cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lāslo Čehs
Piecas reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā Atēnās izcīnījis bronzas medaļu 400 m kompleksajā stilā, 2008. gadā Pekinā izcīnīja trīs sudraba medaļas — 200 m tauriņstilā, 200 m un 400 m kompleksajā stilā —, 2012. gadā Londonā — 200 m kompleksā stila peldējumā, 2016. gadā Riodežaneiro izcīnīja sudrabu 100 m tauriņstilā. Pasaules čempionātā garajā baseinā izcīnījis divas uzvaras (400 m kompleksajā stilā un 200 m tauriņstilā), sešas sudraba un piecas bronzas medaļas. Eiropas čempionātā garajā baseinā izcīnījis 14 zelta medaļas.
Viņam ir piederējuši vairāki pasaules rekordi.
Arī viņa tēvs Lāslo Čehs vecākais bijis peldētājs, divas reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs.
Molekulārfizika
Molekulārfizika ir mācība par vielu, kas pēta ķermeņu īpašības atkarībā no to uzbūves, molekulu mijiedarbības spēka un molekulu kustības rakstura. Molekulu sīkākās sastāvdaļas, kas ir atomi un atoma kodoli, molekulārfizika nepēta. Ar atomu un to kodolu izpēti nodarbojas atomfizikā un kodolfizikā.
Molekulārfizikas likumsakarības nereducējas uz mehānikas likumiem, un molekulārfizikas uzdevumu risināšanai jāizmanto īpašas metodes, kā termodinamiskā metode un statistiskā metode. Termodinamikā molekulārās sistēmas raksturo ar dažiem makroskopiskiem parametriem (spiediens, tilpums, temperatūra, vielas daudzums), kuri tiek noteikti empīriski (pieredzes ceļā). Tādēļ termodinamiskā metode neatklāj pētāmo parādību iekšējos cēloņus. Savukārt statistiskā mehānika pievēršas sistēmas mikrostruktūrai un caur to sakidro makroskopiskās norises. No statistiskās mehānikas apvienojumā ar termodinamiku veidota statistiskā termodinamika un statistiskā fizika.
Rui Hačimura
R. Hačimura ir dzimis etniski jauktā ģimenē: viņa māte ir japāniete, bet tēvs cēlies no Āfrikas valsts Beninas.
Karjera
Vidusskolā mācījies Japānā, kur spēlējis arī basketbolu, kļūdams par divkārtēju nacionālās vidusskolu līgas čempionu. Pēc vidusskolas nonācis Gonzaga Universitātes komandā "Bulldogs", aizvadījis NCAA čempionātā trīs sezonas, kļūdams par piekto Japānas spēlētāju pirmajā divīzijā.
NBA
2019. gada NBA draftā izraudzīts ar 9. numuru, otro augstāko starp ārvalstu spēlētājiem, R. Hačimuru izvēlējās Vašingtonas "Wizards". Viņš kļuva par otro NBA draftā izvēlēto Japānas spēlētāju pēc 2,34 m garā Jasutakas Okajamas, ko draftēja 1981. gadā. Debijas sezonā R. Hačimura tika iekļauts NBA debitantu otrajā simboliskajā izlasē, kā arī abās pirmajās sezonās izraudzīts par Uzlecošo Zvaigžņu spēles dalībnieku (2021. gada NBA Visu Zvaigžņu spēles nedēļas nogales ietvaros pati spēle gan nenotika Covid-19 pandēmijas dēļ).
Eduards Erdmanis
Eduards Erdmanis (dzimis, miris ) bija Cēsīs dzimis baltvācu pianists un komponists.
Rui Hačimura
NBA
2022. gada nogalē uzvarētā spēlē pret Fīniksas "Suns" (127—102) R. Hačimura atkārtoija savu karjeras rezultativitātes rekordu — 30 punkti. 2023. gada janvārī, pēc tam, kad spēlētājs un klubs nevienojās par jaunu līgumu, viņš tika aizmainīts uz Losandželosas "Lakers" pret Kendriku Nannu un trīs nākotnes otrās kārtas drafta izvēlēm.
Bože pravde
Bože pravde (sr, ) ir Serbijas Republikas valsts himna, kas noteikta ar Serbijas konstitūcijas 7. pantu. Tā ir Serbijas himna kopš 2006. gada. Serbijas un Melnkalnes himna līdz 2006. gadam bija Hej, Sloveni. Bože pravde bija arī Serbijas kņazistes un Serbijas karalistes himna līdz 1919. gadam. Himnas vārdu autors ir Jovans Džordževičs, bet mūziku komponējis Davorins Jenko.
Rui Hačimura
Nacionālā izlase
Spēlējis dažāda vecuma Japānas jaunatnes izlasēs, kopā ar U16 izlasi ieguvis bronzas medaļu Āzijas čempionātā (2013). Bija rezultatīvākais spēlētājs 2014. gada U17 Pasaules čempionātā (22,6 punkti vidēji spēlē), kurā Japāna ieņēma 14. vietu.
2019. gadā debitējis Japānas pieaugušo izlasē. Tās sastāvā piedalījies 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika 2021. gadā Tokijā.
Konrāds Pētersons
Konrāds Pētersons (1888-1981) bija latviešu inženieris, 1905. gada revolūcijas dalībnieks. Tirdzniecības un rūpniecības a/s “Kūdra” pilnvarnieks (1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1888. gada 15. oktobrī Rīgā Dāvida Pētersona ģimenē. Mācījās Tilo (Tilava) pamatskolā, pēc tam Mangaļu jūrskolā, no kuras viņu izslēdza par nepakļāvību (cita starpā ignorējis prasību runāt tikai krieviski). Iesaistījās 1905. gada revolūcijas notikumos Rīgā, piedalījās 13. janvāra demonstrācijā un Uzbrukumā Rīgas centrālcietumam. Revolūcijas apspiešanas laikā 1905. gada 31. decembrī viņa tēvs palīdzēja Rainim bēgt no Rīgas, kurā bija izsludināts karastāvoklis, vēlāk arī Konrāds Pētersons ar kravas kuģi bēga uz Skotiju. Dzīvoja pie sava tēvoča Kārļa Pētersona Dublinā, studēja Īrijas Nacionālajā universitātē un 1916. gadā piedalījās Lieldienu sacelšanās (Easter Rising) kaujās. Uzbūvēja pirmās kūdras rūpnīcas Kilberijā (Kilberry). Latvijas neatkarības laikā atgriezās dzimtenē un nodarbojās ar rūpniecisku kūdras ieguvi, vadīja tirdzniecības un rūpniecības a/s “Kūdra”.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā atkal devās trimdā uz Īriju, bija valstij daļēji piederošā kūdras pētniecības centra Bord na Móna ("Kūdras valde") zinātnieks.
Miris 1981. gada 16. janvārī Ātijā (Athy), Kildēras grāfistē, apglabāts Ātijas pilsētas kapos. 2013. gadā Latviešu biedrības Īrijā pārstāvji ar Latvijas vēstnieka Īrijā Pētera Kārļa Elferta piedalīšanos sakopa Konrāda Pētersona kapavietu.
Eduards Erdmanis
Mācījies mūziku Rīgā, kopš 1914. gada — Berlīnē. 1920. gados tika minēts kā viens no pazīstamākajiem vācu komponistiem. No 1925. gada — klaviermūzikas profesors Ķelnes mūzikas akadēmijā. 1935. gadā bija spiests no darba aiziet. Lai varētu darboties profesijā, 1937. gadā iestājās NSDAP. No 1950. gada mūzikas profesors Hamburgā, kur arī miris. Erdmaņa draugu vidū bija Ernsts Krēneks, Emīls Nolde un Artūrs Šnābels.
Ostrovajona
Vēsture
Stacija izveidota 1941. gadā, regulāri novērojumi sākti 1942. gada 21. martā. Stacijā veic meteoroloģiskos, aeroloģiskos, jūras hidroloģiskos, agrometeoroloģiskos novērojumus, kā arī veic vides piesārņojuma monitorēšanu. Stacija nodēvēta par godu tās vadītājam, vairāku Arktikas izpētes ekspedīciju dalībniekam, polārpētniekam Vasīlijam Sidorovam (1925-1999).
Gārsenes muiža
Gārsenes muižas kungu māja jeb Gārsenes pils atrodas Jēkabpils novada Gārsenes pagasta Gārsenē. Muiža līdz Latvijas agrārajai reformai 1920. gadā piederēja Budbergu dzimtai, tagad Aknīstes novada pašvaldībai.
Vēsture
Gārsenes muižu 1583. gadā Kurzemes un Zemgales hercogs Gothards izlēņoja savam staļļmeistaram Godhardam Budbergam no Beninghauzenas un tā uz vairākiem gadsimtiem kļuva par Budbergu dzimtmuižu. Gārsenes kapos atrodas Budbergu dzimtas kapenes (kapliča).
Tagadējā kungu māja tapusi ap 1856. gadu, sākumā uzcelta pils divstāvīgā daļa, bet zemākais spārns uzcelts 1885. gadā. 1939. gadā pēc arhitekta Vasiļjeva projekta bijušo muižas ēku pārbūvēja Gārsenes pamatskolas vajadzībām.
Muižas ansamblis
Gārsenes muižas kungu māja ir būvēta neogotikas stilā. Lielāko divstāvu pils daļu papildina apaļš četrstūrveida stūra tornis, kā arī ieejas lievenis, bet mazāko – vienstāva – apaļš piebūvēts tornis. Fasādi interesantu un dzīvīgu padara ailes, kuras ir sagrupētas pa divi, bet pie balkona pa trīs. Gārsenes pilī saglabājušās durvis ar stiklotu augšējo daļu, podiņu krāsns un krāsns ar gleznojumiem (Valsts nozīmes mākslas piemineklis). Uz balta fona uzgleznotas buru laivas, vējdzirnavas, jūras skati u.c.
Pilī atrodas muzejs, kurā var apskatīt ekspozīciju par Budbergu dzimtu un pils vēsturi. Gārsenes meža parkā ir izveidotas dabas takas.
Gārsenes muižas pils priekšā atrodas vārtu stabi. Saimniecības ēkas grupējas ap parādes pagalmu, blakus pilij ir sena klēts un stallis ar lieveņa arkādi. Pāri bruģētajam ceļam atrodas dzirnavas. Muižas kompleksā ietilpst arī brūzis ar strādnieku māju un kalpu māja.
Endomondo
Endomondo bija tiešsaistes sociālais tīkls — lietotne sportošanai, ko izstrādājis uzņēmums Endomondo LLC. Lietotne spēja izsekot savu lietotāju fizisko aktivitāšu statistiku, izmantojot mobilo tālruni. Endomondo pamata pakalpojumi bija bezmaksas, bet par papildu samaksu bija iespējams iegūt pieeju plašākai statistikai. Endomondo tika izdots 2007. gadā ar mērķi, lai motivētu cilvēkus dzīvot aktīvāku un veselīgāku dzīvesveidu. Lietotne spēja izsekot vairāku sportisko aktivitāšu statistiku, kā, piemēram, skriešanas ātrumu, ilgumu, noskrieto attālumu un nodedzinātās kalorijas.
2015. gada februārī Endomondo iegādājās sporta apģērbu uzņēmums Under Armour par 85 miljoniem ASV dolāru. Šajā laikā lietotnei bija 20 miljoni lietotāju.
2020. gadā tika paziņots, ka gadam noslēdzoties Endomondo beigs darboties.
Anomuras
Anomuras (Anomura) ir desmitkājvēžu kārtas (Decapoda) infrakārta, kas apvieno apmēram 2500 sugas: vientuļniekvēžus, plakanos omārus, karaliskos krabjus, porcelānkrabjus un kurmjkrabjus. Lai arī daudzu sugu nosaukumā tiek lietots nosaukums krabis, tomēr visi īstie krabji ir izdalīti anomuru māsas taksonā — krabju infrakārtā (Brachyura).
Lielākā daļa anomuru sugu mājo mērenajās un tropiskajās jūrās, bet Dienvidamerikas saldūdens krabji (Aeglidae) dzīvo Dienvidamerikas upēs un strautos, kā arī ir zināma viena vientuļniekvēžu suga, kas dzīvo saldūdenī.
Sistemātikas izmaiņas
Zinātniskais nosaukums Anomura saglabājies no iepriekšējo gadu (novecojušās) klasifikācijas, kad visi desmitkājvēži tika sadalīti trīs grupās: garastes vēžos (Macrura), īsastes vēžos (Brachyura) un mīkstastes vēžos (Anomura). Grupas alternatīvais nosaukums — Anomala — radies, raksturojot mūsdienu klasifikācijas anomuru grupu, kura ir ļoti daudzveidīga, ar dažādām, neparastām un ļoti atšķirīgām formām.
Kopīgās īpašības
Anomurām var izcelt vairākas kopīgas īpašības — kopumā, lai arī sugas ir tik dažādas, tām ir vairāk vai mazāk krabjiem līdzīga ķermeņa forma, lai gan plakanie omāri nedaudz atgādina saplacinātus omārus. Anomurām kā visiem desmitkājvēžiem ir pieci ejkāju pāri. Pēdējā pāra kājas ir ļoti maziņas un grūti saskatāmas, tās bieži paslēptas iekšpusē, žaunu dobumā zem čaulas. Šīs kājiņas anomuras izmanto, lai tīrītu žaunas. Vēders var būt gan pagarināts (simetriskajiem vientuļniekvēžiem), gan samērā īss un salocīts zem pārējā ķermeņa (plakanajiem omāriem, porcelānkrabjiem un karaliskajiem krabjiem), gan cieši satīts, lai varētu paslēpties gliemeņu čaulās (vientuļniekvēžiiem). Tomēr anomurām vēders nav tik īss kā īstajiem krabjiem. Anomuras ir arī lēnākas nekā krabji.
Sistemātika
Anomuru infrakārta (Anomura)
Soboļi (Lūznavas pagasts)
Soboļi ir ciems Lūznavas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Rubčinskas ezers.
Visvalža iela (Rīga)
Visvalža iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Avotu apkaimē. Visvalža iela sākas pie Ernesta Birznieka-Upīša ielas krustojuma un beidzas krustojumā ar Satekles ielu. Ielas kopējais garums ir 258 metri, tā visā garumā klāta ar asfaltbetona segumu.
Visvalža ielā atrodas Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultāte, Rīgas Ukraiņu vidusskola un Rīgas 15. vidusskola.
Vēsture
Vēsturiskais nosaukums — Otrais Kurmanovu dambis, pēc apkaimes dārznieku dzimtas uzvārda. Kad 18. gadsimta beigās tirgotāji Popovi šeit atvēra fabriku, iegājās nosaukums "Popova dambis". 1876. gada kartē redzama Popova iela. 1936. gadā iela pārsaukta 13. gadsimta latgaļu feodāļa Visvalža vārdā.
Kārlis Bukass
Kārlis Bukass (dzimis, miris ) bija latviešu vieglatlēts, distanču slēpotājs, abos sporta veidos startējis garajās distancēs.
Kristiāns Dāvids Lencs
Kristiāns Dāvids Lencs (de; dzimis, miris ) bija Vidzemes mācītājs, piētists, Vidzemes superintendents no 1779. līdz 1798. gadam, luterāņu grāmatu izdošanas organizētājs latviešu valodā.
Kārlis Bukass
Biogrāfija
Dzimis 1903. gada 10. septembrī (28. augustā pēc vecā stila) Dūru muižas "Birzēs" kalpu Jāņa un Annas Bukāžu ģimenē. Sporta gaitas sāka 1924. gadā ASK bendija komandas sastāvā. Kā sportists pārstāvēja sporta klubu Amatieris un un Rīgas Futbolklubu.
1927. gada 28. augustā Rīgā kļuva par pirmo Latvijas čempionāta uzvarētāju maratonā, apsteidzot ievērojamāko Latvijas brīvvalsts garo distanču skrējēju Arturu Motmilleru.
Līdzās skriešanai aktīvi nodarbojās ar distanču slēpošanu, 1927. gadā uzvarēja Latvijā pirmajā 50 kilometru slēpojumā no Rīgas uz Ropažiem un atpakaļ. Piedalījies olimpiskajās spēlēs, ieņēma 69. vietu 18 kilometru slēpošanas distancē.
1933. gadā Bukass nodibināja Rīgas slēpotāju klubu, bija ilggadējs tā vadītājs, un izbūvēja Siguldā tramplīnu, vēlāk pēc Alberta Riekstiņa projekta veikta tramplīna pārbūve, atļaujot tajā veikt 50-60 metrus tālus lēcienus.
Pēc 2. Pasaules kara dzīvoja trimdā — vispirms Vācijā, no kurienes izceļoja uz Angliju un vēlāk uz Kanādu, kur nodzīvoja līdz mūža galam. Miris no audzēja 1975. gada 9. jūlijā Toronto.
Kristiāns Dāvids Lencs
Dzimis varkaļa Jākoba un Marijas Lencu ģimenē Keslīnē (mūsdienās Košalina). No 1737. līdz 1740. gadam studēja teoloģiju Hallē. 1740. gadā ieradās Livonijā (Vidzemē). Strādāja par aumeistaru (mājskolotāju) Taurenē. No 1742. līdz 1749. gadam — mācītājs Dzērbenē un Drustos, no 1749. līdz 1758. gadam — Cesvainē. 1744. gadā apprecās ar mācītāja Mihaela Neoknapa meitu Doroteju. No 1759. līdz 1779. gadam bija Tērbatas Johana baznīcas vācu draudzes virsmācītājs un skolu uzraugs. 1778. gadā pēc sievas nāves apprecas ar Kristīni Margareti Eihleri. No 1779. gadam — Vidzemes superintendents. 1783. gadā sākās publiski strīdi ar Augustu Vilhelmu Hūpeli, kurš kritizēja superintendenta darbus aizrobežu literatūrā, kas pārauga tiesas prāvā augstākās konsistorijas līmenī.
Latviski sarakstīja "Spreddiku-Grahmata" (1764—67). Pārstrādāja pie Vidzemes dziesmu grāmatas pievienoto "Latvisku Dieva lūgšanu grāmatu" (1784).
Astoņu bērnu un trīs audžubērnu tēvs. Dēls Jākobs Mihaels Reinholds Lencs kļuva par ievērojamu "Vētru un dziņu" laikmeta rakstnieku.
Lielbritānijas mandātteritorija Palestīnā
Lielbritānijas mandātteritorija Palestīnā (en, ar, Filasṭīn, he, Pālēśtīnā (EY), kur EY — Eretz Yisrael jeb "Izraēlas zeme") bija Apvienotās Karalistes pakļautībā esoša teritorija Palestīnā, kuru izveidoja pēc Pirmā pasaules kara, sadalot Osmaņu impēriju. Tā pastāvēja no 1920. līdz 1948. gadam, kad Apvienoto Nāciju Organizācija tās teritorijā lika izveidot neatkarīgu Palestīnas Valsti, Izraēlu un Jeruzalemes brīvpilsētu (corpus seperatum). Mandātteritorijas pastāvēšanas laikā to dēvēja vienkārši par Palestīnu, taču vēlāk, runājot par šo Palestīnas vēstures posmu, sāka izmantot tādus nosaukumus kā Palestīnas mandātteritorija, Palestīnas mandāts un Britu Palestīna.
Bēgļu laivas uz Zviedriju
Bēgļu laivas uz Zviedriju bija Latvijas Centrālās padomes (LCP) ierosināta Latvijas bēgļu evakuācijas akcija no Vācijas armijas okupētās Latvijas (Latvijas ģenerālapgabala un Kurzemes katla, 1944. gada janvārī—1945. gada maijā), vēlāk no Sarkanās armijas okupētās Kurzemes (Latvijas PSR, 1945. gada maijā—augustā). No vairāk nekā 4500 bēgļiem, kas ieradās Zviedrijā, 2077 to sasniedza ar privātām laivām, bet 2541 cilvēks tur nokļuva ar LCP organizētajām laivām. Viņu vidū bija vismaz 957 personas, kas sasniedza Gotlandi 37 laivu braucienos ar zviedru atbalstītām laivām, un ap 700 bēgļu, kurus atveda vismaz 18 amerikāņu finansētās laivas.
Īpaša loma slepeno bēgļu laivu akciju organizēšanā bija Eduardam Andersonam un Leonīdam Siliņam un LCP sakaru grupai Ventspilī, kuru sākotnēji vadīja inženieris Arturs Arnītis, bet vēlāk elektromehāniķis Kārlis Frišenfelds. Kara beigu posmā ar Ventspils sakaru grupu sadarbojās LCP pārstāvis Kurzemē Valdemārs Ģinters, bet slepeno radio ziņojumu šifrēšanā bija iesaistīta Valentīne Jaunzeme un Ādolfs Andersons.
Vēsture
Pirmā zināmā bēgšana no Vācijas okupētās Kurzemes uz Gotlandi notika 1942. gada 23. decembrī, 1943. gadā trīs privātās bēgļu laivas no Ventspils un Lielirbes sasniedza Zviedriju.
1943. gadā inženieri Arturs Arnītis un Žanis Gerge, tautsaimnieks Osvalds Bileskalns un citi noorganizēja pretestības grupu Ventspils ostā, kas laika tecējumā ieguva Ventspils sakaru grupas nosaukumu. Vēlāk grupai pievienojās kuģa kapteinis Valdemārs Jurjaks un mehāniķis Kārlis Frišenfelds, Arvīds Krasts, Alfons Priedīte, Voldemārs Mežaks, Nikolajs Oskars Alksnītis un citi. Organizēta bēgļu pārvešana sākās 1944. gada sākumā, kad Latvijas Centrālās padomes (LCP) priekšsēdētājs Konstantīns Čakste  26. februārī par LCP ārzemju delegācijas sekretāru iecēla Leonīdu Siliņu. Pēc Sarkanās armijas iebrukuma Latvijā sākuma 1944. gada 15. jūlijā sadarbībā ar Latvijas sūtni Stokholmā Voldemāru Salno Stokholmā nodibināja Latvijas pilsoņu evakuācijas fonda pārvaldi, kas sadarbojās ar Zviedrijas Aizsardzības štābu un ASV Kara bēgļu padomi (War Refugee Board). Kad 1944. gada 9.-10. oktobrī Sarkanā armija sasniedza Baltijas jūru pie Mēmeles, ielenktajā Kurzemes teritorijā atradās ne tikai karaspēka grupa "Ziemeļi", bet arī vairāki desmiti tūkstošu bēgļu. 1944. gada augustā nelegālā laivu kustība kļuva masveidīga, vislielāko intensitāti tā sasniedza septembrī un oktobrī. Pēc Rīgas krišanas 1944. gada 13. oktobrī LCP savu darbību sākumā pārcēla uz Kurzemi. Pēc LCP otrā priekšsēža Vernera Tepfera aizbraukšanas uz Zviedriju LCP vadību Kurzemē 1. novembrī uzņēmās Valdemārs Ģinters. Latvijas Valsts prezidenta vietas izpildītājs Pauls Kalniņš ar bēgļu laivu "Gulbis" centās nonāk Zviedrijā, bet to pārtvēra vācu kuteris un nogādāja Dancigā. Tikai daļai LCP un tās komisiju locekļu izdevās nokļūt Zviedrijā. Vācijas kapitulācijas dienā 1945. gada 8. maijā daudzi LCP locekļi devās jūrā ar ar tvaikoni "Rota", bet PSRS karakuģi netālu no Gotlandes to aizturēja un daļu bēgļu nogādāja padomju filtrācijas nometnēs. Savukārt Valdemārs Ģinters un vairāki citi LCP locekļi ar laivu "Līga" 9. maijā sasniedza Gotlandi. Maija vidū apcietināja tos LCP dalībniekus, kas gaidīja laivas Jūrkalnē.
Bēgļu laivu pārbraucieni turpinājās arī pēc Vācijas karaspēka kapitulācijas 1945. gada 8. maijā. Pēc Kurzemes cietokšņa kapitulācijas daļa Latviešu leģiona karavīru izklīda mežos un arī mēģināja ar bēgļu laivām nokļūt Zviedrijā. Jūnijā Ventspilī notika plaši aresti LCP aktīvistu vidū un bēgļu laivu braucieni uz Zviedriju apsīka, pēdējā LCP organizētā laiva Kurzemi atstāja 13. jūnija rītā.
1945. gada 15. oktobri četru vīru grupu Artura Arnīša vadībā, kuras sastāvā bija arī Jānis Šmits, Laimons Pētersons un Eduards Andersons, izsēdināja Kurzemes piekrastē. Arturu Arnīti un Jāni Šmitu arestēja jau 16. oktobrī, bet Eduards Andersons un Laimons Pētersons 28. oktobrī ar vilcienu ieradās Rīgā, kur tikās ar LCP Ventspils grupas vadītāju Voldemāru Mežaku un ar LCP dalībnieku Ernestu Priedīti. Viņus nodeva NKVD aģents Vidvuds Šveics. 1946. gada 16. maijā Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas karaspēka kara tribunāls Arturu Arnīti, Jāni Šmitu, Voldemāru Mežaku, Albertu Klibiķi, Ernestu Priedīti sodīja ar brīvības atņemšanu uz 25 gadiem, bet Laimonu Pētersonu un Emīlu Vecmani – uz 15 gadiem ieslodzījumā Gulaga nometnēs. Jānis Šmits gāja bojā ieslodzījumā, savukārt Eduardam Andersonam, ko augustā tiesāja atsevišķi, tribunāls piesprieda nāvessodu.
Vēl 1945. gada 30. oktobrī bēgļu grupai izdevās ar viltu sagrābt motorlaivu "Irbīte" un nākamajā diena sasniegt Gotlandi.
McCabe & Mrs. Miller
McCabe & Mrs. Miller ir 1971. gada ASV vesterna filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Roberts Oltmens. Filmā galvenās lomas atveido Vorens Bītijs, Džūlija Kristija un Renē Oberženuā. Filma ir balstīta uz Edmunda Notona 1959. gada romāna McCabe.
Filma stāsta par spēlmani (Bītijs) un prostitūtu (Kristija), kuri kļūst par biznesa partneriem nomaļā kalnrūpniecības pilsētā. Viņu bizness turpina augt, līdz pilsētā ierodas liela korporācija.
McCabe & Mrs. Miller pirmizrāde notika un to izplatīja Warner Bros.. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Džūlija Kristija tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā". 2008. gadā Amerikas Kinoinstitūts McCabe & Mrs. Miller ierindoja kā vienu no labākajām vesterna filmām. 2010. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Dienvidkalimantāna
Dienvidkalimantāna (id) ir Indonēzijas pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība. Izvietojusies valsts vidusdaļā, aizņem Kalimantānas salas dienvidu daļu, kā arī vairākas salas tās piekrastē — Lautu (2024 km²) un Sebuku (275 km²) Makasaras šaurumā, kā arī Lautkečilas salas un Moresesas salas Javas jūrā. Administratīvi iedalās divās pilsētās (provinces galvaspilsēta Bandžarbaru un lielākā pilsēta Bandžarmasina) un 11 apriņķos.
Kokola
Kokola (fi, sv) ir pilsēta Somijā, Viduspohjanmā reģiona administratīvas centrs. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 47 706 iedzīvotāji. Pilsētu 1620. gadā dibināja Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs. Pilsēta atrodas Botnijas līča krastā.
Sadraudzības pilsētas
Kokolai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
Militārā vēsture
Profesionāli vēsturnieki parasti koncentrējas uz militārajām lietām, kas ir būtiski ietekmējušas sabiedrību, kā arī uz konfliktu sekām. Militārās vēstures disciplīna ir dinamiska, tā mainās līdz ar priekšmetu attīstību. Tās dinamiskais raksturs lielā mērā ir saistīts ar militāro spēku un to vadības mākslas un zinātnes straujo pārmaiņu intensitāti.
Tukuma novads
Tukuma novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienots agrākais Tukuma novads, Engures novads, Jaunpils novads un Kandavas novads. Robežojas austrumos ar Rīgas līci un Jūrmalas valstspilsētu, kā arī Mārupes un Jelgavas novadiem, dienvidos ar Dobeles novadu, rietumos ar Saldus un Kuldīgas novadiem, kā arī Talsu novadu. Novada centrs atrodas Tukuma pilsētā.
Novada teritorija pilnībā pārklājas ar pirms iepriekšējās administratīvi teritoriālās reformas pastāvējušā Tukuma rajona teritoriju.
Vēsture
Teritorijas apdzīvotība zināma kopš neolīta (Siliņupītes apmetne pie Lapmežciema 3.-2. gadu tūkstotī p.m.ē.). 13. gadsimta sākumā teritorijā dzīvoja lībieši, kurši un zemgaļi.
1253. gadā pēc Kursas sadalīšanas novads nokļuva Livonijas ordeņa īpašumā. 1562. gadā tas tika iekļauts izveidotajā Kurzemes un Zemgales hercogistē. 1795. gadā hercogiste tika iekļauta Krievijas Impērijā un 1797. gadā iekļauta Kurzemes guberņā (neliela daļa ap Kaņiera ezeru tika pievienota Krievijai jau 1783. gadā un iekļauta Vidzemes guberņā).
Administratīvais iedalījums
Tukuma novads sastāv no 23 administratīvajām teritorijām (2 pilsētām un 21 pagasta): Cēres pagasts, Degoles pagasts, Džūkstes pagasts, Engures pagasts, Irlavas pagasts, Jaunpils pagasts, Jaunsātu pagasts, Kandavas pagasts, Kandavas pilsēta, Lapmežciema pagasts, Lestenes pagasts, Matkules pagasts, Pūres pagasts, Sēmes pagasts, Slampes pagasts, Smārdes pagasts, Tukuma pilsēta, Tumes pagasts, Vānes pagasts, Viesatu pagasts, Zantes pagasts, Zemītes pagasts un Zentenes pagasts.
Pašvaldība
2021. gada pašvaldību vēlēšanās Tukuma novada domē tika ievēlēti 6 politiskie saraksti — politiskā partija "Latvijas Reģionu apvienība" (8 vietas), Latvijas Zaļā partija (3 vietas), politiskā partija "Tukuma pilsētai un novadam" (2 vietas), politiskā partija "Vienotība" (2 vietas), politiskā partija "Latvijas Zemnieku savienība" (2 vietas) un Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" (2 vietas). Savukārt par jaunizveidotā Tukuma novada domes priekšsēdētāju tika ievēlēts līdzšinējais Engures novada domes priekšsēdētājs Gundars Važa no Latvijas Reģionu apvienības.
Daba
Lielākā novada daļa ietilpst Austrumkursas augstienē, kuras sastāvdaļas ir Abavas senleja (ietveroša arī Slocenes ieleju) vidū, Vanemas pauguraine ziemeļos, Spārnenes viļņotais līdzenums dienvidrietumos un Saldus pauguraine tālākajos rietumos. Piekrastē atrodas Piejūras zemienes Engures un Rīgavas līdzenumi, austrumos — Viduslatvijas zemienes Zemgales un Tīreļu līdzenumi. Augstākie punkti - austrumdaļā Milzukalns pie Tukuma (119 m), dienvidrietumos Smiltiņu kalns (156 m).
Derīgie izrakteņi: dolomīts (Lēpeni), saldūdens kaļķieži, māls (Kandava, Smārde), grants un smilts (Jaunsāti, Kažoki, Cēre, Zvāre, Praviņas), kūdra (lielākie kūdras purvi — Vānes, Lestenes-Ēnavas, Sīļu, Praviņu). Kaņiera ezerā ārstnieciskās dūņas, pie Kandavas minerālavoti. Augsnes — piejūras daļā galvenokārt tipiski podzolētās, augstienēs velēnu vāji un vidēji podzolētās, zemienēs velēngleja, velēnu podzolētās, palieņu un purvu. Meži vairāk nekā 40% teritorijas, purvi ap 5%.
Vidējā temperatūra janvārī -4 °C — -5 °C austrumdaļā, jūlijā +16 °C — +17 °C. Nokrišņi 600—700 mm gadā ar maksimumu rietumos.
Upes
Lielākās upes:
Ūdenstilpes
63 ezeri ar platību virs viena hektāra, lielākie — Engures ezers (daļa, 19,1 km²), Kaņieris (11,2 km²), Valguma ezers (0,6 km²), Sēmes ezers (0,5 km²).
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Soboļi (Pildas pagasts)
Soboļi ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 286 km attālumā no Rīgas.
Meklēju draugu pasaules galam
"Meklēju draugu pasaules galam" (en) ir 2012. gada ASV romantiska komēdija, kuras režisore un scenārija autore ir Lorēne Skafarija. Galvenās lomas atveido Stīvs Karels, Kīra Naitlija, Ādams Broudijs, Dereks Lūks un Viljams Pītersens. Filmas pirmizrāde notika Losandželosas filmu festivālā.
Laikā, kad Zemei tuvojas asteroīds, Dodžu pamet sieva. Dodžs izlemj doties ceļā, lai satiktos ar savu vidusskolas mīļoto. Viņu pavada kaimiņiene, kura netīšām izmaina Dodža plānus.
Denjels Bērbenks
Denjels Kristofers Bērbenks (Daniel Christopher Burbank, dzimis ) ir NASA astronauts, ASV Krasta apsardzes kapteinis.
Bērbenka pirmais kosmiskais lidojums notika 2000. gada septembrī SKS apgādes misijā STS-106. Otrais lidojums notika 2006. gada septembrī SKS montāžas misijā STS-115.
Trešais Bērbenka lidojums kosmosā sākās kosmosa kuģī Sojuz TMA-22. viņš atgriezās uz Zemes.
Jelgavas tehnikums
Jelgavas Tehnikums ir izglītības iestāde Pulkveža Oskara Kalpaka ielā Jelgavā.
Vēsture
Izglītības iestāde tika izveidota saskaņā ar Latvijas PSR profesionāli tehniskās izglītības valsts komitejas pavēli Nr. 12, kas tika izdotas 1969. gada 6. janvārī Rīgā. Šajā pavēlē tika noteikts, ka Jelgavā tiks atvērta profesionāli tehniskā vidusskola Nr. 45, kas specializēsies celtniecības nozarē un darbosies uz tresta "JŪRMALSTROJ" bāzes. Pirmo uzņemšanu veica 1969. gadā, pieņemot 522 audzēkņus.
Vēlāk, saskaņā ar Latvijas PSR Tautas izglītības ministrijas pavēli Nr. 573, kas tika izdots 1989. gada 6. decembrī, notika izmaiņas iestādes nosaukumā un statusā. Pedagoģiskais eksperiments "Tehniskais licejs" tika pārvests uz Jelgavas profesionāli tehniskā celtniecības vidusskola, un no 1989. gada decembra tika pārdēvēta par "Tehnisko liceju". Šis nosaukums tika saglabāts līdz 1993. gadam.
Tālāk, pamatojoties uz Ministru kabineta rīkojumu Nr. 392 "Par Amatniecības meistaru skolas, Jelgavas 105. arodskolas un Jelgavas Tehniskā liceja reorganizāciju", kas tika izdots 2003. gada 11. jūnijā, tika veiktas vēl citas pārmaiņas. Ar 2003. gada 1. septembri tika izveidota izglītības iestāde — Jelgavas Amatniecības vidusskola, kas atradās Izglītības un zinātnes ministrijas padotībā. Jelgavas Amatniecības vidusskolas direktore tika iecelta Zaiga Bensone, bet vēlāk, 2010. gada 26. aprīlī, direktorei tika apstiprināta Janīna Rudzīte.
2011. gada 1. septembrī Izglītības un zinātnes ministrija piešķīra Jelgavas Amatniecības vidusskolai profesionālās izglītības kompetences centra statusu saskaņā ar MK rīkojumu Nr. 390, kas tika izdots 2011. gada 18. augustā. Kopš šīs datuma mainīts izglītības iestāde nosaukums kā "Rietumzemgales profesionālās izglītības kompetences centrs "Jelgavas Amatniecības vidusskola"". Vēlāk, 2012. gada 19. jūlijā Izglītības un zinātnes ministrija, izdotot rīkojumu Nr. 249 "Par profesionālās izglītības iestāžu nosaukumiem", veica jaunas izmaiņas izglītības iestādes nosaukumā. Iestādes nosaukums tika grozīts uz "Jelgavas Tehnikums", saglabājot kompetences centra statusu.
Mācību aprīkojuma modernizācija un infrastruktūras uzlabošana
2013. gadā Jelgavas Tehnikums noslēdza vienošanos ar Valsts izglītības attīstības aģentūru par Eiropas Reģionālās attīstības fonda līdzfinansēta projekta īstenošanu. Projekta mērķis bija izveidot modernu un vienotu mācību kompleksu Jelgavas Tehnikumā, attīstot skolas infrastruktūru un modernizējot mācību aprīkojumu.
Šī projekta ietvaros tika uzlabota Jelgavas Tehnikuma infrastruktūra, veicot būvniecības darbus, kas ietvēra praktisko un teorētisko apmācību telpu, administratīvo un koplietošanas telpu, dienesta viesnīcas rekonstrukciju, kā arī jaunu apmācību telpu izbūvi. Projekta mērķis bija arī pielāgot skolas infrastruktūru cilvēkiem ar kustību traucējumiem un modernizēt mācību aprīkojumu vispārizglītojošo un profesionālo mācību priekšmetu apguvei.
Būvniecības darbus veica SIA "Arčers", būvuzraudzību nodrošināja SIA "Būves un būvsistēmas", savukārt autoruzraudzību veica pilnsabiedrība "REM PRO un Diānas Zalānes projektu birojs". Projekta ietvaros tika plānots pabeigt būvdarbus līdz 2015. gada jūnijam. Projekta kopējās izmaksas sasniedza 15 524 113 EUR.
Izglītības programmas
Jelgavas Tehnikuma īsteno šādas izglītības programmas:
Pulciņi
Jelgavas Tehnikumā piedāva dažādi pulciņi 2022./2023. mācību gadā.
Interešu pulciņi
Izglītojamajiem tiek piedāvātas interešu pulciņi:
Profesionālo interešu pulciņi
Jelgavas Tehnikumā piedāva profesionālo interešu pulciņi 7.—9. klašu skolēniem. Šie pulciņi ir paredzēti, lai ļautu skolēniem apgūt profesionālās prasmes un zināšanas izvēlētajā profesijā. Piedāvātie pulciņi:
Zvārde (dabas liegums)
Zvārde ir dabas liegums Saldus novadā. Izvietojies Saldus pauguraines austrumu malā; administratīvi ietilpst Blīdenes, Jaunauces un Zvārdes pagastā. Iekļauj Stūru un Zvārdes purvu ar apkārtējo teritoriju. Dienvidrietumos robežojas ar Zvārdes mežu dabas parku. Liegums izveidots 1999. gadā daudzu retu putnu sugu aizsardzībai. Natura 2000 teritorija.
Latvijas Pirātu partija
Pirātu partija ir nereģistrēta Latvijas politiskā partija, kas balstās uz Zviedrijas Pirātu partijas modeli un atbalsta pilsoņu tiesību stiprināšanu, autortiesību reformu un izmaiņas patentu likumos. Organizācija dibināta 2010. gadā Rīgā, un ir Pirātu Partiju Internacionāles biedrs.
2012. gadā organizācija apgalvoja, ka tai ir 6 aktīvisti, vairāk nekā 400 biedru Facebook grupā, gandrīz 200 sekotāju Twitter un 9 cilvēki, kas apmeklēja jaunāko "iknedēļas pirātu bāru". Vēl 2016. gadā organizācija publiski ziņoja par savu aktivitāti.
Šobrīd (2023. gadā) Latvijas Pirātu partija Pirātu partiju Internacionālē uzrādās kā novērotāja. Vienīgā reģistrētā radniecīgā organizācija ir 2012. gadā dibinātā "Pirātu biedrība", kuras statūti ir līdzīgi Pirātu partijas paustajai ideoloģijai.
Kounotori 8
Kounotori 8 (ja) jeb HTV8 bija Japānas H-II Transfer Vehicle sērijas kravas kosmosa kuģis Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādei. Tas orbītā tika palaists 2019. gada septembrī. Kounotori 8 novadīts no orbītas 2019. gada novembrī.
Kosmosa kuģa konstrukcijas un aprīkojuma izmaiņas
Lielākās izmaiņas, salīdzinot ar iepriekšējiem Kounotori bija:
Derīgā krava
Ar HTV7 stacijā nogādāja aptuveni 5,3 t derīgās kravas, no tās aptuveni 3,4 t hermētiskajā sekcijā un 1,9 t nehermētiskajā nodalījumā. Hermētiskajā sekcijā bija dažādu eksperimentu iekārtas un materiāli, ūdens un gaisa krājumi. Bija arī CubeSat formas nanopavadoņi NARSSCube-1, AQT-D, RWASAT-1.
Nehermētiskajā sekcijā atradās atklātā palete (Exposed Pallet 8 jeb EP-8) ar sešiem litija jonu akumulatoru bateriju blokiem.
Lidojuma gaita
Kounotori 8 tika palaists 16:05:05 UTC no Tanegasimas kosmosa centra Yoshinobu starta kompleksa (LA-Y) ar nesējraķeti H-IIB.
Laikā no 29. septembra līdz 1. oktobrim no Kounotori nehermētiskās sekcijas ar stacijas manipulatoru Canadarm2 tika izņemta vaļējā palete EP-8 ar akumulatoru baterijām. Tā tika novietota uz stacijas mobilās platformas. Savukārt palete EP-7 (to stacijā atstāja Kounotori 7) ar nolietotajiem akumulatoriem tika ievietota Kounotori nehermētiskajā sekcijā. Atvestās jaunās akumulatoru baterijas tika uzstādītas iziešanai kosmosā 6. oktobrī.
Kounotori 8 no Harmony moduļa ar stacijas manipulatoru atvienoja 2019. gada 1. novembrī 12:30 UTC. HTV-8 no Canadarm2 tika atlaists 17:21 UTC. Kounotori 8 veica bremzēšanas manevrus 2. novembrī 19:41 UTC, 21:12 UTC un 3. novembrī 01:41 UTC. Kounotori 8 Zemes atmosfērā iegāja 02:09 UTC un pēc tam sadega; nesadegušās daļas iekrita Klusajā okeānā.
Leidaceite
Leidaceite (arī Līdaces strauts, Līdacīte) ir Rītupes labā krasta pieteka Rēzeknes novada Bērzgales pagastā.
Stranda iela
Stranda iela (en) ir iela Dienvidāfrikā, Keiptaunā. Stranda ielā atrodas tādas ēkas kā Keiptaunas dzelzceļa stacija, luterāņu baznīca, Āfrikas Zelta muzejs, Kopmaņa māja, Labās Cerības pils.
Stranda iela ir viena no vecākajām un platākajām ielām Keiptaunā. Starp 1664. gadu un 1702. gadu to sauca par Zee Straat. Nīderlandes Austrumindijas kompānijas 1704. gada dokumentos uz to atsaucas kā Breete Strand Straat un Breete Opgaande Straat no. I. 1790. gadā to pārsauca par Strand Straat. Divus gadsimtus Stranda ielā dzīvoja Kāpas kolonijas iedzīvotāji.
Agrāk Stranda iela atradās pie krasta, afrikandu un nīderlandiešu valodā Strand nozīmē pludmale. Bet pilsētas paplašināšanās rezultātā jaunā osta atrodas vienu kilometru uz ziemeļaustrumiem tālāk.
Dasas upīte
Iztece uz ziemeļiem no Bērzgales, pie Meirāniem. Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Ičā augšpus Jaundzemļiem. Upi šķērso valsts autoceļš A13 (Krievijas robeža (Grebņeva) — Rēzekne — Daugavpils — Lietuvas robeža (Medumi)) un dzelzceļa līnija Kārsava—Rēzekne I. Upes krastos atrodas Kaspari, Kaki, Mežmala.
Rivergī grāfiste
Grāfistes kopējā platība ir 5113 km², pēc 2008. gada datiem tajā dzīvo 66 789 iedzīvotāji. Pēc platības tā ir Libērijas sestā mazākā grāfiste, bet pēc iedzīvotāju skaita otrā mazākā Libērijas grāfiste aiz Grandkru un Riversesas grāfistes.
Administratīvi Rivergī grāfiste sīkāk dalās desmit distriktos: Čedepo, Gbeapo, Glaro, Karforhas, Nanī, Njenaulikenas, Njenebo, Potupo, Sarbo un Tuobo distriktā.
Kokneses katoļu baznīca
Kokneses Sv.Jāņa Kristītāja katoļu baznīca ir Romas katoļu baznīcas dievnams, kas atrodas Aizkraukles novada Koknesē.
Baznīca iesvētīta 1939. gadā. Pašreizējo izskatu baznīca ieguva 20. gadsimta astoņdesmitajos gados, kad to apmūrēja ar sarkaniem ķieģeļiem un uzmūrēja sētas stabus.
Suicide Season
Suicide Season ir britu rokmūzikas grupas Bring Me The Horizon otrais studijas albums. Tas tika izdots 2008. gada 29. septembrī sadarbībā ar ierakstu kompāniju Visible Noise Apvienotajā Karalistē un pārējā Eiropā. 2008. gada 11. septembrī mūzikas grupa parakstīja līgumu ar ierakstu kompāniju Epitaph Records, kas 2008. gada 18. novembrī izdeva albumu ASV.
No Suicide Season albuma tika izlaisti trīs singli (Chelsea Smile, Diamonds Aren't Forever un The Sadness Will Never End). Albums debitēja topos piecās valstīs.
Vana Lei
Biogrāfija
1990. gadu beigās un 2000. gadu sākumā bijusi viena no vadošajām Ķīnas šahistēm. Četras reizes uzvarējusi Ķīnas sieviešu šaha čempionātos (1997, 1998, 2000, 2001). 1993. gadā Bratislavā dalījusi 4.-6. vietu Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 1995. gadā Kišiņevā Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā palikusi 18. vietā. 1996. gadā Leonā uzvarējusi Universiādes individuālajā sieviešu šaha turnīrā. 2000. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kur 2. kārtā zaudējusi Penai Džaocjiņai.
Sekmīgi pārstāvējusi Ķīnas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
2001. gadā uzrādījusi labāko individuālo rezultātu Krievijas un Ķīnas sieviešu šaha komandu mačā, iegūstot 4 punktus no 6 iespējamiem.
Kopš 2003. gada nepiedalās FIDE organizētajos šaha turnīros.
Sodiški
Sodiški ir ciems Dvietes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 190 km attālumā no Rīgas.
Edgars Zīle
Edgars Zīle (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
Mācījies Latvijas Universitātē. 1926. gadā Rīgā beidzis dramatisko studiju un sācis strādāt Strādnieku teātrī. Strādājis arī Dailes teātrī un Nacionālajā teātrī.
Filmējies vairākās filmās, tai skaitā "Melnā vēža spīlēs", "Kara ceļa mantinieki", "Mājup ar uzvaru", "Vella kalpi" un "Vella kalpi Vella dzirnavās".
Līgatnes papīrfabrikas ciemats
Vēsturiskais Līgatnes papīrfabrikas ciemats atrodas Līgatnē, Cēsu novadā, Vidzemes reģionā. Līgatnes papīrfabrikas ciemata centrs ir valsts nozīmes pilsētbūvniecības piemineklis, kas pieminekļu sarakstā iekļauts 1998. gadā. Tas ir 19. gadsimta koka arhitektūras un industriālās celtniecības vienots ansamblis, kas saplūst kopā ar apkārtējo dabu — kalnaino reljefu, Līgatnes upi, Ānfabrikas un Lustūža klintīm, kurās atrodami vietējo iedzīvotāju joprojām izmantotie alu pagrabi. Mūsdienās, pateicoties Tūrisma infrastruktūras labiekārtojumam, takām un skatu laukumiem, tūristiem un citiem interesentiem ir iespēja doties pa papīrfabrikas strādnieku pēdām un sajust vietas vēsturisko ietekmi, plašāku informāciju gūstot katrā apskates punktā izvietotajā informatīvajā norādē, kā arī Līgatnes Tūrisma informācijas centrā un informatīvajos materiālos. Līgatnes papīrfabrikas ciemats ir kā plašs brīvdabas muzejs.
Ciemata apbūves aizsākumi
Ciemata apbūves izveides plānojums uzsākts 1888. gadā, kad Līgatnes papīrfabrikai attīstoties un paplašinoties, bija nepieciešamas dzīvojamās mājas tās darbiniekiem un viņu ģimenēm. Pēc vēsturiskajiem datiem, papīrfabrikai piederēja 500 ha zemes, kas arī tika izmantota dzīvojamo un sadzīvisko ēku celtniecībai Līgatnes papīrfabrikas ciemats tika sadalīts vairākās teritoriālās daļās — lielākoties apbūve izvietojusies Līgatnes upes lejteces ielejā, tajā skaitā Zaķusalā, un apkārtējo krastu pauguros — Skolaskalnā, Pluču kalnā, Remdenkalnā (Beiwerk), Spriņģukalnā, Ķiberkalnā un Rīgaskalnā. 1880. gados apbūvēts Spriņģu kalns, 1894. — 1896. gados Rīgaskalns, 1897. gadā — Plūču kalns. Centra apbūve veidojusies, no fabrikas ēku kompleksa ar raksturīgo ražošanas celtņu arhitektūru, no fabriku īpašnieku un administrācijas dzīvojamām mājām, kas izvietotas atsevišķi un ir celtas eklektikas stilā, kā arī no baraku tipa koka būvēm papīrfabrikas strādniekiem Toreiz katrai papīrfabrikas strādnieka ģimenei tika iedalīts atsevišķs dzīvoklis, malka, ūdens un elektrība par brīvu — Līgatnē ražoja ne tikai pasaules līmeņa kvalitātes papīru, bet gan arī savu elektroenerģiju. Ciematam bija sava slimnīca, biedrības nams, skola, dzemdību nams, peldiestāde, sporta laukums, aptieka, veco ļaužu patversme, tirgus laukums, fabrikas kapsēta, u.c.
Līgatnes papīrfabrika
Līgatnes papīrfabrikas aizsākumi meklējami 1815. gadā, kad Rīgas tirgoņi Konrāds Strohs un Kārlis Kībers savā īpašumā ieguva plašas teritorijas Līgatnes upes lejteces ielejā, ko nosauca par Konrādsrūi (Conradsruhe), kā arī ieguva Paltmales muižas dzirnavas. 1815. gadā dzirnavu ēka tika pārbūvēta, un tika atklāta papīra manufaktūra, kas no lupatām saražoja pirmos 1050 pudus jeb 17 tonnas Līgatnes papīra. Tika ražoti tādi papīra izstrādājumi kā rakstāmpapīrs, dažāda veida ietinamais papīrs un vēstuļu papīrs. Augot pieprasījumam, bija nepieciešamas lielākas telpas, līdz ar to 1815.-1816. gadā tika uzcelta vēl viena papīrfabrikas ēka, kas tiek dēvēta par Handfabriku jeb Ānfabriku, kur līdz pat 1871. gadam, saglabājot sākotnējo papīrfabrikas darbības principu, Līgatnes papīrs ticis ražots, izmantojot roku darbu. Pēc 1830. gada, kad tiek pabeigta Galvenās jeb Vidusfabrikas celtniecība, Ānfabrika kļūst par palīgēku kompleksu.
Zaķusala
Vecākās strādniekiem paredzētās mājas atrodas Zaķusalā, tās celtas ap 1884.-1886. gadu. Koka mājas projektējis Jānis Kampe, taču celtniecības darbus vadījis galvenais būvuzņēmējs Jānis Meņģelis. Precētiem papīrfabrikas strādniekiem šajās mājās piešķirti vienas istabas dzīvokļi. Dzīvoklī bijusi viena istaba, virtuve, pieliekamais kambaris. Kopš 1890. gada dzīvokļos bijusi pieejama bezmaksas elektrība, tāpat arī malku un ūdeni nodrošinājusi papīrfabrika. Mājas galos atradušies 2—3 dzīvokļi vadītājiem, savukārt bēniņos mituši neprecētie papīrfabrikas darbinieki. Arī mūsdienās šīs ēkas tiek apdzīvotas, pieder pašvaldības īpašumā, kaut arī to vizuālajā izskatā ir manāmi vairāki defekti, tās ir apbrīnojami labi saglabājušās. Līdzās Zaķusalas dzīvojamām mājām atrodas brūzīši -tās ir īpatnējas saimniecības palīgēkas. Brūzīši sastāvējuši no divām daļām. Vienā daļā tika iebūvēti 2 lieli veļas vārāmie katli, kā arī veļas rullis, kur veļu gludināt. Otrā daļā bijusi telpa ar iebūvētām maizes krāsnīm.
Sardzes nams
1889. gadā kā viens no diviem tika uzbūvēts sardzes nams. Sarga galvenais uzdevums bija uzraudzīt satiksmi uz fabriku. Vēlāk ēka tikusi izmantota kā dzīvojamā māja, pēcāk tajā darbojies pasts. Mūsdienās ēka pieder pašvaldībai, 2010. gadā ēka pilnībā atjaunota tās senatnīgajā veidolā, un tagad šeit darbojas Līgatnes tūrisma informācijas centrs.
Dzemdību nams un slimnīca
1897. gadā tika uzcelts dzemdību nams, ko savu strādnieku ģimenēm uzcēla papīrfabrikas toreizējais īpašnieks Vilhelms Mencendorfs. Dzemdību nams tika ierīkots pēc tā laika vismodernākajām higiēnas un medicīnas prasībām. Par mazuļu piedzimšanu ciemata iedzīvotāji uzzinājuši pēc karoga, kas pacelts virs dzemdību nama jumta — zilā vai rozā krāsā, attiecīgi jaundzimušā dzimumam. Šobrīd dzemdību nams ir atjaunots un remontēts, un ēka ir pārdošanā, par ko vēstī ēkas logos novietotā informācija. Tāpat arī par V. Mencendorfa personīgajiem līdzekļiem 1897. gadā tika uzcelta pirmā slimnīca ar 32 gultasvietām. Tā tika celta pēc pirmā latviešu akadēmiski izglītotā arhitekta J. Frīdriha Baumaņa projekta. Slimnīca darbojusies līdz pat 1997. gadam. Šobrīd ēka pieder pašvaldībai un tajā iekārtots veco ļaužu pansionāts.
Saviesīgās Biedrības nams
1897. gadā papīrfabrikas vajadzībām, pirmais latviešu akadēmiski izglītotais arhitekts Jānis Frīdrihs Baumanis uzprojektē Saviesīgās biedrības namu. Tajā strādniekiem pēc darba bija iespēja atpūsties, skatīties teātra izrādes un izmantot bibliotēku, kā arī uzspēlēt biljardu un ķegļus. 1950. gadā ēka tika nopostīta, taču īsā laika sprīdī atjaunota. Mūsdienās ēka saukta par Kultūras namu un tajā funkcionē Līgatnes novada dome un Līgatnes bibliotēka. Zīmīgi piebilst, ka iepretim Kultūras namam atrodas Līgatnes pilsētas seja — Lustūzis jeb smilšakmens klints, kuru izrobojušas neskaitāmas (kopumā — ap 330) pagrabalas. Tā ir bijusi iemīļota tikšanās un lustēšanās vieta, klints virsotnē pulcējušies ļaudis, kas dziedājuši un dejojuši, tādēļ tā ieguvusi šādu nosaukumu.
Skolaskalns (Kroguskalns)
Skolaskalns jeb senais Kroguskalns ticis apdzīvots jau kopš 1889. gada, kad par Līgatnes papīrfabrikas līdzekļiem kalnā tika uzcelta astoņpadsmit dzīvokļu māja ar piebūvētu skolu fabrikas strādnieku bērnu vajadzībām. Pēc skolas uzcelšanas nosaukums Kroguskalns tika nomainīts uz Skolaskalnu. Vēlāk tika uzcelta vēl viena — divdesmitčetru dzīvokļu māja. Skola kalnā tika atklāta 1891. gadā. Mūsdienās šīs baraku tipa dzīvokļu mājas ar savdabīgo koka arhitektūru ir pašvaldības īpašumā un vēl aizvien ir apdzīvotas.
Suasona
Suasona (fr, ir komūna Francijas ziemeļos, Ēnas departamentā. Komūna atrodas aptuveni 100 km uz ziemeļaustrumiem no Parīzes, Ēnas upes krastos. 2015. gadā Suasonā dzīvoja 28,4 tūkstoši iedzīvotāju. Tā ir viena no senākajām Francijas pilsētām. Tā ir bijusi arī Franku valsts galvaspilsēta (486-508 un 511-613).
Līgatnes papīrfabrikas ciemats
Fāles nams
1914. gadā tika uzbūvēts Līgatnes papīrfabrikas direktoru viesu nams. Nams veidots greznā Šveices stilā un būvēts kā akcents Mencendorfu dzimtas valdījumam pār Līgatni. Ēku pēc stingri noteiktām īpašnieku vēlmēm un nosacījumiem projektējis arhitekts Pēteris Meņģelis. Sākotnēji tika plānots, ka ēka tiks pabeigta Vācijā un vēlāk pa daļām izjaukta un atvesta uz Latviju, tādējādi saglabājot vācu amatnieku augsto meistarību un ēkas unikalitāti Latvijas mērogā. Realizējot iecerēto — pamatkonstrukcijas tiešām tika izgatavotas un sanumurētas Vācijā, atvestas samontētas, atlika tikai tās uzmontēt uz Līgatnē jau uzbūvētiem pamatiem ar pagrabiem. Ēka bija paredzēta kā viesu nams, taču ne kuram, ne katram — tā bija paredzēta no Rīgas atbraukušajiem papīrfabrikas direktoriem vai citiem akciju sabiedrības vadītājiem, kur apmesties uz viesošanās laiku. 1920. gadā nams tiek pārdēvēts uz Fāles namu, jo tajā apmetas dzīvot Emīls Fāle — tā laika galvenais papīrfabrikas direktors. Kopš 1940. gada nams pieder pašvaldībai, tajā ierīkots Līgatnes bērnudārzs.Zīmīgi piebilst, ka 1979. gadā namā filmētas dažas ainas no filmas "Ilgais ceļš kāpās".
Kas jauns, kaķīt?
"Kas jauns, kaķīt?" (en) ir 1965. gada ASV un Francijas romantiska kinokomēdija, kuras režisors ir Klaivs Donners, bet scenārija autors Vudijs Allens. Filmā galvenās lomas atveido Pīters Selerss, Pīters O'Tūls, Romija Šneidere, Kapučīne, Pola Prentisa, Vudijs Allens un Urzula Andresa. Šī ir Vudija Allena aktiera kinodebija, kā arī pirmā filma, kurai viņš ir sarakstījis scenāriju.
Filma stāsta par sieviešu krāpnieku (O'Tūls), kurš vēlas atteikties no sava dzīvesveida, lai apprecētu savu mūža mīlestību (Šneidere). Viņš meklē palīdzību pie psihoanalītiķa (Selerss), kuram pašam ir romantiskas problēmas.
"Kas jauns, kaķīt?" pirmizrāde notika un to izplatīja United Artists. Filma saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes. Lielu slavu iemantoja filmas tituldziesma What's New Pussycat?, kuras mūzikas autors ir Bērts Bakeraks, vārdu autors Hals Deivids, bet izpilda Toms Džonss. Gan Bakeraks, gan Deivids tika nominēti Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā dziesma".
Taukšūnas
Taukšūnas, adipocīti jeb lipocīti (no el, lípos — 'tauki' un, kútos — 'šūna') ir saistaudu šūnu veids, kuru sakopojumi veido taukaudus. Tām ir mehāniska, termoregulējoša un enerģētiska nozīme.
Attīstība
Taukšūnu veidošanās cilvēkam sākas 30. embrionālās attīstības nedēļā un turpinās pirmos divus dzīves gadus pēc dzimšanas, kā arī pirmspubertātes vecumā. No mezenhīmas diferencējas lipoblasti, no kuriem rodas prelipocīti. Tajos rodas enzīms lipoproteīnlipāze, un vienā šūnas pusē parādās atsevišķi tauku pilieni. Diferenciācijas sākumā šūna var dalīties, turpretim vēlīnie prelipocīti un lipocīti vairs nedalās.
Ābelīte
Ābelīte var būt:
Ludzas vēsture
Ludzas vēsture aptver laika posmu no pirmo iedzīvotāju apmetņu izveidošanās pie Lielā Ludzas ezera un Ludzas miesta izveides pie Ludzas pils līdz mūsdienām.