cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Franks Lebēfs
Franks Lebēfs (fr, dzimis ) ir Francijas aktieris, sporta komentētājs un bijušais futbolists. Spēlējis centra aizsarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.
Ar Francijas futbola izlasi uzvarējis 1998. gada FIFA Pasaules kausā un 2000. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Strasbourg
Chelsea
Al-Sadd
Francija
Tilgaļi
Tilgaļi ir ciems Valmieras novada Kocēnu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V213.
Bābu Lalits
Bābu Lalits (te, en; dzimis Vidžajavādā) ir Indijas starptautiskais lielmeistars šahā (2012).
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējis Indijas junioru šaha čempionātos U19 vecuma grupā (2008, 2010). 2008. gadā izcīnījis sudraba medaļu Āzijas junioru šaha čempionātā. 2010. gadā uzvarējis Nāciju Sadraudzības junioru šaha čempionātā. 2012. gadā uzvarējis Nāciju Sadraudzības šaha čempionātā. 2013. gadā uzvarējis starptautiskajā lielmeistaru turnīrā Čennai. 2015. gadā bijis trešais Nāciju Sadraudzības šaha čempionātā. 2015. gadā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā zaudējis 1. kārtā.
Pārstāvējis Indijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā Lalitam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2012. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Filantmuiža
Filantmuiža, vēsturiski arī Filandmuiža, ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 293 km attālumā no Rīgas.
Fantastiskais četrinieks un Sudraba sērfotājs
"Fantastiskais četrinieks un Sudraba sērfotājs" (en) ir 2007. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Tims Storijs. Filma ir balstīta uz Marvel Comics komiksiem. Filma ir turpinājums 2005. gada filmai "Fantastiskais četrinieks".
Filantmuiža
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Mazais Filantmuižas ezers, Lielais Filantmuižas ezers.
20. gadsimta 20. un 30. gados Filantmuižā darbojās pamatskola.
Fantastiskais četrinieks un Sudraba sērfotājs
Galvenās lomas filmā atveido Kriss Evanss, Džesika Alba, Joans Grifids, Kerija Vašingtone, Džulians Makmahons un Maikls Čiklis. Filmas pasaules pirmizrāde notika Londonā.
Sudraba sērfotājs nonāk uz Zemes, lai sagatavotu to iznīcināšanai. Fantastiskajam četriniekam ir jāatšķetina Sudraba sērfotāja noslēpums, kā arī jāaptur Doktors fon Dūms, kurš ir augšāmcēlies no mirušajiem.
2022. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
2022. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss (en; fr) bija 20. ikgadējais Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss. Tas notika Armēnijā, kas ieguva tiesības rīkot konkursu pēc Malenas uzvaras 2021. gada konkursā Parīzē, Francijā, ar dziesmu Qami Qami. Šī bija otrā reize konkursa vēsturē, kad to rīkoja Armēnija (iepriekšējā reize — 2011. gadā).
Par uzvarētāju kļuva Francijas pārstāvis Lissandro ar dziesmu Oh maman!.
Norises vieta
Sākotnēji, pēc noteikumiem, Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursā iepriekšējo gadu uzvarētājiem netika dota automātiska iespēja rīkot nākamā gada konkursu. Taču, laika posmā no 2011. līdz 2017. gadam (ar izņēmumu 2012. un 2015. gadā) iepriekšējo gadu uzvarētājiem tika dota automātiska iespēja rīkot nākamā gada konkursu 2015. gadā, Itālija atteicās rīkot nākamā gada konkursu, pēc uzvaras 2014. gada konkursā. 2017. gada 15. oktobrī Eiropas Raidorganizāciju apvienība (EBU) izņēma no konkursa nolikuma noteikumu, ka iepriekšējo gadu uzvarētājiem ir automātiskā iespēja rīkot nākamā gada konkursu, tādā veidā atgriežoties pie sākotnējiem noteikumiem.
2021. gada 21. decembrī, EBU paziņoja, ka iepriekšējā konkursa uzvarētāji Armēnija rīkos 2022. gada konkursu.
2022. gada 17. februārī, Armēnijas valdības sēdes laikā, ministru prezidents Nikols Pašinjans paziņoja, ka konkurss tiks organizēts Karena Demirčana Sporta un Koncertu Kompleksā.
Dalībvalstis
Dalību konkursam apstiprināja 16 valstis.
Gagarina
Gagarina var būt:
Dalbes luterāņu baznīca
Dalbes evaņģēliski luteriskā baznīca ir 19. gadsimta vidū celta Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Jelgavas novada Cenu pagasta Dalbes ciemā, starp valsts autoceļu V1066 (Dalbe — Lejasbēnūži) un Misas upi. Vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
1869. gadā no plēstajiem laukakmeņiem celto baznīcu projektējis arhitekts Nikolajs Gusevičs, tomēr pirms tam šeit bijušas vēl vismaz četras koka baznīcas. Ērģeles 1870. gadā būvējis Frīdrihs Veisenborns. 1926.gadā baznīcā tika iesvētīta Augusta Annusa altārglezna "Kristus svētī bērnus", bet 1927. gadā — baznīcas zvans. Baznīcas sakristeju grezno draudzes pērmindera A. Freimaņa 1975. gadā dāvinātā liela izmēra (1,5 x 3 metri) glezna „Sv. vakarēdiens”.
Dajana Jastremska
Dajana Jastremska (uk; dzimusi ) ir ukraiņu tenisiste. Augstākais sasniegums WTA vienspēļu rangā ir 2019. gada novembrī sasniegtā 22. vieta.
Uzvaru guvusi 3 WTA un 3 ITF vienspēļu turnīros.
Kalevalas nacionālais rajons
Kalevalas nacionālais rajons (, krl) ir Krievijas Karēlijas Republikas administratīvais rajons tās ziemeļrietumu daļā. Rajons robežojas ar Karēlijas Louhu rajonu ziemeļos, Kemas rajonu ziemeļaustrumos, Belomorskas rajonu dienvidaustrumos, Muezerskas rajonu dienvidos un Kostomukšas pilsētas rajonu dienvidrietumos, kā arī Somiju.
Rajona iedzīvotāji etniski ir krievi (46,34 %), karēļi (35,94 %), baltkrievi (9,83 %) un ukraiņi (3,24 %).
1407. gads
1407. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās sestdienā.
Evanders Keins
Evanders Keins (en; dzimis ) ir profesionāls kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2022) pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Edmontonas "Oilers".
Spēlētāja karjera
Pirms karjeras NHL viņš spēlēja Rietumu hokeja līgas kluba Vankūveras "Giants" sastāvā. Kluba sastāvā 2007. gadā izcīnīja Memoriālo kausu, tika atzīts par debijas sezonas otro labāko debitantu un 2009. gadā tika iekļauts simboliskajā rietumu pirmajā izlasē. Tāpat viņš uzstādīja "Giants" rekordu vienā sezonā gūtajos vārtos (48 vārti).
2009. gada NHL draftā viņu ar kopējo ceturto numuru izvēlējās Atlantas "Thrashers", jau nākamo sezonu arī aizvadot kluba sastāvā. Pēc "Thrashers" franšīzes pārcelšanos uz Vinipegu, Keins turpināja spēlēt Vinipegas "Jets" sastāvā. 2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja KHL klubā Minskas "Dinamo".
Poļina Gagarina
Karjeras laikā izdevusi divus studijas albumus: Попроси у облаков (2007), О себе (2010). Uzvarējusi Krievijas šova "Zvaigžņu fabrika" 2. sezonā. 2005. gadā piedalījusies Jaunā viļņa konkursā, kurā ieņēma 3. vietu. Izdevusi divus studijas albumus. 2015. gadā tika izvēlēta par Krievijas pārstāvi 2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, kurā viņas izpildītā dziesmu A Million Voices ieguva otro vietu.
Evanders Keins
Spēlētāja karjera
Pēc nesaskaņām ar "Jets" vadību un komandas biedriem, Keins 2015. gada 11. februārī tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres". Turpmākajās sezonās bija viens no "Sabres" vadošajiem uzbrucējiem, līdz 2018. gadā tika aizmainīts uz Sanhosē "Sharks", kur spēlēja līdz 2022 gadam. 2022. gada 27. janvārī cits NHL klubs Edmontonas "Oilers" parakstīja ar Keinu viena gada līgumu.
Kanādas izlases sastāva piedalījies 2010., 2011. un 2012. gada Pasaules čempionātos, kā arī izcīnījis zelta medaļu 2009. gada Pasaules junioru čempionātā.
Hernhūte
Hernhūte ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Gerlicas apriņķī. Pazīstama kā brāļu draudzes baznīcas (hernhūtiešu) rašanās vieta un galvenais centrs.
Vēsture
Hernhūte dibināta 1722. gadā, kad grāfs Nikolajs fon Cincendorfs uzaicināja uz šejieni protestantu pārceļotājus jeb t.s. Morāvijas brāļus. 1738. gadā Hernhūtē ieradās arī metodisma pamatlicējs Džons Veslijs.
Brumova-Bilnice
Brumova-Bilnice (cz) ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Zlīnas apriņķī.
Vēsture
No 12. gadsimta zināma Brumovas pils. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. 1964. gadā izveidoja Brumovu-Bilnici, apvienojot Brumovas un Bilnices ciemus, 1965. gadā tai piešķīra pilsētas tiesības. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Visputņa
Visputņa ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 9 km no pagasta centra Šķeltovas, 13 km no novada centra Aglonas un 245 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem.
Kuldne Trio
Kuldne Trio (no igauņu valodas — 'Zelta trio') bija igauņu mūzikas grupa no Pērnavas. To dibināja igauņu aktieris Mihkels Smeļanskis 1974. gadā.
Svētciems
Svētciems (agrāk arī Sveiciems) ir ciems Limbažu novada Salacgrīvas pagastā. Izvietojies Svētupes krastos pie autoceļa A1 6,5 km no pagasta centra Salacgrīvas un 95 kmno Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Jaunsalacas muižas (Neu-Salis) centra. Izaudzis pēckara gados kā padomju saimniecības «Salacgrīva» ciemats. Svētciemā atrodas bērnudārzs, bibliotēka, veikals, vairāki uzņēmumi.
19. gadsimta vidū apkaime ap Svētupi bija pēdējā vieta Vidzemē, kurā dzīvoja lībiešu valodas pratēji.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
DOS-2
DOS-2 (ru) bija PSRS DOS sērijas otrā orbitālā stacija. Tā tika zaudēta nesējraķetes avārijā.
DOS-2 tika būvēta kā stacijas Saljut-1 (DOS-1) rezerve. Ja tā būtu veiksmīgi palaista orbītā, stacijai piešķirtu nosaukumu Saljut-2.
Apkalpes
Saljut-1 resursi bija paredzēti trīs cilvēku apkalpei. Pēc kosmosa kuģa Sojuz-11 katastrofas, kad no stacijas atgriežoties uz zemi gāja bojā visa apkalpe, kosmosa kuģis Sojuz 7KT-OK tika modificēts. Jaunā kuģa versija Sojuz 7K-T varēja pārvadāt tikai divus kosmonautus, tādēļ DOS-2 bija paredzētas divu kosmonautu apkalpes. Tika saformētas četras apkalpes, no kurām divas dotos uz staciju: Pēc DOS-2 zaudēšanas šīs apkalpes tika pārceltas ekspedīcijām uz staciju DOS-3, ko bija plānots palaist 1973. gadā.
Avārija
DOS-2 tika palaista 03:21 UTC ar nesējraķeti Proton-K no Baikonuras kosmodroma starta laukuma 81 / 24. 162 sekundes pēc starta sabojājās viens no četriem otrās pakāpes dzinējiem, un stacija vairs nevarēja sasniegt orbītu; tā iekrita Klusajā okeānā.
Strēlnieku iela (Rīga)
Strēlnieku iela ir iela Rīgas Centra apkaimē ("Klusajā centrā"), kas sākas no krustojuma ar Kalpaka bulvāri, Elizabetes un Pulkveža Brieža ielām, bet beidzas krustojumā ar Hanzas ielu. Ielā ir vienvirziena satiksmes kustība virzienā uz Hanzas ielu.
Vēsture
Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās atrodama 19. gadsimta sākumā kā Ganību iela, vēlāk kā Lielā Ganību iela , bet 1869. gadā kā Ganību robežas iela.
Ielu savienojumi
Strēlnieku iela ir savienota ar šādām ielām:
Literatūra
Enciklopēdija "Rīgas ielas" 2. sējums, 2008. gads
Melnkalnes sieviešu basketbola izlase
Melnkalnes sieviešu basketbola izlase ir nacionālā basketbola sieviešu komanda, kas pārstāv Melnkalnes Republiku starptautiskās basketbola sacensībās, tādās kā Eiropas čempionāts, Pasaules čempionāts, Olimpiskās spēles. Melnkalnes izlases labākais panākums ir kvalificēšanās 6. vieta 2011. gada Eiropas čempionātā.
Fiļipovci
Fiļipovci ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 287 km attālumā no Rīgas.
Slovākijas Paradīzes nacionālais parks
Slovākijas Paradīzes nacionālais parks ir 1988. gadā izveidots nacionālais parks Slovākijas austrumdaļā. Tās aizsargā Slovākijas Paradīzes kalnu sistēmu, kas atrodas uz ziemeļiem no Slovākijas Rūdu kalniem. Parkā izveidotas gājēju takas apmēram 300 kilometru garumā. Apvidū ir apmēram 350 alu, tomēr publiski pieejama ir tikai Dobšinas ledus ala, kas 2000. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Nacionālā parka administrācija atrodas Spišska Nova Vesā.
Lēlanda Savienotās Valstis
"Lēlanda Savienotās valstis" (en) ir 2003. gada ASV drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Metjū Raiens Hodžs. Galvenās lomas filmā atveido Dons Čīdls, Raiens Goslings, Kriss Kleins, Džena Malone, Lena Olina, Kevins Speisijs, Mišela Viljamsa un Mārtins Donovans. Filmas pirmizrāde notika.
Lēlands ir pusaudzis, kurš atrodas nepilngadīgo cietumā par intelektuāli atpalikušā Raiena slepkavību. Pēc šī notikuma Lēlands, kā arī viņa un noslepkavotā Raiena ģimenes cenšas aprast ar slepkavības sekām.
Fantastiskais četrinieks (filma)
"Fantastiskais četrinieks" (en) ir 2005. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Tims Storijs. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tāda paša nosaukuma komiksiem. 2007. gadā filmai iznāca turpinājums "Fantastiskais četrinieks un Sudraba sērfotājs".
Galvenās lomas filmā atveido Kriss Evanss, Džesika Alba, Joans Grifids, Kerija Vašingtone, Džulians Makmahons un Maikls Čiklis. Filmas pasaules pirmizrāde notika.
Filma ir par četru astronautu grupu, kura iegūst superspējas pēc kosmiskā starojuma iedarbības. Viņiem jauniegūtās spējas jāizmanto, lai stātos pretī savam ienaidniekam Doktoram fon Dūmam.
Augusts Lebrehts Bretšneiders
Augusts Lebrehts Bretšneiders (Bretschneider, 1771-1840) bija Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas mūzikas profesors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1771. gada 3. oktobrī Gersdorfā (Saksija) luterāņu virsmācītāja Johana Gotlība Bretšneidera un viņa sievas Johannas Kristīnes, dzim. Kitneres, 10 bērnu ģimenē. Viņa jaunākais brālis Kārlis Gotlībs Bretšneiders (1776-1848) kļuva par vienu no ievērojamākajiem vācu 19. gs. pirmās puses teologiem. Mācījās Altenburgas ģimnāzijā, pēc mūzikas studijām universitātē strādāja par mūzikas skolotāju Drēzdenē un Vīnē. Pieņēma uzaicinājumu doties uz Jelgavu, kur strādāja par mūzikas skolotāju Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā. Tur viņš 1808. gadā apprecējās ar Friederiku Šarloti Eleonoru Štarku (1787-1831).
Miris 1840. gada 31. maijā Rīgā pēc smadzeņu insulta.
Sabiedriskā darbība
Jelgavas brīvmūrnieku ložas „Zu den drey gekrönten Schwerdtern“ brālis (1816-1821).
Gaidis Andrejs Zeibots
Gaidis Andrejs Zeibots (1945) ir bijušais jūras kara flotes virsnieks, viceadmirālis (1999), Latvijas Republikas Nacionālo Bruņoto spēku (NBS) komandieris (2003-2006).
Dzīves gājums
Dzimis 1945. gada 26. jūnijā Valkas apriņķa Cirgaļu pagastā Jūlija Zeibota un viņa sievas Martas ģimenē. Tēvs nepārnāca no Otrā pasaules kara, un viņa māte nodibināja jaunu ģimeni ar Eduardu Paiķenu. Mācījās Gaujienas vidusskolā (1952-1963) un Smiltenes mūzikas skolā.
Mācījās Ļeņingradas Augstākajā jūras kara radioelektronikas inženieru skolā (1964-1969), 1968. gadā apprecējās ar medicīnas māsu Dzintru Kalniņu. Pēc skolas beigšanas bija Fregates radiotehniskā dienesta priekšnieks Tallinas jūras kara bāzē (1969-1970) un Liepājas jūras kara bāzē (1970-1972), bija Fregates komandiera vecākais palīgs (1973-1975), tad Fregates "Stepennij" komandieris (1976-1978). Pēc studijām Jūras akadēmijā Ļeņingradā (1978-1980) bija Raķešu kuģu divīzijas štāba priekšnieka vietnieks Baltijskā (1980-1986), Liepājas jūras kara bāzes komandiera vietnieks (1987-1988), PSRS Kuģu diviziona komandieris Gdiņā, Polijā (1988-1991).
1992. gadā viņu iecēla par Latvijas Republikas Aizsardzības Jūras spēku pārvaldes priekšnieku. Tā paša gada 8. februārī G. Zeibots Liepājas Jūras koledžā pieņēma pirmo Latvijas kara jūrnieku zvērestu un 11. aprīlī uz pirmā Latvijas Jūras spēku kuģa “Sams” pacēla karakuģa karogu. Latvijas NBS Jūras spēku komandieris (1993-1999), Latvijas NBS komandieris (1996). Papildinājās Dž. Maršala stratēģisko pētījumu un aizsardzības ekonomikas koledžā Vācijā (1995) un ASV Armijas kara koledžā Karlailā Pensilvānijas štatā (1999). 1999. gada 26. augustā G. A. Zeibotu paaugstināja viceadmirāļa dienesta pakāpē, viņš bija Latvijas Republikas Aizsardzības ministrijas NATO integrācijas izpildsekretārs (2000-2002), Apvienoto operatīvo spēku komandieris un NBS komandiera vietnieks, NBS komandieris (2003-2006).
Pēc divu Speciālo uzdevumu vienības karavīru izpletņlēcēju traģiskās bojāejas 2006. gada maijā iesniedza atlūgumu Valsts prezidentei Vairai Vīķei-Freibergai. Pēc atvaļināšanas no dienesta bija Rīgas Kuģu būvētavas padomes loceklis.
Tetelmindes muiža
Tetelmindes jeb Teteles muiža (de) bija Zemgales muiža, kas atradās mūsdienu Jelgavas novada Cenu pagasta Tetelē, Lielupes kreisajā krastā.
19. gadsimta pirmajā pusē Tetelmindes muižu iegādājās Ulrihs Frīdrihs fon Bērs (1803–1867), vēlāk tā piederēja viņa dēliem Heinriham (1849–1919), Aleksandram (1856–1919) un Sesilam (1858–1919). Kad 1886. gada jūlijā Kurzemes guberņu oficiālā vizītē apmeklēja Romanovu dinastijas lielkņazs Vladimirs Aleksandrovičs (cara Aleksandra III brālis), viņš no gubernatora rezidences Jelgavas pilī ar tvaikoni devās uz Tetelmindes muižu, kur Kurzemes bruņniecība rīkoja tautas svētkus, kuros bija aicināti Dobeles apriņķa pagastu vecākie. Ap muižu esošais Teteles ciemats 19. gadsimtā izveidojās par vienu no Latvijas ķieģeļrūpniecības centriem. 1903. gadā Aleksandram fon Bēram piederošajā Teteles muižas ķieģeļrūpnīcā strādāja 130 strādnieki.
18. gadsimta celtā koka historisma ēka ar 19. gadsimtā piebūvēto torni gāja bojā Pirmā pasaules kara laikā. Muižas vietā 20. gadsimta sešdesmitajos gados tika uzbūvēta Teteles pamatskola. No senās apbūves saglabājies ap 1840. gadu celtais un 1992. gadā atjaunotais Teteles muižas tornis, kas ir vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis. Tornītis celts kā parka skatu tornis un mākslīgās pilsdrupas. Agrārās reformas gaitā muižas zeme sadalīta, bet centrs atstāts bijušo īpašnieku dzimtai.
Kristofs Digarī
Kristofs Žeroms Digarī (fr, dzimis ) ir bijušais Francijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis Bordeaux, Milan, Barcelona, Marseille, Birmingham City un Qatar SC. Ar Francijas futbola izlasi uzvarējis 1998. gada FIFA Pasaules kausā un 2000. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Bordeaux
Barcelona
Francija
Dženiferas augums
Dženifera Čeka ir savtīga un populāra vidusskolas karsējmeitene, kuras labākā draudzene ir nedrošā Anita "Nīdija" Lesnicka. Kādu dienu, pēc rokgrupas koncerta apmeklējuma, Dženiferu apsēž dēmonisks spēks, kā rezultātā viņa sāk nogalināt savus klasesbiedrus - puišus. Anita cenšas Dženiferu apturēt.
Taikse (stacija)
Taikse (et) ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Jerves apriņķa Tiri pagastā, dzelzceļa iecirknī Lelle—Vīlande. Taikse atrodas 4 km attālumā no Tiri, 30 km attālumā no Lelles mezgla stacijas, 48 km attālumā no Vīlandes un 101 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas. Taikses pieturas punktā apstāšanos veic Tallinas un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni.
Taikses pieturas punkts tika izbūvēts 1900. gadā līdz ar šaursliežu dzelzceļa līnijas Vīlande—Talline būvniecību. Sakarā ar nerentabilitāti vēlāk slēgts. Pieturas punkts atjaunots 2006. gadā.
Pieturas punktā ir koka pasažieru iekāpšanas platforma. Tās garums - 30 metru. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana tiek veikta caur dīzeļvilciena pirmā vagona durvīm.
Kemas rajons
Kemas rajons (, krl) ir Krievijas Karēlijas Republikas administratīvais rajons tās ziemeļaustrumu daļā. Rajons robežojas ar Karēlijas Belomorskas rajonu dienvidos, Kalevalas rajonu rietumos un Louhu rajonu ziemeļos, kā arī to apskalo Baltā jūra austrumos.
Rajona iedzīvotāji etniski ir krievi (82,3 %), karēļi (5,8 %) un baltkrievi (5,5 %).
Roberts Edvardss
Roberts Edvardss (en; dzimis, miris ) bija britu fiziologs un reproduktīvās medicīnas un ārpusdzemdes apaugļošanas pionieris.
Kopā ar ķirurgu Patriku Stepto (1913—1988) R. Edvardss veiksmīgi aizsāka ārpusdzemdes apaugļošanas zinātni, kā rezultātā 1978. gada 25. jūlijā dzima pirmais mēģenē radītais bērns. 2010. gadā viņam tika pasniegta Nobela prēmija fizioloģijā vai medicīnā par ārpusdzemdes apaugļošanas zinātnes attīstību.
Zabalotki
Zabalotki, arī Zabolotki, Zabolotņiki, ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 6 km no pagasta centra Šķeltovas, 10 km no novada centra Aglonas un 242 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa V641.
Gerlica
Gerlica ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Gerlicas apriņķa centrs, pie Neises upes, kas kopš 1945. gada ir robeža ar Poliju. Upes pretējā krastā atrodas Zgoželecas pilsēta, kas vēsturiski bijusi Gerlicas daļa. Visvairāk uz austrumiem esošā Vācijas pilsēta.
Ekonomika
Pie Gerlicas atrodas autobūves uzņēmuma "Magirus" ražotne.
Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Gerlicā uzņemti Kventina Tarantīno filmas "Bēdīgi slavenie mērgļi" kadri.
Cilvēki
Gerlicā dzimuši futbolists Hanss Jirgens Derners (Hans-Jürgen Dörner, 1951), futbolists Mihaels Ballaks (Michael Ballack, 1976), Livonijas apgaismotājs Johans Kristofs Broce (Johann Christoph Brotze, 1742-1823), fiziķis Hanss Georgs Dēmelts (Hans Georg Dehmelt, 1922), futbolists Jenss Jeremīss (Jens Jeremies, 1974), vēsturnieks Reinhards Kozeleks (Reinhart Koselleck, 1923-2006), ekonomists Oskars Morgenšterns (Oskar Morgenstern, 1902-1977), serbu ģenerālis Pavle Jurišičs Šturms (Pavle Jurišić Šturm, 1848-1922).
Gerlicā dzīvojuši mistiķis Jākobs Bēme (Jakob Böhme, 1575-1624), komponists Johans Ādams Hillers (Johann Adam Hiller, 1728-1804) un aktieris Emīls Janningss (Emil Jannings, 1884-1950). Otrā pasaules kara laikā nometnē pie pilsētas bija ieslodzīts franču komponists Olivjē Mesiāns (Olivier Messiaen, 1908-1992).
Volters Hjūstons
Volters Tomass Hjūstons (en, dzimis, miris ) bija kanādiešu aktieris un dziedātājs.
Saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā" par lomu vesterna filmā "Sjerramadres dārgumi" (1948), ko režisēja viņa dēls Džons Hjūstons. Voltera Hjūstona ģimene saņēmusi Oskara balvu trīs paaudzēs, viņš, viņa dēls Džons un mazmeita Andželika Hjūstone.
Attēlojis arī nelielu lomu Džona Hjūstona filmā "Maltas vanags" (1941). Piedalījies arī Viljama Vailera filmā Dodsworth (1936), Maikla Kertica filmā Yankee Doodle Dandy (1942), Džozefa Mankeviča filmā Dragonwyck (1946), Kinga Vidora filmā Duel in the Sun (1946) un Entonija Manna filmā The Furies (1950). Par filmām Dodsworth un The Devil and Daniel Webster (1941) nominēts Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā", savukārt vēl vienu nomināciju kategorijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā" saņēmis par lomu filmā Yankee Doodle Dandy.
Teilora rinda
Teilora rinda matemātikā ir funkcijai, kam punktā a eksistē visu kārtu atvasinājumi, piekārtota rinda, kuras parciālsummas ir polinomi. Šo rindu 1715. gadā publicējis angļu matemātiķis Bruks Teilors (Brook Taylor).
Teilora rindu pieraksta šādi:
kur n! ir n faktoriāls un ƒ(n)(a) ir funkcijas ƒ n-tās kārtas atvasinājums punktā a.
Gadījumā, ja a = 0, tad šo rindu sauc par Maklorena rindu (nosaukta skotu matemātiķa Kolina Maklorena (Colin Maclaurin) vārdā).
Dažu funkciju izvirzījumi Maklorena rindā
Eksponentfunkcija:
Ģeometriskā rinda:
Binomiālā rinda:
ar vispārinātiem binomiālkoeficientiem
Trigonometriskās funkcijas:
Hiperboliskās funkcijas:
Fantastiskais četrinieks (2015. gada filma)
"Fantastiskais četrinieks" (en) ir 2015. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Džošs Tranks. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tāda paša nosaukuma tēlu. Šī filma ir rīmeiks 2005. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu. Galvenās lomas filmā atveido Mailss Tellers, Keita Mara, Maikls B. Džordans, Džeimijs Bels, Tobijs Kebels un Tims Bleiks Nelsons. Filmas pirmizrāde notika Ņujorkā.
Visvaldis Kuršs
Publicēja monogrāfijas un citus zinātniskus darbus par Latvijas derīgajiem izrakteņiem u.c. ģeoloģijas tēmām. Viņš ir vairāku mācību līdzekļu un populārzinātnisku izdevumu autors. Ļoti nozīmīga ir V. Kurša loma ģeoloģijas studiju atjaunošanā Latvijas Universitātē, studentu prakšu organizēšanā, bakalaura un maģistra studiju programmu izveidē.
Dzīves gājums
Visvaldis Kuršs dzimis 1928. gada 11. martā Dobeles novada Īles pagastā Ilgu mājās zemnieka Miķeļa Kurša ģimenē. Skolas gaitas viņš uzsāka dzimtajā pusē, Īles pamatskolā. Otrā pasaules kara laikā no 1942. līdz 1944. gadam mācījās Rīgas 1. ģimnāzijā. Frontei tuvojoties, pārcēlās uz Kurzemi un mācības turpināja “bēgļu” vidusskolā Vānē un Aizputē. Pēc kara 1947. gadā pabeidza Dobeles vidusskolu. Tolaik Visvaldi interesēja elektrotehnika, un viņš mēģināja iestāties LVU Mehānikas fakultātē, taču neizturēja konkursu. Tajā pat gadā V.Kuršs iestājās LVU Ģeoloģijas un augsnes fakultātē un 1952. gadā to pabeidza.
Uzreiz pēc absolvēšanas tika norīkots darbā Kemerovas (Rietumsibīrijas) ģeoloģijas pārvaldē Usas ģeoloģiskās izpētes ekspedīcijā, kur Kuzņeckas Alatau kalnos nostrādāja 6 gadus par ģeologu un vecāko ģeologu mangāna rūdu atradnes izpētes darbos, atradnes apkārtnes ģeoloģiskajā kartēšanā, fosforītu, mangāna un dzelzsrūdu atradņu meklēšanas darbos.
1958. gadā viņš atgriezās Rīgā, kur strādāja ZA Ģeoloģijas un derīgo izrakteņu institūtā par zinātnisko līdzstrādnieku un Latvijas nogulumiežu un derīgo izrakteņu pētījumu sektora vadītāju. 1963. gadā Viļņas Universitātē aizstāvēja ģeoloģijas un mineraloģijas zinātņu kandidāta disertāciju par Latvijas minerālizejvielām būvmateriālu ražošanai. 1965. gadā tika iecelts par LPSR Ministru Padomes Ģeoloģijas un Zemes dzīļu pārvaldes galveno ģeologu un bija šajā amatā divus gadus. Tomēr turpmākajos gados Visvaldis Kuršs atgriezās savā iemīļotajā pētniecības jomā. 1967. gadā viņš kļuva par vecāko zinātnisko līdzstrādnieku un vadošo pētnieku Vissavienības jūras ģeoloģijas un ģeofizikas institūta Latvijas nodaļā, bet no 1989. gada atjaunotajā Latvijas Universitātes Ģeoloģijas institūtā. Tur viņš gan pats pētīja dažādus Latvijas derīgos izrakteņus, gan arī izveidoja pētnieku grupu. Viena no nozīmīgajām pētījumu tēmām toreiz bija par Dienvidkurzemes perma kaļķakmeņiem. Daudz laika tika veltīts devona nogulumu pētījumiem Lodes mālu raktuvēs, kur 1970. gadā bija atklātas unikāli saglabājušās bruņuzivis un otiņspures. Tad sākās kopīgo pētījumu posms ar paleontologiem Ļubovu Ļarsku, Ervīnu Lukševiču, Ievu un Jāni Upeniekiem un Ivaru Zupiņu. Tika ievāktas pārakmeņojumu kolekcijas un publicēti kopīgi zinātniski raksti.
Kopš 1970-iem gadiem Visvaldis Kuršs īpaši iedziļinājās devona klastisko (terigēno) nogulumiežu pētījumu jomā. Plašu pētījumu rezultātā viņš pamatoja jau agrāk izteikto hipotēzi, ka šie nogulumieži ir veidojušies seklās jūrās un upju deltu marīnajās nogāzēs pretstatā vairākos citos pētījumos paustajam viedoklim par to aluviālo un limnisko ģenēzi. Par šiem jautājumiem V. Kuršs ir publicējis divas monogrāfijas (1975. un 1992. gadā).
1973. gada jūnijā V. Kuršs bija viens no organizētājiem un vadītājiem, kas organizēja starptautiskas devona stratigrāfu grupas ekskursiju pāri visai Baltijai. Viņa devona pētījumi tālu pārsniedza Latvijas robežas. 1978. gadā Visvaldis apmeklēja Severnaja Zemļu, bet 1980-to gadu sākumā piedalījās ekspedīcijā Ziemeļtimānā (Volongas un Veļikajas upju baseins).
Pēc tam, kad 1989. gadā Latvijas Universitātē tika atjaunotas ģeoloģijas studijas, viņš bija viens no studiju procesa izveides un attīstības entuziastiem. Profesora, ģeoloģijas maģistra studiju direktora Visvalža Kurša mācību kursi bija Latvijas ģeoloģija, derīgo izrakteņu ģeoloģija, ģeoloģisko pētījumu metodes un tehnika u.c. 1991. gadā V. Kuršs vadīja pirmo LU ģeoloģijas studentu praksi Sibīrijā. 1993. gadā organizēja un vadīja reģionālos lauka kursus Kuzņeckas Alatau, bet kopš 1994. gada Polijā, Šventokšijas kalnos, kur tas turpmāk norisinājies līdz pat mūsu dienām. Viņš bija iniciators lauka studijām arī Igaunijā, Kurzemē un Gaujas ielejā. 1993. gadā tika aizstāvēta habilitētā ģeoloģijas doktora disertācija. Kopš 1995. gada viņš pārgāja strādāt pamatdarbā LU Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē.
Šajā laikā V. Kuršs izstrādāja vairākus studiju kursus, vadīja ģeoloģijas maģistra studiju programmu, sagatavoja mācību līdzekļus, vadīja kursa, bakalaura un maģistra darbus, kā arī divus sekmīgi aizstāvētus promocijas darbus. Visvaldis Kuršs pievērsa uzmanību arī ģeoloģijas popularizēšanai, piedalījās vairāku starptautisku zinātnisko konferenču organizēšanā un vadībā, kā arī bija daudzu šādu pasākumu dalībnieks. 1998. gadā profesors Visvaldis Kuršs tika ievēlēts par Latvijas Zinātņu Akadēmijas goda locekli, bet 2000. gada 21. martā viņam tika piešķirts Valsts emeritētā zinātnieka nosaukums. Līdz beidzamam brīdim viņš aktīvi darbojās, bet 2000. gada 24. decembrī viņš nomira. Apbedīts Īles kapos.
Bibliogrāfija
1961. 1962. 1963. 1964. 1966. 1967. 1968. 1969. 1971. 1972. 1973. 1974. 1975. 1976. 1977. 1978. 1979. 1980. 1981. 1983. 1984. 1985. 1986. 1987. 1988. 1989. 1990. 1991. Derīgie izrakteņi. 1 [& Stinkule A.]. Rīga. 1992. 1993. 1994. 1995. Mineral deposits of Latvia. Rīga. 1996. 1997.
Piemiņa
Lodes māla raktuvēs jaunatklātas un 2008. gadā publicētas otiņspuru zivs sugu Eusthenopteron kurshi Ivars Zupiņš nosauca Visvalža Kurša vārdā.
Philips
Philips (pilns nosaukums Koninklijke Philips N.V.) ir Nīderlandē reģistrēts veselības tehnoloģiju uzņēmums. Tā galvenais birojs atrodas Amsterdamā. Uzņēmums ir dibināts 1891. gadā Eindhovenā.
Koninklijke Philips N.V. akcijas tiek kotētas Euronext biržā (kods PHIA), Ņujorkas fondu biržā (kods PHG). Pēc 2021. gada martā lielākais akcionārs bija: T. Rowe Price Associates, Inc. (2,74 %).
Vēsture
1891. gadā Nīderlandes pilsētā Eindhovenā inženieris Gerards Filipss kopā ar tēvu baņķieri Frederiku Filipsu dibināja uzņēmumu Philips & Co. Eindhovenā tika nopirkta tukša fabrikas telpa, kurā 1892. gadā sāka ražot spuldzes ar oglekļa kvēldiegu un citus elektrotehnikas izstrādājumus. Uzņēmums piedzīvoja nopietnas finanšu problēmas, līdz 1895. gadā uzņēmumam pievienojās Gerarda jaunākais brālis Antons, kurš labāk pārvaldīja komerciju un pārdošanu nekā brālis.
1907. gadā Philips viens no pirmajiem kvēlspuldzēs ieviesa volframa kvēldiegu. 1907. gadā tika dibināta kapitālsabiedrība Philips Metaalgloeilampfabriek N.V. 1912. gadā uzņēmums tika pārdēvēts par Philips Gloeilampenfabrieken N.V., un tā akcijas sākta kotēt Amsterdamas fondu biržā. 1914. gadā tika izveidota pētnieciskā laboratorija.
1920. gadā tika izveidota Philips grupas pārvaldītājsabiedība N.V. Gemeenschappelijk Benzit van Aandeelen Philips Gloeilampenfabrieken (zināma kā N.V. Benzi). 1920. gadā Philips paplašināja produkcijas klāstu, sākot ražot elektronu lampas. 1922. gadā uzņēmuma vadību pārņēma Antons Filipss. 1927. gada 11. martā raidīt sāka Philips īsviļņu raidstacija PCJJ (vēlāk PCJ).
1930. gadu sākumā izlaisti radiouztvērēji Chapel ar iebūvētu skaļruni. 1939. gadā izlaists pirmais elektriskais skuveklis ar nosaukumu Philishave (ASV tirgū tika izmantots nosaukums Norelco).
1940. gada 9. maijā Philips vadība uzzināja, ka nākamajā dienā plānots Vācijas iebrukums Nīderlandē. Filipsu ģimenes locekļi devās uz ASV. Tur viņi nodibināja North American Philips Company, kas vadīja uzņēmumu kara laikā. Oficiāli uzņēmums tika reģistrēts Nīderlandes Antiļās. Pēc kara uzņēmums atgriezās Nīderlandē, Eindhovenā.
1949. gadā Philips sāka ražot televizorus. 1950. gadā tika izveidota ierakstu studija Philips Records. 1953. gadā Neimegenā tika izveidota pusvadītāju ražotne. 1963. gadā Philips izstrādāja audio kompaktkaseti. Sākotnēji tās izmantoja diktofonos, bet, līdz ar skaņas kvalitātes uzlabošanos, tās sāka plaši izmantot mūzikas ierakstīšanai un atskaņošanai. Philips pirmais apvienoja portatīvo radiouztvērēju un kasešu magnetofonu.
1972. gadā Philips izlaida pasaulē pirmo kasešu videomagnetofonu N1500, kura kasetē varēja ierakstīt līdz 45 minūtēm. Kad Sony izlaida Betamax un parādījās VHS standarts, Philips izlaida N1700 sistēmu, kas ļāva ierakstīt divu stundu filmu. Japānas ražotāji arī izlaida analoģisku sistēmu, kura tiem iznāca lētāka. Philips tad izstrādāja jaunu videokasešu standartu Video 2000, kura tika izmantotas lentes abas puses, un kasetē varēja ierakstīt astoņas stundas. Tā kā Video 2000 varēja pārdot tikai PAL sistēmas televizoriem Eiropā, bet Japānas ražotāji darbojās visā pasaulē, Philips pārtrauca Video 2000 izplatīšanu un pievērsās VHS koalīcijai.
1969. gadā Philips izstrādāja videodisku, bet to vēl nelaida komercpārdošanā. Tas savas iestrādes apvienoja ar MCA, un 1972. gadā publiski tika demonstrēts lāzerdisks. 1970. gadu beigās Philips sāka sadarboties ar Sony kompaktdiska izstrādē, un 1982. gadā tas kļuva pieejams komerciāli.
1975. gadā tika nopirkts ASV integrālo shēmu ražotājs Signetics. 1980. gados Philips nopirka ASV apgaismojuma ierīču ražotāju Westinghouse, ieguva 24,5 % Vācijas sadzīves elektronikas ražotāja Grundig kapitāldaļu. 1983. gadā kopā ar AT&T tika izveidots kopuzņēmums telefonu iekārtu ražošanai un pārdošanai ārpus ASV. 1988. gadā kopā ar ASV Whirlpool izveidots kopuzņēmums Whirlpool International mājas ierīču ražošanai.
1980. gadu beigās tika nolemts koncentrēties uz elektroniskajām ierīcēm. 1989. gadā pārtraukta militāro produktu ražošana. 1991. gadā Gemeenschappelijk Benzit van Aandeelen tika likvidēts, bet Philips Gloeilampenfabrieken N.V. nosaukums mainīts uz Philips Electronics N.V., un tas kļuva par grupas mātes uzņēmumu. 1991. gadā visi 47 % kopuzņēmuma Whirlpool International kapitāldaļu tika pārdoti Whirlpool. 1990. gados uzņēmums piedzīvoja zaudējumus. Tika pārdoti 18 meitas uzņēmumi un daļēji ražošanu pamazām pārcēla uz Āzijas valstīm. 1995. gadā tika izveidota nodaļa Philips Consumer Communications (PCC), kas nodarbojās ar mobilo telefonu ražošanu. 1997. gadā tika izlaists pirmais DVD atskaņotājs. 1997. gadā Philips nolēma pārcelties no Eindhovenas uz Amsterdamu; pārcelšanās tika pabeigta 2001. gadā. 1998. gadā tika pārdota skaņu ierakstu studija PolyGram. 1999. gadā uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz Koninklijke Philips Electronics N.V. 1999. gadā tika nopirkts ASV integrālo shēmu ražotājs VLSI Technology; ar šo darījumu Philips kļuva par sesto lielāko pusvadītāju ražotāju pasaulē. 1999. gadā kopā ar Agilent Technologies tika izveidots kopuzņēmums LumiLeds Lighting B.V gaismas diožu ražošanai.
2000. gadā Philips ieņēmumi strauji palielinājās, bet jau nākamajā uzņēmums atkal piedzīvoja zaudējumus. 2000. gadā tika nopirkts elektrisko zobu birstu Sonicare ražotājs Optiva Corporation; pēc dažiem mēnešiem tā nosaukums mainīts uz Philips Oral Healthcare. 2001. gadā tika izlaists pirmais DVD ierakstītājs. 2005. gadā Philips nopirka 96,5 % kopuzņēmuma LumiLeds Lighting kapitāldaļu, bet līdz 2007. gadam tas iegūts pilnībā. 2006. gadā pusvadītāju nodaļa tika pārdota privātā kapitāla investoru grupai; jaunais uzņēmums ieguva nosaukumu NXP Semiconductors. 2006. gadā tika nopirkts ASV veselības aprūpes produktu ražotājs Lifeline Systems. 2007. gadā tika iegādāts ASV medicīnas informācijas sistēmu izstrādātājs Ximis. 2007. gadā tika nopirkts ASV veselības aprūpes produktu ražotājs Respironics, kas specializējies uz elpošanas procesiem. 2008. gadā tika iegādāts ASV telemedicīnas sistēmu izstrādātājs VISICU.
2011. gadā tika nopirkts Indijas virtuves ierīču ražotājs Preethi. 2012. gadā Philips televizoru ražošana tika nodota kopuzņēmumam TP Vision; tajā 30 % piederēja Philips, bet 60 % — Honkongas uzņēmumam TPV Technology. 2013. gada 29. janvārī Philips paziņoja, ka pārdos tā audio un video ierīču biznesu Japānas uzņēmumam Funai Electric par 150 miljoniem USD, audio ierīču operācijas nododot Funai 2013. gada otrajā pusē, bet video operācijas — 2017. gadā. 2013. gadā no uzņēmuma nosaukuma tika izņemts vārds Electronics, kļūstot par Koninklijke Philips N.V.
2015. gada februārī tika iegādāts uzņēmums Volcano Corporation, kas specialzējies neinvazīvās ķirurģijas un attēlveidošanas risinājumos. 2015. gada 31. martā Philips paziņoja, ka par 2,5 miljardiem EUR Ķīnas investīciju fondam GO Scale Capital pārdod gaismas diožu un automašīnu spuldžu ražotāja Lumileds 80,1 % akciju. 2016. gada maijā apgaismojuma nodaļa Philips Lighting tika atdalīta neatkarīgā publiskā uzņēmumā Philips Lighting N.V. (2018. gadā tā pārdēvēta par Signify), turpinot izmantot Philips zīmolu. 2017. gadā Philips izveidoja uzņēmumu Philips Ventures, kas pārvaldītu veselības tehnoloģiju riska fondus. Philips Ventures 2017. gadā investēja uzņēmumā Mytonomy, 2019. gadā — DEARhealth. 2017. gada jūnijā Philips paziņoja, ka par 1,9 miljardiem eiro iegādāsies ASV uzņēmumu Spectranetics Corp, kas bija sirds slimību ārstēšanas ierīču ražotājs. 2017. gadā Lumileds 80,1 % kapitāldaļu tika pārdots Apollo Global Management. 2018. gada 19. septembrī Philips iegādājās ASV uzņēmumu Blue Willow Systems, kas izstādāja senioru dzīves drošības mākoņdatošanas platformu. 2019. gada 7. martā no ASV uzņēmuma Carestream Health Inc. tika iegādāts veselības aprūpes sistēmu bizness. 18. jūlijā tika iegādāts ASV uzņēmums Medumo, kas izstrādāja pacientu pārvaldības risinājumus.
2020. gada 27. augustā Philips iegādājās ASV uzņēmumu Netified Vascular, Inc., kas izstrādāja medicīnas ierīces minimāli invazīvām perifēriskām vaskulārām procedūrām. 18. decembrī Philips un BioTelemetry, Inc. (vadošais attālinātas sirds diagnostikas un novērošanas nodrošinātājs ASV) paziņoja, ka ir noslēguši apvienošanās līgumu; apvienošanās tika pabeigta 2021. gada 9. februārī. 2021. gada 19. janvārī tika paziņots, ka Philips iegādājies uzņēmumu Capsule Technologies, Inc., kas ir medicīnas ierīču integrācijas un datu tehnoloģiju pakalpojumu sniedzējs slimnīcām un veselības aprūpes organizācijām. 2021. gada 25. martā Philips paziņoja, ka sadzīves ierīču nodaļu Domestic Appliances pārdos investīciju uzņēmumam Hillhouse Capital.
Žans Ebers
Žans Ebers (fr; dzimis Kvebekā) ir Kanādas starptautiskais meistars šahā (1978).
Biogrāfija
1975. gadā uzvarējis Kanādas jauniešu šaha čempionātā. 1978. gadā uzvarējis Kanādas šaha čempionātā, kurš vienlaicīgi bijis arī Pasaules šaha čempionāta izcīņas cikla zonas turnīrs un izcīnījis tiesības piedalīties starpzonu turnīrā. 1979. gadā Riodežaneiro piedalījies starpzonu turnīrā, kurā kopā ar Šimonu Kaganu dalījis 17.-18. vietu. Vēlākajos gados vēl divas reizes uzvarējis Kanādas šaha čempionātos (2007, 2009). 2002. gadā uzvarējis Kanādas atklātajā šaha čempionātā. 2009. gadā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējis Pjotram Svidleram.
Pārstāvējis Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 7 reizes (1978-1984, 1990, 1996, 2002). 1982. gadā izcīnījis individuālo bronzas medaļu.
Pazīstams arī kā korespondencšahists. 1976. gadā bijis otrais Kanādas korespondencšaha čempionātā. Kanādas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu 11. Starptautiskajā Korespondencšaha olimpiādē (1995-1999).
Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 1984. gadā kļuvis par ICCF lielmeistaru. 2001. gadā uzņemts Kanādas šaha slavas zālē.
Pēteris Zālīte
Sarakstījis vairāk nekā 20 grāmatu, galvenokārt par filozofijas tēmām. 4. Saeimas deputāts (1930—1934). Latvijas Kanta biedrības priekšsēdētājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1864. gada 1. decembrī Raunas pagasta “Sīļos” zemnieka ģimenē. Mācījās Raunas pagasta skolā, pēc tam draudzes skolā un Cēsu apriņķa skolas augstākajā klasē (1885), izglītību turpināja Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā. 1889. gadā iestājās Jēnas Universitātē un studēja filozofiju, teoloģiju un dabaszinātnes, ieguva filozofijas doktora grādu par darbu “Imanuēla Kanta mācība par brīvību”. Pēc Amerikas apceļošanas 1893. gadā atgriezās dzimtenē un pievērsās publicistikai — strādāja par redaktoru laikrakstos "Mājas Viesis" (1893—1903) "Dienas Lapa" (1895—1905). 1898. gadā Rostokā nāca klajā viņa darbs “Kanta mācības par gribas brīvību izklāsts un tās kritika”. 1900. gadā nokārtoja maģistra eksāmenu Pēterburgas Universitātē. 1905. gada revolūcijas laikā Pēteris Zālīte 1906. gadā izstrādāja nosūtīšanai Stolipinam apskatu “Nemieru cēloņi Baltijā”, kurā bija 14 reformu punkti, kas paredzēja plašu nacionālo autonomiju. 1908. gadā viņš papildināja zināšanas Berlīnes Universitātē.
Pirmā pasaules kara laikā Pēteris Zālīte Pēterpils Psihoneiroloģijas institūtā lasīja lekcijas par Kanta filosofiju. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada sākumā viņš piedalījās Krievijas valsts dominieks J. Goldmanis sasauktajā slepenajā apspriedē, lai pārrunātu Latvijas autonomijas problēmas, bet 1917. gada 16.—19. novembrī pārstāvēja Demokrātisko partiju Latviešu nacionālās padomes pirmajā sesijā Valkā, kur nolasīja referātu par tautu pašnoteikšanās tiesībām. Nacionālā padome viņu ievēlēja Satversmes projekta izstrādāšanas komisijā.
1919. gadā Pēteris Zālīte sāka strādāt par Latvijas Augstskolas mācībspēku, Bermontiādes laikā brīvprātīgi iestājās Rīgas aizstāvju rindās. 1921. gadā viņu ievēlēja par LU Filoloģijas un filozofijas fakultātes filozofijas profesoru.
Miris 1939. gada 18. augustā Rīgā, apglabāts Lielajos kapos. Savu mājas bibliotēku viņš novēlēja Latvijas Universitātei, liela daļa šīs literatūras atrodas LU Bibliotēkas Humanitāro zinātņu filiālē.
Starptautiskā ģimenes diena
Starptautiskā ģimenes diena ir svinama diena, ko pēc īpaša ANO lēmuma kopš 1994. gada atzīmē 15. maijā, Latvijā kopš 2007. gada.
Juris Ziemelis
Juris Ziemelis (1941-1988) bija latviešu nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, disidents, vairāk nekā pusi no savas dzīves (24 gadus) bija politieslodzītais.
Dzīvesgājums
Pēc atgriešanās Latvijā 1975. gada septembrī viņš ar nopietniem veselības traucējumiem dzīvoja Bārbelē un strādāja par būvstrādnieku vietējā kolhozā. VDK aģenti "Ozols" un "Pols" ziņoja, ka J. Ziemelis kopā ar G. Astru, I. Cālīti, I. Žukovski, V. Kalniņu, E. Prauliņu, E. Danni un J. Pūpolu pulcējušies pie Ernesta Laumaņa kapa Rīgas 2. Meža kapos. 1979. gada augustā kā viens no 45 baltiešiem parakstīja protesta dokumentu, ko dēvē arī par "Baltijas memorandu" vai "Baltijas hartu". 1979. gada 26. oktobrī atbrīvots no darba kolhozā un pārcēlās pie sievas Benitas Ziemeles uz dzīvi Rīgā. Šajā gadā viņš kļuva par PBLA informācijas biroja līdzstrādnieku, J. Ziemeli mēģināja savervēt arī par VDK aģentu.
1987. gada pavasarī Rolands Silaraups uzaicināja J. Ziemeli pievienoties Latvijas cilvēktiesību aizstāvēšanas grupai Helsinki-86. Pirmo reizi publiski uzstājās 1987. gada 14. jūnija demonstrācijā Bastejkalnā, vēlāk aktīvi darbojās LTF dibināšanas komitejā un pirmajā kongresā 1988. gada oktobrī. 1988. gada 23. augustā un 18. novembrī teica runas demonstrācijās pie Brīvības pieminekļa. Miris Rīgā no vēža komplikācijām 47 gadu vecumā 1988. gada 28. decembrī. 1989. gada 3. janvārī vairāki tūkstoši cilvēku pavadīja viņu aizsaulē. Jura Ziemeļa kapu draugi aizbēra ar rokām. 2003. gada 14. martā pēc nāves apbalvots ar Lietuvas Vīta ordeņa Virsnieka krustu par 1979. gada Baltiešu memoranda parakstīšanu. 2008. gadā viņa tuvinieki ierosināja Rīgas domei nosaukt kādu no ielām Jura Ziemeļa vārdā.
Drahičina
Drahičina (be) jeb Drogičina (ru) ir pilsēta un rajona centrs Baltkrievijas dienvidrietumos.
Rakstos pirmoreiz minēta 1452. gadā. Pilsētas tiesības ieguva 1778. gadā. Pēc Trešās Polijas dalīšanas 1795. gadā Drahičina iekļāvās Krievijā. No 1921. līdz 1939. gadam Drahičina bija Polijas sastāvā. 1939. gadā Drahičinu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Otrā pasaules kara — Baltkrievijas PSR sastāvā, no 1991. gada — Baltkrievijā. Iedzīvotāju etniskais sastāvs — baltkrievi (98%).
Mohammads Mosadeks
Mohammads Mosadeks (fa,, , dzimis 1882. gada 16. jūnijā, miris 1967. gada 5. martā) bija irāņu politiķis. Viņš bija demokrātiski ievēlētas valdības galva , būdams Irānas premjerministrs no 1951. līdz 1953. gadam, kad viņa valdība tika gāzta Amerikas Savienoto Valstu Centrālās izlūkošanas pārvaldes un Apvienotās Karalistes Slepenā izlūkošanas dienesta organizētā apvērsumā.
Mosadeks bija rakstnieks, administrators, jurists un parlamentārietis. Viņa valdība īstenoja daudzas progresīvas sociālās un politiskās reformas, piemēram, sociālās apdrošināšanas un zemes reformas, tajā skaitā zemes īres aplikšana ar nodokli. Tomēr viņa kabineta viszināmākais lēmums bija nacionalizēt Irānas naftas industriju, kas kopš 1913. gada caur Anglopersiešu naftas kompāniju (Anglo-Persian Oil Company, APOC) (vēlāk — British Petroleum un BP) bija piederējusi britiem.
Zabolotņiki
Zabolotņiki var būt:
Horvātijas sieviešu basketbola izlase
Pašlaik (2012. gada jūlijs) Horvātijas izlase FIBA Pasaules izlašu rangā ieņem dalītu 31. vietu.
Raidījuma "Aizliegtais paņēmiens" operāciju saraksts
"Aizliegtais paņēmiens" ir izmeklējošās žurnālistikas televīzijas raidījums Latvijas Televīzijas pirmajā kanālā. Tā autors un vadītājs ir žurnālists Guntis Bojārs. Katru pārraidi iedala divās daļās: operācijas daļā, kurā LTV žurnālisti, izmantojot gan publisku informāciju, gan slēptās kameras novērojumus, apskata kādu tēmu, un diskusijas daļā, kurā raidījuma vadītājs Guntis Bojārs intervē parasti trīs studijas viesus. Šajā sarakstā apkopoti raidījuma "Aizliegtais paņēmiens" operāciju nosaukumi un studijas viesi. <div role="navigation" aria-labelledby="toc-title-text" class="toc plainlinks hlist" id="toc" style="clear: left;">
Vjačaslavs Makaranka
Vjačaslavs Makaranka (be; dzimis ) ir bijušais baltkrievu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs, 2000. gada Eiropas čempions. Tagad cīņas sporta treneris.
Biogrāfija
Vjačaslavs Makaranka dzimis 1975. gadā Gomeļā. Ar cīņas sportu sāka nodarboties 1985. gadā. Baltkrievijas sacensībās viņš pārstāvēja sporta klubu "Dinamo" (Gomeļa). 1995. gadā, uzvarot pasaules čempionātā junioru vidū, viņš izpildīja starptautiskās klases sporta meistara normu. 1996. gada pasaules čempions studentu vidū. 1997. gadā Šauļos viņš piedalījās 2. Baltijas jūras spēļu grieķu-romiešu cīņas sacensībās un uzvarēja svara kategorijā līdz 85 kg.
2000. gadā Makaranka uzvarēja Eiropas čempionātā un kvalificējās Sidnejas olimpiskajām spēlēm. Tajās, piedaloties svara kategorijā līdz 76 kg, viņš savā apakšgrupā palika otrais aiz Ukrainas pārstāvja Davida Manukjana un cīņām par medaļām nekvalificējās, iegūstot 7. vietu.
Četrus gadus vēlāk, Atēnu olimpiskajās spēlēs Makaranka uzvarēja savā apakšgrupā un ceturtdaļfinālā. Pusfināla cīņā viņš zaudēja Krievijas cīkstonim Aleksejam Mišinam, tomēr bija pārāks par zaudētāju otrā pusfinālā un ieguva bronzas medaļu. Par šo panākumu viņš ieguva Baltkrievijas Republikas Nopelniem bagātā sporta meistara titulu.
Kopš 1995. gada viņš ir Baltkrievijas Republikas Sporta un tūrisma ministrijas sportists-instruktors. 1998. gadā absolvējis Gomeļas Valsts Universitāti.
Jurijs Daņilovičs
Jurijs (Georgijs) Daņilovičs (dzimis 1281. gadā, miris ) bija Maskavas kņazs no 1303. līdz 1325. gadam, Vladimiras lielkņazs no 1318. līdz 1322. gadam un Novgorodas kņazs no 1322. līdz 1325. gadam.
1321. gadā Jurijs Daņilovičs neatdeva Tverā iekasētās nodevas Ordai, tāpēc Uzbeks 1322. gadā par Vladimiras lielkņazu iecēla Tveras kņazu Dmitriju Bargās Acis. Jurijs Daņilovičs tikmēr devās uz Novgorodu, kur ieņēma kņaza troni. 1232. gadā viņs nodibināja Orešekas cietoksni un noslēdza Orehovas miera līgumu ar Zviedriju. 1325. gadā Jurijs Daņilovičs ieradās Zelta Ordā, kur to strīdā nogalināja Dmitrijs Bargās Acis.