cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blendovas tuksnesis
Smiltājs veidojies, kūstot pēdējā ledus laikmeta ledājiem. Vidējais smilšu slāņa biezums ir 40 m, lielākais — 70 m. Tagadējā tuksnešainā ainava izveidojusies viduslaikos kalnrūpniecības rezultātā (cinka, sudraba, ogļu ieguve).
Otrā pasaules kara laikā Vērmahta Āfrikas korpuss Blendovas tuksnesi izmantoja mācībām un tehnikas izmēģinājumiem pirms došanās uz karadarbību Ziemeļāfrikā.
Snovbords 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Snovbords 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs norisinājās Pogvanas Fēniksa parkā. Sacensības notika no 2018. gada 10. līdz 24. februārim. Tika sadalīti 10 medaļu komplekti. No olimpisko spēļu programmas tika izslēgta paralēlā slaloma disciplīna, bet tās vietā iekļauta big air disciplīna. Latvija snovbordā netika pārstāvēta.
1424. gads
1424. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās sestdienā.
Snovbords 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kalendārs
Visi laiki ir pēc Dienvidkorejas laika (UTC+9).
Andrejs Šulcs
Andrejs Šulcs ( — ) bija latviešu gleznotājs un muzeju darbinieks.
Biogrāfija
Andrejs Šulcs dzimis 1910. gada 14. maijā Ventspils apriņķa Popes pagasta Miķeļtorņa "Olmaņos" (tagad Tārgales pagasts) latvieša Friča Šulca (*1886) no Zlēkām un lībietes Līnas (dzimušas Jūrman) (*1886-1969) ģimenē. Mācījās Miķeļtorņa skolā, pēc tam Ventspils ģimnāzijā. No 1930. gada līdz 1938. gadam studēja glezniecību Latvijas Mākslas akadēmijā profesora Vilhelma Purvīša dabasskatu mākslas darbnīcā. Akadēmiju beidza ar diplomdarbu - gleznu "Rīga" (tagad Latvijas Nacionālā mākslas muzeja īpašumā).
Studiju gados aktīvi darbojies Latvijas Mākslas akadēmijas vienotnē "Zaļā zeme".
Pēc studijām sāka strādāt Reņģes valsts palīgskolā Rubas pagastā, bet 1939. gadā viņu iesauca Latvijas armijas karadienestā Zemgales artilērijas pulkā Jātnieku bataljonā Daugavpilī. Dienesta ietvaros viņam bija uzdevums uzgleznot Kārļa Ulmaņa un ģenerāļa Jāņa Baloža pusfigūru portretus. Viņš ir pēdējais no māksliniekiem, kas Latvijas brīvvalsts laikā viņus gleznojis. Pēc Latvijas okupācijas mākslinieks automātiski kļuva par Sarkanās armijas kareivi. Kara laikā A. Šulcs strādāja Rubas pagastā - Rozes tautskolā, no turienes tika iesaukts vācu armijā. Tur viņu ievainoja, un kara beigas mākslinieks sagaidīja vācu hospitālī Zlēkās.
Andrejs Šulcs bija Līvu savienības Latvijā biedrs un līvu emblēmas autors.
Pēc kara sāka strādāt Ventspils 1. vidusskolā, kur vadīja rokdarbu darbnīcu un bija 12. klases audzinātājs. Ventspils izpildkomitejas priekšsēdētājs 1947. gadā uzdeva A. Šulcam organizēt Ventspils muzeju. Viņš kļuva par Ventspils muzeja direktoru, bet 1954. gadā sāka veidot Ventspils Jūras zvejniecības brīvdabas muzeju, kura lepnums līdz pa šai dienai ir ventspilnieku un viesu iemīļotais Mazbānītis. Nākamais muzejs, ko izveidoja A. Šulcs, bija Zvejniecības brīvdabas muzejs - parks Lielupē. Darbojoties muzeju jomā, viņš daudz laika veltīja novadpētniecībai un etnogrāfijai. 1953. gada jūlijā viņš piedalījās Talsu Vilkmuižas ezera hidroarheoloģiskajā izpētē, bet 1959. gada jūlijā - Ludzas ezera izpētē. 1958. gadā viņš Maskavā papildināja zināšanas kursos, kas bija organizēti novadpētniecības muzeju direktoriem. 1963. gadā A. Šulcu uzņēma par Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Vēstures institūta ārštata zinātnisko korespondentu Latvijas etnogrāfijas specialitātē. 1964. gadā viņš piedalījās VII starptautiskajā antropoloģijas un etnogrāfijas zinātņu kongresā Maskavā. Rakstu krājumā "Arheoloģija un etnogrāfija" (1961. g., III sēj.) ievietoti divi A. Šulca raksti - "Lībiešu dzīvojamā māja Ziemeļkurzemē. (19. gs. - 20. gs. sākums)" un "Jūras zvejniecības darba rīki Ziemeļkurzemē 19. gs. otrajā pusē".
"Apbrīnojama ir viņa spēja meklēt jaunu un doties nezināmā", tā par A.Šulcu savā grāmatā "Kurzemīte" rakstīja Imants Ziedonis.
Gleznošanu A.Šulcs nepameta arī muzeju dibināšanas un vadīšanas periodā, bet plašākas personālizstādes atsāka rīkot 80.-tajos gados. Savā mūžā viņš ir uzgleznojis ap 3000 darbu, kas ir izrādīti izstādēs Vācijā (Štrāzundē), Francijā (Lionā), Kanādā (Otavā) un vairākkārt kaimiņvalstīs Igaunijā un Lietuvā.
1997. gadā apbalvots ar V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, bija Valsts Kultūrkapitāla fonda mūža stipendiāts par mūža ieguldījumu kultūras un mākslas attīstībā.
2005. gadā kinooperators Rodrigo Rikards par A.Šulcu uzņēma dokumentālo filmu "Līvs ar otu - Andrejs Šulcs".
1936. gadā Andrejs Šulcs apprecējās ar Mazirbes Grabu saimniekmeitu Elizabeti Lūciju Reinvaldi, ģimenē piedzima dēls Aivars (miris 1995. gadā) un meita Aina.
Batļo māja
Batļo māja ir 20. gadsimta sākumā Antonio Gaudi radīta ēka Barselonas centrā, tiek uzskatīta par vienu no Gaudi meistardarbiem. Antonio Gaudi 1904. gadā pārbūvēja jau esošu, 1877. gadā celtu neoklasicisma ēku. Vēlākos gados Gaudi to vairākkārt pārveidoja. Dažkārt ēka tiek saukta par Kaulu māju (Casa dels ossos) tās izskata dēļ.
GSAT-6
GSAT-6 (zināms arī kā INSAT-4E) ir Indijas GSAT sērijas sakaru pavadonis. Tas orbītā palaists 2015. gada augustā. Nodrošina sakarus Indijā, paredzēts galvenokārt multimediju mobilajām ierīcēm.
Kosmisko aparātu izgatavojusi Indijas Kosmosa pētījumu organizācija uz platformas I-2K bāzes. Tā izmēri ir 2,1 × 2,5 × 4,1 m. Pavadonim uzstādīti pieci C x S joslas 9 MHz raidītāji un pieci S x C joslas 2,7 MHz raidītāji. Tam ir izvēršama 6 m diametra S joslas antena. Pavadoņa darbības ilgums plānots 9 gadi.
GSAT-6 palaists 11:22 UTC ar nesējraķeti GSLV Mk.II no Satiša Dhavana kosmosa centra. Tas tika ievadīts ģeosinhronā pārejas orbītā. Nākamo dienu laikā tika veikti manevri, lai ieietu ģeostacionārajā orbītā.
6. septembrī GSAT-14 tika izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 83° austrumu garuma, līdzās INSAT-4A, GSAT-12, GSAT-10 un IRNSS-1C.
Indriķis Nariņš
Indriķis Nariņš (miris ) bija zvejnieku vecākais Rīgā. 1701. gadā Spilves kaujā palīdzējis zviedru karaspēkam pārcelties pāri Daugavai.
Dzīvojis "Nariņu" mājā Zunda tuvumā, bijušajā Jura ciemā.
Piederēja personiskā bibliotēka. Pēc nāves atstājis 45 sējumus latviešu un vācu valodā, galvenokārt reliģiska satura, ko izpirka citi Rīgas latvieši.
Akmeņstrauts
Akmeņstrauts var būt:
Brazīlijas futbola izlase 2014. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: Luišs Skolari
Masaki Cučihaši
Masaki Cučihaši (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Karaļmeita
Karaļmeita ir latviešu kora dziesma jauktajam korim ar Raiņa vārdiem, ko 1903. gadā sacerēja komponists Jāzeps Vītols. Tā pieder pie vēsturiski patriotiskām jauktā kora balādēm episki dramatiskā raksturā. Dziesma sākas brāzmaini, bet pašu daiļo karaļmeitu raksturo gracioza melodija.
Tapšanas vēsture
1897. gadā advokātu un žurnālistu Jāni Pliekšānu apcietināja par piederību organizācijai "Jaunā strāva" un pēc ilgākas izmeklēšanas 1899. gadā izsūtīja uz Slobodsku Vjatkas guberņā. Trimdā tapa viņa pirmais dzejoļu krājums, kurā bija iekļauts arī dzejolis "Karaļmeita". Dzejas krājumu ar nosaukumu "Tālas noskaņas zilā vakarā" izdeva pēc autora atgriešanās dzimtenē 1903. gadā.
Jāzeps Vītols no 1891. gada kopā ar Jurjānu Andreju piedalījās folkloras vākšanas darbā un jau bija sacerējis balādi "Beverīnas dziedonis". No 1897. līdz 1914. gadam viņš veica recenzenta pienākumus Pēterburgas vācu avīzē “St. Petersburger Zeitung”, bija Pēterburgas latviešu kora vadītājs, kā arī mūzikas kritiķis.
Dziesma vairākkārt bijusi iekļauta Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā (1931, 1948, 1977, 2003).
Ingvara sāga
Ingvara sāga (non) ir viena no vikingu sāgām, kas saglabājusies 14. gadsimta otrās puses īslandiešu pierakstos. Sāga satur 11. gadsimta teiksmu par Ingvara Tālbraucēja un viņa karadraudzes piedzīvojumiem Simkalā, Gardarīkē un saracēņu zemēs (Serkland). Lielākā daļa vikingu gāja bojā, par ko liecina vismaz 26 rūnakmeņi Mēlarena ezera krastos Zviedrijā.
Uzskata, ka šīs vikingu sāgas vecāko variantu latīņu valodā ir pierakstījis Īslandes benediktīniešu mūks Odrs Snorasons (Oddr Snorrason), kas dzīvoja 1133. gadā dibinātā Tingeiraras klosterī (Þingeyrarklaustur), kas vēlāk pārrakstīta sennorvēģu valodā.
Līdzības ar citām vikingu teiksmām
Tāpat daži sāgā minētie notikumi ir līdzīgi dāņu mūka Sakso 12. gadsimta beigās sacerētajā hronikā Gesta Danorum aprakstītajam dāņu vikingu ķēniņu Hadinga un Frodi karagājieniem uz Polocku pret ķēniņu Vespasiju un pret Hellesponta jeb Austrumu lielvalsts (Orientis imperium) ķēniņu Anduanu (Andwanus), ar kuru Frodi noslēdza savienību un apņēma viņa meitu par sievu.
Uz slavas asmens
"Uz slavas asmens" (en) ir 2007. gada sporta komēdija, kuras režisori ir Džošs Gordons un Vills Speks. Galvenās lomas atveido Vills Ferels, Džons Heders, Vills Ārnets, Eimija Polere, Viljams Fičtners, Dženna Fišere un Kreigs T. Nelsons. Filmas pirmizrāde notika.
2002. gadā diviem konkurējošiem daiļslidotājiem Čezam Maiklsam un Džimijam Makelrojam atņem viņu zelta medaļas, kā arī aizliedz turpmāk piedalīties vīriešu daiļslidošanas sacensībās. Tomēr drīz vien Čezs un Džimijs atrod kādu nepilnību pāru sacensību likumdošanā, kas ļauj abiem piedalīties sacensībās kā duetam.
Grūslēni
Grūslēni ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V854, Kujas upes krastā. Ciems ir daļēji izzudis.
Lāde
Lāde var būt:
Toponīmija
Toponīmija vai toponīmika (, tópos — ‘vieta’;, ónoma — ‘nosaukums’) ir valodniecības nozare, kurā tiek pētīti ģeogrāfisku vietu nosaukumi (toponīmi jeb vietvārdi), piemēram, to izcelsme, nozīme un izmantošana. Toponīmija ir onomastikas apakšnozare. Toponīmiju var dalīt vēl sīkākās nozarēs, piemēram, hidronīmijā, kur pēta dažādu ūdenstilpju nosaukumus, vai oronīmijā, kur pēta reljefa formu nosaukumus.
Toponīmijas speciālisti ir noskaidrojuši, ka garākais vietvārds ir Taumatafakatanihanakoauauotamateaturipukakapikimaunahoronukupokaifenuakitanatahu, kas ir kalna nosaukums Jaunzēlandē.
Suvalku guberņa
Suvalku guberņa bija Krievijas Impērijas guberņa (1867–1915), kurā ietilpa mūsdienu Lietuvas dienvidrietumu daļa un Polijas ziemeļaustrumu daļa. Guberņas centrs bija Suvalki.
Robežojās ar Viļņas guberņu austrumos, Kauņas guberņu ziemeļos, Vācijas impērijas Prūsijas karalisti rietumos, Grodņas un Lomžas guberņām dienvidos. 1915. gadā gandrīz visu Suvalku guberņu okupēja vācu karaspēks, tomēr formāli tā pastāvēja līdz 1918. gada 16. februārim, kad tika atjaunota Lietuvas valsts.
Vēsture
Pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts trešās dalīšanas 1795. gadā daļa no Žemaitijas kunigaitijas un Traķu vaivadijas Nemunas kreisajā krastā nonāca Prūsijas karalistes sastāvā. Pēc Prūsijas sakāves Napoleona karu laikā 1806. gadā to pievienoja Varšavas hercogistes Lomžas departamentam (1806–1815).
Leonīds Kristovskis
Leonīds Kristovskis (1923-2018) bija Latvijas tēlnieks.
Suvalku guberņa
Vēsture
Pēc uzvaras 1812. gada karā šo zemi iekļāva Polijas teritorijā izveidotajā Krievijas impērijas vasaļvalsts t.s. Kongresa Polijas Augustavas vaivadijas sastāvā (1816—1837). Pēc Novembra sacelšanās apspiešanas tika izveidota Augustavas guberņa (1837–1867), pēc Janvāra sacelšanās apspiešanas Suvalku guberņa (1867—1914). Pirmā pasaules kara laikā vācu okupācijas iestādes Oberosta ietvaros atkal apvienoja visas lietuviešu apdzīvotās zemes vienā Lietuvas apgabalā.
Leonīds Kristovskis
Dzīvesgājums
Dzimis 1923. gada 2. aprīlī Rīgā PSRS vēstniecības darbinieka Vladimira Kristovska ģimenē, arī viņa vecākais brālis Vladimirs Rapiķis kļuva par tēlnieku. No 1938. līdz 1942. gadam strādāja par ģipša formētāju Gorkijas mākslas biedrības «Mākslinieks» tēlniecības darbnīcā. Piedalījās Otrajā pasaules karā 201. latviešu strēlnieku divīzija sastāvā. Pēc kara darbojās Baltijas kara apgabala štābā, studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļā, studijas beidza 1954. gadā ar diplomdarbu «1905. gads» (vadītājs Teodors Zaļkalns). Strādāja Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā par bronzas liešanas meistaru (1953-1956), tad bija Latvijas Mākslinieku savienības kombināta «Māksla» tēlniecības darbnīcas vadītājs Gaujas ielā 9 (1956-1959). Miris Rīgā 2018. gada 2. maijā.
Lielstāpeles
Lielstāpeles ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V858, Ogrītes upes krastā.
Suvalku guberņa
Strīdus teritorija
Pēc Molotova—Ribentropa pakta noslēgšanas bijušās Suvalku guberņas teritorija nonāca Vācijas interešu sfērā, 1939. gada septembrī Vācija atteicās no šīs teritorijas daļas uz ziemeļiem no Šešupes par labu PSRS. Savukārt pēc Baltijas valstu okupācijas PSRS un Vācija 1941. gada 10. janvārī parakstīja galīgo robežlīgumu, kas koriģēja robežu Vilkavišķu apvidū par labu PSRS, padomju puse samaksāja Vācijai 7,5 miljonus ASV dolāru
Dejans Bodiroga
Dejans Bodiroga (sr, Dejan Bodiroga; dzimis ) ir bijušais serbu basketbolists, spēlējis vieglā uzbrucēja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas izlases dalībnieks.
Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem basketbolistiem, kas nav spēlējuši NBA.
Karjera
Profesionāļa karjeru uzsāka 1989. gadā Zreņaninas "Proleter" vienības sastāvā. Pēc vienas aizvadītas sezonas "Proleter" viņš pārgāja uz Horvātijas klubu KK Zadar. 1992. gadā kļuva par Itālijas Triestes "Pallacanestro" vienības basketbolistu. Pēc tam spēlēja vēl vienā Itālijas klubā — Milānas "Olimpia" —, tā sastāvā 1996. gadā uzvarēja Itālijas līgā un Itālijas kausa izcīņā.
Suvalku guberņa
Etniskā struktūra
Suvalku guberņas ziemeļu daļā iedzīvotāju lielākā daļa bija lietuvieši, bet dienvidu daļā poļi un baltkrievi. Citas lielākās etniskās grupas guberņā bija ebreji un vācieši.
Dejans Bodiroga
Karjera
Laikā no 1996. līdz 1998. gadam spēlēja Spānijas Madrides "Real" sastāvā, ar ko 1997. gadā kļuva par Saportas kausa ieguvējiem. Četrus gadus spēlējis arī Grieķijā — Atēnu "Panathinaikos". Tā sastāvā divas reizes uzvarēja Eirolīgā (2000, 2002) un trīs reizes kļuva par Grieķijas čempionu (1999, 2000, 2001). 2002. gadā pārgāja uz FC Barcelona. Tā sastāvā guva vēl vienu uzvaru Eirolīgā (2003), kā arī kļuva par divkārtēju Spānijas čempionu (2003, 2004). 2003. gadā izcīnīja arī Spānijas kausu un 2004. gadā — Spānijas Superkausu. Karjeru noslēdza Itālijas klubā Romas "Virtus".
Dienvidslāvijas izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 1996. gada Olimpiskajās spēlēs, divas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā (1998, 2002), trīs reizes Eiropas čempionātā (1995, 1997, 2001), kā arī bronzu 1999. gadā.
Akmeņstrauts (Zaņas pieteka)
Akmeņstrauts ir Zaņas kreisā krasta pieteka Saldus novadā.
Iztece - uz dienvidiem no Pampāļiem. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Zaņā pie Upenieku mājām. Akmeņstrautu nešķērso valsts autoceļi.
Semi-Pro
Semi-Pro ir 2008. gada sporta komēdija, kuras režisors ir Kents Altermans. Galvenās lomas atveido Vills Ferels, Vudijs Harelsons un Andrē Bendžamins. Filmas pirmizrāde notika Vestvudā.
Sižets
Džekijs Mūns ir izdomātas Amerikas Basketbola asociācijas komandas "Tropics" īpašnieks, treneris un spēlētājs, kurš sapulcē visus savus komandas biedrus, lai piepildītu viņu sapņus par NBA.
Ložmetējkalns
Ložmetējkalns ir Pirmā pasaules kara cīņu un to piemiņas vieta. Atrodas Valgundes pagastā, Jelgavas novadā, 2—2,5 km uz dienvidiem no Babītes ezera, Ložmetējkalna-Kapteiņu purva ziemeļu malā, Garajā kāpā. 18,5 m augsts un 70—300 m plats. Vienīgais kultūrvēsturiskais liegums Latvijā.
Ložmetējkalna apkārtnē no 1917. gada 5. līdz 11. janvārim notika Ziemassvētku kaujas. Vietas nosaukums izveidojies vācu karaspēka izveidotās nocietinātās aizsardzības līnijas dēļ. 1924. gadā pie bijušajām Silenieku mājām uzcelts piemineklis kauju piemiņai. 1977. gada jūlijā uzstādīts piemiņas akmens Ložmetējkalna augstākajā vietā. 2005. gadā uzbūvēts 27 m augsts skatu tornis.
Lāde (ciems)
Lāde (agrāk arī Šķērstiņi) ir ciems Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta rietumos Skujas ezera krastā 7,5 km no pagasta pārvaldes un 9,5 km no novada domes Limbažos un 73 km no Rīgas.
Ciemu veido galvenokārt tipveida vienģimeņu dzīvojamo māju ar saimniecības ēkām grupa (12 saimniecības). Lādes ciemā ir pasts un bibliotēka (bijušās Lādes skolas ēkā).
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie kādreizējas Lādes muižas. 18. gadsimtā Lādes muižā bija ķieģeļu ceplis, uz ķieģeļu plakanās puses virsmas bija paliels spiedogs apvērstas sirds veidolā, kuras vidū iekļauti muižas vai ražotnes nomnieka iniciāļi - H. I. v R., iezīmētie ķieģeļi izmantoti arī vairākās tuvējo Limbažu pilsētas ēku būvniecībā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
FK Minija (2017)
FK Minija ir 2017. gadā dibināts Lietuvas futbola klubs no Kretingas, kas šobrīd spēlē Lietuvas Pirmās līgas čempionātā.
Sastāvs
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Naoki Sakai
Naoki Sakai (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Sveiļi
Sveiļi ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V853 un V858 krustojuma. Ciems ir daļēji izzudis.
Puderovas vecticībnieku lūgšanu nams
Puderovas vecticībnieku lūgšanu nams ir vecticībnieku lūgšanu nams, kas atrodas Rēzeknes novada Audriņu pagasta Lielās Pūderovas ciemā, Puderovas ezera rietumu krastā. Puderovas vecticībnieku kopiena bijusi viena no vecākajām un lielākajām Rēzeknes novadā. Dažādos dokumentos minēti atšķirīgi tās dibināšanas laiki, iespējams, tas noticis 1719. gadā. Dokumentālas liecības par dievnama eksistenci saglabājušās no 1826. gada, tomēr oficiāli Puderovas vecticībnieku kopiena tika reģistrēta tikai 1920. gadā. Laikā no 1922. līdz 1937. gadam tika uzcelts mūsdienu dievnams. Jaunā celtne tika būvēta ap veco tā, lai netiktu pārtraukti dievkalpojumi. Kad jaunais dievnams bija pabeigts, veco, izjaucot pa baļķiem, iznesa laukā. 1939. gadā tika uzstādīts Liepājas drāšu fabrikā ražotais zvans. 2018. gadā ar Eiropas Savienības fondu palīdzību tika veikts baznīcas remonts.
Medusbites
Medusbites jeb medus bites (Apis) ir vienīgā medusbišu cilts (Apini) ģints. Medusbišu galvenā pazīme ir medus ražošana un uzkrāšana, lai gan tās nav vienīgās bites, kas uzkrāj medu. Medusbišu ģints mūsdienās tiek sadalīta 7 sugās, kas savukārt iedalās 44 pasugās.
Tatnets
Tatnets — saīsināts no tatāru Interneta — ir Tīmekļa informācijas resursu krājums, kas izveidots Tatarstānas Republikas valsts valodās (tatāru un/vai krievu) un stāsta par Tatarstānas un/vai tatāru tautības cilvēkiem (saskaņā ar alternatīvām definīcijām Tatnet ir visu Interneta resursu kolekcija, kuru galvenais saturs ir materiāli par tatāriem un/vai Tatarstānu, neatkarīgi no valodas, kurā šie resursi darbojas; vai arī jebkādi resursi tatāru valodā). Tatnetam ir bijusi un joprojām ir būtiska loma tatāru tautas kultūras un etniskās konsolidācijas procesā.
XX gadsimts
Domājams, ka pirmo e-pastu tatāru valodā varētu būt nosūtījuši "Radio Azatlyk" tatāru un baškīru redakcijas darbinieki 1991. gadā, kad redakcija tika pieslēgta šim servisam. Tomēr līdz publiskiem elektroniskiem tekstiem tatāru valodā bija jāgaida vēl vairāki gadi.
Tatnets radās 1994. gadā, ar Interneta vēstkopu angļu valodā TMG — Tatar e-Mail Group), kurā apmainījās ar ziņām un failiem tie tatāri, kuri dzīvoja ASV un Turcijā, un ar Kazaņas Tīmekļa servera atvēršanu. Vēlāk 1995. gadā tika izveidots serveris "Tatarstāna Interneta tīmeklī", 1996. gadā sadaļa par "Samaras tatāriem" Samaras Valsts universitātes vietnē, 1997. gadā — Alhana Akidila mūzikas vietne; "Radio Azatlyk" Tīmekļa vietne un Tatarstānas Republikas oficiālais serveris ; 1998. gadā — Pasaules tatāru kongresa, Austrālijas dziedātājas Zuli Kamalovas un dažas citas vietnes. 1999. gadā trīsvalodīgā "Tatarskaja gazeta" pirmā izveidoja savu Tīmekļa versiju.
2000.—2004. gadi
Tatneta attīstības pagrieziena punkts bija 2000. gada vidū. Kopš šī laika strauji pieauga Interneta lietotāju skaits Krievijā, starp kuriem bija arī ievērojams skaits tatāru. Parādījās pirmais tatāru Interneta veikals, pirmais tatāru Interneta radio “Dulkyn” (2001), elektroniskais laikraksts "Intertat.ru" (2002), Vispasaules tatāru portāls Tatarlar.ru (2002) un daudzi citi tatāriem interesantu tēmu projekti. 2002. gada 24. aprīlī Kazaņā notika zinātniski praktiskā konference "Nacionālās valodas un informācijas tehnoloģijas" un apaļais galds "Tatāru valoda un datoru tehnoloģijas". 2003. gada 1. aprīlī sākās starptautisks Interneta projektu konkurss „Tatnet yoldyzlary” („Tatneta zvaigznes”). Kopumā konkursā piedalījās 115 vietnes (gan ieskaitot citu tjurku valodu vietnes). 2008. gadā dalībnieku skaits bija pieaudzis līdz 237.
2002. gadā stājās spēkā latīņu alfabēta aizliegums Krievijā, kurš Krievijas republiku valsts valodām atļāva lietot tikai kirilicu. Tas izsauca pretreakciju gan Rietumos, kuros dzīvojošie tatāri bija pieraduši lietot vietējo alfabētu, gan pašā Tatarstānā, kur arī vēsturē ilgstoši bija lietots latīņu alfabēts un šis aizliegums tika uztverts kā tieši pret tatāriem vērsts. Uz dažiem gadiem Tatnetā strauji pieauga latīņu alfabēta īpatsvars.
2003. gada jūnijā notika pirmais Tatneta forums, kuru organizēja aģentūra "Intertat" un kurā piedalījās daudzi vietņu veidotāji. Vēlākie Tatneta forumi 2004.—2006. gados notika "Tatmedia" valsts aģentūras aizgādībā. "Tatmedia" Tatarstānā faktiski pilda preses ministrijas funkcijas.
2004. gada 13. janvārī tika pieņemts likums „Par Tatarstānas Republikas informācijas resursiem un informatizāciju”. Šis likums paredzēja paritātes principu, veidojot resursus abās valsts valodās. Tatarstānas Sakaru ministrija tai laikā izstrādāja projektu „Visaptveroša programma Tatarstānas Republikas informatizācijas attīstībai (Elektroniskā Tatarstāna 2005.—2010. gados)”.
2004. gada jūnijā Google meklētājprogramma sāka atbalstīt meklēšanu tatāru valodā (meklēšanas algoritms tika izstrādāts fondā "Tatarname" un bez maksas nodots arī meklētājprogrammai "Yahoo!") un tika atvērta tatāru valodas Vikipēdija, kura sākotnēji lietoja latīņu alfabētu (mūsdienās tajā var rakstīt gan latīņu, gan kiriliskajā alfabētā, taču parastais skats ir kirilicā).
2004. gadā Tatarstānā federālo programmu ietvaros Tīmeklim tika pieslēgtas 1306 skolas — apmēram puse no visām republikas skolām. Alikušās tika pieslēgtas nākamo trīs gadu laikā.
2004. gada oktobrī tika pieņemta „Tatarstānas Republikas valsts programma Tatarstānas Republikas valsts un citu valodu saglabāšanai, pētīšanai un attīstībai 2004.—2013. gados”. Šī programma saturēja Tatneta valsts sektora attīstības plānu, kas ļautu "ieviest un uzlabot datortehnikas standartus tatāru valodas lietošanai informācijas tehnoloģijās, turpināt attīstīt tatāru valodas draiverus un fontus, attīstīt un sistemātiski atbalstīt publiski pieejamos informācijas resursus tatāru valodā starptautiskajā datoru tīklā "Internets", lai turpinātu izstrādāt tatāru valodas datormodeli, kurš iekļautu modeļus fonoloģijā, morfoloģijā, un sintaksē, atbilstošus informācijas resursus un to apstrādes programmas, izstrādāt tālāk tatāru runas atpazīšanas un sintēzes sistēmas," un daudz ko citu.
2005.—2007. gadi
2005. gada maijā sabiedriskā organizācija "Tatāru Internets" («Татарский Интернет») paziņoja par saviem plāniem izveidot pirmā līmeņa nacionālo domēnu .ts. un komerciālo domēnu .tat.
2005. gada augustā SIA "Centr" no Kazaņas kopā ar Krievijas kompāniju "ALT Linux" ar Tatarstānas Republikas Informācijas un sakaru ministrijas atbalstu paveica tatāru valodas lokalizācijas projektu "ALT Linux v2.4" operētājsistēmā (KDE apvalkā), kā arī Mozilla Firefox un Mozilla Thunderbird lietojumprogrammām. Šai pašā gadā parādījās pirmā tiešsaistes tatāru-krievu vārdnīca suzlek.ru.
2006. gada maijā Kazaņā notika 4. Tatneta forums ar pieaicinātiem ekspertiem no Maskavas, kā daļa no Viskrievijas Interneta maratona. Tas bija pirmais forums, kurš notika federālā līmenī, un šī sanāksme iedibināja pamatus sadarbībai starp vietējām un Viskrievijas vietņu izstrādātāju Tīmekļa grupām.
2006. gada maijā atklāja tatāru elektronisko bibliotēku kitap.net.ru un tatāru valodas apguves vietni tatar.com.ru, vidējā popularitāte tām bija 6000−8000 unikālu apmeklējumu dienā. Projektu autori bija tatāru valodas un kultūras attīstības fonda "Tatarname" speciālisti.
2006. gada jūnijā Kazaņā tika svinīgi prezentēta Windows operētājsistēma ar saskarni tatāru valodā. Diemžēl lokalizācijā tika pieļautas kļūdas, taču tas nenomāc faktu, ka kopš tā laika pastāv šī produkta lokalizācija tatāru valodā. 2006. gada jūnijā „Elektroniskās Tatarstānas” programmas ietvaros tika atvērts valdības oficiālais portāls prav.tatar.ru (tagad prav.tatarstan.ru), kurā ikviens varēja uzdot jautājumu valsts amatpersonām.
2007. gada martā darbu sāka tatarland.ru projekts, kuru reizēm sauc par pirmo tatāru sociālo tīklu, taču galvenokārt tas bija iepazīšanās vietne. 2008. gada maijā pēc apvienošanās sociālo tīklu sauc par „Duslar.ru”, reģistrēto lietotāju skaits 2009. gada jūlijā tajā bija 110 000 ar vidējo dienas apmeklējumu gandrīz 4000 cilvēku dienā. Tolaik priekšā tam bija tikai "Tatarname".
2007. gada 5. septembrī Kazaņā V jubilejas starptautiskajā konferencē "Globālās informācijas sabiedrības infokomunikācijas tehnoloģijas" tika prezentētas operētājsistēma Windows Vista un Microsoft Office 2007, kuras "Tatarname" fonda speciālisti bija lokalizējuši tatāru valodā.
Tatneta nākamais spožais brīdis bija SU domēnā 2008. gada 6. augustā notikusī atvēršana domēnu vārdu reģistrācijām Krievijas tautu valodās, ieskaitot tatāru. Kopš tā laika ikviens var izveidot domēnu tatāru valodā, izmantojot adreses laukā kirilicas tatāru burtus.
2006. gada augustā tika atvērta Tatāru virtuālās ģimnāzijas vietne (tatar.org.ru), kurā tika ievietotas vārdnīcas un mācību grāmatas tatāru valodā (saitu veidoja un uzturēja "Tatarname" fonds). 2010. gadā projekta papildināšana tika slēgta, bet tas joprojām ir pieejams Tīmeklī.
2008.—2010. gadi
2008.-2009. gados "Tatarname" lokalizēja KDE apvalku Linux un Open Office izplatīšanai Tatarstānas izglītības iestādēs.
2010. gadā tika atvērts tatāru literatūras grāmatu fonds "Tatknigafond" (tatkniga.ru), kas tiek apmaksāts no Tatarstānas Republikas budžeta.
2010. gadā Krievijas sociālā tīkla VKontakte saskarne beidzot tika iztulkota tatāru valodā. Arī Yandex iztulkoja tatāriski savu saskarni (ieskaitot pastu), izveidoja meklēšanu tatāru valodā un atklāja biroju Kazaņā.
Pēc 2010. gada
2019. gada aprīlī vadošās vietnes pēc apmeklētāju skaita tatāru valodā bija:
Sergejs Boldaveško
Sergejs Boldaveško (dzimis Rīgā) ir bijušais Latvijas hokejists, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Ilgus gadus pavadījis Rīgas "Dinamo" un Rīgas "Pārdaugava" sastāvā, vēlāk spēlējis dažādās Vācijas hokeja līgās.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Boldaveško sāka 1988.—89. gada sezonā PSRS čempionāta klubā Rīgas "Dinamo". Pēc 1991.—92. gada sezonas turpināja spēlēt "Dinamo" mantiniecē Rīgas "Pārdaugava", kas spēlēja Starptautiskajā hokeja līgā.
1993.—94. gada sezonas vidū Boldaveško pārcēlās uz Vācijas 3. līgas klubu EC Peiting. Tā rindās viņš spēlēja līdz 1995.—96. gada sezonas beigām. 1995.—96. gada sezonas gaitā uzbrucējs vienu spēli aizvadīja arī Vācijas hokeja līgas kluba Augsburgas "Panther" sastāvā.
1997.—98. gada sezonā Boldaveško spēlēja Dānijas hokeja līgas vienībā Vojens IK, taču no 1998. līdz 2000. gadam spēlēja Austrumeiropas hokeja līgas vienībā HK Liepājas Metalurgs.
No 2000. līdz 2008. gadam Boldaveško spēlēja dažādos Vācijas zemāko līgu klubos, tad beidza profesionāļa karjeru.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1993., 1994., 1995., 1996. un 1997. gada Pasaules čempionātos.
Martins Marinčins
Slovākijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2014., 2016. un 2019. gada Pasaules čempionātā, kā arī 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Ruļmurēni
Ruļmurēni ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Ogres upes un Dziļūkstes ezera krastā. Ciems ir daļēji izzudis.
I Kinho
I Kinho (ko; dzimis ) ir Dienvidkorejas futbolists, pussargs, Dienvidkorejas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada spēlē K-Līgas kluba Ulsan Hyundai sastāvā.
Ļevs Termens
Ļevs Termens (, dzimis, miris ) bija krievu inženieris un izgudrotājs.
Abrama Jofes skolnieks. Termens 1919. gadā radīja termenvoksu - pasaulē pirmo elektrisko mūzikas instrumentu, kas tika ražots masveidā. Starp pasaules kariem dzīvoja ASV. 1938. gadā tika represēts (1947. gadā reabilitēts), ieslodzījumā tika pārcelts uz slepenu izstrādes centru (t.s. šarašku), kur viņa asistents bija Sergejs Koroļovs. Drošības dienestu vajadzībām radīja arī vairākas noklausīšanās ierīces, likdams pamatus RFID tehnoloģijai. Par darbiem, kas radās ieslodzījumā, 1947. gadā Termenam tika piešķirta Staļina prēmija. Nodarbojās arī ar attēla pārraides (TV) izstrādes jautājumiem.
Leonids Pirgs
Leonids Pirgs (el; dzimis 1871. gadā, miršanas datums nav zināms) bija grieķu sportists, paukotājs, pirmais Grieķijas olimpiskais medaļnieks.
Olimpiskās spēles
Leonids Pirgs ir pirmais Grieķijas olimpisko spēļu medaļnieks mūsdienu olimpisko spēļu vēsturē. Viņš 1896. gada 7. aprīlī paukošanā ar floreti meistariem izcīnīja zelta medaļu. Viņa pretinieks bija Francijas paukotājs Žans Peronē, kuru viņš uzvarēja ar rezultātu 3—1.
Palermo metropole
Palermo metropole (it, scn) ir Itālijas provinces līmeņa administratīvā iedalījuma vienība valsts dienvidos, Sicīlijas autonomajā reģionā. Izvietojusies salas ziemeļu krastā Tirēnu jūras krastā, tajā ietilpst arī Ustikas sala. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Palermo, citas lielākās pilsētas ir Bagērija, Monreāle, Karīni un Partiniko. Metropole administratīvi sīkāk dalās 82 komūnās. Izveidota 2015. gada 4. augustā, par metropoli reorganizējot Palermo provinci.
Akmeņstrauts (Mežupītes pieteka)
Akmeņstrauts ir Mežupītes kreisā krasta atteka Saldus novadā.
Tek pa mazapdzīvotu, mežainu apvidu. Akmeņstrautu nešķērso valsts autoceļi.
2019. gada Tour de France komandas un dalībnieki
Šis ir 2019. gada Tour de France komandu un dalībieku uzskaitījums.
Komandas
Tā kā Tour de France bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. 2018. gada 10. janvārī tūres organizatori, Amaury Sport Organisation (ASO), paziņoja divas no otrā līmeņa UCI profesionālām kontinentālām komandām, kas saņēmušas uzaicinājumu piedalīties sacensībās. Tās bija Francijas komanda ' un Beļģijas komanda ', abas jau iepriekš startējušas tūrē. 22. martā tika nosauktas atlikušās divas komandas — ' un '
Gruzija 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Gruzijas olimpisko komandu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs veidoja 35 sportisti (27 vīrieši un 8 sievietes), kuri startēja 10 olimpiskajos sporta veidos. Vsivairāk sportistu, 10 sportisti, no Gruzijas bija pārstāvēti cīņas sportā. Gruzija pirmo reizi bija pārstāvēta pludmales volejbolā.
Jasujuki Morijama
Jasujuki Morijama (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Lūgšana (dziesma)
Dziesma "Lūgšana" var būt:
Šķētes
Šķētes ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Ādas slimības
Ādas slimības jeb dermatozes ir cilvēka vai dzīvnieka ādas saslimšanas. Tās visbiežāk ir citu — iekšķīgu slimību komplikāciju radītas, retāk — izolētas ādas saslimšanas. Ādas saslimšana reizēm var būt vienīgā iekšķīgas slimības izpausme. Ādas slimības iedala strutainajās, sēnīšu, ādas tuberkulozē un zvīņu ēdē. Zinātni, kas pēta ādas slimības, sauc par dermatoloģiju.
Slimības
Ādas tuberkuloze var izveidoties cilvēkiem, kas jau slimo ar kādu no iekšējo orgānu tuberkulozēm. To, tāpat kā lepru, izraisa attiecīgas mikobaktērijas.
Sastrutojumi rodas tad, ja organisma iekšienē ir kāds iekaisums, piemēram, bojāti zobi vai sastrutojušas mandeles. Ārstēšanu uzsāk, likvidējot infekcijas perēkli. Ādas strutainās slimības jeb piodermijas izraisa strutas radoši mikroorganismi.
Sēnīšu slimības jeb dermatomikozes, kuras izraisa patogēnās sēnes, var attīstīties uz ādas, matiem un nagiem. Tās iedala keratomikozēs jeb klijveida ēdēs, kas skar tikai raga kārtu, dermatofītijās, kas tieši ietekmē ādu, kandidamikozēs, kas var ieiet organismā dziļāk par ādu, un dziļajās dermatomikozēs, kas bojā ne tikai ādu, bet arī iekšējos orgānus.
Zvīņu ēdi var izraisīt traucējumi vielmaiņā, iekšējās sekrēcijas dziedzeru darbībā vai nervu sistēmā.
Ādas virusālās slimības izraisa vīrusi. Starp tām ir kārpas, smailās kondilomas, kontagiozais molusks jeb ūdeņainās kārpas.
Alerģiska un toksiska rakstura ādas saslimšanas veidojas attiecīgu vielu iekļūšanas organismā vai saskares ar ādu dēļ.
Dermatoloģija Latvijā
Zinātniski ādas slimību pētījumi Latvijā sākās 1921. gadā, kad LU nodibināja ādas un veneroloģisko slimību katedru, ko kopš 1923. gada vadīja Pēteris Sniķers. 1950. gadā tā tika pārcelta uz Rīgas Medicīnas institūtu.
Marija Gerolda
Marija Gerolda (, dzimusi, mirusi ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijā dzimusi vācu publicista un rakstnieka Kurta Tuholska otrā sieva, kura aktīvi piedalījās Kurta Tuholska literārā mantojuma saglabāšanā. Kurta Tuholska arhīva un fonda dibinātāja.
Dzimusi viduslāņa Rīgas pilsoņa ģimenē. Darbodamās kā brīvprātīgā iepazinās ar Tuholski Pirmā pasaules kara laikā dienēja Austrumu frontes kara lidotāju skolā (Artillerie-Fliegerschule Ost I) Vecaucē. 1920. gadā ieradās Berlīnē, lai sameklētu Tuholski. Tuholskis dzīvoja ar Elzi Veilu, ar kuru 1920. gada maijā apprecējās, tomēr saglabāja attiecības arī ar Mariju. Pēc pirmās laulības iziršanas Tuholskis un Gerolda 1924. gada 30. augustā apprecējās. Laulības ilga līdz 1933. gadam, bet 1935. gadā Tuholskis beidza dzīvi pašnāvībā.
Eriks Černāks
Eriks Černāks (sk, dzimis ) ir slovāku hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2020) Černāks pārstāv NHL komandu Tampabejas "Lightning".
Spēlētāja karjera
Iepriekš Černāks ir spēlējis AHL komandā Sirakjūsas "Crunch" un Slovākijas Ekstralīgas komandā HC Košice. 2020. gadā kopā ar "Lightning" izcīnīja Stenlija kausu.
Slovākijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā.
Kamerūnas futbola izlase 2014. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: 🇩🇪 Folkers Finke
Takeši Vatanabe
Takeši Vatanabe (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Rišards Teodors Bīlers
Rišards (Rihards) Teodors Bīlers (,, dzimis , miris ) bija poļu izcelsmes ārsts - dermatologs un leprologs. Lielu daļu no aktīvā mūža strādāja Latvijā.
Dzimis Varšavā, no 1870. līdz 1875. gadam studēja Varšavas universitātē, papildinājās Vīnē un Berlīnē. Pēc studijām strādāja Pasvalē, īsu brīdi 1878. gadā - Jaunjelgavā, līdz apmetās Bauskā, kur strādāja par ārstu gandrīz trīsdesmit gadu - līdz 1906. gadam. No 1907. līdz 1918 gadam bija Rīgas leprozorija (mūsdienās tur atrodas Latvijas Infektoloģijas centrs) galvenais ārsts. Pēc neatkarīgās Polijas nodibināšanas pārcēlās uz dzimto Varšavu.
Gulbēre
Gulbēre (agrāk arī Gulbēris) ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V851, Gulbēra ezera krastā.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Gulbēru muižas (Gulbern) centru. Vietējās nozīmes aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Gulbēres senkapi.
Konstantīns Grigorjevs
Konstantīns Grigorjevs (dzimis ) ir bijušais Latvijas hokejists, aizsargs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Ilgus gadus pavadījis Rīgas "Dinamo" un Rīgas "Pārdaugava" sastāvā, vēlāk spēlējis dažādos Latvijas un Dānijas klubos.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Grigorjevs sāka 1983.—84. gada sezonā PSRS čempionāta klubā Rīgas "Dinamo". 1987.—88. gada sezonā kopā ar komandu izcīnīja čempionāta sudraba medaļas. Pēc 1991.—92. gada sezonas turpināja spēlēt "Dinamo" mantinieces Rīgas "Pārdaugava" sastāvā Starptautiskajā hokeja līgā.
1994.—95. gada sezonā vairākas spēles aizvadīja Latvijas hokeja līgas vienībā HK Lido Nafta Rīga, sezonu noslēdza Somijas 3. līgas klubā KooKoo. 1995.—96. gada sezonu aizvadīja Rīgas "Juniors" rindās, tad trīs sezonas spēlēja Dānijas hokeja līgas vienībās Vojens IK un HK Hvidovre.
No 2001. līdz 2003. gadam spēlēja Rīgas "Vilki" sastāvā, tad beidza karjeru.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1993., 1994. un 1996. gada Pasaules čempionātos.
Ponciāni atklātne
Ponciāni atklātne ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 Zb8-c6 3. c2-c3'''.
Tā pieder pie atklātām atklātnēm un tai ir piešķirts Šaha atklātņu enciklopēdijas kods C44.
Stratēģiskā ideja
Baltie plāno ar uzbrukumu centrā d2-d4 izveidot spēcīgu centru, bet balto trešais gājiens kavē tiem figūru attīstību un dod iespēju melniem izlīdzināt spēli.
Mūsdienu praksē atklātne sastopama ļoti reti.
Sparta (pilsēta)
Sparta (grc) ir pilsēta Grieķijā. Izvietota 210 metru virs jūras līmeņa Eirotas upes labajā krastā lejpus Inusas ietekas Eirotā. Atrodas Peloponēsas dienvidu daļā 153 km uz dienvidrietumiem no Atēnām, 28 km uz austrumiem no Kalames un 49 km uz dienvidiem no Tripoles. Pilsēta ir Spartas dēma administratīvais centrs, Lakonijas nomē, Peloponēsas perifērijā. 2011. gadā pilsētas municipalitāte tika apvienota ar sešām blakus esošajām municipalitātēm, kā rezultātā kopējais iedzīvotāju skaits sasniedza 35 259 cilvēkus, no kuriem 17 408 dzīvoja pašā pilsētā.
Sparta ir Eirotas ielejas lauksaimniecības rajona tirdzniecības centrs. Šeit atrodas sīki tekstila, tabakas un ķīmiskās rūpniecības uzņēmumi. Pilsētā darbojas arheoloģijas muzejs.
Etimoloģija
Ir sengrieķu mīts, ka pilsētai nosaukums ir dots par godu mitoloģiskā ķēniņa Lakedemona sievai, kuru sauca Sparta. Viņa bija viena no divām ķēniņa Eirota meitām (otru sauca Tiasa). Pēc Pausānija atstāstītā nostāsta, viņas tēvs, kam nebija vīriešu kārtas mantinieka, atstāja savu valsti savam brālim Lakedemonam. Kļūstot par ķēniņu, viņš nomainīja valsts nosaukumu par Lakedemonu un dibināja pilsētu Spartu, kuru nosauca savas sievas vārdā. Laulībā viņa dzemdēja Amiklu un Euridiku, Argosas ķēniņa Akrisija sievu. No viņas atzara nāk Spartas ķēniņš Tindarejs un tā brālis Ikarijs, kā arī viņu bērni Klitemnestra, Dioskūrs un Penelope.
Pats senākais rakstiskais avots, kas attiecas uz Lakedemonu, ir lineārajā B rakstā mikēniešu valodā minētais ra-ke-da-mi-ni-jo, "lakedemonietis", kas ir ekvivalents grieķu alfabētā rakstītajam Λακεδαιμόνιος [Lakedaimonios] (la).
Ģeogrāfija
Sparta atrodas Lakonijā, Peloponēsas dienvidaustrumos. Senā Sparta bija uzcelta Eirotas krastā, kas apgādāja to ar dzeramo ūdeni. Eirotas ieleja ir dabīgs cietoksnis, kur no rietumiem to nodala Taigets (2,407 m) bet no austrumiem Parnons (1,935 m). Ziemeļos Lakonija no Arkādijas ir atdalīta ar augstienēm, kas sasniedz 1000 m augstumu. Šīs dabisko nocietinājumu augstienes Spartai deva priekšrocības, un nodrošināja to, ka Sparta nekad netika izlaupīta. Kaut arī Spartai nav izejas pie jūras, taču 43 km no tās atrodas pilsēta Gitija, kas izvietota pie Lakonijas līča un kalpoja par galveno Spartas ostu.
Vēsture
Arheoloģiskie dati liecina, ka Spartas apkārtne bija apdzīvota no 4. gadu tūkstoša pr.Kr., īpaši pie Eirotas upes. Šie senākie atradumi (keramika) pie Spartas, kas datēti ar vidējo neolītu, bija atrasti Kufovuno apkārtnē, apmēram divus kilometrus uz dienvidrietumiem no Spartas.
Vēlās bronzas laikmetā, Mikēnu periodā netālu no Spartas, Terapnā, tika dibināta mikēniešu apmetne. Iespējams tur atradās lielāka pils, kas līdz mūsdienām nav saglabājusies, jo šeit vēlāk, 5. gadsimtā pr.Kr. tika izveidots menelajons, Menelaja un Helēnas kulta vieta, kas netieši norāda uz šo pili kā Menelaja varas centru senatnē.
Pašā Spartā arheoloģiskie dati norāda uz apmetnes izveidošanos ap 1000. gadu pr.Kr., t.i. apmēram 200 gadus vēlāk pēc mikēniešu civilizācijas sabrukuma. Forrests uzskata, ka četras apmetnes, kas zināmas kā Mesoja, Kenosura, Pitana un Limnas, kas pirms tam bija atsevišķas apdzīvotas vietas, apvienojās, izveidojot vienotu spartiešu polisu. Divas tuvāk akropolei esošās apmetnes bija primāras, bet pārējās divas attālākās apmetnes tika dibinātas vēlāk.
Laika posmā starp 8. un 7. gadsimtu pr.Kr. spartiešu vidū valdīja savstarpējās cīņas un nelikumības, par ko liecināja gan Hērodots, gan Tukidīds. Šāds stāvoklis nevarēja turpināties ilgi, un pēc Likurga iniciatīvas tika veiktas politiskas un sociālas reformas. Šīs reformas deva pamatu klasiskās Spartas izveidei.
Spartiātu valdošā šķira turējās pie uzskatiem, ka vienīgā vīriešu cienīga nodarbe, ir karš. Tāpēc pēc pilnīgas Lakonijas pakļaušanas, tie sāka karot ar kaimiņiem. Un pirmā no tā cieta Mesēnija. Divu Mesēnijas karu rezultātā spartieši pakļāva Mesēniju un visu Peloponēsas dienvidu daļu.
Grieķu-Persiešu karu laikā tā bija jau viennozīmīgi atzīts līderis grieķu pilsētvalstu starpā. Vēlāk gan tā daļēji zaudēja savu nozīmi, kad atēnieši organizēja sazvērestību, lai likvidētu tās valstiskos pamatus. Turklāt, lielu postu nodarīja spēcīga zemestrīce 464. gadā pr.Kr., daļēji iznīcinot pilsētu.
Kad Peloponēsas karā Sparta uzveica Atēnas, tā sagādāja sev bezprecedenta hegemoniju visā Grieķijas dienvidu daļā. Taču šī hegemonija beidzās ar sakāvi Leiktru kaujā, kad 371. gadā pr.Kr. tās spēkus sakāva Tēbu karaspēks Epaminonda vadībā. Kopš tā laika Sparta vairs nespēja atjaunot savu militāro pārākumu, un ar laiku 2. gadsimtā pr.Kr. tā iekļāvās Ahajas līgā.
146. gadā Ahajas karā Sparta aktīvi nepiedalījās, kad Ahajas līgu uzvarēja romiešu karavadonis Lūcijs Mummijs. Tā rezultātā Sparta kļuva par brīvu pilsētu (romiešu izpratnē) un dažas Likurga institūcijas tika atjaunotas. Pilsēta kļuva par savdabīgu apskates objektu romiešiem, kas brauca uz šejieni apskatīties savādās spartiešu tradīcijas. Taču sākotnējās perieku kopienas Spartā netika atjaunotas. Sparta saglabāja daļēju autonomiju līdz imperatora Diokletiāna provinču reformām 297. gadā. Bet 375. gadā spēcīga zemestrīce šajā rajonā radīja pilsētai lielus postījumus. 396. gadā Alarihs izlaupīja Spartu, taču vēlāk tā tika atjaunota, kaut arī pilsēta kļuva mazāka, nekā iepriekš. Pēc Spartas iekļaušanās Romas impērijā likās, ka spartiešu askētiskais dzīvesveids ir izgaisis, un valdīja dīkdienība un greznība. Taču ar kristietības ienākšanu notika atgriešanās pie morālām vērtībām un 5. gadsimtā bija pieminēts Lakedemonas bīskaps. Tempļi tika pamesti vai pārveidoti baznīcās tā, ka visas pagānisma pēdas izzuda līdz 5. gadsimta beigām.
Tā, kā tirdzniecības ceļi vairs negāja caur Grieķiju, reģions ar ierobežotiem resursiem piedzīvoja pagrimumu. 590. gadā Peloponēsā notika slāvu cilšu iebrukums. Monemvasijas hronika stāsta, ka Spartas iedzīvotāji pameta pilsētu un pārcēlās uz drošākām vietām, piemēram Monemvasiju. Pēc slāvu iebrukuma daļa pārcēlās uz Sicīliju. Spartas atrašanās vieta tika atzīta par nedrošu arī lielā attāluma dēļ līdz ostai. Taču arheoloģiskie dati liecina, ka pilnībā Sparta netika pamesta un palika apdzīvot visu slāvu iebrukuma laiku. Spartas senās baznīcas akropolē tika aktīvi izmantotas un kļuva par nocietinātās pilsētas daļu, kas bija apdzīvota un turpināja maksāt meslus slāvu iekarotājiem. 805. gadā romiešu valdnieks Korintā uzsāka karu pret slāviem, daļēji iznīcinot un daļēji paverdzinot tos, atbrīvoja Peloponēsas grieķus no barbaru varas un ļāva grieķiem pretendēt uz savām zemēm. Daudzi slāvi tika deportēti uz Anatoliju, bet Anatolijas, Sicīlijas un Kalabrijas grieķi pārcelti uz Peloponēsu. Visa pussala tika iekļauta jaunā tēmā ar galvaspilsētu Korintā. Pēc Krētas atbrīvošanas 961. gadā no musulmaņu varas, kas tur bija dibinājuši Krētas emirātu un nodarbojās ar pirātismu un kristiešu gūstīšanu, Peloponēsa, ieskaitot Spartu piedzīvoja zināmu uzplaukumu.
Ap 970 gadu un līdz pat savai nāvei šeit sludināja Svētais Nikons Metanoīts. Viņš Spartā dibināja trīs dievnamus un vienu klosteri. Pilsētas galvenais dievnams, Sv. Nikolaja bazilika bija viena no vietām, no kurienes viņš evaņģelizēja vietējos iedzīvotājus. Viņš kļuva par Spartas un Lakonijas aizbildni. Līdz 9. gadsimta beigām Peloponēsa kļuva grieķiska ne tikai kultūras, bet arī administrēšanas ziņā. Bet Sparta turpināja klusi pastāvēt visus agros viduslaikus, līdz Ceturtā Krusta kara rezultātā 13. gadsimtā neielauzās latīņi.
Pēc tam, kad Morejā ieradās franku krustneši, tie ieraudzīja nocietināto pilsētu Lakedemonu (Spartu). 1210. gadā pēc desmit dienu aplenkuma latīņi ieņēma pilsētu. Sparta jeb Lakedemona, kā toreiz to sauca, kļuva par valdnieka galveno rezidenci, no kurienes notika karagājieni iekarot apkārtējās zemes. Taču 1249. gadā, pēc Mistras dibināšanas uz Taigta atradzes (ap 5 km uz ziemeļrietumiem no Spartas), Sparta kļuva mazapdzīvota, kaut arī turpināja pastāvēt. Tādējādi gandrīz sešu gadsimtu laikā tieši Mistra kļuva par Lakonijas centru. Bet Sparta palika tikai kā neliela provinces pilsētiņa netālu no Mistras.
Lundas Universitāte
Lundas Universitāte (en) ir 1666. gadā dibināta publiska pētniecības universitāte Zviedrijas pilsētā Lundā, valsts dienvidos. Lundas Universitāte parasti ietilpst pasaules simts labāko universitāšu skaitā dažādos rangos.
Sparta (pilsēta)
Vēsture
Pēc Konstantinopoles iekarošanas turki iebruka Morejā un 1460. gadā to iekaroja, ieskaitot Spartu. 1687. gadā Spartu un lielu Peloponēsas daļu iekaroja venēciešu un ģermāņu algotņu armija Frančesko Morozini vadībā. Jaunie Peloponēsas saimnieki atbalstīja lauksaimniecības un vietējās ražošanas attīstību. Taču tie bremzēja tās nozares, kas tieši konkurēja ar itāļu ražotājiem. Tas ietekmēja Mistras un Spartas ekonomiku, kas lielā mērā bija saistīta ar zīda ražošanu. Taču 1715. gadā turki atkaroja pilsētu un 70 dienu laikā spēja izdzīt venēciešus no Peloponēsas.
19. gadsimta sākumā Sparta būtībā bija neliels ciemats ar dažiem tūkstošiem iedzīvotāju, kas dzīvoja starp senās pilsētas drupām Mistras ēnā. 1834. gadā pēc grieķu neatkarības kara karalis Ottons izdeva rīkojumu, kas paredz šo apdzīvoto vietu padarīt par pilnvērtīgu pilsētu. Pilsētas jaunās apbūves plānu izveidoja bavāru arhitekts Frīdrihs Štauferts, pamatojoties uz neoklasiskas pilsētas plānojumu, kādi tajā laikā dominēja Eiropā. Pilsēta tika apbūvēta blakus senās Spartas akropoles drupām, kas atradās ziemeļos no mūsdienu apbūves un kļuva par vietējo apskates objektu. Jaunās apbūves galvenā īpatnība ir simetriskie kvartāli, kas atduras pret seno akropoli un daļēji to ieskauj. Pilsēta bija paredzēta 100.000 iedzīvotāju skaitam. Sparta un Lakonija kopumā pirmajos neatkarības gados sekoja pārējās Grieķijas liktenim. Kaut arī ieplānotais netika līdz galam godprātīgi īstenots, Sparta joprojām paliek par pilsētu ar labu plānojumu, ar kokiem plato ielu malās, parkiem un lieliem laukumiem, kā arī ar daudzām senām celtnēm, kas ir saglabājušās labā stāvoklī.
Lundas Universitāte
Vēsture
1425. gadā pie Lundas katedrāles franciskāņi nodibināja studium generale skolu. Kad Skone 1658. gadā no Dānijas nonāca Zviedrijas sastāvā, 1666. gadā uz skolas pamata dibināja universitāti.