cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vahids Halilhodžičs
Uzskatīts par vienu no labākajiem 70. un 80. gadu Dienvidslāvu futbolistiem. Spoži spēlējis Dienvidslāvijas komandā Velež Mostar un Francijas komandās Nantes un Paris Saint-Germain. 1983. un 1985. gadā bijis Francijas līgas labākais vārtu guvējs. Dienvidslāvijas futbola izlases sastāvā kopumā aizvadījis 15 mačus un guvis 8 vārtus. Spēlējis 1976. gada Eiropas čempionātā un 1982. gada FIFA Pasaules kausā.
Rusne
Vēsture
1419 - tika uzcelta pirmā baznīca Rusnē (gads bija ierakstīts baznīcas torņa vējrādītājā), 1448. gadā Rusnē tika atklāts pirmais krogs. 1544. gadā Prūsijas hercogs Albrehts no Brandenburgas izdeva pavēli dievkalpojumus noturēt lietuviešu un kuršu valodās. 1583. gadā tika izveidota draudzes skola.
Vahids Halilhodžičs
1993. gadā Francijā sācis savu trenera karjeru. 1997. gadā ar Raja Casablanca komandu uzvarējis CAF Čempionu līgā. 1998. gadā kļuvis par Francijas komandas Lille galveno treneri. Mazāk nekā trīs gadu laikā aizvedis komandu no Francijas pēc spēka otrās līgas līdz 3. vietai Ligue 1. 2004. gadā ar Paris Saint-Germain izcīnījis Francijas kausu, bet 2011. gadā ar Dinamo Zagreb uzvarējis Horvātijas Pirmajā līgā. Ievedis Kotdivuāras futbola izlasi 2010. gada FIFA Pasaules kausā, bet četrus mēnešus pirms finālturnīra ticis atlaists. Ar Alžīrijas futbola izlasi piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā. Vēlāk ar Japānas futbola izlasi iekļuvis 2018. gada FIFA Pasaules kausā, bet atkal pāris mēnešus pirms finālturnīra ticis atbrīvots no amata. 2019. gadā kļuvis par Marokas futbola izlases galveno treneri.
Rusne
Vēsture
Kopš 1792. gada te oficiālajā līmenī tika rīkoti gadatirgi. 18.-19. gadsimtos Rusne bieži bijusi iesaistīta Prūsijas karos, tomēr rezultātā nav smagi cietusi.
Vahids Halilhodžičs
Spēlētāja karjera
Velež Mostar
Nantes
Trenera karjera
Lille
Paris Saint-Germain
Dinamo Zagreb
Mīlestības atkarība
"Mīlestības atkarība" (en) ir 1997. gada romantiska komēdija, kuras režisors ir Grifins Danns. Galvenās lomas filmā atveido Mega Raiena, Metjū Broderiks, Kellija Prestone un Čeki Kario. Filmas pirmizrāde notika.
Megijas un Sema bijušīe partneri ir iemīlējušies viens otrā. Megija vēlas atriebties savam partnerim, bet Sems vēlas atgūt savu zaudēto mīlestību, tāpēc abi apvienojas, lai laimīgo pāri izjauktu.
SpaceX Crew-4
Crew-4 tika izmantots jauns kosmosa kuģa nolaižamais aparāts Freedom. Nesējraķetei tika izmantota pirmā pakāpe (sērijas numurs B1067), kas kopš 2021. gada lidojusi trīs reizes.
Apkalpe
Crew-4 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublieru apkalpe:
Lidojuma gaita
Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nolaidās uz peldošas platformas A Shortfall of Gravitas Atlantijas okeānā.
27. aprīlī 23:37 UTC Freedom automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie Harmony modulim augšpusē pievienotā adaptera PMA-3 saslēgšanās mezgla IDA-3.
14. oktobrī 16:05 UTC kosmosa kuģis atvienojās no stacijas. 19:56 UTC tika atdalīts servisa modulis, un 20:01 UTC tika veikts 16 minūšu 40 sekunžu ilgs bremzēšanas manevrs. Tad kuģis iegāja atmosfēras blīvajos slāņos. 20:55:03 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Atlantijas okeānā, Džeksonvillas tuvumā. Lidojuma ilgums bija 170 dienas 13 stundas 3 minūtes.
Rusne
Vēsture
1919. gadā Versaļas miera līguma rezultātā Rusne tika iekļauta tā sauktajā Klaipēdas apgabalā, kas sākotnēji bija franču kontrolē. 1923. gada janvārī lietuviešu brīvprātīgie ieņēma apgabalu, un gadu vēlāk Tautu Savienība Klaipēdas apgabalu nodeva Lietuvai kā autonomu vienību. 1939. gada martā Rusne atkal nonāca Vācijas kontrolē. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada oktobrī to ieņēma Sarkanās armijas vienības, lielākā daļa iedzīvotāju, galvenokārt vācieši, pilsētu pameta.
Atkāpjoties Vērmahts uzspridzināja tā saukto Pētera tiltu pāri Skirvītei, un tilts pār to vairs netika atjaunots.
1946. gadā Rusnei tika piešķirtas pilsētas tiesības, bet 1967. gadā visa sala kļuva par vienu pilsētu. 1974. gadā tika uzbūvēts jauns dzelzsbetona tilts pār Atmatu. 1997. gadā Rusne kļuva par mazpilsētu (miestu).
Paulu Bentu
Paulu Žorže Gomešs Bentu (pt, dzimis ) ir Portugāles futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Portugāles futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada jūlija Bentu ir Apvienoto Arābu Emirātu futbola izlases galvenais treneris.
Karjera
Savas spēlētāja karjeras laikā pārstāvējis divus no Portugāles spēcīgākajiem klubiem – Benfica un Sporting CP. Kopumā Portugāles Premjerlīgā nospēlējis 284 mačus un guvis 16 vārtus. Četrus gadus pavadījis arī Spānijā. Portugāles futbola izlases sastāvā piedalījies 2000. gada Eiropas čempionātā un 2002. gada FIFA Pasaules kausā.
kļuva par Apvienoto Arābu Emirātu futbola izlases galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Estrela Amadora
Benfica
Sporting CP
Trenera karjera
Sporting CP
Olympiacos
Astrahaņas hani
Astrahaņas hani (tt, ru) jeb Astrahaņas cari (ru) bija Lielās Ordas valdnieku dinastijai piederīgi tatāru hani, kas no 1466. līdz 1556. gadam valdīja Astrahaņas hanistē Volgas lejtecē (tagadējā Astrahaņas apgabalā).
Pēc tam, kad Krievijas cars Ivans IV sagrāva Astrahaņas hanu (caru) valsti, viņš savam titulam pievienoja arī "Astrahaņas cara" (царь Астороханскiй) nosaukumu, bet Astrahanas caru ģerboni iekļāva Krievijas Impērijas ģerbonī.
Astrahaņas hanistes dibināšana
Zelta Ordas sabrukuma periodā tās centrālajās stepju teritorijās starp Dņepras un Jaikas upēm, ar galvaspilsētu Sarajā pie tagadējās Volgogradas, valdniekam Kiči Muhamedam (Көчек Мөхәммәт, Кичи-Мухаммед, 1428, 1432—1459) bija divi dēli Mehmuds (Мәхмүд, Mahmud bin Küchük, 1459–1465) un Ahmeds (Әхмәт, Ahmed Khan, 1465–1481). Pēc Dižās Ordas valdnieka nāves viņa jaunākais dēls Ahmeds valdīja Sarajā, bet vecākais Mehmuds Hadžitarhanā (Хаджи-Тархан) 12 km no tagadējās Astrahaņas pilsētas. Hans Ahmeds atkārtoti 1474. un 1476. gadā aicināja Maskavas lielkņazu Vasīliju III kļūt par viņa vasali, tomēr Maskavas kņazs atteicās maksāt meslus. Pēc hana Mehmuda nāves Hadžitarhanā valdīja hans Kasims (1476—1495).
Karagājiens uz Maskaviju
1480. gada oktobrī Dižās Ordas karaspēks cauri Lietuvai pakļautajām zemēm virzījās uz Maskavu, bet tika apstādināts pie Ugras upes, tā laika Lietuvas-Maskavijas robežas (tagadējā Kalugas apgabalā). Tur tatāri vairāk kā mēnesi veltīgi gaidīja Lietuvas dižkunigaitijas karaspēka ierašanos, kas tajā laika atvairīja Krimas hanistes karaspēka iebrukumu. Sakarā ar ziemas iestāšanos hana Ahmeda karaspēks atkapās uz Saraju, kurai 1481. gada janvārī uzbruka Nogaju Ordas karaspēks un hanu nogalināja. Krievijas vēsture ar laiku šo "stāvēšanu uz Ugras upes" sāka uzskatīt par mongoļu-tatāru jūga beigām. Astrahaņas hani šajā laikā bija Dižās Ordas hanu vasaļi.
Astrahaņas hani ārvalstu atkarībā
Pēc tam, kad Krimas hans 1502. gadā sagrāva Dižās Ordas karaspēku, Astrahaņas hani kļuva suverēni. Tomēr viņi bija spiesti piedalīties Krimas hanu karagājienos un naidojās ar austrumos esošo Nogaju Ordu. 1537. gadā nogajiešiem izdevās par Astrahaņas hanu iecelt viņiem lojālo Dervišali, tomēr Krimas hans viņu gāza no troņa un 1539. gadā tronī iecēla hanu Akkubeku. Padzītais hans Dervišali bēga uz Maskaviju, kur viņu 1548. gadā iecēla par Zveņigorodas vietvaldi.
Kad pēc ilgstošiem kariem Krievijas cars Ivans IV 1552. gadā pilnīgi sagrāva Kazaņas hanisti, viņš 1554. gadā nosūtīja 30 000 karavīru, kas uzvarēja Astrahaņas hanu Jamgurči un panāca Dervišali atjaunošanu tronī. Tomēr 1556. gadā cars Ivans IV pārmeta viņam sakaru uzturēšanu ar Krimas hanu un nosūtīja savu karaspēku I. Čeremisinova (Черемисинов) vadībā, kas 1556. gada 2. jūlijā ieņēma Hadžitarhanu un padzina visus tās iedzīvotājus. Astrahaņas hanu valdījumus pilnībā inkorporēja Krievijas caristes sastāvā. Krievu-turku kara (1568–1570) laikā Osmaņu impērijas un Krimas hanistes karaspēks nesekmīgi centās ieņemt Astrahaņu.
Sarkanais forts
Sarkanais forts ir vēsturisks nocietinājums Deli, Indijā. Mogulu impērijas imperatoru galvenā rezidence gandrīz 200 gadus — līdz 1856. gadam. Atrodas pilsētas centrā, mūsdienās šeit izveidoti vairāki muzeji. Mogulu impērijas laikā šis bija tās ceremoniālais un politiskais centrs.
Uzcelts 1639. gadā piektā mogulu imperatora Šaha Džahāna valdīšanas laikā kā nocietinātās galvaspilsētas Šahjahanabadas pils. Pils inovatīvais arhitektūras stils ietekmēja vairākas citas vēlāk uzceltās ēkas un projektētos dārzus dažādās Indijas pilsētās.
2007. gadā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Raķešu uzbrukums Deļatinai
Krievijas raķešu uzbrukums Deļatinai bija Krievijas raķešu uzbrukums pazemes Ukrainas ieroču noliktavai Deļatinā, Ivanofrankivskas apgabalā, kas notika Krievijas iebrukuma pirmajā fāzē 2022. gada 18. martā. Pēc Krievijas paziņojuma, tas bija pirmais gadījums, kad Krievijas bruņotie spēki pret Ukrainu izmantoja virsskaņas ieroci X-47M2 Kinžal.
Vēsture
19. martā Krievijas Aizsardzības ministrija paziņoja, ka Ukrainā ir izmantojusi virsskaņas raķetes. Ukrainas Bruņoto spēku Gaisa spēku pavēlniecības pārstāvis Jurijs Ihnats apstiprināja raķetes triecienu. Ukrainas Aizsardzības ministrija apstiprināja uzbrukumu noliktavām, taču nevarēja noteikt precīzu izmantoto ieroču veidu:
ASV amatpersonas apstiprināja, ka Krievija pret Ukrainu palaidusi virsskaņas raķetes, kas ir pirmais zināmais šādu raķešu pielietojums kaujā.
Krievijas video
Krievija publiskoja video par raķešu triecienu ieroču noliktavai Deļatinā. 19. marta vakarā The War Zone saņēma amerikāņu kompānijas Planet Labs uzņemtos satelītattēlus, kuros redzams, ka Krievija video redzamais trieciens noticis fermā Harkivas apgabala dienvidaustrumos, nevis noliktavā Ukrainas rietumos. Attēli uzņemti 2022. gada 12. martā, nedēļu pirms video publicēšanas.
Kamaniņu braukšana 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — Stafete
Stafetes kamaniņu braukšanas sacensības 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs norisinājās Kamaniņu sporta centrā "Sanki". Sacensībās uzvarēja Vācija, sudrabu ieguva Krievija, savukārt bronzu izcīnīja Latvija. Šī bija pirmā reize Olimpisko spēļu vēsturē, kad notiek sacesnības šajā disciplīnā.
Robērs Želē
Robērs Želē (fr; dzimis ; miris ) bija franču airētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Želē startēja divās airēšanas disciplīnās — stūrmaņa divniekos un stūrmaņa četriniekos. Abās šajās disciplīnās viņš bija Francijas komandas Club Nautique de Dieppe dalībnieks. Komanda disciplīnās startēja tikai kvalifikācijas kārtā un tālākajām kārtām nekvalificējās.
Džeisons Deivids Frenks
Džeisons Deivids Frenks (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris un cīņas mākslas meistars. Vislabāk zināms ar Tomija Olivera lomu seriālā Mighty Morphin Power Rangers un citos "Spēka reindžeri" (Power Rangers) seriālos.
Frenks miris 49 gadu vecumā Teksasā. Vēlāk Frenka atraitne pavēstīja, ka viņš cīnījies ar ilgstošu depresiju un psihiskiem traucējumiem un beidzis dzīvi izdarot pašnāvību.
Jorkas rags
Jorkas rags (en) ir zemesrags Austrālijas ziemeļrietumos, kontinenta galējais ziemeļu punkts. Izvietojies Jorkas raga pussalas ziemeļos Torresa šauruma krastā un iezīmē robežu starp Arafuru jūrai piederošo Karpentārijas līci un Koraļļu jūru.
Zemesragam nosaukumu 1770. gada 21. augustā piešķīra britu jūrasbraucējs Džeimss Kuks par godu pirms trijiem gadiem mirušajam karaļa Džordža III brālim princim Edvardam, Jorkas un Olbani hercogam.
Juris Lapinskis
Juris Lapinskis (dzimis 1942. gadā) ir skaņu inženieris, mūzikas kolekcionārs, radio raidījumu vadītājs, bijušais nelegālo mūziku ierakstu izplatītājs Padomju Savienībā. Pašlaik strādā "AM Radio Merkurs", kur vada raidījumu "Gaismas pils" un citus.
Biogrāfija
Juris Lapinskis dzimis 1942. gadā Rīgā. 1966. gadā beidzis Rīgas Politehnisko institūtu ar radioinženiera izglītību.
Laikā, kad padomju savienības iedzīvotāju mūzikas klausīšanās paradumus noteica Padomju Savienības ideologi, Juris Lapinskis piedāvāja alternatīvu — kopš 1958. gada, 16 gadu vecumā viņš uzsāka kopēt, pavairot un izplatīt visdažādākos rietumu mūzikas ierakstus. Mūzika, kuru kopēja Lapinskis, sasniedza cilvēkus gan Latvijā, gan visā Padomju Savienībā, par ko Lapinskis ir saņēmis astoņu mēnešu cietumsodu un divu gadu labošanas darbus. Paralēli mūzikas izplatīšanas hobijam Lapinskis strādāja inženiera darbu akustikas nodaļā Popova radiorūpnīcā ("Radiotehnika").
Juris Lapinskis savu radio raidījumu vadītāja karjeru "AM Radio Merkurs" sācis pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.
1996. gadā tika producēta Roberta Vinovska filma par Lapinski, "Juris Lapinskis — ierakstu karalis".
Ārējās saites
[https://www.youtube.com/watch?v=03fg4RORdic?t=937 1991. gada raidījums "Vecais Ratiņš Nr.4 Nora Bumbiere, Raidījumu vada Kārlis Vahšteins un Viola Lāzo"]
Nataļja Morskova
Nataļja Morskova (Kirčika) (ru; dzimusi Rostovā pie Donas) ir bijusī PSRS, Krievijas un Spānijas handboliste, PSRS Nopelniem bagātā sporta meistare.
Biogrāfija
Handbolu Nataļja Morskova sāka spēlēt Rostovā pie Donas treneres Olgas Karpenko vadībā. 17 gadu vecumā tika uzaicināta uz Rostseļmaš, 1985. gadā uzvarēja pasaules junioru čempionātā, kopš 1986. gada spēlēja PSRS izlasē. Tās sastāvā divkārtēja pasaules čempione (1986, 1990). Divkārtēja olimpiskās bronzas medaļas ieguvēja (1988, 1992). Pasaules kausa (1990) un Labas gribas spēļu (1986) rezultatīvākā spēlētāja. Viņa bija Krievijas izlases līdere 1993. gada Pasaules kausa izcīņā (piektā vieta), kur ar 50 vārtiem kļuva par turnīra otro rezultatīvāko spēlētāju.
Rostseļmaš sastāvā viņa kļuva par divkārtēju PSRS čempioni (1990, 1991), PSRS čempionātu sudraba (1989) un bronzas (1988) medaļnieci, kā arī devusi nozīmīgu ieguldījumu kausa ieguvēju klubu kausa izcīņā 1989./1990. gada sezonā, kļūstot par Rostseļmaš rezultatīvāko spēlētāju šajā turnīrā.
1991. gadā viņa pārcēlās uz Spāniju, spēlēja Valensijas komandā, ar kuru uzvarēja Čempionu līgā (1996/97), Eiropas Superkausā (1997), Kausu ieguvēju kausā (1999/2000). 1998. gadā viņa ieguva Spānijas pilsonību, 1998. gada Eiropas čempionātā debitēja Spānijas izlases sastāvā.
Pēc 2004/2005. gada sezonas noslēdza savu sportistes karjeru. Šobrīd pēc sporta karjeras beigām viņa dzīvo Spānijā. Meita — Natālija, mazdēls — Bogdans.
Ciņuvārpatas
Ciņuvārpatas (la) ir graudzāļu dzimtas ģints, kurā ir aptuveni 150 daudzgadīgas augu sugas. Ciņuvārpatām ir kosmopolītiska izplatība un tās ir sastopamas visos pasaules kontinentos.
Latvijā ir sastopamas divas ciņuvārpatu sugas:
Lītovnīki
Lītovnīki var būt:
Lolita (filma)
"Lolita" (en) ir 1962. gada Apvienotās Karalistes un ASV filma, kuras režisors ir Stenlijs Kubriks. Filmā galvenās lomas atveido Džeimss Meisons, Šellija Vintersa, Pīters Selerss un Sjū Liona. Filma ir balstīta uz 1955. gada Vladimira Nabokova tāda paša nosaukuma romāna. Nabokovs ir arī filmas scenārija autors.
Filma ir par Hambertu Hambertu, pusmūža literatūras pasniedzēju, kurš ir apsēsts ar 14 gadīgo Doloresu, ko viņš sauc par "Lolitu".
"Lolita" tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais adaptētais scenārijs.
Bēta adrenoblokatori
Preparāti
Izšķir hidrofilus, lipofilus un amfofilus bēta adrenoblokatorus. Lipofili preparāti metabolizējas aknās un tiem piemīt samērā īss pusizvadīšanas periods (T1/2). Lipofilitāte atbilst eliminācijas ceļam caur aknām. Lipofili preparāti ātri un lielākoties absorbējas gremošanas traktā, to metabolisms aknās sastāda 80—100%.
Hidrofilie bēta adrenoblokatori izvadās galvenokārt caur nierēm neizmainītā veidā un tiem ir garāks T1/2. Hidrofilie preparāti nepilnīgi (30—70%) un nevienmērīgi (0—20%) absorbējas gremošanas traktā, ekskretējas ar nierēm 40—70% neizmainītā vai metabolītu veidā, tiem ir garāks T1/2 (6—24 stundas), nekā lipofilajiem preparātiem.
Amfofilie bēta adrenoblokatori šķīst taukos un ūdenī un tiem ir divi eliminācijas ceļi — metabolisms aknās un ekskrēcija caur nierēm.
Darbības mehānisms
Bēta adronoblokatori iedarbojas uz bēta adrenoreceptoriem sirdī, traucējot endogēniem agonistiem pievienoties tiem, tas izpaužas ar negatīvu hronotropo, dromotropo, batmotropo un inotropo efektu.
Medicīniskais pielietojums
Šīs klases līdzekļu farmakoloģijā pastāv lielas atšķirības, tāpēc ne visi bēta blokatori tiek izmantoti visām tālāk norādītajām indikācijām.
Bēta blokatoru lietošanas indikācijas ir šādas:
Trauksme
Cīņas vai bēgšanas reakcijas fizioloģiskie simptomi (sirdsklauves, aukstas/vēsas rokas, pastiprināta elpošana, svīšana utt.) tiek ievērojami samazināti, tādējādi ļaujot nemierīgiem cilvēkiem koncentrēties uz veicamo uzdevumu.
Ir zināms, ka mūziķi, publiski runātāji, aktieri un profesionāli dejotāji izmanto bēta blokatorus, lai izvairītos no uzstāšanās trauksmes, skatuves bailēm un trīces uzstāšanos laikā. Pielietojums skatuves bailēm pirmo reizi tika atpazīts The Lancet žurnālā 1976. gadā, un līdz 1987. gadam Starptautiskās Simfonisko orķestru mūziķu konferences, kas pārstāvēja 51 lielāko orķestri Amerikas Savienotajās Valstīs, veiktā aptauja atklāja, ka 27% tās mūziķu bija lietojuši beta blokatorus un 70% tos ieguva no draugiem, nevis ārstiem. Beta blokatori ir lēti, salīdzinoši droši, un, no vienas puses, šķiet, ka tie uzlabo mūziķu sniegumu tehniskā līmenī, savukārt daži, piemēram, Berijs Grīns, "The Inner Game of Music" autors un Dons Grīns, bijušais olimpiskais niršanas treneris, kurš māca Džuliarda studentiem dabiski pārvarēt savas skatuves bailes, saka, ka priekšnesumus var uztvert kā "bez dvēseles un neautentiskus".
Ansis Bogustovs
Ansis Bogustovs (dzimis Rīgā) ir Latvijas televīzijas un radio žurnālists, pasākumu moderators, "3x3" nometņu rīkotājs, kā arī augstskolas pasniedzējs.
Biogrāfija
Ansis Bogustovs absolvējis Rīgas 41. vidusskolu un vēlāk — Latvijas Universitāti. Sabiedrībā zināms galvenokārt kā TV žurnālists ar karjeru dažādās TV kanālos kopš 20. gadsimta 90. gadiem. Bogustovs bijis producents, raidījumu vadītājs, aizkadra darbinieks, tekstu satura veidotājs un operators. Šobrīd strādā kanālā "TV24", kura vada aktuālo ziņu raidījumus "Ziņu TOP" un pārraidi "Globuss".
Karjera
Ansis Bogustovs karjeru televīzijā sāka 1994. gadā kā Latvijas TV jaunatnes raidījumu redakcijas žurnālists, strādājis rīta ziņu programmā līdz 1996. gadam. Laikā no 1996. gada līdz 2005. gadam bijis Latvijas TV korespondents Maskavā, Baltijas valstīs un ilgstoši — Latvijas Televīzijas ziņu dienesta korespondents Briselē. Bogustovs ilgstoši darbojies arī Latvijas Radio, no 2012. gada līdz 2019. gada janvāra sākumam veidoja programmu "21. gs. latvietis".
Laika posmā no 2004. gada darbojies Latvijas Televīzijā ar raidījumiem "Eirobusiņš" un "Viss Notiek" bijis daļa no Latvijas TV komandas un turpinājis darboties šajā TV kanālā līdz pat 2012. gadam.
Kopš 2015. gada septembra Ansis Bogustovs kanālā "TV24" vada divas pārraides  — "Ziņu TOP5" un starptautisko notikumu analīzes pārraidi "Globuss"; bieži vada vai piedalās arī citos šīs televīzijas raidījumos.
Privātā dzīve
Ansis Bogustovs ir precējies, ir četri bērni.
Armijas vads
"Armijas vads" (en) ir 1986. gada ASV kara filma, kuras režisors un scenārija autors ir Olivers Stouns. Filmā galvenās lomas atveido Toms Berendžers, Vilems Defo, Čārlijs Šīns, Kīts Deividss, Kevins Dilons, Džons Makginlijs, Forests Vaitekers un Džonijs Deps. "Armijas vads" ir pirmā filma no Stouna triloģijas par Vjetnamas karu. Tai sekoja "Dzimis 4. jūlijā" (Born on the Fourth of July, 1989) un "Debesis un Zeme" (Heaven & Earth, 1993).
Filma, kas balstīta uz paša Stouna kara pieredzes, stāsta par ASV Armijas brīvprātīgo, kurš ierodas Vjetnamā armijas vada sastāvā. Tur viņš sastopas ne tikai ar pretiniekiem, bet arī ar abiem viņa virsniekiem, kuri savā starpā cīnās par varu.
"Armijas vads" saņēma kritiķu atzinību par Stouna režiju un scenāriju, kinematogrāfiju, reālistisku kaujas atveidošanu, kā arī par Šīna, Berendžera un Defo aktierspēli. Filma bija komerciāli veiksmīga, nopelnot 138,5 miljonus ASV dolārus pie 6 miljonu budžeta. "Armijas vads" tika nominēta astoņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām saņēma četras kategorijās labākā filma, labākais režisors, labākā skaņa un labākā montāža. 1998. gadā Amerikas Kinoinstitūts filmu ierindoja savā "AFI 100 gadi... 100 filmas" saraksta 83. vietā. 2019. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Dziļuma karte
3D datorgrafikā dziļuma karte ir attēls vai attēlu kanāls, kas satur informāciju par objektu virsmu attālumā no skatpunkta. Šis termins ir saistīts ar šiem terminiem: dziļuma buffers, Z-buffers, Z- buferizācija un'' Z-dziļums. ''Šajos pēdējos terminos "Z" attiecas uz konvenciju, ka kameras centrālā skata ass atrodas kameras Z ass virzienā, nevis ar ainas absolūtu Z asi.
Piemēri
Šeit ir redzamas divas dažādas dziļuma kartes, kā arī sākotnējais modelis, no kura tie iegūti. Pirmā dziļuma karte parāda spilgtumu proporcionāli attālumam no kameras. Tuvākas virsmas ir tumšākas; citas virsmas ir gaišākas. Otrā dziļuma karte parāda spilgtumu attiecībā pret attālumiem no nominālā fokusa plaknes. Virsmas, kas atrodas tuvāk fokusa plaknei, ir tumšākas; virsmas, kas atrodas tālāk no fokusa plaknes, ir gaišākas, (gan tuvāk, gan arī tālāk no skatupunkta).
Lietojums
Dziļuma kartēm ir vairāki lietojumi:
Neviens (filma)
"Neviens" (en) ir 2021. gada asa sižeta trilleris, kura režisors ir Iļja Naišullers. Filmā galvenās lomas atveido Bobs Odenkērks, Konija Nīlsena, RZA, Kristofers Loids un Aleksejs Serebrjakovs.
Filma ir par parastu ģimenes cilvēku, kurš, pēc tam, kad viņa māju aplaupa, atgriežas savā bijušajā bīstamajā dzīvē, kas viņu padara par narkobarona mērķi.
Džans Lu
Džans Lu (, dzimis 1976. gada novembrī) ir Ķīnas kosmonauts, Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēku lidotājs, vecākais pulkvedis. Viņš ir veicis vienu lidojumu kosmosā.
Bērnība
Džans Lu piedzima 1976. gada novembrī Ķīnas dienvidu Hunaņas provinces Haņšou apgabalā. Kad viņam bija pieci gadi, ģimene pārcēlās uz toreizējo Čenguaņas pilsētu, lai vietējās iedzīvotāju komūnas paspārnē atvērtu zivju audzētavu. Šeit ģimene guva labumu no tikko aizsāktās reformas un atvēršanas politikas — viņi bija starp pirmajām tautas komūnas "desmit tūkstošu juaņu mājsaimniecībām" (万元户). Tas ir, laikā, kad strādnieka vidējā mēneša alga bija 28 juaņas un 1 kg rīsu maksāja 0,14 juaņas, viņu gada bruto ienākumi bija juaņu. Kopš sešu gadu vecuma zēns palīdzēja savu vecāku biznesā.
Pēc pamatskolas beigšanas Džans pieteicās mūzikas vidusskolā. Kad viņa māte par to uzzināja, viņa bija stingri pret to un lika dēlam apmeklēt parasto vidusskolu, lai vēlāk varētu studēt universitātē. Džans Lu uzklausīja savu māti un pārgāja uz Haņšou apgabala 1. ģimnāziju.
Dienests gaisa spēkos
Pēc vidusskolas beigšanas Džans Lu 1996. gada 1. augustā iestājās Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēkos. 1999. gada aprīlī viņš iestājās Ķīnas komunistiskajā partijā. 2000. gadā viņš pabeidza Gaisa spēku Aviācijas universitāti.
Džans Lu dienēja Gaisa spēkos kā iznīcinātāju pilots. Viņam vairākkārt bija jāapmeklē padziļināti apmācības kursi, kuros pilotu skaits tika samazināts, izmantojot atlases principus. Vēlāk viņš dienēja apmācību eskadras štābā, un bija atbildīgs par šaušanas treniņu plānošanu gaisa kaujās. Džans Lu veica 1200 bezavāriju lidojumu stundas, par ko viņam tika piešķirta I līmeņa militārā pilota zīme.
Kosmonauta karjera
2009. gadā Džans Lu pieteicās Ķīnas 2. kosmonautu grupas atlasē. 2010. gada 7. maijā viņu uzņēma kosmonautu vienībā.
2020. gadā Džanu paaugstināja par vecāko pulkvedi. 2022. gadā viņš bija kosmosa kuģa Shenzhou 14 dublieru apkalpes loceklis.
Pirmo kosmisko lidojumu Džans Lu sāka 2022. gada 29. novembrī, esot kosmosa kuģa Shenzhou 15 sistēmu operatoram. Viņš ar diviem apkalpes biedriem orbitālajā stacijā Tiangong (4. ekspedīcija) pavadīja 186 dienas. Uz zemes kosmosa kuģis atgriezās 2023. gada 3 jūnijā.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Imrāns Hāns
No 1971. līdz 1992. gadam spēlējis Pakistānas kriketa izlasē. Bijis izlases kapteinis. Piedalījies piecos Pasaules kausa kriketā finālturnīros, 1992. gadā kopā ar Pakistānas izlasi to arī izcīnījis. Uzņemts kriketa slavas zālē.
Polijas mantojuma karš
Polijas mantojuma karš sākās kā Eiropas lielvalstu konflikts par Polijas-Lietuvas valdnieka ievēlēšanu un izvērtās par plašāku Eiropas konfliktu, kurš mainīja Spānijas mantojuma kara rezultātus. 1733.-1735. gada karš demonstrēja poļu-lietuviešu valsts atkarību no kaimiņvalstīm un noveda pie vēlākajām Polijas dalīšanām. Pirmo miera līgumu 1735. gadā noslēdza Vīnē, galīgo miera līgumu noslēdza 1738. gadā, tāpēc kara beigas dažreiz datē ar 1738. gadu.
Kara iemesli un norise
1733. gada 1. februārī mirsa Polijas-Lietuvas un Saksijas kūrfirstistes valdnieks Augusts II. Uz monarha troni izvirzījās divi galvenie kandidāti. Mirušais Augusts II bija vēlējies troni atstāt dēlam Augustam III, ko nepieņēma poļu augstmaņi, kas iebilda pret mantotas monarhijas izveidošanos. Kā otrs kandidāts izvirzījās jau iepriekš īsu laiku valdījušais Staņislavs I, kuru atbalstīja Francijas karalis Luijs XV, kas bija precēts ar Staņislava meitu Mariju.
12 000 augstmaņu Sejms, kas izvēlējās valdnieku, sašķēlās, lielākajai daļai balsojot par Staņslavu I, bet mazākumam atbalstot Augustu III. 1733. gada 12. septembrī poļu un lietuviešu augstmaņi Staņislavu I ievēlēja par jauno valdnieku. Tas neapmierināja Krievijas Impērijas valdnieci Annu I un Svētās Romas imperatoru Kārli VI, kas 1732. gadā slepus bija vienojušies ar Prūsijas Karalisti, ka pretosies abu troņa pretendentu ievēlēšanai.
Līdz ar Staņislava I ievēlēšanu, Krievija un Austrija paziņoja par atbalstu Augustam III, kurš apsolīja nodot Kurzemes un Zemgales hercogisti Krievijai un atteikties no pretenzijām uz Austrijas Hābsburgu troni, kuru Kārlis VI vēlējās atstāt meitai Marijai Terēzijai. Kad 30 000 kareivju liela Krievijas armija tuvojās Varšavai, 3000 augstmaņu lielais Sejms 1733. gada 5. oktobrī ievēlēja Augustu III par jauno valdnieku. Staņislavs bēga uz Dancigu, bet pēc tās krišanas 1734. gada vasarā uz Prūsiju. Karadarbība Polijā līdz ar to beidzās.
Aktīvā karadarbība turpinājās Reinas pierobežā un Itālijas zemēs, kur pret imperatoru Kārli VI karoja Francija ar sabiedroto Spāniju un Sardīnijas Karalisti. Spānija vēlējās atgūt Spānijas mantojuma karā zaudēto Neapoles karalisti un Sicīlijas karalisti, kamēr Sardīnija vēlējās iegūt Lombardiju.
Francija 1733. gada 10. oktobrī pieteica karu, un 1734. gadā iekaroja Lotringas hercogisti, kurā valdīja Kārļa VI meitas vīrs Francis I. Franči ieņēma arī Austrijas Nīderlandes zemes, taču tālāks uzbrukums tika atsists. 40 000 karavīru liela spāņu armija 1734. gadā iebruka Itālijā, iekaroja Neapoli un Sicīliju, par karali kronējot Karlosu III. Franču un sardīniešu armija ieņēma Milānu.
Miera noslēgšana
1738. gada 18. novembrī Francija un imperators Kārlis VI parakstīja jaunu miera līgumu, kas apstiprināja 1735. gada miera notikumus. Francija arī apņēmās respektēt Marijas Terēzijas tiesības uz Hābsburgu troni.
Četri Lāči
1836. gadā eiropiešu ievazātā baku epidēmija gandrīz pilnībā iznīcināja cilti. No aptuveni 1600 mandaniem izdzīvoja 125. Nomira arī Mato-Topes sieva un bērni. Saskaņā ar draudzīgo kaimiņu cilšu arikaru un hīdatsu sniegtajām ziņām, virsaitis pirms nāves notikušajā traģēdijā apsūdzēja baltos, pret kuriem viņš izturējies kā brālis. Virsaitis vaimanājis, ka nāve tā izkropļojusi mirušo sejas, ka pat vilki no tiem novēršas.
Mato-Topes draugs Džordžs Ketlins apgalvoja, ka virsaitis nomira bada nāvē, jo nespēja pārdzīvot ģimenes bojāeju.
Literatūra
David M. Jones, Brian L. Molyneaux. Mythology of the American Nations. London. Anness Publishing Ltd 2001, 2009. ISBN 978-1-84477-316-9, 53. lpp.
Deivids Mērdoks. Ziemeļamerikas indiāņi. Rīga. Zvaigzne ABC (sērija "Redzeslokā"). 1997. ISBN 9984046206
Krioekstrakcija (medicīna)
Krioekstrakcija (sengrieķu κρύος — 'sals', latīņu extrahere — 'izvilkt') ir krioķirurģiska operācija kataraktas novēršanai. Tās gaitā acs lēca tiek sasaldēta ar kriozondi un izņemta no acs.
Peldošā ūdenszāle
Peldošā ūdenszāle (la) ir graudzāļu dzimtas suga, kas ir plaši sastopama Eiropā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā, kur grupas vai blīvas audzes aug grāvjos, ūdenstilpju piekrastēs, peļķveida padziļinājumos pļavās un mežos, arī purvu apmalēs.
Apraksts
Peldošā ūdenszāles ir daudzgadīgs, 40—120 cm garš lakstaugs, kurš veido skraju ceru un kuram ir ložņājošs saknenis. Stiebrs ir pacils un kails. Lapas ir mīkstas, nolīkstošas, 0,3—0,6 cm platas. Maksts ir slēgta un kaila. Arī mēlīte ir kaila, tā ir smaila un 0,7—1 cm gara. Skara ir šaura un 15—30 cm gara, parasti vienpusēja. Uz katra zara ir 1—2 vārpiņas (lai gan dažreiz ir vairāk). Vārpiņā ir 7—11 ziedi. Ziedu putekšnīcas ir violetas, 0,15—0,3 cm garas. Vārpiņas plēksnes ir lancetiskas, nevienādas, īsākas nekā zieda plēksnes. Ārējā zieda plēksne ir 0,5—0,7 cm gara un smaila. Akota nav. Kalluss ir kails. Auglis ir sīks grauds. Zied no maija beigām līdz augustam.
Miezāji (Zantes pagasts)
Miezāji ir ciems Tukuma novada Zantes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P109. Pie ciema ir Kazukalnu dīķis.
Gevorgs Gazarjans
Gevorgs Gazarjans (dzimis Erevānā) ir armēņu futbolists, kas pārstāv Grieķijas Superlīgas klubu PAS Lamia 1964 un Armēnijas izlasi.
Gazarjans Armēnijas izlasē debitēja Euro 2008 kvalifikācijas spēlē pret Portugāli, kas beidzās ar rezultātu 1—1. Izlasē viņš aizvadījis 68 spēles un guvis 11 vārtus, 5 no kuriem Euro 2012 kvalifikācijā.
Zudušais simbols
"Zudušais simbols" (en) ir ASV rakstnieka Dena Brauna romāns. Romāna darbība notiek Vašingtonā pēc notikumiem, kas aprakstīti romānā "Eņģeļi un dēmoni" un "Da Vinči kods".
Romāns pirmo reizi publicēts 2009. gada 15. septembrī, angļu valodā. Šis ir trešais Dena Brauna romāns, kurā galvenais varonis ir Hārvarda Universitātes simboloģijas profesors Roberts Lengdons. Pirmajā grāmatas tirdzniecības dienā ASV, Lielbritānijā un Kanādā tika pārdoti vairāk kā miljons eksemplāri cietajā ievākojumā un digitālās versijas.
Latvijā romānu 2009. gadā izdeva izdevniecība "Kontinents", no angļu valodas tulkojusi Dina Kārkliņa.
Sižets
Romāna darbība norisinās Vašingtonā 12 stundu laikā un centrējas uz brīvmūrniecību.
Roberta Lengdona mentors, 33. pakāpes masons Pīters Solomons, kas vada Smitsona institūtu, viņu uzaicinājis nolasīt lekciju Kapitolija Nacionālajā Skulptūru zālē. Vēl Solomons palūdz Lengdonam, lai viņš atnes nelielo sainīti, ko viņš uzticējis glabāšanā Lengdonam dažus gadus agrāk. Kad Lengdons ierodas Kapitolijā, viņš dzird kliedzienus, kas nāk no rotondas. Pirms tam viņam zvanīja kāds cilvēks, kā viņš pats nodomāja, no Solomona biroja. Atskrējis uz kliedzienu vietu, viņš atrod nocirstu labo roku, kas novietota uz koka pamatnes, tieši zāles vidū. Rokai uz katra pirksta ir tetovējums, un Lengdons to atpazīst kā simbolisko "Mistēriju roku", kura, visticamāk, norāda tieši uz fresku "Vašingtonas apoteoze", kas atrodas Kapitolija kupola iekšējā daļā. Pamanot Pītera gredzenu uz viena no šīs rokas pirkstiem, Lengdons saprot, ka šī ir viņa drauga roka, un no jau saņemtā paziņojuma viņš saprot, ka nolaupītājs grib, lai viņš atrastu divas piramīdas, kuras, kā tic brīvmūrnieki, ir paslēptas kaut kur zem zemes Vašingtonā, un atšifrētu Nozaudēto Vārdu, nepieciešamu nolaupītāja ieceres realizēšanai.
Spartaks (filma)
"Spartaks" (en) ir 1960. gada ASV episka vēsturiska filma, kuras režisors ir Stenlijs Kubriks. Filmā galvenās lomas atveido Kērks Daglass, Lorenss Olivjē, Džīna Simonsa, Čārlzs Lotons, Pīters Ustinovs, Džons Geivins un Tonijs Kērtiss.
Filmu ir par Spartaku, Senās Romas vergu sacelšanās vadoni, un viņa dzīvesstāstu.
"Spartaks" ieguva četras Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijās labākais aktieris otrā plāna lomā (Ustinovam), labākais operatora darbs, labākais mākslinieka darbs un labākie kostīmi. 2017. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
2018. gada Lietuvas futbola čempionāta sezona
'''Lietuvas futbola 2018. gada sezonā''' Marijampoles "Sūduva" bija iepriekšējie čempioni un aizstāvēja savu titulu arī šajā sezonā, kļūstot par Lietuvas čempioniem otro reizi.
Parbaudes spēles
---
Slovēnija 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Slovēnija piedalījās  2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Lielbritānijas galvaspilsētā Londonā no 2012. gada 27. jūlija līdz 12. augustam. Slovēnijai šīs bija sestās vasaras olimpiskās spēles kopš Dienvidslāvijas sabrukuma.
Slovēnijas olimpiskajā komandā bija vairāki iepriekšējo 2008. gada Pekinas spēļu medaļnieki: olimpiskais čempions vesera mešanā Primožs Kozmuss, burātājs un sudraba medaļnieks Vasilijs Žbogars, kuram šīs bija ceturtās vasaras olimpiskās spēles, un sporta šāvējs un bronzas medaļnieks Raimonds Debevecs. Raimonds Debevecs bija vecākais Slovēnijas delegācijas pārstāvis (49 gadi), un viņam šīs bija 8. vasaras olimpiskās spēles. Tādējādi viņš kļuva par vienīgo slovēņu sportistu, kas startējis tik daudzās olimpiskajās spēlēs (pirmajās divās vasaras olimpiskajās spēlēs viņš startēja Dienvidslāvijas komandas sastāvā). Airētājam un vairāku olimpisko medaļu īpašniekam Iztokam Čopam šīs bija 6. vasaras olimpiskās spēles, bet viņa partnerim Lukam Špikam un tauriņstila peldētājam Peteram Mankočam 5. vasaras olimpiskās spēles.
Slovēnija šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja 4 olimpiskās medaļas, ierindojoties 43. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Zelta medaļu izcīnīja džudiste Urška Žolnira. Viņa kļuva par pirmo Slovēnijas sportisti-sievieti, kas ir izcīnījusi zelta medaļu. Iepriekšējo spēļu čempions vesera mešanā vieglatlēts Primožs Kozmuss šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu. Savukārt vienu bronzas medaļu izcīnīja airētāju pāris Iztoks Čops un Luka Špiks. Viņiem šī bija trešā olimpiskā medaļa, startējot šādā sastāvā, bet Iztokam Čopam šī jau bija ceturtā olimpiskā medaļa. Otru bronzas medaļu izcīnīja sporta šāvējs Raimonds Debevecs, viņam šī bija trešā olimpiskā medaļa.
Slovēnijas karognesējs 2012. gada Londonas spēļu atklāšanas ceremonijā bija kanoe airētājs Peters Kauzers, bet noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa tekvondo pārstāve Franka Aniča.
Burlakovka
Burlakovka (arī Burlakova) bija skrajciems Rēzeknes novada Silmalas pagastā. Atradās pagasta ziemeļrietumu pierobežā 18 km no pagasta centra Gornicas, 33 km no novada centra Rēzeknes un 230 km no Rīgas.
Roberts Maknamara
Roberts Streindžs Maknamara (angļu: Robert Strange McNamara, 1916—2009) bija amerikāņu biznesmenis, bijušais kareivis, gaisa spēku pulkvežleitnants un politiķis, astotais Amerikas Savienoto Valstu aizsardzības sekretārs no 1961. līdz 1968. gadam un viens no galvenajiem Vjetnamas kara arhitektiem un komandieriem. Viņa vadībā sākās liela mēroga Amerikas Savienoto Valstu militārā iesaiste karā un karavīru mobilizācija. Viņa lomas dēļ prese sāka Vjetnamas karu saukt par "Maknamaras karu". Tāpat Roberts Maknamara tiek pieminēts kā viens no Kubas raķešu krīzes komandieriem, kad viņam izdevās panākt Kubas raķešu krīzes beigšanu un kodolieroču demontēšanu. Viņš bieži tiek slavēts par darbību Kubas raķešu krīzes laikā, taču kritizēts par agresīvo politiku un militāro stratēģiju, kuru pielietoja Vjetnamas kara laikā un kuras dēļ tika nogalināts arī liels skaits Vjetnamas civiliedzīvotāju.
Darba sākums
Pirms kļūšanas par kara un aizsardzības ministru Roberts Maknamara bija Pasaules Bankas grupas prezidents un Ford Motor Company prezidents. Par aizsardzības sekretāru kļuva pēc tam, kad viņu šajā amatā ieteica bijušais aizsardzības sekretārs un galvenais Korejas kara komandieris Roberts Lovets.
Sliktā slava
Filma ir par ASV valdības aģentu Devlinu (Grānts), kurš lūdz palīdzību vācu kara noziedznieka meitai Alīsijai Hūbermanei (Bergmane) iefiltrēties nacistu organizācijā. Situācija kļūst sarežģīta, kad abi iemīlas, bet Alīsiju bildina organizācijas vadošais biedrs.
Filma bija gan kritiski, gan finansiāli veiksmīga, kļūstot par 1946. gada vienu no pelnošākajām filmām. Reinss tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais aktieris otrā plāna lomā, bet Bens Hekts saņēma nomināciju kategorijā labākais oriģinālscenārijs.
Baikal
Baikal (ru — ‘Baikāls’) ir Padomju Savienības izcelsmes bezalkoholiskais dzēriens tumši brūnā krāsā. Dzēriena pamatā ir ūdens, bet tajā ir arī dabīgo augu ekstrakti, cukurs, citronskābe, oglekļa dioksīds. Sastāvdaļas ietver melnās tējas ekstraktu, Eleutherococcus senticosus, kardamona eļļu, eikalipta eļļu, citronu eļļu, lakricu, asinszāli un lauru.
Vēsture
Dzēriens tika izstrādāts, domājot par 1980. gada Maskavas olimpiskajām spēlēm, jo Rietumu gāzēto dzērienu uzņēmumi PSRS nedarbojās. Dzēriens tika nosaukts par godu Baikāla ezeram kā tīrības un unikālās dabas simbolam. Baikal formula tika pārveidota pēc Pepsi ienākšanas PSRS 1973. gadā. Baikal bija oficiālais 1980. gada Maskavas olimpisko spēļu dzēriens.
1990. gados Maskavā Baikal atrast bija gandrīz neiespējami; tomēr Sanktpēterburgā dzērienu ražošanu turpināja ražotne "Polustrovo".
Baikal šodien
Šobrīd ar nosaukumu Baikal ir vairāki vispārīgi gāzēti bezalkoholiskie dzērieni ar kofeīnu saturošu gvarānas ekstraktu, ko ražo dažādi uzņēmumi, piemēram, SLCO GmbH (Siberia Group) Vācijā. To līdzības pakāpe ar sākotnējo padomju Baikal dzērienu nav zināma.
Baikal ražošanas formulas tiesības pieder Krievijas valdības brūvēšanas institūtam, ''Всероссийский научно-исследовательский институт пивоваренной, безалкогольной и винодельческой промышленности — филиал ФГБНУ «Федеральный научный центр пищевых систем им. В.М. Горбатова» РАН, kas licencē Baikal'' ražošanu. Pašlaik formula ir licencēta Pepsi, Dohler un Ost-Aqua, kā arī citiem mazākiem uzņēmumiem. Institūts izstrādā jaunas formulas zemu kaloriju saturu un diabēta slimniekiem draudzīgam Baikal bezalkoholiskajam dzērienam.
Viens no zināmākajiem gāzēto dzērienu zīmoliem, ko iedvesmojis dzēriens Baikal, ir Wostok (‘austrumi’). Saskaņā ar uzņēmuma datiem 2009. gadā nīderlandiešu fotogrāfs, kurš Maskavā pavadīja gandrīz divus gadu desmitus, Vācijā atsāka dzēriena ražošanu, mainot tā dizainu, garšu un tirdzniecības nosaukumu. Tiek apgalvots, ka Wostok's Tannenwald pamatā ir sākotnējā 1973. gada recepte.
Šī dzēriena koncentrāta ražošanas tehnoloģiju un preču zīmes tiesību īpašnieks ir valsts institūcija "Viskrievijas Alus darīšanas, bezalkoholisko un vīna rūpniecības pētniecības institūts".
Wikitravel
Wikitravel ir vispasaules tīmeklī bāzēts ceļveža projekts, kuru 2003. gada jūlijā uz vikivietnes pamata izveidoja amerikānis Evans Prodomo (Evan Prodromou). Tajā vairākās valodās tiek ievietota tūrisma informācija par dažādiem galamērķiem visā pasaulē. 2006. gadā šo prečuzīmi iegādājās uzņēmums Internet Brands. Pēc tam vietnē parādījās reklāmas, kas neapmierināja daudzus tā laika vietnes dalībniekus. 2006. gadā daudzi dalībnieki, kas pameta šo vikivietni, izveidoja Wikivoyage.
2007. gadā Wikitravel ieguva interneta izcilības balvu Webby Award kā labākā ceļojumu tīmekļa vietne.
Karaliskais Tehnoloģiju institūts
Karaliskais Tehnoloģiju institūts (sv, saīsinājumā KTH) ir 1827. gadā dibināta valsts tehniskā augstskola Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā.
Kaut arī dibināta 1827. gadā, skolas attīstībai var izsekot no 1697. gada, kad Kristofers Polhems Stokholmā nodibināja Mehānisko laboratoriju (Laboratorium Mechanicum).
2020. gada QS pasaules universitāšu reitings KTH iekļāva pasaules universitāšu pirmajā simtniekā. KTH sastāv no piecām skolām un piecām studentu pilsētiņām, kas atrodas Stokholmā un tās apkaimē. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami fiziķis Hanness Alfvēns, matemātiķis Lennarts Karlesons (Lennart Carleson), aktieris Dolfs Lundgrēns, fiziķe Līze Meitnere, fiziķis Kajs Sīgbāns, matemātiķis Staņislavs Smirnovs (Станисла́в Cмирно́в).
Eivona (Lamanša pieteka)
Eivona (en) ir 96 kilometrus gara Lamanšā ietekoša upe Anglijas dienvidos. Lai atšķirtu no vairākām citām Eivonas upēm Anglijā, tiek saukta arī par Solsberijas Eivonu jeb Hempšīras Eivonu. Izteka Viltšīras centrālajā daļā. Tek dienvidu virzienā. Ietek Lamanšā pie Kraistčērčas caur dabīgo Kraistčērčas Ostu. Upes krastos atrodas Eimsberija, Solsberija, Fordingbridža, Ringvuda un Kraistčērča.
Valērija Koblova
Valērija Koblova (ru, pirms laulībām Žolobova ru; dzimusi ) ir krievu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja, 2014. gada Eiropas čempione, pasaules čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.
Sporta karjera
Ar cīņas sportu Valērija sāka nodarboties 2004. gadā. Viņas pirmais treneris bija Oļegs Černovs. Kopš 2007.gada viņa uzvarēja vairākos Krievijas kadetu un junioru čempionātos. No 2007. līdz 2011. gadam viņa piedalījās piecās starptautiskās sacensībās junioru līmenī un katrs čempionātā ieguva medaļu. Viņas labākais rezultāts bija 2009.gadā Zreņaninā (Serbija) iegūtais čempiones tituls "kadetiem" svara kategorijā līdz 60 kg.
2011. gadā Valērija pirmo reizi kļuva par Krievijas čempioni elites cīkstoņiem svara kategorijā līdz 59 kg. Pēc tam viņa startēja pasaules čempionātā Stambulā, bet tur guva tikai vienu  uzvaru pār Irinu Petrovu no Latvijas. Nākamajā cīņā pret Sonu Ahmedli no Azerbaidžānas Valērija zaudēja un ieguva tikai 9.vietu.
2012. gada sezonai Koblova gatavojās startēt svara kategorijā līdz 55 kg, jo svara kategorija līdz 59 kg nebija olimpiskā. 2012. gada maijā Krievija piedalījās Pasaules kausa sacensībās Tokijā. Šeit viņa radīja sensāciju, uzvarot divkārtējo olimpisko čempioni un daudzkārtējo pasaules čempioni, japānieti Saori Jošidu. Valērija piedalījās arī 2012. gada Londonas Olimpiskajās spēlēs. Viņa guva trīs uzvaras, tai skaitā pār zviedrieti Sofiju Matsoni, un pusfinālā tikās ar Saori Jošidu, kura šoreiz nedeva viņai nekādu iespēju. Gandarījuma cīņā viņa cīnījās pret bijušo pasaules čempioni Azerbaidžānas cīkstoni Jūliju Ratkeviču, kurai cīņu zaudēja un palika bez medaļas.
Veiksmīgs Koblovai bija 2013. gads, jo togad viņa trešo reizi ieguva Krievijas čempiones titulu svara klasē līdz 55 kg. Jūlijā viņa uzvarēja Kazaņas Universiādē. Pasaules čempionātā Budapeštā viņa vispirms uzvarēja Marianu Esanu no Moldovas, bet pēc tam zaudēja Saori Jošidai. Savukārt abās gandarījumā kārtās viņa guva pārliecinošas uzvaras. Cīņā par bronzu uzvarēja Irinu Husjaku un ieguva bronzas medaļu.
2014. gada aprīlī viņa Eiropas čempionātā Vantā jaunajā svaru kategorijā līdz 58 kg ar uzvarām pār Irinu Petrovu {Latvija}, Luizi Nīmešu (Vācija), Petru Olli (Somija) un Irinu Netrebu (Azerbaidžāna) izcīnīja čempiones titulu.
2017. gada pasaules čempionātā ieguva ceļgala traumu un 2018. gada sezonu izlaida.
Privātā dzīve
2012. gada 5. oktobrī apprecējusies ar ķirurgu traumatologu Dmitriju Koblovu.
Diurētiķi
Diurētiķi jeb urīndzenoši līdzekļi ir jebkuras vielas, kas stimulē urīna izdalīšanos. Medicīnā izmanto gadījumos, kad nepieciešams izvadīt lieku ūdeni no organisma vai noņemt dažāda veida tūskas, kā arī tos pielieto pie arteriālas hipertensijas (palielināta asinsspiediena), dažkārt pie saindēšanās ar ķīmiskām vielām, lai paātrinātu to elimināciju (izvadīšanu) no organisma.
Diurētiskais efekts (urīna izvadīšanas palielināšanās) ir saistīts ar to ietekmi urīna veidošanās procesā, kas sastāv no filtrācijas, reabsorbcijas, sekrēcijas.
Diurētiķu grupas
Izšķir šādas grupas:
Jūliāns Eberhards
Jūliāns Eberhards (dzimis Zālfeldenē) ir austriešu biatlonists.
Pasaules kausā debitējis 2006. gadā. Pirmo individuālo uzvaru izcīnījis 2015.—2016. gada sezonā uzvarot sprinta sacensības Hantimansijskā. Kopumā pasaules kausa posmos individuālajās sacensībās uzvarējis 4 reizes. Pasaules kausa kopvērtējumā augstākā sasniegtā vieta ir 6. vieta 2016.—2017. gada sezonā.
Eberhards ir zināms kā viens no ātrākajiem slēpotājiem starp biatlonistiem, daudzkārt esot pats ātrākais slēpotājs sacensībās.
Viņa vecākais brālis Tobiass arī ir biatlonists, ziemas olimpisko spēļu dalībnieks.
Apmātais
"Apmātais" (en) ir 1945. gada ASV psiholoģiskais trilleris, kura režisors ir Alfreds Hičkoks. Filmā galvenās lomas atveido Ingrīda Bergmane, Gregorijs Peks un Mihails Čehovs.
"Apmātais" bija gan kritiski, gan finansiāli veiksmīga filma. Tā tika nominēta sešām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā labākā filma un labākais režisors, un ieguva balvu kategorijā labākā oriģinālmūzika.
Vankarema
Vankarema (ru; ckt — ‘ilkņainā tauta’) ir nacionālais čukču ciems Krievijas ziemeļaustrumos, administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidū Iuļtinas rajonā. Izvietojies Čukču jūras krastā Vankaremas zemesragā uz šauras strēles starp jūru un Vankaremas lagūnu.
Vēsture
Ciema nosaukums cēlies, domājams, no kādreiz šeit dzīvojušajiem eskimosiem, kuri tradicionāli rotājās ar valzirgu ilkņiem un zobiem. Vēlāk ciemu asimilējuši čukči, kas tagad veido lielāko daļu ciema iedzīvotāju skaita. 1934. gadā rietumos no ciema izveidota Misvankaremas polārā hidrometeoroloģiskā stacija. Līdz 2015. gadam ciems bija ciema padomes centrs. Mūsdienās ciemā ir pamatskola, bērnudārzs, feldšeru punkts, pasts, bibliotēka, maizes ceptuve. Iedzīvotāju galvenā nodarbošanās ir zveja un jūras dzīvnieku medības.
Nikolajs Bode
Nikolajs Bode (1909—?) bija latviešu arhitekts, projektējis vienu no Paula Stradiņa Klīniskās universitātes slimnīcas korpusiem Rīgā.
Dzīvesgājums
Kopā ar arhitektu Nikolaju Voitu ieguva godalgu 1939. gadā izsludinātajā konkursā Lietuvas Prezidenta pils metam Kauņā.
Bija Latvijas armijas virsnieks leitnanta pakāpē.
Reanimators
"Reanimators" (en) ir 1985. gada ASV šausmu kinokomēdija, kuras režisors ir Stjuarts Gordons. Filmā galvenās lomas atveido Brūss Ebots, Bārbara Kremptone, Deivids Geils, Roberts Sampsons un Džefrijs Kombss. Filma balstīta uz Hovarda Filipsa Lavkrafta īso stāstu Herbert West–Reanimator.
Filma stāsta par medicīnas studentu Herbertu Vestu (Kombss), kurš izgudro vielu, kas atdzīvina mirušos.
Filmas "Reanimators" pirmizrāde notika. Tā neguva lielus kases ieņēmumu panākumus, tomēr lielāku popularitāti ieguva filmas mājas video versija. Filmai izdoti divi turpinājumi un to uzskata par kulta filmu.
Lītaunīki
Lītaunīki var būt:
Dominika olimpiskajās spēlēs
Līdz šim Dominika nav izcīnījusi nevienu olimpisko medaļu.
Medaļu tabulas
Skatīt arī: Olimpisko medaļu skaits pēc valsts
Ceļā
"Ceļā" (en) ir 2012. gada Brazīlijas, Francijas, Kanādas kopražojuma filma, piedzīvojumu drāmas žanrā. Filmas režisors ir Volters Seless. Filmas scenārijs balstās uz Džeka Keruaka grāmatu "Ceļā" (On the Road, 1957).