cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johans Frīdrihs Hartknohs
Dzīvesgājums
Johans Frīdrihs Hartknohs dzimis 1740. gadā Austrumprūsijas pilsētā Goldapā. Pēc izglītības iegūšanas strādāja J. J. Kantera grāmatu veikalā, 1762. gadā, līdz ar jauna veikala atvēršanu, viņš pārcēlās uz Jelgavu kā grāmatu veikala vadītājs. Ierosināja J. G. Herderam apmesties Rīgā (1764).
1765. gadā Hartknohs pārcēlās uz Rīgu, kur iekārtoja savu tipogrāfiju. Rīgas grāmatspiestuvē viņš iespieda sava drauga Imanuela Kanta grāmatu „Tīrā prāta kritika” („Kritik der reinen Vernunft”), bija arī citu Kanta un Herdera grāmatu pirmizdevējs. Bija galvenais grāmatu piegādātājs Pēterburgas Zinātņu akadēmijai (1783). Rīgas ložas „Zum Schwerdt“ brālis, 4.grāds.
Pēc viņa nāves Hartknoha grāmatu apgādu pārņēma viņa dēls Johans Frīdrihs Hartknohs (1768-1819), kas 1790. gadā no J. F. Stefenhāgena atpirka G. F. Stendera “Lettisches Lexicon” (1791) izdošanas tiesības. 1794. gadā viņš publicēja Ernsta Hladni darbu Über den Ursprung der von Pallas gefundenen und anderer ihr ehnlichen Eisenmassen und über einige damit in Verbindung stehende Naturerscheinungen, kas uzskatāms par meteorītu pētniecības klasiku. 1799. gadā apgādu pārcēla uz Leipcigu, bet Rīgas veikalu 1800. gadā pārdeva K. G. Hartmanim.
Tiesību zinātne
Tiesību zinātne jeb jurisprudence (la, — 'tiesību zināšanas') ir zinātne par tiesībām un valsti. Tiesību zinātne pētī:
Tiesību nozares
Ir vairākas tiesību saimes, vairāk lietotas ir romāņu-ģermāņu, anglosakšu, musulmaņu, sociālistiskās u. c. Kontinentālā (romāņu - ģermāņu) tiesību sistēmas saime, pie kuras arī pieder Latvija, izšķir publiskās un privātās tiesības. Publiskās tiesības regulē attiecības starp valsti un privātpersonu, nosaka valsts uzbūvi un to tiesības un pienākumus. Privātās tiesības regulē tiesiskās attiecības starp privātpersonām, kuras rodas privātpersonu darbības rezultātā, bet privātajās tiesībās pilnīga valsts izslēgšana nav iespējama. Lai apgūtu jurisprudenci, parasti apgūst kādas noteiktas pamatnozares, kuras, piemēram, Apvienotajā Karalistē ir Eiropas Kopienas tiesības, konstitucionālās un administratīvās tiesības, krimināltiesības, līgumtiesības, civiltiesības, nekustamā īpašuma tiesības un trestu tiesības. Tomēr pastāv daudzas citas nozares arī ārpus ES, tādēļ starptautiskajā jurisprudencē apgūst tādas tiesību nozares, kā NAFTA, SAFTA, CSN, ASEAN vai Āfrikas Savienības tiesības. Katra tiesību nozare prasa rūpīgu izpēti.
Latvijā apgūst 5 galvenās tiesību nozares, tās ir konstitucionālās, cilvēktiesības, civiltiesības, krimināltiesības un administratīvās tiesības.
Konstitucionālās tiesības
Konstitucionālās tiesības darbojas ar valstu vai citu politisku organizāciju pamatlikumiem. Konstitūcijas ir valdības karkass un nosaka, cik brīvi politiskie orgāni var ieviest jaunus likumus vai regulas.
Ne visām valstīm ir apkopotas konstitūcijas, taču šādām valstīm ir t. s. jus commune vai arī zemes likums, kas satur sevī dažādus pavēlošus un saskaņojošus likums. Šādi likumi var būt paražu likumi, tiesnešu izveidoti likumi, starptautiskie likumi un normas. Bieži kļūdas pēc par tādām valstīm kā Lielbritānija saka, ka tām ir "nerakstīta konstitūcija". Taču patiesībā tās konstitūcija ir pierakstīta plašā grāmatu, statūtu un atskaišu daudzumā. Taču tādas valstis, kam nav nekādas pierakstītas konstitūcijas, pilnīga likuma un kārtības neesamības dēļ, var saukt par neizdevušāmies valstīm.
Konstitucionālās tiesības var izskaidrot kā tiesības veidot jaunas tiesības. Tās kontrolē attiecības starp tiesu varu, tiesnešu varu un likumdevēju varu ar izpildorgānu un tā apakšorgāniem. Viens no svarīgākajiem konstitūciju uzdevumiem šajā aspektā ir norādīt varu hierarhijas un savstarpējās attiecības. Piemēram, unitārās valstīs konstitūcija piešķirs maksimālo varu vienai centralizētajai administrācijai un likumdevējam, kaut gan bieži vara var būt sadalīta vietējā pašvaldības līmenī. Kad konstitūcija darbojas federālā valstī, tā noteikts vairākus valsts līmeņus, kas sadzīvo sadalot savā starpā jurisdikciju apgabalus, kurus var darboties dažādi likumi, to pielietojums un realizācija.
Cilvēktiesības
Cilvēktiesības ir tiesību kopums, gan valsts līmenī, gan starptautiski, kuru mērķis ir sekmēt cilvēku tiesības. Cilvēktiesības iekļauj sevī vairākas starptautiskus līgumus, kuru mērķis ir sodīt tādus cilvēktiesību pārkāpumus kā kara noziegumi, noziegumi pret cilvēci un genocīdu. Pastāv vairākas starptautiskas tiesas, kuras ir pilnvarotas spriest par cilvēktiesību pārkāpumiem. Šādas tiesas ir, piemēram, Eiropas cilvēktiesību tiesa un Starptautiskā kriminālā tiesa.
Viens cilvēktiesību koncepts ir "vispārējā jurisdikcija". Šis koncepts, kaut gan plaši neatzīts, paredz, ka jebkura nācija ir tiesīga tiesāt cilvēktiesību pārkāpumus jebkur vai jebkad tās varēja notikt.
Vispārējā cilvēktiesību deklarācija ir cilvēku tiesību izklāsts, kuru ANO ģenerālā asambleja pieņēma 1948. gadā. Pati par sevi deklarācija ir principu kopums, kuru uztver kā lietu, uz kuru vajadzētu tiekties, taču juridiskā ziņā šis dokuments ir tīri motivējošs. Vairāki sekojoši starptautiski līgumi deva dažādus legālus nosacījumus daudziem tās nosacījumiem.
Administratīvās tiesības
Administratīvās tiesības (arī valsti regulējošās tiesības) pieder pie publiskās tiesību nozares, kas izceļas no valdības administratīvo biroju darbības. Valdības biroju darbība var būt likumu veidošana, lēmumu spriešana vai arī specifiskas regulējošas sapulces. Kā tiesību nozare, administratīvās tiesības nodarbojas ar valdības lēmējinstanču (piemēram, tribunāliem, padomēm vai komisijām), kuras var būt tādu nacionālo orgānu, kā starptautiskā tirdzniecība, rūpniecība, apkārtējā vide, aplikšanu ar nodokļiem, emigrāciju vai transporta noteicējas, regulēšanu. Administratīvās tiesības ļoti spēcīgi paplašinājās 20. gadsimtā, jo likumdošanas instances visapkārt pasaulei veidoja aizvien vairāk valdības biroju, kas regulēja aizvien kompleksākus sociālus, ekonomiskus un politiskus cilvēka dzīves momentus. Administratīvās tiesības ir saistītas arī ar citām tiesību nozarēm, kā piemēram konstitucionālām tiesībām, darba tiesībām, administratīvā procesa tiesībām, civiltiesībām, krimināltiesībām un citām tiesību nozarēm.
Civiltiesības
Civiltiesības ir tā tiesību sfēra, kas nosaka attiecības starp privātpersonām. Tas arī apraksta likumus starp privātpersonām un organizācijām. Šādā nozīmē civiltiesības parasti attiecas uz civiltiesām (pretēji kriminālām tiesām), bieži kā veidu kā atrisināt konfliktus par, piemēram, negadījumiem, civiltiesību pārkāpumiem (kā nevīžība, apmelojums un citiem tīšiem pārkāpumiem), līgumu pārkāpumiem, testamentu apstrīdējumu un citu privātu lietu risinājumu. Neuzticība civillikumam tiek uzskatīta par tā pārkāpumu, nevis par noziegumu (kriminālu noziegumu). Taču, atkarībā no valsts likumdošanas, civillikums var pārvaldīt tādus kriminālus pārkāpumus, piemēram, transportlīdzekļa sodu nenomaksāšanu un citus mazus pārkāpumus.
Krimināltiesības
Krimināltiesības ir tiesību nozare, ietilpst publiskajās tiesībās. Krimināltiesības sastāv no normu kopuma, kuras ir izveidojusi un izdevusi valsts. Šis kopums nosaka, kādas darbības, bezdarbības ir krimināli sodāmas. Soda veidus par tiem. Tāpat arī krimināltiesību normas nosaka kā un cik lielā apmērā ir piemērojams sods (notiesājot personu, kuras vaina ir pierādīta).
Latvijas krimināltiesībās galvenie tiesību avoti ir:
Perlamutra mākoņi
Perlamutra mākoņi jeb polārie stratosfēras mākoņi ir mākoņi, kas veidojas ļoti lielā augstumā virs Zemes (20—30 km) un sastāv no ledus kristāliņiem vai ļoti aukstiem ūdens pilieniem. Tie ir plāni un tiem viegli tiek cauri Saules, Mēness un zvaigžņu gaisma. Šos mākoņus var novērot ļoti reti, parasti 55—60° platumos pēc saulrieta un pirms saullēkta. Dienā spožās gaismas dēļ tie nav redzami.
AC Milan
Associazione Calcio Milan ir Milānā (Itālijā) bāzēts futbola klubs. Kluba iesauka ir Rossoneri (Sarkanmelnie), jo spēlē formās ar sarkanām un melnām strīpām. Klubs ir atpazīstams arī kā Milan, savukārt šīs pašas pilsētas otrs slavenais futbola klubs saucas vienkārši Inter Milan.
AC Milan 19 reizes ir bijis Itālijas čempions (vienīgi Turīnas "Juventus" ir izcīnījuši čempiona nosaukumu tikpat reižu kā Milan), 5 reizes - Itālijas Kausa (Coppa Italia) ieguvējs, 7 reizes - UEFA Čempionu Līgas Kausa ieguvējs (vienīgi Madrides "Real" ir ieguvuši to vairāk reižu), 4 reizes - Interkontinentālā Kausa ieguvējs. Kopā komandai pieder 14 Eiropas trofejas. Vienīgi Madrides "Real" ir tikpat daudz Eiropas kausos iegūtās trofejas. AC Milan kopā ar Juventus un Milānas "Internazionale" veido Itālijas klubu elites trijnieku.
1899. gadā klubu dibināja anglis Alfrēds Edvardss. Sākumā klubs tika nosaukts pilsētas vārdā, tikai angļu valodā nevis itāļu. Laika gaitā nosaukumu gribēja pārveidot itāļu valodā, bet no šīs ieceres atteicās.
Strenči (stacija)
Strenči ir dzelzceļa stacija Strenču pilsētas ziemeļu nomalē. Strenču stacijā pietur dīzeļvilcieni, kas kursē līnijā Rīga—Lugaži. Stacijā nav biļešu kases.
Vēsture
Stacija Stakeln iekārtota 1889. gadā. 1919. gadā stacija pārdēvēta par Strenčiem. 50. gados no stacijas Valgas virzienā uzbūvēts atzars uz kūdras krautuvi. Agrāk stacijā pieturēja starptautiskie vilcieni maršrutos Rīga—Sanktpēterburga, Rīga—Tallina u.c., bet mūsdienās šeit pietur tikai maršruta Rīga—Valga dīzeļvilcieni.
Pepsi
Pepsi (tiek stilizēts kā pepsi, iepriekš — PEPSI) ir kompānijas PepsiCo ražots saldināts un gāzēts dzēriens. Dzērienu sāka ražot 1898. gadā ar nosaukumu Brad's Drink (lv), to pārdēvēja par Pepsi-Cola, savukārt pašreizējo nosaukumu dzēriens ieguva 1961. gadā. Pepsi izgudrotājs Kelebs Bredhems (Caleb Bradham) sākotnēji to gatavoja savā mājā Ziemeļkarolīnā. 1980. gados notika tā sauktais "kolu karš" (Cola Wars) starp Coca-Cola Company un PepsiCo Incorporated.
.ai
.ai ir Angiljas augstākā līmeņa domēns (ccTLD). To pārvalda Angiljas valdība. Maksa par domēna vārda izmantošu diviem gadiem ir 100$. Reģistrēšanas process pārsvarā ir manuāls, ir nepieciešams faksa numura un fiziskās adreses pārbaude. Tāpat nepieciešams triju mēnešu laiks, lai pārliecinātos, ka "viss ir kārtībā ar kredītkarti".
Plocka
Plocka (pl) ir Polijas pilsēta Mazovijas vojevodistē Vislas krastos. Tā ir viena no senākajām pilsētām Polijas centrālajā daļā, Mazovijas senā galvaspilsēta.
Vēsture
10. gadsimtā Vislas upes augstajā krastā tika izveidota nocietināta vieta. Šī vieta atradās kuģošanas un sauszemes maršrutu krustpunktā, un tā bija stratēģiska gadsimtiem ilgi. Tās atrašanās vieta bija liela priekšrocība. 1009. gadā šeit tika izveidots benediktiešu klosteris. Tas kļuva par apgabala zinātnes un mākslas centru.
1075. gada Plockā Boļeslavs II Drosmīgais dibināja katoļu baznīcas bīskapijas centru. Daži pētnieki uzskata, ka Plocka starp 1080.gadu un 1138.gadu bija Polijas galvaspilsēta. Plockas katedrālē atrodas Polijas valdnieku kņazu Vladislava I Hermaņa, Mazovijas Konrāda, Boļeslava III Greizmuta un, iepējams, Boļeslava IV Cirtainā kapavietas. Mariavītu centrs.
1237. gadā Plockai oficiāli tika piešķirtas pilsētas tiesības, kas tika papildinātas 1255. gadā.
No 1802. līdz 1804. gadam Plockā izsūtījumā atradās Ernests Teodors Amadejs Hofmanis. 1863. gadā Plockas pievārtē notika Čolkovas kauja — pirmā bruņotā sadursme Janvāra sacelšanās laikā.
1976. gada jūlijā Plockā izcēlās strādnieku nemieri, saistībā ar varas iestāžu lēmumu pacelt cenas pārtikai.
Saimniecība
Pilsētas pievārtē atrodas naftas pārstrādes uzņēmuma PKN Orlen rūpnīca un Plockā ir šī uzņēmuma galvenā mītne. Plocka ir mājvieta Polijas ekstralīgas futbolklubam Wisła Płock.
.an
.an ir Nīderlandes augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
1944. gada olimpiskās spēles
1944. gada olimpiskās spēles var būt:
.an
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
Jersikas miera līgums
Jersikas miera līgums bija 1212. gadā noslēgts līgums, ar kuru Polocka atteicās no savām meslu kunga tiesībām uz Daugavas līvu zemi. Līgumu Jersikā parakstīja Polockas kņazs Vladimirs Vseslavičs un Livonijas bīskaps Alberts fon Bukshēvdens. Sarunās piedalījās kristītie līvi un letgaļi, kā arī no Pleskavas padzītais kņazs Vladimirs Mstislavičs, kurš uz laiku bija kļuvis par fogtu Idumejas zemē un dažās Tālavas zemēs.
Polockas kņaza piekāpšanās cēloņi
Polockiešu piekāpšanās acīmredzot izskaidrojama ar to, ka arvien pieaugošā vācu bruņotā spēka priekšā kņazs Vladimirs Vseslavičs, tirgotāju ietekmēts, izšķīrās par brīva Daugavas ceļa atvēršanu vāciešiem, par to zaudēdams savu meslu kunga stāvokli Daugavas lejtecē. Saskaņā ar literatūras datiem, kņaza Vladimira atteikšanos no lībiešu mesliem kompensēja savienība ar Rīgu pret lietuviešiem. Rīgas bīskaps Alberts pārņēma Daugavas ceļa aizsargāšanu, kurā Polocka bija ieinteresēta tādā pašā mērā kā Rīga. Tomēr Rīgas un Polockas savienībai nebija ilgs mūžs, un jau 1216. gadā kņazs Vladimirs savienībā ar lietuviešiem devās karagājienā pret Rīgu, kas izjuka viņa pēkšņās nāves dēļ.
1679. gads
1679. bija parastais gads, kas sākās svētdienā.
.aq
.aq ir Antarktīdas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
Novi Sonča
Novi Sonča ir pilsēta Polijas dievidaustrumos, Mazpolijas vojevodistē pie Dunajecas upes Rietumbeskidos pie Slovākijas robežas, Sondecas ieplakā (Kotlina Sądecka). Tūrisma centrs, jo atrodas skaistā apvidū, ko dēvē par Polijas Toskānu. Pilsētā atrodas kompānija Newag - vagonbūves uzņēmums. Pārtikas rūpniecība. Viduslaiku pils drupas. Apvidū dzīvo poļu etnogrāfiskā grupa - Sondecas lahi (Lachy Sądeckie). Etnogrāfiskais brīvdabas muzejs.
Katiņas slaktiņš
Katiņas slaktiņš, zināms arī kā Katiņas meža slaktiņš (pl — 'Katiņas noziegums'), bija poļu iedzīvotāju masveida nāvessoda izpilde pēc Padomju varas iestāžu rīkojuma. Aptuvenais upuru skaits bija 22 000, visbiežāk tiek minēts 21 768. Upuri tika nogalināti Katiņas mežā, Kaļiņinas un Harkivas cietumos un citur. Apmēram 8000 no tiem bija poļu virsnieki, kas tika saņemti gūstā 1939. gadā PSRS iebrukuma Polijā laikā, pārējie bija poļi, kas bija tikuši arestēti par "spiegošanu, sabotāžu vai bija žandarmi, zemes īpašnieki, fabriku īpašnieki, advokāti, mācītāji un ierēdņi".
Novi Sonča
Novi Sonča ir austriešu ekonomista Kārļa Mengera (Carl Menger, 1840 – 1921) dzimtā pilsēta.
Katiņas slaktiņš
Sākotnēji apzīmējums "Katiņas slaktiņš" attiecās uz Polijas militāro virsnieku no Kozeļskas karagūstekņu nometnes iznīcināšanu Katiņas mežā pie Katiņas un Gņezdovas (aptuveni 19 km uz rietumiem no Smoļenskas Krievijā). Tagad to izmanto, lai apzīmētu vienlaicīgo karagūstekņu iznīcināšanu arī ģeogrāfiski attālajā Starobeļskā un Ostaškovā, un politieslodzīto iznīcināšanu Rietumbaltkrievijā un Rietumukrainā, kuri tika nošauti pēc Staļina rīkojuma Katiņas mežā, NKVD (ru) galvenajā mītnē Smoļenskā, Smoļenskas lopkautuvē un cietumos Kaļiņinā (Tverā), Harkivā, Maskavā un citās padomju pilsētās.
Pēc iebrukuma 1941. gadā Nacistiskā Vācija 1943. gadā paziņoja par masu kapu atrašanu Katiņas mežā. Paziņojums noveda pie diplomātisko attiecību pārtraukšanas starp PSRS un Polijas trimdas valdību Londonā. PSRS turpināja noliegt iznīcināšanu līdz 1990. gadam, kad tā beidzot atzina NKVD veiktos noziegumus un sekojošo noklusēšanu. Krievijas Federācijas valdība atzina padomju varas atbildību par slaktiņiem, bet neatzina to par kara noziegumu vai genocīda aktu. Šis atzinums pieprasītu joprojām dzīvo nozieguma veicēju tiesāšanu, ko pieprasīja Polijas valdība. Turklāt Krievijas valdība neatzīst upurus par Staļina represiju upuriem, kas neļauj tos formāli reabilitēt.
Ieskaņa
Sarkanā armija no austrumiem iebruka Polijā, pārkāpjot Polijas-Padomju Savienības neuzbrukšanas paktu. Šis uzbrukums notika brīdī, kad Polijai jau bija uzbrukusi Nacistiskā Vācija no rietumiem. Vācijas uzbrukums sākās jau. Tajā pašā laikā Lielbritānija, ar kuru Polijai bija noslēgts kopīgs aizsardzības līgums, kā arī Francija, ar kuru bija noslēgta militārā alianse, kura noteica, ka sniegs palīdzību, ja kādai no valstīm uzbrūk, piemēram, kā Vācija uzbruka Polijai, neuzsāka pilnīgi nekādu darbību pret vāciešiem. Protams, arī Padomju armija uzsāka uzbrukumu Polijai, kurš bija jau izplānots, iepriekš noslēdzot starp abām uzbrūkošajām valstīm Molotova—Ribentropa paktu, kurā tika sadalīta arī Polijas teritorija. Sarkanā Armija ātri ielauzās Polijas teritorijā, jo nejuta lielu pretestību no poļiem. No 250 000 līdz 454 700 poļu kareivji kļuva par gūstekņiem un tika internēti. Lielākā daļa tika atbrīvota gandrīz uzreiz, bet 125 000 tika nosūtīti uz iekšējās drošības organizācijām (uz NKVD). Pēc pārbaudēm NKVD 42 400 karavīri atkal tika ātri atbrīvoti. Šie gandrīz 170 000 atbrīvotie kareivji pēc etniskās piederības bija baltkrievi un ukraiņi, kuri dienēja Polijas armijā. 43 000 kareivji, kuri bija dzimuši Rietumpolijā, tajā brīdī Vācijas okupētajā teritorijā, tika nosūtīti vāciešiem. 19. novembrī NKVD bija aptuveni 40 000 karagūstekņi: 8500 virsnieki, 6500 policijas virsnieki un 25 000 kareivji.
Oriģinālie dokumenti
Autentiskas Padomju dokumentu kopijas, kas saistītas ar Katiņas slaktiņu (otrais dokuments ir iznīcināšanas apstiprinājums, ko parakstījis Josifs Staļins, Vjačeslavs Molotovs, Kliments Vorošilovs, Anastass Mikojans, Mihails Kaļiņins un Lazars Kaganovičs)
.ar
.ar ir Argentīnas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
Telpas leņķis
Telpas leņķis ir telpas daļa, ko ierobežo no viena punkta (telpas leņķa virsotnes) izejošu staru kopums, kuri krusto kādu noteiktu virsmu. Telpas leņķa robeža ir koniska virsma.
Telpas leņķi izsaka ar sfēras, kuras centrs ir telpas leņķa virsotne, daļas laukuma, kuru izgriež dotais telpas leņķis, attiecību pret šīs sfēras rādiusa kvadrātu:
SI sistēmā telpas leņķa mērvienība ir bezdimensionāls lielums, ko sauc par steradiānu.
Tūrisms
Tūrisms (en; no tour — ‘ceļojums, brauciens’) ir visas personas darbības, kā rezultātā tiek veikti ceļojumi brīvajā laikā ārpus pastāvīgās dzīvesvietas, kas nav ilgāki par gadu. Šajos ceļojums ne tikai atpūšas, bet var kārtot arī lietišķos darījumus vai veikt citas darbības. Pēc pārvietošanās veida izšķir pasīvo tūrismu (ekskursijas ar autobusu vai tamlīdzīgu transporta līdzekli) un aktīvo tūrismu (dalībnieki pārvietojas, ejot kājām, slēpojot, airējot, braucot ar velosipēdu un tamlīdzīgi).
Tūristu visapmeklētākās vietas
2012. gadā visapmeklētākās valstis pēc tūristu skaita bija Francija (83,0 miljoni tūristu), Amerikas Savienotās Valstis (67,0 miljoni), Ķīna (57,7 miljoni), Spānija (57,7 miljoni), Itālija (46,4 miljoni), Turcija (35,7 miljoni), Vācija (30,4 miljoni), Apvienotā Karaliste (29,3 miljoni), Krievija (25,7 miljoni) un Malaizija (25,0 miljoni).
Tūrisms Latvijā
Tūrisma attīstība Latvijā atzīta kā viena no tautsaimniecības un vides attīstības prioritātēm. Tūristu plūsmas palielināšana veicinātu dažādu nozaru izaugsmi — viesnīcas, transports, sabiedriskā ēdināšana, tirdzniecība, izklaides un sporta aktivitāšu infrastruktūra un tā tālāk. Latvija piedāvā viesiem pievilcīgas viesnīcu cenas, plašu transporta infrastruktūru, labu norēķinu karšu tīklu. Bet, lai piesaistītu ceļotājus uz ilgāku laiku un veicinātu viņu atgriešanos Latvijā, ir svarīgi izstrādāt pievilcīgus tūrisma produktus un tos veiksmīgi pārdot. Šobrīd pasaulē pieaug interešu un hobiju ceļojumu īpatsvars, kā arī ik gadu palielinās interneta vidē plānoto un rezervēto ceļojumu apjoms.
Oto Hermanis fon der Hovens
Oto Hermanis fon der Hovens (1740-1806) bija politiķis, Kurzemes landtāga deputāts, Kurzemes un Zemgales hercogistes pārstāvis Varšavā. Vēlāk bijis Kurzemes bruņniecības sekretārs, parakstījis Kurzemes hercogistes pievienošanas aktu Krievijas impērijai (1795), pēc tam slepenpadomnieks, senators Pēterburgā.
Dzīvesgājums
Oto Hermanis fon der Hovens dzimis 1740. gada 13. novembrī Bukaišu muižā (Fockenhof, tagad - Dobeles novads) Kurzemes un Zemgales hercogistes galminieka Oto Kristofera fon der Hovena un viņa sievas Elizabetes Dorotejas, dzimušas fon Mirbahas, ģimenē. Līdz 1759. gadam Hovens studēja tieslietas Ķīles, pēc tam līdz 1761. gadam Strasbūras universitātē.
1763. gadā viņš atgriezās dzimtenē, kur iesaistījās Saksijas prinča Kārļa Kristiana Jozefa pusē cīņā par Kurzemes hercoga troni pret Ernstu Johanu Bīronu. Pēc tam, kad 1764. gada decembrī Polijas karalis Staņislavs Poņatovskis izlēņoja Kurzemes hercogisti Ernestam Johanam un viņa troņmantniekam princim Pēterim, Hovens 1765.-1771. gadā bija Kurzemes bruņniecības pārstāvis Polijas karaļa galmā, kur 1769. gadā pretojās Pētera Bīrona apstiprināšanai Kurzemes hercoga amatā. Par ko Krievijas ķeizariene Katrīna II lika viņu Varšavā apcietināt un trīs gadus (1771-1774) turēt ieslodzījumā Rīgas citadelē. 1776.-1786. gadā Hovens tika ievēlēts par Kurzemes bruņniecības sekretāru un panāca izlīgumu starp hercogu Pēteri un Kurzemes bruņniecību, par ko viņam tika piešķirta tūkstoš dālderu gada pensija.
1778.-1780. gadā viņu no jauna nosūtīja kā Kurzemes sūtni Varšavas galmā. 1779. gadā Oto Hermanis fon der Hovens bija Jelgavas Jāņa ložas „Zu den drey Gekrönten Schwerdtern“ krēsla meistars un 1780. gadā Jelgavas adopcijas ložas „Loge d’Adoption des trois Cœurs couronnés“ inspektors. Hovens piedalījās Kurzemes-Krievijas robežkomisijā, kas 1783. gada 10. maijā apstiprināja Slokas novada (tagadējās Jūrmalas pilsētas teritorijas) atdalīšanu no Kurzemes un Zemgales hercogistes un pievienošanu Krievijas impērijai. Šajā laikā viņš bija mainījis politiskos uzskatus un kļuvis par Krievijas interešu aizstāvi, tika iecelts par Skrundas pilskungu, Kuldīgas virspilskungu un bruņniecības maršalu, bet 1786. gadā par Jelgavas virsburggrāfu (Oberburggraf).
1795. gadā Hovens pret hercoga gribu parakstīja Kurzemes un Zemgales hercogistes aneksijas aktu, par ko tika iecelts par Krievijas slepenpadomnieku. Vēlāk Pāvils I viņu iecēla par senatoru Pēterburgā.
Basketbols 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs vīriešiem
Kvalifikācija
Katra Olimpiskā komiteja var piedalīties tikai ar vienu vīriešu izlasi, kurā ietilpst 12 spēlētāji.
Olimpiskās kvalifikācijas turnīrs:
Radiviļiva
Radiviļiva (uk) ir pilsēta Ukrainas rietumos, Rivnes apgabalā. Līdz 2020. gadam Radiviļivas rajona centrs.
Monro
Monro var būt:
Radiviļiva
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1564. gadā. Pēc 1795. gada Polijas Trešās dalīšanas kļuva par Krievijas pilsētu uz Austrijas (vēlāk Austroungārijas) robežas. 1921. gada Rīgas miera rezultātā Radziviļiva iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Pilsētā apmēram 50% no iedzīvotājiem bija ebreji. 1939. gadā iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu. No 1941. gada 30. jūnija līdz 1944. gada 19. martam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētā koncentrējās apvidus poļu iedzīvotāji, kuru bēga no ukraiņu nacionālistu represijām, bet ebreji tika iznīcināti. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Līči
Līči var būt:
Latvijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šis ir Latvijas karognesēju olimpiskajās spēlēs uzskaitījums.
Stalova Vola
Stalova Vola ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē, Sanas krastos. Dibināta līdz ar lielu metalurģisko kombinātu neilgi pirms Otrā pasaules kara, kaut arī mūsdienu Stalova Volas rajons Rozvadova jau 1690. ieguva pilsētas tiesības. Arī mūsdienās Stalova Vola ir rūpniecības pilsēta. Pilsētā atrodas Ļubļinas Katoļu universitātes sociālo zinību fakultāte.
Otrā pasaules kara gados poļu ārsts Eižens Lazovskis Rozvadovā izglāba vairākus tūkstošus ebreju, "izraisīdams" viltus tīfa epidēmiju. Karantīnas dēļ ebreji netika aiztransportēti uz nāves nometnēm.
Lielākais pilsētas uzņēmums ir metalurģiskā un ieroču rūpnīca Huta Stalowa Wola, kas ražo militāro produkciju (artilērijas iekārtas, bruņutransportierus, mīnmetējus u.c.), kā arī celtniecības tehniku.
Stalova Vola ir augstlēcēja Artura Partikas (Artur Partyka, 1969) dzimtā pilsēta.
Asus Eee Pad Transformer Infinity
Asus Eee Pad Transformer Infinity ir ar Android operētājsistēmu aprīkots planšetdators, ko ir izstrādājis uzņēmums Asus. Tas ir pirmais planšetdators, kas ir aprīkots ar 10,1 collu ekrānu Full HD izšķirstpējā (1920×1200). Asus Eee Pad Transformer Infinity ir Asus Eee Pad trešās paaudzes modelis, planšetdatoru modeļu Asus Eee Pad Transformer un Asus Eee Pad Transformer Prime pēctecis.
Andrejs Radzevičs
Andrejs Radzevičs (dzimis Rīgā) ir latviešu pedagogs un politiķis, bijušais Latvijas reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrs. Bijis 8. Saeimas deputāts un ilgstoši vadījis Dunalkas pagasta, pēc tam Durbes novada pašvaldību. Šobrīd Dienvidkurzemes novada domes deputāts, pārstāv Latvijas Reģionu apvienību.
Čerņejevo
Čerņejevo ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidrietumiem no Gņezno.
Andrejs Radzevičs
Izglītība un darbs šajā jomā
Andrejs Radzevičs ir dzimis Rīgā, vēlāk pārcēlies uz dzīvi Liepājas rajona Dunalkas pagastā. Radzevičs pabeidzis Rāvas pamatskolu, vēlāk mācījies Liepājas 1. vidusskolā. Liepājas valsts pedagoģijas institūtā apguvis matemātikas skolotāja profesiju. Strādāt sācis Durbes vidusskolā, kļūdams par matemātikas skolotāju.
Asus Eee Pad Transformer Infinity
Planšetdatoram būs divi modeļi: standarta Wi-Fi modelis ar 1,6 GHz četrkodolu procesoru un LTE modelis, kam papildus būs pieejams vēl 4G sakaru tīkls, bet kam būs 1,5 GHz divkodolu procesors.
Andrejs Radzevičs
Politiskā darbība
1997. gadā no saraksta "Saimnieks savā zemē" A. Radzeviču ievēlēja Dunalkas pagasta padomē, bet pēc 2001. gada vēlēšanām viņš kļuva par Dunalkas pagasta padomes priekšsēdētāju. Pagasta padomē A. Radzevičs darbojās līdz 2002. gada novembrim, kad viņu no partijas "Jaunais laiks" saraksta ievēlēja 8. Saeimā. Saeimā politiķis darbojās Aizsardzības un iekšlietu komisijā, kā arī Pieprasījumu komisijā.
Asus Eee Pad Transformer Infinity
Asus Eee Pad Transformer Infinity ASV tiks izdots 2012. gada 16. jūlijā. 4G planšetdatora versija (LTE) tiks izdota vēlāk.
Andrejs Radzevičs
Politiskā darbība
2004. gada martā kļuvis par reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministru Induļa Emša valdībā. Tā kā lēmums nebija saskaņots ar partiju, A. Radzeviču izslēdza no "Jaunā laika". Viņš zaudēja ministra amatu tā paša gada decembrī, kad I. Emša valdība tika gāzta. Atgriezies Saeimā kā bezpartijisks deputāts, 2005. gadā pievienojies Tautas partijai un kļuva par Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrijas parlamentāro sekretāru. Bijis partijas Durbes novada nodaļas priekšsēdētājs.
2006. gadā A. Radzevičs nesekmīgi kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās, taču kļuva par Kultūras ministrijas parlamentāro sekretāru.
2009. gada pašvaldību vēlēšanās tika ievēlēts Durbes novada domē no "Durbes, Vecpils, Dunalkas vienotā saraksta" un kļuva par Durbes novada domes priekšsēdētāju. Šo amatu ieņēma līdz 2012. gadam (novada domē ievēlēts arī 2013. un 2017. gada pašvaldību vēlēšanās). No 2014. gada decembra — Durbes novada domes priekšsēdētāja vietnieks.
2018. gadā A. Radzevičs nesekmīgi kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Reģionu apvienības (LRA). 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Dienvidkurzemes novada domē no LRA saraksta.
Autosports
A. Radzevičs vairākkārt ieguvis godalgotas vietas Latvijas čempionātos autosportā, bet 2000. gadā saņēmis Latvijas meistara nosaukumu autosportā. Piedalās rallija sacensībās un to paveidos.
.as
.as ir ASV Samoa augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Pielietojums
Tā kā šī domēna reģistrācija ir pieejama jebkuram, šis domēns ir populārs sekojošu iemeslu dēļ:
Steradiāns
Steradiāns ir telpas leņķa bezdimensionāla mērvienība SI. To apzīmē ar sr. 1 steradiānu liels telpas leņķis izgriež no sfēras, kuras rādiuss ir 1 vienība, virsmu ar 1 kvadrātvienības lielu laukumu.
Pilnas sfēras telpas leņķis ir 4π steradiānu.
Lēcveidīgie mākoņi
Lēcveidīgie mākoņi jeb lentikulārie mākoņi ir mākoņi, kuri veidojas starp diviem gaisa slāņiem. Šie mākoņi nekur nekustas, lai cik stiprs nebūtu vējš. Gaisa plūsma, kura plūst gar zemes virsu, apiet šķēršļus un veidojas gaisa viļņi. Parasti šie mākoņi redzami no vējainās kalnu grēdu puses, kā arī virs atsevišķām kalnu virsotnēm 2—15 km augstumā.
Viļņveida plūsmās notiek nepārtraukts ūdens tvaiku kondensācijas process (kad tiek sasniegts rasas punkta augstums) un iztvaikošana (lejupejošās gaisa plūsmas gadījumā). Tāpēc mākoņi nemaina savu atrašanās vietu debesīs, bet stāv tajās, it kā tie tur būtu pielīmēti.
Lēcveidīgo mākoņu parādīšanās nozīmē, ka atmosfērā ir spēcīgas horizontālas gaisa plūsmas, kuras veido viļņus virs kalniem, kā arī, ka gaisā ir pietiekami daudz mitruma. Tas saistīts ar atmosfēras frontes tuvošanos un ar enerģisku gaisa pārnesi no attālajiem rajoniem.
Seda (stacija)
Seda bija dzelzceļa pieturas punkts Sedā, Valmieras novada Plāņu pagastā, pie pašas pilsētas robežas. Sedas pieturas punktā pieturēja dīzeļvilcieni, kas kursē līnijā Rīga—Lugaži. Pie Sedas pieturas atrodas autoceļa P26 pārbrauktuve.
Vēsture
Par vienu kilometru tālāk no tagadējās pieturas uz Valkas pusi ap 1920. gadu esot bijusi Sēdes stacija.
Pirms kara dažus simtus metru Strenču virzienā no mūsdienu Sedas pieturas (tolaik nebija ne pieturas, ne Sedas pilsētiņas) no Valkas dzelzceļa līnijas atzarojās neliels dzelzceļa atzars. Tas veda Gaujas virzienā un beidzās aiz tagadējām Kauču mājām.
.asia
.asia ir Āzijas augstākā līmeņa domēns (ccTLD), kas paredzēts Āzijas reģiona internetkompānijām un uzņēmumiem. Reģistrācija atļauta tikai Āzijas valstu rezidentiem.
Valstu uzskaitījumi
<!
Vadošās valstis pēc vīna produkcijas
>
Eilīna Vornosa
No līdz  Floridā, ASV, nogalinājusi septiņus vīriešus, kas bija vecumā no 40 līdz 65 gadiem. Pati Vornosa apgalvoja, ka viņus nogalinājusi pašaizstāvības nolūkā, jo viņi izvarojuši vai mēģinājuši izvarot Vornosu, kad viņa strādāja par prostitūtu.
tikusi aizturēta. Vornosa tika apsūdzēta par sešām pirmās pakāpes slepkavībām. Viņai tika piespriests nāvessods, ko Floridas štats izpildīja ar nāvējošu injekciju.
2003. gadā iznāca filma "Monstrs" (2003; Monster), Šarlīze Terona par Vornosas attēlošanu tajā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise.
Vilhelms Bušs
Vilhelms Bušs (pilnā vārdā Heinrihs Kristians Vilhelms Bušs, de, dzimis, miris ) bija vācu karikatūrists, mākslinieks un dzejnieks, kurš kļuva pazīstams ar satīriskiem ilustrētiem stāstiem. Pazīstamākais viņa darbs ir "Makss un Morics" (1865., latviski atdzejojusi Aspazija).
Vilhelms Bušs mācījies inženierzinātnes un mākslu Diseldorfā, Antverpenē un Minhenē, vēlāk pievērsies karikatūru zīmēšanai, gleznošanai un tēlniecībai.
Bušs tiek uzskatīts par vienu no mūsdienu komiksu žanra pamatlicējiem.
.at
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
The Social Network
The Social Network var būt:
The Social Network (skaņu celiņš)
Skaņu celiņā iekļautajiem skaņdarbiem tiks izdotas arī to daudzceliņu formas, kas būs paredzētas fanu remiksiem, no kuriem savukārt labākie remiksi tiks izdoti atsevišķā remiksu EP.
Rivnes rajons
Rajona Veļikijžitinas ciemā dzimis Ukrainas prezidents Leonīds Kravčuks (Леонід Макарович Кравчук, 1934).
Škodras ezers
Dziļākās dzelmes ezerā veido zemūdens avotu izplūdes vietas, kur ezera dziļums sasniedz pat 44 m. Ezers ir salīdzinoši jauns, pašreizējā veidā izveidojies pēdējo 18 000 gadu laikā.
Īssejas lāči
Ziemeļamerikas īssejas lāči jeb īssejas lāči, jeb buldoglāči (Arctodus) ir lāču dzimtas (Ursidae) izmirusi ģints. Īssejas lāči apdzīvoja Ziemeļamerikas teritoriju pleistocēnā. Zinātnieki uzskata, ka īssejas lāči bija izteikti plēsīgi, kas pārtika tikai no gaļas.
Īssejas lāčus raksturo īss, plats purns, kas to galvas padara līdzīgākas lauvām nekā mūsdienu lāčiem. Tiem bija gari, smalki veidoti kauli, un tie varēja skriet ar ātrumu 50 km/st. Īssejas lāču ģints pārstāvji bija vieni no lielākajiem pleistocēna plēsējiem, toties milzu īssejas lācis (Arctodus simus) bija un ir visu laiku vislielākais uz sauszemes dzīvojošais plēsējs, zinātnieki uzskata, ka īssejas lāči izmantoja savu lielo augumu, lai atņemtu medījumu pleistocēna briesmīgajiem vilkiem, zobenzobu tīģriem un citiem plēsējiem. Ar saviem spēcīgajiem žokļiem tas varēja apēst ne tikai gaļu, bet arī sagrauzt upura kaulus. Ir uzskats, ka īssejas lāči izmira tādēļ, ka izmira lielie medījamie dzīvnieki. Atšķirībā no citiem lāčiem tie nespēja adaptēties un kļūt par visēdājiem. Mūsdienās vistuvākais, dzīvojošais radinieks īssejas lāčiem ir briļļainais lācis (Tremarctos ornatus), kas dzīvo Dienvidamerikā.
Trazimeno ezers
Trazimeno ezers (it), agrāk Perudžas ezers (Lago Perugia), ir lielākais ezers Apenīnu pussalā Itālijā. Sekls ezers, var aizsalt janvārī. Beznoteces ezers, ūdens apmaiņas periods — 24 gadi.
Pāvils
Pāvils var būt:
Trazimeno ezers
Ezerā trīs salas, no kurām apdzīvota ir Madžore (Isola Maggiore), uz kuras dzīvo ap 30 cilvēku. Lielākā daļa ēku, kas atrodas uz salas, celtas 1300. gados. Ezera ūdens kvalitāte ir laba un ap ezeru saglabājusies raksturīgā Itālijas vidienes — Toskānas un Umbrijas kultūrainava.
Otrā pūniešu kara laikā 217. gadā p.m.ē. ezera krastā notika nozīmīga Trazimeno kauja.
Daniēla grāmata
Daniēla grāmata ir viena no grāmatām Vecajā Derībā un Tanahā. Tā ir vienīgā apokalipse Vecajā Derībā, par vēl vienu apokalipsi tiek uzskatīta Jaunās Derības Jāņa atklāsmes grāmata.
Grāmatas pirmajā daļā tiek aprakstīti Daniēla un viņa draugu stāsti, kad ir valdījis Nebukadnecars II, Belsacars, Dārijs I un Kīrs II, savukārt otrajā daļā — Daniēla četras vīzijas un debesu vēstnešu skaidrojums. Pirmā daļa galvenokārt rakstīta trešajā personā, otrā daļa — pirmajā personā. Daniēla grāmata galvenokārt tikusi rakstīta ebreju valodā, tomēr daļa (2:4–7:28) ir bijusi aramiešu valodā.
Remember a Day
Ieraksts
Dziesma, kuru sarakstījis un iedziedājis grupas taustiņinstrumentālists Riks Raits, tika ierakstīta 1967. gada oktobrī De Lane Lea Studios, Londonā, Anglijā. Sesijās, kurās ierakstīta šī dziesma, ierakstītas arī albuma noslēdzošā dziesma Jugband Blues un trīs neizmantotas dziesmas - Vegetable Man, In the Beechwoods un John Latham.
Šī ir viena no pēdējām grupas dziesmām, kurās spēlē sākotnējais līderis Sids Barets - viņš izpilda slaidģitāras partiju.
Singla versija
Dziesma tika izdota reta singla Let There Be More Light B pusē, pirms tika izdots albums A Saucerful of Secrets. Dziesma kā singls nekad nav ticis izdots Apvienotajā Karalistē.
.au
.au ir Austrālijas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
Ingridas Kristensenas krasts
Ingridas Kristensenas krasts (no) ir Austrumantarktīdas piekrastes daļa Princeses Elizabetes Zemē. Stiepjas no Rietumu šelfa ledāja rietumu gala līdz Eimerija šelfa ledājam. Kopējais piekrastes garums ap 400 km. Austrumos robežojas ar Leopolda un Astridas krastu. Galvenie ģeogrāfiskie objekti krastā ir oāzes Vestfollas pakalni un Lāšemana pakalni, Prica līcis rietumu galā, kā arī vairāki nelieli glečeri. Iekšzemē paceļas Amerikāņu augstiene.
Krastu 1935. gada 20. februārī atklāja norvēģu izpētes ekspedīcija kapteiņa Klariusa Mikelsena vadībā ar kuģi Thorshavn un nosauca to par godu kuģa īpašnieka Lāša Kristensena dzīvesbiedrei.
Ingridas Kristensenas krastā atrodas vairākas polārstacijas:
Varbūtību teorija
Varbūtību teorija ir matemātikas nozare, kas pētī gadījuma rakstura parādību un procesu matemātisko modeļu vispārīgās īpašības. Varbūtību teorijā izmanto varbūtības, gadījuma lieluma un gadījuma notikuma jēdzienus. Uz varbūtību teoriju balstās matemātiskā statistika.
Vēsture
Varbūtību teorijas pirmsākumi meklējami 16. gadsimtā, kad itāļu matemātiķis Džerolāmo Kardāno pētīja azartspēles, un 17. gadsimtā, kad pētījumus veica Pjērs Fermā un Blēzs Paskāls.
Piemērs
Kastē ir 10 bumbiņas: 2 sarkanas un 8 zilas. Nejauši izvelk vienu bumbiņu. Kāda ir varbūtība, ka tiks izvilkta kāda no sarkanajām bumbiņām?
Pastāv 20% iespējamība, ka tiks izvilkta kāda no sarkanajām bumbiņām, ko pieraksta kā
Saule (stacija)
No 2019. gada decembra Saules stacijā pasažieru vilcieni nepietur. Pieturas punktā nav biļešu kases.
Vēsture
1900. gadā tiek ierīkots izmaiņas punkts Saulek, kopš 1919. gada tiek nosaukts par staciju Saule.
Parīze
Parīze (fr; IPA: ) ir Francijas galvaspilsēta un lielākā valsts pilsēta, kā arī Ildefransas reģiona administratīvais centrs un viens no valsts departamentiem. Parīze atrodas Sēnas upes krastos valsts ziemeļu daļā. Parīze ir valsts politiskais, biznesa un kultūras centrs. Parīzes platība ir (113. lielākā Francijas komūna). Tajā dzīvo 2,20 miljoni iedzīvotāji, bet, ja pieskaita arī piepilsētas, tad iedzīvotāju skaits pārsniedz 10 miljonus. Savukārt Parīzes metropoles iedzīvotāju skaits pārsniedz 12,5 miljonus. Līdz ar to tā ir viena no lielākajām Eiropas pilsētām.
Lomža
Lomža ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē pie Narevas upes.
Pilskalns
Pilskalns ir kalns vai pakalns, kurā senatnē atradušies nocietinājumi. Tā bija novada centrālā vieta, kam bija ne tikai militāra un administratīva funkcija, bet arī ekonomiska un kultūras centra nozīme. Pilskalnu, kuram trūkst kādas no raksturojošām pazīmēm, sauc par pileni. Starp pilskalniem vietumis atradās arī signālkalniņi, kas kalpoja saziņai un brīdināšanai. Pilskalni sastopami arī visās Latvijas kaimiņzemēs, tā ir uzskatāma par visas Ziemeļaustrumeiropas kultūrvēsturisko tradīciju. Ne velti vikingi Baltijas jūras austrumu krasta zemes dēvēja par Garderike ("pilskalnu zeme"). Praktiski visi viduslaiku cietokšņi Baltijā ir celti seno pilskalnu vietā, tāpēc latviešu valodā ar šo vārdu apzīmē gan pakalnus, kuros atradās seno Latvijas iedzīvotāju būvētās koka pilis, gan vēlākos viduslaiku mūra cietokšņus.
Lomža
Vēsture
Apdzīvotā vieta radusies 9. gadsimtā jātvingu apdzīvotajā zemē kā pilskalns pie Narevas upes. Vēlāk uzcelta pils Mazovijas aizsardzībai pret prūšu un lietuviešu uzbrukumiem. 15. un 16. gs Lomža bija trešā lielākā (aiz Varšavas un Plockas) pilsēta Mazovijā. Pēc Polijas dalīšanas tā nokļuva Krievijas impērijas sastāvā, pēc Vīnes kongresa t.s. Kongresa Polijas sastāvā.
Pilskalns
Pilskalnu attīstība Baltijas reģionā
Pilskalnu un atklātu apmetņu attīstība Baltijas reģionā parāda sociālo un politisko struktūru evolūciju. Pilskalni sākotnēji parādījās Lietuvā agrīnā dzelzs laikmeta romiešu periodā, Latvijā tie veidojās dzelzs laikmeta romiešu perioda nogalē, visbeidzot Igaunijā — 6. gadsimta laikā. Sociālā un politiskā līmeņa atšķirības dzelzs laikmeta nogalē atspoguļo pilskalnu skaits: Lietuvā tika izmantoti ap 700 pilskalnu, Latvijā — ap 500, apmēram tāds pats skaits pilskalnu ir Prūsijā, bet Igaunijā — mazāk par simtu. Tāpat to skaits samazinās austrumos no Baltijas. Skaitļi arī norāda, ka sabiedrība lietuviešu apdzīvotajās teritorijās bija hierarhiskāka un lielāku nozīmi piešķīra karamākslai, kamēr tālāk uz ziemeļiem, jo īpaši igauņu apdzīvotajos apvidos, kopienas bija sociāli vienlīdzīgākas un sieviešu loma tajās joprojām bija nozīmīga. 12. gadsimtā atsevišķi pilskalni, piemēram, Jersika pie Daugavas, bija kļuvuši par pastāvīgas apmetnes vietām, kur dzīvoja virsaiši un viņu svīta. Kernave Lietuvā bija lielākais un pats nozīmīgākais pilskalns, un tiek uzskatīts, ka 13. gadsimtā tā tuvumā mita ap 3000 cilvēku.
Lomža
Vēsture
Otrā pasaules kara sākumā pēc Polijas kampaņas Lomžu 1939. gada 29. septembrī iekļāva Baltkrievijas PSR sastāvā, 1941. gada jūnijā to okupēja Vērmahts, bet pēc PSRS un Polijas līguma 1945. gadā tika atdota atpakaļ Polijai. Kara gaitā Lomža tika gandrīz pilnībā nopostīta.
No 1975. līdz 1998. gadam tā bija Lomžas vojevodistes centrs.
Pilskalns
Pilskalni Latvijā
Latvijā nav augstu pilskalnu, plakums pilskalnam var sasniegt 1 ha, bet parasti mazāk. Latvijā ir apmēram 500 pilskalni, no kuriem arheoloģiski pētīti līdz 2006. gadam bija 79. Senākie zināmie Latvijas pilskalni ir saglabājušies no 1. gadu tūkstoša p.m.ē., dažus pilskalnus iedzīvotāji izmantoja vēl 14. gadsimtā. Pilskalnu apzināšana joprojām turpinās; izmantojot lāzerskanēšanu no gaisa (LIDAR), 2018.—2020. gadā Latvijā atklāti un apsekoti 42 agrāk nezināmi pilskalni.
Pilskalni bieži atrodas vesela kompleksa sastāvā, piemēram, Tērvetes arheoloģisko pieminekļu kompleksā ietilpst Tērvetes pilskalns un Svētkalns — kulta vieta; Daugmales arheoloģijas pieminekļu komplekss — Daugmales pilskalns un senpilsētas teritorija, kā arī divi kapulauki.
Pilskalnu klasifikācija
1866. gadā Augusts Bīlenšteins rīkoja izrakumus Tērvetes pilskalnā un klasificēja Latvijas pilskalnus:
Citu klasifikāciju vēlāk devis Francis Balodis:
20. gadsimta 20. gados pilskalnu pētniecībā darbojies Ernests Brastiņš. Viņš apzināja 282 pilskalnus, publicēja četras grāmatas par Latvijas piecu kultūrvēsturisko novadu pilskalniem. Klasificēja pilskalnus grupās pēc to mērķa:
Parīze
Parīze ir viena no tūristu visapmeklētākajām pilsētām pasaulē. Tajā ir daudzi mākslas muzeji un vēsturiskas celtnes. Slavenākie objekti ir Eifeļa tornis, Luvra un Triumfa arka. Kopš viduslaikiem Parīze ir viena no Eiropas svarīgākajiem intelektuālajiem un mākslas centriem. Daudzas no Eiropas politiskajām, mākslas un kultūras parādībām ir dzimušas tieši Parīzē. Parīze bija pirmā Rietumeiropas galvaspilsēta, kurā par pilsētas mēru tika ievēlēts melnādains cilvēks.
Pilskalns
Pilskalnu klasifikācija
Juris Urtāns savukārt piedāvā savu tipoloģiju:
Pilskalnu hronoloģija
Senākie pilskalni radušies 2. gadu tūkstoša beigās p.m.ē., piemēram, Daugmales pilskalns, Padures pilskalns — 1200.—900. gadus p.m.ē. pamazām, pieaugot iedzīvotāju skaitam, pilskalnu pakājēs veidojās apmetnes, piemēram, Vīnakalnā. Brikuļu pilskalnu sākotnēji uzskatīja par nenocietinātu apmetni, bet tad, atrokot grāvi, atrada palisādi — koka žogu, kas, palielinot plakumu, bija pārcelts. Ap mūsu ēras robežu daļa pilskalnu tika pamesti (Ķivutkalns, Vīnakalns), daļa kļuva vājāk apdzīvoti (Lielvārdes, Salaspils). Pilskalnu uzplaukums vērojams no mūsu ēras 5. līdz 8. gadsimtam, kad no jauna tika nocietināti agrākie pilskalni. 10. un 11. gadsimtā izvirzījās spēcīgi nocietināti pilskalni — cietokšņi.
Parīze
Parīze ir UNESCO, Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (OECD) un Svaru un mēru starptautiskā biroja (BIMP) mītnes vieta.
Etimoloģija
Parīzes nosaukums ir cēlies no gallu cilts parīziju nosaukuma, kur savlaik apdzīvoja šo vietu. Kad Romas impērija pakļāva šo apvidu, viņi pilsētu nosauca par Lutēciju (la), bet Flāvija Juliāna valdīšanas laikā (360—363) pilsēta tika pārsaukta par Parīzi.
Parīze tiek saukta arī citos nosaukumos, piemēram, par "La Ville-Lumière", kas tulkojumā nozīmē "Gaismas pilsēta".
Vēsture
Veicot arheoloģiskos izrakumus, ir datēts, ka jau ap 4200. gadu p.m.ē. apkaime ap Parīzi ir bijusi apdzīvota. Parīziju cilts, viena no ķeltu ciltīm, Sēnas krastos ir dzīvojuši ap 250. gadu p.m.ē.. Parīze tolaik bija neliels plūdu apdraudēts zvejnieku ciemats Sitē salā. To 55. gadā p.m.ē. iekaroja romieši. Romiešu apmetnes drīz uzplauka un izpletās Sēnas kreisajā krastā.
Pēc Romas impērijas sabrukuma rietumos, pilsētu 464. gadā iekaroja ģermāņu cilts franki. 508. gadā franku karalis Hlotārs I pasludināja Parīzi par karalistes galvaspilsētu. Vēlāk gan Kārlis Lielais pārcēla galvaspilsētu uz Āheni Vācijā, tomēr Parīze palika nozīmīga pilsēta. Divas reizes Parīzei uzbruka arī vikingi. 987. gadā par karali kļuva Hugo Kapets, un Parīze atkal kļuva par galvaspilsētu. Ilgu laiku karaļi kontrolēja tikai Parīzi un tās apkaimi, bet atlikušā Francija bija angļu baronu pakļautībā. Simtgadu kara laikā no 1420. līdz 1437. gadam angļi kontrolēja arī pašu Parīzi.
Viduslaikos pilsēta kļuva par reliģisko centru un te tika uzcelti daudzi arhitektūras šedevri, piemēram, Svētā kapela (Sainte-Chapelle). Parīze attīstījās arī kā izglītības citadele, un izcilā Sorbona piesaistīja daudzus Eiropas zinātniekus.
Renesanses un Apgaismības laikmetā Parīze izvērtās par ievērojamu kultūras un ideju centru, bet Luija XIV valdīšanas laikā pilsēta iemantoja milzu bagātības un ietekmi. 1789.g. asiņainā revolūcija gāza monarhiju un pavēra ceļu tautas varai, bet jau 19. gadsimta pirmajos revolucionārā degsme izplēnēja un spožais karavadonis Napoleons Bonaparts sevi pasludināja par Francijas imperatoru un godkārīgi tiecās padarīt Parīzi par visas pasaules centru. Drīz pēc 1848. gada revolūcijas sākās radikāla pilsētas pārbūve. Saskaņā ar barona Osmāna visaptverošo plānu Parīzes viduslaiku grausti tika nojaukti un aizstāti ar elegantām avēnijām un bulvāriem. 19. gadsimta beigās Parīzē risinājās Rietumu kultūras svarīgākie notikumi. 20. gadsimtā kultūras uzplaukums turpinājās, bet to pārtrauca vācu karaspēka okupācija no 1940. līdz 1944. gadam. Pēckara gados pilsēta atdzima un strauji paplašinājās, gluži kā tiekdamās kļūt par apvienotās Eiropas galveno centru.
Topogrāfija
Parīze atrodas Francijas ziemeļu daļā. Parīzes vēsturiskais centrs atrodas uz divām Sēnas upes salām. Tās ir Sitē sala (Île de la Cité) un Sentluija sala (Île Saint-Louis). Laika gaitā ap šīm salām pilsēta nevienmērīgi ir izpletusies abos Sēnas upes krastos. Labajā krastā uz ziemeļiem Parīze aizņem aptuveni divas reizes lielāku teritoriju nekā kreisajā krastā uz dienvidiem.
Parīzē abos upes krastos ir vairāki vientuļi pakalni. Labajā krastā augstākā virsotne ir Monmartrs, kura augstākajā punktā (131 m) atrodas Senpjēra de Monmartra baznīca (église Saint-Pierre de Montmartre). Bez Monmartras vēl ir Belvilas kalns (Belleville, 128,5 m), Ménilmontant (108 m), Buttes-Chaumont (103 m), Passy (71 m) un Chaillot (67 m). Kreisā krasta augstākie punkti ir Montparnasse (66 m), Butte-aux-Cailles (63 m) un Montagne Sainte-Geneviève (61 m).
Ārpus apvedceļa Parīzes teritorijā atrodas ir tikai pilsētas helikopteru lidosta (15. Parīzes apgabalā), kā arī divas palielas ar mežu klātas teritorijas, kuras pēc Žorža Osmāna (Georges Haussmann) veiktās rekonstrukcijas 1929. gadā pievienoja Parīzei: rietumos tas ir Buloņas mežs (Bois de Boulogne, 846 ha, 16. Parīzes apgabalā), bet austrumos - Vinsēnas mežs (Bois de Vincennes, 995 ha, 12. Parīzes apgabalā). Līdz ar to Parīzes kopējais perimetrs sasniedz 54,74 km. Interesanti, ka kopš 1864. gada Parīzes pilsētai pieder arī Sēnas upes iztekas apkārtne, kas atrodas 231 km uz dienvidaustrumiem no Parīzes centra, netālu no Sūrssēnas (Source-Seine) ciemata.
Attālumi no Parīzes tiek mērīti, par atskaites punktu ņemot Dievmātes katedrāli.
Hidrogrāfija
Caur Parīzi, metot lokus, no dienvidaustrumiem uz dienviedrietumiem plūst Sēna. Tai pāri ir uzbūvēti vairāk nekā 35 tilti.
Administratīvais iedalījums
Administratīvi Parīze ir sadalīta 20 apgabalos (fr), kuriem nav īpašu nosaukumu, bet tie ir sanumurēti.
Kopš izsludinātā Parīzes reģiona reorganizācijas likuma, kas pilnībā stājās spēkā ar, pilsēta vienlaicīgi ir gan Francijas departaments, gan komūna. Līdz tam kopš 1790. gada Parīze bija Sēnas departamenta administratīvais centrs.
Infrastruktūra
Parīzes tuvumā ir vairākas lidostas, no kurām lielākā ir Šarla de Golla lidosta. Tā atrodas aptuveni 25 km attālumā no Parīzes centra.
Demogrāfija
Saskaņā ar INSEE datiem, 2007. gada 1. janvārī Parīzē dzīvoja 2 193 030 iedzīvotāji. No 1901. līdz 1946. gadam Parīzes iedzīvotāju skaits pieauga par 40%, lai gan tajā pašā laikā kopējais iedzīvotāju skaits Francijā samazinājās. Arī 21. gadsimta sākumā ir novērojams lēns, bet vienmērīgs iedzīvotāju skaita pieaugums. Lielākā daļa no parīziešiem ir dzimuši šajā pilsētā. No atlikušajiem iedzīvotājiem lielākā daļa ir dzimuši Francijā un tikai viena desmitā daļa no visiem pilsētniekiem ir dzimuši ārpus Francijas. Trešā daļa no ārzemniekiem ir dzimuši Eiropas Savienības valstīs. Daudzi iedzīvotāji ir dzimuši Francijas kādreizējās kolonijās, kā Alžīrijā, Tunisijā un Marokā.