cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niks Bjugstads
Nikolass Džejs Bjugstads (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2023. gada Bjugstads pārstāv NHL komandu Edmontonas "Oilers". 2010. gada NHL draftā Bjugstadu ar kopējo 19. numuru pirmajā kārtā izvēlējās Floridas "Panthers".
2013. gadā debitējis Floridas "Panthers" komandā, kur pavisam aizvadījis septiņas sezonas. 2019. gadā viņš tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins", savukārt 2020. gadā uz Minesotas "Wild".
2022. gada 13. jūlijā Bjugstads ar Arizonas "Coyotes" noslēdza viena gada līgumu par 900 000 ASV dolāru.
2023. gada 2. martā Coyotes aizmainīja Bjugstadu kopā ar Kemu Dainīnu uz Edmontonas "Oilers" apmaiņā pret trešās kārtas izvēli 2023. gadā, un jauno spēlētāju Maiklu Keselringu, kā arī Arizonas budžetā saglabājās puse no Bjugstada algas.
ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2011. un 2017. gada Pasaules čempionātā.
Romuva (ticība)
Romuva ir lietuviešu neopagānu ticība. Tās pirmsākumi oficiāli meklējami 1930. gadā izveidotajā kopā „Romuva”, ko oficiāli turpināja 1992. gadā kā reliģiska kopa reģistrētā Senās baltu reliģijas kopiena „Romuva” (Senovės baltų religinė bendrija „Romuva“). Kopš 1968. gada viens no kustības galvenajiem dalībniekiem bija Jons Trinkūns.
Saskaņā ar Lietuvas 2001. gada tautskaites datiem, par piederīgiem Romuvai sevi uzskatīja 1270 cilvēku jeb 0,036% Lietuvas iedzīvotāju, bet 2011. gada tautskaitē šādu cilvēku bija jau 5118, padarot Romuvu par sesto lielāko un visstraujāk augušo reliģisko kopienu Lietuvā.
Vēsture
Romuva par senās baltu ticības atdzimšanu Lietuvā Romuva uzskata Daugavpils iedzīvotāja Jona Ģedimina Beržanska 1905. gadā uz Sanktpēterburgu nosūtīto vēstuli, kurā viņš pieprasīja tiesības izmantot „cara garantēto ticības brīvību” un aicināja Krievijas impērijas varasiestādes oficiāli atzīt viņu par senās lietuviešu ticības pārstāvi, kas pēc 10 gadu ilgas sarakstes vainagojās panākumiem 1915. gadā.
1930. gadā Visomis Šidlausks izveidoja kopu „Romuva” un vērsās pie Lietuvas prezidenta Antana Smetonas ar aicinājumu atzīt viņus par Lietuvas nacionālo reliģiju, tomēr katoļu baznīcas spiediena un toreizējo politisko apstākļu dēļ jautājums tā arī palika neizskatīts.
1967. gadā sākās Romuvas kustības jaunais vilnis, Ķērnavā Trinkūnam ar domubiedriem atsākot tradicionālo vasaras saulgriežu — Rasas svētku — svinēšanu, kuros piedalījās aptuveni 100 cilvēku. Nākamos trīs gadus svinētāju skaits pieauga, līdz padomju varasiestādes pulcēšanos Ķērnavā aizliedza un to svinēšana turpmāk slepus norisinājās citās Lietuvas vietās. 1992. gadā Trinkūns ar domubiedriem reģistrēja Senās baltu reliģijas kopienu „Romuva”.
Kuba (sala)
Kuba ir lielākā sala Karību reģionā, Lielo Antiļu salu grupā. Veido Kubas valsts teritorijas lielāko daļu (94,6 %), bet 0,1 % teritorijas (117 km²) ir ASV Kara flotes kontrolē.
Ģeogrāfija
Salas reljefs lielākoties līdzens, bet ap trešdaļu teritorijas aizņem augstienes un kalni. Augstākā ir Sjerramaestra salas dienvidaustrumos ar augstāko virsotni Turkino smaili 1974 m vjl. Plaši izplatīti karsta procesi. Centrālajos līdzenumos dabīgā ainava lielā mērā aizvietota ar cukurniedru plantācijām un ganībām. Salā ievērojamas niķeļa, hroma, dzelzs un vara rūdu atradnes, iegūst arī asbestu, akmens sāli, fosforītus.
Salā valda tropu klimats. Gada vidējā temperatūra 25,5 °C. Gada vēsākā mēneša janvāra vidējā temperatūra 22,5 °C, bet karstākā — augusta — 27,8 °C. Vidējais nokrišņu daudzums 1400 mm. Novērojamas divas klimatiskās sezonas: lietus sezona no maija līdz oktobrim un sausā sezona no novembra līdz aprīlim. Lietus sezonā nolīst 3/4 no nokrišņu daudzuma. Salā ievērojama tropisko ciklonu ietekme.
Mad Men
Kopš seriāla pirmizrādes tas guvis plašu atzinību par vēsturisko precizitāti, vizuālo stilu, kostīmiem, tēlojumu, scenāriju, režiju. Seriāls ir ieguvis 15 Emmy un 4 Zelta globusa balvas. Šis ir pirmais kabeļtelevīzijas seriāls, kas ieguvis labākā drāmas seriāla balvu Emmy pasniegšanas ceremonijā, seriāls uzvarēja šajā nominācijā četrus gadus pēc kārtas. Tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem televīzijas drāmas seriāliem.
Ruā
Ruā var būt:
Mežatundra
Mežatundra ir pārejas bioma starp arktisko tundru un taigu; tajā mijas meža un tundras veģetācija. Mežatundras ainavām raksturīga nenoteikta robeža, tā stiepjas 30—300 km platā joslā Eirāzijas un Ziemeļamerikas ziemeļos. Eirāzijā mežatundra stiepjas no Kolas pussalas rietumos līdz Indigirkas baseinam austrumos, Ziemeļamerikā — no Aļaskas rietumos līdz Labradoras pussalai austrumos.
Klimats vēss, vidējā gaisa temperatūra jūlijā no +10 līdz +14 °C, bet janvārī atkarībā no jūras tuvuma — −10° līdz −40 °C. Nokrišņu daudzums neliels (200—300 mm), bet sakarā ar mitruma akumulācijas lielo pārsvaru pār iztvaikošanu raksturīga pārpurvošanās. Izplatīti ezeri — tie aizņem 10—60 % no biomas teritorijas. Augsnes pārsvarā kūdras gleju, purva augsne, zem skrajmežiem — podzolētā gleja augsne. Gruntī lielākoties mūžīgais sasalums.
Augu valstī pārsvarā tundras augājs, ko papildina pundurbērzs un pundurvītols, nereti lapegle, bērzs, priede, egle. Mežu augājs tundrā bieži iestiepjas pa upju ielejām. Mīt ziemeļbriedis. alnis, vilks, baltais zaķis, lemings, polārlapsa, lapsa, āmrija. No putniem mīt baltā pūce, baltirbe, vasarās atlido zosis, pīles u.c. ūdensputni.
Saimnieciski izmanto galvenokārt kā ziemeļbriežu ganības.
AWIPEV
AWIPEV Arktiskā pētniecības bāze (fr, de) ir Francijas un Vācijas vissezonas apvienotā pētniecības bāze Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas ziemeļrietumos Nīolesunnas pētniecības pilsētiņā. Izveidota 2003. gadā, apvienojot Vācijas un Francijas pētnieciskos resursus Nīolesunnā. Bāze iekļauj Vācijas Koldevejas staciju un Francijas stacijas Rabo un Korbelu, kā arī visas saistītās infrastruktūras. Bāzi kopīgi pārvalda Vācijas Alfreda Vēgenera institūts (AWI) un Pola Emīla Viktora Francijas polārais institūts (IPEV), no kuru saīsinātajiem nosaukumiem veidots bāzes nosaukuma akronīms.
Jaunā iela (Viesīte)
Jaunā iela ir 400 m gara iela Viesītes austrumu daļā. Iela klāta ar grants segumu. Iela iesākas kā lejupceļš no Smilšu ielas pretim Viesītes Kultūras pilij. Turpat ielas pāra numuru pusē ugunsdzēsības dīķis. Ielā sastopama vienīgi mazstāvu savrupmāju apbūve. Ielas vidusposms un beigu posms šķērso zemu, kūdrainu ieplaku, kas ir apgrūtināta vieta apbūvei un tiek izmantota mazdārziņu stādījumiem. Ielas galā tā sazarojas divos atsevišķos posmos.
Ielu savienojumi
Zaļā iela ir savienota ar šādām ielām:
Lokalise
Lokalise ir mākonī balstīta digitālo produktu lokalizācijas un tulkošanas platforma. Uzņēmums ir dibināts Rīgā, Latvijā. Visa uzņēmuma darbība notiek pilnībā attālināti ar vairāk nekā 120 darbiniekiem no 23 valstīm.
Vēsture
Lokalise 2017. gadā dibināja Niks Ustinovs un Pjotrs Antropovs. Pēc trīs gadu darbības 2020.gadā uzņēmums piesaistīja savas pirmās investīcijas 6 miljonu ASV dolāru apmērā.
Uzņēmuma dibinātāji nolēma piesaistīt ārējo kapitālu, lai paātrinātu uzņēmuma izaugsmi. Pēc viena no lielākajiem pirmreizējiem ieguldījumiem Latvijas jaunuzņēmumu vēsturē, Lokalise pārgāja uz pilnībā attālinātu darba režīmu.
Kopš 2020. gada, Niks Ustinovs ir Forbes tehnoloģiju padomes loceklis.
2020. gadā Accel novērtēja uzņēmumu kā vienu no 100 labākajiem mākonī balstītajiem uzņēmumiem Eiropā, kuru vērtība ir zem 1 miljarda ASV dolāru.
2021. gadā Sifted iekļāva Lokalise VC 21 Eiropas SaaS jaunizveidoto uzņēmumu sarakstā, kas uzplauks 2021. gadā. Sarakstu sastādīja Bills Līvers no Sifted pēc apspriešanās ar nozares līderiem, piemēram, Jevgēniju Plotņikovu, Benu Blumi, Itksaso del Palasio, Karlosu Gonsalesu-Kadensu un Druvi Džainu.
Produkts
Lokalise lieto vairāk nekā 2000 klientu no 80 valstīm. To vidū ir arī tādi labi zināmi tehnoloģiju uzņēmumi kā Amazon, Gojek, Depositphotos, Revolut, Yelp, Virgin Mobile un Notion.
Džoels Edmundsons
Džoels Edmundsons (en, dzimis ) ir Kanāda hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Edmundsons pārstāv NHL komandu Monreālas "Canadiens".
Spēlētāja karjera
Iepriekš spēlējis arī AHL komandā Čikāgas "Wolves". 2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu. 2019. gada septembrī tika aizmainīts uz Karolīnas "Hurricanes", taču gadu vēlāk aizsargs nonāca Monreālas "Canadiens" sastāvā.
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā.
Voldemārs fon Boks
Voldemārs Bernhards Vilhems Georgs Heinrihs fon Boks (de, 1816—1903) bija vācbaltiešu jurists un politiķis. Pazīstams ar saviem rakstiem pret Krievijas impērijas politiku Baltijas provincēs.
Biogrāfija
1862. gadā ierosināja reformēt Vidzemes satversmi (Landesverfassung), 1864. gadā kļuva par Vidzemes bruņniecības pārstāvi Baltijas Centrālajā justīcijas komisijā. No 1845. gada darbojās Rīgas Vēstures un Senatnes pētniecības biedrībā (Gesellschaft für Geschichte und Altertumskunde zu Riga, GGuA), no 1864. gada bija tās līdzdirektors. 1866. gadā pārcēlās uz dzīvi Vācijā, kur publicēja pret Krievijas impērijas Baltijas politiku vērstus rakstus. Pēc konflikta ar vācbaltiešu muižniecību izstājās no Vidzemes bruņniecības matrikulas un 1881. gadā pārgāja katoļu ticībā.
Miris Bambergā 1903. gada 1. februārī.
Artjoms Jarčuks
Artjoms Jarčuks (ru, dzimis Jaroslavļā, miris ) bija krievu hokejists, spēlēja kreisās malas uzbrucēja pozīcijā.
Spēlētāja karjera
Hokeju sācis spēlēt no 5 gadu vecuma, Jaroslavļas "Lokomotiv" audzēknis. 2008. gadā Pasaules jauniešu hokeja čempionātā, izcīnīja bronzas godalgu. 2010.—2011. gada KHL sezonā sāka spēlēt Jaunatnes hokeja līgas komandā Jaroslavļas "Loko". 2010. gada 11. septembrī aizvadīja pirmo spēli KHL kluba Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvā.
Olafs Fridenlunds
Olafs Emīls Fridenlunds (no; dzimis, miris ) bija norvēģu sporta šāvējs, olimpiskās sudraba un vairāku pasaules čempionāta medaļu ieguvējs.
Fridenlunds 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja piecās šaušanas disciplīnās. Olimpisko sudraba medaļu viņš izcīnīja, būdams Norvēģijas komandas loceklis, 300 metru šaušanā ar šauteni komandām.
Viņš ir izcīnījis arī 3 medaļas pasaules čempionātā šaušanā 1897., 1899. un 1900. gadā.
Sagaredžo
Sagaredžo (ka) ir pilsēta Gruzijā, Kahetijas mharē, Sagaredžo municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts austrumos Iori upes ielejas ziemeļu malā Gombori grēdas pakājē 58 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi.
Vēsture
Vēstures avotos minēta no 19. gadsimta kā Tvali (თვალი). Sagaredžo nosaukums parādās no 15. gadsimta un attiecināts uz Garedži klosteriem piederošajiem ciemiem un īpašumiem. No 18. gadsimta parādās nosaukums Tvalsagaredžo (თვალ-საგარეჯო), bet 19. gadsimtā — Sagaredžo. No 1929. gada rajona centrs. Pilsēta kopš 1962. gada. Nozīmīgs vīnkopības un pārtikas rūpniecības centrs.
Anita Grūbe
Anita Grūbe (dzimusi Siguldā) ir latviešu aktrise un pedagoģe.
Anita Grūbe ir strādājusi Dailes teātrī (1976 - 1992), pasniedzēja Latvijas Mūzikas akadēmijā un Latvijas Kultūras Koledžā.
Aktiermeistarību apguvusi Tautas kinoaktieru studijā.
Latvijas Radošo savienību biedre no 1981. gada.
Silīcija ieleja (seriāls)
"Silīcija ieleja" (en) ir amerikāņu televīzijas komēdijseriāls, kura autori ir Maiks Džadžs, Džons Altšūlers un Deivs Krinskis. Seriāls no līdz  tika pārraidīts televīzijas kanālā HBO. Seriālam kopsummā iznākušas sešas sezonas (56 sērijas).
Seriāls ir par sešiem jauniem vīriešiem, kas dibina jaunuzņēmumu Silīcija ielejā. Silicon Valley ir guvis panākumus, ticis nominēts dažādiem apbalvojumiem, tai skaitā Primetime Emmy un Zelta globusa balvai.
Turovas-Pinskas kņazi
Pēc Kijivas lielkņazu varas novājināšanās 12. gadsimta vidū izveidojās suverēna Jurjeviču dinastija, kas valdīja pār Turovas un Pinskas zemēm. Šajā laikā izveidojās Kļeckas, Sluckas-Kopiļas, Dubrovicas dalienu kņazistes, kurās valdīja savi kņazi.
1239. gadā Turovas-Pinskas kņazisti pakļāva Galīcijas-Volīnijas kņazs Daniels Romanovičs, bet 1320. gadā Lietuvas valdnieks Ģedimins to iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā.
1556. gadā Polijas-Lietuvas valdnieks Sigismunds II Augusts pārveidoja Pinskas kņazisti par Pinskas stārastiju.
Bieriņu muiža
Bieriņu muiža jeb Bieriņmuiža bija muižiņas ēka Rīgas Bieriņu apkaimē Pārdaugavā, starp Petriņciemu, Ozolciemu un Lindes ciemu, tagad Kantora iela 10, Mārupītes krastā.
Vēsture
Muižas latviskais nosaukums ir cēlies no tās agrāko īpašnieku Bērensu fon Rautenfeldu, tautā sauktu par Bieriņiem, uzvārda.
Vecā Bieriņu muižas ēka celta ap 1800. gadu un tā atradās tagadējā Kantora ielā 97 Mārupes novadā (tagad ir pilnīgi iebūvēta jaunajā Mārupes vidusskolas ēkā). Ap 1870. gadu muižas īpašnieki uzcēla jaunu ēku tagadējā Kantora ielā 10, Mārupītes un tās attekas Bieriņgrāvja ielokā. Bieriņu muižu pārvaldīja secīgi Heinrihs Eberhards Bērenss fon Rautenfelds (1822—1895), Heinrihs Augusts Bērenss fon Rautenfelds (1850—1896) un viņa atraitne Teofila Anna Margarēte Bērensa fon Rautenfelde. Pēdējā Bieriņmuižas īpašniece pēc Heinriha Augusta Berensa fon Rautenfelda nāves 1923. gadā bija viņa sieva Elizabete Emīlija, dzimusi Kuģenieks.
Pēc 1920. gada zemes reformas 1924. gadā Bieriņu muižas ēka ar aptuveni 11 ha zemes tika piešķirta Elizabetei Emīlijai kopā ar viņu diviem dēliem un pēc pārbūves 1928. gadā viņa muižas ēkā izveidoja īres namu ar 14 dzīvokļiem.
21. gadsimta sākumā muižas ēka bija diezgan nolaista, ar nesakoptu apkārtni, tomēr vēl senatnīgi majestātiska un pa gabalu izcēlās parka ainavā. Māja un zemes nogabals bija atdots atpakaļ Rautenfeldu ģimenei. 2018. gada rudenī Bieriņu muižas senās ēkas, kas atradās sliktā stāvoklī, tika nojauktas.
Pelēčanka
Ciema apkārtnē atrodas Pelēču ezers.
Vladimirs Stojkovičs
Vladimirs Stojkovićs (dzimis ) ir Serbijas futbolists, vārtsargs, Serbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Serbijas Superlīgas kluba FK Partizan sastāvā.
Sasniegumi
Sporting CP
Partizan
Cita Zeme
"Cita Zeme" (en) ir 2011. gada ASV zinātniskās fantastikas drāmas filma, kuras režisors ir Maikls Kehils. Filmā galvenās lomas atveido Viljams Meipoters un Brita Mārlinga.
Dienā, kad Saules sistēmā tiek atklāta Zemes dublikāts, traģiskā negadījumā krustojas jaunas studentes un komponista dzīves.
Filmas "Cita Zeme" pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā. Filmu izplatīja Fox Searchlight Pictures. Filmu nominēja divām Saturna balvām par Mārlingas aktierspēli, kā arī Kehila un Mārlingas scenāriju. Filma saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes. National Board of Review to nosauca par vienu no gada labākajām neatkarīgajām filmām.
Šors
Šors var būt:
Kristians Dvoraks
Kristians Dvoraks (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Dvoraks pārstāv NHL komandu Monreālas "Canadiens". 2014. gada NHL draftā Dvoraku ar kopējo 58. numuru otrajā kārtā izvēlējās Arizonas "Coyotes".
Iepriekš piecas sezonas spēlējis NHL komandā Arizonas "Coyotes".
Valdis Ķuzis
Valdis Ķuzis (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu kamaniņu braucējs, vēlāk treneris, kamaniņu būvētājs, mehāniķis un tiesnesis. Kā sportists PSRS komandas sastāvā piedalījās 1976. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Dažādā statusā piedalījies vēl sešās olimpiskajās spēlēs.
2018. gadā saņēma Latvijas gada balvu sportā par mūža ieguldījumu.
Bērnība
Valdis Ķuzis dzimis 1945. gada 14. aprīlī Rīgā. Uzaudzis Mežaparkā. Četrpadsmit gadu vecumā zaudējis tēvu, tāpēc, lai palīdzētu ģimenei gūt ienākumus, jau sešpadsmit gados sācis strādāt par atslēdznieka mācekli VEF rūpnīcā, izglītību turpinot vakarskolā.
Sportista karjera
Valdis Ķuzis no 12 gadu vecuma nodarbojies ar vieglatlētiku, vēlāk spēlējis hokeju Rīgas Politehniskā institūta komandā, taču pēc 1968. gada janvārī gūtās traumas sadziedēšanas pievērsies kamaniņu sportam. Uz to pamudināja kamaniņu sporta entuziastu pirmās Latvijas kamaniņu trases būvniecība Cīrulīšos pie Cēsīm, kurā V. Ķuzis pats aktīvi iesaistījās. Tā kā būvēšana norisinājās nedēļas nogalēs, darba dienu vakaros eksperimentējis ar kamanu veidošanu un trenējies Mežaparka ielās ar paštaisītām kamanām ar skrituļiem, kuras vilka motocikls. Piedalījies pašās pirmajās kamaniņu sacensībās Cīrulīšu trasē divniekā ar Juri Egli. Tolaik tas bija tautas sports un sacensības notika regulāri nedēļas nogalēs ar simtiem dalībnieku. Sākotnēji startējis arī vieninieku kategorijā, kurā ar Rolandu Upatnieku bija starp labākajiem. Pateicoties tam, nonāca Latvijas izlasē, kuru trenēja Valdis Tiliks, tolaik pats vēl braucējs. V. Tiliks izveidoja Ķuža un Upatnieka tandēmu. 1975. gadā latviešu sportisti pirmoreiz ieraudzīja mākslīgā ledus trasi Oberhofā, Austrumvācijā, kur PSRS izlases treniņnometnē starp četriem divniekiem kopā ar Daini Bremzi un Aigaru Kriķi kvalificējās startam 1976. gada Insbrukas ziemas olimpiskajās spēlēs. Tajās V. Ķuzis divniekā kopā ar R. Upatnieku ieguva 9. vietu. Viņu divnieks startēja oriģinālā braukšanas stilā, guļot viens uz otra, taču pēc sacensībām FIL noteica, ka braucējiem jāatrodas vienam aiz otra.
Pēc Insbrukas V. Ķuzis pielika punktu savai sportista karjerai, paliekot izlases sastāvā kā mehāniķis. Tomēr 1979. gada sezonā viņš aizstāja Valērija Jakušina savainoto pārinieku, ko bija spējīgs darīt, pateicoties tam, ka regulāri piedalījies treniņbraucienos kamaniņu testēšanas nolūkos. Tādējādi V. Ķuzis piedalījās vēl Eiropas čempionātā Oberhofā, kur izcīnīja 4. vietu, un Pasaules čempionātā Kēnigszē (9. vieta).
Kamaniņu būvētāja un tiesneša karjera
Kamaniņu būvniecībai pievērsās līdz ar sportista gaitu sākumu. Pēc 1976. gada Olimpiskajām spēlēm kļuva par PSRS izlases mehāniķi. 1980., 1984., 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs bija mehāniķis PSRS kamaniņu sporta izlases sastāvā, 1992. un 1994. gada Olimpiskajās spēlēs — Latvijas izlases sastāvā. Leikplesidas spēlēs tieši V. Ķuža būvētajās kamaniņās Vera Zozuļa izcīnīja zelta medaļu.
Privātā dzīve
Valdis Ķuzis ir precējies, viņam ir meita, mazmeita un mazdēls. Viņa vaļasprieks ir makšķerēšana.
Pilāti (Sēļu pagasts)
Pilāti ir ciems Valmieras novada Sēļu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā pie autoceļa P21 8 km no pagasta centra Sēļiem, 52,5 km no novada centra Valmieras un 158 km no Rīgas. Padomju gados Pilāti veidojās kā kolhoza «Ļeņina ceļš» ciemats līdz tā apvienošanai ar kolhozu «Ziemeļi».
Acones dārzs
Acones dārzs ir vasarnīcu ciems Salaspils novada Salaspils pagastā. Atrodas pagasta rietumu 8,6 km no pagasta un novada centra Salaspils un 16,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Buskeruda
Buskeruda (no, ) ir viena no 18 Norvēģijas filkēm. Filke robežojas ar Ākešhusu, Oslo, Oplanni, Sognu un Fjūrani, Hordalanni, Tēlemarku un Vestfollu. Buskerudas administratīvais centrs ir Drammene. Filkē ir vēl 3 pilsētas: Kongsberga, Hēnefosa un Hoksunna. 2014. gadā Buskerudā dzīvoja 271 tūkstotis cilvēku.
Hauards Šors
Hauards Leslijs Šors (en; dzimis ) ir kanādiešu komponists, pazīstams ar sacerēto mūziku filmām.
Ir sacerējis skaņu celiņus vairāk nekā 80 filmām, tai skaitā "Gredzenu pavēlnieka" un "Hobita" filmu triloģijai. Šors saņēmis trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas, no tām divas par labāko oriģinālmūziku ("Gredzenu pavēlnieks: Gredzena brālība", "Gredzenu pavēlnieks: Karaļa atgriešanās") un vienu par labākā dziesmu (kopā ar Eniju Lenoksu un Frenu Volšu par dziesmu Into the West filmā "Gredzenu pavēlnieks: Karaļa atgriešanās"). Strādājis pie tādu pazīstamu filmu mūzikas kā "Jēru klusēšana", "Aviators", "Atkritēji", "Bīstamā metode", "Hugo", "Karte uz zvaigznēm", "Kosmopolise". Šors ir visu (izņemot vienu) Deivida Kronenberga filmu kopš 1979. gada mūzikas autors.
2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas notika. Domes tika ievēlētas 119 pašvaldībās — 9 republikas pilsētās un 110 novados. Vēlēšanas organizēja Centrālā vēlēšanu komisija.
Dženija Makārtija
Dženija Makārtija (en; dzimusi Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV) ir amerikāņu modele, komiķe, aktrise, autore un aktīviste. Viņa karjeru uzsāka 1993. gadā kā Playboy modele un tika atzīta par 1994. gada Playmate of the Year. Pēc tam uzsāka aktrises karjeru un filmējusies vairākās pazīstamās filmās, tai skaitā "Šausmenīte 3" (Scary Movie 3), "Kliedziens 3" (Scream 3), "Trakais basketbols", "Džonam Takeram ir jāmirst".
2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas
Vēlētāju uzskaitei pašvaldību vēlēšanās Centrālā vēlēšanu komisija (CVK) izmantoja Vēlētāju reģistru. Katrs vēlētājs tika iekļauts noteikta vēlēšanu iecirkņa sarakstā atbilstoši reģistrētajai dzīvesvietai 90 dienas pirms vēlēšanām —. Šo iecirkni līdz 25 dienām pirms vēlēšanām varēja mainīt uz citu iecirkni šajā pašvaldībā vai citā pašvaldībā, kur vēlētājam pieder nekustamais īpašums.
Kandidātu sarakstu iesniegšana notika no 14. līdz. Pašvaldību vēlēšanās kandidātu saraksti bija jāiesniedz attiecīgās pašvaldības vēlēšanu komisijai.
Priekšvēlēšanu aģitācijas periods bija no līdz. Vēlēšanu dienā un dienu pirms vēlēšanām bija spēkā pilnīgs aģitācijas aizliegums, bet 30 dienas pirms vēlēšanām tika aizliegta priekšvēlēšanu aģitācija televīzijā.
Ronijs Turiafs
Ronijs Turiafs (fr; dzimis Martinikā) ir bijušais Francijas basketbolists, spēlēja centra pozīcijā. Savas karjeras laikā aizvadījis 10 sezonas Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubos, kļūstot par 2012. gada NBA čempionu Maiami "Heat" sastāvā. Bijis Francijas basketbola izlases spēlētājs. Pēc karjeras beigām R. Turiafs ir Francijas basketbola līgas spēļu komentētājs.
R. Turiafs ir dzimis Francijas aizjūras teritorijā Martinikā. Vidusskolā mācījies Parīzē, bet pēc tam studējis ASV — Gonzaga Universitātē.
Karjera
Pēc veiksmīgas karjeras NCAA čempionātā Gonzaga Universitātē R. Turiafs 2005. gada NBA draftā izraudzīts ar kopējo 37. numuru, nonākot Losandželosas "Lakers". Lai gan klubs noslēdza līgumu ar spēlētāju, drafta gadā viņam tika vekta sirds operācija, kas liedza aizvadīt pirmo sezonu augstākajā līmenī, un sākotnēji viņš spēlēja Kontinentālās Basketbola asociācijas klubā Yakima SunKings, līdz 2006. gada janvārī, pus gadu pēc operācijas, nokļuva "Lakers" sastāvā.
2008. gada jūlijā R. Turiafs kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Goldensteitas "Warriors", bet divus gadus vēlāk komanda viņu aizmainīja uz Ņujorkas "Knicks" kopā ar Entoniju Rendolfu, Kelennu Azubuki un nākotnes otrās kārtas drafta izvēli sign and trade darījumā, kurā "Warriors" ieguva Deividu Lī. 2011. gada NBA lokauta laikā viņš spēlēja Francijā, Vilērbānas ASVEL, bet tajā pašā gadā NBA tika aizmainīts uz Vašingtonas "Wizards". 2012. gada martā R. Turiafs un Džaveils Makgī tika aizmainīti uz Denveras "Nuggets" trīs komandu maiņas darījumā, kura rezultātā "Wizards" ieguva Nene. "Nuggets" spēlētāju atbrīvoja no līgumsaistībām, kas ļāva noslēgt līgumu ar Maiami "Heat", un šīs sezonas noslēgumā "Heat" sastāvā R. Turiafs izcīnīja NBA čempiontitulu.
Koldeveja
Koldeveja (de) ir Vācijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas ziemeļrietumos Nīolesunnas pētniecības pilsētiņā. Izveidota 1991. gadā, to pārvalda Alfreda Vēgenera institūts (AWI). Nosaukta par godu vācu polārpētniekam Karlam Koldevejam, kura vadībā notika pirmās vācu polārās ekspedīcijas 1968.—1870. gados. 2003. gadā Koldevejas stacija tika iekļauta AWIPEV pētniecības bāzes struktūrā.
Ronijs Turiafs
Karjera
Pēc tam spēlējis Losandželosas "Clippers" un Minesotas "Timberwolves", kas bija viņa pēdējais profesionālā basketbola klubs, jo 2014. gada decembrī spēlētājs tika aizmainīts uz Filadelfijas "76ers", kas drīz pēc tam viņu no līguma atbrīvoja. 2016. gada oktobrī R. Turiafs paziņoja par basketbola karjeras beigām.
Spēlējis dažādu vecumu nacionālajās jaunatnes izlasēs, tostarp kļūstot par 2000. gada Eiropas čempionu ar Francijas U-18 izlasi. Pieaugušo Francijas basketbola izlases sastāvā spēlējis virknē starptautisku turnīru, ieskaitot 2012. gada vasaras olimpiskās spēles Londonā.
Jūrdžs
Jūrdžs var būt:
Latvijas grāmatizdevniecība
Latviešu nacionālā kustība un emancipācijas process 19. gadsimta otrajā pusē izveidoja grāmatniecības aizsākumu. 20. gadsimta sākumā Latvijā tika iedibinātas latviešu grāmatu Iespiešanas tradīcijas.
Latvijas grāmatnecības pirmsākumi
Latvijas grāmatniecībā 60. un 70. gadu mijā Vidzemē un Kurzemē darbību sāka pirmie latviešu tautības grāmatizdevēji, iespiedēji un arī grāmatu mākslinieki. Latgalē latviešu grāmatu iespiešanas tradīcijas tika iedibinātas tikai 20. gadsimta sākumā (19. gadsimtā latgaliešiem adresētus iespieddarbus dialektā drukāja galvenokārt Viļņā).
Latviešu grāmatniecība 19. gs. beigās 20. gs. sākumā
Latviešu izdevēji pieslējās jaunlatviešu aizsāktajām rūpēm par grāmatu vizuālo informāciju un pievērsa uzmanību ilustrēšanai, šajā darbā tika iesaistīti savi tautieši. Pirmie ar izdevējiem uzsāka sadarbību kokgrebēji Kārlis Kronvalds un Mārtiņš Bušs. 19. gadsimtā vairums izdevumu bija necilas, plānas grāmatiņas un Brošūras tipogrāfiskajos papīra vākos. Apjomīgus publicējamos tekstus sāka sadalīt mazākās vienībās un izdot burtnīcās. Pēc tradīcijas papīra vāku pirmās lappuses tekstus iekārtoja ornamentālās apmalēs, bet uz ceturtās lappuses arvien populārāk kļuva iespiest reklāmas. 1904. gadā savu darbību uzsāka pirmais apgāds „Zalktis” — pirmā izdevniecība, kas strādāja programmatiski ar mērķi izdot poligrāfiski un mākslinieciski augstvērtīgas grāmatas. Lai realizētu apgāda darbību, tas pulcēja vairākus māksliniekus, tādus kā Jani Rozentālu, Vilhelmu Purvīti, Gustavu Šķilteru, Jūliju Madernieku, Burkardu Dzeni u.c. Pirmais pasaules karš radīja pārtraukumu latviešu grāmatniecībā. Vairāki latviešu mākslinieki — Aleksandrs Apsītis, Jēkabs Belzēns un arī Rihards Zariņš — darbojās ārzemju grāmatniecībā.
Asociācijas galvenie uzdevumi
Asociācijas galvenais uzdevums ir veicināt izdevējdarbības attīstību Latvijā, aizstāvēt izdevēju intereses valsts institūcijās, veidot grāmatām labvēlīgu sabiedrisko domu, rīkot seminārus, konferences, izstādes, konkursus un tamlīdzīgus pasākumus, kā arī atbalstīt savus biedrus starptautiskās sadarbības jomā. Līdz 1998. gada beigām asociācija Latvijā bija vienīgā institūcija, kas nodarbojās ne tikai ar izdevējdarbības, bet arī ar grāmatniecības jautājumiem. Viens no vissvarīgākajiem asociācijas uzdevumiem saistās ar nodokļu politikas sakārtošanu grāmatniecībā. Uzreiz pēc nodibināšanas asociācija vērsās pie valdības ar aicinājumu pārskatīt nodokļu politiku grāmatām. 1994. gada maijā tika panākts, ka tiks atbrīvoti no PVN oriģinālliteratūras pirmsizdevumi, zinātniskās un mācību grāmatas, bērnu un jaunatnes grāmatas. 1995. gadā arī tika panākts, ka PVN nav jāmaksā arī par šo izdevumu poligrāfisko ražošanu. 2001. gadā tika izveidots, ka PVN turpmāk būs jāmaksā tikai pēc grāmatas pārdošanas, ne tūlīt pēc tās iespiešanas, kā tas bijis iepriekšējos gados. Asociācija iestājas par reālu grāmatu atbrīvojumu no PVN, tas ir — par PVN 0 % likmi visām grāmatām. Lielā mērā pateicoties aktīvai asociācijas nostājai, kā arī ievērojot ES direktīvas. Diemžēl tā attiecināta vienīgi uz tirdzniecību. Diskusijas par samazinātās PVN likmes saglabāšanu grāmatām joprojām ir spēkā.
Digitalizācija
Digitalizācija ir progresīvs sasniegums, no otras puses — nesakārtotas likumdošanas apstākļos apdraud tradicionālās izdevējdarbības pastāvēšanu, tādēļ viens no aktuālākajiem LGA uzdevumiem saistās ar grāmatu digitālās izmantošanas un izdevējdarbības interešu līdzsvarošanu.
Pilāti
Pilāti var būt:
Vladimirs Serņajevs
Vladimirs Serņajevs (dzimis ) ir bijušais krievu hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis astoņas sezonas PSRS čempionāta vienībā Rīgas "Dinamo".
Spēlētāja karjera
Karjeru Serņajevs uzsāka dzimtajā Penzā, 1968.—69. gadu aizvadot PSRS 2. līgas vienībā Penzas "Dizel". Nākamajā sezonā uzbrucējs debitēja PSRS čempionātā, Kijevas "Dinamo" sastāvā 43 spēlēs gūstot 12 vārtus. 1971. gadā pievienojās tobrīd vēl PSRS 2. līgā spēlējošajai Rīgas "Dinamo". Turpmākajās divās sezonas bija komandas labākais vārtu guvējs. No 1973. līdz 1979. gadam Serņajevs "Dinamo" sastāvā spēlēja PSRS čempionāta augstākajā divīzijā. Vēlāk divas sezonas pavadīja Latvijas Bērzs sastāvā, līdz 1981. gadā noslēdza hokejista gaitas. 1990. gadu sākumā Serņajevs īslaicīgi spēlēja Latvijas čempionātā.
Arzahels (krāteris)
Arzahels ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Atrodas tuvu redzamās puses centram, Mākoņu jūras ZA malā. Nodēvēts 11. gadsimtā dzīvojuša arābu astronoma un matemātiķa Abū Ishāka Ibrāhīma Ibn Jahjas al Nakaša al Zarkālī vārdā, latinizētā vārda forma – Arzahels. Vārdu Arzachel pirmoreiz lietoja Džovanni Batista Ričoli uz 1651. gadā izdotas Mēness kartes. Krātera nosaukumu 1935. gadā apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība. Agrāk krāterim bijuši arī citi nosaukumi. Holandiešu astronoms Mihaēls van Langrēns uz savas 1645. gadā izdotās kartes krāteri norādījis kā ''Annae, Reg. Fran.'', godinot tā laika Francijas karalieni Austrijas Annu. Johanness Hevēlijs lietoja nosaukumu Mons Cragus (Mazāzijas kalna virsotne).
Uz ziemeļiem no Arzahela atrodas Alfonss (Ø 111 km), uz ZR atrodas Alpetragijs (Ø 40 km), uz DR Tebits (Ø 57 km). Rietumos no Arzahela Mākoņu jūrā iestiepjas Promontorium Taenarium zemesrags.
Arzahels ir relatīvi jauns krāteris, izveidojies pirms apmēram 3,75 līdz 3,85 miljardiem gadu. Krātera valnis ir masīvs, ar izteiktiem terasveida pakāpieniem. Vaļņa augstums attiecībā pret krātera pamatni ir 4,120 m, pret apkārtējo virsmu 1,460 m. Krātera dibens visumā līdzens, nelīdzenāks vien dienvidrietumu daļā. Ziemeļu-dienvidu virzienā dibenu šķērso 57 km gara Rimae Arzachel plaisu sistēma. Uz DR no krātera centra atrodas apmēram 2 km augsta virsotne Arzachel Gamma.
Pavadoņkrāteri
Uz Mēness kartēm šie krāteri tiek apzīmēti ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Arzahela krāterim.
Jānis Zālītis (ārsts)
Jānis Zālītis (dzimis Valkas rajonā, miris  Rīgā) bija latviešu ārsts, onkologs, psihoterapeits un seksologs. Vairāku grāmatu — "Mīlestības vārdā" (1981, grāmatas otrais izdevums ar zīmējumiem tika padomju cenzūras aizliegts), "Mīlestības mācība: dzimumaudzināšana" (2001, Medicīnas preses apgāds), autobiogrāfiska vai daļēji autobiogrāfiska darba "Sestā simfonija. Dzīvesstāsts" (2006, izdevniecība "Zvaigzne ABC"), kā arī citu grāmatu autors.
Ārsta pēdējā dzīvojamajā mājā Rīgā, Cēsu ielā 8, ierīkota viņam veltīta ekspozīcija.
Vairāki Latvijas avoti ziņojuši, ka Amerikas Biogrāfiskais institūts 2002. gadā nosaucis Jāni Zālīti par vienu no izcilākajiem 21. gadsimta cilvēkiem, tomēr šīs organizācijas balvu autoritāte ir zema.
Biogrāfija
Dzimis Brantu pagasta Lejas Aleņos kā vecākais dēls vecākiem Lidijai un Pēterim Zālīšiem. Tēvs gāja bojā kara laikā, 1949. gadā ģimene tika izsūtīta uz Sibīrijas Vasjuganas purviem. 1957. gadā māte ar Jāņa jaunāko brāli atgriezās Latvijā.
1961. gadā, neraugoties uz tuberkulozes pārslimošanu, ieguvis ārsta izglītību Tomskas Medicīnas institūta Ārstniecības fakultātē, pēc tam atgriezies Latvijā. 1963. gadā nodibinājis pirmo onkoloģiskās rehabilitācijas klubu Latvijā. Līdz 1995. gadam strādājis Valsts onkoloģiskajā centrā Rīgā, par onkologu un psihoterapeitu. No 1990. gada līdz 1993. gadam pasniedzis Latvijas Universitātē. 1995. gadā kļuvis par psihoterapeitu Valsts ģimenes centrā, "Zālīša Psihoterapijas klīnikā" Raunā. 2002. gadā strādājis Latvijas Transoloģiskās psihoterapijas asociācijas klīnikā par ārstu, bijis lektors Rīgas Stradiņa universitātē. Latvijas Seksologu un seksopatologu un Latvijas Transoloģiskās psihoterapijas asociāciju dibinātājs.
Partikula
Partikula (la) ir nelokāmu palīgvārdu vārdšķira. Partikulas pauž runātāja vai rakstītāja attieksmi pret teikumā raksturoto situāciju, izsaka teikuma komunikatīvo statusu. Partikulas piešķir kādu nozīmes niansi vārdam teikumā vai pašam teikumam.
Partikulas tiek iedalītas vienkāršajās partikulās un partikulu kopās. Tāpat tās var iedalīt pēc nozīmes ierobežojuma, nenoteiktības, vispārinājuma, pastiprinājuma, pavājinājuma, salīdzinājuma, apgalvojuma, nolieguma, apšaubāmības, jautājuma, rosinājuma un vēlējuma partikulās.
Bloka muiža
Bloka muiža, arī Blokmuižiņa (de) ir vienstāva klasicisma stila koka muižiņas ēka Vienības gatvē 27 Torņakalna apkaimē Pārdaugavā. Ēku no trim pusēm aptver īpatnēja galerijas stila kolonāde.
Vēsture
No 1894. līdz 1937. gadam šajā ēkā atradās P. Lihingeram piederošā Torņakalna vecā aptieka, 1930. gados muižiņas īpašnieks bija Valsts saimniecības departamenta vicedirektors Jūlijs Benšons.
1952. — 1954. gadā Bloka muižiņas ēku atjaunoja un tajā iekārtoja Zinātniskās restaurācijas darbnīcu administratīvās telpas. 1963. gadā ēku pielāgoja bibliotēkas vajadzībām. 2000. gadā ēku plānoja atjaunot "Lido" grupa, bet 2006. gadā to iegādājas nekustamā īpašuma kompānija "Capitolia Group”. Līdz 2008. gadam ēkā noritēja atjaunošanas darbi, paredzot biroju telpu izvietošanu gan ēkas pamatstāvā, gan arī bēniņos. Finanšu krīzes dēļ darbi apstājās un pašlaik ēka ir pamesta.
Apraksts
Vienstāva koka ēka ir labi saglabājusies, tai ir četrslīpju jumts ar kārniņiem, jumta centrā lēzens frontons ar lielu, trīsdaļīgu pusloka formas logu. Kolonāde aptver trīs ēkas puses, bet pagalma pusē atrodas ieejas portiks ar balkonu. Parka ieejas dubultās durvis veidotas ampīra un klasicisma stilā ar virslogu, kuru masīvās proporcijas visdrīzāk noteikuši funkcionāli apsvērumi. Muižiņas apbūvē ietilpst arī neliela vienstāva koka dzīvojamā ēka ar kolonnām dekorētu lieveni. Ēkas ārsienas celtas guļšķautņu konstrukcijā, starpsienas gan guļšķautņu, gan stāvstatņu konstrukcijā. Ārsienu iekšējās plaknes apmestas uz skaliņiem, ārējām plaknēm krāsojums tieši uz guļbaļķiem. Pagrabstāvam mūra sienas, pārsegums — māla ķieģeļu velves. Pirmajam stāvam ir koka siju pārsegumi ar masīvu aizbērumu. Jumtu veido spāres ar savilcēm, kas balstītas uz taisnā jumta krēsla.
Torecka
Torecka (uk; līdz 2016. gadam Dzeržinska) ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Krivijtorecas upes krastos, ietilpst Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijā. Pilsētas municipalitātei pakļauta Zaļiznes pilsēta un Kiroves, Novhorodskes un Ščerbiņivkas pilsētciemati (kopā 72 771 iedzīvotājs (2013) ).
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies vietā, kur kopš 17. gadsimta bijusi kazaku apmetne Ščerbiņivka, ko dibinājis Bohuslavas kazaks Antons Ščerbina. Izaugusi 19. gadsimta 30. gados, kad Ščerbiņivkā tika apvienoti vairāki apkārtējie ciemi un tajā laikā vietējās raktuvēs tika iegūta ceturtdaļa no visa Donbasa akmeņoglēm. Rūpniecība un izrakteņu ieguve strauji attīstījās pēc Kurskas—Harkivas—Azovas dzelzceļa izbūves, kas 1871. gadā tika savienots ar Ščerbiņivku. 1889. gadā uzbūvētas pirmās koksa krāsnis, kas paralēli no sveķiem ieguva arī benzolu. 1894. gadā uzbūvēta metālapstrādes rūpnīca, 1916. gadā — fenola rūpnīca. 1936. gadā Ščerbiņivkai piešķīra pilsētas tiesības un pārdēvēja par godu čekas dibinātājam Feliksam Dzeržinskim. Mūsdienās ievērojams akmeņogļu ieguves un ķīmiskās rūpniecības un mašīnbūves centrs.
2015. gada 16. oktobrī pilsētas padome nolēma pārdēvēt Dzeržinsku par Torecku. 2016. gada 4. februārī pārdēvēšanas lēmumu apstiprināja Ukrainas Augstākā Rada.
Angļu-krievu līgums (1907)
Angļu-krievu līgums (1907) ir līgums, kas tika noslēgts starp Britu un Krievijas impērijām 1907. gada 31. augustā Sanktpēterburgā.
Līgums atrunāja abu pušu intereses Persijā, Afganistānā un Tibetā, samazinot "Lielās spēles" izraisīto spriedzi, kas bija sākusies 1830. gados.
Šīs līgums abas lielvalstis arī iekļāva Antantes līgumu sistēmā, kas izrādījās liktenīga 1914. gadā, sākoties Jūlija krīzei.
Nabadzīgā Afganistāna neradīja lielu komerciālo interesi, taču tās nestabilitāte un tuvums Britu Indijai padarīja to par abu impēriju interešu zonu. Krievijas tuvošanās Britu Indijai radīja bažas par izmaksām, kas būs nepieciešamas tās aizstāvībai pret krievu uzbrukumu. Krievija piekāpās britiem, atzīstot Afganistānu ārpus savas ietekmes zonas.
Tibeta interesēja Krieviju kā tās teritorijā dzīvojošo budistu garīgais centrs. Tibeta bija novājinātās Cjinu dinastijas impērijas sastāvdaļa, un abas lielvalstis vienojās, ka attiecības ar Tibetu veidos tikai saziņā ar Ķīnas centrālo valdību. Tas samazināja bažas par britu iespējamo izplešanos Tibetā.
Situācija pirms līguma
20. gadsima sākumā Lielbritānija sāka veidot alianses. 1902. gadā tā noslēdza līgumu ar Japānu un 1904. gadā izveidoja Antanti ar Francijas Trešo republiku. No Lielbritānijas viedokļa angļu-japāņu alianse tika izveidota ar mērķi ierobežot Krievijas ekspansiju Tālajos Austrumos vai, vēl svarīgāk, novērst iespējamu krievu-japāņu vienošanos, kas apdraudētu Lielbritānijas intereses reģionā. Šī alianse ar Japānu tika atjaunota 1905. gadā.
1904.—05. gada neveiksmīgais Krievijas—Japānas karš bija pagrieziena punkts Krievijas divpusējās attiecībās ar Lielbritāniju. Krievija bija zaudējusi karu un centās apspiest 1905. gada revolūciju, ieviešot konstitucionālu monarhiju. Impērija jutās pietiekami spēcīga, lai pievērstos ārlietām.
Mišels Teato
Mišels Johanns Teato (luksemburgiešu: Michel Johann Théato; dzimis, miris ) bija luksemburgiešu garo distanču skrējējs, kurs izcīnīja zelta medaļu maratona distancē 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Biogrāfija
Teato ir dzimis Luksemburgas galvaspilsētā Luksemburgā, bet miris Francijas galvaspilsētā Parīzē.
Par Teato dzīvi ir zināms ļoti mazs. Daudzus gadus tika uzskatīts, ka viņš ir maiznieks no Parīzes. Kādu laiku viņš strādāja arī par mēbeļu izgatavotāju. 20. gadsimtā Alēns Builē atklāja, ka Teato ir dzimis Luksemburgā un pirms apmešanās uz dzīvi Parīzes priekšpilsētā ir kādu laiku dzīvojis Beļģijā. Nav pierādījumu, ka Teato jebkad būtu bijusi Francijas pilsonība. Viņš bija Parīzes Senmandē vieglatlētikas kluba biedrs.
Teato 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja maratona skriešanas disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš ieguva zelta medaļu ar rezultātu 2:59:45, pārstāvot sacensībās Franciju. Šī ir pirmā olimpiskā medaļa un arī zelta medaļa, ko olimpiskajās spēlēs ir izcīnījis kāds Luksemburgas sportists. Sākotnēji Teato uzvara tika apstrīdēta, jo vairāki viņa pretinieki, tostarp amerikāņu skrējējs Artūrs Lī Ņūtons, kurš finišēja piektais, apgalvoja, ka Teato ir krāpies, veicot vairākus īsinājumus, kam palīdzēja viņa vietējās zināšanas par Parīzes ielām. Šie apgalvojumi kopš tā laika ir noraidīti. Taču olimpisko zelta medaļu par maratona distanci viņš saņēma tikai 1912. gadā.
Teato vēlāk kļuva par profesionālu skrējēju, lai arī ar salīdzinoši maz panākumiem. Viņš 1901. gadā uzstādīja personīgo rekordu maratonā 2 stundas 42 minūtes. No 2021. gada SOK tīmekļa vietnē oliympics.org pie Teato atzīmēta Luksemburga.
Pelēčore
Pelēčore ir ciems Rudzātu pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 191 km attālumā no Rīgas.
Kurmāle
Kurmāle ir ciems Kuldīgas novada Kurmāles pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Kurmāles upītes krastos 17 km no pagasta centra Vilgāles, 4,5 km no novada centra Kuldīgas un 155 km no Rīgas.
Vēsture
Kurmāle ir viens no senās kuršu Bandavas valsts centriem. Kurmāles pilskalns izvietojies 1,5 km uz ziemeļrietumiem no Kurmāles pie autoceļa P119. Vēstures avotos pirmoreiz minēta Alnas Balduīna 1253. gada līgumā ar kuršiem, pēc kura Kurmāli (Kormalen) ieguva Livonijas ordenis. Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Kurmāles muižas (Kurmahlen) centru, kura ēkas daļēji saglabājušās.
Annuška
Apdzīvotā vieta atrodas Doles salas salas galējā ziemeļrietumu daļā, nomaļus no valsts autoceļiem.
Matīsa
Matīsa var būt:
Jūrmalas iela (Piņķi)
Jūrmalas iela ir viena no Mārupes novada ielām Piņķos. Iela sākas krustojumā ar autoceļu A10 un beidzas krustojumā ar Kļavu ielu. Apbūvi veido pārsvarā individuālā dzīvojamā apbūve.
Ielu savienojumi
Jūrmalas iela ir savienota ar šādām ielām:
Floriāns Alberts
Floriāns Alberts (hu; dzimis, miris ) bija profesionāls ungāru futbolists, vēlāk treneris un sporta funkcionārs.
Jūrmalas iela (Piņķi)
Sabiedriskais transpotrs
Pa Jūrmalas ielu vienvirziena posmā no Rīgas ielas līdz autoceļam A10 kursē 4. un 32. maršruta autobusi. Autobusi kursē virzienā no Piņķiem uz Abrenes ielu.
Floriāns Alberts
Visu futbolista karjeru viņš aizvadīja Ungārijas klubā Ferencvárosi TC (1958—1974). Ungārijas čempionātā guva 255 vārtus 351 spēlēs. 75 spēles viņš aizvadīja arī Ungārijas izlases sastāvā, tajās guva 31 vārtu. Izlases sastāvā viņš izcīnīja bronzu 1960. gada Olimpiskajās spēlēs, piedalījās divos Pasaules kausos (1962, 1966), kā arī izcīnīja trešo vietu 1964. gada Eiropas čempionātā, kā arī 4. vietu 1972. gada Eiropas čempionātā.
1967. gadā F. Alberts tika atzīts par gada labāko futbolistu Eiropā. Pēc futbolista karjeras beigām trenēja Lībijas klubu Al-Ahly Benghazi S.C..
Miris.
Karjeras statistika
351||255|||||||||||||||| 351||255||||||||||||||||
Dolomītmerģelis
Dolomītmerģelis, dolomīta merģelis jeb domerīts ir mālaini karbonātisks nogulumiezis, kurā iezi veidojošais karbonātiskais minerāls ir dolomīts, kas sastāda 50—75% no ieža kopējā daudzuma, bet pārējo daļu veido māls. Dolomītmerģeļi var būt saistīti ar pārejām starp dolomītiem, māliem, argillītiem un anhidrīta dolomītmerģeļiem. Latvijā dolomītmerģeļi ir plaši izplatīti Augšdevona karbonātiskajos nogulumos.
600. gads
600. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Budas muiža
Budas muiža, agrāk Heinrihsona muiža (de) ir klasicisma stila koka muižiņas ēka Pampāļu ielā 1 Bieriņu apkaimē Pārdaugavā.
Vēsture
Zviedru Vidzemes laikā 1682. gadā šajā vietā atradusies Ulenbroka muižiņa (Ullenbrockshof), no 1732. gada muiža piederēja Heinrihsoniem (Heinrichsohnhof). Ēka savulaik celta uz mākslīgas salas, kuru no vienas puses norobežo Mārupītē ietekošs strauts, bet no otras — mākslīgs grāvis. 1766. gadā tā piederēja Bieriņu muižas īpašniekam Eberhardam Berensam fon Rautenfeldam, kas ēku iznomāja J. G. Zeiberliham viesnīcas vajadzībām. 19. gadsimta beigās ēkā iekārtoja īres dzīvokļus, 1928. gadā muižas ēku pārbūvēja. Nosaukums Būdas muiža pirmo reizi parādījās pēc Pirmā pasaules kara Rīgas kartēs. Ēka atjaunota ap 2008. gadu.
Astana Arena
Astana Arena ir stadions Astanā, Kazahstānā. Stadionā ir 30 244 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada FC Astana un Kazahstānas futbola izlase.
Leidumi
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V474.
Popcorn Time
Popcorn Time bija sākotnējais nosaukums BitTorrent klienta un multimediju atskaņotāja programmatūrai. Tā bija bezmaksas alternatīva tādiem abonentmaksas video straumēšanas pakalpojumiem kā Netflix. Popcorn Time izmantoja secīgu lejupielādi, lai atskaņotu nelegālas filmu kopijas no tīmekļa vietnes YTS, (yts.re, iepriekš YIFY) (bija arī iespēja pievienot un izmantot citus trakerus).
Drīz pēc publiskošanas Popcorn Time ātri ieguva plašsaziņas līdzekļu uzmanību, kur lietošanas ērtumā tika salīdzināts ar Netflix. Pēc popularitātes pieauguma 2014. gada 14. martā sākotnējie izstrādātāji pārstāja tās attīstīšanu un atslēdza savus pakalpojumus. Tas tika skaidrots ar spiedienu no MPAA. Pēc šī notikuma citi izstrādātāji radīja savus atzarus, lai uzturētu programmu un radītu jaunu funkcionalitāti.
Ārējās saites
Sākotnējā koda atzari:
Malijtaimira
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Laptevu jūras dienvidrietumos Severnaja Zemļas arhipelāga dienvidaustrumos. 63 km platais Viļkicka šaurums dienvidrietumos to atdala no Taimiras pussalas, bet 7 km platais Malija šaurums ziemeļrietumos — no Starokadomska salas. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un zemesragu. Piekrastē daudz nelielu saliņu un sēru, no kurām lielākā in Oktjabrjonoka. Ziemeļu krasts lēzens un stipri saposmots, dienvidu krastā 6—15 m augstas kraujas. Reljefs paugurains un stipri saposmots ar gravām. Augstākais paugurs ir Visokaja Gora salas dienvidos 30 m vjl. Sala veidota galvenokārt no smilts un smilšmāla. Salā valda arktiskās tundras klimats, aug lielākoties sūnas un ķērpji.
Vēsture
Salu 1913. gadā 3. septembrī atklāja Krievijas ekspedīcija Borisa Viļkicka vadībā ar ledlaužiem Taimir un Vaigač. Nosaukta par Cesareviča Alekseja salu (Остров Цесаревича Алексея) par godu Krievijas troņmantiniekam Aleksejam Nikolajevičam. 1926. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā.
No 1943. līdz 1994. gadam salas dienvidu krastā darbojās Malijtaimiras polārstacija.
Peličova
Peličova ir ciems Istras pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 314 km attālumā no Rīgas.
Sauka
Sauka (agrāk Vecsauka) ir ciems Jēkabpils novada Saukas pagastā. Izvietojies pagasta austrumos, Saukas ezera krastā, valsts vietējo autoceļu (V792) Lone—Sauka, (820) Viesīte—Deši—Cīruļi (Rite) krustojumā. Ciems iekļaujas kultūrvēsturiskajā Sēlijas novadā un Saukas dabas parka teritorijā.
Ciema plānojumā austrumos atrodas ražošanas un saimnieciskās apbūves teritorija, kurā iekļaujas bijušās Saukas arodvidusskolas ēkas, centrā ir daudzdzīvokļu dzīvojamo māju apbūve, rietumos izvietojusies individuālās apbūves teritorija. Dienviddaļā ir sabiedrisko iestāžu apbūve, kurā ir veikals. Ciema ziemeļos atrodas bibliotēka.
Saukā atrodas Saukas evaņģēliski luteriskā baznīca un Latvijas fotogrāfijas pamatlicēja Mārtiņa Buclera muzejs.
Ciema austrumu pusē izvietojies Saukas dzirnavu dīķis, kurā ietek un vēlāk iztek Klauce, kas ciema ziemeļos ietek Saukas ezerā. No Klauces, pēc tās iztekas no dīķa attek labajā pusē grāvis, kas plūst ciema dienvidos uz rietumu pusi. Ciema dienvidos ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis — Plūmju viduslaiku kapsēta (valsts aizs. nr. 897). Saukā atrodas vairāki kultūrvēsturiski pieminekļi — Saukas mācītājmuiža, piemineklis stomatologam profesoram Paulam Daugem, piemiņas akmens fotogrāfijas Latvijā pamatlicējam Mārtiņam Bucleram, komponista, profesora Arvīda Žilinska dzimtās mājas "Lejas Arendzāni" un Smiltaines kapi, kas atrodas uz dienvidaustrumiem no ciema. Vietējas nozīmes arhitektūras pieminekļi ir Saukas pagastnams un Saukas luterāņu baznīca, bet vēstures piemineklis — piemiņas plāksne Saukas draudzes locekļiem baznīcā.
Vēsture
Ciems izveidojies ap Vecsaukas un Jaunsaukas muižām, bijis samērā biezi apdzīvots, taču lielākoties iedzīvotāji dzīvoja viensētās vai to grupās. Agrārās reformas rezultātā bijušās Vecsaukas muižas centrā iekārtoja lauksaimniecības skolu, kas vēlāk mainīja nosaukumu, kļūdama par 9. Lauku profesionāli tehnisko skolu, vēlāk Saukas arodvidusskolu, kas mūsdienās ir slēgta. Pašreizējā apbūve izveidota Latvijas PSR laikā kā padomju saimniecības "Lone" ciemats, kad 1970. un 1980. gados valsts politikas rezultātā tika likvidētas viensētas, celtniecību atļaujot tikai ciemos. Šajā laikā Sauka kļuva par nozīmīgu centru, ko ietekmēja esošā skola. Latvijai atgūstot neatkarību, apdzīvojuma struktūra Saukā saglabājās.
Saukas arodvidusskola celta no 1936. gada līdz 1939. gadam.
Atklājis Valsts Prezidents Kārlis Ulmanis 1939. gadā.
Sergejs Jutkevičs
Sergejs Jutkevičs (ru; dzimis, miris ) bija padomju kinorežisors, sociālistiskā reālisma pārstāvis, PSRS Tautas skatuves mākslinieks (1962). Saņēmis divas Staļina prēmijas (1941, 1947), divas PSRS Valsts prēmijas (1967, 1983), 1974. gadā viņam tika piešķirts Sociālistiskā darba varoņa nosaukums.
Sergeja Jutkeviča pazīstamākie darbi ir filmas "Cilvēks ar šauteni" (1938), "Skanderbegs" (1953), "Otello" (1955), "Ļeņins Polijā" (1965), "Ļeņins Parīzē" (1965) u.c.