cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuzņecova porcelāna un fajansa fabrika
Vēsture
1887. gadā Matvejs Kuzņecovs vēlreiz mainīja sava uzņēmuma nosaukumu, nodibinot "M. S.Kuzņecova sabiedrības porcelāna un fajansa fabriku". No 1889. gada fabrika piederēja M. S. Kuzņecova sabiedrībai (Товарищество производства фарфоровых и фаянсовых изделий М. С. Кузнецова), kurai piederēja arī lielas rūpnīcas Duļevā (Дулево), Novgorodā un Verbilkos (Вербилки). 1887. gadā Matvejs vēlreiz mainīja uzņēmuma nosaukumu, nodibinot M. S. Kuzņecova sabiedrības porcelāna un fajansa fabriku. 1908. gadā fabrikā tika izgatavoti vairāk kā 22,3 miljoni keramikas izstrādājumu, no tiem 11,4 miljoni bija porcelāna, 3,7 miljoni fajansa un 7,1 miljons pusfajansa trauku. 1913. gadā Rīgas fabrikā strādāja 2650 cilvēki.
Pirmā pasaules kara frontei tuvojoties Rīgai 1915. gadā fabrikas iekārtas 140 vagonos evakuēja uz Krieviju. Pēc kara 1920. gados ražošana fabrikā atjaunojās, no 1922. gada tā piederēja akciju sabiedrībai "M. S. Kuzņecovs". 1932. gadā daļu akciju Kuzņecovi pārdeva Mārtiņam Kalniņam un ievēlēja viņu par akciju sabiedrības M. S.Kuzņecovs valdes priekšsēdētāju. 1935. gadu akciju sabiedrība beidza ar 10 tūkstošu latu peļņu. 1935. gadā Latvijas sūtnis Briselē uzdāvināja Beļģijas karalim Kuzņecovu fabrikā izgatavoto (pēc Romana Sutas skicēm) kafijas servīzi.
1940. gadā fabrika tika nacionalizēta un pārdēvēta par Rīgas keramikas fabriku, 1963. gadā tika iekļauta Rīgas porcelāna un fajansa rūpnīcā. 1968. gadā to pārdēvēja par Rīgas porcelāna rūpnīcu.
1991. gadā to sadalīja Latvijas un Šveices kopuzņēmumā Latvpotik un a/s Rīgas porcelāns. Vēlāk rūpnīca saimniekoja a/s "Latelektrokeramika" (likvidēta 2010. gadā).
No 2013. līdz 2014. gadam visas rūpnīcas ēkas, izņemot skursteņus, tika pilnībā nojauktas, lai to vietā uzbūvētu tirdzniecības un izpriecu centru "Akropole".
Džons Travolta
Džons Džozefs Travolta (en; dzimis Anglvudā, Ņūdžersijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktieris, dejotājs un dziedātājs.
Aktiera karjera
Travolta sāka kļūt populārs 1970. gadu laikā pēc filmēšanās seriālā Welcome Back, Kotter un komerciāli veiksmīgajās filmās "Sestdienas vakara drudzis" (1977), "Breolīns" (Grease; 1978). Piedalījies arī Braiena De Palmas filmās "Kerija" (1976) un Blow Out (1981). Dž. Travolta atkārtoti kļuva vairāk slavens 1990. gados ar filmēšanos filmā "Lubene" (1994). Kopš tā laika viņš turpināja filmējies dažādās Holivudas filmās, tai skaitā "Ķeriet īso" (1995), "Ar ienaidnieka seju" (1997), "Pamatkrāsas" (1998), "Vienība 49" (Ladder 49; 2004), "Soģis" (2004), "Mīlas dziesma Bobijam Longam" (2004), "Matu laka" (2007), "Mežonīgais četrinieks" (Wild Hogs; 2007). Ierunājis lomu animācijas filmā "Supersuns Bulta" (2008). Tāpat ir izdevis 10 studijas albumus.
Viņš ir ticis divas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris — par lomām filmās "Sestdienas vakara drudzis" un "Lubene". Par lomu filmā "Ķeriet īso" saņēma Zelta globusa balvu nominācijā "Labākais aktieris mūziklā vai kinokomēdijā". viņš saņēma Vācijas kino balvu Goldene Kamera.
1999. gadā Travolta bija iekļauts Forbes 100 slavenību sarakstā ar 15. numuru.
Pilota kvalifikācija
Travoltam ir pilota kvalifikācija, ar tiesībām lidot ar vairāku tipu vienmotora un daudzmotora lidmašīnām. Viņam arī pieder vairākas lidmašīnas, ieskaitot Boeing 707, kas atrodas viņa īpašumā Floridā. 1992. gadā Travolta, nakts laikā pilotējot savu lidmašīnu virs pamatīga negaisa, piedzīvoja lidmašīnas elektriskās sistēmas kļūmi, ielidojot Vašingtonas Nacionālajā lidostā. Avārijas nosēšanās laikā gandrīz notika gaisa sadursme ar USAir Boeing 727 gaisa satiksmes kontroliera riskanta lēmuma dēļ.
Travolta 2007. gadā tika iekļauts "Aviācijas dzīvo leģendu" sarakstā. Viņš darbojas kā šīs balvas oficiālais vēstnieks un ir vadījis balvu pasniegšanu ceremoniju "Aviācijas dzīvās leģendas".
Angļu-afgāņu karš
Angļu-afgāņu karš var būt:
Latvijas Zenītartilērijas pulks
Zenītartilērijas pulks bija 1939. gada oktobra sākumā izveidota Latvijas Bruņoto spēku Tehniskās divīzijas daļa, visjaunākā Latvijas karaspēka daļa. To veidoja 3 zenītartilērijas divizioni, Kurzemē — 1., 2. un 3. zenītbaterija, Krustpilī — 7. un 8. zenītbaterija, Daugavpilī — 9. zenītbaterija un Rēzeknē — 10. zenītbaterija, kā arī apmācības zenītbaterija, kurā sagatavoja instruktorus. Katrā zenītbaterijā vidēji bija 4 lielgabali ar 40 vīru apkalpi, vadības vads, tālmēru, predikatoru, telefonu un radio apkalpes, kopā 80 vīru. Šī pulka komandieris vienlaikus bija arī Rīgas pretgaisa aizsardzības priekšnieks.
Saspēles vadītājs
Saspēles vadītājs (en) ir viena no tradicionālajām basketbola pozīcijām. Saspēles vadītājs, iespējams, ir vissarežģītākā basketbola pozīcija, jo viņam jārūpējas par komandas saspēli, kā jau liecina pats pozīcijas nosaukums, lai bumba īstajā laikā nokļūtu pie pareizā spēlētāja. Saspēles vadītājam salīdzinājumā ar citiem spēlētājiem ir visvairāk jāizprot trenera dotie norādījumi un spēles plāns. Vidējais saspēles vadītāju augums ir 175–190 cm, taču ir izņēmumi, piemēram, Maģiskais Džonsons.
Sniegs
Sniegs ir cieto atmosfēras nokrišņu veids, kas veidojas, mikroskopiskiem ūdens pilieniem zemā gaisa temperatūrā kristalizējoties un augot simetriskās, starainu zvaigznīšu formās. Parasti sniegs veidojas, kad gaisa temperatūra ir tuvu 0 °C vai zem tās.
Kristālu veidošanās
Sniegpārsliņu kristāli sāk veidoties ap ļoti sīku putekļu daļiņām atmosfērā. Radušies kristāli, brīvi krītot caur mākoņiem un pakāpeniski apsalstot ar tajos esošo mitrumu, veido sešstūrainas sniegpārslas. Tas saistīts ar īpašo ūdens molekulu struktūru, tādējādi kristāli veido vai nu 60 vai 120 grādu leņķi. Mainīgas temperatūras ietekmē, sniegpārslai pārvietojoties mākonī augšup, lejup, brīžam tā apkūst, brīžam no jauna apsalst, tādējādi veidojas daudzveidīgas formas. No tā veidojas jauktas pārslu kristālu formas. Tādējādi veidojas ārkārtīgi daudzveidīgas sniegpārslas un mēdz teikt, ka nav divu vienādu sniegpārslu.
Sniegpārslas
Balto krāsu rada ledus kristāliņos ieskautais gaiss. Pilns gaismu spektrs atstarojas no ledus kristālu un gaisa ieslēgumu robežām un tiek izkliedēts. Sniegpārsliņas struktūrā ir 95% gaisa, tādējādi tās nelielais blīvums nodrošina salīdzinoši lēnu krišanu. Lielākā reģistrētā sniegpārsla fiksēta 38 cm lielā izmērā, tomēr parasti sniegpārslas ir ap 5 milimetriem diametrā un sver 0,004 gramus.
Sniega sega
Sniega sega ir sniega kārta, kas uzsnigusi uz zemes vai jebkura cita priekšmeta. Sniega segas biezums tiek mērīts centimetros un ir atkarīgs no uzsnigušā sniega biezuma un blīvuma. Sniega segas biezums (sniega segas dziļums) var būt no pāris milimetriem līdz pat vairākiem metriem. Viens milimetrs nokrišņu vidēji veido aptuveni vienu centimetru biezu sniega segu.
Latvijā sniega segas biezums ir atkarīgs no novērošanas vietas. Pie jūras tas parasti ir vismazākais, bet Latvijas augstienēs, tādās kā Vidzemes augstiene un Alūksnes augstiene tas ir visbiezākais. Visbiezākā sniega sega, kāda jebkad ir reģistrēta Latvijas teritorijā, ir 126 centimetri un tika novērota 1931. gada martā, Gaiziņkalna apkārtnē.
Kušana un iztvaikošana
Sniega kušanas temperatūra ir 0 grādi pēc Celsija. Tomēr dabā ievērojama daļa sniega pāriet gāzveida stāvoklī, apejot šķidro fāzi pie negatīvām temperatūrām. Šādu procesu sauc par sublimāciju jeb sauso pārtvaici. Īpaši intensīvi sublimācija notiek saules staru tiešajā iedarbībā. Dabā to var novērot, kad pēc sniegotām ziemām nāk saulains anticiklona pavasaris ar spožu sauli, negatīvām temperatūrām un sniegs izzūd, un no gaidītajiem paliem nav ne vēsts. Ir pētījumi, kas liecina, ka sniega iztvaice intensīvi notiek puteņa laikā.
Slīdēšana
Cilvēkam svarīga sniega īpašība ir tā, ka sniegs labi slīd. Lai ar ragavu palīdzību slīdētu pa sniegu, ir jāpatērē 10 reizes mazāk enerģijas, nekā lai pārvietotos ar riteņiem.
Zināms, ka berze ir vismazākā, slīdot pa sausu sniegu 0 °C temperatūrā. Ja sniegs ir mitrs, berze pieaug proporcionāli mitruma daudzumam.
Pētījumi ar eksperimentālajām metāla slēpēm rāda, ka berzes koeficients palielinās līdz ar gaisa temperatūras pazemināšanos. Tēraudam no 0 °C līdz −25 °C tas divkāršojas, bet varam pieaug 3—4 reizes. Palielinot slēpošanas ātrumu no 0,03 līdz 5 metriem sekundē, berzes koeficients samazinās 10 reizes.
Rumbas pagasts
Rumbas pagasts ir viena no Kuldīgas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļu daļā, Ventas labajā krastā. Robežojas ar sava novada Kuldīgas pilsētu, Rendas, Kabiles, Vārmes, Pelču un Padures pagastiem, kā arī Ventspils novada Ugāles, Usmas un Zlēku pagastiem.
Daba
Atrodas Kursas zemienes Pieventas līdzenumā. Abavas ieleja atrodas Ugāles līdzenumā. Pagasta dienvidaustrumu gals atrodas Austrumkursas augstienes Vārmes nolaidenumā. Pagasta dienvidaustrumos atrodas augstākais punkts - 58,6 m vjl.
Hidrogrāfija
Ezeri un ūdenskrātuves: Lielākās ūdenstilpes pagastā ir Griķu dīķi un Jaunie dīķi.
Purvi: Skudru tīrelis, Tīrelis jeb Ābolezera purvs (180 ha)
Vēsture
Mūsdienu Rumbas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Ēķupes muiža (Gut Eckhof), Griķu muiža (Gut Gricken), Kalna muiža (Gut Amt-Goldingen, Kalnmuiža), Krēslas muiža (Gut Kreslen), Maņģenes muiža (Gut Mangen), Mundikas muiža (Gut Mundicken), Piņķu muiža (Gut Pinkaten), Veldzes pusmuiža (Gut Welsen).
1920. gada zemes reformas gaitā Kuldīgas pagasta Kalnamuižu ar Veldzes pusmuižu sadalīja 54 vienībās 488 ha kopplatībā (muižas centrā ierīkoja nespējnieku patversmi), Kuldīgas latviešu un vācu mācītāja muižas sadalīja 23 vienībās 448 ha kopplatībā, Tīgas muižu (Tigwen) ar Abavas pusmuižu sadalīja 19 vienībās 316 ha kopplatībā, Sprinču muižu (Erbprinzenhof) 24 vienībās 405 ha kopplatībā, Ēķupes muižu (Eckhof) 33 vienībās 447 ha kopplatībā, Kaltiķu pusmuižu (Kalticken) 14 vienībās 231 ha kopplatībā, Vagas (Wagenhof) pusmuižu 8 vienībās 130 ha kopplatībā. Kuldīgas meža novadu ar Meža muižu (Forstei zu Goldingen) sadalīja 90 vienībās 902 ha kopplatībā. 1935. gadā Kuldīgas apriņķa Kuldīgas pagasta platība bija 240 km² un tajā dzīvoja 2732 iedzīvotāji.
2007. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā
2007. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā bija jau 11. Pasaules čempionāts vieglatlētikā, kurš notika Osakā, Japānā no 2007. gada 24. augusta līdz 2. septembrim. Iepriekšējais Pasaules čempionāts notika Helsinkos, Somijā, bet nākamais notika Berlīnē, Vācijā.
Rumbas pagasts
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Mežvalde (pagasta centrs), Venta, Novadnieki, Ēdas, Kalnmuiža, Lejas, Rumbenieki, Ķīkciems, Dragūnciems, Veldze.
2007. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā
Vīrieši
PR - pasaules rekords ČR - čempionāta rekords VR - valsts rekords SP - sportista rekords SR - sezonas rekords ER - Eiropas rekords
Sievietes
PR - pasaules rekords ČR - čempionāta rekords VR - valsts rekords SP - sportista rekords SR - sezonas rekords ER - Eiropas rekords
Rezultāti
PR - pasaules rekords ČR - čempionāta rekords VR - valsts rekords SP - sportista rekords SR - sezonas rekords ER - Eiropas rekords
NS - nestartēja NF - nefišinēja DSK - diskvalificēts
Dalībnieki
Latviju šajā čempionātā pārstāvēja 11 sportisti:
Augstākie vēži
Augstākie vēži (Malacostraca) ir plašākā vēžveidīgo posmkāju apakštipa klase, kas iekļauj sevī pašus lielākos apakštipa pārstāvjus. Šajā grupā ir visplašāk pazīstamie vēžveidīgo pārstāvji — krabji, omāri, garneles, upes vēži u.c. Klasē ir vairāk kā 40 000 mūsdienās dzīvojošu sugu, kas iedalītas 16 kārtās. Šīs klases pārstāvji dzīvo visās jūrās un okeānos. Fosilā veidā ir zināmi jau no kembrija.
Morfoloģija
Augstākajiem vēžiem atšķirībā no citiem vēžveidīgajiem ir pastāvīgs ķermeņa segmentu skaits (19 vai 20 segmenti): galva sastāv no 5, krūtis no 8 un vēders no 6 segmentiem. Izņēmums ir plānčauļi, kuriem ir 7 segmenti vēderam. Ķermenis nobeidzas ar anālo segmentu — telsonu, kuram nav ekstremitāšu. Visiem augstākajiem vēžiem krūšu segmenti saplūduši ar galvu, izņemot plānčauļiem (Leptostraca). Ķermeņa nodalījumiem ir vienzarainas vai divzarainas ekstremitātes. Visiem augstākajiem vēžiem, izņemot plānčauļiem, nav furkas. Kopumā augstākajiem vēžiem ir vislielākā ķermeņa formu daudzveidība no visiem dzīvniekiem pasaulē.
Ekoloģija
Lielākā daļa augstāko vēžu mājo ūdenī, gan jūrās, gan saldūdens tilpnēs. Bet 3 kārtās ir arī uz sauszemes dzīvojošas sugas:, kā, piemēram, ; , (piemēram, ); un , piemēram, jūras blusas (Talitridae). Dažas sugas parazitē uz zivīm, piemēram, sugas no vienādkājvēžu kārtas (Isopoda), vai uz vaļiem, piemēram, vaļu utu dzimtas (Cyamidae) sugas. Lielākā daļa sugu ir maitēdāji, bet dažās sugas barojas, filtrējot ūdeni, piemēram, porcelāna krabji (Porcellanidae) vai dažas sugas ir plēsēji, piemēram, mutkājvēži (Stomatopoda).
Sistemātika
Augstāko vēžu klase (Malacostraca)
(†) — izmirušu organismu grupa.
2. autobusu maršruts (Rīga)
2. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Abrenes ielas līdz Ziemeļu rajona Vecmīlgrāvja apkaimei.
2. autobusu maršruta kopējais garums ir 34,285 km. Maršruta Abrenes iela — Vecmīlgrāvis kopējais garums ir 16,761 km, bet maršruta Vecmīlgrāvis — Abrenes iela kopējais garums ir 17,524 km.
Meža cauna
Meža cauna jeb Eiropas meža cauna (Martes martes) ir vidēja auguma sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs, kas pieder caunu ģintij (Martes). Bieži sastopama zīdītāju suga arī Latvijā. Meža cauna dzīvo Eiropā un Tuvajos Austrumos, tās izcelsmi saista ar Eiropas ziemeļiem. Meža cauna parasti dzīvo biezos mežos un migas ierīko vecu koku dobumos vai žagaru kaudzēs. Meža caunu var sastapt arī ārpus meža. Cauna pārvietojas pa upju ielejām, piekrastēm un grāvjiem. Meža cauna ir Horvātijas nacionālais dzīvnieks.
Latvijā
Meža cauna ir Latvijas mežu iemītnieks jau kopš pēdējā ledus laikmeta. Precīzs skaits nav zināms, bet Latvijas mežos mīt apmēram 35 000 meža caunu. Caunu skaitam ir tendence pieaugt labvēlīgo barošanās apstākļu dēļ mežu izcirtumos, kuros savairojas grauzēji. Meža cauna ir gadsimtiem medīta, lai iegūtu tās kažokādu. Kažokādu dēļ caunas intensīvi medīja 19. gadsimtā, tādēļ 20. gadsimta pirmajā pusē caunu uzskatīja par samērā retu sugu Latvijā. Caunu skaits pieauga pēckara gados, īpaši beigās.
Izskats
Meža cauna ir ļoti līdzīga otrai Eiropā dzīvojošai caunai akmeņu caunai (Martes foina), un tās dabā ir grūti atšķirt nepieredzējušam vērotājam. Meža cauna ir apmēram mājas kaķa lielumā. Tai ir slaids, spēcīgs ķermenis ar īsām kājām. Pēdas garas, relatīvi platas, to spilventiņi ieapaļi, ziemā viscaur biezi segti ar elastīgiem matiņiem, tāpēc pirkstu nospiedumus grūti saskatīt, pēdu kontūras samērā izplūdušas. Vasarā pirkstu spilventiņi mazāk apmatoti, līdz ar to pēdu nospiedumi ir mazāki un konkrētāki. Meža caunas ķermeņa garums ir 40—58 cm garš, kuplā aste 25 cm gara, bet svars 0,8—2,5 kg. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Meža caunai ir mazas, noapaļotas austiņas, lai gan tās ir spicākas kā akmeņu caunai, un asi zobi. Gan priekškājām, gan pakaļkājām tai ir pieci pirksti.
Meža caunas kažoka krāsa variē no tumši brūnas līdz gaiši brūnai. Ziemas periodā kažoks izaug biezāks un matojums garāks. Pakakle un pazode meža caunai ir dzeltena vai silti krēmīgi balta. Pēc pakakles krāsas vislabāk var atšķirt meža caunu no akmeņu caunas, jo akmeņu caunai pakakle ir balta, un ļoti reti viegli dzelgana.
Uzvedība
Meža caunai ir daļēji ievelkami nagi, kas ir tik asi, lai varētu kāpt kokos. Meža cauna kokā ir veikla kāpelētāja un spēj pārvietoties pa zariem no viena koka uz otru. Vienlaicīgi tā ir ātra arī uz zemes. Uz zemes visbiežāk pārvietojas 30—50 cm gariem lēcieniem, liekot pakaļkājas priekšējo kāju nospiedumos. Pārvietojoties lielā ātrumā, abas vai viena pakaļkāja bieži apsteidz priekškājas nospiedumu. Ejot lēni, cauna pārvietojas zigzag veidā. Meža cauna ir nakts dzīvnieks, un pa dienu tā atpūšas savā migā, izejot medībās krēslā. Vienas nakts laikā meža cauna var noiet 15—20 km, lai gan visbiežāk tās maršruts ir 3—5 km garš. Meža caunai ir ļoti laba dzirde, kas ļauj medīt tumsā. Meža cauna ir nometniece, un tai ir sava teritorija, kas tiek iezīmēta ar ekskrementiem zīmīgās vietās. Vienai caunai nepieciešamā platība ir salīdzinoši neliela, kas ir daži kvadrātkilometri.
Meža caunai tikpat kā nav dabīgo ienaidnieku, jo tā ir ļoti veikla, bet reizēm to nomedī lielie, plēsīgie putni, vilki un lapsas.
Barība
Meža cauna ir visēdāja un medī dažādus mazus dzīvniekus, grauzējus, vāveres, zaķus, putnus, kukaiņus, vardes un neatsakās no maitas. Pie iespējas meža caunas barojas ar ogām, augļiem, riekstiem un medu. Tā izēd no ligzdām putnu olas, kopumā cauna apēdīs visu, ko varēs nomedīt.
Latvijā nav veikti īpaši pētījumi par caunu negatīvo ietekmi uz putniem, taču cauna ir nozīmīgs drauds dobumperētājiem. To pierāda arī ornitologu parauglaukumu būrīšu apmeklējumi. Caunas terorizē lielās zīlītes, melnos mušķērājus, meža baložus, gaigalas, bikšainos apogus un zaļās vārnas. Nakts laikā cauna ir patiess drauds uz zemes ligzdojošajiem vistveidīgajiem putniem: mežirbēm, rubeņiem, medņiem.
Vairošanās
Meža caunas dzimumbriedumu sasniedz 2 vai 3 gadu vecumā. Tā kā meža caunas ir vientuļnieces, tad tās satiekas tikai riesta laikā jūnijā, jūlijā. Nākamā gada pavasarī martā vai aprīlī caunai piedzimst 1—5 mazuļi, jo caunas grūtniecībai ir embrioniskā diapauze, embrija attīstība tiek atlikta. Īstais mazuļu attīstības laiks ir apmēram 1 mēnesis. Piedzimstot tie ir akli, nevarīgi un sver 30 g. Pēc mēneša tiem atveras acis. Māte mazuļus zīda ar pienu pusotru mēnesi. Pēc 6 mēnešiem jaunās caunas uzsāk pastāvīgu dzīvi. Savvaļā meža caunas dzīvo 8—10 gadus, nebrīvē tā var nodzīvot līdz 18 gadiem.
2. autobusu maršruts (Rīga)
Darbdienās pirmais maršruta reiss kursē uz Abrenes ielu no Mangaļsalas (24. autobusa galapunkta).
Darbdienās pa 2. autobusu maršrutu kursē 16 autobusi, bet brīvdienās — 7 autobusi.
2. autobusu maršrutu apkalpo 7. autobusu parks.
Maršruts
Abrenes iela — Vecmīlgrāvis kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, Ganību dambis, Tilta iela, Viestura prospekts, Mīlgrāvja iela, Jaunciema gatve, Emmas iela, A. Dombrovska iela, Baltāsbaznīcas iela un Atlantijas iela.
Vecmīlgrāvis — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Atlantijas iela, Meldru iela, Kreimeņu iela, A. Dombrovska iela, Emmas iela, Jaunciema gatve, Mīlgrāvja iela, Viestura prospekts, Tilta iela, Ganību dambis, Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Turgeņeva iela un Abrenes iela.
Pieturvietas
2. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 54 pieturas. Maršrutā Abrenes iela — Vecmīlgrāvis ir 28 pieturas, tāpat arī maršrutā Vecmīlgrāvis — Abrenes iela ir 28 pieturas.
Maršruts ar mainītu virzienu
2. autobusu maršrutā agrā rīta brauc pa maršrutu Mangaļsala — Abrenes iela ir 43 pieturas
Kalnu riteņbraukšana
Kalnu riteņbraukšana ir riteņbraukšanas sporta disciplīna, kurā tiek veiktas distances bezceļa un mainīga reljefa trasēs uz īpaša veida MTB (Mountainbike) velosipēdiem. Kalnu riteņbraukšana ietver sevī vairakas apakšdisciplīnas, kurās tiek izmantoti dažādu konstrukciju un ģeometrijas MTB velosipēdi:
1979. gads
1979. gads bija īsais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās pirmdienā.
Manapouri ezers
Manapouri ezers (en) ir ezers Jaunzēlandē, Dienvidsalas dienvidrietumu daļā, viens no pieciem lielajiem Dienvidu salas ledāju ezeriem.
Ezeru veidojis ledājs. Manapouri ezeram cauri no ziemeļos esošā Teanau ezera uz Kluso okeānu plūst Vaiau upe. Manapouri ezeram ir četri līči: Ziemeļu, Dienvidu, Rietumu un Hopa līči. Vairāk kā 33 salas, no kurām 22 salas klāj mežs. Lielākā ir Pomonas sala. Ezera dziļums ir 444 metri, kamēr tā augstums virs jūras līmeņa ir tikai 177,8 metri. Līdz ar to Manapuri ezers ir izteikta kriptodepresija. Ainavisks, ar stāviem, kalnainiem krastiem.
Ezers pazīstams ar neparastas konstrukcijas hidroelektrostaciju — Manapouri spēkstaciju, kas atrodas Rietumu līcī. Šeit ezera ūdens pa divām paralēlām 10 km garām pazemes caurulēm plūst uz Doubtfulas līci, ar krituma spēku ražojot enerģiju. 1960. gadā bija izlemts paaugstināt ezera līmeni par 30 metriem, lai palielinātu enerģijas ieguvi, taču projekts pēc spēcīgiem vides aizstāvju protestiem tika apturēts. Mūsdienās tiek rūpīgi sekots, lai ezera līmeņa izmaiņas būtu pēc iespējas līdzīgas dabiskām izmaiņām.
Manapouri ezers atrodas Fjordlendas nacionālajā parkā un Vāhipounamu UNESCO Pasaules mantojuma piemineklī.
Ezera senākais nosaukums ir Moturau — ‘simt salas’. Pašreizējais nosaukums ir vārda Manawapouri variācija, ko parasti tulko kā "Skumstošās sirds ezers".
Pirmie eiropieši ezeru sasniedza 1852. gadā. Ezera izpēte tika veikta 1888. gadā. 19. gadsimta beigās līdz ezeram tika izcirsta taka, kas vēlāk tika pamesta. Tikai 1921. gadā uz skaisto ezeru sāka regulāri vest tūristus.
Vācietis (uzvārds)
Vācietis (sieviešu dzimtē Vāciete) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Gravitācijas lauks
Gravitācijas lauks ir fundamentāls fizikāls lauks, kurš pastāv ap katru ķermeni, kuram ir masa. Masa ir gravitācijas lauka avots.
Meitupe
Meitupe ir Bērzenes labā pieteka Ķekavas novadā. Sākas purvainā mežā ziemeļos no Lejas ezera. Tek zemos krastos pa jauktu mežu. Lielākajā daļā tecējuma regulēta. Ietek Bērzenē ziemeļos no Riekstukalna. Pieteka Jukumstrauts. Lielu apdzīvotu vietu krastos nav. Vidustecē upi šķērso valsts autoceļš V9 (Iecava – Baldone – Daugmale).
Dobele (stacija)
Vēsture
Dobeles stacija atklāta reizē ar Liepājas dzelzceļa līnijas atklāšanu. Stacijas ēka uzbūvēta 1929. gadā (arhitekts Pēteris Feders, 1868—1936). Zināms, ka ēku mūrējis Miķelis Krūmiņš. Saglabājies arī ķieģeļu ūdenstornis.
Līdz 2015. gada 31. maijam pasažieru vilciens Rīga—Liepāja Dobelē pieturēja virzienā uz Liepāju piektdienās un svētdienās, bet virzienā uz Rīgu — pirmdienās un sestdienās, kopš 2019.gada 8.decembra un pašlaik (2019), tas virzienā uz Liepāju pietur piektdienās un svētdienās, bet virzienā uz Rīgu — sestdienās un svētdienās.
2015. gadā tika izteikts priekšlikums ieviest jaunu dīzeļvilcienu maršrutu Rīga—Dobele—Rīga un no 1. jūnija šādi reisi arī norīkoti.
Spēka uzbrucējs
Spēka uzbrucējs (en) ir viena no tradicionālajām basketbola pozīcijām. Spēka uzbrucējiem laukumā ir diezgan līdzīgi pienākumi kā centriem. Spēka uzbrucēja galvenais uzdevums ir savākt atlēkušās bumbas. Šīs pozīcijas spēlētāji parasti bez grūtībām spēj ietriekt bumbu grozā no augšas (veikt slam dunk). Vidējais spēka uzbrucēju augums ir 200—210 cm.
Sjēnas "Montepaschi"
Sjēnas "Montepaschi" (it) ir profesionāls Itālijas basketbola klubs, kas ir bāzēts Sjēnā, Itālijā. Klubs tika dibināts 1871. gadā, taču basketbola sekcija darbojas kopš 1893. gada. "Montepaschi" spēlē Itālijas A sērijā un Eirolīgā.
Pastāvēšanas vēsturē klubs ir sešas reizes triumfējis nacionālajā čempionātā (2004, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011), piecas reizes ieguvis Itālijas Superkausu (2004, 2007, 2008, 2009, 2010), trīs Itālijas kausus (2009, 2010, 2011), kā arī 2002. gadā tas uzvarēja Saportas kausa izcīņā.
Janniks Dalmā
Janniks Dalmā (,, Le-Bosē) ir bijušais sacīkšu braucējs no Francijas. Viņš ir piedalījies 49 Formula 1 posmos, bet kvalificējies sacīkstei 24 reizes. Labākā izcīnītā vieta F1 sacīksēs bija 5. vieta 1987.gada Austrālijas GP, bet par piekto vietu viņš nesaņēma punktus čempionāta kopvērtējumā. 1988. gada beigās Dalmā saslima un viņam nācās izlaist sezonas pēdējos 2 posmus. Viņš atveseļojās pirms jaunās sezonas starta, taču slimība bija atstājusi paliekošas sekas.
Pēc 1990. gada Dalmā beidz F1 pilota karjeru un sāka piedalīties Lemānas 24 stundu sacīkstēs. Šajās sacensībās viņš guva ievērojamus panākumus, uzvarot sacensībās 4 reizes (1992., 1994., 1995. un 1999.gadā), katru reizi pārstāvot citu komandu.
1994. gadā viņš tomēr īslaicīgi atgriezās Formula 1 sacensībās, pārstāvot Larrousse komandu 2 posmos. Itālijas GP viņš piedzīvoja avāriju, bet Portugāles GP finišu sasniedza 2 apļus aiz uzvarētāja.
Artjoms Jaškins
Artjoms Jaškins (, dzimis ) ir krievu izcelsmes bijušais Ukrainas futbolists, pussargs.
Pēc pāriešanas uz Kijivas "Dinamo" viņam piedāvāja pieņemt Ukrainas pilsonību un spēlēt Ukrainas izlasē. Tajā viņš ir aizvadījis 8 spēles.
Ketrina Zeta-Džonsa
Ketrina Zeta-Džonsa (en, izrunā ; dzimusi Svonzi, Velsā) ir velsiešu aktrise.
Viņa uzsāka skatuves mākslinieces karjeru jau bērnībā. Pēc filmēšanās dažādās Apvienotās Karalistes un ASV TV filmās un kinofilmās viņa kļuva atpazīstama ar lomām Holivudas filmās, tai skaitā 1998. gada filmā "Zorro maska" (The Mask of Zorro). Ieguva Eiropas Kino balvu nominācijā "Labākā aktrise" par lomu filmā "Viltus līgums" (Entrapment, 1999). 2000. gadā viņa filmējās filmā "Satiksme". Par lomu šajā filmā Zeta-Džonsa pirmo reizi tika nominēta Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā otrā plāna aktrise".
2002. gadā viņa piedalījās mūzikla "Čikāga" filmēšanā. Filma guva labus komerciālos panākumus, pati K. Zeta-Džonsa saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise otrā plāna lomā, BAFTA kino balvu un Ekrāna ģildes aktieru balvu un vēlreiz tika nominēta Zelta globusa balvai. Vēl ir filmējusies tādās pazīstamās filmās kā "Neiedomājamā cietsirdība" (Intolerable Cruelty; 2003), "Oušena ducis" (2004), "Lidosta" (2004), "Zorro leģenda" (The Legend of Zorro; 2005), "Nāve izaicina" (Death Defying Acts; 2007), "RED aģenti 2" (2013).
Zeta-Džonsa guvusi panākumus arī kā teātra aktrise. 2010. gadā par lomu Brodvejas teātra izrādē "Mazā nakts mūzika" (A Little Night Music) Zeta-Džonsa saņēma Tony balvu.
Centrs (basketbols)
Centrs (en) ir viena no tradicionālajām spēlētāju pozīcijām basketbolā. Centri parasti ir visgarākie basketbolisti, viņu vidējais augums ir 210—225 cm. Svarīgākie centra pienākumi ir spēle zem groziem, savākt atlēkušās bumbas. Labākie centra spēlētāji ir bijuši Bills Rasels, Vilts Čemberlens un Arvīds Sabonis. Viena no slavenākajām sieviešu centra spēlētājām ir bijusī latviešu basketboliste Uļjana Semjonova.
1254. gads
1254. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Iecava (nozīmju atdalīšana)
Iecava var būt:
Deimants Bička
Deimants Bička (dzimis ) ir bijušais Lietuvas futbolists, malējais pussargs. No 2001. līdz 2006. gadam spēlēja FK Ventspils sastāvā.
Biskajas līcis
Biskajas līcis ir Atlantijas okeāna līcis Eiropas rietumos. Biskajas līcis apskalo Francijas un Spānijas krastus. Franciju tas apskalo, sākot no Brestas pilsētas, ejot uz dienvidiem līdz pat Spānijai, savukārt tālāk Spāniju šis līcis apskalo līdz pat Lakorunjas pilsētai. Līča nosaukums ir cēlies no Francijas dienvidu un Spānijas Basku Zemes pamatiedzīvotāju basku tautas. Līcis raksturīgs ar stiprām vētrām un lieliem viļņiem, sevišķi ziemas sezonā.
Starp citu
2005. gada 7.februārī Elena Makartūra, veicot ceļojumu vienatnē apkārt pasaulei, noslēdza to, ieburājot Biskajas līcī. Viņa kļuva ļoti populāra Anglijā un šim notikumam par godu tika sacerēta dziesma par Makartūras braucienu un Biskajas līci.
Hauroko ezers
Hauroko ezers (en, no maoru valodas — ‘vēju skaņa’) ir Jaunzēlandes dziļākais ezers, atrodas Dienvidsalas dienvidrietumu daļā, Fjordlendas nacionālajā parkā. Ezers vienlaikus atrodas arī UNESCO Pasaules mantojuma pieminekļa Vāhipounamu teritorijā.
Ezers atrodas dziļā starpkalnu ieplakā netālu no jūras un nereti kalnu ielocēs ezerā veidojas laivām bīstami gaisa virpuļi. Ezeru veidojis ledājs. Hauroko ezers atrodas dziļā kalnu ielejā, tam ir "S" burta veids. Ezers atrodas 150 metrus virs jūras līmeņa, bet tā dziļums ir 463 metri. Līdz ar to šis ir dziļākais zināmais ezers Jaunzēlandē un arī izteikta kriptodepresija. Hauroko ezers ir ainavisks, tajā no apkārtējām klintīm vietām krīt ūdenskritumi.
Ezerā atrodas viena neliela saliņa, ar kuru saistīti vairāki nostāsti, galvenokārt par tur atrastajiem kapiem.
Ezera ūdens bagāts ar humusvielām, tāpēc tā ūdens ir maz caurspīdīgs. Jau 10 metru dziļumā šeit vairs neaug ūdensaugi. Taču augšējos ezera 10 metros ir ļoti liela ūdensaugu daudzveidība.
Belgradas "Partizan"
Belgradas "Partizan" var būt:
All Things Must Pass
All Things Must Pass ir britu rokmūziķa Džordža Herisona trešais albums — pirmais rokmūzikas soloalbums trijos vinila diskos. Ierakstīts un izdots 1970. gadā, tas ir pirmais Herisona albums pēc The Beatles izjukšanas. Oriģinālajā vinila izdevumā bija divas skaņuplates ar dziesmām, bet trešā ar Apple Jam — neformālu improvizāciju.
Mūziķu sastāvs
2001. gada izdevumā norādītais mūziķu sastāvs:
Indianapolisas "Jets"
Indianapolisas "Jets" (en) bija profesionāls ASV basketbola klubs, kas bija bāzēts Indianapolisā, Indiānas štatā, ASV. Lielāko pastāvēšanas daļu tas spēlēja Nacionālajā basketbola līgā kā Indianapolisas "Kautskys" (Indianapolis Kautskys), vienu sezonu (1948—1949) tas aizvadīja Amerikas basketbola asociācijas čempionātā.
Eimerija oāze
Oāze intensīvi pētīta kopš 20. gadsimta 50. gadiem, kad sāka darboties austrāliešu vasaras lauka apmetne Bīverleika. Ļedovoje ezera krastā kopš 1982. gada darbojas Krievijas vasaras polārstacija Sojuza. Eimerija oāzē atklātas plašas derīgo izrakteņu, sevišķi akmeņogļu, iegulas.
Svaru stienis
Svaru stienis ir sporta rīks, kuru izmanto svarcelšanā, pauerliftingā, kā arī vienkārši spēka vingrinājumos, lai attīstītu muskuļu spēku vai apjomu.
Svaru stieņa lielāko daļu aizņem satvērienam domātā daļa, kas atrodas uz abām pusēm no centra. Lielākoties tām ir divas vai vairāk rievotas daļas, kas ir domātas satvērienam. Rievojums domāts, lai stieni būtu vieglāk noturēt rokās. Abos galos atrodas stieņa daļa, kas domāta svaru disku jeb ripu uzlikšanai. Tās varbūt atšķirīgas pēc sava principa, piemēram, ar vītni, uz kuras tie skrūvēts uzgrieznis, kas notur ripas vietā. Olimpisko spēļu svaru stieņa standartam galos ir pievienota daļa, kas ir piestiprināta pie stieņa. Tās galvenā īpašībā ir rotācija ap savu asi, kas nodrošina to, ka kustības ar stieni nav saraustītas. Iepriekšminētais standarts arī nosaka to, ka diski galos tiek nostiprināti ar noteikta lieluma un svara (2,5 kg) slēdzenēm. Ar svaru stieni ir iespējams veikt ļoti lielu skaitu vingrinājumu nodarbinot dažādas muskuļu grupas, piemēram, roku, kāju, muguras un citus muskuļus.
Olimpiskais standarts
Neskatoties uz to, ka ražotāji piedāvā dažādu variantu svaru stieņus, tomēr sacensībās tiek izmantoti noteikta smaguma, izmēra, lieluma svara stieņi. Viens no izplatītākajiem standartiem ir tas, kuru izmanto Olimpiskajās spēlēs. Viena no būtiskākajām īpašībām ir tas, ka šī standarta stieņiem daļa, kas domāta svaru disku uzlikšanai griežas ap savu asi, kas ļauj vieglāk un precīzāk veikt vingrinājumu, kā arī novērš nevēlamas sekas, piemēram, saraustītu stieņa pacelšanu.
Vīriešu svarcelšanas stienis
Vīriešu olimpiskais stienis ir 220 centimetrus garš un 20 kilogramus smags. Galos tā diametrs ir 50 milimetri, bet satvērienam domātajā daļā 28 milimetri. Uz satvērienam domātās daļas ir 910 milimetrus lieli rievojumi katrā pusē, kas domāti satvērienam. Ārpus Olimpiskajām spēlēm šis standarts tiek izmantots arī sacensības, kur piedalās sievietes, ja to atļauj federācijas noteikumi. Svaru stienim pievieno izmantojot svaru diskus. Kopējais svaru stieņa smagums parasti nav limitēts, respektīvi, stienis kopā ar ripām var svērt tik daudz, cik vien atlēts piesaka savā piegājienā. Ārpus Olimpiskajām spēlēm, ja to nosaka attiecīgās federācijas noteikumi, varbūt noteikts svars, kurš tiek uzskatīts par maksimālo.
2010. gada NBA Visu zvaigžņu spēle
Visu zvaigžņu spēles nedēļas nogalē NBA kalendārā bija pārtraukums. Tajā norisinājās vairāki konkursi un tika aizvadītas vairākas spēles, tai skaitā slavenību spēle, jauno spēlētāju spēle (NBA līgas debitanti pret tās otrgadniekiem), slam-dunk (bumbas trieciens grozā no augšas) konkurss, trīspunktu metienu konkurss.
Visu zvaigžņu spēlē sacentās spēlētāji no Austrumu un Rietumu konferenču komandām. Ar rezultātu 141—139 spēlē uzvarēja Austrumu konferences komanda. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Austrumu komandu pārstāvošais Dveins Veids, kurš guva 28 punktus, meta ar 75% precizitāti, savāca 6 atlēkušās bumbas, atdeva 11 rezultatīvas piespēles un pārtvēra 5 pretinieku piespēles. Jauno spēlētāju spēlē pirmoreiz kopš 2002. gada uzvarēja līgas debitantu komanda. Par šīs spēles vērtīgāko spēlētāju atzina Tairīku Evansu. Neits Robinsons ieguva savu trešo slum-dunk konkursa uzvarētāja titulu, Pols Pīrss uzvarēja trīspunktmetienu konkursā.
Svaru stienis
Svaru diski
Standarts nosaka, ka svaru diski ir izgatavoti no metāla un apvilkti ar gumiju. To diametrs ir 450 milimetri 25, 20 un 10 kilogramus smagajiem diskiem, bet mazāka svara diskiem diametrs ir mazāks.
2010. gada NBA Visu zvaigžņu spēle
Visu zvaigžņu spēli klātienē apmeklēja 108 713 skatītāji, kas ir visu laiku visvairāk apmeklētākā spēle basketbola vēsturē. Iepriekšējais fiksētais basketbola spēļu apmeklētības rekords tika uzstādīts augstskolu monadu spēlē starp Kentuki "Wildcats" un Mičiganas štata "Spartans", šo spēli klātienē vēroja 78 129 cilvēki. 1968. gada Eiropas čempionvienību kausa izcīņas finālu starp Atēnu AEK un Prāgas "Slavia" Panathinaiko Stadium arēnā Atēnās vēroja 80 000 cilvēku, bet rekords netika oficiāli apstiprināts. Iepriekšējais NBA Visu zvaigžņu spēļu apmeklētības rekords tika uzstādīts 1989. gada spēlē, kad Astrodome stadionā Hjūstonā spēli vēroja 44 735 skatītāji.
Svaru stienis
Svaru diski
Disku krāsas ir atbilstošas noteiktam svaram.
2010. gada NBA Visu zvaigžņu spēle
Sastāvi
Kobe Braiants, Kriss Pols un Brendons Rojs nepiedalījās savainojumu dēļ.
Svaru stienis
Svaru diski
Pauerliftingā tiek izmantoti arī 50 kilogramus smagi diski.
2010. gada NBA Visu zvaigžņu spēle
Sastāvi
Elens Aiversons nepiedalījās privātu iemeslu dēļ.
Svaru stienis
Variācijas
Trenējoties var izmanto jebkuru svaru stieni. Pastāv dažādas stieņa variācijas, kas ļauj izpildīt noteiktus vingrinājumus, piemēram, stieņi ar W burta izliekumu vidū. Tāpat svaru ripas varbūt izgatavotas no dažādiem materiāliem, piemēram, tērauda, čuguna. Parasti, lai ražošana būtu lētāka, tās tiek izgatavotas tieši no metāla un bez gumijas apvalka. Ripas varbūt nevis apaļas, bet gan kantainas, lai novērstu to ripošanu esot uz zemes. Lai būtu vieglāk ripas satvert un uzlikt uz stieņa, tām var būt caurumi.
2010. gada NBA Visu zvaigžņu spēle
Sastāvi
Čonsijs Billapss aizvietoja Krisu Polu, Kriss Kāmans aizvietoja Brendonu Roju, Džeisons Kids aizvietoja Kobi Braientu un Deivids Lī aizvietoja Elenu Aiversonu.
Valga
Valga (et, de) ir pilsēta Igaunijas dienvidos, Valgas apriņķa administratīvais centrs.
Pilsēta atrodas pie Pedeles upes. Kopēja robeža ar Latvijas pilsētu Valku, abas pilsētas kopā izveido vienu lielāku pilsētu. Pilsētā atrodas lielceļu un dzelzceļu krustpunkti.
Vēsture
Pirmo reizi Valga minēta 1286. gada Rīgas kredītu reģistrā ar vācisko nosaukumu Walk. 1298., 1329. un 1345. gados Valga cieta no lietuviešu uzbrukumiem, kurus vadīja dižkunigaitis Ģedimins un Aļģirds. 1419. gadā Valga kļuva par Livonijas landtāgu norises vietu. Pilsētā līdz 1500. gadam norisinājās 36 Livonijas asamblejas. 1481. un 1501. gadā pilsēta cieta no krievu karaspēka uzbrukuma, bet 1558. gadā Livonijas kara laikā pilsēta tika pilnīgi iznīcināta. 1584. gada 11. jūnijā Valga nonāca Polijas karaļa Stefana Batorija pakļautībā. 1626. gadā pēc Poļu-zviedru kariem, Valga nonāca Zviedrijas pakļautībā. Pēc Lielā Ziemeļu kara pilsēta tika pakļauta Krievijas impērijai kā Vidzemes guberņas Valkas apriņķa centrs. 1889. gada 22. jūlijā tika atklāta Valgas dzelzceļa stacija, kas apkalpoja dzelzceļa līnijas Tērbata—Valka pasažierus.
Pēc Februāra revolūcijas, kad 1917. gada 12. aprīlī Krievijas Pagaidu valdība atļāva pievienot pārsvarā igauņu apdzīvotos Tērbatas, Pērnavas un Sāmsalas apriņķus Igaunijas guberņai, tagadējā Valgas pilsēta palika guberņas latviešu daļā un pēc Oktobra revolūcijas šeit izveidoja t.s. Iskolata pārvaldes iestādes. 1918. gada 12. februārī Valgu okupēja Vācijas impērijas karaspēks, bet 1918. gada decembrī Sarkanās armijas Latvijas armijas grupa. Latvijas brīvības cīņu laikā pēc uzvaras Paju kaujā Valgu ieņēma Igaunijas valdības karaspēks.
Pēc Latvijas–Igaunijas robežas nospraušanas un 1920. gada 22. marta šķīrējtiesas konvencijas parakstīšanas Valga tika iekļauta Igaunijas Republikas teritorijā un 1921. gada 11. februārī kļuva par apriņķa centru. Pēc padomju okupācijas 1940. gada 17. augustā Valga atradās Igaunijas PSR un 1941. gada 14. jūnijā no Valgas un Valkas notika pamatiedzīvotāju deportēšana uz PSRS austrumu apgabaliem. Pēc Igaunijas neatkarības atgūšanas, 1992. gada 24. maijā pilsētu pameta pēdējās Krievijas armijas vienības.
Sālvatne
Sālvatne (no) ir otrs vai trešais dziļākais ezers Norvēģijā, Trendelāgas filkē valsts centrālajā daļā.
Ar 464 metru dziļumu (pēc citiem ticamiem avotiem — 482 m) šis ir Norvēģijas un Eiropas otrs vai trešais dziļākais ezers aiz Hurnindālsvatnes un Mjēsas ezeriem. Ezera līmenis atrodas tikai 9 metrus virs jūras līmeņa, tāpēc šis ezers ir izteikta kriptodepresija — tā gultne atrodas vismaz 455 metrus zem jūras līmeņa.
Sālvatne ir meromiktisks ezers — tā ūdens ir pastāvīgi sadalīts slāņos, kas savā starpā reti sajaucas. Tāpēc ezera dzīlēs ūdenī nav skābekļa, ezera dziļākais slānis ap 50 metru biezumā ir sāļš. Sālsvatne ir agrākais jūras līcis, kas, ceļoties Zemes garozai, aptuveni pirms 3000 gadiem atdalījies no jūras un tajā saglabājies senais jūras ūdens.
Šāda īpatnība piemīt vēl vairākiem Norvēģijas ezeriem.
Harolds Šnepsts
Harolds Džons Šnepsts (dzimis Edmontonā, Kanādā) ir bijušais latviešu izcelsmes Kanādas hokejists, aizsargs. Karjeras laikā aizvadījis 1033 spēles Nacionālajā hokeja līgā, tās lielāko daļu, 12 sezonas, aizvadot Vankūveras "Canucks" sastāvā. Dzimis latviešu emigrantu Jāņa un Mirdzas Šnepstu ģimenē.
Pašlaik (2017) Šnepsts ir NHL kluba Vankūveras "Canucks" skauts.
Hokejista karjera
Junioru vecumā Šnepsts spēlēja WCHL komandā Edmontonas "Oil Kings". Viņš tika draftēts 1974. gada NHL draftā, kurā ar kopējo 59. numuru viņu izvēlējās Vankūveras "Canucks".
Pēc savas pirmās treniņnometnes ar "Canucks" Šnepsts tika nosūtīts uz fārmklubu un 1974.—75. gada sezonu uzsāka Sietlas "Totems" rindās. Sezonas gaitā aizsargs tika izsaukts uz "Canucks", tās rindās aizvadot 27 spēles. 1975.—76. gada sezonā nostiprinājās komandas pamatsastāvā. Viņš ātri kļuva par komandas fanu iecienītu spēlētāju pateicoties viņa uzcītībai, personībai un kuplajām ūsām. 1977. un 1982. gadā spēlēja NHL Zvaigžņu spēlē. 1978.—79. gada sezonu noslēdza ar 31 rezultativitātes punktu. Tā bija Šnepsta rezultatīvākā sezona viņa NHL karjerā. 1981.—82. gada sezonā kopā ar "Canucks" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju. Pirmās finālspēles pagarinājumā pēc neveiksmīgas Šnepsta piespēles Maiks Bosī guva uzvaras vārtus Ņujorkas "Islanders", un "Islanders" uzvarēja sērijā ar 4—0.
Pēc 1983.—84. gada sezonas tika aizmainīts uz Minesotas "North Stars". Tobrīd Šnepsts bija visu laiku visvairāk spēles aizvadījušais spēlētājs "Canucks" rindās, taču jau pēc dažiem gadiem rekords tika labots. Jau pēc gada aizsargs kā brīvais aģents pievienojās Detroitas "Red Wings". Savainojumu dēļ nākamajās trīs sezonās Šnepsts "Red Wings" rindās aizvadīja tikai 120 spēles. 1986.—87. un 1987.—88. gada sezonās kopā ar "Red WIngs" sasniedza Stenlija kausa izcīņas konferences finālu, taču abas reizes piekāpās vēlākajai čempionei Edmontonas "Oilers".
1988. gadā atgriezās "Canucks" rindās. 1989.—90. gada sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues". "Blues" sastāvā aizvadīja arī 1990.—91. gada sezonu, pēc kuras noslēdza karjeru. Savas karjeras pēdējā sezonā Šnepsts kļuva par 70. hokejistu NHL vēsturē, kurš līgā aizvadījis vismaz 1000 spēles. Šnepsts bija viens no pēdējiem spēlētājiem NHL, kurš spēlēja bez ķiveres.
2006. gadā iekļauts Britu Kolumbijas Sporta Slavas zālē. 2011. gadā kļuva par ceturto spēlētājs, kas iekļauts "Canucks" "goda aplī".
Trenera karjera
Pēc hokejista karjeras beigām viņš vairākas sezonas strādāja par treneri, un kļuva par "Blues" fārmkluba Peorijas "Riverman" galveno treneri. 1992.—93. gada sezonā bija Sentluisas "Blues" galvenā trenera Boba Pleigera palīgs. 1993.—94. gada sezonā bija Sandjego "Gulls" galvenais treneris. 1998.—99. gada sezonā bija Rietumu hokeja līgas Portlendas "Winter Hawks" galvenais treneris. 1999.—2000. gada sezonas vidū tika atlaists.
Karjeras statistika
! Sezona !! Klubs !! Līga !! !! !!  !!  !!  !!  !!  !!  !!  !! ! colspan="3" | Kopā NHL ! 1033 !! 38 !! 195 !! 233 !! 2009 ! 93 !! 1 !! 14 !! 15 !! 231
Belgradas "Partizan" (basketbols)
Belgradas "Partizan" (sr) ir profesionāls Serbijas basketbola klubs, kas ir dibināts. Klubs ir bāzēts Serbijas galvaspilsētā Belgradā. Klubs spēlē nacionālajā čempionātā, Adrijas līgā un Eirolīgā. Belgradas "Partizan" ir 1991.—1992. gada sezonas Eiropas čempionvienību kausa ieguvēja. Tāpat klubs ir ieguvis 3 Korača kausus un ir astoņpadsmitkārtējs Serbijas čempions. Klubs savas mājas spēles aizvada Pionir Hall arēnā.
No 2012. gada līdz 2014. gadam Belgradas "Partizan" spēlēja latviešu basketbolists Dāvis Bertāns.
Abajas ezers
Abajas ezers (, Ābaya Hāyk’), agrāk arī Margaritas ezers, ir saldūdens ezers Etiopijas dienvidu daļā. Atrodas Lielajā Rifta ielejā, grābenā.
Ziemeļu pieteka - Bilates upe. Ezera dienvidu daļa iekļauta Nečisara nacionālajā parkā, šī ir viena no mazāk pārveidotajām Etiopijas vietām. Ezers satur daudz dzelzs hidroksīda, kas iekrāso ūdeni sarkanbrūnā krāsā, padara to duļķainu. Ap ezeru savanna, krasti bagāti ar putniem un dzīvniekiem. Kopš 1980. gada novērojama ezera līmeņa celšanās. Ūdens apmaiņas periods - 1,87 gadi. Oligotrofs. 20 sugu zivis. Ainavisks.
Ezera dienvidos aptuveni 1 km plats purvains zemesšaurums atdala Abajas ezeru no mazākā Čamo ezera. Arba Minčas pilsēta atrodas spēcīgu avotu izplūdes vietā, pilsētas nosaukums amharu valodā nozīmē - "četrdesmit avoti".
Heimercheima
Heimercheima ir ciemats Vācijas rietumos, Ziemeļreinas-Vestfālenes zemē. 2008. gadā tajā dzīvoja 6342 cilvēki.
Zonhovena
Iedzīvotāji (2005) 19693 Platība 39,34 km² Apdzīvotības blīvums 500,59 cilvēki km² Rajons Limburgas rajons Mājaslapa http://www.zonhoven.be Zonhovena ir pašvaldība Limburgas rajonā, netālu no Haseltas Beļģijā.
Kolima (reģions)
Kolimas reģions ir Krievijas Federācijas vēsturiski ģeogrāfiskā daļa, kas atrodas tās galējos ziemeļaustrumos, Kolimas upes baseinā, starp Austrumsibīrijas jūru ziemeļos un Ohotskas jūru dienvidos. Mūsdienās reģionā atrodas Magadanas apgabals, Čukotkas autonomais apvidus un Sahas republikas ziemeļaustrumu daļa.
Vēsture
Staļina valdīšanas laikā Kolimas reģions kļuva par intensīvu Gulaga sistēmas koncentrācijas nometņu tīklu, kurā galvenokārt tika izmantoti par politiskiem noziegumiem notiesāti gūstekņi, kas bija spiesti nodarboties ar derīgo izrakteņu (it īpaši zelta resursu) ieguvi.
Tiek lēsts, ka laika posmā starp 1932. un 1954. gadu Kolimas reģionā piespiedu nodarbinātības rezultātā bojā gāja vairāk kā 1 miljons ieslodzīto, kas tādējādi to padarīja par vienu no brutālākajIem Gulaga koncentrācijas nometņu tīkliem PSRS.
Atsauces
Kolyma
Oļu pagasts
Oļu pagasts (līdz 1925. gadam Oļu-Apeltienes pagasts) bija viena no Madonas apriņķa pašvaldībām tā vidienē. Robežojās ar Kārzdabas, Grašu, Cesvaines, Patkules, Sarkaņu, Kusas un Liezeres pagastiem. Pagasta valde atradās 3 km uz austrumiem no Oļiem.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. Izveidots uz Apeltienas muižas (Appeltheen, Appelthen) zemes. 1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Oļu ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Oļu pagasta teritorija iekļauta Madonas novada Cesvaines un Aronas pagastos.
Pagasta vecākais bija Jānis Banders. Pagastā atradās pamatskola, bibliotēka, pienotava. Pagasts slavens ar teātra spēlēšanas tradīcijām. Kara laikā pagasts tika stipri izpostīts.
Kārlis Dzenītis-Zeniņš
Kārlis Dzenītis-Zeniņš (dzimis, miris ) bija Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.
Biogrāfija
Kārlis Dzenītis-Zeniņš dzimis 1892. gada 18. februārī Aizputes apriņķī, Durbē. 1910.g. beidzis Liepājas reālskolu. Strādājis firmas "Gerhard & Hey" nodaļā Maskavā.
Sākoties Pirmajam pasaules karam tiek iesaukts Krievijas impērijas armijā. Beidzis Viļņas kara skolu kurā ieguvis leitnanta dienesta pakāpi. Cīnījies Galīcijas frontē pret Austro-Ungāriju. Divas reizes ievainots. Apbalvots ar Annas III, IV šķ. un Staņislava III, IV šķiras ordeņiem.
1918. gadā demobilizējies un atgriezies Latvijā. Tā paša gada decembrī brīvprātīgi iestājas Latvijas armijā. Komandējis Grobiņas bataljonu. 1919.g. janvārī piekomandēts Kalpaka bataljonam un iedalīts kapteiņa Zolta rotā. Piedalījies dramatiskajā kaujā Kaugurciemā kurā krita kapteinis Zolts. Pēc tam pārskaitīts uz 7.Siguldas kājnieku pulku. Vēlāk turpinājis dienestu 12.Bauskas kājnieku pulkā.
1924. g. 18. novembrī paaugstināts par pulkvežleitnantu. Ieņēmis bataljona komandiera, saimniecības un štāba priekšnieka amatus. 1935. g. 11. septembri paaugstināts par pulkvedi. Iecelts par 12.Bauskas kājnieku pulka komandieri. 1937. gadā beidzis Latvijas Augstāko kara skolu un vienu gadu komandējis Bruņoto vilcienu pulku. Vēlāk atgriezies 12.Bauskas kājnieku pulkā. Nozīmēts par docentu pie Latvijas Universitātes militārās katedras. 1940. gada 24. decembrī atvaļināts no aktīvā dienesta piemērota amata trūkuma dēļ, apmeties Jēkabpilī. 1941. gadā ienākot vācu karaspēkam Dzenītis-Zeniņš skaitās civilpārvaldes rīcībā. 1943. gadā ieskaitīts Latviešu leģiona ģenerālinspektora štābā pulkveža (štandartenfīrera) pakāpē. 1944. gada janvārī austrumu frontē pārņēmis leģiona 15.divīzijas 34.grenadieru pulka komandēšanu. Komandējis pulku smagajās atkāpšanās kaujās no Veļikajas upes pozīcijām uz Latvijas teritoriju. 1944. gada vasarā nosūtīts uz virsnieku kursiem Prāgā. Pēc tam dienests dažādās aizmugures daļās. Kara beigas sagaida Lībekā. Pavadījis vairākus mēnešus no sākuma karagūstekņu un pēc tam bēgļu nometnēs Vācijā.
1952. gadā ieceļojis ASV. Darbojies latviešu virsnieku apvienībā un bija Lāčplēša Kara ordeņa kavalieru biedrības priekšnieks no 1967 līdz 1979. gadam. 1966. gadā Ņujorkā uzņemts par jaunākās latviešu studentu korporācijas Fraternitas Vanenica goda filistru. Pēdējos mūža gadus dzīvojis Floridā, Sanktpēterburgas pilsētā, kur strādājis pie būvuzņēmēja J.Risberga.
Kārlis Dzenītis-Zeniņš miris 1979. gada 17. maijā. Apbedīts Katskiļu brāļu kapos Ņudžersijas štatā.
Kristīna Hendriksa
Kristīna Rene Hendriksa (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un bijusī modele. Saņēmusi dažādus apbalvojumus, tostarp sešas Primetime Emmy balvas nominācijas, divas Ekrāna aktieru ģildes balvas un divas Kritiķu izvēles televīzijas balvas. Viņa pazīstama ar Džoanas Herisas lomu kritiķu atzinīgi novērtētajā AMC drāmas seriālā Mad Men. 2010. gadā žurnāla Esquire veiktā sieviešu lasītāju aptaujā viņu izvēlējās par "seksīgāko sievieti pasaulē". Viņu arī atzina par izskatīgāko sievieti Amerikā.