cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludvigs Sēja
Biogrāfija
1919. un 1920. gadā L. Sēja bija Tautas padomes loceklis no LSDSP. 1919. gada augustā kļuva par Ārlietu ministrijas Preses nodaļas I šķiras sekretāru, Vācijas nodaļas vadītāju un Politiski diplomātiskā departamenta direktoru. No 1921. gada marta bija valdības delegāts, 1922. gada augustā kļuva par Latvijas pagaidu pilnvaroto lietvedi ASV, savukārt 1923. gada aprīlī — par Latvijas vēstnieku Lietuvā. 1924. gada janvārī Ludvigs Sēja kļuva par ārlietu ministru Voldemāra Zāmuēla vadītajā valdībā. Amatā bija līdz valdības demisijai decembrī.
, neilgi pēc Latvijas un Lietuvas okupācijas un inkorporācijas PSRS atgriezās Rīgā. Kļuva par Latvijas Valsts universitātes, no 1942. gada Rīgas Universitātes pasniedzēju. Piedalījās Latvijas Centrālās padomes darbā jau sākot ar pirmo sēdi, bija tās valdes loceklis un ģenerālsekretārs. Gestapo arestēja Sēju un citus LCP dalībniekus. viņi tika pārvesti no Rīgas centrālcietuma uz Salaspils koncentrācijas nometni, ar tvaikoni Celebes uz Dancigu un ieslodzīti Štuthofas koncentrācijas nometnē. Pēc nometnes likvidēšanas 1945. gada pavasarī Sēja uzturējās Polijā.
1946. gadā NKVD arestēja Sēju un ieslodzīja viņu Lubjankas cietumā, vēlāk pārvests uz Ļefortovas cietumu, kur viņam tika piespriesti 25 gadi ieslodzījumā. 1954. gadā priekšlaicīgi atbrīvots un pēc vairākiem gadiem atgriezies Rīgā. Miris un apbedīts 20. februārī I Meža kapos. Ludvigs Sēja bija latviešu studentu korporācijas Sidrabenia goda filistrs.
Sieva Herta, dzimusi Ozola, mirusi ASV. Dēls Uldis, meita Mirdza Medika (dzimusi 1925). Brālis Alberts Sēja (1892—1980, Rīgā), piensaimniecības speciālists.
Miusinska
Miusinska ir pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabalā, pakļauta Hrustaļnijas pilsētas padomei. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos Miusas upes krastos 72 km no apgabala centra Luhanskas. Miusinskas pilsētai administratīvi pakļauti Korinnes, Ļisnes un Novojeļizavetivkas ciemi.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta kā Novopavļivkas (Новопавлівка) ciems (sloboda) 1887. gadā. Attīstījusies kā akmeņogļu ieguves centrs. 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss, 1965. gadā — pilsētas statuss un tagadējais nosaukums.
Japānas širmegle
Japānas širmegle - vienīgā suga širmegļu jeb saulsargegļu dzimtā. Japānas širmegle ir saglabājusies vienīgi Japānas dienvidos,Sikoku un Hondo salās. Kur širmegle aug kalnu mežos 600 - 1000 m vjl.,no vēja aizsargātās ēnainās nogāzēs mistrojumā ar hinoki pacipresi, zirņu pacipresi , zībolda hemlokegli , momi baltegli , magnolia obovata. Kā pamatsuga un daudzas dekoratīvās formas, tā tiek audzēta daudzās valstīs, ļoti reti arī Latvijā. Japānas širmegle Latvijas apstākļos apsalst, bargās ziemās var iet bojā.
Nātrija peroksīds
Nātrija peroksīds (Na2O2) ir iedzeltena kristāliska viela — nātrija sadegšanas produkts. Tas ir stiprs oksidētājs.
Iegūšana
Nātrija peroksīds veidojas, degot nātrijam 130—200 °C temperatūrā. Oksidējoties zemākā temperatūrā, pārsvarā veidojas nātrija oksīds.
Nātrija peroksīdu var iegūt arī zemākā temperatūrā, oksidējot atšķaidītu (0,1—5 mol%) nātrija amalgamu.
Īpašības
Nātrija peroksīds, reaģējot ar ūdeni, veido nātrija hidroksīdu un ūdeņraža peroksīdu:
Billboard Tops
Billboard Tops ir mūzikas albumu un singlu tops ASV, kas katru nedēļu tiek publicēts žurnālā Billboard Magazine. Tops tiek sastādīts balstoties uz singlu pārdošanas rezultātiem un atskaņošanas daudzumu ASV radiostacijās, kā arī skatijumiem portālā YouTube. Uzskates periods pārdotajiem singliem ir no pirmdienas rīta līdz svētdienas vakaram, bet radiostaciju atskaņošanas rezultāti tiek uzskaitīti no vienas nedēļas trešdienas līdz nākamās nedēļas otrdienai. Pats tops tiek publicēts ceturtdienās.
YouTube un Vevo
2013. gada 20. februārī mūzikas un video pārdošanas apjomu izsekošanas sistēma "Nielsen SoundScan" un "Billboard" paziņoja, ka turpmāk, lai noteiktu pieprasītākās dziesmas, ņems vērā arī video vietņu Vevo un YouTube skatījumus. Ir izveidota īpaša formula, kas saskaita ciparu lejupielādes, fiziskos formātus, radio atskaņošanas biežumu, audio straumēšanu, interneta radio,Vevo un YouTube skatījumus.
Topi
Populārākie Billboard žurnāla topi ir:
Svēte
Svēte var būt:
Bērze (upe)
Bērze, saukta arī Bērzupe, ir Svētes kreisā pieteka Dobeles, Saldus un Jelgavas novados. Sākas Lielauces paugurainē Austrumkursas augstienes dienvidu daļā. Augštecē līkumo pa paugurainu apvidu, krasti stāvi, apauguši. Augšpus Bikstiem ietek Zušupīte, kas novada Zebrus ezera ūdeņus. Pie Anneniekiem mazā HES ūdenskrātuve. Līdz 19. gadsimtam Bērze ietecēja pa tiešo Lielupē pie Kalnciema (tagadējā Vecbērze). 19. gadsimta sākumā izraka kanālu uz Svēti (arī Jaunbērze). Lejtecē izbūvēts Vecbērzes polderis.
Pēterburgas Avīzes
"Pēterburgas Avīzes" (vecajā ortogrāfijā: Peterburgas awises) bija galvenais jaunlatviešu preses izdevums, kas iznāca Pēterburgā no līdz 1865. gada jūnijam. Izdevējs bija Krišjānis Valdemārs.
Sākotnēji avīzes redaktora pienākumus uzņēmās Juris Alunāns, bet slimības dēļ viņš bija spiests atteikties no šiem pienākumiem. Viņa vietu ieņēma Krišjānis Barons. Cenzora pienākumus līdz avīzes 16. numuram Pēterburgā izpildīja Krišjānis Valdemārs, vēlāk ģenerālgubernators Vilhelms fon Līvens Rīgā. Līvens iekšlietu ministram iesniedza apsūdzības rakstu un pieprasīja laikraksta cenzūru nodot viņam. 1863. gadā no 16. maija līdz 10. oktobrim avīzes izdošanu uz laiku apturēja, vēlāk atjaunoja.
1901. — 1905. gadā tika atjaunots laikraksts ar nosaukumu "Pēterburgas Avīzes", kura faktiskais redaktors bija Vilis Olavs.
Redakcija
Izdevēji un veidotāji — jaunlatvieši Krišjānis Valdemārs, Juris Alunāns, Indriķis Alunāns, Krišjānis Barons, Jēkabs Zvaigznīte, Ernests Dinsbergs, Kaspars Biezbārdis, Bernhards Dīriķis u.c.
Darbība
Pēc vācbaltiešu mācītāju iebildumiem pret nacionāli orientētajiem rakstiem "Mājas Viesī", daļa no radikālāk noskaņotajiem rakstu autoriem nolēma izdot jaunu laikrakstu ārpus Baltijas guberņām. Gaidāmās preses reformas dēļ nevarēja dibināt jaunus periodiskos izdevumus latviešu valodā, bet, pateicoties K. Valdemāra ietekmīgajam stāvoklim, J. Alunāna pieteiktās „Pēterburgas Avīzes” ieņēma izņēmuma statusu. J. Alunāns jau ilgāku laiku slimoja ar tuberkulozi, tādēļ viņam par palīgu tika uzaicināts K. Barons, kurš 1862.gadā kļuva par izdevuma faktisko redaktoru.
Pirmais numurs iznāca 1862. gada 26. jūlijā. Šajā laikā klajā nāca 131 numurs un 55 dažādi pielikumi. 1860. gadu 1. pusē „Pēterburgas Avīzes” bija sabiedriski politisko norišu centrā. Laikraksta veidotāji uzskatīja, ka viņu laikrakstam jābūt aktīvākā un sociālpolitiskā pozīcijā. Vācbaltieši to atzina par politiski bīstamu, jo „Pēterburgas Avīžu” galvenā tendence bija veicināt latviešu buržuāzijas augšanu un tās mantisko nostiprināšanos. Laikraksts vērsās pret feodālisma paliekām Baltijas ekonomiskajā, tiesiskajā un kultūras dzīvē.
Baltijas muižniecības un mācītāju vadītajai Latviešu literārajai biedrībai izdevās panākt, ka 1862. gada 12. oktobrī avīzes cenzēšana tika pārcelta uz Rīgu. Līdz ar to tika apgrūtināta kritisku domu publicēšana. Vēlāk Baltijas ģenerālgubernators V. Līvens panāca, ka „Pēterburgas Avīzes” apturēja uz četriem mēnešiem — no 1863. gada maija līdz oktobrim. Laikraksts darbu atsāka, taču satīriskā pielikuma izdošanu nācās pārtraukt. Tika mainīts laikraksta idejiskais virziens un veidošanas principi. No sabiedriski politiska laikraksta tas kļuva par lauksaimnieciskas ievirzes izglītojošu izdevumu. Līdz ar to zuda laikraksta popularitāte. Vajāšanu rezultātā K. Valdemārs bija spiests pārtraukt „Pēterburgas Avīžu” izdošanu.
No 1901. līdz 1905. gadam laikraksta izdošanu atjaunoja, to izdeva Pēterburgas Elektrotehniskā institūta zinātniskās padomes sekretārs O. Rāviņš, bet faktiskais redaktors bija Vilis Olavs. Redakcijā darbojas Rūdolfs Blaumanis, Andrievs Niedra un Jānis Ansbergs. Laikraksts deklarēja, ka ir veco „Pēterburgas Avīžu” idejiskais mantinieks un tradīciju turpinātājs. Lasītāji visumā to akceptēja. Šajā periodā „Pēterburgas Avīzes ” vairāk rakstīja par kroņa muižu sadalīšanu un bezzemnieku apgādāšanu ar zemi, kritizēja patronāta tiesības un izglītības sistēmas trūkumus, aplūkoja vācbaltiešu un latviešu attiecības. Populārs bija šī izdevuma literāriskais pielikums, it īpaši humora un satīras nodaļa „Purva mala”.
Saturs
Pievērsās kultūras, saimniecības, politikas problēmām. Tā kritizēja Baltijas sabiedrības iekārtu. Sevišķi nesaudzīgi laikraksts apkaroja tā sauktos kaunīgos latviešus, kas centās noliegt savu latvisko izcelsmi. Lielu uzmanību veltīja Baltijas agrārajām attiecībā un meklēja to uzlabošanas ceļus. Laikraksts sniedza plašas ziņas par Krievijas 60.gadu agrāro reformu. Rakstīja par sasniegumiem tehnikā, par dabaszinībām. Izdevumā bija nodaļa par tiesu lietām un likumiem, tirgus ziņas, ziņas par latviešu rakstiem un spriešana par grāmatām. Parādās filosofiska satura raksti, arī raksti, kas satur ziņas par skolām un valodnieciski raksti.
Laikrakstā iespiesti K. Barona stāsti un dzejoļi, arī K. Dauguļa un J. Ruģēna dzejoļi.
Liela nozīme bija satīriskajam pielikumam „Dzirkstele”, kuru vēlāk pārdēvēja par „Zobugalu”. Idejiski satīra bija pret muižniekiem un mācītājiem.
Cekulsīļi
Cekulsīļi jeb cekulainie sīļi (Cyanocorax) ir zvirbuļveidīgo (Passeriformes) kārtas viena no vārnu dzimtas (Corvidae) ģintīm, kas apvieno 17 mūsdienās dzīvojošas sugas. Cekulsīļi ir izplatīti visā Centrālamerikā un Dienvidamerikas ziemeļos, bet divas sugas sastopamas arī ASV dienvidos. Tie galvenokārt dzīvo zemienēs, izņemot inku sīli (Cyanocorax yncas), kas ir tipisks kalnu iemītnieks.
Ģints zinātniskais nosaukums Cyano cēlies no grieķu valodas vārda — κυανοξ (kuanos), kas latviski nozīmē tumši zils, bet vārds corax (korax) nozīmē krauklis.
Izskats un īpašības
Cekulsīļi ir liela auguma putni, salīdzinot ar citiem Centrālamerikas putniem, izņemot oropendolas (Psarocolius) un dažas kotingu (Cotingidae) sugas. Tie ir masīvāki par mazajiem sīļiem (Cyanolyca), kas arī dzīvo Centrālamerikā. Lielākajai daļai cekulsīļu ir cekuls. Reizēm cekuls ir pavisam necils, bet vislielākais un izteiskmīgākais cekuls ir sprogainā cekula sīlim (Cyanocorax cristatellus).
Visus cekulsīļus nosacīti var iedalīt 2 lielās grupās: liela auguma cekulsīļos un mazākos cekulsīļos. Lielākie cekulsīļi parasti ir ar tumšām acīm un gandrīz vienkrāsaini, bet mazākajiem acis ir gaišas un apspalvojums daudzkrāsaināks. Visi cekulsīļi ir droši, ziņkārīgi un skaļi putni, tie parasti veido nelielus ģimenes barus, līdz 6—8 putniem.
Aiz stikla durvīm
"Aiz stikla durvīm" ir 1978. gada Latvijas PSR spēlfilma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Oļģerts Dunkers.
Sižets
Jauns puisis Gunārs apmeklē lekcijas institūtā un mīl savu draudzeni Ingrīdu. Pēc konflikta ar tēvu aiziet no labi situētas ģimenes, lai sāktu strādāt slimnīcā par sanitāru un tur sastopas ar sāpēm un ciešanām.
Apocalyptica
Apocalyptica ir somu simfoniskā metāla grupa, kas muzicē uz čelliem. Grupas sastāvā ietilpst četri čellisti un viens bundzinieks. Pastāvīga solista nav. Slaveni palika ar pazīstamu trešmetāla grupu skaņdarbu instrumentālo kaverversiju izpildīšanu, bet vēlāk "Apocalyptica" sāka atskaņot pašu sacerētus skaņdarbus.
Grupas mūzikas stils nav konkrēti klasificējams, to bieži raksturo kā simfonisko metālu, neoklasisko metālu vai čellu roku. Lielāka daļa skandarbu ir instrumentāli, tomēr "Apocalyptica" ir piesaistījusi kopīgiem ierakstiem vokālistus no "Slipknot", "The Rasmus", "HIM", "Sepultura", "Guano Apes", "Rammstein", "Soulfly", "Bullet For My Valentine", "Lacuna Coil", "Three Days Grace".
Volves ezers
Volves ezers (el) ir ezers Grieķijas ziemeļos, Saloniku nomē. Otrs lielākais ezers Grieķijā. Ezers atrodas netālu no Egejas jūras, lejpus piesārņotā, izsīkstošā Koronjas ezera.
Aptuveni pirms viena miljona gadu kopā ar Koronija ezeru veidoja ievērojami lielāku ezeru.
Henriks Lundkvists
Henriks Lundkvists (sv; dzimis Orē, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, vārtsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. 2006. gada olimpisko spēļu čempions.
Viņa dvīņu brālis Jūels arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Lundkvists sāka 2000.—01. gada sezonā, tajā aizvadot četras spēles Zviedrijas Elitsērijas kluba Frölunda HC sastāvā. Jau nākamajā sezonā hokejists bija Frölunda HC komandas otrais vārtsargs. 2003.—04. gada sezonā Lundkvists bija komandas pamatvārtsargs. 2002.—03. un 2004.—05. gada sezonās kopā ar klubu Lundkvists izcīnīja Zviedrijas čempiona titulu. 2003., 2004. un 2005. gadā kā Zviedrijas labākais vārtsargs ieguva Honkena balvu.
2005. gada starpsezonā Lundkvists pārcēlās uz Ziemeļameriku, jau nākamajā sezonā aizvadot 53 spēles NHL kluba Ņujorkas "Rangers" sastāvā. Jau savā debijas sezonā viņš bija Vezinas balvas finālists. Lai gan finālistu vidū hokejists bija vēl vairākas reizes, Vezinas balvu Lundkvists izcīnīja vien 2011.—12. gada sezonā. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem.
2020. gada septembrī, pēc 15 "Rangers" sastāvā aizvadītām sezonām, klubs izpirka Lundkvista līguma pēdējo gadu. Pāris dienas vēlāk hokejists noslēdza līgumu ar Vašingtonas "Capitals".
Zviedrijas hokeja izlases rindās kļuvis par 2006. gada olimpisko spēļu čempionu, kā arī 2014. gada sudraba medaļu laureātu, spēlējis arī 2010. gada turnīrā. 2014. gadā iekļauts turnīra simboliskajā izlasē. Lundkvists izcīnījis sudraba medaļas arī 2003. un 2004. gada Pasaules čempionātos.
Apše
Apše, saukta arī Apša, ir Bārtas labā krasta pieteka uz Latvijas un Lietuvas robežas. Garums 40 km (20 km Lietuvā, 20 km - robežupe), baseina platība - 357 km2, kritums 37 m. Augšteci Lietuvā sauc par Veretu. No kreisās puses lielāku pieteku nav, no labās ietek Kalte (Lietuvā), Sārte, Vidvide un Ruņa.
Apsīšu Jēkabs
Apsīšu Jēkabs, īstajā vārdā — Jānis Jaunzemis (dzimis 1858. gada 8. decembrī Lizuma pagastā, miris 1929. gada 10. jūnijā Zvārtavas pagasta Gaujienā) bija latviešu rakstnieks.
Biogrāfija
Dzimis Lizuma pagasta Kalaņģos skolotāja ģimenē. Mācījies Velēnas draudzes skolā, Cēsu apriņķa skolā Cēsīs. 1878. gadā iestājies Jāņa Cimzes vadītajā Valkas skolotāju seminārā. Strādājis Kocēnu pamatskolā. Apbedīts Rīgā Meža kapos.
Bibliogrāfija
Pirmā publikācija — dzejolis "Sapņi" laikrakstā "Baltijas Vēstnesis" pielikumā 1880. gadā. Apsīšu Jēkabs ir viens no pirmajiem latviešu reālistiskā stāsta meistariem, turpina Jura Neikena un brāļu Kaudzīšu tradīciju.
Burovs
Burovs (ru; sieviešu dzimtē Burova (Бу́рова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Valgava
Valgava (de) ir kopiena Garmišas-Partenkirhenes lauku rajonā, Vācijā. Valgava atrodas pašos Vācijas dienvidos. Tā ir 36,96 km2 liela, pilsētā dzīvo 1428 iedzīvotāju.
Neodīms
Neodīms ir ķīmiskais elements ar simbolu Nd un atomskaitli 60. Tas ir ķīmiski aktīvs retzemju metāls. Tāpat, kā citus lantanīdus, neodīmu iegūst no polimetāliskajām rūdām. Neodīmu dažreiz lieto stikla krāsošanai, un Nd2Fe14B lieto ļoti spēcīgu magnētu izgatavošanai. Savienojumos neodīms parasti ir trīsvērtīgs.
C6H6
C6H6 ir ķīmiskā savienojuma ar molmasu 78,11 g/mol summārā formula. Tai atbilst vairāki savienojumi:
Bērze
Bērze var būt:
Dolinas rajons
Dolinas rajons ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Kalušas un Rožņativas rajoniem un Bolehivas pilsētu, kā arī Ļvivas apgabala Skoles, Strijas un Židačivas rajoniem un Aizkarpatu apgabala Mižhirjas rajonu.
Dolinas rajons ir etnogrāfiskās grupas – boiku apdzīvotības areālā. Rajona teritorijā atrodas dabas piemineklis Dovbuša klintis (Скелі Довбуша). Rajonā naftas atradnes.
941. gads
941. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Bērzupe
Bērzupe var būt:
Skageraks
Skageraks (da) ir jūras šaurums starp Skandināvijas un Jitlandes pussalu, kurš savieno Baltijas jūru ar Ziemeļjūru. Šauruma garums ir 240 km, bet platums ap 80—90 km. Šauruma dziļums sasniedz 809 m Norvēģijas tuvumā. Ūdens sāļums šeit mainās no 27—28 promilēm Gēteborgas tuvumā līdz 33 promilēm Skageraka rietumos. Vidējais ūdens sāļums ir ap 30 promilēm (30 g sāls uz 1 l ūdens).
Teātra jēdzienu uzskaitījums
Šajā lapā uzskaitīti dažādi ar teātri saistīti jēdzieni.
Nātrija superoksīds
Nātrija superoksīds (NaO2) ir oranždzeltena kristāliska viela, kas satur superoksīda jeb peroksiperoksīda anjonu O2−. Veidojas kā starpprodukts, oksidējoties nātrijam.
Iegūšana
Nātrija superoksīds NaO2 veidojas, iedarbojoties ar skābekli uz nātrija peroksīdu paaugstinātā temperatūrā un spiedienā:
Var iegūt arī, uzmanīgi oksidējot nātrija šķīdumu amonjakā:
Īpašības
Nātrija superoksīds ir nestabilāks par kālija superoksīdu. Kā visi superoksīdi, tas ir paramagnētiska viela (to pievelk magnēts) - to, tāpat kā krāsainību, nosaka superoksīda anjona nesapārotais elektrons. Nātrija superoksīds ir ļoti spēcīgs oksidētājs. Nātrija superoksīdam reaģējot ar ūdeni, veidojas nātrija hidroksīds un skābeklis.
Datora aparatūra
Datora aparatūra ir komplekss jēdziens, kas apraksta datu apstrādes sistēmas fizikālo daļu, kuru veido mehāniskas, magnētiskas, elektroniskas un elektriskas komponentes. Lai datoru aparatūra strādātu, ir nepieciešama programmatūra. Dators sastāv no daudzām fiziskām sastāvdaļām jeb komponentēm. Daļa no tām izvietotas datora sistēmas blokā. Uz tām var uzstādīt sistēmas programmnodrošinājumu, sauktu par operētājsistēmu un dažādas datorprogrammas — lietotnes, lai veiktu operatora izvēlētās funkcijas. Citas (ārējās) sastāvdaļas ir pieslēdzamas pie sistēmas bloka.
Sistēmplate
Sistēmplate (tiek dēvēta arī par pamatplati vai mātes plati) ir galvenā sistēmas bloka komponente. Tā ir liela taisnstūra formas montāžas plate ar integrētām shēmām, kas savieno pārējās datora sastāvdaļas, ieskaitot centrālo procesoru, operatīvo atmiņu, optiskos diskdziņus (CD, DVD, Blu-ray Disc), vienu vai vairākus cietos diskus, kā arī jebkuras izvērses plates un citas perifērijas iekārtas savienojumā caur portiem vai paplašināšanas slotiem.
Komponentes, kuras tieši saistītas ar sistēmplati, ir:
Barošanas bloks
Barošanas bloks (PSU) pārveido maiņstrāvas (AC) elektroenerģiju zemsprieguma līdzstrāvā, kas paredzēta datora iekšējo sastāvdaļu darbībai. Dažiem barošanas blokiem ir slēdzis, lai pārslēgtu no 230 V un 115 V.
Barošanas blokam ir vairāki uzdevumi, viens no tiem ir nodrošināt datora sastāvdaļām nepieciešamo spriegumu. Barošanas blokam ir pievienoti, kabeļi, kurus pievieno sastāvdaļu sprieguma kontaktiem, kā arī tas veic datora korpusa ventilāciju.
Iekšējās datu glabāšanas ierīces
Aparatūra, kas datorā uztur datus vēlākai izmantošanai un saglabā informāciju, pat, ja dators ir atvienots no elektroenerģijas:
Skaņas karte
Skaņas karte ir personālo datoru papildierīce, kas ļauj lietot multimediju programmas ar skaņu, kā arī ļauj klausīties mūziku (audio kompaktdiskus, mp3 failus u.c.). Skaņas kartei var pievienot dažādas skaņas izvadierīces, piemēram, skaļruņus vai austiņas, kā arī skaņas ievadierīces, piemēram, mikrofonu. Vairumam mūsdienu datoriem skaņas kartes ir iebūvēts mātesplatē, tomēr ir iespējams uzstādīt skaņas karti kā atsevišķu papildierīci. Lielākajai daļai skaņas karšu, kas ir iebūvētas, vai uzstādītas atsevišķi, ir daudzkanālu surround skaņas iespēja.
Skaņas karte ciparu datiem ģenerē skaņu atveidojošus analogsignālus, izmantojot vai nu ciparanalogu pārveidotājus, vai frekvences modulēšanas mikroshēmas. Izmantojot ciparanalogu pārveidotāju, skaņas karte parasti nodrošina arī skaņas ieraksti ciparu formā, kā arī vada mūzikas instrumentus (piemēram, sintezatoru), kas pievienoti datoram, izmantojot saskarni MIDI.
Ārējās ievades un izvades ierīces
Ārējās ievades un izvades ierīces parasti ir savienotas ar datora sistēmas bloku. Turpmākajā sarakstā ir uzskaitītas tās ierīces, kas tiek uzskatītas par personālā datora standarta aprīkojumu vai ļoti bieži tiek izmantotas kā papildaksesuāri.
Ievades ierīces
Teksta ievade
Rādītājierīces
Spēļu ierīces
Attēlu un video ievadierīces
Audio ievades ierīces
Botnijas līcis
Botnijas jūras līcis (, ; abās valodās — ‘Apakšējais līcis’) ir Baltijas jūras līcis tās ziemeļos starp Somijas un Zviedrijas krastiem. Atdala Skandināvijas pussalu rietumos no Eiropas kontinentālās daļas. Botnijas jūras līci bieži dala Botnijas jūrā tā dienviddaļā un Botnijas līcī ziemeļdaļā, kurus atdala 80 km platais Kvarkens. Olandes jūra un Šēru jūra dienvidos līci savieno ar Baltijas jūru.
Ģeogrāfija
Līča garums ziemeļu—dienvidu virzienā ir 725 km, lielākais platums ir 240 km. Līča platība ir 117 000 km2. Lielākais dziļums ziemeļu daļā ir 112 m, bet dienviddaļā — 295 m. Ūdens virsmas slānī ūdens straumju virziens ir pretim pulksteņrādītāja kustības virzienam. Jūras dibena slānī vērojama sāļu pārnese no Baltijas jūras vidienes uz Botnijas līci.
Līča ūdens sāļums būtiski samazinās virzienā no dienvidiem uz ziemeļiem. Ja dienvidos tas atbilst pārējās jūras sāļumam, tad līča ziemeļos ūdens sāļums ir tik niecīgs, ka to nav iespējams pateikt pēc ūdens garšas un tur dzīvo saldūdens zivis. Ūdens temperatūra februārī ir ap 0 °C, bet augustā 12—13 °C. Liels saldūdens pieplūdums no upēm (135 km3 gadā) un nokrišņi (26 km3 gadā) nosaka līča ūdens mazo sāļumu (ziemeļos 1—2 promiles, bet dienvidos 4—5 promiles). Ledus sega rodas oktobrī un novembrī un ziemeļos var noturēties pat līdz jūnija sākumam. Plūdmaiņu augstums ir neliels, ziemeļdaļā to augstums ir tikai ap 10 cm.
Galvenās pilsētas līča krastos ir Rauma, Pori, Vāsa, Kokola, Oulu, Kemi, Hudiksvalla, Sundsvalla, Ūmeo, Lūleo.
Ciprešu dzimta
Ciprešu dzimta (Cupressaceae) sugām bagāta skujkoku dzimta. Augi mūžzaļi, retāk vasarzaļi koki un krūmi. Pazīstamākās ģintis ir, , , , , un. Daudzās ģintīs līdz mūsdienām ir saglabājušās tikai pa vienai sugai. Liela daļa sugu ir retas un aizsargājamas starptautiskā līmenī.
Ciprešu dzimta Latvijā
No lielās ciprešu dzimtas Latvijā savvaļā sastopamas vienīgi. Daudzas dzimtas sugas Latvijā ir introducētas kā krāšņumaugi. Biežāk ir stādīta, kas Latvijā vietām arī veido sējeņu paaudzi. Apstādījumos ir liela kadiķu sugu un šķirņu daudzveidība.
No ciprešu dzimtas pasaules retumiem pie mums stādīta un retāk kolekcijās —, , ,  apskatāma Latvijas Universitātes Botāniskā dārza augu mājā.
Izmantošana
Ciprešu dzimtas koku mizā ir atrodams hinokitiols, kas ir plaši izmantots mutes dobuma kopšanas līdzekļos un ārstēšanas līdzekļos, pateicoties tā pretmikrobu, pretvīrusu un pretiekaisuma īpašībām. Tas arī ir apstiprināts kā uztura bagātinātājs.
Yellowcard
Yellowcard ir amerikāņu alternatīvā roka grupa no Losandželosas, taču grupa tika dibināta 1997. gadā Džeksonvilā. Viņu slavenākās dziesmas ir "Ocean Avenue", "Only One", "Lights and Sounds" un "Light Up the Sky". Grupa ir izdevusi 6 studijas albumus: Midget Tossing, Where We Stand, One for the Kids, Ocean Avenue, Lights and Sounds un Paper Walls.
Gārsenes pagasts
Gārsenes pagasts ir viena no Jēkabpils novada administratīvajām teritorijām tā dienvidos Lietuvas pierobežā. Robežojas ar Lietuvu, sava novada Aknīstes pilsētu un Aknīstes un Asares pagastiem, kā arī Augšdaugavas novada Prodes pagastu.
Upes
Dienvidsusēja, Dobe, Elsīte, Indānu upīte.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas: Bajāri, Butķēni, Elnēni, Gārsene (pagasta centrs), Indāni, Jakāni, Kraujas, Kukalēni, Pruņķēni, Sils, Vecmuiža, Zīlēni.
Pasaules laikapstākļu rekordu uzskaitījums
Šis ir pasaules laikapstākļu rekordu uzskaitījums.
69. gads
69. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Irānas futbola izlase
Irānas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Irānas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Irānas futbola izlasi pārvalda Irānas Futbola Asociācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1941. gadā cīnoties pret Afganistānas izlasi. Pasaules kausa finālturnīros Irānas izlase ir piedalījusies 6 reizes, taču vēl ne reizi nav izkļuvusi no apakšgrupas. Āzijas kausa izcīņā irāņi ir piedalījušies 14 reizes un ir trīskārtēji Āzijas čempioni.
Sastāvs
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
Krūmu sīļi
Krūmu sīļi (Aphelocoma) ir zvirbuļveidīgo (Passeriformes) kārtas viena no vārnu dzimtas (Corvidae) ģintīm, kas apvieno 7 sugas. Ģints zinātniskais nosaukums cēlies no grieķu un latīņu valodas, tā pirmā daļa ir grieķu vārds apheles, kas latviski nozīmē vienkāršs, bet latīņu vārds coma latviski nozīmē mati, tādējādi zinātniskais nosaukums akcentē faktu, ka krūmu sīļiem nav cekula, kāds parasti ir pārējiem Ziemeļamerikas sīļiem.
Krūmu sīļi ir Jaunās pasaules putni, tie ir sastopami Centrālamerikas un ASV rietumos, kā arī austrumos Floridā dzīvo viena izolēta krūmu sīļu populācija — Floridas sīlis (Aphelocoma coerulescens). Krūmu sīļi ir iemīļojuši skrajus ozolu mežus, krūmājus un jauktu koku mežus.
Izskats un īpašības
Krūmu sīļi ir nedaudz lielāki kā zilie sīļi (Cyanocitta), un salīdzinoši tiem ir garāka aste, nedaudz īsāki un noapaļotāki spārni, un uz to galvām nav cekulu. Galvas apspalvojums parasti ir koši zils. Dažām sugām virs acs ir šaura, balta svītra un ausu caurumiņu apsplavojums tumšs. Krūmu sīļu krūšu apspalvojums ir balts vai pelēks, bet mugura pelēka vai brūna, kas kontrastē ar koši zilo asti un spārniem. Toties zilais krūmu sīlis (Aphelocoma unicolor) ir viscauri zils, ārēji atgādinot uz ziemeļiem dzīvojošo pīniju sīli (Gymnorhinus cyanocephalus). Knābis un kājas krūmu sīļiem ir melnas.
Labiodentāls līdzskanis
Fonētikā par labiodentālu līdzskani sauc līdzskani, ko artikulē ar apakšlūpu un augšzobiem. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā iekļautie labiodentālie līdzskaņi ir:
Roots reggae
Roots reggae, roots regejs ir regeja mūzikas stils, kas sevišķi populārs bija 1970. gadu otrajā pusē. Roots regeja dziesmu teksti parasti balstās uz rastafari ticējumiem, kā arī kritizē Jamaikā valdošo nabadzību un valdības politiku.
Kategats
Kategats (dk, sv) ir jūras šaurums starp Jitlandes pussalas austrumu krastu un Skandināvijas pussalas Zviedrijas daļas rietumu piekrasti. Caur Skageraku savienojas ar Ziemeļjūru, bet caur Dāņu šaurumiem ar Baltijas jūru. Šauruma garums ir ap 200 km, platums ir no 60 km ziemeļos līdz 122 km dienvidos. Dziļums svārstās no 10 līdz 30 m, bet ziemeļdaļā arī vairāk par 50 m. Kategatā ietek vairākas nelielas upes gan no Zviedrijas, gan no Dānijas. Šaurumā atrodas arī dažas salas, lielākās no tām ir Samse, Urusta, Lesje un Anholta. Pēdējās divas sauc par Dānijas "tuksneša joslu", pateicoties to sausajam vasaras klimatam.
Roots reggae
Pazīstamākie roots regeja mūziķi ir Bobs Mārlijs, Pīts Tošs, Džonijs Klārks u.c. Ievērojamākie šī stila producenti ir Lī "Skrečs" Perijs, Kings Tubijis un Koksons Dodss.
Kategats
Kategata šauruma nosaukums nāk no dāņu valodas vārdiem Kat (kaķene) un Gat (caurums). Tas cēlies jau viduslaikos, kad kuģu kapteiņi nosauca šo vietu par šauru, "kā kaķa caurums", jo šeit ir daži jūras sēkļi, kuri stipri apgrūtina kuģošanu.
Roots reggae
Veidojot roots regeja dziesmu remiksus, šie mūziķi radīja dub regeju.
Zilie sīļi
Zilie sīļi (Cyanocitta) ir viena no vārnu dzimtas (Corvidae) ģintīm, kas apvieno divas sugas.
Zilo sīļu izplatības areāls aptver gandrīz visu Ziemeļameriku. Bet Stellera sīli var sastapt Klusā okeāna piekrastē, reģionos no Klinšu kalniem uz rietumiem: Kanādas, ASV, Meksikas teritorijās, kā arī viscauri Centrālamerikai līdz Nikaragvas ziemeļiem. Bet zilais sīlis dzīvo Ziemeļamerikas vidienē un austrumos Atlantijas okeāna krastā, sākot ar Kanādu un beidzot ar ASV dienvidu štatiem.
Izskats un īpašības
Abas sugas ir krāšņi putni, to apspalvojums ir skaistā, zilā krāsā. Zilajam sīlim atšķirībā no Stellera sīļa pavēdere un pakakle ir balta, toties Stellera sīļa mugura, galva, krūtis un pleci ir tumši pelēki. Knābis, kājas un acis abām sugām ir melnas. Stellera sīlis ir nedaudz lielāks par zilo sīli; pirmā ķermeņa garums ir 30—34 cm, zilā sīļa ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 22—30 cm.
125. gads
125. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Dzimuši
iespējams
Kalna pagasts
Kalna pagasts ir viena no Jēkabpils novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Ābeļu, Leimaņu, Salas pagastu, Viesītes, Elkšņu un Aknīstes pagastiem.
Hidrogrāfija
Upes: Arālīte, Ērmīte, Goba, Orste, Podvāze, Vārzgūne, Vecaldaunīca, Ziemeļsusēja.
Ūdenstilpes: Klaucānu ezers, Krūkliņu ūdenskrātuve, Nomavas ezers, Priekulānu ezers, Vārzgūnes ezers, Bancānu ezers.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vidsala (pagasta centrs), Dubulti, Kalna Ūdenāni, Sila Ūdenāni, Vagulāni, Vārzgūne.
Ievērojamas personības
Kalna pagastā dzimuši:
Kazahijas PSR
Kazahijas PSR (kk) bija padomju republika un Padomju Savienības sastāvdaļa no 1936. līdz 1991. gadam.
Ar 2 717 300 kvadrātkilometru platību tā bija otrā lielākā padomju republika pēc Krievijas PFSR. Tās galvaspilsēta bija Alma-Ata (mūsdienās pazīstama kā Almati). Mūsdienās tā ir neatkarīga valsts Kazahstāna, kas atrodas Vidusāzijā.
Valsts tika nosaukta kazahu vārdā, kuriem šajā reģionā pastāvēja spēcīga hanu valsts pirms Krievijas impērijas un pēc tam padomju kundzības. Padomju Savienības kosmodroms, kas tagad pazīstams kā Baikonuras kosmodroms, atradās šajā republikā pie Baikonuras, kas tika izveidota kosmodroma apkalpošanai.
Vēsture
1936. gadā Kazahu APSR pārdēvēja par Kazahijas PSR. 1991. gada 16. decembrī Kazahija ieguva neatkarību no PSRS, jau 10. decembrī pārdēvējusi sevi par Kazahstānas Republiku.
Daugavas un Gaujas lejteces zemju pakļaušana (1193—1215)
Daugavas un Gaujas lejteces zemju pakļaušana bija Livonijas krusta karu pirmais posms, kura rezultātā ar tālaika militāro sabiedroto zemgaļu palīdzību tika pakļauti un kristīti Daugavas, Turaidas, Idumejas un Metsepoles līvi un tika izveidota Livonijas bīskapija. Iekarotās zemes tika sadalītas starp bīskapu un Zobenbrāļu ordeni. Kara turpinājumā Livonijas bīskapam Albertam un Cēsu zobenbrāļiem izdevās noslēgt militāru savienību arī ar Pleskavas kņazu Vladimiru Mstislaviču un Tālavas letgaļiem, kas kopā ar agrāk pakļautajiem līviem piedalījās karagājienos pret igauņiem, Jersikas valsti un tās sabiedrotajiem lietuviešiem.
Līvzemes pakļaušana
Pēc tam, kad Romas pāvests Celestīns III 1193. gadā izsludināja kārtējo krusta karu pret Ziemeļeiropas pagāniem, pēc Livonijas bīskapa Meinharda sūtņa Teoderiha lūguma pāvests 1195. vai 1196. gadā izsludināja arī krusta karu pret līviem, kas atkrituši no kristīgās ticības. Visiem krustnešiem, kas devās uz Līvzemi, atvēlēja visu grēku atlaišanu. 1199. gada 5. oktobrī arī pāvests Inocents III izdeva bullu pret Livonijas atkritējiem no katoļu ticības, pret barbariem, kas pielūdz "nesapratnīgus dzīvniekus, lapotus kokus, dzidrus ūdeņus, zaļu zāli un nešķīstus garus". Livonijā karojošie krustneši tika pielīdzināti krusta karotājiem Svētajā zemē (Palestīnā). Pēc otrā Livonijas bīskapa Bertolda nogalināšanas 1198. gada kaujā pie Rīgas, nākamais bīskaps Alberts 1200. gadā ar grāfu Konrādu no Dortmundes un Harbertu no Īburgas, kā arī daudziem krustnešiem un divdesmit trim kuģiem ieradās Livonijā.
Bīskaps ar krustnešu vienību devās pa Daugavu augšup uz pirmā Livonijas bīskapa Meinarda uzcelto Ikšķiles baznīcu, taču pie Salaspils viņiem uzbruka līvu karavīri. Kaujā nogalināja priesteri Nikolaju un dažus krutnešus, bet bīskapam Albertam izdevās nokļūt līdz Ikšķilei. Tur līvi noslēdza pamieru uz trim dienām, lai pa to laiku savāktu savu karaspēku. Pamiera laikā krustneši nocietinājās Salaspilī un bīskaps Alberts sūtīja divus kuģus pēc papildspēkiem uz Daugavgrīvu, kuriem bija jāatved uz viņa jauno rezidences vietu amata simbols — bīskapa krēsls. Līvu karavīri kaujā pie Rumbulas uzbruka kuģiem, pēc tam līvu karaspēks aplenca Salaspili, taču nespēja to ieņemt un noslēdza mieru ar bīskapu Albertu.
1200. gadā Romas pāvests Inocents III pēc Turaidas Teoderiha lūguma izsludināja vēl vienu krusta karu bullu pret līviem un aizliedza tirgotājiem apmeklēt Zemgales ostu (Portus Semigalliae). 1201. gadā bīskaps Alberts nodibināja galveno krusta karu militāro un politisko bāzi Rīgā, netālu no Daugavas ietekas jūrā un pēc viņa iniciatīvas pēc Templiešu ordeņa parauga tika nodibināts Zobenbrāļu ordenis.
1204. gada karagājienā pret Rīgu piedalījās gandrīz trīs simti lietuviešu karavīru kopā ar to sabiedrotajiem nekristītajiem Aizkraukles un Lielvārdes līviem. Uzbrucēji virzījās pret Rīgu, kur pie Senā kalna notika kauja ar krustnešiem un Rīgas pilsoņiem. Šajā laikā līvu karavīri izsēdās no kuģa un no Daugavas puses nesekmīgi mēģināja ieņemt pilsētu.
1205. gadā pēc zemgaļu vadoņa Viestarda ierosmes apvienotais zemgaļu, Rīgas bīskapa un Zobenbrāļu ordeņa karaspēks kaujā pie Ropažiem uzbruka lietuviešu karaspēkam, kas atgriezās no sirojuma uz Igauniju. Kaujā krita ap 1200 lietuviešu, ieskaitot viņu karavadoni Svelgatu un daudzi no viņu igauņu gūstekņiem.
1206. gadā apvienotais Salaspils un Turaidas novadu līvu karaspēks Ako vadībā kopā ar sabiedrotajiem lietuviešiem sapulcējās Salas pilī un plānoja uzbrukumu Rīgas pilsētai. Livonijas bīskapa Alberta uzdevumā aptuveni 150 Zobenbrāļu ordeņa bruņinieki, Rīgas pilsoņi, viņiem pakļautie Rīgas līvi un krustneši pa Daugavu devās uzbrukumā Salas pilij. Kaujā krustneši guva uzvaru un nogalināja Salas līvu novada vecāko Ako. Lai atriebtos par Turaidas līvu piedalīšanos kaujās pret krustnešiem pie Salaspils, bīskaps Alberts aicināja līvu seno pretinieku Zemgales vadoni Viestardu kopīgā karagājienā pret Turaidu. Karaspēks sadalīja divās daļās, no kurām viena Kaupo vadībā pēkšņi ieņēma Turaidas pili. Otra daļa uzbruka Dabreļa pilij Gaujas otrā krastā, bet nespēja to ieņemt. Atbildes karagājienā līvu meslu kungs Polockas kņazs Vladimirs kopā ar Turaidas līviem uzbruka krustnešu kontrolētajām Ikšķiles un Salas pilīm Daugavas lejtecē un 11 dienas aplenca Salas pili. Aptuveni 20 krustnešu un pilī patvērušos Salaspils līvu veiksmīgi izturēja krievu un turaidiešu karaspēka aplenkumu.
Letijas (Jersikas) pakļaušana
1207. gadā Daugavgrīvas abats Teoderihs no Turaidas kopā ar Zobenbrāļu ordeni un jaunkristītie līvi un letgaļi no bīskapam pakļautajām zemēm devās karagājienā pret sēļiem. Pēc vairāku dienu Sēlpils aplenkuma sēļi padevās lūdza mieru. Pēc šiem krustnešu panākumiem 1207. gada vasarā arī Kokneses kēniņš Vetseke bija spiests noslēgt savienību pret lietuviešiem ar Livonijas bīskapu Albertu. Kokneses pils nostiprināšanai bīskaps nosūtīja 20 bruņiniekus, stopniekus un mūrniekus. Vetseke nolēma atriebties vāciešiem un aicināja Polockas kņazu Vladimiru uzbrukt Rīgai, jo domāja, ka bīskaps Alberts ar krustnešiem ir devies prom uz Vāciju un pilsēta ir neaizsargāta. Viņš lika nogalināt pilī esošos vāciešus un gaidīja papildspēku ierašanos. Tomēr bīskaps Alberts, kas pretvēja dēļ bija aizkavējies Daugavgrīvā, mobilizēja vairāk kā 300 krustnešu un kristīto līvu karaspēku prettriecienam. Kokneses kņazs nevēlējās uzsākt kauju, pats lika nodedzināt pili un kopā ar savu karadraudzi devās uz Polocku, vēlāk uz Pleskavu.
1213. gadā pie Kokneses ieradās lietuvieši un lauza gada sākumā noslēgto miera līgumu ar krustnešiem. Vispirms viņu lietuviešu karaspēks iebruka Tālavas zemēs, sagūstīja Trikātas vecāko Tālivaldi un kopā ar viņa dēlu Varibulu centās aizvest gūstā uz Lietuvu. Lietuviešu kunigaitis Daugerūts noslēdza pret krustnešiem vērstu miera līgumu ar Novgorodas kņazu, bet atpakaļceļā tika sagūstīts uz ieslodzīts Cēsīs, kur izdarīja pašnāvību. Pēc tam lietuvieši tā paša gada nogalē iebruka Lielvārdes novadā un aizveda gūstā tās vecāko Uldeveni, kas vēlāk tika izpirkts. Zobenbrāļi mestra Folkvīna vadībā sakāva lietuviešu karaspēku un nogalināja viņu karavadoni. Ziemā lietuvieši vēlreiz pārcēlās pāri Daugavai, bet tika sakauti, kaujā krita lietuviešu karavadonis Steksis.
1215. gadā krustneši vēlreiz devās karagājienā pret Jersikas valdnieku Visvaldi, bet šoreiz viņš aicināja palīgā savus sabiedrotos lietuviešus, kas sapulcējās Daugavas kreisajā krastā un it kā piedāvāja sākt miera sarunas. Lietuvieši pārcēlās pāri Daugavai, bet sarunu vietā uzbruka bēgošajiem krustnešiem un viņu letu karavīriem. Kaujā tika nogalināti Kokneses bruņinieki Meinards, Johanness un Jordans, vienīgi nedaudzi izglābās ar kuģiem un sasniedza Koknesi. 1216. gadā Polockas kņazs Vladimirs pēdējo reizi organizēja karagājienu pret Livonijas bīskapu Albertu, kas tika pārtraukts viņa pēkšņās nāves dēļ.
Osmaņu impērijas panīkums
Osmaņu impērijas panīkums ir laika posms (1828—1908) Osmaņu impērijas vēsturē un tā nosaukumam pamatā ir impērijas ieguvumu un zaudējumu salīdzinājums. Šajā laikā impēriju tieši ietekmēja Krievijas Impērijas ekspansija, kā arī iekšējās ekonomiskās problēmas un vairāki nemieri. Osmaņu impērija centās panākt rietumu valstu progresu, veicot politiskas un administratīvas reformas.
Vairāki marksisti, tai skaitā Tariks Ali, uzskata, ka impērijas panīkuma iemesls bija tas, ka valstī joprojām pastāvēja pirms-kapitālisma iekārta, kas traucēja veikt industrializāciju tādā apmērā, kā to darīja citas valstis, lai nezaudētu varu savās provincēs.
Mahmuds II (1808—1839)
Viens no Mahmuda II ievērojamākajiem panākumiem bija janičāru korpusa likvidēšana (1826) un mūsdienīgas armijas izveidošana. Viņš 1839. gadā sagatavoja Tanzimata reformas un ar to iezīmējas Turcijas modernizācijas sākums, kurā tūlītējie un redzamākie rezultāti bija eiropeisks ģērbšanās stils, arhitektūra, likumi, valsts pārvaldes iekārta un zemes reforma.
Savas valdīšanas beigu posmā Mahmudam II izvērsās konflikts ar Ēģiptes gubernatoru (vali) Mehmetu Ali. Mahmuds II ieskaitīja Mehmeta Ali līdzdalību Grieķijas nemieru apspiešanā, bet nesamaksāja solīto atlīdzību. Gubernators 1831. gadā pieteica sultānam karu un līdz 1833. gadam, kad karš bija beidzies, viņš bija iekarojis Sīriju un Arābiju. 1839. gadā Mahmuds II atsāka karadarbību, lai atgūtu zaudētās teritorijas, bet viņa nāves mirklī Konstantinopoli sasniedza ziņa, ka impērijas karaspēku sakāvusi Ēģiptes armija Mehmeta Ali dēla Ibrahima pašā vadībā.
.sl
.sl ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Sjerraleoni. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir Sierratel, bet domēnu reģistrēšanu nodrošina AFcom.
Ārējās saites
Toppdomän
Austrijas hokeja līga
ICE Hockey League (Starptautiskā Centrāleiropas hokeja līga) ir Centrāleiropas hokeja līga, kas vienlaikus ir arī Austrijas spēcīgākā hokeja līga. Tā dibināta 1923. gadā, sākot ar 2006. gadu līgai pievienojās uzreiz vairāki ārvalstu klubi. Labākā Austrijas komanda izcīna Austrijas čempiones titulu.
Pusdievs
Pusdievs ir jēdziens, kas attiecināms uz mitoloģiskiem tēliem, kuriem viens no vecākiem bija dievs un otrs cilvēks. Daži pazīstamākie pusdievi ir Šumeru karalis Gilgamešs un grieķu varonis Hērakls.
Pulcējaties zem latviešu karogiem!
Pulcējaties zem latviešu karogiem! bija Kārļa Skalbes sarakstīts un Krievijas valsts domnieku Jāņa Goldmaņa un Jāņa Zālīša izdots uzsaukums latviešu tautai dibināt latviešu strēlnieku bataljonus.
Pilnais teksts
Pulcējaties zem latviešu karogiem!
Latvijas dēli, mums atļauts dibināt kaŗa pulkus. Par pamatu šiem pulkiem tiek likti tie 2 varonīgie bataljoni, kas 19. un 20.aprīlī atsita vācu uzbrukumu Jelgavai. Pulkus vadīs latviešu virsnieki. Latviešu pulki kalpos Latvijas atkaŗošanai un aizstāvēšanai, lai tā arī turpmāk zeltu, kā nešķiŗama varenās Krievijas daļa. Šo pulku apgādāšanu uzņēmās valdība, bet kā latviešu brīvprātīgi pulki un tautas lepnums, tie stāvēs mūsu tautas īpašā aizgādībā un mīlestībā.
Ienaidnieks samin mūsu druvas; pārvērš mūsu mājas par pelniem un mūsu pilsētas par gruvekļiem. Mūsu sirmgalvji un bērni, mātes, sievas un meitas vienmēr vēl bēg no ļaunā vajātāja. Viņu ciešanas brēc pret debesīm, viņi gaida mūsu aizstāvēšanas.
Un mēs neesam vieni: dienu no dienas, plecu pie pleca, mēs cīnāmies kopā ar diženo krievu tautu. Ticiet Krievijas nesalaužamai varenībai, ticiet latviešu tautas gaišai nākotnei! Lai tad pulcējamies zem savas tautas karoga, zem divgalvainā ērgļa spārniem.
Pēc 700 gadiem no jauna veidojas mūsu tautas liktenis. Pēc šiem 700 ciešanu un gaidīšanas gadiem ir jāpiepildās tautas kultūrālās atdzimšanas sapnim. Tagad, vai nekad! Kaŗa laukā jums, Latvijas dēli, jārada tagad tautas liktenis un slava. Jūs, vidzemnieki un latgalieši, kas druvās vēl izkaptis cilājat, un jūs, kurzemnieki, kam arkli jau atstāti rūsē tēvu tīrumos, — apmaināt izkaptis un arklu pret kareivja zobenu! Un visi, kas izkaisīti svešumā, bet kam sirds vēl pukst priekš dzimtenes, sniedzat roku uz cīņu! Jo vairāk esam zaudējuši, jo vairāk mums jāatgūst. Lielajam naidu laikam jātop par lielu cerību un lielas saņemšanās laikmetu visā mūsu tautā. Brāļi, labāk cīņā doties, nekā nīkt un izputēt pa svešām ceļmalām! Kā arvienu, tā arī šinī gŗūtā bridī, paliksim uzticīgi savai tēvu zemei un kalsim ,paši viņas liktenī!
“Uz ežiņas galvu liku, sargāt savu tēvu zemi!”
Brāļi, stunda ir situsi. Kas tic, tas uzvar. Uz priekšu ar latviešu karogu par Latvijas nākotni!
Ar savu patriotismu, savu uzticību caram un Krievijai un varonību cīņās pret mūsu vēsturisko ienaidnieku, latvieši ir pelnījuši iet kaŗā zem sava karoga. Vai tas nepilda mūsu sirdis ar lepnumu! Un kur lai latvietis ar lielāku prieku cīnītos, ja ne zem sava karoga? Kur lai viņš mīļāk noliek galvu, ja ne uz savas dzimtenes ežas! Brāļi, kaŗa pienākumi jānes visiem, bet lai stājamies zem karoga no brīva prāta savas dzimtenes labā!
Latvju dēli, atsaucaties, — pati dzimtene jūs sauci Un jūs, kas esat izklīduši pa tāliem svešiem lielceļiem un minat bēgļu tekas, — apstājaties: dzimtene jūs sauc!
“Tēvu zemei gŗūti laiki, dēliem jāiet palīgā!”
Āpsis
Āpsis (Meles meles) jeb Eiropas āpsis ir sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs, kas sastopams lielākajā Eiropas daļā, Latviju ieskaitot. Tam ir astoņas pasugas. Latvijas Dabas muzejs āpsi ir izraudzījies par 2016. gada dzīvnieku Latvijā.
Sistemātikas izmaiņas
Vēl nesenā pagātnē Eirāzijas āpšu ģintī bija tikai viena suga — āpsis. Tomēr DNS pētījumi ir ieviesuši izmaiņas āpšu klasifikācijā. Divas āpša kādreizējās pasugas ir kļuvušas par sugām: Āzijas āpsis (Meles leucurus) un Japānas āpsis (Meles anakuma). Daudzos informācijas avotos tās joprojām tiek sauktas par āpša pasugām: Meles meles leucurus un Meles meles anakuma. Līdz ar sistemātikas izmaiņām āpša viens no alternatīvajiem nosaukumiem — Eirāzijas āpsis — pēc būtības vairs nav piemērots kā šīs sugas nosaukums, jo āpsis Āzijā sastopams tikai Tuvajos Austrumos un pašos Centrālāzijas dienvidrietumos.
Izplatība
Līdz ar sugas sadalīšanu trīs sugās, ir sadalījusies to apdzīvotā teritorija. Robeža starp Eiropas āpsi un Āzijas āpsi ir Volgas upe. Uz rietumiem no Volgas dzīvo Eiropas āpsis, bet uz austrumiem Āzijas āpsis. Eiropas āpsis dzīvo gandrīz visā Eiropas teritorijā, izņemot Islandi, Korsiku, Sardīniju, Sicīliju un Kipru. Areāls dienvidaustrumu virzienā sasniedz Irānu un Afganistānu.
Āpsis Latvijā sastopams visā teritorijā. Dzīvo mežu sausākās vietās, pašraktās alās.
Izskats
Ķermeņa garums ir 70 cm, astes garums 20 cm, svars apmēram 10 kg (lai gan āpša svars ir ļoti mainīgs). Āpsis ne visā izplatības areālā mēdz gulēt ziemas miegu. Teritorijās ar aukstām ziemām tas dodas ziemas snaudā, seklā miegā, pamostoties no niecīgiem trokšņiem, kā arī, ja gaisa temperatūra ir virs nulles. Rudenī āpsis uzkrāj tauku slāni, kas ļauj tam pārciest ziemu. Āpša svara rekords datēts Krievijā: rudens pusē tā svars bijis 42 kg.
Āpsis ir pēdminis. Ejot tas atbalstās uz visas pēdas. Pārvietojas lēni, galvenokārt soļiem, reti rikšiem vai īsiem lēcieniem. Pirksti gareni, priekškājām ar nedaudz ieliektiem, gariem, samērā platiem nagiem, kas vienmēr atstāj skaidri saskatāmus iespiedumus pēdu priekšgalā. Priekškāju atstātie pēdu nospiedumi ir 5—6 cm gari un 5—5,5 cm plati; pakaļkāju atstātie ieminumi 7 cm gari un 4,5—5 cm plati.
Uzvedība
Āpsis ir nakts dzīvnieks. Tam ir labi attīstīta oža. Toties dzirde ir mazattīstīta, un arī redze ir vāja. Priekšmetus tas pilnvērtīgi spēj izšķirt tikai dažu desmit soļu attālumā. Āpši dzīvo alās, kuras netiek slēptas. Alas tiek raktas sausos mežos, mežmalās, sausos uzkalniņos. Ala ir sarežģīta alu sistēma ar daudzām ieejām. Visas alu ieejas pa ārpusi savieno iemītas takas, kas dažādos virzienos stiepjas no mājvietas uz barošanās un padzeršanās vietām. Reizēm vienu alu sistēmu apdzīvo vairākas āpšu ģimenes.
Āpsis ir ļoti tīrīgs. Tas netālu no savām mājām īpaši izvēlētā laukumiņā izkārpa vairākas atejas bedrītes. Līdzko kāda no tām ir pilna, aizkārpa to ar zemi. Kad izmantots viss laukumiņš, āpsis izraugās un sagatavo lietošanai citu. Vecās atejas vietas parasti apaug ar avenājiem, jo āpšiem garšo avenes un mēsli bagātīgi satur aveņu sēklas. Kupli, lekni avenāji, kas redzami it kā nepiemērotās vietās, norāda, ka tuvumā mīt vai nesen mituši āpši.
Dabiskie ienaidnieki āpšiem ir vilki, lūši un suņi. Medniekiem nez kāpēc āpsis nešķiet pievilcīgs medījums, lai gan cilvēki izmanto gan tā ādu, taukus un gaļu. Tomēr par vērtīgāko ieguvumu tiek uzskatīti āpša tauki, ko lieto tautas medicīnā. Āpši, lai arī izskatās tūļīgi, ir spēcīgi, asiem zobiem, un nereti gadās, ka tuvcīņā ar suni pēdējais tiek pamatīgi savainots. Tas ir viens no iemesliem, kādēļ mednieki negrib iet uz āpšu alām un riskēt ar suņu veselību un pat dzīvību.
Barošanās ieradumi
Lai gan āpsis ir plēsēju kārtas dzīvnieks, tas ir visēdājs. Āpši barības meklējumos reti kad aiziet tālāk par kilometru no savas mītnes. Barību āpsis meklē dažādās vietās, lielākoties zemsedzē un augsnē. Meklējot barību zemsedzē, tas izkasa raksturīgas, nelielas, koniskas bedrītes. Galvenokārt ēd kukaiņus, sliekas, vaboles, gliemežus, mazus zīdītājus, rāpuļus, abiniekus, olas, putnēnus, ogas, saknes, gumus, riekstus, augļus, sēnes un dažādus citus augus, kā arī tie izrok lapseņu, kameņu, bišu ligzdas un skudru pūžņus, meklējot to olas un kāpurus. Āpsim ļoti garšo medus.
Āpsis meklē irdenu zemi, tam nepatīk mālainas augsnes, kuras ir grūti pārrakt pat āpsim ar tā spēcīgajiem nagiem. Parasti tiek pārmeklēta augsnes virskārta 5—20 centimetru dziļumā, kā arī veci celmi, izkaltuši prauli un žagaru kaudzes. Tādējādi āpsis palīdz mežam, iznīcinot augsnē dzīvojošos kaitēkļus.