cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pinčass Modehajs Teics
1933. gadā pirmoreiz ieradās ASV, kur apprecēja vietējā rabīna vecāko meitu. Atgriezdamies Eiropā un redzēdams valstu antisemītisma uzplaukumu, viņš atgriezās ASV un organizēja savu radu pārcelšanos uz ASV. 1941. gadā Elizabetas pilsētā, Ņūdžersijā nodibināja ebreju zēnu skolu, bet 1963. gadā — arī meitenēm. Starp 1964. gadu un astoņdesmitajiem gadiem Pinčass Modehajs Teics 22 reizes apmeklēja PSRS, nelegāli organizēdams ebreju dzīvi.
Hanss Hūbe
Hanss Valentīns Hūbe (de,  — ) bija vācu virsnieks, no 1944. gada ģenerālpulkvedis. Pirmā un Otrā pasaules kara dalībnieks, Dzelzs krusta Bruņinieka krusta (ar zobeniem un briljantiem) kavalieris.
Biogrāfija
Dzimis garnizona pilsētā Naumburgā. Vācijas Impērijas bruņotajos spēkos no 1909. gada, kad uzsāka dienesta gaitas junkuru pulkā Magdeburgā. Turpat 1910. gadā ieguvis leitnanta pakāpi.
Pirmo pasaules karu sagaidījis kā vada komandieris. Karadarbībā piedalījies no konflikta pirmajiem mēnešiem, drīz paaugstināts par pulka adjutantu. 1914. gada 20. septembrī smagi ievainots Francijas ziemeļrietumos, kā rezultātā Hūbem tika amputēta kreisā roka. Pēc ārstēšanās atgriezies frontē jau kā rotas komandieris. Kara beigās iecelts par ģenerālštāba virsnieku. Kara noslēdzošajā posmā, vadot vācu aizsardzību pret britu tanku uzbrukumu, saindējies ar indīgajām kaujas gāzēm. Nākamo gadu ārstējies slimnīcā, ciešot no saindēšanās sekām.
Pēc Pirmā pasaules kara saglabājis vietu Reihsvērā, komandējis rotas vairākos pulkos. 1925. gadā paaugstināts par kapteini un pārcelts darbā par instruktoru uz Drēzdenes Kājnieku skolu, šajā amatā pabijis braucienā ASV. No 1932. gada bataljona komandieris. 1932. gadā pēc kursu pabeigšanas paaugstināts par pulkvežleitnantu. No 1935. gada Kājnieku apmācības štābā, kur sarakstījis Der Infanterist (Kājnieks) otro izdevumu. Vēlāk paaugstināts par pulkvedi, no 1939. gada pulka komandieris.
Otrā pasaules karā ar pulku piedalījies Polijas un Francijas okupācijā. 1940. gada 1. jūnijā paaugstināts par ģenerālmajoru un iecelts par 16. kājnieku divīzijas komandieri. Tā paša gada augustā divīzija tika sadalīta divās daļās, no kurām izveidota motorizētā un tanku divīzija, Hūbem uzņemoties tanku divīzijas komandēšanu. Ar divīziju piedalījies iebrukumā PSRS. Kara sākumā piedalījies Umanskas katla likvidēšanā, kā arī kaujās par Kijivu un Rostovu. 1941.–1942. gada ziemā piedalījies placdarma Hiusas upes krastos aizsargāšanā, kā arī kaujās pie Harkivas, par ko paaugstināts par ģenerālleitnantu.
Lai arī Hūbe iebilda pret Hitlera plānu par Staļingradas iekarošanu, tas palika bez sekām. Hūbe piedalījās Staļingradas kaujā, kuras noslēguma posmā atteicies pamest ielenktos spēkus. No ielenkuma izvests piespiedu kārtā. 1943. gadā vadījis 14. tanku korpusa atjaunošanu. Ar minēto vienību un 4 nepilnām kājnieku divīzijām atvairījis 12 divīziju desanta uzbrukumu Sicīlijā. Vēlāk, saglabājot spēkus, pārcēlies uz Itālijas sauszemes daļu, kur komandējis 10. armiju, līdz Hūbe atkal tika nosūtīts uz Austrumu fronti. Austrumos komandējis 1. tanku armiju. Kā komandieris, kas veiksmīgi vadījis minētās vienības izlaušanos no aplenkuma, apbalvots ar briljantiem pie Dzelzs krusta Bruņinieka krusta. Hitlers plānoja Hūbi iecelt par armijas grupas "Dienvidi–Ukraina" komandieri.
Hūbe 1944. gada 21. aprīlī cieta aviokatastrofā, kurā gājis bojā.
Bujars Nišani
Bujars Faiks Nišani (Bujar Faik Nishani; dzimis, miris ) bija albāņu politiķis. No 2012. gada līdz 2017. gadam viņš bija Albānijas prezidents.
Biogrāfija
Bujars Nišani 1988. gadā pabeidza militāro akadēmiju. 1991. gadā viņš kļuva par Albānijas demokrātiskās partijas biedru. 1990. gadu vidū studēja ASV. Pēc tam Albānijas Aizsardzības ministrijā bija ārējo sakaru nodaļas vadītājs, vēlāk darbojās Ārlietu ministrijā. Pēc tam, kad 1997. gada vēlēšanās sakāvi cieta demokrātiskā partija, viņš kļuva par nevalstiskās organizācijas "Eiroatlantiskais militārais forums" priekšsēdētāju.
2004. gadā Tirānas Universitātē Nišani ieguva maģistra grādu Eiropas lietu studijās. 2005. gada vēlēšanās viņš iekļuva parlamentā. 2007. gadā Bujars Nišani kļuva par iekšlietu ministru, 2009. gada septembrī — par tieslietu ministru. 2011. gada aprīlī Nišani atkal stājās iekšlietu ministra amatā.
2012. gada 11. jūnijā Albānijas parlaments par prezidentu ievēlēja Bujaru Nišani, 24. jūlijā viņš nodeva prezidenta zvērestu. 2017. gada 28. aprīlī par Albānijas prezidentu ievēlēja Iliru Metu, un 24. jūlijā viņš nodeva zvērestu.
Bīlovi
Bīlovi (de) ir sena Meklenburgas dižciltīgo dzimta, kas 18. gadsimtā ierakstīta Dānijas bruņniecības matrikulā.
Vēsture
Pirmais zināmais Bīlovu dzimtas pārstāvis bija 1229. gadā pieminētais obodrītu dižciltīgais Gotfrīds no Bīlovas (la), tagad Bīlova (Bülow) ir daļa no Kēnigsfeldas pilsētas Ziemeļrietummēklenburgas apriņķī.
Jaunsāti (Jaunsātu pagasts)
Jaunsāti ir apdzīvota vieta Tukuma novada Jaunsātu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 2,8 km no pagasta centra Abavniekiem, 15,6 km no novada centra Tukuma un 81,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1445 (Tukums–Kandava), Abavas upes krastā. Veidojusies ap vēsturisko Jaunsātu muižu (Gut Neu-Sahten).
Pludmale (filma)
"Pludmale" (en) ir 2000. gada ASV drāma, kuras režisors ir Denijs Boils. Galvenās lomas atveido Leonardo Di Kaprio, Tilda Svintone, Virdžīnija Ledojena un Roberts Kārlails. Filmas pirmizrāde notika.
Ričards ceļo uz Taizemi, kur atrod dīvainu karti. Tiek baumots, ka šī karte aizvedīs uz vientuļu pludmales paradīzi. Ieintriģēts, Ričards, dodas šo pludmali atrast.
Dorvas Cepļi
Dorvas Cepļi ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 176 km attālumā no Rīgas.
Gaujienas draudzes novads
Muižas
1782. gadā Gaujienas draudzes novadā bija šādas muižas:
Prēdeļi (Annas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V388, Umāras upes krastā. Netālu atrodas šaursliežu dzelzceļa līnijas Gulbene—Alūksne pieturas punkts Vējiņi.
Pjotrs Poluškins
Pjotrs Poluškins (, dzimis, miris ) bija Sarkanās armijas artilērijas staršina.
1944. gada 17. un 18. augustā artilērijas baterijas sastāvā sekmīgi cīnījās pret pretinieku pie Vītiņiem, par ko 1945. gada 24. martā Poluškinam piešķirts Padomju Savienības Varoņa nosaukums. No 60 artilērijas daļas karavīriem pēc kaujas dzīvi palika 19 cilvēku. 1945. gada martā smagi ievainots Kurzemes ielenkuma kaujās. 1947. gadā demobilizēts un atgriezās dzimtajā ciemā, kur strādāja rūpnīcā.
Vienvārstes
Vienvārstes ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V424 un V847 krustojuma. Ciemu šķērso dzelzceļa līnija Pļaviņas—Gulbene.
Mehāniskais apelsīns
"Mehāniskais apelsīns" (en) ir antiutopisks melnās komēdijas romāns, kura autors ir angļu rakstnieks Entonijs Bērdžess. Romāns tika publicēts 1962. gadā.
Romāna darbība norisinās tuvā nākotnē, sabiedrībā, kurā valda vardarbīga jauniešu subkultūra. Galvenais varonis, Alekss, stāsta par savas bandas vardarbīgajām aktivitātēm un to, kā valsts, ar eksperimentālas metodes palīdzību, mēģina viņu mainīt. Romāns ir daļēji uzrakstīts izdomātā, no krievu valodas ietekmētā žargonā Nadsat, kas savu nosaukumu ir ieguvis no krievu piedēkļa. Saskaņā ar Bērdžesu, romāns tika uzrakstīts trīs nedēļu laikā.
2005. gadā "Mehāniskais apelsīns" tika iekļauts žurnāla Time "100 labāko angļu romānu kopš 1923. gada" sarakstā. Romāns iekļuva arī Modern Library "100 labāko 20. gadsimta romānu angļu valodā" sarakstā. "Mehāniskais apelsīns" tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem antiutopijas romāniem.
1971. gadā iznāca romāna ekranizācija, kuras režisors ir Stenlijs Kubriks, bet galvenās lomas atveidotājs Malkolms Makdauels.
Ausekļa iela (Liepāja)
Ausekļa iela ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Ausekļa iela sākas krustojumā ar Kūrmājas prospektu un beidzas krustojumā ar Toma ielu. Kopējais ielas garums ir 220 metri, un to pilnā garumā klāj akmens bruģa segums. Ausekļa iela ir vienvirziena iela, pa to var braukt Toma ielas virzienā.
Iela galvenokārt sastāv no pirmskara mūra mājām. Ausekļa ielā 9 atrodas Liepājas Valsts 1. ģimnāzija, bet Ausekļa ielā 11/13 atrodas Liepājas Mūzikas, mākslas un dizaina vidusskola. Liepājas Valsts 1. ģimnāzijas ēka ir iekļauta valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā.
Ielu savienojumi
Ausekļa iela ir savienota ar šādām ielām:
Mapeti
"Mapeti" (en) ir 2011. gada muzikāla komēdija, kuras režisors ir Džeimss Bobins. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Sīgels, Eimija Adamsa, Kriss Kūpers un Rašida Džounsa. Filmas pirmizrāde notika Savannas filmu festivālā. 2014. gadā filmai iznāca turpinājums Muppets Most Wanted.
Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā dziesma".
Filmā Mapetu fanam Volteram, viņa brālim Gerijam un Gerija draudzenei Mērijai jāpalīdz vardei Kermitam atkalapvienoties ar izjukušo Mapetu grupu. Apvienošanās mērķis ir iegūt 10 miljonus dolāru, lai izglābtu Mapetu teātri no Teksa Ričmena, uzņēmēja, kurš vēlas nojaukt teātri, lai iegūtu naftu teātra atrašanās vietā.
Čerkesija
Čerkesija (ady) bija adigu jeb čerkesu apdzīvota valsts Ziemeļkaukāzā un Melnās jūras piekrastē, kas pastāvēja līdz 1864. gadam. Tā pletās no Kabardas austrumos līdz Anapai rietumos un no Kubaņas vidusteces ziemeļos līdz abhāzu apdzīvotajām teritorijām dienvidos. Mūsdienās Čerkesijas lielāko daļu aizņem Krasnodaras novads.
Vēsture
Adigu priekšteču apdzīvoto teritoriju pakļāva Zelta Orda (1242—1295), pēc tam tā kā neatkarīga zeme atradās starp Krimas hanistes un Osmaņu impērijai pakļautajiem apgabaliem. No 16. līdz 19. gadsimtam adigi pakāpeniski no ortodoksās kristietības pārgāja islāmā. Pēc Krievu-turku kara (1828—1829) un Adrianopoles līguma 1829. gadā Čerkesiju inkorporēja Krievijas Impērijas sastāvā.
Kaukāza kara (1829—1864) laikā un īsi pēc tā lielāko daļu adigu (kā arī radniecīgos abazīnus, abhāzus un ubihus) Krievijas Impērijas karaspēks piespieda izceļot uz Osmaņu impēriju. Pēc 1860. gada teritoriālās reformas Adigejas teritorija ietilpa Kubaņas apgabalā. Krievijas imperators kopš 19. gadsimta otrās puses tika titulāri dēvēts arī par Kabardas zemes pavēlnieku un valdnieku, Čerkesu un Kalnu kņazu un pārējo mantoto valdnieku un īpašnieku (ru).
Apmēram 5% adigu palika Krievijas Impērijā un tos nometināja Kubaņas ielejas purvainajā līdzenuma daļā, bijušajā adigu teritorijā izmitinot ukraiņu, krievu, armēņu, grieķu, igauņu un citu tautību kolonistus.
Vasja Pircs
Vasja Pircs (sl;, Idrija — , Ļubļana) bija slovēņu tautības Dienvidslāvijas starptautiskais lielmeistars šahā (1953).
Biogrāfija
Vairākus gadu desmitus bijis viens no labākajiem Dienvidslāvijas šahistiem. Uzvarējis savas valsts čempionātos 1935., 1936., 1937., 1948. un 1953. gados. Sekmīgi piedalījies daudzos starptautiskajos turnīros. 1938. gadā uzvarējis turnīrā Polijas pilsētā Lodzā, apsteidzot Saveliju Tartakoveru un Latvijas šahistu Vladimiru Petrovu. 1948. gadā ierindojies 11. vietā pirmajā Pasaules čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā. 1949. gadā nospēlējis neizšķirti 5:5 (+2, =6, -2) maču ar Pasaules šaha eksčempionu Maksu Eivi. Pārstāvējis Dienvidslāvijas izlasi dažādos šaha komandu turnīros. Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies sešas reizes (1931, 1935-1937, 1950-1954). Kļuvis par uzvarētāju komandu vērtējumā 1950. gadā, kā arī komandas sastāvā izcīnījis 2 bronzas medaļas (1952, 1954). 1931. gadā ieguvis arī sudraba medaļu individuālajā vērtējumā. 1936. gada neoficiālajā šaha olimpiādē izcīnījis sudraba medaļu individuālajā vērtējumā. 1946. gadā Belgradā palīdzējis savas valsts izlasei uzvarēt šaha Balkaniādē, bet 1947. gadā Sofijā kopā ar komandu šajās sacensībās ierindojies otrajā vietā. FIDE 1950. gadā piešķīrusi Pircam starptautiskā meistara (IM), bet 1953. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumus.
Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukta viena no mūsdienās popularākajām atklātnēm - Pirca aizsardzība: 1. e4 d6 2. d4 Zf6 3. Zc3 g6.
Jānis IV
Jānis IV (la, dzimšanas datums nav zināms, miris ) bija Romas pāvests no līdz savai nāvei. Viņa priekštecis bija Severīns. Četrus mēnešus no Severīna nāves jauns pāvests netika ievēlēts. Jānis IV tiek uzskatīts par "ļoti kulturālu cilvēku".
Kālija heksacianoferāts(II)
Kālija heksacianoferāts(II) jeb dzeltenais asinssāls (K4[Fe(CN)6]) ir dzelzi saturošs kompleksais savienojums, kas pieskaitāms pie cianoferātiem(II). Dzeltenais asinssāls ir gaišdzelteni, monoklīni, ūdenī šķīstoši kristāli. No ūdens kristalizējas kristālhidrāta K4[Fe(CN)6]·3H2O veidā. Pie 100 °C kristālhidrāts zaudē ūdeni un pārvēršas par baltu, higroskopisku pulveri. Lai arī vielas sastāvā ir cianīdgrupas, kālija heksacianoferāts(II) nav indīgs, jo tās ir ļoti stabilā kompleksā heksacianoferāta(II) anjona sastāvā. Pat ar jutīgām analītiskām metodēm dzeltenā asinssāls šķīdumā nevar konstatēt cianīdjonus. Dzeltenais asinssāls praktiski nešķīst izplatītākajos organiskos šķīdinātājos. Tā kristāli ir diamagnētiski.
Lai nesajauktu dzeltenā asinssāls formulu K4[Fe(CN)6] ar ļoti līdzīgo sarkanā asinssāls formulu K3[Fe(CN)6], var lietot mnemonisku likumu: angļu vārdā gold (zelts; t.i., dzeltens) ir 4 burti un arī dzeltenā asinssāls formulā ir 4 kālija atomi; savukārt angļu vārdā red (sarkans) ir 3 burti un sarkanā asinssāls formulā ir 3 kālija atomi.
Iegūšana
Agrāk kālija heksacianoferātu(II) ieguva, karsējot dzīvnieku asinis un citus slāpekli saturošus lopkautuvju atkritumus kopā ar potašu un dzelzs skaidām. Kālija heksacianoferātu(II) izskaloja no atdzisušās sakusušās masas ar ūdeni. Iegūšanas izejvielu un dzeltenās krāsas dēļ viela nosaukta par "dzelteno asinssāli". Mūsdienās šī savienojuma rūpnieciskai iegūšanai izmanto akmeņogļu sausajā pārtvaicē radušos cianīdus. Vispirms iegūst kalcija ferocianīdu(II) Ca2[Fe(CN)6]·11H2O, pēc tam, iedarbojoties ar kālija sāļiem, izgulsnē jaukto kalcija kālija ferocianīdu(II) CaK2[Fe(CN)6]. Apstrādājot ar kālija karbonātu, iegūst dzelteno asinssāli.
Ķīmiskās īpašības
Stipri karsējot, kālija heksacianoferāts(II) sadalās, izdalot slāpekli:
Stipras skābes, piemēram, sālsskābe, no kālija heksacianoferāta(II) šķīdumiem izgulsnē heksaciano(II)dzelzsskābi H4[Fe(CN)6], kas ir balta sīkkristāliska viela.
Karsējot koncentrētas sērskābes iedarbībā rodas dažādi sulfāti un izdalās oglekļa monoksīds (šo reakciju var izmantot CO iegūšanai laboratorijā):
Atšķaidītākas sērskābes iedarbībā no dzeltenā asinssāls var iegūt zilskābi:
Slāpekļskābes iedarbībā no dzeltenā asinssāls var iegūt savienojumu H2[Fe(NO)(CN)5], kuru neitralizējot ar nātrija karbonātu, izkristalizējas sarkani nātrija nitroprusīda kristāli.
Dzeltenais asinssāls šķīdumos reaģē ar daudziem divvērtīgo vai trīsvērtīgo metālu joniem, veidojot mazšķīstošus heksacianoferātus(II).
Oksidētāji, piemēram, hlors vai ūdeņraža peroksīds, ūdens šķīdumos oksidē dzelteno asinssāli līdz sarkanajam asinssālim jeb kālija heksacianoferātam(III):
Pēdējā reakcija (ar H2O2) sārmainā vidē norisinās pretējā virzienā.
Izmantošana
Medicīnā var lietot kā pretindi, saindējoties ar vara vai dzelzs sāļiem.
Pārtikas rūpniecībā lieto par pretsalipes vielu (E536). Lieto arī vīna ražošanā.
Šņepsti
Šņepsti ir ciems Riebiņu novada Rušonas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 3 km no pagasta centra Kastīres, 12 km no novada centra Riebiņiem un 186 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P62.
Birziņu dīķis
Birziņu dīķis ir ūdenskrātuve Tukuma novada Jaunsātu pagasta ziemeļaustrumos, uz austrumiem no Kukšām.
1991. gada barikāžu aizstāvju atceres diena
1991. gada barikāžu aizstāvju atceres diena ir kopš 1997. gada atzīmējama atceres un atzīmējama diena 20. janvārī, kad Barikāžu laikā Rīgas OMON un citas padomju militārās specvienības ieņēma Latvijas Republikas Iekšlietu ministriju, izraisot Rīgas centrā apšaudi, kurā gāja bojā vairāki cilvēki.
Rīgā izveidoto barikāžu aizsargāšanā piedalījās aptuveni 50 tūkstoši cilvēku. Barikāžu aizstāvēšana ne tikai deva pretsparu OMON specvienībām, bet arī ar plaša starptautiskā atbalsta palīdzību novērsa PSRS vadības lēmumu izsludināt ārkārtas stāvokli Latvijā un no Krievijas ievest PSRS regulāro karaspēku. Kopš 1996. gada janvāra vairāk nekā 30 tūkstoši barikāžu aizstāvju ir apbalvoti ar Barikāžu dalībnieka piemiņas zīmēm.
Avīkne (stacija)
Avīknes stacija ir bijušais pieturas punkts dzelzceļa līnijā Glūda—Reņģe—Mažeiķi, kas atrodas Vītiņu pagastā. Mūsdienās no pieturas nekas nav saglabājies.
Vēsture
Pieturas punkts atklāts 1934. gadā uz dzelzceļa līnijas Rīga—Jelgava—Mažeiķi, slēgts 1987. gadā.
Bidasoa
Bidasoa (eu, en, fr) ir 66 kilometrus gara upe Spānijā un Francijā.
Iztece Rietumpirenejos. Iesākumā tek rietumu virzienā, bet pie Santestebanas pagriežas uz ziemeļiem. Pēdējos 15 kilometrus veido Spānijas - Francijas robežu. Pie upes ieteces jūrā Irunas (Spānijas pusē) un Andājas pilsētas (Francijas pusē). Upes vidū atrodas Fazānu sala, uz kuras 1659. gadā tika noslēgts Pireneju miera līgums. Fazānu sala ir Francijas un Spānijas kopējā pārvaldījumā.
Dolni Benešova
Dolni Benešova (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Opavas apriņķī pie Opavas upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1312. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Benešava (de). 1846. gadā vietējo pili iegādājās baņķieris Solomons Meirs Rotšilds (Salomon Mayer von Rothschild, 1774-1855). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Uldis Čalpa
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Čalpa sāka 2008.—09. gada sezonā, kad aizvadīja 14 spēles Latvijas čempionāta komandā SK LSPA/Rīga. Nākamajā sezonā Čalpa spēlēja SK Rīga/Profs 18 rindās, taču 2010.—11. gada sezonu aizvadīja Krievijas Jaunatnes līgā spēlējošajā HK Rīga. No 2011. līdz 2013. gadam hokeju profesionālā līmenī nespēlēja.
2013.—14. gada sezonā vārtsargs pievienojās jaunizveidotajai Latvijas čempionāta komandai HK Kurbads. Pirmajās divās sezonās Čalpa dalīja spēles laiku komandas vārtos ar Renāru Kazanovu un Dmitriju Žabotinski, taču 2015.—16. gada sezonā pildīja komandas pamatvārtsarga funkcijas. Gadu vēlāk Čalpa bija komandas otrais vārtsargs aiz Mārtiņa Raituma, un kopā ar komandu izcīnīja savu pirmo Latvijas čempiona titulu. 2017.—18. gada sezonā, būdams komandas pamatvārtsargs, Čalpa vēlreiz izcīnīja Latvijas čempiona titulu. Čalpa ieguva visas sezonas labākā vārtsarga, kā arī finālsērijas vērtīgākā spēlētāja balvu.
Latvijas hokeja izlases rindās debitēja 2018. gada 6. aprīļa pārbaudes spēlē pret Norvēģiju, kurā Latvijas izlase piedzīvoja zaudējumu ar 2:3. Čalpa kā pēdējais spēlētājs tika atskaitīts no komandas rindām pirms tās došanās uz 2018. gada Pasaules čempionātu.
The Parallax View
The Parallax View ir 1974. gada ASV politiskā trillera filma, kuras režisors un producents ir Alans Džejs Pakula. Filmā galvenās lomas atveido Vorens Bītijs, Hjūms Kronins, Viljams Denjelss un Pola Prentisa. Filma balstīta uz 1970. gada Lorena Singera romānu ar tādu pašu nosaukumu.
Velika Planina
Velika Planina jeb Lielā ganību plakankalne ir plakankalne Slovēnijas ziemeļu daļā karsta Kamnikas—Saviņas Alpos uz ziemeļaustrumiem no Kamnikas pilsētas, Kamnikas pašvaldībā ap 30 km uz ziemeļiem no Ļubļanas. Tās platība ir 5,8 km² un vidējais augstums 1500 metru virs jūras līmeņa. Tās augstākais punkts ir Gradiščes kalns, kas sasniedz 1666 m augstumu. Ir vairākas apdzīvotas vietas: Velika Planina (“Lielās ganības”), Mala Planina (“Mazās ganības”), Gojška Planina (“Gojšas ganības”), Tiha Dolina (“Klusā ieleja”) un citas, kā arī ganu vasaras mītnes; tomēr tikai 4 cilvēki ir reģistrēti kā pastāvīgie iedzīvotāji. Vairums no ēkām ir viesu mājas, kas būvētas līdzīgi tradicionālajam stilam. Velika Planina ir bieži tūristu apmeklēta gan ziemā kā slēpošanas kūrorts, gan vasarā kā atpūtas vieta.
The Parallax View
Filma stāsta par reportieri, kurš izmeklē slepenu organizāciju, Parallax Corporation, kas veic politiskas slepkavības.
Velika Planina
Galvenokārt plakankalni klāj ganību pļavas, vietām ir egļu un pundurpriežu audzes. Uz ziemeļiem no Gradiščes atrodas pussagruvušas Vetrnices alas.
Griezes luterāņu baznīca
Griezes evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Saldus novada Ezeres pagastā. Atrodas ainaviskā vietā — pakalnā 200 metrus no Lietuvas robežas un Vadakstes ietekas Ventā.
The Parallax View
Sižets
Sietlā, Vašingtonā televīzijas žurnāliste Lī Kārtera ir lieciniece prezidenta kandidāta Čārlza Kerola slepkavībai Space Needle tornī. Ar revolveri bruņots viesmīlis tiek vajāts un krīt no torņa, savukārt otrs viesmīlis, arī bruņots, pamet notikuma vietu nemanīts. Komiteja lemj, ka slepkavība bija viena cilvēka darbs. Trīs gadus vēlāk Kārtere apciemo savu bijušo draugu, Oregonas laikraksta reportieri Džo Freidiju, apgalvojot, ka slepkavību izplānoja citi, jo seši no slepkavības lieciniekiem kopš tā laika ir miruši un viņa baidās, ka būs nākamā. Freidijs neuztver viņu nopietni, tomēr Kārtera drīz tiek atrasta mirusi no narkotiku pārdozēšanas. Jūtoties vainīgs par neieklausīšanos Kārterā, Freidijs dodas uz nelielo Salmontailas pilsētiņu, kur nesen tika atrasts vēl viena liecinieka, tiesneša Artura Bridža, līķis. Iesaistījies kautiņā ar vietējo policistu, Freidijs piesaista vietējā šerifa uzmanību. Viņš aizved Freidiju uz vietu, kur Bridžs noslīka. Tomēr, kad viņi ierodas pie dambja, šerifs draud Freidijam ar ieroci, plānojot viņu noslīcināt kā Bridžu. Atveroties dambja slūžām, Freidijam izdodas aizbēgt, kamēr šerifs noslīkst. Viņš ar šerifa auto dodas uz viņa mājām, kur viņš atklāj Parallax Corporation dokumentus, kas atklāj, ka organizācija vervē politiskās slepkavas.
Griezes luterāņu baznīca
Vēsture
Baznīca celta 1580. gadā. Tai 1769. gadā un 1846. gadā ir veikti pārbūves darbi, kuru laikā baznīca ieguva pašreizējās aprises. Griezes baznīca, līdzīgi kā 21 km attālā Rubas baznīca, ir smagi cietusi Otrajā pasaules karā, bet saglabājusies līdz 1950. gadiem, kad draudzei tika atņemta un nodota dabas un pieminekļu aizsardzības biedrības pārziņā, līdz ar to pilnīgi pamesta un pakāpeniski nonākusi pašlaik redzamajā stāvoklī. Dievkalpojumi notiek atjaunotajā sakristejā, bet piemērotos laika apstākļos — zem klajas debess baznīcas mūros.
Velika Planina
Vēsture
1931.—1932. gada ziemā aizsākās tolaik jauna ziemas tūrisma forma — baitarstvo, kad ganu mītnes ("baitas") pa ziemu tika izīrētas atpūtniekiem. Otrā pasaules kara laikā vācu spēki un viņus atbalstošie slovēņu "domobranci" ("māju aizsargi") gandrīz visas būdas nodedzināja. Tāpat tika nodedzināta Sniegu Dievmātei veltītā kapela, ko 1938. gadā uzcēla slovēņu arhitekts Jože Plečniks. To atjaunoja 1988. gadā.
The Parallax View
Sižets
Freidijs mēģina pārliecināt savu skeptisko laikraksta redaktoru Billu Rintelsu, ka viņš ir atklājis lielu stāstu, taču Rintelss atsakās atbalstīt viņa centienus. Freidijs uzmeklē vietējo psiholoģijas profesoru, kas uzskata ka organizācijas dokumenti ir personības tests, lai identificētu psihopātus.
Griezes luterāņu baznīca
Vēsture
2003. gadā sākās Griezes baznīcas sakopšanas talkas, 2010. gadā no drupām atjaunota sakristeja, kopš 2012. gada notiek restaurācijas nākamais posms — kara laikā stipri cietušā torņa atjaunošanas darbi, ko iecerēts pabeigt 2019.—2020. gadā.
Velika Planina
Tūrisms
Galvenie tūristu ceļi uzkļūšanai Velika Planinā ir trošu pacēlājs no rietumiem un gājēju takas no dienvidiem un austrumiem. Priekš tūristiem tiek izgatavoti un pārdoti vēsturisko saimniecību koka priekšmeti (karotes, kausi utt.), kā arī trniči — siers bumbieru formā.
Rietumdaļā atrodas kalnu slēpošanas trases, kuras darbojas tikai piemērotos sniega apstākļos, jo ekoloģisku apsvērumu dēļ tajās aizliegts lietot mākslīgo sniegu.
The Parallax View
Sižets
Ostins Takers, noslepkavotā Kerola palīgs un pēdējais palikušais liecinieks, piekrīt tikties ar Freidiju uz viņa laivas, vienlaikus atklājot, ka kopš Kerola slepkavības ir bijuši divi viņa slepkavības mēģinājumi. Neilgi pēc tam, kad Takers parāda Freidijam otrā viesmīļa fotogrāfijas, kas bija īstais slepkava, uz kuģa eksplodē bumba, nogalinot Takeru un viņa palīgu. Freidijs izdzīvo, lecot pāri bortam, taču tiek uzskatīts par mirušu. Vēlāk tajā pašā vakarā Freidijs ierodas laikraksta birojā un informē Rintelsu par, ka viņš ir atklājis organizāciju, kas vervē slepkavas, un vēlas, lai sabiedrība noticētu, ka viņš ir miris, lai viņš varētu pieteikties organizācijā.
Dažas dienas vēlāk Džeks Jangers, Parallax darbinieks, apmeklē Freidiju, lai paziņotu, ka viņš ir tāds cilvēks, kādu organizācija meklē. Freidijs uzsāk apmācības Parallax nodaļā Losandželosā, kur viņš skatās hipnotizējošu videomontāžu.
Izejot no Parallax biroja, Freidijs pamana otru viesmīli no Kerola slepkavības. Viņš redz, kā slepkava paņem futrāli no automašīnas, dodas uz lidostu, un tas tiek ievietots lidmašīnā. Freidijs iekāpj tajā un pamana tur senatoru, taču nevar atrast slepkavu, kas patiesībā lidmašīnu vēro no lidostas jumta. Freidijs uz salvetes uzraksta, ka lidmašīnā atrodas bumba, to pamana stjuarte un lidmašīna atgriežas atpakaļ lidostā, eksplodējot mirkli pēc pasažieru evakuācijas.
Atgriežoties savā dzīvoklī, Freidijs sastop Jangeru, kas paziņo, ka Freidijs nav tas vīrietis, par ko stāsta. Freidijs "atzīst", ka patiesībā viņš ir dzimumnoziedznieks, kam Jangers notic. Vēlāk laikraksta birojā Rintelss noklausās slepus ierakstītu Freidija un Jangera sarunas kaseti, pēc tam ievieto to aploksnē ar citām šādām kasetēm. Rintelsu noindē senatora slepkava, un ieraksti pazūd.
Freidijs dodas uz Parallax biroju, lai sameklētu Jangeru, taču viņam paziņo, ka viņa tur nav. Tomēr viņš redz viņu izejam no ēkas, sekojot viņam uz senatora Džordža Hemonda mītiņa ģenerālmēģinājumu, kur viņš un citi Parallax darbinieki izliekas par drošības darbiniekiem. Freidijs mēģina izsekot vienu vīrieti uz auditorijas platformas, tomēr viņš atklāj, ka ir tur ieslēgts. Kad Hemonds ierodas auditorijā, nezināms snaiperis viņu nogalina.
Attīstība
Filma balstīta uz Lorena Singera romānu. Kamēr romāns stāsta par Džona Kenedija slepkavības liecinieku nogalināšanu, scenārijs sarakstīts par izdomāta politiķa slepkavību, kas ļoti līdzinās Roberta Kenedija slepkavībai.
Montāža
Lielākā daļā attēlu, kas izmantoti slepkavu apmācības montāžā, bija attēlotas nozīmīgas vēsturiskas personas, kā Ričards Niksons, Ādolfs Hitlers, pāvests Jānis XXIII un Lī Hārvijs Osvalds (attēls, kas uzņemts īsi pirms viņa nošaušanas). Montāžā izmantots arī Marvel Comics tēla Tora zīmējums. Montāža pretstata tādus jēdzienus, kā "MĪLESTĪBA", "MĀTE", "TĒVS", "MĀJAS", "IENAIDNIEKS" un "ES". Tā "tver Amerikas pēckenedija ēras apjukumu, demonstrējot vērtību un senu tradīciju pagrimumu".
Vērtējums
Izdošanas brīdī filma saņēma dalītas kritiķu atsauksmes. Kritiķis Rodžers Īberts filmai deva trīs zvaigznes no četrām, sakot, ka, lai gan Bītijs parādīja labu aktierspēli, viņš ne līdz galam spēja izmantot savu talantu. Viņš arī atzīmēja līdzību ar 1973. gada filmu Executive Action, taču atzina, ka The Parallax View ir labāka.
Mūsdienās filmas reputācija ir augusi. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 88% vērtējums, rakstot "The Parallax View apvieno meistarīgo Alana Džeja Pakulas režiju un harizmātisko Vorena Bītija aktierspēli, lai radītu, žanra labākajām tradīcijām atbilstošu, paranoisku trilleri". Vietnē Metacritic filmai ir 65% vērtējums.
2006. gadā Entertainment Weekly filmu nodēvēja par "trilleru māti", kā arī slavēja Bītija sniegumu. Angļu režisors Alekss Kokss, pārskatot politisko sazvērestību filmās, žurnālam The Guardian The Parallax View nosauca par "labāko DŽFK sazvērestību filmu". Kritiķis Mets Zollers Sics to nodēvēja par "gandrīz perfektu filmu".
Osvalds Darbiņš
Osvalds Darbiņš (1905—1983) bija latviešu žurnālists un sabiedriskais darbinieks. Laikraksta "Rīgas Balss" redaktors (1957—1959). Nacionālkomunistu vajāšanu laikā 1959. gada oktobrī atlaists no amata, pēc tam strādāja Latvijas TV studijā par Programmas galvenās direkcijas galveno redaktoru (1960—1965).
Dzīvesgājums
Dzimis 1905. gada 30. augustā Biržu pagasta Riekstniekos lauksaimnieka Pētera Darbiņa un viņa sievas Dārtes ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krieviju. Pēc atgriešanās dzimtenē mācījās Jēkabmiesta Valsts vidusskolā (1919—1925), tad strādāja par laborantu Rīgas pilsētas jaunatnes pētīšanas institūta laboratorijā. Darbojās Tautas augstskolas dramatiskajā studijā un iepazinās ar dzejnieci Austru Skujiņu, kura 1930. gadā rakstīja, ka
1929. gadā sāka studēt Vīnes Universitātes Filozofijas fakultātes Pedagoģijas nodaļā (1929—1933), 1932. gadā laikrakstā "Pēdējā Brīdī" publicēja tēlojumu "Dāniete Vīnes kafejnīcā". Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par statistiķi Latvijas Valsts statistikas pārvaldē (1934—1940), līdztekus darbojās Latvijas Bērnu draugu biedrības Leļļu teātrī" Lielajā Ķēniņa ielā 41/3. 1936. gadā apprecējās ar angļu valodas skolotāju Adelīnu Vilhelmīni Augusti Šteinu un viņiem piedzima meita Alda Darbiņa-Epnere un dēls Valdis Darbiņš.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā O. Darbiņš strādāja laikraksta "Darbs" redakcijā. Vērmahta iebrukuma laikā devās bēgļu gaitās uz Uzbekijas PSR, 1942. gadā mobilizēts Sarkanajā armijā, darbojās 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzijas laikrakstā "Latviešu Strēlnieks".
Pēc kara beigām strādāja Latvijas Valsts izdevniecībā par redaktora vietnieku (1947—1952) un žurnālā "Bērnība" (1952—1956), 1948. gadā izšķīrās no sievas Adelīnas, bija LKP Rīgas pilsētas Kirova rajona otrais sekretārs (1956—1957). 1957. gadā viņš izveidoja vakara laikrakstu "Rīgas Balss", pēc apsūdzības nacionālismā un atbrīvošanas no šī amata strādāja televīzijas studijā par Programmas galvenās direkcijas galveno redaktoru (1960—1965). Pēc pensionēšanās 1966. gadā izdevniecība "Liesma" iespieda viņa pēdējo tulkojumu no krievu valodas: V. Mihailovs. Stāsts par čekistu. Miris 1983. gada 2. maijā un apglabāts Rīgas Meža kapos.
Drebeinīki
Drebeinīki ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 251 km attālumā no Rīgas.
Prēdeļi
Prēdeļi var būt:
Taganrogas kombainu rūpnīca
Taganrogas kombainu rūpnīca (ru) bija Krievijas labības kombainu un citas lauksaimniecības tehnikas ražotājs. Tā atradās Rostovas apgabala pilsētā Taganrogā. Rūpnīca tika dibināta 1915. gadā. 2010. gados tā izbeidza darbību. Rūpnīcas paspārnē darbojās konstruktoru birojs, kas izstrādāja kombainus arī citām PSRS rūpnīcām.
Vēsture
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada maijā Krievu — Baltijas kuģubūves un mehāniskā akciju sabiedrība no Taganrogas pilsētas iegādājās 177 desetīnu (128 ha) zemes, lai evakuētu vienu no savām rūpnīcām Rēvelē (tagad Tallina). Pirmie mietiņi šāviņu rūpnīcas celtniecībai tika iedzīti 1915. gada 15. oktobrī. 1916. gada septembrī tika izlaisti pirmie artilērijas lādiņi Krievijas armijai. Pilsoņu kara laikā ģenerālis Pjotrs Krasnovs panāca, ka rūpnīcā tika ierīkots patronu cehs, kas 1918. gada novembrī izgatavoja šauteņu patronu diennaktī.
1922. gadā nacionalizētā rūpnīca tika nodēvēta par Taganrogas mehānisko rūpnīcu un pakļauta Dienvidu mašīnbūves trestam. 1923. gadā rūpnīca sāka ražot dažādus instrumentus (skrūvspīles, cauruļu grieznes, mikrometrus, bīdmērus, standartplātnes u. c.), un 1925. gadā tika pārdēvēta par Taganrogas instrumentālo rūpnīcu (TIZ). 1933. gadā rūpnīca sāka ražot traktoru rezerves daļas. 1936. gadā sāka ražot laivu dzinējus. 1936. gadā rūpnīca sērijveidā sāka ražot motociklus ar blakusvāģi TIZ AM-600 (Anglijas uzņēmuma BSA motocikla Sloper 600 kopija), ko izmantoja Sarkanā Armija un drošības spēki.
Sākoties karam, 1941. gadā rūpnīcu evakuēja uz Sibīriju: šāviņu un uzspridzinātāju ražošanu — uz Novosibirsku, motociklu ražošanu — uz Tjumeņu, kur tika izveidota Tjumeņas motocikletu rūpnīca. 1943. gadā Tjumeņas rūpnīcas iekārtas un darbinieki tika pārcelti uz Gorkijas motocikletu rūpnīcu. Pēc Taganrogas atbrīvošanas tika atjaunota sagrautā rūpnīca. 1944. gada februārī tika izlaista pirmā munīcijas partija frontei. Pēc kara rūpnīcu pārdēvēja par '''Staļina 65. Taganrogas instrumentālo rūpnīcu'''.
1945. gadā rūpnīca sāka ražot lauksaimniecības tehniku. 1946. gadā tika izlaisti kultivatori un pļaujmašīnas. 1947. gadā rūpnīca sāka ražot pašgājējkombainus Stalinec-4. 1948. gadā rūpnīcu pārdēvēja par Taganrogas kombainu rūpnīcu. 1953. gadā uz rūpnīcas bāzes izveidots "Valsts speciālais konstruktoru birojs pašgājēju labības kombainiem un kokvilnas novākšanas mašīnām", ko vadīja no Tulas kombainu rūpnīcas pārnākušais konstruktors Hanāns Izaksons. 1958. gadā konstruktoru birojs tika pārdēvēts par "Valsts speciālais konstruktoru birojs labības kombainiem un pašgājēju šasijām".
1958. gadā tika izlaists pašu konstruktoru birojā izstrādātais kombains SK-3, ko sāka ražot arī citas kombainu rūpnīcas. 1962. gadā to aizstāja modelis SK-4, kas pārsniedza iepriekšējā ražīgumu par 25 %. 1965. gadā tika izlaista pašgājējšasija SŠ-75 Taganrožec, ko varēja izmantot gan kā traktoru, gan kombainu. Rūpnīcas ražotos kombainu velkošos tiltus un kombainu pļaujmašīnas izmantoja arī citas PSRS rūpnīcas, un tika eksportēti uz ārzemēm.
1970. gadā konstruktoru birojā izstrādātais kombains SK-5 Niva tika nodots ražošanai rūpnīcā Rostselmaš. 1971. gadā Taganrogas rūpnīca sāka ražot pašu konstruktoru birojā izstrādāto kombainu SK-6 Kolos, kam bija unikāls divdaļīgs graudu bunkurs abās pusēs vadītāja kabīnei. Uz tā bāzes tika izveidots puskāpurķēžu rīsa novākšanas kombains SKPR-6 Kolos, un 1980. gadā — kāpurķēžu rīsa novākšanas kombains SKGD-6 Kolos. 1986. gadā rūpnīca tika reorganizēta par Ražošanas apvienību "Taganrogas kombainu rūpnīca". 1986. gadā konstruktoru birojā tika izstrādāts jaunas paaudzes kombains Don-1500, ko turpmāk ražoja Rostselmaš. 1988. gadā rūpnīca sāka ražot lopbarības novākšanas pašgājējmašīnas MPU-150, vāla savācējus PV-6 un pašgājējšasijas TAS-25.
1993. gadā valsts uzņēmums tika reorganizēts par atklātu akciju sabiedrību. 1993. gadā tika izlaists labības kombains KZS-3 Rus. 1990. gados Taganrogas kombainu rūpnīca piedzīvoja smagas finanšu grūtības, tika samazināta ražošana, atlaisti darbinieki. 1996. gadā uzņēmumā tika ieviesta ārēja pārvaldība un tika nolemts rūpnīcas teritorijā organizēt vieglo automašīnu ražošanu pēc Dienvidkorejas uzņēmuma Daewoo licences. Šim nolūkam tika pielāgots universālais konveijers, ar ko agrāk tika ražoti kombaini. Taganrogas automobiļu rūpnīca (TagAZ) tika atklāta 1998. gada 12. septembrī.
1999. gadā Taganrogas kombainu rūpnīca daļēji atsāka ražot kombainu tiltus, kombainu KZS-3 un aprīkojumu saulespuķu novākšanai. 2001. gadā tika sākta cukurbiešu novākšanas pašgājējmašīnas KS-6B ražošana.
2007. gadā Taganrogas kombainu rūpnīca faktiski bija pārtraukusi savu pamatdarbību. 2017. gada 21. oktobrī tika apturēta uzņēmuma akciju kotēšana Maskavas biržā.
Alinānu tīrelis
Alinānu tīrelis, arī Alinānu purvs, Aļņu purvs, ir augstais un pārejas purvs Jēkabpils novada Sēlpils pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos uz rietumiem no autoceļa V815. Notece galvenokārt pa novadgrāvjiem uz Piksteri dienvidrietumos. Purvs izveidojies starppauguru beznoteces ieplakā.
Pankas
Pankas ir ciems Valmieras novada Kocēnu pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P16.
Anti Niemi
Anti Niemi (dzimis 1983. gada 29. augustā) ir somu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2019) Niemi pārstāv KHL klubu Helsinku "Jokerit".
Spēlētāja karjera
2008. gada vasarā Niemi noslēdza līgumu ar NHL klubu Čikāgas "Blackhawks", nākamajā sezonā kluba rindās aizvadot trīs spēles, bet atlikušo sezonu daļu pavadot tās AHL fārmklubā Rokfordas "IceHogs". 2009.—10. gada NHL sezonā Niemi bija "Blackhawks" otrais vārtsargs aiz Kristobala Uē, taču, tuvojoties izslēgšanas kārtai, Niemi francūzi izkonkurēja. Izslēgšanas kārtā aizvadot 22 spēles, Niemi kopā ar klubu izcīnīja Stenlija kausu.
2010. gada septembra sākumā Niemi pievienojās Sanhosē "Sharks" rindām, 2011. gada martā pagarinot līgumu uz nākamajiem četriem gadiem. Jau pirmajā sezonā "Sharks" sastāvā Niemi kļuva par tās pamatvārtsargu. 2015. gada vasarā noslēdza trīs gadu līgumu ar Dalasas "Stars". 2017. gada vasarā Niemi līgums tika izpirkts, un viņš pievienojās Pitsburgas "Penguins" rindām. Sezonas gaitā vispirms tika aizmainīts uz Floridas "Panthers", bet vēlāk jau uz Monreālas "Canadiens", kur bija komandas otrais vārtsargs aiz Kerija Praisa.
FC Haka
FC Haka ir 1934. gadā dibināts Somijas futbola klubs no Valkeakoski, kas spēlē Veikkausliiga, Somijas futbola čempionāta augstākajā līgā.
Anti Niemi
Spēlētāja karjera
2019. gada jūnija sākumā noslēdza līgumu ar KHL klubu Helsinku "Jokerit".
Somijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2014. gada olimpiskajās spēlēs.
Jaunāmuiža (Līgo pagasts)
Jaunāmuiža ir ciems Gulbenes novada Līgo pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V430.
Misnetena
Vēsture
Stacija izveidota 1955. gadā, darbojusies pēc hidrometeoroloģisko staciju 2. kategorijas novērojumu programmas. Slēgta 1990. gadu beigās. Mūsdienās izmantota kā dzīvojamā māja.
Baganišķi
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V751 (Vecvārkava–Ančkini–Pieniņi–Kauša), Ūdzeņas upes krastā.
Tauvošanās
Tauvošanās ir kuģa pienākšanas un tā nostiprināšanas pie piestātnes vai cita kuģa process. Nostiprināšana notiek ar sintētiskām tauvām vai tērauda trosēm, kuras sauc par tauvošanās galiem. Tauvošanās sastāv no vairākiem cits pēc cita izpildāmiem manevriem. Kuģa pienākšanu un nostiprināšanu pie piestātnes sauc arī par pietauvošanos, bet kuģa atiešanu no piestātnes par attauvošanos.
Dzenskrūves soļa iespaids
Ar vienu dzenskrūvi apgādāti kuģi, tās rotācijas rezultātā, novirzās no kursa. Šī efekta iespaids uz kuģa kursu pastiprinās samazinoties kuģa ātrumam un īpaši spēcīgs tas ir kuģim pārvietojoties atpakaļgaitā. Dzenskrūves soļa iespaids var tikt skaidrots dažādi. Dažkārt to sauc par dzenrata iespaidu un kuģa pakaļgala novirzes virziens sakrīt ar tāda kuģa kustības virzienu, kurš apgādāts ar dzenratu novietotu apskatāmās dzenskrūves plaknē un griežas tajā pašā virzienā. Cits skaidrojums saistīts ar to, ka, dzenskrūvei rotējot, tā iesūc ūdeni no viena borta puses, pazeminot ūdens līmeni tajā, un izmet ūdeni pret korpusa zemūdens daļu otra borta pusē. Korpusa zemūdens daļa novirza dzenskrūves izmesto ūdeni uz augšpusi, paaugstinot ūdens līmeni otrā borta pusē. Tā kā rodas starpība ūdens līmeņos abās borta pusēs kuģa pakaļgalā, tas pārvietojas virzienā no paaugstinātā ūdens līmeņa puses uz pazeminātā ūdens līmeņa pusi.
Labā soļa dzenskrūve strādājot atpakaļgaitā griežas pretēji pulksteņa rādītāja kustības virzienam skatoties no kuģa pakaļgala. Kuģa pakaļgals pārvietojas uz kreisā borta pusi un attiecīgi kuģa priekšgals uz labā borta pusi.
Vēja iespaids
Ja nav vēja un tiek ieturēts pastāvīgs kurss, kuģis pārvietojas savas diametrālās plaknes virzienā. Tomēr, vēja iespaidā, kuģis var tikt nonests paralēli savai diametrālajai plaknei un pārvietoties virs grunts pa ceļa driftes līniju (CDr), kura no diametrālās plaknes atšķiras par driftes leņķi. Lai kuģis pārvietotos paredzētajā virzienā, tā kurss ir jāizmaina par driftes leņķi uz tā borta pusi no kura pūš vējš.
Samazinoties ātrumam, kuģim ir tendence pagriezties ar priekšgalu pret vēju. Šī tendence kļūst jo izteiktāka, jo mazāka kuģa gaita. Bet, kad kuģis ir apstājies un tam vairs nav gaitas caur ūdeni, tas parasti cenšas sagriezties ar bortu pret vēju. Parādoties atpakaļgaitai, kuģis cenšas pagriezties ar pakaļgalu pret vēju.
Tuvošanās piestātnei
Ķīļūdens ir dzenskrūves sakults ūdens, kurš tiek izmests aiz kuģa. Ja kuģa dzinējs strādā atpakaļgaitā, bet ķīļūdens vienalga tiek atstāts kuģa aizmugurē, kuģa ātrums uz priekšu ir lielāks par diviem mezgliem. Ja ķīļūdens stāv uz vietas, jeb pārvietojas uz priekšu tādā pašā ātrumā kā kuģis, kuģa ātrums ir divi mezgli. Savukārt, ja ķīļūdens ejot gar kuģa labo bortu (labā soļa dzenskrūve, kura strādā atpakaļgaitā) sasniedz kuģa garuma viduspunktu, kuģis ir nekustīgs attiecībā pret ūdeni. Ar ķīļūdeni var noteikt kuģa ātrumu caur ūdeni, bet tas tuvojas piestātnei ar ātrumu mērītu attiecībā pret grunti.
Ja kuģis iet pret straumi, tad tā ātrums caur ūdeni ir lielāks nekā ātrums attiecībā pret grunti un kuģis labāk klausa stūrei. Savukārt, ja kuģis iet pa straumi, tad tā ātrums caur ūdeni ir mazāks par ātrumu attiecībā pret grunti un kuģi ir grūtāk stūrēt.
Miķelis Bružis
Miķelis Bružis (arī Bruža; — ) bija latviešu inženieris un politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un piedalījies Latvijas Republikas proklamēšanas sēdē, pārstāvot Latviešu demokrātisko partiju. Vēlāk bija Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latvijas Tautas partijas pārstāvis.
Tauvošanās
Tuvošanās piestātnei
Ātrumu samazina savlaicīgi, jo pienākot paredzētajā piestātnē ir jānodzēš kuģa inerce (tas jāapstādina) strādājot ar dzinēju atpakaļgaitā. Kad dzinējs strādā atpakaļgaitā, kuģis ir slikti vadāms. Pienākot pie piestātnes ar pārāk lielu ātrumu, ir jāsamazina kuģa gaita un tajā pašā laikā nepieciešams dot priekšgaitu, lai kuģi pagrieztu, ko vienlaicīgi izdarīt nevar.
Miķelis Bružis
Biogrāfija
Miķelis Bružis piedzima. 1894. gadā pabeidza Rīgas Politehnisko institūtu, ieguva inženiera ķīmiķa specialitāti.
Tauvošanās
Tuvošanās piestātnei
Tuvojoties piestātnei ar labo bortu, leņķi starp kuģa diametrālo plakni un piestātni tur pēc iespējas mazu. Ja šis leņķis ir liels, dzēšot kuģa inerci, tā pakaļgals, dzenskrūves soļa iespaidā, virzīsies prom no piestātnes. Šo efektu pastiprina piestātnes siena, kura iesprosto ķīļūdeni starp kuģa korpusu un piestātni. Tādējādi, ja sākotnējais tuvošanās leņķis bija liels, tas vēl vairāk palielinās dzinējam strādājot atpakaļgaitā. Piekrauti kuģi tauvojoties ar labo bortu izmanto ostas velkoni, lai piespiestu kuģa pakaļgalu pie piestātnes.
Tuvojoties piestātnei ar kreiso bortu, leņķi starp kuģa diametrālo plakni un piestātni tur robežās no 10 līdz 15 grādiem. Kuģa diametrālo plakni cenšas turēt pret to punktu uz piestātnes, kur pēc pietauvošanās atradīsies kuģa garuma viduspunkts. Pēc tam, kad dzinējam dod atpakaļgaitu, lai nodzēstu inerci, kuģa pakaļgals, dzenskrūves soļa iespaidā, pārvietojas uz piestātnes pusi. Tādā veidā kuģis piespiežas piestātnei visā savā garumā. Ja pakaļgala kustība piestātnes virzienā ir pārāk strauja, var pārlikt stūri uz kreiso bortu un dot īslaicīgu impulsu ar dzinēju priekšgaitā.
Piestātnei tuvojoties atpakaļgaitā, tuvošanās leņķim nav lielas nozīmes, jo kuģi stūrē ar velkoņiem. Vēlams, lai būtu neliels leņķis uz piestātnes pusi, ja plāno pietauvoties ar labo bortu. Tas tiek darīts, lai kompensētu kuģa pakaļgala virzību prom no piestātnes dzinējam strādājot atpakaļgaitā.
Ja ir straume no kuģa pakaļgala, tā priekšgalā un pakaļgalā nostiprina pa velkonim. Kuģi aptur pretī piestātnei. Dzinējs strādā atpakaļgaitā un kuģim ir gaita caur ūdeni, bet attiecībā pret grunti tas stāv uz vietas. Pēc tam kuģi nedaudz sagriež, lai straume būtu no aizmugures un nelielā leņķī no piestātnei pretējā borta puses. Straumes vektoru var sadalīt divās komponentēs: paralēlā kuģa diametrālajai plaknei un tai perpendikulārā uz piestātnei tuvākā borta pusi. Kuģa garenvirzienā darbojošos straumes komponenti kompensē atpakaļgaitā strādājošais dzinējs. Šķērsvirziena straumes komponente bīda kuģi paralēli tam uz piestātnes pusi. Ja translācijas kustības ātrums uz piestātni kļūst pārāk liels, dod rīkojumu velkoņiem pagriezt kuģi ar pakaļgalu pret straumi vai tā, lai straume būtu no aizmugures un nelielā leņķī no piestātnes borta puses. Tad kuģis sāk bīdīties pretējā virzienā prom no piestātnes. Kad kuģis pienāk pie piestātnes, velkoņi to piespiež un notur, kamēr uz krastu tiek padoti pietauvošanās gali.
Miķelis Bružis
Biogrāfija
piedalījās Tautas padomes pirmajā sēdē, pārstāvot Latviešu demokrātisko partiju. Nākamajā dienā Bružis piedalījās Latvijas Republikas proklamēšanā kā Tautas padomes loceklis. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Latvju demokrātu savienības saraksta. 1921. gadā līdz ar citiem frakcijas biedriem pievienojās Latvijas Tautas partijai un izveidoja tās frakciju parlamentā. Vēlāk bija Latvijas Hipotēku bankas direktors.
Tauvošanās
Pietauvošanās
Ja, kuģim tuvojoties, pūš vējš no piestātnes puses, tuvošanās leņķi starp kuģa diametrālo plakni un piestātni palielina aptuveni par driftes leņķi. Tādā veidā kuģis, vēja iespaidā, tiek nonests uz ceļa driftes līniju, kura ar piestātni veido tādu pašu šauru leņķi, kādu apstākļos bez vēja veidotu kuģa diametrālā plakne. Brīdī, kad kuģis ir nonācis pretī tam paredzētajai piestātnei, tā pakaļgals atrodas lielākā attālumā no piestātnes nekā tad, ja vēja nebūtu. Tādēļ, pirms kuģa inerces nodzēšanas, stūri pārliek uz piestātnei pretējo pusi un dod īslaicīgu impulsu ar dzinēju priekšgaitā, lai piebīdītu pakaļgalu tuvāk piestātnei.
Miķelis Bružis
Biogrāfija
Latvijas okupācijas laikā 1941. gada jūnijā deportēts uz Krieviju. Miris Usoļjes labošanas darbu nometnē.
Tauvošanās
Pietauvošanās
Ja ir spēcīgs vējš uz piestātni, kuģis var pienākt pie tās agrāk un nonākt tam paredzētajā vietā slidinot korpusu gar piestātni. Tādā veidā tiek izslēgta iespēja, ka vējš var uznest kuģi piestātnei ar tādu spēku, kurš var izraisīt korpusa bojājumus.
Kad kuģis pietauvojas ar labo bortu pie piestātnes, pirms sākt dzēst inerci, stūri pārliek līdz galam kreisajā bortā un dod īslaicīgu impulsu ar dzinēju priekšgaitā, tā, lai kuģa pakaļgals uzsāktu kustību piestātnes virzienā. Tad, dzēšot kuģa inerci, tā pakaļgals, dzenskrūves soļa iespaidā, nevirzīsies prom no piestātnes tik stipri.
Pietauvojoties ar kreiso bortu, katru reizi, kad dzinējs strādā atpakaļgaitā, samazinās leņķis starp piestātni un kuģa diametrālo plakni. Stūri pārliek kreisajā bortā un dod īslaicīgu impulsu ar dzinēju priekšgaitā, lai kuģis neieņemtu piestātnei paralēlu stāvokli, ja vien tas jau nav nonācis tam paredzētajā vietā.
Pietauvošanās noslēdzošajā posmā stūri bieži vien atstāj noliktu līdz galam kreisajā bortā gan tad, ja tauvojas ar labo bortu, gan tad, ja tauvojas ar kreiso bortu - tas ir pozīcijā, kur tā visticamāk būs nepieciešama. Dzinējam strādājot atpakaļgaitā, stūres iespaids ir niecīgs, tāpēc nav jēgas tērēt laiku tās pārlikšanai no vienas pozīcijas uz otru.
Pietauvošanās galus uz krastu padod ar sviedlīnes palīdzību, kura piesieta pie gala acs. Pirmo parasti padod priekšgala špringu. Mazāki kuģi var nostiprināt priekšgala špringu un strādāt pret to ar pašu mazāko priekšgaitu. Ja stūri pārliek uz piestātnei pretējā borta pusi, kuģa pakaļgals tiek piebīdīts piestātnei.
Attauvošanās
Kuģi bieži attauvojas ar aizmuguri pa priekšu, tādēļ tie slikti klausa stūrei. Šādos apstākļos ir grūti kompensēt traucējošu vēja un straumes ietekmi.