cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cyrix
Cyrix partneri
Cyrix projektēja un pārdeva savas mikroshēmas, bet pusvadītāju ražošana notika ārkompānijās. Sākotnēji Cyrix visvairāk izmantoja Texas Instruments ražotnes un SGS Thomson (pašlaik STMicroelectronics). 1994. gadā, pēc domstarpību sērijas ar TI un ražošanas grūtībām ar SGS Thomson, Cyrix vērsās pie IBM Microelectronics, kuras ražošanas tehnoloģijas konkurēja ar Intel. Pēc līguma IBM ieguva tiesības ražot un pārdot Cyrix izstrādātos mikroprocesorus ar IBM vārdu.
RO
RO var būt:
Kuritibas "Coritiba"
Coritiba Foot Ball Club, biežāk zināms kā Coritiba, ir Brazīlijas futbola klubs no Kuritibas Paranas štatā. Tas ir vecākais klubs štatā. 1985. gadā klubs pirmo un vienīgo reizi uzvarēja Brazīlijas čempionātā.
23. oktobrī komanda aizvadīja savu pirmo spēli Pontagrosas pilsētā pret Club de Foot-Ball Tiro Pontagrossense komandu, ko bija izveidojuši angļu izcelsmes Pontagrosas dzelzceļa kompānijas darbinieki. Spēlē ar 1-0 uzvarēja mājinieki. Coritiba sastāvā spēlēja kluba dibinātāji: Arturs Hauers, Alfredu Labšs, Leopoldu Obladens, Roberts Jukšs, Karloss Šlenders, Frics Esenfelders, Karls Maške, Valdemars Hauers, Rudolfs Kastrups, Adolfu Millers, Emiliu Dītrihs, Erothīdss Kalbergs un Arturs Iversens.
Velsas princis
Velsas princis (angl. Prince of Wales, vels. Tywysog Cymru) ir troņmantnieka tituls Anglijas karalistē, bet pēc 1707. gada Apvienotajā karalistē.
Vēsture
Kā vēsta leģenda, 13. gadsimta beigās karalis Edvards I, daļēji pakļāvis Velsu, sasaucis uz pārrunām velsiešu aristokrātus un piedāvājis pārtraukt karu, ja tie atzīs sevi par Anglijas troņa vasaļiem. Tie piekrituši ar noteikumu, ka par Velsas princi kļūs Velsas zemē dzimušais, kurš ne vārda neprot angliski (tai laikā, protams, franciski). Pēc vienošanās noslēgšanas Edvards I ienesis zālē savu tikko kā netālajā Karnarvonas pilī piedzimušo dēlu Edvardu, pasludinot viņu par Velsas princi: "a prince born in Wales, who did not speak a word of English".
Tituls netiek automātiski mantots, bet katru reizi to piešķir. Parasti titulu saņem monarha vecākais dēls, taču divas reizes tas ir piešķirts mazdēliem (nākamajiem Ričardam II un Džordžam III). Divas reizes pēc Velsas prinču nāves tituls piešķirts to jaunākajiem brāļiem (Henrijam VIII un Čārlzam I).
Bez tam Velsas princim pienākas Česteras grāfa tituls (Earl of Chester). Ja Velsas princis ir monarha dēls, tam pienākas vēl papildus Kornvelas hercoga tituls (Duke of Cornwall), Skotijas Rotsejas hercoga tituls (Duke of Rothesay) un virkne otršķirīgāku titulu.
Fricis Zilbers
Dzīvesgājums
Dzimis 1875. gada 22. decembrī Meņģeles pagastā saimnieka ģimenē. Izglītību ieguva Rīgas Aleksandra ģimnāzijā un Maskavas Universitātes Juridiskajā fakultātē. No 1902. līdz 1917. gadam Zilbers strādāja Krievijas impērijas tiesās par tiesamata kandidātu, miertiesnesi, no 1917. līdz 1919. gadam Zilbers bija Omskas apgabaltiesas loceklis. Pēc atgriešanās Latvijā no 1921. gada Zilbers bija Jelgavas apgabaltiesas prokurora biedrs, no 1922. gada — Rīgas apgabaltiesas prokurors, bet no 1922. līdz 1925. gadam Latgales apgabaltiesas priekšsēdētājs. 1925. gada 6. augustā Zilberu iecēla par Senāta senatoru Kriminālās kasācijas departamentā (KKD).
No 1936. līdz 1940. gadam Fricis Zilbers bija Latvijas Senāta virsprokurors Senāta Virsprokuratūrā.
Ģimene
Fricim Zilberam bija divi dēli: Boriss, kas dzimis 1911. gadā, un Arturs, kas dzimis 1917. gadā. Boriss bija precējies ar Graciju (dzimusi Sniedze). Arturs bija precējies ar Matildi (dzimusi Ozoliņa). Boriss Zilbers gāja bojā ieslodzījumā Gulagā.
Apbalvojumi
1931. gadā apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, savukārt 1937. gadā — ar II šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Spilgtākās atziņas
„Tautas brīvības un neatkarīgas Latvijas valsts domu, ideju mūsu tautas darbinieki un brīvības cīnītāji visos laikos stādījuši augstāk par visu, par ko likuši ķīlā savas personīgas intereses, un šī ideja beidzot novedusi pie vēlama mērķa, pie uzvaras, kad daudzi cīnītāji nolikuši par šo mērķi savas dzīvības. Tikai par tādu maksu un ieročiem rokā tautas iegūst un var paturēt savu zemi, valsti, brīvību, tiesības, godu, maizi, dzīvību.” (Fr. Zilbers. Tieslietu Ministrijas Vēstnesis, 1938).
Laplatas "Estudiantes"
Club Estudiantes de La Plata, dažreiz vienkārši Estudiantes, ir Argentīnas futbola klubs.
Rīgas licejs
Rīgas licejs jeb Kārļa licejs (la) bija Zviedru Vidzemes laikā dibināta ģimnāzijas tipa skola pie Sv. Jēkaba katedrāles. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai to pārdēvēja par Rīgas Ķeizarisko liceju (de, ru), 1802. gadā par Vidzemes guberņas ģimnāziju, bet Baltijas pārkrievošanas laikā 1890. gadā par Nikolaja I ģimnāziju. Šodien par abiem licejiem liecina piemiņas plāksnes Mazajā Pils ielā 4 un Pils laukumā.
Vēsture
Lai sagatavotu kvalificētus un zviedru valdībai uzticamus ierēdņus, papildus Rīgas akadēmiskajai ģimnāzijai 1675. gadā pēc Zviedrijas karaļa Kārļa XI rīkojuma nodibināja otru Rīgas ģimnāziju — "Kārļa liceju". No Vācijas ataicinātais jaunais Vidzemes superintendents Johans Fišers lika sadalīt bijušo Jēkaba baznīcas Svētā Krusta kapelu ar starpgriestiem divos stāvos un ierīkot mācību telpas. Skolā mācīja ticības mācību, vēsturi, ģeogrāfiju, loģiku, retoriku, latīņu, grieķu, ebreju valodu. Liceja rektors parasti bija Jēkaba baznīcas virsmācītājs. Liceja beidzēji varēja turpināt studijas Tērbatas un Upsālas universitātēs. Zviedru valdības uzturētais licejs pastāvēja līdz 1710. gadam, kad krievu karaspēka aplenkuma dēļ Lielā Ziemeļu kara laikā tā darbība tika pārtraukta.
Pēc liceja atjaunošanas 1733. gadā Krievijas impērijas varas iestādes to pārdēvēja par Rīgas Ķeizarisko liceju. Par tā uzturēšanu bija atbildīgs Vidzemes gubernators, bet par skolotāju izvēli — Vidzemes ģenerālsuperintendents. No 1785. līdz 1787. gadam pēc arhitekta Matiasa Šonsa projekta Pils laukumā iepretī Rīgas pilij tika uzcelta jauna liceja ēka. Pēc 1802. gada Krievijas impērijas izglītības reformas Ķeizarisko liceju Pils laukumā pārveidoja par Vidzemes guberņas ģimnāziju. 1890. gadā to pārdēvēja par Nikolaja I ģimnāziju un pārvietoja uz 1891. gadā pabeigto ēku tagadējā Kr. Valdemāra ielā 1c. Ēka būvēta pēc Rīgas mācību apgabala arhitekta A. Kīzelbaša projekta, pēc Pirmā pasaules kara tajā atradās Rīgas Valsts tehnikums.
Veco liceja ēku Mazajā pils ielā 1867. gadā daļēji nojauca, vietā uzceļot divas noliktavas, kuras vienu no otras atdalīja šaurs pagalms. Šajās noliktavās vēl daļēji saglabājušās vecā liceja ēkas gala sienas, it īpaši austrumu pusē.
Golveja
Golveja (en, ga) ir sena ostas pilsēta Īrijas rietumu piekrastē, Konahtas provincē.
Vēsturiski pazīstama ar savām četrpadsmit dzimtām, kuras pārvaldīja pilsētu no 12. līdz 16. gadsimtam. Golvejas pašvaldības vadītāja no 1989. līdz 1998. gadam — Andžela Linča (Angela Lynch), bija kopš 1485. gada 84. Linču ģimenes pārstāve šajā amatā. Pilsēta ir viens no spēcīgākajiem īru valodas centriem valstī, īru valoda pilsētā funkcionē ikdienas dzīvē. Pilsētā darbojas pastāvīgs teātris īru valodā Taibhdhearc na Gaillimhe.
2016. gadā pilsēta kopā ar Horvātijas pilsētu Rijeku tika izvēlēta par 2020. gada Eiropas kultūras galvaspilsētu.
Vēsture
Golvejas cietoksni 1124. gadā dibināja Konahtas karalis Tardelbahs Mak Ruaidri Va Konhobairs (Tairrdelbach mac Ruaidri Ua Conchobair/Turlough O'Connor) un tā kļuva par Konahtas karaļu jūras bāzi. 1232. gadā to ieņēma normāņu karotājs Ričards Mors de Burgs (Richard Mor de Burgh).
1484. gadā apmetne ieguva pilsētas tiesības. Pilsētas iedzīvotāji bija normāņu izcelsmes, bet vara pilsētā bija četrpadsmit valdošo tirgotāju ģimeņu rokās. Apkārtējiem īru iedzīvotājiem bija aizliegts bez atļaujas uzturēties pilsētā. Viduslaikos Golveja bija galvenā Īrijas osta tirdzniecībai ar Spāniju un Franciju.
1641. gada īru sacelšanās laikā Golvejas pilsēta nostājās katoļu nemiernieku pusē, tāpēc 1652. gadā to pēc deviņu mēnešu aplenkuma ieņēma Olivera Kromvela karaspēks. Viljamītu kara (Williamite war in Ireland) laikā Golveja nostājās jakobītu pusē, un pēc netālu zaudētās Augrimas kaujas 1691. gada 12. jūlijā bez cīņas padevās uzvarētājiem. Līdz ar šiem zaudējumiem Golveja panīka līdz pat XVIII gadsimta beigām.
Īrijas Neatkarības un Pilsoņu kara laikā Golvejā lielas cīņas nenotika. 1974. gadā ugunsgrēkā nodega daļa no pilsētas centra.
Cilvēki
Golvejā dzimuši:
Brusilova pārrāvums
Mērķis
Brusilova ofensīva norisinājās no 1916. gada 4. jūnija līdz 20. septembrim Antantes 1916. gada stratēģiskā plāna ietvaros. Tās mērķis bija palīdzēt citām Antantes valstīm, konkrētāk, Francijai, kas tobrīd cīnījās Verdenas kaujā, kā arī Itālijai, kas ar mainīgām sekmēm cīnījās ar Centrālo lielvalstu spēkiem Trento, saistot Vācijas un Austroungārijas karaspēkus kaujās Austrumu frontē.
Spēku samērs
Krievijas Impērija Austrumu fronti bija sadalījusi trīs frontēs: Ziemeļu, Dienvidu un Dienvidrietumu. Pirms Brusilova pārrāvuma minētajās frontēs atradās 1 061 000 krievu karavīri — 466 000 karavīri Ziemeļu frontē, 754 000 karavīri Dienvidu frontē un 512 000 karavīri Dienvidrietumu frontē, savukārt austroungāriem un vāciešiem otrā frontes pusē bija 200 000 karavīri Ziemeļu frontē, 420 000 karavīri Dienvidu frontē un 441 000 karavīri Dienvidrietumu frontē, kopā — 1 061 000, proti, dzīvā spēka ziņā pārspēks bija par labu krieviem.
Ofensīvai, kas pamatā norisinājās Austrumu frontes dienvidrietumu daļā, Krievijas Impērija koncentrēja kopumā 644 000 karavīru pret 475 000 Austroungārijas karavīriem. Lielgabalu attiecībā bija aptuveni vienāda, proti, abām pusēm bija ap 2000 lielgabalu.
Pirmais posms
No 1916. gada 3. jūnija nakts līdz 5. jūnija rītam austroungāru pozīcijas Austrumu frontes dienvidrietumu daļā tika pakļautas spēcīgai artilērijas ugunij, kas ļāva iznīcināt pretinieka nocietinājumus un daļēji neitralizēt pretinieka artilērijas darbību. Pēc artilērijas uguns pārtraukšanas krievu 8., 11., 7. un 9. armija pārgāja uzbrukumā. Fronte tika pārrauta kopumā 13 frontes iecirkņos, attīstot uzbrukumu dziļumā un pret pretinieka flangiem.
Krievu realizētā ofensīva, salīdzinot to ar iepriekšējo karadarbību, bija īpatnēja ar to, ka tā norisinājās ļoti lielā frontes daļā (kopumā — 450 km), kas nebija tam laikam raksturīgs kara vešanas paņēmiens.
Līdz 1916. gada 25. jūnijam krieviem izdevās ieņemt līniju Lucku — Čerņivci, pakāpeniski attīstot uzbrukumu. Tā kā Krievijas Impērijas karaspēks apdraudēja Koveļu, kas bija svarīgs loģistikas centrs, Centrālās lielvalstis no citām frontēm atvilka papildu spēkus — 2 vācu divīzijas no Rietumu frontes, 2 austriešu divīzijas no Itālijas frontes un lielu skaitu karaspēka daļu no citiem Austrumu frontes daļām. Koveļas kaujā autroungāriem ar papildus spēkiem izdevās saglabāt savās rokās minēto pilsētu.
1916. gada jūlija sākumā uzsāktā krievu ofensīva Austrumu frontes Dienvidu un Ziemeļu frontēs nedeva cerētos panākumus, jo uzbrukumi tika atsisti un nevainagojās ar vērā ņemamiem panākumiem.
Otrais posms
Pēc ofensīvas pirmā posma 1916. gada jūlijā Krievijas Impērija uz Austrumu frontes Dienvidrietumu fronti pārsvieda papildus gvardes vienību un daļu no ģenerālštāba stratēģiskajām rezervēm, uzsākot jaunu ofensīvu 28. jūlijā.
Dienvidrietumu frontes ziemeļu daļā krievu karaspēkam izdevās pavirzīt fronti par 10 km. Savukārt minētās frontes centrālajā daļā Krievijas Impērijas karaspēkam izdevās pārraut fronti un attīstīt veiksmīgu uzbrukumu. Lai likvidētu konkrētā frontes iecirkņa pārrāvumu, Centrālās lielvalstis pārvietoja uz to visas pieejamās karaspēka vienības, tajā skaitā arī divas osmaņu divīzijas no Saloniku frontes, tomēr arī ar papildspēkiem austroungāriem nācās atkāpties līdz pat Ļvivas pievārtei.
Pakāpeniski izstiepjoties apgādes un komunikāciju līnijām, kā arī karaspēka noguruma un pretinieka pretošanās dēļ uzbrukums 1916. gada augusta beigās samazināja tempus. Sasniedzot Karpatu pievārti 1916. gada 20. septembrī, Brusilova ofensīva beidza virzību uz priekšu, pārejot aizsardzības pozīcijās.
Sekas
Zaudējumi, kurus šo kauju laikā cieta Austroungārija, tai turpmākā kara gaitā vairs neļāva patstāvīgi realizēt liela mēroga militārās operācijas. Vienlaikus Centrālajām lielvalstīm, lai apturētu ofensīvu, nācās pārsviest uz Austrumu fronti kopumā 34 divīzijas, pavājinot to spēkus citās frontēs. Kopā ar Rietumu frontē paralēli notikušo ofensīvu (Kauja pie Sommas) 1916. gadā Antantei izdevās veikt saskaņotu ofensīvu pret Centrālo lielvalstu karaspēku.
Krievu karaspēka panākumu iedvesmota, Antantes pusē karā iesaistījās Rumānijas Karaliste, tomēr Austroungārijai salīdzinoši īsā laika posmā izdevās sakaut tās karaspēku. Tādējādi Krievijas Impērijas stāvoklis pasliktinājās, jo tās fronte tika izstiepta līdz pat Melnajai jūrai.
WS
WS var būt:
Agirres šaurums
Agirres šaurums (en) vai Agirres Sedras šaurums (es; Čīles avotos), vai Marinero šaurums (es; Argentīnas avotos) ir ap 3,5 km garš un 1—1,6 km plats jūras šaurums Antarktīdas piekrastē. Atdala Lemēra salu no Danko krasta un savieno Paradīzes līci ar Andvorda līci.
Šaurumu izkuģoja Beļģijas antarktiskā ekspedīcija Adriena Žerlaša vadībā (1897—1898), kā arī tas bija zināms norvēģu vaļu medniekiem, kas šajā apvidū darbojās no 1913. gada. 1920.—1922. gada britu ekspedīcija, kas bāzējās Vaterbotpointa pussalā šauruma austrumu krastā, pēc asociācijas ar Paradīzes līci to nosauca par Paradīzes šaurumu (Paradise Channel). 1950.—1951. gada Čīles Antarktiskā ekspedīcija Vaterbotpointas pussalā ierīkoja Gabrjelas Gonsalesas Videlas polārstaciju un šaurumu nosauca Čīles prezidenta (1938—1941) Pedro Agirres Sedras vārdā.
Pac's Life
Pac's Life ir sestais pēc nāves iznākušais Tupaka Šakura albums. Albums tika izdots kā veltījums viņa desmitajam nāves gadam. Tas tika izdots ASV un  Eiropā.
Diskā ir iekļauti viesmākslinieki kā Ashanti, T.I., Snoop Dogg, Ludacris, Keysha Cole, Outlawz, Chamillionare un Young Buck. T.I. un ashanti tika iekļauti albuma pirmajā un komerciāli veiksmīgākajā singlā. Dziesmas Pac's Life video tika filmēts "Tupac Amaru Shakur Center of the Arts" parkā Losandželosā.
Dziesmu ierakstīšana
Visu dziesmu vokāli jau bija gatavi T. Šakura Makaveli periodā, ieskaitot Untouchable, kas bija ierakstīts tikai 3 dienas pirms viņa nāves un izņemot "Soon As I Get Home" un Apvienotās Kralistes un Japānas bonuss dziesmu "Dear Mama Remix". Dziesma "Scared Straight" bija ierakstīta 1991. gadā.
Palisāde
Palisāde (no franču valodas palissade, kas cēlies no latīņu valodas palus - miets) - dažāda augstuma stāvkoku sēta vai siena, kas tiek izmantota kā aizsardzības būve.
Palisādu konstrukcijai tiek izmantoti maza un vidēja lieluma koka stumbri (diametrā 15 - 25 cm), kas tiek iedzīti zemē, vai vertikāli nostiprināti grāvjos, neatstājot atstarpes starp tiem. To gali nosmailināti. Palisādes var tikt pastiprināti ar citām konstrukcijām vai atstāti esošā stāvoklī. Augstums var būt no 1 - 2 m, kā žogam, līdz 3 m un vairāk. Kā aizsardzības būve palisāde tika papildināta ar zemes ierakumiem un uzbērumiem.
Palisādes bija lieliski piemērotas maziem fortiem un citiem ātri uzbūvējamiem nocietinājumiem. Palisādes ir viegli konstruējamas, jo materiāli (koki) ir viegli pieejami.
Palisādes bija labi piemērotas aizsardzībai īstermiņa konfliktos un nelielu spēku iebaidīšanai, tomēr tās bija diezgan neizturīgas pret uguni un aplenkuma ieročiem. Akmens sienas bija izturīgākas par koka palisādēm.
Vēsture
Jau neolīta palisādes cēla apmetņu nocietināšanai, vēlāk pilsētu un pilskalnu nocietināšanai tās apvienoja ar zemes vaļņiem. Bieži palisādes tika uzbūvētas apkārt pilīm kā pagaidu siena, līdz kamēr tiks uzbūvēta pastāvīga akmens siena. Latvijā senāko palisādu vietas konstatētas Mūkukalnā, 1.gadu tūkstot. p.m.ē.
Latvijas Muzikālā līga 2007
Latvijas Muzikālā līga 2007 bija Latvijas Mūzikas kanāla, LNT un Radio SWH kopīgi rīkots Latvijas mūzikas izpildītāju dziesmu konkurss, kuras mērķis bija noteikt 2007. gada populārāko popmūzikas/rokmūzikas dziesmu Latvijā. Tajā piedalījās 40 dziesmas, katru mēnesi, sākot no marta, Muzikālajā līgā iekļuva 4 dziesmas, kuras bija uzrādījušas labākos rezultātus Radio SWH Top 20. Laika posmā no 2007. gada oktobra līdz decembrim notika starpfināla konkurss "Cīņas klubs", kurā TV skatītāji balsojumā noteica 10 superfināla dziesmas, bet pārējās 5 dziesmas noteica žūrija. Superfinālā par 2007. gada populārāko dziesmu skatītāju telefonbalsojumā tika atzīta grupas Cacao dziesma "Ripoja akmens". Šī bija pirmā Latvijas Muzikālās līgas sezona.
Latvijas Muzikālā līga ir uzskatāma par Radio SWH Latvijas mūzikas gada topa pēcteci.
Cīņas klubs
Sākot ar 10. oktobri katru trešdienas vakaru LNT tika translēts "Cīņas klubs", kas bija starpfināls iekļūšanai Latvijas Muzikālās līgas finālā. 10 raidījumos tika noteikti 10 finālisti. Raidījumu vadīja Anna Lieckalniņa un Rūdolfs Reihs, bet tiesneši bija Radio SWH pārstāvji Artis Volfs un Toms Grēviņš. Cīņas kluba skatuve ir stilizēts boksa rings, arī citas raidījuma butaforijas ir veidotas, lai radītu asociāciju ar šo sporta veidu. Katrā raidījumā sacentās 4 izpildītāji. Vispirms visi izpildītāji uzstājās ar savām dziesmām, tad telefonbalsojumā TV skatītāji noteica 2 finālistus. Finālā dalībniekiem bija jāizpilda pretinieka dziesma, kā arī netradicionāla savas dziesmas versija. Telefonbalsojumā tika noteikts uzvarētājs, kas ieguva tiesības piedalīties Latvijas Muzikālās līgas finālā 2008. gada 13. janvārī.
Superfināls
Latvijas Muzikālās līgas superfināls notika. Tajā piedalījās 15 izpildītāji ar savām dziesmām: 10 "Cīņas klubu" raidījumu uzvarētāji, kā arī 5 žūrijas iecelti izpildītāji, kas sākotnēji neiekļuva superfinālā. Raidījumu, tāpat kā parastos "Cīņas klubus", vadīja Anna Lieckalniņa un Rūdolfs Reihs, savukārt tiesneši bija Radio SWH pārstāvji Artis Volfs un Toms Grēviņš. Atšķirībā no "Cīņas kluba" raidījumiem, šoreiz no viena telefona numura bija iespējams ierobežots balsojumu skaits.
Pusfināls
Pusfinālā uzstājās 15 izpildītāji, kas izlozētā secībā izpildīja savu dziesmu. Katram izpildītājam bija jāiemācās arī kāda no ielozētajām pretinieku dziesmām, kuru vajadzētu izpildīt, ja iekļūtu finālā. Saskaņā ar balsojumu, finālā iekļuva 4 dziesmas: "Ice", "Ripoja akmens", "Dzīve bez apstājas" un "Tukšums".
Fināls
Finālā sacentās 4 izpildītāji: Elli U ar "Ice", Cacao ar "Ripoja akmens", R.A.P. un Igo ar "Dzīve bez apstājas" un Dons ar dziesmu "Tukšums". Katram izpildītājam bija jāizpilda savas dziesmas netradicionāla versija, kā arī tam izlozētās pretinieka dziesmas sava versija. Katram priekšnesumam bija ierobežots laiks — 2 minūtes savai dziesmai, 2 minūtes svešajai dziesmai. Kā pirmā uzstājās Elli U, taču viņas izpildītās pretinieka dziesmas, Imanta Dakša "Esība smaržo", izpildījums bija bez dzīvās mūzikas pavadījuma, kā tas ir noteikts konkursa nolikumā, tādēļ tiesneši viņai automātiski piešķīra 4. vietu, bez iespējas balsot par viņu telefonbalsojumā.
Par 2007. gada Latvijas Muzikālās līgas uzvarētāju tika atzīta grupa Cacao ar savu dziesmu "Ripoja akmens", apsteidzot Dona "Tukšumu" un R.A.P./Igo kopā izpildīto "Dzīve bez apstājas".
Ventspils jahtklubs
Ventspils jahtklubs jeb jahtklubs "Ventspils" - jahtklubs Ventas upes grīvā 12 jūras jūdzes uz DDR no Ovīšraga pie Ventspils pilsētas] Latvijā. Jahtu piestātnes kopgarums ir 110 m, vidējais dziļums ir 3,6 m (ūdens līmenis ostā ir atkarīgs no vēja virziena, tas vari mainīties par aptuveni 0,5 metriem).
Ventspils Jahtu osta atrodas Ventspils ostas norobežotā, apsargājamā teritorijā. ZR pusē tā robežojas ar Ventspils pilsētas atpūtas un kūrorta zonu, kur atrodas brīvdabas muzejs, piejūras parks un akvaparks. Dienvidos tā robežojas ar pilsētas vēsturisko centru, kur atrodas vairāki kultūrvēsturiskie objekti, muzeji, kā arī tirgus, kafejnīcas, viesnīcas.
Iebraukšana
Ieeja ostā ir no pieņemšanas ass ugunsbojas "B" (57028,52'; 21025,91') pa Ventspils ostas ieejas vadlīniju. Vadlīnijas virziens 143.60 — 323.60, tālāk no priekšostas zvejas ostā. Vidējais straumes ātrums upē 2 mezgli, aiz jūras vārtiem 2-4 mezgli ZA virzienā. Sazināšanās ar kuģu satiksmes dienestu (VTS) UĪV 9.,16.,30.,95. kanālā, izsaukuma signāls "Ventspils radio-17" vai "Ventspils satiksme".
Krāsu aklums
Krāsu aklums ir nespēja vai pasliktināta spēja normālos apgaismojuma apstākļos saskatīt un atšķirt kādu konkrētu krāsu, krāsas vai to toņus. Tas nereti arī tiek saukts par daltonismu, lai arī šaurākā nozīmē daltonisms attiecināms uz cilvēkiem, kuri neuztver tieši sarkano krāsu. Angļu ķīmiķis Džons Daltons, kurš pats cieta no krāsu akluma, 1798. gadā bija pirmais, kurš par šo tematu publicēja zinātnisko darbu „Neparasti fakti, kas saistīti ar krāsu redzi”. Krāsu aklums parasti ir iedzimts, taču to var arī izraisīt tīklenes, redzes nerva vai centrālās nervu sistēmas slimības.
Tetrazols
Tetrazols (pirotriazols, CH2N4) ir heterociklisks "aromātiskais" savienojums. Tā pieclocekļu cikls satur 4 slāpekļa atomus. Tetrazols ir bezkrāsaina cieta viela, kas šķīst ūdenī (kristalizējas no etanola).
Eiropas čempionāta 2012 kvalifikācija — C grupa
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācijas C grupas rezultāti.
Tetrazols
Atrašanās dabā
Tetrazola atvasinājumi dabā nav atrasti.
Eiropas čempionāta 2012 kvalifikācija — C grupa
Savstarpējās spēles
Uzvaras / Neizšķirti / Zaudējumi
Tetrazols
Iegūšana
Tetrazols veidojas, ilgstoši karsējot slāpekļūdeņražskābi kopā ar sausu ciānūdeņradi. 5-aizvietotie tetrazoli iegūstami analoģiski, ar slāpekļūdeņražskābi iedarbojoties uz atbilstošajiem nitriliem vai imidohlorīdiem. 5-aminotetrazolu iegūst, aminoguanidīnam reaģējot ar slāpekļpaskābi.
Īpašības
Tetrazols un tā pie slāpekļa neaizvietotie atvasinājumi ūdens šķīdumos dod vāji skābu reakciju un veido stabilus sāļus ar sudrabu un sārmu metāliem. Vairums tetrazola atvasinājumu ir samērā stabili (karsējot vai detonējot var eksplodēt), kas liecina par tetrazola gredzena aromātisko raksturu.
Izmantošana
Tetrazolu un 5-aminotetrazolu lieto automašīnu drošības spilvenos kā gāzi radošas vielas (tie eksplozīvi sadalās, radot lielu daudzumu netoksisku gāzveida produktu un tai pašā laikā ir pietiekami stabili, lai nesadalītos bez vajadzības). Pentametilēntetrazolu ar nosaukumu kardiazols lieto farmakoloģijā.
Livorno (nozīmju atdalīšana)
Livorno var būt:
Best of 2Pac Part 2: Life
Best of 2Pac Part 2: Life ir amerikāņu repera Tupaka Šakura labāko hitu kompilācija.
Life ir sērijas otrā daļa, pirmā daļa ir "Thug". Abi albumi tika izdoti vienā dienā un abos albumos ietilpst iepriekš neizdoti hitu remiksi. Šobrīd ASV ir pārdoti vairāk kā 94 540 albuma eksemplāri.
Topu pozīcijas
Albums pirmajā nedēļā iekļuva U.S. Billboard Top 200 77. vietā un otrajā nedēļā 158. vietā. Pirmajās divās nedēļās albums tika pārdots 30 000 eksemplāros.
Lauris Šīre
Lauris Šīre (dzimis Saldū) ir latviešu airētājs.
Izglītību ieguvis Rubas pamatskolā un Murjāņu sporta ģimnāzijas Jūrmalas filiālē. Ar airēšanu sācis nodarboties 14 gadu vecumā, kad uzsācis mācības 8. klasē. Kopā ar Dairi Adamaiti divas reizes kļuvis par pasaules čempionu U-23 vecuma grupā pārairu divnieku klasē (2010, 2011). Savukārt 2007. gadā viņš izcīnīja bronzas medaļu Pasaules junioru čempionātā pārairu četrinieka klasē. Kopā ar D. Adamaiti pretendēja uz Latvijas Gada balvu sportā 2010 nominācijā "labākā Latvijas ekipāža vai komanda".
ST
ST var būt:
A.S. Livorno Calcio
A.S. Livorno Calcio ir itāļu futbola klubs no Livorno, Toskānas. Klubs tika dibināts 1915. gadā, un tas šobrīd spēlē Eccellenza līgā (Itālijas futbola 5. līmenis). Komanda savas mājas spēles aizvada Armando Piki stadionā, kura ietilpība ir 19 238 skatītāju vietas.
Hokejs Latvijā
Hokejs ir viens no populārākajiem sporta veidiem Latvijā. Latvijā hokeju spēlē jau kopš 20. gadsimta sākuma un pašlaik Latvijā ir, pēc jaunākajiem IIHF datiem, 4836 reģistrētu spēlētāju, kas sastāda 0,21 procentu no visiem valsts iedzīvotājiem. Šis sporta veids Latvijas neatkarības gados ir kļuvis ļoti populārs.
Vēsture
Pati pirmā hokeja spēlē Latvijā reģistrēta 1909. gada 15. februārī, kad savā starpā tikās Strēlnieku dārza un Uniona komandas. Viens no pašiem pirmajiem hokeja popularizētājiem Latvijā bija zviedrs Svens Jensens, kurš spēlēja arī bendiju Rīgas "Vanderers" klubā.
Latvijas hokeja federācija tika izveidota 1930. gadā. 1931. gadā norisinājās pirmā Latvijas hokeja līgas sezona. Tajā pašā gadā Latviju uzņēma arī IIHF. Latvijas hokeja valstsvienība no 1932. līdz 1940. gadam piedalījās 26 starptautiskās spēlēs (6 uzvaras, 16 zaudējumi un 4 neizšķirti), gūstot 37 un zaudējot 93 vārtus.
Latvijas PSR
Latvijas hokeja komandas spēlēja svarīgu lomu arī PSRS hokejā. Harijs Mellups bija vārtsargs pašā pirmajā PSRS izlases spēlē — 1951. gada 22. aprīlī, kad PSRS ar 23 pret 2 pārliecinoši pārspēja Austrumvācijas izlasi. Sešdesmitajos gados hokejs Latvijā piedzīvoja kritumu. Tas notika laikā, kad Rīgas Dinamo spēlēja tikai PSRS 3. līgā. Latvijā hokejs popularitāti atguva septiņdesmitajos gados, kad par Rīgas Dinamo treneri kļuva Viktors Tihonovs (vēlāk trenējis arī Maskavas "CSKA" un arī PSRS izlasi). Helmuts Balderis bija spilgtākais latviešu hokejists septiņdesmitajos un astoņdesmitajos gados. 1977. gadā viņš kļuva par PSRS hokeja līgas vērtīgāko spēlētāju un arī Pasaules čempionāta vērtīgāko spēlētāju. PSRS izlasē astoņdesmito gadu beigās spēlēja arī divi latviešu vārtsargi — Vitālijs Samoilovs un Artūrs Irbe. Irbe tika atzīts par 1990. gada Pasaules čempionāta labāko vārtsargu, bet Vitālijs Samoilovs bija PSRS 2. vārtsargs 1988. gada Olimpiskajās spēlēs, kurā PSRS izlase izcīnīja zelta medaļas. 1991. gadā, kad PSRS bija jau uz sabrukšanas sliekšņa, Artūrs Irbe atteicās spēlēt PSRS izlasē. 1991. gada Pasaules čempionātā junioriem spēlēja divi latvieši — Sergejs Žoltoks un Sandis Ozoliņš. Tiesa, čempionāta vidū beidza pastāvēt PSRS un tā tika pārdēvēta par NVS izlasi, bet tā kā Latvija nebija NVS dalībvalsts, tad pēc tikko uzvarētā turnīra protestus iesniedza vairākas delegācijas. Tiesa, protesti tika noraidīti.
Rīgas "Dinamo"
Rīgas "Dinamo" bija viena no 11 komandām, kas spēlēja pirmajā PSRS čempionātā 1946./1947. gada ziemā. Sešdesmitajos gados "Dinamo" spēlēja vienīgi PSRS 3. līgā, bet jau 1973./74. sezonā Rīgas "Dinamo" atgriezās PSRS spēcīgākajā līgā un turpināja tur spēlēt līdz pat PSRS sabrukumam 1991. gadā.
Rīgas "Dinamo" veiksmīgākā sezona bija 1987./88., kad PSRS līgā pirmo reizi notika arī izslēgšanas kārta. Regulārajā sezonā Rīgas "Dinamo" finišēja 3. vietā, bet izslēgšanas kārtā finālā zaudēja vienīgi Maskavas "CSKA" vienībai, tādējādi ierindojoties 2. vietā.
Latvijas hokeja līga
Latvijas hokeja līga tika dibināta jau 1931. gadā. Pēdējo reizi, pirms Latvijas neatkarības atgūšanas, tās čempionāts tika aizvadīts 1944. gadā, bet kopš 1991. gada līga atkal ir atjaunota.
1931 — 1944
Pašā pirmajā Latvijas hokeja līgas sezonā 1931-32 gadā spēlēja 9 komandas, kas bija iedalītas divās zonās — Rīgas un Liepājas. Rīgas zonā spēlēja 6 komandas — Rīgas "Unions", Rīgas "LSB", Rīgas "RFK", Rīgas "US", Rīgas "ASK", kā arī HK Rīgas "Kaiserwald", bet Liepājas zonā spēlēja 3 komandas — HK Liepājas "Olimpija", Liepājas "ASK", kā arī Liepājas "LTK". Čempions tika noskaidrots finālspēlē, kurā savā starpā tikās labākā Rīgas un labākā Liepājas zonas komanda, attiecīgi — Rīgas "Unions" un HK Liepājas "Olimpija". Par pirmo čempionu, finālā uzvarot ar 14:1, kļuva Rīgas "Unions". Līdzīgs formāts saglabājās arī nākamajā sezonā, lai gan Liepājas zonā spēlēja vienīgi 2 komandas — HK Liepājas "Olimpija" un Liepājas "LTK". Par valsts čempioniem jau otro reizi kļuva Rīgas "Unions". 1933-34 sezonā vairs neeksistēja sadalījums zonās, jo līgā spēlēja vairs tikai 6 komandas, kuras visas bija bāzētas Rīgā. Uzvarēja komanda, kura turnīra laikā bija savākusi visvairāk punktu. Par čempioniem kļuva Rīgas "ASK", bet Rīgas "Unions" palika vienīgi piektie. Rīgas "ASK" uzvarēja arī nākamajās divās sezonās, bet 1936-37 sezonā, kad līgā spēlēja vairs tikai četras komandas, uzvarēja Rīgas "US". Nākamās divas sezonas atkal uzvarēja Rīgas "ASK", tādējādi kļūstot jau par četrkārtējiem Latvijas čempioniem, bet 1939-40 sezonā otro reizi parākā bija Rīgas "US". 1940-41 sezonā, kura norisinājās jau pēc PSRS pirmās okupācijas, līgā spēlēja trīs komandas — divi Rīgas "Dinamo" sastāvi, kā arī Rīgas "RDKA". Pārākā izrādījās Rīgas "Dinamo" A komanda. 1941-42 sezonā, kad Latvijas teritoriju bija okupējusi nacistiskā Vācija, latviešu komandas tika atjaunotas un līgā spēlēja divi Rīgas "US" sastāvi, Rīgas "RSK", kā arī HK Rīgas "Daugavieši". Uzvaru izcīnīja Rīgas "US" pirmais sastāvs. 1942-43 sezonā tām pievienojās divi Rīgas "ASK" sastāvi, bet pats čempionāts netika pabeigts. Pārtraukšanas brīdī, līdere ar 9 punktiem 5 spēlēs bija Rīgas "US" A komanda, bet tai sekoja Rīgas "ASK" A sastāvs ar 3 spēlēs izcīnītiem 5 punktiem. 1943-44 sezonā par čempioniem kārtējo reizi kļuva Rīgas "US", bet tad oficiāli beidza pastāvēt Latvijas valsts un Latvijas čempionātu hokejā aizstāja LPSR čempionāts hokejā.
Kopš 1991
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā, tika atjaunota arī Latvija līga hokejā. Deviņdesmito gadu pirmajā pusē līgā bija raksturīgs salīdzinoši liels komandu skaits — 1994-95 sezonā līgā spēlēja pat 19 komandas. Par pirmajiem līgas čempioniem 1991-92 sezonā kļuva HK Ķekavas "Sāga". 1992-93 sezonā uzvarēja HK Rīgas "Pārdaugava", kuras otrais sastāvs izcīnīja bronzas medaļu. 1993-94 sezonā uzvarēja Rīgas "Hokeja Centrs", kuram tā arī bija vienīgā sezona Latvijas līgā, bet 1994-95 sezonā savu pirmo uzvaru līgā guva Rīgas "NIK's Brih", kura Latvijas līgā dominēja vairākus gadus — nākamo četru sezonu laikā tā čempiones titulu izcīnīja vēl 3 reizes, vienīgi 1996-97 sezonā paliekot otrajā vietā aiz Ogres "Essamikas" un "Latvijas Bērza" apvienotā sastāva. 1999. gadā līgā debitēja HK Liepājas Metalurgs, kas jau tā pirmajā sezonā izcīnīja čempiona titulu. 2000. gadā ar uzvaru līgā debitēja HK Rīga 2000, bet nākamajās divās sezonās atkal pārākā bija "Metalurga" vienība, bet tad četras sezonas pēc kārtas līgā triumfēja Rīga 2000. 2007-08 sezonā uzvaru izcīnīja "Metalurgs". Kopš 2003-04 sezonas Latvijas līgu var saukt par atklātu, jo tajā spēlē lietuviešu klubs SC Energija, bet 2007-08 sezonā līgā spēlēja arī Tartu "Big Diamonds".
1932 — 1939
Latvijas hokeja izlases vēsture sākās 1932. gada 27. februārī Rīgā, kad tā tikās ar Lietuvas izlasi. Spēlē ar 3—0 pārāka izrādījās Latvijas izlase, kuras labā pašus pirmos vārtus guva Indriķis Reinbahs. Latvijas izlases pirmais starptautiskais turnīrs bija 1932. gada Eiropas čempionāts, kurā Latvijas izcīnīja 8. vietu, aiz sevis atstājot vienīgi Rumāniju. Pirmo reizi Pasaules čempionātā Latvija piedalījās 1933. gadā. Tā zaudēja abās grupas spēlēs (ar 1:5 Šveicei un ar 0:3 Ungārijai), tādējādi piedaloties cīņā vienīgi par 9.-12. vietu. Pirmajā spēlē Latvijas uzvarēja Itāliju ar 2:0, tādējādi piedaloties arī mačā par 9. vietu, kurā gan zaudēja Rumānijai ar 0:1. Latvija savu pirmo Pasaules čempionātu noslēdza 10. vietā. 1934. gadā Latvijas izlase Pasaules čempionātā nepiedalījās, bet 1935. gadā bija vienīgajā no četrām priekšsacīkšu kārtas grupām, kurā bija trīs komandas. Latvija ar 0:14 zaudēja Kanādai, kas vēl joprojām ir lielākais Latvijas izlases zaudējums, kā arī ar 1:5 Lielbritānijai. Nākamajā kārtā Latvija ar 2:3 zaudēja Rumānijai, kā arī ar 1:3 — Vācijai. Nākamajā spēlē Latvija ar 7:0 pārspēja Nīderlandi, tādējādi noslēdzot turnīru 13. vietā. Latvijas izlase piedalījās arī 1936. gada olimpiskajās spēlēs. Tiesa, tās viņa noslēdza pēdējā 15. vietā. Gan 1938., gan arī 1939. gadā Latvijas izlase turnīru beidza 10. vietā, bet pēc tam sākās Otrais pasaules karš un neviens Pasaules čempionāts līdz 1947. gadam, kad Latvija jau bija PSRS sastāvā, netika aizvadīts.
2006. gada Pasaules čempionāts hokejā Rīgā
2006. gada Pasaules čempionāts hokejā norisinājās Rīgā, Latvijā. Tam tika izmantotas divas, speciāli šim turnīram būvētas, halles — Arēna Rīga un Skonto stadiona halle. Latvijas izlase čempionātā ierindojās 10. vietā, savā grupā uzvarot vienīgi Slovēniju. Kvalifikācijas kārtā Latvijas piedzīvoja zaudējumu Kanādai ar 0-11. Latvijas izlases līdzjutēji bija neapmierināti ar amerikāņu tiesneša Rika Lūkera darbu, tādēļ divas reizes spēli nācās pārtraukt, jo uz ledus laukuma bija samestas monētas, pudeles un citi atkritumi. Kvalifikācijas kārtas pēdējā spēlē Latvija ar 4—2 pārspēja Norvēģiju un turnīru beidza. Par čempioniem Rīgā organizētajā čempionātā kļuva Zviedrija, kas bija pirmā izlase, kas vienā gadā uzvarējusi gan Pasaules čempionātā, gan arī olimpiskajās spēlēs.
Līdzjutēji
Kopā ar basketbolu un futbolu, hokejs Latvijā ir starp pašiem populārākajiem sporta veidiem. Jau "Dinamo" laikos Latvijā bija liels skaits hokeja līdzjutēju — cilvēki, lai tiktu uz "Dinamo" spēlēm, stāvēja garās rindās un parasti biļetes visiem nepietika. Deviņdesmito gadu sākumā fanu kultūra Latvijā nedaudz pieklusa, bet pēc Latvijas izlases iekļūšanas Pasaules čempionāta A divīzijā 1997. gadā, izlasei ir liels fanu skaits. IIHF prezidents Renē Fāzels savulaik latviešus ir nosaucis par labākajiem hokeja līdzjutējiem pasaulē. Tiesa, neviena no Latvijas hokeja līgas komandām nevar lepoties ar lielu līdzjutēju skaitu.
Latvieši NHL
NHL čempiona titulu — Stenlija kausu līdz šim ir izcīnījuši divi Latvijas hokejisti — Sandis Ozoliņš, 1995.—1996. gada sezonā, spēlējot Kolorādo "Avalanche" un Teodors Bļugers, 2022.—2023. gada sezonā, spēlējot Vegasas "Golden Knights". Vairāki citi Latvijas hokejisti ir spēlējuši NHL finālsērijā.
Līdz šim NHL ir spēlējuši 27 latvieši:
NHL spēlējušo latviešu statistika
Sandis Ozoliņš ir rekordists visās galvenajās kategorijās, lai gan Kārlim Skrastiņam vairākus gadus piederēja NHL rekords par visvairāk pēc kārtas aizvadītajām spēlēm starp aizsargiem.
Hokeja halles
Pirmā slēgtā ledus halle Latvijas teritorijā tika uzbūvēta 1970. gadā — tā bija Rīgas Sporta pils, kura ilgu laiku kalpoja kā Rīgas "Dinamo", Latvijas izlases, kā arī daudzu Latvijas hokeja līgas klubu mājvieta. 2007. gada pavasarī tā tika slēgta, bet 2008. gada sākumā — nojaukta. Vēl pirms PSRS sabrukuma Latvijas teritorijā tika uzbūvēta arī Talsu ledus halle.
Masveida ledus haļļu celtniecība Latvijā sākās pēc 1998. gada, kad tika atklāta Olimpiskā ledus halle Liepājā. Vēl 1998. gadā tika atklāta arī Ventspils ledus halle, kurā ir 3000 sēdvietu. 1999. gadā tika atklāta Daugavpils ledus halle, bet 2001. — Jelgavas un Aizkraukles ledus halle. 2005. gadā tika atklāta Volvo ledus halle Rīgā, zem kuras jumta ir divi ledus laukumi. 2006. gadā tika pabeigta halle arī Tukumā.
Lielākā Latvijas ledus halle ir Arēna Rīga. Lai gan tā ir daudzfunkcionāla halle, tā tika celta tieši hokeja vajadzībām — tajā tika aizvadītas 2006. gada Pasaules čempionāta spēles. Pašlaik to izmanto Latvijas hokeja izlase, kā arī Rīgas "Dinamo".
Slēgtā ledus halle ir arī Piņķos (Inbox.lv ledus halle), Ogrē (Vidzemes ledus halle), Brocēnos, Jelgavā, kā arī Valmierā.
Frekvences modulācija
Frekvences modulācija (FM) ir modulācijas veids, kuru izmanto radiosakaros. Šeit, modulējošais signāls maina nesēja frekvenci (nobīda to uz augšu un leju proporcionāli savai vērtībai). Šī ir vēsturiski otrā modulācijas metode, kuru lietoja radiosakariem. Frekvences modulācija ir noturīgāka pret traucējumiem, nekā amplitūdas modulācija, jo traucējumi parasti izmaina amplitūdu. Vēl, šeit ir efektīvāka raidītāja jaudas izmantošana, jo tā visu laiku ir 100% no maksimālās. Amplitūdas modulācijāi, raidītāja jauda vidēji bija 50% no maksimālās un mainījās līdz ar signālu.
Analogā
Analogo frekvences modulāciju lietoja un lieto radiopārraidēm, parasti ultraīsviļņu diapazonā. Latvijā (un PSRS) sākumā šīm vajadzībām lietoja frekvences ~65—73 MHz. Pārējā pasaulē (tagad arī Latvijā) lietoja un lieto frekvences 88—108 MHz. Atšķirībā no amplitūdas modulācijas, FM ir mazāk ierobežots dinamiskais diapazons (atšķirība starp lielāko un mazāko signāla līmeni). FM radio lietotās frekvences ir augstākas nekā AM radio, tāpēc radioviļņi neizplatās tik tālu un vajag lielāku daudzumu raidītāju, lai nosegtu vienu un to pašu teritoriju.
Digitālā
Frekvences ciparu modulācijā modulējošais signāls var ieņemt tikai noteiktas vērtības, kas atbilst attiecīgi nobīdītām nesējfrekvences vērtībām. Parasti lieto 2 vērtības, kas vienā simbolā ļauj iekodēt vienu bitu, lai arī var lietot vairāk, kas ļautu iekodēt vairāk (uz sliktākas traucējumnoturības rēķina). Bieži vien, mainoties bitiem, nesēja frekvenci maina nevis strauji, bet pakāpeniski, tādējādi samazinot nepieciešamo frekvenču joslu. Šāda veida modulāciju (MSK) lieto GSM. FSK (frequency shift keying) ir vispārīgā digitālā frekvences modulācijas metode.
Frekvences ciparu modulāciju lietoja pirmajos modemos. Tur, viens modems sūtīja vienu no divām frekvencēm, un otrs modems sūtīja vienu no divām citām frekvencēm. Tas, kura frekvence bija izvēlēta, noteica vai signāls ir 1 vai 0. Šiem modemiem datu pārraides ātrums bija 300—1200 b/s.
Lerina Franko
Lerina Franko (es; dzimusi ) ir paragvajiešu vieglatlēte (startē šķēpa mešanas sacensībās) un modele.
Piedalījusies trijās Olimpiskajās spēlēs. Viņas lielākais sasniegums šajās sacensībās ir 2012. gadā Londonā izcīnītā 34. vieta ar rezultātu 51,45 m. Tāpat piedalījusies divās Universiādēs (augstākais sasniegums — 10. vieta 2001. gadā). Vairākas medaļas izcīnījusi Dienvidamerikas čempionātos jauniešiem.
Symbian
Symbian OS bija aizvērtā pirmkoda viedtālruņu operētājsistēma uz ARM procesora arhitektūras bāzētām mobilajām ierīcēm. To sākotneji izstrādāja Symbian LTD. C++ programmēšanas valodā. Operētājsistēmas izstrāde tika pārtraukta 2013. gada 24. janvārī.
Buenosairesas "River Plate"
Club Atlético River Plate, zināms arī kā River Plate vai vienkārši River, ir populārs Argentīnas sporta klubs, plašāk pazīstams ar savu futbola komandu. Tā mājvieta atrodas Buenosairesas apkaimē Nunjesā un tā spēlē Estadio Monumental Antonio Vespucio Liberti stadionā. Viņu galvenie sāncenši ir Buenosairesas "Boca Juniors" klubs un abu šo klubu savstarpējās spēles sauc par Superclásico.
Timati
Timati (ru), īstajā vārdā Timurs Junusovs (ru, dzimis Maskavā) ir Krievijas dziedātājs, reperis un mūzikas producents.
Uzsāka karjeru 1998. gadā. Ieguva atpazīstamību 2004. gadā pēc dalības raidījumā "Talantu Fabrika" (Фабрика звёзд). 2006. gadā izdeva savu pirmo solo albumu Black Star un kopā ar partneriem izveidoja tāda paša nosaukuma mūzikas zīmolu, kas vēlāk kļuva par pārvaldītājsabiedrību, kurā apvienojās dažādi uzņēmumi — no apģērbu un burgeru veikaliem līdz frizētavām un tetovēšanas saloniem. Pameta Black Star 2020. gadā.
Filmējies vairākās filmās un televīzijas seriālos, kur lielākoties tēloja kameo lomas. Apbalvots ar vairākām Krievijas mūzikas balvām.
Laura Asadauskaite
Laura Asadauskaite (dzimusi ) ir lietuviešu modernās pieccīņas sportiste.
Četras reizes piedalījusies olimpiskajās spēlēs. 2012. gadā Londonā izcīnīja zelta medaļu, kas bija Lietuvas sportistu otrā uzvara Londonas Olimpiskajās spēlēs pēc peldētājas Rūtas Meilutītes, 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā izcīnījusi sudraba medaļu. Tāpat sportiste ir izcīnījusi vairākas medaļas Eiropas un Pasaules čempionātā. L. Asadauskaite tika atzīta par 2011. un 2015. gada Lietuvas gada labāko sportisti.
Viņas vīrs Andrejs Zadneprovskis arī ir modernās pieccīņas sportists, izcīnījis Olimpisko spēļu sudraba un bronzas medaļu.
Melvils
Melvils (Melville) var būt:
Andrejs Vilks
Andrejs Vilks (dzimis ) ir Latvijas kriminologs, pasniedzējs un politiķis, pārstāv LSDSP. Juridisko zinātņu doktors, Latvijas Universitātes docents, Rīgas Stradiņa Universitātes Senāta priekšsēdētājs. Vairākas reizes bijis ievēlēts Rīgas domē. Šobrīd 14. Saeimas deputāts, ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības, kurā iekļāvās LSDSP.
Biogrāfija
1976. gadā A. Vilks absolvēja PSRS Iekšlietu ministrijas Omskas augstāko milicijas skolu. 1981. gadā beidzis PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta adjunktūru. No 1984. līdz 1989. gadam viņš bija PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta vecākais zinātniskais līdzstrādnieks, bet no 1989. līdz 1991. gadam — PSRS Iekšlietu ministrijas zinātniski pētnieciskā institūta Baltijas Kriminoloģisko pētījumu daļas vadītājs.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas no 1991. līdz 1993. gadam A. Viks bija Latvijas Republikas Drošības dienesta sociālpolitisko pētījumu biroja vadītājs. 1993.. gadā kļuva par Kriminoloģisko pētījumu centra direktoru, amatu ieņemot līdz 2003. gadam.
Kopš 2009. gada A. Vilks bija Rīgas Stradiņa Universitātes Juridiskās fakultātes dekāns.
Pašlaik — RSU profesors un RSU Promocijas Juridiskās zinātnes padomes priekšsēdētājs. Pieci A. Vilka vadītie promocijas darbi ir tikuši aizstāvēti (Jeļena Alfejeva, Anatolijs Kriviņš, Aldona Kipāne, Valdis Voins, Ainars Feldmanis).
Mulenrūža
Mulenrūža ir Žozefa Olera (Joseph Oller) un Šarla Zidlera (Charles Zidler) 1889. gadā dibinātais Parīzes kabarē. Tas atrodas Klišī bulvārī 82, Parīzes 18. apgabalā, Monmartra pakājē. Sākotnēji piedāvājot humoristiskos numurus Mulenrūža laika gaitā deva priekšroku sieviešu dejas izrādēm, padarot to stilu unikālu priekš sava laikmeta. Kopš šīs izklaides iestādes pirmsākumiem tās visslavenākais priekšnesums ir franču kankāns.
Mulenrūža asociējas arī ar Anrī de Tulūzs-Lotreka vārdu, kurš iemūžināja savā daiļradē to laiku personāžus, tādus kā Džeina Avrīla (Jane Avril) un La Guļū (La Goulue). Vēlāk, dažādu pasākumu kontekstā, uz leģendārās skatuves bija uzstājušās vairākas slavenības: Edīte Piafa, Šarls Aznavūrs, Ella Ficdžeralda, Džindžera Rodžersa, Burvils (Bourvil), Moriss Ševaljē, Šarls Trenē (Charles Trenet), Laiza Minelli un citi, bet skatītāju vidū bija pat Elizabete II. Ginesa rekordu grāmata ir reģistrējusi sešus dažādus pasaules rekordus kabareja sienās, galvenokārt deju un akrobātikas figūras. Šodien Mulenrūža ir kļuvusi par vienu no tūristu visapmeklētākajām vietām Parīzē, tāpat kā Eifeļa tornis vai Triumfa arka.
Andrejs Vilks
Politiskā darbība
2001. gada pašvaldību vēlēšanās A. Vilks tika ievēlēts Rīgas domē no LSDSP saraksta, līdz 2005. gadam bijis pašvaldības Drošības un kārtības jautājumu komitejas priekšsēdētājs. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts atkārtoti. Kopš 2007. gada bija LSDSP frakcijas Rīgas domē un partijas Rīgas organizācijas priekšsēdētājs.
A. Vilks kandidēja arī Rīgas domes vēlēšanās 2009. gadā un 2013. gadā, taču LSDSP saraksts tajās nepārvarēja ievēlēšanai nepieciešamo barjeru.
2022. gadā ievēlēts 14. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības, kurā iekļāvās LSDSP.
Lehs Valensa
Dzīvesgājums
Dzimis galdnieka ģimenē. 1966. vai 1967. gadā pēc dienesta armijā sāka strādāt Gdaņskā par elektriķi kuģu būvētavā. 1969. gadā apprecējās, Valensas ģimenē no 1970. līdz 1985. gadam piedzima astoņi bērni.
Strādādams kuģu būvētavā, Valensa iesaistījās strādnieku kustībā un kļuva par tās līderi. 1976. gadā viņš tika atlaists, kā arī vairākkārt apcietināts. 1980. gada augustā viņš bija viens no aktīvistiem, kurš ar valdību panāca t. s. Gdaņskas vienošanos, kura atļāva streikojošajiem strādniekiem dibināt neatkarīgas arodbiedrības. 1980. gada septembrī tika nodibināta arodbiedrība "Solidaritāte", un Lehs Valensa kļuva par tās vadītāju.
1981. gada 13. decembrī Vojcehs Jaruzeļskis pasludināja Polijā karastāvokli, Lehs Valensa tika apcietināts un noturēts apcietinājumā līdz 1982. gada 14. novembrim. 1982. gada 8. oktobrī "Solidaritāte" tika aizliegta. 1983. gadā Valensa saņēma Nobela miera prēmiju. Ceremonijā piedalījās Valensas sieva, jo pats Valensa baidījās, ka netiks ielaists atpakaļ valstī. Valensa turpināja sabiedrisku darbību, 1986. gadā "Solidaritātes" darbiniekiem tika piemērota amnestija. 1988. gadā Polijā sākās jauns streiku vilnis un komunistiskās varas iestādes piekrita t.s. Apaļā galda sarunām ar opozīciju, kuras notika no 1989. gada 6. februāra līdz 4. aprīlim. Valensa bija viens no opozīcijas pārstāvjiem Apaļajā galdā. Sarunās izdevās vienoties par pusbrīvu vēlēšanu rīkošanu valstī 1989. gada jūnijā. Vēlēšanās atjaunotā "Solidaritāte" ieguva 99% balsu Senātā un visu atvēlēto kvotu (35%) Sejmā. 1989. gada augustā par Polijas premjeru kļuva Tadeušs Mazoveckis — pirmais nekomunistiskais premjers Austrumu blokā pēc Otrā pasaules kara.
1990. gadā Lehs Valensa tika ievēlēts atjaunotajā Polijas prezidenta amatā. Viņš vadīja Polijas pāreju no sociālisma uz kapitālismu, pamazām zaudēdams vēlētāju atbalstu. 1995. gadā Lehs Valensa prezidents vēlēšanās zaudēja kreiso (bijušo komunistu) kandidātam Aleksandram Kvasņevskim, un viņa politiskā loma krasi mazinājās. Tomēr viņš vēl aizvien ir starptautiski pazīstams un uzstājās ar lekcijām pasaulē.
Eiropas Cilvēktiesību konvencija
Eiropas Cilvēktiesību konvencija jeb Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencija ir Eiropas Padomes konvencija, pieņemta 1950. gadā un stājusies spēkā 1953. gadā. Konvencijas dalībvalstis ir visas 47 Eiropas Padomes dalībvalstis. Uzraudzību pār konvencijas īstenošanu īsteno Eiropas Cilvēktiesību tiesa, kas izskata privātpersonu un dalībalstu sūdzības par konvencijas pārkāpumiem (līdz 11. protokola spēkā stāšanās brīdim 1999. gadā sākotnējos lēmumus par sūdzību pieņemšanu izskatīšanai taisīja atsevišķa Eiropas Cilvēktiesību komisija). Spriedumu izpildi uzrauga EP Ministru komiteja.
Protokoli
Konvencijai ir 15 protokoli (lai gan ne visi ir saistoši ikvienai dalībvalstij). Protokoli Nr. 2, 3, 5, 8, 9, 10, 11, 14bis un 14 (izņemot pagaidu rakstura protokolu Nr. 14bis, to spēkā esamībai ir nepieciešama visu Konvencijas dalībvalstu piekrišana, un lielākā daļa no tiem groza Konvenciju) ir veltīti Konvencijas izpildes mehānisma grozījumiem. Pārējie, tā saucamie "materiālie" protokoli — Nr. 1, 4, 6, 7, 12, 13 — paredz papildu aizsargājamas cilvēktiesības.
15. protokols, kas groza konvenciju, tika atvērts parakstīšanai 2013. g., bet pagaidām nav stājies spēkā.
Konvencija Latvijā
Konvencija, kā arī "materiālie" protokoli Nr. 1, 4 un 7, ir ratificēta 1997. g., protokols Nr. 6 — 1999. g., protokols Nr. 13 — 2012. g. Protokols Nr. 12 ir parakstīts 2000. g., bet, uz 2012. g., nav ratificēts.
Slāpekļūdeņražskābe
Slāpekļūdeņražskābe (HN3) ir viens no slāpekļa un ūdeņraža binārajiem savienojumiem. Tā ir bezkrāsains, gaistošs, toksisks, nestabils šķidrums ar asu smaku. Tā ir vāja skābe. Slāpekļūdeņražskābes sāļus sauc par azīdiem.
Iegūšana
Slāpekļūdeņražskābi iegūst, paskābinot nātrija azīda šķīdumu (vai vienkārši to atšķaidot, bet tad ir mazāks reakcijas iznākums). Tīru skābi iegūst, destilējot iegūto šķīdumu zemā temperatūrā.
To var iegūt arī hidrazīna un slāpekļpaskābes reakcijā:
Nātrija azīdu iegūst, iedarbojoties ar dislāpekļa oksīdu uz nātrija amīdu:
To savukārt izmanto par izejvielu citu azīdu iegūšanai.
Īpašības
Ūdens šķīdumā slāpekļūdeņražskābe pēc stipruma līdzīga etiķskābei. Atšķaidīti šķīdumi ir praktiski stabili (lēnām sadalās, veidojot slāpekli un hidroksilamīnu):
Slāpekļūdeņražskābe var būt kā oksidētājs (tās molekulā viens slāpekļa atoms ir ar oksidēšanas pakāpi +5), tā reducētājs (diviem slāpekļa atomiem ir oksidēšanas pakāpe −3). Tās oksidējošās īpašības atgādina slāpekļskābes īpašības. Tāpat kā slāpekļskābe var oksidēt neaktīvus metālus (piemēram, varu), izdaloties slāpekļa(II) oksīdam un ūdenim, tā arī slāpekļūdeņražskābe oksidē metālus un izdalās slāpeklis un amonjaks: