cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antons Korobovs
Biogrāfija
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 12. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Chrysolina graminis
Ekoloģija
Vaboles dzīvo mitros tīrumos ar garu zāli. Tās ir polifāgi fitofāgi lapgrauži, kas barojas ar dažādiem augiem no kurvjziežu, lūpziežu, ceļteku, balzamīņu, skarblapju dzimtā.
Antons Korobovs
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā Korobovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2003. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Chrysolina graminis
Ekoloģija
Imago pārvietojas pa pūkainām augu daļām. Tie nav spējīgi lidot un visu dzīves ciklu pavada tuvumā pie vai uz barības augiem.
Barības augu sarakstā ir:
Fati
Fati var būt:
Chrysolina graminis
Dabiskie ienaidnieki
Ziemā kurmi barojas ar ziemojošām vabolēm, kuras izrok pazemē.
Melnā skudra medī agrīno stadiju kāpurus. Divspārņi no kāpurmušu dzimtas, Macquartia (tai skaitā Macquartia dispar un Macquartia tenebricosa) un Policheta (Policheta unicolor) ģints pārstāvji ir atzīmēti kā kāpuru parazīti; Rhinophoridae dzimtas pārstāvis Rhinophora lepida ir atzīmēts kā Chrysolina graminis parazīts.
Antons Korobovs
Biogrāfija
Beidzis Harkivas Nacionālās Universitātes svešvalodu fakultāti.
Reversā DNS uzmeklēšana
Reversā DNS uzmeklēšana jeb rDNS ir domēnu nosaukumu sistēmas pieprasījums, ar kura palīdzību noskaidro noteiktai IP adresei vai jebkādai citai tīkla adresei atbilstošo saimniekdatora nosaukumu.
Vēsturiskais lietojums
Moderno reversā DNS uzmeklēšanu nevajadzētu jaukt ar novecojušo "apgriezto vaicājumu" IQUERY mehānismu, kas norādīts RFC 1035.
IQUERY ziņojuma veids vienmēr bija “neobligāts” un “nekad netika plaši izmantots”; 2002. gadā tas tika “neatgriezeniski noslēgts” ar RFC 3425 pieņemšanu.
IPv4 reversā rezolūcija
Reversā DNS uzmeklēšana IPv4 adresēm izmanto īpašo domēnu. Šajā domēnā IPv4 adrese tiek attēlota kā četru decimālskaitļu savienota sekvence, kas atdalīta ar punktiem un kurai tiek pievienots otrā līmeņa domēna sufikss. Četrus decimālskaitļus iegūst, dalot 32 bitu IPv4 adresi četros oktetos un pārvēršot katru oktetu decimālskaitlī. Pēc tam šie decimālskaitļi tiek sakārtoti secībā: vismazāk nozīmīgais oktets pirmais (no kreisās), līdz visnozīmīgākajam oktetam pēdējais (no labās). Ir svarīgi atzīmēt, ka šī ir apgrieztā secība līdz parastajai punktotajai decimāldaļai IPv4 adrešu rakstīšanai tekstuālā formā.
Piemēram, lai veiktu IP adreses 8.8.4.4 reverso uzmeklēšanu tiktu uzmeklēts domēna nosaukuma  PTR ieraksts un atrasts, ka tas norāda uz google-public-dns-b.google.com ierakstu. Ja A ieraksts  savukārt norādītu uz IP adresi 8.8.4.4, tad var teikt ka uzmeklēšana ir bijusi veiksmīga.
Bezšķiru reversā DNS metode
Vēsturiski interneta reģistri un interneta pakalpojumu sniedzēji iedalīja IP adreses 256 blokos (C klasei) vai lielākajos okteta blokos B un A. Pēc definīcijas katrs bloks krita uz okteta robežas. Reversā DNS domēna struktūra tika balstīta uz šo definīciju. Tomēr līdz ar Bezklases starpdomēnu maršrutēšanas ieviešanu IP adreses tika iedalītas daudz mazākos blokos, tāpēc sākotnējā rādītāju ierakstu struktūra bija nepraktiska, jo mazāku bloku administrēšanas autonomiju nevarēja piešķirt. RFC 2317 izstrādāja metodoloģiju šīs problēmas risināšanai, izmantojot CNAME ierakstus.
IPv6 reversā rezolūcija
Reversā DNS uzmeklēšana IPv6 adresēm izmanto īpašo domēnu  (iepriekš  ). IPv6 adrese šajā domēnā tiek parādīta kā nosaukums kā nibelu secība apgrieztā secībā, attēlota kā heksadecimālie cipari kā apakšdomēni. Piemēram, rādītāja domēna nosaukums atbilstoši IPv6 adresei 2001:db8::567:89ab ir.
Vairāku rādītāju ieraksti
Lai gan lielākajai daļai rDNS ierakstu ir tikai viens PTR ieraksts, DNS to neierobežo. Tiek izmantoti vairāki PTR ieraksti, piemēram, ja Web serveris atbalsta daudzus virtuālos resursdatorus, t.i., vairāki resursdatoru nosaukumi tiek atgriezti ar vienu IP adresi. PTR uzmeklēšanas rezultātā tiks atgriezti vairāki resursdatora nosaukumi. Tomēr DNS uzmeklēšana parasti notiek caur UDP, un, tā kā UDP ir ierobežots ziņojuma lielums, ārkārtas gadījumos vairāki PTR var izraisīt DNS atbildes reakciju kas pārsniedz šīs UDP robežas.
Ieraksti, kas nav PTR ieraksti
Ierakstu tipi, kas nav PTR ieraksti, var parādīties arī apgrieztā DNS kokā. Piemēram, tur var ievietot šifrēšanas atslēgas IPsec, SSH un IKE. DNS-bāzētā Servisu atklāšana izmanto īpaši nosauktos ierakstus reversā DNS kokā, lai klientiem sniegtu mājienus par apakštīklam raksturīgiem pakalpojumu atklāšanas domēniem. Mazāk standartizēti lietojumi ietver TXT ierakstos un LOC ierakstos ievietotus komentārus, lai noteiktu IP adreses ģeofizisko atrašanās vietu.
Lietojums
Visizplatītākie Reversā DNS uzmeklēšanas gadījumi:
Butāne
Butāne (vīriešu dzimtē Butāns) ir latviešu cilmes uzvārds, kas varētu būt radies no vietvārda Butāni. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Tiltmaršrutētājs
Tiltmaršrutētājs ir funkcionāls bloks, kas apvieno tilta un maršrutētāja funkcijas. Tiltmaršrutētājs darbojas kā maršrutētājs apstrādājot zināmu protokolu paketes, bet visas pārējās vienkārši pārsūta tālāk, kā to darītu tilti.
Ģenētiski modificēta pārtika
Ģenētiski modificēta jeb ģenētiski pārveidota pārtika (saīsināta arī kā ĢM pārtika) ir pārtika, kas ražota no organismiem, kam ar gēnu inženierijas metodēm veiktas izmaiņas to DNS. Gēnu inženierijas metodes ļauj organismos ieviest jaunas īpašības, kuras līdz tam nebija iespējams iegūt selekcijas ceļā, kā arī efektīvāk kontrolēt jau iegūtās īpašības.
Ģenētiski modificētās pārtikas tirdzniecība sākās 1994. gadā, kad Calgene (Monsanto) sāka tirgot Flavr Savr kavētas nogatavošanās tomātus. Lielākā daļa pārveidojumu līdz šim ir veikti augu kultūrām ar lielu tirgus pieprasījumu — sojai, kukurūzai, rapsim un kokvilnai. Daudziem ģenētiski modificētiem kultūraugiem ir izstrādāta noturība pret patogēniem un herbicīdiem, kā arī uzlabots uzturvielu daudzums salīdzinājumā ar ģenētiski nepārveidotām šķirnēm. 2013. gadā tika uzsākta arī pārtikas produktu tirdzniecība, kuri iegūti no ģenētiski pārveidotiem lauksaimniecības dzīvniekiem.
Zinātnieki ir vienisprātis      par to, ka šobrīd pieejamā pārtika, kas iegūta no ĢM kultūrām, nerada risku cilvēku veselībai,       tomēr tiek arī uzsvērts, ka katrs ĢM produkts ir jāpārbauda pirms tā ieviešanas pārtikas tirgū. Neatkarīgi no tā, liela daļa sabiedrības joprojām neuzskata ĢM pārtiku par drošu,   kam par vienu no būtiskiem iemesliem ir mediju neobjektivitāte attiecībā uz ĢM pārtiku. Likumi par ĢM pārtikas apriti un uzraudzību dažādās valstīs atšķiras. Dažās tiek ieviesti aizliegumi vai regulas, kamēr citās šie produkti tiek atļauti, nosakot tiem dažādas pakāpes ierobežojumus.
Sabiedrība vēl joprojām plaši diskutē par ĢM pārtikas drošību, tās regulēšanu, marķējumu, ietekmi uz vidi, izmantotajām pētniecības metodēm un to, ka uz atsevišķām ĢM augu sēklām tiek attiecinātas intelektuālā īpašuma tiesības, kuras pieder dažādām komercsabiedrībām.
Definīcija
Ģenētiski modificētas pārtika, ĢM pārtika jeb ģenētiskās inženierijas ceļā iegūta pārtika ir pārtikas produkti, kas ražoti no organismiem, kuriem veiktas izmaiņas to DNS, izmantojot gēnu inženierijas metodes, kuras atšķiras no tradicionālās krustošanas un selekcijas. ASV Lauksaimniecības departaments (USDA) un Pārtikas un zāļu pārvalde (FDA) dod priekšroku terminam "gēnu inženieriju" salīdzinājumā ar terminu "ģenētiskā modificēšana" uzskatot to par daudz precīzāku; USDA arī definē, ka ģenētiskā modifikācija sevī ietver "ģenētiskās inženierijas vai citas tradicionālākas metodes."
Saskaņā ar Pasaules Veselības organizācijas definīciju ģenētiski pārveidoti organismi (ĢPO) ir organismi (t.i., augi, dzīvnieki vai mikroorganismi), kuros ģenētiskais materiāls (DNS) ir izmainīts izmantojot metodes, kas nav dabiskā krustošana un/vai dabiskā krustmija. Šo tehnoloģiju bieži sauc par "mūsdienu biotehnoloģiju" jeb "gēnu tehnoloģiju" vai atsevišķos gadījumos par "rekombinanto DNS tehnoloģiju" vai vienkārši par "gēnu inženieriju'. Pārtikas produkti, kas ražoti no vai izmantojot ĢM organismus, bieži tiek dēvēti par ĢM pārtikas produktiem.
Vēsture
Cilvēku virzītas ģenētiskās manipulācijas aizsākās ap 10 500 līdz 10 100 gadu p.m.ē., kad tika pieradināti pirmie augi un dzīvnieki, tādā veidā sekmējot mākslīgo selekciju. Selektīvās audzēšanas procesa laikā organismi ar vēlamajām iezīmēm (un tādējādi ar nepieciešamajiem gēniem) tika izmantoti nākamās paaudzes radīšanā, kamēr organismi, kuriem vēlamās iezīmes trūka, vairošanās iespēja tika apzināti ierobežota, kas kopumā ir ģenētisko modifikāciju pamats. Iespēja veikt tiešas DNS modifikācijas sekmēja DNS atklāšana 20 gadsimta sākumā, kā arī dažādi sasniegumi ģenētisko metodžu pilnveidē 1970. gados.
Ģenētiski pārveidotu mikroorganismu fermenti bija pirmie pārtikas ražošanā izmantotie ģenētiski pārveidoto organismu produkti. FDA tos apstiprināja 1988. gadā. 1990. gadu sākumā tika apstiprināta rekombinanta himozīna izmantošana vairākās valstīs. Siera ražošanā parasti izmantoja siera enzīmu kompleksu — himozīnu, ko ieguva no govs kuņģa gļotādas. Zinātnieki modificēja baktērijas, lai tās sintezētu himozīnu, kas recināja pienu un bija izmantojams siera un biezpiena ražošanā.
1994. gadā izlaišanai tirgū apstiprināja pirmo ģenētiski modificēto pārtikas produktu — Flavr Savr tomātu. Šo šķirni izstrādāja Calgene ieviešot taja pretpolāru gēnu, kas aizkavēja nogatavošanos. 1995. gadā ASV apstiprināja audzēšanai Bacillus thuringiensis (Bt) kartupeļu šķirni, tādā veidā ieviešot tirgū pirmo pesticīdus sintezējošo augu kultūru. Citi ģenētiski modificēti kultūraugi, kuri saņema tirdzniecības atļauju 1995. gadā bija: rap sis, kam bija modificēts eļļas sastāvs, Bt kukurūza, kokvilna, kas bija izturīga pret herbicīdu bromoksinilu, Bt kokvilna, glifosāt toleranta soja, pret vīrusiem izturīgi kabači un vēl viena tomātu šķirne, kurai bija kavēta nogatavošanās.
Līdz ar zelta rīsu radīšanu 2000. gadā, zinātnieki radīja pirmo ģenētiski modificēto pārtikas produktu ar palielinātu uzturvērtību.
Līdz ar 2010. gadu, jau 29 valstīs atradās ĢM kultūru apstādījumi, no kuriem iegūto produkciju jau paredzēja realizēšanai gan vietējā, gan eksporta tirgū. Vēl 31 valsts bija devusi apstiprinājumu ĢM kultūru ievešanai. 2011. gadā ASV bija vadošā ĢM pārtikas ražotāja un tajā laikā audzēja divdesmit piecas ĢM kultūraugu šķirnes, kas bija saņēmušas administratīvo pilnvaru to komercializācijai. 2015. gadā 92% kukurūzas, 94% sojas un 94% kokvilnas, ko ražoja ASV, bija ģenētiski modificēta.
Dimetilformamīds
Dimetilformamīds (DMF, DMFA) ir organisks savienojums, kas pieder pie karbonskābju amīdiem. Tas ir bezkrāsains, samērā viskozs šķidrums. Pilnīgi tīrā veidā praktiski bez smaržas, bet parasti dimetilformamīdam piemīt vāja zivju smaka sadalīšanās produkta dimetilamīna dēļ. Ar ūdeni un etanolu jaucas jebkurās attiecībās; jaucas arī ar vairumu citu šķīdinātāju, izņemot ogļūdeņražus. DMFA pieder pie polārajiem aprotonajiem šķīdinātājiem ar augstu viršanas temperatūru. Tajā viegli šķīst kā organiskas vielas, tā arī vairāki neorganiskie sāļi.
Ģenētiski modificēta pārtika
Vēsture
2015. gadā AquAdvantage lasis kļuva par pirmo ģenētiski pārveidoto dzīvnieku, ko izmantoja pārtikā. Šajā lasī tika izmainīts gēns, kas atbildēja par augšanas hormona regulāciju. Tas tika izdarīts aizvietojot lasī esošo gēnu ar Klusā okeāna Chinook la sī atrodamo gēnu un pievienojot šo gēnu pie promotera, ko ieguva no okeāna mencas, tādā veidā panākot, ka lasis auga visa gada garumā nevis tikai pavasara un vasaras laikā.
Dimetilformamīds
Molekulas uzbūve
Dimetilformamīds ir formamīda (skudrskābes amīda) atvasinājums, kam abi aminogrupas ūdeņraža atomi aizvietoti ar metilgrupām. DMFA molekulai var būt divas rezonanses formas, tādēļ saites kārta starp oglekļa un skābekļa atomu ir samazināta, bet starp oglekļa un slāpekļa atomu — palielināta (tā kā C−N saitei daļēji ir divkāršās saites raksturs, rotācija ap šo saiti ir apgrūtināta).
Ģenētiski modificēta pārtika
Vēsture
2016. gada aprīlī izmantojot CRISPR gēnu inženierijas metodi modificētā sēne (Agaricus bisporus) saņēma de facto apstiprinājumu no ASV, pēc tam, kad USDA atzina, ka šim organismam nav nepieciešams veikt padziļinātas pārbaudes, kā tas ir darīts citiem ĢMO, jo gēnu rediģēšanas laikā sēnes genomā netika ieviests neviens DNS fragments, kurš būtu iegūts no kāda citas sugas organisma.
Dimetilformamīds
Iegūšana
Dimetilformamīdu iegūst dimetilamīna reakcijā ar oglekļa(II) oksīdu metanola vidē paaugstinātā temperatūrā un spiedienā. Reakcijai nepieciešama nātrija metilāta vai metālu karbonilu klātbūtne.
Ģenētiski modificēta pārtika
Vēsture
Visplašāk audzētajās ĢM kultūras ir ieviesta herbicīdu tolerance. 2006. gadam dažas nezāļu sugas bija evolucionējušas un ieguvušas to pašu herbicīdu rezistenci, kura piemita ĢM kultūraugiem. Amaranthus palmeri ir nezāle, kas apstādījumos konkurē ar kokvilnu. Šī nezāle dabīgi sastopama ASV dienvidrietumos, bet izplatoties uz austrumiem jau 2006. gadā tika konstatēts, ka tā ir ieguvusi rezistenci pret glifosātu. Šī atklājuma brīdī kopš ĢM kokvilnas ieviešanas austrumu reģionos bija pagājuši mazāk kā 10 gadi.
Dimetilformamīds
Iegūšana
Otra nozīmīga dimetilformamīda iegūšanas metode ir metilformiāta reakcija ar dimetilamīnu paaugstinātā temperatūrā un spiedienā:
Tāķu vecupe
Tāķu vecupe (arī Tāķi vecupe) ir ar Irbes upi savienota vecupe Ventspils novada Tārgales pagasta ziemeļrietumos. Vecupe atrodas Irbes kreisajā krastā uz dienvidiem no Miķeļtorņa. Ūdenstece šķērso valsts autoceļu P124 (Ventspils—Kolka) netālu no Miķeļtorņa ceļagala.
Ģenētiski modificēta pārtika
Process
ĢMO ir radīti un testēti laboratorijās ar mērķi iegūt vēlamās īpašības. Visizplatītākais pārveidojums ir vienu vai vairāku gēnu pievienošana genomam. Retākos gadījumos veic arī gēnu izņemšanu no genoma vai arī veic izmaiņas gēnu ekspresijā, attiecīgi paaugstinot, vai pazeminot to, vai arī veicot gēnu noklusēšanu (gene silencing), vai izmainot genomā esošā gēnu kopiju skaitu.
Dimetilformamīds
Iegūšana
Var iegūt arī, reaģējot skudrskābei ar dimetilamīnu:
Ģenētiski modificēta pārtika
Process
Kad vēlamās īpašības ir iegūtas, organisma radītāji piesakās uz valsts apstiprinātiem lauka testiem. Lauka testi paredz ĢM augu gadījumā to kultivēšanu speciālās saimniecībās vai arī ja testus veic uz ĢM dzīvniekiem, tad tie tiek audzēti izolētās fermās. Ja lauka testi ir veiksmīgi, attiecīgā ĢMO radītājs var pieteikties atļaujas saņemšanai, lai varētu modificēto organismu audzēt un izplatīt. Līdz ar apstiprinājuma saņemšanu organismu (sēklas, spraudeņi, vaislas pāri utt.) var pārdot lauksaimniekiem, kuri tālāk jau uzsāk tā audzēšanu, pavairošanu un tirgošanu. Atsevišķos gadījos atļaujas saņemšana ļauj attiecīgo produktu tikai tirgot, bet ne pavairot.
Pēc USDA datiem, kops 1985. gada tirgū vidēji parādās 800 jauni ģenētiski pārveidoti organismi, no kuriem iegūst pārtikas produktus. 2013. gadā tirgū parādījās vairāk kā 17 000 jaunu ĢMO, kuri jau bija saņēmuši atļauju to izplatīšanai.
Veselība un drošība
Eiropas Komisija (EK), Amerikas Zinātnes Attīstības Asociācija (AAAS), Pasaules Veselības Organizācija (PVO), Amerikas Medicīnas Asociācija (AMA), Britu Karaliskā Biedrība (BRS), ASV Nacionālā Zinātnes akadēmija (ANZA) un daudzas citas starptautiskas organizācijas, un zinātniskā sabiedrība kopumā ir vienisprātis      par to, ka šobrīd pieejamā pārtika, kas iegūta no ĢM kultūrām, nerada risku cilvēku veselībai. Tomēr pret ĢM produktiem tiek ievērota pastiprināta piesardzība un katrs jauns produkts tiek pārbaudīts pirms tā ieviešanas pārtikas tirgū. Neatkarīgi no tā, liela daļa sabiedrības joprojām neuzskata ĢM pārtiku par drošu,   kam par vienu no būtiskiem iemesliem ir mediju neobjektīvitāte un dažādu nevalstisko organizāciju pret ĢMO vērstas kampaņas.
Dimetilformamīds
Īpašības
Stipru skābju un bāzu iedarbībā hidrolizējas, it sevišķi augstā temperatūrā.
Dimetilformamīdam piemīt diezgan stipra ādu un gļotādu kairinoša iedarbība. Viegli uzsūcas caur ādu un bojā aknas un nieres. DMFA ir samērā toksiska viela, tā nāvējošā deva ir apmēram 10 g. Tam piemīt arī potenciāla kancerogēna un teratogēna iedarbība, tādēļ DMFA jācenšas pēc iespējas aizstāt ar daudz nekaitīgāko dimetilsulfoksīdu.
Izmantošana
Dimetilformamīdu bieži lieto par šķīdinātāju dažādu reakciju veikšanai, kā arī vielu pārkristalizēšanai un polimēru ražošanai. DMFA veicina tādu reakciju norisi, kam ir polārs mehānisms, piemēram, SN2 reakcijas. To lieto krāsvielu izšķīdināšanai dažādu materiālu krāsošanā. Izmanto hlorūdeņraža, sēra dioksīda un citu skābu gāzu absorbcijai. DMFA lieto arī kā neūdens vidi skābju-bāzu titrēšanā.
Dimetilformamīdu organiskajā sintēzē lieto ne tikai kā reakcijas vidi, bet arī par izejvielu formilēšanas reakcijām.
Senegālas basketbola izlase
Senegālas basketbola izlase fr pārstāv Senegālu starptautiskajā vīriešu basketbolā, un to pārrauga Federation Senegalaise de basketball, piecas reizes zelta medaļas ieguvēja (1968., 1972., 1978., 1980. un 1997. gadā), seškārtējs Āfrikas čempionāta basketbolā sudraba medaļniece un četras reizes bronzas medaļas ieguvēja. Senegāla bija pirmā Subsahāras Āfrikas komanda, kas kvalificējās vasaras olimpisko spēļu basketbola turnīram.
Komandā ir iekļauti vairāki spēlētāji, kuri ir startējuši ASV NBA, tostarp bijušais Šarlotes Bobcats centrs Desāgana Diops un pašreizējais Minesotas Timberwolves centrs Gorgui Diens, un tiek uzskatīts, ka tā kopā ar Nigērijas un Angolas spēlētājiem ir vadošā Āfrikas komanda.
Ondzuļi (Rušonas pagasts)
Ondzuļi ir ciems Rušonas pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 225 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Kategrada ezers.
Inka Garsilaso de la Vega
Dzimis mūsdienu Peru kā spāņu dižciltīgā un indiāņu inku augstmaņu sievietes dēls, 21 gadu vecumā ieradās Spānijā un nodzīvoja tur līdz mūža beigām. Guva ievērību ar rakstiem par inku vēsturi, kultūru un sabiedrību.
Hidroelektroenerģija
Hidroelektroenerģija ir elektroenerģija vai vienkāršojot — elektrība, ko ražo, izmantojot hidroenerģiju. 2015. gadā hidroelektroenerģija deva 16,6% no visas pasaulē saražotās elektroenerģijas un 70% no visas atjaunojamās enerģijas, un nākamajos 25 gados bija paredzēts ikgadējs pieaugums par aptuveni 3,1%. Gandrīz visa izmantojamā hidroenerģija 21. gadsimtā tiek iegūta hidroelektroenerģijas formā, tādēļ dažkārt šos jēdzienus apvieno. Ražošanai tiek izmantotas dažādu tipu hidroelektrostacijas (HES), jaudīgākās no kurām ir aizsprosta tipa stacijas.
Uzbeghans
1317. gadā izdeva savu māsu Končaku par sievu pie Maskavas kņaza Jurija Daņiloviča, tā ļaujot izvirzīties Maskavai attiecībā pret Tveras kņaziem. Karoja ar Poliju un Ilhanātu.
Hidroelektroenerģija
Latvijā galvenais hidroelektroenerģijas avots ir Daugavas hidroelektrostaciju kaskāde, kas sastāv no Rīgas, Ķeguma un Pļaviņu HES ar kopjaudu virs 1,5 GW.
Vēsture
Hidroenerģiju vēl pirms elektrības praktiskās pielietošanas atklāšanas izmantoja miltu malšanai un citu uzdevumu veikšanai vismaz jau no Senās Grieķijas laikiem. 18. gadsimta beigās ūdens enerģija bija enerģijas avots, kas ļāva sākt rūpniecisko revolūciju. 1770. gadu vidū franču inženieris Bernārs Forests de Belidors publicēja darbu Architecture Hydraulique, kurā aprakstīja hidrauliskās mašīnas ar vertikālām un horizontālām asīm, un 1771. gadā angļu izgudrotājs Ričards Ārkraits piedāvāja ūdens enerģijas izmantošanu nepārtrauktas ražošanas steļļu darbināšanai. 1840. gados tika izveidoti spiediena ūdensvadi, lai ūdens mehānisko enerģiju nodotu lietotājiem ievērojamā attālumā. 19. gadsimta beigās tika izgudrots elektriskais ģenerators, kuru tagad varēja savienot ar ūdens enerģijas staciju un elektrisko tīklu. Pieaugošā rūpniecība prasīja aizvien vairāk enerģijas, un tas veicināja jaunās nozares attīstību. 1878. gadā Anglijas Nortamberlendas pilsētiņā Kregsaidā Viljams Ārmstrongs izstrādāja pirmo hidroelektroenerģijas tīklu, kuru izmantoja, lai darbinātu lampu viņa mākslas galerijā. ASV Šēlkofa elektrostacija Ljūistonā, netālu no Niagāras ūdenskrituma, sāka ražot elektrību rūpnieciskos daudzumos 1881. gadā. Pirmā Edisona hidroelektrostacija, Vulcan Street Plant, sāka darboties 1882. gada 30. septembrī Epltonā, Viskonsinā, ar jaudu ap 12,5 kilovatiem. Līdz 1886. gadam Amerikas Savienotajās Valstīs un Kanādā bija 45 hidroelektrostacijas; un līdz 1889. gadam tikai Amerikas Savienotajās Valstīs to jau bija 200.
20. gadsimta sākumā kalnos netālu no lielpilsētu teritorijām komercsabiedrības būvēja daudzas mazas hidroelektrostacijas. Lielākos un dārgākos projektos ņēma dalību valsts, piemēram, Hūvera aizsprosta celšanas finansēšanā ASV.
Barans
Barans ir Daugavas kreisā atteka Jēkabpils novada Ābeļu pagastā. Atdala Ābeļu salas no Daugavas kreisā krasta. Sākas iepretim Maksinu ciemam, ietek Daugavā pie Ābeļiem. Vidustecē no Barana atdalās Kumiņš, kas atdala Ābeļu salas. Pie Barana tā vidustecē atrodas Lašu ciems.
Hidroelektroenerģija
Vēsture
Hidroelektrostaciju jauda visu 20. gadsimtu turpināja palielināties. Hidroenerģiju sauca par baltajām oglēm. Hūvera aizsprosta sākotnējā 1345 MW jauda bija pasaulē lielākā hidroelektrostacija 1936. gadā; 1942. gadā to pārspēja 6809 MW Grandkulī aizsprosts ASV Vašingtonas štatā. Itaipu aizsprosts 1984. gadā starp Brazīliju un Paragvaju uzstādīja jaunu rekordu ar 14 GW jaudu, bet 2008. gadā to pēc jaudas pārspēja Triju aizu aizsprosts Ķīnā ar 22,5 GW, lai gan Jandzi ūdensteces sezonāluma dēļ tas atpaliek no Itaipu gadā saražotās enerģijas ziņā.
Pašreizējais stāvoklis
Hidroenerģiju ražo 150 valstīs, un Āzijas un Klusā okeāna reģions 2013. gadā saražoja 33 procentus no pasaules hidroenerģijas. Ķīna ir lielākais hidroelektroenerģijas ražotājs ar 2013. gadā saražotajām 920 TWh, kas ir 16,9% no tās iekšzemes elektroenerģijas patēriņa. Hidroelektroenerģija dod vairāk nekā 85% elektroenerģijas dažām valstīm, tostarp Norvēģijai, Kongo DR, Paragvajai un Brazīlijai. Dažām nelielām valstīm, kā Lesoto un Butānai, tā ir vienīgais elektroenerģijas avots.
Tehniskais potenciāls hidroelektroenerģijas attīstībai visā pasaulē ir daudz lielāks nekā faktiskā ražošana: potenciālās hidroenerģijas jaudas procentuālais daudzums, kas netiek lietots, 2008. gadā bija 71% Eiropā, 75% Ziemeļamerikā, 79% Dienvidamerikā, 95% Āfrikā, 95% Tuvajos Austrumos un 82% Āzijas un Klusā okeāna reģionā. Dažās valstīs ir ļoti attīstīta hidroenerģijas potenciāla izmantošana, un tām ir ļoti maz izaugsmes iespēju: Šveice saražo 88% no sava potenciāla, bet Meksika — 80%.
Hidroakumulācijas elektrostacija
Hidroakumulācijas elektrostacijas darbojas, pārvietojot ūdeni starp rezervuāriem dažādos augstumos. Tās izmanto, lai apmierinātu maksimālās tīkla noslodzes prasības. Zema elektrības pieprasījuma laikā elektroenerģija no tīkla tiek izmantota, lai sūknētu ūdeni augstāk novietotā rezervuārā. Kad pieprasījums kļūst lielāks, caur turbīnu ūdens tiek izlaists atpakaļ apakšējā rezervuārā. Sūknēšanas un uzglabāšanas sistēma ļauj uzkrāt lielus enerģijas daudzumus un uzlabo ražošanas sistēmas plastiskumu.
Straumes HES
Straumes hidroelektrostacijas ir ar nelielu rezervuāru ietilpību vai vispār bez tādiem, tāpēc strāvas ģenerēšanai ir pieejams tikai ūdens, kas tobrīd nāk no augšteces, un jebkuram tā pārpalikumam ir jāiziet neizmantotam. Pastāvīga ūdens notece no ezera vai esošas ūdenskrātuves straumes augštecē ir būtiska priekšrocība, izvēloties vietu šādai stacijai. Galvenā šādas stacijas priekšrocība ir maza applūdināmā teritorija, kas ļauj to izvietot līdzenuma upēs bez saimniecisku zemju zaudējuma, mīnuss — zemāka jauda.
Plūdmaiņu HES
Plūdmaiņu elektrostacija izmanto plūdmaiņu — paisumu un bēgumu dēļ notiekošo okeāna līmeņa ikdienas pieaugumu un kritumu; šādi avoti ir ļoti paredzami, un, ja apstākļi pieļauj rezervuāru būvniecību, tie var būt lietojami, lai ražotu enerģiju liela pieprasījuma periodos. Retāk sastopami veidi izmanto ūdens viļņu vai straumju kinētisko enerģiju vai ūdens virpuļus. Plūdmaiņu enerģiju efektīvi lietot var salīdzinoši nelielā skaitā vietu. Viena no šādā ziņā veiksmīgākajām valstīm ir Lielbritānija, kurā ir astoņas vietas, kurās pie pilnīgas attīstīšanas varētu saražot 20% no 2012. gadā valstī izmantotās elektroenerģijas.
Ietekme uz vidi
Hidroelektroenerģijas izmaksas ir salīdzinoši zemas, padarot to par konkurētspējīgu atjaunojamās elektroenerģijas avotu. Hidroelektrostacija neiztērē savu enerģijas avotu — ūdeni, atšķirībā no ogļu vai gāzes enerģijas stacijām. Tipiskas elektroenerģijas izmaksas no HES, kuras jauda pārsniedz 10 megavatus, ir 3—5 ASV centi par kilovatstundu. Ar aizsprostu un rezervuāru HES ir arī elastīgs elektroenerģijas avots, jo stacijas saražoto elektrības daudzumu var ļoti ātri (pat dažu sekunžu laikā) palielināt vai samazināt, lai pielāgotos mainīgajām patērētāju vajadzībām. Kad HES komplekss ir uzbūvēts, projekts nerada tiešus atkritumus, un tam ir daudzkārt zemāks siltumnīcas efektu izraisošo gāzu izplūdes līmenis nekā ar fosilo kurināmo darbināmām enerģijas iekārtām, un arī salīdzinot ar vēja, saules un atomelektrostacijām. Tomēr, būvējot HES zemienēs, kur tiek veikta mežu applūdināšana, zem ūdens pūstošā koksne izdala ievērojamu daudzumu siltumnīcefekta gāzu. Šo problēmu var radīt arī ūdenskrātuves dibenā sakrājušās dūņas.
Hidroelektrostaciju būvniecība var radīt ievērojamu ietekmi uz vidi, galvenokārt zaudējot zemes platības un pārvietojot iedzīvotājus. Tās arī izjauc iesaistītās upes dabisko ekoloģiju, ietekmējot dzīvotnes un ekosistēmas, kā arī upes dibena nosēdumu un krastu erozijas modeļus, paceļ gruntsūdeņu līmeni un gaisa mitrumu. Sausos reģionos paaugstinātā iztvaikošana no ūdenskrātuves samazina pieejamā saldūdens daudzumu. Aizsprosti ievērojami mazina plūdu problēmu, taču tie iekļauj arī aizsprosta bojājuma risku, kas tā sabrukšanas gadījumā var kļūt katastrofāls. Lielākā šāda nelaime notika 1975. gadā, kad taifūna radīto lietavu dēļ Ķīnas vidienē sabruka Baņdzjao aizsprosts (un vēl 61 cits aizsprosts), kas maksāja ap 100 000 dzīvību.
Veckrišžogs
Veckrišžogs (arī Pakavvecupe) ir Irbes vecupe Ventspils novada Tārgales pagasta ziemeļrietumos. Vecupe atrodas Irbes kreisajā krastā uz dienvidiem no valsts autoceļa P124 (Ventspils—Kolka) iepretim ceļagalam uz Cīruļu mājām.
Benjats Inčausti
Benjats Inčausti Eloriaga (dzimis Amorebjetā-Ečano, Biskajā) ir bijušais Spānijas šosejas riteņbraucējs.
Karjera
2012. gadā viņš uzvarēja Vuelta a Asturias sacensībās un ierindojās 10. vietā Vuelta a Espana kopvērtējumā, lai arī strādāja savas komandas līdera Alehandro Valverdes labā. 2013. gadā Inčausti uzvarēja Giro d'Italia 16. posmā, esot atrāvienā ar citiem braucējiem, un kopvērtējumā ierindojās 8. vietā. Viņš vienu dienu nēsāja arī līdera krekliņu. 2015. gada Giro d'Italia viņam izdevās uzvarēt astotajā posmā.
2013. gadā Inčausti uzvarēja Tour of Beijing kopvērtējumā.
Pēc piecām sezonām Movistar komandā, 2015. gada septembrī,  paziņoja, ka Inčausti pievienosies komandai ar divu gadu līgumu.
2019. gadā pievienojās Spānijas komandai , bet pēc sezonas paziņoja par karjeras beigām.
Mija Halifa
Mija Halifa (ar, Miyа̄ Ḵalīfah, en; dzimusi Beirūtā, Libānā), agrāk pazīstama kā Mija Kalista (en), ir libāņu–amerikāņu mediju personība, bijusī pornoaktrise un interneta modele. Viņa sāka darboties pornogrāfijā 2014. gada oktobrī, kļūstot par Pornhub skatītāko pornoaktrisi divu mēnešu laikā. Viņas karjeras izvēle Tuvajos Austrumos tika vērtēta pretrunīgi, īpaši saistībā ar videoklipu, kurā viņa veica seksuālas darbības, valkājot hidžābu.
Biogrāfija
Mija Halifa dzimusi Libānā un uzaugusi katoļticīgo ģimenē, ko viņa raksturo kā "ļoti konservatīvu", viņa apmeklēja franču valodas privātskolu Beirūtā, kur viņa arī iemācījās runāt angļu valodā. Viņa ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi ASV 2001. gadā, pametot viņu mājas Dienvidlibānas konflikta dēļ. Pēc pārcelšanās uz ASV viņas ģimene dzīvoja Montgomerijas apgabalā, Mērilendā, kur viņa vidusskolā spēlēja lakrosu. Viņa ir teikusi, ka skolā pret viņu izturējās par "tumšāko un dīvaināko meiteni", kas pastiprinājās pēc 11. septembra uzbrukumiem. Viņa apmeklēja Masanutenas militāro akadēmiju Vudstokā, Virdžīnijā, un vēlāk absolvēja Teksasas Universitāti Elpaso, iegūstot mākslas bakalaura grādu vēsturē. Viņa uzturēja sevi, strādājot par bārmeni, modeli un "portfeļu meiteni" vietējā spāniski runājošo spēļu šovā.
Populārajā kultūrā
2016. gada novembrī kādā tiešsaistes petīcijā tika aicināts Donaldam Trampam iecelt Halifu par nākamo ASV vēstnieci Saūda Arābijā.
2018. gadā muzikālais duets iLoveFriday izlaida dziesmu ar nosaukumu "Mia Khalifa", reaģējot uz viltus tvītu, ko ievietojis kāds Twitter lietotājs, kurš uzdodas par Halifu. Dziesma kļuva par interneta mīmu pēc tam, kad TikTok lietotnē popularitāti ieguva fragments “hit or miss”. Tajā laikā tā bija Rietumu pasaulē vispazīstamākais TikTok mīms, un tas tika izmantots vairāk nekā četros miljonos TikTok videoklipu.
Bills Naijs
Viljams Frānsiss Naijs (en, dzimis ) ir angļu aktieris. Savas karjeras laikā saņēmis vairākus apbalvojumus, tai skaitā divas BAFTA balvas un Zelta globusa balvu, kā arī ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai un Tony balvai.
Savu teātra aktiera karjeru sācis Liverpūlē, bet 1977. gadā debitējis arī uz Karaliskā Nacionālā teātra skatuves Londonā. 1980. un 1990. gados kļuvis par atpazīstamu teātra aktieri. 2006. gadā piedzīvojis debiju arī uz Brodvejas skatuves.
Vienas no Naija pirmajām kinolomām bija komēdijās Still Crazy (1998) un Blow Dry (2001). Plašu atpazīstamību guvis, piedaloties Ziemassvētku romantiskajā komēdijā "Tāda ir mīlestība" (2003). Par šo lomu viņš saņēma BAFTA kino balvu. Vēlāk attēlojis lomas filmu sērijās "Karību jūras pirāti" un "Tumsas pasaule" (Underworld). Piedalījies arī filmās "Šons un miroņi" (2004), "Galaktikas ceļvedis stopētājiem" (2005), "Uzticīgais dārznieks" (2005), "Piezīmes par kādu skandālu" (2006), "Krutie kruķi" (2007), "Valkīra" (Valkyrie, 2008), "Harijs Poters un Nāves dāvesti: Pirmā daļa" (2010), "Vislabākā eksotiskā viesnīca Kliņģerīte" (2011), "Ir laiks" (2013), "Emma" (Emma, 2020). Par lomu filmā Living (2022) nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".
Luijs Segonī
Luijs Segonī (fr; dzimis, miris ) bija franču vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Segonī 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja 1500 metru skriešanas disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš varētu būt ieņēmis 7. līdz 9. vietu, jo precīzs viņa iegūtais rezultāts nav zināms.
Diplacanthus crassisimus
Diplacanthus crassisimus ir diplakantīdu akantodu suga. Tās pārstāvji bija izplatīti vidusdevonā Orkādijas baseinā — Skotijas ziemeļos, Šetlendas un Orkneju salās. Ir atrasti šīs sugas veseli eksemplāri. Diplacanthus crassisimus ir diplakantu tipveida suga.
Apraksts
Tās bija nelielas, ap 10 cm garas zivis. Ķermeņa augstums pret garumu 0,22—0,25. Krūšu dzelksnis ir vienādā garumā ar aizmugurējo muguras dzelksni. Admediānie dzelkšņi sastāda trīs ceturtdaļas no krūšu dzelkšņiem. Tieši pa vidu starp krūšu un vēdera dzelkšņiem atrodas ļoti īsi priekšgurnu dzelkšņi. Vēdera dzelkšņi ir vairāk izliekti par pārējiem dzelkšņiem un garumā sastāda pusi no krūšu dzelkšņiem. Krūšu dzelkšņu iekšējo malu distālajā galā klāj divas sīku zobiņu rindas. Zvīņu vainagi ornamentēti ar šķērseniskiem zobotiem ķīlīšiem, kas savienojas ar centrālo garenisko ķīli. Šķērsenisko ķīlīšu ārējie gali zvīņas priekšdaļā noliecas uz priekšu, bet aizmugurējā daļā noliecas uz aizmuguri.
Zestaponi
Zestaponi (ka) ir pilsēta Gruzijā, Imeretijas mharē, Zestaponi municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts rietumu daļā Kolhidas zemienes pašā austrumu galā Rioni pietekas Kvirilas krastos 180 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi. Nozīmīgs sauszemes transporta mezgls un rūpniecības centrs.
Vēsture
Zestaponi vai Zestafoni vēstures avotos pirmoreiz minēta 1560. gados. 1820. gados šeit izmitināja Krievijas kazaku karaspēku un pilsētu sāka devēt par Kvirilu (Квирилы, ყვირილა). 1870. gados caur Kvirilu izbūvēja Tbilisi—Poti dzelzceļa līniju, pilsēta sāka strauji attīstīties. 1920. gadā pilsētu uz neilgu laiku pārdēvēja par Džugeli (ჯუღელი) par godu Gruzijas Demokrātiskās Republikas politiķim un militārajam darbiniekam Valentīnam Džugeli, bet 1921. gadā atgrieza vēsturisko nosaukumu. 1930. gados Zestaponi uzbūvēja ferosakausējumu rūpnīcu un vēlāk arī kabeļu rūpnīcu un citus uzņēmumus. Apkārtnē attīstīta vīna ražošana.
Pesticīdi
Pesticīdi (la — ‘slimība’, caedo — ‘nogalināt’), arī augu aizsardzības līdzekļi, ir ķīmiskas vielas, kuras izmanto lauksaimniecībā, lai apkarotu kaitēkļus, uzveiktu augu slimības, kā arī dažādus parazītus un nezāles. Pesticīdus sīkāk iedala herbicīdos (iznīcina nezāles), insekticīdos (pret kukaiņiem), fungicīdos (iznīcina patogēnās sēnītes), rodenticīdos (pret siltasiņu dzīvniekiem, galvenokārt, pret kaitīgajiem grauzējiem) un tamlīdzīgās grupās. Lielākā daļa pesticīdu ir indīgi paredzētajam mērķim — kukaiņiem, nezālēm, vai sēnīšu slimībām, tie var saturēt arī sterilizatorus, kas izraisa kaitēkļu un nezāļu neauglību. Augu aizsardzības līdzekļu apriti Latvijā regulē Augu aizsardzības likums un tam pakļautie Ministru Kabineta noteikumi. Apriti uzrauga Augu aizsardzības dienests. Latvijā ir aizliegta augu aizsardzības līdzekļu lietošana no lidaparātiem.
Feniņš
Feniņš (de) bija viduslaiku monēta, no 1873. gada Vācijas impērijas, vēlāk VFR un VDR mazākās naudas vienības nosaukums. Apvienotajā Karalistē feniņiem atbilst pensi (vienskaitlī penijs).
Pesticīdi
Pēc ķīmiskā sastāva pesticīdus iedala šādi:
Feniņš
Vēsture
Kārļa Lielā valdīšanas laikā ieviesa vienotu, uz sudrabu balstītu monetāro sistēmu. Viena Kārļa mārciņa (fr) saturēja mārciņu sudraba 20 solīdu (vēlāko šiliņu) jeb 240 denāriju vērtībā. Mārciņa un solīds bija vienīgi skaitīšanas un svara vienības, kā monētas tika kalti vienīgi sudraba denāriji (la).
Pesticīdi
Pēc apkarojamiem vai ierobežojamiem organismiem pesticīdus iedala šādi:
Kaitīgums
Eiropas Savienībā ir atļauti tikai tādi pesticīdi, kuri ir ieguvuši Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) atzinumu par to nekaitīgumu. Neraugoties uz to, Eiropas Parlaments norāda, ka pesticīdu lietošana rada vispārējus riskus, kuri vairumā Eiropas valstu netiek pienācīgi kontrolēti, un aicina dalībvalstis maksimāli samazināt to lietošanu un pie katras iespējas pāriet uz alternatīvām metodēm. Tāpat EP norādījis, ka jāpaaugstina sabiedrības piekļuve informācijai par pesticīdu kaitīgumu, atsaucoties tai skaitā uz to, ka Eiropas Komisija 2017. gadā mēģinājusi panākt, lai endokrīnajai sistēmai kaitīgās vielas netiktu identificētas kā tādas, lai gan šāda darbība ir to pamatfunkcija pesticīdos.
Feniņš
Vēsture
Tautā sudraba denārijus sāka dēvēt par feniņiem (phenninc). Anglijā peniji (paenig) pirmoreiz pieminēti ap 765. gadu. Ap 1200. gadu dažādās vācu valstiņās kala dažādas vērtības feniņus ar dažādu sudraba saturu. 16. gadsimta beigās feniņa vērtība bija tik zema, ka tā kalšanai izmantoja varu. 1873. gadā Vācijas impērijas teritorijā ieviesa vienotu monetāro sistēmu, kurā 100 feniņi līdzinājās vienai markai.
Etimoloģija
Feniņa vārda izcelsme ir neskaidra. Uzskata, ka tas varētu būt latīņu valodas vārda pondus ("svars", no tā arī puds, Pfund, pound) pārveidojums ģermāņu valodās phenninc, paenig ("svariņš").
Latvijā kaltie feniņi
1515. gadā izveidoja Livonijas Hanzas savienības pilsētu monetāro sistēmu un Rīgā sāka kalt feniņus, vērdiņus, markas un dālderus. Starp naudas vienībām bija šādas attiecības: 1 dālderis = 4,5 markas = 18 vērdiņi, savukārt 1 vērdiņš = 9 šiliņi = 27 feniņi
Bišu grāvis
Bišu grāvis ir Ziemeļsusējas labā krasta pieteka Jēkabpils novada Ābeļu pagasta dienvidos, mazapdzīvotā apvidū. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Ziemeļsusējā augšpus Mežsētu mājām.
Madars Zvagulis
Madars Zvagulis (dzimis Rīgā) ir latviešu aktieris.
2005. gadā beidzis Latvijas Kultūras akadēmiju. No 2005. līdz 2010. gadam bijis Valmieras Drāmas teātra aktieris. No 2010. līdz 2013. gadam bijis bārmenis un pasākumu organizētājs Teātra bārā 2013. gadā kļuvis par brīvmākslinieku. No 2017. gada ierunā filmas ierakstu kompānijās SDI Media Latvia un DIGI MEDIA. No 2022. gada FK PPK futbola komandas izpildirektors.
Diplomdarbu izrādes
Lazdas (ciems)
Lazdas (arī Cerība) ir apdzīvota vieta Tukuma novada Sēmes pagastā. Atrodas pagasta galeējos dienvidrietumos 14,4 km no pagasta centra Sēmes, 16,4 km no novada centra Tukuma un 81,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A10 (Rīga—Ventspils).
Džons Stērdžiss
Džons Eliots Stērdžiss (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu kinorežisors.
Starp Stērdžisa pazīstamākajām filmām ir vesterni Bad Day at Black Rock (1955), Gunfight at the O.K. Corral (1957) un "Lieliskais septiņnieks" (1960), kara filma "Lielā bēgšana" (The Great Escape, 1963) un trilleris Ice Station Zebra (1968). Par filmu Bad Day at Black Rock nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais režisors".
2013. gadā "Lieliskais septiņnieks", bet 2018. gadā Bad Day at Black Rock iekļautas ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīgas filmas".
Apollo 4
Apollo 4 jeb AS-501 bija NASA Apollo programmas nepilotējamais lidojums, pirmais nesējraķetes Saturn V starts. Šis bija pirmais Apollo lidojums pēc negadījuma ar Apollo 1, kad gāja bojā tā apkalpe.
AS-501 lidojuma mērķis bija izmēģināt raķetes visas pakāpes. Tāpat arī bija jāpārbauda komandmoduļa karstuma vairogs, ieejot Zemes atmosfērā tādā ātrumā un leņķī, ar kādu tas nonāks no Mēness trajektorijas.
Lidojuma gaita
Apollo 4 tika palaists 12:00:01 UTC ar nesējraķeti Saturn V no Kenedija kosmosa centra starta laukuma LC-39A. Ceturtā pakāpe S-IVB un komandmodulis tika ievadīts gandrīz apļveida orbītā ar augstumu 190 km. Tāda bija plānotā sākumorbīta nākotnes lidojumos uz Mēnesi. Pēc diviem apriņķojumiem S-IVB ievadīja kosmosa kuģi eliptiskā orbītā ar apogeju un perigeju 84,6 km zem Zemes virsmas. Šādai trajektorijai vajadzēja nodrošināt komandmoduļa ieiešanu Zemes atmosfērā lielā ātrumā, kā arī S-IVB sadegšanu atmosfērā. Neilgi pēc šī manevra tika atdalīts komandmodulis, kas iedarbināja servisa moduļa dzinēju un paaugstināja apogeju līdz un perigeju līdz −74 km. Pēc apogeja sasniegšanas uz 281 sekundi tika iedarbināts servisa moduļa dzinējs, izmainot orbītu uz hiperbolisku trajektoriju, palielinot atmosfērā ieiešanas ātrumu līdz 11,139 m/s (120 km augstumā) un lidojuma leņķi -6,93 grādi, simulējot atgriešanos no Mēness.
Komandmolulis nolaidās aptuveni 16 km no paredzētās vietas uz ziemeļrietumiem no Midveja salas Klusā okeāna ziemeļdaļā.
Denni Džepa
Denni Džepa (sq; dzimis ) ir Itālijā dzimis Albānijas kalnu slēpotājs.
Viņš bija vienīgais Albānijas pārstāvis 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kvalifikācijā pārspējot četrkārtējo olimpisko spēļu dalībnieku Erjonu Tolu. Labāko rezultātu sasniedza slalomā, kur ieņēma 28. vietu. D. Džepas treneris ir vecākais brālis Sildi, kurš ir slēpošanas instruktors.
Opiņki
Opiņki ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 271 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas savdabīgs dabas piemineklis - Opiņku Velnala.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Rasnupļu (Opinku, Žogotu) pilskalns.
Tupinambarana
Tupinambarana (pt) ir liela upju sala Amazones upē Brazīlijā, otra lielākā zināmā upju sala pasaulē. Administratīvi ietilpst Amazonasas štatā. Salu veido Amazone, tās atteka Parana du Uraria, kā arī tās pietekas Madeira, Sukunduri, Abakašisa u.c. Faktiski Tupinambarana ir četru salu grupa, kur atsevišķās salas daļas atdala dabīgas caurtekas. Salas reljefs zems, purvains. Lielākā daļa klāta ar mežu. Lielākā apdzīvotā vieta ir Parintinsa salas austrumu galā.
Nosaukta pēc tupinambaranu indiāņu cilts.
CSMA/CD
Nesēja jušanas un sadursmju atklāšanas daudzpiekļuve, Nesēja jušanas un sadursmju atklāšanas daudzpieeja jeb CSMA/CD metode ir pieejas metode vairāku lokālā tīkla datoru vai citu tīkla iekārtu kopīgi izmantojamai datu pārraides videi. Pirms sākt datu pārraidi, iekārta klausās, vai šajā laikā jau nenotiek cita datu pārraide (nesēja jušana). Pēc tam pārraides laikā tiek pārbaudīts, vai vienlaicīgi nenotiek cita datu pārraide. Sadursmes atklāšanas gadījumā, dati tiek nosūtīti atkārtoti. Šī metode ir Ethernet datortīklu pamatā.
Ethernet lietotajai CSMA/CD pieejas tehnoloģijai ir trīs funkcijas:
Ja datoram jāsūta informācija tīklā, tas pirmkārt klausās, vai kāds cits jau kaut ko nesūta. Ja kāds sūta, dators gaida gadījuma ilgu laiku. Ja vide ir brīva, dators sāk sūtīt informāciju un klausīties, lai sekotu līdzi, vai kāds cits nesāk sūtīt jau sūtīšanas procesa laikā. Pēc kadra nosūtīšanas dators atgriežas klausīšanas režīmā.
CSMA/CD metodes pamatprincipi:
pēc datu kolīzijas katrs no abonentiem nogaida rakstura laika sprīdi un mēģina sūtīt tos pašus datus no sākuma.
Atsauces
Latvis
Latvis var būt:
Vecmājupe
Vecmājupe (arī Nabalvalks) ir Ķikana labā krasta pieteka Talsu un Ventspils novados.
Iztece - uz dienvidaustrumiem no Šlīteres. Tek rietumu virzienā, vidustecē pamazām pagriežoties uz ziemeļrietumiem. Ietek Ķikanā netālu no autoceļa P124 (Ventspils—Kolka).
Upi šķērso valsts autoceļi P125 (Talsi—Dundaga—Mazirbe) un V1372 (Jaunmuiža–Sīkrags). Tā krastos atrodas Šlītere.
Ilmārs Bišers
Ilmārs Bišers (dzimis, miris ) bija latviešu jurists un politiķis. Latvijas Universitātes pasniedzējs. Latvijas Ministru padomes priekšsēdētāja pirmais vietnieks (1990—1991). 6. Saeimas deputāts.
Dzīvesgājums
Dzimis 1930. gadā Rīgā. 1954. gadā beidza Latvijas Valsts universitātes Juridisko fakultāti. Strādāja Latvijas PSR prokuratūrā un Ministru padomes juridiskajā daļā. No 1975. gada Bišers bija mācībspēks LVU, ieguvis juridisko zinātņu doktora grādu. Atmodas laikā Ilmārs Bišers pievienojās Latvijas Tautas frontei, tika ievēlēts tās pirmajā valdē. 1989. gadā ievēlēts PSRS Augstākajā Padomē, bija tās Tautību padomes priekšsēdētāja vietnieks. 1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā.
No 1990. gada maija līdz 1991. gada novembrim Bišers bija Latvijas Ministru padomes priekšsēdētāja Ivara Godmaņa pirmais vietnieks. Iesaistījās 1992. gadā dibinātās Demokrātiskās Centra partijas darbībā. No DCP saraksta kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās, bet nesekmīgi un Saeimā netika ievēlēts. 1993. gadā DCP tika pārdēvēta un kļuva par Demokrātisko partiju, bet 1995. gada pavasarī, tai apvienojoties ar partiju "Saimnieks", izveidojās Demokrātiskā partija "Saimnieks". No DPS saraksta Bišers tika ievēlēts 6. Saeimā, kur darbojās juridiskajā un mandātu un iesniegumu komisijās.
Pēc DPS pārdēvēšanas par Latvijas Demokrātisko partiju Bišers tajā turpināja darboties Andra Amerika vadībā. No LDP saraksta piedalījās 2001. gada pašvaldību vēlēšānās Rīgā, bet netika ievēlēts. Nesekmīga bija arī Bišera dalība 2005. gada pašvaldību vēlēšanās Rīgā jau no Latvijas Pirmās partijas saraksta.
Ilmārs Bišers daudzus gadus, darbojās kā zvērināts advokāts birojā "Bišers & partneri". Miris 2011. gada 12. maijā.
Apbalvojumi
2008. gadā saņēma III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Miši Batšuaji
Miši Batšuaji (dzimis ) ir Beļģijas futbolists, uzbrucējs, Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Turcijas Superlīgas kluba Beşiktaş sastāvā, kas viņu īrē no Chelsea.
Sasniegumi
Chelsea
Omniva
Omniva ir starptautisks pasta un loģistikas uzņēmums, kas reģistrēts Tallinā, Igaunijā, bet darbojas visās Baltijas valstīs. Līdz 2014. gada jūnijam uzņēmuma nosaukums bija Eesti Post.
No 2014. gada jūnija vienotais zīmols Omniva iekļauj pakalpojumus, kas iepriekš bija pazīstami ar citiem nosaukumiem, piemēram, Post24 pasta sūtījumu automātus, ELS kurjeru pakalpojumus, Kirjakeskus pasta centru un eArvekeskus e-rēķinu centru. Omniva joprojām izmanto nosaukumu Eesti Post nodaļai, kas nodarbojas ar pasta pakalpojumiem Igaunijā.
Pavārpatas
Pavārpatas (la) ir graudzāļu dzimtas ģints, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eiropā un Āzijā, bet sugas ir plaši izplatījušās un naturalizējušās arī Ziemeļamerikā.
Sugas
Pavārpatu ģintī ir akceptētas šādas sugas un dabiski sastopamie hibrīdi :
Noklusējuma vārteja
Darbība
Vārteja ir tīkla mezgls, kas kalpo kā piekļuves punkts citam tīklam, bieži iekļaujot sevī ne tikai adresēšanas maiņu, bet arī citu tīkla tehnoloģiju. Precīzāk, maršrutētājs pārsūta paketes starp tīkliem ar dažādiem tīkla prefiksiem. Tīkla programmatūra katrā datorā satur maršrutēšanas tabulu, kas norāda kāds saskarne tiek izmantota sūtīšanai un kurš maršrutētājs tīklā ir atbildīgs par attiecīgās paketes pārsūtīšanu uz izvēlēto adresi. Ja neviena no šīm adresēm nav derīga, tad noklusējuma vārteja tiek izvēlēta kā adresāts.
Mājas vai maza ofisa apstākļos noklusējuma vārteja ir ierīce, piemēram DSL maršrutētājs, kas savieno lokālo tīklu Internetam. Tas kalpo kā noklusējuma vārteja visām tīkla ierīcēm.
MUOS 4
MUOS 4 ir ASV militārās mobilo sakaru sistēmas Mobile User Objective System pavadonis. Palaists 2015. gada septembrī. To izgatavojis uzņēmums Lockheed Martin ASV Jūras kara flotes uzdevumā.
Pavadonis izgatavots uz modificētas platformas A2100 bāzes. Divas 14 m reflektora antenas izgatavojis uzņēmums Harris, bet sakaru aparatūru izgatavoja Boeing IDS.
MUOS 4 tika palaists 10:18 UTC ar nesējraķeti Atlas V/551 (sērijas numurs AV-056) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa SLC-41. Ģeostacionāro orbītu MUOS 4 sasniedza 8 dienu laikā. Tad tika izvērsti saules bateriju paneļi. Lielo antenu reflektori izvērsti 12 dienas pēc starta.
Rākava
Rākava, arī Rakava, Rakova vai Rākova, bija apdzīvota vieta Alūksnes novada Liepnas pagastā. Atradās pagasta austrumu daļā 15 km no pagasta centra Liepnas, 49 km no novada centra Alūksnes un 251 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atradās nomaļus no autoceļa V403, Liepnas upes krastā.
Ēdstrems
Ēdstrems (sv) ir zviedru izcelsmes uzvārds.
Justuss Skrefords
Justuss Moaks Skrefords (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Skrefords 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja 800 metru skriešanas disciplīnā. Kvalifikācijas skrējienā ar rezultātu 2 minūtes 1.8 sekundes ieguva 3. vietu, taču fināla skrējienam nekvalificējās.
Viņš bija arī Filadelfijas stafetes komandas loceklis 1901. gadā kopā ar Hariju L. Gardneru, Fosteru S. Postu un Maieru Prinšteinu.
ASV olimpisko medaļnieku uzskaitījums (D — Ģ)
Šajā uzskaitījumā apkopoti ASV olimpiskie medaļnieki.
Sportisti ir sagrupēti pēc uzvārda:
Borkgrevinkisens
Borkgrevinkisens (no) ir ap 250 km garš un ap 200 km plats šļūdonis Austrumantarktīdā, Karalienes Modas Zemē. Izvietojies starp Fimbulisenu rietumos un Sērrondanes kalniem (Tagena nunataku) austrumos. Sākas no Nansena ledāja vairāk kā 2500 m vjl un plūst ziemeļu virzienā līdz okeāna piekrastei, kur veido vairākus nelielus šelfa ledājus.
Glečeru no ASV Kara flotes Operācijas «Highjump» materiāliem 1957. gadā nokartēja norvēģu kartogrāfi un nosauca par godu polārpētniekam Kaštenam Borkgrevinkam.