cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krikets
Krikets (en) ir bezkontakta komandu sporta veids, kas vēl sīkāk tiek likta nūjas un bumbiņu spēļu kategorijā. Kriketa spēlē sacenšas divas komandas, katrā pa 11 spēlētājiem uz laukuma. Spēles laukums ir elipses formā, parasti uz zālāja. Laukuma vidū atrodas atsevišķs taisnstūra laukums, kas angliski tiek saukts par pitch. Tā garums ir 22 jardi (aptuveni 20 metri), bet platums 10 pēdas (aptuveni 3 metri). Taisnstūra galos atrodas koka vārti, katrā pa trim koka stabiņiem, bet aiz tiem atrodas speciālas joslas, angliski sauktas par crease. Uzvar komanda, kura gūst vairāk punktu. Gūto punktu skaits atšķiras no izspēles.
Krišjānis Barons
2004. gadā atzīts par visu laiku ievērojamāko Latvijas personību.
Krikets
Kriketa vēsture
Pirmā dokumentētā kriketa spēle norisinājās 16. gadsimtā, Anglijas dienvidaustrumos. 18. gadsimta beigās krikets bija attīstījies par vienu no Anglijas nacionālajiem sporta veidiem. Britu impērijas paplašināšanās veicināja spēles izplatīšanos visā pasaulē. 19. gadsimta vidū norisinājās pirmās pārbaudes spēles starp valstu izlasēm. 2019. gadā kriketa pārvaldes orgānā, Starptautiskajā Kriketa padomē (ICC), ietilpa 105 dalībvalstis. Latvija nav Starptautiskās Kriketa padomes dalībvalsts. Vienīgā no Baltijas valstīm šajā saimē ir Igaunija.
2009. gada Beverīnas novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Beverīnas novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Beverīnas novada domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 5 kandidātu saraksti, kas veidoti no 71 kandidāta. Beverīnas novads tika izveidots administratīvi teritoriālajā reformā, tāpēc šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Beverīnas novadā vēlēšanas notika 3 iecirkņos.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva saraksts "Kaugurieši" (37,54%), bet novada domē iekļuva arī pārējie 4 saraksti. Beverīnas novada domes vēlēšanās piedalījās 1510 vēlētāji jeb 55,7% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 1505, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 1474 vēlētāji.
Krišjānis Barons
Biogrāfija
K. Barons dzimis Struteles muižas (Strutteln) vagara Jura Barona un viņa sievas Enģeles, dzimušas Brikšķas, ģimenē. Viņam kopumā bija septiņi brāļi un māsas, K. Barons bija jaunākais ģimenē. Bērnību pavadījis Īles muižā. Kad viņš vēl nebija sasniedzis desmit gadu vecumu, nomira tēvs. K. Barons skolas gaitas uzsāka 1843. gadā Dobelē kādā pirmskolā, kur mācījās vāciski lasīt un rakstīt, pēc gada mācības turpināja pie galdnieka. Vēlāk mācījās Dundagas Kubeles pagastskolā, bet no 1847. gada Ventspils elementārskolā un Ventspils apriņķa skolā. 1852. gadā iestājās Jelgavas ģimnāzijā, kuru pabeidza 1856. gadā. Tajā pašā gadā uzsāka matemātikas un astronomijas studijas Tērbatas Universitātē. Kopā ar Krišjāni Valdemāru un Juri Alunānu piedalījās Tērbatas Universitātes latviešu studentu pulciņā.
1856. gadā viņš publicēja savu pirmo darbu par astronomiju — rakstu "Zvaigznes" laikrakstā "Mājas Viesis". 1857. gadā kopā ar "Tērbatas latviešu vakaru" kopas studentiem izveidoja studentu korporāciju Fraternitas Academica Dorpatensis, līdztekus Krišjānim Valdemāram, E. Grīnhofam un Jānim Zakranovičam tika ievēlēts tās vadībā. 1859. gadā publicēja grāmatu par Kurzemes, Vidzemes un Igaunijas ģeogrāfiju "Mūsu tēvzemes aprakstīšana un daži pielikumi īsumā saņemti", kas ir pirmā plašākā Baltijas ģeogrāfijas grāmata.
Krikets
Kriketa nūja
Kriketa nūjas ir gatavotas no koka un visai smagas. Nūjām atšķiras svars, tās nevar būt pārāk smagas, jo grūti vēzēt, un arī ne pārāk vieglas, piemēram, nūjas ar korķa slāni ir aizliegtas, jo ātrāk vēzējas un bumbiņa labāk no tām atlec. Nūjas rokturi salīdzina ar tenisa raketes rokturi, bet pašas nūjas izmēri ir ļoti ierobežoti, tā var būt tikai 10 centimetrus plata, gandrīz metru gara un mazliet smagāka par kilogramu. Svarīga arī koksne, no kura tās gatavotas (visbiežāk no kādas vītolu sugas), turklāt pēc iegādes nūja spēlei vēl pamatīgi jāsagatavo.
Krišjānis Barons
Biogrāfija
1860. gadā līdzekļu trūkuma dēļ K. Barons pārtrauca studijas Tērbatā un pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur bija viens no laikraksta "Pēterburgas Avīzes" (1862—1865) dibinātājiem, no 1863. gada bija laikraksta faktiskais redaktors. Rakstīja par darvinismu un dabaszinātņu tēmām, kā arī publicēja savus dzejoļus un stāstus. Starp viņa populārākajiem dzejoļiem ir "Kalna strauts" (pazīstams kā "Upe un cilvēka dzīve"), "Mūsu manta", "Divejādas kapenes". Kad laikraksts tika slēgts, viņš sāka strādāt par tulkotāju (atdzejojis vairākus dzejoļus, tulkojis aforismus un fragmentus no dažādiem literāriem darbiem). Par darbību "Pēterburgas Avīzēs" K. Barons nonāca policijas uzraudzībā. Atrazdamies Pēterburgā, viņš apprecējās ar 1838. gadā dzimušo Dārtu Rudzīti (strādāja par kalponi), 1865. gadā arī piedzima dēls Kārlis Barons. 1862. gadā sarakstījis apcerējumu par darvinismu "Mūžīgs kara lauks". 1867. gadā pārcēlās uz Maskavu, kur strādāja par privātskolotāju. Sastādījis bibliogrāfisku rādītāju "Apcerējumi par Baltijas pamatiedzīvotājiem", ko 1868. gadā izdeva Pēterburgas Ģeogrāfijas biedrība, tādējādi K. Barons ir uzskatāms par pirmo latviešu bibliogrāfu. No 1880. līdz 1893. gadam strādāja Marijas sieviešu ģimnāzijā Maskavā kā vācu valodas skolotājs.
Nikolajs Davidenko
{{Tenisista infokaste |                      playername = Nikolajs Davidenko |                      vārds_orig = Николай Давыденко |                          attēls = |                         att_izm = |                         caption =
Krišjānis Barons
Biogrāfija
1881. gadā kļuva par Maskavas Dabaszinātņu, antropoloģijas un etnogrāfijas draugu biedrības etnogrāfijas nodaļas līdzstrādnieku. 1893. gadā K. Barons atgriezās Rīgā, kur nodarbojās ar latviešu tautas dziesmu kārtošanu. Laikā no 1894. līdz 1898. gadam ar latviešu uzņēmēja Henrija Visendorfa atbalstu un organizatorisko palīdzību Jelgavā tika izdots pirmais "Latvju dainas" krājums.
Neskatoties uz to, ka Visendorfs gādājis izdevumam abonentus un rūpējies par reklāmu, viņam nepietika līdzekļu turpmāko sējumu izdošanai. Pārējos piecus sējumus no 1903. līdz 1915. gadam izdeva Pēterburgā Ķeizariskā Zinātņu akadēmija. Visendorfs veica organizatoriskos darbus un pārlasīja Pēterburgā iznākošo sējumu korektūras.
Nikolajs Davidenko
|                        nickname = Koļa, Dzelzs Vīrs, Skelets pastaigā |                         country = {{flag|Krievija}} |                       residence = |                       datebirth = {{dzimšanas datums un vecums|1981|6|2}}} |                      placebirth = |                       datedeath = |                      placedeath = |                          height = |                          weight = |                       turnedpro = 1999 |                         retired = 2014 |                           coach = |                           plays = ar labo roku; divrocīgs kreisais sitiens |                careerprizemoney = 16 186 480 USD
Krišjānis Barons
Biogrāfija
"Latvju dainas" iznāca sešos sējumos (astoņas grāmatas). Tas ir viens no plašākajiem tautas dzejas izdevumiem pasaulē. Kopumā krājumā ir 217 996 tautas dziesmas.
Mūža nogalē sarakstīja autobiogrāfiju "Atmiņas". K. Barons miris Rīgā, apglabāts Lielajos kapos. Viņam ir uzstādīts piemineklis Vērmanes dārzā Rīgā (skulptore Lea Davidova-Medene).
Nikolajs Davidenko
|                   singlesrecord = 482–329 |                   singlestitles = 21 |           highestsinglesranking = 3. |            AustralianOpenresult = QF (2005, 2006, 2007, 2010) |                FrenchOpenresult = SF (2005, 2007) |                 Wimbledonresult = 4R (2007) |                    USOpenresult = SF (2006, 2007) |                MastersCupresult = W (2009) |          WTAChampionshipsresult = |                  Olympicsresult = 2R (2008, 2012)
Krišjānis Barons
Par latviešu valodu
Studenta gados Barons uzrakstīja ģeogrāfijas grāmatu no latviskā viedokļa ar nosaukumu: "Mūsu tēvzemes aprakstīšana un daži pielikumi, īsumā saņemti. Grāmatiņa priekš skolām un mājām", ko izdeva Jelgavā 1859. gadā.
Pēc īsa pārskata par pasaules tautām Barons apstājas pie Eiropas iedzīvotājiem, īpaši izceldams trīs rases: ģermāņu, slāvu un romāņu. "Norādīts vispirms uz šo tautu vietu citu starpā, nostājoties pretī citur izsacītām domām. Latvieši nav pieskaitāmi ar lībiešiem un kūriem pie somu tautām, kā daudz vācu grāmatās stāstīts, ne arī grieķiem, latīņiem vai ģermāņiem, kā citi sacījuši, tāpat ne pie slāvu tautām, kā slāvu zinātnieki nereti norāda, bet latviešu, leišu un veco prūšu valodas ir īpaša valodas cilts, kas nav cēlusies, ģermāņu un slāvu valodām sajaucoties, bet kas, tāpat kā šīs valodas senos laikos, radusies "no Indijas sanskrita valodas". Tad Barons izceļ latviešu valodas vērtību. Tā nebūtu zemu turama arī tad, ja tā būtu maisīta valoda, kā angļu, franču. Bet latviešu un leišu valodas ir vecas un cienījamas, kas stāv vistuvāk vairāk nekā divi tūkstoši gadus ļaužu mutē izmirušai, tikai Indijas svētās grāmatās atrodamai sanskrita valodai."
Nikolajs Davidenko
|                   doublesrecord = 61–67 |                   doublestitles = 2 |           highestdoublesranking = 31. |     AustralianOpenDoublesresult = 2R (2005) |         FrenchOpenDoublesresult = 3R (2005) |          WimbledonDoublesresult = QF (2004) |             USOpenDoublesresult = 2R (2004, 2005) |         MastersCupDoublesresult = |   WTAChampionshipsDoublesresult = |           OlympicsDoublesresult =
Krišjānis Barons
Mantojums
K. Barona mūža darbs folkloristikā ir akadēmiskais tautas dziesmu krājums "Latvju dainas" (1915), ko valodnieks Jānis Endzelīns nosaucis par latviešu filoloģijas stūrakmeni.
K. Barons vēl ir sastādījis "Latvju dainu izlasi" un pētījis tautas dziesmu metriku ("Latvju dainu izlase skolai un jaunatnei", 1931). Viņš ir licis pamatus latviešu literārās valodas populārzinātniskajam stilam, sarakstījis vairāk nekā 150 populārzinātniskus rakstus. Nodarbojies arī ar jaunu svešvārdu ieviešanu, ieviesis vairāku zinātņu nosaukumus (piemēram, matemātika, ģeogrāfija, fizika, bioloģija).
Nikolajs Davidenko
|                     mixedrecord = |                     mixedtitles = |             highestmixedranking = |       AustralianOpenMixedresult = |           FrenchOpenMixedresult = |            WimbledonMixedresult = |               USOpenMixedresult = |           MastersCupMixedresult = |     WTAChampionshipsMixedresult = |             OlympicsMixedresult =
Krišjānis Barons
Dzimtā māja
Pie Struteles muižas vagara mājas piestiprināta plāksnīte ar uzrakstu "1835. gadā šajā ēkā dzimis latviešu gara mantu vācējs Kr. Barons".
Nikolajs Davidenko
|                   rādīt_medaļas = |                     headercolor = |                  medaltemplates = }}
Nikolajs Vladimirovičs Davidenko (, dzimis 1981. gada 2. jūnijā, Severodoņeckā, Ukrainā) ir bijušais Krievijas tenisists. Savas karjeras laikā četreiz ir sasniedzis Grand Slam turnīru pusfinālus, kā arī uzvarējis trīs ATP Masters Series turnīros.
Stambulas "Fenerbahçe" (sieviešu basketbola klubs)
Fenerbahçe ir sieviešu basketbola klubs no Fenerbahçe SK kluba, kas ir Stambulas sporta klubs. Klubs ir dibināts 1954. gadā, savas mājas spēles aizvada Caferağa Spor Salonu arēnā, kuras ietilpība ir 1500 sēdvietas. Klubs 2012.—2013. gada sezonā spēlē Turcijas līgā un Eirolīgā. Pašlaik (2013) klubā spēlē latviešu basketboliste Ieva Kubliņa.
Grēns
Grēns var būt:
Adijamanas ils
Adijamanas ils ir administratīvi teritoriālā vienība Turcijā, Dienvidaustrumu Anatolijas reģionā. Ila centrs ir Adijamana, platība 7.614 km², iedzīvotāju skaits 677.518. Adijamanas ils tika izveidots 1954. gadā, sadalot Malatjas ilu.
Ilčes
Adijamanas ils sastāv no deviņām ilčēm (rajoniem):
Dardaneļi
Dardaneļi jeb Dardaneļu šaurums (tr, el, Dardanellia), sengrieķu un latīņu nosaukums — Hellesponts (gr, Hellēspontos, la), ir jūras šaurums starp Eiropu un Āziju, kas šķir Gelibolu pussalu Turcijas Eiropas daļā no Bigas pussalas Mazāzijas ziemeļrietumos.
Šaurums savieno Egejas jūru ar Marmora jūru un ir viens no posmiem jūras ceļā starp Vidusjūru un Melno jūru. Šaurums ir 65 kilometrus garš un no 1,3 līdz 6 kilometriem plats. Vidējais dziļums ir 50 metri.
Senāk Dardaneļus sauca par Hellespontu un tam ir bijusi liela nozīme Eiropas vēsturē, īpaši laikā, kad dominējošā vara reģionā bija Senā Grieķija. Saskaņā ar sengrieķu mitoloģiju šauruma nosaukums cēlies no Tēbu valdnieka Atamanta meitas Helles vārda. Netālu no šauruma atradās Troja. Izsenis galvenā pilsēta pie Dardaneļiem bija Abidosa, kad 1352. gadā šauruma Āzijas krasts nonāca turku varā, pilsētu pārsauca par Čanakali.
Pēc 1841. gada līguma tikai turku kara kuģi drīkstēja peldēt pa Dardaneļiem. Pirmā pasaules kara laikā par stratēģiski svarīgo šaurumu norisinājās smagas cīņas starp Turciju un Antanti.
Programmatūra
Programmatūra ir datoru programmas, procedūras un ar tām saistītā dokumentācija un dati, kas nepieciešami datoru sistēmas darbībai un tiek glabāti datora datu nesējā noteiktam mērķim.
Pēc mērķa
Programmas parasti tiek iedalītas:
Programmatūras rīks
Programmatūras rīks jeb programmrīki (en) ir arī programmas, ko izmanto citu programmu izstrādāšanai. Tās var būt teksta redaktors, kompilators, ielādes, atkļūdošanas un citas programmas, ko izmanto visā programmatūras izstrādes procesā, ieskaitot izstrādāšanas vadību un kvalitātes nodrošināšanu.
Kvalitāte un uzticamība
Kvalitāte ir produkta vai servisa īpašību kopums, kas liecina par produkta spēju nodrošināt pieprasītās un ietvertās vajadzības. Kvalitāti var iespaidot vairāki faktori, piemēram, drošība, efektivitāte, saprotamība, uzturamība, stabilitāte, atkalizmantojamība, utt. Katrai sistēmai kāds no faktoriem ir nozīmīgāks un kritiskās, bet cits ir mazāk būtisks. Kvalitātes faktors ir svarīgs gan pasūtītājam, gan izstrādātājam. Kvalitātes sistēmai būtu jānodrošina, lai kvalitātes faktori, par kuriem pasūtītājs un izstrādātājs ir vienojušies sistēmas izstrādes sākumā, būtu realizēti izveidotajā sistēmā.
Standarts ir projekta dokumenta apraksts, kas norāda tā struktūru un pielietojamību. Prasību specifikācijas standarts uzskaita visas dokumenta daļas, sniedz informāciju par to, kādai informācijai jābūt katrā no tām un uzskaita turpmākos dokumenta lietotājus un lietošanas mērķus.
Procedūra ietver norādījumus par to, kā izpildīt konkrētus uzdevumus projekta gaitā. Piemēram, programmēšanas procedūra norāda izmantojamos standartus, pielietojamo testu kategorijas, aizpildāmos dokumentus u.c. Kvalitātes sistēma ietver standartus, procedūras un norādes arī testēšanai. Tās nodrošina, ka programmatūra tiek izstrādāta un pārbaudīta atbilstoši noteiktiem kvalitātes kritērijiem. Programmatūras kvalitātes nodrošināšana sastāv no trim daļām:
Autortiesības
Latvijā darbojas Autortiesību likums un Vispasaules intelektuālā īpašuma organizācijas (WIPO) līgums par autortiesībām. Datoru lietotājiem jāievēro Autortiesību likuma normas, kas attiecas uz grāmatām, video un mūzikas diskiem un kasetēm, kā arī programmatūru. Datorprogrammu kopēšanu, izplatīšanu vai izmantošanu bez autortiesību īpašnieka atļaujas sauc par datorprogrammu pirātismu. Nelegālā datorprogrammu izmantošana, piemēram, ir:
Internetā lejupielādei bez maksas tiek piedāvāta gan programmatūra, gan cita veida datnes (teksti, attēli u. c.). Ne vienmēr to publicētājiem ir tiesības tos izplatīt lietošanai citiem. Tāpēc pirms lejupielādes nepieciešams pārliecināties, vai to kopēšana ir legāla.
Licence
Programmatūras licence ir lietotāja un programmatūras izstrādātāja juridiska vienošanās, kas nosaka programmatūras lietotāja tiesības un pienākumus, kā arī programmatūras izplatītāja atbildību. Par pamatu programmas licencei tās izstrādātājs (ražotājs) var ņemt jau gatavus paraugus vai sastādīt to pats, tāpēc licences saturs un garums var būt ļoti atšķirīgs. Parasti licencē tiek iekļauta šāda informācija:
Tipi
Atkarībā no to izmantošanas noteikumiem, izšķir vairākus programmatūras tipus:
Patents
Patents ir ekskluzīvas monopoltiesības, kas valsts garantētas uz izgudrojumu noteiktā laika periodā. Patenta īpašnieks var aizliegt citiem lietot izgudrojumu, ko patents aizsargā, pārdot patentu vai piešķirt licences, t.i., izmantošanas atļaujas, kā arī brīvi vienoties par cenu jebkurai no šīm rīcībām. Patenta aizsardzība veicina izgudrojumu publiskošanu un padara to pieejamu citiem, vienlaikus nodrošinot atpelnīt izgudrojuma izstrādes ieguldītos līdzekļus. Taču ir svarīgi atzīmēt, ka šāda aizsardzība var būt trūkumi, piemēram, to var pārkāpt, nemaz nezinot, ka šāds patents eksistē. Dažās valstīs, tostarp Savienotajās Valstīs, patents tiek izsniegts arī programmatūrai, kas dod tās izstrādātājiem iespēju aizsargāt savus jaunos un inovatīvos IT risinājumus.
Lietotāja saskarne
Lietotāja saskarne jeb interfeiss ir veids, kādā lietotājs var mijiedarboties ar datoru. Izšķir divu veidu lietotāja saskarnes - rakstzīmju un grafiskā:
Rakstzīmju lietotāja saskarne
Pirmajos IBM PC lietoja disku operētājsistēmu – DOS, kas izmantoja rakstzīmju orientētu lietotāja saskarni (en). Tajā lietotājs instrukcijas ievadīja teksta veidā, izmantojot tastatūru. Šī saskarne nav lietotājdraudzīga, jo lielāko daļu operāciju lietotājam vajag veikt pašam, iedziļinoties datņu izveidošanas, izvietošanas un dzēšanas fiziskajās operācijās, kā arī iegaumējot programmatūras darbināšanas komandas.
Grafiskā lietotāja saskarne
Grafiskā lietotāja saskarne (en) ir operētājsistēmas papildu daļa, kas satur izvēlnes, programmu logus, ikonas un citus grafiskus elementus. Tie ļauj lietotājam izvēlēties komandas, darbināt programmas, kā arī strādāt ar datnēm vai citiem objektiem, norādot to attēlus (ikonas). Izvēli var izdarīt, izmantojot tastatūru vai peli. GUI veicina efektīvāku datora lietošanu un atvieglo lietotāja mijiedarbība ar datoru.
Izstrāde
Izstrādes procesā ir svarīgi izprast, kā izveidot datorizētas sistēmas. Programmatūras izstrāde parasti sastāv no vairākiem posmiem:
Atjaunināšana
Programmatūras ražotāji regulāri izdod jaunas programmatūras versijas, un šīm jaunajām versijām ir vairāki iemesli:
Izmantojot jaunākas programmatūras versijas, nereti ir nepieciešams arī dators ar jaunāku operētājsistēmas versiju un lielāku veiktspēju. Ja kāds fails ir sagatavots viena un tā paša nosaukuma lietotnes vienā versijā, tad var rasties problēmas to atvērt citā versijā, piemēram, datne var neatvērties vispār vai atvērties ar izmaiņām noformējumā u.tml. Lai novērstu šādas problēmas, lietotnēs bieži ir iespēja saglabāt datnes vecākās versijās vai citā formātā. Tas palīdz saglabāt datnes lietojamību un atvēršanas iespējas dažādās programmatūras versijās.
Andi (tauta)
Nosaukums (eksoetnonīms «andi») cēlies no Kvanhidatli ciema Botlihas rajonā.
Skaits
Apdzīvo kalnaino Dagestānas dienvidrietumu daļu galvenokārt 10 ciemos Botlihas rajonā (12 021 cilvēks 2002. gadā). Neliela andu daļa dzīvo arī Hasavjurtas (4792 cilvēku) un Kiziljurtas (2010 cilvēku) rajonā. Kopējais skaits tiek lēsts no 40 000.
Valoda
Runā andu un avāru valodās, oficiālajā saziņā plaši izmanto krievu valodu.
Reliģija
Ticīgie musulmaņi sunnīti.
Kārls Jūhans Bergmans
Kārls Jūhans Bergmans (sv; dzimis ) ir zviedru biatlonists.
Biatlonista karjeru sācis 1992. gadā, kopš 2001. gada ir nacionālās izlases dalībnieks. Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs. Olimpiskajās spēlēs vislabāk veicies stafetēs: 2006. gadā Turīnā un 2010. gadā Vankūverā K. J. Bermana augstākais sasniegums bija stafetēs iegūtā 4. vieta. Kopš 2001. gada piedalās Pasaules čempionātos. 2012. gadā Rūpoldingā izcīnīja savas pirmās medaļas Pasaules čempionātos individuālajās distancēs — kļuva par bronzas medaļas laureātu sprintā un izcīnīja sudrabu sekojošajā iedzīšanā.
Olga Kaņiskina
Olga Kaņiskina (dzimusi Mordovijā) ir Krievijas bijusī vieglatlēte, soļotāja.
Piedalījusies divās olimpiskajās spēlēs. 2008. gadā Pekinā viņa izcīnīja zelta medaļu, uzstādot jaunu olimpisko rekordu, finišējot ar laiku 1:26,31. Iepriekšējo rekordu, kas tika uzstādīts 2000. gadā, Kaņiskina laboja par vairāk kā divām minūtēm. Pēc četriem gadiem Londonā O. Kaņiskina sākotnēji izcīnīja sudraba medaļu, kas tika vēlāk atņemta dopinga pārkāpumu dēļ.
Viņa ir arī 2007. gada Pasaules čempione un 2006. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēja. Sākotnēji bija izcīnījusi arī zelta medaļas 2009. un 2011. gada Pasaules čempionātā, kā arī 2010. gada Eiropas čempionātā, bet šie rezultāti tika anulēti, jo tika konstatētas anomālijas sportistes bioloģiskajā pasē. 2016. gada martā Sporta arbitrāžas tiesa anulēja Kaņiskinas rezultātus laikposmā no 2009. gada 15. augusta līdz 2012. gada 15. oktobrim.
Kallisto
Kallisto var būt:
Francijas Anrī (Reimsas arhibīskaps)
Francijas Anrī (dzimis 1121. gadā, miris ) bija Bovē bīskaps (1149—1162), vēlāk Reimsas arhibīskaps (1162—1175), bija Francijas karaļa Luija VI Resnā un viņa otrās sievas Savojas Adeles dēls.
Jau no bērnības viņš tika izglītots un virzīts baznīcas amatiem. Trīspadsmit gadu vecumā iesvētīts mūkos un divus gadus vēlāk ordinēts par mācītāju. Mērķtiecīgi tika virzīts pa baznīcas hierarhijas kāpnēm, lai ieņemtu kādu no augstākajiem amatiem. Anrī bija pirmais kanoniķis Parīzē, tad arhidiakons Orleānā, taču 1146. gadā iestājās Klervo abatijā un kļuva par parastu mūku.
1149. gadā, nomirstot Bovē bīskapam Odo III, baznīcas sanāksme, kuru šādi rīkoties pārliecināja Bernārs no Klervo (Bernard de Clairvaux), ievēlēja Anrī bīskapa amatā. Tā kā Anrī pret amata pienākumiem attiecās pārāk stingri un realizēja atbilstošu politiku, drīz vien viņš nonāca konfliktā ar Bovē birģeriem. Pilsētniekus atbalstīja karalis Luijs, savukārt Anrī - viņa brālis Drē grāfs Roberts. Konfliktu atrisināt izdevās tikai 1151. gadā, iejaucoties pāvestam Eugenijam III.
1162. gadā Anrī kļuva par Reimsas arhibīskapu, bet par Bovē bīskapu kļuva Bartelemī no Monkornē (Barthélemy de Montcornet). 1164. gadā Anrī organizēja Reimsā baznīcas koncilu. Darbojoties viņš atkal nonāca konfliktā ar Reimsas pilsētniekiem, šoreiz viņa pusē bija brālis Luijs VII, kurš jau bija kļuvis par karali. Pilsētnieku dumpis tika apspiests, un arhibīskaps Anrī pievērsās pilsētas izdaiļošanai.
Eniņš
Eniņš (sieviešu dzimtē Eniņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Otrais karagājiens uz Jervu (1217)
Otrais karagājiens uz Jervu notika 1216./1217. gada ziemā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā bez krustnešiem piedalījās arī viņu sabiedrotie līvu, letu un ugauņu karavīri. Karagājiens šķērsoja nesen kristīto Sakalas zemi, kuras vecākie kļuva par ceļvežiem, un sasniedza Jervas zemi. Krustneši izpostīja Jervas un Virijas zemes. Pēc tam Jervas vecākie apsolīja pieņemt kristīgo ticību.
Konrāds fon Feihtvangens
Konrāds fon Feihtvangens, arī Konrāds no Feihtvangenes (, latīņu: Conradus von Fuchtewangen, dzimis ap 1230. gadu, miris Prāgā). No 1279. līdz 1280. gadam Livonijas un Prūsijas mestrs, vēlāk Vācu ordeņa lielmestrs (1290. – 1296).
Dzīvesgājums
Konrāds cēlies no Feihtvangenes bīskapijas Etingenes grāfistes ministeriāļiem Frankonijā (Bavārija). Vācu ordenī brālis Konrāds ieņēma Austrijas zemeskomtura amatu (1259, 1271-1279). Pēc Livonijas ordeņa sagrāves Aizkraukles kaujā 1279. gadā Marburgā sapulcējās Vācu ordeņa kapituls, kurā "Tad daži ņēmās apgalvot, ka vajadzētu apvienot Prūsiju ar Līvzemi, tad visi niknie naidnieki jo vairāk baidītos un palīgs atrastos."
Komturu Konrādu kapituls izraudzīja par apvienotās Livonijas un Prūsijas mestru, un kopā ar lielāku skaitu ordeņa bruņinieku viņš ieradās Prūsijā. Pēc ordeņa sakāvēm kaujās ar zemgaļu ķēniņu Nameisi viņš Elbingā sasauca ordeņa kapitulu, kur izklausīja Livonijas sūtņa brāļa Klausa ziņojumu par sakāvi pie Tērvetes. Sūtnis lūdza nosūtīt papildus spēkus, "lai zeme būtu droša osta, ko pagāni vairs neizposta, turp brāļus sūtīt vajagot, jo citādi tie saņemšot gan citu vēsti drīzumā". Mestrs Konrāds pa jūru un pa Kurzemes zemes ceļu nosūtīja papildus karaspēku uz Rīgu.
Mestrs Konrāds saprata, ka vairs nespēj noturēt ordeņa varu gan Livonijā, gan Prūsijā, un panāca Prūsijas komturu piekrišanu atkal atdalīties no Livonijas.
Pēc tam viņš devās pie Vācu ordeņa lielmestra Hartmaņa, kas nozīmēja brāli Mangoldu (Manegolt, 1280-1283) par Prūsijas mestru un lika Konrādam pašam doties uz Livoniju. 1280. gada 13. jūlijā (Svētās Margarētes dienā) Konrāds ar 34 bruņiniekiem divos kuģos ieradās Rīgā.
1280. gadā zemgaļu ķēniņš Nameisis cīnījās ar Kuldīgas fogta vadīto kuršu karaspēku un uzbruka Rīgai, ko aizstāvēt palīdzēja kristīto latgaļu karaspēks no Cēsīm, kas bija ieradušies kaujas laukā ar savu sarkanbaltsarkano karogu. Tikmēr mestrs Konrāds veda sarunas par kopīgu karagājienu uz Zemgali ar Livonijas bīskapiem un Rēveles pilskungu, un "ļoti iepatikās tiem, jo labi uzvesties viņš prata un arī mīlīgs bij no skata." 1280. - 1281. gada ziemā mestrs Konrāds devās no Jelgavas karagājienā pret Dobeles pili, taču to nespēja ieņemt. Toties, kad 1281. gada augustā mestrs Konrāds ar 14 tūkstošiem karavīru aplenca Tērvetes pili, zemgaļi piekrita slēgt miera līgumu un maksāt nodevas.
1538. gads
1538. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Konrāds fon Feihtvangens
Dzīvesgājums
1281. gadā tika nolemts, ka Prūsiju un Livoniju atkal jāpārvalda vienam mestram, par kuru tika izvēlēts Prūsijas mestrs Mangolds. Kad viņš ieradās Rīgā, "mestrs Konrāds lūdza to, lai tas nu viņu atbrīvo no ieņemamā amata. No Līvzemes viņš atlaists tika, vairs tur par mestru nepalika."
Vēlāk viņš bija Frankonijas zemeskomturs (1282-1283), Vāczemes mestrs (1284-1291). 1290. gadā (citos avotos 1291.) gadā viņu ievēlēja par Vācu ordeņa lielmestru. Arī viņa radinieks Zigfrīds fon Feihtvangs (Siegfried von Feuchtwangen) vēlāk bija Vācu ordeņa lielmestrs (1303-1311).
Viļņi
Viļņi ir svārstības, kuras izplatās laikā un telpā, pārnesot enerģiju. Viļņu pamatgrupas ir mehāniskie viļņi, elektromagnētiskie viļņi, de Brojī viļņi, gravitācijas viļņi. Viļņi izplata enerģiju no viena punkta uz otru, parasti tikpat kā nemaz nepārvietojot pašu vielu.
Viļņu veidi
Viļņus var iedalīt pēc dažādām pazīmēm. Pēc viļņu dabas izšķir šādus viļņus: Pēc iespējamajiem izplatīšanās virzieniem viļņus iedala viendimensionālajos (izplatās vienā noteiktā virzienā), divdimensionālajos (izplatās dažādos virzienos pa noteiktu virsmu), trīsdimensionālajos (izplatās visos telpas virzienos) viļņos.
Pēc viļņu frontes veida izdala plakanus viļņus (to fronte ir plakne) un sfēriskus viļņus (fronte — sfēra).
Pēc svārstību virziena attiecībā pret viļņu izplatīšanās virzienu izšķirami šķērsviļņi, kuros svārstība notiek perpendikulāri (šķērsām) viļņu izplatīšanās virzienam, un garenviļņi, kuros svārstības norisinās viļņu izplatīšanās virzienā (gareniski).
Pēc enerģijas pārneses tiek izdalīti skrejviļņi, kuri pārnes enerģiju, bet nepārnes vielu, un stāvviļņi, kuri nepārnes ne vielu, ne arī enerģiju.
Mehāniskie viļņi
Mehāniskos viļņus rada viļņa avots, svārstībā esošs ķermenis, un nodrošina elastības spēki, šie viļņi var izplatīties tikai vidē (ne vakuumā). Šie spēki veido saiti starp atsevišķām ķermeņa daļām. Piemēram, uz ūdens virsmas viļņi rodas smaguma spēka un virsmas spraiguma spēka iedarbībā.
Mehānisko viļņu kustības galvenās īpatnības vislabāk ir saskatāmas viļņiem, kuri veidojas uz ūdens virsmas. Viļņi veļas uz priekšu ar ieapaļiem vāliem. Attālumi starp vāliem ir aptuveni vienādi. Taču, ja ūdenī iemet kādu vieglu priekšmetu, tad vilnis to nenes uz priekšu. Šis priekšmets sāk svārstīties uz augšu un uz leju, palikdami gandrīz uz vietas.
Vilnim izplatoties, pārvietojas nevis viela, bet gan svārstībā esošās vides noteiktais stāvoklis.
Šķērsvilnis jeb transversāls vilnis ir vilnis, kurā daļiņas svārstās perpendikulāri svārstību izplatīšanās virzienam, šāda veida viļņi izplatās cietvielās un pa šķidrumu virsmu. Garenvilnis jeb longitudinālais vilnis ir vilnis, kurā daļiņas svārstās paralēli svārstību izplatīšanās virzienam, šī veida viļņi izplatās cietās, šķidrās un gāzveida vielās.
Naklo pie Notecas
Pilsēta sāka attīstīties X gadsimta vidū. 1299. gadā ieguva pilsētas tiesības. Pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā ietilpa Prūsijā. Pilsēta strauji attīstījās pēc Bidgoščas kanāla izbūves, kas savienoja pilsētu ar Bidgošču, bet Vislu ar Oderas baseinu. No 1807. līdz 1815. gadam ietilpa Varšavas hercogistē, vēlāk Prūsijas sastāvdaļā — Pozenes lielhercogistē, bet 1871. gadā — jaunajā Vācijas valstī. Pēc Pirmā pasaules kara pēc Versaļas līguma nosacījumiem iekļāvās Polijā.
Trepe
Trepe var būt:
Indianvelsas Masters
Indianvelsas Masters ir ikgadējs tenisa turnīrs, kas notiek Indianvelsā, Kalifornijā, ASV. Tas ir gada pirmais ATP Masters sērijas turnīrs. Turnīrs tiek organizēts kopš 1976. gada, bet WTA tūres kalendārā tas ir tikai kopš 1989. gada. Tomēr pašā Indianvelsā tas norisinās vienīgi kopš 1987. gada - agrāk tas norisinājās vēl trīs citās Kalifornijas pilsētās: Lakvintā, Rančo Mirāžā un Palmspringsā. WTA kalendārā tas ir Premier Mandatory turnīrs. Kopš 2009. gada turnīrs sponsoru dēļ pazīstams arī kā BNP Paribas Open.
Pašreizējais turnīra īpašnieks kopš 2009. gada decembra ir amerikāņu uzņēmējs, Oracle Corporation līdzdibinātājs Lerijs Elisons.
Rokas aparāts
Rokas aparāts ir īpaši izaugumi slēdzenes pleckāju čaulas muguras vāka iekšpusē, kas balsta pleckāju lofoforu. Šis aparāts var sastāvēt vienkārši no diviem kāšveida izaugumiem, taču lielākajai daļai tas veido komplicētu cilpveida karkasu. Īpaši komplicēts šis rokas aparāts ir dažām fosilo pleckāju grupām (piemēram, Spirifer), kas izveidots divu simetrisku spirāļu veidā, kuru asis atkarībā no pleckāju taksonomiskās grupas var būt vērstas dažādos virzienos. Rokas aparāts kalpo par svarīgu faktoru pleckāju sugu noteikšanai. Bet bezslēdzenes pleckājiem un produktīdu kārtas pārstāvjiem rokas aparāta nav.
1975.—1976. gada NBA sezona
1975.—1976. gada Nacionālās basketbola asociācijas sezona bija 30. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 18 komandas (visas no ASV).
Par NBA čempioniem kļuva Bostonas "Celtics" spēlētāji, kas sešu spēļu finālsērijā pieveica Fīniksas "Suns" ar 4—2. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Karīms Abduldžabārs ("Lakers"), par finālsērijas vērtīgāko tika atzīts Džo Džo Vaits ("Celtics"), savukārt Bobs Makadū ("Braves") bija sezonas rezultatīvākais spēlētājs.
1975. gada NBA drafts notika, tajā Atlantas "Hawks" ar pirmo numuru izvēlējās Deividu Tompsonu. 26. NBA Visu zvaigžņu spēle notika The Spectrum arēnā Filadelfijā, Pensilvānijā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 123—109. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Vašingtonas "Bullets" spēlētājs Deivs Bings.
Pēc konferencēm
Piezīmes
Aizkraukles pilskalns
Aizkraukles pilskalns (la) ir sens Daugavas līvu pilskalns ar senpilsētu Daugavas labajā krastā tagadējā Aizkraukles novadā. Tas atrodas stratēģiski izdevīgā vietā starp diviem Daugavā ieplūstošiem strautiem ar dziļām gravām, no kuriem lielāko sauc Ašķere. Iespējams, ka taisni šis hidronīms devis pilskalnam nosaukumu. Taču par pilskalnu to vietējie iedzīvotāji agrāk nesaukuši, jo šis nosaukums tuvējā apkaimē jau bijis dots vēlāk celtajai Aizkraukles viduslaiku pilij.
Ekloga
Ekloga ir bukoliskās dzejas žanrs: neliela apjoma dzejolis par ganu dzīves tematiku. Ekloga radusies antīkajā literatūrā (grieķu dzejnieks Teokrits, romiešu dzejnieks Vergīlijs). Renesanses laikā ekloga atspoguļoja galvenokārt lauku dzīvi, nereti dialoga formā. Ekloga beigusi pastāvēt 19. gs. sākumā.
Aizkraukles pilskalns
Vēsture
Zināms, ka šai reģionā ar jauktu līvu, latgaļu un sēļu apdzīvotību pie Daugavas ūdensceļa jau sen notikusi aktīva tirdzniecība. Ap 7. gadsimtu pa Daugavu sāka virzīties vikingu kuģi, kuru tirgotāji bija ieinteresēti kontaktos ar vietējiem iedzīvotājiem upju krastos ceļā "no varjagiem uz grieķiem". Domā, ka viņi kādu laiku kontrolējuši arī Aizkraukles pilskalnu. Kad 10. gadsimtā vikingu kņazs ieguva varu Polackā un Daugavas ūdensceļš kļuva vikingu kontrolēts no abiem galiem, vikingiem īpaša upes vidusteces kontrole vairs nebija tik svarīga un tajā pieauga vietējo iedzīvotāju loma.
Aizkraukles līvu pils pirmo reizi pieminēta Indriķa hronikas tekstā sakarā ar līvu un lietuviešu uzbrukumu Rīgai 1204. gadā. Tad tā bijusi vistālāk austrumos novietotā līvu osta pie Daugavas ūdensceļa, vēl tālāk sākās pareizticībā kristīto sēļu un latgaļu zemes — Koknese un Jersika. Livonijas krusta karu laikā 1205. gada vasarā krustneši nodedzināja Aizkraukles pili, piespieda tās iedzīvotājus pieņemt katoļu ticību un dot ķīlniekus. 1207. gadā Aizkraukli šī pati hronika piemin kā vietu, kur krustneši panākuši un sakāvuši lietuviešu karapulku. Izrakumos secināts, ka pili pēc postījumiem tās pastāvēšanas laikā 10.-13. gadsimtā nācies atjaunot 8 reizes.
Nodedzinātās līvu pils pilskalnā Zobenbrāļu ordenis mestra Venno laikā uzcēla savu Aizkraukles mūra pili jeb Vecaizkraukles pili. 1211. gada vasarā pēc bīskapa Alberta un krustnešu vienošanās Zobenbrāļu ordenis ieguva visu Aizkraukles pilsnovadu un trešdaļu no Salaspils (Holme) un Doles salas (insula regina) pilsnovadiem kopā ar attiecīgo novadu ļaudīm, viņu laukiem, zvejām, tiesām un klaušām. No hronikas zināms, ka vēl 1219. gadā pilī valdīja līvu vecākais Vievaldis. Ap 1229. gadu pie tās notika Aizkraukles kauja (1229) starp Zemgales ķēniņa Viestarda un Aizkraukles pilskunga Markvarta vadītajiem karaspēkiem. No 1252. līdz 1478. gadam Aizkraukle bija Livonijas ordeņa Aizkraukles komturejas centrs.
Nav precīzi zināms, kad pie Karikstes ietekas Daugavā 1,7 km attālumā no šīs pils tikusi uzcelta jaunā Aizkraukles pils, kas kādā 1420. gada zemes izlēņošanas dokumentā minēta kā ordeņa "Aizkraukles māja" (husz Ascheraden) iepretīm vecajai pilij (Olde borch). 1980. gadu izrakumos līvu pilskalnā arheologi atsedza senas mūra pils sienas fragmentus. Vēsturnieks Ēvalds Mugurēvičs 1994. gadā izteica pieņēmumu, ka pirmā ordeņpils tagadējā Aizkraukles pilskalnā pastāvējusi līdz pat jaunas pils uzcelšanai 14. gadsimta otrajā pusē.
Izpētes vēsture
1924. gadā pilskalnu uzmērīja pilskalnu pētnieks Ernests Brastiņš. Viņš norādījis, ka šo vietu gan nesauc par pilskalnu, jo par pilskalnu dēvējot ordeņa pils vietu. Kā arī viņš min, ka gar pilskalna plakumam visapkārt stiepjas mūra pamati, kas gan atšķiroties no bruņinieku pils sienām.
1939. gadā Pēteris Stepiņš vadīja izrakumus senpilsētas teritorijā esošajā viduslaiku baznīcas vietā. Cita starpā tika atrasta Livonijas ordeņa landmaršala Andreasa Šteinberga kapa plāksne, uz kuras bija uzraksts “Andreass fon Šteinbergs — landmaršals 1375. g. krita karagājienā, gāžoties kokam. Lūdziet par viņu”.
1960. gadā nelielu izpēti senpilsētā un tās teritorijā esošajā viduslaiku kapsētā vadīja Vladislavs Urtāns, bet no 1971. līdz 1976. gadam viņa vadībā pilskalnā, senpilsētā un baznīcas kapsētā, kā arī ap 400 m uz dienvidrietumiem atrodošos “Lejasžagaru” senkapos tika veiktiplaši izrakumi. Pilskalnā izpētīja 1054 m², priekšpilī 99 m², bet senpilsētas teritorijā vairāk kā 200 m².
Arheoloģisko izrakumu liecības
Aizkraukles pilskalna stāvās nogāzes nodrošināja labu aizsardzību, tomēr tika nostiprinātas ar mālu un akmeņiem. Kraujais Daugavas krasts ir līdz 40 metrus augsts. Pilskalna plakums ir 0,5 ha liels, ar 0,1 ha lielu priekšpili, 3 ha lielu senpilsētu un ostu. Pilskalna rietumu galā atradās galvenā pils, kuru grāvis atdalīja no austrumos bijušās priekšpils. Galvenās pils garums bija ap 100 m, bet platums ap 45 – 65 m, un tās plakumu apņēma 1,5 – 2 m biezi aizsargmūri, kuru fragmenti atsegti izrakumos. Mūris bija celts čaulmūra tehnikā ar lieliem akmeņiem ārmalās, bet vidu aizpildīja sīki akmeņi kaļķu javā. Priekšpils plakums bija ap 35 – 40 m garš un 30 – 40 m plats, tur izrakumi nav veikti. Priekšpils dienvidaustrumu galā saglabājies ap 2 m, bet pilij ap 4 m augsts uzbērts aizsargvalnis.
Tumšais mītņu slānis pilskalnā bijis neparasti biezs un sasniedzis 2,3 metrus. Apdzīvotība sākusies jau pirms mūsu ēras. Arī senpilsēta bijusi ievērojama ar apdzīvotību, tajā atsegtas gandrīz simts krāsnis un pavarda vietas, kā arī atrasti desmiti tūkstošu senlietu. Starp daudzajām atrastajām celtnēm bijušas rotkaļa darbnīca, kalve, dzelzs krāsns un podnieka ceplis.
Pilskalna tuvumā atrodas Aizkraukles un Lejasžagaru kapulauki, kur kopumā atsegts ap 100 uz 10.-12. gadsimtu attiecināmu apbedījumu (V. Urtāns, 1983.).
Aizkraukles pils literatūrā
A. Pumpura tautas eposā "Lāčplēsis" (1872—1887) Aizkraukles pils aprakstīta atstatus no Daugavas krasta, kurā dzīvoja valdnieks Aizkrauklis ar savu vienīgo meitu Spīdalu:
Vientuļa stāvēja Aizkraukles pile,
Attāļu nost no Daugavas krasta;
Dziļajos mežos dzīvoja lāči,
Vilki un pūces tur kauca pa naktīm.
Nedrošas tekas cauri še veda,
Reti kāds ceļinieks nonāca pilī.
Arī līdzīga sižeta Raiņa lugā "Uguns un nakts" (1905) darbība norit Aizkraukļa pilī pie Daugavas, kurā ir liela un fantastiski izgreznota istaba senlatviešu garšā.
Kāpnes
Kāpnes jeb trepes ir konstrukcija, kuru veido vairāki pakāpieni, un kuras izmanto, lai celtnē varētu nokļūt uz augstākiem vai zemākiem stāviem. Nereti kāpnes tiek izbūvētas atsevišķi no ēkas nodalītās kāpņu telpās. Īpašs kāpņu veids ir slīdošās kāpnes — eskalatori —, kur pakāpieni ir kustīgi.
Pastāv arī pieslienamās kāpnes, kuras galvenokārt izmanto īslaicīgi, kad nepieciešams nokļūt citā augstumā attiecībā pret sākumpunktu.
1968. gads
1968. gads bija garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās pirmdienā.
Fribūra
Fribūra ir pilsēta Šveicē, Fribūras kantona galvaspilsēta. Pilsēta atrodas Zānes upes abos krastos, kas ir viena no lielākajām upēm Šveicē. Tā ir nozīmīgs ekonomikas, izglītības un finanšu centrs. Pilsēta ir viena no vislabāk saglabājušajām vecpilsētām Šveicē.
Mīlas viesulis
Mīlas viesulis (de) ir Vācijas televīzijas seriāls, kuru uzņem kopš 2005. gada 26. septembra. Seriālam ir 19 sezonas, 3993 sērijas (uz 2023. gada 10. martu). Pasaulē šis seriāls tiek pārraidīts 20 televīzijas kanālos tādās valstīs kā Slovākija, Latvija, Lietuva, Igaunija, Itālija un citās. Lietuvā un Igaunijā to pārraida TV 3. Latvijā tas sākotnēji tika pārraidīts pa TV 3 un LTV 7, bet vēlāk to pārraidīja LTV 1. Seriālā darbība notiek pieczvaigžņu viesnīcā netālu no Rozenheimas. Seriāla nemainīgi galvenie varoņi ir Hildegarde, Alfonss, Verners, Mihaēls u.c.
Apraide un mārketings
Seriālu sāka producēt 2005. gada 1. augustā, un no 2005. gada 26. septembra to uzsāka pārraidīt darba dienās.
Seriālu ir nopirkušas jau 20 raidorganizācijas visā pasaulē. Tiesības uz visām epizodēm ir piešķirtas "STV" (Slovākija) un TV3 (Igaunija, Latvija, Lietuva). Itālijā "Rete 4" seriāls tiek pārraidīts itāļu valodā, kas dublēta ar nosaukumu Tempesta d'amore. Bulgārijas raidorganizācija Nova TV to pārraida kopš 2009. gada jūlija beigām ar nosaukumu Wetrowete na Lyubowta (Mīlestības vēji). Beļģijā "Vitaya" pārraida Mīlas viesuli vācu valodā ar flāmu subtitriem. Polijas raidorganizācija "TV Puls" pārraida Mīlas viesuli ar nosaukumu Burza uczuć. Francijā apraide sākās 2013. gada pavasarī ar 1392. sēriju HD versijā "France Télévisions". Islandes raidorganizācija "RUV" seriālu sāka translēt 2012. gada oktobrī ar ceturto sezonu un galveno varoņu pāri Emmu un Fēliksu. Saskaņā ar Lielbritānijas pētījumu institūta "Digital TV Research" pētījumu, seriāls 2012. gadā Eiropas televīzijas tirgū guva ieņēmumus 93,2 miljonu ASV dolāru apmērā; Mīlas viesulis bija vienīgais seriāls labāko desmitniekā, kas nenāca no ASV.
Naklo apriņķis
Naklo apriņķis ir apriņķis Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes rietumos. Robežojas ar Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Sempulno, Bidgoščas un Žņinas apriņķiem, kā arī Lielpolijas vojevodistes Vongrovecas un Pilas apriņķiem.
Mīlas viesulis
Sižets
Seriāla stāsts ir par attiecībām un mīlestību, kur darbība norisinās ap pieczvaigžņu viesnīcu "Firstenhofu". Notikumi risinās izdomātā ciematā Bihlheimā, Bādtelcā, Augšbavārijā. Viesnīcas ārējie skati ir ņemti no Vāgenes pils, Vāgenes ciematā, netālu no Rozenheimas. Sižets ir saistīts ap Zālfeldu ģimenes locekļiem, kuri ir viesnīcas īpašnieki un viņu darbiniekiem. Sezonas ir savstarpēji saistītas, kur mīlnieku pāri beigās saiet kopā pēc daudz un dažādām nesaskaņām un pārdzīvojumiem.
Franciska Krumbīgla, Tims Zālfelds un Nadja Zālfelde
Franciska "Francīte" Krumbīgla ir lauku meitene. Viņa ir tuvu dabai, piezemēta un viņai ir nepārspējama garšas izjūta. Pēc vecāku nāves viņa uzauga pie tantes. Kad Francītei ceļā uz svarīgu tikšanos salūza velosipēds, notika liktenīga sastapšanās: Tims Dēgens steidzās palīgā ar zirgu, un viņa viņā neprātīgi iemīlas.
Tims Dēgens uzauga kā atradenis Taizemē, un viņam jau agri bija jāmācās cīnīties par sevi un nevienam neuzticēties. 18 gadu vecumā viņš aizbēga no Taizemes un iestājās Bundesverā Vācijā. Tima lielā aizraušanās ir jāšana. Zirga mugurā viņš jūtas brīvs un bezrūpīgs.
Kad viņš brīvajā laikā dodas zirgu izjādē, viņš satiek Francīti, kura uz visiem laikiem mainīs viņa dzīvi. Jo tikai caur Francīti Kristofs uzzina, ka viņa pazudušais dēls — Borisa dvīņu brālis — joprojām ir dzīvs. Pēkšņi kā Zālfeldu ģimenes loceklis Tims ieskatās pasaulē, kas viņam iepriekš tika liegta.
Viņš satika savus brāļus un māsas, dzīvoja 5 zvaigžņu viesnīcā un atklāja savu mīlestību pret polo. Bet, kad Tims uzzina, ka Kristofs nebija pret viņu godīgs, viņa tumšā puse nāk gaismā.
Nadja Hollere jau agrā bērnībā uzzināja, kas dzīvē ir vissvarīgākais: nauda! Un, lai to iegūtu, visi līdzekļi ir labi. Uzzinot, ka viņas bijušais mīļākais Tims Dēgens kopš tā laika ir izrādījies Zālfelds un ir lielas bagātības mantinieks, viņa ierodas "Firstenhofā", lai atsāktu attiecības ar viņu. Drīz vien Francīte viņai kļūst par traucēkli un Nadja dara visu, lai atgūtu Timu.
Verners Zālfelds un Kristofs Zālfelds
Verners Zālfelds ir Roberta, Lauras, Sandras, Morica, Konstantīna un Viljama tēvs, kā arī Aleksandra likumīgais tēvs un viņš reiz apprecējās ar Firstenhofas mantinieci Šarloti Zālfeldi. Daudzus gadus viņš bija 5 zvaigžņu viesnīcas direktors. Pēc gandrīz 40 gadiem viņš beidzot ir salabis ar savu brāli Andrē un atkal nodarbina viņu kā pavāru Firstenhofā. Nekas nav mainījies viņa tieksmē uzticēties viltīgām un skaistām sievietēm. Viņš atkal un atkal krāpis savu sievu Šarloti, kas galu galā noveda pie viņu šķiršanās pēc 36 laulības gadiem. Pēc Barbaras fon Heidenbergas par jauno sievu Verneram kļūst Dorisa van Nordena, kuru viņš pameta pēc īsas afēras Buenosairesā un kopš tā laika vairs nav redzējis. Tā kā Verners staigāja ar "rozā brillēm", viņš nepamanīja, kādu spēli Dorisa spēlē ar Šarloti. Pēc tam, kad Dorisa atzinusies visos savos ļaunajos darbos un bijusi ieslodzīta, Verners saka, ka atkal ir laiks pārmaiņām. Viņš tiek izvirzīts par jauno Bihlheimas mēru un uzvar vēlēšanās. Tikai Frīdrihs ir aizdomīgs par Verneru un atkal un atkal mēģina pārliecināt Šarloti, ka Verners rīkojas nepareizi. Viņš arī sāk attiecības ar Natašas jaunāko māsu Popiju Šveicari, kuru vēlāk apprec. Kad Popija kādu laiku vēlāk mirst kruīzā kopā ar māti, viņš krīt dziļā sērās. Kad Adrians Lehners iegādājās 20% no Firstenhofas akcijām, atklājās tumšs Vernera pagātnes noslēpums. Reiz viņš piesedza slepkavību, kuru par samaksu pastrādāja Adriana tēvs Hāgens. Tikmēr Šarlote ir piedevusi viņam grēkus ar Hāgenu Lehneru un abi ir nolēmuši atkal apprecēties, kas pēc tam tiek īstenots. Pēc tam, kad Šarlote emigrēja uz Āfriku, Verners turpināja cīnīties ar Kristofu par Firstenhofu. Viņš cer ar Roberta atbalstu pilnībā atbrīvoties no viņa. Verners neuzticas mazdēlam Džošuā, ko viņš neslēpj. Kamēr Verners bauda dzīvi trīs paaudžu mājsaimniecībā, šķiršanās no Šarlotes atkal parāda to, kas viņam vajadzīgs, lai būtu pilnīgi laimīgs. Cita sieviete drīz piesaistīja viņa uzmanību.
Kristofs Zālfelds ir viesnīcas dibinātāja Ludviga Zālfelda mazdēls un pasaules mēroga lētu viesnīcu tīkla īpašnieks. Viņš ierodas Bihelheimā, lai padarītu Firstenhofu par savu ģimenes vietu, jo viņš uzskata sevi par vienīgo likumīgo pēcteci viesnīcas dibinātājam. Viņš ieguva lielāko daļu viesnīcas akciju ar intrigu palīdzību. Viņa lielās mīlestības Alīsijas zaudēšana bija smags trieciens Kristofam. Galu galā viesnīcas vairākuma īpašnieks ir pieradis iegūt to, ko vēlas. Viņš prasmīgi izmanto “Firstenhofas” cilvēkus kā šaha figūras, lai nostiprinātu savu pozīciju. Viņš ne pie kā neapstāsies. Neatkarīgi no tā, vai runa ir par viņa bijušo sievu Kseniju, viņa bērniem vai konkurentiem. Kad Kristofa dzīvē ienāk cita sieviete, viņam atkal ir jāsaprot, ka viņš var daudz ko kontrolēt — tikai ne savas jūtas.
Citas nozīmīgas lomas
Alfonss un Hildegarde Zonbīhleri gadu desmitiem ir nodarbināti Firstenhofā, viņa virtuvē kā otrā pavāre un viņš kā galvenais šefportjē. Alfonsam ir īpašas attiecības ar Zālfeldiem, arī tāpēc, ka viņš jaunībā bija attiecībās ar Šarloti Zālfeldi un Aleksandrs ir viņu dēls. Hildegarde ir iesaistīta vietējā padomē un bija mēra amata kandidāte. Viņu bērns ir Marija Zonbīhlere, kura ir pametusi Firstenhofu. Tā kā Alfonss ir kļuvis par Bavārijas seju, viņš satiek aktrisi Magdalēnu Murnau, ar kuru viņš uzņem dažas reklāmas un tiek uzaicināts uz publiskiem pasākumiem. Laika gaitā Hildegarde pamazām kļūst greizsirdīga uz Magdalēnu un jūtas kā "piektais ritenis". Pēc Magdalēnas aiziešanas mierīgums atgriežas starp Zonbīhleriem. Pēc kāda laika ciemos ierodas viņas brāļadēls Jonass Damanis. Kad Klāra Morgenšterna ierodas Bihlheimā kopā ar savu māti Melāniju, sauktu par Melliju, izrādās, ka Alfonss ir Mellijas tēvs un Klāras vectēvs. Lai arī Hildegarde sākumā ir šokā, viņa drīz pieņem Melliju tā, it kā būtu pašas meita. Dažus mēnešus vēlāk Mellijas mātes Gertijas parādīšanās izraisa ažiotāžu, jo viņa ir ļoti īpaša. Pēc kāda laika viņš kopā ar Hildegardi, kā arī Natašu un Mihaēlu nodibināja literatūras grupu. Turklāt Alfonsam kādu laiku bija jācīnās ar smagu aizmāršību, kas Hildegardei sagādāja lielas bažas. Viņa nekad nav bijusi Ņujorkā, un viņa vēlas to mainīt! Par pārsteigumu Alfonsam, viņa uztaisa manikīru. Viņa nekad nebūtu nojautusi, kādas būs visa tā sekas: Patiesībā Alfonss vēlējās tikai iepriecināt Hildegardi ar savu dāvanu no Ņujorkas. Tas, kas notika pēc tam, pārsteidz viņu pašu — un ne tikai pozitīvi! Jo pēkšņi viņa sieva saņem uzmanību no visiem, it īpaši no citiem vīriešiem. Viņa kļūst par jauna skaistumkopšanas produkta seju un tādējādi piesaista vairāk uzmanības, nekā viņa gaidīja.