cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valdemārs Zemītis
Biogrāfija
1951. gadā emigrējis uz ASV un apmeties Seilemā. Pēc gada pārvācies uz Bērkli, kur studējis Kalifornijas Universitātē. 1954. gadā izcīnījis trešo vietu Kalifornijas atvērtajā čempionātā ar 5½ punktiem no 7 iespējamiem. Tomēr neizdevās apvienot šahu ar mācībām universitātē, un 1956. gadā Zemītis uzsāka dienestu ASV Bruņotajos spēkos. Armijā viņš izmācījās par rentgentehniķi un tika aizsūtīts uz Vācijas pilsētu Štutgarti, kur satika savu nākamo sievu Sibillu. Pēc armijas kontrakta beigām 1959. gadā kopā ar sievu atgriezies Kalifornijā, kur beidzis medicīnas studijas. Ģimenē piedzimuši divi dēli. Pēc mācību beigām strādājis par Kalifornijas radiācijas drošības speciālistu. Sarakstījis vairākas grāmatas par radiācijas protekciju, tajā skaitā arī Syllabus on Fluorascopy Radiation Protection, kuru lietoja daudzu ārstu apmācībai.
1960. gadā sarakstījis savu pirmo grāmatu par šahu The unknown Tal ("Nezināmais Tāls"), kas bijis viens no pirmajiem pētījumiem par Latvijas šaha leģendu Mihailu Tālu. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas aktīvi piedalījies Latvijas šaha dzīvē. No 2002. gada līdz 2006. gadam bijis viens no Latvijas šaha žurnāla Latvijas Šaha Vēstnesis izdevējiem. Mūža pēdējos gados nopietni pievērsies Latvijas šaha vēstures pētījumiem un radījis savu lielāko darbu Encyclopedia of Latvian Chessplayers ("Latvijas šahistu enciklopēdija"), kurā centies apkopot ziņas par visiem Latvijas šahistiem. Enciklopēdijā ir savākts vairāk nekā 800 lappušu materiāls ar šahistu biogrāfijām, fotogrāfijām un spēlētajām partijām. Neraugoties uz tādiem darbiem raksturīgajiem trūkumiem, tā ir vērtīgs izziņas avots jebkuram Latvijas šaha vēstures pētniekiem un interesentiem.
Bijis pazīstams arī kā jauno šahistu atbalstītājs. 1986. gadā veicinājis Žužas Polgāras debiju Sanfrancisko šaha turnīrā, bet 2000. gadā palīdzējis Danai Reizniecei piedalīties divos turnīros ASV. 1990. gadu sākumā sadarbojies arī ar Alekseju Širovu, palīdzot viņam atrast jaunu turnīru iespējas.
Miris no prostatas vēža.
Alfrēds Mačtams
Alfrēds Mačtams (dzimis Puzes pagastā; miris 2019. gada 8. maijā) bija latviešu kuģu mehāniķis un sabiedriskais darbinieks, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.
Dzīvesgājums
Dzimis Puzes pagastā zemnieku ģimenē. Mācījās Liepājas jūrskolā, 1954. gadā sāka strādāt zvejnieku kolhozā "Sarkanā bāka", 1979. gadā kļuva par tā priekšsēdētāja pirmo vietnieku, bet 1989. gadā — par priekšsēdētāju.
Atmodas kustības laikā A. Mačtams bija viens no Latvijas Tautas frontes Ventspils nodaļas dibinātājiem. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 101. Ventspils vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā A. Mačtams nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Jūras lietu komisijā kā sekretārs, no 1992. gada vadīja Ventspils ostas administrāciju.
A. Mačtams no 1992. līdz 1995. gadam vadīja Ventspils ostas administrāciju, bija ostas pārvaldnieks. Pēc pensionēšanās dzīvoja savās tēva mājās Puzē.
Miris 2019. gada 8. maijā.
Apbalvojumi
1999. gadā A. Mačtamu apbalvoja ar 1991. gada barikāžu dalībnieku piemiņas zīmi, bet 2000. gadā ar Triju Zvaigžņu ordeņa trešo šķiru.
Vladimirs Ļahovs
Vladimirs Ļahovs (Владимир Афанасьевич Ляхов, dzimis, miris ) bija PSRS kosmonauts, lidotājs.
1965. gadā Ļahovs pieteicās kosmonautu trešajā iesaukumā. Viņš izgāja komisijas, bet netika uzņemts kosmonautu grupā, tomēr tika ieskaitīts rezervē. 1967. gada 7. maijā Vladimirs Ļahovs tika ieskaitīts kosmonautu nodaļā. Līdz 1969. gada jūlijam viņš izgāja kosmonautu vispārējo apmācību. No 1969. līdz 1973. gadam Ļahovs darbojās Spiral programmas grupā. No 1972. gada jūnija līdz 1973. gada aprīlim viņš izgāja sagatavošanas kursus, lai iegūtu izmēģinātājlidotāja kvalifikāciju.
No 1974. gada janvāra līdz 1976. gadam Ļahovs gatavojās kosmosa kuģa 7K-S izmēģinājumu lidojumam kā apkalpes komandieris. 1975. gadā viņš neklātienē pabeidza Gagarina Kara aviācijas akadēmiju. 1976. gadā Ļahovs sāka gatavoties ekspedīcijai uz orbitālo staciju Saljut-6. 1978. gadā viņš bija kosmosa kuģa Sojuz-29 komandiera dublieris.
Pēc tam Ļahovs gatavojās lidojumiem ar citu valstu pilsoņiem. 1981. gadā viņš bija Sojuz-39 komandiera dublieris. 1983. gadā viņš bija Sojuz T-8 komandiera dublieris.
Otro kosmisko lidojumu Vladimirs Ļahovs sāka 1983. gada 27. jūnijā kā kosmosa kuģa Sojuz T-9 komandieris. Viņš kopā ar Aleksandru Aļeksandrovu veidoja Saljut-7 otrās pamatekspedīcijas apkalpi. Viņu lidojums tika pagarināts, jo 26. septembrī avarēja nesējraķete, un neizdevās palaist kosmosa kuģi ar apkalpi, kurai būtu jānomaina Ļahova apkalpe. Ļahovs ar Aļeksandrovu veica divas iziešanas kosmosā, lai uzstādītu saules bateriju papildsekcijas. Viņu lidojums beidzās 23. novembrī.
No 1985. līdz 1987. gadam Ļahovs gatavojās kosmonauta glābēja programmā. 1988. gadā viņš bija Sojuz TM-5 komandiera dublieris.
Trešo reizi kosmosā Vladimirs Ļahovs devās 1988. gada 29. augustā ar kosmosa kuģi Sojuz TM-6 kopā ar Valēriju Poļakovu un Afganistānas pirmo pārstāvi kosmosā Abdulu Ahadu Momandu, apmeklējot orbitālo staciju Mir. Pēc septiņām dienām Ļahovs ar Momandu kosmosa kuģī Sojuz TM-5 atstāja staciju. Pēc nolaižamā aparāta atdalīšanās nenostrādāja dzinējiekārta bremzēšanas manevram, un orbītā bija jāpaliek vēl diennakti. 7. septembrī Ļahovs ar Momandu atgriezās uz zemes.
Pēc tam līdz 1994. gadam Lahovs bija kosmonautu glābēju grupas rezervē. Līdz 1988. gadam viņš bija Kosmonautu sagatavošanas centra pārvaldes priekšnieka vietnieks; pēc tam līdz 1994. gadam — kosmonautu vienības komandiera vietnieks. 1994. gadā Ļahovs atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem pulkveža pakāpē, bet 7. septembrī atstāja kosmonautu vienību.
No 1995. līdz 1998. gadam Vladimirs Ļahovs bija izdevniecības Rossija ģenerāldirektora vietnieks.
Viduslaiku pils
Viduslaiku pils ir nocietinājuma tipa celtne, kuras aristokrāti viduslaikos cēla galvenokārt Eiropā un Tuvajos Austrumos. Viduslaiku pilis sāka celt ap 9. gadsimtu. Šādu piļu celtniecība apsīka 19. gadsimtā, kad viduslaiki jau sen bija beigušies.
Pilspagalms ar sargtorni
Pirmās pilis tika celtas, lai iedzīvotājus aizsargātu pret uzbrukumiem, tās bija arī droša vieta, kur nometināt garnizonu. Tomēr jau 11. gadsimtā pilis galvenokārt kalpoja vietējo zemnieku iebiedēšanai un turēšanai paklausībā.
1066. gadā notikušais Normāņu iebrukums Anglijā izraisīja lielas pārmaiņas. Tā kā sakši naidīgi sagaidīja Normandijas Vilhelmu Iekarotāju, viņam vajadzēja nostiprināt savu varu jaunajā karaļvalstī. Vilhelms atveda uz Angliju Normandijā izstrādātu pils projektu. Pils teritoriju veidoja pagalms, kuru apjoza koka sēta; tai apkārt tika izveidots grāvis un zemes uzbērums. Pagalmā bija staļļi, darbnīcas, akas un, iespējams, pat lūgšanu nams. Atsevišķi no pagalma atradās ar vēl vienu aizsarggrāvi atdalīts novērošanas postenis koka sargtornī, kurš atradās uz pakalna — vismaz 5 metru augsta sablietēta zemes veidojuma.
Akmens būves
Pirmās akmens celtnes Rietumeiropā radās 10. gadsimtā. Turpmākajos 600 gados šīs masīvās konstrukcijas bija dominējošais akcents tuvākajās apkārtnēs. Šajās pilīs atradās vietējā pilskunga galvenā mītne, viņa karaspēka kazarmas, viņa ģimenes mājoklis, kā arī cietums, kurā tika ieslodzīti pilskunga pretinieki. Katra pils tika celta pēc sava projekta, ko ietekmēja apkārtējā vide, īpašnieka bagātība un vajadzības, kā arī vietējo akmeņu kvalitāte. Celtniecība parasti uz priekšu virzījās ļoti lēni, torņa augstums palielinājās apmēram par 3 metriem gadā. Akmeņi tika iegūti karjeros, bet vesela armijas strādnieku grupa tos nogādāja iepriekš sagatavotā un pielāgotā būvlaukumā. Vēlāk prasmīgi akmeņkaļi akmeņus apstrādāja un nogādāja tiem paredzētā vietā. Pēc uzcelšanas daudzas pilis tika balsinātas, taču citus torņus no ārpuses noklāja ar apmetumu. Celtniecības izmaksas bija milzīgas. Vēsturnieki uzskata, ka laika posmā no 1155. gada līdz 1215. gadam līdz pat 10% no Anglijas valsts budžeta tika iztērēti piļu celšanai. Senajām akmens pilīm logi bija paredzēti nevis tāpēc, lai pils tiktu apgaismota, bet gan tāpēc, lai pa tiem novērotu apkārtni. Logi tika dēvēti par šaujamlūkām, un to vienīgā funkcija bija loka vai arbaleta šāvējam nodrošināt iespēju raidīt bultu un izvairīties no atbildes šāviena. Aizstikloti logi mēdza būt tikai lūgšanu telpās.
Koncentriski veidotās pilis
13. gadsimta otrajā pusē Rietumeiropā tika celtas jauna veida pilis. Daudzas no tām lika uzbūvēt Anglijas karalis Edvards I. Koncentriskais plānojums paredzēja divus riņķveidā būvētus aizsargmūrus un dažus gluži jaunus izgudrojumus. Koncentriskais plānojums nebija nekas jauns, bet tas izrādījās ļoti efektīvs, kad bija nepieciešams atvairīt bruņiniekus. Pirmā koncentriski veidotā pils tika izbūvēta Britu salās, un tā bija Kērfilijas pils (Caerphilly Castle) Velsā, kuru no 1268. gada līdz 1271. gadam kuru būvēja ļoti ietekmīgs angļu barons Dienvidvelsā Gilberts Deklērs (1243 - 1295), kad viņš vērsās pret Velsas princi. Pēc koncentriskajām pilīm šajā laikā bija liela vajadzība, jo pirmajām akmens pilīm bija tikai vien ārējais mūris. Lai gan tas bija diezgan izturīgs un augsts, tas tomēr nespēja izturēt aplenkumus un lielgabalu lodes to sagrāva. Ja šī siena tika bojāta vai sagrauta, tad aplenkums beidzās veiksmīgi un pils varēja tikt ieņemta. Bija nepieciešama labāka sistēma, lai pils nebūtu tik viegli ieņemama.
Pilis upju krastos
Kuģojot pa Reinu, īpaši posmā starp tādām vācu pilsētām, kā Mainca un Ķelne, upes abos krastos var ievērot daudzas pilis. Tomēr tikai dažas no šīm ievērojamām celtnēm ir būvētas, kā pilis; lielākā daļa no tām bija paredzēta nodokļu iekasēšanai no garām braucošajiem kuģiem. Viduslaikos tiem, kas kuģoja pa Reinu, nebija tik mierīga dzīve kā mūsdienās. Vācu karaļi un prinči cīnījās par ietekmi uz upes un konkurēja uz tās tirdzniecības jomā. Viņi būvēja upju krastos pilis, lai varētu kontrolēt cilvēku un preču plūsmu un ievāktu sev un savām ģimenēm ļoti lielas nodevas. Milzīgo nodevu dēļ, ko šie prinči un karaļi ievāca no parastajiem tirgotājiem, viņi tika iesaukti par laupītāju baroniem. Šie laupītāju baroni ieguva lielu varu. Galvenajām tirdzniecības pilsētām pie Reinas lielus zaudējumus radīja kuģošanas nodeva, kas bija jāmaksā par preces pārvešanu no vienas pilsētas uz otru. Vēlākajos gados pret šo nodevu bija milzum daudz protestu, kas galu galā noveda pie piļu ietekmes stipras pavājināšanās.
Blizmes
Blizmes ir grīšļu dzimtas ģints, kuras sugas savvaļā ir sastopamas visur Ziemeļu puslodes mērenajā joslā.
Sugas
Blizmju ģintī ir iekļautas šādas augu sugas :
1951. gada Latvijas čempionāts šahā
1951. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 8. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 5. šaha čempionāts sievietēm.
Turnīra gaita
Latvijas PSR 8. šaha čempionāts vīriešiem notika no 3. marta līdz 1. aprīlim 1951. gadā Rīgā. Cīņa par čempiona nosaukumu izvērtās starp pieredzējušo meistaru Aleksandru Koblencu un Latvijas Valsts Universitātes I kursa studentu Marku Pasmanu. Turnīra finišā Koblencam vajadzēja uzvarēt čempionāta debitantu Mihailu Tālu, taču viņam nācās samierināties ar neizšķirtu pret savu audzēkni un nākamo pasaules čempionu. Par Latvijas PSR čempionāta uzvarētāju kļuva Pasmans, bet Koblencs, lai gan nezaudēja nevienā partijā, palika otrais. Čempionātā kopā ar Tālu debitēja vēl divi pazīstami Latvijas šahisti - Jānis Klovāns un Jānis Kļaviņš.
Latvijas PSR 5. šaha čempionāts sievietēm notika no 16. līdz 26. aprīlim 1951. gadā Rīgā. Tajā piedalījās tikai 8 dalībnieces, taču čempione palika iepriekšējā. Pirms pēdējās kārtas Milda Lauberte par puspunktu apsteidza tuvāko sekotāju Lidiju Paramonovu, un neizšķirts savstarpējā partijā viņai ļāva ceturto gadu pēc kārtas izcīnīt čempiones titulu.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! 19 !! 20 !! Punkti !! Vieta
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! Punkti !! Vieta
Vēl viena klusā daba
"Vēl viena klusā daba" ir latviešu grupas Prāta Vētra devītais studijas albums. To izdeva. Tas tika ierakstīts laikā no 2011. gada septembra līdz 2012. gada aprīlim ASV, Apvienotajā Karalistē un Latvijā.
Kristians Henkels
Kristians Henkels (be, dzimis ) ir Baltkrievijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Henkels pārstāv KHL klubu Kazaņas "Ak Bars".
Baltkrievijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2016., 2017., un 2018. gada Pasaules čempionātā.
Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas ēkas aizstāvēšana
Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas ēkas aizstāvēšana bija kaujas operācija Barikāžu laikā 1991. gada 20. janvārī pret Rīgas OMON un pagaidām nezināmu kaujinieku grupas uzbrukumu Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas galvenajai ēkai Raiņa bulvārī 6, Rīgā.
Kaujas laikā smagi ievainoja Iecavas miličus Jāni Jasēviču, Aļģi Simanaviču, Valēriju Markūnu, bojā gāja milicijas darbinieks Vladimirs Gomanovičs. Kanālmalas apstādījumos apšaudes laikā nogalināja milici Sergeju Konoņenko, skolnieku Ediju Riekstiņu un kinooperatorus Andri Slapiņu, Gvido Zvaigzni un ievainoja Maskavas televīzijas operatoru Vladimiru Brežņevu.
Priekšvēsture
Pēc 1990. gada 14. novembra Rīgas OMON pakļāvās vienīgi PSRS Iekšlietu ministrijas rīkojumiem un 1990. gada nogalē piedalījās uzbrukumos Latvijas valdībai lojālajiem milicijas darbiniekiem un civiliedzīvotājiem. Rīgā un Gaujas tilta Ādažos notika pagaidām nezināmu teroristu rīkoti provokatīvi sprādzieni.
Maskavā tika plānota liela mēroga militārā operācija Baltijas valstu demokrātiski ievēlēto valdību gāšanai un PSRS prezidenta pārvaldes ieviešanai, kurai bija jāsākas 1991. gada janvārī. Pēc PSRS Iekšlietu ministrijas rīkojuma 1991. gada 2. janvārī OMON ieņēma Preses namu un pārtrauca LTF atbalstošo preses izdevumu iespiešanu. Tika gatavota plašāka militāra operācija arī citu stratēģisko objektu ieņemšanai, kurus bija paredzēts sākt pēc Viļņas televīzijas torņa ieņemšanas 13. janvārī. Pastāv uzskats, ka lielākā kaujas operācija tika plānota Rīgā, nevis Viļņā, tomēr pagaidām vēl nenoskaidrotu iemeslu dēļ PSRS politiskā un militārā vadība pēdējā brīdī mainīja iecerēto. 14. janvārī Rīgas OMON kaujinieki iebruka Vecmīlgrāvja milicijas nodaļā un Iekšlietu ministrijas Minskas augstākās skolas Rīgas filiālē, 16. janvārī OMON uzbruka barikādēm pie Vecmīlgrāvja un Brasas tiltiem, nošāva Robertu Mūrnieku un ievainoja vairākus barikāžu aizstāvjus.
Norise
Pēc 13. janvāra notikumiem Viļņā un OMON uzbrukumiem Latvijas Iekšlietu ministrijas iestādēm tika pastiprināta arī Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas galvenās ēkas apsardze Raiņa bulvārī 6. Dežūrām norīkoja Latvijas valdībai lojālo Bauskas rajona milicijas darbinieku dežūras. Pēc notikumu aculiecinieka Aļģa Simanaviča atmiņām dežūrām Rīgā pieteicās 22 Bauskas rajona miliči, kas 19. janvāra rītā ieradās Rīgā. Viņi bija bruņoti ar Kalašņikova automātiem un bruņu vestēm, kas svēra aptuveni 16 kg. Svarīgāko objektu apsardzei Rīgā ieradās miliči no vairākām lauku nodaļām, kurus uzrunāja tā laika iekšlietu ministrs Aloizs Vaznis, izskaidrojot politisko situāciju. A. Vaznis nolasīja pavēli, ka, ja notiek uzbrukums objektam vai ja tiek apdraudēta dzīvība, drīkst šaut bez brīdinājuma šāviena. Iekšlietu ministrijas galvenajā ēkā pirmie dežūrēja Bauskas pilsētas miliči, kurus 20. janvāra rītā nomainīja astoņi Iecavas miliči Didzis Traumanis, Guntars Bergs, Aļģis Simanavičs, Valērijs Markūns, Māris Kļaviņš, Agris Kociņš, Jānis Jasevičs un Renārs Zaļais. Vienlaicīgi četri miliči dežūrēja uz ielas un četri tikmēr atpūtās. Ēkas iekšpusē bija arī trīs ministrijas apsardzes darbinieki Vladimira Gomanoviča vadībā.
Uzbrukums Iekšlietu ministrijas ēkai bija rūpīgi izplānots un pirms tam uzbrucēji ieņēma pozīcijas gan pāri ielai esošajā tālaika Celtniecības ministrijas ēkā, gan arī tuvumā esošajos Kanālmalas apstādījumos. Uzbrukums sākās ap pulksten 21.00, kad Iecavas miliči Simanavičs un Markūns apsargāja centrālo ieeju, bet Bergs un Kociņš apsargāja otro ieeju. Pa Raiņa bulvāri ar ieslēgtām gaismām lielā ātrumā tuvojās divas trafarētas milicijas automašīnas un kravas automašīna, pilna ar OMON kaujiniekiem. Uzbrucēji sāka šaut ar trasējošām lodēm, vienlaicīgi šāva arī no blakus esošās Celtniecības ministrijas ēkas ar ložmetēju un no vairākām vietām Bastejkalna parkā. Simanavičs un Markūns atklāja uguni uz uzbrucējiem un atkāpās uz galveno ieeju, kur Simanaviču ievainoja gūžā. Kociņš un Bergs pie otrās ieejas tika atbruņoti bez kaujas. Sīvākās kaujas notika ēkas pirmajā stāvā, kuru aizstāvēja Markūns, Traumanis, Kļaviņš, Zaļais un Jasevičs. Jasēviču ievanoja kājās, bet Zaļo vēderā, ievainoja arī Markūnu.
Uz Reimersa ielas uzbrucēji aizdedzināja pie viesnīcas ieejas esošo automašīnu. Kanālmalas apstādījumos nošāva milici Sergeju Konoņenko, skolnieku Ediju Riekstiņu, kinooperatorus Andri Slapiņu un Gvido Zvaigzni. Smagi ievainoja operatoru Vladimiru Brežņevu. Kauja ilga apmēram stundu un ēku ieņēma no augšstāva, kur pretojās Latvijas Iekšlietu ministrijas valdības apsardzes darbinieki. Iekštelpās bija cauršauti radiatori, un tās bija pilnas ar tvaiku un ūdeni. OMON kaujinieki meta granātas ar asaru gāzi, bet tās iekrita ūdenī un nodzisa. Starp ceturto un piekto stāvu nošāva vada komandieri leitnantu Vladimiru Gomanoviču, kam divas lodes bija trāpījušas kaklā. Trīs smagi ievainotos ar ātro palīdzību veda uz Rīgas 1. slimnīcu, pa ceļam nomira Gomanovičs. Visas ministrijas telpas iebrucēji tomēr neieņēma, bet divos naktī atkāpjoties, savus ievainotos un kritušos aizveda uz Latvijas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas ēku (tagadējo Pasaules Tirdzniecības centra ēku).
Alternatīvā versija
Krievu valodā rakstošajos plašsaziņas līdzekļos ir izplatīta pašu omoniešu notikumu versija, kurā OMON kaujinieki attēloti kā kādas nezināmas sazvērestības upuri. Pēc šīs versijas kauja sākusies, kad garām Latvijas Iekšlietu ministrijas ēkai, šaurajās ieliņās uz dežūru garām braucošā OMON automašīnu kolonna (?) nejauši nokļuvusi apšaudē. Esot šāvuši no ministrijas ēkas pēdējā stāva, kurā pa jumtu iekļuvuši nezināmi diversanti. Viņi arī ar šāvienu no augšas nogalinājuši leitnantu Vladimiru Gomanoviču, kas atradies strap ceturto un piekto stāvu. Nezināmie šāvēji varējuši slēpties arī Kanālmalas apstādījumos, kur viņi nogalinājuši Konoņenko, Riekstiņu, Slapiņu un nāvīgi ievainojuši Zvaigzni. Kaujinieki bija spiesti ieņemt ministrijas ēku, kurā viņi iekļuva, ar kravas auto izlaužot vārtus un pa trepēm nokļūstot piektajā stāvā. Otra OMON vienība ieņēma blakusmāju un no tās apšaudīja Iekšlietu ministrijas logus. OMON uzbrucējus, kas bija ielauzušies pagalmā, esot apšaudījuši no trešajā stāvā esošā sakaru punkta. Pēc A. Važņa domām, nezināmie kaujas izprovocētāji varēja būt PSRS speciālo uzdevumu vienības „Alfa” vai arī Valsts drošības komitejas darbinieki. Šādā gadījumā Rīgas OMON bijusi atvēlēta Trojas zirga loma, lai varētu ieviest Latvijā PSRS prezidenta pārvaldi. OMON Iekšlietu ministrijā gribēja savākt ieročus un to uzskaites dokumentus (?), kā pirms tam to darīja LPSR Prokuratūras ēkā.
Aizstāvju apbalvošana
1996. gada 18. janvārī tālaika Iekšlietu ministrs Dainis Turlais izdeva pavēli par apbalvošanu, kurā bija minēts, ka drosmi un vīrišķību, apsargājot 1991. gada 20. janvārī OMON uzbrukuma laikā Iekšlietu ministrijas ēku Raiņa bulvārī 6, parādīja toreizējie Rīgas milicijas darbinieki Vladimirs Gomanovičs un Sergejs Konoņenko, kuri gāja bojā, kā arī Bauskas milicijas darbinieki, no kuriem Jānis Jasēvičs, Aļģis Simanavičs un Valērijs Markūns guva ievainojumus. Tāpat drosmi un vīrišķību parādīja ugunsdzēsēji Jānis Birznieks, Fjodors Sidorenko un Pēteris Rubcovs, kuri, neraugoties uz OMON darbinieku draudiem, dzēsa degošo automašīnu pie Iekšlietu ministrijas ēkas. Naudas pabalstus piešķīra Bauskas rajona policijas nodaļas kriminālās policijas sevišķi svarīgu lietu inspektoram Jānim Jasēvičam, Bauskas rajona policijas nodaļas iecirkņa inspektoram, policijas virsleitnantam Aļģim Simanavičam, Bauskas rajona policijas nodaļas Konvoja un patruļdienesta kārtībniekam policijas seržantam Valērijam Markūnam. Ar piemiņas balvu apbalvoja Ugunsdzēsības un glābšanas dienesta departamenta Centra rajona 3. ugunsdzēsības brigādes nodaļas komandieri seržantu Jāni Birznieku, virsseržantu Fjodoru Sidorenko, 4. tehniskās dienesta brigādes nodaļas komandieri virsnieka vietnieku Pēteri Rubcovu. Vladimira Gomanoviča un Sergeja Konoņenko atraitnēm piešķīra naudas pabalstu.
DJ Dween
DJ Dween (īstajā vārdā Kaspars Dvinskis; dzimis 1983. gada 20. novembrī Gulbenē) ir latviešu mūzikas producents, dīdžejs, video klipu filmētājs un montētājs.
DJ Dween Production
Profesionāli deju un klubu mūzikai pievērsies 2008. gadā, kad sadarbojoties ar Robertu Lejasmeijeru, tapa 2 projekti: kompozīcijas "Vella kalpi" deju versija, kas tika iekļauta Roberta Lejasmeijera albumā "Restaurācija" un remikss grupas Tranzīts dziesmai "Pa gaisu viss".
2009. gada novembrī Dween izveidoja remiksu grupas PeR dziesmai "Nevar būt" hands up & jumpstyle stilā, kas guva pozitīvas atsauksmes no dažādiem klubu mūzikas producentiem.
2009. gada decembrī sadarbībā ar solisti Sandiju Vīganti ziemas noskaņās tapa Dween pirmā oriģināldziesma "Baltas pārslas”, kas ,aptuveni, mēnesi noturējās Latviešu Radio top 20-niekā, un guva lielu radio klausītāju atzinību. 2010. gada aprīlī turpinot sadarbību ar solisti S.Vīganti tapa Dween otra oriģināldziesma "Manas acis iemīlējās”.
2010. gada februārī panākumus gan latviešu, gan igauņu radio klausītāju vidū guva Dween jumpstyle stilā remiksētā Roberta Lejasmeijera un Candy dziesma “Rīts ir tālu vēl”. Remikss Latvijas Klubu mūzikas stundu klausītāju balsojumā, 21 skaņdarba konkurencē, ieguva 2. vietu.
2010. gada septembrī Laura Reinika dziesmai "Es skrienu" tika izveidots īpašais Dween Jumpstyle remikss, kas tika iekļauta Laura Reinika albumā "Es skrienu" kā bonusa versija.
2010. gada nogalē Grupai BTH dziesmai "Last Christmas" tika izveidots jauns moderns remiks,kas tika izdots Amerikas Savienotajās valstīs.
DJ Dween kļuva atpazīstams pēc tam, kad viņa producētā un kopīgi ar dziedātāju Miku Dukuru izpildītā dziesma „ Tu mani cel” 2011.gadā kļuva par latviešu deju mūzikas klubu hītu un nonāca „Muzikālās bankas” finālā un tika atzīta par gada četrpadsmito vērtīgāko dziesmu.
Jau 2012. gadā veiksmīgi sadarbojoties ar Nikolaju Puzikovu tapa dziesma "Tu esi karsta" kas guva atzinību no top klubiem un dīdžejiem. Ilgi noturējās "Latvijas Radio 2" topā.
2014. gadā sadarbojoties ar Oskaru Deigeli tika izdota dziesma "Man Tevis Nepietiek".
2013. gadā Sadarbojoties ar Nikolaju Puzikovu un reperi Mixtyper tika izdota dziesma "Viņas varā".
2013. gadā nogalē sadarbojoties ar Ivo Fominu tika izveidota spēcīga dziesma "Radio aktīvs" Kas iekļuva "Latvijas Radio 2" apritē.
Uzvarot dziedātājam Justs Eirovīzijā, dziesmai Heartbeat Dween izveidoja dziesmas remiksu, kura tika iekļauta labāko remiksu izlasē.
2016. gadā. Sadarboties ar Nikolaju Puzikovu tika izdota saulaina dziesma "Ceļojums", kas bija "Latvijas Radio 2" viena no gada spēlētākajām dziesmām.
Studēnka
Studēnka (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Novi Jičīnas apriņķī. Pazīstama kā metālapstrādes centrs - šeit atrodas vagonbūves uzņēmuma Škoda Vagonkas rūpnīca MSV Metal Studénka.
Cilvēki
Studēnka ir kardināla Františeka Tomāšeka (František Tomášek, 1899-1992) dzimtā pilsēta.
Urānija (Vīne)
Urānija ir valsts izglītības institūts un observatorija Austrijas galvaspilsētā Vīnē.
Barsuki (Rundēnu pagasts)
Barsuki ir ciems Rundēnu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 298 km attālumā no Rīgas.
Mārketinga pētīšana
Mārketinga pētīšana, arī Mārketinga pētījumi ir informācijas vākšanas, apstrādes, analīzes un izplatīšanas process, lai noteiktu mārketinga iespējas un problēmas, izstrādātu un novērtētu mārketinga aktivitātes un pilnveidotu mārketinga procesus.
Urānija (Vīne)
Observatorijas ēka ir būvēta jūgendstilā, ar skatu uz Vīnes upi, un tās arhitekts ir Makss Fabiani (Oto Vāgnera skolnieks). Observatorija tika atvērta 1910. gadā, to atklāja Francis Jozefs I kā izglītojošo un publisko observatoriju. Observatorija nosaukta par godu astronomijas mūzai — Urānijai.
Mārketinga pētīšana
Atšķirība starp mārketinga pētījumiem un tirgus pētījumiem ir tāda, ka mārketinga pētījumi pēta visus mārketinga aktivitāšu daudzos aspektus – tirgus situāciju, konkurentu uzvedību, pārdošanas rezultātus, produkta situāciju tirgū, reklāmas efektivitāti, cenu politiku, uzņēmējdarbības attīstības prognozes u.c. To uzdevums ir atklāt un definēt mārketinga iespējas, panākumus un problēmas, kas palīdz plānot jaunas mārketinga aktivitātes un izvērtēt īstenoto mārketinga aktivitāšu rezultātus. Mārketinga pētījumos tiek izmantotas kvalitatīvās un kvantitatīvās pētījumu metodes. Pētījumi cenšas noskaidrot, kā mārketinga mikss ietekmē klientu un pircēju uzvedību. Atbilstoši uzņēmuma darbības jomai, pētījumi dalās patērētāju pētījumos un uzņēmumu (B2B) pētījumos.
Urānija (Vīne)
Otrā Pasaules kara laikā Urānija tika stipri bojāta, observatorija pilnīgi iznīcināta. 1957. gadā notika tās rekonstrukcija un tā tika atkal atvērta. Observatorijas novērošanas iespējas gadu gaitā ir tikušas uzlabotas, atjaunojot tehniskās ierīces.
Mārketinga pētīšana
Mārketinga pētījumu rezultātā uzņēmums izmanto iegūto informāciju šajos virzienos: Mārketinga pētījumus var veikt dažādās formās, sākot no vienkāršas novērošanas līdz pat statistiskai analīzei. Mārketinga pētīšanas organizēšana atkarīga galvenokārt no uzņēmuma lieluma, resursiem un organizatoriskās struktūras, uzņēmums to var veikt pašu spēkiem, vai piesaistīt specializētu mārketinga pētniecības uzņēmumu.
Urānija (Vīne)
Šodrīb Urānijā ir arī semināru telpas, kur notiek plaša mēroga nodarbības un lekcijas, kinoteātris, kur ikgadēji norisinās Vīnes filmu un leļļu teātra festivāls, ko izveidoja aktieris Hanss Krauss. Observatorijā ir ierīkots arī restorāns.
Bada akmens
Bada akmens (de) ir Centrāleiropā izplatīts hidroloģiskais orientieris. Bada akmeņi kalpo kā piemiņas zīmes un brīdinājumi par badu; tie tika uzstādīti Vācijā un etnisko vācu apmetnēs visā Eiropā 15.—19. gadsimtā.
Šie akmeņi tika iegremdēti upē sausuma laikā, lai atzīmētu ūdens līmeni kā brīdinājumu nākamajām paaudzēm, ka tām nāksies pārciest ar badu saistītas grūtības, ja ūdens atkal nokritīsies līdz šādam līmenim. Viens populārs piemērs atrodas Elbas upē Dečīnā, Čehijā, kur uz bada akmens rakstīts "Wenn du mich siehst, dann weine" (burtiski "Ja redzat mani, raudiet"), kas tajā iegravēts kā brīdinājums.
Daudzi no šiem akmeņiem ar grebumiem vai citiem mākslas darbiem tika uzstādīti pēc bada izraisītas krīzes 1816.—1817. gadā, ko izraisīja Tamboras vulkāna izvirdumi.
Fernandesa
Fernandesa (es, no personvārda Fernando; vīriešu dzimtē Fernandess) ir spāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vārpu iela (Jūrmala)
Vārpu iela ir iela Jūrmalā, Asaru apkaimē. Kopējais ielas garums ir 440 metri, tā ir klāta ar asfalta un melnzemes segumu. Ielas posms no Kāpu ielas līdz pludmalei ir paredzēts tikai gājējiem. Vārpu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Vārpu iela ir savienota ar šādu ielu:
308. latviešu strēlnieku divīzija
308. latviešu strēlnieku divīzija bija nacionāls karaspēka formējums Sarkanās Armijas sastāvā Otrā Pasaules kara laikā no 1944. gada 5. augusta līdz 1945. gada 9. maijam.
Izveide un piedalīšanās karadarbībā
Gatavojoties šķērsot Latvijas robežu, 1944. gada jūnijā uz 1. atsevišķā latviešu strēlnieku rezerves korpusa bāzes tika izveidota 308. latviešu strēlnieku divīzija, kopā ar 43. gvardes latviešu strēlnieku divīziju tā tika iekļauta 130. Latviešu strēlnieku korpusa sastāvā.
Kaujas darbībā divīzija iesaistījās tikai 1944. gada 5. augustā.
Sastāvs
Divīzijā sākotnēji bija ap 7300 karavīru. 1944. gada augusta sākumā 308.latviešu strēlnieku divīzijā bija 7367 karavīri.
Literatūra
С
Vārpu iela
Vārpu iela var būt:
Molīnijas
Molīnijas (la) ir graudzāļu dzimtas ģints, kura savvaļā ir sastopama Eiropā līdz Kaukāzam un Ziemeļāfrikā. Sugas ir ieviesušās arī Ziemeļamerikā.
Sugas
Ģintī ir klasificētas tikai divas sugas:
2000. gada Brazīlijas Grand Prix
2000. gada Brazīlijas Grand Prix notika. Tas bija otrais sezonas posms. Tajā jau otro uzvaru pēc kārtas svinēja Mihaels Šūmahers. Otrais palika Džankarlo Fizikella, bet trešais bija Heincs Haralds Frencens.
Molīnijas
Sugas
Vairākas sugas, kuras kādreiz tika uzskatītas par molīnijām, tagad ir pārklasificētas citās ģintīs:
2000. gada Brazīlijas Grand Prix
Kvalifikācija
Kvalifikācijā pirmais bija Mika Hekinens, bet otrais palika iņa komandas biedrs Deivids Kulthārds. Trešais bija Mihaels Šūmahers, bet viņa komandas biedrs Rubenšs Barikello bija 4.
† Sauber komanda nepiedalījās sacīkstēs drošības apsvērumu dēļ.
Sacīkste
Sacīksti uzvarēja Mihaels Šūmahers, otrais bija Džankarlo Fizikella, bet trešais Heincs Haralds Frencens. Ceturtais Bija Jarno Trulli, bet Mihaela Šūmahera brālis Ralfs Šūmahers finišēja piektais. Sestais palika Džensons Batons.
Roberts Džonstons
Roberts B. Džonstons (en, dzimis Edinburgā) ir Skotijā dzimis atvaļināts ASV Jūras kājnieku korpusa ģenerālleitnants.
Jurks Seitaridis
Georgijs "Jurks" Seitaridis (gr, dzimis ) ir bijušais Grieķijas futbolists, spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Grieķijas futbola izlases dalībnieks.
Roberts Džonstons
Viņš bija viens no galvenajiem Līča kara komandieriem. Līča kara laikā viņš darbojās kā Amerikas Savienoto Valstu centrālās pārvaldniecības personāla galvenais priekšnieks. Tāpat Līča kara laikā arī vadījis militārās operācijas "Tuksneša vairogs" un "Tuksneša vētra". Tāpat piedalījies arī Somālijas pilsoņu karā, kurā vadījis operāciju Unified Task Force. Pēc vairāk nekā 34 gadus ilga dienesta pienākumu pildīšanas viņš 1995. gadā atvaļinājās no ASV Jūras korpusa.
Jurks Seitaridis
Savas karjeras laikā pārstāvējis Grieķijas klubus PAS Giánnina un Panathinaikos, Portugāles klubu Porto, Krievijas klubu Dynamo Moscow un Spānijas klubu Atletico Madrid. Izcīnījis divus Grieķijas Superlīgas titulus ar Panathinaikos.
Grieķijas futbola izlases sastāvā debitējis 2002. gadā. Ar izlasi uzvarējis 2004. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 2008. gada Eiropas čempionātā un 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Panathinaikos
Porto
Grieķija
Ernestīnes iela
Ernestīnes iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Ernestīnes iela sākas krustojumā ar Baložu ielu un beidzas krustojumā ar Margrietas ielu. Ielas garums ir 1229 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu divu joslu platumā visā ielas garumā.
Ernestīnes ielā ir gan daudzdzīvokļu namu apbūve, gan savrupmāju apbūve, kā arī vairākas sabiedriskas celtnes, tostarp Āgenskalna Valsts ģimnāzija (adrese Lavīzes ielā 2a), Rīgas Dabaszinību skola (Ernestīnes ielā 8a), 53. vidusskola (Melnsila ielā 6). Kvartālā starp Melnsila ielu un Lapu ielu nepāra numuru pusē Ernestīnes ielai blakus atrodas Jaunatnes dārzs.
Ernestīnes iela Rīgas kartēs atrodama jau no 19. gadsimta 80. gadiem ar savu tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Ernestīnes iela ir savienota ar šādām ielām:
Mazās kaislības
"Mazās kaislības" ir uzņemta Latvijas mākslas filma. Filmas režisors ir Oļegs Rozenbergs un tā ir uzņemta studijā AL KO.
Lomās
Epizodēs: Ingrīda Andriņa, Līga Videniece, Astrīda Gulbe, Helmuts Kalniņš, Vilis Ķimelis, Vilma Lasmane, Arvīds Ozoliņš, Harijs Spanovskis, Andis Mizišs, Viktors Čestnovs, Vladimirs Čepurovs, Guna Geikina, Andris Feldmanis u.c.
Karību jūras pirāti: Salazara atriebība
"Karību jūras pirāti: Salazara atriebība" (en), pazīstama arī kā "Karību jūras pirāti: Miroņi neko nestāsta" (en), ir amerikāņu fantāzijas filma, kuras režisori ir Espens Sandbergs un Joahims Rennings. Filmas pirmizrāde notika 2017. gada 11. maijā Šanhajā. Filmas galvenajās lomās ir Džonijs Deps, Džefrijs Rašs un Havjers Bardems. Filma veidota sadarbībā ar Walt Disney Pictures un Jerry Bruckheimer Films.
Šī ir "Karību jūras pirātu" sērijas piektā daļa.
Aizsargsegumi (zemes klātne)
Aizsargsegumi kalpo zemes klātnes nogāzes, bermas, ķivetes un grāvja gultnes, kā arī būvju apakšējo daļu nostiprināšanai un pasargāšanai pret to izskalošanu ar tekošiem lietus jeb virsējiem ūdeņiem, nogāžu bojājumiem (erozijas), no sīkgraudu un putekļu grunts vēja izpūšanas. Konstrukciju izvēlas atkarībā no grunts veida un dabas klimatisko faktoru iedarbības uz zemes klātni, ņemot vērā dažādu aizsargbūvju tehniski ekonomisko pamatojumu. Ceļu būvē parasti izvēlas industriāli izgatavojamus vai iegūstamus būvmateriālus ar maksimālu uzstādīšanas mehanizāciju, kas ļauj paveikt lielu apjomu ar mazākām vienības izmaksām. Dažkārt grunts nostiprināšanai izmanto fizikāli — ķīmisko paņēmienu — miekšķošo grunšu transformācijā par ūdens necaurlaidīgajām.
Upju palienēs vai ūdens tilpņu tuvumā, kur ērti veikt grunts hidro uzskalojumu, ierīko samērā lēzenas nogāzes — 1/25. Iegūtās pludmales tipa nogāzes nostiprina ar zālāju sējumu augsnes gruntī vai arī iestāda ātraudzīgus krūmus. Daudzos gadījumos šie mēri izrādās pietiekoši un sevi attaisnojoši ieguldījumu ziņā, nekā stāvo nogāžu nostiprināšana ar dzelzsbetona plāksnēm vai minerālu aizsargslāņu kārtojumiem vai sabērumiem u.tml.
Aizsargbūves iedala divos tipos: neapplūstošo uzbērumu un ieraktņu nogāžu nostiprināšanai; un ūdens novades ierīču, kā arī applūstošo uzbērumu un ieraktņu, krastu nogāžu nostiprināšanai.
Apzaļumošana
Neapplūstošo ieraktņu jeb ierakumu un uzbērumu nogāžu nostiprināšanai no graujošā ūdens, vēja u.c. atmosfēras iedarbības, kā arī mehāniskās iedarbības, pielieto augu segumu: zāles sējumus, velēna izklāšanu, krūmu un koku apstādījumus visur, kur to atļauj labvēlīga augsne, klimats un hidroģeoloģiskie apstākļi.
No visiem zemes klātnes aizsardzības paņēmieniem pats lētākais ir mehanizēta zāles sēšana. 3 — 4 mēnešu laikā uz nogāzēm iespējams izaudzēt vispārēju zāles segumu, kas ir pietiekoši biezs, lai pasargātu nogāzes no lietus ūdens tiešas iedarbības. Zālāju sējumam izmanto daudzadīgas zāļu šķirnes. Zāli izvēlas atkarībā no grunts veida un klimata. Pirms zāles iesēšanas uzklāj 10 cm melnzemi vai vietējo kūdru. Ieteicams vienlaicīgi papildināt ar minerālmēslojumu. Pirms iesēšanas zemes virskārtu planē ar buldozeri ar nogāžu planētāju, bet augstumā lielākā par 3,5 m — ar draglainu.Kad nepieciešams paātrināti izveidot nostiprinošo slāni, virskārtā izklāj audzētavās izaudzētu velēnas segu. Zālāju mehanizētā sēšana ir ievērojami lētāka un ne tik darbietilpīga, kā gatavās velēnas izklāšana.
Minerāl materiālu sabērums
Putekļu un sīkgraudu smilts uzbērumu sekmīgi pasargā uzbērts 10 — 15 cm grants vai šķembu slānis.
Torkretēšana
Lietus ūdens grāvju un kanālu nogāzēs un gultni nostiprina ar torkretēšanu.
Aizsargapmale
Aizsargapmale — ir lietus ūdeni atvairošs un novadošs segums ar izturīgu virsmu ap ēkas perimetru ārsienas lejasdaļā. Aizsargapmale būvēm var būt veidota no šādiem materiāliem: betons, dzelzsbetons, asfalts, bruģakmens, plēsts akmens, kā arī šķembu, vai rupjas grants sabēruma josla ap būves perimetru. Aizsargapmalei ir neliels slīpums virzienā no ēkas. Tā paredzēta, ēkas pamatu un vietējās grunts aizsardzībai pret izskalošanas ar virsējiem ūdeņiem. Dažkārt zem aizsargapmales novieto arī siltumizolāciju, kas ziemā samazina grunts sasalšanas dziļumu un tātad arī aukstuma iekļūšanu būvē. Jo stāvāks ir jumta slīpums, kas novada virsējos ūdeņus tieši uz grunts virsējās kārtas no jumta, jo vairāk grunts būs pakļauta lietus ūdens izskalojumiem. Putekļi un māli pirmkārt būs pakļauti izskalošanai savas smalkās granulometriskās frakcijas dēļ un nenoturības dēļ pret aiszkalošanu.
Aizsargapmali neierīko visām ēkām. Katrreiz novērtē vietējos apstākļus, tādus kā, grunts drenējošās īpašības (granulometrija), jumta pārkares attālums pāri ārsienai, no kura grunts tieši uzņem lietus ūdeņus, sala iedarbība uz grunts kūkumošanos ziemā, iekšējo un ārējo sienu samitrināšanās no lietus ūdeņiem, ekonomiskā lietderība u.c.
Nereti aizsagapmale kalpo kā piemājas ietve. Tas var būt arī noformēts, kā dizaina elements būvei.
Aizsargapmales izmērus projektētāji un būvnieki katrā gadījumā piemeklē individuāli. Parasti tas nav šaurāks par metru (±).
Bruno Zabis
Bruno Zabis (dzimis Liepājā) ir latviešu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2020) Zabis spēlē Latvijas čempionāta klubā HK Liepāja.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Zabis sāka 2008.—09. gada sezonā Latvijas hokeja līgas vienībā HK Liepājas Metalurgs. Kluba sastāvā viņš spēlēja līdz pat 2013. gadam, kad tas pārtrauca savu darbību. 2013.—14. gada sezonu Zabis aizvadīja Vācijas 3. līgas klubā Hamburger SV, taču tad pievienojās HK Liepāja rindām.
Kombinācija (šahs)
Kombinācija (la — savienojums) šaha spēlē ir forsēts variants ar dažādu taktisku paņēmienu izmantošanu, kuru realizācija parasti saistīta ar figūru vai bandinieku upurēšanu.
Jautājums vai upuris ir obligāta kombinācijas pazīme ir strīdīgs. Piemēram, Em. Laskers un P. Romanovskis uzskata, ka upuris izvedot kombināciju nav obligāts, bet M. Botviņņiks, ka "kombinācija ir forsēts variants ar upuri".
Katrā kombinācijā var saskatīt:
Kombinācijas pret karali
1. Dg4! Aizvilināšanas upuris. 1. ... Db5 Melnie nevarēja ņemt dāmu 1. ... Dxg4, jo sekotu 2. Txe8+ Txe8 3. Txe8#. Nederēja arī 1. ... Dd8 2. Dxc8! Txe2 (2. ... Dxc8 3. Txe8) 3. Dxd8+ Lxd8 4. Txe2+-. 2. Dc4!! Aizvilināšana turpinās. Mēģinājums padzīt melno dāmu no torņa e8 aizsardzības ar 2. a4?? būtu bijusi rupja kļūda, jo pēc 2. ... Dxe2! 3. Dxc8 (3. Txe2 Tc1+) 3. ... Dxe1+ 4. Zxe1 Txc8 uzvarētu melnie. '''2. ... Dd7 3. Dc7!! Db5 3. a4! Dxa4''' Tagad neglābj 3. ... Dxe2, jo pēc 4. Txe2! baltie uzvar. '''5. Te4! Db5 6. Dxb7!''' Melnie padevās, jo diagonālē a4-e8 visus lauciņus apdraud balto figūras un dāmas zaudējums vai mats uz e8 kļuvis nenovēršams.
Partijā Kradoks — Mizess baltie turpināja '''1. Zxf6+''', un gaidīja atbildi 1. ... gxf6. Melnie negaidīti turpināja '''1. ... Dxf6! Uzskatot pretinieka gājienu par rupju kļūdu, baltie pasteidzās vairot materiālos ieguvumus: 2. Lxc6+? bxc6 3. Dxb8+ Kd7 4. Dxh8, tomēr pēc 4. ... Df3!''' tiem nācās konstatēt, ka to karalis atrodas mata tīklā. Draud mats uz e2 un apdraudēts tornis h1. Neglābj 5. 0-0, jo pēc 5. ... Lh3 mats uz g2 nav novēršams. Baltos neglāba arī karaļa bēgšanas mēģinājums '''5. Kd1 Dxe2+ 6. Kc2 Dxc4+ 7. Kb1 Dd3#'''.
Kombinācijas pret citiem objektiem
1. Txd6! Baltie kombināciju sāk ar kvalitātes upuri, kura mērķis ir ievilināt melno dāmu uz lauciņa d6. '''1. ... Dxd6 2. fxe5''' Bandinieka dakšiņa, tas vienlaicīgi uzbrūk dāmai d6 un zirdziņam f6. Lai glābtu zirdziņu melnie nospēlēja '''2. ... Dxe5 un pēc 3. Lf4''' bija spiesti padoties, jo dāmas zaudējums nav novēršams. Baltie turpināja '''1. Td6!''' ar draudu 2. Dxe5+ Kf7 3. Df6#. Melnie spiesti figūras upuri pieņemt '''1. ... Lxe7 2. Lxe7 Dxe7, bet seko 3. Td7!!'''. Atklātais uzbrukums ar vienlaicīgu saistību melno dāmai. Tagad pēc 3. ... Lxd7, seko 4. Dxe7+, bet pēc 3. ... Dxd7 4. cxd7, tādēl melnie padevās..
Dilāni (Stoļerovas pagasts)
Dilāni ir ciems Stoļerovas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 272 km attālumā no Rīgas.
Mārvins Minskis
Mārvins Lī Minskis (en;  — ) bija amerikāņu kognitīvais zinātnieks, darbojās mākslīgā intelekta jomā. Minskis bija Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta Mākslīgā intelekta laboratorijas līdzdibinātājs, vairāku svarīgu publikāciju autors mākslīgā intelekta un filozofijas tēmās.
Biogrāfija
Mārvins Lī Minskis dzimis Ņujorkā acu ķirurga Henrija Minska un viņa sievas Fanijas — cionisma aktīvistes, ģimenē. Minskis apmeklēja Ethical Culture Fieldston School privātskolu un Bronksas Zinātņu vidusskolu. Vēlāk mācījās arī Filipsa akadēmijā Andoverā, Masačūsetsā. Pēc tam no 1944. līdz 1945. gadam dienēja ASV Jūras kara flotē. 1950. gadā saņēma bakalaura grādu matemātikā Hārvarda Universitātē un 1954. gadā — doktora grādu matemātikā Prinstonas Universitātē.
No 1958. gada līdz pat savai nāvei 2016. gadā viņš strādāja Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta fakultātē. 1959. gadā viņš kopā ar Džonu Makārtiju nodibināja MIT Mākslīgā intelekta laboratoriju. Viņš bija Toshiba mediju mākslas un zinātnes, kā arī elektrotehnikas un datorzinātnes profesors.
Personīgā dzīve
1952. gadā M. Minskis apprecēja pediatri Gloriju Radišu; viņiem piedzima trīs bērni. Minskis bija talantīgs klavierspēles improvizators, publicēja pārdomas par saistību starp mūziku un psiholoģiju.
Čemuru neļķe
Apraksts
Čemuru neļķe ir divgadīgs vai daudzgadīgs, 20—60 cm lakstaugs ar stāvu, stīvu un vienkārši stublāju. Lapas uz stublāja ir novietotas pretēji, tās ir lancetiskas, 4—7 cm garas un 0,5—1 cm platas, tās pa pāriem saaugušas neizteiktā makstī. Lapas mala ir gluda un gals nosmailots. Augam ir daudz ziedu, kas ir izvietoti vairogveida ziedkopā stublāja galotnē. Katra zieda kauss ir zaļš, tam ir 4 seglapas, kas ir aptuveni kausa stobriņa garumā. Vainaglapas ir no rožainām līdz tumši sarkanām, tās ir otrādi olveida un plātnes mala ir sīkzobaina. Auglis ir cilindriska pogaļa, kas ir aptuveni tik gara, cik kauss. Zied no jūnija līdz augustam.
Losons Krūss
Losons Krūss (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Krūss pārstāv NHL komandu Arizonas "Coyotes".
2015. gada NHL draftā Krūsu ar kopējo 11 numuru izvēlējās Floridas "Panthers". Viņš bija daļa no Kanādas junioru hokeja izlases, kas 2015. gada Pasaules junioru čempionātā izcīnīja zelta medaļas. 2016. gadā tika aizmainīts uz Arizonas "Coyotes".
Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2023. gada Pasaules čempionātā Rīgā.
Guntars Ķirsis
Guntars Ķirsis (dzimis Limbažos) ir latviešu diriģents, festivālu producents un profesionālo kultūras organizāciju vadītājs.
1983. gadā absolvējis Emīla Dārziņa speciālās mūzikas vidusskolas pasniedzēja Jāņa Erenštreita diriģēšanas klasi. 1990. gadā pabeidzis Latvijas konservatorijas profesora Gido Kokara diriģēšanas klasi, vēlāk studējis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas maģistratūrā pie profesora Imanta Kokara. Mācījies orķestra diriģēšanu pie profesora Jāņa Kaijaka. Ieguvis maģistra grādu diriģēšanā.
Laikā no 1997. gada līdz 2005. gadam vadījis korus "Caritas", "Valmiera", "Tēvzeme". No 1998. līdz 2005. gadam bijis Valmieras rajona koru virsdiriģents un XXIII vispārējo Latviešu Dziesmusvētku virsdiriģents. No 1993. līdz 2005. gadam bijis Latvijas Radio kora direktors, kopš 2005. gada — Kultūras Ministrijas kapitālsabiedrības "Latvijas Koncerti" direktors, kopš 2014. gada — Dzintaru koncertzāles direktors. Rīgas festivāla mākslinieciskais vadītājs.
Apbalvots ar Valmieras Goda pilsoņa nosaukumu, Ministru kabineta Goda rakstu un Francijas komandora pakāpes Ordeni mākslā un literatūrā (Ordre des Arts et des Lettres, 2007).
Viesturs Kleinbergs
Dzīvesgājums
2003. gadā ieguvis Latvijas Universitātes sociālo zinātņu bakalaura grādu politikas zinātnē, savukārt 2016. gadā absolvējis LU profesionālā maģistra programmu sociālajā darbā.
Kopš 2006. gada darbojas sociālajā sfērā – ir strādājis jomā gan valsts pārvaldē, gan pašvaldībā un NVO, veidojot sociālos pakalpojumus reģionos.
Politiskā darbība
Kleinbergs 2020. gadā tika ievēlēts Rīgas domē no "Attīstībai/Par!", "Progresīvie" kopīgā saraksta. Iepriekš no "Progresīvie" saraksta kandidējis arī 2018. gada Saeimas vēlēšanās un 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču "Progresīvie" tajās nepārvarēja 5 % barjeru.
Rīgas domē strādājis pie sociālās nozares prioritizēšanas, t.sk. palielinot atalgojumu jomā strādājošajiem.
Daltons (uzvārds)
Daltons var būt:
Slidošanas paviljons
Slidošanas paviljons jeb Karaliskā slidošanas kluba paviljons ir celtne, kas atrodas Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā uz Kastelholmenas salas.
Ēku sāka būvēt 1882. gadā pēc arhitekta Ādolfa Emīla Melandera projekta, ko bija pasūtījis Karaliskais slidošanas klubs un Karaliskais Zviedrijas jahtklubs. Paviljons ir romantiska sarkanu ķieģeļu celtne ar šīfera jumtu, uz kura atrodas kores tornis, stūra tornis un bruņu tornis. Ēkas fasādē ir redzami iestrādāti medaljoni, kuros atrodas divi ģerboņi — karaļa Oskara II ģerbonis ar Karaliskā Zviedrijas jahtkluba simbolu elementiem un karalienes Sofijas monogramma, zem kuras ir atainotas karājošas slidas. 2009. gadā noritēja paviljona atjaunošanas darbi.
Paviljons kalpoja kā pulcēšanās vieta kluba biedriem, kuri slidoja tolaik populārajā vietā uz aizsalušajiem ūdeņiem starp Kastelholmenas un Šepsholmenas salām. 1800. gadu beigās šis paviljons bija arī jauniešu populāra satikšanās vieta. Paviljons no 1933. gada ir iekļauts valsts kultūras pieminekļu sarakstā.
Lezgīnu valoda
Lezgīnu valoda (лезги чIал, ) ir ziemeļaustrumkaukāza saimes valoda. Šajā valodā galvenokārt runā lezgīni, kas dzīvo Dagestānas dienvidos un Azerbaidžānas ziemeļos. Tā ir atzīta par vienu no Dagestānas oficiālajām valodām. Lezgīnu valodas pratēju skaits tiek lēsts ap 655 tūkstošiem. Lezgīnu valodai vienas no tuvākajām ir čečenu valoda, avāru valoda un ingušu valoda.
Parāds Afganistānai
"Parāds Afganistānai" ir 2008. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma, kuras režisors ir Askolds Saulītis.
Filmas apraksts
Politologs Atis Lejiņš dodas bīstamā ceļojumā uz Afganistānu sameklēt kādreizējo modžāhedu komandieri un atdot sirds parādu par dzīvības izglābšanu PSRS iebrukuma laikā. Toreiz Afganistānā bez izvēles iespējas karoja un gāja bojā kareivji arī no Latvijas. Pēc 2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV un Taliban režīma sakāves, starptautiskā misijā Afganistānā atkal ir latvieši.
Mihails Borovs
Mihails Borovs (myv; dzimis, miris ) bija erzju tautības profesionāls cīkstonis, pirmais Padomju Krievijas čempions grieķu-romiešu stila profesionāļu cīkstoņiem.
Biogrāfija
Mihails Borovs dzimis 1896. gadā Samaras guberņas Buguruslanas rajona mordoviešu ciematā Arkhangeļskije Kļuči (tagad Krasnije Kļuči ciems). Viņš bija jaunākais dēls ģimenē, vecāki: Romans Borovs un māte Jevdokija Borova.
1915. gada 7. augustā viņš tika iesaukts armijā. Dienēja vispirms Samarā, astotajā kājnieku pulka ložmetējnieku vadā; septembra beigās kopā ar pulku tika nosūtīts uz Saratovas guberņas pilsētu Petrovu, pēc tam uz Vācijas fronti. Pēc tam, kad viņš 1918.-20. gadā bija mācījies sarkano komandieru skolā Samarā, viņš cīnījās ar Kolčaku un baltajiem čehiem, tika ievainots.