.
Sarajeva
Vēsture
Pēc Otrā pasaules kara Sarajeva kļuva par Bosnijas un Hercegovinas republikas Dienvidslāvijas sastāvā galvaspilsētu. Pilsēta ļoti strauji auga, un tika apbūvēta ar standarta dzīvojamiem kvartāliem. 1984. gadā Sarajevā notika ziemas olimpiskās spēles.
Palupera (stacija)
Skatīt arī
[http://gallery.balticrailpics.net/displayimage.php?album=search&cat=0&pos=7 1920. gados būvētās Paluperas stacijas ēkas attēls]
Sarajeva
Vēsture
1990. gados, izceļoties Dienvidslāvijas kariem, 1992. gada 5. aprīlī pilsētu ielenca serbu militārie spēki. Sarajevu aizstāvēja bosniešu kaujinieki. Sākās kauja par Sarajevu, kura ar dažādu intensitāti turpinājās gandrīz četrus gadus. Pilsēta ciets no serbu armijas veiktās pilsētas bombardēšanas, kura notika no apkārtējiem kalniem, bet īpaši no snaiperu uzbrukumiem civiliedzīvotājiem, kuri spiesti regulāri iziet ielās pēc pārtikas un dzeramā ūdens.
Pamatojoties uz Deitonas līgumu, Sarajeva kļuva par neatkarīgās Bosnijas un Hercegovinas valsts galvaspilsētu. Līdz 2005. gadam ir novērsta lielākā daļa no kara postījumiem.
Ziemas olimpiskās spēles
1984. gadā Sarajevā norisinājās ziemas olimpiskās spēles. Daudzas olimpisko spēļu vajadzībām uzceltās celtnes tika bojātas vai iznīcinātas Bosnijas kara laikā. Daļa no tām ir atjaunotas, piemēram, Zetras olimpiskā halle un Koševas stadions. Citas būves ir pamestas, piemēram, olimpiskā bobsleja un kamaniņu trase. Olimpiādes rīkošanas laikā Sarajeva bija Dienvidslāvijas SFR pilsēta. Vienīgo medaļu (sudraba medaļu) Dienvidslāvijai izcīnīja slovēņu kalnu slēpotājs Jure Franko.
Cilvēki
Sarajevā dzimuši:
Menstruācija
Menstruācija ( — ‘ikmēneša’) jeb mēnešreize ir dabiska, periodiska dzemdes gļotādas funkcionālā slāņa (endometrija) atdalīšanās un izvade no dzemdes kopā ar asinīm. Ar menstruāciju sākas menstruālais cikls. Sievietēm menstruālais cikls ilgst vidēji 28 dienas. Asiņošana var ilgt 2 līdz 8 dienas. Menstruācijas pirmo reizi ir pubertātes vecumā (12—14 gadu vecumā), kad tiek sasniegts dzimumgatavības posms, un beidzas, kad iestājas menopauze.
Sandro Munari
Sandro Munari (dzimis, Kavardzerē, Itālijā) ir bijušais sacīkšu pilots no Itālijas. Viņš piedalījās rallija sacensībās un ir pirmais pasaules čempions rallijā. Šo titulu itālis izcīnīja. gadā.
Savu karjeru Munari uzsāka 1965. gadā. Viņš uzvarēja Itālijas čempionātā 1967. un 1969. gadā, savukārt 1973. gadā kļuva par Eiropas čempionu. 1972. gadā Munari pirmoreiz uzvarēja Montekarlo rallijā. Lielu daļu savu uzvaru Sandro Munari izcīnīja ar Lancia Stratos spēkratu. Tas arī palīdzēja viņam trīs reizes pēc kārtas (—) uzvarēt Montekarlo rallijā. Karjeras beigās itālis izmantoja Fiat 131.
Viņam ir bijuši dažādi stūrmaņi. Uzvaras viņš ir izcīnījis kopā ar Mario Manuči un Silvio Maigu.
Kristadelfieši
Kristadelfieši (: Brāļi Kristū) ir Trīsvienību neatzīstoša kristiešu konfesija, kuru 19. gadsimtā ASV nodibināja Džons Tomass. Tagad kristadelfiešu draudzes, kuras viņi sauc par eklēsijām, ir atrodamas 120 pasaules valstīs.
Ticība
Kristadelfiešu ticības pamattēzes:
Viņu ticība par Sātanu ir tā, kas dara tos unikālus citu kristiešu grupu vidū. Viņu populārākais ticības izklāsts ir atrodams grāmatā “Bībeles pamati”, kas ir publicēta vairāk nekā 50 tautu valodās.
Dievkalpojums
Kristadelfieši regulāri tiekas, lai pieminētu Kristus nāvi maizes laušanas ceremonijā. Viņi satiekas mājās vai nelielās tikšanās vietās. Viņu dievkalpojums ir vienkāršs un mēģina atdarināt pirmā gadsimta kristiešu rituālu. Viņiem nav centrālā pārvaldes orgāna un katra draudze ir autonoma.
Cita informācija
Kristadelfiešiem ir gara atteikšanās no kalpošanas karadienestā vēsture. Viņiem ir viena Bībeles koledža, Aleteijas koledža. Kristadelfiešiem ir bagāts literatūras klāsts, kuras pilnīgs saraksts satur ap 1 000 publikācijām. Neatkarīgi veiktie vērtējumi uzrāda ap 50 000 kristadelfiešu visā pasaulē.
Velsa
Velsa (, en) ir zeme, kas ir Apvienotās Karalistes sastāvdaļa.
Velsa atrodas Lielbritānijas salas dienvidrietumos un robežojas ar Angliju austrumos, Bristoles līci dienvidos, Sentdžordža šaurumu rietumos un Īrijas jūru ziemeļos. Tās galvaspilsēta ir Kārdifa.
Vēsture
Pēc 1535.–1542. gada Velsas aktu nosacījumiem (Laws in Wales Acts) tā tika pilnīgi iekļauta Anglijas Karalistes sastāvā un sadalīta grāfistēs. 1995. gadā Velsa atguva autonomiju Apvienotās Karalistes sastāvā.
Tūrisms
Velsā ir attīstīts lauku tūrisms, tiek piedāvātas ekoloģiski tīras preces zemnieku sētās.
Ineos Grenadiers
Ineos Grenadiers (UCI komandas kods: INS) ir profesionāla Lielbritānijas šosejas riteņbraukšanas komanda, kura piedalās UCI Pasaules tūres sacensībās.
Par komandas izveidi tika paziņots 2009. gada 26. februārī un 2010. gada janvārī komanda uzsāka dalību sacensībās ar mērķi piecu gadu laikā uzvarēt Tour de France ar britu braucēju, ko sasniedza jau pēc trijiem gadiem, kad Bredlijs Viginss uzvarēja 2012. gada Tour de France, kļūstot par pirmo britu, kam tas izdevies. Viņa komandas biedrs, cits brits Kriss Frūms togad bija otrais, bet uzvarēja 2013. gada Tour de France, divkārši sasniedzot Team Sky sākotnējo mērķi. Frūms 2015. gadā guva komandas trešo, 2016. gadā ceturto un 2017. gadā piekto uzvaru Tour de France, kā arī komandas pirmo Vuelta a España titulu 2017. gadā.
2019. gada 19. martā Team Sky paziņoja, ka par jauno komandas sponsoru kļuvis globālais ķīmijas nozares uzņēmums INEOS, kuras īpašnieks ir Džims Ratklifs, līgumam stājoties spēkā 1. maijā pirms Tour de Yorkshire sacensībām. Ineos sponsorēšanas līguma ietvaros pirms 2020. gada Tour de France komanda mainīja nosaukumu uz Ineos Grenadiers, lai reklamētu uzņēmuma jauno apvidus auto, Ineos Grenadier.
Valērijs Bikovskis
Valērijs Bikovskis (Валерий Фёдорович Быковский, dzimis, miris ) bija PSRS kosmonauts.
Dzīvesgājums
Valērijs Bikovskis 1960. gadā tika ieskaitīts pirmajā kosmonautu sagatavošanas grupā. 1962. gadā bija Vostok-3 dublieris.
Bikovskis savu pirmo kosmisko lidojumu veica 1963. gadā no 14. līdz 19. jūnijam ar kosmosa kuģi Vostok-5. Lidojums notika vienlaicīgi ar otru kuģi Vostok-6, kurā atradās Valentīna Tereškova. Tādējādi viņš ir veicis līdz šai dienai ilgāko viena cilvēka lidojumu kosmosā (gandrīz 5 diennaktis).
Pēc tam Bikovskis gatavojās 1967. gada lidojumam ar jauno kosmosa kuģi Sojuz-2, kam bija paredzēta saslēgšanās ar Sojuz-1, bet lidojums tika atcelts sakarā ar problēmām ar Sojuz-1. Pēc tam, kad Sojuz-1 pilots Vladimirs Komarovs gāja bojā nolaižamā aparāta izpletņa nenostrādāšanas dēļ, izmeklēšanā tika atklāts, ka līdzīgas problēmas bija arī Sojuz-2. Tādējādi Bikovskis un viņa apkalpe izglābās no bojāejas.
Otrais V. Bikovska lidojums notika 1976. gadā, esot Sojuz-22 komandierim. Trešo lidojumu viņš veica 1978. gadā kopā ar pirmo vācu kosmonautu no VDR Zigmundu Jēnu. Viņi startēja ar kuģi Sojuz-31, darbojās orbitālajā stacijā Saljut-6, uz zemes atgriezās ar Sojuz-29.
1980. gadā viņš bija PSRS un Vjetnamas kopējā lidojuma Sojuz-37 komandiera dublieris.
Ziemassvētki
Daudzās valstīs Ziemassvētki ir brīvdienas, un tos svin arī cilvēki, kas pēc reliģiskās pārliecības nav kristieši. Ziemassvētku gaidīšanas laiks tiek saukts par Adventi. Mūsdienās ierastas Ziemassvētku tradīcijas ir Ziemassvētku egles rotāšana, Ziemassvētku vecītis un piparkūku cepšana. Ziemas saulgriežus svin 20. vai 21. decembrī.
Ziemassvētku egles pušķošana
Ziemassvētku egles pušķošanas paraža Livonijā bija pazīstama jau pirms 16. gadsimta. Melngalvju šrāgas sniedz informāciju par 1510. gada ziemas tradīcijām Rīgā un atsaucas uz agrāku šādu notikumu 1476. gadā, tādēļ pēc bijušā Rīgas Melngalvju nama izpilddirektora un vēsturnieka Ojāra Spārīša uzskata vēsturiska informācija par tradicionālā "Ziemassvētku koka" rotāšanu Rīgā ir kopš 1476. gada. Melngalvju šrāgas arī norāda, ka koks tika pušķots, bet, ņemot vērā viduslaiku paražas, var secināt, ka pušķot to varēja vienīgi ar lentēm, kaltētiem ziediem, salmu pinuma lellēm un, iespējams, augļiem. Vēlāk šis "koks", kas varēja arī nebūt egle, bet gan tikai no koka nūjām veidota "instalācija", ar dziesmām un dejām tika iznests ārpus svinību nama, kuru tas bija greznojis visu Ziemassvētku laiku un tika sadedzināts turpat Rātslaukumā ap 6. janvāri. Melngalvju brālības šrāgas liecina par līdzīgu tradīciju arī Tallinā (tolaik Rēvelē) 1514. gadā. Iespējams, ka no šejienes tā izplatījusies pa visu pasauli (skatīt hronikas citātu zemāk).
Hroniku ziņas
Par Bluķa vakara vai Deju vakara ietekmi uz Melngalvju tradīcijām, kurās bluķa dedzināšana pārvērtusies par eglītes dedzināšanu, liecina šīs hroniku ziņas.
Bluķa vakars
Līdzās Ziemassvētkiem kā sena latviešu tradīcija saglabājies tā sauktais Bluķa vakars, kas atgādina par senu rituālu darbību — bluķa velšanu, atdarinot saules gaitu. Saulgriežu vakars dažos novados tiek saukts arī par ķūķu (varianti — ķoču, kūķu, ķūcu) vakaru, liecinot par senu rituālu svētku ēdienu izvēlē, kam bija jāveicina turība un labklājība. To pagatavoja no lobītiem (piestā sagrūstiem) miežu vai kviešu graudiem, kurus vārīja kopā ar cūkas galvas pusi; klāt mēdza pievienot arī zirņus un pupas.
Ķekatās / čigānos iešana
Vēl plašāk pazīstama Ziemassvētku tradīcija bija ķekatās iešana vai čigānos iešana. Ķekatnieki, dažādās maskās tērpušies, gāja no viena ciema uz otru, lai nestu tur svētību un aizdzītu prom dažādus ļaunos garus. Tāpēc ķekatniekus visur labprāt uzņēma un pacienāja. Budēļu vadonim — budēļu tēvainim jeb budēļu vecajam, kas bija visa ķekatnieku pulka vadonis, līdzi allaž bija rīkste, ar ko nopērt visus mājas ļaudis. Šī budēļtēva dzīvības rīkste, kam latviešu tradīcijā piedēvēts burvju spēks — veselības, auglības un tikumības nesējas statuss, sasaucas ar visā Eiropā izplatīto paradumu ziemas saulgriežus sagaidīt ar izplaucētiem zariem, kurus ņēma līdzi gājienos un, pieskardamies ar tiem cilvēkiem un kustoņiem, pārnesa uz tiem dzīvības spēku, kas mīt šajos zaros. Kurzemes un Zemgales novados ķekatas jeb ķiņķēziņus (ķēmus) sauca par budēļiem (arī bubuļiem, buduļiem, bukiem, būzaļiem, buzuļiem) vai danča bērniem, Vidzemes novados par vecīšiem, maskām (maskaratiem), skutelniekiem (suselniekiem), nūjiniekiem (kūjiniekiem), preiļiem, kurciemiem. Latgales novados ķekatniekus sauca par kaļedām (kaladniekiem) vai talderiem.
Maskošanās idejas pamatā ir seni auglības riti. Parasti maskās mēģināja attēlot tos garus, kuriem gribēja pielabināties vai arī iespaidot. Viena no pazīstamākām senlatviešu ķekatnieku maskām bija lāča maska, jo lācis ar savu rūkšanu spējot aizbaidīt visus ļaunos garus. Buka masku izgatavoja, zem palaga piestiprinot līksti ar lokumu uz leju, ko pārklāja ar palagu un pielika ragus un bārdu, bet dzērvi — apgriežot kažoku uz otru pusi un vienā piedurknē iebāžot cirvi ar pietu, kam abās pusēs piesēja karotes, kas izskatījās pēc ausīm un knābi, kuru varēja grozīt.
Ķekatnieku paraža bija arī pārģērbšanās par nāvi, kad kāds no ķekatniekiem uzsedza sev baltu palagu, pagatavoja no rāceņiem liekus zobus. Vienā rokā turēja kādu koka dunci, kas bija notraipīts sarkanā krāsā, otrā rokā nesa šķīvi, kurā bija ielikta kāda degoša viela. Šīs uguns liesmās nāves seja izskatījās bāla, līķim līdzīga.
Kelly Kelly
Bārbara Džīna "Bārbija" Blanka (en; dzimusi ), plašāk pazīstama kā Kelly Kelly, ir amerikāņu profesionāla cīkstone.
Bērnībā trenējusies vingrošanā un ir bijusi karsējmeitene. Studēja žurnālistiku, cerot strādāt televīzijā, darbojās kā modele uzņēmumos Venus Swimwear un Hawaiian Tropic. 2006. gadā viņa parakstīja līgumu ar WWE un tika nosūtīta uz Ohio Valley Wrestling. 2009. gadā vairākkārt neveiksmīgi centās izcīnīt uzvaru WWE Divas Championship, 2010. gada sākumā neveiksmīgi startēja arī WWE Women's Championship. 2011. gada jūnijā pirmoreiz karjerā izcīnīja uzvaru WWE Divas Championship, būdama čempione četrus mēnešus.
Olimps
Olimps var būt:
Lindisfārna
Lindisfārna ir šaura zemes strēle Nortambrijā, Ziemeļanglijā, kuru divreiz dienā no krasta šķir Ziemeļjūras paisums. Bēguma laikā uz salas iespējams nokļūt kājām.
Salu slavenu vispirms padarīja ķeltu mūks Eidans, kurš ap 635. gadu pēc karaļa Osvalda pieprasījuma dibināja klosteri. No šejienes tika sekmīgi evaņģelizēta Ziemeļanglija, kā arī tika nosūtīta veiksmīga misija uz Anglijas vidieni. Pēc tam Lindisfārnu slavenu darīja Lindisfārnas evaņģēlijs. Šajā grāmatā ir neticami krāšņas ilustrācijas. Grāmata tiek dēvēta par Nortambrijas renesanses šedevru. Slavenais Lindisfārnas evaņģēlijs tapis neilgi pirms 700. gada. Tajā redzams krusts, kuru veido apbrīnojami skaists, mežģīnēm līdzīgs raksts no fantastiskās formās savītiem pūķu un čūsku gredzeniem, kas atrodas uz vēl sarežģītāk ornamentēta fona. Ir ārkārtīgi aizraujoši mēģināt orientēties šajā galvu reibinošajā labirintā un vēl pārsteidzošāk atklāt, ka šie raksti nerada vis nepārskatāmu jucekli, bet gan līniju un krāsu harmoniju. Grūti pat iedomāties cilvēku, kuram būtu piemitusi tik bagāta iztēle un bezgalīga pacietība savas ieceres īstenošanā. 793. gadā notikušais vikingu uzbrukums klosterim, kas bija pirmais vikingu iebrukums Lielbritānijā, iezīmē Vikingu laika sākumu Lielbritānijas vēsturē. Pēc atkārtotiem uzbrukumiem mūki pameta klosteri 875. gadā, bet tiem izdevās izvest Lindisfārnas evaņģēliju, kamēr citi dārgumi tika izlaupīti. Benediktīniešu mūki jaunu klosteri iepriekšējā vietā uzcēla 11. gadsimtā. 1540. gadā no klostera akmeņiem tika uzbūvēta Lindisfārnas pils, bet 1903. gadā tā pārveidota par dzīvojamo ēku, kurai piekļaujas mūru ieskauts dārzs.
Kerija
Kerija var būt:
Vikikrātuve
Vikikrātuve (arī Commons, Wikimedia Commons) ir brīvi pieejamu attēlu, skaņu failu un citu multivides failu krātuve. Tas ir Wikimedia Foundation projekts un šajā krātuvē augšuplādētie faili, tieši tāpat kā lokāli augšupielādēti faili, ir izmantojami visos Wikimedia projektos, ieskaitot visu valodu Vikipēdijas, Wikibooks un Wikinews.
Šādas centrālas failu krātuves izveidošanas pamatojums bija vēlme samazināt darbu dublēšanos starp Wikimedia projektiem un dažādu valodu versijām, lai nebūtu viens un tas pats fails jāaugšupielādē katrā serverī atsevišķi.
Trīsvienība
Trīsvienība ir doktrīna kristietībā par Dievu kā vienotu būtni, kuru veido trīs personas – Dievs Tēvs, Dievs Dēls un Dievs Svētais Gars.
Vēsturisks atskats
Trīsvienības ideja ir atrodama kā Vecajā Derībā (1. Mozus grāmata, Psalmi), tā Jaunajā Derībā. Piemēram, 1. Mozus grāmatas 2. pantā Mozus, runājot par Dievu, senebreju valodā lieto vārdu Elohīm, kas ir daudzskaitlinieks, nevis Adonai, kas ir vienskaitlinieks. Senebreju valodā bez vienskaitļa un daudzskaitļa ir arī divskaitlis, un Elohīm nozīmē, ka Mozus runā par daudzumu, kas gramatiski ir lielāks par divi. Par to Luters detalizēti izsakās sava 1. Mozus grāmatas skaidrojuma 1. sējumā. Jaunajā Derībā Jēzus pēc augšāmcelšanās parādās mācekļiem un pavēl iet un darīt par mācekļiem visas tautas, tās kristījot Tēva, Dēla un Svētā Gara vārdā.