cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fitoekstrakcija
Tomēr nereti hiperakumulanti ir augi ar nelielu biomasu, tāpēc fitoekstrakciju var veikt arī ar augiem, kuri nav hiperakumulanti, ja tiem ir strauja augšana un augsta biomasas produkcija. Līdz ar to, neskatoties uz to, ka augs uz vienu sausās masas vienību uzņem nelielu daudzumu piesārņojošās vielas, tā lielās biomasas dēļ tas var akumulēt ievērojamu daudzumu. Vēlams, lai augs kaitīgos savienojumus uzkrāj savās virszemes daļās, jo tās ir vieglāk novākt.
Citi pielietojumi
Fitoekstrakciju var pielietot metālu (arī dārgmetālu, piemēram, zelta) ieguvei no augsnes vai ūdens. Turklāt pirms metāla ieguves, izaudzēto biomasu var izmantot kā kurināmo un iegūt enerģiju. Tomēr vēl ir jāveic papildus pētījumi, lai noskaidrotu, vai šāds metālu ieguves veids ir efektīvs un ekonomiski izdevīgs.
Mulenrūža (filma)
"Mulenrūža" (Moulin Rouge!) ir 2001. gada Austrālijas un ASV muzikālā filma, kuras režisors ir Bazs Lurmens.
Filma ir stāsts par jaunu angļu rakstnieku Kristianu, kas iemīlas nedziedināmi slimā Mulenrūžas zvaigznē Satīnā, kabarē aktrisē un kurtizānē. Tajā galvenās lomas attēlo Nikola Kidmena, Jūens Makgregors, Džims Brodbents, Ričards Roksburgs, Džons Legvisamo, Jaceks Komans un Kerolīna O'Konore.
"Mulenrūža" tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai astoņās nominācijās, tai skaitā labākās filmas un labākās aktrises nominācijā, balva tika iegūta divās citās nominācijās: par labākā mākslinieka darba un labāko kostīmu nominācijā. Šī bija pirmā muzikālā filma pēdējo desmit gadu laikā, kas nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvas labākās filmas kategorijā (pēdējā bija 1991. gada "Skaistule un briesmonis"). Kidmenas nēsātajā kaklarotā bija 1308 dimantu (134 karātu), šis ir visu laiku dārgākais juvelierizstrādājums, kas izveidots filmai.
Sanfrancisko līcis
Sanfrancisko līcis (en) ir jūras līcis ASV rietumu piekrastē Klusajā okeānā.
Zelta vārtu šaurums savieno to ar Kluso okeānu. Līcī atrodas vairākas salas, lielākās pilsētas tā piekrastē ir Sanfrancisko, Oklenda un Sanhosē. Vairāki tilti, no kuriem ievērojamākais ir Zelta vārtu tilts. Ietek Sakramento un Sanhoakina.
Annasmuiža (Mežvidu pagasts)
Annasmuiža ir ciems Mežvidu pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 266 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Mežvidu katoļu baznīca.
Murata
Murata (tr) vai Aracani (hy, Aratsani), saukta arī par Austrumeifratu, ir upe Turcijā, viena no Eifratas satekupēm. Sākas Aladaga grēdā netālu no Ararata Turcijas austrumos, plūst pa Armēnijas kalnieni rietumu virzienā. Saplūstot ar Karasu pie Kebanas veido Eifratu. Satekas ar Karasu vietā 1974. gadā izbūvēta Kebanas ūdenskrātuve.
Ahmeds Hegazi
Ahmeds Hegazi (arz, dzimis ) ir Ēģiptes futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Ēģiptes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Hegazi pārstāv Saūda Arābijas komandu Al-Ittihad, kas viņu īrē no West Bromwich Albion.
Ēģiptes futbola izlases sastāvā Hegazi ir spēlējis 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, 2017. gada Āfrikas Nāciju kausā un 2018. gada FIFA Pasaules kausā.
Dubeņi
Dubeņi ir ciems Dienvidkurzemes novada Grobiņas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pie autoceļa P120 un slēgtās Liepājas—Mažeiķu dzelzceļa līnijas (stacija Dubeņi) 9 km no novada centra Grobiņas un 214 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies 1960. gados kā zvērkopības saimniecības «Grobiņa» ciemats. Dubeņos atrodas pagasta pārvalde, Grobiņas pagasta sākumskola, pagasta kultūras centrs «Dubeņi», feldšerpunkts, pasts, ekumenisks dievnams.
Dienvidukraina
Dienvidukraina (uk) ir kultūrvēsturiskais reģions, tajā ir iekļauti mūsdienu Zaporižjas, Dņipropetrovskas, Hersonas, Odesas un Mikolajivas apgabali, kā arī Krimas Autonomā Republika un Sevastopoles pilsēta.
Vēsture
7.— 6. gadsimtā teritoriju starp Dņepru un Azovas jūru apdzīvoja irāņu ciltis — skiti, līdz ar to grieķu vēsturnieki sāka dēvēt visu Dienvidkrainu par Skitiju.
Karasu
Karasu var būt:
Dienvidukraina
Vēsture
Pirmie Kijivas kņazi — Askolds, Oļegs, Igors, Olga, Svjatoslavs un Vladimirs ne tikai ieguva pieeju Melnajai jūrai un piespieda Bizantiju pieņemt viņiem izdevīgus tirdzniecības nosacījumus, bet arī radīja labvēlīgus apstākļus Dienvidkrainas kolonizācijai.
Krievu-turku karu laikā 18. gadsimtā Dienvidukrainas zemes akentēja Krievijas Impērija. Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā daudzas Ukrainas dienvidu teritorijas un pilsētas okupēja Krievijas karaspēks.
Iedzīvotāji
Blakus esošo Kirovahradas apgabalu biežāk saista ar Centrālukrainu. Arī Krima (ar Sevastopoli) dažkārt tiek uzskatīta par atsevišķu reģionu.
Resursi
Dienvidukraina ir Ukrainas maizes klēts. Graudaugu platības veido gandrīz pusi no rajona sējumu platības. Dārzeņu audzēšana aktīvi attīstās ap Odesu, Hersonā, Izmajilā un Krimas dienvidrietumos. Attīstīti arī vīna dārzi.
2011. gada Vimbldonas čempionāts
'''2011. gada Vimbldonas čempionāts''' bija 2011. gada trešais Grand Slam turnīrs. Tas norisinājās uz zāles seguma kortiem ārpus telpām. Šis bija 125. Vimbldonas čempionāts. Tas no līdz  notika Vimbldonā, Londonā.
Varvas rajons
Varvas rajons (uk) ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerņihivas apgabala dienvidaustrumos. Robežojas ar Čerņihivas apgabala Priluku rajonu ziemeļrietumos un Sribnes rajonu ziemeļos, Poltavas apgabala Romnu rajonu dienvidos, kā arī Poltavas apgabala Lohvicjas rajonu dienvidaustrumos, Čornuhu rajonu dienvidos un Pirjatinas rajonu dienvidaustrumos.
Sergejs Milinkovičs-Savičs
Sergejs Milinkovičs-Savičs (sr; dzimis ) ir Serbijas futbolists, pussargs, Serbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Milinkovičs-Savičs pārstāv Saūda Arābijas profesionālās līgas komandu Al Hilal.
Varvas rajons
Rajona Kalinovicjas ciemā dzimis Krievijas bobslejists Aleksejs Vojevoda (Алексей Иванович Воевода, 1980).
Sergejs Milinkovičs-Savičs
Viņa brālis Vaņa Milinkovičs-Savičs arī ir futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā.
Karjera
Pārstāvējis dažāda vecuma Serbijas jauniešu izlases. Uzvarējis 2013. gada Eiropas U19 čempionātā un 2015. gada FIFA Pasaules U20 čempionātā. 2015. gada Pasaules U20 čempionātā tika atzīts par trešo vērtīgāko turnīra spēlētāju, saņemot "bronzas bumbu". Serbijas nacionālajā izlasē debitējis pret Ķīnu. Tika iekļauts izlases sastāvā 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīram.
Sasniegumi
Vojvodina
Lazio
Jūliuss Frejs
Jūliuss Frejs (de; dzimis, miris ) bija vācu peldētājs.
Sergejs Milinkovičs-Savičs
Sasniegumi
Serbija
Individuālie sasniegumi
Jūliuss Frejs
Jūliuss 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja divās peldēšanas disciplīnās. Olimpisko zelta medaļu viņš izcīnīja 200 metru peldēšana komandām. 200 metru brīvā stila peldēšanā viņš fināla kārtā izcīnīja 8. vietu.
1953. gadā par sporta sasniegumiem viņam tika piešķirta Vācijas Nacionālās Olimpiskās komitejas Goda zīme.
Aleksejs Gubarevs
Aleksejs Gubarevs (Алексей Александрович Губарев; dzimis, miris ) bija PSRS kosmonauts, lidotājs.
1952. gadā Gubarevs pabeidza Kara jūras mīnu torpēdu aviācijas skolu un saka dienestu gaisa spēkos. No 1957. līdz 1961. gadam viņš studēja Kara gaisa akadēmijā.
1963. gadā Gubarevs ieskaitīts kosmonautu vienībā. Līdz 1965. gadam izgāja vispārējo kosmonautu sagatavošanas kursu. 1965. gada janvārī viņš ieskaitīts 2. kosmonautu nodaļā (militārās kosmiskās programmas). No 1966. gada septembra līdz 1968. gada janvārim Aleksejs Gubarevs gatavojās lidojumam ar militāri pētniecisko kosmosa kuģi Sojuz-VI (7K-VI). No 1969. gada līdz 1971. gada februārim viņš gatavojās lidojumam programmas Kontakt ietvaros kā kosmosa kuģa Sojuz komandieris.
1971. gadā Gubarevs kopā ar Vitāliju Sevastjanovu un Anatoliju Voronovu gatavojās otrajai ekspedīcijai uz civilo orbitālo staciju DOS-1 (Saljut-1). Pēc Sojuz-11 apkalpes bojāejas nākamais lidojums tika atcelts un apkalpes izformētas. 1971. gada oktobrī kopā ar Georgiju Grečko sāka gatavoties lidojumam uz staciju DOS-2. Pēc nesējraķetes Proton-K avārijas, kas neļāva orbītā ievadīt DOS-2, Gubarevs sāka gatavoties lidojumam uz staciju DOS-3. Pēc tam, kad 1973. gada maijā kļūmes dēļ stacija kļuva neizmantojama, Gubarevs un Grečko sāka gatavoties kosmosa kuģa Sojuz-12 autonomam izmēģinājumu lidojumam dublējošajā apkalpē. No 1973. gada decembra kā pamatapkalpes komandieris gatavojās ekspedīcijai uz orbitālo staciju DOS-4 (Saljut-4).
Savu pirmo kosmisko lidojumu Aleksejs Gubarevs kosmosa kuģī Sojuz-17 veica 1975. gada janvārī un februārī kopā ar Georgiju Grečko. Viņi apmeklēja staciju Saljut-4. Lidojums ilga 29 dienas 13 stundas.
No 1975. gada decembra kā pamatapkalpes komandieris kopā ar Čehoslovākijas pārstāvi Vladimiru Remeku gatavojās ekspedīcijai uz orbitālo staciju DOS-5 (Saljut-6).
Otro lidojumu kosmosā Aleksejs Gubarevs veica 1978. gada martā kopā ar Čehoslovākijas pirmo kosmonautu Vladimiru Remeku. Viņi kosmosa kuģī Sojuz-28 viesekspedīcijā devās uz staciju Saljut-6. Lidojums ilga 7 dienas 22 stundas.
1981. gadā Gubarevs atstāja kosmonautu grupu veselības stāvokļa dēļ. Turpināja dienestu komandējošos amatos kosmonautu sagatavošanas centrā. Bija Aizsardzības ministrijas pētnieciskā institūta 30 CNII priekšnieka vietnieks. 1982. gadā aizstāvēja disertāciju un ieguva tehnisko zinātņu kandidāta grādu. Vēlāk ieguva tehnisko zinātņu doktora grādu
No militārā dienesta Gubarevs atvaļināts 1988. gadā. Strādāja autopārvadājumu uzņēmumā Ščolkov-avtotrans par direktora vietnieku. 1998. gadā aizgāja pensijā.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Austrumvācijas hokeja izlase
Austrumvācijas hokeja izlase bija komanda, kas pārstāvēja Austrumvāciju starptautiskajās hokeja spēlēs. Komanda pastāvēja no 1951. līdz 1990. gadam un tās augstākais sasniegums ir Pasaules čempionāta piektā vieta, ko komanda izcīnīja četras reizes. 1966. gadā komanda izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļas.
Lazdu grava
Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Abulā augšpus Puju strauta ietekai. Lazdu gravu nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Kārklupe (Zaņas pieteka)
Kārklupe (arī Melnupīte, lejtecē Gaiļupe) ir Zaņas kreisā krasta pieteka Saldus novada dienvidos. Tek ziemeļrietumu virzienā. Lielākā pieteka - Grietēnu strauts. Ietek Zaņā pie autoceļa V1162 (Saldus–Kūdras). Kārklupi šķērso valsts autoceļš P105 (Butnāri–Saldus–Ezere), tās krastos atrodas Grietēni.
Laimdota Sēle
Laimdota Sēle (dzimusi, pseidonīms Astra Egle) ir latviešu dzejniece, rakstniece, vēsturniece un žurnāliste.
Beigusi Ventspils 2. astoņgadīgo skolu un Ventspils 1. vidusskolu. Absolvējusi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultāti.
No 1985. gada strādāja par laikraksta "Padomju Venta" korespondenti.
Vēsturiskie darbi
Prozas darbos ir aprakstīti vairāki vēsturiski notikumi: 1905. gada revolūcija, Krievijas pilsoņu karš, Latvijas okupācija un neatkarības atjaunošana. Dziesmas ar Laimdotas Sēles vārdiem komponējuši Valdis Zilveris, Valters Kaminskis, Aivars Nikolajevs, Zigmars Liepiņš u.c.
Pētījums par Zlēkām
Iecere par pētījumiem par Zlēku vēsturi no laikiem pirms Kristus līdz mūsdienām radusies Zlēku evaņģēliski luteriskās draudzes mācītājam Jānim Kalniņam un mecenātiem Zintai un Ģirtam Štekerhofiem ap 2010.g. Viņi gribējuši, lai arī nākamās paaudzes apjauš kultūrvēsturiskā mantojuma nozīmi. Laimdota Sēle četrus gadus reizi nedēļā ieradās Zlēku pagastā, tikās ar iedzīvotājiem, lai vāktu mutiskās un rakstiskās liecības un fotogrāfijas par vēsturi un uzrakstītu savu pamatīgo pētījumu. Ceturtdienas rakstniece parasti pavadīja arhīvā vai muzejā.
Grāmata tika laistīta tautā svīnīgā pasākumā Zlēku baznīcā 2015. gadā, kurā piedalījās vairāk nekā 100 cilvēku.
Karasu (Eifratas satekupe)
Karasu (tr), saukta arī par Rietumeifratu, ir upe Turcijā, viena no Eifratas satekupēm. Sākas Armēnijas kalnienē pie Dumludaga kalna, plūst rietumu virzienā. Saplūstot ar Muratu pie Kebanas veido Eifratu. Satekas ar Karasu vietā 1974. gadā izbūvēta Kebanas ūdenskrātuve. Lielākās pilsētas krastos ir Erzuruma un Erzindžana.
Upes nēģi
Upes nēģi (Lampetra) ir nēģu dzimtas (Petromyzontidae) bezžokļaiņu ģints. Ģinti 1788. gadā aprakstīja franču abats un naturālists Pjērs Žozefs Bonnaterre.
Morfoloģija
Augšžokļa plāksnīte ir plata, labi attīstīta, tās malās ir pa vienam zobam. Apakšžokļa plāksnīte ar 6—11 zobiem, no kuriem ārējie ir palielināti vai arī divdaļīgi. Lūpu zobi reizēm veido radiālas rindas. Tādā gadījumā zobi neveido vienlaidu tiltveida klājumu, bet ir izkaisīti. Iekšējie malējie lūpu zobi ir 3 vai 4 katrā pusē, kas vienmēr ir palielināti un parasti divdaļīgi vai trīsdaļīgi. Reizēm ir arī ārējie malējie lūpu zobi. Apakšlūpas zobi var būt un var nebūt. Priekšējā mēles plāksnīte ir bez vidējā padziļinājuma un tai ir 5—19 zobiņi, no kuriem vidējais ir palielināts. Ģints pārstāvjiem ir divas muguras spuras, un otrā spura pāriet astes spurā.
Sistemātika
Uz 2018. gada maiju upes nēģu ģintī ir iekļautas 12 sugas:
Austrumu strauta nēģis (Lampetra lamottenii), kas agrāk bija iekļauts šajā ģintī, ir sinonimizēts ar mazo upes nēģi (Lethenteron appendix).
44. šaha olimpiāde
44. šaha olimpiāde notika no 2022. gada 28. jūlija līdz 9. augustam Indijas pilsētā Čennai.
Vispārīgs apskats
Olimpiādē piedalījās 188 vīriešu komandas un 162 sieviešu komandas no 186 valstīm. Indija, kā rīkotājvalsts, abos turnīros piedalījās ar trīs komandām.
Spēles reglaments: Šveices sistēma 11 kārtās. Apdomas laiks: katram spēlētājam 90 minūtes 40 gājieniem un turpinājumā 30 minūtes līdz partijas beigām ar 30 sekunžu pieskaitījumu katram partijā izdarītam gājienam sākot ar pirmo.
Vīriešu (atklātā) turnīra rezultāti
Uzvarētāja Uzbekistānas komanda tika apbalvota ar ceļojošo "Starptautisko Hamiltona–Rassela kausu", bet komandas spēlētāji un kapteinis saņēma zelta medaļas. Armēnijas un Indija-2 komandas tika apbalvotas attiecīgi ar sudraba un bronzas medaļām.
Tālākajās vietās ierindojās: 4. 🇮🇳 17 (409,0), 5. 🇺🇸 17 (352,0), 6. 🇲🇩 17 (316,5), 7. 🇦🇿 16 (351,5), 8. 🇭🇺 16 (341,5), 9. 🇵🇱 16 (322,5), 10. 🇱🇹 16 (297,0)
Latvijas komandas sniegums
Latvijas vīriešu komanda ierindojās 45. vietā. Komandas dalībnieku rezultāti apkopoti tabulā:
Sieviešu turnīra rezultāti
Medaļu ieguvēji komandām: Uzvarētāja Ukrainas komanda tika apbalvota ar ceļojošo "Starptautisko Veras Menčikas kausu", bet komandas spēlētājas un kapteinis saņēma zelta medaļas. Gruzijas un Indijas komandas tika apbalvotas attiecīgi ar sudraba un bronzas medaļām.
Tālākajās vietās ierindojās: 4. 🇺🇸 17 (352), 5. 🇰🇿 17 (352,0), 6. 🇵🇱 16 (396,0), 7. 🇦🇿 16 (389), 8. 🇮🇳-2 16 (369,5), 9. 🇧🇬 16 (361), 10. 🇩🇪 16 (344,5)
Latvijas komandas sniegums
Latvijas sieviešu komanda ierindojās 47. vietā. Komandas dalībnieču rezultāti apkopoti tabulā:
Nonas Gaprindašvili balva
Nonas Gaprindašvili vārdā nosaukto balvu saņem tās valsts šahisti, kas ieguvuši visvairāk punktu abu tās komandu (vīriešu un sieviešu) maču punktu kopsummā. Ar 34 (17+17) punktiem labākie bija un balvu saņēma Indijas šahisti.
1922. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1922. gada pasaules čempionāts grieķu-romiešu cīņā notika no 8. līdz 11. martam Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā.
Latvijas cīkstoņi līdzekļu trūkuma dēļ nepiedalījās.
Liļa Budžurova
Liļa Budžurova (crh, uk, dzimusi ) ir Krimas tatāru dzejniece un žurnāliste.
Biogrāfija
1991. gadā atgriezusies Krimā, no kurienes 1944. gadā tika deportēta viņas ģimene. No 1991. gada 1997. gadam strādājusi par Krimas tatāru laikraksta Avdet (Atgriešanās) galveno redaktori. Pēc viņas vārdiem, no šī darba atbrīvota medžlisa vadības kritikas dēļ. Paralēli darbam laikrakstā no 1991. līdz 2011. gadam strādājusi Valsts televīzijas un radio kompānijā, vispirms par Krimas tatāru redakcijas redaktori, pēc tam par kompānijas vadošo redaktori — vadījusi programmas "Ana-Jurt" (Dzimtene), "Bīstamā zona", "Galvenais redaktors". No 1995. līdz 2005. gadam — arī telekanāla "STB" (СТБ) korespondenti (programma "Logi").
Daudzus gadus bijusi ar aģentūru France Press, Internews, Экспресс-хроника korespondente un daudzu Ukrainas laikrakstu, tai skaita interneta avīzes Украинская правда žurnāliste. No 2004. līdz 2014. gadam laikraksta Первая Крымская galvenā redaktore. No 1997. gada Krimas brīvo žurnālistu asociācijas priekšsēdētāja. No 2012. gada telekanāla "ATR" ģenerālā direktora vietniece par informācijas politiku, politiski sociālā televīzijas šova "Gravitācija" autore. Atstāja šo amatu sakarā ar telekanāla slēgšanu 2015. gada 1. aprīlī. No 2015. gada augusta studijas QaraDeniz production direktora vietniece. Viena no gadskārtējā bērnu talantu konkursa Сanlı ses organizatoriem. 2016. gadā kļuvusi par vienu no sabiedriskās kustības Бизим балалар (Mūsu bērni), kas atbalsta Krimā notiesāto tatāru bērnus, dibinātājām.
1991. gadā Budžurava divreiz tika ievēlēta Krimas tatāru medžlisā, no 1994. līdz 1998. gadam Krimas Autonomās republikas Augstākās padomes deputāte.
2015. gada 2. novembrī viņa paziņoja, ka viņas mājā veikta kratīšana.
Aspiss
Aspiss bija apdzīvots no neolīta beigām (ap 3000 gadu pr.Kr.). Vidushellādas periodā šeit bija dibināta apdzīvota vieta 20000 m² platībā ar cietokšņu sienām, kam bija trīs celtniecības fāzes (MHII, MHIIIa un MHIIIb). Paugurs bija nocietināts ar cietokšņa sienu arī antīkajā laikā.
Paugura rietumu nogāzē Driasas virzienā uz četrām cita citai sekojošām terasēm vēsturiskajā periodā bija dibinātas Apollona un Atēnas svētnīcas.
Mūsdienās paugura centrā atrodas Pravieša Elijas baznīca, no kā nāk paugura otrs nosaukums - Pravieša Elijas paugurs.
Ziemeļbrabante
Ziemeļbrabante (nl, izrunā: ) ir viena no Nīderlandes 12 provincēm. Ziemeļbrabante robežojas ar Beļģiju dienvidos un četrām citām Nīderlandes provincēm: ar Zēlandi, Dienvidholandi, Gelderlandi un Limburgu. Provinces administratīvais centrs ir Hertogenbosa, lai gan lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita ir Eindhovena. 2009. gadā Ziemeļbrabantē dzīvoja 2,44 miljoni iedzīvotāju.
Anspoki
Anspoki ir ciems Preiļu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 209 km attālumā no Rīgas.
Isa Diops
Isa Diops (fr, dzimis ) ir franču futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2022. gada Diops pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Fulham.
Stīvs Bolmers
Bills Geitss 1980. gadā Bolmeru pieņēma darbā Microsoft. 1998. gadā viņš kļuva par kompānijas prezidentu un aizstāja Geitsu izpilddirektora amatā. Bolmers aizgāja pensijā un viņa vietā stājās Satja Nadela; Bolmers palika Microsoft direktoru padomē līdz.
Par darbības gadiem Microsoft izpilddirektora amatā saņēmis dalītu atzinību, jo uzņēmums trīskāršoja pārdošanas apjomu un dubultoja peļņu, tomēr zaudēja dominējošo stāvokli tirgū un palaida garām tādas 21. gadsimta tehnoloģiju tendences kā viedtālruņu uzplaukumu iPhone un Android formātā.
Starptautiskā Slidošanas savienība
Starptautiskā Slidošanas savienība (ISU) ir sporta organizācija, kas dibināta 1892. gadā. Tā ir galvenā slidošanas disciplīnu organizācija, kas atbild par nozīmīgāko starptautisko sacensību rīkošanu un citiem jautājumiem. ISU ir viena no vecākajām sporta organizācijām un tās galvenā mītne atrodas Šveices pilsētā Lozannā. Tā atbild par tādiem sporta veidiem kā daiļslidošana, ātrslidošana, šorttreks un citiem.
Pēteris Aulmanis
Pēteris Aulmanis (dzimis, miris ) bija latviešu mākslinieks un Ogres Mākslas skolas dibinātājs. No 2007. gada bija Latvijas Mākslinieku savienības biedrs. 1973. gadā Pēteris Aulmanis beidzis Latvijas Mākslas akadēmijas interjera un iekārtas nodaļu. 1990. gadā nodibināja Ogres mākslas skolu, un līdz 2014. gadam bija tās direktors un pasniedzējs. No 1974. līdz 1986. gadam Aulmanis Latvijas PSR Mākslas fonda Lietišķās mākslas kombinātā Māksla un Dekoratīvās mākslas kombinātā strādājis pie Rīgas pilsētvides noformējuma. No 1973. līdz 1974. gadam bija Cēsu pilsētas mākslinieks.
Lando Noriss
Lando Noriss (dzimis Bristolē) ir britu autosportists, kurš 2022. gada sezonā piedalās Formula 1 sacīkstēs, pārstāvot McLaren komandu.
Karjera
Ar kartingu sācis nodarboties 7 gadu vecumā. Kartingā guvis vairākus panākumus, ieskaitot uzvaru Pasaules kartinga čempionātā. Formulu sacensībās piedalījies no 2015. gada, izcīnot vairākus titulus junioru sacensībās — MSA Formula sērijā (2015), Toyota Racing Series (2016), Formula Renault Eurocup (2016), Formula Renault Northern European Cup (2016). 2017. gadā Noriss kļuva par Eiropas Formula 3 čempionu. 2018. gadā piedalījies Formula 2 čempionātā, izcīnot 2. vietu, piekāpjoties vien Džordžam Raselam.
Formula 1 rezultāti
Nefinišēja, bet tika klasificēts, jo veica vairāk kā 90% no sacīkstes.
Memento
"Memento" (en) ir 2000. gada amerikāņu psiholoģiskais trilleris, kura režisors ir Kristofers Nolans. Filmas sižets, ko arī sarakstījis Kristofers Nolans, veidots pēc režisora brāļa Džonatana Nolana īsā stāsta Memento Mori.
Filma ir stāsts par vīrieti ar anterogrādo amnēziju (nespēja veidot jaunas atmiņas), kas cenšas atrast savas sievas izvarotāju un slepkavu. Tajā galvenās lomas attēlo Gajs Pīrss, Kerija Anna Mosa un Džo Pantoliāno.
Stāsts tiek pasniegts ar divām dažādām ainu sekvencēm, kas mijas savā starpā. Pirmā sekvence ir melnbalta un tiek parādīta hronoloģiski, otra sekvence ir krāsaina un tiek parādīta atpakaļejošā secībā. Filmas beigās abas sekvences "satiekas". "Memento" pirmizrāde notika Venēcijas kinofestivālā, kur saņēma pozitīvas atsauksmes. Kritiķi uzteica filmas unikālo, nelineāro stāstījuma struktūru, kā arī atmiņas, uztveres, skumju, pašapmāna un atriebības motīvus. Filma guva panākumus arī kases ieņēmumu ziņā. Tā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai divās nominācijās (oriģinālscenārijs un montāža), tomēr balva saņemta netika nevienā no nominācijām. Darbs tika nominēts oriģinālscenārija nominācijā, nevis adaptētā scenārija nominācijā, jo D. Nolana stāsts iepriekš netika publicēts, un balvai tika nominēti abi brāļi.
Paukotāji 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Lielākā daļa no 260 paukotājiem. bija no Francijas, 211 paukotāji. Visi sportisti pirmo reizi startēja olimpiskajās spēlēs. No valstīm pirmo reizi paukošanā olimpiskajās spēlēs bija pārstāvētas Argentīna, ASV, Beļģija, Haiti, Irāna, Itālija, Krievijas Impērija, Kuba, Lielbritānija, Nīderlande, Peru, Spānija, Šveice, Ungārija, Vācija un Zviedrija.
Sportisti
Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.
Lieljumpravas draudzes novads
Lieljumpravas draudzes novads jeb Jumpravas draudzes novads bija viens no 25 Vidzemes guberņas Rīgas apriņķa draudzes novadiem.
Vēsture
Sēlijas dalīšanas līgumā 1256. gadā Rīgas arhibīskaps Alberts, Rīgas domkapituls un Vācu ordeņa vicemestrs Ludvigs Rīgā vienojās, ka Rīgas [Marijas Magdalēnas cisterciešu] klostera jumpravas patur to jūdzi garo un plato starpgabalu, kas atrodas iepretim Koknesei Sēļu zemē starp arhibīskapa un ordeņa daļām.
Muižas
1826. gadā Jumpravas draudzes novadā bija mācītājmuiža un Lieljumpravas muiža ar pusmuižām:
Dmitrijs Nazarovs
Dmitrijs Nazarovs (ru, dzimis ) ir krievu aktieris, dzejnieks un TV raidījumu vadītājs. Krievijas Federācijas Tautas skatuves mākslinieks (2000).
Pazīstams ar lomām filmās "Koncerts" (2009), The Burma Conspiracy un "Jeļcins. Trīs dienas augustā" (2011).
Biogrāfija
Dzimis Maskavā inženiera un ginekoloģes ģimenē. Jaunībā strādāja par konditoru beķerejā. 1980. gadā absolvēja Mihaila Ščepkina teātra augstskolu, pēc kā tika pieņemts Mazajā teātrī, kur strādāja līdz 1995. gadam. Pēc tam strādāja teātrī "Sfēra" un Krievu Armijas teātrī. 2002. gadā pieņemts Čehova vārdā nosauktā Dailes teātra trupā.
No 2002. līdz 2008. gadam vadīja NTV kanāla raidījumu "Kulināru duelis". 2009. gadā vadīja raidījumu "Domu fabrika" kanālā TVC. No 2012. gada atveidoja šefpavāra Viktora Barinova lomu komēdijseriālā "Virtuve", kā arī tā atvasinājumos un turpinājumos.
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā nosodīja karu un ierakstīja video, kuros lasīja pretkara dzeju. 2023. gada 13. janvārī Konstantīns Habenskis atlaida Nazarovu un viņa sievu Olgu Vasiļjevu no Čehova vārdā nosauktā Maskavas Dailes teātra. Pēc atlaišanas Nazarovs kopā ar sievu pameta Krieviju un organizēja skatuves priekšnesumus "L'amour-mur vai Ačgārnā lielvalsts" (L'amour-мур или Держава набекрень) ar savu darbu programmu. Sākotnēji uzstājās Izraēlā, bet pēc tam arī citās valstīs.
Ivana bērnība
"Ivana bērnība" (ru) ir krievu režisora Andreja Tarkovska 1962. gadā uzņemtā mākslas filma, kas stāsta par Ivana Bondareva, 12 gadus veca bāreņa, izlūka gaitām Otrā pasaules kara laikā. Filma veidota pēc Vladimira Bogomolova 1957. gadā sarakstītā stāsta "Ivans". Tā ir Tarkovska pirmā pilnmetrāžas filma, kas atnesa viņam pasaules slavu un ieguva augstus apbalvojumus starptautiskos kinofestivālos.
Par filmu
"Ivana bērnība" bija viena no tā laika perioda padomju filmām, kas, līdzīgi filmām "Lido dzērves" un "Balāde par kareivi", akcentēja cilvēka vērtību un karu neslavināja, kā to darīja filmas, kas bija radītas pirms "Hruščova atkušņa" perioda.
Sižets
Filmā attēlotie notikumi norisinās Otrā pasaules kara laikā. Divpadsmit gadus vecais Ivans Bondarevs (Nikolajs Burļajevs) ir kļuvis par izlūku. Karš zēnam ir atņēmis māti, viņā deg naids pret ienaidnieku un vēlēšanās atriebties. Kara atņemto bērnību Ivans redz tikai sapņos.
Filma sākas ar Ivana sapni, kurā viņš redz savu māti. Uztrūcies no miega, viņš dodas pāri purvam, tad pārpeld upi. Tās otrā krastā viņu notver krievu karavīri un nogādā pie jaunākā leitnanta Gaļceva (Jevgeņijs Žarikovs), kurš viņu nopratina. Ivans uzstāj, lai leitnants piezvanītu uz ģenerālštābu "numuram 51", un paziņotu, kas pie viņa ir ieradies. Gaļcevs sākumā nevēlas to darīt, bet, kad viņš beidzot ir piezvanījis, pulkvežleitnants Grjaznovs (Nikolajs Griņko) pavēl Ivanam iedot zīmuli un papīru, lai zēns varētu sastādīt savu ziņojumu, norāda, ka tam ir augstākā prioritāte, un piesaka izturēties pret puisēnu labi. Ar sapņu ainu palīdzību un sarunām, kas norisinās starp dažādiem cilvēkiem, tiek atklāts, ka Ivana māti un māsu (iespējams, arī viņa tēvu — robežsargu) ir nogalinājuši vācu kareivji. Ivanam izdevās aizbēgt, viņš pievienojās partizānu grupai. Kad partizāni tika ielenkti, tie zēnu iesēdināja lidmašīnā. Pēc izglābšanās viņš tika nosūtīts uz internātskolu, no kurienes aizbēga un pievienojās Grjaznova komandētajai armijas daļai.
Pilns degsmes atriebties ienaidniekam, Ivans uzstāj, ka vēlas cīnīties frontē. Pateicoties mazajam augumam, viņam veiksmīgi izdodas izlūkošanas uzdevumi. Grjaznovs un pārējie karavīri iemīl zēnu un vēlas to sūtīt karaskolā. Taču viņi pieļauj, ka tad Ivans varētu atkal mēģināt bēgt, lai nokļūtu pie partizāniem. Zēns ir apņēmies atriebt savas ģimenes bojā eju un daudzu citu nevainīgu cilvēku nāves, kuras viņam nācies redzēt.
Filmas blakussižets stāsta par kapteini Hoļinu (Valentīns Zubkovs), viņa attieksmi pret pievilcīgo armijas medicīnas māsu Mašu (Valentīna Maļavina), kā arī par paša Gaļceva jūtām pret Mašu, par kurām viņa gan nenojauš.
Liela daļa filmas darbības norisinās telpā, kurā virsnieki sarunājas un saņem pavēles, kamēr Ivans gaida savu nākamo uzdevumu. Visubeidzot Hoļins un Gaļcevs vēlā naktī palīdz Ivanam pārcelties pāri upei. Zēns nozūd purvainā mežā.
Filmas beigu ainās redzama Berlīne pēc Trešā reiha kapitulācijas. Kapteiņa Hoļina vairs nav — viņš ir gājis bojā uzbrukumā. Gaļcevs atrod dokumentu, kas liecina, ka vācieši Ivanu notvēruši un sodījuši ar nāvi pakarot. Gaļcevam ieejot soda izpildes telpā, uz ekrāna tiek parādīta Ivana bērnības atmiņu aina, kurā mazais zēns kopā ar meiteni vēl pirms kara bezrūpīgi dzenas viens otram pakaļ pa pludmali. Filmas pēdējais kadrs — kails, nedzīvs koka stumbrs krastā.
Filmas tapšana
Stāstu "Ivans" Vladimirs Bogomolovs sarakstīja 1957. gadā. Tas vēsta par divpadsmitgadīgo izlūku Ivanu Bondarevu, kura visi tuvinieki ir gājuši bojā, bet māte pazudusi bez vēsts. "Ivans" tika pārtulkots vairāk nekā divpadsmit valodās un pievērsa pieredzējušā kinodramaturga Mihaila Papavas uzmanību. Papava pēc šī stāsta sarakstīja scenāriju, taču daudzviet izmainīja sižeta līnijas. Viņš radīja laimīgas beigas: stāstā Ivans iet bojā, bet Papavas scenārijā Ivans nokļūst Maidanekas koncentrācijas nometnē, no kuras viņu atbrīvo uzbrūkošā Padomju armija. Filmas finālā Gaļcevs satiek Ivanu vilcienā. Ivans ir tērpies karavīra formā, viņš ir kopā ar savu sievu. "Lai svētīts miers," — teic Gaļcevs, filmai beidzoties. Apmēram tai pašā laikā laikrakstā "Komsomoļskaja Pravda" bija publicēts raksts par jaunajiem izlūkiem, kas palīdzējuši armijai 1941. gadā. Raksts beidzās ar vārdiem "Jaunie varoņi, atsaucieties!". Bogomolovs, pats būdams bijušais izlūks, piezvanīja uz laikraksta redakciju un uzzināja, ka atsaucies uz rakstu nav neviens: visi izlūki gājuši bojā. Tad Bogomolovs iejaucās scenārija tapšanā un tika sarakstīts jauns variants ar oriģinālajām beigām.
Filmas "Ivans" uzņemšana sākotnēji bija uzticēta "Mosfilm" režisoram Eduardam Abalovam. Viņa uzņemtais materiāls 1960. gada 16. augustā un 1. novembrī izsauca apvienības mākslinieciskās padomes asu kritiku. Saskaņā ar kinostudijas "Mosfilm" ģenerāldirektora 1960. gada 10. decembra pavēli Nr. 466 darbs pie filmas "Ivans" tika pārtraukts sakarā ar to, ka uzņemtais materiāls tika atzīts par neapmierinošu, bet tā kvalitāte novērtēta tik satriecoši zemu, ka tālāka materiāla izmantošana nav iespējama. Filmai iztērētie līdzekļi tika norakstīti zaudējumos. Saskaņā ar citu pavēli 1961. gada 16. jūnijā darbs pie filmas tika atsākts — filmu veidot sāka režisors Andrejs Tarkovskis, operators Vadims Jusovs (Jusovs bija operators arī Tarkovska iepriekšējam darbam "Veltnis un vijole") un mākslinieks inscenētājs Jevgeņijs Čerņajevs. Filmēšana galvenokārt notika Ukrainā, netālu no Kaņevas pilsētas pie Dņepras.
Divdesmit piecus gadus vecajam Andrejam Tarkovskim tā bija pirmā pilnmetrāžas filma. "Ivana bērnība" tika veidota divus gadus vēlāk nekā īsfilma "Veltnis un vijole", kuru Tarkovskis bija uzņēmis kā diplomdarbu, augstskolu beidzot. Filmēšana ilga piecus mēnešus, izdevās ietaupīt 24 000 rubļu no tāmē paredzētajiem līdzekļiem.
Kapteņa Hoļina lomai Tarkovskis lūdza izmēģināt Vladimiru Visocki, taču mākslinieciskā padome, noskatījusies Visocka kinoproves, nosprieda, ka tās ir neveiksmīgas. Gala rezultātā Hoļina loma tika uzticēta Valentīnam Zubkovam. Nikolajs Burļajevs pirms tam bija piedalījies Tarkovska drauga un studiju biedra Andreja Končalovska studiju gadu filmā "Zēns un balodis", tādēļ Tarkovskis Ivana lomai izvēlējās viņu, kinoproves bija veiksmīgas. Uz galvenā varoņa Ivana lomu bez četrpadsmitgadīgā Nikolaja Burļajeva bija vēl trīs pretendenti, taču nav zināms, vai tie lomai tika izmēģināti. Vēlāk Nikolajs Burļajevs tēloja zvanu lējēju Borisku Tarkovska nākamajā filmā "Andrejs Rubļovs".
Filmas "Ivana bērnība" pirmizrāde notika 1962. gada 9. maijā.
Filmas novērtējums
"Ivana bērnība" bija viena no Tarkovska komerciāli veiksmīgākajām filmām, Padomju Savienībā uz to tika pārdoti 16.7 miljoni biļešu. Pats Tarkovskis bija neapmierināts ar dažiem šīs filmas aspektiem; savā grāmatā "Iemūžinātais laiks" viņš plaši raksta par smalkām izmaiņām dažās ainās, kuras viņam, diemžēl, nav bijis iespējas īstenot. Filma saņēma vairākas balvas un starptautisku atzinību, iegūstot "Zelta lauvu" Venēcijas kinofestivālā. Tā piesaistīja daudzu inteliģentu uzmanību. To vidū bija arī Ingmars Bergmans, kurš izteicās: "Tarkovska pirmā filma man bija kā brīnumains atklājums. Es pēkšņi attapos, stāvot pie ieejas telpā, kuras durvīm man atslēgu līdz šim trūka, taču tagad man tās bija iedotas. Tā bija istaba, kurā vienmēr biju vēlējies ieiet, istaba, kurā viņš pārvietojas brīvi un pilnīgi viegli".
Žans Pols Sartrs, kas savas vizītes Maskavā laikā apmeklēja filmas "Ivana bērnība" pirmizrādi, kā arī sastapās ar Tarkovski un Končalovski, augstu novērtēja filmu, par to rakstīdams ārzemju presē. Viņa raksts itāļu laikrakstā L'Unita tika publicēts 1963. gada 9. septembrī, rakstā bija teikts, ka tā ir viena no skaistākajām filmām, ko viņš jebkad redzējis. Vēlāk Sartrs par filmu "Ivana bērnība" rakstīja arī franču laikrakstā Les Lettres françaises.
Tādi pazīstami kinorežisori kā Ingmars Bergmans, Sergejs Paradžanovs un Kšištofs Keslovskis atzinīgi izteikušies par filmu, pieminot, ka tā atstājusi ietekmi uz viņu darbu.
Angļu kinooperators Rodžers Dikinss uzskata, ka Vadima Jusova operatora darbs filmā ir izcilākais kino vēsturē.
Filma tika izvēlēta kā Padomju Savienības pieteikums uz labāko filmu svešvalodā 36. Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā, tomēr balvu vai nomināciju nesaņēma.
Jaunzemi (Ļaudonas pagasts)
Jaunzemi ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P82, Aiviekstes upes krastā.
Valsts nozīmes aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: kulta vieta Jaunzemju dobumakmens.
Gitija
Gitija (el) ir neliela pilsēta Grieķijā. Atrodas Peloponēsas pussalas dienvidu daļā, Mani pussalas austrumu krastā (17 metrus v.j.l.), 171 km uz dienvidrietumiem no Atēnām un 51 km uz dienvidaustrumiem no Kalames. Pēc 2011. gada Kalikratisa reformas pilsēta atrodas Austrummani dēmā. Senos laikos tā bija Spartas pilsētas osta. Pie Gitijas atrodas senā Kranaja, neliela sala, uz kuras pēc sengrieķu mitoloģijas Parīds no Trojas un Helēna no Spartas pavadīja kopā savu pirmo nakti, pirms došanās uz Troju, kas noveda pie Trojas kara.
Gitija bija nozīmīga osta, pirms tā netika sagrauta 4. gadsimtā, iespējams zemestrīcē. Taču arī pēc tam tās stratēģiskais izvietojums spēlēja lielu lomu maniotu vēsturē. Mūsdienās tā ir lielākā un svarīgākā Mani pussalas pilsēta. Tā ir arī Austrummani dēma administratīvais centrs.
Ģeogrāfija
Gitija atrodas Mani pussalas ziemeļaustrumu daļā Lakonika ziemeļrietumu piekrastē. Pilsēta tika uzcelta Larisijas austrumu pakājē, kuru vietējie iedzīvotāji sauc par Akumarosu vai Kumarosu (Ακούμαρος ή Κούμαρος), vienā no auglīgākajiem pussalas apgabaliem pie Gitijas upes grīvas, kas parasti izžuva un tādēļ ieguva iesauku "Kseriasa" ("sausā"). Mūsu laikos upes gultnes lielā daļā atrodas Ermu prospekts. Tālāk uz ziemeļaustrumiem atrodas Eirotas upes delta. Gitijas piekrastē atrodas vairākas nelielas salas, lielākā no kurām ir Kranaja, kuru ar kontinentu savieno dambis. Gitija atrodas 40 km uz dienvidiem no Spartas, ar kur savieno 39 Nacionālais ceļš, un ir daļa no no Eiropas maršruta E961.
Vēsture
Pēc mītiem Gitiju (grc) dibināja Apollons un Hērakls pēc strīda par Delfu orākula trijkāji. Pilsētu dibināja feniķieši. 6. gadsimtā pr.Kr. tā kļuva par Lakonijas galveno ostu. Piederēja Spartai. Pirmo reizi to piemin Tukidīds, aprakstot atēnieša Tolmida reidu, kurš 455. gadā pr.Kr. izlaupīja Gitiju. Epaminonds karagājiena laikā uz Lakoniju 370. gadā pr.Kr. nespēja ieņemt Gitiju. To 195. gadā pr.Kr. iekaroja romieši brāļu Lucija un Tita Flaminīnu vadībā. Romas laikā tā atradās Brīvo lakoniešu līgā (Κοινόν τῶν Ἐλευθερολακώνων), kuru imperators Augusts atbrīvoja no Spartas pārvaldīšanas, un kas vēlreiz piedzīvoja uzplaukumu.
Pēc Pausānija agorā atradās Apollona, Hērakla un Dionīsa statujas. Agoras otrajā pusē atradās Karnejas Apollona, Asklēpija un Poseidona Geaoha (zemtura) statujas, kā arī Ammona un Demētras tempļi. Pilsētā bija Kastora (Kastorīdas) vārti, bet akropolē — Atēnas templis.
Pie Gitijas Orests izārstējās no neprātības. Pretī Kranajai atradās Afrodītes Megonitīdas templis; pēc nostāstiem to uzcēla Parīds. Menelajs šeit uzstādīja Temīdas un Praksidikas statujas. Larisijā vasarā tika rīkoti dionīsiji.
Romas periodā tā kļuva par plaukstošu tirdzniecības ostu. 375 gadā to sagrāva zemestrīce. 1209—1262 gados šeit bija Pasavas baronija ar centru tāda paša nosaukuma cietoksnī, senā Lasa vietā. 19. gadsimtā Gitija bija pazīstama kā Paleopole (Παλαιόπολη).
Arheoloģiskie izrakumi
Antīkais teātris, kā arī senās agoras daļa tika atklāti 20. gadsimta beigās, Arheoloģiskās biedrības izrakumos. Agoras arheoloģiskie izrakumi turpinās arī pašlaik. Nesen tika atklātas Romas perioda kapa pieminekļu un agrīno kristiešu bazilikas drupas.
Nemzeti Bajnokság I
Nemzeti Bajnokság I (tiešā tulkojumā "nacionālais čempionāts", saīsināti NB I) ir augstākā profesionālā futbola līga Ungārijā. Kopš 2011. gada sponsorēšanas nolūkos tās nosaukums ir OTP Bank Liga. Līga tika izveidota 1901. gadā. Pašlaik tajā piedalās 12 komandas, katra ar katru spēlējot trīs reizes. Tādējādi katra komanda sezonas laikā aizvada 33 spēles. Sezonas beigās komandas, kas ieņem pēdējās divas vietas, tiek pazeminātas uz Nemzeti Bajnokság II un tiek aizvietotas ar tās pirmajām divām vietām. Komanda, kas iegūst pirmo vietu, izcīna Ungārijas čempiontitulu un tiesības nākamajā sezonā spēlēt UEFA Čempionu līgas kvalifikācijā. Visvairāk titulu ir izcīnījis Budapeštas klubs Ferencváros (34).
Antāni (Višķu pagasts)
Antāni ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 234 km attālumā no Rīgas.
Mitrovica
Mitrovica (sq) vai Kosovas Mitrovica (sr) ir pilsēta Kosovas ziemeļos, Mitrovicas rajona administratīvais centrs. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 58,5 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Ibaras un Sitnicas upes krastos. 2013. gadā Ziemeļkosovas krīzes laikā tika atdalīta Kosovas serbu pārvaldītā Ziemeļmitrovica, kur dzīvo aptuveni 15% no Mitrovicas iedzīvotājiem.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Islandē
Sarakstā apkopotas tās vietas Islandē, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Islandes ir iekļautas 2 vietas (1 kultūras objekts un 1 dabas objekts), savukārt 7 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Islande Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1995. gada 19. decembrī.
Ruķi
Ruķi ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V873, Driksnītes upes krastā.
Klagātupīte
Klagātupīte (arī Klagātu strauts, Klagātu upe, Straujupīte) ir Ezeres kreisā krasta pieteka Saldus novada rietumos, bijušā Zvārdes poligona teritorijā. Iztek no Zvārdes ezera dienvidaustrumu krasta. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Ezerē īsi pirms tās ieteces Svētaiņu ezerā.
Čurājošā meitenīte
Čurājošā meitenīte (nl) ir 1987. gadā uzstādīta bronzas skulpturāla strūklaka Beļģijas galvaspilsētā Briselē. Radīta kā antitēze Briseles simbolam Čurājošais puisēns. Atrodas nišā uz ziemeļiem no Briseles Lielā laukuma, ar režģiem aizsargāta pret vandalismu.
Kalnvirsa
Kalnvirsa ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P82 un V877 krustojuma.
Antāni (Silajāņu pagasts)
Antāni ir ciems Silajāņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 220 km attālumā no Rīgas.
Natālija Gončarova
Natālija Gončarova (, ; dzimusi, mirusi ) bija krievu māksliniece, kura no 1915. gada darbojās Francijā. Ap 1910. gadu kopā ar vīru Mihailu Larionovu bija mākslas virziena rajonisma dibinātāja. Kā māksliniece noformējusi Sergeja Djagiļeva Krievu baleta izrādes Parīzē. 21. gadsimta mākslas darbu tirgū Gončarova ir viena no visaugstāk kotētajām māksliniecēm - sievietēm.
Baltijas valstu augstākās ēkas
Šis ir Baltijas valstu augstāko ēku saraksts. Šajā sarakstā iekļautas Igaunijas, Latvijas un Lietuvas ēkas, kas pārsniedz 50 m augstumu. Šajā sarakstā nav iekļauti televīzijas torņi un skursteņi.
Šajā sarakstā atrodas 35 Igaunijas, 56 Latvijas un 46 Lietuvas ēkas.
Volejbols 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Volejbols 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 24. jūlija līdz 8. augustam. Volejbola disciplīnā piedalījās 24 komandas (12 vīriešu un 12 sieviešu), pludmales volejbola disciplīnā sacentās 48 komandas (24 vīriešu un 24 sieviešu). Volejbola sacīkstes norisinājās Ariakes arēnā, pludmales volejbola sacīkstes Šiokazes parka pagaidu volejbola laukumā.
Kvalifikācija
Volejbola sacīkstēm kvalificējās 12 komandas (gan vīriešu, gan sieviešu disciplīnās) – papildus rīkotājvalstij Japānai 6 komandas kvalificējās, uzvarot Olimpiskā kvalifikācijas turnīra grupās. Papildus piecas komandas kvalificējās kontinentālajos kvalifikācijas turnīros.
Strādnieku šķira
Strādnieku šķira šķiru teorijā ir tā iedzīvotāju daļa, kas strādā algotu darbu, īpaši, ja tas ir fizisks roku vai rūpnieciskais darbs. Strādnieku šķiras jēdziens apzīmē fiziska darba darītājus, taču var iekļaut arī garīgu darbu un darbu pakalpojumu sektorā. Strādnieku šķira savos ienākumos ir atkarīga no algām, tāpēc tā sevī ietver lielāko daļu iedzīvotāju attīstītajās valstīs, pilsētu teritorijās agrārajās valstīs un lauku darbaspēku.
Marksisma teorijā un sociālistiskajā literatūrā terminu "strādnieku šķira" lieto kā sinonīmu vārdam "proletariāts", kas apzīmē visus cilvēkus, kas strādā ražošanas līdzekļu īpašnieku labā.
Kosmos-2482
Kosmos-2482 (Космос-2482) ir Krievijas militārais sakaru pavadonis. Tas orbītā palaists 2013. gada janvārī. Domājams, pavadonis ir no Strela-3M (Rodnik-S) sērijas.
Kosmos-2482 tika palaists 16:24:59 UTC ar nesējraķeti Rokot-KM no Pļeseckas kosmodroma. Kopā ar to palaisti analoģiski pavadoņi Kosmos-2483 un Kosmos-2484. No dzinējbloka Briz-KM pavadoņi atdalījās 18:09 UTC.
Sākotnēji tika ziņots, ka palaišana noritējusi veiksmīgi. 27. februārī ziņots, ka bijusi problēma ar nesējraķeti vai dzinējbloku. Nākamais Rokot-KM starts, kas bija plānots martā, atcelts līdz jūnijam.
15. maijā parādījās ziņa, ka šis starts nav bijis veiksmīgs. Dzinējbloka Briz-KM vadības sistēmas kļūmes dēļ pavadoņi netika ievadīti pareizajā orbītā. Vairāk nekā trīs mēnešu laikā divus no tiem izdevās noorientēt un kontrolēt, bet viens tiek uzskatīts par zaudētu. Līdzīga neveiksme notika 2011. gadā, nepareizā orbītā ievadot GEO-IK-2. Tajā pašā dienā Roskosmos noliedza informāciju, ka pavadoņu darbība ir traucēta. Tika apstiprināts, ka dzinējblokam Briz-KM ir bijusi kļūme, tomēr pavadoņi ievadīti orbītās, kas atbilst pieļaujajām robežām.
Antiži
Antiži ir ciems Cirmas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Desmitkājveidīgie
Desmitkājveidīgie (Decapodiformes) ir galvkāju divžauņu apakšklases (Coleoidea) virskārta, kas pieder mūsdienu divžauņu kohortai. Šajā virskārtā ir visas tās galvkāju kārtas, kuru sugām ir 10 taustekļi. Desmitkājveidīgo virskārtā ir apmēram 450 sugas, kas iedalītas 95 ģintīs un 31 dzimtā. Zinātniskais nosaukums grieķu valodā nozīmē desmit kājas.
Desmitkājiem 2 taustekļi ir izteikti gari, bet 8 salīdzinoši īsi. Pastāv viedoklis, ka senajiem divžauņiem (Belemnoidea) bija 5 vienāda garuma taustekļu pāri. Ceturtais taustekļu pāris laika gaitā kļuva ļoti garš, un to kubveida galos attīstījās piesūcekņi.
Makenzi Kinga sala
Makenzi Kinga sala (en) ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi lielākā rietumu daļa pieder Ziemeļrietumu Teritorijām, bet mazākā ziemeļaustrumu daļā — Nunavutas teritorijai.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļrietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. 18 km platais Vilkinsa šaurums ziemeļos to atdala no Bordena salas, 6 km plats šaurums rietumos — no Broka salas, Balantaina šaurums dienvidrietumos — no Prinča Patrika salas, bet Heizena šaurums dienvidos — no Melvila salas. Austrumos krastus apskalo Prinča Gustava Ādolfa jūra. Valda arktiska tuksneša klimats.
Vēsture
Salu 1915. gadā atklāja kanādiešu polārpētnieks Vilhjalmurs Stefansons, bet noturēja to par vienotu zemes masīvu ar Bordena salu. Salas atdalošo Vilkinsa šaurumu atklāja tikai 1947. gadā Kanādas Gaisa spēku apsekošanas lidojumā. Sala nosaukta par godu Kanādas premjerministram Viljamam Makenzi Kingam.
Latvijas filharmonija
Latvijas filharmonija bija Latvijas Republikas Kultūras ministrijas pakļautībā esoša filharmonija, kas organizēja koncertus un propagandēja Latvijas mūziku.
Vēsture
Dibināta 1941. gada 9. maijā kā Latvijas PSR Valsts filharmonija, bet pēc 1941. gada 22. jūnija slēgta sakarā ar Vērmahta iebrukumu Latvijā. Pēc Sarkanās armijas ienākšanas Rīgā 1944. gada 13. oktobrī tās darbību atjaunoja.
1988. gada 9. jūnijā filharmoniju pakļāva Latvijas PSR Valsts kultūras komitejai, 1990. gada 1. martā Latvijas PSR Kultūras ministrijai, bet pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas 1990. gada 4. maijā to pārdēvēja par Latvijas filharmoniju un pakļāva Latvijas Republikas Kultūras ministrijai, 1993. gada 3. augustā Latvijas Republikas Izglītības, kultūras un zinātnes ministrijas Valsts kultūras pārvaldei, 1994. gada 1. novembrī atkal Latvijas Republikas Kultūras ministrijai.
Likvidēta 1999. gada 4. janvārī.
Zvaigžņu kari: Klonu kari (2003. gada seriāls)
"Zvaigžņu kari: Klonu kari" (en) ir ASV animācijas seriāls, kas tika pārraidīts kanālā "Cartoon Network" no 2003. līdz 2005. gadam. Šobrīd ir izveidotas 2 sezonas un 25 sērijas. Seriālu izveidoja Gendijs Tartakovskis, galvenās lomas ieskaņojuši Mets Lūkass, Džeimss Arnolds Teilors, Toms Keins, Korijs Bērtons, Greja Dī Lisla un Andrē Sogliuzo. Seriāla darbība notiek klonu karu laikā — otrās un trešās daļas starpposmā. 2005. gadā seriāls ir saņēmis 2 Emmy balvas.
Vilhelms Ņukšs
Vilhelms Ņukšs (dzimis Kārsavas pagastā, miris  Romā) bija Romas katoļu baznīcas Akcitānas titulārbīskaps, kā arī Rīgas metropolijas Rīgas arhidiecēzes un Liepājas diecēzes palīgbīskaps, ordinēts 25.03.1964, nominēts 23.11.1987., konsekrēts 08.12.1987.
Kalnāji (Ļaudonas pagasts)
Kalnāji ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V841, Graulītes upes krastā.
Pauls Dāle
Pauls Dāle (1889-1968) bija latviešu skolotājs un filozofs, Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes docents (1919), profesors (1928). Latvijas Tautas universitātes padomes priekšsēdētājs, kā arī Mākslas un filozofijas nodaļas vadītājs. Viens no Latvijas Universitātes dibinātājiem un tās Padomes loceklis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 23. jūlijā Rīgā namsaimnieka ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas Klasiskajā ģimnāzijā, kur apguva vācu, krievu, angļu, franču, latīņu un sengrieķu valodas. Studēja Maskavas universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes filozofijas zinātņu nodaļā (1908-1913). Pēc sava zinātniskā vadītāja profesora G. Čelpanova ieteikuma viņu atstāja pie universitātes gatavoties akadēmiskai darbībai, bet 1913. gadā Dāle devās uz Šveici un piestrādāja par mājskolotāju.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņš atgriezās Maskavā, kur strādāja par skolotāju un darbojās Latviešu bēgļu centrālkomitejas kultūras biroja valdē. 1916. gadā P. Dāle Maskavas universitātē ieguva filozofijas kandidāta grādu.
Tajā laikā Maskavā dzīvojošie latviešu inteliģences pārstāvji apsprieda ideju par Latvijas Augstskolas nepieciešamību. P Dāle vēlāk sastādīja 1921. gadā izdoto Vēsturisko pārskatu par Latvijas Augstskolas nodibināšanu, kurā teikts:
1917. gadā Dāle atgriezās Latvijā un bija Valmieras meiteņu ģimnāzijas direktors un Tautas universitātes lektors.