cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ortostatiskā hipertensija
Baroreflekss un autonomie ceļi parasti nodrošina asinsspiediena saglabāšanu, neskatoties uz dažādiem stimuliem, ieskaitot stājas izmaiņas. Precīzs ortostatiskās hipertensijas mehānisms joprojām nav skaidrs, bet alfa adrenerģiskā aktivitāte var būt dominējošais ortostatiskās hipertensijas patofizioloģiskais mehānisms gados vecākiem hipertensijas pacientiem. Citām grupām ar šo traucējumu ir citi mehānismi.
Lielā populācijas pētījumā tika konstatēta 1,1% izplatība. Ir konstatēts, ka ar vecumu palielinās ortostatiskās hipertensijas risks, un tas ir konstatēts 16,3% vecāka gadagājuma pacientu ar hipertensiju.
Diagnoze
Stāvokli var novērtēt ar slīpa galda testu. Ja tests ir pozitīvs, diagnoze ir hiperadrenerģisks POTS.
Vecais zēns (2013. gada filma)
"Vecais zēns" (en) ir 2013. gada asa sižeta trilleris, kas veidota kā rīmeiks Dienvidkorejas 2003. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Spaiks Lī. Galvenās lomas filmā atveido Džošs Brolins, Elizabete Olsena, Šarlto Koplijs un Semjuels Džeksons. Filmas pirmizrāde notika.
Džo Dousets 1993. gadā tiek nolaupīts un ieslodzīts viesnīcas istabā. Tur Džo pavada 20 gadus, tomēr ieslodzījuma laikā tā arī neuzzina iemeslu, kāpēc viņš tur atrodas. 20 gadus vēlāk Džo tiek no istabas izlaists; nu viņš, atriebības vadīts, cenšas atrast savus ieslodzītājus un saprast sava ieslodzījuma iemeslus.
Nacisma sagrāves diena un Otrā pasaules kara upuru piemiņas diena
Nacisma sagrāves diena un Otrā pasaules kara upuru piemiņas diena ir kopš 1995. gada 8. maijā atzīmējama atceres diena. nacistiskā Vācija parakstīja aktu par kapitulēšanu un Eiropā beidzās Otrais pasaules karš.
Ebigeila Spensere
Ebigeila Lī Spensere (en; dzimusi Floridā, ASV) ir amerikāņu aktrise. Karjeru 1999. gadā uzsāka filmējoties seriālā All My Children. Par lomu seriālā Rectify 2013. gadā tikusi nominēta Satellite Award balvai kā labākā aktrise drāmas seriālā un Kritiķu izvēles televīzijas balvu kā labākā aktrise otrā plāna lomā.
Filmējusies arī tādās filmās kā "Kovboji un citplanētieši", "Tātad... Karš!" un "Varenais no Oza zemes".
Elektrons (Sventes pagasts)
Elektrons ir ciems Sventes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 208 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Klusais ezers, Ābelītes ezers, Audēju ezers.
Bismarka arhipelāgs
Bismarka arhipelāgs ir salu grupa Melanēzijā, Jaungvinejas ziemeļaustrumu piekrastē, Klusā okeāna rietumu daļā. Administratīvi veido daļu no Papua-Jaungvinejas Salu reģiona. Bismarka arhipelāgs sastāv no galvenokārt vulkāniskas izcelsmes salām ar kopējo platību 49 700 km2. Arhipelāga salas puslokā aptver Bismarka jūru, un tas izvietojies uz Ziemeļu Bismarka, Manusas un Dienvidu Bismarka tektoniskajām plātnēm.
Vēsture
Pirmie iedzīvotāji arhipelāgā ieradās aptuveni pirms 33 000 gadiem no Jaungvinejas, izmantojot vai nu laivas, lai šķērsotu Bismarka jūru, vai arī īslaicīgi esošu zemes strēli, kas izveidojās zemes garozas pacēluma dēļ. Vēlāk arhipelāgā uz dzīvi apmetās Lapitu cilvēki.
Pirmais eiropietis, kas apmeklēja salas, bija holandiešu jūrasbraucējs Villems Shautens 1616. gadā. Rietumeiropieši salās sāka dzīvot no 1884. gada, kad salas tika pievienotas Vācijas protektorātam. Teritorija tika nosaukta par godu Vācijas kancleram Oto fon Bismarkam.
1888. gada 13. martā Ritera salā notika vulkāna izvirdums, izraisot megacunami. Gandrīz viss vulkāns nobruka okeānā, atstājot nelielu krāterezeru.
1914. gadā, Pirmā pasaules kara laikā, Austrālijas jūras spēki ieņēma salas un vēlāk ieguva Nāciju līgas mandātu, kas atļāva salu pāreju Austrālijas pakļautībā. Otrā pasaules kara laikā salas ieņēma Japānas karaspēks, bet vēlāk Austrālija tās atguva. 1975. gada septembrī Papua-Jaungvineja kļuva par neatkarīgu valsti, kuras sastāvā iekļāva Bismarka arhipelāgu.
Edvards Treimanis-Zvārgulis
Edvards Treimanis–Zvārgulis (īstajā vārdā Edvards Treimanis; 1866—1950) bija latviešu dzejnieks, ierēdnis, politiķis un grāmatizdevējs. Krievijas Impērijas Otrās Valsts domes deputāts (1907).
Dzīvesgājums
Dzimis 1866. gada 2. oktobrī Priekuļu pagasta Rauguļos krodzinieka Jāņa Treimaņa ģimenē. Mācījās kopā ar Eduardu Veidenbaumu Cēsu draudzes skolā un Cēsu apriņķa skolā, pēc kuras beigšanas strādāja Cēsīs par ierēdni. No 1890. gada bija arhivāra palīgs Rīgas apgabaltiesā, līdztekus piedalījies sabiedriskajā darbā un teātra izrādēs kā aktieris un kuplejists. Pēc Eduarda Veidenbauma nāves (1892) E. Treimanis 1896. gadā sagatavoja publicēšanai viņa dzejoļu krājumu „Dzejas”. Izdeva arī savus dzejoļu krājumus „Sāpēs un smaidos” (1896—1897) un „Grēcinieka sirds” (1899). 1900. gadā E. Treimanis atgriezās dzimtajā pagastā un uzcēla savrupmāju „Leukādija” pie Raunas ietekas Gaujā. Publicēja dzejoļu krājumus, rakstīja lugas un sacerējumus prozā, tulkoja, nodarbojās ar žurnālistiku. Viņa dzejoļus iespieda latviešu laikrakstos un žurnālos. 1901. gadā iznāca Edvarda Treimaņa sastādītais latviešu rakstnieku darbu kopojums „Burtnieks”. Ar grāmatām „Ardievas jaunībai” (1903) un „Vientulība” (1905) viņš kļuva par vienu no sava laika populārākajiem rakstniekiem.
Pēc 1905. gada revolūcijas apspiešanas 1907. gada 6. februārī viņu ievēlēja Krievijas Impērijas Otrajā Valsts domē, no maija darbojās Konstitucionāli demokrātiskās frakcijas autonomistu grupas latviešu kopā. Bija Domes komisijā par personas neaizskaramības jautājumiem, uzstājās debatēs par lauka kara tiesām un palīdzību bezdarbniekiem. Pēc Valsts Domes atlaišanas 1907. gada jūnijā viņš atgriezās dzimtenē. No 1907. līdz 1909. gadam viņš izdeva E. Veidenbauma „Kopotus rakstus” sešos sējumos ar paša sarakstīto pirmo plašāko dzejnieka biogrāfiju. 1909. gadā E. Treimanis izdeva savu dramatisko dzejojumu „Milda” un Cēsīs atvēra grāmatu veikalu, bet neveiksmīgas tirdzniecības dēļ to drīz pārdeva. Par Eduarda Veidenbauma apcerējuma „Gabals iz tautsaimniecības” publicēšanu (1908) viņam piesprieda sešu mēnešu cietumsodu, ko viņš izcieta 1910.—1911. gadā un sarakstīja lirisku dienasgrāmatu „Cietuma rozes”. Pēc izlaišanas no cietuma sastādīja „Zvārguļa Zobgala kalendāru” (1910—1913).
Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, tad uz Kaukāzu. Latvijā atgriezās 1917. gadā un savās mājās „Leukādijā” turpināja nodarboties vienīgi ar rakstniecību. Mūža otrajā pusē iznāca vēl septiņas Edvarda dzejoļu grāmatas, „Kopoti raksti” 5 sējumos (1924—1926).
1933. gadā E. Treimaņa dzīvesvietā tika plaši atzīmēta viņa literārās darbības 50. jubileja, viņš saņēma apsveikuma vēstules no ministru prezidenta Ādolfa Bļodnieka, kara ministra Jāņa Baloža, izglītības ministra Ata Ķeniņa, kā arī Kārļa Ulmaņa, Andreja Upīša un daudziem citiem. Miris 1950. gada 8. aprīlī Priekuļu ciema „Leukādijās”, apbedīts turpat. Pēc viņa nāves tika izdotas darbu izlases „Dziesminieka sirds” (1959) un „Kur Gauja ar Raunu tiekas” (1978).
Daiļrades raksturojums
Edvards Treimanis bija Eduarda Veidenbauma skolas biedrs un gara radinieks, tomēr reti kad spējis atraisīties no publicistikas, patosa un retorikas. Labāk viņam padevās satīriskā un humoristiskā dzeja.
Treimaņa dzejoļi ir vairākkārt komponēti, folklorizējusies ir dziesma „Uz kalna stāv vientulis ozols”, savukārt visvairāk komponētais dzejolis ir „Golgātas krusts”, kuru komponējis arī Pēteris Vasks.
Īpaši populāras mūsdienās ir viņa dzejas interpretācijas popmūzikā. Populāra kļuvusi Ērika Ķiģeļa dziesma „Zīlīte” kas 1982. gadā iekļūst Mikrofona aptaujas populārāko dziesmu saraksta 3. vietā, kā arī Jāņa Lūsēna „Taisnība” ar viņa vārdiem, kas 1989. gadā Atmodas notikumu laikā Mikrofona aptaujā iegūst 2. vietu. Lūsēns tolaik komponējis vēl divas „Zodiaka” dziesmu ar šī dzejnieka vārdiem — „Tēvu zeme" iekļauta diskā „Mirušais gadsimts”, savukārt dziesma "Kas tie tādi?" izpildīta festivālā "Liepājas dzintars '89". Šajā periodā aktieris Edgars Liepiņš kopā ar savu ansambli izpilda Jura Kulakova dziesmu „Latvijai” („Tikai mazuliet”) ar aktuālu politisku Treimaņa tekstu. 1992. gadā jaunā grupa „Prāta vētra” nāk klajā ar savu pirmo radio singlu „Jo tu nāc” ar Treimaņa tekstu, šī dziesma iekļauta arī grupas debijas albumā „Vairāk nekā skaļi”. Arī dziesminieks Haralds Sīmanis komponējis dziesmu ciklu ar viņa tekstiem.
Piemiņa
Katru gadu Dzejas dienu izskaņā Edvarda Treimaņa-Zvārguļa mājā „Leukādija” notiek Cēsu Dzejas un grāmatu diena. Mājas pagalmā notiek teātra izrādes un viņa atdusas vietā lasa Edvarda Treimaņa-Zvārguļa dzeju.
Ludzas katoļu baznīca
Ludzas Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu baznīcas Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca Baznīcas ielā 54 Ludzā.
Vēsture
Ludzas pirmā katoļu baznīca tika celta kopā ar Ludzas pili, kas bijusi pils sastāvdaļa, bet tā nodegusi Livonijas kara laikā. 1599. gadā Ludzā iepriekš nodegušā dievnama vietā atradusies stārasta Laurenča Skarbeka celta baznīciņa, kas ir bijusi luterāņu rīcībā. 1686. gadā Grodņas komisija piešķīra zemes gabalu katoļu draudzei, atdalot zemes gabalu no stārastes zemes un vienlaicīgi uzdodot toreizējam Ludzas stārastam Potockim baznīcas, plebānija, ērģelnieka mājas, skolas un slimnīcas būvniecību. Šo koka baznīcu uzcēla bijušo baznīcu vietā 1687. gadā. Baznīca pastāvēja nepilnus 50 gadus, kad 1736. gadā tā gāja bojā ugunsgrēkā.
1738. gadā kanoniķis Obrickis ar draudzes locekļu atbalstu uzcēla jaunu koka baznīcu, kuru 1742. gadā konsekrēja Livonijas bīskaps Puzina. Baznīca darbojās 200 gadu, tā bija baroka stila krustveida formas celtne, 34 metrus gara un 23 metrus plata. Baznīcā atradās pieci kokgriezumiem rotāti altāri un biktskrēsls baroka stilā, kurus bija izgatavojuši Itālijas mākslinieki. Lielajā altārī atradusies mākslinieka Korlovska gleznotā Vissvētākās Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas glezna. Dievnams nodega 1938. gadā, lielajā Ludzas ugunsgrēkā. Vēlāk dievkalpojumus sāka noturēt pagaidu telpās — ēkā, kas atradās blakus baznīcai.
1939. gadā Ludzas dekāns Jānis Gabrāns uzsāka jaunas baznīcas būvi, ko pārtrauca Otrais Pasaules karš, bet vēlāk padomju vara dievnama celšanas darbus aizliedza. Tāpēc dievkalpojumi turpināja noritēt iepriekš minētajās pagaidu telpās līdz 1958. gadam, kad šis nams nodega. Līdz 1963. gadam Mises svinēja 1738. gadā celtajā oktogoniskas formas koka celtnē, bijušajā Karņicku kapličā. Tā kā tā sākotnēji bija paredzēta kā Karņicku dzimtas kapu vieta, zem kapličas atradās velvēti mūra pagrabi, tā bija maza un nepiemērota draudzes dievkalpojumiem. Tāpēc 1959. gadā Ludzas dekāns P. Tumans uzsāka citas māla kleķu kapu kapličas, kas atradās aptuveni 300 metru no nodegušās baznīcas un Karņicku kapličas, paplašināšanu, nojaucot vienu sienu un no ķieģeļiem uzbūvējot divreiz lielāku telpu. No 1963. gada šeit noritēja draudzes dievkalpojumi, baznīcā bija divi sānu altāri, virs kuriem atradās Svētās Terēzijas un Vissvētākās Jēzus Sirds gleznas.
1989. gadā atļāva turpināt 1939. gadā iesākto baznīcas būvniecību, kas notika toreizējā dekāna Jāņa Buļa, vēlāk dekāna Oļģerta Aleksāna vadībā, palīdzot no Polijas uzaicinātam inženierim. Jaunās baznīcas konsekrācija noritēja 1995. gada 24. septembrī, ko veica toreizējais Rīgas arhibīskaps Jānis Pujats, koncelebrējot bīskapam Jānim Cakulam, pirms tam novadot pēdējo Svēto Misi tās pašas dienas rītā vecajā dievnamā un vēlāk procesijā dodoties uz jauno baznīcu.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Jānis Kolns. Ludzas draudze veidojās jau 1399. gadā, ar Ludzas pilsbūves pabeigšanu, jo pie pils bija baznīca. Mārtiņa Lutera reformācijas laikā vietējie muižnieki bija pievērsušies luterānismam un Latgales cilvēkus, pārvēršot par dzimtļaudīm, pieskaitīja kā luterāņus. Vēlāk draudzes veidošanās saistīta ar 1621. gadu, kad Ludzā apmetās no Tērbatas, Cēsīm un Rīgas izraidītie jezuīti, kas šeit darbojās līdz 1694. gadam, kad šeit ieradās dominikāņi, kas izveidoja draudzes arī Šķaunē, Rundānos, Brodaižos, Raipolē, Pildā, Eversmuižā, Slobodziņcā, Briģos, Lielslodzē, Mazslodzē, Istrā un Kameņecpolē.
Draudzei ir 21 kapsēta — Ludzas kapsēta, Dzerkaļu kapsēta, Tutinu kapsēta, Ciļviču kapsēta, Bleivu kapsēta, Franapoles kapsēta, Mēru kapsēta, Zvirgzdenes kapsēta, Soidu kapsēta, Skrādeļu kapsēta, Danaburgas kapsēta, Eipļu kapsēta, Melešku kapsēta, Sondoru kapsēta, Zapanu kapsēta, Rudzeišu kapsēta, Lauču kapsēta, Selekovas kapsēta, Udičovas kapsēta, Vierņu kapsēta un Kaļvu kapsēta.
Rinkules muiža
Rinkules muiža (de) bija Kurzemes muiža, kas atradās mūsdienu Talsu novada Rinkules ciemā.
Ludzas katoļu baznīca
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Triju Ķēniņu diena, Sveču diena, Kunga pasludināšanas diena, Svētā Jura diena, Svēta Antona diena, Kristus Miesas svētki, Svētā Aloiza diena, Jaunavas Marijas skapulāra svētki, Vissvētākās Jaunavas Marijas Debesīs uzņemšanas svētki — 40 stundu atlaidas, Vissvētākās Jaunavas Marijas dzimšanas diena, Svēta rožukroņa svētki, Svētās Terēzijas svētki, Svēto apustuļu Sīmaņa un Jūdas svētki, Vissvētākās Jaunavas Marijas Bezvainīgās Ieņemšanas svētki.
Rinkules muiža
Tāpat kā Lielvirbu un Mazvirbu muižas, Rinkules muiža piederējusi baronu Štrombergu dzimtai. Kungu māja nodegusi 1939. gadā, bet vairākas citas ēkas saglabājušās.
Rinkules muižā dzimis vācu ģeogrāfs Arveds fon Šulcs (Arved von Schultz, 1883—1967).
Lugažu draudzes novads
Lugažu draudzes novads (de) bija viens no Vidzemes guberņas Valkas apriņķa draudzes novadiem.
Narina (upe)
Narina (ky) jeb Norina (uz) ir 807 kilometrus gara Sirdarjas labā satekupe Kirgizstānā un Uzbekistānā.
Izveidojas Centrālajā Tjanšanā pie Tašbasatas, satekot Kičinarinai un Čonnarinai. Pamatā tek rietumu virzienā. Pie Namanganas, Fergānas ielejā, satekot ar Karadarju, izveido Sirdarju. Upes augštecē — Narinas Valsts rezervāts. Lielākās pietekas — Kekemerena, Atbaši. Upes krastos atrodas Narina un Taškumira Kirgizstānā, kā arī Učkurgona Uzbekistānā. Upes ūdens tiek izmantots apūdeņošanā, no tās sākas Lielais Fergānas kanāls un Ziemeļu Fergānas kanāls. Uz upes uzceltas vairākas HES, to starpā Toktogulas HES, celtniecības stadijā ir vēl vairākas HES.
Eleonorvile
Eleonorvile ir ciems Rudzātu pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 201 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P62. Ciema apkārtnē atrodas piemineklis bijušās Eleonorviles kapličas vietā.
Ādmiņu iela (Rīga)
Ādmiņu iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Avotu apkaimē. Ādmiņu iela sākas pie Ģertrūdes ielas krustojuma un beidzas krustojumā ar Stabu ielu. Ielas kopējais garums ir 247 metri, tā klāta ar asfaltbetona segumu.
Ielu savienojumi
Ādmiņu iela ir savienota ar šādām ielām:
Mirdzas Ķempes iela (Rīga)
Mirdzas Ķempes iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Mežaparkā. Tā sākas krustojumā ar Kokneses prospektu un beidzas krustojumā ar Ezermalas ielu. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 575 metri.
Vēsture
Dzīvojamā iela, kas izveidota, rekonstruējot Mežaparka apbūvi. 1982. gadā nosaukta dzejnieces Mirdzas Ķempes vārdā.
Ielas raksturojums
Mirdzas Ķempes iela ir 0,575 km gara vietējas nozīmes iela Mežaparka apkaimes dienvidos. Tā sākas krustojumā ar Kokneses prospektu un virzās austrumu virzienā kā asfaltēts ceļš. Iela krustojas ar Līgatnes ielu, kurai nav tieša savienojuma un beidzas krustojumā ar Ezermalas ielu.
Ielu savienojumi
Mirdzas Ķempes iela ir savienota ar šādām ielām:
Hospitāļu iela (Rīga)
Hospitāļu iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Brasā. Tā sākas krustojumā ar Miera un Mēness ielu, bet beidzas pie Upes un Invalīdu ielas krustojuma. Hospitāļu ielas garums ir 794 metri.
Ielu savienojumi
Hospitāļu iela krustojas ar:
Džandzjakou
Džandzjakou (zh — Zhāngjiākǒu) ir pilsēta Ķīnas ziemeļos, Hebei provincē. Administratīvi veido prefektūras līmeņa municipalitāti ar vairāk kā 4,6 miljoniem iedzīvotāju, bet pašas Džandzjakou municipālajos rajonos dzīvo ap 2 miljonu cilvēku.
Vēsture
Senākais urbānais centrs šajā apvidū izveidojies ap 2500. gadu p.m.ē. mūsdienu Džuolu pilsētiņas vietā 50 km uz dienvidaustrumiem no Džandzjakou. Mūsdienu pilsēta attīstījusies kā pierobežas garnizons pie Lielā Ķīnas mūra. Pilsētas ķīniešu valodas nosaukums nozīmē ‘Džanu dzimtas vārti’. Pilsēta līdz 20. gadsimta vidum Eiropā bija zināma arī kā Kalgana no mongoļu valodas Хаалган; Хаалга хот — ‘Vārti’. 1211. gadā šajā apvidū kaujā pie Jehulinas Čingishana 90 tūkstošu vīru karaspēks iznīcināja Dzjiņu impērijas 450 tūkstošu karotāju armiju. No 1571. gada Džandzjakou no militāra garnizona transformējās par nozīmīgu tirdzniecības centru. 1727. gadā tā bija nozīmīga tirdzniecības stacija Kjahtas tirdzniecības ceļā ar Krieviju. 1909. gadā pilsētu savienoja ar dzelzceļa līniju. 1937. gadā pilsētu okupēja Japānas karaspēks un Kalgana kļuva par autonomās Čananas provinces centru. 1960. gados Ķīnas—Krievijas saspīlējuma laikā Džandzjakou ieguva lielu stratēģisku nozīmi un tika dēvēta par «Pekinas ziemeļu vārtiem». 2022. gada ziemas olimpisko spēļu laikā pilsētā un apkārtnē norisinājās vairākas sacensību programmas, galvenokāt slēpošanas disciplīnas.
Unimaka
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga pašā austrumu galā Foksu salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. 800 m platais Isanocka šaurums to atdala no Aļaskas pussalas. Sala kalnaina, tajā seši vulkāni, tajā skaitā viens no 10 pasaules aktīvākajiem — 2857 m augstais Šišaldins. Ap 93% salas teritorijas noteikta par aizsargājamu teritoriju.
Eliši
Eliši ir ciems Izvaltas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 265 km attālumā no Rīgas.
Kodila (upe)
Kodila (et) ir upe Igaunijā, Raplas apriņķī.
Kodila iztek aptuveni viena kilometra attālumā no Hagudi ciema (Raplas pagasts). Tālāk plūst caur Raplas apriņķi.
Upe tek 0,9 km attālumā no Hagudi stacijas un gar Alu un Kodilas ciemu. Kodila ir pazīstama ar līdaku pārpilnību.
Sojuz MS-14
Sojuz MS-14 (Союз МС-14) bija Krievijas kosmosa kuģis bez apkalpes lidojumam uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2019. gada 22. augustā; uz zemes nolaidās 6. septembrī.
Sojuz MS-14 lidojums bez apkalpes tika veikts, lai pārbaudītu nesējraķetes Sojuz-2.1a darbību kosmosa kuģa Sojuz-MS palaišanā. Līdz tam Sojuz palaišanai tika izmantotas raķetes (Sojuz-FG) ar analogo vadības sistēmu, un lidojuma azimuts tika uzstādīts, pagriežot raķetes palaišanas galdu. Savukārt raķetēm Sojuz-2 ir ciparu vadības sistēma, kas ļauj raķetes trajektoriju mainīt lidojuma laikā. Bija bažas, ka šādu raķetes manevru analogā avārijas glābšanas sistēma varētu interpretēt kā raķetes kļūmi, un tādēļ sākt kosmosa kuģa glābšanas procedūru. Šoreiz tika izmēģināta jauna avārijas glābšanas sistēma.
Ar Sojuz MS-14 tika izmēģināta modernizēta kustības un navigācijas vadības sistēma. Šajā kuģī nebija uzstādīta daļa iekārtu, kas nepieciešanas apkalpes darbam, tādējādi varēja palielināt derīgās kravas masu.
Kosmosa kuģa kravā bija cilvēkveidīgs robots Fjodor (Skybot F-850), kas bija nostiprināts apkalpes sēdvietā.
Lidojuma gaita
Sojuz MS-14 tika palaists 03:38:32 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Saslēgšanās ar staciju bija paredzēta 24. augustā 05:30 UTC pie Poisk moduļa. Kad Sojuz MS-14 pietuvojās stacijai līdz 100 m, Kurs saslēgšanās sistēmā radās kļūda. Kosmosa kuģī tika ieslēgta Kurs sistēmas rezerves iekārta, bet arī tā deva kļūdu. 05:36 UTC tika dota komanda pārtraukt tuvošanos, un kuģi atvirzīt drošā attālumā no SKS. Vēlāk tika secināts, ka problēma ir Kurs sistēmas iekārtas antenas pastiprinātājā Poisk modulī.
Tika pieņemts lēmums Sojuz MS-14 veikt saslēgšanos 27. augustā pie Zvezda moduļa. Lai atbrīvotu Zvezda moduļa saslēgšanās mezglu, tam pievienotais kosmosa kuģis Sojuz MS-13 26. augustā tika pārvietots uz Poisk moduli, jo pilotējamo kuģi varēja vadīt rokas režīmā. Šī kuģa pārkabināšanās arī apstiprināja pieņēmumu, ka Kurs sistēmas Poisk modulī nedarbojas.
27. augustā 03:08 UTC Sojuz MS-14 veiksmīgi saslēdzās ar staciju pie Zvezda moduļa.
No stacijas Sojuz MS-14 atvienojās 18:13:54 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 21:32 UTC, 147 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Nolaišanās laikā tika izmēģināts ciparu nolaišanās vadības sistēma ar optiskās šķiedras žiroskopiem. Lidojuma ilgums — 15 dienas 17 stundas 45 minūtes.
Džuničiro Koidzumi
Džuničiro Koidzumi (小泉 純一郎) ir Japānas politiķis, bijis Japānas premjerministrs (2001—2006). Pārstāv Liberāli demokrātisko partiju.
Gan viņa tēvs, gan vectēvs bijis parlamenta deputāts. Džuničiro 1967. gadā absolvējis Keio universitāti ar grādu ekonomikā, pēc tam studējis Londonas ekonomikas skolā. Pēc tēva nāves 1969. gadā viņš neveiksmīgi kandidēja vēlēšanās uz vietu parlamentā. 1972. gadā tika ievēlēts parlamentā. No 1992. līdz 1993. gadam bijis pasta un telekomunikāciju ministrs, tāpat divreiz bijis veselības un labklājības ministrs (1988—1989, 1996—1998). Vairākkārt kandidējis valdošās Liberāli demokrātiskās partijas vadītāja postenim, bet neveiksmīgi. Par partijas vadītāju tika ievēlēts 2001. gadā pēc iepriekšējā tās vadītāja atkāpšanās. Vēlāk kļuva par Japānas premjerministru.
Savā valdībā bija iekļāvis piecas sievietes (Japānas rekords). Sākumā bijis pazīstams kā reformu aizstāvis. Kad izvirzīja plānu privatizēt valsts pasta sistēmu, saskārās ar augošo pretestību. Viņa plānus aizstāvēja Japānas parlamenta augšpalāta, tāpat tika atļauts izsludināt jaunas parlamenta apakšpalātas vēlēšanas, kurās uzvarēja viņa vadītā Liberāli demokrātiskā partija. Saskaņā ar partijas termiņa ierobežojumiem Džuničiro atstāja amatu 2006. gada septembrī. Viņš ir piektais ilgāk šajā amatā bijušais cilvēks. Par aiziešanu no politikas paziņojis 2009. gadā.
Ingrīda — pašiņu karaliene
"Ingrīda — pašiņu karaliene" (en) ir 2017. gada ASV melnā kinokomēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Mets Spaisers. Galvenās lomas filmā atveido Obrija Plaza, Elizabete Olsena, Billijs Magnusejs, Vaiets Rasels, Poma Klementjeva un O'Šea Džeksons jaunākais. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Ingrīda Torbērna ir jauna sieviete ar mentālās veselības problēmām, kura dzīvo Pensilvānijā. Kādu dienu Ingrīda uzzina par sociālo mediju slavenību Teilori un izdomā, ka viņai jāpārceļas uz Losandželosu, lai sadraudzētos ar Teilori.
Stepiņš Krauklis
Stepiņš Krauklis (de) bija latviešu karavīrs Lielā Ziemeļu kara laikā.
Zviedru Vidzemes laikā izdotajā skrejlapā rakstīts, ka Vidzemes zemnieks Stepiņš Krauklis, vāciski saukts Stefans Rābe (Steppinsch Krauklis auf Teutsch Stephan Rabe genannd), pirms Narvas kaujas 1700. gada 20. novembrī pa kādu apkārtceļu aizvedis Kārļa XII karaspēku aiz Maskavijas karaspēka nometnes pirms Narvas pilsētas un tā "devis iespēju viņa karaliskajai majestātei panākt spožu uzvaru".
Pēc Edgara Dunsdorfa hipotēzes Stepiņš Krauklis varētu būt bijis vēlākās Krievijas ķeizarienes Katrīnas I bioloģiskais tēvs, kura uzvārds vēlāk poliskots kā "Skavronskis" (pl — 'kovārnis'). Jau agrāk bija publicēts uzskats, ka viņas patiesais meitas uzvārds bijis nevis Skavronska, bet gan Rabe ( — krauklis). . Savukārt Aleksejs Tolstojs savā romānā "Pēteris I" rakstīja, ka viņas pirmā vīra uzvārds bijis Rabe.
RB Leipzig
RasenBallsport Leipzig, saīsināti RB Leipzig, ir Vācijas futbola klubs no Leipcigas. Klubs ir dibināts 2009. gadā. 2016.—2017. gada sezonā, pirmoreiz spēlējot Vācijas Bundeslīgā, ieguva 2. vietu. Mājas spēles aizvada Red Bull Arena stadionā, kurā ir 42 959 skatītāju vietas.
Vēsture
Klubs tika nodibināts 2009. gada 19. maijā. Dalību Vācijas futbola līgu sistēmā sāka ar Oberlīgu (pēc spēka 5. līga), iegādājoties kluba Markranstädt licenci. Jau savā pirmajā sezonā izcīnīja 1. vietu Oberlīgas Ziemeļaustrumu grupā un iekļuva Vācijas Reģionālajā līgā. 2010. gadā klubs savas mājas spēles sāka aizvadīt Leipcigas Centrālajā stadionā, kas tika pārdēvēts par Red Bull Arena. 2013. gadā komanda uzvarēja Reģionālās līgas Ziemeļaustrumu zonā un tika paaugstināta uz 3. līgu. Pirmajā sezonā 3. līgā izcīnīja 2. vietu un iekļuva 2. Bundeslīgā. Debijas sezonā 2. Bundeslīgā komanda ieguva 5. vietu, bet jau 2015.—2016. gada sezonā ierindojās 2. vietā un izcīnīja ceļazīmi uz Bundeslīgu.
Pirmajā Bundeslīgas sezonā RB Leipzig nezaudēja pirmajās 13 spēlēs, uzstādot jaunu līgas jaunpienācēju komandu rekordu. Debijas sezonu noslēdza 2. vietā.
2020. gada 18. augustā klubs iekļuva vēsturē, piedaloties pirmajos Čempionu līgas pusfinālos, zaudējot pret Parīzes "Saint-Germain". 2020.—2021. gada sezonā otro reizi ieguva 2. vietu Bundeslīgā.
Veļums
Veļums ir latīņu rita Romas katoļu Baznīcas liturģisks apģērbs, mēdz nēsāt arī anglikāņu baznīcās.
Dimitrijs Delijannis
Dimitrijs Delijannis (gr; dzimis 1873. gadā, miršanas gads nav zināms) bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Delijannis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no 17 sportistiem, kas startēja maratona distancē. Viņš bija viens no 9 sportistiem, kas veica pilnu maratona distanci. Viņš finišēja 6. vietā, taču viņa iegūtais rezultāts nav zināms.
Veļums
Visbiežāk veļums ir redzams Svētās Mises laikā, kad garīdznieks svēta tautu ar monstranci, kurā atrodas Vissvētākais sakraments. Garīdznieks paņem rokās monstranci, izmantojot iekšā atrodošās kabatas vai paņemot veļuma galus tā, lai nepieskartos monstrancei, izrādot cieņu šim liturģiskajam traukam, kurā atrodas Vissvētākais sakraments kā Jēzus Kristus Euharistijā, tādējādi tautu svēta pats Jēzus Kristus caur šo zīmi, nevis garīdznieks. Līdzīgi veļumu izmanto, ejot euharistiskajās procesijās, kā arī veicot Vissvētākā sakramenta repozīciju uz citu altāri, piemēram, Lielās Piektdienas dievkalpojuma laikā.
Reģionālā integrācija
Reģionālā integrācija ir balstīta uz valstu, starptautisko un reģionālo organizāciju un cilvēku meklējumiem rast labākos veidus kā ar minimāliem resursiem (apvienojot tos) panākt maksimālu efektu — daudzpusēju drošību nacionālā, reģionālā, starptautiskā un arī individuālā līmenī.
Elizavetpole
Elizavetpole ir ciems Saunas pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 223 km attālumā no Rīgas.
Reģionālā integrācija
Integrācijas procesu attīstība Eiropā
Ekonomiskā integrācija izpaudās Eiropas Koptirgus izveidē. 20. gadsimta 40. gadu beigās tika noslēgta vienošanās starp sešām Rietumeiropas valstīm — VFR, Franciju, Itāliju, Beļģiju, Holandi un Luksemburgu. — par saskaņoto pieeju ogļu un tērauda ražošanā un realizācijā. Tā radās Eiropas ogļu un tērauda apvienība, kas sekmīgi konkurēja pasaules tirgū. Jau pirms Otrā pasaules kara pastāvēja Beļģijas—Holandes—Luksemburgas muitas ūnija, kur preces brīvi šķērsoja šo valstu robežas bez muitas nodevām. VFR, Franciju, Itāliju, Beļģiju, Holandi un Luksemburgu nolēma apvienot citas tautsaimniecības nozares, piemēram, lauksaimniecību, lai atceltu tirdzniecības barjeras un veidotu kopēju tirgu. 1958. gadā šīs sešas valstis izveidoja Eiropas Ekonomikas kopienu (EEK) un Eiropas Atomenerģijas kopienu (EURATOM). 1967. gadā šo triju Kopienu institūcijas tika apvienotas. Laika gaitā arī citas Eiropas valstis pievienojās Eiropas Kopienām (EK) (kopš 1993. gada Māstrihtas līguma — Eiropas Savienībai).
Eiropas finanšu integrācija
Viens no spilgtākajiem piemēriem Eiropas finanšu integrācijai ir vienotā valūta — eiro. Pirms euro ieviešanas finanšu sistēmas bija nacionāli orientētas, katrai valūtai sava. Vienotā tirgus un eiro ieviešanas rezultātā nenovēršami notikusi sistēmu apvienošana. Finanšu tirgi apvienojušies gluži tāpat kā ar tiem saistītās finanšu infrastruktūras, piemēram, maksājumu sistēmas. Tas arī veicinājis finanšu iestāžu pārrobežu sadarbību, apvienojoties vai izveidojot filiāles ārvalstīs. Lielāka un integrētāka finanšu sistēma, ko veido euro zona, ļauj iedzīvotājiem un uzņēmumiem labāk izmantot apjoma un mēroga radītu ekonomiju. Mājsaimniecības var gūt labumu no pieejas plašākam finanšu produktu klāstam (piemēram, hipotēku kredītiem mājokļa iegādei) par zemākām cenām. Tādējādi finanšu integrācija paaugstina tautsaimniecības izaugsmes potenciālu.
Eiropas Savienības integrācija
Eiropas Savienības integrācija būtībā balstās uz:
Attiecībā uz trešām valstīm muita, kvotas, vīzas saglabājas. Vienlaikus veidojas "Zaļā Eiropa" — lauksaimniecības integrācija, "Zilā Eiropa" — vienošanās par zvejošanas reģioniem un zivju zveju kvotām. Integrācijas pamatideja — sekmēt konkurenci, lai šādi celtu ražošanas efektivitāti.
Pēteris Stepiņš
Pēteris Stepiņš (1914—1999) bija latviešu vēsturnieks un arheologs. Veica izrakumus pārsvarā Lejaskurzemes teritorijā (Vārtājas pilskalnā, pie Bārtas, Rucavas, Durbes un Grobiņā).
Reģionālā integrācija
Integrācijas apvienības Āfrikā
Ilgstoši reģionālo ekonomisko integrāciju Āfrikā ierobežoja politiskā nestabilitāte un ekonomikas kritums. Ekonomiskās attīstības trūkums nozīmēja to, ka reģionālā ekonomiskā integrācija nedotu šīm valstīm nekādu ievērojamu ietekmi vai spēku pasaules ekonomikā. Āfrikas valstu atkarība no bilaterālajiem līgumiem un palīdzības sūtījumiem no attīstītajām valstīm norādīja uz valstu ārējās attīstības stratēģiju trūkumu. Pat par spīti pagātnes neveiksmēm ekonomiskās integrācijas jomā, mūsdienās arvien biežāk Āfrikas līderi nonāk pie uzskata, ka reģionālā integrācija ir nepieciešama, ja valstis vēlas uzturēt attiecības ar globālo ekonomiku līdzsvarā. Āfrikā vienas no zināmākajām ir: NEPAD — jaunas partnerattiecības Āfrikas attīstībai; EAC — Austrumāfrikas savienība; ECOWAS — Rietumāfrikas valstu ekonomiska savienība; WAEMU — Rietumāfrikas ekonomiska un monetārā savienība; CEMAC — Centrālāfrikas ekonomiska un monetārā savienība; SADC — Dienvidāfrikas attīstības savienība.
Pēteris Stepiņš
Dzīvesgājums
Dzimis 1914. gada 27. aprīlī Aulejas pagasta Anču ciemā. Studēja vēsturi Latvijas Universitātē (1932-1941), piedalījās izrakumos Klaņģu, Daugmales, Talsu un Jersikas pilskalnos, Rūsīšu-Debešu kapulaukā, senās Aizkraukles baznīcas atrakšanā Daugavas krastā, tad kopā H. Riekstiņu — Valmieras pilsdrupās 1938. gadā. 1940. gadā pats vadīja izrakumus Īlē.
Reģionālā integrācija
Integrācijas procesi Ziemeļamerikā
Lielākā organizācija ir NAFTA. Šī organizācija dibināta 1994. gada 1.janvārī un ietver Kanādu, ASV, Meksiku. Šī apvienība aptver 360 miljonus iedzīvotāju: summārais kopprodukts tiek vērtēts sešu triljonu ASV dolāru, tirdzniecības apgrozījums — 240 miljardu ASV dolāru apmērā. Integrācijas pamatvirzieni ir līdzīgi integrācijai Eiropā — brīva preču kustība bez muitas barjerām, brīva finanšu līdzekļu un darbaspēka kustība. Integrācijas process ir paredzēts visai pakāpenisks — visu noteikto mērķu īstenošanai paredzēti 15 gadi. Speciālais grafiks nosaka pasākumu veikšanas konkrētus posmus. Liela loma ir Meksikas īpašajam stāvoklim, kuras ekonomikas attīstības līmenis ievērojami atpaliek no ziemeļu kaimiņiem. Viena no problēmām ir darbaspēka brīva kustība, jo darba samaksas līmenis Meksikā ir krietni zemāks nekā ASV un Kanādā.
Pēteris Stepiņš
Dzīvesgājums
Otrā pasaules kara laikā bija okupētās Latvijas pieminekļu valdes Kurzemes pilskalnu inspektors (1941—1944), iesaukts Latviešu leģiona 19. divīzijā, nokļuva gūstekņu nometnē Sibīrijā. Pēc atbrīvošanas bija vēstures skolotājs Liepājas 1. vidusskolā un Mākslas vidusskolā. Līdztekus Liepājas muzeja ārštata līdzstrādnieks, veica izrakumus Vārtājas senlejā kuršu senpilsētas atrašanās vietā, pētīja uzkalniņu kapus Bārtas "Pukuļos", veica izrakumus Rucavas pagasta "Mazkatužu" kapulaukā (1960). Viņa atradumi Durbes "Dīros" ļāva novērtēt kuršu karotāju izšķirošo lomu 1260. gada Durbes kaujā. 1970. gadā pētīja agrā dzelzs laikmeta kuršu apbedījumus Grobiņā līdzās skandināvu kapu laukam un pierādīja, ka Grobiņas pirmie apdzīvotāji bijuši kurši.
Miris 1999. gada 24. novembrī.
Vindrivera
"Vindrivera" (en) ir 2017. gada kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Teilors Šeridans. Galvenās lomas filmā atveido Džeremijs Renners un Elizabete Olsena. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Pieredzējis mednieks Korijs Lamberts palīdz FIB aģentei Džeinai Banerei izmeklēt jaunas sievietes slepkavību Vindriveras Indiāņu Rezervātā Vaiomingā.
Hēlijs (mitoloģija)
Hēlijs (grc (Hēlios)) sengrieķu mitoloģijā ir saules dievs, Hiperīona dēls, starp viņa iespējamām mātēm tiek minēta Teja un Eirifāsija. Viņš pieder pie pirmsolimpiskā laika.
Tā kā mīt augstu debesīs, viņš redz visu cilvēku un dievu darbus. Hēlijs dāvā dzīvību un ar aklumu soda noziedzniekus. Viņš dzīvo greznā pilī, tronis viņam ir izveidots no dārgakmeņiem. Vēlākajā antīkajā pasaulē ticis identificēts ar Apollonu, bet abi tika uzskatīti par diviem atsevišķiem dieviem, jo Hēlijs bija titāns, bet Apollons — olimpa dievs. Romiešu mitoloģijā Hēlijam atbilst saules dievs Sols.
Sietstobrs
Sietstobrs ir dzīva, prozenhimatiska (gara) šūna. Sietstobrus citu ar citu rindā savieno porainas sietplātnes. Šādas šūnu rindas aizvada organiskās vielas no lapām uz dažādiem auga orgāniem. Sietstobra (vienas šūnas) garums sasniedz 150 - 350 μm, bet diametrs - 20 - 30 μm.
Tomass Ko
Tomass Ko (en; dzimis, miris ) bija britu ūdenspolo spēlētājs, 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu ūdenspolo turnīrā. Viņš bija Osbornas peldēšanas kluba biedrs.
Smiltenes draudzes novads
Smiltenes draudzes novads bija viens no Vidzemes guberņas Valkas apriņķa (līdz 1783. gadam — Cēsu apriņķa) draudzes novadiem.
Muižas
1782. gadā Smiltenes draudzes novadā bija šādas muižas:
Un tavu māti arī
"Un tavu māti arī" (es) ir 2001. gada Meksikas drāmas filma, kuras režisors ir Alfonso Kuarons. Filmā galvenās lomas atveido Maribela Verdū, Gaels Garsija Bernals un Djego Luna.
Filma ir pieaugšanas stāsts par diviem pusaudžiem, kuri kādās kāzās iepazīstas ar vecāko meiteni Luisu un uzaicina viņu doties kopīgā ceļojumā uz slepenu pludmali.
"Un tavu māti arī" pirmizrāde notika. Filma bija gan komerciāli, gan kritiski veiksmīga. Filma kopumā nopelnīja 33,6 miljonus ASV dolārus pie 5 miljonu budžeta. Filma ieguva labākā scenārija balvu Venēcijas kinofestivālā. Tā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs", kā arī Zelta globusa balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā".
Naumova (ciems)
Naumova ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 1 km no pagasta centra Pededzes, 29 km no novada centra Alūksnes un 231 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P42, Naumovas strauta krastā.
Māris Krakops
Māris Krakops (dzimis Latvijā) ir Latvijas starptautiskais lielmeistars šahā (no 1998. gada).
Māris Krakops agri sāka piedalīties nopietnās sacensībās. 1992. gadā viņš debitēja Jūrmalas atklātajā junioru čempionātā bijušās PSRS šahistiem, bet jau 1994. gadā izcīnīja 2. vietu (aiz Pētera Lēko) Pasaules jauniešu U-16 čempionātā Ungārijā. Tajā pašā gadā Māris Krakops kļuva par starptautisko meistaru šahā. 1998. gadā uzvarējis Latvijas šaha čempionātā, bet 20 gadu vecumā kļuvis par starptautisko lielmeistaru. 2000. gadā uzvarējis turnīrā "Troll Masters" (Norvēģija), bet 2001. gadā Latvijas komandas sastāvā Eiropas 13. komandu čempionātā pie 3. galdiņa ieguvis 2. vietu.
2019. gada augustā ievēlēts par Latvijas šaha federācijas prezidentu. 2022. gada martā aizgājis no Latvijas Šaha federācijas prezidenta amata, kurā nostrādājis divus ar pusi gadus.
Transpirācija
Transpirācija ir viena no trim lapu funkcijām (pārējās divas ir fotosintēze un elpošana). Tas ir fizioloģiski regulējams iztvaikošanas process no lapu šūnu virsmas, kas notiek caur atvārsnītēm.
Transpirācijai ir nozīmīga vielu transportēšanas loma, jo tā sekmē ūdens pārvietošanos augos — ūdens uzsūkšanu ar saknēm un pacelšanās pa stumbru lapās. Liela nozīme tam, lai ūdens paceltos lapās ir arī saknes spiediena spēkam.
Ļaunprogrammatūra
Ļaunprogrammatūra (en), dažkārt arī saukta par kaitīgu programmatūru vai ļaunatūru (malware), ir programmatūra, ko izmanto datora darbības traucēšanai, slepenas informācijas ievākšanai, piekļūšanai privātām datorsistēmām un datorsistēmu bojāšanai bez tās lietotāju piekrišanas. Ļaunprogrammatūra var būt izpildāmā koda, skripta, aktīvā satura vai citas programmatūras vediā.
Pie ļaunprogrammatūras pieder datorvīrusi, datortārpi, Trojas zirgi, izspiedējprogrammatūra, spiegprogrammatūra un reklāmprogrammatūra. Saskaņā ar 2011. gada datiem lielākā daļa ļaunprogrammatūras bijuši datortārpi vai Trojas zirgi, nevis vīrusi.
Andreja Pumpura iela (Rīga)
Andreja Pumpura iela ir iela Rīgas Centra apkaimē (Klusajā centrā), kas sākas no Krišjāņa Valdemāra ielas pretī Esplanādei un beidzas krustojumā ar Antonijas ielu. Ielā ir divvirzienu satiksmes kustība. Tai visā garumā ir bruģa segums. Andreja Pumpura ielā ir pilsētas centram raksturīgā vairākstāvu vēsturiskā apbūve, virkne ēku ir jūgendstila un eklektikas arhitektūras pieminekļi. Šeit atrodas vairākas sabiedriskas celtnes, tostarp triju valstu vēstniecības Latvijā.
Vēsture
1923. gadā ielu pārdēvēja rakstnieka Andreja Pumpura vārdā, bet Latvijas vācu okupācijas laikā 1942. gadā Rīgas kara komendanta Vilhelma Uleršpergera vārdā (de), kopš 1944. gada tā atkal ir Andreja Pumpura iela.
Ielu savienojumi
Andreja Pumpura iela ir savienota ar šādām ielām:
Literatūra
Enciklopēdija "Rīgas ielas" 1. sējums, 2008. gads
Ceraukste
Ceraukste ir ciems Bauskas novada Ceraukstes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Stabulītes krastos pie autoceļa A7 8,7 km no novada domes Bauskā un 75 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados netālu no bijušās Ceraukstes muižas (Zerrauxt) centra kā kolhoza «Ceraukste» ciemats. Ceraukstē atrodas pagasta pārvalde, Griķu pamatskola, tautas nams, bibliotēka, atpūtas bāze, Rības krogs un vējdzirnavas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Ēvalds Rimbenieks
Ēvalds Rimbenieks ( — ) bija Latvijas baptistu mācītājs un sabiedriskais darbinieks. 1934. gadā aptuveni divus mēnešus bija Latvijas finanšu ministrs, 3. un 4. Saeimas deputāts, kā arī ilggadējs Liepājas domes priekšsēdētājs (1922—1928; 1934—1940).
Dzīvesgājums
Dzimis 1888. gada 10. aprīlī Aizvīķu pagasta "Rimbeniekos" (tagad Gramzdas pagasts) zemnieka Krista Rimbenieka ģimenē. 1921. gadā Ēvalds Rimbenieks sāka strādāt Liepājas domes Izglītības nodaļā, bija tās vadītājs. 1922. gadā viņš pirmo reizi stājās domes priekšsēdētāja amatā, amatā bija līdz 1928. gadam, kad kļuva par 3. Saeimas deputātu. 1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā, bet 1934. gada martā kļuva par finanšu ministru Kārļa Ulmaņa vadītajā valdībā. Pēc tā paša gada maijā notikušā valsts apvērsuma Rimbenieks atgriezās Liepājas domes vadībā, amatā bija līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā.
2008. gadā Ēvaldam Rimbeniekam Liepājā tika atklāts piemineklis.
Rojs Heladejs
Herijs Lerojs Roks Heladejs (en; dzimis Denverā, Kolorādo štatā, ASV; miris  Meksikas līcis, Floridas štatā, ASV  ) bija amerikāņu beisbolists, spēlēja starta pičera pozīcijā.
1995. gada MLB draftā viņu Toronto "Blue Jays" izraudzījās pirmajā kārtā ar kopējo 17. kārtas numuru, šī kluba sastāvā viņš spēlēja no 1998. līdz 2009. gadam. MLB līgā R. Heladejs debitēja. 2010. gadā tika aizmainīts uz Filadelfijas "Phillies".
2009. gadā Sports Illustrated viņu iekļāva starp pieciem starta pičeriem MLB 2000. gadu simboliskajā izlasē. 2009. gadā Sporting News veidotajā 50 izcilāko aktīvo beisbolistu sarakstā viņš ieņēma 7. vietu.
Elkšņi (Sventes pagasts)
Elkšņi ir ciems Sventes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 204 km attālumā no Rīgas.
Romualds Grīnblats
Romualds Grīnblats (dzimis, miris ) bija Latvijas ebreju cilmes komponists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1930. gadā Kaļiņinā, Krievijas PFSR ārsta Samuila Grinblata un viņa sievas Sāras, dzimušas Buncis, ģimenē. Pēc Otrā pasaules kara mācījās Ļeņingradas konservatorijas mūzikas skolas kompozīcijas klasē pie S. Volfenzona, vēlāk pie O. Jevlahova (1946—1950). 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā un iestājās Latvijas Valsts konservatorijas Ādolfa Skultes kompozīcijas klasē. Pēc studiju beigšanas 1955. gadā sāka strādāt Latvijas Radio par skaņu režisoru. Sacerēja mūziku baletam "Rigonda" (1959), mūziku teātra izrādēm "Tils Pūcesspieģelis", "Pāvilielas zēni" un "Pīters Pens" u.c., kā arī filmai "Kārkli pelēkie zied".
1971. gadā atgriezās Ļeņingradā. Miris 1995. gadā Pēterburgā.
Mūzika izrādēm
Lasīja Bebre (G. Priede, 1964); Leģenda par Pūcespieģeli; Viens gads (J. Germans un B. Rests, 1959), Ceļā (V. Rozovs, 1961), Mūs kaut kur gaida (A. Arbuzovs, 1962); Ēna (E. Švarcs, 1964); Pepija Garzeķe (A. Lingrēna, 1970); Zaļais putniņš (K. Goci, 1970), Teātra jaunība (A. Gladkovs, 1971), Lietus gāza kā no spaiņa (M. Šatrovs, 1971); Pāvilielas zēni (F. Molnārs); Pīters Pens  (Dž. Barijs, 1976); Merci jeb Šipova piedzīvojumi (B. Okudžava, 1977); Sofijas nolaupīšana (V. Belševica, 1980); Žanna d’Arka (A. Upīts, 1962); Noziegums Granādā (Ž. Grīva, 1963); Tur laikā aiz durvīm (V. Borherts, 1967); Šakāļi (A. Jakobsons, 1953); Kolēģi (V. Aksjonovs, J. Stabovojs, 1961); Mūs kaut kur gaida ( A. Arbuzovs, 1963); Devītais pravietis (J. Jurandots, 1968);  De Moljēra kunga dzīve (M. Bulgakovs, 1970), Sava sala (R. Kaugvers, 1971); Spēlmanis (F. Dostojevskis, 1987), u.c.
Sauļus Skvernelis
Sauļus Skvernelis (lt; dzimis Kauņā) ir Lietuvas politiķis, 13. Lietuvas premjerministrs (2016—2020). Šobrīdr Seima deputāts, iepriekš bijis iekšlietu ministrs (2014—2016) un policijas komisārs.
Izglītība un darbs
Skvernelis 1994. gadā pabeidzis Viļņas tehnisko universitāti (tagad Viļņas Ģedimina tehniskā universitāte) un sāka strādāt Lietuvas policijas akadēmijā (tagad Mīkola Romera Universitāte).
1998. gadā Skvernelis uzsāka karjeru Lietuvas tiesībaizsardzības sistēmā, strādājot kā satiksmes inspektors Traķu pašvaldībā. Kāpjot pa karjeras kāpnēm, 2011. gadā kļuva par Lietuvas policijas ģenerālkomisāru.
Sukaili
Sukaili var būt:
Rietumu automaģistrāle
A1 ir Austrijas galvenā austrumu—rietumu maģistrāle un daļa no galvenajiem Eiropas maršrutiem E55 un E60.
Vēsture
Nepieciešamība pēc jaunas šosejas, kas neietu caur pilsētu centriem, radās drīz pēc Pirmā pasaules kara. Tomēr Austrijas budžets neļāva ķerties pie šāda projekta. Problēmu bez Austrijas ziņas nolēma risināt Vācija, kura 1930. gadu otrajā pusē veica lielus autoceļu būvdarbus un jau bija ieplānojusi pievienot sev Austriju. Vācu inženieri, maskējušies par tūristiem, 1937. gadā izpētīja potenciālo trasi.
Pateicoties tam, pirmo divu posmu celtniecība netālu no Zalcburgas sākās jau dažas nedēļas pēc Austrijas anšlusa — vācu aneksijas 1938. gadā, jo vācu varas pārstāvji jau sen bija sagatavojuši plānus Valsts 26. automaģistrāles (mūsdienu Valsts 8. automaģistrāle) turpinājumam uz austrumiem no Minhenes līdz Zalcburgai virzienā uz Lincu un Vīni, vēl pirms Austrija bija kļuvusi par vācu Ostmarku. Tomēr tikai divi posmi ap Zalcburgu ar kopējo garumu 12,5 km bija atvērti satiksmei 1938. gadā, kad darbus sāka bremzēt darbaspēka trūkums, bet 1942. gadā būve tika pārtraukta Otrā pasaules kara dēļ.
Pēc kara tika pabeigti būvdarbi trešajā posmā līdz Eigendorfai, tomēr sabiedroto okupācijas laikā tālākus darbus nevarēja atsākt pretrunu dēļ starp amerikāņu un padomju sektoru kontrolējošām varām. Laika posmā no 1947. līdz 1965. gadam pabeigtie posmi uz ziemeļrietumiem no Zalcburgas tika izmantoti kā sacīkšu trase, kas pazīstama kā “Mazais AVUS”, ikgadējo motociklu sacīkšu vieta, vēlāk saukta par Austrijas Grand Prix, ar sacīkšu braucēju Helmutu Krakoviceru starp pirmajiem uzvarētājiem.
A1 būvniecība atsākās pēc Austrijas valsts līguma parakstīšanas 1955. gadā. Pirmais pēckara posms līdz Mondzē Augšaustrijā tika atklāts 1958. gadā, viss maršruts no Zalcburgas uz Vīni tika pabeigts 1966. gadā ar posma atvēršanu starp Presbaumu un Vīni. 1967. gadā tika uzbūvēta Amštetenas apbrauktuve. Mazāki noslēguma darbi netālu no Štrengbergas uz robežas starp Augšas un Lejas Austriju un daļas starp Lambahu un Feklabruku Augšaustrijā tika veikti 1970. gados. Vīnē Rietumu automaģistrāle sākas krustojumā ar B1 Wiener Straße šoseju Hīcingā 9. kilometrā; 9 kilometri pilsētas robežās līdz Kārļa laukumam (Karlsplatz) Vīnes centrā ir projektēti kā trases sastāvdaļa un reizēm tiek iekļauti tās kopgarumā, taču nav uzbūvēti un tos aizvieto parasta iela.
1966. gadā izraisījās korupcijas skandāls, jo trasi pie Štrengbergas uz laiku nācās slēgt. Nekvalitatīvā celtniecība bija novedusi pie ceļa nobrukšanas.
Satiksme
Satiksme ievērojami palielinājās pēc dzelzs priekškara krišanas 1989. gadā un Eiropas Savienības paplašināšanās 2004. gadā. Tagad, kad tā veido nozīmīgu savienojumu starp Austrumiem un Rietumiem, dažas A1 daļas tika pakāpeniski paplašinātas līdz trīs joslām katrā virzienā. Lincas un Zalcburgas pievārtē vietām jau izbūvēts pa četrām joslām katrā virzienā.
2018.—2019. gadā divos trases posmos sākās izmēģinājumi palielināt atļauto ātrumu no 130 līdz 140 km/h. Rezultāti bija visai cerīgi: avāriju skaits samazinājās divkārt, ekoloģiskais piesārņojums praktiski nepieauga. Tomēr ekoloģiskā organizācija Greenpeace apstrīdēja šos rezultātus un apgalvoja, ka piesārņojums pieaudzis vairāk kā par 3%. 2020. gada martā Austrijas Klimata un Vides aizsardzības ministrija ātruma palielināšanas projektu apturēja un nosauca par soli nepareizā virzienā, piedevām apgalvojot, ka piesārņojums pieaudzis par vairāk nekā 10%.
Avārijas
2000. gada 21. augustā Melkas apriņķī kravas mašīna, kura tās vadītāja neuzmanības dēļ apgāzās, braucot caur remontējamu iecirkni, ietriecās divstāvu tūristu autobusā. Astoņi pasažieri no tā augšstāva gāja bojā. Pēc tam apgāztajā kravas mašīnā ietriecās vēl viena mašīna ar granīta bloku kravu, kura izbira uz trases. Notikums izsauca presē kritiku par kustības organizāciju remontdarbu laikā.
Rajons starp Regau un Zēvalhenu pazīstams ar miglām. Kad 2002. gada 30. septembrī tur notika četras masu avārijas ar 8 bojā gājušajiem, šajā iecirknī tika uzstādīts miglas brīdinājuma tablo, tomēr tā efekts nav bijis liels.
Ķīnas nacionālais kalnu slēpošanas centrs
Ķīnas nacionālais kalnu slēpošanas centrs (zh) ir kalnu slēpošanas kūrorts, kas atrodas Jaņcjinas rajonā, Pekinas piepilsētas rajona ziemeļrietumos. Slēpošanas centrs tika atvērts 2019. gadā un tajā 2022. gada ziemas olimpisko spēļu laikā norisinājās kalnu slēpošanas sacensības.
Kūrorts atrodas mežā 1200 metru (3900 pēdu) augstumā, un to apkalpo Pekinas—Džandzjakou starppilsētu dzelzceļa Jancjinas atzars. Kūrortā ir trases, kuru kopējais garums ir 10 kilometri, kas ir vienas no stāvākajām pasaulē. Vertikālais kritums ir aptuveni 900 metri. Reģionā ir maz dabiskas snigšanas, tāpēc lielākā daļa kūrorta sniega tiek radīta mākslīgi.
Evangels Gerakeris
Evangels Gerakeris (gr; dzimis, miris ) bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Suhailina
Suhailina, arī Sukaili, Sukailina, Sukailys, ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 2 km no pagasta centra Šķeltovas, 15 km no novada centra Aglonas un 266 km no Rīgas.
Evangels Gerakeris
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Gerakeris bija viena no 17 sportistiem, kas startēja maratona distancē. Viņš bija viens no deviņiem finišētājiem, ierindojoties 7. vietā. Taču viņa precīzi iegūtais rezultāts nav zināms.