cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mirtejas jūra
Nosaukums cēlies no mītiskā varoņa Mirteja, kuru šajā jūrā iemeta saniknotais Pelops. Cita versija nosaukumu saista ar jaunavu Mirto jeb vai ar mazo Mirtas saliņu. Mirtojas jūru piemin Horācijs, Plīnijs Vecākais, Strabons (pēdējais Mirtejas jūru uzskatīja par atsevišķu jūru, kas atdalīta no Egejas jūras).
Latvijas gada labākais futbolists
Latvijas gada labākais futbolists ir gadskārtēja nominācija, ko piešķir Latvijas Futbola Federācija pēc žurnālistu balsojuma rezultātiem. Pirmoreiz šo balvu pasniedza 1992. gadā. Visvairāk reižu šo balvu ir ieguvis Andris Vaņins — piecas reizes.
Amonija karbonāts
Amonija karbonāts ((NH4)2CO3) ir viens no amonija sāļiem — balta, kristāliska, higroskopiska viela ar amonjaka smaku. To var uzskatīt par amonija hidroksīda un ogļskābes sāli. Labi šķīst ūdenī, nešķīst spirtā, sērogleklī, šķidrā amonjakā.
Vēsture
Senāk amonija karbonāts un hidrogēnkarbonāts tika iegūts ragu (tai skaitā briežu ragu), kaulu, ādu un citu keratīnu saturošu organisku materiālu sausajā destilācijā, tādēļ vēsturiski tiek saukts par brieža raga sāli. Destilācijas procesā izdalās amonjaks, CO2 un ūdens tvaiki, kas savā starpā reaģē. Asās amonjaka smakas dēļ šo vielu dēvēja arī par ožamo sāli.
Iegūšana
Iegūst, oglekļa dioksīdam reaģējot ar amonjaka ūdens šķīdumu. Var iegūt arī, savā starpā reaģējot amonjakam, CO2 un ūdens tvaikiem (reakcijas produkts strauji jāatdzesē).
Amonija karbonāts veidojas amonija sulfāta reakcijā ar kalcija karbonātu :
Noteiktos apstākļos šī reakcija var noritēt pretējā virzienā.
Tehniskais amonija karbonāts jeb brieža raga sāls mēdz saturēt arī amonija hidrogēnkarbonātu NH4HCO3 un amonija karbaminātu NH4COONH2 (karbamināti jeb karbamāti ir karbamīnskābes NH2−COOH sāļi; karbamīnskābi var uzskatīt par ogļskābi, kurai viena −OH grupa aizvietota ar aminogrupu −NH2). Amonija karbaminātam reaģējot ar ūdeni, apgriezeniski veidojas amonija karbonāts:
CO2 un NH3 ūdens šķīdumos var veidoties arī amonija seskvikarbonāts (NH4)2CO3·2NH4HCO3·H2O. Visas minētās vielas ir samērā līdzīgas pēc īpašībām un var tikt izmantotas vienādi.
Īpašības
Ūdens šķīdumos hidrolizējas:
Izmantošana
Tā kā amonija karbonāts jau pie 58 °C sadalās, veidojot lielu daudzumu gāzu, to, tāpat kā maizes raugu vai cepamo pulveri, pārtikas rūpniecībā izmanto kā mīklas irdinātāju (pārtikas piedeva E503). Lieto arī kā vīna rūgšanas paātrinātāju.
Var izmantot amonija sulfāta iegūšanai no ģipša, kā arī par reaģentu citu amonija sāļu iegūšanai un rūpniecisko gāzu attīrīšanai no sērūdeņraža un sērorganiskajiem savienojumiem. Ar amonija karbonāta palīdzību var atdalīt magnija sāļus no kālija sāļiem, iegūstot tos no jūras ūdens (magnija karbonāts atšķirībā no kālija karbonāta ir mazšķīstošs). To lieto arī par ugunsdzēsības sastāvu komponentu.
Remīne
Remīne bija pieturas punkts, dzelzceļa līnijā Rīga Preču—Ērgļi starp pieturām Kangari un Augšciems. Tas atradās Ropažu novadā, 37 km no Rīgas. Agrākā stacijas vieta atrodas Ropažu novadā netālu no Villasmuižas un Dutku, Jaundutku mājām.
Remīnes pietura tika atklāta līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi posma līdz Suntažiem atklāšanu 1935. gadā. Tā tika slēgta līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu 2009. gadā.
Liberāldemokrātu partija
Liberāldemokrātu partija var būt:
Egejas jūra
Egejas jūra (el, tr) ir Vidusjūras daļa starp Grieķiju un Turciju — starp Eiropu un Āziju. Ziemeļos ar Marmora jūru to savieno Dardaneļu šaurums, dienvidos to norobežo Kitiras, Krētas, Karpatas un Rodas salas. Dažkārt Egejas jūras akvatorijā atsevišķi izdala vēl Trāķijas jūru ziemeļos un Krētas jūru un Mirtejas jūru dienvidos.
Egejas jūra ir ļoti bagāta ar salām, kuras tradicionāli tiek dēvētas par arhipelāgu — nosaukums, kuru mūsdienās attiecina uz jebkuru daudzskaitlīgu salu grupu.
Nosaukums
Jūras nosaukuma izcelsmei ir vairāki skaidrojumi. Saskaņā ar vienu jūra nosaukta senas pilsētas Egejas vārdā. Cits skaidrojums — jūra ieguva nosaukumu no amazoņu valdnieces Egejas, kas gāja bojā jūrā. Ir arī citi skaidrojumi.
Iespējams, ka vārds cēlies no grieķu valodas vārda — ‘viļņi’, t.i. ‘viļņainā jūra’.
Apraksts
Dziļākā dzelme atrodas austrumos no Krētas salas — 3543 m dziļa — tomēr šo vietu biežāk uzskata par ārpus Egejas jūras esošu. Lielākais dziļums ziemeļos no Krētas salas — 2561 m.
Ūdens virsējā slāņa sāļums svārstās no 37 līdz 39 ‰. Rietumu daļā straumes pārsvarā plūst dienvidu virzienā, austrumu daļā — ziemeļu virzienā. Ūdens virsējā slāņa temperatūra ziemā 11—15 °С, vasarā 22—25 °С.
Veidojusies pliocēna beigās un pleistocēnā iegrimstot sauszemei — t.s. Egeīdai.
Salas
Egejas jūras salu arhipelāgu iedala sekojošās salu grupās:
Lielākā daļa Egejas jūras salu ir sauszemes kalnu grēdu turpinājums jūrā. Daudzām salām ir drošas dabiskas ostas, tomēr lielais salu un sēkļu skaits padara navigāciju Egejas jūrā grūtu.
Vairākas salas ir vulkāniskas izcelsmes, vairākās salās iegūst dzelzsrūdu un marmoru. Lielākajās salās vietām ir auglīgi līdzenumi.
Gandrīz visas Egejas jūras salas pieder Grieķijai, lielākā Turcijai piederošā sala ir Gekčeada jūras ziemeļu daļā.
Vēsture
Egejas jūras krastos izveidojušās un attīstījušās vairākas civilizācijas, no kurām senākās ir Mīnojas civilizācija Krētā un Mikēnu civilizācija Peloponēsā. Vēlāk jūras krastos izveidojās senās pilsētvalstis — Atēnas un Sparta, kas kopā izveidoja hellēņu civilizāciju. Hērodots rakstos norādīja, ka grieķi dzīvo ap Egejas jūru kā "vardes apkārt dīķim". Egejas jūras reģionu vēlāk ieņēma persieši un romieši, šeit pastāvēja Bizantijas impērija, aktīvi darbojās venēcieši, tad to pakļāva Osmaņu impērija.
Mordangas-Kāņu ezers
Mordangas-Kāņu ezers, arī Sausmežu ezers, ir ūdenstilpe Talsu novada Ģibuļu pagasta dienvidrietumos, Irbes sateces baseinā. Ūdenstilpe sastāv no Mordangas ezera rietumos (45 ha) un Kāņu ezera austrumo (33 ha), kurus savieno šaurs ūdensšaurums; starp ezeriem garas pussalas (Ezerstarpa). Ezeri izvietojušies ziemeļu — dienvidu virzienā. Mordangas ezers ir 2 km garumā, Kāņu ezers — 1,5 km; platums ezeriem ir aptuveni 0,4 km, vieta kur tie savienojas — 0,72 km. Krasti lēzeni, slīpi, vietām stāvi. Ezera dibens smilšains.
No ezera iztek Kāņupe uz Usmas ezeru, kuras noteci regulē slūžas. Ezerā ietek Ganekļupe (Lāčvalks), pietece no Kleiņa ūdenskrātuves, grāvis no Kalvenes ezera, grāvis no Dākļa.
Ezerā mīt asaris, karpa, karūsa, ķīsis, līdaka, līnis, plaudis, plicis, rauda, rudulis, zutis. Zvejas tiesības pieder valstij, iespējama licencēta makšķerēšana.
7. gads
7. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās pirmdienā.
Austrumu vilks
Austrumu vilks (Canis lycaon) ir Ziemeļamerikā dzīvojošs suņu dzimtas (Canidae) plēsējs. Daudzi sistemātiķi austrumu vilku joprojām sistematizē arī kā vienu no pelēkā vilka (Canis lupus) pasugām ar latīnisko nosaukumu Canis lupus lycaon. Tomēr pēdējā laikā zinātnieki uzskata, ka austrumu vilks būtu jāizdala kā patstāvīga suga, jo tas tāpat kā sarkanais vilks (Canis rufus) un koijots (Canis latrans) ir atdalījies no pelēkā vilka pirms vairākiem simtiem tūkstošiem gadu.
Izplatība
Austrumu vilks pamatā apdzīvo Algonkinas dabas parku Ontārio, Kanādā, kā arī tas ir novērots Kvebekas apkārtnē, Minesotas un Manitobas reģionos ASV. Kādreiz austrumu vilks apdzīvoja plašas teritorijas uz dienvidiem ASV, bet līdz ar eiropiešu iebraukšanu Amerikā vilks tika nežēlīgi iznīcināts. Šobrīd austrumu vilka izdzīvošana ir kritiski apdraudēta.
Izskats un īpašības
Austrumu vilks ir mazāks nekā pelēkais vilks. Tā augstums skaustā 60—68 cm, svars 25—35 kg tēviņiem, 20—30 kg mātītēm. Tam ir dzeltenīgi pelēkbrūns kažoks. Mugura un sāni klāti ar garu, melnu vai pelēku akotspalvu. Aiz ausīm, uz purna un uz priekškājām apspalvojums ir sarkanīgs. Ārēji tas ir līdzīgs sarkanajam vilkam. Austrumu vilka ķermeņa uzbūve ir vieglāka kā pelēkajam vilkam un tā skelets ir līdzīgāks koijotam. Ir zināms, ka austrumu vilks bieži krustojas ar koijotu, un zinātnieki uzskata, ka vilka izdzīvošanai savvaļā vislielākās briesmas draud tieši no krustošanās ar koijotiem. Pelēkais vilks vienmēr uzbrūk koijotam un pie pirmās izdevības to nogalina, bet austrumu vilka tēviņi pieņem koijotu mātītes. Tā kā koijoti kopumā ir mazāki par austrumu vilkiem, tad vilku mātītes nepieņem mazākos koijotu tēviņus.
Uzvedība
Austrumu vilks medī baltastes briežus, alņus un dažādus grauzējus, piemēram, bebrus, lagomorfus, muskatžurkas un peles. Ir ziņas, ka austrumu vilks ir nomedījis pat Amerikas melno lāci. Pētījumi liecina, ka visbiežāk tiek medīti aļņi, baltastes brieži un bebri.
Vilku barā pārojas tikai alfa mātīte ar alfa tēviņu. Tas parasti notiek februārī. Grūsnības periods ilgst 63 dienas. Kucēni dzimst alā, ko izrok vecāki. Parasti piedzimst 4—7 kucēni. Pirmās 6—8 nedēļas māte no tiem neatkāpjas ne soli. Viss bars baro māti un vēlāk arī mazuļus, kad mēte tos ir pārstājusi zīdīt. Barība tiek atnesta apēstā veidā, kas tiek mazuļiem atvemta. Vasaras beigās mazuļi pamet alu, un tie parasti tiek atstāti kādā plašā pļavā, kamēr bars ir devies medībās. Pļavas sauc par vilku rotaļu laukumiem, šīs teritorijas ir labi izvēlētas, ar dabiskiem slēpņiem un aizsegiem, vienmēr tuvumā ir ūdens, kā arī pļavā dzīvo daudzi dažādi mazi dzīvnieciņi, kurus dienas laikā jaunie vilcēni cenšas nomedīt, tādā veidā attīstot savas medību iemaņas.
Sistemātikas diskusijas
Zinātniekiem, veicot ģenētiskos pētījumus, ir noskaidrojuši, ka austrumu vilka vistuvākais radinieks ir sarkanais vilks. Ir zinātnieki, kas uzskata, ka tās vispār nav divas atšķirīgas sugas. Šis viedoklis joprojām nav oficiāls. DNS pētījumi liecina, ka austrumu un sarkanais vilks atdalījušies no primitīvā pelēkā vilka pirms 750 000 gadiem Ziemeļamerikas austrumu teritorijās un ka austrumu vilku un sarkano vilku vajadzētu uzskatīt par divām pasugām sarkanajam vilkam.
Beilijs
Beilijs var būt:
Bendžamins Franklins
Bendžamins Franklins (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu rakstnieks, izdevējs, politologs, politiķis, izgudrotājs, zinātnieks, pilsoņu aktīvists, valstsvīrs, kareivis un diplomāts. Kā viens no Amerikas Savienoto Valstu dibinātājiem piedalījās 1776. gada ASV Neatkarības deklarācijas izstrādē un bija viens no tās parakstītājiem. ASV Neatkarības kara laikā pārstāvēja ASV intereses Francijas Karalistē (mūsdienās teiktu, ka bija ASV vēstnieks Francijā) Bendžamins Franklins ir arī viens no 1787. gada ASV Konstitūcijas autoriem.
Sokulkas apriņķis
Sokulkas apriņķis ir apriņķis Polijā, Podlases vojevodistes austrumos. Robežojas ar Podlases vojevodistes Bjalistokas, Moņku un Augustovas apriņķiem, kā arī ar Baltkrieviju.
Neatkarīgās Tukuma Ziņas
"Neatkarīgās Tukuma Ziņas" ir reģionāls preses izdevums, kas darbojas Tukuma novadā. Laikraksts iznāk otrdienās, ceturtdienās un piektdienās. Tā vidējā tirāža ir 5 300 eksemplāru, bet kopējā viena numura auditorija ir ap 26 000 cilvēku.
Laikraksta aizsākumi saistās ar 1995. gadu, kad Tukumā sāka iznākt pašvaldības un vietējo uzņēmēju laikraksts "Tukuma Ziņas". Pēc vairākiem konfliktiem ar laikraksta īpašniekiem 2000. gadā redakcijas kolektīvs izveidoja savu SIA "Novadu Ziņas" kopā ar SIA "Dienas Mediji", kurai pieder 34% uzņēmuma kapitāla daļu. 2000. gada 24. februārī tika izdots pirmais "Neatkarīgo Tukuma Ziņu" numurs.
"Neatkarīgo Tukuma Ziņu" mērķauditorija ir bijušā Tukuma rajona iedzīvotāji vecumā no 15 līdz 74 gadiem. Laikraksts ir krāsains un tā formāts ir A3. Apjoms — 8 līdz 12 lapaspuses. Ir vairākas tematiskās rubrikas, kas veltītas atsevišķi novadu dzīvei, gan arī kopējām ziņām par ekonomiku, izglītību, atpūtu un citām tēmām. Katru ceturtdienu pielikumā atrodama televīzijas programma "tvDiena". Ir pielikumi "Darbs Dara Darītāju" un "CeļoJums", “Mūsu Veselībai”, “Laiks Kultūrai”, “Laiks Uzņēmējam”. Ik gadu tiek izdota arī “Tukuma Gadagrāmata”, kuru par izdevīgu cenu var iegādāties laikraksta abonētāji. Katru gadu ar pirmo laikrakstu visi abonenti saņem sienas pārliekamo kalendāru.
Sarmatisms
Sarmatisms ir apzīmējums Polijas-Lietuvas kopvalsts muižnieku (šļahtas un magnātu) 17. un 18. gadsimtā radītajai ideoloģijai un kultūrai, kas balstījās pieņēmumā, ka viņu izcelsme ir saistāma ar stepju jātniekiem sarmatiem, kas antīkajā laikmetā pakļāvuši slāvu ciltis un izveidojuši sabiedrības virsslāni.
Priviliģētā slāņa ideoloģija
Polijas un Lietuvas muižniecība norobežojās no poļu, lietuviešu un baltkrievu zemniekiem, kultivējot īpašas privilēģijas un uzturot savas tiesības vēlēt karali. Sarmatisms slavināja personisko brīvību un kultivēja īpašas parašas un tērpus, kas atgādināja stepju tautu apģērbu.
Kilikijas jūra
Kilikijas jūra ir Vidusjūras daļa starp Mazāzijas pussalu ziemeļos un Kipras salu dienvidos, apskalo Turcijas, Sīrijas un Kipras krastus. Dažkārt to uzskata par Levantes jūras ziemeļu daļu Nosaukumu ieguvusi no senās Kilikijas zemes Mazāzijas pussalas dienvidaustrumos dienvidos no Taura kalniem.
Latvijas PSR Nopelniem bagāto mākslas darbinieku saraksts
Zemāk ir uzskaitīti Latvijas PSR Nopelniem bagātie mākslas darbinieki pēc goda nosaukuma piešķiršanas gada.
Elīna Garanča
Elīna Garanča (dzimusi Rīgā) ir latviešu operdziedātāja, mecosoprāns. Pasaules slavu ieguvusi ar Karmenas lomu Bizē operā "Karmena". Par panākumiem 2009. gadā viņa saņēma gan Vācijas Fonoakadēmijas Echo Klassik balvu, gan pasaulē lielākās mūzikas industrijas izstādes MIDEM klasiskās mūzikas balvu kā pasaules labākā dziedātāja starp sievietēm.
Dzīvesgājums
Elīna Garanča dzimusi 1976. gada 16. septembrī Rīgā kordiriģenta Jāņa Garanča un dziedātājas Anitas Garančas ģimenē. Ģimenē jau auga vecākais brālis Jānis, kurš šobrīd ir mākslinieks. Mācījās Rīgas 2. vidusskolā un kā pusaudze dziedāja tēva vadītajā korī. Studēja Latvijas Mūzikas akadēmijas vokālajā nodaļā pie savas mātes un pie Sergeja Martinova, papildinājās ASV, Nīderlandē un Austrijā.
Radošā darbība
1999. gadā jaunā dziedātāja uzvarēja Mirjamas Helinas vokālistu konkursā Somijā, bet 2000. gadā ieguva Latvijas Lielo mūzikas balvu. Profesionālo operdziedātājas karjeru Garanča sāka 1999. gadā kā viesmāksliniece Meiningenes Dienvidtīringenes teātra (Südthüringisches Staatstheater Meiningen) operas trupā Vācijā un turpināja Frankfurtes pie Mainas operā (2002) un Vīnes valsts operā (2003). 2004. gadā Garanča piedalījās Vivaldi operas "Bajazets" ieskaņojumā, kas tika nominēts mūzikas ierakstu balvai Grammy un saņēma MIDEM Classic Award Kannās.
2006. gadā Drēzdenē Elīna Garanča saņēma Eiropas Kultūras balvu mūzikā. 2007. gadā iznāca viņas pirmais solo ieraksts Aria cantilena Drēzdenes Valsts kapelas pavadījumā, kas saņēma ECHO Klassik mūzikas balvu. 2007. gada rudens sezonu Elīna Garanča uzsāka ar Karmenas lomu Bizē "Karmenas" iestudējumā Latvijas Nacionālajā operā, bet 2008. gada janvārī dziedāja Rozīnas lomu "Seviļas bārddzinī" Ņujorkas Metropolitēna operā. 2008. gadā iznāca viņas otrais solo albums Bel Canto. 2009. gadā Elīna Garanča iestudēja Romeo lomu Londonas Karaliskajā operā Koventgārdenā un tika apbalvota kā gada labākā dziedātāja ar ECHO Klassik, Musical America un MIDEM balvām.
2010. gadā Elīna Garanča otro reizi saņēma Latvijas Lielo mūzikas balvu un kopā ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri sniedza koncertus Diseldorfā, Minhenē un Hamburgā.
2011. gada aprīlī Elīna Garanča dziedāja Džeinas Seimūras lomu Doniceti operas "Anna Boleina" jauniestudējumā Vīnes Valsts operā, ko tiešraidē demonstrēja 90 kinoteātros visā pasaulē.
2012. gada jūnijā Jūrmalas Dzintaru koncertzālē viņa kopā ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri, Valsts akadēmisko kori "Latvija", Latvijas Radio kori diriģenta K. M. Šišona vadībā dziedāja Verdi "Rekviēmā".
2013. un 2015. gadā atkal saņēma ECHO Klassik balvu. 2017. gadā bija viena no žūrijas pārstāvēm Eirovīzijas gada koru konkursā.
2021. gada 23. un 24. jūlijā kopā ar komponistu Raimondu Paulu un diriģentu Normundu Šnē uzstājās uz Nacionālā teātra skatuves Raimonda Paula 85. jubilejas koncertā “Ja Tevis nebūtu…”.
Privātā dzīve
2006. gadā Elīna Garanča Rīgā salaulājās ar spāņu diriģentu Karelu Marku Šišonu. Audzina divas meitas (dzimušas 2011. un 2014. gadā).
Antifašisms
Antifašisms ir ideju kopums, ideoloģija, doktrīna, kas atrodas opozīcijā pret fašistisko ideoloģiju un to pārstāvošām organizācijām, valdībām un atsevišķām personām.
Berbatovs
Berbatovs (bg; sieviešu dzimtē Berbatova (Бербатова)) ir bulgāru cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kerija Andervuda
Kerija Marija Andervuda (en; dzimusi Muskogī, Oklahomas štatā, ASV) ir amerikāņu dziedātāja, dziesmu autore un aktrise. Viņa uzvarēja ASV televīzijas šova "Amerikāņu elks" ceturtajā sezonā 2005. gadā. K. Andervuda ir saņēmusi vairākas Grammy balvas. Viņa izdevusi četrus albumus, ir devusies piecās tūrēs. Ir filmējusies vairākās filmās, no kurām lielākā daļa vēl nav iznākušas. Viņas pirmais albums Some Hearts tika sertificēts ar septiņkāršo platīna disku pēc RIAA sistēmas, tāpat tas Billboard vērtējumā tika atzīts par 2000. gadu dekādes labāko kantrimūzikas albumu.
Kraujas (Ģibuļu pagasts)
Kraujas (agrāk Ģibuļi, Ģibuļmuiža) ir mazciems Talsu novada Ģibuļu pagastā Stendes upes krastā 6 km no pagasta centra Pastendes. Apdzīvotā vieta veidojusies ap fon der Brigeniem piederējušo Stendes pagasta Ģibuļu pusmuižu. Līdz pat 20. gadsimta 50. gadiem ciemu sauca par Ģibuļiem, bet tad šis nosaukums tika piedēvēts Ģibuļu ciema padomes vietai pie Rīgas—Ventspils šosejas. Nosaukums „Kraujas“ cēlies no mājvārda.
Pēckara gados Kraujās atradās kolhoza „Darba ceļš“ centrs un vēlāk viens no kolhoza „Draudzība“ iecirkņiem. 3 km no Kraujām pie Iliņu ceļa atrodas bijušās Ģibuļu skolas ēka.
Kalē
Šī ir arī Padekalē departamenta lielākā pilsēta pēc iedzīvotāju skaita. Pilsētā paveras skats uz Padekalē šaurumu, kas ir šaurākā vieta Lamanšā. Starp Duvru (Lielbritānijā) un Kalē ir uzbūvēts tunelis (kopējais garums 52,5 km, t.sk. 38 km zem jūras šauruma). Tāpat Kalē ir vistuvāk Anglijai esošā Francijas pilsēta. Pilsēta jau kopš viduslaikiem ir bijusi nozīmīga osta, kā arī nozīmīgs transporta un tirdzniecības ar Angliju centrs. 1347. gadā Edvards III Plantagenets to pievienoja Anglijai, taču 1558. gadā Francija to atguva. Kalē vecpilsēta atrodas uz mākslīgas salas. Mūsdienās šo pilsētu katru gadu apmeklē vairāk nekā 10 miljoni cilvēku. Kopš 1976. gada 19. novembra Kalē ir sadraudzības pilsēta ar Latvijas galvaspilsētu Rīgu.
Stenders
Stenders (de, no Ständer — 'balsts'; sieviešu dzimtē Stendere) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Ķeipene (stacija)
Ķeipene bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga Preču—Ērgļi starp Vatrānes un Plāteres pieturām. Pietura atradās Ķeipenes ciema tuvumā. Mūsdienās Ķeipenes stacijas ēkā atrodas Komunikācijas centrs un kino režisoram Sergejam Eizenšteinam veltīta ekspozīcija.
Vēsture
Ķeipene kā stacija atvērta 1937. gadā, tajā bija 3 sliežu ceļi un strupceļš. Tagadējā stacijas ēka uzbūvēta 1950. gadā. Dažus gadus pirms vilcienu kustības pārtraukšanas Ērgļu virziena līnijā staciju pārveidoja par pieturas punktu un blakus sliežu ceļi nojaukti. Pietura kopš 2007. gada netika izmantota, jo satiksme Ērgļu līnijā tika pārtraukta.
2018. gadā ēkai veikta vienkāršota renovācija.
Muzejs
Mūsdienās Ķeipenes stacijas ēkā atrodas Komunikācijas centrs un kinomuzejs (atklāts 2004. gadā), kura ekspozīcija veltīta Sergejam Eizenšteinam. Muzeju izveidoja pēc režisora un kino pasākumu organizatora Augusta Sukuta iniciatīvas. 2000. gadā pie stacijas uzbūvēta bākas imitācija, pie kuras piestiprinātas pastkastītes slaveniem ar kino saistītiem cilvēkiem. Bāka veltīta Jurim Podniekam. Turpat atrodas vides instalācija (atklāta 2006. gadā)  — no metāla plāksnēm veidots 5 metrus augsts galds ar diviem krēsliem kinomeistariem. Galdu var izmantot kā skatu laukumu. Nojaucot Ērgļu dzelzceļu 2009. gadā, saglabāts dažus simtus metru garš sliežu posms pie stacijas.
Dimitars Berbatovs
Dimitars Ivanovs Berbatovs (bg; dzimis Blagovgradā, Bulgārijā) ir  bijušais profesionālais bulgāru futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bija Bulgārijas futbola izlases dalībnieks.
Karjeru uzsāka dzimtās pilsētas klubā Pirin Blagoevgrad, taču 17 gadu vecumā pievienojās CSKA Sofia. 2001. gada janvārī parakstīja līgumu ar Bayer Leverkusen un 18 mēnešus vēlāk spēlēja savā pirmajā UEFA Čempionu līgas finālā, 2002. gada finālspēlē futbolists izgāja uz maiņu zaudējumā 1—2 pret Real Madrid. Leverkūzenes kluba sastāvā aizvadījis piecus ar pusi gadus, viņš 2006. gada jūlijā parakstīja līgumu ar Anglijas Premjerlīgas klubu Tottenham Hotspur. Tā sastāvā spēlēja divus gadus, taču tad pārgāja uz Manchester United. Mančestras kluba sastāvā divas reizes zaudējis UEFA Čempionu līgas finālā (2009. un 2011. gadā), abas reizes — pret Spānijas La Liga klubu FC Barcelona. Taču United sastāvā divas reizes ir triumfējis Premjerlīgā (2008–09, 2010–11). 2010.—2011. gada sezonā D. Berbatovs ar gūtajiem 20 vārtiem dalīja Premjerlīgas rezultatīvākā spēlētāja godu ar Karlosu Tevesu.
Bulgārijas izlases sastāvā spēlējis 2004. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
CSKA Sofia
Tottenham Hotspur
Manchester United
Individuālie sasniegumi
Silēzijas vojevodiste
Silēzijas vojevodiste ir Polijas vojevodiste valsts dienvidos. Dibināta 1999. gada 1. janvārī, apvienojot divas vojevodistes. Nosaukta vēsturiskā novada — Silēzijas vārdā, kaut aizņem tikai Augšsilēzijas austrumdaļu. Svarīgs Polijas rūpniecības centrs. Reģionā iegūst akmeņogles, svinu, cinku, dzelzs rūdu.
Administratīvais iedalījums
Vojevodiste iedalās 36 apriņķos (powiat) — no tiem 19 ir pilsētas ar apriņķa tiesībām (miasto na prawach powiatu) un 17 lauku apriņķi (powiat ziemski). Visā vojevodistē ir 167 gminas (gmina), kuru skaitā ietilpst 52 pilsētas.
Apriņķi:
Rusj
Rusj, arī Russ ir 1986. gadā Polijā būvēts pasažieru prāmis, kas 1999. gadā kursēja līnijā Rīga-Stokholma un bija otrais prāmis pēc kuģa "Mihails Šolohovs", kas kursēja šai maršrutā pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.
Rusj vēsture Latvijā
Prāmi Rusj operēja kompānija Mono, kas speciāli šim maršrutam nodibināja meitasuzņēmumu Mono līnijas. Tāpat kā prāmja "Mihails Šolohovs" darbība, arī prāmja Rusj darbību beidzās ar kompānijas bankrotu.
Vatrāne (stacija)
Vatrānes pietura tika atklāta līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi posma Suntaži—Ērgļi atklāšanu 1937. gadā. Tā tika slēgta līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu 2009. gadā. Bijušā pieturas punkta vietā atrodas tikai pussabrucis soliņš un perona atliekas.
Rusj
Specifikācija
Kuģa Rusj konstrukcijā nav paredzēta priekšējā viziera un līdz ar to prāmim nav priekšējās lūkas. Interesanti, ka šo faktu kompānija pēc prāmja Estonia kastastrofas konkurences cīņā ar Estline centās izmantot kā lielu priekšrocību, iedrošinot pasažierus, ka kuģis Rusj ir no neslīkstošajiem un drošākajiem kuģiem.
Foigts
Foigts ir vācu uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Džeimss Bjūkenens
Džeimss Bjūkenens (James Buchanan) var būt:
Sausais ledus
Sausais ledus ir ciets (sasaldēts) oglekļa dioksīds. Normālos apstākļos tas sublimējas — iztvaiko, nepārejot šķidrā stāvoklī (sublimācijas temperatūra ir —78,48˚ С ). Sausais ledus ir balta, ledum līdzīga viela, kas nav toksiska un nevada elektrību. Tā blīvums ir apmēram 1560 kg/m3. Kilograms sausā ledus sublimējoties patērē 590 kJ jeb 140 kcal siltuma, kas ir divreiz vairāk, nekā kūstot patērē parastais ledus, turklāt sausais ledus neatstāj nekādus atlikumus.
Iegūšana
Sauso ledu iegūst, ļaujot iztvaikot sašķidrinātam CO2 īpašos cilindros. Sašķidrinātais oglekļa dioksīds iztvaikojot stipri atdziest, veidojot "sniegu", kuru sapresē vēlamā lieluma granulās vai blokos.
Izmantošana
Izmanto zemu temperatūru iegūšanai rūpniecībā un zinātniskos pētījumos, kā arī pārtikas produktu (saldējuma u.c.) uzglabāšanai un transportēšanai.
Atsauces
Hiilidioksidi Dioxyde de carbone
Šeņdžeņa
Šeņdžeņa (zh,, ) ir prefektūras līmeņa pilsēta Ķīnas dienvidos, Guandunas provincē, Pērļu upes deltā. Dienvidos robežojas ar Honkongu, ziemeļaustrumos ar Huidžou, bet ziemeļrietumos ar Dunguaņu. Šeņdžeņa ir subprovinciālas nozīmes pilsēta.
Mangustu dzimta
Mangustu dzimtas (Herpestidae) dzīvnieki ir plēsēju kārtas (Carnivora) kaķveidīgie (Feliformia) zīdītāji. Mangustu dzimtā ir 33 mūsdienās dzīvojošas sugas, kas iedalītas 14 ģintīs. Vēl nesenā pagātnē mangustu dzimtā tika sistematizētas 4 mangustu sugas no Madagaskaras. Tomēr ģenētiskos pētījumos atklājās, ka šīs sugas ir piederīgas eipleru dzimtai (Eupleridae), kas savukārt ir vistuvāk radniecīgā dzimta mangustu dzimtai.
Mangusti dzīvo Āfrikā uz dienvidiem un austrumiem no Sahāras tuksneša un Eirāzijas dienvidos, kā arī Puertoriko un dažās Karību reģiona un Havaju salās, kurās cilvēki tos ir ieveduši. Mangustus ieveda ar nolūku salās nogalināt čūskas un žurkas, bet mangusti iznīcināja arī daudzos mazos, uz zemes dzīvojošos dzīvniekus, nodarot lielu postu salu faunai. Mūsdienās mangustus ir aizliegts ievest ASV, Austrālijā un citās valstīs.
Izskats un īpašības
Mangustu dzimtas dzīvnieki ir mazi dzīvnieki. Lielākais no tiem ir apmēram kaķa lielumā. Mazākais dzimtā ir Āfrikā dzīvojošais pundurmangusts (Helogale parvula), kura ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 38 cm, svars 300 g. Lielākais ir baltastes mangusts (Ichneumia albicauda), kura ķermeņa garums ar asti ir 120 cm, svars 5 kg.
Ārēji mangusti līdzinās sermuļu dzimtas (Mustelidae) dzīvniekiem, lai gan pēdējie ir suņveidīgajiem (Caniformia) piederoši. Abām grupām ir gari ķermeņi, garas, slaidas sejas, mazas, apaļas ausis, īsas kājas un garas astes. Daudzām mangustu sugām ir grizli veida matojums, bet dažām sugām kažoka krāsas savstarpēji skaidri nodalās. Mangusti savus nagus nevar ievilkt tāpat kā suņveidīgie, jo tie tiek izmantoti rakšanai. Mangustu zīlītes ir šauras un ovālas, līdzīgi kā kazām. Lielākajai daļai sugu ir labi attīstīti anālie dziedzeri, ar kuru sekrētu dzīvnieki iezīmē teritoriju un signalizē par dzimumbriedumu. Mangustiem ir arī acetilholīna receptori līdzīgi kā čūskām. Čūskas indes neirotoksīni mangustus nespēj ietekmēt.
Uzvedība
Dažas sugas ir izteikti individuālas, to pieaugušie īpatņi ir vientuļnieki. Piemēram, Ēģiptes mangusts (Herpestes ichneumon) pamatā ir vientuļnieks, lai gan reizēm arī šai sugai var novērot nelielas grupas. Daudzas sugas veido grupas, barojoties kopīgi un daloties ar atrasto barību. Piemēram, surikati (Suricata suricatta) veido grupas, kurās kopā dzīvo 20—30 indivīdi. Grupu vada dominantais tēviņš un mātīte. Lielākā daļa mangustu ir aktīvi dienas laikā un tie pamatā uzturas uz zemes.
Reprodukcija
Mangustiem vienā metienā vidēji piedzimst 2—4 mazuļi. Grūsnības periods ilgst apmēram 2 mēnešus, lai gan dažādām sugām tā ilgums ir nedaudz atšķirīgs. Mātīte mazuļus zīda ar pienu apmēram 6 nedēļas. Apmēram 4 mēnešu vecumā jaunie mangusti sāk barību meklēt paši. Gada laikā mangustiem ir vairāki metieni (2—3). Mātītes dzimumbriedumu sasniedz ļoti agri — 10 nedēļu vecumā.
United Buddy Bears
United Buddy Bears ir starptautisks mākslas projekts.
Ar moto: Mums jāiepazīstas tuvāk, tad mēs varēsim labāk saprast viens otru, vairāk uzticēt un labāk dzīvot kopā, aģitē United Buddy Bears savā pasaules turnejā par saticīgu kopdzīvi. Vairāk par 140 Buddy lāčiem (katrs 2 m augsts) reprezentē arī daudzas no Apvienoto Nāciju Organizācijas atzītajām valstīm. Izstādes jau apmeklējuši vairāk nekā 40 miljoni cilvēku. Projekta iniciatori ir Eva Herlica un Klauss Herlics.
United Buddy Bears vēstījums
United Buddy Bears saticīgi stāv "roku rokā" un uzstājas par toleranci un tautu, kultūru un reliģiju draudzību.
Māksla un kultūra
Katru Buddy lāci individuāli darināja kāds mākslinieks savai dzimtajai valstij. Jautrā sadarbībā radies tāds kopīgs mākslas darbs, kas izstaro dzīves prieku. Pateicoties lāču daudzveidīgajai noformēšanai atbilstoši katras valsts īpatnībām, izstādes apmeklētāji piedzīvo ceļojumu apkārt zemeslodei.
Palīdzība bērniem
Pateicoties ziedojumiem un rīkotajām izsolēm UNICEF un vietējas bērnu palīdzības organizācijas līdz šim jau saņēmušas no Buddy lāčiem vairāk par 2,5 miljoniem eiro.
Atbalsts
Izstādes vienmēr ir atbalstījuši un atbalsta UNICEF vēstnieki (tai skaitā Pīters Ustinovs, Džekijs Čans, Mija Ferova, Kens Dons), augsta ranga politiķi (tai skaitā Japānas ministru prezidents Džuničiro Koidzumi, Vācijas prezidents Horsts Kēlers, Urugvajas prezidents Tabare Vaskess) un starptautiska mēroga uzņēmumi.
U.K. (grupa)
"U.K." ir latviešu mūzikas grupa, kuru 2005. gadā izveidoja divi grupas The Hobos dalībnieki — solists Rolands Ūdris un ģitārists Egons Kronbergs. Nosaukums "U.K." nozīmē "Ūdrītis & Kronbergs". Pagaidām vienīgais grupas albums iznāca 2005. gadā ar nosaukumu "K.U.", kas ir otrādi apgriezts grupas nosaukums. Populārākās šī albuma dziesmas bija "Pekinā ir auksti" un "Tirgus". Albumā tika iekļautas dziesmas ar tekstiem latviešu, krievu, baltkrievu, ķīniešu un čigānu valodā.
2005. gadā "U.K." ieguva divas Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas par albumu "K.U."(labākais pop albums) un dziesmu "Pekinā ir auksti" (labākā pop dziesma).
2007. gada nogalē "U.K" paziņoja par jauna albuma tapšanu, kā pirmo ierakstot dziesmu "Tūlīt sāksies" kopā ar dziedātāju Annu Lieckalniņu.
Kastrāne (stacija)
Kastrāne bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga Preču—Ērgļi starp Suntažu staciju un Vatrānes pieturu. Tas atradās Ogres novada Ķeipenes pagastā, 61 km attālumā no Rīgas. Bija arī koka nojume pasažieriem. Pietura tika slēgta līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu 2009. gadā.
Sehnsucht
Sehnsucht ir vācu grupas "Rammstein" otrais studijas albums. Izdots 1997. gadā. Uzreiz pēc izdošanas kļuva par platīna disku.
Albuma noformējumu veidojis austriešu mākslinieks Gotfrīds Helnveins (Gottfried Helnwein).
Papildu dziesmas
Atkarībā no valsts, kurā tika izdots albums, iespējamas papildu dziesmas:
Džuandzi
Džuandzi ir nozīmīgs ķīniešu filozofs, kas darbojās 4. gadsimtā pirms mūsu ēras. Viņš ir plašāk pazīstams kā daoisma darba Džuandzi autors.
Džuandzi filozofija pārsvarā ir skeptiska. Viņš uzskatīja, ka dzīve ir ierobežota, bet zināšanas — neierobežotas, un ir muļķīgi mēģināt iegūt neierobežoto, izmantojot ierobežoto.
Vērēmu pagasts
Vērēmu pagasts (agrāk saukts Verēmu pagasts ) ir Rēzeknes novada teritoriāla vienība tā vidienē. Robežojas ziemeļos ar Ilzeskalna un Bērzgales pagastiem, austrumos ar Lendžu un Griškānu pagastiem, dienvidos ar Rēzeknes pilsētu, rietumos ar Audriņu pagastu. Pagasta centrs atrodas Sondoros, 7 km attālumā no Rēzeknes. Pagasta nosaukums cēlies no tajā esošās Veremu (agrāk Verēmi) sādžas nosaukuma.
Daba
Vērēmu pagasts atrodas Latgales augstienes Burzavas paugurainē, kur reljefa veidošanu ietekmējusi ledāja virzīšanās un tā kušanas ūdeņu darbība. Teritorija virs apkārtējiem plašajiem, purvainajiem pazeminājumiem un mežu masīviem labi izceļas pauguri, kuru relatīvais augstums svārstās no 5 līdz 25 m, absolūtais augstums 160 - 190 m vjl, atsevišķās vietās sasniedzot 200 - 214 m vjl Iecirknī starp Tūmužiem un Adamovas ezeru plakanveida lielpauguru (zvoncu) augstums sasniedz pat 214 m vjl.
Upes
Āžaraga upīte, Sviļpīne, Taudejānu upīte, Zeļteņu upīte, Živuha
Ezeri
Adamovas ezers, Iugulovas ezers, Luksteņš, Nireits, Sološu ezers, Šķeņevas, Valnāns, Vizulītis, Zirgu ezers
Purvi
Adamovas purvs, Zeltiņu purvs, Zilais pūrs
Vēsture
1935. gadā daļa tagadējā Vērēmu pagasta teritorijas daļa ietilpa Makašēnu pagastā. Tanī laikā te bija aktīva saimnieciskā dzīve, Greivuļos darbojās dzirnavas, kaļķu ceplis, pārtikas un citu preču tirgotavas, Stučevā darbojās zāģētava, Lejas Ančupānos tirgojās ar pārtiku. Kleperovā atradās ķieģeļu noliktava-pārdotava.
Rēzeknes apriņķa Bērzgales pagastā izveidoja Vērēmu ciema padomi. 1954. gadā Rēzeknes rajona Vērēmu ciemam pievienoja likvidēto Kleperu ciemu (bijušais Makašānu pagasts), 1971. gadā — daļu Lendžu ciema padomju saimniecības «Rēzekne» teritorijas, savukārt 1974. un 1979. gadā daļu Vērēmu ciema teritorijas pievienoja Rēzeknes pilsētai. 1990. gadā Vērēmu ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vērēmu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Rēzeknes novadā.
Tagadējā Vērēmu pagasta teritorijā iekļauta bijušā Bērzgales pagasta dienvidaustrumu daļa un bijušā Rēznas pagasta ziemeļrietumu mala, kā arī daļa Makašēnu pagasta.
Vēstures, arhitektūras un arheoloģijas pieminekļi
Pagasta teritorijā atrodas septiņi arheoloģiskie un divi arhitektūras pieminekļi:
Apdzīvotās vietas
Vērēmu pagasta teritorijā ir 41 apdzīvota vieta.
Transports un sakari
Pagasta teritoriju šķērso valsts nozīmes autoceļi A12 (E22) un A13 (E262), kā arī vietējās nozīmes autoceļi Greivuļi—Ilzeskalns (V562), Krieviņi—Lendži (V567), Sondori—Burzova (V586) un Veremes—Rogovka (V593). Gar robežu ar Audriņu pagastu iet reģionālais autoceļš Rēzekne—Gulbene (P36). Vēl pagastu šķērso dzelzceļa līnijas Kārsava—Rēzekne I, ar staciju Burzava, un Rēzekne II—Zilupe, neliels posms gar robežu ar Griškānu pagastu.
Vērēmu pagasta teritoriju apkalpo trīs pasta nodaļas: Veremi (LV-4647), Rēzekne-4 (LV-4604) un Audriņi (LV-4611). Pasta nodaļa Makašāni (LV-4629) tika pievienota pasta nodaļai Rēzekne-4.
Izglītība un kultūra
Pagastā darbojas Lūcijas Rancānes Amatu vidusskola, Verēmu pamatskola, kultūras nams, bibliotēka.
Telstar 14R
Telstar 14R jeb Estrela do Sul 2 (no pt "dienvidu zvaigzne") ir Kanādas kompānijas Telesat sakaru pavadonis, kas paredzēts sakaru nodrošināšanai Dienvidamerikā, Centrālamerikā, ASV kontinentālajā daļā un Eiropā. Primārā pārklājuma zona ir Brazīlijā, kur pavadoni izmantos kā televīzijas retranslatoru. Pavadonis izgatavots Space Systems/Loral un ģeostacionārā orbītā palaists 2011. gadā.
Telstar 14R tika palaists ar Krievijas nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma.
Pēc ieiešanas orbītā pavadonim neatvērās viens no diviem saules bateriju paneļiem. Tā raidīšanas ietilpība ir samazināta līdz 60 % no sākotnēji paredzētās un darbības ilgums tiek prognozēts 12 gadi 15 gadu vietā. Kosmiskā aparāta īpašnieks Telesat saņēma 132,7 miljoni USD apdrošināšanas kompensāciju.
Sugababes
Grupas pastāvēšanas vēsturē tajā ir dziedājušas sešas dažādas mākslinieces. Sugababes ir izdevušas septiņus studijas albumus un divas labāko dziesmu izlases.
PH
pH ir skaitlis, kas raksturo ūdeņraža jonu koncentrāciju šķīdumā. pH ir ūdeņraža jonu aktivitātes negatīvais decimāllogaritms, kas raksturo skābumu un bāziskumu.
Mazām koncentrācijām aktivitāte maz atšķiras no koncentrācijas, tāpēc aktivitātes vietā tur mēdz lietot koncentrāciju. Iespējamās pH vērtības nosaka iespējamās ūdeņraža jonu koncentrācijas. Ūdens šķīdumos pH var mainīties no 0 līdz +14. Ļoti stipru skābju un sārmu šķīdumiem (ar aktivitāti lielāku par 1), pH var būt arī negatīvs vai lielāks par 14. Neūdens vidē iespējamas arī lielākas pH vērtības, jo citiem polārajiem šķīdinātājiem var būt mazākas disociācijas konstantes.
Pilnīgi tīram ūdenim pH ir 7 un tas ir neitrāls. pH zem 7 nozīmē, ka vide ir skāba, virs 7 — sārmaina.
pH noteikšana
Atšķaidītiem stipru skābju un bāzu šķīdumiem pH var aptuveni aprēķināt, ja zināma koncentrācija.
kur [H+] ir ūdeņraža jonu koncentrācija. Stiprām skābēm (vienvērtīgajām) tā ir proporcionāla vielas koncentrācijai (jo stiprās skābes gandrīz pilnībā disociē jonos). Stiprām bāzēm, kas disociē, veidojot hidroksiljonus, attiecīgo H+ jonu koncentrāciju var noteikt:
pH mērīšana
Šķīdumiem ar nezināmu sastāvu pH var aptuveni noteikt ar pH indikatoriem (organiskas krāsvielas, kas maina krāsu atkarībā no vides pH), vai arī precīzi izmērīt ar ūdeņraža jonu selektīvu elektrodu (elektrods, kura potenciāls ir atkarīgs no ūdeņraža jonu koncentrācijas). Visbiežāk lieto tā saucamo stikla elektrodu. Potenciālu mēra pret standartelektrodu (elektrods ar nemainīgu potenciālu). Kā standartelektrodu parasti izmanto sudraba—sudraba hlorīda elektrodu, retāk — kalomela elektrodu. pH iespējams izmērīt arī, lietojot jonjutīgā lauktranzistora sensoru — ar to pH iespējams noteikt arī želejveida vidē.
Iekārtu, kas paredzēta pH mērīšanai, sauc par pH-metru. pH-metrs ir voltmetrs ar sevišķi lielu ieejas pretestību, kas savienots ar elektrodu sistēmu. Mūsdienās sistēmu no atsevišķiem elektrodiem izmanto reti, vairāk lieto tā saucamos kombinētos elektrodus — elektrodus, kur vienā korpusā iebūvēts gan stikla elektrods, gan standartelektrods, gan arī temperatūras sensors (pH ir lielums, kas stipri atkarīgs no temperatūras, tādēļ precīzai mērīšanai nepieciešama termokompensācija). Lai panāktu iespējami lielu precizitāti, pH-metrs jākalibrē ar speciāliem buferšķīdumiem — šķīdumiem ar zināmu, stabilu pH.
Džeimss Bjūkenens (ekonomists)
Džeimss Makgils Bjūkenens (en, dzimis, miris ) bija ASV ekonomists. Pazīstams ar pētījumiem sabiedriskās izvēles teorijā (public choice theory), par ko 1986. gadā ieguva Nobela prēmiju ekonomikā.
Studējis Tenesī Universitātē. Pazīstamākais darbs — The Calculus of Consent: Logical Foundations of Constitutional Democracy (1962), kurā analizēts ekonomisko lēmumu pieņemšanas process, izmantojot gan ekonomikas, gan politoloģijas pētniecības metodes.
70. Kinoakadēmijas balva
70. Kinoakadēmijas balvas tika pasniegtas "Shrine Auditorium", Losandželosā, ASV. Balvu pasniegšanu vadīja aktieris Billijs Kristels.
JBC
JBC (pilnajā nosaukumā - Juoda Balta Crew) ir lietuviešu mūzikas grupa.
Suntaži (stacija)
Vēsture
Suntažu stacija tika atklāta 1935. gadā, līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi posma līdz Suntažiem atklāšanu. Divstāvu stacijas mūra ēku, kura celta 1937. gadā, projektējis Jānis Šarlovs (1875—1940). Stacijas ēka gājusi bojā kara laikā, nav saglabājies arī 1939. gadā celtais ūdenstornis. Pēc kara uzbūvēta jauna, mazāka stacijas ēka, kas saglabājusies līdz mūsdienām. Stacijā bija 3 sliežu ceļi, bet īsi pirms slēgšanas un sliežu demontāžas bija divi. Stacijas Ērgļu virziena sliežu izvērsumu šķērsoja autoceļš P4 Rīga—Ērgļi. Stacija tika slēgta un sliedes nojauktas 2009. gadā. Stacijas ēka mūsdienās netiek izmantota, taču 2020. gada vasarā tā pārdota izsolē par €7044.
HK ASK Rīga
ASK Rīga ir bijušais Latvijas hokeja klubs, kas spēlēja Latvijas hokeja līgā laika posmā starp 1931. un 1940. gadu, kā arī 1942/43 sezonā, kad tā bija sadalīta A un B komandā. 5 reizes tā izcīnījusi līgas čempiones titulu. Tas notika 1933/34, 1934/35, 1935/36, 1937/38 un 1938/39 sezonās. Lai gan 1939/40 gadā līgā spēlēja tikai 3 komandas, tomēr līgas čempiones titulu izcīnija US Rīga. 1942/43 sezona netika pabeigta.
Spēlētāji
violeta - spēlēja klubā, balta - nespēlēja klubā, pelēka - nav zināms
NBA sezonas labākais treneris
Nacionālās basketbola asociācijas labākais treneris ir ikgadēja NBA līgas balva, kas tiek piešķirta sezonas labākajam trenerim. Balva tiek piešķirta kopš 1962.—1963. gada sezonas.
Kārde (stacija)
Kārde bija pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga Preču—Ērgļi starp Augšciema un Sidgundas pieturām, Siguldas novada Mālpils pagastā.
Kārdes pietura tika atklāta 1936. gadā - neilgi pēc dzelzceļa līnijas Rīga—Ērgļi posma līdz Suntažiem atklāšanas. Tā tika slēgta līdz ar dzelzceļa līnijas slēgšanu 2009. gadā. Līdz mūsdienām pieturas punktā ir saglabājusies nojume.
Denīza Ričardsa
Denīza Lī Ričardsa (en; dzimusi Daunergrovā, Ilinoisas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise un bijusī modele. Kļuvusi pazīstama 1990. gadu nogalē. Ir filmējusies tādās filmās kā Good Advice (2001), "Valentīna diena" (Valentine, 2001), You Stupid Man (2002), "Šausmenīte 3" (2003). 2009. gada pirmajā pusē piedalījās ASV dejošanas šova Dejo ar zvaigni 8. sezonas šovā. Viņa kopā ar savu partneri Maksimu Čerkovski izgāja no šova tā 3. nedēļā.
Ji Dzjaņliaņs
Ji Dzjaņliaņs (dzimis Hešanā, Gandongā, Ķīnā) ir profesionāls ķīniešu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā, Ķīnas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) pārstāv CBA klubu Gandongas "Southern Tigers".
Profesionāļa karjeru sācis Ķīnas Basketbola asociācijas kluba Gandongas "Southern Tigers" sastāvā un 2007. gada NBA draftā viņu izraudzījās Milvoki "Bucks" ar kopējo 6. kārtas numuru, kā sastāvā spēlēja līdz pat 2008. gadam, līdz pārnāca "Nets" sastāvā.
Kopā ar Ķīnas izlasi spēlēja 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, 2006. gada Pasaules čempionātā un 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Lībijas pilsoņu karš (2011)
2011. gada Lībijas pilsoņu karš, arī '''2011. gada sacelšanās Lībijā''', bija no 2011. gada marta līdz oktobrim Ziemeļāfrikas valstī Lībijā notiekošs pilsoņu karš ar virknes Rietumu valstu līdzdalību, kurā tika gāzts Muammara Kadāfi 42 gadus ilgais režīms. 2014. gadā karadarbība Lībijā atjaunojās kā Lībijas pilsoņu karš (no 2014).
Starptautiskās sabiedrības reakcija
Marta sākumā valdības spēki uzsāka virzību uz austrumiem, tika atjaunota kontrole pār vairākām ostas pilsētām, tai skaitā Bregu, Relanufu un Binjevadu. Dumpiniekiem ciešot militāru sakāvi un strauji atkāpjoties uz valsts austrumiem, virkne Rietumu valstu nosodīja Kadāfi par bruņota spēka pielietošanu pret tautu. 18. martā M. Kadāfi gan paziņoja par uguns pārtraukšanu, taču jau nākamajā dienā sākās apšaudes Bengāzī pievārtē. Apvienoto Nāciju Organizācija sāka īstenot lidojumu aizliegumu virs Lībijas.
Rietumu valstis nosodīja Lībijas valdību par spēka lietošanu pret civiliedzīvotājiem. Apvienoto Nāciju Drošības padome pieņēma rezolūciju par M. Kadāfi un desmit tā radinieku un valdības locekļu lielā apļa aktīvu iesaldēšanu un ceļošanas ierobežošanu. Tāpat šajā rezolūcijā tika uzdots Starptautiskajai Krimināltiesai uzsākt Lībijas valdības darbības izmeklēšanu un izvērtēšanu.
10. martā Francija kļuva par pirmo valsti pasaulē, kas atzīst Bengāzī izveidoto Lībijas pagaidu padomi par oficiālo Lībijas valdību. 23. martā tika izveidota Lībijas Pagaidu pārejas nacionālā padome, kuru veido 31 cilts pārstāvji. Tās priekšsēdētāji: sākotnēji Mahmuds Džebrils, kuru atstādināja un par priekšsēdētāju kļuva Mustafa Abdels Džalils.
Starptautiskās koalīcijas iesaistīšanās un plaša mēroga karadarbība
17. martā ANO DP pieņema rezolūciju par lidojumu aizlieguma zonas izveidošanu virs Lībijas (Ķīna un Krievija atturējās balsojumā), uzliekot par pienākumu rezolūcijas parakstītājvalstīm veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai aizsargātu Lībijas civiliedzīvotājus.
Savukārt 19. martā Francija, Lielbritānija, ASV un virkne citu Rietumu valstu uzsāka militāru gaisa uzbrukumu stratēģiskajiem mērķiem Lībijas teritorijā, Lībijas pretgaisa aizsardzības sistēmai un armijas bāzēm. Apvienotā Karaliste veica operāciju Ellamy, Francija — Harmattan, Kanāda — Mobile un ASV — Odyssey Dawn, iznīcinot Lībijas pretgaisa aizsardzības spēkus. Marta beigās karadarbību pret Lībiju uzņēmās vadīt NATO.
Augusta beigās NATO spēki bija pilnībā sagrāvuši Lībijas armiju gaisa uzlidojumos, ļaujot dumpinieku bruņotajiem spēkiem ieņemt lielāko daļu valsts, ieskaitot galvaspilsētu Tripoli. Šajā laikā Rietumu valstis, ieskaitot ASV un Krieviju, jau bija atzinušas Lībijas Pagaidu pārejas nacionālās padomes leģitimitāti. Režīma maiņu Lībijā apsveica arī virkne islāma valstu, bet Venecuēlas prezidents Irānas Ārlietu ministrija paziņoja, ka sekulārā Kadāfi režīma likvidācija uzskatāma par "lielu uzvaru".
NATO uzbrukuma izmaksas
Francijas aizsardzības ministrs Žerārs Longē informēja, ka uzbrukums Lībijai izmaksājis Francijai 300 000 000 eiro ( 210 miljonus latu). Lielbritānija novērtējusi savu spēku uzbrukumu Lībijai ar 343 000 000 eiro (240 miljoniem latu), bet ASV, kuras ieguldījums bijis vislielākais, vēl nav publiskojusi atskaiti, taču jūnijā tās izdevumi bija sasnieguši 500 000 000 eiro ( 350 miljonus latu). Cik lielā mērā izpostīta Lībijas ekonomikas un militārā infrastruktūra, aprēķini nav veikti.
Pilsoņu kara oficiālās beigas
Gāztais Lībijas līderis Muammars Kadāfi, par kura atrašanās vietu pēdējā laikā nebija ticamu ziņu, kopš viņa pretinieki augustā ieņēma galvaspilsētu Tripoli, kaut viņa atrašānās vietas noskaidrošanā tika iesaistītas visas koalīcijas rīcībā esošās augstās tehnoloģijas, pēc galvaspilsētas pamešanas esot uzturējies savā dzimtajā pilsētā Sirtē. Sirtes iedzīvotāju zemessardze kopā ar pēdējām lojālajām armijas vienībām izrādīja sīvu pretošanos Lībijas pagaidu padomes spēkiem. Septembrī opozīcijas spēkiem vienreiz jau izdevās ielauzties Sirtē, taču Kadāfi atbalstītāji pilsētu atkal atguva un uzsāka pretuzbrukumu, taču tikai pateicoties NATO uguni, pilsētas aizstāvjus izdevās sakaut. 20. oktobrī gāztā valdība ar apsardzi mēģinājuši automašīnās pamest dumpinieku spēku ielenkto Sirtes pilsētu, izlaužoties ar kauju, bet konvoju sabombardēja NATO kontingenta Francijas kara lidmašīnas "Mirage-2000". Pulkvedis un tā apsardze patvērušies apūdeņošanas kanālos pie ceļa, kur tos ielenca dumpinieku vienības. M. Kadāfi tika sagūstīts un nogalināts.
Savukārt Tripolē tika kā valsts augstākā institūcija izveidota Augstākā drošības padome (ADP), kas informēja pasaules sabiedrību, ka uzskata austrumu cilšu šeihu un monarhijas piekritēju izveidoto Pagaidu pārejas nacionālo padomi nevis par nacionālās varas pārstāvjiem, bet gan tikai Bengāzī pašvaldību. Ar šo formālo prezentāciju Lībijā atsākās tradicionālā cīņa par varu starp Tripoli un Bengāzī. Vēl par varu Lībijā cīnās islāmisti, kuru līderis ir bijušais džihādists Abdels Fahims Belhadži un nacionālā armija, kuru vada ģenerālis Suleimans Mahmuds, taču nopietnu militāru sadursmju starp visiem šiem spēkiem nav, tāpēc pilsoņu karu Lībijā uzskata par beigušos.
Pilsoņu kara turpināšanās
2011. gada nogalē pakāpeniski atjaunojās sadursmes starp jaunajai varai nelojālo klanu zemessardzi un valdības spēkiem. 2012. gada 23. janvārī gāztajam režīmam uzticīgās vienības pēc 4 h ilgām ielu kaujām ieņēma Benivalidu (175 km uz dienvidaustrumiem no Tripoles), piespiežot atkāpties 28. kājnieku brigādes spēkus un pārņemot varu pilsētā un tā apkaimē.
Pagaidu pārejas nacionālās padomes spēku veiktie kara noziegumi
21. oktobrī Sirtes pilsētā cilvēktiesību organizācijas "Human Rights Watch" (HRW) pārstāvji fiksējuši 53 cilvēku mirstīgās atliekas, kurus opozīcijas kaujinieki ir sodījuši ar nāvi. Cilvēķi nogalināti vienādā veidā: rokas sasietas uz muguras, un viņi miruši no šāvieniem galvā. Līķi jau bija diezgan satrūdējuši, līdz ar to var secināt, ka cilvēki nogalināti pirms nedēļas, kad noritēja izšķirošās kaujas par Sirti. Atpazīti tika daži no bojāgājušajiem, to skaitā kāds augsta ranga armijas virsnieks un Sirtes pilsētas mērs.
Ārējās saites
Libia - ليبيا