cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leonīds Kadeņuks
Biogrāfija
1998. gada janvārī Kadeņuks iecelts par Ukrainas pretgaisa aizsardzības aviācijas pārvaldes priekšnieku. 1999. gadā viņš kļuva par Ukrainas prezidenta Leonīda Kučmas ārštata padomnieku aviācijas un kosmonautikas jautājumos. 2001. gadā Kadeņuks kļuva par Ukrainas prezidenta Galvenās kara inspekcijas priekšnieka vietnieku. 2002. gadā viņš tika ievēlēts parlamentā, bija Augstākās Radas Nacionālās drošības un aizsardzības komitejas priekšsēdētāja vietnieks. 2006. gada vēlēšanās netika ievēlēts parlamentā. Bija Kosmiskās darbības komisijas loceklis. 2001. gadā Kadeņuks kļuva par Ukrainas Aerokosmiskās biedrības viceprezidentu. 2011. gadā viņš kļuva par Ukrainas prezidenta padomnieku aviācijas un kosmonautikas jautājumos.
1946. gada Eiropas čempionāts basketbolā
1946. gada Eiropas čempionāts basketbolā (EuroBasket 1946) bija 4. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Šveicē laika posmā no līdz. Eiropas čempionātā piedalījās 10 Eiropas vīriešu basketbola valstsvienības. Uzvaru tajā izcīnīja Čehoslovākijas izlase.
Starjauda
Starjauda ir vairāku fizikālu lielumu nosaukums.
Fotometriskā starjauda
Fotometrijā starjauda ir gaismas lielums, kas raksturo starojuma gaismas plūsmas attiecību pret šī gaismas avota laukuma vienību. kur dΦv ir gaismas plūsma, kuru izstaro virsma ar laukumu dS. Starjauda SI sistēmā tiek mērīta lm/m². 1 lm/m² atbilst starjaudai, kur 1 m2 izstarojošā laukuma vienība izstaro 1 lm lielu gaismas plūsmu.
Debess ķermeņu starjauda
Starjauda astronomijā ir pilnā enerģija, ko zvaigzne vai cits kosmiskais objekts izstaro laika vienībā. Astronomijā par starjaudas mērvienību parasti izmanto Saules starjaudu. Viena Saules starjauda ir 3,86 W (SI) jeb 3,86 erg/s (CGS).
Astronomiskā objekta starjauda atšķirībā no redzamā zvaigžņu lieluma nav atkarīga no attāluma līdz objektam. Starjauda ir viens no svarīgākajiem zvaigžņu raksturlielumiem, kas ļauj salīdzināt savā starpā dažādu zvaigžņu tipus "spektrs — starjauda", "masa — starjauda".
Galvenās secības zvaigžņu starjaudu var aptuveni aprēķināt pēc formulas:
kur
R
— zvaigznes rādiuss,
T
— tās fotosfēras temperatūra,
σ
— Stefana—Bolcmaņa konstante.
Pašu spožāko zvaigžņu starjauda miljoniem reižu pārsniedz Saules starjaudu.
Paātrinātāja starjauda
Starjauda L tiek mērīta cm−2·s−1. Reizinot reakcijas griezumu ar starjaudu sanāk šī procesa darbības vidējais biežums dotajā kolaiderā.
Lielā hadronu kolaidera starjauda pirmo nedēļu paātrinājuma darba laikā bija ne vairāk par 1029 daļiņas/cm²·s, bet tā turpina pakāpeniski palielināties. Mērķis ir sasniegt nominālo starjaudu 1,7 daļiņas/cm²·s apmērā, kas pēc lieluma pakāpes atbilst BaBar (SLAC, ASV) un Belle (KEK, Japāna) starjaudām.
Kolaideram KEKB pieder starjaudas pasaules rekords paātrinātājiem ar pretimnākošajiem kūļiem — 2,11 cm−2·s−1.
Angels Haristejs
Angels Haristejs (el; dzimis ) ir bijušais grieķu futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, Grieķijas futbola izlases dalībnieks.
Grieķijas izlases sastāvā aizvadījis 88 spēles, kurās guvis 25 vārtus, kas ir otrs labākais rezultāts Grieķijas izlases vēsturē (Niks Anastopuls ir guvis 29 vārtus). Izlases sastāvā izcīnījis uzvaru 2004. gada Eiropas čempionātā, pats Haristejs guva uzvaras vārtus finālā. Vēl piedalījies 2008. gada Eiropas čempionātā un.
Sasniegumi
Werder Bremen
Ajax
Schalke 04
Grieķija
Partizanska
Partizanska (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijas Piejūras novadā. Pilsēta atrodas 154 km no Vladivostokas.
Fugloja
Fugloja, tulkojumā Putnu sala (fo, dk) ir apdzīvota sala Fēru salu arhipelāga galējos ziemeļaustrumos uz ziemeļiem no Svuinojas un uz austrumiem no Vijojas.
Fransuā de Bofa
Fransuā de Bofa (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija šveiciešu paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Bofa 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu.
Aleksandrs Guļajevs
Aleksandrs Guļajevs (pseidonīms: Aleksandrs Grīns; ru; dzimis, miris ) bija Krievijas, agrāk padomju, šaha problēmists.
Dzīves gājums
Dzimis 1908. gadā Pēterburgā. Tēvs — metalurgs, māte — skolotāja. 1923. gadā kopā ar ģimeni pārcēlies dzīvot uz Maskavu.
Tehnisko zinātņu doktors, profesors, KPFSR Nopelniem bagātais zinātnes un tehnikas darbinieks. Zinātniskā darba profils — metālzinība un metālu termiskā apstrāde. Vairāk nekā 400 zinātnisku darbu autors, tai skaitā mācību grāmatām "Металловедение" (Metālzinība, 6 izdevumi), "Термическая обработка стали" (Tērauda termiskā apstrāde, 3 izdevumi). Strādājis I. P. Bardina vārdā nosauktā centrālā melnās metalurģijas zinātniski—pētnieciskā institūtā. Bijis žurnāla "Металловедение и термическая обработка металлов" galvenais redaktors.
Sasniegumi šaha kompozīcija
Kopš 1924. gada publicējis vairāk par 600 šaha šaha kompozīcijas, no tām vairāk nekā 350 apbalvotas, tai skaitā vairāk par 120 ar pirmo godalgu. ).
At Any Price
At Any Price ir 2012. gada drāma, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Ramins Bahrani. Galvenās lomas atveido Zaks Efrons, Deniss Kveids, Kima Dikensa, Hetere Greiema un Klensijs Brauns. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Aleksandrs Guļajevs
Sasniegumi šaha kompozīcija
A. Guļajevs bijis divkārtīgs PSRS čempions šaha kompozīcijā: 1. čempionātā (1947) divvilčos un 15. čempionātā (1984) trīsvilčos, četras reizes bijis otrais trīsvilčos.
1956. gadā FIDE viņam piešķīra starptautiskā tiesneša kategoriju un 1988. gadā lielmeistara titulu šaha kompozīcijā.
A. Guļajevs ieguvis 83,67 FIDE albumu punktus.
Šaha kompozīcijas
Risinājums Blakusvariants:
Risinājums '''4.gxh8D+! Dxh8 5.d4!''' Gājiena spaids. Skat. beigu stāvokļa diagrammu. Lai gan melnajiem ievērojams materiāls pārsvars, tie spiesti atdot dāmu un līdz ar to zaudējums kļūst neizbēgams.
Alpīnā sūrene
Alpīnā sūrene (la) ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas dienvidu un dienvidaustrumu daļā, kā arī ir plaši Āzijā sastopama suga. Latvijā aplīnā sūrene tiek kultivēta kā dekoratīvs augs un tā arī ir sastopama savvaļā — tā ir rets dārzbēglis, tālu ziemeļos no dabiskā izplatības apvidus.
Apraksts
Alpīnā sūrene ir daudzgadīgs, 60—150 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir ļoti zarains, zaļš vai ar iesārtu nokrāsu. Zari ir īsi un kaili. Lapas forma variē no olveidīgi lancetiskas līdz lancetiskai, lapas ir aptuveni 6—15 cm garas (lai gan tās var sasniegt pat 20 cm garumu) un 1—6 cm platas. Lapas gals ir nosmailots, pamats ķīļveidīgs. Plātnes abas puses parasti kailas. Ziedu skaras ir aptuveni 8 cm garas un diezgan blīvas, bezlapainas. Apziednis balts, parasti 0,3—0,4 cm garš, bet augļu laikā līdz 0,5 cm. Auglis ir riekstiņš — apmēram apziedņa lapu garumā. Zied jūnijā, jūlijā.
Novomoskovska
Novomoskovska var būt:
Tautas kalps (partija)
"Tautas kalps" (ukraiņu: Слуга народу) ir sociāli liberāla, centriska un proeiropeiska politiskā partija Ukrainā.
Tā tika izveidota 2017. gada 2. decembrī un oficiāli reģistrēta 2018. gada 31. martā uz iepriekš reģistrētās "Izlēmīgo pārmaiņu partijas" (ukraiņu: Партія рішучих змін) bāzes. Partija ir nosaukta Ukrainas televīzijas seriāla "Tautas kalps" vārdā. 2019. gada parlamenta vēlēšanās partija ieguva 124 vietas nacionālajā partiju balsošanā un 130 vietas vienmandāta vēlēšanu apgabalos. Pašreizējais Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis, kurš filmējās seriālā "Tautas kalps", ir partijas biedrs.
Vēsture
Saskaņā ar Ukrainas Tieslietu ministrijas datiem, partija tika reģistrēta 2016. gada 13. aprīlī ar nosaukumu "Izlēmīgo pārmaiņu partija" (Партія рішучих змін). Tajā laikā tās līderis bija Jevheņijs Jurdiha, bet dibinātājs – Ivans Bakanovs.
Oto Grosbarts
Oto Grosbarts (1895—1945) bija latviešu virsnieks, Autotanku brigādes komandieris, Latvijas armijas ģenerālis (1940).
Tautas kalps (partija)
Vēsture
Saskaņā ar partijas deklarāciju par 2018. gada otro ceturksni, tā bez maksas izmantoja 4 m² lielu biroju Kijivā (telpas nodrošināja kāds sponsors), tai nepiederēja nekādi īpašumi un tā neveica nekādus maksājumus.
Oto Grosbarts
Dzīvesgājums
Dzimis Kurmāles pagastā Pelču muižas kalpones ģimenē. Mācījās Kuldīgas tirdzniecības skolā, tad Liepājas biržas komercskolā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1915. gada maijā iestājās Nikolaja Inženieru karaskolā Petrogradā, kuras saīsināto kara laika kursu beidza 1916. gada janvārī. Kā praporščiks sāka dienēt Rīgas frontē 8. Sibīrijas strēlnieku sapieru bataljona Telegrāfa rotā, pēc tam Prožektoru rotā. 1916. gada augustā-oktobrī papildinājās automobiļu un prožektoru darbnīcu kursos Virsnieku elektrotehniskajā skolā Petrogradā. No 1917. gada marta viņš bija Prožektoru rotas komandieris. 1917. gada septembrī viņu paaugstināja poručika pakāpē un pārcēla uz Galīcijas fronti, kur viņš bija lauka inženieru parka komandieris 41. inženieru pulkā, vēlāk pulka štāba virsnieks. No 1918. gada janvāra poručiks Grosbarts bija 43. armijas korpusa inženiera pārvaldes sevišķu uzdevumu virsnieks, tad korpusa inženiera palīgs. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas Grosbartu 1918. gada 17. martā demobilizēja un viņš vairākus mēnešus mācījās komercinstitūtā.
Tautas kalps (partija)
Vēsture
2017. gada decembrī 4% ukraiņu, kurus aptaujāja fonds "Demokrātiskā iniciatīva" sadarbībā ar "Razumkova centrs" socioloģisko dienestu, sacīja, ka ir gatavi balsot par šo partiju parlamenta vēlēšanās, bet 2018. gada maijā — 5%. 2018. gada decembrī partijas reitings bija aptuveni 8,3%.
Oto Grosbarts
Dzīvesgājums
1918. gada oktobrī Grosbarts atgriezās dzimtenē un 1. decembrī Kuldīgā iestājās Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos, bija Kuldīgas pilsētas un apriņķa apsardzības priekšnieks. Latvijas brīvības cīņu laikā no 1919. gada 27. janvāra bija 1. inženieru sapieru rotas adjutants Liepājā, no 14. maija sapieru komandas priekšnieks, piedalījās Slokas kaujās. 1919. gada 21. augustā viņu iecēla par Latvijas armijas 1. Bruņotā diviziona komandieri un paaugstināja par kapteini. Piedalījās Bermontiādes cīņās un kaujās pret Sarkano armiju Latgales frontē.
Tautas kalps (partija)
Vēsture
2019. gada janvārī partija joprojām bija virtuāla - adresē, kurā partija īrēja telpas, netika veiktas nekādas fiziskas darbības. 2019. gada maija beigās partijai nebija ne biedru, ne nodaļu un tā neveica nekādas partijiskas aktivitātes.
Oto Grosbarts
Dzīvesgājums
Pēc 1. Bruņotā diviziona likvidācijas 1920. gada martā kapteini O. Grosbartu iecēla par Armijas virspavēlnieka štāba Organizācijas nodaļas priekšnieka vietas izpildītāju un 1920. gada 18. novembrī paaugstināja par pulkvedi-leitnantu. No 1921. gada marta viņš bija Armijas Tehniskās pārvaldes Inženieru daļas priekšnieks, no 1922. gada jūnija Autotanku diviziona komandieris. Pēc Latvijas armijas vecāko virsnieku kursu beigšanas 1925. gadā viņu paaugstināja par pulkvedi. 1929. gada augustā pabeidza Kara akadēmiskos kursus, 1939. gada jūlijā divīzijas komandieru kursus.
Tautas kalps (partija)
Vēsture
2019. gada 27. maijā par politiskās partijas "Tautas kalps" vadītāju kļūst Dmitro Razumkovs.
2019. gada 10. novembrī Dmitro Razumkovs atkāpjas no partijas "Tautas kalps" priekšsēdētāja amata, ar viņa ievēlēšanu par Ukrainas Augstākās Radas priekšsēdētāju. Par jauno partijas līderi kļūst Radas deputāts Oleksandrs Korņijenko.
Oto Grosbarts
Dzīvesgājums
Pēc bāzu līguma noslēgšanas pulkvedi Grosbartu 1939. gada 12. oktobrī iecēla par komisijas locekli sarunām ar Padomju Savienību militārās sadarbības jautājumos un 1940. gada 29. februārī paaugstināja par ģenerāli un armijas spēkratu priekšnieku ar divīzijas komandiera tiesībām.
Tautas kalps (partija)
Vēsture
2019. gada novembrī nevalstiskā organizācija "Ukrainas Vēlētāju komiteja" (Комітет виборців України, КВУ), atsaucoties uz iesniegtajiem pārskatiem par 2019. gada 3. ceturksni, publicēja informāciju, ka partija "Tautas kalps" oficiāli nav pieņēmusi darbā nevienu cilvēku un nav tērējusi naudu algām. Turklāt, prezidenta partija nav reģistrējusi nevienu vietējo patrtijas nodaļu ar juridiskās personas statusu.
2020. gada februārī politiskās partijas "Tautas kalps" vadītājs Oleksandrs Korņijenko 4. ārkārtas kongresā pasludināja centrismu par politiskā spēka oficiālo ideoloģiju.
Oto Grosbarts
Dzīvesgājums
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada septembrī Grosbarts kļuva par Sarkanās armijas 24. teritoriālajā strēlnieku korpusa spēkratu dienesta priekšnieku un decembrī viņam piešķīra inženieru karaspēka ģenerālmajora pakāpi. Vācu okupācijas laikā 1941. gada 23. jūlijā O. Grosbartu apcietināja un līdz 1942. gada 16. aprīlim viņš bija ieslodzīts Rīgas Centrālcietumā. Pēc atbrīvošanas līdz 1944. gadam viņš dzīvoja Ērģemes pagasta Pliederos. 1944. gada rudenī pēc Sarkanās armijas iebrukuma atgriezās Rīgā, kur viņu 23. novembrī iecēla par Latvijas Valsts universitātes Kara un fizkultūras sagatavošanas katedras vadītāju.
1945. gada sākumā O. Grosbartu izsauca uz Maskavu, 1945. gada 15. jūnijā Rīgā nošauts sadzīves strīdā, apbedīts Rīgas Brāļu kapos.
Tautas kalps (partija)
Vēsture
2021. gada oktobrī partijas frakcija parlamentā nolēma atlaist parlamenta priekšsēdētāju Dmitro Razumkovu. Frakcijas līderi paziņoja, ka Razumkova un prezidenta komandas ceļi ir šķīrušies spīkera neapmierinošās darbības, kā arī atšķirīgo viedokļu par galvenajiem partijas programmas jautājumiem dēļ. 7. oktobrī Dmitro Razumkovs tika atbrīvots no amata. 8. oktobrī par jauno parlamenta vadītāju kļuva partijas ideologs un parlamenta priekšsēdētāja pirmais vietnieks Ruslans Stefančuks. 19. oktobrī partijas "Tautas kalps" vadītājs Oleksandrs Korņijenko nomainīja Ruslanu Stefančuku Ukrainas Augstākās Radas priekšsēdētāja pirmā vietnieka amatā.
2021. gada 15. novembrī par partijas vadītāja vietniece Olena Šuļaka kļuva par jauno partijas vadītāju. Viņa tika ievēlēta partijas kongresā Oleksandra Korņijenko vietā.
Dalība 2019. gada prezidenta vēlēšanās
2019. gada janvārī partija "Tautas kalps" faktiski izvirzīja Volodimiru Zelenski kā prezidenta amata kandidātu 2019. gada prezidenta vēlēšanās, lai gan formāli viņš bija reģistrēts kā bezpartejisks kandidāts.
Dalība 2019. gada parlamenta vēlēšanās
Pēc inaugurācijas 2019. gada 20. maijā, Volodimirs Zelenskis paziņoja par Augstākās Radas atlaišanu un pirmstermiņa parlamenta vēlēšanām, kurās piedalīsies partija "Tautas kalps".
2019. gada 27. maijā notika partijas preses konference, kurā tika paziņots, ka par partijas "Tautas kalps" vadītāju ir kļuvis Dmitro Razumkovs.
9. jūnijā partija publicēja savu vēlēšanu sarakstu pirmstermiņa parlamenta vēlēšanām. Partijas kandidāti parakstīja memorandu, kurā noteikts pienākums brīvprātīgi sastādīt pilnvaras un balsot klātienē. Partijas "Jauno spēku kustība" (Рух нових сил) līderis Miheils Saakašvili 19. jūlijā aicināja balsot par partiju "Tautas kalps".
Bieži sastopama parādība bija tādu kandidātu-klonu reģistrācija, kuri deklarēja piederību labdarības fondiem, NVO un uzņēmumiem ar nosaukumiem, kas kaut kādā veidā apspēlē frāzi "Deputāts - tautas kalps" (Депутат — слуга народу), kopumā 2019. gada jūnijā tika reģistrētas 43 juridiskas personas ar šādiem nosaukumiem.
Ideoloģija
Kopš partijas "Tautas kalps" faktiskās izveides 2019. gada vidū un līdz 2019. gada novembrim partijas deklarētā ideoloģija bija libertārisms. Tomēr 2019. gada 10. novembrī jaunais partijas līderis Oleksandrs Korņijenko paziņoja, ka partijas ideoloģija ir mainīta no libertārisma uz "kaut ko starp liberāliem un sociālistiskiem uzskatiem" (sociālliberālisms).
Tomēr dažus mēnešus vēlāk, 2020. gada 15. februārī notikušajā partijas kārtējā kongresā, partijas vadība, ko pārstāvēja partijas priekšsēdētājs Oleksandrs Korņijenko, pieņēma lēmumu par jaunu partijas ideoloģiju un no sociālliberālisma pārgāja uz "ukraiņu centrismu". Tomēr 2021. gada februārī, intervijā ziņu aģentūrai "Ukrinform", partijas līderis Oleksandrs Korņijenko paskaidroja, ka partijas ideoloģija ir centrisms, un papildus kādreizējam "ukraiņu centrismam" Korņijenko minēja arī "radikālo centrismu".
Kritika
Ukraiņu rakstnieks un intelektuālis Jurijs Andruhovičs 2019. gada martā uzskatīja, ka Volodimira Zelenska komanda ir Viktora Janukoviča "Reģionu partijas" vieglā versija.
Cefalokarīdas
Cefalokarīdas (Cephalocarida) ir sīku un primitīvu jūras vēžveidīgo klase, kurai pašlaik ir zināmas 12 sugas. Pirmo reizi tās 1955. gadā aprakstīja ASV zoologs Hovards Laurenss Sanderss no ASV Longailendas līča dūņainās grunts, taču vēlāk šīs klases pārstāvji tika atrasti arī Klusā okeāna ziemeļu un dienvidu reģionos, bet nesen pat Vidusjūrā. Šie vēžveidīgie ir konstatēti dziļumos no sublitorāles līdz batiālei. Fosilās formas nav konstatētas.
Morfoloģija
Cefalokarīdas ir ļoti sīki (2—3 mm gari) vēžveidīgie ar izstieptu ķermeni. Galva ir liela un nav saaugusi ar krūšu segmentiem. Tās aizmugurējā mala no mugurpuses sedz pirmo krūšu segmentu. Pēc galvas uzbūves cefalokarīdas veido starpposmu starp žaunkājvēžiem, kuriem galva nesaaug, un citiem vēžveidīgajiem (piemēram, airkājvēžiem), kuriem galva ir saaugusi ar pirmo krūšu segmentu. Uz galvas ir divi antenu pāri, mandibulas un divi ekstremitāšu pāri, līdzīgi kā krūšu segmentiem. Acu nav. Krūšu nodalījumu veido vienveidīgi segmenti ar tipiskām daudzfunkcionālām ekstremitātēm. Šī īpašība cefalokarīdas tuvina žaunkājvēžiem. Taču cefalokarīdu ekstremitātes, acīmredzot, ir tuvas vēžveidīgo ekstremitāšu sākotnējam tipam, jo tām ir labi attīstīti posmotie ekzopodīts un endopodīts, bet žaunu izaugums ir neliels. Tikai divos pēdējos krūšu dzimumsegmentos kājiņas ir reducētas. Primitīvisms cefalokarīdām parādās arī antenu izvietojumā (aizmugurējās antenas atrodas aiz mutes) un žokļu uzbūves līdzībā ar krūšu kājām. Visiem citiem vēžveidīgajiem pēdējās divas galvas ekstremitātes parasti pārveidojas apakšžokļos jeb maksillās. Un pirmie krūšu kāju pāri nav pārveidojušies žokļkājās. Proporcionāli ir attīstītas krūtis (10 segmenti) un vēders (9 segmenti un telsons ar gariem furkālajiem zariem). Tādējādi cefalokarīdas ir saglabājušas daudzas pazīmes, kas būtu raksturīgas vēžveidīgo senčiem.
Ekoloģija
Cefalokarīdas ir sastopamas no plūdmaiņu zonas līdz 1500 m dziļumam visu veidu nogulumos. Tās barojas ar jūras detrītu. Lai piegādātu barības daļiņas, tās ar krūšu kājiņām ģenerē ūdens plūsmu, līdzīgi kā žaunkājvēži vai augstākie vēži. Tālāk barības daļiņas virzās uz priekšu pa ventrālo vagu, kas iet uz mutes aparātu.
Sistemātika
Neskatoties uz to, ka reizēm tiek pieminēta arī otra dzimta Lightiellidae Jones, 1961, visas cefalokarīdas (ap 12 sugām) parasti apvieno vienā dzimtā — Hutchinsoniellidae, vienā kārtā Brachypoda un piecās ģintīs.
GSAT-6A
GSAT-6A bija Indijas GSAT sistēm sakaru pavadonis. Tas zaudēts ceļā uz ģeostacionāro orbītu 2018. gada martā. Pavadoni izgatavoja Indijas Kosmosa pētījumu organizācija (ISRO). Tas nodrošinātu mobilos sakarus Indijā, iespējams valdības un militārajām struktūrām.
Kosmiskais aparāts bija identisks 2015. gadā palaistajam GSAT-6, izgatavots uz platformas I-2K bāzes. Tā izmēri (saliktā stāvoklī) bija 1,53 × 1,65 × 2,40 m, starta masa 2230 kg. Tam resursi paredzēti 10 gadu darbībai. Pavadonī uzstādīti 12 Ku joslas raidītāji, kā arī navigācijas aparatūra GAGAN sistēmai.
GSAT-6A tika palaists 11:26 UTC ar nesējraķeti GSLV Mk.II (lidojums F08) no Satiša Dhavana kosmosa centra 2. palaišanas laukuma. 17 minūtes pēc starta pavadonis tika ievadīts ģeosinhronā pārejas orbītā.
30. martā veikts pirmais orbītas paaugstināšanas manevrs. Otrs manevrs tika veikts 31. martā. Pirms trešā manevra 1. aprīlī tika zaudēti sakari ar GSAT-6A. Mēģinājumu nodibināt kontaktu ar pavadoni bija neveiksmīgi. Iespējams, kļūmes cēlonis bija elektroenerģijas sistēmas bojājums.
GSAT-6A aizvietošanai 2019. gada oktobrī tiks palaists pavadonis GSAT-32.
Ivans Baso
2015. gada jūlijā Tour de France laikā Baso tika diagnosticēts sēklinieku vēzis, un viņš pārtrauca dalību sacensībās, lai dotos ārstēties Itālijā. Pēc sezonas viņš paziņoja par sportista karjeras beigšanu.
Mihajs Tudose
Mihajs Tudose (ro, dzimis ) ir rumāņu politiķis, Rumānijas parlamenta deputāts, bijušais ekonomikas ministrs un premjerministrs. viņš atkāpās no premjerministra amata, pēc tam, kad viņa pārstāvētā politiskā partija atsauca savu politisko atbalstu pastāvošajai valdībai. viņš izstājās no Sociāldemokrātu partijas un pievienojās Viktora Pontas vadītajai partijai Pro Romania.
Mīčinēsa
Mīčinēsa (fo, dk) ir vistālāk uz rietumiem novietotā apdzīvotā sala Fēru salu arhipelāgā. 2018. gadā tajā bija 10 pastāvīgie iedzīvotāji.
Bistrica (upe)
Bistrica (ro) ir Siretas labā krasta pieteka Rumānijā. Tās garums ir 283 kilometri.
Iztece - Rodnas kalnos. Tek dienvidaustrumu virzienā. Lielākoties tek pa kalnainu apvidu. Ietek Siretā pie Bakeu pilsētas. Upē ierīkoti vairāki dambji, tai skaitā 20. gadsimta piecdesmitajos gados izbūvētais vairāk nekā 100 metrus augstais dambis pie Bikazas. Izveidotā mākslīgā ūdenskrātuve darbina 12 HES. Bistricas krastos atrodas Vatra Dorneja, Bikaza, Pjatra Njamca, Roznova, Buhuši un Bakeu.
Silvija Raluka Sgarča
Silvija Raluka Sgarča (ro; dzimusi Drobetā-Turnuseverinā) ir Rumānijas starptautiskā meistare šahā (2011).
Augšdaugavas novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Augšdaugavas novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Augšdaugavas novads sastāv no Ambeļu, Bebrenes, Biķernieku, Demenes, Dubnas, Dvietes, Eglaines, Kalkūnes, Kalupes, Laucesas, Līksnas, Maļinovas, Medumu, Naujenes, Nīcgales, Pilskalnes, Prodes, Salienas, Skrudalienas, Sventes, Šēderes, Tabores, Vaboles, Vecsalienas un Višķu pagastiem, kā arī Ilūkstes un Subates pilsētām. Pēc LĢIA datiem Augšdaugavas novada teritorijā atrodas 720 ciemi (671 ciemss pašlaik pastāv, bet 49 ciemi ir daļēji izzuduši).
Silvija Raluka Sgarča
Biogrāfija
Šahu trīs gadu vecumā iemācījis spēlēt tēvs. 1999. gadā izcīnījusi uzvaru Eiropas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U10 vecuma grupā. 2004. gadā viņas ģimene pārcēlusies uz Bukaresti. 2005. gada aprīlī Bukarestē uzvarējusi Progresul RATB kausa izcīņā šahā. 2009. gada jūlijā dalījusi trešo vietu atklātajā Bulgārijas sieviešu šaha čempionātā. 2009. un 2012. gadā uzvarējusi Rumānijas sieviešu čempionātā šaha ātrspēlē. 2012. gadā izcīnījusi otro vietu Rumānijas sieviešu čempionātā šaha problēmu risināšanā.
Augšdaugavas novada ciemu uzskaitījums
Uzskatījumā ir iekļauti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Silvija Raluka Sgarča
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā Sgarčai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Augšdaugavas novada ciemu uzskaitījums
Ambeļu pagasts
Ambeļu pagasta centrs atrodas Ambeļos. Ambeļi pagastā atrodas 53 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 1 mazciems un 51 skrajciemi.
Silvija Raluka Sgarča
Biogrāfija
2011. gadā beigusi Bukarestes Ekonomikas akadēmijas (ro) Finanšu, apdrošināšanas, banku un fondu biržu fakultāti. Strādājusi Rumānijas telekomunikāciju uzņēmumā Romtelecom.
Augšdaugavas novada ciemu uzskaitījums
Bebrenes pagasts
Bebrenes pagasta centrs atrodas Bebrenē. Bebrenes pagastā atrodas 20 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems, 2 mazciemi un 16 skrajciems.
Biķernieku pagasts
Biķenieku pagastā centrs atrodas Biķerniekos. Biķernieku pagastā atrodas 27 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 26 skrajciemi.
Demenes pagasts
Demenes pagasta centrs atrodas Demenē. Demenes pagastā atrodas 43 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 5 mazciemi, 35 skrajciemi un 1 vasarnīcu ciems.
Dvietes pagasts
Dvietes pagasta centrs atrodas Dvietē. Dvietes pagastā atrodas 14 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 13 skrajciemi.
Eglaines pagasts
Eglienas pagasta centrs atrodas Eglainē. Eglaines pagastā atrodas 16 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 7 mazciemi un 7 skrajciemi.
Kalkūnes pagasts
Kalkūnes pagasta centrs atrodas Kalkūnos. Kalkūnes pagastā atrodas 22 ciemi, no tiem 1 lielciems, 3 vidējciemi, 3 mazciemi, 10 skrajciemi un 5 vasarnīcu ciemi.
Līksnas pagasts
Līksnas pagasta centrs atrodas Līksnā. Līksnas pagastā atrodas 42 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 8 mazciemi, 28 skrajciemi un 5 vasarnīcu ciemi.
Maļinovas pagasts
Maļinovas pagasta centrs atrodas Maļinovā. Maļinovas pagastā atrodas 25 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 1 mazciems, 21 skrajciems un 2 vasarnīcu ciemi.
Medumu pagasts
Medumu pagasta centrs atrodas Medumos. Medumu pagastā atrodas 22 ciemi, no tiem 1 lielciems, 3 mazciemi, 16 skrajciemi un 2 vasarnīcu ciemi.
Naujenes pagasts
Naujenes pagasta centrs atrodas Naujenē. Naujenes pagastā atrodas 59 ciemi, no tiem 3 lielciemi, 2 vidējciemi, 4 mazciemi, 48 skrajciemi un 2 vasarnīcu ciemi.
Nīcgales pagasts
Nīcgales pagasta centrs atrodas Nīcgalē. Nīcgales pagastā atrodas 23 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 20 skrajciemi.
Pilskalnes pagasts
Pilskalnes pagasta centrs atrodas Pilskalnē. Pilskalnes pagastā atrodas 29 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 8 mazciemi un 19 skrajciemi.
Prodes pagasts
Prodes pagasta centrs atrodas Subates pilsētā. Prodes pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 6 mazciemi un 5 skrajciemi.
Salienas pagasts
Salienas pagasta centrs atrodas Salienā. Salienas pagastā atrodas 13 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 5 mazciemi un 5 skrajciemi.
Skrudalienas pagasts
Skrudalienas pagasta centrs atrodas Silenē. Skrudalienas pagastā atrodas 19 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems, 8 mazciemi un 9 skrajciemi.
Sventes pagasts
Sventes pagasta centrs atrodas Sventē. Sventes pagastā atrodas 41 ciems, no tiem 1 lielciems, 3 mazciemi, 26 skrajciemi un 11 vasarnīcu ciemi.
Šēderes pagasts
Šēderes pagasta centrs atrodas Šēderē. Šēderes pagastā atrodas 17 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 4 mazciemi, 3 skrajciemi un 8 vasarnīcu ciemi.
Tabores pagasts
Tabores pagasta centrs atrodas Taborē. Tabores pagastā atrodas 26 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 4 mazciemi, 16 skrajciemi un 4 vasarnīcu ciemi.
Vaboles pagasts
Vaboles pagasta centrs atrodas Vabolē. Vaboles pagastā atrodas 47 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 46 skrajciemi.
Vecsalienas pagasts
Vecsalienas pagasta centrs atrodas Salienā, kas ir arī Salienas pagasta centrs. Vecsalienas pagastā atrodas 13 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 3 mazciemi un 9 skrajciemi.
Višķu pagasts
Višķu pagasta centrs atrodas Spoģos. Višķu pagastā atrodas 74 ciemi, no tiem 1 lielciems, 3 vidējciemi, 1 mazciems un 69 skrajciemi.
Arnolds Kurše
Arnolds Kurše (1896—1953) bija latviešu virsnieks, Vidzemes divīzijas komandiera vietnieks, ģenerālis (1940).
Henrijs Hiats
Henrijs Hiats (en; dzimis, miršanas laiks nav zināms) bija britu vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Arnolds Kurše
Dzīvesgājums
Dzimis Rucavas pagastā zemnieku ģimenē, mācījās Liepājas pilsētas  reālskolā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1915. gada oktobrī Kurše iestājās Krievijas impērijas armijā un tika nosūtīts uz Gatčinas karaskolu. No 1916. gada decembra viņš dienēja Latviešu strēlnieku rezerves pulkā. 1918. gada janvārī podporučiks A. Kurše demobilizējās un atgriezās vecāku mājās Kurzemē. 1919. gada jūnija sākumā virsleitnantu A. Kurši ieskaitīja 2. (5.) Cēsu kājnieku pulkā, un viņš piedalījās Cēsu kaujās, tad Bermontiādes un Latgales atbrīvošanas cīņās. 1919. gada decembrī viņu paaugstināja par kapteini.
Henrijs Hiats
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 172 punktus, izcīnot 124. vietu.
Arnolds Kurše
Dzīvesgājums
Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām kapteinis Kurše 1923. gadā papildinājās militārajos kursos, 1926. gadā kļuva par Kurzemes divīzijas štāba priekšnieka p.i. un pabeidza Virsnieku akadēmiskos kursus un 1929. gadā kļuva par Latgales divīzijas štāba priekšnieku. Bija 11. Dobeles kājnieku pulka komandiera p.i. (1937) un 10. Aizputes kājnieku pulka komandiera p.i. (1939).
Alfonss Šēne
Alfonss Šēne (de; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija vācu paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Šēne 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu.
Arnolds Kurše
Dzīvesgājums
Pēc Latvijas armijas likvidēšanas oktobrī ģenerāli Kurši atvaļināja no dienesta armijā, un viņš pārcēlās uz dzīvi Pļaviņās. Vācu okupācijas laikā pulkvedis A. Kurše bija 18. Kurzemes kārtības dienesta (policijas) bataljona komandieris (1942), vēlāk Rīgas 12. policijas iecirkņa priekšnieks un Rīgas jūras ostas ūdens policijas priekšnieka palīgs.
1943. gadā viņš pārgāja civilā darbā, pēc kara beigām dzīvoja Ventspilī, kur 1952. gada janvārī viņu apcietināja un notiesāja uz 25 gadiem. Miris 1953. gada 16. maijā Mariinskas soda nometnē Kemerovas apgabalā Sibīrijā.
Pauls Rorbahs
Pauls Rorbahs (de, 1869-1956) bija vācbaltiešu cilmes publicists, politiķis, vēsturnieks un ceļotājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1869. gada 29 jūnijā Raņķu pagastā Jeras muižas (Irgen) īpašnieka Frīdriha Alberta Rorbaha un viņa sievas Emīlijas, dzimušas Kogges, ģimenē.
Mācījās Jelgavas ģimnāzijā (1883—1886), studēja vēsturi Tērbatas Universitātē (1887—1890), kur kļuva par studentu korporācijas Neobaltia locekli, pēc tam filozofiju, ģeogrāfiju un ekonomiku Berlīnes Universitātē, 1891. gadā aizstāvot promocijas darbu par Aleksandrijas patriarhu vēsturisko nozīmi (Die alexandrinischen Patriarchen als Großmacht in der kirchenpolitischen Entwicklung des Orients). 1894. gadā Rohrbahs ieguva Vācijas Impērijas pilsonību. 1896. — 1897. gadā Pauls Rorbahs apceļoja Krievijas Impērijas Ukrainas, Turkestānas un Armēnijas daļas, 1898. gadā viņš apprecējās, pabeidza teoloģijas studijas Strasburgas Universitātē un devās ceļojumā uz Palestīnu. Bija Berlīnes evaņģēliski sociālā kongresa sekretārs (1897—1901). 1900. gadā viņš ceļoja pa Osmaņu impērijas Mezopotāmijas un Armēnijas vilajetiem. No 1903. līdz 1906. gadam Rohrbahs dzīvoja Vācijas Dienvidrietumu Āfrikas kolonijā. 1907. gadā Rohrbahs sāka strādāt par koloniālās ekonomikas docentu Berlīnes Augstākajā tirdzniecības skolā un 1912. gadā publicēja darbu Der deutsche Gedanke in der Welt ("Vācu domāšanas veids pasaulē"), kurā Rohrbahs norādīja uz nacionāļa vienotību ar sabiedrību kā vissvarīgāko faktoru Vācijai, lai nostiprinātu savas pozīcijas.
Pirmā pasaules kara laikā Rorbahs darbojās Vācijas Ārlietu dienestā, kur kopā ar Teodoru Šīmani veidoja pretkrievu politiku un noformulēja ģeopolitisko koncepciju par Krievijas Impērijas sadalīšanu. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā viņš publicēja rakstus Der Kampf um Livland ("Cīņa par Vidzemi") un Unser Kriegsziel im Osten und die russische Revolution ("Mūsu militārais mērķis Austrumos un Krievijas revolūcija"), kurā bija noteikti mērķi, kas Vācijai jāsasniedz, izmantojot karu un Krievijas revolūciju. Pēc kara beigām Rohrbahs darbojās Vācijas Demokrātiskajā partijā (1920—1926) pēc tam Konservatīvā Tautas partijā. Nacistu gados Rohrbahs attālinājās no politikas, galveno uzmanību pievēršot žurnālistikai. 1944. gada septembrī Berlīnes bombardēšanas laikā gāja bojā gandrīz viss Rohrbaha arhīvs.
Pēc Otrā pasaules kara viņš dzīvoja vientulībā Langenburgā pie Štutgartes. 1953. gadā Hamburgā tika publicēti Rohrbaha memuāri ''Um des Teufels Handschrift. Zwei Menschenalter erlebter Weltgeschichte'' ("Par velna rokrakstu: pasaules vēsture, kas pieredzēta divos cilvēku laikmetos").
Trūpeņi
Trūpeņi ir ciems Rēzeknes novada Dekšāres pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 4,1 km no pagasta centra Dekšārēm, 33,4 km no novada centra Rēzeknes un 213 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Kūnoja
Kūnoja (fo, dk) ir apdzīvota sala Fēru salu arhipelāga ziemeļos. Sala stiepjas ziemeļu dienvidu virzienā starp Kalsoju rietumos un Boroju austrumos. Ar dambja palīdzību savienota ar Boroju. Tulkojumā no fēru valodas salas nosaukums ir Sieviešu sala, bet blakus esošā Kalsoja - Vīriešu sala.
Vlastimils Jansa
Vlastimils Jansa (cs; dzimis Prāgā) ir Čehijas starptautiskais lielmeistars šahā (1974).
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt astoņu gadu vecumā, kad ārstējies slimnīcā. Četrpadsmit gadu vecumā kļuvis par Prāgas pilsētas jaunāko šaha čempionu. 1959. gadā kļuvis par Čehoslovākijas junioru šaha čempionāta vicečempionu. Mācījies Kārļa Universitātē Prāgā, taču vēlāk kļuvis par profesionālu karavīru un Čehoslovākijas armijā sasniedzis kapteiņa dienesta pakāpi.
Daudzkārtējais Čehoslovākijas šaha čempionātu laureāts, kuros 3 reizes (1964, 1974, 1984) izcīnījis uzvaras, bet kopumā guvis 14 medaļas (tajā skaitā arī 4 sudraba un 7 bronzas). Uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Primorskā (1973), Amsterdamā (1974), Hamburgā (1992), Luksemburgā (2001). Par panākumiem turnīros FIDE Jansam 1965. gadā piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1974. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
1985. gadā sekmīgi piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas zonas turnīrā Prāgā, kurā dalījis 1.-3. vietu un ieguvis tiesības piedalīties starpzonu turnīrā Šveicē, kurā dalījis 12.-13. vietu.
Pārstāvējis Čehoslovākijas un Čehijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Daļņerečenska
Daļņerečenska (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijas Piejūras novadā. Pilsēta atrodas 400 km no Vladivostokas. Tā atrodas netālu no Krievijas—ĶTR robežas.
Vlastimils Jansa
Biogrāfija
Pazīstams arī kā jauno šahistu treneris. 2010. gadā kļuvis par FIDE vecāko šaha treneri.
Dejotājmušu virsdzimta
Īpašības
Dejotājmušu grupai piedrošās mušas ir 1—15 mm garas, un atkarībā no sugas tām ir ļoti dažādas formas un proporcijas. Tomēr lielākajai daļai raksturīgs slaids, tumšs ķermenis, kas ļoti bieži ir ar metālisku tumši zaļu spīdumu. Daudzām sugām ir proporcionāli lielas saliktās acis, kas reizēm nosedz visu galvu. Kopumā šīs grupas mušām ir raksturīgas dažas pazīmes. Atkarībā no sugas var būt tikai viena no šīm pazīmēm vai vairākas pazīmes. Tās ir plēsīgas pēdas uz viena kāju pāra vai vairākiem, knābjveidīgs, plēsīgs mutes orgāns, metāliski zaļš ķermenis ar garām kājām. Kāpuri atgādina tauriņu kāpurus ar samazinātu galvas kapsulu.
Sistemātika
Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar #.
Years of Living Dangerously
Years of Living Dangerously ir ASV dokumentāls seriāls par globālo sasilšanu. Pirmā sezona tika pārraidīta TV kanālā Showtime 2014. gadā. Tā ieguva Emmy balvu kā izcils dokumentāls seriāls. Otrā sezona savu pirmizrādi piedzīvoja 2016. gadā National Geographic kanālā. Seriāla izpildproducenti ir Džeimss Kemerons un Arnolds Švarcenegers.
Eduards Zīslaks
Mihaels Kārlis Eduards Zīslaks (, 1850—1888) bija vācbaltiešu grāmatizdevējs. Grāmatu apgāda īpašnieks Jelgavā (1875–1888). Ieviesa no titullapas atšķirīgu grāmatu vāku, krāsainu salikumu un tipogrāfiskus ornamentus, gravētus burtu iniciāļus.
Dzīvesgājums
Dzimis 1850. gada 29. (17. pēc VS) oktobrī Jelgavas amatnieka Johana Zīslaka ģimenē. Mācījās Jelgavas reālskolā, pēc tam bija Kurzemes guberņas spiestuvē māceklis Jelgavā (1867–1870), turpināja apgūt iespiedēja prasmi Pēterburgā, Vīnē, Minhenē, Parīzē un Leipcigā (1870–1875).
Artjoma
Artjoma (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijas Piejūras novadā. Pilsēta atrodas 38 km no Vladivostokas.
Eduards Zīslaks
Dzīvesgājums
Pēc atgriešanās dzimtenē 1875. gadā Jelgavā atvēra savu apgādu un moderni aprīkotu spiestuvi. 1880. gadā kļuva par Jelgavas Latviešu biedrības biedru. 1881. gadā ieguva atļauju ierīkot spiestuvi ar tvaika mašīnu. Spiestuve pieņēma pasūtinājumus no Pūcīšu Ģederta, Bernharda Dīriķa, Latviešu biedrības Derīgu grāmatu nodaļas, Indriķa Alunāna, J. Dravnieka, Māteru Jura grāmatu apgādiem.
Miris 1888. gada 1. oktobrī (19. septembrī pēc VS) Jelgavā, apglabāts Jelgavas Jāņa kapos. 1893. gadā Zīslaka spiestuvi nopirka Jēkabs Dravnieks.
Artjoma
Tā ir viens no galvenajiem transporta mezgliem Piejūras novadā un daļa no Vladivostokas brīvostas. Tai ir pieeja Japānas jūras Amūras un Usūrijas līčiem.
Eduards Zīslaks
Izdevējdarbība
Izdeva J. V. Gētes "Lapsa Kūmiņš" E. Dinsberga tulkojumā (1879) ar vācu oriģinālizdevumam darinātajām V. Kaulbaha ilustrācijām, J. Lautenbaha-Jūsmiņa "Zalkša līgava" (1880), A. Bīlenšteina "Latviešu mīklas" (1883),"Latviešu kalendāru" ar literāro pielikumu (no 1877), pirmo latviešu ilustrēto žurnālu "Pagalms" (1880-1884), Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas "Rakstu krājumu" (2-5, 1884-1889), F. Brīvzemnieka "Mūsu tautas pasakas" (1887), Ausekļa "Rakstus" (1-2), A. Pumpura "Lāčplēsi" (abi 1888), žurnālu "Austrums" (no 1887).
Artjoma
Artjomā atrodas Vladivostokas starptautiskā lidosta.
Vandenots
Vandenots (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 166 punktus, izcīnot 125. vietu.
Elizabete Stjuarte
Elizabete Stjuarte, Bohēmijas karaliene (dzimusi, mirusi ) bija Anglijas, Īrijas un Skotijas karaļa Džeimsa I Stjuarta un karalienes Dānijas Annas vecākā meita. Apprecoties kļuva par Pfalcas kūrfisti un, uz neilgu laiku, Bohēmijas karalieni.
Dzimusi Skotijā, kad tēvs Džeimss I bija tikai Skotijas karalis. Pēc Elizabetes I nāves tēvs kļuva arī par Anglijas un Īrijas karali, un galms pārcēlās uz Angliju. 1605. gada neveiksmīgajā Pulvermucas sazvērestībā (Gunpowder Plot), sazvērnieki bija paredzējuši troni piešķirt Elizabetei.
1613. gada 14. februārī Elizabete Londonā apprecējās ar Pfalcas kūrfirstu Frīdrihu un pārcēlās uz Heidelbergu. Trīsdesmitgadu kara kontekstā 1619. gada 26. augustā Bohēmijas kārtas par karali ievēlēja Pfalcas Fridrihu un Elizabete kļuva par Bohēmijas karalieni. Pēc sagrāves Baltākalna kaujā 1620. gada 8. novembrī Elizabete Stjuarte devās trimdā uz Hāgu, kur nodzīvoja gandrīz visu atlikušo mūžu, 1661. gadā atgriežoties Londonā.
Albānijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Albānijas pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Albānija vasaras olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1972. gada un ziemas olimpiskajās spēlēs kopš 2006. gada.
Krenholmas manufaktūra
19. gadsimtā to dibināja Brēmenes kokvilnas tirgotājs Johans Knops (Johann Ludwig Knoop). Pamazām tika uzcelti vairāki rūpnīcu korpusi un strādnieku infrastruktūra (skola, slimnīca). 1872. gadā holēras epidēmijas laikā šeit notika strādnieku Krenholmas streiks. Nodibinoties neatkarīgajai Igaunijas valstij, rūpnīca tika slēgta, jo tā zaudēja Krievijas noieta tirgu. Pēc Igaunijas okupācijas rūpnīcas darbība tika atjaunota. 1979. gadā šeit strādāja vairāk nekā 11 000 darbinieku. Pēc Igaunijas neatkarības atjaunošanas rūpnīca tika privatizēta, to iegādājās zviedru investori, tomēr 2010. gadā tā bankrotēja. Rūpnīcas apbūve ir kultūrvēsturisks piemineklis.
Poprada (upe)
Poprada (sk, pl) ir Dunajecas labā krasta pieteka Slovākijā un Polijā. Tās garums ir 174 kilometri, no tiem 100 kilometrus pa Slovākiju, 31,1 kilometru veido Slovākijas - Polijas robežu, bet atlikušo daļu tek Polijas teritorijā. Vienīgā lielā Slovākijas upe, kas atrodas Baltijas jūras baseinā.
Iztece - Tatru kalnos, satekot Hincova (Hincov potok) un Ļadova strautiem (Ľadový potok). Iesākumā tek austrumu virzienā, sasniedzot Polijas robežu, pagriežas uz ziemeļiem - ziemeļrietumiem. Ietek Dunajecā pie Stari Sončas. Popradas krastos atrodas Poprada, Kežmaroka, Stara Ļubovņa Slovākijā, kā arī Mušina, Pivņičnazdroja un Stari Sonča Polijā.
Gunārs Andrušaitis
Gunārs Andrušaitis (1930 - 2013) bija latviešu biologs (ihtiologs un hidrobiologs) LPSR Zinātņu Akadēmijas Bioloģijas institūta direktors (1971—1998), iekšzemes ūdeņu un Baltijas jūras hidrobioloģijas laboratoriju izveidotājs un Baltijas jūras vides pētījumu organizētājs, Latvijas vides un dabas aizsardzības politikas zinātnisko pamatu izstrādātājs. Dr. emeritus.
Dzīvesgājums
Dzimis 1930. gada 16. februārī Rīgā Pētera Andrušaiša un Valentīnas Andrušaites (dzim. Budevic) ģimenē. Mācījies Rīgas pilsētas 45. pamatskolā (1937—1941), Rīgas pilsētas 17. tautskolā (1941—1944), Ventspils 5. vidusskolā (1945—1946) un Rīgas 5. vidusskolā (1946—1950). No 1950. līdz 1955. gadam studējis Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātē
Pēc studiju beigšanas G. Andrušaiša pirmā darba vieta bija Rīgas Zooloģiskais dārzs (1954—1957). 1955. gadā viņš uzsāka mācības neklātienē aspirantūrā ZA Bioloģijas institūtā un 1963. gadā aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju par tēmu “Peledes aklimatizācija Latvijas PSR ūdensbaseinos”.
1957. gadā G. Andrušaitis kā jaunākais zinātniskais līdzstrādnieks uzsāka darbu LPSR ZA Bioloģijas institūta Hidrobioloģijas sektorā, kurš tajā laikā nodarbojas ar dažādu zivju sugu introdukciju Latvijas upēs un ezeros. No 1959. līdz 1963. gadam viņš vadīja Limnoloģijas laboratoriju, kurā tika veikti Latvijas ezeru pētījumi, bet no 1963. līdz 1964. — Hidrobioloģijas laboratoriju, kurā pētīja mazo upju un ūdensbaseinu pašattīrīšanos no piesārņojuma. G. Andrušaitis bija šo laboratoriju izveidošanas iniciators. 1965. gadā G. Andrušaitis tika ievēlēts par Bioloģijas institūta direktora vietnieku zinātniskajā darbā, bet 1970. gadā sāka pildīt direktora pienākumus un no 1971. līdz 1998. gadam bija Bioloģijas institūta direktors.
20. gadsimta 60. gados Latvijā parādījās lauksaimniecības ķimizācijas un industrializācijas sekas. Piesārņojums uzskatāmi lika sevi manīt ūdeņu ekosistēmās. G. Andrušaitis virzīja laboratoriju darbu uz kompleksu ūdens ekosistēmu izpēti. 1969. gadā viņš organizēja Jūras hidrobioloģijas laboratoriju Baltijas jūras un Rīgas līča ekosistēmu pētījumiem.
Gunārs Andrušaitis bija PSRS Zinātņu Akadēmijas problēmas “Ihtioloģija, hidroloģija un ūdens resursi” zinātniskās padomes, PSRS ZA Vispērējās bioloģijas nodaļas zinātniskās padomes un PSRS Ihtioloģijas komisijas loceklis.
Zinātņu Akadēmijas Bioloģijas institūtam 1977. gadā tika uzdots organizēt Latvijas PSR Sarkanās grāmatas izveidošanu. Šo projektu vadīja institūta direktors G. Andrušaitis. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas viņš ieguva Eiropas Savienības LIFE programmas projektu jauna, daudz pilnīgāka “Latvijas Sarkanās grāmatas” izdevuma sagatavošanai un izdošanai. Sadarbībā ar Upsālas Universitātes pētniekiem viņš veicināja arī Baltijas jūras reģiona Sarkanās grāmatas sagatavošanu un izdošanu.
G. Andrušaitis bija Starptautiskās Limnoloģijas asociācijas biedrs un ilggadīgs Latvijas Dabas un pieminekļu aizsardzības biedrības valdes un prezidija loceklis.
1990. gadā G. Andrušaitis ievēlēts par Latvijas Zinātņu Akadēmijas korespondētājlocekli.
Dr. biol. Gunārs Andrušaitis miris 2013. gada 16. maijā Rīgā.
Darbi
Galvenie zinātniskā darba virzieni, kuros strādājis G. Andrušaitis ir ihtioloģija, ekoloģija un dabas aizsardzība. Viņš ir 195 zinātnisko publikāciju autors. 60 no tām publicātas ārzemju izdevumos.
G. Andrušaiša bibliogrāfija publicēta Enciklopēdijas Latvijas Daba 6. sējumā, 414.lpp. Rīga, 1998.
Novomoskovska (Ukraina)
Novomoskovska (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabalā. Izvietojusies apgabala ziemeļdaļā Dņepras pietekas Samaras labajā krastā 27 km no apgabala centra Dņipro. Novomoskovskas rajona centrs.
Par pilsētas pirmsākumiem uzskata Samaras Nikolaja klostera dibināšanu 1672. gadā. 1688. gadā upes krastā tika uzbūvēts kazaku Novobogorodskas cietoksnis, pie kura izveidojās apmetne Stara Samara. Pēc robežu pārnešanas tālāk uz dienvidiem un cietokšņa izformēšanas, starp Stara Samaru un klosteri izveidojās kazaku apmetne Novoselica (Новоселиця). 1784. gadā, pēc Zaporižjas Sečas likvidēšanas, Novoselicai piešķīra pilsētas tiesības un 1794. gadā pārdēvēja tagadējā vārdā.
Čenāba
Čenāba (en, ur, hi) ir apmēram 1200 kilometrus gara upe Indijā un Pakistānā. Satekot ar Satledžu, izveido Indas pieteku Pandžnādu.
Priekšnojauta
Priekšnojauta ir Raimonda Paula estrādes dziesmu albums, kas izdots 1977. gadā.
Čenāba
Senatnē saukta par Čandrabhāgu jeb Asikni pieminēta jau Vēdās. Sākas Himalajos, Indijas teritorijā. Pakistānā tek pa līdzenumu un ir viena no svarīgākajām Pendžābas upēm. Galvenokārt tek dienvidrietumu virzienā. Upes ūdeņus izmanto apmēram 200 000 ha lauksaimniecības zemju apūdeņošanai. Lielākās pietekas - Džheluma, Rāvi. Pie upes atrodas Pakistānas pilsētas Vazīrābāda, Činiota, Multāna, Muzafargarha.
Priekšnojauta
Tapšana
Albumā apkopotas estrādes dziesmas ar Jāņa Petera un citu autoru tekstiem. 1977. gada "Mikrofona" aptaujas populārāko dziesmu piecniekā ierindojās četras albuma dziesmas: "Par pēdējo lapu" (1. vieta), "Priekšnojauta" (3. vieta), "Rudens ogle" (4. vieta) un "Ardievas vasarai" (5. vieta).
1979. gadā albums izdots arī kasetes formātā ar nosaukumu "Играет Вокально-инструментальный aнсамбль Модо", papildinot to ar trim "Modo" minialbuma "Devītais vilnis" kompozīcijām un diviem R. Paula instrumentāliem skaņdarbiem.
Albums atkārtoti izdots 2004. gadā kompaktdiska formātā izdevniecībā "Mikrofona ieraksti" ar identisku dziesmu secību.
Dziesmu saraksts
Dziesmu tekstu autors, ja nav norādīts citādi, J. Peters.
Solisti: Nora Bumbiere (1, 5—7, 10), Viktors Lapčenoks (3, 5—7, 10), Vladislavs Juhņevičs (4), Mirdza Zīvere (2, 8, 9).
Albuma ierakstā piedalījies kamerkoris "Ave sol" (8), instrumentālais ansamblis "Modo" Raimonda Paula vadībā un Latvijas Televīzijas un radio estrādes orķestris Aļņa Zaķa vadībā. Orķestra aranžējumus veidojuši G. Rozenbergs un V. Dolgovs.
Mākslinieciskais vadītājs un skaņu režisors — Aleksandrs Grīva, skaņu režisors — Kārlis Pinnis.
Alfrēds Mēders
Alfrēds Arnolds Ādolfs Mēders (1873—1944) bija vācbaltiešu matemātiķis, RPI docētājs (no 1897), LU profesors (1919). Pētījumi matemātiskajā analīzē, diferenciālā ģeometrijā un varbūtības teorijā.
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā 1873. gada 1. oktobrī Rīgas guberņas ģimnāzijas matemātikas virsskolotāja un viņa sievas Konstances, dz. Šneideres, ģimenē. Mācījās Rīgas guberņas ģimnāzijā (1884—1890), tad studēja matemātiku Tērbatas Universitātē (1891—1895), 1893. gadā ieguva zelta medaļu par zinātnisku darbu. Izcilākais tālaika matemātiķis šajā universitātē bijis Ā. Knēzers (pazīstams ar saviem darbiem integrālvienādojumos, diferenciālvienādojumos un variāciju rēķinos), ar kuru A. Mēderam saglabājušies cieši kontakti. 1895. gadā A. Mēders ieguva Tērbatas Universitātes matemātikas kandidāta grādu