cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rons Pols
Politiskā piederība
Rons Pols dažādos avotos tiek raksturots kā Republikāņu partijas libertāriešu spārna pārstāvis vai vienkārši kā libertārietis.
2012. gada ASV prezidenta vēlēšanas
Kādu laiku 2012. gada sākumā Rons Pols ierindojās pat 2. vietā sabiedriskā viedokļa aptaujās par republikāņu nominācijas kandidātiem, daži komentētāji norādīja, ka pat neskatoties uz šiem rezultātiem, Pols tika ignorēts masu mediju diskusijās par republikāņu kandidātiem.
2012. gada maija beigās par republikāņu kandidātu faktiski tika uzskatīts Mits Romnijs. Neskatoties uz to ka pārējie svarīgākie konkurenti uz republikāņu nomināciju — Ņūts Gingričs un Riks Santorums ir izstājušies — Pols turpina savu kampaņu.
2012. gada 1. jūnijā Pols izteicies, ka pastāv iespēja, ka viņš varētu kandidēt kā trešās partijas kandidāts (līdztekus demokrātu Obamam un republikāņu Romnijam). Daži pauž viedokli, ka Pols pretendējot līdztekus Romnijam varētu iedragāt Romnija izredzes pret Obamu, sašķeļot republikāņu elektorātu, taču citi norāda, ka demokrātiem vajadzētu būt uzmanīgiem ar šādām prognozēm, jo Pols varētu iegūt daļu Obamas balsu, nodrošinot Romnija un Republikāņu partijas uzvaru.
Kurupt
Kurupt (īstajā vārdā Ricardo Emmanuels Brauns, dzimis Derbija Taunšipā, Pensilvānijā) ir amerikāņu reperis un bijušais Death Row Records viceprezidents. Viņš ir viens no repa grupas The Dogg Pound dalībniekiem kopā ar Daz Dillinger, un ir visvairāk pazīstams, pateicoties viņa darbam Death Row records. Viņš arī bijis viens no pagrīdes grupas The HRSMN dalībniekiem ar Canibus, Ras Kass un Killah Priest.
Rons Pols
2012. gada ASV prezidenta vēlēšanas
Pēc Pārstāvju palātas locekļa pilnvaru beigām pārtraucis aktīvo politisko darbību.
Ass valstis
Ass valstis ir termins, ko pamatā attiecina uz nacistu Vāciju, fašistu Itāliju un Japānas Impēriju. Ass valstu līgumam 1940.–1942. gadā pievienojās vairums Vācijas un Japānas sabiedroto valstu.
Izveide
Terminu pirmo reizi lietoja Benito Musolīni, kad pēc Itālijas un Vācijas draudzības līguma parakstīšanas viņš runāja par Romas—Berlīnes asi, ap kuru pārējās Eiropas valstis varēs riņķot.
Šis pakts tika parakstīts pēc tam, kad Itālija, kas sākotnēji bija opozīcijā Vācijai, saņēma starptautisku nosodījumu Nāciju līgā par tās iebrukumu Etiopijā. Abas valstis arī kopīgi sniedza atbalstu Fransisko Franko vadītajai armijai Spānijas pilsoņu kara laikā. 1939. gada maijā šo līgumu pārveidoja par militāru aliansi, ko Musolīni ierosināja saukt par “Tērauda paktu” (it, de). Berlīnē tika parakstīts trīspusējs līgums starp Vāciju, Itāliju un Japānu. Novembrī tam pievienojās arī Ungārija, Rumānija un Slovākija.
Otrā pasaules kara sākuma posmā pēc Molotova—Ribentropa pakta un Austrumeiropas sadalīšanas ietekmes zonās 1940. gada 13.—14. novembrī pēc Staļina iniciatīvas Berlīnē notika Molotova un Ribentropa sarunas par PSRS pievienošanos Ass valstīm un visas pasaules sadalīšanu ietekmes zonās. Pēc Vācijas piedāvājuma PSRS pienācās Britu Indija un Vidējie Austrumi, ieskaitot Irānu un Persijas līča arābu zemes. Tomēr PSRS pieprasīja arī Turciju un Balkānu valstis, tādēļ sarunas nenoveda pie PSRS pievienošanās Ass valstu militārajai savienībai.
1941. gada martā Ass valstu paktam pievienojās arī Bulgārija un Dienvidslāvija, kas bija krasā pretstatā PSRS priekšlikumiem par interešu zonu sadali Balkānos. Jau pēc divām dienām ar angļu palīdzību Dienvidslāvijas valdība tika gāzta, un 6. aprīlī Vācija sāka militāru iebrukumu Dienvidslāvijā un Grieķijā, kas beidzās ar abu valstu okupāciju.
Pretinieki
1942. gada 1. janvārī Apvienotā Karaliste, ASV, Ķīnas Republika, PSRS ("Lielais četrinieks"), 9 Centrālamerikas un Karību reģiona valstis, 5 Britu Sadraudzības valstis un 8 okupēto valstu trimdas valdības parakstīja pret Ass valstīm vērstu Apvienoto Nāciju deklarāciju, kurai vēlāk pievienojās lielākā daļa citu valstu valdību.
Azerbaidžānas administratīvais iedalījums
Azerbaidžānas administratīvo iedalījumu veido 66 rajoni (rayonlar), 11 pilsētas (şəhərlər) un 1 autonomā republika (muxtar respublika) — Nahčivanas Autonomā Republika. Autonomās republikas sastāvā no šīm administratīvajām vienībām atrodas 7 rajoni un 1 pilsēta.
Dolfs Lundgrēns
Dolfs Lundgrēns (sv; dzimis Hanss Lundgrēns (Hans Lundgren) ) ir zviedru kinoaktieris, režisors, modelis un cīņas mākslas pārstāvis.
Lundgrēns guva ievērību 1985. gadā, kad viņš filmējās filmā "Rokijs 4" padomju boksera Ivana Drago lomā. Kopš tā laika Lundgrēns ir filmējies vairāk nekā 80 filmās, lielākā daļa no tām ir asa sižeta filmas.
Lundgrēns zināms sava garā un atlētiskā auguma dēļ, viņš bija 196 cm garš un svēra 111,5 kilogramus. Viņš kopā ar Silverstu Stalloni, Arnoldu Švarcenegeru, Stīvenu Sigālu un Žanu Klodu van Dammi pieder aktieru paaudzei, kas izveidoja spriedzes filmu varoņa stereotipu.
Aleksandrs Flemings
Sers Aleksandrs Flemings (Alexander Fleming, dzimis 1881. gada 6. augustā Darvelā, Īsteiršīrā, Skotijā, miris 1955. gada 11. martā Londonā) bija skotu biologs un farmakologs.
1922. gadā atklāja enzīmu lizocīmu, bet 1929. gada 14. februārī pasaulei paziņoja par penicilīna atklājumu. Pētījumos 1928. gadā no sēnītes Penicillium notatum tika izdalīts penicilīns. Par penicilīna atklāšanu 1945. gadā ieguvis Nobela prēmiju.
Austrijas Impērija
Austrijas Impērija (de) bija Hābsburgu dinastijas pārvaldītās impērijas nosaukums no 1804. gada līdz Austroungārijas dibināšanai 1867. gadā.
Vēsture
No 1440. līdz 1806. gada Hābsburgu dinastijas monarhi bija Svētās Romas Impērijas ķeizari. Svētās Romas impērijas ķeizars Francis II 1804. gada 11. augustā pasludināja sevi par Austrijas imperatoru, tādējādi kļūdams par dubultimperatoru, atbildot uz Napoleona Bonaparta iecelšanu par Francijas imperatoru. Francis II veica šo soli kā pretsvaru Francijas impērijai. Pēc tam kad Napoleons faktiski izbeidza Svētās Romas impērijas pastāvēšanu, Svētās Romas Impērijas ķeizars Francis I 1806. gada 6. augustā atteicās no Svētās Romas impērijas troņa.
Sākotnēji Austrijas Impērijas sastāvā nebija iekļauta Ungārijas Karaliste un tai pakļautās teritorijas, lai arī Hābsburgu dinastija tajā valdīja kopš 1541. gada. Ungāriju oficiāli impērijas sastāvā iekļāva 1849. gadā pēc tās sakāves neatkarības karā. Pēc Austrijas sakāves Austrijas—Prūsijas karā 1867.—1868. gadā Austrijas Impērija tika pārveidota par Austroungāriju, kurā Ungārijai un Austrijai bija vienlīdzīgas tiesības.
Amapa
Amapa (pt) ir viens no Brazīlijas divdesmit sešiem štatiem, kas atrodas valsts ziemeļu daļā. Tas ietilpst valsts Ziemeļu reģionā. Tas robežojas ar Paru dienvidos un rietumos, ar Gviānu ziemeļos un ar Surinamu ziemeļrietumos. To austrumos apskalo Atlantijas okeāns.
Štata kopējā platība ir 142 814,585 km², pēc 2015. gada provizoriskajiem datiem tajā dzīvo 766 679 iedzīvotāji. Tas ir astoņpadsmitais lielākais Brazīlijas štats pēc platības un vismazākais štats pēc iedzīvotāju skaita. Štata administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Makapa.
Lielāko daļu jeb 90% no štata teritorijas aizņem lietus meži, no tiem vairāk kā 70% nav izpētīti.
Ainars Baštiks
Ainars Baštiks (dzimis Liepājā) ir latviešu mācītājs un politiķis. Pašlaik Rīgas domes deputāts, baptistu Rīgas Mateja draudzes mācītājs un partijas "Gods kalpot Rīgai!" valdes loceklis Bijis Bērnu, ģimenes un sabiedrības integrācijas lietu ministrs.
Politiskā biogrāfija
2002. gadā iesaistījās politikā, piedaloties Latvijas Pirmās partijas (LPP) dibināšanā, un oktobrī A. Baštiks tika ievēlēts 8. Saeimā, bet deputāta mandātu nolika jau 14. novembrī, kad kļuva par īpašu uzdevumu ministru Bērnu un ģimenes lietās Einara Repšes valdībā. 2004. gada janvārī atgriezās Saeimā, bet 9. martā atkal kļuva par īpašu uzdevumu ministru. Kopš 2004. gada 27. maija A. Baštiks bija Bērnu un ģimenes lietu ministru Induļa Emša valdībā un vēlāk Aigara Kalvīša valdībā.
2006. gada oktobrī A. Baštiks tika ievēlēts 9. Saeimā no LPP un "Latvijas Ceļa" apvienības, kā arī saglabāja Bērnu un ģimenes lietu ministra amatu arī otrajā A. Kalvīša Ministru kabinetā. Vēlāk, viņš saglabāja šo pašu amatu arī Ivara Godmaņa Ministru kabinetā. Par Bērnu, ģimenes un sabiedrības integrācijas lietu ministriju A. Baštika vadītā ministrija pārdēvēta 2009. gada 1. janvārī. Valda Dombrovska Ministru kabinetā, līdz amata likvidēšanai, viņa vietu ieņēma Valdis Dombrovskis.
Ostrakisms
Ostrakisms (grc (ostrakismos), no (ostrakon) — 'lauska') bija likums Atēnās, Argosā u.c. senās Hellādas polisās, ka jebkuru pilsoni, kurš savu rakstura īpašību un talantu dēļ varēja būt bīstams pastāvošajai iekārtai, varēja bez pierādījumiem, tikai nobalsojot, uz 10 gadiem izraidīt no polisas (vēlāk laiku samazināja uz 5 gadiem). Tas netika uzskatīts par sodu, līdz ar to izraidītais pilsonis saglabāja savu īpašumu.
Suvalku apriņķis
Suvalku apriņķis (pl, lt) ir apriņķis Polijā, Podlases vojevodistes ziemeļos. Robežojas ar Podlases vojevodistes Sejnu un Augustovas apriņķiem, Varmijas-Mazūrijas vojevodistes Elkas, Olecko un Goldapas apriņķiem, kā arī ar Lietuvu.
Ainars Baštiks
Politiskā biogrāfija
2009. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās. 10. Saeimas vēlēšanās kandidēja ar pirmo numuru apvienības "Par labu Latviju" sarakstā Kurzemes vēlēšanu apgabalā, taču netika ievēlēts, piekāpjoties no šīs apvienības vienīgajam ievēlētajam — Edgaram Zalānam. Pēc vēlēšanām ieņēma Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieka Andra Amerika padomnieka amatu. Ārkārtas 11. Saeimas vēlēšanās A. Baštiks startēja no "Šlesera Reformu partijas LPP/LC" saraksta jau Rīgas vēlēšanu apgabalā, tomēr, tāpat kā partijas biedri, Saeimā netika ievēlēts.
2012. gadā A. Baštiks bija partijas "Gods kalpot Rīgai!" (GKR) dibinātāju skaitā un, 2013. gada Rīgas domes vēlēšanās kandidējot no tās un apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta, tika ievēlēts par domes deputātu. Rīgas domē tika ievēlēts arī 2017. gada pašvaldību vēlēšanās, pārstāvot GKR un partijas "Saskaņa" kopējo sarakstu. 2020. gada ārkārtas Rīgas domes vēlēšanās atkal tika ievēlēts pašvaldībā.
Ostrakisms
Ostrakismu atcēla kā sevi diskreditējušu paražu 417. g. p.m.ē., kad politisko partiju (Alkibiada partija pret Nikija partiju) savstarpējo cīņu un intrigu rezultātā ostrakismam tika pakļauts absolūti nevainīgs neitrāls politiķis Hiperbols.
Procedūra
Janvārī, (sestajā pritānijā pēc Atēnu kalendāra) Piecu simtu padome (pritani) tautas sapulcē izvirzīja balsošanai ostrakismam deleģēto pilsoņu sarakstu. Ja sapulce atzina kādu no saraksta par apspriežamu, astotajā pritānijā (marts—aprīlis) notika ostrakisma balsošana, izraidāmā vārdu uzrakstot uz poda lauskas ("ostrakas") un metot urnā. Ja balsošanā bija piedalījušies mazāk nekā 6000 pilsoņi, balsojumu anulēja. Ja balsotāju kvorums tika savākts, saskaitīja, par kuru personu balsots visvairāk, un tai 10 dienu laikā bija jādodas trimdā.
Mūsdienās
Ostrakisms ir novērots vairākās dzīvnieku sugās, kā arī mūsdienu cilvēku sabiedrībā. Sociālais psihologs Kiplings Viljamss definējis ostrakismu kā jebkuru darbību, ar kuru indivīds vai grupa ignorē un izslēdz kādu citu indivīdu vai grupu, un ne vienmēr šādas darbības ietver verbālu vai fizisku vardarbību. Viljamss norāda, ka visizplatītākā izstumšanas forma ir klusēšana, atteicoties sazināties ar personu.
NBA Sportsmanship Award
Nacionālās basketbola asociācijas Sportsmanship Award ir ikgadēja NBA līgas balva, kas tiek piešķirta spēlētājam, kurš ne vien sasniedzis ievērojamus sportiskus panākumus, bet arī ievērojis godīgas spēles principus un demonstrējis nevainojamu izturēšanos laukumā un ārpus tā. Balva tiek pasniegta kopš 1995.—1996. gada sezonas.
HTV-1
H-II Transfer Vehicle 1 jeb HTV-1 bija pirmais Japānas kravas kosmosa kuģis no H-II Transfer Vehicle sērijas, kas paredzēts Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādei. HTV-1 tika palaists. Darbību beidza, sadegot Zemes atmosfērā.
Derīgā krava
HTV-1 veda 4,5 t derīgās kravas. Nehermētiskajā sekcijā atradās iekārtas SMILES (Superconducting Submillimetre-Wave Limb Emission Sounder) un HREP (Hyperspectral Imager for the Coastal Ocean (HICO) & Remote Atmospheric & Ionospheric Detection System (RAIDS) Experiment Payload), kuras atradās uz Kibo moduļa Vaļējās platformas. Iekārtas pēc ierašanās stacijā uzstādīja uz Kibo Vaļējās platformas (EF) un ir paredzētas Zemes virsmas un atmosfēras novērojumiem. Hermētiskajā sekcijā bija 3,6 t krājumi SKS vajadzībām: pārtika (33 % no kopējās masas), laboratoriju eksperimentu materiāli (20%), JEM manipulators un cita aparatūra (18%), mantas apkalpei, piemēram, apģērbs, higiēnas piederumi, vēstules, fotogrāfijas, fluoriscentās spuldzes, atkritumu spaiņi (10%), pakojamie materiāli (19%).
Lidojuma gaita
Starts notika 17:01:46 UTC no Tanegasimas kosmosa centra Yoshinobu starta kompleksa (LA-Y) otrā starta laukuma ar nesējraķeti H-IIB. Sākotnējās orbītas parametri bija 299,9 km x 199,8 km ar 51,69° slīpumu.
12. septembrī HTV-1 veica demonstrācijas izmēģinājumus operācijām, kuras būs jāveic stacijas tuvumā, piemēram, sadursmes novēršanas manevru.
Pietuvošanās pie SKS notika. HTV-1 tuvošanās iniciācijas punktu (5 km aiz SKS) sasniedza 13:59 UTC, un beigu tuvošanās manevrus sāka 15:31. Kravas kuģis pietuvojās stacijai 10 m attālumā, kur to satvēra stacijas manipulators Canadarm2, kuru vadīja Nikole Stota. Sākotnējā satveršana notika 19:47, un procedūra tika pabeigta 19:51. Tad Roberts Tirsks pārņēma Canadarm2 vadību un pārvietoja kravas kuģi pie Harmony moduļa porta. Paredzēto vietu tas sasniedza 22:08, un četras savienotājbultas tika saslēgtas 22:12. Pēc tam automātiski tika ieskrūvētas sešas bultskrūves stingram savienojumam.
Nākamajā dienā apkalpe veica sagatavošanās darbus: pārbaudes, elektroenerģijas un datu kabeļu savienošanu. Lūka uz HTV-1 tika atvērta 18:23 UTC.
Nākamajās dienās tika veikta mantu pārnešana no transportkuģa hermētiskās sekcijas uz stacijas nodalījumiem. no HTV-1 nehermētiskā segmenta tika izņemta Atklātā palete (Exposed Pallet, EP) un uzstādīta uz Kibo Vaļējās platformas (EF). Stacijas manipulators EP satvēra 09:06 UTC, Kibo manipulators (JEMRMS) to pārņēma 11:13 UTC, un paletes uzstādīšanu pabeidza 13:33 UTC. notika Vaļējās paletes izkraušana. Vispirms ar Kibo manipulatoru 09:21 UTC tika satverta HREP eksperimentu iekārta un uzstādīja uz EF pievienošanas vietas 6 (Exposed Facility Unit 6: EFU6) 11:15 UTC. Pēc tam 14:23 UTC tika satverta SMILES iekārta un pārvietota uz pozīciju Nr. 3 (EFU3), ko pabeidza 18:12 UTC. Iztokšoto Vaļējo paleti pārvietoja atpakaļ uz HTV-1.
Pēc HTV-1 hermētiskās sekcijas izkraušanas sākās stacijas nevajadzīgo mantu un atkritumu iekraušana tajā, lai tie vēlāk kopā ar transportkuģi sadegtu atmosfērā.
HTV-1 atvienošanās no stacijas bija paredzēta 16:05 UTC, bet tika aprēķināts, ka kāds kosmiskais atkritums (atlieka no Krievijas pavadoņa) varētu šķērsot kosmosa kuģa trajektoriju. Tika nolemts atvienošanos veikt vienu orbītas apgriezienu vēlāk (17:30). Stacijas manipulators satvēra HTV-1 un tas tika atvienots no saslēgšanās mezgla 15:00 UTC. No manipulatora kravas kuģi atlaida 17:32 UTC.
HTV-1 no orbītas nogāja un sadega Zemes atmosfērā virs Klusā okeāna aptuveni 120 km no Jaunzēlandes.
Karlsruhe
Karlsruhe var būt:
Gostivara
Gostivara ir pilsēta Ziemeļmaķedonijas ziemeļrietumos.
Ģeogrāfija
Gostivara atrodas Šaru kalnu pakājē. Netālu no pilsētas savu tecējumu uzsāk Vardaras upe, kas ir lielākā upe valstī un tek arī caur Gostivaras pilsētai.
Ekonomika
Gostivara jau vēsturiski ir bijusi pilsēta ar attīstītu tirdzniecību. 19. gs. otrajā pusē šeit apmetās daudzi tirgotāji no Kruševas, Kičevas, Tetovas un Velesas, kas šeit atvēra veikalus.
Šobrīd pilsēta ir kļuvusi par vienu no attīstītākajām pilsētām Maķedonijas Republikā . Ievērojamu daļu no pilsētas ieņēmumiem sastāda ap 20'000 emigrējušo pilsoņu. Ir aprēķināts, ka Jūnija un Augusta mēnešos pilsētā tiek "iepludināti" ap 5 miljoniem eiro, kad emigrējušie pilsoņi dodas atvaļinājumā un apciemo pilsētu.
Iedzīvotāji
2002 gadā Gostivarā bija 35'847 iedzīvotāju.
Nacionālais sastāvs:
2 (skaitlis)
2 (divi) ir mazākais pirmskaitlis, tas ir naturāls skaitlis, kas atrodas starp 1 un 3. Veselus skaitļus, kas dalās ar 2, sauc par pāra skaitļiem, bet tos, kas nedalās - par nepāra skaitļiem.
Pieraksts citās skaitīšanas sistēmās Pieraksts ar Romiešu cipariem: II
Īpašības
Šaloms Švarcs
Šaloms Švarcs (en, he; dzimis ) ir Izraēlas sociālpsihologs, autoritāte starpkultūru psiholoģijas un indivīda sociālo vērtību jomā, Švarca universālo vērtību teorijas autors. Švarca vērtību modelis mūsdienās ir viena no atzītākajām un plašāk izmantotajām metodoloģijām indivīda sociālo vērtību pētījumos socioloģijas un psiholoģijas jomā, kā arī patērētāju uzvedības pētījumus ekonomikas jomā.
Biogrāfija
Dzimis 1936. gadā Longailendā (Ņujorka, ASV), ortodoksālu ebreju ģimenē. Švarca māte bija skolotāja, bet tēvs - rabīns, pateicoties kam Švarcs paralēli publiskajai izglītībai divreiz nedēļā apmeklējis arī ebreju teoloģisko semināru.
1957.g. ar izcilību beidzis Kolumbijas Universitāti, iegūstot bakalaura grādu salīdzinošajā literatūrā. 1959.-1960.g. studējis humanitārās zinātnes Jeruzalemes Ebreju universitātē, taču vēlāk atgriezies ASV un uzsācis sociālās psiholoģijas studijas. 1962. gadā ieguvis sociālās psiholoģijas maģistra grādu Kolumbijas Universitātē, bet 1967. gadā - doktora grādu Mičiganas Universitātē. 1967.-1979.g. strādājis Viskonsinas Universitātes socioloģijas fakultātē, kopš 1973. gadā pildot profesora pienākumus. 1979. gadā kopā ar ģimeni - sievu un trim bērniem - pārcēlies uz pastāvīgu dzīvi Izraēlā. Darba gaitas turpinājis kā psiholoģijas profesors Jeruzalemes Ebreju universitātē, 1984.-1986.g. pildot arī psiholoģijas fakultātes vadītāja pienākumus. Kopš 2004.g. ir Ebreju universitātes emeritētais profesors. Arī būdams pensijā, Švarcs aktīvi turpina zinātnisko darbību un regulāri publicējas zinātniskajos izdevumos.
Zinātniskā darbība
Nozīmīgākie Š.Švarca pētījumu virzieni - starpkultūru psiholoģija, sociālās vērtības, to individuālās un nacionālās atšķirības. Karjeras pirmsākumos Švarca pētījumu virziens bija saistīts ar morālo lēmumu pieņemšanas dilemmām, altruismu un izpalīdzību, taču ar laiku viņš arvien vairāk pievērsās starpkultūru atšķirību pētniecībai. Šī interese kļuva par pamatu Švarca nozīmīga zinātniskā devuma radīšanai - Švarca universālo vērtību teorijai.
1960.-1970. gados Miltons Rokīčs savā Rokīča vērtību aptaujā, kā arī virkne pētnieku vēlākos gados, centās izstrādāt universālu sociālo vērtību klasifikācijas un mērīšanas instrumentāriju. Tieši šajā jomā 1990. gados Švarcs, nolūkā pārbaudīt hipotēzi par sociālo vērtību universālismu, iniciēja un koordinēja vērtību pētījumus desmit pasaules valstīs. Pakāpeniski pētījumi aptvēra arvien lielāku valstu skaitu - pāri par 70 (2009. gadā), empīriski pamatojot indivīda pamatvērtību universālismu.
Švarca vērtību teorija un instrumentārijs ir iestrādāti plašā pastāvīgā starpvalstu akadēmiskā pētniecības projektā Eiropas Komisijas un Eiropas Zinātnes fonda paspārnē - Eiropas Sociālā aptauja (European Social Survey). Aptauja reizi divos gados tiek īstenota vairāk kā 30 Eiropas valstīs (kopš 2008.g. ar pārtraukumiem arī Latvijā ) nolūkā izpētīt un izskaidrot attieksmes, uzskatu un uzvedības atšķirības dažādu valstu un etnisko grupu starpā. Švarcs 1997.-2001.g. bija projekta uzraudzības komitejas biedrs un joprojām ir Izraēlas pārstāvis projekta zinātniskajā padomē. 2005. gadā projekts saņēma Eiropas nozīmīgāko zinātnes apbalvojumu - Dekarta balvu pētniecībā.
Pagodinājumi un apbalvojumi
2004-2006 Starptautiskās starpkultūru psiholoģijas asociācijas (International Association for Cross-Cultural Psychology) prezidents
2007.g. - Izraēlas valsts balva par izcilu ieguldījumu psiholoģijā
Pazīstamākie darbi
Š.Švarcs ir daudzu zinātnisko publikāciju autors, šajā darbu sarakstā ietverti biežāk citētie darbi :
Džons Raskins
Džons Raskins (, dzimis, miris ) bija angļu mākslas un sociālais kritiķis, rakstnieks un dzejnieks. Viens no ietekmīgākajiem Viktorijas un Edvarda laika kritiķiem. Viens no prerafaelītu atbalstītājiem.
Dzimis Londonā, vīna tirgotāja ģimenē. Mācījās Oksfordas Universitātē. 1843. gadā ar pseidonīmu An Oxford Graduate publicēja darbu "Mūsdienu gleznotāji" (Modern Painters), kurā pauda atbalstu toreizējai glezniecībai, sevišķi Džozefa Tērnera vēlīnajiem darbiem. Vēlāk publicēja ietekmīgus darbus arhitektūras teorijā.
1848. gadā Raskins aprecējās ar Efiju Greju (Effie Gray), tomēr laulība bija nelaimīga, un vēlāk Greja apprecējās ar Raskina protežē - gleznotāju Džonu Everetu Milē, izraisot skandālu. Milē kopā ar Viljamu Holmenu Hantu un Danti Gabrielu Roseti 1848. gadā bija nodibinājuši Prerafaelītu brālību, kuru finansiāli un morāli atbalstīja Raskins.
Ietekmējis Ļeva Tolstoja, Marsela Prusta, Mahātmas Gandija un Oskara Vailda uzskatus.
Kaprilskābe
Kaprilskābe (n-oktānskābe, heptānkarbonskābe, С7Н15СООН) pieder pie piesātinātajām taukskābēm. Kaprilskābe ir bezkrāsains eļļains šķidrums ar nepatīkamu smaku. Vēsumā viegli kristalizējas. Ūdenī šķīst ļoti slikti. Kaprilskābes sāļus un esterus sauc par kaprilātiem.
Atrašanās dabā
Glicerīda veidā atrodama sviestā un kokosriekstu eļļā. Kaprilskābes esterus satur vīni. Kaprilskābes izoamilesteris atrodams sīveļļās.
Iegūšana
Kaprilskābi var iegūt oleīnskābes sausajā pārtvaicē, kā arī, oksidējot n-oktilspirtu.
Izmantošana
Kaprilskābi lieto kaprilskābes esteru iegūšanai, kurus izmanto parfimērijā. To lieto arī krāsvielu iegūšanai. Kaprilskābei ir pretsēnīšu aktivitāte, tā ieteikta kandidozes un dažu bakteriālu infekciju ārstēšanai.
Normālspiediena spēks
Normālspiediena spēks ir spēks, ar kādu ķermeni piespiež pie saskarvirsmas un kurš vērsts perpendikulāri šai virsmai. To apzīmē ar Fn.
Normālspiediena spēks tiek izmantots berzes likumos. Slīdes berzes likums: slīdes berzes spēks F_b ir proporcionāls normālspiediena spēkam:
F_b=\mu F_n,
kur \mu ir slīdes berzes koeficients.
Šajā un citās matemātiskajās izteiksmēs starp berzes spēku un normālspiediena spēku nav rakstāma vektoriāla sakarība, jo berzes spēks ir paralēls ķermeņu saskarvirsmai, bet berzes spēks — tai perpendikulārs.
Amontona likums: lai ķermeni izkustinātu no miera stāvokļa, tam jāpieliek spēks
F>F_{b0}, ,
kur \mu_0 ir miera (statiskās) slīdes berzes koeficients.
Rites berzes likums: rites berzes spēka moments M_b ir proporcionāls normālspiediena spēkam:
,
kur \mu_r ir rites berzes koeficients.
Lai radītu spēka momentu, ritošā ķermeņa asij jāpieliek spēks
kur R ir ķermeņa rādiuss. Tādējādi
Starptautiskā lidosta "Rīga"
Starptautiskā lidosta "Rīga" (IATA: RIX, ICAO: EVRA) ir lielākā lidosta Latvijā un Baltijas valstīs. Lidosta atrodas apmēram 13 kilometrus uz dienvidrietumiem no Rīgas centra, Mārupes novadā. 2016. gadā atvēra Ziemeļu termināli, 2018. gadā lidostas pasažieru skaits pārsniedza 7 miljonus gadā. 2025. gada beigās plānots pabeigt Rail Baltica dzelzceļa stacijas būvniecību.
Vēsture
Lidostas "Rīga" kompleksu būvēja no 1965. līdz 1974. gada oktobrim, līdz lidostas būves pabeigšanai civilie lidojumi notika no Spilves lidostas un Rumbulas lidostas. Lidostas galveno ēku projektēja Maskavas institūts "Aeroprojekt" (arhitekts Leonīds Ivanovs, interjera dizaina autori Aleksandrs Stankevičs un Armīns Punka), bet būvēja Baltijas transporta celtniecības trests. Kompleksā ietilpa lidostas galvenā ēka, mācību korpuss, dienesta ēka un citas celtnes. Lidostas galvenajā ēkā izvietoja uzgaidāmās telpas, biļešu kases, uzziņu birojus, kafejnīcas un kioskus.
Regulāra pasažieru pārvadāšana sākās 1975. gadā ar lidmašīnām Il-18 un Tu-134A, no Rīgas lidostas veica regulārus lidojumus uz aptuveni 100 pilsētām - visām PSR galvaspilsētām, kā arī lielākajiem rūpniecības un tūrisma centriem. Taču no Rīgas lidostas nebija regulāru tiešo lidojumu ārpus Padomju Savienības, šim nolūkam bija nepieciešams lidot caur Maskavu. Lidostas ienākumus sūtīja uz centrālo "Aeroflot" pārvaldi Maskavā, kura pēc tam naudu sadalīja starp PSRS lidostām un aviosabiedrības filiālēm. 1986. gadā lidostā "Rīga" apkalpoja aptuveni 900 000 pasažieru, pārkrāva 12 000 tonnu kravas un 500 tonnas pasta sūtījumu. 1980. gadu beigās pasažieru pārvadāšanai izmantoja lidmašīnas Tu-154-B2, Tu-134B un An-24. Kravas pārvadājumiem izmantoja lidmašīnu An-26.
1989. gada 1. decembrī "Aeroflot" ar TU-134A lidmašīnu sāka regulārus lidojumus Rīga–Tallina–Stokholma divas reizes nedēļā (izlidošana no Rīgas bija pirmdienās un piektdienās 11:00). Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā bijušo "Aeroflot" Latvijas filiāli sadalīja trīs saimnieciski pastāvīgos uzņēmumos — "Latvijas Gaisa satiksme", aviosabiedrībā "Latvijas aviolīnijas", kā arī valsts lidostu uzņēmumā "Rīga", kurā ietilpa starptautiskā lidosta "Rīga", "Liepāja" un "Daugavpils". Lidosta kļuva par starptautisku un Rīga kā galamērķis parādījās labi pazīstamu Rietumu aviokompāniju sarakstos - vispirms SAS un Lufthansa, tomēr lidostā apkalpoto pasažieru skaits strauji nepalielinājās. 1993. gadā lidosta apkalpoja tikai 310 tūkstošus pasažieru.
1994. gadā lidostā "Rīga" notika pirmie nopietnie rekonstrukcijas darbi. Notika skrejceļa rehabilitācija un apgaismes sistēmas nomaiņa, kā arī administrācijas ēkas rekonstrukcija. Tika iegādāti jauni pasažieru autobusi, kā arī skrejceļa tehnika. Pakāpeniski tika atjaunots arī lidostas tehnikas parks un izveidotas jaunas autostāvvietas. 1995. gadā tika dibināta Latvijas nacionālā aviokompānija airBaltic un 1. novembrī ar lidmašīnu SAAB 340 tika veikts pirmais lidojums. 2001. gadā vienlaicīgi ar Rīgas 800 gadu svinībām beidzās lidostas modernizācija. 2003. gadā apkalpoto pasažieru skaits pieauga līdz 712 tūkstošiem pasažieru gadā.
Pateicoties tam, ka uzlabojās kopējā ekonomiskā situācija Latvijā un tā saukto zemo cenu aviokompāniju Ryanair un EasyJet piesaiste un ienākšana Latvijas tirgū, lidosta sāka strauji attīstīties un jau 2004. gadā, pirmo reizi lidostas pastāvēšanas vēsturē, gada laikā apkalpoto pasažieru skaits pārsniedza vienu miljonu un bija 1,05 miljoni. 2005. gadā lidosta apkalpoja 1,9 miljonus pasažieru, bet 2006. gadā apkalpoto pasažieru skaits sasniedza jau 2,5 miljonus. 2007. gadā Starptautiskajā lidostā "Rīga" tika apkalpoti jau 3,16 miljoni pasažieru, savukārt 2008. gadā pasažieru skaits sasniedza 3,69 miljonus. 2008. gadā Rīgas mērs Jānis Birks ierosināja Starptautisko lidostu "Rīga" pārdēvēt Latvijas pirmā ārlietu ministra Zigfrīda Annas Meierovica vārdā, tomēr šis ierosinājums atbalstu neguva. Neraugoties uz ekonomisko krīzi, 2009. gadā lidostā apkalpoja 4,07 miljonus pasažieru (kāpums par 10,2%, salīdzinot ar 2008. gadu), bet 2010. gadā 4,66 miljonus pasažieru (kāpums par 14,5%, salīdzinot ar 2009. gadu).
2009. gada maijā VAS Starptautiskā lidosta "Rīga" ieguva prestižo Routes un OAG (Official airline Guide) godalgu Airport Marketing Award lidostu mārketingā Eiropā kā labākā Skandināvijas un Baltijas reģiona lidosta, atstājot aiz sevis Kopenhāgenas un Stokholmas lidostas.
2014. gadā konkursā par lidostas pasažieru termināļa "Ziemeļu piestātne" būvniecību 15,93 miljonus eiro vērtībā apstiprināja SIA "Skonto būve" iesniegto piedāvājumu. Termināļa attīstības 5. kārta paredz ne-Šengenas zonas paplašināšanu un papildus četru jaunu iekāpšanas sektoru izbūvi.
GSAT-8
GSAT-8 jeb INSAT-4G ir Indijas INSAT sistēmas sakaru pavadonis. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai Indijā. Pavadoni izgatavojusi un apkalpo Indijas kosmisko pētījumu organizācija (ISRO). Ģeostacionārā orbītā palaists 2011. gadā.
Starptautiskā lidosta "Rīga"
Vēsture
2015. gadā pabeidza starptautiskās lidostas "Rīga" termināļa paplašināšanu, pasažieriem, kuri ceļoja ārpus Šengenas zonas, ierīkoja jaunus iekāpšanas sektorus un plašākas uzgaidāmās telpas.
GSAT-8
GSAT-8 tika palaists 20:38 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ECA no Gviānas kosmiskais centra. Kopā ar to tika palaists arī Singapūras un Taivānas pavadonis ST-2.
Starptautiskā lidosta "Rīga"
Vēsture
2017. gadā par starptautiskās lidostas "Rīga" valdes priekšsēdētāju kļuva lidostas valdes locekle Ilona Līce, kura par lidostas ilgtermiņa prioritāti noteica tālo lidojumu attīstīšanu, papildinot starpkontinentālo reisu skaitu.
GSAT-8
Pavadonī uzstādīti 24 Ku joslas raidītāji, kā arī GPS Aided Geo Augmented Navigation (GAGAN) divi kanāli L1 un L5 diapazonā.
Starptautiskā lidosta "Rīga"
Galamērķi
Populārākie galamērķi ceļotājiem no lidostas "Rīga" ir Londona, Maskava, Oslo, Frankfurte un Helsinki. 2017. gadā no Rīgas lidostas bija tiešie lidojumi uz 30 valstīm:
Tehniskā informācija
Lidostas ICAO kods ir EVRA, bet IATA kods ir RIX. Tā atrodas 10 metrus virs jūras līmeņa. Tuvošanās ugunis, skrejceļa malu ugunis, skrejceļa ass līnijas ugunis un zemskares zonas ugunis atbilst CAT II precīzas nolaišanās operāciju prasībām.
Skrejceļa platums ir 45 metri. 2008. gada 30. oktobrī tika nodots eksplutācijā rekonstruētais skrejceļš, kura garums palielināts līdz 3200 metriem. Līdz ar to lidosta spēj uzņemt lielus gaisa kuģus, piemēram, Airbus A340 un Boeing 747.
Transports
Autobusu satiksmi ar Rīgas centru nodrošina 22. autobuss.
Starptautisko autobusu pārvadājumu kompānija "Ecolines" trīs reizes dienā maršrutā Rīga — Tallina — Rīga pietur lidostā "Rīga". Ollex nodrošina ikdienas satiksmi starp Rīgu (pilsētu un lidostu) un Šauļiem, Pluņģi un Klaipēdu.
Rīgas lidostas dzelzceļa stacija
Rail Baltica stacijas būvniecību pie lidostas sāka 2021. gada 30. jūnijā, termināli plānots pabeigt 2023. gada sākumā, savukārt lidostas infrastruktūru kopumā — līdz 2025. gada beigām. Pa jaunuzbūvēto dzelzceļu līdz Rīgas centrālajai dzelzceļa stacijai četras reizes dienā kursēs "Rail Baltica" ātrvilciens, un ik pa 15-30 minūtēm atspoles (shuttle) vilciens, ļaujot astoņās minūtēs nokļūt no lidostas galvaspilsētas centrā.
Lidostas attīstība
2010. gada 4. augustā VAS „Starptautiskā lidosta „Rīga” noslēdza līgumu ar LR Satiksmes ministriju par Eiropas Savienības struktūrfondu projektu „Starptautiskās lidostas „Rīga” infrastruktūras attīstība”. Projekta kopējās attiecināmās izmaksas ir vairāk kā 93 miljoni EUR, tajā skaitā, Kohēzijas fonda finansējums 57 mln EUR, valsts budžeta finansējums 11,6 mln EUR un VAS „Starptautiskā lidosta „Rīga"" finansējums 23,7 mln EUR.
Projekta gaitā īstenota skrejceļa segas virskārtas renovācija un lidjoslas pastiprināšana, papildus manevrēšanas ceļu E un D izbūve, II kategorijas gaismu sistēmas izbūve, peronu rekonstrukcija, pretapledošanas apstrādes laukumu izbūve lidlauka Z un D pusēs, lietus notekūdeņu atvades sistēmas un lidlauka drenāžas izbūve, transportlīdzekļu mazgāšanas un atkritumu savākšanas angāru izbūve, manevrēšanas ceļu C un G vienkāršotā renovācija, ugunsdzēsēju depo izbūve, aviācijas glābšanas un ugunsdzēšanas specializētās automašīnas iegāde, iekārtu iegāde drošības pasākumu veikšanai.
Uzbūvēta jauna piestātne (Ziemeļu terminālis) gan Šengenas līguma zonas, gan ne-Šengenas zonas pasažieru apkalpošanai. Īstenojot projektu, lidosta ir sertificēta II kategorijas lidosta, kas ļauj nodrošināt lidojumus ievērojami nelabvēlīgos laikapstākļos, tādējādi ievērojami samazinot novirzīto reisu skaitu un uzlabojot lidojumu drošību. Jaunās piestātnes divos stāvos pasažieriem ir pieejami 19 jauni iekāpšanas sektori, trīs gaisa kuģu tilti, jauni veikali un kafejnīcas, rotaļu laukumi bērniem, kā arī plašas uzgaidāmās telpas. Kopējā ziemeļu piestātnes platība ir 9 828 m2, bet kopā ar projekta pirmajā posmā izbūvētajām telpām ielidojošajiem pasažieriem un termināļus savienojošo galeriju - 17 340 m2.
Lielākās Baltijas lidostas pēc pasažieru skaita
*Pasažieru skaitu ir būtiski ietekmējusi Covid-19 pandēmija.
Privatizēšanas aizliegums
Valsts un pašvaldību īpašuma privatizācijas un privatizācijas sertifikātu izmantošanas pabeigšanas likuma 17. pants aizliedz privatizēt Valsts akciju sabiedrību “Latvenergo”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas pasts”, valsts akciju sabiedrību “Starptautiskā lidosta "Rīga"”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas dzelzceļš”, valsts akciju sabiedrību “Latvijas gaisa satiksme” un valsts akciju sabiedrību “Latvijas valsts meži” un šo sabiedrību akcijas nedrīkst privatizēt vai atsavināt.
Čīles araukārija
Čīles araukārija (Araucaria araucana) ir araukāriju ģints koku suga. Dabiskās izplatības areāls aptver Andu kalnu nogāzes Čīles vidusdaļā un Argentīnas rietumu daļā. Dabiskajā vidē var sasniegt 40 metru augstumu un līdz pat 2 metru diametru. Čīles araukārija ir Čīles nacionālais koks.
Apraksts
Čīles araukārijas veido tīras vai jauktas, kopā ar dienvidu skabāržiem (nothofagus antarctica, nothofagus pumilio), mežaudzes, kuras sniedzas līdz pat mežu augšējai robežai. Īpaši blīvas Čīles araukāriju audzes sastopamas uz vulkānu nogāzēm.
Jaunu Čīles araukāriju vainags ir plati piramidāls, zari izvietoti mietturos pa 6-7, no stumbra atiet taisnā leņķī, vai nedaudz nokarājas un parasti sniedzas līdz zemei. Kokam kļūstot vecākam apakšējie zari kopā ar skujām nokrīt, atsedzot stumbru. Vecākiem kokiem vainags kļūst plati ieapaļš vai pat saplacināts. Zari saglabājas tikai koka pašā galotnē. No tālienes pieaudzis Čīles araukārijas koks atgādina palmu. Miza sveķaina, bieza, raupji grubuļaina. Jaunu koku gada pieaugums var sasniegt pat 45 cm garumu, kokam kļūstot vecākam augšanas temps samazinās līdz 10-15 cm gadā. Skujas Čīles araukārijai ir cietas, asas, tumši zaļas, izvietotas spirālē cieši nosedzot viena otru. Skujas kopā ar zaru kokā var saglabāties 10-15 gadus, dažos avotos minēts, ka pat 40 gadus.Čīles araukārijas parsti ir divmāju augs, taču reizēm uz viena koka var veidoties abiem dzimumiem raksturīgie augļķermeņi.Vīrišķie mikrostrobili veidojas zaru galos pa vienam vai grupās.Tie ir salikti,dzeltenbrūni, 7-15 cm gari un 5 cm diametrā.Čīles araukārijas sēklas sāk ražot 30-40 gadu vecumā, čiekuri veidojas īso sānzaru galos, skujām pakāpeniski pārejot čiekura sēklsedzē. Gatavie čiekuri ir brūngani, lodveida 12-18 cm diametrā, var sasniegt 1,6 kg smagumu. Pieaugušie Čīles araukāriju īpatņi var dot vidēji 20-30 čiekuru ražu, katrā no tiem var būt ap 200-300 sēklu. Sēklām nogatavojoties čiekuri sairst kokā. Sēklas lielas, saplacināti iegarenas, to garums vidēji 2,5-4 cm. Sieviškie eksemplāri aug ātrāk un sasniedz lelāku augumu par vīrišķajiem.
Araukānas indiāņi Čīles araukāriju sēklas izmanto pārtikā gan svaigā veidā, gan apceptas. Lielās araukāriju sēklas ir barojošas un garšīgas. Ir pamats domāt, ka ne visas araukāriju audzes ir dabiskas izcelsmes. Daļa audžu varētu būt attiecināmas uz senajām indiāņu apmetnēm. Araukāriju sēklu izmantošana pārtikā varēja būt par iemeslu nejaušām vai ar nolūku radītām araukāriju audzēm.
Izplatība
Čīles araukārijas areāls ir sadalīts divās izolētās daļās. Mazākais no tiem atrodas Čīles Piekrastes Kordiljeras (Cordillera de la Costa) rietumu nogāzēs vidēji 700 m vjl. starp 37°20' un 37°50' D pl.. Lielākā areāla daļa atrodas Andu kalnos. Čīlē rietumu nogāzēs Līdz 1600-1800 m vjl. starp 37° un 40° D pl., bet Argentīnā austrumu nogāzēs starp 38° un 39° D pl.,kur nolaižas līdz 800-600 m vjl..Lielākā Čīles araukāriju areāla daļa tiek aizsargāta un tajā izveidoti vairāki nacionālie parki un aizsargājamās teritorijas - Laninas nacionālais parks Argentīnā, "Parques Nacionales Conguillío"," Tolhuaca", "Laguna del Laja", "Huerquehue","Villarrica" nacionālie parki Čīles Andos,kā arī "Cordillera de la Costa" Nahuelbutas reģionā Collipulli ciema apkārtnē.
Čīles araukārijas ir gaismas prasīgas, aug mēreni siltā un mitrā klimatā, labi drenētās, pietiekami auglīgās augsnēs. Pietiekami labi panes arī sausumu. Var izturēt līdz -20 °C, dažos avotos pat līdz -25 °C lielu salu. Čīles araukārija plaši tiek izmantota kā apstādījumu koks. Tā ir populāra Rietumeiropā, Eiropā audzē līdz pat Norvēģijas rietumu apgabaliem, dažviet Polijā, un pat Islandē. Ir arī Čīles araukāriju ieaudzēšanas mēģinājumi Rietumlatvijā, piemēram Grobiņas privātajā Botāniskajā dārzā.
Sanantonio
Sanantonio (en) ir pilsēta ASV dienvidrietumos, Teksasas štata centrālajā daļā pie Sanantonio upes. Otrā lielākā (aiz Hjūstonas) Teksasas pilsēta.
Pilsētā atrodas Alamo forts — Alamo kaujas vieta. Sanantonio mūsdienās ir tehano (tejano) iedzīvotāju kultūras centrs, — 2007. gadā 61,2% no pilsētas iedzīvotājiem bija spāņu izcelsmes. Pilsētā un apkārtnē vairākas lielas militārās bāzes.
Pirmie eiropieši — spāņu ceļotāji un misionāri šeit ieradās 1691. gada 13. jūnijā, Sv. Padujas Antonija piemiņas dienā, no kā arī pilsētas mūsdienu nosaukums. 1718. gadā nodibināja spāņi šeit nodibināja misiju. 1826. gadā šeit notika Alamo kauja, kad 189 Alamo forta aizstāvji pretojās 4000 meksikāņu uzbrucējiem Antonio Lopesa de Santa Annas vadībā. Pēdējo 35 gadu laikā pilsētas iedzīvotāju skaits gandrīz dubultojies.
Pilsētas ekonomika balstās uz finanšu pakalpojumiem, militāro rūpniecību, veselības aizsardzību un tūrismu. Pazīstamākie uzņēmumi, kuru galvenās mītnes atrodas Sanantonio — AT&T, Clear Channel Communications, H-E-B, Valero Energy Corporation.
Sportā pazīstama kā NBA basketbola līgas komandas Sanantonio "Spurs" mājvieta.
Cilvēki
Sanantonio dzimuši:
Amazonasa
Amazonasa (pt-br) ir štats Brazīlijas ziemeļrietumos. Štats robežojas ar Roraimas štatu un Venecuēlu ziemeļos, Paras štatu austrumos, Matugrosu štatu dienvidaustrumos, Rondonijas štatu un Akri štatu dienvidos, Peru un Kolumbiju rietumos. Štata administratīvais centrs ir Manaūsa.
Štata nosaukums cēlies no Amazones upes nosaukuma, kas tek cauri štatam.
Karlsrūe
Karlsrūe (de) ir pilsēta Vācijas rietumos, Bādenā-Virtembergā pie Reinas upes, netālu no robežas ar Franciju.
Kaprīnskābe
Kaprīnskābe (n-dekānskābe, nonānkarbonskābe, С9Н19СООН) pieder pie piesātinātajām taukskābēm. Normālos apstākļos kaprīnskābe ir balta kristāliska viela. Kaprīnskābes sāļus un esterus sauc par kaprinātiem jeb dekanoātiem.
Karlsrūe
Pilsētas nosaukums cēlies no Bādenes-Durlahas markgrāfa Kārļa Vilhelma vārda, kurš 1715. gadā nodibināja pilsētu, pārceļoties no iepriekšējās galvaspilsētas Durlahas (tagad Durlaha ir Karsrūes rajons). Līdz 1771. gadam Karsrūe bija Bādenes-Durlahas galvaspilsēta, bet līdz 1945. gadam — Bādenes galvaspilsēta. No 2. pasaules kara beigām līdz 1995. gadam pilsētā atradās ASV kara bāze.
Kaprīnskābe
Atrašanās dabā
Glicerīda veidā atrodama sviestā, kokosriekstu eļļā, Limburgas sierā, spermacetā. Kaprīnskābes esteri ir vīnu sastāvā.
Tarasenko
Tarasenko (uk, no personvārda Tarass (Та́рас)) ir ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kaprīnskābe
Iegūšana
Iegūst, oksidējot n-dekanolu.
Izmantošana
Kaprīnskābi lieto dažādās organiskajās sintēzēs, bet kaprīnskābes esterus izmanto farmācijā.
Karlsrūe
Pilsētas plānojums ir regulārs, pilsētas ielām stiepjoties radiāli no centrā novietotās pils.
Pilsētā atrodas Vācijas konstitucionālā tiesa (Bundesverfassungsgericht) un augstākā apelācijas tiesa (Bundesgerichtshof). No izglītības iestādēm jāpiemin Karlsrūes Tehnoloģiju institūte (Karlsruhe Institute of Technology (KIT)) — viena no labākajām tehniskajām augstskolām Eiropā.
Cilvēki
Karlsrūē dzimuši:
Gregoriāņu dziedājums
Gregoriskie dziedājumi pamatā izpaužas kā gregoriskais korālis. Korāļi parasti ir vienbalsīgas liturģiskas dziesmas, kas izpaužas galvenokārt Rietumu kristietībā. Tā plašais dziedājumu repertuārs ir vecākais zināmais mūzikas repertuārs, kura attīstību saista ar 9. un 10. gadsimtu.
Tie ir vienbalsīgi a capella dziedājumi latīņu valodā, ko viduslaikos uzskatīja par mācīto ļaužu valodu. Sākotnēji tos dziedāja mūki un klosterskolu zēni. Gregoriskos korāļus izpildīja trejādi:
Ir dažādi dziedājumu veidi. Psalmi ir dziedājumi, kuru pamatā ir prozas teksts, tādēļ melodiju ritms ir ļoti brīvs kā izteiksmīgai runai. Uz viena augstuma skaņas bieži tiek rečitēti vairāki vārdi, vārdkopas vai pat plašas teksta frāzes. Šajos dziedājumos pats svarīgākais ir teksts, svēto vārdu saturs, nevis melodijas krāšņums.
Melodiskajai izteiksmībai lielāka nozīme ir citos dziedājumos - himnās, kuru pamatā ir pašu mūku sacerēta reliģiskā dzeja, kas parasti bija ritmiska un ar atskaņām. Himnas bija vieglāk iegaumējamas, tādēļ plaši izplatītas.
STS-117
Pirmsstarta notikumi
STS-117 starts sākotnēji bija paredzēts 2007. gada 16. martā. Kad Atlantis atradās starta laukumā, 26. februārī uznāca stipra krusa. Golfa bumbiņas lieluma krusas graudi izveidoja 1000 līdz 2000 caurumus ārējās degvielas tvertnes siltumizolācijas pārklājumā. Kosmosa kuģi nācās atgādāt atpakaļ montāžas korpusā, veicot caurumu aizdarīšanu un papildus pārbaudes. Atlantis starta laukumā otro reizi tika nogādāts 15. maijā.
1. diena (8. — 9. jūnijs)
Starts notika pēc plāna 23:38:04 UTC.
2. diena (9. — 10. jūnijs)
Novērojot Atlantis ārējo apšuvumu, tika atklāts aptuveni 10 cm plats caurums siltumizolācijas plāksnē kosmosa kuģa kreisajā pusē. Speciālisti novērtēja bojājumu un secināja, ka šajā vietā tas neapdraud drošību, kuģim ieejot Zemes atmosfērā, tur nav liela temperatūra.
4. diena (11. — 12. jūnijs)
Aršambo, Foresters un Kotovs, izmantojot SSRMS, pievienoja S3/S4 fermu S1 fermas galā; kontakts notika 18.03 UTC. Pēc tam Reilijs un Olivas sāka iziešanu kosmosā. Slūžu kameras lūka tika atvērta 20:02 UTC. Kosmonauti veica konstrukcijas nostiprināšanas darbus un kabeļu savienošanu. Iziešana beidzās 12. jūnijā 02:12 UTC, kad tika aizvērta lūka. Kopējais kosmosā pavadītais laiks bija 6 stundas 15 minūtes. Ārpuskuģa aktivitātes tika aizkavētas par vienu stundu sakarā ar to, ka stacijas žiroskopi izgāja no ierindas pēc tam, kad tika pievienota jauna masa un stacija kļuva asimetriska.
5. diena (12. — 13. jūnijs)
No 15.46 līdz 17.58 UTC ar komandām no zemes kontroles centra tika izvērsti S4 saules bateriju paneļi 1A un 3A. Vēlāk dienas laikā radās problēmas ar krievu segmenta navigācijas datoru, kas gan neapdraudēja stacijas drošību.
6. diena (13. — 14. jūnijs)
13. jūnijā Foresters un Svonsons veica otro iziešanu kosmosā. Slūžu kameras lūka tika atvērta 18:27 UTC. Kosmonauti noņēma starta stiprinājumus no S4 rotējošā savienojuma, tomēr neizdevās pabeigt darbu, jo iepriekš uzstādītā iekārta nebija pareizi instalēta. Nākamais darbs bija palīdzēt saritināt P6 saules bateriju paneļus, kas stacijā atrodas jau vairākus gadus, atbrīvojot ceļu jaunajai konstrukcijai. Lai to izdarītu, no zemes tika dotas komandas mehānismiem (tas tika sākts jau tad, kad kosmonauti vēl gulēja), un viņiem vajadzēja sekot un piekoriģēt ar rokām, lai plānā lente pareizi sarullētos tai paredzētajā vietā.
7. diena (14. — 15. jūnijs)
Kamēr apkalpe gatavojās trešajai iziešanai kosmosā, notika mēģinājumi atjaunot krievu segmenta datoru darbības atjaunošanu, kas izdevās tikai daļēji. Trīs datori sabojājās pēc tam, kad pieslēdza jaunās saules baterijas. Iespējams, ka radās paaugstināta sprieguma impulss, kas ietekmēja datorus.
8. diena (15. — 16. jūnijs)
15. jūnijā Džims Reilijs un Denijs Olivas sāka trešo iziešanu kosmosā. Slūžu kameras lūka tika atvērta 17:24 UTC. Olivas veica siltumizolācijas plāksnītes remontu Atlantis dzinēju nodalījuma augšpusē. Pa to laiku Reilijs uzstādīja skābekļa reģenerācijas sistēmas ūdeņraža izplūdes ventili moduļa Destiny ārpusē. Pēc tam viņi pabeidza P6 saules bateriju salikšanu.
10. diena (17. — 18. jūnijs)
17. jūnijā Foresters un Svonsons veica ceturto iziešanu kosmosā. Slūžu kameras lūka tika atvērta 16:25 UTC. Pamatuzdevums bija aktivizēt sistēmu SARJ (noņemot pēdējo stiprinājumu), ar ko tiek veikta saules bateriju pagriešana uz fermas S3/S4. Pirms tam viņi uzstādīja televīzijas kameru un tās stiprinājumus uz S3. Pēc tam viņi uz Unity moduļa uzstādīja datortīkla kabeli, atvēra ūdeņraža ventili, kas tika uzstādīts iepriekšējā iziešanā. Beigās viņi uz moduļa Destiny uzstādīja divus pretmeteorītu vairogus.
11. diena (18. — 19. jūnijs)
Apkalpe gatavojās atvienošanai no stacijas. Tika pārkrautas pēdējās mantas. Lūkas starp Atlantis un SKS tika aizvērtas 22:51 UTC. Viljamsa pārgāja uz kosmoplānu, Andersons palika stacijā.
12. diena (19. — 20. jūnijs)
Atlantis no stacijas atvienojās 14:42 UTC. Pēc atvienošanās kosmoplāns aplidoja apkārt stacijai, kamēr stacijas apkalpe fotografēja kuģa ārējo apšuvumu.
13. diena (20. — 21. jūnijs)
Atlantis apkalpe gatavojās atgriezties uz zemi nākamajā dienā.
14. diena (21. — 22. jūnijs)
Nolaišanās tika atlikta sliktu laika apstākļu dēļ Kenedija kosmiskajā centrā Floridā.
Gregors IX
Pāvests Gregors IX vai Gregorijs IX, īstajā vārdā Ugolino no Konti (dzimis starp 1145. un 1170. gadu, miris 1241. gada 22. augustā) bija Romas pāvests no 1227. gada 19. marta līdz savai nāvei 1241. gadā. Vēsturē pazīstams caur to, ka savas valdīšanas laikā turpināja cīņu ar Svētās Romas impērijas ķeizaru Fridrihu II un centās organizēt VI Krusta karu uz Svēto zemi. Livonijā viņš turpināja sava radinieka Inocenta III politiku un veidoja Terra Mariana - Māras zemi (Livonijas konfederāciju) kā tieši pāvestam, nevis savam pretiniekam Fridriham II pakļautu teokrātisku valsti. Kā pāvests viņš atbalstīja ubagotāju ordeņu veidošanos, it īpaši viņu ietekmējis Asīzes Francisks un viņa izveidotais Franciskāņu ordenis. Tai pašā laikā viņš agresīvi vērsās pret ķeceriem, īpaši luciferiešiem, un veicināja bargāku sodu ieviešanu, līdz pat sadedzināšanai uz sārta.
Dzīvesgājums
1227. gada 19. martā ievēlēts par Romas katoļu baznīcas pāvestu. 1227. gada 29. septembrī viņš ekskomunicēja (izslēdza no baznīcas) Svētās Romas impērijas ķeizaru Fridrihu II par viņa neveiksmēm krusta karā pret musulmaņiem Svētajā zemē. 1230. gadā viņš lika radīt jaunu katoļu baznīcas likumu krājumu, kas bija spēkā līdz pat 1917. gadam. 1230. gadā pēc neveiksmīga kara pret ķeizaru Sicīlijas karalistes dēļ pāvests Gregors IX bija spiests atcelt ekskomunikāciju. 1239. gadā izcēlās jauns konflikts starp pāvestu un ķeizaru, kā rezultātā ķeizaru atkal izslēdza no baznīcas un publiski apvainoja ķecerībā, nosaucot pat par Antikristu. 1241. gadā pāvests bija spiests atcelt plānoto katoļu baznīcas koncilu sakarā ar ķeizara uzbrukuma draudiem Romai. 1241. gada 21. vai 22. augustā Gregors IX mira, par viņa pēcteci tika ievēlēts Celestīns IV.
Makedonska Kamenica
Makedonska Kamenica (mk) ir pilsēta Ziemeļmaķedonijas austrumos. Makedonska Kamenica atrodas 574 m vjl. augstumā. Cauri pilsētai tek Kameničkas upe.
Pilsēta ir ar izteikti viennacionālu sastāvu, no 5147 pilsētas iedzīvotājiem 5096 (99,01%) ir maķedonieši.
Laurīnskābe
Laurīnskābe (n-dodekānskābe, undekānkarbonskābe, С11Н23СООН) pieder pie piesātinātajām taukskābēm. Normālos apstākļos laurīnskābe ir balta pulverveida viela ar vāju lauru eļļas vai ziepju smaržu. Laurīnskābes sāļus un esterus sauc par laurinātiem jeb dodekanoātiem.
Atrašanās dabā
Glicerīda veidā atrodama kokosriekstu un palmu eļļā un ir to galvenā sastāvdaļa, kā arī lauru eļļā (no tā cēlies laurīnskābes nosaukums) un spermacetā.
Izmantošana
Nātrija laurilsulfātu lieto ziepju un šampūnu ražošanā.
Čukču jūra
Čukču jūra (ru, en) ir Ziemeļu Ledus okeānam piederīga malas jūra. Apskalo gan Āzijas gan Ziemeļamerikas krastus, ar Kluso okeānu savieno Beringa šaurums. Nosaukta jūras krastā dzīvojošas tautas čukču vārdā.