cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
84. Kinoakadēmijas balva
Filma "Mākslinieks" ieguva piecas balvas, tajā skaitā Žans Dižardēns kā labākais aktieris, Mišels Hazanavičuss kā labākais režisors, un nominācijā "Labākā filma". Šī ir pirmā šāda balva mēmajai filmai kopš 1927. gada filmas Wings, kas balvu saņēma 1. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremonijā 1929. gadā. Filma "Hugo" arī saņēma piecas balvas, "Dzelzs lēdija" saņēma divas balvas, kā arī pa vienai balvai saņēma filmas "Iesācēji" (Beginners), "Pēcteči", "Morisa Lesmora kunga fantastiskās lidojošās grāmatas" (The Fantastic Flying Books of Mr. Morris Lessmore), "Meitene ar pūķa tetovējumu" (The Girl with the Dragon Tattoo), "Kalpone", "Pusnakts Parīzē", "Mapeti", "Rango", Saving Face, "Šķiršanās" (A Separation), The Shore un "Nesakautie" (Undefeated).
Uzvarētāji un nominanti
84. Kinoakadēmijas balvas nominantus paziņoja Semjuela Goldvina teātrī. Nominantus paziņoja Kinoakadēmijas prezidents Toms Šeraks un aktrise Dženifere Lorensa. "Hugo" ieguva vienpadsmit nominācijas, bet "Mākslinieks" ieguva desmit nominācijas.
Balvu pasniegšana norisinājās. "Mākslinieks" ir otrā mēmā filma, kas iegūst balvu nominācijā "Labāka filma". Pirmā ir 1927. filma Wings, kas saņēma 1. Kinoakadēmijas balvu 1929. gadā. Šī ir pirmā melnbaltā filma, kas ieguva balvu kopš 1993. gada, kad balvu ieguva "Šindlera saraksts". Nominācijas "Labākais aktieris galvenajā lomā" ieguvējs Žans Dižardēns kļuva par pirmo franču aktieri, kas ieguvis Amerikas Kinoakadēmijas balvu. Savukārt Merila Strīpa iegūstot balvu nominācijā "Labākā aktrise galvenajā lomā", kļuva par piekto aktieri, kas saņēmis trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas par tēlošanu. Nominācijas "Labākais aktieris otrajā plāna lomā" ieguvējs 82 gadus vecais Kristofers Plamers kļuva par vecāko aktieri Kinoakadēmijas balvas saņemšanas vēsturē.
Balvu ieguvēji
Balvu ieguvēji ir atzīmēti treknrakstā.
937. gads
937. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Dinozaurs (filma)
Dinozaurs (en) ir 2000. gada ASV animācijas piedzīvojumu filma, kuras režisori ir Ralfs Zondags un Ēriks Leitons. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši D. B. Svīnijs, Alfre Vūdarda, Haidena Panetjēra, Makss Kasella, Osijs Deiviss un Semjuels E. Raits. Filmas pirmizrāde notika.
Aladars ir iguanodons, kuru pēc viņa vecāku nāves uzaudzināja lemuri. Pēc tam, kad meteoru lietus iznīcina Aladara ģimenes māju, Aladars kopā ar savu ģimeni dodas ceļojumā uz jaunajām mājām.
Etjēns Durāns
Etjēns Durāns (fr) bija franču tenisists, kurš startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Durāns 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja tenisa sacensībās. Vienspēļu turnīrā viņš jau pirmajā kārtā zaudēja britam Redžinaldam Dohertijam ar 2:6 un 3:6 un turpmāko cīņu neturpināja. Dubultspēļu turnīrā viņš startēja kopā ar Adriēnu Fošjē-Magnānu. Viņi ceturtdaļfinālā ar rezultātu 8:6, 1:6 un 3:6 zaudēja britu tenisa pārim Haroldam Mahoni un Artūram Norisam.
Gada dzīvnieks Latvijā
Gada dzīvnieks ir viens no ikgadējiem Latvijas dabas simboliem, kuru katru gadu izraugās Latvijas Dabas muzejs. Parasti par Gada dzīvnieku tiek izraudzīta suga, kurai Dabas muzeja speciālisti vēlas pievērst sabiedrības uzmanību, lai iegūtu vairāk informācijas sugas izpētei vai arī veiktu īpašus pasākumus tās aizsardzībai.
Gada dzīvnieka pasludināšanas mērķis ir ne tikai akcentēt sugas, kurām draud izmiršana, bet rosināt arī diskusijas par Latvijas dabai nozīmīgu sugu saglabāšanu, to attiecībām ar cilvēkiem, likumdošanas prasībām un citiem aspektiem. Par Gada dzīvnieku kalendārajā gadā sabiedrība tiek pastiprināti informēta, izmantotie rezultāti tiek izmantoti publikācijās par sugas izplatību Latvijā.
Leonels Vambā
Leonels Vambā Džufo (fr; dzimis ) ir Kamerūnas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada pārstāv Latvijas Virslīgas klubu Jūrmalas "Spartaks".
2021. gada sezonā Vambā ar 14 vārtiem kļuva par Virslīgas labāko vārtu guvēju.
Vambā ir spēlējis Kamerūnas U17 izlasē, tās sastāvā 2019. gadā kļuvis par Āfrikas U17 kausa ieguvēju.
Dienvidvjetnama
Dienvidvjetnama, oficiāli Vjetnamas Republika (Việt Nam Cộng hòa), bija valsts Vjetnamas dienvidos no 1955. līdz 1975. gadam. Vjetnamas Republika tika radīta pēc referenduma 1955. gadā, kurā tika izvēlēts, ka Vjetnamas Valsts kļūs par republiku. Galvaspilsēta bija Saigona. Vjetnamas Republiku par Dienvidvjetnamu sāka dēvēt 1954. gadā, kad Ženēvas konferencē Vjetnama tika sadalīta Dienvidvjetnamā un Ziemeļvjetnamā.
Rabši
Rabši ir ciems Dagdas pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 301 km attālumā no Rīgas.
Dienvidvjetnama
1959. gadā ar Ziemeļvjetnamas finansētā un trenētā Vjetkonga sacelšanos sākās Vjetnamas karš. Lai gan 1973. gadā tika noslēgts miera līgums, karš turpinājās, līdz 1975. gadā Vjetkonga un Ziemeļvjetnamas spēki ieņēma Saigonu un Vjetnamas Republika beidza pastāvēt.
Rabši
Ciema apkārtnē atrodas Opsas ezers.
Maurīcijas dombeja
Maurīcijas dombeja (Dombeya mauritiana) ir malvu dzimtas suga, kas endēma Maurīcijai. Tā ir ļoti reta un apdraudēta suga, kas 2012. gadā ierindota Zemeslodes 100 visapdraudētāko sugu sarakstā.
Kārlis Neikirhs
Kārlis Neikirhs (de; dzimis, miris ) bija vācu sporta vingrotājs, divu olimpisko zelta medaļu ieguvējs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Neikirhs startēja sešās sporta vingrošanas disciplīnās. Olimpiskās zelta medaļas viņš izcīnīja kā Vācijas vingrotāju komandas pārstāvis komandu sacensībās uz līdztekām un komandu vingrošanā uz stieņiem. Savukārt pārējās disciplīnās — atbalsta lēcienā, līdztekās, vingrošanā uz stieņa un vingrošanā uz zirga viņš neizcīnīja godalgotās vietas.
Antons Fokers
Antons Hermanis Gerards (Entonijs) Fokers (nl, de; dzimis, miris ) bija mūsdienu Indonēzijā dzimis nīderlandiešu/vācu aviokonstruktors un uzņēmējs, aviokompānijas Fokker dibinātājs.
Fokers dzimis mūsdienu Indonēzijā, kafijas plantāciju īpašnieka ģimenē. Kad Antonam bija četri gadi, ģimene pārcēlās uz Eiropu un apmetās Hārlemā. Nepabeidzis vidusskolu, Antons pārcēlās uz Vāciju, kur aizrāvās ar aviāciju. 1910. gadā viņš uzkonstruēja savu pirmo lidmašīnu Fokker Spin. 1912. gadā Johannistālē (tagad Berlīnes daļa) nodibināja aviobūves kompāniju, kuru vēlāk pārcēla uz Šverīni. Pazīstamākās Fokera konstruētās lidmašīnas (Fokker E.III un Fokker Dr.I) izmantoja Vācija un tās sabiedrotie Pirmajā pasaules karā. Viens no Fokera jaunievedumiem bija mehānisms kas sinhronizēja lidmašīnas propellera kustību ar lidmašīnas ložmetēju šāviņiem, lai tas spētu šaut tieši lidmašīnas kursa virzienā. 1915. gada vasarā tas nodrošināja Vācijas aviācijas dominēšanu.
Pēc Pirmā pasaules kara Fokers pārcēlās uz Nīderlandi un nodibināja Nederlandse Vliegtuigenfabriek - kompānijas Fokker priekšteci. 20. gadsimta 20. un 30. gados kompānija Fokker dominēja tirgū, bet 1996. gadā tā bankrotēja. Pats Fokers 1922. gadā pārcēlās uz ASV un kļuva par tās pilsoni. Miris 1939. gadā.
Ambarčika
Ambarčika (ru — ‘klētiņa’) ir ciems Krievijas ziemeļos, Sahas Republikas Nižņekolimskas ulusa. Izvietojies Austrumsibīrijas jūras piekrastē pie Ambarčika līča netālu no Kolimas upes grīvas, bijusī osta Ziemeļu jūras ceļā.
Vēsture
Pirmās ēkas ciema vietā bija Dmitrija Lapteva 1741. gada ekspedīcijas uzbūvētās pārtikas noliktavas — klētis, no kurām līcis un vēlāk arī ciems ieguva savu nosaukumu. Pēc zelta iegulu atklāšanas Kolimas upes augštecē, radās nepieciešamība pēc jūras ostas raktuvju nodrošināšanai. 1932. gada novembrī līča krastā sākās ostas un ciemata būvniecība. Tā paša gada decembrī Ambarčikā tika izveidota Daļstroja upju kuģniecības pārvalde. Ostas un ciemata celtniecība notika ar ieslodzīto darbaspēku — Ambarčikā tika izveidota pārsūtīšanas nometne, kurā ar jūras kuģiem navigācijas laikā tika nogādāti ieslodzītie, kurus pēc tam tālāk sadalīja pa Kolimas nometnēm.
1939. gadā osta tika nodota Ziemeļu jūras ceļa pārvaldei, bet upju kuģniecības pārvalde pārcelta uz Zirjanku. 1954. gadā slēdza ieslodzīto nometni. 1950. gados osta tika pārcelta uz Čerskas piepilsētu Zeļonijmisu un ciems tika pamests. Līdz mūsdienām saglabājusies viena no trijām ostas piestātnēm.
Kopš 1935. gada ciemā darbojas Buhta Ambarčikas polārstacija un tās personāls ir vienīgie pastāvīgie ciema iedzīvotāji.
1993. gadā Ambarčikas nometnes vietā uzstādīta piemiņas zīme represētajiem. Ambarčikā 1932. gadā ekspedīcijas laikā miris latviešu etnogrāfs, Ļeņingradas Ziemeļu tautu institūta rektors Kārlis Lukss, ciemā uzstādīta piemiņas zīme.
Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome
Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome (NEPLP) ir neatkarīga pilntiesīga autonoma iestāde, kas uzrauga, lai plašsaziņas līdzekļu darbībā tiktu ievērota Latvijas Republikas Satversme, Elektronisko plašsaziņas līdzekļu likums un citi normatīvie akti. Eiropas Parlamenta un Padomes direktīvas izpratnē NEPLP ir neatkarīgs regulators.
Nacionālās elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomes funkciju veikšanai nepieciešamo finansējumu piešķir no valsts budžeta. NEPLP misija ir attīstīt, atbalstīt un uzraudzīt elektronisko plašsaziņas līdzekļu (EPL) nozari Latvijā, radot priekšnoteikumus EPL sniegto pakalpojumu un atspoguļoto viedokļu daudzveidībai, atbilstoši sabiedrības dažādo grupu interesēm un vajadzībām, veicināt konkurenci nozares tirgū, sabiedriski nozīmīga, kvalitatīva satura veidošanu, saglabāšanu un pieejamību. Padome aktīvi līdzdarbojas tādās ES dalībvalstu un starptautiskajās regulatoru sadarbības institūcijās kā Eiropas audiovizuālo mediju pakalpojumu regulatoru grupā (ERGA) un Eiropas raidorganizāciju regulatoru apvienībā (EPRA). NEPLP sastāvā ir pieci locekļi, kurus uz pieciem gadiem ievēlē Saeima. Padomes ievēlēšanas kārtību nosaka Saeimas kārtības rullis. NEPLP locekļus var ievēlēt atkārtoti, bet ne vairāk kā divas reizes pēc kārtas. Šobrīd NEPLP sastāvā ir padomes priekšsēdētājs Ivars Āboliņš, padomes priekšsēdētāja vietniece — Aurēlija Ieva Druviete, kā arī padomes locekļi Ieva Kalderauska, Ilva Milzarāja un Andis Plakans.
Vēsturiski pirmais NEPLP, tolaik Nacionālās radio un televīzijas padomes, priekšsēdētājs bija Ojārs Rubenis.
Darba organizācija
NEPLP pati izstrādā un apstiprina savas darbības noteikumus. NEPLP sēdes notiek ne retāk kā vienu reizi mēnesī. Informācija par sēžu sasaukšanu un darba kārtību ir pieejama NEPLP mājas lapā. NEPLP ir lemttiesīga, ja sēdē piedalās vairāk nekā puse tās locekļu.
Veidošanas mehānisms
Nacionālās elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomes locekļu kandidātus, konsultējoties ar biedrībām un nodibinājumiem, kas darbojas plašsaziņas līdzekļu, izglītības, kultūras, zinātnes un cilvēktiesību jomā, izvirza Saeimas Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisija. Par Nacionālās elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomes locekļa kandidātu var izvirzīt Latvijas pilsoni, kam pastāvīgā dzīvesvieta ir Latvijā, kam ir augstākā izglītība, vismaz piecus gadus ilga profesionālā vai akadēmiskā pieredze plašsaziņas līdzekļu, izglītības, kultūras, zinātnes vai cilvēktiesību jomā un laba reputācija. Nacionālās elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomes loceklis nedrīkst būt: Darbs Nacionālajā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomē ir Padomes locekļa pamatdarbs. Uz NEPLP locekļiem attiecas ierobežojumi un aizliegumi, kas paredzēti valsts amatpersonām likumā “Par interešu konflikta novēršanu valsts amatpersonu darbībā”. Padomes darbības nodrošināšanai tiek izveidots sekretariāts.
Vēsture
1995. gada 24. augustā Saeima pieņēma Radio un televīzijas likumu, kurš noteica elektronisko sabiedrības saziņas līdzekļu veidošanas, reģistrācijas, darbības un uzraudzības kārtību. Uzraudzības funkcijas tika uzticētas Nacionālajai radio un televīzijas padomei, kas tika izveidota 1995. gada 28. septembrī. Savas darbības pirmajos gados Padome uzsāka aktīvu elektronisko sabiedrības saziņas līdzekļu nozares sakārtošanas darbu, uzraugot, lai raidorganizācijas savā darbībā ievērotu Satversmi, Radio un televīzijas likumu un citus likumus, un kontrolējot, lai tiktu nodrošināta vārda un informācijas brīvība. 2010.gada 12.jūlijā Saeima pieņēma Elektronisko plašsaziņas līdzekļu likumu, kurš turpmāk noteica Latvijas jurisdikcijā esošo elektronisko plašsaziņas līdzekļu darbības kārtību un noteikumus. Šī likuma ievērošanas kontrole tika uzticēta Nacionālajai elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomei, kura ir Nacionālās radio un televīzijas padomes tiesību un saistību pārņēmēja.
Līdz Sabiedrisko elektronisko plašsaziņas līdzekļu padomes izveidei NEPLP darbību reglamentēja arī Sabiedrisko elektronisko plašsaziņas līdzekļu un to pārvaldības likums. NEPLP līdz 2021.gada 4.augustam pildīja sabiedrisko raidorganizāciju VSIA “Latvijas Televīzija” (LTV) un VSIA “Latvijas Radio (LR) valsts kapitāla daļu turētāja un dalībnieku sapulces funkcijas, nodrošināja sabiedriskā pasūtījuma izstrādi sabiedriskajiem un komerciālajiem EPL, kā arī veica sabiedriskā pasūtījuma izpildes pārraudzību. Saskaņā ar Sabiedrisko elektronisko plašsaziņas līdzekļu un to pārvaldības likumu LTV un LR kapitāla daļu turētāja un dalībnieku sapulces funkcijas, kā arī sabiedriskā pasūtījuma izstrādes uzraudzību kopš 2021.gada 4.augusta īsteno SEPLP.
Sprīvuļu upīte
Sprīvuļu upīte (arī Maķešu upīte, Opuļa upīte) ir Opulīša ezera pieteka Gulbenes un Alūksnes novadā.
Iztece no Sprīvuļu ezera rietumu gala. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Opulītī tā ziemeļu galā. Upi šķērso valsts autoceļš V410 (Gulbene – Zeltiņi).
2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
2013. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas notika. Domes tika ievēlētas 119 pašvaldībās — 9 republikas pilsētās un 110 novados. Vēlēšanas organizēja Centrālā vēlēšanu komisija.
Vēlētāju uzskaitei pašvaldību vēlēšanās Centrālā vēlēšanu komisija (CVK) izmantoja Vēlētāju reģistru. Katrs vēlētājs tika iekļauts noteikta vēlēšanu iecirkņa sarakstā atbilstoši reģistrētajai dzīvesvietai 90 dienas pirms vēlēšanām —. Kandidātu sarakstu iesniegšana notika no 12. līdz. Pašvaldību vēlēšanās kandidātu saraksti bija jāiesniedz attiecīgās pašvaldības vēlēšanu komisijai. Līdz 2. maijam kandidātu sarakstu iesniegšanas termiņš tika pagarināts septiņos novados, proti, Baltinavā, Naukšēnos, Nīcā, Pāvilostā, Rūjienā, Salacgrīvā un Skrundā, kur līdz 22. aprīlim bija iesniegts tikai viens kandidātu saraksts.
Priekšvēlēšanu aģitācijas periods bija no līdz.
Republikas pilsētas
<!--
Novadi
-->
Uldis Rudaks
Uldis Rudaks (dzimis ) ir latviešu mūzikas žurnālists un kritiķis, radio raidījumu vadītājs un dīdžejs. Ilgstošs laikraksta “Diena” darbinieks.
Račeva (Ozolmuižas pagasts)
Račeva ir ciems Ozolmuižas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 240 km attālumā no Rīgas.
Uldis Rudaks
Biogrāfija
Uldis pabeidzis Rīgas 84. vidusskolu. Vidusskolas laikā nodarbojās ar boksu, pēc tam strādāja par krāvēju maizes kombinātā. U. Rudaks jau vidusskolā izrādīja talantu literatūrā, tomēr pēc vidusskolas beigšanas iestājās Rīgas Tehniskajā universitātē, pēc trīs gadiem studijas pameta. Pēc tam gadu mācījies Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātē.
Felsko
Felsko var būt:
Uldis Rudaks
Biogrāfija
No 2016. gada 12. aprīļa vada izcilākajiem Latvijas roka un populārās mūzikas albumiem veltītu radio raidījumu ”Zibens pa dibenu” Radio Naba.
No 2018. gada kopā ar Salaspils domi rīko mūzikas festivālu “Kartupeļpalma” Nacionālajā botāniskajā dārzā Salaspilī. 2019. gadā nominēts Normunda Naumaņa balvai kritikā.
Pavadoņpilsēta
Pavadoņpilsēta (arī satelītpilsēta ) ir lielpilsētas aglomerācijā esošas apdzīvotas vieta, kas ir saistīta ar lielpilsētas transportu, iedzīvotāju svārstmigrāciju. Nereti pavadoņpilsētām ar lielpilsētu ir kopīga ekonomiskā un demogrāfiskā sistēma, bet tās parasti ir vismaz daļēji ekonomiski un sociāli neatkarīgas no lielpilsētas. Pavadoņpilsētas atrodas aptuveni 30—50 km attālumā no lielpilsētas, bet, ja lielpilsēta ir salīdzinoši maza, tās satelītpilsētas var atrasties pat līdz 100 km tālu no lielpilsētas. Pavadoņpilsētas bieži ir izveidojušās vēlāk nekā lielpilsēta un šo pilsētu veidošanās ap noteiktu centru noved pie pilsētas aglomerācijas rašanās.
Reizēm aglomerācijas centrā atrodas divas pilsētas, kuras tad sauc par dvīņu pilsētām. Dvīņu pilsētas no pavadoņpilsētām atšķiras ar to, ka pavadoņpilsētas savstarpēji atdala kāda lauku teritorija. Piemēram, Fortvērta un Dalasa Teksasā, ASV ir dvīņu pilsētas, jo, lai gan Fortsvērta ir mazāka par Dalasu, tās ir integrētas viena otrā.
Latvijā satelītpilsētas ir izplatītas, piemēram, Rīgas aglomerācijas apkārtnē. Rīgas aglomerācijā par pavadoņpilsētām uzskatāmas Tukums, Jūrmala, Jelgava, Olaine, Baloži, Baldone, Salaspils, Ikšķile, Ogre, Ķegums, Lielvārde, Aizkraukle, Saulkrasti, Vangaži, Sigulda, Ādaži, Ķekava un Mārupe.
Remī
Remī var būt:
Lainioelvena
Lainioelvena (sv) ir 266 kilometrus gara Tornelvenas kreisā krasta pieteka Zviedrijas galējos ziemeļos. Iztece no Rostejavri ezera, kas daļēji atrodas Norvēģijas teritorijā. Tek dienvidaustrumu virzienā.
Šins Onuma
Šins Onuma (大沼 心) ir japāņu anime un teātra režisors. Viņš ir piedalījies tādu anime seriālu animēšanā kā WataMote, Hellsing, C3 un Dusk Maiden of Amnesia.
Upīte (Mudažas pieteka)
Upīte ir Mudažas labā krasta pieteka Gulbenes novadā.
Iztece uz dienvidrietumiem no Augulienas. Tek rietumu virzienā. Ietek Mudažā mežainā, purvainā apvidū.
Motociklu vasara
"Motociklu vasara" ir 1975. gada Latvijas PSR jauniešu drāma. Filmas režisors ir Uldis Brauns. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā. Pirmizrāde notika Rīgas Kinonamā. Filma ir melnbalta.
Sižets
Mārim 18 gadu dzimšanas dienā vecāki uzdāvina motociklu. Kopā ar draugu uz šosejas apdzenot kāzu automobili, viņi iepazīstas ar līgavu un līgavaini. Inese precas, nemīlot savu topošo vīru, tādēļ ar prieku piekrīt jaunā paziņas piedāvājumam. Viņi kopā bēg un dodas romantiskā ceļojumā ar motociklu.
Lomās
Pārējie aktieri titros uzrādīti kā epizodisku lomu atveidotāji:
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Malāvijā
Sarakstā apkopotas tās vietas Malāvijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Malāvijas ir iekļautas 2 vietas (1 kultūras objekts un 1 dabas objekts), savukārt 6 vietas ir iekļautas kandidātu sarakstā. Malāvija Pasaules mantojuma konvenciju ratificēja 1982. gada 5. janvārī.
Igaunija 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Igaunijai 2004. gada vasaras olimpiskās spēles, kas notika Grieķijas galvaspilsētā Atēnās, bija devītās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā piedalījās. Atēnu olimpiskajās spēlēs Igaunija bija pārstāvēta ar 42 sportistiem (31 vīrietis un 11 sievietes) 10 olimpiskajos sporta veidos.
Šajās olimpiskajās spēlēs Igaunijas sportisti izcīnīja 3 olimpiskās medaļas, no tām viena sudraba un divas bronzas medaļas. Šīs bija pirmās olimpiskās spēles pēc PSRS sabrukuma, kad Igaunija vasaras olimpiskajās spēlēs neizcīnīja zelta medaļu.
Reiz prērijā
Reiz prērijā (en) ir 2004. gada animācijas komēdija, kuras režisori un scenārija autori ir Vills Finns un Džons Senfords. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Rozanna Barra, Dženifere Tillija, Džūdija Denča, Kuba Gudings jaunākais, Rendijs Kveids un Stīvs Bušemi. Filmas pirmizrāde notika.
Animācijas filmas galvenās varones ir trīs govis Megija, Misis Keloveja un Greisa, kurām ir jānotver noziedznieks Alameda Slims, lai par iegūto atlīdzību izglābtu savu fermu no slēgšanas.
Račiki
Račiki ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 267 km attālumā no Rīgas.
Elliott Brothers
Elliott Brothers (London) Ltd bija Apvienotās Karalistes uzņēmums. Dibināts 1804. gadā. Nodarbojās ar instrumentu un ierīču izgatavošanu. 20. gadsimta vidū bija pazīstams ar datoru un avionikas produkciju.
Vēsture
1804. gadā Viljams Eliots (William Elliott) dibināja uzņēmumu. Tajā tika izgatavoti matemātikas, optiskie un citi navigācijas un zinātniskie instrumenti. 1850. gadā viņš savā biznesā iesaistīja dēlus Frederiku un Čārlzu, un uzņēmumu pārdēvēja par William Elliott and Sons. Pasaules izstādē 1851. gadā tika iegūta bronzas medaļa. Viljams mira 1853. gadā, un uzņēmums pārdēvēts par Elliott Brothers. Čārlzs atstāja uzņēmumu 1865. gadā. Frederiks vadīja biznesu līdz savai nāvei 1873. gadā, kad uzņēmuma vadību pārņēma viņa sieva Sūzena.
19. gadsimta beigās, kad sāka attīstīties telegrāfs un elektrības praktiskā izmantošana, Elliott Brothers iesaistījās šajās nozarēs un strauji auga. 1881. gadā Elektrības izstādē Parīzē uzņēmums ieguva zelta medaļu precīzijas instrumentu nominācijā. 1898. gadā uzņēmums pārcēlās uz plašākām telpām Lūišemā, Londonas dienvidaustrumos.
20. gadsimta sakumā Elliott Brothers sāka ražot instrumentus lidmašīnām, kuri kļuva sevišķi pieprasīti Pirmā pasaules kara laikā. Aptuveni 1916. gadā uzņēmums sāka ražot analogos datorus jūras artilērijas kontroles sistēmām. 1916. gadā uzņēmums tika reģistrēts kā privāta sabiedrība ar ierobežotu atbildību un ieguva nosaukumu Elliott Brothers (London) Ltd.
Elliott Automation
1957. gadā uz datoru nodaļas bāzes izveidots uzņēmums Elliott Automation. 1967. gadā Elliott Automation apvienojās ar English Electric Leo Marconi. Tas 1968. gadā apvienojās ar International Computers and Tabulators, izveidojot International Computers Limited (ICL).
1969. gadā tika nolemts, ka ICL turpmāk nodarbosies ar datu apstrādes datoriem, bet reālā laika datoru bizness (tai skaitā bijušā Elliott Automation reālā laika datoru nodaļa) tika atdalīts uzņēmumā Marconi Elliott Computer Systems Limited. 1972. gadā tas pārdēvēts par GEC Computers Limited.
Avionikas nodaļa tika apvienota ar Marconi (tagad BAE Systems).
Borhemvūdas ražotne GEC paspārnē izgatavoja dažādus datorus līdz 1988. gadam. GEC/Marconi pārtrauca darbību Borhemvūdas ražotnē 2003. gadā.
Luiro
Luiro (fi) ir 227 kilometrus gara Kitinenas kreisā krasta pieteka Somijas ziemeļos. Iztece no Luirojervi ezera. Tek dienvidu virzienā, mazapdzīvotā apvidū. Augštecē ierīkota Lokas ūdenskrātuve.
Vera Daškeviča
Vera Daškeviča (dzimusi, mirusi ), arī Veronika Daškeviča, bija latviešu pedagoģe un latgaliešu valodas kopēja.
Biogrāfija
Izglītību ieguvusi Preiļu Augstākajā tautskolā un bēgļu palīdzības biedrības skolotāju sagatavošanas kursos. Pēc tam tur arī strādājusi. Vēl strādājusi par skolotāju.
Vairāku latgaliešu valodas mācību grāmatu autore. Veikusi nozīmīgu darbu latgaliešu valodas popularizēšanā, veidojusi latgaliešu valodas mācīšanas metodiku latgaliešu skolām.
1937. gadā izsūtīta uz Turkmēniju, strādājusi par skolotāju Zolotanas vidusskolā. 20. gadsimta 30. gadu beigās notiesāta uz 20 gadiem, pilnībā izcietusi sodu Gulagā. Pēc soda izciešanas dzīvojusi Aleksinā.
Balvi (stacija)
Balvi bija dzelzceļa stacija līnijas Ieriķi—Abrene iecirknī Gulbene—Abrene (Pitalova). Tā atradās Balvu novada Kubulu pagastā, 5,5 km attālumā uz ziemeļrietumiem no Balviem. Ap to izveidojās apdzīvota vieta Balvu stacija (tagad Kubuli).
Vēsture
Stacija atklāta 1902. gadā kā līnijas Pitalova—Sita stacija, sākotnēji dēvēta par Bolovsku, no 1919. gada par Bolviem, no 1934. gada par Balviem. Tagadējā stacijas ēka vecās koka ēkas vietā atklāta 1963. gadā. Slēgta 2001. gadā, sliedes demontētas 2009. gadā.
Vāli
Fon Vāli ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 17. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības (1860), Igaunijas bruņniecības (1863) un Kurzemes bruņniecības matrikulās.
Vēsture
Vālu dzimta cēlusies no senas skotu Mac Dowall vai Mac Dougall of Makerstoun dzimtas. 1582. gadā virsnieks Roberts Albrehts Makdovals (1541–1641) pārcēlās uz dzīvi Mēklenburgā un iestājās Zviedrijas karaļa dienestā. Dzimtas uzvārds mainījās uz Duwall, vēlāk uz De Wahl. Viņa dēli ģenerālis Jakobs Duvāls (Jacob Duwall, 1589–1634) un pulkvedis Morics Duvāls (Mauritz Duwall, 1603–1655) par nopelniem Trīsdesmitgadu kara laikā 1638. gada tika imatrikulēti Zviedrijas bruņniecībā.
Ķirurgs Eduards Georgs fon Vāls bija Tērbatas Universitātes rektors (1881-1885). Igaunijā dzīvojošais Edgars de Vāls (1867–1948) radīja jaunu valodu Occidental, kas mūsdienās tiek saukta par Interlingue.
FC Kuressaare
FC Kuressaare ir Igaunijas futbola klubs no Kuresāres, kas pašlaik spēlē Igaunijas Meistarlīgā.
Pasta kariete (filma)
"Pasta kariete" (en) ir 1939. gada ASV vesterna filma, kuras režisors ir Džons Fords. Filmā galvenās lomas atveido Klēra Trevora, Džons Veins, Endijs Devins, Džons Karedīns, Tomass Mičels, Luīze Plata, Džordžs Bānkrofts, Donalds Mīks, Bērtons Čērčils un Tims Holts. Filma balstīta uz Ernesta Heikoksa 1937. gada īso stāstu The Stage to Lordsburg.
Filmas "Pasta kariete" pirmizrāde notika un to izplatīja United Artists. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un saņēma septiņas nominācijas Amerikas Kinoakadēmijas balvai, tajā skaitā kategorijās "Labākā filma" un "Labākais režisors", saņemot divas — "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Mičels) un "Labākā mūzika filmā". To uzskata par vienu no nozīmīgākajām vesterna žanra filmām. Tas bija pirmais no daudziem vesterniem, ko Fords uzņēma Monumentu ielejā. 1995. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Tomēr "Pasta kariete", gluži kā daudzi tā laika vesterni, tiek kritizēti par negatīvu Amerikas pamatiedzīvotāju atainojumu.
Račeva (Griškānu pagasts)
Račova (arī Račeva) ir ciems Griškānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Trojs Polamalu
Trojs Polamalu (en; dzimis Trojs Aumua (Troy Aumua) ) ir ASV amerikāņu futbola spēlētājs, spēlē strong safety pozīcijā. Pašlaik (2012) pārstāv NFL klubu Pitsburgas "Steelers", kā sastāvā aizvadījis visu profesionāļa karjeru. Spēlētāja ģimene ir cēlusies no ASV Samoa.
Universitātes laikā pārstāvēja Dienvidkalifornijas universitāti. 2003. gada NFL draftā viņu Pitsburgas "Steelers" izraudzījās ar kopējo 16. kārtas numuru. Karjeras laikā ir piedalījies sešās Visu zvaigžņu spēlēs un četras reizes ticis iekļauts līgas simboliskajā izlasē. Divkārtējs Superkausa ieguvējs "Steelers" sastāvā. T. Polamalu tika atzīts par "Steelers" vienības 2010. gada labāko spēlētāju un spēlētājs tika iekļauts līgas simboliskajā 2000. gadu izlasē.
Imani Rouza
Imani Rouza (en; dzimusi Heivardā, Kalifornijas štatā) ir amerikāņu pornoaktrise. Pornoaktrises karjeru uzsākusi 2009. gadā 23 gadu vecumā.
Zigmunds Jēns
Zigmunds Verners Pauls Jēns (Sigmund Werner Paul Jähn; dzimis, miris ) bija Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) kosmonauts, lidotājs, ģenerālmajors, zinātņu doktors. 1978. gadā viņš veica lidojumu kosmosā ar PSRS kosmosa kuģi, tādējādi kļūstot par pirmo vācu kosmonautu.
Zigmunds Jēns piedzima 1937. gada 13. februārī Morgenretē-Rautenkrancā, Saksijas Fogtlandes apriņķī, Vācijā. 1951. gadā viņš savā dzimtajā pilsētā pabeidza pamatskolu. Līdz 1954. gadam viņš Klingentalē apguva iespiedēja arodu. Pēc tam viņš vadīja pionieru organizāciju vietējā skolā.
1955. gada 26. aprīlī Jēns iestājās Franca Meringa vārdā nosauktajā Pretgaisa aizsardzības Augstākajā virsnieku skolā. Pēc skolas beigšanas viņš dienēja VDR Gaisa spēkos. No 1961. līdz 1963. gadam viņš bija komandiera vietnieks politiskajā darbā. 1965. gadā viņš kļuva atbildīgs par gaisa taktiku un gaisa šaušanu. No 1966. līdz 1970. gadam Jēns studēja Padomju Savienībā Gagarina Gaisa spēku akadēmijā. No 1970. līdz 1976. gadam viņš strādāja VDR Gaisa spēku administrācijā, kas atbild par pilotu izglītību un lidojumu drošību.
1976. gada 25. novembrī Zigmunds Jēns un Eberhards Kellners tika izvēlēti par pirmajiem VDR komonautu kandidātiem Interkosmos programmai. Pēc īsas pamatapmācības perioda Kosmonautu sagatavošanas centrā PSRS viņi veselu gadu veltīja kosmosa lidojuma sagatavošanai.
Zigmunds Jēns savu pirmo un vienīgo kosmisko lidojumu sāka 1978. gada 26. augustā, kosmosa kuģī Sojuz-31 kopā ar Valēriju Bikovski dodoties uz staciju Saljut-6, kur viņš veica eksperimentus Zemes tālizpētē, medicīnā, bioloģijā, materiālu zinātnē un ģeofizikā. 3. septembrī viņi atgriezās uz zemes kosmosa kuģī Sojuz-29.
1983. gadā Zigmunds Jēns Zemes fizikas centrālinstitūtā (Zentralinstitut für Physik der Erde) Potsdamā ieguva doktora grādu specialitātē "Zemes tālizpēte". 1983. gadā Jēns piedalījās Kosmosa pētnieku asociācijas (Association of Space Explorer) dibināšanā un vairākus gadus darbojās tās izpildkomitejā.
Pēc Vācijas apvienošanās, sākot ar 1990. gadu, Jēns bija ārštata konsultants Vācijas Aerokosmiskajā centrā. No 1993. gada viņš darbojās Maskavā Eiropas Kosmosa aģentūras uzdevumā, lai sagatavotos Euromir misijām. Viņš pensijā aizgāja 2002. gadā.
Libca
Libca ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, uz austrumiem no Šverīnes pie Eldes upes. Āmtes centrs. VDR augstlēcēja Gerda Vesiga (Gerd Wessig, 1959) dzimtā pilsēta. Pilsētā atrodas kompānijas Holsten-Brauerei alusdarītava, kas ražo alu Lübzer. Libca ir Latvijas ģenerālkomisāra Otrā pasaules kara laikā Oto Heinriha Drekslera (Otto-Heinrich Drechsler, 1895-1945) dzimtā pilsēta.
Cītara
Cītara, cītars jeb citera, vecajā ortogrāfijā — zitera (no el, kithāra), ir plakans daudzstīgu mūzikas instruments. Cītarām ir dažādi paveidi, piemēram, akordcītara, "dūru" cītara, taustiņcītara, pedāļcītara u.c.. Tiek izmantota gan pavadījuma mūzikai, piemēram, vijolei vai balsij, gan arī kā solo un galvenās muzikālās tēmas atskaņošanas instruments.
Vēsture
Kā teikts Rīgas Latviešu biedrības izdotajā Konversācijas vārdnīcā: „tagadējās cītaras (domāta koncertcītara) dzimtene ir Tirole. Tai 36—42 stīgas, pie kam 5 meldijas stīgas no tērauda guļ virs īpaša taustes dēļa. Meldijas stīgas nospiež kreisās rokas pirksti, kamēr labās rokas īkšķis ar īpašu gredzenu „izsit" meldiju un pārējie pirksti trinkšķina pavadījumu. Ir lietošanā arī cītaras ar 4 stīgām vijoles toņu noskaņojumā, kuras aizskar ar lociņu."
Donbass (nozīmju atdalīšana)
Donbass var būt:
Praviņi
Praviņi var būt:
Adriēns Fošjē-Magnāns
Adriēns Fošjē-Magnāns (fr; dzimis, miris ) bija franču tenisists, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Mazais Cālis
Mazais Cālis (en) ir 2005. gada zinātniskās fantastikas animācijas filma, kuras režisors ir Marks Dindals. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Zaks Brafs, Džoana Kjūsaka, Dens Molina, Stīvs Zāns, Gerijs Māršals, Eimija Sedarisa, Marks Voltons un Dons Knotss. Filmas pirmizrāde notika Holivudā.
Adriēns Fošjē-Magnāns
Fošjē-Magnāns 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja tenisa vīriešu dubultspēļu turnīrā, kur viņš startēja kopā ar Etjēnu Durānu. Viņi turnīrā spēlēja tikai ceturtdaļfinālā, kurā zaudēja britu tenisa pārim Haroldam Mahoni un Artūram Norisam.
Mazais Cālis
Sižets
Mazais Cālis saceļ viltus trauksmi savā pilsētā, kā rezultātā viņam neviens vairs netic. Gadu vēlāk Mazajam Cālim uz galvas uzkrīt kāda dīvaina ierīce, kas atdalījusies no kosmosa kuģa. Kad Cālis pilsētā cenšas sacelt trauksmi, kuģī esošie citplanētieši aizbēg, uz Zemes atstājot kādu mazu citplanētieti. Tā kā Mazajam Cālim vairs neviens netic, viņam jāsaņem spēki un mazais, uz Zemes palikušais citplanētietis jānogādā atpakaļ uz kuģa.
Alekss Gārlends
Aleksandrs Medavars Gārlends (en, dzimis ) ir angļu kinorežisors, scenārists un rakstnieks.
Karjera
90. gados Gārlends ar romānu "Pludmale" kļuva pazīstams kā rakstnieks. Pēc tam viņš saņēma atzinību par sarakstītiem scenārijiem Denija Boila filmām "28 dienas vēlāk" (2002) un "Saules gaisma" (2007), kā arī "Neatlaid mani" (2010) un Dredd (2012). Viņš ir viens no videospēļu Enslaved: Odyssey to the West (2010) un DmC: Devil May Cry (2013) autoriem.
2014. gadā Gārlends piedzīvoja savu režisora debiju ar zinātniskās fantastikas trillera filmu Ex Machina, kas stāsta par mākslīgo intelektu. Par šo filmu Gārlends tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Viņa otrā filma, šausmu filma "Iznīcināšana" (2018), bija finansiāli neveiksmīga, taču, gluži kā pirmā filma, arī guva kritiskus panākumus. 2020. gadā režisējis miniseriālu Devs. Viņa nākamā filma, "Vīri" (2022), producēta, sadarbojoties ar Džesiju Bakliju un A24, tika izlaista 2022. gada maijā un saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Sindhu valoda
Sindhu valoda (, sindhi b̤ulii) ir indoāriešu valoda, kurā galvenokārt runā sindi, kas lielākoties dzīvo Pakistānas provincē Sindā, Indas upes lejtecē. Tā šajā provincē ir oficiālā valoda, kā arī viena no 22 oficiālajām Indijas valodām. Liels sindhu valodas runātāju skaits dzīvo Indijas štata Gudžarātas rietumos, kur 1947. gadā, kad Pakistāna atdalījās no Indijas, ieradās sindi, kas pēc reliģijas bija hinduisti.
Rodrigo Kalniņš
Rodrigo Kalniņš, arī Rodrigs Kalniņš (1883—1940), bija latviešu aktieris.
Dzīvesgājums
Dzimis 1883. gada 13. aprīlī Rīgā. Mācījās Rīgas reālskolā. Strādāja Rīgas dzelzceļu pārvaldē, darbojās Rīgas latviešu teātrī (1901—1904), vācu operetes trupā Apollo teātrī un Berlīnes Šillera teātrī (1905), tad atkal Rīgas latviešu teātrī. Pēc Rīgas Latviešu biedrības nama ugunsgrēka 1908. gadā pārgāja uz Jaunā Rīgas teātra trupu, vēlāk strādāja Interimteātrī. Pirmā pasaules kara laikā dzīvoja Vitebskā, tad Valkā (1917).
Staļina augstceltnes
Staļina augstceltnes (ru) ir neformāls nosaukums septiņām staļinisma arhitektūras lielākajām ēkām Maskavā, kuru celtniecība tika uzsākta 1947. gadā. Tās ir Maskavas Valsts Universitātes ēka, nams Kotelničeskajas krastmalā, viesnīca "Ukraina", Ārlietu ministrijas ēka, nams Kudrinskas laukumā, nams Sarkano vārtu laukumā, viesnīca "Ļeņingrada".
Sekojot Maskavas augstceltņu dizaina paraugam uzcelta arī Zinātņu akadēmijas ēka Rīgā, Kultūras un zinātnes pils Varšavā, Brīvās preses nams Bukarestē, viesnīca Ukraina Kijevā.
Celtniecības ideja un stils
1947. gada 13. janvārī pēc Staļina ierosinājuma PSRS Ministru padome pieņēma lēmumu par astoņu daudzstāvu ēku celtniecību Maskavā. Astoņām ēkām vajadzēja simbolizēt Maskavas pastāvēšanas 800 gadus, taču to patiesā būtība bija vizuāli demonstrēt karā uzvarējušās PSRS galvaspilsētas varenību.
Nav zināms, kā tika izvēlētas augstceltņu atrašanās vietas, tāpēc jāpieņem, ka to lielā mērā noteica paša Staļina vēlmes. Lai arī celtniecības laukuma atbrīvošana un pamatu rakšana sākās 1947. gadā un 1949. gada aprīlī visi arhitekti saņēma Staļina prēmijas par 1948. gadā izstrādātajiem projektiem, ēku galīgais dizains regulāri tika mainīts vēl celtniecības gaitā. Ēku precīzais stāvu skaits un torņu augstums dažādos avotos ir atšķirīgs, jo torņos ir vairāki tehniskie stāvi un smailes ir rekonstruētas.
Augstceltņu struktūru veido tērauda rāmis, kas balstīts uz dzelzsbetona pamata plāksnes (Maskavas universitātes ēkai tā ir 7 metrus bieza), fasādes apdare veidota no milzīgām keramikas flīzēm.
Rihards Restels
Rihards Restels (de) bija vācu sporta vingrotājs, divu olimpisko zelta medaļu ieguvējs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Restels startēja sešās sporta vingrošanas disciplīnās. Olimpiskās zelta medaļas viņš izcīnīja kā Vācijas vingrotāju komandas pārstāvis komandu sacensībās uz līdztekām un komandu vingrošanā uz stieņiem. Savukārt pārējās disciplīnās — atbalsta lēcienā, līdztekās, vingrošanā uz stieņa un vingrošanā uz zirga viņš neizcīnīja godalgotās vietas.
Staļina augstceltnes
Celtniecības ideja un stils
Šīs ēkas idejiski ir turpinājums tā arī neuzceltajai Padomju pilij, kuras celtniecību pārtrauca karš ar Vāciju. Arhitekturāli tās pieskaitāmas monumentālajam staļinisma arhitektūras stilam, kas tiek saukts par Staļina ampīru vai Art deko, taču faktiski kopē 20. gadsimta sākuma amerikāņu debesskrāpjus — Vriglija ēku Čikāgā, Manhatanas municipalitātes ēku Ņujorkā, Vulvorta ēku Ņujorkā, Fišera ēku Detroitā un Stacijas torni Klīvlendā.
Volofu valoda
Volofu valoda (Wolof) ir Senegambijas valodu grupas valoda. Tā ir volofu dzimtā valoda, kā arī citu etnisko grupu otrā valoda. Volofu valoda ir izplatīta Senegālā, Gambijā un Mauritānijā. Atšķirībā no citām Nigēras-Kongo valodām, volofu valoda nav tonāla valoda. Valodā ir daudz aizguvumu no franču valodas un arābu valodas. No volofu valodas pārējā pasaulē ir izplatījies tāds vārds kā banāns (banaana; caur spāņu un portugāļu valodām).
Staļina augstceltnes
Celtniecības ideja un stils
Līdzīgi kā amerikāņu debesskrāpji, arī Maskavas augstceltnes sākotnēji plānotas bez smailēm, taču vēlāk tās visas ieguvušas Kremļa torņiem līdzīgas smailes, kuru galos (izņemot Ārlietu ministriju) paceltas vainagotas piecstaru zvaigznes. Pēc Staļina nāves tika apturēta astotās augstceltnes būvniecība, un uz tās pamatiem 60to gadu sākumā uzbūvēta viesnīca "Krievija", kas mūsdienās ir nojaukta.
Maskavas Valsts universitātes ēka
Augstākā un prestižākā no septiņām ēkām, tās smailes augstums ir 240 metri. Centrālajā tornī ir 36 stāvi. Uzcelta laikā no 1949. līdz 1953. gadam. Centrālajā ēkas daļā atrodas fakultāšu telpas, administrācija, bibliotēka, muzejs un zāle ar 1500 sēdvietām. Sānu flīģeļos atrodas studentu kopmītnes un profesoru dzīvokļi. Ēkā kopumā ir vieta 30 000 cilvēkiem.
Līdzīgi kā daudzi citi Staļina perioda ēku ansambļi, tā sākotnēji bija plānota kā noslēgta pasaule, kurai ir pašai savs kinoteātris, pasta nodaļa, peldbaseins, sadzīves pakalpojumu uzņēmumi.
Pirmais ēkas projekts paredzēja, ka līdzīgi kā ar plānoto Ļeņina statuju uz Padomju pils torņa vai statuju uz Manhatanas municipalitātes ēkas, uz universitātes torņa atradīsies milzīga Lomonosova statuja, taču pieņemts lēmums par tradicionālāku smailes risinājumu.
Tā kā ēkas pamatiem draudus rada gruntsūdeņi, tad liekais ūdens nepārtraukti tiek atsūknēts ar pumpjiem. Celtniecības aktīvākajā posmā būvlaukumā strādāja gandrīz 14 300 celtnieki, no kuriem daudzi bija gulaga cietumnieki un vācu kara gūstekņi. Lai samazinātu izbēgšanas iespēju tiem tika iekārtotas mītnes 24 un 25 stāvā.
Viesnīca Ukraina
Otra augstākā no septiņām augstceltnēm. Uzcelta laikā no 1953. līdz 1957. gadam. Centrālā torņa augstums ir 206 metri un tajā ir 34 stāvi. Pēc trīs gadus ilgušas rekonstrukcijas tā atkal atvērta 2010. gadā kā Radisson Royal Hotel ar 505 numuriņiem un 38 dzīvokļiem.
Ārlietu ministrijas ēka
Ēkas augstums 172 metri. Centrālajā tornī ir 27 stāvi. Ēka celta no 1948. līdz 1953. gadam. Uz torņa fasādes 114 metru augstumā iebūvēts 144 m2 liels dzelzsbetona PSRS ģerbonis. Papildus Ārlietu ministrijai ēkas daļas izmanto arī Tirdzniecības ministrija.
Projekta stadijā ēkas augstums svārstījās no 9 līdz 40 stāviem. Sākotnēji projektā arī nav paredzēta smaile, taču tas pārstrādāts, lai līdzinātos pārējiem torņiem. Tā kā ēkas konstrukcija nebija paredzēta smagai torņa smailei, tā tika uzmontēta no tērauda, nokrāsota un smailes galā netika uzlikta pārējām augstceltnēm raksturīgā piecstaru zvaigzne.
Viesnīca Ļeņingrada
Viesnīcā bija tikai 354 numuriņi. 1955. gadā, kad tika kritizētas celtniecības pārmērības, tika aprēķināts ka par šādu pašu naudu būtu iespējams uzbūvēt viesnīcu ar 1000 numuriņiem. Greznības sajūtu noteikti pastiprināja viena no lielākajām lustrām pasaulē, kas galvenajā lobijā karājās septiņu stāvu augstumā.
Pēc viesnīcas ēkas iegādes un rekonstrukcijas, 2008. gadā tajā atvērta viesnīca Hilton Moscow Leningradskaya ar 273 numuriņiem.
Nams Kotelničeskajas krastmalā
Dzīvojamā ēka Maskavas upes un Jauzas upes satekā. Jau no 1938. līdz 1940. gadam šeit uzbūvēts plašs 9-stāvu dzīvojamo ēku komplekss. Pēc kara tiek izplānots, ka to var papildināt ar augstceltnes torni, ko sāk būvēt 1948. gadā un pabeidz 1952. Centrālais tornis ir 176 metrus augsts, un tam ir 26 stāvi. Ēkā atrodas 700 dzīvokļi, vairāki veikali, pasta nodaļa un kinoteātris.
Nams Kudrinskas laukumā
Katram no trim galvenajiem korpusiem ir viens galvenais foajē un daudzas mazās ieejas ar individuāliem liftiem. Lielajos foajē ir pa trim liftiem katrā. Pirmajā stāvā atradās veikali un kinoteātris Liesma, kas pašlaik slēgts. Ēkas pagrabā izbūvēta plaša bumbu patversme.
Nams Sarkano vārtu laukumā
Zemākā no septiņām augstceltnēm uzcelta laikā no 1947. gadam līdz 1952. gadam. 133 metrus augstajam tornim ir 24 stāvi. Ēkas centrālajā daļā atradās PSRS Transportbūves ministrija bet divos 11 stāvus augstajos sānu korpusos ir dzīvokļi. Tāpat ēkā atrodas restorāns, veikali, bērnudārzs un metro stacija Sarkanie vārti.
Ēkas pamati tika būvēti sasalušā zemē un tika aprēķināts, ka tai izkūstot, apzināti šķībi celtās ēkas konstrukcijas svars būs pietiekošs, lai celtne iztaisnotos. Aprēķins izrādījās kļūdains un ēka joprojām ir nedaudz šķība.
Neuzceltā astotā ēka
Zaradjes rajonā bija paredzēts uzcelt administratīvo ēku, kas būtu lielākā no jaunajām augstceltnēm. Tās tornis būtu 275 metrus augsts un tajā būtu 32 stāvi. Iespējams, tas tika būvēts PSRS Smagās mašīnbūves ministrijai. Līdz Staļina nāvei 1953. gadā paguva uzbūvēt bumbu patversmi un pagrabstāvu. Uz esošajiem pamatiem no 1964. līdz 1967. gadam uzbūvēja viesnīcu Krievija, kas mūsdienās nojaukta.
Mazais susuris
Izplatība
Mazais susuris izplatīts lielākajā daļā Eiropas, ietverot Rietumeiropu, Dienvideiropu (izņemot Pireneju pussalu, Francijas dienvidrietumus), Centrāleiropu un Austrumeiropu (izņemot Ukrainas austrumus un Krievijas dienvidus un ziemeļus), no Anglijas dienvidiem un Francijas rietumiem līdz Volgai austrumos.
Areāls iesniedzas arī Ziemeļeiropas dienvidos un Turcijā. Vidusjūrā sastopams Sicīlijā un Kerkīrā. Alpos mājo līdz 1920 m virs jūras līmeņa. Lai arī Īrija nav mazā susura izplatības dabīgais areāls, pēdējos gados (kopš 2010. gada) tas ir novērots šajā salā un tur strauji izplatās.
Mazais susuris galvenokārt apdzīvo lapkoku (pirmkārt, platlapju) mežus, retāk jauktos (egļu — platlapju) mežus un krūmājus. Īpaši iecienītas ir ozolu audzes. Mežā parasti izvēlas iecirkņus, kuros ir bagātīgs lakstaugu stāvs, bagātīgi saaudzis pamežs (lazdas, ievas, pīlādži, krūkļi, irbenes, segliņi un kārkli).
Latvijā
Mazais susuris Latvijā ir reti sastopama suga, tā kā Latvija ir tā izplatības areāla ziemeļu robeža. Izplatīts nevienmērīgi, galvenokārt valsts dienvidrietumos. Mazā susura klātbūtne novērota Kurzemē, Zemgales un Latgales dienvidos, bet Vidzemē pēdējos gados neviena dzīvotne nav atrasta. Mazais susuris ir aizsargājama suga un iekļauts Latvijas Sarkanajā grāmatā (3. kategorijā).
Izskats
Mazais susuris ir neliels vāverveidīgais grauzējs, kas vizuāli atgādina peli, bet ar pūkainu asti. Tas ir mazākais no Eiropā dzīvojošajiem susuriem, apmēram mājas peles lielumā. Ķermeņa garums 6—9 cm, astes garums 5—8 cm, svars 15—35 g.
Galva neliela ar strupu purnu, uz kura atrodas gari vibrisi jeb taustes mati. Ausu gliemežnīcas noapaļotas, proporcionāli vidēji garas (1—1,4 cm), nedaudz izceļas virs galvas apmatojuma. Acis lielas un melnas. Kājas īsas, apmēram vienāda garuma. Pēdām labi attīstīti spilventiņi, kas palīdz kāpelēt pa kokiem. Pakaļkāju pēdām 5 pirksti, priekškājām 4 pirksti. Tie ir ļoti gari, lokani, ar līkiem, asiem nagiem. Garā aste viscaur vienmērīgi, biezi klāta ar īsiem matiem. Četri pāri zīdekļu.
Kažoka matojums samērā īss, ar vāji attīstītiem akotmatiem, bet biezs. Mugurpuse un sāni kopumā vienkrāsaini — iedzelteni rūsgani vai dzintara krāsā. Astes apmatojums nedaudz tumšāks. Ķermeņa apakšpuses apmatojums gaišāks, dzeltenīgāks. Uz krūtīm un pakaklē mēdz būt arī balti plankumiņi. Apmatojuma maiņa notiek divas reizes gadā — pavasarī un rudenī. Abi dzimumi izskatās līdzīgi. Jaunie susuri mazāk koši, pelēcīgāki.
Līdzīgās sugas
Mazajam susurim līdzīga ir pundurpele (Micromys minutus). Atšķiras ar mazāku izmēru, ar mazāk spilgtu apmatojuma krāsojumu un ar maz apmatotu asti, kas galā ir pavisam kaila. Pundurpelei ausīs, pie ieejas dzirdes kanālā, atrodas raksturīgs ādas lēveris.
Uzvedība
Mazais susuris ir nometnieks, aktīvs tikai siltajā gada periodā. Ziemu pavada ciešā guļā savlaicīgi sagatavotā ziemošanas migā — citu dzīvnieku izraktā alā vai dabīgā alā zem saknēm, zem kritalām un koku lapām, dobos celmos. Ligzda veidota no sūnām, zāles, spalvām un mizas gabaliņiem. Ziemo vienatnē vai nelielās grupās (līdz 11 īpatņiem ). Guļa parasti sākas rudenī (oktobrī), bet vēsās vasarās var iesākties jau augustā. Pieaugušie īpatņi ielien ziemas migās, kad diennakts vidējā gaisa temperatūra pazeminās zem 15 °C, jaunie susuri vēlāk. Ziemas miega laikā mazā susura temperatūra pazeminās līdz 0,25—0,50 °C (normāla ķermeņa temperatūra ir 34—36 °C ). Mostas atkarībā no izplatības reģiona aprīlī vai maijā.
Vasaras periods
Vasarā aktīvs krēslas stundās un naktī. Pieaugušie tēviņi ir teritoriāli vienpatņi, kas vasaras periodā agresīvi aizsargā savu teritoriju no citiem tēviņiem. Jaunie dzīvnieki siltajā sezonā nereti mēdz pārlaist dienu vairāki vienkop. Savu teritoriju mazais susuris ierīko apmēram 360 m rādiusā no savas dzimšanas vietas. Tēviņa teritorija parasti ir apmēram 1 ha liela, mātītes 0,8 ha. Tēviņu teritorijas bieži pārsedzas, matīšu reti. Mazais susuris meistarīgi kāpelē pa krūmiem, koku zariem un stumbriem, bet ar veiklību neizceļas. Pa virszemi pārvietojas reti, ja to dara, tad ar ļoti īsiem lēcieniem. Vasarā mazais susuris iekārto lodveida guļamligzdu (diametrs 8—15 cm), kurā atpūšas dienas laikā. Vīta no zāles, mizas stērbelītēm un sūnām, kopā to satur mazā susura lipīgās siekalas. Tā var atrasties visdažādākajās vietās: putnu būros, koku dobumos (dažādā augstumā), celmu spraugās, augu biežņā uz zemes vai ligzdu pievij (piekar) pie koku vai krūmu zariem (parasti ne augstāk par 2 m).
Midzeni mazuļiem (arī lodveida) mātīte būvē lielāku (diametrā 15—20 cm). Vīts no sausām kokaugu lapām, no iekšpuses bagātīgi izklāts ar sausām sūnām un pavilnu, var būt arī nedaudz ar sausu zāli, ieeja viena. Midzenis var atrasties visdažādākajās vietās.
Barība
Mazais susuris ir visēdājs. Barojas gan ar augu, gan dzīvnieku izcelsmes barību. Barību galvenokārt meklē kokaugu lapotnē, retāk uz zemes. Maltīti bieži vien mēdz ieturēt midzenī, tāpēc tajā atrodas barības atliekas (arī ekskrementi). Barība daudzveidīga. Tie ir ziedi, ziedputekšņi, nektārs, sēklas, rieksti (visiecienītākie ir lazdu rieksti), ogas (īpaši kazenes un avenes), augļi, pavasarī pēc ziemas guļas arī miza, jaunie dzinumi, lapu pumpuri. No dzīvnieku valsts tie ir dažādi bezmugurkaulnieki, pirmkārt, kukaiņi dažādās attīstības stadijās (piemēram, laputis un tauriņi), nelielā daudzumā arī mazo putnu olas un putnēni.
No barības ar augstu celulozes sastāvu mazais susuris izvairās, jo nespēj to sagremot (mazajam susurim nav aklās zarnas). Pirms ziemas, lai uzaudzētu tauku kārtiņu, īpaši intensīvi barojas ar riekstiem. Barības uzkrājumus slēpņos neveido.
Vairošanās
Sezonā mātītei viens metiens, retumis divi. Grūsnības periods ilgst 3—4 nedēļas. Metienā 1—8 nevarīgi, kaili un akli mazuļi (visbiežāk 3—4 mazuļi). Par tiem rūpējas tikai mātīte. Acis atveras apmēram 3 nedēļu vecumā. Apmēram mēnesi bērni pavada midzenī, pusotra mēneša vecumā kļūst patstāvīgi. Dzimumgatavību sasniedz nākamajā pavasarī. Dzīves ilgums 3—6 gadi. Nopietnākie dabiskie ienaidnieki ir pūčveidīgie putni, sermuļveidīgie zīdītāji.
Praviņas
Praviņas (arī Praviņi) ir apdzīvota vieta Tukuma novada Slampes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 7,6 km no pagasta centra Slampes, 14,2 km no novada centra Tukuma un 72,3 km no Rīgas.