cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rizodontveidīgās
Galvas uzbūve
Galvaskausu veido divi kaula, iespējams, kustīgi bloki. Ir paredzamas divas ārējās nāsis un ventrolaterāla atvere, kas, iespējams, pildīja hoānas funkciju. Purna priekšējo malu, acīmredzot, veido pāra naso-rostro-premaxillare ar dziļu iedobi priekš apakšžokļu ilkņiem. Rostrale laterale kaula, iespējams, nav. Spriežot pēc Rhizodus, deguna kapsulas ir mazas, nodalītas ar platu starpdeguna sienu. Acu orbītas, spriežot pēc sīkajiem pārstāvjiem, ir lielas (tā var būt arī juvenila īpatnība), apņemtas ar sklerotisko kaulu gredzenu un izvietotas uz galvas vairoga posterolaterāli. Uz galvas ir vaļējā tipa pineālā atvere. Savienojums starp priekšējo un aizmugurējo galvaskausa bloku, iespējams, bija kustīgs. To veido četri kaulu pāri: parietale, postparietale, intertemporale un supratemporale (x tipa savienojums). Mediānā extrascapulare ir vidēji liela un tam uzguļ sānu extrascapulare. Extratemporale kauls ir liels. Vaigu apgabalu veido plātne no dažāda skaita kauliem, ieskaitot lacrimale, postorbitale, viens vai vairāk squamosum, quadratojugale un vertikāls preoperculum. Operculum un suboperculum, izvietoti ādas krokā, ir ieapaļi un savā starpā nesaskaras. Submandibularā sērija atrodas ventrālā stāvoklī. Gulare mediale ir neliels. Ceratohyalia ir lieli un plati. Apakšžoklis priekšpusē ir šaurs ar spēcīgiem simfīzajiem ilkņiem, šķērsgriezumā horizontāli ovāls. Reizēm apakšžoklim ir lieli simfīzie kauli. Simfīzs ir nostiprināts ar savienojošajiem izaugumiem. Apakšžoklim ir trīs koronoīdās bedres, no kurām prekoronoīdā var būt vāji attīstīta. Zobu forma variē. To mikrostruktūra ir eistenodontā vai poliplokodontā tipa. Sensorā sistēma ir labi attīstīta, ar slēgtiem kanāliem un daudzām sīkām izvadporām. Gar galveno kanālu paralēli iet arī papildus sensorie kanāli. Konkrēti, no virsacu kanāla tabulārajā un supratemporālajā apgabalā atzarojoši kanāli iet uz postparietalia. Lemeši, acīmredzot, ir masīvi un mediāni saskaras cits ar citu, un ar parasfenoīdu. Dermopalatinum veido vairāku kaulu sērija.
Ķermeņa uzbūve
Notohordu vietām pāržņaudz amficelie skriemeļi. Skriemeļi pārkaulojas dažādā pakāpē. Tie var būt gredzenveida, rostrokaudāli izstiepti, veidoti no diviem lieliem intercentriem un maza pleirocentra, vai arī vispār nepārkaulojas (Rhizodus). Neirālie un hemālie loki parasti pārkaulojas patstāvīgi. No mugurkaula, iespējams, atiet dorsālās ribas. Divas mediānās, ļoti mazas spuras ir satuvinātas ar dificerkālu astes spuru. Bazālo zvīņu to pamatnēs nav. Spuru stari ļoti zarojas un bieži ir savienoti savā starpā. Krūšu spuras parasti ir ar pagarinātu, gaļīgu pamatni. Demālo plecu joslu veido interclavicula, attīstīta posttemporale, supracleithrum un mazs subdermālais anocleithrum. Cleithrum ir ar lielu un platu ventrālo daļu un lielu priekšējo flangu, kas funkcionāli veido savienojumu starp joslas dorsālo un ventrālo atzaru. Augstais un izliektais klavikulas augšupejošais izaugums aptver cleithrum priekšējo malu. Skapulokorakoīds ir ar trim piestiprināšanās vietām pie cleithrum. Glenoīdā fasete ir dziļi ieliekta; humerus ir ar labi diferenciētu proksimālo galviņu. Plecu joslas šarnīrsavienojuma veids ar humerus, acīmredzot, nodrošināja šo zivju krūšu spuru paaugstinātu kustīgumu, līdzīgi, kā mūsdienu daudzspurēm. Kleitruma palielinātā ventrālā daļa nodrošināja ātrāku mutes atvēršanu. Krūšu spuru endoskelets ir universālā tipa ar daudzām variācijām distālo radiāliju skaita ziņā, un ar garām, nesegmentētām un zarojošām lepidotrihijām. Kosmīns uz segkauliem nav konstatēts. Apaļīgas, kaula zvīņas ir ar nelielu izcilni uz iekšējās virsmas.
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem
2007. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem norisinājās no 2006. gada 26. decembra līdz 2007. gada 5. janvārim Morā un Leksandā, Zviedrijā. Tas bija jau 31. oficiālais Pasaules čempionāts hokejā junioriem.
Vietu sadalījums un statistika
{| style="float:right;"
COVID-19 ātrais antigēnu tests
COVID-19 ātrie antigēnu testi, ko bieži sauc arī par COVID-19 sānu plūsmas testiem, ir ātrie antigēnu testi, ko izmanto SARS-COV-2 infekcijas (COVID-19) noteikšanai. Tie ir ātri ieviešami ar minimālu apmācību, tiem ir ievērojamas izmaksu priekšrocības, jo tie maksā tikai daļu no citu COVID-19 testu izmaksām un sniedz lietotājiem rezultātu 5-30 minūšu laikā. Tomēr tiem ir augsts kļūdaini negatīvu rezultātu īpatsvars. Ātrie antigēnu testi tiek izmantoti vairākās valstīs kā daļa no masveida testēšanas vai iedzīvotāju skrīninga pieejām. Tiek uzskatīts, ka tie ir vērtīgi, lai identificētu personas, kuras ir asimptomātiskas un potenciāli varētu izplatīt vīrusu citiem cilvēkiem, kuri citādi nezinātu, ka ir inficēti. Tas atšķiras no citiem COVID-19 testēšanas veidiem, piemēram, PCR, kas parasti tiek uzskatīti par noderīgiem simptomātisku personu testiem, jo tiem ir augstāka jutība un tie var precīzāk identificēt gadījumus.
Starptautiskās vadlīnijas COVID-19 ātrās testēšanas tehnoloģiju izmantošanai un izstrādei
Agrīno zinātnisko pamatojumu ātrās noteikšanas testu potenciālajai lietderībai un globālo virzienu ātrās noteikšanas testu tehnoloģiju attīstībai veicināja PVO starpposma norādījumi, kuros tika norādīts uz potenciālajām priekšrocībām. Ziņojumā bija norādīts, ka ātrās testēšanas testus ir daudz vieglāk ieviest un ka tie ir rentabli. PVO ieteica tos izmantot slimības uzliesmojumu gadījumos, lai agrīni identificētu slimības gadījumus un uzraudzītu slimības tendences. Vēlāk, ņemot vērā strauji pieaugošo pētījumu skaitu, šo ieteikumu paplašināja Eiropas Komisija. Eiropas Komisija ieteica izmantot ātrās testēšanas tehnoloģiju iedzīvotāju skrīningam, ja pozitīvu testu īpatsvars ir liels vai ļoti liels. Līdz 2021. gada janvārim Eiropas Komisija piekrita nostiprināt savu nostāju, atbalstot daudz plašāku ātrās testēšanas testu izmantošanu, norādot, ka "ja pētījumi pierādītu, ka ātrās antigēnu testus var veikt pats testējamais.... varētu apsvērt arī pašpārbaudes veikšanu ar vai bez profesionālu speciālistu norādījumiem".
Sākotnējie pētījumi
Ap šo Apvienotās Karalistes pētījuma starpposma analīzes publicēšanu ASV apstiprināja, ka no Abbott tiks iegādāti 100 miljoni ātrās noteikšanas testu un nosūtīti uz visu valsti, lai sāktu līdzīgus ASV pētījumus, kas papildinātu Oksfordas universitātes uzsāktos pētījumus.
Vērtēšanas pētījumi visā pasaulē
Globālos centienus pastiprināt ātrās diagnostikas testu novērtēšanu uzsāka Pasaules Veselības organizācijas (PVO) Ārkārtas situāciju departaments, kas 10. novembrī uzsāka vērienīgu ātrās diagnostikas testu ieviešanas projektu, kuru atbalstīja Bila un Melindas Geitsu fonda (Bill and Melinda Gates Foundation) vienošanās, kas ierobežoja izmaksas valstīm ar zemiem un vidējiem ienākumiem.
Austrija 5. decembrī sāka masveida testēšanu visā valstī un pasūtīja septiņus miljonus testu, kas sastāv no SD Biosensor testa un Siemens Clinitest (pazīstams arī kā Orientgene).
Bažas par lietošanu
Daudzi cilvēki pauda bažas, ka ātrās testēšanas testu precizitāte nav tik laba kā pašreizējā COVID-19 testēšanas PCR formā. Dati, kas publicēti no Apvienotās Karalistes Liverpūles pilsētas mēroga skrīninga, parādīja, ka pēc citiem izmēģinājuma projektiem Indijā armijas operatori ar šo testu ieguva apmācītu laboratorijas zinātnieku testa veiktspēju. Tas izraisīja nelielas problēmas zinātniski psiholoģiskajā sabiedrībā, kur tika diskutēts par to, vai ātrie testi var radīt viltus pārliecību un mainīt uzvedību. Tomēr pēc publikācijas no ASV tika apstiprināta domāšanas maiņa par ātro testu izmantošanu. Profesors Maikls Mina (Michael Mina) izvirzīja teoriju, ka ātrie testi joprojām būtu noderīgi, jo ar tiem varētu identificēt infekciozus cilvēkus, kā arī tika novērotas iespējamās priekšrocības, ko varētu sniegt ātrā testa atkārtošana un rezultātu iegūšana daudz ātrāk nekā citi testēšanas veidi. Arī Apvienotās Karalistes galvenā klīniskā mediķe Dr. Susan Hopkins norādīja, ka ātrie testi nodrošina iespēju atrast "cilvēkus, kurus... citādi mēs nevarētu atrast".
Ņemot vērā iespēju ātrāk noteikt saslimšanas gadījumus un to, ka Eiropā saslimšanas gadījumu skaits ir palielinājies, Eiropas Komisija 11. decembrī tikās un izstrādāja kopēju Eiropas sistēmu "ātrās noteikšanas testu izmantošanai, validācijai un savstarpējai atzīšanai", piešķirot 100 miljonus eiro Roche un Abbott testu iegādei. Veselības un pārtikas nekaitīguma komisāre Stella Kirjakidesa sacīja: "Ātrie antigēnu testi nodrošina mums ātrumu, uzticamību un ātru reakciju, lai izolētu COVID gadījumus. Tas ir ļoti svarīgi, lai palēninātu pandēmijas izplatību."
Citas personas ir paudušas bažas par lēno ātro testu ieviešanu un izvēršanu un iespējamiem cilvēku upuriem, kas varētu būt radušies tā rezultātā. Kāda akadēmiskā grupa no Kanādas norādīja, ka pusi no nāves gadījumiem aprūpes mājās pandēmijas sākumā būtu bijis iespējams novērst, izmantojot ātrās testēšanas testus.
Globālais regulatīvais apstiprinājums izmantošanai COVID-19 testēšanai
Pēc daudzu pētījumu panākumiem visā pasaulē, lai analizētu ātrās testēšanas rezultātus, no 2020. gada augusta regulatīvās iestādes visā pasaulē apstiprināja ātrās testēšanas rezultātus kā daļu no stratēģijas izmantot testēšanu kā "jaunu pieeju pandēmijas apkarošanai". FDA 16. decembrī kļuva par pirmo iestādi, kas apstiprināja Abbott ātrās noteikšanas testu. Vēlāk tika apstiprināts Ellume COVID-19 mājas tests.
Ātrās diagnostikas testus apstiprināja arī Kanādas Veselības ministrija (Health Canada), kuras padomnieks profesors Deivids Džunkters (David Juncter) norādīja, ka "labākie ātrās diagnostikas testi ir ļoti precīzi, lai atklātu infekciozus cilvēkus", un infekcijas slimību speciālists Žans Longtins (Jean Longtin) atzīmēja: "Tas ļaus mums rīkoties ātrāk par vīrusu un atrast personas kontaktus stundas vai divu laikā, nevis gaidīt 24 stundas.".
Apvienotās Karalistes MHRA 23. decembrī apstiprināja Innova ātrās noteikšanas testa apstiprinājumu pašizmēģinājumiem. Pēc acīmredzamajiem panākumiem, kas gūti, izstrādājot ātrās diagnostikas testus visā pasaulē, Oksfordas Universitātes medicīnas profesors sers Džons Bells (Sir John Bell) teica: "Ātrie testi bija galvenais labas aizsardzības elements pret koronavīrusu, jo tie bija ātri, lēti un pieejami atkārtotai lietošanai.".
Ātrie testi kā "atgriešanās pie normas"
Spānija kļuva par pirmo valsti, kas izmantoja ātrās noteikšanas testus, lai veicinātu atgriešanos normālā stāvoklī, jo ātrās noteikšanas testi bija plaši pieejami aptiekās, un Barselonā tika rīkots bezmaksas mūzikas koncerts personām, kuras veica ātrās noteikšanas testu. Līdzīga pieeja tika izmantota Albānijā, lai nodrošinātu mūzikas festivālus. Tomēr daudzi eksperti nebija pārliecināti par šo pieeju, uzskatot, ka "ātrie testi nav risinājums, lai atsāktu normālu dzīvi", bet tos varētu izmantot kopā ar citiem būtiskiem infekciju profilakses kontroles pasākumiem, piemēram, atbilstošu individuālo aizsardzības līdzekļu lietošanu, regulāru roku mazgāšanu un sociālo distanci, lai ļautu cilvēkiem pavadīt tik svarīgo laiku kopā ar tiem, kurus viņi mīl, vienlaikus palīdzot saglabāt viņu drošību.
Jaunie COVID-19 celmi
2020. gada 22. decembrī Apvienotajā Karalistē tika identificēts jauns infekciozāks SARS-CoV-2 celms VOC-202012/01. Šis celms strauji izplatījās visā pasaulē. Tā kā visā pasaulē plaši tika izmantota šī COVID-19 testēšanas forma, radās bažas, ka šis variants padarīs ātro testēšanu novecojušu. Apvienotās Karalistes paātrinātā sānu plūsmas tehnoloģijas novērtējuma ietvaros Sabiedrības veselības Anglijas laboratorijas 24 stundu laikā varēja apstiprināt, ka pasaules mērogā izstrādātie ātrās testēšanas testi netiek ietekmēti un ka tās var identificēt jauno variantu. Tas notika tāpēc, ka ātrais tests parasti ir vērsts uz nukleokapsīdas proteīnu, nevis uz smailes proteīnu. Tomēr nesen ir identificēti daži celmi, kas ietekmē dažu ātrās noteikšanas testu jutību līdz pat 1000 reižu. Par laimi, šo nukleokapsīdu mutāciju (īpaši D399N) biežums pasaulē joprojām ir salīdzinoši zems - ~0,02 %.
Ātrās diagnostikas testu izmantošana humānās palīdzības nolūkos
Papildus ikdienas lietošanai sabiedrībā ātrie testi tika izmantoti arī humānās palīdzības pasākumos pandēmijas laikā. Pēc plūdiem Džakartā Indonēzijā 2. decembrī ātrās noteikšanas testi bija pieejami plūdu patversmēs. Turklāt pēc valstu robežu slēgšanas Eiropā, ko izraisīja jaunā Apvienotās Karalistes vīrusa celma ārkārtas situācija tieši pirms Ziemassvētkiem, gandrīz 6000 kravas automašīnu vadītāju palika bez pārtikas, faktiski pārtraucot Ziemassvētku pārtikas piegādi. Francijas ugunsdzēsēji 24 stundu laikā pie Lamanša kanāla izvietoja ātrās pārbaudes. Ātrie testi ļāva kravas automašīnām doties ceļā, pabeigt piegādes un atgriezties pie savām ģimenēm Ziemassvētkos, parādot, cik potenciāli globāli noderīgs ir viegli īstenojams COVID-19 tests. Organizācija "Ārsti bez robežām" stingri atbalstīja ātro testu izmantošanu valstīs ar zemākiem un vidējiem ienākumiem, norādot, ka "COVID-19 antigēnu testi var sniegt ātrus un operatīvus rezultātus, nodrošinot ar vīrusu inficēto cilvēku savlaicīgu identificēšanu kopienas līmenī".
Amerika un ātrie testi
Sākotnēji kopā ar Apvienoto Karalisti ieguldījusi ievērojamus līdzekļus ātrās testēšanas tehnoloģiju izstrādē, ASV, kas ir daļa no masveida testēšanas pieejām, turpmāka ātrās testēšanas testu novērtēšana apstājās, jo nonāca strupceļā saistībā ar COVID-19 atvieglojumiem 900 miljardu ASV dolāru apmērā, kas ietverti 2020. gada Konsolidēto apropriāciju likumā, 2021. gadā. Likumprojekts tika kritizēts par to, ka tajā nav īpaši atdalīti ieguldījumi ātrās noteikšanas testos kā rentablā un efektīvā populācijas mēroga testēšanas veidā. ASV zinātnieki, piemēram, Hārvarda universitātes profesors Maikls Mina (Michael Mina), norādīja, ka testi ir "ļoti spēcīgs papildinājums visam pārējam, ko cilvēki jau dara", un ka "COVID-19 mājas testi varētu samazināt inficēšanās līmeni". Šo viedokli apstiprināja arī Hārvarda profesors Viljams A. Haseltins (William A. Haseltine) žurnālā Forbes publicētajā rakstā, kurā ierosināja, ka "ātra, pašapkalpošanās testēšana varētu apturēt arvien pieaugošo slimību un nāves straumi", un Ņujorkas Mount Sinai universitātes profesores Annijas Sparrow rakstā, kurā ierosināja, ka "lēti masveida testi ir būtiski pandēmijas uzvarai", ņemot vērā "ārkārtas situāciju, ko izraisīja ļoti lipīgais un ātri izplatītais B117 celms Apvienotajā Karalistē un līdzīgs celms no Dienvidāfrikas". Tomēr COVID-19 ātrie mājas testi bija publiski pieejami privātpersonām 2021. gada janvārī pēc iepriekšēja FDA apstiprinājuma. Šos testus kompensēja ASV veselības apdrošināšana cilvēkiem ar COVID-19 simptomiem vai tiem, kuriem ir bijis ciešs kontakts ar inficētu personu vai ar kādu, kam ir novēroti simptomi. Rakstā laikrakstā Washington Post tika izteikts ierosinājums, ka maksimālo ieguvumu no ātrās testēšanas ASV varētu gūt tikai tad, kad "federālā valdība segs bezsimptomātisku cilvēku testēšanu, jo slimības pārnešana caur šiem cilvēkiem ir tik liela slimības uzliesmojuma daļa", jo šo personu testēšanu veselības apdrošināšana nesedz. Pēc jaunā prezidenta ievēlēšanas 2021. gada janvārī ASV sāka atsākt investēt ātrās testēšanas tehnoloģiju attīstībā, publicējot prezidenta rīkojumus.
Globālā tirgus vērtība
Pēc ātro testu plašas izmantošanas visā pasaulē ātro testu tirgus vērtība ir 15 miljardi ASV dolāru, tomēr paredzams, ka no 2024. gada tirgus darbība beigsies, jo līdz 2023. gada beigām tiks veikta pasaules iedzīvotāju vakcinācija. ASV ātrās noteikšanas testu tirgus bija 3,9 miljardi ASV dolāru ar > 20 % pieaugumu slimnīcās, klīnikās, Āzijas un Klusā okeāna reģionā, kā arī kā galalietotāju testi. Starptautiskie tirgus analītiķi ir prognozējuši, ka ātrās noteikšanas testu ražotāji saskarsies ar pastāvīgi pieaugošu pieprasījumu, jo arvien vairāk personu un valstu sāks izmantot ātrās noteikšanas testus, lai identificētu personas ar vieglākiem simptomiem. Vairāki komentētāji un zinātnieki no ASV pauda bažas par to, vai globālais ražošanas tīkls spēs apmierināt globālo pieprasījumu un saražot simtiem miljonu testu, kas būtu nepieciešami biežai ātrai testēšanai.
Naktjunova
Naktjunova ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 293 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Melnais ezers, Garais ezers, Baltais ezers.
Harlem Shake
Harlem Shake var būt:
Mārka (masas mērvienība)
Mārka tika izmantota kā masas mērvienība dažādās Eiropas valstīs no 9. līdz 19. gadsimtam. No 13. gadsimta Baltijas zemēs bija izplatīta Rīgas svara mārka.
Viduslaikos par mārkām sauca arī lielus sudraba stieņus.
1 mārka = 208 g
Pilnā magnētiskās indukcijas plūsma
Pilnā magnētiskās indukcijas plūsma jeb plūsmas saķēdējums ir fizikāls lielums, kopējā magnētiskās indukcijas plūsma, kas iet caur noslēgtu, no vairākiem vijumiem veidotu elektrovadošu kontūru (parasti tā ir induktivitātes spole). Apzīmē ar Ψm, SI mērvienība ir vēbers (Wb).
, kur Φm ir magnētiskā plūsma caur atsevišķu vijumu. Ja plūsmas caur visiem vijumiem ir vienādas, tad, kur N ir vijumu skaits.
Pelēkās zīlītes
Pelēkās zīlītes, pelēko zīlīšu ģints (Poecile) ir zīlīšu dzimtas (Paridae) ģints, kas apvieno 15 sugas. Tās sastopamas Eiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā.
Ģints zinātniskais nosaukums atvasināts no sengrieķu valodas un latviski nozīmē "mazs putniņš". Nesenā pagātnē šīs ģints sugas tika sistematizētas zīlīšu ģintī (Parus), tomēr pēdējo gadu DNS pētījumi ir ieviesuši izmaiņas zīlīšu dzimtas sistemātikā.
Latvijā
Latvijā sastopamas divas pelēko zīlīšu ģints sugas — pelēkā zīlīte (Poecile montanus) un purva zīlīte (Poecile palustris).
Kopīgās īpašības
Pelēkās zīlītes ir vidēji lielas vai lielas zīlītes ar proporcionāli lielu, platu galvu un garu asti. Tās visas ir apmēram vienādi lielas. Lielākajai daļai sugu ķermeņa garums 11—13 cm, svars 8—15 g. Lielākā ģintī ir sēru zīlīte (Poecile lugubris), kuras ķermeņa garums ir 14—15 cm, svars 16—19 g. Visām pelēkajām zīlītēm ir melna vai tumši brūna galvas virsa un piere, tumša pazode un balti vaigi. Ķermeņa apspalvojums pelēks vai pelēkbrūns. Mugura tumšāka par pavēderi. Dažām sugām vēders gandrīz balts.
Belogrudova
Belogrudova ir ciems Krāslavas novada Grāveru pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 5 km no pagasta centra Grāveriem, 16 km no Aglonas un 250 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies abpus autoceļam V676, Mundovkas upes (Dubnas pieteka) krastā. Belogrudovā atrodas divi valsts nozīmes arheoloģijas pieminekļi — Belogrudovas-Egļu senkapi un Belogrudovas-Egļu pilskalns.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Krāslavas rajonā.
Makss Hildeberts Bēms
Makss Hildeberts Bēms (de, dzimis, miris ) bija Latvijā dzimis vācbaltiešu izcelsmes nacionālistisks vācu publicists, sociologs un politiķis. Redzams Völkische Bewegung kustības pārstāvis.
Dzīvesstāsts
Dzimis Bērzaines ģimnāzijas skolotāja Maksimiliāna Bēma ģimenē. 1902. gadā ģimene pārcēlās uz Lotringu. 1914. gadā Makss Bēms aizstāvēja disertāciju par Fihti Jēnas universitātē. Pirmā pasaules kara laikā publicēja darbus par pierobežas vācu (Grenz- und Auslanddeutschtum) jautājumiem. 1918. gadā strādāja Rīgā Preses pārvaldē Maksa fon Šeibnera-Rihtera vadībā, kur iepazinās ar Oto fon Kurzellu un Arno Šikedancu.
Atgriežoties Vācijā, iesaistījās konservatīvo vācu nacionalistu kustībā. 1932. gadā publicēja darbu, kurā izklāstīja savu programmu — "Atsevišķi stāvoša tauta" (Das eigenständige Volk. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 1932.). 1933. gadā Bēms kļuva par Jēnas universitātes etnosocioloģijas un etniskās teorijas profesoru. 1945. gadā tika atbrīvots no amata. Devās uz Lineburgu, kur nodibināja Ostaladēmiju (Ost-Akademie), kas nodarbojās ar Austrumeiropas vāciešu jautājumiem.
Ifconfig
ifconfig (saīsinājums no angļu valodas - interface configuration) ir sistēmas administrēšanas utilītprogramma Unix operētājsistēmās, lai konfigurētu, kontrolētu un pieprasītu TCP/IP tīkla interfeisu parametrus no komandrindas saskarnes (CLI), vai arī sistēmas konfigurācijas skriptos. Ifconfig sākotnēji parādījās 4.2BSD kā daļa no BSD TCP / IP suite.
Līdzīgās utilītprogrammas
Microsoft operētājsistēmās līdzīga komanda ifconfig ir - ipconfig. To palaiž izmantojot komandrindas saskarni (cmd).
iwconfig Linux operētājsistēmās nosaka tādus specializētus iestatījumus kā bezvadu tīkla SSID un WEP atslēgu un funkcijas kopā ar iwlist. Linux vidē ir arī komanda iwspy, kas ļauj izlasīt signālu, troksni un kvalitāti ar bezvadu savienojumu.
Griguļi (Ziemera pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V383.
Sergejs Čubars
Sergejs Čubars (dzimis ) ir bijušais Latvijas hokejists, uzbrucējs. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādās Dānijas hokeja līgas komandās. Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2003. gada pasaules čempionātā.
Viņa dēls Viktors Čubars arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Čubars sāka 1992.—93. gada sezonā, kad spēlēja Rīgas "Pārdaugava" Latvijas čempionāta sastāvā. 1995. gadā Rīgas "Juniors" rindās spēlēja Austrumeiropas hokeja līgā, savukārt 1997. gadā pārcēlās uz Dāniju.
Dānijas hokeja līgā Čubars devies laukumā 15 sezonās, 482 spēlēs atzīmējoties ar 254 rezultativitātes punktiem. HK Hvidovre, kuras rindās uzbrucējs aizvadījis sešas sezonas, ir iemūžinājusi Čubara valkāto 41. krekla numuru.
Latvijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2003. gada pasaules čempionātā. Kopumā izlases sastāvā piedalījies 28 spēlēs.
Veila pie Reinas
Veila pie Reinas (de) ir Vācijas pilsēta un komūna. Tā atrodas Reinas austrumu krastā un stiepjas līdz vietai, kur satiekas Šveices, Francijas un Vācijas robežas. Tā ir Vācijas vistālāk dienvidrietumos esošā pilsēta un Šveices pilsētas Bāzeles priekšpilsēta. Veila pie Reinas ir daļa no Bāzeles trīsvalstu aglomerācijas (Trinationale Agglomeration Basel) ar aptuveni 830 000 iedzīvotāju.
Vēsture
Pilsēta pirmo reizi dokumentēta 786. gadā kā Willa, kas tiek uzskatīts par romiešu izcelsmes nosaukumu. Hercogs de Vilārs šķērsoja Reinu šeit 1702. gada oktobrī, lai Spānijas mantojuma kara laikā cīnītos Frīdlingenas kaujā. Konflikta rezultātā Veila tika nopietni sagrauta.
Lauksaimniecība dominēja vietējā rūpniecībā līdz 19. gadsimtam, kad pilsēta sāka augt, pateicoties tās labvēlīgajiem transporta savienojumiem. Dzelzceļa šķirošanas parks, kas savieno Veilu pie Reinas ar Bāzeli, tika uzcelts 1913. gadā. Frīdlingenas kvartālā tika izveidotas Šveices tekstilrūpnīcas. 1934. gadā tika uzcelta osta pie Reinas.
Māris Salējs
Māris Salējs (īstajā vārdā Marians Rižijs; dzimis ) ir latviešu dzejnieks un literatūrzinātnieks.
Biogrāfija
M. Salējs dzimis 1971. gada 13. janvārī Rīgā.
Atdzejojis no poļu, krievu un ukraiņu valodas. Kopkrājumos un periodikā publicējis poļu 20. gs. starpkaru perioda dzejnieku darbu atdzejojumus, tie iekļauti arī viņa dzejoļu krājumos "Māmiņ, es redzēju dziesmu" un "Nedaudz vairāk".
Par otrā dzejoļu krājuma "Mana politika" manuskriptu saņēmis Annas Dagdas fonda balvu (2001). Monogrāfija par U. Bērziņu ieguvusi Literatūras gada balvas īpašo balvu. Krājumi "Nedaudz vairāk" un "Kā pirms pērkona" nominēti Literatūras gada balvai, bet krājums "Kā pirms pērkona" saņēmis Ojāra Vācieša prēmiju.
Dzeja
Dzeja citās valodās
Club Universidad Nacional
Club Universidad Nacional, A.C., pazīstams kā Pumas vai UNAM, ir profesionāls Meksikas futbola klubs no Mehiko, kas piedalās Meksikas augstākajā futbola līgā jeb Liga MX.
Klubs ir dibināts 1954. gadā un tas savas mājas spēles aizvada Estadio Olímpico Universitario stadionā, kurā ir 58 445 skatītāju vietas. Komanda ir izcīnījusi 7 Meksikas augstākās līgas titulus, vienu Meksikas kausu un trīs CONCACAF Čempionu līgas trofejas. Komandas lielākā sāncensība ir ar citu Mehiko komandu Club América. Maču starp abām komandām dēvē par derbi capitalino. Tas ir viens no populārākajiem klubiem Meksikā. Pumas, kopā ar Club América, Cruz Azul un Guadalajara tiek dēvētas par Cuatro Grandes (Lielā četrinieka) komandām.
Pedro Delgado
Pedro Delgado Robledo (es; dzimis ), zināms arī kā Periko (es), ir bijušais profesionālais Spānijas šosejas riteņbraucējs. Viņš uzvarēja 1988. gada Tour de France, kā arī divas reizes Vuelta a España (1985. un 1989. gadā).
Delgado bija 171 centimetrus garš un svēra 64 kilogramus, kas ļāva viņam būt labam kalnu braucējam ar agresīvu stilu. Tas viņam palīdzēja piesaistīt fanus. Bija dienas, kad viņš veica īpaši veiksmīgus uzbrukumus, bet bieži bija arī kļūdas un neveiksmes, kas lika zaudēt laiku. Viņš bija arī samērā labs individuālais braucējs līdz 1990. gadiem, kad viņam bija grūtības pielāgoties individuālā brauciena velosipēdu tehniskajām izmaiņām.
Viņa spilgtākais sniegums nozīmīgākajās sacensībās bija 1987. gada Tour de France un 1985. gada Vuelta a España, kā arī visā 1989. gada Tour de France. Delgado 1988. gada Tour de France uzrādīja pozitīvas dopinga slēpšanas aģenta probencīda analīzes, bet viņam atļāva turpināt sacensības un viņš netika apsūdzēts dopinga pārkāpumos.
Šobrīd viņš strādā Televisión Española kā riteņbraukšanas sacensību sporta komentētājs.
Piramidene
Piramidene (no) vai Piramida (ru) ir pamests kalnraču ciemats Svalbārā. Izvietojies arhipelāgā lielākās salas Špicbergenas vidusdaļā Diksona Zemē, Billes fjorda austrumu krastā 50 km no Longjērbīenes. Ciematu saskaņā ar Svalbāras līgumu pārvalda Krievijas valsts uzņēmums Arktikugol. Piramidene kopš 1998. gada ir pamesta, bet iekonservēta. Tā pēdējos gados ir populārs tūrisma galamērķis un tūristiem ir atjaunota un pieejama daļa no ciemata infrastruktūras — viesnīca, ēdnīca, bārs, veikals u.c. Savu nosaukumu ciemats ieguvis no piramidālās formas kalna, kuram līdzās tas uzbūvēts.
Vēsture
Šahta tika slēgta 1998. gadā sakarā ar pieaugošajām ieguves pašizmaksām. Ieguvi apgrūtināja arī sarežģītie ģeoloģiskie apstākļi, kā arī izdevumi endogēnā pazemes ugunsgrēka, kas sākās 1970. gadā, lokalizēšanai. Kopš 2007. gada ciematā kompānija Arktikugol attīsta tūrismu, kura galvenā tēma ir padomju laikmeta kultūrvēsturiskā vide.
Nalobne
Nalobne ir ciems Silajāņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 223 km attālumā no Rīgas.
Fēgezaks
Fēgezaks var būt:
680. gads
680. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Ādolfs Kundziņš
Ādolfs Kundziņš (1865—1940) bija Gulbenes un Rīgas Pāvila latviešu draudzes luterāņu mācītājs. Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas virsvaldes loceklis (1928—1937).
Dzīves gājums
Dzimis 1865. gada 18. oktobrī Sīpeles pagasta "Kundziņu" saimnieka Kārļa Kundziņa un Karlīnes ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā (līdz 1885). Studēja teoloģiju Tērbatas universitātē (1886—1891). Pēc teoloģijas kandidāta grāda iegūšanas 1876. gadā bija mācītāja amata kandidāts Lielzalves draudzē (1891-1893), tad Tirzas - Velēnas draudzes palīgmācītājs (1893—1909), pēc tam Gulbenes luterāņu draudzes mācītājs (1909—1920) un Valkas iecirkņa prāvests (1914—1920). Tirzas-Velēnas lauksaimniecības biedrības priekšnieks.
1920. gadā iecelts par Rīgas Pāvila latviešu draudzes mācītāju, 1922. gadā par Rīgas pilsētas iecirkņa latviešu draudžu prāvestu, 1928. gadā par LELB virsvaldes locekli.
Miris 1940. gada 17. jūnijā, apglabāts Rīgas Meža kapos.
Paula Pļavniece
Paula Pļavniece ir latviešu režisore.
No 2006. līdz 2008. gadam mācījusies Rīgas Valsts 3. ģimnāzijā. No 2008. līdz 2009. gadam studējusi socioloģiju Latvijas Universitātē. 2013. gadā absolvējusi Latvijas Kultūras akadēmiju un ieguvusi bakalaura grādu teātra režijā.
Režisējusi izrādes Dirty Deal Teatro, Dailes teātrī, Daugavpils teātrī un Rēzeknes teātrī "Joriks".
2017. gadā ieguvusi Spēlmaņu nakts balvu nominācijā "Gada mazās formas izrāde". Tajā pašā gadā arī nominēta Spēlmaņu nakts balvai kategorijā "Gada režisors", kā arī "Kilograms kultūras" balvai kategorijā "Teātris".
Progress MS-18
Progress MS-18 (Прогресс МС-18; SKS apzīmējums ISS-79P) bija Krievijas automātisks Progress-MS sērijas kravas kosmosa kuģis, kas paredzēts kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2021. gada 28. oktobrī. Progress MS-18 darbību beidza 2022. gada 1. jūnijā.
Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2513 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela, saspiestas gāzes , ūdens. Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) bija iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.
Lidojuma gaita
Progress MS-18 tika palaists 00:00:32 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma.
Saslēgšanās ar staciju automātiskā režīmā notika 30. oktobrī 01:31:19 UTC pie Zvezda moduļa.
2022. gada 1. jūnijā 08:02:51 UTC Progress MS-18 atvienojās no SKS. 11:11 UTC tika iedarbināts dzinējs bremzēšanas manevram. Aptuveni 11:43 UTC kravas kuģis iegāja Zemes atmosfēras blīvajos slāņos un sadega. Nesadegušās daļas aptuveni 11:51 UTC iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā.
Leptoglossus occidentalis
Leptoglossus occidentalis ir Ziemeļamerikas ornamentblakšu suga. Šī ir ļoti invazīva un kaitīga ornamentblakšu suga, kura izplatās pa visu Eiropu, vairākos reģionos Āzijā, Ziemeļāfrikā, Centrālamerikā un Dienvidamerikā. Kaitē skujkoku kultivācijas dēstiem un savvaļas mežiem jaunās teritorijās. Tā ir sastopama arī Latvijā. Leptoglossus occidentalis ir viegli atšķirama no citām Palearktikas ornamentblakšu sugām, jo ir liela izmēra (līdz 20 mm garumā), ar paplašinātiem aizmugurējo kāju stilbiem (pēc formas līdzīgi koku lapai), zigzagveida garenisku baltu līniju uz segspārniem un gaiši oranžu vēderu, kuru labi var redzēt, blaktīm lidojot.
Blakts barojas uz skujkoku čiekuru sēklām, tā izraisot sēklu sliktu attīstību vai agrīnu izkrišanu. Tā kaitē arī dažiem kultivētiem skujkokiem, piemēram, priedei Pinus pinea, no kuras tā iegūst ēdamās sēklas. No blakts darbības šīs priedes sēklu raža var būtiski mazināties.
Izplatība un invāzija
Leptoglossus occidentalis ir Ziemeļamerikas suga, kura plaši izplatīta Kanādā, ASV un Meksikā. Pamata areāls šai sugai bija Ziemeļamerikas rietumu rajoni — no Meksikas uz ziemeļiem caur ASV Kalifornijas un Jūtas štatiem līdz Kanādas provincēm Britu Kolumbijai, Albertai un Saskačevanai. Pēc Otrā pasaules kara šī ornamentblakts sākusi aizņemt jaunas teritorijas virzienā uz austrumiem un vēlāk izplatījās visos ASV austrumu štatos.
Leptoglossus occidentalis ir invazīva blakšu suga, kura plaši izplatās Ziemeļamerikā no pamatareāla uz rietumiem un ziemeļiem, Centrālamerikā un Dienvidamerikā, kā arī Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā. Eiropā pirmo reizi atklāta 1999. gadā Itālijā netālu no Vičencas pilsētas. Turpmāk strauji sākusi izplatīties citās teritorijās Eiropā. Tagad Leptoglossus occidentalis ir sastopama Albānijā, Austrijā, Baltkrievijā, Beļģijā, Bosnijā un Hercegovinā, Bulgārijā, Čehijā, Dānijā, Francijā, Grieķijā (arī Krētā), Gruzijā, Horvātijā, Igaunijā, Īrijā, Itālijā, Kiprā, Kosovā, Krievijā, Latvijā, Lielbritānijā, Luksemburgā, Maltā, Melnkalnē, Menas Salā, Moldāvijā, Nīderlandē, Norvēģijā, Polijā, Portugālē, Rumānijā, Serbijā, Slovākijā, Slovēnijā, Somijā, Spānijā, Šveicē, Turcijā, Ukrainā, Ungārijā, Vācijā, Ziemeļmaķedonijā un Zviedrijā. Latvijā šīs sugas pirmā konstatācija bija 2020. gadā, kā liecina portāls Dabas Dati.
Āzijas Leptoglossus occidentalis ornamentblakts ir izplatīta Japānas salās, Izraēlā, Ķīnā, Kazahstānā, Kirgizstānā, Libānā un Ziemeļkorejā; Ziemeļāfrikā — Alžīrijā, Marokā un Tunisijā; Centrālamerikā — Kostarikā un Gvatemalā, un Dienvidamerikā — Argentīnā, Čīlē un Urugvajā.
Apraksts
Jaunas nimfas ir oranžas. Ar katru nākamo attīstības stadiju nimfas kļūst tumšākas, līdz pēc dažām stadijām kļūst sarkanīgi brūnas.
Olas ir aptuveni 2 mm garas. Mātītes dēj olas ķēdveidīgi uz skujām.
Ekoloģija
Leptoglossus occidentalis barojas ar skujkoku sēklām, taču nekad neēd koku skujas. Blakts izsūc sēklu endospermu, ko pavada sēklu izkrišana vai attīstības pārtraukšana, ko izraisa lipīdu un proteīnu koncentrācijas samazināšanās. Barības augu sarakstā ir aptuveni 40 skujkoku sugu, tai skaitā baltegles, ciedri, priedes, egles, kadiķi, duglāzijas, hemlokegles un vīrakciedri. Leptoglossus occidentalis var izraisīt smagu kaitējumu skujkoku mežiem, īpaši priežu mežiem.
Barības augu saraksts:
Dzīves cikls
Mātītes dēj olas uz skujkoku skujām no pavasara vidum līdz pavasara beigām. Pēc aptuveni desmit dienām no olām sāk parādīties nimfas. Nimfas attīstās, izejot piecas stadijas, pārvēršoties pieaugušā formā augusta beigās. Ziemo pieaugušā formā zem nolobītas koku mizas, putnu ligzdās vai grauzēju alās. Ziemeļamerikā bieži vien ziemu pavada cilvēku mājokļos.
Kaitīgums mežsaimniecībā
Ziemeļamerikā šī ornamentblakts tiek uzskatīta par nopietnu skujkoku stādu un mežu kaitēkli. Tās darbības rezultātā skujkoku sēklu zaudējums var būt ļoti liels un tāpēc jaunos stādījumos dēstu apjoms stipri var samazināties. Piemēram, savvaļā rietumu baltās priedes sēklu ražas zaudējums var būt līdz 70—80%; Pseudotsuga menziesii — līdz 50%. Profesors Riziero Tiberi 2007. gadā aprakstījis, ka Leptoglossus occidentalis kaitē kultivētai Pinus pinea, no kuras dabū ēdamās sēklas. J.K. Uyemoto 1986. gadā atzīmējis Leptoglossus occidentalis izraisītu kaitējumu kultivētai pistācijai.
1. armijas korpuss (Vācija)
1. armijas korpuss (vācu: I. Armeekorps) bija militārā formācija Vācijas armijas sastāvā 2. pasaules kara laikā. Tā tika izveidota 1939. gada 26. augustā (korpusa štābs tika izveidots jau 1935. gada pavasarī).
Kaujas ceļš
1939. gada septembrī un oktobrī 1. armijas korpuss piedalījās Polijas kampaņā.
1940. gada maijā un jūnijā piedalījās Francijas un Beniluksa valstu iekarošanā
No 1941. gada 22. jūnija piedalījās Otrā pasaules kara Austrumu frontē, atrodoties armiju grupas "Ziemeļi" sastāvā. Piedalījās kaujās Lietuvā, Latvijā, Igaunijā un pie Ļeņingradas. 1942 gadā piedalījās kaujās pie Volhovas. 1943. gadā piedalījās kaujās pie Ņeveļas. 1944. gadā atkāpās uz Latviju un no rudens līdz kara beigām karoja Kurzemes cietoksnī.
1. armijas korpuss beidza karadarbību un padevās padomju gūstā 1945. gada 9. maijā, pēc Vācijas kapitulācijas.
Armijas korpusa sastāvs
1939. gada septembrī 1940. gadā 1941. gada jūnijā: 1942. gada janvārī: 1943. gada janvārī: 1944. gada martā: 1945. gada martā:
Ārējās saites
I. Armeekorps
Latvijas Universitātes Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūts
Latvijas Universitātes Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūts bija Latvijas Universitātes akadēmiskā pamatstruktūrvienība (2004—2016). Apvienots ar LU Kardioloģijas zinātnisko institūtu, izveidojot LU Kardioloģijas un reģeneratīvās medicīnas institūtu.
Vēsture
Dibināts pēc tālaika Valsts klīniskās slimnīcas direktora Paula Stradiņa iniciatīvas 1946. gadā kā LZA Bioloģijas un eksperimentālās medicīnas institūts. P. Stradiņa projekts paredzēja zinātniskā institūta ciešu integrāciju ar jaunbūvējamo slimnīcas un Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes kampusu teritorijā starp Liepājas ielu, dzelzceļu, Arsenālu un Mārupes ielu, tomēr grandiozais projekts palika nerealizēts.
2004. gadā institūts tika integrēts Latvijas Universitātē kā patstāvīga juridiska persona, kuras zinātnisko darbību pārraudzīja Latvijas Universitāte. 2013. gada Latvijas zinātnisko institūciju starptautiskajā izvērtējumā LU Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūts ieguva vāju novērtējumu. 2016. gadā to apvienoja ar LU Kardioloģijas zinātnisko institūtu.
Publikācijas un zinātniskie darbi
* Раковая клетка. Сборник статей под редакцией доктора медицинских наук Я. Г. Эренпрейса; Латвийский НИИ экспериментальной и клинической медицины Министерства здравоохранения Латвийской ССР. - Рига: Зинатне, 1973. - 144 с.
* Эренпрейс, Ян-Ольгерт Густавович. Современные концепции опухолевого роста./Я. Г. Эренпрейс; Латвийский НИИ экспериментальной и клинической медицины. - Рига: Зинатне, 1987. - 120 с.
Jānis Buivids
Jānis Buivids ( — ) bija cariskās Krievijas un Latvijas armijas ģenerālis. Publicists un vairāku grāmatu autors.
Kopš 1885. gada dienējis cariskās Krievijas armijā. Pabeidzis Viļņas karaskolu un Pēterpils ģenerālštāba akadēmiju. Kara dienestā iestājies 1885. gadā Jelgavā. Līdz 1905. gadam darbojies kā virsnieks Kaunā, vēlāk kā mācības spēks Kijevas karaskolā. Piedalījies Pirmajā pasaules karā, kur jau 1917. gadā ieguvis ģenerāļa dienesta pakāpi.Pasaules karā komandējis 17,Arhangeļskas kājnieku pulku, 15.Sibīrijas brigādi,vēlāk divīziju. Krievijas pilsoņu karā karojis vispirms Ukrainas hetmaņa Skoropadska armijā, bet vēlāk Deņikina karaspēkā. Latvijas proklamēšanas laikā dzīvojis Kijevā, bet 1919. gadā Kaukāzā. Latvijā atgriezies 1922. gadā aprīlī un iestājies kara ministrijas dienestā. Sākumā darbojies uz brīva līguma pamata vecāko virsnieku kursos. Kopš 1924. gada dienējis Latvijas armijā, kur darbojies štāba (armijas štāba priekšnieks 1924—1925) un akadēmiskajā darbā. Buivids bija autors vairākām grāmatām par militāro tēmu. 1928. gadā demobilizēts sakarā ar vecuma cenzu. Miris 1937. gada 2. aprīlī Jūrmalā. Apbedīts Rīgā Meža kapos.
Members Only
Members Only bija amerikāņu hiphopa kolektīvs no Brovardas apgabala Floridā, kas tika izveidots 2014. gadā. Sākotnēji tas bija tikai duets, kurā bija Džasejs Onfrojs (XXXTentacion) un Stokelijs Goulburns (Ski Mask The Slump God) pēc abu tikšanās nepilngadīgo ieslodzījuma centrā. Tas ir cieši saistīts ar citu kolektīvu ar nosaukumu Very Rare, un abu kolektīvu dalībnieki sevi dēvē arī par VR All-Stars. Pēc viņu ceturtā projekta, Members Only, Vol. 4, kolektīvs devās nenoteiktā pārtraukumā, un daži no tās ievērojamākajiem dalībniekiem, piemēram, Craig Xen un Wifisfuneral pameta grupu.
Trīs bijušie locekļi tagad ir miruši; līdzdibinātājs XXXTentacion nomira 2018. gadā, Khaed 2019. gadā un Tablez 2022. gadā.
Buldozers
Buldozers (no en) ir liela motorizēta zemes darbu mašīna uz traktora bāzes, kas parasti pārvietojas ar kāpurķēdēm un priekšpusē ir aprīkota ar metāla plāksni ("vērstuvi" vai "lāpstu"), lai stumtu uz priekšu dažādus materiālus: augsni, smiltis, sniegu, šķembas vai iežus būvniecības vai pārbūves darbu laikā. Vērstuve var būt paceļama, grozāma vai universāla, to vada ar trosēm vai hidrocilindriem. Reizēm aizmugurē var uzstādīt papildus aprīkojumu, piemēram, blīvu materiālu sasmalcināšanai. Vārds "buldozers" principā attiecas tikai uz traktoru, kas aprīkots ar buldozera vērstuvi. Dažreiz šo vārdu neprecīzi lieto citām zemes pārvietošanas iekārtām, piemēram, ekskavatoriem vai kāpurķēžu iekrāvējiem ar plašu priekšējo kausu. Ceļu uzturēšanas specializētā versija, bieži ar irdinātāju vai papildus vērstuvi, saucas arī "autogreiders" (no en — "nolīdzinātājs").
Vēsture
Lielākie buldozeru ražotāji 21. gadsimta sākumā ir Shantui, Caterpillar, Komatsu, Liebherr, Case un John Deere.
Apraksts
Parasti buldozeri ir liela un jaudīga kāpurķēžu smagā tehnika. Kāpurķēdes nodrošina labu saķeri ar zemi un kustīgumu ļoti nelīdzenā reljefā. Platās kāpurķēdes palīdz sadalīt buldozera svaru lielā platībā (samazinot spiediens uz zemi), tādējādi novēršot tā iegrimšanu smilšainā vai dubļainā augsnē. Īpaši platas kāpurķēdes saucas par purva kāpurķēdēm. Buldozeru transmisijas tiek veidotas, lai maksimāli izmantotu kāpurķēžu priekšrocības.
Daudz retāks buldozera veids ir riteņu buldozers, kuram parasti ir četri riteņi, kurus vada pilnpiedziņas sistēma, un tam ir hidrauliska, šarnīrveida stūres sistēma. Vērstuve tiek uzstādīta uz priekšu no šarnīra savienojuma un tiek darbināta hidrauliski.
Buldozera galvenie darba instrumenti ir vērstuve un bieži riperis — āķveidīgs smalcinātājs.
Mūsdienu buldozeriem parasti ir automātiskā vērstuves vadības sistēma, kas nodrošina līdzenāku virsmas planēšanu un sargā motoru no pārslodzes.
Pielietojums
Buldozeri tiek lietoti raktuvēs un karjeros, smagajā rūpniecībā, inženiertehniskajos darbos un lauksaimniecībā. Ar tiem rok būvbedres un ierakumus, gāž kokus, krūmus un lauž celmus, veido uzbērumus, nolīdzina būvlaukumu augsni, novāc sniegu.
Modifikācijas
Buldozeru var vērstuves vietā aprīkot ar paceļamu priekšējo kausu, pārvēršot to par kāpurķēžu iekrāvēju. Vērstuve priekšā var kalpot arī kā ložu aizsegs, kāpurķēdes ir piemērotas darbībai kaujas laukā, tāpēc oficiāli un neoficiāli bruņotie spēki un reizēm arī civilpersonas nostiprina ar bruņām atlikušos svarīgos virzienus un iegūst bruņumašīnu ar lielu caurgājību. Bieži šādas mašīnas tiek improvizētas uz vietas. Reizēm arī parastos tankus apgādā ar buldozera vērstuvi, lai tie attīrītu ceļu mazāk caurgājīgai tehnikai. Aizvien biežāk bīstamās vietās, kā nelīdzenā reljefā un mīnētā vai apšaudītā teritorijā, tiek izmantoti tālvadības buldozeri bez cilvēku klātbūtnes.
Launkalne
Launkalne (agrāk — Launkalns) ir ciems Smiltenes novada Launkalnes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienviddaļā 1,5 km no autoceļa A2 pie Ruņģupītes ietekas Rauzā 18 km no novada centra Smiltenes un 118 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Launkalna muižas (Launekaln) centra. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1584. gadā sakarā ar katoļu kapelu Kapeņkalnā. Vietas nosaukums, domājams, cēlies no igauņu valodas lõuna — ‘dienvidi’ — “kalns dienvidos [no igauņiem]”. Izaugusi padomju gados kā padomju saimniecības “Launkalne” ciemats.
Launkalnē atrodas pagasta pārvalde, sākumskola, tautas nams, bibliotēka, pasts.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Kamils Stohs
Kamils Viktors Stohs (pl, ; dzimis ) ir Polijas tramplīnlēcējs.
Piedalījies piecās ziemas olimpiskajās spēlēs. 2006. gadā Turīnas olimpiskajās spēlēs viņš 18 gadu vecumā ieguva 16. vietu sacensībās no normālā tramplīna, bet sacensībās no lielā tramplīna palika 26. vietā. Komandu sacensībās Polijas komandas sastāvā ieņēma 5. vietu. 2010. gadā Vankūverā individuāli augstāko vietu izcīnīja sacensībās no lielā tramplīna (14. vieta), komandu sacensībās 6. vietu.
2014. gadā Soču ziemas olimpiskajās spēlēs K. Stohs kļuva par veiksmīgāko tramplīnlēcēju: viņš izcīnīja zelta medaļu gan sacensībās no normālā, gan no lielā tramplīna. 2018. gadā Phjončhanā kļuva par olimpisko čempionu sacensībās no lielā tramplīna un ieguva bronzu komandu sacensībās.
Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā 2013. gadā, kur kļuva par čempionu sacensībās no lielā tramplīna, bet komandu sacensībās Polijas izlase ierindojās 3. vietā. 2017. gada Pasaules čempionātā Lahti kļuva par pasaules čempionu komandu sacensībās. Pasaules kausa sacensībās uzvarējis 31 atsevišķā posmā, divreiz kļuvis par Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāju (2013.—2014. un 2017.—2018. gada sezonā). Trīs reizes izcīnījis uzvaru Četru tramplīnu turnejā (2017., 2018. un 2021. gadā), 2018. gadā uzvarēja visos Četru tramplīnu turnejas posmos, izcīnot Grand Slam.
Augu veģetatīvā pavairošana
Augu pavairošana ar orgānu pārveidnēm
Iedala divu tipu orgānu pārveidnes: vasas pārveidnes un sakņu pārveidnes.
Vasas pārveidnes
Vasas pārveidnes ir sīpoli, bumbuļi, bumbuļsīpoli, sakneņi un stīgas. Visas vasas pārveidnes, līdzīgi kā vasas, sastāv no lapas, stumbra un pumpura.
Sīpols ir specializēts pazemes orgāns, kas sastāv no reducēta stumbra, piesaknēm, cieši kopā sakārtotām, sulīgām lapām, kas izkārtotas koncentriskos riņķos apkārt stumbram, kā arī no pumpura. Sulīgās lapas uzkrāj barības vielas, kas tiks izlietotas nākamajā veģetācijas periodā, lai no pumpuriem attīstītos zieds un jaunie augi. No terminālajā pumpura attīstās zieds, bet no laterālajiem pumpuriem jaunie augi. Sīpoli lielākoties veidojas viendīgļlapju klases augiem, piemēram, tulpēm (Tulipa), hiacintēm (Hyacinth), dārza sīpolam (Allium cepa), bet var veidoties arī divdīgļlapju klases augiem, piemēram, skābeņu ģints (Oxalis sp.) augiem.
Bumbulis  ir speciālas struktūras pazemes vasas pārveidne, kas specializējusies barības vielu uzkrāšanā. Bumbulim ir visas daļas, kas raksturīgas stumbram, tikai tās ir stipri palielinātā formā. Bumbuļiem ir mezgli, ko tautā mēdz dēvēt par "acīm". Katrā mezgla vietā atrodas viens vai vairāki nelieli pumpuri. Mezgli ir izkārtoti pa spirāli, sākot no gala mezgla. Bumbuļiem augot un attīstoties raksturīga apikālā dominance. Bumbulis satur lielas cietes un  slāpekļa rezerves. Bumbuļi raksturīgi, piemēram,  kartupeļiem  (Solanum tuberosum) un (Caladium) ģints augiem.
Bumbuļsīpols ir īpašas struktūras pazemes vasas pārveidne, kurai raksturīgs palielināts reducēts stumbrs. Stumbrā uzkrājas barības vielas. Apkārt tam ir sakārtotas sausās lokveida lapas. Lapu funkcija ir pasargāt stumbru no ievainojumiem un samazināt ūdens zudumus no tā. Bumbuļsīpolam ir terminālais pumpurs, no kura attīstīsies zieds, un laterālie pumpuri, no kuriem attīstīsies jaunie augi. Bumbuļsīpoli raksturīgi, piemēram, gladiolām (Gladiolus) un krokusiem (Crocus).
Stīgas ir horizontāli virszemei augoši stumbri, kas attīstās no mātes auga. Stumbram galotnē atrodas pumpurs, kurš, sasniedzot augsni, iesakņojas un attīstās par jaunu augu. Jaunā auga iegūšanai izvēlas tuvāk mātes augam izveidojušos jauno augu. Šādi vairojas zemeņu ģints augi (Fragaria sp.), kā arī daudzi graudzāļu  dzimtas augi (Poaceae).
Sakņu pārveidnes
Sakņu pārveidnes ir gumi, kam raksturīgi sakņu uzbiezinājumi, kuros veģetācijas periodā uzkrājas rezerves barības vielas. Veģetācijas perioda beigās gumus izrok un glabā līdz nākamā gada pavasarim. Pavasarī sadalot guma ceru var iegūt vairākus jaunos augus. Gumi raksturīgi daudzgadīgajiem lakstaugiem, piemēram, dālijām (Dahlia).
Pavairošana ar spraudeņiem
Dzimumu spraudeņu pagatavošanai izmanto vienu jauno stumbru no mātes auga. Lai spraudenim veicinātu adventīvo sakņu veidošanos var izmantot dažādus paņēmienus, piemēram, pirms spraudeņa ievietošana augsnē to ievaino. Ievainošanu parasti izdara veicot iegriezumu spraudeņa pamatnē un atsedzot kambija slāni. Ievainojuma vietu apstrādā ar augu hormoniem, visbiežāk auksīnu maisījumiem, kas veicina apskaņošanos. Tāpat apsakņošanās veicināšanai var izgriezt dzinuma galotnes pumpurus, noņemt tā apakšējās lapas un samazināt lapu virsmas laukumus. Ar dzimumu spraudeņiem var pavairot lielu daļu mūsdienās ekonomiski nozīmīgu augu sugu un šķirņu, piemēram, ābeļu (Malus sp.) ģints sugas,  tējas koku Camellia sinensis, kaņepes Cannabis sative u.c.