cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elizabete II Vindzora
Finanses
Karalienes finanšu situācija jau ilgi bijis sabiedrības diskusiju objekts. Populārais interneta portāls Forbes noteicis karalienes īpašumus 600 miljonu ASV dolāru apmērā. Tajā pat laikā Bakingemas pils oficiālie paziņojumi nosaukuši pat 100 miljonu sterliņu mārciņu iespējamo bagātību kā "stipri pārspīlētu". Lai gan Karaliskās ģimenes kustamo un nekustamo īpašumu vērtība pārsniedz 10 miljardus angļu mārciņu, tā oficiāli pieder nākamajām ģimenes paaudzēm un visai Lielbritānijas sabiedrībai, tādējādi padarot neiespējamu tās tērēšanu vai pārdošanu. Līdzīgi Karaliskās ģimenes īpašumā ir arī Bakingemas un Vindzoras pilis. Līdz ar vairākiem saviem priekštečiem, karaliene nav izrādījusi īpašu patiku pret Bakingemas pili kā mājvietu, par savām īstajām mājām uzskatot Vindzoras pili. Sandringemas un Balmorālas pils savukārt ir tiešā karalienes Elizabetes II pārraudzībā un īpašumā, mantojumā paliekot no viņas tēva.
Funkcijas
Karalienes politiskā vara ir visai simboliska. Lai gan viņai ir dotas pilnvaras premjerministra un ministru nominēšanai, par premjeru kļūst vēlēšanās uzvarējušais partijas vadītājs, savukārt ministrus ieceļ premjers. Karaliene vairāk pilda reprezentatīvās funkcijas, pārstāvot Apvienoto Karalisti un tās aizjūras domīnijas ārzemēs dažādās pieņemšanās.
Aikuts Barka
Aikuts Barka (, dzimis, miris ) ir Turcijas seismologs, kurš pārstāvēja Stambulas Tehnisko universitāti. Aikuts Barka 1997. gadā kopā ar kolēģiem no ASV (Rosu Šteinu un Džeimsu Dītrihu) izstrādāja jaunu teoriju par to, ka lielāka zemestrīce vienā un tajā pašā teritorijā var izraisīt vairākus citu citam sekojošus satricinājumus, kas dod cerības sagaidīt dienu, kad būs iespējams izstrādāt uzticamu riska novērtējumu.
1997. gadā, balstoties uz jauno teoriju, Aikuts Barka un viņa kolēģis Ross Šteins no ASV Ģeoloģijas institūta izteica prognozes par zemestrīci Ziemeļanatolijas lūzuma zonā. Diemžēl šīs prognozes piepildījās, kad netālu no Izmitas, izcēlās 7,4 balles stiprā Izmitas zemestrīce. Tas deva apstiprinājumu jaunajai teorijai. Aikuts Barka prognozēja arī tai sekojošo Dizdžes zemestrīci, kas šoreiz ļāva glābt daudz vairāk cilvēku.
Līvzemes dalīšanas līgums
Līvzemes dalīšanas līgums (Indriķa hronikā: donatio tercie partis Lyvonie fratribus milicie, ) ir Romas pāvesta Inocenta III 1210. gada 20. oktobrī oficiāli apstiprināts 1207. gadā noslēgtais līgums starp Livonijas bīskapu Albertu un Zobenbrāļu ordeņa mestru Venno par vienas trešdaļas tolaik Livonijas bīskapam pakļauto zemju atdāvināšanu ordenim.
Priekšvēsture
Zobenbrāļu ordenis pēc 1206. gada uzvarām pār līviem kaujā pie Salaspils, kaujā pie Turaidas un Salaspils aplenkuma neatlaidīgi pieprasīja no bīskapa Alberta trešo daļu no visas Līvzemes, kā arī no citām zemēm un vēl ticībai nepievērstajām apkārtējām tautām. Tomēr bīskaps, kas no Romas ķeizara bija saņēmis Līvzemi ar visu virskundzību un tiesībām, piešķīra viņiem tikai trešo daļu no tās.
Līguma saturs
Pēc bīskapa Alberta pieprasījuma ordeņa brāļi 1207. gadā sadalīja Gaujas līvu zemes trijās daļās un bīskapam piešķīra izvēles pirmtiesības.
Romas pāvesta apstiprinājums
Pāvests Inocents III 1210. gadā Romā apstiprināja bīskapa Alberta un mestra Venno noslēgto izlīgumu un noteica, ka:
Līguma izpilde
Izpildot līguma nosacījumus, 1211. gada vasarā Rīgas bīskaps Alberts, Paderbornas bīskaps Bernards, Ferdenas bīskaps Izo (Iso von Wölpe) un Raceburgas bīskaps Filips vienojās par to, ka
1212. (1213.?) gada 7. jūlijā Romas ķeizars Oto IV savā rezidencē Helmštatē apstiprināja Rīgas bīskapa Alberta un Zobenbrāļu ordeņa izlīgumu, pēc kura zobenbrāļi Rīgas diēcēzē ieguva no bīskapa vienu trešdaļu līvu un letgaļu zemju kopā ar viņu ciemiem un pilsētām, bet iekarotajā Igaunijā visus ugauņu un sakaliešu pilsnovadus.
Kolobžega
Kolobžega ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē. Osta un tūrisma centrs.
Vēsture
Vēsturiski līdz Otrajam pasaules karam pilsēta pazīstama arī ar vācisko nosaukumu Kolberga. Kolobžega radusies kā slāvu cilts pomerāniešu sāls ieguves centrs. Pirmā apmetne nodibinājās netālu no mūsdienu pilsētas.
12. gadsimta beigās vietējie feodāļi kļuva par Dānijas un Svētās Romas impērijas vasaļiem. Apvidū ienāca vācieši un netālu no vecās apmetnes nodibināja mūsdienu pilsētu, kam 1255. gadā tika piešķirtas Lībekas tiesības. 1276. gadā Kolberga kļuva par Kamminas bīskapu rezidences pilsētu. 1361. gadā Kolberga kļuva par Hanzas locekli. 1534. gadā, reformācijas rezultātā, bīskapija tika sekularizēta.
Trīsdesmitgadu kara laikā 1644. gada 1. jūlijā pilsētas pievārtē notika Kolbergas tīreļa kauja, kurā dāņu flote sakāva zviedru floti. Vestfāles miera rezultātā 1648. gadā Kolberga nokļuva Brandeburgas - Prūsijas (vēlākās Prūsijas karalistes) teritorijā. Septiņgadu kara laikā pilsētu ieņēma krievu karaspēks Pjotra Rumjanceva-Zadunaiska vadībā. Napoleona karu laikā Kolbergu aplenca Napoleona karaspēks, pilsēta izturēja aplenkumu no 1807. gada 26. aprīļa līdz 2. jūlijam, kamēr tika noslēgts Tilzītes miers.
Otrā pasaules kara laikā Kolberga tika pasludināta par cietoksni (Festung), bet 1807. gada Kolbergas aplenkuma motīvs tika izmantots pēdējai lielbudžeta krāsainajai propagandas filmai "Kolberga", kuras pirmizrāde notika 1945. gada 30. janvārī, kad lielākā daļa Vācijas kinoteātru vairs nefunkcionēja. No 1945. gada 4. līdz 18. martam pilsētas apkārtnē notika Kolbergas kauja, kuras rezultātā kaujas apstākļos tika evakuēti pilsētas vācu iedzīvotāji, bet pilsēta sagrauta. Pēc kara vēl atlikušie vācu iedzīvotāji tika padzīti, bet pilsētā ieradās poļu iedzīvotāji, lielākoties no PSRS ieņemtajiem Polijas apgabaliem.
Zviedrijas Nacionālā bibliotēka
Zviedrijas Nacionālā bibliotēka saukta arī par karalisko bibliotēku ir valsts iestāde, kas piesaistīta izglītības un zinātnes ministrijai. Bibliotēkas kolekcija ir Zviedrijas tautas īpašums. Bibliotēkas mērķis ir vākt, saglabāt un veidot pieejamus rokrakstus, izdotos materiālus, audiovizuālos un digitālos dokumentus.
Nacionālā bibliotēka ir atbildīga par visu jebkad Zviedrijā izdoto dokumentu vākšanu, tas ietver plaša veida materiālus, dzejas krājumus, dažādas mācību grāmatas, zinātnisko literatūru, tikpat labi kā dažādas reklāmas un autobusu sarakstus. Protams, arī ierakstu no radio, televīzijas, dažādas filmas, mūziku un arī datorspēles. Tas viss tiek vākts un glabāts nākamajām paaudzēm un ir pieejams gan pētniekiem, kuri veic kādus pētījumus, gan vienkārši jebkuram interesentam. Vairāk kā 300 gadus bibliotēka ir bijusi svarīgs uzziņu avots par Zviedriju. Vecākās bibliotēkas grāmatas datētas ar 1500. gadiem. 20. gadsimta sākumā bibliotēka kļuva par plaši apmeklētu vietu pētnieku un student vidū, kuri veica pētījumus sociālajās un humanitārajās zinātnēs. Pati ēka pabeigta 1878. gadā un lielākā daļa no lasītas iekārtojuma ir palikusi neskarta līdz mūsdienām.
Karaliskajā bibliotēkā atrodamas arī speciālās kolekcijas, no kurām lielākā daļa ir dāvinājumi. Tās ir gan grāmatas, vēstules un notis, taču ir arī neparastākas kolekcijas, kurās var atrast fotoaparātus, globusus un pat mēbeļu komplektus. Šeit atrodama arī zviedru rakstnieces Astrīdas Lindgrēnas kolekcija, vairāk nekā 75000 vēstuļu, ko rakstniece savas dzīves laikā saņēmusi no cilvēkiem visā pasaulē, kā arī apmēram 650 viņas rokrakstu un 100000 avīžu rakstu. Kolekcijas sastāvā ir arī rakstnieces darbi, kas tulkoti 90 pasaules valodās, kā arī plakāti, fotogrāfijas un audio video kasetes. Pagaidām pētniekiem ir pieejamas visas arhīva daļas, izņemot, vēstules, kuras būs pieejamas tikai 25 gadus pēc rakstnieces nāves. 2005. gadā Astrīdas Lindgrēnas kolekcija bija pirmā Zviedrijā, kas iekļauta UNESCO pasaules mantojuma sarakstā.
17. maijs
17. maijs ir gada 137. diena pēc Gregora kalendāra (138. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 228 dienas.
Vārda dienas
Dailis, Herberts, Umberts
Kaļķakmens
Kaļķakmens ir karbonātiezis, kas sastāv galvenokārt no kalcīta. Kaļķakmeņus iedala pēc struktūras un sastāva. Pēc struktūras īpašībām izšķir brahiopodu, oolītu, kristāliskos, kunkuļainos un citu veidu kaļķakmeņus. Ja dažādu veidu piemaisījumi kaļķakmeņos ir vairāk nekā 50%, tad tos iedala smilšainajos, mālainajos, kramainajos, dolomitizētos un glaukonītsaturošajos kaļķakmeņos.
Veidošanās
Kaļķakmeņi galvenokārt ir veidojušies seklās jūrās. Sīkāk tos iedala biogēnos (ja ir bioloģiska izcelsme), hemogēnos, pārkristalizētos, kā arī drupu jauktas izcelsmes.
Metamorfisma procesā kaļķakmeņi pārvēršas par marmoriem.
Izmantošana
Būvmateriālu rūpniecībā kaļķakmeni izmanto cementa un kaļķu ražošanā. Cukura rūpniecībā kaļķakmeni izmanto biešu jēlsulas attīrīšanai. Ķīmiskajā rūpniecībā kaļķakmeni izmanto sodas, kalcija karbīda un minerālmēslu ražošanā. Stikla ražošanā kaļķakmeni izmanto kā piedevu, lai uzlabotu stikla termisko un ķīmisko izturību. Lauksaimniecībā kaļķakmeni izmanto augsnes kaļķošanai un kā piedevu lopbarībā.
Atradnes Latvijā
Latvijā kaļķakmens izpētītais krājums (A kategorija) tiek lēsts uz 180 miljoniem m3, bet novērtētais (N kategorija) uz 717 miljoniem, galvenokārt tas atrodams dienvidrietumu daļā (Saldus un Dobeles novados). 2005. gadā tā ieguve bija 0,19 miljonu m3. 2011.gadā tika izdota atļauja to iegūt Kūmu karjerā Saldus novada Novadnieku pagastā, kur ieguve tika plānota 0,86 miljonu m3 gadā.
Latvijas teritorijā ir ordovika, silūra, devona, perma un juras periodos radušies kaļķakmeņi, kā arī kvartāra kaļķakmeņi jeb saldūdens kaļķieži. Hronoloģiski vecākie ordovika un silūra ieži atrodas lielā dziļumā un nav pieejami praktiskai izmantošanai. Arī devona kaļķakmeņi, kuri sastopami starp dolomīta slāņiem Latvijas ziemeļaustrumos, atrodas diezgan lielā dziļumā. Juras kaļķakmeņi zināmi tikai nedaudzās vietās Latvijas dienvidrietumu daļā kā lēcveidīgas starpkārtas starp citiem iežiem.
Kvartāra saldūdens kaļķieži galvenokārt atrodami nelielās teritorijās pie avotiem un citās vietās, kur zemes virspusē izplūst ar kalciju bagāti pazemes ūdeņi, vai ezeros. Saldūdens kaļķiežiem Latvijas teritorijā īpaša uzmanība veltīta pagājušā 20. gadsimta vidū, tika apzinātas vairāk kā 300 atradnes, kuru ieži lietojami galvenokārt augšņu kaļķošanai. Tomēr lielākā daļa no izpētītajām atradnēm ir ekonomiski maznozīmīgas savu nelielo krājumu dēļ.
Lielākā praktiskā vērtība ir perma kaļķakmeņiem, kas sastopami Latvijas dienvidrietumos — Auces, Saldus un Nīgrandes apkaimē, kā arī Lietuvas ziemeļos. Latvijā izpētītas 7 perma perioda kaļķakmens atradnes — Kūmas, Auce, Nīgrande, Kursīši, Pampāļi, Pūteļkalns — Zirnāji un Tīdas. Vēl divas atradnes — Cieceres un Sātiņu—Sesiles — mūslaikos jau ir iztukšotas. Detalizēti izpētītajām Kūmu un Auces atradnēm piešķirts valsts nozīmes atradņu statuss, pateicoties to lielajiem krājumiem.
Damaska
Damaska ir Sīrijas galvaspilsēta un valsts otrā lielākā pilsēta. Damaska ir viena no senākajām nepārtraukti apdzīvotajām pilsētām uz Zemes.
Damaska ir bijusi Umajādu kalifāta galvaspilsēta.
Svešinieki vilcienā
"Svešinieki vilcienā" (en) ir 1951. gada amerikāņu psiholoģiskais trilleris, kura režisors ir Alfreds Hičkoks. Filmas sižets veidots pēc Patrīcijas Haismitas 1950. gada romānu ar tādu pašu nosaukumu. Filma ir stāsts par diviem svešiniekiem: amatieri tenisa spēlētāju un psihopātu. Viņi abi satiekas vilcienā, kur, tā kā abi vēlas tikt vaļā no kāda, psihopāts piedāvā samainīties ar noslepkavojamajām personām, jo viņi netiks pieķerti motīva trūkuma dēļ. Pēc pirmās izdarītās slepkavības psihopāts cenšas piespiest tenisa spēlētāju izdarīt savu darījuma daļu.
Filmā galvenās lomas attēlo Fērlijs Grendžers, Ruta Romāna, Roberts Volkers, Leo Kerols, Patrīcija Hičkoka un Laura Eliota. Filmā epizodiska loma ir arī tās režisoram Hičkokam, viņš filmas sākuma daļā iekāpj vilcienā ar kontrabasu. "Svešinieki vilcienā" filmas pirmizrāde notika.
Rīgas Tehniskā Universitāte/Merks
Rīgas Tehniskā Universitāte/Merks ir Latvijas sieviešu basketbola klubs, kas ir bāzēts Rīgā, Latvijā. Klubs ir dibināts 1994. gadā. Klubs spēlē Latvijas Sieviešu basketbola līgā.
Komandas satāvs
Pēdejoreiz atjaunots: .
Mesa
Mesa ir garīga rakstura skaņdarbs korim ar vai bez instrumentāla pavadījuma. Mesas mēdz būt sarakstītas latīņu valodā, bet var būt arī citās valodās. Tās ir radušās no katoļu baznīcas dievkalpojuma liturģijas. Parasti tās ir daudzbalsīgas, taču senajā mūzikā bija vienbalsīgas.
Mesas ir cikliski skaņdarbi. Parasti tajās ir sešas daļas:
Kolberg
Kolberg var būt:
Infants
Infants (es, pt; la — ‘bērns’) ir visu monarha bērnu tituls Spānijā un Portugālē.
Titulu "infants" Spānijas prinči saglabā arī tad, ja kāpj citas valsts tronī. Infanta personīgos valdījumus dēvē par infantado.
Spānijā no 19. gadsimta troņmantnieka tituls bija princis — "Astūrijas princis" —, bet Portugālē pirms Brazīlijas atšķelšanās — "Brazīlijas princis".
Mikāls Rasmusens
Mikāls Rasmusens (, dzimis 1974. gada 1. jūnijā Telesē, Dānijā) ir bijušais profesionālais dāņu šosejas riteņbraucējs.
Rasmusens savu karjeru sāka kā kalnu riteņbraucējs un 1999. gadā pat kļuva par pasaules čempionu kalnu riteņbraukšanā, bet jau pēc 5 (2004.) gadiem viņš piedalījās savā pirmajā Tour de France, kur kalnu karaļa kopvērtējumā palika 3. vietā. Pēc tā viņš palūdza atļauju komandas vadībai trenēties vienatnē un gatavoties jau nākamajam Tour de France. Atļauja tika dota un 2005. gada Tour de France viņš uzvarēja kalnu karaļa vērtējumā, kā arī finišēja pirmais velobrauciena 9. posmā, kopvērtējumā ieņemot augsto 7. vietu. 2006. gada Tour de France viņš otro reizi savā karjerā uzvarēja kalnu karaļa titulu, kā arī bija ātrākais 16. posmā. Viņš piedalījās arī 2007. gada Tour de France, kur, uzvarējis 8. un 16. posmā bija līderis kopvērtējumā. Viņš arī ilgu laiku bija līderis kalnu karaļa kopvērtējumā. Viņš tika izslēgts no komandas sakarā ar iekšējās kārtības noteikumu pārkāpšanu. Dānijas riteņbraukšanas izlases sastāvā Rasmusens ir piedalījies arī 2000. un 2004. gada olimpiskajās spēlēs.
Rīgas Kinostudija
Rīgas Kinostudija (RKS) ir vecākā filmu studija Latvijā. Tās agrākie nosaukumi bija Rīgas Mākslas filmu studija (arī Valsts filmu uzņēmums) (1940—1948), Rīgas Mākslas un hronikālo filmu studija (1948—1958). Rīgas kinostudijas rīcībā ir 1960. gados uzbūvētie, labi aprīkoti filmēšanas paviljoni, kas ir lielākie Ziemeļeiropā.
Padomju gados tā vēsturiski izveidojās kā filmu ražošanas uzņēmums, kas nodrošināja pilnu kinofilmas uzņemšanas ciklu, kas ietvēra sevī posmus no idejas līdz gatavam darbam. 1970. un 1980. gados uzņēma vidēji 15 spēlfilmu gadā, kas nodrošināja darbu aptuveni tūkstotim darbinieku.
Mūsdienās Rīgas Kinostudijā aktīvi tiek iznomāti paviljoni pasākumu organizēšanai un televīzijas raidījumu uzņemšanai (X Faktors, Super Bingo u.c.). Notiek kostīmu un rekvizītu noma. Tāpat arī Rīgas Kinostudija nodarbojas ar digitalizāciju un analogo ierakstīšanu. Tiek organizētas ekskursijas tās teritorijā.
Vēsture
Līdz 1940. gadam filmu ražošanu Latvijā veica īpaša sabiedriski kulturālā departamenta Filmu nozare, kas pakļāvās Sabiedrisko lietu ministrijai. Tās studijās 1939. gadā tika uzņemta populārā spēlfilma Zvejnieka dēls.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā tika nodibināta Rīgas Mākslas filmu kinostudija, kuras pirmā spēlfilma bija Kaugurieši (1941).
Vācu okupācijas laikā filmu ražošana ar visiem palikušajiem īpašumiem un daļu darbiniekiem pārgāja Ostlandē izveidotās Ostland Film G. m.b. H. Rīgas nozares pārziņā. 1942. gadā režisors Konstantīns Tumils-Tumilovičs šajā studijā uzņēma propagandas filmu "Sarkanā migla" par 1940. gada notikumiem Latvijā. 1943. gadā no "Ostland Film" tika izdalīta atsevišķa filmu ražošanas struktūra "Rīgas Filma".
Pēc Otrā pasaules kara krievu padomju režisors Aleksandrs Ivanovs daļēji Rīgas studijā uzņēma filmas Dēli (1946) un Mājup ar uzvaru (1947).
1948. gadā tika izveidota Rīgas Mākslas un hronikalo filmu studija, apvienojot Mākslas filmu studiju ar Kinohronikas studiju. Studijas telpas bija Skolas ielā, bet uzņemšanas paviljoni atradās vairākās Rīgas vietās: tagadējā Jaunajā Rīgas teātrī Lāčplēša ielā, bijušajā kinoteātrī "Pionieris", tagadējā Rīgas Filharmonijas kamermūzikas zālē un kultūras pilī "Ziemeļblāzma".
1958. gadā Rīgas Mākslas un hronikālo filmu studija tika pārdēvēta par Rīgas kinostudiju.
Jau 1954. gadā arhitekti V. Voronovs un A. Okuņevs izveidoja projektu jaunam Rīgas Kinostudijas ēku kompleksam Šmerļa ielā 3 ar trim filmēšanas paviljoniem (platība 950, 800 un 140 m²). Celtniecības pirmā kārta tika pabeigta 1961. gadā un otrā kārta 1963. gadā. Kopš 1964. gada kinostudija ar pilnu jaudu uzsāka darbu jaunajās ēkās. Studijā darbojās scenāriju redakcijas kolēģija, hronikas sektors, leļļu filmu grupa un mākslas un režisoru padomes. 1964. gadā tika apstiprināta Rīgas kinostudijas emblēma — kinolentē ietverta gaiļa zīme.
Kinostudijas mākslas padomes biedri tās pirmsākumos bija pazīstami latviešu teātra darbinieki, režisori un aktieri: Alfreds Amtmanis-Briedītis, Vija Artmane, Eduards Smiļģis, Elza Radziņa.
Kopš 1965. gada kinostudijā darbojās Tautas kinoaktieru studija, kas ļāva studiju beidzējiem iestāties profesionālajās izglītības iestādēs. Vēl studijā darbojās Jauno kinematogrāfistu klubs un kaskadieru grupa.
1990. gada aprīlī Rīgas kinostudija beidza pastāvēt kā vienots veselums un kinoražošanas centrs. To sadalīja, izveidojot 6 vienības: Rīgas kinostudiju kā filmu ražošanas tehnisko bāzi un 5 atsevišķas mazas radošās studijas: filmu studiju AL KO, piedzīvojumu un kriminālo filmu studiju Dekrim, filmu studiju Trīs, zīmēto un leļļu animācijas studiju Dauka un Rīgas dokumentālo filmu studiju. Pēc PSRS sabrukšanas filmu veidošana Rīgas kinostudijā apsīka. 20. gadsimta 90. gadu otrajā pusē notika kinostudijas privatizācija. Procesam noslēdzoties, 1997. gadā valsts īpašumā saglabāja 31,3% akciju. Studija pelnīja ar telpu, inventāra īri un speciālistu pakalpojumiem. 2007. gadā Ministru kabinetā nonāca likumprojekts, saskaņā ar kuru 125 Rīgas Kinostudijas filmas būtu jānodod privatizācijai. Kopš 2008. gada Rīgas Kinostudija sāka pati izplatīt savas filmas ārpus Latvijas.
Rīgas Kinostudijā glabājas dokumentu, fotogrāfiju, kostīmu metu, dekorāciju elementu un tehnisko aprīkojumu kolekcijas, kas pieder Rīgas Kino muzejam.
Rīgas Kinostudijā uzņemto mākslas filmu saraksts
Šajā sadaļā ir uzskaitītas visas 217 pilnmetrāžas spēlfilmas, īsmetrāžas spēlfilmas, TV spēlfilmas, kā arī muzikālās filmas, kuras ir uzņemtas Rīgas Kinostudijā vai sadarbībā ar Rīgas Kinostudiju laika posmā no 1941. līdz 2000. gadam (ieskaitot laika posmu no 1941. līdz 1958. gadam, kad Rīgas Kinostudija vēl nebija dibināta un studija saucās Rīgas Mākslas filmu studija un Rīgas Mākslas un hronikālo filmu studija). Sarakstā nav iekļautas dokumentālās filmas un pasūtījuma filmas, kuru uzskaitījumu ir iespējams atrast Latvijas gada notikumu rakstos.
Visvairāk skatītās Rīgas kinostudijas filmas PSRS kinoteātros
Pēc krievu kinokritiķa Sergeja Kudrjavceva datiem
Kinostudijas ēka
Rīgā, Šmerļa ielā esošais Rīgas Kinostudijas komplekss sastāv no 3 paviljoniem un viena foto paviljona.
Studijā ir arī lielākais zaļais fons Eiropā.
Kodži Murofuši
Kodži Murofuši (ja, Murofushi Arekusandā Kōji; dzimis ) ir japāņu vieglatlēts, startē vesera mešanā.
Piedalījies četrās Olimpiskajās spēlēs. 2000. gadā Sidnejā ieņēma 9. vietu, 2004. gadā Atēnās izcīnīja zelta medaļu, savukārt 2008. gadā Pekinā ierindojās 5. vietā, 2012. gadā Londonā izcīnīja bronzas medaļu. Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā, kur izcīnījis visu trīs kalumu medaļas: 2001. gadā Edmontonā izcīnīja sudrabu, 2003. gadā Parīzē — bronzu, savukārt 2011. gadā Tegu — zeltu. 2003. un 2010. gadā sportists uzstādīja sezonas labāko rezultātu pasaulē.
Sea Launch
Sea Launch (no en "Jūras starts") ir starptautisks konsorcijs, kas veica kosmisko aparātu palaišanas pakalpojumus no peldošas jūras platformas Odyssey. Pavadoņu palaišana notiika Klusajā okeānā uz ekvatora ar Ukrainā izgatavotām nesējraķetēm Zenit-3SL. Konsorcija centrālais birojs atrodas Ženēvā.
Sea Launch 1995. gadā dibināja četru valstu uzņēmumi: Boeing (40 %, ASV), Energija (25 %, Krievija), Aker Kværner (20 %, Norvēģija), KB Južnoje (10 %, Ukraina) un Južmaš (5 %, Ukraina). Konsorcija centrālais birojs atradās Longbīčā, Kalifornijā, ASV.
Pirmā raķete startēja 1999. gadā. Līdz 2014. gadam tika veikti 36 starti, no kuriem trīs beidzās ar avāriju, viens bija daļēji veiksmīgs. Visu startu derīgās kravas bija komerciāli sakaru pavadoņi, kuri tika ievadīti ģeostacionārajā pārejas orbītā.
2009. gada 22. jūnijā Sea Launch paziņoja par bankrotu saskaņā ar ASV bankrota kodeksa 11. paragrāfu. Kompānijas parādi bija sasnieguši 500 miljonus — 1 miljardu ASV dolāru.
2010. gadā Energija uzņēmās ieguldīt finanšu līdzekļus kompānijas pamatkapitālā un apgrozāmajos līdzekļos. Šim mērķim Energija dibināja meitas uzņēmumu Energia Overseas Limited. 2010. gada beigās par Sea Launch īpašniekiem kļuva Energia Overseas Limited (95 %), Boeing (3 %) un Aker Solutions (2 %).
Sea Launch startus atsāka, palaižot pavadoni Atlantic Bird 7. Turpmākajos gados netika sasniegts pietiekams startu skaits, lai projekts kļūtu rentabls. Pēdējā palaišana notika 2014. gada maijā (EUTELSAT 3B).
2014. gada augustā, saasinoties bruņotajam konfliktam Ukrainas austrumos, Krievija paziņoja, ka Sea Launch darbība tiek atlikta līdz 2015. gada vidum. 2014. gada beigās paziņots, ka Krievija plāno atteikties no Ukrainas raķetēm, un Sea Launch projektam tiek meklēta alternatīva raķete. 2015. gada februārī izskanēja informācija, ka no Ukrainas tuvākajos gados netiks piegādātas jaunas raķetes. Sea Launch rīcībā bija divi Zenit-3SL eksemplāri, bet tiesas procesa ar Boeing dēļ Sea Launch darbība bija iesaldēta līdz 2016. gadam.
2016. gada augustā Energija un Boeing vienojās par parāda strīda atrisināšanu.
2016. gada 27. septembrī Krievijas aviācijas grupa S7 Group parakstīja līgumu par peldošās platformas Odyssey un tās infrastruktūras pirkšanu no konsorcija Sea Launch.
Vidams
Vidams (fr. Vidame, kr. Видам) — sieviešu dzimtē vidamese. Viduslaiku Francijā un Vācijā vikārs vai bīskapa vietnieks.
Sākotnēji vidami bija bīskapu mantziņi vai īpašumu pārvaldnieki, taču ar laiku tituls kļuva mantojams līdz ar valdījumu, kas sākotnēji bija tikai lēnis.
Sārmi
Sārmi ir šķīstošie hidroksīdi — sārmu metālu un sārmzemju metālu, kā arī amonija hidroksīdi. Dažkārt pie sārmiem pieskaita arī tallija(I) hidroksīdu TlOH. Sārmi ir stipras bāzes.
Īpašības
Sārmu metālu hidroksīdi (LiOH, KOH, NaOH, RbOH, CsOH) jeb kodīgie sārmi ir cietas, baltas, ļoti higroskopiskas vielas. Šķīst ūdenī, izdaloties siltumam, pie kam šķīdība palielinās, palielinoties katjona rādiusam (virzienā no Li uz Cs). Kodīgie sārmi šķīst arī etanolā un metanolā.
Iegūšana
Sārmus iegūst, elektrolizējot sārmu metālu hlorīdus, kā arī, iedarbojoties ar ūdeni uz attiecīgajiem oksīdiem.
Deivids Leins
Deivids Leins (en; — ) bija viens no 20. gadsimta otrās puses ASV balto nacionālistu līderiem un ideologiem.
Biogrāfija
Leins jau tobrīd bija konservatīvās Džona Berča biedrības biedrs. Pēc tam viņš iestājās Kukluksklanā. 1979. gadā viņš kļuva par šīs organizācijas Kolorādo bruņinieku priekšnieku un organizatoru. 1981. gadā viņš uzņēmās arī organizācijas Āriešu nācija vadību Kolorādo štatā.
Āriešu nācijas pasaules kongresā 1983. gada jūlijā Deivids Leins sastapa Robertu Metjūsu. Kopā ar viņu un vēl 7 cilvēkiem viņi kļuva par Ordeņa dibinātājiem. Šī organizācija par savu mērķi izvirzīja sabiedrības atbrīvošanu no ebrejiem un totālas āriešu uzvaras izvešanu dzīvē. Vēlāk Ordeņa biedri tika notiesāti par 4,1 miljona ASV dolāru bruņotu nolaupīšanu aplaupot inkasatoru mašīnu, divu cilvēku slepkavību, naudas viltošanu un militarizētu nometņu rīkošanu ar mērķi apmācīt cilvēkus, lai vēlāk varētu gāzt ASV federālo varu.
Pēc Deivida Leina notveršanas 1985. gada naktī no 30. uz 31. martu viņš tika tiesāts par izdarītajiem noziegumiem. Kopumā ASV tiesa viņam piesprieda 150 gadus cietumsoda (20 par reketu, 20 par līdzdalību dažādu noziegumu izdarīšanā, bet 150 gadus par ebreju tautības radioraidījuma vadītāja Alana Berga slepkavību). Alanu Bergu 1984. gada 18. jūnijā Denverā nošāva trīs Ordeņa biedri. Bez tam Leins tika arī apsūdzēts par četrpadsmit cilvēku musināšanu uz nozieguma izdarīšanu, tomēr viņa vaina šajā epizodē netika pierādīta.
Leins tika atzīts par īpaši bīstamu noziedznieku, tāpēc tika ieslodzīts augstākās drošības cietumā īpaši bīstamiem noziedzniekiem. Ieslodzījumā viņš nodarbojās ar literāru darbu rakstīšanu par numeroloģiju, sociālpolitiku un citiem jautājumiem, kas vēlāk tika publicēti periodikā un interneta mājaslapās. Tikt izlaists no cietuma Leins teorētiski varēja, agrākais, tikai 2035. gada martā, kad viņam būtu 96 gadi. 2007. gada 28. maijā viņš nomira miegā savā kamerā epilepsijas lēkmes laikā. 30. jūnijā baltie nacionālisti izgāja ielās ASV, Apvienotajā Karalistē, Vācijā, Krievijā, Ukrainā un citās valstīs, lai pieminētu viņu.
Uzskati
Leins uzskatīja, ka baltās rases pastāvēšanai ir nepieciešams izveidot etnisku valsti, kur varētu dzīvot tikai baltai rasei piederīgie, jo savādāk nemitīgi noris rasu sajaukšanās, kuras rezultātā baltā rase zaudē savas vitālās un unikālās īpašībās. Kristietību Deivids Leins uzskatīja par pretēju dabas likumiem un ebreju izdomātu. Par baltai rasei daudz piemērotāku viņš uzskatīja pagānismu, kurš savulaik pastāvēja Eiropā. Svarīgi pēc viņa domām bija vērsties pret citu rasu pārstāvjiem, kā arī tiem, kuri ir ar dažādu rasu sajaukuma izcelsmi, tos faktiski fiziski iznīcinot. Deivids Leins ticēja dažādām sazvērestības teorijām, piemēram, cionistu varai, kura ar dažādiem paņēmieniem iznīcina balto rasi. Tos, kuri pēc viņa uzskatiem atbalstīja šos cionistus un viņu paustos uzskatus, viņš nosauca par rases nodevējiem. Jau cietumā viņš sarakstīja eseju "88 baušļi". Tās sākumā viņš izvirzīja 14 vārdus, kas faktiski bija viņa politisko uzskatu kredo.
Mums ir pienākums nosargāt mūsu tautas eksistenci šodien un nodrošināt nākotni mūsu baltajiem bērniem.
88 baušļi, kas seko esejas turpinājumā, ir īsas prātulas, kas sīkāk skaidro viņa uzskatus. Pēc Deivida Leina domām šie baušļi balstās uz dabas likumiem. Abi šie skaitļi 14 vārdi un 88 baušļi jau vēlāk kļuva par neonacistu, balto nacionālistu un citu līdzīgu uzskatu parstāvju kredo, kas saīsināti tiek izteikt kā vienkārši 14/88. Ticības jautājumos viņš uzskatīja, ka pārstāv votanisma ticību, kura bija viens no pagānisma veidiem.
Nanometrs
Nanometrs (nm) ir metra miljardā daļa. 1 m = 1 000 000 000 nm. SI garuma pamatmērvienība ir metrs. Nanometros mēdz mērīt gaismas viļņa garumu. Piemēram, sarkanās krāsas gaismas viļņa garums atrodas diapazonā no 630 līdz 760 nanometriem.
Rokasbumba 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Rokasbumbā 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs tika sadalīti 2 medaļu komplekti - sieviešu un vīriešu izlasēm. Sacensības notika no 9. līdz 24. augustam, Nacionālajā apjumtajā stadionā, Pekinā. Gan sieviešu, gan vīriešu sacensībās piedalījās 12 izlases.
Sacensību formāts
Sacensības noritēja divās kārtās - komandas tika sadalītas divās grupās, kur katras grupas labākās četras izlases tiek uz ceturtdaļfinālu.
Padegs
Padegs var būt:
23. maijs
23. maijs ir gada 143. diena pēc Gregora kalendāra (144. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 222 dienas.
Vārda dienas
Leokādija, Leontīne, Ligija, Lonija
1993. gada Tour de France
1993. gada Tour de France bija jubilejas 80. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kurš notika no 1993. gada 3. līdz 27. jūlijam. Dalībniekiem bijā jāveic 3714 km un to viņi paveica ar vidējo ātrumu - 38,709 km/h. Velobraucienā jau 3. reizi pēc kārtas uzvarēja spānis Migels Indureins.
Volters Širra
Volters Širra (Walter Marty Schirra, Jr.; dzimis, miris ) bija ASV astronauts, Kara flotes lidotājs, jūras kapteinis, uzņēmējs. Vienīgais astronauts, kas lidojis visās trijās pirmajās ASV kosmosa programmās: Mercury, Gemini un Apollo. Kopā izplatījumā pavadījis 295 stundas un 15 minūtes.
Dzīvesgājums
1945. gadā Volters Širra pabeidza ASV Karaflotes akadēmiju un kļuva par Kara flotes virsnieku. Pēdējos Otrā pasaules kara mēnešus viņš dienēja uz karakuģa USS Alaska. Pēc kara beigām Širra devās uz Pensakolu, kur izgāja lidotāju apmācību. Korejas kara laikā V. Širru nosūtīja uz Dienvidkoreju ASV Gaisa spēku rīcībā. Viņš bija lidojuma vadītājs 136. bumbvedēju spārnā, vēlāk operāciju virsnieks 154. iznīcinātājbumbvedēju ekadriļā. 1951. un 1952. gadā Širra veica 90 kaujas lidojumus, galvenokārt ar F-84. Pēc Korejas kara Širra dienēja kā izmēģinātājpilots.
Volters Širra bija dublieris Skotam Kārpenteram misijai MA-7. Širra savu pirmo kosmisko lidojumu veica, pilotējot kosmosa kuģi MA-8 (Sigma 7). Lidojums ilga 9 stundas 13 minūtes. Viņam 1963. gadā bija paredzēts 1 dienas lidojums ar Mercury-Atlas 12, bet tas tika atcelts 1962. gada oktobrī, lai koncentrētos uz Gemini projektu.
1966. gada beigās Volteru Širru iekļāva Apollo komandas un servisa moduļa otrā pilotējamā lidojuma apkalpē kopā ar Donnu Aiselu un Volteru Kaningemu. Lidojumam bija jānotiek 1967. gadā, tomēr 1966. gada decembrī tika atzīts, ka komandas un servisa moduļa otrais pilotējamais izmēģinājumu lidojums nebūs nepieciešams, un apkalpi apstiprināja kā pirmā pilotējamā lidojuma dublieru apkalpi. Kad 1967. gada janvārī ugunsgrēkā gāja bojā Apollo 1 astronauti, Širras apkalpe kļuva par nākamā pilotējamā lidojuma primāro apkalpi. Pēc vairākiem Apollo bezpilota lidojumiem un aizkavējumiem Širras lidojums tika ieplānots 1968. gada rudenī.
Volters Širra trešajā kosmiskajā lidojumā devās 1968. gada oktobrī kā Apollo 7 komandieris. Lidojums ilga nepilnas 11 dienas.
Pēc aiziešanas no NASA Širra kļuva par Denveras finanšu un līzinga uzņēmuma Regency Investors Incorporated prezidentu. No 1970. līdz 1973. gadam viņš bija uzņēmuma Environmental Control Company (ECCO) izpilddirektors. No 1973. līdz 1974. gadam Širra bija uzņēmuma SERNCO Incorporated izpilddirektors. 1974. gadā viņš kļuva par celtniecības materiālu uzņēmuma Johns-Manville Corporation direktoru. No 1978. līdz 1979. gadam Širra bija uzņēmuma Goodwin Companies Incorporated viceprezidents attīstības jautājumos.
1979. gada janvārī Širra nodibināja savu uzņēmumu Schirra Enterprises, darbojoties konsultāciju jomā. 1980. gadā viņš tika ievēlēts uzņēmuma Electromedics Incorporated padomē. Viņš arī bija enerģijas risinājumu izstrādes uzņēmuma Prometheus prezidents, papīra ražotāja Kimberly-Clark padomes direktors, kā arī darbojās Finalco un Net Air International padomē. 1984. gadā viņš ar citiem Mercury astronautiem nodibināja fondu Mercury Seven Foundation, lai atbalstītu inženierzinātņu studentus (1995. gadā nodibinājums pārdēvēts par Astronaut Scholarship Foundation).
Miris 2007. gadā.
Frīģiskā skaņkārta
Frīģiskā skaņkārta saskaņā ar viduslaiku un mūsdienu mūziku ir diatoniska skaņkārta, kas atbilst baltajiem klaviertaustiņiem no mi līdz mi. Tā ir minora skaņkārta, kura no klasiskās minora skaņkārtas atšķiras ar to, ka otrā pakāpe tiek pazemināta par pustoni uz leju (mi frīģiskajā skaņkārtā fa# tiek pazemināts līdz fa). Rezultātā sanāk sekojošā formula:
Beiganas starptautiskais mūzikas festivāls
Beiganas starptautiskais mūzikas festivāls ir Beiganas Filharmonijas asociācijas projekts, kurš notiek Beiganā, Juņliņas apriņķī, Taivānā. Kopš tā atklāšanas 2006. g. tas katru gadu noritējis veiksmīgi. Tas ir lielākais starptautiskais mūzikas festivāls šajā apriņķī. Festivālā ir daudz koncertu, galvenokārt pūšamo instrumentu mūzikas (solo, kamermūzikas un pūšamo instrumentu orķestrim), kā arī viesmākslinieku sniegtās meistarklases "Čiahu Konservatorijā". Festivālā uzstājas dažādu tautību mūziķi, kas sniedz daudzveidīgu un krāsainu mūzikas programmu. Beiganas starptautiskā mūzikas festivāla mākslinieciskais direktors ir pianists Heincs Čeņs.
Beigana
Beigana pazīstama ar Choatian templi, kurš ir viens no nozīmīgākajiem dievietes Mazu tempļiem. Kā kultūras pilsēta Beigana ir aktīva tikai reliģisku svētku dienās. Beiganas Filharmonijas asociācijai ir izdevies apvienot Beiganas pilsētas izglītību un koncertdarbību.
Vēsture
2005. gadā Beiganas Filharmonijas asociācija rīkoja pirmo Beiganas starptautisko mūzikas festivālu. Koncertos uzstājās Beiganas pūšaminstrumentu skolēnu orķestris, kā arī Chia-Hu konservatorijas skolēnu orķestris. 2006. gadā Heincs Čens tika apstiprināts par māksliniecisko direktoru un apņēmās attīstīt festivālu līdz starptautiskam līmenim. Kopš tā laika festivāls ir bijis ļoti populārs starp klausītājiem, medijiem un vietējiem politiķiem. Kopš 2005. gada festivālu katru gadu apciemojis pilsētas mērs Su-Ji-Feng un citi politiķi. 2007. gadā Beiganas festivālu apmeklēja Detmoldas mūzikas augstskolas rektors, profesors Martins Kristiāns Fogels (Martin Christian Vogel).
Festivāla apraksts
Festivālam ir bijuši nopietnās (klasiskās) mūzikas koncerti Beiganā, Douliu un Siņjinā. Ir arī vakari ar vieglo mūziku, piemēram, atklāšanas koncerts ”Starptautiskās kultūras vakars” vai ”Kluba koncerts” restorānā. Neskaitot muzikālos priekšnesumus, festivāla ietvaros ir arī mācību stundas, kuras sniedz uzaicinātie mūziķi. Katram interesentam ir iespēja piedalīties šajās stundās. Visi koncerti un apmācības stundas ir bez maksas.
Sponsori
Beiganas starptautisko mūzikas festivālu atbalsta Beiganas pilsēta ar saviem līdzekļiem un Taibei pilsētas Domes kultūras nodaļa. 2009. gadā Beiganas starptautiskais mūzikas festivāls ir saņēmis atbalstu no Sibēliusa Akadēmijas.
Mediji
Dažādas vietējās un valsts avīzes un TV kanāli ir ziņojuši par Beiganas starptautisko mūzikas festivālu. Arī ”Lippische Landes-Zeitung” (Vācijā) ir publicējusi rakstus par festivālu.
Beiganas Filharmonijas asociācija
Galvenais festivāla rīkotājs ir Beiganas Filharmonijas asociācija, kuras pārstāvji strādā brīvprātīgi, nesaņemot atalgojumu.
Karagājiens pret žemaišiem (1255)
Atbildes sirojumam Livonijas ordeņa mestrs Anno fon Zangerhauzens Rīgā sapulcināja lielu karaspēku, kurā piedalījās arī līvi, leti un igauņi. Karagājiens vispirms virzījās cauri Zemgalei, kur karaspēkam pievienojās arī nesen pakļautie zemgaļi un kurši.
Pirms Žemaitijas robežas šķērsošanas karaspēks tika sakārtots pulkos zem karogiem fogtu vadībā. Ordeņa vasaļi Tūšis, Miļģerīns un Ģiņģeiķis kalpoja par ceļvežiem. Iebrucēji postīja žemaišu zemi deviņas dienas un naktis, līdz mestrs Anno lika pūst karatauri, kas bija signāls karadarbības pārtraukšanai. Atceļā no ordeņa karaspēka vispirms atdalījās kurši, Zemgalē palika iesauktie zemgaļi, bet pārējie devās līdz Rīgai, kur karagājiens beidzās.
TTT Rīga Juniores
TTT Rīga Juniores ir latviešu sieviešu basketbola klubs, kas ir bāzēts Rīgā, Latvijā. TTT Rīga Juniores ir TTT Rīga fārmklubs. Klubs spēlē Latvijas Sieviešu basketbola līgā.
Karbīdi
Karbīdi ir elementu binārie savienojumi ar oglekli. Pie karbīdiem pieskaita tādu elementu savienojumus, kas ir mazāk elektronegatīvi par oglekli. Karbīdus iegūst, reaģējot attiecīgajam elementam vai tā oksīdam ar oglekli augstās temperatūrās. Aktīvu (sārmu un sārmzemju) metālu karbīdi var reaģēt ar ūdeni, veidojot ogļūdeņražus. Pārejas metālu karbīdi ir ļoti cietas vielas. Silīcija karbīds ir cieta, elektrību vadoša viela, kuru lieto sildelementiem.
Pazīstamākais karbīds ir kalcija karbīds, kuru lieto acetilēna iegūšanai metināšanas vajadzībām un ikdienā bieži sauc vienkārši par karbīdu.
Aleksandrs Pētersons (handbolists)
Aleksandrs Pētersons (is; dzimis Rīgā) ir profesionāls latviešu izcelsmes Islandes handbolists. Pašlaik (2014) pārstāv Vācijas handbola Bundeslīgas klubu Manheimas "Rhein-Neckar Löwen" un ir Islandes handbola izlases dalībnieks. Pirms pilsonības maiņas 40 spēles ir aizvadījis arī Latvijas izlases sastāvā. Kopā ar Islandes izlasi 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu, tāpat startējis. Vēl ir izcīnījis 3. vietu 2010. gada Eiropas čempionātā, 8. vietu 2007. gada Pasaules čempionātā un 7. vietu 2006. gada Eiropas čempionātā.
126. gads
126. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Aleksandrs Pētersons (handbolists)
Profesionāļa karjeru uzsāka 1998. gadā Islandes klubā Grotta KR, kopš 2003. gada spēlējis Vācijas līgu klubos: HSG Düsseldorf, TV Großwallstadt, SG Flensburg-Handewitt, bet kopš 2010. gada pārstāv Berlīnes klubu "Füchsen". 2010. gadā tika atzīts par Islandes gada handbolistu, kā arī par valsts gada sportistu.
No 2013. gada pārstāv Manheimas klubu "Rhein-Neckar Löwen".
Barka
Barka var būt:
Dobeles pils
Dobeles pils bija Livonijas ordeņa Dobeles komturu mītne no 14. līdz 16. gadsimtam. Tās pilsdrupas atrodas Bērzes upes labajā krastā, 15 m augstajā Dobeles pilskalnā. 2018. gadā uzsāka Dobeles pilsdrupu rekonstrukciju.
Vēsture
Dobeles pils pirmoreiz dokumentos minēta 1254. gadā, kad šajā vietā pastāvēja nocietināta koka pils - zemgaļu Dobeles pilsnovada pārvaldes centrs. Livonijas krusta karu laikā Dobeles apkārtnē norisinājās sīvas kaujas ar vācu krustnešiem. Zemgaļi izrādīja milzīgu pretestību ienaidniekiem, kas tā arī nespēja pili ieņemt. Dobeles pils laika posmā no 1279. līdz 1289. gadam izturēja sešus Livonijas ordeņa aplenkumus. Kad viss apvidus bija nopostīts, zemgaļi paši savu pili 1289. gadā nodedzināja un neuzvarēti devās uz Lietuvas dižkunigaitijas teritoriju.
1345. gada ziemā Lietuvas dižkungs Aļģirds kopā ar Ķēstuti iebruka Zemgalē, ieņēma Tērvetes pili un aizdedzināja Jelgavas pili, bet 1346. gadā nopostīja Mežotni. Varbūt šai laikā notika uzbrukums arī Dobelei. No 1335. līdz 1347. gadam Livonijas ordenis nodedzinātās zemgaļu pils vietā uzcēla mūra pili, ap kuru ar laiku izveidojās amatnieku un tirgotāju apmetne. 1376.-1562. gadā pilī uzturējās ordeņa Dobeles komturi ar savu karadraudzi. Pēdējais Dobeles komturs Matīss no Rekes nonāca konfliktā ar Kurzemes hercogu Gothardu Ketleru, kas 1566. gadā pili ieņēma un piespieda komturu atteikties no tās.
1579., 1613. un 1628. gadā Dobeles pilī noturēja Kurzemes landtāgus. Pēc 1617. gada Kurzemes un Zemgales hercogistes satversmes (Formula regiminis — "Valdības formula") pieņemšanas pilī tiesu sprieda Dobeles pilskungs (Hauptmann).
1620./1621. un 1625. gadā Dobeli ieņēma Zviedrijas karaļa Gustava II Ādolfa karaspēks. No 1643. līdz 1649. gadam pili apdzīvoja hercoga Frīdriha atraitne Elizabete Magdelāna ar audžudēlu princi Jēkabu (vēlāko hercogu Jēkabu). 1658. gadā hercoga Jēkaba gūsta laikā pili ieguva zviedri. Tai pašā gadā kurzemnieki kopā ar poļiem mēģināja pili atkarot, bet nenoturējās un tika no jauna padzīti.
1660. gadā pēc Olivas miera līguma hercogs Jēkabs atguva pili un laikā tika uzcelta gara papildus ēka pie pils austrumu sienas, taču pils nocietinājumi netika atjaunoti. 1701. gadā pili atkal ieņēma zviedri un pilī 6 dienas uzturējās Zviedrijas karalis Kārlis XII. Kara laikā pilsēta un pils tika stipri izpostīta. 18.gs. pirmajā ceturksnī Dobelē un tās apkārtnē plosījās mēris, kas krietni samazināja iedzīvotāju skaitu. Pili apdzīvoja līdz 1736. gadam, kad tai iebruka jumts.
1870. gada 24. jūnijā pie Dobeles pilsdrupām notika Kurzemes latviešu dziesmu svētki — vieni no pirmajiem Latvijā, jo pirmie vispārējie dziesmu svētki notika 1873. gadā. 1915. gadā pils pakājē karaspēka parādi pieņēma Vācijas ķeizars Vilhelms II.
2018. gadā sāka konservēt senos mūrus, restaurēt daļu no pils konventa ēkas, kā arī celt multifunkcionālu izstāžu zāli, ekspozīcijas un skatu laukumu. Veicot būvdarbus, pie ieejas kapelas pagrabā atklāja neskartu kultūrslāni, kurā atradās zemgaļu gredzeni, saktas, zvārgulīši, piekariņi, spirāle, važiņrotas fragmenti, rokas aproces fragments, krelles, sprādzes, spieķadatas, šķēpu gali, arbaleta bultas, īlens, adatas, atslēga, smilšakmens galodas fragmenti, makšķerāķis, svina gremdiņi un pat lazdu rieksti.
Irvings Saladino
Irvings Saladino (es; dzimis ) ir Panamas vieglatlēts, startē tāllēkšanas sacensībās.
Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā Atēnās nekvalificējās finālsacensībām, savukārt 2008. gadā Pekinā izcīnīja zelta medaļu. Izcīnītā zelta medaļa bija pirmā Panamas sportistu izcīnītā zelta medaļa Olimpisko spēļu vēsturē. Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā, 2007. gadā Osakā izcīnījis zelta medaļu. Vēl ir izcīnījis sudraba medaļu Pasaules čempionātā telpās 2006. gadā. Viņš tika izvēlēts par Panamas karognesēju.
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2011)
European Hit Radio Top 40 ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2011. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu.
Kopumā 2011. gada laikā Top 40 iekļuva 211 singli, no kuriem 82 sasniedza pirmo desmitnieku, bet 18 singli ieņēma pirmo vietu. Visvairāk nedēļas pirmajā vietā pavadīja Pitbull, Ne-Yo, Afrojack un Nayer singls "Give Me Everything", kur tas sabija 11 nedēļas, no kurām desmit nedēļas pēc kārtas. Tas ir arī dalīts 5/6 visaugstākais rezultāts topa vēsturē. Ar 6 nedēļām tam sekoja franču elektroniskās deju mūzikas dīdžeja David Guetta un austrāliešu dziedātājas Sia kopdarbs "Titanium", kā arī barbadosiešu dziedātājas Rihanna un skotu mūziķa Calvin Harris singls "We Found Love". Visvairāk nedēļas top 40 pavadīja amerikāņu elektroniskās deju mūzika apvienības LMFAO, Lauren Bennett un GoonRock deju mūzikas dziesma "Party Rock Anthem", kura topā pavadīja 26 nedēļas.
Balsošanas iespējas
Balsot par dziesmām var vairākos veidos:
European Hit Radio mājas lapā, sadaļās Top 5 / Top 9 un Top 40, ir iespējams nobalsot par trijām dziesmām, savukārt reģistrējoties kā European Hit Radio Padomdevējam, katru nedēļu uz lietotāja norādīto e-pasta adresi tiek nosūtīts 40 dziesmu saraksts, kurā katra no dziesmām ir jānovērtē ar atzīmi no 1 līdz 5 (1 ir zemākais vērtējums, kas nozīmēs, ka dziesma pavisam nepatīk, 5 — augstākais vērtējums, kas nozīmēs, ka dziesma ļoti patīk). Jāatzīmē, vai dziesma ir pazīstama vai nē, kā arī jāatzīmē, vai dziesma jau ir apnikusi vai nē. Papildus šīm izvēlnēm, katrai dziesmai ir iespējams noklausies tās fragmentu, uzklikšķinot uz linka. Pēc dziesmu vērtēšanas papildus ir jāatbild uz 2 aptaujas jautājumiem par dažādām tēmām. Lai gan Padomdevēju aptaujas ir angļu valodā, tomēr atbildēt uz jautājumiem var arī latviešu valodā.
Balsojot European Hit Radio mājas lapā, sadaļā Top 5 / Top 9, balsojuma rezultāts tiek apkopots raidījumā Top 5, kas ēterā skan katru darba dienu plkst. 16.40 un raidījumā Top 9, kas skan no svētdienas līdz ceturtdienai plkst. 21.20.
5. jūnijs
5. jūnijs ir gada 156. diena pēc Gregora kalendāra (157. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 209 dienas.
Vārda dienas
Igors, Ingvars, Margots
Šķēles 1. Ministru kabinets
Andra Šķēles vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās laika posmā no līdz. Šī bija 1. reize, kad Andris Šķēle vadīja Ministru kabinetu, nākamā reize sekoja uzreiz pēc šī Ministru kabineta. Šis Ministru kabinets ir viens no diviem Latvijas vēsturē, kuru vadījis bezpartijisks Ministru prezidents, tomēr abās reizēs premjerministrs ir bijis Andris Šķēle.
Ērika Meškovska
Ērika Meškovska īstajā vārdā Genoveva Meškovska (dzimusi ) ir latviešu kinematogrāfiste, montāžas režisore.
Biogrāfija
Ērika Meškovska piedzima, Ilūkstes novadā. Beigusi Daugavpils mākslas skolas šūšanas nodaļu (1948). Strādāja par laborantu Daugavpils Pedagoģiskajā institūtā (1949) un par Daugavpils bērnu nama skolotāju (1950).
Pēc pārbraukšanas uz Rīgu strādāja Rīgas izpildkomitejas kinofikācijas lietu komisijā (1950—1953). Rīgas Kinostudijā strādāja par dublāžas montieri (1953—1962) un montāžas režisori (1963—1981)
Altāra Mī b
Altāra Mī b (arī Mu Arae b vai HD 160691 b) ir citplanēta, kas riņķo ap zvaigzni Altāra Mī (μ Arae), kura atrodas 15,6 pc attālumā no Zemes Altāra zvaigznājā. Planētas orbītas tuvākā punkta attālums no zvaigznes ir 1,303 AU, bet tālākā — 1,687 AU. Šīs attālumu atšķirības ir skaidrojamas ar planētas ekscentrisko (elipsveida) orbītu ar ekscentricitāti 0,1284. Tas nozīmē to, ka šī ir planēta, kas atrodas zonā, kur cilvēkam valda komforta apstākļi un varētu riņķot Zemei līdzīgi pavadoņi.
Planēta sver 543 reižu vairāk par mūsu planētu, tātad tā ir 1,709 reižu smagāka par Jupiteru. Šāda planēta ir milzīga gāzu lode (gāzes gigants), bez cietas virsmas. Planētu atklāja.
Ja mūsu planēta, kā tās pavadonis apriņķotu šo planētu, tad temperatūra uz Zemes, kad šī planēta atrastos vistuvāk savai zvaigznei, būtu +16 °C, bet, kad planēta attālinātos līdz vistālākajam punktam uz savas orbītas, tā noslīdētu līdz –19 °C. Ekvatora rajonā vasaras būtu vēsas, saulainas (okeāni ziemas periodā ir atdzisuši un mitrumu dod ļoti maz) un ilgas, bet ziemas — ļoti aukstas ar sniega vētrām, biezu sniega segu (mitrums no okeāniem) un arī ilgas, jo gads uz šīs planētas ilgst 643,252 zemes dienas ilgi.
Ja tur kāds mūsu Zemei līdzīgs pavadonis tur ir, tad tam droši vien ir paaugstināts siltumnīcefektu izraisošo gāzu (CO2) daudzums atmosfērā, jo dzīvībai optimālas ir arī par 10° augstākas temperatūras nekā minēts iepriekšējā rindkopā.
Zvaigzne ap kuru riņķo šī planēta, izstaro gaismu, kuras spektrālais sastāvs ir ļoti līdzīgs Saules gaismai, jo zvaigznes temperatūra ir 5431 °C, t.i. ļoti līdzīga Saules temperatūrai. Zvaigzni, ap kuru riņķo šī planēta, sauc arī par Mu Arae jeb HD 160691.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Apvienotajā Karalistē
Sarakstā apkopotas tās vietas Lielbritānijā (Apvienotajā Karalistē), kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli 30 vietas, no tām 4 dabas objekti, 25 kultūras objekti un 1 jaukta tipa objekts. Savukārt 13 vietas Apvienotajā karalistē ir iekļautas kā potenciālās, kuras nākotnē varētu iekļaut oficiālajā sarakstā.
Raķešdzinējs
Raķešdzinējs — reaktīvais dzinējs, kas rada vilci, kustībai pretējā virzienā izsviežot darbvielas (gāzes, plazmas) strūklu vai fotonu plūsmu. Raķešdzinējs sastāv no dzinējiekārtas un darbvielas avota.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Apvienotajā Karalistē
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#FFE6BD| Apdraudētie objekti|outline=silver}} {{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Raķešdzinējs
Pēc izmantojamā enerģijas un darbvielas avota raķešdzinējus iedala:
Pēc veicamā uzdevuma izšķir:
Mašīna (nozīmju atdalīšana)
Mašīna ir ietaise, kas paredzēta lietderīgā darba veikšanai.
Mašīna var būt:
Ščecinekas apriņķis
Ščecinekas apriņķis ir apriņķis Polijā, Rietumpomožes vojevodistes austrumos. Robežojas ar Rietumpomožes vojevodistes Dravsko, Svidvinas, Bjalogardas un Košalinas apriņķiem, Pomožes vojevodistes Bitovas un Čluhovas apriņķiem, kā arī Lielpolijas vojevodistes Zlotovas apriņķi.
Loka šaušana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs sieviešu komandām
2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs loka šaušanā (sieviešu komandām uzvaru izcīnīja Dienvidkorejas komanda. Sacīkstēs piedalījās 10 komandas.