cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ikonostass
Vēsture
Dažās senās baznīcās līdz mūsdienām vēl ir saglabājusies ikonostasa sākotnējā forma, kur ir altāra norobežojums, kas sastāv no kolonnām, pārklātām ar arhitrāvu. Šī kolonāde pirms ieejas altārī norādīja un iezīmēja tā robežas. Radot šādu norobežojumu, senie dievnama iekārtotāji it kā aicinot koncentrēties uz to, kas notiek altārī. Arhitrāvs un kolonnas senajās baznīcās neaizsedza altāri, bet uzsvēra altāri. Altāris bija redzams, līdzīgi kā tas ir, piemēram, katoļu vai luterāņu baznīcās. Altāra priekšā, un tam apkārt atrodas svētkalpotāji, viņiem apkārt uz sienām attēloti liturģijas autori — Bazīlijs Lielais, Jānis Zeltamute un citi Baznīcas tēvi. Augstāk uz sienām attēlots svēto apustuļu vakarēdiens, bet vēl virs viņiem Dievmāte. Ikonostass, kāds tas ir mūsdienās, galvenokārt attīstījās laikā no 13. gadsimta līdz 15. gadsimtam. Sākot ar 15. gadsimta beigām un 16. gadsimta sākumu atsevišķas ikonas dievnama interjerā sāka ieņemt noteicošu vietu, proti, veidojot ikonostasu. Šī parādība vispirms izpaudās Krievzemē, un to noteica dažādi apstākļi, piemēram:
Klasiskā ikonostasa uzbūve
Jelgavas Sv. Simeona un Sv. Annas pareizticīgo katedrāles ikonostass Tikai lielākajās katedrālēs ir "pilns" ikonostass, mazākajās katedrālēs kāda rinda mēdz būt izlaista, pavisam mazās baznīcās laukos un pilsētās ikonostass parasti sastāv no pirmās rindas, Svētā Vakarēdiena ikonas, virs Ķēniņa vārtiem, un krusta virs tās.
Kerija Maligana
Kerija Hanna Maligana (en; dzimusi ) ir angļu aktrise.
Kino debitējusi ar lomu 2005. gada filmā "Lepnums un aizspriedumi". Vēlāk filmējusies dažādos britu televīzijas seriālos, tai skaitā Doctor Who, Bleak House un Northanger Abbey. 2008. gadā debitējusi Brodvejā. 2009. gadā piedalījusies filmas An Education uzņemšanā, par lomu tajā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise un saņēma BAFTA kino balvu šajā pašā kategorijā. Pēc tam filmējusies tādās filmās kā "Vislabākais" (2009) "Neatlaid mani" (2010), "Draivs" (2011), "Kauns" (2011), "Lielais Getsbijs" (2013), "Stāsts par Levinu Deivisu" (2013), "Daudzsološa jauna sieviete" (2020), The Dig (2021) un "Viņa teica" (2022). Otro reizi tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai par galveno lomu filmā "Daudzsološa jauna sieviete".
Akira (nozīmju atdalīšana)
Akira var būt:
Akira
"Akira" (ja) ir 1988. gada japāņu zinātniskās fantastikas anime pilnmetrāžas filma. Filmas režisors ir Katsuhiro Otomo. Filmas notikumi risinās 2019. gadā, trīsdesmit gadus pēc kodoluzbrukuma Tokijā. Galvenais varonis Shotaro Kaneda ir baikeris atjaunotajā Tokijā.
Zubrži
Zubrži (cz) ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala Vsetīnas apriņķī, Morāvijas Valahijas reģionā.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Nikaragvā
Sarakstā apkopotas tās vietas Nikaragvā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Nikaragvas ir iekļautas 2 vietas (abi kultūras objekti), savukārt 5 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Nikaragva Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1979. gada 17. decembrī.
Kā es braucu Ziemeļmeitas lūkoties
"Kā es braucu Ziemeļmeitas lūkoties" ir 1980. gadā izdota Latvijas animācijas filma. Filmas režisore ir Roze Stiebra. Filma ir veidota kā Kārļa Skalbes 1904. gadā rakstītas tāda paša nosaukuma pasakas ekranizācija.
Sižets
Jauns varonis dodas jūrā, nezināmas tāles meklējumos, un viņa mazo laiviņu svaida bangas un vēji. Pie Ziemeļzemes vārtiem viņš nobīstas no ledus milžiem un nolemj braukt ar līkumu, no otras puses, taču tā vietā caur biezu miglu nokļūst kuģu kapsētā. Viņš pamet savu kuģi un izglābjas "Miera un Pieticības malā" jeb "Trekno Cūku zemē", kur viņu sagaida Labsirdīgais, teikdams "Dzīve te būs laba. Skaties, kādi te visi apvēlušies. Es viņiem visiem esmu palīdzējis. Es mīlu jaunus cilvēkus, man patīk, ka viņi tiek uz priekšu." Tomēr pretēji šīs zemes iedzīvotājiem, jaunieša skumjas un ilgas pēc kaut kā vairāk tikai pieaug...
Augšprovansas Alpi
Augšprovansas Alpi (, izrunā:, ) ir Francijas departaments, kas agrāk bija daļa no Provansas provinces. Mūsdienās tas ir viens no sešiem Provansas-Alpu-Azūra Krasta reģiona departamentiem. Lielākās apdzīvotās vietas ir Manoska un Diņlebēna (administratīvais centrs). Administratīvi departaments sīkāk tiek iedalīts 4 apgabalos (arrondissements):
Mulandže
Mulandže (en) ir atsevišķi stāvošs kalnu masīvs Malāvijas dienvidos. Masīva augstākā virsotne 3002 metrus augstā Sapitva ir Malāvijas augstākā virsotne.
Kalnu masīvs tiek aktīvi izmantots mežsaimniecībā, tomēr tā teritorijā atrodas vairākas endēmas, globāli apdraudētas sugas, to skaitā kritiski apdraudētās Mulandžes ciedrs (Widdringtonia whytei) un Mulandžes sarkanā spāre (Oreocnemis phoenix). Mulandže ir populārs pārgājienu un klinšu kāpšanas reģions.
Kaspars Vanags
Kaspars Vanags (dzimis 1970. gada 20. jūnijā Rīgā) ir latviešu mākslas kritiķis un kurators.
Asares baznīca
Asares evaņģēliski luteriskā baznīca ir luterāņu dievnams Jēkabpils novada Asares pagasta Asarē. Atrodas "Betānijā" pie vietējā Vilkupes — Bebrenes ceļa (V822). Asares baznīca ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Dievkalpojumi notiek katra mēneša 2. un 4. svētdienā. Mācītājs — Atis Bambāns.
Kaspars Vanags
Biogrāfija
K. Vanags ir studējis Berlīnes Brīvajā Universitātē. Londonas Universitātes Kortolda mākslas institūtā ieguvis maģistra grādu mākslas vēsturē ar specializāciju muzeju studijās.
Asares baznīca
Vēsture
Pirmā koka baznīca celta 1569. gadā pēc Asares muižas īpašnieka Cahāriasa fon Veisa rīkojuma. 1820. gadā Asares muižas dzimtkungs rotmistrs Ernsts Kristiāns fon Holtejs lika pamatus jaunai mūra baznīcai ar 250 sēdvietām. Par to liecina baznīcas cokolā iemūrētie granīta akmeņi ar iekaltu gadskaitli ”1820” un iniciāļiem ”E. v. H.”. Baznīca tika uzcelta trijos gados un 1823. gada 26. augustā to iesvētīja. 1853. gadā baznīcā tika veikts kapitālremonts un baznīca tika pie jaunas altārgleznas. 1865. gadā tika uzstādītas jaunas ērģeles un 29. augustā prezentētas draudzei. 1909. gadā tika uzstādītas E.Todes darbnīcā pagatavotās vitrāžas. Ap 1922. gadu baznīcā darbojās Augusta Dūma izveidotais koris. 1930. gadā tika nokrāsota baznīcas celtnes ārpuse. 1935. gadā Asares baznīca ieguva valsts aizsargājamā pieminekļa statusu, bet padomju laikā šis statuss tika anulēts. Padomju varas gados draudzē bija ap 15—20 locekļiem. Sākotnēji Asares baznīca bija Subates baznīcas filiālbaznīca. Pēc 1944. gada tā kopā Gārsenes baznīcu atdalījās no Subates baznīcas virsvadības. 1975. gadā uz Rundāles pili restaurācijai tika nodota baznīcas lustra. 1985. gadā tika veikts baznīcas remonts. Ar skārdu tika apšūts zvanu tornis. 1990. gadu otrajā pusē ar skārdu tika noklāta daļa jumta. 2003. gadā tika veikta vitrāžu restaurācija. 2006. – 2008. gadā ar Valsts Kultūrkapitāla fonda, Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas, Asares pagasta padomes un ziedotāju līdzekļiem veikts jumta remonts. 2010.—2011. gadā tika salaboti bojātie logi. 2013. gada 4. martā Asares baznīcai atkal tika piešķirts valsts nozīmes arhitektūras pieminekļa statuss.
Kaspars Vanags
Biogrāfija
1990. gadā publicējis dzejoļus kopkrājumā "Maniskas" (kopā ar Ievu Rupenheiti un Mārtiņu Tīrumu).
Asares baznīca
Eksterjers
Baznīca ir klasicisma stilā veidota akmens-ķieģeļu mūra vienojuma garenbūve ar poligonālu altārdaļu, pie kuras piebūvēta miniatūra sakristeja. Virs draudzes telpas kores paceļas draudzes telpas apjomā iebūvēts divpakāpju zvanu tornis, kuru noslēdz slaida smaile ar galeriju vidusdaļā. Baznīcas jumts un torņa smaile ir klāti ar cinkoto skārdu. Visas celtnes fasādes grezno apmetumā veidoti pilastri un logailu dekoratīvais aplikatīvais ierāmējums. Īpaši greznu baznīcu padara dekoratīvi piesātinātā austrumu fasāde, kuru izceļ ieejas portāls, pilastri ar arhitrāvu, ar dentikuliem rotātā dzega un frontons, triglifiem dekorētā frīze, logu un nišu kārtojums divos stāvos. Visās baznīcas fasādēs izvietotas pusloka logailas ar trīsdaļīgiem sīkrūšu logiem. Celtne ir krāsota dzeltenā tonī, kuras ārējos dekoratīvos elementus izceļ balts krāsojums. Ir saglabājies unikāls sākotnējais ieejas durvju rokturis (1820.g.).
Interjers
Vienjoma draudzes telpu rotā grezns interjers. Tā dekorā atkārtojas celtnes eksterjerā izmantotie ampīra stila elementi. Sienas grezno dentikuliem rotātā dzega un triglifiem dekorētā frīze. Logailas izceļ apmetumā veidots aplikatīvs ierāmējums un pusloka sandriki. Starp tām – simetriski izvietoti pilastri. Virs ieejas ērģeļu lukta ar izvirzītu izlocītu vidusdaļu un aplikatīviem pilastriem rotātām margām, kuras balstās uz diviem koka kolonnu pāriem ar masīviem augstiem cokoliem. Draudzes telpas grīda ir flīzēta ar 26 x 26 cm lielām mala plāksnēm. Sienas ir krāsotas monohromā beišīgā tonī, griesti - balti.
Kaspars Vanags
Biogrāfija
Kopā ar domubiedriem 90. gados izveidoja radošo apvienību “Open”, organizējis starpdisciplinārus pasākumus, sadarbojoties ar vizuālās mākslas, elektroniskās mūzikas, jauno mediju mākslas un literatūras pārstāvjiem. Veidojis kritiski sociālus mākslas projektus, meklējot alternatīvas patērētāju sabiedrības kultūrai: “Slaidlugas” (1998), “Subversija pilsētvidē” (2000), “Tējas sēne” (2002). Vadījis mākslas galeriju “Kromme” Berlīnē.
Bijis kurators Latvijas paviljonam 56.Venēcijas mākslas biennālē 2015. gadā — Katrīnas Neiburgas un Andra Eglīša projektam “Armpit”. Veidojis izstādes “Šķērssvītra: starp normatīvo un fantāziju” (Laikmetīgās mākslas centrā "kim?", 2015) un "Tev ir pienākušas 1243 ziņas. Dzīve pirms interneta. Pēdējā paaudze" (Latvijas Nacionālajā Mākslas muzejā, 2017).
Asares baznīca
Interjers
Altārdaļu no draudzes telpas atdala barokāli izlocīts, bagātīgi kokgriezumiem un pilastriem rotāts letners, kas izpilda arī altārsētiņas funkcijas.
Kaspars Vanags
Biogrāfija
2015. gadā kļuvis par labdarības fonda ABLV Charitable Foundation mākslas programmu vadītāju. Vadījis radošās koncepcijas izstrādi topošajam Latvijas Laikmetīgās mākslas muzejam.
2020. gadā kļuvis par P. Stradiņa Medicīnas vēstures muzeja vadītāju.
Asares baznīca
Interjers
18. gadsimta sākumā darinātā barokālā kancele un jumtiņš piestiprināts altārtelpas sienai. Poligonālo kanceles korpusu un uzeju rotā starp uz konsolēm novietotām korintiskām kolonnām ar zeltītiem kapiteļiem un bāzēm izvietotās augstcilnī kokā darinātās septiņas apustuļu figūras. Balti krāsotā kanceles korpusa apakšējo daļu grezno zeltīti ziedu un akanta festoni. Kanceles jumtiņu augšā rotā ažūrs kokgriezums un apakšdaļā – baldahīns.
Baznīcā atrodas no Erfurtes (Vācija) ieceļojušā ērģeļmeistara Augusta Martina (1808-1891) par muižas īpašnieku un draudzes ziedojumiem 1841. gadā būvētās ērģeles. Subates mācītājs Grīners ”Baznīcas un skolas ziņās” 1866. gadā rakstīja: "29. VIII 1865. g. Assaras baznīcā jauni uztaisītas ērģeles pirmo reizi dabūjām dzirdēt un iesvētīt. Assaras dzimtkungs Guido von Walther par savu naudu šīs ērģeles licis taisīt, neko netaupīdams, kas pie tām bijis vajadzīgs. Citur maz vēl pazīstams meistars, ne pārlieku maksu prasījis, savu darbu glīti un skunstīgi strādājis – Friedrich Weissenborn. Assaras baznīcā jaunas ērģeles pavisam no jauna pārtaisītas, nu tur 6 balsis ar pedāli, kas visas skaidras spēcīgas un mīlīgas." Ērģeļu prospektu veido trīs stabuļu torņi, kuri greznoti ar zeltītu palmu lapu ornamentu.
1650. gadā Gothards fon Veiss dāvinājis baznīcai 65,6 kg smagu bronzas zvanu (Ø 0,49 m) ar uzrakstu: "GLORIA IN EXCELSIS DEO GOTTHART WEIS ANNO 1650" (nav saglabājies). Bet 1720. gadā baznīcas patrons fon Budbergs baznīcai dāvāja Jelgavā lieto bronzas zvanu (Ø 0,46 m) ar uzrakstu: "PHILIPP IACOB GVNTER IN MITAV […] VON BUDBERG".
Apkārtne
Asares baznīcu no blakus esošā ceļa norobežo zems tūju dzīvžogs. Blakus baznīcai atrodas piemineklis Augšzemes partizāniem. Ceļa otrā pusē iepretī baznīcai izvietojas baznīcas patronu fon Valteru-Vitenheimu dzimtas kapi. No apbedījumiem ir saglabājušās tikai septiņas piemiņas zīmes, kā arī 19. gadsimta kapliča.
Maksims Šalunovs
Maksims Šalunovs (ru, dzimis ) ir krievu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2018) Šalunovs pārstāv KHL komandu Maskavas CSKA. Spēlējis arī Čeļabinskas "Traktor" un Novosibirskas "Sibirj". Krievijas hokeja izlases sastāvā ir piedalījies 2018. gada Pasaules čempionātā.
Dēliņurga
Dēliņurga ir neliela Mazās Juglas labā krasta pieteka Suntažu pagasta rietumos. Sākas no mežu meliorācijas grāvju sistēmas pagasta ziemeļrietumos, plūst dienvidrietumu virzienā pa Ropažu līdzenumu. Augštecē un vidustecē upes gultne pārrakta, regulēta. Lielākā pieteka ir Ķoderurga (Ķoderīte), kas sākas Lielkangaru purvā un tuvējo mežu hidromeliorācijas sistēmā. Savu nosaukumu Dēliņurga ir ieguvusi no Dēliņu mājām pirms upes ietakas Mazajā Juglā. Lejtecē upītes tecējumu samērā maz ir ietekmējuši padomju laiku melioratīvie darbi, tāpēc vietām tā ir visai līkumaina, ar savu dabisko tecējumu. Krasti vietām visai krauji, bebru darbības rezultātā vietām izaloti. Dēliņu mājās savulaik vasarās ir atpūties rakstnieks Jānis Jaunsudrabiņš. Blakus tām Dēliņurgu šķērso valsts reģionālais P4 autoceļš Rīga - Ergļi.
Bjaroza
Rakstos pirmoreiz minēta 1477. gadā. Pilsētas tiesības ieguva 15. gadsimtā. Starp 1538. un 1600. gadu — kalvinisma centrs. 17. gadsimta Bjaroza kļuva par Sapehu dzimtas īpašumu. Šeit nodibināja kartūziešu klosteri, kas bija viens no lielākajiem Rečā Pospoļitā. Klosteris zviedru izpostīts Ziemeļu kara laikā. Pēc Trešās Polijas dalīšanas Bjaroza iekļāvās Krievijā. Pēc 1830. gada Novembra sacelšanās Krievijas varas iestādes klosteri slēdza, un 1866. gadā tas tika daļēji nojaukts. Mūsdienās no klostera saglabājušās drupas. 1919. gada 16. februārī pie Bjarozas notika pirmās kaujas, kas ievadīja Poļu-padomju kara sākumu. No 1921. līdz 1939. gadam Bjaroza bija Polijas sastāvā. No 1934. līdz 1939. gadam šeit darbojās cietums valsts politiskajiem pretiniekiem, kur bijusi ieslodzīti gan poļu, ukraiņu un baltkrievu nacionālisti, gan komunisti. 1939. gadā Bjarozu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas iebrukuma PSRS līdz 1944. gadam Bjaroza bija reihskomisariāta Ostlande sastāvā. PSRS laikā pie Berjozas atradās kara aviācijas bāze.
Ruzajevka
Ruzajevka pirmo reizi avotos minēta 1631. gadā kā Urazajevka. Kopš 1783. gada — ciems, pilsētas tiesības no 1937. gada. Lielākais iedzīvotāju saits (53 000) pilsētā bija 20. gadsimta 80. gadu beigās.
Ruzajevka ir pieminēta latviešu dzejnieka Aleksandra Čaka poēmā "Mūžības skartie" saistībā ar Latviešu strēlnieku atgriešanos no Krievijas pilsoņu kara.
Jurčenki
Jurčenki bija skrajciems Rēzeknes novada Griškānu pagastā. Atradās pagasta austrumu daļā 7,8 km no pagasta centra Sprūževas, 12,9 km no novada centra Rēzeknes un 252 km no Rīgas.
Gaidis Vanags
Gaidis Mārtiņš Vanags (21.04.1938 - 05.02.2005) bija latviešu bokseris, Latvijas PSR boksa čempions II pusvidējā svarā, Latvijas PSR boksa izlases komandas dalībnieks, Latvijas PSR jaunatnes boksa čempions, piedalījies 100 Profesionāļu cīņās, izcīnījis 84 uzvaras.
Dzīvesgājums
Gaidis Mārtiņš Vanags (Nemiera gars) rīdzinieks no Rundāles un Glūdas pagastiem, paliks Latvijas boksa atmiņā. Vienmēr viņam vajadzēja kustēties un darboties. Katrs bokseris gaida savu labāko cīņu. bet Gaidim tādas bija visas. Viņam boksēšanās nebija cīkstēšanās ar sevi, savu piesardzību, pagurumu. Gaidis vienmēr gribēja uzvarēt, neatkarīgi no tā, kāda kaluma bija pretinieks. Ar savu cīņas boksu viņš izteica pretestību toreizējai iekārtai, kas viņa ģimenei atņēma mājas, zemi un lika klaiņot lielpilsētas sprostos. Mums, kas dzimuši pirmskara Latvijas gados, rit pēdējais iesaukums, no kura retais atgriežas mājās. Bumbas krīt uz katra soļa. No iesaukuma krievu armijā mēs izbēgām, bet šoreiz izvairīties nav iespējams. Gaidis Mārtiņš Vanags par sava latviskuma saglabāšanu neatlaidīgi cīnījās kā dzīvē, tā ringā. Dzimis līderis ar savu neatlaidību un pašatdevi, Gaidis varēja gūt panākumus daudzos sporta veidos, bet viņš nonāca boksā kā atbilstošākajā godīgai cīņai. Tikai godīgā cīņā Gaidis saskatīja jēgu, ielu kautiņus viņš nepieņēma. Boksā sports ir vistuvāk dīvei.
Uz priekšu pret visu, kas aizkavē
Jau piecdesmito gadu sākumā brāļu Vanagu (Viestura, Daiņa, Māra, Gaida un Gunta) vecāki saprata, ka komunistu atņemtā zeme un lopi, nodoti valsts saimniekošanā kolhozos, nenodrošinās dēlu skološanu ne Rundālē, ne Glūdā. Zēnus iekārtoja pie radiem un draugiem Rīgā. Gaidis un Guntis dzīvoja vēlāk izcilā hokejista un trenera Ēvalda Grabovska ģimenē. Jauno Vanagu iedzīvošanās Rīgā saistījās ar boksu, sporta veidu, kas pilnveidoja viņu cīnītāju raksturu. viņu cīnītāju raksturu. Mācoties vidusskolā, Gaidis atrada ceļu pie iejūtīgā audzinātāja Edgara Girgensona, Daugavas centrālajā boksa kluba Vingrotāju ielā, kur no 1954. līdz 1960. gadam apguva un pilnveidoja boksa prasmi.
-Uz priekšu, salauzt visu, kas aizkavē! - bija Gaida boksa jēga. Viņš mācījās un pārņēma labāko no kluba pieredzējušajiem meistariem J.Lancera, A. Liepiņa, E. Mārtinsona, J. Zigura, A. Bondara. Viņš iemācījās pretiniekus apspēlēt un sagatavot savu labo sitienu. Aizvien vairāk un vairāk cīņu Gaidis uzvarēja ar “redzamu pārsvaru”.
Līdz 1956. gadam Gaidis cīnījās jauniešu klasē un vairākkārt izcīnīja Latvijas PSR jaunatnes čempiona titulu. Viņš bija arī Rīgas un A. Knīša piemiņas turnīra balvas ieguvējs pusvidējā svaru kategorijā.- Jāsargājas, mazāk jāsaņem sitieni - Gaidis saprata, kad piedalījās Vissavienības jaunatnes sacīkstēs. Īpaši uzmanīgs viņš bija kaimiņrepubliku Igaunijas un Lietuvas rigos. Lietuvā “Vanagas”, kā viņu godāja, uzvarēja daudzus nākamos starptautiskos meistarus.
Šie vīri savu garām nelaidīs
Sākot boksēties pieaugušo klasē, Gaidi sagaidīja virkne spēcīgu bokseru. Ja jau jaunatnes klasē Gaidis izcēlās ar savām cīņām pret A. Hofratu, V. Sķēli, A. Rusecki, tad pieaugušo konkurencē šis sacensības bija vēl aizraujošākas. Vērojot Gaida Vanaga un A. Hofrāta cīņas, radās slēdziens --- tie vīri savu garam nelaidīs. Jāuzmanās.
--Bez cīņas neatgūsim savas tēvu mājas, bez cīņas nepierādīsim, ka dievnams Glūdā ir dievnams, nevis ķimikāliju noliktava. Pasaulē jāzina, ka Latvijā joprojām ir bokss,- Gaidis ticēja.
Veiksme sportistam sekoja arī Latvijas komandas atbildes cīņās Polijā. Pēc atgriešanās Rīgā Gaidi sveicināja sveši cilvēki, un pret visiem viņš bija laipns un smaidīgs. 1959. gadā Gaidis trenējās un gatavojās, kā nekad agrāk. Viņu vēlējās pārvilināt ar labākiem treniņu apstākļiem un stipendijām uz citiem klubiem, tomēr viņš palika uzticīgs savam pirmajam trenerim E. Girgensonam un sporta biedrībai Daugava. Žēl, ka vingrotāju ielas boksa klubu neizdevās saglabāt līdz šodienai...
Sagrautās ieceres izrādās lielākā veiksme
Gaidis Vanags neslēpa savu vēlēšanos piedalīties PSRS Tautu spartakiādē Maskavā, vēlējās tikties ar PSRS čempioniem un olimpiskajiem medaļniekiem. Priekuļos, kur notika Latvijas izlases koptreniņi, Gaidis nebija skubināms. Otrs galvenais kandidāts I pusvidējā svarā braucienam uz Maskavu bija Jānis Straume. Maskavā viņus gaidīja tādi meistari kā lietuvietis Ričards Tamulis, maskavietis Sokolovs, kazahs Karimovs. Cīņai ar šiem meistariem Gaida “taisno sitienu” sērijas bija jāpilnveido. Bet toreiz Priekuļos pēc izlases pārbaudes sacensībām treneri Rihards Bērtiņš un Zanis Dzenis pateica, ka uz Tautu spartakiādi brauks Jānis Straume. Gaidis nesavaldījās - nometa cimdus pa roku galam, pārlēca ringa virvēm un aizskrēja kā vējš. Treneri lēma loģiski - Maskavā panākumus gūs tas, kam sīkstāka aizsardzība. Gaidis ar saviem pārdrošajiem uzbrukumiem meistarus nepārsteigs, visticamāk, saņems vairāk pretsitienu.
Tikai vēlāk uz meža takas pie Gaujas Gaidi atrada komandas dvēsele Imants Enkūzis, un pēc pārrunām vēlu abi pārnāca vakariņot. Vēlāk Gaidis Vanags stāstīja:-Es tik ļoti vēlējos cīnīties Maskavā un pierādīt, ka spēju! Un nekā! Manas ieceres bija sagrautas... Bet nenokļūšana Maskavā izrādījās mana lielākā veiksme, nokārtoju eksāmenus Latvijas Valsts kultūras institūtā, ieguvu augstāko izglitibu, ko vēlāk papildināju ar tehnisko. Pārcietu sarežģītu operāciju, kas nesalauza manu veselību, bet brīdināja, ka laiks beigt aktīvo boksu. Mana atvadu cīņanotika 1960. gada 1. aprīlī, tā bija mana 100. cīņa un 84. uzvara, tajā skaitā arī astoņas starptautiskas, uzvarētas cīņas. Toreiz Priekuļos, aizskrējis mežā, sēdēju uz celma un stundām vēroju apkērtējo mūžīgo dzīvību, līdz atnāca Imants. nesa savus ieguvumus, odi spindza visapkārt, putni dziedāja, un koki elpoja kā dzīvi. Viss dzīvais ir saistīts. Sapratu, ka ar vienu boksu manā dzīvē ir par maz, ka pienācis laiks domāt par nākotmi. Apkārtējais mani nomierināja, lika ielūkoties sevī. Biju nācis no laukiem, dabas, un tas mani vienoja ar apkārtējo un parādīja īsto ceļu. Treneris Edgars Girgensons mani nemācīja tikai boksēties, man bija jāpabeidz, ko mans tēvs bija uzsācis dzimtajā Glūdā. Ārējā neveiksme treniņnometnē pārvērtās veiksmē dzīvē - kas vērtīgāks, to saprot tikai pēc gadiem. Kultūras namā Draudzība es sastapu meiteni Dagniju, kuru biju meklējis visu laiku. Brāļus Vanagus pazina daudzos Rīgas kultūras namos, bet Dagnija bija tā īpašā meitene, kuru es 1963. gadā izvēlējos uz mūžu. Cīņas Maskavā samainījās ar manu lielāko veiksmi dzīvē Dagniju un maniem trim dēliem Ventu, Gintu un Nilu. Dagnija joprojām ir pratusi uzturēt siltumu mūsu ģimenes ugunskurā...--
Rostselmaš
Rostselmaš (Ростсельмаш), pilns nosaukums OOO Kombainovyj zavod Rostselmaš (ООО Комбайновый завод «Ростсельмаш»), starptautiski pazīstams ar nosaukumu Rostselmash, ir Krievijas uzņēmumu grupa, lauksaimniecības tehnikas ražotājs. Par Rostselmaš dibināšanu tiek uzskatīts 1929. gads. Uzņēmuma galvenā rūpnīca un birojs atrodas Rostovas apgabala pilsētā Rostovā pie Donas.
Rostselmaš grupas uzņēmumi ražo dažāda tipa lauksaimniecības tehniku un iekārtas, to skaitā labības kombainus, lopbarības novākšanas tehniku, traktorus, miglotājus, lopbarības sagatavošanas iekārtas, labības apstrādes iekārtas u. c. Rostselmaš pieder Kanādas lauksaimniecības tehnikas ražotāja Buhler Industries Inc. 80 % kapitāldaļu.
Rostselmaš stratēģiskais īpašnieks ir uzņēmums Novoje Sodružestvo (Новое Содружество), kura galvenie kapitāldaļu turētāji ir Konstantins Babkins, Dmitrijs Udrass un Jurijs Rjazanovs.
Vēsture
1927. gadā Rostovā pie Donas sāka būvēt lauksaimniecības tehnikas rūpnīcu Selmašstroj (Сельмашстрой). To sāka projektēt 1925. gadā. Sākotnēji tajā bija paredzēts ražot zirgvilkmes labības pļaujmašīnas, bet vēlāk rūpnīcas projekts tika pārstrādāts Rostovā plānojot izlaist PSRS mērogā jauna veida mašīnas — labības kombainus.
Par Rostselmaš oficiālo dzimšanas dienu tiek uzskatīts 1929. gada 21. jūlijs. Šajā dienā, vēl pirms būvniecības beigām, sāka strādāt Selmašstroj pirmie 5 cehi, un tika izlaista pirmā produkcija — zirgvilkmes rati. Rūpnīcā sākumā ražoja arī šķērsgrābekļus, traktora arklus un sējmašīnas. 1930. gada 30. jūnijā tika samontēts pirmais PSRS kombains (modelis Kolhoz) un sākti tā izmēģinājumi. 1931. gada 1. aprīlī Rostovas pie Donas rūpnīca tika nodota ekspluatācijā, un pieņemšanas aktā rūpnīca pirmo reizi nosaukta par Rostselmaš. 1931. gada vasarā eksperimentālajās darbnīcās tika izgatavoti jaunas novākšanas mašīnas Stalinec-1 divi eksemplāri, kas varēja novākt ne tikai labību, bet arī citas kultūras: saulespuķes, kukurūzu, prosu. 1932. gada janvārī tika atklāts kombainu montāžas cehs, bet maijā tika izlaisti pirmie kombaini Stalinec-1. PSRS sāka kombainus arī eksportēt. Pasaules izstāde Parīzē 1937. gadā kombains Stalinec-1 ieguva augstāko apbalvojumu Grand Prix. 1940. gadā bija saražoti 50 tūkstoši Stalinec-1.
Sākoties karam, rūpnīca pārorientējās uz kara produkcijas ražošanu. 1941. gada 13. oktobrī tika sākta iekārtu demontāža, lai rūpnīcu evakuētu uz Taškentu. 19. oktobrī tika izvestas pēdējās kravas. Taškentā ražošana tika iekārtota pilsētas dažādās vietās. Daļu iekārtu izvietoja 60 km attālajā Čirčikā. 33. dienā pēc ierašanās tika izlaista pirmā produkcija. Rostselmaš ražoja mīnas, reaktīvās artilērijas Katjuša kaujas galviņas, fugasa aviobumbas. Pēc kara uz Rostselmaš iekārtu bāzes tika izveidota Taštekstilmaš rūpnīca (kopš 1971. gada Uzbektekstilmaš), kas ražoja iekārtas tekstilrūpniecībai. Čirčikā turpināja darbu metalurģijas rūpnīca, kas apgādāja ar metālu praktiski visu Uzbekistānu.
1943. gada 14. februārī Sarkanā armija atbrīvoja Rostovu pie Donas. Pilsēta un Rostselmaš rūpnīca bija gandrīz pilnībā sagrauta. Drīz vien ar atlikušajā iekārtām tika sākta kara produkcijas ražošana un organizēts tehnikas remonts. Tika sākta rūpnīcas atjaunošana. 1947. gada 30. aprīlī tika izlaisti jauni kombaini Stalinec-6.
Raivis Ansons
Raivis Ansons (dzimis ) ir latviešu hokejists, labās malas uzbrucējs. Pašlaik (2021) spēlē AHL komandā Wilkes-Barre/Scranton Penguins.
Spēlētāja karjera
Karjeru Ansons uzsāka HS Rīga sistēmā, vairākas sezonas spēlējot dažādos Latvijas junioru čempionātos. 2018.—19. gada sezonu aizvadīja Latvijas čempionātā, HS Rīga rindās 28 spēlēs atzīmējoties ar 14 punktiem. Nākamajā vasarā Ansons pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties Kvebekas junioru hokeja līgas komandai Baie-Comeau Drakkar. Pēc debijas sezonas Kanādā Ansonu 2020. gada NHL drafta piektajā kārtā izvēlējās Pitsburgas "Penguins".
COVID-19 pandēmijas dēļ aizkavējoties hokeja sezonas sākumam Ziemeļamerikā, 2020.—21. gada sezonu Ansons uzsāka Latvijas čempionāta klubā HK Zemgale. Sezonas turpinājumā pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās Kvebekas junioru hokeja līgas vienībai Baie-Comeau Drakkar.
Rostselmaš
Vēsture
1962. gada februārī rūpnīca sāka ražot kombainu SK-4, kas pārsniedza iepriekšējā ražīgumu par 25 %. Kombains ieguva daudzas starptautiskas balvas. 1969. gada augustā Rostselmaš izlaida savu miljono kombainu.
Raivis Ansons
Spēlētāja karjera
Latvijas izlases sastāvā piedalījies divos U-20 pasaules čempionātos, kā arī 2019. gada U-18 pasaules čempionātā. 2022. gada maijā parakstīja debitanta līgumu ar Pitsburgas "Penguins".
Rostselmaš
Vēsture
1973. gadā Rostselmaš sāka ražot kombainu SK-5 Niva. Tas kļuva par masveidīgāko kombainu PSRS. 1970. gados tika izlaisti arī tomātu novākšanas kombaini, linu apstrādes kuļmašīnas, putraimu kultūraugu novākšanas ierīces. Šajā laikā rūpnīca tika rekonstruēta.
1984. gada augustā Rostselmaš izlaida 2 miljono kombainu. 1980. gadu sākumā Rostselmaš sāka izstrādāt jaunu augsti efektīvu labības kombainu saimi Don. 1986. gada oktobrī tika sākta Don sērijveida ražošana.
2000. gadā par Rostselmaš stratēģisko investoru kļuva uzņēmums Novoje Sodružestvo (Новое Содружество), kura galvenie īpašnieki bija Konstantins Babkins, Dmitrijs Udrass un Jurijs Rjazanovs. Tika uzlabota uzņēmuma pārvaldība, modernizēta ražošana, izlaisti jauni modeļi. 2003. gadā Kazahstānā tika atvērta Rostselmaš pārstāvniecība; tur arī vēlāk tika izveidota kombainu montāžas ražotne. 2004. gada jūnijā tika izlaists pirmais kombainu saimes VECTOR modelis. Tas bija veidots pēc jaunas shēmas: aiz vidū novietotas kabīnes bija bunkurs, un aiz tā dzinējs. 2007. gada pavasarī tika sākta kombainu Acros 530 ražošana. 2007. gada rudenī Rostselmaš iegādājās Kanādas lauksaimniecības un būvniecības tehnikas ražotāja Buhler Industries Inc. 80 % kapitāldaļu, un tika paziņots, ka produkcija tiks izlaista ar Versatile zīmolu. Versatile bija Buhler Industries meitas uzņēmums, kura galvenā produkcija bija traktori. 2008. gadā Rostselmaš grupa sāka piekabināmās un uzkarināmās tehnikas izlaišanu ar RSM zīmola, ieskaitot graudu pārstrādes un uzglabāšanas tehniku. 2009. gadā tika izlaists rotora graudu kombains TORUM, lopbarības novākšanas kombains RSM 1401, universālā pļaujmašīna KSU. 2009. gadā Buhler Industries iegādājās ASV miglotāju ražotāja Red Ball daļu aktīvu.
2010. gadā Buhler Industries iegādājās ASV uzņēmuma Feterl Manufacturing Corp. aktīvi, kas ražoja graudu pārkraušanas, pārstrādes un uzglabāšanas iekārtas. 2011. gadā Buhler Industries iegādājās Kanādas uzņēmumu Ezee-On Manufacturing, kas ražoja augsnes apstrādes, sēšanas un citu tehniku. Līdz ar to Rostselmaš ieguva pieeju pilnai lauksaimniecības tehnikas līnijai. 2014. gada oktobrī Rostselmaš iepazīstināja ar globālo platformu, uz kuras pamata plānots izlaist dažādu funkciju lauksaimniecības mašīnas. Pirmais jaunās platformas modelis bija graudu kombains RSM 161, kas bija Rostselmaš pirmā divcilindru kulšanas mašīna. 2016. gadā Rostovā no Kanādas tika pārcelta traktora Versatile-2375 ražošana. 2017. gadā notika jaunu kompaktklases mašīnu NOVA prezentācija. 2017. gada rudenī tika atklāts traktoru cehs, kurā sākta modeļu RSM 2375 ražošana
Malleus Maleficarum
Malleus Maleficarum ( vai Raganu veseris) ir 1486. gadā sarakstīta grāmata par raganošanu. Tās autori ir Ķelnes universitātes profesors Institoriss un dominikāņu mūks Jakobs Šprengers. Mūsdienu vēsturnieki uzskata, ka grāmatu sarakstījis tikai Institoriss, bet Šprengers minēts, lai grāmatu sasaistītu ar pēc iespējas spēcīgāku autoritāti.
Aliakmona
Aliakmona (gr) ir 297 klometrus gara, Egejas jūrā ietekoša upe Grieķijas ziemeļos. Garākā Grieķijas upe, kas tek tikai valsts teritorijā.
Zagorskis
Zagorskis (pl; sieviešu dzimtē Zagorska (Zagórska)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Zlīnas apriņķis
Zlīnas apriņķis ir Čehijas Zlīnas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Zlīnas apgabala Uherske Hradištes, Kromeržīžas un Vsetīnas apriņķiem, kā arī Slovākiju.
Vai
Vai tauta runā vai valodā. Vai pārsvarā ir musulmaņi, bet mazākums ir kristieši.
Dukuļi (Andzeļu pagasts)
Dukuļi ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 290 km attālumā no Rīgas.
Ruķeļi
Ruķeļi bija apdzīvota vieta Alūksnes novada Annas pagastā. Atradās pagasta ziemeļu daļā 6 km no pagasta centra Annas, 8 km no novada centra Alūksnes un 209 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atradās starp autoceļu P43 (Litene—Alūksne) un šaursliežu dzelzceļa līniju Gulbene—Alūksne.
JQuery
jQuery ir starpplatformu JavaScript bibliotēka, kas izstrādāta, lai vienkāršotu HTML klientpuses skriptošanu. jQuery pašlaik ir izmantotākā JavaScript bibliotēka, tā ir uzstādīta 65% no 10 miljoniem visvairāk apmeklētāko mājaslapu. jQuery sintakse izstrādāta tā, lai būtu vieglāk pārvietoties dokumentā, atlasīt DOM elementus, veidot animācijas. jQuery ir atvērtā pirmkoda programmatūra, kas licencēta saskaņā ar MIT licenci.
Līgavas pūrs
Līgavas pūrs ir nauda, vērtslietas un īpašumi, kurus sievietei, stājoties laulībā, dod radinieki un citi piederīgie. Par pūru sauc arī jaunās sievas sagādāto gaidāmajai ģimenes dzīvei. Agrāk bija ierasta prakse šo krājumus pirms laulībām krāt un glabāt vienuviet, tas ir, pūra lādē. Dažādās kultūrās un pasaules vietās pūra veidošanas tradīcijas ir atšķirīgas. Viena no pūra pamatnozīmēm ir jaunās sievas aizsardzība pret vīru un viņa radiniekiem gadījumos, kad tie slikti izturas. Pūrs būtībā ir dāvana vīram un viņa ģimenei, bet šķiršanās gadījumā par pūra īpašnieci atkal kļūst sieva. Nereti pūrā ietilpst arī zeme un dārglietas, jo tas no jaunā vīra dod papildus labvēlību, kurš šo zemi un dārglietas peļņas nolūkos arīdzan var izmantot laulības laikā.
Sāļūdens
Sāļūdens jeb sālsūdeņi ir dabīgs ūdens, kas satur lielāku sāļu koncentrāciju nekā sājūdens, bet mazāku nekā piesātināts sāļūdens vai rapa. Ūdenī izšķīdušo sāļu lielāko daļu veido nātrija hlorīds, kā arī citi nātrija, kalcija un magnija sāļi. Tehniski sāļūdens satur no 30 līdz 50 gramu sāls uz 1 litru ūdens. Sāļūdens ir visizplatītākais ūdens veids uz Zemes, jo to satur visi okeāni un lielākā daļa jūru. Pasaules okeāna sāļums variē 34-36 promiļu robežās (vidēji 35 ‰), bet, piemēram, Sarkanajā jūrā sasniedz 41 promili. Sakarā ar augsto sāļu saturu sāļūdeņiem ir lielāks blīvums un viskozitāte, nekā saldūdenim, un tas sasalst pie zemākas temperatūras. Latvijā sāļūdens ir sastopams urbumos, kembrija smilšakmeņos 500 m līdz 1800 m dziļumā un var tikt izmantots minerālūdens ražošanā.
Kušķi
Kušķi bija apdzīvota vieta Alūksnes novada Annas pagastā. Atradās pagasta ziemeļu daļā 4 km no pagasta centra Annas, 12 km no novada centra Alūksnes un 210 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atradās pie autoceļa V388.
Druca
Druca (be) jeb Druta (ru) ir 295 kilometrus gara upe Dņepras labā krasta pieteka Baltkrievijā.
Iztece Talačinas rajonā. Tek dienvidu virzienā. Ietek Dņeprā pie Rahačovas. Bez Rahačovas pie upes atrodas Talačina.
Kārlis Ferdinands Brauns
Kārlis Ferdinands Brauns (de; dzimis, miris ) bija vācu izgudrotājs un fiziķis.
Brauns sniedza ieguldījumu radio un televīzijas tehnoloģiju attīstībā. 1909. gadā kopā ar Guljelmo Markoni saņēma Nobela prēmiju fizikā par ieguldījumu bezvadu telegrāfa attīstībā.
Studējis Marburgas un Berlīnes Universitātē, vēlāk strādājis vairākās Vācijas universitātēs, kā arī Strasbūras universitātē Francijā. 1887. gadā izgudrojis kineskopu.
Jānis Eichmanis
Jānis Eichmanis (1942–2022) bija latviešu diplomāts. Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Grieķijā (2003—2007), NATO (2006—2011) un Spānijā (2011—2015).
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā 1942. gada 15. augustā, Otrā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tad uz Kanādu. Studēja Toronto Universitāte bakalaura studiju programmā, tad līdz 1968. gadam Gvelfas Universitātes maģistra studiju programmā. Strādāja par pētnieku Kanādas Informācijas un Datu aizsardzības komisijā (1978–1980), tad Ontārio parlamenta Procedurālajā komisijā (1980–1983) un Likumdošanas pētījumu dienestā (1983–1988). Vēlāk bija Informācijas un Datu aizsardzības komisijas vecākais padomnieks (1988–1990), Stratēģiskās planošanas un politikas attīstības departmenta vadītājs (1990-1993). Latviešu nacionālās apvienības Kanādā viceprezidents (1990-1993).
1992. gada decembrī Eichmanis kļuva par Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Amerikas departamenta direktoru, 1993. gada jūlijā par Valsts prezidenta Gunta Ulmaņa kancelejas vadītāju un ārlietu padomnieku. 1995. gadā viņš atgriezās Kanādā, kur turpināja strādāt par Stratēģiskās plānošanas un politikas attīstības departmenta vadītāju Informācijas un Datu aizsardzības komisijā (1995-1999).
1999. gada aprīlī Eichmani iecēla par Latvijas Republikas vēstniecības Vašingtonā padomnieku, 2002. gadā par vēstnieka vietnieku. 2003. gada oktobrī viņš kļuva par ārkārtējo un pilnvaroto vēstnieku Grieķijā, papildus uzņēmās arī nerezidējošā ārkārtējā un pilnvarotā vēstnieka pienākumus Kiprā, Bosnijā un Hercogovinā, 2006. gadā kļuva par Latvijas Republikas vēstnieku NATO, 2011. gadā darbojās Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas politiskā direktora birojā. Savukārt no 2011. līdz 2015. gadam Eichmanis pildīja vēstnieka pienākumus Spānijā, kā arī bija nerezidējošais vēstnieks Andorā, pēc tam darbojās LR Ārlietu ministrijas Kvalifikācijas komisijā.
Miris 2022. gada 24. decembrī.
19. divīzijas dziesma
"19. divīzijas dziesma" vai arī "Zem mūsu kājām lielceļš balts" ir latviešu leģionāru dziesma vāciešu kara marša stilā, kura tika uzrakstīta kā 19. latviešu SS brīvprātīgo divīzijas neoficālā himna.
Dziesmas vārdi
Divīzija tika izveidota 1943. gadā, līdz ar to dziesmas vārdi ir saistīti ar atriebību par dzimteni. Dziesmas vārdu autors nav zināms.
Dziesmas vārdi:
Ērģeļu iela
Ielu savienojumi
Ērģeļu iela ir savienota ar šādām ielām:
Yahoo (uzņēmums)
Yahoo, Inc. (agrākie nosaukumi Verizon Media, Oath) ir ASV mediju un elektroniskās uzņēmējdarbības uzņēmumu grupa. Uzņēmumam ir divi galvenie biroji: Saniveilā, Kalifornijā un Ņujorkā. Nozīmīgākie tā zīmoli ir Aol. un Yahoo!.
Juris Borzovs
Juris Borzovs (dzimis Somijā, padomju armijas karabāzē Siuntio) ir latviešu datorzinātnieks.
Yahoo (uzņēmums)
Uzņēmuma grupas 90 % kapitāldaļu pieder investīciju fondam, ko pārvalda Apollo Global Management, 10 % pieder telesakaru uzņēmumam Verizon Communications.
Juris Borzovs
Dzīvesgājums
Studēja Latvijas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1968-1973), bijis Studentu celtnieku vienības I zonas komisārs (1970), LVU komjaunatnes komitejas sekretāra vietnieks (1971–1972). No 1973. līdz 1992. gadam dažādos amatos strādāja Latvijas Universitātes Matemātikas un informātikas institūtā. Līdztekus no 1974. gada docētājs Latvijas Universitātē. 1989. gadā papildinājās Baltkrievijas Zinātņu akadēmijas Matemātikas institūtā.
Yahoo (uzņēmums)
Vēsture
2015. gada 12. maijā telesakaru uzņēmums Verizon Communications paziņoja, ka par 4,4 miljardiem ASV dolāru iegādāsies tīmekļa portālu un tiešsaistes pakalpojumu sniedzēju AOL, lai paplašinātu tā tehnoloģiju un mediju piedāvājumu. Darījums tika pabeigts 23. jūnijā.
Juris Borzovs
Dzīvesgājums
Papildinājās Stokholmas Universitātē un Zviedrijas Karaliskajā Tehnoloģiju institūtā (1991). Pēc 1992. gada vadīja "SWH Rīga" un "SWH informatīvā sistēma" Programmatūras kvalitātes grupu (1992-1994), bija Rīgas Informācijas tehnoloģiju institūta direktors (1995-2010) un RTU profesors (2000-2008). Ieguvis Sertificētas Informācijas Sistēmu Auditora (CISA) apliecību (1997). Dibinājis Information Systems Audit and Control Latvijas nodaļu, ir arī vadījis to. A/s Exigen Services Latvija prezidenta vietnieks (2001–2010). 2009. gadā kļuva par jaunizveidotās Latvijas Universitātes Datorikas fakultātes dekānu.
Dukuļova
Dukuļova ir ciems Lazdulejas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 238 km attālumā no Rīgas.
Juris Borzovs
Zinātniskie sasniegumi
Ieviesis neatkarīgu datorprogrammu testēšanu un programminženierijas standartus Latvijā. Apmēram 150 zinātnisku rakstu autors. Angļu—latviešu—krievu valodas skaidrojošās vārdnīcas "Personālie datori" sastādītājs.
Dukuļova
Ciema apkārtnē atrodas pasts.
Juris Borzovs
Apbalvojumi
2014. gada oktobrī apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Yahoo (uzņēmums)
Vēsture
2016. gada 25. jūlijā tika paziņots, ka Verizon par 4,83 miljardiem USD iegādāsies Yahoo!. Mērķis bija paplašināt piedāvājumus ar pakalpojumiem, ko nesniedza AOL. Darījumu bija paredzēts pabeigt 2017. gada pirmajā ceturksnī, 2016. gada septembrī un decembrī Yahoo atklāja, 2014. gadā bija notikušas vairākas milzīgas datu noplūdes. Verizon atsāka sarunas par pirkšanas cenas samazināšanu. 2017. gada janvārī tika paziņots, ka pārdošana atlikta līdz nākamajam ceturksnim. 8. jūnijā Yahoo akcionāri apstiprināja uzņēmuma pārdošanu par 4,48 miljardiem dolāru. Pārdošanas darījums tika pabeigts 13. jūnijā; Yahoo! un AOL tika apvienoti uzņēmumā Oath Inc. (no angļu valodas — 'zvērests'). Darījums neietvēra Yahoo piederošās 15 % kapitāldaļas uzņēmumā Alibaba Group un 35,5 % Yahoo! Japan akciju; pēc iegādes pabeigšanas šie aktīvi tika atdalīti atsevišķā uzņēmumā Altaba (2019. gadā tas tika likvidēts).
2020. gada novembrī ziņu agregators un tīmekļa žurnāls HuffPost tika pārdots ASV interneta mediju uzņēmumam BuzzFeed. 2021. gada 3. maijā tika paziņots, ka Verizon Communications, kas grib koncentrēties uz 5G infrastruktūras attīstīšanu, Verizon Media par aptuveni 5 miljardiem ASV dolāru pārdos investīciju fondiem, ko pārvalda uzņēmums Apollo Global Management. Darījums tika pabeigts 2021. gada 1. septembrī. Verizon Communications paturēja 10 % līdzdalību jaunajā grupā. Verizon Media tika pārdēvēts par Yahoo, Inc..
Zīmoli
Yahoo, Inc. pārvaldītie zīmoli (nepilnīgs uzskaitījums):
Ūzulova
Ūzulova var būt:
Dižiere
Dižiere (arī Pilsezers, Dižezers, Dižieres ezers, Dižieriņezers, Lielais ezers, Pils ezers, Stiklu ezers) ir brūnūdens ezers Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies Stiklu ezeru grupā dienvidos no Stiklu ciema glaciokarsta ieplakā. Ezerā viena 0,12 ha liela sala. Krasti zemi, slīpi, dibens — smilšains. Ietek trīs grāvji, tajā skaitā no Dziļenes ezera rietumos, iztek Veciere uz Mazieres ezeru un tālāk uz Raķupi. Ezerā mīt līdaka, plaudis, rauda, asaris, līnis, zutis. Ziemeļu krastā peldvieta un atpūtas vieta.
Jekaterina Makarova
Jekaterina Makarova (ru; dzimusi ) ir bijusī krievu tenisiste. 2016. gada vasaras olimpisko spēļu čempione pārī ar Jeļenu Vesņinu. Četru Grand Slam turnīru uzvarētāja (trīs dubultspēlēs, viens jauktajās dubultspēlēs); piecu Grand Slam turnīru fināliste (četri dubultspēlēs, viens jauktajās dubultspēlēs); divu Grand Slam vienspēļu turnīru pusfināliste; WTA gada noslēguma finālturnīra uzvarētāja (2016) dubultspēlēs; 18 WTA turnīru uzvarētāja (trīs — vienspēlēs). Bijusi pasaules astotā rakete vienspēlēs, kā arī pasaules pirmā rakete dubultspēlēs. Federācijas kausa ieguvēja (2008) Krievijas izlases sastāvā; Orange Bowl vienspēļu turnīra pusfināliste (2004).
2020. gada janvārī J. Makarova paziņoja par savas profesionālās tenisa karjeras beigšanu.
Lamu cilts
Lamu cilts (Lamini) ir viena no divām kamieļu apakšdzimtas (Camelinae) ciltīm. Otra ir kamieļu cilts (Camelini). Lamu ciltī ir 4 mūsdienās dzīvojošas sugas, kas iedalās 2 ģintīs. Turklāt visas sugas savā starpā var pāroties un radīt vairoties spējīgus pēcnācējus. Šīs cilts tuvākie radinieki ir kamieļi.
Hokana Loba balva
Hokana Loba balva ir hokeja apbalvojums, kuru pasniedz katras sezonas Zviedrijas hokeja līgas labākajam vārtu guvējam. Hokana Loba vārdā nosauktā balva tiek pasniegta kopš 2005. gada. Tā nosaukta par godu Lobam kā spēlētājam, kurš uzstādījis Zviedrijas hokeja līgas sezonā gūto vārtu rekordu.
Lamu cilts
Visas lamu cilts sugas mājo Dienvidamerikā un ir tipiskas kalnu pļavu iemītnieces. Divas no četrām sugām (lamas un alpakas) ir domesticētas, tās pamatā izmanto vilnas un gaļas ieguvei, kā arī kā transporta dzīvniekus. Pirms spāņi kolonizēja Ameriku alpakas un lamas bija vienīgie domesticētie pārnadži Dienvidamerikā. Pārējās divas sugas (gvanako un vikunjas) ir sastopamas tikai savvaļā.
Izskats un īpašības
Visām šīs cilts sugām abi dzimumi izskatās vienādi, kā arī visas sugas savā starpā izskatās diezgan līdzīgas. Atšķirībā no pārējām kamieļu dzimtas sugām lamu cilts sugām nav kupra, tām ir slaidi augumi, garas kājas un kakli, maza galva un lielas ausis. Lielākā no visām ir lama (Lama glama), kuras augstums skaustā ir 109 – 119 cm, svars 130 – 150 kg. Mazākā ir vikunja (Vicugna vicugna). Tās augstums skaustā ir 75 – 85 cm, svars 35 – 65 kg. Visām šīs cilts sugām ir kopīga īpašība - gremošanas sistēmā nav žultspūšļa.
Dienvidu Klusā okeāna Universitāte
Dienvidu Klusā okeāna Universitāte (en) ir 12 Klusā okeāna valstu un teritoriju (Fidži, Kiribati, Kuka Salu, Māršala Salu, Nauru, Niues, Samoa, Tokelau, Tongas, Tuvalu, Vanuatu un Zālamanu Salu) valdībām piederoša universitāte. Galvenā mītne atrodas Fidži, bet universitātes struktūrvienības izkaisītas pa daudzām Klusā okeāna valstīm, aptverot teritoriju, kas trīsreiz lielāka par Eiropu, bet kurā dzīvo 1,3 miljoni iedzīvotāju (0,9 no tiem Fidži).
Zeltainais lauvpērtiķis
Zeltainais lauvpērtiķis (Leontopithecus rosalia) jeb zeltainais lauvtamarīns ir primātu suga, kas dzīvo Klusā okeāna piekrastē Brazīlijā. Neskarti palikuši vairs tikai 2 — 3 procenti no sugas pirmatnējās vides un, ar garajām astēm un zīdainājām krēpēm apveltīti, tie ir vieni no skaistākajiem, taču arī apdraudētākajiem pērtiķiem pasaulē.
Pāls Kopāns
Pāls Kopāns (hu; dzimis, miris ) bija ungāru vieglatlēts, kas startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Zeltainais lauvpērtiķis
Lauvpērtiķu ģintij pieder vēl trīs sugas, kuru ārieni raksturo to nosaukumi — zeltgalvas lauvpērtiķis (L. chrysomelas), melnais lauvpērtiķis un melnsejas lauvpērtiķis (L. caissara). Tās visas apdzīvo nedaudzos lietus mežu pleķīšos, kas saglabājušies Brazīlijas dienvidaustrumos.
Kuģa gars
Kuģa gars (liv), kuģa spoks (kuo’ig spūok) jeb jūras gars (mie’r garā) lībiešu mitoloģijā ir kuģu un laivu sargātājs un vadītājs, kas ar klaudzēšanu, klaudzināšanu vai dažkārt pat vaidiem, raudām un kliedzieniem brīdina par tuvojošos nelaimi, piemēram, vētru, kuģa strandēšanu vai bojāeju. Dažkārt kuģa gars šādos gadījumos jūrniekiem mēdzot dod norādījumus arī cilvēku valodā, un esot bargs pret tiem, kas viņu neklausa. No veciem un satrunējušiem kuģiem un laivām kuģa gars aizejot, un tiklīdz to ir izdarījis kuģis ejot bojā.
Zeltainais lauvpērtiķis
Izskats
Ķermeņa garums 26 – 33 cm, astes garums 32 – 40 cm. Apmatojums garš un zīdains, vienmērīgi sarkanzeltains un spīdīgs. Galvenā pazīme ir "lauvas" krēpes, kas aptver visu ģīmīti. Seja kaila, ar rozīgi violetu nokrāsu.
2017. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
2017. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss (en; fr) bija 15. ikgadējais Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss, kas norisinājās Tblisi Sporta pilī, Gruzijas galvaspilsētā Tblisi.
Zeltainais lauvpērtiķis
Izskats
Pēdas garas un tievas, ar ļoti gariem pirkstiem. Kā visiem kalitriksu dzimtas pārstāvjiem, uz priekšējām un pakaļējām kājām ir asi, līki nadziņi. Tā ir dzimtas visraksturīgākā pazīme.
2017. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
Konkursā piedalījās 16 valstis, ieskaitot Portugāli, kas atgriezās pēc 11 konkursu pārtraukuma. No konkursa izstājās Bulgārija un Izraēla. Konkursā uzvarēja Krievija.
Zeltainais lauvpērtiķis
Izskats
Šādi grāmatā "Šķirsta jubileja" zeltainos lauvtamarīnus apraksta Džeralds Darels: "'Zeltainais lauvtamarīns varbūt ir visskaistākais zīdītājs pasaulē. Dzīvnieks ir mazliet lielāks par tikko piedzimušu kaķēnu, tam ir ārkārtīgi gari 'mākslinieka' pirksti un kuplas krēpes, kas izskatās gluži kā no zelta. Šis apbrīnojamais, vizošais kažoks iekļauj tamarīna seju kā pa pusei saslējušās krēpes, tā dēļ dzīvnieks izskatās pēc lauvas... Tamarīnu kažoki saules staros vizēja krāsu miriādēs — no smilšakmens sarkanā līdz blāvi zeltainam'."
Izplatība
Sastopams trīs nelielos areālos šaurā piekrastes džungļu joslā Brazīlijas dienvidaustrumos.
Dzīvesveids
Zeltainā lauvpērtiķa dabiskā vide ir tropu lietus meži. Dzīvo koku lapotnē 10 – 20 m augstumā. Tā kā ir ļoti jūtīgs pret tiešu saules iedarbību, pusdienas tveicē slēpjas biezajā lapotnē. Viņu balsis atgādina putnu čivināšanu, spalgos ķērcienus un treļļus. Naktis pavada koku dobumos, kur rod patvērumu no plēsējiem un vēsuma.
Kā visi kalitriksi un tamarīni, ārkārtīgi veikli un strauji pārvietojas starp koku zariem, reizēm tādā ātrumā, ka nav iespējams izsekot kustībai ar acīm. Cieši pieķeras pie mizas ar garajiem pirkstiem, kuriem ir stipri nagi. Atšķirībā no citām pērtiķu sugām zeltainais lauvpērtiķis neizmanto savu garo asti, lai pieturētos pie zara.
Dzīvo pastāvīgās ģimenēs. Sazinās, izmantojot mīmiku. Viens no svarīgākajiem pienākumiem ir ikdienas kažoka aprūpe. Šī darbība stiprina ģimenes saites. Pērtiķi cits citam tīra pat zobus. Būdami cits pret citu ļoti draudzīgi un koleģiāli, svešiniekiem bara locekļi uzbrūk ļoti agresīvi. Nobiedēts lauvpērtiķis sabož krēpes, atņirdz zobus un raida spalgus spiedzienus. Ja tuvumā pamana tā paša dzimuma dzīvnieku, kas nav no viņa dzimtās grupas, var sākties kautiņš, kas reizēm pat beidzas ar viena pretinieka nāvi.
2017. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
Formāts
2016. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursa uzvarētāja preses konferences laikā Juns Ūla Sanns - konkursa koordinātors paziņoja to, ka EBU aicina dalībvalstīm pieteikties rīkot konkursu, kas notiks 2017. gada 26. novembrī. Gruzijas Publiskais pārraidītājs 2016. gada 22. novembrī paziņoja to, ka viņi ir sākuši pārrunas ar EBU saistībā ar konkursa rīkošanu.
Zeltainais lauvpērtiķis
Barība
Zeltainai lauvpērtiķis ir visēdājs un lieto uzturā gan augu gan dzīvnieku izcelsmes barību. Ēdienkartē ietilpst dažādi augļi, lapas, ziedi un to nektārs, reizēm arī kukaiņus, zirnekļus, vardes, ķirzakas, gliemjus un putnu olas. Dienas laikā var ierāpties koku dobumos un pievienot savai ēdienkartei tur miegā karājošos sikspārņus.
Vairošanās
Var vairoties visa gada garumā un dzīvo pastāvīgās attiecības. Atšķirībā no citām pērtiķu sugām kallitriksu tēviņi palīdz mātītēm dzemdībās. Mazuļu skaits no 1 — 3, parasti 2. Tēviņš ir galvenais mazuļu aprūpētājs — viņš paņem jaundzimušos, aplaiza un nožāvē.