cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Filipo Brunelleski
Nāve
Brunelleski nomira 1446. gadā 15. aprīlī Florencē. Arhitekts tika apglabāts blakus savam slavenajam darbam — Florences katedrālei. Viņu joprojām atceras kā vienu no renesanses dižākajiem arhitektūras pārstāvjiem. Uzrakstā uz viņa kapakmens teikts: "Gan lielisko kupolu no šīs slavenās baznīcas un daudzas citas ierīces izgudroja arhitekts Filippo, kas liecina par viņa lielisko prasmi. Tāpēc, godinot viņa ārkārtīgos talantus, ir pateicīga valsts, kas vienmēr atcerēsies viņu šeit zemāk augsnē."
Skatīt arī
Renesanses arhitektūra
Praderols
Praderols (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sklerodermija
Sklerodermija ir autoimūnu slimību grupa, kas var izraisīt izmaiņas ādā, asinsvados, muskuļos un iekšējos orgānos. Sklerodermija biežāk skar sievietes nekā vīriešus, un tā visbiežāk rodas vecumā no 30 līdz 50 gadiem. Sklerodermiju nav iespējams pilnībā izārstēt, ārstēšanas metodes fokusējas uz simptomu atvieglošanu.
Cēloņi
Slimības pamatā ir kolagēna pastiprināta veidošanās un tā uzkrāšanās audos paaugstinātas fibroblastu aktivitātes dēļ. Cēloņi var būt fokāla infekcija zobos, mandelēs, deguna blakusdobumos, vidusausī un citur, tāpat arī iekšējās sekrēcijas dziedzeru, centrālās nervu sistēmas vai veģetatīvās nervu sistēmas darbības traucējumi. Sklerodermiju veicina pārpūlēšanās, locekļu pārsalšana, psihiskas un fiziskas traumas.
Nav precīzi zināms, kas izraisa kolagēna pārprodukciju, bet iespējams to ietekmē imūnsistēma. Visticamāk, sklerodermiju izraisa dažādu apstākļu kombinācija, tostarp imūnsistēmas traucējumi, ģenētika un vides faktori.
Simptomi
Lai gan sklerodermija var ietekmēt tikai ādu, vairumā gadījumu slimība skar arī citas ķermeņa daļas, piemēram, asinsvadus, iekšējos orgānus un gremošanas traktu, un sklerodermijas pazīmes un simptomi atšķiras atkarībā no tā, kuras ķermeņa daļas ir skartas:
Ārstēšana
Nav medikamentu, kas varētu izārstēt vai apturēt sklerodermijai raksturīgo kolagēna uzkrāšanos audos, tomēr ir dažādas zāles, kas spēj palīdzēt kontrolēt sklerodermijas izraisītos simptomus un novērst komplikācijas. Atkarībā no pacienta simptomiem, sklerodermiju ārstē ar antibiotikām, asinsvadu paplašinātājiem un audus mīkstinošiem līdzekļiem u.c. medikamentiem. Labus panākumus dod diatermija, ultraskaņas terapija, masāža; fizioterapija vai ergoterapija var palīdzēt kontrolēt sāpes, kā arī veicināt kustību mobilitāti.
Ciršļveidīgie
Ciršļveidīgie (Soricomorpha) ir Laurāzijas placentāļu virskārtas (Laurasiatheria) zīdītāju kārta, kas apvieno 3 mūsdienās dzīvojošas dzimtas un vienu aizvēsturisku dzimtu. Vēl nesenā pagātnē ciršļveidīgie kopā ar ežveidīgajiem veidoja kukaiņēdāju kārtu (Eulipotyphla), kura mūsdienu sistemātikās vairs netiek lietota kā taksonomiskā vienība.
Ēriks fon Dēnikens
Ēriks Antons Pauls fon Dēnikens (de; dzimis 1935. gada 14. aprīlī) ir Šveices grāmatu autors vairākām grāmatām, kurās izteikti apgalvojumi par ārpuszemes ietekmi uz agrīno cilvēku kultūru, ieskaitot vislabāk pārdoto "Dievu karagūstekņi?", kas publicēts 1968. gadā. Fon Dānikens ir viens no galvenajām personām, kas atbild par "paleokontakta" un antīko astronautu hipotēžu popularizēšanu.
Agrīnā dzīve
Fon Dēnikens dzimis Zofingenē, Ārgavā. Ieaudzis par Romas katoli, viņš apmeklēja Svētā Maikla Starptautisko katoļu skolu Fribūrā, Šveicē. Skolas laikā viņš atraidīja baznīcas Bībeles interpretācijas un izrādīja interesi par astronomiju un lidojošo šķīvīšu fenomenu. 19 gadu vecumā viņam tika piemērots četru mēnešu nosacīts sods par zādzību. Pirms pārcelšanās uz Ēģipti viņš pameta skolu un uz laiku strādāja pie Šveices viesnīcu īpašnieka. 1964. gada decembrī fon Dēnikens rakstīja: "Hatten unsere Vorfahren Besuch aus dem Weltraum?" ("Vai mūsu senčiem bija vizīte no kosmosa?"), periodiskajam izdevumam Der Nordwesten. Atrodoties Ēģiptē, viņš bija iesaistīts juvelierizstrādājumu darījumā, kura rezultātā pēc atgriešanās Šveicē tika notiesāts uz deviņiem mēnešiem par krāpšanu un piesavināšanos.
Mazais nakts gekons
Sīciņo gekonu atklāja 1982. gadā Ganerskveinas salā, taču jau 1990. gadu sākumā to uzskatīja par izmirušu. 1995. gadā salu atbrīvoja no žurkām, kas ļāva populācijai atjaunoties un 1990. gadu beigās to no jauna atklāt. Kopš tā laika trīs salās tika atrastas citas šīs sugas populācijas.
Nosaukums
Sugas latīniskā nosaukuma pirmā daļa coindemir[e] norāda uz Ganerskveinas (jeb Coin de Mire) salu, kur sugu atklāja, bet otrā -ensis ir piedēklis ar nozīmi "kas dzīvo".
Izplatība
Apdzīvo vairākas Maurīcijai blakus esošās saliņas, — plaukstoša populācija mitinās Ganerskveinā, stabila sīciņajā Vakoasas saliņā un pietiekami kompakta Pižona klintī. 2003. gadā atklāto Flatas salas populāciju izmedīja tur 2010. gadā ievazātais Āzijas mājas cirslis (Hemidactylus frenatus).
Velve
Velve ir arkveida griestu konstrukcija telpas vai tās daļas pārsegšanai. Velves ir bieži lietotas romānikas un gotiskā stila baznīcu celtnēm. Velves nereti veido baznīcu vizuāli interesantāko daļu, piemēram, Seviljas katedrālē Spānijā, Ķelnes katedrālē Vācijā.
Šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 300 metri ar šauteni pozīcijā uz ceļiem vīriešiem
300 metri ar šauteni pozīcijā uz ceļiem vīriešiem bija viena no astoņām disciplīnām šaušanas sacensībās 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, Parīzē. Sacensības tika aizvadītas 1900. gadā no 3. līdz 5. augustam, militārajā nometnē Satori, Versaļas teritorijā. Tajās startēja 30 sportisti no 6 valstīm.
Zelta medaļu šajās sacensībās izcīnīja Šveices sportists Konrāds Štēli (324 punkti), sudraba medaļas izcīnīja šveicietis — Emīls Kellenbergers (314 punkti) un Dānijas sportists Anderss Peters Nīlsens (314 punkti).
Sacensību formāts
Sacensībās katrs šāvējs raidīja 40 šāvienus esot pozīcijā uz ceļiem. Mērķis bija 1 metra diametrā, ar 10 punktu gredzeniem; mērķi tika noteikti 300 metru attālumā. Tādējādi maksimālais iespējamais rezultāts bija 400 punkti. Rezultāti no šī notikuma tika apvienoti ar pārējām divām pozīcijām (stāvus pozīcijā un guļus pozīcijā), lai iegūtu trīs pozīciju individuālo, kā arī komandas rezultātu.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 30 sportisti no 6 valstīm. Visas valstis pirmo reizi bija pārstāvētas šajā disciplīnā.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Priežleju viduslaiku kapsēta
Priežleju viduslaiku kapsēta ir aizsargājams arheoloģijas piemineklis Talsu novada Abavas pagastā, uz ziemeļaustrumiem no Sabiles, pie Priežleju mājām.
Japāņu pilis
Japāņu pilis (城) bija cietokšņi, kas būvēti galvenokārt no koka un akmens. Tās attīstījās no iepriekšējo gadsimtu koka nocietinājumiem un savu pazīstamo veidolu ieguva 16. gadsimtā. Japānas pilis tika būvētas, lai apsargātu svarīgas vai stratēģiskas vietas, piemēram, ostas, upju šķērsojumus vai krustceles, un gandrīz vienmēr šos savus nocietinājumiem izmantoja reljefa formas.
Lai gan tās tika būvētas ilglaicīgai lietošanai un to celtniecībā izmantoja vairāk akmeņu nekā lielākajā daļā Japānas ēku, pilis joprojām tika būvētas galvenokārt no koka, un daudzas no tām gadu gaitā tika iznīcinātas. Īpaši tas attiecas uz Sengoku periodu (1467—1603), kad daudzas no šīm pilīm tika uzceltas pirmo reizi. Tomēr daudzas tika pārbūvētas vai nu vēlāk Sengoku vai sekojošajā Edo periodā (1603—1867), vai arī nesen — par nacionālā mantojuma vietām vai muzejiem. Šobrīd Japānā ir vairāk nekā simt pilis, kas ir saglabājušās vai daļēji saglabājušās; tiek lēsts, ka reiz to bija pieci tūkstoši.
Dažas pilis, piemēram, pie Macue un Koči, kuras abas tika uzceltas 1611. gadā, palikušas sākotnējā formā, un tām nav nodarīti postījumi aplenkumos vai citos draudos. Turpretī Hirosimas pils tika iznīcināta atombumbas sprādzienā un 1958. gadā tika uzbūvēta no jauna kā muzejs.
Cidonija
Cidonija var būt:
Blagojevgradas apgabals
Blagojevgradas apgabals (bg) ir viens no Bulgārijas 28 apgabaliem. Atrodas Bulgārijas dienvidrietumos, administratīvais centrs ir Blagojevgrada. Tas robežojas ar Kjustendilas un Sofijas apgabalu ziemeļos, Pazardžikas apgabalu ziemeļaustrumos, Smoļanas apgabalu austrumos, Grieķiju dienvidos un Ziemeļmaķedoniju rietumos. Apgabals sadalīts 14 pašvaldībās, bet tā kopējais iedzīvotāju skaits ir 323 552 tūkstoši (2011. gada februāris).
Blagojevgradas apgabalā atrodas UNESCO Pasaules mantojuma objekts — Pirinu nacionālais parks. Parka kopējā platība pārsniedz 27 000 ha un atrodas starp 1008 un 2914 metru augstumu Pirinu kalnos. Vieta ietver daudzveidīgas kaļķakmens kalnu ainavas ar ezeriem, ūdenskritumiem, alām un galvenokārt skujkoku mežiem. Vēlāk vietas teritorija tika paplašināta un pašlaik kopējā platība ir aptuveni 40000 ha. Apgabalā atrodas arī kandidātobjekti Melnikas pilsēta un Roženas klosteris.
Apskates vietas
Alibotuša rezervāts, Pirinas nacionālais parks, Rilas nacionālais parks, Roženas klosteris, Septiņi Rilas ezeri, Vihrens.
Variņi
Variņi ir ciems Smiltenes novada Variņu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Palsas upes krastos 23 km no novada centra Smiltenes un 142 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados pie Variņu mājām un ūdensdzirnavām kā kolhoza «Oktobris» centrālais ciemats. Variņos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, pasta nodaļa, vairāki veikali, bibliotēka.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
PSRS Valsts domes lēmums par Latvijas Republikas neatkarības atzīšanu
Priekšvēsture
Krievijas PFSR 1920. gada 11. augustā ar Latvijas—Krievijas miera līguma parakstīšanu bija atzinusi Latvijas valsts neatkarību, ko 1922.-1940. gadā turpināja PSRS kā tās starptautisko tiesību pārņēmēja. Tomēr, balstoties uz Molotova—Ribentropa pakta slepenajiem papildprotokoliem par interešu sfēru sadalīšanu ar Vāciju, pēc Otrā pasaules kara sākuma Sarkanā armija 1940. gada 17. jūnijā okupēja Latvijas Republiku un 1940. gada 5. augustā to inkorporēja PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.
1990. gada 4. maijā Latvijas PSR Augstākā Padomes pieņēma deklarāciju Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu, ar kuru tika atjaunota Satversmes sapulces 1922. gada 15. februārī pieņemtā Latvijas Republikas Satversme. Šī deklarācija pasludināja 1940. gada 17. jūnija PSRS militāro agresiju kā starptautisku noziegumu un formāli atjaunoja Latvijas Republikas suverenitāti. 1990. gada jūlijā sarunu laikā starp KPFSR un Baltijas valstu valdībām tika nolemts sākt divpusējās sarunas par starptautisku pamatlīgumu sagatavošanu un par savstarpējām attiecībām. Barikāžu laikā 1991. gada janvārī PSRS Augstākā Padome aicināja Padomju Savienības vadību garantēt militārā spēka nelietošanu radušos problemu risināšanai un sākt sarunas ar Baltijas valstu likumīgajām valdībām, lai izietu no krīzes. PSRS valdība 1991. gada janvārī pieņēma lēmumu rīkot referendumu par PSRS saglabāšanu, savukārt Latvijas valdība izlēma rīkot tautas nobalsošanu par demokrātisku un valstiski neatkarīgu Latvijas Republiku, kurā piedalījās 87,6% balsstiesīgo Latvijas iedzīvotāju. Absolūtais vairākums (73,7%) atbalstīja Latvijas neatkarības atjaunošanu. Pēc Augusta puča Latvijas Republikas Augstākā Padome 21. augustā pieņēma "Latvijas Republikas Konstitucionālo likumu par Latvijas Republikas valstisko statusu", kas atjaunoja Latvijas Republikas 1920. gada Satversmes pilnu darbību un atcēla 1990. gada 4. maija Deklarācijā noteikto pārejas periodu Latvijas valsts varas atjaunošanai de facto. 1991. gada 22. augustā Islandes valdība atzina Latvijas neatkarības atjaunošanu, bet 24. augustā Dānija oficiāli paziņoja, ka ir gatava atjaunot diplomātiskās attiecības ar Latviju. 27. augustā Eiropas Kopienas dalībvalstis pieņēma Deklarāciju par Baltijas valstīm, uzsverot, ka EK dalībvalstis konsekventi uzskata demokrātiski ievēlēto Latvijas parlamentu un valdību par likumīgu Latvijas tautas pārstāvjiem. 24. augustā Krievijas PFSR prezidents Boriss Jeļcins parakstīja dekrētu "Par Latvijas Republikas valstiskās neatkarības atzīšanu", 2. septembrī ASV paziņoja par gatavību atjaunot diplomātiskās attiecības ar Latviju.
Lēmuma apstrīdēšana
2015. gada 16. jūnijā Krievijas Federācijas Valsts Domes deputāti J. Fjodorovs un A. Romanovs iesniedza KF Ģenerālprokuroram deputātu pieprasījumu izvērtēt "PSRS sabrukuma procesa sākšanas likumību". Vēstules autori apšaubīja 1) PSRS Valsts domes izveides likumību; 2) PSRS Valsts domes 1991. gada 6. septembra lēmumu ГС-1, ГС-2, ГС-3 par Latvijas, Lietuvas un Igaunijas Republiku neatkarības atzīšanu atbilstību PSRS Konstitūcijai un likumam "Par jautājumu, kas saistīti ar savienoto republiku izstāšanos no PSRS, risināšanas kārtību".
Deputāti savā vēstulē apgalvoja, ka lēmumi par Baltijas valstu neatkarības atzīšanu juridiski nostiprināja "stratēģiski svarīgas teritorijas atraušanu no PSRS, jūras ostu un akvatoriju zaudēšanu", izraisīja valsts vienotā aizsardzības potenciāla sabrukumu un izjauca ekonomiskās saites ar Baltijas republikām. Pēc vēstules autoru domām, ir "acīmredzams, ka PSRS Valsts domes lēmumi radīja milzīgu kaitējumu valsts suverenitātei, teritoriālajai neaizskaramībai, valsts drošībai un aizsardzības spējām, palaida vienotās valsts sadalīšanas mehānismus". Tādēļ "uzskaitītās noziedzīgās darbības ir īpaši bīstami valsts noziegumi, kas jāklasificē pēc KPFSR Kriminālkodeksa panta par dzimtenes nodevību. Tā kā par šo noziegumu KPFSR Kriminālkodekss paredzēja nāvessodu, tad jautājums par noilgumu izspriežams tiesas ceļā."
KF Ģenerālprokuratūras pārstāve M. Gridņeva paziņoja, ka "saprotams, ka šai vēsturei nav nekādu juridisku perspektīvu".
1286. gads
1286. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Vestfolla un Tēlemarka
Filke izveidota 2020. gada 1. janvārī, kad reģionālās reformas gaitā apvienoja Vestfollas un Tēlemarkas filkes. Filki paredzēts likvidēt 2024. gada 1. janvārī, sadalot atpakaļ Vestfollas un Tēlemarkas filkēs.
Sibaja
Sibaja (krievu: Сибай, baškiru: Сибай) ir pilsēta Baškortostānā, Krievijas Federācijā.
Pilsēta atrodas 464 km no Ufas.
1897 Hainds
Hainds, arī 1897 Hainds ir neliels asteroīds, atrodas asteroīdu joslā.
Asteroīdu atklāja čehu astronoms Lubošs Kohouteks (Luboš Kohoutek) Hamburgas observatorijā Bergedorfā. L.Kohoutekam tas bija 12. atklātais asteroīds (kopā 75). Asteroīds tika nodēvēts angļu astronoma Džona Hainda vārdā. Vārdu ieteica Braiens Marsdens (Brian Marsden).
Ārējās saites
Hainda orbīta
Eiropa (sala)
Eiropa ir koraļļu sala Mozambikas šaurumā Āfrikas piekrastē, daļa no Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemēm. Sala izvietojusies 300 km no Madagaskaras krasta un 500 km no Āfrikas krasta. Tā ir ap 7 km gara un 6 km plata. Salu ieskaujošie rifi veido ap 9 km² lielu lagūnu. Sala atzīta par putniem nozīmīgu vietu — tajā ligzdo dažādas putnu sugas, tajā skaitā Indijas okeāna rietumos lielākā lielo fregatputnu kolonija.
Lai arī sala eiropiešu jūrasbraucējiem bijusi zināma vismaz no 16. gadsimta, tās nosaukums radies no britu kuģa Europa, kas salu apmeklēja un detāli uzmērīja 1774. gadā. Salā ir bijuši vairāki kolonizēšanas mēģinājumi; 1860. gadā tur apmetās francūžu Rosjē ģimene. Kopš 2005. gada sala administratīvi pakļauta Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemēm. Salas suverenitāti apstrīd Madagaskara.
Salā ierīkots lidlauks, darbojas meteostacija un izmitināts franču armijas garnizons.
Kaspars Stupelis
Kaspars Stupelis (dzimis Cēsīs) ir bijušais latviešu motokrosa sportists blakusvāģu klasē, kantētājs. Četrkārtējs pasaules čempions.
Biogrāfija
Uzaudzis Vecpiebalgā. Aktīvi nodarbojas arī ar citiem sporta veidiem, īpaši distanču slēpošanu, kur ar labiem panākumiem startējis tradicionālajā slēpojumā "Apkārt Alaukstam", un kalnu riteņbraukšanu.
Pasaules čempionātā motokrosā blakusvāģu klasē debitēja 2001. gadā kā Modra Štelles kantētājs.
2003. gadā kļuva par vairākkārtējā pasaules čempiona nīderlandieša Daniela Vilemsena kantētāju, ar kuru kopā gan 2003., gan 2004. gada tika izcīnīts pasaules čempiona tituls. No 2005. līdz 2008. gadam sadarbojās ar titulēto latvieti Kristeru Serģi, kopīgi divreiz izcīnot otro vietu pasaules čempionāta kopvērtējumā. 2009. gadā bijis beļģa Nikija Pulinksa, 2010. — 2011. gadā Māra Rupeika kantētājs. No 2012. gada līdz 2015. gadam bija nīderlandiešu braucēja Etjēna Baksa kantētājs, kopīgi tiekot pie sava trešā pasaules čempiona titula (2015).
2016. gada sezonā bija beļģa Bena Adriansena kantētājs, taču sacensībās martā piedzīvoja ceļgala krustenisko saišu un meniska plīsumu, no kura atlaba piecus mēnešus. 2017. gadā bija Jāņa Daidera kantētājs, bet 2018. gadā atgriezās Etjēna Baksa komandā, ar kuru 2019. gadā vēlreiz izcīnīja pasaules čempiona titulu. 2008. un 2019. gadā ieguva Latvijas Gada balvu sportā kā labākais sportists tehniskajos sporta veidos. Par viņa ceļu uz panākumiem Armands Tripāns uzņēma dokumentālu filmu "Stupelis", kura tika pirmizrādīta 2019. gada 27. novembrī.
Mazā mazvīrcele
Mazā mazvīrcele (la, pazīstama arī kā "Mazvīrcele") ir augu suga ceļteku dzimtā. Sugas sākotnējais izplatības areāls ir meklējams Eiropas dienvidu daļā, taču mūsdienās ir plaši sastopama arī citviet Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā, kā arī dažviet Āzijā, Āfrikā un Amerikā — sausās nezālienēs, uzbērumos, ceļu un dzelzceļu malās.
Kaspars Stupelis
Biogrāfija
No 2020. gada sezonas atkal brauca kopā ar Danielu Vilemsenu, bet 2021. gada sākumā vienojās par sadarbību ar Igaunijas motokrosistu Gertu Gordejevu.
Mazā mazvīrcele
Morfoloģija
Mazvīrcele ir viengadīgs, 5—25 cm garš lakstaugs, kuru visu klāj īsi dziedzermatiņi. Auga stublājs ir stāvs un zarains. Lapu forma ir lancetiska vai lineāra; tās ir 1—4 cm garas un 0,2—0,8 cm platas. Lapas stublāja apakšdaļā ir izvietotas pretēji un šo zemāko lapu plātnes pamats ir ķīļveidīgs un pakāpeniski pāriet kātā. Stublāja augšdaļā lapas ir izvietotas pamīšus un tās ir uz kāta sēdošas. Plātnes mala gluda un gals strups.
Ziedi ir piešaini un izvietoti lapu žāklēs un zaru galā pa vienam. Kauss ir piecdaļīgs un klāts ar dziedzermatiņiem. Vainags ir blāvi violets un divlūpaians; tas kopā ar piesi ir 0,5—0,8 cm garš. Uz zieda apakšlūpas ir dzeltenīgs, izcilns plankums. Auglis ir olveidīga, 0,4—0,7 cm gara pogaļa. Zied no jūnija līdz augustam.
Kaspars Stupelis
Biogrāfija
2022. gada septembrī K. Stupelis paziņoja par aktīvās sporta karjeras beigām.
Glorija Greiema
Glorija Greiema Holvorda (en, dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu aktrise un dziedātāja.
Savu aktrises karjeru sākusi teātrī. 1944. gadā piedalījusies savā filmā Blonde Fever (1944). 1946. gadā attēlojusi lomu Frenka Kapras ziemassvētku filmā "Brīnišķā dzīve". MGM neticēja Greiemas potenciālam gūt lielus panākumus, un pārdeva savu līgumu RKO Studios. Pazīstama ar savām lomām film noir filmās. Par vienu no šādām lomām filmā Crossfire (1947), viņa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā". Vēlāk šo balvu ieguvusi par lomu filmā "Sliktais un skaistā" (The Bad and the Beautiful). Pēc tam, kad ar Hamfriju Bogartu attēlojusi galveno lomu Nikolasa Reja filmā "Vientuļā vietā" (1950), viņa sāka piedalīties lielākās filmās, kā Sudden Fear (1952), "Lielais drudzis" (1953), Human Desire (1945) un "Oklahoma!" (Oklahoma!, 1955).
Vēlāk Greiema atgriezās darbā uz skatuves, bet turpināja piedalīties arī filmās un televīzijas seriālos, parasti otrā plāna lomās.
1974. gadā Greiemai atklāja krūts vēzi. Mazāk nekā gadu vēlāk slimība pierima, un Greiema atgriezās darbā. 1980. gadā vēzis atgriezās, bet Greiema atteicās pieņemt diagnozi vai meklēt ārstēšanu. Tā vietā izvēloties turpināt darbu, viņa devās uz Apvienoto Karalisti, lai piedalītos lugā. Tomēr viņas veselība strauji pasliktinājās, un pēc šķidruma noņemšanas no vēdera 1981. gada septembrī viņai attīstījās peritonīts. Viņa atgriezās Ņujorkā, kur nomira 1981. gada oktobrī, 57 gadu vecumā.
Attēla histogramma
Attēla histogramma ir histogrammas veids, kurā atainots ciparattēla toņu sadalījums, precīzāk, pikseļu skaits katrai toņu vērtībai. Attēlu histogrammas ir sastopamas daudzās mūsdienu ciparkamerās. Fotogrāfi tās var izmantot, lai redzētu nofotogrāfēto toņu sadalījumu, un vai liela spilgtuma vai tumšu ēnu dēļ nav pazaudētas kādas detaļas.
Histogrammas grafika horizontālajā asī attēlotas toņu variācijas, bet vertikālajā asī — pikseļu skaits attiecīgajā tonī. Horizontālās ass kreisajā pusē attēloti melnie un tumšie apgabali, vidus apgabala vidēji pelēkie un labās puses gaišie un baltie apgabali. Vertikālā ass apzīmē apgabala lielumu, kas ir noteikts katrā no šīm zonām. No tā izriet, ka ļoti tumša attēla histogrammai lielākā daļa datu punktu būs grafika kreisajā pusē un vidusdaļā, pretstatā, ļoti spilgta attēla histogrammai ar maz tumšiem apgabaliem un ēnām, kam lielākā daļa datu punktu būs grafika labajā pusē un vidusdaļā.
Attēlu apstrāde un histogrammas
Attēlu redaktoros apstrādāmajiem attēliem parasti ir nodrošināta histogrammas izveide. Histogrammā atainots pikseļu skaitu attēlā (vertikālā ass) ar noteiktu spilgtuma vērtību (horizontālā ass). Algoritmi digitālajā redaktorā ļauj lietotājam vizuāli pielāgot spilgtuma vērtību katram pikselim un to dinamiski attēlot rezultātu, kad veikti labojumi. Tādējādi tiek iegūti uzlabojumi attēla spilgtumā un kontrastā.
Attēla histogrammas var būt noderīgs rīks veicot "thresholding". Tā kā grafikā esošā informācija ir pikseļu sadales attēlojums kā toņu variācijas funkcija, attēla histogrammas var tikt analizētas.
Zunnu senkapi
Zunnu senkapi ir aizsargājams arheoloģijas piemineklis Talsu novada Abavas pagastā, uz ziemeļaustrumiem no Sabiles, pie Zunnu mājām.
Vicupīte
Vicupīte var būt:
Juzari
Jurijs Navrockis (be; dzimis Minskā) ir baltkrievu dziedātājs un komponists. Labāk zināms ar skatuves vārdu Juzari (Юзары). Viņš pārstāvēja Baltkrieviju 2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, kopā ar Maimunu, izpildot dziesmu Time. . Iepriekšreiz piedalījies 2012. gada nacionālajā Baltkrievijas atlasē ar dziesmu The Winner, bet ieguva tikai 5. vietu. 2013. gada nacionālajā atlasē piedalījās ar dziesmu Secret, bet ieguva 8. vietu. Viņš arī bija viens no Anastasijas Viņņikovas fona vokālistiem 2011. gadā. Navrockis bija arī 2014. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursā autors dziesmai Sokal, ko izpildīja Nadežda Misjakova, pārstāvot Baltkrieviju.
Viārs
Viārs (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 216 punktu, izcīnot dalīto 79. vietu.
Džovani Lo Selso
Džovani Lo Selso (Giovani Lo Celso; dzimis ) ir Argentīnas futbolists, uzbrūkošais pussargs. Pašlaik (2021) spēlē Anglijas kluba Tottenham Hotspur F.C. sastāvā.
Sasniegumi
Paris Saint-Germain
Argentīna
Krka (sala)
<mapframe text="Krka" width=290 height=290 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q6059" } Krka (hr) ir Horvātijai piederoša sala Adrijas jūrā. Atrodas netālu no Rijekas. Ilgu laiku ticis uzskatīts, ka Krka ir lielākā sala Adrijas jūrā, tomēr pēc 2011. gadā veiktajiem mērījumiem tika noteikts, ka netālu esošā Cresa ir tāda paša lieluma. Šī ir apdzīvotākā sala jūrā, pilsētās uz salas kopējais iedzīvotāju skaits 2011. gadā sasniedza nepilnus 19,4 tūkstošus, no tiem lielākajā pilsētā (Krkā) — 6,2 tūkstoši. Ar kontinentu salu savieno tilts.
Jaunavības plēve
Jaunavības plēve jeb himēns ir gļotādas kroka ar atveri, kas sedz ieeju makstī. To var zaudēt, pirmo reizi stājoties dzimumattiecībās, tomēr ir reizes, kad jaunavības plēve tiek izstaipīta, piemēram, veicot dažādus vingrinājumus, jājot ar zirgu u.tml. Dažas sievietes ir dzimušas bez jaunavības plēves.
Caurspīdīgums (datorgrafika)
Caurspīdīgums ir iespējams vairākos grafikas failu formātos. Termins caurspīdīgums tiek izmantota dažādos veidos, bet tā vienkāršākā forma ir "pilnīgs caurspīdīgums", tas ir kad kaut kas ir pilnīgi neredzams. Protams tikai daļai no attēla būtu jābūt pilnīgi caurspīdīgai, vai arī nekas nebūtu redzams. Sarežģītāka par "pilnīgu caurspīdīgumu" ir "daļējs caurspīdīgums", kurš tiek panākts, kad grafika ir daļēji caurspīdīga, kā, piemēram, krāsots stikls. Tā kā dators uz ekrāna vienlaicīgi var attēlot tikai vienu krāsu, tad daļējs caurspīdīgums tiek simulēts kā krāsu sajaukums.
Grafikas formātiem caurspīdīgums ir “ekstra”, tādēļ daļa grafikas formātu to ignorē.
Rastra grafikas failu formāti, kuri atbalsta caurspīdīgumu ir GIF, PNG, BMP, TIFF, un JPEG 2000. Šie formāti izmanto vai nu caurspīdīgu krāsu, vai arī alfa kanālu, lai attēlotu caurspīdīgumu.
Lielākā daļa vektorgrafikas formātu atbalsta caurspīdīgumu, jo tie vienkārši nenovieto nevienu objektu caurspīdīgajos punktos. Šis iekļauj EPS and WMF.
Sarežģītāki vectorgrafikas formāti papildus iepriekš minētajai, var iekļaut arī caurspīdīguma kombināciju starp grafikas elementiem Šis iekļauj SVG un PDF.
Labs rastra grafikas redaktors attēlos caurspīdīgumu ar īpašu rakstu, piemēram, šaha laukuma rakstu.
Caurspīdīgi pikseļi
Vienas noteiktas krāsas pikseļi atsevišķa GIF vai PNG attēla krāsu paletē var tikt definēta kā "caurspīdīga", tādējādi šī konkrētā krāsa tiks attēlota kā caurspīdīga, nevis kā krāsa.
Kamilo Mena
2019. gada Mena tika iekļauts The Guardian 60 labāko jaunu talantu sarakstā. 2021. gadā Mena pievienojās Latvijas futbola Virslīgas komandai Valmiera FC, kuras rindās uzvarējis 2022. gada Virslīgas sezonā.
Sasniegumi
Valmiera FC
Caurspīdīgums (datorgrafika)
Caurspīdīgi pikseļi
Pielietojumi: Caurspīdīgā krāsa ir jāizvēlas uzmanīgi, lai izvairītos no caurspīdīguma nepareizajās vietās.
Malu ierobežojumi caurspīdīgiem pikseļiem
Pikseļu caurspīdīgumā simbolu un citu attēlu malām nevajadzētu būt ar toņu pārejām starp fonu un attēlu. Šīs pārejas uzlabo simbolu izskatu pret, piemēram, balta fona gadījumā pelēkas pārejas uzlabo simbolu kvalitāti, taču ja šo pašu attēlu pārliktu pret sarkanu fonu tad pārejas toņiem būtu jābūt tumši sarkanā krāsā. Pelēkā krāsa pārejā radītu nesmuku un neskaidru rezultātu. Nav iespējams izmantot vienu krāsu pārejai un iegūt labu rezultātu uz visām fona krāsām.
Daļējs caurspīdīgums izmantojot alfa kanālus
PNG un TIFF atļauj izmantot arī daļēju caurspīdīgumu, kas atrisina malu ierobežojumus, kuri bija caurspīdīgiem pikseļiem. Taču daudzas programmas neatbalsta daļēju caurspīdīgumu arī šiem formātiem. Internet Explorer pirms 7. versijas neatbalstīja caurspīdīgumu PNG formātam. Tāpat ļoti maz aplikāciju pareizi apstrādā TIFF formāta failus ar alfa kanāliem. Nozīmīgs daļējās caurspīdības pielietojums (bet ne vienīgais) ir izveidot grafikās "mīkstas robežas", lai attēli saplūstu ar fonu.
Caurspīdīgums ar izgriezuma ceļiem (Clipping path)
Alternatīva iespēja pilnīga caurspīdīguma iegūšanai ir izmantojot izgriezuma ceļus ( clipping path ). Izgriezuma ceļš ir kontūra, kura tie izmantota kopā ar citām grafikām. Viss kontūra iekšpusē ir redzams, viss ārpus tās ir caurspīdīgs. Izgriezuma ceļi pārsvarā tiek izmantoti PostScript failos.
Caurspīdīgums PDF failos
Sākot ar PDF standarta 1.4 versiju (Adobe Acrobat versija 5), caurspīdīgums tiek atbalstīts. Caurspīdīgums PDF failos ļauj sasniegt dažādus efektus, ieskaitot, ēnas pievienošanu objektiem, puscaurspīdīgu objektu izveidošana un objektu sapludināšana vienam ar otru vai ar tekstu. PDF atbalsta dažādas sapludināšanas metodes un noteikumi pēc kuriem objekti tiek sapludināti piedāvā izvēles iespējas, piemēram, vai sapludināt visus objektu kopā, pirms sapludināšanas ar fonu, vai arī sapludināt katru objektu ar fonu atsevišķi.
Ezernieku senkapi
Ezernieku senkapi ir aizsargājams arheoloģijas piemineklis Talsu novada Abavas pagasta centrālajā daļā, starp Ezernieku un Ausmu mājām.
Harijs Pīkols
Harijs Pīkols (1903—198?) bija Latvijas futbolists, Latvijas futbola izlases spēlētājs 1926.—1927.gadā. Viens no "Olimpijas" futbola komandas dibinātājiem, spēlēja centra aizsarga pozīcijā.
Biogrāfija
Pīkola futbolista karjera aizritēja vienā komandā — Liepājas Olimpijā, kuras sastāvā viņš no 1921. līdz 1932. gadam trīs reizes kļuva par Latvijas meistaru futbolā (1927.—1929.gados), trīs reizes ieguva Rīgas futbola kausu (Latvijas kausa priekštecis), četras reizes finišēja otrajā vietā Latvijas meistarībā. Izslavēts bija ar savu spēcīgo 11 metru soda sitienu izpildījumu. Tāpat Pīkols aktīvi spēlēja bendiju un hokeju. Spēlētāja gaitas pārtrauca laikā, kad Olimpijas sastāvā viņa pozīcijā nostabilizējās Fricis Laumanis. Pēc aktīvo sporta gaitu beigām strādāja par krāsotāju, turpināja dzīvot Liepājā arī pēc 2.Pasaules kara.
Mēs.komanda
"MĒS.KOMANDA" ir divu Latvijas Televīzijas sporta žurnālistu Armanda Tripāna un Dāvida Ērnštreita kopīgi radītā dokumentālā / sporta filma par Latvijas hokeja kluba Rīgas "Dinamo" 2012. gada izbraukuma mačiem plašajā Krievijā.
Sižets
Dokumentālā filma MĒS.KOMANDA stāsta par Latvijas Kontinentālā Hokeja Līgas (KHL) kluba Rīgas "Dinamo" hokejistu un tehniskās komandas ikdienas dzīvi 2012. gada sezonas izbraukuma mačos Gagarina kausā Krievijas pilsētās — Omskā, Magņitogorskā un Hantimansijskā. Filma ļauj ielūkoties spēles gaitā no hokejistu un tehniskās komandas skatu punkta, sākot ar pirmsspēles notikumiem, spēles gaitu un beidzot ar hokeja spēles uzvarām vai zaudējumiem, filma sevī iekļauj visas tās emocijas ko piedzīvo spēlētāji un tas ir redzams "dzīvajos" komentāros, gan uz soliņu, spēlēs un ģērbtuvēs.
Filmas pirmizrāde notika 2012. gada 2. maijā kinoteātrī Citadele. Jau pirmajā filmas izdošanas mēnesī to noskatījās vairāk nekā 2000 skatītāju.
Lomās
Rīgas "Dinamo" hokejisti, personāls, fani, Edgars Masaļskis, Oļegs Znaroks
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Seišelās
Sarakstā apkopotas tās vietas Seišelu, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Seišelu salām ir iekļautas 2 vietas (abi dabas objekti), savukārt 2 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā.
Sirakūzas
Sirakūzas ir pilsēta Itālijā, Sicīlijas austrumu krastā. Tā ir Sirakūzu provinces administratīvais centrs. Pilsētu aptuveni 734. gadā p.m.ē. dibināja senie grieķi no Korintas ar nosaukumu Συρακοῦσαι (Syrakoúsai). Pilsētā joprojām ir atrodami daudzi seno grieķu kultūras elementi, piemēram, amfiteātri un arhitektūra. Pilsētas vēsturiskais centrs ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Sirakūzas ir slavenā grieķu filozofa Arhimēda dzimšanas vieta. Šajā pilsētā dzimusi arī kristietībā zināmā mocekle Svētā Lūcija, kā arī Romas pāvests Stefans III.
Jeļena Jakovļeva
Jeļena Jakovļeva (dzimusi Liepājā) ir Latvijas tenisa trenere, bijusī tenisiste. Trenē savu meitu Aļonu Ostapenko, 2017. gada Francijas atklātā čempionāta vienspēļu turnīra uzvarētāju un 2018. gada Vimbldonas čempionāta pusfināla dalībnieci.
Biogrāfija
Jeļena Jakovļeva ar tenisu sāka nodarboties Liepājas Tenisa sporta skolā. Vēlāk pārcēlusies uz Rīgu. No 1994. gada strādā par tenisa treneri.
Laulībā ar Jevgēniju Ostapenko, bijušo ukraiņu futbolistu, 1997. gadā dzimusi Aļona Ostapenko, kuru J. Jakovļeva jau no piecu gadu vecuma virzījusi tenisā un trenējusi. Lai arī A. Ostapenko ir bijuši vairāki treneri ar starptautisku pieredzi, J. Jakovļeva vienmēr palikusi viņas pamattrenere.
2011. gadā Latvijas Olimpiskās komitejas Ģenerālajā asamblejā J. Jakovļeva tika nosaukta par Latvijas gada jaunatnes treneri pēc A. Ostapenko uzvaras Eiropas Jaunatnes olimpiādē. Tobrīd viņa bija arī Latvijas U-14 tenisa izlases trenere.
Pēc A. Ostapenko triumfa Roland Garros turnīrā 2017. gadā Latvijas Tenisa savienība nosauca J. Jakovļevu par Gada treneri.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Šrilankā
Sarakstā apkopotas tās vietas Šrilankā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Šrilankas ir iekļautas 8 vietas (6 — kultūras objekti un 2 — dabas objekti), savukārt 2 vietas Šrilankā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā.
Juris Messens-Jašins
Juris Messens-Jašins (en) ir latviešu izcelsmes mākslinieks, dzimis Arozā, Šveicē, 1941. gadā. Strādā eļļas un guašas tehnikā, kā arī veic ķermeņa apgleznošanu (body painting).
Dzīves gājums
Dzimis 1941. gada 27. janvārī Šveicē. No 1958. līdz 1962. gadam mācījās Parīzes Tēlotājmākslas augstskolā pie profesora Roberta Kami, pēc tam Sorbonas Prakses augstskolā pie profesora Pjēra Frankastela (Pierre Francastel) apguva sociālās zinātnes un mākslas vēsturi. No 1962. gada līdz 1965. gadam viņš mācījās Lozannas Tēlotājmākslas skolā. Viņš strādāja kopā ar gravieri un gleznotāju Ernestu Picoti (Ernest Pizzotti) un 1964. gadā Lozannā atklāja kinētisko stikla un akrila skulptūru izstādi.
Divus gadus viņš strādāja Mūsdienu gravēšanas centrā Ženēvā, pēc tam Cīrihē, kur paplašināja savu perspektīvu pie gleznotāja Frīdriha Kūna (Friederich Kuhn). No 1968.—1970. gada viņš darbojās Karaliskā Tehnoloģiskā Institūta dizaina fakultātē Gēteborgā, pētot kinētiskus objektus no tekstila. 1967. gadā viņš Gēteborgas izstādē satika trīs māksliniekus — Hesusu Rafaelu Soto (Jesus Rafael Soto), Karlosu Krusu Djēsu (Carlos Cruz-Diez) un Hulio Le Parku (Julio Le Parc). Runājot ar šiem māksliniekiem, viņš guva iedvesmu nodarboties ar optisko mākslu. Viņš izlēma veltīt visus pētījumus kinētiskajai mākslai. Uzturēšanās Gēteborgā deva viņam iespēju pilnveidot kustību un ģeometriskās formas, integrējot tās tekstilmākslā un eļļas gleznās. J. Messena-Jašina optiskās mākslas pētījumi Skandināvijā ir atstājuši nozīmīgu ietekmi šajā sfērā.
1968. gadā Juris saņēma Šveices mūsdienu gravēšanas mākslas pirmo balvu. Šajā pašā gadā Zviedrijas valdība viņam piešķīra stipendiju. 1970. gadā viņš uzturējās Hamburgā, kur dažādos nozīmīgos projektos turpināja sadarboties ar māksliniekiem no Ziemeļvācijas. 1970. gadā viņš izveidoja kinētisku skulptūru netālu no Melnā meža Vācijā.
Šķesterupīte
Sākas no Ievalču ezera Dzērbenes pagasta vidusdaļā. Tek dienvidaustrumu virzienā, pie Dzērbenes pagriežoties uz dienvidiem. Ietek Gaujā augšup tās ietekai Taurenes ezerā.
Juris Messens-Jašins
Dzīves gājums
1970. gadā viņš pārcēlās dzīvot uz Berni, kur uzturējās līdz 1981. gadam. Savos ārzemju ceļojumos viņš nodibināja sakarus ar māksliniekiem, kas darbojās šajā pašā mākslas novirzienā. Viņa gleznās un skulptūrās lielu lomu ieņem arhitektūra, meklējumi Op Art (kinētiskā māksla) virzienā, kas tiecas saskatīt telpu kā kopumu. Viņš apsprieda to ar Oskaru Nīmeieru (Oscar Niemeyer), Burlu Marksu (Burle Marx) no Riodežaneiro, Otake no Sanpaulu Brazīlijā un Klorindo Testu (Clorindo Testa) Buenosairesā. Ceļojuma beigās viņš uzturējās Karakasā, kur uzveda izrādi un savu darbu horeogrāfiju, prezentējot tos Karakasas izstāžu namā, IV Starptautiskajā Teātra festivālā, Karakasā, Evgēnija Mendosas fondā, Humboldas kultūras asociācijā (Gētes Institūts) un Francijas aliansē, 1984. gadā.
Juris ir piedalījies daudzās starptautiskās izstādēs un Itālijā ieguvis balvas par pētījumiem optiskajā mākslā. Viņa darbi ir izstādīti privātās kolekcijās, valsts un starptautiskajos muzejos.
Šķesterupīte
Upe savā tecējumā plūst caur vairākiem ezeriem, vairākkārt mainot nosaukumu. Ezeri upes tecēšanas virzienā - Ievalču ezers, Brenkūzis, Dzērbenes dzirnavezers, Arāja ezers, Mācītājmuižas ezers, Kapsētas ezers, Šķesteru ezers. Upes nosaukuma posms augštecē ir Ašķa grāvis, vidustecē — Dzērbe, Dzērbenes upīte, Dzērve, Dzērves upīte, Dzērvīte, Dzērvupīte. Posms augštecē saucas Dzirnavupīte, cits posms — Ievalču upīte, starp Šķestera un Kapsētas ezeriem upes nosaukums ir Vicupe, arī Vicupīte. Dažkārt rakstos sastopami kļūdaini nosaukumi Juvera upīta, Juvere, Juveris, Juverupīte, Skraustupīte.
Juris Messens-Jašins
Dzīves gājums
Viņam ir bijusi iespēja pārdot savu unikālo popārta stilā veidoto gobelēnu “Vairāk gaismas” Mūsdienu mākslas muzejam Cīrihē. Šis gobelēns bija radīts 1970. gadā viņa mītnē Colikofenā (Zollikofen) netālu no Bernes, Šveicē.
Šķesterupīte
Šķesterupīti šķērso valsts autoceļi V300 (Drusti–Dzērbene–Skujene) un V325 (Dzērbene–Gaujaskrogs), tā tek gar pagasta centru Dzērbeni.
Juris Messens-Jašins
Dzīves gājums
2010. gadā viņš Šveices pastam izstrādāja trīs markas optiskās mākslas tehnikā. Tās ir nokļuvušas daudzu muzeju kolekcijās visā pasaulē. 2014. gadā Vaudas Universitātes slimnīca Lozannā, Neiroattēlveides laboratorija, izmantojot neinvazīvo magnētiskās rezonanses tehniku, pētīja smadzeņu aktivitāti, attēlojot, kartējot un fiksējot aktīvos punktus, kamēr trīs dalībnieki vēroja Op Art darbus.
Darbi
Viņa izveidotās skulptūras ir bagātinātas ar kustību, iestatītas vidē (kustība un alternācija telpā), ko papildina konkrētas muzikālas skaņas (kustība izraisa skaņas rašanos). Viņa pirmie mēģinājumi skaņu izmantošanā notika 1960. gadu beigās. 1970. gadā Juris savā mākslā integrēja neonu un joprojām to izmanto skulptūrās, instalācijās un eļļas gleznās. Viņš ir piedalījies daudzās starptautiskās izstādēs, Itālijā saņēmis balvas par optiskās mākslas mēģinājumiem. Viņa darbi ir izstādīti daudzās privātās un sabiedriskās izstādēs, viņa māksla ir atrodama privātās kolekcijās, kā arī valsts un starptautiskajos muzejos.
Viņa darbi tiecas deprogrammēt skatītāja prātu, lai iegūtu tīru uztveri, kas ir dienas sapņu “katalizators”. Juris kā radošs un daudzpusīgs mākslinieks ļauj redzēt Visumu kā caur prizmu, kuras dezorientējošā ietekme iznīcina mūsu parasto redzi, liek izzūdošajām līnijām vibrēt un pārveidot mūsu apziņas perspektīvu. Tādējādi šī pēkšņā ģeodētisko enkuru izzušana ļauj mums iegrimt tīrā, mirgojošā un sāpinošā krāsu izjūtā.
Galvenais elements, kvadrāts, ir kā fons, kuru papildina citas ģeometriskās figūras, kas tiek pievienotas no malām. Šīs ģeometriskās formas ir vienmērīgi sadalītas pa visu darba virsmu un progresīvi attīstās, nezaudējot identitāti pat tad, kad mākslinieks ievieš paralēlo līniju tīklojumu. Viņš izmanto kolāžas tehniku eļļas un guašas darbiem. Viņa mīļākās krāsas ir sarkanās, dzeltenās, spilgti zaļās, zilie toņi un mirdzošas nokrāsas.
Ar elementu algoritmisku konstrukciju, krāsu spēle veido plastikas struktūru, un tas ir pirmais mēģinājums integrēt mākslā kibernētiku. Viņa paņēmieni ir empīriski, radot jaunu krāsu uztveri un īpaši pārsteidzošus optiskos efektus. Ģeometriskās formas kā taisnstūri, trijstūri un apļi progresīvi attīstās, nezaudējot oriģinālo identitāti.
Popārta stila gobelēnu “Vairāk gaismas” viņš konceptuāli izdomāja, kad uzturējās Ņujorkā un satika tādus popārta māksliniekus kā Endiju Vorholu, Tomu Veselmanu (Tom Wesselmann) un Džasperu Džonsu (Jasper Johns). Viņš ar sajūsmu novērtēja krāsu izmantošanu šajā mākslas veidā. Šajā darbā spuldze parādās kā nepakļāvīgs spēks, kas izvairās no patērētāju pasaules mītiem un simboliem. To var apskatīt Migrosa kolekcijā Vaudā, Šveicē.
Viņa darbus labi uzņēma Venecuēlā, kurš viņš nodzīvoja vairākus gadus. Mendosa Fonds un Yonekura Industrial sniedza viņam finansiālu atbalstu, lai viņš varētu turpināt savus meklējumus. Šeit Juris izmēģināja savas spējas izrāžu uzvešanā, prezentējot savus divus svarīgos darbus Ateneas Koncertu zālē un Ateneas Anas Hulias Rohas teātrī (Ana Julia Rojas del Ateneo), Karakasā, un tie guva plašus panākumus. Viņu bieži uzaicināja būt par režisoru savām lugām.
Kā eksperts ķermeņa mākslas apgleznojumos viņš izrādīja savu darbu klubos un uz skatuves, tumsā, bet ultravioletās gaismas vidē, četru stundu laikā viņš pilnībā pārklāj kailos ķermeņus ar psihodēliskām, bioloģiskām krāsām, kas nav kaitīgas ādai. Viņš ir bijis uzaicināts uz Montrē (Montreux) Džeza festivālu, Festival de la cité Lauzanē un Paleo festivālu Nionā 2006. gadā. Dienas laikraksts Le Matin pasūtīja viņam uzgleznot Montrē Džeza festivāla un Paleo festivāla vecās afišas uz festivāla dalībnieku ādas. Vispieprasītākie no tiem bija Kīta Haringa (Keith Haring, 1983. gadā), Džīna Tingvela (Jean Tinguely, 1982. gadā) un Zepa (2005. gadā) plakāti. Paleo festivālā vispieprasītākais bija Ludovika Gabriela (Ludovic Gabriel) 2006. gadā izveidotais plakāts.
Lajunens
Lajunens (fi; sieviešu dzimtē Lajunena) ir somu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vilkupīte
Vilkupīte var būt:
Mazvīrceles
Lapu forma ir lineāra vai noapaļota un tās uz stublāja pamata ir izvietotas pretēji. Ziedi atgādina lauvmutīšu ziedus; tie parasti ir zigomorfi un aug lapu žāklēs vai zaru galos.
Sugas
Mazvīrceļu ģints sastāv no šādām sugām:
Velta Rūķe-Draviņa
Vidējo izglītību ieguvusi Rīgas 2. pilsētas ģimnāzijā, 1939. gadā absolvējusi Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes Baltu filoloģijas nodaļu. Laikā no 1938. līdz 1944. gadam strādājusi Valodas krātuvē, kā arī bijusi Latvijas Universitātes docētāja. Strādājusi par Jāņa Endzelīna asistenti.
1944. gadā emigrējusi uz Zviedriju. Tur laikā no 1948. līdz 1970. gadam Rūķe-Draviņa strādājusi par docētāju Lundas Universitātē. Pēc tam sāka vadīt Stokholmas Universitātes Slāvu un baltu institūta Baltu valodu un literatūras katedru, to darījusi līdz 1984. gadam. Uzstājusies ar vieslekcijām dažādu valstu universitātēs. Laikā no 1982. līdz 1990. gadam Rūķe-Draviņa bija literatūras gadagrāmatas "Zari" redaktore.
Viņa ir publicējusi vairāk nekā 300 zinātniskos rakstus. Ir autore vairākām grāmatām par valodniecības jautājumiem. Par savu darbību ir saņēmusi vairākus apbalvojumus un prēmijas.
Veslijs Fofana
Veslijs Tidžans Fofana (fr, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā. Kopš 2022. gada Fofana pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Chelsea.
Iepriekš spēlējis Francijas komandā Saint-Étienne un Anglijas komandā Leicester City. Francijas izlasē debitēja pret Gibraltāru.
Sasniegumi
Leicester City
Raibā bērzubeka
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug zem bērziem, ir ziņas, ka arī zem dažādām citām koku sugām, skābās augsnēs parasti pārmitrās, daudz retāk sausās vietās augustā un septembrī, reti no jūnija līdz novembrim.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Līdzīgās sugas
Līdzinās vairākām citām bērzubekām, īpaši parastajai bērzubekai, kura atšķiras ar nemainošos krāsu griezumā, un melnajai bērzubekai, kurai tumšāka cepurīte un zvīņas uz kātiņa. Citur Eiropā konstatēta raibās bērzubekas forma ar otrādi apgrieztu cepurītes krāsu - gandrīz baltu ar tumšākiem plankumiem. Šādas albīnās formas arī ir vairākām citām lācīšu ģints sugām, un to savstarpējā atšķiršana ir grūta, taču tai nav kulināras nozīmes, jo visas šīs ģints sēnes ir ēdamas un vienādi gatavojamas.
Laupītājmušu infrakārta
Laupītājmušu infrakārta (Asilomorpha) ir viena no lielākajām mušveidīgo apakškārtas (Brachycera) infrakārtām. Mūsdienās lielākā daļa sistemātiķu neatzīst un nelieto šo taksonu, tā kā tas ir parafilētisks. un pārceltas uz mušu infrakārtu (Muscomorpha). Toties dažādās sistemātikās tiek klasificēta samērā atšķirīgi: ir sistemātiķi, kas arī dejotājmušu virsdzimtu sistematizē mušu infrakārtā,  ir sistemātikas, kurās virsdzimta pacelta kā māsas taksons mušveidīgo apakškārtai  (Brachycera).
Van Rīmsdaiks
Van Rīmsdaiks var būt:
Janaula
Janaula (krievu: Янаул, baškiru: Яңауыл) ir pilsēta Baškortostānā, Krievijas Federācijā. Pilsēta atrodas 218 km no Ufas.
Debelī
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 214 punktu, izcīnot dalīto 84. vietu.
Janaula
Saskaņā ar 2010. gada tautas skaitīšanas datiem pilsētā dzīvoja baškīri — 39,4 %, tatāri — 29,9 %, krievi — 16,5 %, udmurti — 9 %, marieši — 3,9 %, citu tautību pārstāvji —1,3 %.
Prāmis
Prāmis ir ūdens transportlīdzeklis, kas parasti tiek izmantots, lai pārceltu pasažierus un kravu pāri upei, ezeram, jūras šaurumam vai jūrai no viena punkta (krasta) uz otru. Prāmjus parasti iedala jūras prāmjos, kas parasti ir rolkertipa pasažieru kuģi un upju prāmjos, kas ir laivas, plosti vai liellaivas. Savukārt trosē vai virvē iesietus plostus vai laivas, kas arī izpilda prāmju funkcijas, sauc par pārceltuvēm.
Rūta Gordona
Rūta Gordona Džonsa (en, dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu aktrise un scenāriste.
Savu karjeru 19 gadu vecumā sākusi Brodvejā. Gordona, kas pazīstama ar savu īpašo balsi un atšķirīgo personību, ieguva starptautisku atzinību un kritiķu atzinību par lomām filmās, savas karjeras nobeigumā. Par lomu Romana Polaņska psiholoģiskajā šausmu filmā "Rozmarijas bērns" (1968), Gordona saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā".
Piedalījusies arī filmās What Ever Happened to Aunt Alice? (1969), Where's Poppa? (1970), "Harolds un Moda" (Harold and Maude, 1971), Every Which Way but Loose (1978) un Any Which Way You Can (1980).
Papildus savai aktrises karjerai Gordona uzrakstīja daudzas lugas, filmu scenārijus un grāmatas. Sarakstījusi scenāriju Džordža Kjūkora filmai "Ādama riba" (Adam`s Rib, 1949). Savas karjeras laikā saņēmusi Kinoakadēmijas balvu, Emmy balvu un divas Zelta globusa balvas. Trīs reizes tikusi nominēta Kinoakadēmijas balvai kā scenāriste.
Dvoraks
Dvoraks var būt:
Bauke Mollema
Bauke Mollema (dzimis Groningenā) ir Nīderlandes šosejas riteņbraucējs, kas šobrīd pārstāv  komandu.
Mollemas karjeras nozīmīgākās uzvaras ir 2019. gada Il Lombardia, 2016. gada Sansevastjanas klasika un viens no sacensību posmiem 2013. gada Vuelta a España. Vairākkārt finišējis Lielo tūru kopvērtējuma labāko desmitniekā.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Eduards Gešels
Eduards Harijs Herberts Gešels (de) (dzimis (pēc vecā stila — ), miršanas datums nav zināms) bija Latvijas vācbaltu izcelsmes daiļslidotājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gadā Rīgā miesniekmeistara Gotfrīda Eduarda Gešela un viņa sievas Elizabetes Marijas, dzimušas Šefelas, ģimenē. Bijis deviņkārtējs Latvijas meistars pāru slidojumā (1931, 1933-1940). Ieguva 9. vietu 1934. gada Eiropas daiļslidošanas čempionātā pāru slidojumā un piedalījās 1936. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur ieguva 17. vietu pāru daiļslidošanas sacensībās kopā ar Hildegardi Švarci.
Otrā pasaules kara sākumā pārcēlās uz dzīvi Vācijā, kur 1942. gadā salaulājās ar deju partneri Hildegardi Švarci.
Vāržums
Vāržums (arī Varžums, Varžūns, Vāržuma ezers, Voržuma ezers) ir ezers Cēsu novada Dzērbenes pagasta centrālajā daļā.
Krasti - zemi, grūti pieejami, neapdzīvoti. Iztek - strauts uz Ilzes ezeru. Ezerā dzīvo asari, līdakas, karūsas, ruduļi, raudas, un līņi. Novērojama bebru darbība.
Ezera ziemeļu daļā ierīkota atpūtas vieta bez peldvietas.
Muztagata
Muztagata (ug — ‘Ledus kalnu tēvs’; zh, Mùshìtǎgé Fēng) ir kalns Kašgārijas grēdā Ķīnā, Pamira otra augstākā virsotne. Veidots no gneisiem un kristāliskajiem slānekļiem, virsotnē mūžīgais sniegs, nogāzēs 16 ledāju, no kuriem ievērojamākais Koksels austrumu nogāzē ir 21 km garš. Pirmoreiz virsotnē uzkāpa padomju—ķīniešu apvienotā ekspedīcija 1956. gadā. Kalna relatīvi lēzenās austrumu nogāzes un sausā klimata dēļ Muztagata tiek uzskatīta par vienu no visvieglāk iekarojamajiem «septiņtūkstošniekiem».
Francijas sieviešu futbola izlase
Francijas sieviešu futbola izlase (fr) ir nacionālā sieviešu futbola komanda, kas pārstāv Franciju starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Francijas Futbola federācija.