cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mstislavs Mstislavičs
Dzīvesgājums
Jau kā jauneklis viņš piedalījās krievu kņazu karagājienos pret polovciešiem 1193. un 1203. gadā un apprecēja viņu hana Kotjana meitu, kuras vārds pēc kristīšanas bija Marija. 1209. gada notikumu aprakstā viņš minēts kā Toropecas kņazs. Cīnījās par varu ar Vladimiras kņazu Vsevolodu un viņa dēlu Novgorodas kņazu Svjatoslavu. 1210. gadā, tūlīt pēc ievēlēšanas par Novgorodas kņazu, viņš kopā ar savu jaunāko brāli Pleskavas kņazu Vladimiru Mstislaviču devās meslu ievākšanas karagājienā uz Ugauniju un ieņēma stipro Otepē pili. 1213. gadā lietuviešu kunigaitis Daugerūts mēģināja noslēgt ar Novgorodas kņazu Mstislavu Mstislaviču pret zobenbrāļiem vērstu savienību, tomēr atceļā no Pleskavas Daugerūts Tālavas teritorijā tika sagūstīts un Cēsīs izdarīja pašnāvību. 1215. gadā viņš padzina Kijivas lielkņazu Vsevolodu un iecēla par lielkņazu savu tēvoci Mstislavu Romanoviču. Tajā pašā gadā kņazs Mstistlavs Mstistlavičs noslēdza savienību no varas atstumto Galīcijas kņazu Danielu Romanoviču un 1215.-1216. gadā atņēma Galīciju ungāriem.
1222. gadā pēc zaudējuma kaujā pret mongoļiem viņa sievastēvs polovciešu valdnieks Kotjans vērsās pēc palīdzības. Kņazs Mstislavs sapulcināja lielu karaspēku no sabiedrotajām kņazistēm tagadējās Ukrainas teritorijā. Viņi lika nogalināt mongoļu sūtņus, kas prasīja izdot bēguļojošos polovciešus, un devās karagājienā uz mongoļu iekarotajām stepēm. Mongoļu karaspēks sagrāva apvienoto Kijivas Krievzemes kņazu un polovciešu karaspēku, bet kņazs Mstislavs izglābās bēgot.
1226. gadā bija spiests atstāt Galīciju un pārcelties uz dzīvi Torčeskā pie Kijivas, kur mira 1228. gadā.
Viņa meita Rostislava (Feodosija) apprecējās ar Vladimiras kņazu Jaroslavu Vsevolodoviču, viņas dēls bija Aleksandrs Ņevskis.
Anakonda
Anakonda, arī parastā anakonda (Eunectes murinus) ir žņaudzējčūsku dzimtas (Boidae) suga, kas dzīvo Dienvidamerikas tropu joslā. Tā ir masīvākā un smagākā, un pēc tīklainā pitona otra garākā no mūsdienās sastopamajām čūskām.
Anakonda nav indīga. Dzīvniekus nogalina, spēcīgi sažņaudzot upuru ķermeni. Pretēji daudziem nostāstiem, anakonda parasti neuzbrūk cilvēkam, pat ūdenī. Ieraugot cilvēku, tā klusi attālinās. Tomēr reizēm tiek fiksēti anakondu uzbrukumi cilvēkam. Retos uzbrukumus varētu skaidrot ar faktu, ka anakondas dzīvo purvos, un ar cilvēku tās ceļi krustojas ļoti reti.
Izplatība
Anakonda dzīvo Dienvidamerikā uz rietumiem no Andiem. Tā sastopama Kolumbijā, Venecuēlā, Gviānā, Gajānā, Surinamā, Ekvadorā, Peru, Bolīvijā, Brazīlijā, kā arī Trinidādā. Izplatības dienvidrobeža sasniedz Paragvajas ziemeļus.
Anakonda mājo purvos, dažādās aizaugušās slīkšņās ar lēnu straumi. Tā galvenokārt sastopama Amazones un Orinoko upju baseinos.
Izskats
Ķermeņa pamatkrāsa pelēcīgi zaļgana. Uz muguras tumši plankumi, vēdera daļā tumšu riņķu ieskauti mazāka izmēra dzeltenīgi plankumi. Biezā meža audzē dzīvnieks ir lieliski nomaskējies. Grāmatā "Apskurbušais mežs" Džeralds Darels par anakondas maskējošo krāsu raksta: "Zem krūma gulēja anakonda; čūskas spīdīgie, lāsumainie gredzeni tik saskanīgi iekļāvās apkārtnes fonā, ka es viņu nebiju pamanījis".
Nāsis, tāpat kā krokodiliem, atrodas deguna galā un galvas virspusē, lai varētu peldot viegli elpot. Tā var stundām ilgi gulēt ūdenī, nepakustoties, laukā atstājot tikai nāsis un gaidot medījumu.
Anakonda ir lielākā un smagākā čūska pasaulē (par to garāks ir tikai tīklainais pitons), tās masa var sasniegt 90 kg, garums līdz 5 metriem un retos gadījumos vairāk. Taču parasti anakondu izmēri ir krietni mazāki. Garākais zināmais sugas garums ir bijis anakondai, kas mitinājās Pitsburgas zoodārzā Pensilvānijā. Tas bija 6,27 metri. Būdama vēl 5,94 metrus gara, tā jau svēra 91 kg. Nacionālās ģeogrāfijas biedrības informācija par 8,8 metrus garām un 227 kg smagām anakondām ir līdz šim nepierādīti lielumi. Tā kā anakondas tiek intensīvi medītas, tās dzīvo pārāk īsu mūžu, lai sasniegtu rekordlielumu. Mātītes ir izteikti lielākas nekā tēviņi. Uz sauszemes anakonda salokās līkumos un tās garumu ir grūti noteikt, bet ūdenī tā izstiepjas visā garumā.
Dzīvesveids
Parasti vienpate. Iecienītākie biotopi ir Amazones baseinā lēni tekoši strauti un upes, pārplūduši purvi, dumbrāji un ezeri. Ievērojami labāk jūtas ūdenī. Uz sauszemes smagnēja un lēnīga, bet ūdenī pārvietojas neticami ātri un viegli. Zem ūdens iztur vairāk nekā desmit minūtes. Medījumam parasti uzglūn seklā ūdenī, uzreiz zem tā virsmas. Bieži saritinājusies nekustīgi guļ un ļaujas straumei, un virs ūdens redzama tikai galva.
Parasti medī naktī, bet dienā guļ seklā ūdenī vai sildās saulē. Tāpat kā lielākā daļa čūsku anakonda prot labi līst kokos, kur viņas spēcīgais ķermenis nokarājas no koku zariem. Bez cilvēkiem eksistē pavisam nedaudz radījumu, kas ir pietiekami spēcīgi, lai uzvarētu cīņā ar šo lielo čūsku. Viņas nopietnākais dabiskais ienaidnieks ir jaguārs.
Vairošanās
Anakonda ir vientuļniece un ar saviem sugas brāļiem tiekas tikai pārošanās sezonā, kas sakrīt ar lietus sezonu no aprīļa līdz maijam. Šajā periodā tēviņi dodas mātītes meklējumos, kuras savukārt aiz sevis atstāj feromonu pēdas. Pie mātītes, kas gatava pāroties, ierodas vairāki tēviņi. Anakondas saveļas lielā pārošanās mudžeklī, kurā var būt līdz 13 tēviņiem. Tie apvijas ap mātīti un cenšas ar to sapāroties, vienam otru cenšoties atgrūst. Šāds anakondu mudžeklis, kas lēnām vijas un veļas, kopīgi pavada 2—4 nedēļas. Pārošanās laikā tēviņš, lai saturētu mātīti, izmanto savus piešus, radot skrāpējošu troksni pret mātītes ādu. Parasti uzvar un ar mātīti sapārojas lielākais un spēcīgākais tēviņš, turklāt sapārošanās notiek vairākas reizes. Pārošanās notiek tikai ūdenī.
Aizsardzība
Anakondu apdraud lietus mežu izciršana un medības ādas dēļ.
Toms Macuks
Toms Macuks (dzimis Rēnā, Vācijā) ir latviešu motokrosists. Divreiz izcīnījis Latvijas čempionu titulu prestižajā MX1 klasē (2019,2020), bet 2022. gada sezonā kļuva par Eiropas čempionu 2T klasē. Piecas reizes pārstāvējis Latviju Nāciju kausa izcīņā motokrosā.
Biogrāfija
Toms Macuks dzimis Vācijā latviešu vecāku ģimenē, kuri tobrīd šajā valstī uzturējās un strādāja. Latvijā ģimene atgriezās, kad Tomam bija divi gadi. Sportiskās gaitas motokrosā Toms uzsāka 3 gadu vecumā (1996. gadā), piedaloties kvadriciklu sacensībās. Gadu vēlāk (1997) jaunais sportists pārsēdās uz solo motocikla. Savas sportiskās karjeras laikā, uzrādot labus rezultātus, Toms startējis gan Latvijas mēroga, gan starptautiskās sacensībās motokrosā, divreiz izcīnot Eiropas vicečempiona titulus (2013, 2020), bet 2022. gadā beidzot Eiropas meistarsacīkstēs tika pie zelta. Sešreiz kļuvis par Latvijas čempionu dažādās klasēs (2004, 2007, 2010, 2019,2020, 2022). Piecas reizes pārstāvējis Latvijas izlasi Nāciju kausā motokrosā (2016, 2017, 2019, 2021, 2022 ).
Toms Macuks sadarbojies ar vairākiem leģendāriem treneriem. Braukšanas prasmes viņam palīdzējuši pieslīpēt Andris Bārbalis, Vitālijs Bobkovs, kā arī viņa tēvs Andrejs Macuks. Savukārt par sportista fizisko sagatavotību rūpējušies Ivars Čākurs un Ivo Lakučs.
Ķasts Puodžuks
Ķasts Puodžuks (dzimis Daugavpilī) ir lietuviešu izcelsmes Latvijas spīdvejists, pārstāv Latvijas izlasi un klubu Daugavpils "Lokomotīve".
Rokijs Balboa
"Rokijs Balboa" (en) ir 2006. gada ASV sporta drāmas filmas, kuras režisors, scenārija autors un galvenās lomas atveidotājs ir Silvestrs Stallone.
Sižets
Bijušais smagsvara čempions Rokijs Balboa ir novecojis, aizgājis no sporta un dzīvo atraitņa dzīvi. Adriana, kura iedvesmojusi Rokiju uz visiem viņa dzīves varoņdarbiem, pirms pāris gadiem mirusi no vēža. Rokijam pieder bārs, kurā viņš šad tad stāsta cilvēkiem atgadījumus no savas karjeras. Dzīve jau tuvojas savam loģiskam noslēgumam. Taču reiz dators, kas simulē boksa mačus starp dažādu paaudžu cīkstoņiem nosaka, ka Rokijs ir spēcīgāks par pašreizējo čempionu Meisonu un drīz vien Rokijs saņem uzaicinājumu no Meisona menedžeriem sarīkot reālu cīņu. Lai sagatavotos, Rokijam (kuru trenē Apollo bijušais treneris Tonijs) jāizsver, vai svarīgs ir iznākums vai tā ir vienkārši viņa vēlēšanās vēlreiz atgriezties ringā, lai izcīnītu vēl vienu uzvaru. Pēdējo. Pirmo raundu Rokijs aizvada ļoti slikti, taču otrajā Meisons savaino roku un Rokijs izlīdzina cīņas gaitu. Cīņa ir sīva visus desmit raundus un, tāpat kā pirmās filmas noslēgumā, arī tagad Rokijs zaudē tikai pēc punktiem. Pēc cīņas Rokijs iet uz Adrianas kapa un pateicās viņai par atbalstu.
Čārlzs Gordons Fulertons
Čārlzs Gordons Fulertons (Charles Gordon Fullerton; dzimis, miris ) bija NASA astronauts, Gaisa spēku pulkvedis lidotājs.
1957. gadā Fulertons ieguva bakalaura grādu mehāniskajā inženierijā Kalifornijas Tehnoloģiju institūtā, bet 1958. gadā ieguva maģistra grādu.
Gaisa spēkos Fulertons iestājās 1958. gada jūlijā. Viņš apguva iznīcinātāja pilota iemaņas un vēlāk kļuva par bumbvedēja B-47 pilotu. 1964. gadā viņš pabeidza ASV Izmēģinātājpilotu skolu.
Kopš 1966. gada Fulertons trenējās Gaisa spēku orbitālās observatorijas programmā Manned Orbiting Laboratory (MOL) līdz tās atcelšanai 1969. gadā.
1969. gada septembrī Fulertons tika uzņemts NASA astronautu grupā. Viņš bija Mēness misiju Apollo 14, 15, 16 un 17 atbalsta apkalpēs.
1977. gadā Gordons Fulertons tika iekļauts Space Shuttle kosmoplāna prototipa Enterprise izmēģinājuma lidojumu vienā no divām apkalpēm. Viņš veica piecus atmosfēras lidojumus ar Enterprise.
Fulertona pirmais kosmiskais lidojums notika 1982. gada martā misijā STS-3 Columbia pilota amatā.
Otrais lidojums notika 1985. gada jūlijā — augustā misijā STS-51-F kā Challenger komandierim. Tajā tika izmantota Spacelab pētnieciskā laboratorija.
Fulertons pēc tam darbojās kā izmēģinātājpilots ar dažādiem lidaparātiem.
2007. gada decembrī viņš atstāja NASA.
Čārlzs Gordons Fulertons 2009. gadā piedzīvoja trieku. viņš mira.
Annāba
Annāba (fr, ar, ʕunnāba, ), agrāk Bona (fr), ir pilsēta Alžīrijas ziemeļaustrumos, Annābas vilājas administratīvais centrs. Tā atrodas Vidusjūras krastā. Annābā 2019. gadā dzīvoja 465 tūkstoši iedzīvotāju un tā ir trešā lielākā pilsēta Alžīrijā pēc iedzīvotāju skaita. Annāba ir viena no vadošajām rūpniecības pilsētām Alžīrijā.
Senās Romas laikos vietā, kur mūsdienās atrodas Annāba, atradās apdzīvota vieta ar nosaukumu Hippo Regius.
Arturs Dīriķis
Arturs Dīriķis (dzimis, miris ) bija ārsts un lepidopterologs.
1880. gadā absolvējis Tērbatas Universitāti. Strādājis Vidzemē un Kurzemē. Nodarbojies arī ar teātra izrāžu recenzēšanu.
Mamoni
Mamoni ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 267 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Praļņica, Glušņa.
Calendžiha
Calendžiha ir pilsēta Gruzijas ziemeļrietumos, Calendžihas municipalitātes centrs Megrelijas-Augšsvanetijas mharē. Izvietojusies Egrisas grēdas pakajē Čanisckali upes krastā. Sena apdzīvota vieta, kas no 13. gadsimta bija Megrelijas kņazu Dadiani rezidence, bet kopš 14. gadsimta — bīskapa rezidence.
The Yellow Birds
The Yellow Birds ir 2017. gada ASV un Marokas kara filma, kuras režisors ir Aleksandrs Mūrss. Galvenās lomas filmā atveido Dženifere Anistone, Tajs Šeridans, Aldens Ērenreihs, Toni Kolete, Džeisons Patriks un Džeks Hjūstons. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Divi jaunie karavīri, Bārtls un Mērfs, piedalās Irākas karā. Visu laiku Bārtlu nomoka solījums, ko viņš nodeva Mērfa mātei pirms abu dienesta.
Ādams Klendenings
Ādams Klendenings (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2022) Klendenings pārstāv NHL komandu Filadelfijas "Flyers". 2011. gada NHL draftā Klendeningu ar kopējo 36. numuru 2. kārtā izvēlējās Čikāgas "Blackhawks".
Savas karjeras laikā pārstāvējis NHL komandas Čikāgas "Blackhawks", Vankūveras "Canucks", Pitsburgas "Penguins", Edmontonas "Oilers", Ņujorkas "Rangers", Arizonas "Coyotes" un Kolumbusas "Blue Jackets".
Karls Patriks Lauks
Karls Patriks Lauks (et; dzimis Kuresārē) ir Igaunijas šosejas riteņbraucējs.
Bass (balss)
Bass (it — 'zems') ir viszemākā vīriešu balss. Basa balss diapazona robežas ir no lielās oktāvas mi līdz pirmās oktāvas mi.
Tiek izšķirti augstie jeb "kantilēnie" basi, vidējie basi un zemie basi jeb Basso profondo.
Karls Patriks Lauks
2017. gadā uzvarējis Tour of Estonia pirmajā posmā un kopvērtējumā.
Ādams Klendenings
ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2021. gada Pasaules čempionātā, kur izcīnījis trešo vietu.
Atakamas tuksnesis
Atakamas tuksnesis ir tuksnesis Dienvidamerikā Čīles ziemeļos. Tas atrodas aptuveni 1000 km garā, šaurā joslā starp Kluso okeānu un Andu kalniem. Atakamas tuksnesis ir sausākais tuksnesis pasaulē; tajā nokrišņu daudzums ir vidēji 0,01 cm gadā. Dažās tuksneša vietās nokrišņi nav novēroti vairāk nekā 400 gadus. Salīdzinot ar citiem tuksnešiem, izņemot polāros, Atakamas tuksnesis ir vēss. Tajā vidējā gaisa temperatūra svārstās no 0 °C līdz 25 °C.
Griušļova (ciems)
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļu V480 un V468 krustojuma, Griušļovas upes krastā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Neobruchidius
Neobruchidius ir lapgraužu dzimtas ģints, kurā ietilpst 10 sugas. Septiņas no desmit šajā ģintī ietilpstošajām sugām senāk ietilpa Acanthoscelides ģintī (N. barinas, N. canar, N. curimagua, N. guatemala, N. macheta, N. tibiospinalis un N. zacatlan) un divas — Bruchus ģintī (N. lituratus un N. abidus). Neobruchidius lovie ir ģints tipu suga.
Dorupe (stacija)
Dorupe bija dzelzceļa pieturas punkts dzelzceļa līnijā Jelgava—Liepāja starp pieturu Viesturi un staciju Glūda. Pieturā nav saglabājušās nekādas būves, izņemot stacijas aku. Peroni nojaukti 2016. gadā.
Vēsture
Pieturas punkts tika atvērts 1934. gadā. Līdz 2001. gada augustam šeit apstājās dīzeļvilciens Rīga-Liepāja, bet līdz 2010. gada februārim- dīzeļvilciens Rīga—Reņģe. Kopš 2010. gada 15.februāra pieturas punkts ir neizmantots.
Rudzusmilgas
Rudzusmilgas (la) ir neliela viengadīgu graudzāļu dzimtas ģints. Savvaļā rudzusmilgu sugas ir sastopamas Eiropā, Ziemeļāfrika un Āzijā, bet ir introducētas un naturalizētas lielākajā daļā Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas.
Sugas
Ģintī ir iekļautas šādas augu sugas  :
Terfmūras stadions
Terfmūras stadions (en) ir stadions Bērnli, Anglijā. Stadionā ietilpst 21 401 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Burnley FC, kas šajā stadionā spēlē kopš tā atklāšanas 1883. gadā.
Salas (Valles pagasts)
Salas ir ciems Bauskas novada Valles pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumu daļā Vārniņas krastā uz purva salas tagad nosusinātā Sikšņu purva dienvidaustrumu malā 5 km no pagasta centra Valles, 40,5 km no novada centra Bauskas un 65 km no Rīgas.
Mamonova (Andzeļu pagasts)
Mamonova ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 283 km attālumā no Rīgas.
Klīves kanāls
Klīves kanāls (augštecē Dzeltuve) ir Lielupes labā krasta pieteka Mārupes un Jelgavas novados.
Izteka - pie Kalnciema masīva. Tek dienvidrietumu virzienā. Lielākās pietekas - Lomes grāvis, Zirgu strauts. Ietek Lielupē iepretim Krasta ciema, lejpus Valgundes. Pie ietekas Lielupē to šķērso valsts autoceļš P99 (Jelgava — Kalnciems).
Kopējais pieprasījums
Kopējais pieprasījums ir preču un pakalpojumu apjoms (nacionālās ražošanas reālais apjoms), kuru mājsaimniecības, uzņēmumi, valdība un ārzemnieki ir gatavi pirkt pie jebkura iespējamā cenu līmeņa. Koppieprasījums dažkārt tiek raksturots kā modelis, kas atklāj cēloņsakarību starp nacionālās ražošanas un pakalpojumu apjomu un cenu vidēji svērto līmeni: jo zemākas ir cenas, jo lielāks koppieprasījums, t. i., tā preču masa, kas tiek tautsaimniecībā pieprasīta un arī saražota.
Faktori, kas ietekmē kopējo pieprasījumu
Kopējo pieprasījumu ietekmē gan tiešie, gan netiešie faktori. Pie tiešajiem faktoriem pieder; procentu likme- cenu pieaugums palielina naudas pieprasījumu un līdz ar to procenta likmi. Tas, savukārt, samazinās kopējo pieprasījumu, jo pastiprināsies stimuls uzkrāt, un arī reālā naudas pirktspēja kļūs mazāka. Tāpat kopējo pieprasījumu ietekmē reālais naudas daudzums un tā pirktspēja. Cenu pieaugumu rezultātā iedzīvotāju ietaupījumi zaudē vērtību un kopējais pieprasījums samazināsies. Pie tiešajiem faktoriem pieder- importa iepirkuma apjoms. Ja importa preces ir lētākas, iedzīvotāji vairāk pirks tās, bet vietējo ražojumu kopējais pieprasījums samazināsies.
Pastāv arī netiešie jeb ārpuscenas faktori, kas var ietekmēt kopējo pieprasījumu. Izmaiņas patērētāju izdevumos rodas mainoties patērētāju labklājības līmenim, patērētāju nogaidīšanas dēļ. Arī patērētāju parādu dēļ un mainoties nodokļu likmēm, jo lielāki nodokļi jāmaksā, jo mazāk preču var atļauties pirkt. Izmaiņas investīciju izdevumos — tās ietekmē procenta likme, gaidāmā peļņa no investīcijām, nodokļu līmenis, jaunu tehnoloģiju ieviešana, neizmantoto ražošanas jaudu esamība. Izmaiņas valsts izdevumos — tiem pieaugot, palielinās kopējais pieprasījums. Izmaiņas tīrā eksporta apjomā — to ietekmē ārvalstu nacionālais ienākums, jo tas lielāks, jo vairāk iespēju palielināt konkrētās valsts eksportu. Tāpat būtiski ir valūtu kursi. Jo zemāks nacionālās valūtas kurss, jo lētākas šīs valsts preces ārzemēs.
Latvijas Komponistu savienība
Latvijas Komponistu savienība ir Latvijas profesionāla sabiedriska organizācija, kas apvieno Latvijā un ārvalstīs dzīvojošus un strādājošus profesionālus komponistus un muzikologus.
Vēsture
1889. gadā pie Rīgas Latviešu biedrības nodibināja RLB Mūzikas komisiju, viens no ierosinātājiem bija III Vispārīgo latviešu Dziedāšanas svētku (1888) virsdiriģents un komponists Ernests Vīgners. Līdz Pirmajam pasaules karam Mūzikas komisiju vadīja Andrejs Jurjāns un Jāzeps Vītols.
Pēc Latvijas Republikas izveidošanas tika nodibinātas vairākas savstarpēji konkurējošas biedrības. 1923. gadā Vīgneru Ernests izveidoja Latvijas Komponistu biedrību, bet Jāzeps Vītols kopā ar komponistiem Jāni Zālīti, Jāni Mediņu, Alfrēdu Kalniņu un Emīlu Melngaili - Latvijas Skaņražu kopu. 1938. gadā nodibināja Latvijas rakstu un mākslas kameru ar Mūzikas sekciju pie kuras izveidoja Latvijas mūzikas biedrību. Par biedrības priekšnieku pilnsapulce ievēlēja komponistu Jāni Kalniņu, par priekšnieka biedru - čellistu Alfrēdu Ozoliņu, par sekretāru – komponistu un diriģentu Rūdolfu Kripi, par biedrzini – komponistu Jēkabu Graubiņu.
Pēc 1940. gada 17. jūnija Latvijas okupācijas Latvijas Mūzikas biedrību likvidēja, tās vietā 1941. gada pavasarī nodibināja LPSR Komponistu savienību, par kuras priekšsēdētāju iecēla Jāzepu Vītolu, par atbildīgo sekretāru Jēkabu Mediņu. Tās darbību atjaunoja 1944. gada 11. decembrī, kad par priekšsēdētāju iecēla Emilu Melngaili, bet par atbildīgo sekretāru – Nilu Grīnfeldu.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā to pārdēvēja par Latvijas Komponistu savienību.
Operācija "Mincemeat"
"Operācija "Mincemeat"" (en) ir 2022. gada ASV un Apvienotās Karalistes kara drāmas filma, kuras režisors ir Džons Medens. Tā ir veidota pēc Bena Makintaira grāmatas par britu operāciju Mincemeat Otrā pasaules kara laikā. Galvenās lomas atveidojuši Kolins Fērts, Metjū Makfeidjens, Kellija Makdonalda, Penelope Viltone, Džonijs Flins un Džeisons Aizekss.
Filmas pirmizrāde notika 2021. gada Britu kinofestivālā Austrālijā, bet Apvienotās Karalistes kinoteātros to sāka demonstrēt no, ASV un Latīņamerikas kinoteātros no , Latvijā no.
Kā kļūt par zvaigzni Brodvejā
"Kā kļūt par zvaigzni Brodvejā" (en) ir 2014. gada ASV komēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Pīters Bogdanovičs. Galvenās lomas filmā atveido Ouens Vilsons, Imodžena Pūtsa, Ketrīna Hāna, Dženifere Anistone un Vills Forte. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Kāda dramaturga jaunajā projektā veidojas mīlas trijstūris starp dramaturga sievu, viņas bijušo mīļāko un izsaukuma meiteni, kura kļuvusi par aktrisi.
Bezgalīgā kritiena metode
Bezgalīgā kritiena metode ir pierādīšanas tehnika matemātikā, pierādījuma no pretējā variants. Šo metodi izmanto, lai pierādītu, ka kāds apgalvojums ir aplams visiem skaitļiem, pierādot, ka, ja šis apgalvojums būtu spēkā kādam skaitlim, tas būtu spēkā mazākam skaitlim. Tas noved pie bezgalīga kritiena un gala rezultātā pie pretrunas.
Tipiski šo metodi izmanto, lai pierādītu apgalvojumus, kas attiecas uz naturāliem skaitļiem, piemēram, ka kādam vienādojumam nav naturālu atrisinājumu. To var pierādīt, pieņemot, ka šim vienādojumam eksistē naturāls atrisinājums un sekojoši secinot, ka tam eksistē otrs mazāks naturāls atrisinājums. Pēc matemātiskās indukcijas principa var secināt, ka tam eksistē trešais vēl mazāks atrisinājums, ceturtais atrisinājums utt. Šo procesu var turpināt bezgalīgi. Pretruna tiek iegūta tajā, ka neeksistē bezgalīga dilstoša naturālu skaitļu virkne, naturāli skaitļi nevar samazināties bezgalīgi, līdz ar to var secināt, ka vienādojumam nav naturālu atrisinājumu.
Līdzīgi var veikt pierādījumu, pieņemot, ka kādai problēmai eksistē mazākais atrisinājums un tādējādi secinot, ka tai eksistē vēl mazāks atrisinājums, kas noved pie pretrunas.
Pirmo zināmo bezgalīgā kritiena metodes pielietojumu var atrast Eiklīda Elementos. Vēlāk metodi attīstījis un popularizējis Pjērs Fermā, kurš to izmantojis Diofanta vienādojumiem.
Piemērs
Šajā piemērā, izmantojot bezgalīgā kritiena metodi, tiks pierādīts, ka kvadrātsakne no 2 (\sqrt{2}) ir iracionāls skaitlis.
Pieņemsim pretējo — \sqrt{2} ir racionāls skaitlis un to var izteikt formā, kur p un q ir naturāli skaitļi. Kāpinot šo vienādojumu kvadrātā var iegūt, ka, reizinot to ar q2 iegūst, ka p^2=2q^2. 2q2 ir pāra skaitlis, līdz ar to arī p2 un sekojoši p jābūt pāra skaitlim. Līdz ar to var secināt, ka p=2r, kur r ir naturāls skaitlis.
q^2=2r^2
Var secināt, ka. Līdz ar to var secināt, ka, ja \sqrt{2} var izteikt kā racionālu daļu, to var izteikt arī kā racionālu daļu ar mazāku skaitītāju un saucēju. Šo secinājumu var atkārtot bezgalīgi. Iegūta preturna — tā kā gan skaitītājs, gan saucējs ir naturāli skaitļi, tos nav iespējams bezgalīgi samazināt. Līdz ar to \sqrt{2} nevar izteikt kā racionālu daļu, līdz ar to tas nav racionāls skaitlis, no kā var secināt, ka \sqrt{2} ir iracionāls skaitlis.
24. Latvijas strēlnieku korpuss
24. Latvijas strēlnieku korpuss, jeb '''24. teritoriālais korpuss''', bija nacionāls karaspēka formējums Sarkanās Armijas sastāvā Otrā Pasaules kara laikā. Tajā ietilpa 181. strēlnieku divīzija (181-я стрелковая дивизия, izveidota no 1. Kurzemes divīzijas un 2. Vidzemes divīzijas) un 183. strēlnieku divīzija (183-я стрелковая дивизия, izveidota no 3. Latgales divīzijas un 4. Zemgales divīzijas). Izformēts 1941. gada 16. augustā pēc Sarkanās armijas atkāpšanās no Latvijas.
Izveide
Korpusu bija nolemts izveidot Polijas kampaņas laikā 1939. gada septembrī Kaļiņinas kara apgabalā drīz pēc Ribentropa-Molotova pakta noslēgšanas.
Represijas
1941. gada jūnija sākumā lielākā daļa 24. teritoriālā korpusa kareivju un virsnieku tika pārvietoti uz Litenes vasaras nometni. Tur novietojās arī korpusa štābs ar savām daļām, kā arī 183. kājnieku divīzija. Tā kā tur vietas vairāk nebija, 181. divīzijas vajadzībām 1941. gada pavasarī iekārtoja ap 10 km tālāk otru jaunu nometni Pededzes līčos pie Ostroviešu mājām. Drīz pēc ierašanās Litenē atvaļināja 1939. gada iesaukuma obligātā dienesta karavīrus, bet viņu vietā ieradās jauniesauktie no Krievijas, tādējādi latviešu skaitam korpusā samazinoties gandrīz par pusi.
1941. gada 10. jūnijā korpusa komandieri ģenerāli Robertu Kļaviņu, atceltos divīziju komandierus ģenerāļus Jāni Liepiņu un Andreju Krustiņu, korpusa artilērijas priekšnieku Artūru Dannebergu, korpusa Apgādes daļas priekšnieku Artūru Dālbergu kā arī citus vadošos virsniekus nosūtīja it kā uz kursiem Maskavā, kur 22. jūnijā viņus apcietināja un pēc ilgām pratināšanām nošāva 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā. NKVD 14. jūnija rītā abas nometnes aplenca un apcietināja ne mazāk par 560 virsniekiem, karavīriem un instruktoriem, bet nošāva ap 10 karavīru. No vairāk nekā 560 Litenes deportētajiem pēc reabilitācijas atgriezās tikai 70, pārējie nošauti Maskavas un Astrahaņas cietumos vai gājuši bojā necilvēcīgajos apstākļos spaidu darbos Noriļskas nometnēs.
Piedalīšanās karadarbībā
Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS un frontes tuvošanās apstākļos abās Litenes nometnēs sākās karavīru demobilizācija. Tās laikā no 1941. gada 28. jūnija līdz jūlija pirmajām dienām vairāk nekā 2080 karavīri tika steigšus demobilizēti, ne mazāk kā 40 demobilizētie tika nogalināti. Liela daļa karavīru dezertēja un tuvējos mežos sagaidīja vācu karaspēka ierašanos. Korpusā palika apmēram 3000 karavīru.
181. strēlnieku divīzija (181-я стрелковая дивизия) pulkveža P. Borisova vadībā 30. jūnijā saņēma pavēli ieņemt aizsardzības pozīcijas pie Lubāna ezera, bet 1. jūlijā tai lika atkāpties austrumu virzienā Staļina līnijas aizsardzībai pa maršrutu Gulbene—Litene—Balvi—Viļaka—Nosova—Augšpils—Opočka. 2. jūlijā to daļēji iznīcināja Luftwaffes uzlidojumā, tomēr 3. jūlijā divīzijas paliekas sasniedza nozīmēto aizsardzības reģionu uz dienvidiem no Ostrovas.
183. strēlnieku divīzija (183-я стрелковая дивизия) 27. jūnijā saņēma pavēli ieņemt Daugavas aizsardzības pozīcijas no Rumbulas līdz Skrīveriem, bet 30. jūnijā sekoja pavēle atkāpties uz Madonu. Tikai līdz Inčukalnam nonākusī divīzija atkāpās maršrutā Cēsis—Alūksne—Liepna, kur to Liepnas kaujā 4. jūlijā sagrāva uzbrūkošā vācu 41. motorizētā korpusa daļas. Kaujā krita divīzijas komandieris P. Tupikovs un 227. pulka komisārs N. Ņegoduiko. 7. jūlijā divīzijas paliekas sasniedza Veļikajas upes aizsardzības līniju.
24. Latvijas strēlnieku korpusa štābs izvietojās Puškina kalnos, kur 7. jūlijā sākās kaujas pret Vācijas 10. armijas korpusu (X. Armeekorps). 18. jūlijā 181. divīzija pie Novorževas lielceļa nokļuva aplenkumā un tika sakauta, bet 183. divīzija atkāpās uz Šimsku. 24. Strēlnieku korpusa vadība pārcēlās uz Staraja Rusas pilsētu, kur 16. augustā pārtrauca darboties. Oficiāli korpusu izformēja 1941. gada 1. septembrī.
Sudeti
Sudeti (čehu un pl, de) ir kalnu grēda Centrāleiropā — Polijā, Čehijā un Vācijā.
Kalnu grēdas kopējais garums ir 310 km (no Elbas ziemeļrietumos līdz Morāvijas Vārtiem dienvidaustrumos). Sudetu vidējais augstums ir 500—1000 m. Augstākā virsotne Sņežka sasniedz 1602 m augstumu.
Pēc tipa Sudeti pieder hercīnās oroģenēzes senajiem kroku kalniem. Raksturīgi kristāliskie ieži, bazalti un porfīri. Sudeti ietver vairākas kalnu grēdas un masīvus: Krknoše, Jesenīki, Lužicas kalni, Jizeras kalni, Orlices kalni. Savstarpēji tos atdala tektoniskie pazeminājumi. Kopumā virsotnes lielākoties ir lēzenas, nogāzes — stāvas.
No Sudetiem iztek Elba, Odera un Morāva. Nogāžu piekājē aug ozolu—dižskābaržu mežu masīvi, bet augstāk tos nomaina baltegļu—egļu meži. Ar 1300 m vjl. sākas pļavas.
Ilgstoši Sudetus apdzīvoja vācieši, tomēr pēc Otrā pasaules kara tie tika padzīti no Polijai un Čehoslovākijai piederošajām Sudetu daļām. Mūsdienās Sudetos darbojas tūrisma un kūrorta objekti, kā arī to teritorijā ir izveidoti vairāki nacionālie un dabas parki, dabas rezervāti.
Rijas valks
Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Rijas valku augštecē šķērso valsts autoceļš V1273 (Sieksāte–Laidi), tā krastos atrodas Vecsieksāte.
Džeina Mārpla
Džeina Mārpla, pazīstama kā Mis Mārpla, ir Agatas Kristi izdomāts literārs tēls, kas iesaistās dažādu noziegumu atklāšanā kā amatiere-detektīve. Viņa attēlota kā pavecāka sieviete, kas dzīvo nelielā ciemā Sentmērimīdā. Mis Mārpla darbojas 12 Agatas Kristi romānos un 20 stāstos, tai skaitā:
Pirmoreiz parādījusies Agatas Kristi īsajā stāstā "Otrdienas nakts klubs", kas tika publicāts britu literārajā žurnālā The Royal Magazine 1927. gada decembrī. Pēdējoreiz Mis Mārpla darbojas romānā "Guļošā slepkava: Mis Mārplas pēdējā lieta".
Fumijuki Bepu
Fumijuki Bepu (ja; dzimis ) ir bijušais Japānas šosejas riteņbraucējs.
Team Discovery (2005–2007)
Bepu par profesionāli kļuva 2005. gadā  komandā, kurā palika līdz 2007. gadam.
2006. gada jūnijā, Bepu kļuva par Japānas čempionu gan individuālajā, gan grupas braucienā.
2007. gada 28. septembrī  komanda paziņoja, ka parakstījuši līgumu ar Bepu uz vienu sezonu.
Skil-Shimano gadi (2008–2009)
2008. gada aprīlī Bepu pārstāvēja Japānu Āzijas riteņbraukšanas čempionātā un izcīnīja zelta medaļu grupas braucienā.
Bepu piedalījās 2008. gada vasaras olimpisko spēļu šosejas riteņbraukšanas sacensībās. Individuālajā braucienā viņš palika pēdējais no 39 startējušajiem dalībniekiem, bet grupas braucienā izstājās.
2009. gada 26. jūlijā, Bepu, pārstāvot , finišēja kā 112. no 180. braucējiem 2009. gada Tour de France. 21. posmā ar finišu Elizejas laukos viņš saņēma cīnītāja balvu. Trešajā posmā viņš bija 8. vietā, bet 19. posmā 7. vietā. Līdz ar Jukiju Araširo viņi kļuva par pirmajiem Japānas sportistiem, kas nobraukuši šīs sacensības līdz galam, jo iepriekš startējušie japāņi Kiso Kavamuro un Daisuke Imanaka startēja, bet izstājās, nenobraucot visus sacensību posmus.
RadioShack (2010–2011)
2009. gada 23. novembrī tika paziņots, ka Bepu parakstījis līgumu ar  uz 2010. gada sezonu. Vēlāk noskaidrojās, ka Bepu vēl bija viena gada līgums ar Skil-Shimano, tāpēc viņam nācās pašam to izpirkt. 2010. gada februārī viņš startēja pirmajās sacensībās ar RadioShack komandu — Omloop Het Nieuwsblad un Kīrne—Brisele—Kīrne.
GreenEdge (2012–2013)
2011. gada oktobrī tika ziņots, ka Bepu pārstāvēs Austrālijā bāzēto komandu . Viņš startēja 2012. gada vasaras olimpisko spēļu šosejas riteņbraukšanas grupas braucienā, finišējot 22. vietā. Pavadījis komandā divus gadus, Bepu 2013. gada sezonas beigās pievienojās .
Trek Factory Racing (2014–2019)
2016. gada aprīlī Bepu pārstāvēja Japānu Āzijas riteņbraukšanas čempionātā un izcīnīja bronzas medaļu grupas braucienā.
Bepu tika iekļauts starta sarakstā 2016. gada Vuelta a España sacensībām, kas bija viņa pirmais starts Vuelta.
Nippo–Delko Provence
Pirms 2020. gada sezonas Bepu lauza līgumu ar ' un pievienojās '.
EF Education–Nippo
Komandas sponsoram, Japānas uzņēmumam Nippo, pārejot no ' komandas uz ', līgums tika piedāvāts arī Bepu.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Personīgā dzīve
Arī viņa vecākais brālis Takumi Bepu bija profesionāls šosejas riteņbraucējs.
Sarkanais štats
"Sarkanais štats" (en) ir 2011. gada neatkarīgā šausmu trillera filma, kuras režisors, scenārija autors un montāžists ir Kevins Smits. Galvenās lomas tajā atveido Maikls Pārkss (mācītājs Kūpers), Džons Gudmens (Džo Kīnans), Maikls Angarano (Treiviss), Melisa Leo (Sāra Kūpera) un Stīvens Rūts (šerifs).
Filma ir par jauniešiem, kuri nonāk sektantu gūstā. Filma saņēma dalītas kritiķu atsauksmes. Tās pirmizrāde notika 2011. gada 23. janvārī Sandensas kinofestivālā, 2011. gada 1. septembrī to izdeva video platformām pēc pieprasījuma (VOD), bet 2011. gada 18. oktobrī — mājas video ierakstos.
Oļegs Ščipcovs
Oļegs Ščipcovs (dzimis 1939. gada 22. janvārī Kaļiņinā) ir Latvijas krievu radioinženieris, fiziķis un politiķis. Bijušais Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūta docents. Bijis Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāts, nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju.
Politiskā darbība
Pēc LR AP deputāta pilnvaru beigām Ščipcovs turpināja strādāt par Rīgas Aviācijas universitātes, kopš 1999. gada par Transporta un sakaru institūta asociēto profesoru. 2001. gada Rīgas domes vēlēšanās ievēlēts par Rīgas domes deputātu no partijas "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" (PCTVL) saraksta, vēlāk darbojās Tautas saskaņas partijas frakcijā, no kuras izstājies 2003. gadā. Bijis Rīgas domes Satiksmes departamenta Rīgas Transporta sabiedriskās padomes sastāvā.
2004. gadā piedalījās partijas "Jaunā politika" dibināšanā un 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās kandidēja no "Jaunā Centra" saraksta, taču netika ievēlēts. 2006. gadā O. Ščipcovs nesekmīgi kandidēja arī 9. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta.
Vicarage Road
Vicarage Road ir stadions Vatfordā, Anglijā. Stadionā ietilpst 21 577 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Watford F.C..
Manuhina
Manuhina ir ciems Griškānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 255 km attālumā no Rīgas.
Cetoniini
Cetoniini ir skarabeju vaboļu triba no Cetoniinae apakšdzimtas. Tajā ietilpst ap 110 ģints. Pārstāvji izplatīti visā pasaulē.
Apraksts
Tribas pārstāvju raksturīpašības:
Atakama
Atakama var būt:
Joinville
Joinville var būt:
Azhara Universitāte
Azhara Universitāte (ar, Jāmiʻat al-Azhar (al-Sharīf)) ir publiska universitāte Kairā, Ēģiptē. Galvenais arābu literatūras un islāma mācību centrs. Centrs atrodas Azhara mošejā. Tiek uzskatīta par sunnītu islāma prestižāko universitāti.
Francis Trasuns
Francis Trasuns (ltg; dzimis, miris ) bija latgaliešu un latviešu kultūras un garīgais darbinieks, valstsvīrs un literāts. Krievijas Impērijas I Valsts domes deputāts (1906), Latgales Zemes padomes priekšsēdētājs (1917), Tautas padomes loceklis (1918), Saeimas deputāts (1922—1926). Visu mūžu nodarbojās ar latgaliešu valodas un kultūras aizstāvību.
Dzīvesgājums
Dzimis 1864. gadā Sakstagala pagasta Kolnasātā zemnieka Staņislava Trasuna ģimenē kā jaunākais no septiņiem dēliem. Mācījās vietējā pagasta skolā, vēlāk Jelgavas ģimnāzijā, izglītību no 1883. līdz 1887. gadam turpināja Sanktpēterburgas garīgajā seminārā un vēlāk no 1887. līdz 1891. gadam garīgajā akadēmijā, absolvēja to kā teoloģijas maģistrs. No 1902. gada strādāja kā profesors Sanktpēterburgas garīgajā seminārā, kur izcīnīja tiesības mācībām daļēji notikt latgaliešu valodā un aizsāka latgaliešu literārās tradīcijas mācīšanu. Tur atrodoties, izdeva „Daugavas Kalendāru”. No 1904. gada Trasuns bija garīgās tiesas loceklis. Publicēja rakstus laikrakstā „Latgolas Vords”.
Politiskā darbība
Kamēr Latgale atradās Vitebskas guberņas sastāvā, Trasuns cīnījās par tiesībām izdot avīzes latgaliešu valodā ar latīņu, nevis kirilicas burtiem par spīti 1865. gadā Baltijas pārkrievošanas laikā pieņemtajam drukas aizliegumam.
1906. gadā viņu ievēlēja Krievijas Impērijas I Valsts domē, kur Trasuns pieprasīja muižnieku privilēģiju atcelšanu, 1905. gada revolūcijā cietušo amnestiju un arhaiskās Latgales agrārās sistēmas reformu.
Piedalījās 1917. gada 9. un 10. maija Pirmā Latgales kongresa organizēšanā, kur, pretēji vairākiem skeptiski noskaņotiem kultūras darbiniekiem kā Francis Kemps, kurš iestājas par integrāciju nākotnē, atbalstīja nekavējošu pievienošanos citiem Latvijas kultūrvēsturiskajiem novadiem. Kongress viņu ievēlēja Latgales Pagaidu Zemes Padomē. Brīvības cīņu posmā bija iekšlietu ministra biedrs Kārļa Ulmaņa Pagaidu Valdībā.
Pirmajā Saeimā ievēlēts no Kristīgo Zemnieku partijas, Trasuns bija Pirmās Saeimas prezidija loceklis. Kā deputāts ieguva finansiālu atbalstu Rēzeknes Tautas Pils celtniecībai un Latgales teātra izveidei.
Lai arī Trasuns iepriekš kvēli atbalstīja Latgales apvienošanos ar pārējo Latviju, pēc neatkarības iegūšanas viņš iestājās par Latgales kultūras un valodas īpatnību aizstāvību un pretojās latgaliešu asimilācijai. Darbojoties Latviešu Pagaidu Nacionālās padomes komitejā, kas sastāda Satversmes projektu, Trasuns bija vienisprātis ar savu iepriekšējo pretinieku Franci Kempu, un pieprasīja latgaliešu izloksnes iekļaušanu Satversmes II daļas projekta 115. pantā, taču Latgales pārstāvji bija mazākumā un priekšlikums tika noraidīts, īpaši skarbi pret šādu ideju bija Kārlis Skalbe un Marģers Skujenieks.
Savu nostāju valodas jautājumā Trasuns formulēja šādi:
Saeimā runas no tribīnes Trasuns teica latgaliski, vien uzsākot tās ar ievadu „Mani kungi!”.
Šajā periodā Trasuns aktīvi darbojās publicistikā un literatūrā, dibināja un vadīja žurnālu „Zemnieka draugs” (1920) un laikrakstu „Zemnieka Balss” (1924—1926).
Alfrēds Hartmanis
Alfrēds Hartmanis (, Lutriņi -, Rīga) bija Latvijas šahists. Baltijas meistars šahā (1913).
Francis Trasuns
Politiskā darbība
Reaģējot uz šo rīcību, Trasuns kopā ar savu iepriekšējo oponentu Franci Kempu nodibināja Latgales Demokrātu partiju, no kuras kandidēja uz Otro Saeimu, un tika ievēlēts ar vairāk balsīm kā Kārlis Ulmanis, Rainis vai Jānis Čakste.
Katoļu baznīcas vadības neapmierinātība ar Trasuna darbību nerimās, arhibīskaps Antonijs Springovičs un kūrijas vadība nosūtīja uz Romu ziņojumu, kurā Trasunu raksturoja kā morāli pagrimušu tautas dievbijības un baznīcas autoritātes grāvēju. 1926. gadā pēc pāvesta Pija XI bullas Trasunu izslēdza no katoļu baznīcas.
Francis Trasuns mira Rīgā 1926. gada aprīlī ar sirdstrieku pēc tam, kad bija padzīts no Lieldienu dievkalpojuma Rīgas Jēkaba Baznīcā. Katoļu baznīca liedza Trasunu apglabāt katoļu kapos, tādēļ zemes klēpī viņu guldīja Rēzeknes brāļu kapos. Bēres vadīja ģenerālis Krišjānis Berķis, tajās piedalījās desmitiem tūkstošu cilvēku, tostarp valdības vadītājs, ministri un kultūras darbinieki, kā arī Valsts prezidents Jānis Čakste, kurš Trasunam veltīja vēsturiskos vārdus:
Dzejnieks Rainis Franča Trasuna brāļa dēlam Jezupam Trasunam (abi bija tautas vēlēti deputāti Latvijas Saeimā) līdzjūtības vēstulē rakstīja: „Francis Trasuns bija pirmais latgalietis, kas meklēja un atrada ceļu uz saprašanos starp divām šķirtām mūsu tautas daļām. Savā skaidrā un gaišā politiskā gaitā viņš vienmēr tuvāk nāca tautas plašai masai un viņas dvēselei: tika arī viņš demokrātiskāks un progresīvāks. Tāda gaita dota tikai retam. Un viņš bija reta, stipri izteikta personība, kura spēja upurēties par saviem ieskatiem. Viņa piemiņa paliks ne vien Latgalē, bet visā Latvijā.”
Piemiņa
1998. gadā pēc Saeimas deputātu centieniem baznīcas klerikāta kongregācija atzina ekskomunikāciju par nepamatotu. 1998. gada 30. septembrī bijušā arhibīskapa Springoviča vārdā un Baznīcas vārdā J.Pujats publiski atvainojās visiem tiem, kurus bija skārusi F. Trasuna lieta. Viņš ir priecīgs par to, ka F. Trasuna labais vārds tika atjaunots, par ko īpaši jāpateicas svētajam pāvestam Jānim Pāvilam II, kurš uz lūgumu no Latvijas ātri atsaucās un lika to izskatīt ārpus kārtas.
2009. gadā pie Rēzeknes mūzikas skolas, kur notika 1917. gada Latgales kongress, tiek uzstādīts piemineklis Francim Trasunam, savukārt uz Rīgas Jēkaba Baznīcas ārējās sienas iepretim Saeimas namam ir uzstādīta F. Trasuna piemiņas plāksne. Trasuna dzimtajās mājās „Kolnasātā” ir izveidots muzejs.
Kimi
"Kimi" ir 2022. gada ASV trillera filma, kuras režisors ir Stīvens Soderbergs. Filmā galveno lomu atveido Zoja Kravica.
Francis Trasuns
Piemiņa
2014. gada 16. maijā Rīgas Sv. Jēkaba katedrālē un vēlāk Saeimā norisinājās Franča Trasuna 150 gadu jubilejai veltīta programma. Rīgas arhibīskaps Zbigņevs Stankevičs pauda pārliecību, ka Dievs F. Trasunam bija devis žēlastību un bagātīgi apbruņojis tai misijai, kas viņam bija paredzēta, taču Baznīcas vadība un augstākā garīdzniecība šo žēlastību neatpazina. Tātad, Baznīcas un sabiedrības uzdevums ir atjaunot vēsturisko taisnīgumu. Tagad „jāaktualizē F. Trasuna mantojums, dzīves gājums, mācība, kas izriet no visas viņa darbības, lai tā nes svētību Latvijai turpmāk”, teica arhibīskaps.
Aleksandrs Vinokurovs
Aleksandrs Vinokurovs (dzimis Biškulā pie Petropavlovskas, Kazahijas PSR) ir bijušais profesionālais krievu tautības Kazahstānas šosejas riteņbraucējs, kura pēdējā pārstāvētā komanda bija Astana. Faniem zināms kā "Vino", viņš uz velosipēda bija pazīstams gan kā aprēķinātājs, gan impulsīvs vispusīgs braucējs ar agresīvu, uzbrūkošu braukšanas stilu. A. Vinokurovs ir sudraba medaļas ieguvējs grupas braucienā. Pēc 12 gadiem viņam šo savu sasniegumu izdevās pārspēt, kļūstot par čempionu grupas braucienā. Kazahstānas Republikas Nopelniem bagātais sporta meistars.
Francis Trasuns
Ārējās saites
Trasuns. Latvju tautas vienotāja dzīve un darbs] Jānis Soms, Rīga: L. O. studentu biedrības „Montania" izdevums (1935).
Aleksandrs Vinokurovs
Karjera
A. Vinokurovs ar riteņbraukšanu sāka nodarboties 1984. gadā 11 gadu vecumā. 1997. gadā viņš pārcēlās uz Franciju, kur noslēdza savu amatiera karjeru un 1998. gadā kļuva par profesionālu riteņbraucēju.
Kimi
Filmas sižets norisinās COVID-19 pandēmijas laikā un tas stāsta par agorafobisku tehnoloģiju uzņēmuma darbinieci, kura, pārskatot datu straumi, atklāj pierādījumus par vardarbīgu noziegumu, un, mēģinot ziņot par to savam uzņēmumam, saskaras ar pretestību un birokrātiju.
Aleksandrs Vinokurovs
Karjera
Viņš ir uzvarējis četros Tour de France posmos, četros Vuelta a España posmos un 2006. gadā arī kopvērtējumā, divreiz sacensībās Ljēža–Bastoņa–Ljēža un vienu reizi Amstel Gold Race, kā arī vairākās citās viendienas un vairāku posmu sacensībās.
A. Vinokurovam bija panākumiem bagāta karjera, bet to noslēdza notikumi 2007. gada Tour de France laikā, kad viņš atzinās asins dopinga izmantošanā. Izcietis 2 gadu diskvalifikāciju 2009. gada augustā A. Vinokurovs atgriezās riteņbraukšanā, vispirms pārstāvot Kazahstānas izlasi un pēc tam Astana komandu. Smags kritiens 2011. gada Tour de France laikā draudēja otrreiz beigt viņa karjeru, bet riteņbraucējs nepadevās un paziņoja, ka startēs vēl vienu sezonu, par galveno startu izvirzot. Šo mērķi A. Vinokurovam izdevās īstenot: viņš visai negaidīti uzvarēja 2012. gada olimpisko spēļu grupas braucienā, 8 km pirms finiša atraujoties no grupas kopā ar Kolumbijas sportistu Rigoverto Uranu, ko pārliecinoši apspēlēja sprinta finišā. Aptuveni 200 metrus līdz finišam, kad vienam no viņiem uzvara bija nodrošināta, R. Urans neapdomīgi paskatījās atpakaļ pār kreiso plecu (Vinokurovs bija labajā pusē), lai redzētu, vai netuvojas sekotāji. A. Vinokurovs tobrīd uzsāka sprintu, pārsteidzot konkurentu. R. Urans reaģēja ar novēlošanos, jo nebija pamanījis izrāvienu un nespēja sadeldēt atstarpi. Pēc šī panākuma A. Vinokurovs paziņoja, ka pēc olimpiskajām spēlēm beigs profesionāla riteņbraucēja karjeru.
2012. gadā Starptautiskā riteņbraukšanas savienība uzsāka izmeklēšanu par Vinokurovu un Krievijas sportistu Aleksandru Kolobņevu par Šveices laikrakstā L’lllustre un Itālijas laikrakstā Corriere della Sera paustajām apsūdzībām. Tie apsūdzēja Vinokurovu par darījuma noslēgšanu ar Kolobņevu 2010. gadā, lai tas ļautu viņam uzvarēt Ljēža—Bastoņa—Ljēža sacensībās, kad abi atradās izšķirošajā atrāvienā. Tika apgalvots, ka Vinokurovs samaksājis 150 tūkstošus eiro. 2019. gada 12. septembrī prokurors prasīja sešu mēnešu cietumsodu abiem dalībniekiem, konfiscējot 150 tūkstošus eiro no Kolobņeva bankas konta un liekot samaksāt vēl 50 tūkstošus; Vinokurovam liekot maksāt 100 tūkstošus. 2019. gada 5. novembrī tiesa abus attaisnoja pierādījumu nepietiekamības dēļ.
Egļuciems (Lazdulejas pagasts)
Egļuciems (ltg) ir ciems Balvu novada Lazdulejas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā autoceļu P46 un V465 krustojumā 18 km no novada centra Balviem un 240 km no Rīgas. Egļuciemā atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, saieta nams, feldšeru vecmāšu punkts, pasts, veikals. Apbūvē dominē individuālās mājas. Ciems izaudzis pēckara gados, pie Dukuļeva sadžas kā ciema padomes un kolhoza «Borec» centrālais ciemats.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Braiens Boils
Braiens Pols Boils (en, dzimis ) ir bijušais ASV hokejists, spēlēja centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Boils pārstāv NHL komandu Pitsburgas "Penguins". 2003. gada NHL draftā Boilu ar kopējo 26. numuru pirmajā kārtā izvēlējas Losandželosas "Kings".
Karjeras laikā Boils ir spēlējis Losandželosas "Kings", Ņujorkas "Rangers", Tampabejas "Lightning", Toronto "Maple Leafs", Ņūdžersijas "Devils", Našvilas "Predators", Floridas "Panthers" un Pitsburgas "Penguins".
2023. gada 22. martā Boils paziņoja, ka aiziet no profesionālā hokeja un ka pēc tam pievienosies NHL televīzijas kanāliem kā analītiķis.
ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2021. gada Pasaules čempionātā, kur ieguvis trešo vietu.
Miglupīte
Miglupīte ir Babītes ezera pieteka Mārupes novadā.
Izteka - uz rietumiem no Cenas tīreļa. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Babītes ezerā pie Klīvēm. Lejtecē to šķērso valsts autoceļš A9 (Rīga (Skulte) — Liepāja). Pie Miglupītes atrodas Cielavas, Klīves. Augštecē netālu no upes Cenas tīreļa taka.
Trasuns
Trasuns ir latviešu uzvārds (siev. dz. Trasuna), tas var būt:
Sarkankakla tītiņš
Sarkankakla tītiņš (Jynx ruficollis) ir maza auguma dzilnu dzimtas (Picidae) putnu suga. Izdala trīs pasugas. Lai arī sarkankakla tītiņa izplatības areāls ir ļoti plašs, tam ir vairākas izolētas populācijas, kas dzīvo Āfrikas centrālajā daļā un dienvidos. Sarkankakla tītiņš mājo savannā, kur aug veci koki un kuros ir dzeņu vai bārdaiņu izveidoti dobumi ligzdošanai.
Izplatība
Sarkankakla tītiņa izplatības areāls ir ļoti plašs. Tas sastopams Angolā, Burundi, Kamerūnā, Centrālāfrikas Republikā, Kongo Republikā, Kongo Demokrātiskajā Republikā, Etiopijā, Gabonā, Kenijā, Lesoto, Mozambikā, Nigērijā, Ruandā, Dienvidāfrikā, Svatini, Tanzānijā, Ugandā un Zambijā. Lai arī trūkst datu par sugas populācijas lielumu, suga šobrīd netiek uzskatīta par apdraudētu.
Izskats un īpašības
Sarkankakla tītiņš ir neliela auguma putns, bet, salīdzinot ar Eirāzijā dzīvojošo tītiņu, tas ir nedaudz lielāks. Sarkankakla tītiņa ķermeņa garums ir apmēram 19 cm, svars tēviņiem 52—59 g, mātītēm 46—52 g. Ārēji tas vairāk atgādina dažus zvirbuļveidīgos putnus, nekā dzilnveidīgos. Tas ir slaids, rudibrūni raibs. Mugurpuse ir pelēkāka un tumšāka nekā vēderpuse, kas ir samērā gaiša. Uz rīkles, krūšu augšpusē un zemastē tam ir koši ruds apspalvojums, kas kontrastaini nodalās no gaišākā vēdera apspalvojuma. Uz rīkles ir tumšākas šķērssvītru joslas, bet uz vēdera vertikālas garenjosliņas. Knābis ir pelēkbrūns ar tumšāku galu, acis brūnas. Sarkankakla tītiņam ir pagarš kakls, kuru tas uztraukumā izloka, grozot galvu un šņācot kā čūska, kā arī satraukumā tas uzbož cekulu. Abi dzimumi izskatās vienādi. Jaunajiem putniem rudā rīkle ir pelēcīgāka, mugura tumšāka un raibāka.
Kā visiem dzilnveidīgajiem sarkankakla tītiņa pēdām divi vidēji pirksti ir vērsti uz priekšu, bet abi malējie uz atpakaļu, kas nodrošina putniņam spēju staigāt vertikāli pa koka stumbru. Sarkankakla tītiņam, tāpat kā citām dzilnām un dzeņiem, mēle ir lipīga un lidojums ir viļņveidīgs. Tā astes spalvas nav stīvas kā citiem dzilnveidīgajiem, tādēļ tas vairāk uzturas koku zaros, nekā uz stumbriem.
Mareks Suhijs
Mareks Suhijs (cz, dzimis ) ir čehu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Suhijs pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu FC Augsburg un Čehijas futbola izlasi.
Sarkankakla tītiņš
Uzvedība un barība
Sarkankakla tītiņš sastopams savannas mežos, atklātā savannā un mežmalās. Tas ir ļoti parasts ligzdotājs sausajos akāciju mežos un krūmājos upīšu krastos. Tas ir arī bieži sastopams apdzīvoto vietu tuvumā un kultivētos dārzos. Sarkankakla tītiņš mājo reģionos, kas ir 600—3000 metrus virs jūras līmeņa. Kenijā tas sastopams no 1400—2500 metriem virs jūras līmeņa. Sarkankakla tītiņi pamatā ir nometnieki, bet reizēm tie klejo.