cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Progress M-05M
Lidojuma gaita
08:50:00 UTC tika ieslēgts kuģa galvenais dzinējs bremzēšanas manevram, kas ilga 187,3 sekundes. Progress M-05M nogaja no orbītas un sadega atmosfērā. Kosmiskā aparāta nesadegušās daļas iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā vietā ar koordinātām 48° 03' dienvidu platuma un 139° 10' rietumu garuma aptuveni 09:37:02 UTC.
Varbūtība
Varbūtība zinātnē ir ticamu un nejaušu notikumu iespējamība. Tas tiek izteikts kā skaitlis, kā lielums, kas izsaka labvēlīgā gadījuma notikuma iestāšanās biežumu attiecībā pret citiem iespējamajiem notikumiem. Bieži vien varbūtība tiek izteikta procentos. Matemātikas nozari, kas pēta un analizē varbūtību, sauc par varbūtību teoriju. Varbūtība ir cieši saistīta ar statistiku. Vēl varbūtība tiek apskatīta arī citās zinātnēs, kā arī filozofijā.
Varbūtības skaitliskā vērtība dažos gadījumos tiek iegūta no “klasiskās” definīcijas, tas ir, labvēlīgo notikumu skaits pret visu iespējamo notikumu skaitu. Piemēram, ja loterijā laimestu iegūst viens no 1000, tad tāda arī ir varbūtība, tas ir, 1:1000. Citos, sarežģītākos gadījumos, varbūtības noteikšanai ir nepieciešama statistiskā pieeja, piemēram, simts reizes metot basketbola bumbu grozā, tajā trāpa 61 reizi, tad tas liek domāt, ka varbūtība iemest bumbu ir 61:100.
Definīcija
Klasiski gadījuma notikuma A varbūtību definē šādi:
kur n ir mēģinājumu skaits, bet m — to mēģinājumu skaits, kuros izpildījās gadījuma notikums A.
Gadījuma notikums un gadījuma lielums
Notikumus iedala droši sagaidāmajaos notikumos, gadījuma notikumos un neiespējamajos notikumos. Droši sagaidāmie notikumi ir tie, kas pie noteiktiem apstākļiem vienmēr izpildās; tādi parasti ir zinātnēs. Savukārt neiespējamie notikumi ir tādi, kuri pie noteiktiem apstākļiem nav iespējami.
Varbūtību teorija
Matemātikas nozari, kas pētī gadījuma rakstura parādību un notikumu matemātisko modeļu vispārīgās īpašības, sauc par varbūtību teoriju. Varbūtību teorijā izmanto ne tikai varbūtības jēdzienu, bet arī gadījuma lieluma un gadījuma notikuma jēdzienus. Pētot gadījuma lielumus ar varbūtību teorijas palīdzību nozīmē, ka var novērtēt tā iespējamās realizācijas vēl nenotikušos mēģinājumos, izmantojot iepriekš jau zināmo informāciju. Varbūtību teorijā tiek izstrādāti abstraktu gadījuma notikumu pētīšanas vispārējās metodes. Varbūtību teoriju izmanto visdažādākajās zinātņu nozarēs, piemēram, ekonomikā tā tiek izmantota apdrošināšanas sektorā.
Deklinācija (valodniecība)
Deklinācija (la — ‘novirzīšanās, locīšana’) ir lietvārdu, vietniekvārdu, īpašības vārdu un skaitļa vārdu locījumu formu sistēma. Dažādās valodās deklinācijai var būt dažāda gramatiskā nozīme, kas ir atkarīgs no valodas morfoloģiskā tipa. Baltu valodās deklināciju sistēma ir attīstīta labi.
Latviešu valodā lietvārdu deklinācijas var tikt klasificētas pēc dažādiem principiem, tomēr mūsdienās populārākais ir dalījums pēc pašreizējām gramatiskajām kategorijām (pēc vienskaitļa nominatīva galotnes un dzimtes). Šādi tiek izdalīta pirmā, otrā, trešā, ceturtā, piektā un sestā deklinācija. Pie nevienas no deklinācijām nepieder nelokāmie lietvārdi, atgriezeniskie lietvārdi un substantivējumi.
Cīņas sports 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grieķu-romiešu cīņa līdz 55 kg vīriešiem
2008. gada vasaras olimpisko spēļu grieķu - romiešu cīņas sacīkstēs vīriešiem svara kategroijā līdz 55 kilogramiem uzvaru izcīnija Krievijas sportists Nazirs Mankijevs. Sacīkstes tika aizvadītas 12. augustā.
Jaunanglijas "Patriots"
Jaunanglijas "Patriots" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Foksboro, Masačūsetsas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1959. gadā kā Bostonas "Patriots". "Patriots" spēlē Nacionālās Futbola līgas (NFL) Amerikas futbola konferences Austrumu divīzijā. Klubs savā pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis sešās Superkausa izcīņās. "Patriots" savas mājas spēles aizvada Gillette Stadium stadionā.
Sudāna
Sudāna (ar, as-Sūdān), oficiāli Sudānas Republika (ar, Jumhūrīyat as-Sūdān) ir valsts Ziemeļaustrumāfrikā. Sudāna robežojas ar Ēģipti ziemeļos, Sarkano jūru ziemeļaustrumos, Eritreju un Etiopiju dienvidaustrumos, Dienvidsudānu dienvidos, Centrālāfrikas Republiku dienvidrietumos, Čadu rietumos un Lībiju ziemeļrietumos. Sudāna ir 16. lielākā valsts pasaulē pēc platības un 3. lielākā Āfrikā. Nīlas upe sadala valsti austrumu un rietumu daļās. Tās dominējošā reliģija ir islāms.
Sudāna ir Apvienoto Nāciju Organizācijas, Āfrikas Savienības, Arābu valstu līgas locekle, kā arī Pasaules Tirdzniecības organizācijas novērotājvalsts. Tās galvaspilsēta ir Hartūma, politiskais, kultūras un tirdzniecības centrs. Tā ir federāla, prezidentāla, demokrātiska republika. Sudānas politiku regulē parlamentāra organizācija, kuru sauc par nacionālo asambleju. Sudānas tiesu sistēma ir balstīta uz islāma likumiem.
Sudāna cieš no vairākām problēmām. Sudānas vēstures lielāko daļu tauta ir cietusi no niknām etniskām nesaskaņām un to moca iekšējie konflikti: 2 pilsoņu kari un karš Dārfūrā. Sudānā ir arī problēmas ar cilvēktiesību ievērošanu, īpaši jautājumos par etnisko tīrīšanu un tautas verdzību.
Vēsture
Sudānas teritorija bijusi apdzīvota jau akmens laikmetā.
Aptuveni 2500. gadā pirms mūsu ēras Nūbijas teritorijā izveidojās Kermas kultūra, kas ar laiku kļuva par varenu impēriju. Ap 1500. gadu p.m.ē. Kermas valsts nonāca Ēģiptes ietekmē. Vairākus gadsimtus tā pretojās Ēģiptei. Pamazām šo teritoriju, sauktu par Kušu, pārņēma ēģiptiešu kultūra.
Pēc ēģiptiešu Jaunās valsts sabrukuma 1070. gadā p.m.ē. Kuša kļuva par patstāvīgu valsti ar galvaspilsētu Napatu. 8. gadsimtā p.m.ē. Kušas valdnieks Pianhi pakļāva visu Ēģipti. 671. gadā p.m.ē. Ēģiptē iebruka asīrieši, un Kuša zaudēja kontroli pār to. 591. gadā p.m.ē. ēģiptieši iebruka Kušā un nopostīja Napatu.
Aptuveni 300. gadā p.m.ē. par Kušas galvaspilsētu kļuva Meroe. 23. gadā p.m.ē. romieši iebruka Nūbijā un izlaupīja Napatu. 350. gadā Kušu iekaroja Aksūmas valsts.
19. gadsimta sākumā Sudānas ziemeļdaļu, kas tolaik bija sadrumstalotā stāvoklī, iekaroja Ēģipte, kas tolaik bija faktiski autonoma Osmaņu impērijas province. 1880.-1890. gados lielāko daļu Sudānas kontrolēja islāma radikāļu valsts, kuru 1898.-1899. gadā likvidēja angļu un ēģiptiešu karaspēks un ieviesa Sudānā abu okupācijas spēku kopīgu pārvaldi aptuveni mūsdienu Sudānas un Dienvidsudānas robežās.
20. gadsimta sākumā Lielbritānija sāka veidot Sudānu kā kokvilnas audzēšanas reģionu, vienlaikus atbalstot pretrunas starp nosacīti baltajiem un musulmaniskajiem valsts ziemeļiem un tikpat nosacīti melnajiem un daļēji kristīgajiem, daļēji pagāniskajiem dienvidiem.
Otrā pasaules kara laikā daļu Sudānas īslaicīgi ieņēma Itālijas karaspēks. Pēc tā izspiešanas Sudānā tika izvietota angļu bāze. Aktivizējās politiskā dzīve.
Sandis Ozoliņš
Sandis Ozoliņš (dzimis Siguldā) ir bijušais latviešu hokejists, pēc karjeras beigām — treneris un uzņēmējs. Viņš ir viens no izcilākajiem latviešu hokejistiem, vienīgais, kas izcīnījis Stenlija kausu, spēlēja aizsarga pozīcijā. Pēdējais klubs, ko pārstāvējis līdz 2014. gada pavasarim, bija Kontinentālās hokeja līgas klubs Rīgas "Dinamo". Pēc hokejista karjeras beigām 2014. gadā īslaicīgi iesaistījās politikā, kļūstot par partijas "Latvijas attīstībai" biedru. Strādājis par treneri — 2017. gadā S. Ozoliņš bija KHL kluba Rīgas "Dinamo" galvenais treneris, taču zaudēja amatu pēc zaudējumu sērijas.
S. Ozoliņš bija uzbrūkošā stila aizsargs, kas lieliski prata savienot savus pienākumus aizsardzībā ar uzbrukumiem, visas karjeras laikā ir bijis starp rezultatīvākajiem aizsargiem. S. Ozoliņš ir panākumiem bagātākais Latvijas hokejists NHL, spēlējis 6 dažādās komandās. 1996. gadā viņš kopā ar Kolorādo "Avalanche" kā pirmais latviešu hokejists izcīnīja Stenlija kausu, NHL karjeras laikā 7 reizes piedalījies Visu zvaigžņu spēlē. S. Ozoliņam pieder iemesto ripu, rezultatīvo piespēļu un gūto punktu rekordi starp latviešu spēlētājiem NHL, tāpat viņš ir arī pārstāvēto klubu (Sanhosē "Sharks" un "Avalanche") vairāku rekordu īpašnieks. Spēlējot NHL, S. Ozoliņš bija vislabāk apmaksātais Latvijas sportists.
Sudāna
Vēsture
Jaunajā valstī turpinājās pretrunas starp ziemeļu un dienvidu daļu, izcēlās pilsoņu karš. Pēc miera pārrunām 2003.-2005. gadā un pārejas perioda, Dienvidsudāna 2011. gadā kļuva par neatkarīgu valsti. Vienlaikus valstī, īpaši Dārfūrā, notika citi konflikti, kurus arī izsauca galvenokārt vietējo iedzīvotāju neapmierinātība ar ienākumu sadali un, viņuprāt, pārāk radikālā arābizācija un islamizācija.
2019. gadā ekonomiskā krīze noveda pie masu protestiem un veiksmīga militāra apvērsuma pret autoritāro prezidentu Omāru al-Baširu (amatā 1993-2019), kas noveda pie huntas tipa valsts pārvaldes iedibināšanas. 2021. gada beigās, kad valdības plāns paredzēja nodot lielu daļu varu civilajiem, al-Bašira līdzgaitnieki savukārt veica sekmīgu militāru apvērsumu, pret ko ilgstoši turpinājās masu protesti un armijas mēģinājumi tos apspiest. Lielās arābu valstis, Ķīna un Krievija to laikā aicināja puses iet uz kompromisiem, neizsakot iebildumus pret pašu apvērsumu, Rietumpasaule, ANO un Āfrikas savienība apvērsumu kritizēja un aicināja atjaunot iepriekšējo stāvokli.
Sandis Ozoliņš
Karjera
Profesionālā hokejista karjeru sāka 1990. gadā Rīgas "Dinamo" sastāvā, kas spēlēja PSRS hokeja čempionāta augstākajā līgā.
Sudāna
Vēsture
2023. gadā izcēlās militārs konflikts starp armijas un faktiski valsts vadību no vienas puses un speciālajām kaujinieku vienībām, kas bija veidotas no arābu paramilitārajām grupām konfliktu zonās, no otras. Pēc armijas mēģinājuma administratīvi pakļaut specvienības tās 2023. gada 15. aprīlī uzsāka sacelšanos.
Ģeogrāfija
Sudāna ir valsts Ziemeļaustrumāfrikā. Tās platība ir 1 886 068 km2. Tā robežojas ar Ēgipti ziemeļos, Sarkano jūru ziemeļaustrumos, Eritreju un Etiopiju dienvidaustrumos, Dienvidsudānu dienvidos, Centrālāfrikas Republiku dienvidrietumos, Čadu rietumos un Lībiju ziemeļrietumos. Tā ir 3. lielākā valsts Āfrikā un 16. lielākā pasaulē. Pirms Dienvidsudānas atdalīšanās ar 2 505 813 km2 lielu platību, Sudāna bija vislielākā valsts Āfrikā.
Sudānu ziemeļaustrumos apskalo Sarkanā jūra. Tai ir 853 km gara krasta līnija gar Sarkano jūru. Caur Sudānu tek Baltā Nīla un Zilā Nīla, kuras tās galvaspilsētā Hartūmā saplūst kopā, lai veidotu Nīlu. Nīla tālāk tek uz ziemeļiem caur Ēģipti un beigās ieplūst Vidusjūrā.
Sandis Ozoliņš
NHL
1991. gada NHL draftā viņu ar kopējo 30. numuru draftēja Sanhosē "Sharks", kuras sastāvā S. Ozoliņš debitēja 1992. gada 8. oktobrī. Debijas spēli aizsargs noslēdza ar rezultatīvu piespēli, kā arī pozitīvu lietderības koeficientu "+3". Kopumā "Sharks" rindās aizsargs aizvadīja nākamās trīs sezonas, līdz 1995.—1996. gada sezonas sākumā viņš tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche" vienību, kuras sastāvā 1996. gadā ieguva Stenlija kausu. Kopumā "Avalanche" S. Ozoliņš aizvadīja 5 sezonas.
No 2000. līdz 2002. gadam viņš spēlēja Karolīnas "Hurricanes" sastāvā, tad sezonas vidū tika aizmainīts uz Floridas "Panthers", kuras sastāvā aizvadīja vēl pussezonu, līdz atkal tika aizmainīts, šoreiz uz Anahaimas "Mighty Ducks", kuras sastāvā spēlēja līdz 2005.—2006. gada sezonas otrajai pusei. 2006. gada martā tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers", savukārt 2007. gada novembrī S. Ozoliņš noslēdza līgumu uz vienu gadu ar klubu, kurā sāka savu NHL karjeru - Sanhosē "Sharks".
S. Ozoliņš bija viens no trim Džeimsa Norisa balvas finālistiem 1996.—1997. gada sezonā, kā arī ir spēlējis septiņās NHL Visu zvaigžņu spēlēs. 1997. gadā viņš tika iekļauts arī NHL simboliskajā izlasē.
Nacionālās izlases
PSRS hokeja izlases sastāvā S. Ozoliņš piedalījās 1991. gada Pasaules čempionātā junioriem, bet pēc PSRS pašlikvidēšanās viņš 1992. gada Pasaules čempionātā junioriem piedalījās NVS hokeja izlases sastāvā. Tā kā NVS izlasē spēlēja S. Ozoliņš un Sergejs Žoltoks no Latvijas, kas nebija NVS sastāvā, tad vairākas izlases iesniedza protestus, bet tie tika noraidīti.
Sudāna
Iedzīvotāji
Apmēram divi miljoni Sudānas iedzīvotāju iztiku pelna, nodarbojoties ar lopkopību, audzējot liellopus, kazas un aitas. Valstī ir vairāk nekā 38 miljoni liellopu, kuru bariem līdzi pārvietojas arī to gani — nomadi.
Sandis Ozoliņš
Nacionālās izlases
Latvijas hokeja izlases sastāvā S. Ozoliņš piedalījies 2001. un 2002. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2002. un 2006. gada Olimpiskajās spēlēs. Pēc hokeja izlases sliktās spēles 2006. gada Olimpiādē S. Ozoliņš paziņoja, ka Latvijas izlasē vairs nespēlēs. Pirms kvalifikācijas turnīra 2013. gada februārī viņš atgriezās Latvijas izlasē.
Sudāna
Izglītība
Sudānā pastāv bezmaksas obligātā izglītība bērniem no 6 līdz 13 gadu vecumam. Pamatizglītība tiek apgūta astoņu gadu garumā, kam seko triju gadu vidusskolas posms. Līdz 1990. gadam pastāvēja sistēma 6 + 3 + 3 gadi. Visos izglītības līmeņos pamatvaloda ir arābu. Skolas ir koncentrētas pilsētās, daudzas no tām valsts rietumdaļā ir iznīcinātas vai bojātas ilgstošā pilsoņu kara rezultātā. 2001. gadā Pasaules Banka vērtēja, ka pamatizglītību uzsāk 46% skolēnu, bet vidējo izglītību — 21%. Skolu apmeklēšana krasi atšķiras dažādās provincēs, dažās pat zem 20%. Sudānā ir 19 universitātes; pamatā izglītību piedāvājot arābu valodā. Vidusskolas un universitātes apmeklējumu nopietni ietekmē prasība vairumam vīriešu veikt militāro dienestu pirms mācību pabeigšanas.
Sandis Ozoliņš
KHL
S. Ozoliņš noslēdza līgumu ar KHL spēlējošo Rīgas "Dinamo", drīz tika ievēlēts par komandas kapteini. Viņš tika atzīts par līgas 2010.—2011. gada sezonas septembra labāko aizsargu.
Sudāna
Izglītība
Iedzīvotāju lasītprasme ir 70,2%, vīriešiem 79,6%, sievietēm 60,8%.
Sandis Ozoliņš
KHL
2012. gada septembrī S. Ozoliņš pārgāja uz Mitišču "Atlant". Sākot ar 2013. gada janvāri viņš pildīja arī komandas kapteiņa funkcijas.
Pēc 2012.—2013. gada sezonas S. Ozoliņš atgriezās spēlēt Rīgā un noslēdza viena gada līgumu ar Rīgas "Dinamo".
Sudāna
Sports
Sudānas futbola tradīcijām ir sena vēsture. Sudāna bija viena no četrām Āfrikas valstīm (kopā ar Ēģipti, Etiopiju un Dienvidāfriku), kuras pirmās Āfrikā ieviesa futbolu. Sudānā 1956. gadā notika pirmais Āfrikas Nāciju kauss, vienu reizi Sudāna šajā turnīrā ir triumfējusi, tas notika 1970. gadā. Pēc diviem gadiem Sudānas izlase piedalījās 1972. gada olimpiskajās spēlēs Minhenē. Valsts galvaspilsētā notiek Hartūmas līga futbolā, kura tiek uzskatīta par vecāko futbola līgu Āfrikā.
Sandis Ozoliņš
Karjeras noslēgšana
2014. gada 27. maijā LTV1 raidījuma "1:1" intervijas laikā oficiāli paziņoja par profesionālā hokejista karjeras beigšanu un iesaistīšanos aktīvajā politikā, kļūstot par partijas "Latvijas attīstībai" biedru. Tomēr 12. Saeimas vēlēšanās hokejists nekandidēja un aktīvu darbību politikā neuzsāka.
Trenera karjera
2016. gada 31. oktobrī tika paziņots, ka S. Ozoliņš kļuvis par Rīgas "Dinamo" trenera palīgu. No 2017. gada 29. maija viņš bija KHL kluba Rīgas "Dinamo" galvenais treneris, taču zaudēja amatu pēc zaudējumu sērijas nākamās KHL sezonas sākumā.
Privātā dzīve
S. Ozoliņa karjera NHL ir cietusi no problēmām ar pārmērīgu alkohola lietošanu, viņš ir piedalījies gan brīvprātīgā, gan kluba uzspiestā alkoholisma ārstēšanās programmā. Hokejists savas karjeras laikā vairākkārt ir pieķerts un sodīts par braukšanu pie automašīnas stūres dzērumā.
Selusa zebra
Selusa zebra (Equus quagga borensis) ir viena no līdzenumu zebras (Equus quagga) pasugām. Selusa zebras mūsdienās savvaļā ir saglabājušās Mozambikā Gorongosas nacionālajā parkā. To ir tikai daži desmiti, apmēram 50 dzīvnieki, lai gan pirms 30 gadiem to bija vairāk nekā 30 000. Tās tika izšautas gaļas ieguvei kara laikā.
Sandis Ozoliņš
Privātā dzīve
S. Ozoliņam pieder golfa klubs "Ozo Golf Club" Rīgā un hokeja klubs Vilki OP.
Selusa zebra
Selusa zebrām ir tīrs melni-balts svīrojums bez brūnās "ēnas" svītras pa vidu, kas ir tik raksturīga līdzenumu zebrām. Svītrojums ir pa visu ķermeni un pa kājām līdz pašiem nagiem. Svītrojums lejup pa kāju kļūst arvien blīvāks, gandrīz melns. No pieres līdz astei Selusa zebrām pa mugurkaulu pāri visam ķermenim stiepjas melna līnija. Ausis ir lielas un baltas, purns — melns. Selusa zebras augstums skaustā ir apmēram 1,50 m, svars 300 kg.
Sandis Ozoliņš
Privātā dzīve
2014. gadā saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni.
Selusa zebra
Kā visas līdzenumu zebras Selusa zebras veido nelielas ģimenes, kas sastāv no ērzeļa un viņa harēma, kuru tas aizsargā un uzmana.
Sandis Ozoliņš
Karjera nacionālajās izlasēs
— Turnīra laikā PSRS sabruka un izlase tika pārsaukta par NVS izlasi, bet S. Ozoliņš un Sergejs Žoltoks bija no Latvijas, kas nebija NVS sastāvā, tāpēc citas komandas protestēja, tomēr protesti tika noraidīti.
Dāvids Štorls
Dāvids Štorls (de; dzimis ) ir vācu vieglatlēts, startē lodes grūšanas sacensībās.
Tismenicjas rajons
Tismenicjas rajons (uk) ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Tlumačas, Kolomijas, Nadvirnas, Bohorodčanu, Kalušas un Haličas rajoniem, kā arī Ternopiļas apgabala Monastiriskas rajonu. Apgabala centrs Ivanofrankivska ir anklāvs rajona teritorijā.
Dāvids Štorls
Ar panākumiem startējis jaunatnes sacensībās. Uzvarējis 2007. gada Pasaules jaunatnes čempionātā Čehijā (21,40 m — 5 kg smaga lode), kā arī 2008. gada Pasaules junioru čempionātā (21,08 m — 6 kg smaga lode) un 2009. gada Eiropas junioru čempionātā (22,40 m — 6 kg smaga lode). Piedalījies arī 2009. gada Pasaules čempionātā Vācijā, taču tajā ierindojās vienīgi 28. vietā (19,19 m). 2010. gada Eiropas čempionātā ieņēma 5. vietu (20,57 m). Vēlāk sācis izcīnīt medaļas arī pieaugušo sacensībās: uzvarēja 2011. gada Pasaules čempionātā (21,78 m), 2012. gada Eiropas čempionātā (21,58 m), kā arī izcīnīja sudraba medaļu 2012. gada Pasaules čempionātā telpās un, uzvarēja 2013. gada Pasaules čempionātā (21,73 m) un 2014. gada Eiropas čempionātā (21,41 m).
Tlumačas rajons
Tlumačas rajons ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Horodenkas, Kolomijas un Tismenicjas rajoniem, kā arī Ternopiļas apgabala Monastiriskas un Bučačas rajoniem.
Froma ezers
Froma ezers (en) ir liels beznoteces sālsezers Austrālijas dienvidos, Dienvidaustrālijas štatā, austrumos no Flindersa grēdas.
Surguta
Surguta (ru, kca) ir pilsēta Krievijas Federācijas Hantu-mansu autonomajā apvidū Sibīrijas rietumos. Federācijas subjekta lielākā pilsēta, kā arī galvenais saimnieciskais centrs. Dzelzceļa līnijas Tjumeņa-Surguta-Urengoja stacija. Iedzīvotāju skaits 2015. gadā bija 340,8 tūkstoši (2010. gadā — 306,7 tūkst., 1989. gadā — 247,8 tūkst.).
Froma ezers
Ezera krasti atrodas zem jūras līmeņa. Uz ziemeļiem turpinās mazāku ezeru virkne. Daļa no agrākā, daudz lielākā Eira ezera. Sauso ezera gultnes virsmu klāj koši balta sāls.
Lielā talka
Pirmā Lielā talka tika sarīkota 2008. gada 13. septembrī par godu Latvijas 90 gadu jubilejai. Vienas dienas laikā 512 organizētās talkošanas vietās 364 pašvaldību teritorijās ap 50 tūkstoši talcinieku savāca vairāk nekā 260 tūkstošus atkritumu maisu.
Surguta
Klimats
Surgutas klimats ir kontinentāls. Ziema auksta un ilga – no oktobra otrās puses līdz aprīļa vidum. Janvāra vidējā temperatūra -20,9 °C. Noturīga sniega sega turas no oktobra beigām līdz maija sākumam. Pavasaris vēsāks par rudeni, salnas iespējamas arī jūnija pirmajā nedēļā. Vasara mēreni silta, jūlija vidējā temperatūra +17,4 °C. Rudens ilgst no septembra sākuma līdz oktobra vidum. Gada vidējā gaisa temperatūra ir -2,1 °C, vidējais vēja ātrums 4,1 m/s, gaisa mitrums 75%.
Froma ezers
2000. gada beigās ezera koši balto virsmu izmantoja, lai kalibrētu NASA pavadoni EO-1, kas tika izmantots, lai kartētu Zemes virsmas atstarošanas spēju 220 dažādās krāsās. Ezers lieliski derēja šim mērķim, jo 30x20 km liela platība tajā ir ļoti koši baltā un vienmērīgā krāsā.
Lielā talka
Lielās talkas rezultāti, 2008.–2015. gads:
Froma ezers
Ezeru 1840. gadā atklāja Edvards Eirs. Nosaukts par godu Dienvidaustrālijas galvenajam mērniekam ģenerālim Edvardam Fromama (Edward Charles Frome).
Lielā talka
'''2015. gada 25. aprīlis''' '''2014. gada 26. aprīlis''' '''2013. gada 20. un 27. aprīlis''' '''2012. gada 21. aprīlis''' '''2011. gada 30. aprīlis''' '''2010. gada 24. aprīlis''' '''2009. gada 18. aprīlis''' '''2008. gada 13. septembris''' Lielās talkas organizatori ir Projekts Pēdas, Latvijas Pašvaldību savienība, domu biedru grupa Tīriem mežiem. Organizatoru sadarbības partneri ir Latvijas Valsts prezidenta kanceleja, Valsts kanceleja, Vides ministrija, Latvijas valsts meži, Latvijas Valsts ceļi. Talkas idejas autore ir rakstniece Anna Žīgure. Talkas patrons 2008.–2010. gadā bija Latvijas Valsts prezidents Valdis Zatlers (piedalījās arī pirmajā Lielajā talkā Lapmežciema pagastā ), savukārt 2012.–2015. gadā — Latvijas Valsts prezidents Andris Bērziņš.
Bērziņu pagasts
Bērziņu pagasts ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā austrumos, Baltkrievijas pierobežā. Pagasts pa Čaušicu un Sarjanku robežojas ar Baltkrieviju, kā arī ar Ķepovas, Svariņu un Šķaunes pagastiem. Pagasta centrs atrodas Porečjē.
Reljefa formas
Andžānu pilskalns, Budovkas kalns, Lozdukolns, Pauļukolns
Ūdensteces
Bērziņu pagasta ūdensteces :
Aktica, Čaušica, Lukšova, Malcenka, Melnais grāvis, Moļneica, Sarja, Tovša.
Ūdenstilpes
Bērziņu pagasta ūdesntilpes :
Kalakolnu ezers, Kriškinovas ezers, Malcānu ezers, Osvas ezers, Sveļmovas ezers.
Vēsture
1945. gadā Asūnes pagastā izveidoja Bērziņu ciema padomi. 1954. gadā Bērziņu ciemam pievienoja Rutku ciemu. 1960. gadā Bērziņu ciemam pievienoja likvidētā Punduru ciema padomju saimniecības "Bērziņi" teritoriju, bet Bērziņu ciema padomju saimniecības "Cīņa" teritoriju pievienoja Svariņu ciemam. 1973. gadā Bērziņu ciemam pievienoja daļu Šķaunes ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Dagdas novadā. 2021. gadā Dagdas novads tika pievienots jaunajam Krāslavas novadam.
Pieminekļi
Pagasta teritorijā atrodas trīs valsts nozīmes un viens vietējās nozīmes arheoloģijas piemineklis :
Apdzīvotās vietas
Apdzīvotās vietas : Andžāni, Buraki, Grizāni, Lastovki, Moroziki, Nazari, Pauļukalns, Pļeņčova, Porečje, Punduri, Pušča, Rusecki, Valuhi, Zjazuļova u.c.
Ievērojamas personības
Edvards Pavlovskis (1950) - katoļu bīskaps
Risks
Risks ir jēdziens, ar kuru parasti apzīmē dažādu vērtību iespējamu zaudēšanu nākotnē. Ikdienā šis termins tiek lietots, kā sinonīms varbūtībai kaut ko zaudēt. Tātad, risks pēc būtības ir varbūtība, ka dažādu notikumu rezultātā galaiznākums ir vēl sliktāks nekā sākuma situācijā.
Pastāv vairākas "riska" definīcijas. Bieži vien šis termins pareizi ir izprotams tikai kontekstā.
Termins "risks" bieži parādas ekonomikā, kur cilvēki, ieguldot savus līdzekļus un cerot uz peļņu, riskē tos zaudēt. Arī dažādos totalizatoros un azarspēlēs riskē ar naudas zaudēšanu, cerībā gūt vieglu un ātru peļņu.
Medicīnā mēdz runāt par riska faktoriem: tādiem kā piemēram neveselīgs dzīvesveids, liekais svars, smēķēšana utml.
Tehnikā riska rādītāju aprēķina pēc formulas:
Aforisms
Aforisms ir konkrēta autora īss, kodolīgs izteiciens, kas izsaka kādu pabeigtu, vispārinātu domu vai vērtējumu: domugrauds, dzīves gudrība, mutiskā vai pierakstītā formā. Pirmo reizi šis termins tika lietots Hipokrata "Aforismos".
Literatūra
Aforismus ir sarakstījuši daudzi slaveni cilvēki, piemēram:
Krāslavas Romas katoļu baznīca
Krāslavas Svētā Ludviga Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas centrā, Svētā Ludvika laukumā 2. Dievnams ir spilgtākais Latgales baroka arhitektūras paraugs un otrā lielākā svētceļotāju vieta Latgalē pēc Aglonas, jo baznīcā atrodas Svētā Donāta mocekļa relikvijas. Baznīca ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Vēsture
Krāslavā katoļu baznīca ir bijusi jau pirms Lutera reformācijas, kad tā bijusi kā filiālbaznīca, jo draudzes centrs atradies Indricā. Iespējams, ka šī baznīca kādu laiku ir piederējusi luterāņiem, jo Livonijas ordeņa bruņinieki, kuriem piederēja Krāslava ar vasaļtiesībām, vēlējās atbrīvoties no bīskapa varas un pārgāja luterāņos, lai, nepakļauti bīskapa varai, varētu uzurpēt muižu īpašumtiesības.
Krāslavas pirmā katoļu koka baznīca bija Miķeļa de Brunova celta, 1580. - 1590. gados. Iespējams, ka tas bija pārbūvēts un katoļiem atpakaļ atdotais pirmsreformācijas laikā celtais dievnams. 1636. gada 26. septembrī Brunovs Krāslavu pārdeva de Lundigshauzenu-Volfu dzimtai. Juris de Lundingshauzens-Volfs 1676. gadā Krāslavā uzcēla jaunu, lielu koka baznīcu un nodeva to jezuītu aprūpē, nodibinādams ordeņa nodaļu un pats iestājoties tajā iekšā. 1676. gadā Krāslava pārgāja Kosu dzimtas rokās, bet 1725. gadā Čapska īpašumā, kurš 1729. gadā Krāslavu pārdeva Jānim Ludvigam Plāteram, kura īpašumā pilsēta palika līdz Pirmajam pasaules karam. Baznīca bija jezuītu aprūpē līdz misionāru lazaristu atnākšanai, kurus 1755. gadā uz Krāslavu ataicināja Konstantīns Ludvigs Plāters, bet jezuīti tika pārcelti uz Indricu.
Grāfs Konstantīns Ludvigs Plāters laikā no 1755. līdz 1767. gadam koka baznīcas vietā uzcēla lielu joniešu stila mūra dievnamu, kas bija paredzēta kā Livonijas-Piltenes bīskapa katedrāle, taču, 1772. gadā notiekot pirmajai Polijas-Lietuvas dalīšanai, Krāslava kā visa pārējā Latgale tika pievienota Krievijas Impērijai. Baznīcas, kas atgādina daudzas Romas baznīcas, būvdarbu vadītājs bija Antonio Parokko. Misionāri lazaristi, kas Krāslavā ieradās 1755. gada 29. decembrī, 1756. gadā līdz ar baznīcas būvi uzsāka klostera celtniecību un 1757. gadā Krāslavā atvēra Garīgo semināru. Baznīcā ir atsevišķa Svētā Donata kapela, kurā atrodas Svētā relikvijas.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Eduards Voroņeckis. Krāslavas draudze izveidojās par patstāvīgu draudzi, iespējams, 1676. gadā, kad tika uzcelta koka baznīca un nodota jezuītu aprūpē. Pirms tam tā bija Indricas filiāle. Pēc Rīgas diecēzes atjaunošanas no Krāslavas draudzes izveidojās vel trīs jaunas draudzes — Kombuļu draudze (1919), Skaistas draudze (1920), Borovkas draudze (1932). Draudzei ir desmit kapsētas — Krāslavas kapsēta, Gintautas kapsēta, Gribuļu kapsēta, Naudišu kapsēta, Pastoru kapsēta, Pukjanu kapsēta, Vecelišku kapsēta, Vilmaņu kapsēta, Ūdrīšu kapsēta, Kačānu kapsēta.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Svētā Jāzepa svētki, Svētā Pētera un Svētā Pāvila svētki, Svētā Ludvika svētki, Vissvētās Trīsvienības svētki, Svētā Donāta svētki.
Tehniska informācija
Krāslavas baznīca ir joniešu stila beztorņu mūra trīsnavu celtne ar skārda jumtu un akmens plākšņu grīdu. Tā ir, neskaitot presbitēriju un priekštelpas, 42 metrus gara, 26 metrus plata un 22 metri augsta. Baznīcas dārzu ieskauj mūra žogs. Baznīcas dārzā atrodas 1838. gadā celtā zvannīca, kurā atrodas 1787. gadā atlietais zvans "Ludvigs", 17 pudus un 27 mārciņas smags, 1853. gada zvani "Donāts", 25 pudus un 39 mārciņas smags un "Konrāds". Zem baznīcas atrodas grāfu Plāteru dzimtas kapenes.
Interjers
Dievnamā aplūkojamas itāliešu gleznotāja Filipa Kastaldi (1730-1814) laikā no 1760. līdz 1762. gadam veidotais fresku cikls, centrālā un sānu altāru optiskos gleznojumus, kas saistīti ar Svētā Ludvika krusta kara epizodi. Baznīcas koros ir redzamas 18. gadsimta 60. gadu baznīcas dibinātāju, Plāteru portreti.
Aulejas pagasts
Aulejas pagasts ir viena no Krāslavas novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos. Robežojas ar sava novada Skaistas, Kombuļu, Grāveru pagastu, Andrupenes un Konstantinovas pagastiem.
Ūdensteces
Dubna, Korotgrovs, Krūģeru upe, Mazā Dubna.
Ūdenstilpes
Aulejas ezers, Bierža ezers, Cārmins, Cibuļkovas ezers, Cierps, Ildzs, Iudriņs, Lielais Gausls, Luboneņš, Maceņš, Mazais Gausls, Plaudiņa ezers, Sivers, Skrudzineits, Valna ezereņš, Ūgliņa ezers.
Dabas aizsardzība
Pagasta teritorijā atrodas dabas parks Cārmaņa ezers.
Vēsture
Aulejas pagasts (līdz 1925. gadam Grāveru pagasts) izveidots 1923. gadā, izdalot to no Izvaltas pagasta.
1935. gadā Daugavpils apriņķa Aulejas pagasta teritorija bija 128 km² un tajā dzīvoja 7336 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Apšenieku, Aulejas, Ostrovas, Šķipu, Vanagu un Vāveru ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Ostrovas ciems ietilpis Krāslavas apriņķī (1947-1949), Dagdas (1949-1962) un Krāslavas (pēc 1962. g.) rajonos. Ostrovas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Rogaļu ciemu, 1960. gadā pievienoja Ignatovas ciema kolhoza «Jaunā gvarde» teritoriju, bet kolhoza «Padomju Latvija» teritoriju pievienoja Jaunokras ciemam. 1964. gadā Ostrovas ciemu pārdēvēja par Aulejas ciemu. 1971. gadā Aulejas ciemam pievienoja likvidēto Šķipu ciemu, bet daļu padomju saimniecības «Iskra» teritorijas pievienoja Iskras ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Aulejas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Krāslavas novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Auleja (pagasta centrs), Anči, Bleideļi, Brāslava, Buseniški, Butkeviči, Drongāni, Dzalbi, Kalviši, Lejas Podnieki, Lielie Doski, Meža Doski, Reinieki, Rubeņi, Šķipi, Vanagi, Veiguļi, Zīperi.
2. janvāris
2. janvāris ir gada 2. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 363 dienas (364 garajā gadā).
Vārda dienas
Indulis, Ivo, Iva, Ivis
Gērdnera ezers
Ezers līdz 160 km garš un līdz 48 km plats. Sausajā sezonā pārvēršas par lēzenu ieplaku, ko staignas dūņas ar sāls garozu. Sāls garozas biezums vietām pārsniedz 1,2 metrus.
Atklāts 1857. gadā. Nodēvēts Austrālijas koloniālā biroja galvenā ierēdņa Gordona Gērdnera (Gordon Gairdner) vārdā. Izžuvušā ezera līdzenā virsmu nereti tiek izmantota automašīnu ātrumu rekordu sasniegšanai. Ezers iekļauts Gērdnera nacionālajā parkā.
Dentāls nazāls līdzskanis
Balsīgs dentāls nazālais līdzskanis ir pietiekoši plaši izplatīts līdzskanis, tai skaitā latviešu valodas "n", kā arī somu, poļu, krievu un citās valodās.
Starptautiskā fonētiskā alfabēta simbols dentālam nazālam līdzskanim ir, ekvivalentais X-SAMPA simbols ir <tt>n_d</tt>.
Latviešu valodā
Latviešu valodas skaņu /n/ definē kā nazālu dentālu līdzskani, bet ļoti bieži apzīmē ar alveolārā nazāla līdzskaņa simbolu. Pretstatā, piemēram, krievu valodai, kurā "n" var būt gan dentāls, gan apikāls, gan alveolārs, gan lamināls, latviešu valodā "n" ir tikai dentāls un vienkāršības labad simbolu aizstāj ar.
Raksturojums
Dentāla nazāla līdzskaņa raksturojumi:
Vecvārds
Vecvārds ir kādas valodas vārds, kas vairs netiek plaši lietots un izgājis no aktīvā vārdu krājuma. Tie visvairāk ir sastopami dzejā, zinātnē, reliģiskajos un rituālu tekstos. Vecvārdus iedala historismos un arhaismos.
Eskobars
Eskobars var būt:
Alsunga
Alsunga, senāk — Alšvanga (no kuršu: alšu vanga — 'alkšņu līdums'; de), ir ciems Kurzemē, Kuldīgas novadā, Alsungas pagasta centrs. Vēsturiskais suitu centrs. Izvietojusies novada vidusdaļā pie autoceļa P119 Kuldīga—Alsunga—Jūrkalne. Cauri Alsungai tek Užavas pieteka Kauliņa, uz kuras pie Mazreģvalka ietekas uzstādināts Alsungas dzirnavezers.
Vēsture
No 1573. līdz 1728. gadam ordeņa pils piederēja Kurzemes hercogistes maršala Šverina dzimtai. 1567. gadā pirmo reizi pieminēta Alšvangas skola, jo Alšvangas muižas īpašnieks Frīdrihs fon Kanics ir licis uzcelt baznīcu, mācītājmuižu un skolu. 1623. gadā tika celta mūra Alsungas baznīca par godu erceņģelim Miķelim. 1632. gadā katoļticībā pārgājušais Johans Ulrihs fon Šverins uzsāka sev padoto luterāņu iedzīvotāju pievēršanu katoļticībai. Alšvanga kļuva par visas Kurzemes katoļu centru.
Pēc dzimtbūšanas atcelšanas un administratīvās reformas Alšvanga kļuva par pagasta centru. Ap muižas centru un pili izveidojās apdzīvota vieta, kurai 1932. gadā piešķīra biezi apdzīvotas vietas statusu. No 1949. līdz 1956. gadam Alsungas rajona centrs. 1950. gadā piešķirts strādnieku ciemata (vēlāk pilsētciemata) statuss. Kopš 2009. gada Alsungas novada centrs. 2021. gadā Alsungas novadu iekļāva Kuldīgas novadā.
Kizilorda
Kizilorda ir pilsēta Kazahstānā, Kizilordas apgabala galvaspilsēta. Pilsētā ir 157 400 iedzīvotāju (1999. gada dati). Pilsētai cauri tek Sirdarja. Kizilorda ir izveidojusies par piegādes centru svarīgiem naftas laukiem tuvējā Turgajas ieplakā. Netālu atrodas lidosta.
Vēsture
Kizilorda ir dibināta 1820. gadā kā Kokandas hanistes cietoksnis Akmečeta (Ak-Mechet, arī Aq Masjid, Aq Mechet, 'baltā mošeja'). Forta komandieris bija Jakubs Begs, līdz to 1853. gadā ieņēma Krievijas Impērijas karaspēks ģenerāļa Vasīlija Perovska vadībā. Krievi cietoksni pārsauca par Perovska fortu, kopš 1867. gada par Perovsku. Pēc Kirgīzu APSR nodibināšanas 1920. gadā tā atguva Akmečetas vārdu. 1925. - 1929. gadā, kad pilsēta bija Kazahu APSR galvaspilsēta, to pārdēvēja par Kizil-Ordu (no kazahu qyzyl 'sarkans' un orda 'centrs', 'galvaspilsēta').
Sadraudzības pilsēta
Pilsētai ir sadraudzības pilsētas attiecības ar ASV štata Kolorādo pilsētu Arvadu.
Pasmejies.lv
Pasmejies.lv ir tiešsaistes spēļu vortāls, kas veltīts politikai, sportam un citām sabiedrībā aktuālām lietām. Vortāls ir neatkarīgs medijs, kurā tiek iemūžināti sabiedrībā ažiotāžu sacēluši notikumi spēlēs.
Vēsture
Pasmejies.lv veidoja datorspēļu studija 2E Games ar domu likt cilvēkiem pasmieties par sevi un apkārt notiekošo. Veidotāju sastāvā ir RTU students Elviss Strazdiņš, Glamorganas Universitātes absolvents Ēvalds Urtāns, viņa brālis, mākslinieks, Gunvaldis Urtāns, un mūzikas autors Didzis Lauva. Pirmā vortāla spēle tika publicēta, un tā atainoja Ingmāra Līdakas slaveno frāzi no Saeimas tribīnes: "Aizver muti!"
Saturs
Portālā var spēlēt dažādas spēles par Latvijā aktuāliem tematiem, krāt punktus un sacensties par rekordiem ar citiem lietotājiem. Šobrīd portālā iespējams spēlēt 5 spēles:
Teksta redaktors
Teksta redaktors ir datorprogramma, kas ļauj sastādīt un aplūkot parastus teksta failus.
Tipiskas teksta redaktoru tehniskās iespējas ir teksta kopēšana, izgriešana un ielīmēšana, kā arī simbolu virkņu meklēšana un aizvietošana.
Teksta redaktors ir viena no programmām, kas parasti tiek iekļauta jebkurā operētājsistēmu distributīvā, lai būtu iespēja rediģēt konfigurācijas un citus failus.
Tekstprocesorus, piemēram, LibreOffice Writer, AbiWord, Microsoft Word, nepieskaita pie teksta redaktoriem, jo šajās programmās veidotie dokumenti nav parasti teksta faili un nav izmantojami ar parastiem teksta redaktoriem.
Mirinas lagūna
Mirinas lagūna (pt) vai Merinas lagūna (es) ir lagūnas ezers uz Brazīlijas (Riugrandi du Sulas štatā) un Urugvajas robežas. Otrs lielākais Brazīlijas ezers aiz blakus esošās Patusas lagūnas.
Kaut arī Urugvajā atrodas mazākā ezera virsmas daļa, Urugvajas teritorijā ir lielākā daļa ezera baseina (53%). Ezers ir seklāks ziemeļu daļā un dziļāks dienvidu daļā. Sangonsalu kanāls savieno ar Patusas lagūnu. No Atlantijas okeāna šķir 17—40 km plata kāpu josla. Krasti zemi, nereti purvaini.
Populārs tūrisma objekts, ezeram skaistas smilšu pludmales. Balneoloģiskie resursi.
Nikolajs Berzarins
Nikolajs Berzarins (ru;  — ) bija Sarkanās armijas virsnieks, Padomju Savienības Varonis. Pirmais Berlīnes pilsētas un garnizona komandants pēc Otrā pasaules kara.
Biogrāfija
Dzimis Sanktpēterburgā Putilova rūpnīcas strādnieka Ernesta Bērzzariņa (Erast Berzzarin) ģimenē. Atsevišķi autori uzskata, ka viņš bijis latvietis, tomēr ir skaidri zināms, ka pats viņš sevi par latvieti nesauca. Viņam bija brālis un četras māsas. 1913. gadā iestājās vakara kursos Petrogradas sākumskolā, kur ieguva grāmatsējēja specialitāti. Agri zaudēja vecākus, tēvs nomira 1917., bet māte 1918. gadā.
1918. gada 14. oktobrī brīvprātīgi iestājās Sarkanajā armijā, piedalījās cīņās Ziemeļu frontē. 1921. gadā piedalījās Kronštates dumpja apspiešanā. 1922. gadā iestājās komjaunatnē. Jau kā ložmetēju komandas priekšnieka palīgs piedalījās zemnieku dumpju apspiešanā Amūras apriņķī 1924. gadā. 1926. gadā Maskavā pabeidza mācību kursus kājnieku virsniekiem ("Vistrel"). Tajā pašā gadā tika uzņemts komunistiskajā partijā. 1925. gadā pabeidza ložmetējnieku kursus un tajā pašā gadā apprecējās ar krājkases darbinieci Natāliju Prosiņuku. 1926. gadā viņiem piedzima meita Larisa, bet 1938. gadā Irina. 1927. gadā pabeidza komandējošā sastāva kursus Sibīrijas Kara apgabalā. 1927. gadā iecelts par komandieru skolas vienības komandieri Irkutskā. Aktīvi piedalījās cīņās pie Ķīnas robežas pret japāņiem. No 1933. līdz 1935. gadam štābista darbā Habarovskā, līdz 1937. gadam bija 26. strēlnieku divīzijas komandieris Tālajos austrumos. 1938. gadā tika iecelts par Galveno instruktoru Amūras grupas štābā. Kaujās pie Hasana ezera 1938. gadā tika iecelts par 32. divīzijas komandieri, decembrī par 59.strēlnieku korpusa komandieri. 1940. gada 26. maijā paaugstināts par ģenerālmajoru. 1940. gada jūlijā kļuva par 1. Tālo austrumu armijas komandiera vietnieku.
Pēc Latvijas okupācijas ieradās Rīgā, kur komandēja 27. armiju. Piedalījās cīņās Latvijā pret uzbrūkošo Vācijas armiju 1941. gada jūnijā un jūlijā. Vēlāk komandēja 34. armiju. Neilgu laiku bija 61. armijas, 20. armijas komandiera vietnieks. Pēc tam 39. armijas komandieris. 1943. gada martā tika smagi ievainots pie Vjazmas. Līdz augustam atradās kara hospitālī. No 1945. gada maija komandēja 5. triecienarmiju, kura piedalījās cīņās Rumānijā.
Berlīnes ieņemšanas operācijā Berzarina 5. triecienarmijai tika uzdots ieņemt un noturēt Berlīnes centrālo daļu, valdības ēkas. Par prasmīgo vadību vēl aprīlī saņem Padomju Savienības varoņa nosaukumu. 28. aprīlī Žukovs iecēla Berzarinu par Sarkanās armijas okupētās Berlīnes daļas un Sarkanās armijas Berlīnes garnizona komandantu. Galvenie viņa uzdevumi šajā amatā bija infrastruktūras atjaunošanas, apgāde un citi vitāli jautājumi, tomēr jau 16. jūnijā gāja bojā autokatastrofā. Apbedīts Maskavā.
Dokumentu kamera
Dokumentu kamera ir īpaša videokameru klase, kas paredzēta dokumentu attēlu (piemēram, oriģināli uz papīra) nodošanai televīzijas vai kāda cita elektroniskā signāla veidā. Pēc konstrukcijas līdzinās kodoskopam, tikai ar kameru augšējā periskopa vietā.
Šī informācijas tehnoloģija ir izstrādāta 20. gadsimta 90. gados.
Dokumentu kameras standarti
Dokumentu kameras kvalitātes standartus raksturo 2 pamatkritēriji:
Dokumentu kameru augsto attēla kvalitāti nodrošina 5 pamatelementi:
Dokumentu kameras funkcijas
Dokumentu kameras ir katras mūsdienīgas mācību auditorijas vai konferenču zāles neatņemama sastāvdaļa. Dokumentu kameras var attēlot gan dokumentus, gan 3D objektus (līdz pat 2x3 metriem, piemēram, kartes vai maketus). Dokumentu kameru galvenās funkcijas:
Griestu dokumentu kameras
Griestu dokumentu kameras ir ērts risinājums konferenču telpu dizainā, jo tehniskajām iekārtām jābūt pieejamām, bet neredzamām. Griestos iebūvējamās dokumentu kameras var piestiprināt pie griestiem kā projektorus, var iebūvēt piekaramajos griestos.
Griestu dokumentu kameru priekšrocības:
Griestu dokumentu kameras īpaši piemērotas lielu 3 dimensiju objektu attēlošanai. Attēlojamo objektu var novietot uz ratiņiem un pēc vajadzības novietot zem kameras. Izmantojot optisko mērogošanu, ir iespējams skaidri saskatīt vissīkākās objekta detaļas.
Galda dokumentu kameras
Galda dokumentu kamerām ir laba attēla kvalitāte, izturīga konstrukcija un tās ir ērti lietojamas.
Galda dokumentu kameru priekšrocības:
AS
AS var būt:
Konstantinovas baznīca
Konstantinovas Svētā Krusta paaugstināšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Atrodas Krāslavas novada Konstantinovas pagasta centrā Konstantinovā.
Vēsture
Tā kā pagastā nebija savas baznīcas, ticīgie pagasta iedzīvotāju bija spiesti apmeklēt Dagdas Romas katoļu baznīcu, kā arī Ludvikovas katoļu baznīcu, bet vēlējās dievnamu savā pagastā. Pateicoties bijušā Konstantinovas pagasta prieksšēdētāja Arvīda Ozoliņa piešķirtajai ēkai 20.gadsimta beigās, dievnams ir ierīkots bijušā Konstantinovas muižas īpašnieka zirgu stallī.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pāvils Odiņš. Konstantinovas draudze izveidojās 2001.gadā. Tā ir Ludvikovas draudzes filiāle. Svētās Mises tiek svinētas svētdienās. Draudzē ir trīs kapsētas — Eisaku kapsēta, Saboļu kapsēta , Sivergola kapsēta.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Krusta paaugstināšanas svētki.
Austrazija
Austrazija (Austrasia) bija franku apdzīvotās teritorijas, kuru pārvaldīja Merovingi, ziemeļaustrumu daļa. Teritorija atradās starp Māsu un Mozeli, kā arī apgabali Reinas austrumos (mūsdienās atrodas Francijas ziemeļaustrumu reģioni, Beļģija, Nīderlande un Vācijas rietumu teritorijas). Austrazijas galvaspilsēta bija Meca, lai gan daži valdnieki par savu rezidenci izvēlējās Reimsu.
Austrazija administratīvi noformējās 511. gadā, kad pēc franku karaļa Hlodviga I nāves, pārvaldītās teritorijas tika sadalītas divās daļās. Austrazijā valdīja Hlodviga nelikumīgais vecākais dēls Teodorihs. Austrazija 6.-7. gadsimtā periodiski kļuva par patstāvīgu karaļvalsti, kuru pārvaldīja vai nu karalis, vai majordoms (karaļa pils pārvaldnieks). No valsti pārvaldošajiem majordomiem, kuri no 687. gada faktiski valdīja, ir cēlusies Karolingu dinastija.
Kārļa Lielā mantinieku laikā Austrazija tika iekļauta Vidusfranku valsts sastāvā.
Kurapatu masu kapi
Kuropatu masu kapi, Kuropatu mežs vai Kurapati ir masu slepkavību vieta netālu no Minskas apvedceļa pie Baltkrievijas galvaspilsētas Minskas ziemeļaustrumu robežas, kas ierīkota Lielā terora laikā un izmantota PSRS politisko ieslodzīto nogalināšanai represijās Baltkrievijā līdz 1941. gadam. Līdz pat 1988. gadam oficiāli tika apgalvots, ka šeit apglabāti fašistu noslepkavotie iedzīvotāji. Lai arī mūsdienās masu kapos ierīkota Baltkrievijas valdības atzīta piemiņas vieta un ir prokuratūras atzinums par NKVD saistību ar nošaušanām, turpinās mēģinājumi apšaubīt notikušo noziegumu apmērus.
Vēsture
Pirmās masu slepkavības Kuropatu mežā sākās 1937. gada vasarā, bez tam Minskā un tas apkārtnē bija vēl vairākas apcietināto nošaušanas vietas – Čeļuskiniešu parks, Kalvārijas kapi, Mazā Trostenca (Тростенц), Loščica, Drozi un Masjukovščina (Масюковщина). Precīzi dati par to nav pieejami, jo, atšķirībā no Krievijas un Ukrainas, Baltkrievijas valdība nav atļāvusi publiskot ar tā laika represijām saistītos arhīvus un nav publiskoti nogalināto vārdi un nošaušanas vietas.
Tomēr zināms, ka 1937. gada 11. augustā NKVD izdeva operatīvo pavēli Nr. 00485 par "Polijas izlūkdienestu pretpadomiskās darbības sagrāvi un vietējo poļu kara organizāciju, diversiju, spiegošanas un sacelšanās kadru pilnīgu likvidāciju rūpniecībā, transportā, sovhozos un kolhozos" sāka tā sauktās "nacionālās operācijas". Saskaņā ar šo pavēli bija jāapcietina visi poļu kara organizācijas locekļi, visi Padomju Savienībā palikušie kādreizējās Polijas armijas karagūstekņi, pārbēdzēji, politemigranti, dažādu partiju biedri, vietējie pretpadomju nacionalistiskie elementi, izmeklēšanas gaitā apsūdzēto liecībās visi no jauna nosauktie. Šī "nacionālā operācija" ilga no 1937. gada 25. augusta līdz 1938. gada 15. novembrim, kuras laikā tika nogalināti 111 091 poļi un cilvēki ar "poļu sakariem". Līdzīga etniskā tīrīšana tika veikta arī pret Baltkrievijas latviešiem un vāciešiem un šīs etniskās minoritātes Baltkrievijas PSR pazuda gandrīz pilnībā. Masu eksekūcijas ar jaunu sparu turpinājās pēc Rietumbaltkrievijas aneksijas un poļu virsnieku internēšanas 1939. gada septembrī.
Pēc Baltkrievijas prokuratūras 1998. gada sākotnējām aplēsēm apbedīto skaits ir apmēram 7000, bet 2000. gadā Baltkrievijas ģenerālprokurors atzina, ka skaits varētu būt ne mazāks par 30 000. "Baltkrievu enciklopēdijā" minēts, ka apbedījumu skaits nepārsniedz 100 000, bet ir autori, kas pauduši uzskatu, ka patiesais upuru skaits sasniedz 250 tūkstošus.
Baltkrievijas latviešu iznīcināšana
1926. gada PSRS tautas skaitīšanas dati Baltkrievijas PSR uzrādīja 14 tūkstošus etnisko latviešu. Gandrīz vai puse Baltkrievijas latviešu toreiz koncentrējās Vitebskas apgabalā un Baltkrievijā bija nodibinātas piecas latviešu ciema padomes — Vaclavovas, Perekales, Latkalonijas, Galičmuižas un Uņas. Pirms visu latviešu skolu likvidācijas 1937. gadā Baltkrievijā bija 22 skolas ar latviešu mācību valodu, no kurām trīs bija nepilnās vidusskolas. Pēc NKVD pavēles par latviešu iznīcināšanu 1937. gada novembra beigās "vairākums latviešu ģimeņu pazudis". Netālu no Mogiļevas esošās Latbirzes (Latroščas) ciema latvieši vairākumā esot bijuši anglikāņi, un tieši šajā ciemā esot atradies Vissavienības anglikāņu centrs, kura vadītāji uzturējuši sakarus ar Latviju un Angliju, saņēmuši palīdzību un norādījumus savai «kontrrevolūcionārajai» darbībai.
Johans Pahelbels
Johans Pahelbels (de, dzimis 1653. gada augustā (kristīts 1. septembrī), miris 1706. gada martā) bija vācu baroka laikmeta komponists un ērģelnieks, nozīmīgs dienvidvācu ērģeļskolas pārstāvis.
Biogrāfija
Johans Pahelbels dzimis Nirnbergā vīntirgotāja ģimenē. Kaut arī agri bija vērojama zēna muzikālā apdāvinātība, tomēr studijas Altdorfas universitātē (pie Nirnbergas) nācās pārtraukt naudas problēmu dēļ. Pēc tālākām mācībām Rēgensburgas luteriskajā Gymnasium Poeticum 1673. gadā jauneklis devās uz Vīni. 1677. gadā Pahelbels kļuva par galma ērģelnieku Eizenahā, kur iepazinās ar Bahu (Bach) ģimeni. Tomēr jau pēc gada viņš uzsāka darbu Erfurtē (Predigerkirche baznīcā), kur nodibināja arī ģimeni (sieva kopā ar dēlu nomira no mēra 1683. gadā). Erfurtē viņš arī mācīja ērģeļspēli Johana Sebastiāna Baha vecākajam brālim Johanam Kristofam Baham, (Johann Christoph Bach III, 1671–1721). 1684. gadā Pahelbels apprecējās otrreiz, un šajā laulībā dzima septiņi bērni. 1690. gadā Pahelbels pārcēlās uz Štutgarti un ieņēma vietu hercogienes Magdalēnas Sibillas galmā Virtembergā. Tomēr franču iebrukuma draudu dēļ viņš jau 1692. gadā devās uz Gotu. 1695. gadā atgriezās dzimtajā Nirnbergā, kur 52 gadu vecumā mira.
Andress Eskobars
Andress Eskobars Saldariaga ( — ) bija Kolumbijas futbola izlases aizsargs, kurš tika nošauts Medeljinā. Viņa slepkavība tiek saistīta ar bumbas ieraidīšanu savos vārtos 1994. gada Pasaules kausa spēlē, kuras dēļ vairāki narkobaroni esot zaudējuši ievērojamas naudas summas sporta totalizatorā. Cits skaidrojums viņa nāvei ir vienkāršs bāra kautiņš, kura rezultātā tika savainoti vairāki cilvēki. Kolumbijas un Atletico Nacional fani Eskobaru joprojām piemin kā vērtīgu spēlētāju.
Futbola karjera
Eskobars bija Kolumbijas futbola izlases aizsargs, kurš spēlēja Pasaules kausā 1990. un 1994. gadā. Viņš spēlēja ar 2. numuru un bija pazīstams ar iesaukām "El Caballero del Futbol" ("Futbola džentlmenis" vai "Futbola bruņinieks") un "Nemirstīgais numur 2". Savā klubu karjerā viņš spēlēja Medeljinas Atlético Nacional un Šveices Young Boys Bern klubos. Vienīgos vārtus izlasē viņš guva 1988. gadā spēlē pret Angliju, kas noslēdzās 1—1 Vemblija stadionā.
Eskobara bēdīgi slavenie vārti tika gūti spēlē pret ASV, 1994. gada 22. jūnijā, 1994. gada Pasaules kausā. Otrajā A grupas spēlē, mēģinot pārtvert ASV pussarga Džona Harksa centrējumu, viņš ieraidīja bumbu savos vārtos. ASV uzvarēja spēli ar 2—1 un Kolumbijas izlase palika pēdējā vietā savā grupā.
Diks Fosberijs
Ričards Daglass "Diks" Fosberijs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, startējis augstlēkšanas sacensībās. Pazīstams kā mūsdienās pielietotās lēciena tehnikas augstlēkšanā (pazīstama kā fosbury flop) autors.