cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eiropas Savienība
Vēsture
Sākotnējā ideja, dibinot valstu apvienību, kas tagad kļuvusi par Eiropas Savienību, bija Eiropas politiskās un ekonomiskās situācijas pārveidošana pēc Otrā pasaules kara un līdzīgu notikumu atkārtošanās novēršana, iesaistot Vāciju savstarpējās ekonomiskajās attiecībās tik cieši, lai vēlāk, iespējamas varas maiņas gadījumā, tā nespētu pavērsties pret pārējām Eiropas valstīm. Sākotnēji tika izveidota tirdzniecības ūnija, kas vēlāk pārrauga Eiropas Kopienā, un tad Eiropas Savienībā, apvienojot paralēli ekonomiskajām arī politiskās intereses.
Politiskais klimats pēc Otrā pasaules kara bija labvēlīgs Rietumeiropas vienotībai, ko daudzi uzskatīja par alternatīvu ekstrēmajām nacionālisma formām, kas tikko jau bija izpostījušas kontinentu.
Par Eiropas integrācijas sākumu uzskata Eiropas Ogļu un tērauda kopienas izveidošanu 1951. gadā, kas aizsākās ar Francijas ārlietu ministra Roberta Šūmaņa oficiālo paziņojumu 1950. gada 9. maijā, ko ES valstīs atzīmē kā Eiropas dienu. Kopienas mērķis bija apvienot kontroli pār dalībvalstu, galvenokārt Francijas un Rietumvācijas, ogļu un tērauda industriju. Galvenā doma bija, ka, apvienojot kontroli pār galvenajām stratēģiskajām nozarēm, karš dalībvalstu starpā vairs nebūtu iespējams. Kopienas dibinātāji deklarēja to kā "pirmo soli uz federālu Eiropu". Citas dibinātājvalstis bija Itālija un trīs Beniluksa valstis Beļģija, Nīderlande un Luksemburga.
1973. gadā notika pirmā Eiropas Kopienas paplašināšanās, kad tai pievienojās Dānija, Īrija un Apvienotā Karaliste. Arī Norvēģija tajā pašā laikā veda pārrunas par pievienošanos, bet valsts iedzīvotāji to referendumā noraidīja. Pirmās tiešās Eiropas Parlamenta vēlēšanas notika 1979. gadā.
1981. gadā par Eiropas Kopienu dalībvalsti kļuva Grieķija, bet 1986. gadā pievienojās Spānija un Portugāle. 1985. gadā noslēgtais Šengenas līgums izveidoja atvērto robežu telpu starp dalībvalstīm. 1986. gadā sāka lietot Eiropas karogu un valstu vadītāji parakstīja Vienotās Eiropas aktu. Šis līgums pārskatīja veidu, kā stājas spēkā kopējie lēmumi, sekmēja tirdzniecības barjeru atcelšanu un iedibināja lielāku Eiropas politisko kooperāciju.
1990. gadā pēc Dzelzs priekškara krišanas VDR kļuva par Eiropas Kopienas dalībnieci apvienotās Vācijas sastāvā. Līdz ar paplašināšanos Centrālās un Austrumeiropas reģionā kandidātvalstīm tika apstiprināti Kopenhāgenas kritēriji.
1995. gadā ES pievienojās Austrija, Zviedrija un Somija. 1997. gadā Amsterdamas līgums uzlaboja Māstrihtas līgumu tādās jomās, kā demokrātija un ārpolitika. Amsterdamai 2001. gadā sekoja Nicas līgums, kas pārskatīja Romas un Māstrihtas vienošanās, lai sekmētu ES paplašināšanos uz austrumiem. 2002. gadā 12 dalībvalstīs nacionālās valūtas aizvietoja ar eiro.
2004. gadā ES pievienojās 10 jaunas valstis: Latvija, Igaunija, Lietuva, Polija, Čehija, Slovākija, Slovēnija, Ungārija, Malta un Kipra. 2007. gadā ES pievienojās Bulgārija un Rumānija. 2007. gadā eiro zonai pievienojās Slovēnija, 2008. gada 1. janvārī Malta un Kipra, bet 2009. gada 1. janvārī Slovākija. 2009. gada 1. decembrī stājās spēkā Lisabonas līgums. 2011. gadā Igaunija, 2014. gadā Latvija un 2015. gadā Lietuva pievienojās eiro zonai. 2015. gada martā Eiropas komisijas prezidents Žans Klods Junkers paziņoja par savu atbalstu kopīgas Eiropas armijas izveidošanai. 2016. gada 23. jūnijā notika referendums par Apvienotās Karalistes dalību Eiropas Savienībā, kurā vairums vēlētāju nobalsoja par Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības. Izstāšanās notika 2020. gada 31. janvāra naktī.
Eiropas Savienības dalībvalstis
{{columns |width=300px
1950. gads
Dibinātājvalstis (Šūmaņa deklarācija).
2013. gads
}}
Eiropas Savienības kandidātvalstis
Eiropas Savienībā ir astoņas oficiālās kandidātvalstis: Albānija, Bosnija un Hercegovina, Melnkalne, Moldova, Serbija, Turcija, Ukraina un Ziemeļmaķedonija. Potenciālās kandidātvalsts statuss ir piešķirts Gruzijai un Kosovai.
Šveice vienreiz (1992. gadā), bet Norvēģija divreiz (1972. un 1994. gadā) referendumā noraidīja iestāšanos Eiropas Savienībā. 1987. gadā Maroka oficiāli lūdza sākt iestāšanās sarunas ES, tomēr Eiropas Savienības Padome atteicās izskatīt šo jautājumu, pamatojot ar to, ka Maroka nav Eiropas valsts. Kandidātvalsts Islandes valdība 2013. gadā pieņēma lēmumu par iesākto iestāšanās sarunu apturēšanu un 2015. gada martā paziņoja par iestāšanās pieteikuma atsaukšanu.
Krievijas iebrukuma laikā 2022. gada 28. februārī Ukraina lūdza sākt sarunas par uzņemšanu Eiropas Savienībā.
Sadarbības vai asociācijas līgumi
ES vai tās priekštečorganizācijas ir parakstījusi sadarbības vai asociācijas līgumus ar Eiropas Ekonomiskās telpas valstīm Islandi, Lihtenšteinu, Norvēģiju (1994), ar Vidusjūras baseina valstīm Turciju (1964), Sīriju (1978), Tunisiju (1998), Izraēlu (2000), Maroku (2000), Jordāniju (2002), Ēģipti (2004), Alžīriju (2005), Libānu (2006), ar Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības vienošanās valstīm Ziemeļmaķedoniju (2004), Albāniju (2006), Melnkalni (2010), Serbiju (2013), Bosniju un Hercegovinu (2015), ar GUAM valstīm Gruziju, Moldovu, Ukrainu (2014), kā arī ar Čīli (2005), Dienvidāfrikas Republiku (2004) un Centrālamerikas integrācijas sistēmu (Central American Integration System, 2012).
Valodas
Eiropas Savienībā ir 24 oficiālās valodas, kā arī daudzas reģionālās valodas un minoritāšu valodas. Visplašāk lietotās valodas ir angļu valoda (51% pratēju), vācu valoda (32%) un franču valoda (24%). Lielākā daļa ES valodu pieder indoeiropiešu valodu saimei. Trīs galvenie atzari ir ģermāņu, romāņu un slāvu. Ģermāņu valodas kā pirmās valodas lieto 38% ES iedzīvotāju (vācu — 18%, angļu — 13%, nīderlandiešu — 4%, zviedru — 2%, dāņu valodu — 1%). Romāņu valodas kā pirmās valodas lieto 32% ES iedzīvotāju (itāļu — 13%, franču — 12%, spāņu — 8%, rumāņu — 5%, portugāļu valodu — 2%). Slāvu valodas kā pirmās valodas lieto 14% ES iedzīvotāju (poļu — 8%, čehu — 2%, bulgāru — 2%, slovāku — 1% un slovēņu valodu — 1%).
Vienotais tirgus
Eiropas Savienības Vienotais tirgus ir Eiropas Savienības ekonomiskās integrācijas sastāvdaļa un tās izaugsmes nodrošinājums. Vienotā tirgus projekta mērķis, valstīm apzinoties nepieciešamību veicināt savu konkurētspēju pasaulē un nodrošināt Eiropas valstu ekonomisko izaugsmi un sociālo labklājību, bija izveidot tirgu dalībvalstu starpā, kurā nepastāvētu iekšējās robežas un kurā nebūtu šķēršļu Eiropas Savienības pilsoņu, preču un kapitāla brīvai kustībai. Eiropas Savienības Vienotais tirgus tiek īstenots ar četru brīvību palīdzību: brīva preču kustība, brīva pakalpojumu kustība, brīva personu kustība, brīvība veikt uzņēmējdarbību. Ar šo četru brīvību palīdzību jebkuras Eiropas Savienības dalībvalsts pavalstniekiem tiek dota iespēja veikt saimniecisko darbību jebkurā citā Eiropas Savienības dalībvalstī.
Parastā krustaine
Parastā krustaine (Senecio vulgaris), sinonīms Jēkaba krustaine (Senecio jacobaea) ir viengadīgs, bet konkrētos apstākļos var būt arī daudzgadīgs 10-30 cm augsts kurvjziežu dzimtas lakstaugs, kurš sastopams Eiropā, tostarp visur Latvijā, un Rietumāzijā. Bieži sastopams laukos, dārzos, mežmalās. Sakne tieva, vārpstveida. Stumbrs ir stāvs vai pacils, zarains, svītrains, kails vai ar tīmekļainiem matiņiem. Lapas izvietotas pamīšus, tās ir vienkāršas, otrādi lancetiskas vai lineāras, līdz 7 cm garas un 2,8 cm platas ar matiņiem. Tās parasti ir spilgti zaļas, plūksnaini daivainas, šķeltas vai dalītas, plūksnas olveida vai trīsstūrainas, mala zobaina, apakšējās lapas ar plati spārnainu kātu, augšējās sēdošas. Zied no maija līdz septembrim. Ziedu kurvīši paīsos kātos samērā blīvā vairogveida ziedkopā zaru galos. Vīkala lapas 21, tās lineāras, smailas, kailas, gaiši zaļas vai olīvzaļas, galotnē tumšas; ārējā vīkala lapas parasti 10, galotnē melnganas. Ziedi gaiši dzelteni. Kausmatiņi vienkārši, balti, zīdaini, augļu laikā gandrīz 3 reizes garāki nekā auglis. Mēlziedu parasti nav vai tie ir īsi. Stobrziedu daudz (60-80). Auglis - pelēki brūns sēklenis, ar nedaudz matiņiem. Plaši izplatīta nezāle. Augļus izplata vējš. Kausmatiņi, nokļuvuši mitrumā, atdala gļotas, kas palīdz auglim piestiprināties pie zemes.
Tautas medicīnā izmanto ziedošus lakstus, kam piemīt nomierinoša, sāpes remdinoša, pretkrampju, pretiekaisuma, mīkstinoša, dziedinoša iedarbība.
Sausā Daugava
Sausā Daugava ir Daugavas kreisā sānteka, ko no pamatgultnes atdala Doles sala. Sākas pie Rīgas HES aizsprosta, pēc kura uzcelšanas attekas augšgals aizbērts. Ūdensteci nodrošina tikai nelielās pietekas Bērzene, Ķekaviņa un Titurga, kā arī filtrācijas ūdeņi no HES aizsprosta drenāžas būvēm. Nevienmērīgās HES darbības dēļ Sausajā Daugavā reizumis veidojas pretplūsma.
Krastos atrodas Ķekavas pagasta apdzīvotās vietas Ķekava, Alejas, Katlakalns, kā arī Dolesmuiža un Annuška Doles salā.
Organizācija
Organizācija ir indivīdu apvienība, kas apvienojusies vai ir apvienota, kādu kopīgu mērķu realizēšanai. Ar šo vārdu var saprast arī noteiktu struktūru, uzbūvi, sistēmu, kurā ir organizēta kāda grupa, cilvēka apvienība.
Tiek izdalītas sabiedriskās un politiskās organizācijās. Sabiedriskās organizācijās cilvēki apvienojas brīvprātīgi un to vieno kopīgs mērķis, kas ir fiksēts statūtos vai citos dokumentos. Politiskā organizācijā cilvēki arī apvienojas brīvprātīgi, tomēr tai ir raksturīga institucionalizēta, strukturēta uzbūve. Tā pauž noteiktus politiskos mērķus un realizē politisko programmu, piedaloties politikā, valsts pārvaldīšanā un citviet. Politiskā organizācija parasti ir partija. Objektīvi abos gadījumos šīs cilvēku apvienības veic politisko darbību, jo tās piedalās sabiedrības pārvaldīšanā.
Organizācija var būt arī struktūra, uzbūve, piemēram, uzņēmuma uzbūve vai arī ražošanas vadīšanas sistēma.
Alfa Romeo 159
Alfa Romeo 159 (Type 939) ir kompaktais izpilddirektora auto, kuru no 2004. gada līdz 2011. gadam ražoja itāļu autoražotājs Alfa Romeo. Tas tika izziņots 2005. gada Ženevas auto izstādē kā aizstājējs priekš 156. 159 izmanto to pašu platformu, kuru izmanto Alfa Romeo Brera, Alfa Romeo Spider un konceptauto Kamal un Visconti - GM/Fiat Premium platformu.
159 tika atzīts pars 2006. gada trešo labāko Eiropas auto. 159 ražošana tika apturēta 2011. gada beigās, lai gan dažās valstīš tie veljoprojām ir nopērkami. Kopumā tika saražotas aptuveni 240 000 automašīnas.
Attīstība
Alfa Romeo 159 izstrādi aizkavēja dažādas problēmas, galvenokārt fakts, ka auto tika izstrādāts laikā, kad jau bija sākta Fiat-General Motors kopuzņēmuma likvidācija 2005. gadā.
Sākumā tika plānots, ka 159 izmantos GM Epsilon platformu, taču izstrādes beigās tā tika nomainīta uz GM/Fiat Premium platformu. Premium platforma ir rafinētāka un dārgāka, paredzēta dārgāka gala E segmenta izpilddirektora automašīnām kā, piemēram, Alfa Romeo 166 pēctecim, kurš tā arī nekad netika pabeigts. Tieši šī iemesla dēļ Alfa Romeo izlēma izmantot Premium platformu 159.
Sākotnēji General Motors plānoja platformu izmantot Cadillac, Buick un Saab modeļos, taču vēlāk no plāna atteicās pārāk lielo izmaksu dēļ. Steidzīgo lēmumu pieņemšanas rezultātā, bāzējot 159 uz platformas, kas tipiski tiek izmantota lielākām mašīnām, auto nonāca pārdošanā ar pārlieku lielu svaru, problēma, kura arī ir pārējiem saistītajiem Alfa Romeo modeļiem Brera kupejai un Spyder kabrioletam.
2008. gada modelis tika atjaunināts ar uzlabotu interjeru un paneli, uzlabotiem materiāliem. Galvenokārt jāmin alumīnija komponentes, kas samazināja automašīnas svaru par 45 kilogramiem. Ņemot vērā, ka automašīna izmanto izpilddirketora tipa auto platformu, 159 ir par 225 milimetriem garāks kā tā pirmstecis Alfa Romeo 156, sasniedzot 4660 milimetru garumu, 1828 milimetru platumu un 1417 milimetru augstumu.
Dizains
159 dizaina autors ir Džordžeto Džudžaro sadarbībā ar Centro Stile Alfa Romeo. Automašīnas purngalā tiek izmantots Alfa Romeo tradicionālais V formas grils un dzinēja pārsegs un cilindra veida priekšējie lukturi. Līdzīga kā 159 kupejas versijai, automašīnas priekša ir stipri ietekmējusies no 2002. gada Brera koncepta. Automašīnai ir augsts viduklis, kurš pakāpeniski paplašinās līdz sasniedz C pilāru. Tika izmantotas dažādas eksterjera dizaina nianses, lai vizuāli automašīna izskatītos lielāka, jo tika plānots modeli eksportēt uz ASV, taču šī iecere netika piepildīta.
Interjerā tiek izmantoti elementi no agrākiem modeļiem, to skaitā arī 156, piemēram, padziļināts instrumentu panelis, kurš iegriezts lenķī pret vadītāju. Sākotnēji tika plānots, ka 159 izmantos augstākas kvalitātes materiālus un tā tiešie konkurenti būs BMW, Mercedes-Benz un Audi, taču Alfa Romeo nenovērtēja savu tirgus pozīciju ar salīdzinoši atpazīstamajiem vācu luksus autoražotājiem.
Izmaiņas pa gadiem
Automašīnai tika piedāvāti pārsvarā četri aprīkojuma varianti - Progression, Distinctive, Exclusive un Turismo Internazionale (TI). Apvienotajā Karalistē tika piedāvāti trīs līmeņi - Turismo, Lusso un Turismo Internazionale. Bez citām ekstrām, 159 tika piedāvāts arī ar Blue&Me informācijas un izklaides sistēmu.
2006. gada Ženēvas auto izstādē tika prezentēta 159 sporta universāļa versija. Vēlāk sākts piedāvāts 2.4 JTDM dīzeļdzinējs ar automātisko pārnesumkārbu, kuru vēlāk sāka piedāvāt arī ar citiem dzinējiem. 2007. gadā tika izlaists pilnpiedziņas dīzeļdzinēja modelis, kas palielināja 2.4 dzinēja jaudu līdz 210 ZS. Sāka arī piedāvāt TI aprīkojuma variantu.
2008. gadā automāšīna tika uzlabota tālāk, gan mehāniski, gan vizuāli. 3.2 litru V6 dzinējam izveidoja priekšpiedziņas versiju, kas varēja sasniegt maksimālo ātrumu 250 km/h. Visi modeļi un varianti tika aprīkoti ar Alfas elekstrisko Q2 ierobežotas slīdes difrenciāli. Izmantojot alumīnija komponentes automašīna kļuva par 45 kilogramiem vieglāka un šī versija tika atrādīta 2008. gada Ženēvas auto izstādē
2009. gada modelī Alfa Romeo prezentēja jaunu 1.75 litru benzīndzinēju ar turbokomprsoru, nosaucot to par "TBi". Šis dzinējs izmantoja tiešās iesmidzināšanas principu un mainīgu vārstu ātrumu gan ieplūds, gan izplūdes izcilnī, līdz ar to attīstot 197 ZS un 320 Nm griezes momentu. Ar laiku šis dzinējs aizstāja no GM atvasinātos 2.2 un 1.9 JTS dzinējus Gada beigās tika arī paziņots par jaunu JTDm dīzeļdzinēju, kas attīsta 168 ZS jaudu.
2010. gadā pārtrauca visu benzīndzinēju ražošanu, izņemot 1.75 litru versiju, līdz ar to 159 neizmantoja nevienu dzinēju, kuru izstrādājis GM. Tika turpināta modeļu ražošana ar 134 un 168 ZS attīstošajiem 2.0 JTDm dīzeļdinējiem.
Līdz 2011. gadam 159 vairs piedāvāja tikai ar abim 2.0 JTDm dīzeļdzinējiem sporta universāļa versijai un 134 ZS attīstošo 2.0 JTDm dzinēju sedana versijai. Austrālijā bija pieejams arī 2.4 JTDm dzinējs līdz pat 159 ražošanas pārtraukšanai.
Pēdējais 159 tika pasūtīts Apvienotajā Karalistē 2011. gada 8. jūlijā.
Dzinēji, piedziņa un jauda
Visi benzīndzinēji izmanto tiešo degvielas iesmidzināšanas metodi (izņemot 1.8 L dzinējs), kuri apzīmēti ar JTS (Jet Thrust Stoichiometric). JTD dīzeļdzinēji izmanto common rail degvielas iesmidzināšanu.
159 filmās
Divi melni 159 (3.2L JTS 6 TI) parādījas Džeimsa Bonda filmas Mierinājuma kvants sākumā 2008. gadā. Tie piedalījās pakaļdzīšanās ainā ar Džeimsa Bonda Aston Martin DBS V12 pie Gardas ezera Itālijā.
Melni 159 parādījās arī pakaļdzīšanās ainā filmā Džonijs Anglis atgriežas, ainā kur Džonijam Anglim (attēlo Rovans Atkinsons) dzenās pakaļ. Šī aina varētu būt izmantota kā atsauce uz Mierinājuma kvantu.
Autosportā
159 piedalījās Bathrust 12 Hour sacensībās 2007., 2009., un 2010. gadā. Automašīna bija aprīkota ar 2.4 L JTDM dzinēju un tā uzvarēja savā klasē visus trīs gadus.
Hēršijas "Bears"
Hēršijas "Bears" ir hokeja komanda, kas atrodas Hēršijā, ASV, un spēlē Amerikas hokeja līgā. Tā ir vecākā aktīvā līgas komanda, kā arī vienlaicīgi, izcīnījusi 12 Kaldera kausus, arī līgas visu laiku titulētākā komanda.
2000.—01. gada sezonā divas spēles "Bears" sastāvā aizvadīja Raitis Ivanāns, taču no 2000. līdz 2005. gadam četras sezonas komandas rindās aizvadīja Agris Saviels.
Džons Ronalds Rūels Tolkīns
Džons Ronalds Rūels Tolkīns (, dzimis, miris ) bija angļu rakstnieks, dzejnieks, filologs un universitātes profesors, kurš kļuva pazīstams visā pasaulē kā bērnu grāmatas "Hobits", tās turpinājuma — triloģijas "Gredzenu pavēlnieks", "Silmariljons" un daudzu citu darbu autors.
Tolkīns no 1925. līdz 1945. gadam Oksfordas Universitātē bija Rolinsona un Bosvorta anglosakšu studiju profesors, bet no 1945. līdz 1959. gadam bija Mertonas profesors angļu valodā un literatūrā. Viņš bija tuvs draugs K. S. Luisam - viņi abi bija neformālas literatūras apspriešanas grupas biedri, kura pazīstama kā Inklingi (Inklings). Tolkīns no karalienes Elizabetes II saņēma Britu impērijas ordeni.
Izcelsme
Tolkīnu dzimta cēlusies no Saksijas karalistes Vācijā, taču 18. gadsimtā dzimtas pārstāvji pārcēlušies uz Lielbritāniju un "ātri kļuvuši par dedzīgiem angļiem". Uzvārds Tolkien varētu būt angliski pārveidots no vācu Tollkiehn (kas, savukārt, cēlies no vācu tollkühn - pārdrošs).
No mātes puses Tolkīna vecvecāki Džons un Edīte Safīldi bija baptisti, kuriem piederēja veikals Birmingemas centrā. Tajā pašā namā Safīldu ģimene veica dažāda veida uzņēmējdarbību jau kopš 19. gadsimta sākuma. 1812. gadā Viljams Safīlds, Tolkīna vecvecvectēvs, ierīkoja tur grāmatu un kancelejas preču veikalu, bet 1826. gadā Tolkīna vecvectēvs Džons turpat atklāja aizkaru un zeķu veikalu.
Biogrāfija
Dzimis 1892. gada 3. janvārī, Dienvidāfrikā. 1894. gadā kopā ar māti pārcēlās uz Angliju. 1908. gadā iepazinās ar savu nākamo sievu Edīti, bet 1913. gadā viņu bildināja. 1915. gadā pēc I pasaules kara sākuma tika iesaukts armijā un nosūtīts uz Franciju, taču 1916. gada oktobrī saslima ar ierakumu drudzi un tika nosūtīts ārstēties uz Angliju. 1916. gadā martā apprecējās ar Edīti. 1917. gadā sāka rakstīt savu darbu "Silmariljons". 1918. gadā sastādīja vārdnīcu. 1924. gadā kļuva par Līdsas profesoru, bet 1925. gadā kļuva arī par Oksfordas profesoru. 1929. gadā piedzima meita Prisila.
1939. gadā pabeidza rakstīt "Hobitu". 1950. gadā pabeidza darbu "Fermeris Džails no Hemas". 1954. gadā pabeidza rakstīt triloģiju "Gredzenu pavēlnieks". 1961. gadā pabeidza rakstīt "Toma Bombadila piedzīvojumus".
Viņa atvaļināšanās laikā, no 1953. gada līdz viņa nāvei 1973. gadā Tolkīns saņēma augošu publikas uzmanību un literāru slavu. Viņa grāmatu pārdošana bija tik ienesīga, ka viņš nožēloja, ka nav agrāk aizgājis pensijā. No sākuma viņš aizrautīgi atbildēja uz lasītāju jautājumiem, taču aizvien vairāk sāka apzināties, ka veidojas savdabīgs Tolkīna fanu klubs, īpaši populārs starp hipijiem Savienotajās Valstīs. 1972. gada vēstulē viņš nožēloja, ka kļuvis par kulta figūru, taču rakstīja:
Planieris
Planieris (fr) ir par gaisu smagāks bezmotora lidaparāts, kuram cēlējspēku rada lidojumā ar nemainīgiem parametriem nekustīga nesējvirsma, bet vilces spēku — noslīde smaguma spēka iedarbībā. Planieris var uzņemt augstumu, tikai izmantojot kāpjošu gaisa plūsmu vai vilcēju (parasti tā ir cita lidmašīna). Planierus izmanto lidotāju apmācībai sportā.
Džons Ronalds Rūels Tolkīns
Biogrāfija
Fanu uzmanība bija tik ļoti augusi, ka Tolkīnam nācās izņemt savu telefona numuru no publiskās telefonu grāmatas un ar laiku viņš ar Edīti pārvācās uz Bornmutas dienvidkrastu. 1972. gadā Bakingemas pilī karaliene Elizabete II apbalvoja Tolkīnu ar CBE.
Edīte Tolkīna nomira 1971. gada 29. novembrī, astoņdesmit divu gadu vecumā. Tolkīns lika iegravēt vārdu Luthien uz kapakmeņa un viņa tika apglabāta Volverkotas kapos, Oksfordā. Tolkīns nomira divdesmit vienu mēnesi vēlāk, 1973. gada 2. septembrī, Bornmutā, Dorsetā, astoņdesmit viena gada vecumā. Viņš tika apglabāts tajā pašā kapā, un viņš bija licis uz kapakmeņa iegravēt vārdu Beren.
ES direktīva
Eiropas Savienības direktīva ir viens no Eiropas Savienības (ES) normatīvo aktu tipiem.
Direktīva izvirza Eiropas dalībvalstīm kopējus mērķus. Tie ir jāiestrādā nacionālajos normatīvajos aktos noteiktā termiņā, kuru definē direktīva. To dara vietējais likumdevējs, respektīvi, parlaments (Latvijā tā ir Saeima). Atšķirībā no ES regulas, direktīvā ir noteikti atsevišķi mērķi, kas rada iespēju tos koriģēt, kad tie tiek iekļauti nacionālajos normatīvajos aktos atbilstoši dalībvalsts vajadzībām.
Direktīva radās kā viens no Eiropas Savienības normatīvajiem aktiem, lai varētu harmonizēt ES dalībvalstu nacionālos tiesību aktus. Šobrīd izšķir divu veidu ES direktīvas pēc tajās minētājiem pienākumiem:
Direktīva savu nozīmi nezaudē to ieviešot nacionālajos normatīvajos aktos, jo tā var kalpot arī kā uzziņas avots kopējām ES nostādnēm atsevišķos jautājumos, kuri skar direktīvā aprunāto jomu. Ja valsts neievieš direktīvu noteiktajā termiņā, tad tā stājas spēkā pilnā apjomā tās teritorijā pēc termiņa beigšanās. Tas nozīmē to, ka pati direktīva ir saistoša tāda, kādu to ir pieņēmusi ES.
Direktīvu pielietošanu nosaka EK Dibināšanas līguma 249.pants "Direktīvas tām dalībvalstīm, kurām tās adresētas, uzliek saistības attiecībā uz sasniedzamo rezultātu, bet ļauj šo valstu iestādēm noteikt to īstenošanas formas un metodes".
Kūka
Kūka ir konditorejas izstrādājums, kuru veido no saldas mīklas izceptām kūku ripām, starp kurām parasti ir salds pildījums, bet no ārpuses — garnējums. Sarunvalodā nereti kūka tiek saukta arī par torti. Vārds tōrta no latīņu valodas nozīmē "apaļa maize". Kūkas parasti cep kā saldu maltīti svinīgu notikumu, dzimšanas dienu, kāzu un citu svētku atzīmēšanai.
Šons Vaits
Šons Rodžers Vaits (en; dzimis Sandjego, Kalifornijas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu snovbordists un skeitbordists. Š. Vaits ir trīskārtējs ziemas olimpisko spēļu čempions snovborda akrobātikā rampā. Viņš guva uzvaru 2006. gadā Turīnā, 2010. gadā Vankūverā un 2018. gadā Phjončhanā. Tāpat ir izcīnījis 13 zelta, 3 sudraba un 2 bronzas medaļas X spēlēs (pasaules ekstrēmo sporta veidu spēlēs) snovbordā. Šajās sacensībās viņš kļuvis par visu kalumu medaļu īpašnieku arī skeitbordā. Izcīnītās medaļas viņu padara par vienu no sekmīgākajiem un populārākajiem snovborda un skeitborda pārstāvjiem.
Š. Vaits pārsvarā piedalās snovborda sacensībās Ziemeļamerikā, FIS Pasaules kausa posmos startējis neregulāri, izcīnot sešas uzvaras. Toties abās savās pirmajās olimpiskajās spēlēs Š. Vaits ne vien pārliecinoši uzvarēja, bet abas reizes arī uzstādīja pasaules rekordu akrobātikā rampā. Sočos ieņēma ceturto vietu. 2018. gada olimpiskajās spēlēs izcīnītais zelts kļuva simto augstākā kaluma medaļu ASV ziemas olimpisko spēļu vēsturē.
Š. Vaits piedzima ar smagu sirds slimību Fallo tetrādi, tāpēc līdz viena gada vecumam viņam tika veiktas divas sirds operācijas.
Rudās matu krāsas dēļ ticis iesaukts par The Flying Tomato (Lidojošais tomāts).
Mötley Crüe
Mötley Crüe (IPA izruna: ) ir amerikāņu rokgrupa, kas izveidota 1981. gadā Losandželosā un turpina muzicēt vēl tagad. Grupa spēlē smago roku, smago metālu un glemmetāls. Grupā pašlaik muzicē četri cilvēki: Miks Marss, Nikijs Sikss, Vinss Nīls un Tomijs Lī.
Svira
Svira ir ierīce, kas sastāv no izturīga stieņa (pārliktņa) un atbalsta punkta, ap kuru stienis var rotēt. Ar tās palīdzību, vienā galā pieliekot salīdzinoši mazu spēku, otrā galā iegūst lielāku spēku. Svira ir viens no vienkāršajiem mehānismiem, kas bija pazīstams jau senajās civilizācijās.
Sviras pārliktņa daļas uz abām pusēm no atbalsta punkta sauc par sviras pleciem.
Spēki svirā
Rezultējošais spēks ir proporcionāls plecu garumu attiecībai. Matemātiski tas izsakāms kā M = F l, kur F ir spēks, l ir attālums no spēka pielikšanas punkta līdz atbalsta punktam, un M ir pagriešanas spēks jeb spēka moments.
Sviras princips instrumentos
Sviras darbības princips tiek izmantots vairākos vienkāršos rokas instrumentos, kur roku radītais spēks tiek vairākkārtīgi palielināts. Šādi instrumenti ir, piemēram, šķēres, asknaibles, plakanknaibles, šķēres metāla griešanai utt.
Berdičiva
Berdičiva (uk) ir pilsēta Ukrainas ziemeļrietumos, Žitomiras apgabalā. Izvietojusies apgabala dienvidos Hnilopjatas upes krastā 40 km no apgabala centra Žitomiras. Berdičivas rajona administratīvais centrs.
Vēsture
Vēstures avotos Berdičiva pirmoreiz minēta 1545. gada Kijevas vojevodistes tautas skaitīšanas materiālos kā Tiškeviču dzimtas īpašums. 1627. gadā Janušs Tiškevičs nodibināja klosteri, ko 1630. gadā uzdāvināja karmelītu ordenim. Kopš 17. gadsimta beigām Berdičiva kļūst par galveno reģiona ebreju kultūras centru, kur galvenā loma ir hasīdiem. Pēc Labā krasta Ukrainas nonākšanas Krievijas Impērijas sastāvā 18. gadsimta beigās Berdičiva kļuva par miestu Žitomiras apriņķī. Liela loma pilsētas izaugsmē bija gadatirgiem, kas kopš 1765. gada tika organizēti 10 reizes gadā. Berdičiva kļuva par vienu no labības tirdzniecības centriem, bet kopš 19. gadsimta 2. puses — arī par zirgu tirdzniecības centru. Liela loma tirdzniecības attīstībā bija plašajai ebreju kopienai. No 19. gadsimta sākuma pilsētā strauji attīstījās amatniecība. 1846. gadā ar cara rīkojumu Berdičivai piešķirts pilsētas statuss un tā kļūst par apriņķa centru. 19. un 20. gadsimtu mijā 80% pilsētas iedzīvotāju bija ebreji, 12% — poļi. 2. pasaules kara laikā holokaustā tika nogalināti ap 38 000 pilsētas ebreju. Mūsdienās pilsētā attīstīta mašīnbūve, mēbeļu un pārtikas rūpniecība.
Torte
Torte (no it, kas savukārt no la — 'apaļa maize') ir deserta, bieži daudzslāņu, kūkas veids. Tortes gatavošanai izmanto saputotu putukrējumu, krēmu, uzputeni, džemu un/vai augļus. Torte parasti ir zems apaļš cilindrs, var būt elipsveida, taisnstūrveida, trīsstūrveida vai piramīdveida un konusveida formā.
Staburaga pagasts
Staburaga pagasts ir viena no Aizkraukles novada administratīvajām teritorijām tā austrumos Daugavas kreisajā krastā, kas savu nosaukumu ieguvusi no 1966. gadā appludinātās Staburaga klints Daugavas kreisajā krastā.
Robežojas ar sava novada Klintaines, Sunākstes un Seces pagastiem un Jēkabpils novada Sēlpils pagastu. Pagasta centrs atrodas Staburagā.
Hidrogrāfija
Upes: Daugava, Pikstere, Stalānupīte.
Vēsture
Mūsdienu Staburaga pagasta teritorijā vēsturiski atradās Vīgantes muiža (Gut Staben, Staburags).
1945. gadā Sēlpils pagasta teritorijā izveidoja Staburaga ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jaunjelgavas novadā. 2021. gadā Jaunjelgavas novadu iekļāva Aizkraukles novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Apdzīvotās vietas: Robežkrogs, Staburags, Muktiņi, Zvilnas, Ūbeļi.
Martins Bormanis
Martins Ludvigs Bormanis (dzimis Vēgelēbenē (Wegeleben), mūsdienās Saksijā-Anhaltē, miris, visticamāk,  Berlīnē) bija NSDAP partijas kancelejas (Parteikanzlei) vadītājs un Hitlera privātsekretārs. Kontrolēdams pieeju fīreram, ieguva milzīgu ietekmi valsts pārvaldē.
Dzīvesgājums
Dzimis Saksijas-Anhaltes mazpilsētā Vēgelēbenē pasta darbinieka ģimenē. Pametis skolu, strādāja kādā Mēklenburgas fermā. 1924. gada martā tika uz gadu notiesāts par piedalīšanos komunistiski noskaņota (un iespējamā Alberta Leo Šlagetera nodevēja) skolotāja Valtera Kadova slepkavībā. Bormaņa draugam, slepkavības izpildītājam un nākamajam Osvencimas nāves nometnes komendantam Rūdolfam Hesam, tika piespriests desmit gadu cietumsods.
1929. gadā Martins Bormanis aprecējās ar NSDAP funkcināra Valtera Būha meitu Gerdu. Bormanim ar Gerdu Bormani bija deviņi bērni, visi pārdzīvoja pasaules karu. Ādolfs Hitlers bija Bormaņa vecākā bērna — dēla Ādolfa Martina — krusttēvs.
Pēc iznākšanas no cietuma Bormanis iestājās NSDAP, 1933. gada oktobrī kļuva par NSDAP gauleiteru, bet novembrī — Reihstāga deputātu. No 1933. līdz 1941. gadam strādāja par Rūdolfa Hesa sekretāru. Pēc tam, kad Hess Skotijā tika arestēts, Martins Bormanis kļuva par partijas kancelejas vadītāju.
Martins Bormanis uzraudzīja Ādolfa Hitlera personīgo korespondenci un finanses. Viņš arī uzraudzīja fondu, kurā vācu uzņēmēji ziedoja naudu partijas vajadzībām. Rezultātā Bormaņa rokās koncentrējās milzīga vara. Vairāki vēsturnieki diskutē par to, kuri no lēmumiem, ko Hitlers pieņēma Otrā pasaules kara laikā, faktiski bija Bormaņa ieteikti.
Bormanis līdz pat 1945. gada 2. maijam uzturējās Hitlera bunkurā Berlīnē. Vēlāk kopā ar Hitlera personīgo ārstu Ludvigu Štumpfegeru un Hitlerjūgenda vadītāju Arturu Aksmanu centās izkļūt no Berlīnes, lai pievienotos Karlam Dēnicam, Hitlera noteiktajam varas mantiniekam, pie Flensburgas. Tas neizdevās, un Bormanis kopā ar Štumpfegeru noindējās. Ilgus gadus pastāvēja viedoklis, ka Bormanim izdevies izbēgt uz Dienvidameriku, taču 1973. gadā Bormaņa mirstīgās atliekas tika atrastas, veicot izrakumus pie Lērteres stacijas (Lehrter Bahnhof) Berlīnē, bet oficiālie DNS testu rezultāti tika paziņoti tikai 1998. gadā.
Tā kā par Bormaņa nāvi nekas nebija zināms, viņš aizmuguriski tika tiesāts Nirnbergas prāvā 1946. gadā un notiesāts uz nāvi.
.pk
.pk ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Pakistānu. Domēns izveidots 1992. gadā. Domēna sponsors ir PKNIC, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Līdz 2005. gadam domēnus reģistrēt varēja tikai trešajā līmenī, bet pēc tam — gan trešajā, gan otrajā līmenī. Domēnus trešajā līmenī var reģistrēt zem šādiem otrā līmeņa domēniem: .com.pk, .net.pk, .edu.pk, .org.pk, .fam.pk, .biz.pk, .web.pk, .gov.pk, .gob.pk, .gok.pk, .gon.pk, .gop.pk, gos.pk.
Ārējās saites
Toppdomän
Rīgas Valsts 2. ģimnāzija
'''Rīgas Valsts 2. ģimnāzija''' ir pirmā Rīgas vidējās izglītības iestāde, kurā pilna izglītība bija apgūstama latviešu valodā. Ģimnāzija specializējas vairāku mācību programmu padziļinātā apgūšanā. Valsts ģimnāzijas statuss kopš 2011. gada.
Vēsture
1916. gada 12. februārī "Latviešu izglītības biedrība" atvēra Meiteņu ģimnāziju un Zēnu reālskolu. 1918. gada beigās tās apvienoja un nodeva Rīgas pilsētas apgādībā ar '''Rīgas 2. vidējās skolas''' nosaukumu. Par skolotājiem tajā strādāja Fricis Bārda, Kārlis Krūza, Elza Stērste, Viktors Eglītis, Kārlis Kundziņš un Voldemārs Maldonis.
1919. gadā skolai piešķīra ēku Nikolaja ielā 1c (tagad — Kr. Valdemāra ielā 1). 1929. gadā skola ieguva '''Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijas''' nosaukumu, tās direktors ilgstoši (1930—1944) bija Ernests Nagobads. Pēc Latvijas okupācijas skola saglabāja savu nosaukumu, bet pēc Otrā pasaules kara skolu par godu 1943. gada sprādziena Doma laukumā veicējiem pārdēvēja par '''Malda Skreijas un Džema Bankoviča Rīgas 2. vidusskolu, pēc neatkarības atjaunošanas tā ieguva Rīgas 2. vidusskolas''' nosaukumu.
No 2009. gada 1. septembra skolai atjaunots Rīgas pilsētas 2. ģimnāzijas nosaukums. No 2011. gada 1. septembra skolai piešķirts Rīgas Valsts 2. ģimnāzijas nosaukums.
Zvaigžņu kari: Ļaunumu vēstošā ilūzija
"Zvaigžņu kari: I daļa. Ļaunumu vēstošā ilūzija" (en) ir 1999. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Džordžs Lūkass. Šī ir ceturtā uzņemtā "Zvaigžņu karu" sāgas daļa un pirmā daļa sāgas prīkvelā. Galvenās lomas filmā atveido Liams Nīsons, Jūens Makgregors, Natālija Portmane, Džeiks Loids, Jans Makdiarmids, Entonijs Danielss, Kenijs Beikers, Pernilla Augusta un Frenks Ozs. Filma ir par džedu (džedaju) meistaru Kvai-Gonu Džinu un viņa mācekli Obi Vanu Kenobi, kuriem jāaizved un jāsargā karaliene Padme Amidala no planētas Nabū uz Galaktikas senātu. Filmas pirmizrāde notika. Tā ir 1999. gada ienesīgākā filma, kā arī ceturtā ienesīgākā "Zvaigžņu karu" filmu sērijas daļa.
Pēc filmas "Džedu atgriešanās" izdošanas uzsāka sarunas par turpmākiem sērijas plāniem, taču Lūkass nebija motivēts atgriezties filmu sērijas. Pārtraukuma laikā viņa radītie varoņu izcelsmes stāsti, īpaši paša Anakina izcelsme, 1990. gados viņā raisīja interesi izveidot priekšvēstures triloģiju. Pēc tam, kad viņš pārliecinājās, ka datora radīti attēli ir attīstījušies līdz tādam līmenim, kādu viņš vēlējās priekšvēstures triloģijas vizuālajiem efektiem, Lūkass 1993. gadā sāka rakstīt scenāriju filmai "Ļaunumu vēstošā ilūzija", bet izstrāde sākās 1994. gadā. Filmēšana notika 1997. gadā no 26. jūnijā līdz 30. septembrim studijā Leavesden Film Studios un Tunisijas tuksnesī. Filma iezīmēja Lūkasa atgriešanos kā režisoram pēc 22 gadu pārtraukuma kopš oriģinālās "Zvaigžņu karu" filmas 1977. gadā.
Filmas pirmizrāde notika, gandrīz 16 gadus pēc filmas "Džedu atgriešanās" pirmizrādes. Filmas pirmizrādi plaši atspoguļoja plašsaziņas līdzekļos, un to gaidīja ar nepacietību, jo pēc pirmās "Zvaigžņu karu" sāgas bija izveidojusies liela fanu bāze. Filma saņēma dažādas kritiķu atsauksmes. Lai gan slavēja vizuālos efektus, darbību secību, mūzikas partitūru, Nīsona un Makgregora aktierspēli, kritiku galvenokārt saņēma scenārijs, temps, Loida tēlojums un varoņi, jo ​​īpaši Džā Džā Binks, kas saņēma ārkārtīgi negatīvu kritiku. Turklāt filmas sarežģītais ar politiku sasaistītais vēstījums un jauniešu humora sajaukums tika uztverts kā neatbilstošs. Neskatoties uz kritiku, "Ļaunumu vēstošā ilūzija" guva labus finansiālos panākumus un pirmizrādes laikā pārspēja vairākus kases rekordus. Sākotnējo seansu laikā tā visā pasaulē nopelnīja vairāk nekā 924,3 miljonus ASV dolāru, kļūstot par 1999. gada ienesīgāko filmu, otro ienesīgāko filmu pasaulē un Ziemeļamerikā pēc filmas "Titāniks" un tā brīža ienesīgāko "Zvaigžņu karu" filmu. 2012. gada februārī izlaida filmas 3D versiju, kas nopelnīja papildu 102,7 miljonus ASV dolāru un kopējie filmas pasaules ieņēmumi pārsniedza 1 miljardu ASV dolāru. Filmai "Zvaigžņu karu" priekšvēstures triloģijā ir divi turpinājumi: "Klonu uzbrukums" (2002) un "Situ atriebība" (2005).
Alekss Goligoskis
Alekss Goligoskis (dzimis ) ir amerikāņu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2016) Goligoskis spēlē Nacionālās hokeja līgas vienībā Arizonas "Coyotes".
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Goligoskis sāka 2007.—08. gada sezonā Amerikas hokeja līgas vienībā Skrentonas "Penguins". Sezonas otrajā pusē Goligoskis aizvadīja trīs spēles arī NHL vienībā Pitsburgas "Penguins". Sergeja Gončara un Raiena Vitnija traumu dēļ 2008.—09. gada sezonu aizsargs sāka Pitsburgā. Sezonas izskaņā kopā ar komandu aizsargs izcīnīja Stenlija kausu. 2009.—10. gada sezonā Goligoskis jau bija nostiprinājies "Penguins" rindās.
2011. gada februārī Goligoskis tika aizmainīts uz Dalasas "Stars", "Penguins" pretī saņemot Džeimsu Nīlu un Metu Niskanenu. "Stars" rindās Goligoskis aizvadīja nākamās piecarpus sezonas. 2016. gada jūnijā noslēdza piecu gadu līgumu ar Arizonas "Coyotes".
ASV hokeja izlases sastāvā spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā.
Ortopēdija
Ortopēdija (el — 'taisns', paideia — 'audzināšana') ir medicīnas nozare, kas ārstē un pēta balsta un kustību orgānu sistēmas bojājumus un deformācijas, kā arī nodarbojas ar to profilaksi. Ortopēdijā kaulu un muskuļu traumu, sportā gūtu savainojumu, deģeneratīvu slimību, infekciju un audzēju izraisītu bojājumu ārstēšanā izmanto gan ķirurģiskas metodes, gan risinājumus, kas ļauj izvairīties no ķirurģiskas iejaukšanās. Ortopēdija nodarbojas arī ar bojātu vai zaudētu kustību aparāta daļu protezēšanu.
1343. gads
1343. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Filozofija
Filozofija (el; philosophía) ir zinātne par dabas, sabiedrības un domāšanas vispārējiem likumiem. Tā ir mācība par esamības un izziņas vispārējiem principiem. Nosaukums "filozofija" ir radies no diviem grieķu vārdiem: philein un sophia, kuri attiecīgi nozīmē "mīlēt" un "gudrība". Tādēļ, burtiski tulkojot, "filozofija" nozīmē "gudrības mīlēšana". Filozofiem nav ierobežots interešu loks. Viņi parasti pievēršas vairākām jomām, piemēram, fizikai, bioloģijai, ķīmijai, astronomijai, socioloģijai, politikai, psiholoģijai, matemātikai, loģikai, ētikai, mūzikai un vēl daudzām citām sfērām. Līdz pat 19. gadsimta sākuma zinātniekus, kas bija pievērsušies kādai no dabas zinātņu nozarēm, dēvēja par filozofiem. Līdz 19. gadsimta 50. gadiem bija ikdienišķi dzirdēt, ka laboratorijas piederumus dēvē par filozofiskajiem instrumentiem.
Filozofijas jēdziena nosaukums
Abi varianti — gan filozofija, gan filosofija — no pareizrakstības viedokļa latviešu valodā ir pareizi. Dominējošā versija ir filozofija. Daļa no filozofiem uzskata, ka pareizi būtu rakstīt filosofija, jo grieķu vārds sophia, kas ir šī termina izcelsmes pamatā, sākas ar burtu s. Domājams, ka vārds ‘filozofija’ radies vācu valodas izrunas ietekmē.
Vēl uzskata, ka termini filozofija un filosofija ir divi dažādi termini. Filozofija ir vairāk doma par domu, bet filosofijā vairāk skatās tā kā uz debesīm, vispārināti.
Filozofijas jēdziens
Pēc būtības jautājums par to, kā lai definē jēdzienu "filozofija", pats par sevi ir filozofisks. Lai iepazītos ar jēdzienu, var teikt, ka filozofija ir teorētiska pasaules uzskata vai izziņas forma par esamības un izziņas vispārīgajiem principiem, par cilvēka attiecībām ar pasauli. Filozofiska doma parasti ir cilvēkā iekšēji nobriedusi pārliecība savienojumā ar argumentiem, kas radušies filozofiskā diskusijā. Filozofijas degpunktā ir jautājumi par eksistenci, zināšanām, skaisto, morāli pareizo. Filozofisku jautājumu piemēri varētu būt: "Kas labo nošķir no ļaunā?" un "Vai zināšanas vispār ir iespējamas?"
Jēdziens Austrumu filozofija parasti tiek saistīts ar Tuvo Austrumu un Āzijas filozofiem. To skaitā visbiežāk tiek minēti Sidhārta Gautama jeb Buda, Laodzi un Konfūcijs.
Sākotnēji jēdziens filozofija nozīmēja vienkārši gudrības mīlestību. Filozofs nomainīja sofistu jeb gudro vīru, šī skola ir uzskatāma par augsni grieķu filozofijai. Ar filozofiju tika saprasta visa veida intelektuālā darbība.
Nozares
Filozofijas piecas lielās nozares ir šādas:
Ir arī vairākas citas nozares, kuras var saistīt ar filozofiju, bet tās parasti vairāk attiecas uz citām zinātnes nozarēm, piemēram, šādas:
Vēsture
Rietumu filozofijai ir antīkā, viduslaiku, renesanses un mūsdienu ēra. Antīkajā filozofijā tiek iekļauti grieķu un romiešu domātāju darbi. Šajā laikā grieķu filozofijai bija uzplaukums, savukārt romiešu filozofija galvenokārt balstījās uz grieķu filozofiju.
Viduslaiku filozofija balstījās galvenokārt uz Platona un Aristoteļa darbiem. To lielā mērā ietekmēja arī kristietība.
Faktoru analīze
Faktoru analīze ir statistiska metode, kas ļauj atrast faktorus, kas atrodas vairāku mainīgo lielumu saistības pamatā, bet dod arī iespēju noskaidrot šīs saistības tuvumu starp faktoru un novērotajām pazīmēm, proti, atbildēt uz jautājumu, cik liels ir faktora īpatsvars katrā pazīmē.
Faktoru analīze ir radusies un attīstījusies psiholoģijā, to ļoti plaši lieto intelekta struktūras un personības iezīmju izpētē, dažāda veida testu izveidē. Mūsdienās šo metodi ļoti plaši izmanto arī citās zinātnēs — ekonomikā, medicīnā, sociālajās zinātnēs (viena no daudzdimensiju analīzes sastāvdaļām), matemātikā un citur.
Lai gan M.Porters minētos faktorus izmantojis, galvenokārt, mūsdienu (divdesmitā gadsimta) valstu saimnieciskās attīstības analīzē, šo faktoru noteicošā loma ir acīmredzama visā cilvēces attīstības gaitā.
M.Portera dažādu, ar cilvēku, valstu, tautu un uzņēmumu darbības un attīstības procesu analīzes veids, lietojot iepriekš noteiktu faktoru sistēmu, mūsdienās ieguvis tik plašu izplatību, ka kļuvis par vienu no populārākajām zinātniskajām metodēm — Portera piecu spēku analīze.
Apskatot daudzu ekonomisko un politisko procesu atspoguļojumu vēsturē šobrīd, 21. gadsimtā, arvien vairāk jūtama šajā jomā uzkrāto zināšanu pārvērtēšanas un tai sekojošas sintēzes nepieciešamība. Šī nepieciešamība briedusi jau ilgāku laiku. To nosaka pēdējo gadu desmitos mainījušies priekšstati par atsevišķu faktoru lomu sabiedrības attīstībā. Tā, pagājušā gadsimta pēdējā trešdaļā arvien izplatītāka kļuva atziņa par to, ka zināšanām un jaunievedumiem civilizācijas attīstībā ir daudz svarīgāka loma, nekā tas parasti tika uzskatīts.
Faktoru analīze ekonomikā
Pēdējo desmitu gadu laikā faktoru analīzi veiksmīgi izmanto ekonomikā. Ar faktoru analīzes palīdzību veido faktoru modeļus ekonomiskai analīzei un prognozēšanai. Tā, piemēram, Džeimsa Stoka un Marka Votsona veiksmīgi lieto faktoru analīzi dinamiskā faktoru modeļa izveidošanai (skatīt Stoka-Vatsona faktoru modeli) un prognozē galvenos makroekonomiskus rādītājus. Citi slavenie ekonomisti Bens Bernanke, Dž. Boivins, P. Eliašs izmanto faktoru analīzi un izveido vektoru augoregressīvo modeli ar papildinātiem faktoriem jeb FAVAR modeli (Factor-Augmented VAR model).
Monreālas "Maroons"
Monreālas "Maroons" bija hokeja komanda, kas pastāvēja no 1924. līdz 1938. gadam un spēlēja Nacionālajā hokeja līgā. Klubs divreiz (1926. un 1935. gadā) izcīnīja Stenlija kausu.
Sūnupe (nozīmju atdalīšana)
Sūnupe var būt:
Velns (latviešu mitoloģija)
Vēsture
Pēc Latvijas kristianizācijas latviešu mitoloģijā ienāca elles jēdziens un Velns kļuva par visa ļaunuma iemiesojumu.
Toties latviešu folklorā viņš turpināja būt lētticīgs, vientiesīgs, viegli uzvarams ne tikai Dievam, bet arī cilvēkiem. Velns simbolizēja materiālo dzīvi ar tās nesakārtotību, Dievs — garīgo dzīvi, gudrību, kārtību un radošās spējas. Tādēļ pasakās un dainās Velns cenšas apmānīt cilvēkus, bet tas viņam neizdodas un tas vienmēr paliek muļķa lomā. Velns dara visu, ko viņam liek un viņš ir gatavs maksāt ar naudu. Velns ir līdzīgs cilvēkam un dzīvniekam. Velnam ir tikai daļa no cilvēka, tam ir cilvēka augums un pārējā līdzība ir ar dzīvniekiem. Tam ir govs aste, āža kājas un ragi. Latviešu teikās minēts arī tas, ka velns piedalījies gan zemes radīšanā, gan cilvēka veidošanā.
Kurzemes hercogistes luterāņu mācītāji Jānis Lange un Gothards Frīdrihs Stenders savās skaidrojošajās latviešu-vācu vārdnīcās lauka vai meža Velnu dēvēja par Jodu, bet elles un tumsas dievību par Pekkolu.
Ticējumi
Velnam esot aste un melni zobi.
Velnu ar svina lodi nevar nošaut, bet tikai ar zelta vai sudraba lodēm.
Lācis ir stiprāks par Velnu un cīņā to allaž pārspēj.
Velns dzīvojot lielos bezdibeņos, kur cilvēki slīkstot.
Teikas
Reiz Dievs Ēdenes dārzā, paņēmis pikuci zemes, izveidoja cilvēku. Tam bija viena roka, viena kāja un viena acs, uzpūta tam un teica „Būt labam, darīt labu, iet labus ceļus” un tad dievs devies atpūsties. Velns, kamēr Dievs atpūtās, iezagās un pielika cilvēkam otru roku, otru kāju un otru aci, uzpūta un teica „Būt sliktam, darīt sliktu un iet sliktus ceļus.” Dievs atnāca atpakaļ, uzpūta cilvēkam savu elpu, un tas atdzīvojās.
Un tā cilvēks ir ne īsti ļauns, ne īsti labs.
Agrāk cilvēki bijuši nemirstīgi. Tie dzīvojuši mūžīgi un nekad nenovecoja. Reiz kāds cilvēks ieminējās, ka tam esot apnicis dzīvot. Dievs paņēma pulksteni, uzgrieza laiku un ielika tam krūtīs. Kopš tā laika, kad piedzimst cilvēks, Dievs tam ieliek pulksteni krūtīs, lai tas dzīvo, un kad pulkstenis apstājas, lai mirst.
Senos laikos, kad Dievs ar Velnu un citām dievībām dzīvoja kosmosā un bija draudzīgi, Dievs izdomāja taisīt zemi. Viņš nosūtīja Velnu pakaļ dūnu pikucim.
Velns aizskrēja un to paņēma, bet, Dievam neredzot, mazu gabaliņu nozaga un ielika mutē. Dievs paņēma dūņas, izveidoja no tām bumbu, un tās sāka rūgt. Tā izrūga līdz tagadējās Zemes izmēriem, bet tajā pašā brīdī, kad Dieva bumba sāka kļūt lielāka, arī Velna mutē dūnas sāka augt lielākas. Velns vairs nevarējis saturēt mutē, tās izspļāva. Dievs uz Velnu sadusmojās un to nosūtīja pazemē.
Glaukoma
Glaukoma ir acu slimība, ko izraisa paaugstināts acs iekšējais spiediens. Spiediens bojā acs tīkleni un redzes nervu. Acs iekšējā spiediena celšanos izraisa traucēta acs šķidruma noplūšana vai arī pastiprināta acs šķidruma veidošanās.
Glaukoma parasti progresē lēni un tās izraisītie redzes traucējumi sākumā ir nemanāmi. Glaukomas izraisītie redzes traucējumi ir neatgriezeniski, un neārstēta glaukoma var novest pie redzes nerva atrofijas un akluma. Glaukomas ārstēšana (ar acu pilieniem vai operācijām) ir vērsta uz glaukomas attīstības apturēšanu vai palēnināšanu. Tika lēsts, ka 2020. gadā cilvēku skaits ar glaukomu pasaulē sasniegs 79,6 miljonus un radīs pilnīgu aklumu 11,2 miljoniem cilvēku.
Neimaijere III
Konstrukcija
Stacijas galvenā platforma veidota no moduļveida tērauda karkasa, kas apšūts un nosiltināts ar poliuretāna izolāciju. Platforma ir 68 m gara un 24 m plata, tās kopējais svars ir ap 2300 t. Platforma ar hidrauliskiem balstiem balstās uz speciālām dzelzsbetona pamatnēm. Stacijas apkaimē gada laikā uzkrājas 80-100 cm sniega. Pieblietētais un firns un sniegs augstu slodžu rezultātā zaudē savu struktūru un ar laiku kļūst irdens. Šo divu faktoru dēļ ar hidraulisko mehānismu palīdzību stacijas balsti tiek periodiski pacelti un zem tiem tiek papildināts sniega klājums, atjaunojot stacijas stabilitāti un paceļot to paredzētajā līmenī.
Stacijas iekšējo struktūru veido standarta konteineri, kas savā starpā savienoti ar komunikācijām. Tajos izvietotas dzīvojamās, koplietošanas un saimnieciskās telpas.
Ārpus galvenā stacijas kompleksa izvietoti vairāki zinātniskie moduļi, patvērums ārkārtas situācijām, vasaras sezonas mītnes, kā arī DROMLAN programmā izbūvēts lidlauks.
AVE Liepāja
AVE Liepāja ir kravas un pasažieru prāmis, kas 2008. gada 20. novembrī sāka kursēt maršrutā Liepāja - Trāveminde (Lībeka). Prāmja operators, kas to izmantoja šajā maršrutā, ir "AVE Logistics". Prāmis paredzēts pasažieru, kravas, automobiļu, kā arī konteineru, lielgabarīta un speciālu kravu pārvadāšanai.
Tehnisku problēmu dēļ prāmis AVE Liepāja 2009. gadā pārtrauca kursēt šajā maršrutā. 2010. gadā maršrutā uz Lībeku sāka kursēt Scandlines prāmis Kaunas.
Direktīva (nozīmju atdalīšana)
Direktīva varbūt:
.ps
Ārējās saites
סיומת אינטרנט Toppdomän
Sunākstes pagasts
Sunākstes pagasts ir viena no Aizkraukles novada administratīvajām teritorijām tā dienvidaustrumos. Robežojas ar sava novada Seces un Staburaga pagastiem, kā arī ar Jēkabpils novada Sēlpils un Viesītes pagastiem.
Hidrogrāfija
Upes: Lauce, Pikstere, Sunīte, Viesīte.
Ūdenstilpes: Šķinu purva dīķis, Mazsunākstes ezers.
Vēsture
Sunākstes pagasta teritorijā zināmi divi senču pilskalni: Grubeles kalns (34 m augsts) pie Gausānu mājām un Zilais kalns (20 m augsts) pie Piksteres. Līdz Latvijas 1920. gada agrārajai reformai tagadējā Sunākstes pagasta teritorijā atradās Lielsunākstes (Groβ-Sonnaxt), Mazsunākstes (Klein-Sonnaxt) un Piksteres (Pixstern) muižas, kā arī Pēterbušas pusmuiža. Lielsunākstes muiža (556 ha) tika sadalīta 48, Mazsunākstes muiža (540 ha) - 31, un Piksteres muiža (394 ha) - 41, Sunākstes mācītājmuiža (597 ha) - 31 jaunsaimniecībās.