cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bērzlapju dzimta
Taksonomiskā vēsture
Pienaines, bērzlapes, Lactifluus un Multifurca ir ar koku saknēm mikorizu veidojošas sēnes. Vēlāk dzimtā iekļautās uz koksnes garozu veidojošās Boidinia, Gloeopeniophorella un Pseudoxenasma agrāk par citām atdalījušās no pārējām dzimtas sēnēm. No dzimtai pieskaitītajām garozas veida sēņu sugām vismaz Boidinia ir polifilētiska, t.i. mākslīgi izveidota no dažādām sugām, daļa no kurām neietilpst bērzlapju dzimtā. Precīza klasifikācija būs iespējama pēc tālākiem pētījumiem.
Makroskopiskās iezīmes
Johanness Lotsi 1907. gadā dzimtu raksturoja kā ar irdeniem augļķermeņiem, biežām lapiņām, dzeloņainām vai kārpainām sporām, pienainām hifām un noapaļotām šūnām apveltīta. Bērzlapju un pienaiņu sporas tika viņa atzītas par baltām, bet bērzlapēm ar krāsainām sporām tika izveidota īpaša ģints Russulina. Dzimtas sēnēm nekad nav maksts, bet dažām tropu sugām var būt daļējais plīvurs, kura nav Latvijā atrodamajām sugām. Redzama ģinšu Lactarius, Lactifluus un sugas Multifurca furcata iezīme ir ievainojumu vietās izdalošā sula — "piens". Gandrīz visām sugām ir balts mīkstums (trama).
Mikroskopiskās iezīmes
Sporu krāsa var būt no baltas līdz okera vai oranžai, vienīgais zināmais izņēmums ir Āfrikā augošā brūnsporu Lactarius chromospermus. Visām Russulaceae, ieskaitot kortīzioīdu sugas, raksturīgas sfēriskas vai eliptiskas bazīdijsporas ar rotājumu (piemēram, kārpu, dzeloņainu vai cekulainu), kas ar Melcera reaģentu iekrāsojas zilgani melnā krāsā. Bazīdijas, jeb sporas nesošās šūnas, parasti ir nūjas formas un ar četrām sporām bez skavu savienojumiem.
Himēnijā atrodamas raksturīgas šūnas ar eļļainu saturu (gleocistīdas). Tās atrodas arī Russulaceae mikorizālo augu sakņu hifu apvalkā.
Par dzimtu veidojošo sugu sākotnēji graudaino, bet vēlāk irdeno augļķermeņu struktūru atbild lodveida šūnas — sfērocistas, kas kopā ar parastajām hifām veido mīkstumu.
Vēl viens īpašs mīkstuma šūnu veids ir laktiferozās hifas. Tās ir hifas, kurās ir piensulas šūnu izdalītais "piens"; tās mīkstumā veido bagātīgi sazarotu sistēmu un beidzas kā pseidocistīdas himēnijā. Pamatā tās ir tikai Lactarius, Lactifluus un Multifurca furcata. Bērzlapēs līdzīgas hifas dažreiz arī var novērot, taču tās nav tik bagātīgi sazarotas un nesasniedz himēniju. Šī tradicionālā atšķirība starp pienaiņveidīgajām ģintīm un bērzlapjveidīgajām tomēr ir mazāk redzama dažām tropu sugām, kuras atrodas starpstāvoklī.
Izplatība
Russulaceae kopumā ir izplatītas visā pasaulē, taču no ģintīm šāda izplatība raksturīga tikai bērzlapēm. Pienaines galvenokārt pazīstamas ziemeļu mērenajā zonā, lai gan dažas sugas sastopamas arī tropiskajā Āzijā un Āfrikā. Lactifluus izplatība ir vairāk tropiska un vairums sugu ir pazīstamas no tropu Āfrikas, Āzijas, Dienvidamerikas un Austrālijas, bet dažas sastopamas arī ziemeļu mērenajā joslā. Multifurca ir skaitliski mazākā un retākā starp četrām tradicionālā izskata sēņu Russulaceae ģintīm, būdama zināma tikai no dažiem atradumiem Amerikā, Āzijā un Austrālijā.
Lactarius, Lactifluus un Russula sugas ir ievestas ar kokiem ārpus viņu parastās izplatības: ir uzskaitīti šādi gadījumi Čīlē, Argentīnā, Urugvajā, Brazīlijā, ASV, Lielbritānijā, Fēru salās, Dienvidāfrikā, Ķīnā, Taizemē un Jaunzēlandē.
Starp kortīzioīdu ģintīm Pseudoxenasma ir zināma tikai no atradumiem Eiropā. Turpretī Boidinia sugas ir atrastas visā Eirāzijā un Gloeopeniophorella sugas lielākajā daļā planētas.
Nozīme
Vairums bērzlapju un pienaiņu ģinšu sugu ir ēdamas; tām kā mikorizas sēnēm ir arī būtiska nozīme mežu augšanā, dažas veido mikorizu arī ar augiem. Garozveida ģintis aug uz mirušas koksnes un palīdz tai sadalīties.
1946. gada Latvijas čempionāts šahā
1946. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 3. šaha čempionāts vīriešiem.
Turnīra gaita
Latvijas PSR 3. šaha čempionāts vīriešiem notika no 20. februāra līdz 20. martam 1946. gadā. Uz čempiona titulu reālākais pretendents bija tolaik Latvijā vienīgais PSRS sporta meistars šahā Aleksandrs Koblencs, kas arī pārliecinoši uzvarēja čempionātā. Koblencs nezaudēja nevienā partijā un tuvāko sekotāju Augustu Strautmani apsteidza par 2 punktiem, aizstāvot savu iepriekšējā gadā izcīnīto Latvijas PSR čempiona titulu.
Tāpat kā iepriekšējā gadā visiem dalībniekiem neizdevās pabeigt turnīru. Izstājās Lācis un Nikolajs Kauķītis, un viņu rezultāti turnīra kopvērtējumā tika anulēti.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! Punkti !! Vieta
Notikums (filma)
"Notikums" (en) ir 2008. gada psiholoģisks trilleris, kura režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir M. Naits Šamalans. Galvenās lomas filmā atveido Marks Volbergs, Zoja Dešanela, Džons Legisamo un Betija Baklija. Filmas pirmizrāde notika Ņujorkā.
Zinātnes skolotājs Eliots Mūrs, viņa sieva Alma, viņa draugs Džuliāns un Džuliāna meita Džesa cenšas izdzīvot epidēmijā, kuras skartie veic pašnāvības.
Veru rakstu valoda
Veru rakstu valoda (vro, et) ir Dienvidigaunijā runātā veru dialekta rakstiska, standartizēta forma, kas radusies 1980. gadu otrajā pusē un balstās uz veco dienvidigauņu valodu. 1990. gadā izstrādāta arī veru valodas ortogrāfija.
Veru rakstu valodā divas reizes mēnesī tiek izdota vietējā avīze Uma Leht, kas ir pieejama arī internetā.
Grāmatas veru valodā izdod Veru Institūts (Võro Instituut). Institūta mājaslapā ir atrodas arī interneta veikals, kur ir iespējams iegādāties literatūru veru valodā.
No 2011. gada Eesti keeletehnoloogia sniedz finansiālu atbalstu veru valodas korpusa izveidei, kur apvienotas veru valodā izdotās grāmatas, kā arī avīzes Uma Leht izdevumi.
Indriķis Šterns
Indriķis Šterns (1918—2005) bija trimdas latviešu vēsturnieks, viduslaiku vēstures speciālists.
Pētīja Latvijas vēsturi 12.-15. gadsimtā, to interpretējot nevis kā vācu kolonijas Livonijas vēsturi, bet gan kā latviešu tautas vēstures sastāvdaļu. Balstoties uz avotiem, Šterns atzina, ka Senlatvijas iezemieši pēc kristīšanās un pakļaušanās vācu varai nezaudēja personisko brīvību, kustības brīvību, ieroču tiesības, tiesības uz savu nekustamo un kustamo mantu, mantošanas tiesības, tirgošanās tiesības, tiesāšanās tiesības, lokālās pašpārvaldes tiesības. Tādējādi viņš nopietni iedragāja daudzināto septiņsimt gadu jūga klišeju.
Dzīvesgājums
Dzimis 1918. gada 13. oktobrī Liepājā Oto un Katrīnas (dzim. Upmales) Šternu ģimenē. 1937. gadā beidza Liepājas Humanitāro ģimnāziju. Studēja Latvijas Universitātē (1937-1940) pie profesora Arveda Švābes. Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās, studijas turpināja Sidnejas universitātē Austrālijā un Pensilvānijas universitātē Filadelfijā ASV. 1964. gadā ieguva bakalaura (B.A.), 1965. gadā maģistra (M.A.), bet 1969. gadā doktora grādu (Ph.D.) vēsturē par disertāciju “Vācu ordeņa statūti: pētījums par reliģisko bruņniecību”. 1968. gadā viņš kļuva par ASV Viduslaiku vēsturnieku biedrības locekli. No 1968. gada Šterns bija privātdocents, docents, tad profesors (1969) Mīlenberga koledžā (Muhlenberg College) Alentaunā (Allentown), kur lasīja kursus seno laiku un viduslaiku vēsturē. No 1989. gada emeritētais profesors.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas I.Šterns nolasīja Latvijas viduslaiku vēstures kursu LU Vēstures un filozofijas fakultātes studentiem. Publicēja divus apjomīgas grāmatas par viduslaiku vēsturi - “Latvijas vēsture 1290-1500” (1997) un “Latvijas vēsture 1180 – 1290. Krustakari” (2002). Ar šiem sējumiem tika pabeigta trimdas latviešu vēsturnieku rakstītā Latvijas vēstures grāmatu sērija.
Miris 2005. gada 29. decembrī Alentaunā, apglabāts vietējā kapsētā.
Indriķis Šterns bija latviešu baptistu draudzes loceklis un studentu korporācijas "Talavija" filistrs.
Darbi
I.Šterns publicējis pētījumus par viduslaiku vēsturi - Vācu ordeņa statūtiem un iekšējo kārtību, Senlatvijas zemju izlēņošanu, vasaļu muižu sākumiem, Rīgas vēsturi u.c.
Ščecinas līcis
Ščecinas līcis (pl, de) ir Oderas estuāra līcis Polijas ziemeļrietumos un Vācijas ziemeļaustrumos.
Līcī ietek Oderas upe un vairākas mazākas upes, bet ar Baltijas jūras Pomerānijas līci to savieno, no rietumiem — Pēneštroma (de), Svina (pl) un Dzivna (pl), izveidojot Ūzedomas un Volinas salas. Līcis iedalās Mazajā līcī (de, pl) rietumos un Lielajā līcī (pl) austrumos. Starp 1874. un 1880. gadu, kad teritorija ietilpa Vācijas impērijas sastāvā, Svinas apkaimē tika izraksts kuģojams kanāls Ščecinas ostas vajadzībām, kas mūsdienās tiek saukts par Pjastu kanālu (pl). Rezultātā no Ūzedomas daļas izveidojās Karsiboras sala. Līča krastos atrodas Ščecina, Svinoujsce, Police, Volina, Nove Varpno Polijā un Ikerminde, Ūzedoma Vācijā.
Londonas rajoni
Londonas administratīvo iedalījumu veido 32 Londonas rajoni (London borough) un Londonas Sitija (City of London). Pašreizējie administratīvie rajoni tika izveidoti 1965. gada 1. aprīlī pēc Londonas administratīvās teritorijas paplašināšanas. 12 administratīvie rajoni, kuru teritorijas atradās Londonā pirms reformas, tiek dēvēti par Iekšējo Londonu, savukārt atlikušie 20, kurus izveidoja uz jaunpievienotās Londonai teritorijas, — Ārējo Londonu. Trim rajoniem ir piešķirts apzīmējums "karaliskais" (royal), un vienam no tiem ir city statuss. Administratīvie rajoni sīkāk iedalās pilsētas daļās.
Heilija Vikenheizere
Heilija Vikenheizere (Hayley Wickenheiser; dzimusi ) ir bijusī kanādiešu hokejiste, uzbrucēja, Kanādas izlases dalībniece. Viņa ir pirmā laukuma spēlētāja-hokejiste, kas bijusi profesionāle. Viņa tiek uzskatīta par izcilāko sieviešu hokejisti visā pasaulē. 2019. gadā uzņemta Hokeja slavas zālē.
Pašlaik (2020) ir Nacionālās hokeja līgas kluba Toronto "Maple Leafs" spēlētāju attīstības direktora asistente.
Hokeju profesionālā līmenī spēlējusi trīs sezonas: 2002.—2003. un 2003.—2004. gada sezonā pārstāvēja Somijas vīriešu klubu HC Salamat, savukārt 2008.—2009. gada sezonā Zviedrijas vīriešu klubu Linden HC.
Kanādas hokeja izlases sastāvā ir spēlējusi piecās Olimpiskajās spēlēs. 2002., 2006., 2010. un 2014. gadā tika izcīnīta zelta medaļu, savukārt 1998. gadā — sudraba medaļa. H. Vikenheizere divos turnīros tika atzīta par vērtīgāko spēlētāju. 2000. gada Sidnejas vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja Kanādas softbola izlasi. 2010. gada Olimpiskajās spēlēs deva sportistu zvērestu.
Toms Hītons
Sasniegumi
Burnley
Manchester United
Ķertais profesors
"Ķertais profesors" (en) ir 1996. gada ASV zinātniskās fantastikas kinokomēdija, kuras režisors ir Toms Šedjaks. Filmā galvenās lomas atveido Edijs Mērfijs, Džeda Pinketa, Džeimss Kobērns un Deivs Šapels. Filma ir rīmeiks 1963. gada versijai, kur galveno lomu atveidoja Džerijs Lūiss, kas pati ir balstīta uz Roberta Luisa Stīvensona romānu "Doktora Džekila un mistera Haida dīvainais stāsts" (Strange Case of Dr Jekyll and Mr Hyde).
Filma stāsta par koledžas profesoru Šermanu Klampu, kurš izgudro svara zaudēšanas zāles un pārbauda tās uz sevi, cerot iekarot savas sapņu meitenes sirdi. Edijs Mērfijs filmā attēlo septiņas lomas.
Filmas "Ķertais profesors" pirmizrāde notika. Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais grims un matu sakārtojums". Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes par grimu un Mērfija aktierspēli. 2000. gadā filmai iznāca turpinājums "Ķertais profesors 2".
Terminators (filmu sērija)
Terminators (en) ir amerikāņu filmu sērija, kurā ir iekļautas piecas filmas. Pirmo divu daļu režisors ir Džeimss Kemerons, trešās - Džonatans Mostovs, ceturtās - McG, bet piektās - Alans Teilors. Galvenās lomas attēlo Arnolds Švarcenegers, Linda Hamiltone un Erls Boens.
Sižets
Filmu sērija stāsta par cīņu par izdzīvošanu starp gandrīz izmirušu cilvēci un mākslīgo intelektu, ko sauc par Skynet. Skynet ir attēlots pirmajā filmā kā ASV stratēģiskās globālās digitālās aizsardzības tīkls. Pēc aktivizēšanas tas uztver cilvēci kā "drošības draudu" un nolemj sistemātiski to iznīcināt. Tas raida kodolieroču uzbrukumu Krievijai. Krievija savukārt, raidot pretuzbrukumu, uzsāk kodolkaru, kura rezultātā iet bojā lielākā daļa cilvēku. Pret atlikušajiem cilvēkiem, Skynet veic uzbrukumus ar kaujas mašīnām, kurus sauc par terminatoriem. Skynet attīsta tehnoloģiju, ar kuru iespējams ceļot laikā.
Kozīne
Kozīne (arī Kozine) ir ciems Balvu novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 8,6 km no pagasta centra Borisovas un 261,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V457 (Viļaka–Borisova–Bubņi).
Kičenera
Kičenera (en) ir pilsēta Kanādā, Ontārio provincē. 2016. gadā pilsētā dzīvoja 470 015 iedzīvotāji. Kičenera atrodas aptuveni 100 km no Toronto. Līdz 1916. gadam, kad Pirmā pasaules kara laikā nosaukumu mainīja, pilsēta tika saukta par Berlīni. Pilsētā bāzējas hokeja komanda Kičeneras "Rangers", kas spēlē Ontārio hokeja līgā.
Ints Čače
Ints Čače (dzimis Zlēku pagastā, miris ) bija skolotājs un viens no pirmajiem esperanto valodas popularizētājiem Latvijā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gada 5. maijā (pēc vecā stila - 23. aprīlī) Zlēku pagasta "Stepanos" zemnieku Andreja un Grietas Čaču ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, bija skolotājs Petrogradas neredzīgo institūtā un Petrogradas esperanto biedrības sekretārs.
1922. gadā atgriezās Latvijā un strādāja par skolotāju neredzīgajiem. 1922. gadā izdota viņa pirmā esperanto mācību grāmata latviešu valodā. No 1923. gada darbojās Rīgas esperanto biedrībā un bija šīs biedrības priekšsēdētājs.
Miris 1986. gada 19. martā Jūrmalā.
Svētā Terēze
Svētā Terēze var būt:
Cibļi
Cibļi ir ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 231 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Ezergailīšu Velna akmens.
Džons Frimonts
Džons Čārlzs Frimonts (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu karavīrs, ceļotājs, uzņēmējs un politiķis. Viens no mūsdienu Kalifornijas pamatlicējiem, pirmais Republikāņu partijas ASV prezidenta kandidāts, verdzības pretinieks.
19. gadsimta četrdesmitajos gados vadīja vairākas ekspedīcijas uz ASV rietumiem, atklādams eiropiešiem nezināmas teritorijas. ASV — Meksikas kara (1846—1848) laikā 1846. gadā pārņēma varu no Kalifornijas republikas un pasludināja sevi par Kalifornijas gubernatoru, par ko tika tiesāts kā dumpinieks. Prezidenta Džeimsa Polka apžēlots, apmetās Kalifornijā. Kļuva ļoti turīgs Kalifornijas zelta drudža (1848—1855) laikā. Bija viens no diviem pirmajiem senatoriem no Kalifornijas ASV vēsturē. 1856. gada ASV prezidenta vēlēšanās kandidēja kā vēsturē pirmais kandidāts no Republikāņu partijas. Saņēma 33,1% procentu balsu (114 no 296 elektoriem), vēlēšanās zaudējot Džeimsam Bjūkenenam. ASV pilsoņu kara laikā komandēja armijas Rietumu departamentu, līdz prezidents Abrahams Linkolns par subordinācijas neievērošanu atcēla Frimontu no amata. 1878. gadā prezidents Raterfords Heiss iecēla Frimontu par Arizonas gubernatoru, kura pienākumus Frimonts pildīja līdz 1881. gadam.
Zirgi (ciems)
Zirgi (ltg) ir ciems Ludzas novada Rundēnu pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā pie autoceļa V517 3 km no pagasta centra Rundēniem, 37 km no novada centra Ludzas un 289 km no Rīgas. Zirgu senkapi (Mogiļņiks) ir vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Kārlis Burkevics
Kārlis Burkevičs (dzimis miris 1928. gadā ) bija latviešu sabiedriskais darbinieks, Krievijas Impērijas Valsts Domes II sasaukuma deputāts no Kurzemes guberņas.
Dzīvesgājums
Dzimis Dundagas pagasta "Slakteru" mājās kā neprecētas meitas Marijas Burkevicas dēls. Pusbrālis Jānis Burkevics (1858 - 1952) vēlāk Vērgales pagasta pašvaldības ilggadīgs darbinieks.
Strādāja par Pērkones pagasta skrīveri, pēc tam par Liepājas nodokļu valdes vecāko. Darbojās Liepājas domē un biedrībās, bija Liepājas Latviešu biedrības pirmais priekšnieks, uzņēmējs. 1905. gadā apprecējās ar Vilhelmīni Karolīni Jaunbrūni (dz. 1874. gadā Liepājā). Meita Astrīde Olga Marija dzimusi 1909. gadā Nīcā.
1907. gadā ievēlēts Krievijas Valsts domē no Kurzemes guberņas. Darbojās agrārlikumu komisijā no konstitucionāli demokrātiskās frakcijas. Tautas padomes loceklis (1918).
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā bija ceļu ministrs provāciskajā Niedras valdībā.
Miris 1928. gadā.
Vilzēni
Vilzēni ir ciems Limbažu novada Braslavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Vilzēnu purva ziemeļu malā pie autoceļa P15 39 km no novada centra Limbažiem, 10,5 km no tuvākās pilsētas Alojas un 130 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies uz bijušās Vilzēnu muižas (Wilsenhof) zemes pie Vilzēnu pagasta valdes un pagastskolas, Latvijas PSR laikā paplašinājusies kā kolhoza «Ļeņina ceļš» ciemats. Vilzēnos atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, bibliotēka, bērnudārzs, feldšeru un vecmāšu punkts, Blankaskroga pasta nodaļa, vairāki veikali, uzņēmumi, degvielas uzpildes stacija.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Latvijas Hokeja federācija
Latvijas Hokeja federācija (LHF) ir galvenā par hokeju atbildīgā organizācija Latvijā. Tā organizē Latvijas čempionātu hokejā vīriešiem un sievietēm, kā arī to pārstāv nacionālā vīriešu un sieviešu izlase. Tās galvenā mītne atrodas Rīgā. Federācija tika dibināta 1991. gadā. Pirms Otrā pasaules kara hokeju pārraudzīja Latvijas Ziemas sporta savienība, kura IIHF tika uzņemta. Kopš 2016. gada LHF vadītājs ir Aigars Kalvītis.
2014. gada vasaras jaunatnes olimpiskās spēles
2014. gada Vasaras Jaunatnes olimpiskās spēles bija otrās Vasaras Jaunatnes olimpiskās spēles. Tās notika Naņdzjinā, Ķīnā, laikā no 2014. gada 16. līdz 28. augustam.
Naņdzjina par Vasaras Jaunatnes olimpisko spēļu norises vietu tika nosaukta 2010. gada februārī Starptautiskās Olimpiskās komitejas sesijā. Šī bija pirmā reize Jaunatnes olimpisko spēļu vēsturē, kad balsojums notiek SOK sesijā, jo iepriekšējās divas Jaunatnes olimpisko spēļu norises vietas tika noteiktas pasta balsojuma veidā.
Latviju tajās pārstāvēja 13 sportisti, kas startēja astoņos sporta veidos. Latvijas sportisti izcīnīja trīs bronzas medaļas: svarcēlāja Rebeka Koha, šāvēja Agate Rašmane un tenisiste Aļona Ostapenko.
Jasmuižas iela
Jasmuižas iela ir iekškvartāla lokveida iela Latgales priekšpilsētas Pļavniekos, Rīgā. Ielas kopējais garums ir 866 metri.
Ludzas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Ludzas novada pašvaldības vadītāji. Ludzas novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Brigu, Cirmas, Isnaudas, Istras, Nirzas, Ņukšu, Pildas, Pureņu, Rundēnu pagastus un Ludzas pilsētu. 2021. gada 1. jūlijā Ludzas novadu apvienoja ar Ciblas, Kārsavas un Zilupes novadiem.
Uzskaitījums
{{legend| #FF9074| Saskaņas centrs |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #87CEEB| Latgales partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #647A28| Zaļo un zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}}
Jasmuižas iela
Ielā ir daudzstāvu dzīvojamo ēku apbūve.
Ielu savienojumi
Jasmuižas iela ir savienota ar šādām ielām:
Tilts uz Terabitiju
"Tilts uz Terabitiju" (en) ir 2007. gada drāma, kas balstīta uz Katrīnas Patersones tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Gabors Cupo. Galvenās lomas filmā atveido Džošs Hatčersons, AnnaSofija Roba, Roberts Patriks, Beilija Medisona un Zoja Dešanela. Filmas pirmizrāde notika.
Džese Āronss ir 12 gadus vecs pusaudzis, kurš skolā tiek apsmiets. Kādu dienu viņa klasē ierodas jauna skolniece Leslija Burkē, kura dzīvo Džesem kaimiņos un skrien tikpat ātri kā Džese. Leslija un Džese drīz sadraudzējas un izveido savu fantāziju pasauli, ko viņi nosauc par Terabitiju un kurā abi pavada savu brīvo laiku.
Ouena aizsardzība
Ouena aizsardzība ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 b7-b6'''.
Vindzora (Ontārio)
Vindzora (en) ir pilsēta Kanādā, Ontārio provincē. 2016. gadā Vindzorā dzīvoja 287 069 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas Detroitas upes krastos. Otrpus upei atrodas Detroitas pilsēta.
Ouena aizsardzība
To klasificē pie pusatklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu B00.
Vēsture
Ouena aizsardzībai vārda devējs bija britu garīdznieks un spēcīgs amatieru šahists Džons Ouens (1827—1901), kurš 19. gadsimta vidū veiksmīgi izmantoja gājienu 1. ... b7-b6 daudzās partijās. Ievērojamākā no tām bija uzvara par tā laika spēcīgāko šahistu Polu Morfiju. Atklātni spēlējuši vairāki citi 19. gadsimta spēcīgākie šahisti: Džozefs Blekbērns, Johanness Cukertorts, Lūiss Paulsens un citi. Liels šīs atklātnes atbalstītājs 20. gadsimta otrajā pusē bija britu lielmeistars Entonijs Mailss, kurš starp 1971. gadu un viņa pāragro nāvi 2001. gadā spēlēja ap 60 turnīra partijas ar šo uzbūvi. No pašreizējiem šaha profesionāļiem Ouena aizsardzību izmanto Francijas lielmeistars Kristiāns Bauers, kurš pazīstams ar savu noslieci uz netradicionālām atklātnēm.
Stratēģiskā ideja
Ouena aizsardzībā melnie cenšas izdarīt spiedienu pret bandinieku e4. Daudzos variantos svarīga loma ir tematiskam uzrāvienam f7-f5.
Greko mats
Ir saglabājusies 1619. gadā spēlēta partija, kurā itāļu šahists Džoakīno Greko savu pretinieku, kas Ouena aizsardzībā pielaiž vairākas kļūdas, mato jau 8. gājienā. Šo matu vēlāk šaha literatūrā sāka dēvēt par Greko matu.
Pasaules čempionāts treka riteņbraukšanā
Pasaules čempionāts treka riteņbraukšanā ir pasaules čempionātu kopums dažādās treka riteņbraukšanas disciplīnās un distancēs. Tos rīko Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (UCI). Līdz 1900. gadam tos administrēja UCI priekštece Starptautiskā riteņbraukšanas asociācija (ICA).
Šobrīd čempionāta programmā ietilpst individuālais brauciens, keirins, individuālā iedzīšana, komandu iedzīšana, punktu sacensības, skrečs, sprints, komandu sprints, daudzcīņa un tikai vīriešiem medisons. Sieviešu sacensību distances ir īsākas kā vīriešu. Šobrīd vairs nenotiek braukšanas aizmotorā un tandēmu sacensības.
Pasaules čempionāts pirmoreiz notika 1893. gadā Čikāgā, ICA uzraudzībā. Tajā piedalījās tikai amatieri. Atsevišķas profesionāļu sacensības notika 1895. gadā Ķelnē. Amatieri un profesionāļi sacentās atsevišķās sacensībās līdz pat 1993. gadam, kad tika izveidota "atvērtā" kategorija. Čempionātos var piedalīties braucēji, kurus izvēlējusies attiecīgās valsts nacionālā riteņbraukšanas federācija. Sacensībās viņi pārstāv savu valsti.
ICA čempionāta uzvarētājs saņēma zelta medaļu. UCI piešķir zelta medaļu un čempiona kreklu ar varavīksnes krāsas svītrām. Otrajai un trešajai vietai piešķir sudraba un bronzas medaļu. Pasaules čempioni nēsā savu čempiona kreklu līdz nākamā gada čempionātam, bet drīkst to nēsāt tikai tajā disciplīnā, kur tas iegūts. Bijušie čempioni var valkāt varavīksnes svītru aproces pie sava parastā velokrekla.
Pasaules čempionāti katru gadu notiek atšķirīgās pasaules valstīs. Tos rīko attiecīgās valsts nacionālā riteņbraukšanas federācija, bet tiesneši tiek norīkoti no UCI.
Muhammads Junuss
Muhammads Junuss (bn, Muhammôd Iunus, Muhammad Yunus; dzimis ) ir Bangladešas uzņēmējs, Grameen bankas dibinātājs. 2006. gadā M. Junuss un banka saņēma Nobela miera prēmiju. Tāpat uzņēmējs viens pats ir saņēmis vairākus apbalvojumus.
M. Junusa dibinātā Grameen banka pirmā sākusi izsniegt mikrokredītus. Tā izsniedz kredītus mazturīgajiem, jo īpaši sievietēm, tādējādi ļaujot stabilizēt klientu finansiālo stāvokli. Viņš ir bijis Čitagongas Universitātes ekonomikas profesors, attīstījis mikrokredīta un mikrofinanšu konceptu. 2006. gadā žurnāls Time viņu ierindoja starp 12 personām 60 years of Asian Heroes sarakstā.
Johans Kristofs Volters
Johans Kristofs Volters (de, dzimis, miris ) bija Cīravas luterāņu mācītājs un Kurzemes lauku skolu dibinātājs. Ar Cīravas dzimtkunga Manteifeļa palīdzību viņš Cīravā 1832. gadā ierīkoja skolu, kurā sagatavoja skolotājus Kurzemes tautskolām. Tajā mācījās vēlākie skolotāji Andrejs Spāģis, Ernests Dinsbergs un citi. Kurzemes bruņniecība nosūtīja Volteru uz Vāciju, lai viņš iepazītos ar turienes skolām.
Pēc viņa padoma 1840. gadā atvēra Irlavas skolotāju semināru, par kura direktoru iecēla Kārli Sadovski.
Melnkalnes bīskapija
Melnkalnes bīskapija (melnkalniešu: Митрополство Црногорско) bija praktiski neatkarīga no Osmaņu impērijas teokrātiskā valsts, kas pastāvēja no 1516. līdz 1852. gadam.
Līdz 1878. gadam Melnkalnē nebija pilsētu. Melnkalniešu mājas bija nelielas, būvētas no neapkaltiem akmeņiem, ar salmu jumtiem.
Ķertais profesors 2
"Ķertais profesors 2" (en) ir 2000. gada ASV zinātniskās fantastikas kinokomēdija, kuras režisors ir Pīters Sīgals. Filmā galvenās lomas atveido Edijs Mērfijs, Dženeta Džeksone, Lerijs Millers un Vanda Saiksa. Filma ir turpinājums 1996. gada filmai "Ķertais profesors".
Zinātnieks Šermans Klamps izgudro eliksīru, kas atgriež jaunību, taču tas apdraud viņa mīlestību pret glīto kolēģi Denīzi.
Filmas "Ķertais profesors 2" pirmizrāde notika. Filma saņēma negatīvas kritiķu atsauksmes.
Dzje Džena
Dzje Džena lielākos panākumus guvusi dubultspēlēs, spēlējot pāri kopā ar Ži Jaņu, uzvarot 2006. gada Austrālijas atklātajā čempionātā un Vimbldonas čempionātā, kā arī izcīnot bronzas medaļu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 2008. gada Vimbldonas čempionātā vienspēlēs Džena sasniedza pusfinālu, kļūstot par pirmo Ķīnas sportisti, kura iekļūst Grand Slam turnīru pusfinālā.
Wagars
Wagars ir 2012. gada beigās Rīgā izveidota melnā metāla/krastpanka grupa. Līdz šim grupa izdevusi vienu pilna izmēra studijas albumu un divus mazalbumus.
Nosaukums
Grupas nosaukuma izvēli vēlākā intervijā viens no tās izveidotājiem Jānis Zvērs skaidroja šādi:
Vēsture
Wagars izveidots 2012. gada beigās, un pirmos koncertus sniedza 27. decembrī Rīgas bārā „Vieta”, 28. decembrī „Melno Cepurīšu Balerijā”, Jelgavā un 4. janvārī Valmieras bārā Chill-Inn.
2013. gada 13. februārī izdevniecība P3lican Partisans izdeva grupas debijas mazalbumu „Wagars”, kura atklāšanas koncerti notika 22. februārī Rīgas klubā „Melnā piektdiena”, 23. februārī Lietuvas klubā „Metro” un 24. februārī „NabaKlab”. 2014. gada 22. februārī albums kategorijā „Gada debija” saņēma Latvijas Metālmūzikas gada balvu, bet kategorijā „Gada mūziķis” balvu saņēma grupas bundzinieks Edgars Felkers.
2013. gada vasarā Wagars pabeidza ierakstīt dziesmas nākamajam studijas albumam. 2014. gada 13. janvārī grupa izdeva videoklipu tituldziesmai „Sidrabenes lāsts” no gaidāmā albuma. 2014. gada 10. aprīlī grupa ciparu formātā izdeva savu otro studijas albumu un pirmo pilnizmēra albumu „Sidrabenes lāsts”, kas nosaukts seno zemgaļu pils vārdā.
2016. gada 9. jūnijā Wagars izdeva videoklipu dziesmai „Duncis mugurā” no gaidāmā mazalbuma. Dziesma ir par represīvu ideju sekotājiem un atbalstītājiem, kas vēlāk paši saņēma „dunci mugurā”, piemēram, revolucionāru un komunistu Jēkabu Petersu. 2016. gada 1. augustā grupa izdeva mazalbumu „Melnie smiekli”, bet 2016. gada 18. oktobrī videoklipu albuma dziesmai „Helsinku afēra” par LSDSP kaujinieku uzbrukumu Krievijas Valsts bankai Helsinkos.
Gunārs Lūsis-Grīnbergs
Mācījies Rīgas 1. vidusskolā un pēc tās beigšana iestājies Latvijas Valsts Universitātes Inženierceltniecības fakultātes Arhitektūras nodaļā, kuru pabeidzis 1957. gadā.
Radošais darbs
Pēc arhitekta kvalifikācijas iegūšanas viņa darba vieta teju visu darba mūžu bija institūts «Pilsētprojekts» (1958—1992). Kopš 1960. gada G. Lūsis-Grīnbergs ir Latvijas Arhitektu savienības biedrs.
Nozīmīgs pavērsiens G. Lūša-Grīnberga darbā bija saskarsme ar arhitektu N. Rendelu, kurš jauno kolēģi ieinteresēja par pilsētbūvniecības problēmām. Arhitekts ir vairāk nekā 30 Latvijas mazpilsētu ģenerālplānu un to vēsturisko centru detālplānojumu autors, turklāt daudzām tie ir izstrādāti vairākkārt — Tukumam (1973, 1991), Siguldai (1972, 1991), Cēsīm (1967, 1988), Ogrei (1970, 1989). Autors Aizkraukles (1971), Alūksnes (1974), Kuldīgas (1973), Aizputes (1980), Līgatnes (1985), Rēzeknes (1985), Jelgavas (1987) u.c. pilsētu ģenerālplāniem, vadījis arī arhitekta Silvja Grīnberga diplomdarbu «Aizputes viduslaiku pilsētas reģenerācija».
G. Lūsis-Grīnbergs ir arī līdzautors vairākiem monumentāliem mākslas darbiem — Latviešu strēlnieku muzejam — piemineklim Rīgā (1966—1971, par kuru 1972. gadā viņam piešķīra PSRS Valsts prēmiju), piemineklim Eduardam Veidenbaumam (1967, tēlniece L. Kamara), piemineklim 1905. gada revolucionāriem Rīgā, Grīziņkalnā (1975, tēlnieks V. Albergs, arhitekte L. Kraukle).
Līdztekus projektēšanai darbojies arī kultūras pieminekļu aizsardzības jomā.
Ģimene
Arhitekta tēvs bija Rūdolfs Lūsis-Grīnbergs, dēls ir arhitekts Gints Lūsis-Grīnbergs, meita — Māra Lūse-Grīnberga.
Jānis Vasarietis
Jānis Vasarietis (līdz 1940. gadam — Jānis Zommers; 1922) ir latviešu skolotājs un puķkopis, liliju selekcionārs, radījis 260 liliju šķirņu.
Cibuļi (Brigu pagasts)
Cibuļi ir ciems Brigu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 301 km attālumā no Rīgas.
Jānis Vasarietis
Dzīvesgājums
Dzimis 1922. gada 3. augustā Ozolnieku pagastā uzņēmēja un atvaļinātā virsnieka Frīdriha Zommera un viņa sievas Martas, dzimušas Zamueles, ģimenē. Bērnībā pavadīja tēva mājās Ozolniekos, kur Iecavas upes krastā atradās tēva pārvaldītā ķieģeļu fabrika. No sešu gadu vecuma dzīvoja Maskavā (1930—1933), kur Frīdrihs Zommers bija Latvijas tirdzniecības atašejs, pēc 1934. gada Kauņā. Mācījās Rīgas valsts 2. ģimnāzijā. Pēc Otrā pasaules kara sākuma, paredzot Latvijas okupāciju, viņa tēvs 1939. gada rudenī pameta diplomātisko dienestu un nomainīja sev un saviem ģimenes locekļiem uzvārdu uz "Vasarietis". Latvijas vācu okupācijas laikā Vasarietis iestājās darba dienestā Vācijā, 1943. gada beigās viņu mobilizēja vācu armijā un Vasarietis dienēja Latviešu nakts bumbvedēju grupas (de) kancelejā, no 1944. gada augusta Latvijas Kara aviācijas leģionā (Luftwaffen-Legion Lettland). Pēc leģiona izformēšanas viņš dienēja zenītartilērijas vienībā Kēnigsbergā, kur viņš krita Sarkanās armijas gūstā un tika aizsūtīts uz Rjazaņas apgabalu rakt Maskavas—Saratovas gāzes vada tranšeju. Pēc atbrīvošanas atgriezās Latvijā, studēja Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātē, tad daudzus gadus strādāja par ķīmijas un fizikas skolotāju.
Puķkopība
1958. gadā Vasarietis no Kanādas radiem saņēma amerikāņu gladiolu šķirņu vairsīpoliņus, 1976. gadā viņš savā dārzā Vecumniekos no sēklām, kas nāca no Amerikas, sāka audzēt Āzijas liliju sīpolus pārdošanai, tad pievērsās jaunu šķirņu radīšanai. 1980. gadā viņš no Amerikas saņēma lielu dienziežu sēklu sūtījumu un introducēja t tetraploīdās lielziedu dienziedes. Vasarietis četras reizes saņēma Ziemeļamerikas liliju biedrības dāvāto ceļojošo sudraba kausu par sasniegumiem liliju selekcijā, kā arī daudzas medaļas un diplomus.
Savstarpējā apmaināmība
Savstarpējā apmaināmība ir kāda kopsalikuma (konstrukcijas, iekārtas u.c.) elementu atbilstība noteiktiem parametru standartiem, kas nodrošina šī kopsalikuma pienācīgu darbību neatkarīgi no tā ražošanas un salikšanas vietas un laika, kā arī tiekot labotiem vai aizvietotiem tā elementiem. Apmaināmība attiecināma uz visiem parametriem, kas nodrošina konkrētā izstrādājuma ekspluatāciju, tie var būt ģeometriskie, mehāniskie, elektriskie, optiskie, hidrauliskie, pneimatiskie un citi parametri un to kombinācijas.
Apmaināmības veidi
Apmaināmību var iedalīt divās lielās daļās. Apmaināmība pēc ģeometriskajiem parametriem — lineāriem un leņķiskiem izmēriem, virsmas formas, novietojuma un kvalitātes — ir izgatavoto detaļu īpašība mašīnu (aparātu, ierīču) salikšanā vai remontā bez papildu apstrādes ieņemt savu vietu salikšanas vienībā, ko sauc par mezglu, nodrošinot mezgla normālu darbu. Funkcionālā apmaināmība ir mašīnu u.c. kopsalikumu konstruēšanas, ražošanas un ekspluatācijas princips, kas nodrošina to optimālos tehniskos un ekonomiskos darba rādītājus, tajā var būt ģeometriskie, elektriskie u.c. parametri.
Pēc pakāpes izšķir pilnīgo apmaināmību, kurā visus uzdotos precizitātes rādītājus iegūst bez papilddarbībām salikšanas gaitā vai remontējot, mainot detaļas, un nepilnīgo apmaināmību, kurā salikšanas procesā nepieciešama detaļu piestrāde. Funkcionālā apmaināmība var būt tikai pilnīga, apmaināmība pēc ģeometriskajiem parametriem — gan pilnīga, gan nepilnīga.
Pēc nozīmes izšķir ārējo un iekšējo apmaināmību. Ārējā apmaināmība ir mezglu un komplektējošo izstrādājumu apmaināmība pēc ekspluatācijas parametriem (piemēram, jauda vai griešanās frekvence elektrodzinējam) vai pievienošanas izmēriem (piemēram, ritgultņu gredzenu iekšējais vai ārējais diametrs), lielākoties tā ir pilnīga apmaināmība. Iekšējā apmaināmība nodrošina to izmēru precizitāti, kas nepieciešami detaļu salikšanai mezglos, mezglu salikšanai mehānismos un mehānismu salikšanai galīgajā izstrādājumā, parasti tā ir nepilnīga apmaināmība.
Ģeometrisko parametru apmaināmība
Ģeometrisko parametru apmaināmības pamatjēdzieni
Funkcionālā apmaināmība
Līdzīgi kā ģeometriskajiem arī funkcionālajiem parametriem pastāv pieļaujamās robežvērtība, kuru starpība veido pielaidi. Pastāvot funkcionālo parametru (virsmas negludums, materiāla cietība u.c.) novirzēm, noteiktas optimālas robežvērtības ir arī ekspluatācijas rādītājiem (piemēram, berzes pāra nodilums), kas atkarīgi no funkcionālajiem parametriem.
Kazukalns
Kazukalns (arī Kozukolns) ir ciems Balvu novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 8,9 km no pagasta centra Borisovass un 251 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V476 (Viļaka–Lugi).
Dārts Veiders
Dārts Veiders jeb Anakins Debesgājējs (en) ir tēls Džordža Lūkasa zinātniskās fantastikas filmu sērijā "Zvaigžņu kari". Anakins Debesgājējs ir Padmes Amidalas vīrs, kā arī Lūka Debesgājēja un princeses Lejas Organas tēvs.
2014. gadā Ukrainas Interneta partija izvirzīja cilvēku, kurš tēloja Dārtu Veideru un nomainīja vārdu uz to, par kandidātu Ukrainas prezidenta vēlēšanās. No prezidenta vēlēšanām viņš tika izslēgts, taču piedalījās kā kandidāts vietējās vēlēšanās.
Jānis Janovskis
No 1987. līdz 1990. gadam bijis Latvijas PSR valdības ministrs. 1987. gadā kļuvis par autotransporta un šoseju ministru, 1988. gadā — par transporta un ceļu saimniecības ministru. Pēc tam bijis Latvijas satiksmes ministrs no Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gada maijā līdz savai nāvei autokatastrofā 1992. gada janvārī.
Fils Jagelka
Fils Jagelka (dzimis ) ir Anglijas futbolists, aizsargs, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada spēlē Anglijas futbola Premjerlīgas kluba Šefīldas "United" sastāvā.
The Elder Scrolls V: Skyrim - Hearthfire
The Elder Scrolls V: Skyrim – Hearthfire ir otrais papildinājums spriedzes lomu spēles atvērtās pasaules video spēlei The Elder Scrolls V: Skyrim. Spēli izstrādāja Bethesda Game Studios un publicēja Bethesda Softworks. Xbox 360 versiju izlaida 2012. gada 4. septembrī un Microsoft Windows versiju caur Steam tā paša gada 5. oktobrī. PlayStation 3 versiju Ziemeļamerikā izlaida 2013. gada 19. februārī un Eiropā 2013. gada 20. februārī.
Hearthfire dod iespēju iegādāties zemi un ļauj spēlētājam būvēt un iekārtot pašu mitekli. Papildinājums spēlētājam sniedza iespēju arī adoptēt bērnus un dzīvot ar tiem savā personīgajā mājā. Hearthfire no kritiķiem saņēma jauktas atsauksmes.
Hosē Araisa
Biogrāfija
No 1920. gadu beigām līdz 1940. gadiem bijis viens no Meksikas spēcīgākajiem šahistiem. Daudzkārtējais Meksikas šaha čempionātu uzvarētājs, pēdējo reizi šādu panākumu guvis 1957. gadā. Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks.
1928. gadā Hāgā Pasaules amatieru šaha meistarsacīkstēs dalījis 12.-14. vietu (uzvarēja Makss Eive).
1932. gadā Mehiko organizējis pirmo starptautisko šaha turnīru Meksikā, kurā pats ieņēmis 3. vietu aiz Aleksandra Aļehina un Isaka Keždena.
Bazilisks
Bazilisks (no — 'karalītis') ir mitoloģisks radījums - čūsku karalis, kam parasti piedēvēts lauvas, ķirzakas,čūskas vai pūķa izskats un spēja nogalināt ar savu elpu vai skatienu.
Plīnija apraksts
Romiešu enciklopēdists Plīnijs Vecākais (23. gads - 79. gads) savā darbā "Dabas vēsture", VIII grāmatā apraksta bazilisku. "Tā ir čūska, kas dzīvo Kirēnes provincē un piedzimst augstākais divpadsmit pirkstu gara, un tai uz galvas ir balts plankums, kā diadēmas zīme. Ar savu šņākšanu bazilisks aizbiedē visas čūskas un pārvietojas nevis kā pārējās, daudzkārt locīdamies, bet gan līdz vidum lepni pacēlies. Viņš nogalina krūmus, pat nepieskaroties tiem, bet tikai uzpūšot tiem dvašu, viņš apsvilina zāli un pāršķeļ akmeņus - tik liels ir ļaunuma spēks." Stāsta, ka reiz kāds bruņinieks vienu nogalinājis, bet pēc tam ārā plūstošā asins nogalinājusi gan jātnieku, gan zirgu. Valdīja uzskats, ka šo briesmoni var nogalināt tikai ar zebiekstes palīdzību. Zebiekste ir jāiemet briesmoņa alā, kuru var atrast pēc izdegušās, neauglīgās zemes, un tās smaka uzreiz nobeidz nezvēru.
Literatūrā un mākslā
Bazilisks kā mītisks tēls plaši aprakstīts arī britu autores Džoannas Ketlīnas Roulingas grāmatu sērijā "Harijs Poters". Bazilisks ir viens no visšausmīgākajiem maģiskajiem dzīvniekiem. Dž. K. Roulingas grāmatā "Harijs Poters un Noslēpumu kambaris" ir teikts, ka Hermione izlasa "No daudzajiem briesmīgajiem zvēriem un nezvēriem, kas staigā pa mūsu zemes virsu, neviens nav savādīgāks un nāvīgāks par bazilisku."
Kā vedina domāt Dž. K. Roulinga, un arī no leģendām zināms, ka bazilisks cēlies no gaiļa vai vistas un čūskas vai krupja savienības. Daži mākslinieki, sekojot aprakstam burtiski, zīmē savādus briesmoņus, kuros apvieno šo dzīvnieku pazīmes. Tomēr daudz biežāk bazilisku attēlo kā čūsku ar kroni vai baltu laukumu uz galvas. Kobras, kam piemīt šīs pazīmes, varētu būt baziliska leģendu izcelsmes avots.
Aprakstos minēts, ka bazilisks var nogalināt arī no attāluma. Romiešu dabaszinātnieks Plīnijs ir teicis: "Tas nogalina visus kokus un krūmus un ne tikai tos, kam pieskaras, bet tos, ko tikai skārusi viņa elpa. Viņš aizdedzina zāli un sadragā akmeņus, tik ļoti nikns un briesmīgs viņš ir."
Dažos avotos ir aprakstīti trīs dažādu veidu baziliski: zelta bazilisks, kas var noindēt ar skatienu, otrs spļauj uguni, bet trešais kā gorgona Medūza no grieķu mitoloģijas rada tādas šausmas, ka upuri pārakmeņojas.
Arī Viljams Šekspīrs lugā "Ričards III" ir minējis bazilisku. Galvenais varonis ļaunais Ričards nogalina savu brāli un uzreiz pieglaimojas brāļa atraitnei, cildinot viņas skaistās acis. Taču atraitni viņa komplimenti nesaista. Viņa atbild: "Kaut tās kā bazilisks tev nestu nāvi."
Vaigača
Vaigača (ru, ņencu: Хэбидя Я — ‘Svētā zeme’) ir Krievijai piederoša sala Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Arhangeļskas apgabala Ņencu autonomajā apvidū. Salas lielākā apdzīvotā vieta ir Varnekas ciems salas dienvidrietumos, kā arī Bolvanskijnosas polārstacija ziemeļaustrumos.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies starp Karas jūru austrumos un Barenca jūru un tās daļu — Pečoras jūru rietumos. Karas Vārtu šaurums ziemeļos to atdala no Novaja Zemļas arhipelāga, bet Jugorskijšara šaurums dienvidos — no kontinenta. Krasta līnija stipri izrobota ar daudziem līčiem un lagūnām. Reljefs paugurains, vietām — kalnains, ar vairākām pauguru grēdām un izteiktiem upju kanjoniem.
Vaigača atrodas arktiskās tundras joslā ar tai raksturīgo dzīvnieku un augu valsti. Sala ir viena no nozīmīgākajām ūdensputnu ligzdošanas vietām Rietumarktikā. No retajām un aizsargājamām dzīvnieku sugām salā mīt arī savvaļas ziemeļbriedis, piekrastē — baltvalis, vairākas roņu sugas. Lielākā daļa salas teritorijas ietilpst Vaigačas dabas liegumā.
Vēsture
Senākie zināmie salas iedzīvotāji ņenci tajā apmetušies 10.—11. gadsimtā, bet nav tur pastāvīgi dzīvojuši, jo uzskatījuši to par svētu vietu. Salas nosaukums, domājams, cēlies no ņencu valodas Vaj Habcj, kas nozīmē ‘šausmīgās bojāejas sala’ vai ‘nāves zeme’. Arheoloģiskie pētījumi norāda, ka vairākas salas svētvietas ir no pirmsņencu perioda. Vēlākos laikos salas krastus regulāri apmeklējuši arī pomoru mednieki.
Pirmie no rietumeiropiešiem, kas apmeklēja salu, bija angļi un holandieši 16. gadsimtā un viena no salas nosaukuma rašanās versijām ir holandiešu waaigat — ‘vēju vārti’, kas sākotnēji dots jūrasšaurumam.
1914. gadā Kostjanoja ragā salas ziemeļos atklāja Vaigačas radiotelegrāfa un meteoroloģisko staciju. 1921. gadā salas dienvidrietumos tika atklātas polimetālu rūdas. No 1930. gada salā tika uzsākti OGPU ekspedīcijas ģeoloģiskie pētījumi Teodora Eihmaņa vadībā, kuras sastāvā bija ieslodzītie no Solovku nometnes. No 1932. gada tika sākta svina un cinka rūdu rūpnieciska ieguve, kam organizēja Vaigačas speciālo nometni (Особлаг Вайгач) ar centru speciāli uzbūvētajā Varnekas ciematā. Nometnes priekšnieks bija Aleksandrs Dīckalns. 1936. gadā šahtas sāka applūst un tās slēdza. Ieslodzīto un personāla lielāko daļu pārcēla uz Amdermas fluorīta raktuvēm.
1950. gadā tika izveidota Bolvanskijnosas polārstacija. 1957. gadā uz salu pārcēlās no Novaja Zemļas izsūtītie ņenci, kas apmetās OGPU pamestajā Varnekā.
Kelouna
Kelouna (en) ir pilsēta Kanādā, Britu Kolumbijas provincē. 2016. gadā pilsētā dzīvoja 151 957 iedzīvotāji. Tā ir trešā lielākā pilsēta Britu Kolumbijā aiz Vankūveras un Viktorijas.
Pišārs
Pišārs (fr) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Pārtikas krāsvielas
Pārtikas krāsvielas ir krāsvielu veids, ko pievieno pārtikai, lai mainītu vai pastiprinātu tās dabīgo krāsu un atjaunotu krāsu, kas zudusi tehnoloģiskās apstrādes laikā. Latvijas likumi aizliedz izmantot krāsvielas pārtikas bojāšanās vai nepareizas apstrādes dēļ radušos defektu slēpšanai, kā arī pievienot pārtikai, kas paredzēta bērniem līdz 3 gadu vecumam.
Par pārtikas krāsvielām neuzskata krāsvielas, kas izmantotas, lai iekrāsotu pārtikas produktu neēdamās daļas (piemēram, desu vai sieru apvalkus), kā arī garšvielas un citas krāsojošas sastāvdaļas (piemēram, augļu, ogu sulas, kafiju, kakao un safrānu), kas pievienotas to garšas, smaržas vai uzturvērtības dēļ.
Iedalījums
Pēc izcelsmes pārtikas krāsvielas iedala 3 grupās:
Cibuļovka
Cibuļovka ir ciems Tabores pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 239 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Ruģeļu ūdenskrātuve.
Hebridean Sky
Hebridean Sky ir kruīza kuģis ar Bahamu Salu karogu, kas pieder Londonas kruīzu kompānijai Noble Caledonia. Kuģis ir darbojies ledus apstākļos ekspedīcijās un kruīzos Antarktīdā un Arktikā. Kuģis daudzkārt mainījis vārdu un agrāk bijis pazīstams kā Renaissance VII, Regina Renaissance, Renai I, Sun, Island Sun, Corinthian II, Sea Explorer, Sea Explorer I.
Šis kuģis, kas paredzēts peldējumiem gandrīz jebkurā pasaules rajonā, 59 kajītēs uzņem līdz 120 pasažieriem. Atpūtas telpa un ēdamistaba ir pietiekami lielas, lai vienlaikus uzņemtu visus pasažierus. Ir arī citas izklaides iespējas, piemēram, peldbaseins un naktsklubs. Kuģa garums ir 90,6 m, platums 15,3 m, tonnāža 4200 t. Uz kuģa ir 10 "Zodiaka" tipa motorlaivas tādu objektu apskatei, kur kuģis nevar piestāt.
1992. gadā Renaissance VII nofraktēja tūrisma uzņēmums Raymond & White, un tas tika pārdēvēts par Regina Renaissance, vairākus gadus braucot pa Karību jūras reģionu. Frakts beidzās 1998. gadā, un kuģis atgriezās pie sākotnējā nosaukuma un mainīja savu maršrutu, lai kuģotu Vidusjūrā vasarā un Indijas okeānā ziemā, un to piedāvāja galvenokārt Ziemeļamerikas un Eiropas pasažieriem.
Uzņēmums Renaissance Cruises bankrotēja 2001. gada oktobrī, un Renaissance VII tika pārdots biznesa grupai, kas bija investējusi uzņēmumā. Viņi pārdēvēja kuģi par Renai I, bet tas palika dīkstāvē, gaidot pārdošanu vai fraktu.
2003. gadā kuģa nosaukums tika mainīts uz Sun, un nākamajā gadā kuģi nopirka International Shipping, kas pārdēvēja viņu par Island Sun, un pēc tam viņu nofraktēja Mauritius Island Cruises. Viņi plānoja regulāri izmantot kuģi, veicot kruīzus pa Maurīcijas salām no Portluī. Diemžēl uzņēmums neizturēja valdības noteiktos noteikumus un jau pēc pāris dienām bija spiests pārtraukt darbību.
2004. gadā uzņēmums Around The World Cruises sāka reklamēt kruīzus no Frīmantlas Austrālijā nākamajai vasarai. Pēc dažām grūtībām uzņēmumam beidzot izdevās iegūt Island Sun ļoti īsā laikā, un kuģis ieradās Frīmantlā 26. novembrī. Bet jau pēc četriem īsiem kruīziem 10. decembrī ieplānotais ceļojums tika atcelts gandrīz pirms paša reisa, un pēc dažām dienām ekspluatējošā kompānija bankrotēja.
Nedaudz vēlāk sabruka arī uzņēmums Mauritius Island Cruises, 2005. gadā Island Sun tika pārdots dāņu Clipper Group, un kuģi no viņiem nofraktēja amerikāņu uzņēmums Travel Dynamics International. Viņi pārdēvēja kuģi par Corinthian II, atjaunoja un pārdekorēja to, un astoņus gadus tas peldēja galvenokārt Vidusjūras reģionā un vēlāk Antarktīdā.
2013. gadā kuģi no Clipper Group nofraktēja Polar Latitudes un Poseidon Expeditions. Viņi to lietoja Antarktīdā un Arktikā.
2014. gadā kuģi iegādājās uzņēmums Noble Caledonia, kuram jau piederēja tās pašas sērijas kuģi Island Sky (bijušais Renaissance VIII) un Caledonian Sky (agrāk Renaissance VI). Kuģis tika renovēts 2016. gada aprīlī un kopš tā laika tas darbojas kā kruīzu kuģis.
Parasti kuģis vasarā apmeklē galvenokārt Baltijas un Vidusjūras ostas, vēlā rudenī un ziemā operējot galvenokārt Dienvidamerikas ūdeņos. Starpsezonā kruīzu kuģis piedāvā pārvietošanos starp Atlantijas okeāna Eiropas un Āfrikas piekrastes salām. Vasaras maršruts "Baltijas dārgumi" no Stokholmas līdz Portsmutai iekļauj dažādas Baltijas jūras ostas, arī Rīgu.
Jēkabnieku riņķa krusts
Jēkabnieku riņķa krusts ir riņķa krusts Kalnanšu (Krustkalnu) kapos Svētes pagastā. Riņķa krusts atrodas blakus kapsētas zvanu tornim. Riņķa krusts ir 2,02 m augsts un tā riņķa diametrs ir 63 cm. Krusts literatūrā pirmo reizi pieminēts 1886. gadā, kad medicīnas doktors Gustavs Oto aprakstīja to Kurzemes Literatūras un mākslas biedrības sēžu ziņojumos. Krusts ir datējams ar 17. gadsimtu, tādējādi tas ir vienīgais 17. gadsimta riņķa krusts Latvijā. Pieminekļa pamatnē ir iekalts teksts vācu valodā. Šis riņķa krusts ir labi saglabājies.
Apraksts
Jēkabnieku riņķa krusts ir veidots no dzeltenpelēka dolomīta. Krusta pamatne ir 1,4 m augsta, 18 cm bieza un tās platums pakāpeniski samazinās no 59 cm pie pieminekļa pamatnes līdz 32 cm platumam pie riņķa pamatnes. Krusta pamatne bijusi rūpīgi apstrādāta, nokrāsota sarkanā krāsā, bet burti uz plātnē esošā uzraksta — zilā krāsā. Pamatnes augstums norāda, ka sākotnēji bijis paredzēts iekalt garāku uzrakstu.
Krusta riņķis ir 10 cm biezs, tam vidū ir izkalts vienādzaru krusts, kam gali paplašinās. Izkaltā krusta vidū ir mazāks 14 cm plats riņķis, kuram vidū arī ir izkalts tādas pašas formas krusts. Lielā riņķa ārējā malā ir iekaltas 3 koncentriskas rievas.
Uzraksta sadaļa ir trapeces formas, 97 cm augsta. Uzraksts ir iegravēts slīprakstā. Teksts ir sadalīts 13 rindās, tas ir šāds (vertikāla līnija norāda rindas beigas):