cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
WALL-E (spēle)
WALL-E ir datorspēle, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma filmu. Spēli izstrādājis un publicējis THQ dažādām platformām. ASV spēle tika izdota 2008. gada 24. jūnijā, Eiropā 2008. gada 4. jūlijā un Austrālijā 2008. gada 4. septembrī. Spēle tika izdota arī Japānā 2008. gada 11. decembrī, taču Microsoft Windows un Xbox 360 versijas netika oficiāli izdotas.
WALL-E kritiķu vidū tika vērtēta samērā labi. Pēc kritiķu uzskatiem spēles PSP versija bija vislabākā, mājaslapā Metacritic savācot 64 no 100 punktiem. Kaut arī pārējās spēles versijas tika kritizētas, IGN uzslavēja spēles PSP versiju, sakot, ka tā ir viena no labākajām filmu spēlēm pēdējā laikā.
Galvenais animācijas vadītājs datorspēlei bija Marks Vulkano, iepriekš strādājis Sony Pictures Imageworks, kur viņš darbojās kā galvenais filmu tēlu animētājs, piemēram, filmai Beowulf un citām. Pirms darba Imageworks viņš strādāja kā animācijas vadītājs un pārraugs Big Idea Entertainment seriālam VeggieTales.
Spēle
PlayStation 3, Wii un Xbox 360 versijās ir deviņas spēlējamas pasaules. Microsoft Windows, PlayStation 2 un PlayStation Portable versijās ir astoņpadsmit spēlējamas pasaules, un Nintendo DS versijā ir četrpadsmit spēlējamas pasaules. Tikai spēles Wii versija piedāvā trīs dažādus daudzspēlētāju spēles režīmus, bet Nintendo DS versija piedāvā kooperatīvo daudzspēlētāju režīmu, kur iespējams spēlēt kā pašam VALL-E vai IEVAi. Izejot noteiktus līmeņus Nintendo DS versijā, spēlētājs atver dažādus klipus no filmas, kurus vēlāk var noskatīties jebkurā brīdī. PlayStation 2, PSP un Microsoft Windows versijās spēlētājs var izmantot mūziku, lai izsauktu reject bot.
Aivars Stranga
Aivars Stranga (dzimis Rēzeknē) ir latviešu vēsturnieks, habilitēts vēstures doktors, Latvijas Universitātes profesors, Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Latvijas vēsturnieku komisijas loceklis un Latvijas un LU Austrumeiropas vēstures katedras vadītājs. Galvenie Aivara Strangas pētījumu virzieni saistīti ar Latvijas 20. gadsimta vēsturi un ebreju vēsturi Baltijā.
Stārasts
Stārasts (, — "vecākais") bija Polijas-Lietuvas kopvalsts vidēja ranga dižciltīgais, kurš valdnieka vārdā pārvaldīja  pilsnovadu jeb stārastiju. Mūsdienās par stārastiem dēvē Polijas apriņķu (powiat) pārvaldes vadītājus un Čehijas birģermeistarus. Lietuvas seņūnijas vadītāju sauc par seņūnaiti.
Agripīna Jaunākā
Agripīna Jaunākā (, dzimusi vai, mirusi  vai 23. martā) bija Romas impērijas imperatora Klaudija ceturtā sieva, imperatora Tiberija adoptētā meita, imperatora Kaligulas māsa un imperatora Nerona māte.
Agripīna Jaunākā bija romiešu ģenerāļa Germānika un viņa sievas Agripīnas Vecākās meita. 13 gadu vecumā apprecējas ar senatoru Gneju Domīciju Ahenobarbu. 37. gadā ģimenē piedzima nākamais imperators Nerons.
Ietekmi imperatora aprindās ieguva laikā, kad valdīja viņas brālis Kaligula. 39. gadā iesaistījās sazvērestībā pret Kaligulu, tāpēc tika izsūtīta trimdā uz Poncas salām. No trimdas atgriezās pēc Kaligulas nāves un Klaudija kļūšanas par imperatoru. Pēc Mesalīnas nāves kļuva par Klaudija ceturto sievu. Kaut arī Klaudijs mira cienījamā vecumā, daži autori uzskata, ka Agripīna viņu nogalināja. Pēc Klaudija nāves par imperatoru kļuva Agripīnas dēls Nerons. Izvērtās cīņa par ietekmi valstī starp Agripīnu un Neronu. Agripīna tika aizsūtīta uz provinces pilsētu, kur 59. gadā mira. Senie autori dod savstarpēji pretrunīgas ziņas par Agripīnas nāves apstākļiem.
Krapes pamatskola
Krapes pamatskola ir skola Ogres novadā, Krapē. Madlienas vidusskolas filiāle.
Vēsture
Krapes skola dibināta 1867. gadā Rīgas apriņķa Krapes pagastā uz barona Nikolaja Fītinghofa dāvinātās zemes. 1880. gados, skolas pārziņa Hermaņa Poļanska laikā, skolas apkārtne tika apzaļumota, iestādīti koki un izveidots augļu dārzs. Skolas vienstāva laukakmeņu ēka celta 1912. gadā. Skolas koka otrā stāva būvniecības tiesības pēc mazāksolīšanas principa ieguva Cēsu meistars Mežciems.
Skolas ēku smagi izpostīja Pirmā pasaules kara laikā. Vācu okupācijas laikā skolā nokomplektēja septiņas klases. 1962./63. mācību gadā skolu pārveidoja par astoņgadīgo pamatskolu, bet 1989./90. mācību gadā — par deviņgadīgo pamatskolu.
skolas iekšpusi izpostīja ugunsgrēks, iznīcinot arī skolas laikmeta hronikas un vēstures ekspozīciju. pēc ēkas renovācijas skolā atsākās mācības. Kopš Krapes pamatskola ir Madlienas vidusskolas filiāle.
Tuapse
Tuapse (ru; ady) ir pilsēta Krievijas Federācijas Krasnodaras novadā pie Melnās jūras. Tajā atrodas liela "Rosneft" naftas pārstrādes rūpnīca.
Pilsētā dzīvo 60 707 iedzīvotāji (2023).
Mets Ričijs
Mets Ričijs (en, dzimis ) ir skotu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Skotijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2016. gada Ričijs pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Newcastle United.
Deivids Rikardo
Deivids Rikardo (en; dzimis, miris ) bija angļu politiskais ekonomists. Viens no ietekmīgākajiem klasiskajiem ekonomistiem kopā ar Tomasu Maltusu, Ādamu Smitu un Džeimsu Millu. Izstrādājis salīdzināmās (relatīvās) priekšrocības teoriju.
Mets Ričijs
Sasniegumi
Swindon Town
AFC Bournemouth
Newcastle United
Kemerons Krovs
Kemerons Brūss Krovs (en, dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, kinoproducents un aktieris.
Savu karjeru sācis, sarakstot scenāriju filmai Fast Times at Ridgemont High (1982). Vēlāk sarakstījis un režisējis romantiskās komēdijas Say Anything... (1989) un Singles (1992). Panākumus guvis ar filmu "Džerijs Magvairs" (1996) ar Tomu Krūzu galvenajā lomā. Pēc tam viņam dota zaļā gaisma, lai režisētu autobiogrāfisko filmu "Gandrīz slaveni" (2000). Tā ir par pusaudžu mūzikas žurnālistu, kurš dodas tūrē ar grupu, lai rakstītu Rolling Stone žurnālam, kas ir balstīts uz paša Krova pieredzes. Par šo filmu viņš saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs".
Vēlāk režisējis psiholoģisko trilleri "Vaniļas debesis" (2001), romantisko komēdiju "Elizabettauna" (2005), ģimenes filmu "Mēs nopirkām zvērudārzu" (2011) un muzikālo komēdiju "Aloha" (2015).
Mohelnice
Mohelnice (cz) ir pilsēta Čehijā, Olomoucas apgabala Šumperkas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1131. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Miglica (de). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu apgabala daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, tika padzīti pilsētas vācu iedzīvotāji. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Voterforda
Voterforda (en, ga) ir pilsēta Voterfordas grāfistē, Mansteras provincē, Īrijā. pilsētā dzīvoja 53 504 iedzīvotāji.
Vecā Dziļaune
Vecā Dziļaune ir Ičas labā krasta pieteka Balvu novada Bērzpils pagastā. Tā ir Dziļaunes vecā gultne pirms pie Domopoles tā tika novadīta pa pašreizējo upes gultni.
Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Ičā pie Bonifacovas. Tās krastos atrodas Domopole, Bērzie.
Krista Burāne
Krista Burāne  (dzimusi ) ir teātra un kino režisore, fotogrāfe un dramaturģe. Kopš 2007. gada Krista Burāne bijusi vairāku desmitu filmu, izrāžu, izstāžu un starpdisciplināru projektu autore vai piedalījusies to veidošanā. Viņas darbus, neatkarīgi no to žanra, raksturo vēlme veidot sadarbību un dialogu ar auditoriju.
Burāne 2017. gadā saņēma Lielā Kristapa balvu kategorijā "Labākais dokumentālās filmas režisors" par filmu "Pasaka par tukšo telpu". Kopumā Burānes filmas "Pasaka par tukšo telpu", "Piektais Hamlets" un "Māra" saņēmušas 12 nominācijas balvai "Lielais Kristaps".
Kristas Burānes tēvs ir aktieris Ints Burāns, vīrs režisors — Mārtiņš Eihe, bijušais vīrs — Ilmārs Šlāpins.
Starpdisciplināri projekti
2019 Autore starpdisciplinārai izstādei "Latvijas kultūras alfabēts", Parīze, Rīga, Sigulda, UNESCO, KM 2013 Interaktīva instalācija “Bezvēsts pazudušie” (kopā ar M. Eihi), producē festivāls Homo Novus 2012 Starpnozaru mākslas projekta «Atmiņu istabas» māksliniece (kopā ar M. Eihi), idejas autore, producente, Nomadi, KKC 2010 Starpdisciplinārā performatīva mākslas projekta «Pelēkā asfalta stāsti» autore un producente, Laikmetīgās mākslas festivālā Survival kit 2 2008 Izstādes / izrādes «Rīgas Raganas» autore un producente, Mencendorfa nams, Cēsu Jaunā pils, Venstpils viduslaiku pils 2007 Izstādes / performances «Pasakas par bezmiegu» autore, producē LLC, izstāžu zāle “Ednīca” Andrejsalā 2006 Izstādes «Sniegavīru rendez-vous» autore un producente, Rakstniecības un mūzikas muzejs, LNB
Svikļi (Salnavas pagasts)
Svikļi ir ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 283 km attālumā no Rīgas.
Lepreja
Lepreja (grc) bija sengrieķu pilsēta Trifilijā, Elīdā (mūsdienās atrodas Elīdas nomē). Tā atradās 40 stadijus no jūras Minti kalna rietumu galā. Bagātīgu dabas resursu klātbūtne nodrošināja to, ka Lepreja kļuva par nozīmīgu pilsētu klasiskajā un hellēniskajā laikā, kad tā kļuva par Trifilijas apgabala galvaspilsētu. Šo pilsētu daži zinātnieki identificē kā mītisko Epi pilsētu, kura tika aprakstīta Homēra Iliādā, bet tā arī netika atrasta. Senās Leprejas drupas tika atraktas netālu no mūsdienu Lepreo ciema.
Pirmsvēsture
Lepreja bija Trifilijas galvenā pilsēta, kuru, kā runā, sākotnēji apdzīvoja kaukoni, tādēļ Kallimahs nosauca Lepreju par "kaukonu nocietināto pilsētu". Vēlāk kaukonus izspieda mīnieši, kuri dibināja Lepreju, kas bija viena no sešām pilsētām (kopā ar Makistosu, Friksu, Purgu, Epejonu un Nudionu), kuras mīnieši dibināja uz kaukonu zemēm.
Vēsture
Senākā apdzīvotība šajā apgabalā ir attiecināma uz neolītu, kad iedzīvotāji izmantoja vietējos dabas resursus un ir liecības par sakariem ar Egejas civilizācijām. Šeit atradās Dionas svētā audze (Διώνη Diṓnē, no senākā *Διϝωνᾱ Diwōnā "viņa no Dyeus (Dieva)").
Drīz vien pēc pilsētas dibināšanas un pēc Pirmā Mesēnijas kara Lepreju un Trifilijas pārējo teritoriju iekaroja elīdieši, kas pārvaldīta to kā sev pakļautu zemi. Taču Trifilijas pilsētas cieta šo jūgu, un Lepreja organizēja biežus mēģinājumus atbrīvoties no elīdiešu pārākuma. Leprejas nozīmību apstiprina tas fakts, ka tā bija vienīgā no Trifilijas pilsētām, kas piedalījās grieķu-persiešu karos. 421. gadā pr.Kr. Lepreja kopā ar citām Trifilijas pilsētām ar Spartas palīdzību sacēlās pret elīdiešiem, pie tam elīdieši 400. gadā pr.Kr. atzina Trifilijas neatkarību. Spartiešu spēkiem novājinoties pēc Leiktru kaujas 371. gadā pr.Kr., spartieši centās iegūt kontroli pār Trifiliju, kura noreaģēja uz to, aizsardzības nolūkos pievienojoties nesen izveidotajai Arkādijas līgai. Tādējādi Plīnijs Vecākais nosauca Lepreju par Arkādijas pilsētu, bet Pausānijs rakstīja, ka pilsoņi viņa laikā sauca sevi par arkādiešiem, kaut arī norāda, ka viņi bija pakļauti elīdiešiem no seniem laikiem un ka Aristofans aprakstīja to kā elejiešu pilsētu.
Klasiskajā un hellēniskajā laikā Lepreja kļuva par svarīgāko pilsētu Trifilijas reģionā, un Strabons to sauca par "svētīgu zemi". Pilsēta kontrolēja ļoti auglīgu teritoriju, un tai bija labas aizsardzības pozīcijas, maigs klimats, pateicoties apkārtējiem kalniem, viegla piekļuve gan Nedas upei, gan jūrai. Tā kā Lepreja kontrolēja ceļus, kas savieno Elīdu ar Arkādiju un Mesēniju, tā de-fakto bija Trifilijas galvaspilsēta, un bija vienīga pilsēta Trifilijā, kas grieķu-persiešu karā sūtīja karaspēku uz Platēju kauju. Demētrai veltītais templis tika uzcelts akropolē klasiskajā periodā, dažas tā daļas ir saglabājušās līdz mūsdienām.
Pēc Maķedonijas Aleksandra laikiem elīdieši atkal pakļāva Trifilijas pilsētas, kas, attiecīgi, bija spiestas kopā ar elīdiešiem pievienoties Etolijas līgai. Taču kad Maķedonijas Filips V savā karā pret etoliešiem iegāja Trifilijā, Leprejas iedzīvotāji sacēlās pret elīdiešu garnizonu savā pilsētā un nostājās Filipa pusē, kurš tādā veidā ieguva pārvaldi pār šo vietu.
170. gadā, kad šo vietu apmeklēja Pausānijs, pilsēta bija zaudējusi lielu daļu varas un ietekmes, kaut arī vēl joprojām skaitījās Trifilijas galvaspilsēta. Pilsēta tika pilnībā pamesta starp 800. un 1000. gadu pēc daudziem pirātu un barbaru sirojumiem.
TVRI
TVRI (id) ir Indonēzijas sabiedriskā televīzija. Tās galvenā mītne atrodas Indonēzijas galvaspilsētā Džakartā. Līdz 1989. gadam TVRI bija apraides monopols. 2005. gadā tā no valsts pārvaldīta uzņēmuma kļuva par neatkarīgu sabiedrisku mediju. 2023. gadā TVRI raida trīs nacionālos un 32 reģionālos kanālus.
Narva (stacija)
Narva (et) ir stacija Igaunijā, Austrumviru apriņķa Narvas pilsētā, dzelzceļa iecirknī Tapa—Narva un tā atrodas 1 km attālumā no Igaunijas republikas un Krievijas federācijas robežas, 132 km attālumā no Tapas un 209,6 km attālumā no Tallinas.
Narvas stacija apkalpo starppilsētu un starptautisko pasažieru vilcienu satiksmi, kā arī veic dzelzceļa kravu operācijas. Narva ir starppilsētu pasažieru dīzeļvilcienu maršruta Tallina—Narva galapunkts (2012. gadā 1 vilciena sastāva pāris dienā), kā arī tajā apstāšanos veic starptautiskie tālsatiksmes vilcieni Tallina-Maskava un Tallina-Sanktpēterburga.
Narvas stacija vienlaikus ir arī robežkontroles punkts, kurā tiek veiktas robežkontroles procedūras visiem Narvas stacijā pienākošajiem starptautiskajiem vilcieniem.
Sojuz MS-07
Sojuz MS-07 (ru) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas orbītā palaists 2017. gada decembrī; uz zemes atgriezās 2018. gada jūnijā.
Apkalpe
Kuģa Sojuz MS-07 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Lidojuma gaita
Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 19. decembrī 08:39 UTC pie Rassvet moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-06 atvienojās 09:16:30 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 12:39:42 UTC, netālu no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 168 dienas 5 stundas 18 minūtes.
Jānis Prombergs
Jānis Hermanis Prombergs (1927—1993) bija latviešu veselības aprūpes organizators, Rīgas pilsētas 7. klīniskās slimnīcas "Gaiļezers" pirmais galvenais ārsts (1979—1988).
Dzīvesgājums
Dzimis 1927. gada 7. maijā Vecmīlgrāvī strādnieka Bernharda un Martas Prombergu ģimenē. Mācījās A. Dombrovska Rīgas 29. pamatskolā (1934—1941), tad Rīgas pilsētas V. Olava komercskolā (1941—1944). 1944. gadā 17 gadus veco Prombergu iesauca karadienestā Vērmahta gaisa spēku izpalīgos, bet pēc tam, kad Sarkanā armija atkal okupēja Latviju, viņu 1945. gadā ielodzīja filtrācijas nometnē Tulas apgabalā.
Pēc atgriešanās Rīgā Prombergs turpināja mācības Rīgas 23. vakara vidusskolā (1946—1948) un studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas veterinārmedicīnas fakultātē, tad Latvijas Valsts Universitātes medicīnas fakultātē. Pēc ārsta grāda iegūšanas viņš strādāja par ķirurgu un Neretas rajona veselības aizsardzības nodaļas vadītāju (1954—1956), 1956. gadā iestājās PSKP. 1957. gadā Prombergs kļuva par Cēsu rajona veselības aizsardzības nodaļas vadītāju un 1958. gadā par Cēsu centrālās slimnīcas galveno ārstu. 1959. gadā Pombergu iecēla par Latvijas PSR Veselības aizsardzības ministra pirmo vietnieku, bet nacionālkomunistu vajāšanu dēļ viņu pēc neilga laika pārcēla darbā par Rīgas rajona veselības aizsardzības nodaļas vadītāju, tad par Rīgas pilsētas veselības aizsardzības nodaļas vadītāja vietnieku (1961), Rīgas 4. poliklīnikas galveno ārstu (1962), Rīgas pilsētas 6. apvienotās slimnīcas galveno ārstu (1967—1971).
1971. gadā Prombergu iecēla par Rīgas pilsētas 7. klīniskās slimnīcas celtniecības direktoru, 1973. gadā par Sanitāri epidemioloģiskās stacijas galveno ārstu un viņš vadīja stacijas ēkas būvi Klijānu ielā. 1975. gadā Prombergs atkal kļuva par Rīgas 7. slimnīcas celtniecības direktoru, bet pēc tās pabeigšanas 1979. gadā viņu iecēla par slimnīcas galveno ārstu.
Atmodas kustības laikā 1988. gadā Prombergs kļuva Latvijas Tautas frontes biedru, viņu iecēla par vēl ceļamā “Gaiļezera” dzemdību nama galveno ārstu, tomēr būvniecību pārtrauca un 1992. gadā viņš pensionējās. Miris 1993. gada 9. septembrī Stopiņos, apglabāts Rīgas Meža kapos.
Balande
Balande ir ciems Kuldīgas novada Alsungas pagasta, izvietojies pagasta centrālajā daļā, 3 km no pagasta centra Alsungas, 28 km no novada centra Kuldīgas un 179 km no Rīgas.
Ciems izvietojies pie vietējas nozīmes autoceļa V1269.
Sēlijas pilskalni
Sēlijas pilskalni jeb Augšzemes pilskalni ir sēļu būvēti nocietinājumi Sēlijas pakalnos, kas tika izmantoti pilsnovadu pārvaldei un patvērumam bruņotu konfliktu gadījumā.
Sēlijas politiskais un militārais centrs 13. gadsimtā bija Sēlpils (lat. castrum Selonum). Livonijas krusta karu hronikās pieminēts arī Dignājas pilskalns. Ķēniņa Mindauga dāvājumā un citos dokumentos minēti arī citi pilsnovadu centri.
Vēsture
Rakstītas ziņas par Sēlijas pilskalniem atrodamas no 13. gadsimta. No tā laika dokumentiem noprotams, ka pastāvēja šādi sēļu pilsnovadi: Sēlene, Medene, Alektene, Kalve, kā arī Pelone, Maleisine, Tovrakste tagadējā Lietuvas teritorijā. 1218. gadā Sēlenes zemē nodibināja Sēlijas bīskapiju, 1251. gadā to pievienoja Rīgas bīskapijai.
1254. gada 23. maijā Romas pāvests Inocents IV apstiprināja Livonijas ordeņa noslēgto līgumu ar Polockas kņazu par to, ka viņš atsakās no Alektenes (Allecten), Kalves (Calve, Calre), Sēlenes (Selen), Medenes (Medene) un Nīcgales (Nitczegale) pilsnovadiem.
1255. gadā Lietuvas ķēniņš Mindaugs, noslēgdams savienību ar Livonijas ordeni, uzdāvināja tam Sēlijas dienvidu daļas pilsnovadus. 1256. gadā Sēlijas ziemeļu daļa gar Daugavu tika sadalīta starp Rīgas arhibīskapu un Vācu ordeni. 1259. gada dokumentā karalis Mindaugs precizēja Livonijas ordenim dāvinātās Sēlijas zemes: Alektene (Alze), Medene (Medennen), Kalvene (Calven), Malaisene (Mallaisen), Tauraģene (Thowraggen), Utene (Utten), Užpaļi (Uspal) u.c. pilsnovadi.
Livonijas ordenis galīgi zaudēja kontroli pār Sēlijas dienvidu zemēm tikai pēc Žalgires kaujas 1410. gadā.
Pilskalnu izpēte
1882. gadā Augusts Bīlenšteins “Ceļojuma piezīmēs par Augšzemi” pirmo reizi aprakstīja vai pieminēja virkni Augšzemes (Sēlijas) pilskalnu. Sērpiņu pilskalnā viņš izdarīja arī pārbaudes rakumus, tomēr atraktā un atrastā fiksāciju neveica. A. Bīlenšteins pierakstīja arī virkni pilskalnu teiku, kas acīmredzot tolaik plaši cirkulēja ikdienas dzīvē un saskarsmē. Viņš arī pirmais ievēroja, ka pie Augšzemes pilskalniem bieži atrodas vēl kāds kalns, kuru, balstoties uz Kurzemes pilskalnu apzināšanas rezultātiem, A. Bīlenšteins atzina par pilskalnam atbilstošu kulta vietu. Aprakstot Stupeļu kalnu un Margaskalnu, A. Bīlenšteins par kulta kalnu apzīmēja Margaskalnu, kam tomēr ir īsta pilskalna pazīmes. 26 Augšzemes pilskalnus savos apkopojumā 1922. gadā ietvēra arī K. Lēviss of Menārs (Löwis of Menar). Pie trim Ilūkstes apriņķa pilskalniem viņš lika jautājuma zīmi, jo nebija pārliecināts par pilskalnu atrašanos šajās vietās. Savukārt no 17 Jaunjelgavas apriņķī uzrādītajām pilskalnu vietām divās vēlākos laikos pilskalns netika konstatēts.
1924. gada vasarā Augšzemes pilskalnu apsekošanu veica Ernests Brastiņš. Viņš pārbaudīja A. Bīlenšteina un K. Lēvisa of Menāra norādītos pilskalnus un toreizējā Pilskalnes pagasta teritorijā uzgāja četrus iepriekš nezināmus pilskalnus. Kopumā E. Brastiņš savā grāmatā publicēja 28 Augšzemes pilskalnu aprakstus un, izņemot Lašu pilskalnu, arī uzmērījumus. Vēl četras vietas viņš par īstiem pilskalniem neatzina un apzīmēja tās par ‘pilenēm’. Augšzemes pilskalnu apkopojuma ievadā E. Brastiņš izteica vairākus apsvērumus par Augšzemes pilskalnu veidu un minējumu, ka lielākā daļa šo pilskalnu attiecas uz pirmsvācu laiku. Ābeļu Kaupres pilskalnu, kas ierīkots uz Daugavas salas, E. Brastiņš pieskaitīja Latgales pilskalniem un tā aprakstu publicēja 1928. gada Latgales pilskalnu grāmatā. E. Brastiņa pilskalnu uzmērījumu publikācija ļāva arī F. Balodim (1928), Riekstiņam (1930) un citiem pētniekiem veidot dažādas Augšzemes pilskalnu tipoloģijas shēmas un apkopojumus. Pirmie plašākie arheoloģiskie izrakumi bija Dignājas pilskalna un apmetnes arheoloģiskie pētījumi, kurus 1939. gadā veica E. Šnores vadībā. Tas 1940. gadā F. Balodim ļāva Dignāju parādīt kā Jersikas valsts sastāvdaļu, Jersikas cietoksnim pretējo Daugavas vārtu nocietinājumu.
1961. gadā E. Šnore izvērtēja Asotes pilskalna arheoloģiskā materiālu un izteica dažus apsvērumus arī par Rubenes pagasta Kaldabruņas un Ābeļu pagasta Kaupres pilskalniem. 1960. gados sakarā ar Pļaviņu HES būvniecību notika Daugavas kreisā krasta Sēlpils un Seces pagasta Altenes viduslaiku piļu izpēte. A. Zariņas un E. Šnores vadītajos izrakumos Sēlpils pilskalnā, tā priekšpilī un apmetnē tika pierādīts, ka zem mūra pils drupām atrodas agrāku laiku pilskalns. 1968. gadā Jānis Graudonis veica 19 Augšzemes pilskalnu apsekošanu un 13 objektos izdarīja arī pārbaudes šurfējumus, noskaidrojot kultūrslāņa biezumu un sākotnējo datējumu. Noskaidrojās, ka liela daļa Augšzemes pilskalnu un apmetņu to piekājē attiecināmas uz I g. t. p.m.ē. un m.ē. sākumu. J. Graudonis arī izvirzīja domu par vairāku pilskalnu un apmetņu nevienlaicīgu apdzīvotību. Ekspedīcijas laikā tika jaunatklāts un aprakstīts Sventes pagasta Arāju pilskalns. Izrakumos Altenes viduslaiku pilī tika noskaidrots, ka mūra pils celta agrākā pilskalna vietā. 2001. gadā J. Graudonis publicēja izvērstāku un ar attēliem papildinātu 1968. gada apzināšanas ekspedīcijas laikā iegūtu rezultātu aprakstu. 1970. gados A. Stubavs vadīja izrakumus no Daugavas attālajā Rites pagasta Stupeļu pilskalnā un tā apmetnē, kas deva jaunas atziņas Augšzemes pilskalnu kultūras piederības skaidrojumā. 1980. gadu E. Šnores pētījumos lielāks uzsvars tika likts uz senkapu arheoloģiskajā izpētē iegūtajiem švīkātās keramikas kultūras materiāliem. 1989. un 1990. gadā Dignājas pilskalna apmetnē Vaska vadībā tika veikti arheoloģiskie aizsardzības izrakumi, kuru rezultāti jūtami papildināja iepriekšējos secinājumus par Dignājas pilskalna un apmetnes datējumu un izmantošanu. 1980. gados projektējamās Daugavpils HES appludināmās zonas arheoloģiskā izpētes laikā Francis Zagorskis atklāja Aizvējiņu pilskalnu tagadējā Kaplavas pagastā.
1995. gada vasarā Juris Urtāns apsekoja 47 pilskalnus vai vietas, kas varētu tikt uzlūkotas par pilskalniem vai kur varētu meklēt pilskalnus. 1999. gada maijā viņš veica Augšzemes pilskalnu aerālo apsekošanu. A. Šnē 1999. gadā sniedza pārskata tabulu par 43 Augšzemes vietām, kas saistās ar pilskalniem, norādot to plakuma platību un nocietinājumu esamību, kā arī pārskatu par Augšzemes pilskalnos atrasto keramiku un tajos izdarītajiem arheoloģiskajiem izrakumiem. J. Ciglis 2002. gadā aplūkoja un aktualizēja Augšzemes agrīnās vēsturiskās ģeogrāfijas problēmas, izmantojot ziņas par Augšzemes pilskalniem. 1998. gadā Demenes pagastā netālu no Latvijas - Baltkrievijas robežas atklāja Robežnieku pilskalnu.
Valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā iekļautie pilskalni (1998)
1998. gada 29. oktobrī Latvijas Republikas Kultūras ministrija izdeva rīkojumu Nr. 128., kurā bija uzskaitīti šādi Sēlijas pilskalni — Valsts nozīmes arheoloģijas pieminekļi:
Buruli čūla
Buruli čūla (pazīstama arī kā Bērnsdeila čūla, Sērla čūla, vai Deintrija čūla ) ir infekcijas slimība, ko izraisa Mycobacterium ulcerans. Infekcijas agrīno stadiju raksturo nesāpīgs mezglveida izaugums vai pietūkusi vieta. Šis mezglveida izaugums var kļūt par čūlu. Čūla var būt lielāka iekšpusē nekā ādas virsmā, visapkārt var būt pietūkums. Slimībai pasliktinoties, var tikt inficēti kauli. Buruli čūlas visbiežāk skar rokas vai kājas, parasti nav drudža.
Etioloģija
M. ulcerans izdala toksīnu, pazīstamu kā mikolaktons (mycolactone), kas traucē imūnsistēmas darbību un izraisa audu nāvi. Baktērijas no tās pašas dzimtas arī izraisa tuberkulozi un lepru (attiecīgi M. tuberculosis un M. leprae). Nav zināms, kā slimība izplatās. Ūdens avoti varētu būt saistīti ar tās izplatīšanos. Līdz 2013. gadam nav atrasta efektīva vakcīna.
Ārstēšana
Ja ārstēšanās sākta laikus, 80% gadījumu ir efektīvs astoņu nedēļu ilgs antibiotiku kurss. Ārstēšanā bieži lieto zāles rifampicīnu un streptomicīnu. Dažreiz lieto klaritromicīnu vai moksifloksacīnu streptomicīna vietā. Cita ārstēšanas metode ir čūlas izgriešana. Pēc infekcijas izārstēšanas čūlas vietā parasti paliek rēta.
Epidemioloģija
Buruli čūlas visbiežāk sastopamas lauku apvidos Subsahāras Āfrikā, jo īpaši Kotdivuārā, bet var arī izpausties Āzijā, Klusā okeāna rietumu daļā un Amerikas kontinentos. Gadījumi ir konstatēti vairāk nekā 32 valstīs. Katru gadu notiek apmēram pieci līdz seši tūkstoši inficēšanās gadījumu. Ar Buruli čūlu var slimot arī vairākas dzīvnieku sugas. Alberts Raskins Kuks 1897. gadā bija pirmais, kas aprakstīja Buruli čūlas.
Mihails Karnavuhavs
Mihails Karnavuhavs (be, dzimis ) ir profesionāls baltkrievu hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Šobrīd (2020) Karnavuhavs pārstāv Baltkrievijas Ekstralīgas komandu Žlobinas "Metallurg" un Baltkrievijas hokeja izlasi.
Spēlētāja karjera
Uzsāka karjeru Minskas "Dinamo" Babruiskas fārmklubā. 2013. gada 6. martā debitēja KHL Cerību kausa izcīņā (spēlē pret Rīgas "Dinamo"), aizvietojot Kevinu Lalandu. Arī turpmākajās sezonās Karnavuhavs "Dinamo" rindās spēlēja vien epizodiski, lielāko daļu laika pavadot Baltkrievijas Ekstralīgā. 2018.—19. gada sezonā Karnavuhavs bija komandas otrais vārtsargs, aizvadot 20 spēles.
Baltkrievijas hokeja izlases sastāvā spēlējis divos pasaules čempionātos.
Vecā Iča
Vecā Iča ir Keibas kreisā krasta pieteka Rēzeknes un Balvu novados. Tā ir Ičas vecā gultne pirms tā tika iztaisnota pa pašreizējo upes gultni.
Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Keibā iepretim Sprodzeniekiem.
Pedeles dzirnavezers
Pedeles dzirnavezers (arī Pedeles ezers) ir mākslīgs 1904. gadā uz Pedeles upes uzstādināts ezers Valkas novada Valkas pagasta ziemeļrietumos. Ezera dienvidrietumu krastā atrodas Pedeles ciems. Gar dienvidu krastu virzās autoceļš V236 (Valka—Pedele—Ērģeme).
Dibens — dūņains, siekstains. Krasti — slīpi, vietām zemi. Caur ezeru tek Pedeles upe. Makrofīti — niedres, ezera meldri, vilkvālītes. Pedeles dzirnavezerā dzīvo līdakas, asari, raudas un plauži.
No 1962. līdz 1983. gadam bija nolaists. 1998. gadā tika nodots ekspluatācijā Dzirnavnieku HES, kura jauda ir 40 kW.
Ezers ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervātā.
Ekstraklasa
Ekstraklasa (Profesionālā futbola līga) ir Polijas augstākā līga futbolā. Visvairāk titulu (15) tajā ir izcīnījusi Varšavas "Legia" komanda.
Klubi 2023.–2024. gada sezonā
Atsauce:
Titulu ieguvēji
Atsauce:
Rafa Silva
Profesionālo karjeru sācis Portugāles klubā C.D. Feirense, 2013 gadā pārvācās uz S.C. Braga, kuras rindās aizvadīja vairāk nekā 100 spēles. 2016. gadā kopā ar S.C. Braga viņš izcīnija Portugāles kausu.
Sasniegumi
Braga
Portugāle
Ilze Ābola
Ilze Ābola (dzimusi Cēsīs) ir bijusī latviešu kalnu slēpotāja, piedalījusies 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Trenējusies pie Alda Fimbauera un Jāņa Ciaguna, daudzkārtēja Latvijas čempione.
Spaiks Džonzs
Ādams H. Spīgels (en, dzimis ), pazīstams kā Spaiks Džonzs (Spike Jonze), ir amerikāņu aktieris, kinorežisors, scenārists, mūziķis un fotogrāfs.
Ilze Ābola
1998. gadā 19 gadu vecumā pārstāvējusi Latviju 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, milzu slalomā izcīnot 31. vietu.
Spaiks Džonzs
Karjera
Džonzs savu karjeru sāka kā BMX braucēju un skeitbordistu fotogrāfs. Vēlāk veidojis vairākas īsfilmas par skeitbordingu, kā arī mūzikas video tādiem māksliniekiem kā Sonic Youth, R.E.M., Beastie Boys, Ween, Fatboy Slim, Daft Punk, Weezer, Bjorkai, Kanje Vestam un Arcade Fire.
Georgs Meiers
Georgs Meiers (de; dzimis, miris 2001. gadā) bija vācbaltiešu šahists.
Ilze Ābola
Startējusi pasaules čempionātā: 1999. gadā — 34. vieta slalomā, 38. vieta milzu slalomā, 2001. gadā — 27. vieta slalomā, 38. vieta milzu slalomā.
Spaiks Džonzs
Karjera
Savu kinokarjeru sācis ar filmu "Būt par Džonu Malkoviču" (1999) un turpinājis ar filmu "Adaptācija" (2002). Abām filmām scenārija autors ir Čārlijs Kaufmans. Par filmu "Adaptācija" Džonzs tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais režisors". Bijis viens no MTV seriāla Jackass veidotājiem un izpildproducentiem. Džonzs vēlāk sāka veidot filmas, balstītas uz viņa paša scenārijiem, kā Where the Wild Things Are (2009) un "Viņa" (2013), par ko viņš saņēma Akadēmijas balvu kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs", kā arī Zelta globusa balvu.
Savas karjeras laikā bijis arī aktieris. Attēlojis vienu no galvenajām lomām Deivida Rasela filmā "Trīs karaļi" (1999). Attēlojis arī otrā plāna lomas Beneta Millera filmā "Naudas spēle" (2011) un Mārtina Skorsēzes filmā "Volstrītas vilks" (2013).
Georgs Meiers
Dzimis Rīgā. 1939. gada nogalē repatriējies uz Vāciju. 1956. gadā pārbraucis uz ASV. Pēc profesijas bijis jurists un lingvists.
Šahista karjera
1938. gada februārī 7. Rīgas meistarības turnīra 1. apakšgrupā Meiers dalīja piekto vietu ar Zigfrīdu Solmani. Pēc šī panākuma LŠS deva iespēju abiem jaunajiem šahistiem piedalīties Mārgeitas starptautiskā turnīra rezerves grupā. Meiers tajā izcīnīja dalītu pirmo vietu, gūstot atzinīgu novērtējumu Latvijas šaha presē. Viņa portrets tika publicēts uz žurnāla "Šaha Māksla" vāka. 1938. gada Ziemassvētkos Meiers piedalījās 7. Latvijas šaha kongresa 2. priekšsacīkšu grupā un ieguva 4. vietu.
Repatriācijas rezultātā nokļuvis Pozenē, Meiers tur piedalās dažādos šaha pasākumos. Viņš kļuva par pirmo kara laika Pozenes meistarturnīra uzvarētāju (1940. gada februāris — marts). Šai turnīrā piedalījās arī bijušie rīdzinieki Nils Elisons un Udo Vite. 1940. gada 25. februārī viņš kopā ar Berlīnes meistariem Gustavu Rogmanu un Rūdolfu Elstneru sniedza simultanspēles seansu pie deviņdesmit galdiņiem. Vācu laikraksts Ostdeutscher Beobachter tā gaitu atspoguļoja rakstā ar nosaukumu "Trīs meistari pret trīsdesmitkārtīgu pārspēku". Meiers spēlēja pie 27 galdiņiem, uzvarēja 18, zaudēja 5 un neizšķirti spēlēja 4 partijas. Viņš 1940. un 1941. gadā piedalījās arī vairākos citos Pozenes turnīros. 1940. gada Lieldienu meistarturnīrā bija otrais aiz Nila Elisona, jūlijā — piektais (uzvarēja Berlīnes meistars Kārlis Ahuess).
1946. gadā Meiers piedalījās Klausa Junges memoriālā, kurā desmit dalībnieku konkurencē bija tikai devītais. 1948. gadā Augšpfalcas čempionātā Rēgensburgā viņš bija sekmīgāks, izcīnot trešo vietu.
Sociālais konservatīvisms
Sociālais konservatīvisms ir politiskā filozofija un konservatīvisma veids, kas liek uzsvaru uz tradicionālām varas struktūrām, nevis uz sociālo plurālismu. Tas arī bija saistīts ar zemākās klases protestantu amerikāņu ekonomisko nedrošību, makartismu un citiem izaicinājumiem sociālajām institūcijām. Sociāli konservatīvie aktīvisti bieži veicināja sociālo jautājumu organizēšanu un politizāciju.
Karlo Salvioli
Karlo Salvioli (it;, Venēcija — , Mirano) bija Itālijas šahists.
Biogrāfija
Pēc profesijas bijis notārs. Guvis lielu ievērību ar saviem darbiem šaha galotņu teorijā. Izdevis grāmatas Teoria e pratica del giuoco degli scacchi ("Šaha spēles teorija un prakse"; Venēcija, 1885—1888) un La partita d’oggi (4 pirmie sējumi 1927—1930, 5. sējums iznāca pēc Salvioli nāves 1932. gadā). Bijis pazīstams arī kā šaha kompozīciju sastādītājs.
Bijis arī viens no sava laika spēcīgākajiem Itālijas šahistiem. 1881. gadā Milānā uzvarējis 3. Itālijas nacionālajā čempionātā. 1983. gadā Venēcijā organizējis 4. Itālijas nacionālo čempionātu, kurā izcīnījis 3. vietu.
1920. gadā bijis viens no Itālijas šaha federācijas dibinātājiem un kļuvis par federācijas goda prezidentu. Pēc nāves visus savus līdzekļus ziedojis vietējai labdarības organizācijai Congregazione di Carità, kas par tiem Mirano uzbūvējusi slimnīcu.
Salvioli vārdā ir nosaukts Venēcijas šaha klubs.
Makss Āronss
Makss Āronss (en, dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2023. gada Āronss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Bournemouth.
Sasniegumi
Norwich City
Lietuvas karaliste (1918)
1918. gadā atjaunotā Lietuvas karaliste (lt, de) bija Pirmā pasaules kara beigās īslaicīgi pastāvoša (1918. gada februārī — novembrī) un no Vācijas impērijas atkarīga satelītvalsts mūsdienu Lietuvas, Polijas un Baltkrievijas teritorijā.
Makss Āronss
Sasniegumi
Anglija U21
Individuālie sasniegumi
Lietuvas karaliste (1918)
Priekšvēsture
1917. gada 18.-22. septembrī notika Viļņas konference Jona Basanaviča vadībā, kas izveidoja 22 pārstāvju Lietuvas Padomi (Lietuvos Taryba) sarunām ar Vācijas valdību par Lietuvas neatkarības atjaunošanu. 1917. gada 3. decembrī sākās Brestļitovskas pamiera sarunas, kurās Vācijas delegācija prasīja Polijas, Lietuvas un Baltijas provinču neatkarības atzīšanu. 1917. gada 11. decembrī Lietuvas Padome pieņēma vācu varas iestāžu sagatavotu deklarāciju par Lietuvas valsts veidošanu ciešā aliansē ar Vācijas impēriju. 1918. gada 8. janvārī Lietuvas Padome publiskoja jaunu deklarāciju, kas paziņoja par demokrātiskas Lietuvas valsts izveidošanu un vairs nepieminēja aliansi ar Vāciju.
Izveide
1918. gada 16. februārī Lietuvas Padome parakstīja Lietuvas Neatkarības aktu par demokrātiskas Lietuvas valsts atjaunošanu. Līdz ar to Lietuva atteicās no Polijas—Lietuvas ūnijas. Pēc Brestļitovskas miera līguma parakstīšanas Padomju Krievija 1918. gada 3. martā atteicās no pretenzijām uz Lietuvas teritoriju. 1918. gada 23. martā Vācijas ķeizars Vilhelms II atzina Lietuvas neatkarību balstoties uz 11. decembra deklarācijas tekstu. Lai īstenotu Lietuvas aliansi ar Vāciju, 1918. gada vasarā tika izveidota Lietuvas karaliste.
1918. gada 11. jūlijā Lietuvas Padome par nākamo Lietuvas karali Mindaugu II ievēlēja vācu firstu Vilhelmu fon Urahu (1864—1928).
Likvidācija
Kad 1918. gada oktobrī jaunā Vācijas valdība atzina pilnīgu Lietuvas neatkarību, 2. novembrī Lietuvas valsts padome atcēla lēmumu par karaļa Mindauga II ievēlēšanu un pieņēma Lietuvas pagaidu satversmi. Pēc 1918. gada Novembra revolūcijas Vācijas impērijā Lietuvas valsts padomes prezidijs 1918. gada 11. novembrī par pirmo Lietuvas pagaidu valdības vadītāju apstiprināja Augustīnu Voldemāru.
1918. gada 16. decembrī Sarkanās armijas ieņemtajā Daugavpilī izveidoja Padomju Lietuvas valdību Vinca Mickeviča-Kapsuka (Vincas Mickevičius-Kapsukas) vadībā, kas pasludināja Lietuvas SPR dibināšanu. 5. janvārī Sarkanā armija ieņēma Viļņu, Lietuvas valdība pārcēlās no Viļņas uz Kauņu, kur kopā ar vācu karaspēka vienībām februārī apturēja padomju uzbrukumu. 1919. gada 19. aprīlī Polijas karaspēks ieņēma lielinieku nodibinātās Lietuvas—Baltkrievijas PSR galvaspilsētu Viļņu. 1920. gada 12. jūlijā Krievija parakstīja miera līgumu ar Lietuvu.
Godēns (krāteris)
Godēns ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Tas atrodas uz dienvidiem no Agripas krātera, augstienē uz austrumiem no Centrālā līča (Sinus Medii). Ziemeļaustrumos no Godēna atrodas Tempela krāteris. Krāteris nodēvēts franču astronoma Luija Godēna vārdā.
Krātera forma nav vienmērīga, dienviddaļā tas ir platāks, ziemeļdaļā nedaudz smailāks. Krātera dibens ir gaišāks nekā apkārtējā virsma un nelīdzens, vidusdaļā atrodas apmēram 1648 m augsts pacēlums. Krāteri ietver blāvi “stari”, kuri stiepjas apmēram 375 km garumā.
Svirki
Svirki ir ciems Sventes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 233 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V696.
Smoļskie
Smoļskie (arī Smoļski, latgaliešu: Smoļskī) ir ciems Zilupes novada Lauderu pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 2,8 km no pagasta centra Lauderiem, 14,2 km no novada centra Zilupes un 302,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem.
Silvija Čidi
Lovīnija Silvija Čidi (en; dzimusi 1971. gadā) ir Nigērijas un Vācijas šahiste.
Biogrāfija
Piedzimusi Vācijā, bērnību pavadījusi Nigērijā, vēlāk mācījusies Anglijā, kur strādājusi informāciju tehnoloģiju jomā. Ir dzejniece un rakstniece, vairāku literāro darbu autore. 1990. gadu pirmajā pusē bijusi viena no vadošajām Nigērijas šahistēm. 1993. gadā Suboticā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 35. vietu.
Pārstāvējusi Nigēriju Pasaules šaha olimpiādēs:
Lielā Libāna
Lielā Libāna (fr, ar Dawlat Lubnān al-Kabīr) Francijas trešās republikas pārvaldē nodota Tautu Savienības mandātteritorija, mūsdienu Libānas Republikas priekštece. Pastāvēja no 1920. gada 1. septembrim līdz 1943. gada 8. novembrim, kad tika pasludināta Libānas Republikas neatkarība. Pirms Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas izveidošanas 1920. gadā, bijušos Vidusjūras piekrastes Osmaņu sandžakus pārvaldīja Okupēto Ienaidnieka Teritoriju Administrācija. 1920. gada 1. septembrī, ievērojami paplašinot bijušā Libānas kalnu mutašerifāta teritoriju, franču ģenerālis Guro pasludināja Lielās Libānas valsts izveidošanu.
Izveidošana
1919. gada 27. oktobrī maronītu patriarha vadītā delegācija Parīzes miera konferencei iesniedza savu memorandu par valsts izveidošanu tagadējās Libānas teritorijā. Memorands paredzēja, ka kopš 1861. gada autonomajam, pārsvarā kristīgo maronītu apdzīvotajam mutašerifātam jāpievieno Akkaras un Bekas apgabali.
Pēc 1920. gada franču-sīriešu kara, franči izlēma apmierināt maronītu prasības. 1920. gada 24. augustā Francijas premjerministrs Aleksandrs Millerāns rakstīja maronītu arhibīskapam: „''Jūsu zemes pretenzijas uz Bekas ieleju, par kurām jūs man atgādinājāt, ir apmierinātas. Sekojot Francijas valdības instrukcijām, ģenerālis Guro Zahles pilsētas Grand Kadri Hotel ir pasludinājis, ka Libānas teritorijā tiek iekļauta teritorija kas sniedzas līdz Antilibāna kalnu grēdas virsotnēm un Hermonam. Šī ir Lielā Libāna kuru Francija vēlas izveidot, lai nodrošinātu jūsu zemi ar tās naturālajām robežām''”. Lielā Libāna tiek izveidota autonomajam Libānas kalnu mutašerifātam pievienojot Beirūtas pilsētu, Tripoles un Sidonas apgabalus un Bekas ieleju.
Valdība
Pirmā Libānas konstitūcija tika izsludināta 1926. gada 23. maijā. Tā tika balstīta uz Francijas trešās republikas konstitūciju un paredzēja divkameru parlamentu ar Pārstāvju palātu un Senātu (ideja par Senātu tika atmesta). Augstākā vara mandātteritorijā joprojām piederēja franču Augstajam komisāram.
Šajā laikā rodas Libānai raksturīgā konfesionālisma sistēma, kurā valsts amati tiek sadalīti atbilstoši reliģijai, kas neizbēgami noved pie konfesiju pretrunām un paralīzes augstāko amatu kandidātu izvēlē. Pēc šīs sistēmas Prezidentam jābūt kristietim, Premjerministram sunnītam, Pārstāvju palātas priekšsēdētājam šiītam. Prezidentu ievēlēja Pārstāvju palāta uz sešu gadu termiņu un to nevarēja ievēlēt uz diviem secīgiem pilnvaru termiņiem. Parlaments faktiski neīstenoja likumdošanas funkciju, bet tikai apstiprināja izpildvaras sagatavotos likumprojektus.
Par pirmo Prezidentu tika ievēlēts grieķu ortodokss Šarls Debbas, kura termiņam beidzoties 1932. gadā parlaments nespēja izvēlēties starp diviem kandidātiem. Lai nepieļautu trešā kandidāta, musulmaņu premjerministra ievēlēšanu par Prezidentu, franču Augstais komisārs Anrī Ponso apturēja konstitūcijas darbību 1932. gada 9. maijā un pagarināja Prezidenta Debbasa termiņu par vēl vienu gadu. Nākamais franču Augstais komisārs 1934. gada 30. janvārī par Prezidentu uz vienu gadu iecēla Habibu Paša El-Sādu. Viņa termiņš vēlāk tika pagarināts par vēl vienu gadu. 1936. gada 30. janvārī par Prezidentu tiek ievēlēts viens no neveiksmīgo 1932. gada vēlēšanu kandidātiem Emīls Edde. 1937. gadā tiek atjaunota konstitūcijas darbība un notiek jaunas pārstāvju palātas vēlēšanas. Sākoties Otrajam pasaules karam, franču Augstais komisārs atkal aptur konstitūcijas darbību.
Dakas Universitāte
Dakas Universitāte (DU) (bn) ir 1921. gadā dibināta universitāte Bangladešas galvaspilsētā Dakā. Senākā un lielākā universitāte valstī.
Vēsturiski universitāti spēlējusi lielu lomu Bangladešas nacionālisma un neatkarības cīņu gaitā. Tās bijušo un esošo studentu un pasniedzēju vidū ir politiķis Jadžudins Ahmeds (ইয়াজউদ্দিন আহম্মেদ, 1931 — 2012), politiķis Abduls Rahmans Bisvass (আব্দুর রহমান বিশ্বাস, 1926 — 2017), fiziķis Šatjendranats Boze (1894—1974), Butānas politiķis Lotajs Cerings (བློ་གྲོས་ཚེ་རིང་, 1969), politiķis Huseins Muhamads Eršads (হুসেইন মুহাম্মদ এরশাদ, 1930 — 2019), politiķis Abduls Hamīds (আব্দুল হামিদ, 1944), ekonomists, Nobela prēmijas laureāts Muhammads Junuss (1940), politiķis Mudžiburs Rahmans (1920—1975), politiķis Zillurs Rahmans (জিল্লুর রহমান, 1929 — 2013), politiķe Hasīna Vazeda (1947).
Silezers (Valkas pagasts)
Silezers (arī Sila ezers) ir beznoteces ezers Valkas novada Valkas pagasta dienvidos.
Krasti - slīpi, vietām stāvi, ziemeļaustrumos - zemi. Krasti pieejami, izņemot ziemēlaustrumu krastu. Ezerā ietek strauts. Ūdens krāsa - brūnūdens. Silezerā dzīvo līdakas.
Ezers ietilpst aizsargājamo ainavu apvidū "Ziemeļgauja". Ļoti intensīva bebru darbība, kas veicina pārpurvošanos.
Upšas
Upšas bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp Alojas staciju un Iģes pieturu. Tas atradās Limbažu novada Alojas pagastā.
Pieturas punkts Upšas jeb Ūpšas tika atklāts 1937. gadā. Pēc pasažieru vilciena Rīga—Rūjiena atcelšanas 1996. gadā pieturas punkts vairs netiek izmantots. Pēc slēgšanas vienīgās būves pieturā bija pasažieru sānplatforma.
Katažina Adamoviča
Katažina Adamoviča (pl; dzimusi Košalinā) ir Polijas FIDE meistare šahā (2009).
Biogrāfija
Daudzkārtējā Polijas jauniešu šaha čempionātu laureāte dažādās vecuma grupās, kuros izcīnījusi sešas medaļas: divas zelta (2005. gadā U12 vecuma grupā, 2007. gadā U14 vecuma grupā), trīs sudraba (2006. gadā U14 vecuma grupā, 2009. gadā U16 vecuma grupā, 2011. gadā U18 vecuma grupā) un bronzas (2007. gadā U20 vecuma grupā). Košalinas šaha kluba Hetman-Politechnika Koszalińska sastāvā divas reizes uzvarējusi Polijas komandu čempionātā šaha ātrspēlē (2007, 2009).
Sekmīgi pārstāvējusi savu valsti starptautiskajos jauniešu šaha turnīros. 2009. gadā Fermo uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā un par šo panākumu saņēmusi FIDE sieviešu meistares (WFM) nosaukumu. Eiropas meiteņu komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā piedalījusies 3 reizes (2009-2011). Komandu vērtējumā izcīnījusi divas zelta (2009, 2010) medaļas, bet individuālajā vērtējumā - sudraba (2010) medaļu.
Misters Holmss
Filma stāsta par gados vecu Šerloku Holmsu, kuram neliek mieru neatklātas lietas noslēpums. Galvenās lomas filmā atveido Ians Makellens, Lora Linnija, Hirojuki Sanada un Milo Pārkers. Filmas pirmizrāde notika Berlinālē 2015. gada 8. februārī. Apvienotajā Karalistē to izdeva 2015. gada 19. jūnijā, bet ASV — 2015. gada 17. jūlijā.
Drīksna
Drīksna ir zieda auglenīcas augšējā daļa, kas uztver ziedputekšņus. Drīksnas forma var ievērojami atšķirties, atkarībā no auga sugas — var sastāvēt no vairākām daivām, pēc formas atgādināt nagliņas galvu, var būt smailas, utt. Tās ir pielāgotas, lai dažādos veidos notvertu un noturētu ziedputekšņus, tostarp matiņos vai ielokos; drīksnas bieži vien ir lipīgas. Ja uz drīksnas nonāk ziedputekšņi, augs tiek apputeksnēts; apputeksnēšanās var notikt dažādos veidos — ar vēja palīdzību (anemofilija), ar kukaiņiem vai citiem dzīvniekiem (entomofilija vai ornitofilija), vai retos gadījumos ar ūdeņiem (hidrofilija).
1693. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1693. gada notikumi pašreizējās Latvijas''' teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš atradās Kurzemes hercogistē ar autonomijas tiesībām. Vidzemes novads ietilpa Zviedru Vidzemes sastāvā, kas bija Zviedrijas domīnija, bet Latgales novads Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā, kas bija Žečpospolitas province.
Batērsta sala
Batērsta sala (en) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Karalienes Elizabetes salu arhipelāgā. 13. lielākā Kanādas sala, 54. lielākā sala pasaulē.
Ģeogrāfija
Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga Karalienes Elizabetes salu Perija salu grupā. Penija šaurums ziemeļaustrumos salu atdala no Devonas salas, Makdugala šaurums dienvidaustrumos — no Kornvolisas, dienvidos Vikonta Melvila šaurums atdala no Velsas Prinča salas, bet rietumos Baiama Mārtina šaurums — no Baiama Mārtina salas. Sala izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā 188 km garumā. Krasti stipri izroboti, daudz līču un fjordu. Piekrastē daudz salu, lielākās no tām ir Aleksandera, Mesija, Vanjē, Kemerona un Helinas salas ziemeļu un ziemeļrietumu piekrastē. Reljefs paugurains, bet zems, salas augstākais punkts ir Stoksa kalns (412 m vjl). Salas teritorijā valda arktiskais tuksnesis. Salas ziemeļrietumos kopš 2015. gada izveidots Kausuitukas nacionālais parks, vidusdaļā kopš 1982. gada — Nanuititilingas nacionālais dabas rezervāts.
Vēsture
Sala periodiski bijusi apdzīvota vismaz jau pirms 4000 gadiem. Pēdējā zināmā pastāvīga apdzīvotā vieta atradusies salas austrumu krastā un bijusi apdzīvota ap 1000. gadu. Vēlākā laikā inuiti salu apmeklējuši sezonāli medību laikā. Pirmais no eiropiešiem salu 1819. gadā atklāja Viljams Perijs, nokartējot tās dienvidu krastu un nodēvējot salu britu kara un koloniju sekretāra Henrija Batērsta (Henry Bathurst) vārdā. Salas rietumu un ziemeļu krasti tika nokartēti tikai 19. gadsimta vidū.
Vejupeite
Vejupeite ir Ičas kreisā krasta pieteka Rēzeknes un Balvu novados.
Iztece no Guļbeiša ezera Salas purva ziemeļos. Augštecē tek uz rietumiem, vēlāk pagriežas uz ziemeļiem. Ietek Ičā pie Vēju ezera.
Šahmovka
Šahmovka ir ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 230 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V570 (Malta_Silajāņi).
Gorodoka pilskalns
Gorodoka pilskalns jeb Gorodoks ir pilskalns, kas atrodas Preiļu novada Aglonas pagasta austrumu daļā, Gorodokas ciemā.
Viens no lielākajiem pilskalniem apkārtnē. Četrstūrains pilskalna plakums aizņem kalna virsotni, kas stiepjas rietumu - austrumu virzienā. Pār apkārtni paceļas 25 - 30 metru augstumā. Plakuma garums ir 100 metri, bet platums - 55 metri. Abos galos plakumam vairāki ierakumi un uzbedumi. Nav ievērojama kultūrslāņa. Spriežot pēc nocietinājumiem Gorodokas pilskalns pieskaitāms cietokšņveida pilskalniem, kas tika veidoti no 10. līdz 12. gadsimtam.
Petro Porošenko
Petro Porošenko (uk, dzimis ) ir Ukrainas politiķis un uzņēmējs. No 2014. gada 7. jūnija līdz 2019. gada 20. maijam bija Ukrainas prezidents. Bijis Ukrainas ārlietu ministrs un ekonomiskās attīstības un tirdzniecības ministrs.
Bērnība un jaunība
Petro Porošenko dzimis Odesas apgabala pilsētā Bolhradā. Vēlāk pārcēlās uz Vinnicu.
1989. gadā pabeidza Kijivas Valsts universitātes starptautisko attiecību un starptautiskās likumdošanas fakultāti ekonomikas specialitātē.
Uzņēmējdarbība
Porošenko sāka savu biznesu ar kakao pupiņu tirdzniecību. 1990. gados nopirka vairākas konditorejas fabrikas. 1996. gadā tās apvienoja uzņēmumā Roshen, kas ir kļuvis par lielāko konditorejas uzņēmumu Ukrainā. Tā kā Roshen ražo galvenokārt šokolādes izstrādājumus, Porošenko ir iesaukts par "šokolādes karali".
Petro Porošenko bizness ietver arī vairākus autobūves uzņēmumus (korporācija Bogdan), kuģubūves uzņēmumu Leninska kuznja, televīzijas kanālu 5 kanal un citus uzņēmumus.
Politiskā darbība
1998. gadā Petro Porošenko tika ievēlēts Augstākajā Radā no Ukrainas sociāldemokrātiskās partijas (apvienotās), kura tajā laikā bija prezidentam Leonīdam Kučmam lojālākā partija. 2000. gadā Porošenko pameta partiju, lai parlamentā dibinātu kreisi centrisku frakciju Solidarnist', kura 2001. gadā pārveidojās par partiju.