cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lūsija Moda Montgomerija
Lūsija Moda Montgomerija (en; dzimusi, mirusi ) bija kanādiešu rakstniece, populāru grāmatu autore, piemēram, "Emīlija no "Jaunā mēness"", "Anna no "Zaļajiem jumtiem"", "Anna no Eivonlijas" un "Anna no Salas", kas arī ir autores biogrāfija. Autore agri pazaudēja vecākus un dzīvoja un uzauga Kanādā, Prinča Edvarda salā pie jūras.
Orion (kosmosa kuģis)
Orion vairākkārt lietojamais kosmosa kuģis tiek izstrādāts ar ieceri, lai nogādātu cilvēkus tālāk kosmosā par zemo Zemes orbītu (low Earth orbit), līdz ar to Orion kosmosa kuģa primārās funkcijas sevī ietver kalpot par galveno izpētes transportlīdzekli kosmosā, sniegt ārkārtas atcelšanas iespējas, nodrošināt apkalpi kosmiskā ceļojuma laikā, kā arī gādāt par drošu atgriešanos Zemes atmosfērā no ilglaicīgiem ceļojumiem kosmiskajā telpā.
Orion kosmosa kuģis ir nosaukts par godu vienam no lielākajiem zvaigznājiem nakts debesīs — Oriona zvaigznāja vārdā.
Lidojumi
Savu pirmo izmēģinājuma lidojumu izplatījumā Orion kosmosa kuģis veica 2014. gada 5. decembrī, kad tas ar nesējraķeti Delta IV Heavy pulksten 7.05 (pulksten 14.05 pēc Latvijas laika) tika palaists no Kenedija kosmosa centra Floridā aptuveni 5900 kilometru augstumā, kur pēc četrarpus stundu ilga lidojuma apkārt Zemes orbītai tas sekmīgi bez problēmām nolaidās Klusajā okeānā. Lai gan savā pirmajā izmēģinājuma lidojumā Orion kosmosa kuģis devās viens pats (bez apkalpes), tiek plānots, ka turpmākajos lidojumos tas sevī varēs uzturēt līdz pat 6 astronautu lielu apkalpi.
Nokia Bell Labs
Nokia Bell Labs jeb Bell Laboratories ir telesakaru uzņēmuma Nokia struktūrvienība, kas nodarbojas ar pētniecību un inovācijām. Galvenais birojs atrodas Murray Hill Ņūdžersijā ASV, laboratorijas atrodas gan ASV, gan arī citās valstīs.
Bell Labs zinātnieki veikuši pētījumus fizikas un informācijas tehnoloģiju jomā, kā arī devuši nozīmīgu ieguldījumu radioastronomijas attīstībā. Starp Bell Labs zinātnieku izgudrojumiem ir tranzistors, lāzers, lādiņa saites matrica, informācijas teorija, UNIX, programmēšanas valodas C, C++. Bell Labs strādājošie zinātnieki saņēmuši astoņas Nobela prēmijas un divas Tjūringa balvas.
Vēsture
1880. gadā Francijas valdība par telefona izgudrošanu Aleksandru Bellu apbalvoja ar Voltas balvu frankiem (aptuveni  mūsdienu dolāri). Bells balvu izmantoja, Vašingtonā dibinot laboratoriju Volta Laboratory (Alexander Graham Bell Laboratory) sadarbībā ar Čārlzu Samneru Teinteru un savu brālēnu Čičesteru Bellu. Laboratorija sākotnēji nodarbojās ar skaņas analīzi, ierakstīšanu un pārraidīšanu. 1893. gadā laboratorijai tika uzcelta jauna ēka.
1925. gadā kopuzņēmumā Bell Telephone Laboratories, Inc. tika apvienotas Western Electric pētniecības laboratorijas un American Telephone & Telegraph company (AT&T) inženierijas nodaļa. Tā galvenais uzdevums bija plānot, projektēt un atbalstīt iekārtas, kuras Western Electric ražoja Bell System uzņēmumiem. Šīs iekārtas bija telefoni, telefonu komunikatori, pārraidīšanas iekārtas. Bell Labs arī konsultēja Bell Telephone Company un ASV valdību. Daudzi darbinieki bija nodarbināti fundamentālos zinātnes pētījumos. Līdz 1940. gadiem Bell Labs ēkas atradās Ņujorkā un Ņūdžersijā. Vēlāk laboratorijas izveidotas citur ASV un pasaulē.
1996. gadā AT&T lielāko daļu iekārtu izgatavošanas biznesa atdalīja atsevišķā uzņēmumā Lucent Technologies; tam tika nodots arī Bell Laboratories. AT&T atstāja nelielu daļu pētnieku, izveidojot apakšvienību AT&T Labs.
2006. gadā Lucent Technologies apvienojās ar Francijas Alcatel uzņēmumā Alcatel-Lucent. Tas radīja bažas ASV, kur Bell Labs darbojas militārās jomas projektos. Lai uzraudzītu Bell Laboratories un Lucent slepenos ASV valdības līgumus, tika izveidots atsevišķs uzņēmums LGS Innovations ar amerikāņu padomi. 2007. gada decembrī paziņots, ka apvienoto uzņēmumu pētniecības nodaļas Lucent Bell Laboratories un  Alcatel Research and Innovation apvienosies un turpmāk darbosies ar nosaukumu Bell Laboratories.
2008. gada 28. augustā Alcatel-Lucent paziņoja, ka neturpinās fundamentālās zinātnes, materiālu fizikas un pusvadītāju pētījumus, turpmāk koncentrējoties uz tūlītējas atdeves jomām, tādām kā datortīkli, ātrdarbīga elektronika, bezvadu tīkli, nanotehnoloģijas un programmatūra.
Lielākie atklājumi
Tjūringa balvas:
1920. gadi
1925. gadā Bell Labs pirmoreiz publiski demonstrēja faksimila pārraidīšanu. 1926. gadā izstrādāta kinofilmu skaņas sinhronizācijas sistēma, konkurējot ar Fox Movietone un DeForest Phonofilm sistēmām. 1927. gadā Bell darbinieku grupa Herberta Aivza vadībā veica 128 rindu televīzijas attēla pārraidi lielā attālumā no Vašingtonas uz Ņujorku.
1924. gadā Bell Labs fiziķis Volters Šūhārts piedāvāja kontroles karti kā metodi, lai pēc statistiskās kontroles noteiktu procesa stāvokli. Šūhārta metode kalpoja par pamatu statistiskajai procesu kontrolei. 1920. gados Gilberts Vernams un Joseph Mauborgne izgudroja neuzlaužamu vienas kartītes šifrēšanas metodi, kura tika izmantota telegrāfam.
1928. gadā Harijs Naikvists piedāvāja teorētisko modeli siltuma troksnim, kuru 1926. gadā pirmoreiz rezistorā izmērīja Džons Džonsons.
1930. gadi
1931. gadā Karls Janskis dibināja radioastronomiju, pētot traucējumus liela attāluma īsviļņu sakaros. Viņš atklāja pastāvīgu radioviļņu avotu Piena Ceļa centrā.
1933. gadā tiešraidē pārraidīts stereo skaņas signāls. 1937. gadā izgudrots pirmais runas sintezators vokoders.
1940. gadi
1947. gadā Džons Bardīns, Viljams Šoklijs un Volters Brateins izgudroja tranzistoru. 1947. gadā Ričards Hemmings izgudroja kļūdu noteikšanas un labošanas metodi, kuru nosauca par Hemminga kodu. 1948. gadā Klods Šenons vienu no fundamentālākajiem darbiem informācijas teorijā "Sakaru matemātikas teorija" (A Mathematical Theory of Communication). 1949. gadā Šenons publicēja darbu "Slepeno sistēmu sakaru teorija" (Communication Theory of Secrecy Systems), kas kalpoja par pamatu mūsdienu kriptogrāfijai.
1960. gadi
1960. gadā Ali Džavans, Viljams Benets un Donalds Heriots veiksmīgi iedarbināja pirmo gāzes lāzeru. 1960. gadā Davons Kāngs un Martin Atalla izgudroja metāla oksīda pusvadītāju lauka efekta tranzistoru (MOSFET). 1962. gadā Gerhards Sesslers un Džeimss Vests izgudroja elektreta mikrofonu. 1962. gadā palaists Džona Pīrsa vadībā izgatavotais sakaru pavadonis Telstar 1. 1964. gadā Kumars Patels izgudroja oglekļa dioksīda lāzeru. 1965. gadā Arno Penziass un Roberts Vilsons atklāja reliktstarojumu. 1960. gadu vidū Bell Labs izveidotas pirmās datora animētās filmas. Kens Knovltons izveidoja datoranimācijas valodu BEFLIX. 1966. gadā R. Čangs izstrādāja kompleksu modulācijas shēmu datu pārraidei OFDM. 1968. gadā Dž. Arturs un A. Čo izstrādāja molekulārā kūļa epitaksiju, kas pusvadītāju mikroshēmas un lāzera matricas ļāva izgatavot pa vienam atomu līmenim vienā reizē. 1969. gadā Kenets Tompsons un Deniss Ričijs izveidoja operētājsistēmu UNIX. 1969. gadā Vilards Boils un Džordžs Smits izgudroja lādiņa saites matricu.
1980. gadi
1980. gadā demonstrēts pirmais 32 bitu viena kristāla mikroprocesors Bellmac 32. 1980. gadā patentētas ciparu mobilo telefonu tehnoloģijas TDMA un CDMA. 1982. gadā Horsts Štrermers, Roberts Laflins un Daniels Cui atklāja frakcionālo kvantu Holla efektu. 1983. gadā Bjarne Stroustrups izstrādāja C valodas paplašinājumu C++. 1984. gadā demonstrēta pirmā fotokonduktīvā antena pikosekunžu elektromagnētiskajam starojumam, kas kļuva par pamatu terahercu laika domēna spektroskopijai. 1984. gadā Narendra Karmarkars izstrādāja lineārās programmēšanas Karmarkara algoritmu. 1980. gados izstrādāts tīkla komutators 5ESS. 1985. gadā Stīvena Ču vadībā veikta lāzera atdzesēšana, lai palēninātu un manipulētu atomus. 1985. gadā Roberts Fourers, Deivids Gejs un Braien Kernigens izstrādāja algebriskās modelēšanas valodu AMPL. 1980. gados izstrādāta operētājsistēma Plan 9, lai ar to aizstātu Unix. 1980. gados izstrādāts elektroniskais instruments radiobungas ar trīs dimensiju manipulatoru. 1988. gadā darbu sāka pirmais transatlantiskais optiskās šķiedras kabelis TAT-8.
1990. gadi
1991. gadā patentēta 56K modema tehnoloģija. 1994. gadā Federiko Kampasso, Alfreds Čo, Džeroms Feists izgudroja kvantu kaskādes lāzeru, vēlāk to uzlaboja Klaira Gmahla. 1994. gadā Pīters Šors izstrādāja kvantu faktorizācijas algoritmu. 1995. gadā izlaists augstražīgs datubāzes dzinis Dali (vēlāk kā produkts pārdēvēts par DataBlitz). 1996. gadā Loida Heriota vadībā izstrādāta elektronu litogrāfija SCALPEL, ar kuru mikroshēmās varēja uzklāt izvēlētus atomus. 1996. gadā izlaista operētājsistēma Inferno, kuru izstrādāja Denis Ričija vadībā, izmantojot paralēlās skaitļošanas programmēšanas valodu Limbo. 1997. gadā izlaists mazākais tranzistors (60 nanometri, 182 atomu platumā).
2000. gadi
2000. gados Bell Labs izstrādāja DNS mašīnu; praksē 3D sakaros plaši tika ieviests progresīvais ģeometriskās saspiešanas algoritms; izgudrots elektriski darbināms organiskais lāzers; izveidota kosmiskās tumšās matērijas plaša mēroga karte; iegūts organiskais materiāls F-15, kas ļāva izgatavot organiskos tranzistorus.
2010. gadi
2014. gadā izmēģināta tehnoloģija XG-FAST, kas nodrošina datu pārraides ātrumu 10 Gb/s.
Hāmaņa muižiņa
Hāmaņa muižiņa ir 1886. gadā celta fabrikas direktora dzīvojamā ēka tagadējā Slokas ielā 41 Pārdaugavā starp Kuldīgas un Baldones ielām. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis Nr. 6621. Savu nosaukumu tā ieguvusi no netālu esošās Hāmaņa ielas, kas nosaukta 18. gadsimta Apgaismības laikmeta filozofa Johana Georga Hāmaņa (1753—1759) vārdā.
Vēsture
Celta 1886. gadā kā Vestfālenes stiepļu fabrikas (Westfälische Drahtindustrie, vēlāk Rigaer Drahtindustrie) direktora Hermaņa Rālenbeka (Karl Hermann Rahlenbeck) koka privātmāja Slokas un Palisādu (tagad Kuldīgas) ielu stūrī. 20. gadsimta sākumā te izveidoja zīmuļu fabriku, vēlāk malkas veikalu. Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā piebūvē Baldones ielas pusē atvēra kinoteātri ar apmēram 300 vietām, kas vēlāk ieguva "Komētas" nosaukumu. 1922. gadā ēkas nopirka Rīgas Biržas komitejas loceklis Zāmuels Zakss. Pēc viņa nāves 1927. gadā ēkā iekārtoja veļas mazgātuvi, bet brīvajā gruntsgabala teritorijā 1934. gadā uzcēla veikala ēku. Pēc Otrā pasaules kara namu sadalīja dzīvokļos.
1999. gadā Rīgas pilsēta uz 25 gadiem to iznomāja alkohola lieltirgotavai SIA "Mono" (valdes priekšsēdētājs Mihails Uļmans), kas apņēmās veikt rekonstrukcijas darbus, taču to nedarīja. 2007. gada augustā ēka tika aizdedzināta. Sakarā ar ilgstošu nomas līguma saistību nepildīšanu 2009. gada februārī Rīgas dome uzsāka tiesas procesu nomas līguma pārtraukšanai, taču tikai 2012. gadā Rīgas domei izdevās tiesas procesā uzvarēt.
Atjaunošana
2019. gada pavasarī daļēji izdegušās muižiņas ēkas izsolē iegādājās uzņēmums SIA "Ad Verbum", kas uzsāka ēkas atjaunošanu un teritorijas labiekārtošanu. 2023. gadā rekonstrukcija tika noslēgta un jūnijā atjaunotās muižiņas ēkās darbojās privāta pirmskolas izglītības iestāde "Putnu dārzs" un kopstrādes telpas jauniem uzņēmējiem.
Apraksts
Ēka celta ar tornīti, kolonnām, lieveni, barokāliem elementiem, dekoratīviem skursteņiem un terasi. Blakus bijis zirgu stallis ar ratnīcu un nelielu ēku kalpotājiem. Vizuāli ēka atgādina 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā celtās Āgenskalna muižiņas.
Starptautiskā saspīlējuma atslābums
Starptautiskā saspīlējuma atslābums (ru; ASV un Rietumvalstīs parasti saukta franciski: détente) bija lielā mērā Niksona, Kisindžera un Brežņeva veidots ārpolitikas modelis, kurš PSRS un ASV Aukstā kara sacensības vietā izvirzīja sadarbību. Galvenie notikumi bija SALT I un SALT II līgumu un Helsinku konferences gala vienošanās parakstīšana, kā arī ASV-PSRS Vladivostokas vienošanās.
PSKP Politbirojam Brežņevs piedāvāja saspīlējuma samazināšanas politiku kā alternatīvu sāpīgām ekonomiskajām reformām. Lai samazinātu militāros tēriņus, viņš piedāvāja noslēgt bruņošanās samazināšanas līgumus, un stagnējošās ekonomikas atdzīvināšanai — plašāku tirdzniecību ar Rietumvalstīm, kas pirktu padomju naftu un pretī pārdotu jaunākās tehnoloģijas un graudus.
Šajā laikā Brežņevs tikās ar ASV prezidentiem Niksonu, Fordu un Kārteru, izveidoja labas attiecības ar Francijas prezidentiem Pompidū un d’Estēnu, VFR kancleriem Brantu un Šmitu. Paralēli attiecību uzlabošanai ar ASV, PSRS attīstīja aizvien ciešākas diplomātiskās un ekonomiskās saites ar lielākajām Rietumeiropas valstīm VFR un Franciju.
Pirmā krīze attiecībās radās jau 1973. gada Jom Kipur kara laikā. Vēlāk sekoja Džeksona un Stīvensona labojumi, kas ierobežoja attiecības ar PSRS tik ilgi, kamēr tiks ierobežota ebreju emigrācija. Pozitīvās attiecības abu valstu starpā faktiski pastāvēja tikai no 1971. līdz 1974. gadam, pēc tam tās pakāpeniski pasliktinājās līdz PSRS iebrukumam Afganistānā, kas iezīmēja krasu starpvalstu pasliktināšanās posmu, kas turpinājās līdz Reigana un Gorbačova samitam 1986. gadā un Aukstā kara beigām dažus gadus vēlāk.
Détente sabruka Kārtera prezidentūras laikā. ASV nebija pieņemama PSRS bruņoto spēku klātbūtne Kubā (tā tika publiskota 1979. gadā, lai arī padomju karavīri valstī bija jau kopš 1962. gada), ebreju emigrācijas ierobežošana, atbalsts Angolas un Etiopijas marksistu režīmiem, SS-20 vidējās darbības rādiusa atomraķešu izvietošana Austrumeiropā, pieaugošais atbalsts Vjetnamai un PSRS karaspēka izvietošana bijušajās ASV karabāzēs, sākotnējais atbalsts Irānas islāmiskajai revolūcijai un visbeidzot, iebrukums Afganistānā.
Priekšvēsture
PSRS un ASV attiecību uzlabošanās sākās drīz pēc Staļina nāves. 1959. gadā Hruščovs devās pirmajā vizītē uz ASV. Pēc Kubas raķešu krīzes, ASV un PSRS parakstīja vairākus līgumus par atomieroču izmēģināšanas ierobežojumiem.
Laikā no 1970. līdz 1974. gadam PSRS pusē galvenais detentes virzītājs bija Leonīds Brežņevs. Viņa „miera programmas” ārpolitikas panākumi vēlāk bija viens no Brežņeva personības kulta pamatelementiem. Pēc 1975. gada pasliktinājās Brežņeva veselība, un ārpolitiku negatīvi sāka ietekmēt konservatīvo elementu — armijas un partijas aktivitātes Trešajā pasaulē, kas tika veiktas neizvērtējot tās plašākā ASV—PSRS attiecību kontekstā. Lai arī ASV un PSRS attiecības uzlabojās, paralēli notika virkne konfliktu — Indijas—Pakistānas karš (1971), Salīdzināšanas dienas karš (1973), Angolas pilsoņu karš (no 1975), Etiopijas—Somālijas karš (1977). PSRS ārlietu ministrs Andrejs Gromiko iesaistījās attiecību veidošanā tikai ar lielvarām, attiecības ar Trešās pasaules valstīm atstājot VDK ārzemju direktorāta un Centrālkomitejas starptautisko departamentu pārziņā.
Iemesli attiecību sabrukumam
Jau 1973. gada beigās abām pusēm kļuva skaidrs, ka otra puse neattaisnos uz to liktās cerības. PSRS saprata, ka ASV nav gatava atbalstīt PSRS ar liela apjoma finansēm un jaunākajām tehnoloģijām. ASV turpināja uzlabot attiecības ar Ķīnu. ASV arī nebija gatavas pieļaut lielāku padomju ietekmi Trešās pasaules valstīs. Pēc 1973. gada Salīdzināšanas dienas kara PSRS negatīvi uztvēra Ēģiptes pāriešanu ASV ietekmes zonā un to, ka Kisindžers izslēdza PSRS no Tuvo Austrumu miera procesa.
ASV saprata, ka PSRS turpina atbalstīt Vjetnamu, un ka tai nav tādas ietekmes, lai piespiest Vjetnamu piekāpties ASV interesēm. Pēc Dienvidvjetnamas sakāves PSRS sāka izmantot bijušās ASV kara flotes bāzes. ASV saprata, ka SALT I līgums nevis pasargāja to no padomju trešās paaudzes starpkontinentālajām ballistiskajām raķetēm, bet ļāva PSRS radīt šo raķešu ceturto paaudzi. PSRS arī palielināja savus konvenciālo un atomieroču spēkus Austrumeiropā.
Negaidīto notikumu ietekme
70. gadu sākumā Niksons, Kisindžers un Brežņevs nevarēja paredzēt notikumus, kas negatīvi ietekmēja abu valstu attiecības — Votergeitas skandālu, Salazara nāvi un Portugāles impērijas sabrukumu, marksistu revolūcijas Etiopijā un Afganistānā, Vjetnamas kara beigas, Islāma revolūciju un šaha režīma krišanu Irānā, Sarkano khmeru režīmu Kambodžā. Abu lielvaru un to sabiedroto valstu reakcija uz šiem notikumiem negatīvi ietekmēja abpusējās attiecības.
Attiecību pasliktināšanās pēc 1974. gada decembra
Niksona atkāpšanās lielā mērā izbeidza ekskluzīvās Brežņeva—Niksona attiecības ārpolitikas veidošanā, un aizvien lielāku ietekmi uz tām atstāja ASV Kongresa rīcība. 1974. gada decembrī ASV kongress apstiprināja Stīvensona papildinājumu, kas ierobežoja ASV aizdevumus PSRS līdz 300 miljoniem USD nākamo četru gadu laikā, vienlaikus aizliedzot šos līdzekļus izmantot PSRS enerģētikas sektorā. Kongresa nepatiku izraisīja PSRS uzvedība Salīdzināšanas dienas kara laikā, kā arī tās atbalsts OPEC pasludinātajam naftas embargo, kas sāpīgi ietekmēja ASV ekonomiku. Brežņeva un Politbiroja cerība, ka labākas attiecības ar ASV nozīmēs arī finanšu un tehnoloģiju atbalstu, sabruka. 1975. gada 3. janvārī spēkā stājas Džeksona—Vanika papildinājums, kas ierobežoja tirdzniecību ar PSRS tik ilgi, kamēr tā ierobežos brīvu ebreju emigrāciju. PSRS denonsēja ASV-PSRS tirdzniecības līgumu.
PSRS ekspansija Trešajā pasaulē
Jau sākot no Hruščova laikiem, PSRS izmantoja izdevību atbalstīt režīmus stratēģiski nozīmīgās valstīs — Ēģiptē, Sīrijā, Indonēzijā — pat ja tie nebija komunistiski. 70. gadu vidū galīgi sabrūkot Portugāles impērijai, PSRS radās iespēja atbalstīt marksistiski noskaņotus režīmus vairākās valstīs — Angolā, Mozambikā, Gvinejā-Bisavā, Kaboverdē — kā arī revolucionāros režīmus Etiopijā, Dienvidjemenā un citur. PSRS centās uzturēt „divplūsmu” politiku, uzskatot, ka tās ietekmes pieaugums Trešajā pasaulē nekādā veidā neietekmē PSRS un ASV abpusējās attiecības. Šis PSRS ietekmes pieaugums Trešajā pasaulē sakrita ar ASV vājuma periodu — sakāvi Vjetnamas karā un Votergeitu. Brežņevs pasludināja par PSRS pienākumu atbalstīt revolucionārās un nacionālās atbrīvošanas kustības visā pasaulē. ASV to uztvēra kā PSRS neapturamo vēlmi panākt pilnīgu kontroli pasaulē.
ASV attiecības ar Ķīnu
PSRS, kurai 1969. gadā gandrīz pusgadu bija bruņotas sadursmes ar Ķīnu, nevēlējās pieļaut ASV un Ķīnas tuvināšanos. To izmantoja Niksons, kurš vienlaikus uzlaboja attiecības ar PSRS un Ķīnu, liekot katrai no valstīm sacensties par labākām attiecībām ar ASV. Pasliktinoties ASV un PSRS attiecībām, Kārtera administrācija no 1978. gada tiešām uzsāka ciešāku militāro attiecību veidošanu ar Kīnas jauno vadītāju Denu Sjaopiņu. Pirmā ciešākā ASV un Ķīnas sadarbībība izpaudās atbalsta sniegšanā Afganistānas modžahedīniem. Lai iebiedētu Ķīnu, PSRS panāca, ka Brežņeva un Forda tikšanās tika sarīkota Vladivostokā, tiešā Kīnas robežas tuvumā. Saspīlējuma mazināšanās pirmajos gads PSRS nepatiku vairāk radīja nevis ASV attiecības ar Ķīnu, bet ASV nevēlēšanās ar PSRS noslēgt vienošanos, kas būtu vērsta pret Ķīnu.
Helsinku konference
1975. gadā tika sasniegts viens no Brežņeva lielākajiem mērķiem Eiropā, tika parakstīta Helsinku konferences gala vienošanās, kas garantēja pēc 1945. gada radušās robežas. Vienlaikus, konferences vienošanās uzlika Austrumeiropas valstīm respektēt cilvēktiesības, šo vienošanās daļu PSRS un satelītvalstis izvēlējās ignorēt.
Divdabis
Divdabis jeb particips (la) ir darbības vārda forma, kam raksturīgas divu vārdšķiru pazīmes (ir divas "dabas"): darbības vārda un īpašības vārda pazīmes ( dūdojoša balss) vai darbības vārda un apstākļa vārda daba (ieskrēja sodīdamies ). Daļa divdabju ar tos paskaidrojošu vārdu vai vārdiem var veidot divdabja teicienu. Divdabim piemīt laika, kārtas un veida kategorija, tomēr tam nepiemīt izteiksmes un personas kategorija.
Divdabjus latviešu valodā iedala sešās kategorijās pēc lokāmības, laika un kārtas. Lokāmie divdabji tiek locīti tāpat kā īpašības vārdi ar nenoteikto vai arī noteikto galotni. Daļēji lokāmajiem divdabjiem ir vienīgi nominatīva forma, kas mainās dažādās dzimtēs un skaitļos.
Latviešu valodā pavisam ir septiņas divdabju grupas: četri lokāmie divdabji, divi nelokāmie divdabji un daļēji lokāmie divdabji.
Divdabju darināšana
Divdabju darināšanā tiek izmantoti visi darbības vārdu celmi:
nenoteiksmes celms, piemēram, rakstī-t → rakstīt + dams → rakstīdams;
tagadnes celms, piemēram, skrien-u → skrien + ošs → skrienošs;
pagātnes celms, piemēram, klausīj-os → klausīj + ies → klausījies.
Karēļi
Karēļi (pašnosaukums: karjalaižet, karjalazet, karjalaiset) ir somugru tauta, vēsturiskā Karēlijas reģiona pamatiedzīvotāji. Dzīvo Krievijas Federācijas Karēlijas Republikā un Tveras apgabalā, kā arī Somijas austrumos. Karēļu valoda pieder somugru grupas valodām.
Vēsture
No 1617. gada Karēlijas rietumu daļa bija iekļauta Zviedrijas lielvalsts sastāvā, 1634. gadā to sadalīja Viborgas vai Jaunpils lēnē (sv) dienvidrietumos un Keksholmas lēnē (Kexholms län) ziemeļaustrumos. Zviedru Karēlijas galvaspilsēta tolaik bija tagadējā Priozerska jeb Karjala (Корела) pie Lādogas ezera. Krievu Karēlijas daļa tajā laikā ietilpa Oboņegas (Pieoņegas) zemē (ru, 1495-1708), kuru Pēteris I pievienoja jaunizveidotajai Ingrijas guberņai.
18. gadsimtā Krievijas impērija iekaroja karēļu apdzīvotās zemes, 1812. gadā tās iekļāva Somijas lielhercogistes sastāvā. Ziemas kara laikā Padomju Savienības okupētajā Somijas Republikas un līdz tam eksistējušās Karēlijas APSR teritorijā 1940. gadā nodibināja Karēļu-somu PSR. Ap 400 000 Karēlijas iedzīvotāju devās bēgļu gaitās uz Somiju.
Ludvigsfelde
Ludvigsfelde (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Teltovas-Flēmingas apriņķī, uz dienvidiem no Berlīnes. Autobūves centrs.
Vēsture
Pilsēta zināma no 1750. gada. 1936. gadā pielsētas pievārtē tika uzcelta Daimler-Benz rūpnīca, kas līdz 1945. gadam ražoja aviācijas dzinējus. Kara beigās rūpnīca cieta ASV uzlidojumos, bet pēc kara iekārtas tika izvestas uz PSRS kā kara reparācijas. Pēc Otrā pasaules kara Ludvigsfelde līdz 1991. gadam bija VDR sastāvā. Rūpnīca tika nacionalizēta, un tā ražoja motorollerus un Multicar automašīnas. 1965. gada Ludvigsfeldei piešķirtas pilsētas tiesības. 1994. gadā Daimler AG atkal ieguva īpašumā Ludvigsfeldes rūpnīcu.
Ekonomika
Pie pilsētas atrodas kompānijas Daimler AG autorūpnīca un šeit tiek ražotas automašīnas Mercedes-Benz Sprinter un Volkswagen Crafter.
Cilvēki
Ludvigsfelde ir džudistes Ivonnas Bēnišas (Yvonne Bönisch, 1980) dzimtā pilsēta.
Emīls Koste
Emīls Luijs Fransuā Dezirē Koste (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, olimpiskais čempions paukošanā ar floreti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Koste 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš izcīnīja zelta medaļu.
Kiravskas rajons
Kiravskas rajons ir  Baltkrievijas administratīvais rajons Mogiļevas apgabalā. Tas robežojas ar Mogiļevas apgabala Babruiskas rajonu dienvidos, Kļičavas rajonu ziemeļrietumos un Bihavas rajonu ziemeļaustrumos, Babruiskas pilsētu dienvidos, kā arī Gomeļas apgabala Rahačovas rajonu dienvidaustrumos.
Gabriels Martinelli
Sasniegumi
Arsenal
899. gads
899. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Sojuz MS-15
Sojuz MS-15 (Союз МС-15) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2019. gada 25. septembrī. Pirmoreiz kosmosā devās Apvienoto Arābu Emirātu pārstāvis. Uz zemes kosmosa kuģis nolaidās 2020. gada 17. aprīlī.
Apkalpe
Kuģa Sojuz MS-15 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublējošā apkalpe:
Lidojuma gaita
Sojuz MS-15 tika palaists 13:57:43 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas. Šis bija pēdējais Sojuz saimes raķetes ar analogo vadības sistēmu starts un pēdējā palaišana no "Gagarina starta".
Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 25. septembrī 16:43 UTC (aptuveni trīs stundas pēc starta) pie Zvezda moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-15 atvienojās 01:55 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 05:16:43 UTC, 147 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 204 dienas 15 stundas 19 minūtes.
Rāksala
Rāksala ir ciems Mētrienas pagastā, Madonas novadā. Atrodas 174 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P62.
Tiviešu valoda
Tiviešu valoda (тыва дыл, ) ir tjurku saimes valoda, kura galvenokārt izplatīta Tivas Republikā, kas atrodas Sibīrijas dienvidos, Krievijas Federācijā. Neliela tiviešu valodā runājošo diaspora dzīvo arī Mongolijā un Ķīnā. Valodā ir daudz aizguvumi no mongoļu valodas, tibetiešu valodas un krievu valodas.
Baltkrievijas vēsture
Baltkrievijas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Baltkrievijas teritorijā.
Polockas kņaziste
No vismaz 9. gadsimta Baltkrievijas teritorija ir bijusi viens no viduslaiku austrumslāvu civilizācijas centriem, kurā izveidojās varjagu izcelsmes Polockas kņaziem pakļauta valsts.
Par dinastijas pamatlicēju uzskata Ragnvaldi (Рагвалод, ap 945 — 978/980), kuru nogalināja Novgorodas kņazs Vladimirs Svjatoslavičs un aprecēja viņa meitu Ragnedu (Ragnhildu). Kņaza Vladimira un Ragnedas dēls bija Izjaslavs Vladimirovičs (988—1001), bet mazmazdēls Vseslavs Bračislavičs "Brīnumdaris" (1044—1101), kas 1066. gadā iekaroja Novgorodu un atveda tās baznīcu zvanus uz Polocku. 1106. gadā zemgaļi (зимъгола) pie Daugmales sakāva iebrukušo Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča dēlu (Vseslaviču) karaspēku, radot tam 9000 vīru lielus zaudējumus. Vēlāk Polockas kņaziste sadalījās atsevišķās dalienu kņazistēs.
Krievijas Impērijas pakļautībā
Pēc Polijas-Lietuvas dalīšanām 18. gadsimta beigās Baltkrievija pakāpeniski nonāca Krievijas Impērijā. Vispirms Inflantijas vaivadijas un Polockas vaivadijas teritorijas tika pievienotas Pleskavas guberņai, tad 1776. gadā tika izveidota Polockas guberņa, kas pēc 1778. gada tika dēvēta par Polockas vietniecību. Krievijas Impērijas ķeizars Pāvils veica impērijas teritoriālo reformu, kā rezultātā pie Polockas vietniecības tika pievienota Mogiļevas vietniecība, izveidojot Baltkrievijas guberņu ar galvaspilsētu Vitebskā. Nākamais ķeizars Aleksandrs 1802. gadā lika guberņu sadalīt Vitebskas un Mogiļevas guberņās, kas ietilpa Baltkrievijas ģenerālgubernatūrā.
Baltkrievijas valstiskuma veidošanās (1918)
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada beigās Baltkrievijas Sociālistu asambleja, Kristīgie demokrāti un Ebreju Bunds izveidoja Baltkrievijas Tautas Padomi. 1918. gada 21. februārī Tautas Padome pieņēma Konstitucionālo deklarāciju, pasludinot sevi par vienīgo leģitīmo varu Baltkrievijā. Pēc tam, kad Padomju Krievija parakstīja Brestļitovskas miera līgumu, ar kuru Baltkrievijas teritoriju nodeva Vācijas okupācijā, 1918. gada 25. martā Padome pasludināja Baltkrievijas Tautas Republikas neatkarību. Pēc Novembra revolūcijas Vācijas Impērijā, 1918. gada decembrī vācu armija sāka atstāt Brestļitovskas miera līguma rezultātā iegūtās teritorijas, kurās Poļu—padomju kara ietvaros iebruka Sarkanā armija. Pēc Minskas zaudēšanas Baltkrievijas valdība sākotnēji atkāpās uz Grodņu un tad uz Kauņu, kur koordinēja baltkrievu cīņas pret boļševikiem un poļiem. 1919. gadā premjerministra Antona Luckeviča vadītā delegācija piedalījās Parīzes miera konferencē, kur nesekmīgi centās panākt valsts starptautisku atzīšanu.
Baltkrievijas PSR periods (1919—1991)
Poļu—padomju kara otrajā fāzē 1919. gada martā sākās Polijas armijas pretuzbrukums Grodņas un Viļņas guberņās. Poļu armija ieņēma Novogrudoku, Baranovičus, Ļidu. Kad 19. aprīlī poļu armija ieņēma Viļņu, Litbela valdība pārcēlās uz Minsku. Kad 8. augustā Poļu armija ieņēma Minsku, Litbela valdība pārcēlās uz Smoļensku, kur pašlikvidējās 25. augustā. Sarkanās Armijas pretuzbrukuma laikā 1920. gada 31. jūlijā no jauna izveidoja Baltkrievijas Sociālistisko Padomju Republiku. Pēc Rīgas miera līguma 1921. gada 18. martā Baltkrievijas teritoriju sadalīja starp Poliju un Baltkrievijas SPR. 1922. gada 29. decembrī Baltkrievijas SPR parakstīja vienošanos par PSRS izveidi.
Otrā pasaules kara laikā pēc Polijas kampaņas Baltkrievijai pievienoja Bjalistokas, Navahrudakas, Poļesjes, daļēji Viļņas vojevodistes. 1941. gadā Nacistiskās Vācijas okupācijas iestādes Baltkrieviju sadalīja starp Ostlandes reihskomisariātu un Ukrainas reihskomisariātu.
Baltkrievijas Republika (no 1991)
Baltkrievija atguva neatkarību pēc Padomju Savienības sabrukuma un Belovežas gāršas vienošanās 1991. gadā. 2008. gada globālā finanšu krīze izraisīja arī Baltkrievijas saimniecības lejupslīdi.
Deviņu Vīru Ciešanas
Deviņu Vīru Ciešanas (en) ir piemiņas vieta Kumberlandā Rodailendā, kur Karaļa Filipa karā naragansetu indiāņi pēc uzvaras kaujā nomocīja deviņus sagūstītos angļu kolonistus. 1676. gadā uzstādītais piemiņas akmens, acīmredzot, ir vecākais veterānu memoriāls Savienotajās Valstīs.
Kaujas priekšvēsture
1675. gada jūnijā sākās Jaunanglijas indiāņu sacelšanās pret angļu kolonistiem, pazīstama kā Karaļa Filipa (Metakometa) karš. Ietekmīgā naragansetu cilts saglabāja neitralitāti un neiesaistījās karadarbībā, taču sniedza pajumti Metakometa vampanoagu sievietēm un bērniem. Angļi apsūdzēja cilti neitralitātes neievērošanā un 1675. gada 19. decembrī uzbruka viņu galvenajam ciematam (Lielā Purva kauja). Asiņainajā kaujā krita, iespējams, ap 300 naragansetu, lielākā daļa sieviešu un bērnu. Taču precīzs bojāgājušo skaits nav noskaidrojams.
Arī kolonisti cieta smagus zaudējumus (krita ap 70 uzbrucēju, tostarp daudzi virsnieki; ap 150 ievainoti) un nespēja organizēt pakaļdzīšanos. Pēc kaujas naraganseti jau bija spiesti iesaistīties nežēlīgajā konfliktā, taču kā cilts tā vairs nespēja atgūties.
Kauja
1676. gada 26. martā kapteiņa Maikla Pīrsa ap 60 vīru lielā koloniālā karaspēka vienība un grupa kristīto vampanoagu pavadoņu pakaļdzinās naragansetu karotājiem. Naraganseti bija nopostījuši vairākas Rodailendas kolonistu pilsētas un uzbrukuši Plimutai. Kolonistu vienība nokļuva naragansetu slazdā un vairāku stundu kaujā tika pilnībā iznīcināta. Krita arī kapteinis Pīrss un kristīgie indiāņi ("lūdzošie indiāņi"). Naraganseti zaudēja ap 12 kritušo.
Khovāra
Khovāra ir indoeiropiešu saimes dardu atzara valoda, kurā runā galvenokārt čitrālieši Pakistānas ziemeļos. Kopējais runātāju skaits tiek lēsts no 242 000 līdz 1 miljonam. Izplatīta lielākoties Čitrālas apriņķī Haiberpahtunhvas provincē un burušaskiem Ghizaras apriņķī Gilgitā-Baltistānā. Ievērojamas khovārā runājošo grupas ir arī lielākajās Pakistānas ziemeļdaļas pilsētās. Rakstība urdu alfabētā. Khovārā tiek izdoti laikraksti, ir radio programmas. Rakstīt un lasīt prasme 15—20% vīriešiem, 1% sievietēm.
Deviņu Vīru Ciešanas
Kauja
Drīz pēc kaujas martā gāja bojā naragansetu augstākais sačems Kanonhets, un Karaļa Filipa karā angļi pamazām pārņēma iniciatīvu. Augustā krita sacelšanās vadonis Metakomets.
Centrālais administratīvais apriņķis (Maskava)
Centrālais administratīvais apriņķis (krievu: Центральный административный округ) ir viens no Maskavas 12 administratīvajiem apriņķiem, kas atrodas pilsētas centrā un sastāv no 10 rajoniem. Apriņķī atrodas lielākā daļa Krievijas Federācijas ministriju, kā arī Kremlis, Krievijas valdība, Valsts dome un Federācijas padome. Lielu daļu no tā aizņem dažādas biroju ēkas.
Iedzīvotāju skaits — 771 733 cilvēki (2023).
Īvāni (Aiviekstes pagasts)
Īvāni ir ciems Aizkraukles novada Aiviekstes pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 6,3 km no pagasta centra Kriškalniem, 7,6 km no Pļaviņām un 126,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V943 (Mežezers–Bunduļi).
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Jānis Zenne
Jānis Zenne (dzimis, miris ), bija latviešu aktieris un trupas administrators Dailes teātrī.
Dzīvesgājums
Dzimis 	1931. gadā Friča Zennes un viņa sievas Emīlijas, dzimušas Sīpolas, ģimenē. Mācījās Tukuma 1. pamatskolā. Kopš 1977. gada bija Dailes teātra aktieris. Filmējās seriālā "Izpostītā ligzda", kā arī vairākās latviešu filmās, tai skaitā "Vienas vasaras zieds", "Vilkaču mantiniece", "Trīs dienas pārdomām", "Šahs briljantu karalienei" un "Vārnu ielas republika".
Miris 2005. gada 20. oktobrī pēc ilgstošas slimības, apbedīts Tukuma kapos.
Īstā mīlestība
"Īstā mīlestība" (en) ir 1993. gada ASV romantiska kriminālfilma, kuras režisors ir Tonijs Skots, bet scenārija autors Kventins Tarantīno. Filmā galvenās lomas atveido Kristians Sleiters, Patrīcija Ārkete, Deniss Hopers, Vels Kilmers, Gērijs Oldmens, Breds Pits un Kristofers Volkens.
"Īstā mīlestība" scenārija autors ir Kventins Tarantīno, kurš pārdeva scenāriju, lai varētu finansēt savu debijas filmu "Trakie suņi" (1992). Filmas pirmizrāde notika un to izplatīja Warner Bros.. Lai gan filma bija kases ieņēmumu izgāšanās, tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot dialogus, varoņus un neparasto stilu, un ir kļuvusi par kulta filmu. "Īstā mīlestība" tiek uzskatīta par vienu no labākajām Skota, kā arī vienu no 1990. gadu labākajām ASV filmām.
Viborg FF
Viborg FF ir Dānijas futbola klubs no Viborgas. Klubs ir dibināts 1896. gadā, pašlaik spēlē Dānijas Superlīgā. Kluba lielākais panākums ir 2000. gadā izcīnītais Dānijas kauss. Mājas spēles aizvada Viborgas stadionā (sponsorēšanas nolūkā oficiālais nosaukums ir Energi Viborg Arena), kura ietilpība ir 9566 vietas. Kluba krāsas ir zaļa un balta.
Trīs runči (albums)
Trīs runči ir Raimonda Paula estrādes dziesmu albums, kuru iedziedājis Edgars Liepiņš. Albums tikai ierakstīts 1979. gadā, taču Latvijā tika oficiāli izdots tikai 1994. gadā.
Zvirgzde (ciems)
Zvirgzde ir apdzīvota vieta Bauskas novada Vecumnieku pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos pie autoceļa P89 Zvirgzdes upes krastā netālu no tās ietekas Misā 6,5 km no pagasta centra Vecumniekiem, 33 km no novada centra Bauskas un 44 km no Rīgas.
Trīs runči (albums)
Vēsture
Albumā apkopotas R. Paula un E. Liepiņa dziesmas ar dažādu autoru tekstiem, galvenokārt Valda Artava dzejoļiem. Tās iedziedājis populārais aktieris E. Liepiņš, kas tolaik bija pazīstams gan kā Jaunatnes teātra aktieris, gan arī Hugo Diega lomas atveidotājs Latvijas televīzijas raidījumos. Albuma ieskaņošanā piedalījās instrumentāls ansamblis un Dailes teātra aktieri, kas ar dziedāšanu, aplausiem un izsaucieniem palīdzēja radīt neformālu krodziņa atmosfēru. Kad albums tika pabeigts, tā izdošana skaņuplatē netika atļauta, tomēr atsevišķas tā dziesmas ("Trīs runči", "Tāpēc jau, ka nevar zināt, kāpēc" u.c.) skanēja radio un televīzijā.
Zvirgzde (ciems)
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušo Vecmuižas virsmežniecību (Vecmuižas meža muižu). Padomju laikā Zvirgzdē bija padomju saimniecības «Vecumnieki» lielferma. Zvirgzdē atrodas veikals un mednieku biedrība. Netālu no Zvirgzdes atrodas Latvijā lielākā iekšzemes kāpa (relatīvais augstums — 30 m).
Trīs runči (albums)
Izdevumi
14. Hugo de Djego (E. Liepiņš)
15. Par dispepsiju (R. Pauls, J. Peters)
16. Mildas tante (R. Pauls, V. Artavs)
17. Dzeguze (E. Liepiņš, Līgotņu Jēkabs)
18. Man brūte dzīvo laukos (R. Pauls, V. Artavs)
19. Atgriezies vēl vienu reizi! (tautas dziesmu popūrijs)
Sergejs Mavrodi
Sergejs Mavrodi (ru; dzimis Maskavā, PSRS, miris  Maskavā, Krievijā) bija vairāku finanšu piramīdu shēmu dibinātājs, politiķis un rakstnieks. Pazīstams kā kompānijas MMM radītājs, kas tiek uzskatīta par klasisko un lielāko finanšu piramīdas shēmu Krievijā.
2003. gadā Mavrodi tika notiesāts par krāpšanu lielā apmērā.
No 1994. līdz 1995. gadam viņš bija Krievijas Valsts domes deputāts un izveidoja Tautas kapitāla partiju un partiju MMM Ukrainā.
2018. gada 26. martā Sergejam Mavrodi kļuva slikti autobusu pieturā Maskavā, sūdzoties par vājumu un sāpēm sirdī. Garāmgājējs izsauca ātro palīdzību. Vēlā naktī ārsti nogādāja Mavrodi Maskavas 67. pilsētas slimnīcā, kur viņš nomira no sirdslēkmes.
Pēc viņa nāves 2018. gada maijā Sergeja Mavrodi oficiālajā Twitter lapā parādījās jauni ieraksti, kuros tika piedāvāts apmainīt vecās MMM akcijas pret jaunām un paziņots par jaunu biroju atvēršanu.
Olbijas-Tempio province
Olbijas-Tempio province ir bijusī Itālijas province Sardīnijas autonomajā reģionā. Provinci ziemeļos apskalo Bonifačo šaurums, austrumos — Tirēnu jūra. Provinces administratīvie centri bija Olbija un Tempio, bet lielākā pilsēta — Olbija. Provinces kopējā platība bija 3399 km2, 2011. gada beigās tajā dzīvoja 159 141 iedzīvotāji. Olbijas-Tempio province sīkāk iedalās 26 komūnās. Province likvidēta 2016. gadā, pievienojot Sasāri provincei.
Rāmuļi
Rāmuļi ir ciems Vaives pagastā, Cēsu novadā. Atrodas 94 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas viesu māja, pamatskola.
Līdz 1949. gadam ciemā atradās Rāmuļu pagasta centrs.
Chrysolina limbata
Chrysolina limbata ir lapgraužu dzimtas suga, kurā izšķir 4 pasugas. Nominatīvā pasuga (C. limbata limbata) ir izplatīta Eiropā (tai skaitā arī Latvijā), Kaukāzā un Sibīrijā; C. limbata discipennis — Dienvidaustrumeiropā, Kazahstānā, Dienvidsibīrijā, Jakūtijā un Mongolijā; C. limbata findeli — Alpos; C. limbata luigionii — Itālijā. Pieaugušas vaboles (imago) ķermeņa garums ir 6 — 10 mm. Ķermenis ir melns ar zilu vai bronzas krāsas nokrāsu un ar rudo vai sarkanu segspārnu apmalu. Ūsu pamatne ir ruda. Segspārni ir ar sīkiem punktiem un gareniskās punktu rindās ir lielāki punkti. Barojas šī suga ar ceļteku (ceļtekas), kurvjziežu (vībotnes), rožu un lūpziežu dzimtu pārstāvjiem.
Vāgnera muižiņa
Vāgnera muižiņa ir 18. gadsimta otrajā pusē celta ārpilsētas dzīvojamā ēka tagadējā Šarlotes ielā 3 Rīgā. Studentu korporācijas "Latvia" mītne. Savu nosaukumu tā ieguvusi no daiļdārznieka H. Vāgnera, kam tā piederēja 19. gadsimta sākumā.
Vēsture
Ēka celta 18. gadsimta otrajā pusē Smilšu dzirnavu kanāla ziemeļu krastā. Broces kolekcijā atrodams 1700. gada Rīgas plāns, kurā šajā vietā atzīmēta Bernekena muižiņa (Berneckens Hof).
18. gadsimta otrajā pusē to iegādājās Daugavas dambju sistēmas izveidotājs Gustavs Emanuēls fon Veismanis, kas to savas meitas Šarlotes vārdā nodēvēja par Šarlotentāles muižu (Charlottenthal), no kā savu nosaukumu savukārt vēlāk ieguva blakus esošā Šarlotes iela. 19. gadsimta sākumā muižiņa piederēja daiļdārzniekam H. Vāgneram. 1930. gadā to iegādājās studentu korporācijas "Latvia" Filistru palīdzības biedrība. Patlaban daļa telpu izīrētas arī dažādiem uzņēmumiem.
1876. gadā pēc Roberta Pflūga projekta neorenesanses stilā tirgotājs Kārlis Heinrihs Vāgners muižas parkā uzcēla savu savrupmāju, ko pēc 1931. gada pārdēvēja tās jaunā īpašnieka vārdā par Maikapara namu un pārbūvēja neobaroka stilā.
Klements
Klements var būt:
Sansiro
Džuzepes Meacas stadions it), biežāk saukts par Sansiro (it), ir futbola stadions, kas atrodas Itālijas pilsētas Milānas mikrorajonā Sansiro. Tajā mājas spēles aizvada abi spēcīgākie Milānas futbola klubi AC Milan un Internazionale Milano. Sēdvietu skaits stadionā ir 80 018. Trīs reizes šajā stadionā ir norisinājušies UEFA Čempionu līgas (agrāk Eiropas kausa) finālspēles (1965., 1970. un 2001. gadā).
Juči
Juči ir ciems Aizkraukles novada Aiviekstes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 2,9 km no pagasta centra Kriškalniem, 3,1 km no Pļaviņām un 124,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie valsts autoceļa V944 (Pļaviņas–Jaunmuiža).
Gunta Grīva
Gunta Grīva (dzimusi, mirusi ) bija latviešu aktrise.
Beigusi Rīgas 11. vidusskolu. 16 gadu vecumā iestājusies Tautas kinoaktieru studijā, bet pēc tam mācījusies Dailes teātra 7. studijā. 1982. gadā uzsāka darbu Dailes teātrī. Pēc 1994. gada strādāja skaistumkopšanas un restorānu biznesā, bet vēlāk Francijas kultūras centrā.
Bērnli
Bērnli (en) ir pilsēta Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Pilsēta atrodas Lankašīras grāfistē. 2001. gadā pilsēta dzīvoja 73 021 iedzīvotājs. Pilsēta atrodas uz ziemeļiem no Mančestras.
Bērnli pilsētas komanda Burnley FC spelē Anglijas Premjerlīgā.
Cilvēki
Bērnli dzimuši:
Vītauta Dižā Universitātes Lauksaimniecības akadēmija
Vītauta Dižā Universitātes Lauksaimniecības akadēmija (lt) ir Vītauta Dižā Universitātes struktūrvenība Kauņas rietumu pievārtē, kas specializējas lauksaimniecības zinātnēs.
Vēsture
Akadēmija tika izveidota 1924. gadā Dotnuvā uz lauksaimniecības skolas bāzes un tās nosaukums bija Lauksaimniecības akadēmija (Žemės ūkio akademija). 1943. gadā vācu okupācijas iestādes akadēmiju slēdza, bet 1944. gada 31. jūlijā - nodedzināja centrālo ēku.
Pēc kara akadēmiju pārcēla uz Kauņu nosaucot par Lietuvas Lauksaimniecības akadēmiju (Lietuvos žemės ūkio akademija). 1964. gadā akadēmiju pārcēla uz pašreizējo vietu. 1996. gadā to pārsauca par Lietuvas Lauksaimniecības universitāti (Lietuvos žemės ūkio universitetas). 2002. gadā tai pievienoja ūdenssaimniecības institūtu Kēdaiņos un lauksaimniecības institūtu Raudondvarē. 2011. gadā to nosauca par Aleksandra Stulginska Universitāti (Aleksandro Stulginskio universitetas), par godu pirmajam Lietuvas lauksaimniecības ministram un otrajam Lietuvas prezidentam Aleksandram Stulginskim. 2019. gadā universitāti pievienoja Vītauta Dižā Universitātei.
Struktūrvienības
Akadēmijā ir 5 fakultātes (37 katedras):
Zane Vaļicka
Zane Vaļicka ir latviešu aktrise, modele un bijusī skaistumkonkursu dalībniece.
Rātupes
Rātupes ir ciems Rubenes pagastā, Jēkabpils novadā. Atrodas 169 km attālumā no Rīgas.
Džons Makgins
Džons Makgins (en, dzimis ) ir skotu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Skotijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Makgins pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Aston Villa. Iepriekš Makgins ir spēlējis Skotijas Premjerlīgas komandās St Mirren un Hibernian.
Sasniegumi
St Mirren
Hibernian
Individuālie sasniegumi
Celestīns V
Celestīns V (la; dzimis, miris ) bija Romas pāvests piecus mēnešus 1294. gadā — no jūlija līdz decembrim. Viņš ir pirmais pāvests, kas atkāpies. Bija arī mūks, nodibinājis celestīniešu orderi.
Ticis ievēlēts par pāvestu 1294. gadā pēc pēdējām vēlēšanām, kas nebija konklāvs. Piekritis kļūt pāvestu, jo jau divus gadus nebija ievēlēts pāvests. Viņam trūka administratīvo spēju, uzskatīja, ka pontifikāts traucē viņa askētiskajā cīņā par pestīšanu. Viņš neuzticējās kardināliem, kļuva atkarīgs no Kārļa II no Neapoles. Pontifikāta laikā apstiprinājis pāvesta tiesības atkāpties, gandrīz visus citus viņa oficiālos aktus atcēla nākamais pāvests Bonifācijs VIII. Sastapies ar grūtībām, viņš saprata, ka būšana par pāvestu var būt bīstama gan baznīcai, gan arī viņam pašam, tāpēc atkāpies. Pēc atkāpšanās vēlējies atgriezt savu veco pieticīgo dzīvesveidu, kas nav izdevies, jo nākamais ievēlētais pāvests Bonifācijs VIII viņu apcietināja. Celestīns arī nomira apcietinājumā 81 gada vecumā.
1313. gadā ticis kanonizēts. Neviens no nākamajiem pāvestiem nav pieņēmis Celestīna vārdu. Nākamais pāvests, kas atkāpies, bija Benedikts XVI 2013. gadā (719 gadus vēlāk).
Starptautiskā Orientēšanās federācija
Starptautiskā orientēšanās federācija (Internation Orienteering Federation — IOF) ir orientēšanās sporta starptautiskā pārvaldes institūcija. IOF galvenais birojs atrodas Kārlstadē, Zviedrijā.
IOF pārvalda četras orientēšanās disciplīnas: orientēšanos skrienot, velo orientēšanos, orientēšanos ar slēpēm un taku orientēšanos.
Dibināšana
IOF tika dibināta 1961. gada 21. maijā kongresā, kas notika Kopenhāgenā, Dānijā, un to organizēja Bulgārijas, Čehoslovākijas, Dānijas, Vācijas Federatīvās Republikas, Vācijas Demokrātiskās Republikas, Somijas, Ungārijas, Norvēģijas, Zviedrijas un Šveices nacionālās orientēšanās federācijas. Līdz 1969. gadam IOF pārstāvēja 16 valstis, tostarp pirmās divas federācijas ārpus Eiropas: Japāna un Kanāda. 1977. gadā Starptautiskā Olimpiskā komiteja atzina IOF.
Dalībvalstis
Kopš 2016. gada janvāra IOF sastāv no 80 nacionālajām orientēšanās federācijām, no kurām 56 ir biedri, 24 ir potenciālie biedri, kas sadalīti sešos ģeogrāfiskos reģionos.
Pārvaldības struktūra
IOF pārvalda ievēlēta padome, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs, vecākais viceprezidents, divi viceprezidenti un septiņi citi padomes locekļi. Par IOF ikdienas darbību ir atbildīgs IOF ģenerālsekretārs. Vairākas IOF pastāvīgās komisijas ir atbildīgas par sporta attīstību visā pasaulē. Šīs komisijas ietver: orientēšanās skrienot, MTB orientēšanos, orientēšanās ar slēpēm, taku orientēšanās, vide, IT, kartes, medicīna un noteikumi.
Piederības
Kopš 1977. gada Starptautiskā Olimpiskā komiteja ir atzinusi IOF.
Starptautiskā Orientēšanās federācija (IOF) ir arī biedrs šādās organizācijās:
Rudki
Rudki ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Sambiras rajonā. Dzelzceļa stacija. Pilsētas atrodas pie Ļvivas - Užhorodas šosejas.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1472. gadā. Ietilpa Žečpospolitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Rudki tika iekļauti jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Rudkos iegāja PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Rudkus ieņēma vācieši. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā.
Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Rudki bija Ukrainas PSR sastāvā.
Austrumlatvijas Tehnoloģiju vidusskola
Austrumlatvijas Tehnoloģiju vidusskola ir vispārizglītojoša skola Rēzeknes pilsētā, ko 2015. gadā nodibināja Rēzeknes Augstskola (RA) ar mērķi veicināt kvalitatīvu STEM (dabaszinātnes, tehnoloģijas, inženierzinātnes un matemātika) jomas mācību priekšmetu (matemātika, fizika, ķīmija, informātika un programmēšana, tehniskā grafika) apguvi, nodrošinot sasaisti ar RA studiju programmu saturu.
Aleksandrs I Batenbergs
Aleksandrs I (bg); dzimis, miris ) bija Bulgārijas kņazistes pirmais kņazs no 1879. gada 29. aprīļa līdz 1886. gada 7. septembrim.
Dzimis Veronā, Hesenes prinča Aleksandra morgāniskā laulībā. Krievijas cara Aleksandra II brālēns, jo cara sieva Marija Aleksandrovna bija Aleksandra I tēvamāsa, tāpēc jaunībā Aleksandrs bieži uzturējās Sanktpēterburgā.
Pavadīja imperatoru Aleksandru II krievu-turku kara laikā 1877. gadā. Krievijas militārajai uzvarai seko Sanstefano līgums, kas paredz plašas bulgāru valsts izveidošanu. Rietumvalstu spiediena rezultātā seko Berlīnes kongress, kas paredz daudz mazākas bulgāru kņazistes izveidošanu, kurai jāpaliek par Osmaņu impērijas vasaļvalsti.
Bulgārijas Nacionālā asambleja nobalsoja par Aleksandru I kā Bulgārijas kņazu. Pirms tam apmeklēdams Krievijas imperatoru un Osmaņu sultānu, Aleksandrs I ieradās Bulgārijā, kur tika uzņemts ar entuziasmu. 1879. gada 8. jūlijā viņš zvērēja pie Tirnovas konstitūcijas un iegāja galvaspilsētā Sofijā.
Urho Kekonena nacionālais parks
<mapframe text="Urho Kekonena nacionālais parks" width=300 height=300 zoom=7 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1537700" } Urho Kekonena nacionālais parks (fi) ir 1983. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļaustrumos, Lapzemē pie Krievijas robežas.