cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sašķidrinātas dabasgāzes pārvadātājs
Iztvaikošana un atkārtota sašķidrināšana
Minimāla iztvaikošana/maksimāla dīzeļdegviela. Šajā režīmā tanku spiedieni tiek turēti augsti, lai samazinātu vārīšanos un iztvaikošanu līdz minimumam, un lielākā daļa enerģijas tiek iegūta no dīzeļdegvielas. Šis režīms maksimizē piegādātā LNG daudzumu, bet ļauj uzkāpt tanku temperatūrām, jo nav iztvaikošanas. Augstas kravas temperatūras var apgrūtināt kravas izkraušanu un uzglabāšanu.
Maksimāla iztvaikošana/minimāla dīzeļdegviela. Šajā režīmā tanku spiedieni tiek turēti zemi un ir lielāka iztvaikošana, bet vienalga tiek izmantots liels daudzums dīzeļdegvielas. Šis režīms samazina piegādātā LNG daudzumu, bet krava tiks piegādāta auksta, kam daudzas ostas dod priekšroku.
100% gāze. Tanku spiedieni tiek turēti līdzīgā līmenī kā pie maksimālas iztvaikošanas, bet tas var būt nepietiekami, lai nodrošinātu ar degvielu visus katlus, tādēļ nepieciešama "piespiedu" iztvaikošana. Vienā no tankiem tiek iedarbināts mazs sūknis, lai piegādātu LNG piespiedu iztvaikotājam, kur LNG uzsilda un pārvērš atpakaļ gāzē, kuru var izmantot katlos. Šajā režīmā netiek izmantota dīzeļdegviela.
Savojas Margarita
Savojas Margarita (it; dzimusi, mirusi ) bija Itālijas karaliene konsorte no 1878. gada līdz vīra, karaļa Umberto I nāvei atentātā 1900. gadā. Pēc atentāta par Itālijas karali kļuva Margaritas dēls Viktors Emanuels III. Karalis Umberto I bija Margaritas pirmās pakāpes brālēns. Margarita atbalstīja mākslu un labdarību. Tradicionāli tiek uzskatīts, ka pizza Margherita ir nosaukta karalienes vārdā.
Sašķidrinātas dabasgāzes pārvadātājs
Iztvaikošana un atkārtota sašķidrināšana
Tehnoloģiju attīstība ir ļāvusi uzstādīt uz kuģiem atkārtotas sašķidrināšanas iekārtas, ļaujot iztvaikojušo gāzi atkal sašķidrināt un atgriezt tankos. Pateicoties tam, kuģu operatori un būvētāji ir spējuši pievērsties daudz efektīvākajiem lēnu apgriezienu dīzeļdzinējiem (iepriekš lielākā daļa LNG tankkuģu tika darbināti ar tvaika turbīnām). Izņēmumi bija LNG tankkuģis Havfru (būvēts kā Venator 1973. gadā), kuram sākotnēji bija ar divām degvielām darbināmi dīzeļdzinēji un tā dvīņu kuģis Century (būvēts kā Lucian 1974. gadā), kurš arī sākotnēji tika būvēts izmantošanai ar divām degvielām pirms pārbūves darbam tikai ar dīzeļdegvielu 1982. gadā.
Šobrīd tiek izmantoti arī divu vai trīs degvielu dīzeļelektriskie kuģi (Dual Fuel Diesel Electric/Tri-Fuel Diesel Electric (DFDE/TFDE) - angļu val.). Šajos kuģos vairāki dīzeļģeneratori ražo elektrisko strāvu, bet kā galvenie dzinēji tiek izmantoti elektromotori.
Nesen ir parādījusies interese pēc atgriešanās pie kuģiem darbināmiem ar iztvaikojušo gāzi. Tas ir dēļ piesārņojuma samazināšanas noteikumiem IMO 2020, kuri aizliedz izmantot kuģu degvielu ar sēra saturu lielāku par 0,5% uz kuģiem, kuri nav aprīkoti ar dūmgāzu attīrīšanas iekārtām. Ierobežotās telpas un drošības apsvērumu dēļ, šādas iekārtas uz LNG tankkuģiem parasti neuzstāda, spiežot tos atteikties no lētās, augsta sēra satura degvielas un pāriet uz zema sēra satura degvielām, kuras maksā vairāk un ir grūtāk pieejamas. Šādos apstākļos iztvaikojusī gāze var kļūt par pievilcīgāku izvēli.
Noplūžu sekas
Neeksistē tādi drošības pasākumi, kuri novērstu visas avārijas. Dažas lielas pagātnē notikušās naftas produktu noplūdes, kā Exxon Valdez vai noplūde no ieguves platformas Deepwater Horizon, industrijā ir raisījušas augošu bažu sajūtu.
Salīdzinot ar naftas produktiem sabiedrībā ir mazākas bažas par noplūdēm no LNG tankkuģiem. LNG sektoram ir laba drošības statistika attiecībā uz kravas noplūdēm. Līdz 2004. gadam bija notikušas apmēram 80 000 piekrautu LNG tankkuģu ienākšanas ostās bez kravas ierobežošanas sistēmu hermētiskuma zudumiem.
Vairāku sfērisko tankkuģu analīze parādīja, ka kuģi var izturēt cita LNG tankkuģa 90° ietriekšanos bortā pie 6,6 mezglu ātruma (puse no normāla ostas ātruma) bez LNG kravas hermētiskuma zuduma. Tomēr šis ātrums nokrīt līdz 1,7 mezgliem, ja LNG tankkuģī ietriecas pilnībā piekrauts 300 000 DWT naftas tankkuģis. Ziņojums atzīmē, ka šādas sadursmes ir retas, tomēr iespējamas.
Ir tikusi veikta iespējamo risku, kuri varētu novest pie LNG noplūdes, identificēšana (Hazard Identification (HAZID) - angļu val.) un novērtēšana. Ņemot vērā piesardzības pasākumus, apmācību, normatīvos aktus un tehnoloģijas izmaiņas laika gaitā, riska analīze rāda LNG noplūdes iespējamību kā vienu katros apmēram 100 000 pārgājienos.
Ja LNG transportlīdzekļa tanka hermētiskums tiek bojāts, pastāv risks, ka dabasgāze tajā varētu uzliesmot izraisot eksploziju vai ugunsgrēku.
Šēnings
Šēnings var būt:
Ahmets Kireči
Ahmets Kireči (tr, arī Ahmets Mersinli (Ahmet Mersinli); dzimis, miris ) bija turku cīkstonis, kas izcīnīja divas olimpiskās medaļas — 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs brīvajā cīņā bronzas un 1948. gada vasaras olimpiskajās spēlēs grieķu-romiešu cīņā zelta medaļu.
Biogrāfija
Ahmets Kireči ir dzimis Mersinā. Viņš aizrāvās ar boksu, vieglatlētiku, bet pēc tam ar turku cīņu un par uzvarētāju sacensībās Tursusā. Pēc šī panākuma viņš tika aizsūtīts uz cīņas klubu "Kumkapi" Stambulā. Astoņpadsmit gadu vecumā Kireči kļuva par Balkānu čempionu, vēlāk šo titulu viņš ieguva vēl divas reizes. No 1931. gada viņš bija valsts izlases dalībnieks.
1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Kireči piedalījās brīvās cīņas sacensībās un ieguva bronzas medaļu, kļūstot par Turcijas vēsturē pirmo olimpiskās medaļas ieguvēju cīņas sportā. 1948. gadā viņš kļuva par olimpisko čempionu, turklāt šoreiz jau grieķu-romiešu cīņā. Atgriezies Turcijā, viņš pēc valsts prezidenta ierosinājuma savu iesauku Mersinli (Mersinietis) oficiāli pieņēma par sava uzvārdu.
Mēri
Mēri (agrāk Mēris, Latvijas PSR laikā arī Birzuļi) ir ciems Smiltenes novada Bilskas pagastā. Atrodas pie autoceļu V243 (Blome—Birzuļi—Palsmane), V244 (Smiltenes tehnikums—Mēri—Lobērģi) un V247 (Mēri—Grundzāle—Vizla) krustojuma Gružupītes krastos.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Vēsture
Ciems veidojies ap Mēru muižu. Līdz 1939. gadam Mēra pagasta centrs. Latvijas PSR laikā ciems attīstījās kā kolhoza "Draudzība" centrs.
Cilvēki
Mēru muižā dzimis mākslinieks Rūdolfs Pērle (1875 — 1917).
Pelēkā žurka
Pelēkā žurka (Rattus norvegicus) ir peļu dzimtas (Muridae) grauzējs. Tas ir viens no zīdītājiem, kas pielāgojies dzīvei visdažādākajos apstākļos un ir sastopama gandrīz visur pasaulē, izņemot polāros reģionus. Tā ir sinantropa suga, kas dzīvo cilvēku tuvumā, pārtiek no barības pārpalikumiem, pārnēsā slimības. Pelēkās žurkas bieži sastopamas atkritumu izgāztuvēs. Sugas dzimtene ir Tālie Austrumi. Pelēkajai žurkai nav pasugu.
Izskats un īpatnības
Pelēkā žurka ir samērā liels, slaids peļu dzimtas grauzējs. Salīdzinoši ar melno žurku, pelēkā žurka var svērt pat divas reizes vairāk, toties par mājas peli tā ir vairākas reizes lielāka. Tās ķermeņa garums ir 17—28 cm, astes garums 12—25 cm. Aste parasti gandrīz vienā garumā ar ķermeni (vidēji apmēram 80% no dzīvnieka ķermeņa garuma ). Tās svars var būt ļoti dažāds, 200—580 grami. Tēviņi ir nedaudz smagāki par mātītēm. Vidēji tēviņš sver 350 g, mātīte 250 g. Reizēm sastopami ekstrēmi lieli īpatņi, kas var sasniegt 900—1000 g masu, tomēr šīs parasti ir nebrīvē augušas žurkas, un stāsti par žurkām kaķa lielumā ir pārspīlēti.
Galva pelēkajai žurkai ir iegareni trīsstūraina, ar relatīvi platu un strupu purnu. Uz purna - diezgan gari, melni taustes mati. Acis nelielas, brūnas. Ausu gliemežnīcas ovālas, biezas, tumši pelēkas vai brūnpelēkas, maz apmatotas, vidēja izmēra. Aste gandrīz bez apmatojuma vai reti segta ar īsiem matiņiem, virspusē tumšāka nekā apakšpusē, asti sedz ragvielas zvīņas, kas sakārtotas gredzenos. Kājas samērā garas, pēdas platas, ar pieciem pirkstiem, malējie pirksti īsāki (īpaši tas raksturīgs priekškājām).
Kažoks
Pelēkā žurka nav tikai pelēka, kažoka pamatkrāsojums var būt samērā dažāds. Apmatojuma krāsa līdztekus pelēkajiem toņiem mēdz variēt no tumši rūsganas līdz pat dzeltenbrūnai. Pelēkajai žurkai ir labi saskatāmi akotmati, kas par pārējiem matiem ir garāki, raupjāki un tumšāki ar metālisku spīdumu. Sāni nedaudz, bet vēders izteikti gaišāks par muguru. Raksturīgi, ka ķermeņa apakšpusē katra mata sākumposms pie pašas saknes ir izteikti tumšāks nekā tā pārējā mata daļa.
Maņas
Pelēkajai žurkai ir ļoti laba dzirde un oža. Tā spēj sadzirdēt arī ultraskaņu. Sirds ritms ir 300—400 sitieni minūtē, bet elpošanas ātrums — 100 ieelpas minūtē. Redze pelēkajai žurkai ir samērā vāja, tomēr tai ir spēja redzēt ultravioleto starojumu. Pelēkajai žurkai ir 16 zobi augšžoklī un apakšžoklī: divi priekšzobi un seši dzerokļi katrā pusē. Nav priekšdzerokļu un ilkņu, kā tas ir citiem grauzējiem. Žurkas balsis atgādina sprauslāšanu, murrāšanu un pīkstēšanu.
Vide
Pelēkā žurka var pielāgoties jebkuram klimatam uz zemes, izņemot polāros reģionus. Starp zīdītājiem tikai mājas pele ir pasaulē vēl plašāk izplatīta nekā pelēkā žurka. Žurkas ir sastopamas visos vides tipos un arvien lielākā skaitā parādās laukos - dzīvojamo un saimniecības ēku tuvumā, izgāztuvēs, kanalizāciju sistēmās zem pilsētām vai māju drupās un pagarabos. Pilsētās dzīvo ēku tuvumā, tomēr reti to iekšienē. Turklāt lielajās pilsētās mājo daudz labprātāk nekā mazpilsētās, lauku ciematos vai viensētās. Siltajā sezonā daļa pelēko žurku aizklīst arī patālāk no cilvēku apdzīvotām teritorijām, kur mājo pašu izraktās alās, tomēr, tuvojoties ziemai, vienmēr atgriežas antropogēnā vidē. Lauku apvidū, ja ir iespējams, žurka apmetas ūdens tuvumā, grāvjmalēs.
Uzvedība
Žurka ir sabiedrisks, tomēr arī nesaticīgs dzīvnieks, kas dzīvo mātes ģimeņu klanos, katram īpatnim ieņemot savu vietu hierarhijā. Paaugstināta blīvuma apstākļos veido nelielas, strikti hierarhiskas kopienas, kuras kļūst ļoti agresīvas. Kaut arī šāda kolonija nav liela, tās locekļi necieš cita klana žurkas un nikni dzen projām svešinieces. Reizēm, aizstāvot savu klanu, svešinieces pat nogalina. Klana locekļi cits citu atpazīst pēc smakas. Ja netrūkst barības, atsevišķi klani ieņem nelielas teritorijas - tikai dažu metru diametrā. Viena bara žurkas viena otrai palīdz sakopt kažoku, kā arī tās visas kopā guļ, viena otru sildot. Pelēkās žurkas ir arī ļoti rotaļīgas un savā starpā daudz spēlējas, atdarinot cīņas un plēšanos.
Pelēkā žurka aktivitāti saglabā visu gadu. Pārsvarā tā ir krēslas un nakts dzīvnieks. Pelēkā žurka diezgan ātri skrien, spēj samērā augstu lekt, kā arī prot veikli kāpelēt. Nozīmīga ekstremitāte kāpelējot ir aste, kura tiek izmantota gan, lai noturētu līdzsvaru, gan arī kā tvērējorgāns, tādēļ spēj uzkāpt pat gludā, tomēr pietiekoši tievā metāla stabā. Tā ne tikai labi peld, bet arī labi nirst un, protams, ir izcila grauzēja. Ja pelēkā žurka netiek apdraudēta, tad parasti izmanto vienus un tos pašus pārvietošanās maršrutus. Uz pastāvīgajām takām var ieraudzīt ekskrementu kaudzītes. Pelēkā žurka ir aktīva alu racēja un spēj izveidot ļoti plašus, sarežģītus alu labirintus.
Ēkās mājojošām pelēkajām žurkām par slēpņiem un midzeņu ierīkošanas vietām parasti kalpo dažādi tukšumi būvēs. Ja nepieciešams, dzīvnieki paši izgrauž vai paplašina ieejas slēptuvēs, tādējādi izveidojot apmēram 5—7 cm diametrā lielus caurumu. Midzeņu darināšanai izlieto visdažādākos materiālus, ko iepriekš sasmalcina.
Barība
Pelēkā žurka ir visēdāja un patiešām ēd visu, bet, ja ir izvēles iespējas, priekšroku dod dzīvnieku valsts olbaltumvielām. Žurkai nav īpaši laba redze, bet šo trūkumu kompensē lieliskā oža, kas viņai vienmēr palīdz atrast kaut ko ēdamu. No dzīvnieku valsts barībā ietilpst dažādi bezmugurkaulnieki (tārpi, gliemji, kukaiņi), zivis, abinieki, rāpuļi, putnu olas un mazuļi, citu peļveidīgo grauzēju mazuļi. Lauku saimniecībās mēdz dodoties uz putnu kūti, kur uzbrūk jaunajām vistām vai pīlēm. Žurkas labprāt ēd labību, kas atrodas maisos klētīs vai tīrumos. Ēd arī dažādu augu daļas un pilnīgi visu, no kā pārtiek cilvēki un mājkustoņi, kā arī pārtikas produktu ražošanas izejvielas, to atkritumus, dzīvnieku (arī žurku) līķus, fekālijas, kaulus, ragus, nagus, vasku un ziepes. Pelēkajai žurkai ir nepieciešama brīva pieeja dzeramajam ūdenim. ASV zinātnieki 1964. gada pētījumā secināja, ka pelēkā žurka pamatā pārtiek no ceptām olām, makaroniem, siera, popkorna, auzu pārslām, bietēm un persikiem. Kopumā pelēkā žurka barojas ar to, kas attiecīgajā izplatības reģionā ir pieejams.
Ja žurkas ir izsalkušas, mēdz uzbrukt pat tik lielam dzīvniekam kā trusis. Gluži tāpat kā citi grauzēji, žurkas visu apgrauž, jo viņām ir jānolīdzina visu laiku ataugušie priekšzobi. Kaut arī žurkas ēd visu, tās neuzticas nepazīstamai smaržai. Cilvēki cenšas tās iznīcināt ar saindētu ēsmu, bet šie dzīvnieki ļoti ātri iemācās iepazīt un izvairīties no bīstamas barības. Priekšķepas žurka lieto, lai ēšanas laikā turētu barību. Ja grib barību kaut kur pārnest, tur to zobos.
Vairošanās
Pelēkās žurkas ir poligāmas, tās vairojas visu gadu, bet intensīvāk siltajā sezonā. Labvēlīgos temperatūras un barošanās apstākļos mātīte var dzemdēt 5—6 reizes gadā. Mātīte var sākt vairoties, kad sasniegusi 115 g svaru (apmēram 3—4 mēnešu vecumā). Tēviņi nepiedalās mazuļu audzināšanā. Mātīte dažādās pazemes alās veido apaļu, nekārtīgu migu, izmantojot jebkuru pieejamo materiālu, piemēram, salmus vai polietilēna maisiņu daļas.
Grūsnības periods ilgst 21—24 dienas, piedzimst 2—15 mazuļi, visbiežāk 6—8. Sākumā tie ir bezpalīdzīgi, akli un pilnīgi atkarīgi no mātes aprūpes. Māte viņus baro apmēram trīs nedēļas. Pēc tam mazuļi pamet migu, bet māte atkal var kļūt grūsna. Pelēkā žurka dzīvo apmēram 3 gadus. Nopietnākie dabiskie ienaidnieki ir dažādi plēsīgie zīdītāji un plēsīgie putni. Žurka var būt intensīvi invadēta ar ektoparazītiem (utīm, blusām, siltajā sezonā arī ar ērcēm). Bieži sirgst ar dažādām ādas pūžņošanu izraisošām kaitēm, arī infekcijas un invāzijas slimībām.
Pelēkā žurka un cilvēki
Pelēkā žurka ārpus Āzijas sākusi izplatīties, sākot ar 10.—12. gadsimtu. Par masveidīgāko invāzijas periodu Eiropā tiek uzskatīts 18. gadsimta sākums jeb precīzāk 1727. gads, kad īsi pirms tam pelēkās žurkas piedzīvoja tā saucamo "demogrāfisko sprādzienu" un uzsāka aktīvu migrāciju rietumu virzienā. Tomēr vēsturiskie pieraksti liecina, ka pelēkā žurka Krievijas Eiropas daļā jau bija sastopama 16. gadsimtā. Žurkas ar kuģu kravām ieradās Eiropā un ātri vien no visām piejūras ostām izstūma melno žurku, kas ievērojami sliktāk spēj pielāgoties apstākļu maiņai. Pelēkā žurka cilvēkam ir kļuvusi par lielu problēmu, jo pārnēsā daudz slimību, piemēram, salmonelozi, un rada lielus zaudējumus. Cilvēki jau simtiem gadu nesekmīgi cenšas iznīcināt žurkas. Milzīgās atjaunošanās spējas un prasme izmantot jebkura veida barību, šiem dzīvniekiem nodrošina izdzīvošanu.
Vestergrēns
Vestergrēns ( —) ir zviedru uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Ekspress-103
Ekspress-103 (Экспресс-103) ir Krievijas uzņēmuma Kosmičeskaja svjaz' sakaru pavadonis. Tas orbītā tika palaists 2020. gada jūlijā. Pavadonis nodrošinās sakaru pakalpojumus Krievijas austumu daļā, kā arī Dienvidaustrumāzijā.
Lidojuma gaita
Ekspress-103 tika palaists 21:25:19 UTCar nesējraķeti Proton-M / Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas kopā ar pavadoni Ekspress-80. 160 dienu laikā pavadonis sasniegs ģeostacionāro orbītu. Ģeostacionārajā orbītā pavadonis tika novietots punktā 96,5° austrumu garuma. Rezerves pozīcija tam ir 103° A.
Ahmeds ibn Fadlāns
Ahmeds ibn Fadlāns ibn el Abāss ibn Rāšids ibn Hamāds (ar, Aḥmad ibn Faḍlān ibn al-ʿAbbās ibn Rāšid ibn Ḥammād, dzimis, miris ) bija 10. gadsimta arābu ceļotājs, ievērību guvis kā Abāsīdu kalifāta vēstnieks Volgas Bulgārijā. Viņš bija arī ievērojams Islāma Zelta laimeta ģeogrāfs un rakstnieks. Viņa darbi ir ievērojami ar to, ka tajos detalizēti aprakstīti baškīri, protobulgāri, hazāri, kā arī Volgas vikingi un viņu kuģi.
Olivers Norvuds
Olivers Džeimss Norvuds (en, dzimis ) ir Ziemeļīrijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Ziemeļīrijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Norvuds pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Sheffield United.
Savu karjeru Norvuds sāka Manchester United komandā no kuras ticis izīrēts citām Anglijas komandām. 2012. gadā pārcēlies uz Huddersfield Town, kur spēlējis divus gadus, tad uz Reading. No 2017. līdz 2019. gadam pārstāvējis trīs komandas, kurām palīdzējis tikt Anglijas Premjerlīgā: Brighton & Hove Albion, Fulham un Sheffield United.
Ziemeļīrijas futbola izlasi pārstāvējis no 2010. līdz 2018. gadam, kopumā aizvadot 57 mačus. Piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā.
Kā vilks sivēntiņu neapēda
"Kā vilks sivēntiņu neapēda" ir Latvijas animācijas filma, kas izdota 1972. gadā. Filmas režisori ir Roze Stiebra un Ansis Bērziņš.
Anatolijs Baņņiks
Biogrāfija
Piedzimis tagadējā Sumu apgabala Vozdviženskas ciemā, bet skolas gadus pavadījis Kijivā, kur arī iemācījies spēlēt šahu. Jau 1940. gadā, astoņpadsmit gadu vecumā debitējis Ukrainas šaha čempionāta finālā, kur gan bijis jāsamierinās ar pēdējo vietu. Labi sāktos šahista karjeru pārtaucis Otrais pasaules karš, tikai 1944. gada novembrī izdodas atgriezties šaha turnīros, piedaloties Ukrainas šaha čempionātā un dalot 3.-6. vietu.
No 1940. gadu beigām līdz 1960. gadu vidum Baņņiks bija viens no vadošajiem Ukrainas šahistiem. Piecas reizes uzvarējis Ukrainas šaha čempionātu finālos (1945, 1946, 1951, 1955, 1964). PSRS šaha čempionātu finālos viņš piedalījās septiņas reizes, labāko rezultātu sasniedzot 1962. gadā Erevānā, kad kopā ar Ļevu Aroņinu dalījis 7.-8. vietu (uzvarējis Viktors Korčnojs).
1945. gadā Maskavā kopā ar Vasiliju Panovu dalījis pirmo vietu PSRS sporta biedrības Nauka šaha čempionātā. Divas reizes pēc kārtas uzvarējis PSRS sporta biedrības Spartak šaha čempionātos: 1961. gadā Sočos dalījis 1.-3. vietu ar Anatoliju Lutikovu un Alekseju Suetinu, bet 1962. gadā Minskā atkārtojis šo panākumu. 1981. gadā Erevānā šaha veterānu turnīrā dalījis 1.-2. vietu ar Dāvidu Bronšteinu.
Pārstāvējis Ukrainas PSR šaha izlasi PSRS komandu šaha čempionātos, kuros piedalījies 8 reizes (1948-1958, 1960-1963). PSRS komandu šaha kausa izcīņā piedalījies 4 reizes (1952-1954, 1964-1966).
Tā kā staļinisko represiju laikā bija gājis bojā Baņņika tēvs, tad PSRS laikos viņam neļāva spēlēt ārzemju turnīros. Pēc PSRS sabrukuma 1990. gadu otrajā pusē pārcēlies uz dzīvi Vācijā. Tur spēlējis dažādos vietējos šaha turnīros. 2000. gadā Landshūtē 79 gadu vecumā piedalījies Lejasbavārijas šaha komandu meistarsacīkstes.
Jelgavas Latviešu biedrība
Jelgavas Latviešu biedrība (JLB) jeb Jelgavas latviešu sadraudzības biedrība ir 1880. gadā dibināta latviešu sabiedriskā organizācija, kas līdztekus Rīgas Latviešu biedrībai ir viena no vecākajām latviešu sabiedriskajām organizācijām.
Vēsture
Jaunā biedrība oficiāli sāka darbību 1880. gadā un ievēlēja Māteru par pirmo priekšnieku. 1881. gadā Jelgavas Latviešu biedrība iegādājās Mēdema villu un parku, kur rīkoja koncertus un teātra izrādes. Gadu pirms Mātera nāves (1884) biedrības vadību pārņēma ārsts Jēkabs Bullis, kas pārņēma pirms tam rusofilo Jelgavas nedēļas avīzi "Tēvija" un pārveidoja "Baltijas Vēstneša" garā. 1887. gadā par priekšnieku ievēlēja jauno advokātu Jāni Čaksti, kurš jau bija pazīstams ar savu darbību Maskavas latviešu vakaros. 1889. gadā Čakstes rokās pārgāja "Tēvijas" vadība, ar ko viņa sabiedriskais stāvoklis nostiprinājās vēl vairāk. Čakstes popularitāti pie tam veicināja tā atklātais nacionālisma ceļš, un viņa laikā Jelgavas latviešu biedrība tad arī iekaroja vadītāju vietu visā Kurzemes guberņā.
1893. gadā Jelgavas Latviešu biedrība panāca atļauju rīkot IV vispārējos dziesmu svētkus ar Čakstes vēlējumu „Jelgavu izcelt kā visas Kurzemes un Zemgales sabiedriskās kustības centru un vēl lielākā mērā kurzemniekus sajūsmināt savā uzsāktajā nacionālā kultūras darbā". Lai vieglāk dabūtu Krievijas impērijas varas iestāžu atļauju, svētkiem izvēlējās 1895. gadu, kad apritēja 100 gadi, kopš Kurzemes hercogiste un Piltenes apgabals bija pievienoti Krievijas Impērijai. Pret tik labu motīvu toreizējam Kurzemes gubernatoram Šipjaginam, kurš latviešu lietās bijis samērā neitrāls, nebija ko iebilst, un 1893. gada rudenī atļauja no Pēterpils jau bija pienākusi. 1901.—1902. gadā Jelgavas Latviešu biedrības priekšnieks bija Jānis Bisenieks. Pēc 1905. gada revolūcijas par biedrības priekšnieku ievēlēja Jelgavas luterāņu mācītāju un žurnālistu Jāni Veismani (1906—1912).
Jelgavas Latviešu biedrība pārdzīvoja Pirmo pasaules karu, bēgļu laikus, Latvijas brīvības cīņas un bermontiādi un savu darbību turpināja līdz 1940. gada Latvijas okupācijai, kad padomju vara to slēdza, līdzīgi kā simtiem citu sabiedrisko organizāciju. Vācu okupācijas laikā biedrība savu darbību atsāka, bet pēc 1944. gada padomju okupācijas atkal tika likvidēta. 1989. gada vasarā sanāca iniciatīvas grupa, kas nolēma atjaunot Jelgavas Latviešu biedrību un 1990. gada 10. jūnijā, klāt esot 86 atjaunotās biedrības biedriem, tika pieņemti atjaunotās Jelgavas Latviešu biedrības statūti.
Jelgavas Latviešu biedrības nams
1944. gada kaujās par Jelgavu nams tika nopostīts. 1947. gadā Latviešu biedrības nama vietā uzcēla universālveikalu "Draudzība" (mūsdienās — tirdzniecības nams "Kanclers") ar priekšā esošu skvēru, bet biedrības nama drupu nojaukšanu pabeidza 1950. gadā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Jelgavas teritorijas plānojumā no 1999. līdz 2010. gadam bija paredzēta iespēja, ka tirdzniecības namu varētu nojaukt un Latviešu biedrības namu atjaunot, tomēr tā palika neīstenota.
Dūči
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu A1, P53 un V101 krustojuma, Mazupītes upes krastā.
Tonijs Benets
Entonijs Dominiks Benedeto (en, dzimis, miris ), pazīstams kā Tonijs Benets (en), bija ASV dziedātājs. Benets ieguvis daudzus apbalvojumus, tostarp 20 Grammy balvas, Grammy balvu par mūža ieguldījumu un divas Emmy balvas. Viņš saņēmis Nacionālā mākslas fonda balvu "Džeza meistars" (2006) un Kenedija centra apbalvojumu izpildītājmākslā par mūža ieguldījumu ASV kultūrā (2005). Dibinājis Frenka Sinatras mākslas skolu Kvīnsā, Ņujorkā. Benets pārdevis vairāk nekā 50 miljonus ierakstu visā pasaulē. Viņam piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā.
Biogrāfija
Dzimis 1926. gada 3. augustā. Viņš bija pārtikas tirgotāja Džona Benedeto un šuvējas Annas (dzimusi Surači) dēls. Tēvs emigrējis uz ASV no Kalabrijas, Itālijā. Māte dzimusi ASV, bet arī viņas vecāki bija emigrējuši no Kalabrijas. Tēvs nomira, kad Tonijam bija 10 gadi. Tēvs bija ieaudzinājis dēlā mīlestību pret mākslu un literatūru. Tonijs sāka dziedāt jau agrā bērnībā.
Viņš cīnījās Otrā pasaules kara beigu posmā Eiropā kā ASV armijas kājnieks. Pēc tam viņš attīstīja savu dziedāšanas tehniku, parakstīja līgumu ar Columbia Records. 1951. gadā tika izdota viņa pirmā popularitāti guvusī dziesma Because of You. 1953. gada sākumā sekoja vairāki populāri ieraksti, piemēram, Rags to Riches. Pēc tam viņš pilnveidoja savu repertuāru, iekļaujot džeza dziedāšanu. Māksliniecisko virsotni viņš sasniedza 1950. gadu beigās ar tādiem albumiem kā The Beat of My Heart un Basie Swings. 1962. gadā Benets ierakstīja savu atpazīstamāko dziesmu I Left My Heart in San Francisco. Vēlāk Beneta karjera un personīgā dzīve piedzīvoja ilgstošu lejupslīdi rokmūzikas ēras kulminācijas laikā. Tomēr Benets spēja atgriezties 1980. gadu beigās un 1990. gados, atkal izdodot zelta ierakstu albumus un gūstot popularitāti arī jauniešu auditorijā, vienlaikus saglabājot savu mūzikas stilu. Savas dzīves laikā viņš dziedāja vairākos duetos un organizēja koncertus ar daudziem atzītiem ASV un ārvalstu dziedātājiem, tostarp Frenku Sinatru, Dīnu Mārtinu, Koniju Frensisu, Visentu Fernandesu, Jeļenu Zagorsku un Eimiju Vainhausu.
Benets 21. gadsimtā turpināja izdot populāras un kritiķu atzītas dziesmas. Viņš ieguva plašu atzinību savas karjeras beigās par sadarbību ar dziedātāju Lady Gaga, kas aizsākās ar albumu Cheek to Cheek (2014). Abi dziedātāji kopā devās turnejā, lai reklamētu albumu 2014. un 2015. gadā. Izdodot dueta otro albumu Love for Sale (2021), Benets laboja individuālo rekordu par visilgāko albuma atrašanos top-10 sarakstā Billboard 200 mūzikas albumu topā salīdzinājumā ar jebkuru dzīvu mākslinieku; viņa pirmais top-10 ieraksts bija I Left My Heart Sanfrancisko 1962. gadā. Benets arī laboja Ginesa rekordu kā vecākais cilvēks, kurš izdevis jaunu albumu 95 gadu un 60 dienu vecumā.
1980. gadu beigās Benets iepazinās un uzsāka romantiskas attiecības ar skolotāju Sūzanu Krovu, kas bija 40 gadus jaunāka par viņu. Benets un Krova kopā nodibināja labdarības organizāciju Exploring the Arts, kuras mērķis ir mākslas izglītības veidošana, popularizēšana un atbalstīšana. Viņi nodibināja (un nosauca Beneta drauga Frenka Sinatras vārdā) mākslas skolu Kvīnsā — valsts vidusskolu, kurā pasniedz skatuves mākslu. Skolu atvēra 2001. gadā. 2007. gadā Benets un Krova pēc 20 gadu ilgām attiecībām apprecējās.
2021. gada februārī atklājās, ka Benetam 2016. gadā diagnosticēja Alcheimera slimību. Tā kā slimība progresēja lēni, viņš vēl turpināja ierakstīt un koncertēt līdz pat aiziešanai no skatuves jau fizisku grūtību dēļ. Par aiziešanu paziņoja pēc viņa pēdējām uzstāšanās reizēm 2021. gada 3. un 5. augustā Radio City mūzikas zālē.
Benets nomira savās mājās Ņujorkā 2023. gada 21. jūlijā tikai divas nedēļas pirms savas 97. dzimšanas dienas, pēc septiņus gadus ilgas Alcheimera slimības.
Hincs
Hincs var būt:
Migels Trauko
Migels Trauko (es, dzimis ) ir Peru futbolists, aizsargs, Peru futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada spēlē Ligue 1 kluba AS Saint-Étienne sastāvā.
Vroclavas "Śląsk"
Vroclavas "Śląsk" ir profesionāls futbola klubs no Vroclavas Polijā.
Dano
Dano var būt:
Lētīža
Lētīža (arī Leitiža, Leitīža, Letiža, Lēntiņa, Lētiža, Lētīže, Sudmaļu upe, augštecē arī Dzirnavupīte) ir Ventas kreisā krasta pieteka Dienvidkurzemes, Saldus un Kuldīgas novados.
Iztek no Bātas dzirnavu dīķa. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Ventā pie Tukuma ciema. Lielākās pietekas: Bakūze, Baltupe, Drapeļu upe, Gaurotas upe, Kazbarupe, Ošupīte. Upi šķērso valsts autoceļi V1209 (Embūte—Vaiņode—Pavāri), P106 (Ezere—Embūte—Grobiņa) un V1277 (Lēnas—Alši). Netālu no Lētīžas ietekas Ventā atrodas Tukums.
Getingenes Universitāte
Getingenes Universitātē mācījušies vai strādājuši daudzi slaveni zinātnieki, ar to saistīti ap 40 Nobela prēmijas laureāti, tai skaitā Makss Planks, Verners Heizenbergs, Makss Borns, Oto Hāns, Enriko Fermi, Makss fon Laue, Volfgangs Pauli, Marija Geperte-Maiere. Universitātes dēļ Getingene tiek dēvēta par zinātnes pilsētu.
Kopš 1951. gada Getingenes Universitātē darbojas Baltijas Vēstures komisija (Die Baltische Historische Kommission, BHK), kurā ir apmērām 60 īstenie un 40 korespondētājlocekļi pamatā no Baltijas valstīm.
Ar Latviju saistītie profesori un studenti
Johans Kristofs Bērenss, Bernhards Frīdrihs Bērenss, Herbords Kārlis Frīdrihs Bīnemans fon Bīnenštamms, Teodors Celms (profesors), Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms, Nikolajs Hartmanis (profesors), Nikolauss fon Himzels, Oto fon Hūns, Heinrihs Johans fon Jannavs, Ādolfs Teodors Kupfers, Augusts Lēbers, Nikolajs Loskis, Kristians Panders, Johans Frīdrihs fon Reke, Kārlis Frīdrihs Vatsons, Johans Nikolajs Tīlings, Kārlis Kristiāns Ulmanis, Valdemārs Zemītis un citi.
Naoja Kikuči
Naoja Kikuči (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
DaBaby
Džonatans Lindils Kērks (dzimis 1991. gada 22. decembrī), profesionāli pazīstams kā DaBaby (agrāk pazīstams kā Baby Jesus) ir amerikāņu reperis. Pēc vairāku miksteipu izdošanas laika posmā no 2014. līdz 2018. gadam viņš kļuva plaši pazīstams 2019. gadā.
DaBaby debijas studijas albums Baby on Baby sasniedza Billboard 200 septīto vietu, savukārt viņa otrais studijas albums KIRK (2019) debitēja pirmajā vietā. Iepriekšējā albumā bija iekļauts Billboard Hot 100 labāko desmitnieku singls "Suge", bet otrajā - daudzplatīna ieraksti "Intro" un "Bop".
Viņa trešais studijas albums Blame It on Baby (2020) kļuva par viņa otro pirmo albumu pēc kārtas ASV. Albumā bija iekļauta viņa populārākā dziesma "Rockstar" (ar Roddy Ricch), kas septiņas nedēļas pēc kārtas pavadīja Billboard Hot 100 pirmajā vietā.
Vere
Vere var būt:
Ringlas ceļojums
"Ringlas ceļojums" ir Latvijas animācijas filma, kas izdota 1973. gadā. Filmas režisore ir Roze Stiebra.
Kārlis Frīdrihs Šinkels
Kārlis Frīdrihs Šinkels (dzimis, miris ) bija prūšu arhitekts, pilsētplānotājs, gleznotājs, mēbeļu mākslinieks un scenogrāfs. Pazīstamākie arhitektūras darbi atrodas Berlīnē - Neue Wache (1816), Berlīnes koncertzāle (Schauspielhaus Berlin, 1818 - 1821), Vecais muzejs (Altes Museum, 1823 - 1830) un Frīdrihsverderas baznīca (Friedrichswerdersche Kirche, 1824-1831).
Lūcija Ķuzāne
Lūcija Ķuzāne (dzimusi 1927. gada 30. oktobrī Mēmeles pagastā) ir latviešu skolotāja un rakstniece, Sēlijas novada pētniece, Triju Zvaigžņu ordeņa kavaliere, kā arī Jēkabpils un Pilskalnes pagasta Goda pilsone.
Kārlis Frīdrihs Šinkels
Bez Berlīnes Šinkela darbi atrodami arī Āhenē, Citavā, Grosbērenē, Harcā, Joahimstālē, Neihardenbergā, Potsdamā, Štraupicā, kā arī ārpus Vācijas - Krievijā (Pēterhofā), Polijā (Ostravas apriņķa Antoņinā, Gdaņskā, Kšešovicē, Kvidzinā)
Lūcija Ķuzāne
Darbi
Pirmā literārā publikācija bija Jēkabpils rajona laikrakstā "Padomju Daugava" — ceļojuma apraksts par Čehoslovākiju 1957. gadā, kas viņu ierosināja pie laikraksta veidot jauno autoru apvienību. Ķuzānes veidotie apraksti vēlākos gados parādījās ne tikai vietējā avīzē, bet arī laikrakstos "Cīņa", "Literatūra un Māksla", "Skolotāju Avīzē", žurnālos "Karogs" un "Skola un Ģimene". Vairāki darbi ietverti Mersedes Salnājas sastādītajos aprakstu krājumos. 1983. gadā kļuva par Latvijas Rakstnieku savienības biedru. Īpaši pievērsusies Sēlijas izpētei. Līdz 2012. gadam kopā publicējusi 17 grāmatas, galvenokārt prozu par dzimto novadu un tās cilvēku likteņiem. Nozīmīgākās grāmatas par rakstniekiem Jūliju Dievkociņu, Jāni Jaunsudrabiņu, Jāni Veseli un Aleksandru Pelēci. Piedalījusies 13 kopkrājumos, veidojusi dzejas izlases, rediģējusi citu autoru darbus. Izdotas vairāk kā 500 publikācijas dažādos preses izdevumos. Pašlaik raksta nakamo grāmatu "Līdz Mūžibai aiziet un atgriezties". 2006. gadā tika par Lūciju Ķuzāni tika uzņemta portretfilma "Ak, pasaulīt!". "Rakstnieces 85 gadu jubilejā izdevniecība "Aleksandra Pelēča lasītava" izdeva Ainas Karlsones grāmatu "Lūcija Ķuzāne".
Kozlovska
Kozlovska var būt:
153. gads
153. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Vecāks par simts gadiem
"Vecāks par simts gadiem" ir 2022. gada Latvijas dokumentālā īsfilma. Īsfilmas režisore ir Agita Cāne-Ķīle, scenārija autore Daira Āboliņa. Īsfilmā pie Rolanda Kalniņa ierodas fotogrāfs Māris Ločmelis, lai senatnīgā tehnikā uzņemtu viņa simtgades foto. Īsfilma veidota iedvesmojoties no Herca Franka filmas "Vecāks par desmit minūtēm" (1978).
Kadzuja Jamamura
Kadzuja Jamamura (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Vecāks par simts gadiem
Īsfilmas pirmizrāde notika kinoteātrī Splendid Palace, kā daļa no Rolanda Kalniņa 100 gadu jubilejas Goda seansa pasākumā.
Lovets
Lovets var būt:
Kadzuja Jamamura
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Pluto
Pluto var būt:
Latvijas Republikas valsts ministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Latvijas Republikas valsts ministri, kas bija Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Šāds amats pastāvēja no 1991. līdz 1997. gadam. Jāņa Dineviča laikā viņš darbojās kā atsevišķs valsts ministrs, ārpus Ārlietu ministrijas. Savukārt pārējo ministru laikā valsts ministrs bija pakļauts Ārlietu ministrijai.
157. gads
157. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Pertinakss
Vienu dienu pirms Pertinaks kļuva par Romas imperatoru,, pretoriāņi bija nogalinājuši iepriekšējo imperatoru Kommodu. Arī Pertinaksu nogalināja pretoriāņi. viņš tika nogalināts, kad pretoriāņi sadumpojās par to, ka viņiem nav izmaksāta visa summa, kas tika apsolīta. Pertinakss it kā jau esot spējis nomierināt sadumpojušos pretoriāņus, kad kāds no tiem viņam krūtīs ietrieca šķēpu. Pēc Pertinaksa nāves pretoriāņi imperatora troni izsludināja vairāksolīšanā. Par jauno Romas imperatoru kļuva Didijs Jūliāns.
Hamma
Hamma (de) ir pilsēta Vācijas rietumos, kas atrodas Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes centrālajā daļā, Rūras reģiona ziemeļaustrumos. Pilsēta atrodas 110 kilometru attālumā no Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes galvaspilsētas Diseldorfas un 463 kilometru attālumā no Vācijas galvaspilsētas Berlīnes. Pilsētās kopējā platība ir 226,26 km², pēc 2015. gada datiem pilsētā dzīvo 179 397 iedzīvotāji.
Hamma ir nozīmīgs Vācijas dzelzceļa mezgls. Hamma ir bijusi viena no Hanzas savienības Reinzemes un Vestfālenes pilsētu loka pilsētām.
Dido
Dido var būt:
Ofiūras
Ofiūras (Ophiuroidea) jeb čūskastes ir adatādaiņu tipa bentisko jūras dzīvnieku klase. Nosaukums "čūskastes" nāk no īpatnējā pārvietošanās veida, kad, rāpojot pa jūras grunti, to stari izlokās līdzīgi čūskām. Tas arī ir ofiūru (Ophiura) tulkojums no grieķu valodas, kur ὄφις ir čūska, bet οὐρά — aste. Ofiūras ir pati daudzveidīgākā adatādaiņu klase ar apmēram 2000 sugām, kuru lielāka daļa apdzīvo tropiskos ūdeņus. Fosilā veidā ofiūras ir zinamās no apakšējā ordovika.
Apraksts
Ofiūrām ir labi izteikta piecstaru simetrija. Ķermenis sastāv no diska un pieciem krasi no tā norobežotiem ļoti kustīgiem stariem. Dažām ofiūrām stari daudzkārt dihromātiski zarojas (zarotās čūskastes), tādēļ ķermeņa forma var būt ļoti sarežģīta. Kāpurs (ofioplutejs) ir ar divpusīgi simetrisks ar labi attīstītiem sānu izaugumiem.
Zalkšurga
Mežiem skautā upīte ietek no labā krasta puses Lēvenurgā, apmēram 250 metrus augšpus no Lēvenurgai pretējā krastā esošajām "Krastkalnu" mājām un apmērām 1 km uz R no pirmā pasaules kara laikā nopostītajām "Caurumu" viensētas drupām. Upīti šķērso arī Juglas-Ucenu grants ceļa atzars, vienīgais meža ceļš uz šīm nopostīto māju drupām, kuras apkārtnē padomju kolhozu laikos pletušies krūmcidoniju lauki. Vēl tagad daudzviet skrajākās vietās un ceļmalās aug savvaļā pārgājuši cidoniju krūmi. Zalkšurga sākas pārmitrā damakšņa tipa mežu masīvā, uz D no gandrīz noraktajiem Suntažu grantskalnu karjeriem un karjeru vietās palikušiem, aizaugošiem dīķiem, kur ligzdo ūdensputni. Ūdens līmenis urgā mēdz būt ļoti svārstīgs, ļoti sausās vasarās Zalkšurga daudzviet var pārvērsties pa tās gultnē esošu ūdenspeļķu virkni. Savu nosaukumu Zalkšurga, iespējams, ieguvusi tā iemesla dēļ, ka pavasaros, jau martā tās krastos pamežā visai bagātīgi zied indīgās parastās zalktenes (Daphne mezereum), kas tautā iesauktas arī par "meža ceriņiem".
Ofiūras
Iekšējie orgāni
Ķermeņa dobums attīstīts diskā, bet staros turpinās tikai neliela kanāla veidā. Gremošanas orgānu sistēma sastāv tikai no liela maisveidīga kuņģa, kas aizņem gandrīz visu disku. Anālās atveres nav. Ambulakrālā sistēma veido starainu simetriju. Apkārt mutei ir gredzens un radiāli kanāli, no kuriem atiet rudimentāras ambulakrālās kājiņas bez piesūcekņiem. Ar tām ofiūras elpo, un daļēji tās ir taustes orgāni. Dažām čūskastēm uz gredzeniskā kanāla atrodas īpaši rezervuāri, t.s. Polija pūšļi.
Pseidohemālajai un asinsrites sistēmai ir gredzens, kas aptver muti. kā arī radiāli kanāli. Bez to ir arī aborālais gredzens. Tā kā madrepora plātnīte atrodas orālajā pusē, tad ass komplekss nestiepjas uz aborālo, bet gan uz orālo virsmu.
Nervu sistēmu veido nervu gredzeni ap muti un radiālās stiegras staros. Taustes orgāni ir ambulakrālās kājiņas. Citu maņu orgānu nav.
Dzimumorgānu sistēma
Čūskastes ir šķirtdzimuma dzīvnieki. Gonādas veidojas interrādiusos - īpašos ektodermas izliekumos jeb bursās. Dažām formām šajās bursās notiek apaugļošanās un daļēji arī attīstība.
Ekoloģija un ģeogrāfiskā izplatība
Ofiūras ir plēsēji un barojas ar dažādiem sīkiem dzīvniekiem, kurus aktīvi noķer ar savu lielo muti. Tās pārvietojas ar stariem, ar kuriem spēj izveicīgi darboties. Šajā ziņā sevišķi izceļas zarotās čūskastes, kas ar saliktajiem stariem spēj aptvert dažādus zemūdens priekšmetus.
Čūskastes ir izplatītas visās jūrās un dažādā dziļumā, no piekrastes joslas līdz lieliem dziļumiem. Ziemeļu jūrās ir sastopamas 49 čūskastu sugas. Dažās vietās (piemēram, Barenca jūrā) tās ir sastopamas masveidīgi. Tā, sīko Ophiura robusta var sastapt pat 3000 eksemplārus uz 1 m², kas burtiski pārklāj visu jūras dibenu. Arī Melnajā jūrā ir sastopama viena čūskastes suga. Baltijas jūras dienvidrietumu daļā no Ziemeļjūras ienāk ofiūra Ophiura albida.
Daudzas čūskastes izceļas ar spilgtu un raibu krāsojumu un ir pielāgojušās apkārtējās vides krāsai. Tāda ir, piemēram, sarkanā marmorētā ofiofolija (Ophiopholis aculeata), kas plaši izplatīta ziemeļu jūrās. Tās krāsa labi pieskaņota krastu granītam, uz kura tā ir bieži sastopama. Dažas zivis, piemēram, plekstes, izmanto čūskastes barībā.
Lil Durk
Durks Deriks Benkss ​​(dzimis 1992. gada 19. oktobrī), profesionāli pazīstams kā Lil Durk, ir amerikāņu reperis un dziedātājs. Viņš ir kolektīvās un ierakstu kompānijas Only The Family (OTF) galvenais dalībnieks un dibinātājs. Lil Durk ieguva kulta popularitāti, izdodot savu miksu sēriju Signed To The Streets (2013–2014), kā rezultātā tika noslēgts ierakstu līgums ar Def Jam Recordings. Izdevniecība izdos viņa debijas studijas albumus Remember My Name (2015) un Lil Durk 2X (2016), pirms Lil Durk pameta Def Jam 2018. gadā.
Pēc sava miksteipa Just Cause Y'all Waited neatkarīgas izdošanas 2018. gada martā Lil Durk jūlijā parakstīja līgumu ar kompāniju Alamo Records. 2020. gada aprīlī Lil Durk pirmo reizi parādījās Billboard Hot 100 vadošā mākslinieka statusā ar singlu "Viral Moment" no sava piektā studijas albuma Just Cause Y'all Waited 2 (2020). Lil Durk komerciālā atdzimšana turpinājās ar tādiem singliem kā "3 Headed Goat" (ar Polo G un Lil Baby), "Backdoor" un "The Voice"; viņa iezīmes Dreika 2020. gada singlā “Laugh Now Cry Later” un Pūka Šīstija dziesmā “Back in Blood”; kā arī viņa LP The Voice (2020) un viņa kopīgais albums ar Lil Baby, The Voice of the Heroes (2021), kas kļuva par viņa pirmo izdevumu, kas debitēja Billboard 200 topā. Viņa 2022. gada izlaidums 7220 kļuva par viņa otro pirmo numuru pēc kārtas. albums.
Aldaru iela (Liepāja)
Aldaru iela ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Aldaru iela sākas krustojumā ar Kaiju ielu un beidzas krustojumā ar Kapsētas ielu. Ielas garums ir ap 700 metriem un to pilnībā sedz asfalts.
Bauskas demogrāfija
Bauskas demogrāfija ir Bauskas pilsētas iedzīvotāju skaita izmaiņas gadsimtu gaitā, kas nesaraujami saistītas ar Bauskas likteni karos, epidēmijās, kā arī kopējo reģiona ekonomikas situāciju. Līdz Otrajam pasaules karam ievērojamu pilsētas daļu veidoja vācbaltieši un Bauskas ebreji.
Ap 1640. gadu jaunajā pilsētā dzīvo 1500 cilvēki, no kuriem 1/3 ir latvieši. 1797. gadā pilsētā bija tikai 937 iedzīvotāji, no tiem 504 vācieši.
1820. gadā Bauskā dzīvoja 1604 cilvēki, bet 1826. gadā Bauskā jau dzīvoja 2315 personas. 1835. gadā Bauskā dzīvoja 2142 iedzīvotāji no kuriem 1018 ir vīrieši, bet 1062 ir sievietes. 1840. gadā iedzīvotāju skaits bija pieaudzis līdz 2248. 1863. gadā Bauskā dzīvoja 4021 iedzīvotājs, no kuriem tikai 573 bija latvieši. 1870. gadā Bauskā dzīvo 4240 iedzīvotāji.
1914. gadā Bauskā sasniedz savu lielāko iedzīvotāju skaitu Krievijas impērijas sastāvā. Pilsētā ir 8300 iedzīvotāji. 1925. gadā, pēc ilgajām kara jukām veiktajā skaitīšanā, pilsētā dzīvoja 5098 cilvēki, no tiem 3711 latvieši, 919 ebreji, 249 vācieši, 119 lietuvieši u.c. 1935. gadā 4,9 tūkstoši iedzīvotāju, no tiem 3723 lattvieši, 778 ebreji un 173 vācieši. Lai gan 1941. gada augustā pilsētā bija palikuši tikai 3883 cilvēki, 1959. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedza 7 tūkstošus. 1976. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits bija pieaudzis līdz 9,7 tūkstošiem.
2010. gada jūlijā Bauskā sasniegts vēsturiskais iedzīvotāju skaita maksimums — 10 060 iedzīvotāji, no kuriem 55% sievietes un 45% — vīrieši. Etniskais sastāvs: 77% — latvieši, 11% — krievi, 6% — lietuvieši, 3% — baltkrievi, 1,41% — poļi, 1% — ukraiņi, 0,39% — čigāni, 0,16% — vācieši, 0,08% — igauņi, 0,06% — ebreji, 1,21% — citi. 2012. gada decembrī pilsētā dzīvoja 9664 cilvēki, no tiem 7473 latvieši, 1004 krievi, 501 lietuvietis, 248 baltkrievi, 122 poļi, 119 ukraiņi, 51 čigāns, 6 igauņi un 140 citu tautību cilvēki.
Džeimsa
Džeimsa (en; vīriešu dzimtē Džeimss) var būt:
Daido
Daido Floriāna Klouda de Būneviala O'Meilija Ārmstronga (en; dzimusi ) ir angļu dziedātāja un dziesmu autore.
Daido kļuva pazīstama līdz ar debijas albuma No Angel izdošanu 1999. gadā, tas tika pārdots 21 miljonā kopiju visā pasaulē. Tāpat māksliniece saņēma vairākas balvas par ierakstu. Arī otrs albums Life for Rent, kas tika izdots 2003. gadā, guva labus panākumus un tika pārdots 12 miljonos kopiju visā pasaulē. Trešais albums Safe Trip Home tika izdots 2008. gadā un ir saņēmis pozitīvas kritiķu atsauksmes. Daido ir tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai par dziesmu If I Rise. Mūziķes pirmie divi albumi ir vieni no visu laiku vislabāk pārdotākajiem albumiem Apvienotajā Karalistē.
Heronimo Rulli
Heronimo Rulli (es, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Argentīnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Rulli pārstāv Nīderlandes Eredivisie komandu Ajax.
Iepriekš pārstāvējis Argentīnas komandu Estudiantes, Urugvajas komandu Deportivo Maldonado, Spānijas komandas Real Sociedad un Villarreal, Anglijas komandu Manchester City un Francijas komandu Montpellier. Ar Villarreal komandu uzvarējis 2020–21. gada UEFA Eiropas līgas sezonā.
Argentīnas futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā. Lai gan viņš nenospēlēja nevienu maču, Rulli bija iekļauts izlases sastāvā, kas uzvarēja 2022. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Villarreal
Argentīna
Ščecinas "Pogon"
Ščecinas "Pogon" (pl) ir profesionāls futbola klubs no Ščecinas Polijā.
Sesars Montess
Sesars Hasibs Montess Kastro (es, dzimis ) ir Meksikas futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā, pārstāv Meksikas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Montess spēlē Spānijas Segunda Division komandā Espanyol.
Iepriekš Montess spēlēja Meksikas Liga MX komandā Monterrey.
Meksikas futbola izlases rindās debitējis 2017. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2016. un 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnījis bronzas medaļu.
Sasniegumi
Meksika
Šolis
Šolis var būt:
Baptista
Baptista var būt:
Mičihiro Jasuda
Mičihiro Jasuda (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||7||1
Anatolijs Lutikovs
Anatolijs Lutikovs (ru; Ļeņingrada —  Tiraspole) bija Krievijas un Moldovas starptautiskais lielmeistars šahā (1974).
Biogrāfija
1960. gados bijis viens no vadošajiem PSRS šahistiem. No 1959. līdz 1969. gadam septiņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu guvis 1969. gadā Alma-Atā, kad aiz Ļeva Polugajevska un Aleksandra Zaiceva ierindojies 3. vietā. 1955. gadā Ļeņingradā uzvarējis Krievijas PFSR šaha čempionātā. Tajā pašā gadā kopā ar Krievijas komandu uzvarējis PSRS komandu šaha čempionātā, bet 1960. gadu sākumā pārcēlies uz Moldovu un PSRS komandu čempionātos turpmāk pārstāvējis šīs republikas komandu. Sešas reizes uzvarējis Moldāvijas šaha čempionātos (1963, 1964, 1965, 1966, 1968, 1977). 1961. gadā Sočos PSRS sporta biedrības Spartak šaha čempionātā dalījis 1.-3. vietu ar Anatoliju Baņņiku un Alekseju Suetinu.
Starptautiskajos šaha turnīros lielāko panākumu guvis 1967. gadā, kad Nīderlandes turnīrā Hoogovens ieņēmis 2. vietu aiz Borisa Spaska, apsteidzot Dragoļubu Čiriču, Bentu Larsenu, Klausu Dargu, Svetozaru Gligoriču un Lāslo Sabo. Citi labākie rezultāti:
Pārstāvējis PSRS komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Malkolms Sabens
Malkolms Sabens (dzimis 1993. gada 21. decembrī) ir kanādiešu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2021) Sabens spēlē NHL kluba Bufalo "Sabres" sastāvā.
Viņš vecākais brālis Pernels Karls arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Ontārio hokeja līgas kluba Belevillas "Bulls" sastāvā Sabens debitēja 2009.—10. gada sezonā, nākamajās sezonās uzņemoties jau kluba pamatvārtsarga lomu. 2013.—14. gada sezonu aizvadīja AHL, savukārt nākamajās trīs sezonas divas reizes laukumā devās arī NHL kluba Bostonas "Bruins" rindās. 2017. gada oktobrī tiesībus uz Sabenu kā neaizsargāto spēlētāju pārņēma Vegasas "Golden Knights", kuras rindās Sabens kļuva par komandas otro vārtsargu aiz Marka Andrē Flerī. Kopā ar "Golden Knights" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, tajā gan ar 1—4 piekāpjoties Vašingtonas "Capitals". 2020. gada februārī Sabens tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks".
Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis 2013. gada Pasaules čempionātos junioriem.
Albertu Santušs-Dimons
Albertu Santušs-Dimons (pt; dzimis, miris ) bija brazīliešu aviācijas pionieris, kurš darbojies Parīzē.
Vēlāk pievērsās lidmašīnu konstruēšanai. 1906. gada 23. oktobrī ar lidmašīnu 14-bis jeb Oiseau de proie nolidoja apmēram 60 metrus apmēram 5 metru augstumā. Tā kā Santuša-Dimona lidmašīna pacelšanās laikā neizmantoja papildierīces, dažkārt tiek uzskatīts ka šis lidaparāts, nevis brāļu Raitu Flyer, ir pirmā veiksmīgā lidmašīna.
Karls Stolerijs
Karls Stolerijs (en; dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) spēlē Austrijas hokeja līgas kluba HC Bolzano sastāvā.
Spēlētāja karjera
2017. gada vasarā noslēdza viena gada līgumu ar KHL vienību Rīgas "Dinamo". Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījās 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja bronzas medaļu.
Jāps Stams
Jakobs "Jāps" Stams (nl; ; dzimis Kampenā) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais profesionālais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā. Kopš 2020. gada Stams ir MLS kluba FC Cincinnati galvenais treneris,
Viņš savas karjeras laikā pārstāvēja vairākus Eiropas klubus, kā PSV Eindhoven, Manchester United, Lazio, AC Milan un Ajax, līdz 2007. gada oktobrī noslēdza karjeru. Līdz ar klubu trofejām Stams ieguva arī vairākus personīgus apbalvojumus, ieskaitot atzīšanu par labāko 1998.—1999. un 1999.—2000. gada UEFA Čempionu līgas sezonas aizsargu. Viņam piemita "reta kombinācija no ātruma, spēka un bumbas kontroles spējām".
Stams Nīderlandes izlasē aizvadīja 67 spēles, gūstot trīs vārtus. Viņš bija iekļauts izlases sastāvā trijos Eiropas čempionātos un 1998. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā.
Spēlētāja karjera
PSV EIndhoven
Manchester United
AC Milan
Individuālie sasniegumi
Ibrāhīma kungs un Korāna ziedi
"Ibrāhīma kungs un Korāna ziedi" ir Beļģijas rakstnieka Ērika Emanuēla Šmita romāns no noveļu un romānu cikla Le cycle de l'invisible. Sarakstīts franču valodā, pirmo reizi izdots 2001. gadā Albina Mišela izdevniecībā.
Saturs
Romāna darbība norisinās Parīzē 1960. gados. Ebreju zēns Moizs dzīvo nomaļā Parīzes kvartālā kopā ar savu tēvu advokātu. Māte viņu pametusi jau tūlīt pēc piedzimšanas. Tēvs iegrimis savā darbā un nepievērš uzmanību dēlam. Zēns grib justies pieaudzis, viņš no saimniecības pirkumiem atvēlētās naudas krāj 200 franku, lai ar to samaksātu par prostitūtas pakalpojumiem.