cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Oleksandrs Oņiščuks
Biogrāfija
Pārstāvējis Ukrainas un ASV komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Sūzana Sarandona
Sūzana Ebigeila Tomelina (en; dzimusi ), plašāk pazīstama kā Sūzana Sarandona (Susan Sarandon), ir amerikāņu aktrise, kā arī sociālā on politiskā aktīviste.
Par lomu filmā "Mironis nāk" Sarandona saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise (vēl ir tikusi nominēta šajā kategorijā par lomām filmās Atlantic City (1980), "Telma un Luīze", Lorenzo's Oil (1992) un "Klients" (1994). Vēl aktrise saņēma BAFTA kino balvu kā labākā aktrise par lomu filmā "Klients", kā arī tikusi nominēta septiņām Zelta globusa balvām par lomām dažādās filmās.
Iecavas ģerbonis
Iecavas pilsētas ģerbonis ir viens no Iecavas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 2022. gadā.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs šķērsām četrdalīts sudrabs ar zilu. Uz dalījuma šķērskrusts, šķērsām skaldīts un dalīts – no viena uz otru, tam vidū likts zelta zvans.
Drozdovskis
Drozdovskis (pl, no drozd — 'mežastrazds'; sieviešu dzimtē Drozdovska (Drozdowska) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Bišu virsdzimta
Bišu virsdzimta (Apoidea) ir viena no iežmauglapseņu apakškārtas (Apocrita) virsdzimtām, kas apvieno bites un racējlapsenes. Racējlapseņu dzimta Crabronidae turklāt ir bišu grupas priekštece. Bites, lai pabarotu savus kāpurus, atdalījās no šīs dzimtas, attīstoties citā virzienā. Tās specializējās nektāra un ziedputekšņu vākšanā, pārtraucot citu kukaiņu medības. Tā kā visas bišu dzimtas veido monofilētisku grupu, tad ir pieņemts tās izdalīt atsevišķā bišu grupā (Anthophila jeb Apiformes). Pārējās dzimtas, kas nav bites, izdala racējlapseņveidīgo kukaiņu grupā (Spheciformes).
Kopumā šajā virsdzimtā ir apmēram 20 000 bišu sugu un 10 000 racējlapseņveidīgo sugas. Tās mājo visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Kopīgā īpašība abām grupām ir palielinātie, it kā uzpūstie krūšu segmenti.
Vrangeļa sala (rezervāts)
Valsts rezervāts «Vrangeļa sala» (ru) ir stingra aizsardzības režīma Krievijas valsts dabas rezervāts. Izvietojies Ziemeļu Ledus okeānā un aizņem Vrangeļa salu un Heralda salu un apkārtējo jūras akvatoriju. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Iviltinas rajonā. Rezervāta administrācija atrodas Pevekā, pakļauta Krievijas Federācijas Dabas resursu un ekoloģijas ministrijai.
Vēsture
Par aizsargājamās teritorijas pirmsākumu var uzskatīt kolonistu apmetnes otrā priekšnieka Arefa Miņejeva 1937. gada rīkojumu par polārlapsu medību aizliegumu salas ziemeļdaļā, faktiski izveidojot reproduktīvo liegumu. 1953. gadā Čukotkas nacionālā apvidus vadība izdeva rezolūciju par valzirgu koloniju aizsardzību Vrangeļa salas piekrastē. 1968. gadā salā izveidoja dabas liegumu valzirgu, leduslāču, sniega zosu un putnu tirgu aizsardzībai. 1975. gadā salā introducēja muskusvēršus no Nunivakas salas Aļaskā. 1976. gadā Vrangeļa un Heralda salās izveidots valsts dabas rezervāts un līdz 1978. gadam slēgts briežkopju kolhozs. Nedaudz vēlāk ap rezervātu tika izveidota 5 km plata aizsargzona jūrā. 1997. gadā piekrastes aizsargājamā zona paplašināta līdz 12 jūras jūdzēm, bet 1999. gadā — līdz 24 jūras jūdzēm. 2004. gadā rezervāts iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Ģeogrāfija
Rezervāts aizņem divas salas Čukču jūrā — Vrangeļa salu un Heralda salu, kā arī 12 jūras jūdzes platu aizsargājamo zonu gar piekrasti. Kopējā rezervāta platība ir 2 225 650 ha, no tiem 795 650 ha sauszeme, 1 430 000 ha jūras akvatorija, kā arī 3 435 950 ha aizsargzona Vrangeļa salas dienvidu piekrastē no Hiščņikovas upes grīvas līdz Havaju ragam un sevišķās ekonomiskās zonas daļā 24 jūras jūdžu platumā.
Infrastruktūra
Rezervāta galvenais ofiss atrodas Pevekā, 400 km uz dienvidrietumiem no salas. Galvenā bāze salā izvietojusies Ušakovskas ciemā, kur rezervāts izmanto 7 dzīvojamās mājas, noliktavas un garāžu. Galvenā tūrisma bāze izvietojusies bijušajā briežkopju ciematā Somņiteļnajā, kur aizņem 4 ēkas, tajā skaitā inspektoru birojs. Vēl rezervāta rīcībā ir ap 20 kordoni, daļa no kuriem aprīkoti tūristu izmitināšanai. Rezervāta teritorijā tā pārraudzībā ir viens arheoloģiskais piemineklis, kā arī vairāki vēstures pieminekļi no salas atklāšanas un saimnieciskās un militārās izmantošanas perioda.
Dzīvnieku un augu valsts
Rezervāta teritorijā apzinātas 417 vaskulāro augu sugas, no kurām 23 ir endēmas. Augu daudzveidība vairāk kā divas reizes pārsniedz vidējo sugu skaitu citās Arktikas salās. Arī pēc sūnu (331) un ķērpju (310) sugu daudzuma Vrangeļa sala pārspēj citas Arktikas teritorijas.
Dzīvnieku valstī absolūti nav pārstāvēti abinieki un rāpuļi. Zivis ir sastopamas tikai piekrastes ūdeņos, to nav upēs un ezeros. Salā ir reģistrētas 169 putnu sugas, no kurām 62 reģistrētas kā ligzdojošas, no tā 44 — regulāri. Kopējais ligzdojošo putnu skaits tiek lēsts ap 250—300 tūkstošiem.
No zīdītājiem visplašāk ir pārstāvēti lemingi (Sibīrijas lemings un Vinogradova lemings). Mīt polārlapsa, sermulis, āmrija, ziemeļbriedis, muskusvērsis, vilks, leduslācis. No kontinenta nereti ieklīst brūnais lācis, rudā lapsa. Vrangeļa un Heralda salas ir zināmas kā pasaulē lielākās leduslāču dzemdību migu koncentrācijas vieta. Rezervāta teritorijā dzemdību migas ierīko pēc dažādiem avotiem 200 līdz 500 lācenes. Apmēram 100 no tām tiek ierīkotas nelielajā Heralda salā. Ziemeļbrieži salā tika ievesti no Čukotkas 1940.—1950. gados kā briežkopju ganāmpulki, bet vēlākos gados daļa no tiem kļuvuši mežonīgi. Kopējais ziemeļbriežu skaits salā tiek lēsts 9—10 tūkstoši. 1975. gadā Vrangeļa salā no Nunivakas tika introducēti 20 muskusvērši, šobrīd to skaits tiek lēsts ap 800—1000.
Vrangeļa un Heralda salu piekrastēs atsevišķās vietās ir plašas valzirgu kolonijas. Kopējais valzirgu skaits tiek lēsts ap 70—80 tūkstošiem piekrastēs, bet kopā ar jūrā peldošajiem — līdz 130 tūkstošiem. Rezervāta teritorijā mīt arī pogainais ronis un lahtaks. Vasarā un rudenī piekrastē bieži sastopams pelēkais valis.
Rjota Nagaki
Rjota Nagaki (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Severs Aleksandrs
Marks Aurēlijs Severs Aleksandrs Augusts (la, dzimis, miris ) bija Romas impērijas valdnieks no 222. līdz 235. gadam. Viņš bija pēdējais Severu dinastijas imperators. Kļuva par imperatoru pēc Elagabala nogalināšanas. Arī Severs Aleksandrs tika nogalināts, pēc viņa nāves sākās Trešā gadsimta juku periods, kad gandrīz 50 gadus Romas impērijā norisinājās pilsoņu kari, nemieri, kaimiņtautu iebrukumi.
Viņa valdīšanas laiks bija nosacīti mierīgs un plaukstošs. Tomēr Romas impēriju aizvien vairāk sāka apdraudēt augošā Sasanīdu impērija Persijā. Turpinājās arī ģermāņu cilšu iebrukumi impērijas pierobežas provincēs. Atklātas karadarbības vietā Severs Aleksandrs daudz labprātāk izvēlējās diplomātiju un piekukuļošanu. Tas radīja neapmierinātību Romas armijas aprindās un noveda pie viņa noslepkavošanas.
Tiešā druka uz apģērba
Tiešā druka uz apģērba (Direct To Garment, DTG) ir tekstilizstrādājumu apdrukāšanas process, izmantojot specializētu tinti. DTG printeriem parasti ir galdiņi, kas paredzēti apģērba noturēšanai fiksētā pozīcijā. DTG parasti ir nepieciešams, lai apģērbs tiktu iepriekš apstrādāts ar pirmapstrādes iekārtu, kas nodrošina:
Tā kā šis ir digitāls process, drukāšana ir ātrāka un tai ir augstāka izšķirtspēja jeb DPI nekā tradicionālajām drukāšanas metodēm, piemēram, sietspiedei. Turklāt nav nepieciešama ilga iestatīšana vai tīrīšana. Ar DTG metodi ir iespējams drukāt tikai vienu kreklu par minimālām izmaksām.
Drukāšanas process
DTG printeros tiek izmantotas ūdens bāzes auduma tintes, kurām ir nepieciešama īpaša žāvēšana. Šādas tintes vislabāk der drukāšanai uz dabīgām šķiedrām, piemēram, kokvilnas, bambusa, kaņepju auduma un lina.
Kad apģērba gabals, piemēram, t-krekls, ir pienācīgi apstrādāts, to novieto uz galdiņa, kas paredzēts, lai noturētu kreklu vietā. Pēc tam krekls tiek apdrukāts.
Vēsture
Apģērbu drukāšana, izmantojot DTG metodi, ASV sākās 1996. gadā, kad tika izgatavots pirmais komerciāli pieejamais DTG printeris ar nosaukumu “Revolution”, ko izstrādāja Bradentonas DIS Floridā un kura pamatā bija Metjū Roma (Matthew Rhome) izgudrojums. Roms vairākus gadus strādāja pie DTG projekta un 1996. gada jūlijā iesniedza pieteikumu patenta saņemšanai. ASV patentu birojs piešķīra patentu 2000. gada augustā, padarot to par pirmo DTG patentu.
Pēc pirmā DTG printera izlaišanas tirgū bija vērojama liela attīstība, bet vāja pārdošanas aktivitāte līdz 2004. gadam, kad Mimaki parādīja savu printeri ISS šovā Ilinoisas štata Čikāgā, un vēlāk, tajā pašā gadā, Kornit un US Screen savus piedāvājumus rādīja SGIA šovā Minesotas štata Mineapolisā. 2005. gadā ISS Atlantic City izstādē Brother International iepazīstināja ar GT-541 Garent Printer, padarot to par pirmo piedāvāto DTG printeri. Šī printera drukas galviņas, tinte un elektronika bija izstrādāti īpaši DTG drukāšanai.
Johans Oja
Dzimis Rīgā, drēbnieka Jāna Oja un Paulīnes dzimušas Nālas ģimenē.
Piedalījās Parīzē, kur 100 m un 200 m distancē sasniedza ceturtdaļfināla kārtu, rezultāts nav fiksēts. Oja karjeras laikā astoņas reizes kļuva par Latvijas čempionu, 11 reizes uzstādījis Latvijas rekordu dažādās distancēs.
1925. gadā absolvējis Rīgas policijas skolu. No 1926. gada mācījies Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātē, studijas pārtraucis.
No 1925. līdz 1926. gadam - vecākais policists 3. policijas iecirknī. Kriminālpolicijas uzraugs līdz 1927. g., uzraugs prokuratūrā līdz dienestam armijā. No 1928. līdz 1929. gadam dienējis Latvijas armijā, kaprālis, vēlāk seržants. Pēc dienesta armijā policijas uzraugs. Līdz 1940. gada februārim prokuratūras izmeklētājs, no februāra līdz jūlijam policists-uzraugs Kauguros, atvaļināts. No 1940. gada augusta milicijas skolas tehniskais darbinieks. 1940. gada oktobrī atvaļinājies pēc paša vēlēšanās. Līdz arestam 1941. g. 8. janvārī dzīvokļu kompleksa komunālās saimniecības vadītājs Rīgā.
Īsi pirms Vācijas uzbrukuma no Rīgas cietuma pārsūtīts uz cietumu Čkalovskas apgabalā, PSRS. Ar PSRS NKVD Sevišķās apspriedes lēmumu 1942. g. 8. aprīlī piespriests augstākais soda mērs, nošauts 25. maijā.
Apbalvots ar Viestura ordeni 1939. gadā.
Staņislavs Savčenko
Biogrāfija
1999. gadā dalījis pirmo vietu Ukrainas šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Tuzlā (1990), Odesā (1991), Berlīnes šaha festivālā Berliner Sommer (1997), Marseļā (2006). Par panākumiem turnīros FIDE 1990. gadā Savčenko piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1993. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
2001. gadā Maskavā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā izstājies 1. kārtā.
Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Horvātija olimpiskajās spēlēs
Horvātija olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1992. gada, kad notika gan ziemas olimpiskās spēlēs Albervilā, gan arī vasaras olimpiskās spēlēs Barselonā. Kopš tā brīža Horvātija ir piedalījusies visās ziemas un vasaras olimpiskajās spēlēs. No 1920. līdz 1988. gadam Horvātijas sportisti lielākoties startēja Dienvidslāvijas sastāvā.
Horvātija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 52 medaļas (18 zelta, 19 sudraba un 15 bronzas medaļas). Lielākā daļa, 41 medaļa, ir izcīnīta vasaras olimpiskajās spēlēs, bet 11 medaļas izcīnītas ziemas olimpiskajās spēlēs. 2016. gada Riodežaneiro vasaras olimpiskās spēles bija līdz šim veiksmīgākās spēles. Horvātijas sportisti tajās izcīnīja 10 olimpiskās medaļas. No vasaras olimpiskajiem sporta veidiem visvairāk medaļas (7) ir izcīnītas airēšanā, bet vieglatlētikā ir izcīnītas 5 medaļas. Savukārt no ziemas olimpiskajiem sporta veidiem visvairāk medaļas, 10 medaļas, ir izcīnītas kalnu slēpošanā. Kopumā medaļas ir izcīnītas 13 vasaras un 2 ziemas olimpiskajos sporta veidos.
Kalnu slēpotāja Janica Kosteliča ir titulētākā Horvātijas sportiste olimpiskajās spēlēs. Viņa ir izcīnījusi 6 medaļas, no tām 4 zelta un 2 sudraba medaļas, no 2002. līdz 2006. gadam ziemas olimpiskajās spēlēs.
Medaļām bagātākie sportisti
''Šajā tabulā apkopoti tikai tie medaļnieki, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Horvātiju ir izcīnījuši trīs un vairāk olimpiskās medaļas. Pārējos sportistus skatīt uzskaitījumā.''
Karognesēji
Horvātijas sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
Ārijs Šķepasts
Vairāk kā 20 gadus bijis Latvijas Radio kora dziedātājs.
Šobrīd vada kori "Austrums", Rīgas Latviešu biedrības jaukto kori, Latvijas Republikas Zemessardzes kori "Stars".
Ir pasniedzējs un ansambļu vadītājs Rīgas 6. vidusskolā. Ir Rīgas Latviešu biedrības biedrs, darbojas arī biedrības domē.
Barbershop stila vīru vokālā ansambļa "Harmonija Rīgai" (Harmony 4 Riga) mākslinieciskais vadītājs. Vairāku dziesmu un aranžējumu autors.
Pols Volkers
Pols Viljams Volkers IV (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Kļuvis pazīstams 1999. gadā ar lomu filmā "Pēdējā spēle". Lielāko atpazīstamību guvis ar Braiena O'Konera lomu "Ātrs un bez žēlastības" filmu sērijā, kur tēlojis sešās filmās (pirmajā, otrajā, un no ceturtās līdz septītajai filmai). Vēl ir tēlojis tādās filmās kā She's All That (1999), "Zudis dzelmē" (2005), "Pamesti sniegos" (2006) un "Grābēji" (2010).
Gājis bojā 2013. gada 30. novembrī autoavārijā, kad kā pasažieris atradās sava paziņas automašīnā, kura bija aizdegusies.
Žils Musārs
Žils Musārs (fr; dzimis, Parīzē) ir Francijas starptautiskais lielmeistars šahā (2016).
Biogrāfija
Septiņas reizes uzvarējis Francijas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās: U8 (2002), U10 (2005), U12 (2006), U14 (2009), U16 (2011), U18 (2012), U20 (2015). 2004. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā izcīnījis sudraba medaļu.
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 42. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
2021. gadā Francijas izlases sastāvā izcīnijis Eiropas komandu šaha čempionāta sudraba medaļu komandu vērtējumā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2016. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Brands
Brands (no) ir norvēģu dramaturga Henrika Ibsena luga, kas sarakstīta kā traģēdija, pirmizdevums — 1866. gadā.
1864. gadā Ibsens izceļoja uz Itāliju, īsu brīdi uzkavējoties Dānijā un Vācijā. Berlīnē viņš piedzīvoja vāciešu demonstrācijas pēc uzvaras Prūšu—dāņu karā, kurā pārējās Skandināvijas valstis atteicās palīdzēt dāņiem. Solidaritātes trūkums Ibsenā izsauca sarūgtinājumu. 1864. gada vasarā darbs tika iesākts kā poēma, tomēr jau 1865. gadā, kad darbs tika pabeigts, notika žanra maiņa, izvēloties rakstīt lugu.
Lugas galvenais varonis ir ideālistisks mācītājs Brands, kurš dzīvo pēc principa "visu vai neko". Lugā pausts nosodījums sīkpilsoniskajai sabiedrībai, kas nav gatava solidarizēties un patiesi sekot augstākiem ideāliem, aizsedzot nevarību ar liekulību un piezemētību. Brands pauž nicinājumu pret kristietību, kas atteikusies no Vecās Derības Dieva, kas ir bargs un sodošs. Tomēr galvenā varoņa nespēja pārkāpt saviem principiem noved viņu pie iznīcības — viņš zaudē sev tuvos un lugas nobeigumā aiziet bojā.
Jakuti
{{Etniskas grupas infokaste Jakutu ģimene }} }} Jakuti vai saha (jakutu: саха) ir tjurku tauta, kas dzīvo galvenokārt Sahas Republikā Krievijas Federācijā, arī Amūras apgabalā, Magadanas un Sahalīnas reģionos, kā arī Taimiras un Evenku nacionālajos apvidos. Jakutu valoda pieder tjurku valodu Sibīrijas zaram. Jakutu un eiropiešu pēcnācējus sauc par sahaļariem (krievu: cахаля́р, jakutu: бааhынай)
Jakuti nodarbojas ar lopkopību, koncentrējoties uz zirgu un liellopu audzēšanu.
Izcelsme un vēsture
Jakutu senči bija kurikāni, kas migrēja no Jeņisejas uz Baikāla ezeru. Jakuti sākotnēji apdzīvoja Baikāla ezera reģionu. Sākot ar 13. gadsimtu, viņi mongoļu spiediena ietekmē migrēja uz Vidējās Ļenas, Aldanas un Viļujas upju baseiniem. Jakuti apdzīvotā reģiona ziemeļdaļā lielākoties bija mednieki, zvejnieki un ziemeļbriežu gani, savukārt dienvidu jakuti audzēja liellopus un zirgus.
Tiek lēsts, ka jakutu populācija no 1642. līdz 1682. gadam samazinājās par 70 procentiem, galvenokārt baku un citu infekcijas slimību dēļ. 18. gadsimtā sakarā ar zelta atklāšanu un vēlāk ar Transsibīrijas dzelzceļa būvi Jakutijā ieradās arvien vairāk krievu. Līdz 18. gadsimta divdesmitajiem gadiem gandrīz visi jakuti apgalvoja, ka ir pārgājuši pareizticībā, taču viņi saglabāja (un joprojām saglabā) šamanismu. Jakutu literatūra sāka attīstīties 19. gadsimta beigās, un 20. gadsimta sākumā notika nacionālā atmoda.
Krievijas pilsoņu kara beigās Mihaila Korobeiņikova vadībā notika Jakutu sacelšanās, ko apspieda Sarkanā armija. 1922. gadā PSRS valdība jakutu apdzīvoto apgabalu nosauca par Jakutijas Autonomo Padomju Sociālistisko Republiku. No 1920. gadu līdz 1930. gadu beigām, kad Staļins uzsāka kolektivizācijas kampaņu, jakuti tika sistemātiski vajāti. Iespējams, ka bada un nepietiekama uztura dēļ šajā periodā kopējais jakutu skaits samazinājās no 240 500 1926. gadā līdz 236 700 1959. gadā. No 1972. gada iedzīvotāju skaits sāka atjaunoties. Saskaņā ar Krievijas tautas skaitīšanas rezultātiem 2010. gadā Sahas Republikā dzīvoja 466 492 jakuti jeb 49,9% no visiem republikas iedzīvotājiem.
Valoda
Saskaņā ar 2010. gada tautas skaitīšanu aptuveni 87% jakutu Sahas Republikā brīvi pārvalda jakutu valodu, bet 90% — krievu valodu. Jakutu valoda pieder Sibīrijas tatāru valodu ziemeļu grupai. Tā visciešāk saistīta ar dolganu valodu, kā arī mazākā mērā ar tiviešu un šoru valodām.
Virtuve
Sahas virtuvē atrodams tradicionālais dzēriens kumiss, govs, ķēves un ziemeļbriežu piena produkti, sasmalcināta sālīta zivju stroganīna, brieža gaļa, saldētas zivis, biezas pankūkas un salamat - prosas putra ar sviestu un zirga taukiem. No govs piena vai krējuma un dažādām ogām tiek gatavots deserts kierchekh. Indigirka ir tradicionālie zivju salāti.
Broki
Broki var būt:
Harijs Avens
Harijs Avens (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
1931. gadā absolvējis E. Feldmaņa teātra kursus, studējis Latvijas Universitātes Tieslietu un tautsaimniecības fakultātē. 1930. gados darbojies Latvijas Nacionālajā teātrī. Otrajā pasaules karā bijis vācu armijas būvpulkā, 1945. gadā nokļuvis filtrācijas nometnē. 1946. gadā atsāka strādāt Nacionālajā teātrī (tā laika nosaukums — Latvijas PSR Valsts Drāmas teātris). Tāpat tēlojis kino. 1950. gadā kļuvis par Latvijas Teātra biedrības biedru.
Precējies ar Skaidrīti Avenu (dz. Sīpolu) (1914 - 1988), trīs bērni - Anda, Māra un Āris.
Apbedīts Rīgas Meža kapos.
Jurijs Drozdovskis
Jurijs Drozdovskis (uk; dzimis Odesā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2004).
Biogrāfija
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Aluštā (2003), Maskavas šaha festivāla Aeroflot Open A2 turnīrā (2006), Kavalā (Grieķija, 2006), Francijas šaha festivālā Cappelle-la-Grande Open (2006), Odesā (2008), Kopenhāgenā (2009), Odišā (2009), Borupā (ASV, 2010).
Kopš 2011. gada šaha turnīros piedalās reti.
Personīgā dzīve
Beidzis Odesas Nacionālo universitāti un ir diplomēts psihologs. 2009. gadā apprecējies ar Ukrainas šaha lielmeistari Natāliju Zdebsku.
1931. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm
Trešais Pasaules čempionāts šahā sievietēm notika 1931. gada jūlijā Prāgā. Turnīrā piedalījās 5 dalībnieces no 5 valstīm — Austrijas, Anglijas, Čehoslovākijas, Vācijas un Zviedrijas. To izspēlēja pēc apļa sistēmas divos riņķos. Dalībnieču sastāv bija tāds pats kā pirms gada otrajā čempionātā. Vera Menčika uzvarēja visās partijās, iegūstot 8 punktus un saglabājot iepriekš izcīnīto čempiones titulu. Otrā bija Paula Kalmara-Volfa ar 4 punktiem, trešo vietu ieguva Agnese Stīvensone — 3½ punkti.
Uģis Lasmanis
Sportista karjera
Divas reizes kā airētājs piedalījies olimpiskajās spēlēs. 1992. gadā Barselonā vieninieku sacensībās ieņēmis 9. vietu, pēc četriem gadiem Atlantā kopā ar Andri Reinholdu pārairu divnieku sacensībās ieņēmis 9. vietu.
Nodarbojies ar basketbolu profesionālā līmenī. Lielāko basketbolista karjeras daļu aizvadījis BK Ventspils (1993—1998), vēl spēlējis BK Roja (1999—2000), BK Liepāja (2000—2002). Vidēji spēlē LBL karjeras laikā guvis 10,1 punktu, izcīnījis 6,1 atlēkušo bumbu. 1998. gadā BK Ventspils sastāvā kļuvis par Latvijas vicečempionu.
U. Lasmaņa bērni arī ir sportisti. Dēls Kārlis Lasmanis ir basketbolists, specializējies 3x3 basketbolā (2020. gada Tokijas olimpisko spēļu čempions). Meita Rūta Kate Lasmane ir vieglatlēte, nodarbojas ar tāllēkšanu un trīssoļlēkšanu.
Varēnas seņūnija
Varēnas seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Varēnas rajona pašvaldībā, tās ziemeļos. Seņūnija sastāv no 13 seņūnaitijām, tajā ir 1 pilsēta (Varēna) un 54 ciemi.
Laņģupīte
Laņģupīte var būt:
Svatini Universitāte
Svatini Universitāte (angļu: University of Eswatini), agrāk Svazilendas Universitāte, ir augstākās izglītības iestāde Svatini.
Tā tika dibināta 1982. Universitātē studē aptuveni 7000 studentu. Svatini Universitāte galvenokārt piedāvā bakalaura programmas. Ir dažas pēcdiploma programmas, tostarp divas doktorantūras programmas.
Laņģupīte (Rūjas pieteka)
Laņģupīte (arī Lode, Sutra) ir Rūjas kreisā krasta pieteka Valmieras novada ziemeļaustrumos. Iztek no Laņģu ezera. Tek ziemeļrietumu virzienā, sasniedzot Lodi, pagriežas uz ziemeļaustrumiem. Ietek Rūjā caur Lodes dīķi pie Lodes ciema.
Frānsiss Berčels
Frānsiss Romuluss Berčels (en; dzimis, miris ) bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
Berčels startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa turnīrā. Viņš bija viens no Lielbritānijas kriketa komandas Devon and Somerset Wanderers pārstāvji, kuri pieveicot Francijas kriketa komandu French Athletic Club Union, ieguva zelta medaļu.
Tumšais bruņinieks atgriežas
Filmas pirmizrāde bija, savukārt ASV — 20. jūlijā. 2012. gada 20. jūlijā Denveras priekšpilsētas Ororas kino kompleksā notika apšaude filmas pirmizrādes laikā. Lai gan šī ir pēdējā filma Kristofera Nolana triloģijā par Betmenu, Betmena tēls ir parādījies arī citās filmās, tai skaitā 2016. gada Zaka Sneidera filmā "Betmens pret Supermenu: Taisnības rītausma".
Sižets
Astoņus gadus pēc Hārvija Denta nāves ar Denta aktu Gotemsitijas policijas departamentam ir izdevies gandrīz pilnībā atbrīvoties no organizētās noziedzības. Juzdamies vainīgs par Denta noziegumu piesegšanu, policijas komisārs Džeimss Gordons uzraksta atlūguma runu, kurā atklāj patiesību, tomēr izlemj to neizmantot. Betmens ir nozudis, Brūss Veins kļuvis par vientuļnieku. Kramplauze Selīna Kaila iegūst Veina pirkstu nospiedumus no viņa mājas, nolaupa kongresmeni un tad pazūd. Selīna atdod Brūsa pirkstu nospiedumus Filipam Straieram, kas ir Brūsa konkurenta uzņēmumā Džona Dageta asistents. Selīna tādā veidā cenšas izdzēst savu noziedzīgo pagātni. Straiers piekrāpj Selīnu, tomēr viņa izmanto kongresmeņa nozagto telefonu, lai paziņotu policijai par savu atrašanās vietu. Gordons kopā ar policiju ierodas notikuma vietā, lai atrastu kongresmeni, pēc tam sekojot Straiera vīriem kanalizācijā, pa to laiku Selīna aizbēg. Vīrietis maskā Beins sagūsta Gordonu, kas vēlāk izbēg. Gordonu atrod policijas virsnieks Džons Bleiks, bijušais bārenis, kas atklājis Betmena īsto identitāti no abu līdzīgajām pagātnēm. Gordons paaugstina Bleiku par detektīvu un liek Bleikam atskaitīties tikai viņam.
Tajā pašā laikā Beins ievilina policistus pazemē un tad nojauc visas izejas. Viņš nogalina mēru Entoniju Garsiju un piespiež nolaupīto fiziķi Leonīdu Pāvelu pārvērst reaktoru atombumbā. Beins izmanto to, lai noturētu Gotemsitijas iedzīvotājus kā ķīlniekus un izolētu pilsētu no pārējās pasaules. Izmantojot no Gordona nozagto runu, Beins izklāsta, ka Denta noziegumi tikuši piesegti, un atbrīvo Blekgeitas labošanas iestādes ieslodzītos, tā aizsākot revolūciju. Bagāto un ietekmīgo īpašumi tiek atsavināti, viņi tiek izraidīti no viņu mājām. Publiskajā tiesā katram tiesāmajam tiek piešķirts tāds sods, kas visdrīzāk nozīmē drošu nāvi.
Pēc vairāku mēnešu pavadīšanas cietumā, kur viņš atgūst fizisko formu un tiek izārstēts, Brūss kļūst par otro, kam izdevies izbēgt no cietuma. Viņš iesaista Selīnu, Bleiku, Teitu, Gordonu un Lūsiusu Foksu bumbas detonācijas apturēšanā. Kamēr policijas spēki cīnās ar Beina vīriem, Betmens uzvar Beinu. Teita iejaucas un sadur Betmenu, atklājot, ka viņa ir Talija al Gūla, Rasa al Gūla meita. Talija bija tā, kas izbēga no cietuma, kur viņu atbalstīja viņas aizsargs un cietuma biedrs Beins. Viņa plāno pabeigt tēva darbu, detonējot bumbu un iznīcinot Gotemsitiju, tomēr Gordons bloķē viņas signālu, novēršot tālvadības detonāciju. Talija dodas meklēt bumbu, kamēr Beins gatavojas nogalināt Betmenu. Pirms Beins to paspēj izdarīt, viņu nogalina Selīna, izmantojot Betmena Batpod. Betmens cenšas atrast Taliju ar The Bat gaisa kuģi, ko izstrādājis Fokss, cerot iecelt atpakaļ bumbu reaktorā, tādējādi novēršot katastrofu. Talijas mašīna avarē, tomēr pirms nāves viņa paspēj sagraut reaktoru. Tā kā detonāciju vairs nevar apturēt, Betmens izmanto The Bat, lai aizvestu bumbu līdz līcim, kur tā uzsprāgst.
Betmens tiek atzīts par mirušu un tiek godināts kā varonis. Arī Brūss tiek uzskatīts par mirušu, Veina muiža tiek atstāta pilsētai, lai kļūtu par bāreņu namu, Brūsa atlikušie īpašumi tiek atstāti Alfrēdam. Fokss atklāj, ka Brūss bija pasūtījis The Bat autopilota izveidi, savukārt Gordons atklāj, ka Betmena signāls ir atjaunots. Viesojoties Florencē, Alfrēds ierauga Brūsu un Selīnu kopā. Bleiks pamet darbu policijā un kļūst par Robinu.
Simtgades tilts
Simtgades tilts (lt) ir autotransporta tilts pār Nemunas upi, atrodas Lietuvas pilsētā Jurbarkā. Tilts ir autoceļa КК137 daļa; ceļš savieno Jurbaku un Pilvišķus. Šis ir pats garākais autotransporta tilts Lietuvā.
Atrašanās vieta
Savieno Jurbarku (Jurbarkas rajons) un Ķiduļus (Šaķu rajons). Augstāk pa Nemunas straumi atrodas Lampedžu tilts, zemāk — Karalienes Luīzes tilts.
Nosaukums
Sākotnējais nosaukums – Jurbarkas tilts (lt). 2018. gada 24. augustā, pēc Lietuvas autoceļu direkcijas un Jurbarkas rajona pašvaldības iniciatīvas, par godu Lietuvas Republikas proklamēšanas 100. gadadienai tiltam tika piešķirts Simtgades tilta nosaukums (Šimtmečio tiltas).
Vēsture
Pirmā pasaules kara laikā vācu karaspēks uzbūvēja pie Jurbarkas pagaidu pontonu tiltu. 1975. gada janvārī sākās dzelzsbetona tilta būvniecība. Projektu izstrādāja "Sojuzdorprojekta" Kijivas filiāle. Darbus veica Rīgas tiltu būves trests, tos vadīja Antans Janausks (Antanas Jankauskas). Tilta atklāšana notika 1978. gada 3. novembrī.
2017. gadā tika veikts tilta kapitālremonts, kas iekļāva sevī tilta dzelzsbetona konstrukciju remontu un nostiprināšanu, braucamās daļas un trotuāru segumu aizvietošanu, jaunu margu uzstādīšanu. Darbus pasūtīja Lietuvas autoceļu direkcija (Lietuvos automobilių kelių direkcija), ģenerāluzņēmējs — kompānija UAB «Tilsta».
2018. gada augustā pie tilta ieejas tika uzstādīti metāla stieņi ar tilta nosaukumu.
Konstrukcija
Dzelzsbetona konsoļsiju tilts. Laidumu shēma: 2 х 33,0 + 43,5 + 5 х 54 + 43,5 + 2 х 33 m. Tilta augstums — 17,3 metri. Tas ir 494 metrus garš un 13 metrus plats.
Paredzēts autotransporta un gājēju kustībai. Braucamā daļa sastāv no divām braukšanas joslām un kopā ar ietvi ir klāta ar asfaltbetona segumu. No braucamās daļas ietve ir atdalīta ar metāla barjeru.
Margareta Pervoznika
Margareta Pervoznika (ro; dzimusi kā Kovali (ro); Čerņivci  — ) bija Rumānijas starptautiskā meistare šahā (1967).
Biogrāfija
Piedzimusi tagadējās Ukrainas pilsētā Černovcos, kas līdz 1940. gadam ietilpa Rumānijas sastāvā. Viņas tēvs bijis rumānis, bet māte - poliete. Pēc tam, kad Sarkanā armija 1940. gadā Černovcus pievienoja Ukrainas PSR, Margareta tika atdalīta no ģimenes un ievietota bērnu namā, no kurienes viņu izglāba vecmāmiņa un pārcēla uz Rumāniju. Margaretas tēvs tika izsūtīts uz Sibīriju, kur gājis bojā, bet māte atgriezās mājās tikai pēc vairākiem ieslodzījumā Irkutskā pavadītiem gadiem.
Šahu iemācījusies spēlēt 1950. gados, bet 1960. gados kļuvusi par vienu no vadošajām Rumānijas šahistēm. Trīs reizes izcīnījusi medaļas Rumānijas sieviešu šaha čempionātā: zeltu (1962), sudrabu (1961) un bronzu (1960). 1967. gadā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā un ierindojusies 11. vietā. Pārstāvējusi Rumānijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (1963-1966). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (1966) medaļu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1967. gadā Pervoznikai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. Pazīstama arī kā šaha trenere un korespondencšahiste. 1979. gadā Rumānijas izlases sastāvā ieguvusi 6. vietu Korespondencšaha olimpiādē.
Purva sviestbeka
Purva sviestbeka (Suillus flavidus) ir Latvijā reta sviestbeku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami, taču aizsargājami retuma dēļ. Ierakstīta Latvijas īpaši aizsargājamo sugu sarakstā.
Augšanas apstākļi
Priežu mikorizas sēne. Aug sūnu purvos, pārmitros priežu mežos, retāk piejūras smilšu kāpās, reizēm lielās grupās, no augusta līdz oktobrim.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas, bet mazvērtīga un retuma dēļ saudzējama.
Līdzīgās sugas
Mazāka un plānāka nekā parastā sviestbeka un graudainā sviestbeka, parasti aug purvainākās vietās kā tās, ir ar bālāku cepurīti un platākām atverēm.
Albānija Eirovīzijas dziesmu konkursā
Albānija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 19 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 11 reizes, debitējot 2004. gada konkursā. Albānija konkursā nekad nav uzvarējusi, un pašlaik labākais rezultāts tai ir 5. vieta 2012. gada konkursā, kad to pārstāvēja Rona Nišliu ar dziesmu Suus.
Mazā nāriņa (2023. gada filma)
"Mazā nāriņa" (en) ir 2023. gada ASV muzikāla fantāzijas filma, kuras režisors ir Robs Māršals, bet scenārija autors Deivids Megī. Filmu producējušas Walt Disney Pictures, Lucamar Productions un Marc Platt Productions studijas, un tā ir Disney 1989. gada tāda paša nosaukuma animācijas filmas spēlfilmas adaptācija, kuras pamatā ir tāda paša nosaukuma Hansa Kristiana Andersena 1837. gada pasaka. Galveno lomu atveido Holija Beilija (Ariela), pārējās lomās filmējas Džona Hauers-Kings, Davīds Diggss, Akvafina, Džeikobs Tramblejs, Noma Dumezveni, Arts Maliks, Havjers Bardems un Melisa Makārtija. Filma seko nāriņu princeses Arielas piedzīvojumiem, kas ir sajūsmā par cilvēku pasauli un noslēdz nodevīgu līgumu ar jūras raganu Ursulu, apmainot savu balsi pret cilvēku kājām, lai iepazītos ar princi Ēriku.
Plānus par 1989. gada animācijas filmas adaptāciju spēlfilmā apstiprināja 2016. gada maijā. 2017. gada decembrī Disney paziņoja, ka režisora amatam izvēlējusies Māršalu. Beilija, Hauers-Kings, Makārtija, Bardems, Diggss, Tramblejs, Akvafina un citi aktieri projektam pievienojās 2019. gadā no jūlija līdz novembrim. Ražošanu bija paredzēts uzsākt Londonā 2020. gada marta beigās vai aprīļa sākumā, bet to atlika COVID-19 pandēmijas dēļ. Filmēšana galvenokārt norisinājās Pinewood Studios studijā Anglijā un Sardīnijas salā, Itālijā, no 2021. gada janvāra līdz jūlijam. Komponists Alans Menkens, kas strādāja arī pie oriģinālās animācijas filmas skaņu celiņa, strādāja arī pie šīs filmas skaņu celiņa.
Filmas "Mazā nāriņa" pirmizrāde notika Dolby teātrī, Losandželosā, ASV kinoteātros to sāka demonstrēt no 26. maija, bet Latvijā dienu ātrāk. Tā saņēmusi dažādas kritiķu atsauksmes, kas slavē aktierspēli un muzikālo pavadījumu, bet kritizē vizuālos efektus un tēlu izskatu. Filmas pasaules kases ieņēmumi ir vairāk neka 564 miljoni ASV dolāru pie 250 miljonu budžeta, ierindojot filmu astotajā vietā starp 2023. gada ienesīgākajām filmām.
94 (skaitlis)
94 (deviņdesmit četri) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 93 un 95. Gada deviņdesmit ceturtā diena ir 4. aprīlis (garajā gadā 3. aprīlis).
Romiešu skaitļu sistēmā deviņdesmit četri tiek pierakstīts šādi — XCIV, bet binārajā skaitīšanas sistēmā deviņdesmit četri ir 10111102, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1368 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 5E16. Deviņdesmit četri ir pāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā deviņdesmit četri ir plutonija (Pu) atomskaitlis. Deviņdesmit četri arī ir ASCII kods "^" simbolam, kā arī starptautisko tālsarunu kodu sarakstā šis kods ir piešķirts Šrilankai.
Broki (Viļānu pagasts)
Broki (arī Brokas) ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos 7,3 km no pagasta un novada centra Viļāniem un 215,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem, Maltas upes krastā.
Anastasija Stocka
Anastasija Stocka (ru; dzimusi Kijivā) ir ukraiņu izcelsmes Krievijas dziedātāja un aktrise.
Jūiči Marujama
Jūiči Marujama (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Anastasija Stocka
Biogrāfija
Anastasija Stocka piedzima Kijivā. No 5 gadu vecuma ar bērnu muzikālo kolektīvu braukāja pa Padomju savienību. Kijivā dzīvoja līdz 1992. gadam. Beigusi Krievijas teatrālās mākslas akadēmiju. Pirmā loma uz profesionālās skatuves bija 18 gados, mūziklā "Notre Dame De Paris".
Jūiči Marujama
Nacionālā izlase
!Kopā||2||0
Anastasija Stocka
Biogrāfija
2002. gadā par viņas producentu kļuva Filips Kirkorovs. Viņa uzraudzībā tika ierakstītas pirmās dziesmas, kas uzreiz ieņēma līderpozīcijas vadošo radiostaciju topos.
Mai Nakači
Mai Nakači (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Anastasija Stocka
Biogrāfija
2003. gadā Anastasija piedalījās starptautiskajā jauno izpildītāju konkursā "Jaunais Vilnis" Jūrmalā, kur ieguva pirmo vietu. 2005. gadā piedalījās atlases konkursā uz Eirovīzijas dziesmu konkursu.
Ģimene
2003. gadā slepus saderinājusies Alekseju Sekirinu, bet 2008. gadā Anastasija paziņoja, ka šķiras ar savu līgavaini. Pašlaik dzīvo kopā restauratoru Sergeju viņiem piedzima dēls Aleksandrs, kurš nosaukts par godu Puškinam.
Vačirālongkorns
Vačirālongkorns (th, Wachiralongkon,, dzimis ) jeb Rama X ir Taizemes karalis no 2016. gada. Viņš bija vienīgais sava priekšteča, karaļa Pūmipona Adunjadēta, dēls. 1972. gadā viņa tēvs Vačirālongkornu iecēla par kroņprinci. Viņš ir desmitais Čakri dinastijas valdnieks, tāpēc viņš tiek saukts par Ramu X. Vačirālongkorns kļuva par vecāko monarhu tronī kāpšanas brīdī Taizemes vēsturē (64 gadu vecumā). Oficiālā kronēšanas ceremonija notika.
Brokas
Brokas var būt:
Dzēriens
Dzēriens ir šķidrums, kas tiek īpaši sagatavots, lai to varētu iedzert, uzņemt organismā caur muti. Dzērienus lieto dažādu iemeslu dēļ, bet lielākoties tomēr, lai remdētu slāpes. Tas var būt arī pārtikas produkts ar kuru remdē izsalkuma sajūtu, piemēram, zīdaiņiem tas ir piens. Nereti ar terminu "dzēriens" apzīmē alkoholisko dzērienu vai no tiem pagatavotu kokteili.
Sona Ahmadli
Sona Ahmadli (az; dzimusi Baku) ir bijusī azerbaidžāņu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.
Vispārīgā datu aizsardzības regula
Vispārīgā datu aizsardzības regula (en, GDPR) 2016/679 ir Eiropas Savienības regula par fizisko personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti. Tā attiecas uz Eiropas Savienībā un Eiropas Ekonomikas zonā dzīvojošajiem cilvēkiem. Regulas mērķis ir sniegt cilvēkiem kontroli pār viņu datiem un standartizēt regulējumu Eiropas Savienības līmenī. Ar šīs regulas stāšanos spēkā tiek atcelta Vispārīgā datu aizsardzības regula.
Sona Ahmadli
Biogrāfija
Sona Ahmadli uzauga Baku un tur sāka nodarboties ar džudo. Kā juniore viņa guva vairākus panākumus šajā sporta veidā — 2004. gadā Roterdamā kļuva par Eiropas vicečempioni U 17 vecuma grupā un 2005. gada junioru Eiropas čempionātā Zagrebā finišēja 5. vietā.
Vispārīgā datu aizsardzības regula
Regula tika pieņemta un ir stājusies spēkā. Tā kā šī ir regula, nevis direktīva, lai tā stātos spēkā, tā nebija jāapstiprina valstu parlamentiem.
Sona Ahmadli
Biogrāfija
2006. gadā viņa pārgāja uz brīvo cīņu. Turklāt viņa kļuva par sporta biedrības Baku "Dinamo" dalībnieci. Kopš tā laika viņas treneri ir bijuši Rafiks Hadžijevs, Nazims Alihanovs un Ari Farmanovs.
Sona Ahmadli debitēja uz starptautiskā cīņas paklāja 2007. gada Eiropas junioru čempionātā Belgradā, kur svara kategorijā līdz 59 kg finišēja 5. vietā. 2007. gadā Pekinā notikušajā junioru pasaules čempionātā viņai neveicās tik labi un 10. vieta. Tajā pašā gadā viņa piedalījās sieviešu pasaules čempionātā Baku. Viņa zaudēja Stefānijai Grosai no Vācijas un Britani Laverdurei no Kanādas un ierindojās 18. vietā.
2008. gadā Sona Ahmadli ieguva savu pirmo medaļu starptautiskā čempionātā. Eiropas junioru čempionātā Košicē viņa finišēja otrā aiz polietes Agatas Petšikas. Togad Stambulā notiekošajā junioru pasaules čempionātā viņa zaudēja otrajā cīņā pret ukrainieti Allu Čerkasovu un ierindojās 8. vietā.
2009. gada Eiropas cīņas čempionātā Viļņā Sona Ahmadli jau pirmajā kārtā zaudēja Latvijas cīkstonei Anastasijai Grigorjevai un finišēja 16. vietā.
Līdz šim lielākie panākumi viņas karjerā bija 2010. gada Eiropas čempionātā Baku. Viņa tur kļuva par Eiropas čempioni ar uzvarām pār Gudrunu Anneti Heije no Norvēģijas, Merjemu Selumu no Francijas un Taibi Juseinu no Bulgārijas. Tā gada Pasaules čempionātā Maskavā viņai cīnijās neveiksmīgi un pēc pirmās kārtas tika izslēgta pēc sakāves pret japānieti Ajako Sjodu un finišēja tikai 13. vietā.
2011. gadā viņa piedalījās tikai pasaules čempionātā Stambulā, kur viņa bija svara kategorijā līdz 59 kg pēc uzvarām pār Kazahstānas cīkstoni Olgu Kaļiņinu, Krievijas pārstāvi Valēriju Šolobovu un baltkrievieti Nadeždu Mihalkovu, zaudēja ukrainietei Hannai Vasilenko, bet cīņā par trešo vietu pieveica Kanādas sportisti Amandu Gerhartu un ieguva bronzas medaļu.
2012. gada Eiropas čempionātā Belgradā viņa spēja izcīnīt vēl vienu bronzas medaļu aiz Hannas Vasilenko un Anastasijas Grigorjevas kopā ar moldāvu sportisti Ludmilu Kristea.
Liberlenda
Liberlendas Brīvā Republika ir mikronācija, kura pretendē uz neapdzīvotām zemēm Donavas labajā krastā pie Serbijas un Horvātijas robežas. čehu labēji liberālais politiķis un aktīvists Vīts Jedlička pasludināja Liberlendas izveidi. Liberlendas platība ir aptuveni 7 km². Liberlendas teritorija ir izveidota teritorijā, kuru Horvātija atzīst par Serbijas daļu, bet Serbija to nav savā teritorijā iekļāvusi.
Arjans Tari
Arjans Tari (no; dzimis, Stavangerē) ir irāņu izcelsmes Norvēģijas starptautiskais lielmeistars šahā (2016).
Biogrāfija
2012. gadā uzvarējis Norvēģijas junioru šaha čempionātā. 2014. gadā izcīnījis sudraba medaļu, bet 2015. gadā kļuvis par Norvēģijas šaha čempionāta uzvarētāju. 2019. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā. Divas reizes piedalījies FIDE Pasaules kausu izcīņās pēc izslēgšanas sistēmas (2017, 2019).
Pārstāvējis Norvēģijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 49. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2016. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Betmens: Sākums
"Betmens: Sākums" (en) ir amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Kristofers Nolans. Filma ir balstīta uz DC Comics varoni Betmenu. Šī ir pirmā Nolana režisētā "Betmena" filmu sērijas filma. Galvenās lomas filmā atveido Kristians Beils (Brūss Veins/Betmens), Maikls Keins, Liams Nīsons, Ketija Holmsa, Gērijs Oldmens, Kilians Mērfijs, Morgans Frīmens.
Filmā tiek parādīti Betmena tēla rašanās pirmsākumi, kā arī Brūsa Veina bērnība, viņa vecāku slepkavība. Filmā Betmens cīnās ar Rāsu al Gūlu, kas cenšas iznīcināt Gotemu. Darbu pie filmas Nolans uzsāka 2003. gadā. Filmas pirmizrāde notika, taču kopš tā tika izrādīta kinoteātros ASV un Kanādā. Filma ir saņēmusi galvenokārt pozitīvu kritiķu novērtējumu.
Emīls Bilārs
Fransuā Aleksandrs Emīls Bilārs (fr; dzimis, miris ) bija franču burātājs, olimpiskais čempions 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Bilārs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. 10 līdz 20 tonnu laivu klasē viņš ieguva zelta medaļu, kopā ar Polu Perkē.
Agelmamas Sīdī Alī ezers
Agelmamas Sīdī Alī ezers (ar) ir 500 hektārus liels kalnu ezers, kas atrodas Marokas centrālajā daļā, 2100 metrus virs jūras līmeņa Vidusatlasa kalnos. Atrodas Kenifras nacionālā parka teritorijā.
Ezers 2005. gadā iekļauts Rāmsaras konvencijas konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā. Tā ir ievērojama putnu migrācijas vieta. Savulaik ezeru ietvēra Atlasa ciedru mežs, ko mūsdienās nomainījuši Spānijas kadiķa (Juniperus thurifera) audzes. Līdz 1934. gadam, kad ezerā tika ielaistas karpas, šeit dzīvoja endēma foreļu suga Salmo pallaryi.
4. šaha olimpiāde
4. šaha olimpiāde notika no 1931. gada 11. jūlija līdz 26. jūlijam Prāgā, Čehoslovākijā.
Vispārīgs apskats
Lai gan pasaules ekonomiskās krīzes apstākļos sarīkoto šaha turnīru skaits ievērojami saruka, šaha olimpiāde "izdzīvoja". FIDE kongresā Hamburgā (1930) vēlēšanos sarīkot olimpiādi izteica divas valstis — Ungārija un Čehoslovākija. Ungārijas delegāts savu vēlmi argumentēja ar to, ka viņa valsts ir vienīgā, kas spējusi šaha olimpiādēs uzvarēt divreiz. Čehoslovākijas delegāts atsaucās uz to, ka viņa valsts šaha savienība 1931. gadā svinēs savu 50. gadu jubileju. Kongress pieņēma lēmumu šaha olimpiādi rīkot Prāgā.
Olimpiādes rezultāti
Turnīra rezultāti apkopoti nākamajā tabulā: !V||Komanda||1||2||3||4||5||6||7||8||9||10||11||12||13||14||15||16||17||18||19||P||KP||+||=||-
Labākie pie galdiņiem
!Galdiņs, Vieta||Vārds, Uzvārds||Valsts||Punkti||Partijas||Procenti
Latvijas šahistu sniegums
Latvijas komandas sniegumu negatīvi ietekmēja Matisona saslimšana. Partijas viņš spēlēja ciešot sāpes, līdz ar nevarēja parādīt savu labāko spēli. Tomēr viņš pildīja savas komandas kapteiņa pienākumus, bija neatsverams pārtraukto partiju analizēs un komandas saliedēšanā. Latvijas komandas (6. vieta) dalībnieku rezultāti apkopoti nākamajā tabulā:
Volga Hiļko
Volga Hiļko (be; dzimusi ) ir bijusī baltkrievu brīvā stila cīkstone, 2004. un 2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.
Biogrāfija
Hiļko beigusi Bobruiskas 3. Bērnu un jaunatnes specializēto olimpisko rezervju skolu. Ar brīvo cīņu viņa sāka nodarboties 1999. gadā. Pirms tam viņa praktizēja džudo un sambo. Viņas starts starptautiskās sacensībās notika 1999.gadā, kad viņa piedalījās Pasaules un Eiropas junioru čempionātos.
No 2001. līdz 2010. gadam Hiļko piedalījās astoņos Pasaules čempionātos. Tajos vienīgo medaļu viņa izcīnīja 2005. gada pasaules čempionātā Budapeštā, kura ceturtdaļfinālā viņa zaudēja ķīnietei Dzjinai Žuisjue, bet pēc tam uzvarēja gandarījuma cīņā kanādieti Taru Hedikanu un cīņā par bronzu arī poļu izcelsmes Itālijas cīkstoni Katažinu Juščaku. Tajos pašos gados viņa piedalījās arī deviņos Eiropas čempionātos, divos no tiem izcīnīdama medaļas. 2005. gada Eiropas čempionātā Varnā viņa finālcīņā zaudēja polietei Monikai Mihalikai un ieguva sudraba medaļu. Šo panākumu viņa atkārtoja 2008. gada Eiropas čempionātā Tamperē, šoreiz finālā zaudējot krievietei Aļonai Kartašovai.
Hiļko piedalījās arī divās olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā vasaras olimpiskajās spēles viņa ieguva 6. vietu, bet 2008. gadā zaudēja jau pirmajā cīņā un palika 12. vietā.
Roberts Blaus
Roberts Blaus (dzimis, miris ) bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.
Dzīvesgājums
Dzimis Taurupes pagasta "Purgaiļos". No 1905. līdz 1907. gadam dienēja Krievijas Impērijas armijā, no kuras slimības dēļ demobilizējās.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 16. februārī savās mājās Taurupes pagasta "Purgaiļos" kopā ar brāļiem izturēja kauju ar mājās iebrukušajiem lielinieku miličiem un atkāpās pāri frontes līnijai uz Valku, kur 23. februārī viņus ieskaitīja Ziemeļlatvijas brigādes Valmieras kājnieku pulkā.
1919. gada decembrī viņu pārcēla dienestā uz Bruņoto vilcienu divizionu par bruņotā vilciena "Kolpaks" vecāko virsnieku. 1920. gada 1. aprīlī viņš kļuva par 1. Bruņotā auto diviziona saimniecības priekšnieku. 1921. gada martā par kauju nopelniem Robertam piešķīra nākamo dienesta pakāpi, paaugstinot par virsleitnantu. 1921. gada 1. maijā viņš atvaļinājās no karadienesta. Vairākus gadus nodarbojās ar kokrūpniecību Rīgā. 1926. gada sākumā Roberts Blaus atkal atgriezās armijā un dienēja 4. Valmieras kājnieku pulkā kā vada komandieris, vēlāk kā ieroču pārzinis. 1934. gada novembrī viņu pārvietoja uz armijas Mantu darbnīcām par noliktavas pārzini kapteiņa leitnanta dienesta pakāpē.
Ģimene
Māte Ede Blaua, atraitne. Robertam bija trīs brāļi: Jānis, Eduards un Leopolds. Blauu ģimenē visi četri dēli kļuva par Lāčplēša Kara ordeņa kavalieriem, mātei Edei tika piešķirts Triju Zvaigžņu ordenis.
Džordžs Baklijs
Džordžs Džons Baklijs (en; dzimis, miris ) bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
Aloizs Hitlers
Aloizs Hitlers (vācu: Alois Hitler; dzimis Aloizs Johans Šiklgrubers (Alois Johann Schicklgruber);, miris Lincā) bija Austroungārijas muitas ierēdnis, Ādolfa Hitlera tēvs.
Aloizs Hitlers bija Klāras Hitleres vīrs. Pastāv uzskats, ka Ādolfa Hitlera vecāki bijuši bioloģiski radinieki, tomēr tas nav pilnībā apstiprināts.
1895. gadā viņš aizgāja pensijā un nodarbojās ar biškopību. Nomira no insulta Lincā 65 gadu vecumā.
Humusvielas
Humusvielas ir bioloģiski noturīgas, lielmolekulāras, heterogēnas uzbūves dabiskas izcelsmes organiskas vielas ar plašu krāsu spektru (no dzeltenas līdz melnai). Humusvielas ir atrodamas ūdeņos, to nogulumos, augsnē. Tās veido nozīmīgu daļu fosilo organisko nogulumu (ogles, lignīts, kūdra). Humusvielu vecums atkarībā no to atrašanās vietas var būt ļoti dažāds. Humusvielas, kas atrodas ūdeņos vai atkritumos, ir dažus gadus vai tikai dažus mēnešus vecas, bet tās, kas atrodas jūras ūdeņos, ir vairākus simtus gadu senas. Molekulu izmērs var svārstīties no 400 līdz pat 1 000 000 oglekļa vienībām – daltoniem. Humusvielām piemīt izteikta spēja veidot kompleksus ar metāliem, spēja šķīdināt hidrofobas organiskas vielas, kā arī samazināt šķīdumu virsmas spraigumu. Tāpēc humusvielas var būtiski ietekmēt vides īpašības, arī bioloģisko procesu norisi tajā.
Pēc šķīdības pakāpes ūdenī pastāv trīs frakcijas: