cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Deivids Atenboro
Deivida Atenboro vecākais brālis bija angļu aktieris, kinorežisors un kinoproducents Ričards Atenboro, bet jaunākais brālis Džons Atenboro ieņēma vadošu amatu Alfa Romeo uzņēmumā.
Jānis Pieče
Jānis Pieče (Peče) (ru; dzimis, miris ) bija latviešu izcelsmes revolucionārs, viens no boļševiku sacelšanās līderiem Maskavā 1917. gada oktobrī.
Dzīvesgājums
Dzimis Tadaiķu pagastā, dzīvoja un strādāja Liepājā. 1903. gadā iestājās sociāldemokrātu partijā. 1905. gada revolūcijas laikā darbojās LSDSP Liepājas komitejā, pēc revolūcijas sakāves darbojās Rīgā, Nikolajevā, Maskavā. 1914. gadā arestēts un izsūtīts uz Narimu. 1916. gadā izbēga un darbojās Samarā un Rostovā pie Donas. Pēc Februāra revolūcijas kļuva par boļševiku partijas Maskavas komitejas locekli. Nodarbojās ar Sarkanās gvardes organizēšanu un bija Maskavas sarkanās gvardes štāba loceklis. 1919. gadā bija Padomju Latvijas armijas Revolucionārās Kara padomes loceklis. Pēc LSPR sagrāves atgriezās KPFSR. 1927. gadā devās pensijā.
Jaungarandžu Baznīcas kalns
Jaungarandžu Baznīcas kalns ir sena kulta vieta Limbažu novada Alojas pagasta centrālajā daļā. Joglas upes kreisajā krastā augšpus Ungurpilij, iepretim Smilgām.
Jaungarandžu Baznīcas kalns nav pakalns, bet līdzens augstienes stūris pret Joglas upi, aizaudzis ar jaunaudzi. 1888. gada avīzē publicēti nostāsti, ka senos laikos šeit gribēts celt baznīcu, kā arī, ka šeit spokojas — pusnaktī bērni brēkuši un bijis redzams, ka lejā, upītē, cilvēki ar gariem matiem mazgājas.
Liepājas-Saldus-Rīgas-Apes-Pleskavas lūzumzona
Liepājas-Saldus-Rīgas-Apes-Pleskavas lūzumzona ir liela tektonisko lūzumu zona kristāliskajā pamatklintājā, kā arī Kaledonijas un Hercīnā kompleksa nogulumos. Tās garums ir virs 500 kilometriem. Šī lūzumzona Latvijas teritorijā iekļauj sevī Liepājas-Saldus, Dobeles-Babītes, Olaines-Inčukalna, Slokas-Cēsu, Smiltenes-Apes, Valmieras un Burtnieku lūzumus. Lūzumu amplitūda ir no 100 līdz 650 metriem. Visai zonai ir raksturīgs ziemeļu spārna pacēlums. Ar to saistītas daudzas antiklinālas, lokālas struktūras, kā arī dažas lielākas struktūras (piemēram, Inčukalna izcilnis).
IP paketes galvenes uzbūve
IPv4 (angļu: Internet Protocol version 4) pakešu galvene sastāv no 14 laukiem, no kuriem 13 ir obligāti. IP galvene ir meta informācija paketes sākumā. Tajā tiek parādīta informācija, piemēram, versija, paketes garums, avots un galamērķis. IPV4 galvenes formāts ir no 20 līdz 60 baitiem. Tajā ir nepieciešamā informācija par maršrutu un piegādi. Tā sastāv no 13 laukiem, Versija, Galvenes garums, kopējais attālums, identifikācija, karodziņi, kontrolsumma, avota IP adrese, galamērķa IP adrese. Sniedz epieciešamo informāciju datu pārsūtīšanai.
Versija
Pirmais IP galvenes lauks ir 4 bitu versijas indikators. IPv4 tā četru bitu vērtība ir iestatīta uz 0100, kas binārā valodā norāda 4. Tomēr, ja maršrutētājs neatbalsta norādīto versiju, šī pakete tiks nomesta.
Interneta Galvenes garums
Galvenes garums, īsi pazīstams kā IHL (angļu: Internet Header Length), ir 4 bitu liels. To sauc arī par HELEN (angļu: Header Length). Šis komponents tiek izmantots, lai parādītu, cik 32 bitu vārdu atrodas galvenē.
Pakalpojuma veids
Pakalpojuma veidu sauc arī par diferencēto pakalpojumu koda punktu vai DSCP (angļu: Differentiated Services Code Point). Šajā laukā tiek piedāvātas funkcijas, kas saistītas ar datu straumēšanas vai VoIP (angļu: Voice over Internet Protocol) zvanu pakalpojumu kvalitāti. Pirmie 3 biti ir prioritārie biti kurus lieto arī, lai norādītu, kā jūs varat rīkoties ar datu pārraidi un apstrādi.
Paziņojums par noslodzi
Šis lauks ir definēts RFC 3168 un ļauj pilnībā paziņot par tīkla pārslodzi, nenometot paketes. ECN (angļu: Explicit Congestion Notification) ir izvēles funkcija, kas pieejama, ja abi galapunkti to atbalsta, un ir efektīva, ja to atbalsta arī pamatā esošais tīkls.
Kopējais garums
Kopējais garums tiek mērīts baitos. Minimālais IP datagrammas lielums ir 20 baiti, bet maksimālais - 65535 baiti. Derīgās slodzes izmēru aprēķināšanai var izmantot HELEN un kopējo garumu.Visiem resursdatoriem ir jāspēj nolasīt 576 baitu datagrammas.
Tiek izmantota fragmentācijas metode.
Identifikācija
Identifikācija ir pakete, ko izmanto, lai unikāli identificētu IP datagrammas fragmentus. Daži ir ieteikuši izmantot šo lauku citām lietām, piemēram, pievienot informāciju pakešu izsekošanai utt.
IP karodziņi
Karogs ir trīs bitu lauks, kas palīdz kontrolēt un identificēt fragmentus. Viņu iespējamā konfigurācija var būt šāda:
Fragmenta nobīde
Fragmenta nobīde norāda datu baitu skaitu pirms datagrammas konkrētā fragmenta. Šī informācija norādīta 8 baitos, kura maksimālā vērtība ir 65 528 baiti.
Dzīvlaiks
Tas ir 8 bitu lauks, kas norāda maksimālo datagrammas tiešraides laiku interneta sistēmā. Laika ilgums tiek mērīts sekundēs, un, kad dzīvošanas laika vērtība ir nulle, datagramma tiks izdzēsta.Katru reizi, kad tiek apstrādātas datagrammas, tā dzīvošanas laika vērtība tiek samazināta par vienu sekundi. Šī vērtība var būt no 0 līdz 255.
Protokols
Šis lauks nosaka protokolu, kas tiek izmantots IP datagrammas datu daļā.
Galvenes kontrolsumma
Nākamā sastāvdaļa ir 16 bitu galvenes kontrolsummas lauks, ko izmanto, lai pārbaudītu, vai galvenē nav kļūdu. IP galvene tiek salīdzināta ar tās kontrolsummas vērtību. Kad galvenes kontrolsumma neatbilst, pakete tiks izmesta.
Avota adrese
Šajā laukā ir norādīta pakešu sūtītāja IPv4 adrese.
Galamērķa adrese
Šajā laukā ir norādīta pakešu saņēmēja IPv4 adrese.
IP opcijas
Tas ir neobligāts IPv4 galvenes lauks, kas tiek izmantots, ja IHL (Interneta galvenes garums) vērtība ir iestatīta uz lielāku par 5.Tas satur vērtības un iestatījumus, kas saistīti ar drošību, ieraksta maršrutu un laika zīmogu.
Augusts Gailits
Augusts Georgs Gailits (et, dzimis, miris ), arī Gailīts, Gailītis, bija igauņu un latviešu izcelsmes Igaunijas rakstnieks, latviešu literatūras tulkotājs un propagandētājs.
Dzīvesgājums
Pirmajā pasaules kara laikā pārcēlās uz Tallinu, kur strādāja laikrakstu Tallinna Teataja un Postimees redakcijās, bija viens no igauņu rakstnieku organizācijas Siuru dibinātājiem (1917). Igaunijas brīvības cīņu laikā bija kara korespondents. No 1920. līdz 1922. gadam dzīvoja Rīgā, bija Igaunijas vēstniecības preses atašejs. Pēc tam strādāja Igaunijas vēstniecībās vairākās citās valstīs, tad par Vanemuine teātra direktoru Tartu (1932–1934), turpināja nodarboties ar rakstniecību.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā bēgļu laivā pārcēlās uz Zviedriju, dzīvoja Erebrū, kur miris 1960. gadā.
Darbi
Rakstnieka ievērojamākais darbs ir 1928. gadā izdotais romāns "Toms Nipernādijs" (Toomas Nipernaadi), kas latviski pirmoreiz izdots 1942. gadā. Romāna dramatizētā versija vairākkārt uzvesta teātrī. Darbs tulkots arī vairākās citās valodās. Gailits arī tulkoja latviešu autoru darbus igauniski.
Toni Smē
Antuāns Žozefs Gislēns "Toni" Smē (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija beļģu paukotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Smē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja divās paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti un paukošanā ar špagu. No šīm abām disciplīnām labāko rezultātu, 14. vietu, viņš izcīnīja paukošanā ar floreti.
Heidars Alijevs
Heidars Alijevs (az, dzimis, miris ) bija Azerbaidžānas politiķis, valsts vadītājs no 1969. līdz 2003. gadam (ar pārtraukumiem).
No 1964. līdz 1967. gadam bija reģionālā VDK priekšsēdētāja vietnieks, pēc tam līdz 1969. gadam ieņēma VDK priekšsēdētāja amatu. 1969. gadā kļuva par Azerbaidžānas Komunistiskās partijas sekretāru (Azerbaidžānas PSR vadītājs), amatu saglabājis līdz 1987. gadam.
2003. gada 31. oktobrī, kad viņa veselības stāvoklis bija pavisam slikts, Alijevs atkāpās no prezidenta amata sava dēla Ilhama Alijeva labā.
Miris slimnīcā ASV.
Divkāršais ieraksts
Divkāršais ieraksts (arī dubultais ieraksts) ir itāļu matemātiķa Luka Pačiolo pirmoreiz aprakstīta un precizēta grāmatvedības pieeja, kas uzskatāma par mūsdienu grāmatvedības pamatprincipu. Divkāršā ieraksta pamatā ir saimnieciskā darījuma summas ierakstīšana divos savstarpēji saistītos kontos: viena konta kreisajā pusē — debetā, otra konta labajā pusē — kredītā. Nosaukuma dēļ divkāršo ierakstu mēdz nepamatoti jaukt ar nelikumīgu paralēlu grāmatvedību, sauktu arī par dubulto grāmatvedību, ko veido ar mērķi slēpt patieso ieņēmumu un izdevumu stāvokli.
Jukuma Vācieša iela
Jukuma Vācieša iela ir iekškvartāla lokveida iela Latgales priekšpilsētas Pļavniekos, Rīgā. Ielas kopējais garums ir 810 metri. Sākas pie Lubānas ielas 119, beidzas — Lubānas ielas 125/127.
Jukuma Vācieša vārdā nosaukta. Ielā ir daudzstāvu dzīvojamo ēku apbūve.
Letovice
Letovice (cz) ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Blansko apriņķī.
Cilvēki
Letovice ir ungāru politiķa Gustāva Kālnoki (Kálnoky Gusztáv, 1832—1898) dzimtā pilsēta.
2000. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
2000. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Pluē, Francijā, no 9. līdz 15. oktobrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm, vīriešiem līdz 23 gadu vecumam, jauniešiem un jaunietēm. Tas bija 73. Pasaules čempionāts.
Roberto Donadoni
Roberto Donadoni (it, dzimis ) ir itāļu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Spēlētāja karjera
Savu karjeru sācis Itālijas klubā Atalanta. 1986. gadā pievienojies AC Milan komandai, kur viņš pavadīja savu lielāko daļu spēlētāja karjeras. Milan komandā Donadoni spēlēja ļoti veiksmīgi, izcīnot sešus Itālijas A sērijas titulus, trīs UEFA Čempionu līgas trofejas, trīs UEFA Superkausus un divus Starpkontinentālos kausus. Neilgu laiku spēlējis MLS līgas klubā MetroStars. Savu spēlētāja karjeru noslēdza Saūda Arābijā.
Itālijas futbola izlases sastāvā spēlējis 1988. un 1996. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā.
Trenera karjera
Savu trenera karjeru sācis Lecco, Livorno un Genoa komandās. 2006. gadā viņš kļuva par Itālijas futbola izlases galveno treneri, nomainot Marčello Lipi. Euro 2008 turnīrā Itālijas izlase sasniedza ceturtdaļfinālu, zaudējot nākamajiem čempioniem Spānijai. Pēc turnīra Donadoni tika atbrīvots no amata. Vēlāk Donadoni trenēja Itālijas komandas Napoli, Cagliari, Parma un Bologna. No 2019. līdz 2020. gadam bijis Ķīnas komandas Shenzhen treneris.
Spēlētāja karjera
Atalanta
AC Milan
Al-Ittihad
Ceļa Kurtiši
Ceļa Kurtiši ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 230 km attālumā no Rīgas.
Vadodara
Vadodara (, Vaḍodarā) ir pilsēta Indijas ziemeļrietumos, Gudžarātas štatā. Pirms 1971. gada pilsēta bija zināma kā Baroda. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 2,07 miljoni iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir 18. lielākā Indijas pilsēta un trešā lielākā Gudžarātā. Tas ir Vadodaras apgabala administratīvais centrs.
10. mikroautobusu maršruts (Jūrmala)
10. mikroautobusu maršruts bija mikroautobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tika nodrošināti no Bulduriem - (galapunkts saucas "TC Bulduri"), līdz Dzelzceļa stacijai "Ķemeri".
Maršruta kopējais garums sasniedza 57,7 km. Virziena Bulduri — Dzelzceļa stacija "Ķemeri" kopējais garums bija 28,8 km, bet virziena Dzelzceļa stacija "Ķemeri" — Bulduri kopējais garums bija 28,9 km.
Darbdienās pa 10. mikroautobusu maršrutu kursēja 3 mikroautobusi, bet brīvdienās — 2 mikroautobusi.
Kopš 2018. gada 12. februāra maršruts tika slēgts, izveidojot apvienoto - 5. maršrutu, kopā ar 10a. un 11. maršrutiem.
Maršruts
Dzelzceļa stacija "Ķemeri" — Bulduri mikroautobusi kursēja šādās ielās: Brocēnu iela, Tukuma iela, Emīla Dārziņa iela, Tūristu iela, Jaunķemeru ceļš, Kolkas iela, Talsu šoseja, Skolas iela, Satiksmes iela, Tallinas iela, Mazā Nometņu iela, Talsu šoseja, Asaru prospekts, Mellužu prospekts, Strēlnieku prospekts, Dubultu prospekts, Zigfrīda Meierovica prospekts, Jomas iela, Lienes iela, Meža prospekts, Dikļu iela, Edinburgas prospekts, Indras iela, Meža prospekts.
Pieturvietas
10. mikroautobusu maršrutā pavisam kopā bija 95 pieturas. Maršrutā Bulduri — Dzelzceļa stacija "Ķemeri" bija 47 pieturas, bet maršrutā Dzelzceļa stacija "Ķemeri" — Bulduri ir 48 pieturas.
156. gads
156. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Lolita Torresa
Lolita Torresa (es; īstajā vārdā Beatrisa Mariana Torresa Irjarte (es), dzimusi Avellanedā, mirusi  Buenosairesā) bija argentīniešu aktrise un dziedātāja.
Viņa bija piecu bērnu māte, no kuriem jaunākais bija dziedātājs Djego Torress.
Bānīša Draugu klubs
Biedrība "Bānīša Draugu klubs" ir biedrība, ko dibinājuši dzelzceļa entuziasti. Kā biedrība tā juridiski pastāv no 2011. gada septembra, taču neformāli tā darbojās kā domubiedru grupa jau no 2002. gada, iesaistoties Gulbenes-Alūksnes bānīša saglabāšanā. No 2013. gada biedrība veido un uztur vienīgo kūdras muzejdzelzceļu Latvijā — Baložu kūdras muzejdzelzceļu.
Biedrības pamatmērķi ir dzelzceļa industriālā mantojuma saglabāšana un sabiedrības intereses par dzelzceļiem attīstīšana. Galvenokārt biedrība cenšas vairot sabiedrības interesi tieši par maģistrālajiem un industriālajiem šaursliežu dzelzceļiem. Tas tiek darīts, gan organizējot brīvprātīgo talkas, gan organizējot dažādas ekskursijas, kurās iespējams iepazīt šaursliežu dzelzceļa vēsturi.
Raivis Andris Jurkovskis
Pārstāvējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlases. Latvijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Dienvidkorejas izlasi.
Investitūras strīds
Investitūras strīds bija cīņa 11. un 12. gadsimtā starp Romas pāvestiem un Svētās Romas impērijas imperatoriem par tiesībām iecelt baznīcas hierarhijas amatpersonas — bīskapus un abatus. Imperatori uzskatīja sevi par tiesīgiem iecelt baznīcas amatpersonas, bet pāvesti to uzskatīja par savu privilēģiju. Konflikts sākās pāvesta Gregora VII (1072—1085) un imperatora Henriha IV (1056—1106) starpā un beidzās 1122. gadā ar Vormsas konkordāta noslēgšanu starp imperatoru Henrihu V un pāvestu Kalikstu II. Imperators saglabāja ierobežotas tiesības kontrolēt garīdznieku iecelšanu amatos, taču kopumā konkordāts uzskatāms par pāvesta varas uzvaru.
Pāvests strīdā izmantoja savu spēcīgāko ieroci — ekskomunikāciju, izslēgšanu no baznīcas. Tas noveda pie imperatora varas vājināšanās, lielo augstmaņu un bīskapu varas palielināšanās, konkurējošu troņa pretendentu parādīšanos un gandrīz 50 nestabilitātes gadiem impērijā. Investitūras strīds ievērojami novājināja imperatora centrālo varu un, iespējams, arī izmainīja visu impērijas vēsturi, neļaujot tai izveidoties par centralizētu valsti. No otras puses, pāvesta neatkarības un varas nostiprināšanās aizsāka vairākus pāvesta varas gadsimtus un deva impulsu krusta karu organizēšanai.
Līdzīga cīņa no 1103. līdz 1107. gadam notika Anglijā, starp karali Henriju I un pāvestu Pashāliju II. Šī strīda atrisinājums kalpoja par piemēru Vormsas konkordātām.
The Stranger
The Stranger ir 2022. gada Austrālijas trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Tomass M. Raits. Filmā galvenās lomas atveido Džoels Edžertons, Šons Heriss un Džada Albertsa. Filma ir balstīta uz grāmatu The Sting: The Undercover Operation That Caught Daniel Morcombe's Killer.
Filma stāsta par policistu, kam ir jāsadraudzējas ar galveno aizdomās turamo bērnu nolaupīšanas lietā.
Filmas The Stranger pirmizrāde notika 2022. gada Kannu kinofestivālā, Un Certain Regard daļā. Kopš filma pieejama straumēšanas platformā Netflix. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Investitūras strīds
Konflikts
1075. gadā pāvests Gregors VII uzsāka cīņu pret baznīcas amatu pārdošanu un laicīgās varas kontroli pār garīdznieku investitūru, pilnībā pārņemot baznīcas amatu piešķiršanu savā kontrolē. Pāvests arī ievieš celibātu, aizliedzot garīdzniekiem precēties, tādējādi attālinot tos no laicīgajām interesēm. Šajā laikā Henrihs IV jau bija sasniedzis pilngadību un nevēlējās zaudēt savas tiesības iecelt bīskapus. Viņš pāvestam nosūtīja vēstuli, kurā nosauca pāvestu par viltus mūku Hildebrandu, kam jāatkāpjas no amata. Henrihs IV saasināja konfliktu, ieceļot savu kapelānu par Milānas bīskapu, lai arī šajā amatā pāvests jau bija iecēlis savu kandidātu. Imperators Vormsā sasauca vācu garīdzniekus, kas pasludināja pāvestu par atceltu. 1076. Gregors VII reaģēja izslēdzot Heinrihu IV no baznīcas, pasludinot viņu gāztu no troņa un atbrīvojot visus vasaļus no lojalitātes zvēresta imperatoram. Ar imperatoru neapmierinātie augstmaņi bija tikai laimīgi par šādu iespēju palielināt savu varu, sagrābjot savā īpašumā imperatora zemes, zemniekus un pilsētas.
1077. gada janvārī Heinrihs IV bija spiests doties uz pāvesta rezidenci Kanosā, kur trīs dienas vienā saru kreklā ar kailām kājām stāvot sniegā gaidīja pāvesta piedošanu. Gregors VII atcēla imperatora ekskomunikāciju, taču tas nenomierināja dumpīgos augstmaņus, kas par Vācijas karali ievēlēja Švābijas hercogu Rūdolfu fon Reinfeldu. Trīs gadus vēlāk Gregors VII izlēma atbalstīt fon Reinfeldu un atkal ekskomunicēja Heinrihu IV. 1080. gadā fon Reinfeldu nogalināja, tādējādi izbeidzot dumpi pret Heinrihu IV. 1080. gadā imperators panāca anti-pāvesta Klementa III (1080—1100) ievēlēšanu, kurš 1084. gada martā Romā tika iesvētīts par pāvestu. 1181. gadā imperators sāka uzbrukumu Romai, lai gāztu Gregoru VII. Romu ieņemt izdevās tikai 1084. gadā. Pāvests aicina palīgā normāņus no Itālijas dienvidos esošās Sicīlijas karalistes. 1085. gadā viņi iebruka Romā, atbrīvoja Gregoru VII, taču procesā izlaupīja pilsētu, kas izraisīja romiešu sacelšanos pret pāvestu, kurš bija spiests bēgt uz Itālijas dienvidiem pie normāņiem un tur drīz mira.
Vormsas konkordāts
Investitūras strīds ar mainīgām sekmēm turpinājās nākamo pāvestu varas laikā, kuri centās pavājināt imperatora varu, atbalstot dumpīgos augstmaņus Vācijā. 1106. gadā Heinrihs IV mira, atstājot troni savam dēlam Heinriham V, kurš ar pāvesta atbalstu bija uzsācis dumpi pret savu tēvu. Taču, kļuvis par imperatoru, arī Heinrihs V sāka konfliktēt ar pāvestu, un iecēla savu anti-pāvestu Gregoru VIII. Līdz ar Vormsas konkordāta noslēgšanu, Heinrihs V atteicās no Gregora VIII, un pāvests Kaliksts II viņu atzina par likumīgo imperatoru.
Pēc gandrīz 50 gadu konflikta, 1122. gada 23. septembrī tika parakstīts Vormsas konkordāts, kas izbeidza laicīgo valdnieku iespējas iecelt baznīcas augstmaņus. Turpmāk viņi savu baznīcas amatu saņēma no pāvesta, bet laicīgos īpašumus un zemes tiem piešķīra imperators.
Dažādi konflikti starp pāvestu un imperatoriem turpinājās vēl vairākus gadsimtus, kuru laikā Ziemeļitālijas pilsētas un valstiņas pilnībā atbrīvojās no imperatora varas.
Ceļa Onckuļi
Ceļa Onckuļi ir ciems Sutru pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 190 km attālumā no Rīgas.
Fa♯ mažors
Fa mažors ir uz fa nots balstīta mažora tonalitāte, kas sastāv no skaņām fa, sol, la, si, do, re un mi. Fa mažora paralēlā tonalitāte ir re minors, bet vienvārda tonalitāte – fa minors. Fa mažora tonalitātē pie atslēgas ir sešas zīmes – fa diēzs, sol diēzs, la diēzs, do diēzs, re diēzs un mi diēzs. Fa mažors ir diezgan bieži izmantots.
Samiņi
Samiņi ir ciems Gulbenes novada Stradu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Aleksandrs Tifērs
Aleksandrs Tifērs (fr; dzimis, miris ) arī Aleksandrs Tuferis (gr) bija franču-grieķu vieglatlēts, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs. Viņš piedalījās divās vasaras olimpiskajās spēlēs, 1896. gada Atēnu un 1900. gada Parīzes spēlēs, un 1906. gada neoficiālājās olimpiskajās spēlēs.
Aleksandrs Tifērs ir dzimis Grieķijas Karalistes galvaspilsētā Atēnās, bet viņa tēvs pēc tautības bija francūzis.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Tifērs startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — tāllēkšanā un trīssoļlēkšanā. Trīssoļlēkšanā viņš ar rezultātu 12 metri un 70 centimetri ieņēma otro vietu, izcīnot sudraba medaļu. Viņš par 18 centimetriem pārspēja trešās vietas, bronzas medaļas, ieguvēju Grieķijas sportistu Joanni Persaki, bet zaudēja ASV sportistam, zelta medaļas ieguvējam, Džeimsam Konolijam, kura rezultāts bija 13 metri un 71 centimetrs. Ar šo iegūto medaļu viņš kļuva par pirmo Francijas sportistu, kurš modernajās olimpiskajās spēlēs ir izcīnījis olimpisko medaļu. Tifērs startēja arī tāllēkšanā. Šajā disciplīnā viņš ar rezultātu 5 metri un 98 centimetri izcīnīja 4. vietu. Viņš zaudēja ASV sportistiem Ellerijam Klārkam (zelta medaļa), Robertam Garetam un Džeimsam Konolijam (bronzas medaļa). Līdz trešajai vietai viņam pietrūka 13 centimetru.
1900. gada vasaras olimpiskās spēles
Pēc 4 gadiem 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Aleksandrs Tifērs atkal startēja trīssoļlēkšanā. Viņš šoreiz šajā disciplīnā izcīnīja 6. vietu, taču viņa iegūtais rezultāts nav zināms.
1906. gada neoficiālās olimpiskās spēles
1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās Tifērs startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — 110 metru barjerskrējienā un tāllēkšanā no vietas. 110 metru barjerskrējienā viņš savā priekšskrējienā finišēja 4. vietā, bet fināla skrējienam nekvalificējās. Tāllēkšanā no vietas bija viens no 30 sportistiem, kas startēja šajā disciplīnā. Viņa iegūtais rezultāts bija 2 metri un 85.5 centimetri, ar šo rezultātu viņš ieņēma 7. vietu kopvērtējumā.
Citas aktivitātes
Tifērs 1937. gadā kļuva par Goda leģiona bruņinieku. Savukārt 1940. gadā viņš Atēnās tika iecelts par Francijas atbrīvošanas komitejas priekšsēdētāju.
Tīreļu purvs
Tīreļu purvs, arī Akmiņkroga purvs, Akmeņkroga purvs, Sīļu purvs, Akmeņkroga-Sila purvs, ir augstais purvs Jēkabpils novada Zasas un Rubenes pagastos. Izvietojies novada dienvidrietumos uz rietumiem no autoceļa P72. Notece galvenokārt uz Radžupi ziemeļrietumos un Bērzi dienvidaustrumos.
Purva lielākajā daļā 1977. gadā izveidots dabas liegums 1203 ha platībā kā nozīmīga augsto purvu aizsardzības teritorija. Purvu aptver purvains priežu mežs. Konstatēti pārejas purvu fragmenti. Purva pussalu pie Sīļiem klāj skujkoku un jauktu koku meži. Potenciāli laba vilku aizsardzības teritorija. Teritorijā sastopamas tādas putnu sugas kā rubenis, mežirbe, dzērve, dzeltenais tārtiņš, vidējais dzenis, trīspirkstu dzenis, melnā dzilna. Natura 2000 teritorija.
Pa-saules skaņa
"Pa-saules skaņa" ir 2010. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma, kuras režisori un scenārija autori ir Dāvis Sīmanis un Gints Grūbe. Filmas pirmizrāde notika kinoteātrī "Rīga".
Sižets
Filma ir veidota par projektu "Pasaules Saules dziesmas", kurā Latvijas koris "Kamēr..." sadarbojās ar 17 komponistiem no visas pasaules, lai atbildētu uz it kā ļoti vienkāršu jautājumu: kā rodas mūzika? Filmā atainotas attiecības starp komponistiem, vidi no kuras viņi nāk, un kori, kas interpretē komponistu radīto mūziku.
Žans Telefers
Žans Emanuels Telefers (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Telefers 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja divās paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti un paukošanā ar špagu. No šīm abām disciplīnām labākos panākumus viņš ieguva paukošanā ar floreti, kur nokļuva līdz ceturtdaļfinālam, savukārt paukošanā ar špagu viņš tālāk par pirmās kārtas grupu cīņu nestartēja.
Aleksejs Simakovs
Aleksejs Simakovs (dzimis 1979. gada 7. aprīlī) ir bijušais krievu hokejists, labās malas uzbrucējs. Praktiski visu karjeru aizvadīja Krievijā, 19 sezonas aizvadot dažādos Krievijas Superlīgas un Kontinentālās hokeja līgas klubos.
Poznaņas "Warta"
Poznaņas "Warta" (pl) ir Polijas sporta klubs no Poznaņas. Tas ir dibināts 1912. gadā. Plašāk pazīstams ar profesionālo futbola komandu, kas pašlaik spēlē Ekstraklasa, Polijas futbola augstākajā līgā. Kluba futbolisti ir divas reizes kļuvuši par Polijas čempioniem (1929. un 1947. gadā). Lielākais sasniegums Polijas kausā — pusfināls 1926. gadā. Daudzus gadus spēlēja zemākajās līgās, 2020. gadā atgriezās Ekstraklasa pēc 25 gadu pārtraukuma. Kluba pamatstadions ir Stadion przy Drodze Dębińskiej, bet tā kā tas neatbilst licencēšanas prasībām un tiek renovēts, komanda mājas spēles aizvada Diskobolijas stadionā Grodziska Velkopolskā.
Aleksejs Simakovs
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Simakovs uzsāka 1997.—98. gada sezonā, debitējot Krievijas Superlīgas kluba Jekaterinburgas "Dynamo-Energia" sastāvā. Kluba rindās hokejists aizvadīja četras sezonas, taču tad pievienojās Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindām, kluba sastāvā spēlējot trīs gadus.
2004.—05. gada sezonas gaitā Simakovs nonāca Kazaņas "Ak Bars" sastāvā, taču 2005.—06. gada sezonu atkal aizvadīja Ņižņekamskā. No 2006. līdz 2008. gadam Simakovs divas sezonas aizvadīja Maskavas CSKA sastāvā, taču 2008.—09. gada sezonā spēlēja uzreiz trīs klubos - Sanktpēterburgas SKA, Magņitogorskas "Metallurg" un CSKA.
Panemune (Paģēģi)
Panemune ir pilsēta Lietuvā pie Nemunas upes labajā krastā uz dienvidiem no Paģēģiem.
Vēsturiski pilsēta ir Tilzītes (mūsdienās Sovetskas) pilsētas daļa Nemunas upes labajā krastā. Tika izveidota 1923. gadā, kad Lietuva anektēja Klaipēdas apgabalu. Pēc iedzīvotāju skaita vismazākā Lietuvas pilsēta. Pilsētā atrodas robežpunkts ar Krieviju.
Ālsta
Ālsta (nl, de, fr) ir pilsēta Beļģijā, Flandrijā. pilsētā dzīvoja 84 859 iedzīvotāji. Pilsētā katru gadu pirms lielā gavēņa notiek karnevāls.
Džoels Edžertons
Edžertons ir, iespējams, vislabāk pazīstams ar savu lomu "Zvaigžņu karu" filmās "Klonu uzbrukums" (2002) un "Situ atriebība" (2005) un 2022. gada Disney+ seriālā Obi-Wan Kenobi. Piedalījies arī filmās "Karalis Arturs" (King Arthur, 2004), "Cīnītājs" (Warrior, 2011), "Slepenā operācija "30 pēc pusnakts"" (2012), "Lielais Getsbijs" (2013), "Exodus: Dievi un Valdnieki" (Exodus: Gods and Kings, 2014), Life (2015), "Melnā mise" (2015), Loving (2016), Bright (2017), "Sarkanais zvirbulis" (2018), Boy Erased (2018), The King (2019), "Zaļais bruņinieks" (The Green Knight, 2021) un Thirteen Lives (2022).
Par lomu Austrālijas seriālā The Secret Life of Us (2001—2002) Edžertons saņēma AACTA balvu kā labākais aktieris drāmas seriālā. Piedalījies arī Austrālijas filmās The Square (2008), "Zvēru valstība" (2010), Wish You Were Here (2012), Felony (2013) un The Stranger (2022).
2015. gadā Edžertons nominēts Amerikas režisoru ģildes balvai kategorijā "Labākā debija spēlfilmas režijā" par psiholoģisko trilleri "Dāvana". Par lomu 2016. gada filmā Loving, Edžertons nominēts Zelta globusa balvai.
Masimo Ambrozīni
Klubu līmenī Ambrozīni ir vislabāk pazīstams no laika Milan komandā, kur viņš pavadīja 18 gadus. Pēc Paolo Maldīni spēlētāja karjeras beigām 2009. gadā viņš kļuva par Milan komandas kapteini. Savu karjeru noslēdza 2014. gadā Fiorentina komandā.
Sasniegumi
Milan
Stress
Stress ir cilvēka vai dzīvnieka organisma un psihes kompleksveida reakcija uz emocionāli ļoti spēcīgu kairinājumu, signālu, vai problēmsituāciju. Lietpratēji stresa stāvoklī izšķir trauksmes, rezistences un izsīkuma stadiju. Trauksmes stadijā notiek organisma aizsargspēju mobilizēšana, fizioloģiska "cīņas vai bēgšanas reakcija."
Par terminu
Stress ir sindroms, simptomu komplekss ar īpašu nozīmi un pielietojumu psiholoģijā, fizioloģijā un medicīnā. Sabiedrībā un populārā kultūrā stress reizēm vispārināti apzīmē psiholoģisku sasprindzinājumu un nomāktību. Stress esot tas, ko izjūt, kad dzīves sarežģījumi ir pārāk smagi. Tā esot neatbilstība, līdzsvara trūkums starp situācijas prasībām un spējām. Tā esot dabīga atbildes reakcija situācijā, kad piedzīvojam pārāk lielu spiedienu. Pastāv arī jēdzieni skolotāju stress un stress darbā, kas esot nedrošība, neīstenojamas prasības un atbalsta trūkums.
Stresa fizioloģija
Volters Kennons, Hārvarda Universitātes profesors un ārsts 1929. gadā pētījis stress fizioloģiju un šķiet iedibinājis apzīmējumu "cīņas vai bēgšanas reakcija". Kennons pierādījis, ka uz bailēm, dusmām un citām emocijām ķermenis reaģējot "automātiski." Apakšējā galvas smadzeņu piedēklī (hipofīzē) izdalās kortikotropīni, kuri liek virsnierēm izdalīt asinīs tā saucamos stresa hormonus kortikosteroīdus un adrenalīnu. Tie savukārt aktivē nervus. Sāk straujāk sisties sirds, paaugstinās asinsspiediens, straujāka kļūst elpošana, saspringst muskuļi, aktivējas asins sarecēšanas mehānismi, aknas sāk izdalīt glikozi, vairāk izdalās siekalas, paplašinās acu zīlītes, visas maņas saasinās. Ķermenis esot gatavs stāties pretī briesmām un šāds stāvoklis ilgstot apmēram pusstundu.
Cīņas vai bēgšanas reakcija atbilstot pirmajai fāzei "vispārējam adaptācijas sindromam," uzbudinājumu visam organismam. Tad "adaptācija" stimulējot somatiskos aizsardzības mehānismus un dažādas stresa pazīmes izpaužas vienlaicīgi. Organisms nešķiro stresa izraisītājus un tie izsauc vienu un to pašu "sindromu". Trauksmes fāzē stresa izraisītāji izsauc virsnieru garozā hormonu izdalīšanos. Otrā (adaptācijas) fāzē organisms mēģina pretoties vai pielāgoties stresa izraisītāju traucējumiem. Enerģētiskās rezerves šai laikā papildinās un uzkrājas jaunas stresa hormonu rezerves. Ja stresa izraisītāji darbojas spēcīgi un ilgi, tad tie pārvar organisma pielāgošanās spējas (adaptāciju) un sākas "izsīkums." Izsīkušās rezerves apdraudot imūnsistēmu un esot cēlonis iespējamai slimošanai.
Stresa simptomi un reakcijas uzskaitījumi
Apgalvots, ka stress vienu cilvēku var rosināt rīkoties, bet kādu citu pilnīgi satriekt, ka stresu parasti izraisa situācijas, kurās mums ir sajūta, ka tiekam novērtēti. Pastāv vairāki psiholoģiski apzīmējumi un somatiskās un psihiskās reakcijas uzskaitījumi. Universitātes studentiem stress simptomi esot šaubas par sevi, vēlme padoties, izjūta, ka tu nevienam nepatīc, vāja koncentrēšanās spēja, aizmāršība, domu klejošana, apjukums, dusmas/viegla aizkaitināmība, bailes, trauksme, nelabuma sajūta. Iespējama arī vemšana, galvassāpes, muskuļu saspringums, strauja elpošana, nogurums, nervozitāte, traucēts miegs, murgi, paaugstināta tieksme lietot alkoholu un smēķēt un izmaiņas ēšanas ieradumos.
Stresa profilakse un noturība pret to
Lai gan tradicionāli ir tikušas izstrādātas daudzas metodes, lai cīnītos ar stresa sekām, ir veikti arī nozīmīgi pētījumi par stresa novēršanu, kas ir cieši saistīta ar psiholoģiskās noturības paaugstināšanu. Lai novērstu stresu un paaugstinātu noturību, ir izstrādātas vairākas pašpalīdzības pieejas, kuru pamatā galvenokārt ir kognitīvi biheiviorālās terapijas teorija un prakse.
Ārstēšana
Stresa pārvaldībai ir fizioloģiskas un imūnas priekšrocības. Pozitīvi rezultāti tiek novēroti, kombinējot tādas nemedikamentozās iejaukšanās metodes kā:
Skatīt arī
Pēcatvaļinājuma stress
Jaunciema 2. līnija
'''Jaunciema 2. līnija''' ir viena no Ziemeļu rajona Jaunciema līnijām Rīgā. Līnijas kopējais garums ir 834 metri. Sākas pie Jaunciema 3. šķērslīnijas 3, beidzas — Jaunciema 1. šķērslīnijas 2a.
Jaunciema 2. līnijas (kopā ar pārējām līnijām) nosaukums piešķirts.
Latvijas PSR laikos Jaunciema 2. līnijā 4 atradās poliklīnikas filiāle un aptieka.
Ielu savienojumi
Jaunmoku iela ir savienota ar šādām ielām:
Dilans Larkins
Dilans Larkins (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēle uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Larkins pārstāv NHL klubu Detroitas "Red Wings".
Brika
Brika (de) ir pilsēta un kopiena Vācijā, Brandenburgā, Potsdamas-Mitelmarkas apriņķī uz dienvidrietumiem no Potsdamas, Augstā Flēminga dabas parka (Naturpark Hoher Fläming) teritorijā. Pie pilsētas atrodas Vācijas armijas struktūrvienība - Armijas Centālā mobilizācijas bāze (Zentraler Mobilmachungsstützpunkt).
Vēsture
Pilsētas tiesības ap 1360./1374. gadu. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1990. gadam ietilpa VDR.
Kasperi Kapanens
Kasperi Kapanens (fi, dzimis ) ir somu hokejists, spēle uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Kapanens pārstāv NHL klubu Pitsburgas "Penguins".
Spēlētāja karjera
Uzaudzis SM līgas kluba Kuopio "KalPa" sistēmā, laika posmā no 2012. līdz 2015. gadam Kapanens Somijas vadošajā līgā aizvadīja 101 spēli. Pēc 2014.—15. gada sezonas noslēguma pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās NHL kluba Pitsburgas "Penguins" fārmklubam Skrentonas "Penguins". 2015. gada vasarā hokejists tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs", nākamajā sezonā tās sastāvā debitējot NHL. "Maple Leafs" pamatsastāvā hokejists nostiprinājās 2018.—19. gada sezonā, 78 spēlēs atzīmējoties ar 44 rezultativitātes punktiem. 2020. gada augusta nogalē "Maple Leafs" aizmainīja Kapanenu atpakaļ uz Pitsburgas "Penguins".
Somijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā.
Nikolajs Berdjajevs
Nikolajs Berdjajevs (ru, fr; dzimis, miris ) bija Ukrainā dzimis 20. gadsimta pirmās puses krievu filozofs, kurš parasti tiek ierindots kristīgā eksistenciālisma tradīcijā.
Uzsāka mācības Kijivas Universitātē, tomēr par piedalīšanos studentu nemieros 1897. gadā tika izsūtīts uz Vologdu. Pēc izsūtījuma apmetās Sanktpēterburgā. Iesākumā būdams marksisma ietekmē, Berdjajevs kritizēja marksisma realizāciju Krievijā un virzījās kristietības universālisma un personālisma virzienā. 1913. gadā par rakstu, kas zaimojot baznīcu, tika notiesāts ar izsūtījumu uz Sibīriju, tomēr Pirmā pasaules kara sākums un revolūcijas izjauca sprieduma realizāciju. Pēc Oktobra revolūcijas nepieņēma lielinieku dogmātismu. 1920. un 1922. gadā tika apcietināts. 1922. gada septembrī t.s. filozofu kuģa akcijā izsūtīts no valsts. Apmetās Francijā, kur nodzīvoja līdz mūža galam, radot vairumu no saviem pazīstamākajiem darbiem.
Tisoveca
Tisoveca ir pilsēta Slovākijā, Banska Bistricas apgabala Rimavska Sobotas apriņķī.
Vēsture
Pirmoreiz rakstos minēta 1334. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Tisoveca gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā. 19. gadsimtā Tisovecā atradās pazīstama luterānu ģimnāzija, kas mūsdienas ir atjaunojusi darbu. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Ekonomika
Apkaimē kaļķa ieguve. Pilsētā atrodas kompānija Cestné a stavebné mechanizmy Tisovec a.s., kas ražo ekskavatorus.
Cilvēki
Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (95,75 %). Pēc reliģiskās pārliecības - nereliģiozi (34,59 %), luterāņi (32,91 %) un katoļi (29,54 %).
Stefans VI
Stefans VI (la, dzimis nezināmā gadā Romā, miris 897. gada augustā Romā) bija Romas pāvests un Pāvesta valsts galva no 896. gada maija līdz savai nāvei 897. gada augustā. Amatā viņš bija pāvesta Bonifācija VI pēctecis, kurš pēc pāvesta Formozas bija šai amatā tikai 15 dienas. Amata laikā kļuva pazīstams ar "Līķa sinodes" ierosināšanu, kas galu galā noveda pie viņa ieslodzījuma un nāves.
Biogrāfija
Stefans dzimis Romā. Viņa tēvs bija priesteris vārdā Jānis (Džovanni). Uzskata, ka pāvests Formoza, iespējams, pret savu gribu, iecēlis Stefanu par Anaņji bīskapu, tomēr citi avoti to apstrīd hronoloģiskas nesakritības dēļ, pēc kuras Stefans saņēmis amatu jau pirms Formozas kļūšanas par pāvestu.
Darbība
Stefana ievēlēšanu par pāvestu atbalstīja viena no spēcīgajām romiešu ģimenēm, Spoleto hercogi, kas tajā laikā konkurēja par pāvesta amatu un pie kuru klana Stefans piederēja. Ar to spoletieši ieguva varu Romā.
Stefana īso amata laiku galvenokārt atceras saistībā ar viņa skandalozo izturēšanos pret pāvesta Formozas mirstīgajām atliekām. Trūdošais Formozas līķis tika ekshumēts un nodots tiesai Romas garīdzniecības sinodes priekšā, sasaucot tā saukto "Līķa sinodi" 897. gada janvārī. Iespējams, ka šo ārkārtējo notikumu izraisīja Spoleto grupējuma radītais spiediens un Stefana personiskais niknums uz Formozu. Formozas līķis tika novietots tronī un tika iecelts diakons, kuram bija jāatbild mirušā pontifika vietā. Prāvas laikā Formozas līķis tika nosodīts par bīskapa funkciju veikšanu, kad viņam šis amats bija atņemts, un par pontifikāta saņemšanu, kamēr viņš bija Portu bīskaps, tādējādi neatļauti darbojoties divos amatos, kā arī citās atjaunotās apsūdzībās, kas pret viņu tika izvirzītas nesaskaņās Jāņa VIII pontifikāta laikā. Līķis tika atzīts par vainīgu, viņam tika atņemtas svētās drēbes, nocirsti trīs labās rokas pirksti (svētījošie pirksti), tas tika ietērpts laicīgā apģērbā, tā simbolizējot viņa ievēlēšanas nelikumību, un ātri apglabāts; pēc tam tas tika atkārtoti ekshumēts un iemests Tibrā (no kuras to izdevās slepeni paglābt Formozas piekritējiem). Visas Formozas veiktās ordinācijas tika anulētas. Sinodes laikā tika pieņemti arī citi baznīcas lēmumi, tomēr tos aizēnoja Formozas process.
Tiesas process izraisīja satraukumu un konfliktu baznīcas aprindās, tas aktualizēja jautājumu par bīskapu migrācijas tiesībām no vienas vietas uz otru un ekskomunikēta pāvesta sakramentu spēkā esamību. Skandāls beidzās ar Stefana ieslodzīšanu un viņa nožņaugšanu tai pašā vasarā.
Arī pēc viņa nāves baznīcā turpinājās asa frakciju cīņa, kuras gaitā nākamo 6 gadu laikā nomira 6 Romas pāvesti un gan Formoza, gan daži citi tā laika pāvesti tika atkārtoti attaisnoti un nosodīti. Cīņa notika arī ārpus baznīcas, tā, tai pašā 897. gadā tika nogalināts Stefana labvēlis Spoleto hercogs Gvido IV.
Furka
Furka jeb furkālais izaugums (lat. Furca — divzaru dakša) ir zemāko vēžveidīgo (Triops, Lepidurus) divdaļīgs telsons (vēdera pēdējais segments) vai arī rudimentāru piedēkļu pāris augstāko vēžu telsona galā vai sānos. Furkas forma un uzbūve var kalpot kā atsevišķu taksonomisko vienību diagnosticējošas īpašības. Tā atspoguļo arī vēžveidīgo filoģenētiskās attīstības virzienus no zemākajiem vēžveidīgajiem uz augstākajiem. Furka ir konstatējama arī desmitkājvēžu kāpuru agrīnajās stadijās, bet augšanas metamorfozes beigās tā pārtop telsonā.
Kukaiņu anatomiskais analogs ir kolembolu lecamā dakša, kuru reizēm sauc par furkulu.
Ļubošs Bartečko
Ļubošs Bartečko (dzimis 1976. gada 14. jūlijā) ir slovāku hokejists, malējais uzbrucējs, Slovākijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) spēlē Slovākijas Ekstralīgas klubā HK Poprada.
Gāršas samteņi
Gāršas samteņi, gāršas samteņu ģints (Lopinga) ir raibeņu dzimtas (Nymphalidae) ģints, kas pieder pie palmu samteņu cilts (Elymniini). Šajā ģintī apvienotas 9 samteņu sugas, no kurām Latvijā sastopama viena - gāršas samtenis (Lopinga achine). Lielākā daļa gāršas samteņu sugu ir endēmas sugas, kas sastopamas nelielos Ķīnas centrālās daļas reģionos. Plaša izplatība ir tikai divām sugām: gāršas samtenim, kas mājo Eirāzijas mērenajā joslā, un Dēidamijas samtenim (Lopinga deidamia), kas mājo Āzijas austrumu daļas mērenajā joslā, rietumos sasniedzot Urālu kalnus.
Ļubošs Bartečko
Spēlētāja karjera
Savu profesionālo karjeru Bartečko uzsāka 1993. gadā, kad debitēja Slovākijas Ekstralīgā HK Popradas kluba sastāvā. 1995. gadā gan Ļubošs devās uz Ziemeļameriku, kur līdz 1997. gadam spēlēja QMJHL. 1997.—98. sezonu Bartečko aizvadīja AHL, bet jau 1998.—99. sezonā aizvadīja 32 spēles NHL kluba Sentluisas "Blues" rindās. Bartečko otrā sezona NHL bija arī viņa rezultatīvākā, 67 spēlēs atzīmējoties ar 39 rezultativitātes punktiem. 2001. gada vasarā Ļubošs pievienojās Atlantas "Thrashers", tās rindās aizvadot divas sezonas.
2003. gada vasarā Bartečko atgriezās Eiropā, pievienojoties Čehijas Ekstralīgas klubam Prāgas "Sparta". 2003.—04. sezonā Ļubošs kļuva par Krievijas čempionu Maskavas "Dinamo" sastāvā, bet no 2005. līdz 2009. gadam Bartečko spēlēja Zviedrijas Elitsērijas klubā HK Luleo. 2009.—10. sezonu hokejists uzsāka Šveices hokeja līgas klubā HK Berne, bet pabeidza Farjestads BK rindās. Līdzīg arī 2010.—11. sezonu Bartečko iesāka slovāku HK Popradas rindās, bet noslēdza MODO sastāvā Zviedrijas Elitsērijā.
Slovākijas izlases rindās spēlējis trijos olimpisko spēļu turnīros, kā arī sešos Pasaules čempionātos, 2002. gadā kopā ar izlasi izcīnot Pasaules čempiona titulu, bet 2000. gadā izcīnot sudraba medaļas.
Mijmaiņas darījumi
Mijmaiņas darījums (en) ir atvasināts līgums, ar kuru divas puses apmainās ar naudas plūsmām vai saistībām no diviem dažādiem finanšu instrumentiem. Lielākā daļa mijmaiņas darījumu ietver naudas plūsmas, kuru pamatā ir nosacīta pamatsumma, piemēram, aizdevums vai obligācija, lai gan instruments var būt gandrīz jebkas. Katra naudas plūsma ietver vienu mijmaiņas darījumu posmu. Viena naudas plūsma parasti ir fiksēta, bet otra ir mainīga un balstās uz etalona procentu likmi, mainīgo valūtas maiņas kursu vai indeksa cenu.
Visizplatītākais mijmaiņas darījumu veids ir procentu likmju mijmaiņas darījums. Mijmaiņas darījumi netiek tirgoti biržās, un privātie investori parasti neiesaistās mijmaiņas darījumos. Drīzāk mijmaiņas darījumi ir ārpusbiržas līgumi galvenokārt starp uzņēmumiem vai finanšu iestādēm, kas ir pielāgoti abu pušu vajadzībām.
Andrejs Spāģis
Andrejs Spāģis (vecajā rakstībā: A.Spāg, dzimis, miris ) bija latviešu skolotājs un publicists, viens no jaunlatviešu kustības aizsācējiem. Sarakstījis mācību grāmatas: "Bērnu prieks", "Pārcēlējs", kā arī strādājis pie gramatikas un fizikas mācību grāmatu izdošanas latviešu valodā. Kopā ar Frici Brīvzemnieku sāka darbu pie "Krievu – latviešu – vācu" vārdnīcas (1872) sagatavošanas.
Dzīvesgājums
Andrejs Spāģis dzimis 1820. gada 14. janvārī toreizējā Aizputes apriņķa Dunalkas pagasta "Spāģu" saimnieka Andreja un viņa sievas Ortes mājās. 13 gadu vecumā viņš ar ģimeni pārcēlās dzīvot "Raibenieku" mājās Durbes tuvumā. Pēc Cīravas luterāņu mācītāja Johana Kristapa Voltera (etnogrāfa Eduarda Voltera vectēva) ieteikuma Meldzeres muižas īpašnieks Georgs fon Dorotēzens 1834.—1837. gadā par saviem līdzekļiem pabalstīja spējīgā pusaudža mācības Cīravas-Dzērves skolā, pēc kuras beigšanas viņš vienu gadu strādāja par skolotāja Andreja Bergmaņa palīgu.
No 1838. līdz 1853. gadam Spāģis strādāja par skolotāju Meldzeres skolā, kuru viņa labdaris Georgs fon Dorotēzens 1841. gadā ierīkoja pārtaisītajā krogus ēkā, dāvinādams pagastam skolu līdz ar zemi un noguldīdams kapitālu skolotāja algai un pensijai. Viņš pavadīja vasaras Liepājas jūrmalā, apmeklēja Irlavas skolotāju semināru, 1847. gadā Latviešu literāriskās biedrības sapulci Rīgā. Skolotājs Spāģis sarakstīja lasāmgrāmatu "Bērnu prieks" (1844), un, Irlavas semināra direktora Kārļa Sadovska ierosināts, vācu valodas mācību grāmatu "Pārcēlējs" (1847). Mācību grāmata "Fizika" palika neiespiesta. Šajā laikā ietekmējās no Krišjāņa Valdemāra idejām, kas tajā laikā strādāja par Ēdoles muižas skrīveri. Spāģis piedalījies arī K. Valdemāra vadītajā "Baltijas jūras izsmelšanas biedrībā".
Pēc Georga fon Dorotēzena nāves viņa pēcnācēji anulēja Meldzeres pagastam likumīgi norakstīto dāvinājumu. Spāģis uzņēmās pagastu aizstāvēt un 1853. gadā iesniedza tiesā sūdzību pret jauno muižas īpašnieku. Zaudējis tiesvedību, Spāģis 1854. gadā bija spiests atstāt skolotāja vietu Kurzemē un pārcelties uz Krieviju, kur viņš strādāja par muižas pārvaldnieku un no 1859. gadā papildināja savas zemkopības zināšanas Berlīnē. 1860. gadā viņš publicēja kritisku rakstu par Kurzemes zemnieku apstākļiem Ķelnes avīzē Kölner Zeitung, bet 1863. gadā Pēterpilī sarakstīja grāmatu par šo tēmu.
I869. gadā viņš bija pārvaldnieks Meščerska muižās Smoļenskas guberņā un saimnieciskos nolūkos ieradās Saratovā, kur saslima ar holeru un nomira 1871. gada 29. jūlijā.
1938. gada 24. jūlijā Dunalkā viņam atklāja pieminekli un vietējā skola ieguva Andreja Spāģa nosaukumu. Pieminekli rotā uzraksts: "Krājat zināšanas un apgaismojiet tautu!"
Darbi
Citāts: "Grāmatas ir trepes, kas celtas no zemes uz debesīm. Bet katram, lai kungs vai kalps, zemnieks, amatnieks, mācītājs vai māceklis, luters, jūds vai katolis, ņemams vērā šāds norādījums: To darīt, kas tev pienākas, Bez viltus un bez blēdības." Citāts: «Tāds līdējs ir sliktāks nekā zaglis un slepkava; šie ņem un maitā laicīgu mantu un mirstamu miesu; bet līdējs maitā mūsu zināmu sirdi, mūsu garu.»
Grifi
Grifi jeb maitu lijas, grifu apakšdzimta (Aegypiinae) ir vanagu dzimtas (Accipitridae) apakšdzimta. Grifu apakšdzimtā ir 13 maitas putnu sugas, kas iedalītas 6 ģintīs. Vēl nesenā pagātnē tās bija 9 ģintis, bet trīs no tām tika izdalītas atsevišķā bārdaino grifu apakšdzimtā (Gypaetinae). Grifus mēdz saukt arī par Vecās pasaules maitas putniem, jo tie visi mājo Vecās pasaules kontinentos: Āfrikā, Āzijā vai Eiropā.
Lai arī Latvijā neligzdo neviena grifu suga, tomēr reizēm ir novērots melnais grifs (Aegypius monachus) un baltgalvas grifs (Gyps fulvus).
Izskats un īpašības
Grifi pamatā pārtiek no mirušiem dzīvniekiem, retu reizi tie uzbrūk slimiem, bet vēl dzīviem upuriem. Tiem ir ļoti laba redze, un barība tiek atrasta izmantojot tikai redzi.
Grifiem ir raksturīga kaila vai viegli apmatota galva, tādējādi šie putni spēj uzturēt tīru galvu, neskatoties uz barošanās veidu. Tiem ir ļoti spēcīga kuņģu sula, kas spēj sagremot ļoti spēcīgas indes un baktērijas. Lai sterilizētu savas pa maitu sabristās kājas, tie urinē tām tieši virsū.
Visi grifi ir liela auguma putni ar lieliem, platiem spārniem. Lidojot tie izmanto gaisa siltās straumes un ilgstoši planē izplestiem spārniem. Lielākais no visiem grifiem ir Himalaju grifs (Gyps himalayensis), kura spārnu izplētums sasniedz 3 metrus un tā svars ir apmēram 12 kg. Atšķirībā no Amerikas grifiem visām grifu apakšdzimtas sugām ir spēcīgas kājas un asi nagi, līdzīgi kā tas ir pārējām vanagu dzimtas sugām.
Diklofenaka ietekme
Diklofenaka piesārņojums vidē pēdējos 10 gados ir izraisījis 95% grifu populācijas izmiršanu Indijā un Pakistānā. Līdz ar to divas vai trīs Dienvidāzijas grifu sugas ir tuvu izmiršanas robežai. To izraisījis pretsāpju līdzeklis diklofenaks, kuru zemnieki izmanto slimiem, nodzītiem vēršiem, ar kuriem apstrādā lauksaimniecības zemi. Lai slimais dzīvnieks joprojām ietu lauku darbos, tiek izmantots medikaments, kas noņem sāpes līdz tā nāvei. Mirušos vēršus zemnieki, kā to darījuši tūkstošiem gadu, atstāj uz lauka, lai tos saplēš grifi. Tomēr lielie putni izrādījās jūtīgi pret diklofenaku un tā ietekmē iet bojā. Šobrīd mirušie liellopi uz lauka izraisa neskaitāmas slimības un pat epidēmijas, jo šajās valstīs vairs nav grifu, kas nokopj maitu, kā arī tie piesaista žurkas un klejojošos suņus.
Ūlavs Lunnaness
Ūlavs Lunnaness (no; dzimis ) ir norvēģu orientierists, izcīnījis piecas zelta medaļas pasaules čempionātā orientēšanās sportā. Pārstāv Norvēģijas izlasi un klubu Halden SK.
Pirmās nozīmīgās starptautiskās medaļas Ū. Lunnaness izcīnījis 2005., 2006. un 2007. gada pasaules junioru čempionātos. Pieaugušo pasaules čempionātā orientēšanās sportā ir izcīnījis piecas zelta medaļas (pirmā garajā distancē 2010. gadā, kad čempionāts notika Norvēģijā). Izcīnot divas zelta un vienu sudraba medaļu 2016. gada pasaules čempionātā orientēšanās sportā, Ū. Lunnaness kļuva par čempionāta medaļām bagātāko sportistu.
Pasaulas kausa kopvērtējumā augstāko — otro — vietu ieguvis 2012. gadā. Šajā pašā gadā Ū. Lunnaness izcīnījis savas divas vienīgās Eiropas čempionāta zelta medaļas. 2010. un 2011. gadā kluba Halden SK sastāvā uzvarēja prestižākajās stafešu sacensībās Jukola.
Krišs Kārkliņš
Krišs Kārkliņš (dzimis ) ir Latvijas futbolists, aizsargs. Kopš 2021. gada spēlē Latvijas Virslīgas kluba FK Liepāja sastāvā.
No 2014. līdz 2017. gadam spēlēja FK Liepāja sastāvā. 2015. gada sezonā kļuva par Virslīgas čempionu un 2017. gadā uzvarēja Latvijas kausa izcīņā. 2018. gadā pārgāja uz Riga FC, vēlreiz kļūstot par Latvijas čempionu un tajā pašā gadā uzvarot arī Latvijas kausā.