cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edgars Cgojevs
Spēlētāja karjera
2015. gada sākumā kļuva zināms, ka Edgars Kļaviņš nomainījis uzvārdu uz Cgojevs un sāka spēlēt Kazahstānas Atirau "Beibarys" (Бейбарыс) vienībā, vēlāk Bitomas "Polonia" (2015) un Opoles "Orlik" (2015-2016) vienībās.
Pusnelsons
"Pusnelsons" (en) ir 2006. gada ASV drāma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Raiens Fleks. Galvenās lomas filmā atveido Raiens Goslings, Šarīka Epsa un Entonijs Makijs. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Raiens Goslings par savu darbu filmā tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".
Dens Danns ir jauns vidusskolas vēstures skolotājs, kurš ir atkarīgs no narkotikām. Dreja ir viena no skolēniem, kam Dens pasniedz vēsturi. Kad Dreja nejauši pieķer Denu lietojam narkotikas, starp abiem izveidojas negaidīta draudzība.
Renda (Rindas pieteka)
Renda (lejtecē Zviede) ir Rindas labā krasta pieteka Ventspils novadā.
Upi šķērso valsts autoceļš V1316 (Topciems–Spiņņi). Upes krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Liels un mazs
«Liels un mazs» ir bērnu grāmatu izdevniecība Latvijā, kas dibināta 2004. gadā. Izdevniecības mērķis ir attīstīt un bagātināt Latvijas bērnu grāmatniecības nozari, radīt alternatīvu bērnu grāmatu piedāvājumā Latvijā. Izdevniecība 2022. gadā Starptautiskajā Boloņas bērnu grāmatu tirgū saņēmusi balvu kā gada labākā bērnu grāmatu izdevniecība Eiropā. Tā bija piektā reize pēc kārtas, kad "Liels un mazs" tika nominēta prestižajai balvai. Kopš 2014. gada notiek “Liels un mazs” izdoto grāmatu tulkošana un izdošana pasaulē - četrdesmit nosaukumi tulkoti un izdoti divdesmit valodās.
Jons Hāns
Jons Kārlis Hāns (de; dzimis, visdrīzāk miris 1945. gadā) bija vācbaltiešu politiķis. Bijis 1., 2., 3. un 4. Saeimas deputāts. Darbojies 3. Saeimas prezidijā kā sekretāra biedrs. Pārstāvējis Vācbaltu vienotības partiju.
Biogrāfija
Dzimis. Mācījies Liepājas Nikolaja ģimnāzijā. Pabeidzis augstskolu Maskavā, strādājis biržā.
Hāns bija Vācbaltu vienotības partijas biedrs. Ticis ievēlēts vairākos Latvijas Republikas parlamentos: 1. Saeimā (1922), 2. Saeimā (1925), 3. Saeimā (1928) un 4. Saeimā (1931). Kopā ar citu vācbaltu partiju deputātiem veidojis vienotu frakciju. Darbojies 3. Saeimas prezidijā kā sekretāra Jāņa Breikša biedrs. Visticamāk gājis bojā kopā ar kuģi "Wilhelm Gustloff" Baltijas jūrā.
Apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Lenči
Lenči ir ciems Raiskuma pagastā, Cēsu novadā. Atrodas 90 km attālumā no Rīgas. Vēsturiskā Lenču pagasta centrs. Līdz 1920. gada zemes reformai tie bija Lenču muižas (Lenzenhof) centrs.
Stūres iela (Jūrmala)
Stūres iela ir iela Jūrmalā, Kauguru apkaimē. Stūres iela sākas krustojumā ar Nometņu ielu un beidzas krustojumā ar Skolas ielu. Kopējais ielas garums ir 450 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Stūres ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Laukezers
Raksturojums
Laukezers atrodas Austrumlatvijas zemienes Aronas paugurlīdzenumā, 2 km no Rīgas—Daugavpils ceļa. Tas ir mezotrofs ezers ar augstu ekoloģisko kvalitāti, viens no dzidrākajiem ezeriem Latvijā. Ezera krastmala ir smilšaina, krasti ir pieejami, to slīpums vietām ir zems, vietām augsts. Ezera dibens ir siekstains, akmeņains un dūņains. Relatīvais ūdens apmaiņas periods ir 12,5 gadi. No ezera iztek strauts uz Daugavu. Niedru josla ir visapkārt ezeram, vietām aug arī grīšļi. Ezerā mīt līdaka, rauda, asaris, līnis, plaudis un vēdzele. Laukezers ir iecienīta atpūtas vieta, kas reizē ir arī apdraudējums ezeram.
Ezera ūdeņi ir piemēroti lašveidīgo zivju audzēšanai, peldēšanai un atpūtas pasākumiem.
Pelnu iela (Rīga)
Pelnu iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Ķengaragā. Tā sākas krustojumā ar Prūšu ielu un beidzas krustojumā ar Lokomotīves ielu. Kopējais ielas garums ir 647 metri.
Vēsture
Iela izveidota 1959. gadā ar savu tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Pelnu iela krustojas ar šādām ielām:
Spiņņi
Spiņņi ir ciems Ventspils novada Popes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 6,9 km no pagasta centra Popes, 27,6 km no novada centra Ventspils un 176,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu V1313 (Virpe–Pope) un V1316 (Topciems–Spiņņi) krustojuma, Rindas upes krastā.
Ūdensrats
Ūdensrats ir vienkāršākais hidrodinamiskais dzinējs, rats ar lāpstiņām, kuru griež ūdens plūsma, un kas pārveido krītoša ūdens enerģiju (hidroenerģiju) griezes enerģijā, lai rata ass spētu veikt darbu. Paceļot ūdeni noteiktā līmenī, tajā uzkrājas šim līmenim atbilstoša potenciālā enerģija, tādēļ krītošs ūdens spēj veikt darbu. Apgrieztu ūdensrata mehānismu izmanto dzenratos, ko izmanto kā dzinekli kuģos.
Ūdensrati iedalās trīs pamattipos:
Vēsture
Pirmo reizi ūdensratus sāka izmantot 1. gadsimtā pirms mūsu ēras. Tos izmantoja ūdensdzirnavu darbināšanai. Viduslaikos ūdensratu sāka izmantot arī dažādu ierīču darbināšanai.
Vladimirs Makogonovs
Vladimirs Makogonovs (ru;, Nahčivana — , Baku) bija PSRS un Azerbaidžānas starptautiskais lielmeistars šahā (1987).
Biogrāfija
Pēc profesijas bijis matemātikas skolotājs. Draudzējies ar Baku dzimušo ievērojamo fiziķi Ļevu Landaus, tomēr atteicies no kopīga darba piedāvājuma, jo devis priekšroku šaham. 1923. gadā pirmo reizi uzvarējis Baku pilsētas šaha čempionātā, bet 1938. gadā - Azerbaidžānas šaha čempionātā. Pēc Otrā pasaules kara atkārtojis šo panākumu piecas reizes pēc kārtas (1947-1952). No 1927. gada līdz 1947. gadam astoņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionāta finālos. Labākie panākumi ir bijuši 1937. un 1939. gadā, kad izcīnīta 4. vieta. 1939. gadā Maskavas un Ļeņingradas starptautiskajā šaha turnīrā arī bijis ceturtais (uzvarējis Salo Flors). 1945. gadā piedalījies PSRS un ASV izlašu radiomačā. Azerbaidžānas izlases sastāvā piedalījies PSRS komandu čempionātos, kur 1951. un 1959. gadā izcīnījis trešās vietas pie sava galdiņa. 1950. gadu beigās praktiski beidzis savas aktīvās šahista gaitas.
1927. gadā Makogonovam piešķirts PSRS sporta meistara nosaukums, bet 1943. gadā - PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara nosaukums. 1950. gadā FIDE Makogonovam kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1987. gadā - starptautiskā lielmeistara goda nosaukumu par iepriekšējo gadu sasniegumiem.
Bijis pazīstams arī kā treneris. 1957. gadā palīdzējis Vasilijam Smislovam sagatavoties mačam par Pasaules čempiona šahā nosaukumu, vēlāk strādājis ar Vladimiru Bagirovu, bet 1970. gadu sākumā pēc Mihaila Botviņņika lūguma nodarbojies ar jauno talantu Gariju Kasparovu.
Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Makogonova vārdā ir nosaukti varianti Vecindiešu aizsardzībā (1. d4 Zf6 2. c4 g6 3. Zc3 Lg7 4. e4 d6 5. h3) un Grīnfelda aizsardzībā (1. d4 Zf6 2. c4 g6 3. Zc3 d5 4. Zf3 Lg7 5. e3 0-0 6. b4). Dāmas gambīta Tartakovera aizsardzības variantu (1. d4 d5 2. c4 e6 3. Zc3 Zf6 4. Lg5 Le7 5. e3 0-0 6. Zf3 h6 7. Lh4 b6) šaha literatūrā bieži dēvē par Tartakovera — Makogonova variantu.
Villards Van Ormans Kvains
Villards Van Ormans Kvains (en; dzimis, miris ) bija analītiskās tradīcijas amerikāņu filozofs, loģiķis un matemātiķis.
Ludzas 2. vidusskola
'''Ludzas 2. vidusskola''' ir Ludzas novada pašvaldības dibināta vispārējās izglītības iestāde, kura īsteno vispārējās pamatizglītības un vispārējās vidējās izglītības programmas.
Vēsture
No 1741. gada līdz Pirmajam pasaules karam darbojās Ludzas apriņķa skola. 1917. gada 14. decembrī S. Kruppa mājā nodibināja Ludzas ģimnāziju ar krievu mācību valodu, kas atradās tagadējā Rekaševas ielā 14, vēlāk skola īrēja divstāvu māju tagadējā Latgales ielā 62. 1926. gadā izveidoja Ludzas Valsts krievu ģimnāziju, kuru vēlāk pārdēvēja par Valsts Ludzas krievu vidusskolu, bet 1935. gadā slēdza.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā nodibināja Ludzas 2. vidusskolu ar krievu mācību valodu, kuru vācu okupācijas laikā slēdza. Pēc Otrā pasaules kara 1951. gadā uzcēla jaunu ēku. 1962. gadā izveidoja Ludzas vidusskolu ar krievu un latviešu plūsmām, bet 1989. gadā Ludzas vidusskolu atkal reorganizēja, izveidojot Ludzas 1. vidusskolu ar latviešu mācībvalodu un Ludzas 2. vidusskolu]] ar krievu mācībvalodu. 1992. gadā sāka jaunas skolas ēkas celtniecību, taču līdzekļu trūkuma dēļ darbus pārtrauca. 2000. gadā skolā uzsāka bilingvālās mācības.
Izglītības programmas
Skola īsteno Izglītības un zinātnes ministrijas licencētas mācību programmas:
Gardaunis
Raksturojums
Ezers ir regulēts caurteces ezers, kura stāvoklis ir eitrofs. Liela ezera daļa ir nosusināta. Ezera dibens ir dūņains, tā krasti ir slīpi un lēzeni. Ezerā ietek Bērzaunes upe, bet no ezera iztek strauts uz Silabebru ezeru. Ezerā aug meldri, grīšļi, niedres un platlapu vilkvālītes.
Motamas līcis
Motamas līcis (my) ir līcis Andamanu jūras ziemeļu galā. Apskalo Mjanmas piekrasti, nosaukts ostas pilsētas Motamas vārdā. Līcī ietek Jangonas, Salvinas un Sitaunas upes. Ievērojama plūdmaiņa, kas sasniedz 7 metrus. Dažkārt novērojams paisuma vilnis bors. Atkarībā no sezonas un plūdmaiņas no 15 000 km² līdz 45 000 km² no līča platības ir ievērojams saduļķojums. 2007. gadā līcī tika atklātas naftas atradnes.
Slavjanska pie Kubaņas
Slavjanska pie Kubaņas (ru) ir pilsēta Krievijas dienvidos, Krasnodaras novadā. Pilsēta atrodas 311 km no Krasnodaras.
Vēsture
Senos laikos pilsētas teritorijā atradās grieķu apmetne. Vēlāk apmetne ir bijusi daļa no Mongoļu, Osmaņu un Krievijas Impērijas.
Pēc Krasnodaras novada izveidošanas apdzīvotā vieta strauji attīstījās. 1965. gadā tai tika piešķirts pilsētas statuss.
Catlakšu ezers
Catlakšu ezers (saukts arī Cotlakšu ezers, Kotlakšu ezers) ir dabīgs saldūdens ezers Jēkabpils novada Kūku pagastā Daugavas labā krasta baseinā.
Raksturojums
Ezers ir staigniem krastiem, stipri aizaudzis, ar eitrofiem ezeriem raksturīgu floru. Ūdens caurredzamība 1,5 metri, krāsa — brūni dzeltena. Ezeram nav peldvietas, bet ir piemērots makšķerēšanai. Ezers ir ar labu pievedceļu tīklu. No ezera iztek Rogāļu strauts, kas ietek Daugavā.
A Star is Burns
A Star is Burns ir amerikāņu animētā seriāla "Simpsoni" sestās sezonas 18. sērija. Pirmoreiz tā tika pārraidīta. Sēriju sarakstīja Kens Kīlers, režisēja — Sūzija Dītera.
Pēders Likebergs
Pēders Rūdolfs Likebergs (dk; dzimis, miris ) bija dāņu peldētājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
A Star is Burns
Sižets
Springfīldā notiek kinofestivāls, tajā piedalās daudzi pilsētas iedzīvotāji. Homērs kļūst par kinokritiķi, Mārdža uzaicina uz Springfīldu kritiķi Džeju Šermani, Bērnsa kungs grib uzvarēt konkursā un uzpērk žūriju.
Kritika
Mets Greinings nosauca šo sēriju par "30 minūšu citas filmas reklāmu" un izņēma savu vārdu no titriem. Sērija izraisīja nelielu "karu" starp seriāla veidotāju Metu Greiningu un šova producentiem. Iemesls ir tāds, ka Mets bija sašutis par "Simpsonu" izmantošanu kā reklāmas lauku citam seriālam. Šajā sērijā producenti parādīja Džeju Šermani, multiplikācijas seriāla The Critic tēlu.
Pēders Likebergs
Likebergs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja zemūdens peldēšanā. Šajā disciplīnā viņš izcīnīja bronzas medaļu, piekāpjoties Francijas sportistiem Šarlam Devendevilam un Andrē Sikam.
Viņš kļuva par pirmo Dānijas sportistu, kurš izcīnījis olimpisko medaļu peldēšanas sacensībās.
Leperi
Ciema apkārtnē atrodas vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis - obelisks "Krusta nesējs", ūdenstilpe Feimaņu ezers
Gērijs Džonsons (1953)
Gērijs Džonsons (en; dzimis Mainotā, ASV) ir amerikāņu uzņēmējs.
Viņš ir dibinājis vienu no lielākajiem Ņūmeksikas būvniecības uzņēmumiem. G. Džonsons ienāca politikā 1994. gada Ņūmeksikas gubenatora vēlēšanās, kurās arī uzvarēja. Bija štata gubernators laikā no 1995. līdz 2003. gadam. Viņš ir pazīstams ar zemo nodokļu libertisma vīziju un regulāro dalību triatlonā. 2003. gada maijā ir uzkāpis uz Everesta.
2011. gada aprīlī G. Džonsons paziņoja, ka 2012. gadā piedalīsies ASV prezidenta vēlēšanās kā Republikāņu partijas kandidāts. 2011. gada 28. decembrī viņš atsauca savu kandidatūru kā Republikāņu partijas kandidāts, lai startētu ASV prezidenta vēlēšanās kā Libertariāņu partijas kandidāts.
Izglītību ieguvis Ņūmeksikas universitātē (University of New Mexico).
1718. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1718. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Krievijas caristes okupētā Vidzemes vēsturiskā zeme tiesiski vēl arvien bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā. Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.
Topciems
Topciems ir ciems Ventspils novada Popes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 10,2 km no pagasta centra Popes, 30,5 km no novada centra Ventspils un 173 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1316 (Topciems–Spiņņi), Rindas upes krastā.
Igors Bondarevskis
Igors Bondarevskis (ru;, Rostova pie Donas — , Pjatigorska) bija PSRS starptautiskais lielmeistars šahā (1950).
Biogrāfija
Piedzimis Rostovas pie Donas apkaimē kazaku ciemā Samsonovā. Jaunība piedalījies pilsētas sacensībās, bijis Rostovas pie Donas čempions šahā. No 1937. gada līdz 1963. gadam divpadsmit reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos. Lielākais panākums gūts 1940. gadā, kad Bondarevskis dalījis 1.-2. vietu un kļuvis par PSRS čempionu. 1948. gadā piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas starpzonu turnīrā, kur izcīnījis 6. vietu, kas garantējusi piedalīšanos pretendentu turnīrā. Tomēr slimības dēļ Bondarevskis izlaidis pretendentu turnīru. 1960. gadā Ļeņingradas izlases sastāvā uzvarējis PSRS komandu čempionātā. Bieži piedalījies starptautiskajos šaha turnīros, kur lielākais panākums bija 1961. gadā Hastingsas (Anglija) šaha festivālā izcīnītā 2. vietā aiz Svetozara Gligoriča.
1948. gadā Bondarevskim piešķirts PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara nosaukums. 1950. gadā FIDE Bondarevskim piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu, bet 1954. gadā - starptautiskā arbitra nosaukumu. Bijis pazīstams arī korespondencšahists. 1961. gadā kļuvis arī par ICCF lielmeistaru.
Stūrmaņu iela (Jūrmala)
Stūrmaņu iela ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Stūrmaņu iela sākas krustojumā ar Kāpu ielu un beidzas krustojumā ar Mellužu prospektu. Kopējais ielas garums ir 270 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Stūrmaņu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Igors Bondarevskis
Biogrāfija
Bijis pazīstams kā treneris. 1966. un 1969. gadā asistējis Borisam Spaskim mačos par Pasaules čempiona šahā nosaukumu. Par sasniegumiem šajā jomā 1966. gadā kļuvis par PSRS Nopelniem bagāto treneri.
Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā, sevišķi Dāmas gambīta Tartakovera aizsardzības varianta (1. d4 d5 2. c4 e6 3. Zc3 Zf6 4. Lg5 Le7 5. e3 0-0 6. Zf3 h6 7. Lh4 b6) attīstībā, kuru bieži sekmīgi pielietoja viņa audzēknis Boriss Spaskis.
Pēc profesijas ekonomists. Bijis precējies ar šaha lielmeistari (WGM) Valentīnu Kozlovsku.
Pārmiju iela (Rīga)
Pārmiju iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Ķengaragā. Tā sākas krustojumā ar Lokomotīves ielu un beidzas krustojumā ar Pelnu ielu. Kopējais ielas garums ir 929 metri.
Ielu savienojumi
Pārmiju iela krustojas ar šādām ielām:
Atamans
Atamans (uk, ru) ir kazaku vēlēts kopienas vecākais, staņicas zemessardzes vadītājs. Kopš 18. gadsimta atamans bija valsts amatpersona ar ciema vecākā statusu; no 19. gadsimta — lielākas kazaku vienības komandieris.
Kazaku atamani bija nozīmīgi dalībnieki visos Krievijas Impērijas karos.
Korneti
Korneti ir ciems Alūksnes novada Veclaicenes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā pie autoceļa V381 uz ziemeļiem no Kornetu ezeru virknes 28 km no novada centra Alūksnes un 192 km no Rīgas. Kornetos atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, tautas nams, feldšerpunkts, tūrisma informācijas centrs, novadpētniecības muzejs, veikals.
No ciema uz rietumiem atrodas Pilskalna ezers, tā ziemeļu daļā atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis Drusku (Kornetu) pilskalns.
Vēsture
Apdzīvotā vieta atrodas agrākā Apekalna draudzes novada Korneta muižas (Schreibershof) teritorijā. Pēc Otrā pasaules kara Kornetos bija ciema padomes un kolhoza «Veclaicene» centrālais ciemats, kur izbūvēti vairāki infrastruktūras objekti, divas daudzdzīvokļu mājas un «Līvānu» māju kvartāls.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Mihails Stepičevs
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā. Strādāja rūpnīcā VEF par radioaparatūras regulētāju.
Atmodas kustības laikā M. Stepičevs bija VEF darba kolektīva padomes loceklis, piedalījās rūpnīcas perspektīvās attīstības koncepcijas izstrādāšanā. 1988. gadā iesaistījies Latvijas Tautas frontē. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 63. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā M. Stepičevs nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
Kandidēja arī 5. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
Apbalvojumi
2000. gadā M. Stepičevu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.
Leščinski
Leščinski ir ciems Galēnu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 233 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Makarovkas vecticībnieku lūgšanu nams.
Špīlberga (nozīmju atdalīšana)
Špīlberga var būt:
Popa
Popa (my) ir izdzisis stratovulkāns Mjanmas centrālajā daļā. Tā ir Pegu kalnu augstākā virsotne. 1518 metrus augstais kalns ir svētceļojumu vieta ar tempļiem, kas veltīti mjanmiešu dievībām-gariem natiem. No kalna virsotnes redzama senā galvaspilsēta Bagana. Pie Popas kalna atrodas Taungkalatas klints ar budistu klosteri tā virsotnē. 2018. gadā kalna apkaimē atklāja jaunu mērkaķu sugu Trachypithecus popa, kas uzreiz tika atzīta par kritiski apdraudētu, jo tās populācija ir no 200 līdz 250 īpatņu liela.
Desciems
Desciems ir ciems Ventspils novada Popes pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 6,5 km no pagasta centra Popes, 27,1 km no novada centra Ventspils un 175,7 km no Rīgas.
Staiceles iela (Jūrmala)
Staiceles iela ir iela Jūrmalā, Kauguru apkaimē. Staiceles iela sākas krustojumā ar Ventspils šoseju un beidzas krustojumā ar Talsu šoseju. Kopējais ielas garums ir 270 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Staiceles ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Prey (programmatūra)
Prey ir tīmekļa pakalpojums, kas paredzēts klēpjdatoru, viedtālruņu un citu elektronisko iekārtu izsekošanai un uzraudzībai, izmantojot atvērtā pirmkoda aģentprogrammu, kas pieslēdzas centrālajam serverim. Tas izmanto freemium apmaksas modeli. Centrālais serveris var dot signālu aģentam, pieprasot informāciju par tā tobrīdējo atrašanās vietu, un var izsaukt citas darbības.
Darbvirsmas versijām Prey atrašanās vietu piedāvā, izmantojot triangulāciju, gan pieslēdzoties Wi-Fi tīklam, gan bez tā. Mobilajām versijām tiek izmantots iekārtas iebūvētā GPS funkcionalitāte.
Dumbrāju iela (Jūrmala)
Dumbrāju iela ir iela Jūrmalā, Ķemeru apkaimē. Dumbrāju iela sākas krustojumā ar Veco ceļu un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 100 metri. Dumbrāju ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Leškas
Leškas ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 266 km attālumā no Rīgas.
Prey (programmatūra)
Uzņēmums
Fork Ltd. ir privāts uzņēmums ar birojiem ASV, Čīlē un Honkongā. To 2009. gadā dibināja Tomass Pollaks un Karloss Jakoni.
Versijas
2009. gada martā pirmā aģenta versija tika izlaista Linux un Mac OS X videi. Aprīlī sekoja versija Microsoft Windows.
Prey piedāvā automātisku Wi-Fi savienojuma izveidi, datu aizsardzību, ekrānuzņēmumu veidošanu, tīmekļa kameras attēlu uzņemšanu, aparatūras izmaiņu uzraudzību, ekrāna bloķēšanu, attālinātu paziņojumu nosūtīšanu un signalizācijas skaņas signāla atskaņošanu. Katra iespēja tiek pārvaldīta kā modulis un var tikt aktivizēta pēc pieprasījuma.
Bauskas katoļu baznīca
Vēsture
Sākotnēji Bauskā ir bijis lūgšanu nams, kuru apkalpojuši jezuīti no Skaistkalnes draudzes baznīcas.
Pašreizējo ķieģeļu mūra baznīcu uzcēla 1865. gadā priestera Aleksandra Milevska vadībā, kurš pēc ordinācijas 1861. gadā strādājis par vikāru Skaistkalnē, jo Bauskas draudze bijusi tās filiāle. Par to liecina izgrieztais baznīcas celšanas gads skārda vējrādī, kas atrodas uz dievnama jumta. Pēc cita avota — "Direct.Telsensis" raksta dievnams uzcelts 1864. gadā. 1901. gadā tā tika paplašināta. 2009. gadā tika veikta baznīcas rekonstrukcija.
Eksterjers
Baznīca ir ķieģeļu celtne, 20 metrus gara, 8 metrus plata un 7 metrus augsta ēka ar skārda jumtu. Baznīcas priekšā ir piebūvēta 4,5 metrus gara, 3 metrus plata priekštelpa un 4 metrus gara, 4 metrus plata sakristeja. Virs baznīcas jumta pie ieejas trīs mazi tornīši, no kuriem viens atrodas jumta smailē, bet pārējie jumta sānos, virs presbitērija divi tādi paši stabveidīgi tornīši jumta sānos. Mūra zvanu tornis, kurā iekārts viens zvans, uzbūvēts 1891. gadā, bet 1930. gados pārbūvēts. Tas atrodas baznīcas dārzā dievnama priekšējā daļā kreisajā pusē. Baznīcu ieskauj dārzs, ko noslēdz dzelzs žogs ķieģeļu stabiņos. Pie dievnama ir plaša plebānija.
Interjers
Tā ir vienjoma telpa ar koka grīdu un griestiem, kas ir lēzeni segti. Virs ieejas ir kora telpas, kurās atrodas ērģeles un harmonijs. Presbitērija daļa veidota ieapaļā formā, kurā atrodas lielais altāris. Divi sānu altāri ir iebūvēti sienu nišās. Kancele bagātīgi rotāta kokgriezumiem. Dievnama labajos sānos atrodas sakristeja ar liturģisko inventāru.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests monsinjors un Bauskas dekanāta dekāns Jānis Zviedrāns. Draudze kā jezuītu misiju punkts pastāvējis jau 18. gadsimtā, bet kā patstāvīga draudze tā darbojās no 19. gadsimta otrās puses. Metriku grāmatas saglabājušās no 1898. gada, kad tajā laikā tā bijusi Telšu diecēzes Skaistkalnes filiāle. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Bauskā un tās apkārtnē. Dievkalpojumi notiek katru dienu, baznīca ir atvērta tikai dievkalpojumu laikā.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Jaunais gads, Vissvētākā Sakramenta svētki, Svētā Asīzes Franciska diena.
1719. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1719. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Krievijas caristes okupētā Vidzemes vēsturiskā zeme tiesiski vēl arvien bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā. Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.
Mūsdienu teika
Mūsdienu teika ir pēcindustriālā laikmeta folkloras žanrs, kas ietver dažādas baumas un stāstus par noziegumiem, katastrofām un citiem noslēpumainiem notikumiem. Līdz ar Interneta un citu tehnoloģiju attīstību, mūsdienās šādu teiku izplatības ātrums ir strauji pieaudzis.
Pirmais Starptautiskais polārais gads
Pirmais starptautiskais polārais gads bija Eiropas valstu un ASV kopīgs pētniecības pasākums, lai izpētītu polāros reģionus. Tas norisinājās no 1882. gada vasaras līdz 1883. gada vasarai pēc austriešu virsnieka un polārpētnieka Karla Veiprehta ierosinājuma. Meteoroloģisko un ģeomagnētisko mērījumu dati tika apkopoti viena gada laikā 14 polārstacijās, no kurām divpadsmit atradās Arktikā, bet divas — dienvidu puslodes subantarktiskajā reģionā. Vēlākos laikos Starptautisko polāro gadu programmas tika rīkotas atkārtoti — Otrais Starptautiskais polārais gads 1932.—1933. gadā, Starptautiskais ģeofizikas gads 1957.—1958. gadā un Ceturtais Starptautiskais polārais gads 2007.—2009. gadā.
Krētas OFI
Krētas OFI ir profesionāls Grieķijas futbola klubs no Iraklijas Krētas salā. Klubs ir dibināts 1925. gadā, pašlaik spēlē Grieķijas Superlīgā. 1987. gadā kļuva par Grieķijas kausa ieguvējiem. Augstākais sasniegums Grieķijas Superlīgā ir 2. vieta 1985.—1986. gada sezonā. Mājas spēles aizvada Teodora Vardinojanna stadionā, kura ietilpība ir 9088 vietas.
Pirmais Starptautiskais polārais gads
Polāro pētījumu stāvoklis 1870. gados
Kopš agrīnajiem atklājumu ceļojumiem 16. gadsimtā, kas Eiropas kapteiņus veda uz Arktiku, meklējot alternatīvus jūras ceļus uz Austrumāziju, līdz 19. gadsimta otrajai pusei polāro braucienu raksturs bija mainījies. 1970. gados bija paredzēts, ka polārā ekspedīcija veiks dažādus astronomiskus, ģeofiziskus, meteoroloģiskus, zooloģiskus vai okeanogrāfiskus zinātniskos novērojumus. Lai gan ekspedīcijas komandas bieži sastāvēja no dažādu valstu pārstāvjiem, starptautiska sadarbība gandrīz nenotika. Bija plaši izplatīta sāncensība starp dažādām ekspedīcijām, kā arī starp dažādām valstīm. Prioritārie mērķi bija ģeogrāfiski atklājumi, Ziemeļpola sasniegšana vai Ziemeļrietumu vai Ziemeļaustrumu jūrasceļu apgūšana. Zinātniskie novērojumi bija otrajā vietā.
Sagatavošanās
Ideja par starptautiski koordinētu polāro reģionu zinātnisko izpēti radās 1870. gadu sākumā. Jau 1873. gadā pirmajā starptautiskajā meteoroloģijas kongresā Vīnes Centrālajā meteoroloģijas un ģeodinamikas institūtā tika ieteikts izveidot meteoroloģiskās stacijas polārajos reģionos. Kā iedvesmas avots pirmajam polārajam gadam tiek uzskatīts Vācijas jūras kara flotes virsnieks Austroungārijas dienestā Karls Veiprehts, kurš kopā ar Jūliusu Pajeru vadīja Austroungārijas Ziemeļpola ekspedīciju no 1872. līdz 1874. gadam. Veiprehts iepazīstināja ar saviem arktisko pētījumu pamatprincipiem lekcijā 1875. gada 18. septembrī Vācijas dabaszinātnieku un ārstu biedrības 48. sanāksmē Grācā. Viņš uzskatīja, ka «...Arktikas pētījumi ir ārkārtīgi svarīgi dabas likumu izzināšanai», taču atsevišķiem novērojumiem ir tikai relatīva vērtība. Tajā pašā laikā viņš skaidri norādīja, ka ģeogrāfiskais pols zinātnei nav svarīgāks par jebkuru citu punktu augstākos platuma grādos.
1879. gada 5. oktobrī Hamburgā tika izveidota Starptautiskā polārā komisija, un par tās pirmo priekšsēdētāju tika ievēlēts vācu ģeofiziķis Georgs fon Neimajers. Sākotnējais plāns polāro gadu sākt jau 1881. gadā, kad tika gaidīts saules plankumu maksimums, izrādījās neizpildāms, jo līdz 1880. gada maijam savu dalību bija apstiprinājušas tikai četras valstis (Dānija, Austroungārija, Krievija un Norvēģija). Norvēģija piekrita piedalīties ar nosacījumu, ka kopā tiks organizētas vismaz astoņas polārās stacijas. Tā kā fon Neimajers vēl nebija panācis savas valdības atbalstu, polārās komisijas priekšsēdētāja amatu pārņēma Sanktpēterburgas Centrālās fizikas observatorijas direktors Heinrihs fon Vilds, kuram izdevās pārliecināt Krievijas valdību piekrist otras stacijas izveidei. Organizatoriskais izrāviens notika 1881. gada pavasarī, piedaloties Amerikas Savienotajām Valstīm. Līdz 1882. gada pavasarim vienpadsmit valstis bija apņēmušies apkalpot 14 stacijas, divas no tām — Dienvidu puslodē.
Norise
ASV ekspedīcija uz Fortkongeras staciju Elsmīra salā darbu sāka 1881. gada vasarā. Pārējās novērojumu stacijas tika ierīkotas 1882. gadā un strādāja pēc paredzētās programmas. Vienīgi Nīderlandes ekspedīcija nesasniedza paredzēto stacijas vietu Diksonā pie Jeņisejas grīvas Sibīrijā sarežģīto ledus apstākļu dēļ Karas jūrā. Stacija tika ierīkota uz jūras pakledus un veica plānotos meteoroloģiskos novērojumus, bet bez ģeomagnētiskajiem mērījumiem nācās iztikt. Ekspedīcijas kuģis Varna tika pamests 1883. gadā. 1883. gada augustā, pēc 24 dienu pārgājiena pa ledu, ekspedīcijas dalībniekiem izdevās izglābties Vaigačas salā, kur viņus atrada citi kuģi.
Traģiski beidzās ekspedīcija tālākās ziemeļu stacijas apkalpei viņu vadītāja Adolfusa Grīlija vadībā. Pēc tam, kad apgādes kuģis 1882. gadā nebija sasniedzis Fortkongeru, dalībniekus nebija iespējams atgriezt arī 1883. gadā. Grīlijs slēdza staciju 1883. gada 7. augustā un kopā ar saviem vīriem kājām devās uz Smita šaurumu. Pārziemojot Pima salas Sabīnes ragā bez pietiekamām pārtikas rezervēm, izdzīvoja tikai 7 no 25 ekspedīcijas dalībniekiem. Izdzīvojušie tika izglābti 1884. gada jūnijā.
Rezultāti
Pirmais starptautiskais polārais gads sniedza vairākus interesantus individuālus rezultātus, taču tas ir īpaši svarīgi zinātnes politiskajā jomā. Šāda mēroga starptautiska pētniecības sadarbība nekad iepriekš nebija notikusi. Tomēr polāro apgabalu izpētē, vismaz sabiedrības acīs, joprojām dominēja sacensības par Ziemeļpola sasniegšanu.
Māriņkalns
Māriņkalns, izloksnē Māriņkols, ir ciems Alūksnes novada Ziemera pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta rietumu daļā autoceļu V383 un V384 krustojumā 9 km no novada centra Alūksnes un 194 km no Rīgas. Māriņkalnā atrodas pagasta pārvalde, Ziemeru pamatskola, bibliotēka, tautas nams, ģimenes ārsta prakse, pasts, veikals. Apdzīvotā vieta veidojusies kā pagasta centrs; izaugusi pēckara gados kā kolhoza «Straume» ciemats.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Larss un meitene
"Larss un meitene" (en) ir 2007. gada drāma, kuras režisors ir Kreigs Gilespijs. Galvenās lomas filmā atveido Raiens Goslings, Emīlija Mortimera, Pols Šneiders, Kellija Gārdnere un Patrīcija Klārksone. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Larss ir noslēgts jauns vīrietis, kurš uzsāk netradicionālas attiecības ar internetā atrastu lelli.
Priežu iela (Jūrmala)
Priežu iela ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Priežu iela sākas krustojumā ar Mellužu prospektu un beidzas 80 metrus aiz krustojuma ar Vasaras ielu. Kopējais ielas garums ir 610 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Ielai ir strupceļš, jo starpā atrodas dzelzceļš. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Azerbaidžānas Demokrātiskā Republika
Azerbaidžānas Demokrātiskā Republika (az) pastāvēja mūsdienu Azerbaidžānas, Armēnijas un Krievijas teritorijās no 1918. gada 28. maija līdz 1920. gada 28. aprīlim. Pirmā galvaspilsēta atradās Gendžē, jo Baku kontrolēja boļševiku un armēņu dašnaku Baku Tautas komisāru padome. Lai arī republikai nebija noteiktu robežu, tā pretendēja uz 114 000 kv.km., kuros dzīvoja 3,3 miljoni cilvēku. 1920. gada aprīļa vidū Azerbaidžānas Demokrātiskajā Republikā iebruka Sarkanā armija, kas 27. aprīlī ieņēma Baku un 28. aprīlī izveidoja Azerbaidžānas PSR.
Izveidošana
1917. gada 5. decembrī Aizkaukāza Sejms parakstīja Erzindžanas pamieru ar Osmaņu impēriju. Pēc 1918. gada 3. marta Brestļitovskas miera līguma parakstīšanas Pirmais pasaules kara laikā Krievijas PFSR valdība atteicās no Karsas un Batumi guberņām par labu osmaņiem. Baku tajā laikā no 13. aprīļa līdz 25. jūlijam pastāvēja t.s. Baku komūna, kas savā varas rajonā veica musulmaņu slaktiņus.
1918. gada 26. maijā Aizkaukāza Demokrātiskā Federatīvā Republika beidza pastāvēt, jo Gruzijas Demokrātiskā Republika pasludināja savu neatkarību. 1918. gada 28. maijā Azerbaidžāņu Nacionālā Padome Tbilisi pasludināja Azerbaidžānas Demokrātisko Republiku.
Vēsture
1918. gada 21. jūnijā apstiprina pirmo valsts karogu. Tā kā tas ir gandrīz identisks osmaņu karogam, 9. novembrī to aizvieto ar trīskrāsu karogu. 26. jūnijā Gendžē izveidoja pirmo nacionālo karaspēka vienību. 1918. gada 27. jūnijā turku valodu pasludina par valsts valodu, sākas krievu vietvārdu maiņa. Armijas virsniekiem, kas parasti bija Krievijas Impērijas armijā dienējušie, deva mēnesi laika, lai iemācītos galvenās komandas turciski. Tā kā ierēdniecības lielāko daļu veidoja krievi, pārvaldi joprojām turpināja veikt krieviski. 1918. gada 15. septembrī osmaņu un Kaukāza Islāma armijas vienības ieņēma Baku, kuru 17. septembrī pasludināja par galvaspilsētu.
Lorāns Žalabērs
Lorāns Žalabērs (dzimis Mazamē) ir bijušais profesionālais Francijas šosejas riteņbraucējs, kura karjera ilga no 1989. līdz 2002. gadam. Karjeras laikā viņa iesauka bija "Žaža" (sarunvalodā "glāze vīna"; kad viņš turpināja dzert vīnu profesionāļa karjeras laikā, iesauka saglabājās līdzības ar viņa vārdu dēļ). Viņš uzvarēja daudzās viendienas un daudzdienu sacensībās un bija Pasaules ranga līderis 1990. gados. Lai arī viņš nekad neuzvarēja Tour de France, kur viņš cieta no augstuma slimības, 1995. gadā viņš uzvarēja Vuelta a España; kopā ar kopvērtējuma uzvarētāja krekliņu viņš ieguva punktu un kalnu karaļa krekliņu, kļūstot tikai par trešo braucēju, kurš to ir paveicis Lielajā tūrē. Kopā ar Alesandro Petaki, Ediju Merksu un Džamolidinu Abdužaparovu viņš ir viens no četriem braucējiem, kuri ieguvuši punktu klasifikācijas uzvarētāja titulu visās trijās lielajās tūrēs.
Azerbaidžānas Demokrātiskā Republika
Vēsture
Gandrīz visu republikas pastāvēšanas laiku tā atradās nepasludinātā karastāvoklī ar Armēnijas Pirmo republiku, sadursmēm norisinoties Kazahas, Zangezūras, Nahčivanas un Karabahas apvidos. Republikas laikā pastāvēja pieci ministru kabineti. Trīs pirmos vadīja Fatalihans Hojskis un pēdējos divus Nasibs Usubekovs. Parlamenta funkciju sākumā pildīja Azerbaidžāņu Nacionālā Padome, ko veidoja Krievijas Satversmes sapulces deputāti, bet no 1918. gada 7 decembra Azerbaidžānas parlaments ko veidoja 80 musulmaņu turki (tā šajā laikā sauc azerbaidžāņus), 21 armēnis, 10 krievi, 1 vācietis, 1 ebrejs, 1 gruzīns, 1 polis. Baku arodbiedrības izvirzīja 3 un Baku naftas ražotāju biedrība 2 parlamenta biedrus.
Lorāns Žalabērs
Dopings
Viņa vārds parādījās ziņojumā par EPO lietošanu 1998. gada Tour de France, kuru 2013. gada 24. jūlijā publicēja Francijas Senāts. Paraugi tika savākti 1998. gadā un vēlreiz pārbaudīti 2004. gadā.
Azerbaidžānas Demokrātiskā Republika
Vēsture
1918. gada 17. jūnijā beidzot pastāvēt, Nacionālā Padome pieņēma lēmumu 6 mēnešu laikā sarīkot Azerbaidžānas Satversmes sapulces vēlēšanas. Ņemot vērā vēlēšanu sarīkošanas neiespējamību, vēlāk pieņēma lēmumu par priekšparlamenta izveidošanu. Tā kodolu veidoja tie paši Krievijas Satversmes sapulces deputāti, kas bija veidojuši Nacionālo Padomi. 16. novembrī viņi pasludināja parlamenta izveidošanu. Azerbaidžāņi uzaicināja arī armēņu un krievu kopienas nosūtīt savus pārstāvjus uz parlamentu, taču saņēma atteikumu. Pēc Tompsona 26. decembra paziņojuma, ka viņš atbalsta azerbaidžāņus, armēņi un krievi izlēma piedalīties. Vēlēšanu vietā veica vietu sadalījumu pēc nacionālā principa, ko pēc tam sadalīja partijas, dažām partijām piešķirot papildus vietas. Parlamentā izveidojās 9 frakcijas. 7. decembrī Hojska valdība paziņoja par demisiju, un 13. decembrī viņam atkal uzticēja veidot valdību, kuru atzina arī Tompsons.
1919. gada janvāra beigās partijas regulāri sāka kritizēt Hojska valdību par nespēju risināt valstij svarīgākos jautājumus. Lai arī Musavat atbalstīja valdību, tam nebija vairākuma, un ņemot vērā daudzo frakciju kritiku, 1919. gada 25. februārī Hojskis demisionēja. Nākamo valdību uzdeva veidot Musavat pārstāvim Usubekovam. Lai iegūtu vairākuma atbalstu, pa vienam ministra portfelim piešķīra arī armēņu un krievu pārstāvjiem. Jauno valdību apstiprināja 14. aprīlī. Tā pasludināja atbalstu Kalniešu republikai un nepieciešamību apvienoties, lai novērstu Deņikina draudus. 11. augustā pieņem Pilsonības likumu. 1919. gada 15. novembrī izveidoja Baku Universitāti. Atjaunoja Baku-Batumi naftas vada darbību, būvēja Baku-Džulfas dzelzceļa līniju. Parlaments izveidoja komisiju, kuras uzdevums bija izmeklēt galvenokārt boļševiku un armēņu veiktos slaktiņus pret musulmaņiem.
Lorāns Žalabērs
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Azerbaidžānas Demokrātiskā Republika
Vēsture
1919. gada 13. septembrī Usubekovs iesniedza atlūgumu no premjera amata. Partiju nesaskaņu dēļ valdības krīze ievilkās līdz 22. decembrim, kad apstiprināja jaunu Usubekova koalīcijas valdību. Valdības veidošanas problēmas 1919. gada rudenī iezīmēja Musavata šķelšanos, kuras kreisais spārns turpmāk kritizēja valdību. Jaunajā valdībā Itihad partija ieguva Valsts kontroliera amatu un sāka cīņu pret korumpētiem ierēdņiem, kuru lielākā daļa bija Musavat pārstāvji. Itihad arī izrādīja publiskas simpātijas Padomju Krievijai, publicējot rakstus par sociālisma, boļševiku un islāma kopīgajām idejām.
Starptautiskā atzīšana
Azerbaidžānas delegācija 1919. gada 18. janvārī devās uz Konstantinopoli, no kurienes bija paredzēts doties tālāk uz Parīzes miera konferenci, taču briti viņus aizturēja līdz aprīlim. Maija vidū delegācija beidzot sasniedza Parīzi, kur 28. maijā tikās ar ASV prezidentu Vilsonu. Viņš bija skeptisks par Azerbaidžānas neatkarību, iesakot atjaunot Aizkaukāza federāciju, vai atgriezties Krievijas sastāvā. Kad Antante 1919. gada 13. jūnijā atzina Kolčaka valdību, Azerbaidžānas, Gruzijas, Latvijas, Igaunijas, Ziemeļkaukāza, Baltkrievijas un Ukrainas republiku delegācijas iesniedza protesta notas.
1920. gada 11. janvārī Antantes valstu Augstākā padome "de facto" atzina Azerbaidžānas neatkarību (ASV atteicās to darīt). Atzīmējot neatkarības "de facto" atzīšanu, 14. janvāri pasludināja par brīvdienu un 9. februārī parlaments pieņēma amnestijas likumu. 1920. gada sākumā Baku darbojās vairāk nekā 20 valstu pārstāvniecības.
Baku problēma
Baku kontroles jautājums bija svarīgs vairākām lielvalstīm. Vācija, kurai bija nepieciešama Kaukāza nafta, veica divējādu politiku. No vienas puses tā atbalstīja savu sabiedroto osmaņu uzbrukumu Baku. Taču, baidoties no naftas lauku izpostīšanas karadarbības laikā, tā vienlaikus veica sarunas ar Padomju Krieviju par Baku naftas lauku kontroli. Arī padomju valdība, kas vēlējās noturēt Baku un novērst osmaņu uzbrukumu, bija gatava kompromisam ar vāciešiem. Lai nepieļautu Baku naftas nonākšanu vācu-osmaņu alianses rokās, reģiona notikumos iesaistījās Lielbritānija, kuras karaspēks karoja Mezopotāmijā un Persijā.
Azerbaidžānas pasludināšanas brīdī jaunā valdība daļēji kontrolēja Elizabetpoles guberņu, bet ekonomikas centrs - Baku guberņa atradās Baku strādnieku kareivju un matrožu padomes rokās. To veidoja sociālistiskās partijas, taču lielākā ietekme piederēja boļševikiem un armēņu dašnakiem.
Paramilitārie grupējumi ieročus viegli varēja iegūt no sabrūkošās Krievijas armijas, kuras kareivji izpārdeva armijas īpašumu. Visas etniskās grupas strauji bruņojās, un ar aizdomām skatījās viena uz otru. Musulmaņu politiķi uzskatīja, ka armēņi vēlas sagrābt Baku, lai pievienotu to savai topošajai armēņu valstij. Baku padomes izveidotajā Sarkanajā gvardē 70% kareivju bija armēņi. Pilsētā ieplūda vēl ap 7000 armēņu kareivju.
1918. gada 30. martā armēņu, boļševiku, krievu un musulmaņu politiskās pretrunas un naids iesāka slaktiņu, kas turpinājās trīs dienas. Boļševiku un musulmaņu artilērija apšaudīja musulmaņu kvartālus. Kaspijas flotes kuģi, kuru matrožu vairākumu veidoja krievi, arī sāka apšaudīt musulmaņu kvartālus. Baumās balstītā informācija par tūlītēju musulmaņu kontrrevolucionāru sacelšanās noveda pie 10 000 musulmaņu nogalināšanas. Musulmaņiem nācās pieņemt ultimātu, pilnībā atzīstot Baku strādnieku, kareivju un matrožu padomes varu, kā arī izvedot visas musulmaņu bruņotās vienības no pilsētas. No Baku padzina tūkstošiem musulmaņu civiliedzīvotāju. Boļševiki un armēņi notikušo uzskatīja par uzvaru, kas sagrāva Musavat partijas un osmaņu plānus, saglabājot Padomju Krievijai lojālās padomes varu pilsētā. Boļševiku un armēņu karaspēks līdzīgus slaktiņus sarīkoja musulmaņu apdzīvotās vietās Baku guberņā. Nākamais padomes solis bija plānotā Elizabetpoles guberņas sagrābšana sadarbībā ar Karabahas armēņiem. Reaģējot uz Baku slaktiņu, musulmaņu deputāti Aizkaukāza Sejmam pieprasīja uz pilsētu nosūtīt karaspēku, nepiekrišanas gadījumā draudot pamest valdību. Sejmam lojālas armijas vienības aprīļa vidū pietuvojās Baku, taču bija pārāk mazas, un cieta sakāvi. Notika kaujas par Kubas pilsētu ziemeļos, musulmaņu partizāni bojāja Mahačkalas dzelzceļa līniju, abas puses nogalināja civiliedzīvotājus.
Osmaņu protektorāts
Azerbaidžānas vadība nespēja pretoties boļševiku un armēņu spēku virzībai uz Elizabetpoli. Musulmaņu politiķi nosvērās par labu savienībai ar osmaņiem, kuru karaspēks varētu atgūt Baku.
Batumi miera sarunu ietvaros, Osmaņu impērija un Azerbaidžāna noslēdza draudzības līgumu. Līgums noteica draudzīgu attiecību veidošanu, plašu kopīgu zemes robežu, osmaņu militāro palīdzību miera ieviešanai, armēņu paramilitāro vienību likvidēšanu, dzelzceļa izmantošanas tiesības u.c. punktus, kas Azerbaidžānu pārvērta par osmaņu protektorātu militāri, politiski un ekonomiski.
1918. gada 16. jūnijā Azerbaidžānas valdība no Tbilisi pārcēlās uz osmaņu karaspēka kontrolēto Elizabetpoli (tagad Gendže). Nākamajā dienā pēc ierašanās Elizabetpolē, osmaņu spiediena rezultātā Nacionālā Padome bija spiesta izveidot jaunu valdību, nodot tai savas funkcijas un beigt pastāvēt. To protestējot pameta sociālisti, un no palikušajiem 13 Padomes locekļiem 12 kļuva par jaunās valdības ministriem. Valdība turpmāk apvienoja likumdevēja un izpildvaras funkcijas.
Osmaņi uz Azerbaidžānu nosūtīja divas divīzijas, ap 15 000 kareivju kopskaitā. To papildināja ar vietējiem musulmaņu karotājiem un nosauca par Kaukāza Islāma armiju. Mobilizācijas rezultātā armiju drīz papildināja 5000 vietējo musulmaņu. Armijas uzturēšanu uzņēmās Azerbaidžāna, kas tādēļ ieviesa jaunu nodokli, ko varēja maksāt ar pārtikas produktiem un graudiem. Azerbaidžānas Kara ministriju likvidēja, tās funkcijas nododot Kaukāza Islāma armijas vadībai. 1. jūlijā tiek atsists boļševiku uzbrukums Geokčajas pilsētai un turpmāk iniciatīva pāriet osmaņu pusē. Pēc trīs dienu cīņām 10. jūlijā krīt Kjurdamira.
Jūlija gaitā Baku padomes militārais stāvoklis pasliktinājās, un pēc ilgstošām diskusijām, 25. jūlijā tā nobalsoja uzaicināt Lielbritānijas karaspēku aizsargāt pilsētu. Šis lēmums noveda pie padomes sociālistisko partiju un boļševiku sašķelšanās. 1. augustā sociāldemokrāti, eseri un dašnaki pasludināja Baku strādnieku un kareivju padomes pagaidu izpildkomitejas prezidija Centrālkaspijas diktatūras izveidošanu. Tā paziņoja par uzticību demokrātiskai Krievijai, izbeidzot attiecības ar Ļeņina Padomju Krieviju. 4. augustā no Persijas Baku ostā ieradās pirmie kuģi ar britu karaspēku. Jaunas vienības turpināja ierasties līdz 17. augustam. Britu spēkus veidoja trīs kājnieku bataljoni, lauka artilērija baterija un pāris bruņumašīnas, kas acīmredzami bija par maz pilsētas nosargāšanai. Redzot kritisko situāciju, briti 1. septembrī gatavojās pamest pilsētu, taču Diktatūra piedraudēja apšaudīt evakuācijas kuģus, liekot britiem palikt un cīnīties. 26. augustā sākās uzbrukums Baku, kura rezultātā Kaukāza Islāma armija 15. septembrī iebruka pilsētā. Britu kuģi pameta ostu. Viņiem līdzi no pilsētas bēga Diktatūras pārstāvji un tūkstošiem armēņu. Pilsētā sākās trīs dienas ilgs armēņu slaktiņš.
16. septembrī Azerbaidžāna noslēdza vairākus līgumus, kas osmaņu kontrolē nodeva dzelzceļa līniju un ostu kontroli, kā arī solīja liela apjoma naftas un citu produktu piegādes. 17. septembrī Azerbaidžānas valdība pārcēlās uz Baku, aicinot izbeigt slaktiņu. 18. septembrī pilsētā iegāja galvenās osmaņu vienības, atjaunojot kārtību. Azerbaidžānā izveidojās divvaldība, osmaņu virsniekiem un militārajiem gubernatoriem bieži ignorējot vietējās varas iestādes.
Pēc tikšanās ar padomju nacionalizēto naftas uzņēmumu īpašniekiem, 5. oktobrī pieņēma likumu par naftas uzņēmumu denacionalizāciju. Nacionalizētos un konfiscētos īpašumus atdeva īpašniekiem. Atcēla 8 stundu darba dienu un kolektīvo darba līgumu sistēmu. Kamēr laboja Baku-Batumi naftasvadu, no Baku uz Batumi sākās naftas vilcienu kustība.
Homer the Heretic
Homer the Heretic ir amerikāņu animētā seriāla "Simpsoni" ceturtās sezonas 3. sērija. Pirmoreiz tā tika pārraidīta. Sēriju sarakstīja Džordžs Meiers, režisēja — Džims Rīdons. Ar Bārta uzrakstu uz klases tāfeles "Es neaizvainošu Jaunorleānu." (I will not defame New Orleans) "Simpsonu" veidotāji atvainojās saniknotajiem Jaunorleānas iedzīvotājiem par to, ka sērijā A Streetcar Named Marge nosauca viņu pilsētu par "pirātu, dzērāju un padauzu mājām, strutaino un smirdīgu vietu".
Sižets
Homērs atsakās no ticības, lai neietu uz baznīcu svētdienas rītos. Pēc kāda laika, būdams mājās, Homērs sarīko ugunsgrēku.
Azerbaidžānas Demokrātiskā Republika
Britu intervence
1918. gada 17. novembrī Baku ieradās britu ģenerālis Tomsons, kas kļuva par reģiona militāro gubernatoru. Ar viņu ieradās Brīvprātīgo armijas vienības, kas jau kontrolēja Derbentu un Mahačkalu. 19. novembrī Tomsons paziņoja, ka briti ieradušies, lai atjaunotu Kaukāza piederību demokrātiskai Krievijai (ar to domājot Kolčaka valdību). Pilsētā ieviesa karastāvokli un komandantstundu, aizliedzot ieroču nēsāšanu un pulcēšanos. 29. novembrī visa Kaspijas tirdzniecības flote pārgāja britu pakļautībā. Viņi pārņēma Baku naftas rūpniecības un eksporta kontroli, nemaksājot par to nekādus nodokļus. Viņa atteikšanās atzīt Azerbaidžānas valdību izraisīja politisko krīzi. Tomsons arī lika novākt Azerbaidžānas pirmo karogu, kas bija gandrīz identisks osmaņu karogam. Britu kontingents nepārsniedza 5000 kareivjus un Tomsons drīz sāka uzlabot attiecības ar Hojska valdību.
Britu ierašanās arī veicināja Azerbaidžānas parlamenta izveidošanos 7. decembrī. 13. decembrī parlaments lika izveidot jaunu valdību, kuru apstiprināja 26. decembrī. Tomsons to atzina par vienīgo likumīgo vietējo varu, taču britu pārvalde savā kontrolē pārņēma Baku policiju, transportu, naftas ieguvi un finanses. 24.-26. decembrī Baku darba konfederācija izsludināja streiku, un ar britu starpniecību sākās strādnieku sarunas ar fabrīku īpašniekiem. Abas sarunu puses bija vienotas vienā jautājumā – aicinājumā no Baku un Azerbaidžānas izvest Brīvprātīgo armijas kareivjus. Tā kā azerbaidžāņi un Baltie vēlējās iegūt Kaspijas floti, Tomsons floti pārņēma savā kontrolē, un lika līdz 1. marta Balto kareivjiem pamest Baku apkārtni. Viņi atkāpās uz Mahačkalu.
1919. gada aprīlī briti atļāva vienam kājnieku bataljonam, vienam artilērijas bataljonam un 400 kavalēristu vienībai atgriezties Baku. Britu karaspēkam pametot Baku, 1919. gada jūnija beigās uz Baku sāka atgriezties Kara ministrijas aparāts. Aprīļa beigās Tomsons saņēma Lielbritānijas valdības rīkojumu par Baku evakuāciju, par ko 10. maijā viņš informēja Azerbaidžānas valdību, kas pastiprināja savas armijas veidošanas procesu. Ar Antantes lēmumu, britus vajadzēja aizvietot itāļiem, kuru pārstāvji Baku ieradās jau 15. maijā, taču itāļu intervence neīstenojās. 28. jūnijā noslēdzoties Parīzes miera konferencei, Lielbritānija paziņoja par karaspēka izvešanu no Kaukāza. Augustā briti pameta Azerbaidžānu, Kaspijas floti atstājot Deņikinam.