cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zvaigžņu ceļš
Star Trek: The Next Generation (1987 — 1994)
Nākamajam "Star Trek" seriālam tika dots nosaukums "Nākamā paaudze", jo šajā seriālā skatītāji tika iepazīstināti ar jaunu komandu un jaunu zvaigžņu kuģi, kuram tāpat kā oriģinālajā seriālā tika dots vārds Enterprise. Daži ST:TOS lomu atveidotāji parādījās dažās nozīmīgās epizodēs sasaistot abus seriālus vienotā "kosmosā". Šis seriāls internetā tiek saīsināts kā ST:TNG. Seriāla darbība norisinās 24. gadsimtā, apmēram 80 gadus pēc oriģinālā "Star Trek" seriālā atainotajiem notikumiem. Kopumā tika uzņemtas 178 epizodes. Šajā seriālā skatītāji tika iepazīstināti ar daudzām jaunām citplanētiešu rasēm, kuras ietekmēja seriāla varoņu piedzīvojumus. Šī seriāla uzņemšanas laikā 1991. gadā nomira "Star Trek" visuma radītājs Džīns Rodenberijs.
Star Trek: Deep Space 9 (1993 — 1999)
Nākamais "Star Trek" seriāls atšķirībā no abiem priekšgājējiem risinājās kosmosa stacijā "Dziļais kosmoss 9" un šāda darbības vide ļāva seriāla autoriem izstrādāt vairākus, spēcīgus otrā plāna tēlus. Seriāls ataino notikumus, kas notiek apmēram tajā paša laikā, kad ST:TNG. Starpplanētu Federācija pēc 50 gadus ilgas okupācijas beigām pārņem Badžoriešu pārvaldībā nonākušo staciju "Dziļais kosmoss 9" un atklāj pirmo, stabilo tārpeju, kas savieno tālākos Galaktikas nostūrus ar šo staciju. Vienā brīdī stacija "Dziļais kosmoss 9" no vienkāršas un visu aizmirstas stacijas kļūst par dažādu politisku peripetiju krustpunktu. "Dziļais kosmoss 9" pārkāpa vienu no Džīna Rodenberija nerakstītajiem likumiem - nekādu konfliktu starp komandas locekļiem. Tieši dažādās kulturālās atšķirības ļāva seriāla autoriem izveidot daudz ticamākus tēlus. Pastāv uzskats, ka tieši ST:DS9 seriāla tēli ir vieni no vislabāk attīstītajiem tēliem visā "Star Trek" visumā. Kopumā tika uzņemtas 176 epizodes.
Star Trek: Voyager (1995 — 2001)
Arī seriāla "Voyager" notikumi risinās uz zvaigžņu kuģa - "Voyager". Jau seriāla pirmajā sērijā nezināms citplanētiešu spēks aizgādā "Voyager" uz otru Galaktikas malu un visa seriāla gaitā komanda cenšas atrast ceļu mājup, lai gan lidojot ar maksimālo ātrumu būtu nepieciešami 75 gadi.
Star Trek: Enterprise (2001 — 2005)
Atšķirībā no pārējiem seriāliem "Enterprise" ataino notikumus sākot ar 2151. gadu. Hronoloģiski "Enterprise" notikumi risinās pirms oriģinālajā seriālā atainotajiem notikumiem - Federācija vēl nav dibināta un cilvēce vēl tikai sper pirmos soļus starpzvaigžņu lidojumu sfērā. "Enterprise" ir arī pirmais "Star Trek" seriāls, kurš tika atcelts zemo reitingu dēļ. Pārējie seriāli tika veiksmīgi pabeigti.
Pilnmetrāžas filmas
Kopumā uzņemtas 13 pilnmetrāžas filmas - 6 filmas ar oriģinālā seriāla komandu, 1 ar jaukto komandu, un 3 ar "Nākamās paaudzes" komandu un 3 ar pirmo komandu jaunībā.
Tauriņu nams
Taureņu nams ir viens no Stokholmas muzejiem. Tas atrodas Stokholmas pilsētas pievārtē, ziemeļu pusē, administratīvā atrašanās vieta ir Stokholmas lēnī, Solnas komūnā. Atrodas Hāgas dārzā, ko iekļauj Hāgas parks. Taureņu namu dibināja 1989. gadā Stefens un Marija Frīdi.Tauriņu nams piesaista ar vairākiem apskates objektiem- taureņu, putnu namu, Āzijas dārzu un Stokholmā vecāko ziemas dārzu. Taureņu nama teritorija aptver vairāk nekā 800 kvadrātmetru lielu teritoriju, tajā ir radīts tropu klimats- nemainīga temperatūra dienā +25 grādi pēc Celsija,bet naktī +18 grādi, taureņu labsajūtas radīšanai gaisa mitrums vienmēr ir augsts. Šeit ir apskatāmi vairāki tūkstoši dzīvu taureņu. 2007. gadā muzejam ir mainījies saimnieks un Tauriņu namā notiek uzlabošanas darbi.
Ar sabiedrisko transportu
No pilsētas centra var nokļūt divējādi:
Ar savu auto
E4 ceļš, Upsālas virziens, jānogriežas uz Haga Norra, jābrauz līdz Hāgas parkam, pie kura ir stāvvieta.
Muzeja darba laiks
Skatīties muzeja mājas lapā:
Attēlu galerija
Hagapark
Mi
mi var būt
AI
AI var būt
Karmelo Entonijs
Karmelo Kijens Entonijs (en; dzimis Bruklinā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlēja vieglā uzbrucēja un spēka uzbrucēja pozīcijā. Bijis ASV basketbola izlases dalībnieks, kuras sastāvā kļuvis par trīskārtēju olimpisko čempionu. Pēdējā komanda, ko pārstāvēja 2022. gadā ir Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubs Losandželosas "Lakers", bet ilgāko karjeras daļu aizvadījis Denveras "Nuggets" un Ņujorkas "Knicks". Piedalījies 10 NBA Visu Zvaigžņu spēlēs.
Karjera
2003. gada NBA draftā viņu izraudzījās Denveras "Nuggets" ar kopējo 3. kārtas numuru.
Pirmās septiņas ar pusi NBA sezonas K. Entonijs pārstāvēja Denveras "Nuggets", būdams komandas līderis. Ņujorkas "Knicks" viņš nokļuva kā liela maiņas darījuma starp "Nuggets", "Knicks" un Minesotas "Timberwolves" svarīgākais dalībnieks.
2012.—2013. gada sezonā kļuva par regulārās sezonas rezultatīvāko spēlētāju ar vidēji spēlē gūtiem 28,7 punktiem. Visās "Knicks" sastāvā nospēlētajās sezonās K. Entonijs ir bijis komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2014. gada 24. janvāra spēlē pret Šarlotas "Bobcats" viņš uzstādīja savu un "Knicks" rezultativitātes rekordu, iemetot 62 punktus.
2018. gada jūlijā K. Entonijs tika aizmainīts uz Atlantas "Hawks" pret Denisu Šrēderu un Filadelfijas "76ers" spēlētāju Timotē Luvavu-Kabarro. Maiņas darījumā tika plānots, ka komanda spēlētāju uzreiz atbrīvos no līguma. 13. augustā K. Entonijs kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Hjūstonas "Rockets" un sezonā saņēma veterānu minimumu — 2,4 miljonu atalgojumu. 2019. gada novembrī K. Entonijs pievienojās Portlendas "Trail Blazers", kur aizvadīja pilnvērtīgu sezonu, dodoties starta pieciniekā visās 58 spēlēs, kurās piedalījās, tāpat arī izslēgšanas spēlēs, kurām komanda kvalificējās.
2021. gada augustā K. Entonijs noslēdza līgumu ar vienu no līgas vadošajām komandām Losandželosas "Lakers", pievienojoties vairākiem citiem izciliem līgas veterāniem ar Lebronu Džeimsu priekšgalā. Traumu un citu iemeslu dēļ sezona nebija veiksmīga, "Lakers" nekvalificējoties izslēgšanas spēlēm, taču K. Entonijs guva vidēji 13,3 punktus spēlē. Sekojošajā 2022.—2023. gada sezonā neviena NBA komanda neiekļāva pieredzējušo spēlētāju savā sastāvā un 2023. gada maijā tika paziņots, ka K. Entonijs beidz savu profesionālā basketbola karjeru.
ASV izlase
Kopā ar ASV izlasi K. Entonijs četras reizes ir piedalījies olimpiskajās spēlēs, izcīnot trīs olimpiskās zelta medaļas un bronzas medaļu. Izcīnījis bronzu 2006. gada Pasaules čempionātā. K. Entonijs ir ASV basketbola izlases visu laiku rezultatīvākais spēlētājs, kā arī līderis pēc nospēlēto spēļu un izcīnīto atlēkušo bumbu skaita. 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs K. Entonijs bija ASV izlases kapteinis.
Gruzītis
Gruzītis (sieviešu dzimtē Gruzīte) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „gruzis” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Bārs
Bārs var būt:
General Motors
General Motors (saīsināti GM) ir lielākā ASV autobūves kompānija. Līdz 2008. gadam GM 77 gadu garumā bija lielākais automobiļu ražotājs pasaulē (2008. gadā lielākais bija Toyota, taču 2009. gadā pirmo vietu pārņēma Volkswagen). Ražošana noris 31 pasaules valstī, un uzņēmums nodarbina 209 000 cilvēku. Kompānijas galvenais birojs atrodas Detroitā.
Vēsture
Uzņēmums General Motors dibināts 2009. gadā, pārņemot bankrotējušā General Motors Corporation aktīvu.
GM bizness Eiropā kopš 2000. gada cieta lielus zaudējumus. 2012. gadā General Motors izveidoja aliansi ar Francijas autoražotāju PSA Peugeot Citroën (tagad Groupe PSA, kļūsot par PSA otru lielāko akciju turētāju (7 %). 2013. gada beigās General Motors pārdeva sev piederošās PSA akcijas. 2016. gada 14. februārī tika paziņots, ka norit sarunas par autoražotāju Opel un Vauxhall pārdošanu PSA. 2017. gada 6. martā oficiāli tika paziņots, ka Groupe PSA par 1,3 miljardiem eiro pirks General Motors Eiropas struktūrvienību Adam Opel AG ar zīmoliem Opel un Vauxhall. Bez tam PSA kopīgi ar Francijas banku BNP Paribas par 900 miljoniem EUR iegādāsies GM Eiropas finanšu pakalpojumu biznesu. Darījums tika pabeigts 1. augustā.
2018. gada novembrī tika paziņots, ka General Motors veiks masveidīgu restrukturizāciju, lai ietaupītu sešus miljardus ASV dolāru un pielāgotos «mainīgajiem tirgus apstākļiem». Tiks slēgtas septiņas rūpnīcas visā pasaulē un atlaisti 15 % darbinieku
Zīmoli
General Motors ražotie automobiļi pasaulē ir pazīstami ar dažādiem zīmoliem.
Miķelis Gruzītis
Miķelis Gruzītis (dzimis, miris ) bija latviešu mūziķis un sabiedriskais darbinieks. Pirmais Lubānas novada domes priekšsēdētājs pēc tā izveidošanas 2007. gadā.
Biogrāfija
Dzimis 1940. gadā Indrānu pagasta "Lettēs" zemnieka Rolanda Gruzīša un viņa sievas Annas 7 bērnu ģimenē kā vienīgais dēls. Viņa dzimtas vēsture šajās mājās izsekojama līdz 1630. gadam Zviedru Vidzemes laikā, agrāk zemes īpašums saucies Lattisch Gruzitis. 1869. gadā M. Gruzīša senči izpirka zemi no muižas. Pēc Otrā pasaules kara viņa tēvs bija kolhoza priekšsēdētājs, bet 1954. gadā viņš aizgāja no darba kolhoza vadībā un 1950. gadu nogalē „Lettēs” uzcēla jaunu dzīvojamo māju.
Miķelis Gruzītis mācījās Lubānas vidusskolā, dziedāja skolas korī, aizrāvās ar riteņbraukšanu. 17 gadu vecumā viņš pārtrauca mācības, strādāja dolomīta raktuvēs „Akmeņtacī”, tad zāģētavā, apmeklēja šoferu — atslēdznieku kursus Liepājā. Dienēja Padomju armijas gaisa spēkos lidmašīnu tehniskās apkopes daļā Kolas pussalā. No 1963. gada M. Gruzītis strādāja Lubānas Meliorācijas celtniecības pārvaldē. 1975. gadā viņu ievēlēja par Lubānas pilsētciemata priekšsēdētāju.
1988. gada vasarā piedalījās Latvijas Tautas frontes (LTF) Madonas rajona nodaļas veidošanā, 1988. gada oktobrī piedalījās LTF dibināšanas kongresā Rīgā.
Ģimene
1964. gada 25. janvārī M. Gruzītis apprecējās ar Viju Galvanovsku. Viņiem ir trīs bērni (Jolanta Kočāne, Laila Ozoliņa un Rolands Gruzītis) un 6 mazbērni.
Muzikālā darbība
Plašāku popularitāti Gruzītis ieguva 1990. gadā pēc uzstāšanās LTV veidotajā raidījumā "Savai zemītei", sadarbojās ar Saulkrastu kapelu.
Zināmākās Gruzīša dziesmas ir "Pārdomu vējš", "Aiviekstes ozoli", "Mosties, celies un strādā" un "Pagaidi mazliet". No visām Gruzīša sacerētajām dziesmām vislielākos panākumus ir guvusi dziesma "Pārdomu vējš", kas 1992. gada Mikrofona aptaujā ieguva 2. vietu.
Gruzītis nošu rakstu neprata, tāpēc visas dziesmas pierakstīja diktofonā. Sakomponētās dziesmu tematika ir patriotiska un saistās ar mūziķa dzimto novadu.
Mākslīgais intelekts
MI zinātnes nozare dzima Dartmutas koledžas seminārā 1956. gadā, kur terminu „mākslīgais intelekts” radīja Džons Makārtijs, lai jomu nodalītu no kibernētikas un izvairītos no kebernētista Norberta Vīnera ietekmes. Projekta dalībnieki Alens Ņūels (CMU), Herberts Saimons (CMU), Džons Makārtijs (MIT), Mārvins Minskis (MIT) un Artūrs Samjuels (IBM) kļuva par MI izpētes dibinātājiem un līderiem. Viņi kopā ar saviem studentiem radīja programmas, ko prese aprakstīja kā "pārsteidzošus", jo 1954. gadā datori mācījās dambretes stratēģiju un jau 1959. gadā spēlēja labāk nekā vidējs spēlētājs, risināja algebras teksta uzdevumus, pierādīja teorēmas un runāja angļu valodā. 1960. gadu vidū izpēti finansēja ASV Aizsardzības departaments, līdzīgas laboratorijas tika izveidotas visā pasaulē. MI radītāji bija optimistiski par nākotni un Herberts Saimons paredzēja, ka mašīnas tuvākajos 20 gados būs spējīgas darīt visu, ko spējīgs ir cilvēks. Mārvins Minskis piekrita un rakstīja, ka vienas paaudzes laikā mākslīgā intelekta radīšanas problēma pēc būtības būs atrisināta.
MI klasifikācija
Mākslīgo intelektu var iedalīt stiprajā un vājajā. Stiprā MI (Strong AI) mērķis ir izveidot mašīnas, kas varētu domāt tāpat kā cilvēks, tām būtu saprātīgas būtnes apziņa. Savukārt vājais MI (Weak AI) ir kā blakusprodukts stiprā MI radīšanas procesā — dažādas tehnoloģijas, kuras tiek ieviestas sistēmās, lai papildinātu tās ar "saprātīgām" īpašībām; tas ir MI elementu pielietojums praktiskajā dzīvē.
Zinātniskās skolas
Pēc problēmas risināšanas pieejas mākslīgo intelektu iedala konvenciālajos MI un skaitļošanas intelektā.
Konvenciālais MI (Conventional AI) aptver metodes, kuras tagad klasificē kā mašīnapmācību, ko raksturo formālisms un statistiskā analīze. Tas ir pazīstams arī kā simboliskais MI, loģiskais MI. Galvenās metodes:
Skaitļošanas intelekts (Computational Intelligence — CI) ietver iteratīvo attīstību vai mācīšanos. Mācīšanās balstīta uz empīriskiem datiem un tiek saistīta ar nesimbolisko MI. Metodes:
Hibrīdās intelekta sistēmas ir mēģinājums kombinēt šīs abas grupas
2006. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''2006. gada laikapstākļi Latvijā.'''
Decembris
Ar vidējo gaisa temperatūru astoņus grādus virs normas, 2006. gada decembra pirmās desmit dienas bija vissiltākā decembra pirmā dekāde vairāk nekā simts gadu laikā, liecina Latvijas vissenāko meteoroloģisko staciju dati. Latvijas Vides, ģeoloģijas un meteoroloģijas aģentūras (LVĢMA) dati liecināja, ka decembra pirmā dekāde bijusi siltākā pēdējo 83 gadu laikā. 2006. gada decembra pirmās dekādes vidējā gaisa temperatūra Latvijā bija no +5,7 līdz +8,1 grādam. Šāda gaisa temperatūra Latvijā parasti ir oktobra otrajā dekādē.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Dienas zemākā gaisa temperatūra un nakts augstākā gaisa temperatūra Rīgā. Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Klaidonis (grupa)
Klaidonis ir Latvijas kantrimūzikas grupa no Vecumniekiem. Grupa vairākas reizes ir piedalījusies Bauskas kantrifestivālā un 2007. gadā piedalījās arī Eirovīzijas nacionālajā atlasē "Eirodziesma 2007". Izdevusi trīs studijas albumus un vienu dziesmu izlasi.
2006. gada laikapstākļi Latvijā
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Zemākā gaisa temperatūra dienā:
Augstākā gaisa temperatūra naktī:
Tims Bērnerss-Lī
Sers Timotijs Džons "Tims" Bērnerss-Lī (en; dzimis 1955. gada 8. jūnijā Londonā), pazīstams arī kā TimBL, ir vispasaules tīmekļa izgudrotājs un Vispasaules Tīmekļa konsorcija pašreizējais vadītājs.
Biogrāfija
Tims Bērnerss-Lī dzimis Londonā. Viņa vecāki bija datorzinātnieki, kuri strādāja pie pirmā komerciāli izveidotā datora Ferranti Mark 1. 1976. gadā Tims pabeidza Oksfordas Universitātes koledžu The Queen's College. Mācoties tur, viņš izgatavoja savu pirmo datoru. Divus gadus strādāja Plessey Telecommunications Ltd, kas ir viens no lielākajiem telesakaru iekārtu ražotājiem Lielbritānijā. 1978. gadā Tims pameta Plessey, lai pievienotos D.G Nash Ltd. Tur viņš izveidoja programmatūru printeriem un daudzfunkcionālu operētājsistēmu. Pusotru gadu pavadījis kā neatkarīgs konsultants, tai skaitā, programmatūras konsultants CERN. Tur viņš izstrādāja programmu savām vajadzībām, kas domāta informācijas uzglabāšanai. Šī programma Enquire netika publicēta, taču vēlāk kļuva par idejisku pamatu vispasaules tīmekļa izstrādei. No 1981. līdz 1984. gadam Tims strādāja Image Computer Systems Ltd kā tehniskais dizaineris. 1984. gadā viņš pievienojās CERN Ženēvā, Šveicē, strādājot pie sistēmas zinātnisku datu ieguvei un šīs sistēmas kontroles. Vēl viņš veidoja FASTBUS sistēmas programmatūru un heterogēnu tālvadības zvanu sistēmu.
1989. gadā, strādājot Eiropas elementārdaļiņu fizikas laboratorijā (CERN), Bērnerss-Lī ierosināja vispasaules hiperteksta projektu, kas vēlāk kļuva pazīstams kā vispasaules tīmeklis (WWW). Balstoties uz agrāk izstrādāto programmu Enquire, WWW tika veidots, lai varētu strādāt, apkopojot zināšanas hiperteksta dokumentu tīklā. Tims Bērnerss-Lī sastādīja pirmo vispasaules tīmekļa serveri HTTPd, kā arī pirmo pārlūkprogrammu/redaktoru WorldWideWeb, kas strādāja NeXTStep vidē. Šo darbu viņš sāka 1990. gada oktobrī, un programma WorldWideWeb organizācijai CERN pirmoreiz bija pieejama decembrī, bet internets — 1991. gada vasarā. No 1991. līdz 1993. gadam Tims turpināja attīstīt tīmekli, apkopoja interneta lietotāju viedokļus. Izplatoties tīmekļa tehnoloģijai, viņa sākotnējās URL, HTTP un HTML specifikācijas tika paplašinātas un attīstītas.
1994. gadā Bērnerss-Lī Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā nodibināja  Vispasaules Tīmekļa konsorciju — tīmekļa standartu organizāciju, kas attīsta savstarpēji saistītas tehnoloģijas (specifikācijas, vadlīnijas, programmatūru, rīkus), lai vadītu tīmekli. Konsorcija galvenās mītnes atrodas MTI un Keio Universitātē Japānā, kā arī daudz kur citur.
1999. gadā viņš kļuva par pirmo 3Com atklājēju. Pašlaik viņš ir 3Com inženierijas profesors inženierijas skolā un elektriskās inženierijas un datoru zinātnes departamentā CSAIL, kur viņš vada arī decentralizēto informācijas grupu (DIG). 2004. gada decembrī viņš kļuva par datoru zinātnes nodaļas profesoru Sauthemptonas Universitātē, Apvienotajā Karalistē. Viņš bija direktors Tīkla zinātņu pētniecībā, ko 2006. gadā nodibināja kā Tīkla zinātnes pētījuma iniciatīvu, lai palīdzētu radīt pirmo daudzdisciplināro pētījuma objektu, lai pārbaudītu globālo tīmekli un piedāvātu praktiskus risinājumus, kuri nepieciešami, lai palīdzētu vadīt tā lietošanu un dizainu. Viņš ir arī Vispasaules Tīmekļa fonda direktors, kas radīts 2008. gadā, lai finansētu un koordinētu centienus, palielinot tīmekļa potenciālu.
2004. gadā karaliene Elizabete II Bērnersu-Lī iecēla bruņunieku kārtā. 2009. gada jūnijā Lielbritānijas premjerministrs Gordons Brauns paziņoja, ka sers Tims Bērnerss-Lī strādās kopā ar britu valdību, lai palīdzētu tīmekļa datus padarīt vairāk pieejamus un atvērtus. Sers Bērnerss-Lī kļuva par Publiskā sektora caurskatāmības ministrijas locekli, viņa uzdevums bija attīstīt atklātību britu valdības darbībā.
Kopā ar Marku Fišeti viņš ir autors grāmatai „Aužot tīklu”, kas vēsta par tīmekļa pagātni, tagadni un nākotni.
Interneta vēsture
Interneta veidošanās sākās ASV, kā daļa no aizsardzības sistēmas programmas. RAND Corporation — amerikāņu plānošanas centram Aukstā kara laikā — bija uzdevums izgudrot metodi, kā pārvaldīt valsti pēc atomkara. Datu pārraides tīkls bija jāorganizē tā, lai arī pēc nozīmīgiem apjoma tīkla aparatūras zaudējumiem tīkls turpinātu funkcionēt. 1964. gadā RAND publicēja savu piedāvājumu: sistēma nedrīkst būt centralizēta un tai jāsastāv no atsevišķiem segmentiem. Tādā veidā katrs tīkla mezgls ir neatkarīgs no pārējiem un var patstāvīgi organizēt datu saņemšanu un noraidīšanu. Par informācijas apmaiņas pamatu tika izvēlēts pakešu komutācijas princips.
Jau no paša sākuma tika paredzēts, ka saņemšanai un noraidīšanai tiks izmantotas jebkuras sakaru kanālu līnijas. Sākotnēji šāds, uz pakešu komutācijas principiem organizēts tīkls apvienoja RAND, Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtu un Kalifornijas Universitāti. 1968. gadā tīklam pievienojās Lielbritānijas Nacionālā fizikas laboratorija, bet 1969. gadā ASV Aizsardzības ministrijas Perspektīvo pētījumu aģentūra nolēma apvienot aizsardzības, zinātnes un valdības centru superdatorus vienotā tīklā, kam tika dots nosaukums ARPANET. 1969. gadā tīklā bija tikai četri datori, 1971. gadā — četrpadsmit, bet 1972. gadā — jau trīsdesmit septiņi. Septiņdesmitajos gados tika intensīvi attīstītas un uzlabotas Interneta tehnoloģijas. Tika noskaidrots, ka vislielāko noslodzi tīklā rada elektroniskais pasts un ziņu lasīšana, nevis aprēķini, kā tika prognozēts iepriekš. Tāpēc tika attīstītas elektroniskā pasta un telekonforenču sistēmas, uzlabota datu apmaiņas tehnoloģija un pirmos ARPANET protokolus nomainīja jauni standarti — Transmission Control Protocol un Internet Protocol. Pirmais nodrošina informācijas sūtījumu sadalīšanu paketēs un to pārraidi, bet otrais nodrošina adresāciju tīklā. Šie divi protokoli deva nosaukumu visai datu apmaiņas protokolu saimei, kas darbojās Internetā — TCP/IP.
1993. gadā juridiskajām un fiziskajām personām tika atļauts pieslēgties internetam. Tirgū parādījās uzņēmumi, kas nodarbojās ar interneta pieslēgumu pakalpojumu sniegšanu un apkalpošanu. 1993. gadā vairāk nekā 100 valstīm bija tiešais pieslēgums internetam.
Vispasaules tīmekļa vēsture
WWW (Worl Wide Web) jeb vispasaules tīmeklis ir hiperteksta sistēma, kas ļauj lietotājiem skatīt savstarpēji saistītos hiperteksta dokumentus, izmantojot jebkuru izvēlēto maršrutu, vienkārši noklikšķinot uz karstajiem punktiem (hotspots) WWW dokumentos. Globālais tīmeklis sastāv no savā starpā savienotiem interneta serveriem, taču ne visi interneta serveri ir daļa no vispasaules tīmekļa.
1989. gada martā Tims Bērnerss-Lī CERN piedāvāja šī starptautiskā Eiropas zinātniskā institūta vadībai jaunas sadalītās informācijas sistēmas koncepciju. Šī sistēma tika nosaukta par World Wide Web. Sākās interneta tehnoloģiju attīstība. Dažkārt šo tehnoloģiju maldīgi uzskata par vienīgo, kā arī uzskata HTTP protokolu par vienīgo.
Pirmais paziņojums par WWW bija 1991. gada martā telekonferencēs: alt.hypertext, com.sys.next, comp.text.sgml un ''comp. mail.multi-media.''
1993. gada augustā tika izlaista pārlūkprogrammas Mosaic alfa versija, kas nodrošināja WWW grafisku saskarni. 1994. gada martā Marks Andersens pameta Mosaic izstrādātājfirmu CERN un pārgāja uz komerciālo uzņēmumu Netscape Communications. Pēc vienošanās parakstīšanas starp Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtu (MTI, ASV) un Nacionālo informātikas un automātikas institūtu (INRA, Francija) ar CERN piekrišanu tika izveidots W3C (World Wide Web Consortium) konsorcijs. Šīs organizācijas mērķis bija izstrādāt atvērtus WWW standartus, lai notiktu kopīga Interneta attīstība, nevis katra uzņēmuma atsevišķa izstrāde.
Esenleras rajons
Esenlera (turku: Esenler) ir Stambulas ila un pilsētas Eiropas daļas rajons. Esenleras rajonam ir raksturīga cieša apbūve un te dzīvo pārsvarā strādnieki. Šo dzīvojamo rajonu ieskauj vairāki rūpniecības rajoni: Gāziosmanpašā rajons, Gīngērenas rajons un Bādžilaras rajons.
Mikrorajoni (mahalle)
Esenleras rajons iedalīts 16 mikrorajonos:
Spānijas futbola čempionāta Otrā divīzija
Segunda División (Otrā divīzija), pazīstama kā LaLiga 2, sponsorēšanas nolūkos arī LaLiga Hypermotion, ir otra augstākā profesionālā futbola līga Spānijā. Līga tika izveidota 1929. gadā. Tajā piedalās 22 komandas. Sezonas beigās divas pirmās vietas, kā arī izslēgšanas spēļu (play-off) uzvarētāji kvalificējas Pirmajai divīzijai (La Liga).
NBA simboliskā aizsardzības izlase
NBA simboliskā aizsardzības izlase ir ikgadēja no NBA līgas regulārās sezonas labākajiem spēlētājājiem aizsardzībā izveidota simboliska komanda. Kopumā tiek nosauktas divas izlases. Visvairāk reižu sezonas simboliskajā izlasē ticis iekļauts Tims Dankans (13 reizes).
Simboliskās izlases dalībnieki
Piezīme: Norādīti tikai pēdējo septiņu sezonu izlašu dalībnieki.
Erukskābe
Erukskābe (cis-13-dokozēnskābe, СН3(СН2)7СН=СН(СН2)11СООН) pieder pie nepiesātinātajām omega-9 taukskābēm. Erukskābe ir bezkrāsaini adatveida kristāli. Erukskābei ir trans struktūrizomērs — brasidīnskābe.
Atrašanās dabā
Erukskābe lielos daudzumos sastopama augu (galvenokārt krustziežu dzimtas augu) eļļās, piemēram, rapšu vai sinepju eļļā. Erukskābe izdalīta no krustziežu dzimtas augu — pazvērīšu sēklām, no tā cēlies erukskābes nosaukums ( — 'pazvērīte'). Erukskābi satur arī zivju tauki.
Īpašības
Oksidējot ar slāpekļskābi, erukskābe sadalās par pelargonskābi un brasilskābi. Slāpekļpaskābes iedarbībā pārgrupējas par brasidīnskābi.
Izmantošana
Var izmantot kā videi nekaitīgu (biosairstošu) minerāleļļu. Kosmētikā izmanto kā ādas mīkstinātāju. Lieto retas saslimšanas — adrenoleikodistrofijas — ārstēšanai.
Taurupes pagasts
Taurupes pagasts (līdz 1925. gadam Aderkašu pagasts) ir viena no Ogres novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļaustrumu daļā. Robežojas ar sava novada Mazozolu, Meņģeles, Madlienas un Ķeipenes pagastiem un Cēsu novada Zaubes pagastu. Pagasta padome atrodas Taurupē.
Upes
Bundulēnupīte, Kaļķupīte, Kaļķupīte.
Vēsture
18. - 19. gs. izveidojās Taurupes muižas centrs, 19. gs. celtajā muižas pilī tagad ir pamatskola. Ap pili plešas brīva plānojuma parks. 19. gs. 40. gados Taurupē un Aderkašos daudz latviešu zemnieku pārgāja pareizticībā. Apmēram 2 km no Aderkašiem Meņģeles ceļa kreisajā pusē redzama Aderkašu pareizticīgo baznīca un bijušās draudzes skolas ēka (tagadējie Krievkalni). Pareizticīgo draudzes skolā mācījies rakstnieks Sudrabu Edžus. 1880. gadā Taurupes muižas īpašnieks Tranzē dāvāja pagastam zemi un naudu skolas celtniecībai. Tā tika uzcelta pie Taurkātnītes, tomēr skolas uzturēšanai pietrūka līdzekļu. 1938. gadā skola tika iekārtota bijušajā Taurupes muižas pilī. Aderkašu pareizticīgo baznīcas tuvumā atrodas arī Aderkašu pilskalns.
Iedzīvotāji
Vairāk nekā 90% iedzīvotāju ir latvieši, 4,4% krievi, 2,5% baltkrievi. 48,3% iedzīvotāju ir vīrieši, 51,7% sievietes. Apdzīvotās vietas: Taurupe, Aderkaši, Bevulēni, Zvaigznītes, Dreimaņi, Lakstene.
Apdzīvotās vietas
Taurupe, Aderkaši, Bevulēni, Zvaigznītes, Dreimaņi, Lakstene.
SU-76
SU-76 ir Padomju Savienības pašgājējartilērijas iekārta (PAI), kura tika lietota Otrā pasaules kara laikā.
Vēsture
SU-76 tika konstruēts uz tanka T-70 pagarinātas bāzes. Tā vienkāršā konstrukcija un salīdzinoši augstā efektivitāte padarīja to par otro visvairāk saražoto bruņu tehnikas vienību Otrajā pasaules karā (uzreiz aiz tanka T-34). Su-76 tika konstruēta 1942. gadā Kirovas pilsētas rūpnīcā № 38. Izstrādē lielu devumu sniedzis padomju konstruktors Semjons Ginzburgs (Гинзбург, Семён Александрович), kurš arī bija darbu koordinators. Pirmās tehnikas vienības tika izgatavotas 1942. gada rudenī, taču tās bija aprīkotas ar neveiksmīgas konstrukcijas dzinēju — diviem paralēli novietotiem GAZ-202 benzīna dzinējiem, ar jaudu 70 zs katram. Šos dzinējus bija grūti vadīt, jo katrs motors bija pieslēgts tikai vienai ķēdei. Tas, savukārt, veicināja biežus motora defektus. Sākumā PAI bija pilnībā bruņota, kas radīja neērtības tā apkalpei. Šīs neērtības parādījās jau pirmajās kaujās, piemēram, kaujā pie Volhovas. Tāpēc pēc 320 iekārtu izgatavošanas, ražošana tika pārtraukta un konstrukcija nosūtīta uzlabošanai. Taču Sarkanās Armijas vajadzība pēc pašgājējartilērijas noveda pie sasteigtas konstrukcijas uzlabošanas. Rezultātā, dzinēji netika mainīti un kopējā konstrukcija netika mainīta, bet tika palielināta dzinēja jauda un apkalpes nodalījumam tika noņemts apkalpes nodalījuma jumts. Šī modifikācija ieguva nosaukumu SU-76M. Tās sērijveida ražošana sākās 1943. gada vasarā. Daļa no šīm PAI paspēja nokļūt līdz frontei neilgi pirms Kurskas kaujas sākuma. Taču arī šī konstrukcija sevi neattaisnoja. Kā vainīgais pie tā tika minēts S.Ginzburgs, pēc kā tika notiesāts un nosūtīts uz fronti. Taču vajadzība pēc vieglās PAI bija tik liela, ka tika rīkots konkurss par veiksmīgāko konstrukciju. Konkursā dalību ņēma rūpnīcas № 38 kolektīvs (N.A.Popova vadībā) un GAZ kolektīvs (N.A.Astrova vadībā). Viņu konstrukcijā bija daudz atšķirību no sākotnējās versijas, taču pati nozīmīgākā bija abu motoru (GAZ-203) darbība uz kopējas kloķvārpstas. Attiecīgi, mašīna tika pielāgota lielāka dzinēja ievietošanai. 1943. gada nogalē (kad no sērijveida ražošanas tika noņemti tanki T-70 un T-80) abas šīs rūpnīcas un jaunizveidotā rūpnīca № 40 (pilsētā Mitišči) sāka jaunās PAI sērijveida ražošanu. Tā ieguva nosaukumu SU-76 (tāpat kā standarta versija, bez indeksa M). Rezultātā SU-76 (visu modeļu) kļuva par otro Padomju Savienības ražotāko bruņu tehnikas vienību Otrā pasaules kara gados. Kopā tika izveidotas 13 932 modernizētās SU-76 tehnikas vienības, no kurām 9133 tika izgatavotas GAZ rūpnīcā. SU-76 sērijveida ražošana tika pārtraukta 1945. gadā, 1960. gados tā tika izslēgta no Padomju armijas bruņojuma. Uz modernizētās SU-76 bāzes 1944. gadā tika izgatavota pirmā pilnvērtīgā Padomju pašgājējzenītartilērijas iekārta — ZSU-37. Tā tika ražota sērijveidā arī pēc bāzes modeļa noņemšanas no sērijveida ražošanas.
Konstrukcija un uzbūve
SU-76 ir uzskatāma par pusvaļējā tipa PAI ar aizmugurē novietotu apkalpes nodalījumu. Vadītājs, benzīna tvertnes un transmisija novietota mašīnas priekšpusē. Dzinēji novietoti pa labi no mašīnas vidus ass līnijas. Bruņojums, lielgabals, komandiera, lādētāja un tēmētāja vietas novietotas mašīnas aizmugurē, atvērtajā zonā. SU-76 bija aprīkota ar diviem 4-taktu vienrindas 6 cilindru motoriem (GAZ-202) ar jaudu 70 zs. Vēlāka izlaiduma PAI motoru jauda tika forsēta līdz 85 zs. Tēmēkļa sistēma iekļāva sevī oriģinālo ZIS-3 tēmēkli, bet daļa mašīnu tika aprīkotas ar radiostaciju 9P. Pašaizsardzībai ekipāža bija bruņota ar mašīnpistolēm PPŠ vai PPS un vairākām F-1 granātām.
Pielietojums kaujās
SU-76 bija paredzēts kā kājnieku uguns atbalsta ierocis, paredzēts pretinieka tanku un nocietināto punktu iznīcināšanai. Šajā ziņā tā lieliski aizstāja vieglos kājnieku atbalsta tankus. Taču tās novērtējums dažādās armijas daļās radikāli atšķīrās. Kājniekiem SU-76 patika, jo tā uguns bija spēcīgāka nekā tā priekšgājējam vieglajam tankam T-70. Turklāt, atvērtā daļa atviegloja sadarbību ar mašīnas ekipāžu ielu kaujās. Savukārt, artilēristi nebija apmierināti ar ugunsnedrošību, ko, galvenokārt, radīja benzīna dzinējs, salīdzinoši plāno bruņu un atvērto apkalpes nodalījumu. Kaut gan, no otras puses, atvērtā nodalījuma dēļ neradās problēmas ar gāzēm, kas radās šāvienu rezultātā, un vajadzības gadījumā ļāva viegli pamest sašauto mašīnu. Kopumā SU-76 bija daudzas pozitīvas īpašības, piemēram, viegla apkalpošana, zems trokšņa līmenis un ļoti laba caurgājamība mežainos un purvainos apvidos. Kā PAI SU-76 spēja veiksmīgi cīnīties ar visiem vērmahta vieglajiem un vidējajiem tankiem, un savas kategorijas PAI. SU-76 bija izredzes sašaut arī smago Vērmahta tanku Pantera, taču, lai to paveiktu, bija jātrāpa sānu bruņās. Pret tanku Tīģeris un smagākām pretinieka PAI, SU-76 bija mazefektīva. Ekipāžas instrukcija tādos gadījumos ieteica šaut pa ritošo daļu, pretinieka mašīnas stobru vai pa sānu bruņu, ja attālums bija neliels. Kad bruņojumā tika ieviesti zemkalibra un kumulatīvie lādiņi, SU-76 spēja veiksmīgi cīnīties arī ar smagāk bruņotu pretinieka tehniku. Veiksmīga maskēšanās, reljefa īpatnību izmantošana un aktīva pārvietošanās no viena aizsega uz otru, ļāva pieredzējušai ekipāžai prasmīgi atsist pretinieka tanku uzbrukumus. Dažkārt SU-76 tika izmantots kā parasts artilērijas ierocis. Tam par iemeslu kalpoja lielais stobra pacelšanas leņķis, kas bija daudz lielāks kā standarta tankiem. SU-76 šaušanas attālums šādā gadījumā varēja sasniegt pat 17 km. Kara noslēguma posmā SU-76 tika izmantots arī kā bruņutransportieris, vai mašīna ievainoto evakuēšanai. Ziemeļkorejas armijas sastāvā SU-76 tika izmantots arī Korejas kara laikā.
Līdz mūsdienām saglabājušās
Sakarā ar lielo tehnikas vienību daudzumu, kas tika izgatavots, līdz mūsdienām ir saglabājušies ļoti daudzi SU-76 eksemplāri. Tie ir atrodami lielākajā daļā militārās tehnikas muzeju un nereti sastopami NVA valstu teritorijā, kā pieminekļi Sarkanajai Armijai.
SU-76 datorspēlēs
SU-76 var redzēt šādās datorspēlēs:
Jakobīņi
Jakobīņi (fr) bija ietekmīgs politisks klubs Franču revolūcijas laikā. 1790. gada pavasarī, revolūcijai pieņemoties spēkā, Parīzē, dominikāņu Sv. Jēkaba klosterī Nacionālās sapulces Bretaņas deputātu frakcija un to domubiedri nodibināja Konstitūcijas draugu klubu (vēlāk šo klubu tautā sāk dēvēt par jakobīņiem), kurš vēlāk pārauga par radikālu politisko partiju, kurai bija ļoti liela ietekme uz Franču revolūcijas gaitu.
Par kluba pirmo prezidentu tika ievēlēts Maksimiljēns Robespjērs (Maximilien Robespierre), tā labējo spārnu vadīja Žoržs Dantons, bet kreisā spārna līderis bija Žans Pols Marats (Jean-Paul Marat).
Līdz 1791. gadam jakobīņi bija konstitucionālās monarhijas piekritēji. Ap 1793. gadu jakobīņi bija ietekmīgākais politiskais spēks Francijā, uzstājās par valsts saliedēšanu, aizsardzības pastiprināšanu, teroru pret kontrrevolūciju. 1793. gadā jakobīņi savās rokās bija koncentrējuši varu valstī un ieviesa diktatūru. Pēc IX termidora apvērsuma, jakobīņu klubs tika slēgts (1794. gada novembrī), pati partija aizliegta.
Jakobīņu klubs
Jakobīņu klubs izveidoja ēnu parlamentu: veidoja komisijas, tāpat kā Nacionālā sapulce, pieņēma komisiju ziņojumus, pieņēma lēmumus, debatēja par tiem pašiem jautājumiem, kurus tai brīdī apsprieda Nacionālā sapulce utt. Savas debates un lēmumus tie publicēja kluba oficiozā.
Pēc Nacionālās sapulces darbības izbeigšanas un konstitūcijas pieņemšanas 1791. gadā notika Likumdošanas sapulces vēlēšanas. Parīzē balsoja tikai 8% balsstiesīgo. To aktīvi izmantoja jakobīņi — tagad tie dabūja 136 mandātus (no 745). Parīzes pašvaldības vēlēšanās Petions kļuva par mēru, Manuels par prokuroru, Dantons par prokurora vietnieku. Jakobīņu prese aktīvi publicēja nevēlamo elementu sarakstus, kurus vēlams linčot vai, sliktākajā gadījumā, izgāzt vēlēšanās
Jakobīņu ietekme uz revolūcijas procesu
1792. gada 10. augustā sekciju komisāri (pārsvarā jakobīņi) ar bruņotu spēku ieņēma Parīzes departamenta ģenerālpadomi un padarīja to par savu štābu. Atklāti tika izvirzīts lozungs par karaļa gāšanu. Reālā vara piederēja Parīzes sekciju komisāru padomei (tai pakļāvās armija, departamentu padomes, modrības komiteja). Marats publicēja uzsaukumu, kurā aicināja uz masu slepkavībām. Karali ar ģimeni ieslodzīja Tempļa pilī; tika nodibināts revolucionārais tribunāls, kas tūdaļ sāka darboties.
Parīzē notika masu aresti. 2. septembrī sākās masu slepkavības, kuras sākotnēji uzticēja marseliešu brīvprātīgo bataljonam (aptuveni 1500 nogalināto). Tas pats sākās citos departamentos. Jakobīņi aizliedza preses brīvību, fiziski iznīcināja opozīcijas preses izdevumu darbiniekus. Jaunievēlētais Nacionālais konvents pirmajā sēdē, 21. septembrī pasludināja Franciju par republiku.
1793. gada 21. janvārī karalim izpildīja nāvessodu (vēlāk arī karalienei). Tā kā Francija bija pieteikusi karu gandrīz vai visām Rietumeiropas valstīm, bet kara vešanai bija nepieciešami līdzekļi, visā valstī sākās materiālu rekvizīcijas, kas izsauca provinču iedzīvotāju neapmierinātību (sevišķi lielus apmērus pieņēma zemnieku sacelšanās Vandejā). Konvents ar žirondistiem priekšgalā mēģināja ierobežot jakobīņu aktivitātes (dažus pat arestēja), taču jakobīņu organizētie sankilotu bataljoni ielenca Konventu un praktiski paralizēja tā darbību.
Konventa pilnvaras jau bija beigušās, taču pēc Robespjēra pieprasījuma tas turpināja darboties. Reālā vara piederēja Vispārējās aizsardzības komitejai, kas arestēja un sodīja ar nāvi žirondistu deputātus. Taču īstais terors sākās pēc tam, kad žirondistu atbalstītāja Šarlote Kordē atentātā nogalināja vienu no jakobīņu vadītājiem — Maratu.
Pieņēma dekrētu, ka tiesnesis var turpināt tiesu pat tad, ja zvērinātie atzinuši apsūdzēto par nevainīgu. Visā Francijā darbojās tribunāli, kas masveidā iznīcināja pirmo triju kārtu pārstāvjus (izmantoja giljotīnas, lielgabalus, nogremdējamas liellaivas ar apcietinātajiem). Paralēli karaspēks asiņainās cīņās pakļāva dumpīgās provinces. 1794. gadā jakobīņu vadība sāka ieviest dzelžainu kārtību Parīzē — fiziski sagrāva Hēbera vadītās bruņotās vienības, aizliedza jebkādas revolucionārās bruņotās organizācijas, kuras nav konventa akceptētas, sāka iznīcināt mērenākos no sava vidus (giljotinēja Demulēnu, Dantonu). Luijs Antuāns de Senžists drakoniskiem līdzekļiem nodibināja kārtību armijā un padarīja to kaujasspējīgu. 22. preriāla likums paplašināja tiesu personālu un vienkāršo tribunālu darbību, tā kā masu nāvessodi pieņēma vēl lielākus apmērus. Parīzē 6 nedēļās vidēji giljotinēja 1400 cilvēkus, t.i. vidēji 35-40 nāvessodi dienā. Šis likums atcēla konventa deputātu imunitāti.
IX termidora apvērsums
Kad 27. jūlijā (7. termidorā) Robespjērs vēlējās kāpt Konventa tribīnē, prezidents, kuru aktīvi atbalstīja visi deputāti, neļāva viņam runāt, bet nolēma viņu arestēt. Tomēr, par spīti šim lēmumam, Robespjēru nearestēja un viņš devās uz Parīzes komūnas namu, kur ar saviem piekritējiem apsprieda radušos situāciju. Vēlu vakarā konvents nolēma pasludināt Robespjēru un tā piekritējus ārpus likuma. Pa visu pilsētu devās konventa komisāri, kas izplatīja skrejlapas un informēja, ka Robespjērs kā rojālistu aģents tiek izsludināts ārpus likuma.
Barass mobilizēja konventam uzticamo karaspēku, bet visefektīgāk konventam palīdzēja laika apstākļi — spēcīgs lietus izklīdina lielāko daļu pūļa un arī komūnas karaspēka vienības devās mājup, lai sapulcētos nakamajā dienā. To izmantoja konventa komisārs Burdons, kurš ar grenadieru vienību iekļuva praktiski neapsargātajā Komūnas namā un kā tautas nodevējus arestēja Robespjēru, Senžistu, Fransuā Anrio, Augustinu Robespjēru un citus jakobīņus.
Jau 28. jūlijā no rīta abus brāļus Robespjērus un 19 viņu piekritējus giljotinēja. Līdz 31. augustam giljotinēja pārējos jakobīņus, kurus paspēja arestēt un 1. augustā konvents pasludināja 22. preriāla likumu par apturētu.
Tornetresks
Tornetresks (sv, Torne träsk, sme, fi) ir 330 km2 liels ezers Lapzemē, Zviedrijas teritorijā aiz polārā loka.
Träsk klasiskajā zviedru valodā nozīmē "purvs", taču valsts ziemeļdaļā šis termins bieži apzīmē ezeru. Pēc platības septītais lielākais ezers Zviedrijā, otrs dziļākais. No ezera uz Botnijas līci iztek Tornelvenas upe. Dienvidrietumos no ezera atrodas Ābisku nacionālais parks un UNESCO Pasaules mantojuma piemineklis — Laponija. Ezeru tektoniskā ieplakā veidojis ledājs. Ledus ezeru klāj no decembra līdz jūnijam.
Anime
Anime (ja [], no en — ‘animācija’) ir Japānas animācija. Atšķirībā no citu valstu animācijas, kura galvenokārt ir piemērota bērniem, lielākā daļa ražotās anime ir paredzēta pusaudžu un pieaugušo auditorijām, un lielā mērā tāpēc tai ir augsts popularitātes līmenis pasaulē. Bieži (bet ne vienmēr) anime atšķiras ar tipisku varoņu un fonu zīmēšanas manieri. Tiek publicēta televīzijas seriālu veidā, kā arī filmu veidā, kuras izplata uz video nesējiem vai kuras ir paredzētas skatīšanai kinoteātros. Sižeti var aprakstīt daudzus varoņus, atšķirties ar vietu un laikmetu, žanru un stilu daudzveidību.
Par sižeta avotiem anime seriālos visbiežāk izmanto mangu (Japānas komikss), ranobe (Light Novel) vai arī datorspēles (pārsvarā Visual novel žanra). Ekranizācijas laikā parasti saglabā grafisko stilu un citas oriģināla pazīmes. Retāk izmanto citus avotus, piemēram, klasiskās literatūras darbus. Eksistē arī anime ar pilnīgu oriģinālu sižetu (šai gadījumā jau pati anime var kļūt par avotu dažādu grāmatu un mangas versiju izveidei).
Vēsture
Anime ir radusies ap 1917.g., sāka izplatīties 20.gs. sākumā, kad japāņu producenti eksperimentēja ar animācijas paņēmieniem, kas arī izmēģināti Francijā, Vācijā, ASV un Krievijā. Vecākās zināmās animes esamība ekranizēta 1917.g. - tas bija divas minūtes ilgs klips par samuraju, kurš cenšas izmēģināt jauno zobenu uz savu mērķi, ciešot sakāvi. Pirmā animes skaņu filma bija Chikara to Onna no Yo no Naka, kuru izlaida 1933.gadā.
20. gs. 30. gados animācija kļuva par alternatīvu stāsta formātu neattīstītajai Japānas live-action industrijai. Animācija ļāva māksliniekiem radīt jebkādus tēlus un noformējumus.
Disneja pilnmetrāžas filmas Sniegbaltīte un septiņi rūķīši panākumi iedvesmoja japāņu animatorus. 1960. gados Osamu Tezuka pielāgoja un vienkāršoja daudzus Disneja animācijas paņēmienus, lai samazinātu izmaksas un kadru skaitu uzvedumos. Viņš paredzēja to kā īslaicīgu mērogu, kas atļautu viņam ražot materiālus ciešā grafikā ar nepieredzējušiem darbiniekiem.
70. gadi pieredzēja uzplaukumu mangas popularitātē - kas bieži tika animēta — it īpaši Osamu Tezuka mangās, kurš ir saukts par leģendu un mangas dievu. Viņa darbs, un citu pionieru devums šajā lauciņā, ietekmēja raksturīgās pazīmes un žanrus, kas ir pamatelementi mūsdienu animē.
Anime žanri
Parasti anime sadala:
Karsta process
Karsta process ir iežu šķīšana pazemes ūdeņos. Karsta process norisinās lēni. Latvijā nav plaši izplatīts, sastopams ģipsi saturošos iežos Skaistkalnes un Allažu apkārtnē.
Belgrano I
Henerala Belgrano vai Belgrano I (es — ‘armijas bāze Ģenerālis Belgrano’) bija vissezonas Argentīnas polārstacija Antarktīdā. Stacija bija izvietota uz Filhnera šelfa ledāja Vedela jūras krasta 3 km no ledāja frontes. Staciju 1955. gada 18. janvārī atklāja ekspedīcija pulkveža Ernana Puhato vadībā, lai nodrošinātu Argentīnas klātbūtni dienvidos no Vedela jūras. Stacija nosaukta par godu vienam no Argentīnas valsts pamatlicējiem, ģenerālim Manuelam Belgrano un to uzturēja un pārvaldīja Argentīnas bruņotie spēki.
Stacija bija paredzēta 14 cilvēkiem. Minimālā gaisa temperatūra ap −60 °C, vēja ātrums nereti pārsniedza 250 km/h.
Stacijā galvenokārt tika veikti Zemes atmosfēras augšējo slāņu (jonosfēras) un ziemeļblāzmu pētījumi, kā arī novērojumi meteoroloģijā un glacioloģijā. 1965. gada 26. oktobrī no Belgrano stacijas startēja pirmā argentīniešu sauszemes ekspedīcija 14 cilvēku sastāvā uz Dienvidpolu, kas tika sasniegts 10. decembrī. Tā paša gada 2. aprīlī ekspedīcija no Belgrano stacijas 420 km tālāk uz dienvidiem izveidoja Sovralas polārstaciju.
Stacija tika pamesta 1979. gada februārī, kad šelfa ledāja austrumu malā izveidoja jauno staciju Belgrano II. 1983. gadā vietā, kur atradās Belgrano I, no šelfa ledāja frontes atdalījās ap 100 km garš galdveida aisbergs un stacijas turpmākais liktenis nav zināms.
Atomic Kitten
Atomic Kitten ir britu popgrupa, kas dibināta 1998. gadā Liverpūlē. Šobrīd grupas sastāvā piedalās Nataša Hemiltona un Liza Makklartona.
Grupa iemantoja lielu skatītāju mīlestību Eiropā, īpaši dzimtenē Anglijā un Vācijā. Vēl grupa bija populāra dažādās valstīs Āzijā, Āfrikā un citos kontinentos. Grupa ir izdevusi trīs dziesmas, kas sasniegušas Lielbritānijas singlu topa pirmo vietu: "Whole Again", "Eternal flame" un "The Tide Is High".
Grupa savus ierakstus ir pārdevusi vairāk nekā 10 miljonos kopiju visā pasaulē.
Vācbaltu demokrātu partija
Vācbaltu demokrātu partija (, saīsināti — DbDP) bija Krievijas impērijas un vēlāk Latvijas vācbaltiešu minoritātes politiskā partija, kas pastāvēja laikā no 1917. līdz 1934. gadam. Tā bija vecākā vācbaltu partija Latvijā.
Partija tika izveidota 1917. gada pavasarī un tās sākotnējais nosaukums līdz pat 1917. gada augustam, kad Rīgu ieņēma Vācijas karaspēks, bija Vācu tautības Krievijas pilsoņu demokrātu partija. Līdz ar Rīgas krišanu vācu rokās partija beidza darboties, tomēr jau 1918. gada novembrī tā atjaunoja savu darbību. Vācbaltu demokrātu partija pārstāvēja vācu pilsoņu, sīkpilsoņu, muižnieku, garīdznieku un inteliģences intereses. Partija atzina Latvijas valsti un iesaistījās Latvijas Tautas padomes un Latvijas Pagaidu valdības darbā. Tā bija pārstāvēta arī Latvijas Satversmes sapulcē un visās ievēlētājās Saeimās līdz pat 1934. gadam. Saeimā partija iekļāvās Vācbaltu frakcijā, kuras vadītājs līdz 1933. gada oktobrim bija Vācbaltu demokrātu partijas priekšsēdētājs Pauls Šīmanis. Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā apvērsuma partija bija spiesta izbeigt savu darbību.
Ciemupe
Ciemupe ir ciems Ogres novadā, Ogresgala pagastā, 4 km uz dienvidaustrumiem no Ogres. Tā atrodas Daugavas labajā krastā pie galvenā autoceļa (Rīga-Daugavpils) un dzelzceļa līnijas Rīga—Daugavpils (pieturas punkts Ciemupe).
Ciemupē atrodas Tautas nams, bibliotēka, maizes ceptuve "Imanta" kafejnīca "Dakota" un autoserviss, kā arī vairāki nelieli rūpniecības uzņēmumi.
Vēsture
No 10. līdz 13. gadsimtam tagadējās Ciemupes teritorijā atradās lībiešu apmetne un senkapi, taču ir arheoloģijas liecības arī no akmens laikmeta. Artefakti, kas tika atrasti "Čabu" apmetnē 2007. gada arheoloģiskajos izrakumos, liecina par ķemmīšu keramikas kultūru.
Ciemupē ir dzīvojis Dāvis Ādams, zemnieks, sabiedriskais un pašvaldības darbinieks Ikšķiles pagastā, Ogresgala pagasta dibinātājs, Sprēstiņu Lauksaimniecības biedrības izveidotājs un 1905. gada revolūcijas un Pirmā pasaules kara notikumu liecinieks. Savā dzīvesstāstā, kas risinājies pirms 100 gadiem, ataino dzīvi Ciemupē 19. gadsimta otrajā pusē un 20. gadsimta sākumā. Šajā darbā atklājas laikmeta kolorīts, valdošā iekārta, sadzīve, cilvēki, daba. Liels ieguvums novadpētniecībā ir viņa piefiksētā Ķēķu skolas pirmsākumu vēsture. Autors min konkrētus faktus par skolas dzīvi, tā iezīmējot izglītības sistēmas iespējas 19. gadsimtā. D. Ādama dienasgrāmatu nākamajām paaudzēm saglabājusi viņa mazmeita Ausma Ūzule. 2017. gadā tika izdota šī dienasgrāmata — Dāvis Ādams "Atmiņu paradīze".
Iedzīvotāju skaita dinamika
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Sūllīdena
Sūllīdena (sv) ir pils Zviedrijā uz Ēlandes salas. Tā ir Zviedrijas karaļa Kārļa XVI Gustava privātais īpašums un viņa ģimenes vasaras dzīvesvieta. Atrodas Replinges apgabalā netālu no Borgholmas pils drupām.
Ideja par pils izveidi radās Zviedrijas karalienei Viktorijai pēc zviedru ārsta Aksela Muntes apciemojuma viņa Itālijas villā Kapri salā. Karaliene visu mūžu mocījās ar veselības problēmām un cerēja, ka Ēlandes maigais klimats uzlabos viņas veselības stāvokli. Pili projektēja arhitekts Torbens Grūts. Tās pamatakmens ielika 1903. gada 25. septembrī un jau pēc trim gadiem, 1906. gada 15. septembrī karaliene Viktorija jau varēja ievākties pilī. Būvniecības materiālus un statujas pils būvniecībai viņa iegādājās Itālijā.
Pēc karalienes Viktorijas nāves pili mantoja viņas pēctecis karalis Gustavs V, kurš pili aprīkoja ar elektrību un ar elektrības apkures sistēmu. Vēlāk viņš novēlēja pili kroņprincim Kārlim Gustavam, ļaudams to izmantot kroņprinča mātei princesei Sibillai. 1973. gadā šeit ievācās karalis Kārlis XVI Gustavs. Pēc karalienes Silvijas plānojuma ozolu birzī tika iestādītas jaunas koku sugas — tūjas un tulpeskokus.
Pils ir trīs stāvu celtne, kuras apakšstāvā atrodas saimniecības telpas, pamatstāvā — otrajā stāvā atrodas ieeja ar halli, salons, ēdamzāle un viesistaba. Hallē atrodas kāpnes, pa kurām var uzkāpt nākamajā stāvā, kur atrodas guļamistaba, kabinets, salons un rezerves trepes uz otro stāvu. Bēniņu stāva atrodas vairākas mazas telpas. Blakus pilij atrodas vairākas saimniecības telpas un staļļi. Sardze un viesi dzīvo namā, kas saucas Kavalieru nams.
Žaks Širaks
Žaks Renē Širaks (fr; dzimis Parīzē; miris  Parīzē) bija franču politiķis. No 1995. gada līdz 2007. gadam bija Francijas prezidents. Pirms tam viņš bijis arī Francijas lauksaimniecības ministrs, premjerministrs, kā arī ilggadīgs Parīzes mērs.
Sūllīdena
Pils dienvidpusē atrodas ar augiem apaugusi galerija un itāļu dārzs, dekorēts ar statujām un krūkām. Tālāk uz dienvidiem no itāļu dārza atrodas angļu parks, kurā karaliene Silvija ir izveidojusi fuksiju arkādi. Pils rietumu pusē atrodas rožu dārzs, kriketa laukums un vasaras nams — lapene. Pils lejpusē, pie Kalmāra līča, atrodas osta ar molu un baseins.
Udjaure
Udjaure (sv) ir ezers Zviedrijā, Norbotenē, Lapzemē.
Džons Kenedijs
Pret Džonu Kenediju Dalasā tika veikts atentāts. Šajā noziegumā tika apsūdzēts Lī Hārvijs Osvalds, kuru divas dienas vēlāk nošāva Džeks Rūbijs.
Biogrāfija
Džons Ficdžeralds Kenedijs ir dzimis Masačūsetsas mazpilsētā Brūklainā. Viņš bija otrais dēls uzņēmēja un politiķa Džozefa Patrika un Rozas Kenedijas ģimenē. Pavisam ģimenē bija deviņi bērni (starp tiem arī nākamie ASV politiķi Roberts Kenedijs un Edvards Kenedijs).