cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gaujienas muiža
Vēsture
Gaujienas muižas kungu māja uzcelta uz Gaujienas viduslaiku pils ārējās priekšpils zemes. Pēc Poļu—zviedru kara beigām Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs 1625. gadā Zviedru Vidzemes Gaujienas pilsnovadu uzdāvināja valsts maršalam Akselam Baneram. Pēc muižu redukcijas tā atkal pārgāja kroņa īpašumā, līdz 1745. gadam, kad Krievijas ķeizariene Elizabete to uzdāvināja Šlēzvigas-Holšteinas galma maršalam baronam Bernhardam Reinholdam fon Delvigam, kas bija ieradies Krievijā kopā ar troņmantnieku Pēteri. 1780. gadā pēc tēva nāves īpašumus sadalīja viņa dēli. Kārlis Gustavs Delvigs ieguva Gaujienas pilsmuižu, Akselis Delvigs Umelnieku pusmuižu (Hummelzeem), bet Zvārtavu (Adsel-Schwarzhof) un Gaujienas Jauno muižu (Adsel-Neuhof) ieguva Pēteris Delvigs. 1784. gadā Pēteris Delvigs viesos uz Gaujienu uzaicināja Johanu Vilhelmu Krauzi, kurš tur pieredzēto detalizēti aprakstīja savā dienasgrāmatā un uzzīmēja Gaujienas pilsdrupu panorāmu no Zvārtavas puses, kas vēlāk publicēta Broces krājumā.
1784. gadā brāļi savas muižas pārdeva Henriham Bērensam fon Rautenfeldam, 1818. gadā Gaujienas muižu nopirka Ādolfs Heinrihs fon Vulfs, kas ap 1830. gadu uzcēla muižkunga māju, 1838. gadā muižas ļaužu dzīvokļu un saimniecības ēkas. No 1848. līdz 1850. gadam viņa dēls Jūliuss fon Vulfs pabeidza būvēt lepno Gaujienas kungu māju jeb muižas pili ar 52 telpām vēlīnā klasicisma stilā, ko vēlāk papildināja ar sešu kolonnu portiku. Tuvāko zemnieku mājas humora dēļ muižnieks nosauca Eiropas lielāko pilsētu vārdos - Berlīne, Londona, Visbādene, Parīze u.c. Pēc barona Jūliusa fon Vulfa nāves 1871. gadā viņu pārveda no Vācijas uz dzimteni un apglabāja īpaši viņam celtajā kapličā, vēlāk apglabāti arī citi Vulfu dzimtas piederīgie. 1903. gadā muižas īpašnieks bija Voldemārs fon Vulfs, pēc 1920. gada zemes reformas fon Vulfu dzimtai muižu atņēma un tajā ierīkoja Gaujienas vidusskolu. Bijušajā muižas aldara mājā no 1922. līdz 1944. gadam dzīvoja komponists Jāzeps Vītols, pašlaik tur atrodas memoriālais muzejs "Anniņas".
Muižas ēku ansamblis
Gaujienas muižas komplekss ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Visvecākā ēka ir muižas klēts, kuras jumta vējrādī iegravētais gadaskaitlis 1788. Ap šo pašu laiku ir celts arī spirta brūzis, no kura saglabājušās tikai drupas.
Gaujienas jaunās pils būve pabeigta 1850. gadā, tā celta klasicisma stilā ar kolonnām, ar zelmeņiem un pilastriem greznotas sienas, ar griestu gleznojumiem un parketa grīdām. Pils parādes durvju kāpnes apsargā divas gulošas lauvas. Pils telpās daļēji saglabājusies sākotnējā interjeru apdare.
Muižkunga mājas fasāde veidota klasicisma stilā, tai ir divi stāvi un apakšā izbūvēts divstāvu pagrabs ar masīvām velvēm. Pirms Otrā pasaules kara ēkā bija doktorāts un dzīvokļi, bet vēlāk vidusskolas internāts.
Gaujienas muižas apbūves ansamblī ietilpst arī alus brūzis, aldara māja, siltumnīca, ledus pagrabs, staļļi un kučiera māja. Pēc 1850. gada celtajai kučiera ēkai pa vidu bija iebūvēts pulkstenis, lai muižas ļaudis zinātu pareizu laiku. Abās pusēs šai ēkai bija divi ieejas vārti pa kuriem zirgus ieveda un izveda. Virs tiem bija novietotas zirgu galvu figūras. Līdz mūsdienām gan saglabājies tikai ēkas vidējais korpuss. Viena no dekoratīvajām zirga galvām ir apskatāma vidusskolas muzejā.
Kickstarter
Cilvēki, kuri finansiāli atbalsta Kickstarter projektus, apmaiņā par savu ieguldījumu var pieteikties uz taustāmiem labumiem. Šim modelim ir saknes mākslas patronāžas abonēšans modelī, kad mākslinieki dodas pa tiešo pie publikas, lai finansētu savu darbību.
Gaujienas muiža
Muižas ēku ansamblis
Pie muižas aldara mājām "Anniņām" ir ap 1850. gadu no dolomīta akmeņiem izbūvēts avots "Lauvas mute", kas izplūst no nelielas mākslīgi veidotas grotas. Pie ģimnāzijas ēkām atrodas 1986. gadā atklātais dzejnieka Ojāra Vācieša (1933-1983) piemineklis.
Kapliča
Pēc tam, kad Juliuss Voldemārs fon Vulfs tika nošauts medību laikā Vīsbādenē, viņa sieva Šarlote nolēma netālu no Gaujienas pils uzcelt kapliču-mauzoleju. Būvniecību pabeidza 1872. gada augusta beigās. Tā bija paliela, kvadrātveida celtne ar kupolu. Pēc vēlāko laiku arhitektu vērtējumiem Gaujienas kapliča bija viena no iespaidīgākajiem klasicisma tradīcijās veidotajām muižas īpašnieku kapličām Latvijā. Diemžēl no kapličas-mauzoleja pēc nopostīšanas 1967. gadā vien saglabājušies vārti un neliela daļa no pašas ēkas.
Putivļa
Putivļa (uk) ir pilsēta Ukrainas ziemeļos, Sumu apgabala Konotopas rajonā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Sejmas upes krastā 98 km no apgabala centra Sumiem. Līdz 2020. gadam rajona centrs.
Vēsture
Sena apdzīvota vieta. Vēstures avotos pirmoreiz minēta Ipatija hronikā 1146. gadā, bet dibināta 11. gadsimtā. 12.—13. gadsimtā Putivļas kņazistes centrs. Nodedzināta 1239. gadā mongoļu iebrukuma laikā, bet ātri atjaunota. No 14. gadsimta otrās puses Lietuvas Lielkņazistes sastāvā, bet kopš 1503. gada — Maskavijas sastāvā. Kopš 1708. gada apriņķa centrs. 1930. gados Putivļas rajons bija krievu autonomais rajons Ukrainas PSR sastāvā. 1986. gadā Putivļai piešķirts kultūrvēsturiska rezervāta statuss. Mūsdienās pilsētā attīstīta aparātbūve un pārtikas rūpniecība.
Neomicrodispus iranicus
Neomicrodispus iranicus ir gamazīdo ērcīšu suga no Microdispidae dzimtas. Parazitē uz komposta degunradžvaboles virsmas. Ir aprakstītas tikai mātītes, nav datu par tēviņiem un kāpuriem. Šī suga ir aprakstīta Irāna ziemeļu mežos.
Klarenss Zēdorfs
Klarenss Klaids Zēdorfs (nl; dzimis Paramaribo, Surinamā) ir bijušais Nīderlandes futbolists, pašlaik treneris, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes izlases dalībnieks.
Zēdorfs ir pirmais futbolists, kurš Čempionu līgā uzvarējis trīs klubu sastāvā — ar Amsterdamas "Ajax" 1995. gadā, 1998. gadā ar Madrides "Real" un ar AC Milan 2003. un 2007. gadā. 2004. gadā bijušais Brazīlijas futbolists Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Karjeru uzsāka vienā no slavenākajiem Nīderlandes klubiem Amsterdamas "Ajax", pēc tam vienu sezonu aizvadīja Itālijā (Dženovas "Sampdoria"), trīs gadus pārstāvēja Madrides "Real" vienību, taču kopš 1999. gada atkal spēlē Itālijā. Papildu četriem izcīnītajiem UEFA Čempionu līgas kausiem viņš ir divkārtējs Nīderlandes un Itālijas čempions, kā arī vienreiz bijis Spānijas čempions. Viņš ir viens no visvairāk spēles UEFA klubu sacensībās aizvadījušajiem spēlētājiem.
Nīderlandes izlases sastāvā spēlējis 1998. gada FIFA Pasaules kausā (4. vieta), kā arī trijos Eiropas čempionātu finālturnīros: 1996., 2000. (pusfināls) un 2004. gadā (pusfināls).
Pēc spēlētāja karjeras beigām strādājis kā treneris AC Milan, Ķīnas klubā Shenzhen F.C. un Akoruņas "Deportivo". 2018. gada augustā tika apstiprināts par Kamerūnas izlases galveno treneri. Pēc neveiksmīgā 2019. gada Āfrikas Nāciju kausa, kur komanda izstājās astotdaļfinālā, tika atbrīvots no amata.
Spēlētāja kerjera
Ajax
Real Madrid
AC Milan
Individuālie sasniegumi
Azovas cietoksnis
Azovas cietoksnis ir bijušais nocietināts komplekss Azovā, Rostovas apgabalā, Krievijā, ar skatu uz Donas upi un Azovas ostu uz ziemeļiem. Tajā ietilpst vaļņi, sargtorņi un vārti. Azovas cietoksni (tajā laikā nosauktu par Azakas cietoksni) 1475. gadā dibināja Osmaņu impērijas turki. Tas apsargāja ziemeļu pieejas impērijai un piekļuvi Azovas jūrai. 1736. gadā sultāns pēc 40 gadu ilgām cīņām bija spiests galīgi atdot Azovas apgabalu Krievijai. Cietoksnis šo notikumu gaitā tika smagi izpostīts un no tā atjaunota tikai neliela daļa.
Priekšvēsture
Pirms 15. gadsimta otrās puses šai apkaimē bija Venēcijas un Dženovas kolonijas. Tanas pilsēta bija tranzīta punkts tirdzniecībai starp Rietumiem un Austrumiem. 1471. gadā Tanu okupēja Osmaņu impērija un uzcēla tur milzīgu Azakas cietoksni, kurš sastāvēja no akmens sienas ar 11 torņiem ap uzkalnu. Priekšpilsētu atdalīja grāvis un vaļņi, pavisam cietoksnim bija trīskārša, bet nepietiekami augsta apjozošu sienu līnija. Cietokšņa 4000 vīru lielais garnizons bija bruņots ar vairāk nekā 200 lielgabaliem. Pati Azakas pilsēta kļuva par nozīmīgu impērijas ziemeļu ostu, tai skaitā vergu tirdzniecības tranzīta punktu. 16. gadsimtā sākās savstarpēji laupīšanas un postīšanas uzbrukumi starp turkiem un apkārtnes kazakiem, kuru gaitā reizēm cieta arī pilsēta. 1625. gadā kazakiem izdevās pat ielauzties cietoksnī, tomēr viņi tika atsisti. 1634. gadā kazaki ieņēma vienu no cietokšņa torņiem, taču nespēja turpināt uzbrukumu.
Kazaku periods
Donas un Zaporižjas kazaki, saņēmuši no Krievijas materiālu atbalstu (naudu, pulveri un munīciju), 1637. gada jūnijā pēc aplenkuma ieņēma cietoksni, pārvarējuši niknu pretestību: jau pēc paša cietokšņa krišanas vienā no torņiem turki aizstāvējās vēl divas nedēļas. Kazaki zaudēja ap 1000 cilvēku, kritušo turku bija tik daudz, ka viņu visu sasviešana Donā prasījusi nedēļu. Krievija savā sūtījumā sultānam Muradam IV paziņoja, ka tai ar šo "zagļu bandu" neesot nekā kopīga un tā darbojas uz savu galvu, kas tai netraucēja nākamajā gadā nosūtīt "zagļu bandai" 100 pudus pulvera, 150 pudus svina un cara karogu. Pateicoties tam, kazaki 1638. gadā atvairīja Krimas hana osmaņu inspirēto aplenkumu. Hans neriskēja sturmēt cietoksni un atkāpās. Kazaku kavalērija ar 400 jātniekiem aizstāvēja jauniegūto cietoksni no stepju puses.
Masaki Kobajaši
Masaki Kobajaši (ja, Kobayashi Masaki, dzimis, miris ) bija japāņu kinorežisors un scenārists.
Azovas cietoksnis
Kazaku periods
Osmaņu armija mēģināja atgūt Azovu 1641. gadā. Vēstures liecības par šo aplenkumu ir nepilnīgas, un notikumu rekonstrukcija ir aptuvena. Abas puses mobilizēja visus pieejamos spēkus, tai skaitā ar spēku un draudiem, un cietoksnī ieradās ap 5000 kazaku, kamēr turku armija sastāvēja no 40—50 tūkstošiem kājnieku, tikpat daudz jātnieku un apstrīdama skaita neorganizētu kaujinieku. Osmaņu pirmie divi uzbrukumi cietoksnim jūnija sākumā sadūrās ar sīvu pretestību. Kazaki pie pretinieka pozīcijām bija izrakuši pazemes ejas, kuras piepildījuši ar sprāgstvielām, un vairāki simti (vai pat vairāk kā tūkstotis) janičāru gāja bojā. Turki cieta pārāk smagus zaudējumus un atkāpās. Pēc tam viņi cietoksni ilgstoši bombardēja no lielgabaliem, kas lielu daļu cietokšņa nopostīja līdz gruvešiem. Turki ik dienas iztērēja 700–1000 šāviņus. Sienas tika daļēji sagrautas, apšaudi pārdzīvoja tikai trīs torņi no 11. Pēc jaunas apšaudes osmaņi uzbruka vēlreiz. Šoreiz turku armija piespieda kazakus atkāpties uz cietokšņa vidusdaļu. Turpinājās aktīvs tranšeju un pazemes komunikāciju spridzināšanas karš, kurā kazakiem bija liels pārsvars (pēc viņu apgalvojumiem, viņi nogalinājuši ap 20 tūkstošus turku kareivju, taču arī no viņiem pašiem vairums bija krituši). Kazaki pa turku galeru kontrolēto Donu saņēma pastiprinājumus arī aplenkuma laikā. Zem ūdens uz un no cietokšņa peldošie kazaki bija tik liela problēma, ka hans pavēlēja aizsprostot ar koka režģi visu plašo upi. Septembrī turki, saņēmuši pastiprinājumus, sāka jaunus uzbrukumus, taču visi 24 uzbrukumi tika atsisti, kas nopietni iedragāja osmaņu armijas ticību sev un kareivju negribība cīnīties pastiprinājās, īpaši ievērojot pazemes kara turpināšanos. Pārtikas trūkuma dēļ turkiem nācās atkāpties, nesasniegušiem mērķi. Azovas aplenkšana beidzās ar smagiem turku zaudējumiem (trijos mēnešos ievainoti vai nogalināti 20–70 tūkstoši zaldātu) un parādīja lielas problēmas ar Turcijas armijas apgādi. Osmaņu virsnieki pēc šī aplenkuma apgalvoja, ka viņu armija nekad vēl nebija kritusi tādā kaunā.
Masaki Kobajaši
Kobajaši vislabāk pazīstams ar savu episko kara drāmas triloģiju The Human Condition (Ningen no jōken, 1959—1961), samuraju filmām "Harakiri" (1962) un Samurai Rebellion (Jōi-uchi: Hairyō tsuma shimatsu, 1967), kā arī šausmu filmu Kwaidan (Kaidan, 1964). Filma "Harakiri" saņēma Kannu kinofestivāla "Žūrijas balvu", bet Kwaidan saņēma Kannu kinofestivāla "Īpašo žūrijas balvu", kā arī tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Senses of Cinema Kobajaši nodēvēja par "vienu no labākajiem 1950. un 1960. gadu Japānas sabiedrības atveidotājiem".
Azovas cietoksnis
Kazaku periods
Kazaki, arī cietuši smagus zaudējumus (3—4 tūkstošus cilvēku) un nebūdami gatavi turpmāk noturēt smagi bojāto cietoksni, piedāvāja Krievijas caristei anektēt Azovu. Krievijas cars Mihails I piedāvājumu atteica, jo tā rezultātā sāktos jauns Krievijas un Turcijas karš, uz ko Krievija nebija gatava. Kazakiem nebija līdzekļu cietokšņa atjaunošanai, tāpēc 1642. gada vasarā viņi atstāja izpostīto cietoksni un nākamajā gadā turki to daļēji atjaunoja.
Krievijas periods
Pēteris Pirmais vadīja Azovas kampaņas pret turkiem 1695.–1696. gadā. Krievu armija virzījās pa sauszemi un ūdeni (Voroņežas, Volgas un Donas upēm). Pirmais mēģinājums ieņemt Azovas cietoksni ģenerāladmirāļa Franca Leforta vadībā tika veikts 1695. gada 5. augustā. Tas nebija veiksmīgs. Krievijas armijai izdevās ieņemt tikai novērošanas torņus. Mirušo un ievainoto krievu karavīru skaits uzbrukuma laikā sasniedza vairāk nekā 1500. Otrā Azovas cietokšņa sturmēšana tika sākta 25. septembrī. Preobraženskas pulks un Fjodora Apraksina vadītais Semjonovskas pulks kopā ar kazakiem ieņēma lielāko daļu nocietinājumu un varēja ielauzties pilsētā. Tomēr turkiem bija laiks pārgrupēties un Apraksina virzība neizdevās bez citu, neveiksmīgāko armijas vienību atbalsta. Aplenkums tika atcelts 2. oktobrī.
Otrā Azovas kampaņa notika 1696. gadā. Tika veikti daudzi sagatavošanās darbi, lai sasniegtu mērķi, un uzbrukums sākās 1696. gada 16. jūlijā. 1500 Donas un Zaporižjas kazakiem 17. jūlijā izdevās ar pavēlniecību nesaskaņotā uzbrukumā ieņemt divus bastionus. Cietokšņa garnizonu padevās 19. jūlijā pēc spēcīgas artilērijas bombardēšanas. 1700. gadā, noslēdzot Konstantinopoles līgumu, Osmaņu impērija apstiprināja, ka Azovas cietoksnis tagad pieder Krievijai.
1711. gada Prutas līgums paredzēja Azovas atgriešanos Osmaņu impērijas varā. Krievija bija spiesta parakstīt šādu līgumu, jo tās armija bija nokļuvusi smagā stāvoklī Prutas upes krastos kārtējā Krievu-turku karā. 1736. gadā Krievija nolēma gūt revanšu un Donas armija (28 000 vīru), kuru komandēja ģenerāl-feldmaršals Pēteris Lasī, ielenca cietoksni. Krievijas spēki 11.jūnijā atklāja nepārtrauktu artilērijas uguni. 19. jūnijā viens no šāviņiem trāpīja turku pulvera pagrabā, nodarot lielus zaudējumus un iznīcinot daudzas ēkas. Lasī deva pavēli sākt uzbrukumu naktī uz 28. un 29. jūniju. Kaujas laikā Krievijas armija sastapās ar negaidīti aktīvu pretestību, tomēr spēki bija nevienādi un turkiem nācās atkāpties. Kopējie krievu zaudējumi šajā uzbrukumā Azovas cietoksnim bija 7 nogalinātie un 38 ievainotie, starp pēdējiem ieskaitot pašu Lasī. Pēc nakts uzbrukuma Azovas pašā Mustafa Agi tika uzaicināts nodot cietoksni krieviem un piekrita tam. Saskaņā ar Belgradas līguma noteikumiem pilsēta kļuva par Krievijas Impērijas sastāvdaļu.
Vēlākie notikumi
Pēc šīs karadarbības cietoksnis vairs netika atjaunots. Viņa vietā atlikuši tikai Aļeksejeva vārti un tiem pieguļošais cietokšņa vaļņa fragments ap 30 m garumā un ap 15 m augstumā, uz kura uzstādīti senatnīgi lielgabali. Turklāt šie vārti oriģinālā uzbūvēti jau pēc cietokšņa sagraušanas 1770. gadā no koka, bet 1801.—1805. gadā pārbūvēti no ķieģeļiem. Valnis tiek izmantots kā pilsētnieku promenāde gar Donu. Pilsēta vēl tika uzskatīta par nocietinātu Krimas kara laikā, tomēr vecais cietoksnis tajā vairs netika funkcionāli izmantots, jo pilsētā bija uzbūvēti jauni nocietinājumi. Saglabājušies arī daži zemes vaļņu fragmenti ar augstumu no 4 līdz 15 metriem, cauri kuriem izraktas mūsdienu pilsētas ielas.
Acujoši Furuta
Acujoši Furuta (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||32||0
Trido
Trido (Trudeau) var būt:
Aliņkalns
Aliņkalns ir skrajciems Ogres novada Ķeipenes pagastā. Izvietojies 4 km no pagasta centra Ķeipenes, 51 km no novada centra Ogres un 76 km no Rīgas.
Kraži
Kraži (žemaišu: Kražē, lt), agrāk Kroše, ir miests Lietuvas Žemaitijas novadā 16 km uz rietumiem no Ķelmes.
Vēsture
Senā Kražu pilsnovada centrs, kurā atradusies meža dieves Medeines svētnīca. Kraži rakstos pirmoreiz minēti 1253. gada jūlijā, kad Lietuvas karalis Mindaugs dāvināja Livonijas ordenim par solīto palīdzību cīņā pret žemaišu kunigaiti Vikintu viņa pārvaldīto zemes daļu (pusi no Laukavas, Betigolas, Eragolas pilsnovadiem, visu Kuleni, Kārsavu un Kroši). 1254. gadā šo teritoriju ieguva Lietuvas bīskaps Kristiāns.
Lora Linnija
Lora Legeta Linnija (en, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Savas karjeras laikā saņēmusi vairākus apbalvojumus, tai skaitā divas Zelta globusa balvas un četras Emmy balvas, kā arī nominēta trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvām un piecām Tony balvām.
Vestsaidas stāsts
"Vestsaidas stāsts" (en) var būt:
Lora Linnija
1990. gadā Linnija piedzīvoja savu Brodvejas debiju. 2001. gadā saņēma savu pirmo Emmy balvu par lomu televīzijas filmā Wild Iris. Vēl šo balvu saņēmusi par dalību televīzijas seriālos Frasier (2003–2004) un The Big C (2010–2013), un miniseriālā John Adams (2008).
Kino debitējusi ar nelielu lomu filmā Lorenzo's Oil (1992). Nominēta Kinoakadēmijas balvām par lomām filmās You Can Count on Me (2000), "Kinsijs" (Kinsey, 2004) un "Sevidži" (The Savages, 2007). Piedalījusies arī tādās filmās kā "Pirmatnējās bailes" (1996), "Trūmena šovs" (1998), "Naktstauriņa pareģojumi" (2002), "Noslēpumu upe" (2003), "Tāda ir mīlestība" (2003), "Kalmārs un valis" (2005), "Auklītes dienasgrāmata" (2007), "Karaļa vizīte" (Hyde Park on Hudson, 2012), "Misters Holmss" (2015), "Brīnumainā izglābšanās Hudzonā" (2016) un "Nakts dzīvnieki" (2016).
Lazenku parks
Lazenku parks (pl) ir lielākais parks Varšavā, Polijā. Aizņem 76 ha lielu teritoriju. Pils un parka komplekss atrodas pilsētas centrā.
Parku 18. gadsimtā dibināja karalis Staņislavs Poņatovskis. Pašreizējo parkā esošo objektu izvietojumu izveidoja karaliskie arhitekti: Dominiks Merlini, Johans Kamzecers un Johans Šuhs. Lazenku pilī karalis uzturējies no maija līdz septembrim. 19. gadsimtā parks tika pārdots Aleksandram I. 1940. gadā tas tika slēgts poļiem. 1960. gadā tika dibināts Lazenku muzejs kā Varšavas nacionālā muzeja nodaļa.
Ipolits Fizo
Armāns Ipolits Luijs Fizo (, dzimis, miris ) bija franču fiziķis. 1848. gadā paredzēja elektromagnētisko viļņu sarkano nobīdi. 1849. gadā uz zemes izmērīja gaismas ātrumu, iegūdams rezultātu 315 000 km/s (5% kļūda). 1853. gadā aprakstīja kondensatora pielietojumu.
Lazenku parks
Parkā atrodas vairākas pils ēkas, četri dārzi, vairākas skulptūras (tai skaitā Friderika Šopēna piemineklis). Parks ir populāra kultūras, zinātnes un izklaides pasākumu norises vieta.
Vaļņu iela (Jelgava)
Vaļņu iela ir Jelgavas iela, kas izveidojusies pēc pilsētas nocietinājumu nojaukšanas 19. gadsimta sākumā.
Otrā Pasaules kara laikā ielas apbūve tika daļēji iznīcināta.
Ielu savienojumi
Vaļņu iela ir savienota ar šādām ielām:
Vēsture
Iela izveidojās pēc pilsētas nocietinājumu nojaukšanas 19. gadsimta sākumā. Tā veda no pilsētas Mazajiem vārtiem līdz Annas vārtiem un tika saukta par IV Valles ielu (IV. Wallstraße). 1924. gada augustā pārdēvēta par '''1. Vaļņu ielu''', 1940. gada 27. martā par Vaļņu ielu.
1949. gada 22. novembrī no tās atdalīja Jāņa Asara ielu. Sagrauto ielas posmu līdz tagadējai Akadēmijas ielai pēc kara likvidēja, saglabājies vien neliels ielas gala fragments starp divām pirmskara celtnēm.
Bērnu spēlītes
"Bērnu spēlītes" var būt:
Micunori Fudžiguči
Micunori Fudžiguči (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||26||2
Mendeļejevska
Mendeļejevska (ru; tt) ir pilsēta un Mendeļejevskas rajona administratīvais centrs Tatarstānas Republikā, Krievijā, un atrodas Ņižņekamskas ūdenskrātuves labajā krastā, 238 km no republikas galvaspilsētas Kazaņas. Saskaņā ar 2010. gada tautas skaitīšanas datiem, tās iedzīvotāju skaits bija 22 075.
Vēsture
Tā tika dibināta 18. gadsimtā kā Bondjugas ciems (Бондюга). 1928. gadā tai tika piešķirts pilsētciemata statuss un pārdēvēta par Bondjužsku (Бондюжский). 1967. gadā tai tika piešķirts pilsētas statuss un dots pašreizējais nosaukums, godinot Dmitriju Mendeļejevu, kurš apmeklēja tur esošo rūpnīcu.
Ekonomika
1997. gadā pilsētā atradās ķīmiskā rūpnīca, maizes ceptuvi un minerālmēslojuma rūpnīca.
Begiševo, tuvākā lidosta, atrodas 50 km uz dienvidiem no Mendeļejevskas. Tuvākā dzelzceļa stacija ir Tihonovo Agrizas-Akbaša līnijā, 8 km uz dienvidiem.
Demogrāfiskie dati
1989. gadā iedzīvotāji etniski pārsvarā bija tatāri (48,5%), krievi (43,6%), udmurti (2,4%) un marieši (2,1%).
Ičiro Hosotani
Ičiro Hosotani (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||4||1
Hypoaspis neokrameri
Hypoaspis neokrameri ir gamazīdo ērcīšu suga no Laelapidae dzimtas. Parazitē uz komposta degunradžvaboles virsmas. Sastopama Irānā un Izraēlā.
Pelēkā Pūce
Pelēkā Pūce (, odžibvu val. Wa-Sha-Quon-Asin — Tas, Kurš Medī Naktīs) bija angļu izcelsmes Kanādas rakstnieks. Viņa īstais vārds ir Arčibalds Belānijs (Archibald Belaney), savukārt vēlāko pseidonīmu Pelēkā Pūce tam piešķīra odžibvu indiāņi.
Dzimis Anglijā, astoņpadsmit gadu vecumā Arčibalds emigrēja uz Kanādu. Dzīvojot starp odžibviem, viņš apguva to valodu, iemācījās šīs cilts tradīcijas, vietējās ražas ievākšanas metodes un slazdu izlikšanu. 1925. gadā Pelēkā Pūce iepazinās ar 19-gadīgo mohauku cilts meiteni Anahareo. Anahareo iespaidā viņš no slazdu licēja pamazām pārtapa par dedzīgu dabas aizstāvi un ievērojamu rakstnieku, par "visietekmīgāko savvaļas apustuli".
Bērnība un skolas laiks
Arčibalds Belānijs dzimis 1888. gada 18. septembrī netālu no Heistingsas Anglijā. Viņa tēvs bija angļu/skotu pēcnācējs, māte angliete. Vecāki zēnu pameta, un viņu uzaudzināja tēva māte un viņas abas māsas. Taču Arčibalda māte vairākas reizes tos apmeklēja. Vēlāk jau Kanādā Pelēkā Pūce apgalvoja, ka viņa tēvs ir skots, bet māte apaču indiāniete.
Arčibalds pabeidza Heistingsas ģimnāziju. Bērnībā viņu valdzināja Ziemeļamerikas indiāņi, un ārpus skolas viņš daudz laika pavadīja, lasot par viņiem grāmatas vai pētot tuvējo mežu.
Pārcelšanās uz Kanādu
1906. gadā Arčibalds pārcēlās uz Kanādu. Sākotnēji viņš gatavojās studēt lauksaimniecību Toronto, bet drīz devās uz Ontārio provinces ziemeļiem. Tur viņš apmetās starp odžibviem (zināmi arī kā čipevi jeb anišinābi), apprecējās ar indiānieti un pieņēma vārdu Pelēkā Pūce. Pelēkā Pūce pelnīja, strādājot par lamatu licēju jeb traperu, pavadoni mežā un mežsargu. Šajā laikā viņš arī pārtapa par Amerikas pamatiedzīvotāju, apkārtējiem stāstīdams, ka ir ieradies pie Kanādas odžibviem no ASV un ir skota un apaču indiānietes pēcnācējs. Šī leģenda turpināja dzīvot arī pēc rakstnieka nāves. 1978. gadā latviski izdotās grāmatas "Seidžo un viņas bebru piedzīvojumi" priekšvārdā "Kas tad īsti ir Pelēkā Pūce" rakstīts: "Pelēkā Pūce (indiāņu valodā — Vešekvonezin) — tādu iesauku bija dabūjis jaunais indiāņu mednieks, kura dzīves veids stipri vien atgādināja naktsputna dzīves veidu. Pelēkā Pūce tomēr īsts indiānis nebija: viņa tēvs, anglis, bija apprecējis indiānieti."
Trapera gaitas
Ziemeļos viņš apmetās pie Temagami ezera, kura nosaukums odžibvu valodā nozīmē "krasta dziļie ūdeņi". Arčibalda sajūsma par indiāņiem kļuva tikai stiprāka, un viņš sāka mācīties odžibvu valodu. Šeit Arčibalds iepazinās ar odžibvu sievieti Angelu Egvunu. Angela turpināja viņu apmācīt, kā izlikt slazdus un zvejas tīklus un iepazīstināja ar cilts vecajiem, kuri nākamajam rakstniekam sniedza nenovērtējamas zināšanas. Pelēkās Pūces dedzība ietekmēja odžibvus, un viņi pret to izturējās kā pret savējo. 1909. gada ziemu Arčibalds pavadīja ar odžibvu traperiem, un vēlāk ar lepnumu atcerējās šo laiku, kad tika atzīts par cilts traperi. 1910. gada 23. augustā viņš apprecējās ar Angelu Egvunu, no kuras bija tik daudz iemācījies par Amerikas pamatiedzīvotājiem.
Karadienestā
1915. gadā Pirmā pasaules kara laikā Pelēko Pūci iesauca Kanādas armijā un kā snaiperi nosūtīja uz Francijas fronti. Apkārtējie neapšaubīja Pelēkās Pūces "indiānisko" izcelsmi un iesauca viņu par indiāni. 1916. gadā Arčibaldu divas reizes ievainoja. Pēc pēdējā ievainojuma cauršautajā pēdā sākās gangrēna un viņu aizsūtīja ārstēties uz Angliju. 1917. gada septembrī Pelēkā Pūce atgriezās Kanādā.
Kolaine
Kolaine (žemaišu: Kuolānē, lt), agrāk Kulene, ir ciems Lietuvas Žemaitijas novadā 5 km uz dienvidrietumiem no Užventes.
Vēsture
1253. gada jūlijā Lietuvas karalis Mindaugs dāvināja Livonijas ordenim par solīto palīdzību cīņā pret žemaišu kunigaiti Vikintu viņa pārvaldīto zemes daļu (pusi no Laukavas, Betigolas, Eragolas pilsnovadiem, visu Kuleni, Kārsavu un Kroši). 1254. gadā šo teritoriju ieguva Lietuvas bīskaps Kristiāns.
Par senās Kulenes zemes atrašanās vietu nav vienprātības, daļa vēsturnieku par Kulenes pilskalnu uzskata Bišpiļa pilskalnu pie Jurbarkas. Kopš 1750. gada Kolaine piederēja Karmelītu mūku ordenim.
Žistēns Trido
Žistēns Pjērs Džeimss Trido (Justin Pierre James Trudeau; dzimis Otavā), arī Džastins Trudo, ir kanādiešu politiķis, pašreizējais Kanādas premjerministrs. Bijušā valsts premjerministra Pjēra Trido vecākais dēls. Kanādas Liberālās partijas vadītājs.
Politikā vairāk iesaistījies pēc sava tēva nāves 2000. gadā. 2008. gadā ticis ievēlēts Kanādas parlamentā. Kopš 2013. gada ir Liberālās partijas vadītājs. Viņa vadībā Liberālā partija uzvarēja 2015. gada vēlēšanās, pēc kurām Trido kļuva par Kanādas premjerministru. 2016. gadā žurnāls Forbes atzina Trido par 69. ietekmīgāko personu pasaulē.
2018. gada Gente—Vevelgema
2018. gada Gente—Vevelgema bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kas notika 25. martā. Tā bija 80. reize, kad notika Gente—Vevelgema sacensības un tās bija 11. sacensības 2018. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensībās trešo reizi uzvarēja  braucējs Peters Sagans, kurš bija ātrākais sprintā no 20 dalībnieku grupas. Otro un trešo vietu ieņēma Elia Vivjāni (') un Arno Demārs ('). Sagana trešais panākums bija atkārtots sacensību uzvarētāju rekords.
Komandas
Tā kā Gente—Vevelgema bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas septiņas UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.
Žils Vilnēvs
Žozefs Žils Anrī Vilnēvs (fr, izrunā: ; — ) bija profesionāls kanādiešu sacīkšu braucējs, pazīstams ar savu karjeru Formula 1.
Sacīkšu braucēja karjeru uzsāka Kvebekas provincē. 1977. gadā uzsāka karjeru F1, McLaren komandas sastāvā piedalījās. Taču sezonu noslēdza Ferrari komandas sastāvā, kur arī aizvadīja turpmāko karjeru. Lielākos panākumus guva 1979. gada sezonā, kad kopvērtējumā ieņēma 2. vietu.
Žils Vilnēvs gāja bojā 1982. gada 8. maijā kvalifikācijas braucienos.
Viņa dēls Žaks Vilnēvs kļuva par pasaules čempionu 1997. gadā un pašlaik (2022) ir vienīgais kanādietis, kas to spējis.
Harakiri (filma)
"Harakiri" (ja, Seppuku) ir 1962. gada Japānas vēsturiska drāmas filma, kuras režisors ir Masaki Kobajaši. Filmā galvenās lomas atveido Tacuja Nakadai, Šima Ivašita, Akira Išihama, Tecuro Tamba un Rentaro Mikuni.
Filmas darbība norisinās Edo periodā no 1619. līdz 1630. gadam un tā stāsta par samuraju, kurš ierodas pie vietējā klana pils vārtiem, lūdzot atļauju tur izpildīt pašnāvību jeb harakiri, izmantojot iespēju arī paskaidrot, kas viņu noveda pie tāda lēmuma.
Filmas "Harakiri" pirmizrāde notika. 1963. gada Kannu kinofestivālā tā saņēma "Žūrijas balvu". Mūsdienās filma tiek dēvēta gan par vienu no visu laiku labākajām samuraju filmām, gan par vienu no visu laiku labākajām Japānas filmām vispār. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 100% vērtējums.
Everti
Everti ir ciems Lēdmanes pagastā, Ogres novadā. Atrodas 34 km no novada centra Ogres, 6 km no pagasta centra Lēdmanes 68 km attālumā no Rīgas.
Eifrāzija bazilika
Bīskapija Porečā tika dibināta 3./4. gadsimtā. 4. gadsimta otrajā pusē bazilikas vietā tika uzcelta kapela. 539. gadā Poreča nokļuva Bizantijas sastāvā. 6. gadsimtā, bīskapa Eifrāzija laikā, tika uzcelta bazilika gotu nopostītās baznīcas vietā. 1440. gadā bazilika cieta zemestrīcē un tika daļēji sagrauta. 18. gadsimta rekonstrukcijas laikā ēka ieguva baroka elementus, kas 20. gadsimta rekonstrukcijas laikā tika likvidēti. Bazilkas izcilākās vērtības ir tās 6. gadsimta mozaīkas.
2018. gada E3 Harelbeke
2018. gada E3 Harelbeke bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kas notika 23. martā. Tā bija 61. reize, kad notika E3 Harelbeke sacensības un tās bija desmitās sacensības 2018. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensībās uzvarēja Niki Terpstra ('), kurš finišēja ar 20 sekunžu pārsvaru pār sekotāju grupu, kuras sprinta finišā ātrākais bija viņa komandas biedrs Filips Žilbērs, bet trešo vietu ieņēma ' sportists Gregs Van Avermāts.
Komandas
Tā kā E3 Harelbeke bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas septiņas UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.
Stepa Stepanovičs
Stepa Stepanovičs (serbu: Stepa Stepanović, 1856–1929) bija serbu karavadonis.
Pols Lanževēns
Pols Lanževēns (, dzimis, miris ) bija franču fiziķis. Pazīstams kā Lanževēna vienādojuma autors. Devis ieguldījumu zemūdeņu lokācijas principu izveidē.
Pjēra Kirī skolnieks, pēc tam viņa atraitnes Marijas Sklodovskas-Kirī mīļākais. Politiski kreisi noskaņots, aktīvi piedalījās politikā. Višī Francijas laikā - mājas arestā.
Hikikomori
Hikikomori (javai 引きこもり— “vēršanās uz iekšu, atteikšanās no socializēšanās”) ir Japānas sabiedrībā izmantots termins, lai raksturotu fenomenu un cilvēkus, kuri ir pilnīgi nodalījušies no sabiedrības un tiecas pēc pilnīgas sociālās izolācijas. Hikikomori fenomens pirmo reizi tika novērots 1970. gados un hikikomori skaits ievērojami pieauga 1990. gados, kad Japānu skāra finanšu ekonomiskā krīze, kuras rezultātā jaunieši un absolventi saskārās ar grūtībām atrast pastāvīgu darba vietu. 2016. gada novērtējumi liecināja, ka Japānā ir vairāk nekā 500 000 hikikomori vecuma grupās no 15 līdz 39 gadiem, kā arī vairāk nekā 600 000 hikikomori vecuma grupās no 40 līdz 64 gadiem.
Definīcija
Mūsdienās Japānas Veselības, darba un labklājības ministrija hikikomori definē kā stāvokli, kad persona atsakās pamest vecāku māju, nemācās, nestrādā un neapgūst arodu, un laika posmā, kas pārsniedz sešus mēnešus, nepamet savu istabu, tādējādi izolējoties no sabiedrības un ģimenes.
Izplatība
Saskaņā ar Japānas valdības 2010. gadā publicētajiem datiem, Japānā ir aptuveni 700 000 cilvēku, kas dzīvo kā hikikomori, un viņu vidējais vecums ir 31 gads. Tomēr skaitļi ekspertu vidū ir ļoti atšķirīgi. Īpaša uzmanība tiek pievērsta tiem hikikomori, kurus dēvē par "pirmās paaudzes hikikomori", jeb tiem, kuri ir dzīvojuši izolācijā jau kopš 1990. gadiem. Ņemot vērā, ka hikikomori vienīgie apgādnieki bieži vien ir viņu pašu vecāki, pastāv bažas par pirmās paaudzes hikikomori iespējām integrēties sabiedrībā pēc viņu vecāku nāves. Tā tiek dēvēta par “2030. gada problēmu”. Līdzīgi ir nodefinēta arī “8050 problēma”, kura attiecas uz 50 gadus veciem hikikomori, kuri ir finansiāli atkarīgi no saviem 80 gadus vecajiem vecākiem. Turklāt valdība lēš, ka 1,55 miljoni cilvēku ir uz robežas, lai kļūtu par hikikomori. 2019. gadā Tamaki Saito, kurš pirmais nodefinēja hikikomori terminu, paziņoja, ka hikikomori skaits Japānā bija ap 2 miljoniem, un atzina, ka tas turpina augt un varētu sasniegt pat 10 miljonus.
Lai gan hikikomori galvenokārt ir Japānas parādība, gadījumi ir konstatēti ASV, Apvienotajā Karalistē, Omānā, Spānijā, Itālijā, Indijā, Zviedrijā, Dienvidkorejā un Francijā.
Attīstības un psihiskie apstākļi
Hikikomori ir raksturīgā sociālā atturība un nošķiršanās no citiem, kas mēdz būt novērojama cilvēkos ar autisma spektra traucējumiem, trauksmi, depresiju, personības traucējumiem, interneta atkarību. Suwa & Hara 2007. gada pētījumā konstatēja, ka 5 no 27 intervētajiem bija identificējami pervazīvi attīstības traucējumi (HPD), un vēl 12 cilvēkiem bija citi traucējumi vai garīgas slimības (6 personības traucējumu gadījumi, 3 obsesīvi-kompulsīvu traucējumu gadījumi, 2 depresijas gadījumi, 1 vieglu intelektuālo traucējumu gadījums); 10 no 27 netika konstatētas citas problēmas, atskaitot hikikomori iezīmes (kas ir dēvēti par “primārajiem hikikomori”). Alans Teo ''et. al.'' veica detalizētu diagnostisko novērtējumu 22 hikikomori un atklāja, ka, lai gan lielākā daļa gadījumu atbilst vairāku psihisku diagnožu kritērijiem, aptuveni 1 no 5 gadījumiem bija primārie hikikomori.
Saskaņā ar Maikla Zīlencigera grāmatu "Shutting Out the Sun: How Japan Creates Its Own Lost Generation", fenomens ir ciešāk saistīts ar posttraumatiskā stresa sindromu. Autors arī apgalvoja, ka grāmatai intervētie hikikomori izrādīja tādas individuālisma iezīmes, kuras neiederas Japānas sabiedrībā, kurā dominē kolektīvisms.
Sociālā un kultūras hipotēze
Grāmatā "The Anatomy of Dependence" autors Takeo Doi identificēja hikikomori simptomus un pamatoja to izplatību ar japāņu sabiedrībā eksistējošo, psiholoģisko konstruktu "amae" (kuru varētu raksturot, kā attiecības starp māti un zīdaini, kurā zīdainis ir "pasīvs mīlestības objekts" bez autonomijas). Citi Japānas sabiedrības locekļi, piemēram, akadēmiķis Sindzi Mijadaji un rakstnieks Rjū Murakami, arī ir apskatījuši hikikomori fenomenu un konstatējuši, ka hikikomori fenomens ir saistīts ar vairākām atšķirīgām, mūsdienu Japānas sabiedrības iezīmēm, piemēram, anomiju, amae un samazinātu tēva lomu bērnu audzināšanā. Šādos apstākļos uzauguši jaunieši var justies nomākti un nespēt pildīt sagaidīto lomu sabiedrībā, jo viņiem nav attīstījusies izpratne par "honne" ("patiesais es") un "tatemae" ("publiskā fasāde"), kas ir nepieciešama, lai tiktu galā ar pieaugušo dzīvi, japāņu sabiedrību un to radītajiem paradoksiem.
Svetlana Sajenko
Svetlana Sajenko (uk; dzimusi ) ir Ukrainas un Moldovas brīvā stila cīkstone, Eiropas spēļu, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, 2004. un 2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Ukrainas Nopelniem bagātā sporta meistare.
Biogrāfija
Dzimusi 1982. gadā Sumu pilsētā (Ukrainas PSR, PSRS). 2002. gadā viņa izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļu. 2004. gadā viņa kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļnieci un Atēnu olimpiskajās spēlēs ieņēma 4. vietu. 2005. gadā viņa izcīnīja Pasaules čempionāta bronzas medaļu. 2006. un 2007. gadā viņa kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļnieci. 2009. gada Eiropas čempionātā viņa ieguva bronzas medaļu, bet pasaules čempionātā zaudēja cīņu par bronzu Stankai Zlatevai un ieņēma 5. vietu.
Kopš 2012. gada viņa sacensībās pārstāv Moldovu. Londonas olimpiskajās spēlēs, pēc uzvaras astotdaļfinālā, viņa ceturtdaļfinālā zaudēja ķīnietei Vanai Dzjao un ieņēma 10. vietu. 2015. gadā viņa kļuva par Eiropas spēļu bronzas medaļnieci.
Jakobs Grajs
Jakobs Grajs (Jakob Grajus/Jakob Gray/Jacobus Gray, dzimis, miris ) bija Saksijā dzimis Vidzemes teologs un mācītājs.
Sarajevas kantons
Sarajevas kantons (bosniešu: Kanton Sarajevo, horvātu: Sarajevska županija, serbu: Сарајевски кантон) ir viens no desmit Bosnijas un Hercegovinas Federācijas kantoniem, Bosnijas un Hercegovinas daļa. Platība ir aptuveni 1276,9 kvadrātkilometri.
Henrijs Hadsons
Henrijs Hadsons, arī Henrijs Hudzons (, dzimis, iespējams,, pēdējoreiz redzēts pavasarī) bija angļu jūrasbraucējs Anglijas un Nīderlandes dienestā.
Par Hadsona dzīvi ir fragmentāras ziņas. Lielu daļa no Hadsona komandēto ceļojumu mērķiem bija atrast ziemeļu jūras ceļu uz Ķīnu. 1607. gadā angļu Maskavijas kompānijas uzdevumā Hadsons apceļoja Grenlandes austrumu krastu un Svalbāru. 1608. gadā Austrumindijas un Maskavijas kompānijas uzdevumā nokļuva līdz Novaja Zemļas arhipelāgam. Nākamajā gadā nīderlandiešu Austrumindijas kompānijas uzdevumā izpētīja mūsdienu ASV austrumu piekrasti, to atzīmēdams kartē. Pa Hudzonas upi, kas nosaukta viņa vārdā, sasniedza vietu mūsdienu Olbani pilsētas rajonā.
1610. gadā devās, kā vēlāk izrādījās, savā pēdējā ceļojumā. Cenzdamies sasniegt Ķīnu, pa Deivisa un viņa vārdā nosaukto Hudzona šaurumu iekļuva Hudzona līcī, kur izpētīja tā austrumu piekrasti. Pienākot ziemai, komanda izcēlās Džeimsa līča krastā un pārziemoja. Pavasarī Hadsons gribēja turpināt ceļu uz rietumiem, tomēr kuģa komanda sadumpojās. Hadsona liktenis precīzi nav zināms, jo vēlāk informāciju sniedza ieinteresētas personas. Pēc to stāstījuma Hadsons kopā ar dēlu un dažiem piekritējiem ticis iesēdināts laivā un pamests. Viņa tālākais liktenis nav zināms.
Hisao Sekiguči
Hisao Sekiguči (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||3||1
Porvenira
Vēsture
Pilsēta dibināta 1883. gadā Ugunszemes zelta drudža laikā. Lielākā daļa no sākotnējiem ieceļotājiem bija horvātu kalnrači no Dalmācijas, bet vēlāk arī ieceļotāji no Čilojes. Pēc zelta drudža beigām 20. gadsimta sākumā pilsēta attīstījās kā aitkopības reģiona centrs.
Mūsdienās Porvenira ir lielākā apdzīvotā vieta Ugunszemes čīliešu daļā, reģionāls transporta, saimnieciskais un izglītības centrs. Ar pārējo valsts daļu pilsētu savieno prāmis uz Puntaarenasu, kā arī lidosta. Autoceļš savieno ar Riograndi salas Argentīnas daļā.
Amerikāņu grafiti
"Amerikāņu grafiti" (en) ir 1973. gada komēdija, kuras režisors ir Džordžs Lūkass, bet producents Frānsiss Fords Kopola. Filmā galvenās lomas atveido Ričards Dreifūss, Rons Hauards, Pols Le Mets, Harisons Fords, Čārlzs Mārtins Smits, Kendija Klārka, Makenzija Filipsa, Sindija Viljamsa un Vulfmens Džeks.
Filmas darbība norisinās 1962. gadā Kalifornijā. Tā vēsta par vairākiem pusaudžiem un viņu piedzīvojumiem vienas nakts garumā pēdējā vasaras brīvlaika dienā. Filma ir daļēja autobiogrāfiska, un tās pamatā ir paša Džordža Lūkasa pavadītie gadi Modesto, Kalifornijā.
"Amerikāņu grafiti" pirmizrāde notika Lokarno starptautiskajā kinofestivālā. Filma saņēma plašu kritiķu atzinību un tika nominēta piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais oriģinālscenārijs", "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Klārka) un "Labākā montāža". Filmas kopējie ienākumi sasniedza 140 miljonus ASV dolārus pie tikai 777 tūkstošiem dolāru budžeta, tādējādi kļūstot par vienu no visu laiku ienesīgākajām filmām. 1995. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". 1979. gadā filmai iznāca turpinājums More American Graffiti.
Razgradas "Ludogorets"
Razgradas "Ludogorets" ir profesionāls Bulgārijas futbola klubs no Razgradas. Klubs dibināts 1945. gadā, pašlaik spēlē Bulgārijas futbola augstākajā līmenī — Pirmajā profesionālajā līgā. Mājas spēles aizvada Ludogorets Arena stadionā.
Sākot ar 2011.–2012. gada sezonu, Ludogorets futbolisti piecas reizes pēc kārtas ir izcīnījuši Bulgārijas čempionu titulu. Komanda ir divas reizes uzvarējusi Bulgārijas kausa izcīņā, kā arī ieguvusi divus superkausus. 2014.–2015. gada sezonā pirmo reizi kvalificējās UEFA Čempionu līgas grupu turnīram, kur ierindojās 4. vietā un no grupas neizkļuva. 2016.–2017. gada sezonā izdevās vēlreiz iekļūt Čempionu līgas grupu turnīrā.
Sedas pareizticīgo baznīca
'''Sedas Sv. Erceņģeļa Mihaila pareizticīgo baznīca''' ir Latvijas pareizticīgās baznīcas dievnams, kas atrodas Valmieras novada Sedas pilsētā. Baznīca uzcelta 2004. gadā, pielāgojot veikala ēku. Baznīcas zvani izgatavoti Krievijā.
Šarls De Ketelārs
Šarls De Ketelārs (fr, dzimis ) ir Beļģijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, pārstāv Beļģijas futbola izlasi. Kopš 2023. gada De Ketelārs pārstāv Itālijas A sērijas komandu Atalanta, kas viņu īrē no AC Milan.
Iepriekš spēlējis Beļģijas komandā Club Brugge.
Beļģijas futbola izlases sastāvā debitējis 2020. gadā. Ticis iekļauts izlases sastāvam 2022. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Club Brugge
Tojohito Močidzuki
Tojohito Močidzuki (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||2||0
Silamuiža (Madlienas pagasts)
Silamuiža ir ciems Madlienas pagastā, Ogres novadā. Atrodas 46 km no novada centra Ogres, 5 km no pagasta centra Madlienas, 81 km attālumā no Rīgas.
Zandvorta
Zandvorta ir pilsēta un municipalitāte Nīderlandē, Ziemeļholandes provincē.
Zandvortas municipalitāte sastāv no Bentveldas un Zandvortas komūnām.
Zandvortas apkārtnē notika 1959. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā.
Aleksandrs Saričevs
Aleksandrs Saričevs (ru; dzimis, miris ) bija padomju šaha problēmists.
Pamatprofesija: tehnikuma pasniedzējs. Bijis Azerbaidžānas PSR Šaha federācijas Kompozīcijas komisijas priekšsēdētājs un laikraksta Baku šaha nodaļas redaktors.
Šaha kompozīcija
Šaha kompozīcijai pievērsies 1926. gadā. Līdz karam biežs A. Saričeva līdzautors bija brālis Kirils (ap 15 kopējas kompozīcijas), pēc kara sastādījis bez līdzautoriem. Kopumā publicējis vairāk nekā 100 etīdes un 20 uzdevumus, 50 no tiem ieguvuši atzinības, tai skaitā 9 — pirmās godalgas. Piecu PSRS individuālo šaha kompozīcijas čempionātu dalībnieks: 2. vieta 5. čempionātā (1959), 4. vieta 6. čempionātā (1962). 14. šaha olimpiādei (Leipciga, 1960) veltītā konkursā apbalvots ar sudraba medaļu. No 1979. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.
Uzdevumu piemēri
Etīdes risinājums:
Bārzulova
Bārzulova ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada austrumu daļā 3 km no novada centra Baltinavas un 259 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P45, Kūkovas upes krastā.
Pauls Ērenfests
Pauls Ērenfests (, dzimis, miris ) bija ebreju izcelsmes austriešu/nīderlandiešu fiziķis. Devis ieguldījumu statistiskās mehānikas, kvantu mehānikas un fāzu pāreju pētniecībā.
Druviņas
Druviņas ir vasarnīcu ciems Ogresgala pagastā, Ogres novadā. Atrodas 12 km no novada centra Ogres, 21 km no pagasta centra Ogresgala un 48 km attālumā no Rīgas.
Pauls Ērenfests
Dzimis un uzaudzis Vīnē, studēja Vīnē un Getingenē. 1904. gadā apprecējās ar krievu matemātiķi Tatjanu Afanasjevu. No 1912. gada strādāja Leidenē. Tuvs Einšteina un Bora draugs. Ērenfests, tāpat kā viņa skolotājs Ludvigs Bolcmanis, dzīvi beidzis pašnāvībā.
1,4-benzohinons
1,4-benzohinons (C6H4O2), kuru bieži sauc par para-hinonu vai vienkārši par hinonu, ir vienkāršākais hinonu pārstāvis — dzeltena kristāliska viela, kuras īpatnējā smarža atgādina hlora smaku. Para-hinons destilējas ar ūdens tvaiku un viegli sublimējas. Nokļūstot uz ādas, krāso to brūnā krāsā.
Molekulas uzbūve
p-Benzohinona sešlocekļu cikls ir planārs, bet, atšķirībā no benzola gredzena, visai nesimetrisks, jo tā divkāršās saites ir būtiski īsākas par vienkāršajām saitēm. Benzohinona anjonam (semihinona anjonam) daļēji piemīt aromātiskas īpašības un tā saites ir savā starpā līdzīgākas.
Iegūšana
Parasti iegūst, oksidējot anilīnu ar hroma trioksīdu.
Pazīstama interesanta hinona iegūšanas metode no acetilēna un oglekļa(II) oksīda īpašu katalizatoru klātienē (V. Repe):
Ķīmiskās īpašības
Viegli reducējas par hidrohinonu. 1,4-benzohinons iedarbojas ar hidrohinonu, veidojot hinhidronu — violetmelnu kristālisku lādiņa pārneses kompleksu. Ūdens šķīdumos hinhidrons disociē atpakaļ par hinonu un hidrohinonu.
Reaģē ar hidroksilamīnu, veidojot oksīmus.
Ar Griņjāra reaģentiem p-benzohinons, bet it īpaši tā atvasinājumi, veido trīsvērtīgos spirtus — hinolus.
Oksidējot ar kālija persulfātu sudraba sulfāta klātienē, p-benzohinons veido maleīnskābi:
Izmantošana
Para-benzohinonu izmanto hidrohinona iegūšanai. Organiskajā sintēzē to lieto par starpproduktu un oksidētāju dažādās reakcijās.
Pederastija
Pederastija ir homoseksuālas attiecības starp pieaugušu vīrieti un puisi pubertātes vai pusaudžu vecumā. Vārds cēlies no grieķu valodas vārda paiderastia, kas nozīmē "mīlestība pret puišiem".
Vēsturiski pederastija daudzās kultūrās pastāvējusi to likumu un prakšu ietvaros. Attieksme pret pederastiju vēstures gaitā ir mainījusies. Atsevišķos laikos tā tika uzskatīta par cēlu praksi, ģimenes ideālu, bet citos laikos (it īpaši mūsdienās) — par noziegumu. Pederastija Eiropā visatzītākā bija 6. gadsimtā pirms mūsu ēras Atēnās. Tā eksistējusi dažādās formās — no galējas otra cilvēka pakļaušanas līdz sirsnīgai, erotiskai draudzībai. Tās vēlamās izpausmes formas Senajā Grieķijā ir bijušas par pamatu filozofiskām debatēm.
Pederastijas legālais statuss vairumā pasaules valstu atšķiras no tā, vai puisis ir sasniedzis vietējo piekrišanas vecumu seksuālām darbībām. Nelegālas pederastijas formas mēdz saistīt ar pedofiliju.
Irākas bruņotie spēki
Kopš tās izveides 2003. gadā Irākas armija saņem palīdzību no ASV, citām NATO valstīm un to sabiedrotajiem.
Irākas armija vēsturiski bija viena no kompetentākajām arābu pasaules militārajām vienībām. Tomēr Sadama Huseina diktatūras un iejaukšanās militārajā organizācijā laikā armijas kompetence ievērojami samazinājās. Tieši armija ir viena no Irākas valsts institūcijām, kurai uzticas visvairāk. Irākas bruņoto spēku trūkumi ir konstatēti tādās nozarēs kā loģistika un militārā izlūkošana. Augstas klases konvencionālajās operācijās Irākas spējas pašlaik ierobežo artilērijas un gaisa spēku trūkums.
Āres (grupa)
Āres ir mūzikas duets, kas radusies 2014. gadā Salacgrīvā, Latvijā. Grupas dalībnieki ir Andrejs Irbēns un Jānis Zvīnis. Viņu mūzikā dzirdamas gan postroka, gan deju mūzikas iezīmes. Līdz šim grupa ir uzstājusies tādos notikumos un vietās kā Positivus Festival, TedxRiga, K.K. fon Stricka villa un Sofar Sounds.
2017. gadā Āres izdod albumu "Facets". Skaņdarbs no albuma "Niedrāja labirints" tiek izmantots kā skaņu celiņš "Katram savu tautas tērpu" prezentācijas video, kas veltīts Latvijas simtgadei. Šis ieraksts iekļuvis starp "beehype.com" labākajiem latviešu albumiem 2017. gadā, kā arī ticis novērtēts latvijas mūzikas apskatnieku portāla "intro.lv" gada albumu topā.
1173. gads
1173. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Terenss Kongolo
Terenss Kongolo (nl, dzimis ) ir Nīderlandes futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Kongolo pārstāv Anglijas čempionāta komandu Fulham.
Savu karjeru sācis Eredivisie komandā Feyenoord, kur pavadījis sešas sezonas. 2017. gadā pievienojies Ligue 1 komandai AS Monaco, kur viņš nespēja ielauzties komandas pamatsastāvā. 2018. gada janvārī viņš uz īres tiesībām pievienojās Anglijas Premjerlīgas komandai Huddersfield Town, bet vasarā komandai pievienojās pilntiesīgi. 2020. gadā pārcēlies uz Fulham.
Nīderlandes futbola izlases sastāvā debitējis 2014. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Feyenoord
Latvija 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Latviju 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 47 sportisti, 21 vīrieši un 8 sievietes, kas sacentās 8 ziemas olimpiskajos sporta veidos. 2002. gada ziemas olimpiskās spēles notika ASV pilsētā Soltleiksitijā no 2002. gada 8. februāra līdz 24. februārim. Šīs bija 7. ziemas olimpiskās spēles, kurās startēja Latvijas olimpiskā komanda. Pār vairāku dekāžu pārtraukuma olimpiskajās spēlēs piedalījās arī Latvijas hokeja izlase.
Latvijas sportisti neizcīnīja nevienu medaļu. Lielākos panākumus guva Sanda Prūša vadītā četrinieku ekipāža bobslejā, kas ieņēma 7. vietu.