cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandrs III Dankelds
Gāja bojā, ar zirgu nogāžoties no klints. Tā kā Aleksandra III nāves brīdī viņam vairs nebija dzīvu bērnu, par Skotijas karalieni tika pasludināta Aleksandra mazmeita Norvēģijas Jaunava Margarēte. Aleksandrs III bija pēdējais Dankeldu dinastijas karalis, kurš reāli valdīja valstī. Viņa nāves brīdī karaliste bija neatkarīga, vienota un stabila. Pēc Aleksandra nāves iesākās Skotijas ilgs un asiņains karš ar Angliju.
Herberts Siliņš
Herberts Ernests Siliņš (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs.
Herberts Siliņš piedzima strādnieka, Latvijas brīvības cīnītāja ģimenē Tukuma apriņķa Aizupes pagastā. 1944. gadā tika iesaukts vācu armijā un nonāca angļu gūstā. Pēc kara no 1946. līdz 1948. gadam mācījās Eslingenes latviešu mākslas skolā pie Ludolfa Liberta, Jāņa Kugas, Jūlija Matisona un Friča Banges. 1948. gadā Siliņš atgriezās Latvijā un apguva krāsotāja profesiju. 1952. gadā nonāca pirmstiesas apcietinājumā, no kura tika atbrīvots pēc Staļina nāves.
Strādājis eļļas tehnikā, gleznojis galvenokārt ainavas, klusās dabas, ziedus, Kurzemes mazpilsētas, jūru, jahtas un ostas — ūdeņi un burāšana bija viņa kaislība. Siliņa daiļradē vērojama postimpresionisma un abstraktā ekspresionisma ietekme. Parasti izvēlējās kvadrāta formātu. Latvijas Mākslinieku savienības biedrs no 1960. gada. Bijis arī Zvejnieku savienības un Latvijas Valsts jūras kuģniecības estētiskās sadarbības grupas vadītājs. 1999. gadā kļuva par Valsts Kultūrkapitāla fonda mūža stipendiātu.
Viņa dēls Kārlis Siliņš ir mākslinieks, gleznošanas pasniedzējs Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolā. Meita Liene Sondore, dzim. Siliņa, uztura speciāliste, RSU docētāja Dēls Vilis Siliņš ir miris. Sieva Ausma Siliņa ir pensionēta diētas māsa.
Sivasa
Sivasa (tr) ir pilsēta Turcijas centrālajā daļā, Sivasa ila administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 347 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Kizilirmakas upes krastā. Pilsētā attīstīta metalurģija, cementa un ķieģeļu ražošana, vilnas un kokvilnas apstrāde. Pilsētā bāzējas futbola klubs Sivasspor.
1973. gada Pasaules čempionāts hokejā
1973. gada Pasaules čempionāts hokejā notika Maskavā, PSRS, no 1973. gada 31. marta līdz 15. aprīlim. Tas bija 40. Pasaules čempionāts hokejā.
Lietuvas Kristīgo demokrātu partija
Lietuvas Kristīgo demokrātu partija (lt) bija viena no Lietuvas politiskajām partijām, kas pārstāvēja katoļu kopienu, ideoloģiski iestājoties par kristīgajām vērtībām. Vēsturiski tās politiskā darbība norisinājās no 1905. līdz 1907. un no 1917. līdz 1940. gadam, vēlāk darbību atjaunojusi 1989. gadā, turpinot pastāvēt līdz 2001. gadam.
Darbību atjaunojusi 1989. gadā, 1990. gada Augstākās padomes vēlēšanās ieguvis divas deputātu vietas. Veiksmīgi startējusi arī Seima vēlēšanās pēc Lietuvas valstiskuma atjaunošanas. Pēc neveiksmīga starta 2000. gada vēlēšanās, kurās partija ieguva tikai divas vietas Seimā, apvienojusies ar Kristīgo demokrātu apvienību, izveidojot jaunu partiju — Lietuvas Kristīgos demokrātus, kuri vēlāk iekļāvās partijā Tēvzemes savienība — Lietuvas kristīgie demokrāti. Vienlaikus daļa no partijas biedriem atšķēlās izveidojot Lietuvas Kristīgās demokrātijas partiju.
Bahmatova
Apdzīvotā vieta izvietojusies uz ziemeļaustrumiem no pagasta centra Semenovas, nomaļus no valsts autoceļiem.
Teniss 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — jauktās dubultspēles
Jauktās dubultspēles bija viena no četrām tenisa disciplīnām 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika no 1900. gada 6. līdz 11. jūlijam Puto salā, Parīzes pilsētas ziemeļrietumu daļā uz sarkanā māla seguma kortiem. Šajās sacensībās startēja 6 komandas (12 spēlētāji) no 4 valstīm. Šajā turnīrā komandas bija ļauts veidot arī dažādu valstu pārstāvjiem startējot kā Jauktā komanda. Šī bija pirmā reize, kad jauktās dubultspēles bija iekļautas olimpisko spēļu programmā un arī viens no retajiem sporta veidiem, kur komandu veidoja gan sievietes, gan vīrieši.
Metamodelēšana
Metamodelēšana ir matemātiska aproksimācija, lai atspoguļotu sistēmas raksturīgo uzvedību un nevis pētītu tās fizikālos aspektus. Var teikt, ka metamodelis ir modeļa modelis. Zinātniskajā literatūrā tiek lietoti arī citi termina "metamodelis" sinonīmi, piemēram, "surogātmodelis" vai "aproksimācijas modelis". Metamodeļa lietošana ļauj efektīvi izprast un novērtēt modeļa ieejas (faktori) un izejas (atbildes) parametru savstarpējo atkarību, izmantojot pilna apjoma fizikālos vai skaitliskos eksperimentus tikai noteiktos pētāmā apgabala punktos. Faktorus, kuri tiek izmantoti fizikālajos vai skaitliskajos eksperimentos, atrod, lietojot specifiskas metodes, ko sauc par eksperimentu plānošanu. Pēc eksperimenta plāna izvēles un nepieciešamo simulāciju vai fizikālo eksperimentu veikšanas seko piemērota aproksimācijas (t.i. matemātiskā) modeļa izvēle. Metamodelēšanas zinātniskais mērķis ir tāda aproksimācijas modeļa izveide, kas ir pēc iespējas precīzāks, un kura izstrādei ir nepieciešams pēc iespējas mazāk pilna apjoma eksperimentu. Metamodeļu izstrāde ir lietderīga gadījumos, kad eksperimentu veikšana ir dārga, laikietilpīga vai nav iespējama.
Teniss 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — jauktās dubultspēles
Zelta medaļu ieguva Lielbritānijas sportisti Šarlote Kūpere un Redžinalds Dohertijs. Savukārt pārējās medaļas ieguva Jauktās komandas pārstāvji; sudrabu Ivonne Prevo (pazīstama arī kā Helēna Prevo) un Harolds Mahoni, bet bronzu Hedviga Rozenbaumova un Arčibalds Vordens, kā arī Meriona Džonsa un Lorenss Dohertijs.
Metamodelēšana
Mūsdienu inženierzinātnēs aktuāla tēma ir inversā analīze. Inversās problēmas tiek definētas kā tādas, kurās izejas parametru vērtības ir zināmas, bet ieejas vērtības vēl ir jānoskaidro. Inversajā metamodelēšanā aproksimācijas metodes tiek lietotas, lai izveidotu apgrieztās sakarības modeli. Tādējādi tiek iegūta inversā sakarība starp sekām un cēloni, ko var izmantot sistēmu monitoringam.
Teniss 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — jauktās dubultspēles
Pārstāvētās valstis un sportisti
Vīriešu dubultspēļu turnīrā startēja 12 sportisti no 4 valstīm. Atsevišķi dalībnieki veidoja komandas ar citu valstu pārstāvjiem un startēja kā Jauktās komandas pārstāvji.
Metropoles mākslas muzejs
Metropoles mākslas muzejs (en) ir mākslas muzejs, kas atrodas Manhatanā, Ņujorkā, ASV.
Metamodelēšana
Mērķis
Vispārīgā gadījumā mērķis ir iegūt atbildes funkciju Y, kas ir atkarīga no faktoru vērtībām X_i:
Metropoles mākslas muzejs
Muzeja kolekcija sastāv no apmēram diviem miljoniem darbu. Muzeja galvenā ēka pēc platības ir viena no pasaulē lielākajām mākslas galerijām. Metropoles mākslas muzeju 1870. gadā dibināja vairākas personas, kuru vidū bija uzņēmēji, finansisti, domātāji un mākslinieki. Tas oficiāli tika atvērts un sākotnēji atradās Piektajā avēnijā 681. 2011. gadā muzeju apmeklēja 6 miljoni cilvēku, tas ir otrs apmeklētākais mākslas muzejs pasaulē pēc Luvras muzeja Francijā un visapmeklētākais ASV. Muzeja kopējā platība ir vairāk nekā 190 tūkstoši m2.
Metamodelēšana
Mērķis
kur koordinātas veido faktoru telpu. Atbildes funkcijas Y ģeometrisko attēlojumu faktoru telpā sauc par atbildes virsmu.
Metamodelēšana ietver trīs galvenos posmus:
Praktiskos projektēšanas uzdevumos minētos posmus ir lietderīgi iteratīvi atkārtot, ja iegūtais metamodelis neatbilst izvirzītajām kvalitātes prasībām. Metamodeļa precizitāte ir atkarīga no iztvēruma punktu skaita un atrašanās vietas pētāmajā telpas apgabalā. Lai noteiktu aproksimētā modeļa adekvātumu, izmanto šādus kvalitātes rādītājus: relatīvā leave-one-out krosvalidācijas kļūdu un koriģēto determinācijas koeficientu R2. Pīrsona hī kvadrāta (\chi^2) kritēriju bieži izmanto, lai novērtētu modeļa atbilstību. Lai noteiktu vai izlašu disperisijas ir statistiski nozīmīgi atšķirīgas, izmanto dispersijas analīzi (ANOVA).
Metamodeļu veidi
Sekmīga metamodeļa izvēle ļauj ievērojami ietaupīt skaitļošanas laiku un resursus. Tomēr piemērota aproksimācijas modeļa izvēle ir sarežģīts uzdevums. Zinātniskajā literatūrā ir pieejami vairāki pētījumi, kuros ir salīdzinātas dažādas metamodelēšanas pieejas. Izšķir parametriskās un neparametriskās regresijas vai interpolācijas tipa aproksimācijas. Plaši lietotas metamodelēšanas pieejas ir šādas: polinomiālā regresija (atbildes virsmu metode), kriginga metode, radiālās bāzes funkcijas, mākslīgie neironu tīkli un Baija tīkli. Polinomiālā regresija ir noderīga un efektīva gadījumos, kad sistēmas parametru skaits ir neliels un tās uzvedība nav izteikti nelineāra. Kā jau liecina nosaukums aproksimēšanai izmanto dažādu kārtu polinomus. Kriginga metode jeb Gausa procesu regresija ir augstas precizitātes metode, kas aplūko atbildes funkciju kā stohastiska procesa realizāciju. Tā ir parametru interpolācijas metode, kas ir pilnībā aprakstāma ar vidējām un pozitīvi definētām kovariācijas funkcijām. Radiālo bāzes funkciju metode tika radīta nevienmērīgi izkliedētu daudzdimensionālo datu interpolācijai. Metode lieto radiāli simetrisku funkciju, bāzētu uz Eiklīda attālumu vai citu līdzīgu metriku daudzdimensiju telpā.
Eksperimentu plānu veidi
Sākumā eksperimentu plāni attiecās tikai uz fiziskiem eksperimentiem. Tādēļ šādus plānus mēdz saukt par klasiskajiem eksperimentu plāniem. Pirmos plānus izmantoja, lai veiktu eksperimentus ar mērķi izprast lauksaimniecības kultūru sistēmu varbūtējo uzvedību. Ņemot vērā, ka fiziskos eksperimentos aplūkotais process ir stohastisks un tas satur gadījuma kļūdas, eksperimentu plānam ir jāsatur atkārtoti iztvēruma punkti. Izmantojot skaitliskās metodes un skaitļošanas iekārtas, ir iespējams izstrādāt eksperimentus, izmantojot datorsimulācijas. Šādus plānus sauc par modernajiem eksperimentu plāniem. Uz simulācijām balstīti eksperimenti ir noteikti, un to atkārtošana nav nepieciešama, tādēļ nav nepieciešams plāns ar atkārtotiem punktiem. Labu iztvērumu datu punktu (ko sauc arī par novērojumiem vai mācību punktiem, vai paraugiem) atlase kļuva par pamatuzdevumu datorsimulācijās ar galveno mērķi palielināt informācijas apjomu, kas iegūts no ierobežota paraugu skaita.
Tipiski klasiskie eksperimentu plāni ir faktoriālie plāni. Faktoriālajos plānos tiek pieņemts, ka plāns ir pilnībā randomizēts. Randomizācija ir nozīmīga jebkurā klasiskajā eksperimentu plānā, jo eksperimentētājs nevar vienmēr būt drošs, ka eksperimentā ir ņemtas vērā visas galvenās ietekmes uz objektīvo funkciju. Faktoriālais dizains var būt vai nu pilns, vai daļējs. Parasti faktoriālie plāni mēdz izmantot punktus uz hiperkuba virsotnēm. Palielinoties faktoru skaitam, tie rada režģu struktūru, un paraugpunkti ir vienmērīgi sadalīti paredzētajā telpā. Daļējie faktoriālie plāni ir plaši izmantoti rūpniecībā. Centrālie kompozītu plāni bieži tiek izmantoti otrās kārtas atbildes virsmu izveidei. Turpretī datoru eksperimentu plānošanai visefektīvāk ir izmantot telpu aizpildīšanas plānus, piemēram, dažādus latīņu hiperkuba plānu (LHS) veidus, Monte Karlo metodes. Svarīga koncepcija eksperimentu plānošanā ir ortogonalitāte. Ortogonāls plāns ļauj samazināt regresijas koeficientu dispersiju. LHS metodes aprakstu pirmo reizi publicējuši Rīgas Tehniskās Universitātes zinātnieki P. Audze, V. Eglajs.
Walt Disney Studios
The Walt Disney Studios ir Amerikas mākslas filmu asociācijas locekle.
Adrians Kukuvass
Adrians Kukuvass ir latviešu dziedātājs un dziesmu autors, pazīstams kā grupas "Menuets" solists.
Johans Frīdrihs Ešolcs
Johans Frīdrihs Gustavs Ešolcs (de, ru; dzimis, miris ) bija vācbaltiešu ārsts, botāniķis, zoologs un entomologs.
Adrians Kukuvass
Karjeras sākums
A. Kukuvass dzimis 1951. gadā un uzaudzis Jūrmalā, viņa māsa ir žurnāliste Lia Guļevska. Viņu grieķu izcelsmes vectēvs Femelis Kukuvass Latvijā ieceļojis darba meklējumos pirms Pirmā pasaules kara no Kalimnas salas Dodekanesas arhipelāgā. Adrians mācījās Jūrmalas 4. vidusskolā, Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolas kora klasē un Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolas trompetes klasē, kuru absolvējis 1978. gadā.
1968. gadā viņš kopā ar brāļiem Sējāniem, brāļiem Bartaševičiem un citiem domubiedriem sāka darboties grupā "Menuets", kurā Kukuvass dziedāja un spēlēja trompeti. Repertuārā bija arī dziesmas, kurām viņš ir mūzikas autors, piemēram, "Jūlijnakts" un 16 gadu vecumā komponētā "Krīt visbaltākie sniegi". 1970. gados viņš bieži dziedāja duetā ar Inesi Pabērzu, viņu duets kļuva par vienu no slavenākajiem latviešu rokmūzikas duetiem. A. Kukuvass piedalījās "Menueta" skaņuplates "Dzeguzes balss" ierakstā, tā izdota 1979. gadā.
Pēc aiziešanas no "Menueta"
1978. gadā Kukuvass aizgāja no "Menueta", jo ansamblī darbība bija apsīkusi. Adrians sāka sadarbību ar grupām "Ādaži", "Tip Top" un "Proventuss". 1979. gadā Adrians iepazinās ar dziedātāju Antru Ozolu, kas darbojusies ansambļos "Ādaži", "Tip Top" un "Proventuss". 1985. gadā abi apprecējās, 1992. gadā dzimusi viņu meita Arita Kukuvasa 1980. gados ir radīti vairāki hiti (piemēram, 1984. gadā dziesma "Atgriežoties" ar M. Zālītes vārdiem, kā arī populārā Imanta Pauras sakomponētā un Adriana iedziedātā "Piezvani man"). Tika izdots CD "Atgriežoties", kā arī albums ar Aleksandra Čaka dzeju - "Debesu dāvana". Šajā laikā viņš komponēja oratoriju "Prometejs" (1991) un mūziklu "Mazā Nāriņa".
Johans Frīdrihs Ešolcs
Dzīvesgājums
Ešolcs bija viens no pirmajiem zinātniekiem Klusā okeāna, Aļaskas un Kalifornijas izpētē. Starp viņa nozīmīgākajiem darbiem ir System der Akalephen (1829) un Zoologischer Atlas (1829—1833).
Adrians Kukuvass
Pēc aiziešanas no "Menueta"
Muzikālajā teātrī tika uzvesta Rokopera-balets "Mazā Nāriņa ", kur titullomu dziedāja Antra Ozola-Kukuvasa. Tika atskaņota mūzika operetes simfoniskā orķestra pavadījumā, piedaloties operetes korim. Adriana un Antras sadarbība turpinājās līdz 2002. gadam, līdz abu laulība tika šķirta.
Johans Frīdrihs Ešolcs
Piemiņa
Ešolca vārdā tika nosaukta Kalifornijas ešolcijas (Eschscholzia californica) — Kalifornijas oficiālā zieda — suga. Kocebū nosauca salu Māršala Salās par Ešolca atolu, ko 1946. gadā pārdēvēja par Bikini atolu.
Adrians Kukuvass
Kopš atgriešanās "Menuetā"
Kad 1992. gadā "Menuets" atsāka darbību, Kukuvass atkal piedalījās gan koncertos, gan trīs albumu ierakstos.
2006. gadā viņš ierakstīja mūzikas albumu "Starp rīta zvaigznēm" kopā ar dziedātāju Inetu Rudzīti, kā arī komponēja ģimenes mūziklu "Rukšu svētdiena" ar Māras Cielēnas tekstu, pats arī piedalījās tā izrādēs. Interešu centrā "Daugmale" viņš mācīja ģitārspēli un vadīja roka klasi, viena no viņa audzēknēm ir grupas "Astro'n'out" soliste Māra Upmane-Holšteine.
2008. gadā iznāca A. Kukuvasa veidotā grāmata par grupu "Menuets" "Piever acis un atkal kā toreiz...", 2011. gadā viņš izdeva ģitārspēles mācību grāmatu "Ar ģitāru uz Tu".
A. Kukuvasam ir trīs meitas: Evija, Arita un Adrija Silva.
Fotofinišs
Fotofiniša iekārtas tiek izmantotas visos modernajos sacīkšu sporta veidos. Lai arī daudzos sporta veidos tiek izmantots elektroniskais aprīkojums sportistu laika noteikšanā, tomēr fotofinišs tiek uzskatīts par svarīgāku uzvarētāja noteikšanā.
Fotofiniša kameras tika attīstītas 20. gadsimta 40. un 50. gados.
Melnkalne 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Melnkalne piedalījās  2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā no 2016. gada 5. līdz 21. augustam. Šīs bija Melnkalnes trešās vasaras olimpiskās spēlēs, kopš notika Serbijas un Melnkalnes sadalīšanās 2006. gadā.
Vēsture
2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Melnkalnes olimpisko komandu veidoja 35 sportisti (17 vīrieši un 18 sievietes), kuri startēja 7 olimpiskajos sporta veidos. No komandu sporta veidiem šajās olimpiskajās spēlēs Melnkalne bija pārstāvēta sieviešu rokasbumbas un vīriešu ūdenspolo sacensībās, kur startēja lielākā daļa no Melnkalnes olimpiskās komandas sportistiem. Melnkalne pirmo reizi tika pārstāvēta tenisā.
Melnkalnes karognesēja olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija handboliste, iepriekšējo olimpisko spēļu sudraba medaļniece, Bojana Popoviča. Viņa ar savām komandas biedrenēm 2012. gada Londonas spēlēs izcīnīja pirmo olimpisko medaļu Melnkalnei. Savukārt olimpisko spēļu noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa ūdenspolo spēlētājs Predrags Jokičs.
Šajās olimpiskajās spēlēs Melnkalnes sportisti nespēja izcīnīt olimpiskās medaļas. Vistuvāk olimpiskajām medaļām bija vīriešu ūdenspolo komanda, kura palika 4. vietā, zaudējot Itālijas izlasei cīņā par bronzas medaļu ar 10—12.
Rūdolfs Fēlikss Bauers
Rūdolfs Fēlikss Bauers (Rudolph Felix Bauer; 1667—1717), pēc pāriešanas krievu dienestā Rodions Hristianovičs Baurs (ru), arī Kristiāns Fēlikss Bauers (de) bija zviedru, pēc tam krievu virsnieks Lielā Ziemeļu kara laikā. Kurzemes kara gubernators (1705—1706).
Dzīvesgājums
Dzimis 1667. gadā Ziemeļfrīzijas pilsētā Hūzumā, kā algotnis dienējis Mēklenburgas-Štrēlicas hercogistes, vēlāk Prūsijas hercogistes armijā, atlaists par duelēšanos. Sākoties Lielajam Ziemeļu karam, pēc sakšu armijas neveiksmīgā uzbrukuma Rīgai 1700. gada augustā pieteicās Zviedrijas armijā. Viņš tika nosūtīts aizstāvēt Narvas cietoksni, bet jau 1700. gada septembrī dezertēja un pārbēga krievu pusē. Baueru esot pratinājis pats Krievijas cars Pēteris, kuram viņš atzinies, ka viņš esot zviedru armijā iesūtīts sakšu spiegs.
1701. gada augustā viņam uzticēja komandēt Krievijas armijas algotņu dragūnu pulku, kas atkārtoti postīja Vidzemes teritoriju. 1702. gada 18. jūlijā kaujā pie Omuļu muižas sakāva zviedru ģenerāļa Volmāra fon Šlipenbaha komandēto Zviedru Vidzemes karaspēka vienību. 1702. gadā piedalījās Alūksnes cietokšņa aplenkumā, pēc 10 dienu aplenkuma cietoksnis padevās un Bauera, pēc tam B. Šeremetjeva gūstā nokļuva arī Bībeles tulkotājs prāvests Ernsts Gliks un viņa audžumeita Marta Skavronska, kas 1703. gadā kļuva par cara Pētera mīļāko. Pulkvedis Bauers 1703. gadā piedalījās Ingermanlandes cietokšņa Nīenas ieņemšanā, bet 1704. gadā Tērbatas un Narvas cietokšņu ieņemšanā.
Tika paaugstināts par Krievijas armijas ģenerālmajoru un 1705. gada 12. jūlijā komandēja trīs pulku uzbrukumu Jelgavas cietoksnim, bet pēc tam cieta sakāvi 16. jūlija Mūrmuižas kaujā. Pēc zviedru armijas atkāpšanās viņu iecēla par Kurzemes kara gubernatoru. Šajā amatā viņš bija līdz 1706. gada aprīlim, kad krievu armija atkāpās uz Polijas-Lietuvas kopvalsti, kur viņa komandētie dragūnu pulki piedalījās 1706. gada oktobra Kališas kaujā pret zviedriem. Viņa vadībā krievu dragūni vairākkārt uzbruka zviedru ģenerāļa Ādams Lēvenhaupta Baltijas provincēs mobilizētās armijas korpusam, kas gar Daugavas un Dņepras upēm devās palīgā Kārļa XII komandētajiem zviedru armijas galvenajiem spēkiem un sakāva tos kaujā pie Ļesnajas un kaujā pie Poltavas.
Piedalījās ilgstošajā Rīgas aplenkumā, pēc Vidzemes kapitulācijas tika nosūtīts karot uz Pomerāniju un Dāniju, tad uz Ukrainu, kur 1717. gadā miris.
Irina Ringača
Irina Ringača (ro; dzimusi ) ir Moldovas brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempione.
Biogrāfija
Starptautiskās sacensībās Irina Ringača piedalās kopš 2017. gada. Viņa ir Pasaules un Eiropas kadetu un junioru čempionātu godalgoto vietu ieguvēja. 2019. gada Pasaules U23 čempionātā Budapeštā svara kategorijā līdz 62 kg viņa izcīnīja bronzas medaļu.
2020. gada decembrī Serbijas galvaspilsētā Belgradā Pasaules individuālā kausa izcīņā Irina svara kategorijā līdz 65 kg cīņā par zelta medaļu zaudēja ukrainietei Tetjanai Rižko un izcīnīja sudraba medaļu. Šis bija pirmais nozīmīgais moldāvu sportistes panākums pieaugušo cīņas sacensībās.
2021. gada Eiropas čempionātā, kas aprīlī notika Varšavā, svara kategorijā līdz 65 kg Moldovas sportiste izcīnīja zelta medaļu, šoreiz finālā uzveicot Tetjanu Rižko un kļūstot par Eiropas čempioni. Gadu vēlāk viņai izdevās šo panākumu atkārtot, šoreiz čempionātā finālā uzvarot francūzieti Paulini Lekarpentjē.
2021. gada pasaules čempionātā, kas norisinājās Norvēģijas galvaspilsētā Oslo, Moldovas sportiste izcīnīja čempiontitulu. Finālā viņa uzvarēja sportisti no Japānas Mivu Morikavu.
Ismaels Diass
Ismaels Diass (es; dzimis ) ir Panamas futbolists, pussargs, Panamas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Panamas kluba Tauro sastāvā.
Ādažu sākumskola
Ādažu sākumskola ir 1.—4. klašu izglītības iestāde Ādažos, Attekas ielā 16. Ādažu sākumskola juridiski ir Ādažu vidusskolas daļa.
Būve
Skolas 1. un 2. (galveno) kārtu būvniecību uzsāka 2018. gadā un pabeidza 2019. gadā. Skolas svinīgā atklāšana notika 2019. gadā, apvienojot Zinību dienas un atklāšanas pasākumus.
3. kārtas būvniecība
2020. gadā uzsākti 3. kārtas darbi ar specializēto kabinetu iekārtošanu, kuri pēc plāna jāpabeidz 2022. gadā.
The Met
The Met var būt:
Kristiāns Dāls
Kristiāns Juhans Dāls (sv, dzimis, miris ) bija Igaunijas zviedru izcelsmes kapteinis, polārpētnieks un jūrskolu pedagogs, Krievijas impērijas titulārpadomnieks. Vairāku pētniecisko darbu un jūrskolas mācību grāmatu autors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1839. gadā Tallinā kuģa namdara ģimenē. Mācījās apriņķa skolā un ģimnāzijā. 1857. gadā sāka mācīties Rīgas jūrskolā un 1863. gadā ieguva tālbraucēja kapteiņa tiesības.
Ar Krišjāņa Valdemāra atbalstu 1864. gadā nodibināja Ainažu jūrskolu, bija skolas priekšnieks un navigācijas priekšmetu skolotājs. 1876. gadā viņš kopā ar savu tuvāko līdzstrādnieku skolotāju Nikolaju Raudsepu (1848–1916) un saviem labākajiem audzēkņiem pa Ziemeļu jūrasceļu veica polāro ekspedīciju līdz Obas upes grīvai un no turienes 2000 km augšup pa upi līdz Toboļskai. No 1893. līdz 1904. gadam bija Liepājas jūrskolas priekšnieks.
Miris Liepājā, apbedīts Ziemeļu kapos. Liepājas jūrskolu turpināja vadīt viņa dēls Alfrēds Dāls (1876-1926).
Piemiņa
K. Dāla vārdā ir nosauktas ielas Liepājā un Ainažos. Liepājā bāzējas hidrogrāfijas kuģis "Kristiāns Dāls". 2002. gadā Latvijas pasts izlaida Dālam veltītu pastmarku.
Ziedugravas (ciems)
Ziedugravas (arī Skrīveru pansionāts) ir ciems Skrīveru pagastā, Aizkraukles novadā, Daugavas labajā krastā, netālu no autoceļa A6 (Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Pāternieki)). Ziedugravās atrodas sociālās aprūpes centrs "Ziedugravas".
Lorns Karijs
Lorns Kempbels Karijs (en; dzimis, miris ) bija britu burātājs, divu olimpisko zelta medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Karijs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas disciplīnās. Open klasē viņš izcīnīja zelta medaļu, bet 0,5 līdz 1 tonnu laivu klases pirmajā braucienā ieguva zelta medaļu, bet otrajā braucienā — 4. vietu.
Polimerāzes ķēdes reakcija
Polimerāzes ķēdes reakcija (PĶR; en, PCR) ir plaši izmantota metode miljoniem līdz miljardiem konkrēta DNS parauga kopiju (pilnīgas vai daļējas kopijas) izgatavošanai. Tā ļauj zinātniekiem ņemt ļoti mazu DNS paraugu un to (vai tā daļu) pavairot līdz pietiekami lielam daudzumam, lai to varētu detalizēti izpētīt. PĶR 1983. gadā izgudroja amerikāņu bioķīmiķis Kerijs Mulliss (Mullis) uzņēmumā Cetus Corporation, kurš 1993. gadā par šo izgudrojumu saņēma Nobela prēmiju ķīmijā.
Lielākā daļa PĶR metožu balstās uz termisko cikliskumu. Termiskajā cikliskumā reaģenti tiek pakļauti atkārtotiem sildīšanas un atdzesēšanas cikliem, lai notiktu dažādas no temperatūras atkarīgas reakcijas — konkrēti, DNS denaturēšanās un fermentu nodrošināta DNS replikācija. PĶR izmanto divus galvenos reaģentus — praimerus (kas ir īsi vienas virknes DNS fragmenti, pazīstami kā oligonukleotīdi, kas ir mērķa DNS apgabala komplementāra sekvence) un DNS polimerāzi. Pirmajā PĶR posmā abas DNS dubultspirāles virknes fiziski atdala augstā temperatūrā; šo procesu sauc par denaturāciju. Otrajā posmā temperatūra tiek pazemināta, un praimeri saistās ar DNS komplementārajām sekvencēm. Tad abas DNS virknes kļūst par šablonu DNS polimerāzei, lai tā no brīviem nukleotīdiem, kas ir DNS pamatelementi, fermentatīvi saliktu jaunu DNS virkni. PĶR gaitā izveidotā DNS pati tiek izmantota kā šablons replikācijai, izraisot ķēdes reakciju, kurā sākotnējais DNS šablons tiek eksponenciāli pavairots.
Gandrīz visos PĶR lietojumos izmanto termiski stabilu DNS polimerāzi, piemēram, Taq polimerāzi — fermentu, kas sākotnēji izdalīts no termofilās baktērijas Thermus aquaticus. Ja izmantotā polimerāze nebūtu karstumizturīga, tā denaturētos augstās temperatūrās denaturācijas posmā. Pirms Taq polimerāzes izmantošanas katru ciklu DNS polimerāze bija jāpievieno manuāli no jauna, kas bija garlaicīgs un dārgs process.
Šīs metodes pielietojums ietver DNS klonēšanu sekvencēšanai, gēnu klonēšanu un manipulācijas, gēnu mutaģenēzi; uz DNS balstītu filoģenēžu veidošanu vai gēnu funkcionālo analīzi; ģenētisko traucējumu diagnostiku un uzraudzību; seno DNS amplifikāciju; ģenētisko "pirkstu nospiedumu" analīzi DNS profilēšanai (piemēram, kriminālistikā un vecāku izcelsmes noteikšanā); patogēnu noteikšanu nukleīnskābju testos infekcijas slimību diagnostikai.
Ģedimina prospekts
Ģedimina prospekts (lt) ir galvenā Viļņas iela pilsētas centrā. Stiepjas no Viļņas katedrāles līdz Lietuvas Seima ēkai un Žverinas tiltam, austrumu — rietumu virzienā. Ģedimina prospektā atrodas arī citas valsts un kultūras iestādes — Konstitucionālā tiesa, Lietuvas nacionālais drāmas teātris, Lietuvas Banka, Lietuvas Mūzikas un teātra akadēmija, Lietuvas Nacionālā Martīna Mažvīda bibliotēka un citas. Ielā atrodas arī daži veikali un ēdināšanas iestādes. Vakaros un brīvdienās tā kļūst par gājēju ielu.
Vēsture
Iela izveidota 1836. gadā un Krievijas Impērijas laikos tās nosaukums bija Georga prospekts (Георгиевский проспект). Starp pasaules kariem, kad Viļņa atradās Polijā, ielas nosaukums bija Ādama Mickeviča iela (ulica A. Mickiewicza). PSRS okupācijas laikā iela bija nosaukta Staļina, kopš 1956. gada — Ļeņina vārdā.
Connah's Quay Nomads F.C.
Connah's Quay Nomads F.C. ir Velsas futbola klubs no Konaskī Flintšīras grāfistē. Pašlaik spēlē Velsas Premjerlīgā (Cymru Premier). Klubs tika dibināts 1946. gadā kā Connah's Quay Juniors. 2018. gadā uzvarēja Velsas kausa izcīņā. 2019.—2020. gada sezonā kluba futbolisti pirmo reizi kļuva par Velsas Premjerlīgas čempioniem. Mājas spēles aizvada Dīsaidas stadionā.
Žanis Priekulis
Žanis Priekulis (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
Dzimis 1920. gada 6. jūnijā Ugāles pagasta "Rūmniekos".
Filmējies filmās "Kara ceļa mantinieki", "Pilsēta zem liepām", "Vārnu ielas republika", "Cīruļi atlaižas pirmie", "Kā gulbji balti padebeši iet", "Uz jauno krastu" un "Latviešu strēlnieka stāsts".
Pasaules antidopinga aģentūra
Pasaules antidopinga aģentūra (en, WADA, fr) ir neatkarīgs nodibinājums. Tas tika izveidots Lozannā, Šveicē, lai veicinātu, koordinētu un uzraudzītu cīņu pret dopingu sportā.
Pasaules antidopinga aģentūra ir atbildīga par Pasaules antidopinga kodeksu, ko ir pieņēmušas vairāk nekā 600 sporta organizācijas, tai skaitā starptautiskās sporta veidu federācijas, nacionālās antidopinga organizācijas, Starptautiskā Olimpiskā komiteja, Starptautiskā Paraolimpiskā komiteja.
Pasaules antidopinga aģentūras vadība kopš 2001. gada atrodas Monreālā, Kanādā.
Bordova
Bordova (latgaliesu: Buordova) ir ciems Viļakas novada Medņevas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 2,4 km no pagasta centra Semenovas, 6,3 km no novada centra Viļakas un 252,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies uz ziemeļiem no pagasta centra Semenovas, nomaļus no valsts autoceļiem, Kouras upes krastā.
Jānis Ramans
Jānis Ramans (1871—1957) bija latviešu luterāņu mācītājs, Latvijas diplomātiskais pārstāvis, pēc tam pilnvarotais pārstāvis Igaunijā (1918—1920).
Dzīvesgājums
Dzimis 1871. gada 17. augustā Bērzaunes pagastā. Studēja Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultātē (1899—1905), 1907. gadā ordinēts par Rīgas Sv. Jāņa draudzes mācītāja adjunktu un par Doles draudzes mācītāju. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Igauniju, kur bija ticības mācības skolotājs un latviešu bēgļu draudzes mācītājs. 1916. gada 9. un 10. martā viņš Pēterpilī piedalījās latviešu evaņģēlisko luterāņu mācītāju konferencē.
Igaunijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 18. februārī viņš kopā ar Latvijas militāro pārstāvi Igaunijā Jorģi Zemitānu parakstīja vienošanos ar Igaunijas Pagaidu valdības premjerministru un Kara ministru Konstantīnu Petsu par latviešu karaspēka daļu formēšanu Igaunijas teritorijā no tur esošo bēgļu un karavīru vidus, par sniegto palīdzību solot Valkas pilsētu, kā arī piecus Valkas apriņķa un divus Valmieras apriņķa pagastus.
Kad 1920. gada 5. janvārī par sūtni Igaunijā iecēla Markusu Gailīti, J.Ramans turpināja strādāt par sūtniecības padomnieku, vienlaikus izpildot Latvijas konsula pienākumus. 1920. gada 10. maijā viņš atlūdzās no amata un atgriezās dzimtenē, lai turpinātu strādāt par mācītāju Doles draudzē.
Viņš bija LELB vikārmācītājs Lielsalacas, Seces, Zasu un Doles draudzēs (1922—1931), tad Seces un Doles draudžu vikārmacītājs (1931—1935), pēc 1935. gada Seces draudzes mācītājs. Otrā pasaules kara laikā 1942. gada jūlijā iecelts par Doles draudzes mācītāju.
Bija latviešu studentu korporācijas Fraternitas Lataviensis goda filistrs.
Miris 1957. gada 11. janvārī Lībekā, Vācijā.
Kartāga (rokgrupa)
Kartāga bija no 1994. līdz 1996. gadam pastāvoša latviešu rokgrupa.
Vēsture
Grupa izveidota 1994. gadā, apvienojoties „M.Gvarde” ģitāristam un dziedātājam Edgaram Šubrovskim ar grupas „Tukšā Muca” ģitāristu un dziedātāju Andri Indānu jeb Andžoni un pieaicinot grupas „M.Gvarde” bundzinieku Uldi Zariņu. Basģitāristu Uldi Kairi atrada ar sludinājumu avīzē.
Lai arī grupa pastāvēja vien trīs gadus, tā šajā laikā, sadarbībā ar izdevniecību Tornis Rec., izdeva trīs albumus un vienu koncertierakstu, no kuriem „Tik tālu tik prom” 1994. gadā un „Zēns ar akmeni” 1995. gadā biedrības „Mūziķu apvienība TORNIS” rīkotajā Latvijas neatkarīgās (alternatīvās) pagrīdes mūzikas gada aptaujā uzvarēja nominācijā „Labākais albums”, bet pati grupa abus gadus tika iebalsota kā „Labākā grupa”.
2002. gadā izdevniecība MELO rec. atkārtoti izdeva pārmasterētu grupas 1995. gada albumu „Zēns ar akmeni”, kas papildināts ar citiem grupas ierakstiem un 16 minūšu ilgu koncertu videoierakstu, bet nesatur visas oriģinālās kasetē izdotā albuma dziesmas.
Aleksandrs Maizuks
Aleksandrs Maizuks (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
Aalto-2
Aalto-2 ir Somijas pirmais Zemes mākslīgais pavadonis. Nanopavadonis ir daļa no Eiropas Komisijas finansētās Zemes apakšējās termosfēras izpētes programmas QB50 (kods QB50 FI01). Aalto-2 2017. gada aprīlī ar kravas kuģi Cygnus OA-7 nogādāts Starptautiskajā kosmosa stacijā, no kurienes brīvā lidojumā orbītā palaists maijā.
Aleksandrs Maizuks
Beidzis Teātra institūtu. Strādājis Liepājas teātrī (1950 - 1957) un Jaunatnes teātrī (1957 - 1989).
Aizputes baptistu baznīca
Aizputes baptistu baznīca ir Latvijas Baptistu draudžu savienībā ietilpstošās Aizputes baptistu draudzes baznīca Aizputē.
Aleksandrs Maizuks
Filmējies filmās "Akmens un šķembas", "Pilsētas atslēgas", "Liktenim spītējot", "Ilgais ceļš kāpās", "Izmeklēšanā noskaidrots" un Latvijas televīzijas seriālā "Dzīvoklis".
Aalto-2
Aalto-2 izgatavoja Ālto universitāte. Darbs pie projekta sākts 2012. gadā. Kosmiskais aparāts veidots pēc CubeSat 2U formas standarta ar masu aptuveni 2 kg.
Aizputes baptistu baznīca
Baptistu draudze Aizputē nodibinājās 1869. gadā. Draudzes pirmais mācītājs bija viens no Latvijas baptistu konfesijas aizsācējiem Latvijā Ādams Gertners. Pirmā baznīca tika uzcelta 1884. gadā, tomēr 1892. gadā varas iestādes lika to nojaukt. 1893. gadā draudze iegādājās zemes gabalu un uzcēla otro baznīcu. 1937. gada Pūpolsvētdienas vakarā tā gāja bojā ugunsgrēkā. 11 mēnešu laikā tika uzcelta trešā Aizputes baptistu baznīca pēc Aleksandra Šmēlinga projekta, kas tika iesvētīta 1939. gada Ziemassvētkos. Draudze darbību nav pārtraukusi ne karu, ne okupāciju laikā.
Aalto-2
Zinātniskā krava QB50 projektam ir daudzadatu Lengmīra zonde mNLP elektronu blīvuma noteikšanai apkārtējā vidē. Tā izstrādāta Oslo universitātē.
Aizputes baptistu baznīca
Namā baptistu draudzes mācītāja Arvīda Vaska ģimenē bērnību pavadīja komponists Pēteris Vasks.
Aalto-2
Lidojuma gaita
Aalto-2 tika palaists 15:11 UTC kravas kuģa Cygnus OA-7 hermētiskajā nodalījumā ar nesējraķeti Atlas V/401 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-41. 22. aprīlī Cygnus ieradās stacijā.
Iveta Rajliha
Iveta Rajliha (pl; dzimusi kā Radzeviča (pl) Varšavā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (1997).
Aalto-2
Lidojuma gaita
25. maijā 11:55 UTC trīs 2U pavadoņi, to skaitā Aalto-2, tika palaisti brīvā lidojumā no Nanoracks NRCSD-11 izmešanas ierīces, kuru turēja Kibo moduļa manipulators.
Aizputes baptistu baznīca
Aizputes baptistu draudzē jau kopš 1881. gada darbojas koris.
Iveta Rajliha
Biogrāfija
1992. gadā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U12 vecuma kategorijā. Trīs reizes uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātos un piecas reizes Polijas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās, tajā skaitā 1994. gadā, būdama trīspadsmit gadus veca, uzvarējusi U20 vecuma kategorijā. 2000. gadā Batumi iekļuvusi Eiropas sieviešu šaha čempionāta ceturtdaļfinālā.
Sešas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas (2001, 2004, 2006, 2008, 2010, 2012). Lielāko panākumu guvusi 2006. gadā, kad tikusi līdz 3. kārtai, kurā zaudējusi Alisai Gaļļamovai. Astoņas reizes uzvarējusi Polijas sieviešu šaha čempionātos (1999, 2000, 2005, 2007, 2009, 2012, 2019 ), divas reizes bijusi šajos turnīros sudraba medaļas ieguvēja (2004, 2010), bet vienu reizi izcīnījusi bronzas medaļu (2015). 2021. gada maijā Bidgoščā ierindojusies 5. vietā Polijas sieviešu šaha čempionātā.
2012. gadā Budapeštā uzvarējusi šaha turnīru ciklā First Saturday. 2015. gadā Budapeštā kopā ar Tīciju Garu un Sidoniju Vajdu dalījusi pirmo vietu starptautiskā šaha turnīrā International Women Spring Chess Festival.
Pārstāvējusi Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1997. gadā viņai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WIG), bet 2002. gadā - starptautiskās meistara vīriešiem (IM) nosaukumu. Bijusi pirmā Polijas šahiste, kurai FIDE ir piešķīrusi vīriešu starptautiskā meistara nosaukumu.
Starptautiskā universitāšu sporta federācija
Starptautiskā universitāšu sporta federācija (FISU,fr, en) ir starptautiskā sporta organizācija, kas izveidota, lai attīstītu studentu sportu visā pasaulē. Organizācijas štābs atrodas Šveices pilsētā Lozannā. Federācija koordinē tajā ietilpstošo nacionālo studentu sporta organizāciju darbību. Tās vadībā ik pēc diviem gadiem notiek vasaras un ziemas universiādes - studentiem organizēts Olimpisko spēļu analogs. Bez tam gados starp Universiādēm FISU rīko studentu pasaules čempionātus sporta veidos, kas nav iekļauti Universiāžu programmā.
Latviju FISU pārstāv Latvijas Augstskolu sporta savienība (LASS).
Dzelzceļa līnija Skapišķi—Suvainišķi
Dzelzceļa līnija Skapišķi—Suvainišķi bija 39 km gara (līdz Suvainišķiem) 600 mm šaursliežu dzelzceļa līnija Lietuvas ziemeļaustrumos, tagadējo Kupišķu un Rokišķu rajonu teritorijā. Darbojās no 1916. līdz 1961. gadam.
Vēsture
Līniju steidzamā kārtā kā daļu no lauku dzelzceļu tīkla Pirmā pasaules kara laikā ierīkoja vācu karaspēks frontes labākai apgādei un kokmateriālu izvešanai. 1916. gadā uzbūvēts ap 100 km garš posms no Skapišķiem līdz Aldaunei (Kažiem) caur Suvainišķiem un Viesīti. Pēc kara, 1919. gadā, dzelzceļa posms no Skapišķiem līdz Latvijas robežai nodots Lietuvas Republikas satiksmes ministrijas pārziņā; dzelzceļš saremontēts, uzsākti arī pasažieru pārvadājumi. Pēc Latvijas—Lietuvas robežas noteikšanas Suvainišķu stacija nonāca Latvijas teritorijā, tāpēc pasažieru vilcienu satiksme Lietuvas pusē organizēta tikai līdz Suvainišķu II stacijai, kas atradās ap 1,5 km uz dienvidiem no Suvainišķiem, Taruču ciemā. Pasažieru satiksmes starp abām valstīm dzelzceļa pastāvēšanas laikā nav bijis. Īsu brīdi (no 1919. līdz 1921. gadam) Latvijas pusē kursēja pasažieru vilciens līdz Suvainišķu I stacijai. 1952. gadā posmu, kas atradās starp Neretu un Suvainišķu II staciju, nojauca.
Bolīvija olimpiskajās spēlēs
Bolīvija olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1936. gadā, kad vasaras olimpiskās spēles notika Berlīnē. Periodā no 1948. gada līdz 1960. gadam tā vasaras olimpiskajās spēlēs nebija pārstāvēta. Kopš 1964. gada tā ir piedalījusies visās vasaras olimpiskajās spēlēs, izņemot 1980. gada Maskavas spēles, kad tā pēc ASV iniciatīvas boikotēja šīs spēles. Bolīvija ziemas olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1956. gadā, kad tās notika Kortīnā d'Ampeco. Ziemas olimpiskajās spēlēs tā ir piedalījusies periodiski. No 1960. līdz 1976. gadam nepiedalījās, bet no 1980. līdz 1992. gadam bija pārstāvēta, savukārt no 1994. līdz 2014. gadam nestartēja un ziemas olimpiskajās spēlēs atkal piedalījās 2018. gadā.
Dzelzceļa līnija Skapišķi—Suvainišķi
Vēsture
Starpkaru periodā spriests par iespēju savienot dzelzceļu ar Panevēžas—Švenčonēļu šaursliežu līniju, uzbūvējot posmu no Skapišķiem līdz Anīkščiem, taču iecere netika īstenota. 1961. gadā dzelzceļš slēgts, sliedes nojauktas.
Bolīvija olimpiskajās spēlēs
Līdz šim neviens Bolīvijas sportists nav izcīnījis kādu no olimpiskajām medaļām. Bolīvija ir vienīgā Dienvidamerikas valsts, kura olimpiskajās spēlēs līdz šim ir bez medaļām.
Dzelzceļa līnija Skapišķi—Suvainišķi
Stacijas un pieturas punkti
Līnijā bijušas 4 stacijas: Skapišķi I, Pandēle, Panemune un Suvainišķi II (vēlāk Suvainišķi).
Bolīvija olimpiskajās spēlēs
Medaļu tabulas
Skatīt arī: olimpisko medaļu skaits pēc valsts
Dzelzceļa līnija Skapišķi—Suvainišķi
Stacijas un pieturas punkti
Dzelzceļa līnijā dažādos laikos darbojās šādas stacijas un pieturas punkti:
Pēc aculiecinieku stāstiem, Suvainišķu II stacijā, ko neoficiāli dēvēja arī par Taruču staciju, stāvējusi stacijas ēka un depo tvaika lokomotīves remontam. Pie sliežu ceļiem bijis ierīkots mehāniski darbināms semafors, kura spārnu pacēla, gaidot ienākam vilcienu. Vilcienus sagaidījis stacijas priekšnieks ar sarkanu cepuri uz galvas un dzelteniem karodziņiem rokās. Sākumā, kad stacijā vēl nebijis ierīkots apgriešanās trīsstūris, lokomotīve uz Skapišķiem atgriezusies atpakaļgaitā.
Skapišķu stacijā 1920.—1922. gadā no sarkaniem ķieģeļiem uzcelts ritošā sastāva depo platsliežu un šaursliežu dzelzceļa ritošajam sastāvam.
Darbinieki
Dzelzceļā strādāja ap 40 darbinieku, 4 no tiem bija mašīnisti. Administrāciju veidoja depo priekšnieks un kasiere. Par dzelzceļa infrastruktūru rūpējās strādnieku brigāde. Ziemā algoja vairāk strādnieku, jo vajadzēja tīrīt sniegu un apledojumu.
Vilcienu kustība
Dzelzceļu apkalpoja K4-407 (Krauss 1915/7063) tvaika lokomotīve. Vilciens braucis ļoti lēni, ilgi stāvējis starpstacijās. Attālumu no Skapišķiem līdz Suvainišķiem pieveicis tikai 3,5 stundās. Starpkaru perioda presē jokots, ka „ceļojot ar Suvainišķu—Skapišķu mazbānīti lieti noderētu arī personīgā gulta (guļamvagonu, pats par sevi saprotams, šeit nav). Jo ne tik vien, ka šis „samovars” knapi kust, bet arī pagaras „brīvdienas” stacijās bauda. Piem., Pandēlē stāv vienu stundu. Pasažieriem pa to laiku žāvas krietni vaigus plosa. Bet bānīša brigādei reizēm, kā stāsta, arī [kāršu] partijai sanākot laiks.”
Pēc 1933. gada vilcienu kustības saraksta, pasažieru-kravu vilciens no Skapišķu stacijas atgāja 16:40, Suvainišķos pienāca 19:58. Atpakaļ no Suvainišķiem atgāja 20:55, Skapišķos pienāca 00:30.
Pasažieru-kravu vilciena Nr.741-C/742-C kustības saraksts 1954. gada maijā:
Progress M-26M
Progress M-26M (Прогресс М-26M; SKS apzīmējums ISS-58P) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas palaists 2015. gada februārī un darbojās līdz augustam.
Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2370 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela 1315 kg, skābeklis (50 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1465 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.
Lidojuma gaita
Progress M-26M tika palaists 11:00:17 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U no Baikonuras kosmodroma starta laukuma 1 palaišanas iekārtas 5 ("Gagarina starts"). Aptuveni pēc sešām stundām kosmosa kuģis pietuvojās stacijai. Saslēgšanās automātiskā režīmā notika 16:57 UTC pie Zvezda moduļa.
09:19 UTC Progress M-26M atvienojās no SKS. 12:28 UTC bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 13:17 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā.
Pūču dzimta
Pūču dzimta (Strigidae) ir viena no divām pūčveidīgo (Strigiformes) putnu dzimtām, otra ir plīvurpūču dzimta (Tytonidae). Pūču dzimtā ir 228 sugas, kas iedalītas 26 ģintīs. Salīdzinoši nesenā pagātnē 19. un 20. gadsimta mijā ir izmirušas divu ģinšu sugas.
Izplatība
Šīs daudzveidīgās sugas ir sastopamas gandrīz visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Latvijā ir sastopamas 12 pūču dzimtas sugas: apodziņš (Glaucidium passerinum), ausainā pūce (Asio otus), baltā pūce (Bubo scandiaca), bikšainais apogs (Aegolius funereus), mājas apogs (Athene noctua), mazā ausainā pūcīte (Otus scops), meža pūce (Strix aluco), purva pūce (Asio flammeus), svītrainā pūce (Surnia ulula), urālpūce (Strix uralensis), ūpis (Bubo bubo) un ziemeļpūce (Strix nebulosa). Lielākais pūču dzimtas putns, kas dzīvo Latvijā ir ūpis. Gandrīz tikpat liela kā ūpis ir baltā pūce, kas Latvijā, iespējams, sastopama tikai kā reta ieceļotāja. Visbiežāk sastopamā suga ir meža pūce, bet otra biežāk sastopamā suga ir ausainā pūce.
Izskats un īpašības
Pūču dzimtas sugām ir liela atšķirība augumā. Vismazākā ir elfu apogs (Micrathene whitneyi), kas ir 100 reizes mazāka nekā ūpis vai zivjūpis (Bubo blakistoni), toties visām sugām ir līdzīgas auguma proporcijas un morfoloģija. Pūcēm ir lielas galvas, īsas astes, kriptisks apspalvojums un ap acīm apaļi sejas diski. Pamatā visas sugas dzīvo mežā, bet ir daži izņēmumi, piemēram, alu apogs (Athene cunicularia). Visām sugām ir raksturīgs, ka tās medī lidojumā. Spārni ir proporcionāli lieli; plati, noapaļoti un gari. Kā daudziem plēsīgiem putniem pūču dzimtas sugām ir raksturīgs apgrieztais dzimumu dimorfisms — mātītes ir lielākas par tēviņiem. Tā kā pūces ir nakts putni, to apspalvojumam nav raksturīgas košas krāsas, kā arī nav putniem raksturīgā krāšņā tēviņa riesta apspalvojuma.
Pūčveidīgiem putniem ir ļoti kluss lidojums, to nodrošina īpaša, robota lidspalvu maliņa. Kā arī katra spalva pie pamatnes kļūst mīksta kā dūna, kas arī klusina pūču lidojumu. Dažām sugām pirksti ir apspalvoti, īpaši tām, kas dzīvo augstāk kalnos. Daudzām sugām, īpaši apodziņu (Glaucidium) ģints sugām pakauša apspalvojumā ir viltus acis, kas rada iespaidu citiem dzīvniekiem, ka šie putni vienlaicīgi skatās uz visām pusēm. Daudzām sugām ir ausu pušķi, kuru nozīmi skaidro ar papildu kamuflāžas funkciju. Sejas diski ap acīm nodrošina labāku dzirdamību, spalvu gredzens novada un pastiprina skaņu ceļā līdz ausīm. Pūcēm ir ļoti laba dzirde, turklāt ausis ir nesimetriskas, kas ļauj precīzi noteikt skaņas avota atrašanās vietu. Pūcēm proporcionāli ir arī ļoti lielas acis. Pretēji pieņēmumam par pūču labo redzi tumsā patiesībā tās neredz nemaz tik labi dziļā tumsā un ļoti labi redz dienā. Pūču tīklenē ir daudz gaismas jutīgo šūnu, kuras formas dēļ tiek sauktas par „nūjiņām”. Šīs šūnas ir ļoti jutīgas pret gaismas intensitāti un kustību, bet samērā slikti uztver krāsas. Krāsu redzi nodrošina šūnas, ko sauc par „vālītēm”. Pūcēm tās ir nelielā skaitā, tāpēc krāsu redze tām ir vāji attīstīta vai arī apkārtējo vidi tās uztver kā monohromatisku.
Kopumā pūču dzimtas putni ir aktīvi nakts laikā un dienas gaišajā laikā atpūšas. Lai gan dažas sugas ir aktīvas dienas laikā. Bieži cilvēki domā, ka pūce ir pieradināta, jo sēžot mēdz pielaist cilvēku sev ļoti tuvu klāt līdz beidzot paceļas spārnos. Tomēr iemesls ir pretējs — nekustīgi sēžot, tā cenšas palikt nepamanīta. Tās raibais, kriptiskais apspalvojums ir ļoti piemērots, lai to tik viegli nevarētu pamanīt nedz ienaidnieki, nedz nolūkotais medījums.
Sistemātika
† - izmirusi putnu grupa
Ļevs Daņilovičs
Ļevs Daņilovičs (uk) bija Krievzemes karalis, Belzas (1245-1264), Helmas, Haličas (1264-1269) un Kijivas (1271-1301) kņazs. Senās Krievzemes karavadonis un diplomāts.
Biogrāfija
Ļevs (pazīstams arī kā Leo) pārcēla sava tēva galvaspilsētu no Haličas uz jaunizveidoto Ļvivas pilsētu. Šo pilsētu viņa vārdā nosauca tās dibinātājs, Ļeva tēvs, Galīcijas-Volīnijas kņazistes kņazs un Rutēnijas karalis Danilo. 1247. gadā Ļevs apprecēja Konstanci, Ungārijas valdnieka Bēlas IV meitu. Atšķirībā no sava tēva, kurš īstenoja rietumu politisko kursu, Ļevs cieši sadarbojās ar mongoļiem un kopā ar viņiem iebruka Polijā (Krakovas gājiens), tomēr neieguva daudz teritorijas.
Viņš izveidoja īpaši ciešu aliansi ar tatāru Nogaja hanu. Arī neveiksmīgi mēģināja nostiprināt savas dzimtas varu Lietuvā. Drīz pēc tam, kad viņa jaunākais brālis Švarns 1267. gadā ieņēma Lietuvas troni, Ļevs Daņilovičs organizēja Lietuvas lielkņaza Vaišvilka slepkavību. Pēc Švarna troņa zaudēšanas 1269. gadā Ļevs iesaistījās konfliktā ar Lietuvu. Lietuva anektēja Melno Krievzemi ar tās pilsētu Navahrudaku.
1279. gadā Ļevs noslēdza savienību ar Bohēmijas karali Vāclavu II un iebruka Polijā, bet meģinājums ieņemt Krakovu 1280. gadā beidzās neveiksmīgi. Tomēr tajā pašā gadā viņš sakāva Ungārijas karalisti un uz laiku anektēja daļu Karpatu Krievzemes, tostarp Mukačeves pilsētu. 1292. gadā viņš sakāva Poliju un pievienoja Ļubļinu ar apkārtējām teritorijām.
Intelsat 19
Intelsat 19 ir Luksemburgā bāzētas kompānijas Intelsat sakaru pavadonis, kas palaists 2012. gadā. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai klientiem Klusā okeāna reģionā un Austrālijā.
Pavadoni izgatavojis ASV uzņēmums Space Systems/Loral uz platformas LS-1300 bāzes. Tam ir 34 Ku-joslas un 24 C-joslas raidītāji.
Pēc ieiešanas ģeostacionārajā pārejas orbītā pavadonim neatvērās viens no diviem saules bateriju paneļiem. Līdzīga problēma pēdējā gadā jau ir notikusi ar diviem citiem LS-1300 platformas pavadoņiem: Telstar 14R (Estrela do Sul-2) un SES-4, kā arī 2004. gadā ar Zenit-3SL palaisto Telstar 14 (Estrela do Sul-1). Ir secināts, ka 72 sekundes pēc starta ir noticis negaidīts notikums, kuru reģistrēja mikrofoni un spiediena sensori, lai gan telemetrijas sākotnēja izpēte rādīja, ka visas sistēmas darbojušās kā paredzēts. Līdzīgs notikums tajā pašā lidojuma posmā bija reģistrēts arī Telstar 14 palaišanā.
12. jūnijā, pēc ģeostacionārās orbītas sasniegšanas manevriem, kuru laikā kosmiskais aparāts tika "sakratīts", saules bateriju panelis beidzot atvērās. Secināts, ka problemātiskā saules baterija zaudējusi aptuveni pusi no tās elektroenerģijas ražošanas. Enerģijas pietiks tikai 19 Ku joslas un C joslas raidītājiem. Intelsat 8 nolemts atstāt tajā pašā pozīcijā līdz 2019. gadam.
Pavadoņa izmēģinājumiem un testēšanai pavadoni izvietoja ģeostacionārajā orbītā punktā 176° austrumu garuma. Jūlija vidū tas pabeidza testēšanas fāzi un tika pārvietots uz darba pozīciju punktā 166° austrumu garuma. Augusta vidū tas sāka darbu un plānots nomainīt Intelsat 8.