cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikola Jokičs
NBA
2014. gada NBA draftā N. Jokiču izraudzījās Denveras "Nuggets" ar kopējo 41. kārtas numuru otrajā kārtā. Pirmo sezonu pēc drafta viņš turpināja spēlēt Serbijā, kļūdams par Adrijas līgas MVP, bet nākamajā vasarā pārcēlās uz Denveru. Pirmajā sezonā viņš konkurēja ar šajā pašā draftā "Nuggets" ar augstāku numuru izvēlēto citu centra spēlētāju no bijušās Dienvidslāvijas Jusufu Nurkiču, taču drīz N. Jokičs viņu izkonkurēja (J. Nurkičs vēlāk tika aizmainīts). Kopš savas trešās sezonas NBA N. Jokičs spēlē tikai komandas starta pieciniekā, gūdams atzinību arī visas līgas mērogā. Četras reizes uzaicināts piedalīties NBA Visu Zvaigžņu spēlē, trīs reizes iekļauts NBA simboliskajā pirmajā izlasē, bet 2021. un 2022. gadā atzīts par NBA sezonas vērtīgāko spēlētāju. Tādējādi N. Jokičs kļuva par viszemāk draftēto līgas sezonas vērtīgāko spēlētāju tās vēsturē. Visas trīs šīs sezonas "Nuggets" ar atzīstamiem panākumiem piedalījās izslēgšanas spēlēs.
2021. gada 6. februārī, zaudētā spēlē pret Sakramento "Kings" (114—119) N. Jokičs guva 50 punktus (dodot arī 12 rezultatīvas piespēles), kas ir viņa karjeras rezultatīvākā spēle. 2022. gada 18. decembrī viņš aizvadīja citu fantastisku spēli, gūstot 40 punktus, karjerā lielāko skaitu — 27 atlēkušās bumbas, kā arī 10 rezultatīvas piespēles uzvarētā spēlē (119—115) pret Šarlotas "Hornets".
2022. gada 1. jūlijā N. Jokičs un "Nuggets" parakstīja līgumu, kas paredz 276 miljonu dolāru atalgojumu piecu gadu laikā, kas tobrīd bija dāsnākais līgums līgas vēsturē (2023. gadā to pārspēja Džeilena Brauna līgums ar "Celtics").
2022.—2023. gada sezonas noslēgumā N. Jokičs aizveda "Nuggets" līdz pirmajam čempiontitulam komandas vēsturē, un pats saņēma finālsērijas vērtīgākā spēlētāja balvu.
Nacionālā izlase
Spēlējis Serbijas jaunatnes izlasēs. Serbijas pieaugušo izlases sastāvā izcīnīja sudraba medaļu 2016. gada olimpiskajās spēlēs.
Bogdāni (Krustpils pagasts)
Bogdāni ir skrajciems Krustpils pagasta dienvidu malā, Daugavas labā krastā, pie Jēkabpils pilsētas robežas, abpus Rīgas—Daugavpils šosejai (A6).
Pauls Ariste
Pauls Ariste (et; dzimis Bergs (Berg), miris ) bija igauņu valodnieks. No 1954. gada — Igaunijas Zinātņu akadēmijas akadēmiķis.
1929. gadā absolvējis Tartu Universitāti. 1933. gadā sācis tajā docēt, no 1944. gada — profesors. 1939. gadā aizstāvējis doktora disertāciju Hiiu murrete häälikud ("Hījumā dialekta skaņas"). No 1944. līdz 1977. gadam vadījis Somugru valodu katedru. No 1957. līdz 1960. gadam vadījis Igaunijas Zinātņu akadēmijas VLI Somugru valodu sektoru.
Bogdāni (Krustpils pagasts)
Ciema rašanās
Pirmo reizi Ancīši kā vieta Bagdani rakstos minēti 17.gadsimtā. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā Bogdānos bijuši trīspadsmit māju saimnieki ar 70 cilvēkiem. Ģimeņu locekļu amati galvenokārt bija Daugavas plostnieki, taču to vidū bija arī dzelzceļnieks, dzirnavnieks ar mācekli un citu algotu darbu veicēji. Dokuments arī liecina, ka katrā sētā bez saimnieka ģimenes dzīvojusi arī rentnieku vai īrnieku ģimene. 1906. gadā sādžai "Богдань" zemes platība bijusi 259 desetīnas ar septiņām sētām, kurās dzīvojuši 73 cilvēki. 1910. gadā notikusi zemes mērīšana, kurā katram saimniekam iemērīta zemes "šnore" — šaura un gara zemes platība, kuras viens gals bijis pie Daugavas, bet otrs pie Krustpils—Rīgas dzelzceļa. Šajā laikā daļa īpašnieku sākusi pārcelties uz viensētām. 1935. gada tautas skaitīšanā bijuši 10 saimnieki ar 77 ļaudīm. 1943. gadā ciemā bijušas 10 sētas un dzīvojuši 66 iedzīvotāji.
Pauls Ariste
Uzskatāms par vienu no igauņu fonētikas zinātnes pamatlicējiem. 1965. gadā dibinājis starptautisku valodnieku žurnālu, kas kopš 1990. gada iznāk ar nosaukumu Linguistica Uralica, bija arī žurnāla galvenais redaktors. Pētījis igauņu, ižoru valodu, kā arī lībiešu valodu. Vācis materiālus par Latvijas čigānu valodu. Apmēram 1300 zinātnisku rakstu un 50 grāmatu autors.
Bogdāni (Krustpils pagasts)
Ciema rašanās
2009. gadā Bogdānos dzīvojuši 17 iedzīvotāji un bija mājas: Asniņi, Bogdāni 1, Bogdāni, Daugaviņas, Ķuzāni, Lejas Bogdāni, Mežiņi, Rozes, Vecsētas.
Pauls Ariste
Veicinājis latviešu valodnieku zinātnisko izaugsmi. 1998. gadā Tartu Universitātes Filozofijas fakultātē nodibināts Aristes Somugru tautu centrs. Kopš 2005. gada tiek pasniegta Paula Aristes medaļa.
Latvijas Universitātes Goda doktors (no 1989. gada), 1965. gadā saņēmis Igaunijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes darbinieka goda nosaukumu.
Devīnas vārti
Devīnas vārti jeb Ungārijas vārti (de, sk, hu, la) ir Donavas upes posms Slovākijas un Austrijas pierobežā, Devīnas pils un Bratislavas pilsētas apkaimē, kur Donavai no ziemeļaustrumiem pietuvojas Mazo Karpatu kalnu grēda.
Rajonam bijusi stratēģiska nozīmība kopš senseniem laikiem, jo šeit ir viens no ērtākajiem ceļiem no Rietumeiropas uz Ungārijas līdzenumiem, kā arī pa šejieni gāja Dzintara ceļš no Eiropas ziemeļiem uz dienvidiem. Pieņemts, ka Pasavas pilsēta, Devīnas vārti un Dzelzs vārti sadala Donavas upes tecējumu četros posmos.
SBV Excelsior
S.B.V. Excelsior ir profesionāls Nīderlandes futbola klubs no Roterdamas. Pašlaik spēlē Eredivisie, Nīderlandes spēcīgākajā līgā. Mājas spēles komanda aizvada Van Donge & De Roo stadionā, kura ietilpība ir 4400 vietu. Klubs ir dibināts 1902. gadā. Tā lielākais panākums ir iekļūšana Nīderlandes (KNVB) kausa finālā 1930. gadā, kur zaudēja citam Roterdamas klubam Feyenoord ar 0:1. Kluba futbolisti ir trīs reizes uzvarējuši Pirmajā divīzijā (Eerste Divisie).
Dobeles un apkārtnes slimnīca
Dobeles un apkārtnes slimnīca (DA slimnīca) ir III līmeņa neatliekamās medicīniskās palīdzības ārstniecības iestāde Ādama ielā 2 Dobelē, kas sniedz stacionāro neatliekamo medicīnisko palīdzību terapijas, neiroloģijas, ķirurģijas, traumatoloģijas, ginekoloģijas, dzemdniecības, pediatrijas, infekcijas un reanimācijas profila pacientiem. Ambulatoro pacientu ārstēšanu veic ginekologs-dzemdību speciālists, ķirurgs-traumatologs, oftalmologs, otolaringologs, onkologs, ftiziopneimonologs un kardiologs.
Slimnīcā darbojas klīniski-bioķīmiskā laboratorija, endoskopijas kabinets un dienas stacionāri, kas izveidoti pie ambulatorās un stacionārās daļas (ķirurģijas, traumatoloģijas, ginekoloģijas, neiroloģijas, internās medicīnas, rehabilitācijas, hemodialīzes profilos).
Vēsture
Slimnīcas pirmsākumi izsekojami līdz 1918./1919. gadam. Pirmais slimnīcas vadītājs bija Edgars Francmanis (1878—1954). 1925. gadā pēc arhitektu Maindeļa un Bīlenšteina projektiem uzbūvēja divas slimnīcas ēkas, sāka darboties rentgena iekārta, slimnīcas laboratorija un EKG aparāts.
1989. gadā pēc arhitekta A. Purviņa projekta uzcēla divus Dobeles rajona centrālās slimnīcas ārstniecības korpusus, vienā izvietojās klīniskās nodaļas, bet otrā operāciju bloks, reanimācijas nodaļa, centrālā sterilizācija, klīniskā laboratorija, rehabilitācijas nodaļa, ēdināšanas bloks un administrācija.
1996. gadā Dobeles rajona centrālajai slimnīcai piešķīra bezpeļņas organizācijas statusu. 1999. gadā slimnīcā ieviesa laparoskopiskās ķirurģijas metodes, 2000. gadā datortomogrāfiju, bet 2001. gadā atvēra hemodialīzes nodaļu. 2001. gadā tai pievienoja Dobeles poliklīniku un pārdēvēja par SIA "Dobeles un apkārtnes slimnīca".
2020. gadā slimnīca sāka veikt ERAF finansētu projektu internā bloka un rehabilitācijas nodaļas pārbūves būvdarbiem.
Izglītojošas spēles
Izglītojošas spēles jeb attīstošas spēles ir spēles, kuru gaitā tiek attīstītas vai pilnveidotas dažādas prasmes. Spēļu attīstīšanas jēdziens galvenokārt ir saistīts ar cilvēka bērnības periodu. Bērni, spēlējot izglītojošas spēles, trenē savu domāšanu, atjautību, iztēli, radošumu. Terminu “attīstoša spēle” var lietot arī, lai apzīmētu virkni vingrošanas vingrinājumu zīdainim, lai attīstītu muskuļu tonusu un vispārējo fizisko sagatavotību.
Termins "bērnu agrīna attīstība" un Montesori, Domana, Ņikitina metodes (spēles "Salieciet modeli", "Kubi visiem", "Unicub"), N. A. Zaiceva ("Zaiceva kubi"), bērnu sporta spēļu kompleksi VS. Skripaļevs.
Klasifikācija
Veidus, raksturu, saturu un noformējumu nosaka konkrēti izglītības uzdevumi saistībā ar bērnu vecumu, ņemot vērā viņu attīstību un intereses. Attīstošo spēļu izmantošana pedagoģiskiem nolūkiem spēlē ir atļauta (0) 1 gada vecumā un katrā konkrētā gadījumā atkarībā no bērna attīstības.
Ceļe
Ceļe (sl, ) ir pilsēta Slovēnijas centrālās daļas austrumos, Saviņas reģionā. Ceļe ir šī statistiskā reģiona administratīvais centrs. Atrodas Saviņas upes krastā, kur tajā ietek Voglajnas upe. 2020. gadā Ceļē dzīvoja 37,9 tūkstoši cilvēku.
Sadraudzības pilsētas
Ceļes sadraudzības pilsētas ir:
Roberts Lī
Roberts Edvards Lī (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu militārais virsnieks, pazīstams kā Amerikas Valstu Konfederācijas Ziemeļvirdžīnijas armijas komandieris ASV pilsoņu kara laikā.
Absolvējis Vestpointas militāro akadēmiju. ASV Armijā dienējis 32 gadus: no 1829. līdz 1861. gadam. Pēc tam četrus gadus — Konfederācijas armijā. Pēc militārās karjeras beigām kļuva par Vašingtona un Lī universitātes prezidentu.
Donalds Plezenss
Donalds Henrijs Plezenss (en; dzimis, miris ) bija angļu kino, televīzijas un skatuves aktieris.
Plezenss ir attēlojis psihiatru Semu Lūmisu "Halovīna" filmu sērijā, ļaundari Džeimsa Bonda filmā "Tu dzīvo tikai divreiz" (1967), aviācijas kapteini filmā The Great Escape un SEN 5241 Džordža Lūkasa filmā "THX 1138" (1971).
Ibstāles Alpi
Ibstāles Alpi (de) ir kalnu grēda Austrijā centrālajā daļā, kur satiekas Augšaustrijas, Lejasaustrijas un Štīrijas teritorijas. Augstākā virsotne - 1919 metrus augstais Hohštadls. Cita pazīstama Ibstāles Alpu virsotne ir 1893 metrus augstais Ečers. Grēdas nosaukums radies no Ibsas upes ielejas.
Donalds Plezenss
Četras reizies ticis nominēts Tony balvai.
Randati
Randati ir ciems Smiltenes novada Virešu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 2 km no pagasta centra Virešiem, 31 km no novada centra Smiltenes un 154 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa A2, Gaujas krastā. Netālu no Randatiem atrodas aizsargājamais ģeoloģiskais un ģeomorfoloģiskais dabas piemineklis Randātu klintis.
Valērijs Ļukins
Pēc sportista karjeras beigām kļuva par treneri un emigrēja uz ASV. Kopš 1994. gada strādā Pasaules olimpiskajā vingrošanas akadēmijā (World Olympic Gymnastics Academy, WOGA) Pleino, Teksasā, kā arī kopš 2001. gada ASV nacionālās izlases treneris. Trenē arī savu meitu Nastju Ļukinu.
Mijava
Mijava (sk) ir pilsēta Slovākijā, Trenčīnas apgabala Mijavas apriņķa centrs pie Mijavas upes.
Vēsture
Pilsētu dibinājuši bēgļi no citiem Slovākijas (tolaik Augšungārijas) apvidiem 1533. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums bija Milava (hu). 1848. gada revolūcijas laikā 1848. gada 19. septembrī nemiernieki Ļudovīta Štūra vadībā Mijavā pasludināja Slovākijas atdalīšanos no Ungārijas. Tomēr slovāku kaujiniekiem izdevās iegūt kontroli tikai pār dažiem apgabaliem ap Mijavu. Pēc Pirmā pasaules kara Mijava iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc tautības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (95,5 %). Pēc reliģiskās piederības — luterāņi (51,4 %), nereliģiozi (28,2 %), katoļi (14,2 %). Neraksturīgi citām Slovākijas pilsētām, lielākā reliģiskā kopiena pilsētā ir luterāņi.
Ūsainais amūrs
Ūsainais amūrs (Squaliobarbus curriculus) ir karpu dzimtas (Cyprinidae) saldūdens zivs, kas ir vienīgā suga ūsaino amūru ģintī (Squaliobarbus). Tā dabīgais izplatības areāls aptver Āzijas austrumus, sākot ar Honas baseinu Vjetnamas dienvidos, turpinoties pāri Ķīnas austrumiem un beidzot ar Amūras upi Austrumsibīrijā, kā arī tas mājo Korejas pussalā.
Izskats
Ūsainais amūrs ir vidēji liela saldūdens zivs, tas ir mazāks par saviem tuvākajiem radiniekiem balto amūru un melno amūru. Ūsainais amūrs aug lēnām, un tā garums var sasniegt 40 cm, svars 3,8—4,8 kg. Ķermenis slaids, šķērsgriezumā ieapaļš. Galva samērā liela ar īsu purna daļu, acs varavīksnene augšpusē sarkana. Mute vērsta nedaudz uz leju, tās kaktiņos divi nelieli taustekļi. Mugura tumši sudrabota, sāni gaišāk sudraboti, uz lielajām zvīņām pie pamatnes melns plankumiņš.
Ekoloģija
Ūsainais amūrs mājo gan nelielās, gan lielās upēs, gan ezeros, uzturoties ūdens slāņa vidusdaļā vai augšdaļā. Tas ir aktīvs naktī un krēslas stundās no rīta un vakarā. Enerģiska zivs, viegli izbiedējama, bieži lec. Ūsainais amūrs ir visēdājs, barojas ar kāpuriem, kukaiņiem, vēžveidīgajiem, desmitkājvēžiem, nelielām zivtiņām, aļģēm, detrītu un ūdensaugiem. Dzimumgatavību sasniedz 1—2 gadu vecumā. Nārsts notiek vasarā, no jūlija līdz septembrim, kad ūdens temperatūra sasniedz maksimālo siltumu. Nārstošanas kvalitāti ietekmē ūdens līmenis. Gaiši zaļie ikri pelaģiski vai puspelaģiski, pēc nēršanas peld pa straumi. Kāpuri galvenokārt barojas ar virpotājiem un airkājvēžiem.
Rūdolfs Gaitars
Dzīvesgājums
Dienot Latvijas Armijā, ieguva virsniekvietnieka pakāpi. Līdz Otrā pasaules kara sākumam strādāja par Penkules pamatskolas pārzini, no šī amata atstādināts pēc Padomju okupācijas 1940. gada septembrī. Pirms 1941. gada 14. jūnija deportācijām pašam Gaitaram izdevās noslēpties mežā, taču tiek izsūtīta viņa ģimene.
Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Gaitars uzsāka aktīvu darbību, piesaista palikušos aizsargus, veidoja apkaimē kontrolpunktus, kurus šķērsojot bija jāuzrāda caurlaide, pats Gaitars uzņēmās Penkules galvenā komandanta pienākumus, atjaunoja pagasta valdi, iecēla pagasta vecāko un sekretāru, kā arī arestēja bijušo pagasta izpildkomitejas priekšsēdētāju Alfredu Bergu, kurš vēlāk tika nosūtīts uz Salaspils nometni un nošauts.
1942. gada maijā brīvprātīgi pieteicās dienestam 19. Latgales bataljonā, piedalījās kaujās pie Pulkovas observatorijas. 1943. gada aprīlī Gaitars līdz ar 19. bataljona atlikušo personālsastāvu tika ieskaitīts Latviešu leģiona brigādē (kā 2. bataljons) un nosūtīts uz Volhovas fronti, kur tiek paaugstināts leitnanta pakāpē. 1943. gada augustā apbalvots ar II šķiras Dzelzs krustu un 1943. gada oktobrī jau ar I šķiras Dzelzs krustu. 1944. gada 3.—9. februārī izrāda īpašu varonību cīņās ar savu rotu pie Batajskajas Lugas, Kostroņas, Batrakas, kur atsit ienaidnieka bataljona un pulka lieluma uzbrukumus. 1944. gada 25. februārī ar savu rotu iznīcina veselu ienaidnieka kolonnu Zapoļjes apkārtnē, 1944. gada 16. maijā kā pirmais latvietis tika apbalvots ar Vācu krustu zeltā. Vairākas reizes tika kaujā viegli ievainots, pēc pēdējā ievainojuma spiests atstāt fronti līdz 1945. gada janvārim.
Miris 1945. gada 22. martā no gūtā ievainojuma Tukuma apriņķa Zantes skolā ierīkotajā lazaretē. Apbedīts kapsētā pie Dārziņu mājām.
Ķurzēni
Ķurzēni ir apdzīvota vieta Madonas novada Sausnējas pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidaustrumos 7 km no pagasta centra Sidrabiņiem, 33 km no novada centra Madonas un 139 km no Rīgas.
Arturs Mandlers
Arturs Mandlers (dzimis, miris ) bija čehu šaha problēmists
Pēc profesijas bijis advokāts, žurnālists.
Šaha kompozīcija
Kopš 1908. gada publicējis apmēram 600 šaha kompozīcijas, tai skaitā 320 uzdevumus, galvenokārt daudzvilčus, 230 etīdes un vairākus pasaku šaha uzdevumus. Konkursos ieguvis apmēram 40 godalgas.
No 1956. gada bijis starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. 2012. gadā, vairāk nekā četrdesmit gadu pēc nāves, par sasniegumiem šaha kompozīcijā WFCC kongress viņam piešķira lielmeistara titulu.
Šaha etīdes paraugs
Risinājums:
Vēdenieši
Vēdenieši (arī Viedenīši, Viedeņči, Viedeskolns) ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 7,9 km no pagasta un novada centra Viļakas un 254,3 km no Rīgas.
QB50p1
QB50P1 (zināms arī kā EO-79 un FUNcube-3) ir Beļģijas viens no diviem pirmajiem Zemes mākslīgajiem pavadoņiem (otrs bija QB50P2). Tas ir Eiropas Komisijas finansētās Zemes apakšējās termosfēras izpētes programmas QB50 pavadoņu priekšgājējs. Ar to izmēģināja jonu un neitrālo masspektrometru INMS, kas tika uzstādīts vēlākos QB50 kosmiskajos aparātos. Projektu vada Beļģijas Fon Kārmāna institūts hidrodinamikai. QB50P1 orbītā palaists 2014. gada jūnijā.
Kosmiskā aparāta struktūru izgatavoja un sistēmas integrēja Nīderlandes uzņēmums ISIS BV Fon Kārmāna institūta hidrodinamikai vadībā. Tas veidots pēc CubeSat 2U formas standarta ar masu aptuveni 2 kg.
Vēdenieši
Vēdeniešos atrodas vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis — Vedeniešu viduslaiku kapsēta
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
QB50p1
Pavadoņa primārais uzdevums bija izmēģināt QB50 projektam paredzētās sistēmas:
Sekundārā krava bija radioamatieru retranslators FUNcube-3, kuru piegādāja Nīderlandes organizācija AMSAT-NL, sadarbībā ar AMSAT-UK. Radioamatieru pavadoņa nosaukums iz EO 79 (European-OSCAR 79).
Lidojuma gaita
QB50P1 tika palaists 19:11:11 UTC ar nesējraķeti Dnepr-1 no Jasnijas militārās bāzes Orenburgas apgabalā Krievijā. QB50P1 bija Zemes tālizpētes pavadoņa KazEOSat-2 sekundārā krava; pavisam solārsinhronā orbītā tika ievadīti 36 pavadoņi.
Evija Vēbere
Evija Vēbere (dzimusi Kuldīgā) ir latviešu dziedātāja un komponiste. 2019. gadā ieguvusi balvu Mūzikas ierakstu gada balva "Zelta Mikrofons” nominācijā Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais alternatīvās un indie mūzikas albums.
Biogrāfija
2006. gadā iestājusies Ventspils Mūzikas vidusskolas Mūsdienu mūzikas ritma nodaļā, ko absolvējusi. 19 gadu vecumā iestājusies Prinča Klausa konservatorijā Groningenā, Nīderlandē, kur ieguvusi bakalaura grādu džeza vokālā.
kopā ar konservatorijas studiju biedriem pianisti Martu Varelisu (Polija), kontrabasistu Esatu Ekinkoglu (Turcija) un bundzinieku Lavu Kovāču (Serbija) E. Vēbere izdeva pirmo albumu Dream Whispers. Ar albuma dziesmām viņa koncertējusi Nīderlandē un Latvijā. Gadu vēlāk kopā ar L. Kovāču izveidoja avantpopa duetu Howling Owl un 24. novembrī izdeva albumu Dance For Common Sense. Duets aktīvi koncertēja un pārstāvēja Latviju starptautiskos mūzikas festivālos, kā The Great Escape, Glips, Ment, Liverpool Sound City.
2016. gadā Evija pārcēlās uz dzīvi Rīgā un sāka veidot savu solo karjeru. izdeva savu pirmo solo albumu "Sirdsbūt", kurā iekļautas 9 dziesmas latviešu valodā. Par šo ierakstu 2018. gadā E. Vēbere nominēta Austras balvai. 2018. gadā Riga IFF albuma dziesmas "Mīlniekiem un Visādiem citiem" mūzikas video tika nominēts kategorijā Baltic Music Video. 2019. gadā "Sirdsbūt" apbalvots Mūzikas ierakstu gada balvā "Zelta Mikrofons” nominācijā Latvijas Mūzikas ierakstu gada labākais alternatīvās un indie mūzikas albums. Žurnālists Uldis Rudaks šo ierakstu nodēvējis par labāko, kas 2018. gadā noticis latviešu mūzikā, jo "tas aizved piedzīvojumā tajā pasaku valstībā, ko tas uzbur".
2018.gadā tika izveidota mūziķu apvienība "NEPĀRIET" Jāņa Šipkēvica vadībā. Ir izdoti divi albumi "Pāri" ar Imanta Kalniņa mūziku un orģinālmūzikas albums "Lūk"
Piedalījusies citu mākslinieku albumu vai izlašu ierakstos: kopā ar grupu Ezeri albumā "Sāls", kopā ar grupu Aurora izlasē "Pretējības" ar Aspazijas dzeju (2015, dziesma "Tāltālu aiz laika"), kopā ar grupu Āres izlasē "Veidenbaums. Vaidi un gaidi" ar Eduarda Veidenbauma dzeju (2017, dziesma "Domātājs"), kopā ar Imantu Daksi viņa soloalbumā "Ass" (2018; dziesma "Idiots").
Mūzikas stils
Evijas Vēberes mūzikas stils, kurā ir liels uzsvars uz elektroniku, ir aprakstāms kā dažādu žanru sajaukums, iezīmējot vairākus mūzikas stilus, kā avantpops, elektroniskā, eksperimentālā mūzika, ambientā mūzika, industriālā mūzika un avangards. Viņas darbi ir salīdzināti ar Bjorkas, Grimes, Die Antword, Keitas Bušas un Kārenas O daiļradi. U. Rudaks laikrakstā "Diena" viņu raksturo: "Evija patiešām ir atradusi perfektāko savas īpašās – nevainīgi trauslās, vienlaikus gan biklās, gan trauksmainās un vokālās pedagoģijas standartu it kā neskartās balss izmantojumu, arī ar pašas radītajiem instrumentālajiem pavadījumiem papildinot to noskaņu, kādai līdzīga latviešu populārajā mūzikā nekad nav panākta." Dziesmu teksti satur bērnišķīgus stāstus, bet var aizskart arī politiskas tēmas. Viņas neparasto skanējumu papildina īpašais balss tembrs, kas tiek saukts par bērnišķīgu un salīdzināts ar Veras Singajevskas balsi.
Andrejs Jarovojs
Andrejs Jarovojs (dzimis ) ir latviešu režisors.
2004. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmijas Teātra mākslas maģistra programmu.
2005. gadā kļuvis par teātra "United Intimacy" režisoru. 2006. gadā nodibinājis laikmetīgās mākslas biedrību "Tarba". 2008. gadā ļuvis par teātra žurnāla "Teritorija" redkolēģijas biedru.
Nambats
Nambats (Myrmecobius fasciatus) ir plēsīgais somainis, kas ir vienīgā suga nambatu dzimtā (Myrmecobiida). Lai arī kādreiz tas bija plaši sastopams visā Austrālijas dienvidu daļā, tomēr mūsdienās nambats mājo tikai nelielās, izolētās teritorijās Rietumaustrālijā, Dienvidaustrālijā un Jaundienvidvelsā. Tas ir izmiris 99% no sava kādreizējā izplatības areāla. Tā kā sugas izdzīvošana ir apdraudēta, to aizsargā likums un tiek realizētas dažādas sugas saglabāšanas programmas. Nambats ir Rietumaustrālijas simbols.
Izskats un īpašības
Nambats ir neliela auguma somainais plēsējs. Tā ķermeņa garums, ieskaitot asti, ir 35—45 cm, svars 280—750 g. Tēviņi nedaudz masīvāki nekā mātītes. Tā galva ir proporcionāli neliela un saplacināta, purniņš garš un smails, aste kupla, kas ir apmēram tikpat gara kā ķermenis.
Kažoks īsspalvains, svītrains, pamatkrāsa var būt, sākot ar gaiši pelēku un beidzot ar sarkanbrūnu, svītras baltas uz tumša pamata. Mugura ļoti bieži ir ķieģeļsarkana, pavēdere gaiša. No purna gala līdz ausu pamatnei, katrā galvas pusē pāri acīm stiepjas melna svītra. Ausis stāvas, vidēji garas, noapaļotas. Asti sedz garš, pelēks matojums ar baltu lāsumojumu. Priekšķepām ir pieci pirksti, pakaļkājām četri, nagi ļoti spēcīgi, piemēroti rakšanai. Tā kā dzīvnieciņa pamatbarība ir termīti, tad apakšžoklis ir atrofējies, un nambata mutē ir 50 ļoti smalki zobiņi. Lai arī nambats var košļāt barību, tomēr dara to reti, tā kā tā pamatbarība ir samērā mīksta. Mēle kā visiem termītēdājiem ir gara un tieva (apmēram 10 cm ), kā arī to sedz lipīgas siekalas.
Gremošanas sistēma ir samērā vienkārša, tā kā termītus ir daudz vieglāk sagremot nekā skudras. Salīdzinoši termītiem ir daudz mīkstāks eksoskelets. Nambatam krūšu rajonā ir smaržu dziedzeri, ar kuru palīdzību tas iezīmē teritoriju. Mātītēm uz vēdera somas vietā ir ar īsu matojumu apaugusi neliela ādas kroka, kura tikai nosedz zīdekļus un mazuļus, kas pie tiem piestiprinājušies.
Uzvedība un barība
Mūsdienās nambats sastopams tikai eikaliptu mežos, vietās, kurās ir daudz kritušo koku, kas savukārt nodrošina iztikšanu termītiem. Nambata izplatība ir cieši saistīta ar termītu izplatību. Atšķirībā no daudziem citiem somainiem zīdītājiem nambats ir aktīvs dienas laikā, jo arī tā iecienītie termīti ir aktīvi dienas laikā. Nakts laikā, kad termīti paslēpušies savā pūznī, nambats tiem netiek klāt, jo tā ķepas nav tik spēcīgas, lai uzlauztu termītu pūzni.
Barību tas galvenokārt meklē, izmantojot lielisko ožu, bet arī redze, salīdzinot ar citiem somaiņiem, nambatam ir ļoti laba. Tā ir galvenā maņa, lai noteiktu, vai tuvumā nav ienaidnieki. Lielāko daļu no nepieciešamā šķidruma tas uzņem ar barību.
Nakts laikā nambats slēpjas dobos, kritušos koku stumbros, kā arī dienas laikā tie kalpo par slēptuvi no plēsējiem (plēsīgajiem putniem un lapsām). Kad piedzimst mazuļi, dobumos tiek ierīkotas migas. Ziemas periodā nambats daudz guļ, apmēram 15 stundas diennaktī.
Nambati ir vientuļnieki, izņemot mātītes ar mazuļiem. Laikā, kad mazuļi tiek atstāti vieni paši migā, kamēr māte dodas barības meklējumos, tie daudz spēlējas, skraida un lēkā, līdzīgi kā citu zīdītāju mazuļi. Izbiedēti nambati piepūšas, pārmet arkveidā pāri savu asti un sabož spalvas. Briesmu gadījumā tie metas bēgt, sasniedzot ātrumu 32 km/h un meklējot glābiņu koka dobumā.
Vairošanās
Nambatiem vairošanās sezona noris no decembra līdz janvārim, un gadā mazuļi dzimst tikai vienu reizi. Mātīte dzimumbriedumu sasniedz 12 mēnešu vecumā, bet tēviņš 24 mēnešos. Šajā laikā tēviņiem no krūšu smaržu dziedzeriem izdalās eļļains sekrēts, kas iekrāso tēviņa kažoku rudi sarkanu. Tēviņš ar sekrētu ierīvē kritušus koka gabalus, klinšu virsmas, tādējādi sevi piesakot kā pārošanās partneri. Sekrēta smarža vienlaicīgi brīdina citus tēviņus, ka teritorija ir aizņemta. Kad tēviņš satiek mātīti, viņi viens ar otru sasveicinās ar klusiem klikšķiem. Tēviņš seko mātītei un to pamet, līdzko sapārojas, lai meklētu nākamo partneri. Ja mātīte nepieņem tēviņu, tā to brīdina ar skaļu rūkšanu. Ja neatzītais tēviņš ir pārāk neatlaidīgs, mātīte var ar to sakauties. Par mazuļiem rūpējas tikai mātīte.
Grūsnības periods ilgst 14 dienas, parasti piedzimst 4 mazuļi. Tie piedzimstot ir mazāki par 20 mm, un to purniņi ir ļoti īsi. Tūlīt pēc piedzimšanas mazuļi aizrāpo līdz mātes zīdekļiem, pie kuriem uzreiz piestiprinās. Šādā pozīcijā mazuļi zīž mātes pienu apmēram 6 mēnešus, līdz mazuļi ir tik lieli, ka māte vairs nevar gandrīz paiet. Kad mazuļi sasniedz 30 mm lielumu, tos sedz gaišs, mīksts matojums, bet sasniedzot 55 mm, to kažociņš jau iegūst raksturīgo nambata svītrojumu. Mazuļiem sasniedzot 6 mēnešu vecumu, māte tos atstāj īpaši iekārtotā migā. Mazuļi joprojām tiek zīdīti, līdz tie sasniedz 9 mēnešu vecumu. Šajā laikā mazuļi kļūst patstāvīgi un sāk baroties ar termītiem. Mātes teritorijā tie mājo līdz 10—11 mēnešu vecumam. Nambatu vidējais mūža ilgums ir 4—5 gadi.
Aritacu Ogi
Nacionālā izlase
!Kopā||62||11
Pīters Finčs
Frederiks Džordžs Pīters Ingle Finčs (en, dzimis, miris ) bija Anglijā dzimis amerikāņu aktieris.
Finča visatpazīstamākā loma bija Sidnija Lūmeta filmā "Tīkls" (Network, 1976), kur viņš attēloja ziņu diktoru Hauardu Bīlu. Par šo lomu viņš jau pēc nāves saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris. Saņēmis arī piecas BAFTA kino balvas un Zelta globusa balvu.
Finčs bija pirmais cilvēks, kurš pēc nāves ieguva Kinoakadēmijas balvu kādā no aktieru kategorijām.
Gunārs Janaitis
Gunārs Janaitis (1934–2022) bija latviešu fotogrāfs un grāmatu autors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1934. gada 12. decembrī Liepājā. Mācījās Auces pamatskolā, 14 gadu vecumā sāka nodarboties ar fotografēšanu, 1949. gada marta deportācijas laikā Auces stacijā slepus nofotografēja vilcienu ar deportētajiem. Mācījās Rīgas Industriālajā politehnikumā, studēja Latvijas Valsts Universitātes Filoloģijas fakultātē, no 1959. gada piedalījās izstādēs, bija fotokluba "Rīga" biedrs (1961–1984), viņa pirmā personālizstāde bija 1973. gadā. Ilgstoši strādāja laikrakstā "Literatūra un Māksla", nodibināja Latvijas profesionālo fotogrāfu asociāciju.
Miris 2022. gada 11. martā.
Darbi
Gunārs Janaitis ilustrējis vairāk nekā 150 un mākslinieciski noformējis ap 50 grāmatu, tostarp:
Dānija 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Dānija bija pārstāvēta 1900. vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās Francijas galvaspilsētā Parīzē no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs bija otrās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā startēja.
Dāniju šajās olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 12 sportisti, kuri startēja 5 sporta veidos. Lielākā daļa no sportistiem bija pārstāvēta šaušanā. Pirmoreiz Dānija bija pārstāvēta peldēšanā un virves vilkšanā. Dānijas virves vilkšanas pārstāvji startēja kopā ar Zviedrijas sportistiem kā Jauktās komandas pārstāvji, kur izcīnīja arī zelta medaļu.
Raksi
Raksi (de) ir kalnu grēda Austrijā centrālajā daļā uz Lejasaustrijas un Štīrijas robežas. Augstākā virsotne - 2007 metrus augstā Heikupe. Raksi un Šnēbergs ir tradicionāls alpīnisma un kalnu pastaigu rajons un tiek dēvēts par Vīnes Mājaskalniem (Wiener Hausberge). Uz Raksu virsotni ved trosu ceļš Raxseilbahn, kas sākts būvēt 1925. gadā.
Asinsgrēks
Asinsgrēks jeb incests (no — 'nešķīsts') ir dzimumattiecības starp tuviem asinsradiniekiem.
Asinsgrēka tabu ir viens no izplatītākajiem kultūras tabu gan mūsdienās, gan agrākajos laikos. Lielai daļai valstu mūsdienās ir likumi attiecībā uz asinsgrēkiem vai ciešu asinsradniecības laulību sabiedriskie aizliegumi. Ir sabiedrības, kur asinsgrēks ir nelikumīgs.
Dažās sabiedrībās, piemēram, Senajā Ēģiptē karaliskajās ģimenēs brāļa—māsas, tēva—meitas, mātes—dēla u.c. attiecības piekoptas karaliskās pēctecības saglabāšanai.
Bērnam, kura bioloģiskajiem vecākiem ir ciešas ģenētiskās attiecības, ir ievērojami paaugstināts risks saslimt ar iedzimtu slimību, nāves iespējamība. Neplānotas seksuālas attiecības starp tuviem asinsradiniekiem var notikt arī, ja nav zināms viens vai abi bērna bioloģiskie vecāki.
Staldes
Staldes ir ciems Smiltenes novada Virešu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 3 km no pagasta centra Virešiem, 31 km no novada centra Smiltenes un 153 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V368, Gaujas krastā. Netālu no Staldēm atrodas Staldu pilskalns, kas ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Veterāns
Veterāns (no la — 'vecs') ir persona, kam ir salīdzinoši liela pieredze kādā konkrētā darbības laukā. Ar jēdzienu kara veterāns apzīmē jebkuru personu, kas ir pildījusi kara dienestu un atrodas atvaļinātas militārpersonas statusā.
Bieži kara veterāni parasti piedalās militārajās parādēs, kas tiek atzīmētas, lai cildinātu vēsturiskas uzvaras vai notiek patriotisma nolūkos. Tāpat atsevišķās valstīs, piemēram, ASV ikgadu tiek atzīmēta Veterānu diena (ASV 11. novembris), kurā tiek godināti kara veterāni un tie karavīri, kas gājuši bojā.
Daudzās valstīs kara veterāni ir tiesīgi saņemt valsts subsidētu pensiju, kas parasti tiek piešķirta par nopelniem aktīvā kara dienesta laikā. Lai iemūžinātu kara veterānu nopelnus valsts labā, dažkārt tiem par godu tiek atklāti memoriāli jeb piemiņas vietas kā, piemēram, Vjetnamas veterānu memoriāls Vašingtonā, ASV.
Nandu
Nandu (Rhea) ir viena no trijām nandu dzimtas ģintīm. Nandu ģints ir vienīgā mūsdienās dzīvojošā ģints nandveidīgo putnu kārtā, pārējās ir izmirušas. Ģintī ietilpst 7 sugas, no kurām 3 sugas dzīvo mūsdienās, bet atlikušās 4 sugas ir izmirušas. Visas nandu sugas dzīvo Dienvidamerikā, tāpēc tos mēdz saukt arī par Dienvidamerikas strausiem. Nandu ir vāji attīstīti spārni, tie nelido. Nandu tuvākie mūsdienās dzīvojošie ģenētiskie radinieki ir strausi, emu un kazuāri.
Klasifikācija
Nandu ģintī ietilpst 7 sugas, no kurām 4 ir izmirušas. Šīs sugas ir šādas:
Vonagova
Vonagova (arī Vonagava) ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 6,5 km no pagasta un novada centra Viļakas un 241,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa P35, Bušmas upes krastā.
Manhartsbergi
Manhartsbergi (de) ir zemu kalnu grēda Austrijā ziemeļaustrumos Lejasaustrijas federālajā zemē. Stiepjas ziemeļu - dienvidu virzienā uz austrumiem no Kampas upes. Grēdas rietumu nogāzē izveidots Kamptāles ģeoparks. Kalnos ametista atradnes.
Dzeņi (Krustpils pagasts)
Ciema teritorijā atrodas kokapstrādes uzņēmums — zemnieku saimniecība "Dimanti", kas ierīkota bijušā padomju varas gados būvētā jaunlopu fermā, kā arī zemnieku saimniecība "Dzeņi", kas specializējušies graudkopībā, 70 ha zemes audzējot miežus, kviešus un rapsi.
Ciema rašanās
Pirmo reizi Dzeņi kā sādža rakstos minēta 1885. gadā. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā Dzeņos bijuši deviņi māju saimnieki ar 54 cilvēkiem saimēs. Dzeņus varēja tajā laikā uzsjatīt par plostnieku ciemu, jo 20 cilvēki nodarbojušies ar koku pludināšanu, no kuriem trīs bija sievietes, kas bija retums šim amatam. Ģimeņu locekļu vidū bijuši arī zvejnieks un skroderis ar diviem mācekļiem. 1906. gadā sādžai zemes platība bijusi 158 desetīnas ar astoņām sētām, kurās dzīvojuši 48 cilvēki. 1943. gadā ciemā bijušas 11 sētas un dzīvojuši 39 ļaudis. Šajā laikā neviens ciema cilvēks nebija plostnieks, iztikas avots visām sētām bija lauksaimniecība, tikai daži iedzīvotāji strādāja Krustpils cukurfabrikā un citi apsargājuši Zeļķu tiltu.
2009. gadā Dzeņos dzīvojuši 23 iedzīvotāji un bija mājas: Dimanti, Dzeņi, Dzeņi 1, Dzeņi 2, Kalna Dzeņi, Krasta Dzeņi, Lejasdzeņi, Mežrozītes un Pūcītes.
Ganukrogs
Ganukrogs (arī Ganu krogs) ir skrajciems Krustpils pagasta rietumos, pie Rīgas—Daugavpils šosejas (A6), aptuveni 3 km no Aiviekstes tilta.
Ciema nosaukums radies no tāda paša nosaukuma — Ganukroga kroga, kurš šajā vietā atradies, bet ēka saglabājusies līdz 1960. gadiem.
Ciema rašanās
Ciems izveidojās padomju varas gados, kad tuvumā uzcēla liellopu novietni, kas mūsdienās nav saglabājusies, un divas mājas lopkopēju dzīvokļiem.
2009. gadā Ganukrogā dzīvojuši 10 iedzīvotāji un bija mājas: Ganukrogs, Gundegas, Ganukrogs. Ciemā atrodas arī mājas Stepes, kas nav iekļautas Adrešu reģistrā.
Takadži Mori
Takadži Mori (ja; dzimis, miris ) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Kunovice
Kunovice (cz) ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Uherske Hradištes apriņķī, Slovācko reģionā.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz iespējams minēta 1196. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. No 1954. līdz 1960. gadam un no 1972. līdz 1990. gadam ietilpa netālu esošās Uherske Hradištes sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Ekonomika
Kunovice ir aviorūpniecības centrs. Pie pilsētas atrodas aerodroms, kurā bāzējas vairāki aviobūves uzņēmumi, to skaitā "Let Kunovice" - lidmašīnas "Let L-410 Turbolet" ražotājs. No citām aviobūves kompānijām var minēt "Czech Sport Aircraft" un "Evektor-Aerotechnik".
Autoceļš R176 (Krievija)
Autoceļš R176 "Vjatka" (Автодорога Р176 «Вятка») ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas savieno Čuvašijas galvaspilsētu Čeboksarus ar Komi Republikas galvaspilsētu Siktivkaru cauri Marijelai un Kirovas apgabalam. Trases Čeboksari - Joškarola - Kirova - Siktivkara garums ir 872 km. Lielākā daļa maršruta atrodas Vjatkas upes baseinā.
Gustavs Braše
Gustavs Vilhelms Zigmunds Braše (de; dzimis, miris ), arī Braže, bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs, teologs, valodnieks, literāts,  grāmatu izplatītājs. Latviešu valodas gramatikas terminu izstrādes veicinātājs, pirmais lietojis terminu ‘jaunlatvieši’ (Jungletten) pēc Jura Alunāna dzejoļu krājuma "Dziesmiņas" izlasīšanas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1802. gadā luterāņu mācītāja Kristiāna Vilhelma Brašes ģimenē. No 1820. līdz 1822. gadam studēja teoloģiju Tērbatas Universitātē. Strādāja par mājskolotāju Vecsaulē (1823—1825), pēc tam bija Nīcas un Bārtas mācītājs no 1826. līdz 1870. gadam. Izplatīja 400 eksemplārus Jaunās Derības latviešu valodā. Nīcā ierīkoja pirmo skolu. Viņš darbojās Latviešu literārajā biedrībā, no 1869. gada bija tās goda biedrs. Sagatavojis latviešu-vācu (4000 vārdu) un vācu-latviešu (8000 vārdu) vārdnīcas. Latviešu valodā ieviesa vairākus ģeometrijas terminus (piemēram, līnija, trijstūris, četrstūris, katete).
Darbi
Ievērojamākais darbs — Lettisches Wörterbuch ("Latviešu vārdnīca"), kurā G. Braše izmantoja valodnieka Kārļa Kristiāna Ulmaņa atstātos materiālus.
De Graafschap
Latvijas futbolisti
2008. gadā klubā spēlēja Latvijas futbolists Ģirts Karlsons.
Viļakas muiža
Viļakas muiža jeb Marienhauzenes muiža bija viena no lielākajām Latgales muižām tagadējā Balvu novada teritorijā, kas piederēja grāfu Lippe-Lipsku dzimtai. Pēc 1920. gada agrārās reformas Viļakas muižu sadalīja zemnieku jaunsaimniecībās.
Vēsture
Viļakas jeb Marienhauzenas muiža Viļakas ezera dienvidaustrumu krastā pēc 1713. gada piederēja Inflantijas vaivadijas Viļakas trakta vecākajam (stārastam) Jurim Hilzenam. Pēc 1738. gada inventāra ir redzams, ka Viļakas muiža bija sadalīta trīs „galos”: Viļakas gals sastāvēja no 19 sādžām, Timšānu (Baltinavas) gals - no 17 sādžām un Balvu gals - no 14 sādžām. Sādžā parasti bija no 1 līdz 6 saimniecībām.
Kad pēc Polijas dalīšanas 1772. gadā Latgali pievienoja Krievijas Impērijai, Viļakas muiža kā kroņa muiža nonāca Krievijas ķeizarienes Katrīnas II rīcībā. Viņa muižu ar 3112 vīriešu kārtas zemniekiem uzdāvināja savam galma padomniekam Ivanam Jelaginam. Pēc viņa nāves 1794. gadā muižu mantoja Jelagina znots Buturļins, kas 1806. gadā to pārdeva savam muižu pārvaldniekam Simonam Horožanskim. Viņš milzīgās Viļakas muižas zemes sadalīja Balvu, Ruskulovas, Šķilbēnu un Baltinavas muižās. Viļakas muižu 1824. gadā pārdeva Ignatam Lippe-Lipskim no Polockas. Tā palika grāfu de Lippe-Lipsku dzimtas īpašumā līdz pat 1920. gadam.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1918. gada beigās muižas pils, pārvaldnieka māja un saimniecības ēkas tika nodedzinātas. Pēc kara uz pils pamatiem uzcēla Viļakas ģimnāzijas ēku, kas darbu sāka 1931. gadā. 1944. gadā ģimnāziju pārveidoja par vidusskolu, 1996. gadā skolai atjaunoja Viļakas Valsts ģimnāzijas statusu.
Autoceļš R56 (Krievija)
Autoceļš R56 (Автодорога Р56) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas savieno Veļikijnovgorodu ar Pleskavu. Trases garums ir 251 km. Līdz 2010. gadam autoceļa gabals līdz Porhovai bija daļa no likvidētās automaģistrāles A116, kas tālāk cauri Ostrovai un Pitalovai veda līdz Latvijas-Krievijas robežai.
Autoceļš R92 (Krievija)
Autoceļš R92 (Автодорога Р92) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas savieno Kalugas un Orlas pilsētas. Trases garums ir 206 km, daļēji bez asfalta.
Tankari fjords
Tankari fjords (en) ir līcis Kanādas Arktikā. Izvietojies Elsmīra salas ziemeļrietumos Granta Zemē Kutinirpākas nacionālā parka teritorijā. Stiepjas ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā 82 km garumā, turpinās uz dienvidrietumiem kā Grīlija fjords. Krasti klinšaini. Līcis lielāko daļu gada pildīts ar ledu.
Fjordam nosaukumu Krokera Zemes ekspedīcijas laikā piešķīra tās vadītājs Donalds Makmilans par godu savam draugam entomologam, mūsdienu biškopības pamatlicējam Morisam Kolam Tankari (Maurice Cole Tanquary). No 1963. līdz 1972. gadam fjorda augšgalā darbojās Kanādas Aizsardzības pētījumu pārvaldes «Tankari operācijas» atbalsta bāze Tankarifjorda. Mūsdienās tā darbojas kā nacionālā parka uzraugu stacija.
Motorola
Motorola, Inc. bija ASV uzņēmums, kas nodarbojās ar telesakaru iekārtu ražošanu. Dibināts 1928. gadā. 2011. gadā sadalīts divos neatkarīgos uzņēmumos Motorola Mobility un Motorola Solutions. Motorola Solutions ir tiešais Motorola pēctecis. Galvenais birojs atrodas Šaumburgā, Ilinoisā.
Motorola akcijas tika kotētas Ņujorkas fondu biržā.
Vēsture
1928. gadā brāļi Pols un Džozefs Gelvini (Paul V. Galvin, Joseph E. Galvin) izsolē nopirka bankrotējuša uzņēmuma Stewart Battery Company bateriju atdalītāja rasējumus un izgatavošanas iekārtas. 25. septembrī viņi dibināja uzņēmumu Galvin Manufacturing Corporation, kas izvietojās nelielā iznomātā darbnīcas sekcijā Čikāgā, kur sāka ražot bateriju atdalītājus radiouztvērējiem. 1929. gadā ASV iestājās Lielā depresija, un pieprasījums pēc radio strauji samazinājās. Pols Gelvins izdomāja, ka dažus radiouztvērējus var iemontēt automašīnās, un šī tirgus niša bija brīva. Gada laikā tika izstrādāts radio modelis ar zīmolu Motorola, kuru varēja iemontēt vairumā automašīnu. Pirmie autoradio klienti bija policija un pašvaldības. 1937. gadā sākti ražot mājas radioaparāti un fonogrāfi. 1939. gadā izlaista divdusējā radio sakaru iekārta, kuru izmantoja publiskās drošības iestādes.
1940. gadā Galvin Manufacturing Corporation izlaida portatīvo divdusējo radio sakaru iekārtu Handie-Talkie SCR536, kuru plaši izmantoja Otrā pasaules kara laikā. 1941. gadā izlaista FM divdusējā radio sakaru iekārta uzstādīšanai automašīnās. 1943. gadā izlaista portatīvā divdusējā radio iekārta SCR300 ar masu 15,9 kg, kura nodrošināja sakarus līdz 32 km rādiusā. 1946. gadā Motorola aparatūra izmantota Bell Telephone Company pirmajā automašīnu radiotelefona sistēmā Čikāgā. 1947. gadā uzņēmums Galvin Manufacturing Corporation pārdēvēts par Motorola, Inc.. Uzņēmums 1939. gadā bija sācis pētniecisko darbu pie televīzijas izstrādes, bet kara dēļ tas tika pārtraukts. 1947. gadā izlaists pirmais televizors Golden View VT71.
1960. gadā izlaists pasaulē pirmais lielekrāna (19 collu) portatīvais tranzistoru televizors Motorola Astronaut TV. 1969. gadu beigās Motorola sāka darbu pie mobilā telefona šūnu sistēmas izstrādes.
1973. gada 3. aprīlī Motorola demonstrēja pirmā portatīvā mobilā telefona prototipu, izmantojot DynaTAC sistēmu. 1974. gadā izlaists Motorola pirmais mikroprocesors 8 bitu MC6800. Naftas krīzes ietekmē MC6800 procesors tika izmantots automašīnu dzinēju degvielas patēriņa kontrolei. 1976. gadā Motorola galveno biroju pārvietoja uz Čikāgas piepilsētu Šaumburgu.
1983. gadā Federālā sakaru komisija apstiprināja DynaTAC 8000X telefonu, un tas pārdošanā nonāca 1984. gadā. 1983. gadā Motorola izstrādāja datu pārraides radio tīklu (vēlāk nosaukts par ARDIS), kurā datoru termināļi bez vadiem varēja sazināties ar saimniekdatoru 1986. gadā Motorola izstrādāja ražošanas procesa kvalitātes pārvaldības koncepciju Six Sigma, kas vēlāk kļuva par globālu standartu.
2000. gadā tika nopirkts kabeļtelevīzijas iekārtu ražotājs General Instrument un no Hyundai Electronics Industries nopirkta pusvadītāju rūpnīca Skotijā. 2000. gadā Motorola un Cisco izstrādātā aparatūra uzstādīta pasaulē pirmajam GPRS tīklam Apvienotās Karalistes mobilo telefonu operatoram BT Cellnet. 2003. gadā rūpnīca Meksikā pārdota Taivānas Foxconn. 2003. gada septembrī Motorola savas Symbian daļas pārdeva Nokia un Psion. 2004. gadā Motorola Semiconductor Products Sector atdalīts atsevišķā uzņēmumā Freescale Semiconductor. 2005. gadā nopirkts britu zemo cenu mobilo telefonu ražotājs Sendo. 2006. gadā no Apvienotās Karalistes uzņēmuma TTP Communications nopirkta mobilo telefonu programmatūras platforma AJAR. 2006. gadā automašīnu ierīču bizness pārdots Vācijas Continental. 2007. gadā iegādāts uzņēmums Symbol Technologies, Inc., kas nodarbojās ar mobilajām bezvadu tehnoloģijām, datu nolasīšanu (svītrkoda skeneri), RFID risinājumiem. 2008. gadā Motorola demonstrēja pasaulē pirmo LTE pārraides seansu. 2008. gadā direktoru padome nolēma uzņēmumu sadalīt divos publiski kotējamos uzņēmumos. Restrukturizācijai būtu jānotiek 2009. gadā, bet sarežģītās ekonomiskās situācijas dēļ tas aizkavējās. 2010. gada 19 jūlijā Nokia Siemens Networks paziņoja, ka par 1,2 miljardiem USD iegādāsies Motorola bezvadu tīklu iekārtu nodaļu (darījums tika pabeigts 2011. gada 29. aprīlī).
2011. gada 4. janvārī Motorola tika sadalīta divos neatkarīgos uzņēmumus: Motorola Solutions, Inc. un Motorola Mobility, Inc.. Motorola Solutions bija tiešs Motorola pēctecis, bet mobilo telefonu ražošana kā Motorola Mobility tika atdalīta no tā. Motorola Solutions turpmāk nodarbojās ar sakaru un citu iekārtu ražošanu valsts organizācijām un uzņēmumiem. 2012. gadā Google nopirka Motorola Mobility.
Fricis Menders
Dzīvesgājums
Dzimis 1885. gada 20. augustā Rīgā. Piedalījās 1905. gada revolūcijā, par ko 1906. gadā tika arestēts un nosūtīts uz Turuhaņsku Jeņisejas guberņā (Krievijā). 1907. gadā izbēga no izsūtījuma un atgriezās Latvijā, no kurienes tālāk emigrēja uz ārzemēm. Jau tajā pašā gadā viņš iestājās Vīnes Universitātē, kur līdz 1911. gadam studēja tautsaimniecību un tieslietas, pēc tam gadu mācās Bernes Universitātē un 1913. gadā — Briseles socioloģijas institūtā.
No 1912. līdz 1913. gadam Menders bija Latvijas Sociāldemokrātiskās partijas (LSD) Ārzemju komitejas loceklis. 1917. gadā ievēlēts par Rīgas Strādnieku deputātu padomes izpildkomitejas locekli, kur vadīja Informācijas nodaļu. 1917. gadā darbojās Demokrātiskajā blokā, par ko tika izslēgts no LSD.
Džonijs Junaits
Džons Konstantīns "Džonijs" Junaits (en, lt; dzimis, miris ) bija lietuviešu izcelsmes ASV amerikāņu futbola spēlētājs, spēlēja saspēles vadītāja pozīcijā.
Lielāko daļu profesionālās karjeras aizvadījis NFL klubā Baltimoras "Colts", kur spēlēja laikā no 1956. līdz 1972. gadam. 52 gadus spēlētājam piederēja rekords par visvairāk pēc kārtas aizvadītajām spēlēm ar piezemējuma piespēli (1956—1960), 2012. gadā to laboja Drū Brīss. 1970. gadā "Colts" sastāvā ieguva Superkausu. Vaitākas sezonas ticis atzīts par līgas vērtīgāko spēlētāju Associated Press, United Press International un Newspaper Enterprise Association vērtējumā.
Fricis Menders
Dzīvesgājums
1918. gadā viņš atgriezās Latvijā un no 1918. līdz 1920. gadam ar pārtraukumiem bija Latvijas Tautas padomes loceklis. 1919. gada 17. maija naktī Liepājā vācu militāriestādes viņu apcietināja, taču jau 25. maijā F. Menders tika atbrīvots.
1920. gadā tika ievēlēts Satversmes sapulcē un bija tās deputāts līdz 1922. gadam. 1922.—1934. gadā ir 1.—4. Saeimas deputāts. Darbojies Ārlietu un Juridiskajā komisijā, vairākkārt ievēlēts par Ārlietu komisijas priekšsēdētāju.
No 1918. līdz 1934. gadam Menders bija Latvijas sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (LSDSP) biedrs un Centrālās Komitejas (CK) loceklis, no 1931. līdz 1934. gadam LSDSP priekšsēdētājs.
Pēc 1934. gadā Kārļa Ulmaņa vadītā apvērsuma 31. maijā tika apcietināts un līdz ar citiem sabiedriski aktīviem cilvēkiem ieslodzīts Liepājas koncentrācijas nometnē, no kuras tika atbrīvots 1935. gada 19. martā. Pēc tam no 1935. līdz 1940. gadam darbojās nelegālajā Latvijas Sociālistiskajā strādnieku un zemnieku partijā.
No 1923. līdz 1940. gadam bija zvērināts advokāts Rīgā.
Publicēja rakstus presē un ir vairāku politisku brošūru autors (piemēram, "Kas ir kapitālisms" (1931), "Kas ir sociālisms" (1931), "Sociāldemokrātiskā partija un zemnieki" (1931)).
Pēc padomju okupācijas 1940. un 1941. gadā bija LPSR Tieslietu tautas komisariātā Kodifikācijas nodaļas konsultants. Vācu okupācijas laikā darbojās Latvijas Centrālajā Padomē.
Pēc Otrā pasaules kara Menders strādāja par juriskonsultu LPSR Vietējās rūpniecības tautas komisariāta Montāžas trestā (1944), Vietējās rūpniecības tautas komisariātā (1945—1947), Izglītības ministrijā (1947—1948).
1948. gadā Menderu arestēja un gadu vēlāk deportēja uz soda nometni Mordovijas APSR. Menders no izsūtījuma atgriezās 1955. gadā. 1957.—1959. gadā Menders uzrakstīja memuārus "Domas, darbi un dzīve 1903.—1940.", par ko 1960.—1962. gadā viņu apsūdzēja pretpadomju aģitācijā, bet manuskriptu LPSR Drošības komiteja konfiscēja. 1969. gadā viņš savā apcerējumā "Krievu imperiālisms un latviešu tauta" rakstīja Mēs, latvieši, esam ar militāru spēku iekļauti valstī, kuras režīmu šodien var nosaukt par pusmilitāru diktatūru vai apslēptu militāru. Manuskripta norakstu čekisti pārtvēra Tallinas muitā. 1969. gada 3. novembrī F. Menderu notiesāja par pretpadomju aģitāciju un propagandu, viņam piesprieda piecus gadus nometinājumā, ko aizstāja ar ievietošanu Varakļānu nespējnieku namā.
Fricis Menders mira 1971. gada 1. aprīlī, iespējams, psihiatriskajā slimnīcā.
Autoceļš R119 (Krievija)
Autoceļš R119 (Автодорога Р119) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas savieno Orlas, Ļipeckas un Tambovas pilsētas. Trases garums ir 395 km, tā asfaltēta visā garumā.
Gundars Rēders
Gundars Rēders (dzimis 1972. gada 29. septembrī) ir Latvijas žurnālists, bijušais Latvijas Televīzijas Ziņu dienesta vadītājs (1999—2006). Kopš 2013. gada vada LTV raidījumu "Viens pret vienu".