cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bavārijas Karaliste
Izveide
1805. gadā Bavārija piedalījās Napoleona karā pret Austriju (tobrīd vēl Svētā Romas impērija) un Krieviju. Napoleona un pēdējā Svētās Romas impērijas imperatora Franča II 1805. gada 26. decembrī noslēgtais Presburgas miera līgums atļāva neatkarīgu karalistu veidošanu. 1806. gada 1. janvāri tika pasludināta Bavārijas Karalistes izveidošana, erchercogs Maksimilians IV Jozefs tika kronēts par karali Maksimiliānu I Jozefu. Napoleons savai sabiedrotajai ļāva anektēt teritorijas Tirolē, Frankonijā un Švābijā, gandrīz dubultojot karalistes teritoriju. Bavārija pievienojās Napoleona radītajai Reinas Konfederācijai. Franču ietekmē Bavārijā tika ievērojami samazināta katoļu baznīcas loma, aizliegta dzimtbūšana un 1808. gada 1. maijā pieņemta konstitūcija. Katoliskais valdnieks bija precējies ar protestanti, Bavārijā protestantiem tika piešķirtas vienādas pilsoņu tiesības un atļauti viņu dievkalpojumi.
Bavārija bija Napoleona sabiedrotā 1806. gada karā pret Prūsijas Karalisti, 1809. gada karā pret Austrijas Impēriju un 1812. gada karā pret Krievijas Impēriju, kur bojā gāja 30 000 bavāriešu. Neilgi pirms Leipcigas kaujas Bavārija pameta Napoleonu un pārgāja sabiedroto pusē, tāpēc Vīnes kongresā tai izdevās saglabāt lielāko daļu teritorijas, kļūstot par lielāko vācu valsti pēc Austrijas un Prūsijas. 1818. gada 25. maijā tika pieņemta jauna konstitūcija, kas apstiprināja ticības brīvību un protestantu tiesības. Valsts bija konstitucionālā monarhija ar divkameru parlamentu. Augšpalātu veidoja augstmaņi, valsts ierēdņi un baznīcas bīskapi, kamēr apakšpalātā bija 159 vēlēti deputāti.
19. gadsimtā
Vācu Savienības ietvaros no 1850. gada Bavārija kopā ar Saksijas Karalisti, Hannoveres Karalisti un Virtembergas Karalisti veidoja koalīciju, kā trešo spēku aizvien asākajā konfliktā starp Prūsiju un Austriju par vadošo lomu vācu zemēs.
Karalis Ludvigs I (1825—1848) atjaunoja katoļu baznīcas stāvokli un ietekmi valstī. Jaunās karalistes tēla veidošanai viņš izvērsa plašu celtniecības programmu galvaspilsētā Minhenē. Tika celta monumentālā Bavārijas statuja, Slavas halle un Sv. Bonifācija bazilika. Donavas krastos uzcēla Valhallu un Atbrīvošanas halli. Ludviga I otrais dēls Oto kļuva par pirmo Grieķijas Karalistes karali. 1848. gada Eiropas revolūciju vilnis martā skāra arī Bavāriju, karalis Ludvigs I bija spiests atteikties no troņa, kuru mantoja Maksimiliāns II (1848-64).
Impērijas sastāvā
1866. gadā Bavārija Austrijas pusē piedalījās Austrijas—Prūsijas karā, cieta militāru sakāvi un bija spiesta kļūt par Prūsijas Karalistes satelītvalsti. 1870. gada 23. novembrī tika noslēgts militārās sadarbības līgums, kas Bavārijas armiju kara laikā nodeva Prūsijas kontrolē. 1871. gada. 21. janvārī parlaments nobalsoja par iestāšanos Vācijas Impērijā. Impērijas sastāvā Bavārija saglabāja tiesības uz savu 200 000 kareivju lielo armiju, kurai bija atšķirīga uniforma. Bavārija arī saglabāja savu neatkarīgo pasta un dzelzceļa sistēmu, kā arī ārvalstu diplomātiskās pārstāvniecības.
Katoliskā Bavārija nostājās opozīcijā Bismarka izvērstajai katoļu tiesību ierobežošanas kampaņai (Kulturkampf).
Vācijas Novembra revolūcijas laikā, naktī uz 1918. gada 8. novembri, sociālisti Kurta Eisnera vadībā pasludināja Vitelsbahu dinastijas gāšanu un Bavārijas Tautas valsts izveidošanu.
Latvijas—Vācijas robeža
Latvijas—Vācijas robeža bija starpvalstu robeža, kas pēc Pirmā pasaules kara beigām atdalīja Latviju un Vāciju (1918—1921). Tā bija īsākā no Latvijas robežām — tikai 6,4 km gara. Starptautiska arbitrāžas komisija Dž. J. Simpsona vadībā 1921. gadā nolēma piešķirt Palangas apkārtni Lietuvas Republikai un pārnest Latvijas—Lietuvas robežu uz ziemeļiem.
Vēsture
Jau Parīzes Miera konferences laikā 1919. gada pavasarī sākās Latvijas un Lietuvas delegāciju sarunas par kopējās robežas nospraukšanu, kurās no Latvijas puses piedalījās Jānis Čakste, Zigfrīds Meierovics, Marģers Skujenieks un Fēlikss Cielēns. Latvijas pārstāvji ierosināja ievērot vispirms Kurzemes guberņas un Kauņas guberņas administratīvās robežas, tomēr Lietuvas puse aizrādīja, ka jāņem vērā arī vēsturiskie, reliģijas un kultūras argumenti. Tādēļ ne vien Palangas apvidus, bet arī viss Ilūkstes apriņķis un Daugavpils pienākoties Lietuvai. Tā kā Latvijas puse to nepieņēma, sarunas turpinājās līdz 1920. gada augustam Rīgā, Tallinā, Tartu, Jelgavā un Bulduru konferences laikā, kurās Lietuvas puse vairs neprasīja Daugavpili, bet neatteicās no prasībām pēc Palangas un Ilūkstes. Tādēļ 1920. gada 25. septembrī tika izveidota starptautiska šķīrējtiesa Edinburgas profesora Džeimsa Simpsona (Simpson; 1873—1934) vadībā, loceklis no Latvijas bija A. Bērziņš, bet no Lietuvas Antans Smetona. Tā beidza savu darbu 1921. gada 20. martā un Palangas un Sventājas teritorijas piešķīra Lietuvai, motivējot ar to, ka Lietuvai tajā laikā nebija izejas pie jūras. 1921. gada 14. maijā pieņēma konvenciju par robežas novilkšanu dabā. 1923. gada janvārī Lietuvas armija ieņēma Klaipēdas apgabalu un pievienoja arī to Lietuvas valstij. Robežas izbūves darbus pabeidza 1927. gada 15. oktobrī, no Latvijas puses beigu protokolu parakstīja Rucelis, Jansons un Pēteris Mantnieks.
Čieko Hase
Čieko Hase (ja) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Hjorvars Steins Gretarsons
Hjorvars Steins Gretarsons (is; dzimis, Reikjavikā) ir Islandes starptautiskais lielmeistars šahā (2013).
Biogrāfija
2010. gadā uzvarējis Reikjavikas pilsētas šaha čempionātā. 2011. gadā Oslo uzvarējis Ziemeļu valstu junioru šaha čempionātā. 2013. gadā izcīnījis 3. vietu Islandes šaha čempionātā.
Pārstāvējis Islandes komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 100. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2013. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Zoltāns Cibors
50. gados bijis viens no Ungārijas futbola izlases līderiem. Kopā ar izlasi sasniedzis 1954. gada FIFA Pasaules kausa finālu, kurā Ungārija piekāpās Rietumvācijai.
Sasniegumi
Ferencváros TC
Honvéd
Barcelona
Ungārija
Nargis (ciklons)
Ciklons "Nargis" (ur — ‘narcise’) bija spēcīgs tropiskais ciklons, kas 2008. gada aprīļa beigās un maija sākumā izraisīja smagāko dabas katastrofu Mjanmas vēsturē. Ciklonā mira vairāk nekā 138 tūkstoši cilvēku, vairāki desmiti tūkstošu tika atzīti par pazudušiem. Ciklons izraisīja zemes nogruvumu.
Ciklons izveidojās Bengālijas līcī, kad tas devās Indijas virzienā. Tas pagriezās uz austrumiem, tomēr pēc tam nedevās tajā virzienā, kur bija paredzēts, bet gan uz zemu esošo Iravadi upes deltu Mjanmas centrālajā daļā. Ciklons sasniedza 165 km/h lielu ātrumu (Indijas Meteoloģiskā departamenta dati), Joint Typhoon Warning Center novērtēja, ka maksimālais vēja ātrums sasniedzis 217 km/h, tātad šis ciklons Safira—Simpsona viesuļvētru vēja skalā sasniedz 4. kategoriju. Vētras intensitāte pakāpeniski samazinājās, līdz izkliedējās netālu no Mjanmas un Taizemes robežas.
Nodarītie zaudējumi ir tikuši novērtēti ar vairāk nekā 10 miljardiem ASV dolāru — šis ir vislielākos zaudējumus nodarījušais ciklons šajā reģionā.
Gilgita
Gilgita (ur) ir 240 kilometrus gara Indas upes labā krasta pieteka Pakistānas ziemeļos, Gilgitā-Baltistānā.
Sākas netālu no Šanduras pārejas. Tek austrumu virzienā. Lielākā pieteka - Hunza. Upes krastos atrodas Gākuča un Gilgita. Ietek Indā vietā, kur satiekas Himalaji, Hindukušs un Karakorums. No Hunzas ietekas līdz gīvai pa upes ieleju izbūvēts Karakoruma lielceļš.
Hihona
Hihona ir pilsēta Spānijas ziemeļrietumos, Astūrijā. Tā ir ostas pilsēta, kas atrodas Biskajas līča krastā, netālu no Ovjedo. 2022. gadā Hihonā dzīvoja 355 tūkstoši iedzīvotāju. Tā ir lielākā Astūrijas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita, bet nav apgabala administratīvais centrs.
Hihonu pirms 2700 gadiem dibināja Astūrijas kolonisti, un vēlāk to iekaroja romieši.
Pilsētas lidosta atrodas 35 kilometru attālumā no Hihonas centra.
Sports
Hihonā tika izspēlētas trīs 1982. gada FIFA Pasaules kausa spēles. Pilsēta ir mājvieta futbola klubam Hihonas "Sporting".
The Humans
The Humans ir rumāņu mūzikas grupa, kas savu darbību aizsāka 2017. gadā. Grupa pārstāvēja Rumāniju 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Lisabonā, Portugālē ar dziesmu Goodbye. Grupa savā pusfinālā ieguva 11. vietu, kas viņiem neļāva kvalificēties finālam.
Žaks Bosiē
Žaks Beniņs Bosiē (fr; dzimis, miris ) bija franču bīskaps un teologs.
Bosiē bija viens no sava laika izcilākajiem oratoriem un sprediķu teicējiem. Būdams karaļa Luija XIV galma garīdznieks, Bosiē aizstāvēja absolūtismu un karaļu izredzētību no dieva. Bija karaļa dēla Luija Lielā Dofina skolotājs.
Prysmian
Prysmian S.p.A. ir Itālijā reģistrēts uzņēmums, kas ražo un izplata elektrības un sakaru kabeļus. Galvenais birojs atrodas Milānā. Uzņēmums ir dibināts 2005. gadā.
Prysmian Group pārstāv produkciju ar zīmoliem: Prysmian, General Cable, Draka. Prysmian bija pasaulē pirmais kabeļu ražotājs pēc ienākumiem (2011. gadā).
Prysmian akcijas tiek kotētas biržā Borsa Italiana. 2020. gada augustā lielākie akcionāri bija: BlackRock, Inc (4,6 %), Credit Agricole S.A. (4,6 %), Clubtre S.p.A. (4,5 %).
Vēsture
Prysmian pirmsākums ir 1879. gadā, kad gumijas izstrādājumu ražotājs Pirelli, kas dibināts 1872. gadā, izveidoja apakšuzņēmumu Pirelli Cavi e Sistemi kabeļu ražošanai. 1881. gadā tas no inženierkaraspēka saņēma pasūtījumu zemūdens telegrāfa kabeļu izgatavošanai. 1886. gadā atklāta zemūdens kabeļu rūpnīca Specijā. Uzņēmums arī piedalījās telegrāfa tīkla izveidē visā Itālijā, kā arī elektrotīkla izveidē Milānā. Tas arī izgatavoja telegrāfa kabeļus Itālijas kolonijām.
1925. gadā Pirelli Cavi e Sistemi realizēja 5150 km gara zemūdens telegrāfa kabeļa izveidi no Itālijas līdz Amerikai. 1950. gadā Pasta dienesta ministrijas uzdevumā uzņēmums piegādāja kabeļus pilsētu telefona un televīzijas tīklu ierīkošanai.
Valērijs Harlamovs
Valērijs Harlamovs (ru; dzimis, miris ) bija padomju hokejists, spēlējis kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, bijis PSRS izlases dalībnieks. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem hokejistiem.
Prysmian
Vēsture
1982. gadā Pirelli kļuva par pirmo ražotāju Itālijā, kas sāka ražot optiskās šķiedras kabeļus, izveidojot kopuzņēmumu ar STET.
Valērijs Harlamovs
Karjera
Karjeras laikā pārstāvējis vienīgi PSRS līgas Maskavas CSKA klubu.
Prysmian
Vēsture
1998. gadā Pirelli Cavi e Sistemi sāka uzņēmumu iegādes kampaņu. Tika iegādāts energokabeļu bizness no Siemens, BICC un Metal Manufacturers Ltd, kā arī divas NKF rūpnīcas.
Valērijs Harlamovs
Karjera
CSKA sastāvā 11 reizes uzvarēja PSRS čempionātā. Viņš divas reizes tika atzīts par PSRS līgas MVP. Septiņas reizes piedalījies Visu zvaigžņu spēlē (1971-1976, 1978).
Prysmian
Vēsture
Pirelli 2000. gadu sākumā nolēma pārdot tā kabeļu nodaļu, tāpēc tika veiktas grupas strukturālas un organizatoriskas pārmaiņas. 2005. gadā ASV investīciju uzņēmums Goldman Sachs dibināja uzņēmumu Prysmian Srl, lai no Pirelli & C. S.p.A. iegādātos Pirelli Cavi e Sistemi. 2007. gada 16. janvārī Prysmian reģistrēts kā akciju sabiedrība Prysmian S.p.A. 2007. gada 3. maijā Prysmian akcijas sāktas kotēt Borsa Italiana, un 2007. gada 24. septembrī uzņēmums iekļuva biržas indeksā S&P Mib. 2009. gadā Goldman Sachs pārdeva savas Prysmian kapitāldaļas.
Valērijs Harlamovs
Karjera
2005. gadā viņš tika uzņemts Hokeja slavas zālē. Kopā ar Vladislavu Tretjaku viņi ir divi vienīgie slavas zālē uzņemtie (kā spēlētāji), kas nav aizvadījuši nevienu spēli NHL. 2008. gadā padomju hokejists tika iekļauts IIHF simboliskajā simtgades izlasē.
Prysmian
Vēsture
2010. gada 22. novembrī Prysmian paziņoja, ka plāno apvienoties ar Nīderlandes kabeļu ražotāju Draka. Darījums pabeigts 2011. gada 8. februārī. Abi uzņemumi apvienojās, izveidojot Prysmian Group, oficiālo nosaukumu atstajot Prysmian S.p.A.. 2014. gada 9. jūlijā no Harju Elekter par 6,2 miljoniem EUR nopirktas AS Draka Keila Cables 34 % kapitāldaļas, tādējādi Prysmian kļūstot par Draka Keila Cables 100 % īpašnieku. 2015. gadā tika iegādāts ASV uzņēmums Gulf Coast Downhole Technologies, kas ražoja aprīkojumu naftas un gāzes rūpniecībai. 2016. gadā Prysmian palielināja daļu Omānas uzņēmumā Oman Cables Industry (SAOG) līdz 51 %. 2016. gadā tika iegādāts Ķīnas uzņēmums Shen Huan Cable un Corning kabeļu bizness Vācijā. 2017. gada decembrī tika panākta vienošanās par ASV kabeļu ražotāja General Cable iegādi par 3 miljardiem ASV dolāru; darījums tika pabeigts 2018. gada 6. jūnijā. 2019. gada 23. novembrī Prysmian un Siemens konsorcijs klientam (National Grid Electricity Transmission and ScottishPower Transmission) nodeva elektrokabeli Western Link, kas savienoja Skotiju ar Angliju un Velsu, un darbojās ar spriegumu 600 kV, kas ir rekords izolētam kabelim.
2020. gada 22. jūlijā tika paziņots, ka Prysmian Group par 130 miljoniem CAD iegādāsies Kanādas uzņēmumu EHC Global, kas ražo ekalatoru margas, rullīšus un liftu troses.
Valērijs Harlamovs
PSRS izlase
PSRS izlases sastāvā 8 reizes izcīnījis zelta medaļu Pasaules čempionātos. Tāpat trīs medaļas izcīnījis Olimpiskajās spēlēs: 1972. un 1976. gadā zeltu un 1980. gadā sudrabu. 1980. gada Olimpiskajās spēlēs PSRS izlase finālā zaudēja ASV izlasei, kas mūsdienās pazīstams kā "brīnums uz ledus".
Hokejista nāve
1981. gada 27. augusta rītā Harlamovs kopā ar sievu Irinu un sievas brālēnu gāja bojā autokatastrofā uz Maskavas—Sanktpēterburgas šosejas. Pie stūres bija Irina, kas slapjā asfalta dēļ nenovaldīja stūri un ietriecās pretīm braucošā kravas mašīnā. Harlamovs apglabāts Kuncevas kapsētā Maskavā.
Karātavu kalns (Rubas pagasts)
Karātavu kalns ir pilskalns, kas atrodas Zemgalē, Saldus novada Rubas pagastā, pie Vadakstes upes labajā, Latvijas krastā, pie Burbuļa ietekas. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis. Tas ir savrups, garens (30 x 100 m) paugurs ar stāvām nogāzēm.
Sāvas (Inešu pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P33 (Ērgļi—Jaunpiebalga—Saliņkrogs), Nedža rietumu krastā.
Iģene
Iģene ir ciems Talsu novada Vandzenes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 4 km no pagasta centra Vandzenes, 19 km no novada centra Talsiem un 129 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Iģenes (Iggen) muižas centru. Iģenes luterāņu baznīca ir valsts nozīmes arhitektūras un mākslas piemineklis, bet muižas kungu māja — vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Oskars Borkovskis
Oskars Frīdrihs Borkovskis (de, 1872—1945) bija vācbaltiešu jurists un politiķis.
Pēc Kurzemes okupācijas 1915. gadā sadarbojās ar Kurzemes militāro pārvaldi, 1917. gada 21.—22. septembrī bija viens no sešiem Kurzemes Zemes sapulces Liepājas deputātiem, 1919. gadā Liepājas prokurors.
Latvijas brīvības cīņu laikā pēc Aprīļa puča Liepājas gubernators un vācu brīvprātīgo karaspēka komandieris Rīdigers fon der Golcs viņu 1919. gada 26. aprīlī nominēja par Latvijas Pagaidu valdības vadītāju gāztā Ministru prezidenta Kārļa Ulmaņa vietā. Borkovskis savā valdībā uzaicināja piedalīties sešus ministrus no latviešu, vācbaltiešu un ebreju partijām.
27. aprīlī Liepājā ieradās mācītājs Andrievs Niedra, kas kļuva par starpnieku sarunās starp Borkovski un gāztās Latvijas Pagaidu valdības ministriem. Pēc Antantes militārās misijas pieprasījuma viņš 29. aprīlī atbrīvoja Ulmaņa kabineta ministrus. Pēc neveiksmes jaunas kompromisa valdības izveidošanā 1919. gada 5. maijā Oskars Borkovskis nodeva Niedram valdības vadītāja pienākumus, kādu laiku saglabājot iekšlietu ministra portfeli.
1923. gada 11. janvārī Latvijas Tiesu palāta viņam uzrādīja apsūdzību par stāšanos sakaros ar Baltijas zemessardzes trieciena bataljonu, lai gāztu Latvijas pagaidu valdību, par sevis izsludināšanu par jaunās valdības komisāru un jauna ministru kabineta sastādīšanu. Rīgas apgabaltiesa Borkovskim 1924. gadā piesprieda 9 mēnešu ieslodzījumu pārmācības namā, ko Tiesu palāta nomainīja uz ieslodzījumu cietoksnī.
Ostrovsamuila
Ostrovsamuila (ru), arī Komsomoļskoj Pravdi (Комсомольской Правды), ir slēgta PSRS polārstacija Arktikā. Izvietojusies Laptevu jūrā, Komsomoļskaja Pravdas salu otras lielākās salas Samuila salas austrumos, Diksonas Hidrogrāfu šauruma piekrastē.
Vēsture
1934. gada septembrī jūras šaurumā starp Samuilas un Boļšojas salām ledū bija spiesta pārziemot trīs Ļenas ekspedīcijas kuģu karavāna — Staļins, Pravda un Volodarskis. Samuilas salas krastā polārpētnieka Nikolaja Urvanceva vadībā tika izbūvēta karavānas pagaidu bāze, kurā sāka veikt hidrometeoroloģiskos novērojumus. Bāzei uzbūvēja dzīvojamo ēku, radiostaciju, noliktavu, pirti un garāžu, tās rīcībā bija tobrīd eksperimentālie visurgājēji NADI-2, kā arī lidmašīna U-2. 1935. gada augustā karavānas ziemošana beidzās un stacija vēlāk tika nodota pastāvīgai meteorologu apkalpei. Slēgta 1939. gadā.
Dienvidskotijas augstiene
Dienvidskotijas augstiene vai Dienvidu kalniene (en, gd) ir kalniene Apvienotajā Karalistē, Skotijas dienvidos starp Vidusskotijas zemieni un Anglijas robežu. Stiepjas austrumu—rietumu virzienā 220 km garumā. Stipri peneplenizēts, saposmots kaledonijas struktūru paliksnis, veidojas no vairākām pakalnu grupām. Vidējais augstums ap 500 m, augstākā virsotne ir Meriks (843 m vjl). Dominē lauku ainava, galvenie saimniecības veidi ir lauksaimniecība un mežrūpniecība.
FC Ararat
Erevānas "Ararat" ir Armēnijas futbola klubs no Erevānas, kas pašlaik spēlē Armēnijas Premjerlīgā.
Klubs ir izcīnijis panākumus PSRS laikos, ir vienīgais Armēnijas klubs, kas spēlējis PSRS Augstākajā līgā, kopumā tur aizvadot 33 sezonas. 1973. gadā kļuvis par PSRS čempionu, 1971. un 1976. gadā izcīnita 2. vieta, kā arī 1973. un 1975. gadā iegūts PSRS kauss. Iekļuvis 1974.—75. gada Eiropas kausa ceturtdaļfinālā, kur divu spēļu summā ar rezultātu 1—2 piekāpās Minhenes "Bayern".
Pēc Armēnijas neatkarības iegūšanas klubs vienu reizi ir kļuvis par Armēnijas čempionu (1993), kā arī 5 reizes izcīnījis Armēnijas kausu (1993, 1994, 1995, 1997, 2008).
Rodžers Īberts
Rodžers Džozefs Īberts (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu žurnālists, kinokritiķis un scenārists.
Studējis žurnālistiku Ilinoisas Universitātē, ko absolvēja 1964. gadā. Bijis United States Student Press Association prezidents, studiju laikā Īberts bija arī laikraksta The Daily Illini redaktors. Dažus gadus vēlāk sāka strādāt Chicago Sun-Times, 24 gadu vecumā 1967. gadā kļuva par laikraksta pirmo kinokritiķi. No 1970. gadiem vadījis kinoapskata raidījumus Sneak Previews un At the Movies. 1975. gadā Īberts kļuva par pirmo kinokritiķi, kas saņēmis Pulicera balvu kritiķu nominācijā. 2005. gadā viņš kļuva par pirmo kinokritiķi, kam tikusi piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā. Saskaņā ar 2010. gada datiem, viņa publikācijas ir publicējuši vairāk nekā 200 laikraksti ASV un citās valstīs. Tāpat Īberts ir izdevis vairāk nekā 20 grāmatas un vairākus desmitus apskatu kolekcijas.
Īberts nomira no vairogdziedziera vēža vienpadsmit gadus pēc diagnozes uzstādīšanas.
Stirnurags
Stirnurags ir Jūrmalas pilsētas daļa tās austrumos, Lielupes kreisajā krastā starp Buļļuciemu un Lielupi.
Nosaukums
Vietas nosaukums cēlies no smilšu un sakņu sanesumiem Lielupes krastā, ko vietējie iedzīvotāji dēvēja par "ragiem".
Vēsture
1495. gadā Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs nodeva lēnī šo apvidu un plostu Lielupes pārcēlājam Jānim Bildringam (Büldring). Pēc 1660. gada līguma hercogam Jēkabam izdevās paturēt tiesības uz Slokas un Bulduru muižām, un Kurzemes—Zviedrijas robeža gāja gar hercoga Bulduru un zviedru valdībai piederošās Buļļu muižas robežu. Kad 1755. gadā Lielupe izlauzās uz jūru tagadējā ietekas vietā un nācās izveidot no jauna pārceltuvi pie Lielupes grīvas no Vārnukroga uz Buļļu muižas plosta krogu, kas ceļotājiem no Rīgas kalpoja kā robežpāreja uz Kurzemes hercogisti. Zemnieku—zvejnieku mājas un plosta krogu vairākkārt nācās celt no jauna ceļojošās smilšu kāpas dēļ. 1832. gadā tagadējā Stirnuraga krastā bija Zubriņu (Subring) mājas un vēl 1891. gadā tas attēlots kā Buļļu muižai piederīga zeme.
Vaziristāna
Vaziristāna (puštu, urdu and persiešu: وزیرستان — ‘Vazira zeme’) ir kalnains reģions Pakistānas ziemeļrietumu daļā, robežojas ar Afganistānu. Tā ir 11 585 km2 liela. Vaziristānā dzīvo puštuni, un visbiežāk lietotā valoda šajā reģionā ir puštu. Vaziristāna ir daļa no FATA. Vaziristāna tiek iedalīta Ziemeļu un Dienvidu Vaziristānā.
Konrāds Baiers
Konrāds Baiers (de, pseidonīms: Drakon Rabey; dzimis, miris ) bija austriešu šahists un šaha problēmists, viens no vecvācu skolas pamatlicējiem.
Šaha kompozīcija
Baiers bija vecvācu skolas pārstāvis. No 1850. līdz 1870. gadam uzvarējis daudzos šaha uzdevumu sastādīšanas konkursos, tai skaitā pirmajā (Anglija, 1856). Viņš sastādījis apmēram 300 šaha uzdevumus, pārsvarā četrvilčus un piecvilčus, kuru galvenais variants parasti beidzas ar pareizu matu. Uzdevumos balto spēle ir raksturīga ar klusiem gājieniem, negaidītiem figūru upuriem ar mērķi ievilināt pretinieka karali mata tīklā.
Baiers ir arī nemirstīgā šaha uzdevuma autors.
Uzdevuma piemērs
Risinājums: 1. Zg3 ! draud 2. De4# 1. ... Lg5 2. Kh5 draud: 3 .De4+ Kf6 4. e7# 2. ... Ld8 3. Df4+ Kxf4 4. Ld6 # 2. ... Ke6 3. Dc6+ Kf7 4. Dg6 # 1. ... Ke6 2. De8+ Le7 3. Dxe7+ Kd5 4. De4 #
Iluzoriskā spēle
Iluzoriskā spēle (en; de; ru) šaha kompozīcijā ir viens vai vairāki, acīmredzami mata varianti uzdevuma sākuma pozīcijā, kuri mainās pēc risinājuma ievadgājiena.
Iluzoriskā spēle apgrūtina īstenā risinājuma atrašanu (sevišķi, ja iluzoriskā spēle pastiprināta ar maldinājumu). Iluzoriskās spēles esamība tiek uzskatīta par uzdevuma pozitīvu īpašību.
Mūsdienu divvilčos un trīsvilčos liela nozīme ir tematiskai iluzoriskai spēlei. Iluzorisko spēli sauc par tematisku, ja tā ir viena no fāzēm autora idejas atveidojumā. Uz iluzorisko spēli attiecas tās pašas stingrās līdzekļu ekonomikas prasības, kuras izvirzītas tematiskam maldinājumam un īstenam risinājumam.
Iluzoriskā spēle palīgmata žanrā ir blakus pamatrisinājumam eksistējoša īsāka fāze, kurā ievadgājiens pieder pretējai puse (attiecībā pret pamatrisinājumu).
Ja uzdevumam ir iluzoriskā spēle, mūsdienu notācijā aiz risinājuma gājienu skaita pievieno zīmi «*». Piemēram, «h#2*» nozīmē — palīgmats divos gājienos ar tematisku iluzorisko spēli.
Piemērs
Atrisinājums
Johans Leventāls
Johans Jēkabs Leventāls (en, hu; Budapešta —  Austrumsaseksa) bija Ungārijā dzimis Lielbritānijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis ebreju tirgotāja ģimenē Budapeštā, kur pabeidzis ģimnāziju. 19. gadsimta vidū bijis viens no Ungārijas vadošajiem šahistiem. No 1842. līdz 1845. gadam piedalījies korespondencšaha mačā starp Budapeštu un Parīzi, kurā kopā ar Budapeštas šahistiem Jožefu Sēnu un Vincenzu Grimmu abās partijās izdevies uzvarēt Parīzes šahistus. 1846. gadā Vīnē mačā uzvarējis Kārli Hampi ar 5:4.
Aktīvi atbalstījis Ungārijas 1848. gada revolūciju, iesaistoties Lajoša Košuta vadītās valdības administrācijas darbā. Pēc revolūcijas sakāves bijis spiests emigrēt. 1849. gadā devies uz ASV, kur 1850. gadā nospēlējis nelielu maču ar trīspadsmitgadīgo amerikāņu šahistu Polu Morfiju, kurā zaudējis ar ½:1½. Taču 1851. gadā atgriezies Eiropā un apmeties Londonā. Vēlāk Anglijā nodzīvojis līdz sava mūža beigām. 1857. gadā Mančestrā uzvarējis Lielbritānijas šaha asociācijas turnīrā, apsteidzot Ādolfu Andersenu. 1858. gadā Birmingemā uzvarējis citā šaha turnīrā, apsteidzot Ernestu Kārli Falkbēru, Hauardu Stauntonu un Pjēru Sentamānu. Nospēlējis vairākus mačus ar sava laika vadošajiem šahistiem: 1851. gadā zaudējis Ādolfam Andersenam ar 2:5, 1852. gadā uzvarējis Bernhardu Horvicu ar 4:1, 1853. gadā zaudējis Danielam Harvicam ar 15:16. 1858. gadā zaudējis maču Polam Morfijam ar 4:10 (+3, −9, =2). Neraugoties uz sagrāvi, tas bijis viens no labākajiem Eiropas šaha meistaru rezultātiem mačos pret Morfiju.
Aktīvs Anglijas šaha dzīves organizators. 1860. gadā izdevis pirmo Pola Morfija partiju apkopojumu grāmatā Morphy’s games. Vairākus gadus bijis britu žurnāla The Chess Player's Magazine redaktors (1863—1867).
Moldova 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Moldova piedalījās  2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā no 2016. gada 5. līdz 21. augustam. Moldovai šīs bija sestās vasaras olimpiskās spēles, kopš tās debijas 1996. gada Atlantas spēlēs.
2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Moldovu pārstāvēja 23 sportisti (14 vīrieši un 9 sievietes), kuri startēja 8 olimpiskajos sporta veidos. Šī bija otra mazākā (mazākā 2012. gada Londonas spēlēs ar 20 sportistiem) olimpiskā Moldovas komanda, kopš tā piedalās vasaras olimpiskajās spēlēs. Moldova debitēja tekvondo un tenisā, savukārt, pēc 20 gadu pārtraukuma tā atkal bija pārstāvēta smaiļošanā un kanoe airēšanā. Visvairāk sportistu no Moldovas, 9 sportisti, startēja vieglatlētikā.
15 sportistiem 2016. gada vasaras olimpiskās spēles bija pirmā dalība olimpiskajās spēlēs. Tostarp, kanoe airētājam Oļegam Tarnovšči un viņa jaunākajam brālim Sergejam Tarnovšči, kuri pirms diviem gadiem ieguva pirmo zelta medaļu Moldovai 2014. gada jauniešu olimpiskajās spēlēs Naņdzjiņā. Pārējie 8 sportisti bija ar iepriekšējo olimpisko spēļu pieredzi.
Sākotnēji kanoe airētājs Sergejs Tarnovšči izcīnīja bronzas medaļu vīriešu, C-1, 1000 metru disciplīnā. Taču 2016. gada 19. augustā pēc Starptautiskās Olimpiskās komitejas un Starptautiskās kanoe federācijas lēmuma medaļa tika atņemta saistībā ar atklātajiem dopinga pārkāpumiem. Bronzas medaļa tika piešķirta krievu kanoe airētājam Iļjam Štokalovam.
Ļubomirs Moravčiks
Ļubomirs Moravčiks (sk, dzimis ) ir futbola treneris un bijušais Slovākijas futbolists, pārstāvēja Čehoslovākijas futbola izlasi, pēcāk Slovākijas futbola izlasi. Viņš Čehoslovākijas futbola izlases sastāvā piedalījās 1990. gada FIFA Pasaules kausā. 1992. gadā Moravčiks tika atzīts par Čehoslovākijas gada futbolistu, bet 2001. gadā par Slovākijas gada futbolistu.
Žaklīna Pjatigorska
Žaklīna Pjatigorska (en; dzimusi kā Žaklīna Rebeka Luīza de Rotšilde fr; Parīze —  Losandželosa) bija Francijā dzimusi ASV mecenāte, šahiste un skulptore.
Biogrāfija
Piedzimusi Parīzē kā baņķiera Eduarda Rotšilda (1868—1949) un Žermēnas de Rotšildas otrā meita. No 1930. līdz 1935. gadam bijusi precējusies ar izdevēju Robēru Kalmanu-Levi (1899—1982), taču laulības bijušas neveiksmīgas. Pēc šķiršanās 1937. gadā apprecējusies ar Krievijā dzimušo čellistu Grigoriju Pjatigorski (1903—1976) un tajā pašā gadā viņiem piedzimusi meita. Otrā pasaules kara laikā Rotšildu un Pjatigorsku ģimenes bija spiestas bēgt no Francijas. Pēc kara Žaklīna atšķirībā no saviem vecākiem, brāļa un māsas nolēma neatgriezties Francijā. Pjatigorsku ģimene sākumā dzīvojusi Filadelfijā, bet no 1949. gada — Losandželosā.
Kalifornijā Žaklīna aktīvi sāka nodarboties ar sportu. Dažas reizes viņa piedalījās ASV tenisa čempionātos, tomēr manāmākas sekmes bija šahā. 1950. gadu beigās un 1960. gadu sākumā Žaklīna bija starp labākajām ASV šahistēm. Lielāko panākumu viņa guva 1957. gadā, kad pārstāvēja ASV izlasi Pasaules šaha olimpiādē un individuālajā vērtējumā izcīnīja bronzas (1957) medaļu.
1960. gados viņa kopā ar vīru organizēja divus lielmeistaru turnīrus ASV, kas ieguva nosaukumu "Pjatigorska kauss". Pirmajā turnīrā, kas notika 1963. gadā Losandželosā, uzvarēja Pauls Keress un Tigrans Petrosjans, bet otrajā turnīrā 1966. gadā Santamonikā labākais bija Boriss Spaskis, kas par puspunktu apsteidza Robertu Fišeru.
1970. gados aktīvi nodarbojusies ar tēlniecību un organizēja vairākas savu skulptūru izstādes Kalifornijā. 1985. gadā kopā ar Jaunanglijas konservatoriju nodibinājusi stipendiju labākajiem klasiskās mūzikas izpildītājiem. 1988. gadā izdevusi savu atmiņu grāmatu "Lēc viļņos" (en). 2014. gadā uzņemta ASV šaha slavas zālē.
Fromēna-Merisa
Fromēna-Merisa (fr) bija franču golfere. Startējusi 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja sieviešu golfa turnīrā, kur izcīnīja 4. vietu. Piekāpjoties medaļniecēm, amerikānietēm, Margaretai Ebotai (zelta medaļa), Polīnai Vitjērai (sudraba medaļa) un Darjai Pretai (bronzas medaļa).
Dzeņi (Apes pagasts)
Dzeņi bija apdzīvota vieta Smiltenes novada Apes pagastā, atradās pagasta rietumu daļā 3 km no pagasta centra Apes un 178 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atradās netālu no autoceļa P19 (Ape (Vidzemes šoseja)—Igaunijas robeža).
Baltā dzērve
Baltā dzērve jeb Sibīrijas dzērve (Leucogeranus leucogeranus) ir dzērvju dzimtas (Gruidae) putns, kas ir vienīgā suga balto dzērvju ģintī (Leucogeranus). Ģeogrāfisko variāciju nav. Baltā dzērve ir endēma Krievijas ziemeļu teritoriju putnu suga. Atšķirībā no citām dzērvju sugām pieaugušam īpatnim gandrīz viss ķermeņa apspalvojums ir sniegbalts. Baltajai dzērvei ir divas izolētas populācijas: Krievijas rietumu un austrumu daļas arktiskajā tundrā. Austrumu populācija ziemā migrē uz Ķīnu, bet rietumu populācija ziemo Irānā (agrāk tā migrēja arī uz Indiju). Baltā dzērve, salīdzinot ar citām sugām, migrējot pārvar vislielākos attālumus. To kopējā populācija, īpaši rietumu areālā, 20. gadsimtā ir krasi samazinājusies, kam par iemeslu ir medības to migrācijas ceļos un biotopu degradācija. Uzskata, ka 2010. gadā pasaulē bija aptuveni 3200 šīs sugas putnu, kas galvenokārt pieder austrumu populācijai, un apmēram 95% no tiem ziemo Pojanhu ezera baseinā Ķīnā — biotopā, kuru var ietekmēt Triju aizu aizsprosts. Sibīrijas rietumos savvaļā sastopamas tikai ap desmit baltajām dzērvēm.
Izplatība
Baltās dzērves kādreizējāis izplatības areāls pletās starp Urāliem un Obas upi, dienvidu virzienā sasniedzot Išimas un Tobolas upes un austrumos Kolimas reģionu. Populācijas apjoms samazinājās, mainoties zemes izmantojumam (mitrāju nosusināšanai un lauksaimniecības paplašināšanai) un pastiprinoties medībām to migrācijas ceļos. Mūsdienās baltās dzērves apdzīvotais areāls ierobežots ar diviem ļoti atšķirīgiem reģioniem. Rietumu apgabals atrodas Obas, Kondas un Sosvas upju baseinos, otrs apgabals ar daudz lielāku populāciju atrodas Jakutijā starp Janas un Alazejas upēm. Līdzīgi lielākajai daļai dzērvju, arī baltā dzērve apdzīvo seklus purvus un mitrājus, taču bieži barojas dziļākā ūdenī nekā citas dzērves. Gadu no gada gan ziemošanai, gan ligzdošanai tiek izmantotas vienas un tās pašas vietas. Rietumu populācija galvenokārt ziemo Irānā, neliela daļa populācijas agrāk ziemoja arī Indijā, areālam uz dienvidiem plešoties līdz Nāgpurai un uz austrumiem līdz Bihārai. Austrumu populācijas ziemo galvenokārt Pojanhu ezera apvidū Ķīnā.
Taksonomija un sistemātika
Balto dzērvi 1773. gadā aprakstīja Pīters Saimons Pallass, un tai tika dots nomenklatūras nosaukums Grus leucogeranus. Sugas nosaukums radies no sengrieķu valodas vārdiem leukos (balts) un geranos (dzērve). 2010. gadā, balstoties uz ģenētiskajiem pētījumiem, baltā dzērve tika izdalīta atsevišķā ģintī. Līdz tam tā tika klasificēta dzērvju ģintī (Grus).
Izskats un īpašības
Baltā dzērve ir liels putns: augstums ap 140 cm, spārnu plētums 2,1–2,3 m, svars 5–8,6 kg. Pieaugušiem putniem galvas priekšpusē ap acīm un knābi apspalvojuma nav, āda šajā vietā ir koši sarkanā krāsā. Jauniem īpatņiem apspalvojums uz sejas brūnganā krāsā. Radzene sarkanīga vai gaiši dzeltena. Knābis garš (garākais no visām dzērvēm) un sarkans. Lielākā daļa ķermeņa apspalvojuma ir balta, izņemot pirmās pakāpes melnās segspalvas uz spārniem un bastarda spārnu (alulu). Kājas ir garas, sarkanīgi rozā krāsā. Jaunai dzērvei galvas priekšpuse ir gaiši dzeltena; apspalvojums brūngani sarkans, ar gaišākiem plankumiem uz kakla un zoda. Reizēm tiek novēroti jauni balti īpatņi ar sarkaniem plankumiem mugurpusē, uz kakla un sānos. Pirmos sešus mēnešus baltās dzērves acis ir zilas, pēc tam kļūst dzeltenas.
Baltās dzērves sauciens ir ļoti atšķirīgs no vairuma dzērvju saucieniem. Izdodot sauciena skaņas, putns izstiepj kaklu uz priekšu. Dzimumu dimorfisms (redzamas atšķirības starp dažāda dzimuma īpatņiem) gandrīz nav pamanāmas, vienīgi tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes un tiem ir garāks knābis. Vairošanās sezonā baltā dzērve bieži mēdz iemērkt knābi dubļos, pēc tam tos smērējot uz spalvām.
Barošanās
Baltā dzērve galvenokārt barojas ar augiem, kaut arī ir visēdāja. Vasarā barojas ar virkni augu, ieskaitot verartres (Veratrum misae) saknes, melnās vistenes (Empetrum nigrum) sēklas, medī arī mazos grauzējus (lemingus un strupastes), sliekas un zivis. Pavasarī un vasarā barojas arī ar citu putnu olām, kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, dzērvenēm un zemūdens grīšļiem. Ziemas periodā putns galvenokārt barojas ar augiem: ar barības vielām bagātiem sakneņiem un ūdens augu bumbuļiem. Barojoties ar zemūdens veģetāciju, baltā dzērve bieži pilnībā iegremdē galvas zem ūdens.
Ligzdošana
Apmēram aprīļa beigās un maija sākumā baltā dzērve atgriežas arktiskajā tundrā. Ligzda visbiežāk atrodas ezera malā purvainā zemē un to parasti ieskauj ūdens. Lielāko daļu olu dēj jūnija pirmajā nedēļā, kad tundrā nav sniega. Dējumā parasti divas olas. Tēviņš perēšanas laikā uzturas netālu no ligzdas, to apsargājot. Perēšanas ilgums apmēram 27—29 dienas. Jaunie putni pamet ligzdu apmēram pēc 80 dienām. Jauno putnu agresijas dēļ parasti izdzīvo tikai viens putnēns.
Statuss un aizsardzība
Šīs dzērves statuss ir kritisks, tiek lēsts, ka pasaulē ir tikai aptuveni 3200–4000 šīs sugas īpatņu, gandrīz visi tie pieder austrumu populācijai. No 15 dzērvju sugām šī ir viena no visvairāk apdraudētajām (Amerikas dzērve (Grus americana), kurai 2018. gadā bija tikai 750 īpatņi, ir sastopama vēl retāk). Rietumu populācijas apjoms 2002. gadā bija samazinājies līdz četriem īpatņiem. Sekojošajos gados tika uzskatīts, ka populācija ir izmirusi, taču viens indivīds tika novērots Irānā 2010. gadā. Ziemošanas vietā Pojanhu ezera apgabalā Ķīnā uzturas aptuveni 98% no austrumu populācijas. To apdraud hidroloģiskās izmaiņas, ko izraisa Triju aizu aizsprosts un citi ūdenstilpju attīstības projekti.
Baltajai dzērvei draud izmiršana, un tā ir iekļauta Starptautiskās dabas aizsardzības savienības Sarkanajā grāmatā, kā arī Krievijas Sarkanās grāmatas starptautiskajos sarakstos.
Nozīme kultūrā
Sibīrijas pamatiedzīvotājiem – jakutiem un jukagiriem baltā dzērve ir svēts putns, kas saistīts ar sauli, pavasari un laipnajiem debesu gariem ajyy. Jakutu eposā Olonho šamaņi un šamanes pārtop par baltajām dzērvēm.
Auglības atpazīšanas metodes
Auglības atpazīšanas metodes (AAM) attiecas uz metožu kopumu, ko izmanto, lai noteiktu sievietes menstruālā cikla auglīgo un neauglīgo fāzi. Auglības atpazīšanas metodes var izmantot, lai izvairītos no grūtniecības, lai sasniegtu grūtniecību vai var izmantot kā veidu, lai monitorētu ginekoloģisko veselību.
Jau kopš senatnes ir zināmas neauglīgu dienu identificēšanas metodes, taču 20. gadsimtā veiktā zinātniskā izpēte un iegūtās zināšanas ir palielinājušas metožu skaitu, daudzveidību un jo īpaši arī precizitāti.
Auglības atpazīšanas metodes balstās uz izmaiņu novērošanu vienā vai vairākās primārajās auglības pazīmēs (bazālā ķermeņa temperatūra, dzemdes kakla gļotas un dzemdes kakla stāvoklis), menstruālā cikla ilguma izsekošanā un dotā cikla auglīgā loga identificēšanā, pamatojoties uz iegūto informāciju. Var novērot arī citas pazīmes: to skaitā krūšu jutīgumu, ovulācijas sāpes, urīna analīzes hormonālajiem testiem, kas pazīstami kā ovulācijas prognozēšanas komplekti (OPK) un siekalu vai dzemdes kakla šķidruma mikroskopisko izmeklēšanu. Pieejami ir arī datorizēti auglības monitori.
Auglības atpazīšanas metodes parasti nepareizi tiek uztvertas kā tradicionālās jeb vēsturiskās ģimenes plānošanas metodes, tāpēc tās bieži tiek atstātas ārpus ieteiktajām ģimenes plānošanas programmās, tomēr tās ir mūsdienīgas kontracepcijas metodes, kuras iesaka ne tikai Pasaules veselības organizācija, bet tās izpilda arī ASV Starptautiskās attīstības aģentūras (USAID) modernu kontracepcijas metožu kritērijus:
Terminoloģija
Kalendārās metodes (KM) balstās uz sievietes cikla izsekošanu un viņas auglīgā loga identificēšanu, pamatojoties uz viņas ciklu ilgumu. Vispazīstamākā no šīm metodēm ir Standarta dienu metode (SDM). Kalendāra ritma metodi (KRM) arī uzskata par uz kalendāro metodi, kaut arī tā nav precīzi definēta, un par to dažādiem cilvēkiem ir atšķirīga izpratne.
Auglības atpazīšanas metodes (AAM) var dēvēt par uz auglības izpratni balstītām metodēm; Ar jēdzienu AAM parasti tiek apzīmētas tieši šīs metodes.
Termins dabiskā ģimenes plānošana (DĢP) dažreiz tiek izmantots, lai apzīmētu jebkādu auglības atpazīšanas metožu, laktācijas amenorejas metodes izmantošanu un periodisku atturību auglīgā laikā. DĢP lietotāji var izmantot AAM metodi, lai identificētu šos auglīgos laikus.
Bieži vēsturiskās kalendārās metodes (KM) un mūsdienu zinātniskās auglības atpazīšanas metodes (AAM) tiek jauktas, bet tām ir atšķirīga pieeja ciklu novērojumos. Ja kalendārās metodes pielietošana paredz "auglības loga" jeb cikla auglīgās fāzes pielāgošanu reālajiem apstākļiem tikai retrospektīvi, — koriģējot nākamajā ciklā iespējamo ovulācijas brīdi, skatoties uz iepriekšējā menstruālā cikla garumu, tad auglības atpazīšanas metodes paredz interaktīvu "auglīgā loga" meklēšanu pēc auglības pazīmēm jeb simptomiem katrā tekošajā ciklā Tādēļ mūsdienu AAM uzskatāmas par daudz efektīvākām grūtniecības plānošanā, ko arī apstiprina Pasaules Veselības organizācijas (PVO) apkopotie kontracepcijas metožu efektivitātes pētījumi kā arī to parāda šo metožu efektivitāte, nosakot dzimumaktam piemērotāko auglīgo laiku gadījumos, kad grūtības ieņemt bērnu. Iespējams, lai novērstu pārpratumus, PVO klasifikācijā šīs jaunās AAM pēdējos gados tiek dēvētas par simptomos balstītām metodēm (SBM) [symptoms based methods], vēsturiskās kalendārās metodes savukārt tiek dēvētas par kalendārā balstītām metodēm (KBM) [calendar based methods].
Sievietes, kuras baro bērnu ar krūti un vēlas izvairīties no grūtniecības, var praktizēt laktācijas amenorejas metodi (LAM). LAM atšķiras no auglības atpazīšanas, bet, tādēļ, ka tā neparedz kontracepcijas līdzekļu izmantošanu, to bieži pasniedz līdzās AAM kā "dabiskas" dzimstības kontroles metodi. Vienlīdz šīs metodes apmācība var iekļaut arī SBM, jo, monitorējot auglības pazīmes, var konstatēt pēcdzemdību auglības atgriešanos. Šāda pieeja var palīdzēt saglabāt augstāku LAM efektivitāti ilgākā laika posmā pēc grūtniecības.
Katoļu baznīcā un dažās protestantu konfesijās termins “dabiska ģimenes plānošana” bieži tiek izmantots, lai apzīmētu auglības atpazīšanu, norādot, ka tā ir vienīgā ģimenes plānošanas metode, ko apstiprinājusi baznīca.
Kalendāro metožu izstrāde
Precīzi nav zināms, kad pirmo reizi tika atklāts, ka sievietēm ciklā ir paredzami auglības un neauglības periodi. Talmuda traktātā "Nida" jau ir skaidri teikts, ka sievietei iestājas grūtniecība tikai noteiktos mēneša periodos, kas šķietami attiecas uz ovulāciju. Svētais Augustīns 388. gadā rakstīja par periodisku atturēšanos, lai izvairītos no grūtniecības Vienā grāmatā teikts, ka periodisku atturību ieteica "daži sekulāri domātāji kopš deviņpadsmitā gadsimta vidus", bet dominējošais spēks divdesmitajā gadsimtā, kas popularizēja uz auglības atpazīšanu balstītās metodes bija Romas katoļu baznīca.
1905. gadā holandiešu ginekologs Teodors Hendriks van de Velde parādīja, ka sievietes menstruālā cikla laikā ovulē tikai vienu reizi. 1920. gados japāņu ginekologs Kyusaku Ogino un Hermans Knauss no Austrijas patstāvīgi atklāja, ka ovulācija notiek apmēram četrpadsmit dienas pirms nākamās menstruācijas. Ogino izmantoja savu atklājumu, lai izstrādātu formulu, kas palīdz neauglīgām sievietēm sasniegt grūtniecību. 1930. gadā Romas katoļu ārsts no Nīderlandes Džons Smulderss izmantoja šo atklājumu, lai izveidotu metodi, kā izvairīties no grūtniecības. Smulders publicēja savu darbu Nīderlandes Romas katoļu medicīnas asociācijā, un šī bija pirmā formalizētā sistēma periodiskai atturībai: ritma metode.
Iepazīšanās ar temperatūras un dzemdes kakla gļotu pazīmēm
Pagājušā gadsimta trīsdesmitajos gados Vācijā katoļu priesteris Vilhelms Hillebrands izstrādāja sistēmu, kā izvairīties no grūtniecības, balstoties uz ķermeņa bazālās temperatūras (ĶBT) izmaiņām. Tika atzīts, ka šī temperatūras metode ir daudz efektīvāka, lai palīdzētu sievietēm izvairīties no grūtniecības, nekā metodes, kas balstītas uz kalendāru (kalendārās metodes). Dažas nākamās dekādes abas sistēmas plaši izmantoja katoļu sievietes. Divas pāvesta Pija XII 1951. gada runas deva šīm sistēmām visaugstāko katoļu baznīcas apstiprinājumu, akceptējot to lietošanu pāriem, kuriem bija nepieciešams izvairīties no grūtniecības.
1950. gadu sākumā Austrālijā medicīnas doktors Džons Billings, strādājot Melburnas katoļu ģimenes labklājības birojā, atklāja saistību starp dzemdes kakla gļotām un auglību. Billings un vairāki citi ārsti, ieskaitot viņa sievu, dr. Evelīnu Bilingsu, vairākus gadus pētīja šīs auglības pazīmes, līdz 1960. gadu beigām veicot klīniskos pētījumus, un sāka veidot mācību centrus visā pasaulē. Viņu līdzstrādnieku vidū bija dr. Džeimss Brauns, pionieris estrogēnu bioķīmijā, prof. Ēriks Odeblads no no Umeas medicīnas skolas, Zviedrijā, kurš kopš 1959. gada veica novatoriskus pētījumus dzemdes kakla gļotu biofizikālo īpašību jomā.
1951. gadā Austrijā medicīnas doktors Jozefs Francis Rotcers izstrādāja pirmo simpto-termālās metodes skolu. Sākotnēji Rotcers pētīja sieviešu bazālās temperatūras izmaiņas cikla gaitā, vēlāk nonākot pie kompleksas sistēmas izstrādes, kas iekļāva arī dzemdes kakla gļotu izmaiņu vērošanu cikla gaitā. 60-tajos gados Rotcers simpto-termālo metodi (STM) popularizēja, piedaloties kā vieslektors Austrijas Insbrukas un Vācijas Rēgensburgas universitātēs.
1962. gadā Ņujorkā dr. Edvards Keefs pēc veiktajiem pētījumiem ziņoja par izmaiņām, kas notiek dzemdes kaklā ovulācijas laikā. Dzemdes kakla gļotu un bazālās ķermeņa temperatūras kombināciju pētīja arī dr. Džons Maršals Londonā.
1968. gadā dr. Tomass W. Hilgers no Kreitonas Universitātes, Omahā, Nebraskā, ASV jau kā vecāko kursu students sāk veikt pētījumus par dabisko auglības regulāciju. Pētījumi rezultējas viņam izveidojot Kreitona auglības atpazīšanas metodes sistēmu, kas ir dzemdes kakla gļotu metodes modifikācija. Tā izmanto standartizētu nomenklatūru, lai aprakstītu gļotu novērojumus. Hilgers ir uzrakstījis 190 profesionālas grāmatas, grāmatu nodaļas un pētnieciski rakstus (galvenokārt reproduktīvās medicīnas un ķirurģijas jomā), producējis videolentes, publikāciju sesijas un audio ierakstus. Nodibinājis Pāvesta Pāvila VI cilvēku reproduktīvās izpētes institūtu (Pope Paul VI Institute for the Study of Human Reproduction).
1973. gadā Pols Tima dabiskai ģimenes plānošanai iesaka lietot simpto-termālo divkāršās pārbaudes metodi, kur tiktu izmantoti divi auglības pazīmju rādītāji, lai noteiktu gan cikla auglīgās fāzes sākumu gan beigas. Viena no simpto-termālās divkāršās pārbaudes metodes pionierēm 70. gadu vidū bija angļu ginekoloģe dr. Anna Flina, kura strādāja Birmingemā. Viņa dibina Īrijas dabiskās ģimenes plānošanas skolotāju asociāciju (Natural Family Planning Teachers’ Association of Ireland), kura māca šo metodi. Simpto-termālās divkāršās pārbaudes metodi turpināja pētīt un attīstīt arī dr. Jozefs Rotcers Austrijā, dr. K. Prem un Džons un Šeila Kipleji ASV.
1992. gadā Austrijas federālais prezidents izteica atzinību Dr. Jozefa Rotcera zinātniskajiem pētījumiem un svinīgā ceremonijā viņam tika piešķirts profesora titulu. Par pamatu šai ceremonijai mag. Marko Loncars uzrakstīja tekstu "Scientific Contributions of Dr. univ, med. Josef Rötzer", kuru viņš pabeidza ar atsauču sarakstu. Šajā atsauču sarakstā bija iekļautas 44 Rotcera publikācijas no 1962. līdz 1991. gadam.
Auglības pamata pazīmēs balstītās apmācības organizācijas
Kanādā, 1955. gadā, Žils un Rita Breaulti no Monreālas apgabala dibina Serena kā organizāciju, kura palīdzētu viņu kopienas pāriem iegūt zināšanas, lai plānotu savu ģimeni tādā veidā, kas respektētu to vērtības. Līdz 1964. gadam apmēram 30 komandas sniedza daudziem tik ļoti nepieciešamo izglītību ģimenes plānošanas jomā Kvebekas reģionos. Kanādas valdības Veselības departamenta (Health Canada) finansiālais atbalsts dabiskai ģimenes plānošanai sekmēja Serenas izaugsmi sekojošajās desmitgadēs, palīdzot organizēt DĢP apmācības sipmto-termālai metodei. 70. gados Serēnas dibinātas reģionālās organizācijas Ontario, Albertā, Ņūbransvikā, Jaunajā Skotijā, Prinča Edvarda salās, Saskačevanā, Britu Kolumbijā un Ņūfaundlendā, Manitoba un Jukonā. Valsts līmeņa globālā Serena Canada korporācija tika dibināta 1974. gadā un reģistrēta kā Kanādas labdarības organizācija. Mūsdienās Serenas koordinētas organizācijas no Britu Kolumbijas līdz Kvebekai vada brīvprātīgos, kuri, kopā ar atbalstītāju tīklu, palīdz AAM apmācības padarīt pieejamas sabiedrībai. Serena izmantoto metodes tehnisko apmācību lielā mērā ir izstrādājusi un pilnveidojusi pasaulē atdzīta auglības pētniece dr. Suzanna Parentea-Karea, kura turpina izstrādāt un pārskatīt tehniskos materiālus sadarbībā ar medicīnisko konsultāciju komiteju.
Austrālijas ārsts dr. Billings auglības noteikšanai sākotnēji mācīja gan temperatūras, gan gļotu pazīmju atpazīšanu, tomēr, tā kā liela daļa jaunattīstības valstu iedzīvotāju bija analfabēti, saskārās ar problēmām, apmācot tos auglības atpazīšanai pielietot ķermeņa bazālās temperatūras pazīmi. Septiņdesmitajos gados tika mainīta apmācības metode, lai auglības noteikšanā paļautos tikai uz gļotu novērojumiem. 1978. gadā dr. Billings dibina starptautisku organizāciju, kura tagad ir pazīstama kā W orld Organization Ovulation Method Billings (WOOMB). Bilingsa metode turpmākajos 50 gados tika mācīta vairāk kā 100 valstīs, ieskaitot Ķīnu, kur tā bija vienīgā dabiskā dzimstības regulēšanas metode, kuras lietošanu akceptēja valdība. WOOMB darbs veido globālu ietekmi uz visu sabiedrību. Dr. Billings apceļoja pasauli, lai izveidotu mācību centrus un apmācītu skolotājus, lai izglītotu sievietes un pārus par šo metodi. 1991. gadā viņu uzņēma Austrālijas ordeņa locekļa amatā.
Vācijā, 1986. gadā dr. Jozefs Rotcers, lai palielinātu AAM apmācības iespējas galvenokārt vācvalodīgajās valstīs, dibina institūtu INER. Laika gaitā šajā kustībā iesaistās pārstāvji arī no citām valstīm, tiek dibināti līdzīgi institūti INER Italia, INER Poland, INER Paraguay un INER Georgia, komandai pievienojoties arī pārstāvjiem no 20 citām valstīm, ieskaitot Rumāniju, Horvātiju un Ukrainu.