cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Muzikālā banka 2020
"Muzikālās bankas 2020" dziesmu konkurss notika 2020. gadā. Tas noslēdzās ar koncertu VEF kultūras pilī, kurš COVID-19 pandēmijas dēļ notika bez skatītāju klātbūtnes un tika translēts televīzijā. Ceremonijā tika atskaņotas 15 skatītāju un žūrijas iecienītākās dziesmas, kā arī Imanta Kalniņa un Raimonda Paula dziesmu popūriji.
Roberts Saakjancs
Roberts Saakjancs (hy; dzimis Baku Azerbaidžānas PSR, miris  Erevānā Armēnijā) bija armēņu un padomju animācijas mākslinieks.
Mācījies Armēnijas Pedagoģiskajā institūtā. No 1970. gada strādā kinostudijā Armenfilm par multiplikācijas mākslinieku, no 1972. gada — par režisoru. Viņš ir arī praktiski visu savu filmu scenāriju autors un inscenētājs. Radošās darbības laikā izveidojis ap 30 animācijas filmu, ap 70 mūzikas klipus Armēnijas un Krievijas TV kanāliem, kā arī bijis līdzautors citām Armenfilm uzņemtajām animācijas filmām. Pazīstamākās Saakjanca animācijas filmas ir pēc Ovanesa Tumanjana pasaku motīviem veidotais cikls «Kurš izstāstīs blēņu stāstu?» («Kikoss», «Runājošā zivs» u.c.), kā arī fantāzija par armēņu tautas pasaku tēmu «Zilajā jūrā, baltajās putās».
Saakjanca filmas apbalvotas vairākos kinofestivālos kā bijušajā PSRS, tā arī Francijā, Itālijā, Spānijā, Vācijā un Japānā. 1987. gadā ieguvis Armēnijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu, 2008. gadā — Armēnijas Tautas mākslinieka goda nosaukumu.
Miris 2009. gada 24. septembrī pēc smagas sirds aortas aneirismas operācijas.
Brīvības konvojs
Brīvības konvojs (en, fr) bija Kanādā 2022. gada janvārī, februārī un martā notiekoši protesti pret ieviestajām COVID-19 vakcinācijas pasēm.
Reakcija
Savu atbalstu Brīvības konvojam izteikuši Kanādas parlamenta deputāti — virkne Kanādas Konservatīvās partijas biedru, Ontārio partijas līderis Dereks Slons, citi Kanādas politiķi — Kanādas Tautas partijas pārstāvji, Saskačevanas premjerministrs Skots Mo, vairāki ASV kongresmeņi, Floridas gubernators, citi ASV politiķi, tostarp Donalds Tramps, kā arī citi sabiedrībā pazīstami cilvēki, piemēram, Īlons Masks.
Dž. Trudo atteicās uzsākt sarunu ar protesta dalībniekiem, turklāt, Brīvības konvojam ierodoties Otavā, premjerministrs ar ģimeni pameta galvaspilsētu un devās uz nezināmu patvēruma vietu. Līdz 8. februārim Otavas policija saistībā ar demonstrācijām bija veikusi 23 arestus un izrakstījusi 1300 naudas sodu. Uzsākti 85 kriminālprocesi. Policija traucē cilvēku īstenoto degvielas piegādāšanu un cita veida materiālo palīdzību protestētājiem.
Līdzīgu protesta pasākumu Eiropas tālbraucēji plānoja īstenot Briselē 7. februārī, taču vēlāk kā iespējamais akcijas norises datums tika izziņots 14. februāris. 9. februārī no Nicas un Perpiņānas Francijā ar dažādiem transportlīdzekļiem izvirzījušās cilvēku grupas, kas sevi dēvē par daļu no Brīvības konvoja un dodas uz Parīzi, pēc tam — uz Briseli. 14. februārī Briselē ieplānotie protesti pilnā mērā nenotika, Beļģijas policijai nepieļaujot protestētāju ierašanos pilsētā; norisinājās pāris simtu cilvēku (bez transportlīdzekļiem) protests.
Jānis Baltvilks
Jānis Baltvilks (dzimis, miris ) bija latviešu dzejnieks un ornitologs.
Dzīvesgājums
Dzimis Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā Smārdes pagasta "Zīlītēs". Mācījās Tukuma 1. vidusskolā, no 1962. līdz 1967. gadam studēja Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātē, 1972. gadā absolvēja Latvijas Lauksaimniecības universitātes Agronomijas fakultāti. No dienesta padomju armijā izvairījies tēlojot psihisku saslimšanu.
Strādāja par ornitologu Latvijas Zinātņu akadēmijas Bioloģijas institūta Ornitoloģijas laboratorijā (1965—1974), bija viens no Latvijas Ornitoloģijas biedrības dibinātājiem.
1970. gadā Baltvilks sāka publicēt literāros darbus, 1977. gadā kļuva par Latvijas Rakstnieku savienības biedru, līdz 1979. gadam darbojās izdevniecībā "Liesma". 1980. gadu beigās sāka strādāt žurnālā "Zīlīte", 2000. gadā kļuva par tās galveno redaktoru. J. Baltvilks bija padomju režīmam "neērts" kultūras darbinieks; mēģinājumi viņu iesaistīt sistēmā un padarīt par VDK ziņotāju nebija sekmīgi.
2003. gada 22. septembrī cieta ceļu satiksmes negadījumā Rumbulā Rīgā, miris slimnīcā no gūtajām traumām 4. oktobrī. Apglabāts Rīgas Pirmajos Meža kapos.
Darbi
Izdevis vairākus dzejoļu krājumus, kā arī vairākas pasaku grāmatas un citas grāmatas bērniem:
Proza
1985: "Vasarā laukos". 1986: "Reibeņu meža stāsti". 1988: "Stāsti par ceļojumiem". 1992: "Sienāži un zvaigznes". 1993: "Vējlukturis mežā". 1995: "Gadalaiki". 1996: "Pasakas par pasakām". 1997: "Mergusiņš". 1998: "Ķirzaku pils". 1998: "Līdakas trešā vasara". 1998: "Divpadsmit pastaigas dabā". 2000: "Plīvija un citas pasakas". 2000: "Gludekļa klejojumi".
Dzeja bērniem
1979: "Meža malas zaļais knauķis". 1981: "Skrejvabole pieliek soli". 1984: "Stērstes sniegā". 1987: "Kā zīlīte pie loga". 1990: "Zāle visu dienu zaļa". 1993: "Krūmu krāmu jēru jūra". 1994: "Trīsdesmit trīs". 1994: "Sīksolīte un Lamzaks". 1997: "Circeņa malciņa". 1999: "Purva burvis". 2000: "Mazā meža ābece". 2000: "Izmazgātās debesis". 2002: "Mīklupanti". 2003: "Vilki velk malku". 2003: "Susura vasara".
Proza bērniem
1985: "Vasarā laukos". 1986: "Reibeņu meža stāsti". 1988: "Stāsti par ceļojumiem". 1992: "Sienāži un zvaigznes". 1993: "Vējlukturis mežā". 1995: "Gadalaiki". 1996: "Pasakas par pasakām". 1997: "Mergusiņš". 1998: "Ķirzaku pils". 1998: "Līdakas trešā vasara". 1998: "Divpadsmit pastaigas dabā". 2000: "Plīvija un citas pasakas". 2000: "Gludekļa klejojumi".
Populārzinātniskas grāmatas bērniem
1981: "Sarunas par putniem". 1984: "Zeme, maizes devējiņa". 1985: "Brālis ozols, māsa liepa". 1991: "Mana putnu grāmata". 1996: "Daba. Dzīvība".
Piemiņa
Pēc J. Baltvilka nāves izveidota Jāņa Baltvilka balva bērnu literatūrā labākajiem bērnu grāmatu autoriem un ilustratoriem.
Neiznīcināmie 3
"Neiznīcināmie 3" (en) ir 2014. gada ASV asa sižeta filma, kas ir 2010. gada filmas "Neiznīcināmie" un 2012. gada filmas "Neiznīcināmie 2" turpinājums. Filmas režisors ir Patriks Hjūzs, bet scenārija autori ir Silvestrs Stallone, Kreitons Rotenbergers un Katrīna Benedikta.
Galveno pozitīvo tēlu, tāpat kā filmas pirmajā daļā, atveido Silvestrs Stallone, bet ļaundari — Žans Klods van Damme. Pārējās lomās filmējās Silvestrs Stallone, Džeisons Steitems, Antonio Banderass, Veslijs Snaips, Dolfs Lundgrēns, Kelsijs Gramers, Rendijs Kūtūrs, Terijs Krūss, Kelans Latcs, Ronda Rouzija, Glens Pauels, Viktors Ortizs, Roberts Deivi, Mels Gibsons, Harisons Fords un Arnolds Švarcenegers un citi aktieri.
Cylindrocline commersonii
Cylindrocline commersonii ir kurvjziežu dzimtas suga, kas endēma Maurīcijai. Tā ir viena no divām cilindroklīņu sugām, kuru nelielajām populācijām ir ierobežoti areāli.
Nelielais, līdz 1 m augstais krūms Sarkanajā grāmatā iekļauts kritiski apdraudēto sugu sarakstā. 1974. gadā Cylindrocline commersonii savvaļas populāciju veidoja 20—25 augi, 1984. gadā to skaits bija noslīdējis līdz 12 īpatņiem, 2000. gadā — aptuveni 30 augu.
Izplatība un veģetācija
Sastopams tropu lietus mežos ap Lepouce kalnu no 790 līdz 812 m v.j.l.
Pērtas naudas kaltuve
Pērtas naudas kaltuve (en) ir valsts uzņēmums Pērtā, Austrālijā, oficiālais Austrālijas zelta stieņu ražotājs. Pieder Rietumaustrālijas valdībai. Kaltuve dibināta 1899. gadā Rietumaustrālijas raktuvēs iegūtā zelta attīrīšanai, kā arī Britu impērijas zelta soverēnu un pussoverēnu monētu kalšanai. Bija viena no trim Lielbritānijas Karaliskās naudas kaltuves (Royal Mint) filiālēm Austrālijā; divas pārējās — Sidnejas un Melburnas naudas kaltuves — slēgtas. Kaltuvē tiek ražoti un uzglabāti zelta, sudraba un platīna stieņi, kā arī jubilejas, kolekcijas monētas un citi cēlmetālu izstrādājumi. Līdz 1983. gadam kaltuvē ražoja arī Austrālijas apgrozības monētas no parastajiem metāliem. Kaltuve atrodas Austrumpērtas rajonā, Neoromānikas stilā celtā ēkā, kas iekļauta Rietumaustrālijas kultūras mantojuma sarakstā. Kaltuvi apmeklē tūristi, tajā ir veikals, zelta ekspozīcija, tiek organizētas ekskursijas.
Kaltuvē pārstrādā ap 90 % no Austrālijā iegūtā zelta; stieņu un monētu ražošanai izmanto arī ievestos metālus. Ik gadu kaltuve saražo apmēram 13 % no pasaules cēlmetālu stieņu un monētu kopprodukcijas. 2018. gadā kaltuvē saražoti un realizēti zelta, sudraba un platīna izstrādājumi 18,9 mlrd. Austrālijas dolāru vērtībā.
Kaltuvē tiek uzglabāta lielākā un vērtīgākā monēta pasaulē — „Austrālijas ķengura vienas tonnas zelta monēta“ (Australian Kangaroo One Tonne Gold Coin). Monēta sver 1012 kg, ir aptuveni 80 cm plata un vairāk kā 12 cm bieza. Tā izgatavota 2011. gadā no tīra, 99,99 %, zelta. 2012. gadā ierakstīta Ginesa rekordu grāmatā. Monētas vērtība — vairāk kā 50 milj. Austrālijas dolāru.
Janeļeva
Janeļeva ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 304 km attālumā no Rīgas.
Ciemā atrodas piecas mājas (adreses), divas esošas un viena likvidēta lauku saimniecība.
Vācu okupācijas laikā Janeļeva bija viens no ciemiem, kurā Latgales apgabala biškopības biedrība nozīmēja atbildīgos dravniekus. Padomju okupācijas gados, 1965. gadā ciemā uzbūvēta Frunzes kolhoza piena lopu ferma (dažviet saukta par Jaņeļevo).
Hajao Mijadzaki
Hajao Mijadzaki (ja, Miyazaki Hayao; dzimis ) ir japāņu kinorežisors, animators, scenārists un mangas mākslinieks. Pārsvarā darbojies anime filmu veidošanā.
Karjeru sācis 1961. gadā ar darbu Toei Animation studijā. Vairāk nekā 50 gadu ilgās karjeras laikā ir guvis starptautisku atzinību kā anime filmu veidotājs un kā viens no filmu un animācijas studijas Studio Ghibli dibinātājiem. Filmu panākumu dēļ Mijadzaki ir ticis salīdzināts ar amerikāņu animatoru Voltu Disneju, britu animatoru Niku Parku un amerikāņu režisoru Robertu Zemeki.
Viņa filmas guva panākumus Japānā, tomēr rietumos tās kļuva pazīstamas vien tad, kad Miramax Films sāka translēt filmu "Princese Mononoke" (1997). Mijadzaki veidotā anime "Gariem līdzi" (2001) ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā animācijas filma". Vēl divas viņa filmas bijušas nominētas šajā kategorijā — Howl's Moving Castle (2004) un The Wind Rises (2013). 2014. gadā Mijadzaki apbalvots ar Kinoakadēmijas goda balvu.
Ketlers
Ketlers var būt:
Polijas Tautas Republika
Polijas Tautas Republika (PTR) (poļu: Polska Rzeczpospolita Ludowa, PRL), oficiālais valsts nosaukums no 1944. līdz 1952. gadam — Polijas Republika (poļu: Rzeczpospolita Polska), bija Austrumu bloka valsts, kas pastāvēja no 1944. līdz 1989. gadam.
Vēsture
Pirmajos pēckara gados notika Polijas jauno robežu noteikšana — pirmskara Polijas republikas austrumu teritorijas tika neatgriezeniski zaudētas PSRS, kas kā kompensāciju Polijai piešķīra karā sakautās Vācijas provinces uz austrumiem no Oderas upes — Pomerāniju, Silēziju, daļu no Brandenburgas un Austrumprūsijas. Robežu izmaiņām sekoja masīva iedzīvotāju pārvietošana, poļiem pametot PSRS un ukraiņiem un vāciešiem pametot Poliju.
Pretēji solījumiem Polijā sarīkot brīvas daudzpartiju vēlēšanas, Staļins nodrošināja to, ka varu savās rokās koncentrēja komunisti, kas pakāpeniski samazināja dažu atļauto opozīcijas partiju darbību. 1947. gadā sarīkotajās vēlēšanās 80,1% balsu ieguva komunistu vadītais Demokrātiskais bloks un 1952. gadā tika pieņemta jauna konstitūcija, kas oficiāli izveidoja Polijas Tautas Republiku. 1956. gadā Poznaņā izcēlās strādnieku nemieri, kas, kopā ar negaidīto valsts vadītāja Boļeslava Beruta nāvi noveda pie valsts un partijas pakāpeniskas de-staļinizācijas un padomju virsnieku atbrīvošanas no komandieru posteņiem poļu armijā.
1970. gadā, lai uzlabotu problēmu nomākto ekonomiku, valdība strauji pacēla galveno pārtikas preču cenas. Tas noveda pie masīviem strādnieku protestiem, kuru apspiešanā tika izmantots bruņots spēks. Lai nomierinātu iedzīvotājus, ilggadīgo partijas vadītāju Vladislavu Gomulku atbrīvoja no amatiem un nomainīja ar Edvardu Gereku. Gereks mēģināja strauji uzlabot Polijas ekonomisko stāvokli uzsākot modernizācijas programmu, kas tika finansēta ar aizņēmumiem no ASV un Rietumvācijas. Šis plāns sabruka pēc 1973. gada naftas krīzes un Polija bija iedzīvojusies milzīgā valsts parādā. Iedzīvotājos pieauga neapmierinātība ar komunistu režīmu. Papildus impulsu opozīciji sniedza Karola Vojtilas ievēlēšana par Romas pāvestu 1978. gadā. Savas vizītes laikā 1979. gada jūnijā jaunais pāvests aicināja opozīciju veidot paralēlas sociālās institūcijas, kas krīzes gadījumā spētu pārņemt varu no komunistiem.
Kopējā situācija valstī noveda pie protestu un streiku aktivitātes pieauguma, kuru vadīja Gdaņskas strādnieku līderis Lehs Valensa. 1980. gada septembrī Gereks tika atbrīvots no amatiem, varai mēģinot rast kompromisu ar Valensas vadīto arodbiedrība Solidaritāte, kurai 1981. gada beigās bija deviņi miljoni biedru. Lai saglabātu varu, ar PSRS pamudinājumu 1981. gada 13. decembrī premjerminists, ģenerālis Vojcehs Jaruzeļskis ieviesa kara stāvokli, arestēja opozīcijas vadītājus un 1982. gada 8. oktobrī aizliedza Solidaritāti.
Polijas vājais ekonomiskais stāvoklis, sociālistiskās sistēmas kopējais sabrukums noveda pie sarunām starp Jaruzeļski un Solidaritātes līderiem 1989. gadā kuru rezultātā 1989. gadā tika sarīkotas brīvas vēlēšanas, kurās pilnīgu uzvaru guva Solodaritāte. 1989. gada 29. decembrī Sejms veica konstitūcijas izmaiņas, kas atjaunoja demokrātiju valstī.
Pierīga
Pierīga ir apzīmējums Latvijas teritorijai, kas atrodas tās galvaspilsētas Rīgas tiešā tuvumā un ir ar to ģeogrāfiski un vēsturiski saistīta. Laika gaitā šajā teritorijā pilnīgi vai daļēji bijušās šādas administratīvas vienības:
Vēsture
1226. gada 15. martā Romas pāvesta legāts Modēnas Vilhelms piešķīra Rīgas pilsētai savu pārvaldes apgabalu jeb marku. Līdz 1606. gadam teritorijas nosaukums bija Rīgas landfogteja, bet pēc iekļaušanas Zviedru Vidzemes sastāvā to pārdēvēja par Rīgas patrimoniālo apgabalu un iekļāva Rīgas apriņķa sastāvā.
Pēc 1783. gada administratīvās reformas Rīgas apriņķim pievienoja Cēsu apriņķa dienvidu daļu, bet tā ziemeļdaļu pievienoja jaunizveidotajiem Valmieras un Valkas apriņķiem. Rīgas apriņķī bez Rīgas pilsētas tolaik ietilpa 25 draudzes novadi: Skulte, Allaži (Allasch), Aizkraukle (Ascheraden), Krimulda-Pēterupe (Kremon-St. Peters Capelle), Dole (Dahlen), Daugavgrīva (Dünamünde), Jumprava (Jungfernhof), Jaunpils (Jürgensburg), Koknese (Kokenhusen), Mālpils (Lemburg), Lielvārde (Lennewarden), Lēdurga-Turaida (Loddiger-Treiden), Nītaure (Nitau), Ādaži-Carnikava (Neuermühlen-Zarnikau), Ropaži (Rodenpois), Sloka (Schlok), Sigulda (Segewold), Madliena (Sissegal), Suntaži (Sunzel), Akmeņsala (Steinholm), Ikšķile-Salaspils (Uexküll-Kircholm).
Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Rīgas rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem. 2004. gada 28. aprīlī tika izveidots Pierīgas statistiskais reģions: Alojas novads, Ādažu novads, Babītes novads, Baldones novads, Carnikavas novads, Engures novads, Garkalnes novads, Ikšķiles novads, Inčukalna novads, Jaunpils novads, Jūrmala, Kandavas novads, Krimuldas novads, Ķeguma novads, Ķekavas novads, Lielvārdes novads, Limbažu novads, Mālpils novads, Mārupes novads, Ogres novads, Olaines novads, Ropažu novads, Salacgrīvas novads, Salaspils novads, Saulkrastu novads, Sējas novads, Siguldas novads, Stopiņu novads, Tukuma novads.
Savukārt 2006. gada 12. oktobrī izveidoja Rīgas plānošanas reģionu, kurā ietilpst Rīgas un Jūrmalas pilsētas kopā ar 27 novadiem: Alojas novads, Ādažu novads, Babītes novads, Baldones novads, Carnikavas novads, Engures novads, Garkalnes novads, Ikšķiles novads, Inčukalna novads, Jaunpils novads, Kandavas novads, Krimuldas novads, Ķeguma novads, Ķekavas novads, Lielvārdes novads, Mālpils novads, Mārupes novads, Ogres novads, Olaines novads, Ropažu novads, Salacgrīvas novads, Salaspils novads, Saulkrastu novads, Sējas novads, Siguldas novads, Stopiņu novads, Tukuma novads.
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu" un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu" 2009. gada 1. jūlijā Rīgas rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti 16 novadi: Ādažu novads, Babītes novads, Carnikavas novads, Garkalnes novads, Inčukalna novads, Krimuldas novads, Ķekavas novads, Mālpils novads, Mārupes novads, Olaines novads, Ropažu novads, Salaspils novads, Saulkrastu novads, Sējas novads, Siguldas novads, Stopiņu novads.
2021. gada 1. jūlijā vairāki Pierīgas novadi tika apvienoti, samazinot kopējo novadu skaitu Pierīgā no 27 uz 11 novadiem. Savukārt, Rīgas plānošanas reģionā, novadu skaits samazinājās ne tikai novadu apvienošanas rezultātā, bet arī tāpēc, ka vairāki novadi tika pārcelti uz citiem plānošanas reģioniem — Limbažu, Ogres un Saulkrastu novadi tika pārcelti uz Vidzemes plānošanas reģionu, bet Tukuma novads tika pārcelts uz Kurzemes plānošanas reģionu.
Lielrīga
Reizēm Pierīgas novadiem pievieno arī citas agrākās Rīgas apriņķa un ar to robežojošās teritorijas un dēvē par "Lielrīgu", piemēram:
TU1
TU1 ir dīzeļlokomotīves TU2 prototips, izgatavots divos eksemplāros 1954. gadā Kalugas mašīnbūves rūpnīcā.
Lokomotīves vēsture
1950. gadu sākumā saskaņā ar "Vilces rekonstrukcijas plānu" uz Padomju Savienības dzelzceļiem un darbam uz jaunbūvējamajām šaursliežu dzelzceļu līnijām, kuras tika galvenokārt koncentrētas lauksaimniecības zemju apkārtnē, Centrālās mašīnbūves rūpnīcu vadības komitejas (ЦУМЗ) projektu-konstruktoru birojs izdeva pavēli Kalugas mašīnbūves rūpnīcai – izstrādāt eksperimentālās šaursliežu dīzeļlokomotīves modeli.
Jauno lokomotīvi bija paredzēts izmantot ne tikai uz lauksaimniecības zemēm, bet arī ar to aizstāt uz padomju šaursliežu dzelzceļiem izplatītās tvaika lokomotīves GR, Kp4 un citas. Tajā laikā uz padomju platsliežu dzelzceļiem sāka parādīties pirmās platsliežu sērijveida dīzeļlokomotīves. Tā kā pārsvarā šis platsliežu lokomotīves bija ar elektrisko spēka pārvadu, kurš sevi bija pierādījis, kā izdevīgs un drošs ekspluatācijā, tad arī jaunā šaursliežu lokomotīve tika projektēta izmantošanai ar šo spēka pārvadu, par konstrukcijas pamatu tika ņemta platsliežu lokomotīve.
Sakarā ar to, ka lokomotīve sākotnēji tika veidota vilcienu vešanai pa maģistrālajiem ceļiem, tika izlemts lietot vagona veida virsbūvi ar divām vadības kabīnēm, tādējādi atkrita lokomotīves apgriešanas nepieciešamība galastacijās.
Kā spēka iekārtu tika nolemts izmantot 12 cilindru V-veida dīzeļdzinēju 1D12-300 ar jaudu 300 zirgspēki, kurš atbilda visām tehniski ekonomiskajām un gabarītu prasībām. Jau 1955. gada jūlijā Kalugas mašīnbūves rūpnīca izlaida pirmo lokomotīvi, kura ieguva apzīmējumu TU1-001.
Pēc lokomotīves izmēģinājumiem kļuva skaidrs, ka lokomotīve sērijveida izgatavošanai nav derīga. Pēc nopietnas spēka iekārtas un spēka pārvada pārveidošanas lokomotīvi uzsāka izgatavot sērijveidā ar apzīmējumu TU2.
Lokomotīvju ekspluatācija
Pirmā lokomotīve TU1 1956. gadā tika nodota sākotnēji Dienvidurālu bērnu dzelzceļam, pēc tam 1957. gadā Kijevas bērnu dzelzceļam, kur nostrādāja līdz 1992. gadam, pēc kā 1999. gadā tika sagriezta metāllūžņos. Otra lokomotīve TU1 strādāja Taškentas bērnu dzelzceļā un tāpat kā 001 pēc tam tika nodota metāllūžņos.
Lokomotīvju novērtējums
Lokomotīve TU1 bija pirmā padomju šaursliežu dīzeļlokomotīve, tādēļ kļūdas tās konstrukcijā bija loģiskas un iepriekš paredzamas. Principā lokomotīves TU1 varēja tikt izgatavotas sērijveidā vienlaikus ar lokomotīvēm TU2. Taču vājās spēka iekārtas dēļ tās netika laistas sērijveida ražošanā.
Iežmaugtais pameldrs
Iežmaugtais pameldrs (la) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga, kuras ietvaros nodala zemākus taksonus. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā. Latvijā retumis gandrīz visā teritorijā, tomēr pārsvarā Austrumlatvijā, pārpurvotās ezeru piekrastēs un seklūdeņos, purvu apmalēs un grāvjos.
Daži autori iežmaugto pameldru aplūko kā purva pameldra (Eleocharis palustris) pasugu.
Apraksts
Iežmaugtais pameldrs ir daudzgadīgs, 15—50 cm garš lakstaugs. Augam ir apaļš stublājs un ložņājošs saknenis. Stublājs ir diezgan resns un drukns, bez lapām; ir tikai lapu makstis pie pamata. Vārpiņa stublāja galā ir iegareni olveidīga, tā ir 0,8—1,5 cm gara, no stublāja nodalīta ar acīm redzamu iežmaugu. Vārpiņā visbiežāk ir 15—20 ziedi. Apakšējā vārpiņas plēksne apņem apmēram pusi no vārpiņas pamata. Zieda plēksne ir olveidīga, tumšbrūna, ar zaļganu svītru vidū. Apziedņa matiņi skaitā ir 5—6 (dažreiz līdz 8), tie ir garāki nekā auglis. Irbuļa palieka plati koniska, platāka nekā gara. Auglis ir dzeltenbrūns riekstiņš. Zied jūnija beigās un jūlijā.
Luftwaffe
Luftwaffe (latviski — 'gaisa spēki') ir termins, ar kuru vācu valodā saprot kara aviāciju. Kopš 1956. gada tā sauc Bundesvēra aviāciju, bet vēsturiski tas ir bijis arī Vērmahta kara aviācijas nosaukums (1935 — 1945).
Vērmahta Luftwaffe piedalījās Spānijas pilsoņu karā un Otrajā pasaules karā. Pēc Trešā reiha kapitulācijas 1946. gadā Luftwaffe tika izformēta.
Rietumvācijai pēc kara bija jāievēro virkne ierobežojumu militārajā jomā, kas neļāva tai izvērst kara aviācijas formēšanu, tomēr situācija būtiski izmainījās 1955. gadā, kad Rietumvācija tika uzņemta NATO. Jau nākamā gada 9. janvārī ar rietumu sabiedroto palīdzību Bundesvērā tika atjaunota Luftwaffe. Pēc Vācijas atkalapvienošanās Austrumvācijas kara aviācija tika iekļauta Luftwaffe.
Pēc Otrā pasaules kara Luftwaffe ir piedalījusies Dienvidslāvijas karos un Afganistānas karā. Tā piedalās arī Baltijas gaisa telpas patrulēšanas misijās.
Klīves iela
Klīves iela ir iela Jūrmalā, Jaunķemeru apkaimē. Klīves iela sākas krustojumā ar Kolkas ielu un beidzas pie Slokas ezera. Kopējais ielas garums ir 905 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Klīves ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Klīves iela ir savienota ar šādām ielām:
Rokijs (filmu sērija)
"Rokijs" (en) ir pilnmetrāžas filmu sērija, kuras izplatītājs ir Metro-Goldwyn-Mayer.
Korespondencšaha olimpiāde
Korespondencšaha olimpiāde ir Starptautiskās korespondencšaha federācijas (ICCF) organizēts divu etapu (priekšsacīkstes, fināls) korespondencšaha turnīrs, kurā piedalās ICCF dalībvalstu izlases komandas.
Vēsture
Korespondencšaha olimpiādes ICCF rīko kopš 1946. gada. Par olimpiādes prototipu kalpoja ICCF priekšteces Starptautiskās Korespondencšaha savienības (IFSB) 1935.—1939. gadā izvestais Eiropas valstu komandu turnīrs, kurš tika izspēlēts divos etapos: pirmais etaps — priekšsacīkstes, kurās, sadalītas trīs grupās, spēlēja 17 komandas no 14 valstīm, otrais etaps — divi fināli. Galvenajā finālā, kurā spēlēja 6 komandas, uzvarēja Ungārija.
Olimpiādes izcīņas kārtība
Olimpiādes izcīņas kārtību nosaka ICCF turnīru noteikumi. Katrai olimpiādei ir divi posmi: priekšsacīkstes un fināls. Trīs pirmo vietu ieguvējas komandas saglabā tiesības spēlēt nākamās olimpiādes finālā. Valsti var pārstāvēt tikai viena komanda gan priekšsacīkstēs, gan finālā. Izņēmuma gadījumos ar ICCF izpildvaldes atļauju olimpiādē var tikt pielaistas komandas, kuru sastāva ietilpst dalībnieki no vairākām valstīm, kurās korespondencšahs ir vāji attīstīts. Komandā 6 spēlētāji. Atkarībā no pieteikto komandu skaita, priekšsacīkšu grupu skaitu un kvalifikācijas kārtību pirms turnīru sākuma nosaka ICCF titulu turnīru komisārs un apstiprina izpildvalde.
Ja vairākām komandām turnīra noslēgumā ir vienāds punktu skaits, augstāku vietu iegūst komanda:
Latvijas dalība korespondencšaha olimpiādes
Latvijas korespondencšahisti ar savu komandu ICCF olimpiādēs varēja piedalīties tikai pēc neatkarības atgūšanas. 1992.gada 20. septembrī kārtējais ICCF kongress Latvijas korespondencšaha federāciju vienbalsīgi apstiprināja par ICCF locekli. Latvijas komandai pirmais starts olimpiādēs bija dalība 12. olimpiādēs priekšsacīkstēs (1993—1998). Šī olimpiāde līdz šim Latvijas korespondencšahistiem bijusi visveiksmīgākā: pirmā vieta priekšsacīkstēs, trešā — finālā un bronzas medaļas.
Liberecas "Slovan"
No 2006. līdz 2009. gadam klubu pārstāvēja Latvijas futbola vārtsargs Maksims Uvarenko.
Ukrainas Olimpiskā komiteja
Ukrainas Nacionālā Olimpiskā komiteja (uk) ir bezpeļņas organizācija, Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Ukrainu un tās sportistus olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Komitejas galvenā mītne atrodas Ukrainas galvaspilsētā Kijivā. Ukrainas izmantotais SOK kods ir UKR.
Olimpiskā komiteja atbild par olimpiskās kustības attīstību, nostiprināšanu un aizsardzību Ukrainā.
Vēsture
Pāris nedēļas pēc neatkarības referenduma 1991. gada 18. decembrī Augstākā Rada iesniedza Starptautiskajai Olimpiskajai komitejai lūgumu atzīt Ukrainas Nacionālo olimpisko komiteju par olimpiskās kustības dalībnieku kopš 1952. gada.
Starptautiskā Olimpiskā komiteja 1993. gada septembrī Ukrainas NOK atzina par tās pilntiesīgu locekli.
1995. gadā Ukrainas NOK sāka publicēt savu oficiālo ikmēneša žurnālu “Olimpiyska Arena”, un kopš 1997. gada divreiz mēnesī izdod biļetenu “Olimpiskās ziņas no Ukrainas NOK”.
Olimpiskās komitejas sastāvs
Ukrainas Nacionālo Olimpisko komiteju veido: Kopā sastāv no 154 biedriem.
Izpildkomitejas sastāvs
Ukrainas Nacionālā Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
Biedru federācijas
Ukrainas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Ukrainā darbojas 38 olimpiskās vasaras un 8 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.
Mētras
Mētras (Mentha) ir lūpziežu dzimtas ģints. Ģintī ir 20 līdz 26 sugas (sistemātika nav viennozīmīga). Mētras galvenokārt aug ziemeļu puslodes mērenajā joslā. Dažas sugas, galvenokārt, piparmētra, tiek kultivētas kā ēterisko eļļu un ārstniecības augi.
Teds Kruss
Rafaels Edvards Kruss (Rafael Edward Cruz, dzimis ), plašāk zināms kā Teds Kruss (Ted Kruz), ir Amerikas Savienoto Valstu politiķis, pārstāv Republikānisko partiju. No 2013. gada ir ASV senators no Teksasas. 2016. gada ASV prezidenta vēlēšanās bija viens no Republikāniskās partijas kandidātiem uz ASV prezidenta krēslu, 2016. gada maijā izstājās no cīņas un par partijas kandidātu kļuva Donalds Tramps.
Lai gan dzimis Kanādas pilsētā Kalgari, bērnību pavadījis un uzaudzis Teksasas pilsētā Hjūstonā. Krusa tēvs Rafaels Kruss ir dzimis Kubā.
Judzuru Hanju
Iegūstot uzvaru 2020. gada Četru Kontinentu sacensībās, Hanju kļuva par pirmo un vienīgo vīriešu daiļslidotāju, kas sasniedzis tā saucamo Super Slam, esot pirmās vietas ieguvējs visos lielākajos čempionātos gan senioru, gan junioru karjerā. Saukts par vienu no, ja ne labāko vīriešu daiļslidotāju vēsturē, Hanju ir uzstādījis dažādus pasaules rekordus 19 reizes. Viņš ir pirmais, kas pārsniedzis 100 punktu robežu īsajā programmā, 200 — brīvajā slidojumā, 300 — kopsummā.
Judzuru Hanju ir pirmais Āzijas daiļslidotājs, kas šajā disciplīnā kļuvis par olimpisko čempionu. Izcīnot čempiontitulu 19 gadu vecumā, starp vīriešiem kļuva par jaunāko čempionu kopš. gada, kad par čempionu kļuva Diks Batons. 2016. gada CS Autumn Classic International sacensībās kļuva par pirmo daiļslidotāju vēsturē, kas veiksmīgi izpildījis četrkāršo tulupu sacensībās. Viņš ir pirmais vīriešu daiļslidotājs no Āzijas, kas ieguvis vairākus pasaules čempiona titulus.
Janīši
Janīši ir ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 250 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Vusars.
Enija Lenoksa
Ena "Enija" Lenoksa (en; dzimusi ) ir britu dziedātāja, dziesmu autore, politiskā aktīviste un filantrope.
1970. gados spēlējusi jaunā viļņa grupā The Tourists, tomēr lielus panākumus neguva. Pēc tam viņa kopā ar citu grupas dalībnieku Deivu Stjuartu dibināja grupu Eurythmics, ar kuru guva panākumus 1980. gados. Vēl ir izdevusi piecus solo studijas albumus un labāko dziesmu izlasi. Lenoksa ir ieguvusi deviņas Brit balvas, četras Grammy balvas. 2002. gadā saņēma Billboard žurnāla augstāko novērtējumu: Billboard Century balvu. 2004. gadā par dziesmu Into the West filmai "Gredzenu pavēlnieks: Karaļa atgriešanās" ieguva Zelta globusa balvu un Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā dziesma". Ir visvairāk Brit balvas saņēmusī mūziķe.
VH1 viņu nosauca par "labāko dzīvo soulmūzikas baltādaino dziedātāju", Rolling Stone iekļāva viņu savā 100 visu laiku labāko dziedātāju sarakstā ar 93. numuru. Tiek uzskatīta par vienu no veiksmīgākajām britu mūziķēm Apvienotās Karalistes mūzikas vēsturē.
Agnese Āboltiņa
Agnese Āboltiņa (dzimusi ) ir latviešu kalnu slēpotāja.
Pasaules kausā nav startējusi. 2013. gadā piedalījās Pasaules čempionātā, kur izcīnīja 74. vietu milzu slalomā. 2013. gada martā izcīnīja 9. un 10. vietu FIS sacensībās supergigantā. 2012. gadā startēja 2012. gada Ziemas Jaunatnes Olimpiskajās spēlēs.
Ketleru dzimta
Ketleru dzimta (de) ir dižciltīga vācu dzimta no Vestfālenes. No dzimtas nākuši septiņi Ketleru dinastijas hercogi Kurzemes un Zemgales hercogistes tronī. Dzimtas pārstāvji 16. gadsimtā ieceļoja Livonijā, viņi bija Livonijas ordeņa locekļi.
Vēsture
Ketleru dzimta cēlusies no Arnsbergas apkārtnes tagadējās Ziemeļreinas-Vestfālenes zemē, kur 1210. gadā pirmo reizi pieminēts bruņinieks Lamberts no Hīstenes. No 1318. gada bruņinieks Konrāds no Hīstenes (1285-1364) dabūja iesauku "Ketelers" ("Katlinieks" jeb "Katlu vīrs"), kas pielipa arī viņa pēctečiem. Bruņnieks Rotgers Ketelers (1346-1418) iemantoja Asenes īpašumu pie Zostes (Soest) un viņa pēcnācēji sevi sauca par Ketleriem no Jaunsenes (Kettler zu Neu-Assen). Gotharda Ketlera no no Jaunsenes (1480-1556) vecākais dēls Vilhelms Ketlers (ap 1512-1582) kļuva par Minsteres bīskapu, bet otrs dēls Gothards Ketlers (1517-1587) iestājās Vācu ordenī un devās karot uz Livoniju. 1553. gadā viņš bija ordeņa mantzinis, 1554. gadā Daugavpils komturs, 1557. gadā Vīlandes komturs, pēc Livonijas kara sākuma 1559. gadā pēdējais Livonijas ordeņa mestrs un pirmais Kurzemes un Zemgales hercogs.
Ketleru dzimta valdīja Kurzemē, Zemgalē un Sēlijā līdz 1737. gadam, kad Ferdinands Ketlers (1655-1737) mira trimdā Dancigā bez mantiniekiem. Vācijā vēl arvien turpinās dzimtas senākais Keteleru atzars (von Ketteler-Harkotten), barons Kārlis-Jozefs fon Ketelers (1934–2006) bija vēsturnieks un ģenealogs.
Neikšāns
Neikšāns var būt:
Leihtenbergas Žozefīne
Leihtenbergas Žozefīne ; dzimusi, mirusi ) bija Zviedrijas un Norvēģijas karaliene konsorte, karaļa Oskara I sieva.
Dzimusi Napoleona sievas Žozefīnes dēla no pirmās laulības, Itālijas vicekaraļa Ežēna de Boarnē un Bavārijas karaļa meitas Augustas ģimenē. 1823. gada 22. maijā Minhenē notika Žozefīnes laulību ceremonija ar Zviedrijas princi Oskaru, bez laulāto piedalīšanās. 19. jūnijā notika atkārtota ceremonija ar Stokholmā, šoreiz piedaloties abām pusēm. Laulība esot bijusi veiksmīga. Žozefīne līdz 1844. gadam darbojās kā kroņprincese, atbalstot mākslu, kādu laiku ar vīru dzīvoja Norvēģijā. Valdīšanas laikā esot bijusi politiski aktīva, konsultējot vīru par dažādiem jautājumiem.
Mētra
Mētra var būt:
2005. gada Eiropas U-20 čempionāts basketbolā sievietēm
2005. gada Eiropas U-20 čempionāts basketbolā sievietēm (2005 FIBA Europe Under-20 Championship for Women) bija 4. čempionāts Eiropas sieviešu basketbola izlasēm līdz 20 gadiem, kas norisinājās Čehijā. Uzvaru tajā izcīnīja Francijas U-20 izlase.
Apvidvārds
Apvidvārdi jeb dialektismi ir vārdi, ko lieto tikai kāda apvidus izloksnē, izlokšņu grupā vai dialektā un kas nepieder pie literārās valodas leksikas.
Stalbes pamatskola
Stalbes pamatskola ir dibināta 1988. gada 1. septembrī, tā atrodas Stalbē un ir Cēsu novada pakļautības iestāde. 1998. gadā ekspluatācijā nodota skolas sporta zāle. 1999. gadā uzsākta 5 un 6 gadīgo bērnu apmācība. 2011. gada 1. oktobrī iestādei pievienotas bērnudārza grupas, reorganizējot pirmsskolas izglītības iestādi “Rūķītis”. Ar 2012. gada 1. septembri Stalbes vidusskolai pievienota Raiskuma pamatskola, kā skolas struktūrvienība.
Antverpenes Dievmātes katedrāle
Antverpenes Dievmātes katedrāle (nl) ir gotikas stila Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Beļģijas pilsētas Antverpenes vecpilsētā. Katedrāles befruā (zvanu tornis) 1999. gadā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā kā viens no 56 Beļģijas un Francijas befruā. Katedrāles 123 metrus augstais tornis ir augstākais baznīcas tornis Beniluksa valstīs.
Katedrāles celtniecība tika uzsākta 1352. gadā vecās romānikas baznīcas vietā. Kaut arī katedrāles pirmās kārtas celtniecība tika pabeigta 1521. gadā, faktiski katedrāle nav pabeigta arī mūsdienās, jo bija paredzēts, ka katedrālei abi torņi būs vienlīdz augsti. Katedrāle cietusi ugunsgrēkos 1434. un 1533. gadā, kā arī tā demolēta 1556. gada svētbilžu grautiņos (Beeldenstorm). Baznīca apšaudīta arī Franču revolūcijas laikos.
Katedrāles celtniecības vadītājs bija Jans Apelmanss (Jan Appelmans, 1352–1411), bet pēc viņa nāves - Jana dēls Pīters Apelmanss (Pieter Appelmans, 1373–1434). Katedrālē atrodas vairākas Pītera Paula Rubensa gleznas, kā arī citu mākslinieku darbi. 15. gadsimtā katedrālē muzicēja franču-flāmu komponists Johanness Okehems (Johannes Ockeghem, 1410/1425 – 1497).
Mara del Plata
Mara del Plata (es) ir pilsēta Argentīnas austrumos, Buenosairesas provinces otra lielākā pilsēta un septītā lielākā pilsēta valstī. Izvietojusies Atlantijas okeāna krastā, ir nozīmīga zvejas osta un Argentīnas lielākais piejūras kūrorts. Pilsētā tradicionāli notiek nozīmīgi kinofestivāli un šaha turnīri.
Vēsture
Kopš 1928. gada Marā del Platā notiek starptautiski šaha turnīri — pilsētas vārdā nosaukts viens no vecindiešu aizsardzības variantiem. Kopš 1954. gada pilsētā notiek Maras del Platas starptautiskais filmu festivāls — vienīgais kompetitīvais kinofestivāls Latīņamerikā.
Dzērbenes—Drustu draudzes novads
Dzērbenes—Drustu draudzes novads bija viens no 16 Vidzemes guberņas Cēsu apriņķa draudzes novadiem.
Vēsture
1361. gadā Rīgas arhibīskaps Fromholds Piebalgas un Dzērbenes draudžu novadus ieķīlāja savam vasalim Bartolomejam no Tīzenhauzenes par 2800 Rīgas mārkām. Savukārt 1439. gadā arhibīskaps Henings Šarpenbergs Dzērbenes pilsnovadā savam vasalim Ansim Rennem izlēņoja Taurenes sētu. Livonijas kara laikā krievu un tatāru karaspēks Dzērbenes pili (Зербен) nodedzināja. Nopostīto pili vairs neatjaunoja. Senākā Dzērbenes luterāņu baznīca nopostīta Livonijas kara laikā, Zviedru Vidzemes laikā 1652. gadā uzcelta jauna koka baznīca, bet 1776. gadā mūra baznīca. Tagadējā Dzērbenes baznīca celta no 1840. līdz 1842. gadam būvmeistara Mārča Sāruma vadībā. Drustu luterāņu baznīca uzcelta 1616. gadā, nodedzināta Lielā Ziemeļu kara laikā. 1750. gadā tika uzcelta jauna koka baznīca. 1782. gadā baznīca minēta kā Dzērbenes baznīcas filiāle. No 1835. līdz 1837. gadam būvmeistara Mārča Sāruma vadībā uzcēla tagadējo baznīcu.
Muižas
Dzērbenes—Drustu draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:
Britu Impērijas ordenis
Britu Impērijas Izcilības ordenis (en) ir bruņniecības ordenis, ko nodibinājis Apvienotās Karalistes karalis Džordžs V. Ordenim ir piecas klases. Tikai abu augstāko klašu pārstāvji tiek iecelti bruņinieku vai dāmu kārtā, kas ļauj (taču nepieprasa) pirms vārda lietot nosaukumu "Sers" (vīriešiem) vai "Dāma" (sievietes). Šis ir jaunākais no britu bruņniecības ordeņiem, kā arī ordenis ar vislielāko saņēmēju skaitu.
Klases
Ordeņa saņēmēji, atkarībā ordeņa klases, iegūst šādu titulu:
Janova (Pelēču pagasts)
Janova ir ciems Pelēču pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 227 km attālumā no Rīgas.
Emmas iela (Rīga)
Emmas iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona, Vecmīlgrāvī. Emmas iela sākas krustojumā ar Meldru ielu un beidzas krustojumā ar Vecāķu prospektu. Pirmoreiz Rīgas ielu sarakstā minēta kopš 1924. gada. Nosaukums laika gaitā nav mainījies. Iela nosaukta par godu vienai no Augusta Nikolaja Dombrovska meitām.
Ielu savienojumi
Emmas iela ir savienota ar šādām ielām:
Kizilsū Kirgīzu autonomā prefektūra
Kizilsū Kirgīzu autonomā prefektūra (, Kèzīlèsū Kē'ěrkèzī Zìzhìzhōu;, Qizilsu Qirghiz aptonom oblasti; kirgīzu: , Kızılsuu Kırgız aptonom oblası) ir viena no Ķīnas Tautas Republikas Siņdzjanas Uiguru autonomā reģiona autonomajām prefektūrām. Izvietojusies reģiona rietumos, robežojas austrumos ar Aksu prefektūru, dienvidos — ar Kašgaras prefektūru, dienvidrietumos — ar Tadžikistānu, ziemeļrietumos — ar Kirgizstānu. Aizņem Kašgaras un tās augšteces Kizilsū upes, no kuras cēlies prefektūras nosaukums, ieleju, kā arī Tjanšana ziemeļos un Pamira rietumos priekškalnes. Prefektūras centrs un lielākā pilsēta ir Artuša, administratīvi to veido viens pilsētas apriņķis un 3 apriņķi. Pēc nacionālā sastāva lielākā daļa ir uiguri (64%) un kirgīzi (28%), kā arī ķīnieši haņi (6,4%) un «tadžiki» (pamirieši — 1%).
Pūres stacija
Pūres stacija ir ciems Tukuma novada Pūres pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4,1 km no pagasta centra Pūres, 23,9 km no novada centra Tukuma un 89,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie dzelzceļa līnijas Ventspils—Tukums II Pūres stacijas, netālu no autoceļa V1480 (Viljeta–Pūres stacija–Kļaviņi).
Arturs Neikšāns
Biogrāfija
Dzimis 1983. gada 16. martā Valkā, Arturs Neikšāns šahu sāka spēlēt salīdzinoši vēlu, tikai 9 gadu vecumā, 11 gadu vecumā izcīnot 1. sporta klasi, 13 gados meistarkandidāta titulu, 16 gados nacionālā meistara titulu, bet 18 gados — starptautiskā meistara titulu. 1999. gadā 16 gadu vecumā A. Neikšāns uzvarēja Latvijas vīriešu čempionātā, kļūstot par visu laiku jaunāko Latvijas čempionu, par vairākiem mēnešiem pārspējot Mihaila Tāla uzstādīto rekordu tālajā 1953. gadā.
Pabeidzot Jelgavas 4. vidusskolu, A. Neikšāns aktīvo šahu praktiski pameta, dodot priekšroku karjerai, un pēc maģistra grāda iegūšanas sabiedriskajās attiecībās (2007) viņš galvenokārt strādāja komunikācijas zinātņu jomā, tostarp Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministrijā, kā arī laikrakstā “Jelgavas Vēstnesis”. 27 gadu vecumā A.Neikšānam sekoja negaidīts karjeras pavērsiens, kad 2010. gada rudenī viņam tika piedāvāts uzņemties Rīgas Šaha skolas izlases trenera pienākumus, aizvietojot negaidīti aizsaulē aizgājušā lielmeistara Jāņa Klovāna pienākumus, tādējādi atgriežoties aktīvā šaha apritē.
Solna
Solna (sv) ir komūna un pilsēta Zviedrijā, Stokholmas ziemeļu piepilsēta. Pēc platības Solna ir valsts trešā mazākā pašvaldība, bet tiek uzskatītu par vienu no Zviedrijas bagātākajām pašvaldībām. Savienota ar galvaspilsētu ar metropolitēna līniju. Solnā atrodas Karaliskais Kārļa institūts un Karolinskas Universitātes slimnīca, kā arī vairāku nozīmīgu uzņēmumu galvenie biroji (Scandinavian Airlines, Skanska, NextJet, Vattenfall).
Arturs Neikšāns
Trenera darbs
No 2010.gada līdz 2021. gada rudenim A. Neikšāns bija izlases treneris Rīgas Šaha skolā, ikdienā strādājot ar talantīgākajiem jaunajiem Latvijas šahistiem, tostarp Ņikitu Meškovu, Tomu Kantānu, Lauru Roguli, Katrīnu Šķiņķi, Elizabeti Limanovsku, Dmitriju Tokranovu un citiem. Daļa no viņiem vēlāk paši kļuva par lielmeistariem un par Latvijas izlases kodolu. 2021. gada oktobrī īsi pirms starta FIDE Chess.com Grand Swiss A. Neikšāns pameta darbu Rīgas Šaha skolā, taču turpina trenēt privāti.
Solna
Viena no Solnas sadraudzības pilsētām ir Valmiera.
Arturs Neikšāns
Autora darbs
2018. gadā Arturs Neikšāns uzsāka sadarbību ar vienu no vadošajiem tiešsaistes šaha apmācības portāliem Modern Chess, sarakstot četras populāras teorētiskas datubāzes:
Komentēšana un straumēšana
Paralēli ikdienas trenera darbam Rīgas Šaha skolā A. Neikšāns ir kļuvis arī par starptautisku šaha turnīru komentētāju angļu un krievu valodās:
Gobāja
Gobāja ir Zalvītes labā krasta pieteka Jēkabpils novada dienvidrietumos.
Tek cauri meža masīviem rietumu virzienā. Ietek Zalvītē pie Aizkraukles novada robežas. Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Sermuļu dīķis
Sermuļu dīķis ir uz Abavas pietekas Zvarītes upes izveidota mākslīga ūdenskrātuve Tukuma novada Pūres pagasta dienvidos, augšpus Gravu dīķa.
Lelde Gasūna
Lelde Gasūna (dzimusi ) ir latviešu kalnu slēpotāja.
Pasaules kausā debitējusi 2010. gada novembrī. Piedalījusies piecos Pasaules čempionātos, augstāko vietu izcīnījusi 2011. gadā Garmišā-Partenkirhenē, kad slalomā izcīnīja 36. vietu.
Kleenex
Kleenex ir zīmols, kas ražo kabatlakatiņus, papīra dvieļus, tamponus, autiņbiksītes un dažādus citus papīra izstrādājumus. Nosaukums Kleenex ir uzņēmuma Kimberly-Clark Worldwide Inc. reģistrēta preču zīme, lai gan to bieži izmanto kā sugasvārdu, ar ko apzīmē ne tikai Kimberly-Clark ražotos kabatlakatiņus. Kleenex izstrādājumi tiek ražoti 30 valstīs un pārdoti vairāk nekā 170 valstīs. 2012. gadā žurnāls Forbes Kleenex zīmola vērtību lēsa ap 3,1 miljardu.
Vēsture
1924. gadā Kleenex ražoja pirmos papīra kabatlakatiņus ASV, lai gan tad tos tirgoja kā sejas krēma vai grima noņēmējus, aizstājot sejas dvieļus. 1925. gadā tika publicēta pirmā Kleenex reklāma: "Jauns noslēpums, ko izmanto slavenas filmu zvaigznes, lai saglabātu ādu glītu!" Kādu laiku pēc produkta izlaišanas tirgū Kleenex pētniecības vadītājs ieteica uzņēmuma reklāmu vadītājam tirgot salvetes saaukstēšanām un siena drudzim. Sākotnēji ideja tika noraidīta, bet pēc tam tika iegādāts neliels reklāmas laukums, kurā tika pieminēts šāds alternatīvs izmantojums. Ap 1930. gadu uzņēmums jau tirgoja Kleenex ar saukli "Nenes saaukstēšanos kabatā" un to lielākoties lietoja tikai kā vienreizējas lietošanas kabatas lakatiņu. 1943. gadā Kleenex sāka licencēt Little Lulu animācijas šovu, lai popularizētu zīmolu.
Lāzerdifrakcijas spektroskopija
Lāzerdifrakcija
Matemātiski nepolarizētas lāzera gaismas izkliedi pret sfērisku daļiņu apraksta, apskatot kopējo izkliedēto intensitāti I atkarībā no leņķa θ un to sasiaistot ar viļņa skaitli k, krītošā stara intensitāti I 0 , distances no pētāmā objekta līdz detektoram a, un bezdimensiju funkcijām S1(θ) un S2(θ) kas apraksta amplitūdas izmaiņas polarizētai gaismai.
Lāzerdifrakcijas spektroskopijas mērījuma laikā sensorā uztver I(θ) un šo funkciju saista ar to daļiņu izmēriem, no kuras tiek atstarots krītošais lāzera stars.
Kleenex
Kleenex preču zīmes
Uzņēmuma logo un stilizētais uzraksts pirmo reizi tika izmantots 1924. gada 12. jūnijā. Patents tika apstiprināts 1924. gada 25. novembrī. 1955. gada 30. septembrī preču zīmes tiesības tika nodotas uzņēmumam Kimberly-Clark Corporation, kas arī pašreiz ir preču zīmes īpašnieki.
Lāzerdifrakcijas spektroskopija
Mērījumi
Mērījums sastāv no divām daļām — vispirms tiek izmērīts izkliedētās gaismas leņķis un tās intensitāte, tad, izmantojot algoritmus kas izmanto Fraunhofera vai Mī izkliedi, dati tiek pārveidoti tā lai varētu nolasīt daļiņu izmēru un sadalījumu.
Kleenex
Kleenex preču zīmes
Amerikāņu angļu valodā Kleenex ir kļuvis par sugasvārdu, ar ko apzīmē jebkādas papīra salvetes, neatkarīgi no zīmola. Daudzas vārdnīcas, piemēram, Oksfordas un Merriam-Webster, tagad definē Kleenex kā kabatlakatiņus.
Lāzerdifrakcijas spektroskopija
Mērījumi
Lāzeradifrakcijas spektroskopijā kā gaismas avotu lieto He-Ne lāzeri, kas ir gāzes lāzeris ar viļņa garumu 632.8 nm. He-Ne lāzeris sastāv no lāzerlampas, augstsprieguma barošanas avota un atbalsta konstrukcijas. Alternatīvi tiek lietots LED lāzeris, kam ir īsāks viļņa garums nekā He-Ne lāzerim. Dažās iekārtās izmanto abus lāzerus, lai uzlabotu mērījuma precizitāti.
Lāzera stars tiek laists cauri daļiņu plūsmai, kur tam sastopoties ar mērāmajām daļiņām notiek gaismas viļņu difrakcija. Atkarībā no daļiņu izmēra, sensorā tiks uztverta tam raksturīga intensitātes funkcija. Svarīgi, ka detektors uztver signālu ko rada visas plūsmā esošās daļiņas, nevis tikai viena daļiņa.
Pielietojumi
Lāzerdifrakcijas spektroskopiju lieto, lai mērītu daļiņu izmērus šādos pielietojumos:
Autoceļš P126
P126 autoceļš Valdgale—Roja ir reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P125 pie Valdgales caur Valdemārpili ar Roju Rīgas līča krastā. Autoceļa garums ir 31,4 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Talsu novadā.
Stefans Šneiders
Šaha kompozīcija
Pievērsties šaha kompozīcijai Stefanu Šneideru iedrošināja austriešu šahists Alberts Bekers, kurš vadīja šaha sleju kādā Vīnes dienas laikrakstā. Pirmo uzdevumu Šneiders sastādīja 16 gadu vecumā. Dabiski, ka viņu ietekmēja Valtera fon Holchauzena 1928. gadā izdotā grāmata "Jaunvācu šaha uzdevumu loģika un mērķa tīrība" (vācu: Logik und Zweckreinheit im neudeutschen Schachproblem) un viņš kļuva par jaunvācu skolas pārstāvi. Galvenokārt viņš sastādīja daudzvilčus.
1974. gadā FIDE šaha kompozīcijas pastāvīgā komisija (PCCC) piešķīra viņam starptautiskā meistara titulu šaha kompozīcijā.
Piemērs
Uzdevuma risinājums
Janova (Brigu pagasts)
Janova ir ciems Brigu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 297 km attālumā no Rīgas Pūdupes krastos.
FK Jablonec
FK Jablonec ir Čehijas futbola klubs no Jabloņecas pie Nisas. Dibināts 1945. gadā, pašlaik spēlē Čehijas 1.līgā. Komanda ir divreiz izcīnījusi Čehijas kausu, bet labākais sasniegums līgā ir 2. vieta 2009.—2010. gada sezonā.
2015. gadā komandā spēlēja Latvijas futbolists Valērijs Šabala, klubs viņu īrēja no Club Brugge. 2018. gadā klubam pievienojās Dāvis Ikaunieks, pašlaik izīrēts citam Čehijas klubam FK Mladá Boleslav.
Frančesko Skafarelli
Frančesko Skafarelli (it; Florence —  Matēra) bija Itālijas starptautiskais meistars šahā (1957).
Biogrāfija
1952. gadā Ferrārā Itālijas šaha čempionātā ieguvis šaha meistara nosaukumu. 1953. gadā pārstāvējis Itāliju Pasaules junioru šaha čempionātā Kopnehāgenā. 1959. gadā uzvarējis Itālijas junioru šaha turnīrā. Trīs reizes uzvarējis Itālijas komandu šaha čempionātos dažādu klubu sastāvā: 1960. gadā ar Chess Napoletana, 1969. un 1991. gadā ar Dženovas Circle Centurini. Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks. Labākos rezultātus sasniedzis Portsmutā un Lucernā (abos 1952. gadā 3. vieta), Beverveikā (1956. gadā 3. vieta, 1962. gadā 2. vieta), Madridē (1956. gadā 1. vieta), Neapolē (1956. gadā 2. vieta). Vairākkārt pārstāvējis Itāliju starpvalstu komandu sacensībās šahā pret Šveici (1952, 1958, 1969), Austriju (1952), Dienvidslāviju (1954, 1955), Čehoslovākiju (1957). 1957. gadā Florences komandas sastāvā piedalījies mačā pret Rīgas komandu un vienā no divām partijām nospēlējis neizšķirti ar nākamo Pasaules čempionu šahā Mihailu Tālu. 1960. gadā Florences komandas sastāvā mačā pret Budapeštas komandu uzvarējis lielmeistaru Lāslo Sabo. Daudzkārtējs Itālijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros debitējis 1947. gadā Romā, bet pēdējo reizi piedalījies pēc 54 gadiem — 2001. gadā.
Pārstāvējis Itālijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1957. gadā Skafarelli piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Caunu pilskalns
Caunu pilskalns jeb Cauņu pilskalns atrodas Ķekavas novada Baldones pagasta rietumos uz ziemeļiem no Sarmas. Tas ir vietējas nozīmes arheoloģiskais piemineklis.
Jānis Jansons
Jānis Jansons var būt:
Iesnupe
Iesnupe (arī Ieskupe, Lieliesnupe, Lieliesupe) ir Zalvītes labā krasta pieteka Jēkabpils novada ziemeļrietumos.
Cauņu pilskalns
Cauņu pilskalns var būt:
Grigore Vieru
Grigore Vieru (ro, ; dzimis, miris ) bija moldāvu dzejnieks un rakstnieks. Plašāk zināms ar saviem sacerējumiem bērniem. Viņa liriku raksturo dzīvi dabas ainavu apraksti, patriotisms un mātes tēla godāšana. Vieru savus darbus rakstīja moldāvu valodā.