cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moriski
1609. gada notikušās morisku deportācijas rezultātā, piemēram, Valensijas pilsētu atstāja no 30 līdz 40 % iedzīvotāju. No 319 tūkstošiem uzskaitīto morisku tika izdzīti aptuveni 275 tūkstoši (aptuveni 85 % no kopējā skaita, 4% Spānijas iedzīvotāju).
Kirgizstānas administratīvais iedalījums
Kirgizstānas administratīvo iedalījumu veido 2 republikas pakļautības pilsētas (kirgīzu: шаар) un 7 apgabali (kirgīzu: облустары), kas tālāk iedalās 40 lauku rajonos un 14 apgabala pakļautības pilsētās.
Ksavjērs Vila Gaskess
Ksavjērs Vila Gaskess (es; dzimis Tarragonā) ir Spānijas starptautiskais lielmeistars šahā (2011).
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējis Spāniju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvis 2008. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, kad izcīnījis uzvaru. Četras reizes izcīnījis medaļas Spānijas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās: zelta (2006), trīs sudraba (2004, 2005, 2007). 2008. gadā pārstāvējis Spāniju Eiropas jauniešu komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā.
Lukne
Lukne ir vietvārds, kuram ir vairākas nozīmes.
Vīmsi pagasts
Vīmsi pagasts (et) ir viena no 16 Igaunijas Harju apriņķa pašvaldībām tā Tallinas ziemeļaustrumu pievārtē. Pagastā ietilpst 2 lielciemi (Hābnēme, Vīmsi) un 20 ciemi. Aizņem Vīmsi pussalu, tāpēc tā no trijām pusēm robežojas ar Somu līci. Dienvidaustrumos tas robežojas ar Mārdu pilsētu, dienvidos šaurā joslā ar Jēlehtmes pagastu, bet dienvidrietumos — ar Tallinu. Pagastā ietilpst arī 8 salas Somu līcī, tostarp Naisāre, Prangli, Aksi un Keri.
Karla Bruni
Karla Bruni-Sarkozī (Carla Bruni-Sarkozy, dzimusi Karla Džilberta Bruni Tedeski (Carla Gilberta Bruni Tedeschi) ) ir itāļu-franču dziedātāja, dziesmu autore, aktrise un bijusī modele. Viņa ir precējusies ar bijušo Francijas prezidentu Nikolā Sarkozī.
Karjeru uzsāka kā modele, 19 gadu vecumā parakstīja līgumu ar City Models. Strādājusi vairākos modes namos, tai skaitā Chanel un Versace. 1990. gados viņa bija viena no 20 vislabāk apmaksātajām modelēm pasaulē. 20. gadsimta nogalē pārtrauca modeles karjeru un pievērsās mūzikai. Izdevusi trīs studijas albumus. Bruni sarakstītās vai izpildītās dziesmas izmantotas 15 filmās. Kā aktrise Bruni piedalījusies Vudija Allena filmā "Pusnakts Parīzē" (2011).
2008. gada februārī apprecējās ar Nikolā Sarkozī, kas tajā laikā bija Francijas prezidents. Iesaistījusies humanitārajā un labdarības darbā. 2009. gada aprīlī nodibināja Karlas Bruni-Sarkozī fondu, kas veicina visiem pieejamu kultūru un zināšanas.
Kuresāres lidosta
Kuresāres lidosta (et) ir lidosta Igaunijā, 2,8 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Kuresāres centra, Sāremā salā. Pasažieru lidojumi uz Tallinu un Ruhnu.
Pirmais skrejceļš uzcelts 20. gadsimta trīsdesmito gadu beigās, bet lidostu oficiāli atklāja 1945. gada 6. martā. Laikā no 1949. līdz 1953. gadam no lidostas katru dienu tika veikti 10 līdz 14 reisi uz Tallinu. Tolaik lidostā bāzējās arī padomju militārās lidmašīnas. Līdz 1958. gadam lidosta nebija elektrificēta. 1962. gadā uzcēla mūsdienu lidostas termināli, kuru rekonstruēja 2007. gadā.
Magdala
Magdala (he‎, ar, arī Migdala) bija sena Galilejas pilsēta mūsdienu Izraēlas teritorijā, Bībelē minēta kā Marijas Magdalēnas dzimtā pilsēta.
Vārds Magdala aramiešu valodā nozīmē "skaists", "varens" vai "tornis", ivritā migdal — "tornis". Talmūdā šī pilsēta tiek saukta "Magdal Nunaja", kas nozīmē "zivju tornis", bet Marka evaņģēlijā — "Dalmanuta". Ar vārdu Magdala Jaunajā Derībā pilsēta tiek minēta Mateja evaņģēlijā: "Un Viņš tos ļaudis atlaidis, kāpa laivā un nāca uz Madaļas robežām." (jaunajā tulkojumā "Magadanas robežās").
Pilsēta atradās Kinnereta ezera (zināma arī kā Galilejas jūra un Tiberija ezers) krastā, auglīgā Kinnereta līdzenuma dienvidu galā, bijušās Naftaļa cilts apgabalā, netālu no Kapernaumas.
Romas periods
Gustavs Dalmans raksta par Magdalu, ka "šī bija pati nozīmīgākā pilsēta ezera rietumu krastā, kura maksāja lielu nodokļu daļu [...], līdz kamēr Hērods Antipa neuzcēla blakus pilsētu Tiberiju." 2009. gadā tika atrastas Romas perioda Magdalas sinagogas paliekas, kas datējamas ar 50. gadu pr.Kr. un 100. gadu. Galvenās zāles sienas (120 m²) bija izrotātas ar košām freskām, bet iekšpusē bija uzstādīts akmens bloks ar izkaltu septiņžuburu menoras attēlu.
Agrais musulmaņu periods
8. un 10. gadsimtā kristiešu avoti piemin baznīcu ciematā, kas vienlaicīgi bija Marijas Magdalēnas nams, kur Jēzus izdzina no viņas dēmonus. Anonīmi uzrakstītā "Konstantīna dzīve" stāsta, kā imperatore Helēna 4. gadsimtā atrada Marijas Magdalēnas namu un tā vietā uzcēla baznīcu.
Krustnešu periods
Kristiešu svētceļnieki, kas 12. gadsimtā devās uz Palestīnu, piemin Magdalu, taču nemin, ka tur būtu kāda baznīca.
Mamļuku periods
Mamļuku valdīšanas laikā 13. gadsimtā avoti norāda, ka baznīca nebija nojaukta, bet pārveidota par zirgu stalli. 1283. gadā Sionas Kalna Burhars (angl. — "Burchard of Mount Sion") ziņoja par to, ka iegāja Marijas Magdalēnas namā ciemā, bet pēc 10 gadiem Rikoldo da Montekroče ar prieku paziņoja, ka baznīca un nams vēl joprojām atrodas vietā.
Mūsdienas
Mūsdienās senās Magdalas vietā notiek arheoloģiskie izrakumi. Ezera krastā ir uzcelta mūsdienīga katoļu garīgā centra ēka, kur altāra daļā ir uzstādīta senas laivas rekonstrukcija ar krustveida buru. Pa zāles perimetru izvietoti apustuļu attēli, ieskaitot Jūdu Iskariotu.
Hluhiva
Hluhiva (uk) ir pilsēta Ukrainas ziemeļos, Sumu apgabala Šostkas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļu daļā 143 km no apgabala centra Sumiem. Līdz 2020. gadam Hluhivas rajona centrs. Hluhivas pilsētas padomei pakļauts Sļiporodas ciems.
Vēsture
Hluhiva ir viena no Kijevas Krievzemes senākajām pilsētām. Rakstu avotos kā Čerņigovas kņazistes cietoksnis minēta 1152. gadā, bet netieši avoti (baznīcas literatūra) min to kā pilsētu jau 992. gadā. Pēc Čerņigovas krišanas 1239. gadā uz Hluhivu pārcēlās Čerņigovas bīskaps, 13. gadsimta vidū tā kļūst par no Zelta ordas atkarīgās Hluhivas kņazistes centru. 1352. gadā kņazisti postīja mēris un saskaņā ar hronikām Hluhivā nepalika neviena izdzīvojušā. Uz ilgiem gadiem Hluhiva zaudē savu nozīmi un pilsētas tiesības atgūst tikai 1644. gadā. 1708. gadā, kad Ziemeļu kara laikā zviedru pusē pārgāja hetmanis Ivans Mazepa, Pēteris I pavēlēja iznīcināt Baturinas pilsētu un hetmaņa galvaspilsētu pārcelt uz Hluhivu, kur tika izvēlēts jauns kazaku hetmanis. Līdz 1764. gadam Hluhiva bija kazaku Hetmanščinas galvaspilsēta un ukraiņu hetmaņu rezidence. Pēc hetmaņu valsts likvidēšanas 1765. gadā Dņepras kreisajā krastā tika izveidota Mazkrievijas guberņa ar centru Hluhivā. 1781. gadā guberņu likvidēja un Hluhiva kļuva par apriņķa pilsētu. Mūsdienās pilsētā vairāki pārtikas rūpniecības un mašīnbūves uzņēmumi.
Pipas Lī privātā dzīve
"Pipas Lī privātā dzīve" (en) ir 2009. gada romantiska drāma, kuras režisore un scenārija autore ir Rebeka Millere. Galvenās lomas atveido Robina Raita, Alans Ārkins, Marija Bello, Monika Belluči, Bleika Laivlija, Vinona Raidere, Kiānu Rīvss un Džūliana Mora. Filmas pirmizrāde notika Berlīnes filmu festivālā.
Pēc tam, kad Pipas Lī daudz vecākais vīrs piespiež viņu doties viņam līdzi uz piepilsētas pensijas kopienu, Pipai uznāk pārdomu periods, kura laikā viņa sāk tuvoties nervu sabrukumam.
Asuna Tanaka
Asuna Tanaka (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kuldīgas novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Kuldīgas novadā.
Vīnkalnu sīpols
Vīnkalnu sīpols (la) ir amariļļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama galvenokārt Eiropā un ir ieviesta Amerikā. Latvijā vīnkalnu sīpols ir sastopams reti, pārsvarā Daugavas ielejā un Kurzemes piejūras daļā.
Augs ir ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.
Apraksts
Vīnkalnu sīpols ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs ar olveidīgu sīpolu. Stublājam ir 3—4 šauras, cilindriskas, 10—20 cm garas un 0,2—0,4 cm platas lapas, kas novietotas pie pamata dobas un atrodas stublāja lejasdaļā. Lapas virspusē ir šaura renīte. Lapas diezgan ātri nokalst. Ziedkopa ir ar vienu vīkala lapu, kas ir īsāka nekā čemurs un ātri nokrīt. Ziedkopā ir daudzas vairvasiņas, kas nogatavojoties kļūst dzeltenbrūnas vai iesārti violetas. Dažreiz ziedu vispār nav. Ziedu maz, ja tie ir, tad tie ir tumšvioleti, stāvi, garos kātos, veidojas vairvasiņu čemura centrā un uzzied, kad stublājs sāk nokalst. Putekšņlapām ir īlenveidīgi zobiņi uz kātiņa, tās ir aptuveni divreiz garākas nekā apziednis. Zied jūnija beigās un jūlijā.
Braindead
Braindead (Ziemeļamerikā pazīstama kā Dead Alive) ir 1992. gada Jaunzēlandes zombiju kinokomēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Pīters Džeksons. Filmā galvenās lomas attēlo Tims Balme un Diāna Penjalvera.
Kāda jauna vīrieša māte pēc tam, kad viņu sakož Sumatras žurkas-pērtiķa hibrīds, sāk pārvērsties par zombiju, inficējot arī citus.
Braindead pirmizrāde notika. Filmas budžets bija 3 miljoni ASV dolāri, padarot to par tā brīža dārgāko Džeksona filmu. Lai gan filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, tā nesniedza cerētos ienākumus. Kopš tā laika filma saņēmusi kulta statusu, un tagad tiek plaši uzskatīta par vienu no visu laiku asiņainākajām filmām. Filmas noslēguma ainai tika izmantoti 300 litri neīstu asiņu.
Krustceļš/Homeland
"Krustceļš" ir 1990. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Juris Podnieks.
Sižets
Filmas pamatā ir visu trīs Baltijas valstu centieni iegūt pašnoteikšanās tiesības un politisko neatkarību. Šos centienus apvij 1990. gadā notikušie Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki, kuri notika pēc 50 gadu pārtraukuma un kuros satikās gan dzimtenē, gan trimdā esošie latvieši.
FK Unions
FK Unions (Union Riga) ir otrs vecākais Latvijas futbola klubs, dibināts 1907. gadā. Tajā spēlēja vācbaltieši un tas tika likvidēts 1939. gadā, līdz ar vācbaltiešu repatriāciju. Klubs bija viens no vadošajiem pirms Pirmā pasaules kara, kad izcīnīja trīs Rīgas čempionu titulus. Latvijas brīvvalsts laikos klubs vairs nebija tik spēcīgs, lielākoties startēja Rīgas čempionātā, līdz 1929. gadā izcīnot otro vietu gan Rīgas čempionātā, gan visā A klasē, ieguva tiesības startēt Virslīgā. Virslīgā nospēlēja piecas sezonas (augstākais sasniegums - 3. vieta 1931. gadā), līdz 1935. gadā no tās izkrita.
Lapēnrantas lidosta
Lapēnrantas lidosta (fi) ir lidosta Somijas dienvidaustrumos, 2,5 kilometrus uz dienvidrietumiem no Lapēnrantas centra. Lidosta atklāta 1918. gadā un ir vecākā funkcionējošā lidosta Somijā. Lapēnrantas lidosta Otrā pasaules kara laikā bija militārias lidlauks. 1951. gadā sākās civilie lidojumi. 1960. gadā uzcēla mūsdienu termināli.
Fjodors Černihs
Fjodors Černihs (dzimis ) ir Lietuvas futbolists, uzbrucējs, Lietuvas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada spēlē Bjalistokas "Jagiellonia" sastāvā.
Karjeru uzsācis FK Granitas, kura spēlēja zemā Lietuvas līgā. 2009. gadā viņš pievienojās FC Dnepr Mogilev. 2012. gadā Dnepr zaudēja vietu augstākajā līgā, tādejādi Černihs pārvācās uz Novopolockas "Naftan".
2018. gada 26. janvārī viņš pievienojās Krievijas Premjerlīgas klubam Maskavas "Dinamo". Savus pirmos vārtus, 31. martā, viņš guva pret Tulas "Arsenal".
Lukne (ciems)
Lukne ir apdzīvota vieta Kurzemes galējos dienvidrietumos, Dienvidkurzemes novada Dunikas pagastā uz austrumiem no Sikšņiem pie Luknes upes, kas ir valsts robeža ar Lietuvu. Otrpus upes, Lietuvā atrodas ciems ar līdzīgu nosaukumu - Lukne (Luknės). Netālu no Luknes ciema 1259. gadā notika Kauja pie Skodas, kurā žemaiši sakāva Livonijas ordeņa un kuršu karavīrus.
Brīvības diena (Baltkrievija)
Brīvības diena (be, Dzień Voli) ir Baltkrievijas Demokrātiskās Republikas neatkarības pasludināšanas diena, ko atzīmē 25. martā. Kopš 20. gadsimta 20. gadu sākuma Brīvības dienu kā Baltkrievijas neatkarības dienu atzīmē Baltkrievijas neatkarības kustība. To plaši atzīmē arī baltkrievu diaspora, bet Baltkrievijā dienai oficiāls statuss nav.
Arī ASV gubernatori un prezidenti, tostarp Dvaits Eizenhauers, Ronalds Reigans, Džordžs H. V. Bušs un Bils Klintons, Amerikas baltkrievu kopienu parasti sveic 25. martā.
Baltkrievijā Brīvības dienu ar protestiem un demonstrācijām pret Aleksandru Lukašenko katru gadu atzīmē tās opozīcija, un tos regulāri pavada protestētāju masveida aizturēšana un spīdzināšana. Baltkrievijas valdība Brīvības dienu kā atzīmējamo dienu neatzīst, apgalvojot, ka Baltkrievijas Demokrātisko Republiku 1918. gadā izveidoja Baltkrieviju okupējušie vācieši, un Lukašenko to raksturojis kā "drūmu lappusi mūsu vēsturē". Tuvojoties Baltkrievijas Demokrātiskās Republikas dibināšanas simtgadei, varas iestādes represijas un kritiku mīkstināja un 2018. gadā atļāva Minskā rīkot dienai veltītu ceremoniju un koncertu, ko apmeklēja ap cilvēku, bet 2019. gada pasākumi Minskā un reģionos notika bez plaša mēroga represijām.
2020. gadā baltkrievu mūziķis Zmicers Vaicuškevičs sacerēja šai dienai veltītu dziesmu 25aha sakavika.
Dargi
Dargi (pašnosaukums — Дарган, Дарганти) ir tauta, kura galvenokārt apdzīvo Dagestānu. Kopskaits pasaulē ir ap 700,000, no kuriem Krievijas Federācijā dzīvo 626,601. Dargi ir otrā lielākā tauta Dagestānas Republikā un veido aptuveni 16,5 % no tās iedzīvotājiem. Lielākā dargu kopiena ārpus Dagestānas dzīvo Stavropoles novadā.
Izplatītākā reliģija ir sunnītu islāms.
Kumiki
Kumiki (kumiku: къумукъ, къумукълар, kumuk, kumuklar) ir tjurku tauta, vieni no Dagestānas, Čečenijas un Ziemeļosetijas pirmiedzīvotājiem. Kumiku kopskaits ir aptuveni 600 000 cilvēku, un tā ir lielākā tjurku tauta Ziemeļkaukāzā. Kumiku apdzīvotās zemes sauc par Kumikiju.
Vēsture
1944. gadā kumiki bija viena no Dagestānas deportētajām tautām. Kumiku deportācija līdz šim nav oficiāli atzīta.
Valoda
Kumiki lieto tjurku valodām piederošo kumiku valodu, kas līdz 20. gadsimta 30. gadiem bija Ziemeļkaukāza tautu lingua franca. Kumiku valoda ir viena no senākajām Dagestānas literārajām valodām. 20. gadsimtā tās rakstību mainīja divas reizes: 1929. gadā tradicionālo arābu rakstu aizstāja ar latīņu alfabētu, bet 1938. gadā latīņu alfabētu aizstāja ar kirilicu.
Plaši izplatītas starp kumikiem ir arī krievu un turku valoda
Reliģija
Izplatītākā reliģija ir sunnītu islāms, kas nostiprinājās 8.—12. gadsimtā. Kumiki praktizē arī "tautas islāmu", kas ietver rituālus no pirmsislāma laikiem.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ķeguma novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ķeguma novadā.
Kiribati administratīvais iedalījums
Kiribati administratīvo iedalījumu veido 3 salu arhipelāgi, kas sīkāk iedalās 21 pašvaldībā.
Austrija paraolimpiskajās spēlēs
Austrija paraolimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1960. gada Romas spēlēm (vasaras paraolimpiskās spēles). Kopš 1976. gada tā piedalās arī ziemas paraolimpiskajās spēlēs.
Pati Austrija ir rīkojusi divas paraolimpiskās spēles — 1984. gada ziemas un 1988. gada ziemas paraolimpiskās spēles, kas abas tika organizētas Insbrukā.
Līdz šim Austrija paraolimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 637 medaļas, no tām 362 medaļas, — vasaras paraolimpiskajās spēlēs, un 332 medaļas — ziemas paraolimiskajās spēlēs un ir 7 medaļām bagātākā valsts (kopsummā) paraolimpiskajās spēlēs (aiz ASV, Lielbritānijas, Kanādas, Francijas, Austrālijas un Vācijas).
Štorkova (Marka)
Vēsture
Apdzīvotā vieta pirmoreiz rakstos minēta 1209. gadā. Pēc Otrā pasaules kara - VDR pilsēta, līdz 1990. gadā iekļāvās apvienotajā Vācijā.
Pēcvārds
"Pēcvārds" ir 1991. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Juris Podnieks.
Sentetjēnas - Buteonas lidosta
Sentetjēnas - Buteonas lidosta (fr) ir starptautiska lidosta Francijas Luāras departamentā, 12 kilometrus uz ziemeļiem no Sentetjēnas centra. To izmantoja galvenokārt zemo cenu aviokompānijas. 2017. gadā lidosta nolēma likvidēt zemo cenu aviokompāniju subsīdijas. 2019. gada novembrī no lidostas nenotiek regulāri pasažieru aviopārvadājumi.
Pēcvārds
Sižets
Filma veidota kā pēcvārds filmai "Krustceļš/Homeland". Filmas pamatā ir 1991. gada janvāris, kad dzīvību zaudēja Andris Slapiņš un Gvido Zvaigzne.
Jans Pjotrs Sapjeha
Jans Pjotrs Sapjeha (pl, lt, be; dzimis 1569. gadā, miris ) bija Polijas—Lietuvas valsts un militārs darbinieks no Sapjehu dzimtas. Usvjatu stārasts no 1600. gada, karaļa rotmistrs no 1605. gada. Viens no Viltusdmitrija II un Marinas Mnišekas tuvākajiem līdzgaitniekiem Krievijā.
Dzīvesgājums
Dzimis Kijevas kastelāna Pāvela Sapjehas ģimenē. Studēja Viļņā un Padujā.
No 1608. gada karoja Krievijā pie Trejādības-Sergija lauras, Dmitrovas, Kalugas, Aleksandrovas. Viens no poļu-lietuviešu komandieriem Poļu—zviedru kara (1600—1629) pirmajā posmā. 1601. gada 7. janvārī cīnījās pie Cēsīm. 1601. gada 29. jūnijā Kokneses kaujā, 1603. gada 5. martā pie Rakveres, 1603. gada 13. aprīlī piedalījās Tērbatas ieņemšanā. Salaspils kaujas laikā 1605. gada 27. septembrī komandēja lietuviešu karaspēka labo flangu, uzvarēja zviedru ģenerāļa Lindersona karaspēka vienību.
1608. gadā pierunāja Viltusdmitrija I atraitni Marinu Mņišeku pasludināt, ka Viltusdmitrijs II ir viņas vīrs. Pēc uzvaras Perejaslavas kaujā Jans Pjotrs Sapjeha kļuva par Viltusdmitrija II karaspēka hetmani.
Miris 1611. gadā no slimības pēc Maskavas kremļa ieņemšanas.
Smalkās aprindas
"Smalkās aprindas" (en) ir 2016. gada romantiska drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Vudijs Allens. Galvenās lomas atveido Džanija Berlīna, Stīvs Karels, Džese Aizenbergs, Kristena Stjuarta, Bleika Laivlija, Pārkers Pousijs, Kens Skots un Korijs Stolls. Filmas pirmizrāde notika Kannu filmu festivālā.
Filmas sižets notiek 20. gadsimta 30. gados. Bobijs pārceļas uz Holivudu, kur viņš sāk palīdzēt darbā savam tēvocim Filam. Bobijs laika gaitā iemīlas Fila sekretārē Veronikā, kura satiekas ar precētu vīrieti "Dagu", kurš, izrādās, patiesībā ir Fils.
271. Valmieras policijas bataljons
271. Valmieras policijas bataljons bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza Kurzemes cietoksnī ar iekļaušanu 19. ieroču SS grenadieru divīzijas 43. ieroču SS grenadieru pulkā 1944. gada 19. oktobrī.
Izveidošana
271. Valmieras policijas bataljonu saformēja kapteinis Jānis Avotiņš 1943. gada 15. janvārī Hanševicē, Baltkrievijā no sevis komandētās 266-E. Rēzeknes bataljona 1. rotas, kā arī kadriem no 271. Aizputes bataljona, sastāvā izveidošanas brīdī bija 11 virsnieki, 73 instruktori un 432 kareivji.
Dienesta gaitas
Pēc izveides bataljons tika izmantots partizānu apkarošanai un sardžu pienākumiem Sluckas-Minskas rajonā, tostarp izpelnoties augstākstāvošo vācu virsnieku atzinību - 1943. gada 23. decembrī 11 bataljona vīri tika apbalvoti ar Dzelzs krustu, 1944. gada 10. februārī šo apbalvojumu izpelnījās vēl 5 bataljona karavīri. Lai arī leģiona ģenerālinspektors Rūdolfs Bangerskis pieprasīja bataljona atgriešanos Latvijas teritorijā jau 1943. gada 28. decembrī, bataljons turpināja dienestu Baltkrievijā un atgriezās tikai 1944. gada 14. jūlijā, novietojoties Bolderājā.
12./13. augusta naktī divas bataljona rotas izbrauca uz Siguldas-Cēsu dzelzceļa apsardzību, to vietā bataljonam pievienoja 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulka IV bataljonu 4. rotu - iepriekš tā sastāvēja 276. Kuldīgas bataljonā. 13. augustā arī pārējais bataljons jaunieceltā komandiera pulkvežleitnanta Jāņa Birzuļa vadībā devās uz Vidzemi, kur piedalījās atvaires kaujās Apes-Cēsu-Siguldas rajonā. Pēc šīm kaujām bataljons VI SS korpusa sastāvā atkāpās uz Kurzemi, kur piedalījās pirmā Kurzemes cietokšņa lieluzbrukuma atvairīšanā 15. oktobrī.
Pēc šīs kaujas 271. Valmieras bataljonu 19. oktobrī ieskaitīja 19. ieroču SS grenadieru divīzijas 43. ieroču SS grenadieru pulkā.
Piezīmes
Nejaukt ar 271. Aizputes policijas bataljonu, kas arī vāciski pazīstams kā ''271. Schutzmannschaft Bataillon''.
Šarls Pomjē di Veržē
Šarls Pomjē di Veržē (fr) bija beļģu sporta šāvējs, divu olimpisko medaļu ieguvējs 1900. gada un 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Izcīnījis arī vairākas medaļas pasaules čempionātā šaušanā.
Sportiskā karjera
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Veržē startēja piecās šaušanas disciplīnās. Olimpisko bronzas medaļu viņš izcīnīja 300 metru šaušanā stāvus pozīcijā.
1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā viņš startēja divās šaušanas disciplīnās. Šajā reizē viņš izcīnīja sudraba medaļu 50 jardu šaušanā ar pistoli vīriešu komandām, būdams Beļģijas komandas pārstāvis.
Laika posmā no 1900. līdz 1912. gadam Veržē startēja arī vairākos pasaules čempionātos šaušanā, kur kopsummā ir izcīnījis 30 medaļas (12 zelta, 7 sudraba un 11 bronzas medaļas).
Enijs Maiks
Enijs Maiks (en; īstajā vārdā Ainārs Micītis; dzimis ) ir latviešu elektroniskās mūzikas un popmūzikas izpildītājs, ierakstu producents, dziesmu un tekstu autors, neatkarīgās ierakstu izdevniecības Elektrikana Rekordz (One Man And A Drum Machine) līdzdibinātājs. Ar dažādiem pseidonīmiem izdevis deviņpadsmit albumu. Producējis dziesmas un virkni albumu arī citiem izpildītājiem, tai skaitā ar Janu Hermani.
Biogrāfija
No 12 gadu vecuma Ainārs sāka apzināti un ļoti nopietni interesēties par tā laika aktuālo mūziku un krāt mūzikas ierakstus. Paralēli apguva akustiskās ģitāras spēles pamatprincipus. 1980. gada rudenī viņš sāka spēlēt sitamos instrumentus smagā roka/smagā metāla grupā Joks, kuras kodols bija Ainārs Bertrands (soloģitāra) un Ainārs Betlers (basģitāra). Grupu pameta 1983. gada sākumā. Tā paša gada vasarā viņš pieņēma pseidonīmu Annie Mike, kura sākuma burti saturēja īstā vārda pirmos burtus AM, un bija tieša atsauce uz grupas Eurythmics vokālisti Annie Lennox un Radio Luxembourg dīdžeju Mike Hollis.
No 1983. gada novembra līdz 1985. gada decembrim Micītis bija iesaukts Padomju armijas karadienestā. 1986. gada pavasarī viņš sāka spēlēt sitamos instrumentus grupā Slaisti. 1987. gadā grupa pievienojas LVU studentu roka klubam. Slaisti uzstājas skolās, iestādēs un pagrīdes festivālos, bet ne pārāk aktīvi. Šajā laikā Enijs Maiks sacerēja gandrīz divus desmitus dziesmu, kuras pārējie grupas dalībnieki neakceptēja stilistisku iemeslu dēļ, kā rezultātā viņš ar divu magnetofonu palīdzību sāka veikt solo ierakstus vienatnē, pakāpeniski ierakstot visus instrumentus un balsi, līdz 1989. gadā pameta Slaistus uz visiem laikiem. Ar hiphopa un hausmūzikas/tehno eksploziju 1980. gadu otrajā pusē Enijs Maiks arvien vairāk sliecās uz elektronisko, ierakstu studijās tapušo mūziku. 1991. gada sākumā viņš iegādājās savu pirmo sintezatoru un kopā ar sintpopa grupas Spogulis taustiņnieku Viesturu Biti izveidoja kopprojektu ar sākotnējo mērķi ieviest un popularizēt Latvijā pašmāju elektronisko deju mūziku. Gada beigās ar nosaukumu Happy Hi viņi ierakstīja 6 demo dziesmas. Nejaušas sagadīšanās pēc viena no dziesmām Mana mīļā dara to labāk 1992. gadā nokļuva Zvaigznīšu brīža topa pirmajā vietā.
1993. gadā Enijs Maiks ar dziesmu Tikai 1 Nakc kļuva par Mikrofona Muzikālā Vakara Favorītu, latviskoja pseidonīmu par Enijs Maiks 1994. gadā Enijs Maiks ar nosaukumu Fat Annie's Band (latviski: Resnās Enijas Blice) ieraksta vairākas dziesmas un saņem Mikrofona Gada Balvu kategorijā Spožākā debija Mikrofona rokaptaujā. 1999. gadā Enijs Maiks bija viens no ierakstu studijas un izdevniecības Estrada Chart Music līdzdibinātājiem. 2001. gadā izdod pirmo oficiālo (licencēto) Latvijas neatkarīgās mūzikas izlasi "Sound & Vision". 2003. gada sākumā leibls Estrada Chart Music beidz pastāvēt.
2006. gadā Enijs Maiks ar jauniem domubiedriem dibināja ierakstu leiblu One Man And A Drum Machine, vēlāko Elektrikana Rekordz, kurā līdz pat šim brīdim darbojas kā izdevējs, ierakstu producents un mūzikas video klipu veidotājs. 2009. gadā Enijs Maiks veidoja trokšņu un skaņu partitūru vienam no gaismas festivāla Staro Rīga visvairāk apmeklētākajiem objektiem "Laika grieži".
Akaču iela (Rīga)
Akaču iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Torņakalnā. Iela sākas no Jelgavas ielas, nekrusto nevienu citu ielu un beidzas kā strupceļš pie iežogotas teritorijas - autoapmācības laukuma. Kopējais ielas garums ir tikai 118 metri, tā klāta ar bruģi. Ielā ir īres namu un savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Akaču iela ir savienota ar Jelgavas ielu.
Alfreds Molina
Savu kino debiju piedzīvojis Stīvena Spīlberga filmā "Pazudušā šķirsta meklējumos" (1981). Vēlāk piedalījies tādās filmās kā Prick Up Your Ears (1987), Not Without My Daughter (1991), Enchanted April (1991), "Cilvēks, kurš pārāk maz zināja" (1997), "Naktis bugi stilā" (1997), "Šokolāde" (2000), "Frīda" (Frida, 2002), "Identitāte" (2003), "Luters" (Luther, 2003), "Zirnekļcilvēks 2" (2004), "Da Vinči kods" (2006), An Education (2009), Love Is Strange (2014) un "Zirnekļcilvēks: Mājupceļa nav" (2021). Ierunājis arī lomas filmās "Rango" (2011), "Mošķīšu universitāte" (2013), "Ralfs izposta internetu" (2018) un "Ledus sirds 2" (2019).
Par lomu miniseriālā Feud (2017) Molina tika nominēts Zelta globusa balvai un Emmy balvai.
Apollo 1
Apollo 1 (sākotnējais nosaukums AS-204) bija NASA Apollo programmas plānotais pirmais pilotējamais lidojums, kam bija jāstartē 1967. gada 21. februārī. Treniņu laikā starta laukumā 1967. gada 27. janvārī kosmosa kuģī izcēlās ugunsgrēks, un apkalpe Virdžils Grisoms, Edvards Vaits un Rodžers Čeifī gāja bojā.
Brauna Universitāte
Brauna Universitāte (en) ir privāta universitāte, kas atrodas Providensā, Rodailendas štatā. Tā ir septītā vecākā augstākā mācību iestāde ASV, trešā vecākā Jaunanglijā un viena no deviņām universitātēm, kas dibinātas pirms ASV Neatkarības kara. Tā ir pirmā koledža valstī, kurā pieņēma studentus, nešķirojot tos pēc reliģiskās piederības. Septiņi ar universitāti saistīti cilvēki ir saņēmuši Nobela prēmiju. Universitātes sporta komandas startē NCAA pirmajā divīzijā.
Apollo 1
Dublieru apkalpe no 1966. gada marta līdz decembrim
Apkalpe kosmosā devās misijā Apollo 9.
Dublieru apkalpe no 1966. gada decembra līdz 1967. gada janvārim
Apkalpe kosmosā devās misijā Apollo 7.
Apollo pirmā pilotējamā lidojuma plāns
1966. gadā notika divi Apollo komandmoduļa starti suborbitālā lidojumā (AS-201 un AS-202) ar nesējraķeti Saturn IB. Apollo komandmoduļa pirmajam pilotējamam lidojumam bija jānotiek 1966. gada pēdējā ceturksnī. AS-204 konfigurācija: nesējraķete Saturn IB, Block I (izmēģinājumu) komandmodulis CSM-012 un servisa modulis, bez mēness moduļa.
1966. gada janvārī tika apstiprināta AS-204 apkalpe: komandējošais pilots Virdžils Grisoms, vecākais pilots Edvards Vaits un pilots Dons Eisele. 27. janvārī Eisele bezsvara stāvokļa treniņos lidmašīnā savainoja plecu, tāpēc viņu nomainīja Rodžers Čeifī. 21. martā apkalpes sastāvs tika oficiāli paziņots, dublieru apkalpe: Džeimss Makdivits, Deivids Skots, Rasels Šveikarts.
29. septembrī Volters Širra, Dons Eisele un Volters Kaningems tika paziņoti par otrā pilotējamā lidojuma AS-205 apkalpi. Pēc tam būtu jāseko AS-206 nepilotējamam mēness kabīnes lidojumam. Tad sekotu trešais pilotējamais lidojums AS-278 (jeb AS-207/208): AS-207 būtu pirmais pilotējamais Block II komandmodulis, kam orbītā būtu jāsaslēdzas ar atsevišķi palaisto mēness moduli AS-208.
AS-204 komandmoduļa sistēmās atklātās daudzās problēmas aizvirzīja starta iespēju līdz 1967. gada 21. februārim.
Apollo 204 misijas ilgums bija plānots 14 dienas. Pirmoreiz kosmiskajā lidojumā notiktu televīzijas tiešraide.
Ugunsgrēks
1967. gada 27. janvārī starta laukumā bija jānotiek starta simulācijai, lai novērtētu kosmosa kuģa spēju darboties autonomi ar atvienotiem ārējiem kabeļiem. 18:00 UTC Grisoms, Čeifī un Vaits sāka iekāpšanu kapsulā. Pēc tam, kad apkalpe bija ieņēmusi savas vietas, komandieris Grisoms sajuta neparastu smaržu. Tika paņemts gaisa paraugs, un, tā kā netika atklāts smaržas avots, atsākās starta laika atskaite. Vēlāk izmeklēšanas komisija secināja, ka šī smarža nebija saistīta ar negadījumu. Pēc tam komandmoduļa lūka tika aizvērta un kosmosa kuģa atmosfēra bija nomainīta ar skābekli.
23:31:05 UTC viens no astronautiem pamanīja uguni. 23:31:19 UTC uguns bija pārņēmusi visu kabīni, liesmas un gāzes bija izlauzušās komandmoduļa ārpusē. Apkalpojošais personāls izmisīgi centās glābt kuģa apkalpi, bet lūkas konstrukcijas īpatnību dēļ tā tika atvērta tikai pēc piecām minūtēm. Kad dūmi bija izklīduši, tika atrasti astronautu mirušie ķermeņi daļēji izkusušos skafandros: Vaits atradās tieši zem lūkas (acīmredzot bija mēģinājis atvērt to), Grisoms gulēja uz grīdas, bet Čeifī atradās savā sēdeklī.
Izmeklēšana
Pēc ugunsgrēka tika izveidota izmeklēšanas komisija Apollo 204 Review Board, kuru vadīja Lenglija pētnieciskā centra direktors Floids Tomsons. Tajā bija iekļauts astronauts Frenks Bormans, kosmosa kuģa konstruktors Maksims Fažē un vēl sešas personas.
Izmeklēšanas komisija noskaidroja vairākus lielākos faktorus, kuru kombinācija izraisīja ugunsgrēku un astronautu nāvi:
Programmas turpināšana
Pēc ugunsgrēka Apollo programma tika apturēta, lai to pārskatītu un uzlabotu. Tika atklāts, ka komandmodulis ir ārkārtīgi bīstams un dažviet pat pavirši samontēts.
Tika nolemts atlikušo Block I kosmosa kuģi izmantot tikai vienā bezpilota Saturn V izmēģinājumu lidojumā. Visi nākamie pilotējamie lidojumi tika veikti ar Block II konstrukcijas kosmosa kuģi. Komandmodulim tika veiktas daudzas izmaiņas:
Nākamais nepilotējamais lidojums Apollo 4 notika 1967. gada 9. novembrī (aptuveni deviņus mēnešus pēc katastrofas). Pirmais pilotējamais lidojums Apollo 7 notika 1968. gada oktobrī.
Nosaukums
Misijas sākotnējais apzīmējums bija AS-204 (Apollo/Saturn 204). Pirms tam bija notikuši komandmoduļa starti suborbitālā lidojumā (AS-201 un AS-202), kā arī raķešpakāpes S-IVB izmēģinājumu lidojums AS-203 (neveiksmīgs). Neoficiāli AS-201 un AS-202 tika saukti par Apollo 1 un Apollo 2.
AS-204 apkalpe plānoto lidojumu bija iesaukusi par Apollo 1. Pēc traģēdijas aizlūguma ceremonijā 1967. gada 24. aprīlī NASA šo misiju nosauca par Apollo 1. Nākamais Apollo lidojums (nepilotējams) tika nosaukts Apollo 4.
Alstom Flexity Vīne
Flexity Wien (oficiāli rakstās kā FLEXITY Wien) ir zemās grīdas tramvajs no Alstom sērijas Flexity (līdz 2021. gadam Bombardier Transportation).
Vēsture
2013. gada rudenī Wiener Linien izsludināja konkursu par nākamās paaudzes zemās grīdas tramvaju iepirkumu. 2014. gada beigās tika noslēgts līgums par 119 Bombardier Flexity sastāvu iegādi.
Piegādes plānotas no 2018. līdz 2026. gadam. 562 miljonu eiro vērtais līgums ietver arī tehniskās apkopes līgumu un iespēju iegādāties vēl 37 tramvajus.
Pēc Flexity interjera dizaina prezentēšanas sabiedrībai jaunie tramvaji saņēma plašu kritiku, jo sēdekļu īpatsvars jaunajiem sastāviem ir par par 21% mazāks nekā E2 un ULF tipiem.
Būvniecība
Transportlīdzekļi, kuru pamatā ir Adtranz Incentro tipa tramvaji, ir piecu sekciju sastāvi ar vienvirziena konstrukciju. Tie tiek piegādāti vienā garumā — 34 metri, un tiem ir sešas dubultdurvis — par vienu mazāk nekā pēdējā iepriekš iegādātā ULF tipa garajā (B un B1) versijā.
Lai garantētu līdzenu iekāpšanu, grīdas augstums ir 215 milimetri.
Darbība
Vīnes rūpnīcā ražotie tramvaji uzņēmumam Wiener Linien tiek piegādāti kopš 2017. gada beigām.
Pirmais sastāvs no 2018. gada decembra līdz 2019. gada augustam darbojās no Favoriten depo 67. līnijā.
Saskaņā ar sākotnējo plānu līdz 2019. gada beigām ekspluatācijā bija jābūt 16 sastāviem, bet faktiski tika piegādātas septiņi un ekspluatācijā bija seši. Kopš 2020. gada 7. septembra daži 11. līnijas reisi tiek nodrošināti ar Flexity.
Problēmas 2020. gada martā
2020. gada martā visi Flexity sastāvi tika izņemti no tīkla. Wiener Linien kā iemeslu minēja "neuzticamību piedziņā". Pēc tam, kad Bombardier veica uzlabojumus, trīs no septiņiem tramvajiem, kas tajā laikā tika piegādāti, bija atpakaļ uz sliedēm sešas dienas pēc darbības pārtraukuma.
Edgars Krieviņš
Edgars Kurts Pēteris Krieviņš (arī Edgar Kreewins, 1884—1971) bija latviešu filologs un diplomāts, Latvijas sūtnis Vācijā (1932—1935), Austrijā (1933—1935), Nīderlandē (1933—1935), Igaunijā (1935—1938), atkārtoti Vācijā un Nīderlandē (1938—1940).
Dzīvesgājums
Pēc atgriešanās dzimtenē bija Latvijas Universitātes ģermāņu filoloģijas docents (1920). Latvijas Ārlietu ministrija neilgi pēc Bulduru konferences uzdeva Dr. E. Krieviņam vadīt Vakareiropas nodaļu, sākot ar 1920. gada 8. novembri viņš nepārtraukti veica dažādus diplomātiskus amatus, bija sūtniecības pirmais sekretārs Berlīnē (1920—1922), ģenerālkonsulāta sekretārs Londonā (1922), vadīja sūtniecības konsulāro daļu Parīzē (1923). Bija ģenerālkonsuls Berlīnē (1924—1932), no 1932. gada septembra sūtnis Vācijā, no 1933. gada maija arī Austrijā un Holandē. Publicēja rakstus par Latviju vācu presē.
Mašēnu ezers
Mašēnu ezers (arī Mašenu ezers) ir aizaugošs atteku ezers Ropažu novada Garkalnes pagastā. Izvietojies novada dienvidos uz robežas ar Rīgas pilsētu austrumos no Juglas ezera un ziemeļos no Lielās Juglas un Mazās Juglas satekupes Juglas. Izveidojies bijušajā lagūnas ieplakā kā atdalīts Lielās un Mazās Juglas sanešu deltas veidojums. Krasti zemi, nav pieejami, dibens — dūņains. Ar caurteci savienots ar Juglu. Mīt līnis, līdaka, karpa, karūsa, zutis, asaris, plicis, rauda, rudulis, plaudis. Mājo ūdensputni (pīles, ķīri, gulbji).
Rietumu krastā Rīgas apkaimes Berģu apbūve, ziemeļu — Upesciems. Rietumu krastā Kaltiņu ozols.
Vāne (nozīmju atdalīšana)
Vāne var būt:
Edgars Krieviņš
Dzīvesgājums
Saskaņā ar 1966. gadā publicētajam atmiņām, "labo un draudzīgo attiecību dēļ ar dažiem Vācijas politiķiem, sūtnim Krieviņam jau otrajā dienā pēc 1939. gada 23. augusta Maskavā nolīgtā vācu un krievu līguma bija eksakta informācija kā par pašu līgumu, tā arī par slepeno protokolu. Sūtnim jau tad bija zināms, ka Igaunija, Latvija un Somija ietilpinātas Padomju Savienības ietekmes sfērā. Šos faktus Krieviņš ir vairākkārt pārbaudījis un par visu sīki ziņojis ārlietu ministram V. Munteram. Nav šaubu, ka par visu to arī prezidents Kārlis Ulmanis bijis labi informēts. 1939. gada septembra sākumā E. Krieviņš ierosinājis organizēt Latvijas valdību trimdā (eksīlvaldību), kas varētu darboties un aizstāvēt Latvijas intereses gadījumā, ja Latviju okupētu kāds no lielajiem kaimiņiem. Šo ierosinājumu bez kāda saprotama iemesla un pamatojuma Vilhelms Munters noraidījis kā pārāk pesimistisku".
1941. gada 23. jūnijā, nākamajā dienā pēc vācu-padomju kara sākuma, Latvijas sūtnis Berlīnē Edgars Krieviņš ieradās pie Vācijas ārlietu ministrijas bijušā Baltijas nodaļas vadītāja V. fon Grundhera (Werner von Grundherr) un lūdza viņu no jauna atzīt par Latvijas sūtni, kā arī atdot divas agrākās sūtniecības ēkas, jo Rīgā gaidāma Latvijas valdības izveidošana. Pēc tam kad V. Grundhers norādīja, ka nekā tāda nebūt un viņš var tikai privāti uzklausīt E. Krieviņu, bijušais Latvijas sūtnis samierinājies ar situāciju un vairs netraucējis Vācijas oficiālos pārstāvjus.
Miris 1971. gada 9. janvārī Austrālijā.
Petra Vlhova
Karjera
Vlhova piedalījās 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Insbrukā, kur izcīnīja zelta medaļu slalomā.
Pasaules kausa (PK) sacensībās debitēja. Pirmo uzvaru PK posmā izcīnīja Orē, uzvarot slaloma disciplīnā.
Piedalījusies divās ziemas olimpiskajās spēlēs. Labāko rezultātu sasniedza 2018. gadā Phjončhanā, iegūstot 5. vietu kombinācijā.
ORLEN Lietuva
AB ORLEN Lietuva (agrākais nosaukums Mažeikių Nafta) ir Lietuvas enerģētikas uzņēmums. Tam pieder Baltijas valstīs vienīgā naftas pārstrādes rūpnīca. Uzņēmuma īpašnieks ir Polijas naftas koncerns Orlen. ORLEN Lietuva ražotne un galvenais birojs atrodas Mažeiķu rajona pašvaldības Jodeiķos.
ORLEN Lietuva pārstrādā aptuveni 8 miljonus jēlnaftas gadā.
Vēsture
1964. gadā PSRS Naftas un ķīmiskās rūpniecības komiteja pieņēma lēmumu Lietuvā būvēt naftas pārstrādes rūpnīcu. 1970. gadā uzcelts naftas vads Polocka—Ventspils. 1970. gadā par rūpnīcas vietu izvēlēta vieta netālu no Mažeiķiem. Rūpnīcu sāka celt 1972. gadā. 1980. gadā pabeigts pirmais komplekss LK–1 un aprīlī izlaista pirmā mazuta partija. 1981. gadā Rietumeiropas tirgum sākta dīzeļdegvielas ražošana. 1982. gadā sākta bitumena ražošana. 1984. gadā ekspluatācijā nodots otrais pārstrādes komplekss LK–2. 1985. gadā sākta naftas vakuuma destilācijas kompleksa KT–1 būve, kura pabeigta 1989. gadā.
Petra Vlhova
Karjera
2018.—2019. gada Pasaules kausa sezonā izcīnīja otro vietu kopvērtējumā, piekāpjoties tikai Mikeilai Šifrinai. P. Vlhova ieguva divas otrās vietas arī atsevišķu disciplīnu kopvērtējumos — slalomā un milzu slalomā. 2020.—2021. gada sezonā viņa kļuva par Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāju.
ORLEN Lietuva
Vēsture
1991. gada 24. janvārī izveidots valsts uzņēmums Nafta. 1995. gadā tas reorganizēts par akciju sabiedrību Mažeikių Nafta. Aptuveni 10 % tās kapitāldaļu tika piešķirtas darbiniekiem, bet pārējo paturēja valsts. 1995. gadā reģistrēts Būtiņģes naftas jūras termināla operators AB Būtingės nafta, kura 34 % ieguva Mažeikių Nafta. 1996. gadā uzņēmums sāka veidot degvielas uzpildes staciju tīklu ar zīmolu Ventus. 1997. gadā izveidots meitas uzņēmums Ventus-nafta, kas pārvaldīja degvielas uzpildes staciju tīklu.
1998. gadā valdība nolēma Mažeikių Nafta 33 % akciju pārdot ASV enerģētika uzņēmumam Williams International. Darījums noslēgts 1999. gada 29. oktobrī. Williams ieguva pavisam 53,7 % akciju, bet vēlāk piedzīvoja problēmas, un 2001. gadā puse no akcijām tika pārdotas Krievijas uzņēmumam Jukos. 2002. gada septembrī Jukos ieguva visas Williams piederošās akcijas. 2003. gadā Jukos tika apsūdzēts finanšu mahinācijās. Lai izvairītos no bankrota, tas savus aktīvus sāka pārdot, to skaitā arī Mažeikių Nafta. 2006. gada jūnijā Jukos pārdeva Mažeikių Nafta 53,7 % akciju Polijas uzņēmumam PKN Orlen. Pēc dažiem mēnešiem Orlen vienojās ar Lietuvas valdību par vēl 30,66 % kapitāldaļu pirkšanu. Darījums noslēdzās 2006. gada 15. decembrī.
2006. gada 12. oktobrī rūpnīcā izcēlās liels ugunsgrēks. Zaudējumi tika lēsti aptuveni 38 miljoni eiro. 2008. gada 10. maijā Mažeikių Nafta iegādājās uzņēmumu UAB Mazeikiu Nafta Paslaugos Tau, kas nodarbojās ar ēdināšanas, mājturības, teritoriju tīrīšanas un ainavu veidošanas pakalpojumiem. 2009. gada 2. martā tika dibināts meitas uzņēmums UAB EMAS, kas nodarbojās ar elektroiekārtu uzstādīšanu, apkalpošanu un citiem saistītiem pakalpojumiem, un uzņēmums UAB Remonto Mechanikos Centras, kas nodarbojās ar mehānisko iekārtu uzstādīšanu un apkalpošanu. 2009. gada 1. septembrī AB Mažeikių Nafta tika pārdēvēta par AB ORLEN Lietuva.
2014. gada augustā mazumtirdzniecības uzņēmums AB Ventus-Nafta (kopš 2019. gada AB ORLEN Baltics Retail) tika pārdots mātes uzņēmumam PKN ORLEN S.A. 2015. gada 30. septembrī UAB Paslaugos Tau tika pievienots uzņēmumam UAB EMAS. 2019. gada jūnijā UAB EMAS tika nodots Polijas PKN ORLEN S.A. meitas uzņēmumam ORLEN Serwis, kas nodrošina visas grupas iekārtu apkalpošanu. 2019. gada 9. decembrī tirdzniecības aģents UAB Mažeikių Nafta Trading House tika pievienots mātes uzņēmumam AB ORLEN Lietuva.
Grupas struktūrvienības
ORLEN Lietuva grupā ietilpst vairāki meitas un asociētie uzņēmumi:
Šerods Brauns
Šerods Kempbels Brauns (Sherrod Campbell Brown, dzimis ) ir Amerikas Savienoto Valstu politiķis, pārstāv ASV Demokrātisko partiju. Kopš 2007. gada ir ASV senators, pārstāvot Ohaio štatu. Pirms kļūšanas par ASV senatoru Brauns bija ASV pārstāvju palātas deputāts, no 1993. līdz 2007. gadam pārstāvot Ohaio 13. kongresa apgabalu. Vēl pirms tam no 1983. līdz 1991. gadam bija Ohaio štata sekretārs.
Brauns piedzima Mensfīldā, Ohaio štatā, Emīlijas un Čārlza Braunu ģimenē. 1974. gadā Brauns ieguva bakalaura grādu Jeila Universitātē. Koledžas laikā Brauns 1972. gada ASV prezidenta vēlēšanās atbalstīja un aģitēja par Džordžu Makgovernu. Pēc Jeila Universitātes absolvēšanas Brauns studēja Ohaio štata Universitātē.
Emi Nakadžima
Emi Nakadžima (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Šerods Brauns
1982. gadā Brauns tika ievēlēts par Ohaio štata sekretāru. Kā štata sekretārs Brauns koncentrējās uz vēlētāju reģistrācijas piejamību štatā. 1992. gadā Brauns tika ievēlēts par ASV Pārstāvju palātas pārstāvi no Ohaio 13. kongresa apgabala. 2006. gadā viņš tika ievēlēts ASV Senātā.
Pēc tam, kad Brauns tika pārvēlēts uz savu trešo pilnvaru termiņu Senātā, 2018. gadā, viņš tika uzskatīts par potenciālo Demokrātu partijas kandidātu uz 2020. gada ASV prezidenta vēlēšanām, taču viņš paziņoja, ka tomēr nekandidēs uz prezidenta amatu.
Šerods Brauns ir viens no sešiem ASV senatoriem, kurš sevi reliģiski pozicionē kā luterāni.
Pieņemti
"Pieņemti" (en) ir 2006. gada komēdija, kuras režisors ir Stīvs Pinks. Galvenās lomas atveido Džastins Longs, Bleika Laivlija, Džona Hills, Entonijs Hīlds un Luiss Bleks. Filmas pirmizrāde notika.
Vidusskolas absolvents Bārtlbijs, kuru noraida visas augstskolas, kurām viņš pieteicies, izdomā izveidot savu augstākās izglītības iestādi, Dienvidharmonas Tehnoloģiju institūtu, kas atrodas netālu no viņa dzimtās pilsētas.
Skolas iela (Rīga)
Skolas iela ir iela Rīgas Centra rajonā. Tā sākas no Bruņinieku ielas un beidzas krustojumā ar Elizabetes ielu. Ielā ir vienvirziena satiksmes kustība virzienā no Bruņinieku ielas. Ielas malā izbūvēts veloceļš Centrs—Berģi.
Vēsture
Nosaukumu Skolas iela (de) tā ieguvusi no Ģertrūdes baznīcas skolas (dibināta 1632), pirmo reizi iezīmēta 1754. gada priekšpilsētas kartē. Tagadējā iela izveidota pēc priekšpilsētu nodedzināšanas 1812. gada kara laikā. Baltijas pārkrievošanas laikā lietoja arī ielas krievisko nosaukumu (Школьная улица).
Ielas apbūve veidojusies galvenokārt 1901.—1913. gadā. Vācu okupācijas laikā 1941.—1944. gadā ielas nosaukums bija Kārļa Ernesta fon Bēra iela (Karl Ernst von Baer Straße) vācbaltiešu biologa K. E. fon Bēra vārdā, bet Latvijas PSR laikā 1971. gadā to pārdēvēja par Andreja Upīša ielu rakstnieka Andreja Upīša vārdā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gadā ielai tika atjaunots pašreizējais nosaukums.
Ielu savienojumi
Baznīcas iela ir savienota ar šādām ielām:
Literatūra
Enciklopēdija "Rīgas ielas" 2. sējums, 2008. gads ISBN 978-9984-798-39-4
Ogrīte
Ogrīte var būt:
2021. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 2021. gada notikumi Latvijā.
Notikumi
Turpinājās COVID-19 otrais saslimstības vilnis Latvijā, kas 2021. gada vasarā pārauga trešajā saslimstības vilnī.
Sofija Ralle
Sofija Ralle (gr; dzimis ) ir Grieķijas kalnu slēpotāja.
Pasaules kausa posmos piedalās kopš 2007. gada. Pārstāvējusi Grieķiju trijās olimpiskajās spēlēs. Augstākās vietas izcīnījusi slalomā. Labākā bija pirmā olimpiāde 2010. gadā Vankūverā, kurā viņa slalomā ieņēma 38. vietu. 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos viņa bija 47. slalomā, savukārt 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhjanā Sofijas Ralles iegūtā 44. vieta slalomā bija augstākais sasniegums Grieķijai 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Šajā olimpiādē viņa bija arī delegācijas karognesēja olimpiādes atklāšanas ceremonijā. Pasaules čempionātā augstākā ieņemtā vieta — 40. (2009. gadā Valdizērā).
Klusuma stunda
Sižets
Filma veidota kā veltījums Andrim Slapiņam un Gvido Zvaigznem, kuri gāja bojā 1991. gada janvārī.
Inuīti
Inuīti ir Arktikā (Grenlandē, Kanādā un Aļaskā) dzīvojošu cilvēku grupa, šī reģiona pirmiedzīvotāji.
Kopumā pasaulē dzīvo ap 150,6 tūkstošiem inuītu, no kuriem lielākā daļa — Kanādā (65 tūkstoši) un Grenlandē (51 tūkstotis). Uzturā pārsvarā lieto zivis, vaļus, airkājus, polārlāčus un citus reģionā dzīvojošus dzīvniekus, kā arī dažādas graudzāles, saknes, ogas, jūras aļģes (kas kurā reģionā ir izaudzējamas).
Eiropieši inuītu un dažu Aļaskas pirmiedzīvotāju apzīmēšanai agrāk lietoja eskimosu nosaukumu, kas pašlaik daļā Kanādas un Grenlandē tiek uzskatīts par apvainojumu. Eskimosi arī neapzīmē visas inuītu tautas. Leona Aglukaka (Leona Aglukkaq) 2008. gadā kļuva par Kanādas veselības ministri, kļūstot par pirmo inuītu pārstāvi, kas ieņēmusi ministres amatu.
Gemini 12
Gemini 12 jeb Gemini XII bija ASV NASA programmas Gemini kosmosa kuģa Gemini pēdējais pilotējamais lidojums. Palaists 1966. gada novembrī. Veica četru dienu lidojumu, kura laikā vairākkārt saslēdzās ar modificētu raķešpakāpi, tai skaitā savienojot abus objektus ar trosi; veiktas trīs iziešanas kosmosā.
Apkalpe
Kuģa Gemini apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublieru apkalpe:
Lidojuma gaita
Gemini 12 saslēgšanās mērķis Agena Target Vehicle GATV 5001A tika palaists 1966. gada 11. novembrī 19:07:59 UTC. Gemini 12 tika palaists 100 minūtes vēlāk, 12. septembrī 20:46:33 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19.
Gemini 12 trešajā apriņķojumā veica saslēgšanos ar ATV. Tuvojoties mērķim, sabojājās Gemini radars. Lai aprēķinātu manevrus, Oldrins izmantoja rokas sekstantu. Tā kā Agena ievadīšanas orbītā laikā tika pamanīta dzinēja turbosūkņa īslaicīgs jaudas samazinājums, tika nolemts atcelt Gemini 12 orbītas paaugstināšanu ar ATV.
Edvins Oldrins veica trīs iziešanas kosmosā. 13. novembrī Oldrins veica iziešanu kosmosā, kuras laikā viņš ar trosi savienoja Gemini 12 ar GATV 5001A. 17:40 UTC Oldrina ārpuskuģa aktivitātes beidzās, un 20:09 UTC Gemini atvienojās no Agena, paliekot sasaistīts ar trosi. Pēc tam veikts pasīvās stabilizācijas eksperiments, bet trose palika vaļīga. Gemini 12 no troses atvienojās 14. novembrī 01:37 UTC.
Nolaišanās notika 15. novembrī 19:21:04 UTC Atlantijas okeānā, 48 km no aprēķinātās nosēšanās vietas.
Skrunda (nozīmju atdalīšana)
Skrunda var būt:
Tartu rātsnams
Tartu rātsnams ir 18. gadsimta baroka stila rātsnams Igaunijas dienvidaustrumos, Tartu pilsētā. Atrodas vecpilsētas centrā, Rātsnama laukuma rietumos ar fasādi uz Emajegi upi.
Esošā celtne ir jau trešā ēka, kas uzcelta šajā vietā. Tartu rātsnams tika celts pēc 1775. gada Lielā Tartu ugunsgrēka, kas iznīcināja pilsētas centru. Tās autors ir Rostokā dzimušais arhitekts Johans Heinrihs Bartolomejs Valters (1734 – 1802). Ēkā bija paredzēta arī telpas arī svaru iestādei un cietumam. Tartu rātsnams stilistiski atgādina Narvas rātsnamu. Tās stilā ir klasicisma, baroka un rokoko iezīmes.
Elizabete Švarckopfa
Elizabete Švarckopfa (de; dzimusi, mirusi ) bija vācu izcelsmes austriešu operdziedātāja. Vislielākos panākumus guvusi, izpildot Mocarts, Šūberta, Štrausa un Volfa skaņdarbus.
Dzimusi skolotāja ģimenē. Pirmoreiz uzstājās operā 1938. gada 15. aprīlī Berlīnē. 1945. gadā kļuva par Austrijas pilsoni. 1953. gada 19. oktobrī apprecējās ar britu mūzikas producentu Valteru Legi. 1971. gada 31. decembrī pēdējoreiz uzstājās operas uzvedumā. Vēlāk pasniedza meistarklases Džuljarda skolā, Ņujorkā.