cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teniss 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Visvairāk medaļu 1920. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa turnīrā izcīnīja Lielbritānijas sportisti — 6 medaļas (2 zelta, 3 sudraba un 1 bronzas medaļa). Šajās spēlēs Japāna un Čehoslovākija pirmoreizi izcīnīja olimpiskās medaļas tenisā. Sjūzena Lenglena no Francijas bija vienīgā tenisiste, kura šajās spēlēs izcīnīja divas zelta medaļas un vienu bronzas medaļu.
Serbija un Melnkalne olimpiskajās spēlēs
Serbija un Melnkalne olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 2 olimpiskās medaļas, visas vasaras olimpiskajās spēlēs.
Ziemas olimpiskās spēles
• — startēja viens un tas pats sportists vairākos sporta veidos.
Teniss 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Pārstāvētās valstis
1920. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa turnīrā bija pārstāvētas 14 valstis. Beļģija, Čehoslovākija, Itālija, Japāna, Spānija un Šveice pirmo reizi bija pārstāvētas olimpiskajā tenisa turnīrā.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Zuzana Čaputova
Zuzana Čaputova (sk, dzimusi Bratislavā, Čehoslovākijā   ) ir slovāku politiķe, pašreizējā Slovākijas Republikas prezidente, kas amatā stājās 2019. gada 15. jūlijā. Čaputova ir pirmā sieviete, kas ieņēmusi Slovākijas prezidenta amatu, kā arī jaunākā prezidente Slovākijas vēsturē (45 gadi).
Kandavas rajons
Kandavas rajons bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR sastāvā no 1950. līdz 1959. gadam. Tas atradās Kurzemē un robežojās ar Talsu, Tukuma, Dobeles un Kuldīgas lauku rajoniem. Rajona administratīvais, saimnieciskais un kultūras centrs bija Kandavas pilsēta. Kandavas rajonam bija savs laikraksts "Sarkanā Kandava".
Izveide
Pēc 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas Talsu apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Dundagas, Kandavas un Talsu rajonos. No 1952. gada 7. aprīļa līdz 1953. gada 21. aprīlim Kandavas rajons ietilpa Liepājas apgabalā.
Zuzana Čaputova
Līdz ievēlēšanai prezidentes amatā darbojās partijā Progresīvā Slovākija.
Nabī Keita
Nabī Keita (fr,dzimis ) ir Gvinejas futbolists. Kopš 2023. gada Keita pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Werder Bremen.
Sasniegumi
Red Bull Salzburg
Liverpool
Individuālie sasniegumi
Kurš pēc kārtas?
"Kurš pēc kārtas?" (en) ir 2011. gada ASV romantiska komēdija, kuras režisors ir Marks Mailods. Filmā galvenās lomas attēlo Anna Ferisa un Kriss Evanss. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā Elija atceras visus savus 19 bijušos, lai saprastu, vai kāds no viņiem varētu būt Elijas īstā mīlestība.
Kaļiņingradas jautājums
Kaļiņingradas jautājums (de, ru, lt) ir politisks jautājums par Kaļiņingradas apgabala turpmāko statusu.
Priekšvēsture
1945. gadā Potsdamas konferencē tika nolemts sadalīt Vācijai iepriekš piederošo Austrumprūsijas provinci, kuras ziemeļu daļu uz 50 gadiem pārvaldīšanai piešķīra PSRS, kas to par godu Mihailam Kaļiņinam nosauca par Kaļiņingradas apgabalu, bet Kēnigsbergu pārdēvēja par Kaļiņingradu, kā arī nomainīja visus pārējos vietvārdus. Savukārt apgabala toreizējie vācu, lietuviešu un latviešu iedzīvotāji pēc Staļina rīkojuma tika izraidīti un viņu vietā nometināti kolonisti no Iekškrievijas Tambovas, Rjazaņas, Penzas un Orlas apgabaliem.
Vēsture
Jautājums atkārtoti aktualizēts 2002. gadā, notiekot sarunām par Latvijas un pārējo Baltijas valstu iespējamo uzņemšanu NATO, kas gadījumā, ja Lietuva tiktu uzņemta NATO, nozīmētu, ka visas valstis, ar ko Kaļiņingradas apgabalam ir sauszemes robeža, būtu NATO dalībvalstis. Kā viens no variantiem izskanēja iespējamība, ka Vācija Kaļiņingradas apgabalu varētu atgūt apmaiņā par Krievijas parāda dzēšanu.
2014. gadā Viļņas Austrumeiropas studiju centra analītiķis Laurīns Kasčūns izteicās, ka, Krievijai, anektējot Krimu un mēģinot pretendēt uz citām teritorijām Austrumukrainā, pastāv iemesls Kaļiņingradas apgabala statusa pārskatīšanai, ko juridiski un politiski pamatoti varētu veikt Potsdamas konferences dalībnieces — Lielbritānija un ASV, tomēr pietrūkst politiskās gribas. Savukārt Viļņas Universitātes Starptautisko attiecību un politisko zinātņu institūta pasniedzējs Toms Janeļūns uzskatīja, ka jautājuma izvirzīšanai par Potsdamas līgumu un Kaļiņingradas statusu neesot politiska pamata, jo neviena valsts nepretendē uz Kaļiņingradas apgabala teritoriju un arī paša Kaļiņingradas apgabalā nav separātisma pazīmju. Viņaprāt, Kaļiņingradas jautājuma aktualizēšana varētu izraisīt ģeopolitisku krīzi.
Ovidijs Verbicks
Ovidijs Verbicks (lt; dzimis ) ir Lietuvas futbolists, pussargs, Lietuvas futbola izlases dalībnieks.
Nikolajs Dozenbergs
Nikolajs Dozenbergs (en, 1882—1954) bija latviešu izcelsmes amerikāņu politiķis, ASV Komunistiskās partijas biedrs (1919—1928). PSRS globālā spiegošanas tīkla veidotājs (1927—1939).
Dzīvesgājums
Dzimis kā Nikolajs Docenbergs 1882. gada 15. novembrī Rīgā, kur viņš apmeklēja skolu, vai Talsos latviešu zemnieka ģimenē. 1904. gada viņš emigrēja uz ASV un apmetās uz dzīvi Bostonas piepilsētā Roksberijā (Roxbury), vienā no lielākajiem tā laika latviešu centriem Ziemeļamerikā. Tur viņš strādāja vietējās fabrikās, pēc tam par vilciena mašīnistu (1906—1919). 1906. gadā pirmo reizi apprecējās — ar vietējo latvieti Katrīnu (Anitu, sauktu par Ancīti). Ap 1908. gadu Dozenbergs iesaistījās Bostonas latviešu sociāldemokrātu pulciņā, kas piederēja pie Amerikas Latviešu strādnieku koporganizācijas, kas savukārt bija Amerikas Sociālistu partijas sastāvdaļa. Vēlāk no tās izveidojās Latviešu sociālistu federācija. Bostonas latvieši izdeva laikrakstus "Amerikas Vēstnesis" un "Strādnieks". 1908. gadā viņš iestājās Starptautiskajā Mašīnistu asociācijā un kļuva par vietējās grupas (ložas) mantzini (1917) un prezidentu (1918). 1911. gada februārī viņam piešķīra ASV pilsonību.
1919. gadā Dozenbergs dzīvoja Kanādā un strādāja māsasvīram piederošajā veikalā. Kad 1919. gada vasarā nodibinājās Amerikas Komunistu partija ar Amerikas Darbaļaužu partijas (Workers Party of America) nosaukumu, viņš kopā ar vairumu Latviešu sociālistu federācijas biedru iestājās tajā. 1921. gadā Dozenbergs pārcēlās uz Čikāgu, kur kļuva par amerikāņu komunistu nedēļas avīzes "The Voice of Labor" biznesa menedžeri. Pēc tās darbības izbeigšanas viņš kļuva par Amerikas Darbaļaužu partijas literatūras direktoru. 1922. gada decembrī Dozenbergs bija Čikāgas kopas delegāts partijas kongresā Ņujorkā. 1924. gadā viņš kā partijas literatūras nodaļas vadītājs bija minēts arī kā nedēļas laikraksta "The Worker" un Ņujorkā iznākošā literārā mēnešraksta "The Liberator" biznesa menedžers. Laikā no 1920. līdz 1926. gadam latviešu strādnieku pulciņos notika asas cīņas starp sociāldemokrātiem un komunistiem, līdz pēdējie guva virsroku. 1925. gadā N. Dozenbergs kā aģitators apmeklēja arī Kanādas latviešu sociāldemokrātu pulciņus un nodibināja Latviešu strādnieku aizstāvēšanas līgu. 1925. gada februārī Dozenbergs kandidēja Amerikas Darbaļaužu partijas sarakstā Čikāgas pilsētas padomes vēlēšanās.
Ruža Hermane
Ruža Marija Hermane (pl; dzimusi Lubiņska (pl); Lodza —  Lodza) bija ebreju izcelsmes Polijas starptautiskā meistare šahā (1950), divkārtējā Polijas sieviešu šaha čempione.
1183. gads
1183. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Ruža Hermane
Biogrāfija
No 1930. līdz 1950. gadiem bijusi viena no spēcīgākajām Polijas šahistēm. 1935. un 1937. gadā piedalījusies pirmajos divos Polijas sieviešu šaha čempionātos, kuros ieņēmusi attiecīgi 4. un 6. vietu. 1939. gadā kopā ar Regīnu Gerlecku uzvarējusi Varšavas pilsētas sieviešu šaha čempionātā. 1936. gadā starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Austrijas pilsētā Zemmeringā ieņēmusi 9. vietu.
Apdāvinātā
"Apdāvinātā" (en) ir 2017. gada ASV drāma, kuras režisors ir Marks Vebs. Filmā galvenās lomas attēlo Kriss Evanss, Makena Greisa, Lindsija Dankana, Dženija Sleita un Oktāvija Spensere. Filmas pirmizrāde notika.
Filma seko kādai intelektuāli apdāvinātai septiņgadīgai meitenei, kura tiek ierauta cīņā par aizgādniecības tiesībām starp viņas onkuli un vecmāmiņu.
Ruža Hermane
Biogrāfija
Pēc Otrā pasaules kara astoņas reizes piedalījusies Polijas sieviešu šaha čempionātos, kuros divas reizes uzvarējusi (1949, 1950), bet vienu reizi bijusi sudraba laureāte (1951).
Par vēsturiskajiem panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā viņai kā vienai no pirmajām piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. Bijusi aktīva šaha spēles popularizētāja bērnu un jaunatnes vidū. Par saviem nopelniem šaha atīstībā apbalvota ar Polijas Nopelniem bagātā fiziskās kultūras darbinieka nosaukumu un sporta meistara nosaukumu.
Aizputes rajons
Aizputes rajons bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR sastāvā no 1950. līdz 1962. gadam. Tas atradās Kurzemē un sākotnēji robežojās ar Alsungas, Kuldīgas, Skrundas, Liepājas un Priekules lauku rajoniem. Rajona administratīvais, saimnieciskais un kultūras centrs bija Aizputes pilsēta. Aizputes rajonam bija savs laikraksts "Jaunais Ceļš".
Izveide un paplašināšana
Pēc 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas Aizputes apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Aizputes un Alsungas lauku rajonos. No 1952. gada 7. aprīļa līdz 1953. gada 21. aprīlim Aizputes rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1956. gada 7. decembrī tā teritorijā iekļāva daļu no likvidētā Alsungas rajona.
Likvidācija
1962. gadā Aizputes rajonu likvidēja, tā lielāko daļu pievienojot Liepājas rajonam.
1208. gads
1208. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Nesasteigsim
"Nesasteigsim" (en) ir 2015. gada ASV romantiska kinokomēdija, kuras režisors ir Džastins Rīrdons. Filmā galvenās lomas attēlo Kriss Evanss, Mišela Monagana, Entonijs Makijs, Obrija Plaza, Ešlija Tisdeila, Tofers Greiss un Patriks Varbertons. Filmas pirmizrāde notika.
Vienpusēja mīlestība liek kādam scenāriju autoram rakstīt par viņa pieredzi.
Before We Go
Before We Go ir 2014. gada ASV romantiska drāma, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un galveno lomu atveidotājiem ir Kriss Evans. Galvenās lomas attēlo arī Alise Īva un Marks Kasens. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Divi svešinieki, kuriem vienu nakti jāpaliek Manhatanā, viens otram kļūst par spēcīgāko uzticības personu pēc tam, kad piedzīvojumiem bagāts vakars liek abiem stāties pretī savām bailēm un sākt kontrolēt savas dzīves.
Podporožjes rajons
Podporožjes rajons ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Tihvinas un Lodeinoje Poļes rajoniem, Vologdas apgabala Vitegras un Babajevas rajoniem, Karēlijas republikas Oloņecas, Prjažas un Pieoņegas rajoniem, kā arī Oņegas ezeru.
3,49% no rajona iedzīvotājiem ir vepsi, kas ir 60,7% no vepsiem, kuri apdzīvo Ļeņingradas apgabalu. Par tradicionālo vepsu kultūras centru tiek uzskatīts Viņņicu (vepsu:Vingl) ciems, kur notiek gadskārtējie vepsu svētki Elonpu.
Ernests Gulbis (politiķis)
Ernests Gulbis (dzimis, miršanas datums nav zināms) bija Latvijas politiķis. Bijis 1. un 2. Saeimas deputāts. Īsu brīdi bijis Latviešu zemnieku savienības biedrs, tad pievienojies Latvijas Sociāldemokrātiskajai strādnieku partijai.
Biogrāfija
Ernests Gulbis piedzima (pēc vecā stila — ) Irlavas pagastā. Ieguvis pilsētas skolas izglītību. 1907. gadā sācis strādāt par skolotāju, darbojies Vānes, Irlavas, Ozolnieku, Beļavas un Vecmoku pamatskolās. Kara laikā vadīja latviešu bēgļu skolu Polockā un darbojies bēgļu komitejā. Piedalījies Brīvības cīņās.
1917. gadā kļuvis par Latviešu zemnieku savienības biedru. 1918. gadā no partijas izstājies, pievienojies Latvijas Sociāldemokrātiskajai strādnieku partijai (LSDSP). No LSDSP saraksta 1922. gadā ievēlēts 1. Saeimā un 1925. gadā — 2. Saeimā. Kandidējis arī 3. Saeimas vēlēšanās, bet nav ticis ievēlēts. Bijis arī ilggadējs Tukuma domes deputāts un žurnālists, laikraksta "Tukuma Balss" redaktors.
Jāņa Pliekšāna iela
Jāņa Pliekšāna iela ir iela Jūrmalā, Majoru apkaimē. Pliekšāna vārdu senajai Aleksandra ielai, kurā atrodas Raiņa un Aspazijas vasarnīca, piešķīra Raiņa simtgadi gaidot.
Sabiedriskais transports
Pa Jāņa Pliekšāna ielu kursē 3. autobuss. 3. autobusam Jāņa Pliekšāna ielā ir 2 pieturas abos virzienos. Līdz 20. gadsimta 90. gadiem pa Jāņa Pliekšāna ielu kursēja arī 7. mikroautobuss.
Mario Lemina
Mario Lemina (fr, dzimis ) ir Gabonas futbolists. Pašlaik (2021) Lemina pārstāv Ligue 1 klubu OGC Nice un Gabonas futbola izlasi.
Cake To Bake
Cake To Bake ir Latvijas grupas Aarzemnieki dziesma, ar kuru viņi uzvarēja 2014. gada Dziesmā. Dziesmas mūzikas un teksta autors ir Guntis Veilands. 2014. gada martā tika publicēts dziesmas videoklips. Dziesma Eirovīzijā finālam nekvalificējās, savā pusfinālā ar 33 punktiem ierindojoties 13. vietā.
Martins Dūbravka
Martins Dūbravka (sk, dzimis ) ir slovāku futbolists. Pašlaik (2022) Dūbravka pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Manchester United, kas viņu īrē no Newcastle United un Slovākijas futbola izlasi. Spēlē vārtsarga pozīcijā.
Sasniegumi
Žilina
Individuālie sasniegumi
Priekules rajons
Izveide
Pēc 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā Liepājas apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Aizputes, Liepājas, Priekules, Saldus un Skrundas rajonos. No 1952. gada 7. aprīļa līdz 1953. gada 21. aprīlim Priekules rajons ietilpa Liepājas apgabalā.
Likvidācija
1959. gadā Priekules rajonu likvidēja, to pievienojot Liepājas rajonam.
Gēnu inženierija
Organisms, kas ir radīts, izmantojot gēnu inženierijas metodes, ir uzskatāms par ģenētiski modificētu organismu (ĢMO). Pirmie ĢMO bija 1973. gadā radīta baktērija un 1974. gadā radīta ĢM pele. Insulīnu ražojošas baktērijas komercializēja jau 1982. gadā un ģenētiski modificēta pārtika tiek pārdota kopš 1994. gada. GloFish fluorescējošās zivis bija pirmais ĢM mājdzivnieks, kura pārdošana sākās 2003. gada decembrī ASV.
Gēnu inženierijas metodes tiek pielietotas dažādās nozarēs, tajā skaitā pētniecībā, lauksaimniecībā, rūpnieciskajā biotehnoloģijā un medicīnā. Fermenti, ko izmanto, piemēram, veļas mazgāšanas līdzekļos vai medikamentos, mūsdienās tiek iegūti no ĢMO. Eksperimentālas ĢM šūnu līnijas un ĢM dzīvnieku šūnas, piemēram, peles vai zebras zivis tiek izmantotas pētniecības nolūkos un virkne ģenētiski modificēti kultūraugi jau ir plaši komercializēti.
Gēnu inženierija Latvijā
Latvijā gēnu inženierija aizsākās 1964. gadā pēc tam, kad PSKP CK oktobra plēnumā tika atcelts molekulārās bioloģijas un ģenētikas aizliegums, kas bija ieviests pēc Trofima Lisenko iniciatīvas. Šajā gadā Elmārs Grēns LZA Organiskās sintēzes institūtā nodibināja nukleīnskābju pētījumu grupu. 1975. gadā tā tika pārveidota par laboratoriju, bet 1988. gadā jau par nodaļu ar trim laboratorijām. 1978. gadā laboratorija sāka nodarboties ar gēnu inženieriju. 1980. gadā Paula Pumpēna vadībā tika klonēts pilns hepatīta B vīrusa genoms. 1984. gadā tika atklāts jauns cilvēka interferona gēns IFN-αN. 1985. gadā tika noteikta pilna HBV genoma struktūra. 1986. gadā OSI eksperimentālajā rūpnīcā (tagad a/s "Grindeks") Jura Bunduļa vadībā tika dibināta Gēnu tehnoloģijas laboratorija, kur tika audzētas ģenētiski modificētas E. coli u.c. baktērijas, lai iegūtu interleikīna, interferona u.c. olbaltumvielas medikamentu un diagnostikas komplektu ražošanai. 1990. gadā tika izveidots Molekulārās bioloģijas institūts, kas 1993. gadā tika pārveidots par LU Biomedicīnas pētījumu un studiju centru. Pašlaik ar gēnu tehnoloģijas metodēm bez LU Biomedicīnas pētījumu un studiju centra nodarbojas arī LU Bioloģijas fakultāte, Mikrobioloģijas un virusoloģijas institūts, kā arī Mikrobioloģijas un biotehnoloģijas institūts.
Statuete
Statuete (fr, no la — 'statujiņa') ir neliela skulptūra, kas veidota no koka, kaula, māliem, akmens, metāla vai kādiem citiem materiāliem, tā ataino antropomorfiskus tēlus, dzīvnieku figūras, bezdvēseliskus un abstraktus priekšmetus. Statuetes augstums parasti nav lielāks par 80 centimetriem, bet to garums ir ne lielāks par metru. Tām var būt ļoti dažādas nozīmes, no kulta līdz utilitārajai. Mūsdienās statuetes plaši tiek izmantotas kā suvenīri, telpu dekori, bērnu rotaļlietas un prēmiju balvas.
Statuetes bija pazīstamas jau pirmatnējā sabiedrībā, piemēram, Vilendorfas Venera, kas izgatavota apmēram 22 līdz 24 tūkstošus gadu pirms mūsu ēras, vai arī dzīvnieku totēmi. Senajās civilizācijās statuetēs bieži tika atveidotas dievības un tās tika izmantotas kultiem. Senajā Ēģiptē īpašas statuetes ušebti tika izmantotas bēru rituālos.
Džordžs Patons
ASV Armijā dienējis no 1909. līdz 1945. gadam. Piedalījies Pirmajā pasaules karā, pirmoreiz komandējis ASV tanku skolu Francijā, tika ievainots neilgi pirms kara beigām.
Statuete
Eiropā interese par statuetēm sākās renesanses laikmetā, kad māksla atdalījās no baznīcas un statuetes bez reliģiskās tēmas tika izmantotas arī kā telpu rotājums. Īpaši iecienītas tās bija 15.—16. gadsimtā Itālijā.
Džordžs Patons
Otrā pasaules karā 1943. gadā Patons izmantoja drosmīgu uzbrukuma un aizsardzības taktiku, vadot ASV Septītās armijas iebrukumu Sicīlijā. 1944. gadā, kad Sabiedrotie iebruka Normandijā, Patons vadīja ASV Trešo armiju. Viņa vadībā tika ieņemtas vairākas pilsētas Francijā. 1945. gadā Patonam un viņa vadītajai armijai izdevās šķērsot Reinu un doties uz Vāciju. Strauji tika ieņemta liela daļa no Vācijas teritorijas, kā arī daļa Čehoslovākijas (1945. gada 6. maijā tika atbrīvota Pilzene), līdz Patons tika apturēts politiskas vienošanās dēļ starp Sabiedrotajiem.
Jau pēc kara beigām, 1945. gada 9. decembrī, Patons cieta autonegadījumā netālu no Manheimas (Vācijā) un pēc 12 dienām mira Heidelbergas slimnīcā (60 gadu vecumā).
Aarzemnieki
Aarzemnieki ir Latvijas mūzikas grupa. Tās sastāvā ir solists Jorans Šteinhauers, vijolniece Katrīna Dimanta, bundzinieks un perkusionists Raitis Viļumovs un pianists Guntis Veilands.
Džordžs Patons
Ģimene un izglītība
Patons piedzima 1885. gada 11. novembrī ģimenes rančo Losandželosas apgabalā, Kalifornijā, ASV. Viņa tēvs Džordžs Smits Patons (George Smith Patton Sr., 1856—1927) un māte Ruta Vilsone bija īru-skotu-angļu izcelsmes amerikāņi. Vectēvs no tēva puses bija pulkvedis Džordžs Smits Patons (1833—1864), Konfederācijas 22. Virdžīnijas kājnieku pulka komandieris, 1864. gadā kritis Amerikas pilsoņu karā. Savukārt vectēva vecvectēvs bija ģenerālis Hjū Mersers (Hugh Mercer, 1726-1777) Amerikāņu revolūcijas varonis.
Patons kopš agras jaunības zināja, ka izvēlēsies militāru karjeru. 1903. gadā viņš iestājās Virdžīnijas Militārajā institūtā, kur bija mācījušies arī viņa tēvs un vectēvs. 1904. gadā uzsāka studijas ASV Militārajā akadēmijā (Vestpointā). 1909. gadā tika uzņemts dienestā Bruņotajos spēkos kā kavalērijas jaunākais leitnants.
Aarzemnieki
Grupas solists vācietis Jorans Šteinhauers kļuva pazīstams 2013. gadā, kad kopā ar angli Niku Maseju iedziedāja dziesmu "Paldies Latiņam!" pēc oficiālā apstiprinājuma par pāreju no latiem uz eiro Latvijā. Šteinhauers kopā ar Axlina piedalījās 2008. gada Eirodziesmā ar dziesmu More Than 27, taču neiekļuva finālā.
Džordžs Patons
Ģimene un izglītība
1910. gadā Patons apprecējās ar Beatrisi Benningu Eieri (Beatrice Banning Ayer, 1886–1953). Viņiem bija divas meitas un dēls Džordžs Smits Patons IV (George Smith Patton IV, 1923-2004), kurš turpināja dzimtas militārās tradīcijas, kļūstot par ģenerālmajoru.
Aarzemnieki
Aarzemnieki 2014. gadā piedalījās Latvijas nacionālajā atlasē Eirovīzijas dziesmu konkursam, kurā uzvarēja ar dziesmu Cake To Bake, tādējādi kļūstot par Latvijas pārstāvjiem 2014. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Kopenhāgenā, Dānijā. Grupa "Aarzemnieki" startēja Eirovīzijas pirmā pusfinālā, nekvalificējās finālām (savā pusfinālā palika 13. vietā).
Džordžs Patons
Piedalīšanās kaujās Meksikā
Patons vēlējās iesaistīties reālās kauju operācijās. 1916. gadā, uzzinot par konflikta situāciju Meksikas pierobežā, Patons lūdza iespēju piedalīties atbildes operācijā (Pancho Villa Expedition). Viņš tika norīkots par ekspedīcijas komandiera Džona Peršinga adjutantu. Drīz viņam tika uzticēts arī veikt pirmo kaujas operāciju, vadot pavisam nelielu motorizētu vienību (3 Dodge mašīnās), ko viņš realizēja sekmīgi.
Piedalīšanās Pirmajā pasaules karā
ASV iesaistoties Pirmajā pasaules karā, Peršings kļuva par Amerikāņu Ekspedīcijas spēku komandieri. Patons pieteicās piedalīties un tika apstiprināts. Tādējādi 1917. gada jūnijā viņš nokļuva Eiropā. Būdams Peršinga palīgs, viņš pārraudzīja amerikāņu karaspēka treniņu norisi Parīzē, pēc tam bāzi Šomonā, bet šāds darbs viņu neapmierināja. Toties Patons interesējās par tanku vienībām un tika norīkots dibināt Amerikāņu Ekspedīcijas spēku Vieglo tanku treniņu skolu. Viņš pats vadīja tankus, trenēja tankistu komandas, kā sniegt atbalstu kājniekiem kaujas operācijās.
Patons 1918. gada aprīlī jau bija kļuvis par pulkvežleitnantu. 1918. gada augustā viņu norīkoja par Vieglo tanku brigādes komandieri (vēlāk reorganizēta par 304. Tanku brigādi). Patons vadīja tanku brigādi Sentmielas kaujā, Argonas kaujā. Bieži viņš bija vienības priekšgalā, dažreiz pat augšā uz tanka, tādējādi iedvesmojot karavīrus. 26. septembrī Patons tika nopietni ievainots zem vācu ložmetēja uguns, bet kareivis Džo Endželo (Joe Angelo) viņu aizvilka no uguns līnijas patvērumā (vēlāk viņš par šo varoņdarbu saņēma apbalvojumu, Krustu "Par izciliem nopelniem").
Kad Patons atgriezās ierindā pēc ievainojuma sadziedēšanas, drīz jau tika noslēgts pamiers ar vāciešiem (1918. gada 11. novembrī). 1919. gada 2. martā Patons devās atpakaļ uz ASV.
Dienests ASV
1920. gadā Patons atgriezās dienestā kavalērijā, komandēja 3. Kavalērijas pulku, veica miera laiku dienesta pienākumus, kas viņu nesaistīja.
1932. gadā Armijas ģenerālštāba vadītājs ģenerālis Daglass Makarturs pavēlēja 3. Kavalērijas pulkam doties uz Vašingtonu apspiest Pirmā pasaules kara veterānu protesta kustību (Bonus Army), kas bija radusies Lielās depresijas izraisīto grūtību rezultātā. Patons apzinājās, ka veterānu prasības ir pamatotas, viņam Makartura rīcība nebija pieņemama, un sev doto uzdevumu viņš uzskatīja par pretīgāko savā dienestā. Patons personīgi vadīja veterānu izklīdināšanas akciju, mierinot sevi ar domu, ka laicīga sacelšanās apspiešana ļauj izvairīties no vēl lielākām nekārtībām un upuriem.
1935. gadā Patons tika norīkots dienestā divīzijā Havaju salās. Viņš jutās nomākts, jo viņu interesēja tikai piedalīšanās aktīvā karadarbībā, nevis mierīgs dienests. 1938. gadā Patonu paaugstināja par pulkvedi, viņš komandēja 5. Kavalērijas pulku Teksasā. 1939. gadā tika norīkots par 3. Kavalērijas pulka komandieri Mīdas nometnē, Mērilendā, kur sastapa Armijas štāba priekšnieku Džordžu Māršalu. Māršals pamanīja un augsti novērtēja Patona militārās spējas. Kad vēlāk Eiropā izvērsās Otrais pasaules karš, Māršals sastādīja perspektīvu virsnieku sarakstu (Black book), kas nepieciešami ASV Armijas stiprināšanai. Patons tika iekļauts šajā sarakstā, lai gan viņam jau bija 55 gadi (viens no retajiem šādā vecumā).
Piedalīšanās Otrajā pasaules karā
1940. gadā Patons piedalījās ASV 3. Armijas manevros. Tur viņš satika Ednu Čafiju (Adna R. Chaffee, Jr.), ar kuru kopā sāka strādāt pie ASV Bruņoto spēku attīstības, liekot uzsvaru uz tanku vienību pielietošanu armijas stiprināšanā. Čafijs tika norīkots par tanku spēku komandieri, tika nodibinātas bruņutanku divīzijas. Patons komandēja 2. Bruņutanku divīzijas 2. Brigādi, kurā ietilpa liels skaits tanku. Patons nodrošināja brigādes apmācību un treniņus. Viņš tika paaugstināts par brigādes ģenerāli 1940. gada 2. oktobrī, bet 1941. gada 4. aprīlī par ģenerālmajoru. 1941. gadā Patons komandēja 2. Bruņutanku divīziju, vēlāk 1942. gadā I Bruņoto korpusu. Pēc Čafija nāves tieši Patons bija ievērojamākais speciālists, kas pārzināja tanku spēkus. Viņš vadīja manevrus, kuros piedalījās ap 1000 tanku. Lai labāk varētu pārraudzīt notiekošo no gaisa, viņš pat ieguva pilota tiesības. 1942. gadā Patons apmācībām nodibināja Tuksneša treniņu centru (Kalifornijā un Arizonā 40 km2 teritorijā).
Ziemeļāfrikas kampaņa
1943. gada martā, kad ASV II Bruņotais korpuss Loida Fredendala vadībā bija cietis sakāvi no vāciešiem, Dvaits Eizenhauers norīkoja Patonu par šī korpusa komandieri. Patonam piešķīra ģenerālleitnanta pakāpi. Par savu vietnieku Patons iecēla Omaru Bredliju. Pielietojot savu līdera talantu, desmit dienu laikā Patons spēja atjaunot sakautā, stipri demoralizētā korpusa kaujas spējas. Tika ieņemta Gafsa Tunisijā, vācu un itāļu spēki tika atspiesti stipri atpakaļ.
Sicīlijas kampaņa
Saskaņā ar Sabiedroto plānu, 1943. gada 10. jūlijā notika iebrukums Sicīlijā (operācija Husky). Patons komandēja ASV 7. Armiju (kas tika izveidota, reorganizējot I Bruņoto korpusu). 90 000 karavīru izcēlās krastā netālu no Likatas Sicīlijā. Pie Dželas armija sastapa pretsparu. Patons personīgi vadīja kauju pret vācu spēkiem.
Lai gan Patona galvenais uzdevums bija nodrošināt Bernarda Montgomerija britu 8. Armijas nokļūšanu Sicīlijā, Harolds Aleksanders Patonam vēlāk atļāva ieņemt Palermo. Montgomerijs virzījās uz priekšu ļoti lēni, tāpēc Patons ieņēma arī Mesīnu, apsteidzot Montgomeriju.
Dienests Lielbritānijā
1944. gada janvārī Patonu norīkoja uz Lielbritāniju, kur bija izvietota ASV 3. Armija, par tās komandieri ar uzdevumu sagatavot kaujās nepieredzējušos kareivjus, lai tie varētu piedalīties karadarbībā, kas paredzama Eiropā. Sabiedroto iebrukumu (operāciju Overlord) Normandijā Francijā plānoja Eizenhauers, Bredlijs un Montgomerijs. Patons netika iesaistīts plānošanā. Viņš bija pieļāvis politisku kļūdu. Kādā pasākumā viņš bija uzaicināts uzstāties ar nelielu runu, kuru nobeidza ar vārdiem: "Tas acīmredzami ir Anglijas un ASV liktenis, valdīt pār pasauli." Šie vārdi parādījās presē, izsaucot skandālu par to, kāpēc Patons nav pieminējis arī Krieviju. Eizenhauers pat nopietni apsvēra iespēju atbrīvot Patonu, tomēr to vēl neizdarīja, brīdinot, ka šī ir pēdējā kļūda un nākamreiz Patons tiks atlaists.
Tā kā Patonu vācu armijas komandieri vērtēja kā visspēcīgāko pretinieku un domāja, ka tieši viņam tiks uzticēta vadība Sabiedroto plānā par izsēšanos Eiropā, Patons tika iesaistīts dezinformācijas operācijā Fortitude, lai maldinātu vāciešus par desantam izvēlēto vietu. Tika radīts iespaids, ka Patons komandē Pirmo ASV armijas grupu, kas gatavojas desantam Padekalē, Francijā. Vācieši tik ļoti ticēja, ka galvenais komandieris ir Patons, ka palika ar savu 15. Armiju Padekalē pat tad, kad Normandijā 1944. gada 6. jūnijā izsēdās īstais Sabiedroto desants. Patons tika nosūtīts uz Franciju tikai pēc mēneša.
Kaujas Eiropā
1944. gada jūlijā Patona 3. Armija izcēlās Normandijā (Sabiedroto rietumu flangā) un 1. augustā bija gatava kaujām. Tā bija padota Bredlija 12. ASV armijas grupai. Patona armija virzījās uz priekšu lielā ātrumā, viņa taktika bija veiksmīga. Tika izmantota militārās izlūkošanas informācija, izlūkošana no gaisa, pielietots artilērijas un lidmašīnu atbalsts bruņutehnikas operācijām. Patona armija no Avranšas līdz Aržentenai 97 km nogāja divās nedēļās. Augusta vidū Sabiedroto karaspēka daļas bija daļēji ielenkušas vācu divīzijas pie Falēzes (Falaise pocket). Patonam bija iespēja noslēgt loku no dienvidu puses, bet viņam tika dota pavēle apstāties un gaidīt, ka loku noslēgs Montgomerijs no ziemeļu puses. Bet Montgomerija spēkiem tas prasīja divas nedēļas, un liela daļa no vācu armijas daļām paspēja izkļūt no aplenkuma. Tādējādi tika zaudēta iespēja karu pabeigt agrāk.
31. augustā Patons bija spiests apstāties pie Mecas. Bija beigusies degviela un Eizenhauers prioritāti apgādēm deva Montgomerija 21. armijas grupai, Patona 3. Armijai liekot palikt uz vietas. Situāciju veiksmīgi izmantoja vācieši, nostiprinot savus spēkus Mecā. Tikai oktobrī Patona armijai piešķīra nedaudz degvielas. Novembra vidū Meca tika ieņemta, ar lieliem upuriem abās pusēs.
1944. gada decembrī vācu feldmaršals Gerds fon Rundštets vadīja pēdējo lielo uzbrukumu Sabiedroto spēkiem plašā apgabalā (Beļģija, Luksemburga, Francijas ziemeļaustrumi). Vāciešiem bija 29 divīzijas (ap 250 000 karavīru), viņi virzījās uz priekšu Māsas upes virzienā. Pie Bastoņas Beļģijā vāciešu sekmīgā uzbrukuma rezultātā bija ielenkta ASV divīzija (101st Airborne Division). 19. decembrī Eizenhauers Verdenā sasauca augstāko virsnieku sanāksmi, lai vienotos par stratēģiju. Šajā laikā Patona armija cīnījās pie Zārbrikenes, bet Patons, pirms doties uz sanāksmi, deva pavēli vairākām no armijas divīzijām būt gatavībā pārdislocēties. Kad Eizenhauers Patonam jautāja, cik laika viņam vajadzēs, lai daļu no savas 3. Armijas nosūtītu pretuzbrukumā vācu spēkiem (vairāk kā 240 km attālumā), Patons teica, ka trīs divīzijas jau ir gatavībā. Dažu dienu laikā tika pārdislocētas pavisam 6 divīzijas, neskatoties uz reģionam neraksturīgiem ziemas apstākļiem, kuru dēļ bija lielas grūtības smagās tehnikas pārvietošanā. 26. decembrī Patona armijas daļas sasniedza Bastoņu un izveidoja koridoru ielenktās ASV divīzijas izvešanai. Pēc šīs kaujas (Battle of the Bulge) Sabiedroto spēki devās Reinas virzienā.
1945. gada 23. februārī Patona 3. Armijas daļas šķērsoja Zāras upi, ieņēma Trīri, Koblencu un daudzas citas apkārtējās pilsētas. Pēc tilta izveidošanas, 22. martā 3. Armija šķērsoja Reinu un turpināja atbrīvot pilsētas. Aprīļa sākumā Merkersas sāls raktuvēs tika atrastas vācu nolaupītās mākslas vērtības un zelts. Amerikāņu spēki netālu no Veimāras atbrīvoja Ordrufas koncentrācijas nometni. Atklājot, kā vācieši bija rīkojušies ar ieslodzītajiem, Patonam pat palika slikti. Pēc tam viņa armija atbrīvoja arī Buhenvaldes koncentrācijas nometni.
1945. gada 14. aprīlī Patons tika piešķirta ģenerāļa pakāpe. Patona armijai bija pietiekoši spēki, lai dotos ieņemt Berlīni. Bet Eizenhauers pieņēma lēmumu Berlīni neieņemt un apstāties pie Elbas, lai Berlīnē varētu ieiet PSRS armija. Patons bija sašutis par tādu lēmumu. Viņš PSRS uztvēra kā potenciālu draudu ASV tuvākajā nākotnē. Viņš izteicās: "Mēs bijām uzvarējuši vāciešus un tos atbruņojuši, bet mēs cietām neveiksmi, atbrīvojot Eiropu; mēs esam zaudējuši karu!"
Patona armijai pavēlēja doties atbrīvot Austriju un Čehoslovākiju. Kad Patons 6. maijā bija ieņēmis Pilzeni un varēja doties uz Prāgu, Eizenhauers lika viņam apstāties, jo bija panākta vienošanās, ka karam beidzoties, Prāga paliks PSRS okupācijas zonā, bet amerikāņu spēki apstāsies pie nospraustas līnijas rietumos no Berlīnes.
Pēckara dienests
Pēc karadarbības beigām Eiropā Patons devās atvaļinājumā uz ASV pie savas ģimenes Bedfordā, Masačūsetsā. Viņš arī apmeklēja vairākas pilsētas, kur viņu kā varoni sagaidīja tūkstošiem cilvēku. Viņš teica uzrunas Bostonā, Denverā, Losandželosā, Vašingtonā.
Jūlijā Patons atgriezās Eiropā turpināt dienēt Sabiedroto Okupācijas spēkos. Viņu norīkoja par Bavārijas militāro gubernatoru. Eizenhauera politika šajā laika posmā bija stingri vērsta pret vāciešiem, kas bijuši nacistu partijā. Viņiem bija aizliegts ieņemt jebkādus amatus. Bet tā kā ap 85% vāciešu bija bijuši šajā partijā, Patons uzskatīja, ka nav iespējams atjaunot valsti, atsakoties no visiem bijušajiem, turklāt daudzi bija stājušies partijā bailēs no režīma. Atradās žurnālisti, kas speciāli provocēja Patonu izteikt savus uzskatus. Viņi jautāja, ko Patons domā par aizliegumu ieņemt amatus nacistiskās partijas bijušajiem biedriem. Viens no žurnālistiem teica: "Nacistiskā partija ir politiska partija, vai ne? Kā demokrāti vai republikāņi?" Pietika Patonam atbildēt "Jā", un avīzēs parādījās virsraksti, ka Patons salīdzina nacistu partiju ar ASV republikāņu un demokrātu partijām, ka viņš vairāk rūpējas par Vācijas atjaunošanu, nekā par nacistu notveršanu. Avīzes pieprasīja Patonu atlaist, lai gan tieši viņš bija sakāvis un sagūstījis vairāk nacistu, kā jebkurš cits Sabiedroto komandieris. Eizenhaueram attiecības ar presi bija svarīgas, viņš gatavojās kļūt par ASV prezidentu. Tāpēc viņš Patonu atbrīvoja no 3. Armijas komandiera amata un nosūtīja uz 15. Armiju, ar uzdevumu strādāt pie kara vēstures apkopošanas. Interesanti, ka pēc divām nedēļām Eizenhauers mainīja savu iepriekšējo pavēli, un nu aizliegums ieņemt amatus attiecās tikai uz tiem nacistiskās partijas biedriem, kas bija izdarījuši kara noziegumus. Tomēr Patonam nācās pamest savu 3. Armiju, atvadu ceremonija notika 7. oktobrī.
Būdams 15. Armijā Bādnauheimā, Patons ķērās pie kara vēstures apkopošanas, bet drīz vien šāds mierīgs darbs viņu vairs nesaistīja. Viņš sāka apsvērt domu par aiziešanu no dienesta. Viņš bija ieplānojis 10. decembrī doties Ziemassvētku atvaļinājumā uz ASV pie ģimenes un vairs neatgriezties Eiropā.
Nāve
9. decembrī netālu no Manheimas (Vācijā) Patons kopā ar sava štāba priekšnieku Hobārtu Geju brauca mašīnā, ko vadīja ierindnieks Horass Vudrings. Šķērsojot dzelzceļa pārbrauktuvi, Patons, vērojot apkārtējo postažu, teica: "Cik briesmīgs ir kaŗš. Padomājiet tik par visiem šiem atkritumiem." Vudrings uz mirkli novērsa uzmanību no ceļa, un tieši tajā brīdī pretimbraucošā kravas automašīna, ko vadīja tehniskais seržants Roberts Tomsons, negaidīti veica kreiso pagriezienu. Vudrings strauji bremzēja un grieza pa kreisi, sadursme notika mazā ātrumā. Vudrings, Tomsons un Gejs guva pavisam vieglus ievainojumus, bet Patons cieta ļoti nopietni. Viņam bija sasista galva, lauzts kakls, ievainots mugurkauls. Ar grūtībām runājot, Patons sacīja: "Tā ir sagadīšanās." Kad viņam prasīja, kāda sagadīšanās, viņš atbildēja "Rīt es biju gatavojies doties mājās." Patonu nogādāja Heidelbergas slimnīcā pa pusei paralizētu. Slimnīcā tika veiktas sāpīgas procedūras, lai ko saglābtu. No ASV atlidoja Patona sieva Beatrise. Pēc 12 dienām 1945. gada 21. decembrī Patons nomira. Tas nebija veids, kā Patons vēlējās nomirt. Viņš vienmēr bija uzskatījis, ka karavīram jāmirst no pēdējās lodes pēdējā dienā, pēdējā kaujā.
Patons ticēja reinkarnācijai. Viņš izjuta sevi kā cilvēku, kas iepriekšējās dzīvēs bijis kareivis, cīnījies pie Trojas, bijis gan romiešu leģiona rindās, gan kopā ar Napoleona kareivjiem pie Maskavas. Vienmēr bijis parasts karavīrs nevis komandieris. Viņš uzskatīja, ka savas kareivja un komandiera spējas pārmantojis no tā, ko mācījies iepriekšējās dzīvēs, ka kaujās viņu vadījusi intuīcija, kas gūta agrākajā pieredzē.
Patona sieva Beatrise izlēma, kur Patonu apglabāt. Viņa starp iespējamām vietām izvēlējās Amerikāņu militāro kapsētu pie Luksemburgas, jo vieta atradās Ardēnu rajonā, kur norisinājās kaujas, un tur bija apglabāti ap 5000 karavīru, starp tiem daudzi Patona 3. Armijas karavīri. Viņa juta, ka Patons būtu vēlējies būt kopā ar saviem karavīriem.
Piemiņa
Pēc Patona nāves ASV armijā apmācību programmās tika ieviestas viņa izmantotās uzbrukuma stratēģijas. Pirmais pēc kara ASV izlaistais tanku modelis saucās viņa vārdā M46 Patton.
Patona personība un militārais talants parādīts vairākās kinofilmās. Spilgtākā no tām ir 1970. gadā iznākusī biogrāfiskā kara filma Patons, kur titullomu tēloja Džordžs Skots. Filmai bija milzīgi panākumi, ģenerālis Patons kļuva par populārā kultūrā plaši pazīstamu tēlu. Filma ieguva 7 Kinoakadēmijas balvas, tai skaitā arī balvu "Labākā filma".
Podporožje
Podporožje (ru) ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā pie Sviras upes.
Vēsture
Apdzīvotā vieta radās, kad Pēteris I uz šejieni pārvietoja zemniekus no Mstas upes baseina, lai tie nodrošinātu navigāciju pa Sviru lejpus upes krācēm. Pilsētas nosaukums zināms no 1563. gada. Pilsētas attīstībai impulsu deva 1936. gadā sāktā Augšsviras HES celtniecība. Otrā pasaules kara laikā pilsētu ieņēma Somijas karaspēks. 1956. gadā tai piešķirtas pilsētas tiesības.
Saimniecība
Pilsētā atrodas Augšsviras HES.
Abdulajs Dukurē
Abdulajs Dukurē (fr, dzimis ) ir Francijā dzimis Mali futbolists. Pašlaik (2023) Dukurē pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Everton. Spēlējis dažādu vecumu Francijas jauniešu izlasēs, pieaugušo līmenī ir Mali izlases dalībnieks.
Sasniegumi
Watford
Individuālie sasniegumi
Marko Arnautovičs
Marko Arnautovičs (sr, dzimis ) ir serbu izcelsmes austriešu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, pārstāv Austrijas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Arnautovičš spēlē Itālijas Serie A Internazionale, kas viņu īrē no Bologna.
Sasniegumi
Inter Milan
Individuālie sasniegumi
Djuāra benzols
Djuāra benzols (C6H6) ir nestabils benzola izomērs. Tas ir nepiesātināts biciklisks ogļūdeņradis — bicikloheksadiēns. Atšķirībā no benzola pilnīgi plakanās molekulas, abi Djuāra benzola četrlocekļu cikli izvietoti leņķī viens pret otru.
2019. gada Tour de Pologne
2019. gada Tour de Pologne bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika no 3. līdz 9. augustam. Tā bija 76. reize, kad notika Tour de Pologne sacensības un tās bija 29. sacensības 2019. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Djuāra benzols
Vēsture
Benzola struktūrformulu, kurā benzola sešlocekļu gredzenā ir divas dubultsaites un divi pretējie oglekļa atomi gredzenā savienoti ar papildu saiti, ieteica skotu zinātnieks Džeimss Djuārs (James Dewar) 1867. gadā. Tomēr precīzāk benzola īpašībām atbilda Augusta Kekulē 1865. gadā ieteiktā benzola formula — gredzens ar trim dubultsaitēm (tikai pēc vairākiem desmitiem gadu, izmantojot kvantu mehānikas aprēķinus, benzola saišu raksturlielumus varēja izskaidrot precīzi).
2019. gada Tour de Pologne
Sacensībās uzvarēja 22 gadus vecais Team Ineos braucējs Pavels Sivakovs no Krievijas, kurš izcīnīja otro vietu pirmajā kalnu posmā un finišēja peletonā pēdējā posmā. Sivakovs pārņēma līdera krekliņu pēc pēdējā posma pēc tam, kad iepriekšējais līderis Jonass Vingegords zaudēja vairāk laika. Sivakovs sestajā posmā apsteidza Džeju Hindliju no Team Sunweb un pārspēja austrālieti par divām sekundēm, pateicoties laika bonusiem. Pjedestālu noslēdza UAE Team Emirates braucējs Djego Ulisi, atpaliekot 10 sekundes no Hindlija un 12 no Sivakova.
Jekaterina Dafovska
Jekaterina Dafovska (bg; dzimusi ) ir bijusī bulgāru biatloniste, čempione 15 km individuālajā distancē, divkārtēja pasaules čempionāta bronzas medaļu ieguvēja.
2019. gada Tour de Pologne
Punktu klasifikācijā uzvarēja Groupama-FDJ braucējs Marks Saro, kurš trīsreiz finišēja labāko desmitniekā un turpināja sacensības, kamēr citi sprinteri izstājās. Simons Geške no CCC Team uzvarēja kalnu klasifikācijā, apsteidzot Tomašu Marčiņski pēdējā dienā pēc saspringtas cīņas atrāvienā par starpfinišu punktiem, kamēr Šarls Planē no Team Novo Nordisk uzvarēja aktīvākā braucēja kategorijā, iekļūstot dienas atrāvienā četros no sešiem pomsiem, kuri tika iekļauti sacensību ieskaitē, neesot vadībā tikai vienā posmā. Finišējot devītais kopvērtējumā, Bora-Hansgrohe braucējs Rafals Majka saņēma balvu kā labākais Polijas pārstāvis, bet komandu klasifikācijā uzvarēja Team Ineos.
Jekaterina Dafovska
Karjera
Biatlonam pievērsusies 15 gadu vecumā. 1992.—1993. gada sezonā sāka piedalīties Pasaules kausa izcīņā.
2019. gada Tour de Pologne
Sacensības aizēnoja  braucēja Bjorga Lambrehta nāve pēc kritiena trešajā posmā, kad viņš ietriecās betona caurtekā un mira slimnīcā, operācijas laikā. Ceturtais sacensību posms tika neitralizēts un rezultāti netika fiksēti, braucot to Lambrehta piemiņai.
Djuāra benzols
Vēsture
1963. gadā amerikāņu ķīmiķim Eiženam van Tamelenam (Eugene Earle van Tamelen) izdevās iegūt Djuāra ieteiktajai struktūrformulai atbilstošu savienojumu, fotolizējot ftalskābes anhidrīda dihidroatvasinājumu un oksidējot iegūto produktu ar svina tetraacetātu. Par godu Djuāram, jauniegūtā viela tika nosaukta par Djuāra benzolu.
Jekaterina Dafovska
Karjera
Piedalījusies četrās ziemas olimpiskajās spēlēs. Debijas reizē 1994. gadā Lillehammerē ieguva 29. vietu sprintā. Karjeras lielāko panākumu sasniedza Nagano, kļūstot par olimpisko čempioni 15 km individuālajā distancē. Tā ir pirmā un līdz šim vienīgā Bulgārijas zelta medaļa ziemas olimpiskajās spēlēs. 1998. gadā Dafovska tika atzīta par Bulgārijas gada sportisti. 2002. gada olimpiskajās spēlēs Soltleiksitijā ieguva 5. vietu 15 km distancē un 4. vietu stafetē. 2006. gadā Turīnā bija Bulgārijas karognesēja atklāšanas ceremonijā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza masu startā, iegūstot 8. vietu.
2019. gada Tour de Pologne
4. posms
Pēc Bjorga Lambrehta nāves negadījumā iepriekšējā posmā šis posms tika neitralizēts un tika nobraukts viņa piemiņai. Tika uzņemts distances laiks (4h 16' 48"); bet netika fiksēti rezultāti un tie netika ņemti vērā nevienā no klasifikācijām.
Jekaterina Dafovska
Karjera
Pasaules čempionātā debitēja 1995. gadā Antholcā, izcīnot bronzas medaļu 15 km individuālajā distancē. Šo panākumu atkārtoja arī 1997. gadā. Kopumā piedalījusies 8 pasaules čempionātos, pēdējo reizi — 2005. gadā Hohfilcenē.
Djuāra benzols
Īpašības
Djuāra benzols ir šķidra viela, kas pamazām pārvēršas par parasto benzolu (Djuāra benzola pussadalīšanās periods ir apmēram divas dienas). Karsējot līdz 90°C temperatūrai, pārvēršanās benzolā notiek praktiski pilnīgi pusstundas laikā.
Hidrējot Djuāra benzolu ar diimīdu, var iegūt piesātinātu ciklisko ogļūdeņradi — bicikloheksānu.
Jekaterina Dafovska
Karjera
2002.—2003. gada sezonā ilgu laiku atradās pasaules kausa kopvērtējuma vadībā, bet neveiksmīgi aizvadīja pēdējos posmus un sezonas noslēgumā ierindojās 4. vietā. Tajā pašā sezonā ieguva 2. vietu individuālās distances kopvērtējumā un 3. vietu sprinta kopvērtējumā. Sezonas laikā izcīnīja četras uzvaras PK posmos. 2007. gada martā paziņoja par sportistes karjeras beigšanu.
Kopš 2010. gada ir Bulgārijas Biatlona federācijas priekšsēdētāja.
Kliftons Viljamss
Kliftons Kērtiss Viljamss jaunākais (Clifton Curtis "C.C." Williams Jr.; dzimis, miris ) bija ASV Jūras kājnieku korpusa lidotājs. Bijis NASA astronautu grupā, bet nav veicis nevienu kosmisko lidojumu. Gāja bojā 1967. gadā treniņlidojuma laikā.
Kliftons Viljamss piedzima Mobilā, Alabamā. 1949. gadā viņš pabeidza Mērfija vidusskolu Mobilā.
1954. gadā Viljamss Obērnas universitātē ieguva bakalaura grādu mehānikas inženierijājā. Studiju laikā viņš apguva Jūras kara flotes rezerves virsnieku treniņu korpusa kursus. 1954. gadā sāka dienestu Jūras kājnieku korpusā. Pēc lidotāja apmācības Pensakolā viņš 1956. gada augustā ieguva jūras lidotāja kvalifikāciju un sāka dienestu Jūras spēku flotes operatīvo taktisko reaktīvo lidmašīnu eskadriļā. 1961. gada jūnijā Viljamss absolvēja Savienoto Valstu Jūras izmēģinātājpilotu skolu Pateksentriveras Jūras kara flotes gaisa stacijā. Pēc tam viņš veica dažādu lidaparātu izmēģināšanu Pateksentriverā.
1963. gada oktobrī Kliftons Viljamss tika uzņemts NASA 3. astronautu grupā. Trenējās Gemini projektam. Viņš bija Gemini 3 kapsulas komunikators lidojumu centrā. Viljamss bija Gemini 10 dublieru apkalpes pilots. 1966. gadā viņš tika apstiprināts par Apollo 9 dublieru apkalpes Mēness moduļa pilotu.
1967. gada 5. oktobrī Kliftons Viljamss gāja bojā treniņu lidojuma laikā Floridā. Viņa vadītajai reaktīvajai lidmašīnai T-38 radās mehānisks bojājums, un tā sāka nekontrolēti rotēt. Viljamss katapultējās, bet lidaparāta ātrums bija par lielu un pārāk mazs augstums, lai droši nolaistos. Viņš apglabāts Ārlingtonas nacionālajā kapsētā.
Upes ķauķis
Upes ķauķis (Locustella fluviatilis) ir maza auguma sisinātājķauķu dzimtas (Locustellidae) dziedātājputns, kas sastopams Eiropā, Āzijā un Āfrikā. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Izplatība
Upes ķauķis ir gājputns. Ligzdo Centrāleiropā un Austrumeiropā, arī Rietumsibīrijā līdz Irtišas baseinam un Kazahstānas rietumiem. Eiropas areāla robežas iesniedzas Somijas un Zviedrijas dienvidos, Vācijas rietumos, Austrijas un Slovēnijas ziemeļos un Rumānijā. Ziemo Āfrikas dienvidaustrumos.
Latvijā
Upes ķaukis Latvijā ir samērā parasts un izplatīts ligzdotājs piemērotos biotopos. Pēdējos gados upes ķauķa populācijai ir vērojama samazināšanās tendence.
Izskats
Upes ķauķis ir vidēji liels sisinātājķauķis ar platu un garu, pakāpenisku asti un garām, platām zemastes spalvām. Ķermeņa garums 14—16 cm, spārnu plētums 19—24 cm, svars 13—23 g.
Apspalvojums kopumā tumši pelēkbrūns vai olīvbrūns: mugura tumšāka nekā apakšpuse. Pavēdere un pazode pelēkbalta. Uz krūtīm un pakakles apspalvojums raibumots. Virsaste un aste, salīdzinot ar ķermeni, ir siltāk brūnā tonī. Malējās lidspalvas gaišas. Zemastes spalvas gaiši pelēkbrūnas ar baltiem galiem. Tumšajā sejā izceļas gaišas, pelēkbaltas uzacis. Smailais knābis pelēks, apakšējā daļa gaišāka, pelēkrozīga. Acis brūnas, kājas rozīgi brūnas. Abi dzimumi izskatās līdzīgi, tikai mātītes aste ir nedaudz īsāka nekā tēviņam. Jaunie putni, salīdzinot ar pieaugušajiem, ir ar nedaudz rudāku muguru un dzeltenīgāku seju un pavēderi.
Uzvedība
Upes ķauķis ligzdošanas areālā uzturas blīvi augošā, salīdzinoši zemā veģetācijā, piemēram, biezā zālē, nātrēs un grīšļos, kas aug upju un ezeriņu krastos, purvu malās, mitru platlapu koku mežu klajumos, mežmalās, izcirtumos, lielos parkos un pamestos tīrumos. Ziemošanas teritorijās Āfrikā tas apdzīvo zemus, biezus krūmus, zālājus un brikšņainus pamežus. Āfrikā sastopams līdz 1700 m virs jūras līmeņa.
Upes ķauķi parasti var novērot pa pāriem vai pa vienam. Tas, tāpat kā daudzi citi ķauķi, ir ļoti uzmanīgs un kautrīgs, par tā klātbūtni biežāk liecina putna skaļā dziedāšana.
Dziedāšana
Upes ķauķa dziedāšana atgādina sienāža sisināšanu. Dziesma izklausās samērā mehāniska un ilgst vairākas minūtes. Sisināšanas frāzi nobeidz īsa skaņa, kas atgādina čāpstināšanu vai kaķa ņurrāšanu. Upes ķauķis parasti dzied vakara krēslā vai agri no rīta, ieņemot kādu augstāku krūma zaru, bet mēdz dziedāt arī nakts un dienas laikā.
Barība
Upes ķauķis galvenokārt barojas ar kukaiņiem (piemēram, vabolēm, mušām un blaktīm), bet uzlasa arī zirnekļus, ērces, tūkstoškājus un gliemezīšus. Barību meklē zemos krūmos vai uz zemes, ļoti reti ķerot kukaiņus gaisā.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona Eiropā ilgst no maija beigām līdz jūlija vidum. Veido monogāmus pārus. Parasti katrs pāris ligzdo savā teritorijā, kuru agresīvi aizsargā. Tomēr reizēm upes ķauķi ligzdo nelielās grupās. Ligzdai raksturīga vaļīga kausa forma, vīta no zāļu stiebriem un lapām. No iekšpuses izklāta ar smalkākiem stiebriņiem un matiem. Atrodas biezos zāļu ceros vai zem krūmu zariem, uz zemes vai nelielā augstumā (līdz 30 cm). Upes ķauķa ligzdu raksturo arī piekļūšanas koridors.
Dējumā 4—6 olas. Inkubācijas periods ilgst 11—12 dienas. Perē, iespējams, abi vecāki. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido apmēram divu nedēļu vecumā.
Celmu iela (Jūrmala)
Celmu iela ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Celmu iela sākas kāpu rajonā un beidzas krustojumā ar Kāpu ielu. Kopējais ielas garums ir 140 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Celmu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Priozerskas rajons
Priozerskas rajons ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Vsevoložskas un Viborgas rajoniem, Karēlijas republikas Lahdenpohjas rajonu, kā arī Lādogas ezeru.
Rajons 1812. līdz 1940. gadam atradās Somijas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā rajonu ieņēma Somijas spēki, pēc to atkāpšanās vairums rajona somu un karēļu iedzīvotāji to pameta.
Rajona Otradnojes ciemā dzimis somu ģenerālis Kārlis Lennards Ešs (Karl Lennart Oesch, 1892 – 1978).
Čiekuru iela (Jūrmala)
Čiekuru iela ir iela Jūrmalā, Krastciema apkaimē. Čiekuru iela sākas pie meža un beidzas krustojumā ar Rītupes ielu. Kopējais ielas garums ir 390 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Čiekuru ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Čiekuru iela ir savienota ar šādām ielām:
Priozerskas rajons
Kopš 1996. gada pie Priozerskas rajona Komsomoļskas ezera atrodas Krievijas prezidenta Vladimira Putina vasarnīca.