cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čūskērglis
Uzvedība
Čūskērglis pamatā ir zemieņu putns. Lai arī tas sastopams līdz 2300 metriem virs jūras līmeņa, galvenokārt mājo no jūras līmeņa līdz 1200 metriem. Visbiežāk čūskērglis mājo atklātās ainavās (pļavās, purvos, lauksaimniecības tīrumos, stepēs, pustuksnešos), kas mijas ar retinātiem skujkoku mežiem un krūmājiem. Tomēr tas sastopams arī dziļos mežos. Čūskērgļi ir gājputni. To rudens migrācija sākas septembrī vai oktobrī, bet uz ligzdošanas vietām atgriežas aprīlī. Čūskērglis kopumā ir kluss putns, lai gan balsi izdod biežāk nekā daudzi citi dienas plēsīgie putni, īpaši riesta laikā. Tas ir ļoti spēcīgs lidotājs un pavada vairāk laika spārnos kā jebkura cita suga čūskērgļu ģintī. Ar saviem platajiem spārniem, metot loku pēc loka, tas ilgstoši planē virs kāda lauka, cenšoties pamanīt medījumu.
Barība
Kā jau putna nosaukums norāda, čūskērglis barojas galvenokārt ar čūskām, kuras garumā ir līdz 150 cm, bet retos gadījumos tās ir arī lielākas. Čūska tiek apēsta vesela, ar galvu pa priekšu. Visbiežāk nomedītās čūskas nav indīgas, lai gan reizēm tiek medītas arī indīgās čūskas. Nelielos daudzumos čūskērglis medī arī ķirzakas vai citus rāpuļus, reizēm abiniekus, putnus, lielus kukaiņus un zīdītājus, kas nav lielāki par trusi.
Medījumu noskata lidojot. Augstums var būt ļoti dažāds, līdz pat 500 metru augstumā, bet visbiežāk 10—30 metru joslā. Reizēm čūskērgli var novērot plivinoties gaisā uz vietas. Mēdz arī sēdēt stabu un koku galos, uzmanīgi vērojot apkārtni. Ja čūska ir liela, reizēm var novērot čūskērgļa cīņu ar to uz zemes, rāpulim satinoties ap putna kājām.
Ligzdošana
Čūskērgļi veido monogāmus pārus. Riesta laikā tiek izpildīti īpaši apļveida lidojumi, kas mijas ar pikēšanu, putnam krītot 15—20 metrus lejup. Tēviņš ik pa brīdim kliedz. Gadā čūskērgļiem ir viens perējums un katru gadu tiek būvēta jauna ligzda. To parasti būvē koku galotnēs 3—7 metru augstumā, lai gan var būt arī 2—25 metru augstumā. Retumis ligzda tiek iekārtota uz klintīm. Reizēm ligzdošanai tiek izmantotas citu putnu pamestās ligzdas. Ligzda ir samērā maza, ņemot vērā putna izmēru. Tās platums ir 50—75 cm, augstums 20—25 cm. Būvēta no īsiem zariņem (5—10 cm gariem ) un izklāta ar zaļām lapām un zāli. Ligzdu būvē pāris kopīgi, tēviņš parasti pienes ligzdas materiālu, bet mātītei būvē.
Zelta kalns
Zelta kalns ir ciems Medumu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 233 km attālumā no Rīgas.
Čūskērglis
Ligzdošana
Dējumā viena balta ola, kas ir noapaļoti ovāla. Inkubācijas periods 45—47 dienas. Perē galvenokārt mātīte, bet retumis arī tēviņš. Putnēns ir ligzdgulis. To aprūpē abi vecāki – tēviņš pienes barību, bet mātīte baro. Jaunajam putnam apspalvojums izaug 70—75 dienu vecumā, bet apmēram 60 dienu vecumā tas mēdz pārcelties uz ligzdai tuvākajiem zariem. Dzimumbriedumu jaunie putni sasniedz 3—4 gadu vecumā. Čūskērglis dzīvo līdz 17 gadiem.
Radniecīgās sugas
Čūskērglim vistuvākā radniecība ir ar beduīnu čūskērgli (Circaetus beaudouini), melnkrūšu čūskērgli (Circaetus pectoralis) un pelēko čūskērgli (Circaetus fasciolatus), kuri kādreiz tika sistematizēti kā čūskērgļa pasugas. Tuva radniecība tam ir arī ar akrobātērgli (Terathopius ecaudatus) un melno grifu (Aegypius monachus).
Sistemātika
Čūskērglim ir 2 pasugas:
Komieši
Komieši (pašnosaukums: коми, komi) ir somugru tauta, kura pamatā dzīvo Komi Republikā un Permas novadā. Komieši runā komiešu valodā ar permiešu un zirjāņu izloksnēm, kā arī krievu valodā, galvenā reliģija ir pareizticība. 1989. gadā Krievijas Federācijā dzīvo ap 345 tūkstoši komiešu Komi Republikā un aptuveni 152 tūkstoši Permas novadā (agrākajā Komi Permiešu autonomajā apvidū). 2010. gada Krievijas Federācijas tautas skaitīšanā 228 235 iedzīvotāji sevi identificēja kā komieši un 94 456 komi permieši. Lielākā komiešu kopiena ārpus Krievijas Federācijas dzīvo Ukrainā.
Vēsture
Komieši cēlušies no Kamas upes baseina zemēm, mūsu ēras 1. tūkstošgades pēdējos gadsimtos viņi izplatījās uz ziemeļu virzienā līdz Barenca jūras piekrastei. Vikingu laikos no 9. gadsimta viņu apdzīvoto zemi dēvēja par Bjarmaland (la). 11. gadsimtā komiešus pakļāva Novgorodas valsts, 14. gadsimta otrajā pusē Permas bīskaps izveidoja komiešu alfabētu kirilicas rakstībā, papildinot ar rūnu zīmēm. Pēc 1472. gada Lielā Perma nonāca Maskavas lielkņazistes ietekmē, bet 1547. gadā to anektēja Krievijas cariste. Līdz 20. gadsimtam viņus dēvēja par zirjāņiem (ru) un permiešiem.
1921. gadā Krievijas PFSR valdība komiešu apdzīvotajā Arhangeļskas un Vologdas guberņu teritorijā izveidoja Komi-Zirjanu autonomo apgabalu, ko 1936. gadā pārveidoja par Komi APSR. Savukārt komiešu apdzīvotajā Urālu apgabala daļā 1925. gadā izveidoja Komi Permiešu nacionālo apvidu, ko 1977. gadā to pārdēvēja par Komi Permiešu autonomo apvidu. 2004. gadā Komi Permiešu autonomo apvidu likvidēja, izveidojot Permas novadu.
Interseksuālisms
Interseksuālisms cilvēkiem vai dzīvniekiem ir mutācija dzimuma īpašībās, tai skaitā hromosomās, dzimumdziedzeros vai dzimumorgānos, kas neļauj indivīdam identificēties kā tipiskam vīriešu vai sieviešu dzimuma pārstāvim. Šādas mutācijas var būt dzimuma nenoteiktība vai hromosomu genotipa un dzimuma fenotipa kombinācijas, kas nav XY (vīrietis) vai XX (sieviete).
Interseksuāliem cilvēkiem, tāpat kā pārējiem, ir dažādas dzimuma identitātes. Lielākā daļa identificējas kā vīrietis vai kā sieviete, bet daži neizjūt piederību konkrētam dzimumam. Daži interseksuāli cilvēki var tikt audzināti kā vīrietis vai sieviete, bet vēlāk dzīvē identificēties kā otrs dzimums.
Definīcijas
Cilvēkiem piedzimstot, bioloģisko dzimumu nosaka pieci faktori: Cilvēki, kuriem šie pieci faktori neatbilst sieviešu vai vīriešu dzimumam, ir interseksuāli.
Interseksuālisma īpašības ne vienmēr parādās piedzimstot. Dažiem zīdaiņiem var būt nenoteikti dzimumorgāni, bet citiem nenoteikti iekšējie orgāni (sēklinieki un olnīcas). Daži cilvēki neuzzin, ka viņi ir interseksuāli, ja netiek veiktas ģenētiskas pārbaudes, jo tas neparādās viņu fenotipā.
Definīcijas, ko izmanto starptautiskas iestādes
Paskaidrojošā memoranda lēmumā 1952 par bērnu tiesībām uz fizisku integritāti, Eiropas Padome definē interseksuālismu kā:
Termins „interseksuāls” attiecas uz netipiskām, iekšējām un/vai ārējām dzimuma īpašībām, kad pazīmes, kas parasti attiecas uz vīrieti vai sievieti ir jauktas. Tā ir dabiska mutācija, nevis medicīniska problēma. Tā atšķiras no transeksuālisma, kas ir fenomens, kad kāds ar noteiktu dzimumu jūtas piederīgs citam dzimumam, un tāpēc vēlas veikt medicīnisku iejaukšanos, lai mainītu savu bioloģisko dzimumu.
Eiropas Savienības Ārlietu padome vadlīnijās cilvēktiesību sekmēšanai (2013) definē interseksuālismu kā terminu, kas "iekļauj ķermeņa variācijas, kas attiecas uz kulturāli noteiktajiem vīrišķīgajiem un sievišķīgajiem standartiem, tai skaitā variācijas hromosomās, dzimumdziedzeros un dzimumorgānos".
Apvienoto Nāciju Augstā cilvēktiesību komisāra birojs, saskaņā ar 2013. gada kampaņu „Brīvi un vienlīdzīgi”, definē interseksuālu cilvēku kā tādu, kas "ir piedzimis ar dzimuma anatomiju, reproduktīvajiem orgāniem un/vai hromosomu struktūrām, kas neatbilst tipiskajam vīrieša vai sievietes raksturojumam. To var atklāt piedzimstot vai vēlāk dzīvē. Interseksuāls cilvēks var identificēties kā vīrietis, sieviete vai neviena no dzimtēm. Interseksuālisms nav seksuālā orientācija vai dzimšu identitāte – interseksuāliem cilvēkiem var būt tās pašas seksuālās orientācijas un dzimšu identitātes kā ne interseksuāliem cilvēkiem".
Pasaules Veselības organizācijas genomikas izpētes centrs interseksuālismu definē kā iedzimtu reproduktīvās un dzimumorgānu sistēmas anomāliju.
Starptautiskais interseksuālisma forums
Ikgadējais Starptaustiskais interseksuālisma forums notiek kopš 2011. gada, iesaistot interseksuālisma aktīvistus un organizācijas no visas pasaules, tai skaitā pārstāvjus no Apzinātas izvēles aizstāvji, Globālā akcija trans vienlīdzībai, ASV Starptautiskā interseksuālisma organizācija, Austrālijas Starptautiskā interseksuālisma organizācija, Interseksuālā Austrija, Interseksuālā Apvienotā Karaliste, Nederlandse Netwerk Intersekse/DSD (NNID), IVIM/OII Deutschland, Ķīnas Starptautiskā interseksuālisma organizācija un citām organizācijām.
Pētījums par cilvēktiesībām starp dzimumiem
Heinriha Bella fonds 2013. gada aprīlī publicēja interseksuālu cilvēku cilvēktiesību analīzi 12 valstīs, ko sarakstījis doktors Dens Kristians Gatass no Vācijas Starptautiskās interseksuālisma organizācijas. Pētījums tika veikts Austrālijā, Beļģijā, Francijā, Vācijā, Jaunzēlandē, Serbijā, Dienvidāfrikā, Taivanā, Turcijā, Ugandā, Ukrainā un Ungārijā. Pētījumā konstatēts, ka interseksuālus cilvēkus diskriminē visur pasaulē — šādi cilvēki tiek uzskatīti par cilvēkiem ar „traucējumiem” tajos apgabalos, kur valda Rietumu medicīna. Pret viņiem vairāk vai mazāk izturas kā pret slimiem vai „nenormāliem”, atkarībā no attiecīgās sabiedrības. Plaši izplatītas ir dzimumorgānu „normalizācijas” operācijas. „Gandrīz visur pasaulē, interseksuāli cilvēki tiek izolēti no sabiedriskās iekārtas. Tādēļ dzimumorgānu operāciju veic gan zīdaiņiem, gan pusaudžiem, gan pieaugušajiem visās pētītajās valstīs.” Vairumā valstu dzimumdziedzeru audus likvidē no zīdaiņu vecuma līdz pusaudžu gadiem, tiek veiktas hormonu procedūras. Pēc procedūrām tiek veikta minimāla slimnieku apkopšana. Vairumā valstu, 4 nedēļu laikā pēc dzimšanas, nepieciešams reģistrēt jaundzimušo, norādot dzimumu. Visās pētījuma valstīs interseksuālisms ir tabu tēma. Interseksuāli cilvēki, bieži dēļ dzimumam neatbilstošas uzvedības un izskata, izjūt pret sevi vērstus aizspriedumus. Kustība par interseksuālu cilvēku tiesībām ir sākusies salīdzinoši nesen un to veido nelielas un brīvprātīgas nevalstiskās organizācijas.
Nebrīvprātīgas medicīniskās iejaukšanās aizliegšana
Nebrīvprātīga medicīniskā iejaukšanās, lai pārveidotu interseksuālu cilvēku dzimuma anatomiju, notiek visās valstīs, kur tiek pētītas interseksuālu cilvēku cilvēktiesības. Malta 2015. gada aprīlī kļuva par pirmo valsti, kas ar likumu aizliedza šādu medicīnisku iejaukšanos.
Augškalns
Augškalns var būt:
Perki Lisa
Karloss Perki Lisa Espinosa (es, dzimis ) ir Peru futbolists. Dzimis un daudzis Čimbotē, bet kopš 17 gadu vecuma uzturās Limā, kur veido profesionāla futbolista karjeru.
Istiklols
Istiklols (tg — ‘Neatkarības smaile’) ir kalns Pamirā, Tadžikistānā, ceturtā augstākā valsts virsotne. Izvietojusies masīva vidusdaļā Jazguloma grēdas austrumos. Kalns ir klinšu masīvs ar nogāžu slīpumu ap 60°. Tā ziemeļu nogāzē sākas 77 km garais Fedčenko šļūdonis, austrumu nogāzē — 36,7 km garais Grumma-Gržimailo šļūdonis.
Virsotni 1928. gadā atklāja padomju—vācu ekspedīcija un sākotnēji nodēvēja par Dreišpicu (‘Trejsmailis’), bet vēlāk pārdēvēts par Revolūcijas smaili par godu Oktobra revolūcijai. Pirmoreiz virsotnē uzkāpa ekspedīcija A. Ugarova vadībā 1954. gadā. 2006. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā par godu Tadžikistānas neatkarībai.
Ūsas
Ūsas ir sejas apmatojums, kas aug uz cilvēka virslūpas. To var papildināt arī kāds bārdas veids, kas nosedz lielāko daļu sejas lejasdaļas. Ūsas parasti aug dzimumbriedumu sasniegušiem vīriešiem (retumis var būt sievietēm hormonālu traucējumu rezultātā).
Par ūsām mēdz saukt arī dažu zīdītājdzīvnieku cietos, jutīgos matus deguna rajonā. Tos zinātniski dēvē par vibrisām un tiem ir cita izcelsme, nekā cilvēka ūsām.
Kukaiņu taustekļus jeb antenas arī dažreiz sauc par ūsām jeb ūsiņām.
Ievērojamas ūsas
Garākās ūsas pasaulē oficiāli reģistrētas 4,29 metru garumā un pieder indietim Ram Singh Chauhan. Tās tika reģistrētas Lo Show dei Record pasākumā Romā 2010. gada 4. martā.
Ovi (Nokia)
"Ovi" (somu: "durvis") bija Nokia interneta pakalpojumu zīmols. Ovi pakalpojumus varēja izmantot no mobilajām ierīcēm, datora (ar Nokia Ovi Suite palīdzību) vai no tīmekļa. Galvenās pakalpojumu jomas: spēles, kartes, mediji, ziņojumapmaiņa un mūzika. Ovi tika iekļauti arī trešās puses pakalpojumi.
Ovi tika prezentēts 2007. gada 29. augustā. Publiski bēta versija bija pieejama kopš 2008. gada 28. augusta. Viens no pirmajiem Ovi elementiem bija jūlijā iegādātā mediju koplietošanas vietne Twango. Nokia saviem pakalpojumiem iegādājas intelektuālos īpašumus, patentus un programmatūras komponentus. Tika iegādāti uzņēmumi, piemēram, Intellisync, NAVTEQ, Plazes, Gate5 un citi.
2009. gada 20. maijā prezentēts Ovi Maps Player API, kas ļāva mājas lapās iekļaut Ovi kartes, izmantojot JavaScript.
2011. gada maijā Nokia paziņoja, ka pārtrauks izmantot OVI zīmolu par labu Nokia zīmolam, lai novērstu zīmolu jucekli. Nokia turpina izmantot apakšdomēnu store.ovi.com, kas vēl 2013. gada martā bija aktīvs.
Vimbukrogs
Vimbukrogs ir apdzīvota vieta Ķekavas novada Ķekavas pagastā. Izvietojusies Sausās Daugavas kreisajā krastā pie autoceļa A7 10,7 km no novada centra Ķekavas un 8,3 km no Rīgas centra.
Apdzīvotā vieta (saukta arī Augškalns, Augšniekkalns, Daugavkrasti, Vimbas) izveidojusies pēckara gados kā Ķekavas individuālās apbūves rajons; dažkārt uzskatīta par tās daļu. Vimbukrogā atrodas vairāki uzņēmumi.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
1236. gads
1236. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās otrdienā.
RSA Insurance Group
RSA ir otrs lielākais nedzīvības apdrošinātājs Apvienotajā Karalistē. Tas darbojas 31 valstī un ir 17 miljoni klientu visā pasaulē.
RSA īpašnieki ir Dānijas apdrošinātājs Tryg un Kanādas korporācija Intact Financial Corporation.
Vēsture
2014. gada 4. februārī par RSA izpilddirektoru kļuva bijušais RBS grupas izpilddirektors Stīvens Hestrs (Stephen Hester). Viņš 2014. un 2015. gadā veica RSA būtisku pārstrukturēšanu, lai uzlabotu tā finanses. Tika pārdotas daudzas ne galvenās operācijas ārzemes, kuru apgrozījums gandrīz uz pusi pārsniedza grupas apjomu, lai saskaņotu tā stratēģisko orientāciju ar galvenajiem tirgiem. 2015. gada septembrī Latīņamerikas apdrošināšanas operācijas par 403 miljoniem sterliņu mārciņu tika pārdotas Kolumbijas apdrošināšanas sabiedrībai Grupo Sura.
Rubuļi (Šķaunes pagasts)
Rubuļi ir ciems Dagdas novada Šķaunes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 9 km no pagasta centra Šķaunes, 20 km no novada centra Dagdas un 247 km no Rīgas. Ciema teritorijā atrodas Rubuļu pilskalns.
RSA Insurance Group
Vēsture
2020. gada novembrī RSA Insurance Group piekrita 7,2 miljardu mārciņu pārpirkšanas piedāvājumam no Dānijas apdrošinātāja Tryg un Kanādas korporācijas Intact Financial Corporation. Vienošanās paredzēja, ka Tryg par RSA Zviedrijas un Norvēģijas biznesu samaksās 4,2 miljardus GBR, un Intact par 3 miljardiem GBR nopirks pārējās RSA operācijas, bet Dānijas bizness abiem uzņēmumiem būs kopīpašumā. Darījums tika pabeigts 2021. gada 1. jūnijā. Šajā dienā uzņēmuma akcijas tika izslēgtas no biržas London Stock Exchange.
RSA Latvijā
2001. gada sākumā RSA Insurance Group meitas uzņēmums Dānijas apdrošināšanas sabiedrība Codan iegādājās 73,5 % Latijas apdrošinātāja BALTA akciju. Vēl Codan no mazajiem akcionāriem atpirka akcijas un ieguva 99,33 % uzņēmuma kapitāldaļu. Eiropas Rekonstrukcijas un Attīstības banka (ERAB) un Dānijas investīciju fonds Centrālajai un Austrumeiropai (IO Fonds) no Codan iegādājas katrs 24 % BALTA akciju.
2011. gadā RSA pārņēma 99,9 % BALTA akciju no Codan. 2014. gada 17. aprīlī RSA paziņoja par grupai piederošo Baltijas reģiona (tai skaitā BALTA) un Polijas apdrošināšanas uzņēmumu akciju pārdošanu Polijas apdrošināšanas grupai PZU.
Brīvprātīgais
Brīvprātīgais ir persona, kas pēc pašas vēlēšanās atvēl laiku un enerģiju darbiem, kas nes labumu citiem un visai sabiedrībai kopumā, darot to brīvprātīgi un bez atlīdzības. Militārā nozīmē — cilvēks, kas brīvprātīgi (bez mobilizācijas) iestājas karadienestā.
Brīvprātīgais darbs ir uz labas gribas pamata veikts fiziskās personas fizisks vai intelektuāls bezatlīdzības darbs sabiedrības labā. Brīvprātīgais darbs pozitīvi ietekmē gan pašu brīvprātīgo, gan sabiedrību, kam tas kalpo. Tas var kalpot kā pamats nākotnes darbam. Daudz brīvprātīgo ir speciāli apmācīti savos darbības laukos, tādos kā medicīna, izglītība, avārijas glābšanas pasākumi. Citi piedalās atsevišķas nepieciešamības gadījumos — ārkārtas situācijās, pēc dabas katastrofām. Viena no senākajām brīvprātīgo tradīcijām Latvijā ir Brīvprātīgo ugunsdzēsēju vienības.
Dzīvības koks
Dzīvības koks ir viens no vecākajiem auglības un dzīvības simboliem pasaules reliģiju vēsturē. Dzīvības koka motīvs un koncepcija ir izmantota daudzu tautu reliģijā, mitoloģijā un metaforiskā nozīmē arī filozofijā. Pēc nozīmes dzīvības kokam tuvi ir svētais, kosmiskais, pasaules koks.
Lozova
Lozova ir pilsēta Harkivas apgabalā Ukrainas austrumos. Izvietojusies apgabala dienvidos, ievērojams autoceļu un dzelzceļu mezgls. Lozovas rajona centrs (rajonā neietilpst). Lozovas pilsētas padomei pakļauti Paņutines pilsētciemats un Domahas ciema padome (kopā 69 801 iedzīvotājs (2012) ).
Dzīvības koks
Nozīme
Koki daudzās pasaules reliģijās simbolizē dzīvību, nāvi un atjaunošanos, bet t. s. svētie koki asociējas arī ar auglību, zināšanām, aizsardzību un radīšanu. Caur dzīvības koku plūst sula vai ūdens un tas sakņojas zemē, bet ar zariem tiecas debesīs un ir piederīgs divām pasaulēm — zemei un debesīm. Mitoloģijā koks ir saistīts ar sievišķo auglību un Māti Zemi. Koka zaros nobriedušie augļi tiek izmantoti auglības rituālos. Mitoloģijas un reliģijas sistēmās īpaši izcelta dzīves augšupejošā līnija — no piedzimšanas līdz augstākajai brieduma stadijai — ziedēšanai un augļu nešanai. Pašā dzīvības koka serdē slēpjas dzīvība un tās augstākais mērķis — nemirstība, kā arī cikla sākumu un beigas. Pēc reliģijas vēsturnieka, filozofa Mirčas Eliades (Mircea Eliade) domām, dzīves neizsmeļamais noslēpums ir saistīts ar Kosmosa ritmisko atjaunošanos, tāpēc Kosmoss var tikt attēlots milzu koka veidā. Kosmosa pastāvēšanas veids, tā spēja bezgalīgi atdzimt, tiek pielīdzināta koka dzīvei. Koka tēls izraudzīts ne tikai kā koka simbols, bet arī kā dzīves, jaunības, nemirstības un zinātņu izteiksmes veids.
Dzimtes izpausme
Dzimtes izpausme ir tas, ko var redzēt apkārtējie. Tas ir veids, kādā cilvēki pauž savu dzimti. Cilvēki katru dienu izpauž savu konkrēto dzimti, veidojot savus matus, izvēloties apģērbu, vai pat ar stāju. Indivīda izskats, runas veids, kustības un citi faktori signalizē uzskatus, sajūtas un vēlmi būt uztvertam kā vīrišķīgam vai sievišķīgam, vai kā vīrietim vai sievietei. Dažkārt šīs izpausmes sakrīt ar sabiedrības idejām par to, kas ir pieņemams, piemēram, mēs dzīvojam sabiedrībā, kur kleitas tiek uzskatītas par sieviešu apģērbu, bet tās nav paredzētas vīriešiem, bet dažkārt tās nesakrīt.
Dzīvības koks
Dzīvības koks dažādu pasaules tautu mītos
Vecākajos seno ēģiptiešu zīmējumos (2500.-2200. p. m. ē.) redzams dzīvības koks apvienojumā ar cilvēka ķermeni. Ēģiptieši godināja dievieti Nutu, kur sievietes ķermenis bija savienojies ar koku un no kura dieviete mirušajiem jeb viņu dvēseles putniem (ba) pasniedza spēcinošu dzērienu  — nemirstības eliksīru, kas pa koku atplūst no pazemes valstības. Vēlāk plašāk izplatīta ir kompozīcija, kurā pie dzīvības koka stāv sieviešu dzimtes dievība, kuras galvenā ir mātes funkcija. Ar dzīvības koku cieši saistīts tekstu cikls, kurā darbojas
Dzimtes izpausme
Kāds var identificēties kā sieviete un ģērbties tradicionāli sievišķīgi, bet cits var arī identificēties kā sieviete, bet ģērbties tradicionāli vīrišķīgi. Tas nozīmē, ka abiem nav obligāti jābūt saistītiem. Veids kādā kāds izpauž savu dzimti, var nebūt mājiens tam, ar kādu dzimti viņi identificējas.
Dzīvības koks
Dzīvības koks dažādu pasaules tautu mītos
Koks bija dievietes "austākais sasniegums", auglības zīme un kokam piemita kāda īpaša iepriekšēja esamība, no kuras tas iznācis zemes virspusē. Arī senajā Kanaānā — Sīrijā (feniķiešu zemēs) bronzas laikmetā kokus bieži zīmēja auglības dievietes tuvumā, bet pati dieviete tika attēlota kā koka stumbrs vai izaugusi no koka saknēm, piemēram, palma, kam abās pusēs ir pa zivij (Aštartes dieviete Astarte) vai savvaļas āzim (vīrišķais arhetips). Senās pasaules iedzīvotāji neredzēja lielu atšķirību starp auglību un vitalitāti augos, dzīvniekos un cilvēkos. Visa dzīvā pasaule tika uzskatīta par vienotu. Vēlajā bronzas laikmetā kokam (palmai) abās pusēs arvien biežāk attēloja simetriski izvietotus āžus, ko var uzskatīt par apzināti veidotu "kulta attēlu". Šis motīvs ir tipisks Divupei un Sīrijai. Dzelzs laikmetā Tuvajos Austrumos nostiprinājās agrāk nepazīts ikonogrāfiskais attēls: cilvēks sēž (vai stāv) pie (vai zem) koka — tas simbolizēja labklājību un svētību. Dzelzs laikmetā saistība starp antropomorfo dievību un koku kļuva vājāka. Daudzās senajās kultūrās tika godināti noteikti koki vai pat veselas to birzis, kā pārdabisku būtņu mājoklis, vai arī kā Saules ass, ap kuru izveidots Kosmoss, piemēram, ziemeļģermāņu mitoloģijā pasaules koks Igdrasils vai Jukatanas maiju svētais Ceibas vai Jašķē koks, kas aug pasaules centrā un ap kuru izkārtoti debesu slāņi. Budistiem Bodhi koks (, Ficus religiosa) zem kura Gautama Buda sasniedz apskaidrību, ir "lielās atmodas" simbols. Šumeru veģetācijas dievu Dumuzi (Tammuz) pielūdza kā dzīvības koku. Senajā Ķīnā godināja persiku koku un zīdkoku, ķeltu druīdi ozolu, kas bija arī ģermāņu pērkona dieva un grieķu dievu valdnieka Zeva svētais koks. Latviešu mitoloģijā Austras koks (Saules koks, Pasaules krūms, Pasaules koks, ozoliņš) simbolizē Saules ceļu un pasaules kārtību.
Vecā Derība
Pašā Bībeles sākumā, 1.Mozus grāmatā, ir minēts dzīvības koks: "Un Dievs tas Kungs lika izaugt no zemes visādiem kokiem, kurus bija jauki uzskatīt un no kuriem bija patīkami ēst, bet dārza vidū dzīvības kokam un laba un ļauna atzīšanas kokam." (1.Moz. 2:9). 1. psalmā par dievbijīgiem ļaudīm teikts, ka tie pielīdzināmi kokam ūdens krastā (Ps.1.). Izdzinis pirmos cilvēkus no paradīzes, Dievs liedza iespēju tuvoties dzīvības kokam (1Moz.3:24). Degošā krūmā Mozum atklājas Jahve Horeba (Sinaja) kalnā (2.Moz.3:2 sek.), arī vēlāk Dievs un eņģeļi nereti parādījās zem kokiem: "Tas Kungs parādījās viņam pie Mamres ozoliem (Oak of Mamre), kad tas dienas tveicē sēdēja savas telts durvīs." (1.Moz.18:1). Vecajā Derībā dzīvības koks pieminēts arī Salamana Pamācībās, kur ar to saistās auglis, kas pienākas gudrajam, tas ir taisnīgā auglis, piepildījusies vēlme, lēnprātīga valoda (Sal.Pam.3:18; Sal.Pam.11:30; Sal.Pam.15:4 un citur).
Jaunā Derība
Jaunajā Derībā, Jāņa atklāsmes grāmatā, ar dzīvības koku saistīti jauni motīvi: tikai tam, kas ievēro baušļus, ir tiesības uz paradīzes vidū augošo dzīvības koku un tikai uzvarētāji var baudīt tā augļus "…Tam, kas uzvar, es došu ēst no dzīvības koka, kas ir Dieva paradīzē."(Atkl.2:7) Pēc izdzīšanas no Ēdenes, cilvēcei, caur paklausību, ir dota iespēja saņemt Dieva piedošanu un atgriezties pie dzīvības koka. Dzīvības koku var pielīdzināt paradīzes kokam (1.Moz.2:8), tomēr tas nenozīmē mūžīgu dzīvošanu. Kristietībā koks ir tādas dzīves simbols, kas norit saskaņā ar Dieva gribu, tā attīstības gaita norāda uz dzīvību, nāvi un augšāmcelšanos, turpretī nokaltis vai neauglīgs koks simbolizē grēcinieku. Koks tāpat kā ūdens ir Kristietības simbolikas būtiska daļa Krusts vai Krustā sišanas koks, uzreiz var pazīt kā Kristus Ciešanu un Nāves simbolu. No paradīzes Laba un Ļauna atzīšanas koka vēlāk darināts Kristus krusts, kas ticīgajiem ir kļuvis par dzīvības koku. Par dzīvības koku arī uzskata Mariju, ar kuras starpniecību Svētais Gars pasaulei kā augli dāvājis Pestītāju. Svētvietu un svētceļojumu vietās ir tradīcija audzēt Marijas trīs ozolus, Marijas zaļumus, Marijas liepas. Ādamam nogaršojot laba un ļauna atzīšanas koka augļus, pasaulē ienāca nāve. Leģenda par koku — svētības nesēju — varētu būt cēlusies no kristīgās simbolikas par krusta koku, kas transponēta Vecās Derības augsnē. Agrīnās kristietības laika teksts (Physiologus, 2.gs.pēc Kr.) vēsta par koku perideksionu (peridexion), ar kura augļiem labprāt mielojušies baloži, bet čūskas tam nespējušas tuvoties. Tā ir norāde uz Pestītāju, "patieso dzīvības koku", no kura augļiem pārtiek ticīgie, kamēr velns tam nespēj tuvoties.
Armuškas
Armuškas (latgaliešu: Armuškys) ir ciems Rēzeknes novada Dekšāres pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 8,6 km no pagasta centra Dekšārēm, 34,8 km no novada centra Rēzeknes un 207,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa A12 (Jēkabpils–Rēzekne–Ludza–Krievijas robeža (Terehova)), Malmutas upes krastā.
Brenkūzis
Brenkūzis var būt:
Bokāni
Bokāni var būt:
Latvijas Šaha biedrība
Latvijas Šaha biedrība bija latviešu šahistu 1898. gadā dibinātās šaha organizācijas "2. Rīgas Šaha biedrība" vairāku maiņu rezultātā iegūtais pēdējais nosaukums.
Dibināšana
1898. gada 19. martā Rīgā "Cēsu" viesnīcas telpās sapulcējās 9 šaha entuziasti un nolēma dibināt 2. Rīgas Šaha biedrību. Dibinātāji ievēlēja biedrības valdi un uzdeva tai izstrādāt un iesniegt biedrības statūtus Vidzemes gubernatoram apstiprināšanai. "Cēsu" viesnīcas īpašnieks Fr. Bomis, kas bija viens no biedrības dibinātājiem, biedrības šaha nodarbībām atvēlēja brīvas telpas savā viesnīcā ceturdienu vakaros. Biedrības statūtus apstiprināja 1900. gada 31. janvārī.
Biedrības darbība līdz Pirmajam pasaules karam (1898—1915)
Pirmskara laika posms biedrībai bija grūts periods. Mazais biedru skaits, kas šai periodā svārstījās robežās no 10 līdz 30, un līdz ar to trūcīgie līdzekļi spieda valdi, to taupīšanas dēļ, bieži mainīt nodarbību telpas meklējot izdevīgāko īres variantu. Biedrībai bija grūti konkurēt ar līdzekļiem bagātāko 1880. gadā vācbaltiešu dibināto Rīgas Šaha biedrību, kura bija sev piepulcējusi arī vairākus spēcīgus latviešu spēlētājus.
Pazīstamākie biedrības biedri bija students Alfrēds Hartmanis, literāts Voldemārs fon Štamms (1902.—1904. gads), ārsts Teodors Vankins (1902.—1903. gads), tirgotājs S. Nimcovičs (1904.—1905. gadā), grāmatizdevējs Augusts Raņķis (1901.—1913. gads), Fricis Apšenieks (no 1913. gada). Kara dēļ biedrība darbību pārtrauca, pēdējais spēles vakars notika 1915. gada 9. jūlijā.
Biedrības darbība pēc Latvijas valsts izveidošanās (1920—1924)
Divpadsmit biedriem klātesot, 1920. gada 23. martā Viesmīļu biedrības telpās notika 2. Rīgas Šaha biedrības atjaunošanas sapulce. Tajā ievēlēja biedrības vadību, noteica biedru naudas apmēru un uzņēma trīs jaunus biedrus. Nākamajās piecās valdes sēdēs uzņēma vēl 41 jaunu biedru, tai skaitā Aleksandru Kannenbergu, Pēteri Keirānu, meistaru Āronu Nimcoviču un Hermani Matisonu. Pirmajā turnīrā piedalījās 23 biedri un tajā uzvarēja Pāvils Dreijmanis. 1920. gada 27. novembrī notika ārkārtas sapulce, kurā A. Ziemeļa vietā par priekšnieku ievēlēja H. Matisonu. Gada beigās biedrībā bija jau 48 biedri. 1921. gada 14. janvāra sēdē valde biedrībā uzņēma vēl 6 biedrus, to starpā meistaru K. Bētiņu. Pēc divām nedēļām 28. janvārī biedrības pilnsapulce atkārtoti par priekšnieku apstiprināja Matisonu, bet Kārli Bētiņu, ievērojot viņa nopelnus šahā, vienbalsīgi ievēlēja par goda biedru. Biedrības spēļu vakaros populāri bija handikapa turnīri un simultanspēles seansi. Bet 1921. gadā sākto biedrības meistarības turnīru pabeidza tikai 1923. gadā. Par uzvarētāju kļuva H. Matisons, aiz sevis atstājot F. Apšenieku un A. Hartmani. Rosīgs biedrībai un tās dalībniekiem bija 1924. gads. Tā pirmajos mēnešos biedrība ņēma dalību Latvijas Šaha savienības dibināšanās sagatavošanā un no 13.- 23. aprīlim tās 1. kongresā.
Šaha klubs "Dāma" (1926—1936)
Jaunā kluba dibināšanas sapulce notika 1926. gada 12. septembrī. Par kluba priekšsēdētāju ievēlēja F. Apšenieku. Klubs iestājās Latvijas Šaha savienībā. 1926. gada decembra beigās notika 2. Latvijas Šaha kongress, kurā uzvaru un goda nosaukumu "Latvijas Šaha meistars" ieguva F. Apšenieks. 1927. gada 1. martā F. Apšenieks no valdes sastāva izstājās un viņa vietā par kluba priekšsēdētāju ievēlēja F. Mierkalnu.
1936. gada 6. maijā valde nolēma apvienoties vienā organizācijā ar Rīgas Šaha klubu.
Apvienotā Rīgas Šaha biedrība 1936—1938)
1936. gadā Rīgas Šaha kluba un Šaha kluba "Dāma" apvienošanas rezultātā tika izveidotā šaha organizācija ar nosaukumu "Apvienotā Rīgas Šaha biedrība".
Latvijas Šaha biedrība (1938—1940)
1938. gadā Apvienotā Rīgas Šaha biedrība mainīja savu nosaukumu uz "Latvijas Šaha biedrība".
Maijpuķīte
Maijpuķīte jeb parastā kreimene (Convallaria majalis) ir indīgs mežā augošs ziedaugs, kura dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļu puslodes mērenā josla Eiropā un Āzijā, kā arī Apalaču kalnu dienvidi Amerikas Savienotajās Valstīs. Iespējams, tā ir vienīgā suga kreimeņu ģintī (Convallaria), lai gan pēc atsevišķu speciālistu domām tiek izdalītas vēl C. keiskei un C. montana sugas. Pēc 2009.—2016. gada APG III sistēmas klasifikācijas kreimenes pieder asparāgu dzimtai, kas pēc iepriekšējām klasifikācijām ietilpa liliju dzimtā.
Zeļčova
Zeļčova ir ciems Cirmas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 255 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Bižu ezers.
Fjodors Bogatirčuks
Fjodors Bogatirčuks (uk; en;, Kijiva - , Otava) bija ukraiņu tautības ārsts un starptautiskais meistars šahā (IM, 1954), kas pēc Otrā pasaules kara emigrējis uz Kanādu. PSRS čempions šahā (1927).
Jaunība
1912. gadā beidzis ģimnāziju un iestājies Kijivas Universitātes medicīnas fakultātē. Paralēli mācībām aizrāvies arī ar šahu, kuru veicinājusi iepazīšanās ar tā laika ievērojamāko Krievijas šahistu Mihailu Čigorinu. 1911. gadā apsteidzot Jefimu Bogoļubovu kļuvis par Kijivas čempionu šahā. 1914. gada vasarā piedalījies starptautiskajā turnīrā Manheimā, kurš netika pabeigts, jo sācies Pirmais pasaules karš. Kā Krievijas impērijas pavalstnieks kopā ar Aleksandru Aļehinu, Jefimu Bogoļubovu un citiem krievu šahistiem viņš tika internēts, tomēr drīz atbrīvots. 1917. gadā saņēmis ārsta diplomu un iestājies armijas rindās. Krievijas pilsoņu kara laikā strādājis hospitāļos kā feldšeris. Pēc pilsoņu kara beigām mācījis anatomiju Kijivas fiziskās kultūras un sporta institūtā.
Dzīve Padomju Savienībā
1920. un 1930. gados turpinājis ārsta praksi. 1925. gadā beidzis rentgenoloģijas kursus, bet 1940. gadā aizstāvējis medicīnas doktora nosaukumu. Tāpat Bogatirčuks veiksmīgi turpinājis šahista karjeru. Septiņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos (1923, 1924, 1927, 1931, 1933, 1934, 1938). Lielākais panākums bijis 1927. gadā, kad uzvara tika dalīta ar Pjotru Romanovski. Bez īpašiem panākumiem piedalījies Maskavas starptautiskajos šaha turnīros 1925. gadā (11. vieta) un 1935. gadā (16.-17. vieta). 1930. gadu beigās kā Ukrainas šaha federācijas priekšsēdētājs saņēmis skarbu kritiku padomju presē par līdzekļu izšķērdēšanu, tomēr īstais kampaņas iemesls ir bijusi uzvara pār toreizējo padomju šaha līderi Mihailu Botviņņiku Maskavas 1935. gada turnīrā, kas nebija ļāvusi Botviņņikam kļūt par sacensību vienpersonīgu uzvarētāju. 1926. gadā Bogatirčuks publicējis pirmo šaha spēles mācību grāmatu ukraiņu valodā «Шахи. Підручник гри».
Otrais pasaules karš
1941. gadā izvairījies no evakuācijas un palicis vācu armijas okupētajā Kijivā. Sākumā bijis Ukrainas Sarkanā krusta faktiskais vadītājs, tomēr nacistu veiktās represijas likušas Bogatirčukam vilties jaunajā kārtībā. Mēģinājumi vākt līdzekļus karagūstekņiem izraisījušas okupācijas iestāžu neapmierinātību un Ukrainas Sarkanā krusta slēgšanu. Pēc tam vadījis Kijivas eksperimentālās medicīnas institūtu. 1943. gadā komandējumā Berlīnē iepazinies ar ģenerāli Andreju Vlasovu un iestājies viņa vadītajā Krievijas tautu atbrīvošanas komitejā. Sarkanai armijai tuvojoties Kijivai, Bogatirčuks devies bēgļu gaitās. Sākumā uz Krakovu, pēc tam uz Prāgu, bet kara beigas viņš sagaidījis amerikāņu okupācijas zonā Baireitā.
Emigrācijā Kanādā
Pēc kara dažus gadus ar izdomātu uzvārdu dzīvojis Minhenē, jo baidījies no izdošanas PSRS varas iestādēm, bet 1948. gadā Bogatirčuks emigrējis uz Kanādu. Šeit viņš apmeties Otavā, kur kļuvis par anatomijas profesoru vietējā universitātē. Publicējis aptuveni 34 zinātniskos darbus par rentgenoloģiju un radioloģiju. Turpinājis politiskās aktivitātes, piedaloties ukraiņu emigrācijas kustībā. 1952. gadā ievēlēts Ukrainas demokrātisko federālistu organizācijas vadībā. 1976. gadā izdevis biogrāfisku grāmatu «My living way with Vlasov and Manifesto of Prague» («Mans dzīves ceļš ar Vlasovu un Prāgas manifestu»). Kanādā Bogatirčuks nebija pametis novārtā arī šahu. Viņš trīs reizes piedalījās Kanādas šaha čempionātos (1949, 1951, 1955). Labākais rezultāts ir 2. vieta 1949. gadā. 1954. gadā viņš piedalījās Pasaules šaha olimpiādē Amsterdamā, kur pie 4. galdiņa izcīnīja 8½ punktus no 15 iespējamajiem. 1954. gadā FIDE Bogatirčukam piešķir starptautiskā meistara nosaukumu (IM). Par lielmeistaru viņš nekļūst PSRS šaha federācijas iebildumu dēļ, lai gan Bogatirčuka pirmskara šaha turnīru rezultāti būtu pietiekami šim nosaukumam. 1960. gados Bogatirčuks pievērsās korespondencšaham un divus gadus pēc kārtas (1963, 1964) kļuva par Kanādas korespondencšaha čempionu. 1967. gadā Starptautiskā korespondencšaha federācija (ICCF) viņam piešķīra starptautiskā korespondencšaha meistara nosaukumu.
1237. gads
1237. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Susēja (ciems)
Susēja ir ciems Jēkabpils novada Aknīstes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 5 km no pagasta centra Aknīstes un 156 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V810. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Vitenheima-Susējas muižu (Gut Wittenheim-Sußei).
1-Wire
1-Wire ir vienkārša vedējsekotāja kopnes tīkla sistēma, kas nodrošina pusdupleksus divpusējus sakarus starp vienu kopnes vedēju un vienu vai vairākiem kopnes sekotājiem. To 1990. gados izstrādāja ASV uzņēmums Dallas Semiconductor, bet tagad attīsta Maxim Integrated. Dallas ar 1-Wire ierīkotu tīklu nosaucis par MicroLAN.
Kopnei datu pārraidei nepieciešams viens vads; tādējādi tas atšķiras no citām līdzīgām kopnes sistēmām, kas izmanto vairākas datu līnijas.
1-Wire ir līdzīga I²C kopnes sistēmai, bet ar zemāku datu pārraides ātrumu, toties spēj darboties garākās līnijās.
Produktu funkcijas:
Fizikālais slānis
1-Wire fizikālo slāni veido kopne ar datu līniju, kopējo vadu (zemējumu) un elektrobarošanu.
Datu līnijai jābūt pievilktai pie barošanas ar 4,7 kΩ rezistoru. Garākās līnijās pievilkšanas rezistora pretestībai jābūt mazākai.
Minimālajām prasībām atbilst datu vads un kopējais vads, bez atsevišķas barošanas līnijas. Enerģijas uzkrāšana datu signāla laikā notiek ar kondensatoru. Ne visas 1-Wire ierīces var izmantot parazītisko barošanu. Turklāt kopnei var pievienot tikai nelielu skaitu ierīču ar parazītisko barošanu.
Kaimanu Salu karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Kaimanu Salu pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Kaimanu salas ir piedalījušās gan vasaras (no 1976. gada), gan ziemas olimpiskajās spēlēs (no 2010. gada).
Muraniški
Muraniški ir ciems Dagdas novada Svariņu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 10 km no pagasta centra Svarinciem, 4 km no novada centra Dagdas un 235 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V619 (Dagda_Pauļukalns).
Ciema teritorijā atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Muranišķu apmetne un senkapi (Cīmota).
Pēteris Endzelis
Pēteris Endzelis (dzimis Latvijā) ir latviešu obojists.
Biogrāfija
1989. gadā sācis apgūt obojas spēli Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas skolā pie Ulda Urbāna, turpinot studijas Liepājas mūzikas koledžā un Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā Viļņa Pelnēna obojas klasē. Bijis oboju grupas koncertmeistars Liepājas simfoniskajā orķestrī (1998–2005). Kopš 2001. gada – oboju grupas koncertmeistars Latvijas Nacionālajā operā. No 2011. gada arī kamerorķestra Sinfonietta Rīga pirmā oboja. Kā solists uzstājies ar kamerorķestri Kremerata Baltica un Gidonu Krēmeru, Martu Sudrabu Eiropas slavenākajās koncertzālēs, kā arī ar Liepājas simfonisko orķestri un Latvijas Nacionālās operas orķestri. Spēlējis Mstislava Rostropoviča, Vladimira Aškenazi, Marisa Jansona, Andra Nelsona, Nēmes Jervi, Pāvo Jervi, Heinca Holigera, Kšištofa Penderecka, Olari Eltsa, Andra Pogas, Korneliusa Meistera u.c. diriģentu vadībā. Regulāri sadarbojies ar Ziemeļu Simfonisko orķestri un Tallinas kamerorķestri, Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri. 2010. gadā saņēmis AS "Latvijas Gāzes" Gada balvu Operai kā labākais operas orķestra mūziķis.
Apšeronska
Apšeronska (krievu: Апшеронск) ir pilsēta Krasnodaras novadā, Krievijā.
Pilsēta atrodas 105 km attālumā no Krasnodaras un 45 km no Maikopas. Pārsvarā tajā dzīvo krievi (86,15 %), armēņi (7,72 %) un ukraiņi (1,36 %).
Saimniecība
Padomju laikā Apšeronskā darbojās liela kokapstrādes rūpnīca, kurā strādāja aptuveni 3500 strādnieku. Līdz 1995. gadam rūpnīcas darbība tika pilnībā pārtraukta, jo kokmateriāli galvenokārt tika ievesti no Sibīrijas.
Lielās Zunda salas
Lielās Zunda salas ir arhipelāgs Dienvidaustrumāzijā, Malajas arhipelāga Zunda salu galvenā daļa. Izvietojušās starp Indijas okeānu dienvidos un Dienvidķīnas jūru un Kluso okeānu ziemeļos. Arhipelāgā ietilpst vairāki simti salu, no kurām galvenās ir Kalimantāna, Sumatra, Sulavesi, Java. Salas pieder vai uz tām izvietojušās Indonēzija, Malaizija un Bruneja.
Grīnmauntins
Grīnmauntins (en) ir stratovulkāns, Apvienotajai Karalistei piederošās Debesbraukšanas salas augstākā virsotne. Izvietojies salas austrumdaļā un ir viens no apmēram 100 salas vulkāna konusiem un lavas kupoliem. Kalns veidots no bazaltiskajiem iežiem un kopējais augstums no okeāna dibena ir ap 3000 m. Lai arī vulkāniskie ieži tiek vērtēti kā diezgan jauni, visā salas zināmajā vēsturē kopš tās atklāšanas 16. gadsimtā nav novērotas nekādas vulkāniskās aktivitātes.
Grīnmaintins un tā apkārtne tiek uzskatīti par vienu no pasaulē nedaudzajiem pilnībā cilvēka radītajiem mežiem. Pēc salas atklāšanas portugāļi un citi kuģotāji salā ieveda kazas un trušus, kas stipri noplicināja salas veģetāciju. Jau 19. gadsimta sākuma pētnieki, tajā skaitā Čārlzs Darvins (1836), atzīmēja, ka salā ir ļoti nabadzīga augu valsts un vaskulārie augi pārstāvēti ar 25—30 sugām, no kurām 10 endēmas salai. Tā kā sala ir relatīvi jauna (ap 1 miljonu gadu) un no tuvākās sauszemes to atdala 1500 km okeāna, augu valsts nebija vēl attīstījusies. 1843. gadā britu botāniķis Džozefs Daltons Hukers (Joseph Dalton Hooker) apmeklēja salu kopā ar Džeimsa Klārka Rosa Antarktisko ekspedīciju. Hukers piedāvāja plānu, kā salā introducēt dažādus augus, lai attīstītu veģetāciju un tādējādi palielināt nokrišņu daudzumu.
Jau 1865. gadā Britu Admiralitātes ziņojumā tika atzīmēts, ka salā veiksmīgi introducētas 40 dažādas koku sugas un nodrošinājums ar ūdeni ir pietiekošs. 1900. gadā salā jau brīvā dabā auga banāni un guava. 2005. gadā kalns un tā apkārtne tika iekļauta jaunizveidotajā Grīnmauntinas nacionālajā parkā.
Karlovi Varu apgabals
Karlovi Varu apgabals ir viens no Čehijas apgabaliem valsts galējos rietumos. Tas robežojas ar Ūstu pie Labas apgabalu ziemeļaustrumos, Plzeņas apgabalu dienvidaustrumos, kā arī Vāciju.
Apgabalā 3 apriņķi - Hebas apriņķis, Karlovi Varu apriņķis, Sokolovas apriņķis.
Lielākās pilsētas - Karlovi Vari (48 501), Heba (31 988), Sokolova (23 241), Ostrova (16 731), Hodova (13 394), Aša (13 210), Marianske Lāzne (12 800).
Karlovi Vari apgabals pazīstams ar saviem kūrortiem, tādiem kā Karlovi Vari (vēsturiskā Karlsbāde) un Marianske Lāzne (vēsturiskā Marienbāde).
Zeļi
Zeļi (arī Zeiļi, Zeļļi) ir ciems Dagdas pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 274 km attālumā no Rīgas.
Hefei
Hefei (zh,, ) ir prefektūras līmeņa pilsēta Ķīnā, Aņhui provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 7,46 miljoni iedzīvotāju. Hefei atrodas Lielajā Ķīnas līdzenumā netālu no Čaohu ezera. Minu dinastijas un Cjinu dinastijas valdīšanas laikā pilsēta saukta par Ludžou (庐州, Luzhou).
Vujadins Boškovs
Vujadins Boškovs (sr, dzimis, miris ) bija serbu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks.
Savas spēlētāja karjeras laikā spēlējis Dienvidslāvijā, Itālijā un Šveicē. Dienvidslāvijas futbola izlasi pārstāvējis no 1951. līdz 1958. gadam, kopumā aizvadot 57 mačus. Ieguvis sudraba medaļu 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Helsinkos. Piedalījies arī 1954. un 1958. gada FIFA Pasaules kausā.
Savu vislielāko slavu guvis kā treneris. No 1971. līdz 1973. gadam vadījis Dienvidslāvijas izlasi. 1981. gadā, vadot Real Madrid, aizvedis komandu līdz Eiropas kausa finālam. 1990. gadā ar Sampdoria izcīnījis Eiropas Kausu ieguvēju kausu, kā arī 1992. gadā otro reizi vadījis komandu Eiropas kausa finālā. Savas trenera karjeras laikā uzvarējis arī La Liga un Itālijas A sērijā, kā arī divas reizes izcīnījis gan Spānijas Karaļa kausu, gan Itālijas kausu.
Savas trenera karjeras laikā pazīstams ne tikai kā veiksmīgs treneris, bet arī kļuvis slavens ar savu humoru un pēcspēles komentāriem. Tā dēļ kļuvis par populāru personību, īpaši itāļu līdzjutēju vidū.
Trenera karjera
ADO Den Haag
Real Madrid
Ascoli
Sampdoria
Pazardžikas apgabals
Pazardžikas apgabals (bg) ir apgabals Bulgārijas rietumu daļā, nosaukts tā galvenās pilsētas — Pazardžikas — vārdā. Tas robežojas ar Sofijas apgabalu ziemeļos, Plovdivas apgabalu austrumos, Smoļanas apgabalu dienvidaustrumos un Blagojevgradas apgabalu dienvidrietumos.
Apgabals sadalīts divpadsmit pašvaldībās, bet tā kopējais iedzīvotāju skaits ir 286 303 (2016. gada aprīlis).
Saimniecība
Reģiona centrālajā daļā, kur ir auglīgākā augsne, attīstīta lauksaimniecība. Nozīmīgākās kultūras ir augļkoki (āboli, plūmes un zemenes), vīnogas, kvieši, mieži, rudzi un rīsi. Kalnainākajos apvidos attīstīta lopkopība.
Astra Skrābane
Astra Skrābane (dzimusi 1953. gada 11. martā Durbē) ir latviešu valodniece, atdzejotāja, filoloģijas zinātņu doktore, franču valodas un literatūras, kā arī starpkultūru komunikācijas eksperte, tulkotāja un pasniedzēja.
Dzīvesgājums
Dzimusi agronoma un farmaceites ģimenē, beigusi Rīgas 5. vidusskolu. No 1971. līdz 1976. gadam studējusi Latvijas Valsts Universitātes (LVU) Svešvalodu fakultātē un no 1981. līdz 1984. gadam Lomonosova Maskavas Valsts universitātes aspirantūrā. Kopš 1987. gada strādājusi LU Svešvalodu fakultātē, 1989. gadā kļuvusi par Romāņu valodas katedras docenti. Doktores disertāciju “Jānis Sudrabkalns un franču literatūra” aizstāvējusi 1991. gadā. Vadījusi Latvijas Franču aliansi (1991.–1997), kā arī ir Francijas Akadēmiskā palmas zara ordeņa kavaliere. Publicējusi dažādus rakstus par franču autoriem periodikā, pētījusi literatūras sakarus un atdzejojusi un tulkojusi vairākus literāros darbus no franču valodas latviešu valodā.
No 1998. gada ir Ventspils Augstskolas Tulkošanas studiju fakultātes asociētā profesore un vadošā pētniece starpkultūru komunikācijā, kā arī īpaši nodarbojas ar franču un latviešu literatūras sakariem. Laika gaitā piedalījusies vairākos Ventspils Augstskolas, kā arī plašāka mēroga projektos un pasākumos, piemēram, dzejas biennālē Ljēžā, kur 2012. gadā pārstāvējusi Latviju starp vairāk nekā trīssimt dzejniekiem, atdzejotājiem un tulkotājiem no vairāk nekā piecdesmit valstīm un Starptautiskajā Kanādas studiju konferencē (2013) Tartu Universitātē ar referātu "Atcerēties neredzēto. D.Zālītis "Starp Baltijas mūriem", kā arī starptautiskajā simpozijā "M. Māterlinka daiļrade un tās ietekme uz kultūrtelpu" un Daugavpils Universitātes I Starptautiskajā komparatīvistikas kongresā "Cilvēks valodā, literatūrā, kultūrā" un citur.
No latviešu valodas franču valodā:
(Tulkojumi franču valodā tapuši sadarbībā ar Rozi Mariju Fransuā (Rose-Marie François))
Ģenētiskā rekombinācija
Ģenētiskā rekombinācija ir gēnu pārgrupēšanās, kas nosaka jaunu pazīmju un pazīmju kombināciju veidošanos. Visbiežāk rekombinācija notiek hibrīdiska organisma gametoģenēzē. Vienkāršākā rekombinācija ir mātes un tēva gēnu (pazīmju) sajaukšanās neatkarīgas un nejaušas gametu kombinēšanās un mejotiskās hromosomu attālināšanās rezultātā.
Ģenētiskā rekombinācija norisinās arī organismos, kas izplatās bezdzimumvairošanās ceļā, piemēram, baktērijās un arhejos.
Antonijs Bomhovers
Antonijs Bomhovers bija 16. gadsimta Livonijas franciskāņu katoļu mūks, Tērbatas bīskapa Kristiāna Bomhovera brālis.
Rakstos pirmoreiz pieminēts 1508. gadā Tallinā. Saukts par maģistru, nav zināms, kurā vietā tas iegūts. Kad darbojās Rīgā, izvirzījās par vienu no pretluterisma līderiem. Iespējams piedalījās 1522. gada 12. jūnija disputā pret Andreasu Knopki Rīgas Sv.Pētera baznīcā. Pēc luterāņu uzbrukuma franciskāņu klosterim Aizputē kopā ar Burkardu Valdisu devās ar sūdzību pie pāvesta uz Romu. Ieradušies Romā novembrī, neko nepanāca, jo pāvests Adriāns VI bija miris 14. septembrī. Caur Vāciju, kur neveiksmīgi mēģināja prezentēt baznīcas reformu plānu, atgriezās Rīgā. Kopā ar Valdisu tika ieslodzīts. Valdiss tika atbrīvots no ieslodzījuma, kad pārgāja luterismā, bet Bomhovers palika ieslozījumā līdz 1525. gadam. Vēlāk no Rīgas pārcēlās uz Tallinu, kādu laiku pavadīja Piritas klosterī.
Aphidinae
Aphidinae ir īsto laputu dzimtas apakšdzimta. Laputis barojas ar augu sulu, kuru sūc no barības auga (saimniekauga) lapām, zariem, stumbriem, saknēm. Vienas sugas attīstās uz tiem augiem, kur radušās, citām ir nepieciešams migrēt no viena barības auga uz citu vienas sezonas laikā.
Jitka Landova
Jitka Landova (cs; dzimusi Jablonecā pie Nisas) ir čehu bijusī biatloniste,  bronzas medaļas ieguvēja stafetē.
Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja Holmenkollenē ar 70. vietu sprintā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2012. gadā Rūpoldingā.
Piedalījās Sočos. Individuāli labāko rezultātu ieguva sprintā, ieņemot 49. vietu. Startēja arī iedzīšanā (51. vieta) un 15 km individuālajā distancē (59. vieta). Sieviešu stafetē kopā ar Evu Puskarčīkovu, Gabrielu Koukalovu un Veroniku Vītkovu sākotnēji ieņēma 4. vietu, bet pēc Krievijas komandas diskvalifikācijas par dopinga noteikumu pārkāpumu, Čehijai tika piešķirta bronzas medaļa. Medaļu saņēma tikai pēc deviņiem gadiem — Pasaules kausa posmā Nove Mesto.
2014.—2015. gada sezonā vairākkārt ieguva vietas uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos stafetē. Individuāli augstāko rezultātu Pasaules kausa posmos sasniedza Rūpoldingā, ieņemot 10. vietu sprintā. No 2015.—2016. gada sezonas vidus viņa pārstāja piedalīties Pasaules kausa sacensībās un izlaida visu 2016.—2017. gada sezonu. Iemesls bija hroniskā noguruma sindroms. 2017. gada maijā paziņoja, ka slimības dēļ beidz savu biatlona karjeru.
Brengūzis
Brengūzis var būt:
Brenkūzis (Dzērbenes pagasts)
Brenkūzis (arī Brengūzis, Brengūža ezers, Brengūžu ezers, Brenkūža ezers) ir subglaciāls caurteces ezers Cēsu novada Dzērbenes pagastā uz ziemeļaustrumiem no Auļiem.
Ezeru caurtek Šķesterupīte no Ievalču ezera uz mākslīgo Dzirnavu ezeru un tālāk uz Arāju ezeru.
1995.—1996. gada UEFA Čempionu līgas sezona
1995.—1996. gada UEFA Čempionu līgas sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 41. sezona un 4. zem UEFA Čempionu līgas nosaukuma. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Stadio Olimpico stadionā Romā.
Par UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem otro reizi kļuva Itālijas komanda Juventus, kas finālā, pēcspēles 11 metru sitienu sērijā, uzvarēja Nīderlandes komandu Ajax.
Šī bija pirmā sezona, kad par uzvaru grupu turnīrā tika piešķirti trīs punkti, nevis divi.