cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vācijas Sociāldemokrātiskā partija
Vācijas Sociāldemokrātiskā partija (de, SPD) ir viena no divām lielākajām Vācijas partijām, dibinājis Ferdinands Lasāls 1863. gada 23. maijā kā Vispārējo vācu strādnieku savienību (de). 1875. gadā Vispārējā vācu strādnieku savienība apvienojās ar 1869. gadā Vilhelma Lībknehta un Augusta Bēbeļa izveidoto Vācijas Sociālistisko strādnieku partiju (de). Laika posmā starp 1878. — 1890. gadu, partija darbojās nelegāli. Savu pašreizējo nosaukumu partija ieguva 1890. gadā, pēc vācu izņēmuma likuma pret sociālistiem atcelšanas.
SDP pēckara periodā
Rietumvācijā pēc partijas atdzimšanas, iesākumā SDP atradās opozīcijā. Pirmo reizi uzvarēja VFR vēlēšanās 1969. gadā un atradās valdībā līdz 1982. gadam (valdību šajos gados vadīja Villijs Brants, bet pēc tam — Helmuts Šmits). Savā Godesbergas programmā, kuru pieņēma 1959. gadā, SDP oficiāli atteicās no šķiru cīņas koncepcijas un klasiskā marksistiskiem principiem, saglabājot uzticību sociālās aprūpes programmām. Iesākumā SDP iebilda pret Rietumvācijas apbruņošanos un iestāšanos NATO, bet vēlāk tās pozīcija mainījās.
Padomju okupācijas sektorā, kur tika izveidota VDR, SDP un Vācijas Komunistiskā partija apvienojās Vācijas Sociālistiskās vienības partijā (de). Komunistiskās sistēmas demontāžas procesā, 1989. gadā, sociāldemokrāti izveidoja savu partiju (SDP), kura vēlāk, pēc valsts apvienošanas, pievienojās Vācijas Sociāldemokrātiskajai partijai.
1998. — 2005.
1988. gada oktobrī SDP, kad vēlēšanu saraksta augšgalā atradās Gerhards Šrēders, ar lozungiem par bezdarba samazināšanu, ekonomikas modernizāciju, ražošanas atbalstu un sociālas aizsardzības sistēmas saglabāšanu, uzvarēja parlamenta vēlēšanās, savācot 40,9 % balsu. Tika izveidota koalīcijas valdība kopā ar Zaļo partiju.
Krimas Autonomā Republika
Krimas Autonomā Republika ir autonoma republika Ukrainas dienvidos, Krimas pussalā. Robežojas ziemeļos ar Hersonas apgabalu un dienvidrietumos ar valsts nozīmes pilsētu Sevastopoli. Ziemeļrietumu krastu apskalo Azovas jūra un Kerčas šaurums, rietumu un dienvidu piekrasti — Melnā jūra.
Vēsture
Pirmā autonomā republika Krimas pussalā — Krimas APSR tika nodibināta 1921. gada 18. oktobrī agrākās Taurijas guberņas dienvidu daļā. 1926. gadā Krimā dzīvoja 718 tūkstoši iedzīvotāju, no kuriem krievi bija 42%, Krimas tatāri — 25%, ukraiņi — 11%, vācieši — 6%, ebreji — 5%, kā arī grieķi, armēņi, bulgāri un karaīmi.
Vācijas Sociāldemokrātiskā partija
1998. — 2005.
Vadot valsti Šrēderam nācās izlemt starp divām krīzes pārvarēšanas koncepcijām — liberālo ekonomistu piedāvājumam (iedzīvotāju sociālā atbalsta samazināšanas veidā) vai to, par kuru bija uzstājīgi kreisie sociāldemokrāti ar Oskaru Lafontēnu vadībā (nodokļu paaugstināšana turīgākajai sabiedrības daļai). Šrēders izvēlējās pirmo variantu, kas kalpoja par nesaskaņu iemeslu ar Lafontēnu.
Nemākot atrisināt strukturālas ekonomiskās problēmas, Šrēders gandrīz cieta sakāvi 2002. gada 22. oktobra vēlēšanās. Tikai stingra opozīcija amerikāņu iebrukumam Irākā un efektīva palīdzība Vācijas austrumu plūdu upuriem, palīdzēja SDP savākt 38,5 % balsu un iegūt minimālu pārsvaru pār Kristīgi demokrātisko partiju. SDP atkal izveidoja koalīcijas valdību kopā ar "Zaļajiem".
Krimas Autonomā Republika
Vēsture
Pēc Staļina nāves jaunā PSRS valdība 1954. gada 19. februārī, atzīmējot 300 gadus kopš 1654. gada Krievijas caristes sadarbības līguma ar ukraiņu kazakiem Bohdana Hmeļnicka vadībā, nodeva Krimas apgabalu Ukrainas PSR pakļautībā. Perestroikas laikā, 1987. gadā Krimā sāka atgriezties deportētie Krimas tatāri un viņu pēcteči. 1991. gada 12. februārī Krimas iedzīvotāju referenduma rezultātā Krimas apgabalu pārveidoja par Krimas APSR Ukrainas PSR sastāvā.
Vācijas Sociāldemokrātiskā partija
1998. — 2005.
2003. gada martā Šrēders palaida strukturālo ekonomisko reformu programmu, zināmu kā "Programma 2010" (Agenda 2010). Tā paredz izdevumu samazināšanu veselības nozarēs, pensiju un sociālajiem pabalstiem, kā arī darba likumdošanas liberalizāciju ar mērķi stimulēt jaunu darba vietu izveidi. Tas tomēr neļāva uzveikt ekonomisko stagnāciju, savukārt bezdarbnieku skaits Vācijā saglabājās 5 miljonu cilvēku līmenī vai 12 % darbspējīgo iedzīvotāju.
Krimas Autonomā Republika
Mūsdienas
Pēc PSRS sabrukuma un neatkarīgās Ukrainas Republikas pasludināšanas 1992. gada 26. februārī Krimas APSR Augstākā padome pārdēvēja Krimas APSR par Krimas Republiku. 1992. gada 5. maijā Krimas parlaments pasludināja Krimas Republikas suverenitāti un pieņēma konstitūciju, kurā 6. maijā iekļāva punktu par atrašanos Ukrainas sastāvā. 1993. gada 14. oktobrī Krimas parlaments izveidoja Krimas prezidenta institūciju. 1995. gada martā republikas nosaukumu mainīja uz Krimas Autonomā republika.
Vācijas Sociāldemokrātiskā partija
1998. — 2005.
2004. gadā SDP rindas pameta liels skaits partijas biedru ar kreisām pozīcijām. 2005. gadā viņi kopā ar bijušajiem komunistiem no VDR izveidoja Kreiso partiju.
Krimas Autonomā Republika
Mūsdienas
1997. gadā Ukraina un Krievija parakstīja Draudzības, Sadarbības un Partnerības līgumu, kura vienojās par bijušas PSRS Melnās jūras flotes sadalīšanu un Sevastopoles kara bāzes un Sevastopoles rajona nodošanu Krievijas Federācijas pārvaldībā. Pēc promaskaviskā prezidenta Janukoviča nākšanas pie varas 2010. gada aprīlī Ukrainas parlaments pagarināja Sevastopoles kara bāzes teritorijas iznomāšanu Krievijai līdz 2042. gadam.
Vācijas Sociāldemokrātiskā partija
1998. — 2005.
2004. gadā Šrēders atkāpjas no SDP vadītāja amata, par viņa pēcteci kļuva Francs Minteferings.
Krimas Autonomā Republika
Mūsdienas
Pēc Eiromaidana sacelšanās un Ukrainas valdības nomaiņas 2014. gada 26. februārī pret jauno Kijivas valdību noskaņotas bruņotas grupas ieņēma Krimas parlamenta ēku Simferopolē un virs tās uzvilka Krievijas karogu, bet 27. februārī Krimas Augstākā padome ārkārtas sēdē atcēla premjerministru Anatoliju Mogiļovu un ievēlēja šajā amatā partijas "Krievu vienotība" (Русское единство) līderi Sergeju Aksjonovu, kurš tūlīt vērsās pie Krievijas valdības ar lūgumu nodrošināt Krimā mieru un kārtību. 28. februārī karavīri bez pazīšanās zīmēm ieņēma valdības ēkas un lidostas Krimā, kas iezīmēja Krimas krīzes sākumu. Starptautisko situāciju saasināja Krievijas prezidenta Vladimira Putina vēršanās pie Krievijas Valsts domes 1. martā ar lūgumu atļaut izmantot Krievijas karaspēku Krimas teritorijā. Ukrainas armijā tika izsludināta pilna kaujas gatavība. 6. martā Krimas Augstākā padome pieņēma lēmumu par Krimas Autonomas Republikas pievienošanu Krievijai un referenduma organizēšanu.
16. martā Krievijas karaspēka klātbūtnē Krimas un Sevastopoles pilsētā notika referendums, kurā pēc balsu skaitīšanas komisijas ziņām par "atkalapvienošanos ar Krieviju" nobalsoja 96,47% referenduma dalībnieku Krimas Autonomajā Republikā un 96,59% Sevastopolē. Nākamajā dienā Krimas parlaments pasludināja neatkarību no Ukrainas, Krimas Republikas izveidošanu, un vērsās pie Krievijas ar lūgumu to uzņemt to Krievijas Federācijas sastāvā. Krievijas prezidents V. Putins parakstīja dekrētu, kurā atzina Krimas Republiku par suverēnu un neatkarīgu valsti, bet jau 18. martā parakstīja līgumu ar Krimas valdības pārstāvjiem par Krimas iekļaušanu Krievijas Federācijas sastāvā.
Vācijas Sociāldemokrātiskā partija
1998. — 2005.
Eiropas Parlamenta vēlēšanas 2004. gadā atnesa katastrofāli zemus rezultātus, pašus zemākus pēc Otrā pasaules kara (21,5 % balsu).
Krimas Autonomā Republika
Mūsdienas
Ukrainas valdība un lielākā daļa pasaules valstu šo referendumu un Krimas aneksiju pasludināja par neleģitīmu, uzskatot Krimu par Krievijas okupētu teritoriju.
Golf
Golf var būt:
Aste
Aste pārsvarā ir kustīgs dzīvnieku orgāns, kas atrodas ķermeņa aizmugurējā daļā. Hordaiņiem tā parasti ir mugurkaula turpinājums, bet dažiem dzīvniekiem asti veido arī spalvu vai saru pušķis.
Uzbūve
Lielākajai daļai mugurkaulnieku viens no ķermeņa nodalījumiem ir aste. To veido mugurkaula skriemeļi vai kopā saaudzis astes kauls. Zivīm, čūskām un bezkāju ķirzakām mugurkauls iedalās tikai vidukļa un astes nodalījumos. Visiem vidukļa skriemeļiem ir ribas, bet astes nodalījumā to nav. Zivīm pie astes pieder arī vertikāli novietota astes spura, turpretī vaļveidīgajiem tā atrodas horizontāli, jo, peldot, vaļi kustina asti no augšas uz leju, bet zivis — uz sāniem.
Rāpuļu astes formu ietekmē pielāgošanās dzīves videi. Piemēram, jūrasčūskām un krokodiliem ir no sāniem saplacināta aste, jo, peldot, šie dzīvnieki izdara kustības horizontālā plaknē.
Putniem, atšķirībā no to priekštečiem — rāpuļiem, aste ir kļuvusi īsāka, jo samazinājies skriemeļu skaits. Mūsdienās dzīvojošiem putniem ir 5—9 brīvie astes skriemeļi, bet pēdējie 4—8 skriemeļi saplūduši no sāniem saplacinātā astes kaulā, pie kura piestiprinās stūrspalvu pamats. Šāds saīsināts skelets dod izturīgu pamatu astei, vienlaikus saglabājot tās kustīgumu. Pateicoties stūrspalvām, aste iegūst papildu nesējvirsmu un piedalās lidojuma regulēšanā.
Zīdītājiem ir daudzveidīga astes uzbūve un pielietojums. Brīvo astes skriemeļu skaits svārstās no 3 (giboniem) līdz 49 (garastes zvīņnesim). Cilvēkpērtiķiem vispār nav astes.
Daļai zīdītāju asti klāj apmatojums, citiem tā ir kaila, vai ar matu pušķi astes galā. Aste var būt ādaina un plakana (bebriem), īsa un strupa (strupastēm) vai gara un lokana, kas spēj aptīties ap priekšmetiem (zirnekļpērtiķiem).
Citi veidojumi
Dažiem bezmugurkaulniekiem ķermeņa izvirzījumi ir tik izteikti, ka tiek izmantoti dzīvnieku nosaukumos, piemēram, spīļastes, zobenastes u. c.
Ozolnieku novada ģerbonis
Ozolnieku novada ģerbonis bija viens no Ozolnieku novada oficiālajiem simboliem. Ģerbonis ir vairoga formā, izmēra proporcija 0,40 x 0,48. Vairogs dalīts pēdā: zils ar zeltu; augšējā laukā zelta saules staru vainags ar lauzītiem stariem, apaļā caurlauzumā trīsstūrī savienotas trīs sudraba piecstaru zvaigznes. Ģerboņa autors ir Vladislavs Ladusāns.
11. jūlijs
11. jūlijs ir gada 192. diena pēc Gregora kalendāra (193. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 173 dienas.
Vārda dienas
Leonora, Svens
Mercedes-Benz
Mercedes-Benz ir vācu automašīnu zīmols un, kopš 2019. gada kā Mercedes-Benz AG, Daimler meitasuzņēmums, kas ražo luksus auto, autobusus un kravas automašīnas. Uzņēmuma galvenā mītne atrodas Vācijas pilsētā Štutgartē. Uzņēmuma vūsture izsekojama no 1890. gada, kad nodibinājās uzņēmums Daimler Motoren Gesellschaft.
Gadu gaitā Mercedes-Benz ir ieviesuši vairākas drošības un tehnoloģiju iespējas, kas šobrīd ir bieži sastopamas modernos auto. Mercedes-Benz automašīnu pārdevēji ir 130 pasaules valstīs. Šobrīd Mercedes Benz piedāvā pilnu auto klāstu, no maziem pilsētas auto līdz smagajiem auto. Smart "city cars" zīmols arī ir daļa no Mercedes-Benz kopš 1994. gada.
Sports
Mercedes gadu gaitā ir bijuši aktīvi motorsportā. Jau Formula 1 sacensību pirmsākumos Mercedes bija sava komanda, kura divreiz palīdzēja izcīnīt Huanam Manuelam Fanhio čempiona titulu. Pēc avārijas Lemānas sacīkstēs, kur gāja bojā desmitiem skatītāju, Mercedes aizgāja no autosporta.
Tiesa gan, firma atgriezās un pašlaik tā piedalās gan Formula 1, gan Deutsche Tourenwagen Masters, gan Formula 3 sacensībās. F1 tā ir McLaren dzinēju piegādātājs un tai pieder daļa komandas. Firmām sadarbojoties ir tapis Mercedes-Benz SLR McLaren sporta auto.
Sākot ar 2010. gadu Mercedes pieder sava Formula 1 rūpnīcas komanda, kas tika izveidota pārņemot Brawn komandu. Komandas nosaukums ir Mercedes GP. Tās piloti 2010. gadā bija vācieši Mihaels Šūmahers un Niko Rosbergs. 2010. gada sezonas komandu kopvērtējumā Mercedes ierindojās 4.vietā ar 214 punktiem.
Vēsture
Vēsture aizsākās ar Daimler Motoren Gesellschaft, kas ražoja Mercedes automobiļus kopš 1900. gada. Paralēli mašīnām, tie ražoja arī kuģu un aviāciju dzinējus, kas deva iemeslu 1909. gadā kā logotipu pieņemt trīsstarainu zvaigzni — markas panākumu simbolu uz sauszemes, ūdenī un gaisā.
No 1901. gada vārds Mercedes kļuva par automobiļu tirdzniecības marku, ko ražoja vācu kompānija Daimler-Motoren-Gesellschaft. To nodibināja Gotlībs Daimlers (Gottlieb Daimler) 1890. gadā Bad Kannshtate Štutgartes tuvumā, uz savas darbnīcas bāzes, kur 1886. gadā viņš uzbūvēja 4-riteņu automobili ar benzīna motoru, un skaitās pirmais pasaulē, kas to izdarījis.
1899. gadā Vilhelms Maibahs, kas aktīvi piedalījās pirmo Daimlera mašīnu radīšanā, uzbūvēja automobili Phoenix-Daimler ar 4-cilindru dzinēju un 24 zs jaudu, ar daudzām tehniskām kļūmēm. Tad manāmu ietekmi izrādīja Emils Ellineks, Daimler pārstāvniecības vadītājs Francijā un Austro-Ungārijas impērijas konsuls Nīcā. Viņam izdevās pārliecināt Maibahu radīt jaunu mašīnu, kura bija gatava 1901. gadā. Ellineka piedāvājums bija nosaukt auto viņa meitas Mersedesas vārdā.
Pirmais Mercedes 35R 5 ar 4-cilindrīgu motoru, darba apjoms 5913 cm3, bija ar klasisku agregātu izvietojumu (dzinējs priekšā, aizmugurējā piedziņa) kārtojumu un apveltīts ar ārieni, kuru tāpat sāka saukt par klasisku. Viņš kļuva par pamatu visu nākamo modeļu izstrādei, ko ražoja no 1902. gada zem markas Mercedes Simplex («Mersedes-Simpleks»).
Nākamajos gados Daimler izlaida veselu vieglo automašīnu gammu «mersedesus» ar motoriem kuru darba apjoms bija no 1568 līdz 9575 cm3, ieskaitot greznus modeļus ar pilnībā aizvērtajām virsbūvēm. Sacīkšu «mersedesi» uzvarēja daudzās starptautiskās sacīkstēs, kas tiek rīkotas līdz Pirmajam pasaules karam. Pirmo pēckara automobiļu starpā bija modelis 28/95PS ar 6-cilindru motoru 7250 cm3, uz kuras Pauls Daimlers 1922. gadā eksperimentēja ar apjomīgu spiedni (ar kompresoru), kas ir uzstādāma pie kloķvārpsta un paaugstinājusi dzinēja jaudu apmēram 1,5 reizes. Šos darbus 1923. gadā turpināja jaunais, galvenais inženieris Ferdinands Porše. Tajā pašā gadā iesākās pirmo mašīnu ražošana ar 4-cilindru dzinējiem ar darba apjomu 1568 un 2614 cm3, ko aprīkoja ar kompresoru, bet no 1924. gada sāka ražot populārāku sēriju 24/100/140 PS ar 6-cilindru motoru 6240 cm3 darba tilpumu un 100—140 zs jaudu.
Ražošana
Bez Vācijas, Mercedes-Benz ir ražotnes arī daudzās citās valstīs, to skaitā:
Tatjana Veinberga
Tatjana Veinberga (dzimusi Rīgā, mirusi ) bija Latvijas volejboliste, kas karjeras laikā pārstāvēja PSRS izlasi.
Karjeras sākumā nodarbojusies arī ar airēšanu. Volejbolu spēlējusi "Daugava"/LVU, "Elektrons", "Straume" komandās. Piedalījusies, kur PSRS izlases sastāvā izcīnījusi zelta medaļu. T. Veinberga kļuva par pirmo un pašlaik vienīgo Latvijas sportisti, kas kļuvusi par olimpisko čempioni volejbolā.
Likums par pieminekļu aizsardzību (Latvija)
Likums par pieminekļu aizsardzību bija 1923. gadā Latvijā pieņemts likums par kultūras pieminekļu aizsardzību.
Priekšvēsture un likuma pieņemšana
Likumprojektu sāka izstrādāt 1920. gada jūnijā. Tas tika apspriests vairākās Latvijas Satversmes sapulces sēdēs. 1922. gada martā to iesniedza Satversmes sapulces prezidijam, maijā Satversmes sapulce to atdeva atpakaļ pārstrādāšanai. Projekts bija radikāls, jo vērsās pret privātīpašnieku tiesībām uz viņu īpašumā esošajiem kultūras pieminekļiem. Projekta noraidījumam sekoja asas kultūras darbinieku pretenzijas. Pārstrādāto likumu par pieminekļu aizsardzību Saeima pieņēma 1923. gada 15. jūnijā. Šo likumu 1932. gada 29. oktobrī papildināja.
Likuma saturs
Likums sastāvēja no četrām nodaļām:
Salīdzinot ar 1922. gada likumprojektu, bija pazudusi nodaļa par privātpersonām piederošajiem pieminekļiem.
Likumā tika noteikta aizsargājamo objektu definīcija: "Visi nekustamie un kustamie objekti, kam ir arhitektoniska, etnogrāfiska, mākslinieciska, vēsturiska vērtība", taču netika minēta zinātniskā vērtība. Aizsardzībai tika pakļauti tēlniecības, tēlotājmākslas pieminekļi (darbi), bet ne jaunāki par 50 gadiem. Pēc likuma par pieminekļiem varēja atzīt arī kauju un kapu vietas, kā arī citas vietas, ar kurām saistās vēsturiski notikumi, teikas, kulti, arī atsevišķi vēsturiski objekti, juridiskām personām piederošas kolekcijas — numismātiskās, heraldiskās utt. Pēc likuma pieminekļus bija paredzēts aizsargāt kopā ar apkārtni. Likuma 2. nodaļa noteica pieminekļu pārvaldi — darbības, kas veicamas pieminekļu aizsardzības institūcijai — Pieminekļu valdei.
Rons Hekstals
Rons Hekstals (dzimis 1964. gada 3. maijā) ir bijušais kanādiešu hokejists, vārtsargs. Teju visu savu profesionālo karjeru aizvadot NHL kluba Filadelfijas "Flyers" rindās, Hekstals 1987. gadā kā izslēgšanas vērtīgākais spēlētājs ieguvis Kona Smita balvu, kā arī Vezinas balvu.
Pašlaik (2021) ir NHL vienības Pitsburgas "Penguins" ģenerālmenedžeris.
Spēlētāja karjera
Hekstals bija ārkārtīgi mobils un agresīvs spēlētājs, viņš kļuva par pirmo vārtsargu, kurš regulāri atstāja vārtsarga laukumu, tādējādi palīdzot komandas aizsargiem, tāpat viņš trīs reizes tika diskvalificēts uz vairāk nekā sešu spēļu ilgu periodu.
1987.—88. gada sezona Hekstals kļuvs par pirmo vārtsargu NHL, kam izdevies gūt vārtus.
Olita Rause
Olita Rause (dzimusi Latvijā) ir Latvijas šahiste, starptautiskā lielmeistare sievietēm (1993), starptautiskā meistare (1995), korespondencšaha lielmeistare (1999).
Šahistes karjera
Olita Rause ir izcīnījusi trīs sudraba medaļas Latvijas sieviešu šaha čempionātos: 1981. gadā (turnīrā uzvarēja Astra Goldmane), 1984. gadā (turnīrā uzvarēja Anda Šafranska) un 1994. gadā (zaudēja papildmačā Andai Šafranskai ar 1,5:2,5). 1986. gadā Olita Rause pārstāvēja Latviju PSRS sieviešu komandu šaha čempionātā Minskā pie otrā galdiņa. Olita Rause ir pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi 31. šaha olimpiādē Maskavā pie 2. galdiņa (+4, =3, -4). Olita Rause bija viena no spēcīgākajām korespondencšaha spēlētājām pasaulē. Viņa ir uzvarējusi ICCF VI Pasaules kausa izcīņā. 2019. gadā pēc 15 gadu pārtraukuma piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātā, kurā ierindojusies 9. vietā.
Starptautiskās Korespondencšaha federācijas 2023.gada janvāra reitinga sarakstā ierindojas pirmajā vietā pasaulē ar reitingu 2684.
Personīgā dzīve
Olita Rause ir beigusi Latvijas Universitāti ar filoloģijas maģistres grādu. No 2001. gada decembra līdz 2017. gada februārim bijusi "Jāņa Rozes" apgāda galvenā redaktore. Bija precējusies ar lielmeistaru Igoru Rausi.
Polo (nozīmju atdalīšana)
Polo var būt:
Asais jānītis
Asais jānītis (Erigeron acris) ir divgadīgs vai daudzgadīgs kurvjziežu dzimtas lakstaugs. Augs ir neliels, 10-30 cm augsts. Bieži sastopams sausās, smilšainās ceļmalās, laukos, mežmalās. Saknenis mezglains, slīps. Stumbrs stāvs, retumis pacils, tumši iesārts, ar raupjiem matiņiem, augšdaļā zarains. Lapu daudz, tās pamīšus, vienkāršas, veselas, iegareni otrādi olveidīgas, iegarenas vai lancetiskas, līdz 10 cm garas un 1,5 cm platas, ar matiņiem; lapas plātnes mala gluda vai ar attāliem zobiņiem, pamats ķīļveida, gals strups vai īsi smails; apakšējās lapas ar īsu kātu, augšējās sēdošas. Zied no jūnija līdz septembrim. Ziedu kurvīšu nedaudz, tie 0,6-1,3 cm plati, sakopoti ķekarā vai skarā. Vīkala lapas piekļāvīgas, šauri lineāri lancetiskas, smailas, ar pelēkiem, gariem matiņiem. Kurvīša gultne kaila. Kausmatiņi 1 rindā, balti vai iesārti, divreiz tik gari kā auglis. Kurvīša malā 30-40 sārti violeti vai zilgani sievišķi mēlziedi, tikpat gari kā stobrziedi vai mazliet garāki par tiem, apmēram 2 reizes garāki nekā vīkals; kurvīša vidū zaļgandzelteni divdzimumu stobrziedi. Auglis - sēklenis ar nedaudz matiņiem. Augam īpatnēja smarža un asa garša. Izmanto arī ārstniecībā, jo augam piemīt antiseptiska, pretiekaisuma, sāpes remdinoša iedarbība.
Zāra
Zāra var būt:
Zāra (upe)
Zāra (vācu — Saar, franču — Sarre) ir upe Francijā un Vācijā. Mozeles labā krasta pieteka. Sākas Vogēzos.
Olimpiāde
Olimpiāde var būt:
Frenklins Pīrss
Frenklins Pīrss (en; dzimis, miris ) bija Amerikas Savienoto Valstu četrpadsmitais prezidents, pārstāvēja Demokrātisko partiju. Prezidenta amatā bija no līdz. Viņš uzskatīja abolicionisma kustību kā būtisku draudu valsts pastāvēšanai. Viņš atsvešināja pretverdzības grupas, atbalstot un parakstot Kanzasas—Nebraskas likumu un īstenojot aizbēgušo vergu likumu; viņam neizdevās novērst konfliktu starp ziemeļiem un dienvidiem, radot dienvidu atšķelšanos un augsni Amerikas pilsoņu karam.
Politikas zinātnieki Frenklinu Pīrsu ir atzinuši par vienu no sliktākajiem ASV prezidentiem.
Biogrāfija
Frenklins Pīrss ir dzimis Hilsboro, Ņūhempšīras štatā. Viņa tēvs Bendžamins Pīrss bija leitnants ASV Neatkarības karā. 12 gadu vecumā beidza mācīties vispārējās skolās un sāka mācīties privātskolās. 15 gadu vecumā iestājās Bovdoinas koledžā, kur labi padevās publiskā runa. Pabeidzis koledžu, Frenklins Pīrss uzsāka mācības Northemptonas tieslietu skolā.
Frenklins Pīrss nomira 64 gadu vecumā,, no aknu cirozes.
Latvijas Olimpiāde
Latvijas Olimpiāde ir daudzu sporta veidu sacensības, kas notiek ik pēc četriem gadiem, tā tiek iedalīta Ziemas Olimpiādē un Vasaras Olimpiādē. Pirmā Latvijas Olimpiāde notika 2004. gadā Ventspilī. Latvijas Olimpiāde parasti notiek tajā gadā, kad notiek arī attiecīgās sezonas Olimpiskās spēles.
Hromatiskā gamma
Hromatiskā gamma vienkārši iekļauj visas 12 Eiropas mūzikā lietotās notis. Visas pārējās gammas rietumu mūzikā ir apakškopas hromatiskajai gammai. Tās intervālu attiecība ir 1/2 1/2 1/2 1/2 1/2 1/2 1/2 1/2 1/2 1/2 1/2 1/2.
Muzikālu nozīmību ieguva 20. gadsimtā, attīstoties modernajiem mūzikas stiliem. Uz zināmas daļas mūzikas instrumentu hromatisko gammu nemaz nav iespējams nospēlēt.
Spāres
Spāres jeb spāru kārta (Odonata) ir liela izmēra kukaiņu klases (Insecta) kārta, kas apvieno vienādspārnu spāres (Zygoptera), dažādspārnu spāres (Anisoptera) un Āzijas primitīvās spāres (Epiophlebioptera).
Spāru kārtā ir apmēram 5900 sugas, kas iedalītas 31 dzimtā. Latvijā sastopamas 60 spāru sugas, bet iespējams to skaits ir lielāks. Pasaules Apdraudēto dzīvnieku Sarkanajā sarakstā jau 1990. gadā bija ierakstītas aptuveni 140 spāru sugas, no kurām 5 sastopamas arī Latvijā. No tām Latvijas Sarkanajā grāmatā uzņemtas 3 sugas — zaļā dižspāre (Aeshna viridis), zaļā upjuspāre (Ophiogomphus cecilia) un dzeltenkāju upjuspāre (Gomphus flavipes), bet izlaistas 2 sugas — raibgalvas purvuspāre (Leucorrhinia albifrons) un resnvēdera purvuspāre (Leucorrhinia caudalis), jo Latvijā tās pagaidām nav apdraudētas. Kopumā Latvijas Sarkanajā grāmatā ir 17 sugas. Vēl dažas reti sastopamas spāres ir ziemeļu krāšņspāre (Coenagrion concinnum), zilganā krāšņspāre (Coenagrion vernale) un ziemeļu smaragdspāre (Somatochlora arctica).
Zinātniskais nosaukums Odonata atvasināts no grieķu vārda οδόντoς (odontos), kas latviski nozīmē zobs, tādējādi atspoguļojot faktu, ka spārēm ir zobi.
Izskats un īpašības
Spāres ir vidēji lieli vai lieli kukaiņi. Lielākā Latvijas spāre ir karaliskā dižspāre (Anax imperator), kuras ķermenis ir aptuveni 10 cm garš, bet spārnu plētums līdz aptuveni 11 cm. Parasti spāres ir spilgti raibkrāsainas, reizēm metāliski zaļas, brūnganas vai bronzas krāsā zaigojošas, retumis zili spīdīgas.
Spāres raksturo slaids ķermenis, liela, kustīga galva, ar labi attīstītām fasetacīm un grauzējtipa mutes orgānu, spēcīgas, paresninātas krūtis, divi pāri labi attīstītu plēvveida spārnu un stabveida vēders. Galva parasti platāka nekā krūtis, kustīgi savienota ar sīkajām priekškrūtīm. Acis uzkrītoši lielas, šķirtas vai saskarīgas. Lielās acis un kustīgā galva noder orientējoties lidojot un noskatot medījumu. Pie labi attīstītajām, saplūdušajām viduskrūtīm un pakaļkrūtīm piestiprinās divi pāri bagātīgi dzīslotu, caurspīdīgu spārnu, kas reizēm ir ar tumšiem, retāk ar dzelteniem plankumiem. Tikai zilspāru ģints (Calopteryx) spārēm ir viscaur zili, zaļgani vai pelēcīgi spārni.
Lielās spāres no dažādspārņu apakškārtas (Anisoptera) ir ļoti labas lidotājas, kuru ātrums pat īpaši nesteidzoties sasniedz 25—35 km/h. Izmantojot gaisa strāvas, tās bieži vien dodas ilgstošos planējošos medīšanas lidojumos. Latvijā ļoti bieži sastopamo četrplankumu ceļotājspāru (Libellula quadrimaculata) bari retumis dodas tālos lidojumos. Sīkākās spāres no vienādspārņu apakškārtas (Zygoptera) lido lēnāk. Turklāt zilspāres lido it kā mētādamās, atgādinot dienastauriņus.
Dzīves veids
Spāres ir plēsīgas (zoofāgas), kas pārtiek no citiem dzīvniekiem. Pieaugušās spāres lidojot medī citus kukaiņus: vai nu ķer lielākus lidojošus kukaiņus vai no augiem "nolasa" sīkos kukainīšus. Spāru kāpuri pārtiek no citu kukaiņu kāpuriem, sīkiem vēžveidīgajiem, posmtārpiem, zivju mazuļiem.
Spāru kāpuri dzīvo visdažādākās ūdenstilpēs: ezeros, dīķos, bedrēs, lielos grāvjos, upēs. Upjuspāru dzimtas (Gomphidae) sugu kāpuri mitinās tikai tīrās upēs. Tekošos ūdeņos Latvijā sastopamas vēl citas sugas: strautuspāre, upju zilspāre, strauta zilspāre un platkājspāre. Latvijā kopumā ir 8 sugas, kas raksturīgas tekošiem ūdeņiem. Tās parasti cilvēku saimnieciskās darbības dēļ ir visvairāk apdraudētās sugas. Stāvošo ūdeņu spāres bieži mitinās arī lēni tekošās upēs. Dažas, it īpaši purvuspāru ģints (Leucorrhinia) sugas dzīvo stipri aizaugušās, purvainās ūdenstilpēs, pat tipiskos brūnos kūdraspurvu ūdeņos.
Spāru pētniecība Latvijā
Pirmās ziņas par Latvijas spārēm publicētas jau 18. gadsimta otrajā pusē, kad Latvijas dzīvās dabas izpētes pamatlicējs J. B. Fišers (1778, 1791) nosauca 10 sugas. Pēc aptuveni 100 gadiem reģistrēto sugu skaits sasniedza 26. Pirmo lielo un visai pilnīgo darbu par Latvijas spārēm 1942. gadā publicēja zoologs un hidrobiologs B. Bērziņš, kas pasaulē plaši pazīstams kā virpotāju (Rotatoria) speciālists. Šajā rakstā minētas 47 sugas, un tas uzlūkojams par Latvijas spāru faunas pamatdarbu. Periodā starp 1943. un 1997. gadu vairākus darbus par spārēm publicējis Zandis Spuris.
Klasifikācija
Spāru kārta (Odonata)
Sniegbaltīte (nozīmju atdalīšana)
Sniegbaltīte var būt:
Informātika
Informātika (en) ir zinātnes nozare, kas pēta informācijas ievadi, apstrādi, saglabāšanu, un izvadi, kā arī pēta matemātiskās struktūras saistībā ar datoru jeb elektronisko skaitļojamo mašīnu (ESM), kā arī šo teorētisko atziņu izstrādi un ieviešanu dzīvē. Vārds "informātika" ir cēlies no vārdiem "informācija" un "automātika". Galvenokārt tā ir saistīta ar elektroinženieriju, matemātiku un lingvistiku.
Informātiskie procesi
Informātika mūsdienīgā veidolā izveidojās 20. gadsimta trešajā trešdaļā.
Viecītes
Viecītes ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Stendes upes kreisajā krastā 4,4 km no pagasta centra Blāzmas, 36 kmno novada centra Ventspils un 161 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Puzes muižas bijušās Viecītes pusmuižas (Wezitten). Pie Viecītēm atrodas arheoloģijas piemineklis Jaunviecīšu senkapi.
Akomodācija
Akomodācija (fr, no la — 'piemērošanās') ir acs lēcas spēja mainīt tās izliekumu, respektīvi, fokusu jeb optisko stiprumu, pielāgojoties priekšmetu aplūkošanai dažādā attālumā. Akomodējoties acs izmaina savu optiskās sistēmas laušanas spēju tā, lai visu objektu attēli, kuri atrodas starp tuvāko skaidras redzes punktu un tālāko skaidras redzes punktu, veidotos uz tīklenes, nevis pirms vai pēc tās.
Akomodācija ir ļoti būtiska redzes sistēmas funkcija, kuras darbību nodrošina sarežģīts un smalks neiromuskulārās sistēmas mehānisms (sk. ciliārais muskulis). Līdz ar to dažādi traucējumi šajā sistēmā var izjaukt akomodācijas mehānisma darbību, un tas var būt iemesls pasliktinātai redzei. Tāpēc, izmeklējot cilvēku redzi, ir svarīgi novērtēt arī acs akomodācijas darbību.
Acs akomodāciju teorētiski pamatoja angļu fiziķis Tomass Jangs 1793. gadā un vācu fiziologs Hermans Helmholcs 1853. gadā.
Medicīnisku izmeklējumu veikšanai (acs dibena izmeklēšanai) lieto preparātus, kas nomāc akomodācijas spēju (atropīnu). Pazīstamākais acs akomodācijas defekts ir tuvredzība.
Stārķi
Stārķi, stārķu ģints (Ciconia) ir viena no stārķu dzimtas (Ciconiidae) putnu ģintīm, kas apvieno 7 sugas. Viena no tām mājo Dienvidamerikā, bet pārējās sastopamas Eiropā, Āzijā vai Āfrikā. Vislabāk zināmā stārķu ģints suga ir baltais stārķis. Gājputnu sugas kā baltais stārķis un melnais stārķis lidojumā ir atkarīgi no siltā gaisa plūsmām, jo, saudzējot enerģiju, tie daudz planē. Tie pamatā lido tikai virs sauszemes. Tādēļ Vidusjūru tie šķērso visšaurākajās vietās, kā virs Gibraltāra un Bosfora šauruma.
Latvijā ligzdo 2 stārķu ģints sugas: baltais stārķis (Ciconia ciconia) un melnais stārķis (Ciconia nigra).
Uzvedība un barība
Stārķu ģints putni veido monogāmus pārus uz mūžu. Tie parasti no zariem būvē lielu ligzdu augsta koka galā, lai gan maguari stārķis (Ciconia maguari) ligzdu būvē uz zemes. Trīs sugas no stārķu ģints ligzdas būvē cilvēku apdzīvoto vietu tuvumā. Stārķi barojas ar vardēm, ķirzakām, kukaiņiem, čūskām, nelieliem putniņiem un grauzējiem. Lidojumā stārķu kakls ir izstiepts taisni uz priekšu.
Rūdolfs Pērle
Rūdolfs Pērle (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs un izgudrotājs. Ievērojamākais simbolisma pārstāvis Latvijas mākslā.
Biogrāfija
Rūdolfs Pērle ir dzimis 1875. gada 9. maijā Valkas apriņķa Mēru muižā (tagad Smiltenes novada Bilskas pagastā), kalēja ģimenē. Pēc Aumeistera draudzes skolas beigšanas 1892. gadā sāka mācīties par daiļdārznieku Kārļa muižā pie Cēsīm. 1897. gadā uzsāka studijas Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Sanktpēterburgā. Pēc skolas beigšanas palika Pēterburgā un strādāja kā zīmētājs, vēlāk gaisa balonu nodaļas vecākais meistars gumijas izstrādājumu fabrikā Треугольник. Uzlaboja balonu gumijas drānas saspiešanas tehnoloģiju.
Līdztekus darbojās latviešu mākslinieku apvienībā Rūķis, satīriskajā žurnālā Svari un piedalījās mākslas izstādēs Pēterburgā, Rīgā un Maskavā. No 1908. līdz 1915. gadam piedalījās Krievu akvarelistu biedrības izstādēs. Pēc 1911. gada Rūdolfs Pērle ietekmējies no Mikaloja Konstantīna Čurļoņa gleznošanas stila.
Pirmā pasaules kara laikā strādāja Karsas militāro gaisa balonu fabrikā Kaukāza frontē, kur nodarbojās arī pie kara raķešu tehnoloģiju uzlabošanas. Viņa izgudrojumi patentēti 1916. gada 22. jūnijā.
Miris 1917. gada 30. jūnijā Petrogradā no apendicīta komplikācijām. 1921. gadā pārapbedīts Zvārtavas pagasta Aumeisteru kapos, kur 1924. gadā viņam atklāts B. Dzeņa veidots piemineklis.
Māksla
Darbībās sākumposmā Pērle strādājis galvenokārt akvareļa tehnikā, gleznojot reālistiskas dabas ainavas. Īpaši daudz gleznojis un zīmējis ziedu kompozīcijas. Dzīves pēdējos gados gleznojis galvenokārt fantastiskas, vizionāras ainavas-vīzijas, visdažādākajās tehnikās. Darbi ir dažādu simbolu pilni. Daļa gleznu ir interpretējamas kā analoģijas ekspresionistu eksaltētajām vīzijām. Komandējuma laikā Kaukāzā plaši sāk izmantot kalnu motīvus.
Neitans Eklstons
Neitans Džefrijs Juniors Eklstons (en; dzimis Mančestrā, Anglijā) ir angļu futbolists, uzbrucējs. Pašlaik (2021) Eklstons spēlē Anglijas National League North līgas komandā Nuneaton Borough.
"Liverpool"
Uz Liverpūles komandas sitēmu Eklstons pārcēlās no "Bury" jau 15 gadu vecumā. 2009./2010. gada sezonā viņš pastāvīgi spēlēja "Liverpool" rezervistu komandas sastāvā pēc aizvadītas sezonas U-18 vienībā. 27. augustā, savā debijas mačā rezervistu sastāvā, Eklstons guva divus vārtus, kuri gan nepalīdzēja uzveikt Blekbērnas "Rovers" - 2:3.
Eklstonu izsauca uz pieaugušo komandu, gatavojoties UEFA Čempionu līgas mačiem grupu turnīrā.
Benjamins Raihs
Benjamins Raihs (de; dzimis Arzlimpicālā, Austrijā) ir profesionāls austriešu kalnu slēpotājs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem kalnu slēpotājiem visā šī sporta veida vēsturē.
Neitans Eklstons
"Liverpool"
"Liverpool" komandā viņš debitēja tā paša gada 28. oktobrī, kad nomainīja Filipu Degenu Līgas kausa mačā ar Londonas "Arsenal". Dažas dienas vēlāk viņš debitēja arī Anglijas Premjerlīgā, kad izgāja laukumā spēlē ar "Fulham".
Benjamins Raihs
Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (2002, 2006, 2010). 2002. gadā Soltleiksitijā izcīnīja divas bronzas medaļas slalomā un kombinācijā, 2006. gadā Turīnā izcīnīja divas zelta medaļas slalomā un milzu slalomā. 2010. gadā Vankūverā viņam neizdevās izcīnīt kādu medaļu, slalomā viņš izcīnīja 4. vietu, kas bija viņa labākais panākums šajās spēlēs.
Neitans Eklstons
"Huddersfield Town"
uzbrucējs pievienojās Pirmās līgas klubam "Huddersfield Town", liverpūlieši viņu izīrēja uz mēnesi. Savā debijas spēlē divas dienas vēlāk pret "Yeovil Town" Eklstons guva vārtus, kas palīdzēja uzvarēt ar 1:0.
Benjamins Raihs
Pasaules čempionātos ir izcīnījis vairākas visu kalumu medaļas: zeltu slalomā (2005), kombinācijā (2005) un komandu sacensībās (2007), sudrabu slalomā (2001), divus milzu slalomā (2005, 2007), supergigantā (2005) un superkombinācijā (2007), bronzu nobraucienā (2005).
Neitans Eklstons
"Huddersfield Town"
1. februārī "Liverpool" paziņoja, ka pagarina īres termiņu līdz. Savā trešajā spēlē komandā, pret "Gillingham", viņš rupji pārkāpa noteikumus pret pretinieku spēlētāju mača 26. minūtē, par ko saņēma trīs spēļu diskvalifikāciju.
Benjamins Raihs
Pasaules kausa posmos debitēja, tajos kopumā ir izcīnījis 35 uzvaras. 2005.—2006. gada sezonā kļuva par Lielā Globusa ieguvēju, ir izcīnījis vairākus Mazos Globusus.
Neitans Eklstons
"Huddersfield Town"
Pēc "Huddersfield" zaudējuma izslēgšanas maču pusfinālā pret "Milwall" Eklstons atgriezās "Liverpool" sastāvā. "Huddersfield" viņš aizvadīja kopsummā 12 spēles un guva vienus vārtus.
Plazmas displejs
Plazmas displejs (angļu: plasma display panel (PDP)) ir plakanā displeja tips, kuru izmanto vidēju un lielizmēra displeju ražošanā (pārsvarā 32" un lielākiem). Uzbūves pamatā ir ļoti daudz mini šūnu, kas atrodas starp diviem stikla paneļiem un ir pildītas ar inerto gāzi (neons un ksenons). Šūnā pildītā gāze elektriskā veidā ir pārvērsta plazmā, kas inducē luminiscenci un izstaro gaismu.
Vēsture
Plazmas displeju 1964. gadā Ilinoisas Universitātē kompānijai PLATO Computer System izgudroja Donalds L. Bitzers (angļu: Donald L. Bitzer), H. Gene Slotovs (angļu: H. Gene Slottov) un students Roberts Vilsons (angļu: Robert Willson). Sākumā vienkrāsains (parasti oranžs, zaļš vai dzeltens) displejs guva popularitāti 1970. gadu sākumā, jo nevajadzēja ne speciālu atmiņas moduli, ne mikroshēmas lai atjaunotu attēlu. Vienkrāsaino plazmas displeju slavas gājienu 1970. gadu beigās pārtrauca lētākie CRT tipa displeji. Tomēr relatīvi lielo ekrāna izmēru un plānā korpusa dēļ plazmas displeji joprojām šķita pievilcīgi tādās publiskās vietās kā vestibili un fondu biržas.
1983. gadā kompānija IBM prezentēja 19 collu vienkrāsainu (oranžs uz melna) informācijas paneli (modelis: 3290), kurš vienlaicīgi spēja atainot signālu no četriem termināliem (angļu: IBM 3270 virtual machine (VM)). Šī rūpnīca 1987. gadā pārtapa par kompāniju Plasmaco, kuru Dr. Larijs F Vēbers (angļu: Dr. Larry F. Webers), viens no Dr. Bitzera studentiem, dibināja kopā ar Stīvenu Globusu (angļu: Stephen Globus), un Džeimsu Keho (angļu: James Kehoe), kurš bija bijušais IBM darbinieks. 1992. gadā kompānija Fujitsu prezentēja pasaulē pirmo 21" krāsaino plazmas paneli, kura tehnoloģija bija bāzēta uz Ilinoisas Universitātē izstrādāto, sasniedzot lieliskus spilgtuma parametrus. 1996. gadā kompānija Matsushita Electric Industrial Co. (Panasonic) nopirka kompāniju Plasmaco, viņu izstrādāto AC krāsu tehnoloģiju un ASV bāzēto rūpnīcu. 1997. gadā kompānija Pioneer pirmā sāka plazmas paneļu tirdzniecību.
Kopš 1992. gadā prezentētā 21" displeja laikiem ekrāna izmēri ir ievērojami pieauguši. Lielākais plazmas panelis, kuru prezentēja kompānija Matsushita 2006. gada vispasaules elektronikas izstādē (angļu: Consumer Electronics Show (CES)) Lasvegasā ASV, bija 103" liels.
Tomēr nepārtraukta LCD tehnoloģijas pilnveidošana ir sašaurinājusi šo atšķirību līdz minimumam. Samazinot svaru, pazeminot cenu, paaugstinot maksimālo izšķirtspēju, kura tiek izmantota HDTV standartā, LCD ir kļuvis maksimāli konkurētspējīgs kopējā televizoru tirgū. 2006. gada nogalē veiktie pētījumi liecina, ka LCD pamazām pārņem plazmas vietu televizoru segmentā virs 40", kurā vēl pirms pāri gadiem dominēja plazma  . Plazmas industrijas cita tendence ir apvienošanās, jo vairāk nekā 50 brendi piedāvā savus plazmas televizorus, kaut gan ir tikai 5 plazmas displeju ražotāji.
Galvenie parametri
Plazmas displejiem ir labs spilgtums (1000lx), plaša krāsu gamma, un ir iespēja ražot liela izmēra displejus - līdz pat 262 cm (103") pa diagonāli. Plazmai ir ļoti augsts melnās krāsas līmenis, ideāli piemērots, lai skatītos filmas. Pats plazmas displejs ir ļoti plāns — 6 cm (2,5"), kas kopumā dod mazāk par 10 cm (4") biezumu. Plazmas panelis, salīdzinot ar CRT un AMLCD (aktīvās matricas LCD), patērē vairāk elektroenerģijas rēķinot uz vienu kvadrātmetru. Plazmas displejs pats par sevi patērē daudz mazāk elektroenerģijas, nekā ražotāju gala produkts. Nominālais strāvas patēriņš 50" plazmas displejam ir 150W.
Pēdējās paaudzes plazmas paneļu mūža ilgums ir aptuveni 60 000 stundu. Precīzāk sakot, šis skaitlis ir puse no aprēķinātā plazmas paneļa mūža ilguma, jo šajā punktā plazmas displejs ir zaudējis pusi no sākotnējā spilgtuma un vairs nevar tikt izmantots.
Kilkim Žaibu
Kilkim Žaibu (lv) ir viens no lielākajiem brīvdabas melnā/smagā metāla un tautas mūzikas festivāliem Baltijā.
Vēsture
Festivālu rīko kopš 1999. gada, un to ik gadu apmeklē vidēji no aptuveni 1500 līdz 2000 cilvēkiem. Festivālā galvenokārt uzstājās grupas un folkloras kopas no Baltijas valstīm. No Latvijas visa festivāla norises vēsturē uzstājušās tādas grupas kā Skyforger, Auļi, Green Novice, Vilki, Heaven Grey u.c. 2009. gadā, festivāla 10 gadu jubilejā, tajā uzstājās grupa Amon Amarath, bet 2016. gadā — Venom. Līdztekus grupu priekšnesumiem, festivālā laikā notiek arī dažādas sacensības, konkursi, seno cīņas klubu kauju paraugdemonstrējumi un amatnieku tirdziņš.
2015. gadā festivāla norises vietu pārcēla no Varņiem uz netālu no Latvijas—Lietuvas robežas esošo Žagari, bet nākamajā gadā tas tika atkal rīkots iepriekšējā vietā.
Odiša
Ģeogrāfija
Odiša atrodas Indijas okeāna piekrastē, tomēr maz ērtu vietu ostām, izņemot Paradipu. Piekrastes josla un Mahanadi upes delta izceļas ar īpašu auglību. Regulāru un stipru lietusgāžu apstākļos ražu novāc divas reizes gadā. Odišā ir lieli minerālu uzkrājumi, tādēļ tajā investē daudzi ārzemju uzņēmumi. Attīstīta arī tērauda un alumīnija rūpniecība. Štatā ir salīdzinoši attīstīta infrastruktūra un informācijas tehnoloģiju centri. Orisā mēdz būt stipri cikloni. 1999. gada oktobrī no tropiskā ciklona 05B gāja bojā aptuveni desmit tūkstoši cilvēku.
Tempļu attēli
Štats slavens ar saviem Konarkas, Puri un Bhubanešbaras tempļu kompleksiem. Tūristi pārsvarā apmeklē Saules templi Konarkā, slavens ir arī Lingaradža templis Bhubanešbarā. Džaganatha templis Puri ir pieejams vienīgi hinduistiem.
Iedzīvotāji
Pēc 2011. gada tautskaites datiem lielākās Odišas pilsētas pēc iedzīvotāju skaita bija:
Reliģijas
Izplatītākās reliģijas ir hinduisms (93,6%), islāms (2,2%) un kristietība (2,8%).
Harijs Trumens
Harijs S. Trumens (dzimis, miris ) bija trīsdesmit trešais ASV prezidents (1945—1953). Kā trīsdesmit ceturtais ASV viceprezidents, viņš kļuva par prezidentu pēc Franklina Rūzvelta nāves, kurš savukārt savā ceturtajā prezidentūras termiņā bija valsts galva mazāk par trim mēnešiem.
Pirmā pasaules kara laikā Trumens bija artilērijas virsnieks. Pēc kara viņš kļuva par daļu no Toma Pendergasta (Tom Pendergast) politiskās mašīnas un Misūri tika ievēlēts par apgabala komisāru, vēlāk arī par Savienoto Valstu senatoru. Rūzvelta prezidentūras laikā ieguvis nacionālu ievērību kā Trumena kara komitejas vadītājs, 1944. gadā viņš nomainīja Henriju Volisu viceprezidenta amatā.
Trumens iekšējās lietās pieņēma izaicinājumu pēc izaicinājuma. Savienoto Valstu ekonomikas nemierīgajai rekonversijai traucēja vairāki nozīmīgi trūkumi, neskaitāms skaits streiku, kā arī Tafta—Hartlija akta pieņemšana, kam Trumens uzlika veto. Viņš pretēji prognozēm uzvarēja 1948. gada prezidenta pārvēlēšanā.
Trumena prezidentūras laikā tika nomestas atombumbas uz Japānas pilsētām Nagasaki un Hirosimu. Viņš iezīmēja ASV pretkomunistisko nostāju aukstā kara gados, pieņemot Trumena doktrīnu brīvo tautu atbalstam pret pakļaušanu. Viņa atbalstītais Māršala plāns sekmēja Rietumeiropas valstu saimniecības atjaunošanu. Viņa otrās prezidentūras svarīgākais notikums bija Korejas karš. 1949. gadā tika izveidota NATO.
Viendienīšu kārta
Viendienītes ir kukaiņi, kas pieder pie viendienīšu kārtas (Ephemeroptera) spārneņu apakšklases (Pterygota). Viendienītes dzīvo no dažām minūtēm vai stundām līdz 10 dienām, tomēr visbiežāk vienu dienu, no kā arī cēlies nosaukums. Viendienīšu kāpuri, kas dzīvo ūdenī, ir ļoti jūtīgi pret piesārņojumu. Ja ūdenī var atrast viendienītes, tas nozīmē, ka ūdens ir tīrs.
Pasaulē ir apmēram 2500 viendienīšu sugu. Latvijā līdz šim konstatētas 49 viendienīšu sugas, kas pieder 11 viendienīšu dzimtām. Vairogviendienīte (Prosopistoma foliaceum) ir iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas 1. kategorijā.
Viendienīšu attīstība
Viendienītes uzturas pie dažādiem ūdeņiem, kur siltos vakaros var novērot viņu raksturīgās vertikālās kustības. Viendienītes ceļas uz augšu un tad planē lejup.
Bahčelievleras rajons
Bahčelievlera (turku: Bahçelievler, „mājas ar dārziem”) ir Stambulas ila un pilsētas Eiropas daļas dzīvojamais rajons. Caur rajonu iet E-5 autostrāde, kas savieno pilsētas centru ar lidostu. Rajona teritorija sastāda 5% no visas pilsētas teritorijas un tajā dzīvo vairāk kā 500 tūkstoši iedzīvotāju. Bahčelievlera ir līdzīga Bakirkējas rajonam, kas atrodas tālāk uz dienvidiem, pie Marmora jūras.
Mikrorajoni (mahalle)
Bahčelievleras rajons iedalīts 11 mikrorajonos (turku: mahalle):
Kvartāli (semt)
Bahčelievleras rajonā ietilpst deviņi kvartāli:
Gdaņska
Gdaņska (Gdańsk, kašūbu: Gduńsk,, ) ir pilsēta Polijas ziemeļos netālu no Vislas ietekas Baltijas jūrā, Pomožes vojevodistes centrs. Tā ir lielākā Polijas osta un liels rūpniecības centrs. Gdaņska kopā ar Gdiņu un Sopotu veido tā saucamo Trīspilsētu (Trójmiasto) ar vairāk nekā iedzīvotājiem.
Pilsēta ar bagātu vēsturi un tradīcijām. Veidojusies kā tirdzniecības osta vācu, kašūbu un poļu kultūru mijiedarbībā. Sena Hanzas pilsēta. Pilsēta, kurā atskanējuši Otrā pasaules kara pirmie šāvieni. Arodbiedrības "Solidarnošč" rašanās vieta.
Vēsture
Pilsētu vēl pirms Prūsijas krusta karu sākuma kā Pomerānijas pakļautībā esošu apmetni ar 1000 iedzīvotājiem pirmoreiz rakstos pieminējis Sv. Adalberts no Prāgas 997. gadā. Par viņa dzīvi sarakstītajā viduslaiku hronikā (Vita sancti Adalberti episcopi Pragensis) tā nosaukta par urbs Gyddanzyc.
12. gadsimtā Gdaņska kļuva par Pomerānijas hercogistes galvaspilsētu. 1224. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. 1308. gadā, Polijas-Brandenburgas kara laikā pilsētu ieņēma Vācu ordenis, nogalinot gandrīz visus pilsētas iedzīvotājus (gan vāciešus, gan poļus). 1361. gadā Dancigas pilsēta iestājās Hanzas savienībā. Pilsēta bija ordeņa pakļautībā līdz 1454. gadam.
1440. gadā Danciga, kopā ar Toruņu (Tornu) un Elblongu (Elbingu) nodibināja Prūsijas konfederāciju, kura 1454. gadā sacēlās pret Vācu ordeni, un meklēja aizsardzību pie Polijas karaļa Kazimira IV. Sākās Trīspadsmitgadu karš starp Vācu Ordeni un Poliju, kā rezultātā Gdaņsku iekļāva poļu Karaļa Prūsijas sastāvā. 15.—17. gadsimtā pilsēta kā galvenā osta Vislas tirdzniecībai ļoti strauji attīstījās.
Pirmos triecienus Gdaņskas labklājībai deva gan Trīsdesmitgadu karš (1618—1648), gan Otrais Ziemeļu karš (1655—1660), gan mēris 1709. gadā. Tomēr vislielāko ļaunumu pilsētas attīstībai deva Polijas Pirmā dalīšana 1772. gadā, kad visa Pomerānija nokļuva Prūsijas sastāvā, jo tas izjauca tirdzniecību pa Vislas upi, kas bija pilsētas labklājības pamats. Danciga tikai 1793. gadā oficiāli kļuva par Prūsijas Karalistes daļu.
Napoleona karu laikā no 1807. gada līdz 1814. gadam Danciga bija brīvpilsēta, līdz atkal nokļuva Prūsijas sastāvā. Pēc Vācijas sakāves Pirmajā pasaules karā izveidoja Dancigas brīvpilsētu, — Dancigas pilsētu ar apkārtējo teritoriju. Brīvpilsētai veidojās diezgan saspīlētas attiecības ar jauno Polijas valsti. Jau Veimāras republika cīnījās par Gdaņskas iekļaušanu Vācijas sastāvā, bet, kad pie varas nāca Ādolfs Hitlers, attiecības ar Poliju tika normalizētas, un īsu brīdi Gdaņska izdevīgi sadarbojās ar Poliju.
1939. gada 1. septembrī plkst. 4:45 pēc vietējā laika no vācu karakuģa Schleswig-Holstein, kas bija noenkurojies ostas kanālā, tika raidīti šāviņi uz poļu garnizonu Vesterplatē, kas tiek uzskatīts par Otrā pasaules kara sākumu. Kaut arī Vesterplate turējās septiņas dienas, jau 1939. gada 2. septembrī Vērmahts ieņēma Gdaņsku. Kara laikā netālu no Gdaņskas tika izveidota Štuthofas koncentrācijas nometne, kurā bez citu tautu piederīgajiem tika ieslodzīti arī vairāki latviešu pretošanās kustības dalībnieki (piemēram, Konstantīns Čakste, Bruno Kalniņš un citi Centrālās Padomes darbinieki un kurelieši). 1945. gadā vācieši sāka evakuēt Gdaņsku. Liela daļa no iedzīvotājiem izbrauca uz Šlēzvigu-Holšteinu. Kad 1945. gada 30. martā Sarkanā armija ienāca pilsētā, sākās bezjēdzīgs slaktiņš, kas turpinājās vairākas dienas. Pēc Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, karam beidzoties, Gdaņska tika piešķirta Polijai.
Pēc kara liela daļa no vecpilsētas tika atjaunota. Gdaņska kļuva par galveno Polijas ostu un lielu rūpniecības pilsētu, kā arī strādnieku kustības centru. Jau 1970. gadā pilsētā notika strādnieku nemieri, kas beidzās ar cilvēku upuriem un Vladislava Gomulkas atkāpšanos no amata. 1980. gada augustā Ļeņina vārdā nosauktajā Gdaņskas kuģubūvētavā tika izveidota arodapvienība "Solidarnošč", ko vadīja rūpnīcas elektriķis Lehs Valensa. To reizēm uzskata par sākumu komunistiskās iekārtas kraham Eiropā.
Cilvēki
Gdaņskā (Dancigā) dzimuši:
Angelikskābe
Angelikskābe (cis-2-metil-2-butēnskābe, α-metilizokrotonskābe, cis-α,β-dimetilakrilskābe, СН3−CH=С(СН3)–СООН) pieder pie nepiesātinātajām cis karbonskābēm. Angelikskābe ir bezkrāsaini prizmatiski (monoklīni) kristāli ar kodīgu smaku. Angelikskābei ir trans struktūrizomērs — tiglīnskābe.
Atrašanās dabā
Atrodama daudzos čemurziežu dzimtas augos, piemēram, dižzirdzeņu (Angelica archangelica) saknēs. No tā cēlies vielas nosaukums. Angelikskābe atrasta arī dažu skrejvaboļu aizsargsekrētā.
Īpašības
Karsējot vai apstrādājot ar sērskābi, angelikskābe pārgrupējas par tiglīnskābi.
Izmantošana
Lieto medicīnā kā nomierinošu līdzekli.
Luāra un Šēra
Luāra un Šēra (fr, ) ir Francijas departaments, viens no sešiem Centra reģiona departamentiem. Luāras un Šēras administratīvais centrs ir Bluā. Departaments administratīvi ir sadalīts trīs apgabalos (arrondissements):
Aļģirds Brazausks
Aļģirds Brazausks (lt;  — ) bija pirmais Lietuvas prezidents (1993—1998) pēc Lietuvas valstiskuma atjaunošanas un Lietuvas premjerministrs no 2001. līdz 2006. gadam.
2018. gadā vēsturnieku un sabiedrības aptaujā atzīts par Lietuvas simtgades sesto svarīgāko cilvēku aiz Jona Basanaviča, Antana Smetonas, Vītauta Landsberģa, Valda Adamkus un Jona Žemaiša.
Dzīvesgājums
Dzimis 1932. gadā Rokišķos ierēdņa ģimenē. 1951. gadā viņš beidza mācības Kaišadores vidusskolā un sāka studijas Kauņas Politehniskajā institūtā, kuras beidza 1956. gadā, iegūstot hidrotehnikas inženiera specialitāti.