cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jānis Robiņš
Biogrāfija
Jānis Robiņš dzimis Rīgā. 1944. gadā Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās sākumā uz Vāciju, bet jau 1949. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. 1951. gadā salaulājās ar Brigitu Švarcu. Laulībā dzima 4 meitas. Meita Laila Robiņa kļuva par ievērojamu TV un kino aktrisi. Dēlu Māri ģimene zaudēja, kad dēlam bija tikai pieci gadi.
Zinātniskā darbība
1957. gadā Vašingtonas universitātē Sietlā ieguva doktora grādu ķīmijā. Kopš 1960. gada bija docents Makalistera universitātē Minesotā. No 1965. līdz 1972. gadam darbojās Ašlandes ķīmiskajā koncernā (Ashland Chemical Co). Kopš 1972. gada Sentpolā (Minesotā) bija koncerna 3M Company vecākais zinātnieks. Ieguvis 27 ASV patentus, publicējis nodaļu par fenolu sveķiem grāmatā "Strukturālās saistvielas" (1985), kā arī vairāk kā 20 citus zinātniskus rakstus. Specializējās organiskajā analīzē, fizikāli organiskajā ķīmijā, spektroskopijā un izocianīdu ķīmijā. Viens no Robiņa starptautiski lielākajiem panākumiem ir 1960. gados radītā metāla liešanas tehnoloģija, kas pašlaik plaši tiek pielietota metālapstrādē visā pasaulē. Šo metāla liešanas tehnoloģiju auto detaļu ražošanā pirmais pielietoja autouzņēmums Daimler-Benz, bet John Deere to sāka izmantot masveida ražošanā. 1990. gadā pēc pensionēšanās Robiņš izveidoja savu privāto uzņēmumu Catalytic Crosslink Inc.. Darbojies arī par pasniedzēju, lasot lekcijas vispārējā un analītiskajā ķīmijā Makalestera koledžā Sentpolā, tāpat arī uzstājies kā vieslektors Rīgas Tehniskajā universitātē. 1995. gadā par sasniegumiem zinātniskajā laukā Latvijas Zinātņu akadēmija Robiņam piešķīra goda doktora grādu.
Sabiedriskā darbība
No 1968. līdz 1972. gadam, kā arī kopš 1980. gada bija Latvijas Baznīcas virsvaldes loceklis; no 1969. līdz 1971. gadam Mineapoles-Sentpolas latviešu evaņģēliski luteriskās draudzes priekšnieks; no 1970. līdz 1972. gadam ALA centrālās valdes vicepriekšnieks; no 1971. gada līdz 1972. gadam ALA Sporta biroja vadītājs un kopš 1972. gada sekretārs. No 1975. līdz 1978. gadam Mineapoles Kristus draudzes priekšnieks; no 1975. līdz 1979. gadam LELBA pārvaldes kasieris un budžeta nozares vadītājs; no 1982. līdz 1983. gadam Mineapoles Kristus draudzes izdevniecības "Kristus Draudzes Vēstis" redaktors; kopš 1985. gada arī korporācijas "Patria" izdevniecības "Patria's Vēstnesis" redaktors. Kopš 1980. gada bija Latvijas Sporta padomes brīvajā pasaulē prezidija loceklis. 1962. un 1978. gadā sarīkoja ASV meistarsacīkšu finālus Mineapolē, bet 1985. gada 18.-22. jūnijā Garezerā un Kalamazū, Mičiganā, noorganizēja 1. Latviešu globālās meistarsacīkstes sportā.
2005. gadā Latvijas valdība Robiņam piešķīra IV pakāpes Triju Zvaigžņu ordeni. 2013. gada 14. decembrī Minesotas štatā (ASV) 88 gadu vecumā Jānis Robiņš aizgāja mūžībā
Sociālā inženierija
Termins "sociālā inženierija" kā psiholoģiska manipulēšana ir saistīts arī ar sociālajām zinātnēm, taču tas ir izplatīts arī datorspeciālistu un informācijas drošības speciālistu vidū.
Metodes
Visas sociālās inženierijas metodes balstās uz noteiktām cilvēku lēmumu pieņemšanas īpašībām, pazīstamām kā kognitīvie aizspriedumi. Šie aizspriedumi tiek izmantoti dažādās kombinācijās, lai radītu uzbrukuma metodes, no kurām dažas šeit uzskaitītas. Sociālās inženierijas uzbrukumi var tikt lietoti lai nozagtu uzņēmuma darbinieku slepeno informāciju. Visizplatītākā sociālās inženierijas metode ir lietot telefonu.
Viens no sociālās inženierijas piemēriem ir persona, kas ieiet ēkā un ievieto oficiāla izskata paziņojumu, ka uzņēmuma atbalsta dienesta tālruņa numurs ir mainīts. Kad darbinieki zvana uz atbalsta dienestu, persona noskaidro lietotāju vārdus un paroles, šādi iegūstot piekļuvi privātai informācijai.
Cits piemērs: urķis sazinās ar uzbrukuma mērķi sociālajā tīklā un uzsāk sarunu. Pamazām urķis iegūst uzbrukuma mērķa personas uzticību un tad iegūst piekļuvi tādai sensitīvai informācijai kā paroles vai bankas konta detaļas.
Aizbildināšanās
Aizbildināšanās ir izdomāta scenārija radīšana un izmantošana par iemeslu, lai iesaistītu uzbrukuma mērķa personu darbībās, kas liek izpaust informāciju, vai veikt darbības, kas netiktu veiktas parastos apstākļos. Safabricēti meli visbiežāk ietver iepriekšēju izpēti vai sagatavošanos un tēlojumu, lai iegūtu mērķa personas uzticību.
Pikšķerēšana
Pikšķerēšana ir krāpšanas metode privātas informācijas ieguvei. Parasti uzbrucējs sūta epastu, kas izskatās kā saņemts no īsta uzņēmuma, piemēram, no bankas, pieprasot informācijas apstiprināšanu un brīdinot par sekām, ja apstiprinājums netiks saņemts. Epasts parasti satur saiti uz krāpniecisku tīmekļa lapu, kas izskatās īsta, un satur laukus tādas informācijas ievadei kā mājas adrese vai bankas karšu PIN kodi.
Citas metodes
Plaši izplatītas metodes ietver: pikšķerēšanu pa telefonu; ēsmu izlikšanu; Quid pro quo jeb kaut kas pret kaut ko; sekošanu cilvēkam, kuram ir piekļuve u.c.
Pretpasākumi
Uzņēmumi var samazināt drošības riskus dažādos veidos, piemēram:
Christopher Hadnagy
Kristofers Hednegijs (Christopher Hadnagy) ir datordrošības profesionālis, kurš uzrakstīja pirmo ietvaru nosakot fiziskus un psiholoģiskus sociālās inženierijas principus. Viņš ir pazīstams kā grāmatu autors un firmas "Social engineer" dibinātājs.
Citi
Citi sociālie inženieri ir, piemēram, Frenks Abagneils (Frank Abagnale), Deivds Bennons (David Bannon), Pīters Fosters (Peter foster) un Stīvens Džejs Rassels (Steven Jay Russel).
Parlamentārā monarhija
Parlamentārā monarhija ir valsts iekārta — konstitucionālā monarhija, kur valsts galva ir monarhs, bet augstākā vara pieder parlamentam. Šādā iekārtā monarham ir pārsvarā reprezentatīva loma.
Droselēšana
Droselēšana (no vācu drosseln — 'ierobežot, slāpēt') ir gāzes (vai tvaika, arī šķidruma) spiediena samazināšana, gāzei izplūstot caur cauruļvadu sašaurinājumiem — pneimatisko (vai hidraulisko) droseli — vai caur porainu šķērssienu. Izšķir izotermisko un adiabātisko droselēšanu. Pirmajā gadījumā mainās gāzes entalpija. Otrajā gadījumā mainās gāzes temperatūra, šajā procesā notiek Džoula—Tomsona efekts. Droselēšanu izmanto zemas temperatūras iegūšanai, gāzes patēriņa regulēšanai un mērīšanai.
Kamilla, Apvienotās Karalistes karaliene konsorte
Kamilla, Apvienotās Karalistes karaliene konsorte (en; dzimusi ) ir Apvienotās Karalistes karaliene konsorte un karaļa Čārlza III sieva.
Dzīvesgājums
Kamillai un princim Čārlzam bijušas attiecības kopš 1980. gada, vēl pirms viņa laulībām ar Diānu Spenseri 1981. gadā, ko plaši atspoguļoja plašsaziņas līdzekļos, īpaši dzeltenajā presē. 2005. gadā viņi apprecējās. Tā vietā, lai pieņemtu titulu "Velsas princese", Kamilla izvēlējās vīra otršķirīgo titulu "Kornvolas hercogiene" (Skotijā — "Rotesajas hercogiene"), jo Velsas princeses tituls tolaik asociējās ar Čārlza pirmo sievu princesi Diānu.
Pēc Elizabetes II Vindzoras nāves 2022. gada 8. septembrī Kamilla kļuva par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes un Britu aizjūras domīniju karalieni konsorti.
Goļicini
Goļicini ir sena krievu augstmaņu (kņazu) dzimta, pie kuras piederēja daudz ievērojamu krievu valstsvīru.
Vēsture
Dzimta cēlusies no krievu vaivada un bajāra Mihaila Bulgakova (1466—1558) ar iesauku "Goļica" ( - "dzelzs roka"). Viņa dzimta savukārt izsekojama līdz Lietuvas lielkunga Ģedimina mazdēlam Starodubas kņazam Patrikejam (Патрикей Наримунтович), kas 1408. gadā pārgāja Maskavijas lielkņaza Vasīlija I Dmitrijeviča pusē.
Datordrošība
Datordrošība, zināma kā kiberdrošība vai IT drošība, ir informācijas sistēmu aizsardzība pret zādzību vai bojājumu aparatūrai, programmatūrai un datiem, kā arī aizsardzība pret to nodrošināto pakalpojumu traucējumiem vai izmaiņām. Datordrošība ietver pieejas kontroli aparatūrai, kā arī aizsardzību pret tādiem kaitējumiem kā nesankcionēta tīkla piekļuve, datu un koda injekcijas, nepareiza operatoru rīcība: nejauši, mērķtiecīgi vai novirzoties no drošības procedūrām.
Pateicoties pieaugošai datorsistēmu lomai lielākajā daļā sabiedrības, datordrošības joma kļūst arvien nozīmīgāka. Datorsistēmas iekļauj daudz dažādu "viedu" ierīču, tādas kā viedtelefoni, televizori un daudz mazu ierīču, kas pievienojušās Lietu tīmeklim (Internet of things, IoT). Tīkli aptver ne tikai tīmekli un privātos datu tīklus, bet arī Bluetooth tehnoloģiju, Wi-Fi un citus bezvadu tīklus.
Ievainojamības un uzbrukumi
Ievainojamība ir sistēmas nepilnība vai defekts un daudzas ievainojamības ir aprakstītas "Common Vulnerabilities and Exposures" datubāzē. Ievainojamību pārvaldība ir ciklisks process, kurš ietver tās atpazīšanu, klasificēšanu, mazināšanu un izvairīšanos pie katras ievainojamības atklāšanas. Izmantojama ievainojamība ir tāda, kurai ir zināms vismaz viens strādājošs uzbrukums jeb mūķis.
Lai padarītu datorsistēmu drošu, nepieciešams saprast, kāda veida uzbrukumi to var apdraudēt. Datorsistēmu draudi visbiežāk ietilpst kādā no šīm kategorijām:
Sētas durvis
Sētas durvis datorsistēmā, kriptogrāfiskā sistēmā vai algoritmā ir jebkura slepena metode normālās lietotāja autentifickācijas vai drošības pārbaudes apiešanai. Tās ir sastopamas dažādu iemeslu dēļ, piemēram, sākotnējs projekts vai slikta konfigurācija. Reizēm pilnvarota persona var tās pievienot vēlāk, lai atļautu noteiktu likumīgu piekļuvi, vai arī uzbrucējs var tās pievienot ļaunprātīgu iemeslu dēļ. Neraugoties uz sētas durvju iemesliem, tās rada datu apstrādes sistēmas ievainojamību.
Pakalpojumatteices (DoS) uzbrukums
Pakalpojumatteices uzbrukumi izstrādāti, lai padarītu iekārtu vai tīkla resursu nepieejamu tā paredzētajiem lietotājiem. Uzbrucēji var atteikt pakalpojumu atsevišķiem upuriem, piemēram, speciāli ievadot nepareizu paroli pietiekami daudz reižu, vai arī pārslogot iekārtas vai tīkla veiktspēju un nobloķēt visus lietotājus vienlaicīgi. Kamēr tīkla uzbrukums no vienas IP adreses var tikt bloķēts pievienojot jaunu likumu ugunsmūrī, iespējami daudzveidīgi izkliedēti pakalpojuma atteices uzbrukumi (Distributed denial of service, DDos), kur uzbrukumi notiek no vairākiem avotiem, no kuriem aizsargāties ir daudz grūtāk.
Tiešās piekļuves uzbrukumi
Neautorizēts lietotājs ar fizisku piekļuvi datoram visticamāk spēs lejupielādēt datus no datora. Tāpat ir iespējams apdraudēt datora drošību, veicot operētājsistēmas izmaiņas, instalējot programmatūras tārpus, taustiņsitienu reģistrētājus vai mainot klausīšanās ierīces. Pat tad, kad sistēma ir aizsargāta ar tipiskiem drošības risinājumiem, tie var tikt apieti, sāknējot citu operētājsistēmu vai rīku no kāda palaišanas datu nesēja. Diska šifrēšana un uzticams platformas modulis (Trusted Platform Module) ir izstrādāti, lai novērstu šādus uzbrukumus.
Pārtveršana
Pārtveršana ir nesankcionēta informācijas pārķeršana, klausoties privātu saziņu starp diviem datoriem tīklā. Piemēram, tādas programmas kā Carnivore un NarusInsight tiek izmantotas FBI un NSA lai pārtvertu interneta pakalpojumu sniedzēja informāciju. Pat tādu iekārtu darbība, kas darbojas slēgtā sistēmā (bez piekļuves no ārpasaules) var tikt pārtverta monitorējot iekārtu radītās elektromagnētiskās datu pārraides.
Sabojāšana
Sabojāšana (tampering) ir ļaunprātīga produkta izmainīšana. Piemēram, drošības dienesti ievieto noklausīšanās ierīces maršrutētājos.
Piekļuves tiesību palielināšana
Piekļuves tiesību palielināšana ir gadījums, kad uzbrucējs ar ierobežotām piekļuves tiesībām spēj palielināt privilēģijas un piekļuves līmeni bez autorizācijas. Piemēram, tipisks datora lietotājs var apmuļķot sistēmu un piekļūt ierobežotas piekļuves datiem, vai arī kļūt par augstākā līmeņa lietotāju ar galveno pilnvaru (root access) un iegūt pilnu kontroli pār sistēmu.
Pikšķerēšana
Pikšķerēšana (phishing) ir metode sensitīvu datu iegūšanai tieši no lietotāja, tādu kā lietotājvārdi, paroles, kredītkaršu informācija. Visbiežāk personas datu izmānīšana tiek veikta lietojot epastu viltošanu vai tērzēšanu, kad lietotājs tiek novirzīts uz neīstu tīmekļa vietni, kas izskatās gandrīz identiska oriģinālajai lapai. Izmantojot lietotāja uzticēšanos, pikšķerēšana var tik klasificēta kā sociālā inženierija s metode.
Klikšķu laupīšana
Klikšķu laupīšana (clickjacking) jeb "Lietotāja saskarnes labošanas uzbrukums" ir ļaunprātīga metode, ar kuru uzbrucējs apmāna lietotāju klikšķināt uz pogas vai saites uz citu tīmekļa lapu, kad lietotājs plāno klikšķnāt uz to pašu lapu.
Sikšņi (Virešu pagasts)
Sikšņi, agrāk Sikšņu muiža, ir ciems Smiltenes novada Virešu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 9 km no pagasta centra Virešiem, 36 km no novada centra Smiltenes un 158 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V411, Gaujas krastā.
Datordrošība
Trojāni
Trojāns ir kaitīga programma, kas visbiežāk izplatās, maskējoties par lietojumprogrammu vai datni, kas šķiet nekaitīga.
Apdraudētās sistēmas
Datordrošība ir kritiska jebkurā industrijā, kur tiek izmantoti datori. Tālāk minēti tikai daži apdraudējumu piemēri.
Finanšu sistēmas
Tīmekļa vietnes, kas pieņem vai glabā kredītkaršu numurus un bankas kontu informāciju ir ievērojami datoruzbrukumu mērķi, pateicoties iespējamam tūlītējam finansiālam ieguvumam, pārsūtot naudu, izdarot pirkumus, vai pārdodot informāciju melnajā tirgū. Veikalu maksāšanas sistēmas un bankas automāt i arī var tikt sabojāti ar mērķi iegūt klientu kontu informāciju un PIN kodus.
Komunālie pakalpojumi un rūpnieciskās iekārtas
Daudzās valstīs datori pārvalda dažādu komunālo pakalpojumu funkcijas, piemēram, telekomunikāciju koordinēšana, elektrotīkli, atomelektrostacijas, vārstu atvēršanu un aizvēršanu ūdens un gāzes tīkliem. Internets ir iespējams uzbrukumu avots, ja šādas ierīces ir pievienotas internetam, taču Stuxnet tārps pierādīja, ka arī internetam nepievienotas rūpnieciskās ierīces var tikt fiziski sabojātas saņemot ļaunprātīgas komandas caur iekšējo tīklu.
Lietotāju ierīces
Datori visbiežāk tiek inficēti ar ļaunprogrammatūru ar mērķi ievākt paroles vai bankas kontu informāciju, vai arī lai veidotu botu tīklu un uzbruktu citam mērķim. Viedtelefoni, planšentes, viedpulksteņi un citas mobilās ierīces arī var kļūt par uzbrukumu mērķiem. Tādi sensori kā kameras, mikrofoni, GPS uztvērēji, kompasi un akselerometri var tikt ļaunprātīgi izmantoti, lai ievāktu personīgu informāciju.
Datoru aizsardzība (pretpasākumi)
Datordrošības pretpasākumi ietver darbības, ierīces, procedūras vai metodes, kas samazina datorsistēmas draudu, ievainojamību vai uzbrukumu iespējamību likvidējot, novēršot vai samazinot to radīto apdraudējumu.
Populārākie pretpasākumi ietver drošības pasākumus, ievainojamību mazināšanu, drošu datorsistēmu izstrādi, aparatūras aizsardzības mehānismus un reaģēšanu.
Drošības pasākumi
Drošības jēdziens datorsistēmā ir ideāls stāvoklis, kas tiek nodrošināts izmantojot trīs metodes: draudu novēršanu, draudu noteikšanu un reaģēšanu.
Ievainojamību mazināšana
Datorsistēmu ievainojamības ir iespējams mazināt izmantojot kriptogrāfiju, vairāku soļu lietotāju autentifikāciju, nodrošinoties pret tiešu neautorizētu piekļuvi datorsistēmām, kā arī regulāri veidojot datu rezerves kopijas un atjauninot programmatūru.
Drošu datorsistēmu izstrāde
Drošu datorsistēmu izstrāde nozīmē, ka izstrādes procesā drošība tiek uzskatīta par sistēmas galveno funkciju un tā tiek iestrādāta visos sistēmas līmeņos.
Reaģēšana uz drošības pārkāpumiem
Reaģēšana uz drošības pārkāpumiem mēdz būt sarežģīta, jo bieži vien atpazīt un sodīt uzbrucējus ir grūti.
Asīrieši
Asīrieši ir tauta Tuvajos Austrumos, kuru izcelsme saistīta ar Asīriju, mūsdienu Irākas teritorijā. Senajos laikos asīrieši dzīvoja teritorijā no Nīlas upes līdz Mezopotāmijai. Kopš islāma ekspansijas, bet īpaši kopš 20. gadsimta sākuma, asīrieši ir piedzīvojuši vajāšanas un diskrimināciju, tāpēc mūsdienās lielākā daļa tautas dzīvo emigrācijā dažādās pasaules valstīs. Asīrieši pieder Austrumu kristīgajai baznīcai.
Sanmarīno Eirovīzijas dziesmu konkursā
Sanmarīno Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 13 reizes, debitējot 2008. gada konkursā, kad Sanmarīno pārstāvēja Miodio ar dziesmu Complice. Valsts ir kvalificējoties finālam tikai 3 reizes. Sanmarīno labākais rezultāts pašlaik ir 19. vieta 2019. gada konkursā.
Sanmarīno ir mazākā valsts, kas pašlaik piedalās konkursā (mazāka ir tikai Monako, taču tā nepiedalās kopš 2006. gada konkursa). Viena no Sanmarīno pārstāvēm — Valentīna Moneta — ir valsti pārstāvējusi 4 reizes, kas viņai nodrošināja titulu kā sievietei, kura ir visvairāk reižu piedalījusies Eirovīzijas dziesmu konkursā.
Bellacord Electro
Bellaccord Electro, zināma arī kā vienkārši Bellacord, bija skaņuplašu rūpnīca, kuru 1931. gadā pēc Nacionālās operas dziedātāja Roberta Vizbuļa ieteikuma nodibināja tolaik Latvijas lielākā grāmatu apgāda "Grāmatu draugs" īpašnieks Helmārs Rudzītis. Uzņēmums atradās Kalnciema ielā 40, bijušās elektronu lampu rūpnīcas Lux teritorijā. Nacionālā romantisma stilā celtajai rūpnīcas administratīvajai ēkai bija stāvs kārniņu jumts. Fabrikā tika izmantotas Vācijā iegādātas firmas Neumann iekārtas (mūsdienās šī firma nodarbojas ar augstas kvalitātes profesionālo mikrofonu ražošanu). Bellacord Electro bija Baltijā vienīgā skaņuplašu fabrika. Līdz ar rūpnīcas nodibināšanu Latvijas mūziķiem radās iespēja savu mūziku ierakstīt un izplatīt Latvijā, pirms tam viņiem bija jādodas uz Londonu vai Berlīni, kur ierakstītās plates pēc tam tika eksportētas uz Latviju.
Padomju okupācijas laikā fabrika tika nacionalizēta, 1941. gadā tā ieguva nosaukumu "Rīgas skaņuplašu fabrika", 1958. gadā tika nosaukta par skaņu plašu fabriku "Līgo". 1964. gadā visas PSRS skaņuplašu fabrikas apvienoja Vissavienības firmā “Melodija”.
Mūsdienās Bellacord plates glabājas Latvijas Nacionālās bibliotēkas audiovizuālajā krājumā, kā arī vairākos Latvijas muzejos.
Haralds Lūkins
Haralds Lūkins (1906—1991) bija latviešu ārsts fitoterapeits un Austrumu medicīnas speciālists. Latvijas Rēriha biedrības dalībnieks, Tautas Saeimas deputāts (1940).
Dzīves gājums
Dzimis 1906. gada 5. jūnijā Rīgā acu ārsta Fēliksa Lūkina un viņa sievas Antonijas, dzimušas Melderes-Milleres (vēlāk pazīstama kā rakstniece Ivande Kaija) ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijā, kuru beidza 1923. gadā un sāka studijas Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē. 1931. gadā sāka strādāt profesora E. Putniņa Ginekoloģijas un dzemdniecības klīnikā Rīgas pilsētas 2. slimnīcā, kur iepazinās un apprecējās ar ārsti Magdalēnu Šneideri. Pēc tēva nāves 1934. gadā Haralds Lūkins pārņēma viņa privātpraksi. Sākumā strādāja ar tēva homeopātiskajām zāļu receptēm, bet jau pāris gadu laikā viņš pārgāja uz savu fitoterapijas metodi, ārstēšanā lietojot ap 300 dažādu augu izcelsmes tinktūru, ekstraktu un ēterisko eļļu. Nikolajs Rērihs no Indijas viņam atsūtīja ap 30 Ājurvēdas augu preparātu. Dr. Haralds Lūkins finansēja Latvijas Rēriha biedrības grāmatu izdošanu.
1940. gada sākumā ar PSRS vēstniecības Latvijā atbalstu Rēriha biedrības izdevniecībā iznāca rakstu krājums ar nosaukumu „Литературные записки”. Līdzās Rērihu rakstiem, publikācijām par mākslu un kultūru tajā bija iekļauts arī raksts par Sarkanās Armijas visspēcību. Kad biedrības vadītājs Rihards Rudzītis atteicās kā redaktors krājumu parakstīt, par izdevuma redaktoriem pierakstīja J. Blumentālu un H. Lūkinu.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā H. Lūkins līdz tā likvidācijai 9. augustā bija laikraksta "Jaunākās Ziņas" redaktors. Viņa vārds bez piekrišanas ierakstīts t. s. Darba Tautas bloka sarakstā no Vidzemes vēlēšanu apgabala Tautas Saeimas vēlēšanās. Vācu okupācijas laikā palika Latvijā un drīz pēc Vērmahta ienākšanas Rīgā Haraldu Lūkinu arestēja, taču pret galvojumu izlaida no cietuma un aizsūtīja strādāja par Ugāles pagasta ārstu. Kurzemes cietokšņa kauju laikā 1944. gada beigās viņu vēlreiz apcietināja Ventspils cietumā, taču arī šoreiz atlaida mājās. Pēc Vērmahta kapitulācijas 1945. gada maijā H. Lūkinu atkal arestēja un uz trim mēnešiem ieslodzīja filtrācijas nometnē Talsos, vēlāk Tukumā. Pēc atgriešanās Rīgā dabūja darbu kā skolu ārsts. Kad 1948. un 1949. gadā sākās represijas pret Rēriha biedrības locekļiem, Haraldu Lūkinu Valsts drošības ministrijas darbinieki arestēja vilcienā uz Vidusāziju. Pēc 11 mēnešus ilgām pratināšanām H. Lūkinu notiesāja uz 25 gadiem ieslodzījumā, apsūdzot sadarbībā ar ārvalstu izlūkdienestiem. Sākumā viņu ieslodzīja Vorkutlagā, piedāvājot strādāt par nometnes feldšeri un "stukaču". Kad viņš no tā atsacījās, viņu nosūtīja strādāt ogļraktuvēs. Pēc Staļina nāves viņu pārcēla ārsta darbā uz Gulaga nometni pie Arhangeļskas. 1956. gada vidū Haraldu Lūkinu atbrīvoja un atļāva braukt mājās.
Pēc atgriešanās dzimtenē viņš atsāka strādāt par skolu ārstu, pēc pensionēšanās savā nelegālajā ārsta privātpraksē un vairākas reizes devās tālākās ekspedīcijās uz Āziju, vācot Vidusāzijas, Altaja, Sibīrijas un Kamčatkas ārstnieciskos augus. 1960. gados viņš uz kalniem brauca grupu sastāvā, bet beidzamos braucienos devās vienatnē (1971-1976).
Mūža nogalē viņš aizgāja no ģimenes un apprecējās ar mūzikas skolotāju, ārsta praksi pārtrauca tikai 80 gadu vecumā. Kad Atmodas laikā 1988. gada 6. oktobrī tika atjaunota Latvijas Rēriha biedrība, svinīgajā daļā koncertzāles Ave Sol telpās biedrības vecbiedrs Haralds Lūkins uznesa uz skatuves Rēriha Miera Karogu, saglabātu vēl no vecās biedrības laikiem Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā.
Miris 1991. gada 8. februārī Rīgā, apglabāts 2. Meža kapos.
Viņa vecākā meita Ilona studēja agronomiju, dēls Ariāns Lūkins ilgstoši strādāja par ārstu Paula Stradiņa klīniskā universitātes slimnīcā, Indars Lūkins par neiroķirurgu, bet Ilārija Lūkina (1939–2004) par psihiatri. Indara Lūkina dēls ir acu ārsts Fēlikss Lūkins (1975).
Rihards Ozoliņš
Rihards Ozoliņš (dzimis ) ir Latvijas futbolists, pussargs. Kopš 2017. gada spēlē FS METTA/Latvijas Universitāte sastāvā.
Līgums
Raksturojums Civillikumā
Līgumu kārtība ir noteikta Civillikuma Ceturtā daļa, Saistību tiesības, Otrā nodaļā - Līgumi. Civillikumā noslēgt līgumu nozīmē vienoties par līguma saistībām un noteikumiem un uzņemties ievērot un izpildīt nosacījumus. Lauzt līgumu parasti nozīmē pārtraukt līguma noteikumu izpildīšanu. Ir īpaši noteikumi par nomas un īres līgumiem, kā arī darba līgumiem. Civillikums arī nosaka izlīguma un dāvinājuma kārtību, kā arī aizdevumu, glabājuma un pirkuma līgumu noteikumus. Pastāv arī īpaši noteikumi laimes, pilnvarojuma un komisijas līgumiem. Ir īpaši papildinājumi likumos, kā piemēram, Likumā par dzīvojamo telpu īri.
Forma
Tiesisku darījumu rakstiska forma ir noteikta Civillikumā. Komentāros par līgumiem ir skaidrota "oficiāla vienošanās" un "neoficiāla noruna". Līgums arī apzīmē dokumentu, kas nostiprina divu vai vairāku juridisku vai fizisku personu vienošanos. Lai līgumam (dokumentam) būtu "juridisks spēks" jābūt līguma nosaukumam, noslēgšanas vieta, datums, nosauktām līgumslēdzēju puses un līgumu tekstam. Līgumam nepieciešams ir priekšmets, darbība, kam ir mantiska vērtība. Līguma pusēm jābūt tiesībspējīgām un rīcībspējīgām. (Civillikuma 1405.pants)
Šigetacu Macunaga
Šigetacu Macunaga (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||40||0
Saļihorska
Saļihorska (be) jeb Soļigorska (ru) ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabala Saļihorskas rajona centrs pie Slučas upes. Viens lielākajiem pasaules kālija sāļu ieguves centriem.
Vēsture
Pilsēta kā Navastarobinska (de) sākusi veidoties 1958. gadā līdz ar kālija sāļu (silvinīta) raktuvju izstrādes sākumu.
Ekonomika
Saļihorska ir viens lielākajiem pasaules kālija sāļu ieguves centriem, šeit bāzējas uzņēmums "Belarusjkaļij" (Беларуськалій) — viens no lielākajiem kālija minerālmēslu ražotājiem pasaulē. 2010. gadā Saļihorskas apkaimē ieguva 16% no pasaules kālija sāļiem.
Rīgas Dabaszinību skola
Rīgas Dabaszinību skola ir bērnu un jauniešu vides izglītības centrs Ernestīnes ielā 8A Rīgā, kas piedāvā vides izglītības un kultūrizglītības pulciņus 2 — 25 gadus veciem bērniem un jauniešiem. Šis ir vienīgais bērnu un jauniešu vides izglītības centrs Latvijā, viena no UNESCO Asociētajām skolām. Rīgas Dabaszinību skola organizē pulciņu nodarbības, nometnes skolēnu brīvlaikos, dažādus konkursus un sniedz metodisko atbalstu vides izglītībā pedagogiem.
Saļihorska
Sports
Pilsētā atrodas hokeja un futbola komanda (abas "Šahtjor").
Raduga-1 № 8
Raduga-1 № 8 (Радуга-1 № 8) zināms arī kā Globus 18L (Глобус 18Л) bija Krievijas militārais sakaru pavadonis, pēdējais no Raduga-1 sērijas. Pavadoni apkalpoja Krievijas Kosmiskais karaspēks. Tas orbītā tika palaists 2009. gada februārī un darbojās līdz 2015. gadam.
Rīgas Dabaszinību skola
Vēsture
1995. gadā tiek izveidota jauna iestāde uz kādreizējās Rīgas Skolēnu pils Naturālistu stacijas bāzes. Laika gaitā tai ir nedaudz mainījušies formāti, bet vienmēr saglabājot nosaukumu Rīgas Dabaszinību skola.
Raduga-1 № 8
Pavadoni izstrādāja NPO Prikladnoi Mehaniki, bet izgatavoja uzņēmums PO Poljot.
Rīgas Dabaszinību skola
Pulciņi
Rīgas Dabaszinību skolā iespējams apmeklēt dažādus pulciņus.
Raduga-1 № 8
Raduga-1 № 8 tika palaists 04:10 UTC ar nesējraķeti Proton-K / Blok DM-2 no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas.
Rīgas Dabaszinību skola
Pulciņi
Daudzi no pulciņiem notiek sadarbībā ar citām iestādēm:
Raduga-1 № 8
Ģeostacionārajā orbītā Raduga-1 № 8 tika izvietots punktā 12° austrumu garuma.
Rīgas Dabaszinību skola
Nodarbības grupām
Rīgas Dabaszinību skolā ir iespējams pieteikt nodarbības skolēnu grupām. Nodarbībās ir iespējams veikt kādu praktisku darbu.
Raduga-1 № 8
2015. gadā tika pārtraukta Raduga-1 № 8 ekspluatācija, un tas tika pārvietots uz apbedīšanas orbītu (virs ģeostacionārās joslas).
Pjačencas province
Pjačencas province (it) ir viena no Itālijas provincēm valsts ziemeļrietumu daļā, Emīlijas-Romanjas reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Pjačenca. Pjačencas province sīkāk iedalās 46 komūnās.
Ignāts Jurevičs
Ignāts Jurevičs (be, miris 1816. gadā) bija dominikāņu ordeņa mūks, poļu dramaturgs. Darbojās kā pasniedzējs Zabeļskas dominikāņu kolēģijā, kas no 1716. līdz 1838. gadam atradās Valincos (Latvijas pierobežā Baltkrievijas Vjerhņadzvinskas rajonā). Šeit no 1789. līdz 1791. gadam kopā ar baltkrievu literatūras klasiķi Kajatanu Moraševski un Mihalu Cjacerski sacerēja lugas, kuras iestudēja kolēģijas audzēkņi. Vēlāk darbojās Latgales dominikāņu klosteros. Miris Rušonā.
Rendijs Šibass
Rendijs Šibass (dzimis ) ir Latvijas futbolists, aizsargs. Kopš 2015. gada spēlē FS METTA/Latvijas Universitāte sastāvā.
Interneta Pasaule
Interneta Pasaule bija interneta pakalpojumu sniedzējs un telesakaru operators Latvijā.
Vēsture
Uzņēmums tika dibināts. Vairāku gadu garumā uzņēmums bija attīstījis savu optisko tīklu Rīgā un kabeļu tīklus Latvijas reģionos.
Numuru lietojums
Komersanta Interneta Pasaule numuri
IP adreses
AS20797
Kenta Hasegava
Nacionālā izlase
!Kopā||27||4
Jānis Priedkalns
Jānis Priedkalns (1934–2022) bija latviešu zinātnieks un sabiedriskais darbinieks. 6. Saeimas deputāts (1996-1997), Latvijas vēstnieks ANO (1997-2001). Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1934. gada 28. martā Bārbeles pagastā Valmieras apriņķa veterinārārsta Kārļa Priedkalna un viņa sievas Ernas, dzimušas Krigeras, ģimenē. Bērnībā dzīvoja Valmierā, Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Vāciju, mācījās Kārļa Skalbes Flensburgas Latviešu tautskolā. 1949. gadā pārcēlās uz Austrāliju, mācījās Jallornas vidusskolā.
1959. gadā viņš absolvēja Sidnejas universitātes Veterinārmedicīnas fakultāti, nostrādāja divus gadus praksē. 1966. gadā Minesotas universitātē ASV ieguva doktora grādu endokrinoloģijā par tēmu "Dažādu hormonu iedarbība uz folikula stimulāciju". Pēc pārcelšanās uz Vāciju studēja teoloģiju Minhenes Universitātē, tad nodarbojās ar pētniecību Lionā un Parīzē. 1970. gadā ieguva Kembridžas Universitātes Humanitāro zinātņu maģistra grādu, bija Kembridžas Universitātes mācībspēks (1970-1972) un ieguva Veterinārzinātņu ķirurga grādu Londonā, 1972. gadā papildinājās Hārvarda Universitātes Medicīnas fakultātē. Pēc atgriešanās Austrālijā bija Adelaidas Universitātes Anatomijas un histoloģijas katedras vadītājs un Medicīnas fakultātes profesors, Dabaszinātņu fakultātes dekāns. Viņš panāca, ka latviešu valoda ieguva abitūrijas kursa tiesības un tika akreditēta ar studiju galvenā priekšmeta statusu Adelaides universitātē. 1990. gada 22. jūlijā Priedkalnu ordinēja diakona amatā.
1994. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Zinātņu akadēmijas Ārzemju locekli. 1995. gadā Priedkalns pārcēlās uz dzīvi Latvijā, kļuva par 6. Saeimas deputātu. 1996.—1997. gadā viņš bija Eiropas Padomes parlamentārās asamblejas loceklis, 1997. gadā Latvijas Ārlietu ministrijas Preses analīzes nodaļas vadītājs un no 1997. gada novembra līdz 2001. gada augustam Latvijas vēstnieks Apvienoto Nāciju Organizācijā un ANO Cilvēktiesību komisijas loceklis, aizgāja no diplomātiskā dienesta pusgadu pirms savu pilnvaru beigām ANO vēstnieka amatā. Piedalījās Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes atjaunošanā. 1999. gada jūnijā Tēvzemei un Brīvībai/LNNK Jāni Priedkalnu pieteica kā savu kandidātu Valsts prezidenta vēlēšanām. \
No 2001. līdz 2008. gadam Priedkalns bija Rīgas Stradiņa universitātes, tad Latvijas Universitātes Ekonomikas fakultātes profesors publiskās vadības disciplīnā, Latvijas Okupācijas muzeja valdes priekšsēdis (2003-2005), Latvijas ev. lut. baznīcas (LELB) Sabiedrisko attiecību padomes loceklis.
2008. gadā Priedkalns atgriezās Austrālijā. 2013. gadā viņš kļuva par Adelaides latviešu draudzes mācītāju, 2014. gadā arī par prāvestu un Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas pasaulē (LELBP) Virsvaldes locekli.
Miris 2022. gada 17. jūnijā.
Publikācijas
Priedkalna zinātnisko pētījumu galvenais lauks bija embrioloģija un neiroendokrinoloģija, pētot smadzeņu šūnu iedarbību uz endokrīniem dziedzeriem. Sarakstījis vairāk nekā 70 zinātnisku publikāciju latviešu, angļu, vācu un franču valodās.
Jurijs Bazlovs
Jurijs Bazlovs (ru; dzimis ) ir krievu, agrāk padomju, šaha problēmists.
Pēc profesijas žurnālists.
Šaha kompozīcija
Kopš 1962. gada publicējis vairāk nekā 150 etīdes. Ieguvis vairāk nekā 40 godalgas. PSRS šaha kompozīcijas čempionātu dalībnieks. 1984. gadā uzvarējis PSRS 15. čempionātā etīžu grupā.
Sekmīgi startējis pasaules čempionātos šaha kompozīcijā. 4. pasaules čempionātā (WCCI 2007—2009) ieguvis bronzas un 6. čempionātā (WCCI 2013—2015) sudraba medaļu etīžu grupā.
No 1983. gada PSRS sporta meistars un no 2016. gada starptautiskais lielmeistars šaha kompozīcijā. Ieguvis 53,06 (2012. gads) FIDE albumu punktus.
Baltijas Starptautiskā ģeogrāfijas olimpiāde
Baltijas Starptautiskā ģeogrāfijas olimpiāde (starptautiskais saīsinājums: Baltic iGeo) ir kopš 2014. gada notiekoša ikgadēja starptautiska ģeogrāfijas olimpiāde skolēniem. Dalībvalstis, kas sūta savu skolēnu komandas, šobrīd ir Igaunija, Latvija, Lietuva, Baltkrievija, Krievija un Polija. Olimpiāde ietver rakstiskus pārbaudes darbus, multivides testus un praktiskos darbus. Skolēni ar augstāko punktu summu tiek apbalvoti ar zelta, sudraba un bronzas medaļām.
Vainiži
Vainiži ir ciems Limbažu novada Umurgas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā.
Ciems izveidojies Vainižu muižas (de) centrā Umurgas draudzes novadā. 14.—16. gadsimtā te bija Rīgas arhibīskapijas saimniecības muižas pils. Pils uzcelta pie Limbažu—Straupes lielceļa 14. gadsimtā netālu no līvu Vainižu pilskalna Braslas upes labajā krastā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P14, Braslas upes krastā.
Ķītas
Ķītas ir ciems Limbažu novada Umurgas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P12, Iesalas upes krastā.
Viņa meitene Piektdiene
"Viņa meitene Piektdiene" (en), arī "Viņa meitenes piektdiena", ir 1940. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors un producents ir Hauards Hokss. Filmā galvenās lomas atveido Kerijs Grānts un Rozalinda Rasela. Filmu izplatīja Columbia Pictures.
Filma stāsta par laikraksta redaktoru Volteru Bērnsu, pie kura ierodas viņa bijusī sieva un laikraksta žurnāliste Hildija Džonsone, kura paziņo viņam par savu saderināšanos. Bērnss piedāvā viņai vēl pēdējo reizi kopā atspoguļot vienu stāstu, mēģinot viņu atgūt. Stāsts adaptēts no 1928. gada Bena Hekta un Čārlza Makartūra lugas The Front Page. Šī ir otrā lugas adaptācija pēc 1931. gada filmas The Front Page.
Filmēšanu uzsāka 1939. gada septembrī un pabeidza novembrī, septiņas dienas pēc termiņa. Filmu izceļ tās pārsteigumi, komēdija un ātrais dialogs.
Amerikas Kinoinstitūts filmu "Viņa meitene Piektdiene" 100 smieklīgāko amerikāņu filmu sarakstā ierindoja 19. vietā. 1993. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 99% vērtējums. Kopš 1967. gada filma ir neaizsargājams darbs.
Žagatas (Virešu pagasts)
Žagatas ir ciems Smiltenes novada Virešu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 2 km no pagasta centra Virešiem, 30 km no novada centra Smiltenes un 152 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V368, Gaujas krastā.
Oto Ado
Futbolista karjera
2005.—2006. gada sezonas sākumā pārgāja uz citu Bundeslīgas klubu Mainz 05. Tajā aizvadīja divas sezonas. 2007. gada augustā parakstīja līgumu ar dzimtās pilsētas klubu Hamburger SV. Karjeru noslēdza 2008. gadā 32 gadu vecumā.
Ganas izlasē debitēja pret Eritreju. Piedalījās [[2000. gada Āfrikas Nāciju kauss|
Trenera karjera
Trenera karjeru sāka Hamburger SV klubā kā jauniešu treneris. 2013. gadā bija viens no pagaidu treneriem kluba galvenajā komadā. No 2013. līdz 2015. gadam bija galvenais skauts Ganas izlasei. Vēlāk strādāja kā talantu treneris Menhengladbahas "Borussia" un Dortmundes "Borussia" klubos. 2020. gadā, kad par Dortmundes "Borussia" galvenā trenera pienākumu izpildītāju kļuva Edins Terzičs, Ado kļuva par viņa asistentu.
2021. gada septembrī kļuva par Ganas izlases galvenā trenera Milovana Rajevaca asistentu. Kad pēc Ganas neveiksmīgā starta 2021. gada Āfrikas Nāciju kausā Rajevacs amatu atstāja, Ado kļuva par galvenā trenera pienākumu izpildītāju. 2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas izšķirošajās spēlēs Gana pieveica Nigēriju, un Ado tika oficiāli apstiprināts par izlases galveno treneri.
Cietuma komanda
Pusaudži nepilngadīgo aizturēšanas centrā, pateicoties savam konsultantam, sāk kopā spēlēt futbolu, tādējādi atgūstot pašapziņu.
Ferrers
Ferrers var būt:
Banku ciems
Banku ciems ir apdzīvota vieta Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Stendes upes labajā krastā 1,9 km no pagasta centra Blāzmas, 38 kmno novada centra Ventspils un 160 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie „Banku“ mājām, no kurām ieguvusi nosaukumu. Ciemā ir 7 viensētas, tajā skaitā neapdzīvotās Sipenes dzirnavas.
Kalnsētas (Krustpils pagasts)
Kalnsētas (kļūdaini Kalnasēti) ir skrajciems Krustpils pagasta ziemeļrietumos, Aiviekstes kreisajā krastā, abpus Rīgas—Daugavpils šosejai (A6).
Blakus ciemam atrodas autotransporta un dzelzceļa tilti pāri Aiviekstei.
Ciema rašanās
Pirmo reizi Kalnsētas kā sādža Kalnusētas rakstos minētas 1885. gadā. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā sādžā (Колнусать) bijuši astoņi māju saimnieki ar 52 cilvēku saimēs, no kuru locekļiem četras sievietes bijušas šuvējas, viens plostnieks, viens ierēdnis Gostiņu stikla fabrikā un zvejnieks. 1906. gadā sādžai (Кална-Сата) zemes platība bijusi 118 desetīnas ar piecām sētām, kurās dzīvojuši 22 vīrieši un 24 sievietes. 1935. gada tautas skaitīšana parāda, ka bijuši 6 māju saimnieki. 1943. gada dokumenti uzrāda 5 saimniekus ar 25 iedzīvotājiem. Blakus dzelzceļa tiltam atradās dzelzceļa kazarma jeb baraka, kas līdz mūsu dienām nav saglabājusies. Meldru mājās 1949. gadā notika kolhoza "Revolūcijas Vilnis" dibināšana un atradās tā kantoris. Kolhoza priekšsēdētājs bija bijušais plostnieks un Meldru saimnieks Andrejs Kalniņš, kurš vienlaicīgi aktīvi atbalstījis Latvijas mežos dzīvojošus partizānus. Mājās Kalnsētas 1 2010. gadā norisinājās mākslas plenērs, kurā 12 mākslinieki gleznoja Aiviekstes un Daugavas skatus.
2009. gadā Kalnsētās dzīvojuši 10 iedzīvotāji un bija 7 mājas: Bergi, Kalna Bērziņi, Kalnsētas, Kalnsētas 1, Meldri, Pārslas un Upes Kalnsētas.
Achema
Akciju sabiedrība "Achema" (lt) ir Lietuvas ķīmiskās rūpniecības uzņēmums, kas atrodas Jonavas pilsētas ziemeļaustrumu pievārtē. Viens no lielākajiem ķīmiskās rūpniecības uzņēmumiem Baltijas valstīs. Ražo slāpekļa minerālmēstus, kā arī amonjaku, slāpekļskābi, metanolu, formalīnu, rūpnieciskās gāzes un citas ķīmiskās izejvielas.
Rūpnīca dibināta 1962. gadā. Kā izejviela kalpo dabasgāze. 1989. gada 20. martā rūpnīcā notika sprādziens, kura rezultātā vidē nonāca 7500 tonnas šķidrā amonjaka. Avārijas rezultātā izveidojās 7 x 50 kilometrus liels toksisks mākonis, kas noklāja apkārtējās teritorijas. Rūpnīcā gāja bojā 7 cilvēki, bet 29 kļuva par invalīdiem.
Peldēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 200 metru šķēršļu josla vīriešiem
200 metru šķēršļu josla bija viena no septiņām peldēšanas disciplīnām, kas tika aizvadīta 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības notika divas dienas 1900. gada 11. augustā tika aizvadīti trīs priekšsacīkšu posmi, savukārt 12. augustā notika fināla sacensības. Disciplīnas norises vieta bija Sēnas upes daļa starp Kurbevuē un Aņēras tiltiem. Tajā kopā startēja 12 sportisti no 5 pārstāvošajām valstīm. Šī bija vienīgā reize, kad šāda veida disciplīna bija iekļauta olimpisko spēļu peldēšanas programmā.
Kaišadores apkārtnes seņūnija
Kaišadores apkārtnes seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Kauņas apriņķa Kaišadores rajona pašvaldībā, tās ziemeļaustrumu daļā. Seņūnija sastāv no 6 seņūnaitijām, tajā ir 24 ciemi un 1 viensēta.
Peldēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 200 metru šķēršļu josla vīriešiem
Zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Austrālijas sportists Frederiks Leins. Sudraba medaļu ieguva Austrijas sportists Oto Vāle, savukārt bronzas medaļu ieguva Lielbritānijas sportists Pīters Kemps.
Rezultāti
No pusfinālie automātiski fināla sacensībām startēja divi labākie rezultātu ieguvēji, kā arī četri ātrākie zaudētāji no trim priekšsacīkstēm. Līdz ar to fināla sacensībās startēja 10 no 12 sportistiem.
— kvalifikācija finālam pēc vietas; — Kvalifikācija finālam pēc laika.
Pārstāvētās valstis un sportisti
200 metru šķēršlu joslas peldēšanā startēja 12 sportisti no 5 valstīm. Visas valstis šajā disciplīnā bija pārstāvētas pirmo reizi.
Iekavās norādīts pārstāvošo sportistu skaits.
Anda Šafranska
Anda Šafranska (dzimusi Rīgā) ir Latvijā dzimusi starptautiskā lielmeistare šahā, kas šobrīd pārstāv Franciju.
Anda Šafranska ir 8 reizes uzvarējusi Latvijas sieviešu šaha čempionātos, vairākkārt pārstāvējusi Latvijas komandu šaha olimpiādēs un Eiropas šaha komandu čempionātos.
Stara Tura
Stara Tura ir pilsēta Slovākijā, Trenčīnas apgabala Nove Mesto pie Vāhas apriņķī.
Masahiro Fukuda
Masahiro Fukuda (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Stara Tura
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1392. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums bija Otura. Pilsēta 19. gadsimta beigās kļuva par atturības kustības Modrý kríž ("Zilais krusts") centru. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (97,4 %). Pēc reliģiskās piederības - luterāņi (45,5 %), katoļi (27,3 %), nereliģiozi (23,6 %). Pretēji daudzām citām Slovākijas pilsētām iedzīvotāju lielākā reliģiskā kopiena Stara Turā ir luterāņi.
Masahiro Fukuda
Nacionālā izlase
!Kopā||45||9
Svētais Dimitrijs no Rostovas
Svētais Dimitrijs no Rostovas (dažreiz pieminēts kā Dmitrijs no Rostovas, uk) bija ievērojams ukraiņu un krievu baznīcas darbinieks, Krievijas Pareizticīgās baznīcas bīskaps, Rostovas un Jaroslavļas metropolīts, garīgais rakstnieks, agiogrāfs, sprediķotājs un pedagogs. Dibināja Rostovas gramatisko skolu, kurā līdzās ar baznīcslāvu valodu un dievkalpojumu grāmatām tika studētas arī senās valodas (latīņu un sengrieķu) un filozofija. Viens no pirmajiem baroka pārstāvjiem literatūrā ukraiņu un krievu literatūrā.
Savā dzīvē ir uzrakstījis daudz teoloģisku darbu, tai skaitā "Svēto dzīvesstāstus" 20 sējumos, kurā apkopoja svēto ļaužu dzīvesstāstus katrai gada dienai. Savus darbus rakstīja ļoti labā baznīcslāvu valodā. Lugu un pirmās Krievijā uzrakstītās operas "Ziemassvētku drāma" autors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1651. gada 11. (21.) decembrī Kijivas pulka Makarivas ciemā Kijivas pulka simtnieka Savvas Tuptalo ģimenē. Mācījās Kijivas brāļu kolēģijā, kas vēlāk kļuva par Kijivas Mohilas akadēmiju. 1668. gadā kļuva par mūku Kijivas Svētā Kirila klosterī, kur nodzīvoja septiņus gadus. 1669. gada pavasarī tika iesvētīts par hierodiakonu, bet 1675. gada jūnijā par svētmūku un tika aizsūtīts uz Čerņihivu kā sprediķotājs. Šajā amatā viņš nostrādāja līdz 1677. gadam un kļuva slavens ar daudziem sprediķiem. Svētais Dimitrijs vairākus gadus ceļoja pa Ukrainas klosteriem, gadu nodzīvoja Sluckas Kristus Apskaidrošanas klosterī, kur bija brāļu sprediķotājs. Visu šo gadu gaitā rakstīja savu "Diāriju" (piezīmes poļu valodā). Šajās piezīmēs viņš aprakstīja notikumus Ukrainā, Polijā un Maskavijā. Pēc atgriešanās Ukrainā dzīvoja Krupecas Nikolaja klosterī (1679—1681 gadi). 1681. gada martā tika iecelts par igumenu un aizsūtīts uz Maksakova Kristus Apskaidrošanas klosteri. Vēlāk bija Baturinas Nikolaja klosterī. 1683. gada 26. oktobrī (5. novembrī) nolika igumena amatu un pēc aicinājuma pārcēlās uz Kijivu. No 1684. gada 23. aprīļa (3. maija) apmetās uz dzīvi Kijivas Pečeru klosterī, kurā sāka rakstīt svēto dzīvesstāstus. 1686. gadā Кijivas metropolija pārgāja no pakļaušanās Konstantinopoles patriarhātam Maskavas patriarhāta sastāvā.
Pēc patriarha Adriāna aicinājuma atbalstu Dimitrijam, kas tobeīd strādāja pie trešās "Svēto dzīvesstāstu" grāmatas, sniedza arhibīskaps Jānis (Maksimovičs). 1697. gadā viņš iecēla Dimitriju par arhimandrītu un par Jeļeckas Dievmātes Aizmigšanas klostera priekšnieku, bet 1699. gadā pārcēla par Novhorodas-Siverskas Kristus Apskaidrošanas klostera priekšnieku.
Krievijas cars Pēteris I 1700. gada 18. jūnijā sūtīja pavēli Kijivas metropolītam Varlaāmam (Jasinskim), kurā prasīja atsūtīt uz Maskavu kandidātus no arhimandrītiem un igumeniem Sibīrijas bīskapa katedrai. Ar tādu pašu lūgumu pie metropolīta Varlaāma vērsās patriarhs Adriāns. Ar 1700. gada 27. decembra pavēli Pēteris I nosauca divas kandidātus Sibīrijas bīskapa amatam un kā vienu no tiem Dimitriju (Tuptalo).
1701. gada 10. februārī arhimandrīts Dimitrijs pārcēlās uz Maskavu kā kandidāts uz Toboļskas eparhijas katedru, 8. martā viņš teica apsveikuma runu Pēterim I, 23. martā Dimitrijs tika iesvētīts par bīskapu un Toboļskas un visas Sibīrijas metropolītu. Pēc iecelšanas gandrīz gadu dzīvoja Maskavas Čudovas klosterī. Saistībā ar slimību 1702. gada 4. janvārī ar cara pavēli tika iecelts par Rostovas metropolītu. Atbraucis uz savu eparhiju, pēc aizlūguma Rostovas Jēkaba klostera Ieņemšanas katedrālē norādīja tur savu apbedīšanas vietu, sacīdams: "Šeit mana istaba, šeit apmetīšos uz mūžu mūžiem."
Renārs Varslavāns
Renārs Varslavāns (dzimis ) ir Latvijas futbolists, uzbrucējs. Kopš 2020. gada spēlē FK RFS sastāvā.
2021. gada jūnijā debitēja Latvijas izlasē, nākot uz maiņu pārbaudes spēlē pret Vāciju, oficiālā spēlē debitēja novembrī pret Gibraltāru.
Svētais Dimitrijs no Rostovas
Piemiņas iemūžināšana
1760. gadā par godu svētītājam tika nosaukts tikko uzbūvētais Svētā Rostovas Dimitrija cietoksnis, kas laika gaitā attīstījās un izveidoja Rostovas pie Donas pilsētu.
1999. gadā Rostovā pie Donas pie Vissvētākās Dievmātes Piedzimšanas katedrāles (Rostovas un Novočerkaskas eparhijas katedrāles) tika uzstādīts piemineklis Svētajam Dimitrijam.
Muzeju krātuvju komplekss
Muzeju krātuvju komplekss ir ēka Rīgā, Pulka ielā 8, kurā glabājas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja, Vēstures muzeja, Rakstniecības un mūzikas muzeja un Kino muzeja krājumi.
Muzeja krātuvju kompleksu projektēja "Arhitektu birojs Krasts".
No 2021. gada 27. novembra pie Muzeju krātuves Latvijas Nacionālais mākslas muzejs atklāja pastāvīgo ārtelpas tēlniecības ekspozīciju "Mītpoētiskie tēli".
Maikls Kītons
Viņš kļuva pazīstams ar karjeras sākumā attēlotajiem tēliem komēdijās, tai skaitā Tima Bērtona režisētajā filmā "Bītldžūss" (1988), kur attēloja galveno lomu. Pēc tam Kītons attēloja Betmenu / Brūsu Veinu Bērtona režisētajās filmās "Betmens" (Batman; 1989) un "Betmens atgriežas" (Batman Returns; 1992).
Tēlojis tādās filmās kā Night Shift (1982), Mr. Mom (1983), Clean and Sober (1988), Pacific Heights (1990), My Life (1993), "Džekija Brauna" (1997), "Hērbijs: Pilnā aprīkojumā" (2005) un "Rezerves policisti" (2010), ieskaņojis tēlus Pixar Animation Studios animācijas filmās "Vāģi" un "Rotaļlietu stāsts 3", kā arī animācijas filmai "Minioni" (2015). Kā režisors un galvenās lomas tēlotājs piedalījies filmas The Merry Gentleman (2008) tapšanā.
Indulis Strazdiņš
Indulis Strazdiņš (dzimis Rīgā, miris 2001. gadā) bija latviešu matemātiķis, augstskolas pasniedzējs un Atmodas laika politiķis. Bijis Augstākās Padomes deputāts.
Dzīvesgājums
Dzimis 1934. gada 31. martā. 1950. gadā beidza Rīgas 4. vidusskolu. 1955. gadā beidza Pētera Stučkas Latvijas Valsts universitātes Fizikas un matemātikas fakultāti. Studēja Maskavas Valsts Universitātes Mehānikas un matemātikas fakultātes aspirantūrā matemātiskās loģikas specialitātē no 1955. gada, 1958. gada rudenī atgriezās Rīgā. 1969. un 1970. gadā Indulis Strazdiņš bija komandējumā Ilinoisas Tehnoloģiskajā institūtā ASV.
1991. gadā Jēkabpils vēlēšanu apgabalā ievēlēts par Latvijas Augstākās Padomes deputātu, pāragri mirušās dzīvesbiedres I. Kozakevičas vietā.
Miris 2001. gadā.
Darbi
Matemātikas profesora Borisa Plotika rosināts, I. Strazdiņš uzsāka Būla funkciju un daudzvērtību loģikas jeb Posta funkciju pamatīpašību izpēti. Zinātniskie rezultāti apkopoti viņa matemātikas zinātņu kandidāta disertācijā par daudzvērtīgo pārslēgumfunkciju grupu teorētisko klasifikāciju, kas aizstāvēta 1965. gadā Baltkrievijas Zinātņu akadēmijas Matemātikas institūtā Minskā, kā arī doktora zinātniskā grāda ieguvei domātajā disertācijā par grupu invariances galīgvērtību loģikā, ko aizstāvēja 1989. gadā PSRS Zinātņu akadēmijas Skaitļošanas centrā Maskavā. 1992. gadā par zinātnisko rezultātu apkopojumu par grupu invarianci daudzvērtību loģikā Latvijas Zinātnes padome nostrificēja Strazdiņam habilitēta matemātikas doktora grādu.