cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meža sesks
Latvijā
Sesks ir viens no trijiem sermuļu ģints dzīvniekiem, kas dzīvo Latvijā. Pārējie ir sermulis un zebiekste.
Izskats un īpašības
Sesku kažoki ir tumši brūni vai melns. Uz sejas tam ir gaišāks matojums, uz acīm izveidojot masku, kas atgādina tumšas brilles. Ziemā kažoks izaug biezs, spožs un elegants, bet vasarā tas ir plāns un neizteiksmīgs.
Kā visiem sermuļu dzimtas pārstāvjiem, seskiem ir anālie dziedzeri, kas izdala kodīgas smakas sekrētu. Šī reakcija notiek, kad sesks jūtas apdraudēts. Tāpat kā citiem sermuļu dzimtas dzīvniekiem, seskiem ir "slēdzējžoklis" — žokļa locītava ir gandrīz slēgta eņģe, kā rezultātā žokļi ir gandrīz neatlaužami. Šī īpatnība sermuļu dzimtas dzīvniekiem dod nepārspējami spēcīgo tvērienu cīņās, medībās un spēlēs.
Uzvedība
Seski pamatā ir nakts dzīvnieki, tos var sastapt mežos, purvos un mežu ieskautās pļavās kādas ūdenstilpes tuvumā. Ziemā tas apmetas lauku sētu un ciematu tuvumā, kur barības meklējumos var ienākt ēkās. Toties no dzīves kalnos izvairās. Migu sesks visbiežāk iekārto upīšu krastos zem lielu koku saknēm. Sesks ir nometnieks ar apmēram 1 km² lielu teritoriju. Vasarā seski dzīvo ģimenēs, ziemā pa vienam. Sesks ir aktīvs visu gadu. Ziemā seska iestaigātas taciņas var redzēt pie avotainām, neaizsalstošām vietām upēs, kur pārziemo vardes.
Galvenie dabiskie ienaidnieki — suņi, kaķi, lapsa, jenotsuns un lielie pūčveidīgie putni.
Barība
Sesks pamatā ir gaļēdājs un medī dažādus mazus dzīvniekus kā strupastes, peles, kāmjus un žurkas, vasarā tas medī vardes un krupjus. Daudz retāk sesks medī putnus un kukaiņus. Ja trūkst barības, sesks ēd arī augļus un maitu.
Par seska plēsonību liecina tas, ka šis dzīvnieks uzbrūk medījumam, kas ir daudz lielāks par pašu, piemēram, trusi. Seski var iebrukt vistu kūtī un nokost vairāk putnu nekā var apēst, lai arī daļu sesks aizvelk apēšanai vēlāk. Savās slēptuvēs sesks visbiežāk uzkrāj vardes, kuras paralizē ar kodienu pakausī.
Vairošanās
Seskiem ir poligāmas attiecības. Mātīte visbiežāk sapārojas ar vairākiem tēviņiem, lai gan var sapāroties arī ar vienu tēviņu. Riests iestājas ziemas beigās. Tēviņi cīnās par mātītes uzmanību. Gadā parasti ir viens metiens, lai gan, ja māte mazuļus zaudē, pastāv iespēja, ka mātīte sapārojas vēlreiz. Grūsnība ilgst 42 dienas. Metienā ir 2—12 mazuļi, visbiežāk 4—6 mazuļi. Mazuļu dzimstot sver 9—10 g. Māte tos zīda ar pienu mēnesi. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Mazuļiem acis atveras pēc 34—36 dienām, bet no 2 mēnešu vecuma tie sāk patstāvīgi meklēt barību. Jaunie seski pilnīgi patstāvīgu dzīvi uzsāk 3 mēnešu vecumā, kad sasnieguši pieauguša seska lielumu, bet dzimumgatavību sasniedz 6 mēnešu vecumā.
Hibrīdi
Seski, īpaši ar tumšajiem kažokiem, var sapāroties ar ļoti reto Eiropas ūdeli, tad piedzimst seska un ūdeles hibrīds. Dažos Lielbritānijas reģionos savvaļā izbēgušie mājas seski ir sapārojušies ar meža seskiem, radot meža-mājas sesku hibrīdus. Bieži hibrīdiem ir mazāk izteikta sejas maska, tiem ir gaiša pakakle un gaišāks matojums, īpaši pavēderē. Lai gan reizēm mēdz būt hibrīdi, kas ārēji nav atšķirami no "īsta" meža seska. Eiropas meža sesks pārojas arī ar stepes sesku. Mājas sesks iespējams ir radies tieši no meža seska un stepes seska hibrīda.
Karš par Austrijas mantojumu
Karš par Austrijas mantojumu bija plašs militārs konflikts Eiropā un tās kolonijās, no 1740. līdz 1748 gadam, kurš sākās pēc formāla iemesla vairākām Eiropas valstīm apstrīdot Hābsburgu monarhijas troņa mantošanas kārtību. Kara rezultātā notika teritoriālas izmaiņas Eiropas politiskajā kartē.
Kara sākums un gaita
1740. gadā Hābsburgu troni saskaņā ar Kārļa VI "Pragmatisko Sankciju" (Pragmatische Sanktion) ieguva Marija Terēza, taču pretenzijas uz to balstoties uz "Saliskā Likuma" (Lex Salica) izvirzīja arī vācu zemju Bavārijas un Saksijas kūrfirsti, kuri bija saistīti ar Hābsburgiem radnieciskām saitēm. Francija paziņoja, ka tā ir gatava atbalstīt vācu valstis pret Hābsburgiem. Prūsijas karalis Frīdrihs II izmantoja situāciju un bez kara pieteikuma ieņēma Hābsburgiem piederošo Silēziju. Silēzijas karš (1740. - 1742.) pārauga Eiropas karā par Austrijas mantojumu (1740.—1748). Francija 1741. gadā ieveda savu karaspēku Vācijā, Nīderlandē (kur sagādāja zaudējumu Lielbritānijas Karalistei) un Itālijā (kur pastiprināti darbojās savienībā ar Spāniju). Bavārieši iebruka Austrijā, draudēja Vīnei, kopā ar frančiem ieņēma Prāgu. Marijas Terēzas stāvoklis kļuva kritisks, viņas kontrolē palika tikai Ungārija un Tirole. Šādos apstākļos ar Anglijas starpniecību viņa noslēdza slepenu līgumu ar Frīdrihu II, kurš apmaiņā pret austriešu troņa atteikšanos no Silēzijas daļas par labu Frīdriham II piekrita apturēt karadarbību.
Kara beigas Eiropā
Karadarbība risinājās plašā teritorijā ap Donavu un pie Baltijas jūras. Austrijas pusē cīnījās Lielbritānija un Prūsijas pusē — Francija. 1748. gadā Vācijas pilsētā Āhenē tika noslēgts miera līgums. Austrija gan zaudēja Silēziju, bet tā bija saglabājusi nedalītu Hābsburgu mantojumu. 1745. gada 25. decembrī Austrija un Prūsija noslēdza separātu „Drēzdenes miera līgumu”, saskaņā ar kuru visa Silēzija tika nodota Prūsijai. Atbildot uz to Prūsijas karalis atzina Marijas Terēzas vīra Franča Stefana no Lotaringijas (Franz Stephan von Lothringen) ievēlēšanu par Svētās Romas impērijas ķeizaru, kurš pieņēma Franča I Stefana (1708. — 1765.) vārdu un valdīja impērijā 20 gadus (1745. — 1765.). Prūsija izstājās no kara, bet karadarbība vēl turpinājās dienvidu Nīderlandē, Itālijā, bet īpaši — starp Anglijas un Francijas kolonijām.
PlayStation Portable
PlayStation Portable (bieži saīsināta kā PSP) ir septītās paaudzes pārnēsājamā spēļu konsole, kuru izveidoja Sony. Tā ir konkurents Nintendo DS konsolei. PSP nāca klajā Japānā,  Ziemeļamerikā,  Dienvidkorejā un  Eiropā. Pašlaik pārdotākā PlayStation Portable spēle ir Daxter 2. 2007. gada beigās nāca klajā PlayStation Portable Slim and Lite. Tas ir par 33% vieglāks un par 19% plānāks par parastu PSP.
preses konferencē Leipcigā tika izplatītas ziņas par jaunu, uzlabotu PSP modeli. Tas ir balstīts uz PSP-2000 (Slim & Lite) dizaina. PSP-3000 piedāvā uzlabotu LCD ekrānu, iebūvētu mikrofonu un uzlabotu video-out sistēmu. Jaunais LCD ekrāns ir ar uzlabotu kontrastu, mazāku gaidīšanas laiku un plašāku krāsu gammu, kā arī gaismas pretatstarošanās tehnoloģiju, lai būtu labāka redzamība apgaismotās vietās. Uzlabotā video-out sistēma ļauj attēlu attēlot rindpārneses izvērses formātā.
ULEB
ULEB (pilnais nosaukums: Eiropas Basketbola Līgu Savienība, fr, en) ir basketbola organizācija, kura palīdz attīstīt un kooperēt Eiropas vīriešu basketbola līgas. Organizācija dibināta 1991. gadā. ULEB kopš 2000. gada organizē Eiropas nozīmīgāko Eiropas klubu turnīru Eirolīga. Organizāciju 1991. gadā dibināja Itālijas, Spānijas un Francijas nacionālās līgas.
Karakačani
Karakačani jeb sarakacani (el) ir etniska grupa, kas dzīvo Grieķijas kalnu rajonos — Tesālijā, Maķedonijā (Grieķijas reģionā), Ēpeirā, Peloponēsā, kā arī Bulgārijas dienvidrietumu daļā. Skaits — apmēram 12 000 līdz 30 000. Domājams, ka etniski karakačani varētu būt hetu-luviešu cilšu — vidusdonavas daku, pēcteči.
Karakačani runā īpašā jaungrieķu valodas dialektā, pieder pareizticībai.
Slipknot
Slipknot ir amerikāņu mūzikas grupa. Tā spēlē nūmetāla un alternatīvā metāla žanros, lai gan pirmsākumos spēlēja arī repmetālu. Grupa radusies ap 1995. gadu Demoinā, Aiovas štatā, ASV. Grupā pašlaik ir deviņi dalībnieki: vokālists Korijs Teilors, basists Alesandro Venturella, ģitāristi Miks Tomsons un Džims Rūts, perkusionisti Maikls Pfafs un Šons Kreiens, bundzinieks Džejs Veinbergs, taustiņinstrumentālists Kreigs Džonss un dīdžejs Sids Vilsons. Visi Slipknot dalībnieki koncertu laikā nēsā Halovīnu maskas. Koncertos visi Slipknot dalībnieki valkā vienādus kombinezonus. Uz katra no šiem kombinezoniem ir dalībnieka numurs (no 0 līdz 8).
Vēsture
Grupa savu pirmo albumu izdeva 1996. gadā — tas bija Mate.Feed.Kill.Repeat., un tas bija pašizdots albums, kurš tika izdots tikai 1000 eksemplāros. Albuma tapšanā piedalījās arī grupas toreizējs vokālists Anderss Kolsefīni, taču pēc gada grupai kā jaunais vokālists pievienojās Korijs Teilors, līdz ar to Kolsefīni grupu pameta. Albumā bija iekļautas 8 dziesmas, taču daļa no tām tika ierakstītas no jauna vēlākajos albumos. Šis albums stipri atšķirās no pārējiem Slipknot albumiem, jo šeit metāls pastiprināti tika jaukts ar džezu un fanku.
1999. gadā iznāca Slipknot pirmais komercalbums un tas tika nosaukts grupas vārdā. Albumā bija iekļautas 15 dziesmas, vēlāk tas tika pārizdots un tajā iekļāva 17 dziesmas. Albums bieži tiek atzīts par Slipknot labāko albumu, jo tajā ir iekļautas vairākas populāras dziesmas — singli Spit It Out un Wait and Bleed, kā arī pašu Slipknot dalībnieku atzītā Slipknot himna Surfacing. 2001. gadā tika izdots Slipknot nākamais albums Iowa, kas nosaukts Slipknot "dzimtā" štata vārdā. Albumā bija 14 dziesmas un viena no tām bija albuma tituldziesma "Iowa", kas ir 15 minūšu gara. Dziesma My Plague bija skaņas celiņš filmai "Nezūdošais ļaunums". Šis albums sasniedza pirmo vietu Lielbritānijas albumu topā, bet ASV US Billboard 200 albums sasniedza trešo vietu.
Slipknot ir nofilmējuši arī 3 filmas - Welcome To Our Neighborhood (1999), Disasterpieces (2002) un Voliminal: Inside the Nine (2006).
2008. gadā iznāca vispopulārākais šīs grupas albums All hope Is Gone. Šis albums aizgāja prom no Ņūmetāla žanra, tuvojoties vairāk tradicionālajam metālam , tāpēc tiek uzskatīts par vissliktāko Slipknot albumu. Kaut gan uzskatīts par vissliktāko, tas bijis numur 1 US Billboard 200, un vēl vairākos topos pa visu pasauli , tāpēc kļuvis par vislabāko albumu , skatoties pēc statistikas. Tika laisti klājā 5 singli — All hope is gone, Psychosocial, Dead memories, Sulfur, Snuff.
Imants Auziņš
Imants Auziņš ( — ) bija latviešu dzejnieks, literatūrkritiķis.
Slipknot
Vēsture
2010. gadā 24. Maijā Slipknot bassists Pols Grejs tika atrasts miris. Pēc apskates, izrādījās, ka Pols nomira no morfīna pārdozēšanas. Kādu laiku Slipknot nespēlēja koncertos. 2012. gad ā tika izlaists labāko hitu albums Antennas to hell.
2014. gadā tika laists klājā albums .5: The Gray Chapter. Tiek uzskatīts, ka šis albums atgriežas vairāk vecajam Ņūmetāla žanram , par kuru cilvēki un mīl Slipknot.Tāpat kā All hope is gone , šis albums bijis numur 1 US Billboard 200 , bet visapkārt pasaulē statistikas nebija tik labas , kā All hope is gone. Bija izlaisti 6 singli : The negative one, The Devil in i , Custer , Killpop , XIX , Goodbye.
Imants Auziņš
Biogrāfija
Imants Auziņš dzimis zemnieku ģimenē Zalves pagasta "Auziņos". Mācījies Zalves pamatskolā un Neretas vidusskolā. Spēlējis basketbolu Neretas rajona komandā. Latvijas Valsts Universitātē studējis latviešu valodu un literatūru. Strādājis žurnālos un laikrakstos: "Literatūra un Māksla", "Karogs", "Padomju Jaunatne", "Daugava" (krievu val.), izdevniecībā "Liesma". Padomju laikos palīdzējis daudziem dzejniekiem uzsākt literāta karjeru. 1989.—1992. gadā bija Rakstnieku Savienības valdes priekšsēdētājs. Piedalījies 8. Saeimas vēlēšanās no Sociāldemokrātu Savienības saraksta.
Miris no smagas slimības.
Privātā dzīve
Imants Auziņš bija prozaiķes un tulkotājas Irinas Cigaļskas vīrs; tulkotājas Irēnas Auziņas un dzejnieces Annas Auziņas tēvs.
Literārā darbība
Pirmā publikācija — dzejolis "Jaunajā gadā ieejot" Neretas laikrakstā "Komunisma ceļš" 1956. gadā. Sākumposma Auziņa dzeja ir sabiedriski aktīva, poētiski dokumentē garīgo gaisotni, tiek izmantoti vēsturiskie motīvi un tautas likteņtēma. Tajā iezīmējas garīgā pretestība, kas raksturīga lielai daļai 60. gadu lirikas (it īpaši tā izpaužas krājumā "Skumjais optimisms"). Vēlāk lirika kļūst filosofiski apcerīga.
2011. gads kosmonautikā
Šeit apkopoti 2011. gada nozīmīgākie notikumi kosmonautikā.
Kosmiskie nesēji
Pirmo lidojumu 20. janvārī veica Ukrainas modificēta nesējraķete Zenit-2SB (Zenit-2F) ar augšējo pakāpi Fregat-SB. Fregat ir apgādāts ar papildu degvielas tvertnēm, kuras pēc iztukšošanas iespējams nomest.
Oktobrī Krievijas raķete Sojuz pirmoreiz startēja no Gviānas kosmiskā centra ekvatora tuvumā, kur tika ierīkots Sojuz starta laukums, īpaši pielāgots mitram un karstam klimatam.
Neveiksmi 1. februārī piedzīvoja Krievijas nesējraķes Rokot-KM augšējā pakāpe Briz-KM, nespējot pareizā orbītā ievadīt militāro ģeodēzijas pavadoni Geo-IK-2. 4. martā ASV raķetei Taurus XL neatvērās derīgās kravas plūsmvirzis, un klimata pētniecības pavadonis Glory iekrita okeānā.
17. augustā ar nesējraķeti Proton-M Krievijas sakaru pavadonis Ekspress-AM4, tika ievadīts neparedzētā orbītā, jo dzinējbloka Briz-M vadības progrmma nebija pareizi sastādīta. Nākamajā dienā Ķīnas nesējraķete Chang Zheng-2C cieta avāriju.
24. augustā nesējraķetes Sojuz-U trešās pakāpes dzinēja RD-0110 kļūmes dēļ neizdevās orbītā ievadīt kravas kuģi Progress M-12M; tika secināts, ka dzinējam aizsērējusies gāzģeneratora degvielas pievadcaurules, un tas ir bijis gadījuma raksturs. Pēc šī gadījuma tika rūpīgi pārbaudīti visi RD-0110 dzinēji, kas jau iebūvēti raķešpakāpēs un gaidīja startu, tai skaitā Sojuz-2.1a trešās pakāpes tika aizvestas no Gviānas atpakaļ uz rūpnīcu.
23. decembrī nesējraķete Sojuz-2.1b cieta avāriju, un atkal trešās pakāpes kļūmes dēļ, bet šajā konfigurācijā izmantots dzinējs RD-0124. Pēc šīs avārijas Krievijas kosmiskās aģentūras vadītājs Vladimirs Popovkins (viņš šajā amatā atradās no aprīļa, kad nomainīja Anatoliju Perminovu, kas tika atstādināts sakarā ar kosmiskās tehnikas avārijām iepriekšējā gadā) atzina, ka valsts kosmiskajā rūpniecībā ir krīze un nepieciešamas radikālas reformas.
Pēc orbitālo startu daudzuma gadā pirmoreiz vēsturē Ķīna (19 palaišanas) apsteidza ASV (18); pirmajā vietā joprojām ir Krievija (32).
Kosmosa pētniecība
NASA zonde Stardust NEXT 15. februārī veica Tempela 1 komētas pārlidojumu, kuru 2005. gadā bija apmeklējis cits NASA kosmiskais aparāts Deep Impact, ietriecot tajā impaktoru. 18. martā zonde MESSENGER sasniedza Merkuru. 16. jūlijā zonde Dawn iegāja asteroīda Vesta orbītā. 5. augustā palaida Jupitera zondi Juno. 10. septembrī palaistas zondes GRAIL-A un GRAIL-B Mēness gravitācijas lauka kartēšanai.
8. novembris tika palaista Krievijas zonde Fobos-Grunt, kas neiegāja plānotajā trajektorijā uz Marsu; nebija iedarbojies tās dzinējs (izmantots modificēts dzinējbloks Fregat, arī sakari bija pazuduši. Līdz ar to tika zaudēta arī Ķīnas pirmā Marsa zonde Yinghuo 1.
26. novembrī palaista Marsa mobilā laboratorija Curiosity.
Svea
Svea (sv) ir Zviedrijas vasaras polārstacija Antarktīdā, Karalienes Modas Zemē. Izvietojusies Heimefrontfjellas rietumu piekalnē ap 280 km no Dienvidu okeāna piekrastes un ap 180 km no otras zviedru polārstacijas Aboa. Stacija izbūvēta 1987./1988. gada vasaras sezonā. Stacija sastāv no divien savstarpēji savienotiem stiklšķiedras moduļiem ar kopējo platību 12 m² un paredzētu 4 cilvēku izmitināšanai.
2011. gads kosmonautikā
Kosmosa pētniecība
Krievija 18. jūlijā palaida radioastronomisko observatoriju Spektr-R, kas darbojas interferometrijas projektā Radioastron kopā ar redioteleskopiem uz Zemes. 8. novembrī palaista starpplanētu zonde Fobos-Grunt, kurai vajadzētu uz Zemi nogādāt Fobosa grunts paraugus (kopā ar to palaista Ķīnas Mēness zonde Yinghuo 1), bet kļūmes dēļ neatstāja Zemes orbītu un neizdevās nodibināt sakarus ar to.
Ķīnas zonde Chang'e-2 aprīlī beidza Mēness izpētes misiju, un jūnijā tā atstāja Mēness orbītu.
Pilotējamie lidojumi
Krievija palaida četrus pilotējamos kosmosa kuģus: Sojuz TMA-21, Sojuz TMA-02M, Sojuz TMA-22 (pēdējais kuģia ar analogo vadības sistēmu), Sojuz TMA-03M, kā arī piecus kravas kuģus Progress (viens no tiem tika zaudēts raķetes avārijā).
29. septembrī Ķīna palaida savu pirmo orbitālo staciju Tiangong 1, pie kuras 2. novembrī veica saslēgšanos bezpilota kosmosa kuģis Shenzhou 8, tādējādi Ķīna ir veikusi vēl vienu no svarīgākajiem kosmonautikas stūrakmeņiem (cilvēka palaišana kosmosā un atgriešana uz zemes, iziešana kosmosā un saslēgšanās ar citu kosmisko aparātu).
Albedo
Albedo (la — 'balts') ir virsmas atstarotās elektromagnētiskā starojuma plūsmas attiecība pret plūsmu, kas krīt uz šo virsmu. Parasti to attiecina uz redzamo gaismu. Lieto dažādu virsmu atstarotājspējas raksturošanai, visbiežāk astronomijā un meteoroloģijā.
Albedo lielums ir no nulles līdz 1, kur 0 ir tad, ja ķermenis neatstaro gaismu (ir melns) un 1 ir tad, kad tas atstaro pilnīgi visu uz tā krītošo gaismu (piemēram, spogulis). Ja albedo ir 0,5, tad ķermenis atstaro pusi no gaismas, kas uz to krīt.
PS
PS var būt:
PlayStation
PlayStation (saīsināta kā PS, kā arī PS1 pēc PlayStation 2 izdošanas) ir piektās paaudzes spēļu konsole, kuru izveidoja Sony. Tā ir pirmā no PlayStation spēļu konsoļu sērijas. Tā nāca klajā Japānā,  Ziemeļamerikā,  Eiropā un 1995. gada novembrī Austrālijā. Pārdotākā PlayStation spēle ir Gran Turismo. Pēdējā PS1 spēle bija FIFA Football 2005. PlayStation bija Sony atbalstīta spēļu konsole līdz, nepilnu gadu pirms tam, kad nāca klajā PlayStation 3.
Mercury-Atlas 10
Mercury-Atlas 10 (MA-10) bija atcelta ASV pilotējamā orbitālā misija. To bija plānots veikt 1963. gada beigās ar kosmosa kuģi Freedom 7-II, kuru pilotētu Alans Šepards un ilgtu trīs diennaktis. Pēc ne visai veiksmīgā Mercury-Atlas 9 lidojuma 1963. gada maijā tika nolemts MA-10 atcelt un koncentrēties uz Gemini projektu.
Raplas apriņķis
Raplas apriņķis ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts rietumu daļā un robežojas ar Lēnes apriņķi rietumos, Harju apriņķi ziemeļos, Jervas apriņķi austrumos un Pērnavas apriņķi dienvidos. Raplas apriņķis atrodas Ziemeļigaunijas līdzenumā, tā administratīvais centrs ir Rapla.
Vēsture
Skatīt Harija un Varbolas pilskalns.
Administratīvais iedalījums
Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 4 pašvaldības - Kehtnas pagasts, Kohilas pagasts, Merjamā pagasts un Raplas pagasts.
Vailders
Vailders (en) ir angļu uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Francis Ādams Feihtners
Francis Ādams Feihtners (de,, 1741-1822) bija vācu apgaismības perioda vijoļnieks un komponists, Kurzemes hercoga galma kapelmeistars Jelgavā (1765-1795).
Dzīvesgājums
Dzimis 1741. gada 10. februārī Rēgensburgā, kur viņa tēvs Johans Georgs Feihtners bija vijoļu izgatavotājs. Mācījās Rēgensburgas jezuītu kolēģijā, pēc tam pie muzikologa Jozefa Rīpela. Turpināja mācīties vijoļspēli pie Franča Bendas (Franz Benda) Potsdamā.
1763. gadā saņēma uzaicinājumu spēlēt Krievijas impērijas diplomāta Hermaņa Kārļa fon Keizerlinga kapellā Pēterburgā un Kēnigsbergā (1763-1764). 1765. gadā nākamais Kurzemes hercogs Pēteris Bīrons viņu uzaicināja kļūt par galma kapelmeistaru Jelgavā, kur viņš vienlaicīgi bija arī mūzikas skolotājs. Šeit tapa ne tikai viņa daudzās dziesmuspēles galma teātra vajadzībām, mielastu mūzika (Tafelmusiken), bet arī kantātes, himnas un apmēram 60 simfonijas hercoga orķestrim, no kurām iespieda tikai nedaudzus skaņdarbus (1770. gadā Jelgavā četras simfonijas, 1771. gadā pie Hartknoha Rīgā Simphonie russienne un 1775. gadā 1. vijoļkoncertu).
1785. gadā Feihtners kopā ar hercoga galmu, iespējams, devies uz Itāliju, kur koncertējis Milānā un citās pilsētās. Pēc Kurzemes hercogistes pievienošanas Krievijas impērijai viņš devās uz Pēterburgu, kur bija ķeizariskās kapellas kamermūziķis (Kammermusiker des kais. Kapelle) un operas koncertmeistars (1798-1820). Mūža nogali pavadīja Jelgavā un pie sava dēla Klīves mežniecībā (Forstei Kliewenhof).
Miris 1822. gada 3. martā Klīves muižā (Klievenhof), tagadējā Valgundes pagastā.
Georgijs Katis
Georgijs Katis (Георгий Петрович Катыс, dzimis ) bija PSRS, Krievijas zinātnieks, bijis kosmonauts, bet nav lidojis kosmosā.
Biogrāfija
1953. gadā Katis pabeidza N. Baumana vārdā nosauktā Maskavas augstāko tehnisko skolu un ieguva tehnisko zinātņu kandidāta grādu. Viņu nosūtīja uz Ķīmiskās rūpniecības ministrijas slepenu zinātniski pētniecisko institūtu 4019. Tur viņš nodarbojās ar raķešu degvielu izmēģinājumiem.
1962. gadā Katis Automātikas un telemehānikas institūtā ieguva tehnisko zinātņu doktora grādu un kļuva par laboratorijas vadītāju šajā institūtā B. Petrova nodaļā. Laboratorija nodarbojās ar kosmisko sistēmu izstrādi: optiski ekektroniskās sistēmas Zemes virsmas novērošanai, kosmisko aparātu orientācijas sistēmas.
1962. gada jūlijā Katis aizsūtīja vēstuli PSRS valdībai (Ņ. Hruščovam) ar piedāvājumu pilotējamā kosmosa kuģī veikt zinātniskos pētījumus, uzņemot Zemes virsmu ar optiski elektroniskām ierīcēm. Viņš pats sevi piedāvāja kā kosmonautu-zinātnieku, kurš varētu veikt šādus darbus. Līdz tam laikam visi kosmonauti bija tikai kara lidotāji. Drīz viņu nosūtīja uz medicīnas kosmisiju, kuru veiksmīgi izgāja. viņu kopā ar citiem Gaisa spēku 2. iesaukuma 25 finālistiem izskatīja komisija, bet kosmonautu vienībā Katis netika ieskaitīts. Pēc oficiālās versijas, viņa kandidatūra tika noraidīta, jo pārsniegts noteikts vecums. Pēc paša Kata domām, iemesls bija viņa tēvs, Krievijas latvietis, kuru represēja un nošāva 1931. gadā (reabilitēts 1957. gadā).
Katis neatkāpās, un rakstīja nākamo vēstuli ar lūgumu vēlreiz izskatīt viņa kandidatūru, kuru nosūtīja PSRS valdībai, PSRS Gaisa spēku virspavēlniekam, PSRS Zinātņu akadēmijas prezidentam. Šoreiz bija pozitīvs lēmums, un viņu uzņēma Voshod programmas kosmonautu sagatavošanas grupā. no 1964. gada 1. jūnija līdz oktobrim Katis izgāja sagatavošanas kursu kā kosmonauts-zinātnieks. Jūlijā viņu kopā ar Borisu Volinovu un Borisu Jegorovu apstiprināja Voshod-1 pamatapkalpē. Valsts drošības komiteja atklāja, ka Parīzē dzīvo viņa pusbrālis un pusmāsa no tēva pirmās laulības. Viņi kopā ar māti uz Franciju aizbrauca 1910. gadā, 16 gadus pirms Georgijs bija dzimis. Tā kā tēvs tika arestēts, kad Georgijam bija 5 gadi, tad par savu brāli un māsu nekā nezināja. Diemžēl valsts komisija lēma Kata vietā pamatapkalpē nozīmēt Konstantīnu Feoktistovu, kurš bija Voshod konstruktors. startēja kosmosa kuģis Voshod-1, un Katis bija dublieru apkalpē. Pēc tam viņš turpināja darbu Automātikas un telemehānikas institūtā, kur sagatavoja zinātnisko programmu un nepieciešamās iekārtas Voshod-3 lidojumam.
No 1965. gada aprīļa līdz decembrim Katis Kosmonautu sagatavošanas centrā gatavojās Voshod-3 lidojumam kopā ar B. Volinovu. Sakarā ar Sergeja Koroļova slimību un nāvi, Voshod-3 zinātniskā programma tika mainīta uz militāro, Katis tika izņemts no apkalpes. Tad viņš gatavojās Voshod-4 lidojumam. Vēlāk vispār Voshod programma tika slēgta.
No 1966. līdz 1968. gadam Katis organizēja PSRS Zinātņu akadēmijas kosmonautu nodaļu. 1968. gadā no maija līdz jūnijam bija kosmonautu-zinātnieku grupas komandieris. 1968. gada jūnijā Kati ieskaitīja rezervē, un viņš vairs netika iesaistīts kosmisko lidojumu sagatavošanā. 1974. gadā tika izslēgts no kosmonautu rezerves.
1972. gadā Katis kļuva par Automātikas un telemehānikas institūta automātisko sistēmu laboratorijas priekšnieku. No 1984. gada viņš bija Maskavas radiotehnikas, elektronikas un automātikas institūta profesors Optoelektronikas teorētisko pamatu katedrā.
Allozaurs
Allozauri (Allosaurus) ir teropodu apakškārtas ģints. Šīs ģints dinozauri dzīvoja pirms 155-145 miljoniem gadiem vēlā Juras laikmeta periodā. 1877. gadā Otniēls Čārlzs Māršs bija pirmais, kurš aprakstīja šīs ģints fosilijas.
Ādolfs Andersens
Andersens bija kombinacionālā stila piekritējs; divas no viņa partijām par izcilām mata kombinācijām ieguva savus nosaukumus (Nemirstīgā partija un Mūžzaļā partija).
Šaha kompozīcija
Pirms saviem panākumiem šaha turnīros Andersens jau bija pazīstams kā šaha problēmists. 1842. gadā Breslavā viņš publicēja savu 60 uzdevumu krājumu "Uzdevumi šahistiem" (de). 1852. gadā iznāca grāmatas atkārtots izdevums ar mainītu nosaukumu. Līdz ar Boltonu un Bredi, Andersens būtiski ietekmēja šaha kompozīcijas attīstību. Viņa darbi manāmi, pozitīvā virzienā, atšķīrās no tiem, kurus parasti tad sastādīja. Interesanti, ka uzbrukuma un kombināciju cienītājs noraidīja forsētus uzdevumus ar daudziem upuriem.
Viņa vārdā par Andersena matu (Andersena tēmu) nosaukta tēma šaha kompozīcijā.
Selma Lāgerlēva
Lāgerlēva dzimusi Dienvidzviedrijas provincē Vermlandē, 1888. gadā pārcēlusies uz Stokholmu, lai apgūtu skolotājas profesiju. Pēc tam, sākot ar 1895. gadu, gandrīz desmit gadus strādājusi par skolotāju Landskrūnā. Šajā laikā publicēts viņas pirmais darbs — "Gēsta Berlings". 1909. gadā viņai tika piešķirta Nobela prēmija literatūrā, savukārt 1914. gadā viņa kļuva par pirmo sievieti — Zviedrijas Akadēmijas, Nobela prēmijas piešķīrējas institūcijas, locekli.
1939. gadā, sākoties Ziemas karam starp PSRS un Somiju, Lāgerlēva nosūtīja savu Nobela prēmijas medaļu Somijas valdībai, lai palīdzētu tai iegūt līdzekļus cīņai pret PSRS iebrukumu, taču Somijas valdība, aizkustināta par šādu rīcību, aizsūtīja medaļu atpakaļ Lāgerlēvai.
Pērnavas apriņķis
Pērnavas apriņķis (et) ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts dienvidrietumos, ziemeļos tas robežojas ar Lēnes un Raplas apriņķi, austrumos ar Jervas un Vīlandes apriņķi, dienvidos ar Latviju, bet rietumos to apskalo Baltijas jūra un Pērnavas līcis. Pērnavas apriņķis ir platības ziņā lielākais no visiem Igaunijas apriņķiem, tā administratīvais centrs ir Pērnava.
Administratīvais iedalījums
Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 7 pašvaldības — Hēdemēstes pagasts, Kihnu pagasts, Lēnerannas pagasts, Pehja-Pernumā pagasts, Pērnavas pilsētas pašvaldība, Sārdes pagasts un Tori pagasts.
Vēsture
Pērnavas apriņķi (distriktu) izveidoja 1566. gadā Pārdaugavas Livonijas hercogistes teritorijā. Pēc Livonijas kara 1582. gadā apriņķa vietā tika izveidots Pērnavas prezidiāts, kuru 1598. gadā pārdēvēja par Pērnavas vaivadiju. Pērnavas apriņķi atjaunoja pēc Altmarkas pamiera (1629) Zviedru Vidzemes sastāvā.
Pēc 1783. gada Pērnavas apriņķī (Pernausche Kreis; Перновский уезд) ietilpa apriņķa pilsēta Pērnava (Pernau) un 13 draudžu novadi (kihelkond): Audru (Audern), Vändra (Fennern), Häädemeeste (Gudmannsbach), Halliste (Hallist), Pärnu-Jaagupi (St. Jacobi), Karksi (Karkus), Mihkli (St. Michaelis), Pärnu (Pernau-St. Elisabeth), Saarde (Saara), Tõstamaa (Testama), Tori (Torgel).
Natalija Dilla
Natalija Gojannisa Dilla Oriku (pt, dzimusi ) ir brazīliešu televīzijas un kino aktrise. Dilla karjeru uzsāka 2005. gadā, spēlējot dažādas lomas uz teātra skatuves. 2006. gadā viņai pirmo reizi tika piedāvāta epizodiska loma kinofilmā Rosas Negras ("Melnās rozes"). 2007. gadā Dillu uzaicināja spēlēt ļaundares lomu Deboru Riošu teleseriālā Malhação, pēc kuras viņa ieguva lielāku ievērību.
Džons Bonems
Džons Henrijs "Bonzo" Bonems (en; — ) bija angļu bundzinieks. Viņš spēlēja bungas grupā "Led Zeppelin".
Pirmie gadi
Bonems piedzima Redičā, Lielbritānijā. Viņš iemācījās spēlēt bungas piecu gadu vecumā. Viņa bungas bija paštaisītas. Tās tika veidotas no konteineriem un kafijas kārbām. Pirmās īstās bungas Bonems ieguva piecpadsmit gadu vecumā. Viņš nekad nemācījās bungu spēli, lai gan pusaudža gados lūdza padomus dažiem pieredzējušākiem bundziniekiem. 1964. gadā Bonems pievienojās savai pirmajai grupai "Terry Web and the Spiders". Dejojot Kiderminsterā viņš satika savu topošo sievu Petu Filipsu. Viņš vēlāk piedalījās daudzās citās grupās un vairākās no tām sadarbojās ar Robertu Plāntu.
Nāve
Bonems kopā ar grupas asistentu Reksu Kingu devās uz studiju, lai piedalītos ASV turnejas mēģinājumos. Brauciena laikā Bonems palūdza apstāties, lai pabrokastotu. Brokastu laikā viņš iedzēra četrus četrkāršos degvīnus (kopā apmēram 400 ml) kopā ar šķiņķa ruleti. Pēc iekošanās šķiņķī viņš pateica savam asistentam: "Brokastis." Nokļūstot studijā Bonems turpināja daudz dzert. Vēlu vakarā mēģinājumi beidzās un grupa devās uz Peidža māju. Pēc pusnakts Bonems aizmiga un tika aizvests uz gultu. Bendži Lefevrs (kurš aizvietoja Ričardu Koulu kā turnejas menedžeri) un Džons Pols Džonss atrada Bonemu mirušu nākamajā rītā. Viņš bija 32 gadus vecs. Nāves iemesls bija nosmakšana, jo viņa vēmekļi bloķēja elpceļus. Viņš tika kremēts. Par spīti baumām, ka Bonemu kāds aizvietos, atlikušie grupas biedri nolēma beigt "Led Zeppelin" darbību līdz ar Bonema nāvi.
Ģimene
Bonema māsa Debora (dzimusi 1962. gadā) ir dziedātāja un dzejniece. Viņa brālis Miks (1951—2000) bija diskžokejs un fotogrāfs. Džona Bonema dēls Džeisons (dzimis 1966. gadā) kļuva par bundzinieku un spēlēja bungas "Led Zeppelin" atkalapvienošanās koncertā 2007. gadā. Bonhema meita Zoja ir dziedātāja un dzejniece. Tāpat kā Džeisons, viņa pārstāv savu tēvu ar "Led Zeppelin" saistītos pasākumos un apbalvošanas ceremonijās.
Otrais kosmiskais ātrums
Otrais kosmiskais ātrums ir mazākais ātrums, kas vajadzīgs ķermenim, lai tas pārvarētu kāda debess ķermeņa pievilkšanas spēku (gravitāciju).
Katram ķermenim, atkarībā no tā masas, ir savs otrais kosmiskais ātrums. Piemēram, Zemei tas ir 11,2 km/s. Ķermenis, kas kustas pie Zemes virsmas (ja netiek ņemta vērā atmosfēra) ar tik lielu ātrumu, pamet planētu un kļūst par Saules pavadoni.
Otro kosmisko ātrumu aprēķina pēc formulas:
Amēlija Erharte
Amēlija Mērija Erharte (en; dzimusi, pazudusi , atzīta par mirušu ) bija amerikāņu aviatore un aviācijas propagandētāja. Agrīnā feminisma ikona. Pirmā sieviete, kas vienatnē veikusi transatlantisko lidojumu. Pazudusi bez vēsts, veicot lidojumu apkārt pasaulei.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1897. gadā Kanzasā jurista ģimenē. 1907. gadā ģimene pārcēlās uz Demoinu Aiovā, kur tēvs bija dabūjis darbu dzelzceļa kompānijā. Pirmā pasaules kara un Spāņu gripas epidēmijas laikā Amēlija Erharte strādāja par medmāsu.
1920. gada 28. decembrī Longbīčā Kalifornijā Amēlija Erharte pirmoreiz pacēlās gaisā lidmašīnā un saprata, ka viņa grib iemācīties to vadīt. Sakrājusi naudu un pabeigusi apmācību, 1923. gada 15. maijā viņa ieguva lidotājas apliecību un kļuva par 16. sievieti — lidotāju. Pēc tam, kad Čārlzs Lindbergs 1927. gadā veica pirmo lidojumu pāri Atlantijas okeānam, 1928. gadā Amēlija Erharte kļuva par pirmo sievieti — lidmašīnas pasažieri, kas pārlidojusi okeānu. Rezultātā viņa kļuva par slavenību, par viņu daudz rakstīja, Erharte piedalījās dažādās reklāmas kampaņās, kas ļāva uzlabot finansiālo stāvokli.
1932. gada 20. maijā Amēlija Erharte kļuva par pirmo sievieti, kas vienatnē pārlidojusi Atlantijas okeānu. Lidojums ilga 14 stundas 56 minūtes no Harborgreisas Ņūfaundlendā līdz Londonderi Ziemeļīrijā. 1935. gada 11. janvārī Amēlija Erharte kļuva par pirmo personu, kura vienatnē veica lidojumu no Honolulu Havajās līdz Oklendai Kalifornijā.
1937. gada 17. martā Amēlija Erharte kopā ar trim apkalpes locekļiem devās lidojumā apkārt pasaulei, izlidojot no Oklendas Kalifornijā, un nosēdās Honolulu. Šeit lidmašīnai atklājās tehniskas problēmas, un lidojumu nācās pārtraukt. Tomēr 1. jūlijā Erharte kopā ar pilotu Fredu Nūnenu vēlreiz devās lidojumā apkārt pasaulei, šoreiz austrumu virzienā no Maiami Floridā. 1937. gada 2. jūlijā viņas lidmašīna no Laes Jaungvinejā devās uz Haulenda salu. Tuvojoties Haulenda salai, tika nodibināti radiosakari, kas tomēr pazuda, un lidmašīna salā nenolaidās. Turpmākie apkalpes meklējumi bija nesekmīgi.
Bojāejas iemesls
Bija divas galvenās versijas par iespējamo lidmšīnas katastrofas vietu — izbeidzoties degvielai, lidmašīna iekritusi okeānā netālu no Haulenda salas vai arī tā mēģināta nosēdināt neapdzīvotajā Nikumaroro atolā (Fēniksa salas, tagad Kiribati Republikā). Ir arī vairākas citas vairāk vai mazāk fantastiskas teorijas par Erhartes likteni.
Rietumviru apriņķis
Rietumviru apriņķis ir viens no 15 Igaunijas apriņķiem. Apriņķis atrodas valsts ziemeļos, tas robežojas ar Harju un Jervas apriņķiem rietumos, Jegevas apriņķi dienvidos, Austrumviru apriņķi austrumos, bet ziemeļos to apskalo Somu līcis. Rietumviru apriņķa administratīvais centrs ir Rakvere.
Grīva (Daugavpils)
Vēsture
18. gadsimta sākumā uz Kalkūnes muižas zemes izveidojās amatnieku un sīktirgotāju apmetne Jeruzaleme. Kad tika būvēti Daugavpils cietokšņa priekštilta nocietinājumi (1810—1818), Jeruzalemi nojauca.
Rietumviru apriņķis
Apriņķī daļēji atrodas Endlas dabas rezervāts.
Grīva (Daugavpils)
Vēsture
Grīva kā apdzīvota vieta izveidojās 19. gadsimta sākumā ārpus cietokšņa zemes pie Laucesas upes grīvas. No 1831. līdz 1859. gadam bija pievienota Daugavpilij, pēc tam ietilpa Kurzemes guberņā. Nedaudz vēlāk Lauceses otrā krastā izveidojās Zemgales miests. 1859. gadā pēc apvienošanas ar Zemgales miestu Grīva kļuva par lielāko miestu Kurzemes guberņā ar daudznacionālu iedzīvotāju sastāvu. Impulsu attīstībai deva Pēterburgas—Varšavas dzelzceļa līnijas izbūve.
Rietumviru apriņķis
Vēsture
Skatīt Viruzeme
Administratīvais iedalījums
Pēc 2017. gada teritoriālās reformas apriņķī ir 8 pašvaldības - Haljalas pagasts, Kadrinas pagasts, Rakveres pagasts, Rakvere, Tapas pagasts, Veike-Mārjas pagasts, Vinni pagasts un Viru-Nigulas pagasts.
Grīva (Daugavpils)
Vēsture
Ābrams Īzaks Kūks, viens no slavenākajiem 20. gadsimta rabīniem un 1921. gadā Lielbritānijas mandātteritorija Palestīnā tika ievēlēts par aškenazu virsrabīnu, dzimis toreizējā Kurzemes guberņas Ilūkstes apriņķa Grīvā.
1935. gadā Grīva bija visnelatviskākā pilsēta Latvijā (latvieši — 21,9%). Starp reliģiskajām konfesijām pārsvarā bija vecticībnieki (46%). No 1875. līdz 1879. gadam Grīvas vācu skolā (pašreizējā Raiņa Daugavpils 6. vidusskola) mācījies Rainis. No 1930. līdz 1949. gadam Grīva bija Ilūkstes apriņķa pilsēta, no 1949. līdz 1953. gadam — Grīvas rajona centrs. 1953. gadā pievienota Daugavpilij.
Ervīns Rommels
Ervīns Johanness Eižens Rommels (de, dzimis, miris ), dēvēts arī par "Tuksneša Lapsu" (Wüstenfuchs), bija Vācijas Impērijas, reihsvēra, vērmahta virsnieks, ģenerālfeldmaršals, izcēlās cīņās pret Sabiedrotajiem Āfrikā.
Piedalījās kaujās Pirmā pasaules kara laikā Itālijas frontē, arī pazīstamajā Kaporeto kaujā 1917. gadā oktobrī-novembrī. Par darbību frontē tika apbalvots ar prūšu Pour le Mérite ordeni.
Otrā pasaules karā, Kaujas par Franciju laikā, Rommels komandēja vērmahta 7. tanku divīziju (7. Panzer-Division), jeb tā saucamo "Spoku divīziju" (La division fantome), jo tā spēja pārvietoties tik ātri un negaidīti, ka bieži arī Vācijas ģenerālštābs precīzi nezināja Rommela divīzijas atrašanās vietu.
Tomēr vislielāko slavu Rommels ieguva kā vācu-itāļu spēku pavēlnieks Ziemeļāfrikā no 1941. līdz 1943. gadam, iegūdams savu "Tuksneša Lapsas" iesauku, meistarīgi veicot karadarbību tuksneša apstākļos. Vēlāk Rommels iesaistījās kaujās Normandijā, kopā ar Gerdu fon Rundštetu vadot Vācijas aizsardzību Sabiedroto Normandijas operācijas laikā.
Rommela tuvākie līdzgaitnieki bija iesaistīti 20. jūlija sazvērestībā pret Ādolfu Hitleru, par viņa paša reālo iesaisti ziņu nav un vēsturnieku domas dalās. Tā kā Rommelam bija milzīga autoritāte Vācijā, Hitlers ļāva viņam izdarīt pašnāvību (pie viņa ieradās un to piedāvāja Hitlera galvenais adjutants Vilhelms Burgdorfs). Rommels tika apglabāts ar pilnu militāru godu.
Rommels tika augsti vērtēts un cienīts arī viņa kauju pretinieku aprindās kā bruņiniecisks un humāns karavīrs. Viņa Āfrikas korpuss nekad nav apsūdzēts jebkādos kara noziegumos. Viņš arī ignorēja pavēles uz vietas sodīt ar nāvi diversantus, karavīrus — ebrejus un civiliedzīvotājus.
Moldova
Moldova (ro), oficiāli Moldovas Republika (ro), ir valsts Austrumeiropā. Tā atrodas starp Rumāniju un Ukrainu.
Moldova ir parlamentāra republika. Moldovas valsts valoda ir rumāņu valoda. Valsts ir ANO un NVS locekle. Valsts ārpolitikā izvirzīti mērķi par pievienošanos ES. Moldova piedalās Austrumu partnerības programmā ar Eiropas Savienības valstīm. 2013. gada Austrumu partnerības Viļņas samita laikā Moldova parafēja ar Eiropas Savienību asociācijas un tirdzniecības līgumu. Kopš 2016. gada Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zonas dalībvalsts. Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā 2022. gada 3. martā Moldova iesniedza pieteikumu uzņemšanai Eiropas Savienībā.
Vēsture
Valsts nosaukums cēlies no vēsturiskās Moldāvijas kņazistes, kuras teritorijas austrumu daļu aizņem mūsdienu Moldova. Kā Besarābiju to 1812. gadā iekļāva Krievijas Impērijas sastāvā. Impērijai sabrūkot, 1918. gadā Besarābijas guberņā tika pasludināta Moldāvijas Demokrātiskā Republika, kas pievienojas Rumānijas Karalistei. 1940. gada vasarā provinci okupēja Sarkanā armija un tās teritorijā tika izveidota Moldāvijas Padomju Sociālistiskā Republika, kas bija PSRS sastāvā līdz 1991. gadam. Piedņestras kara laikā, 1990. — 1992. gados, no valsts atšķēlās Piedņestras Moldāvu Republika.
Ģeogrāfija
Moldova atrodas Austrumeiropas līdzenuma dienvidrietumos, augstākais punkts ir Beleneštu kalns Kodru masīvā. Kaut arī Moldovai nav pieejas jūrai, to tomēr var uzskatīt par Melnās jūras piekrastes valsti. Cauri Moldovai ļoti īsā posmā tek Donavas upe (950 m).
Ziemeļos, austrumos un dienvidos Moldova robežojas ar Ukrainu, rietumos ar Rumāniju. Valsts platība ir 33 843 km2. Moldovas teritorija ir izstiepta ziemeļu-dienvidu virzienā 350 km garumā, bet platums rietumu-austrumu virzienā ir 150 km.
Moldovas galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Kišiņeva, kas atrodas valsts vidusdaļā. Otra lielākā pilsēta ir Tiraspole, kas atrodas Dņestras krastā. Valsts ir sadalīta 32 rajonos, 5 municipalitātēs un 1 autonomā Gagauzijas republikā. Moldovā ir 60 pilsētu un 917 ciematu.
Moldovas klimats ir mēreni kontinentāls. Ziema ir maiga, īsa, bet vasara karsta un gara. Gada vidējā gaisa temperatra ir no +7,5 °C ziemeļos līdz +10 °C dienvidos. Janvārī temperatūra ir ap -4 °C, jūlijā +21 °C. Absolūtais minimums ir -36 °C, bet maksimums +41 °C. Gada nokrišņu daudzums nav liels — 380—550 mm.
Ekonomika
Moldovas ekonomika lielā mērā ir atkarīga no ārzemēs dzīvojošo iedzīvotāju investīcijām un atbalsta, 2014. gadā šie emigrantu naudas pārvedumi veidoja 26,2% no IKP, šis rādītājs bija piektais augstākais no visām valstīm.
Iedzīvotāji
Pēc tautas skaitīšanas datiem 2014. gadā Moldovā (bez Piedņestras) bija 2 913 281 iedzīvotāju. 76,5% no iedzīvotājiem kā pirmo ģimenē lietoto valodu minēja moldāvu/rumāņu valodu (60% moldāvu un 16,5% rumāņu), 11,3% krievu, 5,5% — ukraiņu, bet 4,1% — gagauzu valodu.
Pitalova
Pitalova (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijā, kas no 1920. līdz 1940. gadam bija Latvijas Republikas, bet no 1940. līdz 1944. gadam — Latvijas PSR teritorijā. No 1921. līdz 1938. gadam tā saucās Jaunlatgale, pēc tam pārdēvēta par Abreni, bet pēc pievienošanas Krievijai 1945. gadā pārdēvēta par Pitalovu. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā tā de facto palika Krievijas Federācijas sastāvā, bet pēc Latvijas un Krievijas robežlīguma ratifikācijas 2007. gadā Latvija arī de iure atteicās no pretenzijām uz Abreni.
Nosaukums
Latvijā izplatīta versija, ka pilsētas nosaukums „Pitalova” ir pārkrievots „Pietālava” („pie Tālavas”) vārds. Iespējams arī, ka nosaukums ir saistīts ar somugru vārdu „tulva” — „tas, kurš maksā nodevas, plūdi”.
1938. gadā pilsētai piešķirtais nosaukums Abrene ir cēlies no Tālavas dalīšanas līgumā pieminētās Abrenes Atzeles zemē.
Vēsture
13. gadsimtā, izveidojoties Livonijas Konfederācijai, Abrenes pilsnovads kļuva par Rīgas arhibīskapijas daļu, bet 15. gadsimtā šo teritoriju atkaroja Pleskavas kņazi. Pēc Livonijas kara 16. gadsimtā novada rietumu daļa nonāca Polijas-Lietuvas sastāvā, bet pēc Polijas dalīšanas 1772. gadā Abrene kļuva par Krievijas Impērijas Pleskavas guberņas daļu. 1782. gadā Pitalovas sādža (krievu: сельцо) pirmo reizi minēta vēstures avotos. Vēl 19. gadsimta beigās konstatēts, ka Pitalovas apkārtnē daļa ļaužu, ko dēvēja par "krievu latviešiem", joprojām runāja latgaļu valodā. Krievijas Impērijas sastāvā Abrenes apriņķis bija līdz pat Pirmā pasaules kara beigām.
1863. gadā uz Pēterburgas—Varšavas dzelzceļa līnijas izbūvēja Pitalovas pieturas punktu, ar pilntiesīgu staciju Pitalovas stacija kļuva 1883. gadā.
Brīvības cīņu un Latvijas valsts periods
Pēc neatkarīgās Latvijas valsts dibināšanas Tautas padome pasludināja, ka tā apvieno visas latviešu apdzīvotās teritorijas Kurzemes, Vidzemes un Vitebskas guberņās. Šajā laikā Pitalovas stacija un tās apkārtne sāka veidoties par apdzīvotu vietu. 1919. gada 10. jūnijā Parīzes Miera konferences Latvijas delegācijas Miera konferencei adresētajā memorandā bija teikts, ka "latvieši apdzīvo Pleskavas guberņā šauru zemes strēmeli gar Vidzemes robežu uz rītiem no Baltinavas starp Ludzes apriņķa robežu un Petrogradas-Varšavas dzelzceļu, starp Korsovkas [ Kārsavas] un Pitalovas stacijām."
1920. gada janvāra Abrenes kauju laikā Latvijas armija ieguva kontroli pār Pitalovu un tuvāko apkārtni. Saskaņā ar Latvijas—Krievijas miera līgumu, kurā Krievija "bez ierunām" un "uz mūžīgiem laikiem" atteicās no tiesībām attiecībā uz Latvijas tautu un zemi, arī Pitalovu un tās dzelzceļa mezglu kopā ar 6 pagastiem iekļāva Latvijā.
1921. gadā Pitalovu pārdēvēja par Jaunlatgali. 1925. gada 18. decembrī Augšpils pagasta Jaunlatgalei piešķīra biezi apdzīvotas vietas statusu, 1933. gadā — pilsētas tiesības. 1938. gada 1. aprīlī pilsētu pārdēvēja par Abreni.
Okupācijas periods
Latvijas atkārtotās okupācijas laikā 1944. gada 22. jūlijā Sarkanā armija ieņēma Abreni. 22. augustā Krievijā esošajam Latvijas PSR Augstākās padomes prezidijam lika "griezties ar lūgumu" iekļaut Abrenes pilsētu kopā ar sešiem apriņķa pagastiem: Purvmalas, Linavas, Kacēnu, Upmales, Gauru un Augšpils pagastu Krievijas PFSR sastāvā, to pamatojot ar lielo krievu īpatsvaru teritorijā. Nākamajā dienā, 1944. gada 23. augustā, teritoriju pievienoja Krievijas PFSR jaunizveidotajam Pleskavas apgabalam, kā rezultātā Latvijas teritorija zaudēja 2% savas platības. Pēc pievienošanas Krievijai 1945. gadā, Abrene pārdēvēta par Pitalovu.
Latvijas neatkarības atjaunošanas periods
Kad 1990. gada 4. maijā jaunievēlētā Latvijas Republikas Augstākā padome pieņēma Latvijas Neatkarības atjaunošanas deklarāciju, tās 9. pantā nosakot Latvijas Republikas attiecības ar PSRS veidot saskaņā ar 1920. gada miera līgumu. Deklarācijas preambulā arī tika konstatēts, ka 1922. gadā pieņemtā Latvijas Republikas Satversme joprojām ir spēkā de iure, nosakot pārejas periodu valsts varas de facto atjaunošanai. Tas savukārt noslēdzās līdz ar valstiskās neatkarības de facto pasludināšanu 1991. gada 21. augustā. Latvijas puse uzskatīja, ka PSRS tiesiskā mantiniece Krievija, pieņemot 4. maija deklarāciju, akceptē arī Latvijas teritoriju, kāda tā bija 1920. gada Miera līguma slēgšanas brīdī. Tādējādi, 1992. gada 22. janvārī, LR Augstākā padome, atzīstot Abrenes pievienošanu Krievijai 1944. gadā par antikonstitucionālu, pieņēma lēmumu "Par Abrenes pilsētas un sešu Abrenes apriņķa pagastu aneksijas neatzīšanu".
Pēc iestāšanās ES un NATO Latvija 2005. gadā Krievijai izvirzīja prasību Latvijas—Krievijas robežlīgumam pievienot deklarāciju ar atsauci uz 1920. gada miera līgumu. Taču tā laika politiskā vadība nolēma piekāpties, to skaidrojot ar nepieciešamību respektēt ES un NATO garantēto drošību. 2007. gada 27. martā Maskavā Latvijas Ministru prezidents Aigars Kalvītis un Krievijas valdības vadītājs Mihails Fradkovs robežlīgumu parakstīja, 17. maijā to ratificēja Saeima, un 29. maijā to apstiprināja Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga.
Nine Inch Nails
Nine Inch Nails (abreviatūras: NIN vai NIИ) ir amerikāņu industriālā roka mūzikas projekts, kuru 1988. gadā Ohaio štata Klīvlendā uzsāka Trents Reznors. Reznors ir projekta galvenais producents, solists, dziesmu autors, izpildītājs un vienīgais projekta dalībnieks, kurš atbildīgs par tā virzību. Nine Inch Nails mūzikai raksturīgs industriāls, elektroniski mehānisks skanējums, parasti tradicionāla dziesmu uzbūve. Dziesmās liela nozīme ir piešķirta to vārdiem, kas visbiežāk rakstīti no introverta un nihilistiska skatupunkta.
Nine Inch Nails mūzika iekļaujas dažādos mūzikas žanros, bet galvenais uzsvars tiek likts uz tai raksturīgo elektronisko mūzikas instrumentu izmantošanu un dziesmu elektronisko apstrādi. Tikai pēc jauna albuma ierakstīšanas Reznors izveido grupu, sameklējot vairākus citus māksliniekus, kas vēlāk palīdz viņam uzstāties koncertturnejās. Koncertos izpildītie skaņdarbi bieži vien ļoti atšķiras no oriģināliem un dažkārt tiek izmantoti vizuāli elementi, kas dod priekšstatu par pašu skaņdarbu, tai skaitā, sevišķi projekta agrīnajos gados, raksturīga Nine Inch Nails parādība bija mūzikas instrumentu iznīcināšana dziesmu kulminācijās.
Projektam tiek piedēvēti vislielākie nopelni industriālā roka popularizēšanā un attīstībā. Tas divpadsmit reizes ir ticis nominēts Grammy balvai un divas reizes to ir ieguvis. Pasaulē ir pārdoti vairāk kā 30 miljoni Nine Inch Nails albumi, tai skaitā 11 miljoni ir pārdoti ASV.
Izveidošana (1988—1989)
Reznors 1994. gadā sacīja, ka izvēlējās nosaukumu Nine Inch Nails tāpēc, ka tas ir bijis "viegli saīsināms" nevis, ka tam varētu būt "jebkāda nozīme". Ir izskanējušas dažādas baumas par projekta nosaukuma nozīmi, tai skaitā, ka Reznors to izvēlējies, lai dotu atsauci uz Jēzus piesišanu krustā ar deviņcollu naglām vai arī uz Fredija Krīgera deviņcollu nagiem. Nine Inch Nails logotipu, kas satur ierāmētus burtus NIИ, izveidoja Trents Reznors kopā ar Geriju Talpasu, iedvesmojoties no Tibora Kalmena dizaina Talking Heads albumam Remain in Light. Logotips pirmoreiz parādījās Nine Inch Nails debijas izdevumā Down in It. Talpass, Klīvlendas vietējais iedzīvotājs, turpināja strādāt pie Nine Inch Nails ierakstu apdares līdz pat 1997. gadam.
Broken (1992—1993)
1992. gadā Nine Inch Nails izdeva EP tipa ierakstu Broken, kura sastāvā bija seši skaņdarbi un divas papildu dziesmas. Albuma aprakstā Reznors min 1991. gada Nine Inch Nails koncertgrupas dalībniekus kā ietekmes avotus Broken skanējumam. Reznors raksturoja Broken kā uz ģitāru skaņām balstītu "iznīcības triecienu" un kā "daudz smagāku [...] par Pretty Hate Machine". Par dziesmām no Broken Nine Inch Nails ieguva divas Grammy balvas: par EP pirmā singla Happiness in Slavery izpildījumu, uzstājoties 1994. gada Vudstokas festivālā, un otrā singla Wish izpildījumu. Reznors vēlāk jokoja, ka uz viņa kapa plāksnes vajadzētu rakstīt: "REZNORS: Nomiris. Pateica "fist fuck", ieguva Grammy."
Ierakstam kā papildinājums tika uzfilmēta Broken īsfilma, kura saturēja skandalozus EP iekļauto dziesmu videoklipus. Šīs īsfilmas sižetu veidoja stāsts par kāda puiša noslepkavošanu, kurš pirms tam tiek nolaupīts un spīdzināts, kamēr fonā tiek rādīti Nine Inch Nails videoklipi. Video materiāls tā arī nekad oficiāli netika izdots, bet slepus parādījās dažādos videokasešu tirdzniecības punktos.
Izdevumam Broken 1992. gada nogalē sekoja Fixed remiksu EP, kas saturēja Broken EP dziesmu remiksētās versijas. Tā vietā, lai uzsāktu jaunā materiāla koncertturneju, Reznors nopirka Le Pig vasarnīcu, kur bez jebkādiem ierakstu kompānijas ierobežojumiem strādāja pie sava nākamā ieraksta.