cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dienvidu ziloņronis
Uzvedība
Mazāk veiksmīgiem tēviņiem nav sava harēma. Tie klejo apkārt un cenšas izmantot katru izdevību, lai sapārotos. Sakaujoties tēviņi izmanto savu svaru, guļoties virsū pretiniekam, un ilkņus, plosot pretinieka kaklu, krūtis un galvu. Vājākais tēviņš parasti bēg, tomēr retos gadījumos, cīņas iznākums ir fatāls (viens no pretiniekiem mirst). Par tēviņu nežēlīgajām cīņām liecina daudzās rētas. Pretinieka iespaidošanai izmanto arī skaļu rēkšanu un draudīgas vertikālas pozas. Jo tēviņš lielāks, jo skaļāka un iespaidīgāka ir rēkšana. Līdzvērtīgas dominances tēviņi parasti nesakaujas, bet izmanto rēkšanu un draudīgu pozu demonstrēšanu. Tā kā dominantajam tēviņam harēms un teritorija jāapsargā nepārtraukti, krastā bez barošanās tas atrodas vairākus mēnešus (līdz 3 mēnešiem).
Barošanās
Ārpus vairošanās sezonas dienvidu ziloņroņi uzturas plašā Dienvidu okeāna reģionā, nopeldot lielus attālumus, lai sasniegtu iecienītākās barošanās vietas. Piemēram, ar satelīta raidītājiem novērojot trīs mātīšu grupu, datēta 2650 km tāla migrācija. Dienā tās nopeldēja apmēram 85 km.
Vasarā dienvidu ziloņronis barojas pelaģiski no ledus brīvos okeāna reģionos. Dienā nirst 500—1500 m dziļumā, naktī seklāk. Niršanas dziļums, visticamākais, saistīts ar medījuma vertikālās migrācijas raksturu. Ziemā, kad jūrā peld ledus, ziloņronis nirst 400—700 m dziļumā, barojoties seklākās vietās tieši virs grunts. Dienvidu ziloņronis zem ūdens var uzturēties līdz 120 minūtēm. Dzīvnieks gandrīz visu laiku atrodas zem ūdens, tikai īsu brīdi paceļās līdz ūdens virsmai, lai ieelpotu. Barojas galvenokārt ar galvkājiem (75%) un arī zivīm (25%).
Vairošanās
Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 3—5 gadu vecumā un ir dzimumaktīvas līdz apmēram 14 gadu vecumam. Dzīves laikā vienai mātītei vidēji piedzimst 7 mazuļi. Tēviņi dzimumbriedumu sasniedz 4 gados, bet pirmo reizi sapārojas apmēram 10 gadu vecumā. Vairošanās sezona sākas septembrī, kad koloniju vietās ierodas tēviņi. Dienvidu ziloņronim raksturīga poliginija. Mazuļi dzimst oktobrī. Lielākām mātītēm dzimst lielāki mazuļi, kas parasti ir tēviņi. Mazākām mātītēm visbiežāk dzimst mātītes. Sievišķā dzimuma mazulis ir par 9—17% mazāks nekā vīrišķā dzimuma mazulis. Kad mazulis ir apmēram 18 dienas vecs, mātīte sapārojas ar harēma dominanto tēviņu. Veiksmīgs tēviņš vienā sezonā sapārojas ar vairāk nekā 50 mātītēm. Embrija attīstība ir kavēta apmēram 16 nedēļas, un, lai arī mazulis attīstās 7 mēnešos, kopējais grūsnības periods ilgst apmēram gadu.
Tikko dzimis mazulis sver 45—50 kg. Zīdīšanas periods ir apmēram 23 dienas, un katru dienu svars pieaug par apmēram 9 kg. Mātīte šajā laikā nebarojas un paliek kopā ar mazuli. Beidzoties zīdīšanas periodam, tās svars ir ievērojami samazinājies. Mātītes atstāj mazuļus un dodas jūrā baroties, bet jaunie ziloņronēni pamet harēmu un pulcējas bariņos (2—67), kopīgi guļot, spēlējoties, mācoties seklumā peldēt un medīt zivis (galvenokārt naktī). Piekrastē tie pavada 21—66 dienas, tad dodas jūrā. Smagākie mazuļi krastā paliek ilgāk nekā vieglākie. Šajā periodā jaunais ronēns zaudē apmēram 30% no sava svara. Dienvidu ziloņroņa dzīves ilgums ir līdz 20 gadiem.
Steyr 120 Super, Steyr 125 Super, Steyr 220
Steyr 120/125 Super
120 sērijas automobiļi tika aprīkoti ar sešu cilindru vienrindas dzinēju (atšķirībā no četru cilindru Steyr 100) ar aizmugurējo riteņu piedziņu un četru pakāpju pārnesumkārbu. Priekšējā piekare izmantoja šķērsvirziena lokšņu atsperu balstiekārtu, savukārt aizmugurējā piekare izmantoja eliptiskās lokšņu atsperes. Uz četru durvju sedana modeļa aizmugurējās durvis bija atveramas uz aizmuguri (pazīstamas kā pašnāvnieku durvis), ļaujot atteikties no B-pīlāra. Līdz 1936 kopā tika saražots 1200 Steyr 120 Super.
1936 modeļa izmaiņas ietvēra plašāku riteņu bāzi un lielāku dzinēju, neskatoties uz to, ka jauda palika pie 50 zs (37 kW). Modelis tika pārdots kā Steyr 125 Super, galvenokārt Vācijā. Tas tika piedāvāts līdz 1937, un tikai 200 vienības tika uzbūvētas.
Steyr 220
Otrā pasaules kara laikā šis modelis, jo īpaši kabrioleta versija, galvenokārt bija paredzēta nacistiskās Vācijas augsta ranga komandieriem un virsniekiem. Steyr 220, ar jaudīgāku 2,3 litru dzinēju, bijis auto, ko izmantoja izkļūšanai no Aušvices koncentrācijas nometnes 20 Jūnijā 1942 gadā. Automašīna piederēja nometnes komandantam Rūdolfam Hossam. Ieslodzītie: Kazimierz Piechowski, Stanisław Gustaw Jaster, Józef Lempart un Eugeniusz Bendera bija tērpušies SS uniformās izbrauca taisni pa nometnes galvenajiem vārtiem. Bēgļi nekad netika notverti.
Ranči
Ranči ir ciems Mežvidu pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 269 km attālumā no Rīgas.
Al Shabab FC
Al-Shabab Football Club (ar) ir profesionāls Saūda Arābijas futbola klubs no Rijādas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Saūda Arābijas profesionālajā līgā.
Klubs tika dibināts 1947. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada Prince Faisal bin Fahd Stadium, kurā ir 15 000 skatītāju vietas. Klubs savā vēsturē ir izcīnījis sešus valsts augstākās futbola līgas titulus.
Limfocīti
Limfocīti (no limfa + el, kytos — 'šūna') ir mugurkaulnieku galvenās imūnšūnas. Tiek izdalītas vairākas populācijas, kur katrai ir sava loma imunitātes veidošanā. Pie subpopulācijām pieder T limfocīti, B limfocīti un dabīgās galētājšūnas. T limfocīti atbild par citotoksisko (šūnu iznīcinošo) specifisko imunitāti, dabīgās galētājšūnas par citotoksisko nespecifisko imunitāti, bet B šūnas par humorālo specifisko imunitāti, kas saistīta ar antivielu veidošanu pēc saskarsmes ar noteiktu antigēnu. Limfocīti veido aptuveni 20% no visiem leikocītiem.
Klasifikācija
Trīs lielās limfocītu populācijas ir T limfocīti, B limfocīti un dabīgās galētājšūnas. Visiem limfocītiem raksturīgs liels kodols.
T limfocīti un B limfocīti
T limfocīti (tīmusa šūnas) un B limfocīti (kaulu smadzeņu šūnas) ir galvenā daļa, kas veido specifisko imunitāti. T šūnas ir saistītas ar šūnu mediēto imunitāti, bet B šūnas ar humorālo imunitāti jeb antivielu veidošanu. T un B limfocītu funkcija ir atpazīt specifiskus svešos antigēnus, kas normāli nav sastopami ķermenī. Antigēni var būt jebkura sveša viela, kas izraisa imūnās reakcijas, visbiežāk tie ir mikroorganismi. Antigēnu atpazīšana notiek saistībā ar procesu, kas tiek saukts par antigēnu prezentēšanu. Šī procesa rezultātā T un B limfocīti tiek apmācīti atpazīt un iznīcināt antigēnu. Piemēram, B šūnas veidos specifiskas antivielas, kas reaģēs tieši ar konkrēto antigēnu, to pārklās un atvieglos tā atpazīšanu un iznīcināšanu. Savukārt T limfocītu subpopulācija Th šūnas (T helper cells) veido citokīnus, kas regulē imūnos procesus, bet T citotoksisko šūnu subpopulācija satur toksiskas granulas, kas var izraisīt inficēto šūnu nāvi. Pēc antigēna iznīcināšanas T un B limfocīti parasti veido atmiņas šūnas, kas paātrinās imūno atbildi, ja nākotnē organisms atkal saskarsies ar noteiktu antigēnu.
Dabīgās galētājšūnas
Dabīgās galētājšūnas (naturālie killeri jeb NK šūnas) pieder pie nespecifiskās imūnās sistēmas un tās pasargā gan no audzēju, gan vīrusu inficētajām šūnām. Dabīgās galētājšūnas atpazīst svešās vai inficētās šūnas pēc virsmas molekulas — MHC I (major histocompatibility complex). Dabīgās galētājšūnas tiek aktivētas ar interferonu palīdzību. Aktivētās dabīgās galētājšūnas izlaiž citotoksiskas (šūnu iznīcinošas) granulas, kas iznīcina izmainītās šūnas. Tām nav obligāti nepieciešama aktivācija, lai iznīcinātu šūnas, kam trūkst MHC I molekulas.
Virsmas marķieri
Uz limfocītu virsmas atrodas hormonu, hemotakses faktoru, augšanas faktoru, interleikīnu, leikotriēnu, prostaglandīnu un citu molekulu receptori, audu saderības antigēni un starpšūnu adhēzijas molekulas. Ka arī katram limfocītu veidam ir specifiskie CD receptori.
Hammarby IF
Hammarby IF ir profesionāls Zviedrijas futbola klubs no Stokholmas. Dibināts 1915. gadā, pašlaik spēlē Allsvenskan, Zviedrijas futbola augstākajā līgā. Komanda ir vienreiz (2001. gadā) izcīnījusi Zviedrijas čempionu titulu, kā arī trīs reizes spēlējusi Zviedrijas kausa izcīņas finālā. Mājas spēles aizvada Tele2 Arena stadionā.
Crystal Palace FC
Crystal Palace F.C. ir Anglijas futbola klubs no Londonas dienvidiem, Kroidonas, pašlaik spēlē Anglijas Premjerlīgā.
Komanda ieguva 3. vietu agrākajā Pirmajā divīzijā (pašreizējā Premjerlīga) 1990.—1991. gada sezonā. 1990. gadā klubs sasniedza FA kausa finālu, kurā piekāpās Manchester United.
Jēna
Jēna (de) ir universitātes pilsēta Tīringenes federālajā zemē, Vācijā. Ar 105 129 iedzīvotājiem tā ir otra lielākā pilsēta Tīringenē pēc Erfurtes. Pilsēta atrodas Zāles upes krastos. Jēna pirmoreiz tikusi minēta 1182. gada dokumentā. 1945. gadā, Otrā pasaules kara beigās, pilsēta tika bombardēta. Dzīvību zaudēja 153 cilvēki un pilsētas viduslaiku centrs tika gandrīz pilnībā nopostīts. 1926. gadā Jēnā tika uzbūvēts pasaulē pirmais modernais planetārijs. Pilsētā ir bāzēta viena no desmit vecākajām universitātēm valstī — Jēnas universitāte.
Overņa-Rona-Alpi
Overņa-Rona-Alpi (fr, oc) ir viens no 18 Francijas reģioniem. Overņas-Ronas-Alpu reģions sīkāk iedalās astoņos departamentos: Aljē, Ardēša, Augšluāra, Augšsavoja, Droma, Ēna, Izēra, Kantāla, Luāra, Pijdedoma, Rona un Savoja. Rona-Alpi dienvidos robežojas ar Provansas-Alpu-Azūra Krastu, dienvidrietumos ar Langdoku-Rusijonu-Dienvidiem-Pirenejiem, rietumos ar Jaunakvitāniju, ziemeļrietumos ar Burgundiju-Franškontē. Ziemeļaustrumos un rietumos tā robežojas ar divām kaimiņvalstīm, attiecīgi, ar Šveici un Itāliju. Overņas-Ronas-Alpu administratīvais centrs ir Liona.
Tiemene
Tiemene ir Užavas kreisā krasta pieteka Kuldīgas novada Alsungas pagastā.
Faktiski grāvis. Tek paralēli Užavas tecējumam, apmēram 0,5 kilometra attālumā apvidū, kur abas upes ir regulētas. Lielākā pieteka — Vīriņvalks. Ietek Užavā augšpus Vankas ieteces.
Al Ahli Saudi FC
Al-Ahli Saudi Football Club (ar) ir profesionāls Saūda Arābijas futbola klubs no Džidas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Saūda Arābijas profesionālajā līgā.
Klubs tika dibināts 1937. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada King Abdullah Sports City stadionā, kurā ir 62 345 skatītāju vietas. Al Ahli ir viens no tituliem bagātākajiem klubiem Saūda Arābijā. Tas ir izcīnījis trīs augstākās līgas titulus un 13 Karaļa kausus.
Al Ahli bija viens no četriem Saūda Arābijas profesionālās līgas dibinātājklubiem, kas nekad nebija izkrituši, līdz tas notika 2021.—2022. gada sezonā.
Mēlis Kaneps
Mēlis Kaneps (et; dzimis, Veru) ir Igaunijas starptautiskais lielmeistars šahā (2006).
Biogrāfija
No 1993. gada līdz 2003. gadam vairākkārt pārstāvējis Igauniju dažādu vecuma grupu Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos. 2002. gadā Igaunijas šaha čempionātā izcīnījis savu pirmo medaļu - bronzu. 2003. gadā kļuvis par sudraba medaļas ieguvēju, bet 2004. un 2005. gadā divas reizes pēc kārtas uzvarējis Igaunijas šaha čempionātā. Šo panākumu atkārtojis 2007. gadā. 2002. gadā FIDE Kanepam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2006. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumus. 2004. gadā uzvarējis Latvijas šaha festivāla "Liepājas rokāde" "Open" turnīrā. 2005. gadā Tallinā uzvarējis Paula Keresa šaha memoriālā. 2023. gadā izcīnījis bronzas medaļu Igaunijas šaha čempionātā.
Pārstāvējis Igaunijas izlasi lielākajās šaha komandu sacensībās:
2090. gadi
2090. gadi ir 21. gadsimta 10. desmitgade, kas sāksies un beigsies. Šī ir pēdējā 21. gadsimta desmitgade.
Oranža
Oranža (en) vai Oranje (af) ir garākā Dienvidāfrikas upe. Sākas Drakonu kalnos Lesoto, augštecē plūst kā Senķu (Senqu) dienvidrietumu virzienā. Iztekot līdzenumā, tā pagriežas uz ziemeļrietumiem un uzņem savu garāko pieteku Vālu, kas ir par 200 km garāka nekā pašas Oranžas augštece. Tālāk Oranža plūst rietumu virzienā, veidojot Dienvidāfrikas un Namībijas robežu. Ieplūst Atlantijas okeānā pie Oranjemindes, veidojot lagūnveida estuāru. Upē vairāki ūdenskritumi, ievērojamākais no kuriem ir Auhrabīsas ūdenskritums, ap kuru izveidots nacionālais parks. Vidustecē izbūvēta Harīpas ūdenskrātuve. Upei nosaukumu devis skotu izcelsmes holandiešu naturālists Roberts Jakobs Gordons par godu Nīderlandes Orānas-Nasavas dinastijas karaļnamam.
Jeļena Aladžanova
Jeļena Aladžanova (, dzimusi, mirusi 1984. gadā) bija Bauskā dzimusi krievu māksliniece.
Dzimusi inženiera ģimenē. Lielāko daļu no mūža nodzīvojusi Sanktpēterburgā (tolaik Ļeņingrada). 1922. gadā iestājās Ļeņingradas Augstākajā mākslinieciski-tehniskajā institūtā (VHUTEIN), kur mācījās pie Kuzjmas Petrova-Vodkina. Bez gleznošanas strādājusi arī par mākslinieci kinostudijā un piedalījusies Sanktpēterburgas piļu restaurācijas darbos.
Tibo Pino
Tibo Pino (fr; dzimis ) ir Francijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv UCI WorldTeam komandu , kuru pārstāvējis visu savu profesionālo karjeru.
Vīriņvalks
Vīriņvalks ir neliela Tiemenes kreisā krasta pieteka Kuldīgas novada Alsungas pagastā, uz ziemeļrietumiem no Balandes. Lielāko tiesu tek meža masīvā.
Kaņina
Kaņina (ru) vai Kaņina pussala ir pussala Krievijas ziemeļos starp Balto jūru un Barenca jūru. Administratīvi ietilpst Arhangeļskas apgabala Ņencu autonomajā apvidū. Pussala reti apdzīvota, vienīgās apdzīvotās vietas ir Ņesa (ciema padome), Čiža, Kija, Šoina un Kaņinnosas polārstacija. Līdz 2017. gadam pussalas ziemeļaustrumu galā darbojās Mismikulkinas polārstacija.
Ģeogrāfija
Pussalu rietumos apskalo Baltā jūra un tās Mezeņas līcis, ziemeļos — Barenca jūra, austrumos — Čošas līcis. Pussalas ziemeļu daļu aizņem Kaņinkameņas skrausts ar pussalas augstāko punktu 241 m vjl. Skrausts ziemeļrietumos beidzas ar klinšaino Kaņinnosa zemesragu. Lielāko teritorijas daļu aizņem pārpurvojies līdzenums. Daudz nelielu upju
Kārlis Birnbaums
Kārlis Birnbaums (dzimis 1895. gada 18. jūlijā Liezēres pagasta "Ozolkurmos", miris 1963. gada 29. decembrī Spokanē, Vašingtonas štatā, ASV) bija latviešu inženieris un uzņēmējs. Mežu dienu centrālās komitejas priekšsēdētājs (1934), Latvijas Zemkopības ministrijas mežu departamenta vicedirektors (1936), Tirdzniecības un Rūpniecības kameras loceklis un rūpniecības sekcijas priekšsēdētājs, a/s "Latvijas Koks" valdes priekšsēdētājs (1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Vestienas muiža
Vestienas muiža (de) bija muiža Vestienas pagasta teritorijā.
Vēsture
Kad 1452. gadā Vestienas, Tolkas un Devēnas muižas nonāca Ērgļu pils īpašnieka Engelberta Tīzenhauzena pārvaldījumā, pieminēta Heinriha Tolka muiža pie apcietinājuma. Zviedru Vidzemes laikā senais nocietinājums tika pārbūvēts par skansti, ko ietvēra ar ūdeni pildītu aizsarggrāvju sistēma. Zviedrijas ķēniņš Gustavs II Ādolfs 1638. gadā muižu dāvāja Vidzemes superintendentam Hermanim Samsonam, kas to 1664. gadā iemainīja landrātam Gustavam Klotam. Pēc 1728. gada muižu ieguva kapteinis Haralds Vilhelms Īgelštrēms. Vestienas muižas pirmā apbūve Vestienas draudzes novadā veidojusies 18. gadsimta vidū, kad tā piederējusi Īgelštrēmiem. 1787. gadā to nopirka majors Kārlis fon Štādens. 19. gadsimta vidū tā piederēja Brimmeriem, līdz 1909. gadam Vērmaņiem, kas to pārbūvēja pēc dedzināšanas 1905. gada revolūcijas laikā.
Vestienas muiža redzama Voldemāra Pūces filmā "Mērnieku laiki" (1968) un Vara Braslas filmā "Mērnieku laiki" (1991).
Apraksts
Kungu māja celta pretī iebraucamam ceļam uz kādreizējās munīcijas noliktavas pagrabiem. Parādes pagalmu ietver grāvji, aiz kuriem iebraucamā ceļa abās pusēs būvēts stallis un klēts ar lieveņa arkādi. Domājams, tās zelminī atradās akmenī kaltais fon Igelstrēmu dzimtas ģerbonis, kuru pēc īpašnieku maiņas noņēma un iebūvēja jaunuzceltās kalpu mājas zelminī. 19. gadsimta pirmajā pusē kungu mājai galos piebūvēja jaunus divstāvīgus korpusus un lieveni, kā rezultātā ēka ieguva vēlā klasicisma stilu. Parks veidots 19. gadsimta vidū kā romantisks ainavu parks ar lapeni un suņa kapakmeni ezera krastā.
The Devils
The Devils ir 1971. gada Apvienotās Karalistes un ASV vēsturiska drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Kens Rasels. Filmā galvenās lomas atveido Vanesa Redgreiva un Olivers Rīds. Filma balstīta uz 1960. gada lugu The Devils, kas balstīta uz 1952. gada Oldesa Hakslija grāmatu ar tādu pašu nosaukumu.
Filma darbība norisinās 17. gadsimta Francijā un stāsta par Romas Katoļu baznīcas priesteri, kuru apsūdz raganošanā, un mūķeni, kas viņu apsūdz.
Filmas The Devils pirmizrāde notika un to izplatīja Warner Bros.. Filmā attēlotās vardarbības, seksualitātes un reliģijas dēļ, tā izpelnījās "X sertifikātu" no cenzoriem gan Apvienotajā Karalistē, gan ASV. Vairākās valstīs filmu aizliedza, bet citur to pamatīgi rediģēja. Lai gan kritiķi lielākoties veltīja filmai negatīvas recenzijas satura dēļ, tā saņēma labākā režisora balvu Venēcijas kinofestivālā. The Devils tiek uzskatīta par vienu no visu laiku pretrunīgākajām filmām.
Lūiss Salivans
Lūiss Henrijs Salivans (dzimis, miris ) bija amerikāņu arhitekts. Dažkārt dēvēts par "debesskrāpju tēvu". Viens no pazīstamākajiem Čikāgas arhitektūras skolas pārstāvjiem. Definējis arhitektūras principu "forma seko funkcijai". Frenka Loida Raita skolotājs.
Pēc Otrā pasaules kara vairākas Salivana celtnes tika nojauktas, interese par Salivana darbiem atgriezās 20. gadsimta 70. gados.
Teodors Zeids
Teodors Zeids (dzimis, Jelgavā, miris , Rīgā) bija Latvijas vēsturnieks un šahists.
Biogrāfija
1930. gadā ar zelta medaļu beidzis Jelgavas ģimnāziju. 1940. gadā tāpat ar zelta medaļu beidzis Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes Vēstures nodaļu. Jau studiju gados Teodors Zeids sācis strādāt — sākumā Latvijas universitātes bibliotēkā, pēc tam no 1936. gada Latvijas materiālās kultūras institūtā, bet kopš 1937. gada arī pie profesora Arveda Švābes Latvijas konversācijas vārdnīcas redakcijā. Bijis latviešu studentu korporācijas Salgalia biedrs.
Pēc Otrā Pasaules kara kopš 1946. gada strādāja Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Vēstures institūtā - bijis tur sektora, bet vēlāk nodaļas vadītājs. Vienlaikus no 1944. gada līdz 1982. gadam bijis Latvijas Valsts universitātes docētājs. Pētījis feodālisma ģenēzi Latvijā un Latvijas feodālās vēstures perioda histiogrāfiju un avotus. 1951. gadā publicējis monogrāfiju «Feodālisms Livonijā», bet 1955. gadā aizstāvējis disertāciju vēstures zinātņu kandidāta iegūšanai. Arī grāmatu «Feodālā Rīga» (1978, Latvijas PSR Valsts prēmija 1982) un «Latvijas PSR vēsture» (1, 1986) līdzautors. Piedalījies Johana Kristofa Broces darba «Dažādu Vidzemes pieminekļu, skatu, monētu, ģerboņu u. c. krājums» (1, 1992) izdošanas sagatavošanā.
Teodors Zeids miris 1994.gada 28. jūnijā, Rīgā. Apbedīts Lāčupes kapos.
2018. gadā, publiskojot Latvijas PSR VDK aģentu kartotēku, noskaidrojies, ka tajā iekļauts arī Zeids.
Šahists
Jau no skolas gadiem aizrāvies arī ar šahu. 1930. gadā kļuvis par Jelgavas pilsētas šaha meistaru (čempionu). Četras reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos. Pēckara gados bijis viens no Latvijas šaha dzīves atjaunotājiem. 1944. gadā piedalījies Latvijas un Igaunijas spēcīgāko šahistu turnīrā, bet 1947. gadā spēlējis Hermaņa Matisona memoriālā Rīgā. Lai gan šahā lielāki panākumi izpalikuši, tomēr atsevišķās partijās Teodors Zeids varējis sagādāt pārsteigumus jebkuram pretiniekam.
Ranguči
Ranguči ir ciems Vectilžas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 248 km attālumā no Rīgas.
Suņzobes
Suņzobes (la) ir graudzāļu dzimtas ģints. Sugu dabiskais izplatības areāls ir visā vecajā pasaulē, taču sugas tiek kultivētas un ir naturalizējušās arī Amerikās un dažādās Okeānijas salās.
Ranguči
Ciema apkārtnē atrodas Gaigols.
Suņzobes
Sugas
Ģintī ir akceptētas šādas sugas:
Vairākas sugas, kuras senāk tika uzskatītas par suņzobēm, mūsdienās ir pārklasificētas citās ģintīs, tostarp, Arundo, Bouteloua, Brachyachne, Chloris, Cortaderia, Ctenium, Digitaria, Diplachne, Eleusine, Enteropogon, Eragrostis, Eustachys, Gynerium, Leptochloa, Molinia, Muhlenbergia, Phragmites, Poa, Spartina, Tridens un Trigonochloa.
Kriss Roks
Kristofers Džūliuss "Kriss" Roks III (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, komiķis, balss aktieris un kinoproducents.
Sākumā darbojies kā komiķis stāvizrādēs, kā arī piedalījies nelielās kino lomās, plašāku atpazīstamību ieguva 20. gadsimta 90. gadu sākumā kā viens no šova Saturday Night Live dalībniekiem. Kļūstot populārāks, Roks pamazām sāka filmēties nozīmīgākās kino lomās un televīzijas šovos.
Vadījis Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas 77. un 88. ceremoniju.
Örebro SK
Örebro SK ir profesionāls Zviedrijas futbola klubs no Erebrū. Dibināts 1908. gadā, pašlaik spēlē Superettan, Zviedrijas futbola otrajā pēc līmeņa līgā. Lielākais sasniegums ir 2. vieta, ko izdevies izcīnīt 1991. un 1994. gadā. Klubs ir arī divas reizes spēlējis Zviedrijas kausa izcīņas finālā. Mājas spēles aizvada Behrn Arena stadionā.
Oglekļa suboksīds
Oglekļa suboksīds (malonskābes anhidrīds, C3O2) ir bezkrāsaina indīga gāze vai eļļains šķidrums ar ļoti asu smaku. Viegli polimerizējas (it sevišķi, mēģinot sašķidrināt), veidojot ūdenī nešķīstošu produktu dzeltenā, sarkanā un citās krāsās, līdz pat melnai. Šie polimēri satur alfa pirona struktūras fragmentus.
Oglekļa suboksīds pieder pie "eksotiskajiem" oglekļa oksīdiem.
Vēsture
Šo savienojumu atklāja angļu ķīmiķis Bendžamins Brodī (Benjamin Collins Brodie) 1873. gadā, iedarbojoties ar elektrisko strāvu uz oglekļa monoksīdu. 1891. gadā franču ķīmiķis Marselēns Bertlo karsēja oglekļa monoksīdu līdz 550 °C un atklāja, ka ir nelielā daudzumā radies oglekļa dioksīds, bet nav nekādu brīva oglekļa pazīmju. No tā viņš secināja, ka vienlaicīgi ir radies arī kāds ar oglekli bagātāks oksīds, un nosauca to par oglekļa suboksīdu.
Iegūšana
Oglekļa suboksīdu iegūst, dehidratējot malonskābi vai tās esterus ar fosfora pentoksīdu :
Var iegūt arī, pirolizējot diacetilvīnskābes anhidrīdu.
Molekulas uzbūve
Oglekļa suboksīda molekula ir lineāra, tajā ietilpstošie oglekļa atomi ir sp hibridizācijas stāvoklī un veido kumulētās dubultsaites. Oglekļa suboksīdu var uzskatīt par ketēnu analogu. Saskaņā ar dažiem pētījumiem, gāzes fāzē oglekļa suboksīda molekula ir nedaudz izliekta, par to liecina infrasarkanais spektrs un elektronu difrakcija.
Ķīmiskās īpašības
Ar ūdeni pilnīgi izreaģē apmēram stundas laikā, veidojot malonskābi:
Līdzīgi ketēniem, iedarbojas ar nukleofiliem reaģentiem, veidojot malonskābes atvasinājumus. Nukleofilā pievienošanās notiek pie karbonilgrupas, kā starpprodukti veidojas enoli.
Bioķīmiskā nozīme
Oglekļa suboksīds nelielos daudzumos veidojas organismā kā dažu bioķīmisku reakciju blakusprodukts. Tas var veidoties no malonskābes, kā arī, oksidējoties hēmam fermenta hemoksigenāzes klātienē. Pēc dažu autoru uzskatiem, oglekļa suboksīda polimēri organismā novērš oksidatīvo stresu, brīvo radikāļu veidošanos un samazina ļaundabīgo audzēju veidošanās risku, piemēram, acs tīklenē.
Vjačeslavs Kozlovs
Vjačeslavs Kozlovs (dzimis 1972. gada 3. maijā) ir bijušais krievu hokejists, kreisais malējais uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 1182 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 1997. un 1998. gadā kopā ar Detroitas "Red Wings" izcīnot Stenlija kausu. Karjeras nogalē divas reizes izcīnījis arī Gagarina kausu.
Savulaik spēlējis gan PSRS, gan arī Krievijas hokeja izlases sastāvos.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Kozlovs uzsāka 1987. gadā, kad pievienojās PSRS hokeja līgas kluba Voskresenskas "Himik" rindām. "Himik" viņš spēlēja līdz pat 1991. gadam, kad pievienojās Maskavas CSKA vienībai. Sezonas gaitā gan Kozlovs pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties Detroitas "Red Wings".
Pēc tam, kad "Red Wings" 1995. gadā pievienojās Igors Larionovs, komandas galvenais treneris Skotijs Boumens izveidoja krievu piecinieku, kurā kopā spēlēja Kozlovs, Fjodorovs un Larionovs, kā arī aizsargi Konstantinovs un Fetisovs. 1997. un 1998. gadā komanda izcīnīja Stenlija kausu.
2001. gada vasarā Kozlovs tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres", kurā traumas dēļ nespēja aizvadīt pilnu sezonu. Jau nākamajā vasarā hokejists tika aizmainīts uz Atlantas "Thrashers" vienību. 2004.—05. sezonas NHL lokauta gaitā Vjačeslavs spēlēja gan Voskresenskas "Himik", gan arī Kazaņas "Ak Bars" rindās, taču tad atgriezās Atlantā.
2010. gada vasarā Vjačeslavs parakstīja viena gada līgumu ar Maskavas CSKA vienību, taču februārī pārcēlās uz Ufas "Salavat Julajev", kopā ar komandu izcīnot arī Gagarina kausu. Nākamajā sezonā Kozlovs kausu izcīnīja jau otro reizi, taču šoreiz, spēlējot Maskavas "Dinamo" sastāvā. 2014. gada jūlijā noslēdza viena gada līgumu ar Mitišču "Atlant", pēc sezonas beigām noslēdzot profesionāļa karjeru.
Jānis Vītoliņš
Jānis Vītoliņš var būt:
Valdekas pils
Valdekas pils (de) ir neogotikas arhitektūras stila ēka Rīgas ielā 22, Jelgavā, kas līdz 1920. gada zemes reformai bija Valdekas jeb Zorgenfreijas pusmuižas (Waldeck, Sorgenfrei) kungu māja un medību pils.
Vēsture
Celta kā Valdeķu muižas kungu māja klasicisma stilā, iespējams, ka nosaukta par godu Valdekas-Pīrmontas princesei Luīzei Karolīnai, ko 1765. gadā apprecēja Pēteris Bīrons. 1848. gadā to savā īpašumā ieguva Rekes dzimta. Pēc garāmejošās Rīgas—Jelgavas šosejas izbūves pabeigšanas (1857) tika nolemts ēku pārbūvēt par medību pili. Tādēļ 1870. gados to Kurzemes guberņas arhitekts Ādolfs Vinbergs pārbūvēja neogotikas stilā. 1920. gada zemes reformas laikā Ozolmuižu ar Valdeķu pusmuižu sadalīja 252 vienībās 1299 ha kopplatībā un 1927. gadā Valdekas pils apkārtni iekļāva Jelgavas pilsētas teritorijā. Rīgas šoseju pēc Ulmaņa apvērsuma 1935. gadā pārdēvēja par Vienības prospektu, bet pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā par Rīgas ielu.
Pēc rekonstrukcijas 2014. gadā Valdekas pilī iekārtota Latvijas Lauksaimniecības universitātes Vides un būvzinātņu fakultātes Ainavu arhitektūras un plānošanas katedra, pirmajā stāvā izvietojot vadības, mācībspēku un apkalpojošā personāla telpas, otrajā stāvā ierīkojot auditorijas, zīmētavu, datorklases, maketētavu un citas telpas, bet trešajā, jumta jeb bēniņu stāvā — konferenču zāli un izstāžu zāli. Pils rekonstrukcija izmaksāja apmēram vienu miljonu eiro, no kuriem lielākā daļa bija Eiropas Reģionālās attīstības fonda (ERAF) finansējums.
Ivalo lidosta
Ivalo lidosta (fi) ir lidosta Somijas ziemeļos, pie Ivalo ciema, Ivalojoki upes labajā krastā. Tā ir vistālāk uz ziemeļiem novietotā lidosta Eiropas Savienībā.
Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības Finnair un Lufthansa. Visu sezonu lidojumi notiek uz Helsinkiem, bet sezonāli uz Kitili un Frankfurti.
Rasnači (Kalupes pagasts)
Rasnači ir ciems Kalupes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 206 km attālumā no Rīgas.
Andora olimpiskajās spēlēs
Andora olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1976. gadā. , kad vasaras olimpiskās spēles notika Kanādas pilētā Monreālā. Arī 1976. gada Insbrukas spēles tā pirmo reizi piedalījās ziemas olimpiskajās spēlēs. Kopš tā laika Andora ir piedalījusies pilnīgi visās vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs.
Līdz šim neviens Androras pārstāvošs sportists olimpiskajās spēlēs nav izcīnījis medaļas.
Karognesēji
Andoras sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
Sanita Osipova
Sanita Osipova (dzimusi Sanita Bauze ) ir Latvijas juriste, tiesnese, tiesību zinātniece un augstskolas pasniedzēja. No 2006. gada ir Latvijas Universitātes profesore. No 2021. gada LZA korespondētājlocekle. 2020. gadā ievēlēta par Satversmes tiesas priekšsēdētāju, šo amatu ieņēma līdz 2022. gada 11. februārim.
Korintija
Korintija (grc) ir Grieķijas vēsturiskais apgabals, kas atrodas Peloponēsas pussalas ziemeļaustrumu daļā. Rietumos Korintija robežojās ar Ahaju un Arkādiju, ziemeļaustrumos ar Megarīdu, dienvidos un dienvidaustrumos ar Argolīdu. Ziemeļrietumos to apskalo Korintas līcis, bet ziemeļaustrumos Saroniks. Mūsdienās Korintija ir iekļauta Peloponēsas perifērijas, Korintijas nomē ar galvaspilsētu Korintu.
Sanita Osipova
Biogrāfija
Mācījusies Rīgas 39. vidusskolā. 1991. gadā absolvējusi Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti. 1997. gadā ieguvusi doktora grādu Latvijas Universitātē aizstāvot disertāciju "Lībekas pilsētas tiesības un to ietekme Hanzas savienības pilsētās" (darba vadītājs Edgars Meļķisis ).
Korintija
Ģeogrāfija
Senāk par Korintiju uzskatīja teritoriju, kuru pārvaldīja Korintas pilsēta, kas iekļāva sevī Korintas zemesšaurumu un zemes nedaudz uz ziemeļiem no tā. Agrāk robeža starp Korintu un Megaru gāja pa Kromionas pilsētu, taču vēlāk Korintija stiepās līdz Eskironas klintīm un Gerānijas kalnu pārejai. Starp šaurumu un Eskironas klintīm atradās Sidunta un Kromiona, bet uz austrumiem Lato Apolona templis, kurš iezīmēja robežu ar Megaru (domājams, netālu no mūsdienu Kinetas pilsētas). Uz ziemeļiem no šauruma austrumu daļā atrodas līdzenums, kas stiepjas līdz Saronikam, bet rietumu virzienā — kalnains apgabals līdz pašam Korintas līcim. Ziemeļaustrumu punkts saucas Olmija, bet dienvidrietumu — Heraons (mūsdienās Sv. Nikolaja baznīca un Melagkavi rags). Šis apgabals, kas līdzīgs pussalai, saucās par Pireju (mūsdienās Perahoras pussala), kur atradās Enoja un nozīmīgs Hēras templis. Blakus atrodas Vuliagmeni ezers. No Heraona uz Lehaju gāja ceļš pie kura atradās termālie avoti (mūsdienās Lutraki).
Uz dienvidiem no šauruma tai piederēja Peloponēsas daļa, kuras robeža gāja pa Argosas kalnu ziemeļu nogāzēm un pa Saronika piekrasti līdz Epidaurijai. Robeža ar Sikioniju gāja pa Nemejas upi. Netālu gāja robeža arī ar Kleonām.
Kataras Zvaigžņu līga
Kataras Zvaigžņu līga (ar) ir augstākā futbola līga Katarā. Čempionātā piedalās 12 komandas. Sezona parasti sākas septembrī un noslēdzas aprīlī.
Ilze Jākobsone
Ilze Jākobsone (dzimusi 1994. gada 19. aprīlī) ir Latvijas basketboliste, spēlē saspēles vadītājas pozīcijā. Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. 2023. gadā pārstāv Latvijas klubu Rīgas TTT.
Kataras Zvaigžņu līga
Pirmā sezona tika aizvadīta jau 1963. gadā, tomēr pirmā oficiālā sezona sākās 1972. gadā. Visveiksmīgākais klubs ir Al Sadd SC, kas ir izcīnījis 16 titulus.
Ilze Jākobsone
Basketbolā sākusi trenēties Valmierā, bet pirmais augstākā līmeņa pieaugušo klubs, kuru pārstāvēja I. Jākobsone, bija SK Cēsis. Augsta līmeņa basketboliste ir bijusi arī viņas māsa Zane Jākobsone-Pelse, māsas spēlējušas kopā Liepājas klubā.
Sanita Osipova
Biogrāfija
2011. gada jūlijā ievēlēta par Satversmes tiesas tiesnesi, sākot pildīt pienākumus tā paša gada 17. augustā. Tiesneša vakance Satversmes tiesā kļuva pieejama pēc Satversmes tiesas tiesneša Viktora Skudras nāves.
Hilda Vīka
Hilda Vīka, arī Hilda Vīka-Eglīte (1897—1963), bija latviešu māksliniece un rakstniece. Strādāja pārsvarā eļļas un akvareļa tehnikā, ilustrējusi sava vīra Viktora Eglīša literāros darbus.
Korintija
Ģeogrāfija
Uz dienvidiem no Kenhrejām tecēja Onejas upe, kas ietecēja Saronikā pie Hersonesa raga. Bet apmēram pa vidu atradās līcītis, kurā atēnieši Nikija vadībā 425. gadā pr.Kr. izsēdās un centās ieņemt Soligeo virsotni. Kaut gan tiem izdevās radīt lielus zaudējumus korintiešu armijai, tā saņēma papildspēkus un Nikijam nācās mukt.
Ilze Jākobsone
Karjera
2021. gada rudenī pārcēlās uz vienu no spēcīgākajiem turnīriem Eiropā, spēlējot Turcijas līgas komandā Stambulas “Beşiktaş”. Savukārt pēc sezonas beigām Turcijā I. Jākobsone kļuva par pirmo Latvijas basketbolisti, kas pārstāvējusi komandu Meksikas līgā, noslēdzot līgumu ar Agvaskaljentes "Panteras". 2022. gada vasarā I. Jākobsone pievienojās Izraēlas līgas klubam Maccabi Bnot, bet sezonas otrajā pusē, kad darba attiecības Izraēlā beidzās, atgriezās Rīgas TTT sastāvā. 2023. gada vasarā, pēc dalības Eiropas čempionāta finālturnīrā, I. Jākobsone atkal atgriezās Meksikas čempionātā.
Sanita Osipova
Biogrāfija
2017. gada 16. maijā ievēlēta par Satversmes tiesas priekšsēdētājas vietnieci.
Ilze Jākobsone
Latvijas izlase
Spēlējusi dažādu vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs, taču parasti nav bijusi vadošā lomā. Jaunatnes izlasēs 48 spēlēs guvusi 237 punktus, tostarp U20 izlasē 34 spēlēs 172 punktus. Latvijas pieaugušo valstsvienībā I. Jākobsone debitēja 2016. gada 24. maijā Rīgā pret Baltkrieviju.
Sanita Osipova
Biogrāfija
2017. gadā izdevusi grāmatu "Eiropas tiesību priekšvēsture". Kopumā ir autore vairāk kā 100 zinātniskām publikācijām.
Ilze Jākobsone
Latvijas izlase
Izlasi pārstāvējusi trijos Eiropas čempionāta finālturnīros (2017, 2019, 2023). 2023. gada Eiropas čempionātā pēc tam, kad Elīna Babkina paziņoja par basketbola karjeras beigām, I. Jākobsonei bija paredzēta Latvijas izlases pamatsastāva saspēles vadītāja loma, ko turnīra gaitā gan vairāk pildīja Ieva Pulvere. Finālturnīru Latvijas izlase noslēdza ar vienu uzvaru apakšgrupas spēlēs un 13. vietu kopvērtējumā.
Korintija
Aizvēsture
Bagātā mitoloģija un arheoloģiskie dati apstiprina, ka Korintijas apgabals bija apdzīvots jau no neolīta (6500 gadi pr.Kr.). Nozīmīgas aizvēsturiskās apmetnes bija atrastas un daļēji atraktas tajā teritorijā, kuru vēlāk aizņēma senā Korinta, kā arī citās vietas no Korintas līča līdz Saronikam. Nozīmīgas Korintas līča piekrastes apmetnes tika atrastas mūsdienu ciematā Agjo Gerasimos, Lehajo un Koraku apvidū, netālu no jaunās Lehajo ostas, bet iekšzemē ir zināmas apmetnes pie Aetopetre, Heljotomilo, Arapice, Gonje, Girice un Perdikarē līdz pat Ziguresai.
Sanita Osipova
Biogrāfija
2020. gada 14. oktobrī ievēlēta par Satversmes tiesas priekšsēdētāju, amatā nomainot par Eiropas Savienības tiesas tiesnesi kļuvušo Inetu Ziemeli.
2020. gada decembrī Sanita Osipova atzīta par 2020. gada Eiropas cilvēku Latvijā. 2021. gada 14. decembrī Latvijas Zinātņu akadēmijas svinīgajā pasākumā Sanita Osipova kļuva par LZA korespondētājlocekli.
Hilda Vīka
Biogrāfija
Dzimusi Rīgā 1897. gada 5. novembrī liķieru rūpnīcas strādnieka Oto Vīka un viņa sievas Elvīnes, dzimušas Blosfeldes, ģimenē. Mācījās Rīgas Vācu meiteņu amatniecības skolā (1908—1914). Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās, bija bērnu audzinātāja un kalpone Lietuvā un Polijā, vēlāk žēlsirdīgā māsa Krievijā, pēc Krievijas kapitulācijas viņa 1918. gada aprīlī atgriezās vācu okupētajā Latvijā. Pēc Latvijas brīvības cīņu noslēguma mācījās Rīgas Tautas augstskolā (1920—1922), strādāja par ierēdni Latvijas Rūpniecības un tirdzniecības ministrijā, vēlāk — Hipotēku bankā. Līdztekus mācījās gleznot R. Sutas, A. Zauera (1922—1925) un U. Skulmes (1925—1927) studijās, kopš 1927. gadā piedalījās Zaļās vārnas un Latvijas Kultūras fonda izstādēs. 1930. gadā apprecējās ar rakstnieku Viktoru Eglīti, saimniekoja vīram piešķirtajā Inciema muižā. Vīra ietekmē H. Vīka pievērsās dievturībai. Viņas pirmā personālā izstāde notika 1933. gadā Rīgas pilsētas mākslas muzejā, pēc tam 1937., 1940. un 1943. gadā.
Sanita Osipova
Ģimene
Vecāki — Aivars un Ausma Bauze.
2011. gada Vācijas Grand Prix
2011. gada Vācijas Grand Prix izcīņa notika 24. jūlijā Nirburgringā. Otro uzvaru sezonā izcīnija Luiss Hamiltons, aiz sevis atstājot Fernando Alonso un Marku Veberu. Pirmo reizi sezonā čempionāta līderis Sebastians Fetels nefinišēja pirmajā trijniekā.
Kvalifikācija
Piezīmes:
Korintija
Aizvēsture
Šīs apmetnes nav celtas vienlaicīgi, taču to daudzums liecina par intensīvu teritorijas apdzīvotību senatnē, bet arheoloģiskie dati un atradumi stāsta par apgabala iedzīvotāju nodarbošanos no neolīta līdz bronzas laikmeta beigām (1100. gadi pr.Kr.).
Hilda Vīka
Biogrāfija
Otrā pasaules kara beigās viņas vīrs V. Eglītis 1944. gadā tika apcietināts, apvainots sadarbībā ar fašistiem un nogalināts cietumā 1945. gada 20. aprīlī.
Korintija
Aizvēsture
Tātad, kļūst skaidrs, ka sakari starp Rietumiem un Austrumiem jau tajā laikā bija attīstīti, bet izstrādājumi tik pat kvalitatīvi, kā vēsturiskajā periodā. Sīzifa dinastijas perioda Korintas uzplaukums ir pieminēts Homēra eposā, kur Korinta tiek minēta ar Efiras nosaukumu, un vienmēr ar īpašības vārdu "afnios", kas liecina par pilsētas bagātību. Doriešu ienākšana Korintā saskaņā ar senajiem avotiem (Herodots, Fukidīds) notika no Argosas, kaut arī mūsdienu pētnieki apgalvo, ka tie atnāca no Megarīdas. Alitisa, Ipotisa dēla, vadībā viņi sagrāba varu ap 900. gadu pr.Kr. No Alitisa sākas Vakhiadu jeb Iraklīdu dinastija, kura atradās pie varas divus gadsimtus. No 8. gadsimta pr.Kr. Korinta kļuva par pilsētvalsti (polisi), kas bija apvienojusi astoņus ciematus un strauji attīstījās gan politiski, gan ekonomiski. Divās Korintas ostās, Lehajo un Kenhrejā, tika būvēti jauna tipa kuģi — triēras. Tirdzniecības flote kuģoja Egejas un Jonijas jūrās, kā rezultātā tirdzniecība nesa nozīmīgu peļņu. Pēc pirmās kolonijas izveides Itakas salā 9. gadsimtā pr.Kr., nākamajā gadsimtā Korinta dibināja Ambrakiju un Kerkīru (Korfu), un vēl pēc gadsimta Sirakūzas, bet tās kuģi kuģoja uz Ilīriju un Etrūriju pēc metāliem. Vienlaicīgi strauji attīstījās amatniecība, tika gatavoti tūkstošiem keramisko izstrādājumu, kas bija dārgi un un tika pasniegti kā luksusa preces, bet metalurgi ar pilnveidotām metodēm gatavoja dzelzs ieročus un darbarīkus.
Hilda Vīka
Biogrāfija
Pēc kara tika atstumta no mākslinieku aprindām, hronisko slimību dēļ 1952. gadā viņai tika piešķirta otrā invaliditātes grupa un pensija. Mūža noslēgumu pārsvarā ziemas pavadīja Rīgā, vasaras Dobelē un Rendā pie jaunā ārsta un literāta Jāņa Liepiņa. Pēc 1959. gada atsāka rīkot viņas personālizstādes Rīgā (1959, 1960) un Dobelē (1960).
Korintija
Uzplaukuma periods
Korintijas uzplaukums ir saistīts ar sociāli-politiskās dzīves attīstību. 7. gadsimta pr.Kr. beigās tika atcelta monarhija, kas tika nomainīta pret tirānijas institūciju. 620. gadā pr.Kr. varu Korintā sagrāba Kipsels, bet pēc tam viņa dēls Periandrs (590-550 g.pr.Kr.), kurš skaitījās viens no septiņiem senās Grieķijas gudrajiem. Kipselīdu dinastija valdīja pilsētā 70 gadus, kas skaidrojams ar cieņu, kuru tie izrādīja pret likumiem un tautas interesēm, kā arī ar gudrību, iejūtību, bet galvenais ar viņu militāro kampaņu veiksmīgu iznākumu. Viņu valdīšanas laikā korintieši dibināja jaunas kolonijas, tādas kā Apolonija Ilīrijā, un arī Epidamna un Potideja Halkidikā. Palielinājās Korintas tirdzniecības un kara flote, tika iesākta divu nozīmīgu tehnisku būvju celtniecība: Lehajo osta un Diolks. Šajā laikā tika veidots pirmais pilsētas aizsardzības mūris, sāka kalt Korintas pirmās monētas. Un vēl tika celts pirmais Apolona templis un organizētas pirmās Istmijas sacensības. No Mifimnas Lezbas salā uz Korintu tika ataicināts mūziķis Arions, lai iemācītu difirambu, lirisko dziesmu, veltītu Dionīsam, kas vēlāk kļuva par pamatu drāmas dzimšanai Atēnās. Kipselīdu periods, kurš noslēdzās 580. gadā pr.Kr. ar Psamitiha, Periandra brāļadēla, tirānijas beigām, bija Korintas "zelta laikmets".
Sanita Osipova
Ģimene
Laulātais ir Guntars Osipovs, ģimenē ir divi dēli.
Korintija
Klasiskais un helēnisma periods
Pēc tirānijas pilsētā sāka valdīt oligarhija. Pilsētas vara turpināja atbalstīt tirdzniecību un manufaktūras, un Korintā koncentrējās vēl vairāk bagātību. 5. gadsimta pr.Kr. sākumā Korinta bija viena no trijām spēcīgākajām Grieķijas polisēm, un piedalījās visās cīņās pret persiešiem. Bet no otras puses šis periods ir Atēnu uzplaukuma un Korintas norieta periods. Konkurences rezultātā starp abām sāncensēm tirdzniecībā un jaunu tirgu iekarošanā Atēnas guva virsroku. Peloponēsas karā (431-404. g.pr.Kr.) šīs abas pilsētas atradās konfrontācijā, taču neskatoties uz to, ka Sparta sakāva Atēnas, Korinta no tā neko neieguva. Tam sekojošais Korintas karš (395-387. g.pr.Kr.) starp apvienotajiem Atēnu un Korintas spēkiem un Spartu izsmēla korintiešu resursus un finanses, bet rezultātā Grieķijā sāka dominēt Tēbas. Pēc 338. gada pr.Kr. sakarā ar apvienoto grieķu spēku sakāvi un maķedoniešu dominanci Filips II izvietoja savu garnizonu Akrokorintā. Šī kontrole turpinājās arī Antigonīdu hegemonijas periodā līdz 243. gadam pr.Kr., kad Ahajas federācijas karavadonis Arats iekaroja cietoksni un nodeva to korintiešiem, kuri pēc tam pievienojās federācijai. Pilsēta ar atjaunotiem spēkiem atkal kļuva par tirdzniecības centru un pēc 200. gada pr.Kr. kā federācijas galvaspilsēta ieguva arī politisku ietekmi. Roma, protams, nepalika vienaldzīga attiecībā uz Korintas spēka pieaugumu. Pēc romiešu uzvaras 146. gadā pr.Kr. konsula Lucija Mumija vadībā pilsēta tika izpostīta un izlaupīta, bet mākslas šedevri tika aizvesti uz Romu.
Romas kolonija
Viena gadsimta laikā Korinta palika izpostītā stāvoklī. 44. gadā pr.Kr. Jūlijs Cēzars iekļāva to izpostīto pilsētu pārbūves programmā, kur bija paredzēts ievākties romiešu veterāniem un bez zemes palikušajiem zemniekiem. Korintas pārbūve sākās Cēzara valdīšanas laikā, un pēc viņa slepkavības to turpināja Augusts. Jaunā pilsēta, spriežot pēc uzrakstiem uz tā laika monētām, tika saukta "Colonia Laus Julia Corinthiensis". Korinta, kas kļuva par Ahajas romiešu prokonsula katedru, pārtapa kosmopolītiskā centrā, kur zēla visāda veida reliģijas un kultūras, apmetās romieši, grieķi, kas nesen atbrīvojās no Romas, tirgoņi no Austrumiem un ebreji. 50.-52. gadā pilsētu apmeklēja apustulis Pāvils un Kenhrejā dibināja pirmo kristiešu kopienu. 2. un 3. gadsimtā vairākus imperatori un mecenāti ieinteresējās nostiprināt pilsētu un tās ostas. Pēc spēcīgas zemestrīces, kas imperatora Vespasiāna valdīšanas laikā izpostīja pilsētu, Adriāns uzcēla lielu akveduktu, lai pilsētu un sabiedriskās pirtis apgādātu ar ūdeni no Stimfalijas ezera. Atikas Hērods izdaiļoja pilsētas agoru ar daudzām sabiedriskām celtnēm.
267. gadā Korintijā iebruka eruli. Bet, savukārt, pēc postošas zemestrīces 375. gadā iebruka goti Alariha vadībā.
Bizantijas periods un viduslaiki
Pilsētai izdevās izdzīvot līdz Justiniāna valdīšanas laikam, kad cita zemestrīce 521. gadā pārtrauca tās attīstību. Justiniāns, neaizmirstot par barbaru uzbrukumiem, parūpējās par tās aizsardzību. Viņš atkal atjaunoja Korintas zemesšauruma aizsardzības mūri, sauktu par "Heksamilionu". 7. un 8. gadsimta laikā pilsēta pretojās barbaru uzbrukumiem, un tika 9. gadsimtā sāka atjaunoties, bet 11. - 12. gadsimtā sākās uzplaukuma periods. Tika celti tempļi un jauni rajoni, atsāka darbu darbnīcas, kur ražoja slavenos Bizantijas keramikas izstrādājumus.
Korintā un Akrokorintā bieži mainījās varas. 13. gadsimtā Korintijā sākās "frankokrātijas" periods, kad tur valdīja Rietumu varas. 1210. gadā pilsētu sagrāba pirāti, bet no 1358. līdz 1395. gadam Korinta atradās florenciešu varā. Rietumu un grieķu karavadoņi pārvaldīja Akrokorintu līdz 1458. gadam, kad sākās turku valdīšanas laiks. Šajā laikā cietoksni pārvaldīja gan Maltas bruņinieki (1612), gan venēcieši (1687-1715).
1821. gadā Grieķu sacelšanās sākumā Akrokorintas cietoksnis atradās turku rokās, kuri bija spiesti 1822. gadā to pamest. Pēc postošas zemestrīces 1858. gadā Korintas līča piekrastē sāka veidoties jauna pilsēta, mūsdienu Korinta. Vecā pilsēta pārvērtās nelielā ciematā blakus senās pilsētas drupām.
Hilda Vīka
Biogrāfija
Mirusi 1963. gada 14. februārī, apbedīta Rīgas Meža kapos.
Daiļrades raksturojums
Hilda Vīka strādāja eļļas un akvareļa tehnikā, izstādījusi arī zīmējumus. Visai daiļradei piemīt romantiska teiksmainība, neikdienišķība. Mākslā tāpat kā literatūrā, izmantoja autobiogrāfiskus motīvus, kuros ikdienas ritums saplūst ar iztēli. Kopumā viņas daiļradē atklājas romantiski noskaņota, idealizēta, reizēm sentimentāla un pašpietiekama sievietes pasaule, kurā bieži vien noteicošais ir subjektīvais redzējums. Viņas mākslai nav ne priekšteču, ne sekotāju, viņa ir savrupa ceļa gājēja.
Segovijas akvedukts
Segovijas akvedukts (es) ir Senās Romas laikā celts akvedukts, kas atrodas Segovijā, Kastīlijas un Leonas autonomajā apgablā, Spānijā. Tas ir viens no ievērojamākajiem un labāk saglabājušajiem Senās Romas pieminekļiem Pireneju pussalā. Akveduktu veido divu līmeņu arkas.
Tas ir viens no Segovijas pazīstamākajiem simboliem un tas ir attēlots arī uz pilsētas ģerboņa. 1985. gadā Segovijas akvedukts kopā ar Segovijas vecpilsētu tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Maikls Klims
Maikls Klims (en; dzimis ) ir austrāliešu peldētājs.
Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (1996, 2000, 2004). 1996. gadā Atlantā viņš izcīnīja bronzu 4x100 m stafetē, 2000. gadā Sidnejā M. Klims kļuva par čempionu 4x200 m brīvā stila stafetē, kā arī izcīnīja divas sudraba medaļas (100 m tauriņstilā, 4x100 m stafete), 2004. gadā Atēnās izcīnīja sudrabu 4x200 m brīvā stila stafetē. Ar panākumiem startējis arī Pasaules čempionātā, kur izcīnījis 7 čempiontitulus, 2 reizes izcīnījis sudrabu un 2 — bronzu. 1997. gadā M. Klims tika atzīts par gada labāko peldētāju pasaulē. Sportistam ir piederējis pasaules rekords individuālajās distancēs: 100 m tauriņstila distancē gan garajā, gan īsajā baseinā.
Jons Nūrmans
Jons Nūrmans (sv, dzimis ) ir zviedru hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2018) Nūrmans spēlē KHL komandā Helsinku "Jokerit". Iepriekš Nūrmans ir spēlējis Zviedrijas hokeja līgas klubā Djurgårdens IF un Skelleftea AIK, Somijas hokeja līgas klubā Oulu "Kärpät", KHL klubā Ņižņijnovgorodas "Torpedo".
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2016. gada Pasaules čempionātā un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
1996. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
1996. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Lugāno, Šveicē, no 9. līdz 13. oktobrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm un vīriešiem līdz 23 gadu vecumam. Tas bija 69. Pasaules čempionāts.
Rasnači (Nīcgales pagasts)
Rasnači ir ciems Nīcgales pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 199 km attālumā no Rīgas.
Kardiopulmonālā reanimācija
Kardiopulmonālā reanimācija (KPR) ir ārkārtas procedūra, kurā bieži tiek kombinētas krūškurvja kompresijas ar mākslīgo ventilāciju, lai manuāli saglabātu neskartu smadzeņu darbību, līdz tiek veikti turpmāki pasākumi, lai atjaunotu spontānu asinsriti un elpošanu cilvēkam, kuram ir sirds apstāšanās. Ieteicams tiem, kuri nereaģē, neelpo vai elpo, piemēram, agonāla elpošana.
KPR ietver krūškurvja saspiešanu pieaugušajiem no 5 un 6 cm dziļi un ar ātrumu vismaz 100 līdz 120 minūtē. Glābējs var arī nodrošināt mākslīgo ventilāciju, vai nu izelpojot gaisu subjekta mutē vai degunā (atdzīvināšana no mutes mutē), vai izmantojot ierīci, kas iespiež gaisu subjekta plaušās (mehāniskā ventilācija). Pašreizējie ieteikumi liek uzsvaru uz agrīnu un kvalitatīvu krūškurvja kompresiju, nevis mākslīgo ventilāciju; Neapmācītiem glābējiem ir ieteicama vienkāršota KPR metode, kas ietver tikai krūškurvja saspiešanu. Tomēr bērniem tikai kompresijas var izraisīt sliktākus rezultātus, jo bērniem problēma parasti rodas elpošanas, nevis sirds problēmu dēļ. Krūškurvja saspiešanas un elpošanas attiecība pieaugušajiem ir no 30 līdz 2.
Maz ticams, ka tikai ar KPR pietiktu, lai atjaunotu sirdsdarbību. Tās galvenais mērķis ir atjaunot daļēju ar skābekli bagātinātu asiņu plūsmu uz smadzenēm un sirdi. Mērķis ir aizkavēt audu nāvi un pagarināt īsu iespēju veiksmīgai atdzīvināšanai bez neatgriezeniskiem smadzeņu bojājumiem. Lai atjaunotu dzīvotspējīgu jeb "perfuzējošu" sirds ritmu, parasti ir jāievada elektrošoks subjekta sirdij, ko sauc par defibrilāciju. Defibrilācija ir efektīva tikai noteiktiem sirds ritmiem, proti, kambaru fibrilācijai vai bezpulsa ventrikulārai tahikardijai, nevis asistolijai vai bezpulsa elektriskās aktivitātes gadījumā. Ja nepieciešams, ieteicams veikt agrīnu šoku. KPR var izraisīt sirds ritmu, kas var būt šokējams. Parasti KPR tiek turpināts, līdz personai ir spontānas asinsrites atgriešanās (ROSC) vai tiek pasludināta par mirušu.
Efektivitāte
KPR apgādā ķermeni un smadzenes ar skābekli, lai nodrošinātu defibrilāciju un uzlabotu dzīvības atbalstu. Pat "nešokējoša" ritma gadījumā, piemēram, bezpulsu elektriskās aktivitātes (PEA) gadījumā, kad defibrilācija nav indicēta, efektīva KPR ir ne mazāk svarīga. Lietojot vienu pašu, KPR radīs dažas pilnīgas atveseļošanās, lai gan rezultāts bez KPR ir gandrīz vienmērīgi letāls.