cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Donbasa karš
2014. gada aprīlī sākās Krievijas atbalstīts separātistu uzbrukums. 11. maijā Doneckas un Luhanskas apgabalā tika organizēti referendumi par atdalīšanos no Ukrainas. Šajos apgabalos pašpasludinātās "tautas republikas" paziņoja par savienības izveidošanu Jaunkrievijas federatīvās valsts sastāvā.
2015. gada janvārī separātisti uzsāka jaunu uzbrukumu. 12. februārī Minskā tika panākta jauna vienošanās par pamieru, tomēr separātisti turpināja uzbrukumu Debaļcevei un piespieda Ukrainas karaspēku pamest pilsētu.
2021. gada martā sākās Krievijas armijas koncentrēšanās pie Ukrainas robežām, bet 2022. gada 24. februārī vēl viens Krievijas Bruņoto spēku iebrukums Ukrainā.
Priekšvēsture
2014. gada 28. februārī visā Krimas teritorijā specvienību karavīri bez pazīšanās zīmēm ieņēma valdības ēkas un lidostas. Starptautisko situāciju saasināja Krievijas prezidenta Vladimira Putina vēršanās pie Krievijas Valsts Domes 1. martā ar lūgumu atļaut Krimā izmantot Krievijas karaspēku.
Krievijas plašsaziņas līdzekļi prokrieviskās demonstrācijas Ukrainā un citās valstīs pēc analoģijas ar "Arābu pavasari" sāka dēvēt par "Krievu pavasari" (ru). Arī Latvijas prokrieviskā biedrība Russkaja zarja ("Krievu ausma") sakarā ar notikumiem Ukrainā un Krimas krīzi pie Krievijas Federācijas vēstniecības Rīgā aicināja rīkot Krievijas atbalstītāju demonstrāciju.
Līdz Krimas pievienošanas referendumam
2014. gada 1. martā Luhanskas apgabala padome nobalsoja par otras oficiālās valodas statusa piešķiršanu krievu valodai, bet Doneckas pilsētas dome pieņēma lēmumu atbalstīt referendumu par reģiona politisko statusu. 3. martā demonstranti ar Krievijas karogiem ieņēma Doneckas apgabala administrācijas ēku un mēģināja ieņemt arī Odesas apgabala administrācijas ēku.
4. martā Kremlī notikušajā preses konferencē Krievijas prezidents Vladimirs Putins paziņoja, ka nav nepieciešams uz Ukrainu nosūtīt Krievijas karaspēku, bet Maskava tomēr patur tiesības izmantot „visus līdzekļus” pilsoņu aizsardzībai Ukrainas austrumos. Tāpat viņš noliedza, ka Ukrainas armijas bāzes ir ielenkuši Krievijas karavīri, jo tās it kā esot prokrieviskas „pašaizsardzības vienības” un civiliedzīvotāji.
6. martā Ukrainas nacionālās drošības dienesta un policijas spēki atbrīvoja Doneckas apgabala administrācijas ēku un noņēma no tās jumta Krievijas karogu. 9.—11. martā prokrieviskie demonstranti ieņēma Luhanskas apgabala administrācijas ēku un pieprasīja rīkot referendumu par apgabala pievienošanu Krievijai. 13. martā Krievijas bruņoto spēku vadība pēkšņi izsludināja militārās mācības pie Ukrainas robežām Rostovas, Belgorodas un Kurskas apgabalos.
16. martā, kad Krimā un Sevastopolē notika referendums par pievienošanos Krievijai, notika prokrieviskas demonstrācijas Doneckā, Luhanskā, Harkivā, Dņipro, Mikolajivā un Odesā. Harkivā demonstranti prasīja rīkot referendumu par Ukrainas federalizāciju. Luhanskā demonstranti rīkoja improvizētu "tautas referendumu" par apgabala pievienošanos muitas savienībai ar Krieviju pēc Ukrainas federalizācijas, bet Mikolajivā ar jautājumu par Jaunkrievijas federālā apgabala izveidi Hersonas, Mikolajivas un Odesas apgabalu teritorijā.
Separātistu uzbrukums un referendumi par atdalīšanos
Naktī uz 7. aprīli Krievijas specdienestu koordinētie bruņoti separātistu grupējumi sagrāba apgabala valsts administrācijas ēku Harkivā, apgabala valsts administrācijas ēku un Ukrainas Drošības dienesta ēku Doneckā, kā arī drošības dienesta telpas Luhanskā. Ieņemtajā Doneckas apgabala valsts administrācijas ēkā tika pasludināta Doneckas tautas republikas izveide, pieprasīta tās apvienošanās ar Krieviju un pagaidu miera uzturēšanas spēku ievešana apgabalā. Ukrainas pagaidu prezidents Oleksandrs Turčinovs paziņoja, ka sācies Krievijas specoperācijas otrais vilnis pret Ukrainu, kuras mērķis ir destabilizēt situāciju valstī, gāzt Ukrainas varu, izjaukt vēlēšanas un saraut Ukrainas valsti gabalos. Viņš arī deklarēja pretterorisma operācijas sākšanos Ukrainas austrumu reģionos.
12. aprīlī bruņota vienība atvaļināta Krievijas FDD virsnieka Igora Girkina (Strelkova) vadībā ieņēma Slovjanskas pilsētu, kas līdz 5. jūlijam kļuva par vienu no galvenajām cīņu vietām starp separātistiem un Ukrainas bruņotajiem spēkiem. 17. aprīlī ASV, Eiropas Savienība (ES), Ukraina un Krievija Ženēvā vienojās par kopīgu aicinājumu nekavējoties apturēt visu vardarbību Ukrainā. Tika aicināts sākt "plašu nacionālo dialogu", norādot, ka EDSO novērotāju misijai jābūt galvenajai lomai situācijas deeskalācijas programmas īstenošanā.
Vladivostokas "Admiral"
Vladivostokas "Admiral" ir hokeja klubs, kas bāzēts Vladivostokā, Krievijā un pašlaik spēlē Kontinentālajā hokeja līgā. Komanda tika izveidota 2013. gadā.
Donbasa karš
Separātistu uzbrukums un referendumi par atdalīšanos
17. aprīlī Krievijas prezidents Vladimirs Putins nodēvēja Ukrainas dienvidaustrumus par Jaunkrieviju un pieprasīja šajos reģionos garantēt krievu tiesības: "jautājums ir par to, lai nodrošinātu Ukrainas dienvidaustrumu krievu un krievvalodīgo pilsoņu tiesības un likumīgās intereses. Atgādināšu, izmantojot cara laiku terminoloģiju, tā ir "Jaunkrievija", un šī Harkiva, Luhanska, Donecka, Hersona, Mikolajiva, Odesa cara laikos neietilpa Ukrainas sastāvā. Tās visas ir teritorijas, kuras Ukrainai divdesmitajos gados nodeva padomju valdība. Kāpēc viņi to izdarīja? Dievs vien zina."
Vladivostokas "Admiral"
Komandas nosaukums un logotips tika noskaidrots 2013. gada maijā, kad interneta lietotājiem bija iespējams balsot par sev tīkamāko variantu. 2013. gada 17. jūnijā norisinājās KHL paplašināšanās drafts, kurā "Admiral" izvēlējās pa vienam spēlētājam no katras no 19 Krievijā bāzētajām līgas komandām.
Pašreizējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2018. gada 2. oktobrī.''
Donbasa karš
Separātistu uzbrukums un referendumi par atdalīšanos
2. maijā Ukrainas bruņotie spēki sāka pretterorisma operāciju Slovjanskā, Mariupolē un citās separātistu kontrolētajās pilsētās. 7. maijā Krievijas prezidents Vladimirs Putins negaidīti paziņoja, ka aicina prokrieviski noskaņotos separātistus pārcelt 11. maijā ieplānotos referendumus uz vēlāku laiku. Vienlaikus Putins paziņoja, ka Ukrainai nekavējoties jāpārtrauc pret separātistiem vērstās operācijas Ukrainas dienvidaustrumos, ka "pats galvenais ir izveidot tiešu un pilnvērtīgu dialogu starp pašreizējo Kijivas varu un Ukrainas dienvidaustrumu iedzīvotājiem, lai Ukrainas dienvidaustrumu iedzīvotāji varētu pārliecināties par to, ka tiks ievērotas viņu likumiskās tiesības." 9. maijā separātisti ieņēma Avdijivkas pilsētas domi. Tomēr separātisti atteicās pārcelt referendumu un pēc tā veikšanas Doneckas tautas republikas Centrālā vēlēšanu komisija paziņoja, ka referendumā piedalījušies 75% vēlētāju, jeb aptuveni pieci miljoni Doneckas apgabala iedzīvotāju. "Par" atdalīšanos no Ukrainas nobalsojuši 89% vēlētāju, savukārt "pret" balsojuši aptuveni 10%. Krievijas valdība paziņoja, ka "Maskavā ar cieņu izturas pret Doneckas un Luhanskas apgabalu iedzīvotāju vēlmi un cer, ka referenduma rezultātu praktiska ieviešana notiks nevardarbīgi un dialoga ceļā starp Kijivas, Doneckas un Luhanskas pārstāvjiem."
Arī Luhanskas vēlēšanu komisija pavēstīja, ka referendumā piedalījušies 75% apgabala vēlētāju, no kuriem 96% balsojuši par atdalīšanos no Ukrainas. Kyiv Post un BBC vēstīja, ka, līdzīgi kā Doneckas apgabalā, arī Luhanskas referendumā vēlēšanu komisijai nav bijis vēlētāju reģistra un balsošanu nav uzraudzījuši starptautiskie novērotāji. Ukrainas prezidenta vietas izpildītājs Turčinovs norādīja, ka Luhanskas referendumā piedalījušies ne vairāk par 24% iedzīvotāju, bet Doneckas balsojumā aptuveni 30%. 12. maijā gan Doneckā, gan Luhanskā notika svinības, kurās abu pašpasludināto republiku amatpersonas paziņoja par plāniem atdalīties no Ukrainas un pievienoties Krievijai.
18. maijā notika separātistu pašpasludinātās Luhanskas Tautas Republikas Augstākās padomes pirmā sēde, kurā tās deputāti pieņēma republikas konstitūciju kā tās pagaidu likumu. 19. maijā V. Putins paziņoja, ka izdevis rīkojumu aizsardzības ministram Sergejam Šoigu atvilkt pie Ukrainas izvietotās karaspēka vienības uz to pamata dislokācijas vietām. Pēc ASV un NATO aplēsēm pie Ukrainas robežas tolaik atradās aptuveni 40 tūkstoši Krievijas karavīru. Tomēr NATO ģenerālsekretārs Anderss Fogs Rasmusens informēja, ka joprojām nav nekādu pazīmju, kas liecinātu, ka Krievija atvelk savus spēkus no Ukrainas pierobežas.
Pēc Ukrainas prezidenta vēlēšanām
2014. gada 25. maijā Ukrainā notika prezidenta vēlēšanas, kurās uzvarēja Petro Porošenko. Tajā pašā dienā "Doneckas tautas republikas" Augstākās padomes vadītājs Deniss Pušiļins paziņoja, ka Doneckas un Luhanskas "tautas republikas" ir parakstījušas deklarāciju par savienības izveidošanu Jaunkrievijas sastāvā. 26. maija rītā separātisti uzbruka Doneckas starptautiskajai lidostai, bet cieta sakāvi. 29. maijā pie Kramatorskas tika notriekts Ukrainas bruņoto spēku helikopters Mi-8.
6. jūnijā V. Putins pirmo reizi tikās ar P. Porošneko Normandijā, kur notika piemiņas pasākumi par godu sabiedroto spēku desantam Otrā pasaules kara laikā. 13. jūnijā Ukrainas valdība izteica Krievijai jaunus pārmetumus par algotņu un bruņojuma piegādēm pāri robežai. Naktī uz 14. jūniju prokrieviskie separātisti pie Luhanskas lidlauka ar raķeti zeme-gaiss "9K38 Igla" notrieca Ukrainas bruņoto spēku transportlidmašīnu "Il-76". Ukrainas prezidents Petro Porošenko 15. jūniju izsludināja par sēru dienu. 18. jūnijā Krievijas armijas kontrolētā un starptautiski neatzītā Dienvidosetija paziņoja, ka diplomātiski atzīst Luhanskas tautas republiku un gatavojas uzsākt sarunas par diplomātisko attiecību nodibināšanu.
Ukrainas armijas uzbrukums un pasažieru lidmašīnas notriekšana
30. jūnijā bez konkrētiem rezultātiem beidzās sarunas starp A. Merkeli, F. Olandu, P. Porošenko un V. Putinu, kurās ES līderi Putinam izteica kārtējos pastiprināto sankciju draudus. 1. jūlijā Ukrainas valdības spēki atsāka militārās operācijas pret prokrieviskajiem separātistiem. 5. jūlijā Ukrainas armija ieņema Slovjansku, pēc tam arī Kramatorsku, Družkivku, Artemivsku und Kostjantiņivku. 13. jūlijā Krievijas mediji paziņoja, ka nelielā Krievijas pilsētā pierobežā no Ukrainas teritorijas izšauts lādiņš nogalinājis vienu cilvēku. Krievijas Ārlietu ministrija izsauca Ukrainas pagaidu pilnvaroto lietvedi, apsūdzot Kijivu spriedzes eskalēšanā un paziņojot, ka uzskata notikušo par provokāciju un "vēl vienu agresijas aktu no Ukrainas puses. Šis incidents liecinot par ārkārtīgi bīstamu spriedzes eskalāciju pie Krievijas un Ukrainas robežas, un tam var būt neatgriezeniskas sekas, par ko būs jāatbild Ukrainai". 14. jūlijā separātisti notrieca Ukrainas transportlidmašīnu An-26. Smagas kaujas notika Doneckas un Luhanskas apkārtnē.
17. jūlijā virs separātistu kontrolētās teritorijas tika notriekta lidsabiedrības Malaysia Airlines pasažieru lidmašīna ar 298 cilvēkiem, kas lidoja no Amsterdamas uz Kualalumpuru. Notriektās lidmašīnas "melnās kastes" sākotnēji piesavinājās prokrieviskie kaujinieki, kas vēlāk lidojuma datu ierakstītājus atdeva Malaizijas amatpersonām. "Melno kastu" datu analīze liecināja, ka pasažieru lidmašīna notriekta ar zenītraķešu iekārtas "Buk" raķeti, kas ievesta no Krievijas un kuru izšāva krievu algotņu bandas sadarbībā ar Krievijas armiju. Krievija šīs apsūdzības noliedza.
23. jūlijā separātisti notrieca divas Ukrainas kaujas lidmašīnas Su-25. 30. jūlijā P. Porošenko separātistiem piedāvāja sākt sarunas Baltkrievijas galvaspilsētā Minskā. Ukrainas valdības spēki augusta sākumā pilnīgi aplenca Luhansku.
Jāns Tēmants
Dzīvesgājums
Mācījās Tērbatas Trefnera ģimnāzijā, 1901. gadā beidza tieslietu studijas Pēterburgas Universitātē. Strādāja par Tallinas advokātu, bija Tallinas domes loceklis (1904–1905). 1905. gada revolūcijas laikā 1905. gada 10. decembrī bija Tērbatas Vispārējā tautas delegātu kongresa priekšsēdētājs. Pēc revolūcijas sakāves devās bēgļu gaitās uz Šveici, pēc kara stāvokļa atcelšanas 1908. gadā atgriezās dzimtenē, bet tika apcietināts un 1,5 gadus pavadīja ieslodzījumā Pēterburgā, pēc tam nometinājumā Arhangeļskas guberņā (1911–1913). Pēc atbrīvošanas strādāja par advokātu Tallinā. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā viņš bija Igaunijas pagaidu zemes padomes priekšsēdētāja vietnieks, pēc tam Satversmes sapulces loceklis (1919–1920). No 1923. gada Tēmants bija Rīgikogu deputāts, atkārtoti ievēlēts par Igaunijas Valsts vecāko (1925–1927, 1932). Pēc Igaunijas okupācijas 1940. gada 23. jūlijā NKVD viņu apcietināja un ieslodzīja cietumā, miris nezināmos apstākļos, visticamāk, nošauts 1941. gada 24. jūlijā.
Donbasa karš
Krievijas armijas iejaukšanās un pamiera noslēgšana
22. un 25. augustā maskētas Krievijas Bruņoto spēku vienības, ko krievu plašsaziņas līdzekļi nodēvēja par "humanitāro konvoju" bez atļaujas šķērsoja Ukrainas robežu. Ukrainas Drošības dienesta vadītājs Valentīns Naļivaičenko to nosauca par "tiešu Krievijas invāziju Ukrainā". 27. augustā Krievijas karaspēka regulārās daļas iebruka Ukrainas teritorijā un ieņēma Novoazovskas pilsētu Azovas jūras piekrastē. Tika izteikta versija, ka Krievijas armijas sākusi operāciju, lai nodrošinātu sauszemes savienojumu ar februārī okupēto Ukrainas Krimas pussalu. Kaut arī Krievijas karaspēks tika apstādināts pie Mariupoles, ar tā atbalstu separātisti spēja atgūt lielu daļu no teritorijām, kuras tie zaudēja augusta kaujās. 5. septembrī tika parakstīts Minskas protokols, kurā abas karojošās puses noslēdza pamieru. Lai arī tas tika regulāri pārkāpts, frontes līnija ar nelielām izmaiņām saglabājās nemainīga līdz gada beigām.
Uzbrukums 2015. gada sākumā
Pēc pareizticīgo Ziemassvētku un "vecā Jaunā gada" sagaidīšanas 2015. gada 13. janvārī separātisti uzsāka jaunu uzbrukumu, ar reaktīvo mīnmetēju Grad apšaudot pasažieru autobusu un nogalinot 12 pasažierus Buhasas caurlaižu punktā 35 km no Doneckas. Ukrainā tika izsludinātas sēras un pārtraukta pasažieru autobusu satiksme ar prokrievisko separātistu kontrolēto teritoriju. 15. janvārī separātistiem izdevās ieņemt kaujās sagrauto Doneckas starptautiskās lidostas jauno termināli, ko Ukrainas valdībai lojālie spēki atkal daļēji atguva, nodēvējot to par "21. gadsimta Staļingradu".
2015. gada 24. janvārī seperātisti pēc nesekmīga uzbrukuma Mariupoles pilsētai no separātistu kontrolētās teritorijas ar reaktīvo mīnmetēju sistēmām Grad apšaudīja pilsētas dzīvojamos kvartālus. Bojā gāja vismaz 30 civiliedzīvotāji, aptuveni simts tika ievainoti. Latvijas ārlietu ministrs Edgars Rinkēvičs paziņoja, ka "tikai un vienīgi Krievijas Federācija ir atbildīga par to, ka Minskas vienošanās tiek tik brutāli pārkāpta". ANO Drošības padomes pastāvīgās locekles Apvienotās Karalistes pārstāvis aicināja pieņemt paziņojumu, nosodot civiliedzīvotāju rajonu apšaudi Mariupolē un veikt notikušā izmeklēšanu, tomēr Krievija nobloķēja paziņojuma pieņemšanu. Krievijas ziņu aģentūra TASS izplatīja skaidrojumu, ka tajā "uzmanība tika veltīta atsevišķu kaujinieku grupu paziņojumiem", un pārmeta Rietumiem, ka tie nesaskatot vajadzību nosodīt "Kijivas bieži vien agresīvos paziņojumus un rīcību". 26. janvārī Krievijas prezidents Putins paziņoja, ka Ukrainas armija nav īsta armija, bet lielā mērā tie ir tā sauktie "brīvprātīgie nacionālistu bataljoni", kas patiesībā ir NATO ārzemju leģions, kura mērķis esot nevis Ukrainas nacionālās intereses, bet gan Krievijas iegrožošana.
Īstenojot diplomātisku iniciatīvu ar mērķi izbeigt karadarbību Ukrainas austrumos, 5. februārī Kijivā ieradās Vācijas kanclere Angela Merkele un Francijas prezidents Fransuā Olands un piedāvāja Ukrainas prezidentam Petro Porošenko jaunu miera plānu. Olands pirms brauciena sacīja, ka viņš ierosinās jaunu konflikta risinājumu, balstoties uz Ukrainas teritoriālo integritāti. Merkeles, Olanda un Putina tikšanās laikā 6. februārī Maskavā tika panākta vienošanās atsākt darbu pie uguns pārtraukšanas un 2014. gada septembrī iesāktā pamiera plāna īstenošanas. 11. un 12. februārī Minskā notika jauna augstākā līmeņa diplomātiska tikšanās ar Francijas, Krievijas, Vācijas un Ukrainas vadītāju piedalīšanos. Pēc sarunām visas nakts garumā netika parakstīts kopīgs paziņojums, tomēr P. Porošenko paziņoja, ka “galvenais, ko izdevās panākt, ir uguns pārtraukšana, kas stāsies spēkā naktī no sestdienas uz svētdienu” (15. februārī). Pēc šīs vienošanās noslēgšanas seperātisti uzsāka uzbrukumu Debeļcevei un piespieda Ukrainas karaspēku pamest pilsētu.
Kaujas 2015. gada jūnijā
2015. gada 3. jūnijā atsākās karadarbība pie Marjinkas pilsētas, 33 km attālumā no Doneckas. 5. jūnijā pēc Lietuvas iniciatīvas tika sasaukta ANO Drošības padomes ārkārtas sēde, aicinot visas Ukrainas konfliktā iesaistītās puses pilnībā ievērot februārī Minskā noslēgtās pamiera vienošanās. Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) novērotāju misijas vadītāja vietnieks Aleksandrs Hugs ANO Drošības padomei ziņoja, ka pamiera pārkāpumi tiek reģistrēti arvien biežāk un tiek kļūst arvien smagāki. Viņš norādīja, ka Krievijas raķešu "Grad" un raķešu palaišanu sistēmu piegādes Ukrainas austrumos ir iemesls papildu bažām.
Sekas
ANO Ģenerālā asambleja 2014. gada 27. martā ar pārliecinošu balsu pārsvaru pieņēma rezolūciju pret Krievijas agresiju. Pēc Krievijas atbalstīto Ukrainas separātistu militārās ofensīvas sākšanās ASV, ES, Japāna un vairākas citas valstis ieviesa ekonomiskas sankcijas pret Krieviju, kas izraisīja tās ekonomikas lejupslīdi un rubļa devalvāciju.
Nīderlandes tiesas apsūdzība lidmašīnas notriekšanā
2020. gada janvārī Nīderlandes prokuratūra izvirzīja apsūdzības MH17 lidojuma katastrofas lietā aizdomās turētajiem Krievijas specdienestu virsniekiem Girkinam, Dubinskim un Pulatovam, kā arī Doneckas kaujinieku komandierim Harčenko, un izsauca viņus uz izmeklēšanas procedūrām. Izmeklētāji apgalvoja, ka lidmašīnu notrieca Krievijas Bruņoto spēku Pretgaisa aizsardzības spēku Kurskas brigāde no raķešu iekārtas “BUK”. Tiesa sākās 9. martā.
2022. gada 17. novembrī Nīderlandes tiesa atzina Krievijas pilsoņus Igoru Girkinu un Sergeju Dubinski, kā arī Ukrainas pilsoni Leonīdu Harčenko par vainīgiem Malaizijas pasažieru lidmašīnas "Boeing" notriekšanā virs Ukrainas 2014. gada vasarā un piesprieda viņiem mūža ieslodzījumu. Girkins tolaik bija Doneckas kaujinieku militārais komandieris, kurš no Krievijas sagādāja "Buk" zenītraķešu kompleksa iekārtu. Krievijas pilsoni Oļegu Pulatovu attaisnoja, jo netika pierādīta viņa līdzdalība lidmašīnas notriekšanā.
Ginters Necers
Slavu ieguvis, pārstāvot savas dzimtās pilsētas komandu Menhengladbahas "Borussia". Divas reizes ar komandu kļuvis par Bundeslīgas čempionu. 1973. gadā pievienojies Spānijas komandai Madrides "Real". "Real" komandas sastāvā divreiz uzvarējis La Liga turnīrā, kā arī divreiz ieguvis Spānijas Karaļa kausu. Savu karjeru noslēdzis Šveices Superlīgas komandā Grasshoppers.
Rietumvācijas futbola izlasi pārstāvējis no 1965. līdz 1975. gadam, kopumā piedaloties 37 mačos un gūstot 6 vārtus. Uzvarējis 1974. gada FIFA Pasaules kausā un 1972. gada Eiropas čempionātā. 1972. un 1973. gadā Necers tika atzīts par Vācijas gada labāko futbolistu.
Sasniegumi
Borussia Mönchengladbach
Real Madrid
Rietumvācija
Individuālie sasniegumi
Klusā okeāna piekrastes grēdas
Klusā okeāna piekrastes grēdas (en, es) ir Ziemeļamerikas Kordiljeru daļa, kas atrodas vistuvāk Klusajam okeānam.
Stiepjas apmēram 6000 kilometru garumā no Aļaskas līdz Lejaskalifornijai Meksikā. Sastāv no vairākām kalnu grēdām, no kurām būtiskākās - Senteliasa kalni, Piekrastes kalni, Piekrastes grēdas, Kaskāžu kalni, Rietumu Sjerra Madre. Augstākā virsotne - 5959 metrus augstais Logans Jukonā.
Stiksa (pavadonis)
Stiksa ir neliels pundurplanētas Plutona dabiskais pavadonis. Tas ir piektais atklātais Plutona pavadonis, un to atklāja 2012. gada 26. jūnijā, gadu pēc ceturtā Plutona pavadoņa Kerbera atklāšanas. Stiksa ir otrs tuvākais Plutona pavadonis. Tas ir ļoti nespodrs — pavadonis ir divreiz nespodrāks par Kerberu un tūkstošiem reižu nespodrāks par Plutonu.
Stiksas atklāšana pastiprināja teoriju, ka Plutona pavadoņi ir paliekas no planētas un kāda cita liela Koipera joslas objekta sadursmes pirms miljoniem gadu.
Atklāšana
Stiksu atklāja astronomu grupa Marka R. Šovaltera vadībā, izpētot attēlus, kurus uzņēma ar Habla kosmisko teleskopu laikā no 2012. gada 26. jūnija līdz 9. jūlijam. Par šo atklājumu tika paziņots 2012. gada 11. jūlijā. Izpētītie attēli tika uzņemti, lai atklātu potenciālus apdraudējumus starpplanētu zondes New Horizons ceļā. Šis atklājums raisīja bažas, ka šajā Saules sistēmas daļā varētu būt vēl citi nelieli ķermeņi, kas ir pārāk mazi, lai tos novērotu no Zemes, un ka zondi varētu sabojāt šāds nezināms objekts vai neredzams gredzens, tai šķērsojot Plutona sistēmu ātrumā, kas pārsniedz 13 m/s. Zonde lidoja gar Plutona sistēmu 2015. gada 14. jūlijā un neatklāja jaunus planētas pavadoņus vai nezināmus gredzenus.
Orbīta un fizikālie parametri
Stiksa apriņķo Plutona – Harona sistēmas baricentru apmēram 42 000 km attālumā. Pavadoņa orbīta atrodas starp Haronu un Nikti un ir vienā plaknē ar pārējiem Plutona pavadoņiem. Starp Haronu un Stiksu pastāv gandrīz pilnīga orbitālā rezonanse 1:3 (starpība tikai 5,4%).
Novērojot teleskopā Stiksas izmēri bija grūti nosakāmi. Tika pieņemts, ka pavadonim ir neregulāra forma, un tā diametrs tika lēsts starp 10 un 25 km. New Horizons 631 000 km attālumā uzņemtās fotogrāfijas analīze noskaidroja, ka pavadonis tiešām ir ļoti neregulāras formas un tā izmērs ir 5 un 7 km.
Nīcgale (Sventes pagasts)
Nīcgale ir ciems Sventes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 231 km attālumā no Rīgas.
Stiksa (pavadonis)
Orbīta un fizikālie parametri
Pavadonis apriņķo Plutonu 20,16155 dienās. Tā rotācija ap savu asi ir haotiska un līdzinās citu mazo Plutona pavadoņu rotācijai.
Nīcgale (Sventes pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V718. Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Brodu ezers, Līksnas dīķis.
Dauguļu Kapču kalns
Dauguļu Kapču kalns jeb Gorodok ir pilskalns, kas atrodas Krāslavas novada Andzeļu pagasta rietumos, Dauguļu ciema teritorijā. Ap pilskalnu saglabājušās grāvju un vaļņu atliekas.
Stiksa (pavadonis)
Nosaukums
Pēc tradīcijas Plutona pavadoņi tiek izvēlēti no sengrieķu vai romiešu mitoloģijas tēliem, kas saistīti ar pazemes dievu Plutonu. 2013. gada sākumā tika izsludināta aptauja, kuras mērķis bija izvēlēties nosaukumus diviem pēdējiem atklātajiem Plutona pavadoņiem. Aptaujā varēja balsot gan par kādu no piedāvātajiem ar dievu Plutonu saistītajiem vārdiem, gan pievienot jaunu variantu. Aptaujā visvairāk balsu izpelnījās nosaukumi Vulkāns, Kerbers un Stiksa, kas grieķu mitoloģijā ir upes dieviete veļu valstībā, viena no Okeāna un Tētijas meitām. Galējo lēmumu pieņēma Starptautiskā Astronomijas savienība, nodēvējot pavadoni P4 par Kerberu un P5 par Stiksu 2013. gada 2. jūlijā.
Migels Anhels Lopess
Migels Anhels Lopess var būt:
Martins Bakošs
Martins Bakošs (sk, dzimis ) ir Slovākijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Bakošs pārstāv Čehijas Ekstralīgas komandu HC Oceláři Třinec.
Iepriekš spēlējis Slovākijas Ekstralīgas komandās HK Orange 20 un HK 36 Skalica, KHL komandās Bratislavas "Slovan", Pekinas "Kunlun Red Star", HK Soči, Vladivostokas "Admiral" un Maskavas "Spartak", Čehijas Ekstralīgas komandā HC Bílí Tygři Liberec un AHL komandā Providensas "Bruins".
Slovākijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2016. un 2018. gada Pasaules čempionātā, kā arī 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Manhatana (filma)
"Manhatana" (en) ir 1979. gada ASV romantiska komēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Vudijs Allens. Filmā galvenās lomas atveido Vudijs Allens, Daiena Kītone, Maikls Mērfijs, Meriela Hemingveja, Merila Strīpa un Anna Bairina.
Skutule
Skutule (arī Skutelis, Skutulis, Skutuls, Skutuļupīte; lt) ir Ventas kreisā krasta pieteka Lietuvā un Saldus novada dienvidrietumos. Izteka Lietuvā, uz dienvidaustrumiem no Piķeļiem. Plūst austrumu virzienā, sasniedzot ORLEN Lietuva naftas pārstrādes uzņēmumu pagriežas uz ziemeļiem. Lejtecē caurtek Griezes dzirnavezeru. Ietek Ventā lejpus Griezes muižas. Upi šķērso Lietuvas valsts autoceļš KK219 (Buģeļi-Piķeļi) un Latvijas valsts autoceļš V1167 (Nīgrande–Dziras–Lietuvas robeža).
Manhatana (filma)
"Manhatana" pirmizrāde notika. Tā ir filma Allena filma, kas ir filmēta melnbalta. Tajā skan Džordža Gēršvina mūzika, tostarp skaņdarbs Rhapsody in Blue, kas iedvesmoja filmu. Filma saņēma augstu kritiķu novērtējumu, tā tika nominēta divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Hemingveja) un "Labākais oriģinālscenārijs". Filma Ziemeļamerikā nopelnīja 39.9 miljonus ASV dolārus, kas padara "Manhatanu" par otru pelnošāko Vudija Allena filmu. Filma tika iekļauta Amerikas Kinoinstitūta 100 smieklīgāko filmu saraksta 46. vietā. 2001. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Jevgeņijs Tomaševskis
Jevgeņijs Tomaševskis (ru; dzimis Saratovā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2005).
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējis Krieviju Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis trīs medaļas: 1997. gadā bronzas medaļu Eiropas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 2003. gadā bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā, 2004. gadā sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Kazaņā (2003), Saratovā (2006), Aeroflot Open Maskavā (2011), FIDE Grand Prix Tbilisi (2015). 2007. gadā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kur 3. kārtā zaudējis Ruslanam Ponomarjovam. 2009. gadā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2016. gadā Novosibirskā bijis trešais Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2018. gada septembrī Čeļabinskas apgabala Satkas pilsētā atkārtoti izcīnījis 3. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2019. gada augustā Iževskā uzvarējis Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2022. gada septembrī Čeboksaros dalījis 3.-5. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā.
Pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā Tomaševskim piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2005. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Jans Teodors Šlībens
Jans Teodors Šlībens (pl; dzimis, miris ) bija Prūsijas hercogostes un Žečpospolitas valsts darbinieks, Inflantijas vaivads no 1681?. līdz 1695. gadam. Prūsijas hercogistē bija viens no propoliskās opozīcijas līderiem.
Dzīves laikā pārgāja no luterticības katolismā. Apglabāts Sventa Lipkas bazilikā.
Dignājas skola
Dignājas skola ir mazciems Jēkabpils novada, Dignājas pagastā. Ciems atrodas pie vietējās nozīmes ceļa V783 apmēram 1,5 km no Vandāniem Dignājas virzienā. Gar ciemu tek Daugavas upe. Ciemā atrodas Dignājas pamatskola un Dignājas brīvdabas estrāde.
Prāts
Prāts ir ar psihi saistītu norišu un individualitātes īpašību kopa, kas veido iespēju ar mērķtiecīgu darbību panākt subjektīvu, ar jēdzieniem pastarpinātu īstenības attēlojumu, izzināt objektu un parādību visaptverošās un raksturīgās īpašības un darboties jaunā situācijā, izmantojot iepriekš uzkrāto informāciju. Ar vārdu "prāts" dažreiz saprot arī intelektu.
Weserstadion
Weser-Stadion ir stadions Brēmenē, Vācijā. Stadionā ir 42 100 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Brēmenes "Werder".
Nīkani
Nīkani ir ciems Pureņu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 275 km attālumā no Rīgas.
Latvijas Basketbola līgas Zvaigžņu spēle
Latvijas Basketbola līgas Zvaigžņu spēle ir ikgadēja Latvijas Basketbola līgas labāko spēlētāju izlašu savstarpējā spēle. Pirmā Zvaigžņu spēle notika 1993. gadā. Tai ir bijuši vairāki formāti: Daugavas abi krasti, Latvijas basketbolisti pret leģionāriem (pašreizējais formāts), Austrumu un Rietumu komandu spēlētāji.
Līdzās galvenajai spēlei ir izveidoti arī vairāki citi tradicionāli pasākumi, Zvaigžņu spēles nedēļas nogalē notiek arī slam dunk konkurss, trīspunktu metienu konkurss un citas sacensības.
2018. gada Zvaigžņu spēle notika Igaunijas galvaspilsētā Tallinā sadarbībā ar Igaunijas basketbola līgu.
Migels Anhels Lopess (riteņbraucējs)
Migels Anhels Lopess (es; dzimis Peskā) ir profesionāls Kolumbijas šosejas riteņbraucējs.
Astana
2016. gadā Lopess uzvarēja Tour de Suisse daudzdienu sacensībās.
2017. gada Vuelta a España Lopess uzvarēja divos atsevišķos posmos un jauno braucēju klasifikācijā.
2019. gada martā uzvarēja Volta a Catalunya daudzdienu sacensībās.
2020. gada Tour de France Lopess uzvarēja 17. posmā.
Movistar
2020. gada novembrī tika ziņots, ka no nākamās sezonas Lopess pievienosies  komandai. 2021. gada septembrī līgums tika lauzts pēc konflikta ar komandas vadību 2021. gada Vuelta a España laikā.
Astana Qazaqstan
Pirms 2022. gada sezonas Lopess atgriezās  komandā.
Dopinga lieta
2022. gada decembrī  komanda lauza līgumu ar viņu pēc tam, kad tika publicēti pierādījumi par viņa iespējamo saistību ar noziedzīgiem darījumiem un dopinga lietošanu. 2023. gada jūlijā UCI paziņoja par diskvalifikāciju saistībā ar dopinga pārkāpumiem pirms 2022. gada Giro d'Italia.
Volfgangs Overats
Volfgangs Overats (de, dzimis ) ir bijušais vācu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Rietumvācijas futbola izlases pārstāvis.
Visu savu 15 gadus ilgo karjeru pārstāvējis 1. FC Köln komandu. 1964. gadā kļuvis arī par Vācijas Bundeslīgas čempionu.
Rietumvācijas futbola izlasi pārstāvējis no 1963. līdz 1974. gadam, kopumā aizvadot 81 maču un gūstot 17 vārtus. Uzvarējis 1974. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1966. un 1970. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Köln
Rietumvācija
Agvaskaljentesa (pilsēta)
Agvaskaljentesa (es) ir pilsēta Meksikā, Agvaskaljentesas štata galvaspilsēta un lielākā pilsēta. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 934 424 iedzīvotāji.
Pilsēta tika dibināta 1575. gadā, Čičimekas indiāņu teritorijā. Pilsētas nosaukums nāk no vārdiem Aguas Calientes (karstie ūdeņi), jo pilsētas tuvumā atrodas vairāki termālie avoti. Pilsēta laika gaitā kļuvusi par nozīmīgu lauksaimniecības, kalnrūpniecības, dzelzceļa un tekstilrūpniecības centru. Mūsdienās pilsētā atrodas arī vairāki automobiļu un elektrotehnikas uzņēmumi. Pilsētā atrodas lielākās Renault-Nissan ražotnes Latīņamerikā, kā arī Nissan un Mercedes kopīgā fabrika, kas veido lielu japāņu kopienu pilsētā.
Sports
Pilsētā bāzējas futbola klubs Club Necaxa.
Pilsētā atrodas velotreks, kurā optimālo apstākļu dēļ (lielā augstuma virs jūras līmeņa dēļ zemāks gaisa spiediens) uzstādīti daudzi treka riteņbraukšanas sacensību rekordi, to skaitā arī vairāki stundas rekordi.
Jānis Lejiņš-Leja
Jānis Lejiņš-Leja ( — ) bija Latvijas agronoms un politiķis. Bijis 4. Saeimas deputāts, Latviešu zemnieku savienības biedrs.
Biogrāfija
Jānis Lejiņš-Leja piedzima Ļaudonas pagastā.
1923. gada oktobrī kļuva par laikraksta «Jēkabpils Vēstnesis» pirmo galveno redaktoru. 1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā no Latviešu zemnieku savienības saraksta. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gadā. Otrā pasaules kara laikā devies trimdā.
Miris Toronto, Kanādā.
Valdis Villerušs
Valdis Villerušs (dzimis Ikšķilē) ir latviešu grafiķis, mākslas zinātnieks un pedagogs.
1956. gadā beidzis Ikšķiles Elkšņu septiņgadīgo skolu. 1960. gadā beidzis Rīgas 3. vidusskolu. 1968. gadā absolvējis Latvijas Valsts Mākslas akadēmijas Grafikas nodaļu. Strādājis Mākslas akadēmijā gan par vecāko pasniedzēju, gan docentu, gan profesoru.
1986. gadā kļuvis par Mākslinieku savienības biedru. Kopš 1968. gada piedalās izstādēs. 2002. gadā nosaukts par Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktoru. Vairākos starptautiskos grāmatu mākslas konkursos ieguvis godalgas.
Reinholds Bernhards
Reinholds Bernhards, arī Mārtiņš-Reinholds Bernhards, (dzimis Carnikavā, Rīgas apriņķī, Vidzemes guberņā Mārtiņa Bernharda ģimenē, miris ) bija tālbraucējs kapteinis, Latvijas SPR Kara flotes komandieris, Pēterburgas Zinātņu akadēmijas hidrogrāfs, meteorologs un hidrologs, Polinēzijas ģeogrāfs un antropologs.
Dzīvesgājums
1900. gadā absolvēja Mangaļu jūrskolu, no 1901. gada bija tālbraucējs stūrmanis. 1903. gadā ieguva tālbraucēja kapteiņa diplomu, bija pasniedzējs Lubezeres jūrskolā.
1904. gadā iesaukts Krievijas Impērijas armijā. No 1918. gada 2. augusta līdz 22. augustam Padomju Krievijas Volgas kara flotiles komandieris. No 1919. gada februāra Padomju Latvijas armijas kara flotiles komandieris. 1919. gada 22. maijā, pēc Rīgas zaudēšanas, flotile pilnā sastāvā viņa vadībā pārgāja Latvijas zemessardzes pusē. No 1919. gada augusta līdz 1920. gada janvārim apakšpulkvedis Judeņiča Ziemeļrietumu brīvprātīgo armijā. 1930. gadā atvaļināts no Latvijas Republikas armijas.
Strādāja par Latvijas Radio diktoru. Sarakstīja pirmās kara kuģniecības taktikas mācību grāmatas latviešu valodā, kā arī virkni noveļu. Valsts prezidenta u.c. augstāko amatpersonu standartu un karogu idejas autors.
Izvadīts no Rīnūžu Baltās baznīcas, apglabāts Vecmīlgrāvja Daugavgrīvas Baltāsbaznīcas draudzes kapsētā.
Lando Kalrisians
Barons Landonis Baltazars "Lando" Kalrisians (en) ir izdomāts tēls Džordža Lūkasa izveidotajā "Zvaigžņu karu" franšīzē. Filmā "Zvaigžņu kari: Impērija dod atbildes triecienu" (1980) Lando, Mākoņu pilsētas līderis, tiek iepazīstināts kā Hana Solo vecs draugs. Pirms filmas notikumiem Lando veidoja karjeru kā spēlmanis, blēžu mākslinieks, pleibojs, kalnrūpniecības inženieris, uzņēmējs un bija kosmosa kuģa "Tūkstošgades piekūnes" (Millennium Falcon) īpašnieks, līdz derībā zaudēja kuģi Hanam Solo. Viņš ir kļuvis par Mākoņpilsētas administratoru gāzes planētā Bespinā, un filmā negribīgi Hanu izdod Dārtam Veideram. Filmā "Zvaigžņu kari: Džedu atgriešanās" (1983) viņš palīdz izglābt Hanu no Džabas un kļūst par Dumpinieku alianses ģenerāli un vada uzbrukumu otrajai Nāves zvaigznei. Sākotnējā triloģijā viņu attēlo Billijs Dī Viljamss, kā arī 2019. gada filmā "Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana", tādejādi izveidojot vienu no garākajiem intervāliem starp viena un tā paša aktiera tēla atveidošanu ASV filmu vēsturē.
Donalds Glovers atainoja tēlu jaunībā filmā "Hans Solo: Zvaigžņu karu stāsts" (2018). Lando bieži parādās arī Zvaigžņu karu paplašinātajā romānu, komiksu grāmatu un videospēļu visumā, ieskaitot virkni viņam veltītu romānu.
Varonis ir kļuvis par vienu no populārākajām franšīzē, un Billija Dī Viljamsa sniegums saņēma atzinību. Arī Donalda Glovera loma tika atzinīgi novērtēta, un tā tiek uzskatīta par vienu no filmas spilgtākajām ainām. Viljamss divas reizes tika nominēts Saturna balvai, kā labākais otrā plāna aktieris par filmām "Zvaigžņu kari: Impērija dod atbildes triecienu" (1980) un "Zvaigžņu kari: Džedu atgriešanās" (1983).
Monako pils
Monako pils (fr) ir 12. gadsimtā celta pils Monako, Monako prinču oficiālā rezidence.
Pils dibināta 1191. gadā kā Dženovas cietoksnis. 1297. gadā to sagrāba Grimaldi dzimta, un tie ir pils ir īpašnieki līdz pat mūsdienām. Grimaldi valdīja pili iesākumā kā feodāļi, bet no 17. gadsimta — kā suverēni prinči. 1793. gadā Monako anektēja Francija, tomēr 1814. gadā tā tika atjaunota, un pils atdota Grimaldi. Tā daudzkārt pārbūvēta, mainoties Grimaldi dzimtas finansiālajam un politiskajam stāvoklim. Mūsdienās daļa Monako pils iekštelpu ir atvērtas publikas apskatei. Pils pagalmā mēdz notikt simfoniskās mūzikas koncerti.
Šausmas Gobu ielā
"Šausmas Gobu ielā" (en) ir 1984. gada ASV šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Vess Kreivens. Galvenās lomas atveido Džonijs Deps, Džons Saksons, Hetere Langenkampa, Amanda Vissa, Niks Korrijs, Roberts Englunds un Ronī Bleklija. Filmas pirmizrāde notika. Šī ir pirmā filma "Šausmas Gobu ielā" franšīzē.
Noslepkavota sētnieka gars atriebjas saviem noslepkavotājiem, iebrūkot viņu bērnu sapņos.
Antuāns Vato
Antuāns Vato (, — ) bija franču gleznotājs, viens no rokoko stila aizsācējiem.
Pazīstams kā galantās mākslas jeb galantā stila aizsācējs. Viņš atdzīvināja jau aizejošo Baroka stilu un padarīja to par saudzīgo, vairāk naturālistisko un mazāk formāli klasisko Rokoko. Šajā stilā īpaši vērība tika pievērsta galantai izsmalcinātībai, manierēm. Ainas bija idilliskas, bukoliskas. Tajās nebija vieta neglītajam, rupjībai. Pārsvarā savās gleznās attēlojis aristokrātiju, buržuāziju. Īpašu lomu Vato daiļradē ieņēma gleznas, kurās attēloti itāļu komēdiju aktieri un baleta dejotāji.
Fostera osta
1948. gadā Fumarolu līča krastā ostas rietumos tika izveidota Argentīnas polārstacija Desepsjona, 1955. gadā Svārsta līcī ostas ziemeļaustrumos — Čīles polārstacija Presidente Pedro Agirre Serda (nopostīta 1967. gada vulkāna izvirdumā), bet 1989. gadā 1 km no Desepsjonas — Spānijas polārstacija Gabrjela de Kastilja. 1986. gadā diviem areāliem ostas ziemeļaustrumos tika piešķirts speciāli aizsargājamas teritorijas statuss ilgtermiņa bentosa izpētei (ASPA Nr. 145).
Adamstauna
Adamstauna (en) ir Apvienotās Karalistes aizjūras teritorijas Pitkērnas administratīvais centrs. Tā ir arī vienīgā apdzīvotā vieta šajā teritorijā. 2020. gadā Adamstaunā dzīvoja 47 cilvēki, kas vienlaicīgi ir visas Pitkērnas iedzīvotāju skaits. Adamstauna atrodas Pitkērnas salas centrālās daļas ziemeļos, netālu no Bauntī līča (Bounty Bay).
Slimnīcas strauts
Slimnīcas strauts var būt:
Noglas (Andzeļu pagasts)
Noglas ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 285 km attālumā no Rīgas.
Roberto Betega
Roberto Betega (en, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Betega bija ražīgs un atlētisks spēlētājs, galvenokārt pazīstams no spēles savas dzimtās pilsētas komandā Juventus, kur viņš izcīnīja vairākus titulus un kļuva par vienu no izcilākajiem itāļu futbolistiem, pateicoties savam spēkam, prasmēm, vārtu gūšanas spējām un radošumam. 1979–80. gada sezonā kļuvis par Itālijas A sērijas labāko vārtu guvēju.
Itālijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1975. līdz 1983. gadam. Piedalījies 1978. gada FIFA Pasaules kausā un 1980. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Juventus
Varese
Individuālie sasniegumi
Gulbju un Platpirovas purvs
Gulbju un Platpirovas purvs ir 1977. gadā dibināts (līdz 1999. gadam tas bija dzērvenāju liegums) dabas liegums Ludzas novada Līdumnieku pagastā, Krievijas pierobežā.
Aizsargājamā teritorija atrodas Mudavas zemienes Zilupes līdzenumā. Liegumā ietilpst Ļebedincu purvs un apkārtējās teritorijas. Šeit atrodas austrumu tipa augstie purvi ar ārkausa kasandru (Chamaedaphne calyculata), daudzlapu andromedu, sfagniem. Apmēram 800 hektārus aizņem dzērvenāji. Daļu teritorijas aizņem pārejas purvi un slīkšņas purvaini meži, kas ir ES aizsargājami biotopi. Sastopams pundurbērzs. Purva dienvidrietumu daļā sastopams baltais baltmeldrs.
Torreona
Torreona (es) ir pilsēta Meksikā, Koavilas de Saragosas štatā. 2021. gadā pilsētā dzīvoja 735 340 iedzīvotāji. Savukārt pilsētas aglomerācijā dzīvo 1 497 734 iedzīvotāji, padarot to par apdzīvotāko štatā un devīto apdzīvotāko valstī. Pilsēta ir nozīmīgs ekonomikas un rūpniecības centrs.
Sākotnēji pilsētas teritorija bija lopkopības centrs. Pateicoties apūdeņošanai, pilsēta kļuva par nozīmīgu lauksaimniecības un kokvilnas pārstrādes centru. 20. gadsimta vidū tā kļuva par nozīmīgu rūpniecības centru. Pilsētā ir attīstīta tekstilizstrādājumu, apģērbu un metāla apstrādes rūpniecība.
Sports
Pilsētā bāzējas futbola klubs Santos Laguna.
Niks Džensens
Niks Džensens (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2019. gada Džensens pārstāv NHL komandu Vašingtonas "Capitals". 2009. gada NHL draftā Džensenu ar kopējo 150. numuru piektajā kārtā izvēlējās Detroitas "Red Wings".
Detroitas "Red Wings" sastāvā NHL debitējis 2016–17. gada sezonā. 2019. gadā ticis aizmainīts uz Vašingtonas "Capitals".
ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2018. gada Pasaules čempionātā, kur viņš izcīnīja trešo vietu.
Jūrmalas Alternatīvā skola
Vēsture
Bulduru sovhoztehnikums 1989. gadā pārcēlās uz jaunu mācību korpusu. 1991. gadā ar Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministrijas un Jūrmalas pašvaldības atbalstu vienā no tā vecajām ēkām kā eksperimentālu skolu nodibināja Jūrmalas Alternatīvo skolu, kurā bērni mācījās no 1. līdz 9. klasei. Pirmsskolas vecuma bērniem izveidoja JAS bērnudārzu. Apvienojoties Jūrmalas Alternatīvajai skolai un Jūrmalas pilsētas Lielupes pamatskolai, 2021. gadā izveidojās Jūrmalas Aspazijas pamatskola.
Damjēns Flerī
Damjēns Flerī (fr, dzimis ) ir Francijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2018. gada Flerī pārstāv Francijas hokeja līgas komandu Brûleurs de Loups.
Iepriekš spēlējis Francijas hokeja līgas komandās Drakkars de Caen un Ours de Villard-de-Lans, Allsvenskan komandās VIK Västerås HK un Södertälje SK, Zviedrijas hokeja līgas komandās Luleå HF, Timrå IK un Djurgårdens IF, Nacionālās līgas komandā Lausanne HC, Somijas hokeja līgas komandās Vāsas "Sport" un Raumas "Lukko", Vācijas hokeja līgas komandā Švenningenes "Wild Wings" un KHL komandā Pekinas "Kunlun Red Star".
Francijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 10 Pasaules čempionātos.
Mewa Arena
Mewa Arena ir daudzfunkcionāls stadions Maincā, Vācijā. Stadionā ietilpība ir 34 000 skatītāju vietu, tajā savas mājas spēles aizvada futbola klubs 1. FSV Mainz 05. Stadions tika atklāts 2011. gada jūlijā. Sākotnēji stadiona nosaukums bija Coface Arena, bet no 2016. līdz 2021. gadam — Opel Arena. Savu pašreizējo nosaukumu stadions ieguva 2021. gada jūlijā pēc sponsorēšanas līguma ar Vācijas veļas nomas uzņēmumu MEWA Textil-Service.
Rūdolfs Špīlmans
Rūdolfs Špīlmans (de;, Vīne, Austroungārija - , Stokholma, Zviedrija) bija šaha lielmeistars.
Biogrāfija
Agri iemācījies spēlēt šahu un ticis uzskatīts par brīnumbērnu. Pēc izglītības bijis advokāts, taču nekad nav strādājis savā profesijā. Piedalījies vairāk nekā 120 šaha turnīros, no kuriem 33 izcīnījis uzvaras, un ticis uzskatīts par vienu no sava laika labākajiem šahistiem. Devis lielu ieguldījumu atklātņu teorijā. Pēc dabas bijis nervozs un viegli iespaidojams cilvēks, kas brīžiem atsaucies uz rezultātiem šaha turnīros - 17.-18. vieta Karlovivaros (1923), 12.-14. vieta Maskavā (1925). Rihards Rēti nosaucis Špīlmanu par «pēdējo šaha romantiķi», bet Savelijs Tartakovers par «karaļa gambīta pēdējo bruņinieku», jo Špīlmans vienmēr centies atrast kombinācijas un sarežģījumus spēles laikā. Kombinacionālajām iespējām Špīlmans veltījis savu grāmatu «Upura teorija» (1935, vāciski «Richtig opfern»). Vēlākajos gados Špīlmana spēle kļuva racionālāka, viņš atteicās no gambītu pielietošanas atklātnē.
1927. gadā Špīlmans uzvarēja Vācijas šaha čempionātā Magdeburgā. Divas reizes (1931, 1935) pārstāvējis Austrijas izlasi Pasaules šaha olimpiādē un ieguvis 19½ punktus 33 partijās.
1938. gadā pēc Austrijas anšlusa bija spiests emigrēt uz Čehoslovākiju, bet Otrajam Pasaules karam sasniedzot arī šo valsti, pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā, kur arī nomiris.
Lūznavas muiža
Vēsture
1870. gadā agrāko Laizēnu muižu (Lajziny) no brāļiem Pētera un Jūlija Dlužņevskiem nopirka lietuviešu izcelsmes inženieris ģenerālmajors Staņislavs Kerbedzis (lt, pl, 1810—1899), kas bija vadījis dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava būvniecību. Sākumā muižas īpašnieks mitinājies no Zosnas pārvestajā un dzīvojamās mājas vajadzībām pārbūvētajā koka baznīcas ēkā (ciema iedzīvotāji to saukuši par "balto māju"). Viņa laikā uzsāka jaunas baznīcas būvniecību, bet celtniecības gaitā plāni mainījās un tapa klēts (tagad noliktavas ēka). Tad sekoja zirgu staļļa būve.
Pensionētais ģenerālis uz savu muižu parasti atbrauca maijā, bet septembrī aizbrauca ziemas pavadīt pie meitas Polijā un Itālijā. Laikā, kad muižā nebija S. Kerbedža, tās saimniecību vadīja pārvaldnieks I. Ksendzepoļskis. Bez Lūznavas muižas viņam piederēja arī Riebiņu muiža. Pēc ģenerāļa nāves par muižas īpašnieci kļuva viņa meita Jevgēnija Kerbedža (1855–1946), kas īstenoja sava tēva projektu un 1911. gadā pabeidza muižas pils ("sarkanās mājas") būvniecības darbus, kas aizkavējās 1905. gada revolūcijas dēļ.
Ēkā bijusi "baltā zāle", kurā visas mīkstās mēbeles, sienas un griesti bijuši baltā krāsā, un "sarkanā zāle" jeb viesību zāle. Gandrīz visās telpās bijusi parketa grīda un sarkankoka mēbeles. Galvenās kāpnes greznojusi liela palma. Kerbedža kundze aizrāvās ar glezniecību un "sarkanajā mājā" ierīkoja darbnīcu. Ielūgto mākslinieku vajadzībām iekārtoja speciālu gleznotavu parka teritorijā un atpūtas ēku Rāznas ezera krastā (tagad atrodas Latgales novada rehabilitācijas centrs "Rāzna"). Pēc viņas aicinājuma uz Lūznavas muižu strādāt un atpūsties braukuši mākslinieki, gleznotāji un literāti. Šeit esot viesojies arī lietuviešu komponists un gleznotājs Mikalojs Konstantīns Čurļonis un poļu gleznotājs Kazimirs Stabrovskis.
Muižas interjers cieta Pirmā pasaules kara laikā, kad no 1915. gada muižas mājā izvietojās Krievijas Impērijas armijas štābs, pēc Oktobra revolūcijas no 1917. līdz 1919. gadam padomju varas iestādes. Pēc 1920. gada zemes reformas muižas zeme tika sadalīta 54 vienībās 770 ha kopplatībā, bet pilī no 1922. līdz 1944. gadam atradās Laizānu (Latgales) Valsts kurlmēmo skola. Otrā pasaules kara laikā agrākajā muižas pilī pārmaiņus tika ierīkots padomju un vācu armijas štābs. Pēc kara uz šejieni pārcēla Rēzeknes lauksaimniecības tehnikumu, 1946. gadā uz tehnikuma un kolhoza bāzes izveidoja Maltas sovhoztehnikumu, ko 1990. gadā pārdēvēja par Valsts Lūznavas lauksaimniecības tehnikumu. Ēkai 1977. gadā piešķīra valsts nozīmes arhitektūras pieminekļa statuss.
No 1993. gada agrākajā muižas pilī izvietojās Lūznavas pagasta administrācija, 1998. gadā uz šejieni pārcēla Lūznavas pamatskolu, no 2009. gada daļēji pamestajā ēkā darbojās Lūznavas pagasta bibliotēka. No 2011. līdz 2014. gadam arhitektes Ināras Caunītes vadībā notika Lūznavas muižas pils restaurācija, pilnībā atjaunotā ēka tika atklāta 2015. gadā. Kopējās izmaksas sasniedza 1 297 395,70 eiro, no tiem Eiropas Savienības finansējums bija 463 721,83 eiro.
Parks
Lūznavas muižu ieskauj 23,7 ha liels ainavu parks ar 2,6 ha 7 dīķu sistēmu, kuru S. Kerbedza laikā audzēja zivis. Parkā atrodas Madonnas statuja kurā attēlota Svētā Marija, ko veidojis kāds nezināms itāļu izcelsmes mākslinieks. Latvijas okupācijas laikā to sakropļoja, 1950. gadu sākumā ar traktoru nogrūda no pjedestāla un iegrūda dīķī, 1991. gadā statuju atjaunoja. Mūsdienās parkā ir renovēts ~1 km garš tūristu pastaigu celiņš, kas atjaunots pateicoties ES finansējumam. Celiņš ir noklāts ar sīkām šķembām un celiņu apgaismo lampas.