cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Forevers
SIA “Forevers” ir 1996. gada 3. septembrī dibināts gaļas pārstrādes uzņēmums, kas atrodas Latvijā, Granīta ielā 9A, Rīgā. 2019. gadā “Forevers” ražotnē dienā tika saražotas un iepakotas vairāk nekā 55—60 tonnas gaļas produkcijas. “Forevers” tirdzniecības tīklā ir vairāk nekā 90 veikali visā Latvijā
Ražotne
“Forevers” ir viena no lielākajām un mūsdienīgākajām gaļas pārstrādes ražotnēm Latvijā. Tā 2003. gada rudenī no maza ceha un ražotnes telpām Maskavas ielā 433 pārcēlās uz Granīta ielu 9A, Rīgā, kur tā atrodas joprojām. 2019. gadā ražotnes telpu kopējā platība ir 8250m2. Tajā ir vairākas automatizētas un pusautomatizētas ražošanas līnijas, sadales un atkaulošanas cehs, gaļas malšanas un maisīšanas iekārtas, kūpinātavas, atdzesēšanas iekārtas, kā arī citas iekārtas un noliktava.
Produkcija
Uzņēmuma ražotnē, ievērojot Eiropas Savienības noteiktos augstākos ražošanas kritērijus un pārtikas kvalitātes un aprites standartus, katru mēnesi tiek saražotas un iepakotas 1200—1500 tonnas gaļas produkcijas.
2019. gadā uzņēmuma pastāvīgajā sortimentā ir vairāk nekā 120 dažādu gaļas produktu, katru gadu piedāvājot līdz 10 jauniem produktiem. Uzņēmuma sortimentā ir kūpināti produkti, vārītas un puskūpinātas desas, pusfabrikāti, cīsiņi un sardeles, aknu desas, pastētes un ruletes, sadalīta cūkgaļa, vistas gaļa un liellopa gaļa, kā arī citi gaļas produkti.
Kopš 2010. gada saražotās produkcijas apjoms ir palielinājies par 18% un turpina pieaugt. Produktu ražošanā tiek izmantoti pašgatavoti garšvielu maisījumi, bet gaļas izstrādājumu kūpināšana notiek pēc tradicionālām metodēm un izmantojot dižskābarža skaidas.
“Forevers” gaļas izstrādājumos izmantotā liellopa gaļa tiek iepirkta tikai no vietējiem ražotājiem. Savukārt, lai nodrošinātu nepieciešamo cūkgaļas apjomu, uzņēmums iegādājas ne tikai pašmāju izejvielu, bet to iepērk arī no dažādu Eiropas Savienības valstu, tostarp Vācijas, Beļģijas un Polijas sertificētiem piegādātājiem.
Veikalu tīkls
2019. gadā “Forevers” tirdzniecības tīklā ir vairāk nekā 90 veikali visā Latvijā, kura darbības uzturēšanā būtisks ķēdes posms ir uzņēmuma izveidotā loģistikas sistēma. Kopš 2017. gada uzņēmums īsteno vērienīgu veikalu tīkla paplašināšanas projektu, kas paredz jaunu zīmola tirdzniecības vietu atvēršanu un esošo “Forevers” veikalu modernizēšanu. “Forevers” veikalu modernizēšana notiek saskaņā ar 2018. gadā ieviesto uzņēmuma konceptu, kas paredz gaļas veikala sortimentu paplašināt arī ar citu kategoriju produktiem.
Līdzās plašajam gaļas izstrādājumu sortimentam un svaigai gaļai, tiek tirgota arī tādu Latvijas ražotāju produkcija kā, piemēram, pankūkas, pelmeņi, konservēti produkti, tomātu mērces, majonēze, sulas un ūdens. Tādā veidā pircējiem tiek sniega ērtāka iepirkšanās pieredze un iespēja vienā veikalā iegādāties uzreiz vairākas preču kategorijas.
Loģistikas ķēde
“Forevers” loģistikas procesi tiek vadīti un organizēti no Rīgas, kā arī loģistikas filiālēm Jēkabpilī un Saldū. 2018. gadā uzņēmums uzsāka Jēkabpils loģistikas centra modernizāciju un rekonstrukciju, no kura notiek piegādes pamatā uz Vidzemes, Zemgales un Latgales novadiem. Modernizācijas rezultātā tiks uzlabotas loģistikas sistēmas un mehānismi, kas ļauj paātrināt veikto darbu ātrumu un kāpināt filiāles efektivitāti. Tāpat tiks nomainītas komunikācijas sistēmas, veikti teritorijas labiekārtošanas un infrastruktūras darbi.
HoReCa segmentā
Ar mērķi turpināt uzņēmuma izaugsmi un stiprināt savas pozīcijas tirgū “Forevers” jau vairākus gadus aktīvi strādā HoReCa segmentā. Produkti tiek piegādāti sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem, restorāniem, viesnīcām, kā arī slimnīcām, skolām un bērnudārziem. 2018. gadā HoReCa segmentam saražotā produkcija veidoja 19,3% no kopējā “Forevers” saražotā produkcijas apjoma. Prognozēts, ka 2019. gadā HoReCa segmenta apgrozījums sasniegs 25% pieaugumu.
Uzņēmuma sasniegumi
2017. gadā Latvijas Tirgotāju asociācijas (LTA) veiktajās degustācijās, piedaloties pircējiem veikalos un ekspertiem, “Forevers” ražotie produkti atzīti par garšīgākajiem piecās produktu kategorijās. Augstāko novērtējumu saņēmuši “Forevers” doktordesa Ekstra, cīsiņi Ekspress Bērnu, sardeles Ekstra, Dāņu salami un kūpināta cūkgaļas karbonāde. Degustācijas dažādām produktu grupām kopš 2002. gada periodiski rīko LTA sadarbībā ar Rīgas tūrisma un radošās industrijas tehnikumu.
Tāpat viens no uzņēmuma darba un produkcijas lielākajiem novērtējumiem ir rezultāti LTA rīkotajās “Gada prece” nominācijās, kurās “Forevers” produkti katru gadu saņem godalgas.
2018. gadā ar “Gada prece” godalgoti tādi “Forevers” produkti kā sardeles Bērnu, Zemnieku gaļa mājas žāvējumā un Marmora auksti kūpinātā gaļa. Turpretim 2017. gadā par garšīgākajiem un kvalitatīvākajiem produktiem atzīti “Forvers” cīsiņi Bērnu dabīgā apvalkā, puskūpinātā Rīgas salami, Doktordesa Ekstra. Savukārt 2016. gadā “Forevers” bija iespēja piedalīties European Business Awards (Eiropas Biznesa balvas) konkursa finālā, kurā tika izcīnīts nacionālā čempiona tituls.
2018. gada jūnijā “Forevers” ieguva sertifikātu “Stiprākais Latvijā” un AS “Kredītinformācijas Birojs” (KIB) novērtējumā tika atzīts kā stabils Latvijas uzņēmums ar zemu saistību neizpildes risku. Tas uzņēmumu ierindoja starp 5% Latvijas uzņēmumu, kas atbilst stingrajiem sertificēšanas standartiem.
2017. gadā “Forevers” jau otro gadu pēc kārtas tika iekļauts prestižajā Londonas fondu biržas gadagrāmatā — izdevumā par 1000 ātrāk augošajiem uzņēmumiem, kuri iedvesmo Eiropu.
Jampiļa
Jampiļa ir pilsēta Ukrainā, Vinnicas apgabala Mohiļivas-Podiļskas rajona. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos Dņestras reisajā krastā 161 km no apgabala centra Vinnicas pie Moldovas robežas.
Vēsture
Apdzīvotā vieta zināma kopš 16. gadsimta. 1793. gadā nonāca Krievijas Impērijas sastāvā un kopš 1795. gada apriņķa centrs. 1924. gadā Jampiļai piešķirts pilsētciemata, bet 1985. gadā — pilsētas statuss. Mūsdienās pilsētā attīstīta pārtikas rūpniecība un aparātbūve. Prāmja pārceltuve uz Moldovu.
Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skolas zēnu koris
Kopš 1987. gada kora mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents ir Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas Kordiriģēšanas katedras profesors un Latviešu Vispārējo Dziesmu svētku virsdiriģents Romāns Vanags, kura vadībā koris kļuva par vienu no vadošajiem zēnu koriem Baltijas valstīs. Zēnu kora kormeistari ir Tālivaldis Gulbis un Evija Vanaga.
Ivans Poddubnijs
Viens no izcilākajiem profesionālajiem cīkstoņiem pasaulē. Viņš vairākkārt uzvarēja profesionāļu "pasaules čempionātos" klasiskajā (grieķu-romiešu) cīņā, ieskaitot autoritatīvākos — Parīzē (1905—1908).
Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skolas zēnu koris
Diskogrāfija
Kopš 1994. gada koris piedalījies vairākos ierakstos televīzijā un radio. Ierakstīti 15 albumi un 2 kasetes.
FK Karosta
FK Karosta ir futbola komanda no Liepājas, kas pašlaik spēlē Latvijas 2. līgas čempionātā. Klubs ir izveidots 2017. gadā, mājas spēles aizvada stadiona "Daugava" rezerves laukumā.
Komandas lielākais panākums līdz šim ir iekļūšana 2017. gada Latvijas kausa izcīņas ceturtdaļfinālā.
Sākotnēji klubs savas mājas spēles aizvadīja stadionā "Olimpija" un tā treneris bija Rolands Pocjutis.
Helēna Jagudina
Helēna Felzenbahere ir Latvijas Televīzijas seriāla "Neprāta cena", kā arī TV3 Latvija seriāla "UgunsGrēks" varonis. Viņu atveido aktrise Zane Daudziņa.
Biogrāfija
Vadima meita, precējusies ar Donātu, ir meita Anna (Aņa). Par Edgara nogalināšanu piecus gadus sēdēja cietumā. Bija modeļu skolas un skaistumkopšanas salona īpašniece, līdz salons sadega ugunsgrēkā. 3 gadus dzīvoja Turcijā ar citu vīrieti. Atgriezās atpakaļ, lai salabtu ar Donātu. Ir sava tēva mīlule. 16. sezonā uzzina, ka Donāts viņu krāpj un nolemj šķirties. Kafejnīcā satiek Jāni un izveido attiecības.
Ozolmuiža (Jaunauces pagasts)
Ozolmuiža ir ciems Saldus novada Jaunauces pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 4,9 km no pagasta centra Jaunauces, 49,9 km no novada centra Saldus un 130,1 km no Rīgas.
Izlūkošanas koledža Eiropā
Vēsture
2017. gada 27. septembrī Sorbonā Francijas prezidents Emanuels Makrons uzstājās ar runu par Eiropas nākotni un ierosināja izveidot Eiropas Izlūkošanas akadēmiju, kas kalpotu kā krustpunkts, kurā radītu kopēju stratēģisku kultūru.
[1] ''"Initiative pour l'Europe - Discours d'Emmanuel Macron pour une Europe souveraine, unie, démocratique". elysee.fr (franču valodā). 2017.g. 26. septembris. Skatīts: 2020.g. 30. jūnijā.''
Viņš sevišķi izceļ:"“Eiropai šodien, šai drošības Eiropai, visvairāk trūkst kopējas stratēģiskās kultūras. […] Mums nav vienas un tās pašas kultūras, vai nu tā ir parlamentāra, vēsturiska vai politiska, tāpat mums nav vienas un tās pašas emociju izpausmes, jūtīguma līmeņi. Un mēs to nevaram mainīt vienas dienas laikā. Bet tagad es ierosinu mēģināt radīt šo kultūru kopā, ierosinot Eiropas iniciatīvu […], kuras mērķis ir veidot kopējo stratēģisko kultūru. […] Tādēļ es vēlētos redzēt Eiropas Izlūkošanas akadēmijas izveidi, lai stiprinātu saikni starp mūsu valstīm ar mācībām un apmaiņas aktivitātēm.”"Emanuels Makrons 2019. gada 5. martā Parīzē rīkotajā atklāšanas pasākumā pārdēvēja šo iniciatīvu par “Eiropas Izlūkošanas koledžu”. Šīs tikšanās laikā kopā sanāca augsta līmeņa pārstāvji no 30 Eiropas valstu 66 izlūkošanas dienestiem. Konkrētās valstis bija 27 Eiropas Savienības dalībvalstis, Apvienotā Karaliste, Norvēģija un Šveice.
No 30 valstīm, kas tikās Parīzē 2019. gada 5. martā, septiņas izvēlējās partnera statusu, kuram ir vairāk ierobežojumu, bet tik un tā ļauj tām piedalīties noteiktās aktivitātēs: Bulgārija, Grieķija, Īrija, Luksemburga, Polija, Slovākija un Šveice. Šīs valstis ar laiku varētu kļūt par koledžas dalībniecēm, parakstot nodomu protokolu. [1] [1] ''"European spies dare to share". POLITICO. 2020.g. 26. februāris. Skatīts : 2020.g. 1. jūlijā.''
2023. gada maijā Bulgārija pievienojās kolēģijai kā pilntiesīga locekle.
Organizācija
Eiropas Izlūkošanas koledža darbojas trīs līmeņu organizācijā, kas sastāv no šādām struktūrām:
Eiropas Izlūkošanas koledžas prezidentūru saraksts:
Saraksts ar Pastāvīgā sekretariāta direktoriem:
Misijas
Eiropas Izlūkošanas koledžas mērķis ir veicināt stratēģisko domāšanu, tādējādi izveidojot kopēju izlūkošanas kultūru, kas veic šādas darbības:
Aktivitātes
Eiropas Izlūkošanas koledža piedāvā trīs veida aktivitātes, ko organizē dalībvalstis:
Lai spētu īstenot šīs aktivitātes, Eiropas Izlūkošanas koledžu atbalsta izveidots akadēmiskais tīkls.
Abdelrahmans el Džāsims
Abdelrahmans Ibrāhīms el Džāsims (ar; dzimis ) ir Kataras futbola tiesnesis.
Futbola spēles sāka tiesāt 2007. gadā, FIFA tiesnesis kopš 2013. gada. Viņš bija viens no tiesnešiem 2017. gada FIFA U-20 Pasaules kausā Dienvidkorejā. 2018. gada FIFA Pasaules kausā Krievijā bija viens no video tiesneša asistentiem. 2019. gada Āzijas kausā tiesāja četras spēles. Tiesnešu apmaiņas programmas starp konfederācijām rezultātā darbojās arī 2019. gada CONCACAF Zelta kausā, kurā bija galvenais tiesnesis trīs spēlēs, ieskaitot pusfinālu starp Haiti un Meksiku. Tajā pašā gadā tiesāja arī FIFA Klubu Pasaules kausa finālu starp Liverpool un Flamengo.
2022. gada maijā FIFA iekļāva viņu tiesnešu sarakstā 2022. gada FIFA Pasaules kausam.
Mcheta
Mcheta (ka) ir pilsēta Gruzijā, Mchetas-Mtianeti mhares administratīvais centrs. Pilsēta atrodas ap 20 km uz ziemeļiem no valsts galvaspilsētas Tbilisi, pie Aragvi ietekas Kūrā.
Arnolds Laksa
Arnolds Laksa (dzimis 1963. gada 29. jūnijā) ir latviešu uzņēmējs, baņķieris un politiķis, bijis 8. Saeimas deputāts, ievēlēts no Latvijas Pirmās partijas.
Mcheta
Pilsēta tikusi dibināta 1. tūkstošgades otrajā pusē p.m.ē., tiek uzskatīta par vienu senākajām joprojām apdzīvotajām vietām pasaulē. Viduslaikos šis bija nozīmīgs tirdzniecības, reliģijas un amatniecības centrs. Te atradusies gruzīnu baznīcas galvas katolikosa rezidence. Mūsdienās populārs tūrisma centrs. Starp ievērojamākajiem reliģiskajiem kultūras objektiem ir Svetichoveli katedrāle un Džvari klosteris.
Arnolds Laksa
Dzīvesgājums
A. Laksa mācījās Salaspils 1. vidusskolā. Studēja Automatizācijas un kompleksās mehanizācijas specialitātē Rīgas Politehniskajā institūtā, tomēr studijas nepabeidza un nodibināja ražošanas kooperatīvu, kuru vadīja līdz 1991. gadam.
Mcheta
1994. gadā Mchetas vēsturiskie pieminekļi tika iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā, kopš 2009. gada atrodas arī apdraudēto Pasaules mantojuma objektu sarakstā. 2014. gadā pilsētai tika piešķirts "svētās pilsētas" statuss.
Arnolds Laksa
Dzīvesgājums
Vēlāk A. Laksa pabeidza studijas Latvijas Universitātes Vadības un ekonomikas fakultātē, bija biznesa konsultāciju uzņēmuma "ACS" vadītājs, Lainbankas padomes priekšsēdētājs, tad Rīgas Apvienotās Baltijas bankas prezidents.
1995. gadā A. Laksa iestājās partijā LNNK.
No 1997. līdz 2001. gadam A. Laksa bija Latvijas Krājbankas prezidents, pēc atlaišanas no amata — SIA "Kapitāla virsotne" rīkotājdirektors.
2002. gadā A. Laksa piedalījās Latvijas Pirmās partijas dibināšanā un 8. Saeimas vēlēšanās viņu ievēlēja par Saeimas deputātu. Saeimā viņš darbojās kā LPP frakcijas priekšsēdētāja vietnieks. 2003. gadā A. Laksa iesniedza ģenerālprokuroram Jānim Maizītim Ventspils pilsētas domes priekšsēdētāju Aivaru Lembergu kompromitējošus dokumentus un tā paša gada decembrī nolika Saeimas deputāta mandātu, paziņojot, ka pamet politiku.
Pēc aiziešanas no politikas turpināja nodarboties ar uzņēmējdarbību, iegādājās 25% Rīgas ostas uzņēmuma "Rīgas Universālais termināls" kapitāla daļu, kuras 2013. gadā pārdeva japāņu investoriem no Mitsui Group. 2018. gadā A. Laksa bijušās Esena muižas teritorijā ierīkoja brīvdabas atpūtas teritoriju "Esena Pārdaugavas dārzi" 64 hektāru platībā.
Civilprasība par goda un cieņas aizskaršanu
2003. gada 28. jūlijā Saeimas deputāts Arnolds Laksa Rīgas apgabaltiesā iesniedza prasības pieteikumu par godu un cieņu aizskarošu ziņu atsaukšanu un kompensācijas piedziņu, kā atbildētājus nosakot SIA “Mediju nams” (prasot 100 000 latu atlīdzību) un Ģirtu Rungaini (10 000 latu atlīdzību). Prasības iesniedzējs uzskaitīja 29 nepatiesas ziņas no publikācijām “Neatkarīgajā Rīta Avīzē” laika posmā no 2002. gada augusta līdz 2003. gada aprīlim par A. Laksas saistību ar VDK, ar mafiju un specdienestiem, par saistību ar apšaubāmiem darījumiem, apgalvojumi par prettiesiskām darbībām Latvijas Krājbankā naudas pārskaitīšanai par reklāmas izdevumiem, par atbalstu noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijai, par A.Laksas kā amatpersonas nelikumīgi realizētu ietekmi uz Privatizācijas aģentūru.
Dināras dabas parks
<mapframe text="Šauļu katedrāle" width=300 height=330 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q95116940" } Dināras dabas parks (hr) ir dabas parks Horvātijā, kas dibināts 2021. gada 21. februārī. Tas atrodas Splitas-Dalmācijas un Šibenikas-Kninas župānijās gar Bosnijas un Hercegovinas robežu. Gandrīz divas trešdaļas no 630,52 km² lielās platības atrodas Splitas-Dalmācijas župānijā. Dināras dabas parks ir otrs lielākais Horvātijā (lielākais ir Velebita dabas parks).
Ģeogrāfija
Dināras dabas parks ietilpst Dināru kalnienes Dināru grēdā (augstākās virsotnes: Dināra (Siņala), Troglavs un Kamešnica), Cetinas upes izteka un augštece, Krkas upes izteka, Krčičas upe un karsta lauki gar Cetinu: Hrvatačko, Paško un Vrličko.
Dināras karsts ir starptautisks nosaukums, kas aptver daudz plašāku teritoriju. Dināra ir starp lielākajām dabiskā karsta vietām pasaulē ar nogulumiem, kuru biezums pārsniedz astoņus kilometrus.
Daba
Dināras apkaime ir bagāta ar endēmām un apdraudētām sugām. Tajā zināms vairāk nekā 1000 augu sugu, no kurām 75 ir endēmas. Ir zināmas arī vairāk nekā 20 endēmas dzīvnieku sugas. Dināras grēdā atrodas Horvātijas augstākā virsotne — Dināra jeb Siņala (1831 metri). 87% no Dināras dabas parka teritorijas ir Natura 2000 ekoloģiskā tīkla daļa. Augsto Dināru zālāji (rudīni) ir vissvarīgākais endēmās stepes odzes pasugas Vipera ursinii macrops biotops Horvātijā.
Sarkanrīkles čipste
Sarkanrīkles čipste (Anthus cervinus) ir cielavu dzimtas (Motacillidae) dziedātājputns, kas sastopams Eiropā, Āzijā, Āfrikā un Ziemeļamerikas pašos ziemeļrietumos. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Izplatība
Sarkanrīkles čipste ligzdo tundras zonā no Skandināvijas un Somijas ziemeļiem diezgan šaurā joslā pāri Sibīrijas ziemeļiem, sasniedzot Čukču pussalu un Aļasku. Ziemo tropiskajā Āfrikā, uz dienvidiem no Sahāras, Nīlas ielejā, nelielā skaitā arī Itālijas dienvidos, Turcijā, Tuvajos Austrumos. Areāla austrumu populācijas ziemo Dienvidaustrumāzijā.
Haruhisa Hasegava
Haruhisa Hasegava (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||15||4
4. Kinoakadēmijas balva
4. Kinoakadēmijas balvas ceremonija norisinājās Losandželosas viesnīcā Biltmore Hotel. Balvas pasniedza Kino mākslas un zinātnes akadēmija filmām, kas izdotas laika posmā no līdz. Cimarron ir pirmā vesterna filma, kas ieguvusi balvu kategorijā "Labākā filma", un turpmākos 59 gadus arī paliks vienīgais vesterns, kas to ieguvis. Filma saņēma līdz šim nepieredzēti rekordlielu nomināciju skaitu (7) un ir pirmā filma, kas ieguva vairāk nekā divas balvas; vēl šī filma un A Free Soul ir pirmās filmas, kas saņēma vairākas nominācijas labāko aktieru kategorijās.
Sarkanrīkles čipste
Latvijā
Latvijā sarkanrīkles čipste ir samērā reta, bet regulāra caurceļotāja pavasarī un rudenī.
4. Kinoakadēmijas balva
Deviņus gadus vecais Džekijs Kūpers ir pirmais bērnu aktieris, kurš saņēma nomināciju kategorijā "Labākais aktieris", un bija jaunākais nominētais gandrīz 50 gadus. Viņš joprojām ir otrais visu laiku jaunākais Oskara nominants un vienīgais labākā aktiera kategorijas nominants, kas jaunāks par 18 gadiem. Ceremonijā viņš aizmiga uz "Labākās aktrises" kategorijas nominantes Marī Dresleres pleca; kad Dreslerei bija jādodas saņemt balva, Kūperu iesēdināja mātes klēpī.
Sarkanrīkles čipste
Izskats
Sarkanrīkles čipste ir neliela čipste ar rudu seju un krūtīm ligzdošanas sezonā. Ķermeņa garums 14—15 cm, spārnu izplētums 26 cm, svars 16,4—29,3 g.
4. Kinoakadēmijas balva
Kategorijā "Labākais aktieris" balvu ieguva Laionels Berimors, kas kļuva par pirmo cilvēku, kas saņēmis nominācijas vairākās kategorijās, 2. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremonijā viņš bija nominēts kategorijā "Labākais režisors par filmu Madame X, tāpat viņš ir vienīgais labākā aktiera balvas ieguvējs, kurš dzimis 1870. gados.
Sarkanrīkles čipste
Līdzīgas sugas
Sarkanrīkles čipste ir līdzīga pļavas čipstei un koku čipstei, īpaši grūti to ir atšķirt ārpus vairošanās sezonas. Sarkanrīkles čipstei kopumā ir raibumotāka, kā arī uz tumšās muguras izceļas baltu un melnu svītriņu raibumojums.
Uzvedība
Sarkanrīkles čipste ir gājputns. Ligzdošanas arealā atgriežas laikā no maija līdz jūnijam. Uzturas arktiskās tundras purvainos apgabalos, priekšroku dodot vietām ar vītoliem un nelielām urdziņām, grīšļainiem purviem un kūdras uzkalniņiem. Uz ziemošanas vietām dodas augustā vai septembrī. Migrācijas lidojums vienmēr notiek pa dienu. Ārpus vairošanās sezonas uzturas vaļīgās grupās. Barošanās laikā sarkanrīkles čipste skrien tai raksturīgā horizontālā pozā, šūpojot asti uz augšu un leju.
Barība
Sarkanrīkles čipste barojas ar bezmugurkaulniekiem, galvenokārt ar kukaiņiem un to kāpuriem, tos meklējot uz zemes. Vasarā to galvenā barība ir tauriņu kāpuri. Nelielā daudzumā barojas arī ar sēklām.
Ligzdošana
Sarkanrīkles čipstes veido monogāmus pārus, riesta laikā tēviņam demonstrējot savu lidotprasmi. Ligzda atrodas uz zemes, paslēpta zem kuplāka zāles cera. Iedobi, kurā pēc tam ievij kausveida ligzdu, izkašā tēviņš. Toties pašu ligzdu būvē tikai mātīte, lai gan materiālus nes abi putni. Tā tiek vīta no sausas zāles, sūnām un grīšļiem, no iekšpuses izklāta ar smalkiem zāles stiebriņiem, ziemeļbriežu vilnu, spalvām un salmu gabaliņiem. Dējumā 2—7 olas ar tumši brūniem raibumiņiem (parasti 5—6 olas). Perē tikai mātīte, inkubācijas periods ilgst 11—14 dienas. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu atstāj 11—12 dienu vecumā.
Ropmuiža
Ropmuiža (arī Gāle) ir ciems Saldus novada Jaunauces pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5,0 km no pagasta centra Jaunauces, 41,5 km no novada centra Saldus un 130,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu P96 (Pūri—Auce—Grīvaiši) un V1177 (Jaunauce–Ruba), Ezeres upes krastā. Vēsturiski izveidojusies ap Gala muižas (Gahlenhof) kompleksu.
Damnatio memoriae
Damnatio memoriae (no latīņu — "atmiņas lāsts") ir īpašs pēcnāves soda veids, ko Senajā Romā piemēroja valsts noziedzniekiem — varas uzurpatoriem, sazvērestību dalībniekiem un imperatoriem, kas sevi aptraipījuši. Lai izdzēstu mirušā piemiņu, iznīcināja visas materiālās liecības par noziedznieka eksistenci — statujas, sienu un kapu pieminekļu uzrakstus, atsauces likumos un hronikās. Varēja iznīcināt arī visus noziedznieka ģimenes locekļus. Atmiņas nolādēšana tika praktizēta arī citās valstīs un kultūrās.
Kārlis Gērings
Kārlis Gērings (de;, Brīheima - , Eizenaha) bija Vācijas šahists un filozofs.
Damnatio memoriae
Jaunie laiki
Pārnestā nozīmē (galvenokārt Rietumos) šis termins tiek lietots arī attiecībā uz 20. gadsimta politisko procesu upuru "pazušanu", tostarp PSRS, Latīņamerikas valstīs u. c. Padomju Savienībā grupu fotogrāfijās tika retušētas personas, kuras tika pasludinātas par "tautas ienaidniekiem".
Kārlis Gērings
Biogrāfija
Pēc izglītības bijis filozofs un strādājis par profesoru Leipcigas Universitātē. Līdz mūsdienām ir saglabājušās Gēringa lekcijas par psiholoģiju, loģiku un citiem filozofijas jautājumiem.
Bijis pazīstams arī kā spēcīgs sava laika šahists. 1870. gadā Grācā ieņēmis 3. vietu Austrijas šaha federācijas kongresā. 1871. gadā uzvarējis nelielā turnīrā Vīsbādenē. 1872. gadā bijis trešais 3. Ziemeļvācijas šaha kongresā Hamburgā. 1876. gadā Leipcigā dalījis pirmo vietu 2. Vidusvācijas šaha kongresā.
Brøndby IF
Brøndby IF ir Dānijas futbola klubs no Brendbīvesteras Galvaspilsētas reģionā, kurš spēlē Dānijas Superlīgā. Kluba futbolisti ir 11 reizes izcīnījuši Dānijas čempiontitulu, kā arī septiņas reizes uzvarējuši Dānijas kausa izcīņā. Mājas spēles aizvada Brendbī stadionā.
Kārlis Gērings
Biogrāfija
1877. gadā Leipcigā pirmo reizi praksē pielietojis asu atklātnes variantu, kas vēlāk nosaukts viņa vārdā par Gēringa gambītu: 1.e4 e5 2.Zf3 Zc6 3.d4 exd4 4.c3.
Literatūra
Kārlis Knauts. "Divu variantu un viena gambīta tēvs." - Šaha Māksla :Latvijas Šaha savienības oficiāls orgāns [žurnāls]. Rīga : Seglenieks, Nr.48 (15.05.1939), 125.-126. lpp..
Rīgas pusvadītāju rūpnīca "Alfa"
Rīgas pusvadītāju rūpnīca "Alfa", pēc 1971. gada Rīgas pusvadītāju ierīču ražošanas apvienība "Alfa" bija Latvijas elektronisko iekārtu ražošanas uzņēmums Rīgā un Gulbenē, kurā ražotās mikroshēmas izmantoja galvenokārt PSRS militārā kompleksa un kosmosa nozares vajadzībām.
Vēsture
1960. gadā sāka darboties Rīgas aparātbūves rūpnīca, tajā ražoja diodes un tranzistorus, bet no 1962. gada mikroshēmas. Ropažu ielu, kurā atradās rūpnīca, pārdēvēja par Jurija Gagarina ielu. 1965. gadā rūpnīca pārgāja PSRS militārā kompleksa pakļautībā, 1966. gadā to pārdēvēja par Rīgas pusvadītāju aparātu rūpnīcu (RPAR). 1966. gadā nodibināja Rīgas mikroaparātu ZPI (RMZPI).
1971. gadā RPAR un RMZPI apvienoja, izveidojot ražošanas tehnisko apvienību “Alfa” Jurija Gagarina ielā 140 Rīgā, 1977. gadā to pārdēvēja par ražošanas apvienību “Alfa” PSRS Elektroniskās rūpniecības ministrijas pakļautībā, kurā ietilpa arī Gulbenes rūpnīca "Mitrāns" (1976), rūpnīca "Invertors" Maskavas ielā 240 Rīgā (1977). 1985. gadā “Alfa” saražoja 180 miljonus tranzistoru un 70 miljonus integrālo mikroshēmu, tajā strādāja apmēram 11 000 darbinieku. Latvijas neatkarības atgūšanas laikā 1990. gada 27. decembrī izveidoja akciju sabiedrību "Rīgas pusvadītāju ierīču rūpnīca "Alfa"", kuru pārveidoja 1996. gadā, izveidojot uzņēmumus "Alfa -Ekspo", "Mitrāns", "Alton" un "IRM", bet 1997. gadā sadalīja uzņēmumos a/s "Alfa" Rīgas Mikroaparātu ZPI, a/s "Alfa" "Invertors", a/s "Alfa" PRO.
Akciju sabiedrības "ALFA" uzņēmums Rīgas pusvadītāju aparātu rūpnīca Ropažu ielā 140, Rīgā, likvidēta 2006. gadā, taču vēlāk ražošana tur atjaunota.
Latvija 1936. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Latviju 1936. gada ziemas olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta ar 26 sportistiem (23 vīrieši un 3 sievietes) 6 ziemas olimpiskajos sporta veidos. 1936. gada ziemas olimpiskās spēles notika Vācijas pilsētā Garmišā-Partenkirhenē no 1936. gada 6. februāra līdz 16. februārim.
Šis bija pēdējās ziemas olimpiskās spēles, kurās startēja Latvijas komanda, nākamo reizi tas notika pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1992. gada Albērvilas spēlēs.
Šīs bija pirmās olimpiskās spēles, kurās startēja Latvijas hokeja izlase.
Šajās ziemas olimpiskajās spēlēs Latvijas izlase neizcīnīja nevienu olimpisko medaļu, labāko rezultātu sasniedza vīriešu distanču slēpotāju komanda, kas 4x10 km stafetē izcīnīja 13. vietu.
Sportistu sadalījums pa sporta veidiem
• — Sportists(-i) startēja vairākos sporta veidos
Korintas zemesšaurums
Korintas zemesšaurums (el) ir zemesšaurums, kas savieno Peloponēsas pussalu ar kontinentālo Grieķiju. Zemesšaurums atrodas netālu no Korintas pilsētas, no kuras ņemts šauruma nosaukums. Zemesšauruma garums ir ap 42 km, bet platums šaurākajā vietā — 6,3 km. No rietumiem to apskalo Korintas līcis, bet no austrumiem — Saronikas līcis. Šaurākajā vietā abus līčus savieno Korintas kanāls.
Vēsture
Tās ostas Lehaja šauruma rietumos un Kenhreja austrumos ļāva preču plūsmai starp Vidusjūras austrumu un rietumu reģioniem iet caur Korintu. Bet netālu no Istmijas pilsētas tika izveidots ar akmens plāksnēm bruģēts ceļš t.s. Diolks (grc), kas gāja šķērsām pāri visam šaurumam, pa kuru varēja pārvilkt kuģus no Korintas līča uz Saroniku un atpakaļ. Mūsdienās pie Korintas kanāla vēl ir saglabājušās šī ceļa paliekas. Jau no seniem laikiem daudziem valdniekiem ir bijusi vēlme izrakt šeit kanālu, taču tām nebija lemts piepildīties. Romas imperators Nerons pat tika gāzts no troņa, jo izšķieda impērijas naudu kanāla rakšanai. Bizantijas laikā pāri visam šaurumam tika uzcelts mūris t.s. Heksamilions, kas nodalīja Peloponēsu no kontinentālās Grieķijas. Un tikai 1893. gadā jau neatkarīgās Grieķijas laikā tika atklāts kanāls, kas savienoja abus līčus.
Ošenieki
Ošenieki ir ciems Saldus novada Jaunlutriņu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 8,5 km no pagasta centra Jaunlutriņiem, 22,2 km no novada centra Saldus un 141,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu P108 (Ventspils—Kuldīga—Saldus) un V1429 (Jaunpils–Ošenieki).
Akmeņplekste
Akmeņplekste (Scophthalmus maximus) ir pārsvarā uz grunts dzīvojoša zivs, kas uzturas smilšainās un akmeņainās gultnēs 20–80 m dziļumā.
Tās barību galvenokārt veido zivis, vēžveidīgie un bezmugurkaulnieki. Pieaugusi akmeņplekste garumā var sasniegt līdz vienam metram un svērt līdz 25 kg. Akmeņplekstes dzīvo Ziemeļjūrā, Skagerakā, Kategatā, Baltijas jūrā un Atlantijas okeānā, bet to krājumi sarūk. Šīs zivis galvenokārt zvejo ar tīkliem, bet tās tiek nozvejotas arī kā piezveja, zvejojot citas grunts zivis ar traļiem, rāmju traļiem un rinķvadiem. Baltijas jūrā akmeņplekstes minimālais nozvejas garums ir 30 cm.
Pezinokas apriņķis
Pezinokas apriņķis ir Slovākijas Bratislavas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Bratislavas apgabala Senecas apriņķi dienvidos, Bratislavas III apriņķi dienvidrietumos, Bratislavas IV apriņķi rietumos un Malacku apriņķi dienvidrietumos, kā arī Trnavas apgabala Trnavas apriņķi austrumos.
Norika
Norika (latīņu: Noricum) bija Romas impērijas province, kuras teritorija aptvēra reģionu starp Alpiem un Donavu. Norikas galvenā pilsēta ilgu laiku bija Viruna (mūsdienu Karintijas zemē) Austrijā.
Pezinokas apriņķis
Pezinokā dzimis gleznotājs Jans Kupeckis (Ján Kupecký, 1667 – 1740), šahists Rihards Rēti (Richard Réti, 1889 – 1929) un komponists Eigens Suhoņs (Eugen Suchoň, 1908 – 1993). Sveti Juras pilsētā dzimis ungāru turkologs un ceļotājs Ārmins Vāmbēri (Vámbéry Ármin, 1832 – 1913).
Norika
Norikai Romas impērijā bija stratēģiska nozīme, jo tās teritorija aptvēra austrumu Alpu daļu ar kalnu pārejām, kas nodrošināja tirdzniecību, kā arī cilvēku un militāru vienību pārvietošanos. Mūsdienās kādreizējā Norikas teritorija aptver lielāko daļu no Austrijas un nelielas Slovēnijas un Vācijas daļas.
Cutomu Sonobe
Cutomu Sonobe (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||7||0
Eduards Miķelsons
Eduards Miķelsons (1896—1969) bija latviešu operdziedātājs. Mācījās Rīgas elementārskolā un Maskavas dramatiskajā skolā. No 1921. gada bija Latvijas Nacionālās operas solists (bass). Strādāja arī par Latvijas konservatorija docentu. 1940. gada pavasarī E. Miķelsons sarīkoja Padomju Savienības tautas dziesmu koncertu.
Pēc Latvijas okupācijas ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu (1940). Vācu okupācijas sākumā 1941. gada jūnijā apcietināts un no 1941. gada 28. augusta līdz 11. novembrim ieslodzīts koncentrācijas nometnē. Atbrīvots ar noteikumu Rīgu atstāt un meklēt darbu Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara beigām atgriezies Latvijā.
Miris 1969. gada 5. jūnijā Rīgā.
Džordžs Delongs
Džordžs Vašingtons Delongs (en; dzimis, miris ) bija ASV flotes virsnieks, jūrasbraucējs un polārpētnieks.
Biogrāfija
Dzimis Ņujorkā, Bruklinā, ieceļotāja no Francijas Levi Delonga ģimenē. Apmeklējis Bruklinas skolu, kas Džordžu 1857. gadā izvirzīja kā kandidātu jūrskolai. Nesaņēmis no vecākiem piekrišanu, pēc skolas absolvēšanas iestājās darbā advokātu birojā.
Piedalījies Amerikas pilsoņu karā, pēc tā beigām iestājies ASV Jūras akadēmijā, ko ar izcilību absolvēja 1865. gadā. Pēc jūrskolas saņēma norīkojumu uz karakuģa Canandaigua, ar ko kuģojis gar Eiropas un Ziemeļamerikas piekrastēm, uzdienējoties līdz vecākā virsnieka rangam. 1873. ar kuģi Juniata Grenlandes rietumu piekrastē piedalījies pazudušās Polaris ekspedīcijas meklējumos.
Jeannette ekspedīcija
2. septembrī kuģis iekļuva ledus laukos un devās Heralda salas virzienā, lai tur pārziemotu. 5. septembrī netālu no salas kuģis iesala malasledū, drīz dabūja sūci un strauji sāka uzņemt ūdeni. Lai arī lielāko dreifa daļu kuģis atradās uz sāniem, tā apkalpe katru dienu veica dažādus zinātniskos novērojumus.
1880. gada janvārī kuģis tika stipri saspiests un sūce kļuva ievērojama. Ekipāža lielāko daļu laika bija aizņemta ar ūdens atsūknēšanu. Pirmā ziemošana visumā tika aizvadīta labi, un ekipāžas veselība necieta. Visu 1880. gadu kuģis turpināja dreifēt ziemeļrietumu virzienā, bieži mainot virzienu. 1881. gada sākumā kuģa dreifs paātrinājās un 17. maijā tika atklāta Žanetes sala. 24. maijā ekspedīcija aklāja Henrietas salu. 3. jūnijā piecu cilvēku komanda inženiera Melvila vadībā izkāpa salas krastā un pacēla ASV karogu.
12. jūnijā spēcīga ledus spiediena rezultātā ekspedīcijas kuģis sāka grimt. Tas notika 800 km uz ziemeļaustrumiem no Ļenas upes deltas. Kuģa ekipāža ar laivām un kamanām, līdzi ņemot pārtikas krājumus un citu aprīkojumu, pa ledu devās ceļā uz kontinenta piekrasti. 29. jūlijā ekspedīcija atklāja Benneta salu. No Benneta salas ekspedīcija ceļu turpināja trijās laivās un 20. augustā pēc divu gadu pārtraukuma nonāca apvidū, kas bija atzīmēts kartēs — Jaunsibīrijas salās.
10. septembrī ekspedīcija sasniedza mūsdienās izzudušo Semjonova salu (ziemeļrietumos no Stolbovojas salas). Ceļā no Semjonova salas uz Ļenas deltu ekspedīcijas laivas iekļuva vētrā un tika izklīdinātas. Melvila vadītā laiva pēc divām dienām sasniedz deltas austrumu piekrasti, kur tos atrada vietējie iedzīvotāji. Delonga vadītais kuteris pēc piecām dienām sasniedza cietzemi deltas ziemeļos. Komanda centās sasniegt apdzīvotus rajonus dienvidos, bet lielākā daļa mira, domājams, no bada ceļā uz dienvidiem. Izdzīvoja divi matroži, kuri bija sūtīti palīdzības meklējumos un pilnīgā spēku izsīkumā sasniedza Bulunas ciemu. Delonga grupas pēdējo nometni un mirušos dalībniekus 1882. gada vasarā atrada meklēšanas ekspedīcija Melvila vadībā. Trešā laiva netika atrasta un tās astoņi komandas locekļi gāja bojā.
Sākotnēji Delongs un pārējie mirušie komandas locekļi tika apglabāti Kjuegelhajas augstienē Ļenas deltā, ko vēlāk dēvēja par Amerikāņu kalnu. Mūsdienās tur uzstādīta piemiņas zīme. 1883. gadā mirušie tika pārvesti uz Ameriku un apglabāti Vudlonas kapsētā Bronksā.
Pampju grāvis
Pampju grāvis ir Abavas labā krasta pieteka Tukuma novadā.
Tek rietumu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Abavā augšpus Vaskiem. Upi šķērso valsts autoceļi V1456 (Irlava–Mazbites) un V1452 (Džūkste–Irlava–Jaunsāti), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotas vietas.
Volkswagen Slovakia
Uzņēmums ražo Volkswagen grupas zīmolu automašīnas. Tam ir rūpnīcas Bratislavā, Martinā un Košicē.
Vēsture
Pēc Dzelzs priekškara krišanas Čehoslovākijas valdība organizēja starptautisku konkursu par Bratislavas automobiļu rūpnīcas privatizāciju. Tajā uzvarēja Vācijas autobūves uzņēmums Volkswagen, un 1991. gada maijā iegādājās 80 % rūpnīcas kapitāldaļu. Rūpnīca turpināja izlaist Škoda zīmola modeļus. 1992. gadā sāka ražot Volkswagen Passat, vēlāk arī citus Volkswagen modeļus.
1998. gadā Volkswagen iegādājās atlikušās BAZ akcijas, un uzņēmums pārdēvēts par Volkswagen Slovakia.
2000. gadā Martinā atvērta jauna rūpnīca.
Krišjānis Kugra
Krišjānis Zolbergs-Kugra (1904–1979) bija latviešu koktēlnieks autodidakts, kurš profesionālās zināšanas bija ieguvis pašmācības ceļā. Viņa skulptūras (Lutausis, Sprīdītis, Annele un Meža ķēniņš) atrodamas Tērvetes ainavu parkā un Vecpiebalgas Kalna Kaibēnos (Ķencis un Pāvuls).
Dzīvesgājums
Dzimis 1904. gada 23. martā Emburgas pagasta (tagad Sidrabenes) Lielzaimos lopu uzpircēja ģimenē. 1936. gadā sāka piedalīties izstādēs, plašākai publikai kļuva pazīstams, kad sāka veidot satīrisko darbu sēriju pēc brāļu Kaudzīšu romāna "Mērnieku laiki" motīviem.
Jelgavas muzeja krājumā ir aptuveni 50 Kugras darbu. Miris 1979. gada 31. decembrī.
Āfrika (Romas province)
Saimniecība
Āfrikas provinces galvenais ienākumu avots bija lauksaimniecība. Ziemeļāfrika gadā saražoja aptuveni 1 miljonu tonnu graudu, no kuriem ceturtā daļa tika eksportēta. Papildus labībai audzēja arī pupas, kā arī vīģes, vīnogas un citus augļus. Otrajā gadsimtā olīveļļa, tāpat kā maize, bija izdevīga eksporta prece. Papildus vergu tirdzniecībai un eksotisko savvaļas dzīvnieku ķeršanai un pārvadāšanai eksportēja arī tekstilpreces, marmoru, vīnu, kokmateriālus, lopus, vilnu un keramiku.
Sūrā pienaine
Sūrā pienaine (Lactarius acerrimus) ir ļoti sīva, neēdama sēne, sīvums nav novēršams vārot. Cepurīte līdz 12 cm plata, piltuvveida, joslaina dzeltenīga līdz rūsgana, diezgan lipīga. Lapiņas iesārtas vai krēmkrāsā, zarotas. Kātiņš īss, uz leju sašaurināts. Sporas baltas. Aug vasarā un rudenī, sastopama pareti vai reti. Līdzīgā suga ir joslainā pienaine, kurai ir mataina cepurītes mala. Sūrā pienaine aug pa vienai vai nelielās grupās uz zemes lapu nobirās vai zālē, zem ozoliem.
Donavas—Auenes nacionālais parks
Donavas—Auenes nacionālais parks (de) ir 1996. gadā izveidots nacionālais parks Austrijas austrumos. Tiek aizsargāta Donavas upes paliene no Vīnes līdz Slovākijas robežai 38 kilometru garumā.
1984. gadā tika plānots sākt Hainburgas hidroelektrostacijas celtniecību, kas applūdinātu mūsdienu nacionālā parka teritoriju. Radās plaša protesta kustība pret stacijas būvniecību un palienes mežu izciršanu. Daudzi aktīvisti okupēja palienes teritoriju, bet 1985. gada martā petīciju par palienes saglabāšanu parakstīja 353 906 cilvēki. 1986. gada 1. jūlijā darbi tika pārtraukti. Sekoja apvidus zinātniskā izpēte, bet 1996. gadā teritorijā tika izveidots nacionālais parks.
Kanninas ledus arēna
Kanninas ledus arēna (ko) ir iekštelpu slidotava Kanninā, kas uzbūvēta 2018. gada ziemas olimpisko spēļu vajadzībām. Arēnā norisinājās daiļslidošanas un šorttreka sacensības.
Kanninas ledus arēnā ir 12 000 sēdvietu un divas slidotavas (sacensībām un treniņiem). Ēkai ir četri stāvi un divi pazemes līmeņi. Slidotavu vajadzībām ir uzstādītas videi draudzīgas ledus dzesēšanas sistēmas, kas tiek izmantotas arī pēc spēļu beigām, lai arēna būtu publiski pieejama slidotava.
Ledus arēnas celtniecība izmaksāja. Tā tika atklāta.
Koadjutoru karš
Koadjutoru karš (de) jeb Koadjutoru ķildas bija Livonijas konfederācijas pilsoņu karš starp Rīgas arhibīskapijas un Livonijas ordeņa karaspēkiem, kas ilga no 1556. līdz 1557. gadam. Karš beidzās ar Pasvales līguma par Rīgas arhibīskapa atjaunošanu amatā noslēgšanu.
Priekšvēsture
Lai sagatavotu Livonijas hercogistes izveidi pēc Prūsijas hercogistes parauga, 1554. gadā Rīgas arhibīskaps grāfs Vilhelms fon Brandenburgs uzaicināja 19 gadus veco Mēklenburgas hercoga brāli Raceburgas bīskapu Kristofu par savu koadjutoru. Savukārt 1556. martā Livonijas ordenis par mestra Heinriha fon Gālena koadjutoru ievēlēja Vilhelmu fon Firstenbergu, kaut arī uz amatu pretendēja arī Livonijas ordeņa landmaršals Kaspars fon Minsters. 1556. gada Livonijas landtāgā ordeņa mestrs Gālens noslēdza pret Rīgas arhibīskapu vērstu savienību ar Tērbatas, Kurzemes un Sāmsalas bīskapiem.
Norise
1556. gada jūnijā sākās karadarbība starp Rīgas arhibīskapa un Livonijas mestra karaspēkiem, ordeņa bruņinieki uzbruka Rīgas arhibīskapijai un ieņēma visas tās pilis. Rīgas arhibīskapu un viņa koadjutoru saņēma gūstā, viņu vietā arhibīskapijas pārvaldi ordenis nodeva Tērbatas un Sāmsalas bīskapiem.
1556. gada augustā Lietuvas dižkunigaitis Sigismunds II Augusts iesniedza Livonijas ordenim ultimātu, kurā pieprasīja atjaunot amatā Rīgas arhibīskapu Vilhelmu un Livonijas-Lietuvas pierobežā savilka savu karaspēku. Kad 1557. gada maijā nomira ordeņa mestrs Gālens, par jauno mestru ievēlēja Firstenbergu. Viņš atteicās pieņemt ultimātu un sāka gatavoties karam, bet mestra mobilizācijas pavēlei paklausīja tikai ceturtā daļa vasaļu. Ja Lietuvas dižkunigaitijas karaspēkā bija vairāk nekā 80 000 karavīru, tad Livonijas ordeņa karaspēkā bija ap 10 000 karavīru, no kuriem apmēram 3000 bija latvieši un igauņi.
Pēc sarunām ar Sigismunda sūtņiem 1557. gada 12. augustā Livonijas mestrs Firstenbergs bija spiests Valmierā pieņemt Lietuvas diktātu un 5. septembrī Pasvalē parakstīt līgumu par Rīgas arhibīskapa un viņa koadjutora atjaunošanu amatā. Savukārt arhibīskaps apņēmās piedot saviem vasaļiem, kas bija pārgājuši ordeņa pusē.
Sekas
Saskaņā ar Pasvales līgumu Rīgas arhibīskaps Vilhelms un viņa koadjutors Kristofs tika atjaunoti amatā un ordenis bija spiests nodibināt uzbrukuma un aizsardzības aliansi ar Lietuvu. Savienībai bija jāstājas spēkā piecus gadus pēc Lietuvas un Krievijas pamiera līguma termiņa beigām. 1557. gada oktobrī Livonijas delegācija izbrauca uz miera sarunām Maskavā, bet tur ieradās pēc ziemas sākuma decembrī. Livonieši solīja maksāt 1000 dālderu gadā, bet Krievijas cars Ivans IV prasīja 45 000 dālderu gadā, maksājumu veicot Ungārijas forintos, bet pēc kaulēšanās summu samazināja līdz 67 500 dālderu vienreizējam maksājumam un 1500 dālderu gada maksājumam. Kad sarunas beidzās, krievu pārstāvis jautāja, vai sūtņi maksājumu izdarīs tūlīt vai arī nākamajā dienā. Vielaicīgi ar sūtņu izraidīšanu no Maskavas 1558. gada janvārī sākās Livonijas karš, kas noveda pie Livonijas sabrukuma.
Simens Agdesteins
Simens Agdesteins (no; dzimis Ākešhusā) ir Norvēģijas starptautiskais lielmeistars šahā (1985) un futbolists.
Biogrāfija
Jaunībā vienādi veiksmīgi nodarbojies ar šahu un futbolu. 1982. gadā kļuvis par jaunāko Norvēģijas šaha čempionāta uzvarētāju, vēlākajos gados vēl sešas reizes atkārtojis šo panākumu (1986, 1988, 1989, 2000, 2002, 2005). 1984. gadā Groningenā kļuvis par Eiropas junioru šaha čempionāta vicečempionu (uzvarēja Valērijs Salovs). 1985. gadā Meksikā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kur ieņēmis 6. vietu, tikai nedaudz atpaliekot no iekļūšanas pretendentu skaitā. Vēlāk vēl trīs reizes piedalījies starpzonu un atlases turnīros (1990, 1993), taču nav atkārtojis šo sasniegumu. Par panākumiem turnīros FIDE 1983. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1985. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis pirmais Norvēģijas šahists, kas saņēmis lielmeistara nosaukumu. 1986. gadā bijis otrais Pasaules junioru šaha čempionātā vecuma grupā līdz 20 gadiem.
No 1984. gada bijis Norvēģijas otrās līgas futbola kluba Lyn Toppfotball (Oslo) spēlētājs. No 1988. līdz 1989. gadam aizvadījis 8 spēles Norvēģijas futbola izlases rindās un guvis vienus vārtus. Futbola karjeru beidzis 1992. gadā ceļgala traumas dēļ.
1995. gadā kā diplomēts sociologs beidzis Oslo Universitāti un atsācis nopietni nodarboties ar šahu. 1996. gadā dalījis pirmo vietu Reikjavikas starptautiskajā šaha turnīrā Reykjavík Open. 2004. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Kannās. 2013. gadā uzvarējis šaha turnīros Oslo un Barselonā, kā arī piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā, kur pirmajā kārtā zaudējis Etjēnam Bakro.
Pārstāvējis Norvēģijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 9 reizes (1982-1984, 1988-1990, 1996, 2004-2008, 2014). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1982) medaļu.
Pazīstams arī kā šaha un futbola treneris. Bijis viens no pirmajiem nākamā Pasaules šaha čempiona Magnusa Karlsena treneriem.
Jūse Saross
Jūse Saross (dzimis ) ir somu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2019) Saross spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Našvilas "Predators" rindās, kas viņu 2013. gada NHL draftā izvēlējās 4. kārtā ar 99. numuru.
Somijas izlases sastāvā piedalījies 3 pasaules čempionātos (2014, 2015, 2016), izcīnot 2 sudraba medaļas (2014, 2016).
Šigemicu Sudo
Šigemicu Sudo (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||13||0
2020. gada Pasaules čempionāta hokejā 2. divīzija
'''2020. gada Pasaules čempionāta hokejā 2. divīzija''' būtu hokeja sacensības, kas laika posmā no 19. līdz 25. aprīļa būtu norisinājušās Zagrebā un Rejkjavikā. A grupas pirmo vietu ieguvēji iekļūtu 1. divīzijas B grupu, bet B grupas uzvarētāji kvalificētos uz A grupu. Sakarā ar COVID-19 pandēmiju čempionāts tika atcelts.
Ante Budimirs
Ante Budimirs (hr, dzimis ) ir Horvātijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, pārstāv Horvātijas futbola izlasi. Kopš 2021. gada Budimirs pārstāv La Liga komandu CA Osasuna.
Iepriekš spēlējis Horvātijas komandās NK Inter Zaprešić un NK Lokomotiva, Vācijas komandā FC St. Pauli, Itālijas komandās Crotone un Sampdoria, kā arī Spānijas komandā RCD Mallorca.
Horvātijas futbola izlases sastāvā debitējis 2020. gadā. Ticis iekļauts izlases sastāvā 2020. gada Eiropas čempionātam un 2022. gada FIFA Pasaules kausam.
Vēžupīte
Vēžupīte var būt:
Resnkāta beka
Līdzīgas sugas
Sēne nedaudz līdzīga raganu bekai, kuras zīmējums uz kātiņa oranžsarkans un mīkstums citrondzeltens, iespiedumu vietās zili melns, kā arī sakņkāta bekai, kuras kātiņš dzeltens, zīmējums uz kātiņa brūns un mīkstuma iespiedumi pēc zilēšanas pamazām atjauno krāsu.
Barības vērtība
Daļa avotu nosauc šo sēni par vāji indīgu. V. Lūkins un citi to atzīst tikai par neēdamu. Pret sēnes rūgtumu novārīšana nepalīdz. Ir ziņas, ka sēni tomēr lietojot pārtikā Krievijas Tālajos Austrumos un Ukrainā.
Ratnieku strauts
Ratnieku strauts ir Vašlejas kreisā krasta pieteka Tukuma novadā.
Tek austrumu virzienā. Ietek Vašlejā pie Praviņu kapiem. Lielākā pieteka - Rēpiņu strauts. Upi šķērso valsts autoceļi V1101 (Dobele–Lestene–Tukums) un V1454 (Pičas–Praviņas–Kārtiņi), tās krastos atrodas Kārtiņi un Valeikas.
Čulima
Čulima ir upe Sibīrijā, Obas labā krasta pieteka, kas plūst cauri Rietumsibīrijas līdzenumam. Tās nosaukums cēlies no upes krastos dzīvojošās tjurku tautas čulimu (Чуйым) nosaukuma.
Vēsture
Kad 1582. gada maijā atamana Jermaka vadītie kazaki iebruka Sibīrijas hanistē, daļa Sibīrijas tatāru patvērās savas valsts austrumu daļā Čulimas upes baseinā.
Pauls Rūdolfs fon Bilguers
Pauls Rūdolfs fon Bilguers (de;, Ludvigsluste - , Berlīne) bija Vācijas šahists un virsnieks.
Biogrāfija
Piedzimis Mēklenburgas pulka komandiera ģimenē. Bilgueram bija vēl četri brāļi un māsas, tajā skaitā arī divi vecākie brāļi. No 1829. gada mācījies Šverīnē, parādījis labas sekmes matemātikā. Brīvajā laikā aizrāvies ar mūziku un šahu, kuru tēvs viņam bija iemācījis spēlēt agrā bērnībā. Vēlāk savas šaha zināšanas papildinājis dažādās Brandenburgas pilsētās un Berlīnē.
Pēc skolas beigšanas vēlējies studēt tieslietas, taču ģimenes tradīciju dēļ izvēlējies militāro karjeru. 1833. gadā sācis dienestu Prūsijas karalistes armijas kājnieku pulkā. 1834. gada augustā saņēmis leitnanta pakāpi. Dienesta laikā slikti panesis Prūsijas armijas stingro disciplīnu, viņam radies konflikts ar pulka komandieri. Lai izrautos no sūrās armijas ikdienas un turpinātu savu izglītību, 1837. gada rudenī iestājies Berlīnes kara akadēmijā (Kriegsakademie).
Šajā laikā sākusi pasliktināties Bilguera veselība. Militārās mācības nācies pamest un atgriezties savā garnizonā Brandenburgā, no kura viņš 1839. gada 10. aprīlī atvaļinājies no armijas.
Pēc atvaļināšanās no armijas atgriezies Berlīnē, kur nolēmis nodarboties ar literatūru un šahu. Kļuvis par Berlīnes šaha kluba biedru un Berlīnes plejādes dalībnieku. Šajā laikā uzrakstījis grāmatu par divzirdziņu aizsardzību - "Das Zweispringerspiel im Nachzuge", kuru draugi izdeva tikai pēc autora nāves 1849. gadā. Šī grāmata ar savām analīzēm un vēstures sadaļu bija liels ieguldījums sava laika šaha atklātņu teorijā.
Lai gan Berlīnes presē izdevās nopublicēt dažus anonīmus rakstus par šahu, tomēr ar to nepietika, lai nodrošinātu iztiku. Fiziskais stāvoklis arī strauji pasliktinājās: Bilgueru mocīja sāpes krūtīs un citās ķermeņa daļās. Pāris dienas pirms savas divdesmit piecu gadu jubilejas viņš nomiris.
Vēsturē Bilguers palicis kā daudzsološs šahists un spēcīgs šaha analītiķis, kuram pāragrā nāve neļāva realizēt savu potenciālu.
Rēpiņu strauts
Rēpiņu strauts ir Ratnieku strauta kreisā krasta pieteka Tukuma novadā.
Sākas uz dienvidiem no Vienības. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Ratnieku strautā pie Valeikām. Upi nešķērso valsts autoceļi.
Miķelis Kļaviņš
Dzīvesgājums
Dzimis 1907. gada 26. oktobrī. 1948. gadā viņš absolvēja studijas LLA Mežsaimniecības fakultātē. Iedvesmojoties no Annas Brigaderes daiļrades, 1958. gadā viņš Tērvetes mežniecībā uzsāka tematiskā ainavu parka veidošanu.
Lai pastaigas parkā būtu interesantākas, M. Kļaviņš sadarbībā ar kokgriezēju K. Kugru tajā izvietoja koka skulptūras. Miris 1973. gada 16. aprīlī.