cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rožu kvarcs
Rožu kvarcs (en) — maigs sārts kvarca paveids. Rožu kvarca krāsa var būt no bāli sārtas līdz sarkanīgi rozā. Visbiežāk rožu kvarcu atrod masīvā veidā — no ļoti sīkiem kristāliņiem sastāvošu — tāpēc tas ir daļēji caurspīdīgs. Visbiežāk atrod pegmatītos.
Rožu kvarca krāsa ir unikāla, jo nevienam citam minerālam šāda toņa krāsas nav. Rožu kvarca krāsu saista ar titāna, dzelzs, mangāna piejaukumiem. Dažreiz rožu kvarcs satur rutila adatveida kristāliņu piejaukumu, kas piešķir akmenim asterisma efektu. Neseni pētījumi rāda, ka rožu kvarca krāsu izraisa arī mikroskopiski citu minerālu (piemēram, djumortjerīta) ieslēgumi.
1959. gadā Brazīlijā, Minasžeraisas štatā, Sapukaijas pegmatītā tika atklāts lielāks daudzums caurspīdīgu rožu krāsas kvarca kristālu — ilgāku laiku mineralogi uzskatīja šos akmeņus par viltojumiem. Jau agrāk šādi kristāli tika atrasti ASV, Meinas štatā, Ramsfordā. Šo unikālo kristālu krāsu visdrīzāk rada fosfātu vai alumīnija piejaukumi. Gaismas ietekmē šo kristālu skaistā krāsa pamazām zūd. Arī citu rožu kvarca paraugu krāsa var zust saules gaismā, visi rožu kvarci zaudē krāsu, tos karsējot.
Skaistā rožu kvarca krāsa padara šo akmeni piemērotu juvelierizstrādājumiem. Visbiežāk un tūkstošiem gadu ilgi no rožu kvarca tiek darināti piekariņi, pērlītes. Šķautņainus akmeņus no rožu kvarca neizgatavo — tas nav caurspīdīgs un bieži tam ir ieslēgumi vai plaisas.
Atradnes
un citur
Ticējumi
Ar ezotēriku saistīti rožu kvarca izstrādājumi (piem. "kristāla" bumbas) ir viena no izplatītākajām formām, kādā šo akmeni pārdod.
.mz
.mz ir Mozambikas Interneta augstākā līmeņa domēns.
Ārējās saites
Toppdomän
Sergejs Mozjakins
Sergejs Mozjakins (dzimis ; ru) ir krievu hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2017) Mozjakins spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Magņitogorskas "Metallurg" rindās un ir komandas kapteinis.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Mozjakins uzsāka 1999-00 sezonā, kad pievienojās Krievijas Superlīgas klubam Maskavas CSKA. 2002. gadā viņu draftēja NHL klubs Kolumbusas "Blue Jackets", bet Mozjakins turpināja spēlēt CSKA rindās. Tajā viņš spēlēja līdz pat 2006. gadam, kad pievienojās Mitišču "Atlant" vienībai.
Mozjakins bija 2007.—08. gada sezonas Superlīgas rezultatīvākais spēlētājs. "Atlant" rindās 2009.—10. un 2010.—11. gada sezonās pildīja arī tās kapteiņa funkcijas, taču tad pievienojās Magņitogorskas "Metallurg" rindām.
Bijis 2008.—09., 2009.—10. un 2012.—13. gada sezonu KHL rezultatīvākais spēlētājs. Viņš ir spēlējis četrās līgas zvaigžņu spēlēs, 2013. gadā kā līgas vērtīgākais spēlētājs ieguvis arī Zelta nūju. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Metallurg" izcīnīja Gagarina kausu, finālsērijā ar 4—3 pārspējot Prāgas "Lev", tika atzīts par visas sērijas vērtīgāko spēlētāju. 2015.—16. gada sezonā Mozjakins piekto reizi karjerā bija KHL rezultatīvākais spēlētājs un kopā ar komandu otro reizi izcīnīja Gagarina kausu.
Badmintons 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — dubultspēles vīriešiem
2008. gada vasaras olimpisko spēļu vīriešu dubultspēļu badmintona spēļu rezultāti.
Izsētie sportisti
<li> Juns Jasuns  /  Li Jondae <li> Čuns Tanfuks  /  Li Vanva </ol>
Dzimšanas diena
Dažās valstīs, piemēram, Apvienotajā Karalistē monarha dzimšanas diena ir oficiāli svētki, un tautai šajā dienā tiek piešķirta brīvdiena.
1803. gads
1803. (MDCCCIII) bija parastais gads, kas sākās sestdienā.
Dienvidslāvijas Karaliste
Dienvidslāvijas Karaliste bija valsts, kas pastāvēja starpkaru periodā no 1918. līdz 1941. gadam Balkānu pussalas rietumu daļā (līdz 1929. gadam tās nosaukums bija Serbu, horvātu un slovēņu karaliste). Tā apvienoja bijušās Serbijas karalistes un Melnkalnes Karalistes, kā arī horvātu, slovēņu un bosniešu apdzīvotās Austroungārijas daļas.
Vēsture
1914. gada 28. jūnijā Austroungārijas impērijas anektētajā Bosnijā serbu nacionālās atbrīvošanās kustības kaujinieks Gavrila Princips, kas vēlējās apvienošanos ar Serbijas karalisti, nošāva impērijas troņmantnieku Franci Ferdinandu, kas drīz noveda pie Pirmā pasaules kara sākšanās. Kara rezultātā Austroungārija sabruka — 1918. gada 29. oktobrī mūsdienu Slovēnijas, Horvātijas, Bosnijas un Hercegovinas teritorijās tika pasludināta Slovēņu, horvātu un serbu valsts, kas 1. decembrī apvienojās ar Serbijas karalisti, izveidojot Serbu, horvātu un slovēņu karalisti.
Lai arī Austroungārijas pakļautībā bijušās slovēņu un horvātu zemes bija salīdzinoši augsti attīstītas, pārējā valstī dominēja lauksaimniecība. 1922. gadā karalistē bija 5 miljoni liellopu un 7 miljoni aitu. Galvenie eksporta produkti bija kukurūza, kvieši, lopi un koksne.
Tā kā apvienotajā valstī mazākumtautības (pārējās, bez serbiem) nesaņēma nekādu autonomiju, karalisti pastāvīgi piemeklēja iekšpolitiskas krīzes. Galvenā pretruna bija starp serbiem un horvātiem. 1928. gada 20. jūnijā parlamentā tika nāvīgi sašauts Horvātu zemnieku partijas līderis Stepans Radičs un augustā Zagrebā Skupščinas (parlamenta) horvātu deputāti atklāja separātu parlamentu. 1929. gada 6. janvārī karalis Aleksandrs I atcēla satversmi, atlaida Skupščinu, arodbiedrības, izformēja tās politiskās partijas, kuras pamatojās uz etniskiem vai reliģiskiem kritērijiem, izveidoja jaunu valdību un vietējo vēlēto amatpersonu vietā iecēla savus cilvēkus. Karalis pasludināja sevi par vienīgo likumdošanas un izpildvaras avotu, tā ieviešot karaļa diktatūru.
1929. gada 3. oktobrī valsti oficiāli pārdēvēja par Dienvidslāvijas karalisti. Tika ieviests jauns administratīvais iedalījums — 9 banati (banovinas), kuru robežas pārsvarā nesakrita ar vēsturiskajām un etniskajām robežām, jo karalis vēlējās veicināt unitāras valsts veidošanos. 1931. gada 3. septembrī karalis izdeva jaunu satversmi, kura paredzēja divpalātu parlamenta izveidi. Pirmajās vēlēšanās 1931. gada 8. novembrī uzvarēja jaunizveidotā varas partija. Arī nākamajās vēlēšanās 1935. un 1938. gadā uzvarēja valdošā režīma saraksts, tomēr saņemot arvien mazāk balsu. No 1935. līdz 1939. gadam premjerministrs ir Milans Stojadinovičs.
1932. gada septembrī Horvātijā, Likas reģionā radikālā ustašu organizācija sarīkoja sacelšanos, kuras apspiešana prasīja divas nedēļas. Arī citus Horvātijas rajonus, Bosniju un Slovēniju pārņēma zemnieku nemieru vilnis. Slovēņus un horvātus neapmierināja viņu ekonomiski attīstītāko reģionu pakļaušanu serbu ekonomiskajām interesēm, savukārt Melnalnes iedzīvotājus neapmierināja viņu identitātes pilnīga pakļaušana serbiem. 1934. gada 10. oktobrī vizītes laikā Francijā ustaši nogalināja karali Aleksandru I. Tā kā troņmantinieks Petars vēl nebija sasniedzis pilngadību, tika izlemts izveidot reģentu padomi, kuru vadīja princis Pauls.
Pēc Vācijas spiediena 1941. gada 25. martā princis Pauls parakstīja Berlīnes—Romas paktu, taču tas izraisīja serbu tautas protestus un 27. martā militārā apvērsumā princis Pauls tika gāzts, līgums ar Ass valstīm lauzts un par karali pasludināts princis Petars. Atbildot uz apvērsumu, 6. aprīlī Vācijas karaspēks iebruka Dienvidslāvijā un ātri okupēja visu valsti. 10. aprīlī Zagrebā tika pasludināta Horvātijas neatkarīgā valsts. Pārējā Dienvidslāvijas teritorija tika sadalīta starp Vāciju, Itāliju, Ungāriju un Bulgāriju.
2011. gada Spānijas Grand Prix
Kvalifikācija
Piezīmes:
Krasnoznamenskas rajons
Krasnoznamenskas rajons ir Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Kaļiņingradas apgabala Ņesterovas, Gusevas un Ņemanas rajoniem, kā arī Lietuvu.
Leifs Eriksons
Leifs Eriksons (Leifr Eiríksson, 970 — 1020) bija islandiešu atklājējs un pirmais zināmais eiropietis, kurš atklāja Ziemeļameriku, precīzāk, tās ziemeļaustrumu piekrastes daļu — Ņūfaundlendas salu, Labradoras pussalu un Bafina salu mūsdienu Kanādā.
Dzīvesgājums
Mūsdienās uzskata, ka Leifs ir dzimis ap 970. gadu Islandē. Viņš bija Ērika Rudā (Eiríkr Rauði) — cilvēka, kas bija ārpus likuma Norvēģijā un Islandē, otrais dēls. Leifa māte bija Torshilde (Þjóðhildr). Grenlandē, kurai viņš pats ir devis nosaukumu, Ēriks bija dibinājis divas normāņu kolonijas — Rietumu apmetni un Austrumu apmetni. Cik ir zināms, Leifam bija divi brāļi, Torvalds un Torsteins, kā arī māsa Freidisa (Freydís Eiríksdóttir). Leifs apprecēja sievieti vārdā Torguna (Þórgunnr) un viņiem bija viens dēls — Torgils Leifsons (Þorgill Leifsson).
Atgriežoties no ceļojuma, pie Islandes krastiem, Leifs izglāba vikingu vārdā Torīrs un viņa biedrus — tā Leifs izpelnījās iesauku "Leifs Laimīgais" (Leifr hinn heppni).
Leifs pēc tam ceļojumos un Vinlandi vairs nedevās, jo viņām pēc tēva nāves vajadzēja pārņemt vadību kolonijā
Par Leifa nāvi nekas nav zināms, tikai tas, ka 1025. gadā vēl viens viņa dēls — Torkels, pārņēma viņa koloniju Grenlandē
Pēc atklājumiem, dāņu arheologa Helges Ingsteda vadītajos izrakumos 1950.-1960. gados, ir pieņemts uzskatīt ka Leifa un viņa biedru apmetne Vinlandē ir atradusies mūsdienu Ņūfaundlendas ciemata — Lansomedouzas (L’Anse aux Meadows) apkaimē.
1949. gada 9. oktobrī pie Minesotas štata municipalitātes Senpolas pilsētā Leifam Eiriksonam tika uzstādīts piemineklis.
Throw It on Me
"Throw It on Me" ir sadarbības dziesmas starp Timbaland un The Hives, no albuma Timbaland Presents Shock Value. The Hives ierakstīja dziesmas vokālu un ģitāras partiju. Timbaland atskaņoja dziesmu, kad viņš piedalījās radiostacijas DC 101 raidījumā Elliot in the Morning. Dziesma dzirdama Verizon reklāmā, viņa tālrunim LG Voyager.
Singls tika izdots tikai dažos reģionos. Throw It on Me kalpoja kā otrais singls Austrālijā (nevis "The Way I Are"). Dziesma sasniedza 50. vietu Austrālijas topā. Dziesma tika arī atskaņota dažās alternatīvās radiostacijās ASV.
Cenzētā dziesmas versija dzirdama 2008. gada kinokomēdijā "Izdzīvošanas skola" ar Ouenu Vilsonu galvenajā lomā.
Ramadāns
Ramadāns (ar, ramaḍān, ) ir devītais un svētais gavēņa mēnesis islāma kalendārā. Tas vienmēr sākas ar jauna mēness fāzes iestāšanos, tādēļ katru gadu tas sākas citā dienā. Parasti ramadāna ilgums ir trīsdesmit dienas, tas ir, līdz nākamās jauna mēness fāzes iestāšanās dienai. Ramadāna laikā musulmaņi ievēro gavēni (saum), tas ir, dienas gaišajā laikā nedrīkst ne ēst, ne dzert, kā arī smēķēt, savukārt pārējā laikā nedrīkst nodarboties arī ar seksuālām aktivitātēm. Parasti nav pieņemts, ka ramadānu ievērotu bērni, kas nav sasnieguši pubertātes vecumu, grūtnieces un vecie, slimie ļaudis. Dažreiz arī musulmaņu sportisti to neievēro, piemēram, 2012. gada vasaras olimpiskās spēles sakrita ar ramadānu, kas varēja sagādāt problēmas musulmaņu sportistiem. Ramadāna laikā bez piecām parastajām ikdienas lūgšanām ir vēl papildus lūgšanas — taravihs. Ramadāna pēdējās desmit dienas no pārējām dienām atšķiras ar vēl lielāku dievbijību.
Saskaņā ar islāma tradīcijām, ramadāna mēnesī eņģelis Džibrils (erceņģelis Gabriels) nodeva Muhamedam pirmo dievišķo atklāsmi. Tas esot noticis 610. gadā, kad Muhameds atradās Hīras alā, Mekā. Šīs atklāsmes vēlāk tika sarakstītas islāma svētajos tekstos — Korānā.
Tirole
Tirole ir viena no Austrijas federālajām zemēm valsts rietumos. Robežojas ar Vāciju ziemeļos un Itāliju dienvidos, kā arī Zalcburgu un Karintiju austrumos un Forarlbergu rietumos. Vēsturiskais Tiroles novada dienvidu daļa kā Dienvidtirole mūsdienās atrodas Itālijas teritorijā, bet Tiroles federālā zeme sastāv no divām atsevišķam daļām, no kurām tās mazākā daļa ap Līencu tiek dēvēta par Austrumtiroli.
9. janvāris
9. janvāris ir 9. gada diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 356 dienas (357 garajā gadā).
2009. gada Salaspils novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Salaspils novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Salaspils novada domē tika ievēlēti 17 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 9 kandidātu saraksti, kas veidoti no 128 kandidātiem. Salaspils novadā vēlēšanas notika 3 iecirkņos.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Jaunā laika un TB/LNNK apvienotais saraksts (30,63%), bet kopā novada domē iekļuva 5 no 9 sarakstiem. Salaspils novada domes vēlēšanās piedalījās 7 178 vēlētāji jeb 57,26% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 7 159, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 7 037 vēlētāji.
Mēlnlike
Mēlnlike ir pilsēta Zviedrijas dienvidrietumos, Vesterjētlandes lēne un atrodas aptuveni 10 kilometru attālumā no Zviedrijas otras lielākās pilsētas Gēteborgas. Tajā 2010. gadā dzīvoja aptuveni 15 608 iedzīvotāju. Pilsēta atrodas 91 metru virs jūras līmeņa
Gvardejska
Gvardejska (, līdz 1946. gadam - Tapiava ) ir pilsēta un rajona centrs Kaļiņingradas apgabalā uz austrumiem no Kaļiņingradas, vietā, kur no Pregoļas upes atdalās Deimas upe. Pilsētā labi saglabājusies viduslaiku Tapiavas pils, kura gan nav pieejama apmeklētājiem, jo tajā ierīkots cietums.
Līdz 1945. gadam Gvardejskas (Tapiavas) vēsture ir Austrumprūsijas (Vācijas) vēstures sastāvdaļa. Pirmoreiz rakstos minēta 1255. gadā kā prūšu apmetne. No 1280. līdz 1301. gadam - komturijas centrs. 1383. gada 21. oktobrī Tapiavā kristījās Vītauts Dižais. No 1469. līdz 1722. gadam Tapiavas pilī glabājās Vācu ordeņa arhīvs. 1568. gadā Tapiavas pilī mira Prūsijas hercogistes dibinātājs Albrehts Hohencollerns (Albrecht von Preußen, 1490-1568). 1722. gadā Tapiavai piešķīra pilsētas tiesības. Atšķirībā no vairuma Austrumprūsijas pilsētu, Tapiava relatīvi maz cieta Otrā pasaules kara laikā. Pēc Austrumprūsijas piešķiršanas PSRS, 1946. gadā Tapiava tika pārdēvēta par Gvardejsku.
Tapiava ir vācu mākslinieka Lovisa Korinta (Lovis Corinth, 1858-1925) dzimtā pilsēta.
Mišels Fuko
Mišels Fuko (Michel Foucault;  — ) bija franču filozofs. Viens no ietekmīgākajiem 20. gadsimta domātājiem postmodernisma kustībā. Fuko galvenokārt pievērsies psihiatrijas, medicīnas, izglītības sistēmas un cietumu sistēmas kritikai, kā arī seksualitātes vēstures izpētei. Īpaši nozīmīgs ir Fuko devums literatūrkritikā un zilo teorijā.
Mišela Fuko uzskatu analīze no filozofijas vēstures viedokļa ir problemātiska — laika gaitā viņš nav kautrējies savus uzskatus mainīt.
Monēras
Hekela iedalījums
Pēc Kārļa Linneja Systema Naturae, daba tika iedalīta dzīvniekos, augos, minerālos. Pēc mikroskopa uzlabošanas dzīvības klasifikācija arvien tika attīstīta. 1675. gadā Antonijs van Lēvenhuks atklāja baktērijas un nodēvēja tās par animalcules un pieskaitīja dzīvnieku (Animalia) klasei Vermes. Pēc Čārlza Darvina darba "Sugu izcelšanās" publicēšanas Ernsts Hekels 1866. gadā piedāvāja triju valstu sistēmu, kurā līdzās dzīvniekiem un augiem viņš izcēla protistus (Protista), ietverdams tajos lielāko daļu mikroskopisko organismu. Vienu no astoņām protistu pamatsadaļām viņš nosauca par monērām (Monera) un definēja kā viendabīgus organismus, kuriem nepiemīt struktūra un kuri sastāv no plazmas. Šī sistēma par monērām sauca ne vien atklātās baktēriju grupas, bet arī vairākus eikariotu organismus. Hekels izmantoja no sengrieķu valodas aizgūto moneres jaunlatīņu Monera, vācu Moneren/Moneres, ko viņš skaidroja kā 'vienkāršs', bet precīzāk to tulkot kā 'viens', 'vientuļš'.
Mišels Fuko
1975. gadā Francijā izdota Surveiller et punir (latviski: "Uzraudzīt un sodīt"). Tas ir viens no ietekmīgākajiem mūsdienu filozofiskajiem tekstiem.
Monēras
Attīstītie iedalījumi
Monēru un protistu klasifikācija ilgstoši bija ļoti nepilnīga un neskaidra. Monēras jēdziens kļuva plaši atzīts 20. gadsimta 20.—30. gados, kad tika izprasta atšķirība starp dzīvajām radībām ar šūnas kodolu un dzīvajām radībām bez tā. 1925. gadā Eduards Šatons iedalīja dzīvos organismus divās impērijās — prokariotos (bez šunas kodola) un eikaritotos (ar šūnas kodolu) —, un monēras kļuva par vienīgo valsti prokariotu impērijā.
Lodveida baktērijas (koki)
Dzīvo atsevišķi vai sakopoti pa vairākiem kopā. Koki ir nekustīgi un sporas neveido. Vairākums koki ir nekaitīgi saprofīti, kas plaši izplatīti dabā.
Pēc šūnu sakopojuma izšķir:
Patogēnie koki ierosina dažādas strutojošas infekcijas:
Nūjiņveida baktērijas
Nūjiņveida baktērijas, kuras savā attīstības ciklā veido sporas, sauc par - baciļiem. Lielākā daļa baciļu ir saprofīti.
Izliektās baktērijas
Īsas, kustīgas komatveida baktērijas ar viciņu vienā galā. Ir ūdenī, augsnē, cilvēku un dzīvnieku organismā.
Baktērijas, kuru virsmā ir divi vai vairāki izliekumi.
Granīts
Granīts (no de, kas savukārt no it — 'graudains') ir kristālisks iezis, kas sastāv no laukšpatiem (40—50%), kvarca (25—30%) un krāsainiem minerāliem (līdz 15%). ir viens no izplatītākajiem akmens veidiem. Paveidi: kālija laukšpatu granīts (normālgranīts), plagioklazu granīts (plagiogranīts) un sārmainais granīts. Piemīt masīva tekstūra. Izšķir magmatiskos granītus, kas radušies magmai kristalizējoties, un metamorfos granītus, kas radušies metamorfo iežu granitizācijas procesā. Granītam raksturīga augsta salizturība, maza ūdensuzsūce, liela izturība pret dēdēšanu un to var labi apdarināt, slīpēt un pulēt. Taču granīts ir trausls un tam ir maza ugunsizturība.
Ķīmiskais sastāvs
Parasti granīta ķīmiskajā sastāvā ir šādi savienojumi:
Pamatots ar 2485 analīzēm
Forarlberga
Forarlberga robežojas ar Vāciju, Šveici un Lihtenšteinu, kā arī Tiroli.
FK Rostov
FK Rostov ir Krievijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Rostova pie Donas. Dibināts 1930. gadā, pašlaik spēlē Krievijas Premjerlīgā. Kopš 2018. gada mājas spēles aizvada Rostovas arēnā, kuras ietilpība ir 45 000 skatītāju vietu. Pirms tam spēlēja stadionā Olimp-2. 2014. gadā kļuva par Krievijas kausa ieguvējiem.
Runas akts
Runas akts ir valodniecībā un valodas filozofijā lietots jēdziens, kas apraksta darbību, kas tiek darīta, izrunājot izteikumu. Runas akti ir, piemēram, solījuma izteikšana, kaut kā aprakstīšana, jautājuma uzdošana, lūgums, pavēle, sasveicināšanās, atvainošanās, apvainošana u.c.
Runas aktu tipi
Vēl viens dalījums:
Līmeņi:
Ilokutīvais spēks
Runas aktu teorijā izšķir propozicionālo līmeni un performatīvo — ilokutīvā spēka - līmeni. Propozīcija ir fakts, semantiskais kodols, piem., "ārā snieg", ko runas aktā performatīvajā līmenī var izteikt dažādos veidos, piemēram, "Vai ārā snieg?", "Vai kā ārā snieg!", "Ārā laikam snieg." u.c. Ilokutīvais spēks tātad ir nodoms, ar kādu runātājs šo izteikumu ir teicis.
Eiklīds
Eiklīds (el, Eukleidēs), pazīstams arī kā Aleksandrijas Eiklīds, bija sengrieķu matemātiķis. Viņu bieži sauc par ģeometrijas tēvu. Ir pretrunīgi dzimšanas dati. Pēc dažādiem avotiem Eiklīds ir dzīvojis 365-300 p.m.ē., 325-265 p.m.ē vai 315-255 p.m.ē. Eiklīds dzimis Atēnās un bijis Platona skolnieks. Darbojies Aleksandrijā, kur izveidojis matemātikas skolu.
Elementi
Nozīmīgākais Eiklīda darbs ir "Elementi" (13 grāmatas), kur aplūkota planimetrija, stereometrija un skaitļu teorija. Tas ir pirmais mēģinājums konstruēt ģeometrijas loģisko uzbūvi, izmantojot aksiomātiku. Šis darbs ietekmēja matemātikas attīstību līdz pat mūsdienām. Eiklīdam ir arī darbi astronomijā, optikā un mūzikā.
"Elementos" aprakstītā ģeometrijas sistēma ilgu laiku bija pazīstama vienkārši kā "ģeometrija" un tika uzskatīta par vienīgo iespējamo ģeometriju. Mūsdienās to dēvē par Eiklīda ģeometriju, lai atšķirtu no neeiklīda ģeometrijām, kuras tika atklātas 19.gadsimtā.
Kecalitctli
Akmens ir minēts acteku kultūras pētnieka — franciskāņu misionāra Bernardino de Saaguna darbā Historia general de las cosas de Nueva Espana (Vispārēja informācija par lietām Jaunajā Spānijā) (16. gs. beigas). Sāguna acteku informatori stāsta, ka actekiem ir pieci vērtīgi dārgakmeņi: Raksturīgi, ka konkistadori, pieprasot vērtslietas, sagaidīja, ka indiāņi nesīs dārgmetālus, bet tā vietā saņēma zaļus akmeņus, kurus acteki (un citas indiāņu kultūras) vērtēja augstāk nekā zeltu.
Par kecalitctli Saaguns raksta: "...akmens ir caurspīdīgs un blīvs kā obsidiāns. Tas ir vērtīgs, cienīts, dārgs; to ir vērts godināt; to ir vērts rūpīgi glabāt; tas ir iekārots, skaudības vērts..."
Acteku rīcībā nebija metālu, ar kuru apstrādāt šo salīdzinoši cieto akmeni. Tomēr ar citu cietu akmeņu, bambusa, ūdens un smilšu palīdzību acteki prata izgatavot lieliskus mākslas priekšmetus, kurus nereti atrod arheoloģiskajos izrakumos.
Astroloģija
Astroloģija (el — 'zvaigzne' + logos — 'mācība') vairākās kultūrās ir tradīcija, mācība un māksla par cilvēku likteņa un notikumu pareģošanu pēc debess spīdekļu stāvokļa. Astrologi nodarbojas ar astroloģiju un simbolu valodu, uzskatot, ka debess ķermeņu kustības un vairākas kosmiskas parādības ietekmē lietas uz Zemes.
Lai gan mūsdienu oficiālā zinātne astroloģiju uzskata par pseidozinātni, kā arī to noliedz kristīgā baznīca, tai ir daudz piekritēju, un plašsaziņas līdzekļos regulāri tiek publicētas astroloģiskās prognozes.
Raksturojums un termini
Zodiaka zvaigznājs ir "zvēru riņķis" (no grieķu valodas "zodiakos" un "kyklos"), 16 grādu plata josla pie debess sfēras (8 grādi uz katru pusi no ekliptikas), kurā atrodas 12 zodiaka zvaigznāji un iezīmē Saules gada laika veikto šķietamo apriņķojumu (pilnu apgriezienu ap novērotāju). Zvaigznāji, piemēram Orions, ir zvaigžņu grupa, saskatāma ar neapbruņotu aci, kas cilvēka prātam šķiet savstarpēji saistīta.
Horoskops (no grieķu valodas: laiks + skatīties) ir shēma, kas īpašā debess sfēras projekcijā attēlo mitoloģisku planētu, Saules un Mēness stāvokli noteiktā laikā. To izmanto, lai ar astroloģijas metožu palīdzību noteiktu cilvēku īpašības un likteņus un pareģotu nākotni. Pielietojot horoskopus un simbolu valodu, astrologi raksturo notiekošo cilvēka dzīvē un apkārtējā pasaulē.
Rudolfa saraksts (Tabulae Rudolphinae) ir zvaigžņu katalogs un planētu saraksts, ko publicēja Johanness Keplers 1627. gadā, izmantojot Tiho Brahes (1546-1601) apkopotos novērojumus. Saraksts nosaukts par godu Rudolfam II. Šis saraksts būtiski uzlaboja astronomiski neprecīzo "Alfonsīna sarakstu", ko astrologi lietojuši kopš Ptolemaja laikiem, īpaši Viduslaikos, jo cita nebija.
"Klasiskā" astroloģija uzskata, ka spēj "pareģot likteni", taču ir arī mūsdienu astrologi, kas noliedz šādu iespēju un praktizē psiholoģisko, medicīnisko, ekonomisko, un citus astroloģiskus novirzienus.
Senā astroloģija
Babilonijā senie debess vērotāji pielūdza spīdekļus (astrolatrija), tradīcija, kas bija izplatīta arī Asīrijā un citās senās zemēs. Zvaigžņu nosaukumi tikuši saistīti ar mirušo dievu vai cilvēku dvēselēm. Dažas zvaigznes, reiz arī pazīstamas kā planētas, attēloja dievības. Rakstīts, ka Divupē bija astroloģiski pareģojumi par karaļa veselību. Senās Ēģiptes kalendāra gads bijis laika periods, kurš paiet starp diviem Sīriusa lēktiem. Senā Ēģiptē priesteri vienlaicīgi bija astronomi un meteorologi ar atbildību, laikus paziņot par Nīlas plūdu sākšanos. Viņi to varēja noteikt tikai pēc zvaigznājiem. Vecākā zvaigžņu karte parādījās Senā Ēģiptē 1534. gadā p.m.ē. Lietpratēji apgalvo, ka senie Ēģiptieši orientējās pēc zvaigznēm, neizmantojot planētu kustības.
Rietumu astroloģijas pamatos ir metafiziskas matemātiskas attiecības starp enerģiju, skaņām un attālumiem. Grieķu matemātiķis Pitagors pētīja zvaigznes un Plīnijs Vecākais rakstījis, ka Pitagors veidoja savu mūzikas teoriju, nozīmējot attālumu no Zemes uz Mēnesi kā pilnu toni, attālumu no Mēness uz Merkuru kā pustoni u.tml., tā savienojot matemātiku, toņus, planētas, Sauli, un Mēnesi universālā harmonijā (Musica universalis).
Seno astrologu atsauces uz dievību Hermeju radušās grieķu valodā, Ēģiptē. Strīdīgos rakstos ir debatēts, ka senie grieķi pārņēma astroloģiskās zināšanas no Ēģiptes vai Babilonijas, jo Eģipte reiz iekarota no Babilonijas, bet vēlāk abus iekaroja maķedonietis Aleksandrs Lielais. Planētu nosaukumi nākuši galvenokārt no seno grieķu un seno romiešu dievībām. Piemēram, Jupiters mitoloģijā ir debess un pērkona dievs, kas pārvalda laikapstākļus, nosaka cilvēka dzīves ritmu un pareģo nākotni. Astrologi apkalpoja valdniekus, kurus interesēja dažādu pasākumu (piemēram, kara) veiksme vai neveiksme. Liela loma bija fatālisma idejai, un uzdevums bija "noskaidrot to, kas ir lemts", "kas ierakstīts liktenī". Senatnē cilvēku dzīve bija stingri pakļauta ģimenes, kastas, valsts vai reliģiskām normām, kas veidoja stingras astroloģiskas interpretācijas likumsakarības.
Rietumu astroloģija pamatojusies uz filozofa Platona duālismu. Viņam viss dabā bijis dievišķā piestrāvots, ir lietu un ideju pasaule, ķermenis un dvēsele, šaipasaule un viņpasaule, arī astrologu Makrokosms un Mikrokosms. Aristotelis palīdzējis "definēt zināšanas visās nozarēs".
Astroloģija Eiropā
Mūsdienās tiek rakstīts, ka astroloģija bijusi māņticīga nodarbība. Par Eiropas astroloģiskās skolas "teorētiskajiem pamatiem" mūsdienās pieņemts uzskatīt tā saucamās Hermeja Trismegista Smaragda zināšanu tabulas, kurās esot rakstīts, ka tas, kas augšā ir līdzīgs tam, kas apakšā. Platona duālisma ietekmēti astrologi uzskatījuši, ka cilvēka dzimšana ir Mikrokosma dzimšana, kurš iemieso sevī Makrokosma momentālo stāvokli šajā brīdī un kuru var atspoguļot horoskops (debess ķermeņu stāvoklis dzimšanas laikā un vietā). Pēc planētu un zvaigžņu (t.i., Makrokosma) izvietojuma varot prognozēt Mikrokosma (cilvēka vai cita Zemes objekta vai subjekta) dabu un attīstības tendences. Mūsdienu astroloģijas pamatā ir postulāts par pasaules attīstības cikliskumu un mēģinājumi noskaidrot šī cikliskuma likumsakarības. Rietumos kopumā pastāvējusi horoskopa astroloģija, ar nodomu izraudzīt labvēlīgu vai izdevīgu laiku kādam pasākumam, rast atbildes uz jautājumiem, pareģot pasaulīgus notikumus un pētīt indivīda likteni, pamatā ņemot kādu simbolisku tēmu, mistisku lietu rašanos vai izcelšanos, kopā ar dzimšanas laiku un vietu.
Astroloģija austrumos
Šengšau, (angliski: "Shēngxiào" (kīniešu 生肖) ir ķīniešu zodiaks, kas salīdzināms ar rietumu zodiaku, bet pamatots uz matemātisku 12 gadu cikla, ko simbolizē dažādi dzīvnieki. Ķīniešu zodiaks, arī pazīstams Korejā, Tibetā un Japānā, nav saistīts ar zvaigznājiem, bet cikliski saistīts ar cilvēka piedzimšanas gadu un dzīvnieku pazīstamām un iedomātām īpašībām, kas ietekmējot raksturu un dzīves notikumus. Rakstīts, ka ķīniešu astroloģija uzplauka Han dinastijas laikā (2. gs. p.m.ē līdz 2. gs.) un saplūda ar klasiskiem ķīniešu filozofiskiem uzskatiem par Debess un Zemes kārtību. Senie ķīniešu astronomi bija pārliecināti, ka parādīsies jaunas zvaigznes.
Pirms vairākiem tūkstošiem gadu Ziemeļindijā radās astroloģijas sistēma, kuru sauc par Jyotish jeb vēdisko astroloģiju. Indiešu astroloģija balstās uz siderisko zodiaku, atšķirībā no rietumu astroloģijā izmantotā tropiskā zodiaka.
Zinātniskā revolūcija
Renesanses laikā astroloģiskās patiesības pakāpeniski atdalījās no zinātniskās astronomijas. Uzskats, ka Saule ir Visuma centrā, (heliocentrisms) un ap to rotē planētas un zvaigznes, tika ar novērojumiem apstrīdēts. Dāņu astrologs un astronoms Tiho Brahe ierosināja domu, ka debess nav nemainīga. Viņš pierādīja, ka komētas un novas ir debess ķermeņi, ne atmosfēras parādības.
Johanness Keplers Ptolemaja "Tetrabiblos" ietekmēts, 17. gadsimtā uzrakstīja "Harmonices mundi", novērtējumu par sakarībām starp optisko uztveri, ģeometriskiem veidojumiem, mūzikas (consonances) un planētu harmoniju. Keplers reiz piekritis "musica universalis", kas savienojis "svēto ģeometriju", kosmoloģiju, astroloģiju, un mūziku vienā veselumā un uzskatījis savus rakstus šajā jomā vissvarīgākos. Keplera likumi nosaka, ka planēta kustas ap zvaigzni pa elipsi.
Apgaismības filozofs Imanuels Kants, rakstot par spriedumiem, uzskatīja, ka laiks un telpa nepieciešami cilvēka pieredzes uztveršanai. Atbilstoši relativitātes teorijai, pastāv laiktelpa un laiks ir atkarīgs no novērotāja.
Mūsdienu skatījums
Astroloģija nav astronomija. Angļu astronoms Edmonds Halejs (Edmond Halley) 17. gs. pierādījis, ka zvaigžņu atrašanās vieta ir mainījusies kopš Ptolemaja laikiem. Modernais cilvēks pieņem, ka astroloģija ir pseidozinātne  :
Pastāv arī uzskats, ka astrologi spēj tulkot horoskopus, izmantojot sevišķas psihiskas spējas. Liela mēroga pētījumu metaanalīze liecina, ka astrologu prognožu atšķirība no nejaušības ir nenozīmīga.
Eiklīda algoritms
Eiklīda algoritms skaitļu teorijā ir efektīvs algoritms divu veselu skaitļu lielākā kopīgā dalītāja (LKD) atrašanai, kas balstīts uz dalīšanu ar atlikumu. Algoritms ir šāds: vispirms nepilni izdala lielāko skaitli ar mazāko un tad katrā nākamajā solī iepriekšējās darbības dalītāju dala ar iegūto atlikumu. LKD ir pēdējais iegūtais nenulles atlikums.
Ievērojami ir tas, ka algoritmam nav nepieciešams sadalīt skaitļus pirmreizinātājos, kā arī tas, ka šis ir viens no vecākajiem zināmajiem algoritmiem.
Piemērs
Jāatrod lielākais kopīgais dalītājs.
Tā kā pēdējais skaitlis, ar kuru dalīja un nebija atlikums, ir 7, tad.
Vēsture
Sengrieķu matemātiķis Eiklīds, no kura vārda cēlies šī algoritma nosaukums, divu skaitļu LKD atrašanu sākotnēji formulēja ģeometriski — kā divu nogriežņu lielākā kopīgā mēra atrašanu. Tādā gadījumā no garākā nogriežņa tika atņemts īsākais, tad atlikums tika atņemts no īsākā nogriežņa un tā tālāk.
Šādā formā algoritms parādījās Eiklīda "Elementos" apmēram 300. gadā p.m.ē. Tomēr, iespējams, ka tas jau bija zināms pat 200 gadus agrāk. Piemēram, Aristotelis devis mājienu par šo algoritmu savā grāmatā "Tēmas" (, Topikon) apmēram 330. gadā p.m.ē.
Volfgangs Hāzenfuss
Volfgangs Romāns Hāzenfuss (de; dzimis Jēkabpilī, miris  Gotenhāfenē) bija vācbaltu izcelsmes Latvijas ārsts un šaha meistars, kas vairākkārt ieguva godalgotas vietas Latvijas šaha čempionātos.
Šahista karjera
Volfgangs Hāzenfuss vairākkārt pārstāvēja Latviju šaha olimpiādēs: 1931. gadā viņš izcīnīja bronzas medaļu pie sava galdiņa. Tāpat Hāzenfuss ir piedalījies abos Ķemeru turnīros - 1937. gadā viņš dalīja 17. - 18. vietu, bet 1939. gadā ieņēma 10. vietu. 1944. gadā Hāzenfuss, jau būdams smagi slims, piedalījās Rīgas šaha čempionātā un bija līderis līdz 13. kārtai, taču turnīra noslēgumā bijis spiests izstāties no sacensībām. Tuvojoties frontes līnijai kopā ar slimnīcu evakuēts uz Gotenhāfeni, kur arī miris.
Gunars Janovskis
Gunars Anatolijs Janovskis ( — ) bija trimdas latviešu rakstnieks, dzejnieks un prozaiķis.
Biogrāfija
Gunars Anatolijs Janovskis dzimis Helsinkos, Krievijas Impērijas tālbraucēja kuģa kapteiņa ģimenē. 1919. gadā Janovskis ar ģimeni atgriežas Latvijā. No sākuma dzīvo Liepājā, bet drīz pārceļas uz Rīgu. Rīgā ģimene dzīvo Bolderājā un visa Janovska bērnība paiet dzīvojot pie jūras un kopā ar tēvu ejot zvejā.
1947. gadā pārceļas uz Lielbritāniju. Sākumā tur strādājis smagu fizisku darbu kā laukstrādnieks un ķieģeļceplī. 1952. gadā apprecas ar Rasmu Breikšu un pārceļas uz dzīvi zemnieku saimniecībā, Anglijas vidienē. Janovskis daudz ceļojis pa Eiropu. Visus trimdas gadus aktīvi dziedājis korī Mežezers un piedalījies visos Anglijas un Eiropas latviešu dziesmu svētkos. 1984. gadā pārceļas uz dzīvi Anglijas latviešu, veco ļaužu mītnē Straumēni. 1996. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni. Miris. Rakstnieks kremēts, pelni apbedītī Rīgas Raiņa kapos.
Literārā darbībā
Gunars Janovskis reizēm tiek uzskatīts par labāko latviešu prozaiķi. Lai gan literatūrai aktīvi pievērsies samērā vēlu, tikai jau dzīvojot trimdā. Darbu galvenā tematika ir dzīve trimdā un trimdinieku dažādo raksturu savstarpējās attiecības. Daudzos darbos autors atklāj arī daļu no savas dzīves, līdz ar to piešķirot tiem zināmu autobiogrāfisku nokrāsu. Plašāk pazīstams ar savu debijas romānu Sōla, kas ir spilgts stāsts par Baltijas trimdinieku dzīvi pēckara Anglijā.
Literatūrzinātnieks Guntis Berelis par Gunaru Janovski ir teicis: ''[..] "mans rakstības veids ir gaužām veclaicīgs un nemoderns" — šādi pats sevi raksturo Gunārs Janovskis. Ko tas nozīmē? Pirmkārt, lasītājs saņem no romāna to, ko gaidījis. Otrkārt, autors ir augstākās raudzes profesionālis. Janovska romānos ir viss, ko mēdz gaidīt no šādas ievirzes prozas — kaislības, nekad (precīzāk, gandrīz nekad) nenolaižoties līdz pliekanai melodrāmai; ir piedzīvojumi, reizumis gluži vai džeklondoniskā garā; ir skumja rezignācija, kas, iespējams, dažam lasītājam atsauks atmiņā Remarku; dažos romānos ir arī mazliet atsvešināta eksotika; vietumis fonā jaušama sirsnīga ironija; ir reālas sadzīves un laikmeta bildes. Tam visam pāri — autora profesionālisms un milzīgā pietāte pret paša darbu.''
Sarakstījis vairāk nekā 20 romānus.
Ekranizējumi
Pēc Janovska romāna "Pilsēta pie upes" motīviem 2020. gadā tika uzņemta tāda paša nosaukuma filma latgaliešu valodā. Filmas scenārija autors un režisors ir Viesturs Kairišs.
Sārtā bezlape
Sārtā bezlape ir daudzgadīgs Brūnkāšu dzimtas pusparazītisks lakstaugs.
Raksturojums
Augums neliels, līdz 20 cm. Saknenis zarains, sulīgs, klāts plēkšņveida lapām. Saknenis var sasniegt pat 5 kg svaru un iestiepties līdz 1 m dziļumam. Stumbrs stāvs, sukulents. Stumbra galā ir vienpusēja ķekarveida ziedkopa. Ziedi sārti. Zied maijā, jūnijā. Auglis — pogaļa. Augs lielāko dzīves daļu pavada zem zemes. Var noziedēt arī pazemē. Pazemes ziedi neizplaukst, tiem notiek tikai pašappute. Barības vielas augs iegūst parazitējot. Ar savu sakņu piesūcekņiem tas barojas no lazdu, liepu un alkšņu saknēm.
Izplatība
Suga izplatīta Eiropā (izņemot ziemeļu rajonus) un Āzijā. Augs Latvijā sastopams visā teritorijā. Aug krūmājos, mitros lapkoku mežos.
Gaspari
Gaspari var būt:
Varakļānu Marijas baznīca
Varakļānu Jaunavas Marijas Debesīs uzņemšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Varakļānu novada centrā Varakļānos. Baznīca celta no 1851. līdz 1854. gadam klasicisma stilā, ar diviem masīviem torņiem, vairākām ieejām ar granīta kāpnēm. Baznīcas altāri ir veidoti marmora apdarē, ar lielām svētbildēm. Centrā 17. gs. spāņu mākslinieka Muriljo gleznas “Bezcerīgās Jaunavas Marijas parādība” kopija. Labās puses altārī – Golgātas motīvs (Kristus ciešanu aina), kreisās puses altārī – grāfa M. Borha svētā aizbildņa erceņģeļa Miķeļa atveids (Rafaēla gleznas kopija).
Sala
Sala ir sauszemes daļa, ko no visām pusēm pilnībā aptver ūdens un kas nav savienota ar citu sauszemi. Izšķir divus galvenos salu tipus: kontinentālās salas un okeāniskās salas. Ir arī mākslīgās salas. Ģeogrāfiski un/vai ģeoloģiski saistītas salas sauc par arhipelāgu.
Definējot salas kā pilnībā ūdens apkļautu cietzemi, parasti netiek ņemti vērā šauri hidrogrāfiski objekti: upes un kanāli. Piemēram, Francijā Vidus kanāls (Canal du Midi) savieno Garonu ar Vidusjūru, tādējādi veidojot nepārtrauktu ūdens saikni starp Vidusjūru un Atlantijas okeānu. Tādējādi, tehniski cietzemes daļa ar Ibērijas pussalu un daļu Francijas uz dienvidiem no Garonas ir pilnībā ūdens apkļauta. Šādi gadījumi netiek uzskatīti par salām.
Kontinentālās salas
Par kontinentālajām salām sauc salas, kas atrodas uz kontinentu šelfa. Piemēram, Grenlande un Seibla pie Ziemeļamerikas; Barbadosa un Trinidada pie Dienvidamerikas; Lielbritānija, Īrija un Sicīlija pie Eiropas, Sumatra un Java pie Āzijas; Jaungvineja un Tasmanija pie Austrālijas; Rosa sala un Aleksandra I sala pie Antarktīdas.
Speciāls kontinentālo salu gadījums ir mikrokontinentālās salas, kas atrodas uz mikroplātnēm vai kontinentu riftu zonās. Piemēram Kergelena arhipelāgs vai Madagaskara.
Okeāniskās salas
Par okeāniskajām sauc salas, kas neatrodas uz kontinentu šelfiem. Tās pēc izcelsmes ir vulkāniskas un veidojas no vulkāniem, kas rodas plātņu subdukcijā. Piemēram, Marianas salas, Aleutu salas Klusajā okeānā; Maskarenu salas Indijas okeānā; daļa no Mazajām Antiļu salām un Dienvidsendviču salas Atlantijas okeānā.
Cits okeānisko salu tips ir gadījumos, kad okeāna rifts sasniedz ūdens virspusi. Piemēri ir Islande, kas ir lielākā pasaulē vulkāniskā sala un Jana Majena sala Atlantijas okeānā.
Trešais okeānisko salu tips veidojas vulkāniskajos karstajos punktos. Karstie punkti ir relatīvi stacionāri attiecībā pret tektonisko plātņu kustību zem tiem. Garākā laika periodā šādas salas erodē un pārvēršas par zemūdens kalniem. Piemēri ir Havaju salas no Havajas līdz Kures atolam, kas stiepjas zem jūras līmeņa līdz pat Imperatora zemūdens kalnam. Cits piemērs ir ar tādu pašu orientāciju ir Tuamotu arhipelāgs, tā senākais ziemeļu atzars ir Laina salas. Tristana da Kuņas salas ir piemērs Atlantijas okeānā.
Atols ir sala, kas veidojusies koraļļu rifam izaugot uz erodējušas iegrimušas vulkāniskas salas. Rifs paceļas līdz jūras līmenim un veido jaunu salu. Atoli parasti ir noslēgtas formas ar centrālo lagūnu. Piemēri ir Maldīvu salas Indijas okeānā un Laina salas Klusajā okeānā.
Upju un ezeru salas
Salas var būt arī upēs un ezeros, kur tās veido gultnes pacēlumi vai straumju saneši. Latvijā salām bagātākais ezers ir Ežezers, bet upe - Gauja.
Birznieku ciems
Birznieku ciems var būt:
Gospori
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Jokohama
Jokohama (ja, Yokohama-shi) ir pilsēta Japānas centrālajā daļā, Honsju salā pie Klusā okeāna Tokijas līča uz dienvidiem no Tokijas. Jokohama ir Kanagavas prefektūras administratīvais centrs. 2018. gadā Jokohamā dzīvoja 3,73 miljoni iedzīvotāji, otra lielākā pilsēta Japānā. Tā ietilpst Tokijas aglomerācijā.
Jokohama ir liela ostas pilsēta. Biotehnoloģijas un elektroniskās rūpniecības centrs. Šeit atrodas autoražotāja Nissan galvenais birojs.
Vēsture
Līdz 1859. gadam Jokohama bija neliels zvejnieku ciematiņš. Kad 1853. gadā amerikānis Metjū Perijs piespieda Tokugavas sjogunātu atvērt ostas ārvalstu tirgotājiem. 1859. gadā tika nodibināta Jokohamas osta. Jokohama kļuva par galveno ārzemju tirdzniecības centru Japānā.
1923. gada 1. septembrī lielu daļu no pilsētas izpostīja Lielā Kanto zemestrīce, nonāvējot ap 23 000 iedzīvotāju.
1983. gadā sākās Minato Mirai 21 rajona izbūve uz jūrai atņemtā teritorijā. 1993. gadā šeit tika uzcelta augstākā celtne Japānā.
2010. gadā Nissan no Tokijas uz Jokohamu pārcēla uzņēmuma galveno biroju.
Cilvēki
Jokohamā dzimuši:
Elizabete I
Elizabete I Tjudora (, dzimusi, mirusi ) bija Anglijas un Īrijas karaliene no līdz pat savai nāvei. Elizabete bija piektais un pēdējais monarhs no Tjudoru dinastijas. Dažkārt, politisku apsvērumu dēļ, viņa lietoja arī titulu "Francijas karaliene", demonstrējot pretenzijas uz Franciju (11.-13. gadsimtā Francijas karaļi bija Anglijas karaļu vasaļi).
Biogrāfija
Elizabete piedzima Plasentijas pilī, Griničā, Anglijā. Tēvs - Anglijas karalis Henrijs VIII Tjudors. Māte - galmadāma, marķīze Anna Boleina. Pēc kristībām Elizabetei piešķīra Velsas princeses titulu. 1536. gadā Annu Boleinu par valsts nodevību un laulības pārkāpšanu pēc karaļa pavēles sodīja ar nāvi, laulību anulēja, bet Elizabeti pasludināja par ārlaulībā dzimušu.
Kad Elizabetei bija četri gadi, par viņas skolotāju kļuva galmadāma Katrīne Čampernovne (Katherine Champernowne), ar kuru viņai bija labas attiecības visa mūža garumā. Elizabete prata lasīt un runāt sešās valodās: savā dzimtajā angļu valodā, kā arī franču, itāļu, spāņu, grieķu un latīņu.
Par Anglijas karalieni Elizabete kļuva 1558. gadā, 25 gadu vecumā, pēc savas pusmāsas karalienes Marijas I nāves. Tika kronēta Vestminsteras abatijā kā Elizabete I Tjudora. Viņu kronēja Karalistes bīskaps Ovens Odžtorps (Owen Oglethorpe).
Sarunvalodā Elizabeti I dēvējuši arī par Karalieni Jaunavu (Virgin Queen) un Good Quenn Bess, jo viņa tā arī neapprecējās. Par galveno iemeslu tomēr tiek uzskatīts, ka viņa nevēlējās laulību problēmas. Piemēram, politika kļūtu sarežģīta un Angliju ietekmētu citas valstis. Tāpēc viņa atteicās precēt Spānijas karali Felipi II. Tomēr viņai bija daudzi mīļākie.
Iekšpolitika
1559. gadā Elizabete I izsludināja t.s. Iecietības aktu, kas, lai novērstu pilsoņu karu starp katoļiem un protestantiem, apturēja oficiālās katoļu vajāšanas, atļāva tiem savās baznīcās ievērot savus rituālus, svinēt misi.
1562. gadā Elizabete saslima ar bakām. Tas satrauca parlamentu, jo viņas iespējamās nāves gadījumā bija pārāk daudz pretendentu uz Anglijas troni (Henrija VIII testamentā kā oficiāli pretendenti noteikti erchercogi Frederiks un Karls Habsburgi, Zviedrijas kroņprincis Eriks, kā Marijas I vīrs - arī Spānijas karalis Filips II u.c. asinsradniecības ziņā tuvi Eiropas augstmaņi). Karaliene tā arī nenosauca sava troņa mantinieku, kas radīja lielas iekšpolitiskas problēmas, jo Tjudoru dinastijas varas leģitimitāte tika apšaubīta.
Ārpolitika
Ārpolitikā karaliene praktiski nejaucās, atstājot to Parlamenta un padomnieku ziņā.
Viņas priekšteču laikā izveidotā spēcīga jūras flote šajā laikā padarīja Anglijas karalisti par jūras lielvalsti. Jauns ārpolitikā bija tas, ka karaliene personīgi atbalstīja pirātus, kas uzbruka citu valstu, tai skaitā Spānijas kuģiem Atlantijas okeānā. Tas, kā arī Skotijas karalienes Marijas nogalināšana izraisīja karu starp Eiropas katoļu valstīm un Anglijas karalisti. Izšķirošs notikums bija "Neuzvaramās armādas" bojāeja vētrā pie Skotijas un Īrijas krastiem Ziemeļjūrā, pēc kuras Anglijas karalistes flote kļuva par "jūru valdnieci".
1568. gadā Anglijā patvērumu meklēja dumpinieku sakautā kaimiņvalsts Skotijas karaliene Marija I (Mary I Stuart of Scotland). Elizabete I izmantoja situāciju, lai iejauktos Skotijas karalistes iekšlietās, vispirms ieceļot sev paklausīgu karali, bet pēc tam apsūdzot to sazvērestībā ar nolūku gāzt Elizabeti no troņa, (1587. gadā Skotijas karalieni Mariju I Londonā sodīja ar nāvi).
Torija Eimosa
Torija Eimosa (en; dzimusi Mira Elena Eimosa ) ir amerikāņu pianiste un dziesmu autore. Tiek uzskatīta par vienu no retajiem alternatīvā roka izpildītājām, kuras pamatinstruments ir klavieres.
Guvusi atzinību 1990. gadu sākumā ar tādām dziesmām kā Silent All These Years, Crucify, Cornflake Girl, God, Professional Widow. Savas solokarjeras laikā pārdevusi vairāk kā 12 miljonu albumu.
1974. gads
1974. bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās otrdienā.
Dzelzsbetons
Dzelzsbetons ir celtniecības materiāls, kas sastāv no betona un tērauda (armatūras vai citi materiāli) stiegrojuma apvienojuma.
Dzelzsbetona sastāvdaļu saistību nodrošina betona un stiegrojuma apmēram vienādais termiskās izplešanās koeficients. Slogojot dzelzsbetona konstrukcijas vai izstrādājumus, betons uzņem spiedi, bet stiegrojums tā iekšienē stiepi. Dzelzsbetona priekšrocības ir liela stiprība, ugunsizturība, lētās izmaksas un ilggadība. Turklāt no dzelzsbetona viegli var izgatavot dažādu formu un konfigurāciju izstrādājumus. Trūkums ir tas, ka pie masīvām konstrukcijām, dzelzsbetons zaudē izturību, jo betona izturība ir vidēji 10 reizes zemāka nekā tēraudam, ko visbiežāk izmanto dzelzsbetona stiegrošanā. Dzelzsbetons tika patentēts 1867. gadā. Plaša šī materiāla izmantošana sākās nākamajā gadsimtā. Dzelzsbetons ļāva celt augstceltnes, jo pirms šī materiāla izgudrošanas vairākstāvu ēku celtniecība bija apgrūtināta.
Ciānas gudro protokoli
"Ciānas gudro protokoli" ir ar antisemītiskiem mērķiem viltots dokuments, kas it kā atspoguļo kādu pasaules ebreju līderu sanāksmi 19. gs. beigās, kurā tie it kā apspriež plānus par varas pārņemšanu pasaulē. Tiek uzskatīts, ka šis dokuments ir Morisa Žolī (Maurice Joly) darba Dialogs ellē starp Makjavelli un Monteskjē plaģiāts, literārs viltojums     vai vienkārši joks. Tas pirmo reizi tika publicēts 1903. gadā krievu melnsimtnieka Pavela Kruševana avīzē Знамя. Šie teksti nav izturējuši autentiskuma pārbaudes, kas tika veiktas, lai norādītu uz to kā vēsturisku dokumentu.
2009. gada Saulkrastu novada domes vēlēšanas
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Pilsoniskā savienība (21,18%), bet kopā novada domē iekļuva 6 no 10 sarakstiem. Saulkrastu novada domes vēlēšanās piedalījās 2 878 vēlētāji jeb 61,26% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīga bija 2 871, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 2 826 vēlētāji.
Ausmas iela (Rīga)
Ausmas iela ir vietējas nozīmes iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā. Tā sākas krustojumā ar Āraišu ielu un beidzas krustojumā ar Stūrīša, Ķeguma un Lielvārdes ielām. Konkrēto ielu var raksturot kā piebraucamo ceļu pie privātmājām, tā nosacīti sastāv no vienas līdz divām braukšanas joslām (horizontālais ceļa apzīmējums nav uzklāts). Gājēju ietve ir izbūvēta daļā ielas - no Zalkšu ielas līdz Laimdotas ielai. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 586 metri. Iela nosaukta Ausmas — pagājušajā gadsimtā izplatīta sieviešu vārda — vārdā.
Vēsture
Ausmas iela ierīkota dzīvokļu kooperatīva Savs stūrītis teritorijā esošajos zemesgabalos 1920. un 1930. gadu mijā. Saskaņā ar toreiz pieņemto pilsētas apbūves plānu ielā tika atļauts būvēt individuālas savrupmājas. Savu esošo nosaukumu Ausmas iela ieguvusi 1929. gadā un saglabājusi to līdz pat mūsdienām. Vācu okupācijas laikā iela saukta Ausmastraße.
Ielas raksturojums
Ausmas iela ir 0,6 km gara vietējas nozīmes iela Teikas apkaimes austrumos. Tā sākas T veida krustojumā ar Āraišu ielu un virzās dienvidaustrumu virzienā kā šaurs asfaltēts ceļš. Pēc 70 metriem iela krustojas ar Tālivalža ielu, pēc kuras tā pagriežas vairāk austrumu virzienā. Tikpat lielu attālumu tālāk pāra numuru pusē tai ir savienojums ar Zalkšu ielu, nākamie krustojumi ielai ir ar Burtnieku un Laimdotas ielām. Īsi pirms ielas beigām Ausmas iela pagriežas dienvidaustrumu virzienā. Ausmas iela beidzas lokveida krustojumā ar Stūrīša, Ķeguma un Lielvārdes ielām, otrpus Lielvārdes ielai atrodas arī Dzērbenes iela, ar kuru Ausmas ielai nav tieša savienojuma.
Ielā pamatā individuāla divstāvu savrupmāju apbūve, izņemot posmu no Tālivalža ielas līdz Laimdotas ielai, kur nepāra numuru pusē Padomju gados uzbūvētas vairākas piecstāvu ķieģeļu ēkas (plašāk pazīstamas kā hruščovkas). Numerācija ielas nepāra numuru pusē sākas tikai aiz krustojuma ar Laimdotas ielu.
Ielu savienojumi
Ausmas iela ir savienota ar šādām ielām:
Laskers
Laskers var būt:
Letgaļu un ordeņa brāļu karagājieni uz Ugauniju (1223)
1223. gada letgaļu un zobenbrāļu karagājieni uz Ugauniju notika 1223. gada igauņu sacelšanās laikā. Tajā piedalījās letgaļu karaspēks Tālivalža dēla Ramekas un letu vecākā Varigerba vadībā. Pēc tam līdzīgu karagājienu uz Ugauniju veica arī Zobenbrāļu ordeņa karaspēks. Ugauņi atriebjoties iebruka Tālavā.
12. maijs
12. maijs ir gada 132. diena pēc Gregora kalendāra (133. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 233 dienas.
Vārda dienas
Ina, Ināra, Inārs, Valija
Zelta globusa balva
Zelta globusa balva (en) ir ASV apbalvojums kinematogrāfijā. Balvu pasniedz gan par darbību kino, gan filmās. Pirmā Zelta globusa pasniegšanas ceremonija notika 1944. gadā 20th Century Fox studijā Losandželosā. Balvai nominētās filmas un cilvēkus izraugās Holivudas Ārzemju preses asociācijas pārstāvji. Kopš 1961. gada balvas pasniegšanas ceremonija norisinās Beverly Hilton Hotel, Beverlihilsā, Kalifornijā. Visvairāk balvas par tēlojumu ir saņēmusi Merila Strīpa (8 balvas).