cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krievijas—Ukrainas kara dienvidu fronte
Ukrainas pretuzbrukums 2022. gadā
29. augustā Ukrainas bruņotie spēki sāka plašu pretuzbrukumu vairākās frontes zonās valsts dienvidos, pārraujot Krievijas bruņoto spēku pirmo aizsardzības līniju un piespiežot DTR 109. strēlnieku pulku pamest savas pozīcijas. 31. augustā Ukrainas puse ziņoja, ka iznīcināta ienaidnieka izveidotā pontonu pārceltuve pāri Dņeprai Darjivkas rajonā un apšaudīti Kahovkas un Darjivkas tilti, neļaujot ienaidniekam tos izmantot tehnikas un munīcijas pievešanai pāri Dņeprai. Pēc ekspertu ziņām Ukrainas karaspēks atradās aptuveni 20 kilometru attālumā no Hersonas. Līdz 7. oktobrim Ukrainas bruņotie spēki Hersonas apgabalā no Krievijas okupantiem atbrīvoja vairāk nekā 2400 kvadrātkilometrus teritorijas ar 67 apdzīvotām vietām, galvenokārt Berislavas rajona ziemeļu daļā. 19. oktobrī Hersonas kolaborantu vadība paziņoja, ka Ukrainas spēki gatavojot masveidīgu pilsētas apšaudi ar raķetēm, turklāt uzbrukums tiekot plānots arī pa Kahovkas hidroelektrostacijas dambi. Tieši šī iemesla dēļ esot nepieciešama civiliedzīvotāju evakuācija, kā arī visu varas iestāžu pārcelšana uz Dņepras upes kreiso krastu.
9. novembrī Krievijas bruņoto spēku Apvienotā grupējuma Ukrainā pavēlnieks Sergejs Surovikins formāli lūdza Aizsardzības ministram Sergejam Šoigu pieņemt lēmumu par Krievijas karaspēka izvešanu no Hersonas un pārcelšanos uz Dņepras upes kreiso krastu. 11. novembrī Krievijas Aizsardzības ministrija paziņoja, ka Krievijas karaspēka vienības ir pabeigušas atkāpšanos no Hersonas pilsētas, uzspridzinot Antonivkas tiltu pār Dņepras upi. Pirms atkāpšanās okupanti uzspridzināja termoelektrostaciju, katlumājas, televīzijas centru un mobilo sakaru torņus. 12. novembrī Ukrainas bruņoto spēku vadība informēja, ka deokupētajā Hersonas apgabala daļā atrastas gan Krievijas artilērijas iekārtas, gan tanki, gan bruņumašīnas, un ienaidnieka spēki var mēģināt īstenot diversijas. Krievija par Hersonas apgabala okupētās daļas centru pasludināja Heņičeskas pilsētu uz austrumiem no Hersonas pie Azovas jūras. 12. decembrī Ukrainas bruņotie spēki deva triecienu tiltam, kas savieno Melitopoli un Konstantinovku, pāri kuram Krievijas armija transportēja aprīkojumu, munīciju, personālu, betona blokus, prettanku barjeras un būvmateriālus gan uz Krimu, gan Zaporižjas un Hersonas apgabaliem.
Ukrainas pretuzbrukums 2023. gadā
10. jūnijā Ukrainas Bruņotie spēki dienvidu frontē sāka pretuzbrukumu divos frontes sektorosː pie Zaporižjas apgabala Orihivas un pie Doneckas un Zaporižjas apgabalu robežas.
12. jūnijā Ukrainas aizsardzības spēki virzījās uz priekšu Berdjanskas virzienā vietām līdz pat kilometram, atbrīvojot septiņas apdzīvotas vietas. 21. jūnijā Ukrainas prezidents Zelenskis paziņoja, ka valsts dienvidos notiekt karaspēka virzība uz priekšu.
29. jūnijā Ukrainas aizsardzības ministrija ziņoja, ka Ukrainas aizsardzības spēku uzbrukuma operācijas turpinājās Melitopoles un Berdjanskas virzienā. 22. jūnijā prezidents Volodimirs Zelenskis informēja, ka Krievija apsver terorakta scenāriju Zaporižjas AES, mīnējot tās dzesēšanas sistēmu. 30. jūnijā kļuva zināms, ka Krievijas okupācijas spēki pamazām atstāja AES teritoriju, arī darbiniekiem bija dots rīkojums doties prom līdz 5. jūlijam. 3. jūlijā Ukrainas aizsardzības ministrija pavēstīja, ka Ukrainas armija pamazām virzās uz priekšu Berdjanskas un Melitopoles virzienos, tikmēr krievi mēģina uzbrukt austrumu frontē.
Ādolfs Adāns
Ādolfs Šarls Adāns (fr, izruna: [a'dɑ̃]; dzimis, miris ) bija franču komponists, mūsdienās visplašāk pazīstams kā baletu "Žizele" (Giselle) un "Korsārs" (Le corsaire), kā arī Ziemassvētku dziesmas Minuit, chrétiens (angļu versijā O Holy Night) mūzikas autors. Fransuā Adriēna Bualdjē skolnieks un Leo Delība skolotājs.
Adāna baletu pirmizrādes notika Parīzē, Londonā, Berlīnē un Sanktpēterburgā un viņš bija viens no populārakajiem baletu autoriem 19. gadsimta vidū. Adāns ir arī daudzu operu autors, kuras gan mūsdienās atskaņotas tiek reti.
Hipotireoze
Hipotireoze (arī hipotireoīdisms) ir endokrīns traucējums, kas rodas vairogdziedzera hormonu deficīta rezultātā. Starp simptomiem minama, piemēram, aukstuma un noguruma sajūta, svara pieaugums. Bērniem hipotireoze var izraisīt augšanas kavēšanos, vēl var kavēties intelektuālā attīstība, ko smagākos gadījumos sauc par kretīnismu.
Hipotireozes izplatītākais iemesls pasaulē ir nepietiekams joda daudzums uzturā. Valstīs, kuru iedzīvotāju uzturā ir pietiekams daudzums joda, biežākais hipotireozes iemesls ir hronisks autoimūns tireoidīts jeb Hašimoto tireoidīts. Mazāk izplatīti iemesli: iepriekšēja ārstēšana ar radioaktīvu jodu, hipotalāma vai hipofīzes dziedzera ievainojums, dažu zāļu lietojums, samazināta vairogdziedzera funkcija no dzimšanas brīža, iepriekš veikta vairogdziedzera operācija. Hipotireozes esamību, ja rodas aizdomas, var pārbaudīt asins analīzēs, mērot vairogdziedzera stimulējošā hormona (TSH) un tiroksīna līmeni.
Rietumu valstīs hipotireoze ir 0,3—0,4% cilvēku, tiek uzskatīts, ka 4,3—8,5% cilvēku ir hipotireoze vieglā formā (normāls tiroksīna līmenis un paaugstināts TSH līmenis). Hipotireoze biežāk ir sievietēm, nekā vīriešiem. Ir zināms, ka hipotireoze veidojas arī suņiem, retos gadījumos ar to var saslimt arī kaķi un zirgi.
Pirčupe
Pirčupe jeb Pirčupji ir ciems Lietuvas dienvidaustrumos, kas 1944. gadā tika nodedzināts kopā ar 119 tā iedzīvotājiem.
Ciems pazīstams no 16. gadsimta. 1944. gada 3. jūnija rītā 3 kilometrus no ciema padomju partizāni uzbruka vācu militārajai kolonnai, nogalinot 5 karavīrus. Tajā pašā dienā tika izsūtīta soda komanda, kas aplenca ciemu un to nodedzināja, nogalinot 119 iedzīvotājus, to starpā 49 bērnus. 1960. gadā traģēdijas vietā tika uzcelts tēlnieka Ģedimina Jakuboņa veidots piemiņas memoriāls, kas 1963. gadā tika apbalvota ar Ļeņina prēmiju. 1980. gadā pēc traģēdijas motīviem Lietuvas kinostudijā tika uzņemta filma "Fakts" (režisors - Almants Grikevičs, scenārija autors - Vītauts Žalakevičs, lomās - Reģimants Adomaitis, Donats Baņonis, Jozs Budraitis, Aleksandrs Kaidanovskis, kā arī vairāki latviešu aktieri (Arnis Līcītis, Uldis Dumpis, Aivars Siliņš)).
Svīrveidīgie
Svīrveidīgie, svīrveidīgo kārta (Apodiformes) ir viena no putnu klases (Aves) kārtām, kas pieder neognatu infraklasei (Neognathae). Svīrveidīgo kārtā ir apmēram 500 sugas, kas iedalītas 3 dzimtās. Tā ir otra plašākā putnu kārta aiz zvirbuļveidīgajiem (Passeriformes).
Svīrveidīgo putni ir sastopami visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Lielākā daļa sugu dzīvo mitros, siltos tropu un subtropu Dienvidaustrumāzijas, Dienvidamerikas un Centrālamerikas mežos. Latvijā ligzdo viena svīrveidīgo putnu suga – svīre (Apus apus).
Evolūcija
Svīrveidīgie putni ir attīstījušies ziemeļu puslodē. Primitīvākās vēlā paleocēna ģints Eocypselus fosilijas atrastas Centrāleiropas ziemeļu daļā. Jaunākie pētījumi liecina, ka šīs ģints putnus nevar klasificēt ne kā svīrveidīgos, ne kā lēļveidīgos (Caprimulgiformes). Eocēna sākuma ģints Primapus fosilijas atrastas Anglijā. Šo putnu iezīmes ir līdzīgas gan primitīvām svīrēm, gan lēļiem. Šajā laikā Eiropā valdīja mitrs un silts subtropu klimats, kuru varētu salīdzināt ar mūsdienu Ķīnas dienvidiem.
Eocēna beigās pirms 35 miljoniem gadu no svīrveidīgo putnu kārtas sāka izdalīties primitīvie kolibri. Fosilijas ir atrastas Vācijā, Francijā un Krievijas dienvidos.
Izskats un īpašības
Visām svīrveidīgo putnu sugām ir ļoti īsas kājas un smalkas pēdiņas. Kārtas zinātniskais nosaukums latīņu valodā nozīmē — bez pēdām. Pēdas ir tik sīkas, ka tās ir piemērotas tikai, lai pieķertos pie zara, sienas, vai kāda cita atbalsta, no kura uzreiz var pacelties spārnos. Atšķirībā no citiem putniem pēdu āda nav zvīņota, to drīzāk varētu raksturot kā pliku ādu. Otra kopējā īpašība visām svīrveidīgo sugām ir gari spārni, kuru augšdelma kauls savukārt ir īss un kompakts. Spārniem ir ideāla konstrukcija, lai svīrveidīgie putni spētu, vicinot spārnus, karāties gaisā. Kopumā svīrveidīgie putni ir ātri lidotāji. Bet adatastes svīre (Hirundapus caudacutus) ir viens no ātrākajiem putniem pasaulē. Tā spēj lidot ar 170 km/h.
Svīrveidīgo putnu sugām ir kopīgas anotomiskas īpašības ar to tuvākajiem radiniekiem — lēļveidīgajem (Caprimulgiformes). Abas kārtas kopā veido lēļu un svīru virskārtu (Cypselomorphae).
Kuriona
Kuriona (, la) bija sena pilsēta Kipras dienvidu krastā pie mūsdienu Limasolas pilsētas, viena no Kipras 10 seno valstu galvaspilsētām. Mūsedienās atrodas Lielbritānijas Akrotiri un Dekelijas teritorijā.
Pilsēta dibināta 12. gadsimtā pirms mūsu ēras Mikēnu civilizācijas norieta laikā. Pilsēta izvietojās 70 metrus augsta krasta virsotnē. Pilsēta ietilpusi Senās Grieķijas, Romas un Bizantijas sastāvā. Gājusi bojā zemestrīču un arābu iebrukumu rezultātā. Izrakumi no 19. gadsimta pirmās puses. Mūsdienās arheoloģiskais parks.
Grieķijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Grieķijas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši medaļas.
Grieķija olimpiskajās spēlēs līdz šim ir izcīnījusi 116 olimpiskās medaļas, 33 zelta, 43 sudraba un 40 bronzas medaļas, ierindojoties 33. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Visas šīs medaļas ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs. Kopumā Grieķija medaļas ir izcīnījusi 15 olimiskajos sporta veidos. Visvairāk medaļu, 29 medaļas, Grieķija ir izcīnījusi vieglatlētikā. Vairākpar 10 medaļām Grieķija vēl ir izcīnījusi cīņas sportā, svarcelšanā, šaušanā un vingrošanā No olimpiskajām spēlēm visveiksmīgākās tai ir bijušas 1896. gadā, kad tās sportisti kopā ir izcīnījuši 46 olimpiskās medaļas. Visvairāk medaļu, 4 medaļas, no Grieķijas sportistiem ir izcīnījis svarcēlājs Pirro Dima un vieglatlēts Konstantīns Ciklitirs.
Par pirmo mūsdienu olimpisko spēļu Grieķijas medaļnieku ir uzskatāms paukotājs Leonids Pirgs. Viņš 1896. gada Atēnu olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu paukošanā ar floreti meistariem.
Sportistu uzskaitījums
''Šajā uzskaitījumā iekļauti tie sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Grieķiju. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Atņemtās medaļas
Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.
Freds Rebels
Freds Rebels, īstajā vārdā Paulis Sproģis (1886—1968), bija latviešu burātājs, rakstnieks un dēkainis, pirmais cilvēks, kurš vienatnē šķērsoja Kluso okeānu no Austrālijas līdz Kalifornijai (1932—1933).
Dzīvesgājums
Dzimis kā Paulis Krišjānis Jūlijs Sproģis 1886. gada 10. novembrī (pēc v.s.) Ventspilī skolotāja Indriķa Sproģa un viņa sievas Johannas, dzimušas Šulcas, ģimenē. Mācījās Rīgās Pētera reālskolā, pēc 1905. gada revolūcijas strādāja kādā Varšavas bankā. 1907. gadā, izvairoties no karaklausības, emigrēja uz Vāciju. Hamburgā nelegāli iegādājās pasi ar Fred Rebell vārdu, izņēma jūrnieka apliecību un sāka strādāt uz tvaikoņiem par kurinātāju. 1910. gadā no Anglijas devās uz Austrāliju, kur strādāja uz dzelzceļa, fermā, kokzāģētavā un pie koku ciršanas. 1916. gadā Bridžtaunā salaulājās ar Emīliju Krūmiņu un saimniekoja savā ģimenes fermā. 1925. gadā fermu pārdeva, dzīvoja Frīmentlā, vēlāk Pērtā, kur strādāja par galdnieku, vēlāk ražoja ierīces mitruma noteikšanai sienās. 1928. gadā izšķīrās no sievas un pārcēlās uz dzīvi Sidnejā, tirgojās ar paša ražotām mitruma mērīšanas ierīcēm.
Lielās depresijas laikā viņš zaudēja darbu, pārbūvēja nelielu jahtu un nosauca to par "Elaini". ""Laivas kustības ātruma mērīšanai nepieciešamo lagu izgatavoju no kāda slotas kāta, piestiprinādams tam alumīnija spārnus ar tādu aprēķinu, lai tas izdarītu vienu pilnu apgriezienu ik pēc 12 angļu coļļu liela atstatuma. Kā indikatoru pielāgoju mazu pulksteni, kuru noregulēju tā, lai katra minūte rādītu laivas noietu nautisko jūdzi. Ja ņēmu vērā instrumentam piemītošo nokavējumu, apmēram 20%, tad varēju uz to diezgan droši paļauties. - Kompass bija apmēram pusotras collas caurmērā, kādus parasti lieto tūristi un skauti. Kompasu iekabināju misiņa kārbiņā un jāatzīst, ka atskaitot dažus gadījumus, kad tajā bija iekļuvis sāļais jūras ūdens un adatiņa sāka lipt pie stikla, kompass izrādījās maniem nolūkiem un vajadzībām pilnīgi pietiekošs. - Mans sekstants turpretim bija īsts “meistardarbs”. To izgatavoju no dzelzs stīpas, kurā iestiprināju mazu tālskatu, kādu mēdz lietot skolnieki. Tam pielāgoju pāris gludas nerūsējoša tērauda plāksnītes [izslīpētas no galda naža], kas bija domātas kā reflektori. Beidzot vēl piestiprināju visam tam veca zāģa daļu, izmantojot to kā skalu nodalījumu iezīmēšanai. Pagāja vairāk kā nedēļa, kamēr dabūju visu to pilnīgā kārtībā, jo darbs prasīja ārkārtīgu precizitāti… ""
Derons Kvints
Derons Kvints (dzimis ) ir bijušais amerikāņu hokejists, aizsargs. Pēdējais klubs kurā spēlēja bija Vācijas hokeja līgas klubs HK Minhene.
Spēlētāja karjera
Pēc vairākām Rietumu hokeja līgas kluba Sietlas "Thunderbirds" rindās aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru viņš sāka 1995.—96. gada sezonā, tajā aizvadot 51 spēli NHL kluba Vinipegas "Jets" rindās. Jau nākamajā sezonā Kvints kopā ar "Jets" franšīzi pārcēlās uz Fīniksas "Coyotes". "Coyotes" sastāvā jaunais aizsargs gan nostiprinājās vien 1998.—99. gada sezonā, taču jau 1999.—2000. gada sezonā hokejists tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils" vienību.
Nākamās divas sezonas viņš aizvadīja Kolumbusas "Blue Jackets" rindās, izceļoties ar lielāko spēles laiku komandā. 2002.—03. gada sezonu aizvadīja "Coyotes" sastāvā, taču tad sezonu spēlēja Čikāgas "Blackhawks" rindās. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja Itālijas hokeja līgas vienībā HC Bolzano.
Freds Rebels
Dzīvesgājums
""Manās asinīs pamodās kaut kas radniecīgs senajiem drošsirdīgajiem jūras braucējiem vikingiem vai mūsu pašu Kursas dēliem. Vētras sāka mani sajūsmināt. Lai cik briesmīgi trakoja jūra, - kamēr vien mana laiva virzījās uz priekšu, es biju apmierināts. (…) Gandrīz veselu nedēļu [šajā ceļā] vēja virziens un stiprums bija tik noteikts un nemainīgs, ka nevajadzēja pieskarties ne stūrei, ne burām. Laiks [visumā] bija tik jauks kā kādā izpriecas braucienā. Un, bij tīri žēl, ka esmu savā ceļojumā viens. Tomēr negarlaikojos. Viļņojošais okeāns, jūras putni un zivis saistīja manu uzmanību. Bez tam ļoti bieži biju aizņemts ar lasīšanu vai rakstīšanu, vai kāda priekšmeta pētīšanu. –Vislabāk šajā vientulībā man patika nopietnas studijas, zinātniski darbi un Longfelo dzeja.""
Derons Kvints
Spēlētāja karjera
2005.—06. gada sezonu uzsāka Šveices hokeja līgas vienībā Klotenes "Flyers", taču jau drīz pievienojās Vācijas hokeja līgas klubam Berlīnes "Eisbaren". 2006.—07. gada sezonas ievadā aizvadīja piecas spēles Ņujorkas "Islanders" rindās, taču tad atgriezās "Eisbaren" sastāvā. 2006., 2008. un 2009. gadā Kvints kopā ar komandu izcīnīja Vācijas čempiona titulu, 2007.—08. gada sezonā bija arī visas līgas rezultatīvākais aizsargs.
Freds Rebels
Dzīvesgājums
Pēc septiņu nedēļu uzturēšanās Suvā viņš 1932. gada 20. aprīlī atkal devās jūrā un sasniedza Apijas ostu Samoa arhipelāgā, 25. jūnijā Kuka Salas, tālāk Ziemassvētku salu. 25. augusta rītā Elaine startēja uz Havaju salām un 18. septembrī ienāca Honolulu, kur noturēja priekšlasījumus daudzās skolās, vairākos klubos un baznīcās. 3. novembrī jahta sāka 2400 jūdžu garu ceļa posmu uz Kaliforniju. 1933. gada 3. janvārī pie apvāršņa parādījās zeme. Tā izrādījās San Nikola sala, kas atrodas 80 jūdzes uz dienvidiem no Losandželosas San Pedro ostas, kuru Sproģis sasniedza 8. janvārī. Naktī no 10. uz 11. janvāri San Pedro ostā orkāna “Santiāna” laikā tika sagrauta viņa jahta un Sproģi internēja imigrācijas barakās.
Derons Kvints
Spēlētāja karjera
2009.—10. gada sezonu Kvints aizvadīja KHL klubā Ņižņekamskas "Neftekhimik", taču tad pievienojās Čeļabinskas "Traktor" rindām, 2012.—13. gada sezonā kopā ar klubu sasniedzot Gagarina kausa izcīņas finālu. 2010.—11. gada sezonā Kvints bija arī visas līgas labākais vārtu guvējs starp aizsargiem. 2015.—16. gada sezonā Kvints bija "Traktor" kapteinis.
ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2001. gada Pasaules čempionātā.
Freds Rebels
Dzīvesgājums
Pēc atbrīvošanas Sproģis vairāk nekā divus gadus dzīvoja ASV un nonāca pie atklāsmes par Dieva radītās pasaules likumu neapstrīdamu prioritāti, pār jebkuru cilvēku radīto pasauli, un tās rakstītām normām, taču tā arī nespēja nokārtot savus peronas dokumentus. 1935. gada 8. oktobrī Sproģi izraidīja no ASV, 4. decembrī viņš caur Brēmenes ostu ieradās Rīgā, kur lūdza nokārtot Latvijas pasi. Dzīvoja Piltenē, kur viņa vecāki bija iepirkuši lauku mājas. 1937. gadā Rīgas apgādā “Krīvs” iznāca Sproģa piedzīvojumu grāmata ar nosaukumu “Pāri ōkeanam”, kas 1939. gadā Londonā un ASV angliski iznāca ceļojuma apraksta angliskā versija ar nosaukumu ''Escape to the Sea. The Adventures of Fred Rebell who Sailed Single — handed in an Open Boat 9,000 Miles Across the Pacific, Etc''.
1937. gada 12. augustā Paulis Sproģis no Liepājas ostas devās jaunā pasaules ceļojumā savā pašbūvētā buru laivā “Selga”. Pārtiku — miltus, putraimus, kausētu sviestu, pupas, zirņus, medu, ievārījumu viņš paņēma līdzi gandrīz veselam gadam. Produkti bija sabērti cieši noslēgtās skārda mucās un bundžās. 17. oktobrī laikraksts “Gulbenes ziņas” rakstīja, ka “Selga” jau sasniegusi Ķīles ostu. Ceļotājs pēc atpūtas gatavojas turpināt ceļu gar Anglijas, Francijas un Portugāles krastiem, lai apbraucot Āfriku, šķērsotu Indijas okeānu un tad sasniegtu Austrāliju. Tomēr 23 pēdu garā zvejnieku laiva, kas par 100 latiem nopirkta Liepājā no kāda zvejnieka un pārbūvēta (uzstādot 800 mārciņu betona ķīli, iebūvējot kajīti un uzliekot klāju), diemžēl neattaisnoja uz to liktās cerības. Lai arī laivas buras bijušas pietiekami lielas, taču laivas konstrukcija nebijusi īsti derīga tik tālai ceļošanai atklātā okeānā. Jau ceļa sākumā piekrastei būvētajai laivai ir gadījies “niķoties”. Taču Biskajas līcī stipras vētras laikā “Selga” tika apgāzta, lai arī buras bijušas nolaistas. Slēgtajā kajītē sāka ieplūst ūdens, un situāciju glābis tikai tas, ka ķīlis šoreiz vēl paguvis laivu “piecelt”. Vētra nerimusies, bet telpās bija daudz ūdens un pārtikas krājumi slapji. Tas lika griezties atpakaļ uz tuvāko Anglijas ostu. Izvērtējot visu līdzšinējo šī ceļojuma pieredzi, Sproģis nolēma ceļojumu pārtraukt. Jahtu viņš pārdeva kādam vietējam zvejniekam par 25 angļu mārciņām. No Liepājas, līdz katastrofas vietai Biskajas līcī viņš bija nobraucis tikai apmēram 1900 jūdzes.
Tad viņš pieteicās kādas jahtas komandā, kas no Džērsijas salas devās uz Kanāriju salām, Barbadosu, Panamas kanālu, Marķīza salām, Taiti, Samoa un Fidži. 1939. gada 15. decembrī sasniedza Sidneju Austrālijā. Sidnejā viņš strādājis par galdnieku manekenu rūpnīcā, dzīvoja Tempī priekšpilsētā. Vēlāk viņš kļuva par Sidnejas Vasarsvētku draudzes garīgo sludinātāju. Miris 1968. gada 10. novembrī Sidnejā.
Skandīne
Skandīne ir ciems Viļakas novada Medņevas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos 3,9 km no pagasta centra Semenovas, 8,6 km no novada centra Viļakas un 245,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem, Bušmas upes krastā. Skandīnē atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis — Skandīnes senkapi.
Nāmestovo
Nāmestovo ir pilsēta Slovākijas ziemeļos, Žilinas apgabala Nāmestovo apriņķa centrs pie Oravas ūdenskrātuves.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1557. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Nāmesto. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Stipri nopostīta Otrā pasaules kara laikā. No 1941. līdz 1953. gadam tika uzcelta Oravas ūdenskrātuve. Rezultātā divas trešdaļas pilsētas, ieskaitot tās centru, tika applūdinātas. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (98,65 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (92,12 %), nereliģiozi (4,95 %).
Tokijas tornis
Tokijas tornis (ja, Tōkyō tawā) ir telesakaru un astronomisko novērojumu tornis Tokijā, Japānā. Tā augstums ir 332,9 metri un līdz ar to tā ir otra augstākā celtne Japānā aiz Tokijas Debesu koka.
Biķernieki (slimnīca)
Biķernieku slimnīca  ir viens no Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas (RAKUS) stacionāriem Lielvārdes ielā 68, Rīgā, kas specializējies apdegumu un apsaldējumu ārstēšanā Apdegumu centrā, gerontoloģisko problēmu risināšanā Gerontoloģijas centrā. Latvijas Bērnu dzirdes centra bērnu audioloģijas nodaļā tiek ārstēti bērni ar dzirdes problēmām. Kopš 2011. gada no stacionāra "Gaiļezers" uz stacionāru "Biķernieki" pārcelta Oftalmoloģijas klīnika, 2013. gadā izveidota Ķirurģiskās infekcijas klīnika.
Vēsture
Slimnīca atklāta 1963. gadā Biķernieku mežā kā PSRS Satiksmes ceļu ministrijai (Министерство путей сообщения СССР) pakļautā Baltijas dzelzceļa medicīnas dienesta slimnīca. 1985. gadā tika atklāts jauns slimnīcas daudzstāvu korpuss, 1988. gadā tajā tika izveidotas jaunas kardioloģijas, traumatoloģijas un torakālās ķirurģijas nodaļas.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā Baltijas dzelzceļa medicīnas dienests tika iekļauts Latvijas veselības aizsardzības sistēmā. 1992. gadā no Traumatoloģijas institūta uz Biķernieku slimnīcas telpām pārcēla Valsts Apdegumu centru un pediatrijas nodaļā izveidoja Republikas rehabilitācijas centru bērniem un pusaudžiem ar dzirdes traucējumiem, ko vēlāk pārdēvēja par Latvijas Bērnu Dzirdes centru.
1996. gadā tika izveidota valsts akciju sabiedrība Dzelzceļa slimnīca "Biķernieki". 2000. gadā slimnīcā atklāja Diagnostiskās radioloģijas nodaļu, Rehabilitācijas nodaļu, kā arī Valsts Klīniskā Gerontoloģijas centru. 2002. gadā slimnīcā sāka darboties privātklīnika “Biķernieki” (tagad Vispārēja profila maksas nodaļa). 2004. gadā slimnīcu pārdēvēja par valsts akciju sabiedrību “Slimnīca "Biķernieki”. 2005. gadā to apvienoja ar slimnīcu "Linezers" un Latvijas Onkoloģijas centru Rīgas Austrumu slimnīcas sastāvā.
Kopš 2007. gada "Biķernieku" slimnīca ir viens no Rīgas Austrumu klīniskās universitātes slimnīcas stacionāriem.
Aleksandra Gorjačkina
Aleksandra Gorjačkina (ru; dzimusi Orskā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2012).
Biogrāfija
Vairākkārtēja Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātu laureāte, kuros izcīnījusi:
2011. gadā Sanktpēterburgā uzvarējusi Ludmilas Rudenko memoriālā, apsteidzot Jevgeņiju Doluhanovu. 2014. gadā Satkas (Čeļabinskas apgabals) starptautiskajā šaha turnīrā dalījusi pirmo vietu kopā ar Anastasiju Bodnaruku un Jevgeņiju Ovodu un izcīnījusi bronzas medaļu Krievijas sieviešu šaha čempionātā. 2015. gadā Čitā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionātā. 2016. gadā Novosibirskā Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā palikusi 9. vietā. 2017. gada aprīlī Rīgā izcīnījusi 2. vietu Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm. 2017. gada decembrī uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2018. gada septembrī Čeļabinskas apgabala Satkas pilsētā izcīnījusi bronzas medaļu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā.
Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:
2019. gadā Kazaņā uzvarējusi pretendenšu turnīrā un ieguvusi tiesības cīnīties mačā par Pasaules čempiones nosaukumu. 2019. gada augustā Iževskā izcīnījusi 3. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2019. gada septembrī Skolkovā (Maskavas apgabals) dalījusi 2.-3. vietu FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā. 2020. gada janvārī Šanhajā un Vladivostokā mačā par Pasaules šaha čempiones titulu zaudējusi Dzjui Veņdzjuņai ar 7½:8½. 2020. gada martā Lozannā dalījusi 1.-2. vietu FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā. 2020. gada decembrī Maskavā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada jūlijā Čeboksaros izcīnījusi 3. vietu Krievijas šaha čempionāta Augstākās līgas turnīrā vīriešu konkurencē un kļuvusi par pirmo sievieti Krievijas šaha vēsturē, kas izcīnījusi tiesības piedalīties Krievijas šaha čempionāta superfinālā vīriešiem. 2021. gada augustā Sočos izcīnījusi 2. vietu FIDE Pasaules kausa izcīņā sievietēm. 2021. gada oktobrī Ufā dalījusi 10.-11. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 78. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā vīriešu konkurencē. 2022. gada septembrī Astanā izcīnījusi 2. vietu FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā.
2022. gada novembrī un decembrī Hivā ceturtdaļfināla pretendenšu mačā uzvarējusi Aleksandru Kosteņuku ar rezultātu 2½:1½, bet pusfināla mačā piekāpusies Taņai Džunji ar rezultātu 1½:2½.
2023. gada aprīlī Ņūdelī dalījusi 1.-3. vietu FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā. 2023. gada maijā Nikosijā dalījusi 6.-9. vietu FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā. Pēc 2022.-2023. gada FIDE sieviešu Grand Prix visu četru posmu rezultātiem nodrošinājusi vietu pretendenšu turnīrā.
Pārstāvējusi Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā Gorjačkinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2012. gadā - starptautiskās sieviešu lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2018. gadā kļuvusi par starptautisko lielmeistaru (GM).
Gadalaiki (nozīmju atdalīšana)
Gadalaiki var būt:
Baltacis
Baltacis (Aythya nyroca) ir vidēja auguma pīļu dzimtas (Anatidae) nirējpīle, kas sastopama Eiropā, Āzijā un Āfrikā. Latvijā baltacis ir rets ieceļotājs un arī ļoti rets ligzdotājs. Kopumā bijuši apmēram 15 novērojumi, no kuriem ligzdošana pierādīta piecos gadījumos.
Izplatība
Baltacis izplatīts galvenokārt Eiropas centrālajā un dienvidaustrumu daļā, izplatības areālam austrumu virzienā plešoties pāri Vidusāzijai, sasniedzot Ķīnas ziemeļus un Mongolijas rietumus. Vietām baltacis sastopams arī Vidusjūras piekrastes valstīs Eiropā, Turcijā un dažās Tuvo Austrumu valstīs. Baltacis ir gājputns un ziemā migrē uz Vidusjūras reģionu, kā arī uz zemienēm pie Melnās un Kaspijas jūras, Ziemeļāfriku un Indiju.
Izskats
Baltacis ir vidēji liela pīle. Tās ķermeņa garums ir 38—42 cm, spārnu plētums 63—67 cm, svars tēviņam 470—730 g, mātītei 464—727 g.
Baltača apspalvojums ir piesātinātā, kastaņbrūnā krāsā. Muguras apspalvojums ir nedaudz tumšāks nekā galva un sāni, bet vēders un zemaste ir koši balti, kas to palīdz atšķirt no līdzīgās cekulpīles. Arī spārnu malas ir baltas, bet tās redzamas tikai lidojumā. Abi dzimumi izskatās līdzīgi, tikai tēviņam acis ir baltas, tām izceļoties uz tumšā apspalvojuma, bet mātītei acis ir tumšas, kā arī apspalvojums pelēcīgāks, bez sarkanā tonējuma. Jaunie putni līdzīgi mātītēm.
Uzvedība un barība
Baltači ir ļoti draudzīgi un sabiedriski putni, ziemas sezonā veidojot lielus barus, bieži jauktus ar citām nirējpīlēm, piemēram, ar cekulpīlēm un brūnkakļiem. Bieži tos var novērot arī pa vienam un nelielās grupās. Baltacis parasti barojas, ienirstot zem ūdens, bet mēdz arī vienkārši pabāzt zem ūdens tikai galvu un kaklu. Tas ēd dažādus ūdensaugus, kā arī nelielos apmēros gliemjus, ūdens kukaiņus, abiniekus un nelielas zivtiņas. Ļoti bieži barošanās notiek nakts laikā.
Kopumā baltači ir gājputni, bet to ziemošanas teritorija pārklājas ar ligzdošanas areālu un pārlidojumi nav tāli. Ligzdošanas teritorijas baltači pamet laikā no augusta līdz oktobrim, atgriežoties atkal martā.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona ilgst no aprīļa līdz jūnijam, baltacim ligzdojot seklos purva un saldūdens ezeros, kas ir apmēram metru dziļi. Ligzda parasti ir zema platforma, kas sastāv no meldriem un citiem ūdensaugiem, novietota uz zemes vai peldošām augu saliņām, paslēpta biezā meldru audzē. Dējumā ir 7—11 gaiši brūnas vai dzeltenpelēkas olas, tās perē tikai mātīte 25—28 dienas. Jaunie putni sāk lidot 55—60 dienu vecumā, dzimumbriedumu sasniedz apmēram gada vecumā. Reizēm novērojami hibrīdi ar brūnkakļiem.
Šausmu planēta
"Šausmu planēta" (en) ir 2007. gada ASV šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Roberts Rodrigess. Filmā galvenās lomas atveido Rouza Makgauana, Fredijs Rodrigess, Maikls Bīns, Džefs Feihijs, Džošs Brolins un Mērlija Šeltone.
Filma stāsta par par bioķīmiskā uzliesmojumā izdzīvojušu cilvēku grupu, kas cīnās pret zombijiem līdzīgām radībām.
2018. gada NBA drafts
2018. gada NBA drafts notika Bruklinas "Nets" mājvietā Barclays Center, Ņujorkā, ASV. Šajā ceremonijā NBA klubi izraudzījās ASV universitāšu basketbolistus, kā arī citus draftam pieteikušos spēlētājus.
notikušajā NBA drafta loterijā uzvarēja Fīniksas "Suns", kas deva klubam iespēju izdarīt pirmo izvēli draftā. Ar pirmo numuru "Suns" izraudzījās Deandrē Eitonu, kas kļuva par pirmo Bahamu Salu basketbolistu, kas izraudzīts ar pirmo numuru.
2018. gada NBA draftā ar kopējo 40. numuru Bruklinas "Nets" izvēlējās Latvijas basketbolistu Rodionu Kurucu. Viņš kļuva par sesto Latvijas spēlētāju, kas ticis izraudzīts NBA draftā.
2018. gada Latvijas Kauss futbolā
2018. gada Latvijas Kauss futbolā sākās 26. maijā.
Izslēgšanas spēļu koks
Pirms katras kārtas notiek izloze. Šis koks nebija zināms turnīra izspēles sākumā, nebija zināms, kuras komandas tiksies savā starpā pēc kārtējās kārtas izspēles.
Pirmais posms
Izloze-15.maijā
Otrā posma pirmā kārta
Izloze — 5. jūnijs
Lielais Belts
Lielais Belts (dk) ir jūras šaurums starp Dānijas Langelānas un Fīnes salām rietumos un Lollānu un Zēlandi austrumos, viens no trijiem Dāņu šaurumiem. Kopš 1998. gada šaurumam pāri izbūvēts Lielā Belta tilts. Šaurums ir svarīgs kuģošanas ceļš.
Jānis Uzuliņš
Jānis Uzuliņš (dzimis, miris ) bija latviešu šaha problēmists, Latvijas čempions šaha kompozīcijā, palīgmatu grupā (1971).
2018. gada Latvijas Kauss futbolā
Ceturtdaļfināls
Ceturtdaļfināla izloze notika 11. jūlijā. Ceturto gadu pēc kārtas ceturtdaļfinālā ir Kurzemes derbijs, kurā tiekas Liepājas un Ventspils komandas.
Jānis Uzuliņš
1971. gadā beidzis Rīgas 49. vidusskolu. Pēc profesijas bijis ķirurgs.
2018. gada Latvijas Kauss futbolā
Pusfināli
Pusfināla pāru izloze notika 9. augustā.
Jānis Uzuliņš
Šaha kompozīcija
Publicēti 30 uzdevumi, galvenokārt palīgmati. Iegūtas 20 atzinības.
2018. gada Latvijas Kauss futbolā
Fināls
--- ---
Jānis Uzuliņš
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
Visu trīs dvīņu pozīciju risināšanas gaitā, balto un melno figūra samainās vietām.
Kriss Lī
Kriss Lī (dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, aizsargs. Karjeras otrajā pusē piecas sezonas aizvadīja Kontinentālās hokeja līgas klubā Magņitogorskas "Metallurg", divas reizes izcīnot Gagarina kausu. Kanādas hokeja izlases rindās izcīnījis olimpisko spēļu bronzas medaļu un pasaules čempionāta sudraba medaļu.
Spēlētāja karjera
"Haie" sastāvā Lī aizvadīja vienu sezonu, tad pievienojoties Manheimas "Adler" rindām. 2011.—12. gada sezonu Lī noslēdza kā visas Vācijas hokeja līgas rezultatīvākais aizsargs, iegūstot arī līgas labāka aizsarga balvu. 2012.—13. gada sezonā viņš spēlēja Zviedrijas Elitsērijas komandā Färjestads BK, arī to noslēdzot kā visas līgas rezultatīvākais aizsargs.
2013. gada vasarā pievienojās Maika Kīnana vadītajam KHL klubam Magņitogorskas "Metallurg". Lī tika atzīts par visas līgas septembra labāko aizsargu. Sezonas izskaņā kopā ar "Metallurg" izcīnīja Gagarina kausu, finālsērijā ar 4—3 pārspējot Prāgas "Lev". 2016. gadā Lī kopā ar "Metallurg" izcīnīja vēl vienu Gagarina kausa titulu, tiekot iekļauts arī līgas simboliskajā izlasē. 2017. gadā bija KHL rezultatīvākais aizsargs. 2017. gada augusta nogalē pievienojās NHL klubam Losandželosas "Kings" uz pārbaudes laiku, tomēr pēc to neizturēja un atgriezās "Metallurg" sastāvā. Pēc sezonas beigām noslēdza karjeru.
Diena, kad apstājās Zeme (2008. gada filma)
"Diena, kad apstājās Zeme" (en) ir 2008. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Skots Deriksons. Filmā galvenās lomas atveido Kiānu Rīvss, Dženifere Konelija, Džeidens Smits, Džons Klīzs, Džons Hemms un Ketija Beitsa. Filma ir rimeiks Roberta Vaiza 1951. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu.
Filma stāsta par citplanētieti, kurš tiek nosūtīts uz Zemi, lai mēģinātu mainīt cilvēku uzvedību vai visi tiks iznīcināti. Filmas tēma no Aukstā kara, kas tika attēlota 1951. gada versijā, tiek mainīta uz cilvēces nodarīto kaitējumu videi.
Filmas "Diena, kad apstājās Zeme" pirmizrāde notika. Atsauces par filmu no kritiķiem bija pārsvarā negatīvas. Filma nopelnīja 233,1 miljonu ASV dolāru pie 80 miljonu budžeta.
Frīdrihs Biders
Georgs Frīdrihs Kārlis Heinrihs fon Biders (de; 1810-1894) bija vācbaltu fiziologs, Tērbatas Universitātes profesors (1842), rektors (1858-1865). Pētīja veģetatīvo nervu sistēmu, dzīvo organismu vielmaiņu un siltuma regulāciju.
Dzīvesgājums
Dzimis 1810. gada 9. novembrī Bormaņu muižas (Treppenhof) pārvaldnieka Ernesta Kristiāna Bidera un viņa sievas Amālijas Jakobīnes, dzimušas Štrokirhas (Strohkirch), ģimenē.
Mācījās sava tēvabrāļa Kārļa Johana Bidera vadītajā privātskolā Rīgā (1821-1824), tad Jelgavas ģimnāzijā (1824-1827). Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē (1828-1834), papildinājās Berlīnes, Halles und Leipcigas universitātēs. Pēc atgriešanās Tērbatā viņu ievēlēja par anatomijas ārkārtas preofesoru un prozektoru. 1837. gadā viņš apprecējās ar Mariju Johannu Rapu. Bija vācbaltiešu studentu korporācijas Curonia biedrs.
1842. gadā viņu ievēlēja par anatomijas profesoru, vēlāk par fizioloģijas profesoru. Izveidoja plašu fiziologu skolu, viņa vadībā aizstāvētas 77 doktora disertācijas. No 1858. līdz 1865. gadam viņš bija Tērbatas Universitātes rektors, pensionējās 1869. gadā.
Miris 1894. gada 22. augustā Tērbatā.
Slotukalns
Slotukalns (arī Slūtukolns) ir ciems Viļakas novada Medņevas pagastā. Izvietojies pagasta rietumos 6,4 km no pagasta centra Semenovas, 15,3 km no novada centra Viļakas un 246,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem, pie Kira upes sākuma.
Rīgas Juridiskā augstskola
Rīgas Juridiskā augstskola (RJA) ir privāta juridiskā augstskola, ko 1998. gadā izveidoja Zviedrijas un Latvijas valdības kopīgi ar Sorosa Fonds - Latvija. Kopš 2005. gada RJA ir neatkarīga Latvijas Universitātes sastāvdaļa, kas pieder Latvijas Universitātei (76%) un Sorosa fondam — Latvija (24%).
Tajā ir iespējams studēt akreditētās bakalauru studiju programmās "Tiesības un bizness" un "Tiesības un diplomātija", piecās maģistra programmās: "Starptautiskās tiesības un Eiropas tiesības" (akadēmiskā un profesionālā programma), "Starptautiskās publiskās tiesības un cilvēktiesības", "Eiropas Savienības tiesības un politika", "Starptautiskās komerctiesības", kā arī doktorantūras programmā un padziļinātajā programmā "Tiesības un ekonomika". Studijas notiek angļu valodā.
Vēsture
Rīgas Juridiskās augstskolas dibināšanas lūgumu 1998. gada 18. martā parakstīja Latvijas un Zviedrijas valdības no vienas puses un Sorosa fonds — Latvija no otras puses. Sorosa fonds jaunizveidotajai augstskolai dāvināja ēku Alberta ielā 13. Studijas maģistratūras programmā tiesību zinātnēs ar specializāciju starptautiskajās un Eiropas tiesībās (LL.M in International and European Law) sākās 1999. gada augustā. 2001. gada februārī Eiropas Savienības tiesību maģistratūras programmu sāka apgūt juristi no dažādām Latvijas valsts pārvaldes institūcijām.
2006. gada janvārī RJA saņēma augstskolas beztermiņa akreditāciju. 2007. gada septembrī sākās studijas juridiskās tulkošanas maģistratūras programmā "Jurists lingvists" (M.A. in Legal Linguistics), bet 2008. gada janvārī maģistratūras programmā "Tiesības un finanses" (LL.M in Law and Finance). 2010. gada septembrī sākās studijas bakalaura studiju programmās "Tiesības un bizness" un "Tiesības un diplomātija". 2013. gada aprīlī tika licencēta doktorantūras programma sadarbībā ar Kopenhāgenas Universitātes Juridisko fakultāti. 2014. gada septembrī sākās studijas padziļinātajā programmā "Tiesības un ekonomika".
Dievu dārzs
"Dievu dārzs" (The Garden of the Gods) ir dabaspētnieka Džeralda Darela noslēdzošā grāmata no autobiogrāfiskās triloģijas, kurā atainota rakstnieka Korfu salā pavadītā bērnība no 1935-1939. gadam. Šajā sērijā vēl ietilpst grāmatas "Mana ģimene un citi zvēri" un "Putni, zvēri un radinieki". Pirmo reizi izdota angliski 1978. gadā.
Grāmatu Darels veltīja ilggadējai Darela zoodārza sekretārei Annai Pītersai, kura "mīl Korfu un varbūt pazīst to labāk nekā es".
Apraksts
Darelu ģimene pārcēlās uz saulaino Vidusjūras salu Korfu 1935. gadā, kad Džerijam bija desmit gadi. Kā iepriekšējās divās grāmatās, tās galvenie personāži ir māte Luīza, divdesmit trīs gadus vecais brālis un rakstnieks Larijs, deviņpadsmit gadīgais brālis Leslijs, astoņpadsmit gadīgā māsa Margo, ģimenes draugi ārsts un Džerija dabaszinību skolotājs Teodors Stefanidis, taksists Spiro. Ar sev raksturīgo humoru un jautrību, simpātijām un zobgalību autors apraksta savdabīgos grieķu salas iedzīvotājus, ekscentriskos savas ģimenes locekļus un viesus.
Grāmatu caurvij izteiksmīgi vietējās faunas un floras tēlojumi, Džerija pārgājieni, lai kolekcionētu un iepazītu dzīvniekus vai to mazuļus. Darela vārdiem, "'šajā grāmatā attēlots ļoti svarīgs manas dzīves posms un tas, kā nelaimīgā kārtā, šķiet, trūkst daudziem mūsdienu bērniem, — patiesi laimīga un saulaina bērnība".
Izdevumi latviski
Pirmo reizi grāmatu ar nosaukumu "Zaļā paradīze" 1987. gadā izdeva izdevniecība Liesma. Tā ietilpa padomju laikā populārā publikāciju sērijā "Stāsti par dabu". Otrais tulkojums "Dievu dārzs" ir viena no aptuveni desmit Džeralda Darela grāmatām, kuras pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas laidusi klajā izdevniecība "Nordik".
CBERS-3
CBERS-3 jeb Ziyuan I-03 bija Ķīnas un Brazīlijas kopējās Zemes tālizpētes programmas CBERS pavadonis, kurš zaudēts nesējraķetes avārijā 2013. gada decembrī. To bija paredzēts ievadīt solārsinhronā orbītā.
Pavadoni izgatavojusi Ķīnas Kosmosa tehnoloģiju akadēmija sadarbībā ar Brazīliju.
Kosmiskajā aparātā bija uzstādīti četri instrumenti:
Ružomberokas apriņķis
Ružomberokas apriņķis ir Slovākijas Žilinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Žilinas apgabala Martinas, Dolni Kubīnas un Liptovski Mikulāšas apriņķiem, kā arī Banskas Bistricas apgabala Brezno un Banskas Bistricas apriņķiem.
Ružomberokas apriņķi atrodas Vlkolīnecas ciems, kas iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Force of Nature
"Dabas spēks" (en) ir 2020. gada ASV spraiga sižeta trillera filma, kuras režisors ir Maikls Polišs. Filmā galvenās lomas atveido Emīls Hiršs, Keita Bosvorta un Mels Gibsons.
Filma stāsta par zagļu bandu, kas viesuļvētras laikā plāno laupīšanu.
Filmas "Dabas spēks" pirmizrāde notika un to izplatīja Lionsgate. Filma saņēma negatīvas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 8% vērtējums.
Teilors Lautners
Teilors Daniels Lautners (en,, dzimis Grandrapidsā, Mičiganas štatā, ASV) ir amerikāņu aktieris, modelis un cīņas sportists. Bērnībā viņš bija labākais savā svara kategorijā Amerikas sporta karatē asociācijas vērtējumā. Vēlāk viņš uzsāka aktiera karjeru, sākumā tēloja dažādas otrā plāna lomas seriālos, kā arī ierunāja dažādus tēlus TV seriālos. Plašākai publikai viņš kļuva pazīstams ar Džeikoba Bleka lomu "Krēslas" sāgā. Par šo lomu viņš ir saņēmis vairākus apbalvojumus, tai skaitā MTV Movie, People's Choice un Scream balvas. 2010. gadā viņš bija vispelnošākais jaunietis Holivudā.
Evans Pīterss
Evans Tomass Pīterss (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris.
Pazīstams ar savām lomām vairākos veiksmīgos televīzijas seriālos. Piedalījies FX seriālā "Amerikāņu šausmu stāsts", HBO krimināldrāmā "Slepkavība Īsttaunā" (Mare of Easttown), FX drāmas seriālā Pose, Marvel Cinematic Universe seriālā WandaVision un Netflix seriālā Dahmer – Monster: The Jeffrey Dahmer Story.
Maladzječna
Maladzječna jeb Molodečna  ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabala Maladzečnas rajona centrs.
Ekonomika
Mašīnbūves un metāla apstrādes, kokapstrādes, celtniecības, vieglās un pārtikas rūpniecības uzņēmumi.
Sports
Futbola klubs "Maladzječna". Pilsētā ir stadions ar 4500 vietām, starptautiskais pludmales volejbola stadions parkā, ledus pils, šaha, dambretes un bridža klubs.
Tūrisms
Vēstures pieminekļi:
2008. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi
Šajā lapā uzskaitīti 2008. gada Eiropas čempionāta futbolā oficiāli apstiprinātie izlašu sastāvi. Sastāvi ar 23 futbolistiem (no kuriem 3 ir vārtsargi) tika iesniegti līdz 2008. gada 28. maijam. Dzimšanas dati korekti uz 7. jūniju — dienu, kad sākas čempionāts.
Treneris: Karels Brikners
Treneris: Luišs Felipe Skolari
Treneris: Jakobs Kūns
Treneris: Fatihs Terims
Treneris: Jozefs Hikersbergers
Treneris: Slavens Biličs
Treneris: Leo Bēnhakers
Treneris: Joahims Lēvs
Treneris: Raimons Domeneks
Treneris: Roberto Donadoni
Treneris: Marko van Bastens
Treneris: Viktors Picurke
Treneris: Oto Rehāgels
Treneris: Gīss Hidinks
Treneris: Luiss Aragoness
Treneris: Lāšs Lāgerbeks
Ezera varde
Ezera varde (Pelophylax ridibundus) ir varžu dzimtas (Ranidae) Latvijā dzīvojoša varžu suga, kas pieder pie dīķa varžu ģints (Pelophylax). Tā sastopama Eiropā, sākot ar Francijas ziemeļiem, areālam stiepjoties cauri Centrāleiropai un Austrumeiropai, ziemeļos sasniedzot Baltijas jūras krastu un Somijas dienviddaļu. Dievidos areāla robeža sasniedz Spānijas ziemeļaustrumus, Itālijas ziemeļus un Balkānus, Grieķiju ieskaitot. Austrumos areāls stiepjas līdz Irānai un Afganistānai. Izolētas populācijas mājo Saūda Arābijas rietumos Asīra kalnu reģionā, kā arī Saūda Arābijas austrumu oāzēs. Introducēta Anglijā un Itālijā.
Izskats un īpašības
Ezera varde ir vidēji liela vai liela varde, tās ķermeņa garums apmēram 7—10 cm, retāk līdz 17 cm. Tēviņi ir mazāki nekā mātītes. Galva ir proporcionāli liela, pakaļkājas garas un spēcīgas. Zaļā varde ļoti labi lec. Tās āda ir gluda. Muguras krāsa var būt ļoti dažāda, visbiežāk tā ir tumši zaļa vai brūngana, parasti ar melniem plankumiem vai punktiņiem, kā arī tām garenvirzienā mēdz būt dzeltena svītra pāri mugurai. Vēderpuse balta vai pelēka, ar daudziem melniem plankumiem. Tēviņam ārējie rezonatori melnā krāsā. Tam ir raksturīga, atpazīstama kurkstēšana visu nārsta periodu. Kurkstēšanas skaņas stiprums bieži vien ir 100 Db stiprs, kas atbilst blakus ejoša vilciena troksnim.
Dzīves veids
Ezera varde galvenokārt uzturas ūdenī vai ūdenstilpes krastā. Apdzīvo ļoti dažādus biotopus. Labprātāk izvēlas atklātas un labi sasilstošas ūdenstilpes ar bagātīgu augāju. Izmanto visdažādākos stāvošus un tekošus ūdeņus. Tās var būt gan nelielas peļķes, gan lieli ezeri un upes. Ziemo ūdensbaseina dibenā, dūņās vai uz grunts caurtekošās (neaizsalstošās) ūdens tilpnēs.
Ezera varde pārtiek pārsvarā no bezmugurkaulniekiem (kukaiņiem, sliekām, zirnekļiem un gliemežiem), bet barojas arī ar zivju mazuļiem, dažādu sugu varžu kurkuļiem (savas sugas kurkuļus ieskaitot ), mazām vardītēm un lielākie īpatņi pat ar ūdensputnu mazuļiem un maziem grauzējiem. Aktīva dienā, taču nārsta dziedāšana visintensīvākā ir pievakarē. Pašās karstākajās stundās tā paslēpjas ēnā vai piekrastes zālēs.
Vairošanās
Nārsta periods Latvijā ir maijā, periodam sākoties, kad ūdens temperatūra pārsniedz 15 °C. Ezera varde nārsto lielos dīķos, vecupēs vai upju līčos, izvēlas daudz lielākas ūdenstilpes nekā dīķa varde. Mātīte iznērš līdz 3000 - 5000 ikru nelielām porcijām, ļoti lielas mātītes līdz 11 000 iekriem. Ikri parasti sakopoti gļotu kamolos, kas peld pa ūdens virsmu. Kurkuļi izšķiļas pēc 7—10 dienām. Metamorfoze notiek pēc 2,5—3 mēnešiem, kad kurkuļi sasnieguši 5–9 cm garumu. Kurkuļi savācās lielos baros, un to skaits 1 ūdens kubikmetrā var būt 900 īpatņi. Tomēr līdz jaunai vardītei izdzīvo tikai 0,5—5,5%. Dažreiz kurkuļi nepaspēj iziet metamorfozi vienas siltās sezonas laikā, tāpēc pārziemo kāpura stadijā. Jaunās vardītes ūdenstilpi parasti atstāj augusta beigās. To garums ir ap 2,5 cm. Dzimumgatavība iestājas dzīves trešajā gadā.
Hibrīdi
Ezera varde pārojas ar dīķa vardi, radot vairoties spējīgus pēcnācējus. Hibrīdus sauc par zaļajām vardēm (Pelophylax kl. esculentus).
Žezuzs Munkada
Žezuzs Munkada i Estruga (ca, IPA: ) (dzimis Mekinensā, Saragosas provincē, Spānijā 1941. gada 1. decembrī, miris Barselonā 2005. gada 13. jūnijā) bija spāņu rakstnieks katalāņu valodā.
Uzskatīts par vienu no sava laika nozīmīgākajiem katalāņu autoriem, par savu darbu viņš saņēmis vairākas balvas, tostarp Barselonas pilsētas balvu un Nacionālo kritiķu balvu 1989. gadā par romānu "Brauktuve" (Camí de sirga), kā arī sv. Jura krustu (La Creu de Sant Jordi), kuru viņam 2001. gadā pasniedza Katalonijas valdība. 2004. gadā viņš dažus mēnešus pirms nāves saņēma Aragonas Literatūras balvu.
Žezuzs Munkada ir viens no visplašāk tulkotajiem mūsdienu katalāņu literatūras autoriem. Camí de sirga ir tulkots piecpadsmit valodās, tostarp japāņu un vjetnamiešu valodā. Munkada katalāņu valodā tulkojis arī daudzus darbus no spāņu, franču un angļu valodām, ieskaitot tādus autorus kā Gijomu Apolinēru, Aleksandru Dimā, Žilu Vernu un Borisu Viānu.
Anastasija Bodnaruka
Anastasija Bodnaruka (ru; dzimusi ) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2009).
Biogrāfija
Vairākkārtēja Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātu laureāte, kuros izcīnījusi:
2008. gada Krievijas sieviešu šaha čempionātā dalījusi 2.-3. vietu ar Tatjanu Kosincevu (uzvarējusi Nadežda Kosinceva). Tajā pašā gadā dalījusi pirmo vietu ar Jeļenu Fataļibekovu Maskavas pilsētas šaha čempionātā un uzvarējusi Krievijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 2009. gadā Sanktpēterburgā izcīnījusi 3. vietu Ludmilas Rudenko memoriālā. 2013. gadā izcīnījusi sudraba medaļu šaha komandu sacensībās Universiādē Kazaņā un uzvarējusi Krievijas kausa izcīņā šahā. 2014. gadā Satkas (Čeļabinskas apgabals) starptautiskajā šaha turnīrā dalījusi pirmo vietu kopā ar Aleksandru Gorjačkinu un Jevgeņiju Ovodu. 2016. gadā Novosibirskā Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā izcīnījusi 3. vietu. 2018. gada septembrī Čeļabinskas apgabala Satkas pilsētā ieņēmusi 11. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2019. gada augustā Iževskā dalījusi 9.-10. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada oktobrī Ufā dalījusi 10.-12. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā.