cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Orels Grinfelds
2019. gadā bija tiesnesis Eiropas U-21 čempionātā, kur tiesāja divas grupu turnīra spēles un pusfinālu. 2021. gada aprīlī Grinfelds tika apstiprināts par vienu no 19 tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Vokama
Vokama (id) vai Tanahbesara (Tanahbesar) ir sala Indonēzijā, Moluku salu arhipelāgam piederošo Aru salu trešā lielākā sala. Administratīvi ietilpst Moluku provinces Aru salu apriņķi.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Indonēzijas dienvidaustrumos Arafuru jūrā. Atrodas Aru salu ziemeļdaļā, šauri, gari un līkumoti šaurumi (dēvēti par upēm) to atdala no Kolas, Komfanes un Aranlau salām ziemeļos un Kobroras dienvidos. Salas reljefs līdzens. Valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži, sastopamas savannas, piekrastēs — mangrovju audzes.
Papušina
Papušina ir ciems Kalkūnes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 239 km attālumā no Rīgas.
Kārlis Manteifels-Cēge
Kārlis barons Manteifels-Cēge (, dzimis, miris ) bija Kurzemes muižnieks, 14 muižu (Kazdangas u.c.) pēdējais īpašnieks, Kurzemes landtāga deputāts, Aizputes apriņķa maršals un memuāru rakstnieks.
Pēc Jelgavas ģimnāzijas absolvēšanas studēja tautsaimniecību Vācijā (Bonnā un Hallē). Daudzas Manteifela-Cēges muižas cieta 1905. gada revolūcijas laikā, bet pats Manteifels-Cēge pārcēlās uz Volīniju. Pirmā pasaules kara laikā tika deportēts uz Vjatku, no kurienes izbēga, un caur Japānu un ASV ieradās Vācijā, vēlāk piedaloties karā vācu pusē. No 1918. līdz 1920. gadam - Dzelzs divīzijā. Pēc Latvijas agrārās reformas, kad Manteifela-Cēges īpašumi tika atsavināti, palika uz dzīvi Vācijā. Publicējis memuārus Meine Siedlungsarbeit in Kurland.
Džons Makdonalds
Džons Makdonalds (en; dzimis, miris ) bija Kanādas premjerministrs.
Kanādas premjerministra amatā viņš tika ievēlēts divas reizes, pirmajā reizē viņš bija pirmais Kanādas premjerministrs. Kopumā šajā amatā viņš pavadīja 19 gadus, kas ir otrs visu laiku lielākais amata pildīšanas laiks pēc Viljama Loina Makenzija Kinga, kas šajā amatā aizvadīja 22 gadus. Dž. Makdonalda politiskā karjera ilga vairāk nekā pusgadsimtu. Viņš bija dominējoša persona Kanādas konfederācijā. Viņa nāves brīdī Kanāda bija gandrīz tikpat liela teritorijas ziņā kā mūsdienās.
Dž. Makdonalds piedzima Skotijā, taču jau bērnībā viņa ģimene emigrēja uz Kingstonu pašreizējā Ontārio provinces teritorijā. Viņš kļuva par juristu.
Nelsona šaurums (Dienvidšetlendas salas)
Nelsona šaurums (en, es) ir ap 15 km garš un ap 10 km plats jūras šaurums Dienvidšetlendas salu arhipelāgā Antarktikā. Atdala Nelsona salu ziemeļaustrumos no Roberta salas dienvidrietumos un savieno Brensfīlda šaurumu dienvidaustrumos ar Dreika šauruma akvatoriju ziemeļrietumos.
Roberts Daunijs
Roberts Daunijs var būt:
Pretsāpju līdzekļi
Pretsāpju līdzekļi, arī analģētiķi (grc, an — ‘pret’ un, álgos — ‘sāpes’) vai analgētiskie līdzekļi, ir medikamenti, kas paredzēti sāpju samazināšanai un remdināšanai. Tie darbojas uz smadzeņu centriem, kas atbild par sāpju sajūtu veidošanos. Šos medikamentus iedala narkotiskajos un nenarkotiskajos pretsāpju līdzekļos. Izteikta pretsāpju darbība ir opija alkaloidam morfīnam, kuru atkārtoti lietojot var izveidoties atkarība. Morfīns tiek izmantots ļoti stipru sāpju gadījumos. Pie nenarkotiskajiem pretsāpju līdzekļiem pieder acetilsalicilskābe, amidopirīns, analgīns, fenacetīns un citi medikamenti, kuru darbība ir vājāka par narkotiskajiem pretsāpju līdzekļiem, kā arī to kaitīgums uz organismu ir mazāks.
Milānas province
Milānas province ir bijusī Itālijas province  valsts ziemeļos, Lombardijas reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta bija Milāna. Provinces kopējā platība ir 1575 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja 3 195 211 iedzīvotāji. Milānas province sīkāk iedalījās 134 komūnās. 2014. gada decembrī province reorganizēta par Milānas metropoli.
Vaidupe
Vaidupe ir Mežupes labā krasta pieteka Saldus novada galējos dienvidaustrumos, uz dienvidaustrumiem no Bileiķiem, pie Lietuvas robežas.
2010. gada Latvijas čempionāts šahā
2010. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas atklātais šaha čempionāts, kas notika no 28. jūnija līdz 4. jūlijam 2010. gadā atpūtas bāzē "Mežezers" Pļaviņu novadā.
Turnīra gaita
Turnīrs noritēja pēc Šveices sistēmas 9 kārtās, tam bija atklātā čempionāta statuss, kas nozīmēja, ka var piedalīties arī šahisti no ārzemēm, taču čempionātā piedalījās tikai Latviju pārstāvošie šahisti. Latvijas čempions un čempione tika noskaidroti atsevišķā ieskaitē, ņemot vērā labākos sasniegtos rezultātus.
Atklātajā čempionātā uzvaru izcīnīja lielmeistars Jevgeņijs Svešņikovs. Tas viņam bija trešais Latvijas čempiona tituls. Otro vietu turnīrā ieguva Laura Rogule, kas piekto reizi kļuva par Latvijas čempioni.
Šis Latvijas čempionāts bija pēdējais deviņkārtējam Latvijas čempionam Jānim Klovānam (1935 - 2010).
Latvijas atklātā šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! Punkti !! Vieta !! TB1 !! TB2 !! TB3
Galle
Galle var būt:
Pjetrikava
Pjetrikava jeb Petrikova (be, ru) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala rietumos, Pjetrikavas rajona centrs pie Pripetes upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1523. gadsimtā kā Lietuvas lielkņazistes miests. No 1600. līdz 1917. gadam pilsētiņa piederēja Hodekeviču dzimtai. Pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1938. gada - pilsēta. No 1941. gada 29. jūlijam līdz 1944. gada 29. jūnijam atradās vācu okupācijā. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Pjetrikava kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu.
Pilsētā uzaudzis Eiropas čempions desmitcīņā Andrejs Kravčanka (Андрэй Краўчанка, 1986).
VEB Arena
VEB Arena ir stadions Maskavā, Krievijā. Stadionā ir 30 457 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Maskavas CSKA.
Harvey
Harvey var būt:
Hanss Krankls
Johans "Hanss" Krankls (de, dzimis ) ir Austrijas bijušais futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Austrijas futbola izlases dalībnieks. Krankls tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem Austrijas futbolistiem.
Nobela prēmijas laureāti fizioloģijā vai medicīnā
Nobela prēmijas laureāti fizioloģijā vai medicīnā ir zinātnieki, kas saņēmuši Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā. Tās ir ikgadējs apbalvojums par atklājumiem fizioloģijā vai medicīnā, kas devuši labumu cilvēcei. Nobela prēmija fizioloģijā vai medicīnā ir viena no piecām Alfrēda Nobela dibinātajām Nobela prēmijām (izveidota saskaņā ar Nobela 1895. gadā parakstīto testamentu). Kopš 1901. gada to piešķir Karaliskais Kārļa institūts (no 1977. gada — Karaliskā Kārļa institūta Nobela asambleja). Apbalvošanas ceremonija norisinās Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā katru gadu 10. decembrī (A. Nobela nāves dienā). Apbalvošana notiek Stokholmas koncertzālē. Katram Nobela prēmijas laureātam fizioloģijā vai medicīnā tiek pasniegta zelta medaļa, diploms un naudas balva.
Hanss Krankls
Austrijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1973. līdz 1985. gadam. Piedalījies 1978. un 1982. gada FIFA Pasaules kausā.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. No 2002. līdz 2005. gadam bijis Austrijas futbola izlases galvenais treneris.
Sasniegumi
Rapid Wien
Barcelona
Individuālie sasniegumi
Medumu ezeraine
Medumu ezeraine ir dabas parks Latvijas dienvidaustrumos Augšzemes augstienes vidusdaļā, administratīvi izvietojusies Augšdaugavas novada Medumu pagastā. Ietilpst Natura 2000 Augšzemes aizsargājamo ainavu apvidū. 1977. gadā šeit tika radīts kompleksais dabas liegums, kurš vēlāk pārveidots par dabas parku ar vairākām papildus aizsargājamām teritorijām — botānisko dabas liegumu Meduma ezera salas un pie Medumu ezera esošo valsts nozīmes dendroloģisko stādījumu — bijušās Medumu muižas parku.
Ģeogrāfija
Reģionam tipisks izteikts pauguru, vaļņu un grēdu reljefs ar virsas augstumu 145-171 m vjl. Augstākie punkti: Meduma kalns, Samaņku kalns, Šķirstiņu kalns, Ziediņu kalns. Šeit bieži sastopami ledāja malas zonas reljefa veidojumi ar daudziem ieplakās esošiem ezeriem (Meduma ezers, Lielais un Mazais Ilgas ezers, Samaņkas ezers, Šķirstiņu ezers u.c.), savdabīgas dabas ainavas ar tiem veido teritorijas lielāko daļu aizņemošās lauksaimniecības zemes, starp kurām atrodas nelielas egļu audzes, kā arī jauktu mežu un gāršas nogabali. Ieplakās un ezeru palienēs izveidojušies nelieli zāļu purvi un melnalkšņu audzes.
Meduma ezera salu botāniskais dabas liegums valsts aizsardzībā atrodas kopš 1987. gada. Ezera lieguma kopplatība ir 4 ha, un tajā ietilpst 4 salas. Salu mežaudzēs pārsvarā aug liepas mistrojumā ar apsēm un bērziem. Savukārt salu piekrastē aug atsevišķi melnalkšņi un kārklu audzes.
Bioloģiskā nozīme
Teritorijā mozaīkas veidā sastopami dažādi mežu tipi, kuri neveido lielus masīvus, kā arī nelieli pārejas purviņi pie ezeriem, kuros konstatēta ES direktīvas suga - lēzeļa lipare. Ezeri ir svarīga barošanās vieta vairākām retām sikspārņu sugām. Teritorijā ir daudzu retu un aizsargājamu vaskulāro augu, sūnu un ķērpju atradnes.
No aizsargājamajiem augiem te konstatējuši vizuļu grīsli (Carex brizoides), vidējo raganzālīti (Circaea intermedia), kalnu dedestiņu (Lathyrus linifolius, sin. L. montanus), ārstniecības cietsēkli (Lithospermum officinale) u. c.
Medumu ezera krastā atrodas Medumu muižas parks, kuru 20. gadsimta sākumā pārkārtoja Sanktpēterburgas botāniskā dārza pārzinis Lackis. Parkā pašlaik zināma 31 reta koku un krūmu suga un simtgadīgi koki, netālu no ezera aug ap 600 gadu vecs ozols.
Vēsture
20. gadsimta sākumā Medumi bija Sanktpēterburgas un Maskavas augstāko aprindu atpūtas vieta, te ciemojās arī pazīstamais rakstnieks Kornejs Čukovskis. Pastāv nostāsts par Vācijas kanclera Bismarka ciemošanos Medumos, kur muižas īpašnieki 19. gadsimtā bija fon Etingeni. Medumu apkaimē vēl saglabājušies pirmā pasaules kara ierakumi pēc ilgstošām kaujām par Daugavpili (Dvinsku), kuru rezultātā smagi cieta arī muiža un parks.
Informatīvie objekti
Medumu parkā atrodas skolas muzejs. Pie Medumu ezera iekārtota 2 km gara parka izziņas taka.
Ārējās saites
Dabas parka karte
Parahovņa
Parahovņa ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 291 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Indrs, Trudiņka.
Svarthamarens
Svarthamarens ir nunataks Antarktīdā, Mīliga-Hofmaņa kalnu grēdā. Kalnu pēc 1956.-1960. gadu ekspedīciju aerofotogrāfijām uzmērīja un nokartēja norvēģu kartogrāfi un nosauca par "Melno āmuru". Kalna ziemeļu pakājē atrodas Norvēģijas vasaras polārstacija Tora, kas ierīkota lielākās Antarktīdā antarktisko vētrasputnu kolonijas (ap 250 000 pāru) pētīšanai. Pats nunataks ir noteikts par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju.
Žultsakmeņi
Žultsakmens ir akmens, kas veidojas žultspūslī no žults sastāvdaļām. Žultsakmeņu veidošanos žultspūslī sauc par holelitiāzi jeb žultsakmeņu slimību. Žultsakmeņi var pārvietoties zemāk pa žultsvadiem un iznākt divpadsmitpirkstu zarnā. Pārvietošanās laikā tie var bojāt žultsvadu sieniņas un izraisīt sāpes un iekaisumu. Atsevišķos gadījumos žultsakmeņi var nosprostot žultsvadus, tādējādi izraisot žults plūsmas traucējumus, žultsvadu iekaisumus, holangītu, pankreatītu. Pēdējie divi ir bīstami dzīvībai un ir nepieciešama steidzama medicīniskā palīdzība. Žultsakmeņi paaugstina risku iegūt akūtu holecistītu jeb žultspūšļa iekaisumu infekciju rezultātā. To bieži izraisa zarnu mikroflora — E. coli, klebsiellas un enterobaktērijas.
Žultsakmeņu veidi un sastāvs
Ir divi galvenie žultsakmeņu veidi: holesterīna un pigmentu akmeņi, kas atšķiras pēc sastāva un veidošanās. Klīniskie sindromi, ko izsauc žultsakmeņi, nav atkarīgi no akmeņu tipa.
Holesterīna akmeņi
Holesterīna akmeņi galvenokārt sastāv no holesterīna, gļotu proteīna — mucīna, kalcija bilirubināta, fosfātiem, karbonātiem u. c. vielām.
Pigmentu akmeņi
Pigmentu akmeņi sastāv no bilirubīna un kalcija sāļiem. Ir divu veidu pigmentakmeņi: melnie un brūnie.
Melnie žultsakmeņi ir mazi un tumši un sastāv no bilirubīna un kalcija sāļiem. Tie satur mazāk nekā 20% holesterīna.
Brūnie pigmentu akmeņi (saukti arī par jauktajiem akmeņiem) satur 20—80% holesterīna, kalcija karbonāta, palmitāta, fosfāta, bilirubīna u. c. vielām. Tā kā tajos ir liels kalcija daudzums, tos var labi pamanīt ar radioloģiskajām metodēm.
Patoģenēze
Holesterīna akmeņi veidojas, kad žultī ir par maz žults sāļu un lecitīna, bet par daudz holesterīna. Neskaitot holesterīna augsto koncentrāciju, būtiski faktori ir arī tas, cik labi spēj sarauties žultspūslis, gan cik daudz aknu veidoto proteīnu ir sastopami žultī. Ja žultspūslis saraujas vāji, tad tas neiztukšojas pilnīgi un veidojas palielināta žults koncentrācija. Savukārt aknu proteīni var gan veicināt, gan samazināt holesterīna kristalizēšanos žultsakmeņos. Pie tam, palielināts estrogēnu līmenis grūtniecības, hormonu terapijas vai hormonālās kontracepcijas lietošanas gadījumā var arī samazināt žultspūšļa saraušanās spējas, kā arī paaugstināt holesterīna līmeni žultī.
Pigmentu akmeņi veidojas no nekonjugētā bilirubīna pieauguma žultī. Tam par iemeslu var būt hemolītiskie sindromi, sabrūkot eritrocītiem un izdaloties hemoglobīnam, no kā pēc tam veidojas nekonjugētais bilirubīns. Citi iemesli ir arī infekcijas, kad mikroorganismi ar savu enzīmu (beta-glikuronidāzi) pārveido konjugēto bilirubīnu (šķīstošo) par nekonjugēto (nešķīstošo), kas tad var veidot akmeņus.
Ardēnu klasikas
Ardēnu klasikas ir trīs riteņbraukšanas klasikas, kuras notiek aprīļa vidū Ardēnos (Beļģijā) un Limburgā (Nīderlandē). Šīs sacensības ir Amstel Gold Race, La Flèche Wallonne un Ljēža—Bastoņa—Ljēža. Sacensības raksturo paugurainie maršruti un tajās bieži vien cīņa par uzvaru piedalās līdzīgs dalībnieku sastāvs, jo sacensības notiek neilgā laika periodā. Pēdējos gados tās notiek astoņu dienu periodā.
Chaves
Chaves var būt:
Ardēnu klasikas
Vienīgie trīskāršie uzvarētāji sezonas laikā ir Davide Rebellins 2004. gadā un Filips Žilbērs 2011. gadā. Citi braucēji, kuri uzvarējuši visās sacensībās, bet ne vienā gadā ir Danilo Di Luka, Mikēle Bartoli, Edijs Merkss un Bernārs Ino.
Pēdējos gados šīs trīs pauguru klasikas notiek aprīļa otrajā pusē un seko līdzīgai sacensību grupai, bruģa klasikām.
Justi
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Strodaukas upes krastā.
Krasnodaras stadions
Krasnodaras stadions ir stadions Krasnodarā, Krievijā. Stadionā ir 34 055 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada FK Krasnodar.
Rahačovas rajons
Rahačovas rajons ir Baltkrievijas administratīvais rajons Gomeļas apgabala ziemeļos. Tas robežojas ar Gomeļas apgabala Karmas rajonu austrumos, Čačerskas rajonu ziemeļaustrumos, Budas-Kašaļovas rajonu dienvidos un Žlobinas rajonu dienvidrietumos, kā arī Mogiļevas apgabala Babruiskas rajonu rietumos, Kiravskas rajonu ziemeļrietumos, Bihavas rajonu ziemeļos un Slavharadas rajonu ziemeļaustrumos.
Rahačovā dzimusi poļu aktrise Lidija Visocka (Lidia Wysocka, 1916 - 2006). Rajona Haradzecas ciemā dzimis PSRS politiķis Nikolajs Sļuņkovs (Николай Никитович Слюньков, 1929).
Gunārs Bērziņš (karikatūrists)
Gunārs Bērziņš (dzimis Daugavpilī, miris  Rīgā) bija viens no spilgtākajiem latviešu karikatūristiem.
Biogrāfija
Gunārs Bērziņš dzimis 1927. gada 4. jūnijā Daugavpilī virsnieka ģimenē. 1944. gadā viņu iesauca Latviešu leģionā, 15. ieroču SS grenadieru divīzijas sastāvā 1945. gada 2. maijā Berlīnē nokļuva Sarkanās armijas gūstā. No 1945. līdz 1946. gadam atradās karagūstekņu "filtrācijas nometnēs" Vācijā, Polijā un PSRS. Pēcāk ar ģimeni dzīvoja Sēmes pagasta "Augšstrautos".
No 1948. gada pievērsās karikatūrai un piedalījās izstādēs. Bija laikraksta "Padomju Jaunatne" humora un satīras pielikuma "Asā slota" (1948-1974) un žurnāla "Dadzis" (1957-1996) līdzstrādnieks. Publicējās arī citos periodiskajos izdevumos. No 1983. gada kļuva Mākslinieku savienības biedru.
Miris 1999. gada 30. jūnijā Rīgā.
Mākslinieciskā darbība
Līdz šim plaši zināmi mākslinieka pēckara perioda darbi un vēlāk zīmētās karikatūras. Mazāk zināmi ir agrīnie darbi, kas tapuši 2.Pasaules kara laikā un pirmajos pēckara gados. Frontē kauju starplaikos viņš zīmēja pirmās karikatūras par karavīru dzīvi. Atrodoties ieslodzījumā karagūstekņu filtrācijas nometnēs Vācijā, Polijā un vēlāk PSRS viņš turpināja zīmēt etīdes un karikatūras attēlojot karagūstekņu dzīvi. Pieminot šo radošās darbības periodu Okupācijas muzejs 2008. gadā organizēja izstādi "Nezināmais Gunārs Bērziņš. Latviešu karavīrs padomju gūstā."
Mākslinieka populāro darbu diapazons bija plašs, tie bija kā atsevišķi sadzīves karikatūru darbi, tā arī zīmējumu cikli un masu skati par visdažādāko sabiedrības slāņu pārstāvjiem. Viņa karikatūru mīļākie varoņi bija melnais kaķis un mežakuilis, tāpēc draugu vidū mākslinieks nereti saukts par Lielo kaķu marķīzu. Darbiem raksturīgs nepretenciozs, vienkāršs tušas zīmējums, izmantojot arī to iekrāsošanu ar akvareli. Mākslinieks karikatūrās spēja saskatīt un trāpīgi atklāt dzīves negācijas, radot mērķtiecīgus un kompozicionāli izvērstus sadzīves sižetu risinājumus. Karikatūrists ir ilustrējis vairākas grāmatas, kā A. Markona "Pārprasto centību" un P.Ētera "Mičumaču", kā arī izveidojis vairāk kā 100 ekslibrus. Pēc mākslinieka nāves, 2003. gadā tika izdota grāmata "Gunārs Bērziņš. Melnā Kaķa bruņinieks".
Gaprindašvili
Gaprindašvili (ka) ir gruzīnu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Ovīši (dabas liegums)
Ovīši ir dabas liegums Ventspils novadā. Izvietojies novada ziemeļaustrumos 30 km garumā gar Baltijas jūras krastu Tārgales un Ances pagastos. Dabas liegums izveidots 1999. gadā, lai aizsargātu daudzveidīgos piekrastes biotopus un aizsargājamo sugu atradnes. Teritorija ietver gan piekrastes, gan zālāju, mežu un purvu biotopus (kopā 17 ES aizsargājamie biotopi un 14 Latvijā aizsargājamie biotopi). Raksturīgs vigu-kangaru reljefs — jūras krastam paralēli vaļņi ar sausiem priežu mežiem mijas ar mitrām ieplakām, kurās ir zāļu purvi vai staignāju meži. Apdzīvotajās vietās (Lūžņa, Miķeļtornis, Oviši) saglabājušās Kurzemes piekrastes lībiešu ciemiem raksturīgas ēkas un apbūves struktūra; pateicoties kādreizējai lauksaimnieciskajai darbībai, izveidojušies aizsargājami zālāju biotopi. Dabas liegumā konstatētas 3 Biotopu Direktīvā iekļautas augu sugas (smiltāja neļķe, Lēzeļa vīrcele un Lēzeļa lipare), 1 Biotopu Direktīvā iekļauta bezmugurkaulnieku suga (divjoslu airvabole), 15 Putnu Direktīvas sugas, kā arī daudzas citas retas un aizsargājamas augu un dzīvnieku sugas. Lielākā sarkanās cefalantēras un vienīgā kauslapu tofīldijas atradne Latvijā. Natura 2000 teritorija.
Duņa Zdouca
Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja Hohfilcenē, kad tika iekļauta Austrijas stafetes komandas sastāvā un ieņēma 16. vietu. 2014. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva bronzas medaļu stafetē. 2014. gada decembrī Estešundā pirmo reizi piedalījās PK posmā individuāli.
Sekmīgi aizvadīja 2015. gada Eiropas čempionātu junioriem Otepē, iegūstot 3 medaļas: sudrabu individuālajā distancē un sprintā un bronzu iedzīšanā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2015. gadā Kontiolahti. Labāko rezultātu individuāli sasniedza sprintā, ieņemot 17. vietu, bet stafetes komadas sastāvā bija 10. vietā.
Lielvārdes luterāņu baznīca
Lielvārdes Evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Edgara Kauliņa alejā 21, Lielvārdē. Baznīcā darbojas Lielvārdes luterāņu draudze.
Vēsture
Lielvārdes baznīcas draudze pirmoreiz rakstos minēta 1457. gadā, pirms mūra baznīcas bijušas vismaz divas koka baznīcas. 1747. gadā uzcēla pirmo mūra baznīcu, 1774. gadā baznīcas tornī iespēra zibens, to atjaunoja 1845. gadā.
Pirmā pasaules kara laikā baznīca atradās piefrontes zonā un tika sagrauta. 1932. gadā sagrautās baznīcas vietā tika uzcelta jauna baznīca (arhitekts Pauls Kundziņš), iesvētīta 1934. gadā. Latvijas prezidents Kārlis Ulmanis finansiāli atbalstīja altāra, kanceles un baznīcēnu solu izgatavošanu. Altārglezna — "Kristus Ģetzemanes dārzā" (Kārlis Miesnieks; 20. gadsimta 30. gadi). 1989. gadā restaurēta altārglezna, baznīcā izremontētas iekštelpas.
Blakus baznīcai atrodas Lāčplēša gulta.
Maikls Olivers
Maikls Olivers (en; dzimis ) ir Anglijas futbola tiesnesis.
2010. gadā sāka tiesāt spēles Anglijas Premjerlīgā. 2012. gadā kļuva par FIFA kategorijas tiesnesi. 2012.—2013. gada sezonā sāka tiesāt UEFA Eiropas līgas grupu turnīra spēles. 2014. gadā viņš tika apstiprināts par tiesnesi Community Shield spēlē starp Arsenal un Manchester City. 2016. gadā tiesāja Anglijas Līgas kausa finālspēli starp Liverpool un Manchester City. 2016.—2017. gada sezonā sāka tiesāt UEFA Čempionu līgas grupu turnīra spēles.
2018. gadā kļuva par UEFA elites grupas tiesnesi. 2018. gada 19. maijā pirmo reizi tiesāja FA kausa finālu, kurā tikās Chelsea un Manchester United. 2019. gadā bija viens no tiesnešiem FIFA U-20 Pasaules kausā, kas notika Polijā. 2021. gadā otro reizi karjerā viņam uzticēja tiesāt FA kausa finālspēli (starp Chelsea un Leicester City. 2021. gada aprīlī Olivers tika apstiprināts par vienu no 19 tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Romanša dziļvaga
Romanša dziļvaga ir okeāna dziļvaga Atlantijas okeānā. Izvietojusies ekvatora rajonā starp Āfriku un Dienvidameriku. Trešā dziļākā vieta (7730 m) Atlantijas okeānā pēc Puertoriko dziļvagas un Dienvidsendviču dziļvagas. Tā ir ap 300 km gara un līdz 19 km plata un atdala divas Vidusatlantijas grēdas daļas — Ziemeļatlantijas grēdu un Dienvidatlantijas grēdu.
Dziļvagu 1883. gadā atklāja franču okeanogrāfiskā ekspedīcija un nosauca sava kuģa Romanche vārdā.
Pioņera
Pioņera (ru — ‘pionieris’) ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā Severnaja Zemļas arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Karas jūras austrumos Severnaja Zemļas arhipelāga rietumos, tā ceturtā lielākā sala. Sarkanās Armijas šaurums austrumos to atdala no Oktobra Revolūcijas salas, Junija šaurums ziemeļos — no Komsomoļecas, bet Kaļiņina līcis un Lodočnija šaurums dienvidos — no Krupskas salas. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Krasti galvenokārt lēzeni. Salas ziemeļaustrumu daļā atrodas 15 km diametra Pioņera ledājs, kas ir arī salas augstākais punkts. No ledus brīvās salas daļas reljefu veido zemie līdzenumi. Daudz upju, kas ziemā izsalst, vairāki nelieli ezeri.
Vēsture
Salu 1932. gadā atklāja padomju polārpētnieku Georgija Ušakova un Nikolaja Urvanceva vadītā ekspedīcija.
2006. gadā Taimiras (Dolganu-Ņencu) autonomā apvidus Dome pieņēma lēmumu atgriezt arhipelāgam 1919. gadā nogalinātās Krievijas cara ģimenes vārdus, tajā skaitā Pioņeru pārdēvēt par Svētās Tatjanas salu. Pēc Taimiras autonomā apvidus pievienošanas Krasnojarskas novadam 2007. gadā tā vadība šo ierosmi neatbalstīja.
Urugvajas futbola Pirmā divīzija
Liga Profesional de Primera División ir augstākā futbola līga Urugvajā. Čempionātā piedalās 16 komandas.
Pirmais amatieru čempionāts tika aizvadīts 1900. gadā, savukārt pirmā profesionālā sezona tika aizvadīta 1932. gadā. Visā vēsturē līgā ir piedalījušies 60 klubi (39 klubi profesionālās sezonās).
Saskaņā ar Starptautisko Futbola vēstures un statistikas federāciju, Urugvajas Pirmā divīzija ir 2022. gada 16. spēcīgākā futbola līga pasaulē.
Sardārs Azmūns
Sardārs Azmūns (fa; dzimis ) ir Irānas futbolists, uzbrucējs, Irānas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Vācijas Bundeslīgas kluba Bayer Leverkusen sastāvā.
Sasniegumi
Sephan
Individuālie sasniegumi
Liukin
Liukin var būt:
Paramonovka
Paramonovka ir ciems Silmalas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 236 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V553 (Tiskādi_Kruki_Riebiņi). Ciema apkārtnē atrodas Paramonovkas vecticībnieku baznīca.
Albērs Šampudrī
Albērs Alfonss Šampudrī (fr; dzimis, miris ) bija franču vieglatlēts, vidējo distanču skrējējs.
Sofija Pumpuridu
Sofija Pumpuridu (gr; dzimusi ) ir PSRS (mūsdienu Kazahstānā) dzimusi bijusī Grieķijas brīvā stila cīkstone, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Pasaules un Eiropas čempione, Eiropas čempionātu medaļniece.
Biogrāfija
Ar cīņu Sofija Pumpuridu sāka nodarboties 1998. gadā. Sacensībās viņa pārstāvēja Atēnu sporta klubu "Ephiridai". Viņas treneris bija Andreass Hristodoulakis.
Savas karjeras laikā Vidusjūras spēlēs, Pasaules un Eiropas čempionātos Pumpuridu ieguva kopskaitā septiņas medaļas, tai skatā trīs zelta — 2001. gada Vidusjūras spēles, 2001. gada Eiropas un 2002. gada pasaules čempionātā. Viņai bija arī iespēja pārstāvēt uzņēmējvalsti Grieķiju 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās, dalību pabeidzot vienpadsmitajā vietā.
Gutācija
Gutācija (no gutta — ‘piliens’) ir ksilēmas šķidruma pilienu izdalīšanās lapu malu vai galu rajonā. Gutācija sastopama vairākiem augiem, bet īpaši bieži šis process novērojams lakstaugiem.
Gutācijas norise
Gutācijas parādība ir cieši saistīta ar saknes spiedienu un transpirācijas intensitātes samazinājumu. Parasti, gandrīz viss ūdens, kurš nokļūst no augsnes ksilēmā, iztvaikojas no lapu virsmas transpirācijas procesā. Bet dažos apkārtējās vides apstākļos transpirācija ir apgrūtināta, un ūdens pārpalikums saknes spiediena rezultātā tiek izvadīts no auga gutācijas šķidruma veidā. Viens no nozīmīgākiem vides faktoriem, kas veicina transpirācijas samazinājumu, ir augsts gaisa mitruma līmenis. Tāpēc gutāciju visbiežāk var novērot mitros tropiskos mežos sastopamiem augiem. Tāda veida biotopos novērojami īpaši labvēlīgie apstākļi gutācijas procesa norisei — mitrs gaiss kombinējas tropiskā joslā ar augstu augsnes temperatūru, kura ir svarīga liela saknes spiediena uzturēšanai. Mērenā joslā šie divi faktori kombinējas reti, tāpēc šajā klimatiskajā zonā gutācija nav plaši izplātīta. Mērenā joslā gutāciju lakstaugiem var novērot galvenokārt agrā vasaras rītā.
Gutācijas šķidruma izdalīšanās notiek caur speciāliem veidojumiem — hidatodēm.
Hidatodes uzbūve
Hidatodes ir sastopamas vairākām augu sugām. Tās struktūras parasti izvietojas blakus dzīslu galiem un var atrasties gan lapas augšpusē, gan apakšpusē. Biežāk šie veidojumi sastopami lapas augšpusē. Atkarībā no auga sugas, hidatodes uz lapas var izvietoties pa vienai vai veidot sakopojumus (klasterus), katrs no kuriem sastāv no dažām hidatodēm.
Katras hidatodes apakšējā pusē ir vadaudu kūlītis, kurš ir cieši saistīts ar lapas vadaudiem. Starp vadaudu kūlīti un hidatodes virspusē izvietotu epidermu atrodas epitēmas slānis. Epitēma sastāv no dzīvām bezkrāsainām šūnām, kuras var uzskatīt par modificētām lapu mezofila šūnām. Epitēmu veidojošām šūnām piemīt neregulārā forma, un tās ir mazākas, nekā zedeņu vai irdenās hlorenhīmas šūnas. Epitēmas šūnām raksturīga blīva citoplazma, hloroplastu trūkums, paplašinātais endoplazmatiskais tīkls, kā arī vairāki mitohondriji un peroksisomas. Citoplazmā ir daudz mazu vezikulu, kuras veidojas Goldži kompleksā. Epitēmas šūnas savienotas savā starpā ar lielā daudzumā esošām plazmodesmām. Epitēmas galvenā funkcija saistīta ar no hidatodes vadaudu kūlīša izdalīta šķidruma filtrēšanu (pirms tas šķidrums nokļūs ārējā vidē). Virs epitēmas esošā epidermā atrodas ūdens poras. Dažiem augiem katra hidatode satur vienu lielu poru. Citām augu sugām hidatodes epidermā tika konstatētas vairākas ūdens poras. Piemēram, mākslīgos apstākļos audzētai zemenei katra hidatode satur apmēram 10-20 ūdens poras. Ūdens poras, atšķirībā no ar slēdzējšūnām norobežotām atvārsnītēm, ir pastāvīgi atvērtas. Tātad, hidatodes poru gadījumā nevar notikt šķidruma izdalīšanās aktīva regulācija. Dažreiz vecām lapām ap ūdens poru malām zem mikroskopa var saskatīt baltās nogulsnes. Nogulsnes veido sāļi, kuri atrodas no hidatodēm sekretējamā šķidrumā. Pēc katras gutācijas, izdalāmais ūdens ar laiku iztvaikojas, bet gutācijas šķīdumā esošie sāļi atstājas ūdens poras rajonā. Vairākas secīgas gutācijas noved pie pakāpeniskās liela sāļu daudzuma akumulācijas ap porām. Dažreiz vecām lapām šī procesa rezultātā poras lielāka daļa pārklājas ar ciešu ūdensnecaurlaidīgu kārtu, kas stipri apgrūtina gutāciju. Hidatodes ūdens poru aizsprostošanā, bez kristāliskām vielām, var piedalīties arī kutikulas vasks.
Zem katras ūdens poras ir neliels dobums, kas ir analoģisks zem parastām atvārsnītēm izvietotiem dobumiem. Pašas hidatodes norobežotas no lapas mezofila ar bezkrāsaino lielo šūnu slāni.
Gutācijas šķidruma daudzuma noteikšanas metodes
Šķidruma apjomi, kurus izdala augi gutācijas laikā, ir ļoti atšķirīgi. Atkarībā no auga sugas, izdalāmā šķidruma daudzums svārstās no dažiem pilieniem līdz vairākiem mililitriem. Gutācijas šķidruma apjoma precīza noteikšana ir ļoti svarīga dažādu fizioloģisku procesu pētīšanai. Piemēram, pēc gutācijas intensitātes var spriest par saknes spiediena lielumu. Bez precīziem datiem par šķidruma daudzumu, kurš izdalījās gutācijas gaitā, nav iespējams noteikt gutācijas šķidrumā izšķīdušo vielu koncentrāciju. Par spīti tam, ka gutācijas procesa aktīvā pētīšana sākās pirms vairākiem gadiem, no hidatodēm izdalīta šķidruma apjoma korekta mērīšana ilgu laiku bija par problemātisku. Gutācijas pētīšanai traucēja atmosfēras šķidruma nokļūšana uz lapu virsmu (rasa), un šī šķidruma sajaukšanās ar hidatodes sekrētu. Situācija mainījās 20. gadsimta otrajā pusē, kad tika atklātas jaunas no hidatodēm izdalītā šķidruma savākšanas metodes. Pie jaunām gutācijas kvantitatīvās analīzes metodēm attiecas eksudāta adsorbcija uz speciāliem materiāliem, šķidruma savākšana stikla mikrokapilāros, no lapām nokritušo pilienu savākšana speciālās mēģenēs un dažas citas metodes.
Vakuumsavācēja izmantošana
Viena no metodēm, kura ļauj vākt gutācijas šķidrumu bez piemaisījumiem, ir balstīta uz šķidruma savākšanas pudelē ar aspiratoru, izmantojot vakuumsavācēju. Sākotnēji šī metode tika izmantota rekombinanto olbaltumvielu iegūšanai no ģenētiski modificētu augu gutācijas sekrēta. Tā kā tādi augi producē nepieciešamus proteīnus un izdala tos gutācijas gaitā visu savu mūžu, bija svarīgi, lai šķidruma vākšanas process nekaitētu augiem. Aprakstītā sekretētā šķidruma savākšanas metode atbilst šim nosacījumam, tāpēc tā tika aktīvi izmantota rekombinanto olbaltumvielu iegūšanai. Ar laiku šo paņēmienu sāka izmantot arī gutācijas intensitātes pētīšanai. Bet šīs metodes pielietošana ekoloģiskos pētījumos, kur parasti jāanalizē liela augu skaita gutācija, ir diezgan laikietilpīga.
Šķidruma pilienu savākšana mēģenēs
Metode noslēdzas gutācijas šķidruma pilienu, kas nokrīt no lapas gala, savākšanā speciālā mēģenē ar paplašinātu atveri. Izmantojot šo metodi, tika veikti pētījumi par dažādu augsnē ienestu minerālvielu ietekmi uz gutācijas intensitāti. Metode ļauj vākt gutācijas šķidrumu ievērojamos apjomos lielā laika posmā un dod iespēju analizēt gutācijas procesu visa veģetācijas perioda garumā. Turklāt, no lapām nokritušo pilienu savākšanai speciālās mēģenēs nav nepieciešama pastāvīga uzraudzība no pētnieku puses. Galvenais metodes trūkums ir noteiktā mērījumu neprecizitāte. Neprecizitāte ir saistīta ar to, ka tikai lieli gutācijas šķidruma pilieni nokrīt no lapu galiem, bet mazāka izmēra pilieni var atstāties uz lapas virsmas un iztvaikot. Rezultātā šķidruma tilpums mēģenē būs mazāks par šķidruma tilpumu, kas izdalījās no hidatodēm. Tā kā noteikta gutācijas šķidruma daļa iztvaiko, šīs metodes izmantošana var dot mazliet nekorektus datus par šķidrumā izšķīdušo vielu koncentrāciju. Pēc mazu gutācijas pilienu izžūšanas uz lapas virsmas, šajos pilienos izšķīdušās vielas paliek uz lapas, un tiek noskalotas mēģenē kopā ar lieliem pilieniem. Tādējādi, šķidrums mēģenē kļūst nedaudz koncentrētāks, nekā gutācijas šķidrums.
Adsorbējošā papīra izmantošana
Metode ir balstīta uz adsorbējošā papīra piestiprināšanas pie lapas gala vai malām. No adsorbējošā papīra izgriež piemērota izmēra fragmentus un piestiprina tos pie lapas virs hidatodēm ar mazām spailēm. Kad papīra gabaliņi kļūs par slapjiem, tos ievieto stikla traukā un nosver. Pēc tam trauku ar papīra gabaliņiem liek laboratorijas krāsnī un karsē 24 stundas 80 °C temperatūrā. Pēc karsēšanas trauku ar iekšā esošu saturu atkal nosver, un, atņemot iegūto masu no trauka un papīra masas pirms karsēšanas, noskaidro gutācijas šķidruma masu. Šī gutācijas šķidruma daudzuma noteikšanas metode ir ļoti precīza, jo ļauj noskaidrot masu no hidatodēm izdalītam ūdenim bez tajā izšķīdušo vielu masas (gandrīz visas gutācijas šķidrumā esošās vielas karsēšanas laikā nenoārdās un neiztvaikojas, bet atstājas uz adsorbējošā papīra; iztvaikojas tikai ūdens).
Tāds analīzes veids ir īpaši piemērots dažu augu sugu, kuru gutācijas šķidrums satur relatīvi daudz izšķīdušo vielu, pētīšanai. Ja augsta mērījumu precizitāte nav nepieciešama, tad gutācijas šķidruma daudzuma noteikšanu ar papīra gabaliņu palīdzību var veikt arī bez paraugu karsēšanas laboratorijas krāsnī. Šajā gadījumā adsorbējošā papīra gabaliņus nosver pirms to piestiprināšanas pie lapas. Pēc tam tos gabaliņus novieto uz lapas un, kad tie kļūs slapji, noņem papīra gabaliņus nost un atkal nosver. Par gutācijas ūdens masu pieņem masu, par kuru kļuva smagāki papīra gabaliņi.
Gutācijas sekrēta daudzuma noteikšanai ar adsorbējošā papīra palīdzību nav nepieciešams sarežģīts laboratorijas aprīkojums; šo analīzi var veikt praktiski jebkurā laboratorijā. Kā vēl vienu šīs metodes priekšrocību var minēt to, ka, izmantojot adsorbējošus materiālus, var izanalizēt gutācijas intensitāti vienlaikus lielam augu skaitam. Šīs metodes ietvaros gutācijas šķidruma savākšanas etapā nav nepieciešama uzraudzība no pētnieku puses.
Stikla mikrokapilāru izmantošana
Viena no visvairāk precīzām gutācijas šķidruma daudzuma noteikšanas metodēm ir šķidruma savākšana no plāna stikla izgatavotos mikrokapilāros. Sākotnēji, šī metode tika izmantota ūdensaugu gutācijas analīzei, bet tā var būt pielietota dažādu augu gutācijas pētīšanai. Stikla mikrokapilāru izmantošanas gadījumā gutāciju parasti stimulē mākslīgi, ievietojot auga lapas galu mazā slēgtā kamerā. Mitruma līmenis šajā kamerā strauji paaugstinās un sākas gutācija. Tātad, ar šīs metodes palīdzību katrai augu sugai var noteikt maksimālu gutācijas intensitāti. Kad uz lapas gala parādās no hidatodēm izdalītā šķidruma piliens, to uzreiz savāc ar iepriekš nosvērta mikrokapilāra palīdzību. Procedūru atkārto vairākas reizes. Šķidruma daudzumu aprēķina, ņemot vērā pilna un tukša kapilāra masas atšķirību.
Gutācijas šķidruma sastāvs
Gutācijas šķidruma sastāvs ir atkarīgs no konkrētas auga sugas. Daži augi caur hidatodēm izdala gandrīz tīru, destilētu ūdeni, bet daži augi — dažādu organisko un neorganisko vielu atšķaidītu šķīdumu. Par gutācijas šķidruma vispārējo īpašību var uzskatīt to, ka gutācijas šķidrums satur ievērojami mazāk izšķīdušo vielu, salīdzinājumā ar šī paša auga ksilēmas sulu. Tas ir saistīts ar to, ka gutācijas šķidrums izdalās caur hidatodēs esošu epitēmas šūnu slāni. Epitēmas šūnas filtrē hidatodē nokļūto ksilēmas sulu, un, rezultātā, lielāka organisko un neorganisko vielu daļa no ksilēmas šķīduma paliek epitēmas šūnās.
No neorganiskiem joniem gutācijas šķidrumā lielākā daudzumā parasti sastopami fosfora, kālija, kalcija, magnija joni, kā arī nitrātjoni, fosfātjoni un amonija joni. Sekojošā tabulā piedāvātas rudzu un kviešu gutācijas šķidrumā esošo neorganisko vielu koncentrācijas.
No organiskām vielām vislielākā koncentrācijā gutācijas šķidrumā sastopami ogļhidrāti, īpaši — monosaharīdi (glikoze, fruktoze, galaktoze, arabinoze, riboze). Sekojošā tabulā atspoguļoti dati par dažādu ogļhidrātu saturu gutācijas šķidrumā rudziem un kviešiem.
Procesa nozīme augiem
Gutācija spēlē gan pozitīvu, gan negatīvu lomu augu dzīvē. No vienas puses, pateicoties gutācijai, augs atbrīvojas no lieka šķidruma un sāļiem. No otras puses, sāļu nogulsnes, kas veidojas uz lapas pēc gutācijas šķidruma iztvaikošanas, var bojāt lapas malas. Turklāt, ir dati par to, ka caur gutācijas šķidrumu augā var nokļūt patogēnie organismi. Dažos avotos minēts, ka gutācijai nav īpašas nozīmes augu dzīvē, un šo procesu var uzskatīt par palielināta hidrostatiskā spiediena blakni augiem ar zemu transpirācijas intensitāti.
Eisrīzenvelta
Eisrīzenvelta (en) ir ledus ala Austrijas ziemeļos, Zalcburgas federālajā zemē. Tā ir lielākā ledus ala pasaulē, stiepjas 42 kilometru garumā. Ala izveidojusies Tennenu kalnu Hohkogela masīvā. To apmeklē apmēram 200 000 tūristu gadā, un tā atvērta apmeklētājiem no 1. maija līdz 26. oktobrim.
Brāļi Jurjāni
Brāļi Jurjāni (Pēteris (1851—1900), Andrejs (1856—1922), Juris (1861—1940) un Pāvuls (1866—1948) Jurjāni) bija latviešu mūziķi un pedagogi, komponisti un folkloristi. Vairāku Vispārējo latviešu dziesmu svētku virsdiriģenti.
Dzīvesgājums
Brāļi Jurjāni dzimuši Ērgļu pagastā. Viņu tēvs bijis visā apkārtnē iecienīts audējs un māte — liela tautas dziesmu zinātāja. Tēva brālis Jānis Jurjāns — viens no jaunlatviešu kustības pamatlicējiem.
Andrejs Jurjāns 1873. gadā piedalījās I vispārējos latviešu dziesmu svētkos Rīgā un 1875. gadā devās uz Pēterburgas konservatoriju mācīties ērģeļspēli un kompozīciju. Studiju gados publicēja dziesmu krājumu "Daiņa" (1877). Arī Juris Jurjāns no 1879. līdz 1883. gadam mācījās Pēterburgas konservatorijā un bija mežradznieks Pēterburgas Ķeizariskās operas orķestrī.
Pēc konservatorijas beigšanas Andrejs un Juris Jurjāni strādāja par Harkivas mūzikas skolas pedagogiem, kur mācījās arī jaunākais brālis Pāvuls.
1880. gados brāļi Jurjāni nodibināja mežraga kvartetu, kas piedalās III vispārējos dziesmu svētkos (1888) un apceļoja Latviju, iepazīstinot visplašākās tautas masas ar klasiskās mūzikas vērtībām.
Brīnišķais prāts
Filmas sižets balstīts uz tāda paša nosaukuma Pulicera balvai nominēto 1998. gada Silvijas Nasaras grāmatu, kuras pamatā ņemts Nobela prēmijas laureāta ekonomikā Džona Neša dzīvesstāsts. Lomas filmā atveido Rasels Krovs, Eds Heriss, Dženifere Konelija, Pols Betanijs un Kristofers Plamers. Filma ieguva četras Amerikas Kinoakadēmijas balvas 2002. gadā, tai skaitā tā tika atzīta par gada labāko filmu.
Filmas pirmizrāde notika. Tā saņēma galvenokārt pozitīvu kritiķu vērtējumu.
Grieķijas futbola Superlīga
Grieķijas Superlīga ir Grieķijas augstākā futbola līga. Tajā spēlē 14 komandas. Visvairāk titulu (47) ir ieguvis klubs Pirejas "Olympiacos", kas ir arī pāšreizējā čempionvienība.
2 sezonas šajā līgā klubā FK Ergotelis aizvadīja Māris Verpakovskis.
Īsfjords
Krasta līnija stipri izrobota, no Īsfjorda atzarojas vairāki citi fjordi, lielākie no kuriem ir Nūrfjords, Billes fjords un Sassenfjords. No apkārtējiem kalniem fjordā noplūst ledāji, nereti veidojot aisbergus. Apmēram 32 dienas gadā līcis pilnībā aizsalst.
Fjorda ziemeļu piekrasti aizņem Ziemeļīsfjorda nacionālais parks, bet austrumu galā — Sasenes—Binsova nacionālais parks.
Itālijas eiro monētas
Valsts puses izskats
Katras denominācijas monētām ir savs valsts puses dizains, bet tos vienojošā tēma ir ievērojami Itālijas mākslas darbi un arhitektūras pieminekļi. Uz 1 centa monētas attēlota 13. gadsimta pils Kasteldelmonte, kas atrodas Itālijas dienvidu reģiona Apūlijas Andrijas pilsētā un ir UNESCO Pasaules mantojuma objekts. Uz 2 centu monētas attēlots 19. gadsimta otrajā pusē celtais Mole Antonelliana tornis, kas kļuvis par vienu Turīnas pilsētas simboliem. Uz 5 centu monētas attēlots Kolizejs — amfiteātris Romā, kas ir viens no vispazīstamākajiem Romas impērijas arhitektūras paraugiem pasaulē. Uz 10 centu monētas ir Veneras seja no renesanses mākslinieka Sandro Botičelli gleznas "Veneras dzimšana". Uz 20 centu monētas ir futūrisma mākslas paraugs — Umberto Bočioni 1913. gada skulptūra. Uz 50 centu monētas attēlota seno romiešu statuja — Romas imperators Marks Aurēlijs zirga mugurā. Uz 1 eiro monētas ir Leonardo da Vinči zīmējums Vitrūvija cilvēks, kas attēlo cilvēka ķermeņa proporcijas un tika izvēlēts, lai simboliski atgādinātu, ka cilvēks ir visu lietu mērs un nauda kalpo cilvēkam, nevis cilvēks naudai. Uz 2 eiro monētas ir renesanses mākslinieka Rafaēla zīmēts rakstnieka un filozofa Dantes Aligjēri portrets. Valsts identifikators uz Itālijas monētām ir stilizēts valsts nosaukuma itāliski Repubblica Italiana — burts R uz kura ir burts I.
Kostelić
Kostelić var būt:
Itālijas eiro monētas
2 eiro apgrozības piemiņas monētas
Itālija 2 eiro piemiņas monētas izdod kopš 2004. gada un ir viena no aktīvākajām piemiņas monētu izdevējām. 2007., 2009. un 2012. gadā izdotās Eiropas ekonomiskajai vienotībai veltītas monētas izdeva visas eirozonas valstis kopā. Bez 2 eiro piemiņas monētām Itālija ir izdevusi vairākas piemiņas monētas, kas nav paredzētas apgrozībai.
Īpašas iezīmes
Uz Itālijas monētām ir kaltuves zīme — burts R, kas apzīmē Romu — un gravieru iniciāļi, kas uz katras monētas ir atšķirīgi.
Rāmavas iela (Jūrmala)
Rāmavas iela ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. Rāmavas iela sākas krustojumā ar Bulduru prospektu un beidzas krustojumā ar Meža prospektu. Kopējais ielas garums ir 120 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Rāmavas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Mūku roņi
Mūku roņi, mūku roņu cilts (Monachini) ir viena no roņu dzimtas (Phocidae) ciltīm, kas apvieno vairākas aizvēsturiskās sugas un trīs mūslaiku jūras zīdītāju sugas (viena no tām izmirusi 20. gadsimtā). Tās ir vienīgās roņu sugas, kas uzturas tropiskā klimata jūrās. Abu mūsdienās dzīvojošo mūku roņu sugu izdzīvošana ir apdraudēta. Līdz 2014. gadam visas mūslaiku sugas tika sistematizētas vienā ģintī, bet ģenētiskie pētījumi ir ieviesuši korekciju sistemātikā, un mūsdienās mūku roņus iedala divās ģintīs: Amerikas mūku roņu (Neomonachus) un Vidusjūras mūku roņu (Monachus) ģintīs.
Evolūcija
Vidusjūras un Karību mūku roņu fosilijas saglabājušās no pleistocēna epohas. Karību un Havaju mūku roņi viens no otra nodalījās pirms apmēram 3,7 milj. gadu, laikā, kad izveidojās Panamas zemesšaurums un atdalīja Atlantijas okeānu no Klusā okeāna. Tādējādi abas mūku roņu populācijas tika dabiskā veidā atdalītas viena no otras. Vidusjūras mūku ronis no Amerikas mūku roņiem nodalījās pirms apmēram 6,3 milj. gadu.
Sistemātika
Mūku roņu cilts (Monachini)
Mūzikas stunda
Mūzikas stunda jeb Dāma ar kungu pie verdžinela ir nīderlandiešu gleznotāja Jana Vermēra glezna, kurā attēlota jauna sieviete, kurai tiek pasniegta nosaukumā minētā mūzikas stunda.
Īpašnieki
Gleznu pārdeva 1696. gada maijā Delftā, kā daļu no Jakoba Disiusa kolekcijas, kurā bija daudzi Vermēra darbi. To vēlāk, 1718. gadā, iegādājās venēciešu mākslinieks Džovanni Antonio Pellegrīni, bet viņa kolekciju vēlāk iegādājās mākslas kolekcionārs Džozefs Smits. Kopš 1762. gada "Mūzikas stunda" kļuva par Karaliskās kolekcijas daļu, kad Smita gleznu kolekciju iegādājās Džordžs III. Gleznas iegādes brīdī gleznotāja paraksta sajaukšanas dēļ to uzskatīja par Fransa van Mīrisa vecākā darbu. Šo kļūdu laboja 1866. gadā, kad to Vermēram piedēvēja mākslas kritiķis Teofils Torē, lai arī tobrīd daļa kritiķu bija skeptiski. Dažādos laika periodos glezna atradusies gan Bakingemas, gan Vindzoras pilī un ir attēlota Čārlza Vailda akvarelī Windsor Castle: the King's Closet, 1816, ko viņš radīja Viljama Paina ilustrētajai grāmatai History of the Royal Residences.
Gleznošanas materiāli
Gleznu 198. gadā pētīja Hermans Kīns, materiālu par pigmentu analīzi publicējuši Nacionālās galerijas Londonā pētnieki, pie kuriem darbs nonāca ar 2013. gada izstādi "Vermērs un mūzika: Mīlestības un atpūtas māksla". "Mūzikas stunda" ir nobriedis Vermēra darbs un viņa krāsu izmantošana un materiālu izvēle ir viens no viņa meistarības raksturotājiem. Gleznā dominē tumšie laukumi kā zilimelnā grīda, kas gleznota ar kaulu melno, kam pievienots dabīgs ultramarīns.
Kazusala (Varakļānu pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V869 (Tiltagals–Mežastrodi–Varakļāni), Briežu grāvja krastā.
Japānas nogrimšana
Šo romānu Komacu rakstīja deviņus gadus.
Romānā aprakstīta katastrofāla Japānas arhipelāga nogrimšana okeānā, kam par iemeslu bijušas vulkāniskās un tektoniskās aktivitātes.
Šis Komacu darbs 1974. gadā ieguva Japānas detektīvromānu autoru balvu (日本推理作家協会賞) un Seiuna balvu (星雲賞).
Latviešu valodā grāmatu Edgara Kataja tulkojumā izdevusi izdevniecība "Zinātne" 1982. gadā, sērijā "Fantastikas pasaulē".
Sižets
1960. gadu beigās Japānu aizvien biežāk satricina zemestrīces. Vulkāniskas izcelsmes salās uz dienvidiem no Japānas arhipelāga notiek izvirdumi, tās uzsprāgst vai nogrimst. Zinātnieks, profesors Tadokoro uzskata, ka visa cēlonis ir saistīts ar to, ka Japānas salu tuvumā Klusā okeāna litosfēras plātne sāk iegrimt mantijā. Tadokoro paredz, ka šī procesa sekas valstij būs katastrofālas un divu gadu laikā tā pilnīgi nogrims, pie kam šo procesu pavadīs spēcīgi vulkānu izvirdumi.
Tehniķis Tosio Onodera, dziļūdens pētniecības batiskafa vadītājs, sāk strādāt slepenas grupas sastāvā, kuras uzdevums ir Klusā okeāna dibena pētīšana Japānas salu tuvumā. Pēc kāda laika, izmantojot iegūtos datus datormodelēšanai, grupa iegūst rezultātu: Japāna nogrims pēc 10 mēnešiem.
Valdība sāk rīkoties, lai evakuētu iedzīvotājus: notiek pārrunas ar Austrāliju, Ameriku, Padomju Savienību un citām valstīm. Japāna caur ANO vēršas pie pasaules, lūdzot piedāvāt dzīves vietu, notiek vērtīgāko mākslas darbu izvešana. Evakuācija norisinās uz saasinātu militāro pretrunu fona pasaules valstu starpā, kuras vēlas sadalīt japāņu zinātnisko un tehnisko potenciālu pēc iespējas izdevīgāk sev.
Vienlaikus manāma tektonisko aktivitāšu pastiprināšanās Japānas salu rajonā: visā valstī notiek zemestrīces, grunts pacelšanās un nolaišanās, pārtrūkst sakari ar veseliem valsts rajoniem, sāk pietrūkt pārtikas, degvielas un enerģijas, iet bojā simtiem tūkstošu vai pat miljoniem iedzīvotāju, tai skaitā arī Onoderas draudzene Reiko.
Līdz brīdim, kad praktiski vairs nav iespējamas glābšanas kuģu operācijas un aviācijas nolaišanās, no valsts izdodas evakuēt aptuveni 70 miljonus no 120 miljoniem iedzīvotāju. kas valstī mita pirms kataklizmas sākšanās.
Galu galā Japāna nogrimst zem ūdens, atstājot miljoniem japāņu visā pasaulē kā bāreņus svešā zemē, vairākkārt tiek atkārtots aicinājums šiem izdzīvojušajiem radīt bērnus, lai tādā veidā atjaunotu nāciju.
Romāna finālā profesors Tadokoro, atteicies no evakuēšanas, paliek grimstošajā valstī un iet bojā. Onodera, kam izdevies izglābties, kopā ar Masuko, ar kuru viņš iepazinies glābšanas darbu laikā, ar vilcienu brauc caur Sibīriju, dodoties pretī nezināmajam.
Jaunsardze
Jaunsardze ir Aizsardzības ministrijas vadīta jauniešu interešu izglītības forma, kuras mērķis ir jauniešu izglītošana valsts aizsardzības jomā. Jaunatnes izglītošanu valsts aizsardzības jomā organizē un nodrošina Jaunsardzes un informācijas centrs, kas ir aizsardzības ministra pakļautībā esoša tiešās pārvaldes iestāde. Jaunsardzē var iestāties brīvprātīgi jebkurš jaunietis vecuma no 10 līdz 21 gadu vecumam. 2021. gadā Latvijā bija 6125 jaunsargi, kuri ir sadalīti 5 nodaļās.
Valtu strauts
Valtu strauts (arī Valtu grāvis) ir Mazupes kreisā krasta pieteka Saldus novada austrumos. Iztece uz austrumism no Valtu kapiem. Tek ziemeļu virzienā mazapdzīvotā, mežainā apvidū.