cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hosē Luiss Čilaverts
Hosē Luiss Felikss Čilaverts Gonzaless (, dzimis ) ir bijušais Paragvajas futbola vārtsargs. Čilaverts bija brīvsitienu izpildīšanas speciālists, bieži vien arī izpildīja 11 metru soda sitienus. Kopumā savā profesionālajā karjerā guvis 67 vārtus, no tiem 8 Paragvajas izlases rindās. Vienīgais vārtsargs futbola vēsturē, kas guvis trīs vārtus vienā spēlē jeb hettriku.
Krūze (Latgales keramika)
Krūze ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, ko lieto dzērieniem, visbiežāk alum un pienam.
Tā kā krūzes lieto kā ikdienā, tā arī svētkos, tās rotā atšķirīgi. Vienkāršām ikdienas krūzēm dekorācijai izmanto virpas līkloci vai Austras koka ornamentu, ko ierauk ar otu. Goda krūzes rotā ar pielīmētiem punktiņiem, plastiskiem iespiedumiem, kā arī pielīmētiem svilpauniekiem. Krūzes vāpē no iekšpuses un ārpuses, neglazētu atstājot tikai ārpuses pašu apakšējo daļu. Krūžu darināšanā izpaužas meistara īpatnējā formu izjūta, taču to siluetos un rotājumos konstatējama Latgalei raksturīgās kopējās iezīmes.
Krūžu tilpumi ir dažādi. Lielās krūzes tiek izmantotas koplietošanai, mazākās — individuālai lietošanai, kurām neveido snīpīti. Veidojot vienādas formas, silueta, dekorējuma un vāpējuma krūzes, bet dažādu izmēru, iegūst krūžu servīzes.
Montagu Tollers
Montagu Henrijs Tollers (en; dzimis, miris ) bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
Tollers startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa turnīrā. Viņš bija viens no Lielbritānijas kriketa komandas Devon and Somerset Wanderers pārstāvjiem, kuri pieveicot Francijas kriketa komandu French Athletic Club Union, ieguva zelta medaļu.
Daudzspurzivjveidīgās
Daudzspurzivjveidīgās (Polypteriformes) ir primitīvu starspurzivju kārta, kas iekļauj sevī tropiskajā Āfrikā saldūdenī dzīvojošas zivis, kā arī izmirušas formas. Šī ir samērā sena zivju grupa ar vairākām devona daivspurzivīm raksturīgām morfoloģiskajām īpašībām. Tāpēc sākotnēji šīs zivis tika pieskaitītas pie daivspurzivīm kā atsevišķa kladistiju kārta. Pašreiz kladistiju grupa ir pieskaitīta starspurzivīm. Daudzspurzivjveidīgo fosilās formas ir zināmas no vēlā krīta perioda. Visas mūsdienu daudzspurzivjveidīgās pārstāv tikai viena daudzspurzivju dzimta ar divām ģintīm un 14 sugām.
Morfoloģija
Zivju maksimālais garums var sasniegt 1,2 metrus, taču lielākajai sugu daļai tas nepārsniedz 30 cm. Astes spura dificerkāla, augšējā daiva bez zvīņām. Ķermeni klāj ganoīda zvīņas. Amficētie skriemeļi ir pārkauljušies, kā arī ir labi attīstītas kaula ribas. Daļēji pārkaulojusies smadzeņu kapsula, kuru klāj ādas kauli. Mute atrodas galvas galā. Nav kaula staru, kas balsta žaunu vāka membrānu. Ir saglabājušies šļāktuvītes rudimenti. Atšķirībā no citām starspurzivīm krūšu spuru pamatnes, līdzīgi kā daivspurzivīm, ir gaļīgas, taču to skelets atšķiras no daivspurzivju krūšu spurām. Daudzspurzivjveidīgo krūšu spuru skeletu veido divi nūjiņkauli, starp kuriem atrodas skrimšļa plātnīte, pie kuras pievienojas radiālijas. Muguras spuru veido 5—18 mazas spuriņas, kas arī atspoguļojas kārtas nosaukumā. Daudzspurzivjveidīgajām ir ļoti specifisks peldpūslis. To veido divi nodalījumi (liels labais un mazs kreisais). Abi šie nodalījumi ir savienoti ar barības vadu ar kopēju kanālu un papildus žaunām faktiski kalpo par elpošanas orgānu (plaušām). Turklāt, atšķirībā no divējādelpojošām zivīm, tām nav hoānu (iekšējo nāsu). Zarnā ir attīstīts spirāliskais vārstulis, bet sirdī arteriālais konuss. Ir attīstīta pakaļējā dobā vēna. No plaušu pūslīša atejošā plaušu vēna ieplūst aknu vēnā.
Ekoloģija un vairošanās
Daudzspurzivis dzīvo tropiskās Āfrikas ezeros un upēs. Visbiežāk uzturas klusos, ūdensaugiem bagātos līčos. Dienu pavada uz grunts, atbalstoties uz krūšu spurām. Medības uzsāk krēslā. Barībai lieto tārpus, gliemjus, sīkas zivis. Brīžiem paceļas ūdens virspusē, ieelpojot "plaušās" gaisu. Nārsto lietus periodā, uzplūdu joslās. Olas ir sīkas (līdz 1,3 mm diametrā) un pēc iznēršanas pielīp pie zemūdens augiem. Kāpuriem ir labi attīstītas krūšu spuras un lielas plūksnainas ārējās žaunas (pa vienai katrā pusē).
Sistemātika
Sistemātikas pamatā ņemts Lund 2000 un Gayet, Meunier & Werner, 2002
(†) - izmirušu organismu grupa.
Daina Riņķe
Daina Riņķe (1941—2023) bija latviešu gleznotāja un pedagoģe.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1941. gada 2. februārī. No 1952. līdz 1959. gadam mācījās Jaņa Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskolā. Studēja Latvijas Mākslas akadēmijas (LMA) Glezniecības nodaļā (1959-1965). Strādāja rūpnīcas "Straume" Mākslinieciskās konstruēšanas birojā, no 1967. gada darbojās rūpnīcas VEF Kultūras pils glezniecības studijā, no 1978. gada LMA sagatavošanas kursos. Kopš 1966. gada piedalījās izstādēs, 1968. gadā viņu uzņēma Latvijas Mākslinieku savienībā.
Mirusi 2023. gada 6. martā.
Vāzaunieks
Vāzaunieks ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, kam ir arī nozīmīga dekoratīvā nozīme. Tas ir puķu pods, ko izmanto telpaugu stādīšanai.
Vāzaunieka siluets var būt dažāds. Forma atgādina apvērsta, griezta konusa pamatveidu, kura sienām bieži ir tikko jaušams burta "S" veida izliekums. Vāzaunieka malai parasti ir galvenā rotājumu josla, bieži profilēta vainadziņa noslēguma veidā. Ja traukam nav vainadziņa, tad galvenā rotājumu josla tiek pavirzīta zemāk. Vāzaunieku mala bieži ir izlocīta platiskā līklocī un rotāta dažādiem iespiedumiem. Puķu poda augstums un platums ir vienāds. To iekšpusi nevāpē, ārpusē var vāpēt augšējo daļu.
Vāzauniekus sāka izmantot jau 19. gadsimta otrajā pusē, kad zemnieka mājā parādījās stikla logi.
Stadium MK
Stadium MK ir futbola stadions Miltonkīnzā, Anglijā. Tajā savas mājas spēles aizvada futbola klubs Milton Keynes Dons. Tā ietilpība ir 30 500 vietu. Stadionā dažkārt tiek aizvadītas arī regbija spēles. Tajā notika trīs spēles 2015. gada Pasaules kausā regbijā.
Stadions oficiāli tika atklāts, tā atklāšanā piedalījās karaliene Elizabete II. Pirmā spēle tajā tika nospēlēta nedaudz agrāk — tā paša gada jūlijā, kad pirmssezonas spēlē Milton Keynes Dons tikās ar Chelsea.
Stadions tika izvēlēts par vienu no 2022. gada Eiropas čempionāta futbolā sievietēm norises vietām.
GPU (filma)
"GPU" (de, ) ir 1942. gada vācu spiegu filma par PSRS Valsts Drošības galvenās pārvaldes darbību Rīgā un citās Eiropas pilsētās 1939.-1940. gadā. Filma uzņemta Universum Film (UFA) studijās.
Sižets
Krievu vijolniece Olga Fjodorovna Lanska 1930. gadu beigās darbojas "Starptautiskās sieviešu līgas mieram un brīvībai" Rīgas grupā, zem kuras nosaukuma slepeni darbojas PSRS Valsts Politpārvaldes (GPU) organizēts spiegu tīkls. Patiesībā viņa cenšas atriebties lieliniekiem, kas nogalinājuši viņas vecākus. GPU rezidentūru Eiropā vada padomju diplomāts Nikolajs Bokša, kas Rīgā organizē armēņu emigranta Aramjana nogalināšanu ar vēstuļu bumbas palīdzību, kuru viņa kabinetā ienes students Pēteris Asmuss, kas piestrādā par sūtījumu piegādātāju. Lai piespiestu viņus sadarboties, GPU nolaupa Aramjana sekretāri Irinu un Pēteri Asmusu, ar viltotiem dokumentiem pārved uz padomju tirdzniecības pārstāvniecību Kauņā, kur pratināšanas laikā Irina pēc Olgas padoma sniedz maldīgas ziņas par slepeniem sakariem Gēteborgā. Viņiem Gēterborgā izdodas izbēgt un ar kuģi nokļūt Roterdamā, kur viņus atkal nolaupa un tur ieslodzījumā PSRS tirdzniecības pārstāvniecībā. Olga Helsinkos PSRS vēstniecības ballē satiek Nikolaju Bokšu, kas viņai nevilšus izstāsta par savu darbību 1920. gadu sākumā, kad viņš nogalinājis Olgas vecākus. Nākamajā tikšanās reizē Parīzē Bokša Olgai izstāsta savu plānu nopirkt māju Bretaņā un ar viltotu vārdu kopā ar viņu sākt jaunu dzīvi. Viņa par to ziņo GPU un saņem uzdevumu likvidēt Bokšu kā nodevēju. Pēc uzdevuma izpildes viņa tiekas ar GPU priekšnieku, kuram izpauž savas darbības motīvus un lūdz atbrīvot no darba slepenajā dienestā. Saņemot atteikumu, viņa GPU priekšnieka kabinetā Maskavā nošaujas. Filma beidzas ar to, ka 1940. gada maijā Vērmahts pēc bombardēšanas ieņem Roterdamu un atbrīvotie ieslodzītie Irina un Pēteris sagaida viņus.
Kondorsē (krāteris)
Kondorsē krāteris izveidojies pirms apmēram 3,9 miljardiem gadu, tā valnis jau stipri erodējis. Krātera ZR uz vaļņa atrodas neliels krāteris Kondorsē Y (Ø 14 km). Kopumā valnis virs krātera dibena paceļas apmēram 2,400 m augstumā. Krātera dibens līdzens, to sedz izplūdusī bazalta lava.
Uz ZA no krātera atrodas Hansens (Ø 41 km) un Alhazens (Ø 35 km), uz dienvidiem Dubjago (Ø 48 km), uz DR Firmiks (Ø 57 km).
Pavadoņkrāteri
Uz Mēness kartēm šie krāteri tiek apzīmēti ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Kondorsē krāterim.
Savako Jasumoto
Savako Jasumoto (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Rideļi
Rideļi ir apdzīvota vieta Tukuma novada Sēmes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumos pie autoceļa V1435 22 km no pagasta centra Sēmes, 26 km no novada centra Tukuma un 92 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Rideļu muižas (Riddelsdorf) centru.
Austrālija (filma)
Austrālija (en) ir 2008. gada vēsturiska drāma, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Bazs Lurmens. Galvenās lomas atveido Hjū Džekmens, Nikola Kidmena, Deivids Venhems un Bens Mendelsons. Filmas pirmizrāde notika Sidnejā.
Filmas sižets notiek Austrālijas ziemeļos pirms Otrā pasaules kara. Angļu aristokrāte manto fermu Austrālijā un negribīgi noslēdz līgumu ar lopkopi, lai aizsargātu savu jauno īpašumu no pārņemšanas plāna. Pārvarot grūtības abi kopā ar saimniecības kalpotājiem pārdzen 1500 lopus pārdošanai uz Dārvinu. Dažus gadus vēlāk abi piedzīvo Dārvinas bombardēšanu no Japānas bruņoto spēku puses.
Reļenki
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P60, Biržkalna ezera dienvidu krastā. Netālu atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis Releņģu - Reļenku senkapi.
Stenlijs
Stenlijs var būt:
Baktēriju morfoloģija
Baktēriju morfoloģija ir mikrobioloģijas apakšnozare, kas pēta baktēriju formu, struktūru un uzbūvi, spēju kustēties, sporu veidošanu un vairošanās veidus. Baktērijas parasti ir vienšūnas organismi, kas var veidot ķēdes vai kolonijas. Izšķir daudz dažādu baktēriju formu, piemēram, lodveida, nūjiņveida, izliektas, diegveida. Izmēri svārstās robežās no 0,05 μm (nanobaktērijas) līdz 0,6 mm (piemēram, Thiomargarita namibiensis).
Baktēriju šūnu forma un struktūra ir unikālas īpašības, kas atšķir tās ne tikai no citiem organismiem, bet arī savā starpā. Šūnu sieniņas bioķīmiskie un strukturālie komponenti ir galvenās pazīmes, kas ir izmantotas baktēriju klasifikācijā. Šīs pazīmes ir svarīgas arī baktēriju virulences noteikšanai. Baktērijas raksturo arī spēja izdalīt ekstracelulāras vielas, struktūras, kas padara baktērijas kustīgas vai adhezīvas pret substrātu, citoplazmas saturs un molekulu atrašanās uz šūnas virsmas, kuras var noteikt ar specifiskām antivielām.
Izmēri
Mikroorganismu izmēru diapazons ir diezgan liels. Vienšūņu, zaļaļģu un raugu šūnu izmēri ir desmitiem mikrometru. Lineārie baktēriju vidējie izmēri ir 0,5—3 μm, diegveida formas garumā var sasniegt līdz 1 mm.
Vismazākās no zināmām prokariotu šūnām ir mikoplazmu (Mycoplasma) grupai piederošas baktērijas, kuru izmēri ir 0,1—0,15 μm, bet dažas nanobaktēriju (Nanobacterium) šūnas ir 0,05 μm lielas.
Baktēriju šūnas parasti var saredzēt gaismas mikroskopā. Izmēri vairumam vīrusu svārstās no 16 līdz 200 nanometriem. Pirmo reizi vīrusi saskatīti pēc elektronmikroskopa izgudrošanas. Pēc saviem izmēriem vīrusi atrodas starp sīkākajām baktērijām un vislielākajām organisko vielu molekulām.
Koki
Koki (el — 'grauds') jeb lodveida formas baktērijas — parasti tām ir pareizas lodes forma, bet dažreiz koki var būt ovāli, elipsoīdi, pupveidīgi. Parasti 1—2 μm diametrā. Pēc dalīšanās atkarībā no baktēriju grupas koki var novietoties pa vienai šūnai vai palikt šūnu grupās, tādēļ izšķir sīkākas grupas:
Nūjiņveidīgās baktērijas
Nūjiņveidīgas (cilindriskas) formas jeb baciļi (la — 'nūjiņa') atšķiras ar izmēriem, šūnu galotņu formām un šūnu kopnovietojumu. Šūnas ir 1—10 μm garas un 0,5—2 μm diametrā. Nūjiņas var būt pareizas (Escherichia coli un citas) un nepareizas (Corynebacterium un citas) formas. Sīkākas nūjiņveidīgas baktērijas ir Rickettsia. Pēc novietojuma izšķir:
Nūjiņveidīgās baktērijas, kas veido sporas, iedalās:
Izlocītās baktērijas
Izlocītas jeb spirālveidīgas formas baktērijas iedala pēc locījumu skaita un rakstura, kā arī pēc šūnu diametra. Izšķir divas grupas:
Citas izlocītas baktērijas:
Citas formas
Sastopamas arī daudz dažādu baktēriju formu ar visdažādākajiem izaugumiem un deformētas. Starp citām sastopamas šūnas ar izaugumiem, vārpstveidīgas, lancetveidīgas formas, sazarotas šūnas, plāksnīšveidīgas, sešstūru zvaigznes formā (Stella), taisnstūra formas (Haloarcula, Haloquadratum), mainīgas (Mycoplasma), stikla lausku veida un citas.
Baktēriju miera stāvokļa formas
Izšķir dažādas miera formas, starp tām: sporas (endosporas un eksosporas), cistas, akinētas, heterocistas, bakterioīdi un hormogoniji.
Eksosporas, atšķirībā no endosporām, veidojas mātšūnas ārpusē. Vairākām Actinomyces sugām sporas veidojas, hifām daloties ar šķērssienām posmos, katrs no kuriem pārvēršas sporā. Methylosinus un Rhodomicrobium baktēriju eksosporas formējas pumpurošanās rezultātā no viena mātšūnas pola.
Cistas sastopamas dažādās baktēriju grupās. Morfoloģiski tās var neatšķirties no veģetatīvām šūnām. Azotobacter ģints baktērijām cistu veidošanos pavada šūnas morfoloģijas izmaiņas, skropstiņu izzušana un poli-β-hidroksisviestskābes uzkrāšanās; vienlaikus notiek papildu segumu veidošanās: ārējo (eksīna) un iekšējo (intīna), kas atšķiras ar strukturālo un ķīmisko sastāvu.
Britannia
Britannia (sākotnēji Britu futbola klubs jeb British Football Club) bija pirmais futbola klubs Latvijā, dibināts 1907. gadā un pastāvēja līdz 1915. gadam. Tā dibināšanas iniciators un priekšsēdētājs bija "Latvijas futbola tēvs" Harolds Trevenens Holls. Divkārtēji Rīgas meistarsacīkšu uzvarētāji (1908, 1911), vienreiz arī izcīnījuši Rīgas kausu (1911). Klubā spēlēja angļu tautības spēlētāji.
Baktēriju morfoloģija
Baktēriju miera stāvokļa formas
Akinētas (el — 'nekustīgs') ir dažu Cyanobacteria miera šūnas. Tās ir lielākas par veģetatīvām šūnām, ir lodveidīgas vai iegarenas, tām ir granulēts saturs un biezs apvalks.
Cistas un akinētas vieglāk pārcieš lielas temperatūras, izžūšanu, dažādas fiziskas ietekmes, nekā veģetatīvās šūnas.
Heterocistas un bakterioīdi piedalās atmosfēras slāpekļa fiksācijā. Hormogoniji veidojas cianobaktērijām (Cyanobacteria) un kalpo vairošanās nolūkiem.
Šūnu organizācija
Prokariotu šūnām, neskatoties uz to samērā mazajiem izmēriem, ir visi galvenie struktūrkomponenti, kas ir nepieciešami šūnu vielmaiņai. Kā visām šūnām, prokariotu šūnām ir citoplazma, kura ir norobežota ar citoplazmatisko membrānu. Citoplazma un citoplazmatiskā membrāna veido protoplastu, ārpus kura izvietotas virsmas struktūras. Tās ir šūnu sieniņa, kapsulas, maisi, gļotu slāņi, vārpstiņas, viciņas un citas.
Citoplazmatiskā membrāna
Citoplazmatisko membrānu, skatoties ultraplānus šķēlumus elektronu mikroskopā, veido trīs slāņi: divi tumši slāņi 2,5 nm biezumā, ko atdala starpslānis. Pēc struktūras tā ir līdzīga dzīvnieku šūnu plazmolemmai un sastāv no lipīdu, galvenokārt fosfolipīdu, dubultslāņa, ar integrētiem (iebūvēti tikai vienā no membrānu pusēm) un transmembrāniem olbaltumiem. Daži no tiem ir permeāzes, kuras piedalās vielmaiņā. Atšķirībā no eikariotiskām šūnām bakteriālajā citoplazmatiskā membrānā nav sterīnu (izņemot mikoplazmas).
Citoplazma
Baktēriju citoplazma ir sarežģīta koloīdu sistēma, tajā nav endoplazmatiskā tīkla un citu citoplazmatisku organellu, kas ir raksturīgas eikariotiem; ir nekustīga. Kaut gan Mycobacterium, Streptococcus, Clostridium, Proteus citoplazmā ir atklātas mikrocaurulītes (tā saucamās rapidosomas), kuras ir līdzīgas protozoju mikrocaurulītēm. Dažiem prokariotiem ir trīs organellu tipi, kuras ir norobežotas ar olbaltumvielu membrānām: gāzu pūslīšiem (ūdens prokariotiem, piemēram, purpurbaktērijām, pelēkajām baktērijām un citas), hlorosomas (ir fotosintezējošām baktērijām, tajās ir novietots fotosintēzes aparāts) un karboksisomas (tajās ir ietverta liela daļa galvenā fermenta, kas katalizē CO2 fiksāciju — karboksidismutāzes).
Baktēriju citoplazmā ir kodola aparāts (ko dēvē par nukleoplazmu), kas tur atrodas brīvā veidā, t.i., nav atdalīts ar membrānām. Bez hromosomas (hromosomām), daudzu baktēriju, tostarp patogēnu, citoplazmā atrodas arī plazmīdas, dažreiz viss to komplekts. Kā hromosoma, tā arī plazmīdas saistītas ar specifiskiem receptoriem uz citoplazmatiskās membrānas. Citoplazmā izvietotas bakteriālās ribosomas 70S un visi pārējie olbaltumveidojošās sistēmas komponenti.
Šūnu sieniņas
Šūnu sieniņas ir struktūrkomponents, kurš ir tikai baktērijām (izņemot mikoplazmas). Šūnu sieniņas izpilda šādas funkcijas: nosaka un saglabā pastāvīgu šūnu formu, pasargā iekšējo šūnas daļu no mehāniskām un osmotiskām ārvides ietekmēm, piedalās šūnas augšanas un dalīšanās procesos; nodrošina komunikāciju ar ārvidi caur kanāliem un porām un citas. Tās veido divi slāņi: ārējais — plastiskais un iekšējais — cietais. Sieniņas pamatsastāvdaļa ir peptidoglikāns — mureīns (la — 'siena'). Šūnas sieniņas peptidoglikāna slānis veido gigantiska izmēra cietu maisveidīgu makromolekulu, kura apvelk visu protoplazmu, līdzsvaro tās sprieguma spiedienu un veido tās noteiktu formu.
Grampozitīvu baktēriju šūnu sieniņām ir homogēna struktūra, plastiskais slānis ir plāns un kovalenti saistīts ar cieto slāni. Šīs šūnu sieniņas ir manāmi biezākas nekā gramnegatīvām baktērijām. Tās ir 20—60 nm biezumā. Šūnu sieniņas satur teihoskābes (el — 'siena'). Teihoskābes ir ūdenī šķīstoši lineāri polimēri, kuri satur glicerīna vai ribitola atlikumus, kuri savstarpēji saistās ar fosfodiētera saitēm. Teihoskābes ir daudzu grampozitīvu baktēriju galvenie antigēni. Tās nozīmīgā skaitā novietojas starp citoplazmatisko membrānu un peptidoglikāna slāni un caur tā porām parādās ārpusē. Teihoskābju funkcijas pilnībā nav izpētītas.
Kapsula un mikrokapsulas
Kapsula ir gļotaina struktūra biezumā vairāk par 0,2 μm, cieši saistīta ar šūnas sieniņu un ir ar precīzi nospraustām ārējām robežām. To veido polisaharīdi (eksopolisaharīdiem), dažreiz polipeptīdi, piemēram Bacillus anthracis, Sibīrijas mēra izraisītājam, to veido D-glutamīnskābes polimēri. Kapsulas ir hidrofilas, tajās ietilpst liels ūdens daudzums. Kapsula kavē baktērijas fagocitozi. Kad antivielas kontaktē ar kapsulu, tas izraisa kapsulas augšanu.
Dažas baktērijas, piemēram, Streptococcus pneumoniae, Bacillus anthracis, Clostridium perfringens, kapsulas veido tikai saimnieka organismā — dzīvniekos un cilvēkā. Citas baktērijas veido kapsulas kā organismā, tā arī ārvidē — Staphylococcus aureus, Streptococcus pyogenes, Klebsiella pneumoniae un citi.
Mikrokapsulas
Daudzas baktērijas veido mikrokapsulas — gļotainus veidojumus, kas plānāki par 0,2 μm un saskatāmi tikai elektronmikroskopā.
Gļotas
Gļotas ir līdzīgas kapsulai, bet tās atšķiras ar sastāvdaļām (mukoīdi eksopolisaharīdi) un tām nav precīzi nospraustu robežu. Gļotas ir izplatītas ūdens mikroorganismiem.
Viciņas
Viciņas ir tievas diega formas izaugumi, kas iet no citoplazmatiskās membrānas un ir garākas par pašu šūnu. Tās veido flagelīna (la — 'viciņa') olbaltumvielas, kas ir antigēns — tā saucamais H-antigēns. Flagelīna subvienības ir spirāliskas. Ar viciņu palīdzību baktērijas pārvietojas.
Viciņu skaits katrai atsevišķai sugai atšķiras. Pēc viciņu skaita un novietojuma baktērijas iedala:
Skropstiņas
Skropstiņas jeb fimbrijas ir diegveidīgi izaugumi, tievāki un īsāki (3—10 nm x 0,3—10 μm), nekā viciņas. Aug no šūnas virsmas, un to veido olbaltumviela pilīns. Skropstiņu mēdz būt diezgan daudz — daži simti uz šūnu. Ir zināmi vairāki skropstiņu veidi:
L-transformācija
Baktēriju L-formas ir baktērijas, kas daļēji vai pilnībā zaudējušas šūnas sieniņu, bet saglabājušas spēju attīstīties. L-formas rodas spontāni vai inducēti — ja baktērijas ietekmē aģenti, kas bloķē šūnu sieniņas sastāvdaļu sintēzi (piemēram, antibiotikas no penicilīnu grupas, cikloserīns, ultravioletie vai rentgenstari, lielas aminoskābju koncentrācijas, galvenokārt glicīna un fenilalanīna). Nebalansētas augšanas dēļ L-formu baktēriju šūnas ir pleomorfas. L-formas ir ar vājinātu metabolisma aktivitātes līmeni, salīdzinot ar normālām šūnām.
Periplazmatiskā telpa
Starp citoplazmatisko membrānu un iekšējo peptidoglikāna slāni atrodas periplazmatiskā telpa, tās biezums grampozitīvām baktērijām ir 10 — 80 nm. Periplazmatiskā telpa ir pildīta ar periplazmu, kas ir koncentrēta gelveidīga matrica. To var ieraudzīt, izmantojot krioelektronisko mikroskopiju.
Frederiks Stenlijs
Frederiks Artūrs Stenlijs (en; — ), līdz 1886. gadam pazīstams kā Frederiks Stenlijs (Frederick Stanley) un laikā no 1886. līdz 1893. gadam kā Prestonas Lords Stenlijs (Lord Stanley of Preston), bija britu politiķis, pārstāvēja Konservatīvo partiju. Viņš bija koloniju Valsts sekretārs un laikā no 1888. līdz 1893. gadam bija Kanādas ģenerālgubernators. Lords Stenlijs vislabāk pazīstams kā Stenlija kausa ieviesējs. Šo balvu sākotnēji tika paredzēts pasniegt Kanādas amatieru hokeja čempioniem, pašlaik tas tiek pasniegts NHL katras sezonas čempioniem, pats kauss viņam izmaksājis nedaudz mazāk kā 50 dolārus. Viņš bija brīvmūrnieks.
Meža īskāje
Meža īskāje (la) ir suga graudzāļu dzimtā, kura ir plaši sastopama Eirāzijā un diezgan bieži visā Latvijas teritorijā, kur dažāda lieluma grupas aug auglīgos sausieņu mežos, izcirtumos un krūmājos.
Apraksts
Meža īskāje ir daudzgadīgs, 50—120 cm garš lakstaugs, kurš veido nelielu ceru. Tam ir īss saknenis, stāvs stiebrs, kurš galotnē ir nolīcis. Lapas ir mīkstas, tumšzaļas, 0,6—1,2 cm platas, mēlīte ieapaļa. Lapas maksts ir apmatota. Ziedkopa ir sirpjveidīga un nokarena. To veido daudzziedu vārpiņas (ar 5—8 ziediem), kas uz īsa kātiņa sakopotas 2 rindās vārpveida, 8—15 cm garā ziedkopā. Gan vārpiņas, gan zieda plēksnes ir nevienāda garuma. Ārējā zieda plēksne ir ar 1 cm garu akotu. Auglis ir sīks, plakans, plēksnēs ieslēgts grauds. Zied jūnijā, jūlijā.
ATP rangs
ATP rangs ir reitinga sistēma, kuru 1973. gadā ieviesa Tenisa profesionāļu asociācija.
Punktu skaits rangā izsaka spēlētāja atrašanās pozīciju rangā gan vienspēlēs, gan dubultspēlēs, kas līdz ar to nosaka dalību vai izsētā spēlētāja statusu turnīrā.
+H — turnīrs nodrošina spēlētāju izmitināšanu
1269. gads
1269. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Ansis Rudevics
Ansis Rudevics ( — ) bija Latvijas sabiedriskais darbinieks. Bija Tautas padomes, Satversmes sapulces, 1., 2., 3., 4. un Tautas Saeimas deputāts, kā arī Latvijas tautas labklājības ministrs (1926—1928).
PSRS specdienestu plānotās kolaboracionistu valdības vadītājs Latvijas okupācijas gatavošanas laikā.
Biogrāfija
Dzimis Raņķu pagasta Dūru "Jaunzemos", mežsarga mājās (tagad Vārmes pagasts). Revolucionāra gaitas sācis 1907. gadā. Vairrākkārt bijis apcietināts. 1913. gadā bijis trimdā Oleņecas guberņā. No 1915. līdz 1917. gadam strādājis Pēterburgā. Pēc Latvijas Republikas dibināšanas kļuvis par Tautas padomes locekli, vēlāk ievēlēts LR Satversmes sapulcē. Darbojies arī 1., 2., 3. un 4. Saeimā. Bijis laikrakstu "Sociāldemokrāts" un "Strādnieku Avīzes" redaktors.
No 1923. līdz 1929. gadam bija LSDSP priekšsēdētājs. 1926. gada decembrī kļuvis par tautas labklājības ministru Marģera Skujenieka vadītajā valdībā, amatā bijis līdz valdības maiņai 1928. gada janvārī. Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā Rudevics bija viens no vadošajiem LSDSP biedriem, kurš netika uzreiz apcietināts. Kopā ar citiem brīvībā palikušajiem sociāldemokrātiem izveidojis pagrīdes organizāciju Latviešu Sociāldemokrātiskā Strādnieku Zemnieku partija (LSSZP), tomēr drīz pēc tam Rudevicu apcietināja un ievietoja Liepājas koncentrācijas nometnē. 1935. gadā pēc atbrīvošanas atkal pievienojies LSSZP, bijis tās priekšsēdētājs. 1938. gadā izraidīts no Latvijas, pārcēlies uz Zviedriju, kur rediģējis LKP ārzemju izdevumu "Brīvība". Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā atgriezies Latvijā, kļuvis par Tautas Saeimas deputātu, strādājis laikraksta "Cīņa" redakcijā.
1941. gadā evakuējies uz Kirovas apgabalu. 1945. gadā atgriezies Latvijā un līdz 1955. gadam strādājis Rīgā Latvijas Valsts izdevniecībā un Arodbiedrību Centrālajā padomē. Miris Rīgā 1974. gadā.
Kārlis Cukmaiers
Kārlis Cukmaiers (dzimis, miris ) bija vācu rakstnieks, dramaturgs un scenāriju autors. Visplašāk pazīstams kā scenārija autors Jozefa fon Šternberga 1930. gada filmai "Zilais eņģelis" (Der blaue Engel) ar Marlēnu Dītrihu galvenajā lomā.
Dzimis Nākenheimas ciemā pie Reinas, netālu no Maincas. Pirmā pasaules kara laikā karoja Rietumu frontē. Studēja Frankfurtes un Heidelbergas universitātēs. 1924. gadā kļuva par Maksa Reinharda Vācu teātra (Deutsches Theater) dramaturgu, kur darbojās kopā ar Bertoldu Brehtu. 1933. gadā, kad pie varas Vācijā nokļuva nacisti, Cukmaiera darbi tika aizliegti. Viņš pats ar ģimeni devās uz Austriju, bet pēc anšlusa - 1939. gadā uz ASV.
1946. gadā ieguva ASV pilsonību. Tūlīt pēc Otrā pasaules kara darbojās Vācijā kā ASV kultūras atašejs. 1958. gadā apmetās Šveicē, un 1966. gadā kļuva par Šveices pilsoni. Miris 1977. gadā.
Taisnības līga
"Taisnības līga" (en) ir 2017. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Zaks Snaiders. Filmas sižets balstīts uz DC Comics tāda paša nosaukuma supervaroņu komandu. Šī filma ir DC Extended Universe piektā daļa. Kaut arī filmas režisors ir Zaks Snaiders, viņa meitas nāves dēļ, Snaideram nācās pamest projektu pirms filmas pabeigšanas. Filmu pabeidza filmēt Džošs Vedons. Pēc filmas izdošanas, fani pieprasīja filmas versiju, kuru būtu pabeidzis Zaks Snaiders. Snaiders paziņoja, ka 2021. gadā HBO MAX straumēšanas mājaslapā tiks izdota tieši šāda filmas versija.
Nikolajs Amosovs
Nikolajs Amosovs (ru, uk, dzimis, miris ) bija padomju un ukraiņu ārsts, sirds ķirurgs, medicīnas zinātņu doktors (1953), Ukrainas Zinātņu akadēmijas akadēmiķis (1969). Pazīstams ar saviem izgudrojumiem ķirurģisko procedūru jomā sirds defektu ārstēšanai. Bija pirmais padomju ķirurgs, kas veica sirds vārstuļa protezēšanu. Propogandējis idejas par veselīgu dzīvesveidu, sarakstījis darbus medicīnas jomā, gerontoloģijā, kā arī rakstījis par mākslīgo intelektu un sabiedrības dzīves racionālu plānošanu.
Taisnības līga
Filmā galvenās lomas attēlo Bens Afleks, Henrijs Kevils, Eimija Adamsa, Gala Gadota, Ezra Millers, Rejs Fišers un Džeisons Momoa. Filmas pirmizrāde notika Pekinā. Filmā Betmens un Brīnumsieviete pēc Supermena nāves sadarbojas ar Akvamenu, Flešu un Kiborgu, lai cīnītos ar Paradēmonu armiju, kura draud iekarot Zemi.
Dažas filmas ainas uzņemtas Skrundas pamestajā militārajā pilsētā.
Nikolajs Amosovs
Amosovs guvis panākumus arī literārā jomā, sarakstījis darbus, kas sasnieguši bestsellera statusu. Amosovs sarakstījis tādus literārus darbus kā stāsts Мысли и сердце (1964) un zinātniskās fantastikas darbs "Nākotnes piezīmes" (Записки из будущего, 1965).
Biogrāfija
Amosovs piedzima 1913. gadā krievu zemnieku ģimenē Oļhovas ciemā, netālu no Čerepovecas — Krievijas Impērijas Novgorodas guberņas Čerepovecas apriņķī. Māte strādāja par vecmāti, darīja darbu pašaizliedzīgi, neņēma naudu no savām pacientēm. Tas vēlāk lielā mērā iespaidoja Amosova profesijas izvēli.
Amosovs no 12 līdz 18 gadu vecumam mācījās skolā Čerepovecā. Pēc tam mācījās tehnikumā par mehāniķi. 1932. gadā sāka strādāt Arhangeļskā lielas kokzāģētavas elektrostacijā par maiņas priekšnieku. 1934. gadā apprecējās ar Gaļinu Soboļevu. Tajā pašā gadā nomira Amosova māte. 1935. gadā abi ar sievu uzsāka mācības Arhangeļskas Medicīnas institūtā, ko viņš ar izcilību pabeidza 1939. gadā. Paralēli mācījās arī Neklātienes Industriālajā institūtā, ko arī pabeidza ar izcilību 1940. gadā, iegūstot inženiera dipomu. Amosovs vēlējās nodarboties ar fizioloģiju, bet aspirantūrā brīva vieta bija tikai ķirurģijā. Tomēr aspirantūra Amosovu nesaistīja. Izjuka arī ģimenes dzīve, viņš pārcēlās atpakaļ uz Čerepovecu un sāka strādāt slimnīcā par rezidentu-ķirurgu. Šajā laikā noformējās Amosova politiskie uzskati. Viņam bija grūti saprasties ar slimnīcas komunistisko vadību. Tas bija arī viņa ģimenes pieredzes ietekmē, jo represijās bija gājuši bojā viņa mātes brālis un māsa.
Sākoties Otrajam pasaules karam, Amosovs tika norīkots par vadošo ķirurgu pārvietojamā lauku hospitālī, ar kuru kopā bija gan Eiropā, gan vēlāk arī Mandžūrijā. Kara laikā guva lielu pieredzi kā ķirurgs, veica ap 4000 operāciju.
1944. gadā Amosovs apprecējās otro reizi — ar medmāsu Lidiju Deņisenko. 1947. gadā ģimene pārcēlās uz Brjansku, kur Amosovam piedāvāja slimnīcas ķirurģiskās nodaļas vadītāja vietu un apgabala galvenā ķirurga amatu. Amosovs bija arī pasniedzājs Brjanskas feldšeru skolā (mūsdienās — Akadēmiķa N. Amosova vārdā nosauktā Brjanskas medicīnas koledža ).
1953. gada martā Amosovs aizstāvēja doktora disertāciju un sāka vadīt katedru Kijivas Medicīnas institūtā. 1960. gadā kļuva par biokibernētikas nodaļas vadītāju Ukrainas zinātņu akadēmijas Biokibernētikas institūtā.
1963. gada 17. janvārī Amosovs veica pirmo sirds mitrālā vārstuļa protezēšanas operāciju Padomju Savienībā. 1965. gadā Amosovs implantēja pacientiem puslodes tipa sirds vārstuļa protēzi, ko vēlāk ieviesa ražošanā ar nosaukumu «МКЧ-27».
Amosovs bijis PSRS Augstākās Padomes deputāts no Kijivas apgabala (1962—1979) un PSRS Tautas deputāts (1989—1991).
1998. gada 29. maijā Amosovam Vācijā veica operāciju, iešuva bioloģisko aortas vārstuli un koronārajām artērijām uzlika divus šuntus. 2002. gada 12. decembrī Amosovs nomira no infarkta. Apglabāts Baikovas kapsētā Kijivā.
Amosova sieva Lidija Deņisenko (1920—2014) bija ārste, beigusi Kijivas medicīnisko institūtu. strādāja par ķirurgu un fizioterapeiti. Amosova meita Jekaterina Amosova (dzimusi 1956. gadā) arī ir ārste, medicīnas zinātņu doktore un Ukrainas Nacionālās Medicīnas zinātņu akadēmijas korespondētājlocekle.
Bibliogrāfija
Savas dzīves laikā Amosovs sarakstījis grāmatas dažādās jomās — par medicīnu, gerontoloģiju, veselīgu dzīvesveidu, mākslīgo intelektu un sabiedrības dzīves racionālu plānošanu, kā ari darbus zinātniskās fantastikas jomā.
Hardcore: Brutālais Henrijs
"Hardcore: Brutālais Henrijs" (en) ir 2016. gada ASV un Krievijas kopražojuma kuras režisors ir Iļja Naišullers. Filma uzņemta šaujamspēles stilā no galvēnā varoņa pirmās personas, galvenās lomas atveido Šarlto Koplijs, Daņila Kozlovskis, Heilija Beneta, Svetlana Ustinova un Tims Rots.
Sižets
Filma stāsta par vīrieti vārdā Henrijs, kuru pamodina sieviete, kas uzdodas par viņa sievu. Pats Henrijs neatceras ne savu vārdu, ne to, vai līdzās esošā sieviete tiešām ir viņa sieva, ne citas savas dzīves būtiskākās sastāvdaļas. Pēc pāris minūtēm sievieti nolaupa un Henrijam jādodas viņu glābt.
Garni templis
Templis, iespējams, tika būvēts pirmā gadsimta sākumā mūsu ērā, valdnieka Trdats I laikā, kā saules dieva Mihra templis. Pēc tam, kad Armēnija 4. gadsimtā pārgāja uz kristietību, templis tika pārveidots par Trdata III māsas Hosrovidutas vasarnīcu. Pēc atsevišķu zinātnieku domām, šī ēka nebija templis, bet gan kapu piemineklis, taču tas zinātniski nav pierādīts. Garni templis stipri cieta un sabruka 1679. gada zemestrīcē. 1969. un 1975. gadā notika tempļa atjaunošanas un rekonstrukcijas darbi. Garni templis ir viens no galvenajiem tūrisma objektiem Armēnijā un Armēnijas pagānisma galvenā svētnīca.
Namaste
Namaste (sanskritā un hi, sanskritā, bet hindi , dažkārt izrunāts kā namaskāra un namaskāraṃ ) ir tradicionāls hinduistu sveiciens. Vārda izrunā tiek uzsvērta pēdējā zilbe. Mūsdienās tas tiek lietots Indijas subkontinentā, Dienvidaustrumāzijā un hinduistu diasporā visā pasaulē. To izmanto gan sasveicinoties, gan atvadoties. Namaste parasti tiek izrunāts, nedaudz paklanoties, ar sakļautām rokām, pirksti ir vērsti uz augšu, īkšķi atrodas tuvu krūtīm. Šo žestu sauc par Añjali Mudrā; poza, kādā tas tiek veikts, ir Pranamasana.
Hinduismā tas nozīmē "es paklanos dievišķajam tevī". Namaste var izrunāt arī bez žesta, vai arī žests var tikt veikts bez vārdiem.
Etimoloģija, nozīme un izcelsme
Termins namas ir atrodams vēdiskajā literatūrā. Vārds Namas-krita parādās hinduistu svētajos rakstos Rigvēdā, piemēram, Vivaha Sukta 10.85.22. pantā “pielūgsmes, pielūgšanas” nozīmē, savukārt Namaskara parādās “pielūgšanas, godināšanas, sveiciena” nozīmē. Tā ir godināšanas, pielūgšanas, godbijības izpausme vēdiskajā literatūrā un pēcvēdiskajos tekstos, piemēram, Mahabharatā.
Mūsdienu laikmetā Namah nozīmē “paklanīšanos”, “pakļaušanos”, “godbijīgu sveicienu” vai “pielūgšanu” un te nozīmē “tev” (vārda tvam vienskaitļa datīvs).
Izrakumi Indas ielejas civilizācijā ir atklājuši daudzas vīriešu un sieviešu terakotas figūras, kas sakļāvušas rokas Namaste sveicienā. Šie arheoloģiskie atradumi ir datēti ar laikposmu no 3000. gada līdz 2000. gadam pirms mūsu ēras.
Añjali Mudrā
Añjali Mudrā (sa, sveiciena zīmogs), ir ar Indijas reliģijām saistīts roku žests, kas tiek praktizēts visā Āzijā un ārpus tās. To izmanto kā cieņas zīmi un apsveikumu Indijā, Šrilankā, Nepālā, Butānā, Birmā, Taizemē, Laosā, Kambodžā un Indonēzijā, to izmanto arī Austrumāzijas budistu, daoistu un sintoistu vidū, kā arī jogas praktiķu un līdzīgu tradīciju piekritēju vidū. Žests ir iestrādāts daudzās jogas āsanās un tiek izmantots dievību pielūgšanā daudzās Austrumu reliģijās.
Etimoloģija
Anjali sanskritā nozīmē “dievišķais upuris”, “godbijības žests”, “svētība”, “sveiciens” un ir atvasināts no anj, kas nozīmē “godāt vai svinēt”.
Žests ir pazīstams arī kā hrdayanjali mudra, kas nozīmē "godbijība pret sirds zīmogu" (no hrd, kas nozīmē "sirds") un atmanjali mudra nozīmē "godbijība pret sevis zīmogu" (no atman, kas nozīmē "sevis").
Lietojums
Žests tiek plaši izmantots visā Indijas subkontinentā, Āzijas daļās un ārpus tām, kur ir migrējuši dienvidu un dienvidaustrumu Āzijas izcelsmes cilvēki. Namaste jeb Namaskar tiek izmantots kā cieņas pilns apsveikuma veids, atzīstot un uzņemot radinieku, viesi vai svešinieku. Dažos gadījumos Namaste izmanto, lai izteiktu pateicību par piedāvāto vai sniegto palīdzību un pateiktos kādam par viņa dāsno laipnību.
Neiķene
Neiķene bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp Katvaru pieturu un Pociema pieturu. Tas atradās Limbažu novada Katvaru pagastā.
Pieturas punkts Neiķene tika atklāts 1935. gadā. Tas atrodas līnijas visaugstākajā vietā 103,04 m virs jūras līmeņa. Pēc pasažieru vilciena Rīga—Aloja atcelšanas 1998. gadā pieturas punkts vairs netiek izmantots. Pēc slēgšanas vienīgās būves pieturā bija pasažieru paviljons un 3 akas.
One Ok Rock
One Ok Rock ir japāņu rokgrupa, kas dibināta 2005. gadā. Apvienības sastāvā ietilpst Taka, Toru, Ryota, un Tomoya. Sākotnēji grupa sastāvējusi no pieciem locekļiem, bet 2009. gadā ģitārists Alex apvienību pameta. Grupai ir bijuši vairāki singli, kas iekļuvuši Oricon topos un viņu dziesmas internetā guvušas plašu popularitāti, kas ļauj apvienību saukt par vienu no daudzsološākajām visā Āzijā.
Viljams Andersons (kriketists)
Viljams Volless Andersons (en; dzimis, miris ) bija Lielbritānijā dzimis franču kriketa spēlētājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
Andersons 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja kriketa turnīrā. Šajā turnīrā viņš bija Jauktās Francijas komandas French Athletic Club Union dalībnieks. Viņi zaudēja Lielbritānijas kriketa komandai Devon and Somerset Wanderers un ieguva sudraba medaļu.
Sindikālisms
Sindikālisms ir ekonomikas sistēma, kurā uzņēmumi un industrijas ir strādnieku kopīpašums, tos pārvalda darbinieki, viņu apvienības vai arodbiedrības. Tas ir sociālisma novirziens. Sindikālisti aizstāv strādnieku īpašumtiesības uz sava darba produktu. Šādus strādnieku pašpārvaldes uzņēmumus var pārvaldīt gan paši strādnieki, gan arī viņu ievēlēti pārstāvji.
Bēgļu olimpiskā komanda 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Bēgļu olimpiskā komanda piedalījās , kas no līdz  notika Riodežaneiro, Brazīlijā.
2016. gada martā Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidents Tomass Bahs paziņoja, ka Riodežaneiro olimpiskajās spēlēs varētu startēt 5—10 bēgļi. Nacionālajām olimpiskajām komitejām tika lūgts atrast bēgļus savās valstīs, kas varētu startēt olimpiskajās spēlēs. 2016. gada jūnijā Starptautiskā Olimpiskā komiteja paziņoja, ka komandā būs 10 sportisti (seši vīrieši un četras sievietes): seši vieglatlēti, divi džudisti un divi peldētāji. To izcelsmes valstis: Dienvidsudāna (5 sportisti), Kongo Demokrātiskā Republika (2 sportisti), Sīrija (2 sportisti) un Etiopija (1 sportists).
Cietais tērauds
Cietais tērauds (en) ir 2011. gada zinātniskās fantastikas sporta filma, kas balstīta uz Ričarda Matesona īsstāstu Steel. Filmas režisors un viens no producentiem ir Šons Levijs. Galvenās lomas atveido Hjū Džekmens, Dakota Gojo, Entonijs Makijs, Kevins Durands un Evandželīna Lilī. Filmas pirmizrāde notika Parīzē.
Tuvākajā nākotnē populārākais sporta veids ir robotu bokss. Promouters Čārlijs, kuram īpaši neveicas, uzskata, ka novecojis robots "Atoms" var kļūt par čempionu.
Deniss de Vrēgts
Deniss de Vrēgts (nl; dzimis ) ir Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (2000).
Biogrāfija
1994. gadā Hengelo uzvarējis Nīderlandes jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 1998. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, bet nākamajā gadā bijis pirmais šī čempionāta U20 vecuma grupā. 2000. gadā Stambulā bijis iekļauts Nīderlandes izlases sastāvā 34. šaha olimpiādē kā otrais rezervists, taču nav nospēlējis nevienu partiju. 2002. gadā Hogevēnā starptautiskajā šaha turnīrā dalījis otro vietu aiz uzvarētāja Jevgeņija Aleksejeva. 2003. gadā Santodomingo kopā ar Bartošu Socko, Vadimu Milovu, Oleksandru Moisejenko un Liviu-Dīteru Nisipjanu dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Vrēgtam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Karaļa taka
Karaļa taka (es) ir dabas taka klinšu kanjonā Spānijas dienvidos, Andalūzijā, Malagas provincē, netālu no Ardalesas. Izveidota El Chorro kanjonā.
Populārs tūrisma objekts. Gar kanjona malu vairāku kilometru garumā izveidotā taka mūsdienās veidota no tērauda un betona, un ir nostiprināta klintī. Līdz rekonstrukcijai un atkal-atvēršanai 2015. gadā tā tika uzskatīta par vienu no bīstamākajiem pārgājienu maršrutiem pasaulē, kas pa laikam paņēma apmeklētāju dzīvības.
Harolds Trevenens Hols
Harolds Trevenens Hols (en; 1884—1943) bija futbola spēlētājs, treneris un darbinieks. Pirmā Latvijas futbola kluba British Football Club dibinātājs un priekšsēdētājs. No 1908. līdz 1910. gadam arī FK Union kapteinis un spēlējošais treneris. Spēlējis Rīgas futbola līgas izlasē, vēlāk bija pirmais Latvijas Futbola savienības priekšsēdētājs. Tiek dēvēts par Latvijas futbola tēvu un pamatlicēju.
Edinburgas pils
<mapframe text="Edinburgas pils" width=260 height=260 zoom=16 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q212065" }
Edinburgas pils (en) ir 11. gadsimta viduslaiku pils, kas paceļas pār Skotijas galvaspilsētu Edinburgu. Tā ir viens no Edinburgas un Skotijas simboliem un populārs tūrisma objekts.
Vismaz no 12. gadsimta (karaļa Dāvida I laikā) šeit atradās Skotijas karaļu pils un tā bija karaļu rezidence līdz 1633. gadam. Pilī un ap to notikuši daudzi Skotijai svarīgi vēsturiski notikumi, tā bijusi aplenkta vismaz 26 reizes. No pils celtnēm maz kas saglabājies senāks par 1573. gadu, kad to aplenkumā sagrāva ar lielgabalu palīdzību. Edinburgas pilī glabājas Skotijas karalistes regālijas. Karaliskā jūdze savieno Edinburgas pili ar Holirūdas pili.
Stephanitis
Stephanitis ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst aptuveni 90 sugas. Sastopamas mērenā un tropu joslās. Eiropā ir sastopamas septiņas sugas, trīs no tām ir introducētas. Latvijā ir sastopama tikai Stephanitis oberti. Dažas sugas ir agļu koku un dekoratīvu augu kaitēkļi.
Klassifikācija
Stephanitis ģintī ietilps vairāk nekā 90 sugu, kuri ir iedalīti 3 apakšģintīs. Dažas sugas nav ievietotas nevienā no trim apakšģintīm, un novietotas neskaidrā statusā (incertae sedis). Pēc 2022 gada Stephanitis sugu revīzijas Juna Souma aprakstījis trīs jaunas sugas, un vienu sugu S. fasciicarina Takeya, 1931 pārvietojis S. tabidula sugā, ka sinonīmu.
Rūdolfs Lapiņš
Rūdolfs Lapiņš ( — ) bija Latvijas politiķis. Bijis 4. Saeimas un nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas deputāts, Latvijas Komunistiskās partijas biedrs no 1928. gada.
Biogrāfija
Rūdolfs Indriķis Lapiņš piedzima (pēc vecā stila — ) Inciema "Pandu" mājās (tag. Lēdurgas pagastā), skrodera Otto Lapiņa un Minnas dzimušas Āboliņas ģimenē. . Ieguva pamatskolas izglītību un strādāja par kurpnieku. Karojis 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka sastāvā, Latvijā atgriezies 1921. gadā.
1928. gadā kļuva par Latvijas Komunistiskās partijas biedru. 1931. gadā no Strādnieku un zemnieku partijas saraksta kandidējis 4. Saeimas vēlēšanās. Sākotnēji nav ticis ievēlēts, bet pēc vairāku partijas biedru demisijas ieguva mandātu.
1933. qada novembrī apcietināts un notiesāts uz astoņiem gadiem spaidu darbos.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā kļuva par nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas deputātu. Strādāja par Latvijas arodbiedrību centrālās padomes priekšsēdētāju un laikraksta «Darbs» atbildīgo redaktoru. Bija Latvijas Komunistiskās partijas IX kongresa deleqāts.
2. pasaules kara laikā bija Latvijas KP CK un Ministru Padomes pilnvarotais Baškīrijas APSR un Čkalovas apgabalā, pēckara qados - Cēsu apriņķa izpildkomitejas priekšsēdētājs. No 1946. gada strādāja par Latvijas KP CK Partijas vēstures institūta direktora palīgu saimnieciskajā darbā.
Miris. Apglabāts Rīgas I Meža kapos.
Deivids Adijs
Deivids Adijs (en; dzimis ) ir Ganas futbolists, aizsargs. Kopš 2019. gada spēlē Somijas kluba Ilves sastāvā.
Sasniegumi
Gana
Arnolds Feiereizens
Arnolds Heinrihs Feiereizens (Arnold Heinrich Feuereisen, 1868-1943), ''Mag. hist.'' (1898), bija Rīgas Vēstures un senatnes pētītāju biedrības priekšsēdis (1907-1911) un Rīgas Lielās ģildes un Rīgas pilsētas arhivārs (1907-1935).
Dzīvesgājums
Dzimis 1868. gada 4. augustā Maskavā ģimnāzijas skolotāja Johanesa Feiereizena un viņa sievas Henrietes, dzim. Lākmanes ģimenē. Mācījās Tērbatas guberņas ģimnāzijā (1879-1886), studēja Tērbatas universitātes vēstures fakultātē pie Riharda Hausmana un Aleksandra Briknera (1887-1893). Vācu valodas skolotājs Orlā (1895-1896), vēstures skolotājs Pēterburgas Sv.Pētera skolā (1896-1897). Daudz laika pavadīja Tērbatas, Rīgas, Tallinas, Lībekas, Maskavas vēlāk arī Vismāras, Hamburgas, Berlīnes un Kopenhāgenas arhīvu pētīšanā. 1896. gadā viņš bija Krievijas Impērijas 10. arheologu kongresa Arheogrāfijas sekcijas sekretārs.
1898. gadā Tērbatas universitātē aizstāvēja vēstures maģistra darbu. 1902. gadā viņš kļuva par Tērbatas pilsētas arhivāru, kopš 1907. gada 1. jūlija vadīja Rīgas pilsētas arhīvu. Līdztekus bija Rīgas Vēstures un senatnes pētītāju biedrības (Gesellschaft für Geschichte und Altertumskunde in Riga) priekšsēdis (1907-1911). 1910. gadā apprecējās ar Annu Šummeri. Publicēja darbus par Pērnavas, Tērbatas un Rīgas vēsturi. Bija eksperts Latvijas Pieminekļu aizsardzības likuma izstrādē, pastāvīgs Latvijas Kultūras fonda lietpratēju komisijas loceklis arheoloģiskos jautājumos.
1935. gada 18. septembrī Rīgas pilsētas izglītības valdes priekšnieks A.Vičs vērsās pie Rīgas pilsētas galvas ar ierosinājumu viņu atlaist pašvaldības darbiniekam noteiktā maksimālā vecuma (65 gadi) pārsniegšanas dēļ. 1933. gada 4. augustā Rīgas pilsētas pašvaldība izšķīrās, ka viņa "paturēšana par pilsētas vēsturiskā arhīva pārzini arī uz priekšu nav nepieciešama".
Rīgas arhīva vadītāja postenī iecēla Vili Biļķinu. Molotova—Ribentropa pakta noslēgšanas 1940. gadā pārcēlās uz dzīvi Vācijas okupētajā Polijas daļā.
Miris 1943. gada 10. septembrī Poznaņā.
Naujoji Viļņas seņūnija
Vēsture
Naujoji Viļņa radās kā atsevišķa pilsēta 19. gadsimta otrajā pusē, kad tika uzbūvēta dzelzceļa līnija Varšava—Sanktpēterburga. Tā attīstījās kā šaura josla gar dzelzceļa sliedēm. Vēlāk tika uzbūvēta arī dzelzceļa līnija Liepāja—Romni, kas savienoja Viļņu ar Minsku. 1911. gadā uzbūvēta Svētā Kazimira baznīca. Pirms Viļņa 1920. gadā pārgāja Polijas pārvaldībā, tajā atradās daudzas nelielas ražotnes, kas ražoja koka izstrādājumus, raugu, izkaptis, nažus, papīru un aužamās stelles.
1991. gada maijā vietējie poļu kopienas līderi Viļņas reģionā ārpus pašas pilsētas proklamēja Poļu Nacionāli teritoriālo reģionu ar savu karogu, himnu un nacionālo banku. Par savu administratīvo centru viņi izvēlējās Naujoji Viļņu. Tā paša gada augustā Lietuvas spēki likvidēja šo nodibinājumu, pamatojot to ar poļu līderu atbalstu neveiksmīgajam Augusta pučam Maskavā.
RED aģenti: atvaļināti un sevišķi bīstami
"RED aģenti: atvaļināti un sevišķi bīstami" (en) ir 2010. gada ASV komēdija, kuras režisors ir Roberts Švenke. Filmas sižets balstīts uz DC Comics tāda paša nosaukuma komiksiem. Filmai 2013. gadā iznāca turpinājums "RED aģenti 2".
Filmā galvenās lomas attēlo Brūss Viliss, Morgans Frīmens, Džons Malkovičs, Karls Urbans, Marija-Luīze Pārkere un Helēna Mirena. Filmas pirmizrāde notika Ostinā.
Filmā izbijis aģents Frenks Mozess savāc savu veco komandu, lai cīnītos ar slepkavām, kuri apdraud Mozesu.
Zanthoxylum fagara
Zanthoxylum fagara ir neliels koks. Augstumā sasniedz aptuveni 4,5—6 metrus. Izcelsmes vieta ir Dienvidflorīda un Karību reģions.
Nopietnu kaitēkļu un slimību nav. Uz lapām var baroties Diaphorina citri, kas ir nopietns kultūro citrusaugu kaitēklis, kas izplata citrusaugu patogēnas baktērijas. Zanthoxylum fagara ir barības augs arī priekš dažiem citiem kukaiņiem, tajā skaitā lapblusiņām (Leuronota fagarae), lapgrauži (Derospidea ornata), zvīņspārņu kāpuri (Papilio cresphontes, Papilio aristodemus ponceanus).
Erina Jamane
Erina Jamane (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Komārno
Komārno (sk) ir pilsēta Slovākijas dienvidrietumos, Donavas kreisajā krastā, pie Vāhas ietekas Donavā. Tā ir robežpilsēta ar Ungāriju, pretējā Donavas krastā atrodas ungāru pilsēta Komāroma (vēsturiski tā bijusi viena pilsēta abos upes krastos). No vairāk kā 36 tūkstošiem pilsētas iedzīvotāju 53,8% ir ungāri un 33,5% slovāki. No 17. gadsimta pilsētā eksistē serbu kopiena.