cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Francijas Pirmā republika
Žirondistu vara
Uz revolucionārā kara paplašināšanu vērstā žirondistu dominētā valdība izmantoja militārās veiksmes, lai nostiprinātu savu varu un samazinātu karu nosodošā Robespjēra vadītās radikālo jakobīņu "kalniešu" frakcijas ietekmi Konventā. Taču žirondistu ietekme vājinās līdz ar armijas neveiksmēm pavasarī. Žirondistu atbalstītais armijas komandieris, ģenerālis Dumurjē (Dumouriez) 18. martā cieš sakāvi un pārbēg austriešu pusē. Tiek zaudēti iekarojumi Habsburgu Nīderlandē. Dumurjē nodevība konventa deputātos raisa aizdomas par plašāka nodevēju tīkla pastāvēšanu. Viņi pieņem lēmumu, ka aizdomās turētie deputāti turpmāk zaudē imunitāti un viņus drīkst arestēt. 6. aprīlī Nacionālais konvents izveido Sabiedrības glābšanas komiteju, kurai uztic revolūcijas glābšanu un kārtības ieviešanu valstī.
Schneider Electric
Vēsture
Pēc Pirmā pasaules kara uzņēmums pievērsās elektrosadales iekārtu ražošanai. Pēc Otrā pasaules kara tika pārtraukta ieroču ražošana, uzņēmumam pilnībā pārejot uz civilās produkcijas izlaidi. Galvenās nozares bija celtniecība, dzelzs un tērauda izstrādājumi, elektroiekārtas.
Misters (mūziķis)
Misters (īstajā vārdā Jānis Šķesteris) ir latviešu hiphopa mūziķis. Muzikālo darbību uzsāka 2003. gada 8. martā, ar klasesbiedriem izveidojot hiphopa grupu „Kreisais pagrieziens”. Pēc skolas beigšanas, grupai izjūkot, sāka darboties kā solo mākslinieks. Kopš 2015. gada pievērsies folkhiphopa žanram.
Schneider Electric
Vēsture
1980. gadā par uzņēmuma vadītāju kļuva Didier Pineau-Valencienne. Viņš reformēja Groupe Schneider struktūru, turpmāk koncentrējoties tikai uz elektroiekārtu ražošanu. 1981. gadā Groupe Schneider tika reģistrēta kā akciju sabiedrība (Société Anonyme). Tika piesaistīti jauni investori: investīciju banka Paribas, investīciju grupa Axa, Bruxelles-Lambert France un apdrošināšanas uzņēmums AGF. 1986. gadā šiem četriem akciju turētājiem piederēja grupas holdinga uzņēmuma SPEP 60 % kapitāldaļu. 1999. gadā to daļa bija samazinājusies līdz 8,2 %, bet publiskie akcionāri turēja 82,8 %.
1988. gadā Schneider grupa nopirka uzņēmumu Telemecanique. 1991. gadā tika nopirkts ASV uzņēmums Square D. 1992. gadā tika iegādāts uzņēmums Merlin Gerin. 1994. gadā tika nopirkts Somijas elektropārvades iekārtu ražotājs Nokia Kondensaattorit; 1994. gadā kopā ar Vācijas AEG uz tai piederošā Modicon bāzes tika izveidots kopuzņēmums AEG Schneider Automation automātiskās kontroles iekārtu ražošanai. 1996. gadā no AEG pilnībā iegūts AEG Schneider Automation (Modicon). 1997. gadā tika pārdots celtniecības uzņēmums Spie Batignolles, tādējādi Schneider darbība turpmāk pilnībā saistīta ar elektroizstrādājumiem.
1999. gada maijā uzņēmums mainīja nosaukumu uz Schneider Electric. Iegādāts Skandināvijas Lexel, Itālijas Schyller, Francijas Mafelec un ASV Veris Industries, Electrical Switchgear and Power Distribution Services.
Francijas Pirmā republika
Žirondistu vara
Žirondisti izmanto jauno likumu, lai arestētu vairākus radikālos jakobīņu "kalniešus", nodevībā apvaino Maratu, bet Dantonu vaino sakaros ar Dumurjē. Izšķiroša sadursme starp žirondistiem un jakobīņu "kalniešiem" nav novēršama. 31. maijā Parīzē sākas pret žirondistiem vērsts sankilotu dumpis, kuru bruņotās vienības 2. jūnijā ielaužas Konventā, kas apstiprina 29 vadošo žirondistu deputātu arestu. Vara pāriet radikālo jakobīņu “kalniešu” rokās, kas par savas varas instrumentu drīz sāk izmantot Sabiedriskās glābšanas komiteju, kuras sastāvs pieaug līdz 12. Tas nenozīmē, ka visi komitejas locekļi ir radikālie jakobīņi, taču viņi ir gatavi sekot Robespjēra stingrajam kursam. Terors, kā valsts politika, oficiāli tiek pasludināts 1793. gada 5. septembrī.
Gustavs Ērenpreiss
Dzīvesgājums
Dzimis 1891. gada 5. augustā Mazsalacā Valtenberģu muižas kučiera Lībija un viņa sievas Annas ģimenē. Pēc amatnieku skolas beigšanas 1907. gadā Gustavu Ērenpreisu pieņēma darbā Eduarda Bērziņa velosipēdu būvētavā Rīgā, kas izgatavoja velosipēdus „Baltija” un motociklus, kā arī nodarbojās ar angļu motociklu Triumph un Douglas tirdzniecību Baltijā. Gustavs savā darbības laikā ieviesa jaunus tehnoloģiskos risinājumus un tika iecelts par velosipēdu darbnīcas tehnisko vadītāju. 1915. gada jūnijā Pirmā pasaules kara laikā darbnīcu evakuēja uz Harkivu, evakuējās arī Gustavs. Pēc kara nebija saglabājušies ne darba galdi, ne instrumenti, ne finansējums, lai atjaunotu iepriekšējo darbnīcu, taču 1921. gadā, atgriežoties atpakaļ Rīgā no bēgļu gaitām, Gustavs Ērenpreiss sāka sava uzņēmuma veidošanu. Pirmo kapitālu viņš ieguva, saremontējot un pārdodot dažus Bermonta armijas pamestos automobiļus.
Schneider Electric
Vēsture
2000. gadā tika nopirkti zemsprieguma ierīču ražotāji: Turcijas Metesan Lexel Elektrik, Ungārijas Prodax, Indijas Crompton Greaves un S&S Power Switchgear, Vācijas May & Steffens, Dienvidāfrikas Conlog, Francijas Infra + un ASV EFI Electronics; vidēja sprieguma ierīču ražotāji: Francijas Bardin un Austrālijas Nu-Lec; rūpnieciskās vadības un automatizācijas iekārtu ražotāji: ASV Steeplechase Software un Quantronix, Francijas Thomson CSF meitas uzņēmums Crouzet Automatismes, Šveices Positec. 2001. gadā Schneider Electric nopirka uzņēmumu Legrand, bet Eiropas Komisija šo darījumu neatļāva, tādēļ Legrand nācās pārdot.
No 2002. līdz 2008. gadam Schneider Electric divkāršoja ienākumus. 2003. gadā tika iegādāts Zviedrijas automatizācijas risinājumu uzņēmums TAC. 2004. gadā tika nopirkts Andover Controls, ko apvienoja ar TAC ar nosaukumu Tour Andover Controls. 2004. gadā Schneider Electric ieguva Austrālijas uzņēmuma Clipsal vairākuma kapitāldaļu. 2006. gadā tika nopirkts Vācijas uzņēmums Merten. 2007. gadā tika iegādāts nepārtrauktās elektroapgādes avotu ražotājs American Power Conversion (APC), ko apvienoja ar 2003. gadā iegādāto MGE-UPS. 2007. gadā par 1,5 miljardiem ASV dolāru tika nopirkts ASV drošības tehnoloģiju uzņēmums Pelco. 2008. gadā tika iegādāts invertoru (no līdzstrāvas uz maiņstrāvu) ražotājs Xantrex Technology Inc. Kopš 2009. gada Merlin Gerin un Telemecanique produkcija tiek pārdota ar Schneider Electric zīmolu.
Francijas Pirmā republika
Jakobīņu vara
1793. gada jūnija beigās Nacionālais konvents pieņem jaunu konstitūciju, kas augustā tiek apstiprināta referendumā. Konstitūcija paredz, ka valsts vara pieder tautai, likumdošanas varu kontrolē Likumdošanas korpuss, izpildvaru veic Izpildkomiteja, bet administratīvo pārvaldi Galvenā pārvalde. Konstitūcijas spēkā stāšanās drīz tiek atlikta līdz kara beigām, tikmēr Sabiedrības glābšanas komiteja pasludina ārkārtas stāvokli valstī. 1793. gada vasarā armija atkal zaudē austriešiem un prūšiem, dienvidos iebrūk spāņi. Tiek zaudēta Korsika, angļi uzbrūk Denkerkai. 23. augustā visi valsts iedzīvotāji tiek pasludināti par mobilizētiem revolucionārā kara vajadzībām un sākas izejvielu rekvizīcija.
Gustavs Ērenpreiss
Dzīvesgājums
1922. gada sākumā Aleksandra (tagad Brīvības) ielā Rīgā, blakus Vidzemes tirgum tika atvērta "Velosipēdu un motociklu darbnīca "G. Ērenpreis"", kurā ar jau agrāk pazīstamo marku „Baltija” tika izgatavoti pirmie G. Ērenpreisa velosipēdu darbnīcas ražotie divriteņi. Telpu šaurības un modernu darba galdu trūkuma dēļ 1924. gadā velosipēdu darbnīca „Gustavs Ērenpreiss” pārcelās uz jaunām, plašākām telpām bijušajās Aleksandra Leitnera velosipēdu fabrikas telpās Brīvības ielā 129/133. 1926. gadā, lai paplašinātu ražošanu un celtu kvalitāti, tika nodibināta Tirdzniecības un velosipēdu rūpniecības akciju sabiedrība „G. Ērenpreiss un Biedris”, kurā tika ražoti jaunas markas velosipēdi „Omega”. Taču gada nogalē Gustavs Ērenpreiss pēc konflikta ar saviem partneriem izstājas no jaunās akciju sabiedrības.
Schneider Electric
Vēsture
2010. gadā Schneider Electric kopā ar Alstom no Areva nopirka elektropārvades un sadales iekārtu nodaļu Areva T&D; tā elektropārvades bizness tika integrēts Alstom Grid, bet elektrosadales iekārtu ražošana pievienota Schneider Electric. 2011. gadā tika nopirkts Spānijas uzņēmums Telvent, kas specializējies informācijas sistēmu izstrādē rūpnieciskajai automatizācijai. 2014. gadā uzņēmums tika pārreģistrēts par Eiropas komercsabiedrību (SE). 2014. gada janvārī tika nopirkts Apvienotās Karalistes uzņēmums Invensys, kas nodarbojās ar rūpniecisko automatizāciju un enerģijas kontroli. 2015. gadā apgaismojuma ražotājam Acuity Brands tika pārdots meitas uzņēmums Juno Lighting. 2017. gada septembrī tika paziņots, ka Schneider Electric iegādāsies 60 % Apvienotās Karalistes informācijas tehnoloģiju uzņēmuma AVEVA Group kapitāldaļu; darījums pabeigts 2018. gada 1. martā. 2017. gada novembrī tika nopirkts ASV ēku elektrības un sakaru pārvaldības risinājumu uzņēmums ASCO Power Technologies. 2018. gada maijā tika panākta vienošanās, ka konsorcijs, ko vada Schneider Electric, no Indijas uzņēmuma Larsen & Toubro iegādāsies elektrotehnikas un automatizācijas biznesu. 2019. gada 29. maijā investīciju uzņēmumam Transom Capital tika pārdots video drošības uzņēmums Pelco.
Francijas Pirmā republika
Jakobīņu vara
Žirondistu aresti jūnijā izraisīja federālistu nemierus provincēs. Par federālistiem tos dēvēja jo tie aizstāvēja žirondistu ideju par decentralizētu valsti. Lionā dumpinieki gāza radikālo jakobīņu režīmu. Marseļas dumpinieki meklēja angļu atbalstu, kamēr Tulona, Francijas Vidusjūras flotes bāze, 27. augustā brīvprātīgi padevās angļiem. Bordo un Marseļu izdodas atkarot 1793. gada augustā, bet Liona padodas tikai oktobrī, pēc ilgstošas artilērijas apšaudes. Uzvarējušie jakobīņi pilsētā izvērš masu teroru, nogalinot vismaz 2000 cilvēkus un nojaucot 1600 dumpinieku mājas. Tulonas ieņemšanas operācijā pirmo reizi ievērību izpelnās artilērijas kapteinis Napoleons Bonaparts.
Gustavs Ērenpreiss
Dzīvesgājums
1927. gada sākumā durvis vēra jauns uzņēmums „Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika”, Brīvības ielā 82, sākotnēji tirgū parādoties jaunai markai G. Ērenpreis Īstais, taču tas radīja pārpratumus un drīz pēc tam velosipēda nosaukums tika nomainīts un tirgū parādījās velosipēds Ērenpreis Original. Jaunais velosipēds Ērenpreis Original strauji iekaroja popularitāti sabiedrībā, un 1931. gadā G. Ērenpreiss uzsāka velosipēdu fabrikas būvniecību.
Schneider Electric
Vēsture
2020. gada februārī Schneider izteica 1,4 miljardu eiro lielu pārņemšanas piedāvājumu Vācijas uzņēmumam RIB Software se, darījums tika pabeigts 10. jūlijā. 2020. gada 23. aprīlī Schneider Electric vienojās iegādāties Vācijas uzņēmumu ProLeiT AG, kas specializējies rūpnieciskās automatizācijas risinājumos pārtikas un dzērienu nozarei; darījums pabeigts 4. augustā. 2020. gada 31. augustā tika pabeigts Larsen & Toubro elektrotehnikas un automatizācijas biznesa iegādes darījuma, un L&T nodaļu apvienoja ar Schneider biznesu Indijā uzņēmumā Schneider Electric India Private Ltd, kurā Schneider Electric ieguva 65 % kapitāldaļu, un investīciju uzņēmums Temasek — 35 %. 2020. gada 17. decembrī Schneider Electric iegādājās celtniecības un darbu organizācijas programmatūras izstrādes uzņēmuma Planon Beheer B.V. 25 % kapitāldaļu. 2021. gada 11. janvārī tika iegādāts Nīderlandes jaunuzņēmums DC Systems B.V., kas specializējies aktīvajos maiņstrāvas / līdzstrāvas mikrotīklos, līdzstrāvas jaudas pārveidošanā un līdzstrāvas risinājumos. 2021. gada 28. jūnijā tika pabeigts darījums par kontrolpakets iegādi ASV uzņēmumā Operation Technology, Inc. (ETAP), kas bija viens no vadošajiem programmatūras nodrošinātājiem elektrisko tīklu projektēšanas un simulācijas jomā (2022. gada 30. jūnijā bija iegādāti 80 % kapitāldaļu). 2021. gada oktobrī kustības kontroles komponenšu ražotājs Schneider Electric Motion tika pārdots ASV uzņēmumam Novanta. 2021. gada 20. decembrī uzņēmums iegādājās 85,85 % uzņēmuma Qmerit kapitāldaļu.
Francijas Pirmā republika
Jakobīņu vara
Paralēli teroram un pretinieku nosūtīšanai uz giljotīnu, Robespjērs cenšas pārveidot visu franču sabiedrību par republikāņiem. Tiek slēgtas baznīcas, sekularizētas laulības un kapsētas, atbalstīts Saprāta kults, organizēti republikāniski festivāli un teātra izrādes, kuras organizē Žaks Luijs Davids, izstrādāta metriskā svaru un mēru sistēma.
Gustavs Ērenpreiss
Dzīvesgājums
Otrā pasaules kara laikā, pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā, fabrika tika nacionalizēta un Gustavs Ērenpreiss tika atstādināts no amata. Vācu okupācijas laikā G. Ērenpreiss fabriku 1943. gadā atguva, taču 1944. gada beigās viņš devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Padomju varai atkārtoti okupējot Latvijas teritoriju, fabrika tika pārdēvēta par valsts velosipēdu rūpnīcu „Sarkanā Zvaigzne”.
Schneider Electric
Schneider Electric Latvijā
1996. gadā Latvijā reģistrēta Schneider Electric S.A. pārstāvniecība, kas 2000. gadā pārdēvēta par Schneider Electric Industries S.A. pārstāvniecību, bet likvidēta 2005. gadā.
Francijas Pirmā republika
Jakobīņu vara
1793. gada 5. oktobrī ievieš Republikānisko kalendāru, kas pastāvēja līdz 1806. gada 1. janvārim. Par pirmo atskaites dienu noteica 1792. gada 22. septembri. Gadu sadalīja 12 mēnešos ar 30 dienām, kas bija sadalīti 10 dienu nedēļās. Mēnešiem piešķīra pilnīgi jaunus nosaukumus. Pāri palikušās gada dienas vienkārši pasludināja par brīvdienām.
10. oktobrī Nacionālais konvents pasludina, ka valstī līdz kara beigām valdīs revolucionāra valdība. 4. decembrī tiek noformēts jaunais pārvaldes modelis kurā Nacionālais konvents saglabā augstāko likumdevēja varu, bet izpildvara nonāk Sabiedrības glābšanas komitejas rokās, kuras darbība ir faktiski neierobežota. Revolucionārā kara apstākļos izdodas reorganizēt armiju, izveidot militāro ražošanu. Armijas skaitliskais sastāvs sasniedz 650 000, sāk izcelties jaunie virsnieki, kas savu slavu sasniegs Napoleona karu laikā. Līdz gada beigām izdodas gūt virkni uzvaru un atgūt zaudētās teritorijas. 1794. gada jūnijā-jūlijā franču armija atkal sāk uzbrukuma operācijas ienaidnieka teritorijā un šķērso Reinu.
Gustavs Ērenpreiss
Dzīvesgājums
Vācijā Ērenpreiss dzīvoja Augustdorfā (Ziemeļreina-Vestfālene), kur strādāja meža darbos, vēlāk meistaroja taupības krāsniņas. 1956. gadā Gustavs Ērenpreiss mira netālajā Detmoldā.
Apbalvojumi
Gustavs Ērenpreiss ir apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni un 3. pakāpes Atzinības krustu.
Pēcnācēji
Gustava Ērenpreisa darbu velosipēdu ražošanas jomā mūsdienās attīsta Gustava brāļa Arnolda Ērenpreisa mazmazdēls Toms Ērenpreiss, kas izstrādā un ražo jaunos Ērenpreiss velosipēdus.
Ģimene
Gustava Ērenpreisa dēls Jānis bija vēža pētnieks, Latvijas Zinātnieku savienības Valdes loceklis. Viņa dēli – Jānis un Juris. Jāņa Ērenpreisa vecāki izšķirušies, kad viņam bija tikai gads.
Francijas Pirmā republika
Jakobīņu vara
Krīzes pārvarēšana lika cerēt, ka mazināsies nepieciešamība pēc terora, taču Robespjērs to tikai pastiprināja. Saasinoties nesaskaņām revolucionāro jakobīņu frakciju vidū, 1794. gada aprīlī ar nāvi soda radikālos ebēristus, bet aprīli Dantonu un viņa sekotājus. Viens no terora rezultātiem bija galējo radikāļu likvidācija, taču Dantona sodīšana ar nāvi nobiedēja pat jakobīņus un mērenos deputātus, kas izlēma rīkoties.
No jūnija vidus Robespjērs sešas nedēļas pavada mājās, it kā slimības dēļ, un šajā laikā konspirācija pret viņu nostiprinās. 26. jūlijā Robespjērs atgriežas Konventā ar garu runu, kurā iezīmēja konspirācijas un nodevības, kuras it kā gatavojot viņam zināmi nodevēji. Bailēs par savām dzīvībām, deputāti beidzot bija gatavi gāzt Robespjēru.
27. jūlijā (9. termidorā) Robespjērs ar Sen-Žustu ieradās Konventā, taču šoreiz viņu uzrunas pārtrauca deputātu izsaucieni un apvainojumi. Haotiskās sēdes laikā deputāti nobalsoja par Robespjēra, viņa brāļa Augustīna, Sen-Žusta, vairāku Sabiedriskās drošības komitejas locekļu, Revolucionārā tribunāla vadītāja, un citu terora īstenotāju arestiem. Robespjēram un dažiem viņa līdzgaitniekiem izdodas izvairīties no cietuma un vakarā nokļūt Parīzes rātsnamā, kuru kontrolē viņu sabiedrotie. Taču Robespjērs bija zaudējis arī radikālo sankilotu atbalstu. Uz aicinājumu atbalstīt Sabiedrības glābšanas komiteju pozitīvi atsaucās tikai 16 no 48 Parīzes rajonu komūnām. 2.30 naktī rātsnamā ielaužas Konventa apsargi, kas Robespjēru un līdzgaitniekus arestē un 28. jūlija pēcpusdienā visiem apsūdzētajiem izpilda nāvessodu. 29. jūlijā galvas nocērt vēl 71 Robespjēra atbalstītājam, galvenokārt no Parīzes komūnas.
Termidora reakcija
Pēc Robespjēra vadītās Sabiedrības glābšanas komitejs gāšanas beidzas revolūcijas radikālākais posms. Konvents gāzto Robespjēru apvainoja par tirānu. Papildus viņš tika vainots plānos apprecēt Luija XVI meitu un pasludināt sevi par karali. Cita versija viņu apvainoja plānos nogalināt Luija XVI bērnus, vai iecelt Luiju XVII par karali. Tā kā viņš ar saviem tuvākajiem līdzgaitniekiem bija izsludināti ārpus likuma, tad tiesas prāva nebija nepieciešama. Konvents pasludināja, ka ir gāzis despotu un atjaunojis brīvību.
Drīz tiek atbrīvoti terora laikā ieslodzītie un sākas radikālāko lēmumu atcelšana. Revolucionārais tribunāls turpina darbu, bet pārsvarā pieņem attaisnojošus spriedumus. 1795. gada 29. maijā pieņem likumu par kompensācijām terora upuru ģimenēm, un 1796. gada aprīlī žirondistu atraitnēm piešķir nelielas pensijas.
Pēc Robespjēra faktiskās diktatūras mēnešiem, Nacionālais konvents pārveido centralizētās izpildvaras modeli un pie varas atgriežas mērenie deputāti. Atceļ valsts kontroli pār cenām. Slēdz jakobīņu klubu un 1795. gada jūnijā vārdu "revolucionārs" aizliedz izmantot. Nabadzībai pakļautie parīzieši 1795. gadā divreiz uzsāk dumpi, taču tiek apspiesti.
Armijas panākumu rezultātā Konvents pasludina Reinu par valsts dabīgo robežu un anektē Habsburgu Nīderlandes (Beļģijas) teritoriju, kas izraisa jaunu karu ar austriešiem.
Direktorija
1795. gada 22. augustā Nacionālais konvents pieņem jaunu konstitūciju, kas izveido divpalātu parlamentu, Likumdošanas korpusu un izpildvaru - Republikas izpilddirekciju (Direktoriju), kā augstāko izpildvaras orgānu. Lai nepieļautu revolūcijas pretinieku uzvaru vēlēšanās, tika nolemts, ka 2/3 no jaunā parlamenta deputātiem nāks no līdzšinējā Nacionālā konventa deputātu vidus. 5. oktobrī monarhisti mēģināja īstenot sacelšanos, kuru apspieda Napoleona armija un artilērija. 1795. gada 26. oktobrī Nacionālais konvents beidza pastāvēt, dodot vietu jaunajam parlamentam un Direktorijai.
Direktorija centās rast vidusceļu starp monarhistiem un radikāļiem, kļūstot aizvien mērenāka. 1795. gada ziemā ekonomikā valdīja krīze un inflācija. 1796. gada februārī tiek pārtraukta jaunas naudas drukāšana un ekonomika gandrīz sabrūk. Valstī valda bads un bandītisms, taču turpinās veiksmīgi revolucionārie karagājieni. 1796. gada 9. aprīlī Napoleona armija iebrūk Itālijā un 17. oktobrī tiek noslēgts jauns miers ar Austriju.
1797. gada martā-aprīlī tiek pārvēlēta daļa parlamenta deputātu un panākumus gūst monarhisti. Parlamenta vairākums tagad ir noskaņoti pret Direktoriju. 4. septembri Direktorija ar Napoleona armijas atbalstu atceļ nevēlamos vēlēšanu rezultātus, 177 deputātiem atņem pilnvaras, 65 tiek deportēti uz Franču Gviānu. Lai arī republika tiek nosargāta no monarhistiem, parlamentārās demokrātijas posms valstī beidzas, un sākas ceļš uz militāro diktatūru. Armijas iekarotajās teritorijās Nīderlandē, Šveicē un Itālijā tiek izveidotas Francijai pakļautas republikas. 1798. gadā Napoleons dodas karagājienā uz Ēģipti, un 1799. gada pavasarī sākas Otrās koalīcijas karš, pret Franciju karo gandrīz visas Eiropas valstis, ieskaitot Krievijas Impēriju un Osmaņu impēriju. Tiek zaudēti iekarojumi Itālijā un Šveicē, ienaidnieki tuvojas Francijai. 18. jūnijā notiek Direktorijas vēlēšanas, tajā palielinās revolucionāru ietekme. Valstī notiek masveida mobilizācija, piespiedu kārtā tiek vākta nauda armijai un ķīlniekos saņemti bijušie augstmaņi. Reģionos no jauna uzliesmo monarhistu dumpji.
Konsulāts
Lai nostabilizētu valsts varu, Direktorija sāka militārā apvērsuma plānošanu. Sākotnēji militārais atbalstu meklēja pie ģenerāļa Žubēra, kas krita kaujā pret Suvorova vadīto Otrās koalīcijas karaspēku. Tajā laikā Francijā no Ēģiptes atgriezās ģenerālis Bonaparts, kurš Parīzē ieradās 1799. gada 16. oktobrī.
1799. gada 18. brumērā (9. novembrī) divi no sazvērestībā iesaistītajiem direktoriem atkāpās no amata. Napoleons ieradās parlamentā, paziņoja par Direktorijas pastāvēšanas beigām, jaunas konstitūcijas nepieciešamību un padzina deputātus. Tika izveidota trīs konsulu vadīta pagaidu valdība, kurā ietilpa arī Napoleons.
1799. gada 24. decembrī konsuli pasludināja jaunu konstitūciju ar kuru izveidoja jaunu varas sistēmu - Konsulātu, kurā Napoleons uz desmit gadiem ieņēma Pirmā konsula vietu. Sāka veidoties vienpersoniska Napoleona diktatūra, kas vērsās pret radikāļiem un politiskajiem konkurentiem. 1802. gada 2. augustā pasludināja, ka Napoleons Pirmā konsula amatu ieņems uz mūžu un tiek pieņemta jauna konstitūcija. 1803. gadā pieņēma jaunu likumu krājumu - Napoleona kodeksu. 1804. gada 18. maijā publiskoja jauno konstitūciju, kurā Napoleons tika pasludināts par imperatoru. To apstiprina 6. novembra referendumā, un pirmais republikāniskais posms Francijā beidzās.
Schneider Electric
Schneider Electric Latvijā
Kad Schneider Electric nopirka Skandināvijas uzņēmumu Lexel, tā meitas uzņēmums Latvijā SIA LEXEL Elektropreces, arī pārgāja tā pārziņā. 2002. gadā mainīts nosaukums uz SIA LEXEL Elektropreces, bet kopš 2004. gadā nosaukums ir SIA Schneider Electric Latvija. 2008. gadā reģistrēta SIA Schneider Electric Baltic Distribution Centre. Šie uzņēmumi nodarbojas ar produktu un risinājumu tirdzniecību.
2014. gada jūlijā sākās jaunas ražotnes celtniecība, investējot gandrīz 10 miljonus EUR. Darbu jaunajās telpās Rīgā, Krustpils ielā 35A sāka 2015. gadā. Fabrika pārkvalificējās uz elektronikas ražošanu (sensori un slēdži, elektrības vadības ierīces u.c.), darbinieku skaits pieauga līdz 350.
2023. gada aprīlī sāka celt piebūvi Schneider Electric esošajai rūpnīcai Rīgā Krustpils ielā 35A ar mērķi kļūt par grupas lielāko elektronisko produktu ražotāju Eiropā.
Sūkalas
Sūkalas ir siera, biezpiena un kazeīna ražošanas blakusprodukts  — blāvi iedzeltens šķidrums. Raudzētas govs, kazas u.c. dzīvnieku piena sūkalas ir bagātīgs bioloģiski aktīvo vielu komplekss. Tās mēdz lietot uzturā un ēdienu gatavošanā.
Ķīmiskais sastāvs un iedalījums
Sūkalās atrodamas visas pienā esošās uzturvielas, tikai atšķirīgos daudzumos un attiecībās. Piena pārstrādē sūkalās paliek aptuveni 50% pilnpiena sausnas, tostarp aptuveni 30% piena olbaltumvielu, kas lielākoties ir sūkalu olbaltumvielas, neliels daudzums tauku — galvenokārt piena mazāko tauklodīšu —, gandrīz visa piena laktoze un minerālvielas, kā arī fosfolipīdi, fermenti, vitamīni, skābes u.c. uzturvielas.
Sūkalu ķīmiskais sastāvs un skābums ir atkarīgs no piena produkta, kura ražošanā sūkalas radušās, kā arī olbaltumvielu izdalīšanai izmantotā paņēmiena un iekārtām. Piemēram, siera sūkalu skābums ir 15—25 °T, biezpiena sūkalu — 50—85 °T un kazeīna sūkalu — līdz pat 120 °T. Saldpiena sieru ražošanā iegūtās sūkalas sauc par saldpiena sūkalām un to pH ir lielāks par 5,6, bet skābpiena sieru, biezpiena un kazeīna ražošanā iegūtās sūkalas sauc par skābpiena sūkalām. To pH ir mazāks par 5,1, bet minerālvielu saturs ir lielāks nekā saldajām sūkalām. Ja sūkalas iegūtas no siera, kam veikta sālīšana graudos, aptuveni 30% sūkalu būs paaugstināts nātrija hlorīda saturs (0,8—4,0% atkarībā no siera veida un tā, vai graudiem uzreiz pievienots viss sāls vai tikai daļa). Savukārt daļa siera un kazeīna ražošanā radušos sūkalu tehnoloģiskās apstrādes laikā var būt atšķaidītas ar ūdeni.
Kristietība Albānijā
No 15. gadsimta līdz 19. gadsimtam Osmaņu impērijas valdīšanas laikā kristietību aizstāja jauno valdītāju islāma reliģija. Savā monogrāfijā Geografia Ecclesiastica dell'Albania, kas publicēta 1934. gadā, jezuītu albanologs Fulvio Kordinjano (1887—1951) uzskaitīja aptuveni 275 katoļu baznīcas, kas Albānijā vēl pastāvēja no 16. gadsimta beigām līdz 17. gadsimta vidum.
Saskaņā ar strīdīgo 2011. gada tautas skaitīšanu, kura sliktās organizācijas dēļ neaptvēra lielu daļu iedzīvotāju, iedzīvotāju deklarētā reliģiskā piederība bija: 56,7% musulmaņu, 13,79% nedeklarēto, 10,03% katoļu, 6,75% pareizticīgo, 2,5% ateistu, 2,09% bektašu, 0,07% citu kristiešu un 0,02% pārējo. Eiropas Padome, kā arī daudzas citas iekšējās un ārējās organizācijas un grupas ir atzinušas par neuzticamu 2011. gada reliģijas un etniskās piederības skaitīšanu.
2015. gada pētījumā tika lēsts, ka no musulmaņu izcelsmes kristietībā ir pārgājuši aptuveni cilvēku.
Pareizticība
Saskaņā ar valdības sniegtajiem skaitļiem 2010. gadā tika norādīts, ka Austrumu pareizticību Albānijā praktizēja aptuveni 20% albāņu. Apstrīdētajā 2011. gada tautas skaitīšanā pareizticīgo īpatsvars bija 6,75% no visiem iedzīvotājiem. Albānija vēsturiski ir saistīta gan ar katoļu baznīcu, gan ar austrumu pareizticību. Albāņi bija viena no pirmajām reģiona tautām, kas uzņēma misionārus un pieņēma kristietību. Līdz ar baznīcas šķelšanos 1054. gadā pareizticība kļuva par reliģiju albāņiem, kas apdzīvoja Bizantijas pakļautībā esošās teritorijas.
15. augustā Marijas Debesbraukšanas dienu (kādreiz pēc bizantiešu kalendāra tā tika atzīmēta 27. augustā, bet tagad pēc latīņu kalendāra — 15. augustā) atzīmēja ar svētceļojumiem. Svētceļojumos ietilpa arī kāpšana augstos kalnos kā agrīno pirmskristiešu kultu palieka, piemēram, Tomora kalnā, Ģalicas kalnā pie Kukesi, Paštrika kalnā uz Albānijas un Kosovas robežas. Pjetērs Bogdani (ap 1630-1689) apraksta svinības Paštrika kalnā 1681. gadā šādi:
''Pēc pusnakts musulmaņi, serbi un grieķi sāk jauktu gājienu ar iedegtām vaska svecēm, kuru garums ir dažāds atkarībā no tās turētāja vecuma. Viņi trīs stundas dodas apkārt augstākā kalna virsotnei ar basām kājām (daži no vadošajiem musulmaņiem jāj uz zirga).''
Albānijas vidienē neauglīgas sievietes šai dienā devās uz Kavajas un Duresi pludmalēm, lai peldētos jūras ūdeņos. Šī paraža, ar kuru sievietes cerēja palikt stāvoklī, klusībā tika ievērota arī komunistiskās diktatūras laikā.
Katolicisms
Katoļu baznīca Albānijā ir daļa no Romas Katoļu baznīcas. Saskaņā ar valdības 2011. gadā sniegtajiem skaitļiem tika norādīts, ka aptuveni 10,03% reliģiozo iedzīvotāju ir katoļi, taču jaunie valdības dati liecina, ka katoļu īpatsvars ir 21,3%. Valstī ir piecas diecēzes, t.sk. divas arhibīskapijas un apustuliskā administrācija, kas aptver Albānijas dienvidu daļu.
Protestantisms
Albānijā ir aptuveni 8000 protestantu, kas sadalīti starp 189 protestantu asociācijām, tostarp Albānijas evaņģēlisko aliansi.
Aizpurve (Murmastienes pagasts)
Aizpurve ir ciems Varakļānu novada Murmastienes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 1,8 km no pagasta centra Murmastienes, 18,5 km no novada centra Varakļāniem un 209,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas uz dienvidiem no Murmastienas, nomaļus no valsts autoceļiem.
Subates ģerbonis
Subates pilsētas ģerbonis ir viens no Subates pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs sudraba krāsā un uz tā attēlota zaļa egle uz zaļas pamatnes. Subates apkārtnes mežos ir daudz egļu, kā arī latviešu folklorā egle ir Zemes mātes simbols un svēts koks.
Bārenis
Bārenis ir bērns, kura vecāki ir miruši vai ir atzīti par mirušiem. Latviešu valodā bāreņi tiek dēvēti arī par sērdieņiem un bārabērniem.
Definīcija
Bērnu tiesību aizsardzības likums definē bāreni kā bērnu, kura vecāki ir miruši vai likumā noteiktajā kārtībā ir atzīti par mirušiem. Taču bērni, kura vecāki nav zināmi, ir pazuduši vai ilgstošas slimības dēļ nespēj realizēt aizgādību vai kura vecākiem pārtrauktas vai atņemtas aizgādības tiesības, likumā tiek definēti kā bez vecāku gādības palikuši.
Tautas izpratnē bārenis var būt bērns, kurš ir zaudējis abus vecākus (vai vienu vecāku). Tiek izmantots arī termins "pusbārenis", lai apzīmētu bērnu, kas ir zaudējis vienu no vecākiem.
Statistika
Bāreņi attīstītajās valstīs ir salīdzinoši reti, jo lielākā daļa bērnu var sagaidīt, ka bērnību pārdzīvos abi vecāki. Daudz lielāks bāreņu skaits ir kara plosītās valstīs, piemēram, Afganistānā.
Ķīnā, 2005. gadā Civillietu ministrijas veiktā aptauja parādīja, ka valstī ir aptuveni 573 000 bāreņu, kas jaunāki par 18 gadiem.
Saskaņā ar Krievijas ziņojumiem no 2002. gada, 650 000 bērnu bija izmitināti bērnu namos. Bērnu nami bāreņus pārtrauc izmitināt 16 gadu vecumā, un 40%, kas bērnu namus atstāj, kļūst par bezpajumtniekiem, bet 30% kļūst par noziedzniekiem vai izdara pašnāvības.
Latīņamerikā ielu bērni ir plaši izplatīti; daži lēš, ka Latīņamerikā ir pat 40 miljoni ielas bērnu. Lai gan ne visi ielas bērni ir bāreņi, visi ielas bērni strādā un daudziem nav ievērojama ģimenes atbalsta.
Amerikas Savienotās Valstīs aptuveni 2 miljoniem bērnu (jeb aptuveni 2,7% no visiem bērniem) ir mirusi māte vai tēvs. Aptuveni 100 000 bērnu ir zaudējuši abus vecākus.
Literatūrā
Bāreņi plaši parādās literatūrā kā literārie varoņi, īpaši bērnu un fantāzijas literatūrā. Vecāku trūkums liek varoņiem dzīvot interesantāku un piedzīvojumiem bagātāku dzīvi, atbrīvojot viņus no ģimenes pienākumiem un kontroles, kā arī rada personāžus, kas ir noslēgti, introspektīvi un tiecas pēc pieķeršanās. Bāreņi var metaforiski meklēt pašizpratni, mēģinot izzināt savas saknes. Vecāki var būt arī sabiedrotie un palīdzības avoti bērniem, un vecāku atdalīšana padara varoņa grūtības smagākas. Turklāt vecāki var nebūt saistīti ar motīviem, kuru rakstnieks cenšas attīstīt, un tēla bāreņa statuss atbrīvo rakstnieku no nepieciešamības attēlot šādas neatbilstošas ​​attiecības; ja viena vecāka un bērna attiecības ir svarīgas, otra vecāka neiekļaušana atļauj nesarežģīt nepieciešamās attiecības. Visas šīs īpašības padara bāreņus pievilcīgus autoriem.
Bāreņi ir sastopami pasakās, piemēram, Pelnrušķīte un Sniegbaltīte parasti tiek uzskatītas par bārenēm.
Daudzi slaveni autori savos darbos ir iekļāvuši bāreņus, tostarp, Šarlote Brontē darbā Džeina Eira, Čārlzs Dikenss darbā Olivers Tvists, Viktors Igo darbā Nožēlojamie, Lūsija Moda Montgomerija darbā Anna no "Zaļajiem jumtiem". Arī jaunākajos literārajos darbos parādās bāreņi kā tēli, piemēram, grāmatu sērijā Harijs Poters.
Bāreņi ir it sevišķi bieži sastopami komiksos - Supermens, Betmens, Zirnekļcilvēks, Kapteinis Amerika un Kapteine Mārvela un vēl daudzi citi ir bāreņi.
Ļubeste
Ļubeste jeb Ļubiste ir neizmantots pieturas punkts Daugavpils apvedceļa dzelzceļa līnijā. Tas atrodas Augšdaugavas novada Līksnas pagastā, blakus autoceļam A14 un Ļūbastes apdzīvotajai vietai. Agrāk šeit bija otrs sliežu ceļš, kas mūsdienās nojaukts. Saglabājusies stacijas ēka, ko izmanto kā dzīvojamo māju, saimniecības ēkas. 8. kilometra virzienā saglabājušās pārmijnieka būdiņas atliekas.
Riteņbraukšanas apavi
Riteņbraukšanas apavi ir specializēti apavi, kas īpaši paredzēti velobraukšanai. Dažādi apavu modeļi var būt pielāgoti konkrētām vajadzībām, atkarībā no braukšanas intensitātes. Apavu galvenās iezīmes ir stingrība, efektīvākai jaudas pārnesei no velosipēdista uz pedāļiem, svars, metode, kā apavi ir piestiprināti pie pedāļa, un pielāgojamība lietošanai ar velosipēdu un bez tā (staigājot, skrienot).
Vairumā gadījumu riteņbraukšanas apavi ar pedāļiem tiek sasaistīti ar mehānismu, kurā var iestiprināt pie apavu zoles piestiprinātu stiprinājumu. Savienojuma atbrīvošana notiek, pavēršot uz āru papēdi. Pastāv vairākas konkurējošas sistēmas no tādiem ražotājiem kā Shimano, Look, Time, Speedplay.
Taurētājgulbis
Taurētājgulbis (Cygnus buccinator) ir liela auguma pīļu dzimtas (Anatidae) ūdensputns, kas mājo Ziemeļamerikā. Tā tuvākais radinieks ir Eirāzijā dzīvojošais ziemeļu gulbis, un abas sugas pagātnē pat tika klasificētas kā viena suga. 1993. gadā uzskatīja, ka savvaļā dzīvo mazāk nekā 70 taurētājgulbji un šķita, ka sugas izmiršana ir neizbēgama. Tomēr, visiem nemanot, Aļaskas Klusā okeāna piekrastē bija patvērusies vairāku tūkstošu taurētājgulbju populācija, kas ļāva atjaunot kādreizējo sugas izplatību. Realizējot rūpīgi pārdomātu reintrodukcijas plānu, mūsdienās Ziemeļamerikā dzīvo vairāk kā 46 000 taurētājgulbji.
Izskats
Taurētājgulbis ir lielākais no visiem gulbjiem un ir viens no smagākajiem lidojošiem putniem pasaulē. Abi dzimumi izskatās vienādi, tikai tēviņi ir lielāki un smagāki. Taurētājgulbja ķermeņa garums ir 138—165 cm, bet liela auguma tēviņš var sasniegt 180 cm garumu. Spārnu plētums apmēram 185—250 cm, svars tēviņam 10,9—12,7 kg, mātītei 9,4—10,3 kg. Lielākais zināmais taurētājgulbis ir bijis 183 cm garš ar spārnu izplētumu 3,1 m, bet tā svars sasniedza 17,2 kg. Ir fiksēts arī viens smagāks īpatnis, kura svars ir bijis 23 kg.
Taurētājgulbja ķermenis ir spēcīgi veidots, tā kakls ir garš un slaids, kas parasti tiek turēts izstiepts taisni gan peldot, gan lidojot. Knābis slaids, ķīļveida un melns, reizēm gar mutes atvērumu ir sārta, šaura līnija. Knābis ir apmēram 10,5—12 cm garš. Kājas var būt melnas, pelēkrozā vai dzeltenpelēkas. Pieaugušo īpatņu apspalvojums balts, bet jaunie gulbji un gulbēni ir gaiši pelēki ar sārtām kājām. Balts apspalvojums izaug apmēram gada vecumā.
Uzvedība
Taurētājgulbis izvēlas dzīvot nomaļās, cilvēku netraucētās saldūdens tilpēs, īpaši tas raksturīgs ligzdošanas sezonas laikā. Taurētājgulbja populāciju ietekmē bebru un ondatru populācijas veselīgums, jo to ligzdošana bieži ir saistīta ar šo grauzēju darbību. Atjaunojoties grauzēju populācijai, atjaunojās arī taurētājgulbja populācija. Ligzdošanas laikā taurētājgulbis izvēlas seklas, bagātīgi ar ūdensaugiem aizaugušas saldūdens tilpes, ne dziļākas par 2 metriem.
Tā kā putns ir liels un smags, tad, lai paceltos spārnos, taurētājgulbis ieskrienas pa ūdens virsmu apmēram 100 m. Lidojums ir spēcīgs, spārnu vēdas ātras un seklas. Taurētājgulbji parasti ceļo pa pāriem vai nelielās ģimeņu grupās. Lido samērā zemu, zemāk nekā citas gulbju sugas. Uz sauszemes tas izskatās samērā neveikls, jo kājas atrodas nedaudz uz aizmuguri no līdzsvara centra. Tomēr taurētājgulbis vienā gājienā spēj noiet vairākus kilometrus, turklāt kopā ar mazajiem gulbēniem, kas ir jaunāki par vienu nedēļu.
Dienā vairākas stundas tiek veltītas apspalvojuma tīrīšanai un sakopšanai, spalvas ieeļļojot ar sekrētu, kas izdalās no dziedzera pie astes pamatnes. Sekrēts atgrūž ūdeni un padara spalvas ūdenī nemirkstošas.
Barība
Taurētājgulbis barojas galvenokārt ar dažādiem ūdensaugiem, retos gadījumos arī ar nelielām zivtiņām un ikriem. Mazuļi un jaunie putni medī arī ūdens kukaiņus. Iecienīti augi ir glīvenes, valisnērijas, parastās skujenes, grīšļi, doņi, savvaļas rīsi, peldošās ūdenszāles un aļģes. Lai piekļūtu pie augiem dziļumā, taurētājgulbis pabāž zem ūdens galvu ar visu kaklu, izslejot ķermeni un asti vertikāli gaisā. Gulbis barojas arī, filtrējot ūdeni caur knābi, līdzīgi kā pīle. Tas mēdz ar platajām, pleznotajām pēdām sakult ūdeni, lai paceltu augšup dažādas augu un dūņu daļas.
Ziemas periodā tas barojas arī ar sauszemes augiem un ogām, piemēram, mellenēm, dzērvenēm, lupīnām, miežiem, kukurūzu, kviešiem un rudziem, stiebrus un graudus ieskaitot. Gulbis ziemā labprāt barojas arī ar kartupeļiem un burkāniem, izrokot saknes ar knābi.
Ligzdošana
Taurētājgulbji dzimumbriedumu sasniedz 3—4 gadu vecumā. Tie veido monogāmus pārus uz mūžu, paliekot kopā arī migrācijas parlidojumos. Lai gan parasti gulbji izveido jaunu pāri, partnerim ejot bojā, tomēr reizēm tēviņi mātītes nāves gadījumā kļūst par vientuļniekiem.
Ligzdu būvē pāris kopīgi, gādājot dažādus materiālus: niedres, ūdensaugus, grīšļus un zāli. Kad augu kalns ir sakrauts, mātīte ar ķermeņa un knābja palidzību tajā izveido bļodveida padziļinājumu. Reizēm ligzda tiek oderēta ar dažām spalvām. Ligzdu pāris būvē apmēram 14—35 dienas. Tā pabeigta ir apmēram 3 metrus diametrā un metru augsta, bet ligzdas "bļoda" ir 30—40 cm diametrā un 10—20 cm dziļa. Tā parasti atrodas ūdens tuvumā, bet ne tālāk par 200 metriem no krasta. Ligzda tiek izmantota vairākus gadus pēc kārtas.
Dējumā parasti ir 4—6 krēmīgi baltas olas, bet dējumā var būt arī līdz 12 olām. Olas ir ļoti lielas (73 mm platas, 113 mm garas), iespējams, lielākās no lidojošo putnu olām pasaulē. Piemēram, tās ir par 20% lielākas nekā Andu kondora olas, toties pieaugušie putni ir apmēram vienādi lieli. Inkubācijas periods ilgst 32—37 dienas. Perē abi vecāki, bet mātīte uzņemas galveno perēšanai nepieciešamo laiku. Perējot taurētājgulbji olas aptver ar savām pleznotajām pēdām. Mazuļi divu dienu vecumā spēj peldēt, bet paši patstāvīgi baroties apmēram 2 nedēļu vecumā. Lidot tie sāk 3—4 mēnešu vecumā.
Ligzdošanas sezonas laikā taurētājgulbji ir ļoti agresīvi un teritoriāli, padzenot ikvienu no savas teritorijas, sugas brāļus ieskaitot. Drīz pēc mazuļu izšķilšanās āmtītes maina apspalvojumu, tēviņi maina spalvas apmēram mēnesi vēlāk, kad mātītes ir pabeigušas spalvu nomaiņu. Šajā periodā putni nespēj lidot. Vecākais zināmais tauretājgulbis savvaļā ir sasniedzis 26 gadu vecumu, nebrīvē 32 gadus.
Bulla
Bulla var būt:
Lukrēcija Bordža
Lukrēcija Bordža (it, dzimusi, mirusi ) bija pāvesta Aleksandra VI meita un viņa ārlaulības dēla Čezares Bordžas (Cesare Borgia) māsa — izcila renesanses laikmeta sieviete, skaista un izglītota, mākslas un literatūras mecenāte. Aleksandra VI politisko interešu vadīta, vairākkārt precējusies, pēdējo reizi ar Alfonso d'Esti (Alfonso d'Este), Ferrāras hercogu. Renesanses dzejnieki slavināja Lukrēciju savos darbos, bet naidnieki pārmeta tai izvirtīgu dzīvi.
Ada
Ada var būt:
Litavniki
Litavniki (agrāk Lītaunīki, Litovnieki) ir skrajciems Rēzeknes novada Griškānu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 6 km no pagasta centra Sprūževas, 5 km no novada centra Rēzeknes un 244 km no Rīgas.
Vēsture
2021. gada 15. februārī gandrīz visa Litavniku ciema teritorija tika iekļauta jaunizveidoto Lielo Dreizu sastāvā. Skrajciema sastāvā palika tikai "Latvijas dzelzceļa" infrastruktūra, kā arī vēl viena viensēta, kura faktiski atrodas Lielo Dreizu sastāvā.
Zanda Štrausa
Zanda Štrausa (dzimusi ) ir latviešu aktrise.
1993. gadā beigusi Liepājas Pedagoģijas akadēmiju. Liepājas teātra izrādēs piedalās kopš 2000. gada.
Tēlojusi seriālos  UgunsGrēks  un  Ēnu spēles .
Rafls
Rafls var būt:
Romiešu leģions (1941—1943)
Romiešu leģions, vēlākā literatūrā biežāk pazīstams kā Vlahu leģions, bija nosaukums politiskai un paramilitārai organizācijai, kas darbojās no 1941. gada jūlija līdz 1943. gada septembrim Grieķijas Tesālijas un Maķedonijas reģionos un kuru izveidoja vlahs (aromūns) Alkibiāds Diamandi, kurš strādāja kā Itālijas un Rumānijas aģents. Romiešu leģionā bija aptuveni 2000 cilvēku, taču tikai daži simti no tiem ietilpa kaujas vienībās.
Vēsture
Diamandi Otrā pasaules kara laikā aktīvi darbojās Grieķijas ziemeļrietumos, atbalstot Itālijas un Vācijas okupācijas spēkus un veicinot autonomas aromūnu (vlahu) valsts izveidi, ko sauca par "Pindas Firstisti" pēc teritorijā esoša ciema nosaukuma; šo nosaukumu lietoja arī līdzīgā mēģinājumā 1917. gadā, kurā bija iesaistīts arī Diamandi. Tolaik bija iecerēts izveidot 13 aromūnu ciemu kantonu, kas atrastos Itālijas aizsardzībā. Saukdams sevi par Balkānu aromūnu līderi un pārstāvi, Diamandi nodibināja organizāciju ar nosaukumu "Romas leģions" (balstoties uz leģendu, ka aromūni ir Romas V Maķedonijas leģiona pēcnācēji) un palīdzēja Itālijas okupācijas spēkiem atrast ieročus, ko grieķi bija paslēpuši pēc Grieķijas armijas kapitulācijas. Leģions ar Itālijas varas iestāžu palīdzību sāka nomainīt mērus, dibināja aromūnu skolas, konfiscēja preces un īpašumus, meklēja ieročus un piespiedu kārtā vervēja biedrus. Diamandi, iegrimis pesimismā par tālāko perspektīvu, atstāja Grieķiju 1942. gada vasarā un devās uz Rumāniju, viņu organizācijā aizstāja aromūnu jurists Nikolaoss Matusis, kurš līdz tam jau aktīvi darbojās kā otrais komandieris. Vēl viena nozīmīga figūra "Romiešu leģionā" bija aromūns Vasilis Rapotikass, kurš vadīja paramilitārās vienības. Vienlaikus Vācijas okupācijas spēki, atšķirībā no itāļiem un īpaši divīzijas "Forlī" vadības, neslēpa savu skepsi pret šīm darbībām. Pēc vairāku pretošanās grupu darbības 1942. gadā un Grieķijas Tautas atbrīvošanās armijas (GTAA, ELAS) trieciena pret Romas leģiona dalībniekiem un Itālijas spēku izvešanas leģions beidza pastāvēt 1943. gada septembrī, bet Matusis aizbēga uz vācu okupētajām Atēnām.
Romas leģiona vadošo figūru un locekļu liktenis bija šāds:
Romiešu leģiona locekļus, kuri nebēga uz Rumāniju, tiesāja 1945.—1947. gadā izveidotajās nodevības tiesās. 617 cilvēkus apsūdzēja, 152 atzina par vainīgiem, no kuriem 91 nesaņēma sodu, jo viņi jau atradās cietumā un bija notiesāti par nodevību citās lietās, un 55 cilvēku lietām nebija turpinājuma viņu nāves dēļ (daudzus no viņiem nogalināja Grieķijas pretošanās kustības dalībnieki). 319 atzina par nevainīgiem.
Loborži (Rundēnu pagasts)
Loborži ir ciems Rundēnu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 290 km attālumā no Rīgas.
Eduards Āboltiņš (fiziķis)
Eduards Āboltiņš (dzimis Rostovā pie Donas, Krievijā; miris 2006. gada 16. jūlijā) bija latviešu fiziķis un sabiedriskais darbinieks. Bijušais Latvijas Komunistiskās partijas Rīgas pilsētas komitejas sekretārs, Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāts (1990—1993), ievēlēts no 36. Rīgas vēlēšanu apgabala. Bija viens no tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju un iesaistījās frakcijā "Līdztiesība". 1991. gadā izstājies no "Līdztiesības" frakcijas.
Loborži (Rundēnu pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V566. Ciema apkārtnē atrodas Loboržu ezers.
Eduards Āboltiņš (fiziķis)
VDK aģentu kartotēkā Eduards Āboltiņš atrodams ar segvārdu "Oļegs", savervēts 1970. gadā.
Vaidavas iela (Jūrmala)
Vaidavas iela ir iela Jūrmalā, Pumpuru apkaimē. Vaidavas iela sākas pie pludmales un beidzas krustojumā ar Dubultu prospektu. Kopējais ielas garums ir 150 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Vaidavas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Vaidavas iela ir savienota ar šādām ielām:
Arklinieki
Arklinieki (arī Arklenieki, Arklinīki) ir ciems Varakļānu novada Murmastienes pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos 12,0 km no pagasta centra Murmastienes, 8,8 km no novada centra Varakļāniem un 209,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Ivans cara dēls un Pelēkais Vilks
Filma ir par Ivanu, kuram jāiziet cara pārbaudījums, lai apprecētos ar mīļoto. Filmas pirmizrāde notika 2011. gada 29. decembrī, Latvijā to sāka rādīt 2012. gada 13. janvārī. Filmai izdoti vairāki turpinājumi.
Neskatoties uz nosaukumu, šī nav krievu tautas pasakas ekranizācija.
Šaurlapu vilkvālīte
Šaurlapu vilkvālīte ir mainīga izskata vilkvālīšu dzimtas augu suga. Tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp nereti visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā.
Parasti dažāda lieluma audzes ir sastopamas ezeru, dīķu un vecupju krastos, arī grāvjos.
Apraksts
Šaurlapu vilkvālīte ir daudzgadīgs, 1,2-2,2 m garš lakstaugs ar stāvu, resnu (Ø 0,3-0,7 cm) stublāju, kura galā ir vālīte. Lapas ir lineāras, 70-140 cm garas un 0,5-1 cm platas, lapai ir gluda mala, smails gals, un makstains pamats. Vālītes vīrišķā (augšējā) un sievišķā (apakšējā) daļa 2-8 cm atstatu viena no otras. Sievišķajiem ziediem ir lāpstveidīga pieziedlapa. Vālītes sievišķā daļa ir šaura un gara (Ø ap 1-1,5 cm), brūna. Zied jūlijā, augustā.
Makss Hainle
Makss Hainle (de; dzimis, miris ) bija vācu peldētājs un ūdenspolo spēlētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnījis zelta medaļu peldēšanā komandām.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Hainle startēja gan peldēšanas, gan ūdenspolo sacensībās. Zelta medaļu viņš ieguva 200 metru peldēšanā komandām. Savukārt 1000 metru brīvā stila peldēšanā viņš ieguva 4. vietu, ar rezultātu 15:22.6. Šajā disciplīnā viņš piekāpās zelta medaļniekam, britam Džonam Artūram Džārvisam, sudraba medaļniekam, austrietim Oto Vāle un bronas medaļas ieguvējam, ungāram Zoltānam Halmaji. Ūdenspolo turnīrā viņš bija komandas Berlīniešu peldēšanas klubs biedrs. Komanda pirmās kārtas mačā zaudēja Francijas komandai — Pupilles de Neptune de Lille #2.
Daiga Mazvērsīte
Daiga Mazvērsīte (dzimusi Rīgā) ir latviešu muzikoloģe un žurnāliste.
Biogrāfija
D. Mazvērsīte 1984. gadā beigusi J. Mediņa mūzikas koledžu. 1989. gadā beigusi Latvijas Valsts konservatoriju muzikoloģijas specialitātē (vēlāk diploms pielīdzināts maģistra grādam).
Publicējusi daudz rakstu, recenziju un interviju ar mūziķiem. Strādā Latvijas radio, kur veido raidījumus par latviešu populāro mūziku.
Sarakstījusi vairākas ar mūziku saistītas grāmatas, tai skaitā grāmatas par grupu "Jumprava", komponistu Raimondu Paulu un dziedātāju Ievu Akurateri.
Toms Makārtijs
Tomass Džozefs "Toms" Makārtijs (en, dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un aktieris, kas atveidojis nelielas lomas filmās "Iepazīsties, mani vecāki", "Arlabunakti un visu labu" un citās, kā arī televīzijas seriālos "Noklausīšanās" (The Wire), Boston Public un "Likums un kārtība".
Makārtijs saņēmis pozitīvas kritiķu atsauksmes par paša sarakstītajām un režisētajām filmām The Station Agent (2003), The Visitor (2007), Win Win (2011). Toms Makārtijs kopā ar Bobu Pītersonu un Pītu Dokteru ir scenārija līdzautors datoranimācijas filmai "Augšup" (2009), par ko viņi tika nominēti Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Makārtijs ir scenārija autors filmai Million Dollar Arm (2014).
Par darbu pie filmas "Uzmanības centrā" (2015), kas tika izvirzīta Amerikas Kinoakadēmijas balvai sešās nominācijās, Makārtijs bija nominēts divās no tām — kā labākais režisors un par labāko oriģinālscenāriju (kopā ar Džošu Singeru), no kurām tika iegūta balva par labāko oriģinālo scenāriju. Makārtijs divas reizes saņēmis BAFTA kino balvu — par filmu The Station Agent un "Uzmanības centrā" scenārijiem.
Vitorija (Brazīlija)
Vitorija (pt) ir pilsēta Brazīlijā, Espiritu Santu štata lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2015. gadā pilsētā dzīvoja 358 875 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas Atlantijas okeāna krastā.
Loci (Svariņu pagasts)
Loci ir ciems Svariņu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 305 km attālumā no Rīgas Čaušicas krastos.
Puntaarenasa
Puntaarenasa (es) ir Čīles dienvidu reģiona Magellanaesas un Čīles antarktiskā reģiona galvaspilsēta. pilsētu pārdēvēja par Magaljanaesu, bet to pārdēvēja iepriekšējā nosaukumā. Puntaarenasa ir viena no Patagonijas lielākajām pilsētām.
Vidriži
Vidriži ir apdzīvota vieta Limbažu novada Vidrižu pagastā. Izvietojusies pagasta vidusdaļā pie autoceļa P9 2 km no pagasta centra Gravām, 20 km no novada centra Limbažiem un 66 km no Rīgas. Vidrižos atrodas sporta un kultūras centrs "Vidriži", Latvijas pasta nodaļa, ambulance, aptieka, pamatskola, viesu nami, bibliotēka, divi veikali — "Vidriži" un "Pagrabiņš".
Vēsture
Vidriži kā līvu ciems Vitisele reizi pieminēti Indriķa hronikas tekstā par 1225. gada notikumiem, kad te sprediķojis Romas pāvesta legāts Modenas Viļums. Vitiseles ciems un draudze minēta arī citos 13. gadsimta pirmās puses dokumentos. 1277. gadā Rīgas arhibīskaps Johans izlēņoja Vidrižu (Vidersele), Mukurmuižas (Morikas) un Kaugažu ciemus savam māsasvīram Johanam no Lūnes (Johann de Lune). Šis vietas apdzīvotību šajā laikā apliecina senkapi pie Unkšām un Laļļiem, vēlāk - dzelzs laikmeta lībiešu senlietu atradumi Vidrižos un Kaniņu pilskalns uz ziemeļiem no Vidrižiem.