cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
10. Saeimas vēlēšanas
Kandidātu izslēgšana un saistība ar VDK
Pieci pieteiktie deputātu kandidāti pēc CVK pārbaudes netika iekļauti kandidātu sarakstos, jo nebija tiesīgi tajos būt. Uz kandidātiem Oļegu Posadkovu un Sergeju Špaku (abi — PCTVL), Sergeju Simčaku (RL) un Andri Grīnu (KDS) attiecas Saeimas vēlēšanu likuma 5. panta 3. punktā minētie ierobežojumi, kas noteic, ka Saeimas vēlēšanām nevar pieteikt par kandidātiem un nevar ievēlēt personas, kuras ir sodītas par tīšu noziedzīgu nodarījumu, ja persona nav reabilitēta vai sodāmība dzēsta vai noņemta. Uz kandidātu Zigfrīdu Laicānu (RL) attiecas Saeimas vēlēšanu likuma 5. panta 4. punktā minētie ierobežojumi, kas noteic, ka Saeimas vēlēšanām nevar pieteikt par kandidātiem un Saeimā nevar ievēlēt personas, kuras Krimināllikumā paredzētā nodarījuma izdarīšanas laikā atradušās nepieskaitāmības stāvoklī, ierobežotas pieskaitāmības stāvoklī vai arī pēc noziedzīga nodarījuma izdarīšanas saslimušas ar psihiskiem traucējumiem, kas tām atņēmuši iespēju saprast savu rīcību vai to vadīt, un kurām sakarā ar to piemērots medicīniska rakstura piespiedu līdzeklis vai arī lieta izbeigta bez šāda piespiedu līdzekļa piemērošanas.
Administratīvā apgabaltiesa atcēla CVK lēmumu neļaut S. Špakam kandidēt.
no Kristigi demokrātiskās savienības saraksta izslēdza Liepājas tiesas tiesnesi Sandru Briķi. Saskaņā ar Saeimas vēlēšanu likumu, jebkuram tiesnesim, kandidējot Saeimas vēlēšanās, ir jāatstāj ieņemamais amats un viena mēneša laikā jāiesniedz šo faktu apstiprinoši dokumenti CVK. Šī paša iemesla dēļ Briķe tika svītrota no kandidātu saraksta 7. Saeimas vēlēšanās.
Kampaņa
sākās priekšvēlēšanu aģitācijas periods. Sākot ar šo datumu partijām un ar tām nesaistītām personām tika noteikti vairāki ierobežojumi gan saistībā ar priekšvēlēšanu aģitāciju, gan attiecībā uz tās veikšanai izmantojamajiem finanšu līdzekļiem.
Priekšvēlēšanu aģitācijas perioda ierobežojumi
Ierobežojumi attiecās uz reklāmas izvietošanu, pasta pakalpojumu izmantošanu, kā arī labdarības pasākumu finansēšanu un sponsorēšanu. Tā kā visi saraksti tika pieteikti uzreiz visos piecos apgabalos, visām apvienībām noteiktais tēriņu limits bija 571 211,72 Ls. Ierobežojumi stājās spēkā 120 dienas pirms vēlēšanām, atšķirībā no 2006. gada, kad ierobežojumi stājās spēkā 270 dienas iepriekš.
Atšķirībā no iepriekšējām vēlēšanām, ierobežojumi netika attiecināti uz citiem ar vēlēšanu kampaņu saistītajiem izdevumiem — reklāmas materiālu sagatavošanu, vēlēšanu kampaņas plānošanu, sagatavošanu un organizēšanu, vēlēšanu kampaņā iesaistīto personu darba algu izmaksu, kustamas un nekustamas mantas īrēšanu, kā arī laikrakstu, žurnālu un citu izdevumu publicēšanu. Tāpat reklāmas pakalpojumu sniedzēji visus priekšvēlēšanu aģitācijas materiālus televīzijā, radio un preses izdevumos izvietoja pēc vienādiem izcenojumiem, kas publiskoti KNAB vai NRTP interneta vietnēs.
Reklāmas pakalpojumu sniedzējiem aizliegts izvietot priekšvēlēšanu aģitācijas materiālus par augstāku vai zemāku cenu, nekā tas norādīts šajos izcenojumos. Komerciālajām un sabiedriskajām raidorganizācijām tika noteikts aizliegums 60 dienas pirms vēlēšanām izplatīt tādu personu vadītus raidījumus, gatavotus komentārus, intervijas un reportāžas, kuras ir pieteiktas par deputātu kandidātiem vai pirms vēlēšanām ir publiski paziņojušas par savu līdzdalību kādas partijas darbībā. Šī likuma dēļ ZZS deputāta kandidāts Kārlis Seržants priekšvēlēšanu laikā nevadīja LNT raidījumu "Degpunktā".
Vienotība
Par "Vienotības" kampaņas norisi atbildīgais Arvils Ašeradens paziņoja, ka tai būs trīs fāzes, no kurām, pirmā (sagatavošanās) uz to brīdi jau bija noslēgusies. Tika paredzēts izmantot dažādus aģitācijas veidus, tostarp, sabiedrisko attiecību pasākumus, reklāmu, sociālās kampaņas, prezentreklāmu, avīzes izdošanu 350 000 eksemplāros un interneta mārketinga rīkus. Rīgā, Krišjāņa Barona ielā 3 tika atklāts "Vienotības" atvērtais birojs. Naktī no 18. uz biroja logi tika nolieti ar sarkanu krāsu, izraisot spekulācijas par to, ka to varētu būt izdarījusi SC atbalstošā jauniešu kustība "Vienota Latvija". Biroju slēdza neilgi pēc vēlēšanām.
tika uzsākta "Vienotības" organizēta aptauja, kurā respondentiem tika dota iespēja izvēlēties, viņuprāt, labāko Ministru prezidenta amata kandidātu. Tika dotas divas izvēles iespējas — Valdis Dombrovskis vai Jānis Urbanovičs. Apvienība apņēmās aptaujas rezultātus nodot Valsts prezidentam Valdim Zatleram. Dombrovskis LNT raidījumā "900 sekundes" skaidroja, ka aptaujas mērķis lielā mērā esot akcentēt apvienību atšķirības. tika publicēti tās rezultāti — no 173 318 respondentiem Dombrovski atbalsta 74%. Kampaņa tās beigu posmā tika koncentrēta uz Dombrovska darbību Ministru prezidenta amatā. Kā viens no saukļiem tika izmantots "Dombrovskim jāturpina strādāt!"
Kampaņā apvienība iztērēja 966 443,88 LVL, no kuriem 471 009,37 lati jeb 82,46% no pieļaujamā izdevumu apmēra tika skaitīti kā ierobežotie vēlēšanu izdevumi. 1 vieta Saeimā apvienībai izmaksāja 29 286 Ls, kas ir izšķērdīgākais naudas daudzums aiz PLL. Viena balss izmaksāja 3,21 Ls.
Bez Ašeradena kampaņas koordinēšanā iesaistījās arī Edgars Jaunups un Edvards Smiltēns. Kampaņu vadīja reklāmas aģentūras "King&Banzai" vadītājs Andis Zusts, bet konsultēja — Ainārs Ščipčinskis.
Saskaņas centrs
SC kampaņu pārraudzīja Rīgas domes priekšsēdētājs Nils Ušakovs. Tajā tika likts uzsvars uz partijas sociāldemokrātisko nostāju. Lielākā daļa budžeta tika izmantota televīzijas reklāmās, no kurām aptuveni 60% būs latviešu, bet 40% — krievu valodā. Plakātos un aģitācijas video bija redzams arī pats Ušakovs, kurš vēlēšanās nekandidēja, sakarā ar ko tika izteikts viedoklis, ka SC ir sabiedrībā pazīstamu politiķu. Kampaņas sauklis bija "Viss būs labi!" un vadmotīvs — pārmaiņas, pamatojot tās ar faktu, ka SC veidojošās partijas ne reizi nav iekļautas LR valdībā.
Kampaņā apvienība iztērēja 711 323,40 LVL, no kuriem 541 558,95 lati jeb 94,81% no pieļaujamā izdevumu apmēra tika skaitīti kā ierobežotie vēlēšanu izdevumi. 1 vieta Saeimā apvienībai izmaksāja 24 528 Ls. Viena balss izmaksāja 2,83 Ls.
Zaļo un Zemnieku savienība
ZZS kampaņu vadīja Viesturs Silenieks. Par apvienības reklāmas devīzi tika izvēlēts sauklis "Saimnieki savā zemē". Tāpat, apejot aģitācijas ierobežojumus, ZZS izdeva pavārgrāmatas, kurās apvienības deputātu kandidāti stāsta par savām mīļākajām receptēm. Uzsvars tika likts uz tiešu kontaktu ar vēlētājiem, rīkojot koncertus un kultūras pasākumus, jo, kā teica V. Silenieks: "[..] ZZS ir lauku cilvēki un laukos jo sevišķi ir svarīgs tiešais kontakts."
Kampaņā apvienība iztērēja 509 816,05 LVL, no kuriem 417 168,64 lati jeb 73,03% no pieļaujamā izdevumu apmēra tika skaitīti kā ierobežotie vēlēšanu izdevumi. 1 vieta Saeimā apvienībai izmaksāja 23 173 Ls, izmaksu efektivitātes ziņā zaudējot vienīgi VL-TB/LNNK. Viena balss izmaksāja 2,68 Ls.
Par Labu Latviju
PLL kampaņas vadītājs bija Ervins Straupe, taču vēlēšanu reklāmas kampaņu vadīja "!Mooz" radošais direktors Ēriks Stendzenieks. Kampaņas veidošanai tika piesaistīts arī reklāmas aģentūras "TBWALatvija" radošais direktors Mārtiņš Ķibilds. Gatavojoties vēlēšanām, apvienība noslēdza sadarbības memorandus ar 70 nevalstiskajām organizācijām. Apvienības sauklis vēlēšanās bija "Cieti!".
Tāpat kā "Vienotība", arī PLL Rīgā ierīkoja atvērto biroju. PLL birojs tika atvērts un atradās Brīvības bulvārī 19. Pirmā mēneša laikā to apmeklēja 5 000 cilvēku. Biroju slēdza neilgi pēc vēlēšanām. Apmēram mēnesi pirms vēlēšanām PLL iegādājās stāvvietu blakus "Vienotības" birojam un tajā novietoja mikroautobusu, uz kura bija apvienības reklāma. Atbildot uz to, "Vienotības" pārstāvji spēkratam klāt piesēja balonus ar "Vienotības" simboliku. Apvienības Ministru prezidenta amata kandidāts Ainārs Šlesers izteica gatavību iegādāties "Vienotības" biroja telpas pēc vēlēšanām, norādot uz to, ka apvienība neplāno tās izmantot pēc. Par spīti tam, PLL tomēr nepārņēma šīs telpas. Rīgas pilsētas Būvvalde lika novākt A. Šlesera priekšvēlēšanu reklāmas lielformāta plakātu Stacijas laukumā pie t/c "Origo", saskaņā ar saistošajiem noteikumiem "Par reklāmu, izkārtņu un citu informatīvo materiālu izvietošanas kārtību Rīgā", kas nosaka, ka Rīgas vēsturiskajā centrā aizliegts uzstādīt lielformāta reklāmas objektus, kā arī reklāmas/reklāmas objektus pie kaltiem metāla žogiem.
Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"-"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK"
VL-TB/LNNK kampaņu vadīja to veidojošo partiju vadītāji — Roberts Zīle un Raivis Dzintars. Tā kā apvienība tika izveidota (dienu pirms aģitācijas perioda sākuma), kampaņa tika sagatavota vēlāk, nekā citām partijām. Kampaņas sauklis bija "Visu Latvijai dodu!", tādējādi izceļot partiju "Visu Latvijai!".
Lai arī aģitācijai tika izmantoti tradicionālie informācijas izplatīšanas kanāli — elektroniskie mediji, vides reklāmas, tiešais pasts, tikšanās ar vēlētājiem  — vairāki kandidāti izcēlās ar nestandarta pieeju aģitācijas laikā. Piemēram, saraksta līderis Zemgalē, Imants Parādnieks, zirga pajūgā apceļoja Zemgali, apciemojot arī vēlētājus.
Kampaņā apvienība iztērēja 123 904,85 LVL, no kuriem 67 882,93 lati jeb 11,88% no pieļaujamā izdevumu apmēra tika skaitīti kā ierobežotie vēlēšanu izdevumi. VL-TB/LNNK iztērēja salīdzinoši maz naudas: mazāk par jebkuru Saeimā iekļuvušo sarakstu, kā arī Saeimā neiekļuvušo PCTVL. 1 vieta Saeimā apvienībai izmaksāja 15 488 Ls. Viena balss izmaksāja 1,67 Ls, kas ir trešais labākais rādītājs no visiem sarakstiem.
Saeimā neiekļuvušie saraksti
Vienīgais saraksts, kas neizmantoja iespēju rīkot maksas aģitāciju, bija "Pēdējā partija". Tā neiztērēja ne santīma ierobežotajos vēlēšanu izdevumos, tomēr samaksāja 200 LVL, lai izveidotu tās Ministru prezidenta amata kandidātu, putuplasta lelli — Laimes lāci.
Slēptā aģitācija
Saeima apstiprināja likumu par priekšvēlēšanu aģitāciju pirms Saeimas un Eiropas Parlamenta vēlēšanām, kurā definēta slēptā priekšvēlēšanu aģitācija, kā arī noteikts, ka tā ir aizliegta.
Pēdējās dienās, pirms stājās spēkā aģitācijas ierobežojumi (no līdz ) LNT katru vakaru no plkst. 21 līdz 23 tika rādīts raidījums "Tautas deklarācijas nedēļa". Tajā tika rakstīta "Tautas deklarācija", kuru vēlāk pieņēma PLL. Raidījumu apmaksāja apvienība "Par labu Latviju", studijas noformējumā tika izmantots tās logotips.
vairāki Saeimas deputātu kandidāti no "Vienotības" saraksta KNAB priekšniekam Normundam Vilnītim iesniedza prasību pārtraukt PLL vēlēšanu kampaņu, jo uzskata, ka LNT raidījums "Latvija, mēs tevi dzirdam" ir slēptā aģitācija un tā pārsniegti likumā atļautie izdevumi partijas reklamēšanai pirms vēlēšanām. PLL atbildēja, KNAB iesniedzot lūgumu pārtraukt "Vienotības" kampaņu, jo tai slēpto reklāmu nodrošina "vairākas Sorosa organizācijas un masu saziņas līdzekļi — sabiedrība par atklātību "Delna", laikraksts "Ir" un TV3 raidījums "Nekā personīga"", turklāt, reklāmas filmā "Vienotība. Dombrovskis. Latvija" premjerministrs V. Dombrovskis darba auto kopā ar apsardzi pozē kamerām, reklāmas filmas vajadzībām organizēta automašīnas un pavadošā eskorta braukāšana, kā arī apvienības priekšvēlēšanu izdevuma vajadzībām organizēta un fotografēta apvienības deputātu kandidātu diskusija Ministru prezidenta zālē. KNAB atbildēja, ka raidījums "Latvija, mēs tevi dzirdam" ir biroja redzeslokā kopš jūnija.
sabiedriskās domas pētījumu centrs "Providus" paziņoja, ka priekšvēlēšanu laikā ir konstatējis 550 iespējamus slēptās aģitācijas gadījumus, visbiežāk šādi materiāli publicēti krievu valodā rakstošajos un raidošajos medijos. Vairāk nekā 300 gadījumos šie materiāli bijuši veltīti PLL, 130 gadījumos — SC, bet pa 30 gadījumiem — "Vienotībai" un ZZS. Atsevišķi slēptās reklāmas gadījumi konstatēti arī citām partijām.
Hokeja klubs Rīgas "Dinamo" vairākkārt tika izmantots slēptajai aģitācijai. Septembrī kluba mājas spēlēs labākos spēlētājus apbalvoja deputātu kandidāti Māris Riekstiņš un Ainārs Šlesers, himnu dziedāja Vents Armands Krauklis, bet sezonas pirmo spēli atklāja Guntis Ulmanis. Spēļu laikā vairāki līdzjutēji rādīja plakātus, uz kuriem bija attēlots numurs 8 un sauklis "Cieti!". "Cieti!" ir PLL reklāmas sauklis un apvienība vēlēšanās startēja ar 8. numuru, tomēr kluba ģenerāldirektors Zigmārs Priede skaidroja, ka plakāti ir domāti, lai atbalstītu Sandi Ozoliņu, kas spēlē ar 8. numuru. , dienā pirms vēlēšanām, kad ir aizliegta politiskā aģitācija, Rīgā parādījās reklāmas plakāti, kuros ir redzams Ozoliņš un sauklis "Par labu hokeju! Par labu "Dinamo"!", ko KNAB solīja izvērtēt. Daži no kluba sponsoriem un vadītājiem — Guntis Rāvis, Juris Savickis un Guntis Ulmanis — ir PLL biedri vai atbalstītāji.
Ministru prezidenta kandidāti
Pirms vēlēšanām partijas izvirzīja savus kandidātus Ministru prezidenta amatam. Valsts prezidents V. Zatlers, kurš pēc vēlēšanām nominēs Ministru prezidenta kandidātu, ir izteicies, ka "īstie premjera amata kandidāti parādīsies pēc vēlēšanām". Viņš aicināja balsotājus nevērtēt partijas tikai pēc to piedāvātajiem premjera amata kandidātiem, kā arī teicis, ka savu premjera amata kandidāta izvēli nebalstīs vien tajā, kurai partijai būs visvairāk balsu.
Priekšvēlēšanu aptaujas
Laikā līdz 10. Saeimas vēlēšanām balsstiesīgo viedokļa aptaujas veica un publicēja uzņēmumi "Factum", "GfK", "Latvijas Fakti" un "SKDS", informāciju tālāk nododot ziņu aģentūrām, portāliem un laikrakstiem. Tāpat tika veiktas aptaujas par tīkamāko Ministru prezidenta kandidātu un citiem ar vēlēšanām saistītiem tematiem.
Debates
Laikā līdz 10. Saeimas vēlēšanām vairāki televīzijas kanāli veica kandidātu debates. Debates latviešu valodā veica Latvijas Televīzija un LNT, bet krieviski — Pirmais Baltijas kanāls.
Tika rīkotas gan sarakstu "lokomotīvju" debates, gan dažādu jomu debates, gan arī Ministru prezidenta kandidātu debates.
Vēlētāju aktivitāte
Pirmajā balsošanas stundā līdz plkst. 8.00 visā Latvijā nobalsoja 23 579 pilsoņi, savukārt Rīgā — 6504 pilsoņi. Rīgā nobalsoja 1,59% balsstiesīgo, Latvijā — 1,58%. Latvijā uz šajām vēlēšanām bija 1 491 735 balsstiesīgi pilsoņi, bet Rīgā to skaits bija 408 112 vēlētāju.
Līdz plkst. 12.00 Latvijā kopumā nobalsoja 25,29%, Rīgā — 23,19% jeb 94 632 balsstiesīgo. Šajā laikā aktīvākie balsotāji bija vēlētāji Vidzemē, kur vēlēšanu pirmajās piecās stundās kopumā nobalsoja 27,01% vēlētāju. Savukārt zemākā vēlētāju līdzdalība no novadiem bija Zemgalē, kur nobalsojuši 25,18% vēlētāju. Vidzemē — 27,01%, bet Kurzemē 25,65%.
Līdz plkst. 16.00 Latvijā nobalsoja 45,6% no visiem vēlētājiem jeb 680 179 pilsoņi, liecināja Centrālās vēlēšanu komisijas dati. Vēlētāju aktivitāte bija liela gan Rīgā, gan visā Latvijā. Rīgā pie iecirkņiem veidojās rindas. Vislielākā vēlētāju aktivitāte līdz plkst. 16:00 bija Saulkrastu, Carnikavas un Ādažu novados, kuros nobalsojuši attiecīgi 77,48%, 70,98% un 60,49%.
Kopumā Latvijas vēlēšanu iecirkņos nobalsoja 934 076 cilvēki jeb 62,62% balsstiesīgo iedzīvotāju. Vislielākā aktivitāte bija Saulkrastu novadā (110,48%), bet viszemākā — Rēzeknes novadā (42,82%).
Starptautiskais vērtējums
Vēlēšanās tika norīkota ierobežota EDSO/DICB novērotāju misija. Tā sniedza virkni rekomendāciju, ieskaitot:
Sekta
Sekta (la — 'domāšanas veids, mācība') ir:
No valodnieciskā viedokļa sekta ir no kopuma atdalījusies grupa (la — 'atdalīt'), tātad kristiešu kontekstā jebkura grupa, kas nepieder universālajai jeb katoliskajai Baznīcai), t.i. nošķiras no tās, veido savrupa veidojuma politiku. Sektantisms ir nošķiršanās no vispārējās kopienas.
Sekta parasti rodas kā opozicionārs, "pareizāks" kādas jau esošas mācības traktējums. Izteikta tendence uz garīgu renesansi (revivalisms), kura ārējās pazīmes ir īpaša tikumiskā kodeksa un rituālu strikta ievērošana. Psiholoģiski lielāko tiesu saistīta ar savas izredzētības iztēlošanos. Bieži noved pie izolacionisma, norobežojoties no "nepareizi" domājošajiem", pie fanātisma uzskatos. Lielākā daļā sektu balstās uz līdera/līderu harismu, izredzētību, no Providences saņemtu svētību, neatzīst hierarhiju un klēra institūtus, dažkārt sludina mantas kopību. Sektas ģenēzes sākuma posmā uzsvērta visu tās locekļu vienlīdzība, brīvprātība, pievēršanās pirms uzņemšanas. Atsevišķi ņemot daudzas no šīm pazīmēm piemīt daudzām reliģijām, taču viss kopums raksturīgs sektām (kaut modificējas, atkarībā no sektas izcelsmes kultūrvides un tradīcijām).
Ja sekta izturējusi laika pārbaudi un kvantitatīvi pieaugusi (kritēriji nekur nav atrunāti, bet ir sociāli konvencionāli — vai nu sabiedrības vairums turpina to uzskatīt par sektu, jeb jau atzīst par konfesiju), tā var pārvērsties par denomināciju, konfesiju vai Baznīcu. Piemēram, kristietība radās m.ē. I gs. kā jūdaisma sekta, taču jau pēc pāris gadsimtiem bija tik ļoti izpletusies kvantitatīvi un atšķirības no jūdaisma jau bija tik ievērojamas, ka tā kļuva par Baznīcu, no kuras, savukārt, atšķēlās jaunas sektas (montanisti, ariāņi, gnostiķi, ebionīti, nestoriāņi u.c.). Eiropā XVI gs. no katoļu baznīcas atšķēlās protestantu sektas, ar laiku pārtopot par Baznīcām (piemēram, Evaņģēliski luteriskā Baznīca, t.s. luterāņi), no kuriem, savukārt, pa laikam atšķēlās un radās jaunas sektas (baptisti, septītās dienas adventisti, Jehovas liecinieki, Mormoņi u.c.), no kurām pirmās divas Latvijā nu jau ir kļuvušas par "tradicionālām" Baznīcām.
Āzijas kultūrās raksturīga nevis atšķelšanās no kāda viena garīga strāvojuma, nolūkā "atgriezties pie saknēm", to reformēt, bet jaunu sektu rašanās, dažādu esošu religisku mācību selektīvi atlasītus koncepciju fragmentus eklektiski savienojot jaunā koncepcijā, piemēram, islāms (kas uzreiz izvērtās par atsevišķu Baznīcu un nav sektām pieskaitāms), mūnisti, Faluņgun u.c.
Stenfīlda
Stenfīlda (Stanfield) var būt:
Pelēkā koku žagata
Pelēkā koku žagata jeb Himalaju koku žagata (Dendrocitta formosae) ir vārnu dzimtas (Corvidae) putns. Izdala 8 pasugas.
Izplatība
Pelēkā koku žagata ir parasta ligzdotāja Āzijas dienvidos un dienvidaustrumos: Pakistānā, Indijā, Nepālā, Asamā, Birmā, Taizemē, Ķīnas dienvidos, Taivānā un Indoķīnā. Tās izplatības areāls robežojas ar Himalaju piekalnēm, bet augstāk kalnos par 1800 metriem virs jūras līmeņa tās nav sastopamas.
Izskats un īpašības
Pelēkā koku žagata ir vidēji liels putns ar garu asti. Ķermeņa garums 36—40 cm, svars 89—121 g.
Ārēji pelēkā koku žagata ir līdzīga pārējām garastes koku žagatām. Tās galvenā pazīme ir kopējais pelēcīgais apspalvojums. Izplatības areāla rietumu reģionos tā ir izteikti pelēka, asti ieskaitot. Toties austrumu reģionos pavēdere ir gaiša, gandrīz balta un aste melna.
Seja un pakakle pelēkajai koku žagatai ir tumši brūna vai melna. Muguras apspalvojums ir brūnīgi pelēks vai brūns. Galvas vidus un pakausis ir pelēks vai pelēkzils, bet spārni melni vai tumši zili. Uz spārniem ir neliels, balts, bet viegli pamanāms kontrastējošs laukums.
Tā kā izplatības areāls ir liels, pelēkajai koku žagatai ir vairākas pasugas, kas savā starpā atšķiras ar apspalvojuma krāsu un astes garumu. Piemēram, Himalaju pakājē dzīvojošajām pelēkajām koku žagatām ir garāka aste kā pārējām pasugām. Indijas pasugai ir mazāks un šaurāks knābis.
Uzvedība un barība
Pelēkā koku žagata pamatā barojas tikai kokos, bet reizēm nolaižas baroties kultivētos lauksaimniecības tīrumos. Barojas ar dažādiem kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, ogām, augļiem, nektāru, sēklām, graudiem, maziem rāpuļiem, citu putnu olām un putnēniem.
Pelēkā koku žagata Himalajos un Indijā ligzdo no maija līdz jūlijam. Ligzdai ir seklas bļodas forma, kas no iekšpuses izklāta ar vilnu. Ligzda tiek būvēta dažādos kokos un krūmos vai bambusu biezokņos. Dējumā parasti ir 3—4 gaišas olas ar brūniem vai pelēkiem raibumiņiem. Ligzdu būvē, perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki.
Sistemātika
Pelēkajai koku žagatai ir 8 pasugas:
Augstrata velosipēds
Augstrata velosipēds jeb augstrats ir velosipēds, kuram ir liels priekšējais rats un daudz mazāks aizmugurējais rats. Tas bija populārs velosipēdu paveids līdz drošā velosipēda izgudrošanai 1880. gados. Tie bija pirmie transportlīdzekļi, kurus sauca par "divriteņiem".
VIA Nano
VIA Nano (sākotnējais nosaukums VIA Isaiah) ir 64 bitu, ar x86 savietojams procesors, ko izstrādājusi VIA Technologies. Par procesora izveides plāniem pirmo reizi tika ziņots 2004. gadā.
2007. gadā VIA Technologies darīja zināmu, ka tās apakšstruktūra Centaur Technologies strādā pie jaunas procesoru arhitektūras, kuru paredzēts prezentēt 2008. gadā.
2008. gada 24. janvārī plašākai publikai tika izrādīti šī darba augļi: procesors un arhitektūras specifikācija. Atšķirībā no citiem procesoru izstrādātājiem, VIA izmantoja divus atšķirīgus kodētos apzīmējumus savu procesoru kodoliem: CN — ASV izstrādātajam procesoram, bet Isaiah — Taivānā.
Tiek prognozēts, ka jauno procesoru veiktspēja reālu uzdevumu apstrādē būs divas reizes lielāka skaitļošanas uzdevumos un līdz pat četrām reizēm operācijās ar peldošo punktu nekā tādas pašas taksts frekvences iepriekšējās paaudzes procesoros VIA Esther.
Energopatēriņa maksimālais slieksnis jaudīgākajam VIA Nano saimes procesoram ir ap 25W.
1995. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1995. gada notikumi Latvijā'''.
VIA Nano
Tāpat kā visus citus VIA Technologies izstrādātos procesorus, arī VIA Nano nav iegādājams atsevišķi kā vien tikai jau ielodētu shēmas platē.
2009. gada aprīlī pilnvērtīgs VIA Nano procesoru atbalsts dažādās operētājsistēmās un lietotnēs bija tikai daļējs: tā, piemēram, aparatūras noteikšanas un veiktspējas mērījumu programma Everest ir tikai "uzlabojusi VIA Nano" atbalstu, kurpretī GNU C koda kompilatorā gcc nav pieejama īpaša optimizācija VIA Nano procesoriem. Tas ļauj izteikt pieņēmumu, ka neskatoties uz to, ka ar Sisoft Sandra programmu izdarītajos veiktspējas mērījumos VIA Nano sevi apliecināja kā jaudīgu mazām un vidējām datorierīcēm paredzētu procesoru, tā patiesais spēks aizvien nebija izmērīts. Vēlākos veiktspējas mērījumos, ko veica dažādi neatkarīgi IT apskatnieki, tika iegūti rezultāti, kas liecināja, ka VIA Nano ir pārāks Intel Atom vienkodola versiju. 2008. gadā IT apskates portāls Ars Technica veica testus, kuros VIA Nano procesora identifikators (CPUID) bija nomainīts uz Intel procesora identifikators, kā rezultātā tika iegūts apstiprinājums, ka veiktspējas programmatūra pārbauda tikai CPUID, nevis reālās iespējas, ko sniedz procesors. Kad VIA Nano CPUID bija nomainīts uz Intel CPUID, procesors uzrādīja veiktspējas pieaugumu 20% apmērā.
2009. gada 3. novembrī VIA prezentēja Nano 3000 sēriju (kods: CNB). VIA apgalvo, ka šie modeļi sniedz veiktspējas pieaugumu 20% apmērā, kamēr energopatēriņš ir par 20% mazāks nekā Nano 1000 un Nano 2000 sērijai. Veiktspējas mērījumi, ko veica VIA, liecina, ka 1.6 GHz 3000. sērijas Nano procesors ir par 40-54% pārāks par Intel Atom N270. 3000. sērijas procesori ir papildināti ar SSE4 instrukciju kopumu, kurš savu debija piedzīvoju Intel Core i7 procesoros. 2010. gada 18. decembrī VIA Technologies bez liekas publicitātes maina plānotā divkodolu procesora VIA Dual Core Nano nosaukumu uz VIA Nano X2.
Galddatoriem un mobilajām datortehnoloģijām paredzētie procesori
* Visi modeļi atbalsta: MMX, SSE, SSE2, SSE3, SSSE3, x86-64 instrukciju kopumus, NX bit, x86 virtualizāciju VIA VT, VIA TwinTurbo / VIA StepAhead tehnoloģijas automātiskai maksimālās takts frekvences un minimālā sprieguma piemērošanai atkarībā no procesora faktiskās temperatūras (Intel TurboBoost tehnoloģijas līdzeniece), VIA PadLock, VIA CoolStream, kā arī VIA PowerSaver tehnoloģijas
* Visi modeļi atbalsta: MMX, SSE, SSE2, SSE3, SSSE3, SSE4, x86-64 instrukciju kopumus, NX bit, x86 virtualizāciju VIA VT, VIA TwinTurbo / VIA StepAhead tehnoloģijas automātiskai maksimālās takts frekvences un minimālā sprieguma piemērošanai atkarībā no procesora faktiskās temperatūras (Intel TurboBoost tehnoloģijas līdzeniece), VIA PadLock, VIA CoolStream, kā arī VIA PowerSaver tehnoloģijas
IPod
iPod ir pārnēsājamais mūzikas atskaņotājs, kuru radījusi firma Apple. Pirmais iPod tirdzniecībā iznāca 2001. gada 23. oktobrī. Tas bija iPod Classic ar 5 un 10 GB atmiņu. Šobrīd tirdzniecībā ir četri dažādi iPod modeļi – iPod Classic ar 80, 120 un 160 Gb atmiņu, iPod Nano ar 8 un 16 GB atmiņu, iPod Shuffle ar 2 un 4 GB atmiņu un iPod Touch ar 32 un 64 GB atmiņu.
VIA Nano
VIA Nano E saimes procesori
Jaunie Nano E saimes procesori ir veidoti uz VIA Nano 3000 saimes procesoru pamata. Nano E procesori ir paredzēti iegultajām sistēmām un tie spēj darboties ar Windows® Embedded Standard 7 operētājsistēmu, nodrošinot augstu produktivitāti un virtualizācijas iespējas.
VIA Nano X2 saimes procesori
Jaunie Nano X2 saimes procesori ir veidoti uz VIA Nano 3000 saimes procesoru pamata.
Bramantino
Bramantino (Bramantino, dzimis ap 1465. gadu Milānā, miris 1530. gadā turpat), īstajā vārdā Bartolomeo Suardi (Bartolomeo Suardi) bija renesanses laika itāliešu gleznotājs un arhitekts, Bramantes sekotājs. Bramantino ietekmējies arī no Pjēro della Frančeskas un Leonardo darbiem (īpaši Leonardo sfumato tehnikas).
Bramantino dzimis Milānā Alberto Suardi ģimenē. Ziņas par viņa agrīno dzīvi ir neskaidras. Iespējams, viņš apguvis gleznošanu pie Bernardino Butinones. 1508. gadā Bramantino devās uz Romu, kur līdz 1512. gadam palīdzēja Bramantem darbā pie dažādām celtnēm, tostarp Sansatiro katedrāles Milānā iekštelpu apdarē. Aptuveni 1509. gadā viņš radījis skices 12 gobelēnu sērijai, kurā alegoriski attēloti 12 mēneši. 1525. gadā Bramantino kļuva par hercoga Frančesko II Sforcas galma gleznotāju. Bramantino kā inženieris palīdzēja Milānas aizstāvēšanā, par ko tika apbalvots.
Bramantino gleznojis daudzus ievērojamu Vatikāna personu portretus. Viņa agrīnākie zināmie darbi ir "Kristus dzimšana" (1490. gadi) un Ecce Homo (apm. 1495.g.). Viens no pazīstamākajiem Bramantino darbiem ir "Austrumu gudrie pielūdz Kristu" (1495-98).
Dubultsāls
Dubultsāls ir tāds sāls, kurā skābju atlikuma joni ir saistīti ar divu dažādu metālu joniem. Tie rodas, diviem no dažādiem metāliem veidotiem sāļiem ar vienādiem skābju atlikumiem izšķīstot šķīdumā un kristalizējoties. Pazīstami dubultsāļi ir kālija alumīnija alauns, nātrija kālija tartrāts, Mora sāls. Ūdens šķīdumā dubultsāļi disociē jonos tāpat kā vienkāršie sāļi, tikai veidojas divi dažādi katjoni. Piemēram, kālija alumīnija alauns disociē saskaņā ar šādu vienādojumu:
Hārtforda
Hārtforda (en) ir pilsēta ASV, Konektikutas štata administratīvais centrs. 2006. gadā pilsētā dzīvoja 124 512 iedzīvotāji, kas to padarīja par trešo apdzīvotāko štata pilsētu. Pēc 2010. gada ASV tautas skaitīšanas datiem Hārtforda bija septītā lielākā Jaunanglijas pilsēta. Pēc 2010. gada datiem Greater Hartford bija lielākā metropole Konektikutas štatā ar 1 188 841 iedzīvotāju. Pilsēta ir 400 gadus veca, tā ir viena no vecākajām pilsētām valstī. Hārtfordas-Springfīldas metropole ir pazīstama kā "zināšanu koridors", jo šajā apgabalā atrodas 32 koledžas un universitātes, tai skaitā dažas no ASV prestižākajām mācību iestādēm.
Hārtforda ir pazīstama kā "apdrošināšanas galvaspilsēta", jo pilsētā bāzējas vairākas apdrošināšanas kompānijas. Tāpat pilsētā atrodas vecākais ASV publiskās mākslas muzejs (Wadsworth Atheneum), vecākais publiskais parks (Bushnell Park), visvecākais laikraksts (The Hartford Courant), otra vecākā vidusskola (Hartford Public) un līdz iestādes slēgšanai 2009. gadā sestā vecākā opera valstī (Connecticut Opera).
OpenStreetMap
OpenStreetMap (tulkojumā no angļu valodas — ‘atvērtā ielu karte’) ir projekts, kura mērķis ir radīt brīvi labojamas kartes. Kartes tiek veidotas, par pamatu ņemot datus no pārnēsājamiem GPS uztvērējiem, aerofotogrāfijām, pašu lietotāju zināšanām, kā arī no citiem atvērtiem datu avotiem, kas pieļauj to izmantošanu karšu veidošanai.
Karšu dati un arī pašas renderētās kartes ir licencētas saskaņā ar Open Database License licenci.
Vēsture
OpenStreetMap (OSM) 2004. gada jūlijā dibināja Stīvs Kousts. 2006. gadā tika izveidota organizācija OpenStreetMap Foundation (OSMF), lai paplašinātu izaugsmi, attīstību un brīvu ģeogrāfisko datu izplatīšanu un koplietošanu ikvienam interesentam. 2006. gada decembrī Yahoo apstiprināja, ka OpenStreetMap drīkst izmantot tā aerofotogrāfijas kā datu avotu karšu izveidē.
2007. gada aprīlī kompānija Automotive Navigation Data (AND) projektam ziedoja pilnīgus datus par Nīderlandes ceļu tīklu, kā arī Indijas un Ķīnas galveno ceļu datus. 2007. gada jūlijā, kad notika pirmā starptautiskā OSM konference The State of the Map, projektā bija reģistrējušies 9000 lietotāju. Konferences sponsoru skaitā bija Google, Yahoo un Multimap. 2007. gada augustā parādījās neatkarīgs projekts OpenAerialMap, lai izveidotu datubāzi ar aerofotogrāfijām, kuras pieejamas saskaņā ar brīvu licenci. 2007. gada oktobrī OpenStreetMap pabeidza importēt ASV TIGER ceļu datubāzi. 2007. gada decembrī Oksfordas Universitāte kļuva par pirmo lielo organizāciju, kura izmantoja OpenStreetMap datus savā galvenajā tīmekļa vietnē.
2008. gada janvārī kļuva pieejama funkcionalitāte, kas ļāva lejupielādēt kartes datus GPS iekārtām velosipēdistu vajadzībām. 2008. gada februārī Indijā notika vairākas apmācību darbnīcas. Martā divi dibinātāji paziņoja, ka ir saņēmuši investīcijas 2,4 miljonu eiro apjomā kompānijā CloudMade, kura izmanto OpenStreetMap datus komerciāliem mērķiem. 2010. gada novembrī Bing pārmainīja datu licenci, atļaujot izmantot viņiem piederošus satelītattēlus kartes veidošanai.
2012. gadā Google Maps platformas pārejai uz maksas produkta statusu noveda uz vairāku populāru vietņu pāreju uz OpenStreetMap un citu karšu pakalpojumu sniedzēju produktiem.
Pielietojums
OpenStreetMap dati ir pieejami dažādos formātos dažādās tīmekļa vietnēs:
Tiešsaistes rastra kartes
Kartes ir pieejamas tiešsaistē šādās tīmekļa vietnēs:
Mizantropija
Mizantropija (, misein neieredzēts + anthrōpos cilvēks) ir naids, neticība un nicināšana pret cilvēkiem, novēršanās, atsvešināšanās un bailes no sabiedrības. Plašu popularitāti šis jēdziens ieguva, pateicoties Moljēra komēdijai "Mizantrops". Pretmets filantropijai.
Pēc savas dabas mizantropija ir pesimisma, individuālisma, kā arī egoisma galēja izpausmes forma, kas ir pretstats humānismam. Mizantrops jeb cilvēknīdējs ir nesabiedrisks cilvēks, kas vairās no sabiedrības. Mizantropija var iegūt patoloģisku raksturu.
Tiek izdalīti divi mizantropijas paveidi:
Par mizantropiem tiek uzskatīti, piemēram, filosofs Artūrs Šopenhauers, komponists Pēteris Čaikovskis un citi pazīstami cilvēki. 2018. gada 14. aprīlī pirmizrādi Liepājas teātrī piedzīvoja Moljēra luga  Mizantrops  Mārtina Krimpa skatuves versijā, ko no angļu valodas tulkojis dzejnieks Raimonds Ķirķis. Iestudējuma režisors ir Viesturs Meikšāns, kurš arī veidojas izrādes telpas, kustības, skaņas/mūzikas noformējumu. Kostīmu autore ir Baiba Litiņa, gaismu mākslinieks Krišjānis Strazdītis, un video mākslinieks – -8. Galvenajās lomās: Gatis Maliks (Alsests) un Agnese Jēkabsone (Dženifera).
Durbe (upe)
Durbe ir upe Kurzemes rietumos. Iztek no Durbes ezera, tek cauri Dienvidkurzemes novada Dunalkas, Cīravas un Sakas pagastiem. Durbes upes krastos atrodas Dunalka un Cīrava. Satekot kopā ar Tebru veido Sakas upi. Lielākās pietekas ir Aistere, Rāvene, Ilmuts, Akmene, Cepļupe, Rudīte, Gārde, Atupe, Andreviču valks, Kārpa, Dubeņa.
Latvijas Republikas Pilsoņu Kongress
Latvijas Republikas Pilsoņu Kongress jeb LR PK radās LPSR 1989. gadā un deklarēja sevi par Latvijas Republikas pilsoņu vēlētu "1918. gadā pasludinātās, 1920. gadā Krievijas un 1922. gadā Tautu Savienības Padomes atzītas valsts, agrākās Tautu Savienības locekles - Latvijas Republikas - tiesisko pārstāvību", lai "atjaunotu Latvijas Republikas likumīgo valsts varu, Satversmes darbību, un Latvijas Republikas attiecības ar PSRS veidotu uz 1920. gada Miera līguma pamata." Vēstures zinātnē nav vienota viedokļa par Pilsoņu Kongresa tiesisko statusu. To var traktēt gan kā kustību, gan sabiedrisku vai politisku organizāciju, gan kā valsts varas struktūru.
Darbības pirmsākums
Ideja par pilsoņu kustības veidošanu radās 1989. gada jūlijā, kad latviešu laikrakstos tika publicēts Latvijas PSR pilsonības likuma projekts, kuru bija izstrādājis profesors Juris Bojārs. 1989. gada 17. decembrī pēc Igaunijas parauga, sākās paralēlas valsts varas struktūras izveides mēģinājums - sabiedriski politisko organizāciju (Republikāņu partija, Latvijas Tautas fronte, Latvijas Nacionālās neatkarības kustība, Vides aizsardzības klubs, Cilvēktiesību aizsardzības grupa Helsinki—86 u.c.) pārstāvji sanāca Latvijas Republikas Pilsoņu kustības 1. konferencē, kas pieņēma nolikumu par Latvijas Republikas Pilsoņu komiteju veidošanu un rezolūciju par Kongresa sasaukšanu. Izveidoja Pilsoņu Komiteju Pagaidu sakaru centru, kas izvirzīja uzdevumu "apzināt pilsoņus un pilsoņu kandidātus". Pēc asām diskusijām, Latvijas Tautas fronte komunistiskā režīma atbalstītājiem paliekot kustības vadībā mazākumā, tika gūts atzinums par pilsoņu komiteju ideju kā "rezerves lidlauku gadījumam, ja izgāzīsies neatkarības iegūšanas parlamentārais ceļš". Sākās LR pilsoņu un viņu pēcnācēju reģistrācija un jau decembrī reģistrēto skaits pārsniedza 700 000. Vienlaikus tika veidota visaptveroša pilsoņu komiteju sistēma Latvijā.
1990. gada 8.-23. aprīlī notika LR Pilsoņu Kongresa vēlēšanas, kurās 707 772 iedzīvotāji (678 862 pilsoņi un 28 910 pilsoņu kandidāti) ievēlēja 232 delegātus. "Pilsoņu kandidāti" šajās vēlēšanās varēja piedalīties, ievēlot savus pārstāvjus Pilsoņu Kongresā tikai ar padomdevēja tiesībām. Savukārt Kongress izveidoja Latvijas Komiteju (50 locekļi) kā pastāvīgu izpildinstitūciju Kongresa sasaukšanas starplaikos. Vietējo Pilsoņu komiteju vēlēšanas tā arī nenotika. Neraugoties uz reālās varas trūkumu, LR Pilsoņu Kongress pieteica pretenzijas uz vairākām valsts varas funkcijām, ieskaitot dalību iespējamajā Pagaidu valdībā. Tā kā Pilsoņu Kongresa aktīvākā daļa bija latviešu nacionālradikālākie pārstāvji, arī Latvijas Komiteja kopš savas izveidošanas savos uzsaukumos un rīcībā bija par radikāli galējiem soļiem, noraidot jebkādus kompromisus ar padomju varu un citu politisku uzskatu paudējiem. Pilsoņu Kongress atjaunoja Aizsargu organizāciju, Likumīgo īpašnieku apvienību. Latvijas Komitejā reģistrējās politiskās partijas un sabiedriskās organizācijas. Par sabiedrisko organizāciju reģistrāciju raksta „Pilsonis” Nr.15. 1990.: „Latvijas Komitejas prezidijs 28. novembrī reģistrēja Latvijas Nacionālo karavīru biedrību”. „Pilsonis” Nr.17. 1990.: „...Latvijas Komitejā tika piereģistrēta Latvijas Nacionālā Sieviešu līga un Latvijas Daugavas Vanagu organizācija.”. „Pilsonis” Nr.26 (43) 1991.:”Izskatījis Likumīgo Īpašnieku apvienības iesniegumu Latvijas Komitejas prezidijs nolemj: reģistrēt Likumīgo Īpašnieku apvienību Latvijas Komitejā.” Par politisko partiju reģistrāciju „Pilsonī” Nr. 13. (29) ir norāde:”... kopš LSDSP XXI kongresa 1990. gada 1. un 2. decembrī Cēsīs, kurā iezīmējās krasa kreisā pagrieziena sākums (no tribīnes pat izskanēja jautājums, kas nelietīgajai CK atļāvis reģistrēt partiju Latvijas Komitejā)...”. Aptaujājot Pilsoņu Kongresa delegātus to starpā J. Kučinski un J. Maurīti, nevienam nebija ne mazāko šaubu, ka Latvijas Komitejā reģistrētas 18. novembra Latvijas politiskās partijas un sabiedriskās organizācijas. Partiju un sabiedrisko organizāciju saraksts vēl jāprecizē, bet netieši informāciju sniedz to pārstāvju paraksti zem kopīgiem 18. novembra Latvijas Republikas sabiedriski politisko organizāciju paziņojumiem („Pilsonis” Nr.1. (18.) 1991. un Nr. 7. (24.) 1991.: Latvijas Republikāņu partija (nejaukt ar vēlāko LRP!), Latvijas Atdzimšanas partija, Latvijas Kristīgo demokrātu savienība, Latvijas Liberālā partija, Latvijas Aizsargu organizācija, Starptautiskās cilvēktiesību aizsardzības Latvijas nacionālā nodaļa, Latvijas Nacionālo karavīru biedrība, „Helsinki-86” Rīgas nodaļa, Latvijas Politiski represēto apvienība, „Helsinki-86”, Latvijas Daugavas vanagi, Latvijas Sieviešu nacionālā līga, Latvijas Nacionālās neatkarības kustība, Latviešu-vācu kultūras biedrība, Krievijas latviešu biedrība, LJA Tēvzemei un Brīvībai. Vēl minētas vairākas sabiedrisko organizāciju nodaļas. Sāka izdot nedēļas laikrakstu "Pilsonis" (redaktori - A. Žukovskis, J. Kučinskis, M. Zelmenis).
Pēc AP vēlēšanām (kurās absolūto vairākumu guva LTF) Pilsoņu Kongress paziņoja, ka “jaunievēlētā LPSR Augstākā Padome ir 1940. gadā nelikumīgi izveidotās LPSR varas orgāns un tāpēc tā nav atzīstama par LR likumīgo valsts varas pārstāvi”, vienlaikus atzīstot par iespējamu sadarboties ar LPSR AP tādu jautājumu risināšanā, kas vērsti uz LR likumīgās valsts varas atjaunošanu un neatkarības atgūšanu. LR Pilsoņu Kongresa Latvijas Komiteja sagatavoja dokumenta projektu “LR AP un LR Pilsoņu Kongresa deklarācija par sadarbību LR likumīgās valsts varas atjaunošanā”, kur cita starpā bija paredzēts, ka līgumus, kuri tiek slēgti ar PSRS un citām valstīm, ratificē gan LR AP, gan Pilsoņu Kongress. LR AP LTF deputātu frakcijas sēdē 1990. gada 11. jūnijā šis dokuments neguva atbalstu un LR PK palika norobežots no varas, aizvien vairāk radikalizējoties, opozīcijā arī LR AP atjaunotajai Latvijas Republikai. Konfrontāciju veicināja arī LTF valdes locekļu nedraudzīgā, reizēm pat nosodošā attieksme pret Latvijas Komiteju (raugoties uz Pilsoņu Kongresu, kurš darbojās tikai sasaukto sesiju laikā, un Latvijas Komiteju kā uz divām dažādām organizācijām), lai gan daudzas LTF nodaļas aktīvi iesaistījās Pilsoņu Kongresa darbā.
Pilsoņu Kongresa darbības apsīkums
1991. gada 28. februārī atsevišķi Pilsoņu Kongresa delegāti un Latvijas Komitejas locekļi Latvijas Universitātes aulā parakstīja separātu aicinājumu Latvijas pilsoņiem piedalīties aptaujā un izteikt vienotu atbalstu Latvijas valstiskajai neatkarībai.
1991. gada februārī tika ierosināts 3. martā veikt iedzīvotāju aptauju "Vai Jūs esat par demokrātisku un valstiski neatkarīgu Latvijas Republiku?", lai apsteigtu PSRS valdības 1991. gada janvāra lēmumu 17. martā rīkot referendumu par Savienības saglabāšanu. Latvijas Komiteja iestājās par šīs aptaujas boikotu, uzskatot, ka jebkāda nobalsošana okupācijas karaspēka klātbūtnē ir nelikumīga un tās rezultātu interpretācija varētu radīt nelabvēlīgas tiesiskās sekas. Savukārt virkne apriņķu un citu administratīvi teritoriālo vienību pilsoņu komitejas, neatbalstīja Latvijas Komiteju un izplatīja paziņojumus, ka, saglabājot tiesisko attieksmi pret iecerēto aptauju, kā nelikumīgu balsojumu, kurš notiks okupācijas apstākļos un kurā būs atļauts piedalīties arī Latvijā nelikumīgi esošajiem okupētājvalsts PSRS pilsoņiem - viņi tomēr atsakās no aptaujas boikota, lai nedotu iespēju PSRS interpretēt tās rezultātus tai labvēlīgā gaismā.
Pijdedoma
Pijdedoma (fr, ) ir Francijas departaments, viens no četriem Overņas reģiona departamentiem. Pijdedomas administratīvais centrs ir Klermonferāna. Departaments administratīvi sīkāk dalās piecos apgabalos (arrondissements):
Latvijas Republikas Pilsoņu Kongress
Pilsoņu Kongresa darbības apsīkums
4. maija Neatkarības deklarācijas neatzīšana un aicinājumi neaizstāvēt AP no omoniešiem, kā arī virkne citu Latvijas Komitejas lēmumu, Kongresa delegātu runu radikālisms un Pilsoņu Kongresa vadības ierobežotās iespējas piekļūt plašsaziņas līdzekļiem, lai skaidrotu savu nostāju, acīmredzot bija iemesls tam, ka šajā laikā Latvijas Republikas Pilsoņu Kongress strauji zaudēja atbalstītāju loku, tiem sākot atbalstīt dažādas politiskās partijas. 1993. gada pavasarī, gatavojoties 5. Saeimas vēlēšanām, tai daļai Pilsoņu Kongresa delegātu, kuri atbalstīja 4. maija režīmu, tika anulēti delegātu mandāti, daļa 1918. gada 18. novembra valsts atjaunošanas izejas nodevēju izveidoja partiju 18. novembra savienība (reģistrēta 01.03.1993., likvidēta 03.02.1995.). Latvijas Republikas Pilsoņu Kongress juridiski beigs eksistēt tikai pēc tam, kad būs miris pēdējais kongresā ievēlētais delegāts.
Mūsdienās
Mūsdienās darbu turpina Latvijas Komiteja, kuru pārstāv priekšsēdētāja vietas izpildītājs Edgars Alksnis. 2007. gada 24. martā notika bijušo Pilsoņu Kongresa delegātu grupas sanāksme, kurā izveidoja Rīcības Komiteju Latvijas Republikas Pilsoņu Kongresa darbības atsākšanai. 2007. gada 24. martā Pilsoņu Kongresa delegātu sanāksme pieņēma divus dokumentus — „Paziņojumu par PK darbības atsākšanu” un „Paziņojumu par Latvijas — Krievijas robežu”.
Františeks Kaberle
Františeks Kaberle (dzimis 1973. gada 8. novembrī) ir bijušais čehu hokejists, aizsargs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Savas karjeras laikā Kaberle kļuvs par pieckārtēju Pasaules čempionu, kā arī Stenlija kausa ieguvēju.
Viņa brālis Tomāšs arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Kaberle uzsāka 1991.—92. gada sezonā, kad spēlēja Čehoslovākijas hokeja līgas kluba HC Kladno sastāvā. Tajā hokejists spēlēja līdz pat 1994.—95. gada sezonas izskaņai, kad pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam MODO. MODO rindās Františeks aizvadīja četras sezonas.
1999. gada vasarā Kaberle pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās NHL kluba Losandželosas "Kings" rindām. Tiesa, jau savas debijas sezonas gaitā hokejists tika aizmainīts uz Atlantas "Thrashers" rindām, tās sastāvā spēlējot līdz pat 2003.—04. gada sezonas noslēgumam.
2009.—10. gada sezonu hokejists aizvadīja Čehijas Ekstralīgas vienībā HC Kladno, tad sezonu nospēlēja HC Pardubice sastāvā, taču tad gadu aizvadīja arī HC Plzen rindās.
Čehijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļu 2006. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī kļuvis par pieckārtēju Pasaules čempionu.
Sultāns
Sultāns (arābu valodā: سلطان) ir islāma nosaukums ar vairākām vēsturiskām nozīmēm. Sākotnēji ar to apzīmēja spēku, varu vai vadību. Vēlāk to pielietoja, lai apzīmētu atsevišķus musulmaņu valdniekus, kuriem praktiski piederēja augstākā vara (t.i. viņi nebija pakļauti citam valdniekam), nepretendējot uz vispārējo kalifātu. Vēlāk šis apzīmējums turpināja attīstīties dažādos kontekstos. Sultāna dinastiju un pārvaldīto teritoriju sauc par sultanātu (arābu valodā: سلطنة). Ebreju valodā tas ir "šilton" vai "šaltan" (ebreju valodā: שלטן) un nozīmē "vara" vai "valsts".
Musulmaņu monarhs
Sultāns ir musulmaņu monarhs, kurš valda, pamatojoties uz šariata likumiem.
Šī titula īpašnieks ir autoritāte ne tikai politiski, bet arī reliģiski, jo viņš ir augstākā autoritāte valstī, kuras iekārtu nosaka šariata likumi. Tomēr sultāns nav reliģisks skolotājs un nepilda īpašas funkcijas dievkalpojumos.
Pirmais valdnieks ar šādu titulu bija turkmēņu vadonis Mahmuds Gazni (998.—1030.) un vēlāk šis tituls kļuva par turku seldžuku un Osmaņu impērijas valdnieku apzīmējumu, kā arī to lietoja Ajubīdu dinastija un Memluku valdnieki Ēģiptē. Vēlāk par sultānu sauca imperatora sievu. Šī titula reliģisko nozīmi var saprast no tā, ka to piešķīra Osmaņu impērijas trešajam valdniekam Muradam I Kairas kalifs, jo pirms tam Osmaņu valdniekus sauca par bejiem vai emīriem.
Vēlāk arvien mazāk valdnieku tika saukti par sultāniem. Mūsdienās sultāns kā valsts galva ir Omānā, Brunejā, dienvidu Filipīnās, Javas salā un Malaizijā.
Nikolajs Mišutuškins
Nikolajs Mišutuškins (fr, dzimis, miris ) bija krievu izcelsmes Francijas mākslinieks un kolekcionārs.
Biogrāfija
Nikolajs Mišutuškins dzimis 1929. gadā Belforā, Francijā, krievu emigrantu ģimenē, kas 1920. gadā emigrējusi no Krievijas. Mācījies Belforas ģimnāzijā, pēc tam licejā, kuru beiguši daudzi vēlāk labi pazīstami krievu emigrantu pēcteči. Ģimnāzijas gados sācis zīmēt M. A. Burlana, A.Matissa drauga un skolnieka, un mākslinieka un Belforas muzeja glabātāja L.Delarbra vadībā.
1953. gadā ieguvis augstāko ekonomisko izglītību. No 1953. gada līdz 1957. gadam ceļojis pa Tuvo un Vidējo Austrumu, Dienvidāzijas un Dienvidaustrumāzijas valstīm, tai skaitā populārā krievu laikraksta "Russkaja Mislj" ("Русская Мысль") korespondenta statusā. Tajā tika publicēti viņa raksti un reportāžas, kas stāstīja par krievu dzīvi šī reģiona valstīs. Indijā viņš tikās ar prezidentu doktoru Radžendru Prasalu, viceprezidentu Sarvapalli Radhakrišnanu, premjerministru Džavāharlālu Nehru un viņa meitu Indiru Gandiju; Nepālā — ar karali Mahendru, Ceilonā — ar premjerministru Solomonu Bandaranaike.
No 1957. gada līdz 1959. gadam kā Francijas pilsonis atradās karadiestā Jaunkaledonijā. No armijas demobilizējās 1959.gadā, atvēra mākslas galeriju Numea Jaunkaledonijā, kurā izstādīja savas gleznas un etnogrāfiskus priekšmetus, kas iegūti divu dienesta gadu laikā. No 1959.gada līdz 1961.gadam strādāja par tirdzniecības firmas menedžeri un vadītāju Futuna salā. Viņa darbs bija saistīts ar pastāvīgiem braucieniem pa Okeānijas salām. Šajos gados viņu ieinteresēja Okeānijas tautu māksla un viņš sāka vākt šo tautu radītos tautas mākslas priekšmetus. Tā tika likti pamati viņa kolekcijai, kas turpināja N. N. Mikluho-Maklaja iedibinātās kultūras un humānās tradīcijas.
No 1969. gada pastāvīgi dzīvoja Jaunhebridā (pašlaik — Vanuatu Republika) Portvilas pilsētā. No 1961.gada līdz 1964.gadam viņš par saviem līdzekļiem organizēja ekspedīciju braucienus pa Okeānijas salām: 1961.gadā uz Jaunkaledoniju, 1962.gadā — uz Tubuai arhipelāgu, 1963.gadā — uz Zālamana salām, Tikapijas salu, 1964.gadā — uz Jaungvineju, Volisu, Tonga, Fidži, Rotuma, Taiti, Marķīza salām, u. c. Viņam izdevās savākt un paglābt no izzušanas mākslas priekšmetus, kas raisīja milzīgu interesi zinātnes un mākslas jomās. Kopš 1967.gada ar milzīgiem panākumiem eksponēja sevis apkopoto mākslas darbu kolekciju Eiropā: vispirms savā dzimtenē, Francijā, bet pēc tam Austrālijā, Japānā un Meksikā. 1978.gadā, lai saglabātu kultūras mantojumu, tika izveidots fonds " N.Mišutuškins-A.Pilioko", kuram viņš nodeva 700 priekšmetus no savas kolekcijas.
No 1979. gada līdz 1986. gadam, pēc PSRS Mākslas Akadēmijas uzaicinājuma, bez atlīdzības eksponēja Padomju Savienībā savu izstādi "Okeānijas Māksla". Tā rezultātā viņš pēc tam tika uzaicināts uz PSRS Kultūras ministriju. Milzīgu dažādu pasaules valstu zinātnieku interesi izraisīja šī izstāde, kas norisinājās Starptautiskā Klusā okeāna zinātnes kongresa laikā Habarovskā. 1980.gadā izstāde notika Novosibirskas Akadēmijas pilsētiņā. Tā paša gada septembrī — izstāde notika sadraudzības ar ārvalstīm namā Maskavā. Pēc tam izstādi tika uzaicināts rīkot Valsts PSRS tautu etnogrāfijas muzejā. Maskavā izstāde tika izrādīta arī Austrumu tautu mākslas muzejā. Pēc Savienības republiku vadītāju uzaicinājumiem (tajā laikā) kolekcija vairāku gadu garumā tika eksponēta: Gruzijas valsts Gleznu galerijā (Tbilisi), Armēnijas mākslinieku savienībā (Erevānā), Armēnijas valsts etnogrāfiskajā muzejā (Armavirā), Kirgizijas valsts tēlotājmākslas muzejā (Frunzē), Uzbekijas Ikramova vārdā nosauktajā tautas vēstures, kultūras un mākslas muzejā (Samarkandā).