cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ziloņroņi
Ziloņroņi, ziloņroņu ģints (Mirounga) ir viena no roņu dzimtas (Phocidae) ģintīm, kas apvieno divas mūsdienās dzīvojošas jūras zīdītāju sugas. Ziemeļu ziloņronis (Mirounga angustirostris) izplatīts ziemeļu puslodes Klusā okeāna austrumos, dienvidu ziloņronis (Mirounga leonina) pasaules okeānu dienvidu puslodes daļās (Atlantijas okeāna, Indijas okeāna un Klusā okeāna dienvidos, Dienvidu okeānā). Pārāk intensīvu medību ietekmē 19. gadsimta beigās abas sugas gandrīz izmira, bet, kopš tika ieviesti plaši aizsardzības pasākumi, ziloņroņu populācijas sākušas atjaunoties.
Kopīgās īpašības
Ziloņroņi ir lielākie no visiem airkājiem, un tiem raksturīgs ekstrēms dzimumdimorfisms — tēviņi ir apmēram 10 reizes smagāki nekā mātītes, un tiem ir izteiksmīgs snuķis. Tēviņš ar snuķa palīdzību spēj radīt ļoti skaļu rēkoņu, īpaši vairošanās sezonas laikā. Tomēr vissvarīgākā snuķa funkcija ir mitruma uzņemšana no ieelpotā gaisa, tādējādi uzturot ķermeņa mitrumu vairošanās sezonas laikā, kad tēviņš vairākus mēnešus nepamet sauszemi un neuzņem ūdeni. Mitruma uzņemšanu no gaisa nodrošina snuķa iekšpusē esošie dobumi, kuros uzkrājas gaisa mitrums.
Matojuma maiņa
Ziloņroņi matojumu maina reizi gadā. Līdzīgi kā mūku roņiem, arī ziloņroņiem, kad mainās matojums, nolobās ādas virskārta. Kamēr ataug ādas ārējā kārta un matojums, ziloņroņi ir aukstuma jutīgāki nekā parasti. Šajā periodā tie bez barošanās ilgstoši uzturas krastā (apmēram mēnesi). Tādēļ ziloņroņi ieņem pēc iespējas drošākas un vientuļākas pludmales. Atkarībā no sugas un dzimuma matojuma maiņa notiek atšķirīgos laikos. Mātītes un mazuļi ir pirmie, pēc tam matojumu maina jaunie tēviņi, bet pieaugušie tēviņi ir pēdējie.
Ķermeņa siltums
Izturību pret aukstumu ziloņroņiem nodrošina nevis kažoka matojums, bet trāns — zemādas tauku slānis. Lai uzturētu nemainīgu ķermeņa temperatūru, ziļoņroņiem raksturīga asins pretējo plūsmu siltuma apmaiņa. Tā aizsargā ķermeni no liekiem siltuma zudumiem, vienlaicīgi siltuma uzturēšanai tērējot minimālu enerģiju. Artērijas un vēnas asinsritē novietotas tā, ka atdzisušās asinis, kas plūst sirds virzienā, pa ceļam tiek sildītas ar siltajām asinīm, kas plūst virzienā uz ķermeņa ārējo kārtu.
Piemērošanās ieniršanai dziļumā
Ziloņroņiem ir liels asinsrites sistēmas tilpums, tādējādi tie spēj piesaistīt lielu apjomu skābekļa, kas tiek izmantots ienirstot. Lielais asins daudzums galvenokārt atrodas lielos vēdera dobumos. Muskuļos ir augsta mioglobīna koncentrācija, tādēļ arī muskuļaudos uzkrājas liels daudzums skābekļa. Turklāt ziloņroņiem ir proporcionāli daudz skābekli transportējošo sarkano asinsķermenīšu.
Lai spētu ienirt lielā dziļumā, ziloņroņi spēj palēlināt arī sirds pukstus (bradikardija) un regulēt asinsrites plūsmu tādējādi, ka asinis ar skābekli pirmkārt apgādā dzīvībai svarīgākos orgānus. Ienirstot lielā dziļumā, tiem arī palēninās vielmaiņa.
Ziloņroņiem ir lielas, apaļas acis, un tīklenes nūjiņu ir daudz vairāk nekā vālīšu. Tādējādi dzīvnieki var salīdzinoši labi redzēt arī vājas gaismas apstākļos, piemēram, ienirstot dziļumā. Acīs ir arī gaismas membrāna (tapetum lucidum), kas atstaro gaismu un uzlabo redzi.
Ziloņroņiem ir ļoti garas ūsas jeb vibrisi (taustes mati), kas palīdz orientēties zem ūdens un noteikt medījuma atrašanās vietu. Vibrisi ir savienoti ar asinsvadiem, nerviem un muskuļiem. Lai arī ziloņroņiem, kā visiem roņiem, nav ārējās auss, to dzirde zem ūdens ir ļoti laba. Iekšējās auss anatomija pastiprina uztverto skaņu, un dzīvnieks var precīzi noteikt skaņas avota atrašanās vietu. Turklāt iekšējās auss struktūra nav pakļautas zemūdens spiedienam.
Uzvedība un barība
Ziloņroņi lielāko daļu laika pavada barojoties jūrā, apmēram 80% no visa sava laika. Dienā tie noppeld ap 100 km. Ienirstot ziloņroņi spēj aizturēt elpu ilgāk nekā 100 minūtes, bet parasti ieniršanas ilgums mātītei ir ap 20 minūtēm, tēviņam ap 60 minūtēm. Atpūtas brīdis starp ieniršanām ir apmēram 2—3 minūtes. No jūras zīdītājiem tikai vaļveidīgie zīdītāji spēj uzturēties zem ūdens vēl ilgāk. Ieniršanas dziļums parasti ir līdz 1550 m, visbiežāk medījot 300—600 m dziļumā. Dziļuma rekordu uzstādījis dienvidu ziloņronis, ienirstot 2388 m dziļumā. Salīdzinoši mātītes parasti nirst dziļāk nekā tēviņi.
Ziloņroņi galvenokārt barojas ar rajām, zušiem, nelielām haizivīm, dažādām lielām kaulzivīm, kalmāriem un astoņkājiem.
Vairošanās
Vairošanās sezona ilgst no decembra vidus līdz februāra vidum, bet dominantie tēviņi uz vairošanās pludmalēm ierodas novembrī. Katrs ieņem savu teritoriju, kuru bez pārtraukumiem agresīvi apsargā nākamos trīs mēnešus. Tādējādi nodrošinot sev iespēju, sapāroties ar pēc iespējas vairāk mātītēm. Tēviņi, skaļi rēcot, ieņemot draudīgas pozas un nepieciešamības gadījumā cīnoties, pārbauda viens otra spēkus, izturību un modrību. Kad tēviņš sasniedz 8—9 gadu vecumu, tam ir pilnībā attīstījies snuķis, kas ļauj izdvest biedējošu rēkoņu, un kā vairogs sabiezējusi krūšu āda. Ja tēviņi sakaujas, tie izslienas pēc iespējas garāki un ar spēku gāžas viens otram virsū, kā ieroci izmantodami savas platās, spēcīgās krūtis un asos zobus.
Kad krastā ierodas grūsnās mātītes, teritorijas starp tēviņiem ir sadalītas. Tās sagrupējas harēmos, apmēram līdz 50 mātītēm uz vienu tēviņu. Ārpus mātīšu bara apkārt klejo teritorijas beta tēviņš, kas alfa tēviņam palīdz apsargāt mātītes no citiem tēviņiem. Par to alfa tēviņš atļauj beta tēviņam sapāroties ar vienu vai divām mātītēm, kamēr pats ir aizņemts. Pārošanās notiek pēc tam, kad mātītēm ir piedzimuši mazuļi un kad mātītes ir gandrīz beigušas tos zīdīt ar pienu. Laktācijas periods ilgst apmēram 28 dienas, pārošanās notiek 2—3 dienas pirms laktācijas beigām. Ziloņroņiem ir ļoti trekns piens. Tauku saturs pienā ir vairāk kā 50%. Salīdzinoši cilvēka piena tauku saturs ir 4%, govs 3,5—4%. Mātei ar mazuli izveidojas ļoti ciešas attiecības, un tā atšķir mazuļa smaržu un balsi no daudziem citiem simtiem mazuļu.
Vairošanās sezonas laikā gan tēviņi, gan mātītes zaudē apmēram trešdaļu no sava svara. Pēc tam, kad māte ir beigusi mazuli zīdīt, tas uz sauszemes pavada vēl 10 nedēļas, līdz iemācās peldēt un nirt. Grūsnības periods ilgst 11 mēnešus. Piedzimst viens mazulis, 79% mātīšu katru gadu. Dzimumbriedumu tēviņi sasniedz 5—6 gadu vecumā, bet alfa tēviņa statusu sasniedz apmēram 8—12 gadu vecumā. Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 3—6 gadu vecumā. Jo vecāka un pieredzējušāka mātīte, jo lielākas iespējas, ka mazulis izdzīvos (83%). Jaunām mātītēm (pirmo reizi mātes) izdzīvo nedaudz vairāk nekā puse no mazuļiem (66%). Dzīves ilgums 14—21 gads.
Sistemātika
Ziloņroņu ģints (Mirounga)
Toksikoloģija
Toksikoloģija (el, toxikos — ‘indīgs’, logos — ‘mācība’) ir zinātne par toksisko vielu kaitīgo iedarbību uz dzīvajiem organismiem.
Toksiska vielas:
Toksikoloģijas uzdevumi
Toksikoloģijas uzdevumi ir:
Jau no seniem laikiem cilvēki izmanto dažādas toksiskas vielas. Pirmatnējie cilvēki mācēja iegūt toksisku augu ekstraktus un izmantot tos kā ārstniecības līdzekļus. Indīgo augu ekstraktus un dzīvnieku indes izmantoja arī medījuma iegūšanai. Tomēr cilvēki bieži arī nezināja vielu īpašības un to lietošana izraisīja saindēšanos un dažādas saslimšanas. Piemēram, Senajā Grieķijā vergu apģērbu izgatavoja no auduma, kurā bija ieaustas azbesta šķiedras. Galvenais mērķis bija padarīt audumu izturīgāku, bet rezultātā vergi bieži slimoja ar plaušu slimībām. Senajā Romā ūdens padevei izmantoja svina caurules un no svina izgatavoja traukus. Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka augstāko aprindu romiešiem organismos ir paaugstināts svina saturs. Rakstos ir dažādi fakti, kas liecina par samērā masveidīgu, hronisku saindēšanos ar svinu.
Līdz ar manufaktūru rašanos un rūpniecības attīstību parādījās dažādi strādnieku saindēšanās gadījumi, piemēram, urīnpūšļa vēzis tiks novērots strādniekiem, kas izmantoja un ražoja anilīna krāsvielas, kalnrūpniecības strādniekiem - dažādas plaušu saslimšanas. Paralēli sākās arī vides piesārņošana, kas sasniedza apogeju pagājušā gadsimta septiņdesmitajos gados.
Vēsture
Toksisko vielu pētījumi ir sākušies jau vismaz 1500 gadus pirms mūsu ēras, jo senajos rakstos atrasti indes apraksti – maisījumi un receptes. Senajā Ēģiptē prata iegūt zilskābi no aprikožu kauliņiem. Arsēns un opijs ir aprakstīti Hindu medicīnā ap 900 gadu m.e. Hipokrāta raksti liecina, ka senie grieķi, ārstējot saindēšanos, ņēma vērā arī vielas absorbciju (400 g.m.ē.). Intensīvi antidotu meklējumi aprakstīti Senajā Ģrieķijā, jo tur samērā bieži izrēķināšanās ar ienaidnieku notika izmantojot toksiskas vielas. Kā līdzekli vemšanas izraisīšanai saindēšanās gadījumā rekomendēja linsēklu tēju. Aprakstīta ir arī indes izsūkšana no rētas pēc dzīvnieku koduma. Karalis Mitridāts, lai sevi pasargātu no noindēšanas, regulāri lietoja maisījumu no 50 dažādiem antidotiem (Mitridatum). Leģenda vēsta, ka vēlāk viņš pats gribējis izdarīt pašnāvību noindējoties, bet tas nav izdevies. Grieķu ārsts Dioskorīds (~50. gadā m.e.) aprakstīja dažādas vielas un klasificēja indīgās vielas pēc to izcelsmes: augu, dzīvnieku un minerālās indes un aprakstīja arī vemšanas līdzekļus. Viņa darbs Materia Medica tika izmantots gandrīz 15 gadsimtus.
Īpaša loma toksikoloģijas kā zinātnes attīstībā ir spāņu ārstam Orfila (1787-1853), viņš nodalīja toksikoloģiju kā atsevišķu zinātni - īpaši tiesu toksikoloģiju - un aprakstīja toksisko vielu detektēšanas nepieciešamību. Līdz ar to sākās analītiska un, var teikt, zinātniska pieeja mācībai par indēm.
Toksisko vielu iedarbības mehānismus viens no pirmajiem aprakstīja Klaudi Bernards (1813-1878), viņš atrada, ka kurāre iedarbojas uz nervu sistēmu.
Nozares
Mūsdienās ķīmiskās vielas tiek lietotas ļoti lielos daudzumos. Tādēļ zināšanas par tām nepieciešamas gan medicīnā, gan sadzīvē, gan rūpniecībā un lauksaimniecībā strādājošiem. Īpaša joma ir jaunu ārstniecības līdzekļu radīšana un ražošana. Tādēļ mūsdienās toksikoloģijā ir ļoti daudz pētījumu, un ir izveidojušās dažādās apakšnozarēs.
Rūpniecības jeb arodtoksikoloģija pēta darba vides riska faktorus. Toksikoloģiskie pētījumi šajā nozarē ir pamats, uz kura tiek izstrādāti dažādi normatīvi darbinieku drošības nodrošināšanai.
Lauksaimniecības toksikoloģija ir saistīta ar ķimikāliju lietošanu ražas uzlabošanai un aizsardzībai.
Ekotoksikoloģija
Saistība ar citām zinātnēm
Toksikoloģija ir saistīta ar dažādām citām nozarēm: ķīmiju, bioķīmiju, morfoloģiju, ģenētiku, enzimoloģiju, ekonomiku, medicīnu un citām zinātnes nozarēm. Līdz ar to toksisko vielu var apskatīt un vērtēt dažādos aspektos.
Vjetka
Vjetka jeb Vetka (be, ru) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala austrumos, Vjetkas rajona centrs pie Sožas upes. Vēsturisks vecticībnieku centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1685. gadā kā Lietuvas Lielkņazistē ietilpstošs vecticībnieku centrs. Šeit izveidojās īpaša vecticībnieku ikonu glezniecības skola. Divreiz (1735. un 1764. gadā) Vjetkā iebruka krievu karaspēks un izveda iedzīvotājus uz Iekškrieviju. Pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1919. gadā iekļāvās KPFSR, 1925. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības, bet 1926. gadā pilsēta tika iekļauta Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 18. augusta līdz 1943. gada 28. septembra Vjetka atradās vācu okupācijā. 1978. gadā tika nodibināts vecticībnieku un baltkrievu kultūras muzejs. Pilsēta cietusi no Čornobiļas AES katastrofas radioaktīvā piesārņojuma. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Vjetka kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.
Kira Grīnberga
Kira Grīnberga (de; dzimusi ) ir Austrijas politiķe un bijusī vieglatlēte — kārtslēcēja.
Biogrāfija
Kira Grīnberga piedzima 1993. gada 13. augustā Austrijas pilsētā Insbrukā. Viņai ir vecākā māsa Brita (dz. 1991), kura nodarbojas ar diska mešanu.
Kira debitēja starptautiskās sacensībās 2009. gadā jaunatnes čempionāta Bresanonē, kur ieņēma 10. vietu. Par labāko rezultātu viņas karjerā kļuva uzvara 2015. gada Eiropas spēlēs ar sacīkšu rekordu.
2015. gada 30. jūlijā Insbrukā treniņa laikā pēc lēciena viņa neveiksmīgi piezemējās blakus paklājam uz galvas un kakla. Viņai bija lauzti vairāki kakla skriemeļi. Pēc vairāku stundu operācijas Insbrukas Medicīnas universitātē, ķirurgu prognoze bija smaga — sportistes ķermenis būs paralizēts lejpus piektā skriemeļa. No tā laika viņa pārvietojas invalīdu krēslā.
Kristofs Baumgartners
Kristofs Baumgartners (de; dzimis ) ir austriešu futbolists, kas spēlē pussarga pozīcijā, Austrijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Baumgartners pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu RB Leipzig.
Karjera
Spēlējis SV Horn un AKA St. Pölten jauniešu komandās. 2017. gadā pievienojās Vācijas klubam TSG 1899 Hoffenheim. debitēja Vācijas Bundeslīgā spēlē pret Brēmenes "Werder".
Pārstāvējis dažādu vecumu Austrijas jauniešu izlases. Austrijas izlasē debitēja UEFA Nāciju līgas spēlē pret Norvēģiju. Pirmos vārtus izlases labā guva savā otrajā spēlē trīs dienas vēlāk pret Rumānijas izlasi. Tika iekļauts izlases sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Guva vārtus grupu turnīra spēlē pret Ukrainu.
Tintiņš (tēls)
Tintiņš (fr) ir beļģu rakstnieka un karikatūrista Žorža Remī jeb Eržē veidotās komiksu sērijas "Tintiņa piedzīvojumi" galvenais varonis. Tintiņš ir jauns reportieris un piedzīvojumu meklētājs, kurš ceļo pa pasauli kopā ar savu suni foksterjeru Mīļuku (Milou). Varoni izveidoja 1929. gadā un pirmo reizi tas parādās avīzes Le Vingtième Siècle iknedēļas pielikumā Le Petit Vingtième. Viņš parādās kā jauns vīrietis, kura vecums nav precīzi nosakāms, ar apaļu seju un uz augšu saslietiem matiem. Katrs komikss iesākas ar kādu problēmu, visbiežāk tā ir zādzība, nolaupīšana vai cita veida noslēpums, kas jāatklāj. Katrā komiksā ir arī kāds galvenais ļaundaris vai ļaundaru grupa, kas cenšas Tintiņu apturēt. Tintiņam ir ass prāts, viņš spēj sevi aizstāvēt un ir godīgs, pieklājīgs, līdzjūtīgs un laipns. Pateicoties saviem izmeklējošajiem ziņojumiem, ātrai domāšanai un vispusīgajai labestībai, Tintiņš vienmēr spēj atrisināt noslēpumu un pabeigt piedzīvojumu.
Atšķirībā no stereotipiskākajiem varoņiem, ar kuriem viņš sastopas, Tintiņa personība ir neitrāla, kas ļauj lasītājam ne tikai sekot līdzi piedzīvojumiem, bet arī ieņemt Tintiņa pozīciju stāstā, kam vēl vairāk palīdz Eržē raksturīgo ligne claire ("skaidro līniju") stils. Interesanti, ka Eržē bieži pats iezīmēja sevi savos komiksos.
Jeksi ezers
Jeksi ezers (et) ir 0,649 km2 ezers Igaunijas dienvidaustrumos, Kanepi pagastā uz ziemeļiem no Kanepi pilsētciemata. Stiepjas austrumu - rietumu virzienā. Ziemeļu - dienvidu virzienā ezeram caurtek Vehandu upe.
Dmitrijs Meļeško
Dmitrijs Meļeško (be, ; dzimis 1982. gada 8. novembrī) ir baltkrievu hokejists, malējais uzbrucējs, Baltkrievijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2017) Meļeško spēlē Baltkrievijas Ekstralīgas kluba Minskas "Yunost" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Meļeško uzsāka 2000.—01. gada sezonā, kad aizvadīja desmit spēles Austrumeiropas hokeja līgas klubā Minskas "Yunost". Nākamās četras sezonas hokejists aizvadīja Minskas "Keramin" sastāvā, taču tad pievienojās Krievijas Superlīgas komandai Ufas "Salavat Julajev".
Ufā hokejists aizvadīja divas sezonas, taču tad pievienojās Maskavas "Spartak" rindām. 2008.—09. gada sezonu uzbrucējs uzsāka Novosibirskas "Sibir" rindās, taču sezonas gaitā pievienojās Minskas "Dinamo".
Baltkrievijas hokeja izlases rindās Meļeško spēlējis 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī astoņos Pasaules čempionātos.
Pokrovka
Pokrovka ir ciems Stoļerovas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 257 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Služevas ezers.
Klusā daba ar Lavala profilu
"Klusā daba ar Lavala profilu" ir franču gleznotāja Pola Gogēna eļļas krāsas glezna, tapusi 1886. gadā. Tā atrodas Indianapolisas mākslas muzejā, Indianas štatā, ASV. Gleznā attēlots Gogēna draugs Šarls Lavals profilā kopā ar dažādiem nekustīgiem objektiem, ieskaitot vienu paša Gogēna veidotu keramisku trauku.
Apraksts
Kombinācija no portreta un klusās dabas parāda Gogēna spēju paņemt labāko no māksliniekiem, ko viņš apbrīnoja. Piemēram, asais veids, kā Lavala seja ir apgriezta, ir veltījums Edgara Degā necentriskajām, savādi kadrētajām kompozīcijām, bet klusās dabas izkārtojums un augļos saskatāmie paralēlie otas vilcieni atgādina Pola Sezana darbus. Bez citiem populāriem māksliniekiem Gogēns darbā iekļāva arī sevi paša veidota keramikas briesmoņa veidolā, dīvainā objektā, ko neizpratnē vēro Lavals. Viņš apzināti citē divus zināmākos māksliniekus modernās dzīves un klusās dabas žanrā un tad atsakās tos harmoniski apvienot. Tā vietā Gogēns savā gleznu sērijā par radošuma izaicinājumu atstāj tos sašķeltus un nesakarīgus. Lavals, skatītāja aizvietotājs, mēģina uzminēt viņa nākamo gājienu.
Vēsturiskā informācija
Gogēns un Lavals satikās 1886. gada vasarā un jaunākais mākslinieks drīz kļuva par Gogēna skolnieku. Uz šo pakļāvīgo lomu norāda arī Lavala skatiens, kas piekalts Gogēna radītajam traukam. Keramikas trauks palīdz precizēt gleznas tapšanas brīdi kā 1886. gada pašas beigas, pēc tam, kad Gogēns bija atgriezies Parīzē, jo tas nebija tapis līdz pat vismaz oktobrim. Gogēns savus keramikas eksperimentus vērtēja ļoti augstu, gan kā mākslinieciskus objektus, gan ienākumu avotu. Viņš savai sievai Metei rakstīja, ka konkrētais trauks bija 100 franku vērts. Tas šobrīd nav atrodams un varētu būt gājis bojā.
Vinsents van Gogs bija ierosinājis portretu apmaiņu nelielas Pontavēnā savākušās mākslinieku grupas starpā (ieskaitot arī Emilu Bernāru), lai radītu lielāku kopienas sajūtu; šī tradīcija zināma kā Freundschaftsbild. Radot tos visus jaunos mākslinieciskos stilos, kolektīvs paziņoja, ka atsakās no reālisma un pievēršas simbolismam.
Īpašnieki
"Klusā daba ar Lavala profilu" Indianapolisas mākslas muzejā nonāca 1998. gadā kā daļa no Gogēna un viņa Pontavēnas skolas kopienas kolekcijas. Šveiciešu kolekcionārs Samuels Jozefovičs bija uzveidojis kolekciju no 17 gleznām un 84 gravīrām ar kopējo vērtību ap 30 miljoni dolāru. Kolekcijas iegūšanai 20 miljonus savāca Lilly Endowment fonds, bet atlikušo summu savāca muzejs, nepubliskotu summu ziedojot pašam Jozefovičam, kurš bija muzeja aizbildnis. Jozefovičs bez atlīdzības ziedoja arī visas gravīras. Pats viņš Pontavēnas kolekciju ieguva 1950. un 1960. gados, pirms šī perioda Gogēna darbu nozīme bija pilnībā novērtēta. Šī glezna atrodas mecenātes Džeinas H. Fortunas vārdā nosauktajā galerijā un tās inventāra numurs ir 1998.167.
Liepupes muiža
Liepupes muižas jeb Perniģeles muižas pils ir baroka stilā 1751. gadā celta muižas kungu māja Liepupē. Viena no vislabāk saglabātajām 18. gadsimta muižu pilīm Vidzemē.
Vēsture
Perniģeles muiža izveidojusies senajā līvu Metsepoles zemē, kas kopš 13. gadsimta sākuma ietilpa Rīgas arhibīskapijas Līvu galā. Zināms, ka 15. gadsimtā Perniģeles draudzes novads izlēņots dažādām Rīgas arhibīskapu vasaļu dzimtām - Fītinghofiem (1403), Ikšķiļiem, Koskuliem (1467), Rozeniem (1490). Zviedru Vidzemes laikā 1630. gadā to ieguva A. Tīzenhauzens.
Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas Impērijai 18. gadsimtā muiža piederēja Meku dzimtas atzaram. Tagadējo muižas kungu māju 1751. gadā uzcēla Rīgas mūrniekmeistars Johans Andreass Hāberlands (Kristofa Hāberlanda tēvs) pēc muižas īpašnieka Frīdriha Vilhelma fon Meka atraitnes Annas Sofijas pasūtījuma. 1792. gadā mājskolotājs Garlībs Merķelis strādāja par palīgu pie Liepupes muižas īpašnieka Frīdriha fon Meka, kurš tikko bija atgriezies mājās pēc studijām Vācijas universitātēs. Kad F. Meku ievēlēja par Rīgas apriņķa tiesas locekli, Merķelim bija iespēja iepazīties ar dzimtcilvēku tiesu aktiem, ko viņš vēlāk izmantoja traktātā "Latvieši".
Kopš 1829. gada muiža trīs paaudzēs piederēja fon Zengeriem, pēc 1920. gada zemes reformas 1922. gadā muižu viņiem atsavināja, un Perniģeles muiža tika sadalīta 92 vienībās (7 bija rentes mājas) 2498 ha kopplatībā. 1930. gados muižā ierīkoja laukstrādnieku skolu. Pēc Otrā pasaules kara bijušajā muižas kungu mājā bija iekārtots padomju saimniecības "Liepupe" kantoris. 2003. gadā muiža tika iekļauta 100 apdraudētāko pieminekļu sarakstā. Pakāpeniski tās īpašniece kopš 2004. gada muižas centra ēkas atjaunoja un tajās iekārtoja viesu namu.
Apraksts
Kungu mājas pirmā stāva telpu interjers veidots kā kopēja, gaismas caurstrāvota telpa, kur zāles saplūst cita ar citu. Pirmā stāva telpas un pagrabs paredzēti viesu uzņemšanai. Otrajā stāvā un Pārvaldnieka ēkā kopā izvietoti 16 apartamenti. Liepupes muižu ieskauj 3,5 ha liels ainavu parks ezera krastā.
Klēts
Liepupes muižas klēts ir 18.-19. gs. celta klēts, kas ir viena no Liepupes muižas saimniecības ēkām. Klētij ir divas daļas. Tiek domāts, ka sākotnēji ir bijusi tikai viena daļa, kas celta ap 18. gadsimtu, un vēlāk uzbūvēts otrs korpuss, kas datējams ap 19. gadsimta beigām. Kopš 2003. gada Liepupes klētī ir iebūvēts veikals, kurš darbojās joprojām.
Haas F1
Haas F1 komanda (en), iepriekš pazīstama arī kā Haas Formula un Haas Racing Developments, ir ASV pirmās formulas komanda, kuras dibinātājs ir viens no NASCAR kausa sēriju komandas līdzīpašniekiem un uzņēmējiem Džīns Hāss. Komanda tika izveidota 2014. gada aprīlī un sākotnēji bija paredzēts, ka tā startēs jau 2015. gada F1 sezonā. Tomēr savu debijas startu komanda pārcēla uz 2016. gadu.
Komanda ir bāzēta Kannapolisā, Ziemeļkarolīnas štatā, ASV — aptuveni 50 km attālumā no Šarlotas. Komandai ir izveidota arī papildus bāzes vieta Benberijā, Lielbritānijā, lai tādējādi atvieglotu ceļošanu starp Eiropas posmiem vasaras periodā. Haas F1 komanda ir pirmā ASV bāzētā komanda, kas pirmās formulas čempionātā piedalās kopš 1986. gada, kad pēdējo reizi zem ASV karoga pirmās formulas sacīkstēs piedalījās Haas Lola komanda.
Formula 1 rezultāti
(Rezultāti treknrakstā apzīmē pole position; rezultāti slīprakstā apzīmē uzstādīto ātrāko apļa laiku sacīkstē)
Treknināti – Pole position
Slīprakstā – Ātrākais aplis
Tuma
Tuma ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Rūdu kalnu apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1389. gadā. Attīstijusies kā kalnraču apmetne. Pēc atradņu izsīkšanas pilsētnieki pievērsās koka izstrādājumu, vēlāk tekstilizstrādājumu pagatavošanai.
Cilvēki
Tuma ir Formula 1 pilota Edgara Barta (Edgar Barth, 1917-1965) dzimtā pilsēta.
Vairogblakšu virsdzimta
Vairogblakšu virsdzimta (Pentatomoidea) ir blakšu kārtas virsdzimta. Tajā ietilpst 17 dzimtas, no kurām viena ir izmirušo blakšu dzimta.
Prinkas
Prinkas ir ciems Limbažu novada Liepupes pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos 10,1 km no pagasta centra Mustkalniem, 38,3 km no Salacgrīvas un 76,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V137 (Stūrīši–Jelgavkrasti–Lembuži), Liepupes krastā.
Airbus
Airbus SE akcijas tiek kotētas biržās: Euronext, Bolsa de Madrid un Frankfurtes fondu biržā. Pēc 2014. gada decembra datiem lielākie akcionāri bija: SOGEADE (10,94 %; tas pārstāv Francijas valsti), SEPI (4,12 %; Spānijas valsts), GZBV (10,92 %; Vācijas valsts un publiskās struktūras). Publiskās akcijas bija 74,02 %.
Vēsture
1995. gada sākumā Vācijas aerokosmiskais un aizsardzības uzņēmums DASA (Daimler-Benz Aerospace) un Apvienotās Karalistes British Aerospace (BAe) izteica vēlmi veidot starptautisku aerokosmisko un aizsardzības korporāciju. Abi uzņēmumi aicināja tiem pievienoties arī Francijas Aérospatiale, bet tikai pēc tā privatizācijas. DASA un BAe apvienošanās sarunas sākās 1998. gada jūlijā, kad Aérospatiale paziņoja par apvienošanos ar Matra aerokosmisko un aizsardzības nodaļu, kas veidotu mazāku Francijas valsts daļu jaunajā uzņēmumā. Apvienošanās starp DASA un BAe noslēgta 1998. gada decembrī. Savukārt, kad 1998. gada 22. decembrī Apvienotās Karalistes General Electric Company (GEC) paziņoja par tās militārās elektronikas nodaļas GEC-Marconi pārdošanu, British Aerospace atsauca apvienošanos ar DaimlerChrysler Aerospace, par labāku uzskatot GEC-Marconi iegādi. BAe un GEC-Marconi apvienošanās, izveidojot uzņēmumu BAE Systems paziņota 1999. gada 19. janvārī un pabeigta 30. novembrī. 1999. gada februārī apvienojās Francijas Matra Hautes Technologies un Aérospatiale (izņemot pavadoņu būvi), izveidojot uzņēmumu Aérospatiale-Matra.
DASA un Spānijas Construcciones Aeronáuticas apvienošanās nodomu protokolu noslēdza 1999. gada 11. jūnijā. Ar Aérospatiale-Matra apvienošanās tika veikta 14. oktobrī. 2000. gada 10. jūlijā apvienojās Aérospatiale-Matra, DaimlerChrysler Aerospace un Construcciones Aeronáuticas, izveidojot Eiropas mēroga korporāciju European Aeronautic Defence and Space Company (EADS). Tai tagad piederēja 80 % Airbus Industrie (pārējie 20 % — BAE Systems).
2001. gada janvārī Airbus Industrie no neefektīvās konsorcija formas tika pārveidots par akciju sabiedrību Airbus SAS, process pabeigts 11. jūlijā. 2001. gada aprīlī EADS izlēma apvienot tā mazo raķešu biznesu (Aérospatiale-Matra Missiles) ar BAE Systems un Alenia Marconi Systems. Apvienošanās pabeigta 2001. gada decembrī, izveidojot kopuzņēmumu MBDA, kurā EADS ieguva 37,5 % kapitāldaļu.
2002. gadā EADS ieguva vairākumu Grieķijas bezpilota lidmašīnu ražotājā 3 Sigma. 2003. gada 16. jūnijā EADS no BAE Systems ieguva kosmiskās produkcijas ražotāja Astrium 25 % kapitāldaļu, kļūstot par tā vienīgo īpašnieku. Tas tika pārdēvēts par EADS Astrium. 2005. gadā no Somijas Nokia nopirkts profesionālo mobilo radio bizness, tai skaitā TETRA infrastruktūras un termināļu izgatavošana.
2006. gada 13. oktobrī EADS no BAE Systems nopirka 20 % Airbus akcijas, tādējādi kļūstot par tā vienīgo īpašnieku.
2012. gada novembrī paziņots, ka tiks likvidēts Grieķijas bezpilota lidmašīnu kopuzņēmums EADS 3 Sigma.
2013. gada 31. jūlijā tika paziņots, ka EADS plāno mainīt uzņēmuma nosaukumu uz Airbus Group, kā arī to reorganizēt trīs nodaļās. 2014. gada janvārī EADS tika reorganizēts par Airbus Group NV ar trīs nodaļām: Airbus, Airbus Defence & Space un Airbus Helicopters (agrākais Eurocopter). Airbus Defence & Space grupā apvienoti kosmiskās un militārās produkcijas ražotāji Airbus Military, Astrium un Cassidian. 2014. gada septembrī nolemts samazināt dalību Dassault Aviation, kurā grupai piederēja 45,76 % akciju. novembrī pārdoti 8 %, bet 2015. gadā daļa samazinājās līdz 27 %. 2014. gada decembrī Airbus Group pārdeva tam piederošās 26,8 % Patria kapitāldaļas Somijas valstij. 2015. gada 27. maijā grupa reorganizēta par Eiropas komercsabiedrību ar nosaukumu Airbus Group SE. 2016. gada septembrī paziņots, ka Airbus Group SE plāno apvienoties ar tā lielāko nodaļu Airbus SAS un izmantot vienu zīmolu Airbus; apvienošanās stājās spēkā 2017. gada 1. janvārī. Meitas uzņēmumi Airbus Helicopters un Airbus Defence and Space kļuva par uzņēmuma operatīvajām nodaļām. 2017. gada 12. aprīlī Airbus Group SE mainīja nosaukumu uz Airbus SE.
2017. gada 16. oktobrī Airbus un Kanādas Bombardier Aerospace paziņoja par līdzdalību CSeries programmā. Darījumu pēc regulējošo institūciju apstiprināšanas plānots pabeigt 2018. gadāDarījumu pēc regulējošo institūciju apstiprināšanas plānots pabeigt 2018. gadā; Airbus komandītsabiedrībā C Series Aircraft Limited Partnership iegūs 50,01 % kapitāldaļu, Bombardier paturēs 31 % un Investissement Québec — 19 %.
Organizācija
Galvenās nodaļas:
Volkenšteina
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1262. gadā.
Mēģene
Mēģene ir neliels cilindriskas, pagarinātas formas laboratorijas trauks ar apaļu, retāk plakanu vai konisku dibenu. Tas ir vienkāršākais laboratorijas trauks, ko plaši izmanto ķīmijas laboratorijās ķīmisko reakciju veikšanai nelielos apjomos, vielu paraugu noņemšanai, dažādiem demonstrējumiem. Mēģenes parasti izgatavo no termoizturīgiem stikla  veidiem, arī no kvarca stikla. Īpašiem mērķiem lieto plastmasas mēģenes. Mikrobioloģijā izmantojamās mēģenes izgatavo sterilas vai arī paredz to sterilizāciju autoklāvā.
Parasti mēģeņu tilpums ir no 5 līdz 25 ml. Dažreiz mēģenēm ir iedaļas aptuvenai tilpuma noteikšanai. Darbam ar gāzēm (to iegūšanai, skalošanai, uztveršanai) lieto mēģenes ar novaduli.
Kalevala
Kalevala ir 19. gadsimtā Eliasa Lenrūta sastādīts eposs, kurš balstīts somu un karēļu folklorā un mitoloģijā.
Kalevala tiek uzskatīta par Somijas nacionālo eposu un ir viens no nozīmīgākajiem darbiem somu literatūrā. Tai bija nozīmīga loma somu nacionālās identitātes veidošanā un somu valodas statusa uzlabošanai.
Nerlings
Nerlings (de; sieviešu dzimtē Nerlinga) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kalevala
Pirmā Kalevalas versija, tā sauktā "Vecā Kalevala", izdota 1835. gadā. Versija, kura mūsdienās pazīstama visvairāk, pirmoreiz publicēta 1849. gadā un sastāv no 22 795 pantiem, kuri apvienoti piecdesmit rūnās (fi). Nosaukumu var interpretēt kā "Kalevas zeme".
Kalevalas pamatā ir trohaja pantmērs, kur rindā parasti ir astoņas zilbes un pants sakārtots četrās rindās.
Vēsture
1828. gadā ārsts Eliass Lenrūts sāka vākt somu mutvārdu folkloru. 1833. gadā viņš sāka strādāt Kainū apgabalā. Līdztekus viņš vāca folkloru un sāka sastādīt Kalevalu. Piecpadsmit gadu laikā Lenrūts veica vienpadsmit ekspedīcijas. Lielu daļu materiāla viņš ieguva Krievijas Karēlijā. Kad Lenrūts 1835. gadā izdeva Kalevalu, viņš nolēma turpināt vākt dziesmas, lai papildinātu darbu.
Saturs
Kalevalai nav pamatsatura, kurš saistītu kopā visas dziesmas. Eposs sākas ar teiksmām par zemes, debess un spīdekļu radīšanu. Pirmajās deviņās rūnās stāstīts par pirmā cilvēka Veinemeinena dzimšanu no dievietes Ilmataras. Veinemeinens iesēj dzīvību uz neauglīgās zemes. Tālāk viņš veic daudzus varoņdarbus. Viņš dodas uz ziemeļzemi Pohjolu, lai iegūtu Ziemeļmeitu. Veinemeinens ar burvestībām uz Pohjolu pārnes debess kalēju Ilmarinenu, lai tas Pohjolas valdniecei Louhi izkaltu brīnumdzirnavas Sampo.
11. līdz 15. rūnā tiek stāstīts par Leminkeinenu, kurš dodas uz Pohjolu, lai meklētu līgavu. Louhi viņam apsola savu meitu, ja tas izpildīs uzdevumus. Leminkeinens iet bojā, šķērsojot mirušo upi. Leminkeinenu atrod un atdzīvina viņa māte.
16. līdz 18. rūnā stāsts atgriežas pie Veinemeinena, kurš atkal dodas uz Pohjolu, pa ceļam iegriežoties mirušo valstībā Tuonelā. Veinemeinens lūdz Ziemeļmeitas roku, bet tā izvēlas Ilmarinenu.
Dziesmās no 19. līdz 25. Ilmarinens veic bīstamus uzdevumus, lai iegūtu Ziemeļmeitas roku. Kad tie izpildīti, tiek svinētas kāzas.
26. līdz 30. rūnā turpinās Leminkeinena piedzīvojumi Pohjolā.
Dziesmās no 31. līdz 36. stāstīts par Kullervo, kurš cenšas atriebties sava tēva Kalervo slepkavam Untamo. Kullervo tiek pārdots Ilmarinenam. Kad viņš aizbēg un atgriežas mājās, viņš pavedina jaunu meiteni. Kad viņa uzzina, ka Kullervo ir viņas brālis, viņa izdara pašnāvību. Tad Kullervo dodas atriebties un iznīcina visu Untamo dzimtu. Kad viņš atgriežas un uzzina, ka visi viņa tuvinieki ir miruši, pats izdara pašnāvību.
37. un 38. rūnā Ilmarinens, zaudējis savu sievu, izkaļ jaunu sievu no sudraba un zelta, tomēr uzskata, ka viņa ir auksta un atbrīvojas no viņas. Viņš dodas uz Pohjolu un nolaupa Louhi jaunāko meitu. Tā ir sašutusi un pārvēršas par putnu. Tad Ilmarinens atgriežas Kalevalā un Veinemeinenam pastāsta par Pohjolas iedzīvotāju labklājību un bagātību, ko tiem devis Sampo.
Dziesmās no 39. līdz 44. Veinemeinens, Leminkeinens un Ilmarinens dodas uz Pohjolu, lai iegūtu Sampo. Pa ceļam viņi noķer milzīgu līdaku un no tās žokļa kaula izgatavo pirmo kanteli. Kad varoņi ierodas Pohjolā, viņi pieprasa daļu no Sampo bagātības. Louhi sapulcē armiju, bet Veinemeinens ar mūziku visus iemidzina. Sampo tiek paņemts un varoņi dodas mājup. Louhi uzbur lielu armiju, pārvēršas par ērgli un cīnās par Sampo. Cīņas laikā Sampo iekrīt jūrā un tiek zaudēts.
45. līdz 49. rūnā Louhi, saniknota par Sampo zaudējumu, Kalevalas iedzīvotājiem sūta slimības un lielu lāci, lai nogalinātu lopus. Viņa noslēpj sauli un mēnesi, kā arī nozog uguni no Kalevalas. Veinemeinens izdziedē visas kaites, un Ilmarinens atgūst uguni. Ilmarinens atgriež sauli un mēnesi debesīs.
50. dziesmā stāstīts par brīnumbērna piedzimšanu jaunavai Marjatai. Veinemeinens grib zēnu nogalināt, jo tas var kļūt dižāks par Karēlijas varoni. Zīdainis sāk runāt un pārmet Veinemeinenam par nepareizo lēmumu. Veinemeinens dodas projām, atstājot mantojumā viņa dziesmas un kanteli. Bērns tiek kristīts kā karalis Karēlijā.
Kalevalas ietekme
Eposa personāžu un vietu nosaukumi mūsdienās tiek izmantoti uzņēmumu un zīmolu, kā arī apdzīvotu vietu nosaukumos. Piemēram: apdrošināšanas uzņēmums Sampo, bankas Sampo Pankki un OP-Pohjola. Krievijas Karēlijā Uhtas pilsēta 1963. gadā tika nosaukta par Kalevalu.
28. februārī Somijā tiek svinēta Somu kultūras jeb Kalevalas diena.
Kalevala tulkota vairāk nekā simts valodās. Kalevalas pirmais izdevums latviešu valodā izdots 1924. gadā, to tulkojis Linards Laicens.
Kalevalas ietekmē Frīdrihs Kreicvalds izveidoja eposu Kalevipoegs uz igauņu tautas dziesmu un teiku pamata.
No Kalevalas savos darbos ietekmējies Džons Tolkīns.
Pokšāni (Vaboles pagasts)
Pokšāni ir ciems Vaboles pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 224 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Seiļu ezers.
Betina Traberta
Betina Traberta (de; dzimusi Otavā) ir Vācijas starptautiskā lielmeistare šahā (2000).
Biogrāfija
Šahu sākusi spēlēt astoņu gadu vecumā. 1983. gadā četrpadsmit gadu vecumā izcīnījusi otro vietu Vācijas junioru šaha čempionātā meiteņu U20 vecuma grupā.
1987. gadā Erlangenē uzvarējusi Pasaules čempiones šahā nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīrā. 1987. gadā Tuzlā Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā kopā ar Rohini Kadilkaru dalījusi 13.-14. vietu.
Pārstāvējusi Vāciju Pasaules sieviešu šaha olimpiādēs:
Pārstāvējusi Vāciju Eiropas komandu sieviešu šaha čempionātos:
Par panākumiem turnīros FIDE 1987. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 2000. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
AIRCOM International
Uzņēmums piedāvā programmatūru mobilo sakaru tīklu plānošanai, izvēršanai, optimizācijai un pārvaldīšanai.
Lipnīka pie Bečvas
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1238. gadā. Ilgus gadsimtus pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Leipnika (de). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
AIRCOM International
Vēsture
1999. gadā 40 % AIRCOM International kapitāldaļu iegādājās Somijas uzņēmums Nokia, kas ar uzņēmumu sadarbību bija sācis iepriekšējā gadā.
2005. gadā ASV privāto ieguldījumu uzņēmums Advent International no Nokia un uzņēmuma vadības un darbiniekiem ieguva 70 % AIRCOM kapitāldaļu.
2011. gadā Advent International pārdeva savas AIRCOM kapitāldaļas ASV privāto ieguldījumu uzņēmumam H.I.G. Europe.
2012. gadā AIRCOM iegādājās uzņēmumu Symena, kas izstrādāja optimizācijas un automātiskās šūnu plānošanas rīkus.
Čanakale
Čanakale (tr, ) ir pilsēta Turcijas rietumos, Čanakales ila administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Dardaneļu austrumu pusē. 2016. gadā Čanakalē dzīvoja 166 tūkstoši iedzīvotāju. Līdz 1352. gadam pilsētu sauca par Abidosu, bet tad tā nonāca Osmaņu impērijas sastāvā un ieguva pašreizējo nosaukumu. Netālu no Čanakales atrodas leģendārā Troja.
Oto Seviško
Dzimis Rīgā, apakšvirsnieka Inta Seviškis (Sewischkis) un viņa sievas Marijas (dzimušas Kaļķukalns) ģimenē.
Vairākas reizes uzvarējis Latvijas čempionātā. 10 reizes dažādās distancēs sasniedzis Latvijas rekordu. Nav ziņu par citiem panākumiem.
Jūrkalne
Jūrkalne ir ciems Kurzemē, Ventspils novada Jūrkalnes pagasta centrs netālu no Baltijas jūras krasta. Atrodas netālu no autoceļu P111 (Ventspils (Leči)—Grobiņa) un P119 (Kuldīga—Alsunga—Jūrkalne) krustojuma. Jūrkalnē atrodas tautas nams, bibliotēka. Jūrkalnes pamatskola slēgta 2016. gadā. Ciemā atrodas Jūrkalnes baznīca. Pie ciema ir pludmale ar 20 metru augstu stāvkrastu.
Vēsture
Jūrkalne atrodas tradicionālajā suitu novadā. Līdz 1925. gadam tās nosaukums bija Feliksberga (de). Pirms 1844. gada tās nosaukums bija Medeņciems (Meddenzeem), arī Jūrciems (Jorizeem).
Napoleona karu periodā 1809. gada 15. maijā Jūrkalnes pludmalē notika kauja starp angļu un dāņu jūrniekiem. No 1872. gada šeit darbojās trīsgadīgā Jūrkalnes jūrskola, kas līdz Pirmajam pasaules karam sagatavoja tālbraucēju stūrmaņus un tuvbraucēju kapteiņus.
Simmahs
Simmahs (la,, dzimis ap 460. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 498. gada novembra līdz 514. gada jūlijam. Viņš bija pāvesta Anastasija II pēctecis. Simmahs pāvesta vēlēšanu laikā ieguva ostgotu valdnieka Teodorika Lielā atbalstu, tajās Simmahs apsteidza Austrumromas impērijas kandidātu Laurentiju, kas līdz 505. gadam kļuva par antipāvestu. 501. gadā Simmahs tika apsūdzēts par dažādiem noziegumiem. Uz to pāvests atbildēja, ka uz viņu neattiecas laicīgās pasaules likumi. Šī apgalvojuma pamatā bija tā sauktās Simmaha falsifikācijas, ko viņa atbalstītāji uzrakstīja, lai atbalstītu viņa nostāju. 502. gadā Romā izvērsās nemieri starp Simmaha un Laurentija atbalstītājiem. Simmahs nomira 514. gadā. Romas Katoļu baznīca Simmahu ir atzinusi par svēto un par piemiņas dienu ir pasludināta viņa nāves diena, 19. jūlijs.
Glenns Kouzijs
Glenns Kouzijs (en; dzimis Mičiganas štatā) ir ASV basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. 2023. gadā pārstāvēja Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubu VEF Rīga. Šī bija otrā reize, kad G. Kouzijs sezonu pabeidza VEF sastāvā, un abas reizes viņš kļuva par Latvijas čempionu.
Pēc vidusskolas un koledžas basketbola karjeras ASV G. Kouzijs devās uz Eiropu, kur turpināja spēlēt basketbolu profesionālā līmenī. Pārstāvējis dažādu valstu klubus, lielākos panākumus gūstot Latvijā ar VEF Rīga (divkārtējs Latvijas čempions) un Čehijā ar ČEZ Nymburk (Čehijas čempions). Spēlējis arī Dienvidkorejas līgā.
Pēc 2022.—2023. gada LBL sezonas beigām tika paziņots, ka G. Kouzijs turpmāk spēlēs no starptautiskās sporta aprites izslēgtās Krievijas klubā Nizhny Novgorod.
Hrestivka
Hrestivka ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā starp Horļivkas—Jenakijeves un Torezas aglomerācijām.
Tagadējās pilsētas vietā līdz 1941. gadam atradās vācu kolonistu ciems Maloorlovka. 1954. gadā šajā apvidū uzsākās divu akmeņogļu šahtu būvniecība un pie tām uzbūvēto ciematu sākotnēji sauca par Novokrestovku. 1956. gadā ciematam piešķīra pilsētciemata statusu un nodēvēja par godu PSRS valstsvīram Sergejam Kirovam par Kirovsku (Кіровське). 1958. gadā piešķirtas pilsētas tiesības, 1987. gadā — apgabala pakļautības pilsētas statuss. Mūsdienās lielākā daļa iedzīvotāju nodarbināta akmeņogļu ieguvē. 2016. gadā pilsēta pārdēvēta tagadējā nosaukumā.
Aleksandrs Bumagins
Aleksandrs Bumagins (dzimis 1987. gada 1. martā) ir krievu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2020) Bumagins spēlē Dānijas hokeja līgas komandā Frederikshavnas "White Hawks".
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Bumagins uzsāka 2004.—05. gada sezonā, tajā aizvadot septiņas spēles Krievijas Superlīgas kluba Toljati "Lada" sastāvā. Jau nākamajā sezonā hokejists komandas rindās bija nostiprinājies.
No 2007. līdz 2009. gadam Bumagins spēlēja Mitišču "Atlant" rindās, taču tad pievienojās Ņižņekamskas "Neftekhimik" vienībai. 2010.—11. gada sezonas ievadā Bumagins gan tika aizmainīts uz Novokuzņeckas "Metallurg". "Metallurg" rindās Bumagins spēlēja līdz 2013. gada ievadam, kad tika aizmainīts uz Omskas "Avangard", savukārt vasarā hokejists pievienojās Čerepovecas "Severstal" rindām.
2018. gada decembrī, pēc 15 Krievijas Superlīgā un KHL aizvadītām sezonām, pārcēlās uz Dāniju, kur pievienojās Frederikshavnas "White Hawks".
Amirs Abraši
Amīrs Abrašī (sq, dzimis ) ir albāņu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Albānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2015. gada Abrašī pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu SC Freiburg. Iepriekš Abrašī ir spēlējis Šveices Superlīgas komandās FC Winterthur un Grasshopper Club Zürich.
Albānijas futbola izlases sastāvā Abrašī ir spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Grasshopper
SC Freiburg
Vesijervi
Vesijervi (fi) ir ezers Somijas dienvidos, starp Peijennes ezeru ziemeļos un Lahti pilsētu dienvidos.
Līdz 20. gadsimta sešdesmitajiem gadiem to piesārņoja apkārtnes rūpniecības uzņēmumi un notekūdeņi, kas veicināja tā eitrofikāciju. Kopš 20. gadsimta septiņdesmitajiem gadiem notiek ezera attīrīšanas pasākumi, novēršot ezera piesārņojumu un harmonizējot ihtiofaunu. 20. gadsimta astoņdesmitajos gados ezerā bija novērojama zilaļģu masveida vairošanās. Veicot pasākumus (izķerot no ezera apmēram miljonu kilogramu raudas, kas patērēja zooplanktonu, un ielaižot ezerā asarus), stāvokli izdevās nostabilizēt.
Pētermuiža
Pētermuiža var būt:
Abduls-Gafars Mamahs
Abduls-Gafars Mamahs (Abdoul-Gafar Mamah; dzimis ) ir Togo futbolists, aizsargs, Togo futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada spēlē Latvijas Virslīgas kluba FK Ventspils sastāvā.
Sasniegumi
Sheriff Tiraspol
Dacia Chișinău
Revolucionārais sociālisms
Revolucionārais sociālisms apzīmē sociālisma novirzienu, kas uzskata, ka sociālisma sasniegšanai ir nepieciešama sociāla un politiska revolūcija. Turklāt revolūcija ir arī nepieciešams nosacījums pārejai no kapitālisma uz sociālismu. Tomēr tā ne vienmēr nozīmē vardarbīgu sacelšanos. Tā var apzīmēt arī strādnieku šķiras veiktu politiskās varas sagrābšanu, pretojoties tam, ka to pašu mēģina sasniegt arī kapitālistu šķira (buržuāzija).
Pēterlauki
Pēterlauki, agrāk Pētermuiža, ir ciems Jelgavas novada Platones pagastā, pie autoceļa V1085 (Vircava—Platone). Pēterlaukos atrodas 1860. - 1870. gadā celtās Pēterlauku vējdzirnavas, kas ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Pētera muižu (Gut Peterfeld).
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Pokuļi (Lendžu pagasts)
Pokuļi ir ciems Lendžu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 254 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Viraudas ezers.
1121. gads
1121. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Tims Sparvs
Tims Sparvs (fi, dzimis ) ir Somijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Somijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Sparvs pārstāv Grieķijas Superlīgas komandu Larisas AEL.
Somijas futbola izlases sastāvā Sparvs debitēja draudzības spēlē pret Japānu.
Sangastes pils
Sangastes pils (et) ir Igaunijas dienvidos, Valgas apriņķī esoša pils. Tā ir viena no 21 Dienvidigaunijas vietām, kas ir atzīmētas ar National Geographic dzelteno logu. Savu tagadējo izskatu pils ieguva 1870.-80. gados, kad to uzbūvēja grāfs Frīdrihs fon Bergs ar arhitekta Otto Piusa Hipiusa palīdzību.
Vēsture
Senākās ziņas par pašu Sangasti ir atrodamas 13. gadsimta beigu avotos. 1873. gadā 28 gadu vecumā, tikko saņēmis muižu savā īpašumā, Frīdrihs Bergs vērsās pie arhitekta Otto Piusa Hipiusa, lai sāktu būvdarbus. 1873. gada septembrī, O. P. Hipiuss iesniedza Bergam Sangastē plānojamās dzīvojamās ēkas skices. Jau no paša sākuma tika nolemts, ka būve būs gotiskā stilā. Būvdarbus uzsāka 1879. gada 16. aprīlī. Rudenī lielākā daļa mūra darbu jau bija paveikti. 1881. gada 2. martā pils tornī tika nostiprināts vējrādis. Iekšējo apmetumu, logu un durvju iebūvi, kā arī citus namdaru darbus pabeidza līdz 1882. gada oktobrim, bet nākamais pavasaris un vasara pilnīgi tika veltīti apdares darbiem. Taču mājas svinīgā iesvētīšana notika 1883. gada rudenī. Par Sangastes ietekmes avotu tiek minēta Vindzoras karaļpils, norādot uz grāfa Berga angliskajām simpātijām. Apraksti liecina, ka pilī atradušies dažādi mākslas darbi, piemēram, zālē stāvējusi Mēlas Veneras marmora kopija un grāfa tēvoča sievas Leopoldīnes fon Bergas biste, bet vestibilā – antīkā stilā veidota feldmaršala Frīdriha Vilhelma Remberta fon Berga marmora skulptūra visā augumā. Pilī varēja vērot arī daudzu dažādu dzīvnieku ragus un izbāžņus. 19. gadsimta 80. gadu otrajā pusē apbūvi papildināja laidars, zirgu stallis un ūdenstornis – masīvas ķieģeļu celtnes ar dzeguļiem, stūru torņiem un smailarku logiem. Agrārā reforma 20. gadsimta 20. gadu sākumā skāra Sangasti vieglāk nekā lielāko daļu Igaunijas muižu. F. Berga nāve un tai drīz sekojušais Otrais pasaules karš nozīmēja muižas sabrukuma sākumu. Lielākā daļa pils iekārtas tika pārdota vairāksolīšanā jau pirms 1940. gada, un to, kas palika pāri, izpostīja pēc kara, kad pils ilgu laiku stāvēja tukša. 20. gadsimta 70., 80. gados pili izmantoja bērnu vasaras nometņu rīkošanai.
Zoja Šleininga
Zoja Šleininga (de; dzimusi kā Zoja Ļeļčuka (uk) Ļvivā) ir Ukrainā dzimusi Vācijas starptautiskā lielmeistare šahā (1987).
Sangastes pils
Arhitektūra un interjers
Tas ir historisma ansamblis, kura konstrukcija balstīta uz neogotikas stilu. Virs ieejas ir četrstāvīgs galvenais tornis. Pils torņi ir veidoti dažādās formās. Galvenā pils ieeja ir atzīmēta ar vārtu torni ar izliektas kolonas koridoru. Vestibils veidots gotiskajā stilā, tur saglabājusies vecā krāsns, durvis un divas medību trofejas, kuras, iespējams, piederēja pašam Bergam. Pārējās trofejas tur tika pievienotas vēlāk. Šeit atrodas arī paša grāfa Berga krūšutēls veidots no granīta. Kāpnes, mansarda logi, un citi fasādes elementi liecina par eklektisma strukturēto stilu. Pirmais stāvs ir priekš oficiālām telpām — gotiskā stila balles zāle romiešu celtnes formā ar stikla griestiem, Spāņu Istaba, kas veidota mauru stilā, ar interesantām sānu nišām, un no kuras logiem paveras skats uz Preznikova ezeru, (no sākuma tā bija grāfa darba istaba), un medību zāle angļu stilā ar augstiem griestiem un tumšiem ozolkoka paneļiem. Ja citas telpas tika apsildītas ar krāsnīm, tad balles zālē bija gaisa apkure, kas darbojas vēljoprojām. Grāfa guļamistaba arī bija pirmajā stāvā. Uzkāpjot otrajā stāvā, abās pusēs no galvenajām kāpnēm ir redzamas grāfa un viņa sievas bildes. Otrajā stāvā bija guļamistabas priekš viņa dēla Ermesa ģimenes un angļu guvernantes, bibliotēka, kurā saglabājušās vēl dažas oriģinālās mēbeles, un biljarda zāle. Trešajā stāvā atradās apkalpojošā personāla istabas un blakus esošajā spārnā jeb galvenā torņa spārnā bija viesu guļamistabas. Un no šejienes varēja aiziet arī līdz skatu tornim. Sākotnēji pilī bija 99 istabas, jo tajā laikā tikai Caram drīkstēja būt vairāk par 100 istabām, bet pionieru laikā bija izbūvētas jau 149 istabas. Pēc grāfa nāves pils stāvēja tukša un tika vairākas reizes izpostīta un aplaupīta. 1960.tajos gados tā tika ātri atjaunota priekš pionieru nometnes. Vairāk pils netika rekonstruēta līdz 2001. gadam, kad tā nokļuva Sangastes pagasta pārvaldībā. Kopš tā laika tika nomainīts jumts, izremontētas tualetes un vannas istabas, saglabāja un uzlaboja tuvumā esošās ēkas, attīrīja dīķus un saveda kārtībā apkārtni.