cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ziemeļu lauvronis
Izskats
Pieaudzis ziemeļu lauvronis ir gaišāks nekā citas lauvroņu sugas. Kažoka krāsa var būt no gaiši dzeltenbrūnas līdz rudi brūnai, retumis arī sarkanbrūna. Mazuļi piedzimst gandrīz melni un tumšais matojums saglabājas vairākus mēnešus. Katru gadu kažoka matojums nomainās. Abiem dzimumiem ir garas, baltas ūsas, ar kurām tie zem ūdens sajūt medījuma tuvumu un kustības virzienu. Airkājas un citas ķermeņa daļas, kurām nav matojuma, ir melnas. Līdz 4—6 mēnešu vecumam lauvroņa mazulim ir melns matojums, pēc tam tas kļūst gaišāk brūns. Sasniedzot 2 gadu vecumu, jaunajiem lauvroņiem ir tāds pats kažoks kā pieaugušajiem īpatņiem.
Uzvedība
Ziemeļu lauvronis parasti uzturas piekrastes seklajos ūdeņos. Līdzīgi kā citas lauvroņu sugas arī ziemeļu lauvronis daudz laika pavada gan atpūšoties krastā, gan barojoties jūrā. Īpaši daudz laika uz sauszemes tas pavada vairošanās sezonā, kad dzimst mazuļi. Ziemeļu lauvronis ir ļoti sabiedrisks un uzturas lielos baros. Jūrā tas novērojams pa vienam vai nelielās grupās. Tikai bagātīgākās barošanās vietās sapulcējas lielāks bars. Vislabprātāk lauvronis atpūtai izvēlas nelielas, neapdzīvotas saliņas, tādējādi izvairoties no sauszemes plēsējiem un cilvēkiem.
Barošanās
Ziemeļu lauvronis barojoties ir oportūnists un barojas ar vairāk kā 100 dažādām zivju sugām (piemēram, terpugiem, mintajiem, lašiem, mencām, tūbītēm, paltusiem, moivām, siļķēm, zaķzivīm, merlūzām u.c.) un galvkājiem (kalmārus un astoņkājus ieskaitot). Barojas galvenokārt nakts laikā.
Atkarībā no sezonas mainās barošanās ieradumi, turklāt ieradumi ir atšķirīgi arī dažādiem īpatņiem. Piemēram, ārpus vairošanās sezonas dažas pieaugušās mātītes ilgstoši uzturas atklātā jūrā, bet citas barojas daudz tuvāk krastam. Vairošanās sezonas laikā visas mātītes barojas krasta tuvumā, lai ik pa laikam atgrieztos uz sauszemes zīdīt savus mazuļus. Pieaugusi mātīte patērē daudz barības, īpaši ziemas periodā, kad tai jāpaēd pašai, jāpazīda mazulis un, visticamākais, ir iesācies jau nākamais grūsnības periods. Tēviņi barojoties nopeld garas distances. Atkarībā no vecuma izmainās niršanas ieradumi. Dziļākais datētais ieniršanas dziļums ir bijis ap 425 metriem.
Vairošanās
Ziemeļu lauvronis veido vairošanās kolonijas. Tam ir raksturīga poligāma vairošanās sistēma. Vienas sezonas ietvaros tikai daži tēviņi izcīna tiesības sapāroties. Tēviņi uz vairošanās pludmali ierodas pirmie, lai ieņemtu un nostiprinātu pārošanās teritoriju, kura tiek agresīvi apsargāta visas sezonas laikā. Lai arī dzimumbriedumu tēviņš sasniedz 3—8 gadu vecumā, tas nav pietiekami spēcīgs noturēt teritoriju. Tikai sasniedzot 9—10 gadu vecumu, tas beidzot ir nobriedis un spēj izturēt bez ēšanas 1—2 mēnešus.
Mātītes uz vairošanās pludmali ierodas maija vidū, un tām dzimst mazuļi (parasti viens) no maija vidus līdz jūnija vidum. Piedzimstot mazulis ir apmēram 90 cm garš un sver 16—23 kg. Pirmais mazulis mātītei dzimst 4—6 gadu vecumā. Mazuļi ne vienmēr dzimst katru gadu. Apmēram pēc 2 nedēļām, kad ir piedzimis mazulis, mātīte atkal sapārojas. Pirmās dienas pēc mazuļa piedzimšanas mātīte paliek krastā, sargājot un zīdot mazuli ar pienu. Pēc tam tā atsāk īslaicīgi iet jūrā baroties. Atgriežoties krastā māte mazuli atrod pēc smaržas un īpaša mazuļa brēciena, kuru tā atpazīst starp simtiem citu mazuļu. Māte mazuli zīda, līdz tas sasniedz 1—3 gadu vecumu. Tēviņa dzīves ilgums var būt līdz 20 gadiem, mātītes līdz 30.
Ienaidnieki
Ziemeļu lauvroņa galvenais ienaidnieks ir zobenvalis, jaunos lauvroņus medī arī dažas haizivju sugas (piemēram, lielā baltā haizivs, polārās haizivis).
Jaunzēlandes Subantarktikas salas
Jaunzēlandes Subantarktikas salas (en) ir kopīgs apzīmējums neapdzīvotajām Jaunzēlandes salu teritorijām Subantarktikā, kas 1998. gadā kopēji iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. .
Jaunzēlandes Subantarktikas salās ietilpst:
Ludvikova (Ūdrīšu pagasts)
Ludvikova ir ciems Ūdrīšu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 264 km attālumā no Rīgas.
Globālā terorisma indekss
Globālā terorisma indekss (no angļu: Global Terrorism Index (GTI)) apkopo pārskatošu un detalizētu informāciju par globālajām terorisma tendencēm, riskiem un terorisma draudu rādītājiem 163 valstīs, kas aptver 99,7 % pasaules iedzīvotāju. GTI veido starptautiskā organizācija Ekonomikas un miera institūts (Institute for Economics and Peace).
Metodoloģija
GTI datu iegūšanai tiek izmantota tikai Dragonfly Terrorism Tracker datubāze, kurā ir detalizēti un strukturēti notikumu ieraksti par visiem terorisma incidentiem, par kuriem ziņots atklātos informācijas avotos kopš 2007. gada janvāra. GTI paļaujas uz tikai vienas datubāzes datiem, jo, izmantojot vairākas datubāzes, terorisma dati varētu atšķirties, jo arī terorisma definīcijas ir dažādās.
Tāpēc, tā kā terorisma jēdziens ir plašs un var atšķirties atkarībā no ģeogrāfiskās lokācijas un politiskās situācijas, GTI terorismu definē kā “sistemātisku draudu vai vardarbības izmantošanu, ko veic nevalstiski dalībnieki, neatkarīgi no tā, vai tie darbojas ar vai pret pastāvošo varu, ar nolūku paust politisku, reliģisku vai ideoloģisku vēstījumu grupai, kas ir lielāka par upuru grupu, radot bailes un tādējādi mainot (vai mēģinot mainīt) lielākās grupas uzvedību.” Šī definīcija neattiecas uz valstīm, kas īsteno valsts teroru pret saviem pilsoņiem (piemēram, Talibāna kā Afganistānas valdības darbības kopš 2021. gada augusta vairs nav iekļautas GTI).
Izmantojot TerrorismTracker definīciju, par terorisma aktiem neuzskata:
Valstu sakārtojums pēc terorisma ietekmes
GTI katru valsti novērtē skalā no 0 līdz 10 punktiem, kur 0 nozīmē, ka terorisma ietekme nav jūtama, bet 10 – vislielākā izmērāmā terorisma ietekme, valstis ir sakārtotas pēc terorisma ietekmes.
2023. gada Globālā terorisma indekss
Oskars Ozols
Oskars Ozols (1889-1975) bija latviešu inženieris un pedagogs, Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.
Dzīvesgājums
Dzimis Dzērbenes pagastā skolotāja ģimenē. Mācījies Auļu pamatskolā. 1909. gadā beidzis Rīgas reālskolu un iestājies Rīgas Politehniskā institūta inženierzinātņu fakultātē. Kara laikā strādājis Vidusāzijā un Krievijā. 1919. gadā janvārī atgriezies Latvijā. Iestājies Latvijas armijā un iecelts par Saimniecības pārvaldes autocentra priekšnieku. 1919. gada oktobrī pievienojies studentu rotai un piedalījies Rīgas aizstāvēšanā. 1919. gada 10. oktobrī kaujā pie Rīgas tiltiem kā speciālists zem spēcīgas pretinieka uguns piedalījies tiltu izgriešanā un pacelšanā, tā palīdzēdams novērst ienaidnieka iespēju forsēt Daugavu.
No 1921. gada aprīļa bijis Rīgas Valsts tehnikuma būvkonstrukciju un ģeodēzijas pasniedzējs. 1944. gadā iesaukts Latviešu leģionā. Kara beigās kritis amerikāņu gūstā. Bijis Putlosas un Zedelgemas gūstekņu nometnēs. 1946. gadā atbrīvots un pārcēlies uz Eslingeni. Tur nodibinājis un vadījis latviešu tehnikumu. Vēlāk izceļojis uz Zviedriju. Miris 1975. gadā Lundā un apbedīts Lundas Ziemeļu kapos.
Laura Rizoto
Dziedātāja piedalījās Latvijas nacionālajā atlasē 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam Supernova 2018 ar dziesmu Funny Girl, viņa piedalījās 3. pusfinālā un tajā ieguva 1. vietu. Viņa uzvarēja arī Supernovas finālā un pārstāvēja Latviju 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Lisabonā, Portugālē, kur viņa nekvalificējās finālam, iegūstot 12. vietu ar 106 punktiem.
Biogrāfija
Savu pirmo melodiju Laura sarakstīja 11 gadu vecumā. Kopš tā laika dziedātāja ir uzrakstījusi un publicējusi vairāk nekā 100 savu dziesmu.
Dziedātājas karjeru Laura sāka 15 gadu vecumā savā dzimtajā pilsētā — Riodežaneiro, Brazīlijā. Savu pirmo ierakstu līgumu viņa noslēdza ar kompāniju Universal Music Brazil, kuras paspārnē 2011. gadā iznāca Lauras pirmais albums Made in Rio. Drīz pēc tam viņa ieguva stipendiju, lai iestātos Berklee mūzikas koledžā un pārceltos uz Bostonu, ASV.
ASV Laura uzstājās vairākos festivālos un dažādos mūzikas notikumos. Vēlāk viņa pārcēlās uz Losandželosu, kur ierakstīja savu otro studijas albumu Reason to Stay. 2015. gadā viņa devās uz Ņujorku, lai apmeklētu Kolumbijas universitātes Maģistra mūzikas programmu, kuru pabeidza 2017. gada maijā.
2016. gadā pēc Sony Music piedāvājuma Laura strādāja par Dženiferes Lopesas vokālo skolotāju portugāļu valodā. Pašlaik Laura strādā pie savas 3 mazalbumu sērijas Precious Stones. Viņas jaunākais singls ir Bonjour no 2017. gadā izlaistā mazalbuma RUBY ("Rubīns"). Otrs mazalbums būs AMBER ("Dzintars"), kas parādīs Lauras latviešu saknes. Mazalbuma populārākā dziesma ir Funny Girl, ar kuru viņa piedalījās Latvijas nacionālajā atlasē 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam Portugālē  un pārstāvēja tajā Latviju, taču nekvalificējās finālam.
Defibrilācija
Defibrilācija ir dzīvībai bīstamu sirds ritma traucējumu, īpaši kambaru fibrilācijas (VF) un kambaru tahikardijas (VT) ārstēšanas veids. Defibrilators piegādā sirdij elektriskās strāvas devu (ko bieži sauc par pretšoku). Lai gan tas nav pilnībā izprasts, šis process depolarizē lielu daļu sirds muskuļa, izbeidzot notiekošo aritmiju. Pēc tam ķermeņa dabiskais elektrokardiostimulators - sirds sinoatriālajā mezglā spēj atjaunot normālu sinusa ritmu. Sirdi, kas atrodas asistolē (plakana līnija), nevar restartēt ar defibrilatoru, bet to var ārstēt tikai ar kardiopulmonālo atdzīvināšanu (KPR; CPR) un intravenozo vazopresoru, kā epinefrīnu (adrenalīnu).
Atšķirībā no defibrilācijas, sinhronizētā elektriskā kardioversija ir elektriskās strāvas trieciens, kas tiek piegādāts sinhroni ar sirds ciklu. Lai gan persona joprojām var būt kritiskā stāvoklī, parasti kardioversijas mērķis ir izbeigt sliktas perfuzijas sirds ritma traucējumus, piemēram, supraventrikulāru tahikardiju.
Austrums
Austrums var būt:
Sako (uzņēmums)
Sako Oy ir Somijas šaujamieroču un munīcijas ražotājs. Tas atrodas Rīhimeki. Sako pieder Itālijas šaujamieroču pārvaldītājsabiedrībai Beretta Holding.
Vēsture
1919. gadā, divus gadus pēc tam, kad Somija pasludināja neatkarību no Krievijas impērijas, bijušajā Helsinku alus darītavā tika atvērta zemessardzes Suojeluskunta ģenerālštāba darbnīca Suojeluskuntain Yliesikunnan Asepaja, kur remontēja privātos šaujamieročus un pielāgoja Krievijas un Vācijas šautenes Somijas bruņoto spēku vajadzībām.
1921. gada 1. aprīlī šauteņu remontdarbnīca tika reorganizēta par kapitālsabiedrību Suojeluskuntain Ase- ja Konepaja Oy. 1927. gada 1. jūnijā uzņēmums pārcēlās no Helsinkiem uz munīcijas rūpnīcu Rīhimeki. 1929. gadā tika sākta munīcijas ražošana, izlaista Pystykorva šautene (Mosin-Nagant modifikācija). 1930. gados Sako sāka eksportēt pistoles patronas uz Zviedriju, kā arī sāka ražot mašīnpistoļu patronas. 1938. gadā uzņēmums tika pārdēvēts par Ab Sako Oy. Otrā pasaules kara laikā uzņēmums paplašinātos apjomos ražoja patronas.
1945. gadā, lai rūpnīca netiktu nodota PSRS kā reparācijas, par Sako īpašnieku kļuva Somijas Sarkanais krusts. Šeit tika izgatavoja slimnīcas gultas, nelielas spirta lampiņas un "cits nepieciešamais medicīniskais aprīkojums", kas atbrīvoja rūpnīcu no padomju kontroles.
1962. gadā par Sako īpašnieku kļuva uzņēmums Suomen Kaapelitehdas Oy (kopš 1967. gada Nokia).
1983. gadā Nokia iegādājās Somijas šaujamieroču ražotāju Tikkakoski Oy, kas darbojās ar Tikka zīmolu; tas tika apvienots ar Sako, ko 1983. gada 29. septembrī pārdēvēja par Oy Sako-Tikka Ab. 1987. gada 1. janvārī valstij piederošā uzņēmuma Valmet ieroču ražotne Jiveskiles Tourulā (bijušais uzņēmums Valtion Kivääritehdas) tika apvienota ar Sako, izveidojot kopuzņēmumu Sako-Valmet Oy (Valmet piederēja 50 % kapitāldaļu un Nokia 50 %).
1989. gada 13. martā Sako-Valmet Oy tika pārdēvēts par Sako Oy. 31. martā bijušā Tikkakoski ražotne pārtrauca darbu; Tikka produkcijas ražošana tika pārcelta uz Rīhimeki. 1989. gadā tika izveidots meitas uzņēmums Sako Defencetec Oy. Sako no uzņēmuma Hackman Oy iegādājās patronu ražotni Lepevirtā. Sako Defencetec tika apvienota Jiveskiles Tourulas ražotne un Lepevirtas ražotne.
1993. gadā triecienšauteņu ražošana tika koncentrēta Rīhimeki rūpnīcā, Tourulā tika ražota munīcija. 1994. gadā Sako nopirka ASV ieroču ražotāja Stoeger Inc. kapitāldaļu vairākumu. 1995. gada maijā uzņēmumam Vammas Oy tika pārdots meitas uzņēmums Sako Defencetec Oy; Vammas pārziņā pārgāja Jiveskiles Tourulas ražotne (munīcijas un artilērijas aprīkojuma ražošana, kā arī civilās produkcijas līgumdarbi) un Lepevirtas patronu ražotne. Sako turpmāk koncentrējās uz medību un sporta ieroču ražošanu Rīhimeki rūpnīcā, turpinot ražot arī triecienšautenes un munīciju. 1997. gada sākumā tika uzsākta triecienšauteņu ražošanas pakāpeniska samazināšana. Pateicoties Sako 75 šauteņu pārdošanas panākumiem, tika pārtraukta vecāku Sako šauteņu ražošana. 1997. gada pavasarī Rīhimeki kaimiņu pašvaldībā Hausjervi tika atklāta Sako patronu čaulīšu ražotne. 1999. gadā Nokia visas tai piederošās Sako kapitāldaļas pārdeva Valmet. Savukārt Valmet apvienojās ar Rauma, izveidojot uzņēmumu Metso (tagad Neles).
2000. gada 3. janvārī Metso pārdeva Sako Itālijas ieroču ražotājam Beretta Holding B.V. 2001. gadā tika sākta Rīhimeki rūpnīcas paplašināšanas darbi; jaunās telpas tika atklātas 2002. gada vasarā. 2002. gada 1. oktobrī Zviedrijā tika izveidots meitas uzņēmums. 2003. gadā Sako un Itālijas MdS izveidoja kopuzņēmumu; šauteņu laižu ražošana tika pārcelta uz Itāliju.
Alesandro Šepfs
Alesandro Šepfs (de, dzimis ) ir austriešu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Šepfs pārstāv MLS komandu Vankūveras "Whitecaps" un Austrijas futbola izlasi.
Austrijas futbola izlases sastāvā Šepfs ir spēlējis 2016. gada Eiropas čempionātā.
Nāgpura
Nāgpura (, Nāgpur) ir pilsēta Indijā, Mahārāštras štatā. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 2,41 miljons iedzīvotāji. Pēc šī rādītāja Nāgpura ir trešā lielākā pilsēta štatā aiz Mumbajas un Punes, kā arī tā ir viena no lielākajām pilsētām Indijas centrālajā daļā.
Pilsētu 18. gadsimta sākumā dibināja gondi un tā bija Nāgpuras karalistes galvaspilsēta. Vēlāk pilsētu pakļāva marathi, bet 19. gadsimtā tika iekļauta Britu Indijas sastāvā.
Brodu rajons
Brodu rajons ir Ļvivas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Ļvivas apgabala Zoločivas, Buskas un Radehivas rajoniem, Volīnijas apgabala Horohivas rajonu, Rivnes apgabala Radiviļivas rajonu, kā arī Ternopiļas apgabala Kremenecas un Zborivas rajoniem.
Nāndors Dāni
Nāndors Dāni (hu; dzimis, miris ) bija ungāru vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Nāndors Dāni startēja 800 metru skrējienā. Pirmajā priekšskrējienā viņa rezultāts bija 2 minūtes un 10,2 sekundes un viņš ierindojās otrajā vietā savā priekšskrējienā, kvalificējoties finālam. Fināla skrējienā viņš ar rezultātu 2 minūtes 11,8 sekundes finišēja otrajā vietā, iegūstot sudraba medaļu, par 0,8 sekundēm piekāpjoties zelta medaļas ieguvējam, Austrālijas sportistam Edvīnam Flekam.
Maurīcijas gredzenkakla papagailis
Maurīcijas gredzenkakla papagailis, arī Maurīcijas raibpapagailis (Psittacula echo) ir papagaiļveidīgo suga, kas endēma Maurīcijas salai.
20. gadsimta 80. gados šis gredzenkakla papagailis atradās uz pilnīgas izmiršanas robežas, un to paglāba veiksmīgi īstenotā aizsardzības programma.
Izskats
Ķermeņa garums 36 cm. Zaļais papagailis ārēji līdzīgs radniecīgajam un Maurīcijā introducētajam Krāmera papagailim, ar ko tas nereti tiek sajaukts. Maurīcijas sugai īsāka aste, un apspalvojumam intensīvāka smaragdzaļa nokrāsa. Tēviņam ap kaklu melns un rožaini sārts gredzens, knābis — sarkans. Mātītēm knābis melns.
Izplatība
Sastopams Melnās upes aizas nacionālajā parkā Maurīcijas dienvidrietumos. Ap 1770. gadu no Reinjonas salas izzuda Reinjonas gredzenkakla papagailis (Psittacula eques), kas piederēja Maurīcijas sugai vai pārstāvēja tā pasugu.
Barība
Pārtiek no augļiem, sēklām, pumpuriem, ziediem, jauniem zariņiem, arī mizas un sulas.
Aizsardzība
Ap 1980. gadu Maurīcijas gredzenkakla papagailis bija gandrīz izmiris, un savvaļā dzīvoja nedaudz vairāk nekā 10 šīs sugas pārstāvju. Izmiršanas cēloņi bija invazīvās sugas kā krabjēdāji makaki (Macaca fascicularis) un melnās žurkas, kas postīja ligzdas. Kopš aptuveni 1500. gada kolonizācijas gaitā Maurīcijas meži ir gandrīz izzuduši un mūsdienās klāj mazāk nekā 2% no salas teritorijas. Dramatiskā vietējās veģetācijas samazināšanās nopietni iedragāja arī vietējo endēmo dzīvnieku populācijas.
Ludzeiši
Ludzeiši ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 274 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Seklis.
Kordovas province (Argentīna)
Kordovas province ir viena no Argentīnas 23 provincēm valsts ziemeļu daļā. Robežojas ar Santjado del Estero provinci ziemeļos, ar Santafē provinci austrumos, ar Buenosairesas provinci un ar Lapampas provinci dienvidos, ar Sanluisas provinci un ar Larjohas provinci rietumos, un ar Katamarkas provinci ziemeļrietumos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Kordova. Kordovas provinces kopējā platība ir 165 321 km², pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 3 308 876 iedzīvotāji. Tā ir piektā lielākā province Argentīnā pēc platības un otrā pēc iedzīvotāju skaita. Province ir sīkāk sadalīta divdesmit sešos departamentos.
Kārlis Šmits (jurists)
Kārlis Šmits (dzimis, miris ) bija konservatīvs vācu jurists un politikas filozofs. Pētījis politiskās varas pamatus. Kārļa Šmita darbi atstājuši ietekmi uz tālāko politiskās un juridiskās domas attītību gan labējo, gan kreiso domātāju vidū, kaut arī tie tiek saistīti ar vācu nacisma varas juridisku pamatošanu. Dažkārt tie uzskatīts par vienu no redzamākajiem liberālisma un parlamentārās demokrātijas kritiķiem.
1916. gadā ieguva doktora grādu Strasbūras Universitātē. Dažādos laikos strādājis universitātēs Greifsvaldē, Bonnā, Minhenē, Ķelnē un Berlīnē. 1932. gadā pārstāvēja Vācijas valsti tiesas procesā Preussen contra Reich, kurā aizstāvēja Vācijas valsts tiesības atcelt valstij netikamo Prūsijas valdību, kuru kontrolēja sociāldemokrāti. 1933. gadā iestājās NSDAP. 1934. gadā tika iecelts par vācu juristu avīzes Deutsche Juristen-Zeitung galveno redaktoru. Juridiski aizstāvēja "Garo nažu nakts" slepkavības, publicēja antisemītiskus rakstus. Tomēr 1936. gadā tika apsūdzēts oportūnismā un viņa ietekme mazinājās.
Pēc Vācijas sakāves Otrajā pasaules karā atgriezās dzimtajā pilsētā. Atteicās iziet denacifikāciju, tāpēc netika pieņemts valsts amatos, tomēr no 1950. gada publicēja vairākus darbus. Ietekmēja vairāku vācu intelektuāļu uzskatus, kuri dažkārt apmeklēja Šmitu viņa mājās.
Frančesko Toldo
Frančesko Toldo (it, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras lielāko daļu pavadījis Fiorentina (astoņas sezonas) un Internazionale (deviņas sezonas) komandās. Kopumā šajās komandās izcīnījis 16 trofejas.
Itālijas futbola izlases sastāvā nospēlējis 28 mačus. Piedalījies 1996., 2000. un 2004. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1998. un 2002. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Fiorentina
Internazionale
Individuālie sasniegumi
Elkšķene (upe)
Elkšķene (arī Elkšķupe, Elkupe) ir Kamārces labā satekupe Ventspils novadā.
Iztece - uz dienvidrietumiem no Dzirciema. Tek rietumu-ziemeļrietumu, vēlāk rietumu virzienā. Pie autoceļa V1353 (Kamārce–Elkšķene) satek ar Skaldi, izveidojot Kamārci. Lielākā pieteka - Mauriņupe
Upi šķērso dzelzceļa līnija Rīga—Ventspils. Tās krastos atrodas Elkšķene.
Lugi (Malnavas pagasts)
Lugi ir ciems Malnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 291 km attālumā no Rīgas.
Rīgas Lietuviešu vidusskola
Vēsture
No 2016./2017. m.g. skolu vada direktore Jolanta Nagle.
Gagauzijas karogs
Gagauzijas karogs (gag) kopš 1995. gada ir oficiālais Gagauzijas simbols, un Moldova to atzīst kā reģionālu simbolu. Neoficiāli to sauc arī par "Debesu karogu"; tas ir horizontāli svītrots zili-balti-sarkans trikolors ar plašāku zilo svītru, uz kuras trīsstūra veidā novietotas trīs dzeltenas zvaigznes. Vispārējais simbolisms vēl tiek apspriests, bet zvaigznes varētu pārstāvēt trīs gagauzu pašvaldības Moldovā vai trīs gagauzu etniskās izcelsmes ciltis. Trikolors nedaudz atgādina Krievijas karogu, kas ir populārs arī Gagauzijā; šis fakts ir radījis strīdus starp gagauzu un moldāvu politiķiem.
Lai gan gagauzu nacionālisms aizsākās XX gadsimta sākumā, kad tie pretojās Krievijas carismam, šis simbols ir salīdzinoši jauns. 1991. gadā Padomju Savienības sabrukuma laikā gagauzu separātistiem parādījās vairāki etniski un daļēji oficiāli karogi, parasti ar pelēku vilku ("bozkurtu"). Pašpasludinātajā Gagauzu Republikā (1990—1994) šādu simboliku lietoja dažādos veidos; vilks bija redzams tās oficiālajā karogā, kurš pastāvēja tikai vienā eksemplārā.
Neskatoties uz to sākotnējo popularitāti, "pelēkā vilka karogi" radīja strīdus, jo tika uzskatīti par atsaucēm uz pantjurkismu un Turcijas galēji labējiem spēkiem. Tos neizmantoja 2000.—2010. gados, taču nākamajā desmitgadē tie atkal kļuva populāri. 2017. gadā gubernatore Irina Vlaha ierosināja ieviest karogu, kurā būtu sarkanas krāsas vilka galva, kā oficiālu "vēsturisko karogu", kurš neaizstātu "Debesu karogu".
Simbolika
Gagauzijas pašreizējais karogs sastāv no zila lauka ar šaurām baltām un sarkanām horizontālām svītrām apakšā un trīs dzeltenām zvaigznēm augšējā daļā. Pastāv versijas, ka trīs zvaigznes ir "pagātne, tagadne un nākotne" vai arī trīs gagauzu pašvaldības: Komrata, Čadirlunga un Vulkenešti. Rakstnieks Štefans Kuroglu piedāvāja interpretāciju, kurā katra krāsa pieder gagauzu etnoģenēzes senčiem: pečeņegiem, kipčakiem un oguzu turkiem.
Atšķēlušās Piedņestras Moldāvu Republikas gagauzu apvienība "Birlik" lieto savu karogu ar vilka galvu uz vairoga, lentēm pie tā Piedņestras un Gagauzijas karogu krāsās un organizācijas nosaukumu uz balta fona.
Vēsture
Gagauzi kā tauta ved savu izcelsmi no Dobrudžas despotāta, kā turku vai turkificētie kristieši, kas pretojās islāma izplatībai. No Osmaņu impērijas tos pārņēma Krievijas Impērija, kas viņus novietoja Besarābijā un Budžakā.
Kantorovičs
Kantorovičs var būt:
Gagauzijas karogs
Vēsture
Gagauzija par multikulturālu reģionu kļuva Rumānijas varas sākumposmā. Gagauzi pretojās pasākumiem, kas bija vērsti uz viņu rumānizāciju vai izraidīšanu, bet vēl viņi bija pakļauti arī pārkrievošanai pirmās un otrās padomju okupācijas laikā. Šis process tika pastiprināts pēc Moldāvijas PSR iekļaušanas Padomju Savienībā, lai gan 1950. un 60. gados tiem tika dotas dažas lingvistiskas tiesības. Pirmie apstiprinātie gagauzu tautas karogi parādījās Perestroikas gados īsi pirms Moldāvijas PSR gala. Atmodas kustība izmantoja "gaiši zilu lauku ar centrētu dzeltenu disku, ko papildināja melna vilka galva." Tika ziņots arī par melnu vilka galvu profilā, zelta riņķī ar ārēju baltu gredzenu, kas viss bija novietots gaiši zilā laukā. Vēl viens karoga variants, kas bija gleznots kā sienas grafiti Komratā, ir "zils ar baltām apmalēm, kura vidū ir balts medaljons, kurā redzams vilks". Sākotnēji tas bija militārs karogs, kuru 1990. gadā izstrādāja Petru Vlahs. Viņa versijā pelēka vilka galva tika attēlota profilā, vērsta pret mastu; apmales bija rakstaini izšūtas.
1990. gada 11. augustā tika izveidota Gagauzijas Republika, kas atdalījās no Moldāvijas PSR un centās apvienoties ar gagauziem Ukrainā. Lai gan Moldovas jaunā valsts līdz 1992. gadam zaudēja kontroli pār reģionu, nacionālistiskā kustība sašķēlās starp mazākumu, kas spieda Gagauziju pievienoties Krievijas Federācijai, un vairākumu, kas vēlējās autonomiju Moldovas sastāvā Kā ziņo vēsturnieks F. Kvins, līdz 1993. gadam Topala valdība izmantoja jaunu Gagauzijas karoga versiju vienā vienīgā eksemplārā, kas atradās Topala birojā. Tajā bija redzams uz pakalna stāvošs vilks melnā krāsā un pilnā augumā, pavērsts pret mastu, iekļauts zelta un sarkanā aplī. Virs tā bija trikolors, ļoti līdzīgs pašreizējam karogam, bet ar šaurāku balto svītru un trīs zvaigznes bija izvietotas vertikāli.
"Īpašajā statusā"
1994. gada decembrī Gagauzija un Moldova vienojās par "īpašu statusu" pirmajai, kas radīja pirmo atzīšanu sasniegušo autonomo etnisko anklāvu visā pēckomunistiskajā Austrumeiropā. Tā rezultātā karogs tika pieņemts pašreizējā veidā ar pavārdu "Debesu karogs". Tas dabūja priekšroku pār vilku simboliem, kuri nepatika mērenajiem gagauziem, jo īpaši tiem, kuri juta reliģisku solidaritāti ar grieķiem un citiem pareizticīgajiem; pelēkais vilks arī tika uzskatīts par saistītu ar pantjurkisma labējo spārnu, ko iemiesoja "Pelēkie vilki" — Turcijas teroristiska organizācija, kura aktīvi piedalījās vairākos pilsoņu karos bijušās PSRS teritorijā un pazīstama ar puča mēģinājumu Azerbaidžānā. Pēc 2000. gada vilka galvas simbols tika klusi izņemts no publiskās telpas.
Gagauzijas karogs joprojām ir faktors strīdos starp rumāņu nacionālistiem un tiem gagauziem, kuri baidās no iespējamās apvienošanās ar Rumāniju. 2010. gadā gubernators Mihails Formuzals paziņoja, ka viņš un viņa kabinets iebilst pret Moldovas prezidenta Mihaja Gimpu dekrētu, kas 28. jūnijā noteica valsts simbolu lietošanu pusmastā, tas ir, padomju aneksijas piemiņai. Formuzals bija neapmierināts ar "Debesu karoga" daļēju nolaišanu, ko "var izdarīt tikai ar gubernatora rīkojumu. Es šādu rīkojumu neizdošu." Tā vietā 28. jūnijā Gagauzijā tika atzīmēta "atbrīvošanās diena no Rumānijas fašistu okupācijas".
Pēc prorumāniska mītiņa 2012. gada maijā gagauzu Komratas mērs Nikolajs Dudoglo draudēja, ka viņa pilsēta lietos tikai gagauzu simbolus un noņems Moldovas karogus. 2014. gadā saistībā ar Ukrainas krīzi un prokrieviskajiem nemieriem tajā, bija bažas par līdzīgiem notikumiem Moldovā. Moldovas parlamentā George Duka piedāvāja aizliegt gagauzu karogu kā līdzīgu Krimas karogam, taču to bloķēja komunistu partijas opozīcija. Tāpat šajā laikā prokrievisku gagauzu grupa Komratā pacēla Krievijas karogu. Gagauzijas valsts iestādes tikmēr joprojām demonstrēja Eiropas karogu, atzīstot Moldovas uz pievienošanos ES vērsto politiku, bet ziņojumos to darbinieku noskaņojums tika vērtēts kā skābs.
Savā zvēresta ceremonijā nākamajā gadā jaunais gubernators Irina Vlaha noskūpstīja Gagauzijas karogu un pēc tam sniedza neoficiālu līdzvērtīgu statusu Moldovas un Krievijas karogiem. Vlaha radīja papildu pretrunas, valkājot zili-sarkani-baltu šalli, krāsas, kas ir kopīgas Gagauzijai un Krievijai. Moldovā daudzas balsis to uztvēra kā pierādījumu tam, ka Vlaha esot Krievijas interešu ieliktene. 2016. gadā Komratā tika atklāti svinēta Krievijas diena ar gubernatores Vlahas apstiprinājumu. Kā ziņoja Radio Brīvā Eiropa, bijis redzams, ka gagauzi tomēr atsakās no Krievijas Federācijas karogu lietošanas. Nākamā gada martā tika ziņots, ka Eiropas karogs ticis noņemts no gubernatores rezidences Komratā.
2017. gada augustā gubernatore Vlaha paziņoja par iniciatīvu atjaunot Gagauzijas "vēsturisko karogu" kā oficiālu simbolu, kas tikšot lietots uz valsts ēkām līdztekus "Debesu karogam". Tajā laikā viņa identificēja to kā karogu, kas parādījās publiskajos mītiņos 1990. — 1994. gados, un apgalvoja, ka priekšlikums „jau sen ir ilgstoši apspriests mūsu sabiedrībā”. Ilustrācijas un videoklipi, kas publicēti kopā ar šādiem ziņojumiem, parādīja, ka šai karogā sarkana vilka galva uz balta diska atrodas gaiši zilā laukā. Saskaņā ar ziņojumu no Realitatea TV, Vlahu iedvesmojusi separātistu grupa Gagauz Halkı, kas atsāka darbību 2017. gada martā. Septembrī laikraksts Ana Sözü ziņoja, ka pastāv politiskas domstarpības, kas padara neiespējamu jaunā karoga komisijas rezultatīvu darbību.
Aimans az Zavāhirī
Aimans Muhameds Rabīja az Zavāhirī (, Ayman Muḥammad Rabīʿ aẓ-Ẓawāhirī; dzimis Kairā; miris  Kabulā) bija ēģiptiešu ārsts un islāma teologs. No 2011. gada bija teroristiskās organizācijas Al-Qaida līderis. ASV Federālais izmeklēšanas birojs bija izsludinājis atlīdzību 25 miljonu dolāru apmērā par Zavāhirī neitralizēšanu.
Aimans az Zavahirī tika nogalināts 2022. gada 31. jūlijā Kabulā, amerikāņu dronu uzbrukuma laikā.
Rainers Bonhofs
Rainers Bonhofs (de, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Rietumvācijas futbola izlases dalībnieks.
Savu spēlētāja karjeru iesācis Borussia Mönchengladbach, kuras rindās viņš četras reizes kļuva par Vācijas čempionu. Vēlāk ar Spānijas komandu Valencia uzvarējis UEFA Kausu ieguvēju kausā. Spēlējis arī 1. FC Köln un Hertha BSC.
Rietumvācijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1972. līdz 1981. gadam. Ar izlasi uzvarējis 1974. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1972. un 1980. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1976. gada Eiropas čempionātā un 1978. gada FIFA Pasaules kausā.
Spēlētāja karjera
Valencia
1. FC Köln
Balduīns II
Balduīns II (fr); dzimis 1060. gadā, miris ) bija Francijas izcelsmes krusta karotājs un Pirmā krusta kara dalībinieks. No 1100. gada līdz 1118. gadam bija otrais Edesas firsts, bet 1118. gadā kļuva par Jeruzalemes karali un valdīja līdz nāvei 1131. gadā. Balstoties uz hospitāliešu un templiešu militārajiem ordeņiem, kas tika nodibināti viņa valdīšanas laikā, paplašināja valsti un spēja noturēties pret musulmaņu valstu uzbrukumiem.
NK Lokomotiva
NK Lokomotiva ir Horvātijas futbola klubs no Zagrebas. Tas ir dibināts 1914. gadā. Pašlaik spēlē Horvātijas čempionāta augstākajā līmenī — Horvātijas Pirmajā līgā. Kluba futbolisti divreiz ir izcīnījuši otro vietu Horvātijas čempionātā un divas reizes spēlējuši Horvātijas kausa izcīņas finālā.
Romas karalis
Romas karalis (en) bija sacīkšu balodis, kurš 1913. gadā uzvarēja 1001 jūdzes (1611 km) sacensībās no Romas, Itālijā, uz Angliju. Deivs Sadberijs (Dave Sudbury) sarakstīja par viņu dziesmu un arī grāmatu. Pazīstamākais dziesmas izpildījums pieder Džūnai Teiborei (June Tabor).
Balodis
Baložu tēviņa apspalvojums bija zilganpelēks, tā gredzena numurs – NU1907DY168. Baloža īpašnieks un audzētājs Čārlijs Hadsons (Charlie Hudson, dzimis 19. gadsimta 70. gadu sākumā, miris 1958. gada 13. martā 84 gadu vecumā ) dzīvoja Brook Street 56, Derbijā (adrese vairs nepastāv, 52.9265°N, -1.4855°W). Tiek minēts, ka 1904. gadā viņš bija uzsācis dalību baložu sacensības. Tajā laikā viņš bija Derby Town Flying Club prezidents un mantzinis. Viņš arī rakstīja par baložu sacensību jautājumiem Derby Evening Telegraph. Pēc baloža nāves tā ķermenis tika nodots Derbijas muzejam un mākslas galerijai (Derby Museum and Art Gallery), kur tā izbāzenis tiek glabāts ar piekļuves numuru DBYMU.1946/48. Kopš 2011. gada viņš ir ekspozīcijā, bet pirms tas bijis izstādīts arī citur, tai skaitā Walsall Museum Volsolā un Wollaton Hall Notingemā.
Dziesma
Par Romas karali un tā īpašnieku ir sarakstīta dziesma un grāmata, kuras autors ir Deivs Sadberijs. Tajā stāstīts, ka lielo sacensību dienā sacēlās vētra un tūkstošiem putnu tika aiznesti prom un neviens tos nav vairs redzējis, norādot uz briesmām, kas varēja skart baložu sacensības.
Pazīstamākais dziesmas izpildījums pieder Džūnai Teiborei. 20. gadsimta 80. gadu beigās viņa bija konkursa tiesnese, kurā ar šo dziesmu uzstājās Deivs Sadberijs (konkursā viņš ieguva ceturto vietu ). 1988. gadā viņa ierakstīja šo dziesmu savā albumā "Aqaba". Šī konkursa finālists Braiens Maknīls (Brian McNeill) teica, ka "Romas karalis" bija par galvas tiesu pārāks par citām dziesmām, kuras tajā vakarā tika izpildītas, un bija pelnījis uzvaru.
Pēc tam arī Braiens Maknīls ir izpildījis šo dziesmu kopā ar Jeinu Makintošu (Iain MacKintosh). Dziesmas dzīvais izpildījums ierakstīts viņa 2000. gada albumā "Live and Kicking".
1994. gadā amerikāņu tautas dziedātājs Vans Gilberts (Vance Gilbert) ierakstīja šo dziesmu albumā "Edgewise". Savukārt 2004. gadā kanādiešu tautas mūziķis Garners Rodžers (Garner Rogers) ierakstīja šo dziesmu albumā "Summer Lightning". Grupa "Half Man Half Biscuit" arī ierakstīja savu dziesmas versiju, kura tā arī netika izdota.
Grāmata
Deiva Sadberija dziesmas vārdi tika izdoti 32 lapu biezā grāmatā, kuru ilustrējis Hanss Saefko (Hans Saefkow).
GIGO
GIGO (akronīms no - Atkritumi iekšā – atkritumi ārā) informātikā apzīmē datu apstrādes īpatnību, kad datorsistēmas, pēc noteikta algoritma apstrādājot kļūdainus ievaddatus, ģenerē bezjēdzīgus izvaddatus.
Vēsture
Lielāka izplatība šim jēdzienam bija 1960. gados, bet tas ir pielietojams arī šobrīd, kad daudz jaudīgākas datorsistēmas, apstrādājot daudz lielākus datu apjomus, spēj ģenerēt lielu daudzumu kļūdainu un bezjēdzīgu datu. Pirmais pielietojums tiek datēts ar 1963. gada 1. aprīli Jēdziens kļuva populārs, jo to mīlēja lietot IBM 305 RAMAC tehniķis un eksperts Džordžs Fueksels (George Fuechsel). Iespējams, ka jēdziens ir atvasināts no LIFO un FIFO saīsinājumiem.
Prinča Čārlza sala
Prinča Čārlza sala (en) vai Iluilika (iu, Iluiliq) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam. 19. lielākā Kanādas sala un 78. lielākā sala pasaulē.
Ģeogrāfija
Izvietojusies Foksa baseinā netālu no Bafina salas krasta. 9 km platais Kokrema šaurums to atdala no Eirforsa salas austrumos. Ainavā dominē zemiene ar pārpurvojušos tundru. Visa salas teritorija kopā ar kaimiņos esošajām Eirforsa un Folija salām kopš 1979. gada kā putniem nozīmīga vieta iekļauta Foksa baseina salu aizsargājamā teritorijā.
Vēsture
Lai arī inuitiem sala bijusi jau zināma, pirmais no ārpasaules to tikai 1932. gadā atklāja velkoņa kapteinis V. Pūls, bet neatzīmēja kartēs. Atkārtoti salu 1948. gadā atklāja kanādiešu gaisa spēku lidotājs Alberts Tomkinsons, kurš veica apvidus aerofotografēšanu. Nosaukta par godu tā paša gada novembrī dzimušajam britu troņmantiniekam Čārlzam.
1787. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1787. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas vietniecības Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme atradās Polockas vietniecības Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.
Elkupe
Elkupe var būt:
Baltijas valstu nacionālo parku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti nacionālie parki, kas atrodas Baltijas valstīs: Igaunijā, Latvijā un Lietuvā. Kopumā Baltijas valstīs ir 15 nacionālie parki (Igaunijā — 6, Latvijā — 4 un Lietuvā — 5). Vilsandi nacionālais parks ir vecākais nacionālais parks Baltijas reģionā, jaunākais — Rāznas nacionālais parks (dibināts 2007. gadā). Lielākais nacionālais parks Baltijas valstu reģionā ir Gaujas nacionālais parks (917,45 km²), savukārt mazākais — Traķu vēsturiskais nacionālais parks (82 km²).
Punctum
Punctum ir literatūras un filozofijas žurnāls, kas dibināts 2014. gadā. Tās sākotnējie veidotāji bija Artis Ostups, Justīne Jaunpaule, Igors Gubenko un Laura Brokāne. Šobrīd redakciju veido literāti Artis Ostups, Laura Brokāne un Vilis Kasims.
Baltijas valstu nacionālo parku uzskaitījums
Igaunija
Igaunijas teritorijā ir 6 nacionālie parki. No tiem vecākais ir Lahemā nacionālais parks (dibināts 1971.gadā), savukārt jaunākais Alataguzes nacionālais parks (dibināts 2018. gadā). Pēc platības lielākais ir Lahemā nacionālais parks (725 km²), savukārt mazākais — Karulas nacionālais parks (123 km²).
Punctum
Kopš 2016. gada žurnāls veido arī savu festivālu, kas veltīts noteiktam tematam vai autoram. Festivāls bijis veltīts atmiņu tēmai, Montas Kromas simtgadei, Regīnas Ezeras prozai, Linarda Tauna daiļradei. Žurnāls 2020. gadā saņēmis Latvijas Literatūras gada balvu par "Punctum" literatūras festivālu "Monta. Tu. Monta. Es."
Baltijas valstu nacionālo parku uzskaitījums
Lietuva
Lietuvas teritorijā ir 5 nacionālie parki. No tiem vecākais ir Aukštaitijas nacionālais parks (dibināts 1974.gadā). Pēc platības lielākais nacionālais parks ir Dzūkijas nacionālais parks (550 km²), savukārt mazākais Traķu vēsturiskais nacionālais parks (82 km²).
Rioni
Rioni ir upe Gruzijā, viena no Kaukāza galvenajām upēm. Senajiem grieķiem tā bija zināma kā Fasisa un Hērodots to uzskatīja par robežu starp Eiropu un Āziju. Sākas Lielā Kaukāza grēdā no Edena ledāja. Augštecē strauja kalnu upe, kas tek pa šauru ieleju, no Kutaisi pilsētas tek pa Kolhīdas zemieni. Ietek Melnajā jūra pa divām attekām pie Poti. Lielākās pietekas ir Chenisckali, Abaša (labās), Džodžora, Kvirila, Hanisckali (kreisās).
Lielākās pilsētas krastos ir Kutaisi, Poti, Samtredija.
Ēvartciems
Ēvartciems (arī Ēvarti) ir ciems Ventspils novada Tārgales pagastā. Izvietojies Ventspils dienvidaustrumu pievartē, pagasta dienvidu daļā 2,7 km no pagasta centra Tārgales, 8,6 km no novada centra Ventspils un 191,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P122 (Venspils—Piltene), Vecās Kamārces kreisajā krastā.
NK Slaven Belupo
NK Slaven Belupo ir Horvātijas futbola klubs no Koprivnicas.
Dabīgā lielumā
"Dabīgā lielumā" (en) ir 2000. gada ASV komēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Marks Rosmans. Galvenās lomas filmā atveido Lindsija Loena, Taira Benksa un Džers Bērnss. Filmas pirmizrāde notika.
Atraitņa meita, kura ar burvestības palīdzību vēlas atgriezt savu mirušo māti, nejauši atdzīvina savu lelli.
Lukašiški
Lukašiški ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 215 km attālumā no Rīgas.
Neveklova
Neveklova (cz) ir pilsēta Čehijā, Centrālčehijas apgabala Benešovas apriņķī.
Rakstos pirmoreiz minēta 1285. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā. Pilsēta no 2006. gada.
Gagauzu valoda
Gagauzu valoda (Gagauz dili, Gagauzca) ir tjurku valoda, Gagauzijas Autonomās Teritoriālās vienības oficiālā valoda, kā arī minoritātes valoda Moldovā un Ukrainā. Gagauzu valoda pieder oguzu valodu grupai, pie kuras pieder arī azerbaidžāņu, turkmēņu un turku valoda. Pavisam gagauzu valodu prot ap 170 tūkstoši cilvēku, galvenokārt Moldovā, Ukrainā, Krievijā un Turcijā dzīvojošie gagauzi.
Saltas province
Saltas province ir viena no Argentīnas 23 provincēm valsts ziemeļrietumu daļā. Robežojas ar Huhujas provinci un ar Bolīviju ziemeļos, ar Paragvaju, ar Formosas provinci un ar Čako provinci austrumos, ar Santjado del Estero provinci, ar Tukumanas provinci un ar Katamarkas provinci dienvidos, ar Čīli rietumos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Salta. Saltas provinces kopējā platība ir 155 488 km², pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 1 214 441 iedzīvotājs. Tā ir sestā lielākā province Argentīnā pēc platības un astotā pēc iedzīvotāju skaita. Province ir sīkāk sadalīta divdesmit trīs departamentos.
Vācijas ķeizars
Vācu ķeizars jeb Vācijas imperators bija Vācijas impērijas valdnieku tituls no Vācijas impērijas nodibināšanas 1871. gada 18. janvārī līdz Novembra revolūcijai 1918. gada 9. novembrī.
Vēsture
1858. gadā par Prūsijas karali kļuva Vilhelms I, 1862. gadā par Prūsijas kancleru iecēla Oto fon Bismarku. 1867. gadā Prūsija izveidoja Ziemeļvācijas valstu savienību.
1870.-1871. gada Franču—prūšu karā Prūsija sakāva Franciju. 1871. gada 18. janvārī Versaļas pilī Prūsijas karali Vilhelmu I pasludināja par Vācijas ķeizaru. 1873. gadā tika izveidota Triju ķeizaru savienība ko veidoja (Krievijas Impērija, Vācijas impērija, Austroungārijas impērija).
Kad 1890. gadā Bismarks atkāpās no amata, jaunais ķeizars Vilhelms II nepagarināja stratēģiskās sadarbības līgumu ar Krievijas impēriju. 1896. gadā ķeizars Vilhelms II pasludināja Vāciju par pasaules lielvaru un uzsāka kursu uz Pirmo pasaules karu. Pēc sakāves Pirmajā Pasaules karā 1918. gada 9. novembrī Vilhelms II atteicās no troņa un devās trimdā uz Nīderlandi, kur viņš mira 1941. gada 4. jūnijā tā arī vairs nekad neatgriezies Vācijā.
Pēc nacistu partijas nākšanas pie varas 1933. gadā Vāciju sāka saukt par Trešo Vācijas impēriju jeb Trešo reihu, taču tam nebija nekāda sakara ar ķeizara institūcijas atjaunošanu. Visa vara atradās Vācijas kanclera, no 1934. gada "Vācu tautas vadoņa un impērijas kanclera" (Führer und Reichskanzler des deutschen Volkes) Hitlera rokās.
Iecavas katoļu baznīca
Iecavas Svētā Antona Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Bauskas novada Iecavas pilsētā, Lauku ielā 16.
Vēsture
Pirmais dievkalpojums katoļiem Iecavā, kuru vadījis Bauskas baznīcas priesteris A. Taukuls, bijis 1993. gada 24. decembrī. Iecavas kultūras namā. Sapulcē, kas notika 1994. gada 6. janvārī, tika izskatīts draudzes nolikums un ievēlēta draudzes valde, kas nolēma pulcēties dievkalpojumā vienu reizi mēnesī. Duevkalpojumi notikuši kultūras namā un Mazuru mājās.
Radās ideja par dievnama nepieciešamību Iecavā, 1995. gada 13. martā pagasta padomei tika iesniegts lūgums piešķirt zemi, taču draudzes dokumentu trūkuma dēļ tika saņemts atteikums, tāpēc 1997. gada 7. aprīlī draudzi oficiāli reģistrēja Tieslietu ministrijā. 2000. gada 27. decembrī tika iesniegts otrais lūgums par zemes ierādīšanu, ko pagasts atbalstīja, piedāvājot astoņus variantus. 2001. gada 16. martā tika nolemts iegādāties īpašumu baznīcas būvniecībai Lauku ielā 16.
2003. gada 27. aprīlī Jelgavas diecēzes bīskaps Antons Justs iesvētīja pamatakmeni, piedaloties Skaistkalnes baznīcas paulīniešiem, Dobeles un Ozolaines baznīcu prāvestiem un ticīgajiem. Tā paša gada rudenī sākās celtniecības darbi pēc arhitekta A. Pakloņa projekta tehniskā uzrauga Vitālija Circeņa vadībā, celtniecību veica "Bauskas celtnieks". 300 000 eiro dievnama celtniecībai ziedoja Vācijas katoļu organizācijas. No 2006. gada 20. septembra celtniecība un saimnieciskās lietas noritēja Bauskas dekanāta prāvesta Jāņa Zviedrāna vadībā. 2007. gada vasarā pabeidza montēt torni, 5. septembrī tika iesvētīts krusts, 28. novembrī tornī pacēla zvanu. 2009. gada 23. augustā bīskaps Antons Justs konsekrēja baznīcu Svētā Antona no Padujas godam un aizbildniecībai.
Eksterjers
Dievnams ir celtne, kas būvēta modernisma stilā ar vienu 38 metrus augstu torni, kurā iekārts viens Polijā atliets 250 kg smags zvans, ko baznīcai dāvājusi pašvaldība. Apkārt baznīcai ir dārzs, kurā gar īpašuma robežu ierīkotas Krustaceļa stacijas.
Interjers
Baznīca ir vienas navas telpa. Virs ieejas lūgšanu zālē atrodas kora telpas, kas balstās uz četrstūrainiem mūra pīlāriem, arī pārējās telpas griestu smagums balstās uz līdzīgiem pīlāriem vairākās vietās. Interjers ir moderns un askētisks. Baznīcā ir viens altāris, ko tāpat kā pulti, altāra galdu no akmens veidotu modernā stilā ir dāvājusi Vācijas „Bonifatiuswerk" katoļu palīdzības organizācija.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Par pirmo uz vietas rezidējošo draudzes prāvestu jaunajā baznīcā bija priesteris Arnis Vizbelis. Šobrīd draudzi apkalpo prāvests Agris Ruļuks. Iecavas draudzi nodibināja 1997. gada 7. aprīlī. Tai piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Iecavā un tās apkārtnē. Dievkalpojumi notiek katru dienu, baznīca atvērta dievkalpojumu laikā. Darbojas svētdienas skola, kuru vada skolotāja Vija Čivčiša. Draudzes lielākie svētki ir Svētā Antona no Padujas diena.
Digimoni
Digimoni (ja) ir japāņu videospēļu sērija, kā arī anime seriāls un manga. Latvijā anime tika translēta telekanālā TV3.
Pirmā sezona
Seriāla pirmā sezona, pazīstama arī kā Digimon Adventure (ja), stāsta par septiņiem bērniem, kuri ir nonākuši paralēlā, digitālā, pasaulē, kurā viņi satiek radības, kuras sauc par digimoniem. Kopā ar šīm radībām, viņi cīnās pret ļauniem digimoniem.
Otrā sezona
Seriāla otrās sezonas, pazīstama arī kā Digimon Adventure 02 (ja), darbība risinās vairākus gadus pēc pirmās sezonas notikumiem.
Trešā sezona
Seriāla trešā sezona, pazīstama arī kā Digimon Tamers (ja), risinās realitātē, kurā cilvēki uzskata digimonus par datorspēļu, televīzijas seriālu un kāršu spēļu tēliem. Galvenais varonis Takato atklaj, ka digimoni ir īsti un ka ir spējīgi nonākt realitātē. Tās scenārists Čiaki Konaka ir pazīstams ar savu darbu tādos anime seriālos kā Serial Experiments Lain un Hellsing.
Ceturtā sezona
Seriāla ceturtā sezona, pazīstama arī kā Digimon Frontier (ja), stāsta par pieciem bērniem, kuri ir nonākuši paralēlā, digitālā, pasaulē, kurā viņi atklāj, ka ir spējīgi pārvērsties par radībām, kuras sauc par digimoniem. Izmantojot šis spējas viņi cīnās ar ļaundariem.
Piektā sezona
Seriāla cpiektā sezona, pazīstama arī kā Digimon Data Squad un Digimon Savers (ja), risinās realitātē, kurā cilvēki zina par digimonu eksistenci. Galvenais varonis Markuss kļūst par aģentu organizācijā "DATS", kas cīnās pret bīstamiem digimoniem.
Sestā sezona
Seriāla sestā sezona, pazīstama arī kā Digimon Fusion un Digimon Xros Wars (ja), stāsta par bērniem, kuri ir nonākuši paralēlā, digitālā, pasaulē, kurā viņi satiek radības, kuras sauc par digimoniem. Kopā ar šīm radibām, viņi cīnās pret ļauniem digimoniem.
1984. gada Latvijas čempionāts šahā
1984. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 41. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 38. šaha čempionāts sievietēm.
Turnīra gaita
Latvijas PSR 41. šaha čempionāts vīriešiem notika no 6. līdz 27. jūnijam 1984. gadā Rīgā. Par Latvijas PSR čempionu pirmo reizi kļuva Edvīns Ķeņģis, kas bija pārāks par iepriekšējā gada čempionu Alvi Vītoliņu un pieredzējušiem meistariem Valēriju Žuravļovu un Jāni Klovānu.
Latvijas PSR 38. šaha čempionāts sievietēm notika no 6. līdz 27. jūnijam 1984. gadā Rīgā. Andas Šafranskas pārākums šoreiz bija neapstrīdams, un viņa otro reizi kļuva par Latvijas PSR čempioni.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! Punkti !! Vieta
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! Punkti !! Vieta
2017. gada Basku Zemes tūre
2017. gada Basku Zemes tūre bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kuras notika no 3. līdz 8. aprīlim. Tā bija 57. reize, kad notika Basku Zemes tūre sacensības un tās bija četrpadsmitās sacensības 2017. gada UCI World Tour kalendārā.
Sacensībās pirmo reizi uzvarēja Alehandro Valverde no ', kurš vadību pārņēma priekšpēdējā dienā pēc uzvaras posmā ar augstāko kāpumu un finišu Eibarā, savu uzvaru vēl vairāk nostiprinot pēdējās dienas individuālajā braucienā, kurā viņš finišēja otrais; Valverdes rezultāti šajos posmos palīdzēja viņam pārņemt vadību arī punktu klasifikācijā no ' pārstāvja Maikla Metjūsa. Valverde finišēja 17 sekundes pirms četrkārtēja šo sacensību uzvarētāja Alverto Kontadora ('), bet uz pjedestāla trešā pakāpiena stājās vēl viens Spānijas pārstāvis, nacionālais čempions individuālajā braucienā, Jons Izagirre ('), finišējot vēl četras sekundes aiz Kontadora.
No pārējām sacensību klasifikācijām kalnu klasifikācijā uzvarēja ' Alekss Hauss, starpfinišu sprintu klasifikācijā Ljuiss Mass no ', bet komandu klasifikācijā .