cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kārlis Augusts Līventāls
Dzīvesgājums
Dzimis 1844. gada 23. novembrī Biržos latviešu dzejnieka Anša Līventāla un viņa sievas Juliānes, dzimušas Jākobsones, ģimenē. Viņam bija divi brāļi - Emīls Līventāls (kļuva par aptiekāru) un Jūlijs Līventāls (kļuva par luterāņu mācītāju).
Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā. Studēja medicīnu, vēsturi un politisko ekonomiju Tērbatas universitātē (1864-1866), strādāja par mājskolotāju Kurzemes guberņā (1866-1868), pēc tam turpināja politekonomijas studijas Leipcijas un Berlīnes universitātēs (1869-1871), bet pabeidza Tērbatas universitāti ar ''cand. oec. pol.'' grādu (1873). Strādāja Jelgavā par mājskolotāju (1872-1873), par arhivāru (1873-1874) un par ierēdni Kurzemes guberņas pārvaldē (1874-1875).
1875. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur bija Rīgas politehniskās augstskolas docents (1875-1878), profesors (1878-1896), tautsaimniecības adjunktprofesors (1896-1900), vienlaikus pildīja tirdzniecības nodaļas dekāna pienākumus (1877-1886, 1888-1900), augstskolas vicedirektora (1884-1886) un direktora pienākumus (1886-1891).
Miris 1900. gada 18. maijā Rīgā. Apglabāts Rīgas Lielajos kapos.
Garās sienas
Garās sienas (gr) bija fortifikācijas būves Senajā Grieķijā, kas savienoja pilsētu iekšzemē ar tās ostu. Pateicoties tam, pilsēta varēja izturēt ilgstošus aplenkumus, jo tika nodrošināta pieeja no jūras.
Vispazīstamākās Garās sienas tika izbūvētas starp Atēnām un tās ostu Pireju. Tās tika izbūvētas Perikla laikā 5. gadsimtā pirms mūsu ēras un stiepās 26 kilometru garumā. Vēl viena siena tika uzbūvēta starp Atēnām un Talēru. Rezultātā briesmu gadījumā aiz šīm sienām varēja paslēpties visi Atikas iedzīvotāji. Garās sienas tika sagrautas pēc Atēnu zaudējuma Peloponēsas karā. 393. gadā p.m.ē. tās tomēr tika atjaunotas. Pilnībā Atēnu Garās sienas tika sagrautas 86. gadā p.m.ē., kad pilsētu ieņēma Sulla. Mūsdienās dažās vietās saglabājušās sienu atliekas.
Tāpat garās sienas savienoja Seno Korintu ar Lehajas ostu.
Augusts Sukuts
Augusts Sukuts (dzimis 1947. gada 14. maijā Rīgā, miris 2017. gada 25. decembrī Rīgā) bija latviešu kinorežisors, scenārists un producents. Kinofestivāla "Arsenāls” dibinātājs un vadītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1947. gada 14. maijā Rīgā ķīmiķes, vēlākās OSI Eksperimentālās rūpnīcas direktores Noras Sukutes ģimenē. Viņa vectēvs, arī Augusts Sukuts, par darbošanos Latvijas SPR valdībā bija nošauts 1919. gadā. Mācījās Rīgas Industriālajā Politehnikumā, kuru pabeidza 1965. gadā. Pēc tam līdz 1968. gadam strādāja Latvijas Zinātņu Akadēmijas Polimēru mehānikas institūtā. Vienu gadu strādāja par Rīgas Kinostudijas galdnieku, tad no 1969. gada līdz 1980. gadam bija radošās apvienības "Telefilma Rīga" režisora asistents un režisors. Līdztekus 1973. gadā pabeidza Latvijas Lauksaimniecības Akadēmiju kā inženieris tehnologs, bet 1979. gadā Augstākos scenāristu un režisoru kursus Maskavā. No 1980. gada līdz 1986. gadam strādāja par kinorežisoru Rīgas Kinostudijā. 1986. gadā kopā ar draugiem dibināja Rīgas Videocentru, kurā no 1987. gada līdz 1990. gadam bija galvenais redaktors un producents. 1987. gadā bija viens no Rīgas Kinomuzeja dibinātājbiedriem. No 1990. gada līdz 2008. gadam bija Starptautiskā Kino Centra direktors un producents. 2008. gadā Augusts Sukuts pārcēlās uz dzīvi Spānijā. Miris 2017. gada 25. decembrī Rīgā.
Personības raksturojums un projekti
Par Sukutu 2007. gadā iznāca 30 minūšu portretfilma "Sirreālisma gultā. Sukuts" (režisore un producente Ilona Brūvere). Atbildes uz jautājumiem, kam dod priekšroku sirreālisma prakses piekritējs Augusts Sukuts, lieliski raksturo izcilo personību: "1. Viņš necieš preses fotogrāfus (kas gan izklausās apšaubāmi). 2. Ciena punktualitāti, tā kļūst par maniakālu vēlmi. 3. Viņam patīk zirnekļi, un viņš nemēdz apmeklēt masu pasākumus. 4. Viņam mīļi ir mazi nazīši, pincetītes, tālskatīši, tātad visi mazie instrumenti. 5. Dievina bibliotēkas, grāmatu plauktus un slepenas ejas. 6. Ieročus un dažādu statistiku. 7. Sevišķi mīl žurkas un operu. 8. Un dāmu pārģērbšanos. 9. Necieš kinoteātru fasādes un dažādu veidu banketus, ja tos nerīko pats. 10. Tāpat neatzīst tiražētu informāciju. 11. Ir psiholoģijas, analīzes un psihoanalīzes piekritējs. 12. Nemīl cilvēkus, kas nodarbojas ar pamācībām. Tas ir tik garlaicīgi! 13. Mīl kūkas."
Sukuts kristījies Ečmiadzinā, Armēnijā.
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
2015. gada Latvijas Valsts prezidenta vēlēšanas notika 3. jūnijā, kad 12. Saeima par Valsts prezidentu ievēlēja Raimondu Vējoni.
Augusts Sukuts
Kinofestivāls "Arsenāls"
Rīgas Starptautiskais kino forums "Arsenāls" bija Latvijā rīkots starptautisks kinofestivāls, kas norisinājās no 1988. līdz 2012. gadam, bet kā filmu skate — kopš 1986. gada. Augusts Sukuts kopā ar Māri Gaili bija festivāla dibinātājs un tā ilggadējais vadītājs. Kopš 1990. gada festivāla rīkošanu līdz ar citiem festivāliem, filmu dienām, semināriem, izstādēm un mākslas akcijām uzņēmās Starptautiskais Kino centrs. 2009. gadā iznāca Augusta Sukuta un Kristīnas Matīsas kopīgi sarakstītā grāmata "Arsenāls. Kādas ķecerības vēsture” par festivāla rašanos un attīstību gadu gaitā.
Gemini 5
Gemini 5 jeb Gemini V bija ASV NASA programmas Gemini kosmosa kuģa Gemini pilotējams lidojums. Palaists 1965. gada augustā. Gandrīz astoņu dienu misijā uzstādīts kosmiskā lidojuma rekords (iepriekšējo, gandrīz piecas dienas, 1963. gadā uzstādīja PSRS kuģis Vostok-5).
Augusts Sukuts
Vides objekts Ķeipenes dzelzceļa stacija
Viens no Augusta Sukuta radošajiem projektiem ir arī Ķeipenes dzelzceļa stacija ar vairākiem vides objektiem. Cauri ciemam reiz kursēja vilciens uz Ērgļiem, taču tagad šajā vietā ir palicis tikai sliežu fragments. 2000. gadā tika uzbūvēts pirmais objekts — jūras bāka, kas veltīta Jurim Podniekam. Pie tās piestiprinātas sešdesmit četras pastkastītes. Ikviens var uzrakstīt un nosūtīt vēstuli kādam kinomākslas dižgaram uz adresi: Dzelzceļa stacija, Ķeipenes pagasts, Ogres novads, LV-5062. Dzelzceļa stacijas ēkā ir iekārtota kinorežisoram Sergejam Eizenšteinam veltīta ekspozīcija (2004.). Tās pagalmā plīvo Latvijas un Spānijas karogs, kas uzvilkts par godu leģendārajam Luisam Bunjuelam. 2006. gadā atklāja kino milžu galdu ar diviem krēsliem. Galdu, kas slejas 6 metru augstumā var izmantot arī kā skatu laukumu.
Gemini 5
Apkalpe
Kuģa Gemini apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
Informatīvā kampaņa
2015. gada aprīlī portāla ManaBalss.lv veidotāji izveidoja projektu MansPrezidents.lv, kur lietotāji varēja izvirzīt savas Valsts prezidenta kandidatūras, ar mērķi iespaidot politiķu veikto izvēli. Pēc kandidātu izvirzīšanas balsošanai tika piedāvāti populārākie, kā arī Saeimā pārstāvēto partiju oficiāli izvirzītie kandidāti: Mārtiņš Bondars, Vaira Vīķe-Freiberga, Egils Levits, Sandra Kalniete, Gunārs Kūtris, Raimonds Vējonis un Sergejs Dolgopolovs.
Gemini 5
Apkalpe
Dublieru apkalpe:
Mērķi
Gemini 5 vajadzēja dubultot Gemini 4 lidojuma ilgumu līdz astoņām diennaktīm, kas atbilstu lidojumam līdz Mēnesim un atpakaļ. Tas kļuva iespējams, izmantojot degvielas šūnas, kas ražo elektrību no ūdeņraža, pretstatā ķīmiskajām baterijām iepriekšējos kuģos.
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
Kandidāti
Laika posmā no 19. līdz 24. maijam notika Valsts prezidenta amata kandidātu virzīšana pirmajai balsošanas kārtai. Pirmajā kandidātu pieteikšanas dienā (19. maijā) tika iesniegta Mārtiņa Bondara (Reģionu alianse; virza Latvijas Reģionu apvienība) un Sergeja Dolgopolova (Saskaņa) kandidatūra.
Brūnā mušmire
Brūnā mušmire ir indīga un psihotropa mušmiru ģints sēne. Sastopama salīdzinoši reti un galvenokārt tikai Ziemeļeiropā, Austrumeiropā un Aļaskā. Sēnes augļķermeņi atgādina sarkano mušmiri un agrāk tā tika uzskatīta par sarkanās mušmires pasugu. No sarkanās mušmires atšķiras ar lielākiem izmēriem, brūnu cepurīti, iedzeltenu kātiņa pamatnes paresninājumu, nereti arī iedzeltenām cepurītes lapiņām un kātiņu. Brūnā mušmire veido mikorizu ar bērzu, priedi un egli.
Augusts Sukuts
Vides objekts Ķeipenes dzelzceļa stacija
2014. gadā tika uzbūvēta dzelzceļa tuneļa parafrāze. Šis vides objekts ir kā piemiņas zīme gan brāļu Limjēru filmai "Vilciena pienākšana Lasiotas stacijā" ("L’arrivée d’un train à La Ciotat", 1896), gan arī kinofestivālam Arsenāls, "kura ciemiņi no visdažādākajām valstīm tika vesti uz Ķeipeni, un ceļojumā noķertā jautrība šeit ieskandināja gaisu". 2017. gada 7. oktobrī atklāja pazemē izbūvēto vides instalācijas objektu "Potjomkina aka", kas ir veltījums “Arsenāla” 20 gadiem Ķeipenē, 30 gadiem, kopš “Arsenāls” sāka darboties, kā arī veltījums S.Eizenšteina filmai “Bruņukuģis Potjomkins”. Līdz ar vides objekta “Potjomkina aka” izbūvi Ķeipenē ir apskatāmi divi jauni objekti — aka, kas atrodas virs zemes un, ieskatoties tās ūdeņos, var redzēt filmas “Bruņukuģis Potjomkins” projekcijas, un pats “bruņukuģis” — izstāžu zāle, kas izbūvēta zem zemes. Tā ir 8 metrus gara un 4 metrus plata un tajā radīta zemūdenes atmosfēra ar dažādiem audiovizuāliem efektiem.
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
Kandidāti
prezidenta amatam tika izvirzīts Raimonds Vējonis (Latvijas Zaļā partija), kandidatūru izvirzot Zaļo un Zemnieku savienības deputātiem Augustam Brigmanim, Gundaram Daudzem, Ingmāram Līdakam, Aināram Mežulim un Valdim Skujiņam, kā arī «Vienotības» frakcijas vadītājai Solvitai Āboltiņai. amatam tika izvirzīta bezpartijiskā Egila Levita kandidatūra, to parakstot Gaidim Bērziņam, Inārai Mūrniecei, Imantam Parādniekam (visi — Nacionālā apvienība), Ringoldam Balodim («No sirds Latvijai»), Lolitai Čigānei un Veiko Spolītim (abi — «Vienotība»).
Gemini 5
Mērķi
Astronautiem bija jāizmēģina tuvošanās operācijas mērķi REP (Radar Evaluation Pod), kas palaists no Gemini 5.
Brūnā mušmire
Indīgums
Brūnā mušmire ir indīga sēne. Tā kā tā ir reta, tās ķīmiskais sastāvs ir maz analizēts. Atsevišķos avotos, īpaši vēsturiskos, tā minēta kā nāvējoši indīga sēne, tomēr nāves gadījumi no tās nav bijuši, un vairākkārt apstiprināts, ka tās ķīmiskais sastāvs ir līdzīgs sarkanajai mušmirei un panteru mušmirei.
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
Kandidāti
No parlamentā pārstāvētajām partijām savu kandidātu nevirzīja «No sirds Latvijai». Partijas kongresā tika nolemts amatam nominēt Gunāru Kūtri, taču dienu pirms kandidātu oficiālās virzīšanas — 18. maijā — Kūtris savu kandidatūru atsauca un partijas Saeimas frakcija nolēma citu kandidātu neatbalstīt. Savu kandidātu nevirzīja arī «Vienotība».
Augusts Sukuts
Žaņa Lipkes memoriāls
2005. gadā Augusts Sukuts kopā ar Māri Gaili un Āriju Lipki nodibināja biedrību "Žaņa Lipkes memoriāls". Tai pašā gadā tika uzsākta materiālu izpēte un muzeja "Žaņa Lipkes memoriāls" koncepcijas izstrāde, kā arī tika aizsākts darbs pie ēkas projekta. 2012. gadā objekta būvniecība tika noslēgta un tika atvērts Žaņa Lipkes memoriāls — veltījums Rīgas ostas strādniekam Jānim (Žanim) Lipkem ar ģimeni. Viņi Otrā pasaules kara laikā izglāba 55 ebreju dzīvības.
Brūnā mušmire
Indīgums
Brūnā mušmire satur trīs toksīnus: ibotēnskābi un muscimolu (abus 0,1-0,62% izžāvētu sēņu), kā arī muskazonu. Brūnā mušmire satur šos toksīnus lielākā koncentrācijā nekā sarkanā mušmire, līdz ar to tā ir indīgāka.
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
1. balsojums
Kopā bija 99 zīmes, no kurām nederīgas bija 6. Pret visiem kandidātiem balsoja 5 deputāti.
Augusts Sukuts
Filmogrāfija
Režisors "Telefilma Rīga" filmām: "Mierinājums", "Valentīne Zeile", "30 dienas līdz zvērestam", "Par mazo ebreju, viņa sievu un diviem bērniem, kuri izbrauc no PSRS", "Šīs neaprēķināmās sievietes", "Ceļš uz svētkiem" u.c. Režisors Rīgas Kinostudijas filmām: "Vieta zem saules" (1981.), "Aparele" (1984.), "Bij' man vienas cūkas dēļ", "Pase", "Balss" (1986.), u.c. Vairākām filmām Sukuts ir bijis arī scenārija autors. Producents un redaktors Rīgas Videocentra dokumentālajām filmām (1986—1991): "Kādreiz Eiropā" (1989.), "Vēstules no Latvijas" (1989.), "Pērkons 89" (1990.), "Draudze", "Ebreju iela" (1992.), video pielikumi avīzei "Atmoda" (Nr. 1—4). Producents Rīgas Videocentra aktierfilmām: "Augšāmcelšanās", "Kanta kaps" (1991.), "Lietu sacelšanās".
Brūnā mušmire
Indīgums
Medicīnas literatūrā uzskaitītajos saindēšanās gadījumos galvenie simptomi ir vemšana, halucinācijas un apziņas traucējumi. Pilnīga atveseļošanās notiek 12-48 stundu laikā. Paliekoši organisma traucējumi un bojājumi nav konstatēti.
Elizabete Mosa
Elizabete Singltona Mosa (en, dzimusi ) ir ASV aktrise un producente.
Diana Baču
Diana Baču (ro; dzimusi ) ir Moldovas starptautiskā meistare šahā (2013).
Biogrāfija
Vairākkārt piedalījusies Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos. Lielāko panākumu guvusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā, kurā 2011. gadā uzvarējusi meiteņu U18 vecuma grupā. Tāpat izcīnījusi divas bronzas medaļas Pasaules jauniešu šaha čempionātos: 2006. gadā meiteņu U12 vecuma grupā un 2008. gadā meiteņu U14 vecuma grupā.
Sekmīgi piedalījusies Moldovas sieviešu šaha čempionātos, kuros 2007. gadā dalījusi 2.—3. vietu, 2008. gadā bijusi otrā, 2009. gadā kļuvusi par čempioni, bet 2010. gadā izcīnījusi trešo vietu.
Pārstāvējusi Moldovas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 5 reizes (2010-2018).
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Baču piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Elizabete Mosa
Savas aktrises karjeras sākumā Mosa piedalījās NBC politiskajā drāmas seriālā "Rietumu spārns" (The West Wing, 1999—2006). Vēlāk piedalījusies seriālā Mad Men (2007—2015). Par lomu BBC miniseriālā Top of the Lake (2013) ieguvusi Zelta globusa balvu. 2017. gadā ieguvusi Emmy balvu, par lomu seriālā "Kalpones stāsts" (The Handmaid's Tale, 2017—2021).
Mosa ir piedalījusies tādās filmās kā "Dzīve, pārtraukta" (1999), "Dabū viņu uz skatuves" (2010), The One I Love (2014), "Virsotne" (2015), "Kvadrāts" (The Square, 2017), "Mēs" (Us, 2019) un "Neredzamais cilvēks" (2020).
Gemini 5
Lidojuma gaita
Gemini 5 tika palaists 13:59:59 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19.
16:07:15 UTC no kuģa tika palaists bloks REP. Spiediens Gemini 5 degvielas šūnās bija nokrities tuvu minimumam, tādēļ Kūpers nolēma tās izslēgt. Vēlāk izrādījās, ka oksidētāja tvertnē noticis īssavienojums. Bez elektroenerģijas nevarēja veikt tuvošanās manevrus ar REP, kā arī būtu jāpārtrauc lidojums. Analīze uz zemes rādīja, ka degvielas šūnas var darboties arī ar zemu skābekļa spiedienu, un tās tika ieslēgtas atpakaļ.
Trešajā dienā viņi veica četrus tuvošanās manevrus, kuriem netika izmantots reāls mērķis. Piektajā dienā parādījās problēma vienā no OAMS raķešblokiem, kurš darbojās ar pārtraukumiem. Lidojuma laikā no ieplānotajiem 17 eksperimentiem tikai viens netika izpildīts.
Nolaišanās notika. Datora kļūdas dēļ nolaižamais aparāts nolaidās 130 km attālumā no plānotās vietas Atlantijas okeānā.
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
2. balsojums
Kopā bija 99 zīmes, no kurām nederīgas bija 3. Pret visiem kandidātiem balsoja 6 deputāti.
Gdaņskas iela
Gdaņskas iela ir iela, kas atrodas Rīgas pilsētas Mežaparka apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Ščecinas ielu un beidzas krustojumā ar Meža prospektu. Ielas kopējais garums ir 868 metri, tā ir klāta ar asfaltbetona segumu. Gdaņskas ielā ir savrupmāju apbūve.
Līvbērzes muiža
Bērzes muiža (de) bija Zemgales muiža, kas atradās mūsdienu Jelgavas novada Līvbērzes pagasta Līvesmuižas ciemā. Muižas apbūve ir 18. gadsimta vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Benito Viljegass
Benito Ihinio Viljegass (es; Buenosairesas province — ) bija Argentīnas šahists.
Gdaņskas iela
Iela ir nosaukta par godu Gdaņskai, kas bija viena no Hanzas savienības pilsētām.
Līvbērzes muiža
Arhitektūra
Ēkas arhitektūru raksturo baroka formu valoda apvienojumā ar vietējām celtniecības tradīcijām. Senākajam mūra korpusam 18. gadsimtā piebūvēts jauns – izstiepta taisnstūra formas korpuss koka konstrukcijā uz laukakmens pamatiem. Šķērskorpusa pārējā daļa turpina veco mūru apjomus, tā radot simetrisku ēkas plānu T burta formā. Ēku sedz augsts mansarda jumts, bet zelmiņos saglabājies oriģinālais pildrežģis. 1774. gadā tika pabeigts vārtu tornis ar pulksteni, kas ar savu barokālo siluetu kļuva par Līvbērzes muižas pazīšanas zīmi. Tornis pieslēdzās mūra korpusa gala sienai, bet Latvijas PSR laikā to nojauca, lai pagalmā varētu iebraukt vietējā kolhoza tehnika. Arī iekštelpas pārbūvēja, saglabājot sienu gleznojumu fragmentus, oriģinālās koka kāpnes un divas telpas ar velvju pārsegumu mūra korpusā, kur, iespējams, atradusies kapela.
Proporcionalitātes robeža
Proporcionalitātes robeža ir materiālu pretestības parametrs, līdz kuram sakarība starp mehānisko spriegumu un deformāciju ir proporcionāla, citiem vārdiem, ir spēkā Huka likums.
Gdaņskas iela
Vēsture
Pirmo reizi Rīgas telefongrāmatās iela ir minēta 1910. gadā ar nosaukuma Dancigas iela (Danciga — agrākais Gdaņskas nosaukums). Laika posmā no 1915. līdz 1917. gadam ielas nosaukums bija Dņepras iela (nosaukta Dņepras upes vārdā), no 1917. gada — atkal Dancigas iela. 1950. gadā iela ieguva savu tagadējo nosaukumu, kas vairs netika mainīts.
Ielu savienojumi
Gdaņskas iela ir savienota ar šādām ielām:
Benito Viljegass
Biogrāfija
20. gadsimta pirmajā pusē bijis viens no vadošajiem Argentīnas šahistiem. 1906. gadā kļuvis par pirmo Buenosairesas šaha kluba čempionu. Pēc Pirmā pasaules kara no 1921. līdz 1923. gadam bijis Argentīnas šaha čempions.
Līvbērzes muiža
Arhitektūra
Muižas kungu māja un teritorija ilgstoši bija pamesta un atradās sliktā stāvoklī. 2020. gadā uzsāka muižas glābšanas darbus. 2021. gadā arhitektūras pieminekļa statusu piešķīra arī muižas parkam ar vēsturiskajiem stādījumiem, bijušās Gavartiņas upes gultni un mākslīgi veidotajiem vaļņiem un dīķiem, kā arī ar atsevišķiem vēsturisko ēku fragmentiem. 2022. gadā Līvbērzes muižas kungu mājā notika Kultūras pieminekļu konservācijas un restaurācijas programmas ietvaros atbalstītie dienvidu fasādes neatliekamie glābšanas darbi arheologa Andra Tomašūna vadībā.
Pavasara krustaine
Pavasara kurstaine (la) ir kurvjziežu dzimtas šaura areāla austrumu un centrālās Eiropas suga, kuras areāla ziemeļaustrumu robeža sniedzas pāri Latvijai. Nelielas grupas un atsevišķi eksemplāri ir sastopami sausos mežos, atmatās, upju krastu nogāzēs un smilšainās nezālienēs.
Benito Viljegass
Biogrāfija
1931. gadā Buenosairesas starptautiskajā šaha turnīrā ieņēmis 7. vietu (uzvarējis Karloss Maderna). Otrā pasaules kara laikā piedalījies Mara del Platas starptautiskajos šaha turnīros, kuros dalījis 8. vietu 1942. gadā (uzvarējis Migels Naidorfs), palicis 14. vietā 1943. gadā (uzvarējis Gideons Štālbergs), bijis 16. vietā 1944. gadā (uzvarējuši Hermans Piļņiks un Migels Naidorfs). 1944. gadā Laplatas šaha turnīrā ieņēmis 17. vietu (uzvarējis Migels Naidorfs).
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
3. balsojums
Kopā bija 98 zīmes, no kurām nederīgas bija 2. Pret visiem kandidātiem balsoja 12 deputāti.
Pavasara krustaine
Apraksts
Pavasara krustaine ir viengadīgs, 10—45 cm garš lakstaugs, kuram ir stāvs, sarkanīgs stublājs, kurš ir blīvi klāts ar tīmekļmatiņiem, kas auga ziedēšanas beigās kļūst kailāks. Savvaļā reti ir sastopami arī kaili eksemplāri. Stublājs ir vienkāršs vai ar dažiem zariem. Auga lapas ir sēdošas, no plūksnaini daivainām līdz dalītām, aptuveni 2—7 cm garas un 0,5—2 cm platas, plūksnu mala lielzobaina. Piezemes lapas ir ar kātu un ķīļveidīgu lapas pamatu.
Ziedu kurvīši lieli, 2—3,5 cm plati, izvietoti skrajā vairogveidīgā ziedkopā stublāja un zaru galā. Ziedam ir 6—12 ārējā vīkala lapas — tās ir smailas un kailas, tumšas vismaz līdz pusei. Ārējie (mēlziedi) ziedi ir 12—14, tie ir gaiši dzelteni, aptuveni 0,8—1,3 cm gari. Stobrziedi kurvīša centrā ir zeltaini dzelteni. Auglis ir veltenisks, apmatots sēklenis. Zied maijā un jūnijā.
2015. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
4. balsojums
Kopā bija 99 zīmes, no kurām nederīga bija 1. Pret abiem kandidātiem balsoja 26 deputāti.
5. balsojums
Kopā bija 98 zīmes, no kurām nederīga bija 1. Pret kandidātu balsoja 42 deputāti.
Benito Viljegass
Biogrāfija
Viljegasa meita Mersedesa bijusi precējusies ar Argentīnas starptautisko meistaru šahā Hakobo Bolbočanu.
Jozefs Nesvadba
Jozefs Nesvadba (cz, dzimis, miris ) bija čehu rakstnieks, viens no sociālisma laikmeta nozīmīgākajiem Čehoslovākijas zinātniskās fantastikas žanra pārstāvjiem, tulkotājs, scenārists, psihiatrs.
Latviešu valodā pārtulkots un izdots Jozefa Nesvadbas zinātniski fantastisko stāstu krājums "Einšteina smadzenes" (1968, sērija "Fantastikas pasaulē").
Biogrāfija
Jozefs Nesvadba dzimis Prāgā, Čehoslovākijā 1926. gada 19. jūnijā skolotāju ģimenē. No 1945. līdz 1950. gadam viņš studēja Prāgas Kārļa Universitātes medicīnas fakultātē, 1950. gadā iegūstot grādu psihiatrijā, bija grupas psihoterapijas pionieris Čehoslovākijā.
Sākotnēji tulkoja dzeju no angļu valodas. 50. gadu sākumā, būdams vēl students, sarakstīja vairākas teātra lugas, piecdesmito gadu beigās sāka rakstīt zinātniskās fantastikas īsos stāstus. Viņa zinātniskās fantastikas tēma bieži bija psihiatrija.
Pēc dažiem Josefa Nesvadbas stāstiem tika uzņemtas filmas, piemēram, "Ksēnemindes idiots", "Rīt es pamodīšos un applaucēšos ar tēju". Viņš strādāja arī pie vairākiem TV un radio seriāliem. Literāro darbību turpināja arī pēc Čehoslovākijā 1989. gadā notikušās Samta revolūcijas.
Bija reģistrēts kā Čehijas komunistiskās slepenpolicijas StB aģents ar segvārdu Autor.
Nesvadbas darbi tulkoti angļu, bulgāru, ungāru, gruzīnu, ķīniešu, korejiešu, mongoļu, vācu, poļu, rumāņu, krievu, serbu-horvātu, slovāku, ukraiņu, franču, japāņu un latviešu valodā. Viņš bija Čehoslovākijas Rakstnieku savienības Zinātniskās fantastikas literatūras sekcijas priekšsēdētājs, pārstāvēja Čehoslovākiju vairākos SF kongresos, bija World SF Čehijas sekcijas priekšsēdētājs un divreiz šīs organizācijas balvas ieguvējs.
1983. gadā Nesvadbam tika piešķirts Nopelniem bagātā mākslinieka nosaukums.
Dzīves laikā daudz ceļoja, divus gadus pavadīja ASV.
Jozefs Nesvadba miris Prāgā 2005. gada 26. aprīlī.
Audriņi
Audriņi (arī Audreņi; ) ir ciems Rēzeknes novada Audriņu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Liužankas krastos pie autoceļa P36 11 km no novada centra Rēzeknē un 245 km no Rīgas.
Audriņos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola ( no 1970.-2010. gadam vidusskola), kultūras nams , bibliotēka , feldšeru un vecmāšu punkts, pasts.
Vēsture
Otrā pasaules kara laikā ciems tika tīši nodedzināts, bet pēc kara atjaunots ar galvenokārt vairākstāvu ķieģeļu apbūvi. Padomju laikā bija kolhoza "Audriņi" centrs. Iedzīvotāju skaits pieaudzis no 164 1965. gadā un 275 1970. gadā līdz 448 2020. gadā.
Audriņu traģēdija
Audriņu ciems izveidojies bijušās Rēzeknes apriņķa Makašēnu pagasta Audriņu sādžas vietā, ko 1942. gada janvārī vācu armijas soda operācijas laikā nodedzināja, atriebjoties par no gūsta izbēgušo sarkanarmiešu slēpšanu un to izveidotās partizānu grupas darbību. Sādžas iedzīvotājus ieslodzīja Rēzeknes cietumā, bet pēc tam ap 170 no viņiem nošāva Ančupānu kalnos. 30 vīriešus publiski nošāva pie Rēzeknes cietuma sienas. Izglābās tikai viens cilvēks.
Traģisko notikumu atcerei 1973.gadā ciemā atklāta "Audriņu ciema iedzīvotāju piemiņas vieta", kas ir valsts nozīmes vēstures piemineklis.
Ik gadu 4.janvārī notiek Audriņu traģēdijas piemiņai veltīti pasākumi. 2012. gada janvārī Rēzeknes novada pašvaldība sadarbībā ar Audriņu pagasta pārvaldi rīkoja plašāku pasākumu ar ziedu nolikšanu, atklāto vēstures mācību stundu un izstādes apmeklēšanu.
Tībingene
Tībingene (de) ir pilsēta Vācijas dienvidos, Bādenes-Virtembergas federālajā zemē. Tā atrodas aptuveni 30 km uz dienvidiem no Štutgartes. 2011. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 89 tūkstoši cilvēku, no kuriem aptuveni viena trešdaļa ir studenti. Nozīmīgākā augstskola ir Tībingenes Universitāte, bet pilsētā atrodas arī Maksa Planka institūta filiāles.
Frederiks Šrams
Frederiks Augusts Albrehts Šrams (is; dzimis ) ir Islandes futbolists, vārtsargs, Islandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Dānijas Superlīgas kluba Lyngby Boldklub sastāvā.
Žermēns (vingrotājs)
Žermēns (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 183 punktus, izcīnot 117. vietu.
Virdžils Nestoresku
Virdžils Nestoresku (ro, dzimis ) ir rumāņu filoloģijas doktors un šaha problēmists.
Sasniegumi šaha kompozīcijā
Kopš 1948. gada publicējis 450 šaha kompozīcijas, no tām 145 ir etīdes. Šaha kompozīciju sastādīšanas konkursos ieguvis 45 pirmās godalgas un 220 citas godalgas un atzinības. Sastādot etīdes, galveno uzmanību veltījis etīdes idejas tuvināšanai praktiskai šaha partijai.
Starptautiskais tiesnesis (1958) un lielmeistars (2001) šaha kompozīcijā. Divpadsmitkārtīgs Rumānijas čempions šaha kompozīcijā. No 1972. līdz 1994. gadam Rumānijas Šaha kompozīcijas komisijas priekšsēdētājs un Rumānijas delegāts PCCC kongresos. Bijis žurnāla Revista Romana de Şah kompozīcijas nodaļas redaktors (1954—1960).
Paltoga
Paltoga ir ciemats Krievijas rietumos, Vologdas apgabalā, Vitegorskas rajonā. Ciemats atrodas netālu no Oņegas ezera, aptuveni 17 km no rajona centra Vitegras. Paltoga oficiāli tika dibināts 2001. gada 27. jūnijā, apvienojot vairākas mazas sādžas. Šajā ciematā atrodas divas pareizticīgo baznīcas, no kurām viena 2009. gada janvārī sabruka.
Nihilisms
Nihilisms (no la — ‘nekas’) ir filozofiska doktrīna, kuras pamatā ir negatīva attieksme pret vispārpieņemtajām morāles normām, sabiedrības tikumiskajām vērtībām, koncepciju, dzīves veidu, tā visa noliegums. Ir vairāki nihilisma veidi. Visbiežāk ar nihilismu tiek saprasts eksistenciālais nihilisms, kam raksturīgs pasaules uzskats, ka dzīve ir bezjēdzīga un bezvērtīga.
Nihilisma koncepcijas radās 19. gadsimtā. Būtiska nozīme nihilisma izveidošanās procesā bija tā laika filozofu, it īpaši Sērena Kirkegora un Frīdriha Nīčes, darbībai.
Nacionālā drošība (filma)
"Nacionālā drošība" (en) ir 2003. gada asa sižeta komēdija, kuras režisors ir Deniss Dugans. Galvenās lomas atveido Mārtins Lorenss un Stīvs Zāns. Filmas pirmizrāde notika.
Henks Rafertijs un Ērls Montgomerijs ir divi policisti, kuri sākotnēji nemaz nešķiet kā saderīgi pārinieki. Tomēr abi tiek salikti kopā, lai izjauktu kādu kontrabandas operāciju.
Viljams Lods
Viljams Lods (en); dzimis, miris ) bija Kenterberijas arhibīskaps, anglikāņu baznīcas galva no 1633. līdz 1645. gadam. Augstās baznīcas piekritējs un puritānisma pretinieks. Atbalstīja karali Čārlzu I. Bijis Oksfordas un Dublinas universitāšu kanclers. Anglijas pilsoņu kara laikā Ilgā parlamenta arestēts un 1645. gadā sodīts ar nāvi.
Oliņkalns
Oliņkalns ir pilskalns Aizkraukles novada Klintaines pagastā. Mūsdienās atrodas uz Pļaviņu ūdenskrātuves saliņas pie Stukmaņiem, Rīgas-Daugavpils šosejas 117. kilometrā.
Uzskata, ka tur atradies Jersikai pakļauktā letgaļu Alenes (Oliņas) pilsnovada centrs.
Lokalizācija
Oliņkalna pilskalns bija uzcelts Daugavas ielejas labajā stāvkrastā iepretim Sēlpils pilskalnam. Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka pilskalns bija apdzīvots no 10. līdz 13. gadsimtam. Pēc 1211. gada Letijas dalīšanas Alenes pilsnovads nokļuva Zobenbrāļu ordeņa tiesā, tomēr vēlāk zeme starp Daugavu un Aivieksti tika iekļauta Rīgas arhibīskapijas robežās. Oliņkalna pilskalna nocietinājumi vairs netika izmantoti.
Sēņošana
Sēņošana ir savvaļas sēņu augļķermeņu ievākšana, parasti pārtikas vajadzībām. Visbiežāk tā uzskatāma par vaļasprieku, bet reizēm tā ir svarīgs pārtikas avots vai tiek veikta pārdošanai. Retāk sēnes tiek ievāktas aiz zinātniskas, ārstnieciskas vai mākslinieciskas intereses, kā arī halucinogēnu efektu radīšanai. Šī nodarbošanās ir īpaši populāra centrālajā un austrumu Eiropā, taču ne mazums entuziastu dzīvo arī pārējā Eiropā, Ziemeļamerikā, Austrālijā un dažās Āzijas daļās. Latvijā sēņošana ir salīdzinoši masveidīga un dažkārt tiek saukta par latviskās identitātes sastāvdaļu. Latvijā un citur tiek organizētas arī sportiska rakstura sēņošanas sacensības un tūrisma sēņu vērošanas pārgājieni. Reizēm interesi par sēnēm pamodina ekonomiskas grūtības, tā, pilsoņu kara plosītajā Sīrijā agrāk maz pamanāmie sēņotāji aktivizējās.
Sēnes var vākt visu gadu, tomēr Latvijā parastākais laiks ir no jūlija līdz oktobrim, kad sēņu ir visvairāk. Gada aukstajos mēnešos sastopamas gandrīz tikai uz koksnes augošās sēnes. Par labākajām sēņošanas stundām tiek uzskatīts agrs rīts, kad saules stari krīt šaurākā leņķī pret zemi.
Sēņošanas vēsture
Pirmie arheologu dati par sēņu lietošanu pārtikā attiecas uz laiku apmēram pirms 13 000 gadiem Dienvidamerikā, taču iespējams, ka cilvēks, tāpat kā citi visēdāji, lietoja uzturā sēnes no sava rašanās brīža. Laiks, kad sēnes sāka nest mājup, nevis ēst uz vietas, nav nosakāms. Droši var runāt par laikiem kopš senās Grieķijas: zināms, ka sengrieķu medicīnas pamatlicējs Hipokrats aprakstījis viņam zināmās sēņu ārstnieciskās īpašības, tā paša laikmeta filozofs un zinātnieks Teofrasts savā "Augu vēsturē" aprakstījis trifeles un dažas citas sēnes. Vēlāk romietis Plīnijs Vecākais veica pirmo sēņu klasifikāciju, iedalot tās ēdamajās un indīgajās. Grieķu ārsts un botāniķis Pedānijs Dioskorīds no Anazarbas I gadsimtā mācīja, ka sēnes kļūst indīgas vides ietekmē un tāpēc jāizvairās sēņot sliktās vietās, pie kurām viņš pieskaitīja arī indīgu augļu kokus un čūsku alu apkaimi. Nopietna sēņu vākšana notika senajā Romā, kur augstu vērtēto cēzaru mušmiri (Amanita caesarea) sēņotāji piegādāja imperatoru galdam. Pompeju izrakumos uz sienām redzami arī sēņu gleznojumi šķīvjos uz galdiem. Ir informācija par to, ka ap šo pašu laiku sēnes lietojuši arī Ķīnā. Tomēr daudzas tautas izvairījās no sēnēm vai lietoja tikai 1—2 sugas, jo bija ļoti grūti un riskanti bez rakstības un sistēmas uzkrāt zināšanas par ēdamajām un indīgajām sugām.
Antīkajam sēņu apzinātas iepazīšanas un vākšanas periodam Vidusjūras reģionā sekoja viduslaiki, kuros pirmskristīgās zināšanas tika nozaudētas, bet visas cepurīšu sēnes uzskatītas par indīgām. Tomēr tās pašas kristietības rezultātā sēņu vākšana ar uzviju atguva savas pozīcijas: daudzie baznīcu noteiktie gavēņi lika to laikā aizvietot gaļu ar citiem produktiem, kuru līdz ar pilsētu un iedzīvotāja skaita augšanu sāka trūkt. Tā rezultātā sēņu lietošana pārtikā Eiropā atkal kļuva populāra. Ar XVII gadsimtu sākās izpētes un sistematizācijas mēģinājumi, minimālas zināšanas par sēnēm sasniedza plašus iedzīvotāju slāņus, un XIX gadsimta beigās Krievijas Impērijā sēņu patēriņš uz cilvēku sasniedza 60 kilogramus gadā, kamēr pašlaik Krievijā tas ir 6 reizes mazāks. Taču vēl XX gadsimta vidū valdīja liela neskaidrība par mazāk pazīstamām sēņu sugām un to ēdamību, tā, ievērojamais vācu mikologs Jūliuss Šefers (Julius Schäffer) 1944. gadā nomira, saindējies ar tolaik par ēdamām uzskatītajām kailajām mietenēm. 1930. gadā Ļeņingradas Augļu un dārzeņu inspekcija jau pirmapskates laikā izbrāķēja 150 tonnas valsts apcirkņos nonākušās sēņu produkcijas indīgo sēņu piejaukumu un produkcijas bojāšanās dēļ, nākamajā gadā šis skaits jau pārsniedza 200 tonnas.
Nebojša Nikoličs
Nebojša Nikoličs (bs; dzimis ) ir Bosnijas un Hercegovinas starptautiskais meistars šahā (1991).
Sēņošana
Sēņošanas vēsture
Ziemeļamerikas kontinentā vietējie iedzīvotāji sēnes bieži uzskatīja nevis par pārtikas, bet gan par apreibināšanās vai ārstniecības līdzekli. Stāvoklis sāka mainīties tikai pēdējos simts gados, kad uz ASV un Kanādu masveidā sāka pārcelties austrumeiropieši ar savām sēņošanas tradīcijām.
Nebojša Nikoličs
Biogrāfija
1985. gadā Iraklijā Dienvidslāvijas jaunatnes izlases sastāvā piedalījies Balkānu valstu junioru komandu šaha čempionātā, kurā izcīnījis sudraba medaļas gan komandu, gan individuālajā vērtējumā. Pēc Dienvidslāvijas sabrukuma pārstāvējis Bosniju un Hercegovinu. 1993. gadā Zagrebā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīrā. Tajā pašā gadā Sarajevas kluba ŠK Bosna Sarajevo sastāvā izcīnījis 3. vietu Eiropas šaha klubu kausā. Pārstāvējis Bosnijas un Hercegovinas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 1994. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu. 2002. gadā Bosnijas un Hercegovinas komandu šaha čempionātā izcīnījis 2. vietu šaha kluba ŠK Kiseljak sastāvā. Par panākumiem turnīros FIDE 1991. gadā Nikoličam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Sēņošana
Sēņošanas vietas
Visbiežāk sēņots tiek mežos, tad pļavās un ļoti reti citās vietās. Priekšroka tiek dota viegli caurstaigājamiem un pārskatāmiem mežiem, kā sausiem priežu siliem vai bērzu birztalām. Taču šādās vietās parasti ir arī liela sēņotāju konkurence, kā arī nabadzīgas augsnes. Grūtāk ir staigāt pa mitrākiem mežiem — egļu vēriem, purviem, jauktiem mežiem. Visretāk tiek apmeklēti meži, kas aizauguši ar krūmiem, papardēm un augstu zāli, jo tajos grūti kaut ko ieraudzīt un pārvietoties. Bez tam, daudzas sēņu sugas konkurē ar zāli par ūdens un barības vielu resursiem, un augstā zālē tās nav atrodamas. Tomēr arī šādos, parasti lapu koku mežos, aug savas sēņu sugas, kuras parasti ir mazāk pazīstamas sēņotājiem kā skujkoku mežiem parastās sugas.
Skaitliski lielākās sēņotāju grupas Latvijā ir gaileņu un baraviku meklētāji, kas lasa tās pārdošanai, un Rīgas "svētdienas sēņotāji", kuri lasa sēnes savām vajadzībām vai kā vaļasprieku. Gan vieni, gan otri biežāk izvēlas visumā gaišus skujkoku mežus ar sūnu vai ķērpju zemsedzi, kādu ir daudz Piejūras zemienes smilšainajās augsnēs un Viduslatvijas zemienes ziemeļdaļā. Latvijas ainavu kartēs tādus rajonus norāda kā "smilšaino līdzenumu mežaines", kuru lielākie masīvi atrodami plašā Rīgas un Ventspils apkārtnē, kā arī dienvidos no Daugavas no Aizkraukles līdz Ķegumam, mazāki šādu mežu masīvi atrodami rajonos no Gulbenes līdz Strenčiem, pie Lubānas, Cēsīm, Daugavpils un Skrundas. Arī Rīgas tirgos vairums pārdevēju nosauc šos rajonus par saviem sēņu mežiem. Kopumā sausieņu meži, t.i. meži, kuru augšanu netraucē pārmērīgs ūdens daudzums, ir apmēram puse no Latvijas mežiem. Šādos mežos, kur koki ir veselīgāki, labāk aug arī to mikorizas sēnes.
Populārākajās sēņošanas vietās mūsdienās antropogēnā slodze uz mežu ir tik liela, ka koku veselība pasliktinās, augsnes virskārta tiek nomīdīta un attiecīgi arī sēņu kļūst mazāk. Parasti tas attiecas uz Pierīgas mežiem un mežiem lielāko pilsētu tuvākajā apkaimē.
Sausākā laikā sēņotāji, sekojot sēnēm, vairāk virzās uz meža mitrākajām vietām, slapjākā — otrādi. Daudzas sēnes izvēlas vietas, kur ir brīvāks un apspīdētāks, kā ceļmalas, mežmalas, nokalnes, taču pārāk saulainā laikā tās izaug nedaudz dziļāk mežā.
Sēņošanas veidi pēc nolūka
Bieži šie veidi tiek apvienoti, — tā, sēņotājs var daļu sēņu vākt savai pārtikai, bet daļu — pārdošanai.
Pārtikas sēņošana
Sēņotājs meklē visas tās sugas, ko viņš pazīst kā ēdamas. Atkarībā no apstākļiem tiek ņemtas visas tādas atrastās vai tikai labākās. Tā kā sugu ir daudz (cepurīšu sēņu sugu Latvijā vien zināms vairāk nekā 1100), tad jo plašākas sēņotāja zināšanas par sēņu sugām un to augšanas vietām, jo lielākas viņa izredzes ātrāk atgriezties ar pilnu grozu. Sēņotājam nākas uzmanīties, lai nejauši nesajauktu ēdamās sugas ar indīgajām, toties plašais sugu diapazons dod viņam vairāk iespēju. Pašizglītībai šai jomā ir pieejams liels daudzums sēņošanas un gatavošanas rokasgrāmatu, lai gan tās nereti kritiski atšķiras dažādu sugu ēdamības novērtējumos.
Komerciālā sēņošana
Sēņotājs meklē tikai tās sugas, kuras tiek iepirktas uzpirkšanas punktos, vai kuras var pārdot tirgū, vai uz kurām saņēmis speciālu pasūtījumu. Pirmajā grupā Latvijā ir atlikušas gandrīz tikai gailenes, lai gan vēl pirms pusgadsimta bija iespējams nodot uzpircējiem ap 20 sēņu sugu. Tirgū teorētiski var pārdot ļoti daudzas sugas, tomēr praksē runa var iet par 8—10 līdzīgu sugu grupām (kā baravikas, rudmieses utt.). Speciāla pasūtīšana kādiem kulināriem vai citiem pasākumiem Latvijā nav izplatīta.
Sporta sēņošana
Sēņošana kā organizēts sports visā pasaulē ir ļoti vāji attīstīta, tomēr Latvijā ik gadus Latvijas valsts meži organizē sacensības, kurās noteiktā laikā ierādītā meža iecirknī jāsavāc maksimālais noteiktu sugu sēņu daudzums un jāatrod marķētā sēne. Savukārt Pasaules Dabas Fonds rīko ikgadējus nakts sēņošanas čempionātus, kuriem gan ir vairāk izklaidējošs kā sportisks raksturs. Tāpat ikgadējus nakts sēņošanas festivālus rīko Kārsavas novadā. Savus sēņošanas čempionātus rīkojuši arī Alūksnes, Ķeguma, Ķekavas un Pļaviņu novados. Neoficiālas sēņošanas sacensības var organizēt arī šaurā lokā kolektīva veselības uzlabošanai.
Tūrisma sēņošana
Dažādos Zemes nostūros notiek ikgadēji sēņu festivāli, daļa no kuriem ir sēņu audzētāju reklāma, taču ir arī savvaļas sēnēm veltītie, kuru programma ietver sēņošanu. Piemēram, ASV Oregonas štata parks sava festivāla ietvaros piedāvā bezmaksas lekcijas un sēņošanas gājienus ar speciālistu, līdzīga programma ir Sēņu svētkos Aļaskā. Ir arī speciāli pavasara festivāli lāčpurnu sezonas atklāšanai. Latvijā ir speciāli tūrisma piedāvājumi sēņu vērošanai, piemēram, Gaujas nacionālajā parkā un Dienvidkurzemes novadā.
Sēņošana ir arī pasaules kulinārā tūrisma industrijas sastāvdaļa un viesiem gan ārzemēs, gan Latvijā tiek piedāvātas sēņošanas tūres. Tomēr 2016. gada aptaujas dati parādīja, ka no Latvijā piedāvātajiem 10 kulinārā tūrisma novirzieniem sēņošana Latviju apmeklējošo tūristu acīs ieņem pēdējo vietu, pārliecinoši atpaliekot ne tikai no latviešu tradicionālās virtuves vai alus baudīšanas tūrēm, bet pat no ogošanas.
Ārstnieciskā sēņošana
Neskaitot paša sēņošanas procesa pozitīvo ietekmi uz veselību, šeit runa ir par to sēņu sugu ievākšanu, kuras tiek uzskatītas par ārstējošām. Pazīstamākā no tām ir melnā spulgpiepe — čaga, ko ārsti iesaka imūnsistēmas stiprināšanai. Medicīnā tiek lietotas arī lakas plakanpiepe un daivainā čemurene, taču tās pie mums retuma dēļ iekļautas apdraudēto sugu sarakstā.
Halucinogēnā sēņošana
Latvijā ir diezgan grūti salasīt iedarbīgu porciju halucinogēno sēņu. Parasta interesenta mēģinājums sameklēt maziņās smailās kailgalves visdrīzāk novedīs pie kāda desmita līdzīgu sugu komplekta, kurā būs iekļuvušas dažas stipri indīgas sēnes, kā Conocybe filaris un vairākas ķivereņu (Galerina) ģints sugas. Tās nezinātāja acīm praktiski nav atšķiramas no kailgalvēm un nereti aug tieši blakus tām. No otras puses, parasts interesents arī neatšķir vienkāršu saindēšanos no psihotropiem efektiem un izdzīvošanas gadījumā savu mērķi sasniedz.
Iespējams arī apzināti pielietot saindēšanās efektu, kā ar alkoholu: aļņi un citi dzīvnieki ēd sarkanās mušmires, lai atbrīvotos no parazītiem organismā, vikingi — berserki saskaņā ar izplatītu teoriju pirms kaujām esot lietojuši šīs pašas mušmires, lai niknāk cīnītos, taču sarkano mušmiru lietošana ir bīstama saindēšanās blakusefektu dēļ. Turklāt sarkano mušmiru saindēšanās klīniskā aina vismaz mūsdienās neuzrāda nekādu niknuma pieaugumu. Šī pati blakusefektu problēma attiecas arī uz visām citām ne nāvīgi indīgajām sēnēm, toties to lietošana — atšķirībā no halucinogēnajām — vēl nav aizliegta.
Zinātniskā sēņošana
Vārda plašākā nozīmē ar to nodarbojas katrs, kurš, atradis nepazīstamu sēni, nes to mājās sugas noteikšanai. Tomēr reizēm mikologi vai viņiem draudzīgie entuziasti dodas uz mežu speciāli meklēt jaunas sēņu sugas vai atrast jaunu informāciju par jau zināmajām. Šajā gadījumā liela nozīme ir fotogrāfijām un pierakstiem par atrasto sēņu augšanas apstākļiem (laika apstākļi, augsne, tuvējie koki un cita flora) un vietu, lai retās sēnes būtu atrodamas otrreiz ar mazākām grūtībām. Bez tam, zinātniskais stils pievērš lielu uzmanību sēnēm, kuras nav derīgas pārtikā un bieži neatgādina sēnes pēc izskata. Reizēm tiek veikti arī izziņas pārgājieni, kuros tūrisms tiek apvienots ar izglītojošo un zinātnisko funkciju. Arī šāda sēņošana bieži ir orientēta uz sugām, kas nav derīgas pārtikai.
Līdz XXI gadsimtam sēnes bieži ievāca žāvēšanai herbārijam gan skolu nodarbībām, gan muzeju un zinātnieku vajadzībām. Mūsdienu tehnoloģijas šo jomu gan ir stipri sašaurinājušas.
Viens no šādas sēņošanas paveidiem ir sēņu vākšana sēņu izstādēm, kādas Latvijā notiek rudeņos. Latvijas Dabas muzejs tādas rīko kopš 1952. gada.
Mākslinieciskā sēņošana
Pirmām kārtām ar to saprotama sēņu fotografēšana, taču ir arī citas iespējas — reizēm sēnes tiek nestas mājup interjera izdaiļošanai (tas biežāk attiecas uz ar ilgāku mūžu apveltītajām uz koksnes augošajām sēnēm, bet ne tikai — arī, piemēram, samtainā mietene reizēm kalpo šādam mērķim). Daļēji pie šīs pašas sfēras pieder arī sēņu (īpaši Šveinica filcenes) ievākšana krāsvielu ieguvei, jo no komerciālā viedokļa mūsdienās šis process kļuvis maz efektīvs.
Sēņošanas metodes
Neatkarīgi no tā, vai sēņots tiek mežā, pļavā, pilsētas zālienā, alā, koku galotnēs vai zem ūdens (varianti nosaukti pēc sastopamības biežuma), galvenais princips ir paņemt sēnes augļķermeni un vai nu nogriezt to zemes līmenī, vai uzmanīgi ar pagriezienu izcelt no zemes. Abi varianti ir pieņemami, bet pirmais neprasa tādu akurātumu. Literatūrā bieži sastopamie pretrunīgie apgalvojumi, ka viens vai otrs paņēmiens esot sēņotnei kaitīgs un lietojams attiecīgi tikai pretējais, ne ar ko nav pierādīti un uzskatāmi par strīdu strīdēšanās pēc. Pušu argumenti un pretargumenti: — Vairums sēņu tā arī paliek nenogrieztas un sapūst, kur augušas, pilnībā. Nekāda sēņotnes saindēšanās pie tam nenotiek. — Pie uzmanīgas izņemšanas no sēņotnes tiek norauti tikai gala savienojumi, kuri vienalga tiek upurēti, sēnes augļķermenim sapūstot.
Pēc 29 gadus ilga eksperimenta Šveices zinātnieki 2006. gadā paziņoja, ka nav novērojuši nekādu starpību starp abiem paņēmieniem ietekmē uz sēņotni un sēņu augšanu, kas pieklusināja strīdu vismaz Rietumu zemēs.
Mūsdienās reizēm tiek ieteikts lietot abus paņēmienus pēc situācijas, izgriežot ar roku tās sēnes, kuru kātiņš ir sekli zemē vai kurām identifikācijai jāapskata kātiņa apakšgals (pēdējais attiecas g.k. uz sēnēm, ko var sajaukt ar mušmirēm) un pēc tam nosedzot radušos caurumu ar zemi vai sūnām, bet ar nazi griežot tās sēnes, kuru kātiņš ir dziļi zemē. Jebkurā gadījumā svarīgākais ir neatstāt pēc sevis izvandītu zemsedzi, lai sēņotne neciestu no izžūšanas.
Tūsklapes
Tūsklapes (la) ir ģints kurvjziežu dzimtā. Tie ir daudzgadīgi augi ar bieziem, ložņājošiem pazemes sakneņiem un lielām rabarberam līdzīgām lapām. Lielākajai daļai sugu dabiskais izplatības areāls ir  Āzijā vai Dienvideiropā.
Sēņošana
Sēņošanas metodes
Pēc sēnes paņemšanas to, sākot ar kātiņu, apskata un attīra no "tārpiem" (kukaiņu kāpuriem), ja tādi vai to aliņas sēnē ir redzami. Aliņās sastopami kāpuru ekskrementi, tādēļ reizēm lietotais paņēmiens ņemt arī tārpainas sēnes un mājās izdzīt kāpurus ar sālsūdeni vai nobeigt tos ar vārīšanu netiek ieteikts. Kāpuri reizēm sastopami tikai sēnes kātiņā, šādā situācijā kātiņa bojātais iecirknis tiek nogriezts līdz veselās vietas sasniegšanai. Tomēr jāatceras, ka vēl neattīstījušās kāpuru oliņas parasti ir arī tajās sēnēs, kur vēl nav kāpuru, un kamēr sēnes nokļūs līdz pirmapstrādei mājās, kāpuri var paspēt izšķilties. Gliemežu iegrauzumiem sēnēs nevēlamu blakusparādību nav un tos sēņotājs var ignorēt vai izgriezt pēc saviem ieskatiem. Bieži pirms likšanas grozā sēnes notīra ne tikai no pielipušajām zemsedzes daļām, bet arī no gļotainās aizsargplēves, ja tāda ir (īpaši zeltkātēm). Vecākām stobriņu sēnēm tiek noņemts stobriņu slānis.
Tūsklapes
Sugas
Latvijā ir sastopamas divas sugas:
Sēņošana
Sēņošanas metodes
Specifisks sēņošanas paveids ir pazemē augošo trifeļu vākšana, kas tiek veikta ar speciāli apmācītu dzīvnieku — cūku vai suņu — palīdzību pēc ožas.
Tūsklapes
Sugas
Citas ģintī klasificētās sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:
Sēņošana
Sēņotāja ekipējums
Sēņotājam līdzi vajadzīgs:
Attālās vai nepazīstamās vietās un pie iespējamām veselības problēmām:
Vākšanas laikā
Biedējošā iespēja tikt čūskas sadzeltam praksē ir neliela, turklāt no odžu kodumiem Eiropā pēdējos 20 gados neviens cilvēks nav nomiris. Daudz lielāks ir risks stāties konfliktā ar kādu agresīvu instinktu pārmāktu zvēru vai cilvēku. Vislielākos riskus rada pusklaiņojoši suņi uz ceļiem un slimības pārnēsājošas ērces. Vēl jārēķinās arī ar iespēju zaudēt samaņu karstā laikā. Citas veselības problēmas var atrisināt ar tālruņa palīdzību, tādēļ vienmēr jābūt drošam, ka baterijas tajā pietiks līdz apdzīvotas vietas sasniegšanai. Negaidītas problēmas var rasties cilvēkiem ar alerģiju uz lapseņu indi, un tiem nevajadzētu doties mežā vieniem un attālu no ceļiem.
Vācot sēnes svešā zemē, jārēķinās ar to, ka tur var izrādīties kāds ierastas sēnes indīgs dubultnieks, jeb vai pati sēņu suga, kas Latvijā satur nenozīmīgu toksīnu daudzumu, citā reģionā un klimatā var izrādīties bīstami indīga. Pirms ēšanas jāizpēta vismaz viens vietējais sēņu noteicējs.
Iespējams nejauši iegadīties rajonā, kur notiek medības vai militārās mācības. Sadzirdot mežā šāvienus, jāturas no tiem tālāk. Tiem, kuri apzināti dodas sēņot uz šādām vietām, vienmēr tur jāvalkā koša atstarojošā veste un jābūt gataviem klausīt rīkojumiem.
Ēdot sēnes
Nopietnas problēmas var rasties, ja cilvēkam pret kādu sēņu sugu ir alerģija, īpaši, ja par iepriekš to nav zināms. Tāpat saindēšanās pakāpe atkarīga no organisma izturības un blakusslimībām. Tā kā tas bieži ir neprognozējami, tad ļoti vēlams ievērot dažus noteikumus, kuri attiecas arī uz veikalos pērkamajām kultivētajām sēnēm:
Reālu draudu veselībai rada sēnes, kuru kaitīgās vielas netiek izvadītas no organisma, bet akumulējas tajā, līdz sasniedz kritisko robežu, kura dažādiem cilvēkiem daudzkārtīgi atšķiras. Īpaši ar to izceļas parastā bisīte un kailā mietene. Lai gan bieži izskan pārliecība, ka tās vajag tikai pareizi sagatavot, pie pavājinātas imunitātes nekāda sagatavošana nepalīdz. Pagājušā gadsimta vidū, kad teorija par bisīšu pareizu sagatavošanu bija populāra arī literatūrā, ap 40% saindēšanās gadījumu ar sēnēm PSRS notika maijā, kad praktiski tikai ar tām arī varēja saindēties. Kopā no reģistrētajiem saindēšanās gadījumiem 45% bija ar bisītēm. Neviena cita indīgo sēņu suga ne tuvu neradīja tik biežu saindēšanos.
Biežāk kā ar vienmēr indīgajām sēņu sugām cilvēki saindējas ar sēnēm, kas nepareizi sagatavotas vai sabojājušās, vai arī augušas ķīmiski piemēslotās vietās. Jāievēro, ka sēnes ātri bojājas, īpaši saspiestas un siltumā (tāpēc sēņojot iesaka lietot platus grozus, nevis spaiņus vai, kas vēl ļaunāk, plēves maisiņus), stipri uzkrāj no augsnes kaitīgas vielas — no dzīvsudraba līdz radioaktīvajiem izotopiem un ļoti daudzas satur sīvu šķidrumu vai nelielu toksīnu daudzumu, ko bieži var izšķīdināt ūdenī vai iznīcināt ar termisku apstrādi. Tāpēc drošības pasākumi iekļauj:
Ekoloģiskās problēmas
Pēc Čornobiļas AES katastrofas gandrīz visā Eiropā sāka pētīt, cik radioaktīvas kļuvušas sēnes, un rezultāti bija pretrunīgi. Mūsdienās šī problēma joprojām ir svarīga smagāk cietušajiem Baltkrievijas, Krievijas un Ukrainas reģioniem, taču citur tas vairs nav aktuāli. Tā, čehu pētnieki konstatējuši, ka sēņu uzkrājamais cēzijs-137 tajās ir devās, kuras var būt bīstamas tikai, ik dienas apēdot pa 10 kg sēņu. Čehi vidēji uz cilvēku patērē 2—2,5 kg sēņu gadā, kas ir tikai 0,15% no tās dozas, ko cilvēks uzkrāj dabīgā veidā. Latvijas teritoriju Čornobiļas piesārņojums būtiski nav skāris.
Latvijas piesārņoto un potenciāli piesārņoto vietu saraksts, kuru uztur Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas centrs, 2019. gada martā iekļāva 3578 objektus. Vairums no tiem atrodas pilsētās, sēņotājiem svarīgākie grunts piesārņojumi parasti saistīti ar esošajiem un bijušajiem degvielas uzglabāšanas objektiem un izgāztuvēm.