cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2011. gada laikapstākļi Latvijā
Gada raksturojums pa mēnešiem
Ar mēneša vidējo gaisa temperatūru +2,1 °C (4,5 grādus virs ilggadīgās normas) 2011. gada decembris kļuva par otro siltāko gadu noslēdzošo mēnesi pēdējos 88 gados. Jūtami siltāks par normu decembris bija visā Latvijā. Vislielākās novirzes no ilggadīgās normas bija Latvijas austrumu daļā, Rēzeknē un Gulbenē sasniedzot 5,3 °C. Savukārt vistuvāk normai mēneša vidējā gaisa temperatūra bija Kurzemē, Kolkā un Mērsragā: 3,1—3,3 grādus virs tās. Ar kopējo nokrišņu daudzumu 88 mm (175% no ilggadīgās normas) 2011. gada decembris kļuva par vismitrāko gadu noslēdzošo mēnesi Latvijā, apsteidzot līdz šim ar nokrišņiem visbagātākos, 1999. un 2010. gadu decembrus, par 8 mm. Zemāks par normu nokrišņu daudzums bija tikai Rīgā (88% no normas) un Krāslavas novada Piedrujā (83%). Turpretī Kurzemes un Vidzemes rietumu daļā mēneša nokrišņu daudzums pārsniedza normu vairāk kā divas, Salacgrīvā gandrīz trīs (273%) reizes. Kolkā, Dobelē, Stendē un Salacgrīvā 2011. gada decembra nokrišņu daudzums bija vislielākais šajās vietās gada pēdējā mēnesī novērotais.
Decembris
Decembra pirmā dekāde Latvijā bija 3,6 grādus siltāka par normu. Augstākā gaisa temperatūra, +9 grādi, tika reģistrēta mēneša otrajā dienā Liepājā un Rucavā, un tik augsta temperatūra šajās vietās 2. decembrī tika novērota pirmoreiz vēsturē. Savukārt pirmās dekādes zemākā gaisa temperatūra bija —4,5 °C, kas fiksēti 8. decembra vakarā Zosēnos. Nokrišņu daudzums visā valstī, izņemot Rīgu un Latvijas galējos dienvidaustrumus, bija lielāks par normu — vidēji 209% no normas, bet Liepājā un Ventspilī pat 325—350% no ierastā daudzuma. No 6. decembra vietām Latvijā — galvenokārt Kurzemē un Vidzemē — bija neliela sniega sega. Visvairāk sniega bija 7. decembra rītā Cēsu un Zosēnu apkaimē — ap 8—9 cm. Trijās dienās Latvijā tika novērota ziemai neraksturīga parādība — pērkona negaiss. 4. decembrī zibens un pērkons bija vairākās vietās Kurzemē, Zemgalē un Vidzemē, 7. decembrī tas tika reģistrēts Rucavas novērojumu stacijā, savukārt naktī uz 10. decembri pērkona negaiss plosījās daudzviet Kurzemē.
Decembra otrās dekādes vidējā gaisa temperatūra Latvijā bija 4,7 grādus augstāka par normu. Siltāks laiks kā parasti bija visu periodu visā Latvijā. Gaiss sasila līdz +1, +6 grādiem, 14. un 15. decembrī Kurzemē un Latvijas vidienē vietām arī līdz +7 grādiem. Minimālā gaisa temperatūra lielākoties svārstījās ap nulli. Debesīm skaidrojoties, zemākā gaisa temperatūra bija 20. decembra vēlā vakarā Latgalē, kur gaiss atdzisa līdz −6, −7 grādiem. Dekādes nokrišņu daudzums visā Latvijā bija lielāks par normu, vidēji pārsniedzot to divas reizes.
Gaisa temperatūras Latvijā
Mēneša minimālā un maksimālā gaisa temperatūras desmit Latvijas meteoroloģiskajās novērošanas stacijās.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Dienas zemākā gaisa temperatūra un nakts augstākā gaisa temperatūra Rīgā. Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Zemākā gaisa temperatūra dienā:
Augstākā gaisa temperatūra naktī:
Mazsalacas meteorīts
"Mazsalacas meteorīts" bija mobilo sakaru kompānijas Tele2 mārketinga akcija, kas ievadīja reklāmas kampaņu par jaunu kompānijas tarifu plānu "Meteorīts". Akcija izraisīja starptautisku ažiotāžu un tās organizatoriem nācās publiski atvainoties un kompensēt radītos izdevumus.
Notikums
plašsaziņas līdzekļos ziņoja, ka 2009. gada 25. oktobra vakarpusē Mazsalacas novada Sēļu pagastā nokritis meteorīts, izveidojot aptuveni desmit metrus dziļu un divdesmit metru platu krāteri. Ziņoja, ka meteorīts esot nokritis netālu no "Kundratu" mājām. Pieaicinātie eksperti no paša sākuma apšaubīja versiju, ka krāteri radījis meteorīts. Nākamajā dienā atklājās, ka tas bijis mobilo sakaru operatora SIA "Tele2" organizēts inscenējums.
Atspoguļojums un atskaņas
Iespējamā meteorīta nokrišana tika plaši atspoguļota Latvijas un ārvalstu medijos. Reklāmists Ēriks Stendzenieks publiski pauda, ka pasaules plašsaziņas līdzekļos notikumam pievērstā uzmanība bijusi aptuveni 30 miljonu latu vērta. Amerikāņu žurnāls Time notikumu atzina par 2009. gada 10. nozīmīgāko nepatiesību. Lai arī Mazsalacas novada pašvaldība nolēma nepieprasīt kompensāciju par radītajiem zaudējumiem, kompānija "Tele2" ziedoja novada pašvaldībai 3000 latu, kas tika izlietoti izglītības iestāžu remontam. Ikgadējā mārketinga konkursā Password 2010 Mazsalacas meteorīts tika atzīta par 2009. gada labāko reklāmas kampaņu.
Lubezeres pagasts
Lubezeres pagasts bija viena no Talsu apriņķa pašvaldībām tā ziemeļos, Rīgas līča krastā. Robežojās ar Talsu apriņķa Ārlavas un Nogales pagastiem, kā arī Ventspils apriņķa Dundagas pagastu. Pagasta valde atradās tagadējā Rudē (tolaik Ruda, Ruduļi). Lielākās apdzīvotās vietas bija Roja un Lubezere.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Lubezeres un Rojupes ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Talsu rajonā. Mūsdienās Lubezeres pagasta teritorija iekļauta Talsu novada Ārlavas, Rojas un Lubes pagastos.
Čortkiva
Čortkiva ir apgabala nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ternopiļas apgabalā pie Seretas upes. Čortkivas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1522. gadā, kad Polijas karalis Sigismunds I atļāva Ježijam Čartkovskim dibināt pilsētu un nosaukt to savā vārdā. No 1672. līdz 1683. gadam pilsēta atradās Osmaņu impērijas sastāvā, pēc tam atgriezdamies Rečā Pospoļitā. Pēc 1772. gada Polijas Pirmās dalīšanas - Austrijas impērijā. No 1809. līdz 1815. gadam - Krievijā, vēlāk atgriežoties Austroungārijas sastāvā.
Pirmā pasaules kara laikā pilsētu ieņēma Krievijas karaspēks. 1919. gada 7./28. jūnijā Rietumukrainas Tautas republikas armija veica iesākumā veiksmīgo Čortkivas uzbrukumu. 1921. gada Rīgas miera rezultātā Čortkiva iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Gandrīz puse no pilsētas iedzīvotājiem bija poļi, bet apmēram 30% - ebreji. 1939. gadā iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova—Ribentropa paktu. 1940. gada 21./22. janvārī pilsētā notika poļu ģimnāzistu organizēta sacelšanās pret PSRS varas iestādēm. Īsi pēc Vācijas iebrukuma PSRS NKVD vietējā cietumā nošāva apmēram 800 ieslodzītos. No 1941. gada 6. jūlija līdz 1944. gada 23. martam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā. Pilsētā atradās Ukrainas kara aviācijas bāze.
Latvijas Pasts
VAS Latvijas Pasts ir galvenais, valstij piederošais pasta pakalpojumu sniedzējs, kuru dibināja 1992. gada 2. janvārī, īsi pēc neatkarības atjaunošanas. Latvijas Pasts nodrošina plašāko pasta pakalpojumu pieejamību visā Latvijas teritorijā, uzturot 620 pasta nodaļas. Uzņēmuma pamatfunkcija ir pasta un filatēlijas, pārvadājumu un ekspress pasta, finanšu, preses un mazumtirdzniecības pakalpojumu sniegšana.
Latvijas Pastam pieder divas meitas uzņēmumi: SIA Mailmaster un AS IT Latvija (kādreiz AS ''Latvijas pasta pakalpojumu tīkls). ''Latvijas Pasts ir valstij pilnībā piederošs uzņēmums, kas nodarbināja ap 4269 darbinieku 2015. gadā, un 3200 - 2020. gadā.
Vēsture
Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija 2004. gada 30. aprīlī BO VAS Latvijas Pasts izsniedza vispārējo pasta pakalpojumu licenci. Latvijas pasts ir pirmais pasta pakalpojumu sniedzējs Latvijā, kas saņēmis šādu Eiropas Savienības prasībām atbilstošu licenci. Tā paša gada 1. maijā, sakarā ar Latvijas pievienošanos Eiropas Savienībai, stājās spēkā grozījumi Pasta likumā, kas līdz 2013. gadam paredzēja pakāpenisku Latvijas pasta monopolstāvokļa samazināšanu. 2004. gada 15. jūlijā, iemūrējot topošās būves pamatos kapsulu ar vēstījumu nākamajām paaudzēm, svinīgi tika atzīmēts BO VAS Latvijas pasts jaunā pasta šķirošanas kompleksa pamatu izbūves noslēgums. Visu kompleksu bija paredzēts pabeigt 2005. gada jūlijā. 2004. gada 1. novembrī bezpeļņas organizācija valsts akciju sabiedrība Latvijas Pasts tika pārreģistrēta Komercreģistrā, kļūstot par valsts akciju sabiedrību Latvijas Pasts. 2006. gada 28. septembrī Mārupes pagastā līdzās lidostai “Rīga” atklāja pasta sūtījumu šķirošanas kompleksu.
2015. gada oktobrī Amerikas Savienoto Valstu nozīmētais pasta operators USPS (United States Postal Service) pārtrauca datu apmaiņu par sūtījumu izsekošanu ar daudziem pasta operatoriem, tajā skaitā arī ar Latvijas Pastu, pieprasot samaksu par sūtījuma datu publiskošanu.
2015. gada nogalē Latvijas Pasts noslēdz vienošanos ar Pasaules Pasta savienību (UPU) par pievienošanos papildu izsekošanas sistēmai, kā rezultātā no 2016. gada 1. janvāra par papildus samaksu klientiem būs pieejama informācija par sūtījumu izsekošanu.
Salīdzinot ar iepriekšējiem gadiem, 2015. gadā uzņēmuma apgrozījums turpināja samazināties, tai skaitā samazinājās arī darbinieku skaits. 2010. gadā uzņēmumā strādāja 6149 darbinieki, bet 2015. gada nogalē — tikai 4269 darbinieki.
2021. gadā tika sākta sadarbība ar Igaunijas pakomātu ražotāju Cleveron, lai izvērstu Cleveron 401 pakomātu tīklu (pirmais atklāts oktobrī Rīgā, pie veikala Rimi A. Saharova ielā). Turklāt Cleveron kopā ar "Latvijas Pasta" meitas uzņēmumu SIA Mailmaster plānoja izveidot atvērtu tīklu ar Cleveron piemājas pakomātiem.
Darbība
Latvijas pasta ieņēmumi 2011. gadā bija 36 730 milj. LVL (2011), un neto ienākumi 686 743 latu. 2015. gadā kopējā vērtība 52 milj. EUR. .
Īpašuma struktūra
Latvijas Pastam ir divi piederošie meitas uzņēmumi:
Pārvaldība
2019. gada Latvijas Pasta pārvaldības struktūra.
Organizatoriskās struktūras shēma
Latvijas Pasta organizatoriskā struktūra 2020. gadā :
Privatizēšanas aizliegums
Valsts un pašvaldību īpašuma privatizācijas un privatizācijas sertifikātu izmantošanas pabeigšanas likuma 17. pants aizliedz privatizēt Valsts akciju sabiedrību “Latvenergo”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas pasts”, valsts akciju sabiedrību “Starptautiskā lidosta "Rīga"”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas dzelzceļš”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas gaisa satiksme” un valsts akciju sabiedrību “Latvijas valsts meži” un šo sabiedrību akcijas nedrīkst privatizēt vai atsavināt.
Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 1999
Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva 1999 notika 2000. gada 18. februārī Dailes teātrī. Ceremoniju un koncertu vadīja Vineta Vilistere-Lāce un Ēriks Niedra.
Koncertā uzstājās Prāta Vētra, Līvi, Labvēlīgais Tips, Gunārs Kalniņš & Kristena, Rīgas Doma zēnu koris & Uģis Prauliņš, Kaimiņi, Linda Leen, Iļģi, Viktors Zemgals, Jānis Sproģis, The Hobos, Linga, Time After Time kopā ar Laimi Rācenāju & Olgu Pīrāgs, Basic Instinct, Uldis Marhilēvičs, Yana Kay, Tumsa, K.Remonts, Arnis Mednis un zviedru grupa Ego.
Vaives pagasts
Vaives pagasts ir viena no divām Cēsu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar Cēsu pilsētu, kā arī Priekuļu, Veselavas, Dzērbenes, Taurenes, Skujenes pagastu, Amatas un Drabešu pagastiem. Pagasta centrs atrodas Rīdzenē.
Daba
Vaives pagasts atrodas Vidzemes augstienes Mežoles paugurainē. Zemes virsmas augstums 150—200 m v.j.l., vairāki pauguri augstāki par 200 metriem: Ziedu kalns — 201,2 m, Lazdukalns — 225,2 m, Spilvas kalns — 236 m. Uz pagasta rietumu robežas atrodas Jurģu kalns 211,3 m v.j.l.
Pagasta kopējā platība 15354,8 ha, no tiem lauksaimniecībā izmantojamā zeme 5384,0 ha (35%), meži — 86030 ha (56%).
.gt
.gt ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Gvatemalu. Domēna sponsors ir Universidad del Valle de Guatemala, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu.
Vaives pagasts
Upes
Amata, Dzirnupe, Kaķupīte, Krīvupīte, Ķauķupīte, Mellupe, Mellužupīte, Meļļupe, Raganiņa, Raunis, Vaive, Vilkate.
.gt
Ārējās saites
Toppdomän
Vaives pagasts
Ezeri
Vaives pagastā atrodas apmēram 20 ezeru: Dziļūksnis (Dziļūkstis, Dziļūksnietis, Dziļūksnes) — 1,2 ha. Klebēķētis (Klabēķītis, Klabeku, Klebeķu) — 1,8 ha. Kalnītis — aizaudzis. Kapainītis — mazāks par 1 ha. Kūlūnu (Kuļānu) — 1,7 ha. Lambardu — mazāks par 1 ha. Lazdiņš (ietilpst arī Drabešu pagastā) — 8,9 ha, Gala — 1 ha. Gaucis (Gauču) — 11,2 ha. Lejas dzirnavu ezers uz Vaives upes — 2,1 ha. Mazuma — 25,9 ha. Rāmuļu (Raganiņas) — 2,8 ha. Raunis (Rauņa) — 2,2 ha, Vidusezers — mazāks par 1 ha.
Vēsture
Cēsu apriņķa Veismaņu pagasta teritoriju veidoja Veismaņu, Ruckas un Zeklermuiža, kurām vēlāk pievienoja daļu Cēsu mācītāja muižas. 1925. gadā pagastu pārdēvēja par Vaives pagastu. 1935. gadā pagasta platība bija 56 km² un tajā bija 920 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Vaives un Rīdzenes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Vaives ciemam pievienoja Rīdzenes ciemu. 1960. gadā Vaives ciemu pievienoja Priekuļu ciemam, bet 1975. gadā izveidoja no jauna, iekļaujot tajā daļu Priekuļu ciema un Rāmuļu ciemu. 1977. gadā daļu Vaives ciema iekļāva Drabešu ciemā, bet pievienoja vēl daļu Priekuļu ciema, savukārt 1987. gadā pievienoja daļu Skujenes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vaives pagastu kā administratīvu teritoriju apvieno ar Cēsu pilsētu Cēsu novadā.
Apdzīvotās vietas
Ģūģeri, Eicēni, Kaupēni, Krīvi, Lielmaņi, Mežmaļi, Pinderes, Pūtēji, Rāmuļi, Rāmuļu muiža, Rīdzene (pagasta centrs), Vaive, Veismaņi.
Optika
Optika ( — ‘redze’) ir fizikas nozare, kas apraksta gaismas uzvedību un īpašības, kā arī gaismas mijiedarbību ar vielu. Tā aplūko galvenās parādības, kuras saistītas ar gaismas izstarošanu, izplatīšanos un pārvēršanos citos matērijas un kustības veidos. Optikas attīstības sākumā tā pētīja tikai to starojuma daļu, kas, nonākot acī, izraisa redzes sajūtu. Šo starojumu sauc par redzamo gaismu. Mūsdienās optikas pētāmo parādību lauks ir stipri paplašinājies un tā bez redzamās gaismas aplūko arī neredzamo starojumu: infrasarkanos starus, ultravioletos starus un rentgenstarus. Bieži vien visu šo starojumu kopumu sauc par gaismu.
Optikas nozares
Optika ir visai daudzpusīga fizikas daļa, kura ļoti bagāta ar dažādām parādībām un likumsakarībām, tādēļ tai ir daudzas nozares.
Optikas nozares ir šādas:
Optikas nozīme
Optika ir viena no svarīgākajām fizikas nozarēm, kura cieši saistīta ar visām pārējām. Kaut arī tās veidošanās vēsture ilgst jau daudzus simtus gadu, arī mūsdienās tā strauji attīstās un tajā tiek atklātas arvien jaunas parādības. Optiku ļoti plaši izmanto tehnikā (tehnikā pašas precīzākās ir optiskās mērīšanas metodes), un tā ir saistīta gan ar vielas uzbūves teoriju, gan ar mācību par elektroniem, atomiem, atomu kodoliem, elementārdaļiņām utt. Izmantojot optikas sasniegumus un metodes, tiek sekmīgi veidotas un pārbaudītas praksē vielas uzbūves teorijas. It sevišķi tas ir svarīgi kodolfizikā un elementārdaļiņu fizikā. Savukārt, piemēram, spektroskopija un luminiscence sniedz ziņas par atomu un kodolu uzbūvi. Ar kombinatīvo izkliedi pēta spēku raksturu starp atomiem un molekulām. Maikelsona eksperiments un kustošu vidu optika bija eksperimentālā bāze relativitātes teorijai. Gravitācijas sarkanās nobīdes mērījumi deva iespēju pārbaudīt vispārīgo relativitātes teoriju. Gaismas kvantu ģeneratoru radīšana optikas pielietojamības robežas kā fizikālos eksperimentos, tā arī tehnikā ir ļoti paplašinājušas. Daudzus svarīgus zinātnes un tehnikas uzdevumus var veikt, pielietojot tieši optiskās parādības.
Autoceļš P103
Vēsture
2015. gada 22. janvārī pieņemts lēmums, ka autoceļa P103 posma Ziedoņi-Bauska (66,0-70,4km) seguma periodisko uzturēšanu veiks SIA "STRABAG" par līgumcenu 102,824 EUR.
Šķērsotās upes
Uzskaitījuma secībā no Bauskas līdz Dobelei:
Mūsa, Kaucīte, Īslīce, Kapupe, Svitene, Liepars, Upele, Sesava, Jodupe, Oglaine, Skursteņu strauts, Vircava, Audruve, Eleja, Lielplatones grāvis, Sidrabe, Platone, Režu strauts, Svēte, Ailes strauts, Tērvete, Skujaine, Auce, Ālave, Sesava, Bērze.
1452. gads
1452. (MCDLII) bija garais gads, kurš pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Ežupīte
Ežupīte var būt:
Lielais grizons
Lielais grizons (Galictis vittata) ir vidēja auguma sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs, kas pieder grizonu ģintij (Galictis). Grizonu mēdz saukt arī par lielo Dienvidamerikas tini. Lielā grizona tuvākais radinieks ir mazais grizons.
Lielais grizons ir plaši sastopams Dienvidamerikas teritorijā un Centrālamerikā. Ziemeļos to apdzīvotās teritorijas galējā robeža ir Meksikas dienvidi, bet dienvidos tā ir Bolīvija un Argentīnas ziemeļi. Tas apmetas gan lietus mežos, gan savannā, gan sausos, retos mežos un krūmājos. Parasti to var novērot kādas tekošas ūdenstilpes tuvumā, pie avotiņa vai nelielas upītes. Lielais grizons apmetas arī zemos kalnos līdz 1200 metriem virs jūras līmeņa.
Izskats
Lielajam grizonam kā visiem sermuļu dzimtas dzīvniekiem ir garš, muskuļots ķermenis ar īsām kājām. To aste ir salīdzinoši īsa. Ķermeņa garums kopā ar galvu ir 47—55 cm, astes garums 14,5—16 cm, svars 1,3—3,1 kg. Mātītes ir nedaudz slaidākas un mazākas par tēviņiem. Ķepas platas, ar gariem nagiem, kas tiek lietoti, lai labāk satvertu medījumu, un starp pirkstiem ir daļēja peldplēve. Acis ir mazas un melnas, bet, atstarojot gaismu, tās izskatās zilganzaļas. Ausis ļoti mazas, pieglaustas pie galvas. Zobi lieli un spēcīgi.
Kažoka krāsa visai ķermeņa augšdaļai ir sudraboti pelēka, bet kājas, purns, pakakle un vēders melni. Balta josla sejā izceļ uzacu daļu, tieši virs acīm un stiepjas visa kakla garumā, reizēm līdz pleciem, atdalot melno pakakli no pelēkās augšdaļas. Kažoka matojums ir garš un mīksts.
Uzvedība
Grizoni ir veikli lodātāji un kāpelētāji, tādēļ tie bieži apmetas akmeņu krāvumos, kā arī grizons vienmēr apmetas ūdens tuvumā. Pateicoties daļējām peldplēvēm starp pirkstiem, tie ir labi peldētāji.
Barība
Grizoni ir tipiski plēsēji, un galvenokārt pārtiek no gaļas. Grizoni medī gan naktī, gan dienā, bieži nelielās grupās. Ikviens mazāks dzīvnieks par grizonu ar kļūt par tā medījumu, kā ķirzakas, čūskas, vardes, putni, peles, šinšillas un citi grauzēji. Grizoni tāpat izēd no ligzdām olas un apēd kādu augli.
Vairošanās
Novērojumi dabā liecina, ka mazuļi lielajiem grizoniem var dzimt martā, augustā, septermbrī un oktobrī. Parasti piedzimst 2—4 mazuļi. Diemžēl grizonu pētījumi nav pietiekami, līdz ar to faktu materiāls ir ļoti skops.
Mācība un derības
Mācība un derības ir oficiālie Pēdējo dienu svēto Jēzus Kristus baznīcas (sadzīvē saukti mormoņi) svētie raksti. Grāmata pirmoreiz publicēta 1835. gadā Ohaio štatā, ASV. Pamatā grāmatu "Mācība un derības" ir rakstījis baznīcas dibinātājs Džozefs Smits, kaut arī 3 nodaļas, un divas oficiālās deklarācijas ir uzrakstītas vēlāk pēc Džozefa Smita nāves. "Mācība un derības" kopumā sastāv no 138 nodaļām un 2 oficiālajām deklarācijām. 135, 136, 138 nodaļās ietvertos rakstus ir rakstījuši citi baznīcas vadītāji.
Grāmatā aprakstīti baznīcas sakramenti, rituāli un baznīcas administratīvā struktūra. Tie veidojušies no reālām dzīves situācijām agrīnajā baznīcas attīstībā, kas prasīja jaunus likumus un struktūras noformējumus. Kopš tā laika, kad Džozefs Smits izdarīja pēdējos ierakstus šajā grāmatā, baznīca ļoti stingri ievēro šos norādījumus.
By the Way
"By the Way" ir astotais amerikāņu alternatīvā roka grupas Red Hot Chili Peppers studijas albums, kurš ir izdots. Tā pirmajā pārdošanas nedēļā tika nopirkti 282 000 albuma kopiju un tas sasniedza otro vietu Billboard 200.
Kvantu dators
Fizikālās realizācijas
Ir veikti veiksmīgi eksperimenti, kas parāda, ka kvantu skaitļošanas operācijas ir iespējams veikt ar nelielām kvantu sistēmām. Būtiskākais šķērslis lielāku kvantu datoru izveidei ir dekoherence (angliski: decoherence).
Kvantu algoritmi
Ir izstrādāti teorētiski algoritmi, kas izmanto kvantu datoru īpašās iespējas. Nozīmīgākie no tiem ir Šora algoritms skaitļu sadalīšanai pirmreizinātājos un Grovera algoritms meklēšanai nesakārtotā datubāzē. Ja zinātniekiem izdosies izveidot liela mēroga kvantu datorus, tad ar to palīdzību noteikta veida problēmas būs iespējams atrisināt daudz ātrāk par jebkuru klasisko datoru. Tas apdraudētu pastāvošo kriptosistēmu (piemēram, RSA) drošību.
Kvantu skaitļošana Latvijā
Latvijā ar kvantu skaitļošanu nodarbojas vairāki pētnieki Latvijas Universitātē, tajā skaitā Rūsiņš Mārtiņš Freivalds , Juris Smotrovs un Andris Ambainis, kas 2003. gadā postulēja t.s. kvantu klejošanas metodi. Latvijas Universitātes zinātnieki profesora Ambaiņa vadībā koordinē lielus Eiropas pētniecības projektus kvantu skaitļošanā.
Ternopiļa
Ternopiļa (uk) jeb Ternopole (ru) ir pilsēta Ukrainas rietumos pie Seretas upes, Ternopiļas apgabala centrs.
Vēsture
Pilsētu Polijas-Lietuvas sastāvā 1540. gadā dibinājis Jans Tarnovskis. Pēc 1772. gada Polijas Pirmās dalīšanas — Austrijas impērijā. No 1809. līdz 1815. gadam - Krievijā, vēlāk atgriežoties Austroungārijas sastāvā.
No 1918. gada 22. novembra līdz 30. decembrim Ternopiļa bija Rietumukrainas Tautas republikas pagaidu galvaspilsēta, bet no 1920. gada 8. jūlija līdz 21. septembrim — padomju Galīcijas PSR galvaspilsēta. 1921. gada Rīgas miera rezultātā Ternopiļa iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu. No 1941. gada 2. jūlija līdz 1944. gada 15. aprīlim atradās vācu okupācijā. Pilsēta smagi cieta kaujās, jo šeit tika ielenkts vācu armijas grupējums. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. 1990. gada 20. martā Ternopiļas pilsētas padome bija pirmā valstī, kas balsoja par Ukrainas nacionālās simbolikas — karoga, ģerboņa un himnas atjaunošanu. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Izglītība un zinātne
Pilsētā atrodas tehniskā universitāte, medicīnas universitāte un ekonomiskā universitāte. Šeit atrodas sistēmas GLONASS telemetrijas stacija.
Cilvēki
Ternopiļa ir poļu filozofa Kazimeža Ajdukeviča (Kazimierz Ajdukiewicz, 1890—1963), poļu generāļa Francišeka Klēberga (Franciszek Kleeberg, 1888—1941) un politiķa Jaroslava Stecko (Ярослав Стецько, 1912—1986) dzimtā pilsēta.
Berežanu rajons
Berežanu rajons ir Ukrainas Ternopiļas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ternopiļas apgabala Zborivas, Kozovas un Pidhajcu rajoniem, Ļvivas apgabala Peremišļanu un Zoločivas rajoniem, kā arī Ivanofrankivskas apgabala Rohatinas rajonu.
Berežanu pievārtē dzimis Polijas maršals Edvards Ridzs-Smiglijs (Edward Rydz-Śmigły, 1886-1941).
Pietura
Pietura jeb pieturvieta ir noteikta vieta pilsētā vai ārpus tās, kur regulāri pietur sabiedriskā transporta līdzekļi, lai izlaistu vai uzņemtu pasažierus.
Pieturu veidi
Ir divu veidu pieturas:
Pieturu atrašanās veidi
Ir dažādi pieturu atrašanās veidi: Šāda veida pietura neatrodas uz ielas braucamās daļās, bet gan tās malā speciāli izbūvētā paplašinājumā. Iekāpšana un izkāpšana no transportlīdzekļa norit, netraucējot satiksmi.
Šāda veida pietura atrodas uz speciāli izbūvētas drošības saliņas. Lai pasažieris nokļūtu šādā pieturā, viņam nākas šķērsot brauktuvi. Tāpēc pārsvarā pie šādām pieturām tiek uzstādīti luksofori, arī pati saliņa no brauktuves ir norobežota ar drošības joslu. Pārsvarā šāda veida pieturās apstājas tramvaji.
Ietve līdz sliedēm ir vorgezogen jeb sliedes ir pie tās verschwenkt. Šis ir visdrošākais pieturas veids, jo pasažieriem, iekāpjot vai izkāpjot no transportlīdzekļa, nav jāšķērso brauktuve.
Starp sliedēm un ietvi esošā brauktuve tiek paaugstināta, līdz ar to cilvēkiem ir vieglāk nokļūt transporta līdzeklī. Bieži pieturas vai pieturu saliņas tiek ierīkotas vietās, kur tās ir labi pārredzamas un parasti šādās vietās ir ieviesti ātruma ierobežojumi. Ir arī pieturas, kurās, lai nodrošinātu drošu pasažieru iekāpšanu/izkāpšanu no transportlīdzekļa, pirms tām tiek uzstādīts luksofors.
Lielpilsētās bieži sabiedriskā transporta pieturās atrodas arī nojumes. Pārsvarā pie šādām nojumēm atrodas arī biļešu automāti. Tāpat pie nojumēm ir izvietots arī attiecīgo maršrutu kustības grafiks un daudzveidīga informācija par attiecīgās pilsētas transporta sistēmu, tādējādi potenciālie pasažieri tiek iepazīstināti ar maršrutiem, cenām un attiecīgo maršrutu kustības grafikiem. Pieturu nojumes var pastāvēt, jo uz tām tiek izvietoti arī reklāmu plakāti, par kuru izvietošanu maksā attiecīgā firma. Šīs pieturu nojumes bieži bojā arī vandaļi.
Sabiedriskais transports šādās pieturās apstājas vai piebrauc klāt pie tām, ja ir pieprasījums. Parasti cilvēks, izmantojot telefonu, paziņo par to, ka vēlas iekāpt sabiedriskajā transportā šāda veida pieturā. Ja cilvēkam nav līdzi telefona, ir iespējams "izsaukt transportu" uz šo pieturu, jo pieturā atrodas neliels ekrāns zem kura ir dažas pogas (taustiņi). Parasti šādas pieturas ir arī apgaismotas. Dažās valstīs, piemēram, Nīderlandē šādas pieturas ir ierīkotas lielceļu malās. Tur cilvēks pieturā nospiež attiecīgu pogu, tā rezultātā tiek pārraidīts signāls, kas liek aptuveni 100 metru pirms pieturas esošajam uzrakstam mirgot. Tādā veidā vadītājs tiek informēts par to, ka nākamajā pieturā kāds vēlas iekāpt transportlīdzeklī, vadītājs var laikus samazināt ātrumu, kā arī bez problēmām nobraukt nost no lielceļa.
Divkāršajās pieturās var apstāties divi vai vairāk transportlīdzekļi. Ja pieturā apstājas vairāki transportlīdzekļi, tad pasažieriem, izkāpjot no pēdējā, ir jāmēro diezgan garš ceļš līdz pirmajam.
Tramvaju un autobusu pieturu tuvumā, ja tām nav drošības saliņas, darbojas citādāki ceļu satiksmes noteikumi. Pārsvarā šie noteikumi attiecas uz ātruma ierobežojumu, apdzīšanu un stāvēšanu.
Viltus pieturas
Vācijā pie veco ļaužu mājām vai slimnīcām nereti tiek izvietotas neīstas pieturas, lai cilvēki, kuri slimo ar plānprātību, domātu, ka viņi gaida autobusu vai citu transportlīdzekli, kas viņus aizvedīs uz iedomāto galamērķi. Tā viņi var gaidīt autobusu ilgstoši, bet tiklīdz kā slimnīcas personāls atklāj, ka viņi ir pazuduši, tas viņus aizgādā no pieturas atpakaļ uz palātu. Daudzas pieturas ir izlīmētas arī ar vecām reklāmām un tajās ir izvietoti 30 gadu veci kustības saraksti.
Atis Auzāns un Daugavpils Oranžais koris
Personāls
Albuma ierakstā piedalījās:
Noras samtenis
Noras samtenis (Lasiommata maera) ir raibeņu dzimtas (Nymphalidae) Latvijā dzīvojoša tauriņu suga. Noras samtenim ir ļoti plašs izplatības areāls, aptverot lielāko daļu Eiropas, Āzijas rietumus un Ziemeļāfriku. Tas sastopams, sākot ar Eiropas rietumiem, un virzienā uz austrumiem turpinās līdz Sibīrijas rietumiem un Tjanšanam. Noras samtenis Eiropā nav sastopams Britu salās, Nīderlandē un Vidusjūras salās.
Latvijas Nacionālā projektu vadīšanas asociācija
Latvijas Nacionālā projektu vadīšanas asociācija (LNPVA) ir starptautiski atzīta profesionālā projektu vadītāju organizācija Latvijā. Latvijas Nacionālā projektu vadīšanas asociācija apvieno dažādu nozaru pārstāvjus, kuri tiešā vai netiešā veidā ir saistīti ar projektu vadību. Dibināta ar mērķi veicināt profesionālas projektu vadīšanas jomas attīstību Latvijā, paaugstināt projektu vadības profesijas nozīmi, kā arī veicināt projektu vadītāju konkurētspēju kā vietējā, tā starptautiskajā apritē. Organizācijas darbības virzieni ir nodrosināt standartus, sertifikāciju, izpēti un zinātnisko darbību, izglītību un profesionālo apmācību, jauniešu komandas un izcilības balvas.
Kopš 1999. gada 18. septembra Latvijas Nacionālā projektu vadīšanas asociācija ir Starptautiskās projektu vadīšanas asociācijas biedre. LNPVA ir vienīgā organizācija Latvijā, kurai uzticēts veikt Starptautiskās projektu vadīšanas asociācijas organizēto 4 līmeņu projektu vadītāju sertifikāciju. Šī ir starptautiska projektu vadītāju sertifikācijas sistēma, kas tiek atzīta vairāk nekā 55 pasaules valstīs.
Noras samtenis
Morfoloģija
Noras samtenis ir vidēji liels dienas tauriņš, kura spārnu plētums ir 42—53 mm. Mātītes parasti ir lielākas nekā tēviņi. Spārni no virspuses ir brūni vai pelēkbrūni, kas rotāti ar gredzenveida actiņām. Uz priekšspārniem ir pa vienai lielai acij ar diviem baltiem punktiem centrā, bet uz aizmugurējiem spārniem vairākas mazākas actiņas, kas rindojas gar spārna malu. Actiņas ir melnas ar baltu punktu centrā, bet apkārt tām ir sarkanīgi oranžs gredzens. Priekšspārni reizēm zem dekoratīvās actiņas var būt ar oranžīgu toni. No apakšpuses priekšspārni ir brūni, kuru galos ir viena liela acs. Aizmugurējie spārni no apakšas ir pelēki, kuriem centrālajā daļā ir divas viļņveida šķērslīnijas, bet gar spārna malu rinda ar melni-pelēkām gredzenveida actiņām. Ārējais gredzens ir viegli dzeltenīgs.
Ekoloģija
Noras samteņi mājo skrajos, akmeņainos mežos ar sausām pļaviņām un laucītēm. Atkarībā no izplatības reģiona tie mājo līdz 3700 metriem virs jūras līmeņa. Abu dzimumu tauriņi barojas ar dažādu ziedu nektāru. To lidojums ir ātrs. Noras samteņus lidojam var novērot no jūnija līdz augustam. Siltās dienās tēviņi lido, meklējot mātītes, vai tie ieņem saulainu novērošanas laukumiņu uz kāda akmens vai krūma pacēluma galā. Laukumiņu tēviņš aizstāv no citiem tēviņiem. Vasaras beigās izšķiļas kāpuri, kas barojas ar dažādām graudzālēm. Iecienītākie ir ūdenszāles, smilgas, ciņusmilgas, zemzālītes, meduszāles, ciesas, vilkakūlas, mieži un citas graudzāles. Noras samtenis pārziemo kāpura stadijā.
Es skrienu (dziesma)
"Es skrienu" tika ierakstīta vairākās valodās, tai skaitā angļu, igauņu un krievu valodā. Dziesmas versija igauņu valodā "Ma Jooksen" iekļuva Igaunijas radiostacijas "Elmar" Top 10, vēl tā iekļuva Lietuvas radiotopā.
Dziesmas videoklips tika prezentēts LNT raidījuma "Tautas Balss" tiešraidē singla izdošanas dienā. Videoklipa režisore ir Aija Strazdiņa, operators: Uvis Burjāns. Dziesma pēc Latvijas lielākā mp3 veikala doremi.lv pārdošanas datiem tika atzīta kā vispirktākā dziesma Latvijā 2010. gadā.
Lubāna līdzenums
Lubāna līdzenums ir liels līdzenums Lubāna ezera apkārtnē. Tas atrodas Austrumlatvijas zemienes ziemeļrietumu un vidusdaļā. Rietumos un ziemeļrietumos tas robežojas ar Gulbenes paugurvalni un Vidzemes augstieni, ziemeļos un austrumos — ar Ziemeļlatgales pacēlumu, bet dienvidos pa līniju Meirāni — Barkava — Praulienas stacija saskaras ar Vidusdaugavas zemieni.
Reljefs
Līdzenuma pamatā ir labi izteikts, noslēgts pamatiežu virsas pazeminājums. To veido augšdevona smilšakmens, kuru uz dienvidiem no līnijas Meirāni - Zvidziena - Bērzpils nomaina dolomīts. Pamatiežu virsa Lubāna ezera apvidū paceļas 80 - 85 m, bet virzienā uz rajona malām līdz 100 m vjl. Dienvidrietumos no Lubānas pilsētas pamatiežu virsu šķērso kāda līdz 20 m dziļa aprakta ieleja. Pamatieži pārklāti ar apmēram 7 - 15 m biezu kvartāra nogulumu segu, kas sastāv no pēdējā apledojuma akmeņainā smilšmāla; apraktajā ielejā zem šīs segas atrodas vecāku nogulumu kompleksi. To visu sedz limnoglaciāla smilts un smilšmāls, kurus Lubāna ezera apvidū savukārt pārklājušas ezera dūņas un kūdra.
Līdzenuma virsa atrodas zemāk par apkārtni un tās augstums sasniedz 92 - 96 m, bet ziemeļdaļā, gar Pededzi, tas pieaug līdz 102 m virs jūras līmeņa. Tai ir raksturīgs lēzens, limnoglaciālas mālsmilts akumulācijas līdzenuma reljefs. Šī stipri pārpurvotā līdzenuma vienveidību pārtrauc gan nelieli lēzeni pacēlumi, kuru relatīvais augstums 5 - 8 m, gan arī kāpu rindas. Liels kāpu masīvs atrodas Kaļņa ezera rajonā, kur sirpjveidā izliektie kāpu vaļņi ir 1,2 km gari un to relatīvais augstums 5 - 25 m. Lubāna līdzenuma rietumdaļā viļņotais reljefs paceļas 110 - 120 m vjl. Vietām tas pāriet lēzenu pauguru reljefā, ko veido izskalots akmeņains smilšmāls, nereti ar laukakmeņiem virspusē, atsevišķiem plankumiem sastopamas rupjgraudainās ledāja kušanas ūdeņu smiltis.
Lubāna līdzenumā gandrīz neizpaužas tagadējās erozijas process un upes tek pa līdzenuma virsu 1 - 2 m dziļi iegrauztās ielejās. Tikai gar Pededzi stiepjas lēzens, pārpurvots, apmēram 0,5 km plats un 3 m dziļš pazeminājums. Aiviekste, pakāpeniski iegraužoties, šķērso līdzenuma malu 5 - 7 m dziļā ielejā.
Purvi
Līdzenais reljefs un relatīvi zemais rajona stāvoklis stipri apgrūtina virsējo ūdeņu noteci, tāpēc Lubāna līdzenumā noris pārpurvošanās procesi un plaši izplatīti purvi. Šī apstākļa, kā arī samērā nelielā nokrišņu daudzuma dēļ gada noteces slāņa biezums ir 220 - 260 mm. Rajonu drenē Daugavas labā krasta pieteka Aiviekste, kas iztek no Lubāna ezera un līkumo viszemākajā rajona daļā. Aiviekstes pietekas - Rēzekne, Malmuta, Iča, Balupe, Liede, Kuja u.c. - nes ūdeni no blakus rajoniem, un to lejteces šķērso Lubāna līdzenumu. Lielu daļu šī līdzenuma aizņem purvi, kas gredzenveidā apjož ezeru. Pārsvarā ir zemie zāļu purvi, bet daļa purvu kopā ar pārpurvotām pļavām ir pārejas tipa, kā, piemēram, Salas purvs (62,3 km2), kas atrodas uz austrumiem no Lubāna ezera. Ziemeļdaļā un līdzenuma rietumos izveidojušies sūnu purvi, piemēram, Baltie klāni (40,6 km2) Pededzes lejtecē, Olgas purvs (35,4 km2) Kujas un Liedes ūdensšķirtnē u.c.
Daudzie purvi un Lubāna ezers palēnina pavasara ūdeņu noteci, tāpēc ūdenslīmeņa maksimums šajā rajonā ilgst no aprīļa līdz jūlija beigām. Tāda ūdens noteces aizkavēšanās rada nepieciešamību pēc plašiem meliorācijas darbiem.
Meži
Blakus purvu masīviem vai slapjām pļavām lielu teritorijas daļu aizņem meži, kas pēc augšanas apstākļu tipa pieder galvenokārt pie slapjiem mētrājiem un gāršām. Rajona rietum- un ziemeļadļa agrāk bija klāta skuju koku-platlapju mežiem. Vēl tagad vietām aug egļu vēri ar lazdu puduriem, bet gar Pededzi vairākās vietās sastopami ozolu puduri. Plaši izplatīti arī bērzu un apšu meži. Mitrākās vietās aug priežu mētrāji, bet ezera rajonā - slapjie mētrāji. Lai gan klimatiskie apstākļi (lielais aktīvā siltuma daudzums, relatīvi sausais klimats) ir samērā labvēlīgi lauksaimniecības attīstībai, tomēr slikto drenēšanas apstākļu dēļ rajons saimnieciski apgūts samērā vāji. Saimnieciski apgūtās platības atrodas paceltās, relatīvi labāk drenētās vietās, it sevišķi Aiviekstes augštecē, Gulbenes vaļņa un Vidzemes augstienes piekājē.
Senās apmetnes
Akmens laikmetā Lubāna līdzenums bija viens no visblīvāk apdzīvotajiem Latvijas reģioniem. Arheoloģiskajos izrakumos Osas, Ičas, Piestiņas un Upesgala apmetnēs atrastas vēlā mezolīta, agrā un vidējā neolīta (5600. - 2300. gadu p.m.ē.) perioda senlietas. Atradumi liecina par šo apmetņu iedzīvotāju piederību Narvas kultūrai, vēlāk Ķemmes-bedrīšu kultūrai.
Šumera
Šumera ir senākā zināmā civilizācija cilvēces vēsturē, kas pastāvēja Senajā Divupē no aptuveni 4100. līdz 1750. gadam pirms mūsu ēras (p.m.ē.) Mezopotāmijas dienvidu daļā. Ilgu laiku Šumeras teritorija nebija vienota valsts, tā sastāvēja no vairākām neatkarīgām pilsētvalstīm, kuras vienoja tirdzniecība, kā arī kopīga valoda un kultūra.
Pasaules vēsturē šumeru civilizācija iegājusi ar to, ka tā ieviesa vēl vienu no visu laiku civilizāciju lielākajiem jaunievedumiem — rakstību (ķīļraksts), kura ļāva fiksēt un uzkrāt informāciju, zināšanas, kā arī pavēra ceļu uz izglītību. Uzskata arī, ka šumeri ir izgudrojuši riteni.
Izcelsme
Ap 5. gadu tūkstoti pirms mūsu ēras Divupes dienvidu daļā apmetās ubaīdu cilts. Sākotnējās apmetnes pakāpeniski izvērsās par svarīgākajām šumeru pilsētām — Eridu, Isinu, Kišu, Kulabu u.c. Ubaīdu zemēs apmēram ap 3500. gadu pirms mūsu ēras sāka apmesties semītu valodās runājoši klejotāji no Arābijas pussalas tuksnešiem. Ienācēji apmetās tuvu ubaīdu apmetnēm un pilsētām vai arī kļuva par pastāvīgiem šo pilsētu iedzīvotājiem.
Ap 3250. gadu pirms mūsu ēras reģionā ienāca cita cilts, iespējams no Mezopotāmijas ziemeļaustrumiem. Ienācēji, kuri kļuva pazīstami kā šumeri, runāja aglutinatīvā valodā, kas nebija līdzīga nevienai citai tuvāko apkārtējo reģionu valodai. Atnākot šumeriem, Senā Divupe drīz kļuva par bagātu, pārtikušu zemi, bet šumeru valoda tika pieņemta par galveno šīs zemes valodu.
Šumeru jaunievedumi
Šumeri izveidoja plašu tirdzniecības tīklu, kas ietvēra Levantu, Sīriju, Irānu, Bahreinu un pat Indas upes ieleju. Jādomā, ka tieši rakstība un matemātika, līdz ar riteņa izgudrošanu, bija izšķirošie faktori, kas ļāva tirdzniecībai izvērsties par mērķtiecīgu, organizētu darbību. Svarīgais nav tas, kam pieder „autortiesības” uz visiem šiem izgudrojumiem un jaunievedumiem, bet gan tas, ka to sakritība vienā laikā un vietā veicināja tik milzīgu lēcienu progresā, kādu cilvēces attīstībā nemaz nav bijis tik daudz.
Rakstība
Primitīvā formā rakstība Urukā un citās šī reģiona pilsētās pastāvējusi jau pirms šumeru ierašanās. Tirdzniecībai rakstība bija nepieciešama, jo pieaugot transakciju skaitam palielinājās kļūdu un krāpšanas iespējamība. To varēja novērst tikai ieviešot preču kustības uzskaiti. Lai gan ir saglabājušies arī atsevišķi literatūras darbi, pirmie šumeru rakstības piemēri — aprakstītas un pēc tam krāsnī apdedzinātas māla tāfelītes — liecina, ka šo vienu no diženākajiem civilizācijas sasniegumiem tomēr izsauca drīzāk saimnieciska nepieciešamība, nekā vēlēšanās aizpildīt brīvo laiku vai pārsteigt laikabiedrus ar dzejas vai prozas sacerējumu. Katrā ziņā minētās māla tāfelītes izrādījās nekas cits, kā preču saraksti, pavadzīmes un cita līdzīga rakstura komerciāla „dokumentācija”.
Skaitīšanas sistēma
Tas pats sakāms par pirmajiem zināmajiem matemātikas pielietošanas piemēriem. Pasaule ir parādā šumeriem par pirmās, lai arī vēl primitīvas, skaitīšanas sistēmas izgudrošanu. Saprotams, ka bez tās viņi nevarēja iztikt, tiklīdz aizsākās pirmie vairāk vai mazāk regulārie tirdzniecības darījumi. Līdz ar to sākotnēji tā bija saimnieciska nepieciešamība, kas veicināja rakstības un matemātikas izveidošanos. Savukārt, šīs zināšanu jomas deva spēcīgu impulsu tirdzniecības un citu ekonomikas nozaru straujai attīstībai.
Celtniecība
Vispārēja uzplaukuma apstākļos pieauga arī iedzīvotāju skaits, attīstījās Šumeras pilsētas. Tā bija vēl viena saimnieciska nepieciešamība, kas daudzās jomās radīja jaunievedumus, tai skaitā celtniecībā. Piemēram, akmeni kā dabīgu celtniecības materiālu Šumerā izmantot nevarēja, jo tā vienkārši nebija. Maz bija arī kokmateriālu. Tādēļ sākotnēji kā pirmais celtniecības materiāls tika izmantoti saulē izkaltēti dubļu ķieģeļi. Taču vēlāk tika apgūta ķieģeļu apdedzināšanas tehnika un Šumeras patstāvības beigu posmā ķieģeļu izgatavošanas tehnoloģija jau bija sasniegusi pietiekami augstu pakāpi, lai šumeri spētu būvēt arī samērā monumentālas būves — tempļus un pat pilsētu aizsardzības mūrus.
Stikls un bronza
Tomēr, ne vienmēr vietējā izejmateriāla trūkums kļuva par šķērsli tās vai citas saimniecības nozares attīstībai. Palīgā nāca arī atjautība un uzņēmība, jaunievedumi. Tā, vēl par vienu šumeru izgudrojumu tiek uzskatīts stikls, kuru viņi izgatavoja no obsidiāna, lai gan arī šī izejviela pašā Šumerā nebija pieejama — to ieveda pārsvarā no Anatolijas pussalas.
Tas pats sakāms arī par bronzas izstrādājumu izgatavošanu, kuru šumeri aizsāka vēl trešās tūkstošgades sākumā pirms mūsu ēras, lai gan arī šinī gadījumā attiecīgie izejmateriāli uz vietas nebija atrodami.
.il
.il ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Izraēlu. Domēns izveidots 1985. gada 24. oktobrī. Tas bija trešais valsts augšējā līmeņa domēns pēc .us un .uk izveidošanas. Domēna sponsors ir Izraēlas Interneta biedrība, bet domēnu reģistrēšanu nodrošina Izraēlas Interneta asociācija.
Šumera
Akadas periods
Neskatoties uz šo inovāciju vilni, Šumera tomēr nespēja ilgi pastāvēt. Starp Šumeras pilsētām un to vietējiem valdniekiem sākās nemitīgas cīņas par varu, kas aizkavēja vienotas valsts izveidošanos. Tieši otrādi — šumeru zemes pakāpeniski novājinājās, kamēr tās iedzīvotāji vairs nebija spējīgi aizstāvēt to pret ārējiem ienaidniekiem.
.il
Ārējās saites
Toppdomän
Šumera
Akadas periods
Tā Šumerā ap 2330. gadu pirms mūsu ēras iebruka kāda liela semītu valodā runājoša cilts. Sastopoties ar augsti attīstītu saimniecību, prasmīgu un strādāt spējīgu, tai pat laikā ne pārāk agresīvu tautu, šī cilts nebija ieinteresēta to iznīcināt. Ienācēji apmetās Šumerā un drīz vien saplūda ar tās pamatiedzīvotājiem. Rezultātā izveidojās savdabīgs etnisks hibrīds, ko dēvē par Šumeras-Akadas valsti. 2400.-2350. gadā p.m.ē. Akadas valdnieks Sargons pakāpeniski pakļāva Ūru un citas lielākās šumeru pilsētas, izveidojot lielvalsti, kurā viņš valdīja apmēram 55 gadus. Sargons bija ne vien talantīgs karavadonis, bet arī labs diplomāts un spīdošs organizators. Pakļaujot šumerus viņš vairāk lietojis diplomātiju nekā brutālu spēku. Piemēram, viņš nekad nevērsās pret šumeru reliģiju, tieši otrādi, šumeru dievībām tika būvēti tempļi un uzturēti tradicionālie kulti. Tādēļ šumeru pakļaušanu Sargonam nebūtu korekti uzskatīt par šumeru civilizācijas bojāeju, drīzāk par jaunu tās attīstības posmu. Sargons izdarīja to, ko nebija spējuši paši šumeri, neskatoties uz daudzajiem viņu talantiem un spējām — viņš izveidoja vienotu valsti. Viens no šīs valsts atribūtiem, kas ir aktuāls arī daudzās mūsdienu valstīs, bija garīgās un laicīgās varas nošķirtība, to funkciju distancēšanās.
Cita, ne mazāk svarīga respektablas valsts iezīme ir militārs spēks. Šajā jomā Sargons uzskatāms par vienu no ģeniālākajiem inovatoriem. Viņš izveidoja profesionālu armiju, kuras kodols bija falangas — organizētas un apmācītas militāras vienības, bruņotas ar standarta ieročiem. Vairākās rindās nostādīta falanga, kas lēni, bet neatvairāmi, ar priekšā nolaistu pīķu mežu un aizsegušies ar vairogiem virzījās virsū pretiniekam, vēl daudzu nākamo gadsimtu laikā bija praktiski neatvairāmas.
Ne mazāk efektīvas par falangām bija ar lokiem un bultām bruņotas strēlnieku vienības — arī, kā domā, Sargona jaunievedums. Ja falangas galvenās priekšrocības izpaudās uzbrukumā, tad loku strēlnieki bija neaizstājami aizsardzībā. Tādējādi Sargonam izdevās veiksmīgi atrisināt vienu no galvenajām daudzu arī vēlāku valstu militārajām problēmām — uzbrukuma un aizsardzības potenciāla līdzsvarošanu. Pamatvilcienos šādi organizēts karaspēks, kaujas taktika un stratēģija saglabājās daudzus gadsimtus. Arī vēlākie grieķu hopliti un romiešu leģioni bija Sargona militāro inovāciju uzlaboti un pilnveidoti varianti. Šīs Sargona inovācijas deva bagātīgus augļus. Tā, kad viņš bija nostiprinājies Šumerā, pārveidojot to par labi organizētu valsti ar spēcīgu armiju, viņš sāka paplašināt savas teritorijas Irānas un Sīrijas virzienos. Iekarotajās zemēs Sargons nozīmēja savus pārvaldniekus. Sargona ekspansijas virzieni nebija izvēlēti nejauši. Viņš virzīja savu karaspēku uz vietām, kuras bija bagātas ar metāliem, celtniecībā derīgiem akmeņiem, koksni un citiem saimnieciskai attīstībai nepieciešamajiem resursiem.
Sargons veicina impērijas ekonomikas attīstību, balstoties arī uz tālredzīgi izveidotu administratīvo aparātu, kura pamatā bija viņa nozīmēti teritoriju un pilsētu pārvaldnieki un, kuri bija tieši atbildīgi par valsts apgādi ar nepieciešamajiem resursiem. Pārvaldnieki drīkstēja daļu no resursiem, kā arī nodokļiem, ko viņi sagādā valsts vajadzībām, paturēt sev. Viņi kļuva arvien bagātāki, taču labi zināja, ka par visu viņiem jāpateicas savam valdniekam, tādēļ bagātāka kļuva arī valsts. Pats Sargons kļuva par pirmo absolūto monarhu vēsturē. Viņš mira 2279. g.p.m.ē., nododot savam dēlam Rimušam plaukstošu valsti. Pietiekami plašu valsts aparātu nevar izveidot, ja nepastāv vidējais slānis. Tāds Šumerā-Akadā arī bija izveidojies. Lielākā to daļa bija tirgotāji, kas, izplešoties impērijas teritorijai, arvien vairāk paplašināja savu preču apgrozījuma sfēru, apjomu un dažādību. Zemāk — sociālās piramīdas pakājē bija brīvie cilvēki, serfi un vergi. Līdz ar to Šumeras Akadas sabiedrība bija daudzslāņaina, dziļi strukturēta, katra tās daļa ar zināmu, valstī noteiktu statusu.
Sabrukums
Šumerā-Akadā pēc Sargona nāves arvien biežākas kļuva iekšējās nesaskaņas un cīņa par varu. Tiesa, Sargona nāve un līdzvērtīga viņa sekotāja trūkums nebija vienīgais Šumeras-Akadas posta cēlonis. Mezopotāmijas ziemeļu daļā izcēlās katastrofāls sausums, kas bija saistīts ar noturīgākām negatīvām klimata izmaiņām un tas ilga apmēram 300 gadu. Līdz galējam izmisumam nonākušo ziemeļu Mezopotāmijas lauksaimnieku un izbadējušos pilsētnieku pūļi lauzās uz dienvidiem laupot un dedzinot visu, kas gadījās ceļā. To izmantoja kaimiņu ciltis, kuru dzīves apstākļi jādomā arī bija jūtami pasliktinājušies. Tā, īsi pirms 3. gadu tūkstoša pirms mūsu ēras beigām, Šumerā-Akadā no tuksneša rietumos iebruka klejojoša nomadu cilts — amorīti. Zemē sākās haoss, ko izmantoja Elamas valsts austrumos no Tigras upes — to karapulki Divupes ielejā iebruka 2004. gadā p.m.ē. Neskatoties uz ilgstošām jukām, kariem un postu, Šumeras-Akadas civilizācijas sasniegumi neizzuda vēstures drupās — šī civilizācija transformējās kādā citā sabiedrībā — Babilonijā.
Atašiene (nozīmju atdalīšana)
Atašiene var būt:
Mērīšana
Mērīšanas veidi
Mērīšanu var veikt divos veidos, tas ir, tieši izmērot fizikālo lielumu, vai arī netieši, izmērot citus lielumus, un tikai tad noskaidrojot mērāmā lielumu skaitlisko vērtību.
Tiešā mērīšana
Tiešajā mērīšanā mērījumu iegūst, uzreiz to nolasot no mērierīces. Atkarībā no tā, vai vērtība tiek iegūta tieši no mērierīces rādījuma vai pēc izmēra novirzes no iestatītā mēra, tiešo mērīšanu iedala absolūtajā (mērījumu nolasa kā mērierīces rādījumu) un relatīvajā mērīšanā (mērījumu iegūst, summējot iestatīto izmēru un mērierīces uzrādīto rādījumu, kas ir novirze no iestatītā izmēra). Relatīvo mērīšanu izdevīgi lietot lielsēriju ražošanā.
Tiešā mērīšana ir arī priekšmetu skaitīšana.
Skaitīšana
Kā skaitīšanas piemēru var minēt nogriežņa AB mērīšana. Par mēra vienību tiek pieņemts nogrieznis CD un, sākot no punkta A, pakāpeniski tiek atlikts nogrieznis CD uz nogriežņa AB tā, lai CD=AA1=A1A2=...=An-1N. Tad ir iespējami divi varianti:
Pirmajā gadījumā nogriežņa AB garumu izsaka naturāls skaitlis n.
Otrā, vispārīgajā gadījumā uz nogriežņa NB analogi atliksim nogriežņa CD vienu desmitdaļu, t.i., tādu nogriezni, kurš ir 10 reizes ietilpst mēra vienībā CD. Ja mēra vienības desmitdaļa ietilpst pirmajā atlikumā NB n1 reizi un rodas jauns atlikums, tad to savukārt mēra ar mēra vienības vienu simtdaļu utt.
Vispārīgā gadījumā nogriežņa AB garumu izsaka skaitlis
Ja n,n1n2n3... ir bezgalīga, neperiodiska decimāldaļa, tad saka, ka nogriežņi AB un CD ir nesamērojami un mērīšanas rezultāts ir iracionāls skaitlis.
Netiešā mērīšana
Netiešajā mērīšanā tiek izmantoti citi lielumi, lai aprēķinātu mērāmo lielumu. Piemēram, ar ampērmetru izmērot strāvas stiprumu un ar voltmetru izmērot elektrisko spriegumu, var aprēķināt un noteikt elektrisko pretestību. Parasti tiek izmantota kāda jau iepriekš zināma sakarība, formula. Šāda mērīšana ir neprecīza, tāpēc pēc iespējas ir veicama tiešā mērīšana.
Mērvienības
Mērvienības tiek izmantotas, lai noteiktu kāda fizikālā lieluma skaitlisko vērtību. Pasaulē tiek izmantotas dažnedažādas mērvienības, tādēļ ir panākta vienošanās, kas nosaka, ka zinātniskajā vidē tiek izmantota Starptautiskā mērvienību sistēma (SI). Tajā ir noteiktas septiņas SI pamatvienības, no kurām var iegūt jebkuru citu mērvienību.