cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romiešu literatūra
Romiešu literatūra ir latīņu valodā rakstīta literatūra, kuras aizsākumi meklējami 3.gs. p.m.ē. Senajā Romā. Romiešu literatūra spēcīgi ietekmējās no sengrieķu literatūras, un savukārt pati spēcīgi ietekmējusi visu vēlāko rietumu literatūras attīstību. Romiešu literatūrā visnotaļ spēcīgi attīstījās dzeja, dramaturģija, satīra, vēsturiskā, retoriskā un filozofiskā proza, radās vieni no pirmajiem romāna priekštečiem.
Romiešu literatūra īpaši lielu nozīmi ieguva vēlajos viduslaikos un renesanses laikmeta literatūrā, kā arī klasicismā un 19. un 20.gs. neoklasicismā.
Periodizācija un pārstāvji
Pastāv dažādi romiešu literatūras periodizācijas varianti. Viens no iespējamajiem ir šāds:
Tour de France
Apraksts
Tour de France ir pasaulē pazīstamākās velosacensības, kas parasti notiek 21 dienu, un dalībniekiem jāveic ap 3200 kilometriem. Īsākā tūre bija 1904. gadā — 2420 kilometru, savukārt garākā — 1926. gadā ar 5745 kilometriem. Trīs nedēļu sacīkstēs parasti ietilpst divas atpūtas dienas, kuras bieži vien izmanto, lai pārceltu sportistus no vienas pilsētas līdz otrai. Laikraksts The New York Times salīdzinājis velobraucienu ar maratona skriešanu vairākas dienas nedēļā, kā arī ar uzkāpšanu trīs Everestu augstumā.
Sacensībās piedalās 22 komandas, ar astoņiem riteņbraucējiem katrā, gadu gaitā šie ierobežojumi ir nedaudz mainījušies. Katra no komandām saņem uzaicinājumu no organizatoriem — Amaury Sport Organisation. Komandas dalībniekiem ir atļauts savstarpēji palīdzēt. Katru vienību pavada menedžeri un mehāniķi automašīnās.
Daudzi no sacensību dalībniekiem tikuši pieķerti dopinga lietošanā. Sakarā ar to 2006. gada uzvarētāja tituls tika atņemts Floidam Lendisam un piešķirts Oskaram Sio Pereiro, Arī 2010. gada uzvarētājs Alverto Kontadors zaudēja savu titulu un par uzvarētāju pasludināja otrās vietas ieguvēju Andi Šleku. 2012. gada oktobrī visi tituli tika atņemti septiņkārtējam (1999—2005) sacensību uzvarētājam Lānsam Ārmstrongam.
Dibināšana
Velobraucienu dibināja franču sporta izdevums L'Auto. Izdevums nespēja piesaistīt auditorijas uzmanību — tirāža stagnēja un krājās parādi. notika izdevuma ārkārtas sēde Parīzē. Pēdējam vārdu deva atbildīgajam par riteņbraukšanas aktualitātēm, 26 gadus vecajam Žo Lefevram. Viņš ierosināja rīkot sešu dienu sacīkstes, kas apvij visu valsts teritoriju, tādējādi ceļot L'Auto popularitāti. Velobraucieni jau līdz tam bija izmantoti kā laikrakstu popularizējošs mērķis, taču nekas līdzīgs Lefevra ieteiktajam nevienam nav bijis pa prātam.
Ja viss izdotos kā ieplānots Lefevram, L'Auto ne vien vairākkārtīgi palielinātos tirāža, bet arī tas ļautu pārspēt konkurējošos izdevumus. Izdevuma finanšu direktoram Vikotram Godē ļoti iepatikās ideja, kuru viņš atbalstīja, sakot: "Lūk, mūsu seifa atslēgas. Ņemiet, cik ir nepieciešams!" L'Auto par velobrauciena organizēšanu paziņoja.
Pirmais velobrauciens
Pirmais Tour de France velobrauciens notika 1903. gadā. Tika plānots, ka sacīkste notiks no 31. maija līdz 5. jūnijam un tajā būs pieci etapi, startējot Parīzē, bet piestājot arī Lionā, Marseļā, Bordo un Nantē. Ar laiku tika pievienota arī Tulūza, lai nebūtu pārlieku gari pārbraucieni Francijas dienvidos. Organizatori vēlējās startu dot naktīs, tādējādi katra etapa finišs būtu nākamās dienas pusdienlaikā. Taču šī ideja tika noraidīta, jo izrādījās pārlieku dārga lielākajai daļai braucēju. Pie šādiem noteikumiem sacensībām pieteicās vien 15 riteņbraucēji.
Organizatori atmeta iepriekšējam plānam ar roku un pārcēla Tour de France uz 1. jūliju. Sacensībās ieplānoti 19 posmi 19 dienu laikā. Turklāt katram velosportistam, kurš ierindojies pirmajās 50 pozīcijās, piešķīra dienas naudu piecu franku apmērā. Pie dienas naudas varēja tikt tie riteņbraucēji, kuri kopsummā balvā nebija ieguvuši 200 frankus, kā arī katrā posmā vidējais ātrums bija jātur virs 20 km/h. Pieci franki bija naudas summa, kādu braucējs varētu nopelnīt, visu dienu strādājot fabrikā. Dalības maksa bija 10 franku apmērā, un kopvērtējuma uzvarētājs ieguva 12 000, kamēr katra posma ātrākais — pa 3000. Sacensību uzvarētājs saņēma tik lielu naudas balvu, kuru parasti strādnieki nopelnīja sešu gadu laikā. Tas pievilināja ap 70 dalībnieku.
Pirmajā Francijas tūrē triumfēja Moriss Garēns, kurš bija ātrākais pirmajā, kā arī pēdējos divos etapos. Pēdējās vietas īpašnieks no viņa atpalika par teju 65 stundām. Garēns sacīksti aizvadīja ar vidējo ātrumu 25,68 km/h.
'Pēdējā' tūre
1903. gada sacensības izraisīja skatītājos un sportistos tik lielu ažiotāžu, ka organizatori paziņoja par pēdējā velobrauciena rīkošanu nākamajā gadā. Tas tādēļ, ka riteņbraucēji, lai uzvarētu, izmantoja negodīgas metodes. Dažu velosportistu fani pat piekāva konkurentus. Runāja, ka vadošie braucēji ātrāk finišu sasniedzot vai nu ar automašīnas, vai vilciena palīdzību.
Pēc 1904. gada sacīkstēm pirmie četri velobraucēji tika diskvalificēti. Tiesa, lēmumu Francijas Riteņbraukšanas savienība pieņēma vien 30. novembrī. Tas esot darīts cerībā, ka ar laiku ažiotāža ap Tour de France aprims. Organizatoru izdevums L'Auto pat publicēja uz vāka uzrakstu BEIGAS, tādējādi simbolizējot pēdējo velobraucienu. Organizatori bija pārliecināti, ka velobrauciens noslīcis paša panākumos.
Tiesa, jau nākamajā pavasarī atkal tika organizētas sacensības. Šoreiz gan posmiem bija jānotiek gaišajā diennakts laikā, lai blēdīšanās būtu acīmredzamāka. Galu galā velobrauciens attaisnoja uz sevi liktās cerības — līdz 1908. gadam L'Auto tirāža no 25 000 palielinājās līdz 65 000, bet sasniedza 854 000 1933. gadā.
Tūres starts un finišs
Lielākā daļa posmu notiek kontinentālajā Francijā, lai gan kopš 1950. gadu vidus ir kļuvis ierasts apmeklēt tuvējās valstis: Posmi vai daļa no tiem ir notikuši Andorā, Beļģijā, Dānijā, Vācijā (un bijušajā Rietumvācijā), Īrijā, Itālijā, Luksemburgā, Monako, Nīderlandē, Spānijā, Šveicē un Apvienotajā Karalistē. Kopš 1975. gada finišs ir bijis Elizejas laukos Parīzē; no 1903. līdz 1967. gadam sacensības finišēja Parc des Princes stadionā Parīzes rietumos un no 1968. līdz 1974. gadam Piste Municipale uz dienvidiem no galvaspilsētas. Fēlikss Levitāns, sacensību organizators 1980. gados, ļoti vēlējās rīkot posmus ASV, taču šie priekšlikumi nekad nav tikuši realizēti.
Starts ārzemēs
Vietas kur sākās vai plānoja sākt tūri ārpus Francijas:
Latviešu velobraucēji
Velobraucienā piedalījušies arī vairāki Latvijas pārstāvji. Pēteris Ugrumovs piedalījās 1990., 1994. un 1996. gadā. 1994. gadā viņš ieguva 2. vietu kopvērtējumā aiz spāņa Migela Induraina, izcīnot arī divas uzvaras atsevišķos posmos. 1996. gadā viņš kopvērtējumā palika septītais. Raivis Belohvoščiks piedalījās 1999., 2001. un 2002. gada velobraucienā. 1999. gadā finišu viņš nesasniedza, bet labāko rezultātu sasniedza 2001. gadā, kopvērtējumā paliekot 110. vietā. Vēl viens latvietis, kurš braucis šajā velobraucienā, ir Romāns Vainšteins, kas tūrē piedalījās 2000., 2001. un 2003. gadā. Augstākais sasniegums — 2000. gadā kopvērtējuma 82. vieta, kā arī vairākkārtēja iekļūšana līderu grupā sprinta finišos. Arī Arvis Piziks ir piedalījies šajā velobraucienā 1995., 1996., 2000. un 2002. gadā. 1995. gadā viņš ieguva savu augstāko vietu kopvērtējumā — viņš sasniedza Parīzi 91. vietā, bet nākamajā gadā velobrauciena finišu nesasniedza. 2013. un 2014. gadā startēja un finišu sasniedza Gatis Smukulis, bet 2018.—2022. gadā Toms Skujiņš.
Dopings
Dopinga lietošana Tour de France laikā ir notikusi jau kopš pirmajām sacensībām 1903. gadā. Sākotnējo tūru dalībnieki lietoja dažādas vielas, to skaitā alkoholu un ēteri, lai nomāktu sāpju sajūtu, veicot ilgstošos izturības braucienus. Vēlāk braucēji sāka izmantot dažādas substances, arī lai uzlabotu savu sniegumu un tūres organizatori, Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (UCI), kā arī valdības iestādes ieviesa ierobežojumus, lai cīnītos ar šo praksi.
Mana trakā ģimene
"Mana trakā ģimene" (en) ir animācijas seriāls par konfliktējošu ģimeni, kura dzīvo Kouhogā, Rodailendas štatā, ASV. Šī seriāla autors ir Sets Makfārlins. Seriāla pirmā sērija tika parādīta. Vēlāk seriālu beidza rādīt, tomēr sakarā ar augstajiem šī seriāla DVD pārdošanas rādītājiem to tika nolemts atsākt rādīt. Latvijā tas tiek pārraidīts kanālā TV6.
Aizputes karš
Aizputes karš (1905. gada 29. decembris — 1906. gada 2. janvāris) ir nosaukums bruņotām sadursmēm starp 1905. gada revolūcijas nemierniekiem un valdības karaspēku Aizputes apkārtnē. Sadursmes sākās ar kauju Rokas birzī un turpinājās ar uzbrukumu Aizputes garnizonam.
Mana trakā ģimene
Seriāla galvenie varoņi ir Grifinu ģimene. Tās galva ir Pīters. Viņa sieva ir mājsaimniece Luisa. Viņiem ir trīs bērni — Mega, Kriss un Stīvijs, kā arī suns Braiens.
Aizputes karš
Priekšvēsture
1905. gada novembra pirmajās dienās LSDSP izlaida uzsaukumu „Visiem zemniekiem!”, kurā aicināja revolucionārā kārtā atcelt vecās, nedemokrātiski vēlētās pagastu valdes un ievēlēt vispārējās vēlēšanās to vietā katrā pagastā rīcības komitejas — pagastos sākās sapulču vilnis un daudzās vietās ievēlēja rīcības komitejas. 10. decembrī Kuldīgas policija nodeva savus ieročus tautas milicijai un LSDSP komiteja pārņēma pārvaldi savās rokās, paturot to līdz decembra beigām. Arī Saldus, Skrunda un Vecauce atradās LSDSP rokās vairākas nedēļas. 1905. gada 13.—15. decembrī notika Tukuma bruņotā sacelšanās, 16.—18. decembrī bruņota sacelšanās notika arī Talsos. 15. decembrī Ventspilī valdības karaspēka garnizons atstāja pilsētu un līdz 1906. gada 6. janvārim varu pilsētā pārņēma LSDSP Ventspils komiteja.
Slovākijas Futbola asociācija
Slovākijas Futbola Asociācija (SFZ) (slovāku val.: Slovenský futbalový zväz) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Slovākijā. SFZ organizē Slovākijas čempionātu, kā arī atbild par Slovākijas futbola izlasi. Tās galvenā mītne atrodas Bratislavā. Asociācija tika dibināta 1938. un bija arī FIFA locekle, taču pēc Otrā pasaules kara tā nepastāvēja, jo Čehoslovākijas futbolu vadīja Čehoslovākijas futbola asociācija. Pēc Slovākijas neatkarības iegūšanas, SFZ tika uzņemta gan FIFA, gan UEFA.
Kristofs Frīdrihs Neanders
Kristofs Frīdrihs Neanders (Christoph Friedrich Neander; dzimis, miris ) bija vācbaltu mācītājs, literāts, Apgaismības kustības darbinieks, Dobeles iecirkņa prāvests, Kurzemes dziesmugrāmatas autors. Tulkojis latviski daudzas baznīcas dziesmas. Jau studiju laikā uzņemts Jēnas brīvmūrnieku ložā „Zu den drei goldenen Rosen“.
Dzīvesgājums
Dzimis 1723. gada 28.decembrī Iecavā. Mācījās pie privātskolotājiem un Jelgavas pilsētas skolā. 1740.-1743. gadā studēja teoloģiju Halles universitātē. Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par mājskolotāju kādā Kurzemes muižā, vēlāk Liepājā. 1751. gadā viņu ordinēja par Kabiles luterāņu draudzes mācītāju. No 1756. gada strādāja par Mežmuižas draudzes novada mācītāju.
1773. gadā izdeva Kurzemes dziesmugrāmatu. No 1775. gada Dobeles diacēzes prāvests un konsistorijas loceklis. 1778. gadā Apgaismības ideju ietekmē izstrādāja jaunas baznīcas kārtības priekšlikumu Kurzemes hercogistei. 1778. gadā uzrakstīja dziesmuspēli "Scipions" (mūzikas autors Francis Ādams Feihtners (Franz Adam Veichtner), kas tika uzvesta hercoga Pētera galma teātrī Jelgavā. 1785. gadā atteicās kļūt par Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendentu. 1786. gadā nodrukāja jaunas baznīcas kārtības priekšlikumu, kas saturēja obligātu baznīcas palīdzību nabagiem un izglītības ieviešanu latviešu zemnieku bērniem. Kurzemes landtāgs to tomēr nepieņēma. 1787. gadā uzrakstīja oratoriju "Jēzus augšāmcelšanās pirmie svētki". Miris 1802. gada 9. jūlijā Mežmuižā.
Volts
Volts (V) ir elektriskā sprieguma SI mērvienība, tā nosaukta par godu itāļu fiziķim Alesandro Voltam (1745—1827).
Viena volta spriegums ir, ja, vadītājā plūstot vienu ampēru (A) stiprai strāvai, tiek patērēts viens vats (W) jaudas:
Vesterosa
Vesterosa (sv) ir pilsēta Zviedrijas centrālajā daļā, Vestmanlandes lēnes centrs. Atrodas 100 kilometru attālumā uz ziemeļiem no Stokholmas, Mēlarena ezera krastā. Viena no senākajām Zviedrijas pilsētām, mūsdienās rūpniecības centrs. Pilsētā katru gadu notiek ASV auto salidojums Power Big Meet, 2004. gadā auto salidojumā piedalījās vairāk kā 11 000 automašīnu.
Vesterosā ilgu laiku ir dzīvojusi 2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa pirmās vietas ieguvēja Lorīna, kura pārstāvēja Zviedriju ar dziesmu Euphoria. Konkursā viņa ieguva uzvaru ar 372 punktiem.
Vēsture
11. gadsimta sākumā Vesterosa bija otra lielākā Zviedrijas pilsēta un 12. gadsimtā kļuva par bīskapijas centru. 1632. gadā Vesterosā tika atvērta ģimnāzija, kura ir vecākā ģimnāzija Zviedrijā. 18. gadsimtā un 19. gadsimtā Vesterosa bija slavena ar gurķu audzēšanu, tāpēc tā ieguva iesauku "Gurķu pilsēta" (Gurkstaden), šādi Vesterosu dažkārt sauc arī mūsdienās.
Vats
Vats (W) ir SI sistēmas jaudas mērvienība, tā ir atvasinātā mērvienība.
Mērvienība nosaukta tvaika mašīnas izgudrotāja Džeimsa Vata vārdā.
Tīmekļa sindikācija
Tīmekļa sindikācija ir sindikācijas forma, kas ļauj izmantot tīmekļa vietnes daļas citām tīmekļa vietnēm. Tas var nozīmēt arī vienkāršu tīmekļa vietnes satura licencēšanu, padarot to pieejamu citiem, lai gan biežāk ar šo terminu apzīmē vietnes tīmekļa barotņu pieejamību, kas ļauj citiem attēlot pašatjaunojošu satura sarakstu (piemēram, pēdējo foruma ierakstu sarakstu). Pirmās to sāka izmantot ziņu vietnes un tīmekļa žurnāli, taču arvien biežāk to izmanto lai sindicētu jebkāda veida informāciju.
Lai gan formāts var būt gan HTML, gan JavaScript, biežāk tas ir XML. Ievērojamas diskusijas par pareizo formātu ir novedušas pie RSS, kam ir vairākas paralēlas versijas, bet vēlāk radīts vēl viens tīmekļa sindikācijas formāts un protokols - Atom.
Atom (standarts)
Atom ir uz XML bāzes veidots dokumentu formāts un uz HTTP bāzes veidots protokols, kas radīts tīmekļa satura sindikācijai. Tas ir līdzīgs RSS, taču nodrošina vairāk iespēju. Kritiķi gan apgalvo, ka tas ir radījis papildu jucekli.
Bez RSS aizstājēja ("Atom Syndication Format"), tiek veidots arī "Atom Publishing Protocol", kura mērķis ir pilnveidot un aizstāt esošos publicēšanas mehānismus, kā Blogger API un LiveJournal XML-RPC klienta/servera protokols. Atom sākotnējais nosaukums bija "Echo".
Litrs
Litrs ir tilpuma mērvienība, ko apzīmē ar "L" vai "l". Litrs nav SI vienība (SI tilpuma mērvienība ir kubikmetrs), bet tas ir precīzi vienāds ar 1 kubikdecimetru. Litrs ūdens 4 °C temperatūrā sver apmēram 1 kilogramu.
Termina nosaukums cēlies no senas franču tilpuma mērvienības litrona (fr), kas bija apmēram 0,83 tagadējie litri. Saskaņā ar SI principiem, mērvienībai, kas nav nosaukta par godu kādam zinātniekam, saīsinātajam apzīmējumam jābūt ar mazo burtu, tomēr litra gadījumā mazo "l" var viegli sajaukt ar ciparu "1". Tādēļ 1979. gadā XVI Vispārējā svaru un mēru konferencē tika nolemts litram izņēmuma kārtā atļaut oficiāli lietot arī otru apzīmējumu — lielo "L". Dažās jomās, piemēram, farmācijā, mūsdienās atļauts lietot tikai lielo "L".
1978. gadā Vaterlo universitātes (Kanāda) fizikas katedras līdzstrādnieks Kenets Vulners universitātes avīzē "Chem13 News" publicēja rakstu ar sīku franču zinātnieka Kloda Emīla Žana Batista Litra biogrāfiju. Klods Litrs esot ražojis stikla vīna pudeles un bijis pirmais, kas sācis izgatavot laboratorijas traukus, bet 1763. gadā ieteicis mērīt tilpumu, nosakot šķidruma masu. Pēc viņa nāves šis priekšlikums esot bijis apstiprināts, bet tilpuma mērvienība nosaukta Litra vārdā. Kaut arī raksts ar izdomāto biogrāfiju tika publicēts Joku dienā, to kļūdas dēļ pārpublicēja IUPAC žurnāls Chemistry International. Lai gan jau nākamajā numurā IUPAC to atsauca, ziņas par Litru kā patiesas tikušas pārpublicētas daudzos izdevumos, tai skaitā arī latviešu valodā.
Attiecība pret citām tilpuma mērvienībām
1 decilitrs = 100 mililitri
1 kubikdecimetrs = 1000 kubikcentimetri = 1 litrs = 10 decilitri
1 hektolitrs = 10 dekalitri = 100 litri = 1000 decilitri
XML
Paplašināmā iezīmēšanas valoda jeb XML (eXtensible Markup Language) ir W3C rekomendācija speciālas nozīmes iezīmēšanas valodu veidošanai. Tā ir vienkāršota SGML apakškopa, spējīga aprakstīt visdažādākā veida datus. Tās galvenā nozīme ir strukturēta teksta un informācijas koplietošanas atvieglošana Internetā. Valodas, kas veidotas uz XML pamata, pašas tiek aprakstītas formālā veidā, kas ļauj programmām modificēt un pārbaudīt dokumentus nemaz nezinot pašu valodu, kurā tie rakstīti.
Stiprās un vājās puses
XML īpašības, kas padara šo valodu piemērotu datu pārsūtīšanai: XML tiek plaši lietots arī dokumentu glabāšanai un apstrādei, gan tiešsaitē, gan nesaistē, un piedāvā vairākus ieguvumus: Noteiktās lietojumprogrammās formātam ir arī atsevišķi trūkumi:
Rāvalpindi
Rāvalpindi (ur, en) — pilsēta Pakistānas ziemeļu daļā Pothohara plato uz dievidrietumiem no Islāmābādas. 20. gadsimta sešdesmitajos gados, Islāmābādas celtniecības laikā, Rāvalpindi bija Pakistānas galvaspilsēta. Islāmābādas starptautiskā lidosta faktiski atrodas Rāvalpindi. Pilsētā atrodas Pakistānas armijas galvenais štābs.
Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka Rāvalpindi vieta ir apdzīvota vismaz 3000 gadus. Šeit bija pilsēta — Taksilas vienaudze, tomēr mazāk pazīstama. Domājams, ka šo pilsētu izpostīja huņņi. 1493. gadā pilsētu atjaunoja gakāru (gakhar) valdnieks Džandahans (Jhanda Khan). Pilsēta atradās gakāru pakļautībā līdz 1765. gadā tos sakāva sikhi. 1849. gadā Rāvalpindi ieņēma briti. Britu varas gados Rāvalpindi atradās lielākais britu armijas garnizons visā Britu Indijā. 1951. gada 16. oktobrī Rāvalpindi tika nogalināts pirmais Pakistānas premjerministrs Liakats Alihans (Liaquat Ali Khan).
Microstation
MicroStation ir Bentley Systems izstrādāta platformu arhitektūras un inženierijas programmatūras pakete. Cita starpā tā veido 2D/3D vektorgrafikas objektus un elementus.
MicroStation pamata datnes formāts ir .DGN (DesiGN file), lai gan tā māk lasīt un rakstīt arī daudzus citus datorizētās projektēšanas formātus, ieskaitot AutoCAD .DWG un .DXF, kā arī izvadīt informāciju renderētu attēlu (JPEG un BMP), animāciju (AVI) un 3D tīmekļa lappušu (VRML) veidā.
Ziņu agregators
Ziņu agregators ir datorprogramma vai attālināts serviss, kas periodiski pārskata noteiktus ziņu avotus, vienā no vairākiem uz XML bāzes veidotiem formātiem (galvenokārt RSS), atrod jaunumus un attēlo tos apgrieztā hronoloģiskā secībā vienā lapā.
RSS atbalsts ir iekļauts arī jaunākajās pārlūkprogrammu Mozilla Firefox un Opera, kā arī e-pasta klienta Mozilla Thunderbird versijās. Tas tiks iekļauts arī šobrīd izstrādes stadijā esošajās nākamajās Internet Explorer un Microsoft Outlook versijās.
Staiceles pagasts
Staiceles pagasts ir viena no Limbažu novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos Igaunijas pierobežā. No visām pusēm iekļauj Staiceles pilsētu un robežojas ar sava novada Alojas, Salacgrīvas un Ainažu pagastiem, Valmieras novada Ramatas un Skaņkalnes pagastiem, un Igaunijas Pērnavas apriņķa Hēdemēstes un Sārdes pagastiem.
Upes
Salaca, Gaņģupe, Glāžupe, Īģe, Jogla, Karogupīte, Kraukļu upe, Maldupīte, Medajtērce, Megra, Mellurga, Puršenupe, Pužupe, Spaļupe, Zonape.
Ezeri
Kaijdzelves, Kodajezers, Pīļdzelves.
Vēsture
1935. gadā Valmieras apriņķa Rozēnu pagasta platība bija 237,7 km² un tajā dzīvoja 3297 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Rozēnu, Staiceles un Vīķu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1950. gadā Staicelei piešķīra strādnieku ciemata statusu, bet pārējo Staiceles ciema teritoriju 1954. gadā pievienoja Rozēnu ciemam. 1958. gadā Staicelei pievienoja likvidētos Rozēnu un Vīķu ciemus, izveidojot Staiceles lauku teritoriju. 1977. gadā Staicelei pievienoja daļu Alojas lauku teritorijas, bet daļu Staiceles lauku teritorijas pievienoja Ramatas ciemam. 1992. gadā Staicelei piešķīra pilsētas tiesības. 2009. gadā Staiceli ar lauku teritoriju iekļāva Alojas novadā. 2010. gadā Staiceles pilsētas lauku teritoriju pārdēvēja par Staiceles pagastu. 2021. gadā Alojas novadu iekļāva Limbažu novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Kopā ar Staiceles pilsētu.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vīķi, Rozēni, Karogi, Mārciemi, Puršēni.
Slovākijas futbola izlase
Slovākijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Slovākijas Republiku starptautiskās futbola sacensībās. Slovākijas futbola izlasi pārvalda Slovākijas Futbola asociācija.
Laika posmā no 1939. līdz 1944. gadam Slovākijas izlase aizvadīja 16 spēles, taču pēc Otrā pasaules kara slovāku spēlētāji spēlēja apvienotajā Čehoslovākijas izlasē. Pēc Čehoslovākijas sadalīšanās Slovākijas izlase pirmo spēli aizvadīja 1992. gadā pret Lietuvas izlasi. Slovākijas izlase Pasaules kausa finālturnīrā pirmoreiz piedalījās 2010. gadā, iekļūstot astotdaļfinālā. Eiropas čempionāta finālturnīrā debitēja 2016. gadā Francijā, kad arī spēja izkļūt no grupas, bet astotdaļfinālā piekāpās Vācijas izlasei.
Sastāvs
Komandas sastāvs 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
<!--Šāds sastāvs tika izsaukts uz 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas izslēgšanas spēli pret Ziemeļīriju (12.11.2020) un 2020.—2021. gada UEFA Nāciju līgas spēlēm pret Skotiju (15.11.2020) un Čehiju (18.11.2020).
-->
TV6 Latvija
TV6 ir televīzijas kanāls Latvijā, kas izveidots 2007. gada 22. aprīlī. Kanāls pieder uzņēmumam All Media Latvia. Kanālā visas programmas tiek pārraidītas latviešu valodā un tā programmu veido filmas un seriāli, izklaides un sporta pārraides. Kanālā var redzēt komēdijseriālus ("Simpsoni", "Divarpus vīri", "Gāzi grīdā!", "Pēdējais īstais vīrs", "Mana trakā ģimene") un oriģinālraidījumus ("Dziļi ar Džili", "Lauku sēta", Overtime TV (līdz 2017. gadam), "Iespējams tikai Krievijā" un "Cilvēks pret mušu"). Vēl kanāls rāda translācijas vai spēles, kas ir saistītas ar sportu, piemēram, visas FK Ventspils un UEFA Eiropas līgas futbola spēles, NBA basketbola spēles, KHL un Rīgas "Dinamo" hokeja spēles. Kanālu var redzēt kabeļtelevīzijā, satelīttelevīzijā, ciparu televīzijā un virszemes televīzijā.
2018. gada 26. jūlijā kanāls TV6, tāpat kā citi All Media Baltics grupas kanāli Baltijas valstīs, pārgāja uz HD kvalitāti.
2022. gada vasaras sākumā kanāls svinēja 15. dzimšanas dienu. 26. augustā kanāls nomainīja savu vizuālo identitāti, iegūstot jaunu logotipu un saukli — "Bez bremzēm!" (iepriekš "Reāliem večiem!"), kas kļuvis ar vienotu identitāti visā mediju grupā TV3 Group. Iepriekš tādu pašu kanāla nosaukumu, logotipu un grafisko dizainu kanāls aizņēmās no Zviedrijas kanāla TV6 Zviedrija, bet to saturs nedaudz atšķīrās.
All Media Latvia Latvijā pieder arī citi televīzijas kanāli: TV3, 3 Plus, TV3 Life, TV3 Mini, radio Star FM un TOPradio, digitālās platformas — TV3 Play, Home3, Go3, TV3 Film, TV3 Sport, TV3 Sport 2 un portāls TV3.lv.
2. jūnijs
2. jūnijs ir gada 153. diena pēc Gregora kalendāra (154. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 212 dienas.
Vārda dienas
Emma, Lība
Lānss Ārmstrongs
Lānss Edvards Ārmstrongs (en, dzimis Lānss Edvards Gundersons (en), ) ir bijušais ASV profesionālais šosejas riteņbraucējs, 1993. gada Pasaules čempions elites grupā. No 1999. līdz 2005. gadam Ārmstrongs septiņas reizes pēc kārtas uzvarēja Tour de France, bet šīs uzvaras tika atņemtas 2012. gadā pēc plaša skandāla par dopinga lietošanu visas karjeras laikā.
Divreiz pārtraucis profesionāļa karjeru — pirmajā reizē pēc viņa organismā atklātā vēža, otrajā reizē pēc septītās uzvaras Tour de France, bet abas reizes ar panākumiem atgriezies profesionālajā sportā. 2011. gadā trešo reizi beidzis aktīvā sporta gaitas.
Karjeras sākums
Skolas gados L. Ārmstrongs trenējās triatlonā un sasniedza ievērojamus panākumus, kļūdams arī par ASV čempionu. Pēc tam specializējās vienā no triatlona disciplīnām - riteņbraukšanā un jau 1991. gadā kļuva par ASV amatieru čempionu, bet vēl pēc diviem gadiem kļuva par 1993. gada pasaules čempionu grupas braucienā. Gan šajā, gan nākamajā gadā L. Ārmstrongam izdevās izcīnīt arī savas pirmās uzvaras atsevišķos Tour de France posmos.
Cīņa ar vēzi
1996. gadā L. Ārmstrongs uzvarēja Flèche Wallonne sacīkstēs un pabeidza gadu kā viens no pieciem labākajiem riteņbraucējiem pasaulē. Šī paša gada vasarā viņš bija spiests izstāties no Tour de France, jo nedēļas laikā viens no sportista sēkliniekiem bija palielinājies trīs reizes. Oktobrī ārsti viņam konstatēja vēzi, kas jau bija izplatījies pa visu organismu. Mediķi deva tikai 20-40%, ka viņš izdzīvos. Sportistam tika izoperēta ķermeņa daļa, kuru skāra audzējs, un viņš saņēma ķīmijterapiju. Mazliet vēlāk tika atklāts, ka vēzis bija skāris arī viņa smadzenes. 1996. gada decembrī tika pabeigta terapija un viņš gadu vēlāk noslēdza līgumu ar US Postal un atgriezās riteņbraukšanā. 1999. gada jūlijā viņš bija atguvis tik daudz spēka, ka spēja izcīnīt pirmo no septiņiem Tour de France uzvarētāja tituliem.
Panākumi
No 1999. gada līdz 2005. gadam L. Ārmstrongs uzvarēja 7 Tour de France pēc kārtas, ko līdz šim nebija veicis neviens riteņbraucējs. Iepriekšējais rekords - 5 uzvaras - piederēja tādām riteņbraukšanas leģendām kā Ž. Anketilam, E. Merksam, B. Ino un M. Indurainam. Pārstāvot ASV profesionālās komandas US Postal un Discovery Channel L. Ārmstrongs sevi pierādīja kā universālu braucēju, kura stiprās puses ir individuālais brauciens ar atsevišķu startu un visgrūtākie kalnu etapi. Sidnejas olimpiskajās spēlēs 2000. gadā L. Ārmstrongs izcīnīja bronzas medaļu braucienā ar atsevišķu startu. Pēc uzvaras savā septītajā Tour de France 2005. gadā viņš paziņoja par profesionāļa karjeras beigām.
Otrā atgriešanās
, 36 gadu vecumā, viņš paziņoja par atgriešanos profesionālajā sportā un gatavību atkal startēt Tour de France profesionālā riteņbraukšanas komanda Astana paziņoja, ka tai pievienojas L. Ārmstrongs. Viņš startēja Giro d Italia, kas labi palīdzēja sagatavoties sezonas galvenajām sacensībām. 2009. gada Tour de France Astana komanda pārliecinoši kontrolēja sacīkstes gaitu un uzvaru izcīnīja tās līderis Alverto Kontadors. Šajā panākumā nozīmīga bija L. Ārmstronga palīdzība, kurš pats ieņēma 3. vietu kopvērtējumā. Pēc velobrauciena beigām viņš paziņoja, ka plāno startēt arī 2010. gada Tour de France, pārstāvot jaunizveidoto komandu RadioShack. Pēdējais Tour de France velobrauciens L. Ārmstrongam gan neizdevās īpaši veiksmīgs un pēc tā beigām viņš trešo reizi paziņoja par profesionāļa karjeras beigām. Pēc tam piedalījās vēl dažas nelielās sacensībās, taču 2011. gada sākumā oficiāli beidza dalību profesionāli sacensībās.
Dopings
Septiņkārtējā Tour de France uzvarētāja L. Ārmstronga sasniegumi ir radījuši dažādas aizdomas par dopinga lietošanu, tomēr viņa sodīšanai nekad nav bijuši pietiekami pierādījumi. Aizdomas daļēji saistītas ar viņa saistību ar itāļu ārstu Mikēli Ferrāri. L. Ārmstronga bijušais asistents Maiks Andersons apgalvojis, ka L. Ārmstrongs lietojis vielu ar tirdzniecības nosaukumu līdzīgu "androstenīnam". Tam sekoja tiesas process pret M. Andersonu un pretēja prasība pret L. Ārmstrongu.
2005. gada augusta beigās mēnesi pēc L. Ārmstronga septītās Tour de France uzvaras pēc kārtas Francijas sporta laikraksts L'Équipe apgalvoja, ka tā rīcībā ir pierādījumi, ka L. Ārmstrongs 1999. gada Tour de France laikā lietojis EPO. Šo apgalvojumu pamatoja ar urīna paraugiem, kuri bija arhivēti Francijas Nacionālajā Dopinga noteikšanas laboratorijā tālākai izpētei. L. Ārmstrongs noliedza EPO lietošanu un UCI viņu nesodīja parauga dublikāta trūkuma dēļ. UCI apstiprināja, ka viņu ārsts Mario Zorzoli esot nopludinājis žurnālam 15 formas, kuras saistīja L. Ārmstrongu ar pozitīvu testu.
Arī 1999. gadā L. Ārmstrongam uzrādīja pozitīvas glikokortikosteroīda hormona analīzes. Sportists to izskaidroja ar kortizonu saturoša krēma lietošanu pret sēdekļa izraisītiem noberzumiem un uzrādīja ārsta recepti. Noteiktais apjoms bija zem aizliegtā līmeņa un atbilda apjomam, kuru izmanto tropiskajam ādas krēmam, bet UCI noteikumi pieprasīja, ka ārstu receptes jāuzrāda pirms medikamenta lietošanas.
Privātā dzīve
L. Ārmstronga pirmā sieva bija Kristīna Ričarda, kas palīdzēja viņam cīņā ar vēzi, viņiem ir 3 bērni. No 2004. līdz 2005. gadam viņam bija attiecības ar ASV mūziķi Šerilu Krovu. Pāris saderinājās, tomēr neapprecējās.
Ampērs
Ampērs (simbols: A) ir elektriskās strāvas stipruma mērvienība SI sistēmā. Nosaukta franču fiziķa Andrē Marī Ampēra vārdā.
Definīcija
Ampērs ir tāda pastāvīga strāva, kas, plūstot divos taisnos paralēlos vadītājos ar bezgalīgu garumu un bezgalīgi mazu šķērsgriezumu, kuri ir novietoti 1 metra attālumā vakuumā, rada starp šiem vadītājiem mijiedarbības (pievilkšanās) spēku, kas ir vienāds ar 2⋅10−7 ņūtoniem uz garuma metru.
Apraksts:
Strāvas stiprumu mēra ampēros (A)
Venēdiks
Venēdiks (Venēdu valoda, Wenedyk) ir mākslīgā poļu-romāņu valoda, kuru 2002. gadā izstrādāja Nīderlandes valodnieks Jans van Stēnbergens, vadoties no fantastiska pieņēmuma, ka Polija būtu bijusi iekļauta Romas impērijā un latinizēta. Valodas vārdu krājums un morfoloģija pārsvarā bāzējas uz latīņu valodas, kamēr sintakses, izrunas un pareizrakstības pamatā ir poļu valoda. 2005. gadā valoda tika ievērojami pārstrādāta.
Bībeles lūgšana "Mūsu tēvs debesīs" venedikā:
Troņmantnieka mošeja
Troņmantnieka mošeja (turku: Şehzade Camii) ir mošeja Stambulā, Turcijā. Mošeja tika uzcelta 1543. līdz 1548. gadam pēc Osmaņu impērijas sultāna Suleimana I pavēles arhitekts Sinans. Šo mošeju osmaņu arhitektūras vēsturnieki uzskata par pirmo slavenā arhitekta Sinana lielāko darbu klasiskajā osmaņu arhitektūrā.
Mošeja ir kvadrātveida ēka, kuru sedz liels centrālais kupols, kuram malās pieguļ četru kupolu puses. Lielo kupolu tur četras lielas kolonnas, kuru diametrs ir 19 m un to augstums ir 37 m. Troņmantnieka mošejas komplekss (kīlije) atrodas starp divu citu mošeju kompleksiem - Fatiha mošeja un Bajezida mošeja. Kīlijē ietilpst lūgšanu zāle, troņmantnieka prinča Mehmeta kapliča (tā tika uzcelta pirms mošejas), divas skolas (medreses), mazturīgo virtuve un karavānsarajs. Mošeju un tās pagalmu ieskauj siena, kas to nodala no pārējām kompleksa celtnēm.
Lille
Lille (fr, nl) ir pilsēta Francijas galējos ziemeļos pie Beļģijas robežas. Kopā ar Beļģijas puses pilsētu Kortrijku veido vienotu aglomerāciju. Sens tekstilrūpniecības centrs.
Troņmantnieka mošeja
Ārējās saites
Turcijas Arhitektūras muzejs
Venēdiks
Owień twej rzeń.
Troņmantnieka mošeja
Ārējās saites
Arhitekta Sinana projekta vietne
Atsauces
Aptullah Kuran: Sinan: The grand old master of Ottoman architecture, Ada Press Publishers, 1987. ISBN 0-941469-00-X (angļu val.)
Ampērs
Definīcija
1000 vati (W) = 1 kilovats (kW)
Venēdiks
Foca si twa włątać, komód en czału szyk i sur cierze.
Da nów odzej nostry pań kocidzany.
I nie endycz nosz en ciętaceń, uta liwra nosz dzie mału.
''Nąk twie są rzeń i pociestać i głurza, o siąprz. Amen.''
Ampērs
Definīcija
Parasti rozetē ir 230 volti (V)
Parastais gludeklis tērē ≈ 5 ampērus (A), tas aptuveni ir 1110 vati (W) vai 1,1 kilovats (kW)
Lille
Mūsdienās Lille ir liels dzelzceļa transporta mezgls "Eurostar" (Parīze - Londona) ātrgaitas dzelzceļa līnijā. 1983. gadā Lillē tika uzcelts mūsdienīgs metro VAL (Villeneuve d'Ascq à Lille).
Pilsētā atrodas trīs universitātes. Lille ir mājvieta Francijas 1. līgas futbola klubam Lille OSC.
Vēsture
Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1066. gadā. Pilsētas nosaukums radies no latīņu - insula (sala), jo iesākumā tā bija sala purva vidū. Dažādos laikos bija Flandrijas grāfistes, Burgundijas hercogistes un spāņu Hābsburgu īpašumā.
1667. gadā Francijas karalis Luijs XIV ieņēma pilsētu. Lielās franču revolūcijas laikā Lille saglabāja savu katolisko raksturu un iesākumā revolūcijas notikumos faktiski nepiedalījās. 1792. gadā Lille centās ieņemt austriešu armija, tomēr pilsēta izturēja.
Rūpnieciskās revolūcijas laikā pilsētā un tās apkārtnē strauji attīstījās ogļu ieguve. Pilsēta smagi cieta Lielās depresijas laikā, 1935. gadā trešdaļa pilsētas iedzīvotāju bija zem nabadzības robežas.
Cilvēki
Lillē dzimuši:
Škoda 14TrM
Dizains un modernizētās funkcijas
Tāpat kā trolejbusam Škoda 14Tr arī trolejbusam Škoda 14TrM ir divasu nesošā virsbūve. Tas sastāv no savstarpēji sametinātiem dažādiem tērauda elementiem. Trolejbusa salons ir labi apgaismots, termiski izolēts un tam ir skaņu necaurlaidīgi elementi. Trolejbusa labajā pusē atrodas trīs durvis.
Trolejbusa ārpuses modernizācija skāra tikai trolejbusa priekšējo daļu un aizmugurējo daļu. Šīs nelielās izmaiņas ieteica arhitekts Patriks Kotas. Trolejbusam tika uzstādīti elektroniskie informācijas tablo. Trolejbusa interjers tika pilnībā modernizēts. Tika uzstādīti jauna tipa polsterēti sēdekļi un tika iebūvēta neslīdoša grīda. Elektriskās daļas palika gandrīz tādas pašas kā trolejbusam Škoda 14Tr. Vēl kā jaunums parādījās savādāks vilces motors un lamināta kolektori.
Kopš 2002. gada trolejbusi Škoda 14Tr Bratislavā tiek modernizēti pievienojot jaunu asi un pārveidojot virsbūvi. Kaut arī patiesībā trolejbusi ir kā jauni, tie tiek uzskatīti par renovētiem. Tā tas tika izdarīts ar diviem Plzeņas trolejbusiem. Abās pilsētās tie tiek klasificēti kā trolejbusi Škoda 14TrM.
Daži trolejbusu pakalpojumu sniedzēji (Čehija — Ostrava un Plzeņa) saka, ka atjaunotās trolejbusu Škoda 14Tr versijas tiek dēvētas par Škoda 14TrM. Tikmēr citi — tos sauc kā jau gaidīts par Škoda 14TrR.
Piegādes
Laikā no 1995. gada līdz 2004. gadam tika saražoti aptuveni 290 šādi trolejbusi.
Rezerves daļu ražošana tika uzsākta 2002. gadā.
🇺🇿
Norāde: Šajā tabulā nav iekļautas visas valstis un pilsētas, kur Škoda 14TrM tika piegādāta, tāpat nav uzskaitītas pilsētas, kuras iepirka jau lietotus Škoda 14TrM trolejbusus.
Grenāda
Grenāda (en) ir suverēna salu valsts, kas atrodas uz Grenādas un sešu mazāku salu grupas Grenadīnu salu dienvidu daļā Karību jūras dienvidaustrumos. Ziemeļrietumos no tās atrodas Trinidāda un Tobāgo, ziemeļaustrumos Venecuēla, bet dienvidrietumos Sentvinsenta un Grenadīnas. Lielākās valsts pilsētas ir tās galvaspilsēta Sentdžordžesa, Gujava un Grīnvila.
Grenāda ir pazīstama kā "Garšvielu sala" pateicoties salā augošajiem muskatriekstiem, Grenāda ir viena no lielākajām šo garšvielu eksportētājvalstīm pasaulē.
Ģeogrāfija
Grenāda ir lielākā sala Grenadīnās. Salas ir vulkāniskas izcelsmes ar ļoti bagātu augsni. Grenāda ir diezgan kalnaina, visaugstākais ir Sentkaterīnas kalns (840 m). Vairākas mazas upes ar skaistiem ūdenskritumiem ietek jūrā no šiem kalniem. Grenādā ir tropiskais klimats: karsta un mitra lietus sezona, sausajā sezonā ir sastopami pasāti. Grenādu, kas atrodas viesuļvētru joslā, 50 gadu laikā ir skārušas tikai 3 viesuļvētras.
Reliģija
Grenāda ir izteikti reliģioza valsts. Neskaitot nelielu rastafari kopienu, kas dzīvo Grenādā, gandrīz visi valsts iedzīvotāji (99,8%) ir kristieši. Puse no iedzīvotājiem ir Romas katoļi; lielākā protestantu grupa ir anglikāņi, pārējie ir prezbiterāņi un Septītās dienas adventisti. Vairumam baznīcu ir savas skolas, kas ir pieejamas visu ticību pārstāvjiem. Grenādā ir arī neliela musulmaņu kopiena, kas pārsvarā cēlusies no Gudžarātas ieceļojušajiem indiešu imigrantiem, kuri ieradās koloniālajā periodā tirdzniecības nolūkos.
Jaunā mošeja
Jaunā mošeja jeb Mātes Sultānes mošeja (tr, Valide Sultan Camii; 1597 — 1663) ir mošeja Eminēnī rajonā, Stambulā, Turcijā. Tā atrodas Bosfora Zelta raga līča krastā, Galatas tilta dienvidu galā. Jaunā mošeja, tāpat kā Galatas tilts ir labi zināmas Stambulas tūrisma apskates vietas. Mošejas pagalmā ir uzbūvēta skaista mazgāšanās strūklaka (turku: şadırvan) un sultāna kiosks, kas noflīzēts ar Iznikas flīzēm.
Vēsture
1597. gadā pēc sultāna Murada III sievas Safijes sultānes rīkojuma tika sākta mošejas celtniecība. Mošejas projektu sāka izstrādāt un realizēt arhitekts Dāvids āga (Davut), bet viņa darbu turpināja Dalgičs Ahmets āga un pabeidza — Mustafa āga sultāna Mehmeda IV valdīšanas laikā (1663). Mošejas celtniecībai tika piegādāti akmens bluķi no Rodu salas. Mošejas celtniecība tika pabeigta tikai 66 gadus pēc darbu sākšanas, jo tās pasūtītāji — sultāns Murads III un viņa sieva jau bija miruši, bet Konstantinopolē bija izplatījusies mēra epidēmija.
Arhitektūra
Jaunās mošejas projekts ir arhitekta Sinana principu turpinājums, kas pārmantoti no Troņmantnieka mošejas un Sultāna Ahmeda mošejas. Šī mošeja ir atšķirīga ar piramīdai līdzīgo kupolu, kura diametrs ir 17,5 m un augstums — 36 m. Kupolu balsta četras lielas kolonnas.
Rīgas Motormuzejs
Rīgas Motormuzejs ir muzejs Rīgā un ir lielākais seno spēkratu muzejs Baltijas valstīs. Muzejs dibināts 1989. gadā pēc Latvijas Antīko automobiļu kluba iniciatīvas. Muzejs atrodas Rīgas pilsētas austrumu daļā Mežciemā, S. Eizenšteina ielā 6, pie Biķernieku trases. Motormuzejs vāc, saglabā, restaurē un popularizē senos spēkratus kā Latvijas un pasaules industriālā mantojuma un materiālās kultūras sastāvdaļu. Muzejā pieejama bagātīga tehniskās literatūras lasītava.
2012. gada 16. aprīlī muzejs tika slēgts rekonstrukcijai. Tika paredzēts, ka muzejs apmeklētājiem durvis varētu pilnībā atkal vērt 2015. gada nogalē, tomēr oficiālā muzeja pēc rekonstrukcijas atklāšana notika tikai.
Vēsture
Rīgas Motormuzejs tika dibināts pēc Latvijas Antīko automobiļu kluba un tā vadītāja Viktora Kulberga iniciatīvas un tika izvietots īpaši muzeja vajadzībām projektētā ēkā. Muzeja ēkas arhitekts ir Viktors Valgums. Kopš 2009. gada 1. jūlija Rīgas Motormuzejs ir Ceļu satiksmes drošības direkcijas (CSDD) filiāle.
Ekspozīcija
Muzejā apskatāma pastāvīga ekspozīcija, kurā iespējams aplūkot unikālu pirms 1904. gada Augusta Krastiņa kompānijā ASV izgatavotu automobili, kā arī 1912. gadā Latvijā ražoto Russo-Balt ugunsdzēsēju automobili "D" 24-40 un 1938. gadā Vācijā ražoto kalnu sacīkšu automobili Auto Union CD V16.
Muzejā ir apskatāmi Latvijā ražotie automobiļi (Russo-Balt, Ford-Vairogs, RAF, u.c.) un moto, velo tehnika (Leitners, G. Ērenpreis, Ozolnieks, Sarkanā Zvaigzne, u.c.). Kolekcijā ir arī Kremļa autoparka eksponāti (Staļina ZiS 115 S, Brežņeva avarējušais auto u.c.) un citi PSRS automobiļi, pirms Otrā pasaules kara ražotie senie automobiļi (BMW, Ford, Chevrolet, Mercedes, u.c.), sacīkšu automobiļi, motosporta tehnika.
Ekspozīcijas filiāle Bauskā
2011. gadā pēc rekonstrukcijas atklāta Rīgas Motormuzeja filiāle Bauskā. Filiāle sastāv no divām izstāžu zālēm—angāriem, kas savā starpā savienoti ar administratīvo ēku. Vienā ekspozīcijas zālē ir apskatāmi vieglās automašīnas, ar kādām pilsētnieki devās izbraukumos 1930. gados un pēckara laikā. Otrajā zālē ir izstādīti traktori Fordson, Lanz Bulldog, kuļmašīna un cita vēsturiska lauksaimniecība tehnika, kā arī kravas un apvidus automobiļi, kuri tika plaši lietoti padomju laika kolhozos.
BKSB motoru sporta ekspozīcija
Biķernieku kompleksās sporta bāzes (BKSB) administrācijas ēkā, S. Eizenšteina ielā 4, atrodas motoru sporta ekspozīcija. Ekspozīcijā apskatāmi motoru sportā izmantoti spēkrati - formulas, automobiļi un motocikli.
Valdis Liepiņš
Valdis Liepiņš var būt:
Krimas karš
Krimas karš (1853—1856) risinājās starp Krievijas Impēriju un sabiedrotajiem: Franciju, Lielbritāniju, Sardīniju un Osmaņu impēriju. Galvenā karadarbība notika Krimas pussalā un Melnajā jūrā, bet atsevišķas operācijas tika īstenotas arī Baltijas jūras piekrastē, Anatolijā, Kaukāzā, Baltajā jūrā un Klusajā okeānā.
Norise
1853. gadā Krievijas Impērijas kara flote sagrāva Osmaņu impērijas floti Sinopas piekrastē. 1854. gadā Krimas karā iesaitījās arī Francija un Lielbritānija, vairāk nekā gadu ilga Sevastopoles aplenkums. Pēc Sevastopoles cietokšņa krišanas sākās miera sarunas, kas beidzās ar Parīze līguma noslēgšanu 1856. gada martā.
Saskaņā ar miera līgumu Krievijas Impērija nedrīkstēja izveidot kara floti Melnajā jūrā, bet Moldāvijas un Valahijas provinces ieguva lielu autonomiju. Krievijā uzsāka vērienīgas reformas un notika demilitarizācija.
Kara raksturojums
Krimas karu uzskata par pirmo „moderno” militāro konfliktu, kurā izmantoja tādas tehnoloģijas un metodes, kas pagrieza militārās nozares attīstību jaunā virzienā. Krimas karā pirmo reizi taktiski tika pielietots dzelzceļš un telegrāfs, kā arī Minjē lode, kas vairāk bija atbildīga par postošajiem ievainojumiem kaujas laukā. Tāpat Krimas karš bija viens no pirmajiem militārajiem konfliktiem, kura gaita plaši tika atspoguļota rakstiskās liecībās un fotogrāfijās. Kara korespondentu sniegtās ziņas sasniedza visas karā iesaistītās puses, attiecīgi lielāku nozīmi nekā agrāk konflikta norisē spēlēja sabiedrības viedoklis.
RSS protokols
RSS ir XML tīmekļa sindikācijas failu formātu saime, ko plaši izmanto ziņu tīmekļa vietnes un tīmekļa žurnāli. Ar šo terminu apzīmē trīs standartus: Rich Site Summary (RSS 0.9x), Really Simple Syndication (RSS 2.0), RDF Site Summary (RSS 0.9 un 1.0)
Lietojums
RSS izmanto, lai piegādātu atsevišķas tīmekļa satura vienības kopā ar īsu aprakstu un saiti uz pilno saturu. Informācija tiek piegādāta kā XML fails, ko sauc par RSS plūsmām, RSS padevēm, RSS barotnēm, RSS straumēm jeb RSS kanāliem.
Programmas, ko sauc par ziņu agregatoriem, māk bez tiešas lietotāja iejaukšanās pārbaudīt RSS atbalstošas tīmekļa vietnes un automātiski ziņot par jaunu informāciju, kas tajās parādījusies. Tas aiztaupa lietotājam nepieciešamību periodiski aplūkot šīs tīmekļa vietnes, tikai lai pārliecinātos, ka tajās nav kāda jauna informācija, kā arī parakstīties uz tīmekļa vietnes jaunumu piesūtīšanu ar e-pasta starpniecību. Pazīstamas ārvalstu vietnes, kas piedāvā sekot jaunumiem ar RSS palīdzību ietver The New York Times, The Wall Street Journal un BBC. Latvijā šādu iespēju nodrošina visi lielākie ziņu portāli - Apollo portāls, DELFI.lv un TVNET.
RSS plaši izmanto tīmekļa žurnālu kopiena, lai dalītos ar jaunāko žurnālu ierakstu virsrakstiem vai pat pilniem ierakstiem.
Web-bāzēti barotņu lasītāji un agregatori, kā My Yahoo! un Bloglines neprasa papildus programmatūras uzstādīšanu un padara RSS barotnes pieejamas lietotājam no jebkura datora ar Interneta pieslēgumu.
Tīmekļa vietnēs uz RSS barotnēm bieži vien norāda saites, kas vizuāli izskatās kā oranžs taisnstūris, kas var saturēt arī uzrakstu baltiem burtiem ar tekstu "XML" vai "RSS".
Tēvijas Kara ordenis
Tēvijas Kara ordenis bija Padomju Savienības kara ordenis, ko piešķīra Sarkanās armijas, Kara flotes, NKVD un partizānu vienībās dienošajiem par varonību, izturību, nelokāmību un vīrišķību, kas izrādīta kaujas laikā, kā arī karavīriem, kas ar savām darbībām sekmējuši kaujas operāciju veikšanu Lielā Tēvijas kara laikā. Ar šo ordeni tika apbalvoti vairāk kā 9,1 miljons cilvēku.
1458 (skaitlis)
1458 ir kārtas skaitlis starp skaitļiem 1457 un 1459. Šis ir viens no trijiem skaitļiem (1458; 1729 un 81), kuram izpildās īpašība: ja visus tā ciparus saskaita un tad iegūtā skaitļa ciparus samaina vietām, un to sareizina ar iepriekš iegūto skaitli, tad veidojas sākumā iedomātais skaitlis(1458; 1729 vai 81); 1+4+5+8=18 ; 18 x 81=1458
Tēvijas Kara ordenis
Vēsture un izskats
Tēvijas Kara ordenis tika nodibināts 1942. gada 20. maijā ar PSRS Augstākās Padomes Prezidija dekrētu. Vēlāk tika veiktas izmaiņas ordeņa aprakstā 1943. gada 19. jūnijā un ordeņa statusā 1947. gada 16. decembrī. Ordenim bija divas pakāpes, no kurām 1. pakāpe bija augstākā. Piešķiršanas noteikumus regulēja PSRS Augstākās Padomes Prezidija dekrēta noteikumi. Ordeni piešķīra, piemēram, tiem, kuri notriekuši noteiktu skaitu ienaidnieku lidmašīnu, personīgi iznīcinājuši 2-3 tankus, ieņēmuši pretinieka karakuģi, pirmie ielauzušies ierakumos vai blindāžā, iznīcinājuši pretinieka garnizonu utt. Pēc kara ar šo ordeni apbalvoja arī ārzemju pilsoņus. Tēvijas Kara ordeni pārtrauca piešķirt sešdesmitajos gados, bet 1985. gadā tas tika atjaunots par godu 40. gadiem kopš Otrā pasaules kara beigām. Līdz ar PSRS sabrukumu ordenis beidza pastāvēt.
RSS protokols
Vēsture
Sākotnējā RSS versija bija 0.9, ko izstrādāja Netscape izmantošanai savā "My Netscape" portālā. Sākotnēji tas tika balstīts uz RDF (RDF Site Summary). Taču vēlāk Netscape tirgzinības speciālisti nolēma formātu vienkāršot. Vienkāršoto versiju nosauca par Rich Site Summary. Netscape vēlāk formātu papildināja, pievienojot tam jaunas iespējas no Scripting News XML formāta, ko bija izstrādājis Deivs Vīners.
Tēvijas Kara ordenis
Vēsture un izskats
Lielā Tēvijas kara I pakāpes ordeņa zvaigzne ir pārklāta ar rubīnsarkanu emalju, tai ir starveida zelta pamatne, centrā — zelta sirpis un āmurs. Lielā Tēvijas kara II pakāpes ordenim ir sudraba stari un apzeltītas tās daļas, kas nav emaljētas.
RSS protokols
Vēsture
2000. gadā izstrādātāju grupa, kas balstījās ap rss-dev adresātu sarakstu, izstrādāja jaunu standarta versiju - RSS 1.0, kas bija balstīts uz RSS 0.9, ņemot vērā Globālā Tīmekļa Konsorcija RDF un XML standartus. RSS 1.0 tika izstrādāts kā iesaldēts standarts, kas papildināms ar XML vārdu telpām (namespaces). Dažus mēnešus vēlāk Deivs Vīners izstrādāja RSS 0.92 standartu, kas papildināja RSS 0.91 ar jauniem elementiem.
Pēdējā RSS 0.92 atzara versija ir RSS 2.0.1, kas arī tiek uzskatīts par iesaldētu un tā paplašināšana ir paredzēta moduļu veidā, izmantojot XML vārdu telpas.
Savietojamības problēmas
Ar RSS apzīmē vairākus sindikācijas protokolus (un atšķirīgas to versijas) un pastāv uzskats, ka tās savā starpā nav savietojamas. Citi tam nepiekrīt, argumentējot ar to, ka RSS ir balstīts uz XML un savietojamība ir sasniedzama ar XSLT, kuru RSS agregatoriem tāpat būtu jāizmanto, lai pārvērstu RSS lietotājam saprotamā formātā. Agregatoru izstrādātāji un RSS publicētāji parasti cenšas atbalstīt vairākus XML sindikācijas standartus.
Cita savietojamības problēma rodas, kad publicētāji ievieto barontēs nelielus HTML koda fragmentus. Daži tos pievieno kā CDATA sekcijas, savukārt citi - kā HTML kodētu PCDATA. Dažādās RSS versijās lietotais datumu formāts arī ir atšķirīgs. Tāpat daudzi barotņu autori mēdz jaukt kopā dažādu standartu piedāvātās iespējas vai arī pievieno jaunas iespējas, ko atbalsta noteikti agregatori, tādējādi padarot barotnes neatbilstošas nevienam standartam, un dažreiz tās pat nav korekti noformēti XML dokumenti.
Fotosintēze
Fotosintēze (no el (fōto-) — 'gaisma' un σύνθεσις (súnthesis) — 'aizstāšana') ir organisku vielu sintēze no neorganiskiem savienojumiem (oglekļa dioksīda un ūdens), izmantojot gaismas enerģiju. Kā blakusprodukts izdalās skābeklis. Fotosintēze notiek fotoautotrofajos organismos — augos, aļģēs un fotosintezējošās baktērijās. Augi fotosintēzei izmanto mazāk kā 2% Zemi sasniegušās saules enerģijas. Fotosintēzē ik gadu uz Zemes rodas apmēram 150 miljardi tonnu organisko vielu un 150 miljardi tonnu skābekļa, kā arī augi uzņem apmēram 200 miljardus tonnu oglekļa dioksīda.
Pētīšanas vēsture
Fotosintēzes summāro vienādojumu 1800. gadu sākumā sastādīja N. Sosīrs:
Šo vienādojumu lieto arī mūsdienās, pieliekot klāt indeksus:
1893. gadā Č. Barness procesu nosauca par fotosintēzi. 1930. gadā Stenforda Universitātes profesors Kornēlijs Bernards van Nīls pierādīja, ka fotosintēzē skābeklis izdalās no ūdens, nevis oglekļa dioksīda, kā tika uzskatīts iepriekš. To viņš paveica eksperimentos, kuros augus apstrādāja ar oglekļa dioksīdu, kurš satur skābekļa izotopu (18O), kas pēc tam netiek konstatēts skābeklī, kas izdalījies fotosintēzē.