cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miega apnoja
Izšķir obstruktīvo miega apnoju (OMA), ko raksturo elpošanas apstāšanās elpceļu mehāniska nosprostojuma dēļ, un centrālo miega apnoju, ko izraisa galvas smadzeņu patoloģijas. Pastāv arī jauktās formas. Slimībai ir vairākas smaguma pakāpes. Tai ir tendence pasliktināties laika gaitā. Dažos gadījumos tā var apdraudēt dzīvību.
Šī patoloģija vairumā gadījumu (80-90%) saistās ar skaļu krākšanu. Dažreiz slimnieks pēkšņi pamostas, sajūtot, ka smok, bet parasti viņš neapzinās savu stāvokli gadiem ilgi. Uz to var norādīt arī vairākkārtējas apzinātas vai neapzinātas pamošanās epizodes — tā saucamā miega fragmentācija, nakts urinēšana, nakts svīšana (66%), dienas miegainība, gastroezofageālais reflukss (barības vada atvilnis) naktī, rīta galvassāpes, arteriālā hipertensija, dzimumtraucējumi (28%), svara pieaugums, atmiņas pasliktināšanās.
Dažādas orgānu slimības (Kušinga sindroms, akromegālija, cukura diabēts, arteriālā hipertensija, pazemināta vairogdziedzera funkcija, sirds un asinsvadu slimības) saistās ar šo sindromu. Obstruktīvo miega apnoju visbiežāk izraisa aptaukošanās, īpaši tad, ja liekais svars ir pieaudzis strauji. Šī forma biežāk attīstās vecāka gadagājuma vīriešiem. Bērniem to novēro pie palielinātām mandelēm vai adenoīdiem. Alkohola lietošana, īpaši pirms gulētiešanas, smēķēšana un dažu medikamentu lietošana arī negatīvi ietekmē sindroma attīstību.
Kalifornijas zelta drudzis
Kalifornijas zelta drudzis ir zelta drudzis, kas sākās, kad Kalifornijā Džeimss Māršals (James Marshall) atrada zelta gabalu, kad būvēja Satera zāģētavu (Sutter's Mill) Eldorado apgabalā. Ziņas par atradumu ātri izplatījās, un ap 300 000 vīrieši, sievietes un bērni devās uz Kaliforniju no citiem ASV štatiem, kā arī no ārzemēm. Zelta drudzis beidzās 1855. gadā, kad zelts tika atrasts arvien mazāk un mazāk.
Miega apnoja
Diagnoze balstās uz pacienta sūdzību kopumu, tuvinieku liecību par krākšanu un polisomnogrāfijas metodi, ko lieto medicīnas iestādes miega laboratorijā.
Kalifornijas zelta drudzis
Daudzi cilvēki kļuva bagāti, bet vēl vairāk cilvēku neieguva neko un pat daudz ko zaudēja, piemēram, daudzi, lai noorganizētu zelta meklēšanu, pārdeva savus īpašumus un citas vērtības. Bieži gadījās, ka sievas pelnīja daudz vairāk nekā viņu vīri raktuvēs.
Dienvidsudāna
Reģiona autonomais statuss ir noteikts saskaņā ar 2005. gadā parakstīto miera līgumu starp Sudānas Tautas atbrīvošanas kustību un Sudānas valdību. Ar līguma parakstīšanu tika izbeigts Otrais Sudānas pilsoņu karš, kas bija ilgākais pilsoņu karš Āfrikas vēsturē.
Laika posmā no 2011. gada 9. līdz 15. janvārim Dienvidsudānā notika neatkarības referendums par atdalīšanos no Sudānas. 30. janvārī publicētie neoficiālie rezultāti liecināja, ka 99% nobalsojušo bija par atdalīšanos. Dienvidsudāna kļuva par neatkarīgu valsti. Dienvidsudāna tika uzņemta ANO sastāvā, un kļuva par tās 193. dalībvalsti.
Vēsture
Dienvidsudāna bija britu kolonija līdz 1956. gadam. 1956. gadā tā ieguva neatkarību no Lielbritānijas, kā daļa no Sudānas. Pēc Pirmā Sudānas pilsoņu kara, Dienvidsudānas autonomais reģions tika izveidots 1972. gadā un pastāvēja līdz 1983. gadam. 1983. gadā sākās Otrais Sudānas pilsoņu karš, kas beidzās ar miera līguma parakstīšanu starp Sudānas Tautas atbrīvošanas kustību un Sudānas valdību 2005. gadā. Tajā pašā gadā tika izveidota Dienvidsudānas autonomā valdība. Dienvidsudāna kļuva par neatkarīgu valsti 2011. gada 9. jūlijā, pēc referenduma, kas notika laika posmā no 2011. gada 9. līdz 15. janvārim, kurā gandrīz 99% vēlētāju nobalsoja par atdalīšanos no Sudānas. Par pirmo prezidentu kļuva Salva Kīrs Majardits.
2013. gadā 14. decembrī Kīrs apsūdzēja viceprezidentu Rieku Mačaru un desmit citus apvērsuma mēģinājumā. Mačars noliedza apsūdzību un aizbēga no valsts, lai dibinātu opozīcijas partiju. Sākās konflikts starp Dienvidsudānas armiju un Mačara spēkiem, kas pārvērtās pilsoņu karā. 2014. gada janvārī tika panākta pirmā vienošanās par pamieru. Tomēr cīņas turpinājās, un pēc tam sekoja vairākas citas vienošanās par pamieru. 2015. gada augustā tika parakstīts miera līgums. Mačars atgriezās Džūbā un atkal tika iecelts par viceprezidentu 2016. gada aprīlī.
Mačars aizbēga no galvaspilsētas, kad tajā atsākās cīņas 2016. gada jūlijā. Viņam tika dota iespēja atgriezties, lai turpinātu sarunas par mieru, taču viņš neatgriezās. 2016. gada 23. jūlijā Mačaru kā viceprezidentu nomainīja Tabans Dengs.
Valstī no 2017. gada februāra līdz maijam bija bads. 20. februārī tika oficiāli pasludināts bada stāvoklis. Par bada iemesliem tika uzskatīti valstī notiekošais pilsoņu karš un ekonomiskais sabrukums. Bada stāvoklis beidzās jūnija beigās, taču joprojām 1,7 miljoni cilvēku cieta no pārtikas trūkuma.
Kopš 2013. gada decembra ilgušais konflikts tika izbeigts 2020. gada februārī, kad konkurējošie vadītāji Salva Kīrs Majardits un Rieks Mačars panāca vienošanos un izveidoja koalīcijas valdību, dodot iespēju bēgļiem atgriezties mājās.
American Airlines reiss 11
15 minūtes pēc pacelšanās teroristi sagrāba lidaparātu, ievainojot vairākus cilvēkus. Muhameds Atā sēdās pie lidmašīnas vadības pults. Boeing 767-223ER lidmašīna ietriecās Pasaules tirdzniecības centra ziemeļu tornī, Ņujorkā, plkst. 8.46 pēc vietējā laika. Bojā gāja visi 92 lidmašīnā esošie cilvēki, no kuriem 76 bija pasažieri (vēl pieci — nolaupītāji). 102 minūtes pēc ietriekšanās Ziemeļu tornis sabruka. Kopumā Ziemeļu tornī gāja bojā apmēram 1600 cilvēku.
Dienvidsudāna
Konstitūcija
Dienvidsudānas Likumdošanas asambleja 2011. gada 7. jūlijā ratificēja pagaidu konstitūciju, kura aizstāja 2005. gadā pieņemto konstitūciju. Pamatlikumā ir noteikts, ka Dienvidsudāna ir prezidentāla republika, kur prezidents ir valsts galva, valdības vadītājs un bruņoto spēku komandieris.
American Airlines reiss 11
Reiss bija paredzēts no Logana starptautiskās lidostas Bostonā, Masačūsetsā, uz Losandželosas starptautisko lidostu Losandželosā, Kalifornijā.
Dienvidsudāna
Konstitūcija
Likumdošanas tiesības pieder Dienvidsudānas valdībai un vienpalātas Dienvidsudānas Likumdošanas asamblejai. Valsts konstitūcija paredz arī neatkarīgu tiesu varu, kur augstākais varas orgāns ir Augstākā tiesa. 2007. gadā tika uzsākts izstrādāt valsts aizsardzības stratēģiju, kuras izstrāde tika pabeigta 2008. gadā. Tika nolemts, ka Dienvidsudānas armijā ietilps sauszemes, gaisa un jūras spēki. Valstij ir jauns ģerbonis.
Prezidenti
Džons Garanga bija pirmais autonomā Dienvidsudānas reģiona prezidents. Amata pienākumus viņš pildīja līdz savai nāvei 2005. gada 30. jūlijā. Pēc Džona Garanga nāves par jauno Dienvidsudānas autonomā reģiona prezidentu 2005. gada 11. augustā tika iecelts viceprezidents Salva Kīrs Majardits, tajā pašā dienā viņš kļuva arī par Sudānas viceprezidentu. Savukārt par Dienvidsudānas viceprezidentu kļuva Rieks Mačars.
Valodas
Oficiālā valsts valoda ir angļu valoda. Galvaspilsētas apkārtnē ir izplatīta arābu pidžinvaloda — Džubas arābu valoda. Valsts pamatiedzīvotāju vidū visizplatītākā ir dinka valoda, ko prot 2—3 miljoni valsts iedzīvotāju. Dinka valoda pieder rietumnilotu valodu saimei (Western Nilotic languages), un tā ir samērā līdzīga otrai izplatītākai Dienvidsudānas pamatiedzīvotāju valodai — nūru valodai (Nuer language). Dienvidsudānas trešā izplatītākā valoda ir zande, kas pieder ubandžu valodu grupai. Dienvidsudānā iedzīvotāji runā vēl šādās valodās: bari, šiluku, lotuko, jurmodo un citās.
Iedzīvotāji
2009. gadā, gatavojoties 2011. gadā paredzētajam Dienvidsudānas neatkarības referendumam, tika uzsākta jauna tautas skaitīšana. Šo tautas skaitīšanu kārtējo reizi pavadīja asa kritika no Dienvidsudānas varasiestāžu puses. Tika apgalvots, ka Sudānas varasiestādes apzināti veicot dienvidsudāniešu skaitīšanu reģionos, kur to īpatsvars ir neliels.
Andruss Verniks
Andruss Verniks (et; dzimis Antslā, Igaunijas PSR, PSRS) ir igauņu vieglatlēts, šķēpa metējs. Viņa personīgais rekords šķēpa mešanā ir 87,83 m, kas tika uzstādīts 2003. gadā, tas bija Igaunijas rekords 15 gadus, līdz to pārspēja Magnuss Kirts. Divreiz atzīts par Igaunijas gada sportistu.
Divkārtējs Pasaules čempionātu medaļnieks — 2005. gadā Helsinkos viņš kļuva par čempionu, taču 2003. gada čempionātā ieguva sudrabu.
Medūza
Medūza ir brīvi peldošu dzēlējzarndobumaiņu tipa (Cnidaria) organismu attīstības forma, kas piemīt medūzu apakštipam (Medusozoa). Otra iespējamā attīstības forma ir polips.
Anatomija
Medūzu uzbūve ir ļoti vienkārša. Tām ir lietussarga veida jeb zvanveida ķermenis, kura apakšdaļas centrā atrodas mute, kuru ieskauj mutes lēveri. Zvanveida ķermeni apņem taustekļu vainags.
Lielākajai daļai medūzu nav īpašas gremošanas, osmoregulācijas, centrālās nervu, elpošanas orgānu vai asinsrites orgānu sistēmas. Lai arī medūzai nav skeleta, tai ir balstplātnīte (manubrium sterni), kurai ir kātveidīga struktūra, kas nokarājas no centra uz leju ar muti pašā galā. Mute atveras gastrovaskulārā dobumā, kurā norit visi gremošanas un vielmaiņas procesi. Gastrovaskulārais dobums ir savienots ar starveidīgiem kanāliem, kas stiepjas līdz medūzas zvanveidīgā ķermeņa malai.
Medūzai nav nepieciešama elpošanas sistēma. Tās membrānai līdzīgā āda ir tik plāna, ka skābekli tā uzņem difūzijas ceļā. Lai arī medūzas spēj brīvi pārvietoties, to kustības iespējas ir ierobežotas. Medūza pārvietojas, ritmiski saraujoties tās zvanveida ķermenim. Saraujoties tiek izgrūsts ūdens, un medūza kustas uz priekšu. Dažas sugas ir ļoti aktīvas un enerģiski peld gandrīz visu laiku, toties citas ir samērā pasīvas.
Medūzas ķermenis satur ļoti daudz ūdens, kas ir vairāk kā 95% no kopējās masas. Zvanveidīgais ķermenis sastāv no želejveida vielas, ko sauc par mezogleju, kuru aptver un no apkārtējās vides aizsargā 2 aizsargkārtas — no ārpuses medūzu sedz epidermas kārta, bet iekšējā dobumā mezogleju nosedz gastroderma. Tās šūnās, kuras sauc par barošanas epitēlijmuskuļšūnām, noris barības gremošana. Gastrodermā ir arī dziedzeršūnas, kurās veidojas gremošanas fermenti.
Vidusupe
Vidusupe (augštecē Aizpurve, vidustecē Cēlējupe, Jakša, Līčupe) ir upe Talsu novadā, Spāres ezera galvenā pieteka. Sākas grāvju sistēmā dienvidos no Stendes pilsētas. Tek galvenokārt pa mežainu apvidu Ugāles līdzenumā. Upes gultne visā garumā regulēta. Lielākās pietekas: Briežupe (Tērukšupe, 15 km), Kārklvalks, Ķīļvalks (kreisās), Mālupe, Jērstrauts, Ratupe (labās).
Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Stende, Līči, Aizupes. Upi šķērso autoceļš A10 un dzelzceļš Rīga-Ventspils.
United Airlines reiss 175
United Airlines reiss 175 bija iekšzemes pasažieru lidmašīnas reiss, kuru nolaupīja pieci Al-Qaida locekļi 2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV ietvaros.
Apmēram 30 minūtes pēc pacelšanās teroristi sagrāba lidaparātu, Mervāns eš Šehī pārņēma vadību. Boeing 767-222 lidmašīna ietriecās Pasaules tirdzniecības centra Dienvidu tornī, Ņujorkā, plkst. 9.03 pēc vietējā laika. Bojā gāja visi 65 lidmašīnā esošie cilvēki, no kuriem 51 bija pasažieris (vēl pieci — nolaupītāji). 56 minūtes pēc ietriekšanās Dienvidu tornis sabruka. Kopumā Dienvidu tornī gāja bojā apmēram 900 cilvēku.
Reiss bija paredzēts no Logana starptautiskās lidostas Bostonā, Masačūsetsā, uz Losandželosas starptautisko lidostu Losandželosā, Kalifornijā.
Edvardss
Edvardss (en) var būt:
Bērziņš
Bērziņš (sieviešu dzimtē Bērziņa) ir visizplatītākais vīriešu uzvārds Latvijā. Tas ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „bērzs” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Trešmetāls
Trešmetāls (en) ir viens no smagā metāla mūzikas apakšžanriem, par kura rašanās laiku uzskatāmas 1970. gadu beigas un 80. sākums, kad vairākas grupas sāka spēlēt mūziku, kurā bija vēsmas no New Wave of British Heavy Metal un smagā pankroka mūzikas elementi (pārsvarā bungu partijas un to temps), radot jaunu žanru un attīstot to neatkarīgi no pankmūzikas. Šis mūzikas žanrs ir agresīvāks, salīdzinot ar tam tuvu stāvošo spīdmetālu.
Muzikālās iezīmes
Trešmetāls ir viens no vissarežģītākajiem, ātrākajiem un, tehniski kombinētākajiem smagā roka un metāla apakšžanriem, līdz ar nāves metālu. Trešmetālu spēlējošās grupas izceļas ar oriģinalitāti mūzikas pilnveidošanā, kā rezultātā daudzas trešmetāla grupas, piemēram, Metallica, Megadeth, Slayer, Testament, un Watchtower bieži var tikt pieskaitītas progresīvajam metālam un tam atbilstošajai teorijai par to, kas ir progresīvais metāls.
Vēsture
Par pirmo soli šajā rokmūzikas žanrā var uzskatīt grupas Black Sabbath 1975. gada albumu Symptom of the Universe, kā arī viņu Into the Void un Children of the Grave (1971). Var minēt arī Queen 1974. gada dziesmu Stone Cold Crazy (no albuma Sheer Heart Attack). Albums, kurš tam laikiem bija par smagu un ātru, drīz vien tika aizmirsts, bet albumu galu galā daudzus gadus vēlāk atklāja trešmetāla slavenākā un veiksmīgākā grupa, Metallica, kas ierakstīja tā kaverversiju. Pieminēšanas vērts ir arī Iggy Pop & The Stooges, no kuriem zināmā mērā ietekmējās grupa Motörhead. Precīzāk viņu dziesmās "I Got A Right" un "Gimme Some Skin" (1973). Iedvesmu žanra izveidē devusi arī grupa Judas Priest ar dziesmu Exciter, no Stained Class albuma. Lai arī Judas Priest paši sevi neuzskata par trešmetāla grupu, vairākas trešmetāla grupas kā Slayer, Venom, Anthrax, Metallica, Megadeth viņus ir minējuši kā savus iedvesmas avotus. Par pirmo ierakstīto trešmetāla demo tiek uzskatīta Metal Church 1981. gada Red Skies. Metallica ar savu 1983. gadā izdoto pirmo studijas albumu Kill 'Em All ir uzskatāma par trešmetāla žanra īsteniem aizsācējiem. Taču tajā pat laikā 1983. gada novembrī Eiropā Artillery ierakstīja demo. Lai gan viņu spēlētā mūzika nebija tik ātra un agresīvā kā Metallica, izpildījums un ideja bija līdzīga.
Sākums
Trešmetāls oficiāli kā žanrs aizsākās 1984. gadā ar Metallica un viņu albumu Ride the Lightning, Anthrax ar savu thrash korāli Fistful of Metal, kā arī Overkill izlaižot otro demo ierakstu (Feel the Fire), arī Slayer Haunting the Chapel albums, kurā ir dziesma Chemical Warfare. Līdz ar šiem ierakstiem viss vēl kļuva ātrāks un smagāks, kas pierādās ar grupas Exodus izveidošanos un viņu albuma Bonded by Blood, kā arī Slayer ar 1985. gada albumu Hell Awaits. Citviet pasaulē, Vācijā grupa Kreator izdeva savu debijas albumu Endless Pain un Brazīlijā grupa Sepultura ierakstīja minialbumu Bestial Devastation. Kanādā grupa, Eudoxis. Vēl pieminēšanas vērta ir grupa Megadeth, kuru izveidoja bijušais grupas Metallica dalībnieks Deivs Masteins, kas 1985. gadā debitēja ar albumu Killing Is My Business... And Business Is Good!.
1986. gads uzskatāms par visražīgāko gadu trešmetāla vēsturē, gads, kurā iznāk ievērojamākie šī žanra albumi. Grupa Dark Angel ierakstīja savu augsti novērtēto albumu Darkness Descends, kas tiek uzskatīts par smagāko un ātrāko thrash/speed metal albumu kāds jebkad ierakstīts. Slayer ar savu Reign in Blood neapšaubāmi dēvējams par albumu ar pasaules slavu, arī vāciešiem Kreator Pleasure to Kill, kuri nāca ar jauniem priekšlikumiem un piedāvāja spēlēt vēl brutālāku mūziku, tādējādi radot iespēju izveidoties nāves metāla žanram. Megadeth ierakstīja Peace Sells... But Who's Buying?, un Metallica Master of Puppets, kas ir viens no pirmajiem trešmetāla albumiem, kurš guva kritiķu uzslavas, kā arī ir apbalvots kā viens no labākajiem jebkad ierakstītajiem trešmetāla albumiem.
1980. gadu vidū trešmetāls sadalījās vairākos apakšžanros. Radās nāves metāls ar tādām grupām kā Death un Possessed priekšgalā. Citas grupas meklēja savu stilu, kombinējot spīdmetālu un trešmetālu, piemēram, Helstar, Testament, Heathen. 1988. gadā bija daudz jaunu grupu, kuras it kā spēlēja trešmetālu, lai arī to skanējums jau bija atšķirīgs. Tomēr joprojām pastāvēja grupas, kuras stingri turējās pie trešmetāla un par šī žanra klasiku saucami ir Sepultura ar trešo, 1989. gadā izdoto studijas albumu Beneath the Remains. Metallica ...And Justice for All 1988. gada albums, kurš izceļas ar ļoti sarežģītu spēles stilu, un tāpēc šis albums tiek uzskatīts par progresīvā metāla pionieri. Daudzas šī žanra grupas, tai skaitā, Dream Theater ir oficiāli paziņojuši, ka Metallica ir viņu galvenie iespaidotāji jaunā žanra radīšanā. 1988. gadā Slayer izlaida lēnāku, vairāk death metālisku albumu South of Heaven.
Attīstība 90. gados
Deviņdesmitajos daudzas thrash grupas mainīja savu spēlēšanas stilu, uz visiem saprotamu stilu (vairāk vai mazāk populāru), tādējādi palielinot žanra popularitāti. Šis fakts neapmierināja ilggadējos grupu fanus, kuri šo stila maiņu nodēvēja par pārdošanos masām. Iespējams, visskaļākā 'pārdošanās masām' ir bijusi Metallica.
Arī Megadeth un Anthrax dažādu apsvērumu dēļ mainīja savu spēlēšanas stilu. Megadeth kļuva populāri ar albumu Countdown To Extinction, kas bija ierakstīts smagā metāla, roku un trešmetāla stilā un izpelnījās kritiķu uzslavas, kā arī bija komerciāli panākumiem bagāts. Anthrax, nomainot solistu ieguva lielāku popularitāti. Ar 1993. gada albumu Sound Of White Noise prezentēja jaunu lappusi Anthrax karjerā.
Trešmetāls atgriezās 1990. beigās ar tādām Eiropas kā grupām Hypnosia (skaņas ziņā līdzīgi Pleasure to Kill) vai Carnal Forge, kas bija ātrs death-thrash kopražojums. Citas grupas kombinēja Swedish death metal rifus un pankmūziku, taču tā uzskatāma par tālu noklīšanu no tā, kas ir trešmetāls. Tai pat laikā, grupas ar trešmetāla ideāliem uz lūpām, piemēram, Overkill, kuri 2005. gadā izdeva savu četrpadsmito studijas albumu, Relixiv un Destruction, kuras 2001. gada albums The Antichrist trešmetāla klasisko skanējumu papildināja ar jaunām skaņām.
Trešmetāla grupas
Visbiežāk nosauktās 4 trešmetāla grupas, tā sauktais „trešmetāla lielais četrinieks” (en) :
Citas pazīstamas trešmetāla grupas:
Grupas, kuras apvieno trešmetāla elementus ar smago pankroku, pazīstamas arī kā crossover thrash:
Andris Bērziņš
Andris Bērziņš var būt:
Barbadosa
Barbadosa (izrunā: ) ir salu valsts, kas atrodas Centrālamerikā, Atlantijas okeāna rietumos. No visām Karību jūras salām Barbadosa atrodas vistālāk uz austrumiem. Tuvākā kaimiņvalsts ir Sentvinsenta un Grenadīnas, kas atrodas aptuveni 160 km uz rietumiem. Barbadosa ir neatkarīga valsts, Apvienotās Karalistes pakļautībā tā bija līdz 1966. gadam. Barbadosas galvaspilsēta ir Bridžtauna.
Barbadosā dzīvo 285 tūkstoši iedzīvotāju, no kuriem aptuveni 90% ir pēcteči vergiem, kurus savulaik ieveda no Āfrikas. Oficiālā valsts valoda ir angļu valoda. Dominējošā reliģija ir kristietība, galvenokārt, protestantisms.
Republikas vēsture
2021. gada septembra beigās Barbadosas parlamenta apakšpalāta vienbalsīgi atbalstīja konstitūcijas grozījumus, saskaņā ar kuriem Apvienotās Karalistes karaliene Elizabete II vairs nebūs valsts galva. Oktobrī parlaments valsts prezidenta amatā ievēlēja Sandru Meisoni, kura bija salas ģenerālgubernatore kopš 2018. gada. Barbadosa oficiāli kļuva par republiku 2021. gada 30. novembrī.
Juris Kronbergs
Juris Kronbergs (dzimis 1946. gada 9. augustā Stokholmā, miris 2020. gada 6. jūlijā Stokholmā) bija Zviedrijas latviešu dzejnieks un tulkotājs.
Biogrāfija
Juris Kronbergs dzimis gleznotāja Rūdolfa Kronberga ģimenē Stokholmā. Rakstīja dzeju gan latviešu, gan zviedru valodā. Tulkoja gan latviešu literatūru zviedriski, gan zviedru literatūru latviešu valodā.
Sešdesmito otrajā pusē un septiņdesmito sākumā spēlējis bungas trimdas latviešu grupās "Saules Brāļi" un "Dundurs" (piedalījies pirmo divu skaņuplašu ierakstā) un ierakstījis savus dzejoļus kopā ar psihedēliskā roka grupu "Prusaku ansamblis".
Deviņdesmitajos gados strādājis par kultūras atašeju Latvijas vēstniecībā Stokholmā.
1998. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni. 2007. gadā saņēmis Literatūras gada balvu par mūža ieguldījumu latviešu literatūrā, 2016. gadā apbalvots nominācijā "Dzeja" par krājumu "Uz balkona/Bet ja visu laiku...".
2020. gadā pēc nāves saņēmis PBLA balvu par mūža ieguldījumu latviešu literatūrā.
Tulkojumi zviedru valodā
Juris Kronbergs zviedriski tulkojis daudzu latviešu rakstnieku dzeju, prozu un arī lugas.
Grāmatās iznākušas daudzu latviešu autoru dzejoļu izlases — pārstāvēti Vizma Belševica, Knuts Skujenieks, Imants Ziedonis, Aleksandrs Čaks, Edvīns Raups, Jānis Elsbergs, Inguna Jansone, Guntars Godiņš, Dzintars Sodums un citi autori.
Reinika
Reinika (vīriešu dzimtē Reiniks) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vietvārda Reiniki. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Džonatans Edvardss
Džonatans Deivids Edvardss (en; dzimis Londonā, Lielbritānijā) ir bijušais britu vieglatlēts, startēja trīssoļlēkšanas sacensībās. Viņam pašlaik pieder pasaules rekords trīssoļlēkšanā (18,29 m), ko viņš uzstādīja 1995. gada 7. augustā Gēteborgā.
Dž. Edvardss piedalījies četrās Olimpiskajās spēlēs (1988, 1992, 1996, 2000), 1996. gadā Atlantā izcīnīdams sudraba medaļu un 2000. gadā Sidnejā zelta medaļu. Pasaules čempionātos ir svinējis 2 uzvaras (1995, 2001), izcīnījis 1 sudrabu (1997) un divas bronzas (1993, 1999).
Google
Google LLC ir ASV kapitālsabiedrība, Alphabet Inc. meitas uzņēmums. To 1998. gadā dibināja Sergejs Brins un Lerijs Peidžs. Tā izstrādā un pārvalda populārāko Interneta meklētājprogrammu Google Search. Google galvenais birojs ir Sanfrancisko piepilsētā Mauntinvjū. Uzņēmuma izpilddirektors ir Sundars Pičai.
Vārds Google ir radies no nepareizi izrunāta vārda "gugols", ar ko apzīmē skaitli 10100 (1 ar 100 nullēm). Google ir tieši ietekmējis tiešsaites kultūru. Nesen vairākās angļu valodas vārdnīcās ticis ievietots darbības vārds google, ar ko apzīmē informācijas meklēšanu Internetā.
Google piedāvāto servisu darbību nodrošina vairākas serveru fermas, katra no kurām sastāv no tūkstošiem vienkāršu, lētu datoru, kas darbojas zem GNU/Linux operacionālās sistēmas. Lai arī uzņēmums oficiāli neizpauž pilnīgu informāciju par tās rīcībā esošajiem serveriem, tiek lēsts, ka 2006. gadā Google's servisus kopumā darbināja ap 450 000 datoru, kas savienoti klāsteros, kuri izvietoti datu centros visā pasaulē. 2010. gada jūnijā Amerikas Savienotajās Valstīs pēc Nielsen datiem Google's piedāvātais tīmekļa meklētājs bija populārākais, sastādot 65,0% tirgus daļas, kam seko Yahoo! ar 13,7% un MSN ar 13,4%.
2009. gadā 96,7% no Google ieņēmumiem veidoja reklāmu pakalpojumi, respektīvi, no 23,65 miljardiem ASV dolāru (USD) lieliem ieņēmumiem reklāmu pakalpojumi bija 22,89 miljardi USD. Google ir realizējusi vairākus jauninājumus tiešsaistes reklāmas tirgū, kas to ir padarījusi par vienu no veiksmīgākajām šajā jomā. 2019. gadā uzņēmumā strādāja 114 096 darbinieki.
Vēsture
Uzņēmumu Google 1998. gada 4. septembrī dibināja Sergejs Brins un Lerijs Peidžs. Tas tika dibināts kā izpētes projekts, kad abi dibinātāji studēja Stenforda Universitātē. Domēna vārds Google tika reģistrēts 1997. gada 15. septembrī.
2014. gada 1. jūlijā tika nopirkts mūzikas straumēšanas un rekomendēšanas pakalpojumu uzņēmums Songza.
2019. gada 4. februārī tika paziņots, ka 2. aprīlī tiks slēgta sociālā tīkla platforma Google+.
2022. gada 4. janvārī mākoņskaitļošanas nodaļa iegādājās Izraēlas kiberdrošības jaunuzņēmumu Siemplify. 8. martā tika paziņots, ka Google par 5,4 miljardiem ASV dolāru iegādāsies kiberaizsardzības uzņēmumu Mandiant; darījums pabeigts 12. septembrī.
Sidneja
Sidneja (angļu: Sydney) ir lielākā Austrālijas pilsēta, Jaundienvidvelsas štata administratīvais centrs. Sidnejas aglomerācijā dzīvo vairāk nekā 5 miljoni cilvēku (2016. gada dati). Atrodas Austrālijas DA, pie Tasmāna jūras Portdžeksona līča krastos. Austrālijas ekonomikas un tirdzniecības centrs. Pateicoties pludmalēm, pasaulslavenām celtnēm, kā piemēram, Sidnejas operas namam un Hārbora tiltam, Sidneja ir viena no pasaules atpazīstamākajām pilsētām un ir starptautiskā tūrisma galamērķis.
Sidneja ir bijusi arī mājvieta lieliem sporta notikumiem, tajā skaitā Britu impērijas spēlēm 1938. gadā, 2000. gada vasaras olimpiskām spēlēm, kā arī 2003. gada Pasaules čempionātam regbijā.
Vēsture
Tiek uzskatīts, ka Sidnejas teritorija ir apdzīvota jau vismaz 40 000 gadu. Pirmo Eiropiešu ierašanās laikā Portdžeksona līča rajonā dzīvoja no 4000—8000 Austrālijas aborigēnu, kuri runāja 3 pamatdialektos. Pirmais eiropietis, kas izsēdās līča krastā 1770. gadā bija kapteinis Džeimss Kuks. Sidneja savu nosaukumu ieguva no Britu iekšlietu ministra Tomasa Taunšenda, Lorda Sidneja (Thomas Townshend, Lord Sydney) vārda.
Sidneju 1788. gadā kā katordznieku koloniju dibināja Artūrs Filips (Arthur Phillip) un tā bija pirmā eiropiešu kolonija Austrālijā. Pilsētas tiesības piešķirtas 1842. gadā. 1851. gadā sākās pirmais no vairākiem zelta drudžiem un uz Sidneju devās cilvēki no visas pasaules. Viens no strādnieku kustības centriem Austrālijā.
Jau 1822. gadā pilsētā jau bija uzbūvēti veikali, tirgi, bankas un citas sabiedriskas iestādes. 1830. un 1840. gadi bija Sidnejas urbanizācijas gadi, sākās pirmo priekšpilsētu būvniecība. Sidnejas ostā regulāri sāka piestāt Britu kuģi un uzsākoties imigrācijas vilnim, Sidneja sāka ļoti strauji attīstīties. 1842. gada 20. jūlijā tika dibināta Sidnejas pilsētas dome un Sidneja tika pasludināta par pirmo Austrālijas pilsētu. Pirmais Sidnejas mērs bija Čārlzs H. Čambers (Charles H. Chambers).
Pirmais no vairākajiem zelta drudža periodiem sākās 1851. gadā, kad, no visas pasaules, jaunas dzīves meklējumos sāka plūst imigrantu straumes. Sidneja turpināja ļoti strauji attīstīties gan ekonomiskā, gan sociālajā ziņā un jau ap 20. gadsimta pašu sākumu Sidnejas iedzīvotāju skaits sasniedza 1 miljonu. 20. gadsimta 30. gados Sidneju skāra Lielā depresija, bet pilsēta spēja ātri atkopties un sāka attīstīties ar vēl lielāku sparu. 20. gadsimta vidū pilsētā tika piedzīvoti jauni Eiropiešu un vēlā arī Aziātu imigrācijas viļņi. Tā rezultātā Sidneja ir izveidojusies par kosmopolītisku pilsētu.
Pārsvarā Sidnejā dominē Briti un Īri, bet plaši ir pārstāvētas arī Itāļu, Grieķu kopienas, kā arī ieceļotāji no Austrumeiropas valstīm un Dienvidaustrumāzijas.
Ģeogrāfija
Sidneja atrodas pie Klusā okeāna. No austrumiem pilsētu ieskauj Tasmāna jūras, no rietumiem Zilie kalni, no ziemeļiem Havkesberijas upe un no dienvidiem Voronora plato. Portdžeksona līcis, jeb Sidnejas osta, kuras krastos izvietojusies Sidnejas pilsēta ir lielākā dabiskā ceļā veidotā osta pasaulē, kas sastāv no vairāk kā 70 līcīšiem un okeāna pludmalēm ietverot sevī pasaulē slaveno Bondībīčas (Bondi Beach) pludmali.
Sidnejas pilsēta ir izpletusies 1,687 kvadrātkilometru lielā platībā. Sidnejas aglomerācijas kopējā platība ir 12,144.6 kvadrātkilometri, kas ietver sevī Central Coast urbanizēto reģionu, daļu Zilo kalnu grēdas tāpat kā plašas nacionālā parka un citas mazapdzīvotas teritorijas.
Lielākās Sidnejas satelītpilsētas ir Ņūkāsla un Volongonga.
Attālums no Sidnejas līdz lielākajām Austrālijas pilsētām:
Klimats
Siltākais mēnesis Sidnejā ir Janvāris ar vidējo temperatūru 18,6 °C — 25,8 °C un vidēji 14,6 dienas gadā ar temperatūru virs 30 °C. Temperatūras maksimums, kas tika sasniegts 1939. gada 14. janvārī (4 dienu karstuma vilnī, kas bija pārņēmis Austrāliju) ir 45,3 °C.
Ziemas parasti ir mēreni vēsas. Temperatūra piekrastes rajonos dažkārt noslīd zem 5 °C. Aukstākais mēnesis Sidnejā ir Jūlijs ar vidējo temperatūru 8,0 °C—16,2 °C. Minimuma rekords ir 2,1 °C.
Laika posmā starp vasaru un ziemu lietusgāzes Sidnejā ir ikdienišķa parādība, bet īpaši izteiktas tās ir gada pirmajā pusē, kad dominē austrumu vēji. Vidējais gada nokrišņu daudzums ir 1217,0 milimetri, kas vidēji tiek sadalīti 138 lietainās gada dienās. Pēdējais sniegputenis, kas reģistrēts Sidnejas pilsētas teritorijā, bija 1830. gados.
Lai gan Sidneja necieš no ikgadējiem cikloniem vai nozīmīgām zemestrīcēm, El Ninjo efekts spēlē nozīmīgu lomu Sidnejas laikapstākļos cikliski atnesot vai nu stiprus meža ugunsgrēkus sausuma periodos, vai plūdus un spēcīgas lietusgāzes. Daudzas piepilsētu teritorijas robežojas ar krūmāju zonām jeb tā saucamo Bušu (bushland), tādēļ cieš no mežu ugunsgrēkiem — spēcīgākie tika piedzīvoti 1994. un 2002. gada pavasara-vasaras sezonā. Ik pa laikam pilsēta cieš no spēcīgām vētrām un krusas. Viena tāda vētra Sidnejas austrumu un priekšpilsētu rajonus piemeklēja 1999. gada 14. aprīlī, kad mazāk kā stundas laikā, pār pilsētu pārgāja spēcīga vētra ar milzīgiem, līdz pat 9 centimetru lieliem krusas graudiem, radot bojājumus aptuveni 40 000 īpašumu, 20 000 automašīnu un 25 lidmašīnām Sidnejas lidostā. Kopējie zaudējumus — 1.5 miljons dolāru.
Dažkārt pilsēta arī cieš no plūdiem. Kā piemēru var minēt Lielos Sidnejas plūdus, kas notika 1986. gada 6. augustā, kad ciklons no austrumiem atnesa spēcīgu vēju, vienas diennakts laikā izkrita rekordliels (327.6 milimetri) nokrišņu daudzums, izraisot satiksmes haosu un radot bojājumus praktiski visai pilsētai.
Arhitektūra
Sidnejas arhitektūra ir pilna ar kontrastiem — augstās stikla celtnes līdzās senākām būvēm. Lai gan pilsēta dibināta tikai 18. gadsimta beigās un attīstījusies 19. gadsimtā, Sidneja var lepoties ar daudzām celtnēm, kas atgādina Eiropas seno arhitektūru. Tādā veidā būvēm šeit tika piešķirta papildus vērtība — tās tika būvētas 19. gadsimtā jau krietni vecmodīgā stilā — gotikas vai pat romānikas ietekmē.
Sidnejai raksturīgs brīvs plānojums (dzīvojamos rajonu mazstāvu apbūve gredzenveidā ietver kvartālus, kur atrodas administratīvās, sabiedriskās un tirdzniecības ēkas), liels apzaļojuma īpatsvars. Pilsētas centrā masīvas 19. gadsimta 1. puses celtnes Monētu kaltuve, Hospitālis (abi celti 1811), Sv. Jēkaba baznīca (1819), Universitāte (ap 1860), Sv. Marijas katedrāle (1886-1905), rātsnams (1868-89). Daudz raksturīgu modernās arhitektūras paraugu administratīvo un dzīvojamo ēkas (1950-60), Sidnejas operteātris (1973). Būtiska ir arī Karalienes Viktorijas ēka, kas celta 19. gadsimta beigās un jau tolaik plānota kā lielveikals, un arī tagad kalpo par mājvietu virknei visdažādāko veikalu. Turklāt daudzi no tiem ir arī Latvijā labi pazīstami brendi. Karalienes Viktorijas ēkas vidū iekārts liels pulkstenis, kas griežas ap savu asi un apskatāms no vairākiem stāviem. Tas vests no Lielbritānijas kādā senā gadā un rāda Austrālijas vēsturi attēlos. Apkārt pulkstenim kuģo burinieks, ļaujot nelielajās miniatūrās sekot līdzi notikumiem sākot no aborigēnu laimīgās dzīves līdz kolonistu atbraukšanai un daudzajām kaujām pēc tam.
Cilvēki
Sidnejā dzimuši:
Ford-Vairogs
Vēsture
Lai glābtu situāciju, Latvijas Kredītbanka, pamatojoties uz valdības lēmumu, 1936. gada. 15. oktobrī nopirka visas 4000 a/s Fenikss akcijas un likvidētā uzņēmuma apsaimniekošanai tā paša gada 23. decembrī nodibināja jaunu rūpniecības akciju sabiedrību "Vairogs". Tās pamatkapitāls bija 8,5 miljoni latu, 99 procenti akciju piederēja valstij, kuras lielākie akcionāri bija Finanšu ministrija, Kara ministrija, Satiksmes ministrija, LR Kredītbanka, rūpnīca VEF un Liepājas kara ostas darbnīca.
1930. gadu vidū, attīstoties valsts ekonomikai, Latvijā strauji auga pieprasījums pēc moderniem kravas auto. No ārzemēm ievesto skaits bija nepietiekams, tāpēc 1937. gadā Vairogs izveidoja auto nodaļu un par tās vadītāju iecēla talantīgo inženieri, Krišjāņa Barona mazdēlu Paulu Baronu. Apsverot visas izmaksas un ražošanas tehnoloģijas, tika izlemts nopirkt kādas pazīstamas ārzemju autofirmas licences tiesības un tehnoloģiju. Kā piemērotāko Latvijas apstākļiem izvēlējās Ford marku.
1937. gada martā Vairogs noslēdza vienošanos ar Ford Motor Company nodaļu Kopenhāgenā par Forda auto montāžas koncesijas piešķiršanu. Līgums paredzēja kravas un vieglo automobiļu ražošanu Rīgā.
Pirmos rūpnīca izgatavoja kravas auto, 1937. gada septembrī rūpnīcu atstāja pirmie Ford-Vairogs V8 ar 3 tonnu vestspēju. Savukārt 1938. gada vasarā izgatavoja pirmos vieglos automobiļus Ford-Vairogs Junior de Luxe, bet nedaudz vēlāk uzsāka arī piecvietīgo Ford-Vairogs V8 montāžu. Vairoga automobiļi Latvijā ātri kļuva populāri vienkāršā Forda dzinēja un pieņemamās cenas dēļ. Vietējā tirgū tie bija krietni lētāki par citu firmu importētajiem analogiem automobiļiem.
Vairogs bija lielākais auto būves uzņēmums Baltijā.
Mūsdienas
Līdz mūsdienām labā stāvoklī saglabājušies pieci Ford Vairogs (četras vieglās automašīnas un viens kravas auto, kas pielāgots ugunsdzēsēju vajadzībām), no kuriem divi šobrīd ir apskatāmi Rīgas Motormuzejā.
Bode Millers
Semjuels Bode Millers (en; dzimis Īstonā, Ņūhempšīras štatā, ASV) ir amerikāņu kalnu slēpotājs. Profesionālo karjeru sāka 1997. gadā. 2005. gadā kļuva par pirmo amerikāņu slēpotāju pēdējo 22 gadu laikā, kas ieguvis Pasaules kausu (otro reizi kopvērtējumā viņš uzvarēja 2008. gadā). Ir izcīnījis 32 uzvaras atsevišķos Pasaules kausa posmos, kas padara B. Milleru par veiksmīgāko amerikāņu kalnu slēpotāju visā sporta veida vēsturē. Viņš ir izcīnījis 4 zelta medaļas Pasaules čempionātos dažādos gados un dažādās disciplīnās. Tomēr līdz 2010. gada Olimpiskajām spēlēm Vankūverā B. Millers nebija izcīnījis olimpisko zelta medaļu, un tikai uzvarot kombinācijā savās jau ceturtajās spēlēs, viņam tas beidzot izdevās. Šobrīd B. Millers ir 5 dažādu olimpisko medaļu īpašnieks.
Andris Kivičs
Andris Kivičs (dzimis Rīgā) ir latviešu mūziķis, dzejnieks, mūzikas un tekstu autors un arī bijušais Rīga TV24 raidījuma "Rampas ugunis" vadītājs.
Pirms kļuvis par mūziķi, A. Kivičs astoņus gadus profesionālā līmenī spēlējis basketbolu. Viņš ir bijis Latvijas U18 izlases dalībnieks, bijis arī pieaugušo izlases kandidāts, pēc karjeras LJBL spēlējis arī profesionālā līmenī Latvijas Basketbola līgā. 1994. gadā Frankfurtē kopā ar Aigaru Vītolu un Raimondu Fūrmani kļuvis par pasaules čempionu strītbolā.
Karjera mūzikā
Andra Kiviča grupas Z-Scars visi albumi ir bijuši nominēti Mūzikas ierakstu gada balvai 2004. gadā ar dziesmu "Tu tuvojies sev" grupa uzvarēja "Muzikālajā bankā". Vairāk nekā desmit Andra Kiviča dziesmas ir bijušas ierindotas dažādu radiostaciju topu pirmajās vietās.
Sarakstījis dziesmu tekstus albumam krievu valodā "Prjamo v serdce", saņemot radio SWH+ balvu "Otkritije goda". Dziesmas "Kriči" un "Vse maji mečti" bijušas Radio SWH+ Nr. 1.
Grupa Z-Scars vairākas reizes ir bijuši īpašie viesi tādiem Krievijas mūzikas grandiem kā BI2 un Zverji, iesildot krievu grupas ar stundu garu programmu krievu valodā. Z-Scars tika piedāvāts veidot karjeru Krievijas virzienā, taču tas nenotika, jo ideja neguva atbalstu visu grupas dalībnieku vidū.
2011. gadā grupa Z-Scars izdeva labāko dziesmu izlasi ar 16 populārākajām dziesmām un devās 10 gadu jubilejas klubu turnejā. 2016. gadā grupa Z-Scars izdeva albumu "Restarts" un devās vislatvijas 15 gadu jubilejas tūrē. Pazīstamākās dziesmas no albuma ir "Es gribu", "Mans miljons esi Tu" un "Vērtības".
Kā solomākslinieks Andris Kivičs sevi pieteica 2009. gadā, kad viņa radītā dziesma "Latvijai" ieguva ārzemēs dzīvojošo latviešu atzinību un šobrīd ar 2 miljoniem skatījumu ir populārākā Andra Kiviča dziesma interneta vietnē YouTube. Tam 2012. gadā sekoja soloalbums “Skārienjūtīgs” ar hitiem “Kad Tevis nav” un “Latvijai”, kā arī 2014. gada albums “Dziesmas Tēvzemes naktslokāliem” ar hitiem “Tev piestāv” un “Tas nekad nepāries” kopā ar Aminatu Savadogo. 2017. gada 3. novembrī Andris Kivičs izdeva soloalbumu "Andris Kivičs/Eduards Veidenbaums 2017".
2019. gadā Andris Kivičs kopā ar Lieni (toreiz vēl Skulmi) izdeva albumu "Incidents", kurš stāstīja par pāra cīņu ar melīgajiem masu medijiem, dzelteno presi un uzdrīkstēšanos mīlēt un dzīvot pa īstam.
Andris Kivičs ir viens no pieprasītākajiem ballīšu mūziķiem Latvijā, profesionāli izklaidējot cilvēkus tikai ar ģitāru un humora stāstiem iz savas dzīves, kas jau drīzumā pārtaps Andra Kiviča pirmajā stand up.
Televīzija
Astoņpadsmit gadu vecumā Andris Kivičs uzvarēja LTV diktoru konkursā, taču nevienu dienu nenostrādāja par diktoru.
A. Kivičs darbojās LTV, divus gadus vadot raidījumus "Randiņš" (2004) un "Sems" (2005), filmējies LTV seriālā "Būt mīlētai" (2011) un TV seriālā "Yes, Boss!" (2011).
2014. gadā Andris Kivičs sāka vadīt Riga TV24 sarunu raidījumu “Rampas Ugunis”, kas ātri ieguva popularitāti skatītāju vidū un 2015. gadā tika nominēts NEPL balvai “Gada celmlauzis”,saņemot 100 000 eiro atbalstu no NEPL. Raidījuma pamatā ir izglītojoši-izklaidējošas, cilvēcīgas sarunas ar sabiedrībā pazīstamiem cilvēkiem. Četru gadu laikā Andris Kivičs novadīja 1150 raidījumu, no kurām 80% ir tiešraides.
Piedalījies TV šovos "Dziesmu duelis", "Divas zvaigznes", "Dziedi ar zvaigzni", "Trakais skrējiens", "Esi gardēdis", "Zvaigznes ceļo", "Tikai ar ielūgumiem", "Gandrīz ideālas vakariņas", kā viesis piedalījies jauno talantu realitātes šovos
2019. gadā kanālā STV tika rādits 20.sēriju realitātes seriāls "Kivičs. Pavisam privāti", kurš sasniedza realitātes seriālu rekordus Latvijā.
Grāmatas un dzejas krājums
Kiviča dzīvei aktīvi seko dzeltenā prese, un 2011. gadā apgāds Zvaigzne ABC izdeva autobiogrāfisku viņa grāmatu "Mana privātā dzīve — tik atklāti, kā vēl nekad".
2012. gada 15. decembrī šajā pašā apgādā iznāca Kiviča pirmais solo albums un dzejoļu krājums "Skārienjūtīgs".
2019. gadā apgāds Jumava izdeva Andra Kiviča otro grāmatu "It kā Tu kaut ko zinātu", kurā autors vieglā valodā apraksta savas gaitas politikā priekšvēlēšanu laikā, kā arī savu liktenīgo satikšanos ar  Lieni Skulmi, un to, kā pāris sadzīvoja ar valsts apspriestākā pāra statusu.
Privātā dzīve
Andris Kivičs bija precējies ar basketbolisti Ilzi Ieviņu, šī laulība tika šķirta 2006. gadā. Jau pirms šķiršanās ar pirmo sievu A. Kivičam bija attiecības ar stilisti Danu Dombrovsku (abiem ir dēls). No 2006. gada otrās puses līdz 2009. gadam A. Kivičs bija laulāts ar Elīnu Straumi. Savukārt 2012. gadā viņš salaulājās ar uzņēmuma "Skaistuma mājas" īpašnieci Madaru Kiviču, abu laulībā dzimušas divas meitas. Pāris izšķīrās 2018. gada decembrī. Kopš tā laika mūziķis ir kopā ar mākslinieci un žurnālisti Lieni Kiviču, pāris salaulājās 2020. gada sākumā.
American Airlines reiss 77
Mazāk nekā 35 minūtes pēc pacelšanās teroristi sagrāba lidaparātu, vadību pārņēma Hānī Handžūrs. Boeing 757-223 lidmašīna ietriecās ASV Aizsardzības departamenta ēkā — Pentagonā —, Ārlingtonas apgabalā, Virdžīnijā, plkst. 9.37 pēc vietējā laika. Bojā gāja visi 64 lidmašīnā esošie cilvēki, no kuriem 53 bija pasažieri (vēl pieci — nolaupītāji), kā arī 125 cilvēki Pentagonā.
Reiss bija paredzēts no Vašingtonas Dalsas starptautiskās lidostas Dalsā, Virdžīnijā, uz Losandželosas starptautisko lidostu Losandželosā, Kalifornijā.
Vitebskas apgabals
Vitebskas apgabals (be, ru) ir viens no Baltkrievijas apgabaliem. Tas robežojas ar Mogiļevas un Minskas apgabaliem dienvidos un Grodņas apgabalu rietumos, kā arī ar Lietuvu rietumos, Latviju ziemeļrietumos un Krievijas Pleskavas apgabalu ziemeļos un Smoļenskas apgabalu austrumos.
Vēsture
Ap 6. gadsimtu no dienvidrietumiem tagadējā Vitebskas apgabalā ieceļoja slāvu valodās runājošas ciltis, kas saplūda ar vietējām baltu ciltīm. Iespējams, ka baltu kultūras elements ir bijis tik stiprs, ka vārdā "krīviči" ir saglabājies senāko baltu cilšu pašnosaukums. Senākā rakstiskā atsauce par notikumiem tagadējā Vitebskas apgabala teritorijā atrodama "Pagājušo gadu vēsturē" (sarakstīta ap 1113. gadu), kur saglabājusies ziņa par varjagu apmešanos Polockā 862. gadā. Polockā valdīja norvēģu vikingu cilmes Polockas kņazs Ragnvalds (be, 945-978), viņa meita Ragneda (Ragnhilda) un viņas dēls Izjaslavs Vladimirovičs (988—1001), kas tiek uzskatīts par Polockas Rurikoviču dinastijas ciltstēvu. Polockas kņazi tajā laikā pārvaldīja ne vien tagadējā Vitebskas, bet arī Minskas un daļēji arī Grodņas apgabalu teritoriju un konkurēja ar Kijivas lielkņaziem. 986. gadā pēc Konstantinopoles imperatora rīkojuma vikings Torvalds Kodransons uzcēla pirmo Polockas kristiešu baznīcu. Vitebska rakstos pirmoreiz pieminēta 1021. gadā. Polockas kņazs Vseslavs Bračislavičs "Brīnumdaris" (1044-1101) karoja ar Novgorodu un Kijivu, lai padarītu Polocku par vadošo Senkrievijas pilsētu. Pēc Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča nāves viņa valstī izveidoja Druckas, Minskas un Vitebskas dalienu kņazistes.
Eimunda sāgā minēts, ka 1041. gadā par Polockas valdnieku kļuva no Norvēģijas padzītais vikings Eimunds, bet ticamāk, ka viņš saņēma valdīšanā tās kaimiņos esošo zemi Daugavas lejtecē (Daugavas līvu zemi (Livoniju) vai Jersikas ķēniņvalsti). 1107. gadā milzīgs Polockas un Vitebskas kņazu karaspēks devās karagājienā, lai pakļautu Zemgali. Pēc hronikas ziņām viņi šajā neveiksmīgajā karā zaudēja 9 000 vīru. 1130. gadā Kijivas lielkņazs Mstislavs Lielais pievienoja Polocku saviem valdījumiem un iecēla savu dēlu Izjaslavu Mstislaviču par Polockas kņazu. 1139. gadā sākās Vitebskas kņazu cīņa par varu Polockā ar Druckas un Minskas kņaziem, kas turpinājās līdz pat 13. gadsimta vidum. 1274. gadā Zelta Ordas hans Mengu-Timurs padarīja Smoļenskas kņazu Gļebu Rostislaviču par savu vasali un arī Vitebska bija spiesta maksāt meslus Zelta Ordas mongoļu valdniekiem.
No 1265. gada Polockas kņazi kļuva par Lietuvas dižkunigaišu vasaļiem, bet 1307. gadā Polockas kņazisti un 1320. gadā Vitebskas kņazisti iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. 1393. gada par Vitebskas kņazu kļuva nākamais Lietuvas dižkunigaitis Vītauts. 1504. gadā izveidoja Polockas vaivadiju, 1508. gadā Vitebskas vaivadiju Lietuvas dižkunigaitijas, vēlāk Žečpospolitas kopvalsts sastāvā. Krievijas caristes karaspēks šīs zemes okupēja Livonijas kara (1563—1579), pēc tam Otrā Ziemeļu kara laikā (1654—1667). 1597. gadā Vitebskai piešķīra Magdeburgas pilsētas tiesības. Pēc Polijas dalīšanas apgabalu iekļāva Pleskavas guberņā (1772—1777), Polockas guberņā (1777-1796), Baltkrievijas guberņā (1796—1802), Vitebskas guberņā (1802—1917). Kopš 1921. gada Vitebskas apgabals bija Baltkrievijas PSR, izņemot nelielu daļu (Viļņas apgabala ziemeļos) Polijas Republikas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā vācu okupācijas iestādes apgabala rietumdaļu pievienoja Ostlandei kā Glubokojes apriņķi (1941-1944). Kopš 1991. gada neatkarīgās Baltkrievijas Republikas sastāvā.
Ģeogrāfija
Vitebskas apgabalā atrodas daudz ezeru. Dienvidos atrodas Čašņiku līdzenums un Verhņebjarezinas zemiene. Austrumos — Lučosas zemiene. Ziemeļaustrumos — Suražas zemiene. Apgabala centrs un rietumu daļa atrodas Polockas zemienē, kas aizņem gandrīz pusi no apgabala teritorijas. Ceturto daļu apgabala aizņem augstienes.
Klimats — mēreni kontinentāls ar ilgām un aukstām ziemām un vēsām, mitrām vasarām. Janvārī vidējā temperatūra svārstās no -6.5 °C rietumos līdz -8.5 °C austrumos. Jūlija temperatūra — ap 17-18 °C. Vidējais nokrišņu daudzums — no 600mm zemienēs līdz 750mm augstienēs. Ap 70% nokrišņu ir gada siltajā sezonā. Veģetācijas periods ir 180-190 dienas ilgs.
Vitebskas apgabals ir lielākais Baltkrievijā apgabals pēc ūdenstilpju kopējās platības. Upes, kas plūst caur Vitebskas apgabala teritoriju, pieder Daugavas, Dņepras, Nemunas un Lovates baseiniem. Lielākās no upēm — Daugava un Dņepra, ir kuģojamas. Reģions ir iztekas vieta Bjarezinas un Drucas upēm. Apgabalā atrodas apmēram 2 800 ezeru, no kuriem lielākie ir Asvejas un Lukomļas ezeri.
Lielākajā daļā lauksaimniecības zemes dominē velēnu podzolētās augsnes (mālsmilts un smilšmāls) un kūdra.
Meži aizņem aptuveni trešdaļu teritorijas. Visbiežāk sastopamās koku sugas ir priede un egle, tāpat reģionam raksturīgi arī bērzi, alkšņi un apses. Savukārt purvi aizņem tikai 6% teritorijas, jo daudzi no tiem ir nosusināti.
Šeit atrodas Braslavas ezeru nacionālais parks un daļēji — Bjarezinas biosfēras rezervāts.
Administratīvais iedalījums
Apgabalā ietilpst 2 apgabala pakļautības pilsētas — Novopolocka un Vitebska, kā arī 21 rajoni — Bješankoviču rajons, Braslavas rajons, Čašņiku rajons, Dokšicu rajons, Dubrovnas rajons, Haradokas rajons, Hlibokajes rajons, Ļepjeļas rajons, Ļoznas rajons, Mjoru rajons, Oršas rajons, Pastavu rajons, Polockas rajons, Rasonu rajons, Sjanno rajons, Šarkavščinas rajons, Šumiļinas rajons, Talačinas rajons, Ušaču rajons, Vjerhņadzvinskas rajons, Vitebskas rajons.
Monoamīnoksidāzes inhibitori
Monoamīnoksidāzes inhibitori (MAOI) ir ķīmisko vielu klase, ko izmanto kā antidepresantus depresijas ārstēšanā. Tos galvenokārt izmanto tieši netipiskās depresijas ārstēšanā. MAOI kavē monoamīnoksidāzes fermentu aktivitāti, tādējādi kavējot monoamīna neiromediatoru (piemēram, serotonīna, adrenalīna, dopamīna, tiramīna) sadalīšanos un palielinot to iedarbību uz organismu.
MAOI izraisa bīstamas un pat nāvējošas sekas, lietojot tos kopā ar dažādiem ēdieniem vai zālēm (it īpaši tiramīnu saturošiem ēdieniem, stimulantiem un citiem antidepresantiem). Tāpēc MAOI ir pēdējas antidepresantu veids, kas tiek izvēlēts ārstēšanai, kad pārējie antidepresanti nepalīdz.
Verbļuda
Verbļuda (ru) ir 40 km garš un līdz 25 km plats leduskupols šelfa ledājā Antarktīdas piekrastē, Princeses Astridas krastā. Kupols par 200 m paceļas virs apkārtējā ledāja, kas to apņem no austrumu, dienvidu un rietumu (Lazareva šelfa ledājs) pusēm. Ziemeļu pusē salu apskalo Lazareva jūra. Kupolu 1961. gadā nokartēja padomju antarktiskā ekspedīcija un nosauca par "Kamieļa kupolu".
Minskas apgabals
Minskas apgabals ir viens no Baltkrievijas apgabaliem. Tas robežojas ar Vitebskas apgabalu ziemeļos, Mogiļevas apgabalu austrumos un dienvidaustrumos, Gomeļas apgabalu dienvidos, Brestas apgabalu dienvidrietumos un Grodņas apgabalu rietumos. Apgabala centrs Minska ir atsevišķa teritoriāla vienība un neietilpst apgabalā.
Administratīvais iedalījums
Apgabalā ietilpst 1 apgabala pakļautības pilsēta - Žodzina, kā arī 22 rajoni - Barisavas rajons, Bjerazino rajons, Červjeņas rajons, Dzjaržinskas rajons, Kapiļas rajons, Kļeckas rajons, Krupku rajons, Lahojskas rajons, Ļubaņas rajons, Maladzječnas rajons, Minskas rajons, Mjadzelas rajons, Ņasvižas rajons, Puhaviču rajons, Saļihorskas rajons, Sluckas rajons, Smaļaviču rajons, Starija Darohu rajons, Stovbcu rajons, Uzdas rajons, Valožinas rajons, Viļejkas rajons.
Autoceļš A9 (Latvija)
>>Zirņu stacija
>>Kušaiņi, Ikaiši, Vārme >>Jaunmuiža, Pampāļi, Ezere
>>Rudbāržu internātpamatskola
A9 autoceļš Rīga (Skulte)—Liepāja, sabiedrībā pazīstama arī kā Liepājas šoseja, ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas savieno Latvijas galvaspilsētu Rīgu ar Latvijas trešo lielāko pilsētu Liepāju.
Autoceļa garums ir 199,3 km, no autoceļa kopgaruma 15,4 km atrodas pilsētās. Autoceļš visā garumā ir klāts ar asfaltbetona segumu.
Administratīvie iedalījumi, kurus šķērso autoceļš
Autoceļš A9 šķērso Mārupes novadu (Babītes pagastu), Jelgavas novadu (Valgundes pagastu, Kalnciema pagastu), Tukuma novadu (Džūkstes pagastu), Dobeles novadu (Jaunbērzes pagastu, Annenieku pagastu, Bikstu pagastu), Saldus novadu (Blīdenes pagastu, Cieceres pagastu, Brocēnu pilsētu, Saldus pagastu, Saldus pilsētu, Zirņu pagastu), Kuldīgas novadu (Skrundas pagastu, Skrundas pilsētu, Rudbāržu pagastu), Dienvidkurzemes novadu (Kalvenes pagastu, Vecpils pagastu, Durbes pagastu, Durbes pilsētu, Tadaiķu pagastu, Grobiņas pagastu, Grobiņas pilsētu) un Liepājas pilsētu.
Autoceļš šķērso Lielupi un Ventu.
Jaroslavs Halāks
Spēlētāja karjera
2003. gada NHL draftā viņu izraudzījās Monreālas "Canadiens" ar kopējo 271. kārtas numuru. Pēc divām Ziemeļamerikā aizvadītām sezonām, "Canadiens" rindās Halāks debitēja 2006.—07. gada sezonā. Turpmākajās sezonās viņš bija "Canadiens" otrais vārtsargs aiz Kerija Praisa.