cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tilde (uzņēmums)
Runas atpazīšana un balss sintēze
Tildes balss tehnoloģijas ir īpaši pielāgotas latviešu valodai. Runas atpazinējs nodrošina runas pārvēršanu tekstā no iepriekš ierakstīta audiofaila vai nodiktēta teksta. Savukārt balss sintēze sniedz iespēju rakstītu tekstu izrunāt balsī. Brīvpieejas prototips ir pielāgots vispārējai runai ― ikdienā biežāk lietotajam vārdu krājumam. Taču Tildes izstrādātās balss tehnoloģijas ir pielāgojamas dažādiem scenārijiem un vidēm. Audiofailu atpazīšana un diktēšana ir pieejama arī jaunajā Tildes Birojā.
Tildes Jumis
Tildes Jumis ir populārākā grāmatvedības un uzņēmumu vadības sistēma Latvijā (pamatojoties uz paša uzņēmuma organizētajām aptaujām 2019).
Ir pieejami gan risinājumi, kas strādā lokālajā serverī — Tildes Jumis Starts un Tildes Jumis Standarts, gan arī mākoņrisinājums Tildes Jumis Pro. 2018.gada sākumā tirgū ir ieviests jauns produkts personāla vadībai un algu aprēķinam — Tildes Jumis Personāls.
Sākot ar 2020. gada oktobri, par risinājuma Tildes Jumis ražotāju kļuva SIA Jumis Pro (līdz šim - SIA Tilde uzņēmumu vadības sistēmu nodaļa), kas pieder Norvēģijas uzņēmumu grupai Visma.
LU fonda mecenāts
Tilde ir Latvijas Universitātes fonda sudraba mecenāts. Atbalsta LU kopš 2008.gada, piešķirot datorikas stipendiju centīgiem un talantīgiem Datorikas fakultātes studentiem. 2015.gadā LU fondam dāvināja grāmatvedības sistēmu.
Tildes Balss
Tildes Balss Beta ir pirmā lietotne, kas īpaši pielāgota latviešu valodai. Tajā virtuālā asistente Laura palīdz telefonam saprast latviešu valodu. Lietotne daudz labāk atpazīst ierīcei dotās komandas un diktētos tekstus, kā arī izrunā tekstus latviešu valodā.
Ar lietotni iespējams:
Tiļatepe
Tiļatepe (fa) ir senas kapenes Afganistānas ziemeļos, Džouzdžānas vilajetā, kurās 1978. gadā padomju - afgāņu arheoloģiskā ekspedīcija Viktora Sarianidi vadībā atklāja bagātīgu senlietu klāstu jeb t.s. "Baktrijas zeltu".
Arheoloģiskie izrakumi notika no 1969. līdz 1979. gadam, kad tālāko senvietas izpēti iztraucēja PSRS iebrukums Afganistānā. 1978. gadā tika atklāti apmēram 20 000 priekšmeti no zelta, sudraba, ziloņkaula sešos kapos, kas datēti ar 1. gadsimtu p.m.ē. / 1. gadsimtu jeb Kušānu valsts periodu.
Baktrijas zelts tika ievietots Afganistānas Nacionālā muzeja kolekcijā. 1989. gadā PSRS atbalstītais Afganistānas prezidents Muhameds Nadžibulla pārvietoja kolekciju uz Afganistānas Centrālās bankas krātuvēm. Pēc Nadžibullas krišanas krātuves atslēgas glabājās pie pieciem cilvēkiem, kuri varēja atslēgt krātuvi tikai vienlaicīgi, bet Baktrijas zelts tika uzskatīts par zudušu. 2003. gadā par senlietu eksistenci tika paziņots publiski un Viktora Sarianidi klātbūtnē krātuve tika atslēgta. Kopš tā laika Baktrijas zelts ir bijis eksponēts Eiropā un Ziemeļamerikā, tomēr, drošības apsvērumu dēļ, ne pašā Afganistānā.
Gargrode
Gargrode ir ciems Jēkabpils novada Salas pagastā. Atrodas pagasta austrumos 6,0 km no pagasta centra Salas un 133,3 km no Rīgas.
Perma (zeme)
Permas zeme jeb Lielā Perma bija no Novgorodas, vēlāk no Maskavijas atkarīga valsts Kamas upes baseinā Permas novadā. Tās ietekmē atradās arī Mazās Permas zemes Pečoras un Vičegdas baseinā mūsdienu Komi Republikā (Пермь Вычегодская). Permas galvaspilsēta bija Čerdina (līdz 1472 un 1535—1613), Počka (1472—1535) un Soļikamska (1636—1708).
Vēsture
Vikingu laikos Barenca jūras piekraste un tajā ietekošo upju baseins no 9. gadsimta tika dēvēts par Bjarmaland. 11. gadsimtā tā nokļuva Novgorodas kņazu pārvaldē, 14. gadsimtā pievērsa pareizticībai. Kopš 1451. gada Permas kņazi mēģināja saglabāt autonomiju Maskavijas, Novgorodas un Kazaņas hanistes savstarpējās cīņās. Zināms, ka šajā laikā valdīja kņazi Mihails (Михаил Великопермский, 1451—1481) un Matvejs (Матвей Великопермский, 1481—1505).
Pēc 1472. gada Permas zeme jeb "Lielā Perma" (Пермь Великая) nonāca Maskavas lielkņazistes ietekmē, bet pēc 1547. gada to iekļāva Krievijas caristes sastāvā. 1558. gadā Krievijas cars Ivans IV piešķīra Grigorijam Stroganovam plašu teritoriju Kamas upes baseinā. 1582. gadā Stroganovi apmaksāja atamana Jermaka vadīto kazaku iebrukumu Sibīrijas hanistē.
Sārtais pelikāns
Sārtais pelikāns (Pelecanus onocrotalus) ir liels pelikānu dzimtas (Pelecanidae) ūdensputns, kas pieder pelikānu ģintij (Pelecanus). Ligzdo kolonijās aizaugušās ūdenstilpēs un purvos samērā plašā areālā, kas aptver lielāko daļu Eirāzijas un Āfrikas. Reti ieceļo arī Latvijā.
Izplatība
Ligzdo Eiropas dienvidos un austrumos, Āzijas rietumu un centrālajā daļā, kā arī atsevišķās vietās Indijā un Vjetnamā. Tāpat sastopams lielā daļā Āfrikas uz dienvidiem no Sahāras. Areāla ziemeļu daļā migrē uz ziemošanas vietām, ziemo pārsvarā Āzijas dienvidos un Āfrikas ziemeļaustrumos. 20. gadsimta sākumā Eiropā sārtais pelikāns bijis plašāk izplatīts, ligzdojis arī Ungārijā un Čehijā un Azovas jūras piekrastē, taču mūsdienās uz ziemeļiem tālākā ligzdošanas vieta ir Donavas delta, kur ligzdo vairāk kā 3000 pāru sārto pelikānu (vairāk kā puse no visas Eiropas populācijas).
Latvijā
Latvijā pirmais sārtā pelikāna novērojums reģistrēts 1865. gadā, taču kopš tā laika sastapti tikai septiņi atsevišķi putni, kuru izcelsme tiek uzskatīta par dabisku, kā arī divi putni, kuru ieceļošana no savvaļas populācijām apšaubīta. Šajā kontekstā ļoti neparasta ir trīs sārto pelikānu nepieaugušu īpatņu novērošana Latvijā 2012. gada pavasarī aptuveni vienā laikā, dažādās vietās (pierādīts, ka tie ir dažādi putni).
Izskats
Sārtais pelikāns ir liels putns, aptuveni gulbja izmērā, tā garums ir apmēram 1,4—1,8 m, tai skaitā knābja garums 28,9—47,1 cm, bet spārnu plētums sasniedz 235—295 cm. Pieaudzis tēviņš sver 9—15 kg, visbiežāk apmēram 11 kg, reti pārsniedzot 13 kg. Mātītes ir izteikti mazākas, sverot 5,4—9 kg. Palearktikas rietumdaļā dzīvojošie īpatņi ir lielāki, nekā tie, kas dzīvo Āzijā un Āfrikā.
Kā jau visiem pelikāniem, raksturīgākā pazīme ir ļoti garais un masīvais knābis ar lielu rīkles maisu apakšpusē. Tēviņi ir ne tikai lielāki par mātītēm, arī to knābis ir lielāks, masīvāks un siluetā tas ir izliekts uz leju. Mātītes knābis ir īsāks un taisnāks. Knābis un pleznotās, spēcīgās kājas oranži sārtas, apspalvojums ļoti gaišs: balts ar sārtu nokrāsu. Ārpus vairošanās sezonas sejas maska ir gaiši sārta, bet vairošanās sezonas laikā tēviņiem tā kļūst tumšāk sārta, bet mātītēm gaiši oranža, knābis piesātināti sārts ar pelēku, maiss dzeltens. Lidojumā ar pārējo apspalvojumu kontrastē melnās lidspalvas. Jaunie putni — brūni. Sārtais pelikāns ir labs, spēcīgs lidotājs, kā visi pelikāni lidojot tur kaklu atliektu, pietuvinātu pie ķermeņa.
Barošanās
Sārtais pelikāns barojas galvenokārt ar zivīm. Agri no rīta tas atstāj nakšņošanas vietu un, lai atrastu labu barošanās vietu, var nolidot arī vairāk kā 100 km. Katru dienu pelikānam nepieciešami 0,9—1,4 kg zivju. Sārtais pelikāns galvenokārt barojas ar zivīm, kas ir 500—600 g smagas. Ļoti iecienītas ir karpas, kefales, cihlīdas un tilapijas. Barojoties knābja maiss kalpo kā kauss, ar ko pasmelt zivis. Pelikāns iemērc knābja apakšējo daļu ūdenī un atliecot galvu izceļ gan ūdeni, gan zivis. Maisam saraujoties, ūdens iztek laukā, bet zivis paliek. Ļoti bieži vairāki pelikāni (6—8 īpatņi) sadarbojoties kopīgi barojas, ar iemērktiem knābjiem ielencot zivis. Šādu sadarbību īpaši bieži var novērot seklos ūdeņos, kuros zivis ir vienkārši ielenkt.
Sārtais pelikāns barojas ne tikai ar zivīm, tas kopumā barojas ar visu, ko var noķert. Atsevišķos gadījumos tie nomedī arī putnu mazuļus vai pat nelielus putnus.
Ligzdošana
Lielākā daļa sārto pelikānu ligzdo kolonijās. Ligzda var atrasties dažādās vietās: kokos vai seklā zemes iedobē. Ligzda kokā tiek sakrauta no zariem, bet uz zemes iedobe tiek izklāta ar zāli, zariņiem, spalvām un citiem materiāliem. Dējumā ir 1—4 baltas olas. Inkubācijas periods ilgst 29—36 dienas. Kad putnēni izšķiļas, tie ir kaili un nevarīgi, bet tiem īsā laikā izaug tumšas dūnas. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Ligzdā mazuļi paliek apmēram 20—25 dienas, bet lidot tie sāk 65—75 dienu vecumā. Dzimumbriedumu jaunie pelikāni sasniedz 3—4 gadu vecumā.
Galvenie sārto pelikānu ienaidnieki ir ērgļi, dažādi sauszemes plēsēji, piemēram, šakāļi un lauvas, kā arī Nīlas krokodili.
Aizsardzība
Lai arī 20. gadsimta laikā sārto pelikānu skaits pasaulē ir samazinājies, tomēr arī mūsdienās tas tiek vērtēts uz 290 tūkstošiem putnu, un globālā mērogā suga netiek uzskatīta par apdraudētu. Atsevišķās valstīs tas tomēr ir apdraudēts un aizsargājams, piemēram, iekļauts Krievijas Sarkanajā grāmatā.
Jans Ladislavs Duseks
Jans Ladislavs Duseks (, dzimis kā Vāclavs Jans Dusīks (cs);, miris ) bija čehu pianists un komponists.
Duseks bija viens no pirmajiem Eiropas pianistiem, kas plaši koncertēja visā Eiropā - no Londonas līdz Sanktpēterburgai un Milānai. Esot bijis pirmais pianists, kurš koncertos sēdēja profilā pret publiku. Komponējis ne tikai skaņdarbus klavierēm, bet arī arfai.
Rancāni (Zaļesjes pagasts)
Rancāni ir daļēji izzudis ciems Zilupes novada Zaļesjes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos 13,2 km no pagasta centra Zaļesjes, 9,2 km no novada centra Zilupes un 297,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem. Ciems atrodas netālu no dzelzceļa līnijas Rēzekne II—Zilupe. Dzelzceļa pretējā pusē atrodas Brigu pagasta ciems ar tādu pašu nosaukumu Rancāni.
Nokia Technologies
Nokia Technologies ir uzņēmuma Nokia struktūrvienība, kas nodarbojas ar jaunu tehnoloģiju un inovāciju izstrādi, zīmola licencēšanu un patentu un licencēšanu. Izveidota 2014. gadā, pēc tam, kad Nokia mobilo telefonu bizness pārdots Microsoft.
Nokia Technologies galvenās jomas: Tā darbības sfēra aptver dažādas jomas, piemēram, attēlu uzņemšana un apstrāde, sensori, bezvadu savienojamība, enerģijas pārvaldība un inovatīvi materiāli. Nokia Technologies arī piedāvā publisku iesaistīšanos ar programmu "Izgudro ar Nokia".
2015. gada jūlijā izlaists produkts OZO, kas ir virtuālās realitātes kamera profesionāla satura veidotājiem, kas var uzņemt stereoskopisku 3D video un telpisku skaņu. Tai ir 8 sinhronizēti globāli aizvara sensori un 8 mikrofoni. OZO izstrādāta pētniecības nodaļā Tamperē.
2015. gada 26. aprīlī paziņots, ka Nokia par 170 miljoniem EUR iegādāsies digitālās veselības risinājumu uzņēmumu Withings, lai stiprinātu pozīciju lietu internetā. Darījums pabeigts 31. maijā, Withings iekļaujot Nokia Technologies kā Digital Health nodaļu.
2016. gada 13. jūlijā ar Samsung Electronics tika noslēgts līgums par patentu šķērslicencēšanu.
Vana Piņa
Vana Piņa (zh, ; dzimusi Šanhajā) ir Ķīnas starptautiskā lielmeistare šahā (1992).
Biogrāfija
No 1990. gadu sākuma līdz 2000. gadu sākumam bijusi viena no vadošajām Ķīnas šahistēm. 1991. gadā Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā dalījusi 5. vietu un iekļuvusi pretendentu turnīrā. 1992. gadā Šanhajā pretendentu turnīrā nospēlējusi neveiksmīgi un dalījusi 7.-9. vietu. 1993. gadā Džakartā starpzonu turnīrā nospēlējusi neveiksmīgi, paliekot 11. vietā. 1998. gadā Roterdamā uzvarējusi Pasaules šaha individuālajā universiādē. Divas reizes piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kur 2001. gadā zaudējusi 2. kārtā, bet 2004. gadā piekāpusies jau 1. kārtā. 2001. gadā piedalījusies Krievijas un Ķīnas sieviešu šaha komandu mačā, iegūstot 3 punktus no 6 iespējamajiem. 2002. gadā uzvarējusi Ķīnas sieviešu šaha čempionātā.
Sekmīgi pārstāvējusi Ķīnas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Alfrēds Kļestrovs
Alfrēds Viktors Kļestrovs ( — ) bija latviešu strēlnieku virsnieks, bruņuvilciena "Kalpaks" komandieris, kritis Liepājas aizstāvēšanas kaujā. Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.
Dzīvesgājums
Dzimis 1897. gada 7. vai 8. martā Liepājā. Mācījās Liepājas pilsētas skolā, pēc tam mērnieku skolā Rīgā. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu mobilizēja Krievijas Impērijas karadienestā un pēc mācībām praporščiku skolā Maskavā nosūtīja uz Rumānijas fronti. Apbalvots ar Annas ordeņa II šķiru.
Kad pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā Ukrainu okupēja vācu karaspēks, Kļestrovs atgriezās Rīgā.
No 1919. gada pavasara dienēja Latvijas armijas 3. Latgales divīzijas papildu bataljonā, no 30. oktobra bija bruņuvilciena "Kalpaks" komandieris. 1919. gada 4. novembrī, bermontiešiem uzbrūkot Liepājai, Kļestrovs zem stipras artilērijas un ložmetēju uguns devās pretuzbrukumā, ar bruņuvilcienu nokļuva ienaidnieka ķēdes tinumā. Tā kā nebija iespējams atklāt lielgabala uguni, vadīja savu komandu durkļu cīņā un izklīdināja pretinieku, tā sekmēdams bermontiešu uzbrukuma atsišanu, taču pats šajā kaujā krita no vācu lodes. Apbedīts Liepājas Līvas kapos.
Piemiņa
1922. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni (LKOK nr.3/1423; pēc nāves). 1935. gadā virsleitnanta Kļestrovs nāves vietā Liepājas-Vaiņodes dzelzceļa un Liepājas-Grobiņas šosejas krustojumā uzstādīja piemiņas plāksni.
Hesuss Djess del Korrals
Hesuss Djess del Korrals (es; Saragosa —  Madride) bija Spānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1974).
Biogrāfija
1960. gados bijis viens no spēcīgākajiem Spānijas šahistiem. Divas reizes uzvarējis Spānijas šaha čempionātos (1955, 1965). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1969. gadā Palma de Maļorkas lielmeistaru starptautiskajā šahā turnīrā ieguvis augsto 6. vietu, atpaliekot tikai no tā laika spēcīgākajiem šahistiem Bentu Larsenu, Tigranu Petrosjanu, Viktoru Korčnoju, Vlastimilu Hortu un Borisu Spaski.
Par panākumiem turnīros FIDE 1968. gadā Korralam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1974. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis otrais Spānijas šahists aiz Arturo Pomara, kas kļuvis par šaha lielmeistaru.
Sekmīgi pārstāvējis Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Sergejs Surovikins
Sergejs Surovikins (ru, dzimis ) ir Krievijas Federācijas armijas ģenerālis, Austrumu kara apgabala pavēlnieks (2013–2017). Krievijas Federācijas bruņoto spēku (KFBS) Gaisa un kosmosa spēku virspavēlnieks un KFBS kontingenta pavēlnieks Sīrijas pilsoņu karā (2017, 2019). Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā laikā viņš bija KFBS Dienvidu grupējuma pavēlnieks, no 2022. gada 8. oktobra līdz 2023. gada janvārim bija KFBS Apvienotā grupējuma pavēlnieks "speciālās militārās operācijas zonā" (командующий Объединённой группировкой войск Вооружённых Сил Российской Федерации в зоне специальной военной операции).
Dzīvesgājums
Dzimis 1966. gadā Novosibirskā. 1987. gadā absolvēja Omskas Augstāko komandieru skolu un dienēja 2. gvardes motorizēto strēlnieku divīzijā. 1991. gada Augusta puča laikā kapteiņa Surovikina pakļautībā esošie karavīri Maskavā nogalināja trīs demonstrantus, par ko viņu pēc puča sagrāves apcietināja, bet pēc septiņiem mēnešiem ieslodzījumā attaisnoja. Pēc PSRS sabrukuma studēja M. Frunzes militārajā akadēmijā. 1995. gadā Maskavas garnizona militārā tiesa viņu atzina par vainīgu līdzdalībā šaujamieroču un munīcijas pārdošanā, taču arī šo tiesas lēmumu atcēla.
Piedalījās Tadžikistānas pilsoņu karā kā motorizēto strēlnieku (MS) bataljona komandieris, pēc tam bija 92. MS pulka štāba priekšnieks, 149. gvardes MS pulka štāba priekšnieks un komandieris, Gatčinas 201. MS divīzijas štāba priekšnieks.
No 2017. gada marta līdz decembrim Surovikins bija Krievijas Federācijas bruņoto spēku (KFBS) Sīrijas grupējuma komandieris, 2017. gada 31. oktobrī viņu iecēla Krievijas Federācijas Aviācijas un kosmosa spēku virspavēlnieka amatā un apbalvoja ar KF Varoņa Zelta zvaigzni. No 2019. gada janvāra līdz aprīlim viņš atkārtoti bija KFBS Sīrijas grupējuma komandieris, 2021. gada 16. augustā Surovikinu paaugstināja armijas ģenerāļa militārajā pakāpē.
Krievijas iebrukumā Ukrainā 2022. gada 24. jūnijā ģenerālis Surovikins kā Krievijas spēku Dienvidu grupas komandieris vadīja Ukrainas Bruņoto spēku ielenkšanas operāciju Luhanskas apgabalā. Kad pēc Krievijas bruņoto spēku militārajām neveiksmēm 2022. gada 8. oktobrī no KFBS Apvienotā grupējuma pavēlnieka amata atcēla ģenerāli Židko, armijas ģenerālis Surovikins ieņēma viņa vietu. 2023. gada 11. janvārī kļuva zināms, ka par Ukrainas iebrukušo Krievijas spēku apvienotā grupējuma komandieri iecelts Valērijs Gerasimovs. Sergejs Surovikins kļuva par vienu no trim Gerasimova vietniekiem.
Tūlīt pēc Vāgneriešu dumpja plašsaziņas līdzekļos parādījās ziņās, ka FSB apcietinājis armijas ģenerāli Surovikinu un viņa vietnieku ģenerālpulkvedi Andreju Judinu.
Roberts Bulsons
Roberts Bulsons (1889-1942) bija Latvijas valsts pārvaldes darbinieks, Valsts kancelejas direktora pienākumu izpildītājs (1939-1940). Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā apsūdzēts par K. Ulmaņa valdības 1940. gada 17. maija slepeno lēmumu slēpšanu, kas paredzēja, ka gadījumā, ja kara apstākļu dēļ vairs nebūtu iespējams sazināties ar Latvijas diplomātiskām un konsulārām pārstāvībām Vakareiropā, piešķirt ārkārtējas pilnvaras Latvijas sūtnim Londonā Kārlim Zariņam.
Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 1. novembrī Rīgā. Mācījās Rīgas pilsētas Katrīnas skolā, ko beidza 1907. gadā. Strādāja par Vidzemes gubernatora kancelejas ierēdni (1909-1917). 1913. gadā apprecējās. Pēc Latvijas Republikas proklamēšanas 1918. gada 23. novembrī uzsāka darbu Latvijas Pagaidu valdības kancelejā, 1919. gada 2. janvārī kopā ar pagaidu valdību evakuējās no Rīgas uz Jelgavu, tad pārgāja darbā Latvijas SPR darba komisariātā.
No 1919. gada 9. jūlija atkal uzsāka darbu Valsts kancelejā par darbveža palīgu, bet ar 1. augustu – par darbvedi. Ar Valsts kancelejas direktora D. Rudzīša 1920. gada 24. februāra rīkojumu darbvedis R. Bulsons tika iecelts par I šķiras nodaļas (Vispārējās nodaļas) vadītāju. Bija Valsts tipogrāfijas revīzijas komisijas un Latvijas telegrāfa aģentūras revīzijas komisijas loceklis. 1934. gadā otro reizi salaulājās ar Mildu Kampars. Pēc Valsts kancelejas direktora D. Rudzīša pēkšņās nāves 1939. gada 22. augustā kļuva par Valsts kancelejas direktora pienākumu izpildītāju.
Pēc Latvijas okupācijas Ministru kabineta 1940. gada 23. jūlija sēdē viņu atbrīvoja no amata Valsts kancelejas direktora vietas izpildītāja amata.
Valdības vadītājs Vilis Lācis noraidīja viņa sievas Mildas Bulsones lūgumu viņu apžēlot, jo "Bulsons esot pret padomju varu un, iespējams, vēl arī slēpjot ziņas par Ulmaņa valdības zelta rezervēm". R. Bulsona nopratināšanas protokolā 1941. gada 13. novembrī Astrahaņas cietumā fiksēts, ka viņš atzinis piedalīšanos Ulmaņa valdības sēdē 1940. gada 17. maijā, kad tika pieņemts slepenais lēmums par ārkārtēju pilnvaru piešķiršanu sūtnim Zariņam Londonā, bet pārējās izvirzītajās apsūdzībās sevi par vainīgu neatzina.
1950. gadu sākumā pēc viņa sievas rakstītajiem lūgumiem par informācijas sniegšanu par dzīvesbiedra likteni pienāca atbilde, ka R. Bulsons ir dzīvs, bet atrodas izsūtījumā bez tiesībām sarakstīties. Tikai 1990. gada 13. novembrī tika parakstīts Mildai Bulsonei adresēts prokuratūras paziņojums, ka krimināllieta pret Robertu Bulsonu ir izbeigta un viņš ir reabilitēts.
Voiņi
Voiņi ir ciems Krāslavas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Lielais Ožukns, Skaists.
Voiti
Voiti ir ciems Ciblas pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Maiami "Dolphins"
Maiami "Dolphins" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Maiami, Floridas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1965. gadā. "Dolphins" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Amerikas futbola konferences Austrumu divīzijā. Komanda savas mājas spēles aizvada Hard Rock Stadium stadionā. "Dolphins" ir vecākā profesionālā sporta komanda Floridā. Klubs ir izcīnījis divus Superkausus (1972. un 1973. gadā).
Alkšstrauts
Alkšstrauts ir Lašupītes labā satekupe Talsu novadā.
Iztece - uz dienvidaustrumiem no Stendes. Tek dienvidrietumu virzienā. Izveido Lašupīti, satekot ar Ošstrautu. Alkšstrautu pašā augštecē šķērso valsts autoceļš V1402 (Stende–Sabile–Pūces), tā krastos nav lielu apdzīvoto vietu.
Etnogrāfiskais muzejs (Zviedrija)
Etnogrāfiskais muzejs (sv) ir dažādu pasaules tautu kultūrai, antropoloģijai un vēsturei veltīts muzejs, kas atrodas Stokholmā Zviedrijā. Novietots vairāku muzeju parkā, Djurgårdsbrunnsvägen ielā 34.
Muzeja ēkas pirmajā stāvā aplūkojama plaša ar etnogrāfiju saistīta artefaktu kolekcija, kā arī atsevišķu pētnieku darbība, piemēram, zviedru zinātnieka Stena Bergmana dzīve starp Jaungvinejas papuasiem.
Otrais stāvs sadalīts atsevišķās zālēs, kas iepazīstina ar Ķīnas un Āfrikas reģioniem, japāņu, ainu, Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas pamatiedzīvotāju, Austrālijas aborigēnu un Arktikas tautu kultūru. Ekspozīcijas veido artefakti, maketi, dzīvnieku izbāzeņi, fotogrāfijas, zīmējumi, kartes un filmas, kā arī izzinoši paskaidrojumi un apraksti. Zināms uzsvars veltīts Zviedrijas koloniālajai politikai, piemēram, zviedru kolonistu darbībai Atlantijas okeāna piekrastē Ziemeļamerikā 17. gadsimtā.
Riucāni
Riucāni (latgaliešu: Ryucāni) ir ciems Zilupes novada Zaļesjes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos 9 km no pagasta centra Zaļesjes, 2,1 km no novada centra Zilupes un 300,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies uz rietumiem no Zilupes, nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem.
Aleksoti
Aleksoti bija skrajciems Rēzeknes novada Ozolmuižas pagastā. Atradās pagasta dienvidu pierobežā 3,9 km no pagasta centra Ozolmuižas, 11 km no novada centra Rēzeknes un 241 km no Rīgas.
Pēc Valsts zemes dienesta datiem bijušajā ciemā atrodas divas viensētas.
2S. autobusu maršruts (Liepāja)
'''2S. autobusu maršruts''' ir Liepājas autobusu maršruts, kas kursē no Mirdzas Ķempes ielas līdz 15. vidusskolai (tikai vienā virzienā), tas ir skolas maršruts.
Maršruts
Maršruts iet pa šīm ielām: Mirdzas Ķempes iela, Ganību iela, Zirņu iela, Lauku iela, Dzērves iela, Eduarda Tisē iela, Tukuma iela, Klaipēdas iela, Uliha iela, Kūrmājas prospekts, Graudu iela, Lielā iela, Rīgas iela, Raiņa iela, Oskara Kalpaka iela.
Bišu iela (Rīga)
Bišu iela, vēsturiski arī Lielā Bišu iela, ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Bišu iela sākas krustojumā ar Lapu ielu un beidzas krustojumā ar Medus ielu. Kopējais ielas garums ir 490 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Bišu ielā ir īres namu un savrupmāju apbūve, kā arī nedaudzas sabiedriskas ēkas (tostarp divi bērnudārzi). Šeit atrodas arī senākais līdz mūsdienām saglabātais Pārdaugavas kompaktās apbūves fragments (18. — 19. gadsimts).
Bišu iela pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās atrodama 1846. gadā kā Lielā Bišu iela.
Ielu savienojumi
Bišu iela ir savienota ar šādām ielām:
Katrīna Rudzīte
Katrīna Rudzīte (dzimusi Kuduma 1991. gada 25. septembrī Liepājā) ir latviešu dzejniece.
Biogrāfija
Studējusi sociālantropoloģiju Latvijas Universitātē (2014—2017), pašlaik kultūras un starpkultūru studijas Latvijas Kultūras akadēmijā.
Viņas debijas krājums "Saulesizplūdums" 2015. gadā saņēmis Latvijas Literatūras gada balvu kategorijā "Labākā debija". Piedalījusies Jauno autoru seminārā un Rakstnieku savienības organizētajos rakstniecības kursos. Dzejnieces rakstītās literatūras kritikas un viedokļa raksti publicēti žurnālā "Satori", laikrakstos "Kultūras Forums", "Diena". Darbojas sieviešu stendapā.
Miesa (filma)
"Miesa" (fr) ir 2016. gada Francijas un Beļģijas šausmu filma, kuras režisore un scenārija autore ir Žilija Dikurno. Filmā galvenās lomas attēlo Geransa Mariljē, Ella Rampfa un Lorēns Lukass.
Ekshibicionisms
Ekshibicionisms ir rīcība, kad cilvēks izrāda savas ķermeņa daļas, kuru izrādīšana sabiedrībā nav pieņemta, citiem svešiem cilvēkiem. Šīs ķermeņa daļas ir, piemēram, krūtis, dibens un ģenitālijas. Ekshibicionismam var būt dažādi mērķi: tas var būt gan žests, gan dzimumtieksmes apmierināšanas veids, gan humora sastāvdaļa, gan šoka paņēmiens.
Eksibicionismu kā dzimumtieksmes apmerināšanas veidu uzskata par parafiliju. Tā vairāk ir izplatīta vīriešiem, nekā sievietēm.
Volkarezi
Volkarezi ir ciems Istras pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 313 km attālumā no Rīgas.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Volkorezu - Čuičišu senkapi (Vaidu kapi, Sopki).
Augšciems
Augšciems ir ciems Ropažu novada Ropažu pagasta austrumos, Lielās Juglas abos krastos, netālu no autoceļa V66 (Sidgunda—Ropaži). Attālums līdz pagasta centram Ropažiem — 11 km, novada centram Ulbrokai — 37 km, līdz Rīgai — 47 km.
Līdz 2009. gadam ciemā darbojās Rīgas—Ērgļu dzelzceļa līnijas stacija Augšciems.
Romašenki
Romašenki ir ciems Zilupes novada Zaļesjes pagastā. Izvietojies pagasta rietumos 5,5 km no pagasta centra Zaļesjes, 6,7 km no novada centra Zilupes un 302,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem.
Baltimoras "Ravens"
Komandas atpazīstamākie spēlētāji ir bijuši Rejs Luiss, Eds Rīds un Džonatans Ogdens.
Lisjēns Millē
Lisjēns Millē (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Millē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti profesionāļiem. Šajā disciplīnā viņš ieguva 14. vietu.
Koddales daudzpiekļuve
Koddales daudzpiekļuve vai CDMA (en) ir vairāku lietotāju vienlaicīga piekļuve kopīgam fiziskam resursam, katram lietotājam modulācijai lietojot attiecībā pret citiem lietotājiem atšķirīgu diskriminējamu kodu secību. Visi lietotāji izmanto vienu nesējfrekvenci, kā arī pārraida vienlaicīgi. Uztveršanai izmanto korelācijas uztvērējus, kā korelācijas funkciju izmantojot to pašu kodu secību, ko raidītājā. Rezultātā signāls, kura koda secība sakrīt ar uztvērēja kodu secību iegūst pastiprinājumu, bet pārējo raidītāju signāli vājinājumu. Tā kā katra lietotāja signāls ir modulēts ar pārējiem lietotājiem nezināmu funkciju, priekš pārējiem lietotājiem šī lietotāja signāls ir vienkārši troksnis.
Sinhronā koddales daudzpiekļuve
Sinhronās koddales daudzpiekļuves darbībai nepieciešama visu raidītāju sinhronizācija. Katram raidītājam izvēlas savu ortogonālu modulējošo funkciju, savukārt uztvērējā uztverto signālu reizina ar to pašu modulācijas funkciju. Tā kā ortogonālo funkciju integrēts (novidējots) reizinājums ir nulle, pārējo lietotāju signālu jauda demodulatora izejā arī būs nulle. Savukārt ar to pašu funkciju modulētā signāla jauda būs vislielākā. Lai nodrošinātu modulējošo funkciju ortogonalitāti ir nepieciešams nodrošināt precīzu fāzes nobīdi starp šīm funkcijām, t.i. sinhronizāciju starp visiem raidītājiem un uztvērējiem. Mobilo telefonu tīklā šāda sinhronizācija ir diezgan sarežģīti realizējama jo mobilās stacijas atrodas dažādos attālumos no bāzes stacijas, līdz ar ko radioviļņi no tām pienāk ar dažādu aizturi.
Īvande (upe)
Īvande (arī Avanda, Ivanda, Ivande, Īvandas upe, augštecē - Īvandes strauts, Stropupe, lejtecē - Mācītājmājas upīte, Mācītājupīte, Valdatupīte, Valdātupīte) ir Abavas kreisā krasta pieteka Kuldīgas un Talsu novados.
Koddales daudzpiekļuve
Asinhronā koddales daudzpiekļuve
Tā kā matemātiski nav iespējams izveidot kodu secības, kuras būtu ortogonālas pie jebkuras fāzes nobīdes, asinhronajai koddales daudzpiekļuvei izmanto pseidonejaušas kodu virknes. Šādas virknes izskatās kā nejaušu skaitļu virknes, taču ir iepriekš definētas un tāpēc zināmas gan uztvērējam gan raidītājam. Ar pseidonejaušu kodu virkni modulētam signālam ir trokšņa īpašības. Uztvērējā izmanto to pašu pseidonejaušo funkciju kā korelācijas funkciju.
Īvande (upe)
Iztece - uz ziemeļaustrumiem no Kabiles. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Abavā pie Rendas. Lielākās pietekas - Renda, Rīteļa. Uz upes izveidots Rendas HES, atrodas Īvandes Rumba un Valdātu Rumba. Īvandi trīs reizes šķērso valsts autoceļš V1261 (Renda–Matkule), tās krastos atrodas Kroņrenda un Renda.
Rendā uz Īvandes upes, nedaudz augšpus ietekas Abavā, izveidojušies divi Īvandes ūdenskritumi, no kuriem lielākais ir ap 2 m augsts un 10 m plats.
Koddales daudzpiekļuve
Asinhronā koddales daudzpiekļuve
Korelācijas uztvērēja izejā izdalās tas signāls, kura modulējošā kodu secība sakrīt ar korelācijas signālu, taču tā kā citu lietotāju kodu secības nav ortogonālas, bet trokšņveida, pārējie lietotāji rada troksni derīgajam signālam. Lai nodrošinātu piekļuvi pēc iespējas vairāk lietotājiem ir svarīgi lai uztvērējā visu raidošo lietotāju signāli pienāktu ar vienādu jaudu. Šī iemesla dēļ mobilajos tīklos, kur izmanto asinhrono koddales daudzpiekļuvi tiek pievērsta pastiprināta uzmanība precīzai raidītāju jaudas stūrēšanai. Sakarā ar to ka korelācijas uztvērējs balstās uz signāla vidējošanu un rada signāla aizturi, modulējošās pseidonejaušās kodu virknes frekvence tiek izvēlēta daudz augstāka nekā derīgā signāla frekvence. Virkne tiek izvēlēta tā lai izejas signāla jauda būtu vienmērīgi sadalīta visā atļautajā frekvenču joslā.
Briseles Dienvidu stacija
Briseles Dienvidu stacija (fr, nl) ir dzelzceļa stacija, kas atrodas Beļģijas galvaspilsētā Briselē. Tā ir pēc apkalpoto pasažieru skaita lielākā dzelzceļa stacija Beļģijā. Netālu no stacijas atrodas Dienvidu tornis, kas ir augstākā celtne Beļģijā.
Pirmo staciju Briseles dienvidu rajonā - Bogāras staciju (Gare des Bogards) uzcēla 1839. gadā. Līdz ar dzelzceļu attīstību tā kļuva par mazu un 1869. gadā uz dienvidiem no vecās stacijas uzcēla jaunu staciju. Stacijas mūsdienu viedols tika iegūts no 1939. līdz 1954. gadam, kad Briseles Dienvidu staciju izbūvēja pēckara modernisma stilā. Bez satiksmes uz Beļģijas pilsētām Briseles Dienvidu stacija nodrošina pasažieru vilcienu kustību uz Franciju, Lielbritāniju, Luksemburgu, Nīderlandi, Vāciju.
Māris Šmits
Māris Šmits (dzimis, miris ) bija regbija spēlētājs un treneris, kā arī tiek uzskatīts par vienu no regbija pamatlicējiem Latvijā.
Karjera
Mācījies Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtā.
Ar regbiju Māris Šmits sāka nodarboties 1971. gada decembrī. 1993. gadā viņa vadītā Latvijas izlase pirmo reizi iekļuva Regbija-7 Pasaules čempionātā, kurš notika Edinburgā, Skotijā. Tā bija pirmā Latvijas regbija izlase, kas piedalijās šāda mēroga sacensībās pēc Latvijas neatkarības atgūšanas.
Bijis RAF regbija un futbola kluba prezidents, Latvijas Universitātes stadiona direktors un regbija kluba “Jūrmala” dibinātājs. 1987. gadā palīdzējis RAF regbija komandai iekļūt PSRS pirmajā līgā, bet 1991. gadā — PSRS Augstākajā līgā.
Izveidojis un 2019. gadā atklājis regbija muzeju Šmita vadībā iesāka rakstīt grāmatu par Latvijas regbija vēsturi, taču 2023. gada 1. aprīlī Šmits nomira pirms tās pabeigšanas.
Lielu uzmanību pievērsa Latvijas regbija jaunatnes attīstībai, kā arī rūpējās par Latvijas regbija veterāniem, organizējot ikgadējus veterānu piemiņas pasākumus.
Šorttreks 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2018. gada jūlijā Starptautiskā Olimpiskā komiteja paziņoja, ka šorttreka programma papildināta ar stafeti jauktajām komandām.
Kvalifikācija
Šorttrekā bija noteikta 112 sportistu kvota (56 katram dzimumam), kas ir par astoņām mazāk nekā 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Valstīm tika piešķirtas sportistu kvotas, izmantojot 2020/2021. gada Pasaules kausa izcīņas rezultātiem. No vienas valsts maksimāli varēja startēt 10 sportisti, 5 no katra dzimuma. Ķīnai, kas bija olimpisko spēļu rīkotājvalsts, bija piešķirta viena kvota katrā no disciplīnām, kopā 10 sportistiem. Komandu statefēs varēja startēt 8 vīriešu un 8 sieviešu komandas, kā arī 10 jauktās komandas.
Sacensību kalendārs
Šorttreka pirmās sacensības notika 2022. gada 5. februārī, bet pēdējās sacensības 16. februārī.
— priekšsacīkstes; — medaļu izcīņa.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Šorttreka sacensībās startēja 112 sportisti (58 vīrieši un 54 sievietes) no 23 valstīm. Ar maksimāko atļauto sportistu skaitu (10 sportisti, jeb 5 no katra dzimuma) bija pārstāvētas 6 valstis — Dienvidkoreja, Itālija, Kanāda, Krievijas Olimpiskā komiteja, Ķīna un Nīderlande.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Vondi
Vondi ir ciems Nirzas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 296 km attālumā no Rīgas.
Veloceļš Centrs—Berģi
Veloceļš Centrs — Berģi ir veloceļš Rīgā, kas savieno Vecrīgu, Teiku, Šmerli, Juglu un Berģus. 13 km garo ceļu atklāja 2011. gada maijā.
Gaita
Veloceļš sākas 1991. gada barikāžu laukumā, šķērso Zigfrīda Annas Meierovica bulvāri un turpinās garām Bastejkalnam līdz Reimersa ielai, cauri Esplanādei līdz Skolas ielai, tālāk pa Skolas ielas kreiso malu, līdz ielas beigām. Bruņinieku ielā maršruts īslaicīgi ved pa vienvirziena velojoslām abās ielas pusēs līdz Krišjāņa Valdemāra ielai, tad turpinās pa tās labo pusi. Krustojumā ar Mālpils ielu, tas šķērso Valdemāra ielu un turpinās līdz Zirņu ielai, pa kuru aiziet veloceļa maršruts, tomēr veloceļš starp Valdemāra un Brīvības ielu un no Senču ielas līdz Brīvības un Krišjāņa Barona ielas krustojumam nav izbūvēts un ved pa ietvi (apzīmēta ar kopīga gājēju un velosipēdistu ceļa zīmi). Tālāk veloceļš atkal pārtrūkst uz Gaisa tilta un īsā posmā starp Ūnijas ielu un Gustava Zemgala gatvi. Kā atdalīts veloceļš tas turpinās pa Brīvības gatves labo malu līdz krustojumam ar Brīvdabas ielu, kur tas pa pāreju šķērso gatvi, nonākot tās kreisajā pusē, un atkārtoti šķērso Brīvības gatvi pirms Jaunciema gatves viadukta, iepretī Berģu kultūras namam. Tālāk tā maršruts ved pa Berģu ielu līdz Suitu ielai un līdz Rīgas pilsētas administratīvajai robežai.
Aiz Rīgas robežas, Garkalnes pagastā, tas turpinās kā veloceļš Berģi — Upesciems — Langstiņi.
Vēsture
Veloceļa "Centrs – Berģi" būvniecības darbus pēc Rīgas domes Satiksmes departamenta pasūtījuma ar Eiropas Reģionālās attīstības fonda līdzfinansējumu pabeidza 2010. gadā.
Sars (nozīmju atdalīšana)
Sars var būt:
Ivanda
Ivanda var būt:
Otrais Čečenijas karš
Otrais Čečenijas karš (krievu: Вторая чеченская война, čečenu: ШолгIа оьрсийн-нохчийн тIом) bija militārs konflikts starp Krievijas Federāciju un čečenu kaujiniekiem no 1999. gada augusta līdz 2000. gada aprīlim, kura laikā Krievijas bruņotie spēki pakļāva Ičkērijas Čečenu republiku.
Priekšvēsture
1991. gada nogalē jaunievēlētais Čečenijas prezidents Džohars Dudajevs pasludināja Ičkērijas Čečenu Republikas neatkarību no Krievijas. 1992. gada martā opozīcija izdarīja neveiksmīgu apvērsuma mēģinājumu. 1994. gada novembrī opozīcijas spēki ar Krievijas atbalstu mēģināja iebrukt Groznijā un gāzt prezidentu Dudajevu. Kad tas neizdevās, 11. decembrī krievi sāka Pirmo Čečenijas karu, tomēr cieta sakāvi un 1996. gada 31. augustā parakstīja Hasavjurtas vienošanos par pamieru.
Norise
1999. gada augustā Šamils Basajevs ar saviem kaujiniekiem iebruka Dagestānā, kas kalpoja par iemeslu pamiera laušanai un Krievijas Federācijas bruņoto spēku (KFBS) iebrukumam Čečenijā. 30. septembrī Krievijas karaspēks ieņēma Čečenijas līdzenuma ziemeļu daļu un 18. oktobrī šķērsoja Terekas upi. 17. decembrī KFBS Gaisa desanta operācijā Kaukāza kalnos nobloķēja Čečenijas robežu ar Gruziju.
26. decembrī ar masīviem artilērijas un gaisa spēku triecieniem sākās uzbrukums Groznijai. Pēc tam, kad 2000. gada 30. janvārī kaujinieki izlauzās no aplenkuma, 6. februārī Grozniju ieņēma Krievijas karaspēks. No 22. līdz 29. februārim notika kaujas Šatojā. 7. martā Komsomolskoje ciemā aplenca čečenu lauka komandiera Ruslana Gelajeva vienību, kurai izdevās izlauzties un aizbēgt uz Gruziju. 2000. gada marta beigās karadarbības aktīvā fāze beidzās, un kaujinieki pārgāja uz partizānu kara taktiku. 2009. gada 15. aprīlī pretterorisma operāciju pasludināja par pabeigtu.
Rutki (Zaļesjes pagasts)
Rutki ir ciems Zilupes novada Zaļesjes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos 16,5 km no pagasta centra Zaļesjes, 12,4 km no novada centra Zilupes un 301 km no Rīgas.
Vonogi (Kombuļu pagasts)
Vonogi ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Eduarda Smiļģa iela
Eduarda Smiļģa iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Eduarda Smiļģa iela sākas krustojumā ar Meža ielu un Puķu ielu, iet dienvidu virzienā, citu starpā šķērsojot arī Slokas ielu un Bāriņu ielu, un beidzas krustojumā ar Mazo Nometņu ielu. Ielas garums ir 1150 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu divu joslu platumā visā ielas garumā.
Eduarda Smiļģa ielā pārsvarā ir daudzdzīvokļu īres namu apbūve, kā arī sabiedriskas celtnes: Teātra muzejs (adrese Smiļģa ielā 37/39, ieeja no Talsu ielas), Rīgas Pārdaugavas izpilddirekcija (adrese Smiļģa ielā 46) un Rīgas Friča Brīvzemnieka pamatskola (Zeļļu ielā 4).
Iela ir nosaukta teātra režisora un aktiera Eduarda Smiļģa vārdā, kas dzīvojis šīs ielas 37/39 namā (mūsdienās Teātra muzejs). Izveidojusies 19. gadsimtā, agrāk saukta par Kalēju ielu, Dorotejas ielu un Dārtas ielu (līdz 1966. gadam, kad piešķirts tagadējais nosaukums).
Ielu savienojumi
Eduarda Smiļģa iela ir savienota ar šādām ielām:
Kristiansens
Kristiansens (dāņu un no/Kristiansen — 'Kristiana dēls', no personvārda Kristians (Christian/Kristian); sieviešu dzimtē Kristiansena) ir dāņu un norvēģu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Divoka Orlice
Divoka Orlice (cz, pl) ir 99,3 kilometrus gara Orlices satekupe Sudetos, Polijas un Čehijas teritorijā.
Iztece Bistšices kalnos Polijas teritorijā uz dienvidiem no Dušņikizdrojas. Tek dienvidrietumu virzienā. Augštecē atdala Orlices kalnus no Bistšices kalniem. Savienojoties ar Tiha Orlici, izveido Olices upi. Divoka Orlice ir populārs ūdenstūrisma maršruts.
Lādzēnu dīķi
Lādzēnu dīķi (arī Lādzēnu tīrelis, Lādzēnu purva ūdenskrātuve) ir mākslīga ūdenskrātuve Bauskas novada Vecumnieku pagasta dienvidu daļā, bijušajos kūdras karjeros. Ūdenskrātuvē dzīvo līdakas, baltie amūri, līņi. Krājumi tiek papildināti ar līdakām un baltajiem amūriem. Organizēta licencēta makšķerēšana.
Žans Batists Mimjagē
Žans Batists Narciss Mimjagē (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Kiršhofers 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti profesionāļiem. Šajā disciplīnā viņš ieguva bronzas medaļu.
Gabriels Mahts
Gabriels Svāns Mahts (en; dzimis Ņujorkā, ASV) ir amerikāņu aktieris un producents. Plašāk pazīstams kā Hārvija Spektra lomas atveidotājs USA Network seriālā "Ģēnijs uzvalkā". Piedalījies arī tādās filmās kā "Gars" un "Mīlas dziesma Bobijam Longam".
Aktiera karjeru uzsāka astoņu gadu vecumā. Par savu pirmo lomu filmā Why Would I Lie? (1980) tika nominēts balvai "Labākais jaunais kinoaktieris". Piedalījies filmā "Labais gans" (The Good Shepherd, 2006). Kopā ar šīs filmas aktieru ansambli ieguva Berlīnes kinofestivāla balvu "Izcils mākslinieciskais ieguldījums".
Pēteris Liepiņš
Pēteris Liepiņš (dzimis Ērgļos, miris  Rīgā) bija latviešu aktieris un TV raidījumu vadītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis Otrā pasaules kara laikā 1943. gadā Ērgļos kā jaunākais bērns sešu bērnu ģimenē, vecākais brālis Edgars Liepiņš (1928–1995) arī kļuva par aktieri. 1971. gadā Pēteris Liepiņš absolvēja Latvijas konservatorijas Teātra fakultāti (Dailes teātra 4. studijā). Kopš 1971. gada bija Dailes teātra aktieris. 1973. gadā kļuva par Latvijas Teātra darbinieku savienības biedru. Pārsvarā tēloja komiskus, groteskus tēlus. Tāpat tēloja kino, pazīstamākās Liepiņa lomas ir filmās "Pūt, vējiņi" (1973), "Aveņu vīns" (1984), Another Mother (1996), "Rūgtais vīns" (2007) Miris 2022. gada 10. maijā no COVID-19 komplikācijām.
Skaistova
Skaistova ir ciems Zilupes novada Zaļesjes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos Zilupes pilsētas dienvidu pievārtē, 7,4 km no pagasta centra Zaļesjes, 2,1 km no novada centra Zilupes un 304 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem, Zilupes kreisajā krastā.
Savelinki
Savelinki (arī Saveļinki) ir ciems Zilupes novada Zaļesjes pagastā, Zilupes austrumu pievārtē. Izvietojies pagasta ziemeļos 8,1 km no pagasta centra Zaļesjes, 1,5 km no novada centra Zilupes un 303 km no Rīgas.
Eiropas autoceļš E40
Eiropas autoceļš E40 ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla. Autoceļš savieno Kalē, Francijā ar Rideru, Kazahstānā, cauri Beļģijai, Vācijai, Polijai, Ukrainai, Krievijai, Uzbekistānai, Turkmenistānai un Kirgizstānai. Ridera atrodas netālu no Kazahstānas robežas ar Ķīnu. E40 ir garākais Starptautiskā E ceļu tīkla autoceļš, stiepjoties vairāk kā 8000 kilometru garumā. Centrālajā Āzijā autoceļš met lielu līkumu. Īsākais maršruts starp Kalē un Rideru ir aptuveni 2000 kilometrus īsāks, pārsvarā izmantojot E30 Berlīne-Maskava-Omska.
Ārējās saites
E40 kā piemiņas ceļš Eiropā
Sinsinati "Bengals"
Sinsinati "Bengals" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Sinsinati, Ohaio štatā, ASV. Tas ir dibināts 1967. gadā. "Bengals" spēlē Nacionālā futbola līgas (NFL) Amerikas futbola konferences Ziemeļu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada Paul Brown Stadium stadionā. Klubs ir trīs reizes piedalījies Superkausa izcīņā, tomēr visas reizes tas ir piekāpies.
Blīdene (upe)
Blīdene (vidustecē — Gabaliņa strauts, lejtecē — Mazā Bērzīte) ir Bērzes kreisā krasta pieteka Saldus novadā. Sākas no grāvju sistēmas pārpurvotā apvidū rietumos no Tīreļpurva Remtes pagastā, plūst dienvidu virzienā pa Austrumkursas augstienes Lielauces pauguraini. Upes gultne gandrīz visā garumā, izņemot nelielu posmu vidustecē, pārrakta un regulēta. Pie Blīdenes ierīkots Blīdenes dzirnavezers. Lielākā pieteka ir Biržu strauts (labā). Upi šķērso autoceļš A9 un dzelzceļa līnija Jelgava—Liepāja.
Vonogi (Višķu pagasts)
Vonogi ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 234 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Raudinkas ezers.
Dace Priede
Dace Priede (dzimusi ) latviešu aktrise, režisore un rakstniece.
Biogrāfija
Dzimusi redaktores, korektores Maijas Priedes un inženiera Nikolaja Priedes — finanšu ministra biedra Kirhenšteina valdībā  — ģimenē. Absolvējusi Rīgas 3. vidusskolu, 1976. gadā — Latvijas Valsts Konservatorijas Teātra fakultāti. Īslaicīgi strādājusi Valsts Jaunatnes teātrī un Operetes teātrī. No 1998. līdz 2004. gadam bijusi Kurzemes Radio režisore un valodas konsultante. No 1988. gada — amatierteātra režisore Kuldīgas Kultūras centrā. 1999. gadā piedalījusies Kurzemes Radio “Millenium Radio” projektā, kas ieguva galveno balvu. Kopš 2000. gada — Latvijas Rakstnieku savienības biedre.
1994. gadā romāns “Saule špagas asmenī” Raimonda Gerkena un žurnāla “Karogs” romānu konkursā ieguva veicināšanas prēmiju. 1997. gadā — Indriķa Zeberiņa prēmija par romāniem “Saule špagas asmenī” un “Kamenes uz stīgām”. 2012. gadā — Indriķa Zeberiņa prēmija par darbu “Snieg purpura sniegs”.
Lerijs Kristiansens
Lerijs Kristiansens (en; dzimis Riversaidā) ir ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1977).
Biogrāfija
Trīs reizes uzvarējis ASV junioru šaha čempionātos (1973, 1974, 1975). 1975. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā vecuma grupā līdz 20 gadiem. Trīs reizes uzvarējis ASV šaha čempionātos (1980, 1983, 2002). Tāpat trīs reizes uzvarējis ASV atklātajā šaha čempionātā. Par panākumiem turnīros FIDE 1977. gadā Kristiansenam uzreiz piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu, un viņš kļuvis par vienu no retajiem šahistiem, kas to saņēmis bez starptautiskā meistara (IM) nosaukuma. 1979. gadā uzvarējis prestižajā starptautiskajā šaha turnīrā Linaresā (Spānija), apsteidzot Viktoru Korčnoju, bet 1981. gadā šajā pašā turnīrā dalījis pirmo vietu ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Anatoliju Karpovu. Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas starpzonu turnīros: 1982. gadā palicis 9. vietā, bet 1987. gadā ieņēmis 8. vietu. Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas turnīros pēc izslēgšanas sistēmas (1997, 2001), taču abos turnīros zaudējis jau 1. kārtā.
Pārstāvējis ASV komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Pazīstams ar savu agresīvo un uzbrūkošo spēles stilu. Vairāku šaha grāmatu autors.
Blīgzne
Blīgzne (arī Blīgzna, Blizdene) ir upe Vidzemē, Melnupes labā krasta pieteka Alūksnes un Smiltenes novados. Sākas mežainā apvidū Malienas pauguraines ziemeļrietumu malā pie Alsviķu pagasta Straumēniem. Līkumojot plūst rietumu virzienā pa Trapenes līdzenumu, uzņemot apkārtējo purvu novadgrāvju ūdeņus. Lielākā pieteka Ploskava (7 km; labā). Lielākā apdzīvotā vieta krastos ir Rezaka.
Nepilnzobji
Nepilnzobji (Pilosa) ir Amerikas placentāļu virskārtas (Xenarthra) kārta. Tā apvieno 4 sliņķu un skudrlāču dzimtas, kuras visas dzīvo tikai Amerikā. Joprojām nav īsti skaidra nepilnzobju izcelsme, bet senākie nepilnzobji dzīvoja Dienvidamerikā jau pirms 60 miljoniem gadu terciāra perioda laikā, drīz pēc dinozauru izmiršanas.
Kārtas zinātniskais vārds pilosa latīņu valodā nozīmē spalvainie.
Vonogi (Blontu pagasts)
Vonogi ir ciems Blontu pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 278 km attālumā no Rīgas.
Klīvlendas "Browns"
Klīvlendas "Browns" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Klīvlendā, Ohaio štatā, ASV. Tas ir dibināts 1944. gadā. "Browns" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Amerikas futbola konferences Ziemeļu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada FirstEnergy Stadium stadionā. "Brows" savas pastāvēšanas vēsturē ir izcīnījuši četrus Superkausus.
Paragvajas administratīvais iedalījums
Paragvajas administratīvo iedalījumu veido 17 departamenti (spāņu: departamentos) un 1 galvaspilsētas distrikts (spāņu: distrito capital). Visi departamenti sīkāk tiek iedalīti 248 distriktos. Pēc platības lielākā administratīvā teritorijas vienība ir Bokeronas departaments (91 670 km²), bet mazākais — Galvaspilsētas distrikts (117 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākā vienība ir Centrālais departaments (1 362 893 iedzīvotāji), bet mazākais — Altoparagvajas departaments (11 587 iedzīvotāji).
Skudrlāči
Skudrlāči (Vermilingua) ir nepilnzobju kārtas (Pilosa) apakškārta. Tā apvieno četras mūsdienās dzīvojošas sugas, kas iedalītas divās dzimtās. Šīs kārtas visām sugām ir kopīga īpašība — to barība ir skudras un termīti. Par skudrlāci mēdz saukt arī cauruļzobi, kura otrais nosaukums ir Āfrikas skudrlācis. Tomēr cauruļzobis nav tuvs skudrlāču radinieks un pieder citai dzīvnieku kārtai.
Izskats un īpašības
Lielākais skudrlāču apakškārtā ir lielais skudrlācis (Myrmecophaga tridactyla), kura ķermeņa garums kopā ar asti sasniedz 2 m un svars 55 kg. Mazākais ir pundurskudrlācis (Cyclopes didactylus), kura ķermeņa garums ar asti ir 35 cm un svars apmēram 300 g.
Visiem skudrlāčiem ir garš snuķis un mēle, kas ir garāka par galvu. Mēles virsmu sedz nelieli āķīši, kas paredzēti skudru uzķeršanai. Lai kukaiņi no mēles nevarētu aizbēgt, skudrlāčiem papildus izdalās lipīgas siekalas. To cauruļveidīgajai mutei ir lūpas, bet nav zobu. Gremošana ir līdzīga putnu gremošanas sistēmai. Kuņģī ir smiltis un nelieli akmentiņi, kas palīdz samalt kukaiņus. Priekškājām ir gari, spēcīgi nagi, kas tiek izmantoti zemes rakšanai, skudru un termītu pūžņu izārdīšanai. To biezais un garais kažoks skudrlāčus pasargā no iztraucēto un agresīvo kukaiņu kodumiem. Visām sugām, izņemot lielo skudrlāci, ir tvērējaste.