cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simons Rolfess
Simons Rolfess (de, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeras lielāko daļu pavadījis Vācijas Bundeslīgas komandā Bayer Leverkusen, kur spēlējis 10 sezonas, kopumā aizvadot 377 mačus.
Vācijas futbola izlasi pārstāvējis no 2007. līdz 2011. gadam. Piedalījies 2008. gada Eiropas čempionātā.
Galvu virs ūdens
"Galvu virs ūdens" (en) ir 1996. gada komēdija, kas veidota kā Norvēģijas filmas "Hodet over vannet" rīmeiks. Filmas režisors un viens no producentiem ir Džims Vilsons. Galvenās lomas filmā atveido Hārvijs Keitels, Kemerone Diasa, Kreigs Šefers un Billijs Zeins. Filmas pirmizrāde notika Norvēģijā.
Konlijs
Konlijs var būt:
Rīgas Rīnūžu vidusskola
Rīgas Rīnūžu vidusskola ir Rīgas skola, kas piedāvā pirmsskolas, pamatizglītības un vispārējas vidējās izglītības programmas. Skola atrodas Augusta Dombrovska ielā 88, Vecmīlgrāvī, Rīgas Ziemeļu rajonā.
Vēsture
Skola uzsāka savu darbību 1990. gada 1. septembrī kā '''Rīgas 97. vidusskola''', bet līdz skolas ēkas pabeigšanai nodarbības notika daiļamatniecības skolas, Rīgas 81. vidusskolas un Rīgas 46. vidusskolas ēkās. 1991. gadā 9. septembrī tika atvērta jauna Rīgas (pilsētas) Rīnūžu ģimnāzijas ēka Ziemeļblāzmas ielā 59 (tagad Augusta Dombrovska iela 88). 2006. gadā to pārdēvēja par Rīgas Rīnūžu vidusskolu.
Zelta pildspalva
Vairāki Rīnūžu vidusskolas skolotāji ir apbalvoti ar Rīgas pašvaldības balvu „Zelta pildspalva”.
=== Zaļais karogs === No 2005. gada Rīnūžu vidusskola ir Vides izglītības fonda Ekoskolu programmas aktīvais dalībnieks. 2007. gadā skolai piešķīra zaļo karogu.
Eramus+
Rīnūžu vidusskola ir aktīvs Erasmus+ programmas dalibnieks. 2020.gadā skola ieguva Erasmus+ akreditāciju uz 6 gadiem.
Ludzas trakts
Ludzas trakts (pl) jeb Ludzas stārastija bija administratīva vienība Inflantijas vaivadijas (1629-1772) sastāvā ar centru Ludzā.
Vēsture
Poļu—zviedru karu (1600—1629) laikā Ludzas stārasti bija Dambrovu dzimtas pārstāvji, vēlāk Dēnhofi. Otrā Ziemeļu kara laikā 1654. gadā Krievijas cara Alekseja Mihailoviča karaspēks ielenca pilsētu, parakās zem Ludzas pils mūriem un to ieņēma. Aplenkšanas laikā pili tik stipri saspridzināja, ka tā drīz vien sagruva.
1687. gadā Ludzas stārasts Felikss Kazimirs Potockis uzcēla koka katoļu baznīcu ar plebāniju, ērģelnieka māju, skolu un slimnīcu. 1736. gadā tā gāja bojā ugunsgrēkā. 1738. gadā kanoniķis Obrickis ar draudzes locekļu atbalstu uzcēla jaunu koka baznīcu, kuru 1742. gadā konsekrēja Livonijas bīskaps Puzina. 1765. gadā apmetne pie Ludzas pils tika nosaukta par miestu.
Jānis Dūda
Jānis Dūda (dzimis Varakļānos ) ir latviešu militārpersona, padomju armijas ģenerālmajors, Kazahstānas  bruņoto spēku veterāns.
Militārā karjera
No 1955. gada padomju armijā, motostrēlnieku divīzijas sastāvā piedalījies 1956. gada Ungārijas revolūcijas apspiešanā. Pēc tam iestājies un 1960. gadā beidzis Tālo Austrumu tankistu skolu Blagoveščenskā. PSRS Komunistiskās partijas biedrs no 1960. gada. Dienējis Tālo Austrumu un Baltijas kara apgabalos, Vācijas Demokrātiskajā Republikā izvietotajās padomju armijas daļās. 1968. gadā piedalījies Prāgas pavasara apspiešanā. No 1976. līdz 1986. gadam Kazahijas PSR Karagandas apgabala kara komisārs. No 1985. līdz 1992. gadam Latvijas PSR kara komisārs. Piedalījies Čornobiļas AES katastrofas seku likvidācijā. Latvijas PSR Augstākās padomes deputāts (1986-1990). No 1992. gada dzīvo Kazhstānā un līdz 2003. gadam bija Karagandas apgabala vadītāja palīgs militārajos jautājumos un ārkārtas situācijās. Pašlaik Kazahstānas Aizsardzības ministrijas pensionārs.
Kuteru iela
Kuteru iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Kuteru iela sākas krustojumā ar Dzirnavu ielu un beidzas pie Lielupes. Kopējais ielas garums ir 245 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Kuteru ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Kuteru iela ir savienota ar šādām ielām:
Autotransports
Autotransports ir ievērojama transporta saimniecības nozare, kas sevī ietver autoceļu infrastruktūru un satiksmei nepieciešamo aprīkojumu, kā arī vadāmus motorizētus, mehāniskus transporta līdzekļus, kuri piedalās sauszemes ceļu satiksmē un nodrošina kravu un pasažieru pārvadājumu darbu. Autotransporta pārvietošanās līdzekļi galvenokārt ir: vieglās un kravas automašīnas; autobusi un trolejbusi; tramvaji; kā arī traktortehnika. Līdzās tam pa autoceļiem kustībā pa brauktuvi var piedalīties: motocikli (t.sk. tricikli un kvadricikli) ar blakusvāģi un bez; mopēdi; velosipēdi, velorikšas; diližansi, pajūgi un jātnieki, kas tāpat var paši pārvietoties vai var būt nepieciešams kravu un pasažieru pārvietošanai.
Tramvaji piedalās ielu satiksmē pēc ceļu satiksmes noteikumiem (CSN), ņemot vērā to sliežu ceļu un kontaktvada specifiku. Autotransporta nozare strauji sāka attīstīties, kad diližansus, pajūgus (galvenokārt zirgu un ēzeļu) sāka nomainīt mehāniskie transporta līdzekļi — it sevišķi līdz ar iekšdedzes dzinēja vispārēju izmantošanu ceļu kvalitātes uzlabošanos. Autotransports attiecībā pret dzelzceļa transportu ir ekonomiski pamatotāks pārvadājumos mazos attālumos, kas mazāks par 200—300 km. Autotransports ar iekšdedzes fosilo degvielu ir videi nedraudzīgāks pret to pašu transporta darbu uz 1 tkm salīdzinājumā ar dzelzceļa transportu. Autotransports ir neaizstājams pārvadājumos pēc shēmas: terminālis — patērētāja durvju slieksnis. Izmantojot kontreileru un prāmju satiksmi, autotransporta kustību var īstenot nosacīti gan pa sliežu ceļiem, uzbraucot uz speciāla dzelzceļa ritošā sastāva, kā arī ar prāmi, izmantojot ūdens ceļus.
Reinhards Vitrams
Reinhards Vitrams (de, 1902—1973) bija vācbaltiešu vēsturnieks. Rīgas Herdera institūta (1935—1939), Pozenes Universitātes (1941—1945) un Getingenes Universitātes (1946—1970) profesors. Žurnāla Baltische Monatshefte galvenais redaktors (1928—1939).
Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gada 9. augustā Bulduros. Mācījās Bērzaines ģimnāzijā un Rīgas Vācu ģimnāzijā. 1920. gadā uzsāka studijas Latvijas Universitātē, pēc tam studēja vēsturi, reliģijas vēsturi un ģeogrāfiju Jēnas un Tībingenes Universitātēs. Pēc atgriešanās Rīgā no 1928. gada strādāja Rīgas Herdera institūtā, pētīja Vidzemes agrārās reformas vēsturi un Hamilkara fon Felkerzāma darbību, žurnāla Baltische Monatshefte (Baltiešu mēnešraksti) galvenais redaktors. Kopš 1935. gada bija Herdera institūta profesors, vasaras semestros lasīja lekciju ciklu Austrumu vēsturē (Ostgeschichte). nacisma ideoloģijas ietekmē 1937. gadā publicēja darbu Volk und Hochschule im Aufbruch (Tauta un augstskola pārmaiņu laikā). No 1938. gada vadīja Herdera institūta Vēstures katedru.
Vācbaltiešu izceļošanas laikā 1939. gada rudenī pārcēlās dzīvi Vācijas anektētajā Austrijā, kur strādāja Insbrukas Universitātes Vispārējās Jauno laiku vēstures katedrā (1940—1941). 1941. gadā pārcēlās uz Polijas kampaņas laikā Vācijas okupēto Poznaņu, kur kļuva par Filozofijas fakultātes dekānu un iestājās Nacionālsocialistiskajā vācu strādnieku partijā. Otrā pasaules kara beigās 1945. gadā bēga uz Vācijas rietumu daļu, kur no 1946. līdz 1970. gadam strādāja Getingenes Universitātē un vadīja Austrumeiropas vēstures katedru.
Miris 1973. gada 16. aprīlī Meranā.
Darbi
1949.
Melnā čūska
"Menā čūska" (en) ir BBC veidots vēsturisks situāciju komēdijseriāls, kas pirmoreiz pārraidīts 1983. gadā ar Rovanu Atkinsonu galvenajā lomā. Seriāls parodē vēsturi un britu karalisko ģimeni. Seriālā galvenos varoņus atveido arī Tonijs Robinsons, Tims Makinernijs, Miranda Ričardsone, Stīvens Frajs un Hjū Lorijs. Seriāls ieguvis plašu atzinību un tā trešā un ceturtā sezona ir ieguvusi BAFTA televīzijas balvu kategorijā "Labākais komēdijseriāls", kā arī 1999. gada specizlaidums Blackadder: Back & Forth nominēts kategorijā "Labākā situāciju komēdija".
Sižets
Šis seriāls ir antoloģija. Katra seriāla sezona apskata citu vēstures notikumu ar citiem tēliem (lai gan seriālā tiek atkārtoti izmantoti tie paši aktieri un varoņu vārdi). Seriāla pirmā sezona stāsta par izdomātu Edinburgas hercogu Edmundu "Melno čūsku", kurš nejauši nogalina Ričardu III. Otrā sezona stāsta par Lordu Edmundu Blakaderu, kurš cenšas iegūt bērnišķīgās Elizabetes I labvēlību. Trešā sezona stāsta par prinča Džordža IV sulaini Edmundu Blakaderu un viņa centieniem ietekmēt vēlēšanas, atrast Džordžam sievu par spīti prinča neatjautībai un bēgšanas no Semjuela Džonsona, kura sarakstītās vārdnīcas oriģinālu seriāla galvenie varoņi nejauši ir sadedzinājuši. Ceturtās sezonas notikumi norisinās Pirmā pasaules kara laikā. Kapeinis Edmunds Blakaders izmisīgi dara visu iespējamo lai netiktu nosūtīts uzbrukumā pretinieku tranšejai.
Jaunbirzāki
Jaunbirzāki ir ciems Rožupes pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 182 km attālumā no Rīgas.
Ežēns Bess
Ežēns Bess (fr; dzimis, miris ) bija franču vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Bess 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja maratona skriešanas disciplīnā. Viņš disciplīnā ieguva 4. vietu ar rezultātu 4:00:43.
Kepšuks
Kepšuks, arī Ķepšuks, kuršu (kursenieku) mitoloģijā ir divdabīgs jūras un ūdens gars, kas zvejniekiem var gan palīdzēt gūt bagātīgu lomu, gan arī atstāt to zvejas tīklus pilnīgi tukšus. Kepšukus mēdz vajāt Pērkons, no kā tie glābjoties ūdens dzīlēs. Dažkārt par Kepšuku sauc arī Velnu ar nagiem, asti un zirga pēdām, arī govs pēdu. Ja kādam neveicās, saka, ka Kepšuks viņam aizlicis priekšā kāju (Kepšuks kuoj pakeš), kā arī, ja cilvēki ir dusmīgi un negodīgi, viņu vidū staigājot kepšuki.
Darbs un dziesma
Raksturojums
Jēkabs Graubiņš rakstīja, ka "Darbs un dziesma" nav gluži izdevusies kompozīcija. Motīvu daudz, bet tie nekopojas, nesavijas vienā veselā plūstošā dziesmā. Skan fragmentāri, saraustīti, neattīstās un neaug ne spēkā, ne vienībā liekas, ka atskaņotāji nevar vien dziesmu iesākt un gandrīz līdz pat beigām dzied tikai it kā ievadus. Šur tur iepītais bērnu koris nekādu sevišķu efektu neradīja, jo maz atšķiras no pieaugušo balsīm. Orķestra pavadījumā labi raksturots darba skarbums, bet dziesmu vieglums un daile, kā arī darba un dziesmas apvienība vājāk.
Jānis Cīrulis piezīmēja, ka šī kantāte pati par sevi jau nevar lepoties ar lielāku viengabalainību un mūzika nekad neatrisinās sabiedriskās un filozofiskās problēmas, tai vajadzīga īsta brīva poēzija. Valentīns Bērzkalns rakstīja, ka recenzentu spriedumus — vismaz daļēji — varēja ietekmēt arī šā darba pavājais atskaņojums.
Sirīcijs
Sirīcijs (la, dzimis 344. gadā, miris ) bija Romas bīskaps no 384. gada decembra līdz nāvei un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem. Viņš tika ievēlēts par pēcteci Damasijam I. Pāvests Libērijs sākotnēji Sirīciju bija iecēlis par diakonu. Sirīcija nozīmīgākās vēstules ir vērstas uz reliģisko disciplīnu un ietver lēmumus par kristīšanu, ziedošanu, gavēni. 386. gadā tika izdots dekrēts, kas priesteriem lika ievērot celibātu. Viņš nostiprināja Romas bīskapa krēslu, lietojot terminu "apustuliskais krēsls", kuru jau sāka lietot viņa priekštecis pāvests Damasijs I. Sirīcijs bija pirmais, kas sāka lietot terminu pāvests, tādā veidā panākot to, ka viņa dekrētiem ir lielāks spēks.
2022. gada ziemas olimpisko spēļu medaļu tabula
Šajā sarakstā apkopota informācija par medaļu kopvērtējumu .
Medaļu kopvērtējums
Mājinieki (Ķīna)
Kviešu iela (Jūrmala)
Kviešu iela ir iela Jūrmalā, Bāžciema apkaimē. Kviešu iela sākas krustojumā ar Auzu ielu un beidzas pie Jūrmalas pilsētas robežas. Kopējais ielas garums ir 1400 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Kviešu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Imants Žūriņš
Imants Žūriņš (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu pedagogs un kultūras darbinieks.
Torgava
Torgava ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Ziemeļsaksijas apriņķa centrs pie Elbas upes.
Imants Žūriņš
1942. gadā beidzis Jelgavas skolotāju institūtu un 1952. gadā Latvijas Valsts Mākslas akadēmijas Arvīda Spertāla teātra glezniecības darbnīcu.
Torgava
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 973. gadā. Viduslaikos Saksijas-Virtembergas sastāvā. No 1423. gada - Vetīnu dinastijas rezidences pilsēta. 1485. gadā, šķeļoties dinastijai, Torgava iekļāvās Ernestīnu atzara īpašumā. Pēc 1547. gada Mīlbergas kaujas Torgava pārgāja Albertīnu valdījumā. 1576. gada aprīlī/jūnijā Torgavā tika izstrādāta Konkordijas formula, viens no luterisma pamatprincipiem.
Imants Žūriņš
No 1942. gada strādājis par skolotāju. No 1956. līdz 1959. gadam un no 1967. līdz 1980. gadam bija Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas (pašlaik Rīgas Dizaina un mākslas vidusskola) pedagogs. No 1959. līdz 1985. gadam bijis Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas direktors.
Torgava
Vēsture
1627. gadā Torgavā tika atskaņota Heinriha Šica (Heinrich Schütz) opera "Dafne" ar Martīna Opica (Martin Opitz) libretu, kas tiek uzskatīta pirmo vācu operu.
1711. gada 14. oktobrī Torgavā tika svinētas Krievijas cara Pētera I dēla Alekseja un Braunšveigas-Lineburgas Šarlotes Kristīnes kāzas.
Imants Žūriņš
Aizrautīgs, nesamierināms reformators, kurš mainījis skolas mākslas virzību, nepārtraukti cīnoties pret PSRS valdošo informācijas badu.
Torgava
Vēsture
1760. gada 3. novembrī Septiņgadu kara laikā pie pilsētas notika Torgavas kauja, kurā prūši Frīdriha Lielā vadībā sakāva austriešu karaspēku Leopolda Dauna vadībā.
Otrā pasaules kara beigās 1945. gada 25. aprīlī pie Torgavas pirmoreiz satikās no rietumiem Vācijai uzbrūkošā ASV armija un no austrumiem uzbrūkošais PSRS karaspēks.
Imants Žūriņš
Latvijas PSR Nopelniem bagātais pedagogs (1979.). Viņam piešķirta Valsts Kultūrkapitāla fonda mūža stipendija (1999.).
Torgava
Cilvēki
Torgava ir teologa Nikolaja fon Amsdorfa (Nicolaus von Amsdorf, 1483-1565), Teitoņu ordeņa mestra Saksijas Frīdriha (Friedrich von Sachsen, 1473-1510), Saksijas kūrfirsta Frīdriha III (Friedrich III., 1463-1525), Saksijas kūrfirsta Johana Frīdriha I (Johann Friedrich I, 1503-1554), Dānijas karalienes Saksijas Kristīnes (Dronning Christine, 1461-1521) un futbolista Olafa Maršalla (Olaf Marschall1, 1966) dzimtā pilsēta.
Imants Žūriņš
Žūriņš veidoja citādāku skolu — atvērtāku jaunajām pasaules mākslas tendencēm, atjaunoja latviešu tautas mākslas ciešu un tiešu līdzdalību mācību procesā, veidojot latvisku lietu pasauli — funkcionālu un skaistu. Viņš radīja skolu ar savu stilu, kuru jau 20. gadsimta septiņdesmitajos gados pazina pasaulē. "Žūriņa skola" — tā to dēvēja sabiedrībā pagājušajā gadsimtā.
Torgava
Cilvēki
16. gadsimta beigās Torgavā skolā gāja komponists Mikaēls Pretorijs (Michael Praetorius, 1571-1621).
Torgavas Sv. Marijas baznīcā apglabāta Mārtiņa Lutera sieva Katarīna fon Bora.
Kari Jalonens
Kari Jalonens (fi: dzimis Oulu) ir bijušais somu hokejists un hokeja treneris.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Jalonens sāka 1978.—79. gada sezonā SM līgas kluba Oulu "Kärpät" rindās, sezonas beigās saņemot arī līgas labākā jaunā spēlētāja balvu. "Karpat" rindās uzbrucējs spēlēja līdz 1981.—82. gada sezonas noslēgumam, kad pārcēlās uz NHL klubu Kalgari "Flames", tā rindās aizvadot 25 spēles. Nākamās sezonas gaitā Jalonens tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers", taču pēc sezonas beigām atgriezās Eiropā.
1984.—85. gada sezonā Jalonens spēlēja Helsinku HIFK rindās, taču tad divas sezonas aizvadīja "Karpat" sastāvā. 1986.—87. gada sezonā Jalonens bija visas līgas rezultatīvākais uzbrucējs. 1987.—88. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Hockeyallsvenskan līgas kluba Šellefteo AIK rindās, taču tad kopā ar Turku TPS izcīnīja Somijas čempiona titulu.
TPS uzbrucējs spēlēja līdz 1992.—93. gada sezonas noslēgumam, tad sezonu aizvadīja Raumas "Lukko" rindās, bet savu karjeru noslēdza 1996. gadā pēc divām Francijas hokeja līgas kluba HK Ruāna aizvadītās rindās.
Somijas hokeja izlases rindās spēlējis sešos Pasaules čempionātos.
Trenera karjera
Trenera karjeru Jalonens sāka 1998.—99. gada sezonā kā SM līgas kluba Turku TPS galvenā trenera Hannu Jortikas palīgs. 2001. gadā viņš kļuva par komandas galveno treneri. 2004.—05. gada sezonā Jalonens kļuva par Oulu "Kärpät" galveno treneri, nākamajās četrās sezonās kopā ar klubu izcīnot trīs SM līgas čempiones titulus.
No 2008. līdz 2011. gadam Jalonens bija Helsinku HIFK galvenais treneris, taču tad divas sezonas strādāja ar KHL klubu Ņižņijnovgorodas "Torpedo". 2013.—14. gada sezonā kopā ar Prāgas "Lev" sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan septiņās spēlēs piekāpjoties Magņitogorskas "Metallurg". No 2014. līdz 2016. gadam Jalonens bija Somijas hokeja izlases galvenais treneris, 2016. gada Pasaules čempionātā kopā ar komandu izcīnot sudraba medaļas.
No 2016. līdz 2020. gadam bija Šveices kluba SC Bern galvenais treneris Nacionālajā līgā. Divas reizes (2017. un 2019. gadā) aizveda komandu līdz Šveices čempiontitulam. 2022. gada martā tika apstiprināts par Čehijas hokeja izlases galveno treneri.
Jaunciems (Demenes pagasts)
Jaunciems ir ciems Demenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 246 km attālumā no Rīgas.
Daniels Russ
Daniels Russ (fr; dzimis ) ir Francijas starptautiskais meistars šahā (1982).
Biogrāfija
Cēlies no Francijas šahistu ģimenes. Viņa tēvs Mišels (1932-2002) ir bijis pieckārtējais Francijas šaha čempionātu laureāts, māte Žaklīna ir korespondencšaha lielmeistare, brāļi Žans-Luks (dzimis 1955. gadā), Luijs (dzimis 1957. gadā) ir starptautiskie meistari šahā, bet māsa Selīna (dzimusi 1953. gadā) ir starptautiskā sieviešu meistare šahā.
2009. gadā Zalcburgas starptautiskajā šaha turnīrā ''24. Schwarzacher Open'' dalījis 2.-5. vietu. 2011. gadā Bādenbādenes starptautiskajā šaha turnīrā Sommer-Open ieņēmis 3. vietu.
Pārstāvējis Francijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Bojans Ģorģievskis
Bojans Ģorģievskis (dzimis 1992. gada 25. janvārī Skopjē) ir ziemeļmaķedoniešu futbolists, kurš šobrīd (2019) spēlē Albānijas Superlīgas kluba FK Teuta Durrës.
Vismāras līcis
Vismāras līcis (de) ir jūras līcis Baltijas jūras dienvidrietumos Vācijas piekrastē, daļa no lielākā Mēklenburgas līča. Izvietojies starp Pēlas salu ziemeļaustrumos un Pomerānijas krastu dienvidos. Krasti mēreni izroboti; dienvidu piekrastē vairāki izteikti ielīči un zemesragi. Lielākā pilsēta krastā ir Vismāra, kas līdz 20. gadsimta sākumam bija viena no galvenajām Vācijas jūras tirdzniecības kuģu ostām.
Figaro kāzas
"Figaro kāzas" (it) ir austriešu komponista Volfganga Amadeja Mocarta komiskā opera (opera buffa) četros cēlienos. Sakomponēta 1786. gadā. Operas libretu sarakstījis Lorenco Da Ponte pēc Pjēra Bomaršē komēdijas piecos cēlienos ar tādu pašu nosaukumu (La Folle Journée, ou Le Mariage de Figaro). Operas pirmiestudējums notika Vīnē. Opera ir par kalpotājiem Figaro un Suzannu, kas gatavojas precēties, par spīti grāfa Almaviva simpātijām pret Suzannu.
Karogu iela
Karogu iela ir iela Jūrmalā, Ķemeru apkaimē. Karogu iela sākas krustojumā ar Puškina ielu un beidzas krustojumā ar Palangas ielu. Kopējais ielas garums ir 450 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Karogu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Karogu iela ir savienota ar šādām ielām:
2018.—2019. gada Spānijas futbola čempionāta Pirmās divīzijas sezona
2018.—2019. gada Spānijas futbola čempionāta Pirmās divīzijas sezona bija 88. La Liga, Spānijas augstākās futbola līgas, sezona. Tā sākās un noslēdzās.
Čempionātā uzvarēja FC Barcelona futbolisti, kas Spānijas čempionu titulu izcīnīja 26. reizi kluba vēsturē. Par sezonas labāko vārtu guvēju ar 36 vārtiem kļuva FC Barcelona spēlētājs Lionels Mesi.
Napoleons Hills
Napoleons Hills (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu Jaunās domāšanas (New Thought) kustības personālās attīstības grāmatu autors. Viņa 1937. gadā publicētā "Domā un kļūsti bagāts" (Think and Grow Rich) Hilla nāves brīdī bija publicēta 20 miljonos eksemplāru.
Dzimis Virdžīnijas štatā, nabadzīgā ģimenē. 1908. gadā, strādādams par reportieri, intervēja Endrū Kārnegiju, kurš esot ieteicis Hillam veikt pētījumu par bagātu un ietekmīgu cilvēku rakstura īpašībām, tos intervējot. To darīdams, Hills esot nonācis pie secinājumiem, kurus izklāstījis savās grāmatās. No 1933. līdz 1936. gadam bija prezidenta Franklina Rūzvelta padomnieks.
Keys to Tulsa
Keys to Tulsa ir 1997. gada kriminālfilma, kas balstīta uz Braiena Fēra Bērkija tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un viens no producentiem ir Leslijs Greifs. Galvenās lomas filmā atveido Ēriks Stolcs, Kemerone Diasa, Rendija Grafa, Mērija Tailere Mora, Džeimss Kobērns, Debora Kara Angere un Maikls Rūkers. Filmas pirmizrāde notika.
Hodkeviči
Izcelsme
Mūsdienu ģenealogi Hodkeviču dzimtas izcelsmi saista ar Kijivas kņazistes bajāru Hodku Jurgeoviču (ru, pirms 1422–1447), kas pieminēts Lietuvas dižkunigaišu Vītauta Dižā un Švitrigaiļa valdīšanas laikā. Agrāk viņu uzskatīja par lietuviešu bajāru Boreiku dzimtas atvasi.
1476. gadā pieminēts Vitebskas vaivads un Lietuvas lielhetmanis Jānis (Ivans) Hodkevičs, kas kopā ar brāli Pāvilu devās vizītē pie Romas pāvesta Siksta IV.
Vēsture
Reformācijas laikā viņa dēls Jānis Hodkevičs 1552. gadā pārgāja protestantismā, iestājās Svētās Romas impērijas karadienestā (1552-1555) un piedalījās impērijas karā ar Francijas karali. Pēc Livonijas kara sākšanās viņš kopā ar tēvu piedalījās kaujās pret cara Ivana IV vadīto krievu un tatāru karaspēku, 1560. gadā viņš sekmīgi aizstāvēja Viļakas pili. 1564. gadā J. Hodkeviču iecēla par Žemaitijas ģenerālstārastu, 1566. gadā par Lietuvas lielmaršalu, bet 1566. gada 26. augustā par Livonijas hetmani un ģenerāladministratoru. 1569. gada Ļubļinas Seimā J. Hodkevičs iestājās pret Ļubļinas ūnijas izveidošanu ar Polijas karalisti, tomēr pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts izveidošanas 1570. gadā konvertējās katolicismā, bija cieši saistīts ar jezuītiem. Žemaitijas ģenerālstārasts bija arī Jurģis Hodkevičs (1590-1595).
Jans Karols Hodkevičs Poļu—zviedru kara (1600—1629) laikā uzvarēja Salaspils kaujā 1605. gada 27. septembrī. Komandēja poļu karaspēku arī Moldāvijas magnātu kara (1593–1617) laikā, Poļu-krievu kara (1605–1618) laikā, kā arī Poļu-turku kara (1620–1621) laikā, kurā krita Hotinas kaujas laikā.
Atbrīvošanas aleja
Atbrīvošanas aleja ir galvenā iela Rēzeknē, tās kopējais garums ir 5,5 km. Tā ir garākā pilsētas iela, savienojot pilsētas ziemeļu un dienvidu robežu. Lielākā daļa ielas iet taisnā virzienā pāri visai pilsētai. Pēc tilta pāri Rēzeknes upei tā nedaudz maina virzienu, kā arī samazinās tās platums un attiecīgi joslu skaits no četrām uz divām.
Vēsture
Iela izveidojās pēc Pēterburgas — Varšavas šosejas izbūves 1836. gadā, sākotnēji Rēzeknes upes kreisajā pusē, bet drīz vien arī labajā, kur pašreiz atrodas pilsētas centrs. Pēc Krievijas impērijas ķeizara Nikolaja I vizītes Rēzeknē to sāka saukt par Nikolaja šoseju. 1840. gadā uzcēla pareizticīgo baznīcu ar galveno fasādi pret Nikolaja šoseju. Pēc 1847. gada pilsētas jaunā ģenerālā plāna apstiprināšanas ap Nikolaja šoseju sākās vērienīgāka apbūve. Pilsētas centrālajā laukumā uzcēla pilsētas valdes ēku. Katru gadu jaunajā centrā uzcēla ne vairāk par 4 — 5 namiem, iela ieguva Lielās Nikolaja ielas nosaukumu.
Pēc Latvijas neatkarības pasludināšanas un Latgales atbrīvošanas 1923. gada decembrī ielu pārdēvēja par Atbrīvošanas aleju, jo gar ielas abām malām bija regulāri liepu stādījumi. 1930. gadā sāka būvēt pieminekli "Vienoti Latvijai", kura celšanai sākotnēji bija paredzēts iztērēt 50 000 latu, bet tā kā saziedotais apjoms pārsniedza 100 000 latu, atlikusī summa tika izmantota, lai sakārtotu infrastruktūru ap pieminekli — tādējādi Atbrīvošanas aleja ieguva divus lokus, kuros tās joslas atdalās viena no otras, metot katra uz savu pusi loku ap pieminekli, tika rekonstruēti Atbrīvošanas alejas un Baznīcu ielas, kā arī Atbrīvošanas alejas un Pulkveža Brieža ielas krustojumi, izlīdzināti notekgrāvji. Pēc 1930. gados veiktās Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikraksts "Latgolas Vords" rakstīja, ka tā ir kļuvusi par modernāko ielu Latgalē. Ielas vidusdaļā tika uzklāts tam laikam augstas kvalitātes segums — dzelzsbetona plāksnes un izbūvēts velosipēdistu celiņš, klāts ar aukstasfaltu līdz arkveida dzelzsbetona tiltam pāri Rēzeknes upei (nopostīts Otrajā pasaules karā).
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas pieminekli Latgales atbrīvošanas pieminekli iznīcināja un Atbrīvošanas aleju pārdēvēja par Ļeņina ielu. 1950. gados pilsētas Ziemeļu rajonā uzbūvēja daudzdzīvokļu dzīvojamos namus rūpnīcu strādniekiem. 1957. gadā Ļeņina ielā uzbūvēja Piena Konservu kombinātu, bet 1971. gadā rūpnīcu "REBIR". 1965. gadā agrākā pieminekļa "Vienoti Latvijai" vietā uzcēla Ļeņina pieminekli. 1980. gados uzbūvēja pārvadu pāri dzelzceļam. Šis viadukts ar plašām uzbrauktuvēm arī šodien ir garākais tilts pilsētā. Iepretim Ļeņina piemineklim tika uzcelta jauna pilsētas domes ēka.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Atbrīvošanas aleja atguva savu kādreizējo nosaukumu. 2011. gadā sākās vērienīgi rekonstrukcijas darbi visā Atbrīvošanas alejas garumā, kas turpinājās līdz 2013. gadam. Ielai tika veikti kapitāli remontdarbi, ne tikai pilnībā nomainot tās segumu, bet arī visu pamatu. Tika nomainītas oriģinālās betona plāksnes ielas vidusdaļā, izbūvēti jauni gājēju celiņi, pilnībā nomainīts apgaismojums, laternas, uzstādīti jauni luksofori, atsevišķās vietās ar skaņas signāliem un taimeriem krustojumos, kur tie agrāk nav bijuši, ierīkotas gājēju saliņas pie pieminekļa "Vienoti Latvijai" un aplis ap to pārveidots par rotācijas apli. Papildus tam visam uzstādīti arī soliņi gar ietvju malām. Projekta ietvaros uzbūvēts pilnīgi jauns tilts pāri Rēzeknes upei.
Ielas raksturojums
Atbrīvošanas aleja ir garākā Rēzeknes iela. Tās kopgarums ir gandrīz 5,5 km, bet ielas braucamās daļas platums svārstās no 4 līdz 2 joslām. Tai ir 18 krustojumi un divi tilti pār dzelzceļu un Rēzeknes upi. Pilsētas galvenā iela būtībā ir Latvijas augstākās kategorijas autoceļš A13, kas savukārt ir daļa no Eiropas nozīmes autoceļa E262. Pilsētas teritorijā tas krusto reģionālos autoceļus P36, P54 un P55, kas ir attiecīgi Nikodema Rancāna un Latgales ielas.
Ielu savienojumi
Atbrīvošanas aleja ir savienota ar šādām ielām:
Objekti
Lielākās komerciestādes:
Šķilbēnu jaunā baznīca
Šķilbēnu Sāpju Dievmātes Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Balvu novada Šķilbēnu pagasta centrā Rekovā.
Vēsture
Pirmo Šķilbēnu katoļu baznīcu Šķilbēnos uzbūvēja 1924. gadā, pārbūvējot bijušo klēti. Pirmais draudzes prāvests Staņislavs Šikur-Kalvāns savas kalpošanas laikā pie tās piebūvēja divus, aptuveni 12 metrus augstus torņus, ar ko vienlaicīgi izveidojās priekštelpa dievnamam un tas kļuva garāks, bet ēkas otrā galā piebūvēja koka sakristeju.
1934. gadā prāvests L. Štagars uzsāka būvēt jauno Šķilbēnu baznīcu, 33 metrus garu un 16 metrus platu celtni. Logu augstumā uzcēla baznīcas mūrus, uzbūvēja divas sakristejas un apaļu loka eju gar presbitērija sienu. Šai ejai un sakristejām uzlika skārda jumtu. Vēl līdz galam neuzceltajā dievnamā darbdienās prāvests noturēja Svētās Mises. Baznīcu nepaspēja uzcelt līdz valsts iekārtas maiņai. Sākoties padomju varas gadiem, vadības funkcionāri līdz galam neuzbūvēto dievnamu draudzei atņēma, vēlāk ēkā ierīkojot ceļu daļas remontdarbnīcu. Latvijai atgūstot valstisko neatkarību, 1993. gada 1. decembrī baznīca šo ēku izdemolētā stāvoklī atguva atpakaļ. 2006. gadā toreizējais Šķilbēnu pagasta padomes priekšsēdētājs Sergejs Maksimovs vērsās pie Rēzeknes-Aglonas diecēzes bīskapa Jāņa Buļa ar lūgumu šo ēku pārbūvēt kā kultūras namu. Bīskaps nolēma ēku atjaunot atbilstoši sākotnējai iecerei, uzbūvējot dievnamu. 2006. gadā atsākās baznīcas celtniecības darbi un 2009. gada 16. augustā bīskaps Jānis Bulis to konsekrēja Sāpju Dievmātes godam.
Eksterjers
Dievnams ir mūra ēka, no galvenās fasādes puses tai ir divi stāvi. Virs galvenās ieejas atrodas moderna stila zvanu tornis, kas veidots no četriem betona stabiem, kurus nosedz jumts, zem kura atrodas zvans. Baznīcai vēl nav iekārtots dārzs, tai nav žoga.
Interjers
Virs baznīcas ieejas atrodas kora telpa. Telpa ir gaiša, ko dod plašie logi baznīcas sānu sienās gan sānu navās, gan vidējās navas augšējā pusē. Interjers veidots modernā un askētiskā stilā. Uz presbitērija gala sienas atrodas krucifikss. Dievnamā nav speciāls dievgalds, tā vietas vidējā daļā presbitērijā atrodas altāris, kas tur novietots, lai, celebrējot Svēto Misi, priesteris atrastos ar seju pret tautu. Baznīcā aplūkojamas Krustaceļa bildes. Sānu altāru pagaidām nav, to vietās kreisajā pusē atrodas Dievmātes glezna, bet labajā mākslinieces Astras Ločmeles Ambarovas Žēlsirdīgā Jēzus svētglezna, ko iesvētīja 2012. gadā. Dievnamā no 2011. gada ir aplūkojama pastāvīga liturģisko lietu ekspozīcija.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzes prāvests ir Staņislavs Prikulis, bet draudzi apkalpo priesteris Ivars Vigulis. Šķilbēnu draudze oficiāli sāka darboties 1923. gadā, to izveidojot no teritorijām, kas tika atdalītas no Baltinavas un Viļakas draudzēm. Draudzei ir divpadsmit kapsētas — Svičovas, Baharevas, Ančipovas, Čilipines, Plešovas, Augstasila, Ploskines, Gusakovas, Loginu, Dagunovas, Kozlovas un Vilkovas kapsēta.
2008. gada septembrī ar draudzes atbalstu tika izdota brošūra par godu baznīcas 85 gadu pastāvēšanas jubilejai. Dievnamā darbojas garīgās literatūras bibliotēka.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidas ir: Svētā Staņislava diena, Septiņu sāpju Dievmātes diena, Svētās Lūcijas diena.
Jaungailumi
Jaungailumi ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 259 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas keramiķa Pētera Gailuma un floristes Maijas Gailumas darbnīca, Gailumu ezers.
Eduārs Daladjē
Eduārs Daladjē (fr; dzimis, miris ) bija franču politiķis. Trīskārtējs Francijas premjerministrs (1933, 1934, 1938-1940). Bijis arī koloniju ministrs (1924—1925), kara ministrs (1925, 1932—1934, 1936—1940), izglītības ministrs (1925—1926, 1926), sabiedrisko darbu ministrs (1930, 1930—1931, 1932), ārlietu ministrs (1934, 1939—1940, 1940).
Pēc kara — parlamenta deputāts opozīcijā Šarlam de Gollam, no 1953. līdz 1958. gadam — Aviņonas mērs.
Pie skaistās, zilās Donavas
"Pie skaistās, zilās Donavas" (de) ir austriešu komponista Johana Štrausa II valsis. Skaņdarbs komponēts 1866. gadā, pirmoreiz izpildīts koncertā. Tiek uzskatīts par vienu no populārākajiem klasiskās mūzikas skaņdarbiem. Tomēr sākumā lielus panākumus tas neguva. Sākotnējai versijai bija arī vārdi, tomēr Štrauss 1867. gada Parīzes pasaules izstādei sacerēja orķestra versiju, kas arī guva panākumus.
SKS 43. ekspedīcija
'''SKS 43. ekspedīcija' (Экспедиция МКС-43; Expedition 43 jeb ISS-43'') bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2015. gada marta līdz jūnijam.
Apkalpe
Sākotnēji 3. lidojuma inženiera vieta bija paredzēta Jurijam Lončakovam, bet 2013. gada septembrī viņš atstāja kosmonautu vienību, saņemot darba piedāvājumu Gazprom.
Ekspedīcijas gaita
2015. gada 27. maijā ar stacijas manipulatoru Canadarm2, kuru vadīja no zemes, Permanent Multipurpose Module tika pārvietots no Unity moduļa uz Tranquility moduļa priekšējo pieslēgvietu. Tas tika darīts, lai atbrīvotu vietu, kur nākotnē varēs piekabināt ASV komerciālos kosmosa kuģus.
Jaungaiļi (Sīļukalna pagasts)
Jaungaiļi ir ciems Sīļukalna pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 199 km attālumā no Rīgas.
The Last Supper (filma)
The Last Supper ir 1995. gada kriminālkomēdija, kuras režisore ir Steisija Titla. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Aleksandrs, Kemerone Diasa, Nora Danna, Čārlzs Durnings, Rons Eldards, Anabeta Giša un Marks Harmons. Filmas pirmizrāde notika Toronto Starptautiskais kinofestivālā.
Pieci liberāli augstskolas studenti uz vakariņām uzaicina ekstremālu konservatīvistu grupu, lai viņus nogalinātu.
Rasnupļi
Rasnupļi ir ciems Rēzeknes novada Nautrēnu pagastā, otrs lielākais, pēc iedzīvotāju skaita, pagastā. Tā apkārtnē atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Rasnupļu (Opinku, Žogotu) pilskalns.
Ciems ir izvietojies pagasta vidienē 2 km attālumā no pagasta centra Rogovkas, 32 km no novada centra Rēzeknes un 269 km no Rīgas.
Dodžu pils
Pils atrodas pazīstamākā Venēcijas laukuma — Sanmarko laukuma — malā.
Astraja (nozīmju atdalīšana)
Astraja var būt:
Čārlzs Bjūruss
Čārlzs Bjūruss (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1760. gadi
1760. gadi bija gadu desmits, kas sākās 1760. gada 1. janvārī un beidzās 1769. gada 31. decembrī.
Kao Vjets Ngujens
Kao Vjets Ngujens (vi; dzimis 1987. gada 16 novembrī Hošiminā, Vjetnamā) ir vjetnamiešu izcelsmes Latvijas mākslinieks, vjetnamiešu restorānu „Pho+” un „Tavs Banh mi” īpašnieks un vadītājs, kā arī Latvijas Vjetnamiešu biedrības vadītājs.
Dzīvesgājums
2003. gadā, 15 gadu vecumā, kopā ar latvieti apprecējušo tēvu Kao pārcēlās uz Latviju. Latviešu valodu nav pratis, un sācis to apgūt pašmācības ceļā. Sākumā dzīvoja Ogrē un mācījās Ogres Valsts ģimnāzijā, taču pēc gada no ģimnāzijas latviešu valodas nepietiekamo zināšanu dēļ tika izslēgts, tāpēc mācības turpināja Ogres 1. vidusskolā, kur pabeidza 10. klasi. Līdztekus tam apmeklēja arī Ogres mākslas skolas studiju, kur viņa mākslinieka dotības bija ievērojis toreizējais skolas direktors Pēteris Aulmanis. Literatūrā vajadzēja lasīt grāmatas, tāpēc devies uz bibliotēku, kur prasījis visplānāko grāmatiņu un dabūjis Andreja Pumpura eposu „Lāčplēsis”, kas atstājusi uz Ngujenu lielu iespaidu.
Pēc 10. klases pabeigšanas Ogres 1. vidusskolā iestājās Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā, ko 2008. gadā pabeidza. Konsultēdamies ar latviešu vēsturiskā žanra mākslinieku Agri Liepiņu, skolas mācībspēkiem un mākslas kursu apmeklēšanas Beļģijā, kā Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolas diplomdarbu izstrādāja komiksu par Lāčplēša piedzimšanu un pirmajiem bērnības gadiem, kas bija pirmais šajā mākslas stilā veidotais diplomdarbs skolas vēsturē un tika novērtēta ar atzīmi „izcili”. 2009. gadā komiksu ar nosaukumu „Lāčplēša dzimšana” izdeva Zvaigzne ABC.
Pēc tam Ngujens iestājās Latvijas Mākslas akadēmijā, kur studēja grafisko mākslu, tomēr studijas 2. kursā pameta. 2012. gadā Zvaigzne ABC izdeva Ngujena turpinājumu iepriekšējam komiksam — „Lāčplēša hronika”. 2014. gadā ar runu „Lāčplēša cienīga Latvija” Ngujens uzstājās TEDxRiga konferencē. Kopš 2015. gada līdztekus mākslinieciskajai strādā arī Valsts Robežsardzē par vjetnamiešu valodas tulku, piedalīdamies vjetnamiešu nelegālo robežšķērsotāju pratināšanā, kā arī iesniegumu tulkošanā un tulkošanā tiesā. Vēlāk Ngujens veidoja ilustrācijas un animāciju 2018. gada filmai „Baltu ciltis”.
2019. gadā ieguva Latvijas pilsonību.
Marioss Šinis
Marioss Šinis (gr; dzimis ) ir Kipras šahists.
Biogrāfija
No 1980. gadu vidus līdz 1992. gadu vidum bijis viens no labākajiem Kipras šahistiem. Trīs reizes uzvarējis Kipras šaha čempionātos (1986, 1990, 1992).
Pārstāvējis Kipras komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Kopš 1999. gada šaha turnīros piedalās reti. Pazīstams kā viens no Kipras labākajiem šaha tiesnešiem. 2011. gadā saņēmis FIDE arbitra nosaukumu.
Biromi
Biromi ir viena no Nigērijas tautām, Džosas plato pamatiedzīvotāji. Apdzīvo galvenokārt Plato štata ziemeļrietumus un pierobežas rajonus Kadunas un Bauči štatos. Kopējais skaits tiek lēsts no 464 tūkstošiem līdz vairāk kā 1 miljonam. Alternatīvie etnosa nosaukumi ir afango, berumi, gbangi, kibo, kibuni, kibjeni un šošo. Ikdienā runā biromu valodā, oficiālajā saziņā lieto arī angļu valodu. Daļa biromu nosliecas uz pāreju uz hausu valodu. Lielākā daļa biromu ir kristieši, un to apdzīvotības areāls atrodas Nigērijas centrālajā daļā uz kristietības un islāma saskares līnijas, kādēļ biromi nereti ir iesaistīti reliģiskajos konfliktos. Pēc nodarbošanās biromi lielākoties ir lauksaimnieki.
Pēteris Durjans
Pēteris Durjans (hy) bija armēņu dzejnieks, dramaturgs un aktieris.
Dzimis Konstantinopoles pilsētas Īskīdaras rajonā nabadzīga kalēja ģimenē. Sešu gadu vecumā iestājies Īskīdaras skolā, kuru pabeidza 1867. gadā. Mācību laikā aizrāvies ar dzeju. 16 gadu vecumā strādāja par aptiekāra mācekli, vēlāk par sekretāru un skolotāju. Saistīja savu dzīvi ar teātri. Rakstīja dzeju, lugas un piedalījās izrādēs. 1871. gadā viņam parādījās pirmās tuberkulozes pazīmes. Dzejnieks miris 1872. gada 21. janvārī.
Jaunie Mozuļi
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P62.
Amatieris (filma)
"Amatieris" ir 2008. gadā izdota Latvijas spēlfilma. Filmas režisors ir Jānis Nords.
Sižets
Viktors ir žurnālistikas students, kurš agrāk nodarbojies ar futbolu, bet šobrīd tirgo marihuānu. Viktors uzzina, ka viņa draudzene Iveta taisās studēt Amsterdamā un vēlas doties viņai līdzi. Lai varētu nopelnīti pietiekami daudz naudas šim ceļojumam, Viktora rīcībā ir viena vasara. Lai gan māte palīdz viņam iekārtoties populārā sporta laikrakstā, honorārs ir par mazu. Viktors nolemj paplašināt savu nelegālo marihuānas biznesu. Tomēr, dzenoties pēc lielas naudas, viņš uzskrien lielām problēmām.
Kriss Horners
Kristofers Lī Horners (dzimis ) ir profesionāls ASV šosejas riteņbraucējs, kurš šobrīd pārstāv UCI Continental komandu Lupus Racing Team. Horners dzimis Japānā, Okinavā, bet uzaudzis Bendā Oregonā, kur dzīvo arī šobrīd. Viņš 2013. gadā 41 gada vecumā uzvarēja Vuelta a España sacensībās, kļūdams par vecāko Lielo tūru uzvarētāju.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Katedrāles iela (Jūrmala)
Katedrāles iela ir iela Jūrmalā, Ķemeru apkaimē. Katedrāles iela sākas krustojumā ar Sēravotu ielu un beidzas krustojumā ar Durbes ielu. Kopējais ielas garums ir 1000 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Katedrāles ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Starp Alejas un Durbes ielu tajā ir vienvirziena kustība Durbes ielas virzienā. Ielas nepāra numuru pusē ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve, bet pāra numuru pusē — Ķemeru parks.
Iela nosaukta Svēto Apustuļu Pētera un Pāvila Ķemeru pareizticīgo baznīcas vārdā.
Ielu savienojumi
Katedrāles iela ir savienota ar šādām ielām:
Eduards Kinneke
Eduards Kinneke (de, dzimis, miris ) bija vācu komponists, diriģents un pianists, vairāku populāru operu un operešu autors, sacerējis mūziku kinofilmām. Aktrises un dziedātājas Evelīnas Kinnekes (1921—2001) tēvs.
Viņa pazīstamākais darbs ir 1921. gada operete Der Vetter aus Dingsda (Brālēns no Batāvijas), kas arī mūsdienās pastāvīgi ir vairāku Vācijas un Austrijas teātru repertuārā. Daudzas šīs operetes ārijas un ansambļi joprojām ir labi pazīstami vācvalodīgajās valstīs.
Horners
Horners var būt:
Latvijas vēstnieks Nīderlandē
Latvijas Republikas vēstnieks Nīderlandes Karalistē ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Nīderlandē. Vēstniecība atrodas Koninginnegracht 27 Hāgā.
Vēsture
1921. gada 24. martā Nīderlandes Karaliste atzina Latvijas Republiku. Sākotnēji Latvijas sūtnis rezidēja Parīzē, tad Berlīnē. 1938. gadā Roterdamā nodibināja Latvijas ģenerālkonsulātu.
1940. gada vasarā Latvijas sūtnis Edgars Krieviņš pēc Nīderlandes un Latvijas okupācijas beidza savu darbību.
Padomju okupācijas laikā Nīderlande neatzina Latvijas PSR valsts varas un pārvaldes iestādes par likumīgām. Abu valstu diplomātiskās attiecības atjaunoja 1991. gada 27. augustā. 1998. gadā Hāgā sāka darboties Latvijas Republikas pagaidu pilnvarotais lietvedis Nīderlandē, Latvijas vēstniecību Hāgā atvēra 1998. gada janvārī.
Latvijas Universitātes Fizikas institūts
Vēsture
Dibināts 1946. gadā kā Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Fizikas un matemātikas institūts. 1950. gadā to pārdēvēja par LZA Fizikas institūtu.
1993. gadā aptuveni 20 darbinieki no LZA Fizikas institūta cietvielu fizikas un kodolfizikas laboratorijām pārgāja darbā uz LU Cietvielu fizikas institūtu, bet 1997. gadā to pārveidoja par LU Fizikas institūtu, 2006. gadā par LU aģentūru. 2005. gadā Fizikas institūts saņēma finansējumu projekta "Ampēra institūta zinātniskās infrastruktūras izveidošana uz Latvijas Universitātes Fizikas institūta bāzes" īstenošanai.
2019. gada janvārī institūts pārcēlās uz Latvijas Universitātes Zinātņu māju Jelgavas ielā 1 Torņakalna apkaimē.
Reins Etruks
Reins Tomass Etruks (et;, Tallina, Igaunija - , Tallina, Igaunija) bija Igaunijas trīskārtējs čempions šahā.
Biogrāfija
1954. un 1955. gadā kļuvis par Igaunijas skolnieku čempionu šahā. Piedalījies Igaunijas izlases sastāvā dažādās PSRS komandu šaha sacensībās, kur 1958. un 1967. gadā izcīnījis pirmo vietu pie sava galdiņa, bet 1962. gadā bijis trešais. Igaunijas čempionātos izcīnījis 9 medaļas: trīs zelta (1965, 1969, 1973), trīs sudraba (1964, 1966, 1970) un trīs bronzas (1962, 1967, 1968). 1974. un 1990. gadā uzvarējis Igaunijas čempionātā šaha ātrspēlē. 1971. gada Pērnavas šaha turnīrā ieņēmis 6. vietu. Piedalījies arī 1967. gada Latvijas šaha čempionātā un 1971. gada Latvijas šaha čempionātā. Beidzis Tartu Valsts Universitātes filoloģijas fakultāti.
Druja
Druja (be, ru) ir Latvijas-Baltkrievijas pierobežas agropilsētiņa Baltkrievijas ziemeļos, Vitebskas apgabala Braslavas rajonā. Izvietojusies Daugavas kreisajā krastā pie Drujkas upītes ietekas iepretī Piedrujas ciemam Latvijā.
Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1386. gadā Strijkovska rakstītajā "Poļu, lietuviešu, žemaišu un visas Krievzemes" hronikā, bet domājams, ka robežnocietinājums (par to liecina Borisa akmeņi) pie senā tirdzniecības ceļa no varjagiem uz grieķiem dibināts jau Polockas kņazistes laikā.
No 1490. gada Drujas cietoksnis piederēja kņazu Masaļsku dzimtai, Maskavijas—Lietuvas kara laikā 1515. gadā to nopostīja krievu karaspēks. Pēc 1565.—1566. gada Lietuvas teritoriālās reformas Druja ietilpa Braslavas apriņķī (Браслаўскі павет). 1611. gadā daļu pilsētas savā īpašumā ieguva Lietuvas kanclers Leons Sapeha. 1618. gadā līdzās Drujai nodibināts Sapežinas miests, kuram 1620. gadā piešķīra Magdeburgas tiesības, bet vēlākos laikos šīs tiesības attiecinājās arī uz Druju. Smoļenskas kara (1632—1634) laikā maskavieši atkal nopostīja Drujas cietoksni. 1643. gadā pilsētā uzcēla bernardīniešu klosteri. 1812. gada kara laikā 2.—3. jūlijā pie Drujas notika kauja ar Napoleona armiju.
Pēc Rīgas miera līguma noslēgšanas Druja atradās Viļņas apgabala, vēlāk Polijas Republikas teritorijā, 1933. gadā līdz Drujai uzbūvēja dzelzceļa līniju. Polijas kampaņas laikā to 1939. gada septembrī ieņēma Sarkanā armija.
5 Astraja
Astraja, arī 5 Astraja, oficiāli 5 Astraea ir asteroīds ar diametru apmēram 119 km. Objekts atrodas asteroīdu joslā. Tas ir neregulāras formas, pieder S tipa asteroīdiem.
Objektu atklāja vācu astronoms Kārlis Ludvigs Henke (Karl Ludwig Hencke) un nodēvēja to grieķu dievietes Astrajas vārdā. Astraja grieķu mitoloģijā ir Zeva un Temīdas meita, taisnības dieviete. Tas ir piektais atklātais asteroīds. K.Henke bija astronoms-amatieris, strādāja par pasta priekšnieku Prūsijas pilsētiņā Drīzenē. Astraju viņš atklāja nejauši, raugoties pēc Vestas. 1847. gadā viņš atklāja arī sesto asteroīdu – Hēbi.
Astrajai ir spoža virsma, iespējams sastāv no dzelzs-niķeļa maisījuma ar magnija un dzelzs silikātiem.
Kārsas iela
Kārsas iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Kārsas iela sākas krustojumā ar Hercoga Jēkaba ielu un beidzas krustojumā ar Zivju ielu. Kopējais ielas garums ir 960 metri, tā ir klāta ar smilšu segumu. Kārsas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Kārsas iela ir savienota ar šādām ielām:
Neimarka
Neimarka ir vēsturisks reģions Oderas upes abos krastos. Mūsdienās Neimarkas teritorija ir sadalīta starp Polijas (Lubušas vojevodistes un Rietumpomožes vojevodistes daļas) un Vācijas (Brandenburgas austrumu daļa) valstīm.
Vēsture
Ziemeļu krusta karu sākumā 1125. gadā Pjastu dinastijas Polijas lielkņazs Boļeslavs III Greizmutis pagāniem atņemtajā teritorijā nodibināja Lebušas bīskapiju (Diecezja lubuska, Bistum Lebus), kas atradās Gņezno arhibīskapu pārraudzībā. 1248. gadā Lebušas bīskapija nokļuva Magdeburgas arhibīskapijas pakļautībā.
Neimarka ("jaunā marka") dibināta kā Brandenburgas markgrāfistes austrumu daļa (1248–1401), vēlāk tā bija Vācu ordeņa valsts rietumu daļa (1402–1463), Brandenburgas-Prūsijas kopvalsts (1618–1701) un Prūsijas karalistes (1701–1871) daļa.
Pēc Vācijas impērijas izveides atradās tās sastāvā (1871–1918), līdz Otrajam pasaules karam Veimāras Republikas daļa, kopš 1945. gada Polijas daļa.
Jaunie Tokari
Jaunie Tokari ir ciems Dubnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 223 km attālumā no Rīgas.
Purva pameldrs
Purva pameldrs ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga, kuras ietvaros nodala zemākus taksonus. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā. Latvijā bieži visā teritorijā.
Grupas vai blīvas audzes ir sastopamas ūdenstilpju seklūdens joslā, purvos, grāvjos, mitros pļavu pazeminājumos un uz applūstošiem meža ceļiem.
Apraksts
Purva pameldrs ir daudzgadīgs, 10-60 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir apaļš un tam ir ložņājošs saknenis. Stublājs ir bez lapām, ir tikai lapu makstis pie pamata. Vārpiņa stublāja galā ir smaila un cilindriska. Ziedu skaits var būt ļoti dažāds: 20-70 (pēc ziedu skaita, apakšējās vārpiņas plēksnes garuma, riekstiņa lieluma un irbuļa paliekas formas nodala pasugas). Apakšējā vārpiņas plēksne apņem ne vairāk kā pusi no vārpiņas pamata. Zieda plēksnes galā ir smailas, tumšbrūnas, ar šaurāku, gaišu malu. Apziedņa matiņi ir 4, zobaini, aptuveni augļa garumā vai īsāki. Irbuļa palieka ir koniska. Auglis ir brūns riekstiņš. Zied jūnija beigās un jūlijā.
Piedņestras karogs
Piedņestras karogs (moldāvu: Drapelul Transnistriei) ir viens no Piedņestras simboliem. Karogs ir tieši tāds pats kā bijušās Padomju Savienības republikas Moldāvijas PSR karogs. Karogu veido trīs horizontālās līnijas: sarkana, zaļa un sarkana, kā arī dzeltens sirpis un āmurs ar zvaigzni virs tā karoga augšējā kreisā stūrī. Horizontālo līniju platumu proporcija ir 3:2:3. Sirpja un āmura izmērs ir viena piektdaļa no karoga platuma, bet iedomāti apvilktas zvaigznes diametrs ir viena desmitā daļa no karoga platuma. Zvaigznes simetrijas ass ir garuma desmitdaļas attālumā no karoga kreisās malas.
TU3
TU3 ir četrasu maģistrālā kravas, pasažieru šaursliežu dīzeļlokomotīve, paredzēta darbam PSRS Satiksmes ceļu ministrijas šaursliežu dzelzceļos.
Lokomotīves vēsture
Lokomotīve tika izstrādāta 1954. gadā Čehoslovākijā, rūpnīcā ČKD-Sokolovo. Sākotnējais lokomotīves apzīmējums Čehoslovākijas dzelzceļu sistēmā bija T47. Eksportam uz PSRS lokomotīves ieguva jaunu sērijas apzīmējumu TU3 "trešā tipa šaursliežu dīzeļlokomotīve" (тепловоз узкоколейный, тип третий).
Latvijas Top 40 (2016)
Latvijas Top 40 ir nacionālās apraides sabiedriskās radiostacijas Latvijas Radio 5 veidotais iknedēļas populārāko dziesmu saraksts. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2016. gadā Latvijas radiostacijas Latvijas Radio 5 iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā "Latvijas Top 40" ieguva 1. vietu, kā arī gada noslēguma četrdesmit vispopulārākās dziesmas valstī.