cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Conexus Baltic Grid
Inčukalna pazemes gāzes krātuves modernizācijas projekts
2019. gadā Conexus uzsāka vērienīgu Inčukalna pazemes gāzes krātuves darbības uzlabošanas projektu, kas paredz būtiski uzlabot krātuves tehnisko infrastruktūru un aprīkojuma darbības drošumu. Projekts ir ieguvis Eiropas Kopējās nozīmes (PCI) projekta statusu, un tā kopējās investīcijas ir 88 miljoni eiro, kur līdzfinansējums 50% apmērā tiek nodrošināts no Eiropas Savienības Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta programmas. Īstenojot modernizācijas projektu, tiks uzlabota pazemes gāzes krātuves tehniskā infrastruktūra un aprīkojuma darbības drošums, samazināta dabasgāzes izņemšanas jaudu atkarība no dabasgāzes rezervju apjoma krātuvē, paaugstināta produktivitāte, samazināti izmeši atmosfērā, kā arī saglabāta krātuves funkcionalitāte pēc spiediena palielināšanas Baltijas pārvades sistēmā. Projektu plānots īstenot līdz 2025. gadam.
Latvijas-Lietuvas starpsavienojuma uzlabošanas projekts (ELLI)
Līdzās Inčukalna pazemes gāzes krātuves modernizācijas projektam, Conexus īsteno vēl vienu Eiropas Kopējās nozīmes projektu – Latvijas-Lietuvas starpsavienojuma uzlabošanas projektu. Projekta mērķis ir palielināt pārvades jaudu abos virzienos aptuveni divas reizes, lai apmierinātu reģionālo gāzes tirgus pieprasījumu un garantētu gāzes piegādes drošību starpvalstu savienojumos, kā arī nodrošināt pietiekamu jaudu dabasgāzes plūsmām visā Baltijas dabasgāzes sistēmā. Īstenojot šo projektu, tiks veicināta piekļuve Inčukalna PGK un Klaipēdas sašķidrinātās gāzes terminālim, kā arī Polijas-Lietuvas gāzes starpsavienojumam (GIPL), kura darbību paredzēts uzsākt 2022. gadā. Projekta kopējās izmaksas noteiktas 9,77 miljonu eiro apmērā, no tiem Eiropas infrastruktūras savienošanas instrumenta līdzfinansējums noteikts 50% apmērā. Projektu plānots īstenot līdz 2023. gada beigām.
Leāles pils
Leāles pils jeb Lihulas bīskapa pils  bija pils tagadējā Lihulas pilsētā Pērnavas apriņķī Igaunijā, kura atradās uz Sāmsalas-Vīkas bīskapijas un Livonijas ordeņa robežas. Pirmā Igaunijas bīskapa Turaidas Teoderiha rezidence, vēlāk Sāmsalas-Vīkas bīskapijas pirmā galvaspilsēta.
Apraksts
No 1238. gada Leāles pils bija sadalīta divās vienādās bīskapa un ordeņa daļās. Bīskapa daļā bija vārtu tornis. Dienvidu pusē cietoksni ieskāva grāvji un divas priekšpilis.
Vēsture
2011. gadā Lihulas pilskalnā iekarotajā Ridalas zemē apmetās pirmais Igaunijas bīskaps Turaidas Teoderihs. Pēc bīskapa Teoderiha nogalināšanas 1219. gadā Livonijas bīskaps Alberts fon Bukshēvdens panāca sava brāļa Hermaņa apstiprināšanu Igaunijas bīskapa amatā. 1220. gadā bīskapa pili iekaroja zviedru karalis Juhans Sverkersons, kuru drīz vien padzina sāmsalieši. 1234.-1251. gadā tā bija Sāmsalas-Vīkas bīskapa pirmā rezidence, pēc 1238. gada pusi no pils nodeva Livonijas ordenim. Domājams, ka cietokšņa tiešā tuvumā no 1275. līdz 1285. gadam tika uzcelts cisterciešu klosteris. Jurģa nakts sacelšanās laikā to aplenca igauņu karaspēks.
Livonijas kara laikā 1560. gadā Sāmsalas-Vīkas bīskapiju nopirka Dānijas karalis. 1562. gadā Leāles pili iekaroja zviedri, bet 1576. gadā Maskavijas karaspēks. Karadarbības laikā pili nopostīja un vairs neatjaunoja. 1582. gadā Jamzapoļskas miera līguma tekstā Leāles pils tika dēvēta par Лиховер (Ликоверж) vai Леаль. Pēc kara beigām Leāles pils nonāca Zviedru Igaunija sastāvā. Lielais Ziemeļu karš 1710.-1711. gadā izraisīja mēra epidēmiju, kurā nomira ap 90% Lihulas iedzīvotāju. Tikai pēc 1820. gada atjaunojās saimnieciskā dzīve, tika uzcelta grezna muižas kungu māja klasicisma stilā.
Edgars Samītis
Edgars Samītis (dzimis Talsos) ir latviešu aktieris.
Biogrāfija
Kopš 2004. gada piedalās Jaunā Rīgas teātra izrādēs, bet kopš 2017. gada sezonas vairs nav JRT štata aktieris. Piedalās arī Ģertrūdes ielas teātra veidotajās izrādēs un projektos.
Pazīstams arī ar savām kino lomām. Filmējies tādās filmās kā “Es esmu šeit”, “Mammu, es tevi mīlu”, “Segvārds Vientulis”, “Amatieris”, “Oļegs”. Ierunājis arī lomu animācijas filmā “Es esmu šeit”.
Jānis Sārts
Jānis Sārts (dzimis ) ir pašreizējais NATO Stratēģiskās komunikācijas izcilības centra direktors.
Izglītību ieguvis Rīgas 50. vidusskolā, Latvijas Universitātē, NATO aizsardzības koledžā, kā arī stāžējies Zviedrijas aizsardzības pētījumu institūtā.
Kopš 1994. gada strādā Aizsardzības ministrijā, kur ieņēmis dažādus amatus. No 1999. līdz 2001. gadam J. Sārts bijis ministrijas valsts sekretāra vietas izpildītājs, kamēr tobrīdējais sekretārs Edgars Rinkēvičs atradās mācībās. Viņš ir bijis aizsardzības padomnieku Latvijas pārstāvniecībā NATO un Eiropas Savienībā. 2008. gada 4. novembrī viņš tika iecelts par Aizsardzības ministrijas valsts sekretāru. 2015. gada jūlijā paziņojis par valsts sekretāra amata atstāšanu. Tajā pašā mēnesī iecelts par Latvijā izvietotā NATO stratēģiskās komunikācijas izcilības centra direktoru.
Frīdrihs Linde
Frīdrihs Linde (, 1892–1961) bija latviešu jurists un diplomāts. Latvijas strādnieku, kareivju un bezzemnieku deputātu padomes izpildkomitejas (Iskolata) priekšēdētāja vietnieks (1917), LSPR Tieslietu komisārs (1919). PSRS diplomāts, ģenerālkonsuls Šanhajā (1926—1927) un Kēnigsbergā (1930-1932), PSRS sūtniecības padomnieks Berlīnē (1932-1933).
Dzīvesgājums
Dzimis 1892. gada 14. aprīlī Rīgā. Mācījās Rīgas reālskolā, no 1910. gada darbojās LSD Rīgas organizācijā (segvārds "Kašķis"), 1914. gadā kooptēts LSD centrālkomitejā un kā LSD pārstāvis piedalījās Krievijas impērijas boļševiku organizāciju pārstāvju konferencē Ozerkos, kur arestēts un notiesāts mūža nometinājumā Ačinskas apkaimē Sibīrijā.
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada vasarā atgriezās no izsūtījuma, 13. augustā viņu ievēlēja par Iskolata priekšsēdētāja vietnieku. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada janvārī kopā ar Sarkano armiju atgriezās Rīgā, bija LSPR tieslietu komisārs.
Pēc LSPR sakāves aizbēga uz Krieviju, kur bija KPFSR Augstākās tiesas loceklis, tad PSRS diplomāts Mongolijā, ĶĪnā, Vācijā, Dānijā (1925-1938).
Lielā terora laikā viņu atcēla no amata un 1939. gadā norīkoja strādāt Maskavas Revolūcijas muzejā. Pēc Otrā pasaules kara atgriezās dzimtenē, strādāja par juristu, vēlāk bija nodaļas vadītājs Revolūcijas muzejā Rīgā (1954-1957).
Miris 1961. gada 9. oktobrī.
Frenks Beiliss
Frenks Čārlzs Beiliss (en; dzimis, miris ) bija britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Beiliss bija Lielbritānijas regbija komandas (Moseley Wanderers) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.
Babītes polderis
Babītes polderis ir 822 ha liels polderis Mārupes novada Babītes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Babītes ezera ziemeļaustrumu krastā. Izbūvēts laika posmā no 1939. gada, kad uzbērts no ezera norobežojošais dambis, līdz 1959. gadam, kad uzbūvēta sūkņu stacija un pabeigts detālās nosusināšanas tīkls. Polderī pārsvarā kūdrainas un smilšainas augsnes, darbojas laistīšanas sistēma. Ziemeļaustrumu daļā to šķērso autoceļš A10 un Rīgas—Ventspils dzelzceļš. Daļa poldera pie Piņķiem apbūvēta, ierīkots golfa laukums.
Cementa iela
Cementa iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Tā sākas krustojumā ar Balto ielu un beidzas krustojumā ar Palangas ielu. Cementa iela pamatā sastāv no divām braukšanas joslām, taču dažās vietās, it īpaši sākumdaļā un aiz savienojuma ar Dzirciema ielu, tā ir šaurāka. Iela posmā no Lidoņu ielas līdz Dzirciema ielai nav paredzēta autotransporta satiksmei, šajā posmā atrodas asfaltēts gājēju celiņš, kas ved uz tuvējām iekšpagalmos uzceltajām ēkām un Iļģuciema vidusskolu. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 740 metri.
Vēsture
Cementa iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta ap 1880. gadu ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām.
Ielas raksturojums
Cementa iela ir aptuveni 740 metrus gara iela Iļģuciema apkaimes centrālajā daļā. Tā sākas krustojumā ar Balto ielu un ar nelieliem līkumiem iet rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ielas sākumdaļa samērā neapbūvēta - atrodas dažas savrupmājas, daudzstāvu paneļēkas, Lidoņu ielas tuvumā arī sabiedriskās celtnes (tirdzniecības centrs, bijušais kinoteātris, pasta nodaļa, kultūras centrs u.c.). No krustojuma ar Lidoņu ielu līdz iekšpagalma autostāvvietai, pie kuras atrodas arī savienojums ar Dzirciema ielu, Cementa iela ir gājēju celiņš, pa kuru var nokļūt uz iekšpagalmos uzbūvētajām paneļēkām un Iļģuciema vidusskolu. Cementa iela beidzas krustojumā ar Palangas ielu.
Ielu savienojumi
Cementa iela ir savienota ar šādām ielām:
Svēte (Puzes ezera pieteka)
Svēte ir Puzes ezerā ietekoša upe Ventspils novadā.
Izteka - no Svētes ūdenskrātuves. Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā, pašā lejtecē sagriežoties uz austrumiem. Ietek Puzes ezerā tā rietumu krastā.
Upi šķērso valsts autoceļu A10 un dzelzceļa līniju Rīga—Ventspils, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.
Sargasi kosmosā
"Sargasi kosmosā" (en) ir amerikāņu rakstnieces Endrū Nortones 1955. gadā sarakstīts zinātniskās fantastikas romāns. Tā ir pirmā daļa no zinātniski fantastisku romānu sērijas par tirdzniecības kosmosa kuģi "Saules karaliene".
Latviešu valodā grāmatu 1977. gadā I. Kundziņa tulkojumā sērijā "Fantastikas pasaulē" klajā laidusi izdevniecība "Zinātne".
Sižets
Romāna darbība norisinās nākotnē, pēc vairākiem kodolkariem un kosmosa kolonizācijas. Tā varoņi ir kāda brīvās tirdzniecības kuģa komandas locekļi, kas nonāk situācijā, kad no viņu atjautības un drosmes ir atkarīgs kuģa liktenis un viņu pašu dzīvības.
Arī šajā grāmatā, tāpat kā citos Endrū Nortones darbos liela loma ir Priekšteču civilizācijai, kas valdījusi kosmosā vēl ilgi pirms zemiešu kosmosa kuģu parādīšanās. Šī rase pēc sevis uz dažādām planētām atstājusi vairākus dīvainus artefaktus un briesmīgu karu pēdas.
Deins Torsons, kurš nesen beidzis kosmiskās tirdzniecības skolu, ar kosmosa kuģi "Saules karaliene" nonāk uz planētas Limbo, kas tikko atklāta iespējamai tirdzniecībai.
Informācija par planētu nešķiet pārāk daudzsološa. "Saules karalieni" nolīgusī arheologu komanda iekārto apmetni Priekšteču pilsētas drupās. Deins kopā ar četriem biedriem dodas izpētīt apkārtni, lai atrastu saprātīgu dzīvību un iespējamās tirdzniecības preces. Viens no viņiem pazūd, iespējams, viņš ir nolaupīts.
Pateicoties tam, ka uz planētas ierodas policijas kreiseris, kopīgiem spēkiem izdodas pieveikt pirātus.
Uz Limbo atrasto artefaktu dēļ "Saules karalienes" tirdzniecības līgums ar šo planētu tiks atcelts, taču viņiem būs iespējams pārņemt līgumu ar vienu no pirātu upuriem — planētu, ko sauc Sargola.
Svētais Pantaleons
Svētais Pantaleons jeb Panteleimons (dzimis ap 275. gadu, miris 303. gadā) bija kristīgais moceklis no Nikomēdijas, kurš cietis Diokletiāna kristiešu vajāšanās. Viens no četrpadsmit svētajiem palīgiem. Pantaleona dzīves apraksts lielā mērā uzskatāms par leģendāru. Bijis ārsts ietekmīgā ģimenē, ārstējis par velti. Sodīts ar nāvi, nocērtot galvu. Tiek uzskatīts par ārstu un slimnieku svēto aizbildni.
Alauksta iela (Rīga)
Alauksta iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Grīziņkalna apkaimē. Alauksta iela sākas krustojumā ar Aleksandra Čaka ielu pretī Rīgas Centra sporta kvartālam (bijušā LU stadiona teritorijai) un beidzas krustojumā ar Vārnu ielu, netālu no tās krustojuma ar Pērnavas ielu. Ielas kopējais garums ir 354 metri.
Iela radusies laikā starp 1870. un 1876. gadu, bet Rīgas plānā pirmo reizi iezīmēta 1876. gadā. Sākotnēji tā saukta par Augustīnes vai Augustes ielu. 1961. gadā pārdēvēta par Alauksta ielu.
Ielu savienojumi
Alauksta iela ir savienota ar šādām ielām:
Dienvidu žirafe
Dienvidu žirafe (Giraffa giraffa) ir žirafu dzimtas pārnadzis, kas sastopams Dienvidāfrikas reģionā: Dienvidāfrikā, Angolā, Namībijā, Botsvānā, Zambijā, Zimbabvē un Mozambikā. Tā ir viena no četrām mūsdienās dzīvojošām žirafu ģints (Giraffa) sugām, un saskaņā ar mūsdienu sistemātiku dienvidu žirafei ir 2 pasugas. Sugas kopējā populācija ir apmēram 52 000 indivīdi.
Kopīgās īpašības
Dienvidu žirafei ir noapaļoti vai taisnstūraini raibumi, dažiem zvaigžņveidīgi pagarinājumi. Raibumi ir arī uz kājām, un virzienā uz leju tie kļūst mazāki. Kažoka pamatkrāsa ir gaiši dzeltena, saglabājoties nemainīgai līdz pat kāju nagiem. Tā mājo savannā un sausajos mežos, barojoties ar koku lapām, ziediem un jaunajiem dzinumiem. Īpaši iecienītas ir akāciju audzes.
Dienvidu žirafes dabīgie ienaidnieki ir lauvas, leopardi, plankumainās hiēnas un hiēnsuņi, kuri parasti uzbrūk mazuļiem, jo pieaugušajiem īpatņiem uzbrūk tikai lauvas. Vairāk par žirafes anatomiju un īpatnībām var izlasīt galvenajā rakstā žirafes.
Merauke
Merauke ir pilsēta Indonēzijā, Dienvidpapuas provinces faktiskā galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Izvietojusies Jaungvinejas salas dienvidos Arafuru jūras krastā. Reģionāls ekonomiskais, izglītības, kultūras un transporta centrs.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1902. gadā kā Nīderlandes koloniālās administrācijas militārais postenis Ermasu (Ermasoe), lai novērstu marindu reidus kaimiņos esošajā Britu Jaungvinejā. Otrā pasaules kara laikā Merauke bija sabiedroto spēku gaisa un jūras bāze.
Ziemeļaustrumu rags
Ziemeļaustrumu rags (da) ir zemesrags Grenlandes ziemeļaustrumos, Grenlandes nacionālā parka teritorijā. Rags kalpo par robežu Vandela jūrai ziemeļos un Grenlandes jūrai dienvidu virzienā. Tas ir tālākais Grenlandes austrumu punkts un atrodas tikai 1° 49′ uz rietumiem no kontinentālās Portugāles tālākā rietumu punkta — Rokas raga.
Petrovka (Feimaņu pagasts)
Petrovka ir ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 231 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V570 (Malta_Silajāņi).
Pelnrušķīte (1950. gada filma)
Pelnrušķīte (en) ir 1950. gada ASV muzikāla animācijas filma, kas balstīta uz Šarla Pero tāda paša nosaukuma bērnu pasaku. Filmas režisori ir Klaids Džeronīmi, Hamiltons Lasks un Vilreds Džeksons. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Ailīna Vudsa, Eleonora Odlija, Verna Feltone, Roda Viljamsa, Džeimss Makdonalds un Luiss van Rūtens.
Sižets
Pelnrušķīte jau agrā vecumā zaudēja abus vecākus un nu viņai jādzīvo ar savu ļauno pamāti un viņas divām meitām, kuras liek Pelnrušķītei darīt visus mājas darbus viņu vietā. Kādu dienu karalis rīko balli, lai atrastu savam dēlam piemērotu līgavu, tomēr pamāte liedz Pelnrušķītei doties uz balli. Negaidīti Pelnrušķītei palīdz Feju krustmāte, kā arī divas draudzīgas peles Žaks un Guss, kuri pārģērbj Pelnrušķīti. Meitene dodas uz balli, kur Princis viņu pamana un iemīlas no pirmā acu skatiena.
19. autobusu maršruts (Daugavpils)
19. autobusu maršruts ir Daugavpils sabiedriskā transporta lokveida autobusu maršruts. 19. autobusu maršrutu apkalpo A/S "Daugavpils satiksme".
Pieturvietas
19. autobusu maršrutā ir 43 pieturas, virzienā Jaunforštadte – Ķīmiķu ciemats – Jaunbūve – Autoosta ir 35 pieturas, bet virzienā Autoosta – Jaunforštadte – Ķīmiķu ciemats – Jaunbūve – Jaunforštadte ir 20 pieturas.
Baltavas viduslaiku pils
Vēsture
Pirms Livonijas krusta kariem Ogres upes kreisais krasts tās vidustecē piederēja Kokneses valstij. 1207. gadā ķēniņš Viesceķis kļuva par Rīgas bīskapa vasali, pretī saņemot pusi no savām iepriekšējam zemēm ap Kokneses pili, bet pārējā daļa tika bīskapam Albertam. 1302. gadā Rīgas arhibīskaps Izarnus Takons šo novadu izlēņoja savam vasalim Švarchofam (Schwartzhof).
Pirmoreiz pils pieminēta 1375. gada notikumu aprakstā Vartbergas Hermaņa Livonijas hronikā, kad Rīgas arhibīskapijā iebruka Lietuvas karaspēks Ķēstuta vadībā, kas izpostīja Krustpils, Lokstenes pils, Bērzaunes pils, Ērgļu pils, Piebalgas pils, Cesvaines pils novadus līdz Baltavai (Baitow) un aizveda sev līdzi gūstekņus. 1384. gadā arhibīskaps Johans IV fon Zintens un viņa vasalis Klāss no Švarcenhofas (Clas von Schwartzenhoff) apmainījās ar zemēm pie savas Baltavas pils (unses slottes to Baltow). Iespējams, ka Livonijas kara laikā 1577. gadā Baltavas pils padevās Livonijas karalim Magnusam, tādēļ Maskavijas karaspēks to atriebjoties nopostīja, jo 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā Baltavas pils nav pieminēta.
Pils apraksts
Baltavas pils atradās Ogres upes stāvkrastā, kas šajā vietā sasniedz 20 metru augstumu. Galvenās pils platība bijusi 58х40 metrus liela, divi aizsarggrāvji un 53 metrus garš un 2,5 metrus biezs laukakmeņu aizsargmūris to atdalīja no 80х60 metrus plašās priekšpils. Pie aizsargmūra atradās 20х7 metrus plaša dzīvojama ēka ar daudzām istabām, zem kurām atradās pagrabi.
Šarls V Gudrais
Šarls V Gudrais (fr; dzimis, miris ) bija Francijas karalis no 1350. līdz 1364. gadam. Savā valdīšanas laikā Šarls V spēja pavērst Simtgadu kara gaitu Francijai labvēlīgā virzienā.
1349. gadā Šarls no vectēva Filipa VI ieguva īpašumā Dofinē reģionu. Tas līdz Šarla kronēšanai atļāva viņam lietot dofina titulu, un kopš šī laika Francijas karaļa troņmantinieks tradicionāli tika dēvēts par dofinu.
Šarls V jau 1356. gadā kļuva par karalistes reģentu, kad tēvs Žans II Labsirdīgais tika sagūstīts Puatjē kaujā. Lai atbrīvotu tēvu no gūsta, Šarls V 1360. gadā noslēdza Bretinjī līgumu, kurā atdeva Anglijas karalim Edvardam III plašus īpašumus valsts dienvidrietumos, kā arī solīja izmaksāt milzīgu izpirkuma maksu. Lai samaksātu izpirkumu, Šarls V paaugstināja nodokļus. Tas radīja neapmierinātību plašos valsts sabiedrības slāņos, tomēr Šarlam V izdevās pārvarēt opozīciju valsts iekšienē.
Kļūstot par karali, Šarlam V izdevās sakārtot valsti, normalizējot valsts finanses un radot regulāru armiju. Valdīšanas beigās Šarls V bija atguvis no angļiem gandrīz visus īpašumus, kas tika zaudēti 1360. gadā.
Mežstūrīši
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, netālu no Saulkalnes dzelzceļa pieturas punkta.
Ģeopolitika
Ģeopolitika ir vēstures un politoloģijas starpdisciplīna, kurā tiek pētīta ģeogrāfisko faktoru, piemēram, valsts ģeogrāfiskā stāvokļa, dabas resursu, ietekme uz valsts ārējo politiku. Terminu "ģeopolitika" 20. gadsimta sākumā izveidoja zviedru politiskais zinātnieks Rūdolfs Šellens, kuru iedvesmoja vācu ģeogrāfa Frīdriha Racela 1897. gadā izdotais darbs Politische Geographie (politiskā ģeogrāfija).
Vācu
Vācu ģeopolitikas skola uzsvēra ģeogrāfisko faktoru nozīmi politiskajā attīstībā. Visi vācu ģeopolitiķi centās pamatot Vācijas pretenzijas kļūt par galveno "kontinentālo" lielvaru, kas aizstās Lielbritāniju. Tādējādi vācu skolas, tāpat kā angloamerikāņu skolas, galīgais mērķis bija noteikt nosacījumus, ar kādiem Vācija varētu nostiprināt savu dominējošo stāvokli Eiropā un pēc tam pasaulē.
Amerikāņu
Amerikāņu ģeopolitisko skolu ietekmēja flotes vēsturnieka admirāļa Alfrēda Mahena idejas. Mehans izvirzīja "jūras varas" koncepciju, kā faktoru, kas nodrošina neapstrīdamu ģeopolitisko dominanci. Tieši valsts nodrošinājums ar jūras bāzēm un tirdzniecības floti, kā arī tās jūras flotes varenība padara to par lielvaru, kas izlemj pasaules likteni, un jūras civilizācija nodrošina labvēlīgāku vidi attīstībai. Vēsturē saskatot jūras un sauszemes lielvaru konfrontāciju, Mahens kā globālu ģeopolitisku stratēģiju ierosināja izmantot "Anakondas principu" — nosmacēt ienaidnieku, veicot tā stratēģisko objektu jūras blokādi.
Mahena formula: kara flote + tirdzniecības flote + jūras bāzes = jūras spēks.
Ilgtermiņā Mahens paredzēja lielāko jūras valstu jeb ASV, Lielbritānijas, Vācijas un Japānas apvienošanos vienotā blokā, kas vērsts pret lielākajām kontinentālajām lielvalstīm jeb Krieviju un Ķīnu. Nākamajā globālajā konfliktā starp "sauszemi" un "okeānu" jūras lielvalstis, pēc Mehana domām, gūs virsroku.
Krievu/padomju
Krievu autoru vidū terminu "ģeopolitika" 20. gadsimta 20. gados pirmo reizi lietoja eirāzisma pārstāvji. 20. gadu beigās tas parādījās arī PSRS. Šajā sakarā daži mūsdienu vēsturnieki šos gadus uzskata par krievu ģeopolitiskās skolas rašanās laiku.
PSRS atbalstīja neveiksmīgo "mazās PSRS" (Bulgārija, Dienvidslāvija, Albānija un, iespējams, Rumānija un Grieķija) izveidi Dienvideiropā.
Frīstaila slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — sloupstails vīriešiem
Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja ASV sportists Alekss Hols (finiša rezultāts — 90.01 punkti). Sudraba medaļu arī izcīnīja ASV sportists Niks Gepers (finiša rezultāts — 86.48 punkti). Savukārt bronzas medaļu ieguva Zviedrijas sportists Jespers Tjaders (finiša rezultāts — 85.35 punkti). Holam un Tjaderam šīs bija pirmās olimpiskās medaļas.
Kvalifikācija sacensībām
Kopumā disciplīnai kvalificējās 30 sportisti. Lai sportists varētu piedalīties sacensībās, viņam bija jābūt vismaz 50,00 FIS punktiem FIS punktu rangā uz 2022. gada 17. janvāri un 30 labāko sportistu sarakstā Pasaules kausa sacensībās vai FIS frīstaila slēpošanas 2021. gada pasaules čempionātā big air vai sloupstailā. No vienas valsts disciplīnā maksimāli varēra startēt ne vairāk kā četri sportisti.
Kvalifikācija
Kvalifikācijas sacensībās startēja 31 sportists. Viņiem tajās bija jāveic divi braucienu mēģinājumi. Par kuriem tika doti punkti. Par kvalifikācijas galveno rezultātu tika ņemts brauciens ar labāko punktu skaitu. Fināla kārtai kvalificējās 12 labākie sportisti pēc rezultāta.
— kvalifikācija finālam.
Fināls
Fināla kārtā startēja 12 labākās sportisti no kvalifikācijas kārtas. Šajā kārtā katram sportistam bija jāveic trīs brauciei par kuriem tika doti punkti. Fināla rezultātu veidoja labākā brauciena punkti.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 31 sportists no 13 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Latvijā
Latvijā atrodas divi UNESCO Pasaules mantojuma objekti, no kuriem viens ir kopā ar vairākām citām valstīm — Rīgas vēsturiskais centrs un Strūves ģeodēziskais loks. Trīs objekti atrodas kandidātu sarakstā (Latvijas nacionālajā sarakstā). Pirmais objekts Pasaules mantojumu sarakstā tika reģistrēts 1997. gadā.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#D0E7FF|Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Kandidātu sarakstā esošie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Sīpele
Sīpele ir ciems Dobeles novada Jaunbērzes pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 4 km no pagasta centra Jaunbērzes, 13 km no novada centra Dobeles un 55 km no Rīgas.
Antans Jurgeļonis
Antans Jurgeļonis (, dzimis, miris ) bija Latvijā dzimis lietuviešu ārsts un sporta darbinieks. Specializējās sporta medicīnā un gerontoloģijā.
Arvīds Prēdelis
Arvīds Prēdelis (dzimis 1902. gada 3. novembrī, miris 1960. gada 24. aprīlī) bija latviešu mūziķis, ērģelnieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Antans Jurgeļonis
Dzimis Aknīstē. No 1916. līdz 1918. gadam studēja Petrogradas kara medicīnas akadēmijā. 1926. gadā beidza Parīzes universitāti. 1950. gadā ieguva medicīnas zinātņu kandidāta grādu.
Arvīds Prēdelis
Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gadā Stāmerienas pagastā. 1921. gadā beidza Alūksnes ģimnāziju. Bija ērģelnieks, koru diriģents, skolotājs Rīgas 3. vidusskolā. Miris Rīgā 1960. gada 24. aprīlī.
Antans Jurgeļonis
Starp pasaules kariem Jurgeļonis bija viens no Lietuvas sporta medicīnas pamatlicējiem. No 1926. līdz 1929. gadā Lietuvas sporta līgas vadītājs. Lietuvas delegācijas vadītājs 1928. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs Amsterdamā. Pirmais "Fiziskās kultūras pils" (Kūno kultūros rūmai) Kauņā vadītājs. Tā bija pirmā valsts iestāde Lietuvā, kas vadīja sporta attīstību valstī. Žurnāla "Fiziskā audzināšana" (Fiziškas auklėjimas) pirmais redaktors no 1931. līdz 1935. gadam.
No 1948. līdz 1951. gadam nodarbojās ar malārijas likvidēšanu Lietuvā. No 1960. līdz 1969. gadam strādāja Epidemioloģijas, mikrobioloģijas un higiēnas institūtā, vēlāk pievērsās pētījumiem gerontoloģijā.
Meteorisms
Meteorisms ( — ‘pacelšanās’, ‘piepūšanās’) jeb gāzu uzkrāšanās ir pastiprināta gāzu veidošanās kuņģī un zarnās. Meteorisms var izraisīt pastiprinātu gāzu izvadīšanu caur anālo atveri. Gāzes gremošanas orgānu sistēmā nonāk, norijot tās kopā ar pārtiku, difundējot no asinīm vai barībvielu rūgšanas procesos. Pastiprināta gāzu uzkrāšanās notiek, kad uzturā lieto pākšaugus, rupjmaizi, kartupeļus un dārzeņus.
Supes purvs (dabas liegums)
Supes purvs ir 1987. gadā dibināts dabas liegums Jēkabpils novada Viesītes un Elkšņu pagastos.
Aizsargājamā teritorija atrodas Austrumlatvijas zemienes Aknīstes nolaidenumā. Liegumā ietilpst Sūpes purvs ar Sūpes ezeru tā centrā. Izveidots augstā purva aizsardzībai. No ES Biotopu direktīvas biotopiem liegumā sastopami — neskarti augstie purvi, ieplakas purvos, purvaini meži, distrofi ezeri.
Juris Poškus
Juris Poškus (dzimis Rīgā) ir latviešu kinorežisors un scenārists. Latvijas Kinematogrāfistu savienības valdes loceklis.
Biogrāfija
No 1986. līdz 1992. gadam studējis angļu valodu un literatūru Latvijas Universitātē. Pēc tam pārcēlies uz Kaliforniju, kur no 1993. līdz 1995. gadam mācījies Kalifornijas Mākslas institūta Kino nodaļā Losandželosā un ieguvis maģistra grādu. Savu pirmo filmu uzņēmis ASV. Viņa maģistra darbs dokumentālā filma "110/120" (1999) ieguva žūrijas balvu kā labākā eksperimentālā filma Annas Arboras filmu festivālā ASV. Filma "Bet stunda nāk" saņēmusi "Lielā Kristapa" balvu kā labākā dokumentālā filma 2003. gadā. Spēlfilma "Monotonija" (2007) ieguvusi balvu par labāko debijas filmu Maskavas Starptautiskajā filmu festivālā, kā arī balvas Minskas un Kijevas kinofestivālos. . Spēlfilma "Kolka Cool" ieguva Grand Prix Sanktpēterburgas Starptautiskajā kinofestivālā.
Andris Boitmanis
Andris Boitmanis (dzimis, miris ) bija latviešu šaha problēmists.
Pēc profesijas bijis matemātikas skolotājs. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas uzsācis privāto biznesu, bijis uzņēmējs.
Šaha kompozīcija
Ar šaha kompozīciju sācis nodarboties 20. gadsimta septiņdesmitos gados. Publicējis ap 80 šaha uzdevumus, galvenokārt palīgmatus. Ieguvis ap 50 atzinību, tai skaitā 26 godalgas.
Bijis četrkārtīgs Latvijas čempions (1974, 1977, 1980, 1990) palīgmatos.
Uzdevumu piemēri
Uzdevuma risinājums:
Aleksandra rags (Grenlande)
Aleksandra rags (da) jeb Ullersuaks (kl) ir zemesrags Grenlandes ziemeļrietumos, Smita šaurumā. Tas ir Grenlandes tālākais rietumu punkts.
1118. gads
1118. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Rīgas iela (Piņķi)
Rīgas iela ir viena no Mārupes novada ielām Piņķos. Iela sākas pie Piņķu ūdenskrātuves un beidzas krustojumā ar autoceļu A5.
Ielu savienojumi
Rīgas iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Rīgas ielu kursē 4. un 32. maršruta autobusi. Virzienā no Abrenes ielas uz Piņķiem autobusi kursē no Autoceļa A5 līdz Meistaru ielai, kur atrodas abu maršrutu galapunkts. Virzienā no Piņķiem uz Abrenes ielu autobusi kursē no Meistaru ielas līdz Jūrmalas ielai.
1992. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā
1992. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā cīņā sacentās no 1. līdz 3. maijam Kapošvārā (Ungārija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 24. līdz 27. aprīlim Kopenhāgenā (Dānija).
Latvijas cīkstoņu sniegums
No Latvijas čempionātā piedalījās septiņi brīvā stila un astoņi grieķu-romiešu stila cīkstoņi:
Melnais akmeņtārtiņš
Melnais akmeņtārtiņš (Arenaria melanocephala) ir vidēji liels sloku dzimtas (Scolopacidae) tārtiņveidīgais bridējputns. Ģeogrāfisko variāciju nav. Tam salīdzinoši ar otru akmeņtārtiņu ģints sugu — akmeņtārtiņu (Arenaria interpres) — ir neliels izplatības areāls. Melnais akmeņtārtiņš sastopams Ziemeļamerikas ziemeļrietumos gar Klusā okeāna krastu līdz Meksikas ziemeļrietumiem. Tas ligzdo tikai Aļaskā.
Izskats
Melnais akmeņtārtiņš ir vidēji liels putns, tā ķermeņa garums ir 22—25 cm, spārnu plētums 50—55 cm, svars 100—170 g. Mātītes ir nedaudz smagākas nekā tēviņi: mātītes vidējais svars ir 135 g, tēviņam 118 g. Melnais knābis ir apmēram 2—3 cm garš un nedaudz uzliekts uz augšu. Kājas ir tumši sarkanbrūnas. Putna apspalvojums ir melns ar baltu: melna mugura ar baltu garensvītru uz muguras ass, melni spārni ar baltu joslu garenvirzienā gar ķermeni un paplatinājumu uz pleca, un baltu šķērsjoslu pie lidspalvu pamatnes gan spārniem, gan astei (šīs baltās joslas var labi saskatīt tikai lidojumā), melna galva un krūtis, balts vēders un zemaste. Riesta laikā uz melnās sejas un krūtīm tam ir vairākas baltas pazīmes — uz pieres starp knābi un acīm balts laukumiņš, virs acīm balta svītra un vairāki balti lāsumu krūšu sānos. Ziemas periodā galva un krūtis kļūst tumši brūnas ar dažiem baltiem lāsumiem. Jaunie putni ir līdzīgi ziemojošiem pieaugušajiem putniem. Melnbaltais apspalvojums lieliski nomaskē putnu akmeņainajā okeāna krastā un to ir ļoti grūti pamanīt.
Uzvedība
Akmeņtārtiņš visu laiku uzturas okeāna krastā, tas skraida pa piekrasti, apseko pludmales oļus, akmeņus, jūraszāles un dūņas, un “apgāž” vai pārcilā tos, meklējot tur paslēpušos bezmugurkaulniekus. To ļoti precīzi ilustrē putnu angliskais nosaukums — “turnstone”, ko varētu tulkot kā “akmeņvēlējs”. Melnais akmeņtārtiņš dod priekšroku akmeņainām, nevis smilšainām pludmalēm, lai gan ligzdošanas laikā tas pamatā uzturas mitrās grīšļu pļavās ligzdošanas vietu tuvumā.
Barība
Melnais akmeņtārtiņš barojas ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, tie ir sprogkāji, gliemji, vēžveidīgie un kukaiņi. Reizēm tas barojas, ja atrod, arī ar citu putnu olām, maitu, sēklām un ogām. Melnais akmeņtārtiņš ir diezgan prasmīgs, lai atvērtu gliemeņu čaulas, iebāžot knābi nedaudz pavērto vāku spraugā.
Ligzdošana
Melnais akmeņtārtiņš ligzdo piekrastes pļavās ar garu zāli un grīšļiem, ligzdošanas vietās ierodas laikā no maija sākumam līdz jūnija sākumam. Pirmie ierodas tēviņi. Melnais akmeņtārtiņš visbiežāk katru gadu atgriežas vecajās ligzdošanas vietās un veido pāri ar savu iepriekšējo gadu partneri. Starp grīšļiem un garu zāli, bieži zem vītoliem tiek iekārtota ligzda, kas ir neliela iedobe zemē. Tā tiek izskrāpēta pašu spēkiem, galvenokārt to dara tēviņš, pēc tam ligzda tiek izklāta ar sausu zāli. Dējumā ir 4 gaiši zaļas olas ar tumši brūniem raibumiem. Perē abi vecāki apmēram 22—24 dienas. Melnais akmeņtārtiņš šajā laikā ir ļoti agresīvs un uzbruks kaijai vai klijkaijai pat, ja tā atradīsies 100 metru attālumā no ligzdas. Drīz pēc izšķilšanās mazuļi pamet ligzdu, sekojot saviem vecākiem un barojoties pašiem. Pirmās divas nedēļas abi vecāki rūpīgi pieskata savus mazuļus un tos aizsargā, bet tad mātīte pamet ģimeni. Lidot jaunie putni sāk 28—30 dienu vecumā, bet pirmos īsos pārlidojumus spēj veikt apmēram 23 dienu vecumā.
Petrovski (Riebiņu pagasts)
Petrovski ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 210 km attālumā no Rīgas.
Suņi bruņinieki
Suņi bruņinieki (suņi-bruņinieki ) ir vēstures literatūrā sastopams vārdu salikums, kas dažviet (padomju un Krievijas literatūrā, filmā "Aleksandrs Ņevskis") ieguvis epiteta nozīmi un ar kuru apdēvēti Vācu ordeņa bruņinieki. Šis vārdu salikums ir padomju vēsturnieku kļūdains vācu valodas salikteņa Reitershunde tulkojums krievu valodā (Псы-рыцари). Šo salikteni vāciski izmantojis Kārlis Markss savā Aleksandra Ņevska un Vācu ordeņa bruņinieku karam veltītajā manuskriptā. Reitershunde (Reiters — 'bruņinieku, jātnieku', Hunde — 'suņi') varētu tikt tulkots kā bruņinieku vai jātnieku bars vai varza (pēc līdzības ar suņu baru).
Autoceļš A5 (Lietuva)
>>Klaipēda, Viļņa
>>Kauņa
>>Vilkija, Jurbarkas
>>Kauņas centrs
>>Šakiai, Kauņa >>Garliava, Veiveriai >>Kauņa, Alīta >>Juragiai, Padainupys >>Mauručiai, Šilėnai
>>Veiveriai, Sasnava >>Juodbūdis, Klebiškis >>Juodbūdis >>Skriaudžiai, Prienai >>Gudeliai, Obelinė >>Kvietiškis, Subačiškės >>Sasnava, Barštinė >>Sasnava, Igliškėliai >>Sasnava, Mauručiai >>Obelinė, Plutiškės
>>Puskelniai >>Pietariai >>Marijampoles centrs, Kalvarija
>>Mokolai, Marijampoles centrs >>Marijampoles centrs, Vilkaviškis, Kaļiņingrada >>Marijampole, Keturvalakiai >>Liudvinavas, Karkliniai >>Valavičiai, Gulbiniškiai
Autoceļš A5 Kauņa-Polija ir Lietuvas maģistrālais autoceļš. Tas ved Kauņas uz Polijas robežu Suvalku virzienā. Autoceļa garums ir 97,86 kilometri. Daļa no autoceļa A5 ir Kauņas rietumu apvedceļš, ieskaitot Lampedžu tiltu pār Nemunas upi.
Pēdējo gadu laikā apvedceļš ir rekonstruēts, lai atbilstu modernu atdalīto joslu ceļu standartiem, bez vienlīmeņa krustojumiem un asiem pagriezieniem. Ir plāni rekonstruēt visu autoceļu, lai tas atbilstu modernas automaģistrāles standartiem. Tas ir galvenais ceļš, kas savieno Rietumeiropu ar Lietuvu un pārējām Baltijas valstīm.
Daļa no autoceļa A5 tiek saukta par Via Baltica, kas ietilpst Eiropas autoceļu maršrutā E67 (savieno Prāgu ar Tallinu).
Agudas Izrael
Agudas Izrael (tulkojumā — Izraēla savienība), saīsināti saukta arī Aguda, ir 1912. gadā aizsākta starptautiska ebreju politiskā kustība, kura tika radīta ar mērķi stiprināt ortodoksālo ebreju kustības, kas nebija saistītas ar Mizrahi vai cionistu organizācijām.
Agudas Izrael kļuva populāra hasīdu vidū. Kustības pārstāvji tika ievēlēti Polijas un Latvijas parlamentos. Līdz Otrajam pasaules karam Agudas Izrael dibināja vairākas ebreju izglītības iestādes Eiropā. Šobrīd tādas pastāv ASV un Izraēlā. Kopš Izraēlas valsts dibināšanas Agudas Izrael ir piedalījusies parlamenta vēlēšanās ar savu partiju.
Ekvadoras civilā kosmosa aģentūra
EXA ir izgatavojusi divus pavadoņus:
Džeisons Lezaks
Džeisons Edvards Lezaks (en; dzimis Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu peldētājs. Viņš pārsvarā startē brīvā stila peldējumā.
Piedalījies četrās Olimpiskajās spēlēs. 2000. gadā Sidnejā viņš izcīnīja sudrabu 4×100 m brīvā stila stafetē, 2004. gadā Atēnās izcīnīja zeltu 4x100 m stafetē un bronzu 4×100 m brīvā stila stafetē, savukārt 2008. gadā Pekinā izcīnīja divas zelta medaļas (4×100 m brīvā stila stafete, 4x100 m stafete) un bronzu 100 m brīvā stila distancē. 2012. gadā Londonā izcīnījis sudrabu 4x100 m brīvā stila stafetē. Viņam ir piederējis Amerikas rekords 100 m brīvā stila distancē (47,58 s).
Dreibergs
Dreibergs var būt:
Kija
Kija ir nūja, ko izmanto dažādos biljarda paveidos, to skaitā snūkerā, pūlā un novusā, lai sistu pa bumbu vai ripu. Kijas viens gals ir tievāks, parasti tā ir aptuveni 1,5 m gara, sver 450—600 gramus un ir izgatavota no koka. Kijas garums var tikt pielāgots spēlētāja augumam un rokas garumam.
Volters Tjūksberijs
Volters Bīrdslijs Tjūksberijs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts. 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs vieglatlētikā izcīnīja piecas olimpiskās medaļas, tajā skaitā divas zelta medaļas.
Biogrāfija
Tjūksberijs ir dzimis Ešlijā, Pensilvānijā. 1899. gadā viņš ieguva augstāko izglītību zobārstniecībā Pensilvānijas Universitātē. Piedaloties universitātes komandā, viņš 1898. un 1899. gadā ieguva IC4A čempionāta titulus 110 un 220 jardu skriešanā.
Pēc absolvēšanas 1899. gadā viņš devās uz Parīzi, lai piedalītos 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Olimpiskajās spēlēs viņš startēja piecās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās, kur visās disciplīnās izcīnīja olimpiskās medaļas. Zelta medaļas viņš izcīnīja 200 metru (rezultāts 22.2 sekundes, olimpiskais rekords) un 400 metru barjerskrējienā (rezultāts — 57.6 sekundes, olimpiskais rekords) Sudraba medaļas viņš ieguva 60 metru un 100 metru skrējienā. 60 metru skrējienā viņa rezultāts finālā bija 7.1 sekunde, piekāpjoties amerikānim Alvinam Krencleinan ; savukārt 100 metros viņa rezultāts fināla bija 11.1 sekundes un viņš piekāpās amerikānim Frenkam Džervisam. Bronzas medaļu viņš izcīnīja 200 metru barjerskrējienā, kur viņa rezultāts bija 26.1 sekundes. Šajā disciplīnām viņš piekāpās Indijas sportistam Normenam Pričardam un amerikānim Alvinam Krencleinam.
1913. gadā Tjūksberijs aizgāja no sporta un Tankannokas pilsētiņā, Pensilvānijā, atklāja savu zobārstniecības praksi. Viņš nomira 92 gadu vecumā, 1968. gada 24. aprīlī.
Baumbach
Baumbach var būt:
Zilais samts
"Zilais samts" (en) ir 1986. gada ASV neo-noir mistērijas trilleris, kura režisors ir Deivids Linčs. Filmā galvenās lomas atveido Kails Maklahlens, Izabella Roselīni, Deniss Hopers, Lora Derna, Houpa Lenga, Džordžs Dikersons un Dīns Stokvels. Filma ir nosaukta pēc tāda paša nosaukuma 1951. gada dziesmas.
Jauns koledžas students (Maklahlens), kurš, atgriezies mājās, lai apciemotu savu slimo tēvu, atrod pārgrieztu cilvēka ausi. Tādējādi, viņš tiek iesaistīts noziedzīgā sazvērestībā, kā arī uzsāk attiecības ar naktskluba dziedātāju.
Filma ieguva dalītas kritiķu atsauksmes. Linčs otro reizi karjerā tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā labākais režisors. "Zilais samts" tiek uzskatīta par vienu no ne tikai Linča, bet arī 80. gadu labākajām filmām. 2008. gadā Amerikas Kinoinstitūts "Zilo samtu" ierindoja kā vienu no labākajām mistērijas filmām.
1890. gadi
1890. gadi bija gadu desmits, kas sākās 1890. gada 1. janvārī un beidzās 1899. gada 31. decembrī.
Dzimuši
Pēdējais pasaules iedzīvotājs, kas dzimis 1890. gados — itāliete Emma Morano (dzimusi 1899. gada 29. novembrī), nomira 2017. gada 15. aprīlī 117 gadu vecumā.
Rosrāte
Rosrāte ir pilsēta Vācijas rietumos, Ziemeļreinā-Vestfālenē, Reinišas-Bergišas rajonā, tā atrodas netālu no Ķelnes. Šī apdzīvota vieta pilsētas statusu ieguva tikai 2001. gadā, tādēļ tā ir pati jaunākā pilsēta Bergiešu zemē.
Vēstures avotos pirmo reizi minētā kā Rosrāte 1356. gadā un tajā laikā iekļāva tikai dažas saimniecības. Nosaukumā zilbe "ro" nozīmē mitru, purva reljefu. Zilbe "rath" nozīmē izcirtumu. Tāpēc Rosrāte ir, iespējams, izveidota bijušā purva vietā.
Sadraudzības pilsētas
Rosrātes sadraudzības pilsēta kopš 1998. gada ir Krepjēra Francijā.
Limpopo nacionālais parks
<mapframe text="Limpopo nacionālais parks" width=290 height=290 zoom=7 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1968897" } Limpopo nacionālais parks (pt) ir 2001. gadā izveidots nacionālais parks Mozambikas dienvidos, Gazas provincē pie Dienvidāfrikas robežas.
Nacionālais parks ietver sevī trīs atsevišķas zonas - rezervātu, apskates zonu un resursu utilizācijas (medību) zonu. Dienvidāfrikas pusē atrodas Krīgera nacionālais parks, no kura pārvietoti daudzi no Limpopo nacionālā parka dzīvniekiem. Ir plāni par Lielā Limpopo pārrobežu parka izveidi, kurā iekļautos nacionālie parki Dienvidāfrikā, Mozambikā un Zimbabvē.
Rumbenieši
Rumbenieši ir ciems Salaspils novada Salaspils pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumos 7,7 km no pagasta un novada centra Salaspils un 21,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļa, Doles salas rietumos, Ceļa Daugavas krastā.
Sols Gudmens
Džeimss Morgans Makgils (en), plašāk pazīstams ar pseidonīmu Sols Gudmens (en, dzimis ) ir seriāla "Pārkāpt robežu" (2008–2013) un tā atvasinājuma "Labāk zvaniet Solam" (2015–2022) tēls. Tā autori ir Vinss Giligans un Pīters Gūlds, viņu attēlo aktieris Bobs Odenkērks.
Sols ir egocentrisks jurists no Albukerkes, kurš ir iesaistīts pilsētas noziedzīgajā vidē. Seriālā "Pārkāpt robežu" viņš ir metamfetamīna ražotāju Voltera Vaita (Braians Krenstons) un Džese Pinkmena (Ārons Pols) padomdevējs, kuram ir nozīmīga loma viņu narkobiznesā. Sols sadarbojas arī ar Gustavo Fringu un Maiku Ermantraudu, vēlāk palīdz Skailerai Vaitai ar naudas atmazgāšanu.
Seriālā "Labāk zvaniet Solam" ir parādīta Sola dzīve, advokāta darbs un tam sekojošā morālā pagrimšana sešus gadus pirms "Pārkāpt robežu" notikumiem, kā arī viņa dzīve pēc "Pārkāpt robežu" 5. sezonas notikumiem.
Pirmoreiz tēls parādījās seriāla "Pārkāpt robežu" otrās sezonas 8. sērijā. Tēlu radīja, lai sniegtu Volteram un Džesem ceļvedi viņu noziedzīgajās darbībās un padarītu to par seriāla galveno komisko tēlu Henka Šrēdera (Dīns Noriss) vietā. Sols vairākas reizes palīdzēja galvenajiem varoņiem un viņu padotajiem ar juridisku palīdzību un aizsardzību no DEA aģentu aizdomām, it sevišķi no Henka.
Angļu valodā tēla vārds Saul Goodman ir frāzes it's all good, man atdarinājums. Lai gan sākotnēji plānoja, ka Odenkērks piedalīsies tikai četrās epizodēs kā viesaktieris, viņš kļuva par neatņemamu "Pārkāpt robežu" sižeta sastāvdaļu. Pārsteidzot Giliganu un Gūldu ar savu sniegumu, trešajā sezonā Odenkērku pievienoja seriāla aktieru pamatsastāvam, kur viņš palika līdz seriāla beigām, bet vēlāk par viņu uzfilmēja atvasinājumu.
Tēls saņēma kritiķu un skatītāju atzinību un kļuva par vienu no visu laiku izcilākajiem televīzijas seriālu varoņiem. Odenkērks vairākas reizes nominēts Primetime Emmy balvai kā izcils aktieris galvenajā lomā dramatiskā seriālā par savu sniegumu seriālā "Labāk zvaniet Solam".
Mohegani
Mohegani ir pie algonkinu grupas piederoša Ziemeļamerikas indiāņu cilts, kas apdzīvoja Temzas augšteces ieleju Konektikutā. Mohegani nozīmē "Vilku tauta". 17.gs. sākumā, laikā kad ieradās pirmie eiropieši, mohegani un pekoti veidoja vienu cilti. 1633. gadā nesaskaņu rezultātā sačema Unkasa vadībā daļa tās pārstāvju atdalījās, izveidojot moheganu cilti. Līdz 1637. gadam pēc atdalīšanās mohegani neilgu laiku atradās pekotu pakļautībā. Taču 1637. gadā eiropieši, izmantojot situāciju, masveida slaktiņā nogalināja ap 700 pekotu sieviešu un bērnu. Pēc asinspirts jau izdzīvojušie pekoti nokļuva moheganu atkarībā.
Sinonīmi
Neraugoties uz līdzīgo nosaukumu, mohegani un mohikāņi bija divas dažādas, kaut arī algonkinu valodā runājošas ciltis. Savienoto Valstu dokumentos tās abas tiek dēvētas par "mohikaniem", kas arī ir galvenais kļūdaino tulkojumu iemesls. Kari ar kolonizatoriem un mohaukiem piespieda mohikāņus pamest dzimto Hudzonas upes ieleju (tag. Ņujorkas štatā), savukārt moheganu pēcteči palika savā vēsturiskajā dzimtenē.
Dažkārt moheganus jauc ar irokēzu cilti mohaukiem, kuri piederēja pie pilnīgi citas valodu saimes un bija vēsturiskie mohikāņu ienaidnieki.
Valodas izmiršana un atjaunošana
Pēdējā moheganu valodas pratēja Fidelija Lidojošais Putns nomira 1908. gadā. Lielākā daļa informācijas par valodu glabājas Smitsona Institūtā. To atstājis antropologs Franks Spīks, kas vairākus gadus dzīvoja ar Fideliju. Pēc 70 gadu pārrāvuma viņas pēcnācēji ieinteresējās par mirušo valodu, un cilts šobrīd cenšas to atdzīvināt.
Alise Brīnumzemē (1951. gada filma)
Alise Brīnumzemē (en) ir 1951. gada ASV muzikāla animācijas piedzīvojumu filma, kas balstīta uz Lūisa Kerola bērnu grāmatām "Alises piedzīvojumi Brīnumzemē" un "Alise Aizspogulijā, un ko viņa tur redzēja". Filmas režisori ir Klaids Džeronīmi, Hamiltons Lasks un Vilreds Džeksons. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Ketrīna Bomonta, Eds Vinns, Ričards Haidns, Stērlings Holovejs, Džerijs Kolona un Verna Feltone.
Sižets
Kamēr Alises māsa lasa, pati Alise garlaikojas. Pēkšņi Alise ierauga baltu trusi, kurš murmina, ka viņš "steidzoties uz svarīgu tikšanos". Alise trusim seko cauri truša alai un nokļūst Brīnumzemē, kur viņu gaida dažādi dīvaini piedzīvojumi, tajā skaitā satikšanās ar Češīras kaķi un Karalieni, kura vēlas Alisi nogalināt pēc Češīras kaķa joka.
Žoržs Tukē-Donī
Žoržs Tukē-Donī (fr; dzimis, miris ) bija franču vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja maratona distancē. Viņš bija viens no sešiem sportistiem, kas nefinišēja šajā disciplīnā.
Tukē-Donī bija Francijas čempions krosā 1898. gadā un 1899. gadā ieguva otro vietu šajā pašā čempionātā. Viņš uzstādīja Francijas rekordus 5000 metros (1897.gadā —16:34.6 un 1899 — 16:29.2), 10 000 metros (1897.gadā — 34:28.8) un vienas stundas skrējienā (1897 — 17.122 km).
Petrovski (Ņukšu pagasts)
Petrovski ir ciems Ņukšu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 272 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Aprūbs, Šostu ezers.
Laidu muiža
Laidu muižas kungu māja ir agrākais muižas īpašnieku nams Laidu pagastā. Laidu muižas apbūve (pils, pārvaldnieka māja, ratnīca-klēts) un parks ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi. Apbūve veidota simetriski ap pagalmu. Pilij abās pusēs, viena otrai pretī klēts-ratnīca un pārvaldnieka māja, kuras ar pili savieno vārti vienotā būvapjomā.
Ēkā atradās Laidu pamatskola, kuru slēdza 2022. gadā.
Vēsture
Laidu muižu pēdējais Kurzemes bīskaps Magnuss 1562. gadā bīskaps to izlēņoja kambarkungam E. fon Ganckovam. Pēc Piltenes apgabala izveides tā piederēja Manteifeļu dzimtai, no 17. gadsimta vidus Brinkenu dzimtai, 1720. gadā muižu ieguva Mirbahu dzimta, 1750. gadā Taubes dzimta. 1797. gadā muižu ieguva Liepājas tirgotājs H. F. Bordēls, kurš nopirka arī muižnieka titulu un kļuva par fon Bordēliusu. No viņa 1808. gadā fon Manteifels nopirka muižu savai meitai Johannai fon Lambsdorfai, un turpmāk tā palika viņu īpašumā. Muižas kungu māja celta saimniecības ēkām no 1800. līdz 1810. gadam neoklasicisma stilā.
Pēc 1920. gada zemes reformas 1921. gada muižas centrā ierīkoja skolu. Otrā pasaules kara gados ēkā 1945. gadā bija vācu armijas hospitālis, pēc kara beigām atkal pamatskola.
Milinkovičs-Savičs
Milinkovičs-Savičs var būt:
Curtis
Curtis var būt:
Tašisms
Tašisms ir glezniecības virziens, kas radās 1950. gados Francijā. Tas ir ļoti saistīts ar neformālo mākslu un dažkārt tiek skatīts kā tās apakšvirziens.
Tašisma darbiem raksturīgi neregulāri triepieni un bezformīgi krāsu traipi. Tas tiek uzskatīts arī par Eiropas analogu Amerikā tajā laikā valdošajam abstraktajam ekspresionismam.
Ievērojamākie tašisma gleznotāji: Hanss Hartungs, Žoržs Matjē, Seržs Poļakovs un Pjērs Sulažs.
Indzera ezers
Indzera ezers (Inzera ezers, Indzeru ezers, Indzers, Indzeris) atrodas Alūksnes novada Alsviķu pagastā un ir viens no lielākajiem novada ezeriem. Ezerā atrodas trīs salas — Liepu sala, Strazdu sala un Cepurīte. Visas trīs Indzera ezera salas ir trešā vecākā (kopš 1926. gada) aizsargājamā teritorija Latvijā. Salas klāj dabiski veci meži ar bagātīgu augu valsti. Indzera ezers ir Alūksnes novada publiskā ūdenstilpne, kuru apsaimnieko Alūksnes novada pašvaldības aģentūra “ALJA”.
Šarls VI
Šarls VI (fr; dzimis, miris ) bija Francijas karalis no 1380. līdz 1422. gadam. Savas ilgās valdīšanas laikā faktiski bija nomināla figūra, jo valdīšanas sākumposmā bija mazgadīgs, bet vēlākajos gados darbību ietekmēja karaļa garīgā saslimšana.
Valstī sākās jukas, kas pārauga pilsoņu karā starp armanjaku un burgundiešu partijām. 1415. gada 25. oktobrī franči tika smagi sakauti Azenkūras kaujā. 1420. gada 21. maijā tika noslēgts Truā līgums, kurā Anglijas Henrijs V tika atzīts par Šarla VI troņmantinieku. Pēc Šarla VI nāves tronī kāpa viņa dēls Šarls VII, saņemot valsti smagā stāvoklī.
Indzera ezers
Uz ezera pussalas reiz atradusies Eduarda Rūdolfa fon Tranzē līgavai Annai Liānai fon Volfai dāvātā koka ēka — vasaras pils. Vasaras pils nodegusi 1926. gadā, tagad no vasaras pils skatāmi tikai pamati un pagraba ķieģeļu velve.
Ezerā sastopamās zivis: plicis, asaris, karūsa, līdaka, līnis, plaudis, rauda, kā arī rudulis.