cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cilvēki
Vēsture
Cilvēku ģints ir cieši saistīta ar darba rīku lietošanu. Senākais akmens darba rīks ir atrasts Etiopijā, un tas bijis izgatavots pirms 3,39 miljoniem gadu.
Sistemātikas diskusijas
Vairāku sugu (Rūdolfa cilvēka (Homo rudolfensis), priekšcilvēka (H. antecessor), strādājošais cilvēka (H. ergaster), Gruzijas cilvēka (H. georgicus), Seprano cilvēka (H. cepranensis), Rodēzijas cilvēka (H. rhodesiensis) un Floresas cilvēka (H. floresiensis)) statuss ir diskutabls, un starp zinātniekiem nav vienprātības par šīm sugām.
Turklāt DNS pētījumos noskaidrojies, ka Heidelbergas cilvēks un neandertālietis savstarpēji ir ļoti tuvu radniecīgas sugas un pēc būtības ir saprātīgā cilvēka (Homo sapiens) pasugas. Ģenētiskos pētījumos noskaidrojies, ka neandertālietis un saprātīgais cilvēks viens no otra nodalījies pirms 460 000—700 000 gadiem.
Migrācija un evolūcija
Vissenākā no visām cilvēku sugām ir prasmīgais cilvēks, no kura attīstījās strādājošais cilvēks, lai gan šī hipotēze ir apstrīdama. Daži pēdējo gadu fosiliju atradumi liecina, ka abas sugas pastāvēja vienlaicīgi. Daļa strādājošo cilvēku migrēja uz Āziju, kur to fosiliju atradumus nosauca par stāvus ejošo cilvēku (Homo erectus), bet daļa migrēja uz Eiropu, kur tos nosauca par Gruzijas cilvēku. Strādājošais cilvēks Āfrikā un stāvus ejošais cilvēks Eirāzijā dzīvoja izolēti viens otram līdzās apmēram 2 miljonus gadus. Šajā laikā tās kļuva par divām atšķirīgām sugām. No strādājošā cilvēka Āfrikā izveidojās Rodēzijas cilvēks (Homo rhodesiensis). Daļa no šīs grupas migrēja uz Eiropu un kļuva par Heidelbergas cilvēku, vēl pēc 250 000 gadiem tas Eiropā attīstījās par neandertālieti, bet Āzijā par Deņisovas cilvēku.
Pirmie saprātīgie cilvēki Āfrikā, kas bija Rodēzijas cilvēka pēcteči, radās pirms 250 000 gadiem. Daļa šo cilvēku pirms apmēram 100 000 gadiem pameta Āfriku un devās uz Levanti, kur satika neandertāliešus, un ar tiem sajaucās. Vēl pēc 70 000 gadiem (iespējams, pēc Tobas katastrofas) neliela cilvēku grupa pameta Levanti un devās uz Eirāziju, Austrāliju un vēlāk uz Ameriku. Eirāzijas grupas neliela daļa satika Deņisova cilvēkus un arī ar tiem sajaucās, migrējot tālāk uz Melanēziju. Ģenētiskie pētījumi pierāda, ka visi mūsdienās dzīvojošie cilvēki ir cēlušies no Āfrikas. Paralēli šai cilvēku migrācijai notika zināma neandertāliešu un deņisoviešu sajaukšanās. Šo hipotēzi stiprina ģenētisko analīžu rezultāti, kas liecina, ka pirms 30 0000 gadiem viens otram blakus pasaulē mājoja 3 galvenās saprātīgā cilvēka pasugas: Deņisovas cilvēks, neandertālietis un anatomiski modernais cilvēks (H. sapiens sapiens), kurš vienīgais ir izdzīvojis līdz mūsdienām.
Sistemātika
Cilvēku ģints (Homo)
Kančendžanga
Kančendžanga (ne, Kanchanjaŋghā) ir trešais augstākais kalns pasaulē pēc Everesta un K2. Kalna augstums sasniedz 8586 m virs jūras līmeņa. Tulkojumā Kančendžanga nozīmē "Piecas Sniega Bagātības", jo tas sastāv no 5 virsotnēm, no kurām četras ir augstākas par 8450 metriem. Piecas bagātības — zelts, sudrabs, dārgakmeņi, labība un Svētās grāmatas simbolizē piecas Dieva krātuves. Vietējā limbu valodā Kančendžanga tiek saukta par Sevalangmu, bet kirantu reliģijā tiek uzskatīta par svētu.
Līdz pat 1852. gadam Kančendžanga tika uzskatīta par pasaules augstāko kalnu, kad 1849. gadā britu veiktie mērījumi pierādīja, ka augstākais pasaules kalns ir Everests (tajā laikā to sauca par XV smaili), bet Kančendžanga ir pasaules trešais augstākais kalns. Pirmie alpīnisti, kas kāpa Kančendžangā bija Džo Brauns un Džordžs Bends no Lielbritānijas. Britu ekspedīcija patieso kalna virsotni tā arī nesasniedza, jo ļoti cienīja Sikimesu ticību, kas uzskatīja, ka kalns ir svēts un liedza tiem uzkāpt pašā virsotnē.
Ģeogrāfija
Kančendžangas 5 virsotnes:
NE
NE var būt:
Nervu sistēma
Nervu sistēma ir dzīvnieku un cilvēka organisma struktūru kopums, kas apvieno un koordinē visu orgānu un sistēmu darbību; nodrošina organisma kā veselas vienības funkcionēšanu, realizē saistību ar ārējo vidi un pielāgošanos tās mainīgajai sistēmai. Nervu sistēmu veido nervaudi, kuru pamatvienība ir nervu šūna, jeb neirons.
Funkcijas
Nervu sistēmas funkcijas ir:
Nervu sistēmas evolūcija
Primitīvākā ir difūzā nervu sistēma — to veido nervu šūnas, kas ir savstarpēji saistītas ar izaugumiem. Difūzā nervu sistēma ir, piemēram, zarndobumaiņiem.
Plakantārpiem gangliji koncentrējas ķermeņa priekšgalā un veido primitīvu nervu centru, no kura iziet nervu stiegras. Posmtārpiem, posmkājiem gangliji izvietoti visā ķermeņa garumā un galvas gangliji ir saistīti ar receptoriem — maņu orgāniem. Dažādu segmentu, kā arī viena segmenta ganglijus savieno nervu stiegras (konektīvi, komisūras). Daļai posmtārpu un posmkāju nervu stiegras un gangliji ir satuvināti un veido ventrālo jeb vēdera nervu ķēdīti. Saplūstot ķermeņa segmentiem, notiek nervu sistēmas elementu koncentrēšanās.
Kukaiņu smadzenes sastāv no ganglju masas virs rīkles (virsrīkles ganglijs, kurš apstrādā maņu orgānu uztverto informāciju) un zem rīkles (zemrīkles ganglijs, kurš kontrolē mutes aparātu un siekalu dziedzerus). Šādu nervu sistēmu sauc par segmentētu nervu sistēmu.
Mugurkaulniekiem ir cauruļveida nervu sistēma — tā veidojas no nervu caurulītes, kuras paplašinājumi galvas galā veido galvas smadzenes un pakaļgalā muguras smadzenes. Visiem mugurkaulniekiem ir priekšējās smadzenes, vidussmadzenes un pakaļējās smadzenes, bet pastāv arī ievērojamas atšķirības dažādu mugurkaulnieku grupu smadzeņu attīstībā. Par smadzeņu attīstības augstu pakāpi liecina gan relatīvi liela smadzeņu masa attiecībā pret visa ķermeņa masu, gan kroku skaits smadzeņu garozā.
Mugurkaulnieku nervu sistēma
Nervu sistēmu veido nervu audi, kas ir visvairāk specializēti. Tikai nervu sistēmai ir spēja uztvert kairinājumus, analizēt tos, izveidot nervu impulsus un novadīt tos uz orgāniem. Nervaudi veido galvas un muguras smadzenes, nervus un ganglijus, bet nervaudus veido nervu šūnas — neironi un neiroglija. Mugurkaulnieku (arī cilvēka) nervu sistēmai, iedalot pēc novietojuma, ir divas daļas:
Atkarībā pēc funkcijas, nervu sistēma nosacīti iedalās: Veģetatīvā un somatiskā nervu sistēma gan morfoloģiski, gan funkcionāli ir cieši saistītas. Somatiskās nervu sitstēmas galvenā funkcija ir organisma un ārējās vides savstarpējo attiecību regulēšana, bet veģetatīvās nervu sistēmas funkcija — savstarpējo attiecību un procesu regulēšana pašā organismā.
Centrālā nervu sistēma
Centrāla nervu sistēma sastāv no galvas un muguras smadzenēm:
Centrālā nervu sistēma aizņem lielāko nervu sistēmas daļu un kopā ar perifēro nervu sistēmu, tai ir būtiska pamatloma uzvedības kontrolēšanā. Caur to realizējas arī refleksi. Galvas smadzenes ir aizsargātas ar galvaskausu, bet muguras smadzenes ar skriemeļiem.
Perifērā nervu sistēma
Perifēro nervu sistēmu veido 12 pāri galvas smadzeņu nervu un 31 pāris muguras smadzeņu nervu, kā arī gangliji. Tā, kopā ar centrālo nervu sistēmu, piedalās refleksa loka veidošanā. Perifēro nervu sistēmu iedala:
Galileo IOV PFM
Pavadonim dots arī nosaukums Thijs par godu bērnu konkursa uzvarētājam Beļģijā Teisam Pārlmanam (Thijs Paerlman).
Pavadonī uzstādīti divi pasīvie ūdeņraža māzera atompulksteņi, divi rubīdija atompulksteņi; pulksteņu pārraudzīšanas un vadības iekārta, navigācijas signāla ģenerators, L-joslas antena navigācijas signāla raidīšanai, C-joslas antena augšupejošā signāla uztveršanai, divas S-joslas antenas telemetrijai un komandām, kā arī antena meklēšanas un glābšanas iekārtai.
Galileo IOV PFM tika palaists 10:30:26 UTC no Gviānas kosmiskais centra ar nesējraķeti Sojuz-STB/Fregat-MT (lidojums VS01) kopā ar līdzīgu pavadoni Galileo IOV FM2. Pēc palaišanas pirmās divas nedēļas ik pēc 12 stundām Galileo IOV PFM veica manevrus, lai sasniegtu vajadzīgo orbītu.
paziņots, ka pirmie divi IOV pavadoņi pabeiguši testēšanas fāzi un tiek sākta orbitālo pārbaužu (In-Orbit Validation) fāze.
Šveices himna
Šveices Konfederācijas himnas nosaukums ir Šveices psalms. Šo dziesmu 1841. gadā sakomponēja cisterciešu mūks Alberihs Cvisigs (Alberich Zwyssig), bet vārdus uzrakstīja Leonhards Vidmers (Leonhard Widmer). Mūzikas pamatu Cvisigs pārņēma no mesas skaņdarba Duligam te Domine (tulk. "Es vēlos Tevi mīlēt, Kungs"), ko viņš pats bija sakomponējis 1835. gadā par godu kādiem Baznīcas svētkiem.
Dziesmas teksts
Dziesmas teksts ir ticis pārtulkots visās četrās Šveices oficiālajās valodās:
Vāciešu versija
Nosaukums: "Schweizer Nationalhymne – Schweizerpsalm"
1. Pants
Trittst im Morgenrot daher,
Seh’ ich dich im Strahlenmeer,
Dich, du Hocherhabener, Herrlicher!
Wenn der Alpenfirn sich rötet,
Betet, freie Schweizer, betet!
Eure fromme Seele ahnt
Gott im hehren Vaterland,
Gott, den Herrn, im hehren Vaterland.
2. Pants
Kommst im Abendglühn daher,
Find’ ich dich im Sternenheer,
Dich, du Menschenfreundlicher, Liebender!
In des Himmels lichten Räumen
Kann ich froh und selig träumen!
Denn die fromme Seele ahnt
Gott im hehren Vaterland,
Gott, den Herrn, im hehren Vaterland.
3. Pants
Ziehst im Nebelflor daher,
Such’ ich dich im Wolkenmeer,
Dich, du Unergründlicher, Ewiger!
Aus dem grauen Luftgebilde
Tritt die Sonne klar und milde,
Und die fromme Seele ahnt
Gott im hehren Vaterland,
Gott, den Herrn, im hehren Vaterland.
4. Pants
Fährst im wilden Sturm daher,
Bist du selbst uns Hort und Wehr,
Du, allmächtig Waltender, Rettender!
In Gewitternacht und Grauen
Lasst uns kindlich ihm vertrauen!
Ja, die fromme Seele ahnt,
Gott im hehren Vaterland,
Gott, den Herrn, im hehren Vaterland.
Franču versija
Nosaukums: Cantique Suisse
1. Pants
Sur nos monts, quand le soleil
Annonce un brillant réveil,
Et prédit d’un plus beau jour le retour,
Les beautés de la patrie
Parlent à l’âme attendrie;
Les accents d’un coeur pieux,
Les accents émus d’un coeur pieux.
2. Pants
Lorsqu’un doux rayon du soir
Joue encore dans le bois noir,
Le coeur se sent plus heureux près de Dieu.
Loin des vains bruits de la plaine,
L’âme en paix est plus sereine,
Au ciel montent plus joyeux
Les accents d’un coeur pieux,
3. Pants
Lorsque dans la sombre nuit
La foudre éclate avec bruit,
Notre coeur pressent encore le Dieu fort;
Dans l’orage et la détresse
Il est notre forteresse;
Offrons-lui des coeurs pieux:
Dieu nous bénira des cieux,
Dieu nous bénira du haut des cieux.
4. Pants
Des grands monts vient le secours;
Suisse, espère en Dieu toujours!
Sur l’autel de la patrie
Mets tes biens, ton coeur, ta vie!
C’est le trésor précieux
Que Dieu bénira des cieux,
Que Dieu bénira du haut des cieux.
Itāliešu versija
Nosaukums: Inno Nazionale Svizzero (Salmo svizzero)
1. Pants
Quando bionda aurora il mattin’ c’indora
l’alma mia t’adora rè del ciel!
Quando l’alpe già rosseggia
a pregare allor’ t’atteggia;
in favor del patrio suol,
cittadino Dio lo vuol.
2. Pants
Se di stelle è un giubilo la celeste sfera
Te ritrovo a sera o Signor!
Nella notte silenziosa
l’alma mia in Te riposa:
libertà, concordia, amor’,
all’Elvezia serba ognor.
3. Pants
Se di nubi un velo m’asconde il tuo cielo
pel tuo raggio anelo Dio d’amore!
Fuga o sole quei vapori
e mi rendi i tuoi favori:
di mia patria deh! Pietà
brilla, sol di verità.
4. Pants
Quando rugge e strepita impetuoso il nembo
In te fido Onnipossente
Libertà, concordia, amor’,
all’Elvezia serba ognor.
Retoromāņu versija
Nosaukums: Imni naziunal Svizzer (Psalm svizzer Rumantsch Grischun)
1. Pants
En l’aurora la damaun ta salida il carstgaun,
spiert etern dominatur, Tutpussent!
Cur ch’ils munts straglischan sura,
ura liber Svizzer, ura.
Mia olma senta ferm,
Mia olma senta ferm Dieu en tschiel,
il bab etern, Dieu en tschiel, il bab etern.
2. Pants
Er la saira en splendur da las stailas en l’azur
tai chattain nus, creatur, Tutpussent!
Cur ch’il firmament sclerescha
en noss cors fidanza crescha.
Mia olma senta ferm,
Mia olma senta ferm Dieu en tschiel,
il bab etern, Dieu en tschiel, il bab etern.
3. Pants
Ti a nus es er preschent en il stgir dal firmament,
ti inperscrutabel spiert, Tutpussent!
Tschiel e terra t’obedeschan
vents e nivels secundeschan.
Mia olma senta ferm,
il bab etern, Dieu en tschiel, il bab etern.
4. Pants
Cur la furia da l’orcan fa tremblar il cor uman
Ed en temporal sgarschaivel
stas ti franc a nus fidaivel.
Mia olma senta ferm,
Mia olma senta ferm Dieu en tschiel,
Il bab etern, Dieu en tschiel, il bab etern.
Cilvēku virsģints
Cilvēku virsģints (Hominina) ir viena no divām hominīnu cilts (Hominini) virsģintīm, kurā ir tikai viena cilvēku ģints (Homo), pie kuras pieder vienīgā mūsdienās eksistējošā cilvēku suga — saprātīgais cilvēks (Homo sapiens). Visas pārējās cilvēku sugas ir izmirušas.
Sistemātikas izmaiņas
Šī taksonomiskā vienība mūsdienās ir zaudējusi savu nozīmi un tiek izmantota ļoti reti. Vecākās klasifikācijās cilvēku virsģintī tika sistematizēta ne tikai cilvēku ģints (Homo), bet arī visas senās, vertikāli staigājošās ģintis un sugas, kā, piemēram, australopitēki, ardipitēki, parantropi, ororīni un sāhelantropi, jo hominīnu cilts apvienoja cilvēku virsģinti un šimpanžu virsģinti (Panina). Izmainot hominīnu sistemātiku, izdalot šimpanžu virsģinti šimpanžu ciltī (Panini), izmainījās cilvēku virsģints sistemātika. Senās cilvēku ģintis mūsdienās tiek klasificētas australopitēku virsģintī (Australopithecina) vai incertae sedis grupā (ororīni un sāhelantropi).
Daži zinātnieki nesen atklāto keniantropu (Kenyanthropus platyops) sistematizē cilvēku ģintī, to saucot par Homo platyops.
Anhidrīds
Anhidrīds ( - bezūdens) ir savienojums, kas tiek iegūts, atšķeļot kādam citam savienojumam ūdeni. Parasti ar jēdzienu anhidrīds saprot skābju anhidrīdus. Skābes anhidrīds ir viela, kuru iegūst, atšķeļot skābekli saturošai skābei ūdeni. Praktiski gan neorganisko skābju ražošanā bieži vien vispirms tiek iegūts tieši anhidrīds, no kura tālāk iegūst pašu skābi. Anhidrīdi reaģē ar ūdeni, veidojot attiecīgo vielu (piemēram, sērskābes anhidrīdam SO3 reaģējot ar ūdeni, veidojas sērskābe). Neorganisko skābju anhidrīdus sauc arī par skābajiem oksīdiem.
Par anhidrīdiem sauc arī bezūdens kalcija hlorīdu CaCl2 un kalcija sulfātu (minerāls anhidrīts CaSO4). Dažreiz par anhidrīdiem sauc arī bezūdens sārmus, bet tas ir reti.
Organisko skābju anhidrīdi
Tos iegūst, atšķeļot karbonskābēm ūdeni:
Karbonskābju anhidrīdi dažās reakcijās ir aktīvāki nekā pašas karbonskābes, taču mazāk aktīvi kā attiecīgie halogēnanhidrīdi.
Ķīmiskās īpašības
Skābju anhidrīdi gandrīz vienmēr reaģē ar ūdeni, veidojot attiecīgās skābes. Stipru un stabilu skābju (sērskābe, fosforskābe) anhidrīdi darbojas kā ūdensatņēmējas vielas, un tos var lietot, lai iegūtu vājāku skābju anhidrīdus. Vāju un nestabilu skābju anhidrīdi ar ūdeni reaģē lēni (oglekļa dioksīds), vai nereaģē nemaz (silīcija dioksīds). Skābju anhidrīdi reaģē ar sārmiem normālos apstākļos vai paaugstinātā temperatūrā.
Bezūdens sāļi hidratējas ūdens klātienē.
Save You
"Save You" ir kanādiešu poproka grupas Simple Plan singls no viņu trešā studijas albuma Simple Plan. Singls tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompānijām Lava Records un Atlantic Records.
Nu Virgos
Nu Virgos jeb VIA Gra (ru) ir ukraiņu grupa, kas pastāv kopš 2000. gada. Ansamblī kopš 2009. gada ir trīs solistes - Aļbina Džanabajeva un Eva Bushmina. Menedžeri ir Konstantīns Meladze un Dimitrijs Kostjuks.
Amfetamīns
Amfetamīnu lieto nemedicīniskos nolūkos, lai uzlabotu sportisko veikumu (dopings), kā arī kā prāta darbību uzlabojošu līdzekli (nootropais līdzeklis). Tas bieži tiek lietots arī izklaidējošos nolūkos, jo lielā daudzumā rada eiforiju. Tam ir arī atkarību izraisošas īpašības.
Latvijā amfetamīnu medicīnā neizmanto, tas tiek izplatīts nelegāli melnajā tirgū.
Fizikālais raksturojums
Amfetamīns pieder pie fenilalkilamīniem — amīniem ar fenilgrupu pie alkilatlikuma. Amfetamīns ir organiska bāze, tādēļ veido sāļus (pat ar atmosfēras CO2). Amfetamīna bāze ir bezkrāsains šķidrums ar amīniem raksturīgu zivju smaku, ūdenī grūti šķīstošs, labi šķīst etanolā un hloroformā. Amfetamīna sāļi ir baltas pulverveida vielas, vairāk vai mazāk šķīstošas ūdenī un spirtos, hloroformā un ēterī nešķīstošas. Amfetamīna hidrohlorīds ir stipri higroskopisks. Amfetamīna sulfātu — vienu no visbiežāk lietotajiem amfetamīna sāļiem — sauc par fenamīnu. Amfetamīnam piemīt optiskā aktivitāte, turklāt D stereoizomēram ir lielāka fizioloģiskā aktivitāte.
Amfetamīna nosaukums cēlies no ķīmiskā termina "alfa-metilfeniletilamīns" saīsinājuma.
Bioloģiskā iedarbība
Amfetamīns un tā sāļi ir spēcīgi centrālās nervu sistēmas stimulatori. Tie iespaido arī asinsriti. Amfetamīns spēj pamodināt cilvēku no visdziļākā miega, pat no tāda, ko izsaukuši miega līdzekļi. Iedarbības mehānisms izskaidrojams ar amfetamīna un tā atvasinājumu līdzību dabiskajiem hormoniem: adrenalīnam un noradrenalīnam.
Amfetamīna iedarbība ir vājāka nekā kokaīnam un metamfetamīnam, bet spēcīgāka nekā metilfenidātam, modafinilam un kofeīnam.
Bīstamība
Amfetamīns ātri izraisa pieradumu, tādēļ pieskaitāms pie narkotikām. Uzņemts organismā lielās devās amfetamīns rada hiperaktivitāti, eiforiju, trauksmainību, paranoju, bezmiegu, pastiprinās arī agresivitāte, paplašinās acu zīlītes, paugstinās asinspiediens un sirdsdarbības ātrums. Lielā daudzumā iespējama arī sirds aritmija, roku trīcēšana, muskuļu raustīšanās un konvulsijas, drudzis un svīšana. Pēc iedarbības beigām iestājas vairāku stundu (pēc ilgstošas lietošanas vairāku dienu vai pat nedēļu) ilgs abstinences sindroms, kam raksturīgs depresija, nogurums, miegainība un paaugstināta apetīte.
Amfetamīnu lietojot ilgstoši un lielās devās, pastāv risks iegūt stimulantu psihozi, kas izpaužas kā dažādi garīgi traucējumi, piemēram, paranoja, halucinācijas, murgi. Psihoze atsevišķos gadījumos var saglabāties vairākus mēnešus vai pat gadus pēc amfetamīna lietošanas pārtraukšanas.
Latvijas normatīvais regulējums
Amfetamīns un tā sāļi ir iekļauti Latvijā kontrolējamo narkotisko vielu, psihotropo vielu un prekursoru I sarakstā (aizliegtās sevišķi bīstamās narkotiskās vielas, tām pielīdzinātās psihotropās vielas un augi). Saskaņā ar likuma "Par Krimināllikuma spēkā stāšanās un piemērošanas kārtību" 2. pielikumu, amfetamīna daudzums līdz 0,05 gramiem atzīstams par nelielu, bet virs 2 gramiem — par lielu.
Par amfetamīna lietošanu vai uzglabāšanu nelielos apmēros izsaka brīdinājumu vai uzliek naudas sodu līdz 280 EUR. Par amfetamīna izgatavošanu, iegādāšanos, glabāšanu, pārvadāšanu un pārsūtīšanu var piespriest naudas sodu vai piespiedu darbu, vai īslaicīgu brīvības atņemšanu, vai brīvības atņemšanu līdz 10 gadiem un policijas kontroli uz 3 gadiem. Ja tas tiek darīts realizācijas nolūkā, tad cietumsods var būt līdz 15 gadiem.
Džeks Kevorkjans
Džeks Kevorkjans (en, 26.05.1928. — 3.06.2011.) bija ārsts, eitanāzijas idejas piekritējs, kurš aktīvi īstenoja savus uzskatus praksē. Palīdzējis aiziet no dzīves vairāk nekā 130 neārstējamiem slimniekiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1928. gada 26. maijā Pontiakā, Mičiganas pavalstī, ASV. 1945. gadā absolvējis Pontiakas Centrālo vidusskolu (Pontiac Central High School) Dienējis ASV armijā, piedalījies Korejas karā. 1952. gadā absolvēja Mičiganas Universitātes Medicīnas fakultāti (University of Michigan Medical School) un strādāja par patologanatomu H.Forda slimnīcā Detroitā, pēc tam klīnikās Kalifornijā un Mičiganā.
Kevorkjana interese par nāvi izpaudās, vēl ilgi pirms viņš kļuva par fanātisku eitanāzijas atbalstītāju. 1956. gadā viņš kādā medicīnas žurnālā publicēja rakstu par saviem eksperimentiem fotografējot cilvēku acis viņu nāves brīdī, bet 1961. gadā publicēja pētījumu par mēģinājumiem pārliet mirušu cilvēku asinis dzīviem pacientiem. Eitanāzijai Kevorkjans pievērsās 1980. gados, kad publicēja virkni rakstu par šo tēmu. Viņš vairākkārt vērsies Mičiganas pavalsts varas iestādēs ar lūgumu atļaut veikt eksperimentus ar uz nāvi notiesātiem noziedzniekiem, nāvessoda izpildes laikā. Kad lūgumi tika noraidīti, 1987. gadā viņš Detroitas masu medijos publicēt sludinājumus, ka tiek meklēti brīvprātīgie, kuri vēlētos aiziet no dzīves. Viņa aktivitātes pašnāvnieku meklējumos un eitanāzijas slavināšanā noveda pie tā, ka 1991. gadā Mičiganas štats atņēma Kevorkjanam praktizējošā mediķa licenci. Pēc licences atņemšanas Kevorkjans turpināja eitanāzijas propagandu un piedāvāja varas iestādēm vai nu eitanāzijas legalizēšanu, vai sniegt likumīgu iemeslu viņa licences apturēšanai.
Nelegālās eitanāzijas īstenotājs
1980. gados Kevorkjans no eitanāzijas propagandas pārgāja pie tās īstenošanas, palīdzot nedziedināmi slimiem un mokām pakļautiem slimniekiem. Pēdējo soli Kevorkjana pacienti veica saviem spēkiem: ārsts pievienoja cilvēkus pie paša izgudrota aparāta — mērsitrona (mercitron), kuru viņš izveidoja 1989. gadā, bet pirmoreiz izmēģināja 1990. gada 4. jūnijā. Cilvēkam, kurš nespēja pārtraukt dzīvi, atlika vienīgi iedurt sev vēnā adatu un nospiest slēdzi. Atsevišķos gadījumos tikusi izmantota maska, caur kuru padota ogļskābā gāze, bet dažreiz ārsts pats injicējis medikamentus. Šīs procedūras parasti notika vai nu Kevorkjana mājās, vai viņam piederošā mikroautobusā. Mirušos ārsts pēc tam nogādāja morgos, slimnīcu pieņemšanas telpās utt. Eitanāziju veicis bez maksas.
Kaut arī Kevorkjanu daudzkārt mēģināja saukt pie kriminālatbildības, tomēr tiesas spriedums vienmēr bija attaisnojošs: kopš 1990. gada tika apsūdzēts 5 reizes, taču visos gadījumos tiesa atzina, ka savākts nepietiekami pierādījumu, un viņš atstāja tiesas zāli vēl slavenāks nekā pirms procesa. Masu medijos tika iesaukts par "Doktoru Nāvi" (Dr. Death).
Tiesa
1998. gada 23. novembrī Kevorkjans nosūtīja telekompānijai CBS videoierakstu, kurā injicēja nāvējošo medikamentu 52 gadus vecajam Tomasam Jūkam, kurš pats saviem spēkiem nespēja iedarbināt pašnāvības aparātu. Tas kļuva par apsūdzības galveno argumentu. Procesa laikā viņa advokāti apgalvoja, ka viņš vienmēr sazinājies ar eitanāzijas lūdzēju ārstējošajiem ārstiem, lai iepazītos ar slimības vēsturēm. Tāpat bija liecinieki, ka Kevorkjans atrunājis viņus no eitanāzijas, jo uzskatījis, ka slimības iespējams ārstēt, kas beigās izrādījusies taisnība. Vēl citi liecināja, ka vērsušies pie Kevorkjana psiholoģisku krīžu laikā, taču ārsts atteicies ar viņiem runāt. Tomēr pārsvaru guva apsūdzības versija, kurā Kevorkjanu raksturoja kā maniaku, kas atradis veidu kā izvairīties no taisnīgas tiesas. Tā kā ierakstā bija redzams, ka ārsts pašrocīgi pieslēdz Jūku pie nāvējošās sistēmas, iedurot vēnā adatu, viņš nekavējoties tika arestēts, apsūdzēts otrās pakāpes slepkavībā un 1999. gada martā arī notiesāts.
Tiesas prāvas laikā Kevorkjans liecināja, ka uzskata eitanāziju par savu profesionālo un cilvēcisko pienākumu, un, zinot, ka šī rīcība ir nelikumīga, apzināti izgājis uz pilsonisku nepakļaušanos. Procesa laikā arī atklājās, ka ne visi 130 pacienti bijuši nāvējoši slimi. Kevorkjana advokāti apgalvoja, ka tā nav viņa klientu, bet gan diagnozi noteikušo ārstu kļūda, taču tiesa ārstu atzina par vainīgu slepkavībā un piesprieda Kevorkjanam 25 gadus ilgu cietumsodu Kinrosas cietumā.
2007. gada 1. jūnijā 78 gadus vecais ieslodzītais Nr. 284797, pavadījis cietumā 8 gadus, tika atbrīvots pirms termiņa (pamatā pateicoties ārstu slēdzienam, ka viņam dzīvot atlicis ne vairāk par gadu) ar nosacījumu, ka vairāk nevienam nepalīdzēs aiziet no dzīves, Kevorkjanam aizliedza veikt par 62 gadiem vecāku personu medicīnisko vai cita veida aprūpi, kā arī tuvāk kontaktēties ar personām, kurām ir kādas iedzimtas fiziskās novirzes. Pēc atbrīvošanas viņš visu savu laiku veltīja publiskai eitanāzijas legalizācijas propagandai.
Muzikālā un mākslas karjera
Kevorkjans bija džeza mūziķis un komponists. 1999. gadā Ženēvā bāzētā organizācija Exit uzdeva amerikāņu diriģentam Deividam Vudardam sagatavot Kevorkjana skaņdarbus pūšaminstrumentu ansamblim.
Kevorkjans bija arī gleznotājs ar slieksmi uz groteskumu un sirreālismu. 2011. gadā viņa gleznas kļuva par viņa mantinieka un Masačūsetsas muzeja juridiska strīda objektu.
Shimano
2005. gadā kompānijas ieņēmumi bija 1,4 miljardi ASV dolāru. No tiem 75% sastādīja velosipēdu komponentes, 23% makšķerēšanas inventārs, bet pārējie produkti tikai 2%. Līdz 2005. gadam Shimano ražoja golfa, līdz 2008. gadam arī snovborda inventāru, līdz šo produktu ražošana tika pārtraukta kā ekonomiski neizdevīga.
Kompānijas centrālā mītne atrodas Sakai, Japānā. Pati kompānija sastāv no 32 konsolidētām un 11 nekonsolidētām apakšvienībām. Tās galvenās rūpnīcas atrodas Ķīnas pilsētā Kunšanā, Malaizijā un Singapūrā, galveni noieta tirgi ir Eiropa (41% no pārdotajiem produktiem) un Ziemeļamerika (17%).
Shimano kotējas Tokijas akciju biržā un ir pieejami 102,8 miljoni akciju.
Slokas pagasts
Slokas pagasts bija viena no Rīgas apriņķa pašvaldībām tā rietumos, Rīgas līča krastā. Sastāvēja no divām daļām, ko atdalīja Ķemeru pilsētas teritorija. Robežojās ar Rīgas apriņķa Slokas un Ķemeru pilsētām un Salas pagastu, kā arī Jelgavas apriņķa Kalnciema pagastu un Tukuma apriņķa Smārdes un Milzkalnes pagastiem. Pagasta valde atradās Kauguros (Slokas pilsētā).
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu Slokas draudzes novada teritorijā. Pēc 1920. gada zemes reformas Slokas muižas un Slokas valsts meža zemi 1153 ha kopplatībā sadalīja 936 vienībās (no tām 208 piegriezumi). Pavasara muižas zemi 350 ha kopplatībā sadalīja 41 vienībā, Slokas mācītājmuižas zemi 51 ha kopplatībā sadalīja 63 vienībās. Lapmeža kroga zemi 40 ha kopplatībā sadalīja 41 vienībā.
Mūsdienās agrākā Slokas pagasta teritorija iekļauta Jūrmalas pilsētā, Mārupes novada Salas pagastā un Tukuma novada Lapmežciema un (neliela daļa) Engures pagastos.
NI
NI var būt:
Konkurence
Konkurence ekonomikā ir sacensība starp preču ražotājiem par izdevīgākajiem ražošanas un pārdošanas apstākļiem un iespēju gūt lielāku peļņu.
Raksturojums
Konkurence ir viens no faktoriem, kas liek izstrādāt jaunus produktus un pakalpojumus, attīstīt un pilnveidot esošos, kā arī uzlabot produktu kvalitāti, drošību un dizainu. Mūsdienās konkurence vairs nepastāv tikai vienas nozares vai valsts ietvaros, bet gan plašākā starptautiskā mērogā. Ādams Smits pirmais formulē konkurences jēdzienu kā sāncensību, kas paaugstina cenas (līdz ar piedāvājuma samazināšanu) un samazina cenas (līdz ar pārlieku lielu piedāvājumu). Konkurence ir tā, kas nosaka, virza un attīsta uzņēmuma spēju pielāgoties konkurences prasībām un šajā procesā turpina attīstīties. Konkurence veicina jaunu tehnoloģiju radīšanu, samazina cenas, uzlabo kvalitāti un paplašina klientam piedāvāto produktu un pakalpojumu klāstu. Konkurences jēdziens ir cieši saistīts ar uzņēmuma konkurences priekšrocību radīšanu. Konkurence ir ekonomiska sacensība starp diviem vai vairākiem tirgus dalībniekiem, kas sacenšas viena veida vai aizstājamu preču ražošanā vai realizācijā. Tā ir cīņa par pircēju, par noteicošo lomu tirgū vai kādā tirgus daļā. Konkurence ir brīva no administratīviem žņaugiem un detalizētiem priekšrakstiem, taču tā nedrīkst ignorēt valsts likumdošanu, obligātos valsts apstiprinātos noteikumus un likumus konkurences jomā. Konkurenci Latvijā regulē Konkurences likums. Konkurence ir tirgus ekonomikas neatņemama sastāvdaļa, galvenais stimuls attīstīt ražošanu (pakalpojumus), efektīvi saimniekot. Tirgus dalībnieku ekonomiskā uzvedība ir organiski saistīta ar konkurenci. Konkurence var izpausties kā sacensība tirgū, lai iegūtu labākus rezultātus, tā var kalpot kā tirgus mehānisma elements, kas ļauj līdzsvarot pieprasījumu un piedāvājumu un tā var būt kā kritērijs, pēc kura nosaka nozares tirgus tipu.
Monopolistiskā konkurence
Monopolistiskā konkurence ir tirgus ar daudziem pārdevējiem, kuri piedāvā līdzīgas, bet ne identiskas preces.
Šai konkurences tirgus situācijai var izdalīt vairākas īpatnības:
Atšķirībā no pilnīgās konkurences monopolistiskā konkurence ir tāda tirgus struktūra, kurā darbojas pietiekami liels pārdevēju skaits, kas piedāvā līdzīgus produktus, tikai ar nedaudz atšķirīgām pazīmēm. Viņi īsteno dažādus pasākumus, lai padarītu savas preces atpazīstamas un piesaistītu pircējus to iegādei. Tie varētu būt šādi: Monopolistiskās konkurences apstākļos, tāpat kā pilnīgās konkurences tirgū, daudzie pircēji un pārdevēji darbojas neatkarīgi, viņu rīcība ir pakļauta pieprasījuma un piedāvājuma likuma darbībai, viņi ir labi informēti par precēm, pakalpojumiem un to cenām. Jauniem pārdevējiem, lai iekļūtu tirgū vai to atstātu, nepastāv īpaši šķēršļi. Monopolistiskās konkurences īstenošanas galvenais mērķis ir iegūt augstāku peļņu. Produktu dažādošanas un ārpuscenu konkurences ietekmē palielinās pieprasītais daudzums,mainās tā tirgus cena, pieaug pārdotās produkcijas apjoms un peļņa.
Komilitonis
Komilitonis jeb komiltonis (la — 'līdzcīnītājs, cīņu biedrs') ir studentu korporācijās plaši izmantots termins, ko parasti saīsina kā com! Ar terminu komilitonis tiek apzīmēts jebkurš pilntiesīgs buršs, kurš joprojām studē vai ir tikko beidzis augstskolu.
Studentu korporācijās komilitoņi parasti ieņem visus galvenos amatus un organizē korporācijas iekšējo dzīvi. Nereti ar šo terminu arī apzīmē visu korporācijas aktīvo biedru kopumu (aktīvais konvents).
SE
SE var būt:
Hartmaņa kalnu zebra
Hartmaņa kalnu zebra (Equus zebra hartmannae) ir kalnu zebras (Equus zebra) viena no pasugām. Hartmaņa kalnu zebras apdzīvo daļu Namibas tuksneša.
Savvaļā mūsdienās dzīvo apmēram 25 000 Hartmaņa kalnu zebru. Kādreiz tās dzīvoja plašās teritorijās Namībijā, Angolā un Dienvdāfrikā, bet mūsdienās tās sastopamas tikai nelielās, sadrumstalotās teritorijās.
Izskats un īpašības
Hartmaņa kalnu zebra ir lielākā no divām kalnu zebru pasugām. Tās augstums skaustā ir apmēram 1,20-1,30 m, svars 260-370 kg. Kalnu zebru abas pasugas; Hartmaņa kalnu zebra un Kāpas kalnu zebra ir ļoti tuvi radinieki, tomēr zinātnieki tās ir sadalījuši divās pasugās. Abām grupām, kādreiz dzīvojot teritoriālā izolācijai vienai no otras, ir izveidojušās izteiktas atšķirības: Hartmaņa kalnu zebras ir lielāks, Hartmaņa kalnu zebras ir baltākas, to baltās strīpas ir platākas nekā melnās, un to ausis ir mazākas nekā Kāpas kalnu zebrām. Vēders kā visām kalnu zebrām ir balts. Hartmaņa kalnu zebrām baltais pamats var būt krēmīgs un reizēm gaiši brūns, īpaši kumeļiem un jaunām zebrām. Pieaugot gaišais pamats paliek arvien baltāks. Melnās strīpas uz kājām paliek šauras un sīkas. Uz muguras ir sīku melno svītru raksts. Augumā nav lielas atšķirības starp tēviņiem un mātītēm, tomēr tēviņi ir kopumā smagāki.
Uzvedība
Galvenie Hartmaņa kalnu zebru ienaidnieki ir leopardi un hiēnas. Hartmaņa zebras kopā ar citiem Namībijas tuksneša upju ieleju zālēdājiem kā Dienvidāfrikas dažāda veida antilopēm un Dienvidāfrikas gazelēm veido kopīgus barus, lai vieglāk būtu uzraudzīt teritoriju pret plēsējiem.
Barošanās
Tuksnesī ir sarkanu smilšu kāpas, starp kurām veidojas upju izgraustas granīta aizas. Šajās aizās aug dažādi tuksnešu augi, ar kuriem barojas Hartmaņa kalnu zebras. Namībijas Naukluftas rajons, kurā dzīvo visvairāk Hartmaņa kalnu zebru, ir izveidots par Āfrikas Nacionālo parku. Hartmaņa kalnu zebrām ir atšķirīga gremošanas sistēma, tām ir speciāli fermenti, kas ļauj sagremot aso un cieto tukneša veģetāciju, kas citām zebrām nebūtu iespējams.
Reprodukcija
Hartamaņa kalnu zebras dzīvo nelielās ģimenēs, kas sastāv no ērzeļa un ķēvēm ar jaunākajiem kumeļiem. Harēmā var būt 5-10 zebras. Ķēves nemaina harēmu visu savu mūžu, ar laiku nomainās ērzelis pret jaunāku un spēcīgāku indivīdu. Baram nav raksturīga teritoriālā piederība, bet valda ģimenes piederība. Jaunie ērzeļi pirms ir ieguvuši savu harēmu veido "vecpuišu" barus.
Tlumača
Tlumača ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ivanofrankivskas apgabala Tlumačas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1213. gadā kā Galīcijas-Volīnijas apdzīvotā vieta. No 14. gadsimta - Polijas sastāvā. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsētu iekļāva Austrijas impērijā (Austroungārijā), kur tā ietilpa līdz Pirmā pasaules kara beigām.
Pēc Pirmā pasaules kara Tlumača iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, PSRS iebruka Polijā, un Tlumača tika iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. līdz 1944. gadam Tlumača atradās vācu okupācijā. Kara laikā tika iznīcināti pilsētas ebreju iedzīvotāji. Pēc kara poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
8. februāris
8. februāris ir gada 39. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 326 (327 garajā gadā) dienas.
Vārda dienas
Aldona, Česlavs
Lipjani
Lipjani ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz dienvidiem no Ščecinas.
Līdz Otrā pasaules kara beigām pilsēta atradās Vācijā, un tās vāciskais nosaukums bija Lipēne. Pēc Otrā pasaules kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti, bet vietā ieradās poļi no PSRS ieņemtajiem Polijas apgabaliem.
Lodze
Lodze ir ceturtais augstākais kalns pasaulē pēc Everesta, K2 un Kančendžangas.
Pirmais mēģinājums iekarot Lodzi notika 1955. gadā. Ekspedīcijā, kuru vadīja Normens Dīrenfurt, piedalījās arī divi austrieši - kartogrāfs Ervīns Šnaiders un Ernsts Zenns, divi šveicieši - Bruno Špīrigs un Arturs Špoels, kā arī tā bija pirmā ekspedīcija Everesta apkaimē, kurā piedalījās kāds amerikānis - Freds Bekejs, Džordžs Bells un Ričards Makgovans. Alpīnisti tika pavadīti vēl ar 200 vietējiem nesējiem un vairākiem šerpām. Pašu virsotni alpīnistiem sasniegt neizdevās, jo 8100m augstumā tos pārsteidza spēcīgs vējš un ļoti zemas temperatūras, kas neļāva doties augstāk. Tomēr, Šneidera pavadībā tiem izdevās izveidot pirmo Everesta apkaimes karti mērogā 1:50000. Ekspedīcijas laikā tika uzņemtas arī vairākas dokumentālās īsfilmas, kurās tika atainota vietējo kultūra.
Pirmie Lodzes virsotni sasniedza šveicieši Ernstd Raisd un Fricd Lukzingers. Zeps Meierls un Rolfs Volters no Austrijas pirmie uzkāpa Lodzes Šarā. Viduslodze tai pašā laikā vēl nebija iekarota un palika augstākais neiekarotais punkts uz pasaules līdz pat 2001. gada 23. maijam, kad tajā uzkāpa krievu alpīnisti - Jevgēņijs Vinogradskijs, Sergejs Timofejevs, Aleksejs Bolotovs un Pjotrs Kuzņecovs.
poļu alpīnists Kristofs Vielicki uzkāpa Lodzē ziemas apstākļos.
Līdz 2008. gadam decembrim Lodzē uzkāpuši 371 alpīnists, bet 20 ir gājuši bojā.
Riodežaneiro "Botafogo"
Botafogo de Futebol e Regatas ir Brazīlijas sporta klubs no Riodežaneiro. Tā tika atzīta par 12. spēcīgāko 20. gadsimta futbola komandu FIFA vērtējumā. Mājas spēles komanda aizvada Žuana Avelanži Olimpiskajā stadionā.
Kluba simbols ir zvaigzne, kas attēlota kluba emblēmā. Botafogo nozīmē uguns iededzējs un apzīmē apkaimi, kurā klubs radās (Botafogo pludmale). Ta iesaukas ir "Fogo", "Bota" (kluba nosaukuma daļas), "Fogão" ("Fogo" atvasinājums, bieži lietots), "Alvinegro" (balti melnie), "O clube da Estrela Solitária" (Vienas zvaigznes klubs) un "O Glorioso" (Slavenie, nosaukums cēlies no 1910. gada čempionāta, kurā Botafogo uzvarēja).
20. trolejbusu maršruts (Rīga)
20. trolejbusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kurā pasažieri tiek pārvadāti no Inženieru ielas un Raiņa bulvāra krustojuma apkārtnes pilsētas centrā, blakus Latvijas Universitātei (galapunkts – Latvijas Universitāte), pa Salu tiltu līdz Latvijas Televīzijas administratīvajai ēkai Zaķusalā (galapunkts – Televīzijas centrs).
20. trolejbusu maršruta kopējais garums ir 6,7 km, tādējādi tas uzskatāms par visīsāko trolejbusu satiksmes līniju, virziena Latvijas Universitāte — Televīzijas centrs kopējais garums sasniedz 3,1 km, bet virziena Televīzijas centrs — Latvijas Universitāte - 3,6 km.
20. trolejbusu maršrutā kursē tikai 1 trolejbuss, kurš laika posmā no plkst. 7:18 līdz plkst. 23:54 veic 52 reisus dienā. Tāpat arī brīvdienās - tikai 1 trolejbuss, kurš no plkst. 15:29 līdz plkst. 23:54 veic 26 reisus. Pasažieru pārvadājumus maršrutā nodrošina RP SIA "Rīgas satiksme" 1. trolejbusu parks.
Maršrutu slēdza 2018. gada 5. martā, to aizstājot ar 59. autobusu maršrutu. 20. trolejbusu maršruts tika atjaunots 2022. gada 1. septembrī, vienlaikus slēdzot 59. autobusu maršrutu.
Vēsture
20. trolejbusu maršruts atklāts 1980. gada 29. septembrī, sākotnēji pārvadājumi tika veikti no Ganību dambja, Pētersalas un Pulkveža Brieža ielas krustojuma apkārtnes tagadējās Pētersalas-Andrejsalas dienvidos gar Centrālo dzelzceļa staciju, pa Avotu ielu līdz apgriešanās lokam pie Jāņa Asara un Pērnavas ielas krustojuma Grīziņkalnā (līnijas nosaukums: Pētersalas iela — 1905. gada parks).
1980. gadu otrajā pusē, pabeidzot Latvijas Televīzijas administratīvā kompleksa būvniecību Zaķusalā, radās nepieciešamība nodrošināt tur strādājošos ar ērtu sabiedriskā transporta satiksmi līdz pilsētas centrālajai daļai, tā tika nolemts izbūvēt aptuveni 900 metru garu trolejbusu kontakttīkla atzaru no Salu tilta pa estakādēm līdz jaunās televīzijas ēkas pakājei. Līnijas atklāšanā finansiāli palīdzēja arī pati Latvijas Televīzija. Tā 1990. gada 22. decembrī tika izmainīts 20. trolejbusu maršruts, saīsinot to no galapunkta Pētersalas iela līdz Inženieru ielas un Raiņa bulvāra krustojumam blakus Latvijas Universitātei, tālāk novirzot to no Salu tilta uz jauno televīzijas kompleksu Zaķusalā, Zaķusalas krastmalā. Izmaiņas attiecās gan uz darbdienu, gan brīvdienu kustības sarakstiem.
2018. gada februāra vidū, pamatojoties uz veiktajiem pasažieru plūsmas mērījumiem, pieņemts lēmums no 5. marta slēgt maršrutu, tā vietā turpmāk norīkots 59. maršruta autobuss, kurā pasažierus pārvadā „Rīgas satiksmes” apakšuzņēmējs „Rīgas mikroautobusu satiksme” ar mazākas ietilpības transportlīdzekļiem - minibusiem. Līdz slēgšanas brīdim 20. trolejbusu maršruts bija vismazāk noslogotais sabiedriskā transporta maršruts Rīgā. Pēdējais trolejbuss no Zaķusalas TV centra reisā devās 2018. gada 4. martā plkst. 23:30.
2022. gada 20. augustā tika paziņots, ka maršruts tiks atjaunots sākot ar 1. septembri. To padarīja iespējamu tas, ka 2018. gadā slēgtajā posmā Zaķusalā netika noņemts kontakttīkls.
No 2023. gada 1. februāra iekāpšana 20. maršruta trolejbusos notiek pa pirmajām durvīm.
Maršruts
Virzienā Latvijas Universitāte —  Televīzijas centrs trolejbusi kursē pa šādām ielām: Inženieru iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts un Zaķusalas krastmala.
Virzienā Televīzijas centrs — Latvijas Universitāte trolejbusi kursē pa šādām ielām: Zaķusalas krastmala, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela un Inženieru iela.
Pieturvietas
20. trolejbusu maršrutā ir 10 pieturas, virzienā Latvijas Universitāte — Televīzijas centrs - 6 pieturas, savukārt virzienā Televīzijas centrs — Latvijas Universitāte – tikai 4 pieturas.
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā ''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Ganību dambis — Televīzijas centrs'' trolejbusi kursē pa šādām ielām: Ganību dambis, Pulkveža Brieža iela, Kalpaka bulvāris, Krišjāņa Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts un Zaķusalas krastmala.
Virzienā Televīzijas centrs — Ganību dambis — ''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)'' trolejbusi kursē pa šādām ielām: Zaķusalas krastmala, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkveža Brieža iela, Ganību dambis un Dambja iela.
Pieturvietas
Virzienā ''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Ganību dambis — Televīzijas centrs ir 13 pieturas, tikpat daudz pieturu tiek apkalpotas arī atpakaļceļā Televīzijas centrs — Ganību dambis — 1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''.
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Lāčplēša iela (virziens uz Latvijas Universitāte pieturvieta slēgta)
1944. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1944. gada notikumi Latvijā. Šajā laikā notika Otrais pasaules karš un Latvijas teritorija atradās Vācijas un Padomju Savienības karadarbības zonā.
PDP-7
PDP-7 bija minidators, ko ražoja ASV uzņēmums Digital Equipment Corporation, daļa no PDP sērijas datoriem. Izlaists 1965. gadā, tas bija pirmais, kurā tika izmantota Flip-Chip tehnoloģija. Tas maksāja ASV dolāru un bija tiem laikiem lēts, bet vienlaicīgi samērā jaudīgs. PDP-7 bija trešais Digital ražotais 18 bitu dators, kam bija tāda pati instrukciju kopa kā PDP-4 un PDP-9. Tas bija pirmais PDP, kurā tika izmantoti vītie savienojumi. Datoram bija 1,75 µs atmiņas cikla ilgums, bet saskaitīšanas laiks bija 4 µs. Ievades/izvades ierīces ietvēra klaviatūru, printeri, papīra lenti un DECtape lenšu iekārtas. Standarta operatīvās atmiņas lielums bija 4K vārdi (9 kB), bet to varēja paplašināt līdz 64K vārdiem (144 kB).
1969. gadā uz šāda datora Kens Tomsons sarakstīja pirmo operētājsistēmas UNIX versiju asamblervalodā, ko sākotnēji sauca Unics.
Daiena Piklera
Daiena Piklera (en; dzimusi Šrivportā, Luiziānā, ASV) ir profesionāla amerikāņu vieglatlēte, startē septiņcīņas sacensībās. Viņas dvīņumāsa Džūlija arī ir profesionāla vieglatlēte.
Viņas lielākais panākums ir izcīnīta 11. vieta 2009. gada Pasaules čempionātā. Tāpat piedalījās 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs, kur viņa nebeidza sacensības. 2007. gada Pasaules čempionātā ierindojās 25. vietā.
Live in Japan 2002
Live in Japan 2002 ir kanādiešu poproka grupas Simple Plan koncertieraksta albums, kas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Atlantic Records. Albums tika izdots tikai Japānā.
Klāra Bova
Klāra Gordone Bova (en; dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu aktrise.
Pazīstama ar mēmā kino karjeru 1920. gados, kopumā filmējusies 46 mēmajās un 11 skaņu filmās. Filmējusies tādās filmās kā Mantrap (1926), It (1927) un Wings (1927). Aktrises karjeru beigusi pēc apprecēšanās ar aktieri un politiķi Reksu Bellu 1931. gadā.
1960. gadā par ieguldījumu kino Klārai Bovai Holivudas Slavas alejā uzstādīta zvaigzne.
Mirusi 1965. gadā no sirdstriekas.
Alveopalatāls līdzskanis
Par alveopalatāliem līdzskaņiem sauc palatalizētus postalveolārus berzeņus, kurus artikulē ar mēles kustīgās daļas virspusi cieši aiz alveolas un mēles virspusi paceltu pret cietajām aukslējām. Tie ir līdzīgi palatoalveolārajiem un retrofleksajiem berzeņiem, bet ir laminālāki nekā apikālie un subapikālie retrofleksi berzeņi un palatalizētāki nekā velvētie palatoalveolārie berzeņi.
Alveopalatālie svelpeņi sastopami Ķīnas valodās (mandarīnu, hakas, vu), kā arī abhāzu, poļu, ubihu, japāņu, korejiešu, serbu u.c. Kinnauri valodā Indijā lieto alveopalatālu nazālu līdzskani.
Paraugi
IPA iekļautie alveopalatālie līdzskaņi ir:
Piezīme: Sinologu aprindās lieto speciālus simbolus alveopalatāliem slēdzeņiem, nazālam līdzskanim un plūdenim , bet tie lielākoties apzīmē vienkārši palatālus vai palatalizētus līdzskaņus, un tādēļ IPA tos neatzīst.
Darba resursi
Darba resursi ir kādas vietas darbaspējīgie cilvēki. Visus kādas konkrētas vietas iedzīvotājus var iedalīt divās lielās daļās kā ekonomiski neaktīvie iedzīvotāji - cilvēki, kurus neieskaita darbaspēka resursos un ekonomiski aktīvie iedzīvotāji jeb darbaspēks - darbaspējīgo iedzīvotāju daļa, kuri piedāvā savu darbaspēku preču un pakalpojumu ražošanai.
Gandamakas miera līgums
Ar Gandamakas miera līgumu 1879. gadā noslēdzās Otrā angļu-afgāņu kara (1878—1880. gads) pirmā fāze. Saskaņā ar šo līgumu, Afganistāna nodeva Britu impērijas valdījumā dažas stratēģiski svarīgas teritorijas, tādējādi izvairoties no vispārējas valsts okupācijas. Līgumu 1879. gada 26. maijā netālu no Gandamakas ciema Austrumafganistānā parakstīja valdnieks Muhammeds Jakubs no afgāņu puses un Luijs Kavanjari no Britu Indijas valdības puses. Vairums vēsturnieku ir vienisprātis, ka šis līgums ievadīja Otrā angļu-afgāņu kara otro fāzi.
Darba resursi
Pie ekonomiski neaktīvajiem iedzīvotājiem var pieskaitīt pirmsskolas vecuma bērnus, skolēnus un studentus, kuri nestrādā algotu darbu un pensionāri. Cilvēki, kas vada mājas saimniecību tajā skaitā aprūpē bērnus, slimos ģimenes locekļus un citus. Cilvēki, kuri jau zaudējuši cerību atrast darbu un cilvēki, kuriem nav nepieciešamības strādāt algotu darbu.
Pie ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem var pieskaitīt nodarbinātos cilvēkus vecumā no 16 gadiem līdz pensijas vecumam, reizēm arī vecākus. Bezdarbniekus no 15 gadiem līdz pensijas vecumam, kuriem nav darba un kuri meklē darbu un ir reģistrējusies Nodarbinātības valsts dienestā.
Gandamakas miera līgums
Notikumu attīstība
1878. gada 21. novembrī Afganistānā iebruka ap 33 500 vīru liels britu karaspēks, sākot Otro angļu-afgāņu karu. Afgāņu valdnieks Šers Ali, nespēdams nokomplektēt vērā ņemamu afgāņu armiju, bēga uz Afganistānas ziemeļiem, cenzdamies iegūt krievu atbalstu. To nesaņēmis, viņš 1879. gada februārī mira. Kabulas tronī kāpa Šera Ali dēls — Muhammeds Jakubs, ko viņš iepriekš bija turējis cietumā. Visu ziemu un pavasari afgāņi izcīnīja nežēlīgu partizānu karu, taču nespēja ilgstoši pretoties tehniski un militāri pārākajai britu armijai.