cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ausainais cīrulis
Ligzdošana
Sezonā var būt 1—3 perējumi, un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Dējumā ir 2—5 pelēcīgas oliņas ar sarkanbrūniem raibumiņiem. Tās tiek perētas 10—14 dienas. Tēviņš perēšanas laikā apsargā ligzdu, padzenot ikvienu svešu tēviņu. Reizēm arī mātīte piedalās ligzdas aizsargāšanā, padzenot svešas mātītes. Ja ligzdai tuvojas kāds plēsējs, mātīte cenšas to aizvilināt, tēlojot, ka tai ir savainots spārns vai kāja. Karstās un saulainās dienās mātīte stāv blakus ligzdai ar izplestiem spārniem, veidojot ēnu virs olām vai putnēniem. Mazuļi pamet ligzdu pēc 8—12 dienām, dažas dienas pirms tie sak lidot.
Strūniji
Strūniji (Strunius) ir onihodveidīgo zivju ģints, kuras pārstāvji dzīvoja augšdevonā. Ģinti 1966. gadā izdalīja vācu paleontologs Hanss Ludolfs Jessens, balstoties uz 1936. gadā Valtera Grosa aprakstīto Glyptopomus rolandi no Pļaviņu svītas nogulumiem pie Kokneses (Cellulosa-Mergel), kā arī uz jaunu sugu Strunius walteri, kuras veselu zivju eksemplāri tika atrasti Vācijā, Reinas apgabalā. Ģints tipveida suga ir Strunius rolandi.
Ausainais cīrulis
Sistemātika
Ausainajam cīrulim ir 42 pasugas:
Kārlis Ābele
Dzīves gājums
Dzimis 1896. gada 22. augustā Bauņu pagasta "Ķinkās" lauksaimnieka ģimenē (tagad Matīšu pagastā). Mācījās Bauņu pagasta skolā un Rīgas pilsētas ģimnāzijā (1907—1915). Uzsāka studijas Petrogradas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē. No 1916. gada mācījās 2. Maskavas praporščiku skolā, iedalīts Novgorodas 179. kājnieku rezerves pulkā, Brjanskas 83. kājnieku pulkā, vēlāk Rezerves latviešu strēlnieku pulkā. Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gada beigās atstāja armiju un sāka studijas Tērbatas Universitātē. 1919. gada jūnijā K. Ābeli iesauca Latvijas armijas 6. Rīgas kājnieku pulkā, kā leitnants viņš piedalījies Bermontiādes kaujās pie Rīgas un Jelgavas atbrīvošanas operācijā 1919. gada 18. novembrī pie Iecavas. 1921. gadā apbalvots ar III šķiras Lāčplēša Kara ordeni par pārrauto sakaru atjaunošanu Iecavas kaujā zem nepārtrauktas ienaidnieka uguns.
Strūniji
Apraksts
Strūniji bija sīkas zivis garumā līdz 10 cm. Parietale taisnstūrveidīga, postparietale ar paplašinātu aizmugurējo pusi. Abi kauli pārdalīti ar šķērsenisku šuvi. Apakšžoklis ir salīdzinoši īss, aizmugurējā malā augsts, ar izteiktu iedobi aiz stipri izliektās orālās malas parasimfīzajā apgabalā. Priekšējais mediālais paplašinājums uz dentale veido šķērseniski orientētu ovālu spraugu, kurā izvietojas parasimfīzās plātnes pamats. Uz šīs plātnes balstās vairāku augstu, lingvāli izliektu zobu rinda, gar kuru no abām pusēm stiepjas mazāku zobu rindas. Rezultātā katram lielajam zobam no abām pusēm izvietojas mazāki zobi. Fosilā stāvoklī bieži vien ir sastopami šie trīs zobi vai centrālais zobs ar malējo zobu pamatnēm arī tad, kad parasimfīzā plātne fosilizācijas gaitā jau ir sairusi. Simfīzs ir neliels. Apakšžoklim ir divas infradentalia, no kurām aizmugurējā ir īsa. Priekšējais infradentālais flangs ir īss un plats, un sakļaujas ar savu pāri, veidojot dziļu ventrālo lingvālo nišu (S. walteri). Mandibulārais sensorais kanāls iet gar žokļa ventrālo malu. Lielie parasimfīzie zobi šķērsgriezumā ir apaļīgi, ar lielu pulpas dobumu, un pamatnē nav krokoti. Operculum un suboperculum ir nelieli, veido apaļīgi-trīsstūrveidīgu žaunu vāku, kura šaurais aizmugurējais stūris, veidots no suboperculum, uzguļ uz cleithrum augšupejošo atzaru. Sānu gularia apakšējā malā ir plati. Maxillare ir ar platu storbiālu porciju, dziļi pārsedzošu apakšžokli, ieskaitot aizmugurējā infradentale augšējo pusi. Interklavikulas nav. Cleithrum ir ar stipri kaudāli izbīdītu apakšējo malu, ar neattīstītu horizontālo, kā arī augstu un šauru vertikālo atzaru. Clavicula ir ar īsu priekšējo atzaru un salīdzinoši augstu vertikālo atzaru, kas veido galvaskausa sānu virsmu. Zvīņas ir apaļīgas, plānas, bez kosmīna. Ornamentējumu veido tievi kaula ķīlīši un smalki pauguriņi; vietām (uz segkauliem) var saglabāties kosmīna parketa paliekas.
Kārlis Ābele
Dzīves gājums
No 1920. gada strādāja Latvijas Universitātē Matemātikas un dabaszinātņu fakultātes dabaszinātņu nodaļā par subasistentu. 1921. gadā beidza Latvijas Universitātes Matemātikas un Dabaszinātņu fakultāti, pēc tam ar Kristapa Morberga fonda atbalstu turpināja studijas Mārburgas Universitātē Vācijā (1922—1923). Vecākais asistents, tad privātdocents LU Augu fizioloģijas un anatomijas katedrā, Latvijas Bioloģijas biedrības priekšnieks. 1934. gadā Tartu Universitātē aizstāvēja zinātņu doktora grādu un tika ievēlēts par augu anatomijas docentu, 1940. gadā par profesoru un Augu fizioloģijas un anatomijas institūta direktoru. Fakultātes sekretārs (1935—1940), Dabaszinātņu fakultātes dekāns (1940—1944).
Mīluļu slepenā dzīve (filmu sērija)
"Mīluļu slepenā dzīve" (en) ir pilnmetrāžas animācijas filmu sērija. Animācijas filmu ideja pieder Illumination Entertainment studijai, bet izplatītājs ir Universal Pictures.
Vladimīrs Rūžička
Vladimīrs Rūžička (, dzimis ) ir bijušais čehu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 233 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Edmontonas "Oilers", Bostonas "Bruins" un Otavas "Senators". Visvairāk sezonu karjeras gaitā aizvadījis Čehoslovākijas un Čehijas līgās. Izlašu sastāvā kļuvis par divu olimpisko spēļu un četru pasaules čempionātu medaļu ieguvēju.
Pēc karjeras beigām kļuva par treneri. Pašlaik (2020) ir Čehijas Ekstralīgas kluba HK Hradec Kralove galvenais treneris.
Spēlētāja karjera
Uzaudzis HK Litvīnova jauniešu sistēmā, Rūžička tās rindās 1979. gadā sāka profesionāļa karjeru. Litvīnovas sastāvā hokejists spēlēja līdz pat 1987. gadam, kad pārcēlās uz Trenčīnas "Dukla". Šajā laika posmā Rūžička trīs reizes kļuva par Čehoslovākijas līgas rezultatīvāko spēlētāju, piecas reizes bija līgas labākais vārtu guvējs, bet 1986. un 1988. gadā tika atzīts par Čehoslovākijas gada labāko hokejistu.
1989. gadā Rūžička bija atgriezies HK Litvīnova sastāvā, taču sezonas vidū viņam radās iespēja pārcelties uz Ziemeļameriku, kur uzbrucējs pievienojās Edmontonas "Oilers" rindām, aizvadot savas pirmās 25 spēles NHL. "Oilers" izcīnīja Stenlija kausu, un čempiona gredzenu ieguva arī Rūžička. Tiesa, pārāk maz aizvadīto spēļu skaita dēļ hokejista vārds uz kausa netika iegravēts un par Stenlija kausa čempionu netiek uzskatīts. No 1990. līdz 1993. gadam Rūžička spēlēja Bostonas "Bruins" rindās. 1991.—92. gada sezonā ar 75 punktiem bija "Bruins" rezultatīvākais spēlētājs. 1993.—94. gada sezonas pirmo pusi aizvadīja Otavas "Senators" sastāvā, taču tad atgriezās Eiropā.
Karjeras nogalē vairākas sezonas aizvadīja Čehijas Ekstralīgas komandā Prāgas "Slavia". Tās rindās 1996. gadā kļuva par līgas rezultatīvāko spēlētāju. 2000. gadā noslēdza spēlētāja karjeru.
Trenera karjera
Rūžička vairākkārt vadījis arī Čehijas hokeja izlases, tās galvenā trenera amatā strādājot piecos pasaules čempionātos un 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā. Divas reizes Rūžička trenera amatā aizvedis izlasi līdz pasaules čempionāta zelta medaļām.
Ruandas genocīds
Ruandas genocīds bija masu slepkavība Ruandā, kas notika apmēram 100 dienu laikā no 1994. gada aprīļa līdz jūlijam. Šajā laika posmā lielākās valsts iedzīvotāju daļu veidojošās hutu cilts pārstāvji nogalināja 500 tūkstošus līdz 1 miljonu tutsu minoritātes iedzīvotājus un ikvienu, kas bija pret genocīda ideju. Kopumā tika nogalināti 20% valsts iedzīvotāju un 70% tutsu, kas dzīvoja Ruandā. Genocīdu izplānoja akazu politiskās elites pārstāvji, no kuriem vairāki ieņēma augstus amatus valdībā. Tiek uzskatīts, ka genocīdā piedalījās ap 200 tūkstošiem hutu. Starp vainīgajiem bija Ruandas armijas, valsts policijas (žandarmērija), hutu civiliedzīvotāju, valdības atbalstīto miliciju pārstāvji. Genocīda laikā un pēc tā valsti pameta apmēram 2 miljoni ruandiešu.
Apmēram 85% no Ruandas iedzīvotājiem bija huti, tomēr tutsu minoritāte ilgi dominēja valstī. 1959. gadā huti gāza tutsu monarhiju, vairāki desmiti tūkstošu tutsu aizbēga uz kaimiņvalstīm, tai skaitā Ugandu. Trimdā bijušie tutsi izveidoja nemiernieku grupu, kas iebruka Ruandā 1990. gadā, cīņas notika līdz 1993. gadam, kad tika pieņemts miera līgums. naktī tika notriekta lidmašīna, kurā atradās valsts prezidents ar Burundi kolēģi (abi bija huti), gāja bojā visi lidmašīnā bijušie cilvēki. Hutu ekstrēmisti vainoja tutsu nemiernieku grupu un nekavējoties sāka iznīcināšanas kampaņu. Nemiernieku grupa apgalvoja, ka lidmašīnu notriekuši huti, lai būtu iemesls genocīdam.
Genocīdu pārtrauca labi organizētā tutsu nemiernieku grupa (Ruandas patriotiskā fronte), kas ar Ugandas armijas palīdzību sagrāba arvien lielāku teritoriju, līdz 4. jūlijā tika sasniegta galvaspilsēta Kigali. Pēc tam valsti pameta ap 2 miljoniem hutu, gan civiliedzīvotāju, gan to, kas piedalījās genocīdā. Viņi pārbēga uz Kongo Demokrātisko Republiku (tobrīd — Zaira), baidoties no atriebības.
Chrysolina marginata
Izplatīšanās
Chrysolina marginata sensu lato (visas pasugas kopā) ir izplatīta Eiropā, Ziemeļāfrikā, Kaukāzā, Anatolijā, Tuvajos Austrumos, Sibīrijā, Mongolijā, Krievijas Tālajos Austrumos un Aļaskā. Nominatīvā pasuga (Ch. marginata marginata) ir izplatīta Eiropā (arī Latvijā), Sibīrijā, Tālajos Austrumos un Aļaskā; ''Ch. marginata bodemeyeri ir sastopama Irākā, Irānā, Sīrijā un Centrālāzijā; Ch. marginata borealis — ziemeļu Urāla kalnos, Jamālā un Taimirā; Ch. marginata circumducta — Centrālāzijā, Kazahstānā un Mongolijā; Ch. marginata dierythra — Sicīlijā; Ch. marginata glacialis — Rietumalpos; Ch. marginata iniussa — Katalonijā (Itālijā); Ch. marginata luteocincta — Ziemeļāfrikā; Ch. marginata marginicollis — Beļģijā; Ch. marginata portai — Ziemeļitālijā; Ch. marginata purini — Rietumkaukāzā; Ch. marginata roubali — Ziemeļkaukāzā; Ch. marginata sanguineocincta — Irānā, Irākā, Sīrijā un Ēģiptē; Ch. marginata sculpticollis — Pirenejos; Ch. marginata trebinjensis — Hercegovinā; Ch. marginata unificans'' — Austrumturcijā un Dienvidkaukāzā.
Pieaugušo īpatņu apraksts
Pieaugušo vaboļu (imago) ķermeņa garums ir 5 — 7 mm. Ķermenis ir melns ar vāju bronzas nokrāsu, bieži ar zaļu un reti ar brūnu vai pilnīgi melnu krāsu, ar metālisku spīdumu. Uz pronotuma pamatnes pa vidu ir īsas laterālās šķautnes; pronotuma vidus ar punktiem. Ķermenis ir ar rudo apmalu.
Onihodi
Onihodi (Onychodus) ir onihodveidīgo zivju ģints, kuras pārstāvji dzīvoja augšdevonā. Ģinti 1857. gadā izveidoja amerikāņu paleontologs Džons Strongs Ņūberijs, aprakstot jauno sugu Onychodus sigmoides no ASV Ņujorkas štata vidusdevona nogulumiem. Šī ģints bija izplatīta Ziemeļamerikā, Eiropā un Austrālijā. Ģints tipveida suga ir Onychodus sigmoides Newberry, 1857.
Chrysolina marginata
Ekoloģija
Vaboles ir aktīvas nakts laikā. Tas uzsāk baroties ar parastās pīpenes putekšņiem, bet pēc tām pārvietojas uz Tanacetum millefolium, kur naktī barojas uz lapām, bet dienas barojas uz auga pamatnes. Taču vaboles baroja arī ar citiem agiem no kurvjziežu (vībotnes, krizantēmas, suņkumelītes, tīruma kumelīte, parastais pelašķis, dzelzenes) un āžloku (Triglochin maritima) dzimtām. Kāpuri barojas uz parasta pelašķa.
Onihodi
Apraksts
Šīs zivis, garumā no 0,5 līdz 2 m bija plēsēji-vajātāji ar spēcīgu, garu ķermeni. Parietale un postparietale ir taisnstūrveida forma un var saplūst vienā plātnē ar vienu pārkaulošanās centru. Apakšžoklis ir garš un zems, ar noapaļotu priekšējo un nedaudz ieliektu orālo malu. Dentale priekšējais gals ir mediāli biezāks ar nelielu pazeminājumu, un balsta simfīzo loku ar garu, atpakaļ atliektu, reizēm harpūnveidīgu, zobu rindu, gar kuru malām var atrasties sīki zobi (sīkāki kā strūnijiem). Lielo simfīzo zobu skaits variē sugu līmenī (parasti ne vairāk par 9). Simfīzs ir salīdzinoši liels. Apakšžoklim ir viens garš infradentale. Priekšējais infradentālais flangs ir vidēji attīstīts un garš. Mandibulārais sensoru kanāls iet infradentale vidējā daļā. Lielie zobi šķērsgriezumā ir gareniski-ovāli, ar lielu pulpāro dobumu un ar vāji krokotu pamatni. Žaunu vāks ir stūraini-ovālas formas. Suboperculum nesaskaras ar plecu joslu. Sānu gularia ir izstiepta forma. Maxillare nedaudz pazeminās uz priekšējo malu, aizmugurē pārklājot dentale.
Turstons Mūrs
Turstons Mūrs (Thurston Joseph Moore, dzimis ) ir ASV ģitārists, komponists un producents, plašāk pazīstams kā grupas Sonic Youth un Chelsea Light Moving līdzdibinātājs.
8. autobusu maršruts (Liepāja)
8. autobusu maršruts ir Liepājas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Līvas līdz Šķēdei.
Un premier amour
Un premier amour ir dziesma, kas uzvarēja 1962. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Luksemburgā, Luksemburgā, kuras autori ir Klods Anrī Viks un Rolāns Valads. Pārstāvot Franciju, to izpildīja dziedātāja Izabella Obrē. Dziesma tika izpildīta franču valodā. Šī bija trešā Francijas uzvarētājdziesma konkursā.
Guntis Pujāts
Guntis Pujāts (dzimis Madonā) ir bijušais latviešu hokejists, uzbrucējs, vēlāk treneris. Karjeras lielāko daļu aizvadījis Latvijas čempionāta komandās HK Liepājas Metalurgs un HK Zemgale. 2002. un 2016. gadā kļuvis par Latvijas čempionu.
Pašlaik (2020) Pujāts ir Latvijas čempionāta komandas HK Liepāja trenera palīgs.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Pujāts sāka 1998.—99. gada sezonā, kad debitēja Austrumeiropas hokeja līgā spēlējošās HK Liepājas Metalurgs sastāvā. Nākamo sezonu hokejists aizvadīja Rīgas "Dinamo 81" rindās, taču tad atgriezās "Metalurgā", tās rindās paralēli spēlējot AEHL un Latvijas čempionātā. 2002. gadā "Metalurgs" rindās kļuva par Latvijas čempionu.
2011. gadā Pujāts atgriezās HK Zemgale rindās, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas. Gan 2011.—12., gan 2012.—13. gada sezonas viņš noslēdza kā Latvijas čempionāta rezultatīvākais spēlētājs. No 2011. līdz 2013. gadam viņš bija arī HK Zemgale kapteinis. 2014. gada vasarā Pujāts pievienojās HK Liepāja rindām. 2016. gadā kopā ar komandu otro reizi karjerā kļuva par Latvijas čempionu un pēc sezonas beigām noslēdza spēlētāja karjeru.
Rempi
Rempi ir ciems Jaunpiebalgas pagastā, Cēsu novadā. Atrodas 146 km attālumā no Rīgas.
Kirumpejas pils
Vēsture
Kirumpejas pils pie Tērbatas-Pleskavas lielceļa pirmo reizi pieminēta Livonijas pilsoņu kara laikā 1322. gadā, sakarā ar Lietuvas dižkunigaitijas karaspēka iebrukumu Tērbatas bīskapijā. Nopostīta Livonijas kara sākumā 1558. gadā. Jamas Zapoļskas miera līgumā tā dēvēta par pilsnovada citadeli (, Керепеть vai Керемпе). Pēc Livonijas hercogistes nodibināšanas bija Kirumpejas stārastijas jeb draudzes novada centrs. Postīta poļu-zviedru kara laikā un sagrauta Otrajā Ziemeļu karā 1656. gadā, pēc tam nav atjaunota.
1784. gadā vienu kilometru uz dienvidiem no Kirumpejas pils nodibināja Veru (Veravas) pilsētu.
Pils apraksts
Sākotnēji pilskalnā uzbūvēts 14x10 m liels sardzes tornis, kam vēlāk piebūvēja 42x45 m lielu mūra nocietinājumu ar apaļu torni dienvidrietumu pusē. Ieeja pilī bija tās rietumu pusē.
Proporcionālais nodoklis
Proporcionālais nodoklis ir nodoklis, kura nodokļa likme nemainās, palielinoties vai samazinoties ar nodokli apliekamajai vērtībai. Nodoklī nomaksājamo daudzumu var izteikt kā nemainīgu daļu no šīs vērtības. Vārds "proporcionāls" apzīmē šī nodokļa reālās vērtības proporcionālo izmainīšanos, mainoties apliekamajam daudzumam — šī nodokļa likme nemainās, kā tas notiek ar progresīvo un regresīvo nodokli. Līdz ar to vidējā nodokļa likme ir vienāda ar marginālo nodokļa likmi.
Proporcionāls var būt gan atsevišķs nodoklis, gan arī visa nodokļu sistēma. Proporcionālais nodoklis nodokļu slogu izlīdzina visiem vienādi un nenosver to uz bagātākajiem vai nabadzīgākajiem iedzīvotājiem.
Mišels de Monteņs
Monteņs tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem franču renesanses laika rakstniekiem, popularizējis eseju kā literatūras žanru. Viņš kļuva slavens ar spēju bez piepūles vienuviet apvienot nopietnu intelektuālu darbu ar ikdienas anekdotēm un autobiogrāfijām. Viņa darbu izlasē Essais atrodas dažas no ietekmīgākajām esejām. Monteņs ietekmēja tādus rakstniekus kā Renē Dekartu, Blēzu Paskālu, Žanu Žaku Ruso, Viljamu Hezlitu, Ralfu Voldo Emersonu, Frīdrihu Nīči, Stefanu Cveigu, Ēriku Hoferu, Aizeku Azimovu un, iespējams, Viljamu Šekspīru viņa pēdējos darbos. Bijis arī Bordo pilsētas mērs.
Filozofija
Monteņs dzīvoja Jaunajos laikos, kad norisa strauja dabaszinātņu attīstība, kas ietekmēja arī filozofiju, mainot cilvēku dzīves un Visuma uztveri. Monteņs nepiedzīvoja heliocentrisma atzīšanas laikus, tomēr jau viņa dzīves gados daudziem zinātniekiem bija skaidrs, ka pastāvošie astronomijas pamati ir aplami (tolaik pastāv ģeocentrisms, tātad viss Visuma skaidrojums balstās uz aplamas atziņas, ka Zeme atrodas visa centrā nekustīgā stāvoklī). Jau tad viņš rakstīja savās esejās, ka cilvēki nav prātīgāki par zoslēniem, ja uzskata, ka viss ir radīts cilvēku labad. "Viss ir radīts manis dēļ," pilntiesīgi varētu domāt jebkurš kustonis. Tolaik šādi uzskati ir pretrunā ar Baznīcas sludināto par cilvēka nozīmi, par pretstatu starp Zemi un Debesīm.
Kuprava (stacija)
Vēsture
Izveidota līdz ar dzelzceļa būvi 1902. gadā kā Kuprovas stacija kokmateriālu izvešanai pa dzelzceļa līniju Pēterburga—Varšava. Vācu okupācijas laikā pārdēvēta par Kuprau.
Stacijas nozīme palielinājās, kad 1971. gadā Kupravā uzcēla drenu cauruļu rūpnīcu. Stacija slēgta 2001. gadā, sliedes demontētas 2009. gadā.
Džefs Petri
Edmontonas "Oilers" rindās spēlējis no 2010. līdz 2015. gadam, kad viņš tika aizmainīts uz Monreālas "Canadiens".
2023. gada 6. augustā Petri kopā ar Keisiju Desmitu un Neitanu Legāru tika aizmainīts uz Monreālu apmaiņā pret Remu Pitliku un Maiku Hofmanu trīs komandu darījuma ietvaros, kurā bija iesaistīta arī Sanhosē Sharks.
Adelīna Greja
Adelīna Greja (en; dzimusi ) ir amerikāņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļniece, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, pieckārtīga pasaules čempione.
Biogrāfija
Dzimusi 1991. gadā Denverā. 2011. gada pasaules čempionātā astotdaļfinālā Greja zaudēja ķīnietei Sjiluo Džuomai, tomēr divas uzvaras gandarījuma cīņās, nodrošināja viņai bronzas medaļu. 2012. gadā viņa kļuva par pasaules čempioni. 2013. gada pasaules čempionātā, pirmoreiz startējot smagajā svarā, viņa ceturtdaļfinālā zaudēja nākamajai čempionei ķīnietei Džanai Fenliu, bet gandarījuma cīņā pieveica Kazahstānas cīkstoni Guzeli Manjurovu, pēc tam cīņā par bronzu arī turcieti Jaseminu Adaru un vēlreiz kļuva par bronzas medaļnieci. 2014. gada pasaules čempionāta viņa pirmoreiz ieguva smagsvara čempiones titulu un 2015. gadā šo panākumu atkārtoja.
2018. gada Pasaules čempionātā Budapeštā amerikāņu sportiste pēc trīs gadu pārtraukuma atkal ieguva pasaules čempioni smagā svara  kategorijā (līdz 76 kg).
2019. gada pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 76 kg Adelīna izcīnīja zelta medaļu, jau piekto reizi kļūstot par pasaules čempioni, kā arī savas valsts olimpiskajai komitejai ieguva olimpisko ceļazīmi uz 2020. gada vasaras olimpiskajām spēlēm.
2020. gada olimpiskajās spēles Greja iekļuva finālā, bet tur zaudēja Alīnei Roterei-Fokenei un ieguva sudraba medaļu.
2021. gadā viņa, startējot 76 kg svara kategorijā, izcīnīja zelta medaļu 2021. gada pasaules čempionātā, kas notika Norvēģijas galvaspilsētā Oslo.
Hanss Zeibots
Dzīves gājums
Dzimis Rīgā. No 1886. līdz 1890. gadam studējis matemātiku un astronomiju Tērbatas universitātē. Pēc tās beigšanas strādājis par matemātikas un astronomijas skolotāju Peterskolā (ru; de) Sanktpēterburgā. Aktīvi piedalījies pilsētas šaha dzīvē. No 1895. bijis nedēļas laikraksta St. Petersburger Zeitung šaha slejas redaktors. 1899. gadā Rīgā piedalījies 1. Baltijas Šaha savienības kongresā un ieguvis dalītu trešo godalgu kopā Eiženu Vāgenheimu un Kārli Bētiņu. Ap 1900. gadu bijis spēcīgākais šaha amatieris Sanktpēterburgā. 1918. gadā no Sanktpēterburgas pārcēlies uz Tērbatu un tur nostrādājis četrus gadus par pamatskolas inspektoru. 1922. gadā atgriezies Rīgā un strādājis par skolotāju Rīgas 13. pamatskolā, no 1928. gada kļuvis tās direktors. Miris 1938. gada 20. septembrī.
Florins Redučioju
Florins Valeriu Redučioju (ro, dzimis ) ir bijušais Rumānijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Rumānijas futbola izlases dalībnieks.
Ar Rumānijas futbola izlasi piedalījies 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1996. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
AC Milan
Ernests Zerafims
Ernests Zerafims  (de, 1862—1945) jeb Ernests Serafīms bija vācbaltiešu vēsturnieks un žurnālists, darbojās Rīgā un Kēnigsbergā. Vēsturnieka Augusta Zerafima (1863—1924) vecākais brālis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1862. gada 23. jūlijā Jelgavas jurista Ferdinanda Zerafima un viņa sievas Helēnas, dzim. Tilingas, ģimenē. Mācījās Jelgavas Adofi privātskolā, tad Jelgavas ģimnāzijā (1877—1881). Studēja vēsturi Tērbatas Universitātē (1882—1886). No 1886. gada līdz tās slēgšanai Baltijas pārkrievošanas politikas dēļ strādāja par skolotāju Vīlandes ģimnāzijā (1886—1892). Pēc tam bija Düna-Zeitung (1896—1909) un Rigaer Tageblatt (1909—1915) izdevējs un galvenais redaktors. Kopš 1890. gadu vidus bija Krievijas impērijas Vācu apvienības (Alldeutscher Verband) Rīgas grupas priekšsēdis. 1906. gadā izdeva apcerējumu par Vidzemes vēsturi viduslaiku un reformācijas laikā (Das livländische Mittelalter und die Zeit der Reformation).
Bješankoviču rajons
Bješankoviču rajons ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Šumiļinas, Vitebskas, Sjanno, Čašņiku, Ļepjeļas un Ušaču rajoniem.
Bješankoviču rajona Astrovnas ciemā dzimis Lietuvas lielkņazistes valsts darbinieks Ļevs Sapeha (Леў Сапега, 1557–1633).
Martins Ponsiluoma
Martins Ponsiluoma (sv; dzimis ) ir Zviedrijas biatlonists, 2021. gada pasaules čempions sprintā, sudraba medaļnieks distacē ar kopēju startu.
Karjera
2019. gada Eiropas čempionātā Raubičos izcīnīja zelta medaļu jauktajā stafetē. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Estešundā, startējot 20 km individuālajā distancē un stafetē. 2020.—2021. gada Pasaules kausa pirmajā posmā Kontiolahti izcīnīja 3. vietu sprintā, otro reizi karjerā kāpjot uz goda pjedestāla PK posmos. 2021. gada Pasaules čempionātā ieguva zeltu sprintā, sudrabu vīriešu stafetē un bronzas medaļu jauktajā stafetē.
izcīnīja sudraba medaļu distancē ar kopēju startu.
Alfrēds Krūmiņš
Alfrēds Jānis Krūmiņš (dzimis, miris 1980. gadā ) bija latviešu šahists un šaha žurnālists. Pēc profesijas inženieris ķīmiķis.
Dzīves gājums
Dzimis Rīgā. 1927. gadā beidzis Rīgas pilsētas 2. ģimnāziju. No 1927. līdz 1937. gadam studējis Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātē.
1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Pēc Vācijas kapitulācijas dzīvojis Augsburgas bēgļu nometnē. Aktīvi piedalījies emigrējušo baltiešu šaha dzīvē. Piedalījies vairākos šaha turnīros. Rakstījis rakstus latviešu valodā iznākošajiem laikrakstiem, kuros sniedzis informāciju par šaha turnīru gaitu un analizējis interesantākās izspēlētās partijas. Vēlāk pārcēlies uz ASV.
Olafs Luiga
Olafs Luiga (et}; dzimis, miris ) bija Igaunijas cīkstonis, 1933. gada Eiropas grieķu-romiešu cīņas čempionāta bronzas medaļas ieguvējs, un svarcēlājs, 1928. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Svarcelšanas karjera
1927. gadā Luiga kļuva par Igaunijas čempionu vidējā svarā (līdz 82,5 kg), trīscīņā (raušana un grūšana ar vienu roku, grūšana ar abām rokām) paceļot 297,5 kg. Nākamajā gadā savu titulu viņš aizstāvēja, kopsummā sasniedzot 315 kg. Amsterdamas olimpiskajās spēlēs Luiga pacēla 305 kg (80 + 95 + 130). Pēc Olimpiskajām spēlēm viņš palielināja savu svaru un sacensībās piedalījās smagā svara kategorijā (virs 82,5 kg). Vidējā svarā Luiga uzstādīja 8 Igaunijas rekordus.
No 1929. līdz 1935. gadam Igaunijas meistaru svarcelšanā izcīnīja sacenšoties pieccīņā (raušana un grūšana ar vienu roku, spiešana, raušana un grūšana ar abām rokām). Luiga izcīnīja Igaunijas čempiona titulu 1929. gadā, paceļot pieccīņā 490 kg, 1930. gadā — 502,5 kg un 1931. gadā — 515 kg. 1929. gadā viņš ieguva 5.vietu Eiropas čempionātā trīscīņā paceļot 325 kg (90 + 95 + 140).
Cīkstoņa karjera
1930. un 1931. gadā Luiga startēja smagajā svarā, pēc tam pussmagajā. 1930. gadā viņš bija spēcīgākais smagā svara cīkstonis Igaunijā. Igaunijas čempionātā gan grieķu-romiešu cīņā (februārī), gan brīvajā cīņā (decembrī), tāpat kā 1929. gada brīvās cīņas čempionātā, viņš guva uzvaru pār Kristjanu Trosmani. Gada nogalē starpvalstu mačā ar Somiju Luiga bija starp tiem nedaudzajiem igauņiem, kas savas cīņas uzvarēja. Igaunijas smagatlēti zaudēja ar 6:22.
1931. gada martā Igaunijas čempionātā grieķu-romiešu cīņā Luiga pirmo reizi zaudēja Trosmanim. 1932. gadā viņš kļuva par Igaunijas grieķu-romiešu cīņas čempionu pussmagajā svarā. Aprīļa vidū Tallinā Luiga, pieveicot Bietagu, palīdzēja Igaunijai valstsvienību sacensībās grieķu-romiešu cīņā uzvarēt Latviju ar rezultātu 5:2. Uzvaras Latvijai guva Alberts Zvejnieks un Kārlis Vilciņš.
1933. gadā Luiga kļuva par Igaunijas čempionu grieķu-romiešu cīņā un piedalījās Eiropas čempionātā Helsinkos. Pirmajās divās cīņās viņš uzvarēja somu Veine Kokinenu un ungāru Jožefu Tarāņi, bet trešajā zaudēja zviedram Rūdolfam Svensonam un ieguva bronzas medaļu.
1936. gadā bija paredzēts arī Luigu sūtīt uz Berlīnes olimpiskajām spēlēm. Bet slimības dēļ viņš nevarēja trenēties ar pilnu atdevi. Pēc trim gadiem viņš nomira no vēža.
Ritāni
Ritāni, arī Rītāni, ir ciems Augšdaugavas novada Salienas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā, 13 km no pagasta centra Salienas, 39 km no novada centra Daugavpils un 270 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa V673, netālu no Poguļankas un Mālkalnes upju ietekas Daugavā.
Jaukā sieviete
"Jaukā sieviete" (en) ir 1990. gada ASV romantiska komēdija, kuras režisors ir Gerijs Māršals. Galvenās lomas atveido Džūlija Robertsa un Ričards Gīrs. Filmas pirmizrāde notika. Filmas nosaukums radies no Roja Orbisona dziesmas Oh, Pretty Woman.
Bērnības milicija
Bērnības Milicija ir latviešu indīroka grupa, kas savu darbību sāka 2002. gadā. Tās sākuma sastāvs bija Juris Simanovičs (ģitāra, bass, balss) un Aiga Upiniece (bass, bungas). Drīz vien pievienojās Liene Hapanioneka (bungas, dažādi sitamie instrumenti) un Indra Lazdiņa (akordeons, klavieres, balss). Šādā sastāvā 2003. gada beigās Tornī ierakstīts pirmais albums "Mūzika Dejām" (2004, Tornis, cdr). Otrā albuma "Naktī guļot uz muguras" (2008, Tornis, cd) ierakstā (tas notika 2005. gada pavasarī Latvijas radio 1. studijā) grupas dalībnieku vidū bija arī Roberts Gailītis (saksofons) un Inga Tomsone (vijole).
Emersons Leans
Emersons Leans (pt, dzimis ) ir bijušais Brazīlijas futbolists un futbola treneris, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Leans tiek uzskatīts par vienu no Brazīlijas visu laiku labākajiem vārtsargiem.
Visu savu karjeru pavadījis Brazīlijā, vislielākos sasniegumus gūstot, spēlējot Palmeiras komandā.
Brazīlijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1969. līdz 1986. gadam, kopumā aizvadot 80 mačus. Ar izlasi uzvarējis 1970. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1974., 1978. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. No 2000. līdz 2001. gadam vadījis Brazīlijas futbola izlasi.
Sasniegumi
Brazīlija
Sprīdītis (filma)
"Sprīdītis" (cs) ir 1985. gada Latvijas PSR un Čehoslovākijas pasaku filma. Filmas režisors ir Gunārs Piesis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā sadarbībā ar Čehoslovākijas studiju Barrandov pēc Annas Brigaderes tāda paša nosaukuma lugas motīviem.
Sižets
Mazajam Sprīdītim ir ļoti grūti sadzīvot ar ļauno pamāti un viņš, neskatoties uz vecmāmiņas un Lienītes mēģinājumiem atrunāt, dodas pasaulē laimi meklēt. Ceļā Sprīdītis satiek Vēja māti, Meža māti un Veco vīriņu un viņu dotās dāvanas palīdz tam uzveikt Sīkstuli, Lutausi un pašu Velnu.
Lomās
'''Epizodēs: Uldis Vazdiks, Miervaldis Ozoliņš, Romualds Ancāns, Venta Vecumniece, Irina Tomsone, Marts Kristiāns Kalniņš.
Inese Mičule
Inese Mičule (dzimusi Preiļos) ir latviešu režisore.
Pašlaik ir Valmieras teātra režisore.
Tomašs Žebrovskis
Tomašs Žebrovskis (pl,, ; dzimis , miris ) bija jezuīts, astronoms, arhitekts un matemātiķis. Viļņas Universitātes astronomiskās observatorijas dibinātājs. No 1745. līdz 1746. gadam pasniedza retoriku un poētiku Ilūkstes jezuītu kolēģijā.
1734. gadā iestājās jezuītu ordenī. Mācījies Navahrudakas jezuītu kolēģijā. Vēlāk studēja filozofiju (1735—1738) un teoloģiju (1740—1744) Viļņas Universitātē. Pēc pedagoģiskā darba Ilūkstē, darbojās kā celtniecības prefekts Babruiskā. No 1750. līdz 1752. gadam papildināja zināšanas Prāgā.
Pēc atgriešanās dzimtenē no 1752. līdz 1758. gadam pasniedza matemātiku un precīzās zinātnes Viļņas Universitātē. Izprojektēja un vadīja observatorijas būvniecību. Šī observatorija tolaik bija ceturtā Eiropā un pirmā Austrumeiropā. Tomašs Žebrovskis ir viens no redzamākajiem vēlā baroka un rokoko arhitektiem Lietuvas lielkņazistē. Citu starpā 1755. gadā projektēja Ilūkstes jezuītu baznīcu, kura gājusi bojā Pirmajā pasaules karā.
Breds Stīvenss
Bredlijs Kents Stīvenss (dzimis 1976. gada 22. oktobrī) ir amerikāņu basketbola treneris. Breds Stīvenss līdz 2021. gadam bija Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) komandas Bostonas "Celtics" galvenais treneris.
Stīvenss ir dzimis un audzis Zionsvilā, Indiānā, kur spēlēja vietējās vidusskolas basketbola komandā. Viņš ir uzstādījis četrus skolas rekordus. Pēc vidusskolas viņš apmeklēja DePauw universitāti, kur spēlēja basketbolu un ieguva grādu ekonomikā.
2013. gadā viņš parakstīja sešu gadu 22 miljonu dolāru vērtu līgumu, lai kļūtu par Bostonas "Celtics" galveno treneri. Stīvens kopš 2015. gada katru gadu ir aizvedis Celtics  līdz NBA play-off spēlēm. Uzvarējis divīzijas čempionātā un parādījies Austrumu konferences finālā 2017. un 2018. gadā. Viņš ir ieguvis reputāciju kā viens no NBA labākajiem treneriem, pateicoties savam kustības uzbrukumam un skarbajai aizsardzībai.
Karaghandi "Saryarka"
Agrāk "Saryarka" rindās spēlējuši Artūrs Salija, Rustams Begovs, Artūrs Kuzmenkovs un Kirils Tambijevs, kā arī Oļegs Sorokins, Vladimirs Mamonovs, Edijs Brahmanis un Ēriks Ševčenko.
Zvejnieku iela
Zvejnieku iela var būt:
Velzlija salas
Velzlija salas (en) ir salu grupa Austrālijas ziemeļos, Karpentārija līcī. Administratīvi ietilpst Kvīnslendas pavalstī, kur veido atsevišķu Morningtonširas pašvaldību. Lielākā apdzīvotā vieta ir Gununas pilsētiņa grupas lielākajā Morningtona salā. Lielākā daļa salas iedzīvotāju pieder aborigēnu lardilu tautai. Visa salu teritorija un apkārtējā akvatorija ietilps Tuvitu/Budžimullas iezemiešu aizsargājamā teritorijā.
Vēsture
Salas 1802. gadā nokartēja britu jūrasbraucējs un kartogrāfs Metjū Flinderss un nodēvēja tās par godu Madrasas gubernatoram Ričardam Velzlijam (Richard Wellesley, 1st Marquess Wellesley).
Basketbols 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs sievietēm
Basketbola turnīrs sievietēm tika aizvadīts no  līdz. Turnīrā piedalījās 12 izlases.
Turkestānas APSR
Turkestānas APSR bija viena no Krievijas PFSR autonomajām republikām Vidusāzijā, Krievijas Turkestānas teritorijā. Tā robežojās ar Persijas un Afganistānas valstīm dienvidos, Krievijas PFSR Kirgīzu APSR ziemeļos, Kaspijas jūru austrumos un Ķīnu rietumos.
Vēsture
Pēc zaudētā Krimas kara (1853—1856) Krievijas impērija sāka ekspansiju Vidusāzijā, sākot Krievijas Turkestānas veidošanu. 1865. gadā krievu karaspēks ieņēma Taškentu, ko 1867. gadā pasludināja par jaundibinātās Turkestānas ģenerālgubernatūras centru, bet 1868. gadā bijušo Timura galvaspilsētu Samarkandu. Buhāras emirāts kļuva par Krievijas impērijas protektorātu 1868. gadā, Hivas haniste 1873. gadā, bet Kokandas haniste pēc sacelšanās 1876. gadā tika likvidēta.
Pēc tam, kad Krievijas pilsoņu kara laikā Krievijas Turkestānu, kā arī Buhāras emirāta un Hivas hanistes teritorijas ieņēma Sarkanā armija, tika izveidota Turkestānas APSR, Buhāras Tautas Republika un Horezmas Tautas Republika.
1923. gada 30. oktobrī Horezmas TPR tika pārdēvēta par Horezmas PSR, savukārt 1924. gada 19. septembrī Buhāras TPR padomju kurultajs pieņēma lēmumu pievienoties PSRS kā Buhāras PSR. 1924. gada 27. oktobrī Turkestānas APSR, Buhāras PSR un Horezmas PSR tika likvidētas un to teritorijās izveidoja Uzbekijas PSR ar Tadžikijas APSR, Turkmēnijas PSR, bet KPFSR sastāvā uz laiku palika Kara-kirgīzu un Kara-kalpaku autonomie apgabali.
Repki
Repki ir ciems Mērdzenes pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 285 km attālumā no Rīgas.
Nous les amoureux
Nous les amoureux ir dziesma, kas uzvarēja 1962. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Kannās, Francijā, kuras autori ir Žaks Datins Viks un Moriss Vidalins. Pārstāvot Luksemburgu, to izpildīja Francijas dziedātājs Žans Klods Paskāls. Dziesma tika izpildīta franču valodā.
Dziesma ar 31 punktu uzvarēja konkursā, kļūstot par pirmo Luksemburgas uzvarētājdziesmu konkursā. Dziesmā tiek izdziedāts stāsts par traucētu mīlestību starp dziedātāju un viņa mīļoto, kurā viņš norāda, ka citi cilvēki vēlētos, lai viņi izšķiras un viņu mīlestība tiktu pārtraukta, tā neļaujot pārim būt laimīgam; stāsts turpinās par to, kā šīs attiecības no citu puses tiek nosodītas, bet tās tik un tā kādreiz būs iespējamas. Vēlāk dziesmas izpildītājs Paskāls paskaidroja, ka dziesma bija par homoseksuālām attiecībām un grūtībām, ar kurām tā saskārās. Tā kā šī tēma būtu bijusi ļoti strīdīga 1960. gados, dziesmas teksts specifiski nenorāda uz dziesmā aprakstītā dziedātāja mīļotā dzimumu. Šis ļāva apslēpt dziesmas patieso vēstījumu, kas tajā laikā lielākoties netika uztverts šādā veidā.
Džeisons Zakers
Džeisons Zukers (en), dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Zukers pārstāv NHL komandu Pitsburgas "Penguins".
Spēlētāja karjera
2020. gada februārī maiņas darījuma rezultātā nonāca Pitsburgas "Penguins" no Minesotas "Wild".
Ērina Brokoviča
"Ērina Brokoviča" (en) ir 2000. gada ASV biogrāfiska drāma, kuras režisors ir Stīvens Soderbergs. Galvenās lomas atveido Alberts Finijs, Džūlija Robertsa un Ārons Ekharts. Filmas pirmizrāde notika. Filma tika nominēta piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām saņēma vienu — Džūlija Robertsa saņēma balvu "Labākā aktrise galvenajā lomā".
Vientuļa māte, kura ir bezdarbniece, kļūst par jurista palīdzi un gandrīz vienpersoniski uzvar Kalifornijas elektroenerģijas uzņēmumu, kas tiek apsūdzēts pilsētas ūdensapgādes piesārņošanā.
Bohēmijas Agnese
Bohēmijas Agnese, jeb Agnese no Prāgas (, dzimusi, mirusi ) gadā, bija Čehijas karaļa Otokāra I meita. 1989. gadā viņa kanonizēta par katoļu baznīcas svēto. Viņas māte - Konstance bija Ungārijas karaļa Aleksandra II māsa, bet, cita katoļu svētā, Elizabete no Ungārijas bija Agneses māsīca.
Bērnība un jaunība
Agnese piedzima kā jaunākais bērns Čehijas karaļa Otokāra I Pšemisla un viņa sievas Konstances četru bērnu ģimenē. Triju gadu vecumā vecāki izlēma viņu izdot par sievu kādam no trim Silēzijas hercoga Henrika I Bārdainā dēliem. Tādēļ kopā ar vecāko māsu Annu viņa devās uz Polijas galmu, Šlonskā. Dzīvojot Tžebņicā, viņa tika atstāta Henrika sievas, Svētās Jadvigas aizbildniecībā un uzturējās cisterciešu klosterī, kur tika izglītota un apguva reliģiskās dzīves pamatus.
Tā kā viens no Silēzijas hercoga dēliem, Henriks Dievbijīgais, apprecēja Agneses māsu Annu, bet pārējie divi priekšlaicīgi mira, plāni par Agneses laulībām neizdevās un viņa atgriezās Prāgā. Vēlāk vecāki nolēma viņu izprecināt imperatora Frīdriha II dēlam Henriham, bet nezināmu iemeslu dēļ laulības neizdevās, līdz kamēr viņas roku lūdza pats Frīdrihs II. Agnese nepiekrita šim bildinājumam, pamatojot, ka vēlas savu dzīvi veltīt Dievam. Lai laulības nenotiktu, viņa arī meklēja atbalstu pie pāvesta Gregora IX. Pēc šī notikuma, imperators paziņoja: "Ja viņa mani būtu pametusi kāda mirstīgā dēļ, es liktu viņai izjust savu dusmu spēku, bet es nevaru apvainoties par to, ka viņa manā vietā izvēlējusies Debesu Karali!"
Klostera dzīve
Agnese sāka sevi veltīt žēlsirdības darbiem. Vispirms rūpējoties par sava brāļa Vāclava I nodibināto franciskāņu klosteri un Svētā Franciska slimnīcu, turpinot tā celtniecību, bet 1233. gadā Prāgā nodibinot slimnīcu un klarišu klosteri, kurā pati pēc gada iestājās, dodot ordeņa solījumus un solot šķīstību, nabadzību un paklausību.
Agneses dibinātais Prāgas klarišu klosteris kļuva par Viduseiropā nozīmīgu reliģiskās atjaunotnes centru. Vēlāk, pāvests Gregors IX viņu iecēla par klostera priekšnieci, taču, neskatoties uz savu ieņemamo amatu, viņa turpināja apkopt slimniekus. Tā dēļ viņu sāka dēvēt par "nabagu māti". Viņa izcēlās ar lielu pazemību un paklausību, apkopjot spitālīgos un infekciju slimniekus.
806. gads
806. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Nīcgales meži
Nīcgales meži ir aizsargājamo ainavu apvidus Augšdaugavas novada ziemeļos, Nīcgales pagastā, uz austrumiem no Nīcgales. Teritorijas austrumu punktā atrodas Nīcgales Lielais akmens.
Teritorijā atrodas ES Biotopu direktīvas biotopi - veci vai dabiski boreāli meži, veci jaukti platlapju meži, staignāju meži. Nīcgales meži ir ievērojama daudzuma tauriņu sugu dzīvesvieta, to starpā ir skabiosu pļavraibenis (Euphydryas aurinia), ošu pļavraibenis (Euphydryas maturna), zirgskābeņu zilenītis (Lycaena dispar), meža sīksamtenis (Coenonympha hero), gāršas samtenis (Lopinga achine), zilā ordeņpūcīte (Catocala fraxini), gāršas lācītis (Pericallia matronula). Šeit sastopams liels skaits citu aizsargājamu augu un dzīvnieku sugu, to starpā laksis (Allium ursinum), kamolainā ežgalvīte (Sparganium glomeratum), villainā gundega (Ranunculus lanuginosus), pieczobu trejsmailīte (Tritomaria quinquedentata), baltmugurdzenis (Picoides leucotos), vidējais dzenis (Picoides medius), urālpūce (Strix uralensis), apodziņš (Galucidium passerinum). . Tā ir Natura 2000 teritorija.
Zvejnieku iela (Rīga)
Zvejnieku iela ir pilsētas nozīmes iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Ķīpsalā. Tā sākas krustojumā ar Kaiju un Ķīpsalas ielu, kas ir ielas turpinājums Ķīpsalas dienvidu virzienā, virzās Ķīpsalas ziemeļu virzienā, iela beidzas krustojumā ar Tīklu ielu. Kopējais ielas garums — 475 metri, visā garumā klāta ar asfalta segumu.
Ielas raksturojums
Sastāv no divām braukšanas joslām, gājēju ietve ielā izbūvēta periodiski — posmā no Mazās Kaiju ielas līdz Enkura ielai nepāra numuru pusē, ap ēkām Zvejnieku ielā 5a un 12, kā arī no Ģipša ielas līdz Tīklu ielai nepāra numuru pusē. Ielā pārsvarā mazstāvu dzīvojamo ēku apbūve.
Vēsture
Iela iezīmēta Rīgas plānā 1876. gadā, Rīgas ielu sarakstā kopš 19. gadsimta 80. gadiem ar nosaukumu Zvejnieku iela (Fischer Strasse). Kādreizējais ielas posms starp Tīklu un Loču ielām likvidēts vēlākās apbūves laikā. Līdz 1940. gadam apbūve un oficiāla numerācija trīspadsmit gruntsgabalos. 20. gadsimta 20., 30. gados ielā atradās dažas amatnieku darbnīcas un trīs pārtikas preču veikali. Vācu okupācijas laikā nosaukums Fischerstrasse (Zvejnieku iela). 20. gadsimta 70. gados ielas trase savienota ar Ķīpsalas ielu.
Zvejnieku ielā 5, Ģipša ielas stūrī, 20. gadsimta sākumā atradās Inčukalna muižas īpašnieka, barona Volfa (Wolff) alus brūža noliktava un alus tirgotava (barona Volfa īpašumā tolaik bija līdzās esošais gruntsgabals Zvejnieku ielā 7).
Zvejnieku ielā 9 atrodas 1910. gadā pēc arhitekta Eižena Laubes projekta celta koka dzīvojamā ēka. 20. gadsimta 20. un 30. gados tur dzīvoja ūdens transporta uzņēmuma un vairāku velkoņu īpašnieks Kārlis Kronenbergs.
Zvejnieku ielā 12 20. gadsimta 30. gadu vidū dzīvoja pulkvežleitnants, vēlāk ģenerālis, kara lidotājs Jānis Indāns.
Ielu savienojumi
Zvejnieku iela ir savienota ar šādām ielām:
Kultūrvēsturiskais mantojums
Zvejnieku ielā 14A atrodas 1908. gadā pēc arhitekta Eižena Laubes projekta celta koka jūgendstila ēka. 2005. gadā ēkai veikts kapitālais remonts.
Sabiedriskais transports
2014. gada 10. martā tika slēgts vienīgais sabiedriskā transporta maršruts uz Ķīpsalas ziemeļu daļu — 277. minibusa maršruts. Tā vietā atklāja 57. autobusu maršrutu no pilsētas centra pa Vanšu tiltu līdz bijušajam minibusu galapunktam Matrožu ielā salas ziemeļos. Maršrutā iekļauta daļa Zvejnieku ielas no Kaiju un Ķīpsalas ielas krustojuma līdz Ģipša ielai. Darba dienās autobusi kursē tikai rīta un vakara stundās, brīvdienās — no plkst. 8:30 līdz plkst. 18:00. Vienīgās sabiedriskā transporta pieturvietas Zvejnieku ielā atrodas starp Mazo Kaiju un Enkura ielu.
Aleksandrs Romanovs
Aleksandrs Romanovs (ru, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2020. gada Romanovs pārstāv NHL komandu Monreālas "Canadiens". 2018. gada NHL draftā Romanovu ar kopējo 38. numuru otrajā kārtā izvēlējās Monreālas "Canadiens".
2018. gadā debitējis KHL komandas Maskavas CSKA rindās. Savā pirmajā sezonā ieguvis Gagarina kausu. 2020. gadā noslēdzis līgumu ar Monreālas "Canadiens". 2021. gada 5. jūlijā Romanovs kļuva par "Canadiens" visu laiku jaunāko aizsargu, kurš ir guvis vārtus Stenlija kausa finālā.
805. gads
805. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Aleksejs Sokoļskis
Aleksejs Sokoļskis (ru;, Penzas apgabals — , Minska) bija PSRS šahists.
Biogrāfija
1935. gadā izcīnījis sudraba medaļu Krievijas PFSR šaha čempionātā. 1938. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1944. gadā Kijivā kopā ar Salo Floru dalījis pirmo vietu sporta biedrības "Bolshevik" šaha čempionātā. Pēc Otrā pasaules kara dzīvojis Ukrainā, kur divus gadus pēc kārtas uzvarējis republikas šaha čempionātos (1947, 1948). Četras reizes spēlējis PSRS šaha čempionātu finālos (1944, 1949, 1950, 1954) un 1944. gadā sasniedzis savu labāko rezultātu - dalītu 8.-10. vietu. Sešas reizes piedalījies PSRS komandu šaha čempionātos (1948-1951, 1955-1960) un 1951. gadā izcīnījis bronzas medaļu Ukrainas izlases sastāvā. 1955. gadā pārcēlies uz dzīvi Minskā un piedalījies Baltkrievijas šaha turnīros. 1958. gadā bijis otrais Baltkrievijas šaha čempionātā.
Kurēlis
Kurēlis (arī Kurelis, Kurēļa ezers, Kuriļu ezers) ir caurteces ezers Valkas novada Ērģemes pagasta dienvidos.
Aleksejs Sokoļskis
Biogrāfija
No 1945. gada bijis lielmeistara Isāka Boļeslavska treneris un sekundants. No 1950. gada līdz 1952. gadam bijis PSRS šaha izlases treneris, sekmējis komandas uzvaru 1952. gada Pasaules šaha olimpiādē Helsinkos. No 1955. gada līdz 1969. gadam bijis Vissavienības sporta biedrības "Spartak" Baltkrievijas padomes treneris. 1965. gadā apbalvots ar nosaukumu "PSRS nopelniem bagātais treneris".
Kurēlis
Dibens - dūņains. Krasti - zemi, grūti pieejami. No ezera iztek grāvis uz Rūju.
Aleksejs Sokoļskis
Biogrāfija
Devis nozīmīgu ieguldījumu daudzu šaha atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukta Sokoļska atklātne: 1. b4, kurai 1963. gadā Sokoļskis veltījis speciālu pētījumu.
Kurēlis
Ūdens krāsa - brūnūdens. Makrofīti - niedres, upes kosas, vilkvālītes, ūdens padilles, visgarās un peldošās glīvenes, dzeltenās lēpes, elodejas.
Aleksejs Sokoļskis
Biogrāfija
No 1970. gada līdz 1989. gadam Minskā notika Alekseja Sokoļska piemiņai veltīti piemiņas turnīri. 1978. gada piemiņas turnīrā uzvarēja nākamais Pasaules čempions šahā Garijs Kasparovs, kuram tā bija pirmā svarīgā turnīra uzvara viņa karjerā.
Kurēlis
Ezers ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā. Ezeru stipri piesārņojusi bijusī pīļu ferma. Ezera dienvidu krastā atrodas autoceļš P22 (Valka—Rūjiena).
Jānis Annuss
Jānis Annuss var būt:
220.lv
220.lv ir tiešsaistes mazumtirdzniecības tīmekļa vietne Latvijā. Vietni pārvalda uzņēmums SIA Pigu Latvia, kas ietilpst Lietuvas tiešsaistes mazumtirdzniecības grupā Pigu, kas savukārt ietilpst grupā Hobby Hall Group, ko pārvalda investīciju uzņēmums Mid Europa. Vietne strādā kopš 2003. gada.
Interneta veikalā pieejams plašs preču klāsts, tostarp arī pārtikas preces.
Vēsture
Interneta vietne 220.lv tika izveidota 2003. gadā. 2005. gada 17. novembrī tika dibināts uzņēmums SIA U49 interneta veikala 220.lv pārvaldīšanai. 2008. gada 28. janvārī SIA U49 tika pārdēvēts par SIA 220.lv. 2011. gada jūnijā Lietuvas uzņēmums UAB Pigu iegādājās 75 % SIA 220.lv kapitāldaļu. 2013. gada janvāra beigās Pigu iegādājās atlikušos 25 % kapitāldaļu, kas līdz tam brīdim piederēja Agrim Bajāram. 2013. gada 11. martā uzņēmums 220.lv nomainīja nosaukumu uz SIA Pigu Latvia. 2015. gada vasarā MCI Capital investīciju fonds MCI.TechVentures 1.0 iegādājās Lietuvas uzņēmuma UAB Pigu 51 % kapitāla daļu, tādējādi arī iegūstot izšķirīgu ietekmi pār Pigu Latvia.
2021. gada 17. jūnijā tika pabeigta UAB Pigu un Igaunijas uzņēmuma Hobby Hall Group OÜ apvienošanās. Hobby Hall Group piederēja arī uzņēmums SIA HH Invest, kas pārvaldīja interneta veikalu xnet.lv. 2021. gada septembrī interneta veikals xnet.lv pārgāja uz 220.lv sistēmu.
Rešetnīki
Rešetnīki ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 287 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Svetļiņkijs, Rešetnīku ezers.
Justīne Panteļējeva
Justīne Panteļējeva (dzimusi ) ir pilsētplānošanas eksperte un politiķe, Rīgas domes deputāte. Ievēlēta Rīgas domē 2020. gadā no "Progresīvie/Attīstībai/Par!" saraksta. Kopš 2023. gada 29. aprīļa viņa ir "Progresīvie" līdzpriekšsēdētāja.
Biogrāfija
J. Panteļējevai ir bakalaura grāds bioloģijā un maģistra grāds telpiskās attīstības plānošanā, ko ieguvusi Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē. Pirms ievēlēšanas pašvaldībā bijusi stratēģiskās plānošanas speciāliste Rīgas domes Pilsētas attīstības departamentā un valdes locekle jaunatnes organizācijā "Protests".
Pirms karjeras politikā darbojusies arī biedrībā "Dzīvnieku brīvība". Pieredzi pilsētas pārvaldē pirms politikas guvusi Rīgas domes Pilsētas attīstības departamentā, kur vairākus gadus strādājusi par pilsētplānošanas eksperti. Stažējusies Barselonā, gūstot ekspertīzi pilsētvides ekoloģijas jomā.
Līdzdibinājusi pilsētplānošanas risinājumu platformu "Vividly Urban", iepriekš nodarbojusies arī ar urbānās vides pētniecību. Pārvalda angļu un latviešu valodas, ir arī franču un krievu valodas pamatzināšanas.
J. Panteļējevas audžutēvs ir bijušais politiķis Andrejs Panteļējevs, māte — dizainere un uzņēmēja Līga Panteļējeva. Vidējo izglītību ieguvusi Rīgas Valsts 2. ģimnāzijā.
Politiskā darbība
Kopš 2018. gada ir partijas "Progresīvie" biedre, 2019. gadā bijusi starp tās jaunatnes organizācijas "Protests" dibinātājiem.
2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās ievēlēta Rīgas domē no "Progresīvie/Attīstībai/Par!" saraksta. Domē darbojas kā Pilsētas attīstības komitejas priekšsēdētāja vietniece, vēlāk — kā Satiksmes un transporta komitejas priekšsēdētāja vietniece. 2021. gadā ievēlēta partijas valdē.
Kopš 2022. gada ir Eiropas Reģionu komitejas locekļa aizstājēja, pārstāvot Zaļo politisko grupu.
2023. gada 29. aprīlī partijas "Progresīvie" kongresā ievēlēta par tās līdzpriekšsēdētāju (kopā ar Saeimas deputātu Andri Šuvajevu).
Luijs Bonaparts
Luijs Napoleons Bonaparts (dzimis, miris ) bija Holandes karalis no 1806. līdz 1810. gadam. Napoleona jaunākais brālis un Napoleona III tēvs.
Dzimis Korsikā. Kopā ar Napoleonu piedalījies Ēģiptes kampaņā. Pēc tam, kad Napoleons kļuva par Francijas pirmo konsulu tika noorganizētas Luija laulības ar Napoleona sievas Žozefīnes Boarnē meitu Hortenziju.
1806. gada 5. jūnijā Napoleons iecēla Luiju par Holandes karali. Darbodamies kā karalis, Luijs centās iemācīties nīderlandiešu valodu un iespēju robežās realizēt neatkarīgu politiku. 1810. gada 1. jūlijā franču karaspēks piespieda Luiju atteikties no troņa un 9. jūlijā Francija anektēja Nīderlandi, bet Luijs devās trimdā uz Austriju.