cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leons Kremers
Biogrāfija
Pārstāvējis Polijas komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē 1936. gadā un izcīnījis sudraba medaļas gan komandu, gan individuālajā vērtējumā.
Gājis bojā Otrā pasaules kara laikā.
Gliceraldehīda-3-fosfāts
Gliceraldehīda-3-fostāts ir Kalvina cikla produkts, kas iesaistās daudzos augu šūnas vielmaiņas procesos kā pirmais organiskais savienojums. Tas dod iespēju sintezēties jebkura cita veida organiskām vielām. Salīdzinājumā ar dzīvnieku šūnām, aļģu un augu šūnām raksturīgas daudz lielākas bioķīmiskās iespējas.
Gliceraldehīda-3-fosfāts galvenokārt izmantots fruktozes fosfāta sintēzei, taukskābju sintēzei un aminoskābju sintēzei. Tālāk fruktozes fosfāts dalās saharozē un glikozes fosfātā, bet glikozes fosfāts dalās cietē un celulozē.
Merzeburgas Tītmārs
Merzeburgas Tītmārs (de; dzimis, miris ) bija vācu hronists un Merzeburgas (mūsdienu Saksija-Anhalte) bīskaps. Imperatora Oto I radinieks. Mācījies Kvedlinburgā un Magdeburgā. 994. gadā nokļuva vikingu gūstā. 1009. gadā kļuva par Merzebugas bīskapu. Apglabāts Merzeburgas katedrālē.
Starp 1012. un 1018. gadu sarakstīja hroniku, kuras aptver notikumus no 908. līdz 1018. gadam. Apskata Saksijas vēsturi un karus ar vendiem un poļiem. Manuskripts 1570. gadā tika pārvietots uz Drēzdeni. Tas nopietni cieta Drēzdenes bombardēšanas laikā, tomēr jau 1905. gadā tas bija faksimilēts.
Skaistā Lauzica
„Skaistā Lauzica” (hsb, dsb) ir sorbu tautas himna. Tās vārdu autors ir sorbu dzejnieks Handrijs Zejlers. Dziesmas vārdi pirmo reizi publicēti 1827. gada 24. augustā Leipcigas žurnālā Serbska Nowina. Dziesmas mūziku 1845. gada sākumā sacerēja sorbu komponists Korla Avgusts Kocors. Himna pirmo reizi tika publiski izpildīta 1845. gada 17. oktobrī Baucenē (Budišinā).
Modern Records (1980)
Modern Records bija ierakstu kompānija, kuru 1980. gadā dibināja Stīvija Niksa, Denijs Goldbergs un Pols Fiškins. Kompānijas logo bija norādīts gadskaitlis "1980", lai uzņēmumu nesajauktu ar 1940. gados dibināto Modern Records. Ierakstu kompānijas singlus un albumus ASV izplatīja Atlantic Records, starptautiski — WEA un EMI. Niksa bija ierakstu kompānijas veiksmīgākā māksliniece. 1999. gadā Modern Records beidza darbību.
Paņijoņi
Paņijoņi (latgaliešu: Panijuoni) ir ciems Vārkavas novada Upmalas pagastā. Atrodas pagasta dienvidos 10,8 km no pagasta un novada centra Vecvārkavas un 222,1 km no Rīgas.
Curriculum vitae
Curriculum vitae (saīsināti CV vai vita; no latīņu valodas "dzīves ceļš") ir īss dzīves apraksts, biogrāfija. Daudzās valstīs CV ir pirmais dokuments, ko darba devējs pieprasa cilvēkiem, kas piesakās uz darbu. Parasti pēc CV izskatīšanas labākie kandidāti tiek izsaukti uz interviju. Netiek rakstīts prozas veidā, bet gan parasti tabulas vai aizzīmēta saraksta veidā.
Paņijoņi
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, pie Šustas ietekas Dubnā.
Skaistā Lauzica
Himnas vārdi
Handrijam Zejleram bija divi papildu panti, kas ir izņemti no himnas oficiālās versijas.
Atlantas "United"
Atlantas "United" ir profesionāls ASV futbola klubs no Atlantas, Džordžijā. Klubs ir dibināts 2014. gadā. Klubs spēlē ASV augstākās futbola līgas jeb MLS austrumu konferencē. Komanda savas mājas spēles aizvada Mercedes-Benz Stadium stadionā.
Atlantas komanda ir viena no atbalstītākajām komandām MLS. 2019. gadā Forbes novērtēja, ka klubs ir visvērtīgākā līgas komanda. Kluba vērtība ir aptuveni 500 miljoni ASV dolāri.
Norberts Eliass
Norberts Eliass (de; dzimis, miris ) bija ebreju izcelsmes vācu/britu sociologs. 1939. gadā sarakstījis savu galveno darbu "Par civilizācijas procesu. Socioģenētiski un psihoģenētiski pētījumi" (Über den Prozeß der Zivilisation. Soziogenetische und psychogenetische Untersuchungen), kurš gan tika plaši pamanīts un kļuva slavens tikai XX gadsimta sešdesmito gadu beigās, kad arī tika iztulkots angļu valodā.
Dzimis Breslavā (tolaik Vācijā), ebreju tekstilrūpnieka ģimenē. Karoja Pirmajā pasaules karā. Pēc kara mācījās Breslavas Universitātē. XX gadsimta divdesmitajos gados darbojās kopā ar jaunajiem cionistiem Ērihu Frommu, Leo Štrausu, Geršomu Šolemu. Nacistiem pārņemot varu Vācijā, Norberts Eliass devās uz Parīzi. 1935. gadā devās uz Lielbritāniju. No 1954. līdz 1962. gadam pasniedza Lesteras Universitātē. 1965. gadā apmetās Amsterdamā, ik pa laikam pasniedzot lekcijas dažādās universitātēs. Miris 1990. gadā.
Marina Beha-Romančuka
Marina Beha-Romančuka (uk; dzimusi Hmeļnickas apgabalā) ir ukraiņu vieglatlēte, startē tāllēkšanas un trīssoļlēkšanas sacensībās. Viņa ir 2022. gada Eiropas čempione trīssoļlēkšanā, pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece tāllēkšanā.
Rudsānu zilastīte
Izplatība
Rudsānu zilastītes izplatības areāla rietumu daļa sasniedz Krievijas ziemeļrietumus un nedaudz iesniedzas Somijas centrālajā daļā. Vienlaidus areāls plešas Sibīrijā no Urālu kalniem līdz Kamčatkai, Mongolijas ziemeļiem, Ķīnas ziemeļaustrumiem un Japānai. Ziemo Dienvidāzijā un Dienvidaustrumāzijā. Rudsānu zilastīte mēdz ieklejot Rietumeiropā, galvenokārt Lielbritānijā. Reizēm tā ieklejo Ziemeļamerikas rietumkrastā, parasti Aļaskas rietumos, bet ir novērota arī Kalifornijas rietumos.
Marina Beha-Romančuka
Karjera
Karjeras sākumā startējusi tikai tāllēkšanā. Pirmo starptautisko panākumu guvusi 2011. gadā, uzvarot Eiropas jaunatnes olimpiskajā festivālā Trabzonā. 2013. gada Eiropas čempionātā junioriem Rieti, Itālijā, izcīnīja bronzas medaļu. 2013. gadā piedalījās arī Pasaules čempionātā pieaugušajiem Maskavā, kvalifikācijā paliekot 25.. vietā. Savā debijas Eiropas čempionātā 2016. gadā Amsterdamā iekļuva finālā, bet tajā ieņēma 12. vietu. Riodežaneiro kvalifikācijā sasniedza 10. rezultātu un iekļuva finālsacensībās, bet tajās palika bez rezultāta.
Rudsānu zilastīte
Latvijā
Rudsānu zilastītei Latvijā līdz šim bijuši trīs novērojumi (pirmais Birzgales pagastā, 2015. gadā), visos gadījumos putns noķerts tīklā gredzenošanai. Taču, iespējams, tā pie mums ieceļo regulāri: vairāki simti pāru ligzdo Somijas centrālajā un ziemeļu daļā, tuvāk Krievijas robežai; Zviedrijā līdz 2013. gada oktobrim reģistrēti 92 novērojumi; Igaunijā 5 novērojumi (turklāt bijusi pierādīta ligzdošana); Lietuvā līdz 2014. gadam bijuši 6 novērojumi.
Marina Beha-Romančuka
Karjera
2017. gada Eiropas U-23 čempionātā Bidgoščā kļuva par bronzas medaļnieci. 2017. gada Pasaules čempionātā Londonā kvalifikācijā ieņēma 18. vietu un finālsacensībām nekvalificējās. 2018. gada Eiropas čempionātā Berlīnē izcīnīja sudraba medaļu, labākajā mēģinājumā aizlecot 6,73 metrus tālu.
Rudsānu zilastīte
Izskats
Rudsānu zilastītei raksturīgs dzimumu dimorfisms: tēviņa apspalvojums ir košāks un krāsaināks nekā mātītei. Tēviņa galva, pleci, mugura, virsaste un aste ir koši zili. Spārnu lidspalvas pelēkbrūnas. Tumši zilajā sejā izceļas baltas svītras, kas stiepjas no knābja līdz acīm. Mātītes apspalvojums ķermeņa augšpusē ir olīvbrūns, izņemot virsasti un asti, kas tāpat kā tēviņam ir zilas. Abiem dzimumiem ir arī dzeltenoranži sāni (šai īpašībai dodot sugas nosaukumu), balta pakakle un pelēkbalts vēders. Knābis melns, kājas tumši brūnas. Ap acīm mātītei atšķirībā no tēviņa ir arī gaišs gredzens. Jaunie putni izskatās līdzīgi mātītei. Rudenī, beidzoties ligzdošanas sezonai, tēviņu apspalvojuma intensīvais zilais tonis kļūst bālāks un no attāluma tie var atgādināt mātīti.
267. mikroautobusu maršruts (Rīga)
267. mikroautobusu maršruts ir slēgts Rīgas sabiedriska transporta maršruts, kas kursēja no Stacijas laukuma līdz MAN-TESS. Maršruts tika slēgts 2016. gada 2. janvarī.
Maršruts
MAN-TESS — Stacijas laukums kursēja pa šādām ielām: Tvaika iela, Lāpstu iela, Sarkandaugavas iela, Tilta iela, Duntes iela, K.Valdemāra iela, Lāčplēša iela, E.Birznieka-Upīša iela, Dzirnavu iela, Satekles iela un Marijas iela.
Pieturvietas
267. mikroautobusu maršrutā pavisam kopā bija 46 pieturas, pa 23 katrā virzienā.
Rudsānu zilastīte
Uzvedība
Rudsānu zilastīte mājo skujkoku un jauktu koku mežos, priekšroku dodot mitriem, sūnainiem egļu mežiem, kuros daudz kritušu koku un ne pārāk biezs pamežs. Sastopama arī priežu mežos un mežos, kas jaukti ar bērziem un rododendriem. Rudsānu zilastīte ir uzmanīgs un tramīgs putniņš, kas slēpjas no vērotājiem. Par tās klātbūtni vieglāk spriest pēc tēviņa dziedāšanas, kurš dziedot apmetas augstu koka galotnē.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona ilgst no maija un jūnija līdz jūlijam vai augustam (atkarībā no izplatības reģiona). Pavasarī pirmie atgriežas tēviņi un ieņem ligzdošanas teritoriju, apmēram 50 m rādiusā, par to paziņojot ar skaļu dziedāšanu. Drīz pēc tam ierodas mātītes un izvēlas sev partneri. Lai arī tiek veidoti monogāmi pāri, partneri var sapāroties arī ar citiem īpatņiem (gan mātītes, gan tēviņi). Ligzdai kausveida forma, vīta no zāles, sūnām, papardēm, zariņiem, salmiem un saknītēm. No iekšpuses izklāta ar matiem, spalvām, smalkākiem zāļu stiebriņiem un reizēm ar priežu skujām. Ligzda var atrasties koka dobumā, zemes iedobē zem koka saknēm, zem krituša koka stumbra vai kraujas sienas iedobē.
Parasti viens perējums, bet var būt arī otrais. Dējumā ir 3—7 baltas olas ar sarkanbrūniem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst apmēram 15 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu atstāj apmēram 15 dienu vecumā.
Marina Beha-Romančuka
Karjera
2019. gada Eiropas čempionāts telpās Glāzgovā ieguva bronzu tāllēkšanā. Tā paša gada jūlijā uzvarēja Universiādē, kas norisinājās Neapolē. 2019. gada Pasaules čempionātā Dohā tāllēkšanas sacensībās sasniedza rezultātu 6,92 un ieguva sudraba godalgu, piekāpjoties tikai Malaikai Mihambo. 2021. gada Eiropas čempionātā telpās Toruņā izcīnīja zelta medaļu. Tokijā, kas risinājās 2021. gada augustā, tāllēkšanā ieņēma piekto vietu.
Pirms 2022. gada sezonas nolēma pievērsties arī trīssoļlēkšanai. 2022. gada Pasaules čempionātā telpās Belgradā piedalījās gan tāllēkšanas, gan trīssoļlēkšanas sacensībās. Trīssoļllēkšanā ar rezultātu 14,76 m izcīnīja sudraba medaļu, bet tāllēkšanā ieņēma sesto vietu. 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā medaļas izcīnīt neizdevās — tāllēkšanā ieņēma 8. vietu, bet trīssolī sasniedza 11. rezultātu. 2022. gada Eiropas čempionātā Minhenē pēc sāpīgas 4. vietas tāllēkšanā nākamajā dienā kļuva par Eiropas čempioni trīssoļlēkšanā, sasniedzot personisko rekordu — 15,02 m.
Lazdonas draudzes novads
Lazdonas draudzes novads bija viens no 16 Vidzemes guberņas Cēsu apriņķa draudzes novadiem.
Vēsture
Draudzes pirmsākumi ir meklējami Zviedru Vidzemes laikā 1668. gadā, kad pie baznīcas vizitācijas Lazdonas muižas īpašniekam Otto Gerhardam fon Klēbekam, lielā attāluma no Ļaudonas baznīcas dēļ, uzdeva savas muižas teritorijā uzcelt lūgšanu namu un algot Ļaudonas mācītāja palīgu, kurš apkalpotu šo baznīcu. 1699. gadā pēc zviedru Vidzemes ģenerālgubernatora Ērika Dālberga projekta Lazdonā uzcēla krustveida luterāņu baznīcu. 1710. gada mēra epidēmijā Lazdonas draudzes novadā no 1372 iedzīvotājiem nomira 500 (36,4%). Patstāvīgu Lazdonas draudzes novadu izveidoja 1731. gadā, nodalot tā teritoriju no Ļaudonas draudzes novada. Tas aptvēra Lazdonas, Praulienas, Sarkaņu, Patkules, Madonas, Kujas muižas un to zemnieku sētas un daļu no Aizkujas muižas zemnieku sētām. Tagadējā Lazdonas luterāņu baznīca celta no 1802. līdz 1805. gadam, iesvētīta 1806. gadā. Pēc tam, kad pareizticībā pārgājušais brāļu draudzes priesteris Dāvis Balodis Ļaudonā nodibināja pirmo latviešu pareizticīgo draudzi, 1863.-1866. gadā uzcēla arī Lazdonas Sv. Trijādības pareizticīgo baznīcu.
Muižas
Lazdonas draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:
Rūdolfs Džuljāni
Rūdolfs Viljams Luiss "Rūdijs" Džuljāni (Rudolph William Louis "Rudy" Giuliani; dzimis ) ir amerikāņu jurists, uzņēmējs, bijušais politiķis. Vispirms bijis demokrāts, tad dažus gadus bijis bezpartijisks, taču kopš 1980. gada ir republikānis. Bijis Ņujorkas mērs.
20. gadsimta 80. gados bijis Ņujorkas štata dienvidu reģiona federālais prokurors, kas ierosinājis vairākas lietas pret itāliešu mafiju un korumpētiem korporatīvajiem finansētājiem. Vadījis lietu, kuras rezultātā uz mūžu cietumā tika iesēdināts mafijas boss Džons Goti.
1989. gadā kandidēja Ņujorkas mēra amatam, tomēr tika zaudēts demokrātu pārstāvim Deividam Dinkinsam. Džuljāni uzvarēja Dinkinsu 1993. gada vēlēšanās. Amatā stājies 1994. gadā. Bija apsolījis veikt reformas pilsētas finasēs un cīnīties ar noziedzību. Sākotnēji tika uzskatīts, ka viņam tas ir izdevies. Lai arī noziedzības līmenis Džuljāni vadības laikā kritās, un pats Džuljāni to uzskatīja par savu nopelnu, tomēr viņa nopelni tiek apstrīdēti, jo tā tika uzskatīta par sakritību. Noziedzības līmenis sāka kristies jau dažus gadus pirms viņa ievēlēšanas amatā, un noziedzības līmenis šai laikā kritās arī visā valstī.
2000. gadā konstatēts prostatas vēzis, ko izdevies izārstēt.
Pēc 2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV, kurā bojā gāja ap 2800 cilvēku, Džuljāni tika slavēts par savām darbībām un situācijas kontrolēšanu. Viņš vēlāk Time vērtējumā tika atzīts par 2001. gada cilvēku, tāpat viņam tika piešķirts Britu impērijas ordenis.
Pēc Ņujorkas mēra amata atstāšanas palicis aktīvs politiķis, bijis viens no sākotnējiem republikāņu partijas kandidātiem ASV prezidenta amatam 2008. gada vēlēšanās. Pēc mēra amata termiņa beigām pievērsies arī uzņēmējdarbībai.
Marija Ujeviča-Galetoviča
Marija Ujeviča-Galetoviča (hr; dzimusi ; mirusi ) bija horvātu skulptore un gleznotāja. Dzīvoja un strādāja Zagrebā.
Daiļrade
Marijas Ujevičas-Galetovičas darbi galvenokārt ir portreti un statujas. Viņa studēja tēlniecību Centrālajā mākslas un dizaina skolā Londonā. Kopš 1987. gada Ujeviča-Galetoviča ir pasniedzēja Zagrebas Tēlotājmākslas akadēmijā, kur 1995. gadā viņa ieguva profesores titulu. Turklāt viņa ir aktīva Horvātijas Zinātņu un mākslas akadēmijas locekle.
Marija Ujeviča-Galetoviča ir vairāku ārējo un iekšējo publisko skulptūru autore daudzās Horvātijas un bijušās Dievidslāvijas pilsētās: Viroviticā, Vrsarā, Zagrebā, Marija-Bistricā, Siņā, Cresā, Rijekā, Osijekā, Labinā, Visoko, Bihačā un Novisadā. Vislabāk pazīstami ir šādi viņas publiskie darbi: Miroslava Krležas piemineklis Osijekā, Miroslava Krležas piemineklis Zagrebā, Augusta Šenoa piemineklis Zagrebā, Skrējēja skulptūra Savas upes krastmalā Zagrebā, Frančesko Patrici piemineklis Cresā, Jakova Gotovaca piemineklis Osorā un Sterija-Popoviča piemineklis Novisadā. .
Marijai Ujevičai-Galetovičai ir bijušas daudzas personālās izstādes Horvātijā un aiz tās robežām, ieskaitot izstādes galerijā "Forums" (Zagreba, 1980 un 1982), galerijā Sebastjans (Dubrovnika, 1981), galerijā Sebastjans (Belgrada, 1984), Ex Granai della Repubblica a Zitellelle (Venēcija, 1991), Francijas akadēmijā Romā Mediči villā (Roma, 1991), HDLU (Zagreba, 2005), Horvātijas vēstniecībā Itālijā (Roma, 2009) un galerijā Močibobs (Zagreba, 2010).
Pēdējā detaļa
"Pēdējā detaļa" (en) ir 1973. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Hals Ešbijs. Filmā galvenās lomas atveido Džeks Nikolsons, Otiss Jangs, Endijs Kveids, Kliftons Džeimss un Kerola Keina. Filma ir balstīta uz 1970. gada Derila Panisena romānu ar tādu pašu nosaukumu.
Filma stāsta par diviem karavīriem, kuriem tiek pavēlēts nogādāt cietumā jaunu karavīru, taču pa ceļam viņi nolemj viņam sniegt vēl pēdējo iespēju labi pavadīt laiku.
"Pēdējās detaļas" pirmizrāde notika, un to izplatīja Columbia Pictures. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kuri slavēja Nikolsona un Kveida aktierspēli, kā arī scenāriju. Filma nominēta trim Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Nikolsons), "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Kveids) un "Labākais adaptētais scenārijs". "Pēdējā detaļa" nominēta arī divām Zelta globusa balvām, četrām BAFTA kino balvām (saņēma divas), kā arī Zelta palmas zaram 1974. gada Kannu kinofestivālā. Nikolsons par savu lomu saņēma festivāla labākā aktiera balvu.
Henriks Pogoreli
Biogrāfija
1928. gadā izcīnījis 4. vietu Varšavas pilsētas šaha čempionātā. 1929. gadā Krulevski Hutā kopā ar citiem Varšavas komandas dalībniekiem — Ābramu Blasu, Paulino Frīdmanu, Staņislavu Konu, Leonu Kremeru, Karolu Pilcu — uzvarējis pirmajā Polijas komandu šaha čempionātā.
1936. gadā ieņēmis 3. vietu Varšavas šaha turnīrā. Šajā pašā gadā Minhenē pārstāvējis Polijas komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē, kurā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā un bronzas medaļu individuālajā vērtējumā. 1939. gadā dalījis 6.-7. vietu Varšavas šaha turnīrā un 5.-8. vietu Margates (Anglija) šaha festivāla blakusturnīrā.
Griuznis
Griuznis ir ciems Vectilžas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 243 km attālumā no Rīgas.
975. gads
975. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Drakula (romāns)
"Drakula" (en) ir 1897. gada īru rakstnieka Brema Stokera gotisks šausmu romāns. Populārākais literatūras darbs, kura sižets veidots pēc leģendām par vampīriem.
Šajā romānā pirmoreiz parādās vampīrs grāfs Drakula. Stāstā Drakula dodas no Transilvānijas uz Angliju, kur atrodamas jaunas asinis, un cīnās pret profesora Ābrahama Van Helsinga vadītu cilvēku grupu. Stāsts tiek izklāstīts vēstuļu, dienasgrāmatu ierakstu, kuģu žurnāla ierakstu veidā.
Pēc darba motīviem tikušas uzņemtas vairākas filmas, tai skaitā 1931. gada filma "Drakula", un lugas.
Ostravas-pilsētas apriņķis
Ostravas-pilsētas apriņķis ir Čehijas Morāvijas-Silēzijas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Morāvijas-Silēzijas apgabala Karvinas, Frīdekmīstekas, Novi Jičīnas un Opavas apriņķiem.
Kukšupe
Kukšupe var būt:
Prebens Elkērs
Prebens Elkērs Larsens (dk, dzimis ) ir bijušais Dānijas futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras sākumā pārstāvējis Dānijas klubu Vanløse un Vācijas klubu 1. FC Köln. 1978. gadā kļuvis par Vācijas Bundeslīgas uzvarētāju. Vēlāk sešus gadus pavadījis Beļģijas klubā Lokeren. 1984. gadā pievienojies Itālijas klubam Hellas Verona, kur viņš palīdzēja komandai izcīnīt vēsturē pirmo titulu – Serie A.
Dānijas futbola izlases sastāvā piedalījies 1986. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1984. un 1988. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Hellas Verona
Frīdrihs
Frīdrihs var būt:
Priekuļi (Upmalas pagasts)
Priekuļi ir ciems Vārkavas novada Upmalas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 2,2 km no pagasta un novada centra Vecvārkavas un 215,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Dubnas upes labajā krastā.
2021. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi
Šajā lapā ir apkopoti visu 2021. gada Pasaules čempionāta hokejā augstākās divīzijas izlašu sastāvi.
Avots: IIHF
KOK
Avots: IIHF
Clannad
Clannad ir tautas mūzikas grupa no Gvīdoras (Gweedore), Īrijā.
Clannad savas karjeras laikā ir ieguvuši daudzas balvas, tostarp Grammy balvu, BAFTA, Ivor Novello balvu un Billboard mūzikas balvu. Viņi ir ierakstījuši mūziku sešās dažādās valodās un ieguvuši astoņus Lielbritānijas top 10 albumus. Viņi tiek uzskatīti par grupu, kas ir iepazīstinājusi ar īru mūziku un īru valodu plašāku auditoriju visā pasaulē, bieži gūstot lielākus panākumus ārzemēs, nekā savā dzimtajā Īrijā.
Autoceļš P116
>>Aizpute, Alsunga, Sabile
>>Snēpele, Upīškalns
>>Rīga, Saldus, Liepāja
>>Lēnas, Nīgrande >>Dzelda, Nīkrāce, Tukums
Autoceļa garums ir 61,7 km, no autoceļa kopgaruma 6,4 km atrodas pilsētās. 51 km autoceļa no Kuldīgas līdz Dzeldai ir klāts ar asfaltbetona segumu, savukārt 10 km no Dzeldas līdz Embūtei — ar grants segumu.
Ceļa segums
Autoceļš ir asfaltēts no 0. — 51. km un uz autoceļa asfaltā ir daudz bedru un plaisu. Autoceļa P116 51. — 61. km no Dzeldas līdz Embūtei ir ar stāvām nogāzēm un daudziem bīstamiem līkumiem un pagriezieniem, jo ceļš šķērso Rietumkursas augstienes Embūtes pauguraini, turklāt — ceļu vēl bīstamāku padara grants segums, kurš ģeoloģisko īpašību dēļ pēc neliela lietus ilgi neizžūst, kalnu nogāzēs šis segums ir nostiprināts ar asfaltbetona plātnēm. No 42. — 51. km ceļš arī ir ar bīstamiem līkumiem un pagriezieniem, taču tie ir ar asfalta segumu un lēzenākiem kalniem. Pārējie 0. — 42. km no Kuldīgas līdz Lēnām ir līdzeni, bez īpašiem bīstamiem pagriezieniem, izņemot, līkumu 26. km, kur ir ātruma ierobežojums 70 km/h.
Satiksmes intensitāte
Satiksmes intensitāte ir neliela, jo ceļš nav īpaši nozīmīgs, vairāk mašīnu brauc posmā 0. — 36. km no Kuldīgas līdz Skrundai, kur apmēram gadā vidēji diennaktī brauc 3045 automašīnas un 4% no visām automašīnām ir kravas transports (2016), savukārt 36. — 61. km satiksmes intensitāte ir maza, ņemot vērā, ka autoceļa pēdējie desmit kilometri ir ar grants segumu, kur posmā no Skrundas līdz Lēnām apmēram gadā vidēji diennaktī brauc 710 automašīnas un 22% no visām automašīnām ir kravas transports (2016), posmā no Lēnām līdz Dzeldai apmēram gadā vidēji diennaktī brauc 522 automašīnas un 23% no visām automašīnām ir kravas transports (2016) un posmā no Dzeldas līdz Embūtei apmēram gadā vidēji diennaktī brauc 270 automašīnas un 20% no visām automašīnām ir kravas transports (2016). Šim ceļam nav dublieru vai apbraucamo ceļu, tāpēc šo ceļu neizmanto tikai vietējie iedzīvotāji, bet arī tūristi un citi cilvēki, lai nokļūtu līdz saviem galamērķiem.
Apdzīvotas vietas autoceļa tuvumā
Autoceļa P116 tuvumā atrodas Kuldīga (ātruma ierobežojums 50 km/h), Ieras, Raņķi (ātruma ierobežojums 70 km/h), Skrunda (ātruma ierobežojums 50 km/h), Lēnas, Dzelda, Maznīkrāce un Embūte.
Upes, kuras šķērso autoceļš
Autoceļš šķērso vairākas upes: Alekšupīti, Ropupi, Koju un Dzeldu. Vislielākā no tām ir Alekšupīte.
Stāvvietas un degvielas uzpildes stacijas autoceļā
Degvielas uzpildes staciju daudzums ir niecīgs — divas, un tās pašas atrodas Kuldīgā, savukārt, stāvvietu skaits ir pietiekams, jo autoceļa garums ir salīdzinoši neliels, un uz tā atrodas četras stāvvietas, taču tās nav labiekārtotas ar atkritumu tvertnēm un tualetēm.
Bijusī armijas pilsētiņa
Bijusī armijas pilsētiņa atrodas autoceļa P116 30. km, netālu no autobusa pieturas "Kombināts". Pilsētiņa ir apsargāta, bet par maksu pieejama apskatei tūristiem.
Piemiņas vagons-muzejs
Piemiņas vagons-muzejs atrodas Skrundā, Stacijas ielā 1, kur var apskatīt eksponātus no izsūtīšanas uz Sibīriju. Ekspozīcijas apskatīšanai vagona atslēgu var saņemt Skrundas dzelzceļa stacijā.
Skrundas evanģēliski luteriskā baznīca
1995. gadā restaurētā Skrundas evanģēliski luteriskā baznīca atrodas Kuldīgas ielā 1A Skrundā.
Oskara Kalpaka piemiņas vieta
Oskaram Kalpakam veltītā piemiņas vieta atrodas Skrundā, Kuldīgas un Liepājas ielu krustojumā. Šis piemineklis ir veltīts brīvības cīņu atbrīvotājiem, kur Skrunda kļuva par pirmo pilsētu, kura tika atbrīvota no lieliniekiem.
Lēnu Romas katoļu baznīca
Lēnu Romas katoļu baznīca atrodas autoceļa P116 43. km, netālu no autobusa pieturas "Pagrieziens uz Lēnām". Šis katoļu dievnams ar diviem torņiem un velvētiem griestiem, celts 1756. gadā Ventas krastā. Baznīcā apskatāmi mākslinieciski vērtīgi biktssoli un 18. gadsimta beigās būvētas ērģeles.
Piemiņas memoriāls 1941.-1945. gadā kritušajiem
Piemiņas memoriāls atrodas autoceļa P116 51. km pretī krustojumam ar autoceļu V1276 uz Dzeldu, netālu no autobusa pieturas "Pagrieziens uz Dzeldu". Memoriāls ir atklāts 1979. gadā 1941.-1945. gadā kritušajiem karavīriem. Šeit atrodas arī piemineklis "Pieta", kas tautā tiek saukts par māmuļu.
Embūtes dabas parks
Embūtes dabas parks atrodas autoceļa P116 61. km. Tā ir dabas teritorija, kura izveidota, lai aizsargātu izcilas gravas un nogāžu mežus.
Grižanki
Grižanki ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 285 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Rudušku vecticībnieku baznīca, ūdenstilpes Grižanku ezers , Rudušku ezers.
Dommiča
Dommiča ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Ziemeļsaksijas apriņķī, Elbas upes kreisajā krastā.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 929. gadā. VDR laikā pilsētā darbojās policijas sakarnieku skola.
Rite (ciems)
Rite (agrāk Rites muiža) ir ciems Jēkabpils novada Rites pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 4,6 km no pagasta centra Cīruļiem, 50,4 km no novada centra Jēkabpils un 131 km no Rīgas.
Svešais (filma)
"Svešais" ir 1988. gada Latvijas PSR televīzijas mākslas filma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisore ir Lūcija Ločmele.
Elektroniskie sakari
Valsts akciju sabiedrība "Elektroniskie sakari" ir Latvijas valstij piederošs sakaru administrācijas uzņēmums, kas veic radiofrekvenču spektra un numerācijas pārvaldību Latvijas teritorijā. Uzņēmuma kapitāla daļu turētājs ir Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija.
Svešais (filma)
Sižets
Zigis dzīvo divatā ar tēvu, kurš ir alkoholiķis. Lai izārstētu tēvu, viņš dodas pie tautā populārās dziednieces Zilākalna Martas.
Elektroniskie sakari
Uzņēmums dibināts 1991. gada 23. augustā kā Latvijas valsts elektrosakaru inspekcija. 1997. gada 8. augustā tā pārreģistrēta par bezpeļņas organizāciju valsts akciju sabiedrību. 2004. gada 14. oktobrī pārdēvēta par Valsts akciju sabiedrību Elektronisko sakaru direkcija. 2011. gada 18. oktobrī uzņēmums ieguva nosaukumu Valsts akciju sabiedrība Elektroniskie sakari.
"Elektroniskie sakari" saskaņā ar normatīvajiem aktiem veic šādus valsts pārvaldes uzdevumus un funkcijas: "Elektroniskie sakari" sadarbojas ar citu valstu sakaru administrācijām un piedalās sakaru nozares starptautisko institūciju un organizāciju darbā.
Lai iegūtu informāciju par elektromagnētisko situāciju visā valstī, Rīgā, Liepājā, Ventspilī, Rēzeknē, Daugavpilī un Valmierā izveidoti radiofrekvenču spektra monitoringa punkti.
Hetu valoda
Hetu valoda, arī nešītu valoda (𒉈𒅆𒇷, nešili), ir anatoliešu valoda, kurā runāja heti, kas no 17. līdz 12. gadsimtam p.m.ē. dzīvoja bronzas laikmeta Anatolijā. Tā ir mirusi valoda, valoda izmira ap 10. gadsimtu p.m.ē. Ķīļu raksts tika izmantots kā hetu valodas rakstība.
Dmitrijs Rogozins
Dmitrijs Rogozins (dzimis ) ir Krievijas politiķis. No 2018. līdz 2022. gadam viņš bija valsts kosmiskās korporācijas Roskosmos ģenerāldirektors. No 2011. līdz 2018. gadam Rogozins bija Krievijas valdības priekšsēdētāja vietnieks, atbildīgs par aizsardzības un kosmosa nozari. Pirms tam, no 2008. līdz 2011. gadam, bija Krievijas vēstnieks NATO.
Ārējās saites
! colspan="3" style="background:#a8bb22;" | Amati
Velimirs Kalandadze
Velimirs Kalandadze (ka; dzimis, miris ) bija gruzīnu, pirms tam padomju, šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Kopš 1956. gada publicējis vairāk nekā 150 šaha etīdes. No 1965. līdz 1985. gadam piedalījies desmit PSRS individuālos šaha kompozīcijas čempionātos (1983. gadā 14. čempionātā — 4. vieta) un daudzos konkursos. Tajos ieguvis vairāk nekā 80 atzinības, tai skaitā 15 godalgas. Specializējies torņu galotņu sastādīšanā.
No 1984. gada starptautiskais meistars un no 1993. gadā starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā.
Elama
Elama (elx) bija Seno laiku pirmspersiešu civilizācija mūsdienu Irānas dienvidu un rietumu teritorijās, uz austrumiem no Senās Divupes. Tā pastāvēja aptuveni no 2700. gada p.m.ē. līdz 539. gadam p.m.ē., kad to pilnībā pakļāva Ahemenīdu impērija. Elamas administratīvais centrs jeb galvaspilsēta bija Sūzas, tādēļ šī civilizācija (reti) tiek dēvēta par Sūsiānu. Informācija par šo civilizāciju ir ļoti nepilnīga, tā galvenokārt ir nākusi no Senās Divupes avotiem.
Vēsture
Civilizācija kultūras jomā allaž ir bijuši cieši saistīta ar Seno Divupi. Elamīti izmantoja ķīļrakstu, kuru aizguva no Akadas valsts, iespējams, tāpēc ka no 2334. gada p.m.ē. līdz 2154. gadam p.m.ē. tā kontrolēja lielākas vai mazākas Elamas teritorijas. Vienlaicīgi Elamu regulāri apdraudēja kalnu tauta gutieši un tad trešā Ūras dinastija. Tiklīdz Ūras vara panīka, elamieši atguva pilnīgu neatkarību.
Ap 1600. gadu p.m.ē. Elamai un Babilonijai uzbruka jauni iebrucēji kasīti. Gandrīz nekas nav zināms par Elamu līdz 13. gadsimtam p.m.ē., kad elamieši atkal kļuva par ievērojamu spēku reģionā. Elamieši devās karagājienos uz Seno Divupi. Uz neilgu laika posmu elamīti kontrolēja visu Divupes daļu uz austrumiem no Tigras upes. Šo Elamas uzplaukumu apturēja Babilonas valdnieks Nebukadnecars I (valdīja aptuveni no 1119. līdz 1098. gadam p.m.ē.). Viņš iekaroja arī Elamas galvaspilsētu Sūsu. Atkal aptuveni par 300 gadus ilgu periodu gandrīz nekas nav zināms par Elamu. 640. gadā p.m.ē. Sūsā iebruka asīriešu valdnieks Ašurbanipals. Pēc tam iebruka persiešu Ahemenīdu impērija, Elamai kļūstot par vienu no impērijas satrapijām. Pilnībā Elama tika pakļauta 539. gadā p.m.ē.
Kultūra
Elamas kultūras sasniegumi šķiet nav bijuši plaši. Rakstiskie avoti ir ļoti ierobežoti. Vēl mazāk ir zināms par elamītu reliģisko pārliecību, jo elamītu valodā nav atrasti reliģiski teksti vai eposi, uzskata, ka tā bijusi radniecīga dravīdu valodām. Elamas mākslā un arhitektūra ir stipri jūtama Babilonijas ietekme. Viena no Elamas kultūras spilgtākajām vērtībām, kas saglabājusies līdz mūsdienām, ir Čogas-Zanbilas zikurāts.
Anadiras līcis
Anadiras līcis (ru) ir Beringa jūras līcis tā ziemeļrietumos no Čukču raga ziemeļaustrumos līdz Navarina ragam dienvidrietumos. Administratīvi ietilpst Krievijas Čukotkas autonomajā apvidū. Pirmie no eiropiešiem līci atklāja Semjona Dežņova ekspedīcija 1648. gadā. Nosaukts pēc līcī ietekošās Anadiras upes.
Anadiras līcis iekļauj sevī vēl citus līčus, lielākie no kuriem ir Kresta līcis un Anadiras limāns. Ietek vairākas upes, lielākās no kurām ir Anadira, Veļikaja un Kančalana.
Līča krasti mazapdzīvoti. Vienīgās pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Anadira, Ugoļnije Kopi, Beringovska, Egvekinota, Provideņija, Ueļkaļa, Sireņiki, Koņergina, Enmeļena, Nunligrana.
Svešais
Svešais var būt:
Pēteris Bestuževs
Pēteris Bestuževs, kopš 1701. gada Pēteris Bestuževs-Rjumins (, 1664—1743), bija Krievijas cara Pētera I galminieks, vēlāk diplomāts Lielā Ziemeļu kara laikā, grāfs (1742). Kurzemes un Zemgales hercogistes galma vadītājs hercoga atraitnes Annas Ivanovnas valdīšanas laikā (1712-1728).
Dzīves gājums
Lielā Ziemeļu kara sākumā Bestuževs piedalījās kaujās kā Simbirskas vaivads (1701). 1705. gadā cars Pēteris viņu iesaistīja diplomātiskā dienestā un nosūtīja uz Vīnes un Berlīnes galmiem. Viņa dēli Mihails un Aleksejs 1708. gadā tika nosūtīti mācīties uz Kopenhāgenu un Berlīni. Pēc Rīgas ieņemšanas 1710. gadā Pēteris I, vēloties saradoties ar Eiropas valdnieku dzimtām, 31. oktobrī izprecināja Annu Prūsijas karaļa krustdēlam, Kurzemes un Zemgales hercogam Frīdriham.
Pēc hercoga nāves un viņa atraitnes ierašanās Jelgavā P. Bestuževu 1712. gadā nozīmēja par Kurzemes hofmeistaru (galma padomnieku), bet drīz vien nosūtīja diplomātiskā misijā uz Hāgu (1713-1715). Pēc atgriešanās Jelgavā Bestuževu iecēla par galma virspadomnieku, šajā amatā viņš 1717. gadā nesekmīgi veda sarunas ar Saksijas-Veisenfelsas (Sachsen-Weißenfels) hercogu, bet 1718. gadā ar Brandenburgas markgrāfu par Kurzemes hercoga atraitnes Annas izprecināšanu.
Kara beigu etapā 1720. gadā Bestuževam aizliedza iejaukties Kurzemes hercogistes iekšējās lietās un viņam par visu novēroto bija jāziņo Rīgas gubernatoram Aņikitam Repņinam. Kad par Krievijas ķeizarieni 1725. gadā kļuva Katrīna I, Bestuževam uzdeva decembrī ierasties ar Kurzemes hercogieni Pēterburgā, kur varu bija ieguvis feldmaršals Aleksandrs Meņšikovs. 1726. gadā Bestuževs atbalstīja Saksijas Morica ievēlēšanu par Kurzemes hercogu, kas nepatika A. Meņšikovam. Tāpēc Bestuževu atsauca no amata, un uz jaunā Krievijas ķeizara Pētera II kronēšanu Pēterburgā kopā ar Kurzemes hercogieni ieradās Ernests Johans Bīrons. 1728. gadā Bestuževu apcietināja un aizveda uz Pēterburgu.
Kad 1730. gada aprīlī par Krievijas ķeizarieni kronēja Kurzemes hercogieni Annu, viņa Bestuževu iecēla par Ņižņijnovgorodas gubernatoru, bet ķeizarienes favorīts Ernests Johans Bīrons panāca viņa atcelšanu no amata. Līdz 1737. gadam Bestuževs bija izsūtījumā savā lauku īpašumā, bet pēc ķeizarienes Annas nāves un reģenta Bīrona apcietināšanas ķeizariene Elizabete Bestuževam atļāva atgriezties Pēterburgā un 1742. gadā iecēla viņu grāfa kārtā.
Miris 1743. gadā. Viņa dēls Aleksejs Bestuževs-Rjumins 1744. gadā kļuva par valsts kancleru.
Luīze Šarlote no Brandenburgas
Luīze Šarlote no Brandenburgas (de; dzimusi Berlīnē, mirusi  Mītavā) bija Brandenburgas markgrāfiene, Kurzemes un Zemgales hercogiene, hercoga Jēkaba Ketlera sieva.
Biogrāfija
Luīze Šarlote dzimusi 1617. gada 13. septembrī Kelnā (pie Šprē upes) kā toreizējā Brandenburgas kūrprinča Georga Vilhelma un Pfalcas princeses Elizabetes Šarlotes vecākais bērns. Kūrprinča ģimene piederēja pie reformātu ticības un savus bērnus no mazotnes audzināja kristīgā garā. Bērnībā Luīzei dzimtenē nācās pārdzīvot 30 gadu kara postu. Viņa ļoti agri jau sāka interesēties par dzeju un mūziku. Kad viņas ģimene 1638. gadā pārcēlās uz Kēnigsbergu, Luīze Šarlote nodibināja sakarus ar vietējo vācu dzejnieku pulciņu. Šo pulciņu vadīja dzejnieks Simons Dahs un viņa draugs, mūziķis, Heinriks Alberts. Sasniedzot pilngadību, par Luīzi Šarloti sāka interesēties precinieki, jo arī radniecība ar stipro Brandenburgas kūrfirstu deva politisku labumu. Pavisam Luīze Šarlote tika bildināta 8 reizes, pat Polijas karalis Vladislavs IV vēlējās ņemt viņu sev par sievu, taču pretendentiem tika atteikts. Pēc informācijas ievākšanas par precību pretendentiem kūrfirsts un viņa valsts padome izlēma par labu Kurzemes hercogam Jēkabam. 1645. gada 10. oktobrī Luīze Šarlote un Jēkabs Ketlers salaulājās.
Pēc laulībām jaunais pāris pārcēlās uz Kuldīgu un pēc tam uz Jelgavu. Šarlotei no Brandenburgas līdzi brauca kambarjunkurs Somnics un galma mācītājs Bartolomejs Stošs. Jelgavā Stošs kādā no pils zālēm ierīkoja baznīciņu reformātiem, bet hercogienei piederošos iecirkņus pārvaldīt uzdeva Somnicam. Arī pati viņa aktīvi interesējās par saimniecību. Nespēdama apsaimniekot attālākos iecirkņus (Bārta, Nīca, Grobiņa, Rucava), Šarlote palūdza hercogu par 8000 dālderu gadā rentēt. Bet tā kā hercogam tajā laikā bija spiedīgs finansiālais stāvoklis, tad Luīze Šarlote 4 gadus renti neprasīja. 1649. gadā tika norunāta jauna vienošanās, un par iepriekšējo gadu nesamaksāto renti hercogiene saņēma Mežmuižu, Bukaišus un Sesavu, bet par apsolīto 1000 dālderu laulības dāvanu saņēma Ozolmuižu (Eckhofen). Šarlote visādā veidā palīdzēja hercogam Jēkabam, gan aizdodot skaidru naudu, gan uzturot korespondenci ar daudzām politiskajām personām (piemēram, ar Zviedrijas karalieni Kristīni, zviedru kancleru Okšensernu, poļu karali Janu Kazimiru u.c.). Īpaši ciešas attiecības viņa uzturēja ar hercoga audžumāti Elizabeti Magdalēnu. Pēc vecās hercogienes parauga Luīze Šarlote savās muižās izveidoja dārzus un piensaimniecības. Viņas un pārvaldnieka Somnica izturēšanās pret zemniekiem bija laipna un saudzīga, kas viņai labi atmaksājās bada gados. 1657. gadā zviedru karaspēks iebruka Kurzemē, lai caur to dotos uz Lietuvu. Lai mazinātu zviedru postījumus, Luīze Šarlote no ģenerāļa Delagardi izlūdzās saudzēšanas grāmatu saviem zemniekiem un muižām.
1657. gada jūlijā Šarlote aizbrauca uz Kēnigsbergu, kur diplomātiskajās sarunās panāca to, ka Brandenburgas kūrfirsts slēdza vienošanos ar Poliju, nostājoties pret Zviedriju. Nākamā gada vasarā hercogiene veda sarunas ar caru pret miera sarunām starp Krieviju un Zviedriju. Rezultātā zviedru un maskaviešu miera līguma noslēgšana tika novilcināta līdz rudenim. Tas pamudināja Zviedrijas karali vērsties pret Ketleriem un 9. oktobrī zviedru karaspēks pēkšņā uzbrukumā ieņēma Jelgavas pili un apcietināja Jēkabu un Luīzi Šarloti. Tā kā sabiedrotie šajā laikā bija iesaistīti karadarbībā, tad neviens viņiem nevarēja atnākt palīgā. Hercoga ģimeni ar visiem kalpotājiem pārveda uz Rīgu, bet nākamā gada 9. augustā viņus pārveda uz Narvu un Ivangorodu. Neskatoties uz stingro uzraudzību, Luīze Šarlote turpināja uzturēt slepenu saraksti ar sabiedrotajiem. Šajā laikā Kurzemes hercogiste tika ierauta nežēlīgā karā un tikai 1660. gada 5. aprīlī Olivas miera konference izlēma hercoga restitūciju. Hercogu pāris atgriezās Kurzemē tikai šī gada vasarā.
Hercogiene ieradās kara un bada izpostītā zemē. Vietējie zemnieki, atceroties Šarlotes labvēlīgo attieksmi pret viņiem, sadāvināja hercogienei gan pārtiku, gan drēbes. Drīz pēc tam Luīze Šarlote aizbrauca uz Kēnigsbergu uz savas mātes bērēm. Redzot savas māsas bēdīgo stāvokli, Brandenburgas kūrfirsts dāvāja tai 1000 dukātu un Kēnigsbergas pilsēta vēl 1000 florēnu. Hercogienes māte bija novēlējusi savai meitai vairāk kā 150 000 florēnu. Luīze Šarlote 50 000 florēnu noguldīja Dancigā un 40 000 florēnu Holandē. 1661. gada februārī, atbraucot uz Kurzemi, 50 000 florēnu viņa dāvāja hercogam, par to viņš tai norakstīja Zaļās muižas iecirkni. Kad 1661. gada pavasarī kara seku dēļ visur pietrūka sēklas, barības un maizes, 20 aprīlī hercogiene pasūtīja Brandenburgā labību (rudzus, miežus, auzas, griķus un zirņus) sēklai un barībai, un to izsniedza par brīvu saviem zemniekiem.
Hercogienei svarīgu vietu ieņēma ticības jautājumi, un savu ietekmi viņa izmantoja tādā mērā, ka drīz Jelgavas pils reformātu zālē uz dievvārdiem sapulcējās 50 un vairāk dalībnieku. Viņa daudz pūlējās, lai izplatītu savu ticību. Šarlote daudz sarakstījās ar reformātu mācītājiem un saņēma no tiem traktātus un rakstus. Šāda rīcība radīja starpgadījumus ar luterticīgajiem muižniekiem un garīdzniekiem, taču beigās izdevās visus konfliktus nokārtot.
Jau 1669. gada martā, braucot uz Kēnigsbergu apciemot savu svaini Doroteju, Luīze Šarlote bija smagi slima. 1676. gada 28. martā viņa sastādīja testamentu, bet 1676. gada 29. augustā mira. Apglabāta Kurzemes hercogu kapenēs Jelgavas pilī.
Bērni
Luīzes Šarlotes un Jēkaba Ketlera laulībā bija dzimuši deviņi bērni (neskaitot dzemdībās mirušo bērnu): 5 dēli un 4 meitas.
Mana dziesma (nozīmju atdalīšana)
Mana dziesma var būt:
Pūgaiņi
Pūgaiņi ir ciems Vārkavas novada Upmalas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 13,6 km no pagasta un novada centra Vecvārkavas un 188,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe).
Tās dullās Paulīnes dēļ
"Tās dullās Paulīnes dēļ" ir 1979. gada latviešu padomju spēlfilma, īsfilma. Filmas režisore ir Vija Bokalova-Ramāne (tagad Vija Beinerte) un tas ir viņas režisores diplomdarbs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Vizmas Belševicas tāda paša nosaukuma stāsta motīviem.
Literārais pirmavots
"Tās dullās Paulīnes dēļ" literārais pirmavots V. Belševicas stāsts pirmoreiz publicēts laikrakstā "Literatūra un Māksla" 1977. gada 14. oktobrī. Stāsts iekļauts stāstu krājumā "Nelaime mājās" (1979). Stāsts tulkots krievu (1981), lietuviešu (1982), vācu (1983), slovāku (1983) un gruzīnu (1999) valodās.
Stāstu teātrim dramatizējusi režisore Tatjana Šverste. Tā skatuves variants iestudēts E. Veidenbauma Cēsu Tautas teātrī (1980), Liepājas teātrī (1994), Valmieras teātrī (1998, viesizrādes ASV latviešu centros 2000), Saldus Tautas teātrī (2001), Dzelzavas dramatiskajā kolektīvā (2004), Lielvārdes Tautas teātrī (2007), Valdemārpils dramatiskajā kolektīvā (2007), Krimuldas pagasta amatierteātrī (2008), Jelgavas Jaunajā teātrī (2012), Jaungulbenes amatierteātrī "Limuzīns" (2014), Ausekļa Limbažu teātrī (2018) un Mērsraga amatierteātrī (2018).
Sižets
Aktīvā un romantiskā kundzīte Paulīne redz zīmīgu sapni un izdomā plānu, kā kopā ar viņas māsu Līzbeti iegādāties abām krāšņas bēru kleitas. Māsas sapelna naudu ar sēņu lasīšanu un iegādā visu kāroto. Ietērpusies glaunā kleitā un parūku galvā, Paulīne izdomā, ka vajadzētu nofotografēties, un tādēļ māsa Līzbete uzaicina fotogrāfu. Paulīne iekārtojas zārkā, vēloties zināt, kā viņa tur izskatīsies. Gaidot fotogrāfu, viņa iemieg, bet fotogrāfs ir pārliecināts, ka fotografē nelaiķi. Kad, reaģējot uz fotogrāfa izteiktajiem komplimentiem, nelaiķe zārkā apsēžas un sāk runāt, fotogrāfs paģībst.
Lomās
Epizodēs: Rūdolfs Plēpis, Uldis Vazdiks, Ivars Kalniņš, Dzintra Mendziņa, Eduards Plataiskalns, Vilis Ķimelis
Hals Ešbijs
Viljams Hals Ešbijs (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu kinorežisors un montāžists, uzskatīts par vienu no "Jaunās Holivudas" (New Hollywood) jeb "amerikāņu jaunā viļņa" pārstāvjiem.
Savu karjeru sācis kā filmu montāžists, strādājot pie režisora Normana Džuisona. Bijis montāžists viņa filmai "Nakts karstumā" (1966), par ko saņēmis savu vienīgo Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā montāža". Šajā kategorijā ticis nominēts arī par Džuisona filmu The Russians Are Coming, the Russians Are Coming (1966).
1970. gadā iznāca viņa pirmā režisētā filma, komēdijdrāma The Landlord. 1978. gadā saņēmis savu trešo Kinoakadēmijas balvas nomināciju, šoreiz kategorijā "Labākais režisors", par filmu "Atgriešanās mājās" (Coming Home, 1978), ar Džeinu Fondu un Džonu Voitu galvenajās lomās. Režisējis arī tādas pazīstamas filmas kā "Harolds un Moda" (Harold and Maude, 1971), "Pēdējā detaļa" (1973), Shampoo (1975), Bound for Glory (1976), Being There (1979) un Lookin' to Get Out (1982).
Ivaceviču rajons
Ivaceviču rajons ir Brestas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Brestas apgabala Baranaviču, Ļahaviču, Hancaviču, Pinskas, Ivanavas, Bjarozas un Pružanu rajoniem, kā arī Grodņas apgabala Sloņimas rajonu.
Angulēma
Angulēma (fr,, oc) ir komūna Francijas dienvidrietumos, Jaunakvitānijas reģionā. Angulēma ir Šarantas departamenta administratīvais centrs. 2017. gadā komūnā dzīvoja 41,7 tūkstoši iedzīvotāju.
Rites strauts
Rites strauts ir Salātes kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā.
Iztece no Viņaukas ezera. Tek rietumu virzienā. Ietek Salātē pie Tiltiņu mājām. Upi šķērso valsts autoceļš P73 (Vecumnieki—Nereta—Subate). Netālu no upes — Rites ciems.
Grītāni
Grītāni ir ciems Aulejas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Mazais Gauslis, Lielais Gauslis.
Lucifers (Štuks)
Lucifers ir vācu mākslinieka Franca fon Štuka, viena no Minhenes secesijas dibinātājiem, eļļas krāsas glezna, tapusi 1890. gadā. Glezna pieder pie Štuka "tumšā monumentālā" perioda; tajā attēlots cilvēka-dēmona tēls. Gleznas izmēri ir 161 × 152,5 cm.
Kompozīcija
Gleznā attēlots apsēdies kaila vīrieša tēls, kas atrodas nenosakāmā tumšā telpā. Acu skatiens tiek pievērsts skatītājam. Galva ir atbalstīta uz kreisās rokas. Labā roka ir izvilkta atpakaļ un noliekta sāniski. Fonā pa kreisi redzams fosforescējošs gaismas avots.
Vēsture
1891. gadā no Štuka studijas Minhenē to iegādājās Ferdinands I Sakss-Koburgs-Gota karaliskajai kolekcijai Sofijā. 1930. gada 25. decembrī karalis Boriss III to nodeva Nacionālajam muzejam un no 1948. gada tā ir Nacionālās mākslas galerijas kolekcijā. 1985. gadā to pārvietoja uz Nacionālo ārzemju mākslas galeriju un 2015. gadā uz galerijas ēku "Kvadrāts 500".
Izstādes
Glezna tikusi demonstrēta vairākās starptautiskās izstādēs:
Albērs II
Albērs II, Monako princis (fr; dzimis ), pilnā vārdā Albērs Aleksandrs Luī Pjērs Grimaldi (Albert Alexandre Louis Pierre Grimaldi), ir Monako valsts galva. Viņa tēvs ir Monako princis Renjē III un māte — amerikāņu aktrise Greisa Kellija. Viņa māsas ir Hannoveres princese Karolīna un Monako princese Stefānija. notika Albēra II kāzas ar Šarlīnu Vitstoku.
Agrāk Albērs II bija bobslejists, piedalījies piecās Olimpiskajās spēlēs.
Bangu iela
Bangu iela var būt:
Makevojs
Makevojs (en) var būt:
Klimkovice
Klimkovice (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Ostravas-pilsētas apriņķī uz rietumiem no Ostravas.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1373. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Kēnigsberga (de). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu apgabala daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.
Rusiņi
Rusiņi var būt:
Kolumbija (upe)
Kolumbija (en) ir lielākā upe Ziemeļamerikas ziemeļrietumu reģionā. Upe sākas Klinšu kalnos, Britu Kolumbijā, Kanādā, tad plūst uz ziemeļrietumiem un dienvidiem līdz Vašingtonas štatam, ASV, pēc tam sāk tecējumu uz rietumiem, kur tā veido Vašingtonas un Oregonas štatu robežu, pēc tam ietek Klusajā okeānā. Kolumbijas upe ir 2000 km gara, tās garākā pieteka ir Sneika. Kolumbijas baseins (668 000 km2) ir aptuveni Francijas lielumā un ietver septiņus ASV štatus un vienu Kanādas provinci.
Pogas (Upmalas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V750 (Stolderi–Vecvārkava).
Grīvas
Grīvas ir ciems Jaungulbenes pagastā, Gulbenes novadā. Atrodas 192 km attālumā no Rīgas. Ciems ir daļēji izzudis.
Duresi "Teuta"
Duresi "Teuta" ir Albānijas futbola klubs no Duresi pilsētas. Pašlaik spēlē Albānijas Superlīgā. Klubs ir dibināts 1920. gadā kā Klubi Sportiv Urani. 1994. gadā uzvarēja Superlīgā un izcīnīja Albānijas čempiontitulu. Komanda ir četras reizes uzvarējusi Albānijas kausa izcīņā.
Oļegs Romaņišins
Biogrāfija
Vairākkārt piedalījies arī Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1979. gadā starpzonu turnīrā Rīgā kopā ar Florinu Georgiu dalījis 5.-6. vietu, un abiem pietrūcis tikai puspunkts, lai iekļūtu pretendentu skaitā. 1993. gadā Groningenā Profesionālās šaha asociācijas rīkotajā kvalifikācijas turnīrā iekļuvis pretendentu skaitā. 1994. gadā Ņujorkā pretendentu maču ceturtdaļfinālā zaudējis Indijas lielmeistaram Višvanatanam Anandam ar 2:5 (+0, -3, =4).
Pazīstams arī kā atklātņu teorētiķis. Romaņišina vārdā ir nosaukts variants Nimcoviča aizsardzībā: 1. d4 Zf6 2. c4 e6 3. Zc3 Lb4 4. g3.
Tahikardija
Tahikardija, saukta arī par tahiaritmiju, ir sirdsdarbības ātrums, kas pārsniedz normālo sirdsdarbības ātrumu miera stāvoklī. Parasti sirdsdarbības ātrums miera stāvoklī, kas pārsniedz 100 sitienus minūtē, pieaugušajiem tiek uzskatīts par tahikardiju. Sirdsdarbības ātrums virs atpūtas ātruma var būt normāls (piemēram, pie fiziskas slodzes) vai patoloģisks (piemēram, ar elektriskajām problēmām sirdī).
Komplikācijas
Tahikardija var izraisīt samaņas zaudēšanu.
Ja asins plūsmas ātrums kļūst pārāk ātrs vai strauja asins plūsma pāriet uz bojātu endotēliju, tas palielina berzi asinsvados, izraisot turbulenci un citus traucējumus. Saskaņā ar Virhova triādi šis ir viens no trim nosacījumiem, kas var izraisīt trombozi (ti, asins recekļus asinsvados).
Ivaceviči
Ivaceviči ir pilsēta un rajona centrs Baltkrievijas rietumos.
Skaistas baznīca
Skaistas Svētā Antona Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Skaistas pagasta centrā Skaistā.
Vēsture
Skaistas pirmais koka dievnams tika uzbūvēts 1778. vai 1788. gadā par prāvesta Žebrovska līdzekļiem. Līdz Rīgas bīskapijas nodibināšanai Skaistas baznīca bija Krāslavas baznīcas filiālbaznīca. 1914. gadā šo dievnamu izjauca un pārveda uz 3 km attālumā esošo Geibu sādžu, kur to uzbūvēja no jauna, jo tur bija vairāk katoļu. Pirmā pasaules kara laikā baznīca nodega. Tagadējo dievnamu nodegušās baznīcas vietā uzcēla 1920. — 1921. gadā prāvesta Šiksneļa darbības laikā.