cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Osmaņu impērijas kari Eiropā
Rodu sala un Svētā savienība (1522—1573)
Osmaņi izcīnīja vairākas uzvaras jūras kaujās: 1538. gadā — Prevezas kauja un 1560. gadā — Djerbas kauja.
Karadarbība Vidusjūrā no 1570. līdz 1573. gadam beidzās ar Osmaņu sakāvi Lepanto kaujā (1571), bet no 1570. gada Osmaņu varā palika Kipra. Svētā savienība, kurā apvienojās Venēcija, Pāvesta zemes, Spānija un Portugāle, bija lielākā pretiniece Osmaņu impērijai.
Austrija un Venēcija (1593—1669)
Osmaņu garais karš (15 gadu ilgais karš ar Austriju, 1593—1606) beidzās ar status quo. Karš ar Venēciju (1645—1669) beidzās ar Krētas ieņemšanu.
Pēdējie konflikti ar Habsburgiem (1657—1683)
1657. gadā bijušās Ungārijas karalistes austrumu daļa, Transilvānija, kura no 1526. gada bija ieguvusi zināmā mērā neatkarību, maksājot tikai nodevas Osmaņu impērijai, bija kļuvusi tik spēcīga, ka nolēma uzbrukt Osmaņu vasaļvalstij — Tatāru hanātam. Kad Osmaņu impērija iesaistījās, lai aizstāvētu tatārus, tā uzbruka arī impērijai, bet ilgajās cīņās līdz 1662. gadam Transilvānijas spēki tika pārspēti un tās austrumu daļu pievienoja Osmaņu impērijai. Līdz ar to, Osmaņi bija ieguvuši Ungārijā lielāko teritoriju visā vēsturē. Tajā pat laikā norisinājās karadarbība pret Austriju (1663—1664). 1664. gada 1. augustā Svētā Gotharda kaujā Osmaņu impēriju uzvarēja Raimondo Montecuccoli un noslēdza Vasvaras miera līgumu ar Austriju, kas bija spēkā līdz 1683. gadam.
Polija (1672—1676)
Gadu pēc tam, kad Polija bija atvairījusi tatāru iebrukumu (1672—1676), par Polijas karali kļūst Jans III Sobeskis.
Lielais turku karš — Ungārijas atgūšana (1683—1699)
1683. gadā sākās Lielais turku karš ar milzīga karaspēka (200 tūkstošu armiju) uzbrukumu Vīnei. Karaspēku atbalstīja Ungāru augstmaņi, kas bija pret Habsburgu virskundzību. Iebrukuma apturēšanai tika izveidota jauna Svētā savienība, kurā piedalījās Austrija, Polija, Venēcija un Krievijas Impērija. Svētā līga guva virsroku pēc uzvaras Vīnes kaujā un organizēja karagājienu Budas un Peštas atgūšanai. Karš beidzās 1699. gadā ar Karlovicas līguma noslēgšanu.
1687. gadā Venēcieši uzbruka Atēnām, kas bija Osmaņu impērijas kontrolē. Kaujas vajadzībām Osmaņi pārveidoja seno Partenonu par munīcijas glabātavu. Pa Partenonu trāpīja Venēciešu mīnmetējs, kas izraisīja visa noglabātā šaujampulvera sprādzienu un Partenons gandrīz tika iznīcināts.
1700. gadi
Skatīt arī: Krievu-turku kari
1710. — 1711. gadā risinājās otrais karš ar krieviem pie Prutas. Krievijas karaspēku sagrāva, bet pilnībā neiznīcināja. 1714. gadā sākās vēl viens karš pret Austriju un Venēciju, kad Austrija atkaroja atlikušo bijušās Ungārijas karalistes daļu un 1718. gadā noslēdza Passarovicas līgumu.
1735. gadā sākās vēl viens karš ar Krievijas Impēriju, kuram 1737. gadā pievienojās Austrija un karš beidzās ar Belgradas līgumu (ar austriešiem) un ar Nissas līgumu (ar krieviem).
1768. gadā sākās ceturtais krievu—turku karš, kas beidzās 1774. gadā ar Kučuk—Kainardžas līgumu.
Jau 1787. gadā sākās vēl viens karš ar Austriju un Krieviju, un ar austriešiem tas beidzās 1791. gadā ar Sistovas līgumu un ar krieviem — 1792. gadā ar Žassi līgumu.
Napoleona I iebrukums Ēģiptē un Sīrijā beidzās 1798. gadā līdz ar Lielbritānijas iejaukšanos.
1800. gadi
1806. gadā sākās sestais krievu—turku karš, kas beidzās 1812. gadā, līdz ar Napoleona iebrukumu Krievijā.
1804. gadā notika pirmā serbu sacelšanās, 1806. — otrā un 1877. gadā Serbija ieguva neatkarību.
1815. gadā, līdz ar grieķu revolūciju, sākās moldāvu—valāhiešu (rumāņu) sacelšanās.
No 1821. līdz 1832. gadam risinājās Grieķu neatkarības karš, kurā no 1827. gada iejaucās Lielvaras un tiek izcīnīta Grieķijas neatkarība un ar Adrianopoles līgumu karš tiek izbeigts.
Notiek kari ar Bosinju: 1831—1836, 1836—1837 un 1841.
Karš ar Melnkalni: 1852—1853.
1853. gadā sākas astotais krievu—turku karš (Krimas karš, 1853—1856), kurā Osmaņu impērijas pusē pievienojas Lielbritānija un Francija. Karš tika izbeigts ar Parīzes līgumu.
2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
57. Starptautiskais Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās Azerbaidžānā 2012. gada 22., 24. un 26. maijā. Azerbaidžāna izcīnīja tiesības rīkot konkursu pēc Eldar & Nigar dueta uzvaras 2011. gada konkursā. Dalību konkursā apstiprinājušas 42 valstis, tai skaitā Melnkalne, kas pēdējoreiz startēja 2009. gada konkursā.
Osmaņu impērijas kari Eiropā
1800. gadi
Otrais karš ar Melnkalni: 1858—1859.
2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
2012. gada Eirovīzijā uzvarēja Lorīna no Zviedrijas ar dziesmu Euphoria.
Latviju pārstāvēja Anmary ar dziesmu Beautiful Song. Viņa startēja pirmajā pusfinālā ar ceturto kārtas numuru, kurā ieguva 16. vietu ar 17 punktiem, tādējādi nekvalificējoties finālam.
Osmaņu impērijas kari Eiropā
1800. gadi
1866. gadā notiek sacelšanās Krētā.
2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
Norises vieta
2011. gada 16. maijā tika paziņots, ka 2012. gada konkursam tiks uzcelts speciāls koncertzāles komplekss ar 23 000 sēdvietām. Tas atradīsies pašā Baku pilsētas centrā, blakus Valsts Karoga laukumam. Tomēr 2011. gada 19. maijā organizatori paziņoja, ka varētu tikt izmantots Tofika Bahramova stadions, kurā ir 37 000 sēdvietu vai arī Heidara Alijeva Sporta un Izstāžu kompleksus. 2011. gada 4. augustā tika apstiprināts, ka blakus Valsts Karoga laukumam ir uzsākta jaunas Baku Kristāla halles celtniecība. Arēnai, kas paredzēta 2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam jābūt uzceltai līdz 2012. gada 31. martam. Tofika Bahramova stadions, kurš pašlaik tiek remontēts, lai 2012. gada septembrī un oktobrī uzņemtu FIFA U-17 Pasaules kausu sievietēm, tiks izmantots kā rezerves variants.
Osmaņu impērijas kari Eiropā
1800. gadi
1876. gadā — nemieri Bulgārijā.
OpenChrome
openChrome ir bezmaksas un atvērtā pirmkoda draiveris VIA / S3 Graphics UniChrome, UniChrome Pro un Chrome9 mikroshēmojumiem Linux operētājsistēmu videi. Openchrome draivera pamatā ir eksperimentālais, testēšanas stadijas Unichrome draivera kods. openChrome atšķirībā no Unichrome, kas atbalsta tikai Unichrome videokartes, atbalsta arī Chrome9 sērijas kartes, kā arī nodrošina ierobežotu 3D grafikas attēlojumu. Pastāv cerības uz būtisku openChrome draiveru uzlabojumu, jo 2008. gada 8. maijā VIA, kas bija pasludinājusi sadarbību ar atklātā koda kopienu, tai atklāja 16 434 rindas garu savu draiveru specifikāciju. 2008. gada jūnijā openChrome izstrādātāju komandas un VIA specifikāciju atklāšanas inciatīvas komandas sadarbība ir apstājusies pie tā, ka VIA vāc idejas no atklātā koda kopienas un nezina, "kādu tieši pirmo soli spert". 2008. gada 24. jūlijā VIA paziņo, ka ir noalgojusi pazīstamo atvērtā pirmkoda aktīvistu un autortiesību ekspertu Haraldu Velti (Harald Welte) par savas atvērtā koda iniciatīvas programmas vadītāju. Divas dienas vēlāk VIA publisko 800 lappuses lielu Padlock tehnoloģijas, grafisko procesoru CX700 (200 lappuses) un VX800/820 IGP (494 lappuses) tehnisko dokumentāciju. Linux kopiena to uztver kā soli, kas ļaus produktīvi apvienot līdz šim savrupi strādājušo openChrome un Unichrome komandu darbu.
Osmaņu impērijas kari Eiropā
1800. gadi
Devītais un pēdējais krievu—turku karš sākās 1877. gadā, kad Osmaņu impērija izstājās no Konstantinopoles konferences. Rumānija pasludināja neatkarību un pieteica Osmaņu impērijai karu. Rumānijai pievienojās serbi un bulgāri, kā arī krievi. 1878. gadā Bosniju okupēja Austroungārija. 1878. gadā Krievija un Osmaņu impērija parakstīja San Stefano līgumu.
2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
Norises vieta
Azad Azerbaijan TV paziņoja, ka konkurss notiks Baku Kristāla hallē, taču EBU nepublicēja nekādus oficiālus paziņojumus. Baku Kristāla halle kā konkursa norises vieta tika oficiāli apstiprināta. Taču katru koncertu varēs apmeklēt vienīgi 16 000 cilvēku.
OpenChrome
Sākot ar 29. augustu openChrome daļai videokaršu (CLE266, CN400 un PM800) atbalsta video dekodēšanu izmantojot XvMC - procesu, kas padara iespējamu video dekodēšanu veikt izmantojot videokartes sniegtās iespējas, nevis procesoru.
Osmaņu impērijas kari Eiropā
1800. gadi
1878. gadā noteiktu autonomiju piešķīra austrumu Rumēlijai, kas sacēlās 1885. gadā un 1886. gadā pievienojās Bulgārijai. 1881. gadā Grieķijai tika cedēta Tessalija, bet pēc tam, kad Grieķija uzbruka Osmaņu impērijai, lai atbalstītu 1897. gada sacelšanos Krētā, tā tiek sakauta.
OpenChrome
3D atbalstu Chrome9 mikroshēmojumiem, kura DRM draiveris ir kā atvērtais kods nodots OpenChrome kopienai, izstrādātāji neplāno realizēt ne šogad, ne arī nākamā gada beigās. Arī draivera radīšana topošajam Linux OpenGL 3 īstenojumam - Gallium3D - ir atlikts uz nepārskatāmu nākotni cilvēkresursu un laika trūkuma dēļ. Sarakste OpenChrome kopienas vēstkopā liek domāt, ka unichrome tiks likvidēts un tam tiks veidots jauns aizstājējs. Visiem citiem Chrome sērijas grafiskajiem kodoliem 3D atbalsts ir realizēts.
2008. gada 20. novembrī VIA openChrome izstrādātāju kopienai nodeva VIA CX700M un VX800 mikroshēmojumu dokumentāciju, kā arī kadru bufera draivera izejkodu iekļaušanai Linux kerneļa 2.6.28 versijā. Tāpat VIA ir solījusi savu atbalstu openChrome komandai daudzmonitoru atbalsta un RandR realizācijai. Kopsummā publiskotā un Creativs Commons licences ietvaros nodotā dokumentācija satur 100 lapas puses garu VX800/820 kodola un 2D nodrošinājuma dokumentāciju, 157 lapas garu VX800/820 video un 3D nodrošinājuma dokumentāciju, 100 lapas garu CX700/VX700 kodola un 2D nodrošinājuma dokumentāciju, kā arī 91 lapas puses garu CX700/VX700 video un 3D nodrošinājuma dokumentāciju.
Osmaņu impērijas kari Eiropā
Balkānu kari (1912—1913)
1912. gadā un 1913. gadā notiek Balkānu kari, kas izraisa Eiropā tālākos notikumus cīņā pret Osmaņu impēriju. Balkānu savienība sākumā atkaroja Maķedoniju un lielāko Trāķijas daļu. Šādi Osmaņu impērija bija pilnībā zaudējusi savas teritorijas Eiropā, līdz mūsdienu Turcijas robežām (tikai Austrumu Trāķija ir palikusi turku teritorija).
OpenChrome
Šobrīd OpenChrome komanda saņem vērā ņemamu VIA palīdzību draivera izstrādē, jo pati VIA drīzāk ir gatava palīdzēt uz GNU Linux/BSD sistēmām attīstīt tieši atvērtā pirmkoda draiveri, nevis savu komerciālo un slēgto. Pie jauno mikroshēmojumu (VX800, VX855) 3D atbalsta tiek strādāts, taču to pietiekami ātri realizēt neļauj vairāki faktori:
1) X.org servera straujā attīstība, kurai "netiek līdzi" mazskaitlīgā OpenChrome izstrādes komanda, 2) jauna DRM (Direct Rendering Manager) moduļa neesamība, 3) Mesa vai Gallium3D draivera neesamība.
Osmaņu impērijas kari Eiropā
Pirmais pasaules karš
Skatīt arī: Osmaņu impērijas sadalīšana
OpenChrome
Atbalstītās iekārtas
Uz 2008. gada 5. novembri dzinis atbalsta sekojošas VIA / S3 integrēto videokaršu kodolus, garantēti nodrošinot 2D attainojuma paātrinājumu, kā arī xV funkcionalitāti video paātrinājumam:
Osmaņu impērijas kari Eiropā
Pirmais pasaules karš
Pirmajā pasaules karā Osmaņu impērija cieta sakāvi. Turki zaudēja visu, ko kādreiz bija ieguvuši Eiropā.
OpenChrome
3D sākumatbalsts
Lai arī ar 2009. gada 3. maiju OpenChrome komanda uzsāk 3d atbalstam pielīdzināmu funkciju testēšanu, nodrošinot noteiktus konfigurācijas soļus, ar kuru palīdzību var iespējot darbvirsmas efektu izmantošanu, tas nekādi vēl nenozīmē, ka 3d atbalsts būtu gaidāms tuvākajā laikā. Lai 3D atbalsts kļūtu iespējams, nepieciešams Linux kerneļa DRM modulis (kura izejkodu VIA ir nodevusi atvērtā pirmkoda kopienai), kā arī Mesa 3D draiveris, kurš, ticamākais, nemaz netiks veidots, tā vietā veidojot daudz perspektīvāku Gallium 3D draiveri. Izstrādes termiņi nav zināmi, jo openChrome mazās komandas brīvprātīgais un bezmaksas darbs tādus neļauj formulēt, toties ir zināms prioritāšu plāns draivera funkcionālajā pilnveidē.
.do
.do ir Dominikānas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). To administrē NIC.DO.
Reģistrēšana tiek pieņemta trešajā līmenī šādiem domēniem:
Ārējās saites
Toppdomän
Vepša
Vepša (pl) - upe Polijas austrumos. Vislas labā krasta pieteka. Sākas Ļubļinas augstienē. Līdzenuma upe, tek pa Ļubļinas augstieni un Mazovijas-Podļases zemieni. Pie Vepšas kreisās pietekas Biščicas atrodas Ļubļina.
Dzelzceļnieku iela (Rēzekne)
Dzelzceļnieku iela atrodas Rēzeknes Centra rajonā un iet paralēli dzelzceļam, kas savieno divas pilsētas stacijas — Rēzekne I un Rēzekne II. Ielas garums ir 940 metri. Tā klāta ar asfaltbetonu.
Ielas raksturojums
Dzelzceļnieku iela iesākas krustojumā ar Rīgas ielu pie "Rēzeknes gaļas kombināta". Tās sākumposmā līdz krustojumam ar Kr. Valdemāra ielu kreisajā pusē 20. gs. 80. gados uzceltas garāžas. Tālāk līdz Dzelzceļnieku ielas savienojumam ar Atbrīvošanas alejas pārvadu mijas daudzstāvu un savrupmāju apbūve — attiecīgi ielas kreisajā un labajā pusē. Daudzstāvu apbūvi veido galvenokārt piecstāvu 103. sērijas nami. Ielas labajā pusē, tuvāk centram atrodas 1—1,5 stāvu privātmājas.
Kino
Kino jeb kinematogrāfija (no sengrieķu κίνημα, kìnema 'kustība' un γράφειν, gràphein 'rakstīt') ir kustīgu attēlu fotografēšanas un filmēšanas māksla vai process, veicot to elektroniski, izmantojot attēla sensoru, vai ķīmiski, izmantojot gaismas jutīgu materiālu, piemēram, kinolenti. Kinematogrāfija tiek uzskatīta gan par mākslas, gan par izklaides nozari.
Kinooperatori izmanto lēcu (objektīvu), lai fokusētu objektu atstaroto gaismu fokusētu reālā attēlā, kas tiek pārnests uz kādu attēla sensoru vai gaismas jutīgu materiālu kinokameras iekšpusē. Šīs ekspozīcijas tiek izveidotas secīgi un tiek saglabātas vēlākai apstrādei un apskatīšanai kā kinofilmai. Attēlu uzņemšana ar elektronisku attēla sensoru rada katra attēla pikseļa elektrisko lādiņu, kas tiek elektroniski apstrādāts un saglabāts video failā tā turpmākai apstrādei vai demonstrācijai. Attēli, kas uzņemti ar fotoemulsiju, rada neredzamu latentu attēlu sēriju, ko ķīmiski "attīsta" par redzamu attēlu. Kino attēla attēli tiek projicēti, lai apskatītu kinofilmu.
Ričoto Kanudo (Ricciotto Canudo 1877 — 1923), itāļu kino teorētiķis, savā 1911. gadā publicētajā manifestā "Sestās Mākslas dzimšana" (La Naissance d'un sixième art) apgalvoja, balstoties uz Hēgeļa "Lekcijām par estētiku", ka kino ir jauna māksla, kas līdzinās piecām kopš senatnes pazīstamajām: arhitektūrai, tēlniecībai, glezniecībai, mūzikai un dzejai. Vēlāk (1923) Kanudo pievienos šim sarakstam deju kā sesto priekšteci, tādējādi padarot kino par Septīto mākslu.
Kino vēsture
Taču par kameras izgudrotāju var uzskatīt Eteniju-Džūlzu Mareju, kurš izgudroja kameru, jeb „fotografēšanas šauteni”, kas varēja izveidot atsevišķu fotogrāfiju katru sekundi, radot secīgu attēlu sēriju. Šajā kamerā Marejs ievietoja sevis izgudrotās celuloīda filmiņas, kas bija revolucionārs sasniegums. Viņa aparāts sākotnēji bija spējīgs iemūžināt 30 secīgus kadrus.
Tālāk eksperimentiem ar kameru nodevās francūzis Luiss Aime Augustīns Le Prinss, kurš kamerā ievietoja papīra ruļļus ar fotogrāfisko emulsiju, kurai bija spēja uztvert gaismu. Le Prinss patentēja šos savus filmu rullīšus un ar tiem uzņēma filmiņas, divas no tām ir saglabājušās līdz mūsdienām, vienu no tām sauc „Satiksme šķērso Līdsas tiltu”, tā tika uzņemta 1888. gadā.
1895. gadā Ogists un Luī Limjēri patentēja pašizgudroto, divi-vienā kameru un projektoru, kas bija pārvietojams, rokās turams un viegls. Šajā iekārtā filmiņa bija 35 milimetru plata un uzņēma 16 kadrus sekundē. 24 kadri sekundē par standartu kļuva vēlajos 1920. gados.
Pretēji izplatītajam nepareizajam pieņēmumam, ka ASV pirmās kameras un kustīgo bilžu projektorus izgudroja Edisons, to patiesībā 1890. gada novembrī izdarīja Viljams Diksons. Šī kamera darbojās ar elektriskā dzinēja palīdzību, taču neskatoties uz to, tajā laikā ar roku darbināmās kameras tomēr bija vēl populārākas, jo tās bija vieglākas un ērtākas. Pirmo uzņemto „kustīgo bildi” ASV radīja Diksons, to sauca „Monkeyshines” 1889. vai 1890. gadā, savas kameras, jeb kinetogrāfa testēšanai.
Pirmā filmu studija „Melnā Marija” tika izveidota Amerikā, tā tika atvērta 1893. gadā.
Pirmais kino dzima 1895. gadā, kad brāļi Lumjēri pirmajā pasaules kinoteātrī „Salon Indien”, kas atradās Parīzē, peļņas gūšanas nolūkos sāka prezentēt 10 filmiņas, no kurām neviena nepārsniedza 50 sekundes. Izrādot filmiņu, kuras nosaukums bija „Arrivee d'un train en gare a La Ciotat” jeb „Vilciena atbraukšana La Ciotā”, viņi sacēla publikā paniku, jo pūlis nodomāja, ka uz ekrāna redzamais pienākošais vilciens tūlīt ietrieksies auditorijā! Taču pirmā ēka, kas bija paredzēta kā kino teātris, tika uzcelta Parīzē 1897.
Pirmā sižetiskā filma — „Ceļojums uz mēnesi” — tika uzņemta 1902. gadā, pretēji izplatītajam kļūdainajam uzskatam, ka pirmo uzņēma Amerikāņi ar nosaukumu „Vilciena lielā aplaupīšana”. „Ceļojuma uz mēnesi” scenārija autors un režisors ir „Džordžs Meliss”, un tas ir viņa slavenākais darbs. Tas ir uzņemts zinātniskās fantastikas žanrā, un tajā izmantotas tolaik kino vēsturē vēl nebijušas animācijas un specefekti, tāpēc „Ceļojumam uz mēnesi” ir arī nozīme kino tehnoloģiju attīstībā. Tās scenārijs veidots pēc Žila Verna grāmatas „Lidojums uz mēnesi” un Herberta Velsa romāna „Pirmie cilvēki uz mēness”. Šīs filmas režisors savu veikumu peļņas nolūkos nosūtīja uz ASV, taču Tomasa Edisona kino tehniķi slepeni izveidoja tās kopijas un izsūtīja pa visu valsti. „Ceļojuma uz mēnesi” autors bankrotēja, kamēr viņa filma vēl baudīja savus slavas mirkļus ASV.
Otro sižetisko filmu "Vilciena lielā aplaupīšana" ("The Great Train Robbery") 1903. gadā uzņēma Edvīns Porters Edisona studijā. Filma kļuva par sensāciju. To izrādīja speciāli aptumšotās teltīs.
Pirmās filmas intensīvi vienu pēc otras filmēja Ņujorkā un Ņūdžersijā. Tikai 1913. gadā filmas sāka uzņemt Holivudā.
Kino Latvijā
Pirmais kino demonstrējums Rīgā notika 1896. gadā Solomonska cirka ēkā. Pirmo publisko kinoteātri "The Royal Vio" Rīgā uzcēla 1907. gadā. Tā zālē varēja sanākt 888 skatītāji, bet balkonā vēl 312.
Pirmais kino Latvijā bija dokumentāla filma tāpat kā brāļiem Limjēriem. Aleksandrs Stanke, latviešu operators, 1910. gadā nofilmēja Krievijas imperatora Nikolaja II vizīti Rīgā un Pētera I pieminekļa atklāšanu Rīgas centrā. Pēc tam sākās kino bums. Pilsētās cēla kinoteātrus, bet laukos skatījās mēmās filmas arī uz ekrāniem, ko veidoja gar šķūņa sienu nostiepts balts palags. 1930. gadā Latvijā bija 85 kinoteātri, to starp Rīgā — 31. Rīgā kopš 1913. gada tika filmētas mākslas filmas.
7. decembris
7. decembris ir gada 341. diena pēc Gregora kalendāra (342. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 24 dienas.
Vārda dienas
Anta, Antonija, Dzirkstīte
One.lt
Sociālo tīklu One.lt attīsta Forticom Grupa, bet konsultācijas reklāmdevējiem par sociālā tīkla sniegtajām iespējām sniedz Progression — Forticom Grupas interneta mārketinga kompānija, kas uzņēmumiem Baltijā nodrošina komunikāciju ar krievvalodīgo auditoriju, izmantojot Forticom Grupas lokālos sociālos tīklus Centrāleiropā, Austrumeiropā un Krievijā — One.lv, One.lt, Videogaga.lv, Videogaga.lt, Odnoklassniki.ru, Nasza-klasa.pl, kuros ir vairāk nekā 55 miljoni reģistrēto lietotāju.
Lapenieku grāvis
Lapenieku grāvis ir neliela upīte Madonas novada Dzelzavas pagastā. Tā sākas Gulbenes novada Līgo pagastā, tek caur Elmānu (Elmaņu, Almānu) purvu un Melno mežu un pēc aptuveni 11 km ietek Liedes upē.
Upītes nosaukums cēlies no tuvējā Lapenieku mazciema.
Port Lockroy
Port Lockroy var būt:
Bobra
Bobra (pl, cs, de) ir upe Polijas dienvidrietumos. Odras kreisā krasta pieteka. Sākas Sudetos, pirmos kilometrus plūst pa Čehijas teritoriju. Krastos vairāki kūrorti. Augštecē ūdenstūrisms. 19. gadsimta beigās, 20. gadsimta sākumā uz Bobras upes tika uzcelti vairāki aizsprosti, kas tagad ir tehnikas pieminekļi.
Anita Teilāne
Anita Teilāne (dzimusi Rīgā) ir latviešu basketboliste, centra spēlētāja, Latvijas sieviešu basketbola valstsvienības spēlētāja. Pašlaik (2013) pārstāv Vācijas līgas klubu TSW Wasserburg.
Apriķu pagasts
Apriķu pagasts bija viena no Aizputes apriņķa pašvaldībām tā vidienē. Robežojās ar Gudenieku, Sakas, Dzērves, Lažas un Klosteres pagastiem. Pagasta valde atradās Apriķos. Lielākās apdzīvotās vietas bija Apriķi un Mazdzērve.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Apriķu un Tebras ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Aizputes rajonā. Mūsdienās Apriķu pagasta teritorija iekļauta Dienvidkurzemes novada Lažas pagastā.
Ternopiļas rajons
Ternopiļas rajons ir Ukrainas Ternopiļas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ternopiļas apgabala Zbaražas, Pidvoločiskas, Terebovļas, Kozovas un Zborivas rajoniem, bet Ternopiļas pilsēta ir anklāvs rajona teritorijā.
Padoma strauts
Padoma strauts ir ~4 km gara upīte Madonas novada Dzelzavas pagastā. Tā sākas uz ziemeļrietumiem no Padoma mazciema. Pie Padoma strautu šķērso autoceļš P37. Strauts ietek Liedes upē.
Sēna-Sendenī
Sēna-Sendenī (fr, ) ir Francijas departaments, viens no astoņiem Ildefransas reģiona departamentiem. Sēnas-Sendenī administratīvais centrs ir Bobiņī. Departaments administratīvi ir sadalīts trīs apgabalos (arrondissements):
Oskars Melbārdis
Oskars Melbārdis (dzimis Valmierā) ir bijušais latviešu bobslejists. Sākotnēji bijis stūmējs, pēc tam kļuvis par pilotu. Kopā ar saviem četrinieka stūmējiem ir vienīgais latvietis, kurš pēc neatkarības atjaunošanas izcīnījis zeltu ziemas olimpiskajās spēlēs (zeltu ieguva pēc konkurenta diskvalifikācijas par dopingu). Soču spēlēs ieguva arī bronzas medaļu divniekā. 2016. gada Pasaules čempionāta zelta medaļas ieguvējs četriniekā ar stūmējiem Daumantu Dreiškenu, Arvi Vilkasti un Jāni Strengu. bronzas medaļas ieguvējs divniekā kopā ar J. Strengu. Divas reizes uzvarējis Pasaules kausa kopvērtējumā apvienotajā ieskaitē — 2012.—2013. gada sezonā un 2014.—2015. gada sezonā. 2014.—2015. gada sezonā kļuva par Pasaules kausa uzvarētāju arī četriniekiem un divniekiem, tādējādi O. Melbārdis ir pirmais bobsleja pilots neatkarīgās Latvijas vēsturē, kas izcīnījis uzvaru Pasaules kausa kopvērtējumā bobslejā. 2021. gada 26. oktobrī paziņoja par profesionālās karjeras beigām.
Karjera
Sākotnēji trenējies vieglatlētikā, Murjāņu sporta ģimnāzijā nodarbojies ar desmitcīņu. Nodarbojies arī ar motosportu.
Bobsleja stūmēja karjera
2006. gadā 17 gadu vecumā pārgājis uz bobsleju. Sākumā bijis stūmējs (kopumā četras sezonas) — vispirms Edgaram Maskalānam, pēc tam Jānim Miņinam.
2008. gadā kļuva par Eiropas čempionu J. Miņina pilotētajā četriniekā, savukārt 2009. gada Pasaules čempionātā izcīnīja trešo vietu četrinieku ekipāžu sacensībās. O. Melbārdis kā J. Miņina ekipāžas loceklis bija kvalificējies Vankūverā, taču nestartēja tajās pilota operācijas un paša gūtā smadzeņu satricinājuma dēļ.
Pilota karjera
2010. gadā veiksmīgi pārkvalificējies par pilotu. Kā pilots sacensībās piedalās kopš 2010.—2011. gada sezonas un jau otrajā sezonā nostabilizējās starp pasaules vadošajiem pilotiem. O. Melbārža kā bijušā stūmēja lielākā priekšrocība ir prasme ātri iestumt bobu (vairākās trasēs divniekā ar Daumantu Dreiškenu 2011.—2012. gada sezonas sākumā laboja starta rekordus), kas ļāva Latvijas bobslejistiem pēc vairāku gadu pārtraukuma būt konkurētspējīgiem arī divnieku sacensībās. Pirmo uzvaru izcīnīja Sočos čatriniekā kopā ar stūmējiem Daumantu Dreiškenu, Arvi Vilkasti un Intaru Dambi. Nākamajā sezonā šādu pat panākumu atkārtoja Sanktmoricas un Īglsas trasē.
2012. gada janvārī kopā ar J. Strengu kļuva par pasaules junioru čempionu divniekos, kā arī kopā ar H. Lūsi, A. Vilkasti un J. Strengu kļuva par čempionu četriniekos. 2011.—2012. gada Pasaules kausa kopvērtējumā O. Melbārdis divniekos ierindojās 6. vietā, savukārt četriniekos viņš ierindojās 5. vietā. 2012.—2013. gada sezonā divnieku sacensībās vienreiz izcīnīja 2. vietu (Kēnigszē) un vienreiz 3. vietu (Soči), četriniekos vienreiz tika uzvarēts (Soči) un vienreiz tika izcīnīta 3. vieta (Vinterberga). 2013. gada Eiropas čempionātā Melbārdis divnieku sacensībās ieņēma 4. vietu, četrinieku sacensībās — 5. vietu. 2013. gada Pasaules čempionāta divnieku sacensībās viņš guva karjeras augstāko sasniegumu divniekos Pasaules čempionātos: 5. vieta. Savukārt Pasaules čempionāta četrinieku sacensībās viņa pilotētais četrinieks ierindojās 9. vietā.
2012.—2013. gada Pasaules kausa kopvērtējumā divniekos ierindojās 2. vietā, arī četrinieku sacensību kopvērtējumā ierindojās 2. vietā, savukārt apvienotajā ieskaitē guva uzvaru.
2013.—2014. gada sezona netika uzsākta veiksmīgi: sezonas pirmajā posmā Melbārža pilotētais četrinieks tika diskvalificēts par svara pārkapumu, bet otrajā posmā Vinterbergā viņa četrinieks piedzīvoja kritienu. Toties tika izcīnīta uzvara četrinieku sacensībās Sanktmoricas trasē, kas bija otrā uzvara Pasaules kausa posmā O. Melbārža pilota karjerā. Uzvara četriniekos tika izcīnīta arī nākamajā posmā Īglsā. Eiropas čempionātā Kēnigszē O. Melbārdis ar stūmēju D. Dreiškenu kļuva par trešās vietas ieguvējiem, zaudējot vienīgi divām Šveices ekipāžām, tomēr vēlāk viņi tika diskvalificēti par tehnikas neatbilstību noteikumiem un medaļa tika atņemta.
Sočos O. Melbārdis uzvarēja bobsleja četriniekos ar D. Dreiškenu, Arvi Vilkasti un Jāni Strengu, kas ir pirmā Latvijas sportistu izcīnītā zelta medaļa bobslejā pēc neatkarības atjaunošanas (sākotnēji zelta medaļas ieguva Krievijas bobsleja četrinieks Aleksandra Zubkova vadībā, bet Latvijas četrinieks palika otrajā vietā, taču pēc pilota diskvalifikācijas par dopinga lietošanu medaļu sadalījums tika mainīts). Kopā ar stūmēju Daumantu Dreiškenu ieguva arī bronzas medaļu divniekos (arī šeit sākotnēji ieņēma 4. vietu, kas pārvērtās medaļā pēc A. Zubkova diskvalifikācijas). Abas medaļas bobslejisti saņēma 2020. gada februārī Siguldā, kad tur notika Pasaules kausa posms un Eiropas čempionāts.
2015. gada Pasaules čempionātā Vinterbergā O. Melbārdis ar D. Dreiškenu izcīnīja sudraba medaļas, piekāpjoties F. Fridriha ekipāžai (otrā vieta dalīta ar citu Vācijas divnieku). Pasaules čempionātā četrinieku ekipāžām tika izcīnīta bronzas medaļa ar D. Dreiškenu, A. Vilkasti un J. Strengu.
2016. gada Pasaules čempionātā O. Melbārdis kopā ar D. Dreiškenu, A. Vilkasti un J. Strengu četrinieku sacensībās izcīnīja uzvaru, kļūdami par pirmajiem latviešu bobslejistiem, kas Pasaules čempionātā izcīna čempiontitulu.
Privātā dzīve
O. Melbārdis dzimis Valmierā, dzīvojis Kauguros. Mācījās Kauguru pagasta Jāņa Endzelīna Kauguru pamatskolā, dejojis tautasdejas, piedalījies dziesmu svētkos. Kopā ar brāli Ritvaru amatieru Latvijas sacensībās ieguva 3. vietu motosportā, abi brāļi nodarbojušies ar vieglatlētiku. Mācības turpināja Murjāņu sporta ģimnāzijā.
Pašlaik dzīvo Bišumuižā, Rīgā. Ir precējies.
Margrēte II
Margrēte II (da; dzimusi Margrēte Aleksandrīna Torhildrīne Ingrīda (Margrethe Alexandrine Þórhildur Ingrid) ) ir pašreizējā Dānijas karaliene.
Viņa ir vecākā Frederika IX meita. 1967. gadā apprecējusies ar Anrī de Labordu de Monpesatu, ar kuru viņai ir divi dēli. Pēc tēva nāves 1972. gadā viņa pārņēma troni, kļūstot par pirmo Dānijas karalieni pēc Margrētes I, kas valdīja 14.—15. gadsimtā. Viņa ir studējusi aizvēstures arheoloģiju Girtonas koledžā Kembridžas Universitātē, politoloģiju Orhūsas Universitātē, Sorbonā un Londonas Ekonomikas skolā.
European Hit Radio Top 100 (2004)
Šis ir European Hit Radio 2004. gada noslēguma Top 100.
Top 100 sastādīšanas princips
European Hit Radio Top 100 tiek sastādīts pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas, ik nedēļu, tiek apkopoti Top 40. Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, kas kaut reizi ir pabijušas Top 40 sarakstā. No visām vidēji 250 līdz 280 gada laikā Top 40 iekļuvušajām dziesmām, tiek noteiktas populārākās 100.
Katrai dziesmai, kas kaut reizi ir iekļuvusi Top 40, tiek piešķirts punktu skaits, atkarībā no dziesmas atrašanās vietas topā. Piemēram, ja dziesma iknedēļas Top 40 ieņem 1. vietu, tad dziesmai tiek pieskaitīts 1 punkts, ja dziesma ieņem 12. vietu, tad 12 punkti, ja 37. vietu, tad 37 punkti un tā tālāk. Nedēļās, kurās dziesma nav iekļuvusi Top 40 populārāko dziesmu sarakstā, dziesmai tiek pieskaitīts 41 punkts. Veidojot Top 100, visi punkti tiek skaitīti kopā un augstāko vietu iegūst dziesma ar vismazāko punktu skaitu. Ja vairākām dziesmām ir vienāds punktu skaits, tad augstākā vietā nonāk tā dziesma, kurai ir bijusi augstākā vieta Top 40, tad nākamā augstākā vieta un tā tālāk.
8. janvāris
8. janvāris ir 8. gada diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 357 dienas (358 garajā gadā).
Vārda dienas
Gatis, Ivanda
Debesu ugunis
Debesu ugunis (en) ir 1964. gada fantastikas žanra mākslas filma. Tās kinorežisors un scenārists ir Stīvens Spīlbergs un tā ir viņa kino debija. Stīvens scenāriju sarakstīja un uzņēma filmu 16 gadu vecumā ar 500 ASV dolāru budžetu. Filma arī bija Spīlberga pirmie komerciālie panākumi, kad viņš to izrādīja vietējā kinoteātrī.
Sižets
"Debesu ugunis" ir pētnieku grupa, kas pētī virkni krāsainu gaismu parādīšanos debesīs un ar to saistīto cilvēku, dzīvnieku un dažādu priekšmetu pazušanu no iedomātas ASV pilsētas - Frīportas, Arizona. Starp citplanētiešu nolaupītajiem ir suns, karavīru pulks un jauna meitene vardā Liza, kuras pazušana izraisa viņas mātei sirdslēkmi. Citplanētiešu laupījumu iemesls ir zooloģiskā dārza izveide uz viņu planētas Altaris.
Homērs
Homērs (grc — "Neredzīgais" no ὁ μὴ ὁρῶν, dzīvojis ap 8. gadsimtu p.m.ē.) bija Senās Grieķijas dzejnieks, kuru uzskata par eposu "Iliāda" un "Odiseja" autoru.
Vārds
Leģenda, ka Homērs bijis akls, radusies jau senajā Grieķijā, un iemesls tam ir vārda nozīme. Ja vārdu Homērs apskata pēc tā izcelsmes (etimoloģijas): ὁ μὴ ὁρών (izrunā: "ho-mē-horōn"), tad tiešais tulkojums ir: ‘tas-ne-redzīgais’. Cita nozīme būtu "ķīlnieks". Pēc citiem avotiem dzejnieka vārds bijis Melesigēns, ar pievārdu Homērs.
Biogrāfija
Drošu rakstisku avotu par Homēra dzīvi nav. Jau sengrieķu zinātniekiem nebija neapšaubāmu ziņu par dzejnieka biogrāfiju. Vienīgais informācijas avots bija viņa vārds un darbi. Par Homēra nozīmi jau antīkajā pasaulē, piemēram, liecina fakts, ka 20 dažādas grieķu polisas strīdējās par to, kura tiks atzīta par Homēra dzimteni. Nenoliedzams fakts ir — Homēra darbi senajā Grieķijā bija zināmi katram un ap dzejnieka biogrāfiju jau toreiz tika radītas leģendas. Protams, ka klasiskās un hellēniskās Grieķijas laikmetā sacerētie traktāti par un ap Homēra personību un dzīvi mūsdienu literatūras zinātnē vairs netiek pieņemti bez kritikas.
Iespējams, viņš bija viens no tiem ceļojošajiem dzejniekiem — aēdiem, kas svētkos un aristokrātu dzīrēs priecēja klausītājus ar episkiem dziedājumiem par dieviem un varoņiem. Taču tiek pieļauta arī iespēja, ka viņš ir izdomāta personība un viņam piedēvētajiem darbiem ir dažādi autori (vairāk skatīt zemāk: Homēra jautājums).
Homēra darbi
Līdz mūsdienām ir nonākuši tikai abi lielie eposi un tā dēvētās homēriskās himnas. Senajā Grieķijā Homēram piedēvēti arī daudzi citi darbi, piemēram, komiskais eposs "Varžu un peļu karš".
Homēra eposi
Homēra eposi ir divas lielas poēmas par grieķu senajiem varoņiem un dieviem: "Iliāda" un "Odiseja". Abas poēmas ir rakstītas īpašā dzejas pantmērā — heksametrā, un tām piemīt cēls stils. Tām ļoti arhaiska valoda, tajā grieķi netiek dēvēti par hellēņiem, kā tas bija klasiskajā laikmetā, bet par ahajiem.
Mūsdienu teksta variants ir cēlies no hellēnisma laikmeta. Ap 2. gadsimtu p.m.ē to rediģēja Aleksandrijas bibliotēkas vadītājs Aristarhs no Samotrākes. Pirmie varianti radušies ap 6. gadsimtu p.m.ē., kad radās pirmās lielās grieķu polisas. Tradicionāli par pirmo pierakstu uzskata Atēnu tirāna Peisistrāta pasūtījumu.
Iliāda
"Iliādā" tiek stāstīts par 50 dienu notikumiem Trojas kara desmitā gada beigās. Šajā karā piedalījās daudzi grieķu varoņi, katrs sava kara pulka priekšgalā. Apvienotā grieķu karaspēka vadoņi bija Agamemnons un viņa brālis Menelājs, kura sievu Helēnu bija nolaupījis Trojas valdnieka Priama dēls Parīds. Iliādas galvenā tēma ir Ahilleja dusmas pret Agamemnonu un atteikšanās piedalīties kaujā, kā rezultātā Troja ņem virsroku kara norisē. Iliādā netiek atstāstīta ne kara priekšvēsture, ne arī Trojas ieņemšana ar slavenā Trojas zirga palīdzību. Eposs beidzas ar Trojas varoņa Hektora apbedīšanu, kuras laikā bija 12 dienu pamiers starp abām nometnēm.
Odiseja
"Odiseja" stāsta par grieķu varoņa — Odiseja piedzīvojumiem pēc Trojas kara. Vēl desmit gadus Odisejs bijis spiests klīst pa pasauli, līdz viņam beidzot izdodas atgriezties mājās un izrēķināties ar negantajiem preciniekiem, kuri viņa prombūtnes laikā terorizēja viņa sievu Pēnelopi un izlaupīja viņa īpašumus.
Homēra jautājums
Jau 18. gadsimtā sākās diskusijas par Homēra darbiem un to autorību, ko dēvē par Homēra jautājumu. Svarīgākā jautājuma būtība līdz mūsdienām nav mainījusies — vai eposiem ir viens autors vai tas ir kolektīvs darbs?
Mūsdienu Homēra pētnieki tiek iedalīti divās grupās: "unitāriešos" un "analītiķos". Unitārieši pieņem, ka gan "Iliāda" un "Odiseja" ir vienas personas darbs, kā rezultātā rodas papildus jautājumi: a) kas ir to autors?, b) vai abiem eposiem ir viens un tas pats autors? Analītiķi turpretī uzskata, ka gan "Iliāda", gan "Odiseja" ir vairāku autoru darbu kompilācija.
Neskaidrs ir arī jautājums par hronoloģiju, un tikai ar piebildēm tiek atzīts, ka Homēra eposs tapa 8. gadsimta p. m.ē. beigās vai pat 7. gadsimta p.m.ē. sākumā.
Lielas diskusijas radīja arī jautājums par to, kāda vēsturiskā realitāte atspoguļota Homēra eposos. Šodien pēc daudziem strīdiem tiek pieņemts, ka ilgstošās mutiskās tradīcijas dēļ, kuru izmantoja Homērs, eposā ir apvienojušies vairāki hronoloģiskie slāņi, kuri atspoguļo vairākus vēsturiskos laikmetus, — no Mikēnu civilizācijas līdz paša Homēra laikam, tas ir, 8. gadsimtā p. m.ē. Arheoloģiskie avoti par šo periodu ir fragmentāri un nepilnīgi. Tādēļ Homēra eposs ir praktiski vienīgais avots par "tumšo laiku" sabiedrību.
Jūras kapteinis
Jūras kapteinis ir vecākā virsnieka militāra dienesta pakāpe daudzu valstu jūras spēkos. Tā ir ekvivalenta pulkveža pakāpei sauszemes un gaisa spēkos. Šī dienesta pakāpe seko komandkapteiņa pakāpei, un pēc tās ir flotiles admirālis. Saskaņā ar NATO Standartizācijas līgumu (STANAG 2116), šai pakapēi ir NATO OF-5 kods.
Dažās valstīs jūras kapteiņa pakāpes nosaukumi ir kapteinis. Krievijas, PSRS analogs ir 1. ranga kapteinis (капитан 1-го ранга).
Latvijas Jūras spēkos jūras kapteiņa dienesta pakāpi piešķir komandkapteinim ar augstāko izglītību, pēc piecu gadu nodienēšanas komandkapteiņa pakāpē, ja viņš ir beidzis vecākā štāba virsnieka kursu.
Egils Baldzēns
Egils Baldzēns (dzimis ) ir latviešu filozofs un politiķis. Kopš 2016. gada ir Latvijas Brīvo arodbiedrību savienības priekšsēdētājs. Bijis 7. Saeimas deputāts, viens no Sociāldemokrātu Savienības dibinātājiem un partijas pirmais vadītājs.
Biogrāfija
Egils Baldzēns 1984. gadā ir pabeidzis Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filozofijas fakultāti filozofa specialitātē. 1989. gadā iesaistījies LSDSP atjaunošanā. 1991. gadā ievēlēts par partijas priekšsēdētāja Ulda Bērziņa vietnieku, savukārt 1993. gada sākumā — par partijas priekšsēdētāju. Baldzēna vadībā LSDSP 5. Saeimas vēlēšanās nespēja pārvarēt 4% barjeru, lai iekļūtu parlamentā. 1994. gadā par jauno partijas priekšsēdētāju tika ievēlēts Jānis Dinevičs.
1998. gadā no Latvijas Sociāldemokrātu apvienības saraksta ievēlēts 7. Saeimā, bijis tās frakcijas priekšsēdētājs. Saeimā darboies kā Nacionālās drošības komisijas un Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas biedrs. Piedalījies vairākās apakškomisijās un starpparlamentu sadarbības grupās. 1999. gadā, apvienību veidojošajām partijām izveidojot vienotu LSDSP, Baldzēns kļuvis par partijas priekšsēdētāja Jura Bojāra vietnieku.
Vasara
Vasara ir gadalaiks mērenajā joslā starp pavasari un rudeni. Vasara ir karstākais gadalaiks ar visgarākajām dienām.
Egils Baldzēns
Biogrāfija
2001. gadā sācies Baldzēna konflikts ar Bojāru. Jūlijā izplatījās informācija, ka tiek plānota Baldzēna kā Saeimas frakcijas vadītāja nomaiņa, tomēr tā izrādījās nepatiesa. Partijas vadītājs J. Bojārs pārtrauca apmeklēt Saeimas frakcijas sēdes, jo neguva tajās vairākuma atbalstu. Par spīti tam, oktobrī notikušajā kongresā par LSDSP priekšsēdētāju atkārtoti tika ievēlēts Bojārs. 2002. gada janvārī Baldzēns un vēl 4 deputāti izstājušies no LSDSP un izveidojuši Sociāldemokrātu Savienības frakciju. Martā tika dibināta partija ar tādu pašu nosaukumu, Baldzēns kļuva par tās vadītāju.
8. Saeimas vēlēšanās SDS ieguva aptuveni 1,5% vēlētāju atbalstu un Saeimā neiekļuva. Netika ievēlēts arī LSDSP saraksts, kas saņēma 4% vēlētāju balsu. 2002. gada decembrī Egils Baldzēns atkāpās no SDS priekšsēdētāja amata, jo tika ievēlēts par Latvijas Brīvo Arodbiedrību savienības priekšsēdētāja Pētera Krīgera vietnieku. Baldzēns gan no partijas neizstājās.
Vasara
Meteoroloģiskā vasara Latvijā
Meteoroloģiskā vasara savu ceļu pāri Latvijai sāk jūnija pirmajā dekādē no valsts dienvidaustrumiem, bet visvēlāk — tikai jūlija pirmajās dienās — vasaru sāk just Kurzemes ziemeļos — jūras piekrastes rajonos. Augusta otrās dekādes beigās pirmās no vasaras atvadās Vidzemes un Alūksnes augstienes, bet visilgāk — līdz pat septembra pirmajām dienām — vasaras siltumu jūt Kurzemes rietumos jūras piekrastē. Tādējādi meteoroloģiskā vasara ir īsāka par kalendāro un astronomisko vasaru un ilgst vidēji no 60 dienām Vidzemes centrālajā augstienē līdz 80 dienām Zemgalē un Latvijas dienvidaustrumos.
Birgita Sarapa
Birgita Sarapa, iepriekš Birgita Eigemēla (et, dzimusi Kohila, Igaunijā) ir igauņu dziedātāja. Birgita ir uzvarējusi Igaunijas TV šovā "Igaunija meklē superzvaigzni" (et). 2007. gadā itāļu kultūras festivālā "Zelta Olīva" (it) Birgita kļuva par pirmo neitālieti, kas ir saņēmusi festivāla galveno balvu. Viņa pārstāvēja Igauniju 2013. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Zviedrijas pilsētā Malmē ar dziesmu Et uus saaks alguse. Eirovīzijas finālā viņa ar 19 punktiem ierindojās 20. vietā.
Komandkapteinis
Komandkapteinis ir vecākā virsnieka militāra dienesta pakāpe daudzu valstu jūras spēkos. Tā ir ekvivalenta pulkvežleitnanta pakāpei sauszemes un gaisa spēkos. Šī dienesta pakāpe seko komandleitnanta pakāpei, un pēc tās ir jūras kapteinis. Saskaņā ar NATO Standartizācijas līgumu (STANAG 2116), šai pakāpei ir NATO OF-4 kods.
Vasara
Temperatūras
Kalendārās vasaras (jūnija, jūlija un augusta) vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā ir +15,8 °C ar teritoriālajām svārstībām no +15,1 °C Vidzemes centrālajā augstienē līdz +16,3 °C Latvijas dienvidaustrumos. Latvijas meteoroloģisko novērojumu vēsturē vissiltākā vasara ar teritorijā vidējo temperatūru +18,4 °C ir bijusi 2010. gadā, bet otro vietu dala 2002. un 2011. gada vasaras ar vidējo gaisa temperatūru +18,0 °C. Ļoti siltas vasaras bija arī 1939. un 1972. gadā, bet no pēdējo desmitgažu vasarām jāmin arī 2006. un 2001. gads. Savukārt visaukstākā bija 1928. gada vasara: +12,6 °C, kad praktiski visus kalendāros vasaras mēnešus saglabājās pavasarim un rudenim raksturīgas gaisa temperatūras +9, +15 °C robežās. Vēsas vasaras bija arī 1923. un 1962. gadā. Absolūtās maksimālās Latvijā fiksētās temperatūras ir no +32 °C Kolkā līdz +37,8 °C Ventspilī, kas tika uzstādīta, Ventspilī dienu iepriekš tika uzstādīts vēl viens gaisa temperatūras rekords — +36,7 °C. Globālā temperatūras paaugstināšanās vasaru salīdzinājumā ar citiem gadalaikiem ir skārusi vismazāk, tomēr gadsimta gaitā arī Latvijas vasara ir palikusi vidēji par 1 grādu siltāka.
Komandkapteinis
Citās valstīs komandkapteiņa pakāpes nosaukumi ir: komanders, komandors, komandorkapteinis, fregates kapteinis, komandants. Krievijas, PSRS analogs ir 2. ranga kapteinis (капитан 2-го ранга),
Egils Baldzēns
Biogrāfija
2007. gadā iestājies partijā "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". Kopš 2008. gada vada raidījumu "Politika uz skatuves un aizkulisēs" Radio Merkurs ēterā.
Komandkapteinis
Latvijas Jūras spēkos komandkapteiņa dienesta pakāpi piešķir komandleitnantam ar augstāko izglītību pēc piecu gadu nodienēšanas komandleitnanta pakāpē, ja viņš ir beidzis vecākā štāba virsnieka kursu.
Lina
Lina (pl, ru, de) ir upe Polijas ziemeļaustrumos un Krievijā (Kaļiņingradas apgabalā). Pregoļas kreisā krasta pieteka. Sākas Mazūru ezeru augstienē. Krievijas teritorijā tek pa zemieni. Kanāls savieno ar Mamrija ezeru. Lavas un Pregoļas sateces rajonā esot atradusies seno prūšu galvenā svētnīca — Romuva.
Asunsjona
Asunsjona (es, pilnais nosaukums Nuestra Señora Santa María de la Asunción; gn) ir Paragvajas lielākā pilsēta un valsts galvaspilsēta. Pilsētā dzīvo vairāk nekā 1,2 miljoni iedzīvotāju, bet Asunsjonas metropolē šis skaits sasniedz 1,8 miljonus.
No spāņu valodas vārds "Asunción" nozīmē "debesbraukšana". To saista ar Jaunavas Marijas debesbraukšanu.
Flotiles admirālis
Flotiles admirālis ir augstākā virsnieka militāra dienesta pakāpe daudzu valstu jūras spēkos. Tā ir ekvivalenta brigādes ģenerāļa pakāpei sauszemes un gaisa spēkos. Šī dienesta pakāpe seko jūras kapteiņa pakāpei, un pēc tās ir kontradmirālis. Saskaņā ar NATO Standartizācijas līgumu (STANAG 2116), šai pakapēi ir NATO OF-6 kods. Flotiles admirālis ir pirmā jūras virsnieku pakāpe, kurai ir savs karogs, tādēļ angliski runājošajās valstīs admirāļus sauc par karoga virsniekiem (Flag Officers).
Latvijas Karaflotē līdz 1940. gadam un Latvijas Jūras spēkos līdz 1999. gadam bija tikai viena admirāļa pakāpe. 2000. gadā, ieviešot jauno karavīru formas tērpa nolikumu, šī dienesta pakāpe tika saukta par "komodors", taču vēlāk izdarītas izmaiņas par labu "flotiles admirālim".
Latvijas Jūras spēkos jūras flotiles admirāļa pakāpi piešķir jūras kapteinim ar augstāko izglītību, pēc triju gadu nodienēšanas jūras kapteiņa pakāpē, ja viņš ir beidzis augstākā komandējošā sastāva kursu.
Īslīce
Īslīce ir Lielupes kreisā krasta pieteka. Upi šķērso autoceļš P103 (Dobele - Bauska) un 209 autoceļš Lietuvā (Jonišķi - Žeimele - Pasvale).
Ulmales pagasts
Ulmales pagasts (līdz 1925. gadam Ulmales-Labraga pagasts) bija viena no Aizputes apriņķa pašvaldībām tā ziemeļrietumos, Baltijas jūras krastā. Robežojās ar Sakas, Gudenieku, Alšvangas un Jūrkalnes pagastiem. Pagasta valde atradās Ulmalē. Lielākās apdzīvotās vietas bija Ulmale, Labrags un Strante.
Īslīce
Upes raksturojums
Upe izteka ir Lietuvā uz ziemeļiem no Grūžiem. Latvijā tā plūst pa Gailīšu, Īslīces, Rundāles un Viesturu pagastiem, garām Rundāles pilij. Upes ieteka Lielupē atrodas Viesturu pagastā netālu no viensētas "Īslīces".
Ulmales pagasts
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Ulmales ciema padomi, ko gan 1947. gada 18. novembrī likvidēja, bet 1949. gada 31. decembrī, līdz ar pagasta likvidēšanu, atjaunoja. Ciemu iekļāva Alsungas rajonā. Mūsdienās Ulmales pagasta teritorija iekļauta Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā un neliela daļa ar Labragu Ventspils novada Jūrkalnes pagastā.
Valles kauja
Valles kauja bija kauja Poļu-zviedru kara (1600—1629) laikā starp Zviedrijas un Polijas-Lietuvas karaspēkiem. Tā risinājās 1626. gada janvārī Kurzemes un Zemgales hercogistē netālu no Valles muižas (de, tagad Valle).
Kaujas norise
1626. gada sākumā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs uzzināja, ka Lietuvas maršala Jana Staņislava Sapehas vadībā uz dienvidaustrumiem no Valles muižas tiek pulcināts liels karaspēks iebrukumam Vidzemē. Zviedri spēja mobilizēt 38 kājnieku un 24 jātnieku rotas un 7. janvārī Gustavs Ādolfs ar priekšpulkiem — aptuveni 1000 musketieriem un 2100 jātniekiem — sasniedza Valli. Polijas-Lietuvas armija nebija gaidījusi tik ātru zviedru uzbrukumu un sakārtojās aizsardzības kaujai mežā starp Valles un Šmīdes (Schmiden) muižām. Zviedru jātnieki izdzina pretiniekus no meža, bet zviedru karaspēka somu jātnieki atsvieda atpakaļ uzbrūkošos poļu huzārus. Sapehas pavēle atkāpties izrādījās novēlota un atkāpšanās pārvērtās bēgšanā. Zviedri nogalināja trīs ceturtdaļas poļu un lietuviešu kājnieku, bet lielākā daļa jātnieku izbēga. Polijas-Lietuvas mēģinājums atgūt zviedru iekaroto Vidzemi bija cietis sakāvi.
Zvans
Zvans ir konisks, dobs instruments, kura iekšpusē esošā mēle, sitoties pret tā sienām, rada skaņu. Mūsdienās zvanus parasti gatavo no metāla, visbiežāk bronzas, kurā vara un alvas attiecība ir 4:1. Taču tos mēdz gatavot arī no māla, stikla un porcelāna. Mūzikā tas tiek klasificēts kā sitaminstruments. Zvani ir paredzēti galvenokārt kaut kā signalizēšanai, tāpēc par zvanu bieži sauc arī skaņas signālu, kas domāts informēšanai, bet nav radīts ar šo instrumentu. Zvanus lieto gan kā mūzikas intrumentu, gan kulta priekšmetu.
Vēsture
Senākie zvani atrasti 3 g.t. p.m.ē. Ķīnā. Rietumu Baznīcā zvani parādījās un izplatījās 4. — 9.gs., Austrumu baznīcā 9. — 12.gs.. Lūgšanās iesvētot zvanus pieminēja septiņas sudraba caurules, kuras Dievs licis izveidot Mozum, lai sasauktu tautu uz lūgšanu un upurēsanu, kā arī lai vairotu karaspēka varonību kara laukā. 4.gs. Ēģiptes un dažos Palestīnas klosteros lietoja zvanus cauruļu veidā. Sākotnēji zvaniem (tostarp dievnamos) bija signalizācijas funkcija, ar tiem izsludināja darba uzsākšanu un beigšanu, trauksmi, ja tuvojās kāda dabas stihija, ugunsnelaimi, sveša karaspēka uzbrukumu. Pēc tam jau baznīcu sāka piedēvēt svinīgi ceremoniālu lomu — iezvanīja dievkalpojuma sākumu, atzīmēja reliģiskus svētkus, svarīgus notikumus draudzes locekļu dzīvē, piemēram, kāzas, kā arī izvadīja aizgājējus. Vēlāk, attīstoties zvanu lējēju meistarībai, zvani kļuva par mūzikas instrumentiem. Laiku laikos mainījušās zvanu formas: tie bija apaļi, biķera vai kausaveida, cauruļveida, bet populārākie ir tulpjveida formas. Latvijā pirmoreiz zvani tiek minēti Indriķa hronikā, vēstot par Jersiku 1209. gadā. Arī Livonijas hronikā minēts, ka 1209. gadā, kuršiem uzbrūkot Rīgai, zvanīts ar lielo zvanu. Indriķa hronikā visbiežāk minētais skaņu rīks ir – campanas, saukti arī par kara zvaniem (izmantoti, lai signalizētu par ienaidnieka uzbrukumu, savukārt lielais zvans bija karaspēka pulcēšanās signāls). Vislielākais (13 128 kg smags) zvans Latvijā atrodas Kristus piedzimšanas katedrālē. Senākais zvans Latvijā ir Sabilē, luterāņu baznīcas tornī — tas liets 1450. gadā.
Atribūti
Ārona priestera tērpa aprakstā Vecajā Derībā ir minēti zvaniņi, to pielietojumu saistot ar pāreju no laicīgās telpas sakrālajā un atgriežoties atpakaļ:
''Bet pie tā apakšmalas piestiprini granātābolus no zila un sarkana purpura, un karmezīna diegiem un zelta zvārguļus starp viņiem visapkārt. Zelta zvārguļi un granātāboli lai pamīšus būtu visapkārt pie apmetņa apakšmalas. Un Āronam tas jāvelk, kad viņš kalpo, lai būtu dzirdama to skaņa, kad viņš ieiet svētnīcā Tā Kunga vaiga priekšā un kad iznāk, ka viņš nemirtu. ''(2.Mozus 28.33-35)
Sv.Benedikts lietoja auklā iekārtu zvaniņu, lai paziņotu par maizi, kuru vientuļniekam nolaida alā.
Zvana simbols citās kultūrās
Teikās un pasakās minēts, ka zvans ar savu skaņu aizdzen pārdabiskās būtnes, kā piemēram, pundurus un rūķīšus. Zvana kustība simbolizē polaritāti, galējības. Zvanu saista arī ar radošo spēku, iesvētīšanu, pamošanos no simboliska vai īsta miega. Plaši izplatīts ticējums, ka zvans novērš nelaimi.