cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Komsomoļska pie Amūras
Klimats
Pilsētas klimats ir kontinentāls musonu klimats. Vasarā pārsvarā pūš mitrie musoni no austrumiem. Gada nokrišņu daudzums ir ap 570 mm. Sniegs veidojas oktobra beigās un izkūst aprīļa beigās. Gada vidējā gaisa temperatūra ir -0,7 °C. Janvāra temperatūra ir -24,9 °C, bet jūlija +25,7 °C. Februārī un martā bieži ir puteņi.
Kurdu valoda
Kurdu valoda (Kurdî vai کوردی) ir indoeiropiešu saimes irāņu atzara valoda, kurā runā plašā areālā Turcijas, Irānas, Irākas un Sīrijas robežu sadurē. Bieži tiek uzskatīts, ka kurdu valodas ir tuvi radniecīgu valodu grupa, nodalot kurmandži (lielākā grupa, runā g.k. Turcijā un citos areāla ziemeļdaļas rajonos), sorani (areāla vidusdaļā, g.k. Irānā un Irākā) un dienvidu jeb pehlevanu (g.k. Irānā). Kā atsevišķu grupu nodala zazu (Turcijā) un gorani (Irākā un Irānā) valodas, kurās runā vietējie kurdi, tomēr valodnieciski tās nepieder pie kurdu valodām.
Ludvikovas baznīca
Ludvikovas Svētās Agates Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Skaistas pagasta Ludvikos, Ižiuna ezera dienvidu krastā.
Vēsture
Ludvikovas pirmā katoļu baznīca tika uzcelta 1925. gadā prāvesta Antona Oļševska vadībā. 1962. gadā dievnamu nojauca, jo tas atradās avārijas stāvoklī. Atgūstot neatkarību, baznīca tika atjaunota. Tā ir iekārtota restaurētā bijušās skolas ēkā.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Pāvils Odiņš. Ludvikovas draudze tika nodibināta 1925. gadā, atdalot apdzīvotas vietas no Dagdas, Asūnes, Pustiņas, Skaistas un Aulejas draudzēm. 1962. gadā, nojaucot dievnamu, draudze beidza pastāvēt. Atgūstot neatkarību, draudze atjaunoja savu darbību, tajā ir aptuveni 200 ticīgo. Svētās Mises tiek svinētas svētdienās.
Ķīmiskais barometrs
Ķīmiskais barometrs, arī štormglāze (en) jeb vētras glāze, baroskops vai kampara barometrs ir sena fizikāli ķīmiska ierīce, kas spēj reaģēt uz laika apstākļu izmaiņām. Tas sastāv no cieši noslēgtas kolbas vai ampulas ar kampara, kālija vai nātrija nitrāta un amonija hlorīda šķīdumu spirta un ūdens maisījumā. Šāda ierīce spēj darboties pilnīgi autonomi desmitiem un pat simtiem gadu, neprasot nekādu apkopi vai labošanu.
1807. gads
1807. bija parastais gads, kas sākās ceturtdienā.
Ķīmiskais barometrs
Vēsture
Ķīmiskā barometra izgudrotājs nav zināms, bet tas ticis izmantots laika prognozēšanai uz kuģiem 18.—19. gadsimtā (iespējams, arī agrāk, vēl pirms barometra izgudrošanas). Plašāk to uz kuģiem ieviesis viceadmirālis Roberts Ficrojs. Šāda ierīce bija līdzi arī Čārlzam Darvinam viņa ceļojumā ar kuģi Beagle (Ficrojs bija šī kuģa kapteinis).
1861. gadā Maikls Faradejs, kurš arī pazina šo barometru, rakstīja Ficrojam, ka, pēc viņa domām, izmaiņas ampulā saistītas ar lielākām vai mazākām temperatūras izmaiņām.
Vienlaicīgi ar ķīmisko barometru tika radīta un ieviesta arī bioloģiskā vētru paredzēšanas ierīce, kurā izmantoja dzīvas dēles.
20. gadsimtā šī ierīce saistīja zinātnieku uzmanību ar spēju reaģēt uz Saules aktivitātes izmaiņām (skatīt arī Bortelsa tests, Pikardi tests, akrilnitrila tests, unitiola tests). Ir arī dati par štormglāzes reakciju uz seismiskiem notikumiem.
Mūsdienās ir izgudrotas daudz precīzākas ierīces laika apstākļu prognozēšanai un štormglāze tiek pieminēta pārsvarā kā zinātnisks kuriozs.
Darbības princips
Laika paredzēšana notiek, vērojot kristalizācijas ainu stikla ampulā. Tiek uzskatīts, ka, tuvojoties labam laikam, kristāli nogulsnējas, sliktam — aizpilda visu ampulu. Pēc citiem novērojumiem, kristalizācija notiek cikliski 5—7 dienu laikā neatkarīgi no laika apstākļiem. Kristalizācija ir maz atkarīga no apkārtējās temperatūras (tomēr, atdzesējot zem 10°С, vienmēr izkrīt kristāliskas nogulsnes, bet, sasildot līdz 40—50°С, nogulsnes pilnīgi izšķīst), bet kristālu forma ir atkarīga no tuvojošos laika izmaiņu rakstura.
Ķīmiskā barometra pagatavošana
Lai pagatavotu šo ierīci, nepieciešams:
Kālija nitrātu un amonija hlorīdu izšķīdina ūdenī, bet kamparu — spirtā. Abus šķīdumus lēnām sajauc, sildot ūdens vannā. Maisījumu ielej stikla stobriņā, mēģenē vai ampulā ar diametru 1,5—3 cm un augstumu 15—20 cm (virs šķīduma jābūt nedaudz gaisa). Vislabāk stobriņu noslēgt ar pieslīpētu stikla aizbāzni, ko ieziež ar silikona ziedi. Var arī aizkausēt ampulas galu, vai iespējami stingri aizkorķēt mēģeni un aizliet ar izkausētu parafīnu.
Ir arī citi sastāvi, kas satur nātrija nitrātu.
Baznīcas tituli
Kristīgās Baznīcas hierarhijas amatu tituli alfabēta secībā:
Jai Ho! (You Are My Destiny)
'Jai Ho! (You Are My Destiny)' ir amerikāņu grupas Pussycat Dolls singls no albuma Doll Domination 2.0. Singls ir dziesmas Jai Ho! interpretācija angļu valodā, tomēr dziesmas vārdi angļu valodā neatbilst vārdiem hindi valodā. Jai Ho! ir pirmais singls, kas tika izdots kā ''Pussycat Dolls feat. Nicole Sherzinger''. Dziesma kļuva par hitu un sasniedza topa pirmo vietu tādās valstīs kā Austrālijā, Somijā, Īrijā un Turcijā. Vērā ņemamus panākumus singls guva arī Beļģijā, Francijā, Jaunzēlandē un Apvienotajā Karalistē, sasniedzot šo valstu top 3.
Videoklips
Dziesmas videoklipa pirmizrāde notika, tā režisors ir Tomass Kloss. Videoklips tika uzņemts Vīnes tramvaju muzejā un tajā vēlreiz atainota filmas "Graustu miljonārs" pēdējā aina. Videoklips ieguva 2009. gada MTV Video Music Awards balvas nomināciju par labāko horeogrāfiju. Videoklipā bez grupas Pussycat Dolls dalībniecēm redzams arī A.R. Rahmans, kas ir dziesmas līdzautors un oriģinālās dziesmas izpildītājs.
Analīze
Analīze (grc, análusis — ‘sadalīšana’) ir viena no pētīšanas metodēm, kurā galvenokārt tiek noskaidroti dažādu procesu cēloņi un sekas, kā arī ķermeņu sastāvs.
Latvijas futbola izlase 2006. gadā
'''Latvijas futbola izlase 2006. gadā''' aizvadīja 6 spēles, no kurām vienu uzvarēja, vienā spēlēja neizšķirti, bet četrās piedzīvoja zaudējumus.
2006. gada sezonu Latvijas izlase uzsāka februārī, kad Volfsburgā neoficiālā spēlē tikās ar Vācijas U-21 izlasi. Šī spēle noslēdzās ar Latvijas uzvaru 2-1. Pirmā oficiālā Latvijas izlases spēle 2006. gadā notika Hārtfordā pret ASV izlasi, kurai Latvija piekāpās ar rezultātu 0-1. Šī bija pirmā spēle izlases vēsturē, kuru tā aizvadīja Ziemeļamerikā. Augustā Latvijas izlase savā pēdējā šīs sezonas draudzības spēlē Maskavā zaudēja Krievijas izlasei ar 0-1, vārtus zaudējot tikai 2. puslaika pieliktā laika 3. minūtē.
Rudenī Latvijas izlase uzsāka dalību 2008. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā. Pirmā spēle notika Rīgā, kad Latvijas izlase tikās ar Zviedrijas valstsvienību. Šo spēli Latvija zaudēja ar 0-1. 4 dienas vēlāk Luksemburgas pilsētā Esperanžā Latvijas izlase draudzības spēlē ar laukuma saimniekiem spēlēja neizšķirti 0-0. Oktobrī Latvijas izlase aizvadīja divas noslēdzošās 2006. gada sezonas kvalifikācijas cikla spēles. 7. datumā Latvijas izlase savā laukumā ar rezultātu 4-0 sagrāva īslandiešus, atkārtojot iepriekšējā gada spēlē pret Luksemburgu sasniegto pārliecinošākās uzvaras rekordu kopš neatkarības atjaunošanas. Šī kļuva par Latvijas izlase vienīgo uzvaru šajā sezonā, kā arī vienīgo spēli, kurā komanda guvusi vārtus. Četras dienas vēlāk Latvija izbraukumā ar 0-1 piekāpās Ziemeļīrijai.
2006. gads kļuva par sezonu, kurā Latvijas izlase kopš neatkarības atjaunošanas 1992. gadā ir aizvadījusi vismazāk spēļu, iesitusi vismazāk vārtu, kā arī ielaidusi vismazāk vārtu. FIFA Pasaules rangā Latvijas izlase gada laikā piedzīvoja krietnu kritumu, noslīdot tabulā uz leju par 24 vietām.
Spēles
🇱🇻 latvia: Aleksandrs Koliņko — Oskars Kļava, Deniss Ivanovs, Māris Smirnovs, Dzintars Zirnis — Genādijs Soloņicins (Viktors Morozs 46'), Vitālijs Astafjevs, Juris Laizāns (Aleksejs Višņakovs 70'), Andrejs Rubins (Gatis Kalniņš 83') — Andrejs Prohorenkovs (Ģirts Karlsons 46'), Māris Verpakovskis.
🇱🇻 latvia: Aleksandrs Koliņko — Oskars Kļava, Igors N. Stepanovs, Māris Smirnovs, Dzintars Zirnis (Igors Korabļovs 76') — Imants Bleidelis, Vitālijs Astafjevs, Juris Laizāns, Andrejs Rubins — Andrejs Prohorenkovs (Viktors Morozs 63'), Māris Verpakovskis.
🇱🇻 latvia: Aleksandrs Koliņko — Oskars Kļava, Igors N. Stepanovs, Māris Smirnovs, Dzintars Zirnis (Ģirts Karlsons 83') — Imants Bleidelis, Vitālijs Astafjevs, Juris Laizāns (Aleksejs Višņakovs 86'), Andrejs Rubins — Andrejs Prohorenkovs (Marians Pahars 57'), Māris Verpakovskis.
🇱🇻 latvia: Aleksandrs Koliņko — Imants Bleidelis, Igors N. Stepanovs, Kaspars Gorkšs, Oskars Kļava — Genādijs Soloņicins (Andrejs Prohorenkovs 55'), Viktors Morozs (Aleksejs Višņakovs 21'; Deniss Kačanovs 70'), Juris Laizāns, Andrejs Rubins — Ģirts Karlsons (Gatis Kalniņš 80'), Māris Verpakovskis.
🇱🇻 latvia: Aleksandrs Koliņko — Dzintars Zirnis, Igors N. Stepanovs, Māris Smirnovs (Kaspars Gorkšs 46'), Deniss Kačanovs — Genādijs Soloņicins (Aleksejs Višņakovs 85'), Vitālijs Astafjevs, Juris Laizāns, Marians Pahars — Ģirts Karlsons, Māris Verpakovskis (Gatis Kalniņš 78').
5. trolejbusu maršruts (Rīga)
5. trolejbusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kas kursē no Daugavas stadiona līdz Paula Stradiņa klīniskajai universitātes slimnīcai, kas atrodas Āgenskalna apkaimē.
5. trolejbusu maršruta kopējais garums ir 17,193 km. Virziena Stadions "Daugava" — P. Stradiņa slimnīca kopējais garums ir 8,581 km, bet virziena P. Stradiņa slimnīca — Stadions "Daugava" kopējais garums ir 8,612 km.
Darbdienās pa 5. trolejbusu maršrutu kursē 3 trolejbusi, kuri pavisam veic 40 reisus, bet brīvdienās — tikai 2 trolejbusi, kuri pavisam veic 27 reisus.
5. trolejbusu maršrutu apkalpo RP SIA "Rīgas Satiksme" 1. trolejbusu parks.
Vēsture
Būvdarbu dēļ no 2023. gada 3. marta līdz 1. jūlijam un kopš 13. jūlija, galapietura "Daugavas stadions" tika pārcelta uz Rūjienas ielu.
XXVII Vispārējie latviešu Dziesmu un XVII Deju svētku dēļ, kursēja arī posmainie trolejbusi.
Maršruts
Virzienā Daugavas stadions — P. Stradiņa slimnīca trolejbusi brauc pa šādām ielām: Pērnavas iela, A. Deglava iela, Tallinas iela, Aristīda Briāna iela, Kr. Valdemāra iela, Vanšu tilts, Kr. Valdemāra iela, Kalnciema iela, Baložu iela, Kristapa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Mārupes iela, Tukuma iela un Pilsoņu iela.
Virzienā P. Stradiņa slimnīca — Daugavas stadions trolejbusi brauc pa šādām ielām: Pilsoņu iela, Liepājas iela, Mārupes iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Kapseļu iela, Baložu iela, Kalnciema iela, Kr. Valdemāra iela, Vanšu tilts, Kr. Valdemāra iela, Aristīda Briāna iela, Tallinas iela, Valmieras iela, Rūjienas iela un Pērnavas iela.
Pieturvietas
5. trolejbusu maršrutā pavisam kopā ir 39 pieturas. Virzienā Daugavas stadions — P. Stradiņa slimnīca ir 20 pieturas, bet virzienā P. Stradiņa slimnīca — Daugavas stadions ir 19 pieturas.
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā Daugavas stadions — Kalpaka bulvāris — '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Pērnavas iela, A. Deglava iela, Tallinas iela, Aristīda Briāna iela, Kr. Valdemāra iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, Ganību dambis un Dambja iela.
Virzienā '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — P. Stradiņa slimnīca''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Dambja iela, Duntes iela, Kr. Valdemāra iela, Vanšu tilts, Kr. Valdemāra iela, Kalnciema iela, Baložu iela, Kristapa iela, Melnsila iela, Lapu iela, Nometņu iela, Mārupes iela, Tukuma iela un Pilsoņu iela.
Virzienā P. Stradiņa slimnīca — '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Pilsoņu iela, Liepājas iela, Mārupes iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Kapseļu iela, Baložu iela, Kalnciema iela, Kr. Valdemāra iela, Vanšu tilts, Kr. Valdemāra iela, Duntes iela un Dambja iela.
Maršruta ar mainītu virzienu pieturvietas
Virzienā Daugavas stadions — Kalpaka bulvāris — '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''' ir 19 pieturas.
Virzienā '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — P. Stradiņa slimnīca''' ir 19 pieturas.
Virzienā P. Stradiņa slimnīca — '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''' ir 18 pieturas.
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Klīniskā slimnīca (pārdevēta par Paula Stradiņa slimnīca )
Tukuma iela (pārcelts uz pieturu Tukuma iela, tur kur autobusu maršrutu pieturvieta)
Lapu iela (pieturvieta slēgta)
Presses nams (pārdēvēta par Ķipsala )
Aleksandrs Perežogins
Aleksandrs Perežogins (dzimis 1983. gada 10. augustā) ir Kazahstānā dzimis krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2019) Perežogins spēlē Kontinentālās hokeja līgas klubā Omskas "Avangard".
Spēlētāja karjera
Lai gan savu spēlētāja karjeru Perežogins uzsāka dzimtajā Ustkamenogorskā, 1998. gadā viņš pievienojās Omskas "Avangard" kluba sistēmai un 1999. gadā debitēja arī Krievijas Superlīgā. Uzreiz pēc savas ierašanās Krievijā, Perežogins arī ieguva Krievijas pilsonību. Lai gan lielāko daļu laika jaunais uzbrucējs pavadīja "Avangard" fārmklubā, 2001. gada NHL draftā Perežoginu Monreālas "Canadiens" vienība izvēlējās jau pirmajā kārtā. Aleksandrs gan vēl nākamās divas sezonas pavadīja Omskā. Visbeidzot, 2003. gada vasarā Perežogins pārcēlās uz Ziemeļameriku.
Visu 2003.—04. sezonu Perežogins aizvadīja "Canadiens" Amerikas hokeja līgas fārmklubā Hamiltonas "Bulldogs". Lai gan 2004.—05. NHL sezonas lokauts neapstādināja arī AHL darbību, Perežogins sezonu aizvadīja Omskā. 2005.—06. un 2006.—07. sezonu Aleksandrs jau pamatā aizvadīja Monreālas "Canadiens" rindās, taču 2007. gada vasarā Perežogins atgriezās Eiropā.
Viņš pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām, kuras sastāvā vēlāk kļuva par 2008. gada Krievijas čempionu hokejā. "Salavat Julajev" rindās Perežogins aizvadīja arī pirmās divas Kontinentālās hokeja līgas sezonas, taču 2010. gada vasarā atgriezās Omskas "Avangard" vienībā. 2013. gadā piedalījies KHL Zvaigžņu spēlē.
Krievijas izlases rindās spēlējis 2009. gada Pasaules čempionātā, tajā izcīnot Pasaules čempiona titulu. 2002. un 2003. gadā Perežogins kļuvis arī par Pasaules U-20 čempionu, bet 2001. gadā — arī par Pasaules U-18 čempionu.
5. trolejbusu maršruts (Rīga)
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Mākslas akadēmija (pārdēvēta par Mākslas muzejs )
Stadions Daugava (pārdēvēta par Daugavas stadions )
Prūsijas hercogiste
Prūsijas hercogiste bija Polijas-Lietuvas kopvalsts vasaļvalsts Prūsijas teritorijā laikā no 1525. līdz 1701. gadam.
Vēsture
1525. gada 8. aprīlī pēdējais Vācu ordeņa lielmestrs Brandenburgas kūrfirsts Albrehts Hohencollerns Krakovā parakstīja līgumu ar Polijas karali par Prūsijas hercogistes kā Polijas kroņa vasaļvalsts dibināšanu. 9. maijā Albrehts Hohencollerns kļuva par pirmo Prūsijas hercogu. 1609. gadā Prūsijas princese Sofija apprecējās ar Kurzemes hercogu Vilhelmu, kā pūru viņam atdodot Prūsijai ieķīlāto Grobiņas pilsnovadu.
No 1618. gada Prūsijas hercogiste personālūnijā ar Brandenburgu veidoja Brandenburgu-Prūsiju. 1701. gadā Brandenburgas kūrfirsts Frīdrihs III Hohencollerns (Friedrich I Hohenzollern, 1657-1713) kronējās par "ķēniņu Prūsijā" (König in Preußen) Frīdrihu I.
Septiņgadu kara laikā 1757. gadā Krievijas impērijas karaspēks ģenerālanšefa Fermora vadībā no Kurzemes hercogistes teritorijas iebruka Austrumprūsijā, 1757. gada 31. decembrī ķeizariene Elizabete izdeva ukazu par Prūsijas hercogistes inkorporāciju Krievijas impērijā, kas tika anulēta pēc Pēterburgas miera līguma 1762. gada maijā.
Amsterdama
Amsterdama (nl) ir pilsēta un municipalitāte Nīderlandes centrālajā daļā, pie Amstelas upes ietekas Eiselmērā. Nīderlandes galvaspilsēta un lielākā pilsēta, tomēr valsts valdība atrodas Hāgā. Amsterdama arī nav Ziemeļholandes galvaspilsēta (tā ir Hārlema).
Liels ekonomikas un finanšu centrs. Otra lielākā (aiz Roterdamas) Nīderlandes osta. Amsterdamā notika 1928. gada vasaras olimpiskās spēles. Pilsētas vēsturiskais centrs ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Amsterdamā atrodas septiņas no 500 pasaules lielāko uzņēmumu galvenajām mītnes vietām kā Philips un ING Group. 2012. gadā pilsēta tika atzīta kā otrā labākā pilsēta pasaulē kurā dzīvot pēc ekonomiskās attīstības. Amsterdama ir viena no riteņbraucējiem draudzīgākajām pilsētām pasaulē ar plašu veloceliņu tīklu. Pilsētas teritorijā atrodas Amsterdamas metro.
Pilsētas centru daudzi kanāli sadala salās, tāpēc Amsterdama iesaukta par "Ziemeļu Venēciju". Kanālu kopējais garums pārsniedz 100 kilometrus. Amsterdama ir pazīstam ar savu koncertzāli Concertgebouw, un tās pasaulslaveno orķestri Koninklijk Concertgebouworkest, kuras diriģents kopš 2004. gada ir Mariss Jansons.
Amsterdamas fondu birža ir vecākā pasaulē. Pilsētā atrodas vairāki pasaulslaveni muzeji kā, piemēram, Nacionālais muzejs (Rijksmuseum) ar Rembranta (9 gleznas), Vermēra (4 gleznas) un Halsa darbiem, Van Goga muzejs (Van Gogh Museum), Rembranta muzejmāja (Rembrandthuis), Stedelijk Museum - modernās mākslas muzejs un Annas Frankas muzejmāja (Anne Frankhuis). Pazīstama arī ar savu "sarkano lukturu" rajonu - Wallen, kurā atrodas arī daudzi Coffeeshop - marihuānas kafejnīcas, kuras lietošana Nīderlandē ir atļauta. Katru gadu pilsētu apmeklē apmēram 3,66 miljoni ārvalstu tūristi.
Vēsture
17. gadsimtā tiek uzskatīts par Amsterdamas "zelta laikmetu", tajā laikā Amsterdama tika uzskatīta par vienu no bagātākajām pilsētām pasaulē. Amsterdama kļuva bagāta tirgojoties ar Ziemeļameriku, Baltijas jūras valstīm, Āfriku, Brazīliju un Indonēziju. Pilsēta kļuva par nozīmīgāko punktu graudu eksportēšanā un viens no galvenajiem finanšu centriem pasaulē.
18. gadsimtā Nīderlande pamazām zaudēja sava pozīcijas, līdz ar to Amsterdamas ostas nozīme samazinājās, jo priekšplānā izvirzījās Lielbritānija. Viszemāko punktu pilsētas attīstība piedzīvoja Napoleona karu laikā, kad Lielbritānija realizēja kontinentālo blokādi. Līdz ar industriālo revolūciju Amsterdamas osta atkal atdzima, sevišķi, kad tika izraksts kanāls, kas savienoja pilsētu ar Reinu.
Neilgi pirms Pirmā pasaules kara pilsēta turpināja izplesties. Kara laikā Nīderlande bija neitrāla. Amsterdamā notika nemieri sakarā ar pārtikas un degvielas trūkumu pilsētā. Iedzīvotāji sāka izzagt veikalus un noliktavas, lai iegūtu pārtiku.
Knosas pils
Knosas pils ir lielākais bronzas laikmeta arheoloģiskais piemineklis Krētā. Tā, iespējams, ir bijusi Mīnojas civilizācijas politiskais centrs.
Amsterdama
Vēsture
Otrajā pasaules karā 1940. gada 10. maijā pilsētu ieņēma vācu karaspēks. No pilsētas uz koncentrācijas nometnēm tika izsūtīti vairāk kā 60 000 ebreju. Viena no pazīstamākajiem izsūtītajiem cilvēkiem bija Anna Franka. Pēc Otrā pasaules kara beigām pilsēta atkal tika nošķirta no pasaules, un tajā atkal sākās pārtikas un degvielas trūkums. Lielākā daļa no pilsētas kokiem tika nocirsti un no ebreju īpašumiem izzagtas koka mēbeles, lai pilsētu nodrošinātu ar siltumu.
1977. gadā pilsētā tika atklāts metro ar vienu līniju. Bija plānots vērienīgs metro tīkls cauri visai pilsētai, bet tas netika realizēts.
Ģeogrāfija
Amsterdama atrodas Nīderlandes rietumu daļā, Ziemeļholandes provincē. Cauri pilsētas centram plūst Amstelas upe, kurā kopā saplūst vairāki mazi kanāli. Pilsēta atrodas divus metrus zem jūras līmeņa un to ar Ziemeļjūru savieno Ziemeļjūras kanāls. Pilsētas dienvidrietumos atrodas mežs. 12 % no pilsētas veido parki un rezervāti.
Iedzīvotāji
Pilsētas un municipalitātes robežās, 2014. gadā dzīvoja 813 562 iedzīvotāji, administratīvajās robežās 1 112 165 iedzīvotāji, bet pilsētas aglomerācijā 1 575 263 iedzīvotāji. Katru gadu iedzīvotāju skaits pieaug. 2012. gadā iedzīvotāji sastāvēja no 49,5 % nīderlandiešiem un 50,5 % iebraucējiem. 17% no iedzīvotājiem pieder pie kristietības un 14% pie islāma.
Pirms Otrā pasaules kara 10 % no iedzīvotāju kopējā skaita veidoja ebreji, bet pēc Otrā pasaules kara tikai 20% no kopējā ebreju skaita izdzīvoja.
Cilvēki
Amsterdamā dzimuši:
Knosas pils
Knosas pilsdrupas 1878. gadā atklāja Minoss Kalokairinoss, tirgotājs un antikvārs no Krētas. Pils bija angļu arheologa Artura Evansa mūža darbs. Pēc 5 gadu ilga cīniņa ar zemes īpašnieku Evansam izdevās nopirkt lielāko daļu teritorijas un 1900. gadā viņš uzsāka izrakumus. Jau pirmajās izrakumu nedēļās arheologi atklāja milzīgu ēku, kas vēlāk izrādijās lielas pils drupas. Pils tikusi celta no 2000. līdz 1400. g.p.m.ē. un tā aizņēmusi 2 hektārus lielu platību. Evanss bija pārliecinats, ka pils piederējusi valdniekam Mīnojam, jo celtne ļoti atgādinājusi labirintu un kā leģenda vēsta – valdnieka Mīnoja sieva Pāsifaja iemīlējusi skaistu vērsi un dzemdējusi briesmoni Mīnotauru, kas bijis pa pusei cilvēks un pa pusei vērsis. Mīnojs pavēlējis uzcelt labirintu, kurā ieslodzījis briesmoni.
Vēlāk izrakumos, ko 1967. gadā Santorines salā (senajā Tērā) uzsāka grieķu arheologs Spiross Marinatoss atklāja līdzīgas celtnes un sienu gleznojumus. Abas šīs celtnes krietni pārspēja jebkuras tā laika būves, jo tās bija daudzstāvu ēkas ar ūdens apgādi, tualetēm iekštelpās un neparastām apgaismošanas tehnoloģijām. Tādēļ zinātnieki izvirza teoriju, ka abas šīs salas kādreiz varēja būt bijušas daļas no Atlantīdas. Stāsts par Atlantīdu esot nācis no Senās Ēģiptes un ēģiptieši Atlantīdas iedzīvotājus esot saukuši par Kefšu, kas tulkojumā nozīmē Krētas cilvēki.
Japāņu valodas romanizācija
Ir vairākas romanizācijas sistēmas; trīs galvenās ir Hepburn romanizācija, Kunrei-shiki Rōmaji, (ISO 3602), Nihon-shiki Rōmaji (ISO 3602 Strict). Hepburn romanizācijas varianti ir visplašāk lietotie.
Visi japāņi, kas ir apmeklējuši pamatskolu (kopš Otrā Pasaules Kara), ir mācīti lasīt un rakstīt romanizētā japāņu valodā. Romanizācija ir visizplatītākais veids japāņu valodas ievadei teksta apstrādes programmās un datoros, tādēļ gandrīz visi japāņi ir spējīgi rakstīt un lasīt, izmantojot rōmaji. Galvenokārt rōmaji pielieto datoros un citās elektroniskās ierīcēs, kas kaut kādu iemeslu dēļ neatbalsta japāņu rakstu zīmju attēlošanu vai ievadi, mācību materiālos ārzemniekiem vai akadēmiskos rakstos angļu (vai kādā citā valodā) par ar Japānu saistītām tēmām (piemēram, lingvistiku vai literatūru).
Latvijas Universitātes izmantotā transkripcija
Šī transkripcija tiek izmantota Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes Āzijas studiju nodaļā. Šo sistēmu lieto, lai atveidotu japāņu valodas vārdus neakadēmiskos tekstos un japāņu personu vādus, vietu nosaukumus un citus plaši lietojamus vārdus visos tekstos. Ja latviešu valodā jau ir plaši pielietots vārds attiecīgam objektam, tad lieto to (piemēram, raksta Hokaido, nevis Hokkaidō).
Šai transkripcijai nav oficiālā statusa un tā var ar laiku mainīties.
Hepberna romanizācija
Pa kreisi dota hiragana, pa vidu Hepberna romanizācija, pa labi katakana. Sarkanā krāsā norādītas vēsturiski lietotas zīmes.
Albrehts Hoencollerns
Albrehts Hoencollerns (de, arī de; dzimis, miris ) bija Vācu ordeņa lielmestrs (1510—1525) un pirmais Prūsijas hercogs (1525—1568). Nodibinot Prūsijas hercogisti, radās pirmā valsts ar luterticību kā oficiālo reliģiju. Pēdējā Rīgas arhibīskapa Brandenburgas Vilhelma brālis.
Makijivka
Makijivka (uk) jeb Makejevka (ru) ir rūpniecības pilsēta Ukrainas austrumos, Doneckas apgabalā. Izvietojusies ziemeļaustrumos no Doneckas, ar ko faktiski saplūdusi. Makijivkas municipalitātei pakļauti 17 pilsētciemati un viena ciema padome. Kaut arī pilsētā gandrīz puse no iedzīvotājiem ir ukraiņi (nacionālais sastāvs 2002. gadā: krievi — 51%, ukraiņi — 45%), to dzimtā valoda vairumā ir krievu valoda (2002. gadā krievu valoda bija dzimtā 86% no visiem iedzīvotājiem), tāpēc pilsētas iekšējā dzīvē dominē krievu valoda.
Albrehts Hoencollerns
Dzīvesgājums
Dzimis 1490. gadā Ansbahas markgrāfa Frīdriha II ģimenē. Izglītību ieguva Ķelnes arhibīskapa Heinriha IV galmā, kur kļuva par kanoniķi (canonicus). 1511. gadā Albrehtu ievēlēja par Vācu ordeņa lielmestru.
Makijivka
Pilsētas saimniecība balstās uz smago rūpniecību. Pilsētā un tās apkārtnē ir daudzas akmeņogļu šahtas. Pilsētas centrā atrodas liels metalurģiskais kombināts.
Ilgus gadus par pilsētas dibināšanas gadu uzskatīja 1777. gadu, tomēr pēdējie pētījumi liecina, ka rakstos tā pieminēta jau 1696. gadā kā kazaku apmetne Jasinovka. 1787. gadā izveidojās Makejevkas sloboda. 1875. gadā tika atvērta pirmā šahta, bet 1899. gadā netālu no Makijivkas tika uzcelts liels metalurģiskais kombināts. Ap kombinātu izveidojusies pilsēta tika saukta par Dmitrijevsku. 1923. gadā Makejevkas sloboda un Dmitrijevkas pilsēta tika apvienotas, izveidojot Makejevkas rajonu ar centru Dmitrijevkā, bet 1931. gadā Dmitrijevka tika pārdēvēta par Makejevku.
Albrehts Hoencollerns
Dzīvesgājums
1523. gada 28. februārī Mārtiņš Luters rakstiski vērsās pie ordeņa brāļiem ar aicinājumu pievienoties reformācijai, jo ordenis kā klerikāla organizācija vairs neattaisnojot savu pastāvēšanu. Šī paša gada reihstāgā Nirnbergā lielmestrs Albrehts publiski izteica atbalstu Lutera aizsāktajam procesam, viņu atbalstīja arī lielākā daļa ordeņa brāļu.
1529. gadā izveidoja galma bibliotēku. Visā valstī dibināja skolas, ģimnāziju, 1544. gadā dibināja Kēnigsbergas universitāti (Collegium Albertinum). Finansēja mācību grāmatu drukāšanu.
Valstī iekšējas teoloģiskas nesaskaņas starp "vecluterāņiem" un jaunpievērstajiem, politiskas intrigas starp ierēdņiem un "galma partiju" par vai pret valsts centralizāciju (hercoga padomnieku Johanu Funki tas noveda līdz ešafotam).
1806. gads
1806. bija parastais gads, kas sākās trešdienā.
Korejas aristokrātijas tituli
Monarhu ģimenes tituli Korejā Čosonas dinastijas laikā (1392.-1910.)
Titulu nosaukums dots gan hangila, gan handžas rakstībā.
1805. gads
1805. gads bija parastais gads, kas sākās otrdienā.
Japānas salu arhipelāgs
Japānas salu arhipelāgs, arī Japānas salas, Japānas arhipelāgs (日本列島) ir salu grupa, kas veido Japānas valsti, tas stiepjas no ziemeļiem uz dienvidiem paralēli Eirāzijas kontinenta austrumu krastam, Klusā okeāna rietumos. Termins Mājas Salas tika izmantots Otrā pasaules kara beigās, lai definētu platību Japānā, kur bija spēkā Japānas suverenitāte un Japānas imperatora konstitucionālā vara. Šis termins tiek bieži lietots arī mūsdienās, lai nošķirtu arhipelāgu no kolonijām un citām Japānas teritorijām 20. gadsimta pirmajā pusē, taču ne atsaucoties uz pašreizējo valsti. Arhipelāgs sastāv no vairāk kā 3000 salu, ieskaitot četras galvenās salas (no ziemeļiem uz dienvidiem): Hokaido, Honsju, Šikoku, Kjusju.
Valērijs Brumels
Valērijs Brumels (ru; dzimis, miris ) bija padomju vieglatlēts, startējis augstlēkšanas sacensībās. Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs. 1960. gadā Romā izcīnīja sudraba medaļu, pēc četriem gadiem Tokijā kļuva par olimpisko čempionu. 1962. gada Eiropas čempions augstlēkšanā, divkārtējs Universiādes čempions.
Dzīvesgājums
Dzimis 1942. gadā Amūras apgabalā Sibīrijā, latviešu izcelsmes ģeologa Nikolaja Brumela un viņa sievas Ludmilas, dzimušas Kolkunovas, ģimenē. Viņa vectēvs Aleksandrs Brumelis bija 19. un 20. gadsimta mijā pārcēlies no Jelgavas apkārtnes uz Sibīriju.
1954. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Ukrainā, 1959. gadā iestājās Harkivas Fizkultūras institūtā, bet drīz vien pameta studijas un pācēlās uz Ļvivu. 1960. gadā viņu uzņēma PSRS izlasē, piedalījās. gada OS Romā un izcīnīja sudraba medaļu (2 metri 16 cm), iestājās Maskavas Fiziskās kultūras institūtā. Piedalījās. gada OS Tokijā un kļuva par olimpisko čempionu. Sešas reizes laboja pasaules rekordu, uzlabojot to līdz 2,28 m (1963), viņa pirmais uzstādītais pasaules rekords bija 2,23 m (1961), rekords noturējās septiņus gadus. Vēl Brumels ir uzstādījis divus pasaules rekordus telpās. Ir startējis Rīgā, kur sacensības ar viņa dalību vēroja apmēram 20 tūkstoši skatītāju. 1965. gadā kļuvis par PSRS Nopelniem bagāto sporta meistaru.
Pēc 1965. gadā piedzīvotā kritiena no motocikla viņam tika veiktas 29 operācijas, pēc tam Brumels vairs neuzstādīja augstus rezultātus. Sācis rakstīt, ir viens no romāna, lugas un operas libreta par viņa dzīvi autoriem.
Miris 2003. gada 26. janvārī no onkoloģiskas slimības.
Pirazols
Pirazols (1,2-diazols, α-piromonazols, C3H4N2) pieder pie azolu grupas heterocikliskajiem "aromātiskajiem" savienojumiem un ir imidazola struktūrizomērs. Pirazola nosaukums atvasināts no pirola, no kura tas atšķiras ar vienas CH-grupas nomaiņu ar slāpekli. Tā pieclocekļu cikls satur divus blakus esošus slāpekļa atomus. Pirazols ir bezkrāsaina cieta viela (adatveida kristāli no etanola vai ligroīna) ar piridīnam līdzīgu aromātu. Viegli šķīst ūdenī.
Atrašanās dabā
Dabā pirazola atvasinājumi, atšķirībā no imidazola atvasinājumiem, tikpat kā nav sastopami un ir iegūstami sintētiski.
Iegūšana
Pirazolu un tā atvasinājumus iegūst, hidrazīnam un tā atvasinājumiem kondensējoties ar 1,3-dikarbonilsavienojumiem (diketoniem, aldehīdketoniem, ketokarbonskābēm).
Tie rodas arī, hidrazīnam iedarbojoties uz α,β-nepiesātinātiem aldehīdiem, ketoniem un karbonskābēm.
Pirazolu var iegūt, acetilēnam reaģējot ar diazometānu.
Īpašības
Pirazolam piemīt bāziskas īpašības. Tas viegli nitrējas un sulfurējas. Pirazoli ir visai stabili savienojumi, kam nav tieksmes uz sasveķošanos vai polimerizāciju. To minerālsāļi ir ļoti nestabili.
Pirazola gredzens ir noturīgs pret kālija permanganāta iedarbību.
Pirazola atvasinājumus iespējams reducēt ar nātrija un spirta palīdzību līdz pirazolīniem un pirazolidīniem, taču reducēšana noris visai grūti, tādēļ šādus savienojumus parasti iegūst ar citām metodēm.
Izmantošana
Pirazola un pirazolona atvasinājumi ir dažu krāsvielu un medikamentu (antipirīns) pamatā.
Maikopa
Maikopa (ru, ady) ir pilsēta Krievijā, Adigejas Republikas galvaspilsēta. Tajā dzīvo ap 139 tūkstošiem iedzīvotāju. No tiem 71,29 % ir krievi, 18,19 % adigi, 3,3 % armēņi un 1,88 % ukraiņi. Maikopa atrodas Kubaņas pietekas Belajas upes labajā krastā.
Pilsētas nosaukums tulkojumā no adigu valodas Мыекъуапэ nozīmē ‘ābeļu ieleja’.
Maikopā atrodas Adigejas Valsts universitāte.
Riba
Riba var būt:
Daudzeva
Daudzeva ir ciems Aizkraukles novada Daudzeses pagastā, pagasta centrs. Tajā atrodas Daudzevas dzelzceļa stacija, pie kuras ir izvietots piemineklis 1941. un 1949. gadā deportētajiem pagasta iedzīvotājiem (celts 1989. gadā).
Vēsture
Ciems izveidojās pie 1904. gadā pabeigtās dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava Daudzevas stacijas. Pirmā pasaules kara laikā frontes apgādei vācu karaspēks uzbūvēja šaursliežu dzelzceļa tīklu, kas Daudzevas staciju savienoja ar Viesīti, tālāk ar Eglaines staciju uz platsliežu dzelzceļa līnijas Grīva-Radvilišķi. Netālu no Daudzevas Ķeikānos bija uzbūvēts šaursliežu dzelzceļa atzars līdz Seces ciemam. Bermontiādes laikā 1919. gada 17.-19. oktobrī pie Daudzevas stacijas notika kaujas ar Vācu leģiona Rikhofa bataljonu.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Apraksts
Daudzevas ciemā dzīvo 60% no pagasta iedzīvotājiem. Ciemam raksturīgs ielu un ceļu tīkls, daļējs teritorijas labiekārtojums, daļējs tehniskās infrastruktūras nodrošinājums, dažādi sociālās un ekonomiskās infrastruktūras elementi. Ciems nodrošina atsevišķas lauku saimnieciskās, sabiedriskās un kultūras dzīves un citas funkcijas. Daudzevas ciems raksturīgs ar individuālo mājokļu izvietojumu, daudzdzīvokļu māju grupu, centralizētu ūdens apgādi un kanalizācijas sistēmu, infrastruktūras izvietojumu - veikali, pašvaldības administratīvais centrs, pirmskolas bērnu iestāde, ģimenes ārsta prakse, bibliotēka u.c.
Oslo
Oslo (no) ir pilsēta Norvēģijas dienvidaustrumos, osta pie Ziemeļjūras Oslofjorda. Norvēģijas galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Oslo 2013. gada 1. janvārī dzīvoja 623 966 iedzīvotāji. Lielāko pilsētas teritoriju jeb 2/3 no teritorijas veido meži un ūdeņi.
Oslo ir Norvēģijas ekonomiskais, tirdzniecības, banku, rūpniecības un kuģniecības centrs. Pilsēta ir nozīmīgs jūrniecības un jūras tirdzniecības centrs Eiropā. Oslo atrodas daudzi lielie jūrniecības uzņēmumi, no kuriem daži ir vieni no lielākajiem kuģniecības, kuģu aģentu un jūras apdrošināšanas brokeru uzņēmumiem pasaulē. Iedzīvotāju skaits ar katru gadu pieaug arvien straujāk, padarot to par visātrāko iedzīvotāju skaitu pieaugumu Eiropā. Tas galvenokārt ir saistīts ar augsto dzimstību un lielo imigrantu pieplūdumu, kā arī vietējo iedzīvotāju migrāciju. 2012. gada 1. janvārī 23% no pilsētas iedzīvotājiem bija imigranti.
Jau daudzus gadus Oslo ir iekļauta pasaules dārgāko pilsētu sarakstā līdzās tādām pilsētām kā Sidneja, Tokija, Cīrihe un citām. 2009. gadā Oslo tika atzīta par pasaulē dārgāko pilsētu. 2011. gadā pilsēta ieņēma otro vietu pēc Tokijas, bet 2012. gadā pilsēta tika ierindota ceturtajā vietā kā pasaules dārgākā pilsēta.
Oslo tiek dēvēta par elektromobiļu galvaspilsētu. 2019. gadā pilsēta saņēma balvu kā Eiropas zaļākā galvaspilsēta. Norvēģijas galvaspilsēta saņēma augstāko novērtējumu astoņās no 12 kategorijām.
Vēsture
Sāgas vēsta, ka Oslo dibināta 1048. gadā un to dibinājis Norvēģijas karalis Haralds III. Oslo tiek uzskatīta par galvaspilsētu kopš Hākona V valdīšanas laikiem (1299—1319), kad viņš tur patstāvīgi dzīvoja. Viņš arī sāka būvēt Akešhūsa cietoksni.
1905. gadā Oslo kļuva par neatkarīgās Norvēģijas galvaspilsētu. 1925. gadā pilsēta ieguva savu tagadējo nosaukumu Oslo. Rātsnams tika izveidots bijušajā graustu rajonā, to cēla no 1931-1950. gadam.
Otrā pasaules kara laikā 1940. gada 8. aprīlī Oslo okupēja Vācijas karaspēks. Oslo darbojās kolaborantu valdība Kvislinga vadībā. Oslo tika atbrīvota tikai pēc Vācijas kapitulācijas karā.
2011. gada 22. jūlijā Norvēģijā notika divi terorakti, kas bija vērsti pret valdību un civiliedzīvotājiem. Viens no tiem notika Oslo, kuras laikā notika bumbas sprādziens valdības ēku kvartālā. Oslo bojā gāja astoņi cilvēki un vairāki desmiti cilvēku tika ievainoti.
Cilvēki
Oslo ir dzimuši šādi ievērojami cilvēki:
Vjedmas ezers
<mapframe text="Vjedmas ezers" width=290 height=290 zoom=8 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q918713" }
Vjedmas ezers (es) ir liels ezers Argentīnas dienvidu daļā, Santakrusas provincē.
Iegarenas formas ezers, veidojis ledājs. Ezera rietumu krastā ap 3 km platā frontē ieplūst Vjedmas ledājs. Ledājs iekrāso ezera ūdeni tirkīzzilā krāsā. Ezera stāvie krasti bez augāja, ezera apkaimē pampa. No ezerā uz netālo Arhentino ezeru iztek Leonas upe. Rietumu krastā Losglasiaresas nacionālais parks.
Ezeru 1782. gadā atklāja Antonio de Vjedma, ezers nosaukts viņa vārdā.
Korpuss
Korpuss (no la — 'ķermenis') var būt:
Kaktiņš
Ķaktiņš (sieviešu dzimtē Kaktiņa) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „kakts” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
1804. gads
1804. gads bija garais gads, kas sākās svētdienā.
Roga
Roga var būt:
Buenosairess
<mapframe text="Buenosairess" width=290 height=290 zoom=7 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q503842" } Buenosairess vai Heneralkarreras ezers (es, Lago General Carrera) ir liels ezers uz Argentīnas (Santakrusas provincē) un Čīles robežas Patagonijā. Argentīnas pusē ezeru sauc par Buenosairesu, bet Čīles pusē — par Heneralkarreras ezeru (Ģenerāļa Karreras ezeru). 970 km² no ezera virsmas platības atrodas Čīlē, 880 km² — Argentīnā. Lielākais ezers Čīlē, ceturtais lielākais — Argentīnā.
Ezeru veidojis ledājs un to no visām pusēm ielenc Andu kalni. Ezeram ir divas iztekas: uz Kluso okeānu iztek Beikeras upe bet uz Atlantijas okeānu — 19. gadsimta beigās uz Deseado izraktais Feniksčiko kanāls. Ļoti dziļš — 586 metri, par 350 m dziļāks par jūras līmeni. Rietumu daļā fjordi. Austrumu daļā — morēnas līdzenums.
Reģionā valda vēss un mitrs klimats, taču ezera apkaimē saule spīd salīdzinoši biežāk. Ezera apkaime apdzīvota kopš 20. gadsimta sākuma. 1971. un 1991. gadā notika Hudzona vulkāna izvirdumi, kas negatīvi ietekmēja reģiona ekonomiku. Ezera Argentīnas puse ir relatīvi viegli pieejama; pirmais ceļš līdz ezeram tika uzbūvēts 1920. gados. Čīles pusē ezers ir izolēts un čīlieši ilgus gadus to sasniedza caur Argentīnas teritoriju. 1990. gados tika uzbūvēts ceļš pa Čīles teritoriju, kas ievērojami palīdzēja attīstīt tūrismu ezera apkaimē. Ezerā ļoti populāra lašveidīgo zivju zveja.
Boa Vista
Boa Vista var būt:
Muļķu kuģis
«Muļķu kuģis» (apm. 1490—1500; precīzs uzgleznošanas laiks nav zināms) ir Hieronīma Bosa glezna. Tās pamatā ir sena alegorija, kurā pasaule attēlota kā kuģis bez mērķa, bet cilvēki tajā — ārprātīgie, kuri nezina un kuriem vienalga, kur paši dodas, un kuri iznieko savu dzīvi, nododamies pasaulīgajiem priekiem.
Gleznai ir ārkārtīgi spēcīga simbolika. Cilvēki kuģī (kas simbolizē visu cilvēci) ir gan garīdzniecības, gan laicīgās sabiedrības pārstāvji. Viens no cilvēkiem sēž uz sapuvuša zara, kas simbolizē baudu īslaicīgumu; koka galā atrodas pūce, kas ir cilvēces akluma, kā arī ķecerības simbols. Lauta un ķirši simbolizē jutekliskos priekus (dzirdi un garšu), ceptais putns — negausību. Par erotiskiem simboliem uzskatāma mūka un mūķenes dziedāšana kopā, lauta, kailie cilvēki ūdenī.
Glezna «Muļķu kuģis» sākotnēji bija triptiha daļa. Pārējās divas daļas ir «Alegorija par negausību» (atrodas Jeila Universitātes mākslas galerijā) un «Nāve un skopulis» (atrodas Nacionālajā Mākslas galerijā Vašingtonā).
Daļus Vaicukevičs
Daļus Vaičukevičus (lt; dzimis 1981. gada 1. jūnijā) ir lietuviešu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2013) uzbrucējs spēlē Lietuvas hokeja līgas klubā SC Energija.
Kluba rindās Vaičukevičus aizvadījis praktiski visu savu profesionālā spēlētāja karjeru.
Lietuvas izlases sastāvā piedalījies vienpadsmit Pasaules čempionātos.
Pozīciju karš
Pozīciju karš ir kara veids, kurā abas karojošas puses uzbrūk viena otrai no ierakumiem. Pozīciju karš parādījās pēc ieroču revolūcijas, kad, izejot atklātā kaujas laukā, bija lielāki zaudējumi. Izteikts pozīciju karš bija Amerikas pilsoņu kara (1861—1865) un Krievu-japāņu kara (1904—1905) laikā, un tas sasniedza savu kulmināciju Rietumu frontes asinsizliešanā Pirmā pasaules kara laikā.
Nocietinājumi
Nocietinājumi ir aptuveni tikpat veci kā pati karadarbība. Tomēr karā parasti veidoja īsas aizsardzības līnijas vai spēcīgus, izolētus punktus, jo parasti šajos nocietinājumos bija skaitliski nosacīti nelielas karaspēka vienības vai arī ieroču trūkums. Izņēmumi bija antīkajā pasaulē, kur veidoja ļoti garus nocietinājumus, kā, piemēram, Lielo Ķīnas mūri vai Hadrijana sienu. Bet arī šajos gadījumos nebija līdz galam novērsta varbūtība, ka pretinieks varētu šķērsot robežu. Galvenokārt šie nocietinājumi tika veidoti, lai novērstu iespējams nejaušu robežas pārkāpšanu, kas pēc būtības būtu salīdzināms ar mūsdienu robežkontroli. Lai arī nocietinājumu veidi un ieroči strauji attīstījās otrā gadu tūkstoša otrajā pusē, gan garo loku, gan pa stobru lādējamo muskešu, gan arī pat artilērijas izmantošana nespēja nocietinājumos būtiski aizsargāt lielas karaspēka vienības. Savukārt skaitliski nelielās karaspēka vienības vienkārši nevarēja turēties pretim mērķtiecīgam uzbrukumam un noturēt savas pozīcijas.
Priedaine (stacija)
Priedaine ir dzelzceļa stacija Priedainē, Jūrmalā, līnijā Torņakalns—Tukums II. Priedainē pietur visi Tukuma virziena elektrovilcieni (izņemot rīta ekspresreisu no Tukuma). Stacijā biļešu kase ir slēgta.
Vēsture
Priedaines stacija atvērta jau 1909. gadā Krievijas Impērijas laikā ar nosaukumu Sosnovij platforma. 1938. gadā vecās koka stacijas ēkas vietā uzbūvēta jauna (projektējuši inženieri A. Grundmanis un J. Šarlovs). Vienlaikus ar ēkas uzbūvēšanu ierīkota pārmiju centralizācija un bloķēšanas sistēma Lielupes tilta izgriežamajai daļai. Stacijā ierīkotie gaismas signāli bija pirmie Latvijas dzelzceļā. Stacijas ēka saglabājusies līdz mūsdienām un tā ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
No pēc Rīgas pašvaldības pasūtījuma atklāts elektrovilciena maršruts Rīga—Priedaine, kura vajadzībām tika izmantots 20. gadsimta 90. gadu sākumā izbūvētais papildu perons. Vēlāk maršruts tika slēgts.
Mihelsons
Mihelsons (sieviešu dzimtē Mihelsone) ir uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu:
Ribas
Ribas jeb sānkauli (costae) ir gari, plakani un lokveidā izliekti kauli, kuri veido krūškurvi. Ribas aizsargā plaušas, sirdi un citus iekšējos orgānus, kas atrodas krūškurvī. Cilvēkam ir 12 ribu pāri.
Uzbūve
Riba (costa) ir šaurs plakanais kauls, kam izšķir divas malas (augšējo un apakšējo) un divas virsmas (ārējo un iekšējo). Uz mugurkaula pusi ir vērsta ribas kaula daļa (os costale), bet uz priekšu - ribas skrimslis (cartilago costalis). Mugurpusē ribas gals ir paresnināts un izveidojas ribas galviņa (caput costae). Uz ribas galviņas atrodas locītavvirsma, kas artikulē ar krūšu skriemeļu ribu bedrītēm un izveido locītavas. Šajā locītavā ir iespējamas kustības uz augšu un uz leju. Priekšpusē pirmie 7 ribu pāri ar skrimšļu palīdzību piestiprinās pie krūšu kaula arī veidojot locītavas. Ribu augšējā mala ir noapaļota, bet apakšējā mala ir asa. Starp blakus esošajām ribām veidojas starpribu spraugas, kurās ir iestieptas starpribu membrānas un starpribu muskuļi.
Iedalījums
Dažos segmentos ribas ir atšķirīgas. Pirmās septiņas ribas pievienojas pie krūšu kaula ar skrimsli un tiek sauktas par īstajām ribām (costae verae). VIII - XII ir neīstās ribas (costae spuriae), tiešu savienojumu ar krūšu kaulu neveido. VIII, IX, X ribas vispirms savienojas savā starpā un tad pievienojas VII ribai, bet XI un XII riba ir brīvās, kustīgās ribas (costae fluctuantes), kam viens gals ir brīvs un beidzas starp vēdera muskuļiem.
Tipiskās ribas
Tipiskās ribas ir no II līdz X. Tām ir ķermenis un divi gali. Šīm ribām ir visi tipiskie ribas veidojumi - tādēļ tās sauc par tipiskajām ribām. Tipiskie ribas veidojumi:
Atipiskās ribas
Atipiskās ribas ir I, XI un XII riba.
Dravsko Pomorske
Dravsko Pomorske ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz austrumiem no Ščecinas pie Notecas pietekas Dravas (Drawa) upes. Pilsētas pievārtē ir 340 km² liels Polijas armijai piederošs NATO militārais poligons.
Grammy balva
Grammy balva (en) ir balva par izciliem sasniegumiem mūzikas ierakstu industrijā, kas tiek pasniegta kopš 1959. gada. Grammy balvas pasniedz ASV Nacionālā Ierakstu mākslas un Zinātnes Akadēmija (National Academy of Recording Arts and Sciences).
Dravsko Pomorske
Līdz Otrā pasaules kara beigām pilsēta atradās Vācijā, un tās vāciskais nosaukums bija Dramburga. Kara laikā pilsētas apkārtnē 1945. gada martā PSRS un Polijas armija pie pilsētas ielenca un iznīcināja SS X korpusu. Pēc Otrā pasaules kara pilsētu piešķīra Polijai, tās vācu iedzīvotāji tika padzīti, bet vietā ieradās poļi no PSRS ieņemtajiem Polijas apgabaliem.
Pilsētas pievārtē dzimis vācu pilots Joahims Minhebergs (Joachim Müncheberg, 1918 - 1943).
Grammy balva
Saistība ar Latviju
“Grammy” nominantu vidū ir pabijuši gan Pēteris Vasks ar sava darba ierakstu “Kronos” kvarteta versijā, gan Uģis Prauliņš ar jaundarbu, gan operdīvas Elīna Garanča un Kristīne Opolais.
Česters Beningtons
Česters Čārlzs Beningtons (Chester Charles Bennington; dzimis, miris ) bija amerikāņu mūziķis un solists, plašāk zināms kā rokgrupas Linkin Park solists. Tāpat laika posmā no 2013. līdz 2015. gadam viņš bija solists grupās Dead by Sunrise un Stone Temple Pilots.
Beningtons atpazīstamību ieguva pēc grupas Linkin Park debijas albuma Hybrid Theory izdošanas 2000. gadā. Albums ieguva dimanta diska statusu un tika atzīts par desmitgades populārāko un ienesīgāko debijas albumu.
2017. gada 20. jūlijā Beningtons tika atrasts savās mājās pakāries. Izvēlētā nāves diena sakrita ar viņa tuva drauga, mūziķa un dziedātāja Krisa Kornela (Chris Cornell, 1964—2017) 53. dzimšanas dienu. Kornels divus mēnešus iepriekš arī bija izdarījis pašnāvību pakaroties. Beningtons to ļoti pārdzīvoja. Viņa grupas biedrs Maiks Šinoda atcerējās, ka pēc tam Beningtonam bija emocionāli grūti piedalīties dziesmu ierakstos.
1802. gads
1802. bija parastais gads, kas sākās piektdienā.
Salu valsts
Salu valsts ir valsts, kas ir kādas salas vai salu grupas robežās, un kam nav teritorijas uz kontinenta cietzemes. Pasaulē pavisam ir četrdesmit septiņas salu valstis, to vidū lielākā daļa pasaules mazāko valstu.
Salu valstis var iedalīt divās aptuvenās grupās. Viena grupa aptver samērā lielas valstis ar lielu iedzīvotāju skaitu, kas atrodas tuvu kontinentam, piemēram, Japāna, Šrilanka, Filipīnas, Kuba, Lielbritānija, Islande un Madagaskara, no kurām lielākā ir Indonēzija, kas ir arī pasaulē lielākā salu valsts. Šīm valstīm parasti ir kulturāla un politiska līdzība to kontinentālajiem kaimiņiem. Šo valstu atrašanās vieta dažkārt ir aizsargājusi tās pret iebrukumiem un padarījusi šīs valstis par nozīmīgiem reģionālās tirdzniecības centriem. Par šīs kategorijas galējību var uzskatīt Austrāliju.
Otra grupa ietver mazās salu valstis, to vidū ir Kipra, Komoru salas, Bahamas, Tonga, Maldīvija, šīs valstis parasti ir ļoti atšķirīgas no kontinentu cietzemes valstīm tādā ziņā, ka tām ir ļoti maz lauksaimniecības zemes un derīgo izrakteņu, taču mūsdienās daudzas mazās salu valstis ir kļuvušas par tūrisma galamērķiem, tūrismam kļūstot par šo valstu galveno vai vienu no galvenajām saimniecības nozarēm.
Latvijas futbola izlase 2005. gadā
2005. gadu Latvijas izlase uzsāka ar pārbaudes spēļu turnīru Kiprā. Pirmajā spēlē Latvija piekāpās Somijai. Otrajā spēlē pret Austrijas valstsvienību pēc papildlaika tika fiksēts neizšķirts, bet pēspēles 11 m sitienu sērijā Latvija uzvarēja ar 5-3.
Pavasarī Latvija atsāka dalību iepriekšējā gada rudenī iesāktajā 2006. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā. savā laukumā pret Luksemburgu Latvijas izlase izcīnīja pārliecinošāko uzvaru kopš valsts neatkarības atjaunošanas, pretiniekus pārspējot ar 4-0. Maijā Kauņā notika Baltijas kausa izcīņa. Šajā sezonā tajā nepiedalījās Igaunijas izlase, tādēļ vienīgajā spēlē, kurā Lietuvas izlase ar 2-0 uzvarēja Latviju, tika noteikts kausa ieguvējs.