cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skaidrīte Smildziņa-Budovska
Privātā dzīve
Ir strādājusi "Komunālprojektā" un Valsts zemes dienestā.
Apollo programma
Apollo programma bija ASV pilotējamu kosmisko lidojumu projekts, ko veica Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācija (NASA). No 1969. līdz 1972. gadam pirmajiem cilvēkiem izdevās nolaisties uz Mēness.
1961. gadā ASV prezidents Džons Kenedijs nolaišanos uz Mēness līdz 1960. gadu beigām pasludināja par nacionālo mērķi. Lai izmēģinātu tehnoloģijas un operācijas kosmosā, kas būtu nepieciešamas Apollo programmai, no 1961. līdz 1965. gadam tika īstenots Gemini projekts. Lai droši nogādātu cilvēkus uz Mēnesi un atpakaļ uz Zemi, tika izstrādāta nesējraķete Saturn un kosmosa kuģis Apollo. Pēc Mēness lidojumu pārtraukšanas raķete un kosmosa kuģis tika izmantots Skylab programmā 1973. — 1974. gadā, kā arī ASV un PSRS projektā Apollo-Sojuz 1975. gadā.
Programmas kulminācija tika sasniegta Apollo 11 lidojumā, kad astronauti Nīls Ārmstrongs un Bazs Oldrins 1969. gada 20. jūlijā mēness modulī nolaidās uz Mēness un izkāpa uz Mēness virsmas, kamēr Maikls Kolinss palika Mēness orbītā komandas un servisa modulī; 24. jūlijā visi trīs droši nolaidās uz Zemes. Pēc tam piecās Apollo ekspedīcijās desmit kosmonauti izkāpa uz Mēness. Pēdējais Apollo lidojums uz Mēnesi notika 1972. gada decembrī.
Apollo projekts tika veikts no 1961. līdz 1972. gadam, pirmo apkalpi paceļot kosmosā 1968. gadā. Programmas realizācijas laikā notika divas lielas avārijas, no kurām viena beidzās traģiski — astronauti Virdžils Grisoms, Eds Vaits un Rodžers Čeifī sadega kosmosa kuģī Apollo 1 starta laukumā. Otrs negadījums notika Apollo 13 lidojumā, kad sprādzienā tika bojāts kosmosa kuģis, bet, pateicoties lidojuma vadītāju, inženieru un kosmonautu prasmēm un atjautībai, apkalpe dzīva atgriezās uz Zemes.
Apollo sasniedza vairākus galvenos pilotējamās kosmonautikas atskaites punktus. Šī programma ir vienīgā, kas veikusi cilvēku lidojumus virs zemas Zemes orbītas. Apollo 8 bija pirmais kosmosa kuģis, kas iegājis cita debess ķermeņa orbītā. Apollo 17 misija iezīmēja sesto, pēdējo nolaišanos uz Mēness un devīto lidojumu tālāk par zemo Zemes orbītu. Programmas gaitā uz Zemes tika nogādāti 382 kg Mēness iežu un grunts, lielā mērā veicinot Mēness sastāva un ģeoloģiskās vēstures izpratni. Šī programma attīstīja NASA turpmākās pilotējamo kosmosa lidojuma iespējas un veicināja Džonsona kosmosa centra un Kenedija kosmosa centra būvniecību. Apollo arī veicināja progresu daudzās tehnoloģiju jomās, kas saistītas ar raķešu un cilvēka veiktu kosmosa lidojumu, tostarp aviācijas, telesakaru un datoru jomā.
Ķūļciema pagasts
Ķūļciema pagasts ir viena no Talsu novada administratīvajām teritorijām, Engures ezera rietumu krastā. Robežojas ar sava novada Laucienes, Rojas, Mērsraga pagastiem un Tukuma novada Zentenes pagastu.
Upes
Dzedrupe, Mellupīte, Pelčupe, Pļavupe, Šķēde.
Vēsture
1945. gadā Mērsraga pagastā izveidoja Ķūļciema ciema padomi. 1951. gadā Ķūļciema ciemam pievienoja Dzedru ciemu, 1954. gadā — Mērsraga ciema kolhoza „Plēsums” teritoriju. 1963. gadā Ķūļciema ciema kolhoza „1 Maijs” teritoriju iekļāva Mērsraga ciemā. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Talsu novadā.
Apdzīvotās vietas
Pagasta centrs atrodas Ķūļciemā. Citas lielākās apdzīvotās vietas ir Dzedri, Krievragciems un Jādekšas. Attālums no pagasta centra līdz novada centram Talsiem ir 32 km, tuvākā kaimiņu novada centram Mērsragam — 14 km, tuvāko kaimiņu pagastu centriem Vandzenei — 19 km, Laucienei — 20 km. Tuvākā dzelzceļa stacija Stende — 45 km, Mērsraga osta — 15 km.
Rūdolfs Klauziuss
Rūdolfs Klauziuss (Rudolf Clausius, dzimis, miris ) bija vācu fiziķis un matemātiķis. Klauziuss pirmais skaidri formulēja otro termodinamikas likumu. 1850. gadā Klauziuss pierādīja, ka nav iespējama spontāna siltuma pāreja no aukstāka ķermeņa uz siltāku ķermeni; 1865. gadā viņš formulēja entropijas jēdzienu. Klauziuss viens no pirmajiem pievērsās jautājumiem par daudzatomu gāzu siltumietilpību un siltumvadāmību. Klauziusa darbi gāzu kinētiskajā teorijā veicināja statistisko priekšstatu attīstību par fizikāliem procesiem. Klauziuss sarakstījis vairākus interesantus darbus par elektrības un magnētisma parādībām.
Nikolass Petriks
Nikolass Petriks (Nicholas James MacDonald Patrick, dzimis ) ir Anglijā dzimis bijušais NASA astronauts.
Petrika pirmais kosmiskais lidojums notika 2006. gada decembrī misijā STS-116.
Otrais lidojums notika 2010. gada februārī misijā STS-130, kurā viņš veica trīs iziešanas kosmosā.
Petriks NASA atstāja.
Srodas apriņķis (Lielpolija)
Srodas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lielpolijas vojevodistes centrā. Robežojas ar Lielpolijas vojevodistes Vžesņas, Jarocinas, Sremas un Poznaņas apriņķiem.
1852. gads
1852. bija garais gads, kas sākās ceturtdienā.
Parastais mārsils
Parastais mārsils jeb timiāns (la) ir 20—40 cm augsts, mūžzaļš panātru jeb lūpziežu dzimtas puspundurkrūms. Stumbrs stāvs vai pacils, stipri zarains, bieži vien zari vienmērīgi iesakņojas. Lapas pretējas, lineāras vai iegareni olveida, sīkas, 4—10 mm garas un līdz 4 mm platas, ar īsu kātu vai sēdošas. Lapu mala gluda, uz leju ieritinājusies. Lapas pelēcīgi zaļas. Ziedi sīki, sārti vai violeti, divlūpaini, sakopoti stumbru un zaru galā, izveidojot galviņveida vārpas. Zied jūnijā, jūlijā.
Savvaļā aug Eiropas dienviddaļā. Aug ceļmalās, pakalnos.
Lietojums
Parastā mārsila lakstu sastāvā ir ēteriskā eļļa, kuras galvenās sastāvvielas ir timols, timola metilesteris, p-cimols, karvakrols, terpinēni, linalools, borneols. Parastā mārsila darbīgajām vielām ir antiseptiska un bronhu dziedzeru sekrēciju sekmējoša iedarbību.
Izmanto arī kā krāšņumaugu akmensdārzos un garšaugu. Svaigas vai žāvētas mārsila lapiņas liek pie gaļas, zivju un dārzeņu ēdieniem, mērcēm, salātiem, marinādēm. Pievieno gurķu, zivju un gaļas konserviem. Uzlabo pupiņu un zirņu zupu garšu, pievieno pastētēm, aukstajai gaļai.
Ūdentiņš
Ūdentiņš (sieviešu dzimtē Ūdentiņa) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „ūdens” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Černišova divīzija
Černišova Divīzija — viena no Kontinentālās Hokeja Līgas Austrumu konferences divīzijām, izveidota 2008. gadā kā viena no četrām divīzījām ar mērķi sadalīt komandas pēc sportiskā (ģeogrāfiskā un citu) principa.
Nodēvēta par godu Arkādijam Černišovam - slavenajam Padomju Savienības futbolistam un hokejistam, kā arī Maskavas "Dinamo" un PSRS hokeja izlases trenerim, kurš 1999. gadā arī uzņemts IIHF Slavas zālē spēles attīstītāju kategorijā.
2010-11. gada sezona
Černišova Divīzija bija vienīgā no 4 KHL divīzijām, kas 2010-11. gada sezonā saglabāja tādu pašu sastāvu kā iepriekšējā, 2009-10. gada, sezonā.
Amerikas melnais lācis
Amerikas melnais lācis (Ursus americanus) ir lāču dzimtas (Ursidae) lāču ģints (Ursus) plēsīgo zvēru suga. Tas ir tuvs radinieks Āzijas melnajam lācim. Zinātnieki uzskata, ka abiem ir kopīgi priekšteči, kas kādreiz dzīvoja Eirāzijā pirms apmēram 3 miljoniem gadu.
Amerikas melnais lācis dzīvo tikai Ziemeļamerikā un ir visizplatītākais lācis šajā kontinentā. To var sastapt no Aļaskas ziemeļos līdz Meksikai dienvidos un no Atlantijas okeāna līdz Klusajam okeānam. Vislielākā melnā lāča dažādība ir Britu Kolumbijā Kanādā; no 16 Amerikas melnā lāča pasugām tur var sastapt 8 pasugas. Kontinenta dienvidos lācis apdzīvo kalnu rajonu mežus. Atšķirībā no brūnā lāča, kas ir ieceļojis no Eirāzijas, Amerikas melnais lācis dzīvo Ziemeļamerikā jau apmēram 2 miljonus gadu.
Amerikas melnais lācis apmetas uz dzīvi ļoti dažādās biomās: gan mežos, gan krūmājos, gan applūdušos un purvainos apvidos, vai tieši pretēji — sausos, izdegušos rajonos. Tas labprāt uzturas dažādu ūdeņu krastos, kā arī neizvairās no cilvēku tuvuma un barību meklē arī lauksaimnieku apstrādātajos tīrumos. Amerikas melnais lācis dzīvo ne tikai ielejās, bet arī kalnos, vietās, kurās ir mūžīgā ziema.
Izskats
Amerikas melnā lāča ķermeņa garums ir 150—180 cm, augstums skaustā 76–91 cm, paceļoties pakaļkājās, tas var būt 2,12 m garš. Mātītes ir par 33% mazākas nekā tēviņi. Tās sver 40—180 kg, tēviņi 70–275 kg. Pieaudzis tēviņš var sasniegt arī 300 kg svaru. Datēts rekordsvars ir bijis 400 kg un ķermeņa garums 240 cm, kā arī īpaši maza auguma lācis, kura svars bija 39 kg.
Amerikas melnajam lācim ir mazas acis, apaļas ausis, pagarināts purns, kas ir gaišs, īsa aste (apmēram 12 cm gara) un proporcionāli liels ķermenis. Tam ir ļoti laba oža. Lielākajai daļai Amerikas melno lāču kažoki ir pinkaini un melni, bet tie var būt arī balti, šokolādes brūni, kanēļkrāsas un gaiši brūni. Gaišie lāči pamatā ir sastopami uz rietumiem no Misisipi upes. Reizēm Amerikas melnajiem lāčiem uz krūtīm ir balta "V" veida zīme.
Lai gan Amerikas melnie lāči bieži ceļas pakaļkājās, un pat iet uz tām, tomēr pamatā tie pārvietojas uz četrām kājām. Pakaļkājās lāči parasti paceļas, lai labāk un tālāk redzētu un lai labāk saostu smaržas. Tā pakaļkājas ir nedaudz garākas par priekškājām, un gaitai ir raksturīgs aida solis. Katrai pēdai ir 5 gari, spēcīgi nagi, ar kuriem lācis rok zemi, rāpjas kokos un plēš laupījumu. Lai arī Amerikas melnais lācis nav tik spēcīgs kā grizlilācis, tas tik un tā ir ļoti spēcīgs plēsējs. Dabas pētnieki ir novērojuši, ka 55 kg smags, jauns lācis spēj pacelt 140 kg smagu klints gabalu; ja nepieciešams, tie var skriet ar 48 km/st, kā arī tie ir labi peldētāji.
Ieradumi
Melnais lācis ziemā dodas ziemas miegā. Lācis guļai izvēlas alas zem sagāztiem kokiem, akmeņiem, izskalotos upju krastos vai klintīs. Parasti lācis katru gadu guļ citā vietā. Ziemas guļas laikā lācenei piedzimst lācēni un pirmos mēnešus visi pavada alā.
Pavasarī pametot alu, lāči meklē ziemā kritušo dzīvnieku maitu un dažādu augu jaunos dzinumus. Paliekot arvien karstākam laikam, tas dodas augstāk kalnos. Lai izvairītos no briesmām, Amerikas melnais lācis rāpjas kokos. Pamatā tas uzturas mežos un upju gultnes izmanto kā ceļus migrēšanai.
Attiecības ar citiem plēsējiem
Dažos reģionos melnais lācis dzīvo kaimiņos brūnajam lācim. Tā kā melnais lācis ir mazāks par brūno lāci, tad klajās, atklātās vietās tas zaudē konkurencē par barību lielākajam brālēnam. Brūnais lācis ļoti reti nogalina melno lāci, visiem dokumentētajiem gadījumiem ir nejaušs raksturs. Abi lāči ir sadalījuši diennakti: melnais lācis ir aktīvs dienas laikā, brūnais lācis nakts laikā, kā arī pamatā melnais lācis apdzīvo biezus mežus, bet brūnais lācis atklātas, skrajas vietas.
Melnais lācis par barību cīnās arī ar pumu. Tāpat kā brūnie lāči tie mēdz pumai nozagt medījumu, lai gan abi plēsēji reti saķeras tuvcīņā, priekšroku dodot iebiedēšanai, rūkšanai un spēka demonstrācijai. Ar vilkiem melnais lācis satiekas reti, tikai ziemeļos vilki un lāči dala teritoriju. Lai gan melnais lācis ir daudz spēcīgāks plēsējs kā vilks, vilku bars spēj lāci nogalināt; daži šādi gadījumi ir dokumentēti, kuros vilku bars nogalina melno lāci, to neēdot. Protams, arī lielāks melnais lācis nogalina vilkus, padzenot baru no medījuma. Ir datēti gadījumi, kuros aligators uzbrūk melnajam lācim, lielākā daļa šādu uzbrukumu ir mērķēta lācēnu nomedīšanai. Kopumā melnais lācis cenšas izvairīties no cīņas, priekšroku dodot iebiedēšanas spēlei un bēgšanai.
Barība
Amerikas melnais lācis ir visēdājs. Tas pārtiek gan no augiem, gan gaļas, gan kukaiņiem. Melnais lācis pamatā medī nelielus dzīvniekus — grauzējus un dažādu zālēdāju mazuļus. Gaļa lāča iztikā sastāda 10—15%. Lai gan Amerikas melnais lācis ir spēcīgākais plēsējs Ziemeļamerikā, izņemot rajonus, kuros dzīvo arī brūnais lācis, tas izvairās no uzbrukumiem lielajiem zālēdājiem un parasti medī to mazuļus. Pat uzbrukums aļņa mazulim lācim ir ļoti bīstams un var beigties ar nopietniem savainojumiem, jo aļņu māte, kas ir lielākais zālēdājdzīvnieks Ziemeļamerikā, ir agresīva, spēcīga un cīnīsies par savu mazuli pat ar lāci. Visvairāk savā uzturā Amerikas melnais lācis patērē dažādus augus, riekstus, ogas un augļus. Tas labprāt ēd arī maitu un kukaiņus, īpaši kukaiņu kāpurus: skudras, bites, lapsenes un termītus. Lācis mēdz izpostīt bišu stropus, lai tiktu pie medus un bišu kāpuriem. Upēs un ezeros tas medī lašus un foreles, kā arī vēžus un citus ūdeņu dzīvniekus. Kopumā var teikt, ka melnais lācis ēdīs visu, ko var atrast. Siltākos reģionos tas neatteiksies arī no Amerikas aligatoru olām. Atrodoties cilvēku apdzīvoto vietu tuvumā, lācis barojas izgāztuvēs, kā arī nekautrējas apmeklēt privāto māju pagalmus un paēst tieši no atkritumu urnas.
Ja mežā izdodas atrast plēsēja nomedītu dzīvnieku, tad pēc veida, kā tas ir apēsts, var pateikt, vai tas ir bijis vilks vai lācis. Savu medījumu lācis uzplēš un miesu un iekšas izgriež uz ārpusi, āda tādējādi tiek ievilkta uz iekšpusi. Atšķirībā no vilkiem un koijotiem lācis upuri reti sadala gabalos, ēdot no visa dzīvnieka. Turpretī vilki un koijoti savu medījumu sadala mazākos gabalos, un barošanās teritorija ir juceklīgi nokaisīta ar kauliem. Ja medījums ir bijis pietiekami liels, lācis atliekas mēdz paslēpt.
Vairošanās
Dzimumbriedumu Amerikas melnā lāča mātīte sasniedz 3—4 gadu vecumā. Mazuļi dzimst katru otro gadu. Ja lāčiem trūkst barības, tad tie sāk pāroties tikai 5—7 gadu vecumā, un mazuļi dzimst retāk. Tēviņi dzimumbriedumu sasniedz tāpat kā mātītes 3—4 gadu vecumā, bet jaunie lāči nav pietiekami spēcīgi, lai uzvarētu konkurences cīņās vecākos lāčus, tādēļ pāroties tie sāk tikai 4—5 gadu vecumā. Riesta laiks ir vasarā, un mātītes spēj atlikt embrija attīstību tā, lai tas attīstītos un piedzimtu ziemā, laikā, kad mātīte alā guļ ziemas miegu. Līdz ar to, lai arī lācēna embrijs attīstās 60 dienās, kopējā grūsnība ilgst 7—8 mēnešus.
Janvārī vai februārī mātītei parasti piedzimst 2—3 mazuļi, bet var piedzimt arī vairāk lācēnu. Tie sver 283—397 g, ir akli, nevarīgi un gandrīz bez apspalvojuma. Māte zīda mazuļus ar treknu pienu līdz pavasarim, nepametot alu. Pavasarī mazuļi ir attīstījušies pietiekami, lai sekotu līdzi savai mātei ikdienas gaitās. Tie sver apmēram 2—4 kg. Ja mazuļiem draud briesmas, māte skaļi rūc, tos brīdinot un tādējādi liekot tiem uzkāpt augstu kokos. Māte tos turpina zīdīt līdz rudenim, un visi kopā dodas ziemas miegā. Nākamās vasaras laikā lācēni kļūst patstāvīgi, apmēram 1,5 gadu vecumā tie šķiras no mātes. Šajā laikā mātīte atkal ir gatava pāroties.
Lācēnu izdzīvošana ir pilnībā atkarīga no mātes pieredzes un spējām. Tā apmāca lācēnus dažādās gudrībās: ko ēst, ko un kā medīt, kur slēpties no briesmām, kur atpūsties un kur doties ziemas guļā. Lācēnu dzīvību bieži apdraud citu plēsēju uzbrukumi.
Megija Greisa
Mārgarita "Megija" Greisa (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.
Par lomu filmā Murder in Greenwich tikusi nominēta Young Artist balvai. Filmējās seriālā "Pazudušie" (Lost), par ko kopā ar pārējiem seriāla aktieriem saņēma Ekrāna aktieru ģildes balvu. Par beigšanas uzņemties seriālā "Pazudušie" M. Greisa ir filmējusies tādās filmās kā Suburban Girl, The Jane Austen Book Club, Taken un Malice in Wonderland.
Hermanis fon Helmholcs
Hermanis fon Helmholcs (de; — ) bija vācu dabaszinātnieks, kas darbojās fizikas, matemātikas un fizioloģijas nozarēs. Profesors Kēnigsbergas, Bonnas, Haidelbergas un Berlīnes universitātēs. Viņa fizikāli ķīmiskās metodes un atklājumi ievērojami ietekmēja tā laika zinātnes attīstību Eiropā.
Viņš pirmais (1847. gadā) deva enerģijas nezūdamības likuma vispārīgo raksturu. Helmholcam ir izcili rezultāti termodinamikā; viņš pirmais to pielietoja ķīmisko procesu pētīšanā. Ar saviem darbiem par šķidrumu turbulento kustību Helmholcs lika hidrodinamikas un aerodinamikas pamatus. Vairākus nozīmīgus pētījumus viņš veica akustikas un elektromagnētisma nozarēs. Helmholcs attīstīja mūzikas fizikālo teoriju. Savos fizikālajos pētījumos viņš izmantoja oriģinālas un veiksmīgas matemātiskās metodes. Pamatojoties uz ideju par "maņu orgānu specifisko enerģiju", viņš postulēja, ka sajūtas nav reālo lietu attēli jeb kopijas, bet gan simboli, pieņemtas zīmes, "hieroglifi", kam nav nekādas līdzības ar objektīvi pastāvošajiem priekšmetiem (skat. t.s. hieroglifu teoriju).
Helmholcs veica arī vairākus nozīmīgus atklājumus fizioloģijā (izmērīja ātrumu, ar kādu kairinājums izplatās pa nervu šķiedru, veica pētījumus par maņu orgānu fizioloģiju, par telpas uztveres likumsakarībām u.c.).
Šekltona
Šekltona (en) bija viena no divām Sadraudzības Transantarktiskās ekspedīcijas atbalsta bāzēm Antarktīdā. Izvietota uz Filhnera šelfa ledāja 3 km no Vedela jūras Fāzela līča krasta. Nosaukta par godu britu Antarktikas pētniekam Ernestam Šekltonam.
Vivjena Fuksa vadītajai transantarktiskajai ekspedīcijai tika ierīkotas divas atbalsta bāzes — Šekltona uz Filhnera šelfa ledāja Vedela jūras piekrastē un Skotas bāze Rosa salā Rosa jūras piekrastē. 1956. gada janvārī ar kanādiešu roņu medību kuģi Theron bāzes aprīkojums tika nogādāts Antarktīdā. Kuģis nokļuva ledus gūstā un tas apgrūtināja pienācīgu kravas nogādāšanu paredzētajā vietā. Daļa no krājumiem un aprīkojuma palika uz malasledus pie šelfa ledāja frontes. Bāzes ierīkošanai un ziemošanai Antarktīdā palika 8 cilvēku komanda Keneta Bleikloka (Kenneth Blaiklock) vadībā. Komandas rīcībā bija tikai teltis un iepakojumu konteineri, bet ēkas bija paredzēts uzbūvēt pašu spēkiem. Būvniecības gaitu apgrūtināja spēcīga nedēļu ilga vētra, kā rezultātā tika zaudēts viss uz malasledus atstātais aprīkojums, kā arī ieputinātas iesāktās būves. Zaudēts tika traktors, divas ēkas, liela daļa pārtikas un provīzijas.
Ar lielām grūtībām bāzes ierīkošana tika pabeigta un komanda pārziemoja bez zaudējumiem. 1956. gada decembrī Fukss un ekspedīcijas pamatsastāvs atgriezās ar papildus krājumiem un aprīkojumu. 1956./1957. gada vasarā tika pabeigta bāzes iekārtošana, kā arī izveidota mazāka Sautaisas bāze (South Ice Base) 480 km uz dienvidiem. Pēc atkārtotas pārziemošanas, 1957. gada 24. novembrī Fuksa ekspedīcija 12 cilvēku sastāvā devās ceļā. Šekltonas bāze tika evakuēta tā paša gada 27. decembrī.
Nora-Padekalē
Nora-Padekalē (, izrunā: ), arī Ziemeļi-Padekalē, ir vēsturisks Francijas reģions, kas robežojas ar Belģiju. Ziemeļrietumos to apskalo Padekalē jeb Duvras šaurums. Iedalās divos departamentos: Norā un Padekalē.
Reģions likvidēts 2016. gada 1. janvārī, apvienojot to ar Pikardijas reģionu un izveidojot Augšfrancijas reģionu ar centru Lillē.
Tēviņš
Tēviņš jeb vīrišķais dzimums (♂) ir termins, kuru izmanto, lai apzīmētu organisma dzimumu, kura dzimumorgāni ražo vīrišķās dzimumšūnas gametas, kas atrodas spermatozoīdos. Terminu ‘tēviņš’ parasti izmanto, lai apzīmētu vīrišķo dzimumu dzīvnieku pasaulē. Runājot par cilvēkiem, tiek izmantots termins ‘vīrietis’. Tēviņiem pretējais dzimums ir mātītes jeb sievišķais dzimums.
1851. gads
1851. gads bija parastais gads, kas sākās trešdienā.
Rasels Brends
Rasels Edvards Brends (en; dzimis ) ir angļu komiķis, aktieris, dziedātājs, rakstnieks, radio/TV raidījumu vadītājs.
Viņš kļuva pazīstams 2004. gadā Apvienotajā Karalistē kā Big Brother's Big Mouth vadītājs. Viņa pirmā lielā kino loma bija 2007. gada filmā St Trinian's. 2008. gadā kļuva pazīstams arī ASV pēc filmas "Aizmirst Sāru Maršalu" uzņemšanas, tāpat viņš filmējās tās turpinājumā "Dabū viņu uz skatuves". R. Brends ir arī ieskaņojis vairākus tēlus animācijas filmās, tai skaitā "Nejaukais es" un "Hop". Vēl ir uzņēmies 2011. gada filmā "Artūrs" (Arthur). R. Brends ir vadījis 2007. gada Brit Awards, 2008. un 2009. gada MTV Video Music Award balvu pasniegšanas ceremonijas.
Bernds Šneiders
Bernds Šneiders (dzimis Jēnā) ir bijušais Vācijas futbolists. Šneiders bija vispusīgs spēlētājs, kurš galvenokārt spēlēja pussarga pozīcijā, bet varēja spēlēt arī labajā un kreisajā malā. Pēc karjeras beigām 2009. gada jūnijā viņš kļuva par sava pirmā kluba, Carl Zeiss Jena, padomnieku un Bayer Leverkusen skautu.
Komandā un fanu vidū saukts par Schnix, Šneiders karjeru sāka savas dzimtas pilsētas klubā Carl Zeiss Jena. Spožāko savas karjeras daļu viņš aizvadīja desmit gadus ilgajā posmā Bayer Leverkusen rindās. Viņš ieguva iesauku "Baltais brazīlietis" par savām bumbas kontroles un piespēļu prasmēm, kā arī precīzajiem tiešajiem brīvsitieniem un stūra sitieniem. Lai arī pārsvarā viņš bija piespēlētājs, nevis vārtu guvējs, viņš spēja gūt vārtus arī no liela attāluma.
Nikodema Rancāna iela (Rēzekne)
Nikodema Rancāna iela (oficiāli N. Rancāna iela) ir iela Rēzeknē.
Padomju laikos ielas nosaukums bija Latgales iela.
Ielu savienojumi
Nikodema Rancāna iela ir savienota ar šādām ielām:
1961. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1961. gada notikumi Latvijas teritorijā. Tā atradās PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.
Klusais okeāns
Klusais okeāns ir pasaules lielākā ūdenstilpe, kas klāj aptuveni trešo daļu Zemes virsmas. Nosaukumu okeānam devis portugāļu jūrasbraucējs Fernāns Magelāns — pirmais eiropietis, kas šķērsoja okeānu. Okeāna nosaukums cēlies no tā, ka visu ceļu no Magelāna šauruma līdz Filipīnām Magelāna ceļojums pagāja mierīgos laikapstākļos.
Ģeoloģija
Klusā okeāna platība pašlaik lēni samazinās plātņu tektonikas kustību rezultātā.
Lielākā daļa okeāna atrodas uz milzīgas okeāniskās Zemes garozas plātnes — Klusā okeāna plātnes. Okeāna austrumu daļā, pie Centrālamerikas un Dienvidamerikas krastiem ir citas okeāniskās Zemes garozas plātnes, tai skaitā Kokosu plātne un Naskas plātne. Okeāna nomalēs, kur tas saskaras ar kontinentālo Zemes garozu, daudzviet ir okeāna dziļvagas un aiz tām izvietotās aktīvā vulkānisma zonas. Šādas vulkānisma zonas ir Dienvidamerikas piekrastē, Aleutu salās, Kuriļu salās, Japānā, Zālamana salās, Vanuatu, ziemeļos no Jaunzēlandes. Šo vulkānisko joslu sistēmu nereti dēvē par Klusā okeāna Uguns gredzenu — šeit norisinās eksplozīvs vulkānisms, daudz zemestrīču. Spēcīgās zemestrīces nereti rada milzu cunami viļņus, kas nopostījuši veselas pilsētas.
Vecā un jaunā stila datumi
Vecais stils (v.s.) un jaunais stils (j.s.) tiek izmantots gadījumos, kad jānorāda, pēc kura kalendāra rakstīts datums: Jūlija kalendāra (v.s.) vai Gregora kalendāra (j.s.). Jaunais stils tika ieviests 1582. gadā ar pāvesta Gregora XIII pavēli, lai novērstu Jūlija kalendāra nepilnības: kalendārā gada atpalikšanu no patiesā saules gada. Katoļu zemēs jaunais kalendārs tika pieņemts uzreiz. Protestantu, pareizticīgo un citās zemēs Gregora kalendārs tika ieviests dažādos laikos. Piemēram, Krievijā to ieviesa tikai 1918. gadā, Grieķijā — 1923. gadā.
Lietošana Latvijā
Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieks Stefans Batorijs pāvesta Gregora kalendāru lika ieviest jau 1582. gadā, bet tas izraisīja kalendāra nemierus Rīgā. Kurzemes un Zemgales hercogiste pāreja uz jauno stilu notika 1700. gadā, tomēr pēc Latvijas daļu inkorporācijas Krievijas impērijā visur atkal atsāka lietot veco stilu.
Latvijas teritorijā uz jauno stilu pilnībā pārgāja tikai 1918. gadā, kad starpība bija jau sasniegusi 13 dienas.
Klusais okeāns
Ģeoloģija
Klusajā okeānā ir arī vidusokeāniskā rifta zonas, kur veidojas jauna Zemes garoza ar šim procesam raksturīgajiem lēzenajiem vulkāniem, no kuriem izplūst bazalta lava. Šādi rifti atrodas zem ūdens, starp Klusā okeāna plātni un Naskas un Kokosa plātni.
Okeāna ūdens un straumes
Okeāna ūdens temperatūra mainās no sasaluša ūdens polārajos apvidos līdz 25 — 30 °C ekvatora tuvumā. Kopumā Klusais okeāns ir siltāks kā Atlantijas okeāns. Arī ūdens sāļums mainās atkarībā no platuma grādiem. Tuvāk ekvatoram ūdens ir mazāk sāļš kā vidējos platuma grādos, jo pie ekvatora ir vairāk nokrišņu. Tuvāk poliem arī sāļums samazinās jo aukstuma dēļ ūdens iztvaiko mazāk.
Straumju kustība ziemeļos no ekvatora pārsvarā notiek pulksteņa rādītāja kustības virzienā, savukārt dienvidos no ekvatora — pretējā virzienā.
Gar ekvatoru no Filipīnu dienvidu daļas līdz teritorijai rietumos no Panamas plūst siltā Ekvatoriālā pretstraume. Pagriezusies ziemeļu virzienā pie Meksikas krastiem tā pagriežas pretējā virzienā un kā siltā Ziemeļekvatoriālā straume plūst atpakaļ, pagriežoties uz ziemeļiem pie Mikronēzijas salām un sasniedz Japānas salas kā siltā Kurosio straume. Ap 40 platuma grādiem tā atkal virzās pretējā virzienā no Japānas uz ASV ziemeļrietumu štatiem kā Klusā okeāna Ziemeļu straume. ASV krastus straume sasniedz jau salīdzinoši atdzisusi un pagriežas uz dienvidiem, plūstot gar Kalifornijas krastu kā aukstā Kalifornijas straume. Klusā okeāna Ziemeļu straumes atzars plūst arī uz ziemeļiem, gar Kanādas rietumu krastu un Aļaskas krastu kā siltā Aļaskas straume. No ziemeļiem, no Beringa jūras gar Kamčatku plūst aukstā Ojasio straume (Kuriļu straume).
Dienvidu puslodē dienvidos no ekvatora no Peru piekrastes līdz Melanēzijai plūst Dienvidekvatoriālā straume kas ceļā iesilst, kļūstot no aukstās straumes par silto. Koraļļu jūrā pie Austrālijas un Jaungvinejas krastiem tā sadalās. Viens straumes atzars caur Arafuru jūru ieplūst Indijas okeānā, bet cits straumes atzars plūst gar Austrālijas austrumu krastu kā siltā Austrumaustrālijas straume. Tālāk dienvidos, ap 50° platuma grādos, Dienvidu okeāna teritorijā ap zemeslodi plūst aukstā Rietumvēju straume, kas plūst virzienā no Jaunzēlandes uz Dienvidameriku. Pie Dienvidamerikas krastiem spēcīgs šīs straumes atzars plūst uz ziemeļiem kā aukstā Humbolta straume (Peru straume).
Klusā okeāna straumju režīms lielā mērā nosaka klimatu okeānā un tā piekrastē.
Salas
Klusajā okeānā ir ap 25 000 salu, kas ir vairāk, nekā pārējos pasaules okeānos kopā. Absolūti lielākā daļa šo salu ir mazas vai ļoti mazas. Lielākā sauszeme, kas pilnībā atrodas Klusajā okeānā, ir pasaules otrā lielākā sala — Jaungvineja. Klusā okeāna salas grupē šādos reģionos:
Pēc izcelsmes un uzbūves Klusā okeāna salas var iedalīt trīs tipos:
Vēsture un politika
Nozīmīga migrācija Klusā okeāna reģionā notikušas aizvēsturiskos laikos. Ap mūsu ēras 300. gadu polinēzieši atklāja un kolonizēja Lieldienu salu, ap 400. gadu — Havaju salas, bet ap 1000. gadu — Jaunzēlandi.
Eiropieši Kluso okeānu pirmoreiz ieraudzīja 16. gadsimta sākumā. Uzskata, ka pirmais Kluso okeānu sasniedza spāņu konkistadors Vasko Nunjess de Balboa 1513. gadā pēc Panamas zemesšauruma šķērsošanas. Vienlaikus arī portugāļu tirdzniecības un militārās ekspedīcijas kuģoja Klusā okeāna rietumu puses ūdeņos 1512. un 1513. gadā, kā pirmā — Antoniu de Abreu vadītā ekspedīcija.
1519. gadā spāņu ekspedīcija Fernāna Magelāna vadībā šķērsoja Kluso okeānu austrumu—rietumu virzienā, atklājot šaurumu starp Patagoniju un Ugunszemi, kas Kluso okeānu savieno ar Atlantijas okeānu (vēlāk nosaukts par Magelāna šaurumu). 1521. gadā Magelāns atklāja Marianas salas un Filipīnas, kur gāja bojā, bet ekspedīcija tika pabeigta bez viņa Huana Sebastjana Elkano vadībā. 1564. gadā konkistadori Migela Lopesa de Legaspi vadībā šķērsoja okeānu no Meksikas līdz Filipīnām. Līdz 16. gadsimta beigām okeānā no eiropiešiem aktīvi darbojās tikai spāņi — viņu kuģi devās uz Filipīnām, Jaungvineju, Zālamana salām. Manilas galeoni regulāri šķērsoja okeānu no Manilas uz Akapulko.
17. gadsimtā holandieši atklāja Bismarka arhipelāgu. 1606. gadā Vilems Jansons sasniedza Jorkas raga pussalu Austrālijā. 1642. gadā Ābels Tasmans atklāja Tasmaniju un Jaunzēlandi. 18. gadsimtā krievi uzsāka ļoti aktīvu Aļaskas un Aleutu salu izpēti, franči pētīja Polinēziju. 18. gadsimta otrajā pusē notika trīs britu ekspedīcijas Džeimsa Kuka vadībā, kurās tika izpētīta Austrālijas austrumu piekraste, apbraukts apkārt Jaunzēlandei un atklātas Havaju salas.
Nikodema Rancāna iela
Nikodema Rancāna iela var būt:
Klusais okeāns
Vēsture un politika
Okeāna centrālās daļas resursu apguvi kavē lielais dziļums. Taču seklajos kontinentālajos šelfos pie Austrālijas un Jaunzēlandes un citur tiek iegūta nafta un dabasgāze. Klusajā okeānā ir milzu zivju resursi un notiek aktīva tunču, anšovu, lašu, sardīņu, zobenzivju un citu sugu zivju un pārējo jūras organismu zveja.
Klusā okeāna jūras
Gar Klusā okeāna malām izvietotas šādas jūras (sākot no ziemeļiem pulksteņa rādītāja virzienā):
Tautas saskaņas partija
Tautas saskaņas partija bija Latvijas politiskā partija, kas tika izveidota 1994. gadā. Partija bija viena no apvienības "Saskaņas Centrs" izveides iniciatorēm un dalībniecēm. Partijas ideoloģijas pamatā bija kreisi centriskas un sociāldemokrātiskas vērtības, kā arī mazākumtautību interešu aizstāvība un ciešāka Latvijas sadarbība ar Krieviju.
Kopš 2010. gada pastāv partija "Saskaņa", kas tika izveidota uz TSP un divu citu "Saskaņas Centrā" ietilpstošu partiju bāzes.
Vēsture
Tautas saskaņas partija (TSP) tika izveidota 1994. gadā, sadaloties 5. Saeimas frakcijai "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai". No 1998. līdz 2003. gadam TSP bija apvienības "Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā" locekle.
2005. gadā TSP bija politiskās apvienības "Saskaņas centrs" izveides iniciatore. 2010. gadā apvienojās ar divām citām SC loceklēm (SDP un JC), izveidojot partiju "Saskaņa", kuras līderi bija agrākais Rīgas domes priekšsēdētājs Nils Ušakovs un "Saskaņas" priekšsēdētājs Jānis Urbanovičs.
Vadība
No partijas izveides līdz 2005. gadam tās priekšsēdētājs bija Jānis Jurkāns. Līdz brīdim, kad tika izveidota partija "Saskaņa", tās vadītājs bija Jānis Urbanovičs. Partijas valdes priekšsēdētājs no 2006. gada bija Ivans Ribakovs (agrāk — Aivars Dātavs).
Bedwetters
Bedwetters (no angļu valodas — 'gultā slapinātāji') ir 2004. gada septembrī dibināta Igaunijas poppanka grupa. Viņi ieguva popularitāti uzvarot Zen rīkotajā Igaunijas jauno grupu konkursā.
Kā balvu Zen konkursā grupa ieguva iespēju izveidot savu videoklipu, ko rādīja MTV. 2007. gadā Bedwetters ieguva MTV Eiropas mūzikas balvu kategorijā "New Sounds of Europe", iegūstot tiesības uzstāties ceremonijas noslēgumā.
grupa izdeva savu pirmo albumu Meet the Fucking Bedwetters. 15. un 16. maijā ar trim albuma prezentācijas koncertiem Bedwetters uzstājās arī Latvijā.
Džeimss Milners
Džeimss Filips Milners (en; dzimis ) ir profesionāls angļu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Milners pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Brighton & Hove Albion.
Pirms tam pārstāvējis Leeds United, Swindon Town, Newcastle United, Aston Villa, Manchester City un Liverpool klubus.
Bērnībā viņš bija labs futbolists, kriketa spēlētājs un garo distanču skrējējs. Skolas vecumā viņš savu mācību iestādi pārstāvēja visos šajos sporta veidos un spēlēja amatiera līmenī futbolu Raudonā un Horsfortā. 1996. gadā viņš pievienojās Leeds United jaunatnes akadēmijai un kopš tā laika pievērsies futbolam. Kluba pirmās komandas sastāvā viņš debitēja 2002. gadā 16 gadu vecumā un kļuva pazīstams kā jaunākais spēlētājs, kurš guvis vārtus Anglijas Premjerlīgā.
Anglijas izlases sastāvā viņš ir piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā.
Karjeras statistika
263||25||25||6||16||7||37||4||340||40
Sasniegumi
Manchester City
2007. gada F3 Eirosērijas sezona
2007. gada F3 Eirosērijas sezona bija F3 Eirosērijas piektā sezona. Tā sākās un beidzās. Par čempionu kļuva Romēns Grožāns.
Piloti un komandas
Atšifrējums: R = sezonas debitants
Ketija Frīmena
Katrīna Astrīda Salome Frīmena (en; dzimusi Makajā, Austrālijā) ir bijusī Austrālijas aborigēnu vieglatlēte, sprinta skrējēja. Startējusi trijās olimpiskajās spēlēs (1992, 1996, 2000). 2000. gada Olimpiskajās spēlēs viņa bija Olimpiskās uguns iededzēja un Olimpisko spēļu čempione 400 m distancē.
Riteņbraukšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — grupas brauciens sievietēm
2008. gada vasaras olimpisko spēļu sieviešu grupas brauciens šosejā notika 10. augustā Pekinas šosejas trasē. Zelta medaļu izcīnija Lielbritānijas riteņbraucēja Nikola Kuka.
Rezultāti
Nefinišēja četras sportistes.
Eds Viesturs
Edmunds Viesturs vai Eds Viesturs (dzimis ) ir amerikāņu alpīnists un rakstnieks. Viņš ir pirmais amerikānis un 12. cilvēks pasaulē, kurš ir uzkāpis visās 14 virsotnēs, kas ir augstākas par 8000 metriem (zināmas kā astoņtūkstošnieki), un tikai piektais kāpējs, kas to paveicis bez skābekļa maskas. Viesturs ir septiņas reizes uzkāpis Everestā un 21 reizi astoņtūkstošniekos (tikai četriem alpīnistiem, no kuriem trīs ir šerpas, ir vairāk sekmīgi sasniegtu augstkalnu virsotņu).
Biogrāfija
Viestura vecāki bija latviešu un vācu izcelsmes, tomēr savu latvisko izcelsmi viņš nav izcēlis, uzskata sevi par amerikāni. Kādā intervijā jokojot savas fiziskās dotības saistījis ar "superuzlādētajām latvieša asinīm".
Bērnību viņš aizvadīja Rokfordā, līdz 1977. gadā pārcēlās uz Sietlu, lai mācītos Vašingtonas universitātē. Šeit viņš pievērsās alpīnismam Reinīra kalna nogāzēs. 1981. gadā viņš pabeidza universitāti ar bakalaura grādu zooloģijā un kļuva par alpīnisma instruktoru Reinīra kalna alpīnisma firmā. Vēlāk viņš Vašingtonas Valsts universitātē ieguva doktora grādu veterinārajā medicīnā.
Ulvis Alberts
Ulvis Alberts (dzimis Rīgā) ir trimdas latviešu fotogrāfs. Otrā pasaules kara laikā kopā ar ģimeni izceļojis uz Vāciju un vēlāk pārcēlies uz dzīvi ASV. Specializējas mūziķu un slavenību fotografēšanā.
Profesionālā darbība
Pēc radio televīzijas bakalaura grāda iegūšanas Vašingtonas Universitātē Sietlā Ulvis Alberts tur sāka fotografēt tādus mūziķus, kā Bobs Dilans un Džimijs Hendrikss. 1973. gadā pārcēlās uz dzīvi Losandželosā, lai strādātu Holivudā. Bieži fotografējis augsta līmeņa pokera sacensības.
Dominiks Antonelli
Dominiks Entonijs "Tonijs" Antonelli (Dominic Anthony "Tony" Antonelli, dzimis ) ir NASA astronauts.
Antonelli pirmais kosmiskais lidojums notika 2009. gada martā misijā STS-119, esot Discovery pilotam.
Otrais Antonelli lidojums notika 2010. gada maijā misijā STS-132, esot Atlantis pilotam.
Latvijas Zaļā partija
Latvijas Zaļā partija (LZP) ir 1990. gada 13. janvārī dibināta zaļo politiku īstenojoša, bet vienlaikus konservatīva politiska partija Latvijas Republikā. Pēc Zaļās partijas aiziešanas no Zaļo un Zemnieku savienības 2022. gadā, partija kopā ar Liepājas partiju un Latvijas Reģionu apvienību iesaistījās apvienībā "Apvienotais saraksts", kurā startēja 14. Saeimas vēlēšanāms.
Biedri
Šobrīd partijā ir aptuveni 800 biedru, kas apvienoti 34 reģionālās nodaļās — Ādažu, Balvu, Burtnieku, Daugavpils, Garkalnes, Ikšķiles, Jēkabpils, Jūrmalas, Kuldīgas / Rendas, Ķeguma, Ķekavas, Lielvārdes, Liepājas, Ogres, Olaines, Preiļu, Rēzeknes, Riebiņu, Rīgas Ziemeļu, Rojas, Ropažu, Saulkrastu, Tukuma, Vecumnieku un Ventspils.
Vēsture
Ideju par partijas nepieciešamību radusiess 1. Zaļās loģikas konferencē 1989. gada rudenī. Kā iniciatori un aktīvākie partijas veidotāji sadarbojās Juris Zvirgzds, Oļegs Batarevskis, Indulis Emsis, Arvīds Ulme, Valts Vilnītis, u.c., pēc kuru iniciatīvas 1990. gada 13. janvārī tika nodibināta LZP. Dibināšanas brīdī partiju veidoja 123 biedri. Partija kļuva par pirmo oficiāli reģistrēto politisko partiju Latvijā.
2001. gada 9. jūnijā Latvijas Zaļā partija tika uzņemta Eiropas Zaļo partiju federācijā.
Kopš 2003. gada Latvijas Zaļā partija bija Eiropas Zaļās partijas dibinātāja un biedrs. Izslēgta 2019. gadā maksājumu kavēšanas un pārstāvju nesūtīšana uz partijas padomes kongresiem dēl, bet pārmests arī atbalsts mazākumtautību skolu pārejai uz mācībām valsts valodā, un negatīva nostāja pret LGBT+ tiesībām.
Literatūra
Mednis I. Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007. ISBN 978-9984-798-20-2 — 429.—433. lpp.
Karlsons
Karlsons ("Kārļa dēls", no personvārda Kārlis; sieviešu dzimtē Karlsone) ir latviešu uzvārds. Zviedru cilmes uzvārda Kārlsons variants. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Nagla
Nagla ir stieņveida detaļa, kas paredzēta galvenokārt koka izstrādājumu sastiprināšanai. Naglas parasti tiek izgatavotas no metāla. Lai vieglāk būtu savienot koka elementus, naglām viens gals ir smails, bet otrajā galā atrodas tā sauktā naglas galva, pa kuru veic sitienus, piemēram, ar āmuru.
Jānis Ūdentiņš
Jānis Ūdentiņš ( — ) bija Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks. Triju Zvaigžņu ordeņa un Viestura ordeņa kavalieris.
Biogrāfija
Dzimis Liezēres pagastā zemnieka ģimenē. No 1919. gada 8. oktobra Latvijas armijas dienestā, kā Liezēres komandantūras karavīrs. No 1920. gada 1. janvāra līdz 1. aprīlim izgājis apmācības Instruktoru bataljonā, iegūstot dižkareivja pakāpi. No 1920. gada 4. aprīļa dienējis 4. Valmieras kājnieku pulkā.
1920. gada 13. novembrī iestājies Karas skolas kājnieku nodaļā. 1922. gada 1. septembrī J. Ūdentiņš pabeidza Kara skolu, iegūstot leitnanta pakāpi. Pēc tam dienējis 7. Siguldas kājnieku pulkā. No 1923. gada 30. marta komandējis vadu iepriekšminētajā pulkā. 1924. gada 29. februārī pabeidzis Sakaru virsnieku kursus un 1. martā iecelts par sakaru komandas vada komandieri. 1926. gada 17. janvārī paaugstināts par virsleitnantu. Pēc tam iestājies Aviācijas skolā. 1927. gada augustā piešķirts lidotāja nosaukums. 1928. gada 28. jūlijā pabeidzis Aviācijas skolu ar I šķiru. No 17. augusta Aviācijas pulka Iznīcinātāju eskadriļas lidotājs. 11. septembrī iecelts par pulka adjutantu.
No 1932. gada 6. maija Iznīcinātāju (II) eskadriļas vada komandieris. 1933. gada maijā paaugstināts kapteiņa-leitnanta pakāpē. 1934. gada 7. maijā Jāni Ūdentiņu apbalvoja ar Triju Zvaigžņu ordeņa V šķīru. Iestājies Augstākajā kara skolā, kuru pabeidza 1937. gada 20. janvārī. Pēc tam Tehniskās divīzijas pārvaldes štāba adjutanta palīgs. 10. aprīlī iecelts par Operatīvas nodaļas adjutantu. No 1938. gada 21. februāra bija Armijas aviācijas priekšnieka adjutants. 1. septembrī paaugstināts kapteiņa dienesta pakāpē. 1939. gada 5. jūnijā apbalvots ar Viestura ordeņa IV šķiru (ar šķēpiem). 1940. gada 27. februārī Jānim Ūdentiņam piešķīra kara lidotāja nosaukumu.
Oriola (uzņēmums)
Oriola Oyj (agrākais nosaukums Oriola-KD) ir Somijas farmācijas un medicīnas preču vairumtirdzniecības uzņēmums. Tas ir dibināts 2006. gadā, atdaloties no Orion. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Espo. Oriola darbojas Somijā un Zviedrijā.
Oriola Oyj akcijas tiek kotētas biržā Nasdaq Helsinki. Lielākie akcionāri (2023. gada 31. janvārī): Mariatorp Oy (14,38 %), Wipunen Varainhallinta Oy (4,96 %), Varma pensiju fonds (4,18 %), Ilmarinen pensiju fonds (3,25 %).
Kronans Droghandel pirmsākumi
1907. gadā Zviedrijā tika dibināts uzņēmums Kronans Droghandel AB, kas nodarbojās ar zāļu vairumtirgošanu.
Uz ziemeļiem caur ziemeļrietumiem
"Uz ziemeļiem caur ziemeļrietumiem" (en) ir 1959. gada amerikāņu spiegu trilleris, kura režisors ir Alfreds Hičkoks.
Oriola (uzņēmums)
Kronans Droghandel pirmsākumi
1971. gadā Zviedrijā tika nacionalizēta farmācijas nozare, un farmācijas tirgus kļuva monopolizēts.
Uz ziemeļiem caur ziemeļrietumiem
Filma ir stāsts par reklāmas biznesā darbojošos Rodžeru Tornhilu, kas tiek sajaukts ar citu personu, un tādēļ viņam pakaļ dzenas mistiskas organizācijas aģenti. Tajā galvenās lomas attēlo Kerijs Grānts, Eva Marija Seinta, Džeimss Mesons un Džesija Roisa Lendisa. "Uz ziemeļiem caur ziemeļrietumiem" tika nominēta trim Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tomēr neviena no tām netika iegūta.
Oriola (uzņēmums)
Oriola pirmsākumi
1948. gadā Somijas zāļu ražotājs Orion izveidoja zāļu izplatīšanas uzņēmumu Oriola Oy.
1970. gadā Oriola izveidoja medicīnas produktu nodaļu. 1972. gadā tika izveidota laboratoriju piederumu nodaļu. 1974. gadā uzņēmums iegādājās zobārstniecības piederumu piegādātāju Hammasväline Oy. 1979. gadā Oriola sāka piedāvāt rentgenaparatūru.
1990. gadā Oriola sāka vairumtirdzniecību Igaunijā, 1994. gadā — Lietuvā un 1995. gadā — Latvijā. 1996. gadā Oriola iegāja Krievijas tirgū, dibinot uzņēmumu OOO Moron.
2002. gadā Orion ieguva Zviedrijas vairumtirgotāja Kronans Droghandel (KD) vairākuma kapitāldaļu, un tas tika apvienots ar Oriola.
Oriola-KD
2007. gadā Oriola-KD un Lifco AB izveidoja kopuzņēmumu, un 70 % Oriola-KD zobārstniecības biznesa tika pārdots Lifco. 2008. gadā Oriola Krievijā iegādājās farmācijas vairumtirgotāju Vitim.
2009. gadā Zviedrijā tika liberalizēts farmācijas monopols, kas ļāva Oriola-KD uzsākt aptieku biznesu. Vairumtirdzniecības operācijas Zviedrijā Oriola-KD turpināja ar zīmolu KD Pharma. 2010. gadā Oriola-KD iegādājās Zviedrijas aptieku tīklu. 2010. gadā medicīnas un laboratorijas preču bizness tika pārdots uzņēmumam Mediq N.V.; atlikušais zobārstniecības bizness tika pārdots Lifco. 2010. gadā Oriola Krievijā iegādājās aptieku ķēdi OOO 03 Apteka. 2011. gadā meitas uzņēmumi KD Pharma Zviedrijā un Moron Krievijā tika pārdēvēti par Oriola. 2012. gada novembrī Oriola-KD pilnībā ieguva Zviedrijas mazumtirdzniecības uzņēmumu Kronans Droghandel Apotek AB. 2013. gada 3. jūnijā Oriola-KD pabeidza Zviedrijas aptieku tīkla Medstop iegādi. 2014. gadā Krievijas bizness tika pārdots uzņēmumam Apteki 36.6.
2015. gada augustā uzņēmumā tika apstiprināta jauna stratēģija, paplašinot pakalpojumu sniegšanu farmācijas uzņēmumiem un veselības aprūpes operatoriem, kā arī personāla komplektēšanas pakalpojumus aptiekām. 2016. gadā Oriola-KD iegādājās pakalpojumu sniegšanas uzņēmumus: Zviedrijas Svensk Dos un Somijas Pharmaservice Oy un Farenta (70,9 %). 2017. gada 13. martā Oriola-KD panāca vienošanos ar Somijas mazumtirdzniecības uzņēmumu Kesko par kopuzņēmuma veidošanu, lai Somijā izveidotu veselības, skaistuma un labklājības preču veikalu tīklu; kopuzņēmuma izveide tika pabeigta 30. jūnijā, abiem uzņēmumiem iegūstot 50 % kapitāldaļu jaunajā uzņēmumā.
Atkal Oriola
2017. gada 3. aprīlī Oriola-KD Oyj mainīja nosaukumu uz Oriola Oyj. 31. augustā tika pabeigta Zviedrijas uzņēmuma ICTHS Health Support AB iegāde; tas nodarbojas ar pakalpojumu sniegšanu farmācijas uzņēmumiem un veselības aprūpes operatoriem. 2018. gada 4. maijā Oriola ieguva Zviedrijas tiešsaistes medicīnas centra Doktor.se aptuveni 17 % akcijas. 28. septembrī tika pilnībā iegūts uzņēmums Farenta.
2022. gada 9. februārī Oriola vienojās ar Lietuvas EUROAPOTHECA par kopuzņēmuma (50/50 %) izveidi Zviedrijā, apvienojot Oriola piederošo Kronans Apotek un Euroapotheca piederošo Apoteksgruppen aptieku tīklu. 1. aprīlī Oriola pabeidza personāla pakalpojumu biznesa pārdošanu uzņēmumam Eezy. 2022. gada 30. jūnijā konkurences iestādes atļāva Kronans Apotek un Apoteksgruppen apvienošanos; darījums tika pabeigts 3. oktobrī.
Oriola Latvijā
1994. gadā Orion Latvijā dibināja zāļu un medicīnisko preču vairumtirdzniecības uzņēmumu SIA Oriola Rīga. Darbu tas uzsāka 1995. gada oktobrī. 1997. gadā Oriola Oy Latvijā dibināja farmaceitisko izstrādājumu mazumtirgotāju SIA Panpharmacy.
2000. gadā Rīgā, Dzelzavas ielā tika uzcelta jauna noliktava ar biroju. Pēc Orion grupas sadalīšanās 2006. gadā Oriola Rīga kļuva par daļu no Oriola-KD. 2008. gadā zobārstniecības preču bizness tika nodots SIA Sirowa DAB.
2013. gada novembrī Oriola atvēra interneta aptieku InternetAptieka.lv. 2014. gada septembrī Oriola Rīga izveidoja aptieku apvienību "SirdsAptieka", lai zem vienota nosaukuma apvienotu neatkarīgas Latvijas aptiekas. 2014. gada 1. decembrī Oriola Oy nopirka aptieku SIA "Rīgas Elizabetes aptieka". 2015. gada 30. novembrī SIA "Rīgas Elizabetes aptieka" tika pievienota SIA Panpharmacy. 2017. gada 14. augustā paziņots, ka Oriola bizness Baltijā (AS Oriola, Oriola Estonia Oü, SIA Oriola Riga, SIA Panpharmacy, UAB Oriola Vilnius) tiks pārdots tā vadībai (SIA Oribalt Group).
Oto Šterns
Oto Šterns (de; dzimis, miris ) bija ebreju izcelsmes Vācijas, vēlāk ASV fiziķis, 1943. gada Nobela prēmijas fizikā laureāts.
Dzimis 1888. gadā Vācijas ebreju ģimenē Žoros. Ieguva doktora grādu fizikālķīmijā Breslavas Universitātē. Kopā ar Alberts Einšteinu kādu laiku strādāja Kārļa Universitātē Prāgā un ETH Cīrihē. 1915. gadā habilitējās Frankfurtes Universitātē. 1921. gadā kļuva par Rostokas Universitātes profesoru. 1922. gadā veica Šterna-Gerlaha eksperimentu. No 1923. gada strādāja jaundibinātajā Hamburgas Universitātes Fizikālās ķīmijas institūtā. Pēc nacistu nākšanas pie varas lielākoties darbojās ASV (Kārnegī Mellona Universitātē Pitsburgā un Kalifornijas Universitātē Bērkli).
Elizabete Balčus
Elizabete Balčus (dzimusi Rīgā) ir mūziķe, dziedātāja un komponiste.
Dzīvesgājums
Pabeigusi Latvijas Mūzikas akadēmiju, flautas specialitātē, papildus izglītojusies Romas Sv. Cecīlijas mūzikas konservatorijā.
Savu solo karjeru uzsākusi 2010. gadā, piedaloties I Love You bāra rīkotajā konkursā Open Mike, kur pirmo reizi publiski izpildīja savas dziesmas kopā ar māsu, čellisti Kristiānu. Toreiz duetam tika dots vārds PIKASŪ (atvasinājums no abu iesaukām - Elizabetes iesauka kopš dzimšanas ir Pika, bet māsai Suse). Tāpat Elizabete no 2010.līdz 2017.gadam spēlēja arī meiteņu indie folk-pop grupā Sus Dungo.
2011. gada 23. novembrī Elizabete izdeva akustisku debijas EP albumu Wooden Horse ar sešām pašas sacerētām, sapņainām dziesmām, kas mūzikas kritiķu un apskatnieku vidū izpelnījās augstu atzinību un Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvā 2011 uzvarēja nominācijā "Labākā debija".
2012.-2013. gadā Elizabete ar mini albuma dziesmām koncertēja festivālos Positivus, Summer Sound Liepāja, Laba daba, kā arī grupas Pērkons jubilejas koncertā uzstājās koncertzālē Palladium Rīga, kā arī devās savā pirmajā koncertbraucienā ārpus Latvijas, uz Luksemburgu.
2014. gadā Elizabete Erasmus apmaiņas programmā studēja Romā, Sv.Cecīlijas mūzikas konservatorijā, īpašu nozīmi pievēršot flautas, operas vokāla un kompozīcijas studijām. Paralēli studijām, Elizabete Romas bāros spēlēja savas dziesmas un nokļuva RAI2 televīzijas šovā I fatti vostri, kur kopā ar televīzijas džeza bigbendu spēlēja populāras itāļu dziesmas.
2015. gadā Elizabete sakomponēja mūziku teātra izrādei Vai pagaršot?. Tāpat arī kā mūziķe piedalījusies izrādē Kabarē Latvijas Nacionālajā teātrī, kā arī izrādē Būt Šekspīram neatkarīgajā kultūras telpā 3MĀSAS. Pievienojās pank-roka orķestrim Gatis Ziema un Karaliskā dekadence ar ko kopā devās koncerttūrē uz Krieviju.
Ar Conarium Elizabete nominēta Zelta Mikrofona, kā arī Austras balvai. Albuma dziesmas Tourist mūzikas video nominēts Riga IFF kategorijā Baltic Music Video, kā arī Zelta Mikrofona balvai. Albums iekļauts britu komiķa James Acaster grāmatā Perfect Sound Whatever kā viens no labākajiem albumiem, kas izdots 2016.gadā. Tāpat albums izskanējis BBC Sounds Perfect Sounds, izpelnījies The Quietus, Drowned in Sound, Louder than War atzinību. Sandris Vanzovičs Neatkarīgajā Rīta avīzē raksta: “Negaidīti pārliecinošs un spēcīgs darbs - latvju avangarda mūzikā labākais, kas pēdējā laikā dzirdēts.”
Conarium Elizabetei pavēra plašas starptautiskas iespējas un koncertus - uzstājusies nozīmīgākajos šovkeisos kā Eurosonic Noorderslag, The Great Escape, Reeperbahn, Focus Wales, WestwayLab u.c., bijušas koncerttūres Apvienotajā Karalistē, Portugālē, Itālijā, Kanādā. Vairāki koncerti Vācijā, Nīderlandē, Francijā, Ungārijā, Rumānijā u.c. Eiropā. Berlīnes Urban Spree iesildījusi argentīnas dziedātāju Nathy Peluso.