cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raunda
Rāpuļi
1753. gadā Nikolā-Luiss Delakails rakstīja, ka, atšķirībā no Maurīcijas cietzemes, "kaimiņu salās Isle Ronde [Raunda], Isle Longue [Flata] un Coin de Mire [Ganerskveina] ir čūsku un ķirzaku pārpilnība". Pirmos rūpīgos reptiļu pētījumus vairāk nekā 100 gadus vēlāk Raundā veica Paiks. Viņš detalizēti aprakstīja čūskas un četras ķirzaku sugas. Lai arī sala jau bija smagi cietusi no ievestām kazām un trušiem, Paika spilgtais apraksts joprojām liecina par rāpuļu bagātību. Pētnieks tos novēroja "gandrīz ikvienā salas daļā". Lai arī Raundā tika izlaisti truši un kazas, salā netika ievazātas svešzemju plēsēju un rāpuļu sugas. Pateicoties tam, tur saglabājusies visneskartākā reptiļu ekosistēma Maskarēnu arhipelāgā. Līdz 19. gadsimtam visu Maurīcijas vidi bija pārņēmušas invazīvās sugas, un pēc 1860. gadiem Raunda kļuva par pēdējo patvērumu Gintera gekonam, Telfēra scinkam, Darela nakts gekonam, Raundas boa un Raundas alu boa.
Salā saglabājās arī divas citas endēmas sugas — Bodžera scinks, kura areāls ietver vēl dažas citas šelfa saliņas un Maurīcijas dienas gekons, kas apdzīvo Maurīcijas zemieni un nelielās blakus saliņas. Raundā mitinās vēl viena vietējā suga — Boutona scinks, kas tāpat sastopams dažās citās saliņās un Maurīcijas piekrastē.
Zālēdāju ievešana izraisīja dabisko dzīvotņu bojāeju. Gandrīz pilnībā izzuda cietkoki un katastrofāli samazinājās palmām bagātie biotopi. 1970. gados niecīgie palmu un pandānu pudurīši kļuva par pēdējām mikrodzīvotnēm izdzīvojušajām rāpuļu populācijām. Tobrīd rāpuļu skaits bija kritiski zems, un šīs unikālās komūnas pastāvēšana kļuva nopietni apdraudēta.
Pēc trušu un kazu izskaušanas iesākās palmu audžu un citu dzīvotņu atjaunošanas darbi, kas veicināja strauju rāpuļu populāciju pieaugumu. Tomēr alu boa glābšanas pasākumi nāca pārāk vēlu. Zemsedzē un starp kritušām lapām dzīvojošā suga izzuda līdz ar augsnes eroziju, un tā nav redzēta kopš 1975. gada. Neraugoties uz rūpīgiem meklējumiem, alu boa tiek uzskatīta par izmirušu.
Palmām bagātās dzīvotnes ir augiem blīvākie un komplicētākie biotopi, kur konstatēta visaugstākais scinku un gekonu skaits. Palmas, pandāni un biezais lapu slānis nodrošina uz zemes un kokos dzīvojošiem rāpuļiem bagātīgu vidi, kur sildīties, baroties, vairoties un rast patvērumu. Nākamie reptiļiem blīvākie biotopi ir krāteris, jauktās zālaugu kopienas un salas virsotne, jo Telfēra scinki, Gintera gekoni, dienas gekoni un Raundas boa spēj vienādi veiksmīgi izdzīvot arī no palmām brīvās audzēs. Endēmo sugu areāli kopumā aptver visu salu, taču to klātbūtne piekrastē pamatā ir īslaicīga. Telfēra scinku mātītes izdēj olas ne tikai mīkstajā zemē, bet arī jūrasputnu alās, kuras bagātīgi klāj vairākas salas vietas. Darela nakts gekons pamatā apdzīvo mitro sienu plaisas un klinšu atsegumus, tomēr visai bieži sastopams arī starp palmām. Sīciņais Boutona scinks ir tipisks piekrastes iemītnieks, kas nelielās lāmās vai viļņu šļakatām pakļautās vietās tvarsta vēžveidīgos un zivtiņas. Savukārt virsotnes dzīvotnē novērojams augsts Bodžera scinku blīvums. Tas ir salīdzinoši atklāts biotops, un klinšu krāvumi ir to iecienīta dzīvesvieta.
Raundā visilgāk izdzīvoja viena vai abas pēdējās zināmās Maskarēnu milzu bruņurupuču sugas — Maurīcijas seglmuguras bruņurupucis un/vai Maurīcijas kupolveida bruņurupucis. Acīmredzot abas sugas aizņēma atšķirīgas ekoloģiskas nišas – izmēros mazākais kupolveida bruņurupucis ganījās zālē, kamēr seglmuguras suga pamatā pārtika no lapām. Šie zālēdāji izplatīja sēklas un mēsloja augsni, nodrošinot veselīgu augāju. Milzu bruņurupuči Raundā izmira pēc 1844. gada — gandrīz 100 gadus vēlāk, nekā pārējā Maskarēnu arhipelāgā. Noķerto grūsno mātīti Loida ekspedīcija pārveda uz Maurīciju, bet mazuļus vēlāk uzdāvināja paziņām. Salas gubernators un zinātnes mecenāts Henrijs Bārklijs vēlāk tikās ar šīs ekspedīcijas dalībnieku un 1870. gadā ar nožēlu rakstīja, ka tika zaudēta jaunatklāta suga, kuras "karapaksi un citas atliekas lielā skaitā atrodamas šīs zemes purvos".
Putni
Raunda ir jūrasputniem nozīmīga sala, kur ievērojamā skaitā ligzdo vairākas putnu sugas. Lielākās ligzdojošu putnu kolonijas veido ķīļastes vētrasputns, Trindadas vētrasputns, sarkanastes tropu jūrasputns, baltastes tropu jūrasputns. Tropu jūrasputni ligzdo salas lielākajā daļā, bet īpaši ievērojama ligzdu koncentrācija novērojama stāvās, grūti aizsniedzamās nogāzēs. Baltastes sugas ligzdas atrodamas tāpat starp atklātām saknēm vai kritušām palmu lapām, kamēr sarkanastes suga ligzdo arī zem klinšainām nokarēm vai starp akmeņiem. Raunda ir vienīgā sala Indijas okeānā, kur uzturas vairoties spējīga Trindadas vētrasputnu kolonija.
Mazākā skaitā ligzdo vai retumis ieklīst Baro vētrasputns, melnspārnu vētrasputns, Persijas vētrasputns, mazais vētrasputns, bālkāju vētrasputns, Bulvera vētrasputns, Kermadeku vētrasputns un Pterodroma heraldica. Acīmredzot saistošākais salas putns ir Raundas vētrasputns. Visticamāk tas ir Trindadas vētrasputna, Kermadeka vētrasputna un Pterodroma heraldica hibrīds.
Nelielā skaitā salā ligzdo svītrainais gārnis, bet gar piekrasti un klinšainām nogāzēm pārlidojumu laikā bieži novērojams akmeņtārtiņš. Katru gadu Raundu apmeklē arī dažas citas migrējošas sugas. Tāpat manīta Maskarēnu salangāna. Laiku pa laikam salā ieklīst svītrainā ūbele un sarkanvaigu bulbuls. 1980. gados dabisku koloniju izveidoja mājas zvirbuļi. Centieni pilnībā izskaust mājas zvirbuļus un to vietā reintroducēt Maurīcijas fodijus pagaidām nav bijuši sekmīgi.
Bezmugurkaulnieki
Pirmos rūpīgos agrīnos pētījumus 1868. un 1869. gadā veica Nikolass Paiks. Viņš aprakstīja vairāku sugu zirnekļus un triju sugu skorpionus. Pirmā apmeklējuma laikā Paiks uz palmas lapām notvēra "spoži zaļu skorpionu [ar] iespaidīgi garu asti". Tomēr suga bija kļuvusi reta, un visi turpmākie tās meklējumi beidzās nesekmīgi. Tāpat pētnieks norādīja uz gliemežu, skolopendru un zarkukaiņu pārbagātību. Uz Ipomoea pes-caprae zieda viņš noķēra vienu vienīgu biti tumši sārtā krāsā un gaiši dzeltenām joslām. Plašajā muzeja kolekcijā Paiks nespēja atrast nevienu līdzīgu eksemplāru. Tāpat viņš novēroja vienu Maurīcijā bieži sastopamu platspāri, kas acīmredzami bija atpūsta no cietzemes.
2002. gadā aprakstīta endēma zarkukaiņu suga Apterograeffea marshallae, kas zināma no 1868. gadā ievāktās Nikolasa Paika kolekcijas. Pētnieks savulaik atzīmēja, ka tas ir parasts Raundas faunas pārstāvis. Zarkukaiņi pamatā barojas uz zilo latāniju lapām, tomēr atsevišķos gadījumos tie novēroti arī uz pudeļpalmām, kā arī Dracaena concinna un Cassaena orientalis koku lapām. Ģints otra suga, kas mitinās Reinjonā, mitinās apdraudēto orkāna palmu lapotnē. Raundā saglabājušies tikai viens šīs palmas īpatnis, kas acīmredzot rada nopietnus šķēršļus zarkukaiņu plašākai izplatībai.
2014. gadā tika atklāta agrāk nezināma sienāžu suga Odontomelus ancestrus. Tā apdzīvo atklātas palmu audzes un zālājus un nav sastopama ar veģetāciju nabadzīgās salas dzīvotnēs, tāpēc sugas kopīgais areāls nepārsniedz 1 km². Sienāži ir piemērojušies lielam rāpuļu blīvumam, un lielāko potenciālo apdraudējumu tiem rada invazīvās sugas. Acīmredzot visas šīs dažādās bezmugurkaulnieku sugas bija sastopamas arī Maurīcijas cietzemē, kur kolonizācijas laikā sākotnējie endēmie meži gandrīz pilnībā izzuduši un izmainītā veidā klāj aptuveni 1% salas teritorijas.
Vismaz līdz 1869. gadam Raundā dzīvoja liela izmēra vabole Fregates dižmelnulis, kas patlaban saglabājies tikai vienā Seišelu salā — nelielajā Fregates salā. Dižmelnuļa izmiršanas iemesls bija kokaudžu un sauso koku izzušana, uz kuriem barojās vaboļu kāpuri.
Salas piekrastē zināmas trīs sauszemes krabju sugas — bieži sastopamā Geograpsus grayi, reti atzīmētā Geograpsus stormi un kāda vientuļniekvēžu suga.
Tikai Raundā sastopama sauszemes gliemežu sugas Tropidophora fimbriata pasuga T. fimbriata haemostoma. Divas citas gliemežu sugas Quickia concisa un Gastrocopta microscopica atzīmētas arī citās Maskarēnu salās.
Edvarda Ņūtona darbība
1878. gadā Edvards Ņūtons uzskaitīja sešas Maurīcijas putnu sugas, kurām nepieciešamība aizsardzība. Piecas no tām iekļāva endēmos sauszemes putnus, bet sestā bija sarkanastes tropu jūrasputns — "Phoethon phoenicurus, Paille en Quene — Ile Ronde". Ornitologu darīja bažīgu, ka "bezprātīgi mednieki laiku pa laikam tos izšauj" un uzvēra nepieciešamību pasargāt sugu no izskaušanas. Ap 1880. gadu Raundā sarkanastes tropu jūrasputni joprojām ligzdoja milzīgā skaitā, un 1886. gadā izdota proklamācija paredzēja "droši aizsargāt jūrasputnus Flatā un Gabriela salā". Nākamā gada proklamācija bija vērsta uz sarkanastes tropu jūrasputnu aizsardzību Raundā. Tomēr putnu medības no varasiestāžu puses netika kontrolētas.
Agrīnie pasākumi
Pirmās aizsardzības aktivitātes saistāmas ar Maurīcijas gubernatora Roberta Ņūtona un zoologa Žana Vinsona darbību. 1954. gada oktobrī Ņūtons pievērsa uzmanību, ka "uzšķērsto [sarkanastes tropu jūrasputnu]  kaudzes ir satraucošs skats ikvienam Raundas salas apmeklētājam". Putnu ligzdošanas periods no oktobra līdz janvārim nelaimīgā kārtā sakrita ar laika apstākļiem, kas bija vislabvēlīgākie laivinieku nokļūšanai līdz salai. Lai gan salīdzinājumā ar 1948. gadu sugas īpatņu skaits bija nedaudz palielinājies, gubernators uzskatīja, ka zvejnieki varētu pilnībā izskaust gan tropu jūrasputnus, gan vētrasputnus. 1957. gadā Ņūtons pasludināja Raundu par dabas rezervātu. Viņš pārlieku optimistiski cerēja, ka tas spēs apturēt malumedniekus. Vēl 1976. gada ekspedīcijas laikā Džeralds Darels rakstīja, ka sarkanastes tropu jūrasputni "ir pārlieku viegls laupījums zvejniekiem, kas atbrauc uz Raundu, nogalina putnus un pēc tam aizved tos uz Maurīciju, kur pārdod ķīniešu restorānos".
Vinsons no 1948. līdz 1975. gadam apmeklēja salu deviņas reizes, veicot floras un faunas pētījumus. Viņš jutās satriekts, kad 1960. un 1962. gada cikloni izgāza lielāko daļu palmu un pandānu, gandrīz pilnībā nopostīja latānijas un citas augu sugas. Vinsons uzskatīja, ka trušu un kazu izskaušana būtu vienīgais ceļš, lai saglabātu saliņas unikālos iemītniekus. Viņš apceļoja starptautiskas vides aizsardzības pārvaldes un iesniedza īpašu ziņojumu par stāvokli Raundā Starptautiskai dabas un dabas resursu savienībai. Sākotnēji vienīgie pasākumi iekļāva sporādisku kazu un trušu izšaušanu. Vinsons nomira 1966. gadā, tomēr viņa pirmie soļi pamazām sāka nest augļus. Vietējā aizsardzības pārvalde centās novērst tropu jūrasputnu medības, savukārt zālēdāju skaita samazināšana ļāva nedaudz atkopties nelielajām latāniju un pandānu audzītēm. Vinsona darbu turpināja viņa dēls Žans-Mišels. Viņš no 1966. līdz 1975. gadam vairāk nekā trīs simts stundas veltīja Raundas pētījumiem un aprakstīja rāpuļu sugas.
Starptautiskās intereses rats pamazām sāka griezties, kad, pēc valdības uzaicinājuma, 1973. gada janvārī Maurīciju apmeklēja Pasaules Dabas Fonda pirmais vadītājs Pīters Skots. Pēc viņa ieteikuma notika mēģinājumi ar strihnīnu iznīdēt trušus. Tomēr tie beidzās neveiksmīgi, jo nākamām trusēnu paaudzēm izveidojās imunitāte pret šo indi.
Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības tresta darbība
1976. gadā Maurīciju, Rodrigesu un Raundas salu pirmo reizi apmeklēja Džeralds Darels un Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības tresta personāls. Tas ievadīja ilglaicīgu tresta aktīvu iesaistīšanos vides saglabāšanas projektā Maurīcijā. Pirmie aizsardzības pasākumi skāra Maurīcijas sārtos baložus, Maurīcijas gredzenkakla papagaiļus, Rodrigesas augļedājsikspārņus un Raundu. Lai garantētu sugu izdzīvošanu trušu pārņemtajā salā, pavairošanai nebrīvē Džērsijas zooloģiskajā dārzā divās Darela vadītās ekspedīcijās tika ievākti vairāki Telfēra scinki, Bodžera scinki, Gintera gekoni un Raundas boa. Pēc otrā salas apmeklējuma Darels rakstīja: "Pilots apmeta līkumu zemu virs salas. Redzējām tās lielo, kailo, izkaltušo kupri un kāda krātera kraujas malu... aizkustinošā plānā palmu josliņa stiepās kā bāli zaļš pusmēness kuprim ap vienu malu, bet pašā virsotnē rēgojās lieli sairdināta tufa strēķi. Šķita bezmaz neticami, ka pat tagad, kad sala praktiski jau beigusi dzīvot, tā tomēr vēl noder par mājokli tik daudziem radījumiem un augiem; un vēl jo neticamāk šķiet tas, ka sešas no turienes sugām nav sastopamas nekur citur pasaulē. Kad cēlāmies arvien augstāk un sala tirkīza krāsas jūrā saruka pavisam maziņa, es cieši apņēmos, ka jādara viss iespējamais, lai to glābtu".
Tresta vadībā 1979. gadā Raundu atbrīvoja no kazām, 1986. gadā triju mēnešu operācijas laikā — trušiem, ļaujot salai pamazām atkopties. 1988. gada ekspedīcijas laikā tika izstrādāts pirmais Raundas aizsardzības darbības plāns.
Grāmatā "Šķirsta jubileja" (angliski izdota 1990. gadā) Darels šādi apraksta salas stāvokli gadu pēc trušu izskaušanas:
"'Nekur nebija ne miņas no trušiem... bija redzams, ka krunkainā, saplaisājusī un noplicinātā Raundas salas zeme jau pārklājusies ar trauslu, zaļu jauno dzinumu kārtu. Salai tika dota otra izdzīvošanas iespēja.'"
Maurīcijas savvaļas fonda darbība
Maurīcijas savvaļas fondu izveidoja pēc Džeralda Darela iniciatīvas 1984. gadā. Attiecībā uz Raundu fonds izvirzīja trīs pamatmērķus:
Fonda īstenotie pasākumi iekļauj:
Invazīvo sugu kontrole
Starp 1990. un 1998. gadu notika regulāri fonda organizēti izbraucieni uz salu, lai iznīdētu potenciāli invazīvos augus. Pirmkārt tie bija Desmanthus virgatus un Desmodium incanum. 1998. gadā šo abu sugu izskaušanas pasākumus pārtrauca, uzskatot to par neizpildāmu pasākumu.
2000. gadā Raundā vairākās vietās atklāja Chromolaena odorata — Rietumu puslodes augu un vienu no problemātiskākajām invazīvām sugām aizsargājamos Āfrikas lietusmežos. Augus izravēja, ierobežojot tā tālāku izplatīšanos. 2020. gadā tika izravēts 1781 pieaudzis šīs sugas augs un 4235 stādiņi. Pūles bija attaisnojušās, un 2021. gadā tika atklāti un iznīdēti jau tikai 109 pieauguši augi un 15 stādiņi. 2006. gadā salā tika konstatēts jau pieaudzis citas ārkārtīgi invazīvas nezāļu sugas Mikana micrantha stāds. Sugas augšanas ātrums labvēlīgos apstākļos var sasniegt 80—90 mm diennaktī, nomācot pat krūmus un kokus. Stāds tika noslāpēts karstumā zem biezas melnas plēves, daži jaunie asniņi izravēti, un šis augs salā vairs nav bijis novērots.
1993. gadā pirmo reizi veica plašu Raundas vētrasputnu novērošanu, kopumā apgredzenojot vairāk nekā 250 putnu. Tika ievākti Raundā un citās saliņās dzīvojošo rāpuļu DNS paraugi. Rezultātā bija izdalīta atsevišķa nakts gekona Raundas pasuga. Tajā pat gadā tālāku attīstību ieguva visaptverošs piekrastes saliņu aizsardzības plāns. Darbības rezultātā, piemēram, Ganerskveinā tika izskaustas pelēkās žurkas un Indijas zaķi, Gabriela salā — melnās žurkas, Flatā — peles un melnās žurkas, Rodrigesā 1995. gadā kaķi.
Sugu aizsardzība
Raundas aizsardzību nevar aplūkot izolēti no pārējām Maurīcijas piekrastes saliņām. Apdraudēto sugu pasargāšanai tās tiek uzlūkotas kā papildus dzīvotnes. Tajā pašā laikā šīs saliņas var kalpot par avotu, kur iegūt jaunus īpatņus atjaunošanas darbībai Raundā. Tā, piemēram, Psiadia arguta no Gabriela salas tika izmantots kā viens no "pionieraugiem" veģetācijas atjaunošanai Raundā. Vienā vai vairākās saliņās gūtai pieredzei ir ārkārtīgi būtiska nozīme aizsardzības pasākumiem blakus saliņās.
Pētniecības stacijas darbība
Pētniecības stacija tika atklāta 2002. gadā salā, kas deva iespēju Maurīcijas savvaļas fondam un tās partneriem uzsākt intensīvāku darbību, lai aizsargātu un atjaunotu dabisko vidi, ierobežotu invazīvās nezāles, apstādītu lielākas platības un uzraudzītu endēmo faunu. Personāla tieša līdzdalība ļāva 2006. gadā no Lavanilas Maskarēnu rezervāta uz Raundu pārvietot vairākus Aldabras milzu bruņurupučus un Madagaskaras staraino bruņurupuci. 2007. gadā no Darela zoodārza uz salu pārveda vēl 12 katras sugas pārstāvjus. Rezultāti bija sekmīgi, un savvaļā tika izlaisti jau vairāk nekā 100 bruņurupuču.
Dabiskās vides atjaunošana un invazīvo dzīvnieku izskaušana ļāvusi uzplaukt salas rāpuļu sugām. Dažas no šīm populācijām ir pietiekami lielas, lai vairākus to īpatņus pārvietotu uz citām Maurīcijas piekrastes saliņām. Piemēram, Raundas boa ir lieliski iejutusies Ganerskveinā, bet Raundas scinks — Ganerskveinā un Egretā. Savukārt augu pārstādīšana un atgriezto bruņurupuču darbība ļauj Raundā lēnām atjaunoties tās izzudušajam krāšņumam.
2017. gada Eschborn-Frankfurt – Rund um den Finanzplatz
2017. gada Eschborn-Frankfurt – Rund um den Finanzplatz bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kuras notika 1. maijā. Tā bija 55. reize, kad notika Eschborn-Frankfurt – Rund um den Finanzplatz sacensības un tās bija divdesmitās sacensības 2017. gada UCI World Tour kalendārā un pirmā reize, kad tās iekļautas UCI World Tour kalendārā.
Sacensībās uzvarēja  braucējs Aleksanders Kristofs, kurš labi izmantoja komandas biedra Rika Cābela veidoto aizvēju, finišējot krietni pirms tuvākā sekotāja un gūstot savu trešo uzvaru šajās sacensībās, izlīdzinot rekordu ar Rika tēvu Ēriku Cābelu. Rikam Cābelam izdevās finišēt otrajā vietā, bet uz trešā pjedestāla pakāpiena stājās vēl viens Vācijas sportists Džons Degenkolbs no  komandas.
Maršruts
Sacensības sākās Ešbornā un noslēdzās Frankfurtē, virzoties caur Taunusa kalniem uz ziemeļrietumiem no Frankfurtes. Ievērojamākie kāpumi bija Feldbergs, Ruperšains un Mammolšains. Sacensības noslēdzās ar trijiem 4,5 kilometru apļiem Frankfurtes centrā ar finišu pie Frankfurtes vecās operas, pilsētas galvenās koncertzāles. Distances kopgarums bija 215,7 km.
Komandas
Tā kā sacensības bija jaunums UCI World Tour kalendārā, tika ielūgtas visas 18 UCI WorldTeam komandas, bet dalība nebija obligāta. Sacensībās piedalījās vienpadsmit no astoņpadsmit WorldTeam komandām. Piedalījās arī astoņas UCI profesionālās kontinentālās komandas un Vācijas izlase, veidojot 20 komandu pelotonu.
Vorslovāni
Vorslovāni ir ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Krollis
Krollis var būt:
Melnais skaistulis
"Melnais skaistulis" (en) ir 1994. gada piedzīvojumu drāma, kas balstīta uz Annas Sevelas tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisore un scenārija autore ir Kerolaina Tompsone. Galvenās lomas atveido Šons Bīns un Deivids Tjūliss. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā zirgs "Melnais skaistulis" stāsta savu autobiogrāfiju, filmas skatītājiem ļaujot iepazīties gan ar savu, gan ar citu zirgu un to saimnieku likteņiem.
Vīksniņa
Vīksniņa, augštecē Baliņa, ir Taļķes labā krasta pieteka Bauskas un Ogres novados. Upes garums 22 km (iekļaujot Baliņu).
Izteka — uz ziemeļiem no Umpārtes, taču augštece Baliņa sākas Diņķu purvā pie Gāguļiem. Tek rietumu virzienā, pie Lādzēnu dīķiem pagriežoties uz ziemeļiem-ziemeļrietumiem. Ietek Taļķē lejpus Vecumniekiem, augšpus Bāliņiem. Upi šķērso valsts autoceļi V1007 (Pārbrauktuve—Birzgale), P89 (Ķekava—Skaistkalne) un V1013 (Šarlotes—Vecumnieku stacija), augštecē arī V995 (Druva—Birzgale—Valle). Lejtecē upi šķērso dzelzceļa līnija Jelgava—Krustpils, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.
Augštecē pie Gāguļiem uz upītes izveidojies Kalnamuižas dīķis (pie Kalnamuižas, kas tiek dēvēta par hercoga Jēkaba medību muižu). Vidustecē tek gar Umpārtes jeb Viestura pamatskolu (mūsdienās saukta arī Viesturu muiža).
Lazdiņas privātā pamatskola "Punktiņš"
Lazdiņas privātā pamatskola "Punktiņš" ir privāta izglītības iestāde, kas atrodas Pulkveža Oskara Kalpaka ielā 14 un Jāņa Asara ielā 12, Jelgavā, kas izmanto Montesori apmācības metodes. Punktiņa pirmsskola ir no 1,5 līdz 7 gadu vecumam, bet sākumskola no 1. līdz 6. klasei.
Vēsture
Skola dibināta 1996. gadā un pieder SIA "Lazdiņas privātā vidusskola "Punktiņš"" (līdz 2009. gadam SIA "R.Lazdiņas privātskola "PUNKTIŅŠ"") Jāņa Asara ielā 12. Vēlāk SIA noslēdza beztermiņa līgumu arī par netālu esošās ēkas Pulkveža Oskara Kalpaka ielā 14 īrēšanu skolas vajadzībām, kurā mācās skolēni no 1. līdz 4. klasei un pirmsskolas 3 vecākās grupas. Sporta nodarbībām skola īrē sporta zāli Reset Pasta ielā 28, Jelgavā. 2019. gadā sākumskolas klasēs strādāja 7 skolotāji, angļu valodas skolotājs strādāja darba apvienošanās kārtībā. Skolā strādāja logopēds un pēc vajadzības tika pieaicināts psihologs. No 2013. līdz 2019. gadam SIA "Lazdiņas privātā vidusskola "Punktiņš"" piederēja arī "Zaļā skola" Kārļa Baumaņa ielā 1, Valmierā.
Spektr-R
Spektr-R (Спектр-Р) bija Krievijas orbitālā observatorija, starptautiska kosmiska projekta Radioastron sastāvdaļa. Projekts bija paredzēts astrofiziskiem pētījumiem radioviļņu diapazonā, izveidojot interferometru, kas sastāv no radioteleskopiem uz Zemes un orbitāla aparāta.
Spektr-R tika palaists 02:31 UTC no Baikonuras kosmodroma ar nesējraķeti Zenit-2SB/Fregat-SB.
2016. gada 20. jūnijā Spektr-R plānotā darbība pagarināta līdz 2018. gada beigām. 2017. gada jūnijā tās darbs pagarināts līdz 2019. gada 31. decembrim.
2019. gada 10. janvārī tika zaudēti sakari ar Spektr-R. Tas bija pārtraucis saņemt komandas, bet turpināja sūtīt informāciju uz Zemi. 2019. gada 30. maijā observatorija tika atzīta par zaudētu.
Drudzenes
Ģints savu latīnisko nosaukumu "Gentiana" ir ieguvusi par godu Ilīrijas valdniekam Gentijam, kurš pirmais ģints pārstāvjiem konstatēja tonizējošas (medicīniskas) īpašības.
Sļadzeva
Sļadzeva ir ciems Zilupes novada Zaļesjes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 5,6 km no pagasta centra Zaļesjes, 3,5 km no novada centra Zilupes un 302,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa A12 (Jēkabpils–Rēzekne–Ludza–Krievijas robeža (Terehova)).
Ar G proteīniem saistītie receptori
Ar G proteīniem saistītie receptori ir receptoru klase, kas iekļauj lielu skaitu dažādu receptoru (pēc uzbūves — proteīnu), kas darbojas, nodrošinot organisma sensoro uztveri, jo G proteīna receptori pazīstami arī kā redzes, ožas un garšas receptori, kas atrodas attiecīgajos maņu orgānos, kā arī tie ir receptori, kas saista ļoti lielu skaitu dabīgo ķīmisko signālvielu.
Piemēram, redzes nodrošināšanā piedalās ar G proteīnu saistītais receptors rodopsīns, kura dabīgais signāls ir gaismas fotons, kas tālāk aktivizē ķīmisku pārvērtību kaskādi, kura izpaužas kā redze. Savukārt garšas nodrošināšanā piedalās trīs veidu receptori, kuri attiecīgi uztver savienojumus, kurus sagaršojam kā saldus, rūgtus un gardus. Pārējās divas garšas — sāļu un skābu — sajūt ar attiecīgo vielu piesaisti jonu kanālu receptoriem, kuri uzver nātrija un ūdeņraža jonus. Tieši ar receptoru dažādību un daudzumu, kas atbild par ožas nodrošināšanu, var izskaidrot dažu dzīvnieku spēju saost daudz labāk un diferencētāk.
Bez maņu receptoriem ir vēl pazīstami aptuveni 250 dažādi ar G proteīnu saistītie receptori, uz kuriem iedarbojas neirotransmiteri, peptīdi un citas signālmolekulas. Ar to starpniecību tiek regulētas daudzas fizioloģiskās organisma funkcijas, līdz ar to padarot tos par būtiskiem mērķiem daudzām zāļu vielām.
Vorzova (Konstantinovas pagasts)
Vorzova ir ciems Konstantinovas pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 294 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie reģionālā autoceļa P61 (Krāslava_Dagda).
Pasaules komandu šaha čempionāts
Pasaules komandu šaha čempionāts ir Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) organizētas valstu komandu sacensības, kas notiek kopš 1985. gada.
Turnīra vēsture
Pasaules komandu šaha čempionātā piedalās spēcīgākās 10 valstu komandas, kas tiek noteiktas pēc šaha olimpiādes un kontinentālo komandu čempionātu rezultātiem. Turnīrs notiek pēc riņķa sistēmas. Pirmajā čempionātā komandas sacentās pie sešiem galdiņiem, vēlāk galdiņu skaits tika samazināts līdz četriem. Pirmo četru čempionātu mājvieta bija Šveices pilsēta Lucerna, vēlāk turnīra norises vieta katru reizi tiek mainīta. Pirmie seši turnīri notika reizi četros gados. 2009. gada turnīrs organizatorisku sarežģījumu dēļ tika pārcelts uz 2010. gada janvāri. Pēc tam FIDE nolēma pāriet uz divu gadu ciklu un aizvadīt sacensības nepāra gados. Kopš 2007. gada notiek arī Pasaules komandu šaha čempionāti sievietēm.
Latvijas šahisti čempionātos
1992. gadā Pasaules šaha olimpiādē Manilā Latvijas vīriešu izlase ieņēma augsto 5. vietu, kas ļāva piedalīties 1993. gada Pasaules komandu čempionātā. Latvijas izlase savā debijas čempionātā vēl pēc 6. kārtas dalīja otro vietu, taču zaudējumi turnīra finišā ar vienādu rezultātu 1:3 Ukrainai un Uzbekistānai ierindoja to 6. vietā. Pie pirmā galdiņa lielmeistars Aleksejs Širovs izcīnīja individuālo sudraba medaļu. Vēlākajos gados sniegums šaha olimpiādēs un Eiropas komandu šaha čempionātos neļāva Latvijas pārstāvjiem pretendēt uz vietu Pasaules komandu šaha čempionātos. 2013. gada Pasaules komandu šaha čempionātā sievietēm piedalījās divas Latvijas šaha skolas pārstāves: Anda Šafranska pārstāvēja Franciju, bet Viktorija Ni - ASV. 2013. gada Pasaules komandu šaha čempionātā vīriešiem Vācijas komandas sastāvā piedalījās bijušie Latvijas pārstāvji Daniels Fridmans un Arkādijs Naidičs. 2015. gada Pasaules komandu šaha čempionātā sievietēm ASV sastāvā atkārtoti piedalījās Viktorija Ni. 2019. gada Pasaules komandu šaha čempionātā vīriešiem jau Azerbaidžānas komandas sastāvā piedalījās Arkādijs Naidičs.
Pasaules komandu šaha čempionāts vīriešiem
! Npk !! Sacensību vieta !! Gads !! I vieta !! II vieta !! III vieta !! Sacensību sistēma !! Dalībnieki komandā !! Komandas !! Dalībnieki !! Partijas !! Latvijas vieta
Anik G1
Pavadonis izgatavots ASV uzņēmumā Space Systems/Loral uz platformas LS-1300 bāzes. Tam uzstādīti 12 Ku joslas, 16 paplašinātās Ku joslas, 24 C joslas un 3 X joslas raidītāji.
Lidojuma gaita
Anik G1 palaists 18:36 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. No dzinējbloka Briz-M pavadonis atdalījās 03:49 UTC un ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.
Ģeostacionāro orbītu Anik G1 sasniedza ar saviem dzinējiem. Tas tika izvietots punktā 107,3° rietumu garuma līdzas Anik F1R. Tas nomainīja problēmas piedzīvojušo Anik F1.
nodots ekspluatācijā. Orbītas sasniegšana, testēšanas un izmēģinājumu fāze ilga tikai trīs nedēļas, jo tika izmantota inovatīva Telesat testēšanas sistēma.
SIRIUS FM-6
SIRIUS FM-6 ir ASV uzņēmuma Sirius XM Radio sakaru pavadonis, kas paredzēts radio retranslācijai Ziemeļamerikai. Palaists 2013. gada oktobrī.
Pavadonis izgatavots ASV uzņēmumā Space Systems/Loral uz platformas LS-1300 bāzes. Tam uzstādīts viens raidītājs, kas darbojas S un X diapazonā.
Sākotnēji SIRIUS FM-6 orbītā bija paredzēts palaist 2012. gada janvārī, bet vēlāk tā starts pārcelts uz 5. martu. Kad pavadonim SES-4, kurš palaists 2012. gada februārī, radās problēmas ar saules bateriju paneļa atvēršanu, SIRIUS FM-6 palaišana tika atcelta, jo tas bija būvēts uz tādas pašas platformas LS-1300. SIRIUS FM-6 tika aizsūtīts atpakaļ uz rūpnīcu nepilnību novēršanai.
Lidojuma gaita
SIRIUS FM-6 palaists 18:08:54 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. Ģeostacionāro orbītu SIRIUS FM-6 sasniedza ar saviem dzinējiem. To paredzēts izviet punktā 115,5° rietumu garuma.
Mongolijas Tautas Republika
Vēsture līdz 1945. gadam
Laikā starp 1921. un 1924. gadu Mongolijā nostiprinājās komunistiskās Tautas Revolucionārās partijas vara, kas ar PSRS militāro un politisko atbalstu atbrīvojās no iekšējiem oponentiem un nodrošināja neatkarību no pilsoņu kara novājinātās Ķīnas. Jaunais komunistu režīms pakāpeniski vērsās pret tradicionālās mongoļu sabiedrības diviem balstiem — feodālajiem augstmaņiem un budismu (mūku kārtā atradās līdz pat trešdaļai no valsts vīriešiem). 1924. jaunā Mongolijas Valsts banka izlaida nacionālo valūtu — tugriku. Valstī tika organizēti nozaru kooperatīvi.
Revolucionārajā Tautas partijā turpinājās cīņa starp labā un kreisā spārna pārstāvjiem. 1928. gada novembrī—decembrī notiekošajā 7. Tautas partijas kongresā uzvaru guva Čoibalsana vadītais kreisais spārns, līdzšinējais partijas vadītājs Cerens-Očirins Dambadoržs (Tseren-Ochiryn Dambadorj) zaudēja amatu un tika izsūtīts diplomātiskā amatā uz Maskavu, kur šajā laikā cīņā par varu bija uzvarējis Staļins.
Mongolijā tika uzsākta aktīva vairāk nekā 600 feodālo īpašuma konfiskācija, piecgades plāna veidošana, nomadu lopkopju kolektivizācija un ķīniešu tirgotāju izspiešana no tirdzniecības. 1931.-32. gadā tika nacionalizēti vairāk nekā 800 budistiem un augstmaņiem piederošie īpašumi, to iepriekšējie īpašnieki parasti tika apcietināti vai nošauti. Budistu mūkus piespieda pamest klosterus un uzsākt darbu vai iestāties armijā. Nomadu lopkopji, protestējot pret uzspiesto kolektivizāciju, nokāva vairāk nekā 7 miljonus lopu trīs gadu laikā, lai novērstu to nonākšanu valsts kopīpašumā. Valstī sākās pārtikas trūkums un bads. Mongolijas rietumos sākās sacelšanās, ko apspieda ar padomju armijas palīdzību.
1932. gada maijā, pēc sacelšanās apspiešanas, PSKP vadība lika Revolucionārajai Tautas partijai kļūt mērenākai. No partijas par pārlieku "kreisumu" tiek izslēgti daži vadītāji. Čoibalsans paziņoja, ka ceļš uz sociālismu nevar būt sasteigts, tika pārtraukta kolektivizācija un atļauts privātīpašums. Turpmākos 15 gadus lopkopībā valsts saglabāja neiejaukšanās politiku, taču kontrolēja tirdzniecību.
Pirmskara gados turpinājās asa cīņa pret budismu, 1937.—38. gadā nošaujot ap 2000 augstāko garīdznieku. Līdz 1939. gadam gandrīz visi klosteri jau bija slēgti. Līdzīgi kā PSRS, laikā no 1937. līdz 1939. gadam partijā notika asiņainas tīrīšanas, un valstī izvērsās Čoibalsana personības kults.
Valsts galvenais uzdevums bija attīstīt savas militārās spējas un nostabilizēt režīmu, lai spētu atvairīt imperiālās Japānas uzbrukumu. 1935. gada janvārī PSRS armija atgriezās Mongolijā un 1936. gada 12. martā tika parakstīts mongoļu—padomju Draudzības līgums, kas paredzēja arī militāro sadarbību. Otrā pasaules kara gados mongoļu armijā dienēja gandrīz 100 000 kareivju, valstī bija ap 900 000 iedzīvotāju.
1939. gada maijā Japānas armija iebruka Mongolijā, un līdz septembrim turpinājās Halhingolas kampaņa, kurā maršala Žukova vadītā padomju-mongoļu armija sakāva japāņus. 1941. gada 13. aprīlī tika parakstīts padomju-japāņu Abpusējās Neuzbrukšanas līgums, kurā Japāna apņēmās ievērot Mongolijas robežas. Kara gados Mongolijas galvenais uzdevums bija apgādāt Sarkano armiju ar liellopu ādām, vilnu un gaļu.
Vēsture pēc 1945. gada
1945. gada 10. augustā Mongolija sekoja PSRS paraugam un pieteica karu Japānai, piedaloties uzbrukumā Iekšējai Mongolijai un Mandžūrijai.
1946. gada 27. februārī tika parakstīts PSRS un Mongolijas Draudzības un savstarpējās palīdzības līgums, kā arī līgumi par sadarbību ekonomikā un kultūrā. Mongolija ieviesa kirilicas alfabētu, kas valstī tiek lietots joprojām. Mongolija sāka veidot diplomātiskās attiecības ar ārpasauli, un 1961. gadā tā tika uzņemta ANO. Tika īstenots pirmais piecgades plāns (1948-52).
1962. gadā Mongolija iestājās Savstarpējās ekonomiskās palīdzības padomē. Mongolijas lopkopību regulāru postīja skarbais kontinentālais klimats - ziemas aukstums un sausums. Neizdevās sasniegt plānos nospraustos ekonomiskās attīstības mērķus, tāpēc aizvien lielāka nozīme bija PSRS sniegtajam atbalstam. 1984. gada augustā novecojušais Cedenbals tika atcelts no amatiem un palika ārstēties Maskavā, par jauno partijas un parlamenta vadītāju kļuva Žambins Batmunhs, kurš sekoja Gorbačova perestroikas kursam PSRS.
1989. gada decembrī Mongolijas Tautas Republikā sākās protesti pret vienpartijas režīmu. 1990. gada martā opozīcija uzsāka protestus, un piespieda Batmunhu kopā ar partijas Politbiroju atkāpties 9. martā.
1990. gada 29. jūlijā notika pirmās demokrātiskās vēlēšanas, kurās Revolucionārā Tautas partija guva pārliecinošu uzvaru un saglabāja varu līdz 1996. gadam. 1992. gada 12. februārī spēkā stājās jauna, demokrātiska konstitūcija.
Sentfilipa pagasts (Barbadosa)
Sentfilipa pagasts (en) ir viens no vienpadsmit Barbadosas pagastiem valsts dienvidaustrumu daļā. Pagasts robežojas ar Sentdžona pagastu ziemeļrietumos, ar Sentdžordža pagastu rietumos un ar Kraistčērčas pagastu dienvidrietumos. Pagastu austrumos, ziemeļos un dienvidos apskalo Karību jūra. Pagasta kopējā platība ir 60 km², pēc 2011. gada datiem pagastā dzīvo 30 662 iedzīvotāji. Tas ir vislielākais Barbadosas pagasts pēc platības un trešais lielākais pagasts pēc iedzīvotāju skaita.
Sentfilipa pagastā atrodas lielākā daļa no Barbadosas salā atrodamajām lauksaimniecības platībām. Salīdzinot ar citiem pagastiem, Sentfilipa pagastā nav izteiktu pilsētu kā citos pagastos, bet gan biežāk ir sastopami ciemi un apdzīvotas vietas. Pagasta administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Kreina.
No liganda atkarīgie jonu kanāli
No liganda atkarīgie jonu kanāli jeb ligandu regulētie jonu kanāli ir receptoru grupa, kura nodrošina strauju signālu pārvadi starp neironiem caur centrālo un perifēro nervu sistēmām. Šos receptorus veido jonu kanāli, kas ģenerē un pārvada jonu plūsmu caur visu šūnu, ja pie tā ir piesaistījusies kāda signālviela. Šādā veidā signālus var pārvadīt liela daļa neirotransmiteru, piesaistoties neironiem. Te var minēt tādus neirotransmiterus, kā acetilholīnu, gamma aminosviestskābi (GABA), glutamīnskābi, glicīnu, serotonīnu un adenozīntrifosfātu (ATF). Tomēr jāpiebilst, ka daļa no šīm vielām darbojas arī kā signālvielas uz G proteīnu receptoriem.
As Good as New
As Good as New ir Zviedrijas popmūzikas grupas ABBA dziesma. Dziesmas autori ir Bjērns Ulveuss, Benni Andešons, bet vokālo sniegumu veido Angnētas Feltskūgas balss. Šī dziesma tika ierakstīta 1979. gada 14. martā un izdota 1979. gadā albuma Voulez-Vous sastāvā, kurā tā pēc secības ir pirmā dziesma. Dziesma tika izdota kā singls Meksikā, kur tā sasniedza pirmo vietu mūzikas topos (devīto un pēdējo reizi grupas darbības laikā). As Good as New arī tika izdots Bolīvijā un Argentīnā. Uz singla Argentīnas un Meksikas izdevuma vinila plates dziesmas nosaukums tika burtiski tulkots uz Como Nuevo un arī Tan Bueno Como Nuevo. Dziesma arī tika izpildīta grupas 1979. gada koncerttūres laikā, kā arī dziesma tika izdota 2014. gadā albuma Live at Wembley Arena sastāvā.
Acetoheksamīds
Acetoheksamīds (la) ir karboanhidrāzes inhibitors, hipoglikēmiskas zāles, kuras lieto iekšķīgi II tipa cukura diabēta gadījumā.
Iespējamās blakusparādības ir hipoglikēmija, holestātiskā dzelte, diskomforts vēderā (dispepsija), ādas alerģiskā reakcija, Švarca—Bartera sindroms, hemolītiskā anēmija, dažādas citopēnijas, aknu porfīrija. Zāles nedrīkst lietot, ja pret tām ir palielināta jutība, kā arī ketoacidozes un I tipa cukura diabēta gadījumā. Jālieto piesardzīgi grūtniecības laikā.
Strazdi
Strazdi (Sturnus) ir viena no strazdu dzimtas (Sturnidae) ģintīm, kas saskaņā ar jaunāko sistemātiku apvieno divas sugas. Abas sugas sastopamas Eiropā un Āfrikā, bet mājas strazda (Sturnus vulgaris) dabīgais izplatības areāls aptver arī Āziju. Turklāt tas ir introducēts arī Ziemeļamerikā, Austrālijā, Jaunzēlandē un Dienvidāfrikā.
Latvijā no abām sugām sastopams mājas strazds, kurš ir parasts un izplatīts ligzdotājs, kā arī tas lielā skaitā Latviju caurceļo.
Kopīgās īpašības
Strazdi ir labi piemērojušies dzīvei uz zemes. Tie labprātāk staigā, nevis lec, un to galvaskauss un galvas muskuļi ir piemēroti, lai ar atvērtu knābi varētu zondēt irdenu augsni. Strazdi ir visēdāji un galvenokārt barojas, barību meklējot augsnes virskārtā. Kad kāpurs vai cits bezmugurkaulnieks zemē ir sataustīts, strazds aizcērt knābi ciet. Strazdi ligzdo koku dobumos vai ēku konstrukciju iedobēs.
Strazdu apspalvojums ir melns, tikai vienmuļajam strazdam (Sturnus unicolor), atšķirībā no mājas strazda, uz spalviņām nav dekoratīvā raibumojuma. Spārniem ir trīsstūrveida forma.
Sistemātikas izmaiņas
Līdz ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem, ir mainījusies strazdu dzimtas sistemātika. Lielākā daļa kādreizējās strazdu ģints sugu ir izdalītas jaunās ģintīs vai pievienotas citām esošajām ģintīm: Kambodžas strazds (Acridotheres burmannicus), melnspārnu strazds (Acridotheres melanopterus), bērvaigu strazds (Agropsar philippensis), mantijas strazds (Agropsar sturninus), Āzijas raibais strazds (Gracupica contra), melnkakla strazds (Gracupica nigricollis), sārtais strazds (Pastor roseus), baltvaigu strazds (Spodiopsar cineraceus), sarkanknābja strazds (Spodiopsar sericeus), baltplecu strazds (Sturnia sinensis), baltgalvas strazds (Sturnia erythropygius), brahmaņu strazds (Sturnia pagodarum), pelēkgalvas strazds (Sturnia malabarica) un baltsejas strazds (Sturnornus albofrontatus).
Rožeriu Seni
Rožeriu Muke Seni (, dzimis Patu Branku) ir bijušais Brazīlijas futbola vārtsargs, kas šobrīd ir Riodežaneiro "Flamengo" galvenais treneris.
Strazdi
Sistemātika
Strazdu ģints (Sturnus)
Rožeriu Seni
Gandrīz visu profesionālo karjeru, kas ilga vairāk kā divas desmitgades, Seni ir aizvadījis São Paulo FC, ar ko viņš ir ieguvis 20 titulus, tajā skaitā arī trīs reizies uzvarējis Brazīlijas čempionātā un divas - Copa Libertadores. Seni karjeras laikā ir guvis 131 vārtus, visus no 11 metru soda sitieniem vai tiešajiem brīvsitieniem, kļūstot par pirmo un vienīgo vārtsargu, kas karjeras laikā guvis vairāk par 100 vārtiem..
Starptautiskā Futbola vēstures un statistikas federācija ir atzinusi Seni par visvairāk vārtus guvušo vārtsargu futbola vēsturē, 2006. gadā apsteidzot Hosē Luisu Čilavertu. Seni ir pārstāvējis Brazīliju divos Pasaules kausos.
Klubu karjera
Seni ir dzimis Pato Branko, Paranā. Pieaugšo līmenī viņš debitēja ar Sinop FC būdams vēl juniors. 1990. gada Seni pārcēlās uz São Paulo FC, pirmās sešas sezonas pavadot kā rezerves vai trešais vārtsargs.
1997. gada sezonā, vienu gadu pēc Zetti pārcelšanās uz Santos FC, Seni tika izvēlēts kā viņa aizstājējs. No 2005. gada līdz 2007. gadam Seni guva 47 vārtus visās sacensībās kopā, un klubs uzvarēja divus vietējos čempionātus, kā arī ieguva 2005. gada Klubu Pasaules kausu. Klubu Pasaules kausā Seni guva vārtus pusfinālā pret Ittihad FC (panākot rezultātu 3-2 izmantojot 11 metru soda sitienieu), un tika atzīts par spēles labāko spēlētāju finālā pret Liverpool FC, kā arī par visa turnīra MVP.
Seni bija São Paulo FC kapteinis, kad komanda ieguva 2005. gada Copa Libertadores, kas bija trešais komandas vēsturē. Pēc divām nedēļām spēlē pret Belu Orizonti "Atletico Mineiro", viņš pārspēja komandas rekordu visvairāk aizvadītajās spēlēs ar 618 spēlēm - tajā spēlē Seni uzvilka speciālu piemiņas formu ar numuru "618" uz muguras. Nākamā gada 25. jūlijā gūstot vārtus ar 11 metru soda sitienu pret C.D. Guadalajara, kļūstot par São Paulo FC vēsturē visvairāk vārtus guvušo spēlētāju Copa Libertadores.
Seni pret Belu Orizonti "Cruzeiro" ar tiešo brīvsitienu guva savus 63. vārtus pārspējot Hosē Luisu Čilavertu visvairāk gūtajos vārtos futbola vārsargiem.
Seni aizvadīja 700 oficiālo spēli São Paulo FC sastāvā - uzvara 2-0 pret Figueirense FC. Seni arī lika nomainīt savu spoži dzelteno spēles kreklu, jo tas bija ļoti līdzīgs tiesneša kreklam. 2007. gada sezonas beigās Brazīlijas futbola konfederācija atzina Seni par labāko spēlētāju Brazīlijas čempionātā.
2009. gada aprīlī Seni treniņā savainoja potīti, un sākotnēji tika uzskatīts, ka viņš varētu atkal spēlēt pēc sešiem mēnešiem, bet Seni atguvās drīzāk nekā gaidīja. pret Kuritibas "Atletico Paranaense" Seni aizvadīja 700 spēli kā kluba kapteinis. Nākamā gada 27. martā pret Sanpaulu "Corinthians Paulista", izmantojot tiešo brīvsitienu 18 metru attālumā no vārtiem, Seni guva savus 100. vārtus karjerā.
Seni aizvadīja savu 1000. spēli São Paulo FC sastāvā. Nākamā gada janvārī viņam tika veikta pleca operācija, kuras rezultātā viņš nevarēja spēlēt sešus mēnešus. Laukumā viņš atgriezās Copa Sudamericana spēlē pret Esporte Clube Bahia gūstot vārtus ar tiešo brīvsitienu.
Neskatoties uz 40 gadu vecumu Seni ir teicis, ka viņam sacensību gars ir kā 18 gadu vecam puisim. Pēc viņa teiktā, atgūšanās pēc treniņiem tagad ir grūtākā nekā pirms vairākiem gadiem.
Ginesa rekordu grāmata atzina trīs Seni piederošus rekordus: vārtsargs, kas guvis visvairāk vārtu, visvairāk spēļu vienā klubā un visvairāk spēļu kā kapteinim. viņš pārspēja Raiena Gigsa rekordu uzvaru skaita ziņā vienā klubā.
2015. gada jūnijā Seni guva savus 128. vārtus, iekļūstot starp kluba 10 visu laiku labākajiem vārtu guvējiem. Seni paziņoja par karjeras beigām.
Izlases karjera
Pārstāvot Brazīlijas izlasi Seni 9 gadu garumā ir aizvadījis 16 spēles. Viņš bija sastāvā 1997. gada FIFA Konfederāciju kausā un 2002. gada FIFA Pasaules kausā, kurus uzvarēja Brazīlija. Seni bija arī 2006. gada FIFA Pasaules kausa sastāvā, lai gan nebija vēl līdz galam izārstējies no savainojuma. Tomēr Seni šajos turnīros ir aizvadījis tikai 2 spēles - 1997. gada Konfederāciju kausā pret Meksiku un 2006. gada Pasaules kausā pret Japānu.
Trenera karjera
2016. gada decembrī Seni tika apstiprināts par São Paulo FC galveno treneri. 2017. gada jūlijā viņš tika atlaists sliktu rezultātu dēļ (klubs atradās Brazīlijas čempionāta izkrišanas zonā un iepriekš bija izkritis no trim citām sacensībām). 2018. gadā Seni kļuva par Fortaleza galveno treneri. Viņa vadībā klubs uzvarēja Brazīlijas čempionāta B sēriju, izcīnot paaugstinājumu uz A sēriju.
Kluba
1 Spēles un vārti Copa Libertadores, Copa Sudamericana, Recopa Sudamericana, Copa Mercosur, Zelta kausā, FIFA Klubu Pasaules kausā. 2 Spēles un vārti Campeonato Paulista, Torneio Rio-São Paulo, Copa dos Campeões, Copa Bandeirante.
Voseļi
Voseļi ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Troponīns I
Troponīns I ir viena no trīs regulējošo troponīna proteīnu kompleksa daļām (troponīns C, troponīns I un troponīns T). Troponīna proteīnu komplekss ir integrāla daļa muskuļu saraušanās procesā skeletālajos un kardiālajos muskuļos, bet ne gludajos muskuļos. Noteiktas troponīna I / T izoformas ir specifiskas sirdsdarbībai. Sirds troponīnu mērījumi tiek izmantoti vairāk nekā desmit gadus kā diagnostikas zelta standarts akūta miokarda infarkta (AMI) noteikšanai. Turpmāki uzlabojumi troponīna diagnostikas testos un augstas jutības troponīna I tests ļauj noteikt ļoti zemu troponīna koncentrāciju asinīs pat tad, ja cilvēks ir vesels. Desmitiem starptautiskos pētījumos ir pierādīts, ka troponīna I līmenis, kas cirkulē asimptomātisku, šķietami veselu cilvēku asinīs, var kalpot kā neatkarīgs prognostisks indikators turpmāku sirds un asinsvadu slimību (SAS) attīstībā.
Divjakas—Karavastajas nacionālais parks
Divjakas—Karavastajas nacionālais parks (sq) ir nacionālais parks Albānijas rietumos, kas atrodas Rietumalbānijas zemienes Mīzekes līdzenumā Adrijas jūras tuvumā. Parks aptver 222,3 kvadrātkilometru (22 230 ha) lielu teritoriju, kurā ir dažādi biotopi, tai skaitā mitrāji, sāļie purvi, piejūras pļavas, palienes, meži, niedrāji, meži un grīvas. Tā kā parkā ir liela putnu un augu sugu daudzveidība, tas atzīts par starptautiskas nozīmes putnu un augu teritoriju.
Troponīns I
Augstas jutības troponīna I tests. Augstas jutības sirds troponīna I tests ir hemiluminiscences mikrodaļiņu imūnanalīze, kas ļauj kvantitatīvi noteikt sirds troponīnu I cilvēka asins plazmā un serumā. Testu var izmantot miokarda infarkta diagnosticēšanai kā prognostisku marķieri pacientiem ar akūtu koronāro sindromu un lai noteiktu sirds un asinsvadu slimību, piemēram, miokarda infarkta, sirds mazspējas, išēmiskā insulta, koronārās revaskularizācijas un kardiovaskulārās nāves (zemu, vidēju un paaugstinātu) risku nākotnē cilvēkiem bez simptomiem.
Ir pierādīts, ka pacientiem ar nieru darbības traucējumiem un skeleta muskuļu slimībām augstas jutības troponīnam I ir labāka klīniskā veiktspēja, salīdzinot ar augstas jutības troponīnu T. To neietekmē arī diennakts ritms, kas ir svarīgi, ja testu izmanto kā SAS skrīninga instrumentu.
Divjakas—Karavastajas nacionālais parks
Būdama starp lielākajām lagūnām Vidusjūrā, parka daļa — Karavastajas lagūna saskaņā ar Rāmsaras konvenciju ir atzīta par starptautiskas nozīmes mitrāju. No Adrijas jūras to atdala smilšu sēre, kuru veido upju nogulsnes no Škumbinas un Semani. Parkā valda Vidusjūras klimats, kura temperatūra svārstās no +12 °C februārī līdz +24 °C augustā.
Troponīns I
Statistika
Pasaules Veselības organizācijas (PVO) dati liecina, ka SAS ir galvenais nāves cēlonis pasaulē. Kopumā SAS izplatība ir pieaugusi no 271 miljona 1990. gadā līdz 523 miljoniem 2019. gadā, un SAS slogs turpina pieaugt katru gadu. Katru gadu no SAS mirst 17,9 miljoni cilvēku, tas ir 32% visu nāves gadījumu. Aptuveni 47% pēkšņas kardiovaskulārās nāves gadījumu notiek ārpus slimnīcas, tas liecina, ka daudzi cilvēki nerīkojas atbilstoši agrīnajiem brīdinājuma signāliem. Nāves gadījumu īpatsvars, ko varētu izraisīt sirds un asinsvadu slimības līdz 2030. gadam ir 31,7%.
Divjakas—Karavastajas nacionālais parks
Siltais klimats veicinājis plaša ziedu un augu sugu klāsta attīstību. Faunas bagātība parādās daudzo līdz šim reģistrēto sugu un pasugu sarakstā — 228 putnu sugas, 25 zīdītāju sugas, 29 rāpuļu un 29 abinieku sugas. Parkā, Karavastajas lagūnas Pelikānu salā dzīvo ap 60 pāru cirtaino pelikānu (Pelecanus crispus), kas ir ap 5% no to pasaules populācijas.
Troponīns I
Statistika
Augsts asinsspiediens, cigarešu smēķēšana, cukura diabēts un lipīdu anomālijas ir galvenie mainīgie SAS riska faktori. Pastāv arī vairāki sirds un asinsvadu slimības veicinoši faktori, piemēram, sociālās, ekonomiskās un kultūras pārmaiņas, kas veicina globalizāciju, urbanizāciju un iedzīvotāju novecošanos. Citi noteicošie faktori ir nabadzība, stress un iedzimtie faktori.
Divjakas—Karavastajas nacionālais parks
Mitrāji un purvi ir bagāti ar aļģēm un sēklaugiem. Meži sastāv no dažādu lapu koku, skujkoku un jauktu mežu sajaukuma upju ieleju lejasdaļā un jūras piekrastē. Tie nodrošina mājvietu lielam skaitam dzīvnieku, tostarp lapsām, zeltainajiem šakāļiem un stirnām.
Troponīns I
Statistika
Tomēr aptuveni 80% SAS, tostarp sirds slimību un insultu, ir novēršami. SAS prognozēšana, profilakse un agrīna identificēšana ir galvenie cilvēku ilgmūžības faktori.
Troponīna I testa prognostiskā izmantošana
Mūsdienu kardiovaskulāro slimību (KVS) profilakses pamatā ir to rašanās riska prognozēšana. Pašlaik lielākā daļa kardiovaskulārā riska prognozēšanas modeļu (Eiropas SCORE skala, Framingemas skala utt.) pamatojas uz KVS tradicionālo riska faktoru novērtēšanu. Šāda stratifikācijas sistēma ir netieša, ar vairākiem ierobežojumiem, kuru skaitā ir neprecīza risku prognozēšana. Šīs mērījumu skalas ir atkarīgas no pacienta vecuma. Pētījumu dati liecina, ka augstas jutības troponīna I tests ļauj precīzāk noteikt pacienta riska grupu, ja to izmanto kopā ar klīnisko un diagnostisko izmeklējumu rezultātiem.
- Augstas jutības troponīna I tests var palīdzēt proaktīvi noteikt personas ar augstu kardiovaskulāro risku ilgi pirms simptomu rašanās. Jo augstāks ir troponīna I līmenis asimptomātiskiem cilvēkiem, jo lielāka ir subklīniska miokarda bojājuma iespējamība.