cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaunā Kartāga
Vēlās impērijas laiks
Pilsētas austrumu sektora liela daļa tika pārbūvēta, izmantojot materiālam celtnes, kas bija būvētas Augusta valdīšanas laikā, kā tas notika ar monumentālo forumu, uzceltu uz teātra drupām izmantojot tā materiālus.
Pilsētas komerciālā darbība tika pārorientēta uz garuma (mērce no fermentētas zivju pastas) ražošanu, kura ražotņu paliekas tika konstatētas visā piekrastē. Piemērs ekonomiskās darbības izmaiņām no derīgo izrakteņu ieguves uz garuma ražošanu ir labi redzams Paturro romiešu villā.
425. gadā pilsētu izpostīja un izlaupīja vandaļi, pirms pārcelšanās uz Āfriku. Pilsēta kaut kādā veidā atkopās no vandaļu iebrukuma, jo 461. gadā imperators Majorians savāca pilsētā floti no 45 kuģiem, lai uzbruktu un atgrieztu atpakaļ impērijā Ziemeļāfrikā izveidoto Vandaļu karalisti. Kartahenas kaujā romiešu armija bija pilnībā sakauta un iznīcināta.
Pēc Rietumromas impērijas sabrukuma 476. gadā pilsēta pārgāja vestgotu pārvaldē, kaut arī saglabāja stipri romanizētu iedzīvotāju daļu. Vestgotu pilsoņu karu lakā 6. gadsimta vidū kāda frakcija vērsās pēc palīdzības pie Bizantijas imperatora Justiniāna I, kurš pēc īsas kampaņas sagrāba nozīmīgas teritorijas Spānijas dienvidos un pasludināja pilsētu par provinces galvaspilsētu ar nosaukumu Kartāga Spartārija, bet Kartahenas bīskapija kļuva par metropoliju.
Soļigorskas "Šahtjor"
Soļigorskas "Šahtjor" var būt:
Klingberjs
Klingberjs var būt:
Spriedze
"Spriedze" (en) ir 1991. gada ASV komēdija, kuras režisors un viens no producentiem ir Rodžers Nigards. Galvenās lomas atveido Džims Kerijs, Stīvs Ēdenkerks, Tomass F. Vilsons, Denīze Krosbija, Freds Vilards un Dženijs Leins.
Filmas galvenais varonis ir bērnu grāmatu autors Teins Farovs, kurš reti pamet savu māju, ēd tikai brokastu pārslas, kā arī visu sev apkārt redz kā kaitinošu.
Liberts
Liberts var būt:
Džons Sniegs
Džons Sniegs (en) ir viens no Džordža R. R. Mārtina fantāzija romānu sērijas „Dziesma par ledu un uguni” un tās televīzijas adaptējuma „Troņu spēle” galvenajiem varoņiem.
Toms Kīnhakls
Toms Kīnhakls (de, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kīnhakls pārstāv AHL komandu Bridžportas "Islanders" (2021. gada informācija). Kīnhaklu 2010. gada NHL draftā ar kopējo 110. numuru, 4. kārtā draftēja Pitsburgas "Penguins".
Džons Sniegs
Džons pirmoreiz parādās sērijas pirmajā grāmatā „Troņu spēle” (1996) kā Ziemmalas pavēlnieka Neda Stārka ārlaulības dēls. Apzinoties, ka izcelsme stipri ierobežo viņa sabiedrisko stāvokli, Džons iestājas Naktssardzē, kas sargā Ziemeļu galējās robežas no aiz Mūra dzīvojošajiem tā dēvētajiem mežoņiem. Kamēr Stārku dzimtu piemeklē dažādas smagas likstas, Džona gods viņu notur Naktssardzē. Sērijas otrajā romānā „Karaļu cīņa” (1998) viņš pievienojas izlūkošanas grupai, kas dodas noskaidrot arvien pieaugošos draudus, ko rada Svešie, un pamanās iefiltrēties mežoņu vidū. Romānā „Zobenu vētra” (2000) Džons uzzina par mežoņu ieceri iebrukt Vesterosā un iemīlas negantā mežoņu meitenē Igritē. Pirms viņi pagūst iebrukt Vesterosā, Džons Igriti un pārējos mežoņus nodod. Kļuvis par Naktssardzes pavēlnieku-komandieri, viņš īsi parādās romānā „Vārnu dzīres”. Par nozīmīgu tēlu viņš kļūst romānā „Deja ar pūķiem” (2011), kurā ved sarunas par savienību starp Naktssardzi un mežoņiem, tomēr arvien pieaugošais ienaids starp Naktssardzi un mežoņiem izraisa Naktssardzē dumpi, kurā Džonu nodur.
Toms Kīnhakls
Karjera
Savas karjeras sākumā nospēlējis 4 spēles Vācijas hokeja līgas komandā Augsburgas "Panther". 2010. gadā pārcēlies uz Ontārio hokeja līgas klubu Vindzoras "Spitfires". 2012. gadā sācis spēlēt AHL komandā Skrentonas "Penguins". 2015. gadā debitējis Pitsburgas "Penguins", ar kuru pirmajās divās sezonās viņš izcīnīja divus Stenlija kausus. 2018. gadā Kīnhakls kā brīvais aģents pievienojās Ņujorkas "Islanders". Kopš 2021. gada spēlē Bridžportas "Islanders".
Vācijas hokeja izlases sastāvā debitējis 2016. gadā, 2018. gada ziemas olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā. Turnīra pēdējā spēlē pret Latviju Kīnhakls guva uzvaras vārtus, kas nodrošināja Vācijas izlasei dalību olimpiskajās spēlēs.
Džons Sniegs
Grāmatu sērijas HBO televīzijas adaptējumā — seriālā „Troņu spēle” — Džonu atveido Kits Haringtons.
Antons Kazričs
Antons Kazričs (1862—1917) bija latviešu kara inženieris, ģenerālmajors (1916). Krievijas impērijas Valsts domes deputāta Eduarda Kazriča vecākais brālis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1862. gada 14. janvārī Sakstagala pagasta Kazradžu māju saimnieka Andreja Eisaka, pēc uzvārda maiņas Kazradža (Kazriča), ģimenē. Viņa vectēvs Jānis cēlies no Kantinieku sādžas Sakstagala pagastā, kopā ar dēlu iepirka no valsts mājas ar 125 ha lauku zemes uz izmaksu.
Mācījās Pēterburgas 1. ģimnāzijā (1872-1877), tad Kronštates jūras inženieru skolā (1877-1881). Strādāja par būvinženieri Odesas ostā (1881-1882), tad Nikolajevas un Sevastopoles ostās.
Kazričs bija vecākais inženiermehāniķis (1892), 1909. gadā viņu paaugstināja par 1. ranga kapteini inženiermehāniķi vēlāk bija Sevastopoles mīnu skolas pasniedzējs, 1916. gada 6. decembrī paaugstināts ģenerāļa pakāpē.
Miris no tīfa 1917. gada 17. janvārī Sevastopolē.
Līkumainā zarna
Līkumainā zarna (la) ir tievās zarnas apakšējais posms, kas nāk aiz tukšās zarnas (jejunum) un beidzas pie aklās zarnas (resnās zarnas augšējais nodalījums), no kuras ir nodalīts ar ileocekālo vārstu (valva ileocaecalis). Līkumainā zarna atrodas vēdera dobuma apakšdaļā labajā pusē un gūžas kaula labās puses bedres (iliac fossa) apvidū pāriet aklajā zarnā.
Līkumainā zarna no visām pusēm ir klāta ar vēderplēvi. Atšķirībā no divpadsmitpirkstu zarnas (duodenum), tai ir labi attīstīta taukplēve un kopā ar tukšo zarnu tā veido tievās zarnas (intestinum tenue) ar taukplēvi klāto daļu. Starp līkumaino un tukšo zarnu nekādas krasi izteiktas anatomiskas struktūras nav. Tomēr ir skaidri redzama atšķirība starp šiem diviem tievās zarnas nodalījumiem: līkumainajai zarnai ir lielāks diametrs un biezākas sieniņas, kā arī tai ir biezāks asinsvadu tīkls. Tukšās zarnas cilpas atrodas galvenokārt pa kreisi no viduslīnijas, bet līkumainās zarnas cilpas, pārsvarā pa labi.
Līkumainās zarnas garums pieaugušam cilvēkam sasniedz 1,3—2,6 m. Sievietēm tā ir īsāka, nekā vīriešiem. Dzīvam cilvēkam šī zarna atrodas toniski saspringtā stāvoklī. Pēc nāves tā izstiepjas un tās garums var pieaugt līdz 3,6 m. Zarnas iekšējais diametrs ir ap 27 mm.
Skābuma līmenis tukšajā zarnā ir neitrāls vai vāji sārmains, un parasti atrodas 7—8 pH vienību robežās.
Motoriskā aktivitāte līkumainajā zarnā veido dažāda veida saraušanos, tai skaitā ar peristaltisku un ritmisku segmentāciju. Šāda veida saraušanās frekvence ir specifiska priekš līkumainās zarnas, un atrodas 0,071—0,130 Hz. diapazonā.
Līkumainā zarna sintezē neirotenzīnu. Šis neiropeptīds darbojas kā ēšanas un dzeršanas uzvedības regulators (anoreksigēnā viela).
Bohumīna
Bohumīna (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Karvinas apriņķī pie Olšes upes ietekas Oderā. Svarīgs dzelzceļa mezgls.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1256. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, pilsētas vāciskais nosaukums bija Oderberga (de). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Pēc 1938. gada Minhenes vienošanās, pilsētu ieņēma poļu karaspēks, bet pēc Otrā pasaules kara sākuma - vācieši. Pēc kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Zvirgzdi
Zvirgzdi ir ciems Latvijā, Talsu novada Laidzes pagastā uz ziemeļaustrumiem no Talsiem, faktiski saplūdis ar novada centru. Latvijas PSR laikā šeit atradās Padomju armijas daļa.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
2015. gada NBA finālsērija
2015. gada NBA finālsērija bija 2014.—2015. gada NBA sezonas čempionu noskaidrošanas sērija un 2015. gada NBA izslēgšanas spēļu pēdējā stadija. Šajā kārtā tikās Austrumu konferences čempioni Klīvlendas "Cavaliers" un Rietumu konferences čempioni Goldensteitas "Warriors". NBA finālsērija notika pēc 2—2—1—1—1 rotācijas. Tā sākās un beidzās.
Finālā uzvarēja un par NBA čempioniem kļuva "Warriors", kas "Cavaliers" uzvarēja ar 4—2. Par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Andrē Igudala. "Warriors" šis ir 4. tituls un pirmais kopš. gada.
Tā kā "Warriors" bija labāka regulārās sezonas uzvarēto—zaudēto spēļu attiecība nekā "Cavaliers", tad "Warriors" bija mājas spēļu priekšrocības finālsērijā. Regulārajā sezonā abi klubi tikās divas reizes: 9. februārī Oklendā ar rezultātu 112—94 uzvarēja "Warriors", bet 26. februārī Klīvlendā ar rezultātu 110—99 uzvarēja "Cavaliers".
"Warriors" šī bija septītā reize kluba vēsturē, kad tika sasniegta NBA finālsērija, savukārt "Cavaliers" — otrā. Abi klubi finālsērijā iepriekš nebija tikušies.
Jēzus Kristus ikonogrāfija
Jēzus Kristus ikonogrāfija ir sistēmu, skolu un darbu kopums, kas attēlo Jēzu Kristu.
Agrīno kristiešu māksla
Senākos Jēzus Kristus atveidus simbolu un alegorisku tēlu veidā var atrast jau agrīno kristiešu kultūrā. To sakrālā nozīme vajāšanu dēļ bija saprotama vien pašiem kristiešiem. Šīs zīmes tika atstātas, lai iezīmētu savas tikšanās vietas vai apliecinātu savu ticību Kristum (zivs, gans, enkurs, dūja u.c.). Visvairāk agrīno kristiešu simboli atrodami Sv. Kalikstas katakombās Romā, kurās apglabāti desmitiem tūkstoši kristiešu laika posmā no 150. - 410. gadam pēc Kristus.
Pirmās Jēzus Kristus ikonas
Tiek uzskatīts, ka pirmās Kristus ikonas radušās ap IV - VI gs. Bizantijā. Ap X gs. pēc ikonosklasma beigām, līdz galam noformulējās Jēzus Kristus ikonogrāfijas kanons, kas tiks ievērots visā turpmākajā pareizticīgajā mākslā.
Ikonogrāfijas pirmsākumos Jēzus Kristus attēlošana netika viennozīmīgi atbalstīta. Ikonu noliedzēji galvenokārt saistīja to ar elkdievību un atsaucās uz Vecās derības aizliegumu attēlot Dievu. Ikonu aizstāvji savukārt uzskatīja, ka nepārkāpj bauslību, tā kā attēlo Trīsvienīgā Dieva otro personu Dievu Dēlu, kurš iemiesojoties kļuvis par cilvēku. Viņi uzskatīja, ja Dievs devis cilvēkiem iespēju Sevi redzēt, tad arī ir pieļaujama Viņa attēlošana mākslā.
“Un Vārds tapa miesa un mājoja mūsu vidū, un mēs skatījām Viņa godību, tādu godību kā Tēva vienpiedzimušā Dēla, pilnu žēlastības un patiesības.” (Jņ. 1:14).
Tāpat, ņemot vērā, ka Jēzus Kristus ir gan Dievs, gan Cilvēks, tad ikonā tiek attēlota Viņa cilvēciskā daba, bet Viņa dievišķums, transcendence vēl aizvien paliek attēlošanai nesasniedzama.
Baznīcai svētā tēla aizstāvēšana bija vairāk kā tikai ar mākslu saistīts jautājums, jo ikonas pastāvēšanas pamatojums nozīmēja arī Dieva iemiesošanās fakta atzīšanu. Baznīcas skatījumā ikonu noliedzēji neuzskatīja par notikušu arī cilvēces pestīšanu.
Atpazīstamākās Kristus tēla iezīmes redzamas jau senākajos līdz mūsdienām saglabājušajos paraugos, piemēram, tā sauktajā Sīnāja "Kristus Pantokratora" ikonā (Sv. Katrīnas klosterī Sīnāja pussalā, gleznota enkaustikas tehnikā VI gs.). Turpat Sv. Katrīnas klostera Kristus Apskaidrošanās baznīcas altārī apskatāma mozaīka Kristus Apskaidrošanās, kur Viņš attēlots baltā, mirdzošā tērpā vai "Kristus Pantokrators" freskā Svētās Marijas baznīcā Kastelseprio Itālijā (VII gs.) u.c.
Neskatoties uz manāmu antīkās kultūras ietekmi pirmajās ikonās, Kristus tēla iezīmes no senākajiem paraugiem tikušas pārmantotas arī turpmākajā Baznīcas sakrālās mākslas tradīcijā, tostarp, līdz pat mūsdienām.
Jēzus Kristus ikonogrāfiskais tēls
Pestītājs var būt attēlots ikonās gan kā Valdnieks, Soģis, gan arī tādā veidā, kāds Viņš izskatījās savas zemes dzīves laikā - kā bērns, jaunietis, reizēm pat eņģelis. Neskatoties uz attēlošanas veidu ikonā, Viņu vienmēr var atpazīt pēc krustotā nimba.
Kristus tiek attēlots gariem, tumšiem matiem, kuri vidū pāršķirti ar celiņu, nelielas ūsas un īsa bārda, krustots nimbs ap galvu. Nimbā krusts veidojas no 9 līnijām, kas simbolizē 9 eņģeļu hierarhijas pakāpes (Valdnieks pār visiem eņģeļiem). Trīs grieķu burti nimbā tulkojumā no grieķu valodas nozīmē - Tas, kurš ir; Esošais. Ikonas stūros burti IC un XC ir saīsinājumi vārdiem grieķu valodā: IC - Jēzus, XC - Kristus. Apģērbs - vēsturisks, kāds tajā laikā tika lietots, kā ģērbās romieši. Himātija (krekls) un hitons (apmetnis). Sarkanā krāsa apģērbā simbolizē zemi, asinis, zilā - garīgo, Debesu valstību. Kreisajā rokā tur Evaņģēliju vai rakstu rulli, labā roka pacelta svētībai. Jēzus Kristus cilvēciskā tēla apraksti sastopami apokrifos, arī tādos, kas radušies krietni pēc Viņa zemes dzīves beigām., piem., t.s. Lentula vēstulē, tomēr Baznīcas tradīcija glabā mācību, ka ikonogrāfijas aizsākumi rodami jau Kristus zemes dzīves laikā, proti, tad tapuši pirmie Pestītāja attēlojumi.
Austrumu (pareizticīgajā) tradīcijā un rietumu (katoļu) kristietībā stāsti par Kristus pirmā attēla izcelsmi ir atšķirīgi. Tiek uzskatīts, ka pašu pirmo ikonu “Ne rokām darinātais” "uzgleznoja" pats Kristus, atstājot savas sejas nospiedumu uz audekla, ikonogrāfijā šis attēls pazīstams ar nosaukumu “Ne rokām darinātā” ikona.
Salo (Somija)
Salo ir pilsēta un pašvaldība Somijas dienvidrietumos, Varsinaissomi. Pašvaldībā dzīvo 55 231 iedzīvotāji (2013. gada 28. februārī), no kuriem 94,6 % dzimtā valoda ir somu.
Salo atrodas 52 km attālumā no Turku un 114 km attālumā no Helsinkiem.
Somiski "salo" nozīmē ar mežu klātu zemi vai salu. Salo pirms vairākiem tūkstošiem gadu bijusi sala uz dienvidiem no pašreizējās pilsētas, bet mūsdienās tas ir paugurs ne tik tuvu pie jūras.
Vēsture
1960. gadā Salo ieguva pilsētas statusu. Tā kā augošajai pilsētai bija nepieciešamas jaunas teritorijas, 1967. gadā visa Uskela un daļa no Haliko tika pievienota Salo.
2009. gada 1. janvārī notika lielākā Somijas pašvaldību apvienošanās, kad Salo pievienojās Haliko, Kīkala, Kisko, Kūsjoki, Mūrla, Pernie, Perteli, Somusjervi un Serkisalo. Pašvaldības platība pieauga līdz 200 kvadrātkilometriem un iedzīvotāju skaits — līdz 55 000. Par Salo jauno ģerboni tika pieņemts Haliko ģerbonis.
Ekonomika
Līdz 1990. gadiem Salo atradās Salora fabrika, kur tika ražoti radiouztvērēji un televizori. Pēc tam, kad uzņēmumu Salora iegādājās Nokia, šeit līdz 2000. gadam tika ražoti monitori.
Šeit atradās arī uzņēmuma Mobira mobilo telefonu ražotne, kas 1990. gadu sākumā pārgāja Nokia īpašumā. 1995. gadā Nokia Salo uzbūvēja jaunu mobilo telefonu fabriku. Vēlāk Nokia ražošanu pārcēla uz citām valstīm, un ražotne Salo slēgta 2012. gadā.
Salo atrodas mobilo ierīču lādētāju ražotāja Salcomp galvenais birojs.
Pilsētā atrodas bezvadu identifikācijas sistēmu ražotājs Nordic ID.
Salmaņi (Lejasciema pagasts)
Salmaņi (arī Salmeņi) ir ciems Gulbenes novada Lejasciema pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Salo (Somija)
Ievērojamas personas
Salo dzimis Somijas prezidents Sauli Nīniste (Sauli Niinistö).
Salmaņi (Lejasciema pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Ķiurgas upes krastā.
Bolūžova
Bolūžova ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 274 km attālumā no Rīgas Rūbežneicas upes krastos.
Lil Nas X
Montero Lamārs Hills (Montero Lamar Hill, dzimis, Litiaspringsā, Džordžijā, ASV), plašāk pazīstams ar skatuves vārdu Lil Nas X ir amerikāņu reperis un dziesmu autors. Popularitāti ieguvis 2019. gada sākuma pēc singla "Old Town Road" izdošanas, kas sasniedza pirmo vietu daudzu valstu mūzikas topos, tai skaitā atradās 19 nedēļas Billboard Hot 100 pirmajā vietā.
Aleksandrs Lukovičs
Aleksandrs Lukovičs (sr, dzimis ) ir Serbijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Serbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Lukovičs ir Serbijas U16 izlases galvenais treneris.
Savas spēlētāja karjeras laikā spēlējis Serbijā, Itālijā un Krievijā. Ar Red Star Belgrade komandu divreiz kļuvis par Serbijas Superlīgas uzvarētāju, bet ar Zenit Saint Petersburg divreiz par Krievijas Premjerlīgas uzvarētāju.
Serbijas futbola izlasi pārstāvējis no 2005. līdz 2012. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Red Star Belgrade
Zenit
Antonijs Černomordijs
Antonijs Černomordijs (dzimis Daugavpilī) ir Latvijas futbolists, aizsargs. Kopš 2018. gada spēlē Latvijas kluba Riga FC sastāvā.
Latvijas izlase
Pirmoreiz uz izlasi Černomordiju izsauca Miksu Pātelainens uz 2018. gada novembra spēlēm. Izlasē debitēja spēlē pret Austriju 2019. gada 6. septembrī jau Slavišas Stojanoviča vadībā, sākot pamatsastāvā 0:6 zaudējumā.
Pirmos vārtus izlasē guva pret Andoru 2020. gada 17. novembrī.
Sasniegumi
Riga FC
Latgales karogs
Latgales karogs (ltg) ir Latviešu vēsturiskās zemes Latgales karogs, kuru 2023. gada 19. aprīlī apstiprināja Valsts prezidents Egils Levits, ņemot vērā Valsts heraldikas komisijas atzinumu.
Saistība ar latgaliešu karogu
Līdzās latviešu vēsturiskās zemes Latgales karogam praksē tiek plaši lietots latgaliešu karogs, kas ir kopīgs gan Latgalē, gan ārpus tās dzīvojošajiem latgaliešiem.
Latgaliešu karoga pamatne saskan ar latviešu vēsturiskās zemes Latgales karogu (tumši zila, balta un tumši zila svītra attiecībā 2:1:2), bet tā centrā ir izvietots vēsturiskais (no 16. līdz 20. gadsimtam lietotais) Latgales ģerbonis — balts grifs uz sarkana fona, kas heraldiski un kultūrvēsturiski sasaucas ar Latvijas valsts ģerbonī un Rēzeknes karogā redzamo grifu.
Latgaliešu karogs prezentēts Arendolē 2010. gada 22. februārī, svinīgi apstiprināts latgaliešu pārstāvniecības organizācijā "Latgolys Saeima" Rēzeknē 2010. gada 6. aprīlī un iesvētīts Aglonā 2011. gada 23. jūlijā.
Purva krustaine
Purva krustaine (Senecio congestus) ir augu suga kurvjziežu dzimtas krustaiņu ģintī. Savvaļā tā ir nevienmērīgi sastopama Eirāzijā, tostarp reti Latvijā. Sastopama arī Ziemeļamerikā.
Purva krustaine ir mainīga izskata augs — var būt gan īss, blīvs, gan ļoti slaids un skrajš, tādēļ suga ir aprakstīta vairākkārt, un tai ir vairāki sinonīmi.
Morfoloģija
Purva krustaine ir divgadīgs, 20-100 cm augsts lakstaugs ar stāvu, dobu, šķautņainu, diezgan trauslu un bieži vien lipīgu stublāju, kurš ir blīvi klāts ar vienkāršiem matiņiem un dziedzermatiņiem.
Stublājs augšdaļā zaro un līdz pat ziedkopai ir klāts ar sēdošām vai pusskaujošām, veselām, lancetiskām lapām, kas ir 5-15 cm garas un 0.6-2.5 cm platas. Lapas mala ir gluda vai attāli zobaina, un tās gals ir smails. Lapas, tāpat kā kāts, ir klātas ar vienkāršiem matiņiem un dziedzermatiņiem.
Ziedu kurvīši ir 2—3 cm plati, tie izvietoti garos, blīvi apmatotos kātos pa vienam stublāja galā ķekarveidīgā ziedkopā. Ārējā vīkala nav. Ir 21 vīkala lapa, tās novietotas vienā rindā. Mēlziedi ir gaiši dzelteni, aptuveni 1 cm gari, gaišāki nekā zieda centrā esošie stobrziedi. Auglis — kails, dzeltenīgs un ribains sēklenis. Ziedēšanas sezona ir no jūnija līdz augustam.
Izplatība
Purva krustaine ir izplatīta apvidos, kur ziemās ir sals. Tā aug nosusinātu dīķu ieplakās, grāvjos, kūdras raktuvēs, purvainās vietās ūdenstilpju krastos.
Šepka
Šepka ir Rauzas labā krasta pieteka Smiltenes novadā.
Izveidojas, satekot Ludzei (no labās puses) un Lipsai (no kreisās puses). Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Rauzā augšpus Rauzas ciema. Caurtek Rauzas dzirnavu ezeram. Šepku šķērso valsts autoceļš P27 (Smiltene—Gulbene), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Lūkass Leragers
Lūkass Leragers (da; dzimis ) ir Dānijas futbolists, pussargs, Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Dānijas Superlīgas kluba København sastāvā.
Sasniegumi
Viborg
Zulte Waregem
København
Vilkakūlas
Vilkakūlas (la) ir monotipiska graudzāļu dzimtas ģints, kurā ietilpst tikai viena suga — stāvā vilkakūla. Vilkakūlas ir sastopamas Eiropā, tostarp diezgan bieži visā Latvijas teritorijā, kur nelielas grupas aug sausos priežu mežos, purvu apmalēs un nosusinātos purvos, kā arī kāpās un sausieņu pļavās.
Apraksts
Stāvā vilkakūla ir daudzgadīgs, 10-30 cm garš lakstaugs, kurš veido blīvu ceru, no kā atiet daudzi tievi stiebri. Lapas ir ierotījušās, raupjas un sarveidīgas, aptuveni 0,5 cm platas diametrā, parasti īsākas nekā stiebrs ar vārpu galā. Mēlīte ir strupa. Vārpa ir ļoti šaura, 3-8 cm gara, vienpusēja. Vārpiņas plēkšņu nav: saaugot ap vārpiņas asi, vārpiņas plēkšņu rudimenti pie vārpiņas pamata veido apmali. Zieda plēksnes nevienādas: iekšējā (0,5-0,6 cm gara) šauri lancetiska, smaila, ārējā īlenveidīga, manāmi smailāka, ar 0,2-0,4 cm garu akotu. Ziedu putekšnīcas, kur katrā ir 3 putekšņlapas, ir 0,3-0,4 cm garas, dzeltenas. Noziedot vārpiņas āķveidā atliecas, iegūstot ziedkopai ļoti raksturīgo "ķemmes" izskatu. Kalluss ir apmatots. Auglis ir kails, brūngans grauds. Zied jūnijā un jūlijā.
Radīti skatuvei
"Radīti skatuvei" (en) ir amerikāņu muzikālās komēdijdrāmas seriāls, ko ASV translēja telekompānija Fox, savukārt Latvijā — TV3, TV6 un Kanāls 2. Seriāla autori ir Raiens Mērfijs, Breds Falčuks un Jans Brenans (sākotnēji "Radīti skatuvei" bija iecerējis kā filmu). Seriālu laikā no līdz  pārraidīja TV kanāls Fox, tam iznāca 6 sezonas, kopumā 121 sērija (pirmajās četrās sezonās pa 22 sērijām, piektajā sezonā — 20 sērijas, sestajā sezonā — 13 sērijas).
Libene (Šprēvalde)
Libene (Šprēvalde) (de, wen) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Dāmes-Šprēvaldes apriņķa centrs pie Šprēs upes uz dienvidaustrumiem no Berlīnes. Atrodas Šprēvaldē sorbu apdzīvotā apvidū.
Radīti skatuvei
Seriāls ir par izdomātās Viljama Makinlija vidusskolas ansambli "Jaunais virziens" un tā dalībnieku dzīvi. Galvenās lomas tajā atveido Metjū Morisons (spāņu valodas skolotājs un ansambļa vadītājs Vils Šusters), Džeina Linča (karsēju trenere Sjū Silvestra), Džeima Meisa (karjeras konsultante Emma Filsberija), Džesalina Gilsiga (Vila bijusī sieva Terija), kā arī astoņi ansambļa dalībnieki, kurus attēlo Daiena Egrona (Kvinna Fabreja), Kriss Kolfers (Kērts Hammels), Kevins Makheils (Ārtijs Abramss), Lija Mišela (Reičela Berija), Korijs Montīts (Finns Hadsons), Embera Railija (Mersedesa Džonsa), Marks Sallings (Paks) un Dženna Uškovica (Tīna Koenčanga). Otrajā sezonā regulāro lomu atveidotāji Maiks O'Mailijs (Bērts Hammels), Hetere Morisa (Britānija Pīrsa) un Naja Rivera (Santana Lopesa) kļuva par galvenā aktieru sastāva dalībniekiem. Trešajā sezonā Harijs Šums (Maiks Čangs) un Derens Kriss (Bleins Andersons) no regulārā aktieru sastāva tika iekļauti galvenajā aktieru sastāvā, savukārt Dž. Gilsiga un M. O'Mailijs tika izņemti no aktieru sastāva, taču O'Mailijs saglabāja savu lomu kā regulārā aktieru sastāva viesis.
Libene (Šprēvalde)
Vēsture
Apdzīvotā vieta pirmoreiz rakstos minēta 1150. gadā kā Lauzicas markgrāfistes daļa un 1220. gadā ieguva Magdeburgas tiesības. No 1329. gada atradās Saksijas-Vitembergas hercoga īpašumā. 1367. gadā imperators Kārlis IV to iekļāva Bohēmijas sastāvā. 1623. gadā Bohēmijas karalis, imperators Ferdinands II Libeni iedeva kā ķīlu Saksijas kūrfirstam Johanam Georgam I, bet 1635. gadā tā tika atzīta par Saksijas īpašumu. Pēc Napoleona kariem Libene tika iekļauta Prūsijas sastāvā, vēlāk iekļaujoties Vācijas impērijā. Otrā pasaules kara beigās 1945. gada 27. aprīlī to ieņēma PSRS karaspēks. Pēc kara tā ietilpa VDR.
Cilvēki
Libene ir vingrotājas Kārinas Bitneres-Jancas (Karin Büttner-Janz, 1952) dzimtā pilsēta. Pilsēta darbojies luterāņu teologs un garīgāas mūzikas autors Pauls Gerharts (Paul Gerhardt, 1607-1676). Šeit 2007. gadā dibināta deathcore grupa We Butter the Bread with Butter.
Radīti skatuvei
Seriāla autori R. Mērfijs, B. Falčuks un J. Brenans arī ir visu pirmo divu sezonu sēriju scenāriju autori, tāpat Mērfijs un Falčuks bija seriāla galvenie režisori. Pilot sērija tika pārraidīta, pirmā sezona tika pārraidīta no līdz , otrā sezona — no  līdz , trešā sezona — no  līdz , ceturtā sezona — no  līdz , piektās sezonas pārraide tika uzsākta. 2013. gada aprīlī tika paziņots par 6. sezonas filmēšanu. Seriālā izpildīto dziesmu kaverversijas tiek publicētas iTunes Store pārraides nedēļā, vairākus Glee albumus ir izdevis Columbia Records. Ieraksti ir guvuši komerciālus panākumus, līdz 2011. gada oktobrim ir tikuši pārdoti vairāk nekā 36 miljoni digitālo singlu un 11 miljoni albumu. Seriāla aktieri pēc pirmās un otrās sezonas filmēšanas pabeigšanas devās koncerttūrēs. 2011. gadā tika izdota koncertfilma Glee: The 3D Concert Movie, kurā iekļauta aktieru uzstāšanās ''Glee Live! In Concert!'' koncertos.
Seriāls kopumā saņēmis četras Primetime Emmy Awards un 17 nominācijas, četras Zelta globusa balvas un 10 nominācijas, kā arī trīs reizes ticis nominēts Grammy balvai.
, trīs mēnešus pēc Korija Montīta nāves un nedēļu pēc viņam veltītās sērijas The Quarterback pārraides, Raiens Mērfijs paziņoja, ka seriāla sestā sezona būs arī pēdējā.
Javiešu valoda
Javiešu valoda (basa Jawa,, ) ir austronēziešu saimes valoda, kurā galvenokārt runā javieši, kas pārsvarā apdzīvo Javas salu Indonēzijā. Pēc pratēju skaita tā ir viena no lielākajām austronēziešu saimes valodām. Lai gan ikdienā ļoti daudz cilvēku runā šajā valodā, tai nav valsts valodas statuss. Indonēzijas valsts valoda ir tikai indonēziešu valoda. No 19. gadsimta beigām līdz 20. gadsimta vidum javiešu valoda kopā ar nīderlandiešu valodu bija Nīderlandes Austrumindijas oficiālā valoda.
Javiešu valoda ir viena no malajiešu-polinēziešu valodām. Tiek lēsts, ka javiešu valodu prot no 75 miljoniem līdz 100 miljoniem cilvēku. Aptuveni 90% javiešu valodas pratēju dzīvo Javas salā, bet pārējie javiešu valodas pratēji dzīvo citās Indonēzijas salās. Nozīmīgas javiešu valodas pratēju kopienas ir arī Surinamā un Jaunkaledonijā, kur ir izveidojušās attiecīgi Karību javiešu valodas un Jaunkaledonijas javiešu valodas dialekti. Arī Javā pastāv vairāki javiešu valodas dialekti. Standarta javiešu valoda ir izplatīta Javas pilsētās Surakartā un Jogjakartā.
Rakstība
Mūsdienu javiešu valodas rakstībā tiek izmantots latīņu alfabēts, bet līdz 20. gadsimta vidum tika izmantota javiešu rakstība, ko paši javiešu valodas pratēji sauc par Aksara Jawa, Hanacaraka un Carakan. Tā ir abugida (abugidas rakstībām ir raksturīgi simboli, kas apzīmē zilbes, kuras veido vispirms viens līdzskanis un tad viens patskanis). Šī rakstība ir veidojusies no kavi valodas (senās javiešu valodas) rakstības, kas savukārt ir cēlusies no pallavas. Javiešu rakstībā ir 20 simboli, kuri sākas ar līdzskani. Pēc noklusējuma patskanis tajā ir mums zināmā skaņa, kuru apzīmē ar “a”. Rakstībā ir papildu simboli citiem patskaņiem.
15. gadsimtā reliģisko tekstu un dzejas pierakstīšanā tika izmantota pegonas rakstība, kas balstījās uz arābu rakstību.
Attīstība
Kavi valoda ir javiešu valodas agrīnais variants, tāpēc tā tiek saukta arī par seno javiešu valodu. Šī valodas izplatība bija Javas salas austrumos. Kā literārā valoda tā tika izmantota arī citās Javas tuvumā esošajās salās, piemēram, Bali. Kavi valodā ir daudz aizguvumu no sanskrita. 13. un 14. gadsimtā kavi valoda transformējās vidus javiešu valodā, pēc kuras sekoja jaunā javiešu valoda un visbeidzot izveidojās mūsdienu javiešu valoda.
Vahābisms
Vahābisms (ar, al-Wahhābiya(h)) ir islāma doktrīna un sunnītu reliģiska kustība, kuru 18. gadsimtā radījis Muhammads Ibn Abd al Vahābs (Muhammad ibn Abd al-Wahhab). Tas ir ultrakonservatīvs fundamentālistu islāma novirziens.
Vahābisma piekritējus sauc par vahābistiem jeb vahābītiem tomēr viņi paši ir izmantojuši terminus, kā, piemēram, muwāhidūn (unitārieši) vai arī as-salaf as-sālih (taisnīgo priekšteču) ceļa sekotāji. Tas tādēļ, ka vārds „vahābisms“ radies no personas vārda, un to uzskata par cilvēka slavināšanu, kas viņuprāt nav atļauta. Vahābisms ir izplatīts Arābijas pussalas valstīs, īpaši Saūda Arābijā; tās monarhu dinastijas Saūdu senči 1744. gadā noslēdza sadarbības paktu ar al Vahābu, kas pastāv vēl mūsdienās Vahābisms (un salafisms) ir arī daudzu islāmistu teroristisko organizāciju, piemēram, Islāma valsts un Al-Qaida ideoloģija. Saūda Arābija un Katara tiek vainotas ekstrēmistu ideoloģijas izplatīšanā. 2016. gada 17. augustā Hilarija Klintone rakstīja: „Kataras un Saūda Arābijas valdības [..] sniedz slepenu finansiālu un loģistisku atbalstu Islāma valstij un citām radikālām sunnītu grupām reģionā.“
Daiļslidošana 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Daiļslidošanā  tika sadalīti 5 medaļu komplekti. Sacensības notika no 6. līdz. Šī bija pirmā reize Olimpisko spēļu vēsturē, kad notika komandu sacensības, līdz ar ko tika izmainīta spēļu programma, komandu sacensības tika uzsāktas dienu agrāk nekā spēļu atklāšanas ceremonija. Šī bija pirmā reize ziemas olimpisko spēļu vēsturē, kad kādas sacensības notiek pirms atklāšanas ceremonijas.
Vahābisms
Ideoloģija
Kaut arī to ir nedaudz, al Vahāba rakstos tiek risināti jautājumi, kas uztrauca 18. gadsimta galvenos reformētājus: atgriešanās pie pirmatnējā islāma, Korāna un Sunnas tīrības, agrāko intelektuāļu ideju aklas sekošanas noliegšana un uzsvars uz idžtihād (neatkarīga domāšana). Viņš īpaši uzsvēra atgriešanos pie salaf metodoloģijas un burtiskas Korāna lasīšanas, vismaz teoloģiskajā jautājumā par Dieva vārdiem un īpašībām. Atšķirībā no citiem reformētājiem, viņš kategoriski noraidīja populārus sūfiju paradumus, piemērām, svēto godāšanu un viņu kapeņu izmantošanu kā svētnīcas, aprakstot šos paradumus kā ķecerīgus un vērstus pret islāmu.
Viņa galvenais darbs ir Kitāb al-Tawhīd (Dieva vienotības grāmata), kas koncentrējas uz jēdzieniem tauhīda un širk. Balstoties uz burtiska Korāna lasījuma un paša izvēlētiem hadīsu tekstiem, Ibn Abd al Vahābs asociēja širk ar lietām, kā palīdzības meklēšana no jebkura cita, kā no Dieva, pravieša Muhammada dzimšanas dienas svinēšanu un dzīvnieku upurēšana jebkurai citai būtnei, kā tikai Dievam, kā arī jebkurā gadījumā, kas nav skaidri minēts hadīsos. Kaut arī viņš sludināja striktu sekošanu tawhīd mācībām un šariata ievērošanu, al Vahābs nevilcinājās apiet formulējumus četrām islāma juridiskajām skolām, kad tas bija nepieciešams. Ibn Abd al Vahābs nelabprāt apsvēra laika, telpas un kultūras īpatnības likumdošanas izveidē. Viņš bija skeptisks uz filozofiju un racionālu intelektuālismu, un viņam bija tieksme analizēt svēto rakstu „vārdu”, nevis „garu”. Tādējādi al Vahāba islāma reforma nozīmēja kustību atpakaļ laikā, prom no pašreizējās situācijas uz lielisko pagātni, lai pieredzētu islāmu no jauna.
Bombizi
Bombizi ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V676.
Vitorio De Sika
Vitorio De Sika (, dzimis, miris ) bija itāļu kinorežisors, scenārists un aktieris, viens no vadošajiem itāļu neoreālisma virziena pārstāvjiem kinomākslā.
Četras no Vitorio De Sikas režisētajām filmām saņēmušas Amerikas Kinoakadēmijas balvas - divas reizes "Speciālo goda balvu labākajai filmai svešvalodā" par filmām "Šuša" (Sciuscià, 1946), "Velosipēdu zagļi" (Ladri di biciclette, 1948) un divas reizes balvu "Labākā filma svešvalodā" par filmām "Vakar, šodien, rīt" (Ieri, oggi, domani, 1963), "Finci-Kontini dārzs" (Il giardino dei Finzi-Contini, 1970). Filma "Finci-Kontini dārzs" 21. Berlīnes starptautiskajā kinofestivālā saņēma balvu "Zelta lācis" kā labākā filma. Filmas "Šuša" un "Velosipēdu zagļi" tiek vērtētas kā filmas, kam bijusi liela ietekme uz klasisko kinomākslu.
Aktieris un režisors
Kopš jaunības gadiem Vitorio De Sika bija pazīstams kā aktieris. Pirmo reizi viņš filmējās 1918. gadā nelielā lomā mēmajā kino, būdams 16 gadus vecs. Pēc tam darbojās teātrī. 1923. gadā De Sika pievienojās Tatjanas Pavlovas teātra kompānijai un drīz kļuva par vadošu aktieri. No 1932. gada sāka piedalīties skaņu filmās. Pateicoties izskatīgajai ārienei un aktiera talantam, De Sika kļuva ļoti populārs, kritiķi viņa ekrāna tēlu bieži salīdzināja ar Keriju Grāntu. De Sika piedalījies 158 kino un TV filmās. Par majora Rinaldi lomu filmā "Ardievas ieročiem" (A Farewell to Arms, 1957, pēc Ernesta Hemingveja romāna) viņš tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai "Labākais aktieris otrā plāna lomā".
1940. gadā Vitorio De Sika sāka darboties kā režisors, vienlaikus turpinot arī aktiera karjeru. De Sika kļuva par vienu no vadošajiem itāļu neoreālisma virziena pārstāvjiem. Viņa izcilākās šī posma filmas ir "Šuša" (Sciuscià, 1946), "Velosipēdu zagļi" (Ladri di biciclette, 1948), "Milānas brīnums" (Miracolo a Milano, 1951), "Umberto D." (1952), no kurām divas pirmās ieguva Amerikas Kinoakadēmijas "Speciālo goda balvu labākajai filmai svešvalodā".
Lai gan kritiķu augsti novērtētas, tomēr publikā šīs filmas neguva popularitāti. 1950. gadu vidū De Sika sāka pievērsties arī cita stila filmām. Vairākās viņa filmās vadošā aktrise bija Sofija Lorena (filmās The Gold of Naples / L'oro di Napoli (1954), "Divas sievietes" (Two Women / La ciociara, 1960), "Vakar, šodien, rīt" (Ieri, oggi, domani, 1963), "Laulības itāļu gaumē" (Matrimonio all'italiana, 1964)). Šīs De Sikas filmas bija komerciāli veiksmīgas, un viņš kļuva par starptautiski atzītu režisoru, kas strādāja gan Itālijā, gan Holivudā. Filma "Vakar, šodien, rīt" saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu "Labākā filma svešvalodā".
Savas karjeras pēdējā posmā De Sika veiksmīgi apvienoja gan neoreālismu, gan Holivudā apgūtās metodes. Viņa filma "Finci-Kontini dārzs" (Il giardino dei Finzi-Contini, 1970) ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu "Labākā filma svešvalodā", kā arī 21 Berlīnes starptautiskā kinofestivāla balvu "Zelta lācis". Pēdējā De Sikas filma bija The Voyage (Il viaggio, 1974), kur galvenās lomas tēloja Ričards Bērtons un Sofija Lorena. Pavisam De Sika uzņēmis 35 filmas. Ir arī 23 scenāriju autors vai līdzautors (gan dažām savām, gan arī citu režisoru filmām).
Personīgā dzīve
De Sika nomira 1974. gadā Parīzē no komplikācijām pēc operācijas 73 gadu vecumā.
Luiss Parra
Luiss Eduardo Parra-Rivjero (es; dzimis ) ir venecuēliešu politiķis, pašreizējais Venecēlas parlamenta jeb Nacionālās asamblejas spīkers, ievēlēts 2020. gada 5. janvārī.
CLAP
2019. gada 1. decembrī tīmekļa vietne Armando.info publicēja viedokli, ka deviņi Venecuēlas parlamenta locekļi ir saistīti ar valdību, turklāt tika pausts apgalvojums, ka Parra ir iesaistīts Venecuēlas prezidenta Nikolasa Maduro valdības programmā Vietējās komitejas apgādei un ražošanai jeb CLAP. Parra noliedza apsūdzības, ka viņš esot strādājis Venecuēlas Republikas valdības labā. Parlamenta locekļi Parra, Hosē Brito, Konrado Perezs un Hosē Gregorio Norjega apturēja darbību vai tika izslēgti no valdošajām partijām.
Parlamenta priekšsēdētājs
2020. gada 5. janvārī Venecuēlas Nacionālā asambleja vēlēja priekšsēdētāju. Parra, kuram iepriekš bija liegts ierasties parlamentā sakarā ar apsūdzībām, tika ielaists parlamentā pēc izstāšanās no valdošā Venecuēlas prezidenta Hugo Gaido partijas. Parra nolēma pievienoties parlamentam. Parra steigā tika ievēlēts par Nacionālās asamblejas prezidentu. Maduro opozīcija gan apgalvoja, ka balsis neesot saskaitītas. Televīzijā Telesur ziņoja, ka 140 no 167 Nacionālās asamblejas deputātu balsojusi par Parru. Maduro bija spiests steidzīgi atzīt Parru par Venecuēlas parlamenta prezidentu, jo "Nacionālā asambleja bija pieņēmusi lēmumu". Gaido nevēlējās ierasties Palacio Federal Legislativo, jo vairs nebaudīja vairākuma atbalstu, uzskatīja prezidents Maduro, ko neatbalstīja ASV. Mazpazīstamais Parra kļuva par opozīcijas līderi.
Krievijas Federācija tomēr apsveica Parras ievēlēšanu, norādot, ka vēlēšanas izvedīs Venecuēlu no konstitucionālās krīzes.
Hožovas "Ruch"
Hožovas "Ruch" (pl) ir profesionāls futbola klubs no Hožovas Polijā.
Jevgeņijs Tarelkins
Jevgeņijs Tarelkins (Евгений Игоревич Тарелкин, dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, atvaļināts gaisa spēku apakšpulkvedis.
Akademija
Akademija (bg) bija Bulgārijas sezonāla lauka nometne Antarktikā. Izvietojusies Dienvidšetlendas salu arhipelāgā, Livingstona salas austrumos, Tangras kalnu sedlienē 11 km no Bulgārijas vasaras stacijas Sveti Klimenta Ohridski. Nometnes darbības laikā tajā funkcionēja vistālāk dienvidos izvietotā Bulgārijas pasta nodaļa Tangra 1091. Nometne izveidota 2004. gada 3. decembrī salas topogrāfiskajiem darbiem un nosaukta par godu Bulgārijas Zinātņu akadēmijai. Slēgta pēc plānotā darba apjoma pabeigšanas 2005. gada 11. janvārī.
Jevgeņijs Tarelkins
Tarelkins pirmais un vienīgais kosmiskais lidojums sākās 2012. gada oktobrī, dodoties uz SKS ar kosmosa kuģi ''Sojuz TMA-06M'. Bija SKS-33, SKS-34 ekspedīcijas lidojuma inženieris. 2013. gada martā lidojums beidzās.
Jevgeņijam Tarelkinam ar prezidenta pavēli piešķirti goda nosaukumi "Krievijas Federācijas Varonis" un "Krievijas Federācijas lidotājs-kosmonauts".
2015. gada 1. jūnijā Tarelkins atstāja kosmonautu sagatavošanas centru.
Jūda Lēvs ben Becalels
Jūda Lēvs ben Becalels jeb Prāgas Maharals (he, dzimis ap 1520. gadu, miris ) bija ebreju rabīns, filozofs un mistiķis.
Bija Mikulovas (1553—1573), Poznaņas (1584—1588) un Prāgas (1588—1591, 1597—1609) rabīns. Pirmoreiz publicējās 66 gadu vecumā. Jūda Lēvs tikās ar imperatoru Rūdolfu II, kura galms atradās Prāgā, un uzturēja kontaktus ar Tiho Brahi. Kopš 19. gadsimta ir zināma leģenda par Lēvu kā no māla veidotā Prāgas golema autoru.
Bizantija
Bizantija var būt:
Dzejas dienas
Dzejas dienas ir publisku dzejas lasījumu tradīcija, kas ik gadu notiek septembra pirmajā pusē.
Pirmā Dzejas diena tika rīkota Komunāru parkā Rīgā (pašreizējā Esplanādē), tādējādi atzīmējot latviešu dzejnieka Raiņa 100. dzimšanas dienu. Tajā atklāja Raiņa pieminekli.
Nākamā gada 30. martā Latvijas Rakstnieku savienība nolēma dzejas dienas rīkot katru gadu, tā iedibinot jaunu tradīciju. Dzejas dienu pasākumi notiek ne tikai Rīgā, bet visā Latvijā. Parasti pasākumi ilgst apmēram trīs nedēļas, notiek gan dzejas lasījumi, gan tikšanās ar dzejniekiem. Kopš 1996. gada par gada labāko dzejas grāmatu tiek pasniegta Dzejas dienu balva.
Sarkanastes tropu jūrasputns
Sarkanastes tropu jūrasputns, arī sarkanastes faetonputns (Phaethon rubricauda) ir tropu jūrasputnu dzimtas (Phaethontidae) suga, kas apdzīvo Indijas un Klusā okeāna tropu apgabalus. Šis putns barības meklējumos parasti aizklejo tālu jūrā, veicot simtiem kilometru. Ligzdo kolonijās tropu salās.
Izplatība
Sarkanastes tropu jūrasputns ligzdo ļoti plašā areālā, kas aptver Havaju salas, Okeāniju, Filipīnas, Lieldienu salu, Sarkano jūru, Maurīciju, Komoras, Reinjonu un Raundu, Čīles piekrasti. Dienvidu virzienā saniedz Kvīnslendas koraļļu salas, Rietumaustrālijas salas un Jaunzēlandi, ziemeļu — Japānu.
Izskats un īpašības
Garums 46 — 50 cm. Ārēji līdzinās zīriņiem. Apspalvojums balts, bieži sārtu nokrāsu ar melniem plankumiem ap acīm. Aste tieva, sarkana, knābis — gaiši sarkans, kājas — melnas. Šādi grāmatā "Noenkurotais šķirsts" sarkanastes tropu jūrasputnus apraksta Džeralds Darels: "'Sarkanastes faetonputni... bija nelielas kaijas augumā, ar zīriņam līdzīgu galvu, lielām mirdzošām acīm un knābi zīmoglakas sarkanumā. Spalvojums uz galvas, krūtīm un spārni galos bija maigā, vizmainā rožsārtā krāsā, it kā putni būtu izpeldināti īpašā krāsas šķīdumā''."
Dzīvesveids
Lielāko daļu mūža pavada, lidojot virs atklātas jūras. Barības meklējumos veic simtiem kilometru un nereti nokļūst reģionos, kur ir ļoti maz zivju, — no šādām vietām izvairās lielākā daļa jūrasputnu. Taču nelielie faetonputni arī tādā vietā atrod sev barību.
Sarkanastes tropu jūrasputnam, gluži tāpat kā citiem jūrasputniem, pietiek ar vienu ilgāku sauszemes apmeklējumu pārošanās periodā. Pārējā gada laikā viņu lokveida lidojums, kas atgādina tauriņa lidojumu, ieraugāms tikai tālu atklātā jūrā. Šie elegantie putni pārmaiņus vēzē spārnus un brīvi planē gaisā. Kad faetonputns vēlas atpūsties, viņš nolaižas uz ūdens. Putns viegli peld ūdenī, airējoties ar kājām, kas atrodas ķermeņa aizmugurē, savukārt garā astes spalva ir sacelta gaisā.
Barība
Pārtiek no mazām vai vidēja lieluma zivīm, kalmāriem, astoņkājiem. Pateicoties savam veiklajam lidojumam, ķer arī lidojošās zivis.
Kad tropu jūrasputns ierauga atbilstošu lomu, viņš plivinās uz vietas apmēram desmit metru augstumā un, nogaidījis īsto brīdi, strauji metas ūdenī. Putna knābis ir nedaudz saliekts, un abām tā malām ir asas malas, tādēļ no knābja neizslīd arī slidens medījums.
Vairošanās
Sarkanastes tropu jūrasputniem nav pastāvīga pārošanās perioda. Vecāki dodas uz salu, kurā atrodas ligzda, jau divas līdz sešas nedēļas pirms olas izdēšanas. Atbilstošu vietu nav daudz, tādēļ putni veido ligzdošanas kolonijas.
Riesta laikā redzamas desmitiem tropu jūrasputnu grupas — putni klaigā un ķērc, riņķodami virs klinšu nokarēm, kas būtu atbilstošas ligzdošanai. Viens no putniem uzlido līkumainā lidojumā virs otra un saliec spārnus. Pārošanās laikā putnu vidū dažkārt var sākties niknas cīņas par partneri un ligzdošanas vietu. Perē abi vecāki. Putnēns var pacelties spārnos pēc diviem mēnešiem.
Pasugas
Zināmas četras pasugas.
Aizsardzība
Daļā sarkanastes tropu jūrasputnu ligzdošanas koloniju putnu skaits ir stabils, taču dažās vietās ligzdojošo putnu skaits ir būtiski samazinājies. Iemesls ir salu dabiskās vides postīšana un medības. Darels raksta: "Kad ar negantajiem brēcieniem mūs aizbiedēt neizdevās, putni palika mierīgi tupam un blenza uz mums. Stulbā paraža sēdēt rāmi ligzdā, pakļaujoties liktenim, ir galvenais cēlonis to apkaušanai, jo šie putni ir pārlieku viegls laupījums zvejniekiem, kas atbrauc uz Raundu, nogalina putnus un pēc tam aizved tos uz Maurīciju, kur pārdod ķīniešu restorāniem". ("Noenkurotais šķirsts").
Sarkanajā grāmatā ierindota sugu sarakstā, kuras šobrīd nav apdraudētas.
Bokē
Bokē ietekmējošie faktori
Dažādi objektīvi ārpus fokusa esošās zonas attēlo atšķirīgi. Bokē kvalitāte ir subjektīvs rādītājs, kuru grūti pamatot ar objektīviem parametriem, kaut arī dažu optikas parametru ietekmi uz bokē uzskata par vispārpieņemtu.
Asuma dziļums
Asuma dziļums savukārt ir atkarīgs no objektīva fokusa attāluma un gaismas spējas (iestatītās diafragmas vērtības) — jo lielāks fokusa attālums un/vai diafragmas atvērums, jo spēcīgāk izpaužas bokē efekts.
Gaismas diski
Bokē efektu vislabāk raksturo izplūdušie gaismas punkti jeb gaismas diski. Ārpus fokusa zonas katrs gaišais punkts pārveidojas par disku. Ar vienu objektīvu šis disks veidojas vienmērīgi izgaismots, ar citu — spilgtākām malām, vēl citu — ar spilgtāku centru. Daži objektīvi šādus punktus vizuāli pietuvina, citi — attālina. Citiem vārdiem, disks ar spožu centru un tumšākām malām izskatās maigāks nekā vienmērīgi izgaismots disks vai disks ar spilgtām malām. Tāds disks neuzkrītoši iekļaujas attēlā, bet diski ar spilgtām malām piesaista uzmanību, novēršot to no galvenā objekta. Mūsdienās lietotajos objektīvos plaši tiek lietotas asfēriskās lēcas. Novērots, ka to izmantošana objektīvos ar lielu gaismas spēju daudzos gadījumos pasliktina bokē efektu, novedot pie koncentrisku gredzenu izveidošanās disku iekšpusē.
Diafragmas atvēruma forma
Bokē efektu ietekmē arī diafragmas atvēruma forma. Spoguļu-lēcu teleobjektīvi attēlo bokē gredzentiņu veidā, kas dažkārt var noderēt kā interesants māksliniecisks efekts, bet citreiz — attēlu sabojāt. Daži objektīvi disku vietā veido gaišus daudzstūrus, atkarībā no diafragmas lapiņu formas un skaita. Objektīvi ar lielāku diafragmas lapiņu skaitu parasti veido patīkamāku bokē efektu.
Atspīdumu kontrasts
Izplūduma zonas raksturu ietekmē arī tās kontrasts, it īpaši pāreja uz gaismu, pēc kuras vienmērīgais izplūdums pārvēršas par disku (vai eliptisku un/vai daudzstūrainu plankumu). Neskaidri atspīdumi neuzlabo fona uztveri un tiek uzskatīts, ka labāk ir mazāk "sliktas" un "neregulāras formas" atspulgu, bet vairāk “pareizu” atspīdumu.
Citi bokē faktori
Citu objektīva parametru ietekme uz bokē efektu nav tik acīmredzama un ir diezgan subjektīva. Labs bokē ir īpaši svarīgs objektīviem ar lielu maksimālo diafragmas atvērumu, teleobjektīviem, makroobjektīviem, jo tiem parasti raksturīgs neliels asuma dziļums. Tas ir svarīgs arī portretu uzņemšanai, kur to izmanto kā māksliniecisku paņēmienu, lai aizmiglotu fonu un vizuāli akcentētu objektu.
Bokē imitācija ar grafisko redaktoru palīdzību
Fona izplūduma efektu iespējams imitēt, apstrādājot attēlu ar grafisko redaktoru. Taču tāds izplūdums atšķiras no "īsta" bokē, ko radījis objektīvs. Attēlot to fotogrāfijas pēcapstrādē ir diezgan problemātiski. Programmā Photoshop vislīdzīgāko optiskajam izplūdumam var iegūt ar filtra Lens Blur palīdzību.
Pēdējā laikā viedtelefonos tiek iebūvētas stereokameras, kas būtiski atvieglo reālistiska bokē efekta iegūšanu.
Čipati
Čipati ir ciems Gulbenes novada Lejasciema pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Marcels Nēbelss
Marcels Nēbelss (de, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Nēbelss pārstāv Vācijas hokeja līgas komandu Berlīnes "Eisbären" (2023. gada informācija). Nēbelsu 2011. gada NHL draftā ar kopējo 118. numuru, 4. kārtā izvēlējās Filadelfijas "Flyers".
Karjera
Savu profesionālo karjeru Nēbelss sācka 2009. — 2010. gada sezonā DEL līgas kluba Krēfeldes "Pinguine" sastāvā. Nākamajā sezonā Nēbelss pārcēlās uz Rietumu hokeja līgas komandu Sietlas "Thunderbirds", kur spēlēja divus gadus. Vēlāk spēlējis citā WHL komandā Portlendas "Winterhawks", ECHL komandā Trentonas "Titans" un AHL komandā Adirondakas "Phantoms". 2014. gadā Nēbelss atgriezās Vācijā un pievienojās Berlīnes "Eisbären".
Vācijas hokeja izlases sastāvā spēlējis astoņos pasaules čemionātos: 2013., 2014., 2016., 2018., 2019., 2021., 2022. un 2023. gadā. Izcīnījis sudraba medaļu 2023. gada čempionātā. Divreiz spēlējis ziemas olimpiskajās spēlēs. 2018. gadā Phjončhanā ieguva sudraba godalgu.
Maikapara nams
Maikapara nams ir savrupmāja Aristida Briāna ielā 3, Rīgā, valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, viens no vērtīgākajiem nekustamā īpašuma objektiem un greznākajiem reprezentācijas namiem Rīgā.
1930.-1931. gadā Maikapara namu pēc arhitekta A. Trofimova projekta pārbūvēja neobaroka stilā, tā interjers ir veidots neoklasicisma stilā. Dekorus radīja tēlnieks Rihards Maurs, interjeru atjaunoja mākslinieks Herberts Grīnbergs. Nama izskats ļoti izmainījās. No 1999. līdz 2001. gadam notika ēkas atjaunošana (arhitekts U. Ābiķis), dārzā novietoja bronzas skulptūru, iepriekšējais interjers tika lielā mērā iznīcināts.
Vēsture
Nams uzcelts 1876. gadā uz Šarlotentāles muižas zemes, arhitekta Roberta Pflūga neorenesanses stilā izstrādāto projektu pasūtīja stādu un ziedu tirgotājs Kārlis Heinrihs Vāgners. Eklektiskās fasādes rotāja tornīši un vāzes, kā arī Cereras un Floras skulptūras. Māju ieskāva grezns dārzs, jo K.H. Vāgners bija pazīstams ar saviem dārziem un pat kļuvis par Rīgas goda pilsoni, izveidojot kūrorta parku Ķemeros.
1921. gadā tas kļuva par Apvienotās Karalistes vēstniecības mājvietu, 1931. gadā nokļuva rūpnieka Teodora Maikapara vai pēc citiem avotiem tabakas fabrikanta Zamuila Maikapara īpašumā.