cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Billijs Smits
Spēlētāja karjera
1982.—83. gada finālsērijā komandai pretī stājās Edmontonas "Oilers" ar tās izcilajiem uzbrucējiem Veinu Grecki, Jari Kurri un Marku Mesjē, taču, Smitam visas sērijas gaitā ielaižot vien sešus vārtus, "Islanders" svinēja uzvaru ar 4—0. Tieši pēc šīs sērijas Smits kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs ieguva Kona Smita balvu.
Pēc 1988.—89. gada sezonas noslēguma Smits paziņoja par karjeras beigšanu.
Kae Nišina
Kae Nišina (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Konstantīns Komareks
Konstantīns Komareks (de, dzimis ) ir austriešu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, bijis KHL komandas Rīgas "Dinamo" spēlētājs. Iepriekš Komareks ir spēlējis SHL komandās Luleå HF (arī šobrīd pārstāv šo klubu), Malmes "Redhawks" un Karlskrona HK, kā arī EBEL līgas komandā Zalcburgas "Red Bull".
Žļābji
Žļābji ir ciems Jēkabpils novada Gārsenes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Gārsenes, 6 km no Aknīstes un 157 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V709.
Žeļeznovodska
Žeļeznovodska (ru) ir pilsēta Krievijā, Stavropoles novadā. Pilsēta atrodas 191 km no Stavropoles un 12 km no Pjatigroskas.
Fēru Salu Nacionālā bibliotēka
Fēru Salu Nacionālā bibliotēka (fo) ir nacionālā bibliotēka Fēru Salu galvaspilsētā Touršhavnā. Tā ir lielākā bibliotēka Fēru Salās un pasaulē lielākā fēru valodas literatūras krātuve.
Bibliotēku 1828. gadā nodibināja Fēru Salu gubernators Kristians Ludvigs Tillišs ar Dānijas karaļa ikgada subsīdiju. 1830. gadā bibliotēka ieguva atsevišķas telpas. Strauja bibliotēkas attīstība sākās pēc Pirmā pasaules kara, kad par bibliotēkas vadītāju kļuva profesionāls bibliotekārs Madss Jakobsens. Fēru valodas konflikta laikā (1908—1938) bibliotēkā pulcējās nacionāli noskaņoti literāti un politiķi. 1931. gadā bibliotēka pārcēlās uz jaunu ēku. Kad 1948. gadā nodibinājās Fēru Salu autonomija, bibliotēkas finansējums tika palielināts. 1952. gadā Fēru Salu Nacionālā bibliotēka kļuva par obligātā eksemplāra bibliotēku, bet 1980. gadā tā pārcēlās uz speciāli bibliotēkai projektētu ēku.
Kenedija slepkavām pa pēdām
"Kenedija slepkavām pa pēdām" (en) ir 1991. gada vēsturisks politiskais trilleris, kura režisors ir Olivers Stouns. Filmā galvenās lomas atveido Kevins Kostners, Kevins Beikons, Tomijs Lī Džonss, Lorija Metkalfa, Gērijs Oldmens, Maikls Rokers, Džerijs Sanderss, Sisija Speiseka un Donalds Saterlends.
Filma ir balstīta uz Džima Gerisona grāmatu On the Trail of the Assassins (1988) un Džima Marsa grāmatu Crossfire: The Plot That Killed Kennedy (1989).
Filma ir par Ņūorleānas apgabala prokuroru Džimu Gerisonu (Kevins Kostners), kurš saviem spēkiem izmeklēja atentātu pret Džonu Kenediju 1963. gadā un īsto vainīgo piesegšanu. Viņš iesniedz apsūdzību pret uzņēmēju Kleju Šovu (Tomijs Lī Džonss) par viņa iespējamo līdzdalību sazvērestībā.
Filma izdošanas brīdī saņēma daudz kritikas no amerikāņu laikrakstiem, kas apsūdzēja Stounu vēsturisko faktu sagrozīšanā, tai skaitā, ka pats Kenedija viceprezidents un vēlāk prezidents Lindons Džonsons, bija daļa no valsts apvērsuma nogalināt Kenediju. Neskatoties uz to, filma saņēma augstu kritiķu vērtējumu, īpaši izceļot Stouna režiju, aktieru spēli, mūziku, montāžu un kinematogrāfiju. "Kenedija slepkavām pa pēdām" kopumā nopelnīja vairāk nekā 205 miljonus ASV dolāru, kas to padara par 6. ienesīgāko filmu 1991. gadā.
"Kenedija slepkavām pa pēdām" nopelnīja astoņas Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas, tostarp "Labākā filma", "Labākais režisors" un "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Džonss), bet ieguva divas — "Labākais operatora darbs" un "Labākā montāža". Šī ir pirmā no trīs Stouna filmām par kādu no ASV prezidentiem. Tai sekoja filma "Niksons" (Nixon, 1995) ar Entoniju Hopkinsu galvenajā lomā un "W." (W., 2008) ar Džošu Brolinu.
Beči
Beči var būt:
Kaļinkaviču rajons
Rajona centrā Kaļinkavičos dzimis airētājs Ramans Petrušenka (Раман Iванавiч Петрушэнка, 1980).
Armēņu fidaji
Armēņu fidaji (rietumu hy Fedayi; austrumu hy Fidayi), arī armēņu bandas un armēņu milicija, bija armēņu civiliedzīvotāji, kuri izveidoja pašaizsardzības vienības un neregulāras bruņotas bandas, reaģējot uz armēņu masveida slepkavībām un noziedznieku, kurdu bandu un Osmaņu impērijas bruņoto spēku veiktajām armēņu ciematu sagrābšanām un izlaupīšanām sultāna Abdulhamida II valdīšanas laikā 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā, īpaši 1894.-1896. gados. Viņu galamērķis bija izcīnīt armēņu autonomiju (armēnakani) vai neatkarību (dašnaki un hunčaki) atkarībā no viņu ideoloģijas un armēņu tābrīža apspiešanas pakāpes.
Daži no galvenajiem fidaju kaujiniekiem, saskaņā ar Armēnijas Revolucionārās Federācijas (ARF) vadītāju vienošanos piedalījās arī Persijas konstitucionālajā revolūcijā, kas notika tajā pašā laikā.
Armēņu termins "fidaji" ir atvasināts no ar fidā'īyūn, burtiski nozīmējoša "upurētāji". Ar šo vai līdzīgu nosaukumu ("fedaji", "fedaīni" utt.) pazīstami dažādu zemju un laikmetu paramilitāru grupu dalībnieki.
Vēsture
Armēņu fidaju uzdevums bija aizstāvēt armēņu ciemu iedzīvotājus no vajāšanām un vienlaikus izjaukt jebkādas Osmaņu impērijas darbības armēņu apdzīvotajos reģionos. Armēņu brīvprātīgie cīnījās Abdulhamida slaktiņu (1894—1896), Sasunas sacelšanās (1894), Zeitunas sacelšanās (1895—1896), Vanas aizstāvēšanas un Hanasoras ekspedīcijas laikos. Viņi bija arī Armēņu nacionālās atbrīvošanas kustības vadītāji un dalībnieki. Šīs grupas iznīcināja telegrāfa līnijas un uzbruka armijas noliktavām, veica slepkavības, uzbrukumus un pretuzbrukumus musulmaņu ciematiem. Viņi palīdzēja armēņiem sevi aizstāvēt osmaņu spēku veikto ciematu etnisko tīrīšanu laikā. Armēņi viņus atbalstīja un fidaji ātri ieguva starp tiem slavu, atbalstu un uzticēšanos.
Viņu darbība apsīka līdz ar Osmaņu impērijas otrās konstitūcijas laikmetu, kad pie varas nāca Savienības un Progresa komiteja un uz laiku piešķīra impērijas armēņu pilsoņiem tādas pašas tiesības kā turku un kurdu pilsoņiem. Lielākā daļa fidaju grupu izjuka, viņu dalībnieki atgriezās mājās.
Persijas konstitucionālā revolūcija
Vairāki fidaju un ARF galvenie pārstāvji, tai skaitā Arams Manukjans, Hamo Ohandžanjans un Stepans Stepanjans, vienojās par pievienošanos kaimiņvalstī Kādžāru Persijā notiekošajai konstitucionālajai revolūcijai. Viņi nolēma, ka tas būs izdevīgi Persijas armēņiem.
Pirmais pasaules karš
Dažas fidaju grupas pievienojās Osmaņu armijai pēc tam, kad impērijas valdība pieņēma jaunu likumu kara atbalstam, saskaņā ar kuru visiem pieaugušajiem vīriešiem līdz 45 gadu vecumam bija jābūt vai nu iesauktiem Osmaņu armijā, vai arī jāmaksā īpašu nodokli kara vajadzībām par atbrīvošanu no dienesta. Šī likuma rezultātā lielākā daļa darbspējīgo vīriešu tika aizvesti no mājām, atstājot ģimenes bandu varā. Lielākā daļa armēņu iesaukto vēlāk tika pārvērsti par ceļu strādniekiem, jo patiesas vajadzības pēc tik daudziem kareivjiem nebija.
Genocīds, ko Pirmā pasaules kara laikā Osmaņu impērija atsāka pret armēņiem, atjaunoja fidaju grupas impērijas robežās. Savukārt desmiti tūkstoši armēņu brīvprātīgi pieteicās iesaukumam vairākās svešās armijās. Šādas armēņu brīvprātīgo vienības tika izveidotas Krievijas armijā, lai cīnītos pret Osmaņu impēriju.
Krievijas Kaukāza fronte sabruka pēc cara atteikšanās no troņa. 1917. gadā Austrumarmēņu kongress aicināja armēņu karavīrus un virsniekus, kas bija izkaisīti pa Krievijas okupētajiem osmaņu reģioniem, pulcēties kopā. Plāns bija mobilizēt vismaz armēņus cīņai Kaukāza frontē. Šim nolūkam tika izveidota Armēņu Militārā komiteja, kuras prezidents bija ģenerālis Bagratuni. Tai pašā gadā Armēnijas Nacionālais kongress izveidoja Armēnijas Nacionālo padomi, kas organizēja Armēnijas Pirmo Republiku. Armēņu rekrūši un brīvprātīgie no Krievijas armijas vēlāk izveidoja Armēnijas bruņoto spēku kodolu. Jaunizveidotajā Armēnijas valstī ieplūda armēņu bēgļi no Osmaņu impērijas. Tālāk uz dienvidaustrumiem Vanā fidaji palīdzēja vietējiem armēņiem pretoties Turcijas armijai līdz 1918. gada aprīlim, bet galu galā bija spiesti bēgt uz Persiju.
Lai pamatotu ārkārtas pasākumus, Rietumarmēnijas administrācija sasauca konferenci, kurā 1917. gada decembrī tika pieņemts plāns izveidot 20 000 cilvēku lielu miliciju Andranika Ozanjana (Andranika) vadībā. Iekaroto osmaņu zemju komisārs Hakobs Zavrijevs paaugstināja Andraniku par ģenerālmajoru, un viņš osmaņu zemēs pārņēma Armēnijas spēku vadību. Tie uzvarēja vairākās nozīmīgās cīņās, piemēram, Karakilisas, Bašabaranas un Sardarapatas kaujās, kurās fidaji apvienojās ar Krievijas armēņu spēkiem ar bāzi Erevānā ģenerāļa Tovmasa Nazarbekjana vadībā.
Saskaņā ar 1919. gada Parīzes miera konferencē Armēnijas nacionālās delegācijas prezidenta Pogosa Nubara teikto, partizānu skaits šajās neregulārajās vienībās bija 40 000—50 000, "neskaitot 150 000 armēņu Krievijas Impērijas armijā, vairāk nekā 40 000 viņu brīvprātīgo palīdzēja atbrīvot daļu armēņu vilajetu un kur viņi savu līderu Andranika un Nazarbekjana vadībā viņi, vienīgie no Kaukāza tautām, izrādīja pretestību Turcijas armijai, sākot no boļševiku izstāšanās no kara līdz pat pamiera parakstīšanai." Pogoss Nubars bija iecerējis paplašināt neatkarīgo Armēniju arī ar attālākām zemēm. Tādējādi viņš centās palielināt armēņu fidaju skaitu, kuri būtu kaujasspējīgi pierādīt, ka armēņi spēj aizstāvēt garu Osmaņu un Armēnijas robežu. Patiesībā fidaju skaits tajā laikā bija daudz mazāks par šādam mērķim nepieciešamo, ņemot vērā, ka lielākajā daļā sadursmju starp viņiem un naidīgiem grupējumiem kaujinieku skaits bija niecīgs. Turklāt daudzi no viņiem tika pieskaitīti vairākkārt no dažādām vietām un cīņām. Jāņem vērā arī tas, ka daudzi armēņu neregulārie kaujinieki bija gājuši bojā, aizstāvot Rietumarmēnijas reģionus armēņu genocīda laikā.
Vaithorsa
Vaithorsa (en, ) ir pilsēta Kanādas ziemeļrietumos, Jukonas administratīvais centrs. Tā ir Jukonas vienīgā pilsēta, kā arī lielākā apdzīvotā vieta pēc iedzīvotāju skaita. 2021. gadā Vaithorsā dzīvoja 28,2 tūkstoši iedzīvotāju. Tā atrodas Jukonas upes krastos, Aļaskas maģistrāles malā. Šī iemesla dēļ Vaithorsa ir nozīmīgs transporta mezgls. Attīstīta kalnrūpniecība (iegūst varu) un kokapstrāde. Vaithorsai bija liela nozīme Klondaikas zelta drudža laikā.
Kopvērtējums Tour de France
Kopvērtējums Tour de France ir svarīgākā klasifikācija Tour de France riteņbraukšanas sacensībās, to izmanto, lai noteiktu uzvarētāju. Kopš 1919. gada kopvērtējuma līderis sacensību laikā valkā dzelteno krekliņu (fr; ).
Aleksandropole (Viļānu pagasts)
Aleksandropole ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 6,8 km no pagasta un novada centra Viļāniem un 223,1 km no Rīgas.
Kopvērtējums Tour de France
Noteikumi
Tour de France un arī citu riteņbraukšanas daudzdienu sacensību uzvarētājs tiek noteikts, summējot katra braucēja posmos uzrādīto distances laiku. Kopējam laikam var tikt pieskaitīti vai noņemti bonusi vai sodi par uzvarām atsevišķos posmos vai kāpuma virsotnes sasniegšanu pirmajam, kā arī par noteikumu pārkāpumiem. Braucējs ar vismazāko kopējo laiku katra posma beigās saņem ceremoniālu dzelto riteņbraucēja kreklu un tiesības uzsākt nākamo posmu, parasti nākamajā dienā, dzeltenā kreklā.
Aleksandropole (Viļānu pagasts)
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V595 (Viļāni–Maltas Trūpi–Lomi).
Kopvērtējums Tour de France
Noteikumi
Braucējs, kurš saņem dzelteno krekliņu pēc pēdējā posma Parīzē, ir tūres kopvērtējuma uzvarētājs.
Līdzīgi līderu krekliņi pastāv arī citās riteņbraukšanas sacensībās, bet tie nav vienmēr dzeltenā krāsā (krāsu izvēlas sacensību organizatori). Tour of California izmanto zelta, Giro d'Italia rozā un Tour Down Under okera krāsas krekliņu, tā tiek asociēta ar Austrāliju, īpaši tās tuksnešu reģioniem. Līdz 2009. gadam Vuelta a España izmantoja zelta krāsu, bet kopš 2010. gada līdera krekliņš ir sarkans.
Vladimirs Presņakovs
Vladimirs Presņakovs (ru; dzimis Sverdlovskā) ir padomju un krievu estrādes dziedātājs, taustiņinstrumentālists, komponists, aranžētājs un aktieris.
Biogrāfija
Vladimirs Presņakovs piedzima Sverdlovskā solistu Vladimira Presņakova un Jeļenas Presņakovas ģimenē. Mācījies kora skolā, pēc tam Oktobra revolūcijas skolā koru diriģentu nodaļā.
Popularitāti Vladimirs ieguva pēc dalības filmā "Augstāk par varavīksni" (1986). Pēc kā filmējies arī citās mākslas filmās. No 1987. līdz 1994. gadam strādāja Allas Pugačovas dziesmas teātrī. 80. gadu beigās izveidoja grupu Капитан.
Ģimene
Londonā Kristīnai Orbakaitei piedzima Vladimira dēls Ņikita.
Presņakovs apprecējās ar modelētāju Jeļenu Ļensku. No 2004. gada dzīvo kopā ar dziedātāju Natāliju Podoļsku. Viņi apprecējās.
Ķemeru iela (Rīga)
Ķemeru iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Šampēterī. Ķemeru iela sākas krustojumā ar Volguntes ielu un beidzas ar strupceļu pie Kalnciema tilta satiksmes pārvada (gājējiem iespējams savienojums ar Baseina ielu). Kopējais ielas garums ir 230 metri, tā ir klāta ar bruģa segumu. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Iela ir nosaukta Ķemeru — agrāk pilsētas, mūsdienās Jūrmalas pilsētas daļas — vārdā.
Ķemeru iela ir savienota ar Volguntes ielu (T veida krustojums).
Kriss Kolumbuss
Kriss Kolumbuss (en, dzimis Spanglerā, Pensilvānijā, ASV) ir amerikāņu režisors un producents. Režisora debija ir 1987. gada filma Adventures in Babysitting.
Plašāku atpazīstamību Kolumbuss ieguva pēc filmām "Viens pats mājās" (1990) un tās turpinājuma "Viens pats mājās 2" (1992). Bijis režisors arī tādām filmām kā "Harijs Poters un Filozofu akmens" (2001), "Harijs Poters un Noslēpumu kambaris" (2002), "Pērsijs Džeksons un Olimpieši: Zibens nolaupītājs" (2010), "Pikseļi" (2015).
Kā viens no filmas "Kalpone" (2011) producentiem nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma".
Savvaļā (filma)
"Savvaļā" (en) ir 2007. gada ASV biogrāfiska filma, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Šons Penns. Filmas scenārijs veidots balstoties tāda paša nosaukuma Džona Krakauera grāmatā, kas stāsta par Kristofera Makkandlesa dzīvi. Galvenās lomas atveido Emīls Hiršs, Mārsija Geja Hārdena, Viljams Hērts, Džena Malone, Katrīna Kīnere, Braiens Dierkers, Vinss Vons un Kristena Stjuarta. Filmas pirmizrāde notika.
Kristofers Makkandless, kurš augstskolā bija labs students un sportists, pabeidz Emorijas Universitāti, atstāj visas sev piederošās lietas un atdod iekrātos 24 tūkstošus dolāru labdarībai, lai dodos uz Aļasku un dzīvotu savvaļā.
Dena Lidzjuņa
Dena Lidzjuņa (zh,, dzimusi , mirusi ), pazīstama arī kā Teresa Tena (ja), bija Ķīnas Republikas (Taivānas) dziedātāja un aktrise. Viņa bija slavena dziedātāja ne tikai Taivānā, bet arī Ķīnā, Japānā, Malaizijā, Taizemē, Honkongā un citās Āzijas valstīs. Viņa tika dēvēta arī par Āzijas dīvu (ja). 1967. gadā viņa izdeva savu pirmo solo albumu. 1980. gados viņa sasniedza karjeras virsotni bieži uzstājoties Japānā dzīvojošajiem ķīniešiem. 1995. gadā Denu Lidzjuņu piemeklēja bronhiālās astmas lēkme un viņa nomira, būdama 42 gadus veca.
Fabiu Pereira da Silva
Fabiu Pereira da Silva (pt, dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, bijušais Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Fabiu pārstāv Francijas Ligue 1 komandu Nantes.
Fabiu un viņa dvīņu brālis Rafaels pievienojās Manchester United 2007. gada februārī. Fabiu nespēja nostiprināties Manchester United sastāvā, ticis izīrēts arī Queens Park Rangers. 2014. gadā Fabiu pievienojās Cardiff City. Pēc divām sezonām Cardiff City, Fabiu pievienojās Middlesbrough, kur arī pavadīja divas sezonas. Kopš 2018. gada Fabiu pārstāv Ligue 1 komandu FC Nantes.
Sasniegumi
Manchester United
Grīvas vācu skola
Grīvas vācu skola, no 1877. gada Kurzemes guberņas skola Grīvā (Kurlaendische Landes–Schule zu Griwe–Semgallen), bija privāta Kurzemes bruņniecības uzturēta četrgadīga 2. pakāpes skola jeb proģimnāzija, kas atradās Grīvas miestā.
Skolā mācīja reliģiju, zīmēšanu, vācu un krievu valodu, kaligrāfiju, dziedāšanu un vingrošanu. Mācības līdz Baltijas pārkrievošanas laikam notika vācu valodā. Ar to tiek saistīti J. Raiņa Daugavpils 6. vidusskolas pirmsākumi.
Ļesosibirska
Ļesosibirska (ru) ir pilsēta Krasnojarskas novadā Krievijas Federācijā. Pilsēta atrodas 282 km no Krasnojarskas.
Sesils Kventins
Sesils Kventins (en; dzimis, miris ) bija britu burātājs, olimpiskais čempions 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Mizaiņu pilskalns
Mizaiņu pilskalns atrodas Kurzemē, Saldus novada Lutriņu pagasta austrumos. Valsts nozīmes kultūras piemineklis. Tas ir 10—12 metrus augsts, iegarens paugurs. Datējums nav zināms.
Ziemeļu salu tunelis
Ziemeļu salu tunelis (fo) ir 2006. gadā atklāts 6,2 kilometrus garš divu joslu zemūdens autotranporta tunelis Fēru Salās.
Beči (Viļānu pagasts)
Beči (arī Bieči) ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 8,2 km no pagasta centra un novada centra Viļāniem un 224,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem, netālu no Maltas upes.
Šiho Onodera
Šiho Onodera (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Lielais Bukarestes ugunsgrēks
Ugunsgrēks iznīcināja pilsētas centrālo daļu, komercdarbības centru, kur atradās nelielas, pārblīvētas koka ēkas. Tolaik daudzas no Bukarestes ēkām bija būvētas no koka, kas apvienojumā ar šaurajām ielām padarīja tās ugunsnedrošas. Pēc ugunsgrēka to vietā uzcēla divstāvu mūra ēkas pēc Austrijas parauga, kur apmetās tirgotāji un amatnieki. Ēku pirmajos stāvos atradās veikali un noliktavas, bet otrais stāvs tika izmantots dzīvošanai.
Daniels Harvics
Biogrāfija
19. gadsimta vidū bijis viens no spēcīgākajiem Eiropas šahistiem. Lielāko daļu savas dzīves pavadījis Londonā un Parīzē, bijis Parīzes šaha kafejnīcas Café de la Régence patstāvīgs apmeklētājs. No 1846. gada līdz 1860. gadam nospēlējis aptuveni 16 mačus ar tā laika labākajiem šahistiem. 1846. gadā zaudējis Hauardam Stauntonam ar 9½:12½ un Džordžam Volkeram ar 5:7. 1848. gadā Breslavā nospēlējis neizšķirti ar Ādolfu Andersenu — 5:5. 1848. gadā uzvarējis Kārli Maietu ar 6:3. 1849. gadā guvis minimālu uzvaru pār Bernhardu Horvicu ar 8:7. 1853.-1854. gados Londonā izdevis žurnālu British Chess Review. 1858. gadā sacenties mačā ar tā laika spēcīgāko šahistu Polu Morfiju. Harvicam izdevies uzvarēt mačā divas pirmās partijas, taču vēlāk Morfijs noslēdzis maču savā labā ar 2½:5½. Neraugoties uz zaudējumu, tas bijis viens no labākajiem Eiropas šahistu rezultātiem mačā pret Morfiju. 1862. gadā Berlīnē Harvics izdevis savu šaha mācību grāmatu Lehrbuch des Schachspiels, kura ieguvusi lasītāju atzinību. Drīz pēc tam pametis šaha turnīrus, jo saņēmis nelielu mantojumu no tēva Itālijas Alpos, kur aizvadījis savu atlikušo mūža daļu.
Izidors Brensons
Izidors Brensons (Isidorus Brennsohn, 1854-1928) bija Latvijas ebreju izcelsmes ārsts ortopēds, antropologs un medicīnas vēsturnieks. Uzrakstījis Kurzemes (1902, 1929), Vidzemes (1905, 1922), un Igaunijas (1902,1922) ārstu biogrāfiskās vārdnīcas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1854. gada 27. septembrī Jelgavas tirgotāja Īzaka Brenzona un viņa sievas Beiles-Doras Kreceres ģimenē. Mācījās Jelgavas vīriešu ģimnāzijā (1868-1875), pēc tam studēja Tērbatas universitātes medicīnas fakultātē (1875-1881). 1881. - 1883. gadā strādāja par Subates ārstu, līdztekus veikdams antropoloģiskos pētījumus, kas 1883. gada 31. janvārī noslēdzās ar Dr. med. disertācijas aizstāvēšanu Tērbatas universitātē par tēmu "Lietuviešu antropoloģija". 1883. gada 12. maijā Jelgavā apprecējās ar Klāru Hercenbergu.
No 1885. gada strādāja par ārstu ortopēdu Jelgavā, papildinot savas zināšanas Berlīnes (1884-1885, 1893), Leipcigas (1886) un Vīnes (1889, 1901) klīnikās. 1887. gadā nodibināja savu ortopēdijas un ģimnastikas dziedniecības iestādi Jelgavā, 1906. gadā ortopēdijas iestādi Dzintaros (tolaik Edinburgā, Rīgas Jūrmalā). Publicēja klīnisko gadījumu aprakstus Berlīnes un Pēterburgas medicīniskajos žurnālos un vāca ziņas par Baltijas zemju ārstiem kopš viduslaikiem līdz 20. gadsimtam, kuras apkopoja bibliogrāfisku vārdnīcu veidā. Bija Kurzemes literatūras un mākslas biedrības loceklis. 1907. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, strādāja Jūrmalā, bija ortopēdijas konsultants Rīgas Sarkanā krusta slimnīcā (1914-1915).
Pēc Pirmā pasaules kara strādāja Rīgas kara slimnīcā (1919-1921). Viņa pēdējā publiskā uzstāšanās bija 2. Latvijas ārstu kongresā 1928. gada 7. septembrī ar runu "Skices no senās Kurzemes medicīnas dzīves". Miris 1928. gada 31. decembrī Rīgā, apglabāts Jaunajos ebreju kapos. Bēru runas teica Ebreju ārstu apvienības priekšsēdis M. Hiršbergs un Rīgas praktizējošo ārstu biedrības prezidents H. fon Hedenštrēms (v. Hedenström).
Volīnijas guberņa
Volīnijas guberņa (krievu: Волынская губерния, ukraiņu: Волинська губернія) bija sākotnēji Krievijas Impērijas administratīvi teritoriāla vienība, kas tika izveidota 1796. gada beigās pēc Trešās Polijas dalīšanas no īslaicīgi pastāvējušās Volīnijas vietniecības un Volīnijas vaivadijas teritorijas.
Pēc Rīgas miera līguma noslēgšanas daļa no guberņas teritorijas kļuva par jauno Volīnijas vojevodisti Polijas Otrajā republikā, bet otra daļa palika Ukrainas PSR sastāvā līdz 1925. gadam, kad ar Visukrainas Centrālās izpildkomitejas un Tautas komisāru padomes lēmumu tā tika likvidēta.
Vēsture
Līdz 1796. gadam guberņa tika pārvaldīta kā vietniecība. Sākotnēji tā centrs bija Izjaslavā, un to sauca par Izjaslavas vietniecību. Tā tika izveidota galvenokārt no Kijivas vaivadijas un Volīnijas vaivadijas austrumu daļas.
1795. gada 24. oktobrī Prūsija, Hābsburgu monarhija un Krievijas Impērija veica Trešo Polijas dalīšanu.
1796. gada decembrī tika izveidota Volīnijas guberņa, kurā ietilpa pārējā Volīnijas vaivadijas un Koveļas vaivadijas daļa.
1796. gadā administrācija pārcēlās uz Novohradu-Volinsku, bet, tā kā netika atrastas administratīvām vajadzībām piemērotas ēkas, administratīvais centrs atkal tika pārcelts uz Žitomiru.
1802. gadā Žitomiru beidzot izpirka no kņaza Iļjinska īpašumiem, un 1804. gadā tā oficiāli kļuva par Volīnijas guberņas centru.
Ukraiņu—padomju kara laikā 1918. gadā Žitomira bija Ukrainas pagaidu galvaspilsēta.
Pēc Poļu—padomju kara 1920. gadā un saskaņā ar Rīgas miera līgumu (1921) lielākā daļa teritorijas kļuva par Polijas Otrās Republikas sastāvdaļu un tika pārveidota par Volīnijas vojevodisti ar centru Luckā. Austrumu daļa pastāvēja līdz 1925. gadam un vēlāk sadalījās trīs apgabalos: Šepetivkas, Žitomiras un Korosteņas apgabalos.
Paliec pie manis
"Paliec pie manis" (en) ir 1986. gada ASV piedzīvojumu filma, kas balstīta uz Stīvena Kinga romānu The Body. Filmas režisors ir Robs Rainers. Galvenās lomas atveido Vills Vītons, Rivers Fīnikss, Korijs Feldmens, Džerijs O'Konels un Kīfers Saterlends. Filmas pirmizrāde notika.
Kāds rakstnieks pēc drauga nāves atceras savus bērnības gadus, kuru laikā viņš kopā ar draugiem mēģināja atrast pazuduša zēna ķermeni.
Timo Verners
Timo Verners (de; dzimis ) ir Vācijas futbolists, Vācijas Bundeslīgas kluba RB Leipzig un Vācijas futbola izlases uzbrucējs.
Dzimis Štutgartē, futbolista gaitas uzsāka VfB Stuttgart. 2015.—2016. gada sezonā Stuttgart izkrita no Bundeslīgas uz Verneru nopirka RB Leipzig par 10 milijoliem eiro. 2019–20. gada sezonā kļuvis par Bundeslīgas otru labāko vārtu guvēju. Pēc tam, kad viņš kļuva par Leipzig visu laiku labāko vārtu guvēju, Verners pārcēlās uz Anglijas Premjerlīgas komandu Chelsea. Savā pirmajā sezonā kļuvis par UEFA Čempionu līgas uzvarētāju. 2022. gadā atgriezies Leipzig.
Vācijas futbola izlasē spēlējis 2017. gada FIFA Konfederāciju kausā, kurā viņš bija dalīti labākais vārtu guvējs.
Sasniegumi
Vācija
Chelsea
Individuālie sasniegumi
1999.—2000. gada UEFA Čempionu līgas sezona
1999.—2000. gada UEFA Čempionu līgas sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 45. sezona un 8. zem UEFA Čempionu līgas nosaukuma. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Stade de France stadionā Parīzē.
Par UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem astoto reizi kļuva Spānijas komanda Real Madrid, kas finālā uzvarēja citu Spānijas komandu Valencia ar rezultātu 3–0.
Pirmo reizi no trīs spēcīgākajām līgām (Itālijas, Vācijas un Spānijas) piedalījās četras komandas. Pirmo reizi finālā tikās komandas no vienas valsts.
Pirmais grupu turnīrs
Pirmo reizi UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā piedalījās AIK, Boavista, Bordeaux, Chelsea, Fiorentina, Hertha BSC, Lazio, Maribor, Molde, Valencia un Willem II.
Krāgaskalna pusmuiža
Krāgaskalna pusmuiža (de) bija Vidzemes pusmuiža, kas atradās mūsdienu Alūksnes novada Alsviķu pagastā Krāgaskalnā. Tā bija Tūjas muižas pusmuiža. Muižas apbūves komplekss ir 19. gadsimta vidus vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Kompleksā ietilpst pārvaldnieka māja, kūts ar slēgtu pagalmu un kūts - šķūnis (celts 1846. gadā).
Baltic Records Group
Vēsture
2001. gadā kompānija dodot priekšroku latviešu mūzikas izdošanai. Baltic Records Group sadarbības partneru vidū ir rietumu firmas un šīs mūzikas kompānijas ierakstu izplatībai starptautiskā līmenī palīdz arī tās direktora dalība starptautiskajā mūzikas tirgū MIDEM. Kompānija pārvalda kādreizējās skaņu ierakstu studijas Melodija, tagad RSIS kataloga daļu.
Mākslinieki
Galvenie kompānijas mākslinieki ir:
Kompānijas pievēršas arī retro — estrādes mūzikas izdošanai, klajā nākušas Latvijas Gadalaiku izlases: Kopumā kompānijas žanru amplitūda svārstās no kora un bērnu mūzikas līdz aktuālai deju mūzikai, galveno uzmanību pievēršot rokam un popmūzikai.
Blūzmi
Blūzmi var būt:
Holivuda
Holivuda (en) var būt:
Niks Apsītis
Niks Apsītis (dzimis ) ir bijušais Latvijas hokejists. Savas karjeras laikā spēlējis vairākās Latvijas čempionāta komandās un Spānijas hokeja līgas klubā CH Vitoria-Gasteiz, 2012.-13. gada sezonā kļūstot par Spānijas čempionu. 2014. gadā kļuvis par Latvijas čempionu.
1992. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss
1992. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss bija ceturtā UCI Pasaules kausa sezona. Salīdzinot ar iepriekšējo sezonu, netika organizētas un kalendārā vairs netika iekļautas Grand Prix de la Libération sacensības un Grand Prix des Amériques mainīja nosaukumu uz Grand Prix Téléglobe. Pēdējās sacensības bija individuālais brauciens Grand Prix des Nations, kurš tradicionāli notika Francijā, šoreiz tika rīkots Palma de Maļorkā. Sacensību kopvērtējumā uzvarēja Vācijas pārstāvis Olafs Ludvigs no  komandas.
Šakornaks (krāteris)
Šakornaks (la) ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Tas atrodas Skaidrības jūras austrumu malā. Krāteris nodēvēts franču astronoma Žana Šakornaka vārdā. Nosaukumu 1935. gadā apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība.
Uz ziemeļrietumiem no krātera atrodas Poseidonijs (Ø 95 km), uz dienvidiem Lemonjē (Ø 68 km).
Šakornaka krāteris ir sens un stipri erodējis, forma nav apaļa, bet vairāk līdzīga piecstūrim. Krātera pamatne nelīdzena, to klāj izplūdusī lava. Krāteri šķērso vairākas plaisas (Rimae Chacornac). Krātera vidusdaļā atrodas neliels krāteris Šakornaks A (Ø 5 km).
Pavadoņkrāteri
Uz Mēness kartēm šie krāteri tiek apzīmēti ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Šakornaka krāterim.
2014. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle
2014. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēle bija 2013.—14. sezonas Kontinentālās hokeja līgas zvaigžņu spēle, kura norisinājās 2014. gada 11. janvārī. Spēle norisinājās Ondrej Nepela Arena Bratislavā, Slovākijā, pirmoreiz ārpus bijušās Padomju Savienības teritorijas.
Kristiāns Zelts
Kristiāns Zelts (dzimis Rīgā ) ir latviešu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) pārstāv Latvijas čempionāta vienību Rīgas "Dinamo".
Karjera
Spēlēt sācis ASK Ogre sistēmā, karjeru K. Zelts sāka 2013. gada sezonā ar Jūrmalas HASC Latvijas čempionātā. Vēlāk devies uz Norvēģiju, kur pārstāvējis Kristiansand IK komandu. Aizvadījis pārbaudes spēles Latvijas U18 izlases komandā.
2015. gada sezonā noslēdzis līgumu ar Norvēģijas otrās līgas klubu Nes IK. Aizvadījis pārbaudes spēles Latvijas U20 izlases komandā.
Nākamās sezonas pavadījis Amerikas Junioru līgās, pārstāvot El Paso Rhinos un Cheyenne Stampede komandas.
2017. gadā atgriezies Latvijā, pārstāvot Rīgas "Prizma" vienību. 2018. gada sezonas laikā K. Zelts pārcēlās uz HS Rīga komandu, tās sastāvā spēlējot līdz 2018 gada sezonas beigām.
2018. gada sezonu K. Zelts sācis HK Kurbads sastāvā, bet vēlāk pievienojies HK Lido, tās sastāvā tika aizvadītas 3 spēles. Vēlāk tās pašas sezonas laikā pārcēlies uz Latvijas otras līgas klubu "Prizma/Pārdaugava", no kuras sezonas otrajā pusē ticis izsaukts uz Latvijas izlasi, pārstāvot to Ziemas olimpiskajā universiādē Krasnojarskā, Krievijā.
2019. gadā sezonā atgriezies HK Prizmas sastāvā, bet sezonas pirmajā pusē ģimenes apsvērumu dēļ izlaidis gan 2020. gada atlikušo sezonu, gan visu 2021. gada sezonu.
2022. gada sezona atgriezies, pārstāvot HK "Olimp" komandu Latvijas čempionātā, izcīnot 2. vietu.
Sākot ar 2022.—2023. gada sezonu, spēlēja jaunizveidotajā Latvijas čempionāta klubā Rīgas "Dinamo".
Volčanska
Volčanska ir pilsēta Krievijas Sverdlovskas apgabalā. Izvietojusies apgabala ziemeļos Ziemeļurālu austrumu priekškalnēs. Tipiska monopilsēta, kuras iedzīvotāji atkarīgi galvenokārt no viena kalnrūpniecības uzņēmuma.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta ap 1850. gadu, kad Volčankas upes krastā apmetās kažokzvēru mednieki. 1908. gadā ciemā bija 14 sētas un baznīca un dēvēta par Ļesnaja Volčanka (Лесная Волчанка). 19. gadsimta otrajā pusē Volčankas apkaimē atklāja ievērojamas brūnogļu iegulas, kuras sāka apgūt 20. gadsimta sākumā. 1944. gadā sākta rūpnieciska ieguve enerģētikas vajadzībām. 1956. gadā Ļesnaja Volčankai piešķīra pilsētas tiesības un pārdēvēja par Volčansku. Sakarā ar ogļu ieguves samazināšanos pilsētas iedzīvotāju skaits kopš 1970. gadiem samazinājies trīskārt.
Bārnijs Frenks
Bārnijs Frenks (en; dzimis ) ir amerikāņu advokāts un politiķis. Kopš 1981. gada ir Pārstāvju palātas loceklis no Masačūsetsas 4. Kongresa apgabala, pārstāv Demokrātisko partiju. B. Frenks tiek uzskatīts par vienu no redzamākajiem geju politiķiem ASV.
Izglītību ieguvis Hārvardas koledžā (Harvard College) un Hārvardas juridiskajā skolā (Harvard Law School). Pirms ievēlēšanas Masačūsetsas Pārstāvju palātā 1972. gadā B. Frenks darbojās politikā kā palīgs. 1980. gadā ticis ievēlēts ASV Pārstāvju palātā ar 52% balsu. Pēc tam ticis vairākkārt pārvēlēts. Laikā no 2007. līdz 2011. gadam B. Frenks bija Pārstāvju palātas Finanšu pakalpojumu komitejas vadītājs. 2011. gada 28. novembrī politiķis paziņoja, ka pēc 2013. gada beigs savu politisko karjeru Kongresā.
Tombili
Tombili (dzimusi ap 2009. gadu Stambulā (?), Turcijā, mirusi 2016. gada 1. augustā Stambulā) bija ielas kaķene no Stambulas. Viņa kļuva starptautiski pazīstama, pateicoties fotogrāfijai, kurā viņa redzama zvilnam uz soliņa. Pēc Tombili nāves Stambulas pilsēta pagodināja viņu ar bronzas skulptūru.
Samoa salas
Samoa salas ir vulkānisku salu arhipelāgs Polinēzijā, Klusā okeāna centrālajā daļā. Divas lielākās rietumu salas aizņem neatkarīgā Samoa valsts, arhipelāga austrumdaļu — ASV teritorija ASV Samoa.
Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka cilvēki salās apmetušies ap 1050. gadu p.m.ē. Pirmais no eiropiešiem salas 1722. gadā atklāja holandiešu jūrasbraucējs Jakobs Rogevēns un nosauca tās par Boumana salām (nl) par godu ekspedīcijas kuģa Thienhoven kapteinim Kornelisam Boumanam (Cornelis Bouman). 1768. gadā salas apmeklēja franču jūrasbraucējs Luī Antuāns de Bugenvils un nodēvēja tās par Jūrasbraucēju salām (fr). 1889. gadā Samoa kļuva par ASV, Lielbritānijas un Vācijas kondomīniju, 1899. gadā sadalīta starp ASV (austrumdaļa) un Vāciju (rietumdaļa). 1914. gadā Vācijas valdījumu ieņēma Jaunzēlande un 1920. gadā ieguva Nāciju Līgas mandātu salu pārvaldei. 1962. gadā Samoa rietumdaļa ieguva neatkarību kā Rietumsamoa.
Eisturojas tunelis
Eisturojas tunelis (fo) ir 2020. gadā atklāts 11,238 kilometrus garš divu joslu zemūdens autotransporta tunelis Fēru Salās.
Tas savieno Streimojas un Eisturojas salas. Šķērsojot Tangafjorda šaurumu un Skolfjordu, tas sasniedz 189 metru zem jūras līmeņa atzīmi. Zem Skolfjorda 72,6 metrus zem jūras līmeņa tunelis sadalās vairākos virzienos, un tas ir pasaulē pirmais izbūvētais zemūdens apļveida krustojums. Tuneļa izmaksas — apmēram 175 miljoni eiro.
Ludvigs Kažemaks
Ludvigs Kažemaks (1910—1942) bija latviešu dzelzceļnieks, nelegālās Latvijas Komunistiskās partijas biedrs (1937). Tautas Saeimas deputāts (1940), Latvijas PSR Tautas komisāru padomes Darba tautas komisārs (1940—1941).
Dzīves gājums
Pēc Latvijas okupācijas un inkorporācijas Padomju Savienībā iecelts par Latvijas PSR darba tautas komisāru (1940—1941).
Otrā pasaules kara laikā kā leitnants cīnījās Sarkanās armijas 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzijas sastāvā, kritis 1942. gada 30. decembrī pie Staraja Rusas Krievijā. Pārapbedīts Rīgas Brāļu kapos.
Ķemeru luterāņu baznīca
Ķemeru evaņģēliski luteriskā baznīca ir luterāņu dievnams, kas atrodas Ķemeros Jūrmalā.
Vēsture
Pirmā pasaules kara laikā pazuda pirmā altārglezna – Rūdolfa fon cur Mīlena (von zur Mühlen) glezna „Kristus svētī”. Ķemeru baznīcas pagalmā tika apbedīti Pirmā pasaules karā kritušie latviešu strēlnieki, 1924. gada 14. septembrī atklāja pieminekli obeliska veidā. Vienā pusē uz plāksnes rakstīti vārdi: „1915.—1917. Varoņu slava nemirst mūžīgi. Šeit dus 80 latvju strēlnieki, miruši varoņu nāvē cīņā pret vāciešiem no 2. Rīgas, 5. Zemgales, 6. Tukuma, 7. Bauskas un 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulkiem. Neaizmirsti arī tu viņus.” Otrā pusē krustoti palmu zari un šķēpi. Vēlāk baznīcas otrā pusē apbedīti 1919. gada maijā Latvijas atbrīvošanas cīņās kritušie kapteiņa Zolta rotas karavīri.
1929. gada 21. janvārī Ķemeru draudze kļuva patstāvīga, bet mācītājs tai bija kopīgs ar Slokas draudzi. Draudzes locekļu skaits izauga no 200 līdz apmēram 1000 1938. gadā. Pēc prāvesta V. Roznieka Ķemeru draudzē no 1937. gada līdz 1944. gadam kalpoja mācītājs Jēkabs Mekšs. Otrā pasaules kara laikā baznīcu skāra trīs artilērijas šāviņi.
Pēc kara par Ķemeru draudzes mācītāju no 1947. līdz 1950. gadam bija Juris Vilāns, 1950. gada Ziemassvētkos atklāja Indriķa Zeberiņa 1943. gadā gleznoto altāra gleznu „Jēzus pie Betezdas dīķa”. Rūdolfs Goldšmits bija draudzes mācītājs no 1951. līdz 1953. gadam, prāvests Vilhelms Migla līdz 1957. gadam, mācītājs Kārlis Kristofors no 1957. līdz 1960. gadam. Voldemārs Lorbergs bija Ķemeru draudzes mācītājs no 1960. līdz 1967. gadam, mācītājs Valdis Amols no 1967. līdz 1994. gadam. No sākuma kā evaņģēlists, vēlāk kā mācītājs no 1997. līdz 2004. gadam draudzē kalpoja Guntars Dimants, no 2004. līdz 2010. gadam mācītājs Jānis Saulīte. 2011. gadā kalpošanu uzsāka mācītājs Atis Grīnbergs.
Atjaunošana
2000. gadā tika saremontēts baznīcas tornis, 2001. gadā uzlikts jumta segums sakristijai, bet 2005. gadā tika pabeigts uzlikt jumta segumu visam dievnamam. Kāpnes pie ieejas sakristijā atjaunoja 2006. gadā. 2008. gada vasarā tika izgaismots baznīcas tornis, kā arī tiek nodots galīgajai apstiprināšanai baznīcas žoga  restaurācijas projekts. 2009. gada jūnijā tiek veikts baznīcas iekšienes arhitektoniskā izpēte, lai varētu meklēt finansējumu baznīcas iekšienes kapitālam remontam.
Mijuki Idzumi
Mijuki Idzumi (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Nasdaq-100
Nasdaq-100 ir ASV fondu indekss, kas ietver 100 uzņēmumus ar vislielāko kapitalizāciju, kuru akcijas tiek tirgotas Nasdaq biržā. Indekss neietver finanšu sektora uzņēmumus. Uzņēmumi, kas vairs neatbilst Nasdaq 100 kritērijiem, tiek aizvietoti ar jaunām firmām vienu reizi gadā decembra trešajā nedēļā.
Vēsture
Indeksa vēsture sākās 1985. gadā, kad tika vienlaicīgi ieviesti 2 jauni indeksi: NASDAQ-100 un NASDAQ Financial-100. Pirmajā indeksā tika iekļauti augsti tehnoloģiski rūpniecības uzņēmumi, bet otrajā — finanšu uzņēmumi. Indeksa bāze sākotnēji sastāvēja no 250 punktiem. 1998. gadā tika atļauta ārvalstu uzņēmumu iekļaušana indeksā. Sākotnēji prasības šādiem uzņēmumiem bija visai stingras, taču 2002. gadā tās tika mīkstinātas. Indekss sasniedza vēsturisko maksimumu (vairāk par 4700 punktiem) 2000. gadā “dotkomu burbuļa” laikā. 2021. gadā 57% NASDAQ 100 uzņēmumu ir tehnoloģiju uzņēmumi. Tiem seko pakalpojumu sektora uzņēmumi, kuru īpatsvars ir 21,99%. 7,08% no NASDAQ 100 uzņēmumiem ir veselības aprūpes uzņēmumi, 6,14% — patēriņa preču ražošanas uzņēmumi un 5,92% — rūpniecības uzņēmumi.
Tirgojamie instrumenti, kas ir bāzēti NASDAQ-100
Biržā NASDAQ ar biržas kodu QQQ tiek tirgots fonds, kura struktūra ir analoģiska indeksam NASDAQ-100 un kurš ar augstu precizitātes pakāpi atkārto tā dinamiku.
Atšķirība no indeksa NASDAQ Composite
Indekss Nasdaq Composite ietver visu biržā NASDAQ kotēto uzņēmumu akcijas (kopumā vairāk nekā 3000).
Izmaiņas 2021. gadā
21. jūnijā Honeywell nomainīja Alexion Pharmaceuticals pēc tam, kad to iegādājās AstraZeneca. 26. augustā Crowdstrike nomainīs Maxim Integrated Products, kuru iegādāsies uzņēmums Analog Devices.
Samuila sala
Samuila sala (ru) ir neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā Komsomoļskaja Pravdas salu arhipelāgā, Krievijas Federācijas galējos ziemeļos. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā. Izvietojusies Laptevu jūras dienvidrietumos pie Taimiras pussalas ziemeļaustrumu krasta.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies arhipelāga ziemeļrietumos. No arhipelāga lielākās Boļšojas salas dienvidaustrumos to atdala 15 km platais Diksonas Hidrogrāfu šaurums, bet no Taimiras piekrastes dienvidrietumos — 5,5 km platais Brīvās Kubas šaurums. Sala izstiepusies ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā 14 km garumā, platākajā vietā 5,6 km plata. Piekraste mēreni izrobota, vairāki līči un pussalas. Salā galvenokārt paugurains reljefs, augstākais paugurs ir 51 m vjl salas dienvidrietumos. Arktiskās tundras ainava, aug galvenokārt ķērpji un sūnas.
Vēsture
Salu 1736. gada augustā atklāja Vasīlija Prončiščeva ekspedīcija. Nosaukumu «Samuila salas» arhipelāgam par godu Svētajam Samuilam 1739.—1740. gadā piešķīra Haritona Lapteva ekspedīcija. Pašai salai atsevišķa nosaukuma nebija un tā tika dēvēta par Rietumu Samuilu (Западный Самуил). 1935. gadā, pēc tam, kad pirms gada līdzās arhipelāgam nācās pārziemot trim Ļenas ekspedīcijas kuģiem Staļins, Pravda un Volodarskis, arhipelāgu pārdēvēja tagadējā vārdā par godu komjaunatnes laikrakstam Komsomoļskaja Pravda, bet Rietumu Samuilai atstāja Svētā Samuila vārdu. No 1935. līdz 1939. gadam Samuila salā darbojās Ostrovsamuilas polārstacija.
Jānis Krastiņš
Jānis Krastiņš var būt:
Lilija Ērika
Lilija Ērika (dzimusi, mirusi Rīgā) bija latviešu aktrise.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1890. gadā aktiera Aleksandra Freimaņa un viņa sievas aktrises Hermīnes ģimenē. Aktiermākslu apguva pie vācu aktieriem, tēva, kā arī 1916. gadā skatuves skolā Pēterpilī. Jaunības gados, līdzīgi Aspazijai, padarīja sevi par trim gadiem jaunāku.
No 1907. līdz 1908. gadam darbojās Rīgas latviešu teātrī, no 1908. līdz 1915. gadam Jaunajā Rīgas teātrī.
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās, no 1915. līdz 1917. gadam strādāja Pēterpils latviešu teātrī. Pēc kara atgriezās dzimtenē, 1919. gadā sāka strādāt Latvijas Nacionālajā teātrī.
Starp Ērikas galvenajām teātra lomām ir Spīdola "Ugunī un naktī", Aspazija "Aspāzijā", Mirdza "Vaidelotē" un Rūtiņa "Nogrimušajā zvanā".
Neda Ukradena
Neda Ukradena (sr) ir serbu popdziedātāja, kura dzimusi Horvātijā, uzaugusi Bosnijā un Hercegovinā un pašlaik dzīvo Serbijā. Viņas dziedātājas karjera sākusies 1967. gadā.
Biogrāfija
Neda Ukradena ir dzimusi 1950. gada 16. augustā Glavinā, Horvātijas ciematā netālu no mazpilsētas Imotski. Viņas vecākus sauca Dušans (1927—1997) un Andželija (1924—2018). Neda ir etniska serbiete. Sākotnēji viņas priekštečiem bija uzvārdi Bojaniči un Pavloviči, līdz viens no viņas senčiem "nozaga" meiteni, kuru apprecēja ("ukraden" serbiski nozīmē "nozagts").
Neda dzīvoja Imotski kopā ar vecvecākiem līdz 2 gadu vecumam, kad pārcēlās uz Višegradu Bosnijas un Hercegovinas austrumos. Pēc tam viņas ģimene, sekojot tēva darbam, 5 gadus dzīvoja Goraždē un 2 gadus Brčko, bet 1964. gadā viņas ģimene pārbrauca uz Sarajevu, kur viņa dzīvoja līdz 1992. gadam, kad sākās Bosnijas karš.
Pēc kara sākuma Neda pārcēlās uz Belgradu Serbijā. Vienlaikus no 1992. līdz 1996. gadam viņa īrēja dzīvokli Vīnē. Viņas ģimenes māju Imotski kara laikā bija sagrāvuši horvātu spēki, dzīvoklis Sarajevā tika izlaupīts.
Ievērojot tēva vēlmes, viņa apmeklēja Sarajevas Universitāti, kur sekmīgi studēja tiesības, filoloģiju un angļu valodu, vienlaikus mūzikas skolā mācoties dziedāšanu.
Ukradena kādu laiku bija precējusies ar režisoru Milanu Bilbiju, viņiem bija meita Jelena. Bilbija nomira 2013. gada 30. janvārī Melnkalnē, Neda Ukradena nespēja piedalīties viņa bērēs, jo pieskatīja trīs mazbērnus.
Muzikālā karjera
Pirmā zināmā Nedas uzstāšanās ir 12 gadu vecumā Brčko, kur viņas mūzikas skolotājs un krievu valodas profesors Šrajers ieteica piedalīties vietējā festivālā ar dziesmu "Pīlādzītis" ("Rjabinuška"). Nākamajā gadā viņa uzvarēja šajā festivālā. Tālākā viņas dzīve notika Sarajevā, kur Neda dziedāja skolas korī.
Neda Ukradena savu pirmo dziesmu — "Bezgalīgā spēle" ("Игра без краја") — ierakstīja 1967. gadā priekš Sarajevas radio. Tai pašā gadā ar šo dziesmu viņa uzstājās festivālā "Jūsu pirmais šlāgeris" un saņēma balvu par labāko debiju. Pēc tam ar vidusskolas direktora atbalstu piedalījās vēl dažos festivālos. 1971.—1973. gados kopā ar Nikolu Borotu veidoja ikmēneša muzikālu programmu Sarajevas TV, ierakstot ik mēnesi pa 10—12 dziesmām, kas radīja saķeršanos ar citiem pretendentiem uz skaņu studijas laiku, turklāt ne visas no steigā gatavotajām dziesmām bija veiksmīgas. Pēc šī telemaratona Neda atgriezās pie dziedāšanas festivālos, turpinot sadarbību ar Borotu un dziedot grupā "Akmens uz akmeņa" ("Kamen na kamen"). Neda parādīja izcilas darbaspējas, apvienojot mācības universitātē un mūzikas skolā ar koncertdarbību, kā ekstrēmu gadījumu nodziedot pat trīs koncertus dienā. Tika ierakstīti arī albumi, vienā no kuriem piedalījās Gorans Bregovičs. Neda nekautrējās arī dziedāt politiskas slavas dziesmas par godu toreizējam Dienvidslāvijas līderim Tito. No 1975. līdz 1980. gadam Neda ik gadus dziedāja apmēram 200 koncertos.
Pēc meitas piedzimšanas 1980. gados Neda uzsāka solo karjeru, pārejot uz tīru popu. Sadarbībā ar komponistiem Džordže Novkoviču un Rajko Dujmiču 1982. gadā ierakstīja albumu "Tai jābūt mīlestībai" ("То мора да је љубав"), kurš tika pārdots 350 000 eksemplāros. Arī četriem nākamajiem albumiem bija līdzīgas tirāžas, Neda gūst starptautisku popularitāti un veic turneju pa Rietumpasaules zemēm. No 1987. gada dziesmās atgriežas etniskie motīvi. Šajā desmitgadē Neda saņem lielu daudzumu balvu gan kā gada dziedātāja, gan par viņas disku lielajām tirāžām. Starp viņas galvenajām dziesmām ir "Zora je" (1985), kura tulkota 13 valodās, un "Boli, boli" (1988). Dziedājusi visās lielākajās bijušās Dienvidslāvijas valstu zālēs, piedalījusies un guvusi balvas vairāk kā 20 festivālos, daļā no tiem — vairākkārtīgi. Kopējā viņas albumu tirāža sasniegusi piecus miljonus.
Dienvidslāvijas karu rezultātā daudziem serbu māksliniekiem bija aizliegts apmeklēt Horvātiju. Problēmas radās arī Nedai. Vecie partneri no Horvātijas negribēja sadarboties ar vienotās Dienvidslāvijas piekritēju, valdība slēdza viņai robežas. Arī pašā Serbijā, kurā notika politiskā cīņa, radās problēmas. Apmelojumu dēļ presē tika aizdedzināta viņas mašīna, divreiz demolēta viņas kafejnīca. Neraugoties uz visu to, Neda turpināja ierakstīt jaunas dziesmas un izdot albumus. Uz 2002. gadu kaislības bija pietiekami norimušas, lai Neda atjaunotu sadarbību ar horvātiem.
Savas karjeras 50. gadadienu 2017. gadā Neda, tāpat kā 10 gadus pirms tam, atzīmēja ar koncertu Savas zālē Belgradā.
Vadims Adoņevs
Vadims Adoņevs (dzimis ) ir Latvijas hokejists, kas pašlaik (2013) spēlē Spānijas hokeja līgas klubā CH Vitoria-Gasteiz, 2012.-13. gada sezonā kļūstot par Spānijas čempionu.
Labākās dziesmas (Aijas Kukules albums)
Labākās dziesmas ir Aijas Kukules labāko dziesmu izlase, kas izdota 2005. gadā.
Selvins Karverlijs
Džons Selvins Karverlijs (en; dzimis, miris ) bija britu burātājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Karverlijs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. 20+ tonnu sacensībās viņa stūrētā laiva Brynhild ieguva sudraba medaļu.
2019. gads kosmonautikā
Šeit apkopoti 2019. gada nozīmīgākie notikumi kosmonautikā.
Kosmiskie nesēji
2019. gadā pirmo lidojumu veica vairākas jaunas nesējraķetes un to modifikācijas:
Ķīnai pēc diviem neveiksmīgiem startiem beidzot izdevās veiksmīgi palaist tās smagāko nesēju Chang Zheng 5 (25 t zemā orbītā, 14 t ģeostacionārajā pārejas orbītā).
2019. gadā pēdējo lidojumu veica raķešu modifikācijas:
Mēness pētniecība
Ķīnas zonde Chang'e 4 3. janvārī veica pirmo mīksto nosēšanos Mēness pretējā pusē. Indija jūlijā uzsāka aizkavēto Chandrayaan-2 Mēness orbitālā aparāta, nolaižamā aparāta un mobiļa misiju; septembrī tas sasniedza Mēness orbītu, bet Vikram nolaižamais aparāts ietriecās Mēness virsmā. 2019. gada februārī vienīgais Google Lunar X Prize dalībnieks Izraēlas nevalstiskā organizācija SpaceIL palaida kosmisko aparātu Beresheet ar mērķi nolaisties un Mēness ar mobili pabraukt pa tā virsmu; aprīlī tas veica nolaišanos, bet nogāzās uz Mēness.
Starpplanētu zondes
Zonde New Horizons 1. janvārī veica Koipera joslas objekta  (486958 Arrokots) pārlidojumu.. Šis ir vistālākais objekts no Saules, ko jebkad tuvumā ir novērojis kosmiskais aparāts. Japānas zonde Hayabusa2 visu gadu veica asteroīda 162173 Rjūgū pētīšanu, nometot uz tā virmas vairākus aparātus un ievācot grunts paraugus, līdz novembrī tā sāka ceļu atpakaļ uz Zemi. 13. februārī NASA paziņoja par Marsa mobiļa misijas izbeigšanu; tas uz planētas nostrādāja 15. gadus.
Kosmiskās observatorijas
13. jūlijā tika palaista Krievijas un Vācijas rentgenstaru observatorija Spektr-RG.
Decembrī tika palaists Eiropas kosmiskais teleskops CHEOPS, kas paredzēts zināmo citplanētu izmēru precizēšanai.
Citi pētnieciskie pavadoņi
11. oktobrī tika palaists NASA jonosfēras pētniecības pavadonis ICON.
Pilotējamie lidojumi
ASV uzņēmuma SpaceX izstrādātais kosmosa kuģis Crew Dragon martā bezpilota izmēģinājumu lidojumā Crew Demo-1 devās uz SKS. Lai gan Crew Dragon pirmais pilotējamais lidojums bija plānots līdz gada beigām, aprīlī glābšanas sistēmas izmēģinājumu laikā uzsprāga Crew Demo-1 kapsula. Tādējādi, lai veiktu modifikācijas, pilotējamais lidojums tika pārcelts uz nākamo gadu.