cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fonds Iša
Pikets upēm
Pikets upēm (Rally for Rivers) ir kampaņa, kuru 2017. gadā uzsāka Išas fonds, lai risinātu ūdens trūkuma problēmu Indijas upēs un veicinātu izpratni par upju aizsardzību. Sadguru uzsāka kampaņu 3. septembrī no Išas jogas centra, Kojamputūrā. Akcija ietvēra mēnesi ilgu valsts mēroga kampaņu. Sadguru 3. oktobrī Narēndram Modi iesniedza upes atdzīvināšanas priekšlikuma projektu. Seši štati ar Išas fondu parakstīja saprašanās memorandus (SM), lai stādītu kokus upju krastos. Šie štati ir Karnātaka, Asama, Čhatīsgarha, Pendžāba, Mahārāštra un Gujarata. Indijas pārveidošanas valsts institūcija un Ūdens resursu ministrija ir izveidojušas komitejas politikas priekšlikuma projekta izpētei. Ar karoga nosaukumu "Pikets upēm" tiek organizēta "Kaverī sauciena" kampaņa, kas ilgst vairāk nekā desmit gadus. Šis projekts galvenokārt koncentrējas uz Kaverī upi. Novembrī, konferencē Vācijā, Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides programmas izpilddirektors Ēriks Solheims ar Sadguru apsprieda "Rally for Rivers" un to, kā vides programmas, visā pasaulē, var sekmēt tā panākumus.
"Rally for Rivers" tika kritizēts no vides speciālistiem, kuri paziņoja, ka tiek mēģināts atrisināt sarežģītu problēmu ar "seklu risinājumu".
Buhāras emirāts
Buhāras emirāts bija valsts Centrālāzijā kas pastāvēja no 1785. līdz 1920. gadam. Pēc 1868. gada tas bija Krievijas Impērijas protektorāts. Emirāta teritorija atradās mūsdienu Uzbekistānā, Tadžikistānā, Turkmenistānā, Kazahstānā un Afganistānā.
Vēsture
Emirāta priekštece bija Buhāras haniste, kas bija izveidojusies 16. gadsimta sakumā, pēc Timurīdu impērijas sabrukuma. Par varu reģionā bija cīnījušies valdnieki no Čingishana un Timura dinastijām, kā arī Sefevīdu Persija. 1709. gadā no hanistes atšķēlās Fergāna, kur izveidojās Kokandas haniste. Par Balhas pilsētu gandrīz 200 gadus cīnījās uzbeki, persieši un afgāņi, līdz 19. gadsimta vidū tā nonāca afgāņu varā. Pēc persiešu iebrukuma 1740. gadā Buhāra atzina Amudarju par savu robežu ar Persiju. 1753. gadā hanistes troni sagrāba uzbeku Mangītu dinastijas valdnieks un 1785. gadā pasludināja emirāta izveidošanu.
Buhāras emīra varu apstrīdēja kipčaku dumpji, Samarkandas tirgoņi, kā arī kari ar Kokandas hanisti un Hivas hanisti. Emirāta centrs atradās auglīgajā Zarafšanas ielejā starp Amudarjas un Sirdarjas upēm. Lielākās pilsētas bija Buhāra un Samarkanda. Emirātā dzīvoja uzbeki, tadžiki, turkmēņi, arābi, ebreji. Ekonomika balstījās uz lauksaimniecību, amatniecību un tirdzniecību. Valdošie uzbeki sekoja sunnītu islāmam, bet turkmēņi — šiītismam. Pamira kalnos kopš 15. gadsimta dzīvoja ismailītu kopiena. Valsts pārvaldē izmantoja persiešu valodu.
Pirms kļūšanas par Krievijas protektorātu 1868. gadā, Buhāras emirātā valdīja sunnītu islāma pārstāvji, šiītiem, kas nāca no paverdzināto persiešu vidus, liekot savu ticību piekopt slepenībā. Pēc tam, kad krievi aizliedza verdzību, šiīti kļuva par krievu sabiedrotajiem un vairs neslēpās. Tas noveda pie asiņaina reliģiskā konflikta 1910. gadā, pēc kura šiītu publiskās ceremonijas, galvenokārt āšūras svētkus, atļāva svinēt tikai iekštelpās.
1840., 1842., 1862. un 1865. gadā Buhāra veica karagājienus pret Kokandu. Savstarpējie kari izpostīja reģionu un novājināja abas valstis. 1866. gadā Krievija Buhārai iesniedza ultimātu, pieprasot tai kļūt par protektorātu. Pēc tam, kad emīrs to noraidīja, 3500 kareivju vienība Turkestānas ģenerālgubernatora Kaufmana vadībā 1868. gada maijā ieņēma un anektēja Samarkandu. Jūnijā emīrs piekrita atzīt Krievijas protektorātu, saglabājot autonomu iekšpolitiku un ekonomiku. Buhāra apņēmās samaksāt Krievijai 500 000 rubļu kompensāciju un dot krievu tirgoņiem priviliģētas tiesības emirātā. Daļu emirāta ar Hudžandas, Istaravšanas, Džizakas un Katakurganas pilsētām iekļāva Turkestānas ģenerālguberņas sastāvā. 1873. gadā Krievija Buhārai uzspieda vēl vienu līgumu, ar kuru emīrs bija spiests piekrist krievu garnizona izvietošanai un lielākai krievu ietekmei iekšpolitikā. Vienlaikus, Krievija neiejaucās Buhāras reliģiskajās lietās, un tā joprojām palika konservatīvā islāma centrs.
Nabadzīgie buhārieši no krievu importētājiem produktiem iegādājās lētus audumus, dzelzs izstrādājumus, tēju, cukuru un kerosīnu. Eksportu gandrīz pilnībā veidoja kokvilna un karakula aitu vilna. Buhāras un Krievijas ekonomiskās attiecības regulēja vairāki līgumi, taču emirāts tos regulāri pārkāpa, uzliekot krievu tirgotājiem un precēm papildu nodokļus. Lai ierobežotu Buhāras aktīvo tirdzniecību reģionā ar Afganistānas, Indijas un Persijas precēm, 1881. gadā Krievija aizliedza ārzemju preču importu Turkestānas ģenerālguberņā. Centrālāzijas (arī Transkaspijas) dzelzceļa izbūve līdz Samarkandai 1887. gadā palielināja Krievijas preču tirdzniecību reģionā.
1918. gada sākumā emīrs Sejīds Alimhans, kopā ar basmačiem un Buhāras aktīvistiem apvienojās Turkestānas militārajā organizācijā, kas vairāk nekā divus gadus pretojās boļševikiem, zaudējot Buhāru 1920. gada septembrī. Tika pasludināta Buhāras Tautas Padomju Republika, kas pastāvēja līdz 1924. gadam. Emīrs kopā ar 200 000 atbalstītājiem aizbēga uz Afganistānu, no kurienes vēl vairākus gadus atbalstīja basmaču nemierniekus.
Buhāras ebreji
Jau vairākus gadsimtus pirms mūsu ēras Buhāras apkārtnē sāka dzīvot ebreji. 19. gadsimtā Buhāras ebreju kopiena bija 8000-9000 cilvēkus liela, tie galvenokārt nodarbojās ar tirdzniecību un amatniecību. 1866. gadā Buhāras ebrejiem piešķīra tiesības iegūt Krievijas pilsonību. Pēc Krievijas un Buhāras līgumu noslēgšanas 1868. un 1873. gadā daudzi ebreji sāka pārcelties uz krievu Turkestānas ģenerālguberņu, kur viņu tiesības neierobežoja. Situācija mainījās Aleksandra III valdīšanas laikā. 1889. gada 23. maijā Buhāras ebrejiem aizliedza iegādāties nekustamo īpašumu Turkestānas ģenerālguberņā. 1892. gada 10. janvārī Turkestānas ģenerālgubernators pieņēma lēmumu, ka visiem Buhāras ebrejiem pirms iebraukšanas ģenerālguberņā ir jāsaņem Buhāras pase, kuras derīguma termiņš nevar būt ilgāks par vienu gadu. No 1893. gada arī ebreju ceļošanai no Turkestānas uz pārējo Krievijas teritoriju bija jāsaņem īpaša atļauja. 1904. Krievijas pilsonības piešķiršanu Buhāras ebrejiem tik ļoti ierobežoja, ka to iegūt varēja tikai izņēmuma gadījumos. 1910. gadā apmēram 300 Buhāras ebreju ģimenēm, kas bija apmetušās uz dzīvi Turkestānas ģenerālguberņā, noteica ierobežotu pilsētu skaitu, kurās tie drīkstēja dzīvot.
Parkmaļi
Parkmaļi ir ciems Valmieras novada Mazsalacas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 1 km no pagasta centra Mazsalacas, ar ko ciems faktiski saplūdis, 47 km no novada centra Valmieras un 133 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, pie Valtenberģu muižas parka.
Dzjanmeņa
Dzjanmeņa (zh, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Guandunas provincē Ķīnas dienvidos. Izvietojusies provinces dienvidos pie Sjihes upes, rietumos no Pērļu upes deltas. Robežojas rietumos ar Jandzjanu, ziemeļos — ar Juņfu un Fošaņu, austrumos — ar Džunšaņu un Džuhai, dienvidos to apskalo Dienvidķīnas jūra.
Vēsture
Dzjanmeņa (tulkojumā — ‘Upes vārti’) sākusi veidoties kā rosīga tirdzniecības vieta ap 1363. gadu un strauji attīstījās līdz pat 17. gadsimtam. 1662. un 1664. gadā Cjinu dinastijas valdība izdeva tā sauktos «pārvietošanas rīkojumus», kas piespieda piekrastes iedzīvotājus 50 jūdžu platā joslā pamest mājas un pārcelties zemes iekšienē. Dzanmeņas iedzīvotāji bija piesti pārcelties, līdz pēc astoņiem gadiem pavēle tika atcelta un iedzīvotāji varēja atgriezties. Pēc Opija kara Dzjanmeņa tika atvērta kā tirdzniecības osta ārzemniekiem. 1951. gadā Dzjanmeņa tika pasludināta par patstāvīgu pašvaldību, bet 1983. gadā reorganizēta par prefektūras līmeņa municipalitāti.
Ekonomika
Galvenās rūpniecības nozares ir tekstilrūpniecība, elektronika, mēbeļu un ādas izstrādājumu ražošana, kā aŗi mašīnbūve un ķīmiskā rūpniecība. Senas tradīcijas ir arī papīra un cukura rūpniecībai.
301. gads
301. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
1275. gads
1275. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Niklass Zīle
Niklass Zīle (de; dzimis ) ir Vācijas futbolists, aizsargs, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Bundeslīgas kluba Minhenes "Bayern" sastāvā.
Sasniegumi
Bayern Munich
Vācija
Bērzu iela (Lielvārde)
Bērzu iela ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Slimnīcas ielu un beidzas krustojumā ar Gaismas ielu.
Ielu savienojumi
Bērzu iela ir savienota ar šādām ielām:
Žans Žanvuā
Žans Luijs Žanvuā (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Monster (Paramore singls)
Monster ir amerikāņu alternatīvā roka grupas Paramore singls no 2011. gada filmas "Transformeri 3: Mēness no otras puses" oficiālā skaņu celiņa. Singls tika izdots. Šī ir pirmā grupas dziesma, kuras ierakstā nav piedalījušies brāļi Faro. Singls Billboard Hot 100 topā ierindojās 36. vietā.
Rucavas luterāņu baznīca
Rucavas Evaņģēliski luteriskā baznīca ir 19. gadsimtā celts Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Dienvidkurzemes novada Rucavas pagasta Rucavā. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.
Baznīca pēc inženieka V. Šipillo projekta uzcelta no 1872. līdz 1874. gadam Rucavas, tolaik Paurupes jeb Pārupes, ciemā. Uzcelta blakus ciema centrālajam tirgus laukumam, apmēram 100 metrus uz ziemeļaustrumiem no vēsturiskā baznīckalna, uz kura baznīcas celtas no 16. gadsimta. 1927. gadā baznīca cieta ugunsgrēkā, atjaunota 1932. gadā. 2003. gadā atjaunots baznīcas interjers.
Baznīcas 1936. gadā Liepājas meistara Jēkaba Jauģieša izgatavotās ērģeles un kokgriezēja Pētera Plankusa pēc Jūlija Madernieka metiem 1936. gadā izgatavotais ērģeļu prospekts ir reģiona nozīmes kultūras pieminekļi.
Līpupeite
Līpupeite (arī Liepupīte) ir Malmutas upes labā krasta pieteka Rēzeknes novadā.
Izteka - pie Viļānu pagasta Počiem. Tek ziemeļu virzienā austrumos no Masaļsku purva. Pie Masaļskiem pagriežas ziemeļrietumu virzienā, tek paralēli autoceļam A12 (Jēkabpils—Rēzekne—Ludza—Krievijas robeža (Terehova)), divreiz to šķērsojot. Ietek Malmutā netālu no Viļānu un Dekšāres pagastu robežas.
Apdzīvotās vietas upes krastos: Poči, Masaļski, Kristceļi.
Sihrovas pils
Sihrovas pils ir 19. gadsimta otrās puses neogotiska pils Čehijas ziemeļos, Liberecas apgabalā. Ap pili plešas liels parks.
Pili 1820. gadā iegādājās Rohānu ģimene, kas bija pametusi Franciju Franču revolūcijas dēļ. 19. gadsimta gaitā pils faktiski tika uzcelta no jauna un ierīkots angļu parks. Pēc Otrā pasaules kara pils tika nacionalizēta un 1950. gadā daļēji tika atvērta apmeklētājiem. Mūsdienās tūrisma objekts.
Andreass Dikšteins
Andreass Dikšteins (de; dzimis Budapeštā) ir Austrijas starptautiskais meistars šahā (1956).
Biogrāfija
Piedzimis Ungārijā, taču 22 gadu vecumā pārcēlies uz Vīni. Deviņas reizes uzvarējis Vīnes pilsētas šaha čempionātos. Trīs reizes uzvarējis Austrijas šaha čempionātos (1954, 1956, 1977), bet 1955. gadā šajā turnīrā bijis otrais. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. Par panākumiem turnīros FIDE 1956. gadā Dikšteinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Pārstāvējis Austrijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Čiekuru iela (Lielvārde)
Čiekuru iela ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas kādā privātīpašumā un beidzas krustojumā ar Raiņa ielu.
Ielu savienojumi
Čiekuru iela ir savienota ar šādām ielām:
Fjerenss
Fjerenss (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 228 punktus, izcīnot 68. vietu.
Petrosjans
Petrosjans (hy — 'Petra dēls', no personvārda Petrs (Պետրոս); sieviešu dzimtē Petrosjana) ir armēņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu::
Dr. Solomatina Acu rehabilitācijas un Redzes korekcijas centrs
Dr. Solomatina Acu rehabilitācijas un redzes korekcijas centrs ir oftalmoloģijas klīnika Elizabetes ielā 75 Rīgā. Klīnika ir dibināta 1995. gadā un tās vadītājs ir Igors Solomatins.
Vēsture
Dr. Solomatina Acu centrs ir dibināts 1995. gadā. Pirmajos darbības gados Acu centrs specializējās bērnu un pieaugušo acu patoloģijas diagnostikā, konservatīvajā terapijā, kā arī kataraktas operācijās. Klīnikai attīstoties, jau 1999. gadā tika veikta pirmā eksimerlāzera redzes korekcijas operācija Baltijas valstīs. Kopš tā laika Acu centra speciālisti ir veikuši vairāk nekā 15 000 šāda veida operācijas, un kopējais klīnikas pacientu skaits pārsniedz 150 000.
Klīnikas izveidotājs un vadītājs ir profesors Igors Solomatins, bijušais P. Stradiņa Klīniskās universitātes slimnīcas Acu nodaļas ārsts un Rīgas pilsētas 1. slimnīcas Acu nodaļas vadītājs. Solomatins ir Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes pasniedzējs un no 2005. gada ir Latvijas Universitātes asociētais profesors.
Sasniegumi
Prof. Solomatina Acu centrs ieviesa un popularizēja redzes lāzerkorekcijas tehnoloģijas Baltijas valstīs. Acu centra speciālisti bija pirmie, kas apguva un sāka praktizēt pirmās paaudzes redzes lāzerkorekcijas tehnoloģijas, un klīnikas vadītājs prof. Solomatins veica pirmo redzes lāzerkorekcijas operāciju Baltijas valstīs (1999. g.) un kataraktas operāciju ar lāzeri (2014. g.). Pie klīnikas nopelniem ir pieskaitāmas arī redzes lāzerkorekcijas un kataraktas lāzeoperācijas popularizēšana, kā arī pacientu un ārstu atbilstoša apmācība.
Pašlaik prof. Solomatina Acu centrs ir viena no vadošajām oftalmoloģijas klīnikām Baltijas valstīs un vienīgā medicīniskā iestāde reģionā, kur veic kataraktas operācijas ar FemtoCataract lāzertehnoloģijas palīdzību.
Starptautiskie sasniegumi
Prof. Solomatina Acu centrs aktīvi darbojas arī starptautiskā līmenī. Acu centra vadītājs prof. Solomatins un Dr. Jana Gertnere tika iekļauti starptautiskajā darba grupā, kas strādāja pie trešās paaudzes lāzerkorekcijas tehnoloģijas SMILE izstrādes. SMILE lāzerkorekcijas metode ļauj saudzīgi koriģēt pat stipru tuvredzību, maksimāli saudzējot radzenes audus, un ir komfortablāka pacientam nekā iepriekšējo paaudžu lāzertehnoloģijas. Pašlaik prof. Solomatina Acu centrs ir acu klīnika Baltijā, kur var veikt redzes lāzerkorekciju ar SMILE tehnoloģiju.
Acu centrs ir iesaistīts vairākos starptautiskajos klīniskajos pētījumos, palīdz ieviest lāzertehnoloģijas un apmācīt jaunos speciālistus Igaunijā, Lietuvā, Krievijā, Armēnijā, Azerbaidžānā, Gruzijā.
Acu centra ārsti
Klīnikā strādā deviņi acu ārsti ar dažādu specializāciju. Pieaugušajiem pacientiem tiek piedāvāts pilns oftalmoloģijas pakalpojumu klāsts. Ir pieejami arī bērnu acu ārsta pakalpojumi. Acu centra Bērnu oftalmoloģijas nodaļā ārsti piedāvā procedūru kompleksu bērnu redzes saglabāšanai un acu slimību profilaksei, kurā ietilpst:
Acu centrā ir izstrādāta īpaša programma bērnu šķielēšanas (strabisma) profilaksei. Atkarībā no redzes defekta pakāpes ārstēšanai izmanto acu vingrinājumus vai korekciju ar briļļu palīdzību.
Papildu pakalpojumi
Dr. Solomatina acu centrā veic redzes pārbaudi un acu slimību diagnostiku. Redzes pārbaudes laikā tiek izmantotas modernas oftalmoloģijas ierīces, kas ļauj precīzi noteikt acu veselības stāvokli un uzsākt nepieciešamo ārstēšanu.
Redzes pārbaude Acu centrā notiek vairākos posmos:
Klīnikā var veikt arī papildu acu veselības izmeklējumus: datorizētu ultraskaņas diagnostiku, radzenes, tīklenes un redzes nerva optisko koherento tomogrāfiju (OCT izmeklēšana), radzenes konfoskālo mikroskopiju, radzenes topogrāfiju un elektroretinogrāfiju, tāpat centrā darbojas sausās acs patoloģijas kabinets u. c.
Standarta redzes pārbaude un papildu redzes diagnostika Dr. Solomatina acu centrā ļauj precīzi diagnostēt visas izplatītākās acu slimības:
Pacientiem ar diagnosticētiem redzes defektiem Acu centrs piedāvā redzes korekcijas un citas oftalmoloģiskās operācijas.
Acu ķirurģija
Acu centra pakalpojumu klāstā ietilpst plašs acu operāciju klāsts. Papildus redzes korekcijai klīnikas speciālisti nodarbojas ar:
Pizas Katedrāles laukums
<mapframe text="Pizas Katedrāles laukums" width=260 height=260 zoom=15 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q750245" }
Pizas Katedrāles laukums (it) jeb Mirakoli (Brīnumu) laukums (Piazza dei Miracoli) ir iežogota 8,87 ha liela teritorija Itālijas pilsētas Pizas vecpilsētā, kurā ietilpst vairāki viduslaiku arhitektūras pieminekļi. Pazīstamāki no tiem ir Pizas katedrāle, baptistērijs, Monumentālā kapsēta un, iespējams, vispazīstamākā no kompleksa celtnēm, katedrāles kampanile jeb Pizas tornis. 1987. gadā komplekss tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Aršaks Petrosjans
Aršaks Petrosjans (hy; dzimis Erevānā) ir Armēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (1984).
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējis Armēnijas šaha čempionātos (1974, 1976). 1980. gadā dalījis 1.-2. vietu ar Vitāliju Ceškovski starptautiskajā šaha turnīrā Erevānā un uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Albenā (Bulgārija). 1983. gadā uzvarējis šaha turnīrā Novisadā, bet 1984. gadā uzvarējis Tigrana Petrosjana memoriālā. 1991. gadā PSRS komandu šaha čempionātā izcīnījis 2. vietu Armēnijas izlases sastāvā.
Sekmīgi pārstāvējis Armēnijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Kopš 1990. gadu otrās puses vairāk pazīstams kā šaha treneris. Bijis Armēnijas izlases treneris Pasaules šaha olimpiādēs un lielākajos komandu šaha čempionātos (1996—2012). 2000. gada septembrī Petrosjana meita Sofija apprecējusies ar Ungārijas šaha lielmeistaru Pēteri Lēko, un Petrosjans bijis arī ungāru šahista treneris.
FC New Project
FC New Project ir Latvijas futbola klubs no Rīgas. 2019. gada sezonā kluba pieaugušo komanda piedalījās Latvijas futbola 1. līgas čempionātā.
"FC New Project" dibināts 2017. gadā.
Komandas sastāvs
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Lielvārdes vēsture
Lielvārdes vēsture aptver laika periodu no Lielvārdes dibināšanas Daugavas Līvzemē līdz mūsdienām.
Arheoloģiskajos izrakumos iegūtie priekšmeti liecina, ka Lielvārdes Dievukalnā laikā no 1. gadu tūkstoša p.m.ē. līdz mūsu ēras 7. —8. gadsimtam dzīvojušas baltu ciltis. No 9. līdz 12. gadsimtam Lielvārde ietilpa Daugavas līvu apdzīvotajā teritorijā. Lielvārdes nosaukums (Lennewarde) pirmo reizi rakstos minēts 1201. gadā Indriķa hronikā. Visticamāk, vārds radies no skandināvu vārda warde — ‘piestātne’, ‘krāvums’ vai ‘krauja ar signālugunskuru’.
Livonijas laiks
Vēl pirms Lielvārdes lībiešu pakļaušanas 1201. gadā bīskaps Alberts Lielvārdi izlēņoja dižciltīgajam Danielam no Bannerovas. Lībieši tika pakļauti tikai 1205. gadā, kad pēc krustnešu uzbrukuma tika nodedzināta lībiešu apmetne pie pils. 1206. gadā Lielvārdes lībieši tika kristīti un apsolījās Danielam maksāt nodevas (pusbirkavu rudzu no arkla). Daniels apmetās Dievukalnā iepretī lībiešu pilskalnam otrpus Rumbiņas upei. 1213. gadā notika lietuviešu iebrukums Lielvārdes zemē, viņi sagūstīja lībiešu sievas un bērnus, un aizveda tos sev līdzi. Pēc Daniela nāves Rīgas bīskaps Nikolajs Lielvārdi 1248. gadā piešķīra Rīgas domkapitulam, bet 1255. gadā atzina to par savu īpašumu. Ap šo laiku jau bijusi uzcelta mūra pils lībiešu pilskalna teritorijā. Arhibīskapam piederošo Lielvārdes pili vairākkārtīgi savā kontrolē pārņēma Livonijas ordenis. 1262. gadā kaujā pie Lielvārdes žemaiši sakāva ordeņa karaspēku, kura atliekas patvērās pilī. 1361. gadā pili ieņēma un izlaupīja lietuviešu karaspēks. 15.gs. pirmajā pusē arhibīskaps bija spiests pili ieķīlāt ordenim. Tikai 1435. gadā arhibīskapam Heningam Šarpenbergam ar lielām grūtībām izdevās atgūt ieķīlāto pili.
Poļu, zviedru un krievu laiki
Livonijas kara laikā, beidzoties ordeņa varai, Lielvārde kopā ar citām pilīm tika nodota Polijas karalim. Tā tika iekļauta Pārdaugavas hercogistē. 1577. gadā Krievijas cara Ivana IV karaspēks ieņēma Lielvārdi. 1578. gada beigās rīdzinieki aplenca pili, bet 1579. gadā krievi to atguva. Lai maskaviešiem nebūtu nocietinājumu Rīgas tuvumā, rīdzinieki pili nopostīja. 17. gs. Lielvārdes priekšpilī sāka veidoties muižas apbūve. Poļu—zviedru kara laikā Lielvārdes zemnieki tika iesaistīti abās karojošajās armijās. Karš izraisīja lielu badu un mēri.
Zviedri Lielvārdi ieņēma ap 1620. gadu un Lielvārde tika iekļauta Kokneses apriņķī. Tika izveidoti krogi, atvērta Lielvārdes draudzes skola. Otrā Ziemeļu kara laikā 1656. gadā krievu karaspēks ielauzās Vidzemē un ieņēma arī Lielvārdi, pilsēta tika izlaupīta. Pēc miera līguma noslēgšanas 1661. gadā krievu karaspēks atstāja Lielvārdi. Muižu redukcijas rezultātā Lielvārdes muiža kļuva par Zviedrijas valsts īpašumu. 1631. gada 21. jūnijā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs Štetinā parakstīja lēņu grāmatu, ar kuru Lielvārdes pilsnovadu ar visām muižām piešķīra Zviedrijas sudrabkaltuvju inspektoram Heinriham Martinam Vulfam. 1646. gadā H. M. Vulfu uzņēma muižnieku kārtā ar dzimtas uzvārdu Volfenšilds (Vulfu dzimtai Lielvārdes muiža piederēja līdz pat 1920. gadam). Daudz zaudējumu Lielvārdei nodarīja Lielais Ziemeļu karš un tam sekojošais Lielais mēris, kura laikā 1710. gadā Lielvārdē izmira apmēram 70% iedzīvotāju.
1860. gados notika dzelzceļa līnijas Rīga-Orla būvniecība. Netālu no Rembates muižas centra (Ringmundshof) 1861. gadā tika izbūvēta Rembates dzelzceļa stacija, ap kuru arī sāka attīstīties mūsdienu apdzīvotā vieta. Uzplauka muižu saimnieciskā dzīve. Lielvārdi satricināja 1905. gada revolūcija un tai sekojošās soda ekspedīcijas. Vēl lielāku postu atnesa Pirmais pasaules karš. Frontes līnija gāja pa Daugavas upi, tāpēc visiem iedzīvotājiem vajadzēja evakuēties. Kara darbības rezultātā aizgāja bojā Lielvārdes muižas pils.
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas
Latvijas brīvības cīņu laikā Lielvārdē vairākkārt mainījās vara. Pēc Vācijas kapitulācijas 1918. gada decembra beigās vācu armija Lielvārdi atstāja un īsi pirms jaunā gada Lielvārdē iebrauca sarkano strēlnieku bruņuvilciens. 1919 gada sākumā Lielvārdē tika nodibināta padomju vara, bet jau maija beigās landesvēristi Sarkano armiju padzina. Pēc Cēsu kaujām jūnijā Lielvārdē ieradās igauņu karaspēka vienība, bet septembrī Lielvārdē ienāca Latvijas nacionālās armijas daļas. 1920. gadā nodibinājās izpildvara. Lielvārdes apvidus, kā Pirmajā pasaules karā daudz cietusi teritorija, saņēma lielu valsts materiālo palīdzību — sēklu, naudas aizdevumus. Zemes pirkšanai bankas deva kredītu, ko ar nelieliem procentiem vajadzēja atmaksāt 41 gada laikā. Strauji veidojās iekoptas saimniecības. Atvērās skolas kur mācības notika latviešu valodā. Attīstījās kultūras dzīve, veidojās dažādas sabiedriskās organizācijas un biedrības.
Rembatei 1925. gadā piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu. 1926. gadā Rembati pievienoja Lielvārdes pagastam. 1931. gadā Rembati pārdēvēja par Lielvārdi (dzelzceļa staciju pārdēvēja jau 1926. gadā). 1935. gadā Lielvārdes ciemā dzīvoja 709 cilvēki. Tur darbojās 3 pārtikas preču tirgotavas, 2 traktieri (krodzniecības veikali), 2 bufetes, l konditoreja, 2 gaļas un desu, l saldumu un rokdarbu, l valsts degvīna un vīna, 3 koloniālpreču, l galantērijas preču, l grāmatu un rakstāmlietu, l radio piederumu tirgotava, l drogu veikals, l aptieka, 4 frizētavas, 2 zārku tirgotavas. Pilnā sparā ritēja Ķeguma HES celtniecība. Saimnieki saņēma kompensāciju par applūdināmajām zemes platībām. Prezidents Kārlis Ulmanis personīgi ieradās Lielvārdē un iepazinās ar situāciju pirms ūdenskrātuves izveides. 1930. gados Lielvārdē rosīgi darbojās jaunatnes organizācijas: mazpulki, skauti, mazskauti, gaidas. Arveda Paegles vadībā stādītas liepas gar tagadējām Slimnīcas un Parka ielām. Darbojās arī aizsargu organizācija.
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā Lielvārdes pagastā nodibināja Lielvārdes un Kaibalas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1949. gadā Lielvārdei piešķīra strādnieku ciemata statusu (no 1961. gada — pilsētciemata) un izveidoja Lielvārdes lauku teritoriju, pakļaujot ciematam likvidēto Kaibalas ciemu.
1948. gada jūnijā nodibināja kolhozu «Lāčplēsis», kas laika gaitā izveidojās par vienu no spēcīgākajām kolektīvajām saimniecībām Latvijas PSR. Ilggadīgs kolhoza priekšsēdētājs bija sociālistiskā darba varonis Edgars Kauliņš (1903-1979). Kolhoza centrs izveidojās Lielvārdes ciemata austrumu pusē pie vēsturiskā Lielvārdes centra un bijušās pagasta valdes un ieguva nosaukumu Lāčplēsis. 1956. gadā Lielvārdes lauku teritorijai pievienoja likvidēto Lielvārdes ciemu, 1977. gadā — daļu Jumpravas ciema teritorijas. 1950. un 60. gados Lielvārdē galvenokārt būvēja vienģimenes dzīvojamās mājas. Laikā no 1975. līdz 1990. gadam notika straujāka apbūve, kad uzcēla gandrīz visas daudzdzīvokļu dzīvojamās mājas (šobrīd to ir ap 40), universālveikalu, pastu, vidusskolu, bērnudārzu, poliklīniku un kultūras namu. 1970. gados ziemeļos no Lielvārdes Rembates ciema teritorijā tuvumā izbūvēja militāro lidlauku un armijas vajadzībām pilsētciemata ziemeļu daļā uzcēla daudzdzīvokļu māju kvartālu.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Lielvārdei 1992. gada 5. martā piešķīra pilsētas tiesības. 2004. g. 16. novembrī Lielvārdes pilsētu ar lauku teritoriju pārveidoja par Lielvārdes novadu. Tajā pašā gadā Lielvārdes pilsētai pievienoja bijušo Lāčplēša kolhoza ciematu.
Dzelzs vīrs 2
"Dzelzs vīrs 2" (en) ir 2010. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Džons Favro. Filma balstīta uz Marvel Comics tēlu Dzelzs vīru. Tas ir turpinājums 2008. gada filmai "Dzelzs vīrs". Galvenās lomas atveido Roberts Daunijs jaunākais, Gvineta Paltrova, Dons Čīdls, Skārleta Johansone un Mikijs Rurks. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā, ASV. Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākie vizuālie efekti".
Plīnijs Jaunākais
Gajs Plīnijs Cecilijs Sekunds (la; dzimis, miris ap ), labāk pazīstams kā Plīnijs Jaunākais, bija romiešu rakstnieks, jurists un valsts darbinieks.
Plīnija Jaunākā audzināšanā un izglītošanā palīdzējis tēvabrālis Plīnijs Vecākais. Galvenokārt darbojies Trajāna valdīšanas laikā (valdīja no 98. līdz 117. gadam). Plīnijs Jaunākais sarakstīja vairākus simtus vēstuļu, kas kalpo kā avots par dzīvi šajā periodā. Dažas vēstules tika sūtītas imperatoriem un citiem nozīmīgiem cilvēkiem, piemēram, vēsturniekam Tacitam. Vēstules apkopotas desmit grāmatās. Vēstulēs Plīnijs rakstījis par aktuālajiem notikumiem, saviem iespaidiem par kādu tematu u.c. Dzīves nogalē bijis imperatora legāts Bitīnijas provincē.
Arājs (uzvārds)
Arājs (sieviešu dzimtē Arāja) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Abuls (uzvārds)
Abuls ir latviešu uzvārds:
Ērestade
Ērestade (da; ) ir jaunākais Kopenhāgenas rajons ar 15 500 iedzīvotājiem (2019), kas atrodas Amageras salā. Ērestade ir sadalīta četros rajonos: Ziemeļērestade (Ørestad Nord), Amager Fælled, Ørestad City un Dienvidērestade (Ørestad Syd).
Ģeogrāfija
Ērestades platība ir 3,1 kvadrātkilometri. Tās platums ir aptuveni 600 metri, bet garums — 5 kilometri. Ērestades vidusdaļa, Ørestad City, atrodas 4,5 km uz rietumiem no Kopenhāgenas lidostas Kastrupā un 5 km uz dienvidiem no Kopenhāgenas pilsētas centra.
Vēsture
Pirmā celtniecība Ērestadē tika pabeigta 2001. gadā, un kopš pirmo iedzīvotāju pārcelšanās 2004. gadā tās iedzīvotāju skaits ir nepārtraukti pieaudzis. Vislielākais rajona iedzīvotāju skaita pieaugums bija no 2006. līdz 2008. gadam, kad tika pabeigtas daudzas dzīvojamās ēkas.
Wolftrike drifta halle
Apmeklētāju iespējas
Uzsākot atpūtas un izklaides kompleksa darbību 2017. gadā, drifta halle piedāvāja apmeklētājiem iespēju atpūsties un izklaidēties, driftojot ar elektriskajiem drifta tricikliem drifta trase 2000 km2 platībā. Savukārt šodien apmeklētājiem tiek piedāvāta iespēja apgūt drifta iemaņas Nik Nak jeb Nikolasa Bertāna vadītajās Drifta skolas nodarbībās, sacensties profesionālu drifta tiesnešu pavadībā, kā arī telpu noma privātām svinībām vai korporatīvajiem pasākumiem.
Ārējās saites
Drifta Halles mājaslapa
Huans Bernats
Huans Bernats Velasko (es; dzimis ) ir Spānijas futbolists, aizsargs, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada spēlē Francijas kluba Parīzes "Saint-Germain" sastāvā.
Sasniegumi
Bayern Munich
Paris Saint-Germain
Unity (spēļu dzinis)
Unity ir starp-platformu spēļu dzinis, ko izstrādāja Unity Technologies. Unity izmanto, lai izstrādātu video spēles: konsolēm, datoriem, mobilajām ierīcēm un tīmekļa vietnēm. Pirmo reizi paziņoja tikai OS X versiju Apple Worldwide Developers konferencē  2005. gadā, kopš tā brīža Unity ir paplašinājies līdz 27 platformām.
Turka
Turka ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Turkas rajona centrs pie Strijas upes. Neoficiālā etniskās grupas boiku galvaspilsēta.
Unity (spēļu dzinis)
Apraksts
Unity uzsvars tiek likts uz mobilitāti, galveno dzini izmanto sekojošus API: Direct3D un Vulkan Windows un Xbox360 platformām; OpenGL MAC, Linux un Windows; OpenGL ES Android un iOS; un dažādi citi API video spēļu konsolēm. Unity atļauj specifisku tekstūru saspiešanu un izšķirtspējas uzstādīšanu, katrai platformai, kuru spēļu dzinis atbalsta un nodrošina reljefa kartēšanu, atspoguļojuma kartēšanu, dinamisku ēnu kartes, renderēšanu uz tekstūru un pilnekrāna apstrādes efektus. Unity grafiskais dzinis piedāvā ēnotājus ar dažādiem variantiem, kas Unity ļauj noteikt labāko variantu, kas piemērots konkrētajai ierīcei un ļaut noteikt, vai ierīce atbalsta šo ēnotāju un gadījumā, ja neatbalsta, pārslēgties uz alternatīvu ēnotāju, kuru šī ierīce atbalstīs.
Turka
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 15. gadsimta vidū. Ietilpa Žečpospolitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Unity (spēļu dzinis)
Apraksts
Unity ir pazīstams kā spēļu izstrādes dzinis uz vairākām platformām. Izstrādātājiem, veidojot projektu, ir iespējams izstrādāt spēles uz: mobilajām ierīcēm, tīmekļa lapām, datoriem un spēļu konsolēm. Atbalstītās platformas ir: Android, Apple TV, BlackBerry 10, iOS, Linux, Nintendo 3DS line, macOS, PlayStation 4, PlayStation Vita, Unity Web atskaņotājs (iekļauts Facbook(18)), Wii, Wii U, Nintendo Switch, Windows Phone 8, Windows, Xbox 360 un Xbox One. Unity Web atskaņotājs ir pārlūkprogrammas spraudnis, kas atbalsta tikai Windows un OS X, kas ir pielāgota WebGL. Unity ir galvenā programmatūras rīks, ko izmanto Nintendo Wii U video spēļu konsolēm.
Turka
Vēsture
Pēc Pirmā pasaules kara tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pilsētā ienāca padomju karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Turku ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.
Pēc Otrā pasaules kara Turka iekļāvās PSRS, un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā.
Žoržs Dibuā
Žoržs Dibuā (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 225 punktus, izcīnot 70. vietu.
Unity (spēļu dzinis)
Licences
Unity programmatūrā ir četras licences.
Kuņluņs
Kuņluņs (zh, Kūnlún Shān; ug; bo, khu nu ri rgyud) ir kalnu grēda Āzijā, Ķīnā. Stiepjas ap 3000 km garumā rietumu—austrumu virzienā no Jarkantas ielejas rietumos līdz Huanhe un Jandzi ūdensšķirtnei Bajanhara grēdai austrumos, no ziemeļiem apliecot Tibetas kalnieni un atdalot to no Tarimas ieplakas un Gobi tuksneša. Grēdas platums ir no 100—150 km rietumdaļā līdz 600 km austrumdaļā. Veidota galvenokārt no metamorfajiem iežiem un granītiem, dominējošais augstums 5500—6000 metru, augstākā virsotne ir Liušišaņs (7167 m) grēdas rietumdaļā. Dažkārt pie Kuņluņa pieskaita Kašgārijas grēdu ar tā augstāko virsotni Konguru (7649 m).
Austrumdaļā Kuņluņs sadalās vairākās paralēlās grēdās. Ziemeļdaļā ir Altintags un Cjiliaņšaņs, kurus no Kuņluņa pamatdaļas atdala Caidamas ieplaka.
2018.—2019. gada UEFA Čempionu līgas sezona
2018.—2019. gada UEFA Čempionu līgas sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 64. sezona un 27. ar UEFA Čempionu līgas nosaukumu. Kvalifikācijas spēles notika no līdz 29. augustam. Grupu turnīrs sākās. Sezona noslēdzās ar finālu Wanda Metropolitano stadionā Madridē, Spānijā.
Par Čempionu līgas uzvarētājiem kļuva Liverpool futbolisti, kas finālā ar 2:0 pieveica citu Anglijas klubu Tottenham Hotspur un Eiropas spēcīgākā futbola kluba trofeju izcīnīja 6. reizi kluba vēsturē.
Priekšsacīkšu kārta
!colspan=3|Pusfināli
!colspan=3|Fināls
2. kvalifikācijas kārta
!colspan=5|Čempionu zars
!colspan=5|Līgas zars
3. kvalifikācijas kārta
!colspan=5|Čempionu zars
!colspan=5|Līgas zars
Izslēgšanas spēles
!colspan=5|Čempionu zars
!colspan=5|Līgas zars
Statistika
Statistikā nav iekļautas kvalifikācijas un izslēgšanas kārtu spēles.
12 Viktorija
Viktorija, arī 12 Viktorija ir asteroīds ar diametru apmēram 113 km, atrodas asteroīdu joslā, pieder S tipa asteroīdu grupai.
Asteroīdu atklāja angļu astronoms Džons Hainds (John Russel Hind) Bišopa observatorijā. Dž. Hindam tas bija trešais atklātais asteroīds (kopā 10). Asteroīds tika nodēvēts romiešu dievietes Viktorijas vārdā. Viktorija romiešu mitoloģijā ir uzvaras dieviete. Vairāki astronomi protestēja pret izvēlēto vārdu, jo tas sakrita ar karalienes Viktorijas vārdu un valdnieku vārdus bija pieņemts neizmantot. Dž. Hainds ieteica jaunu vārdu – Klīo (tagad tas piešķirts asteroīdam 84 Klīo) un Astronomical Journal redaktors Bendžamins Goulds (Benjamin Gould) jau to izmantoja rakstos, tomēr Hārvarda koledžas observatorijas vadītājs Viljams Bonds (William Cranch Bond) uzskatīja, ka vārds Viktorija atbilst mitoloģijas tēmai un ir lietojams. Šis viedoklis guva astronomu vairuma atbalstu.
Asteroīda novērojumi, izmantojot radaru un spekl-interferometriju, liecina, ka asteroīdam ir, vai nu stipri izstiepta forma, vai arī tam ir pavadonis.
Ārējās saites
Viktorijas orbīta
Hivas haniste
Hivas haniste (uzbeku: Xorazm, Xiva xonligi) pastāvēja no 1511. gada līdz 1920. gadam vēsturiskajā Horezmas reģionā mūsdienu Turkmenistānas un Uzbekistānas teritorijā.
Vēsture
Izveidojās 1511. gadā pēc Timurīdu impērijas sabrukuma Amudarjas lejtecē un Arāla jūras dienvidu piekrastē, ar centru Hivas oāzē. Tās hani bija attāli Čingishana pēcteči. Pēc Amudarjas gultnes maiņas galvaspilsētu 1598. gadā pārcēla uz dienvidiem - Hivu. Zināmākais valdnieks, Abu al-Gazi Bahadurs valdīja no 1643. līdz 1664. gadam un sarakstīja Čingishana un tā pēcnācēju valdīšanas vēsturi. Atsita kalmiku sirotāju uzbrukumus. 1740. gada septembrī Hivā iebruka Sefevīdu Persija, novembrī piespiežot galvaspilsētu padoties un palikt Persijas vasalībā līdz 1747. gadam. No 1804. gada varu kontrolēja Kungratu dinastijas uzbeki, kas cīnījās ar turkmēņiem un karakalpakiem. Iedzīvotāju skaits valstī nepārsniedza 1 miljonu.
Krievijas Turkestānas iekarošanas kampaņas gaitā, 1873. gadā hanistei uzbruka 13 000 krievu kareivju, kas 10. jūnijā ieņēma Hivu. Ar samazinātu teritoriju haniste kļuva par Krievijas protektorātu. 1894. gadā to kopā ar Buhāras emirātu iekļāva Krievijas Impērijas muitas zonā.
Haniste eksportēja neapstrādātu kokvilnu. Viens no aktīvākajiem tirdzniecības ceļiem bija Amudarjas upe, kurā kursēja vairāki tvaikoņi, nodrošinot preču transportu. Taču tradicionālās kamieļu karavānas turpināja transportēt lielāko preču daļu.
Dielektriķu polarizēšanās
Dielektriķu polarizēšanās ir polāros dielektriķos esošo dipolu orientēšanās vai dipolu izveidošanās nepolāros dielektriķos elektriskā lauka intensitātes līniju virzienā.
Elektriskais dipols ārējā elektriskajā laukā
Atšķirībā no vadītājiem elektroni dielektriķos ir saistīti atomos vai molekulās, tātad dielektriķos lādiņnesēji nevar brīvi pārvietoties ārēja elektriskā lauka iedarbībā. Taču molekulas dielektriķos var būt polāras, tas ir, molekulu pozitīvie un negatīvie lādiņi var būt nobīdīti viens attiecībā pret otru un veidot elektriskos dipolus. Ārējā elektriskā lauka \vec{E_0} ietekmē arī nepolāros dielektriķos izveidojas dipoli. Novietojot homogēnā elektriskajā laukā atsevišķu brīvu dipolu tā, ka tā plecs \vec{l} veido noteiktu leņķi ar elektriskā lauka intensitātes līnijām, uz dipola lādiņiem (-q un +q) sāk iedarboties savstarpēji paralēli spēki — šo spēku pāris darbojas uz dipolu ar spēka momentu. Spēka moments kļūst vienāds ar nulli, kad dipols pagriežas elektriskā lauka intensitātes līniju virzienā, ja šādā stāvoklī dipolam nav ātruma, tad dipols ir stabilā līdzsvara stāvoklī. No šāda stāvokļa izvirzītu dipolu līdzsvara stāvoklī atgriež spēku pāris un, ja pēc tam uz dipolu iedarbojas tikai elektriskā lauka spēki, tad dipols veic nerimstošas svārstības, kas pie maziem novirzes leņķiem ir harmoniskas, ja uz dipolu iedarbojas arī pretestības spēki, svārstības ir rimstošas.
Orientācijas un indukcijas polarizēšanās
Polārā dielektriķī, kamēr tas neatrodas elektriskajā laukā, pastāv elementāri dipoli, kuriem piemīt katram savs dipolmoments \vec{p_e} un kuri ir haotiski orientēti, tādējādi visa dielektriķa dipolmoments ir nulle. Ektriskajā laukā polāra dielektriķa dipoli pēc iespējas orientējas elektriskā lauka intensitātes līniju virzienā, dielektriķis iegūst dipolmomentu. Rezultātā uz dielektriķa virsmas inducējas pretēju zīmju lādiņi, dielektriķa iekšienē radot ārējam laukam pretēji vērstu lauku — rezultējošā lauka intensitāte dielektriķī samazinās (relatīvā dielektriskā caurlaidība) reizes. Polāru dieleketriķu polarizēšanos sauc par orientācijas polarizēšanos, visvieglāk tā notiek šķidros un gāzveida dielektriķos. Molekulu siltumkustība traucē dipolu orientēšanos, un jo augstāka temperatūra T, jo mazāka.
Nepolāra dielektriķa molekulām ārpus elektriskā lauka pozitīvā un negatīvā lādiņa centri sakrīt, tas ir, kamēr šāds dielektriķis neatrodas elektriskajā laukā, tajā nav dipolu. Ārējais elektriskais lauks molekulu (vai atomu, kristāla elementāršūnu) lādiņus nobīda pretējos virzienos un izveido elektriskos dipolus ar inducētiem, elektriskā lauka virzienā vērstiem dipolmomentiem. Vielas iekšienē pretēju zīmju lādiņi kompensējas, bet dielektriķa virsma uzlādējas (polarizācijas lādiņi). Uz virsmas tā arī neizveidojas brīvi lādiņnesēji. Nepolāru dielektriķu polarizēšanos sauc par indukcijas jeb nobīdes (deformācijas, arī elastisko) polarizēšanos. Šāda polarizācija notiek arī polāros dielektriķos, taču to salīdzinājumā ar orientācijas polarizāciju parasti var neievērot.
Polarizētība, polarizējamība, uzņēmība
Dielektriķa polarizācijas pakāpi raksturo ar polarizētību jeb polarizācijas vektoru \vec{P}, kurš rāda, cik liels ir dielektriķa tilpuma vienības elektriskais dipolmoments. Ja dielektriķis visā tā tilpumā V polarizēts vienmērīgi, tad
šī lieluma pamatmērvienība ir C/m2 — tāda pati kā virsmas lādiņa blīvumam \sigma.
,
kur \alpha ir polarizējamība (koeficients, kura pamatmērvienība ir m3), ir elektriskā konstante.
Polarizētību var izteikt šādi:
kur N ir elementāro dipolu skaits dielektriķī, n ir to koncentrācija, un šī sakarība tiek izmantota arī polāriem dielektriķiem. Bezdimensionālo lielumu sauc par dielektrisko uzņēmību, nepolāriem dielektriķiem tas nav atkarīgs no elektriskā lauka intensitātes (ja intensitāte nepārsniedz vērtības, pie kurām lādiņu nobīde ir proporcionāla) un no temperatūras. Polāriem dielektriķiem uzņēmība ir nemainīga pie mazas intensitātes, bet, tai sasniedzot noteiktu lielumu, uzņēmība samazinās; savukārt jo lielāka temperatūra, jo mazāka polarizēta dielektriķa uzņēmība.
Pjezoelektriķi, piroelektriķi, segnetoelektriķi
Pjezoelektriķi ir kristāliski dielektriķi, kas polarizējas mehāniska sprieguma dēļ (pjezoelektriskais efekts). Apgrieztais pjezoelektriskais efekts ir kristālu izmēru izmaiņas laikā mainīga elektriskā lauka iedarbības dēļ.
Piroelektriķi ir kristāliskas vielas, kuras ir spontāni polarizētas, tām atrodoties termodinamiskā līdzsvarā un neesot ārējam elektriskajam laukam, — uz virsmas rodas saistīti lādiņi, kurus var konstatēt, kristālu strauji sasildot vai atdzesējot.
Segnetoelektriķi ir kristāliskas vielas, kurās bez ārēja elektriskā lauka jau pastāv noteiktos virzienos polarizēti vielas apgabali (domēni). Ievietojot šādu vielu ārējā laukā, polarizētie apgabali pārorientējas ārējā lauka virzienā.
2014. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi
Šajā lapā ir apkopoti visu 2014. gada Pasaules čempionāta hokejā augstākās divīzijas izlašu sastāvi.
Galvenais treneris: Rojs Jūhansens
Galvenais treneris: Janne Karlsons
Galvenais treneris: Deivs Hendersons
Galvenais treneris: Toms Pokels
Galvenais treneris: Pīters Laviolets
Galvenais treneris: Šons Simpsons
Galvenais treneris: Ari Peka Selins
Žoržs Žurdāns
Žoržs Šarls Žurdāns (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Mušveidīgie
Mušveidīgie jeb īstaustekleņi (Brachycera) ir viena no divām divspārņu kārtas (Diptera) apakškārtām, kas apvieno 4 infrakārtas. Tā ir lielākā divspārņu apakškārta un apvieno apmēram 120 kukaiņu dzimtas. To galvenā pazīme ir saīsināti taustekļi, kuriem ir 8 vai mazāk posmi. Lielākā daļa mušveidīgie kukaiņi ir plēsīgi vai maitēdāji. Salīdzinot ar odveidīgajiem (Nematocera) kukaiņiem, mušveidīgie ir spēcīgāk būvēti, to ķermeņi ir masīvāki un lielākā daļa no tiem spēj ļoti labi lidot.
Latvijā
Latvijā sastopamas apmēram 3600 mušveidīgo kukaiņu sugas, kas pārstāv 59 dažādas dzimtas.
Bioloģija
Mušveidīgo divspārņu ekoloģija un bioloģija ir ļoti daudzveidīga. Vairāku dzimtu sugas sūc asinis, no tām Latvijā sastopamas, piemēram, kaulmušas (Hippoboscidae) un dunduri (Tabanidae). Mājdzīvniekos parazitē spindeļu (Oestridae) kāpuri. Posmkājos, tārpos un gliemežos parazitē cikāžmušas (Pipunculidae), gliemežmušas (Sciomyzidae), kāpurmušas (Larvaevoridae), kuprmušas (Phoridae), lielgalves (Conopidae), pūkmušas (Bombyliidae) un zirnekļmušas (Acroceridae). Bišmušu (Braulidae) dzimtas divspārņi barojas medusbišu ligzdās ar vasku un ziedputekšņiem. Savukārt burkānmušu (Psilidae), stiebrmušu (Chloropidae) un raibspārnmušu (Tephritidae) kāpuri parazitē kultūraugos. Plēsīgi ir, piemēram, laupītājmušu (Asilidae), ziedmušu (Syrphidae) un medniekmušu (Rhagionidae) dzimtu pārstāvji. Dažādās organiskās atliekās mīt gaļasmušu (Sarcophagidae), līķmušu (Calliphoridae), mēslmušu (Scathophagidae) un citu dzimtu divspārņu kāpuri. Alotājmušu (Agromyzidae) kāpuri izalo dažādu augu lapas, bet augļmušu (Drosophilidae) dzimtas kāpuri dzīvo pūstošos un rūgstošos produktos.
Sistemātika
Mušveidīgo apakškārta (Brachycera)
Mūsdienu klasifikācijā vairs netiek lietots laupītājmušu infrakārtas (Asilomorpha) taksons, tā kā tas ir parafilētisks. Visas kādreizājās laupītājmušu dzimtas iekļautas mušu infrakārtā.
Ogres Brāļu kapi
Ogres Brāļu kapi ir Brāļu kapi Ogrē, kas ietilpst Ogres kapu teritorijā.
Vēsture
Ogres Brāļu kapi ir izveidoti vietā, kur 1916. gadā atradās 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulka nometne. 1926. gadā izveidoja Brāļu kapu komitejas Ogres nodaļu un par tās vadītāju iecēla Teodoru Spuriņu. Tika nolemts Ogres apkārtnē apbedīto kareivju pīšļus pārapbedīt vienā vietā, izveidojot Ogres Brāļu kapus. Ogres miesta dome piešķīra zemi kapu izveidei līdzās pilsētas kapiem, Turkalnes ielas galā. Jau pēc dažām dienām kapi tika iesvētīti un tajos tika pārapbedītas pirmās kareivju mirstīgās atliekas. Brāļu kapu iesvētīšanā piedalījās kara ministrs Rūdolfs Bangerskis un Latvijas Valsts prezidenta sevišķu uzdevumu ģenerālis Eduards Aire.
1933. gadā izsludināja Ogres Brāļu kapu pieminekļa metu konkursu. Par labāko tika atzīts Jāņa Brieža piedāvātais obelisks ar sērojošas Mātes Latvijas tēlu. Konkursā piedalījās arī tēlnieks Kārlis Zemdega ar klasicisma stilā veidotu obelisku, kas rotāts ar urnu un zobenu. , lai veicinātu ziedojumu vākšanu apstiprinātajam piemineklim, tika likts pamatakmens, zem kura apraka nezināma kareivja pīšļus. Piemineklis tā arī netika uzbūvēts, jo bija sarežģījumi ar nepieciešamā finansējuma savākšanu.
Madaru iela (Lielvārde)
Madaru iela ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Raiņa ielu un beidzas krustojumā ar Jāņa Grestes ielu.
Ogres Brāļu kapi
Vēsture
1938. gadā tika pabeigta kapu teritorijas iežogošana, ko veica pēc Ā. Vilmaņa projekta. Iežogojums veidots kā dolomīta siena. Tā paša gada Lāčplēša dienas sarīkojumu vadīja jaunais Brāļu kapu komitejas Ogres nodaļas vadītājs Alfreds Dzenis.
2008. gada novembrī Ogres Brāļu kapos atklāts pēc Eižena Laubes vēsturiska projekta meta veidots piemineklis 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljona karavīriem, kuri tieši no Ogres devās uzbrukumā vācu armijas vienībai Daugavas otrā krastā. 2016. gada Lāčplēša dienā svinīgi atklāja stēlas ar Ogres un tās apkaimē dzimušo Lāčplēša Kara ordeņu kavalieru vārdiem. Stēlas izvietotas abpus 2008. gadā atklātajam piemineklim.
Madaru iela (Lielvārde)
Ielu savienojumi
Madaru iela ir savienota ar šādām ielām:
Žans Pols Marats
Žans Pols Marats (fr; dzimis, miris ) bija franču žurnālists, politiķis, ārsts, zinātnieks. Marats pazīstams ar savu darbību Lielās franču revolūcijas laikā, kad bija viens no jakobīņu vadītājiem.
Biogrāfija
Marats jaunībā uzsāka nodarboties ar zinātni un ārstniecību. Ar laiku viņš bija ieguvis laba ārsta reputāciju. 1777. gadā Marats tika iecelts labi apmaksātā galma ārsta postenī. Publicēja zinātniskus darbus par siltumu, elektrību, gaismu. Marats iztulkoja un 1787. gadā publicēja pazīstamo Īzaka Ņūtona darbu "Optika".