cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gugatnis
Pārošanās
Abi dzimumi ligzdošanas teritorijās atgriežas aprīlī vai maijā. Riesta laika atklātās pļavās gugatņi līdzīgi kā rubeņi pulcējas īpašās riesta vietās jeb riestos. Tēviņiem izšķir trīs genotipus: tipiskais, teritoriālais tēviņš ar tumšu apkakli, klaiņojošais tēviņš ar baltu apkakli un svītrainais tēviņš — ļoti mazskaitlīgs un reti sastopams tēviņu genotips, kas ārēji izskatās tāds pats kā mātīte.
Teritoriālais genotips
Apmēram 84% tēviņu ir teritoriālie tipi. Šīs grupas tēviņiem ir melnas vai tumši brūnas apkakles. Tie ieņem nelielas pārošanās teritorijas riesta pļavā, tās agresīvi aizsargājot pret citiem tēviņiem un vienlaicīgi aktīvi pievēršot uzmanību mātītēm. Pārošanās laukums ir apmēram 1 metru plats, centrs bieži izbradāts līdz smiltīm un riestā var būt 5—20 šādi teritoriālie tēviņi. Savā laukumiņā tie dažādi izrādās, sitot spārnus, lecot uz vietas, tad noliecoties un nekustīgi stāvot ar izplestu apkakli. Parasti tēviņi ir klusi un neizdod nevienu skaņu, lai gan reizēm var dzirdēt mīkstu gudzināšanu. Teritoriālie tēviņi (apmēram 90%) katru gadu atgriežas savā mazajā pārošanās laukumiņā vienā un tajā pašā riestā. Jo dominantāks tēviņš, jo tas ir uzticīgāks savam riestam. Tēviņi precīzi novērtē viens otru un starp tiem valda attīstīta hierarhija, kas balstīta uz dominanci. Šādas hierarhiskās attiecības samazina savstarpējo konfliktu skaitu un savainošanās risku, kā arī, jo mazāk agresijas riestā, jo mātītes jūtas drošākas. Zemāka ranga tēviņu atrašanās riestā ar laiku arī nes ieguvumu — vienā brīdī dominējošie tēviņi pamet riestu.
Klaiņojošais genotips
Klaiņojošie tēviņi ir apmēram 16% no visiem tēviņiem. Tiem ir baltas apkakles un tie neieņem savu pārošanās teritoriju. Klaiņojošie tēviņi ierodas riestā un cenšas sapāroties ar mātītēm, kuras ir piesaistījis teritoriālais tēviņš. Teritoriālais tēviņš piecieš klaiņojošo tēviņu, jo, lai arī pienācējs ir konkurents, riesti, kuros ir abu tipu tēviņi, piesaista vairāk mātīšu. Mātītēm patīk arī pēc iespējas lielāki riesti, turklāt tādi, kurus ieskauj garāka zāle, kas savukārt tās nodrošina ar labām ligzdošanas vietām. Klaiņojošie tēviņi ir nedaudz mazāki un viegklāki. Tiem, salīdzinot ar teritoriālajiem tēviņiem, nav nepieciešams ķermeņa masas uzkrājums, tā kā tie neieņem teritoriju un to neapsargā, bet brīvi klejo un barojas.
Tēviņa tips ir iedzimts un paliek nemainīgs visu tā mūžu, to nosaka vienkāršs ģenētisks polimorfisms. Turklāt abi dzimumi satur abu tipu gēnus, arī mātītes ir vai nu teritoriālas, vai klaiņojošas. Normālos apstākļos mātītei nevar noteikt tās tipu, bet, ja tai ievada testosterona implantu, tā sāk uzvesties atbilstoši savam genotipam.
Svītrainais genotips
Trešais tēviņu tips tika atklāts 2006. gadā un to skaits ir mazāks kā 1% no visiem tēviņiem. Šīs grupas tēviņi izskatās tādi paši kā mātītes, tiem ir neliels augums, salīdzinot ar citiem tēviņiem, bet tie ir nedaudz lielāki par mātītēm. Lai arī tiem nekad neuzaug krāšņā apkakle, to iekšējie sēklinieki ir lielāki kā teritoriālajiem tēviņiem. Pavasarī kā visiem tiem izaug svītrainais ķermeņa apspalvojums. Riesta teritorijā tie ierodas kopā ar mātītēm un pie pirmās izdevības, mātītei notupjoties, sapārošanos "nozog". Zinātnieki uzskata, ka šis ir senākais tēviņu genotips, kurš gugatņiem bijis pirms attīstījās teritoriālais un klejojošais tips. Neskatoties uz savu līdzību ar mātītēm, tas vasarā, kad sākas tēviņu migrācija, piebiedrojas pārējiem tēviņiem un ziemu pavada kopā ar tiem. Reizēm citu genotipu tēviņi cenšas ar svītrainajiem sapāroties, bet visbiežāk viendzimuma attiecībās svītrainais atrodas virspusē un zinātnieki uzskata, ka pārējie tēviņi labi zina šī genotipa īsto dabu. Novērojumos pierādījies, ka arī mātītes priekšroku dod svītrainajiem tēviņiem, salīdzinot ar teritoriālo vai klaiņojošo tēviņu, turklāt mātītes riestam piesaista arī homoseksuāla rakstura pārošanās.
Tanja Sačdeva
Tanja Sačdeva (en; dzimusi Deli) ir Indijas starptautiskā lielmeistare šahā (2005).
Biogrāfija
No 1995. līdz 2006. gadam pārstāvējusi Indiju Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 1998. gadā, kad izcīnījusi bronzas medaļu U12 vecuma grupā. 2006. gadā Hengelo (Nīderlande) dalījusi 3. vietu starptautiskajā jauno meistaru šaha turnīrā Stork Young Masters. Divas reizes pēc kārtas uzvarējusi Indijas sieviešu šaha čempionātā (2006, 2007). 2007. gadā Teherānā uzvarējusi Āzijas individuālajā sieviešu šaha čempionātā. 2008. gadā Naļčikā Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Taņai Džunji. Tajā pašā gadā kļuvusi par Indijas sieviešu šaha čempionāta vicečempioni.
Gugatnis
Ligzdošana
Par mazuļiem rūpējas tikai mātītes un pēc sapārošanās pāris uzreiz šķiras. Ne pārāk lielā attālumā no riesta (līdz 400 m) starp biezi saaugušiem un pietiekami augstiem augiem mātīte iekārto ligzdu. Tā atrodas vientuļā vietā, kādā dabīgā iedobē vai arī mātīte to izskrāpē pati. Ligzda tiek izklāta ar sausu zāli un lapām, bet no blakus ligzdai augošajiem zāļu stiebriem mātīte veido kaut ko līdzīgi jumtam, kas nosedz ligzdu un paslēpj to skatam no augšas. Dējumā ir 4 zaļas olas ar tumšiem raibumiem. Mātīte tās perē apmēram 21—24 dienas. Izšķiļoties putnēnus sedz brūni raibas dūnas. Drīz pēc izšķilšanās mazuļi pamet ligzdu un seko mātei, paši barojoties ar dažādiem maziem bezmugurkaulniekiem. Lidot tie sāk apmēram 23 dienu vecumā. Sezonā gugatņiem ir viens perējums.
Tanja Sačdeva
Biogrāfija
Pārstāvējusi Indijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Gugatnis
Ienaidnieki
Galvenie gugatņu ienaidnieki ligzdošanas teritorijās ir lielā auguma kaijas un klijkaijas, krauklis, melnā vārna un pelēkā vārna. Reizēm gugatņa ligzdu atrod lapsas un meža kaķi. Ja zālāji tiek pārāk aktīvi noganīti, ainava kļūst pārāk atklāta un gugatņa ligzda viegli atrodama tā ienaidniekiem.
Tanja Sačdeva
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā Sačdevai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2005. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2008. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).
Sīļupīte
Sīļupīte (augštecē Vērpeļstrauts) ir Klūgas kreisā krasta pieteka Saldus novada rietumos, uz ziemeļiem no Veldrēm. Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā.
Diolks
Diolks (sengr. Δίολκος) bija velkamais ceļš, kas šķērsoja Korintas zemesšaurumu, un pa kuru antīkajos laikos pārvilka vieglos karakuģus un nelielus tirdzniecības kuģus starp Korintas līci un Saroniku, tādējādi nodrošinot kuģu īsāko satiksmi starp Korintas ostām Lehaju un Kenhreju. Ceļš bija 6 kilometrus garš un 3—4 metrus plats. Tas bija bruģēts ar akmens plāksnēm ar dziļām iedobēm, kurās tika ievietotas koka slieces, kas tika smērētas ar taukiem. Kuģu saturs un pārvadājamās preces tika transportētas atsevišķos ratos, kurus vilka vergi. Šis ceļš bija uzbūvēts 6. gadsimtā pr.Kr. un tika izmantots kuģu transportēšanai līdz pat 9. gadsimtam.
Diolku būtiski pilnveidoja Periandra tirānijas laikā 7—6. gadsimtā pr.Kr., kas ļāva Korintas pilsētvalstij gūt lielus ienākumus un pilnībā atcelt nodokļus saviem pilsoņiem.
Antīkajos laikos (1. gadu tūkstotis pr.Kr.) grieķu polisu (pilsētu) starpā izveidojās intensīva jūras tirdzniecība un daudz preču vajadzēja vest no Feniķijas, Ēģiptes, kā arī Melnās jūras baseina, Jonijas (Turcijas rietumu piekraste), Itālijas, Sicīlijas, Āfrikas (Kirēne) u.c. grieķu kolonijām, kas bija izveidojušās 8—6. gadsimtos pr.Kr. praktiski pa visu Vidusjūras reģionu, grieķu metropoļu pārapdzīvotības dēļ.
Visa kuģošana notika krastu tuvumā un nokļūt no austrumiem uz rietumiem (vai atpakaļ) pa jūru varēja tikai caur Grieķiju pa diviem ceļiem — gar Maleja ragu vai pāri Korintas zemesšaurumam, pārvelkot kuģus tam pāri pa Diolku. Maleja rags atrodas Peloponēsas dienvidu galā un no seniem laikiem tam bija ļauna slava spēcīgo vēju un lielo viļņu dēļ. Tas skaidrojams ar to, ka šajā punktā saiet kopā vairākas Atlantijas ciklonu kustības līnijas, kā rezultātā varbūtība satikties ar ciklonisko vētru ir ļoti liela. Senie kuģi nespēja pretoties spēcīgiem vējiem, un tas draudēja iepūst tos jūrā vai sadauzīt pret klintīm, bet augstie viļņi varēja tos apgāzt vai appludināt ar ūdeni.
Tādēļ Diolkam kā dabiskam, drošam ceļam starp Egejas un Jonijas jūrām nebija alternatīvu. Periandrs padziļināja, paplašināja un uzlaboja velkamo ceļu, pārklāja to ar marmoru un no abām pusēm izveidoja ostas, padarot Diolku par ļoti ienesīgu būvi, uzliekot nodokļus par kuģu transportēšanu.
Mūsdienās blakus Diolkam ir uzbūvēts Korintas kanāls. Arheoloģisko pētījumu rezultātā, ko veica Arheoloģiskais dienests 1952.-1956. gadā N. Verdelisa vadībā, tika atklāti Diolka fragmenti. Mūsdienu kanāla dienvidrietumu daļā ir saglabājies 10 m plats Diolka savienojums ar Korintas zemesšaurumu, kas ir saskatāms ūdenī blakus senajai kuģu piestātnei. Tālāk tas vienmērīgi ceļas augšā austrumu virzienā, un vēl tālāk tas redzams virs ūdens kanāla dienvidu malā. Paralēlas vagas (olkas) ir redzamas 1,5 m attālumā vienai no otras. Tās ir izkaltas uz akmens ceļa 3,5 m platumā. Vēl var redzēt perpendikulārus iegriezumus — virvju pēdas, ar kurām vilka ratus. Diolka maršruts nebija taisns, par ko liecina cits fragments, kas atrasts kanāla ziemeļu malā. Tātad maršruts gāja pa zemes līdzeno virsmu, apejot stāvas nogāzes.
Bella Ahmaduļina
Bella (Izabella) Ahmaduļina (ru, dzimusi, mirusi ) — bija tatāru/krievu/itāļu izcelsmes krievu dzejniece, rakstniece, tulkotāja, viena no pazīstamākajām krievu liriskajām dzejniecēm XX gadsimta otrajā pusē. Bija Krievijas rakstnieku savienības biedre,  Krievijas PEN-centra, Puškina mākslas muzeja draugu biedrības valdes locekle, ASV Mākslas un literatūras akadēmijas (American academy of arts and literature) goda locekle, Krievijas Federācijas un PSRS Valsts prēmiju laureāte.
Biogrāfija
Bella Аhmaduļina dzimusi  1937. gada 10 aprīlī Maskavā. Viņas tēvs — Аhats Аhmaduļins (1902—1979), tatārs pēc tautības, komjaunatnes un komunistiskās partijas darbinieks, Lielā Tēvijas kara gados gvardes majors, vēlāk — PSRS Valsts muitas komitejas darbinieks, priekšsēdētāja vietnieks. Māte Nadežda Lazareva strādāja PSRS Valsts Drošības komitejā (KGB) par tulkotāju.
Bella sāka rakstīt dzeju jau skolas gados. Pēc kritiķa Dmitrija Bikova domām, savu rakstības manieri Bella atrada piecpadsmit gadu vecumā. Viņas dzejas talantu pirmais pamanīja slavenais dzejnieks Pavels Antokoļskis.
1959. gadā, 22 gadu vecumā, Аhmaduļina uzrakstīja vienu no saviem pazīstamākajiem dzejoļiem По улице моей, который год .... 1975. komponists Mikaels Tariverdijevs pārveidoja to romancē, kas kļuva ļoti populāra Allas Pugačovas izpildījumā un pirmo reizē izskanēja Eldara Rjazanova filmā "Likteņa ironija jeb Vieglu garu!".
1964. gadā Bella filmējās žurnālistes lomā Vasīlija Šukšina filmā  "Dzīvo tāds puisis", kurš saņēma "Zelta lauvu" Venēcijas filmu festivālā. 1970. gadā Аhmadulina vēlreiz parādījās uz ekrāna filmā "Sports, sports, sports".
Pirmais dzejoļu krājums "Stīga" tika izdots 1962. gadā. Nākamais dzejoļu krājums "Drebuļi" izdots Frankfurtē (1968) (nevis Padomju Savienībā).
Tālāk sekoja dzejas krājumi "Mūzikas nodarbības" (1970), "Dzeja" (1975), "Sniegputenis" (1977), "Svece" (1977), "Noslēpums" (1983), "Dārzs" (PSRS Valsts prēmija, 1989). Viņas dzejā spriegs lirisms apvienots ar intelektuālu dzīves uztveri, tajā jūtama arī sasaukšanās ar aizgājušo laikmetu poētisko tradīciju. Latviski 1987. gadā izdota Ahmaduļinas dzejoļu izlase "Noslēpums". 1970. gados dzejniece apmeklēja Gruziju, kas ieguva svarīgu vietu viņas daiļradē. Viņa tulkoja N. Baratašvili, G. Tabidzi, V. Abašidzi un citus Gruzijas autorus.
1979. gadā Аhmaduļina piedalījās ārpus cenzūras izdotās literatūras almanaha "Metropoļ" veidošanā, kas tika izdots tikai 12 eksemplāros. "Metropoļ" uzreiz kļuva zināms padomju inteliģences aprindās, un tā atkārtots izdevums tika drukāts Rietumos.
Viņa daudzkārt izteikusi atbalstu  padomju disidentiem — Andrejam Saharovam, Ļevam Kopeļevam, Georgijam Vladimovam, Vladimiram Voinovičam. Viņas publicistikas raksti tika publicēti ASV laikrakstā "New York Times", kā arī pārraidīti radio "Radio Brīvība" un "Amerikas Balss". 1993. gadā Ahmaduļina bija to četrdesmit divu literātu skaitā, kas parakstīja vēstuli, pieprasot aizliegt "visu veidu komunistiskās un nacionālsociālistiskās partijas un apvienības".
Krievijā kopā ar citiem dzejniekiem uzstājusies plašas publikas priekšā, tai skaitā arī stadionos. Piedalījusies arī daudzās starptautiskos dzejas festivālos.
Morics Zeiders
Morics Zeiders (de, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Zeiders pārstāv NHL komandu Detroitas "Red Wings". 2019. gada NHL draftā Zaideru ar 6. numuru pirmajā kārtā izvēlējās Detroitas "Red Wings".
Bella Ahmaduļina
Biogrāfija
Pēdējos gados dzejniece smagi slimoja, cieta no redzes zuduma.
Morics Zeiders
Iepriekš spēlējis Vācijas komandā Manheimas "Adler", AHL komandā Grandrepidsas "Griffins" un Zviedrijas hokeja līgas komandā Rögle BK. 2019. gadā ar "Adler" komandu kļuvis par Vācijas hokeja līgas uzvarētāju.
Vācijas hokeja izlases sastāvā piedalījies četros pasaules čempionātos, pirmo reizi 2019. gadā. 2021. gada Pasaules čempionātā viņš tika atzīts par čempionāta labāko aizsargu un tika iekļauts turnīra simboliskajā izlasē. 2023. gada Pasaules čempionātā izcīnīja sudraba medaļu un vēlreiz iekļuva turnīra simboliskajā izlasē.
Lidija
Lidija var būt:
Bella Ahmaduļina
Biogrāfija
Bella Аhmaduļina nomira 2010. gada 29. novembrī ātrās palīdzības automašīnā, 73 gadu vecumā. Saskaņā ar vīra Borisa Meserēra vārdiem, nāve iestājas sakarā ar sirds un asinsvadu krīzi. Krievijas Federācijas prezidents Dmitrijs Medvedevs izteica oficiālu līdzjūtību dzejnieces ģimenei un tuviniekiem, „Mirusi Bella Ahmaduļina. Neatgūstams zaudējums. Viņas daiļrade – krievu literatūras klasika. Sērojam.” – savā Twittera kontā rakstīja Dmitrijs Medvedevs.
Atvadīšanās no Bellas Аhmaduļinas notika  2010. gada 3. decembrī Literātu Centrālajā namā Maskavā. Apbedīta Novodevičjes kapsētā.
Tomass Ravelli
Tomass Ravelli (Thomas Ravelli; dzimis ) ir bijušais Zviedrijas futbolists, kas spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis ilggadējs Zviedrijas futbola izlases dalībnieks.
Bella Ahmaduļina
Ģimene
No 1955. līdz 1958. gadam Аhmaduļina bija Jevgeņija Jevtušenko pirmā sieva.
Tomass Ravelli
Klubu līmenī pārstāvējis Zviedrijas klubus Östers IF un IFK Göteborg. 1998. gadā uzspēlēja MLS klubā Tampa Bay Mutiny, bet karjeru noslēdza savā pirmajā klubā Östers. Kopā deviņas reizes uzvarējis Allsvenskan līgā (trīsreiz ar Östers un sešas reizes ar IFK Göteborg). Gēteborgas kluba sastāvā vienreiz kļuvis arī par Zviedrijas kausa ieguvēju. 1981. gadā tika atzīts par Zviedrijas labāko futbolistu un saņēma Guldbollen balvu.
Bella Ahmaduļina
Ģimene
No 1959.g. līdz 1968. gada 1. novembrim bija rakstnieka Jurija Nagibina piektā sieva. Pēc laulības šķiršanas Bella paņēma audzināšanā audžu meitu Annu.
Tomass Ravelli
Zviedrijas izlasē debitēja pret Somiju. Ravelli bija izlases pamatvārtsargs 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīros, kā arī 1992. gada Eiropas čempionātā, kas risinājās Zviedrijā. 1994. gada Pasaules kausā ASV ar izlasi izcīnīja 3. vietu. Ceturtdaļfināla spēlē pret Rumāniju atvairīja divus pēcspēles 11 metru sitienus. Izlases rindās kopā aizvadījis 143 spēles.
Bella Ahmaduļina
Ģimene
No balkāru klasiķa Kaisina Kulijeva dēla Eldara Kulijeva (1951-2017) Аhmaduļinai 1973. gadā piedzima meita Elizabete.
1974. gadā apprecējās ceturto un pēdējo reizi — ar teātra mākslinieku Borisu Meserēru, atstājot bērnus ar savu māti un mājas kalpotāju.
Tomass Ravelli
Tomasa Ravelli dvīņubrālis Andreass arī ir bijušais futbolists, spēlēja centra aizsarga pozīcijā, bija Zviedrijas izlases dalībnieks.
Bella Ahmaduļina
Ģimene
Pirmā meita Anna beigusi Poligrāfijas institūtu, noformē grāmatas. Meita Elizabete beigusi Literatūras institūtu.
Tomass Ravelli
Sasniegumi
Östers IF
Bella Ahmaduļina
Ģimene
Pēdējos gados Bella Аhmaduļina dzīvoja Peredelkinā ar vīru.
Pitešti
Pitešti (ro, ) ir pilsēta Rumānijas centrālās daļas dienvidos, Ardžešas žudeca administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 165 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Ardžešas upes krastos, aptuveni 110 km uz ziemeļrietumiem no Rumānijas galvaspilsētas Bukarestes. Pitešti kā pilsēta izveidojās viduslaikos kā tirdzniecības centrs starp Transilvāniju un Donavas līdzenumiem. Rakstiskajos avotos Pitešti pirmo reizi pieminēta 1388. gadā, lai gan romiešu monētas, kas atrastas šeit, datētas ar vēl agrāku laiku.
Bella Ahmaduļina
Bibliogrāfija
Bella Аhmaduļina. "Noslēpums  .'' Rīga, Liesma, 1987. - 127.lpp.
Tomass Ravelli
Sasniegumi
IFK Göteborg
Individuālie sasniegumi
Akmenīca (upe)
Akmenīca, Baltkrievijas teritorijā Akmjaņica (be) ir 12 kilometrus gara Strustas ezera pieteka Latvijā (Augšdaugavas novada Salienas pagastā) un Baltkrievijā.
Iztece — no Dūnakļu ezera dienvidaustrumu krasta. Latvijas teritorijā upe tek 1,2 kilometrus, nelielu posmu kā robežupe starp valstīm. Pamatā tek dienvidrietumu virzienā. Vidustecē caurtek Kamenkas ezeram. Ietek Strustas ezera ziemeļrietumu krastā uz ziemeļiem no Strustas.
Miķelēni
Miķelēni var būt:
Kikōne
Kikōne, īstajā vārdā Edgars Mednis bija latviešu dzejnieks un dramaturgs. Rakstījis arī latgaliešu un krievu valodās. Viņa darbi bija lasāmi žurnālā Luna, laikrakstos "Kultūras Forums” un "Latvietis Latvijā”, kā arī antoloģijā "Latviešu / krievu dzeja”. Divas no Kikōne lugām godalgotas Nacionālajā lugu konkursā. Beidzis Rīgas valsts 1. ģimnāziju. Studēja Latvijas Jūras akadēmijā. Pēc viņa nāves izdevniecībā Orbīta iznāk Svena Kuzmina un Aleksandra Zapoļa sastādītā dzejas darbu izlase Jūs kavējaties (2019).
Sofija Kenina
Sofija Anna Kenina (en; dzimusi Maskavā, Krievijā) ir profesionāla Krievijas izcelsmes ASV tenisiste. Viņas lielākais sasniegums ir uzvara 2020. gada Austrālijas atklātajā čempionātā tenisā.
S. Keninas vecāki ir Krievijas emigranti, kuri 1987. gadā bija pārcēlušies dzīvot no PSRS uz ASV. Ģimene apmetās Maskavā uz laiku, kad piedzima Sofija, lai pēc dažiem mēnešiem atkal atgrieztos ASV.
Pēc uzvaras 2020. gada Austrālijas atklātajā čempionātā tenisā, šajā pašā sezonā sasniedza arī Francijas atklātā čempionāta finālu, kur piekāpās Igai Švjontekai no Polijas.
Taho ezers
Taho ezers (en, jašo: dáʔaw) ir saldūdens ezers Sjerranevadā, ASV. Atrodas uz Kalifornijas un Nevadas robežas.
Ezera virsma atrodas 1897 m v.j.l. Tas ir 501 m dziļš, otrs dziļākais ezers valstī pēc Kreitera ezera. Sestais lielākais ezers ASV pēc tilpuma pēc pieciem Lielajiem ezeriem. Ezers izveidojies apmēram pirms 2 miljoniem gadu.
Rajonu ap ezeru sākotnēji apdzīvoja jašo cilts indiāņi. Pirmais Eiropas izcelsmes cilvēks, kas apmeklējis ezeru (1844. gadā), bija Džons Frimonts (John C. Frémont). Ezers nosaukumu ieguva no jašo indiāņu vārda dáʔaw, kas nozīmē ‘liels ūdens’.
Ezers un apkārt esošie nacionālie meži ir populārs tūrisma objekts.
Maiks Braiens
Maikls Kārls Braiens (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu tenisists, viens no 21. gadsimta sākuma spēcīgākajiem dubultspēļu spēlētājiem. Kopā ar savu dvīņubrāli Bobu viņš vairākus gadus bija vīriešu dubultspēļu reitinga līderis. Nekalendāra Grand Slam ieguvējs vīriešu dubultspēlēs (2012/13), 18 kārtējs Grand Slam turnīru uzvarētājs vīriešu dubultspēlēs, četrkārtējs — jauktajās dubultspēlēs, pieckārtējs ATP fināla čempionāta uzvarētājs (2003, 2004, 2009, 2014, 2018), Deivisa kausa ieguvējs (2007) ar ASV izlasi. ATP tūres rekordists par pirmajā vietā pavadīto laiku dubultspēļu spēlētāju reitingā, visu laiku vecākais tenisists, kurš bijis ATP reitinga līderis.
Matra (uzņēmums)
Matra S.A. ir Francijas uzņēmums. Ietilpst Groupe Lagardère grupā. Dibināts 1937. gadā (kā CAPRA). Galvenais birojs atrodas Parīzē.
Mūsdienās Matra nodarbojas ar elektrisko divu un četru riteņu transportlīdzekļu izplatīšanu.
Vēsture
1963. gadā par MATRA vadītāju kļuva Jean-Luc Lagardère. 1960. gados MATRA sāka diversificēt savu civilo produkciju, apgūstot jaunas nozares. 1961. gadā sākta sadarbība ar autokonstruktoru René Bonnet. Kad 1964. gadā René Bonnet piedzīvoja finansiālas problēmas, MATRA nopirka viņa sporta mašīnu ražošanas uzņēmumu Automobiles René Bonnet, kas nākamajā gadā pārdēvēts par Matra Sports. MATRA sacīkšu mašīnas sāka piedalīties Francijas Formula 3 sacensībās, un no 1965. līdz 1967. gadam bija uzvarētājas. 1966. gadā MATRA sāka piedalīties Formula 2 sacensībās, bet no 1967. līdz 1972. gadam piedalījās Formula 1. 1974. gadā MATRA pārtrauca dalību autosacīkstēs.
1960. gados MATRA sāka izgatavot kosmisko tehniku. 1968. gadā palaists pētnieciskais pavadonis ESRO 2B ar MATRA aparatūru.
1970. gados Matra sāka izstrādāt jaunu vieglā metro sistēmu Véhicule Automatique Léger (VAL), kuras vilcieni būtu apgādāti ar gumijas riteņiem un darbotos automātiski. Lai to realizētu, 1972. gadā iegādāts transportsistēmu risinājumu uzņēmums Interelec. 1970. un 1980. gados Matra Parīzē mēģināja izveidot automatizētu personālā transporta sistēmu Aramis (1987. gadā projekts pārtraukts).
1973. gadā iegūta Solex karburatoru nodaļa, kas vēlāk pārdota Magneti Marelli. 1978. gadā iegūti 34% kapitāldaļu šaujamieroču ražotājā Manurhin. 1979. gadā kopā ar ASV Harris Semiconductor dibināts kopuzņēmums Matra Harris Semiconductors SA (MHS) pusvadītāju detaļu ražošanai.
1980. gadā nopirkts mediju uzņēmums Hachette Filipacchi Médias.
Kad Fransuā Miterāna prezidentūras sākumā 1981. gadā tika veikta lielo uzņēmumu nacionalizācija, valsts ieguva 51% MATRA kapitāldaļu. Matra piedzīvoja grūtības civilajā sektorā, tāpēc atteicās no vairākām nozarēm, paturot tikai autobūvi (ar modeli Renault Espace), telesakarus un datortehniku. 1980. gadu sākumā Lillē palaista vieglā metro sistēma VAL. 1980. gados iegādāts telesakaru iekārtu ražotājs Péritel et Depaepe un Šveices luksus pulksteņu ražotājs Jaeger-LeCoultre. 1983. gadā Alsthom pārdots VAL metro iekārtu ražotājs Compagnie industrielle de matériel de transport. 1983. gadā Matra pilnībā ieguva šaujamieroču ražotāju Manurhin, kurš nākamajā gadā tika sadalīts divās grupās: MATRA MANURHIN DEFENSE, kas ražoja ieročus un munīciju militāriem mērķiem, un MATRA MANURHIN AUTOMATIC, kas nodarbojās ar civilo produkciju. Sadarbībā ar ASV uzņēmumu Tandy 1983. gadā izlaists mājas datoru TRS-80 MC-10 klons Alice. 1986. gadā Hachette iegādājās radiostaciju tīklu Europe 1. 1986. gadā kopā ar Somijas uzņēmumu Nokia izveidots kopuzņēmums Matra Nokia Radiomobiles SA, lai izstrādātu un ražotu mobilos telefonus Francijā.
1988. gada janvārī Matra tika privatizēta. Jean-Luc Lagardère turēja 6% akciju, bet 1992. gadā viņa daļa sasniedza 25%. No 1987. līdz 1989. gada uzņēmums sponsorēja futbola klubu Racing Club Paris (šajā laikā tā nosaukums bija Matra Racing). 1989. gadā no Harris Semiconductor nopirktas visas Matra Harris Semiconductors kapitāldaļas, un tas pārdēvēts par Matra MHS SA. 1990. gadā Matra kosmiskā nodaļa Matra Espace kopā ar Apvienotās Karalistes GEC meitas uzņēmumu Marconi Space Systems izveidoja kopuzņēmumu Matra Marconi Space kosmiskās produkcijas ražošanai, kurā 51% piederēja Matra. 1990. gadā MATRA MANURHIN DEFENSE pārdota uzņēmumam GIAT Industries (tagad Nexter). 1990. gadā kopā ar Kanādas Nortel dibināts kopuzņēmums Matra Nortel Communications (MNC). 1991. gadā AEG iegādājās 50% Matra MHS kapitāldaļu.
1992. gadā notika Jean-Luc Lagardère piederošo uzņēmumu restrukturizācija, izveidojot mātes uzņēmumu Groupe Lagardère. Mediju joma tika koncentrēta Hachette, bet tehnoloģiju nozares — Matra. 1994. gadā Matra Marconi Space nopirka Apvienotās Karalistes uzņēmumu British Aerospace un Ferranti kosmisko sistēmu nodaļas. 1996. gadā Matra Defense raķešu nodaļa apvienota ar British Aerospace raķešu nodaļu BAe Dynamics, izveidojot uzņēmumu Matra BAe Dynamics. 1996. gadā Matra transporta nodaļa (bez Taibei līguma) pārveidota kā uzņēmums Matra Transport International, kurā 50% kapitāldaļu nopirka Vācijas Siemens. Kad Francijas valdība izsludināja elektronikas uzņēmuma Thomson privatizāciju, Matra vēlējās to iegūt, bet beigās to privatizēja Alcatel.
2000. gadā apvienojās Aérospatiale-Matra, Vācijas DaimlerChrysler Aerospace (DASA) un Spānijas Construcciones Aeronáuticas izveidojot Eiropas mēroga korporāciju EADS. Matra Marconi Space apvienojās ar DaimlerChrysler Aerospace kosmisko nodaļu un Spānijas Computadores, Redes e Ingeniería, izveidojot uzņēmumu Astrium Satellites, kas 2003. gadā kļuva par EADS meitas uzņēmumu. 2001. gadā Nortel ieguva 100% Matra Nortel Communications kapitāldaļu. Siemens pilnībā ieguva Matra Transport International, kuru pārdēvēja par Siemens Transportation Systems. 2002. gadā Matra BAe Dynamics apvienots ar Aérospatiale Matra Missiles, izveidojot raķešu ražotāju MBDA EADS paspārnē. Pēc aerokosmisko sitēmu nodošanas EADS, atlikušais telesakaru bizness uzņēmumiem pārdots Kanādas Aastra Technologies, mobilo radiosakaru bizness — Nortel Networks, telesakaru termināļu bizness — BRIME Technologies (vēlāk Assystem), rūpniecisko risinājumu bizness — Solectron, sadzīves elektronika — Zviedrijas Doro, Matra Nortel Communications Distribution nodaļa pārdota SPIE grupai.
Mazie Brici
Mazie Brici ir ciems Šķaunes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 306 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Greivu apmetne I, II.
Matra (uzņēmums)
Vēsture
2003. gadā pārtraukta automašīnu Renault Espace ražošana rūpnīcā Romorantin-Lanthenay, un uzņēmums Matra Automobiles likvidēts. Tā inženierijas aktivitātes, izmēģinājumu centrs un dizaina uzņēmums D3 pārdots Itālijas autoražotājam Pininfarina.
Automašīnas
No 1965. līdz 1967. gadam ražota sporta automašīna Matra Djet. No 1967. līdz 1973. gadam ražota sporta automašīna Matra 530. 1969. gadā uzbūvēta Formula 1 mašīna Matra MS80.
No 1973. līdz 1980. gadam ražota sporta automašīna Matra Bagheera. No 1977. līdz 1984. gadam ražota tūristu automašīna Matra Rancho.
No 1980. līdz 1983. gadam ražota sporta automašīna Matra Murena. No 1984. līdz 2003. gadam ražots minivens Renault Espace (trīs paaudzes).
Hendriks Kazimirs
Biogrāfija
Studējis teorētisko fiziku Leidenes Universitātē, 1931. gadā iegūstot fizikas doktora grādu. Savā doktora disertācijā aplūkojis cietu rotējošu ķermeņu kvantu mehāniku un molekulu rotācijas grupu teoriju. Šajā laikā viņš arī kādu laiku Kopenhāgenā pavadīja pie Nīlsa Bora. Pēc doktora grāda iegūšanas strādāja par Volfganga Pauli asistentu Cīrihes ETH. 1938. gadā kļuva par Leidenes Universitātes fizikas profesoru. Tajā laikā viņš aktīvi pētīja gan siltumvadītspēju, gan elektrovadītspēju, kā arī deva ieguldījumu ļoti zemu (milikelvina) temperatūru sasniegšanā.
1942. gadā, Otrā Pasaules kara laikā H. Kazimirs pārcēlās uz NatLab (Philips Natuurkundig Laboratorium, Philips Physics Laboratory) Eindhovenā, Nīderlandē. Viņš joprojām turpināja aktīvi darboties zinātnē un 1945. gadā uzrakstīja slaveno rakstu par Onsagera mikroskopiskās atgriezeniskās saites principu. 1946. gadā kļuva par Philips NatLab līdzdirektoru un 1956. gadā par uzņēmuma direktoru padomes locekli. Savu darbību Philips NatLab Kazimirs beidza 1972. gadā.
Kaut arī lielāko daļu savas profesionālās dzīves viņš pavadīja rūpniecībā, Hendriks Kazimirs bija viens no lielākajiem holandiešu teorētiskajiem fiziķiem. Laika periodā no 1931. līdz 1950. viņš devis lielu ieguldījumu zinātnē. Viņš palīdzēja dibināt Eiropas Fizikas biedrību un no 1972. līdz 1975. gadam bija tās prezidents. 1979. gadā viņš bija viens no galvenajiem runātājiem CERN 25. gadadienas svinībās. 1946. gadā viņš kļuva par Nīderlandes Karaliskās mākslas un zinātņu akadēmijas locekli.
Strādājot Philips NatLab, Kazimirs 1948. gadā sadarbojās ar Diku Polderu, prognozējot kvantu mehānisko piesaisti starp divām plāksnēm, kas tagad pazīstama kā Kazimira efekts.
Ieguvis sešus goda doktora grādus universitātēs ārpus Nīderlandes. Saņēmis vairākus apbalvojumus. Bija Nacionālās inženierzinātņu akadēmijas ārštata palīgs.
Kukari (Aglonas pagasts)
Kukari ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumu daļā 36,5 km no novada centra Preiļiem, 9 km no pagasta centra Aglonas un 241 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa V762.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Sterļegova
Sterļegova (ru) vai Missterļegova (Мыс Стерлегова) ir Krievijas jūras hidrometeoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Taimiras pussalas ziemeļrietumu piekrastē Haritona Lapteva krastā uz pussalas starp Karas jūru un Ļeņivajas upes estuāru. Stacijai nosaukumu devušo Sterļegova ragu 1916. gadā par godu Lielās Ziemeļu ekspedīcijas (1733-1743) dalībniekam flotes virsniekam, stūrmanim Dmitrijam Sterļegovam nodēvēja Ruals Amundsens.
Vēsture
Stacija atjaunota 1945. gadā, bet 2002. gada janvārī pēc ugunsgrēka iekonservēta. Atjaunota tā paša gada oktobrī.
Raivis Zīrups
Raivis Zīrups (dzimis Saldū) ir bijušais latviešu bobslejists, stūmējs.
Ar bobsleju nodarbojās kopš 2010. gada. Eiropas kausa sacensībās pirmoreiz piedalījās 2010. gada novembrī. Izcīnījis trīs godalgas pasaules junioru čempionātos — 2012. gadā bronzu divniekos un sudrabu četriniekos, kā arī 2015. gadā sudraba medaļu četriniekos (visas reizes kopā ar pilotu Oskaru Ķibermani).
Pasaules kausa sacensībās debitējis Īglsas trasē kā Uģa Žaļima divnieku ekipāžas stūmējs, ieņemot 23. vietu. Pirmo reizi uz goda pjedestāla pasaules kausa posmā kāpa Sakntmoricā, kad guva uzvaru Oskara Ķibermaņa pilotētā četrinieka sastāvā. Vairākās sacensībās piedalījies arī kopā ar pilotu Oskaru Melbārdi.
Pasaules čempionātos augstākā iegūtā ir 10. vieta, ko ir ieguvis četrinieku sacensībās 2017. gadā.
2018. gada vasarā beidza profesionālā sporta karjeru.
Binārās opcijas
Binārās opcijas ir iespēju līgums, kuram investēšanas brīdī jau ir zināms un noteikts peļņas vai zaudējumu apjoms. Darījuma laikā netiek veikta nekāda aktīvu iegāde, bet tiek veikta aktīva cenas svārstību paredzēšana ar mērķi gūt no tā peļņu. Tirdzniecības rezultātā treiderim ir iespēja gūt peļņu no veiktā darījuma ļoti īsā laika posmā (30, 60 sekunžu, 5, 15 minūšu, 1 stundas, 1 dienas laikā utt. – tas ir atkarīgs no tā, kādu tirdzniecības laiku treideris izvēlas). Taču no otras puses, ja darījums ir bijis neveiksmīgs, tiek zaudēts ieguldījums pilnībā vai daļēji (Tas ir atkarīgs no brokera nosacījumiem. Daļa brokeru piedāvā atgriezt daļu no darījuma summas, ja tas ir izrādijies neveiksmīgs).
Kromiona
Kromiona (sengr. Κρομμυων) bija pilsēta senajā Grieķijā Korintas zemesšauruma austrumu malā pie Saronika. Ir uzskats, ka pilsēta ir nosaukta mitoloģiskā varoņa, Poseidona dēla, Kroma vārdā. Nosaukums ir atvasināts no grieķu vārda "sīpols", kas norāda uz to, ka sīpoli šeit varētu būt audzēti vēl no senatnes. Saskaņā ar mītu Tēzejs šeit nokāva Kromionas cūku Feju.
Ir uzskats, ka senā Kromiona atrodas Agi-Teodori teritorijā, 26 kilometri no senās Korintas. Šeit 8. automaģistrāles abās malās tika atrasti seni pamati. Atradumu vecums variē no ģeometriskā perioda līdz Bizantijas laikam. Sākotnēji Kromiona bija Megāras daļa. 6. gadsimtā pr.Kr. to iekaroja Korinta. 425. gadā pr.Kr. Peloponēsas kara laikā Nikijs izpostīja pilsētu. 393. gadā pr.Kr. Korintas kara laikā spartiešu karavadonis Praksits ieņēma pilsētu un izmantoja to kā militāro bāzi. Romas impērijas un Bizantijas laikā pilsēta tika pārcelta tuvāk Kromionas ostai. 6. gadsimtā šī vieta joprojām figurēja Jerokla pilsētu sarakstā.
Arheoloģisko izrakumu vieta ir ap 110 metrus gara un 30 metrus plata, un tagad atrodas starp 8 autostrādi un dzelzceļa līniju, apmēram 100 metrus uz rietumiem no Agi-Teodori dzelzceļa stacijas. Šeit tika atrasti ģeometriskā perioda kapi, vēlā arhaiskā perioda teātris un podnieku darbnīca (4-2. gadsimts pr.Kr.). Apaļais teātris ir ap 13 metriem diametrā un ar 11 sēdvietu rindām. Teātra centrālā daļa bija bruģēta ar akmens plāksnēm un tās diametrs bija ap 7,4 metri. Ir uzskats, ka teātris kalpoja par populāru sanāksmju vietu (buleiteriju).
Pausānija apraksts
Antīkais ģeogrāfs Pausānijs Kromionu aprakstīja šādi:
Dienvidu kotiki
Dienvidu kotiki (Arctocephalus) ir viena no ausroņu dzimtas (Otariidae) ģintīm, kas apvieno 8 kotiku sugas. Kā jau ģints nosaukums norāda, lielākā daļa sugu izplatītas dienvidu puslodē. Tikai viena suga mājo no ekvatora uz ziemeļiem — ziemeļu puslodes dienviddaļā. Visas dienvidu kotiku sugas 18. un 19. gadsimtā tika pārmērīgi medītas, un to populācijas dramatiski samazinājās. Daļa sugu tika uzskatītas jau par izmirušām. Tomēr tā kā kotiki vairojas vientuļās salās, tās spējušas noslēpties no medniekiem un izdzīvot līdz mūsdienām, kad kotiku aizsardzībai pieņemti dažādi likumi un vienošanās.
Ģints zinātniskais nosaukums Arctocephalus atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē "lāča galva".
Kopīgās īpašības
Visas dienvidu kotiku sugas izskatās samērā līdzīgas viena otrai un vizuāli ir grūti atšķiramas, īpaši mātītes. Kotikiem raksturīgs izteikts dzimumu dimorfisms — tēviņi ir lielāki un smagāki nekā mātītes. Tēviņš ir apmēram 1,5 reizes garāks un 4 reizes smagāks nekā mātīte. Tēviņa ķermeņa garums ir apmēram 1,8 m, svars 133 kg, mātītes ķermeņa garums apmēram 1,3 m, svars 34 kg.
Abiem dzimumiem ir vārpstveida ķermenis ar relatīvi garu kaklu, tādējādi galva proporcionāli izskatās neliela. Purns mazs un nosacīti smails. Purna augšējā plakne taisna, bez liekuma, īpaši izteikti tēviņiem. Piere velvēta, plata un zema. Nāsu atveres īsas, bet platas. Augšžoklī 9 pāri zobu, apakšžoklī 8 pāri. Zobi mazi un smaili, ar vienu galotni.
Matojums
Kažoks sastāv no tīs atšķirīgām matojuma kārtām. Cieši pie ķermeņa aug mīskta, bieza pavilna, kas nodrošina kotikam termozizolāciju. Matiņi ir gaišāki nekā pārējais matojums. Pavilnu sedz divu veidu akotmati, gari, raupji un stingri, daļai akotmatu gali ir balti, atgādinot grizlilāča kažoku. Matojums sedz gandrīz visu ķermeni, izņemot priekšējo airkāju plaukstas un ausu galus. Atšķirībā no ziemeļu kotika, kuram matojums gar plaukstām beidzas ar asu, noteiktu līniju, dienvidu kotikiem matojums beidzas pamazām. Uz pakaļējām airkājām matojums aug līdz pašām nagu pamatnēm. Nagi pakaļkājām labi attīstīti un tiek izmantoti kažoka kopšanai, priekškāju nagi smalkāki un mazāki. Mazuļi piedzimst melni, kažoka krāsa nomainās pēc pirmās matojuma maiņas. Apmēram 1—2% mazuļu piedzimst balti — akotmatiem trūkst pigmentācijas, kā arī pavilna ir daudz gaišāka kā tumšajiem īpatņiem. Tomēr šie mazuļi nav albīni. Dzīves laikā kažoka krāsa kotikam nemnainās. Retois gadījumos gadās īpatņi, kuriem baltajā kažokā ir melni plankumi.
Tēviņu iezīmes
Tēviņus no mātītēm atšķir ne tikai lielāks un masīvāks augums (masīvi pleci, kakls un krūtis), bet arī citas iezīmes. Uz kakla aug krēpes — gari akotmati. Tēviņu ilkņi visu laiku aug un augšžokļa ilkņiem redzamas katra gada jaunās pieauguma joslas. Apakžokļa ilkņi ir laterāli saspiesti un lieli, tie tiek izmantoti tēviņu savstarpējās cīņās, sargājot vairošanās teritorijas robežas. Abiem dzimumiem vibrisi jeb taustes mati ir gari, bet tēviņiem tie ir īpaši gari un var sasniegt 48 cm garumu. Tie ir visgarākie vibrisi no visiem airkājiem.
Ieradumi
Kopējais izplatības areāls ir daudz plašāks nekā vairošanās areāls. Vistālāk no vairošanās teritorijām migrē tēviņi un jaunie kotiki. Dienvidu kotiki barojas ar dažāda veida zivīm, galvkājiem un vēžveidīgajiem, reizēm nomedījot arī pingvīnus un citus jūras putnus. Dzimumbriedumu mātītes sasniedz 3—5 gadu vecumā, tēviņi 7—10 gados.
Anita Siliņa
Anita Siliņa (agrāk Kažemāka dzimusi ) ir latviešu vieglatlēte, startē soļošanas sacensībās un garo distanču skriešanā.
2007. gada Pasaules jaunatnes čempionātā viņa izcīnīja 12. vietu 5000 m soļošanā ar laiku 23:57,05 min. 2008. gada Pasaules čempionātā junioriem A. Siliņa ieņēma 28. vietu 10 000 m soļošanā ar laiku 50:53,59 min. 2009. gada Eiropas junioru čempionātā viņa ieņēma 9. vietu 10 000 m soļošanā ar laiku 52:28,50 min. Latvijas—Zviedrijas sacensībās izcīnījusi 2. vietu 10 km soļošanā starp pieaugušajiem ar laiku 47:05. 2013. gada Pasaules čempionātā Maskavā, Krievijā, izcīnīja 42. vietu.
Morozovka
Morozovka var būt:
Anita Siliņa
2014. gada oktobrī Frankfurtes maratonā uzrādīja personisko rekordu maratonā: 2.39:57, sasniedzot piekto visu laiku labāko rezultātu starp Latvijas skrējējām.
2015. gada Pasaules čempionātā Pekinā ieņēma 39. vietu ar sezonas labāko rezultātu 2:45:54.
Gradācija
Gradācija (cēlies no la, cēlies no gradus — ‘pakāpiens, pakāpe’) jeb salīdzināmā pakāpe ir gramatiskā kategorija, kas rāda kādas pazīmes piemitības pakāpi. Gradācija latviešu valodā piemīt īpašības vārdiem un apstākļa vārdiem, kas veidoti no īpašības vārdiem.
Pastāv trīs salīdzināmās pakāpes: pamatpakāpe (pozitīvs), pārākā pakāpe (komparatīvs) un vispārākā pakāpe (superlatīvs). Ir valodas, kurās ir vienīgi divas salīdzināmās pakāpes: pozitīvs un elatīvs. Latviešu valodā ir zudušas senās baltu gradācijas formas. Pastāv sintētiskais (jauks—jaukāks—visjaukākais) un analītiskais (jauks—pats jaukākais) gradācijas izteikšanas veids.
Tačers Demko
Tačers Daglass Demko (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2018. gada Demko pārstāv NHL komandu Vankūveras "Canucks". 2014. gada NHL draftā Demko ar kopējo 36. numuru otrajā kārtā izvēlējās Vankūveras "Canucks".
Gradācija
Latviešu valodā pastāv vārdi, kam netiek veidotas salīdzināmās pakāpes. Tā ir daļa īpašības vārdu, kam ir izskaņa -ējs, -isks, -īgs, -āls. Vēl salīdzināmās pakāpes nepiemīt tiem īpašības vārdiem, kuru nosauktā pazīme nevar ne palielināties, ne samazināties, piemēram, akls, mūžīgs, bezgalīgs, bass.
Salīdzināšana
Pārākā pakāpe tiek izmantota salīdzinājumu konstrukcijās.
Tačers Demko
ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2019. gada Pasaules čempionātā.
Mortuzāni
Mortuzāni var būt:
Rodla laukums (Ščecina)
Rodla laukums ir Ščecinas laukums Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē.
Dzelzs gigants
"Dzelzs gigants" (en) ir 1999. gada ASV zinātniskās fantastikas animācijas filma, kuras režisors ir Breds Bērds. Galvenās lomas ierunājuši Eli Marientāls, Dženifere Anistone, Vins Dīzels, Harijs Konniks jaunākais, Kristofers Makdonalds un Džons Mahonijs. Filmas pirmizrāde notika.
Kāds zēns sadraudzējas ar milzu robotu no kosmosa, kuru vēlas iznīcināt paranoisks valdības aģents.
Airīšu grāvis
Airīšu grāvis var būt:
Mostovaja
Mostovaja var būt:
Jāšana 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Jāšanā 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs tiek sadalīti 6 medaļu komplekti — 3 individuālajās sacensībās un 3 komandu sacensībās. Sacensības notika no līdz.
Velosipēda pedālis
Velosipēda pedālis ir velosipēda detaļa, ko braucējs spiež ar kāju, lai virzītu velosipēdu uz priekšu. Tas veido savienojumu starp braucēja pēdu vai kurpi un klani, ļaujot kājai griezt pedāļu asi un līdz ar to velosipēda ratus. Pedāļi parasti sastāv no klanī ieskrūvētas ass un korpusa, uz kura balstās vai pie kura ir piestiprināta pēda. Korpuss var brīvi rotēt ap asi ar gultņu palīdzību.
Sākotnēji velosipēdu pedāļi bija tieši piestiprināti klaņiem pie velkošā rata (parasti priekšējā). Tāds drošais velosipēds, kāds tas pazīstams mūsdienās, radās līdz ar pedāļu piestiprināšanu klaņiem, kas grieza ķēdes ratu, kas jaudu ratam nogādāja, izmantojot rullīšu ķēdi.
Apavu piestiprināšana pedāļiem sniedz braucējam lielāku kontroli pār pedāļu kustībām. Ir divi veidi, kā pastāvīgi piestiprināt kurpes pedāļiem: purngalu "spicītes", kā arī kontaktpedāļi, kam tiek izmantoti īpaši apavi ar stiprinājumiem, kurus ieklipsē pedāļos.
Veidi
Tāpat kā ir pieejami dažādu veidu velosipēdi, arī dažādiem riteņbraukšanas veidiem ir pieejami dažādi pedāļi.
Platformu pedāļi
Tradicionāli platformu pedāļi ir pedāļi ar salīdzinoši lielu līdzenu laukumu, kur atbalstīt pēdu. To korpusi var būt veidoti ar dažādu konstrukciju, veidojot lielāku atbalsta laukumu kā BMX un MTB pedāļiem vai vieglākas korpusa konstrukcijas pedāļiem, ko agrāk plaši izmantoja šosejas un treka riteņbraukšanā, bet šobrīd tie ir izplatīti ikdienas velosipēdiem. Tie sastāv no ass, kas piestiprināta klanim un korpusa, kam piestiprinātas divas paralēlas plāksnes priekšpusē un aizmugurē. Lietojot šādu pedāli, braucējs spiež pēdu pret paralēlo plākšņu veidoto platformu.
Lai uzlabotu pedāļa efektivitāti, tam var tikt pievienotas "spicītes". Pedāļu spicītes ir plāna metāla vai plastmasas konstrukcija, ko stiprina pie pedāļa priekšas. Spicītes ir kurpes purngala formā un to uzdevums ir novērt braucēja kurpes noslīdēšanu no pedāļa uz priekšu vērstās kustības laikā. Šī konstrukcija tika uzlabota ar siksniņas un sprādzes pievienošanu, ļaujot pēdu nostiprināt vietā, novēršot arī kustību uz aizmuguri. Šo siksniņu parasti izgatavo no ādas vai neilona.
Kontaktpedāļi
Kontaktpedāļiem ir nepieciešami speciāli riteņbraukšanas apavi ar pie zoles pieskrūvētu stiprinājumu, kas tiek ieklipsēts pedāļa mehānismā un stingri notur apavu pie pedāļa. Vairums kontaktpedāļu tiek ieklipsēti, stingrāk uzminot uz pedāļa un atklipsēti, pagriežot papēdi uz ārpusi, lai arī atsevišķos gadījumos klipsēšanas mehānisms ir iebūvēts stiprinājumā, nevis pedālī.
Šādu pedāļu veidu 1895. gadā pirmais izgudroja Čārlzs Hansons. Tas ļāva braucējam pagriezt apavu, lai ieklipsētu un atklipsētu savienojumu, kā arī apavus varēja nedaudz rotēt, lai izvairītos no locītavu sasprindzinājuma.
1971. gadā Čīno Činelli uzņēmums Cinelli izstrādāja un sāka ražot kontaktpedāļu modeli M71. Tas izmantoja plastmasas stiprinājumu, kas tika ieslidināts pedāļa rievās un tika nostiprināts ar nelielu sviru pedāļa korpusa aizmugurē. Lai atbrīvotu kurpi, braucējam bija jānoliecas līdz pedālim, lai aizsniegtu sviru, līdzīgi kā sportistiem bija jāpieliecas, lai atbrīvotu potītes siksnu. Svira bija izvietota pedāļa ārpusē, lai kritiena gadījumā pieskaroties zemei, tā atbrīvotu kāju. Pedāļi bija paredzēti sacensībām, īpaši treka riteņbraukšanai un šīs vajadzības noliekties dēļ tika uzskatīti par bīstamiem.
1984. gadā Francijas uzņēmums Look pielietoja pedāļiem kalnu slēpošanas stiprinājumu tehnoloģiju, uzsākot ražot pirmos plaši izmantotos kontaktpedāļus. Sākotnēji tos izmantoja triatlonisti, lai veiktu ātrāku pāreju starp disciplīnām. Plašāks pielietojums riteņbraukšanas sportā šiem pedāļiem radās pēc Bernāra Ino uzvaras 1985. gada Tour de France. Šie un citu ražotāju savietojamie modeļi joprojām tiek plaši izmantoti mūsdienās. Ieklipsēšana notiek, vienkārši spiežot uz pedāļa ar apavu uz leju un priekšu, dažos risinājumos - pagriežot pēdu sāniski. Lai atklipsētu, papēdis tiek pagriezts uz ārpusi un nav nepieciešama noliekšanās, lai atbrīvotu siksnu vai sviru.
Nākamais solis kontaktpedāļu attīstībā bija Shimano SPD (Shimano Pedaling Dynamics) pedāļu sistēma. Look stiprinājumi ir lieli un izceļas uz zoles virsmas, bet SPD sistēmā tie ir mazi un var tikt noslēpti zoles protektorā, padarot staigāšanu ar šiem apaviem iespējamu (komforts būs atkarīgs no zoles stingrības). Riteņbraukšanas apaviem ir stingras zoles, lai nodrošinātu jaudas pārnesi un efektivitāti. Tie var būt paredzēti šosejas vai kalnu riteņbraukšanai vai izmantojami abiem nolūkiem. Kalnu riteņbraukšanai paredzētie apavi parasti ir ar iegremdētiem stiprinājumiem, kas neizceļas virs zoles virsmas un var saturēt protektoru staigāšanai pa takām, kas var būt nepieciešams, apejot nepārbraucamu šķērsli vai velosipēdu nesot. Šosejas riteņbraukšanas apavi parasti ir vieglāki kā atbilstošie kalnu riteņbraukšanas apavi, tiem stiprinājums izceļas virs zoles un tiem ir mazāka aizsardzība pret laikapstākļu ietekmi. Izceltais stiprinājums padara šos apavus nepraktiskus staigāšanai, tas var arī bojāt stiprinājumu. Kalnu riteņbraukšanas stiprinājumus parasti var bez grūtībām piestiprināt šosejas apaviem, lai gan reizēm ir nepieciešama pāreja. Otrādi parasti nav iespējams, jo šosejas stiprinājumi parasti ir pārāk lieli kalnu riteņbraukšanas apaviem. Nelielie kalnu riteņbraukšanas stiprinājumi parasti tiek stiprināti ar divām skrūvēm, šosejas stiprinājumiem parasti ir trīs skrūves. Gadu gaitā dažādi ražotāji ir radījuši paši savas kontaktpedāļu sistēmas.
Kontaktpedāļiem ir priekšrocības pār platformu pedāļiem, īpaši kalnu riteņbraukšanā un sacensībās. Tie nepieļauj kājas noslīdēšanu slapjos un dubļainos apstākļos un nodrošina labāku jaudas pārnesi.
Kontaktpedāļiem ir pieejami platformu adapteri, kas ļauj īslaicīgi tos padarīt par platformu pedāļiem ar lielāku atbalsta laukumu pēdai. Tas ļauj braucējiem izmantot parastus apavus, nemainot pedāļus. Adapterus pedālī parasti iestiprina ar līdzīgu mehānismu kā pašus apavu stiprinājumus.
Magnētiskie pedāļi
Magnētiskie pedāļi parādījās jau 1897. gadā, tomēr neguva lielu popularitāti. 1996. gadā bija pieejami Exus Mag Flux šosejas pedāļi. 2009. gadā velokomponenšu ražotājs Mavic ieviesa magnētiskus pedāļus un apavus ikdienas braucieniem. Citu ražotāju modeļi saņēmuši pretrunīgas atsauksmes.
Nolokāmi pedāļi
Lai padarītu tos kompaktākus, salokāmiem velosipēdiem bieži vien ir nolokāmi pedāļi.
Stiprināšana pie klaņa
Labās puses (parasti piedziņas puse) pedālim ir labā vītne, bet kreisajam pedālim kreisā (pretēja), lai novērstu pedāļu atskrūvēšanos precesijas efekta dēļ. Lai arī kreisais pedālis griežas pulksteniski uz saviem gultņiem attiecībā pret klani (un šķietami skrūvētu ciet labo vītni), spēks no braucēja kājas spiež asi pret klaņa vītni punktā, kas pulksteniski rotē ap klani, tādējādi berzes dēļ lēni pretpulksteniski velkot pedāļa ass ārpusi un skrūvējot vaļā labo vītni.
Mozgi
Mozgi var būt:
Gumiņbaktērijas
Gumiņbaktērijas jeb gumiņu baktērijas (Rhizobium) ir baktēriju ģints, kas dzīvo tauriņziežu dzimtas augu sakņu izaugumos — gumos — un piesaista atmosfēras slāpekli, ko ar nitrogenāzi pārveido amonjakā.
Bergmana sala
"Bergmana sala" (en) ir 2021. gada romantiska drāmas filma, kuras režisore un scenārija autore ir Mia Hansena-Lēve. Filmā galvenās lomas atveido Vikija Krīpsa, Tims Rots, Mija Vašikovska un Anderss Danielsens Lī.
Filma stāsta par precētu pāri, kas ierodas Fores salā, lai rakstītu scenārijus savām nākamajām filmām.
Filmas "Bergmana sala" pirmizrāde notika 2021. gada Kannu kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Satiķi
Satiķi, agrāk arī Vecsatiķi, ir ciems Saldus novada Gaiķu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Imulas krastā pie autoceļa V1298 17 km no novada centra Saldus un 133 km no Rīgas. Satiķos atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, tautas nams, ģimenes ārsta prakse, aptieka, pasts, veikals. Ciems veidojies ap Vecsatiķu muižas (Alt-Saticken) centru. Izaudzis pēckara gados kā kolhoza un ciema padomes (no 1981. gada) centrālais ciemats.
2013. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
2013. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Florencē, Itālijā, no 21. līdz 29. septembrim. Tas bija 86. Pasaules čempionāts. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm, vīriešiem līdz 23 gadu vecumam, jauniešiem un jaunietēm, kā arī komandu brauciena vīriešu un sieviešu profesionālajām komandām. Toskānā, kas ir nozīmīgs Itālijas riteņbraukšanas centrs, Pasaules čempionāts notika pirmoreiz. Sacensību noslēgums notika Florencē, bet sacensību maršrutā tika iekļautas arī tuvējās pilsētas Luka, Montekatini Terme un Pistoija.
Medaļu tabula
Komandas braucieni ir iekļauti pie valsts, kurā komanda ir reģistrēta UCI.