cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
33. ieroču SS grenadieru pulks
Jastrovas-Flederbornas kaujas
Ieradies Flederbornā, pulka komandieris Janums konstatēja, ka tālākais ceļš uz rietumiem ir nogriezts un saņēma oberfīrera Aksa pavēli doties atpakaļ uz Jastrovu - Jastrovas virzienā uz Tīfenortas pozīcijām nosūtīja II bataljonu, ap pusnakti Flederborna tika pakļauta smagai artilērijas ugunij un divīzijas štābs to pameta. Šajos apstākļos pulkvedis Janums pieņēma lēmumu patstāvīgi izlauzties Landekas virzienā, 3. februāra agrā rītā notika gatavošanās šai operācijai - 07:00 pulks sastapa divīzijas štābu un tomēr saņēma divīzijas komandiera atļauju, ar piebildi, ka izlaušanos vadīs 4. SS divīzijas "Nederland" 48. pulks. Izlaušanās operācijā 33. pulkam izdevās lielākoties apiet spēcīgus ienaidnieka grupējumu, jo trieciena smagumu iznesa 48. pulks, kā arī 32. pulks un divīzijas štāba vienības. 4. februāra agrā rītā pienāca pavēle atkāpties uz Buškrugu, to pulks sasniedz ap 11:00, tur saņem papildinājumus no 34. pulka ap 500 vīru apmērā, pievienojoties ap 650 palikušajiem 33. pulka vīriem. 4. februārī pulks saņēma arī 32. pulka izdzīvojušos vīrus. Pulks tika pārorganizēts šādi:
Pulka komandieris — pulkvedis Janums Pulka adjutants — leitnants Konrāds
13. (kājnieku lielgabalu) rotas komandieris - leitnants Freimanis
14. (prettanku lielgabalu) rotas komandieris - leitnants Dumpis
Kopumā: 37 virsnieki, 207 instruktori un 942 kareivji (bez štāba rotas).
Tajā pašā dienā pulks saņēma pavēles ieņemt pozīcijas Dobrinkas upes krastos no augstienes 118. līdz Petersvaldei. Šajās pozīcijās, bez būtiskiem ienaidnieka iebrukumiem, pulks palika līdz pavēlei atkāpties uz Kaminas apvidu 10. februāra 08:00.
Kaujas pie Kaminas
10. februāra 12:00 pulka vienības uzsāka atiešanu uz Kaminu, pulka štāba vienībām to sasniedzot 14:00, kamēr pārējās pulka vienības, pavasara dubļu aizkavētas, bija sagaidāmas tikai ap pusnakti, par spīti tam bija paredzēts 33. pulkam jau 01:00 11. februārī ieņemt aizsardzības pozīcijas. 19:30 sākās ienaidnieka uzbrukums Kaminas priekšpozīcijām un pulka vienībām, nesasniedzot Kaminu, nācās iesaistīties atvaires cīņās. 01:00 pulka kreisajā flangā augstienē 148. esošais vācu 79. mehanizētais inženieru pulks atkāpās, to nācās nosegt pulka I bataljonam. Smagas kaujas turpinājās visu 11. februāri - nopratinot gūstekņus noskaidrojās, ka pulkam uzbrūk 163. gvardes divīzija ar ievērojamu artilērijas un 10-15 tanku atbalstu. Pulka pakļautībā šajā kaujā bija arī 15. fizilieru bataljons. 12. februāra 09:45 Kamina tiķa pakļauta smagam artilērijas uzbrukumam, tas ar īsiem pārtraukumiem turpinās visas dienas garumā, situācija stabilizējās tikai ap 22:00.
13. februārī ar smagu artilērijas uguni turpinājās ienaidnieka uzbrukums, 14:00 15. fizilieru bataljons bija spiests pamests pozīcijas munīcijas trūkuma dēļ, arī citas pulka vienības pēc trešās cīņu dienas vairs nebija spējīgas pilnvērtīgi pretoties ienaidnieka pārspēkam. Par spīti divīzijas pavēlei Kaminu noturēt, pulkvedis Janums 15:00 pieņēma lēmumu no pilsētas drupām izlauzties uz ziemeļiem. Uzbrukums sākās 18:00 ar II bataljona triecienu pa Kaminas-Bonštetenas ceļu, pārsteidzot ienaidnieka vienības šajā sektorā nesagatavotas un izkļūstot no aplenkuma ziemeļu virzienā. Pēc īsas atpūtas pulks 22:00 sasniedza Bonštetenu, turpinot virzību uz divīzijas pulcēšanās vietu Klausfeldē, to sasniedzot 03:00 14. februārī
Atkāpšanās līdz Oderai
No 14. līdz 18. februārim pulks atradās divīzijas rezervē Klausfeldē, bet 18. februārī saņem pavēli atkal ieņemt pozīcijas Dobrinkas upes krastā, šoreiz starp Buškrugu un Tannenhofas, tajās pulks nonāca ap pusnakti. 24. februāra rītā ienaidniekam izdevās salauzt ziemeļos novietotās vācu 32. divīzijas pretestību, arī 33. franču brīvprātīgo "Charlemagne" SS divīzijas pretuzbrukums 22:00 cieta neveiksmi un pusnaktī arī 33. pulks saņēma pavēli atkāpties uz līniju Šēnverderas muiža - augstiene 174. Atkāpties izdevās ieņemt bez sarežģījumiem un 25. februāra 09:00 pulks tajās bija ieradies pilnībā. Pa labi no pulka frontē atradās vācu majora Hēmela kaujas grupa, bet pa kreisi bija jāatrodas 33. "Charlemagne" divīzijai, taču praksē tā frontē nebija atrodama.
Spējš ienaidnieka uzbrukums 10:00 piespieda atkāpties Hēmela kaujas grupu un pulka 5. un 8. rota, kā rezultātā, pēc pozīciju sīkākas izpētes, pulka komandieris Janums pieņēma lēmumu atkāpties uz Cīrflīsas upes pozīcijām. Īsi pēc pusdienlaika ienaidnieks izmantoja pulka kreisajā flangā esošo spraugu, kuru bija jāsedz "Charlemagne" divīzijai, un nosprostoja ceļu uz Domslafu. 21:00 pienāca pavēle izlauzties un, 1. rotai leitnanta Bonaparta vadībā vadot triecienu, pulks izlauzās un sasniedza Domslafu - leitnants Bonaparts kaujā tika nāvīgi ievainots un vēlāk mira.
26. februāra 04:00 tika saņemta pavēle ieņemt pozīcijas uz Cānas upes 1.5km uz ziemeļiem no Hammeršteinas pilsētas, 10:00 pirmās sadursmes piedzīvoja pulka I bataljons bet jau 12:00 sākās ienaidnieka uzbrukums Hammeršteinai. Hammeršteinas vācu aizstāvji padevās ienaidnieka pārspēka priekšā un pilsēta krita ap 14:00, paralēli ienaidnieka vienības pilsētu apgāja un centās ielenkt 33. pulku - pulks 18:00 saņēma steidzamu pavēli atkāpties uz Kleinkidi. Īsu brīdi pirms atkāpšanās ceļu sasniedza ienaidnieks, pulka vienībām izdevās atkāpties un sasniegt Kleinkidi 00:30.
Kleinkidē pulks saņēma pavēli ieņemt aizsardzības pozīcijas no Dolgenas līdz Štepenai, taču ienaidnieks salauž 34. pulka pretestību 33. pulka flangā un jau 20:00 tiek saņemta pavēle turpināt atkāpšanos uz Kusovas - Elfenbušas pozīcijām. 28. februāra 05:00 jauno komandpunktu sasniedza pulka štābs, līdz pēcpusdienai pozīcijas ieņēma II bataljons, bet 1. marta 05:00 arī I bataljons. Ienaidnieka uzbrukums sekoja 3. martā, kad pēc neilgas kaujas 16:00 pulkvedis Janums abiem bataljoniem pavēlēja atkāpties uz Radešas upes rietumu krastu. Divīzijas sapieri ieņēma pozīcijas abpus vienīgajam tiltam, ar mērķi to saspridzināt ienaidnieka uzbrukuma gadījumā, taču tas sākās jau 21:00 un sapieriem pārspēka priekšā uzdevumu izpildīt neizdevās. Ienaidnieka spēki apdraudēja pulka štābu Zuhes muižā un tika pieņemts lēmums atkāpties uz Groskressinas - Vilnovas pozīcijām, tās ieņemot 10:00 4. martā. Jau 12:00 sekoja ienaidnieka uzbrukums, kas piespieda pulka bataljonus turpināt atkāpšanos, fronti izdevās stabilizēt tikai ar 15. fizilieru bataljona iesaisti.
7. marta rītā izdevās noskaidrot, ka, kļūdainas divīzijas štāba virsnieku darbības dēļ, bija radies iespaids, ka 33. pulks pievienojies citu divīziju bēgošajām vienībām, kā rezultātā ticis pieņemts lēmums iznīcināt visus smagos ieročus, automašīnas un pajūgus - savukārt 33. pulks, divīzijas aizmirsts, savās tā brīža pozīcijās bija pakļauts ielenkuma draudiem. Šajā situācijā pulkam beidzot izdevāss papildināt pārtikas un munīcijas krājumus, jo mežs bija pilns ar aizbēgušo vienību atstāto. 7. marta 18:00 pulks uzsāka gājienu virzienā Viemica-Natelfica-Stolica, galamērķi sasniedzot 05:00 8. marta rītā. Jau 10:00 tika saņemta pavēle turpināt atkāpšanos, ap pusnakti sasniedzot Vangerinas ciemu. 9. marta agrā rītā kustība turpinājās Gumtovas ciema virzienā, 10:00 tika saņemta pavēle kopā ar 34. pulku ieņemt korpusa arjergardu līnijā Gumtova-Cedlinberga un to nodrošināt kamēr priekšējie spēki mēģinās izlauzties Hofas-Dīvenovas sektorā.
Ienaidnieka vienības uzsāka artilērijas uzbrukumu pulka pozīcijām 10. marta priekšpusdienā, kam sekoja kājnieku un tanku trieciens 15:00, taču ap 17:00 to izdevās padzīt. Ap 18:00 sākās korpusa izlaušanās un 19:00 arī 33. pulks saņēma pavēli atkāpties uz Lensinu, pēdējās vienības to sasniedza ap pusnakti.
Pie Baltijas jūras
11. marta 01:00 pulks saņēma pavēli novietoties Muncela korpusa rezervē Šlefinā, bez atpūtas turpinot pārgājienu tā tika sasniegta 03:00, taču pēc īsas atpūtas 06:00 pienāca pavēle caur Hoffu virzīties uz Līhentinu (tagad Łukęcin). Ienaidnieka artilērijas un mīnmetēju uguns rezultātā tika pieņemts lēmums pārgājienu turpināt pa pludmali - to piesedz ap 1 km plaša kāpu josla - pa ceļu kāpās virzoties I bataljonam, bet pārējās vienībām mērojot ceļu pa pašu ūdens malu. Ap 12:00 pulks sasniedza Līhentinu un novietojās korpusa rezervē mežā pie pludmales - pa pludmali šajā brīdī plūda nekontrolēts civilistu un kareivju pūlis, meklējot ceļu uz rietumiem. Par to pulkvedis Janums vēlāk raksta:
Redzot šo atpakaļ plūstošo dezorganizēto karavīru masu, saprotu, ka Vācija karu neglābjami zaudējusi. Un turpināt cīņu patiesībā nav nozīmes.
Līhetinu atstājot korpusam atstājot, 33. pulkam atkal tika nozīmē arjergarda funkcija, pamazām kustības laikā nomainot tajā iesaistīto 5. jēgeru divīziju un beigās uzņemoties visa korpusa piesegšanu. 12. marta 07:00 sākās ienaidnieka artilērijas uzbrukums, kura rezultātā 5. jēgeru divīzija steigā atkāpās, radot 33. pulkam ielenkuma draudus, lai to novērstu pulkvedis Janums pavēlēja pulkam atkāpties Dīvenovas meža virzienā. Ierodoties Dīvenovā (tagad Dziwnówek) bija redzams, ka, pretēji paredzētajam, Dīvenovas šaurumu, kura tilts nodrošinātu virzību uz rietumiem, neviena vācu vienība neaizsargāja - tas pakļauts tiešai ienaidnieka artilērijas ugunij - II bataljonam to tomēr izdevās ieņemt un īsi pēc pusnakts to šķērsoja pēdējās pulka vienības. 03:00 13. martā pulks sasniedza Heidebrinku, kur atradās pārējās aplenkumu pametušās vienības.
Meklenburgā
13. marta 12:00 pulks turpināja virzību uz 30 km attālo Hāferhorstu nesaņemot pārtikas apgādi - divīzijas sagādes virsnieks bija saņēmis ziņas, ka pulks ticis pilnībā iznīcināts un attiecīgi nebija par to parūpējies. 14. martā pulks turpināja gājienu uz Svinemindi, tālāk dodoties uz Kačovas rajonu Usedomas salā, to pulks sasniedza ap pusnakti un iekārtojās atpūtā. 16. martā tika saņemta pavēle pulkam nodot visus ieročus, atstājot 1 šauteni uz 10 vīriem un vienu ložmetēju uz 100. Par spīti pulka virsnieku sašutumam, pavēli nācās izpildīt.
18. martā tika saņemta ziņa, ka nākamajā dienā pulks tiks pārvietots uz Neibrandenburgas apvidu. 19. martā pulks marša mārtībā devās ceļā uz Neibrandenburgu un 21. martā sasniedza Kelpinas-Marienhofas-Dejvicas rajonu kur novietojās atpūtā. 24. martā tika saņemt ziņa, ka par varonību Pomerānijas kaujās pulkvedis Janums apbalvots ar Vācu krustu zeltā, astoņi pulka vīri ar II šķiras un 123 - ar I šķiras Dzelzs krustu. 27. martā tika saņemts rīkojums, ka tiek atjaunots divīzijas 32. kājnieku pulks un uz to pārcēla visu 33. pulka II bataljonu, tā vietā pulkam pievienojot vienu no 34. pulka bataljoniem ap 300 vīru sastāvā majora Ķīlīša vadībā, viņam arī pulka komandieris uzticēja II bataljona formēšanu, tā sastāvs bija paredzēts šāds:
30. martā pulks saņēma pavēl doties uz Feldbergas-Lihtenbergas-Vendorfas rajonu nocietinājumu izbūves darbos, turp pulks devās vēl aizvien bez ieročiem. Pulkam tika dots rīkojums darboties prettanku aizsprostu izbūvē starp ezeriem līnijā Karvica-Feldberga-Vrehena-Firstvendera, šajos darbos pulks pavadīja visu aprīļa sākumu. 11. aprīlī visi pulku komandieri tika izsaukti uz divīzijas štābu Lihenē, kur tiek paziņots, ka 15. divīziju, pilnībā atbruņotu, paredzēts nosūtīt uz Kurzemes cietoksni - apbruņojumu tai izsniegšot Kurzemē. Saņēmis informāciju, pulkvedis Janums apspriedās ar pārējo pulku komandieriem un nonāca pie lēmuma šādai pavēlei, ja tāda tiktu izdota, neklausīt un mēģināt izlauzties pie rietumu sabiedrotajiem. Ģenerālinspektoram Bangerskim gan 12. aprīlī izdevās panākt, ka pavēle sūtīšanai uz Kurzemi tiek atlikta.
Januma kaujas grupa
19. aprīļa 10:00 pulka štābā tika saņemta negaidīta pavēle saformēt kaujas grupu no pulka štāba, 33. pulka I bataljona, 32. pulka I bataljona un 15. fizilieru bataljona. Pārējās pulka vienības palika majora Ķīlīša vadībā. 19:00 kļuva skaidrs, ka kaujas grupu paredzēts Berlīnes aizstāvēšanas kaujās, paralēli steigā tiek izsniegts apbruņojums - šauteņu visiem nepietiek, tādēļ daļa vīru tiek apbruņota tikai ar tanku dūrēm. 21:30 kaujas grupa atstāja novietojumu, un 20. aprīļa 05:30 sasniedza Bernavas pilsētiņu, kur nācās aizkavēties ceļu pārslogojuma dēļ - šajā laikā tika apsvērtas iespējas izvairīties no iesaistīšanās Berlīnes kaujās, taču 07:00 ceļš atbrīvojās un grupa turpināja ceļu.
Kaujas grupas sastāvs bija šāds:
Grupas komandieris — pulkvedis Janums Grupas adjutants — leitnants Bušmanis
Pagaidu kārtā pulks ieņēma pozīcijas uz austrumiem no Rīdersdorfas, aptuveni 25 km uz austrumiem no Berlīnes, līdz pienāca pavēle no vietējā adjutanta stāties XI tanku korpusa pakļautībā un doties uz Hangelsbergas ciemu Berlīnes dienvidaustrumos. Nonākot Hangelsbergā izrādījās, ka XI korpusa štāba tur vairs nav, to Šprēnhāgenā izdevās sasniegt ap 15:00. Korpusa štābā pulkvedis Janums centās iegūt transporta līdzekļus grupas vajadzībām, taču to pārtrauca ziņa, ka Šprēnhāgenai tuvojas ienaidnieka tanki un steigā tika uzsākta tā evakuācija. XI korpusa štāba priekšnieks pulkvedim Janumam pavēlēja tālākas rīkojumus prasīt Berlīnes aizsardzības štābam, par spīti tam, ka pulkam nebija iespējams Berlīnes centru sasniegt bez automašīnām.
20. aprīļa vakarā grupas vienības sapulcējās tuvējā mežā, ar 15. fizilieru bataljona izņēmumu, jo tas norunātajā vietā neieradās, to neizdevās atrast arī pašam pulvedim Janumam, ar automašīnu apbraukājot tuvējās pozīcijas. 21. aprīļa rītā ieradās 15. fizilieru bataljona komandieris vācu hauptšturmfīrers Vallijs, kas arī nespēja atrast savu bataljonu. Tā kā jau bija pieņemts lēmums pie pirmās iespējas padoties rietumu sabiedrotajiem, pulkvedis Janums abus palikušos vācu SS virsniekus - Valliju un oberšturmfīreru Martinu nosūtīja munīcijas meklējumos pie Berlīnes komandanta. Pēc vācu virsnieku aizbraukšanas kaujas grupa uzsāka kustību uz Blankenfeldi un tālāk uz Šmokvicu, kur vietējais komandants centās grupu iesaistīt Berlīnes C līnijas aizsardzībā - no tā pulkvedis Janums atteicās, norādot, ka gaida Berlīnes komandanta pavēles. Īsi pēc tam štābā ieradās kāds hauptšturmfīrera Vallija sūtīts vācu SS virsnieks - viņu pulkvedis Janums nosūtīja 15. fizilieru bataljona meklējumos.
21. aprīļa 21:00 grupa turpināja ceļu, ar mērķi pamest Berlīnes apkaimi pirms tā tiek ielenkta. Gājiena gaitā grupu apturēja žandarmu patruļa, taču, aizbildinoties ar Berlīnes komandanta pavēles izpildi, grupai izdevās virzību turpināt. 22. aprīļa 09:00 grupa sasniedza Vildenbruhas ciemu, kur izbeidzās štāba kartes - jauna apkārtnes karte tika iegūta no tuvējā krodziņa sienas, brīdī kad krodzinieks bija atstājis telpu. Cerībā apdzīt ienaidnieka tanku smailes, pulks turpināja kustību Bēlicas virzienā, 13:00 sasniedzot Fihtenvaldi, kur grupa novietojās atpūtā pēc 70 km gājiena.
23. aprīļa 10:00 Fihtenvaldē ielauzās vairāki ienaidnieka tanki ar kājnieku atbalstu, nogriežot grupas štābu no pārējām kaujas vienībām, apvienoties izdevās tikai pret vakarpusi mežā pie Freientāles, izvairoties no sadursmēm ar spēkā daudzreiz pārākām ienaidnieka vienībām. Pēc tumsas iestāšanās un īsas atpūtas grupa turpināja ceļu, 24. aprīļa agrā rītā sasniedzot Ferlorenvaseras ciemu, kur novietojās atpūtā. 20:00 grupa ceļu turpināja un 25. aprīļa rītā bija Eihenkvastā, kuras tuvumā atradās 20. armijas pārtikas noliktava, kas gan atteicās izsniegt proviantu, jo bija brīdināti par Januma kaujas grupas brīvsoli, tādēļ grupa 23:00 turpināja virzību uz Cerbstu, kur pēc nenoteiktām ziņām atradās ASV spēki. 26. aprīlā 03:00 grupa sasniedza nākamo novietojumu netālu no Lindavas, naktī ieradās ap 20 žandarmu, kas pieprasīja sarunu ar pulkvedi Janumu, taču ar sakaru vada novietošanos kaujas pozīcijās tos izdevās pārliecināt doties prom. 13:00 tika nosūtīti grupas pārstāvji ar mērķi uzņemt sakarus ar amerikāņu vienībām pie Giterglikas, tie atgriezās ap 21:45 un paziņoja, ka fronte jāpāriet noteiktā sektorā līdz 01:00 27. aprīlī.
Saņēmis šo ziņu, pulkvedis Janums saviem vīriem teica pēdējo uzrunu:
23:00 debesīs uzšāvās krāsainās raķetes, sniedzot zīmi, ka laiks sākt pāriešanu un gaišā mēnesnīcas naktī Januma kaujas grupa pārgāja fronti, nonākot amerikāņu pozīcijās Giterglikā.
Kaujas gaitu beigas
Komandieri Janumu sagaidīja amerikāņu majors, kas norādīja tālāko ceļu, kur, pie amerikāņu tankiem ceļa malā bija noliekami grupas ieroči, kartes, tālskati, kompasi un dienesta pulksteņi. Kaujas grupas sastāvā gūstā devās 40 virsnieki, 126 instruktori un 658 kareivji. 01:20 27. aprīlī beidza pastāvēt Januma kaujas grupa, kas uzskatāma par 33. pulka turpinājuma vienību.
Batcecega Cagāna
Batcecega Cagāna (mn, en; dzimusi ) ir Mongolijas un ASV starptautiskā meistare šahā (1990).
Biogrāfija
Astoņas reizes uzvarējusi Mongolijas sieviešu šaha čempionātā (1989, 1990, 1992, 1994, 1995, 1996, 1997). 1990. gadā Azovā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 15. vietu.
Pārstāvējusi Mongoliju Pasaules šaha olimpiādēs:
Kopš 2000. gadu sākuma pārcēlusies uz dzīvi ASV.
Mārpuķītes
Mārpuķītes ir augu ģints kurvjziežu dzimtā, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eiropa, Vidusjūra un Āfrikas ziemeļi. Viena suga ir introducēta arī Ziemeļamerikā un citas citās pasaules daļās.
Latvijā ir sastopama viena suga — ilggadīgā mārpuķīte (Bellis parennis).
Sugas
Ģintī ir klasificētas sugas:
Romuliški
Ciema apkārtnē atrodas Ļutes ezeriņš.
Dūņupīte (Engures pieteka)
Dūņupīte (arī Mazupīte) ir Engures labā krasta pieteka Ventspils novada Usmas pagasta ziemeļos.
Izteka - no Lakšezera rietumiem. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Engurē augšpus Dzirnavām.
Māris Martinsons
2008. gadā Martinsons saņēmis balvu kā labākais režisors Šanhajas Starptautiskajā kinofestivālā par filmu "Nevajadzīgie ļaudis", kura 2009. gadā tika atzīta par labāko pilnmetrāžas spēlfilmu kinofestivālā "Lielais Kristaps". Filma tika izvirzīta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, pārstāvot Lietuvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā".
2010. gada septembrī Latvijā un Lietuvā notika otrās Martinsona spēlfilmas "Amaya" (nosaukums angļu valodā Hong Kong Confidential, pirmā Latvijas — Honkongas kopražojuma filma) pirmizrāde, kuras galveno lomu atveidojusi viena no Japānas izcilākajām kinoaktrisēm Kaori Momoi. Filma tika izvirzīta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, pārstāvot Latviju kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Šis fakts ir unikāls ar to, ka Martinsons ir vienīgais kinorežisors, kura filmas ASV Kinoakadēmijā ir pārstāvējušas divas dažādas valstis.
2013. gadā Martinsons Lietuvā prezentēja mazbudžeta spēlfilmu — melno komēdiju/drāmu "Klusa nakts" un pirmizrāžu laikā Losandželosā filmēja jau savu ceturto spēlfilmu "Oki — okeāna vidū" — otro sadarbības projektu ar Japānas aktrisi Kaori Momoi. Spēlfilmā piedalījās arī Andris Bulis un Hanna Liviena (Austrālija).
2012. gadā Martinsons uzsāka darbu pie spēlfilmas "Namejs" pēc rakstnieka Laimoņa Pura romānu motīviem. Filmas "Namejs" ieceres attīstīšanas laikā Martinsons 2013. gada vasarā Jūrmalā un Rīgā uzsāka mazbudžeta spēlfilmas Romeo n' Juliet filmēšanu (filma iznāca 2015. gadā).
2017. gadā iznāca Martinsona filma "Maģiskais kimono", kurā galveno lomu attēlo Japānas aktrise Kaori Momoi. Filma izrādīta gan Latvijā, gan Japānā.
2018. gadā klajā nāca Martinsona filma - romantiskā komēdija "Jaungada taksometrs", kas ir Latvijas pirmā ziemas gadskārtu svētku filma.
Emīlija Šmite
Emīlija Šmite (1899. gads — ) bija Latvijas šahiste.
Biogrāfija
Pirmo Latvijas sieviešu šaha čempionātu pastāvīga dalībniece un daudzkārtēja laureāte. Vairākas reizes bijusi ļoti tuvu, lai izcīnītu Latvijas šaha čempiones titulu. 1938. gada Latvijas sieviešu šaha čempionātā dalījusi 1.-3. vietu, turklāt savākusi 1½ punktus no 2 iespējamajiem pret savām tuvākajām sāncensēm Elīzu Fogeli un Martu Krūmiņu, taču neplānotais zaudējums 5. kārtā pret Lūciju Lipsti liedzis uzvarēt turnīrā. Papildu turnīrā bijis jāatzīst Fogeles pārākums. Arī pēc Otrā pasaules kara sīvi konkurējusi ar tā laika vadošo Latvijas šahisti Mildu Lauberti. 1948. gada Latvijas sieviešu šaha čempionātā bijusi līdere ar 7 punktiem no 7 iespējamajiem, taču izšķirošajā cīņā ar Lauberti izlaidusi lielu pārsvaru, pēc tam nepamatoti turpinājusi spēlēt uz uzvaru un zaudējusi. Arī 1949. gada Latvijas sieviešu šaha čempionātā bijusi tuvu uzvarai visā turnīrā, taču atkal izšķirošajā partijā piekāpusies Laubertei un palikusi otrā. 1949. gada decembrī un 1950. gada janvārī Tallinā piedalījusies PSRS 10. sieviešu šaha čempionātā pusfinālā, kurā dalījusi 11.-12. vietu, taču bijusi vienīgā, kas pieveikusi turnīra uzvarētāju Kiru Zvorikinu. 1950. gados Šmites rezultāti šaha turnīros vairs nav bijuši tik labi kā iepriekš, tomēr Latvijas sieviešu šaha čempionātu finālos viņa regulāri piedalījusies līdz 1963. gadam.
Apbedīta Rīgas Raiņa kapos.
Grenčvalks
Grenčvalks ir Stendes kreisā krasta pieteka Ventspils novada Usmas pagasta ziemeļaustrumos.
Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Stendē lejpus Melluptīreļa.
Grenčvalku nešķērso valsts autoceļi, tā krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Karstenss
Karstenss var būt:
Haradoka
Haradoka jeb Gorodoka  ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Haradokas rajona centrs.
Benjamins Henrihss
Benjamins Henrihss (de, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Henrihss pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu RB Leipzig, kas viņu īrē no AS Monaco.
Haradoka
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 13. gadsimtā. Ietilpusi Lietuvas lielkņazistes sastāvā. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1812. gada kara laikā nopostīta. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 9. jūlija līdz 1943. gada 24. decembrim - vācu okupācijā. Holokaustā tika iznīcināti gandrīz visi pilsētas ebreju iedzīvotāji.
Benjamins Henrihss
Henrihsa tēvs un māte nāk no Ganas, tomēr viņš izvēlējās pārstāvēt Vācijas futbola izlasi. Tās sastāvā Henrihss debitēja pret Sanmarīno. Spēlējis 2017. gada FIFA Konfederāciju kausā.
Sasniegumi
Vācija
Šahs 2013. gada vasaras universiādē
Šahs 2013. gada vasaras universiādē bija viens no tās programma iekļautajiem sporta veidiem. Tā sacensības notika no 2013. gada 9. līdz 15. jūlijam Krievijas pilsētā Kazaņā. Šahisti cīnījās par trīs medaļu komplektiem.
2022. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 25 punktus, 2. vietu — 20 punktus, 3.—4. vietu — 15 punktus, 5.—6. vietu — 10 punktus, 7. vietu — 8 punktus, 8. vietu — 6 punktus, 9. vietu — 4 punktus un 10. vietu — 2 punktus.
Latvijas cīkstoņu rezultāti
Čempionātā piedalījās trīs Latvijas cīkstoņi: vīriešiem grieķu-romiešu cīņā Aleksandrs Jurkjans (līdz 63 kg) — 11. vieta, vīriešu brīvajā cīņā Alans Amirovs (līdz 79 kg) — 28. vieta un Ivars Samušonoks (līdz 86 kg) — 12. vieta.
Aigars Apinis (aktieris)
1998. gadā absolvējis Latvijas Kultūras koledžu amatierteātra režisora specialitātē. 2004. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmijas Ekrāna mākslas un teātra nodaļu.
Kopš 2008. gada ir Valmieras teātra aktieris. Strādājis arī Jaunajā Rīgas teātrī Nacionālajā teātrī un teātra grupā "United Intimacy". Piedalās arī neatkarīgo teātra projektos.
Miesnieks
Miesnieki ir amatnieki, kas nodarbojas ar gaļas sagādi, apstrādi, lopu kaušanu, dīrāšanu un gaļas pārdošanu. Mūsdienās amats samērā rets. Vēsturiski savus ražojumus miesnieki pārdeva skārņos, par kuru izmantošanu divas reizes gadā bija jāmaksā īpaši nodokļi — tirgus nauda. Miesnieki piederēja pie pilsētas amatnieku aristokrātijas.
Rīgā miesnieki darbojās kopš 13. gadsimta, aptuveni 15. gadsimtā no šīs profesijas atdalījās desinieki un lopu kāvēji.
Lašupe (stacija)
Vēsture
Lašupes pietura tika atvērta. Nākamajā gadā šeit uzbūvēta vienstāva stacijas ēka no koka. Lašupē līdz 2001. gadam apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja. Kopš 2001. gada pieturas punkts ir neizmantots, jo pasažieru dīzeļvilcieni šeit nepietur.
Romuļi
Romuļi ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 267 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Kombuļu ezers.
Plēsoņas
"Plēsoņas" (en) ir 2010. gada zinātniskās fantastikas asa sižeta filma, kuras režisors ir Nimrods Antals. Galvenās lomas filmā atveido Adriens Brodijs, Tofers Greiss, Alisi Braga, Valtons Godžinss un Lorenss Fišbērns. Filmas pirmizrāde notika. Filma ir turpinājums 1987. gada filmai "Plēsoņa" un 1990. gada filmai "Plēsoņa 2".
Īpaši atlasītu karotāju grupa ar izpletņiem nolaižas nepazīstamos džungļos, kur viņus medī nežēlīgi citplanētieši.
Grundmaņu strauts
Grundmaņu strauts ir Ilziķa ezerā ietekoša upe Ventspils novada Usmas pagasta ziemeļu daļā.
Iztece - uz ziemeļaustrumiem no Grenču karjera. Tek austrumu virzienā. Ietek Ilziķī rietumu galā.
Grundmaņu strautu nešķērso valsts autoceļi, tā krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Baiba Valante
Baiba Valante (dzimusi ) ir latviešu aktrise.
Bijusi Starptautiskās bērnu un jaunatnes teātra asociācijas Latvijas nodaļas vadītāja.
Krīvi (Tumes pagasts)
Krīvi ir apdzīvota vieta Tukuma novada Tumes pagastā. Atrodas Tukuma pievārtē, pagasta austrumu daļā 2,5 km no pagasta centra Tumes, 4,2 km no novada centra Tukuma un 69,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P121 (Tukums—Kuldīga), Tumes strauta krastos.
Romuši
Romuši ir ciems Nirzas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 294 km attālumā no Rīgas.
Kosmos-2465
Kosmos-2465 (Космос-2465) bija Krievijas GLONASS globālās navigācijas sistēmas pavadonis. Orbītā palaists 2010. gada septembrī. Tas ir pavadoņu sērijas GLONASS-M aparāts. Glonass zemes vadības kompleksa numurs 737. Izvietots Glonass sistēmas otrajā orbitālajā plaknē, punktā Nr. 12.
Kosmos-2465 tika palaists 04:26 UTC ar nesējraķeti Proton-M/DM-2 no Baikonuras kosmodroma. Kopā ar to palaisti tādi paši navigācijas pavadoņi Kosmos-2464 un Kosmos-2466.
Kosmos-2464 sākta aktīva darbība un tas ieslēgts Glonass sistēmā. pavadonis uz laiku tika izslēgts no sistēmas, lai atjaunotu tā elektrosistēmas darbību. 26. maijā tika atjaunota tā ekspluatācija, bet vēlāk atkal tas sabojājās.
Lospitaleta de Ļobregata
Lospitaleta de Ļobregata (ca,, es) ir pilsēta Spānijas ziemeļaustrumos, Katalonijā. Atrodas Ļobregatas upes kreisajā krastā. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 265 tūkstoši cilvēku. Lospitaleta ir Barselonas piepilsēta. 1987. gadā tika izvirzīts priekšlikums pilsētu pievienot Barselonai, bet tas tomēr netika veikts; Lospitaleta de Ļobregata palika kā atsevišķa pilsēta.
Kārlis Karstenss
Kārlis Karstens (de; dzimis, miris ) bija Vācijas jurists un Vācijas Kristīgo demokrātu apvienības politiķis. Vācijas prezidents no 1979. līdz 1984. gadam, kad Vācijas kanclers bija Helmūts Šmits un Helmūts Kols.
Pēc izglītības jurists, 1960. gadā kļuva par Ārlietu ministrijas valsts sekretāru. No 1966. līdz 1969. gadam - Aizsardzības ministrijas valsts sekretārs. No 1968. gada - Federālās kancelejas vadītājs. 1972. gadā ievēlēts Bundestāgā. No 1973. līdz 1976. gadam CDU/CSU parlamentārās grupas vadītājs. Būdams šajā amatā, kritizēja kreisās tendences tālaika studentu kustībā. Pēc 1976. gada federālajām vēlēšanām tika ievēlēts par Bundestāga prezidentu. 1979. gada 23. maijā tika ievēlēts par Vācijas federālo prezidentu. 1983. gadā, Helmūtam Kolam apzināti zaudējot uzticības balsojumu parlamentā, atlaida Bundestāgu, nodrošinot jaunas vēlēšanas. Nekandidēja uz jaunu prezidenta amata termiņu.
Mētra Saberova
Mētra Saberova (dzimusi 1991. gadā) ir latviešu izcelsmes māksliniece, kas pašlaik dzīvo Rīgā.
Māksliniece izmanto savu ķermeni un ķermeniskās pieredzes kā publisku platformu, uz kuras pamata uzsākt sarunas par kultūras, politiskajiem un sociālajiem jautājumiem, kas skar sievietes ķermeni. 24 gadu vecumā veica olvadu nosiešanas operāciju Taizemē, jo Latvijā šādas operācijas var veikt sievietēm, kas ir vecākas par 25 gadiem vai pēc medicīniskām indikācijām. . 2016. gadā Polijā veica jaunavības plēves atjaunošanas operāciju. 2018. gadā veica pilnu krūšu tetovējumu.
Ir feminisma un LGBT aktīviste, ko atspoguļo savos darbos. Latvijā pazīstama arī kā daļa no komandas, kas veidojusi feministiskās fotogrāfijas pierakstu bloku "Fembloks" kopā ar Latvijas māksliniecēm Ingrīdu Pičukāni, Rasu Jansoni, Viviannu Mariju Stanislavsku.
Māksliniece ir arī Baltic Drag King Collective dibinātāja un organizē vairākas Drag King performances.
Salome (nozīmju atdalīšana)
Salome var būt:
Hlibokajes rajons
Hlibokajes rajons ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Mjoru, Polockas, Ušaču, Dokšicu, Pastavu un Šarkavščinas rajoniem.
Vēsture
Līdz 1939. gada 4. decembrim Hlibokajes apriņķis atradās Viļņas apgabalā, pēc Polijas kampaņas to pievienoja Baltkrievijas PSR un iekļāva Viļeikas apgabalā. Vācu okupācijas laikā bija Ostlandes Glubokojes apriņķī.
Somijas premjerministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Somijas premjerministri jeb valdības vadītāji kopš 1917. gada.
Niks Galis
Nikolas Georgalis (el, Nikolaos Georgalis; dzimis ASV), plašāk pazīstams kā Niks Galis (el, Nikos Galis), ir bijušais grieķu basketbolists, spēlējis uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, Grieķijas izlases dalībnieks. N. Galis tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem Eiropas basketbolistiem.
Karjera
Lielāko karjeras daļu aizvadījis Aris Thessaloniki sastāvā, karjeras beigu posmā pārstāvēja Panathinaikos Athens. Karjeras laikā kļuva par astoņkārtēju Grieķijas čempionu, kā arī septiņas reizes izcīnīja Grieķijas kausu. Piecas reizes ticis atzīts par Grieķijas līgas vērtīgāko spēlētāju.
N. Galis 11 sezonas bijis Grieķijas līgas rezultatīvākais spēlētājs, astoņas sezonas bijis rezultatīvākais arī Eirolīgā. Četrās sezonās bijis Grieķijas čempionāta labākais piespēļu devējs (1991, 1992, 1993, 1994), Eirolīgā šo titulu izpelnīdamies 1994. gadā.
Viņš ir uzstādījis vairākus rezultativitātes rekordus. N. Galis ir visu laiku rezultatīvākais Eirolīgas spēlētājs gan karjerā kopumā gūtajos punktus, gan vidēji spēlē gūtajos punktos. Tāpat viņam pieder Pasaules čempionātu rezultativitātes rekords vidēji spēlē gūtajos punktos, 1986. gada Pasaules čempionātā viņš uzstādīja viena čempionāta rezultativitātes rekordu (vidēji spēlē 33,7 punkti).
Cūka (filma)
"Cūka" (en) ir 2021. gada ASV drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Maikls Sarnoskis. Filmā galvenās lomas atveido Nikolass Keidžs, Alekss Vulfs un Ādams Arkins.
Niks Galis
Karjera
Ticis uzņemts FIBA slavas zālē. 2008. gadā tika atzīts par vienu no 50 izcilākajiem Eirolīgas dalībniekiem.
Cūka (filma)
Trifeļu medniekam Robam (Keidžs), kurš dzīvo viens pats Oregonas mežos, jāatgriežas savā pagātnē Portlendā, pēc tam, kad tiek nolaupīta viņa cūka.
Ķēči
Ķēči ir ciems Cēsu novada Nītaures pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 10 km no pagasta centra Nītaures, 16 km no Ausmām un 92 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu V316 un V352 krustojumā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Ķēču muižu (Gut Fossenberg).
Augsti integrētā prakse
Aizsākumi
19. gadsimta 2. pusē un gandrīz visu 20. gadsimtu, bija pāreja uz skābbarības torņu projektēšanu un būvniecības komandu projektiem, kur komandas piedzīvoja paaugstinātu risku, zemāku būvniecības produktivitāti, komunikācijas trūkumu starp īpašnieku un komandu, un bieži vien īpašnieks arī samazināja projekta vērtību. Šis solis nozīmēja to, ka komandu starpā bija sacensības starp uzņēmumiem, komandas biedriem un īpašniekiem. Savukārt tas bieži vien nozīmēja to, ka projekts neatbilst īpašnieka projekta vīzijai. Tika atzīmēts, ka kopš 1960. gada būvniecības nozare piedzīvoja būvniecības ražīgumu kritumu, ko pēc tam Steven G. Allen dokumentēja. Šajā pašā laikposmā, ražošanas laikā ASV arī piedzīvoja ražošanas produktivitātes kritumu. Ņemot vērā šo ietekmi, būvniecības nozare saskārās ar pieaugošām problēmām projektēšanā un būvniecībā. 2004. gadā Paul Teicholz veiktais pētījums parādīja, ka būvniecības nozare joprojām bija vienīgā lielā nozare, kas 2004. gadā bija mazāk produktīva nekā tā bija 1964. gadā.
Sākot strādāt projektētājam kopā ar ģenerāluzņēmēju, būvniecības procesa laikā, bija izaicinājums. Uzlabojumi būvniecības metodikā, produktivitātē, izmaksu samazināšanā un grafiku saīsināsanā, kļuva par iezīmēm tādiem projektiem, kas izmanto šīs sadarbības pieejas, un nozare sāka aptvert šādus sadarbības veidus. Pasūtītāji, redzot ieguvumus, sāka izvēlēties tos uzņēmumus, kas uzrādīja izcilus sniegumus, izmantojot jaunās mācību metodes. Pēdējo desmit gadu laikā, būtiski uzlabojumi ir veikti, lai izmantotu šos sadarbības procesus. Nesen pierādītas koncepcijas būvniecības nozarē, ka izmantojot sadarbības programmatūru, tehnoloģiju rīkus un integrācijas metodes vertikālo un horizontālo projektu ietvaros iebūvētajā-vidē. Piemēram, naftas un gāzes, vai mikroelektronikas nozares, izmantojušas līdzīgus procesus savos uzņēmumos, izmantojot "vertikālo integrāciju" (Vertical integration) kā metodi integrēt dažas vai visas specializētās tehnoloģijas, lai panāktu uzlabojumus savā darbībā. Būvniecības nozare nav atšķirīga. Lai uzlabotu produktivitāti, tagad ir jāsāk izmantot integrētās metodes projektēšanā un būvniecībā. No tiem viens veids ir identificēts kā integrētā projekta nodošanas (no angļu valodas: Integrated Project Delivery - IPD) metode.
Vēsture
AIP ir procesu un instrumentu apkopojums, kas adresē pieaugošo komandu sadarbību un partnerattiecību metodes un paver veidus kā pārvaldīt projektu attistību un izpildi, piemēram, būvdarbu vadītājs (no angļu val.: Construction Manager-at-Risk (CMAR)), projektēšana – būvniecība (no angļu val. : Design-Build (D/B)) un integrētā projekta nodošana (no angļu val.: Integrated project delivery - (IPD)). AIP ietver mehānismu/darbarīku pielietošanu, kas tiek lietoti dizaina un konstrukciju izstrādei dažādos projektos. Augstākminēto izpildes metožu un hibrīd-metožu rezultātā, Būvniecības Izcilības Alianse (no angļu valodas: Alliance for Construction Excellence (ACE)), kas ir programma sasniegumiem izglītībā, kopā ar Arizonas Štata Universitātes fakulitātēm (Arizona State University- (ASU)) - Del E. Webb Būvniecības skolu (Del E. Webb School of Construction)  un Ira A. Fulton Inzhenieru skolu (Ira A. Fulton Schools of Engineering), ieviesa AIP procesu 2010. gadā, ko pielieto gan publiskiem/atklātajiem, gan privātiem buvniecības projektiem attiecīgajā industrijā.
2011. gadā tapa mēģinājumi attīstīt AIP programmu. Šajā attīstības procesā piedalījās atlasīta cilvēku grupa, kuras sastāvā bija pasūtītāji, projektēšanas un būvindustrijas profesionāļi. Šie profesionāļi dokumentēja attīstības procesu un ieviesa vadlīnijas, kuras ļauj darba grupām funkcionēt sadarbības vidē, identificējot šķēršļus, kuriem pakļauti komandas locekļi, rezultātā sniedzot risinājumus, kur projektu izpildē tiek pielietotas integratīvās metodes, kas tiek ņemtas no iepriekšminētajām projektu izpildes sistēmām (CMAR, D/B, IPD). Šādi sadarbības mēģinājumi šo procesu identificēšanai ir meklējami “Augsti Integrētā prakse” (“Advanced Integrated Practice” ), kuru publicēja Arizonas Šata Unversitātes “Būvniecības Izcilības Alianse” (ACE) 2013. gadā.
Papildus “Augsti integrētā prakse” publikācijai tika izveidotas vēl divas e-rokasgrāmatas tādejādi pilnveidojot AIP programmu. Šīs rokasgrāmatas identificē galvenos sadarbības procesus, kuri var tikt lietoti papildus dažādajām projektu izpildes metodēm, kā piemēram – CMAR, D/B un IPD. No ACE minētajiem sadarbības procesiem kā visefektīvākie un svarīgākie tiek norādīti BIM&VDC un projektēšanas atbalsta (no angļu valodas: Design-Assist )procesi.
ACE (Būvniecības Izcilības Alianse) izstrādāja pirmās BIM vadlīnijas 2008. gadā, kas tika paredzētas būvniecības industrijai. Šis notikums aizsāka svarīgāku procesu, kura mērķis bija identificēt programmatūru, metodes, procesus un rīkus, kas ļautu pielietot BIM būvniecības projektēšanai. ACE turpināja attīstīt šo programmu caur ciešu sadarbību ar projektētājiem, būvinženieriem un projektu pasūtītājiem, lai radītu atjauninātu versiju BIM&VDC e-rokasgrāmatai, kas tika izdota 2013. gadā. E-rokasgrāmata ir resursu kopums, kas palīdz analizēt rīkus un procesu vadlīnijas, kurus lieto projektētāji, pasūtītāji un būvinženieri, kad BIM &VDC tiek pielietots katrā no būvēšanas stadijām, sākot no sākuma koncepcijas līdz nodošanai pasūtītājam, kopā ar konkrētiem ieteicamajiem projekta gala produktiem. Šī rokasgrāmata adresē BIM &VID pielietojumu katrā no būvniecības fāzēm – plānošana, projekta posmu noteikšana, līguma izstrāde, detalizācija, izmaksu kontrole, kā arī analīzē pielietojumu un metodiku izmantošana.
Pirmo reizi projektēšanas atbalsta (no angļu valodas: Design-Assist (D-A)) process tika dokumentēts 2007. gadā caur ACE (Būvniecības Izcilības Alianse). Projektēšanas atbalsts (D-A) tika attīstīts caur ciešu sadarbību ar būvniecības speciālistiem. Šis process turpmāk tiktu lietots līdztekus CMAR, D/B vai arī IPD metodikām. Projektēšanas atbalsta process (D-A) tika ātri identificēts, kā uz komandas sadarbību orientēta projektu īstenošanas metode, kas materializējas ar ieguvumiem D-A apakšuzņēmējiem. Tās mērķis ir samazināt ar projektētājiem un konstruktoriem saistītus jautājumus pirms būvniecības, palielinot projekta kopējo vērtību. Līdz 2013. gadam, ACE, atbildot pasūtītāja vajadzībām, lai uzlabotu būvniecību, mazinātu risku un strīda izmaksas sakarā ar problēmām būvniecības laikā, uzlaboja D-A procesu un iekļāva to kā daļu no AIP programmas. E-rokasgrāmata (no angļu valodas: eManual) koncentrējas uz ieguvumiem, izaicinājumiem, un komandas vadībai izvērtēt projektēsanas atbalsta programmas vajadzību un piemērošanu pasūtījumiem.
Kultūra
Ikviens uzņēmums tiek daļēji raksturots kā attiecības ar klientiem. Lielākajā daļā celtniecības uzņēmumu attiecības ar klientiem ir pasniegtas kā pakalpojums par samaksāto servisu. Šādu pakalpojumu darījumu mērķis ir vērsts galvenokārt uz cenu nevis vērtību. Šī attieksme, ja tā saistīta ar iepriekš lietotu risinājumu (D-B-B) pielietojumu problēmām, bieži rada pakalpojumu pārvēršanos precēs. Lietojot šo metodi, vertikāla integrācija starp partneriem parasti netiek sasniegta. Dizaina profesionāļu un konsultantu attiecības tādējādi parasti ir kā vienkāršas līgumattiecības uz katru konkrēto projektu, balstītas uz cenu, nevis izcilu servisa kvalitāti. Šī situācija rada to, ka konsultanti reti kad sasniedz daudzfunkcionālu sadarbību ar dizaina profesionāļiem.
Kad uz zināšanu ieguvi balstītas attiecības tiek radītas starp partneriem, komandas var radīt lielāku pievienoto vērtību saviem klientiem, sabiedrībai un partneru uzņēmumu darbiniekiem. Šāda kompānijas kultūras izmaiņa novieto abus sabiedrotos uzņēmumus augšgalā, salīdzinot ar citiem partneriem, tādējādi mēs varam secināt, ka nebeidzami uzlabojumi ir meklējami tieši cilvēkos. Šī ideja par kultūras izmaiņām, novieto cilvēkus apgrieztas piramīdas augšpusē, paužot domu, ka bezgalīgais potenciāls ir cilvēkos (skat. Figure 1). Uzņēmumi, kas atzīst cilvēkus kā savus lielākos resursus rada uzņēmumā vidi, kurā nemitīgi tiek radīti nebeidzami radošie procesi un idejas, tādējādi nodrošinot pievienoto vērtību saviem projektiem.
Komandu veidošana
Komandu kultūrai nepieciešams mainīties un attīstīties, lai uzlabotu uzticības veidošanos starp ieinteresētajām personām un komandas locekļiem. Lai pārmaiņas būtu iespējamas, būs nepieciešams atrast cilvēkus, kuri ir gatavi izrādīt iniciatīvu. Tāpat, būtisks faktors ir pareizā laika izvēle, kurā konkrētā cilvēku grupa ir gatava pārmaiņām un to atbalstam. Šī ir daļa no mainīgās paradigmas, kas sevī ietver izmaiņas kā biznesa modeļos, tā teorijā par to, kā tiek veidotas un vadītas komandas. Tas nozimē, ka cenu konkurence vairs nav noteicošais faktors, lai garantētu labāko projektu un darījumu iegūsānu.
Arīdzan, kad projekta realizācijai nepieciešams veidot augstas klases profesionālu komandu, ikvienam komandas locekliem jābūt gatavam pielāgoties pārmaiņam un veikt pienākumus, vienlaicīgi sadarbojoties un pielietojot tehnoloģiskus rīkus un metodes, neatkarīgi no tā, vai šie priekšnosacījumi norādīti līgumā vai komandas vienotajās nostādnēs. Ja kāds no komandas locekļiem nav gatavs vai spējīgs pielāgoties, tas automātiski rada grūtības pārējai grupai sadarboties ar konkrēto cilvēku projekta realizācijas gaitā.
Tehnoloğija
Tehnoloģijas daļa arvien attīstās projektēšanas un būvniecības projekta ietvaros. Pirmkārt, izmaksas, kam seko darbinieku apmācība un ekspluatācijas izmaksas, ir traucēklis vairākumam projektēšanas un būvniecības komandu, lai izmantotu sadarbības rīkus, piemēram, BIM&VDC, vai procesus, kā arī LEAN un būvniecības sadarbības tehnoloģiju (Construction collaboration technology) (kā Adobe Acrobat, Google Apps, Heystack, WebEx, utt).
Nav arī ticams, ka daudzi pasūtītāji vai projektu vadītāji ieviesīs šos procesus savos projektos. Nav teikts, ka tas nenotiks, bet ir mazāk ticams, ka viņi tos izmantos kādā jaunā projektā. Iemesls ir daudzu pasūtītāju uzskats "viņi to negrib vai nevar atļauties maksāt par šo papildus servisu". Tas parasti ir, pirmkārt, izmaksu un budžeta ierobežojumi (uztvertās izmaksas par papildus sevisiem par projektēšanas profesionāļiem vai būvnieku grupām), programmatūras un aprīkojuma izmaksas, trūkums pēc izglītotiem strādniekiem (viņiem nav aprīkojuma vai darbinieki, kuriem ir BIM zināšanas), kā arī fakts, ka vairākumam darbības budžetos nav piešķirtas resursi turpmākai darbinieku apmācībai. Projektēšanas vai būvniecības daļā ir nepārtraukta maiņa modeļu attīstības tehnoloģijā, papildus izmaksas par atjaunotām iekārtām/ programmām un plašas izvēles web-atbalstītiem risinājumiem un rīkiem, lai to pārvaldītu. Arī šī ir kā pretestība no būvniecības sektora uzņēmumiem.
Risinājumi ir veidoti, lai aptvertu tehnoloģijas. To var darīt pakāpeniski vai visu, lai palielinātu priekšrocības, ko tas sniedz projektam un komandai, kā arī pievienoto vērtību pasūtītājam.
Uzņēmējdarbības modeļa attīstība
Integrētajos sadarbības procesos, piemēram, AIP izmantošana var būt spēcīga metode, lai sniegtu projektēšanas un būvniecības pakalpojumus. Īstajai komandai ir jāizveido un jāatlasa īsto projektu. Starp komandas locekļiem ir jābūt cienījamām un izpildītām saistībām. Ir jāuztur uzticība un starp visām pusēm. Komunikācijas un sadarbības metodes jāizmanto visiem projekta dalībniekiem. Visiem partneriem jābūt izpildītiem finanšu pasākumiem, lai pārvaldītu risku un, lai varētu dalīties ar projekta atlīdzību. Turklāt, pasūtītājam ir nepieciešams būt procesā, lai gūtu veiksmīgu projekta iznākumu. Tas viss prasa padziļinātu izpratni par uzņēmējdarbības modeli, dalībniekiem un pareizus sagatavošanās darbus, lai gūtu daudzas AIP priekšrocības.
Salome (opera)
Salome, Op. 54 ir vācu komponista Riharda Štrausa opera. Štrauss libreta tapšanā ietekmējās no Oskara Vailda lugas "Salome". Abiem Salomes darbiem par pamatu ir ņemts bībelisks sižets no Marka un Mateja evaņģēlija.
Māra Vīgante (aktrise)
Māra Vīgante (dzimusi ) ir latviešu aktrise.
Salome (opera)
Opera ir slavena pēc "Septiņu plīvuru dejas" un tās šokējošās fināla ainas, kurā Salome atzīstas mīlestībā un noskūpsta nokautā Jāņa Kristītāja galvu. Operas pirmizrāde notika 1905. gadā un tās saturs — gan sižets, gan muzikālais pavadījums — bija tam laikam idejiski ļoti novatorisks un izaicinošs, līdz ar to opera pēc tās iznākšanas saņēma pretrunīgas reakcijas, tai skaitā arī moralizējošu kritiku. Mūsdienās gan Salome tiek uzskatīta par vienu no Štrausa izcilākajiem darbiem.
Māra Vīgante (aktrise)
Ir mācījusies kinoaktieru studijā Rīgā. 1976. gadā sākusi strādāt Valmieras teātrī par ģērbēju, vēlāk kļuvusi par režisora palīgu. Valmieras teātra izrādēs piedalās kopš 1981. gada. Pirms tam bijusi Cēsu Tautas teātra aktrise.
Ņujorkas ēnā
"Ņujorkas ēnā" (en) ir 2012. gada krimināldrāma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Dereks Sianfranss. Galvenās lomas filmā atveido Raiens Goslings, Bredlijs Kūpers, Evan Mendesa, Deins Dehāns, Rejs Liota, Bens Mendelsons, Maheršala Ali un Rouza Bairna. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Lūks Glentons ir motociklists-kaskadieris, kurš pievēršas banku aplaupīšanām, lai uzturētu savu mīļoto un abu nesen piedzimušo bērnu.
Liepkalni (Tumes pagasts)
Liepkalni ir vasarnīcu ciems Tukuma novada Tumes pagastā uz ziemeļiem no Tukuma. Atrodas pagasta austrumu daļā 8,6 km no pagasta centra Tumes, 3,1 km no novada centra Tukuma un 72,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Vingrošana
Cits olimpiskais sporta veids sievietēm ir mākslas vingrošana. Populāras ir aerobiskā un akrobātiskā vingrošana, kā arī sacensības uz batuta.
Kābeļu senkapi
Kābeļu senkapi jeb Kābeļkalns ir uzkalniņu kapulauks, kura tika apbedīti Daugavas līvi. Senkapi atrodas Ogres novada Tīnūžu pagastā un ir Valsts aizsargājamais kultūras piemineklis.
Raksturojums
Šajā kapulaukā mirušie apbedīti apkārtējās zemes līmenī vai nedaudz ierakti un virs kapa uzbērti apmēram 1,75 metrus augsti uzkalniņi diametrā sasniedzot pat 14 metrus. Dažiem uzkalniņiem apkārt tika izveidots akmens krāvuma riņķis. Arheoloģiskajos pētījumos pārsvarā ir atklāti skeletu apbedījumi, kā arī atsevišķi ugunskapi. Tāpat atklāti arī dubultapbedījumi. Blakus saimniekam tika apbedīti arī viņa suņi. Pētījumos atrastās dzelzs naglas liecina, ka nelaiķus apbedīja koka zārkos. 45 izpētītajās apbedījuma vietās atklātas 430 senlietas, kas datējamas ar laika posmu no 12. līdz 15. gadsimtam. Starp atrastajām lietām ir važiņrotas ar bruņurupuču saktām, raga dubulķemmes, vilnas un ādas apģērba daļas, māla podi, ieroči un dzintara piekariņi.
Pirmā pasaules kara laika Krievijas armija šajā teritorijā izveidoja tranšejas, kuras apšaudīja vācu armijas artilērija. Senkapi stiepušies līdz pat Daugavai, no tiem liela daļa tika iznīcināta Rīgas HES aizsargdambja būvniecības laikā. Mūsdienās senkapu teritoriju ir postījuši mantrači.
Pie senkapiem atrasts viens no pasaulē lielākajiem neapstrādāto dzintaru gabalu depozītiem (25,68 kg).
Kapulauks plaši pētīts jau no 1897. gada. 2000. gadā senkapos norisinājās Latvijas Vēstures institūta organizētie arheoloģiskie izrakumi. Mūsdienās ir saglabājušās tikai divas vietas ar Daugavas līvu senkapiem: vieni atrodas Ogresgala pagasta "Lielpečos" (14 uzkalniņi) un otri ir Kābeļu senkapi (81 uzkalniņš).
Lielpeču senkapi atrodas Ogres upes kreisajā krastā pie "Lielpeču" un "Avotiņu" mājām. Senkapu uzkalniņi lokalizējas ap 40 x 70 m lielā teritorijā, kas ilgu laiku tikusi saimnieciski izmantota. Sākotnēji kapulaukā bijuši vismaz 50 kapu uzkalniņi, kas atradās cieši līdzās cits citam.
Slava (elements personvārdos)
Slava ir termins, kas parādās dažādos personvārdos kā:
Klaudija Pehšteina
Klaudija Pehšteina (de; dzimusi ) ir vācu ātrslidotāja.