cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jānis Ūdris
Biogrāfija
Pēc atgriešanas no Sibīrijas Jānis Ūdris dzīvoja Balvos. Viņš auglīgi strādāja — daudzos viņa darbos attēlotas Balvu ainavas un Balvu cilvēki. Neskatoties uz to, ka toreizējā vara mākslinieka biogrāfijas dēļ viņu centās neievērot, 1968. gadā notika Jāņa Ūdra pirmā plašākā gleznu izstāde Balvu kultūras namā. Izstādē tika eksponēti vairāk nekā simts gleznotāja darbi.
Ģeotermālā enerģija
Sausā tvaika cikls
Pirmais ģeotermālās enerģijas izmantošanas veids bija sausā tvaika cikls. Pirmo reizi šīs tehnoloģijas stacija tika uzbūvēta 1904. gadā  Lardarello, Itālijā. Šajā tehnoloģijā tiek izmantots geizoros radīts tvaiks. Tvaiks tiek laists caur turbīnu, kas darbina ģeneratoru un turpmāk ražo elektrību.
Kamiņa-Kaširska
Pēc kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāju pārcēlās vai tika pārcelti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Kamiņa-Kaširska bija Ukrainas PSR sastāvā.
Ģeotermālā enerģija
Binārais cikls
Šī tehnoloģija ir piemērota teritorijās, kur ūdens temperatūra ir zemāka pa 204°C. Karstais ģeotermālais šķidrums un sekundārais šķidrums ar zemāku vārīšanās punktu nekā ūdenim iet caur siltuma apmainītāju. Ģeotermālā šķidruma siltums rada sekundāro šķidrumu, kuru tvaika veidā iesmidzina turbīnās.
Jānis Ūdris
Biogrāfija
Balvēnieši atceras savu gleznotāju kā runīgu, simpātisku, interesantu cilvēku. Jānis Sērmūkšs atceras kādu viesošanās reizi gleznotāja mājā. Mākslinieka gleznas bijušas izvietotas pa visu lielo sienu. Redzētais uz piecpadsmitgadīgo zēnu atstāja milzīgu iespaidu. Balvu poliklīnikas medmāsa Ludmila Orbe atceras, ka gleznotājs portretus zīmējis, pat slims būdams. Viņam paticis arī daudz stāstīt par savām gleznām. Par viņu atmiņās dalījies Roberts Sprukulis, abu ceļi krustojušies izsūtījumā Noriļskas labošanas darba nometnē. Arī gleznotāja Valda Buša pirmais zīmēšanas skolotājs bija Jānis Ūdris. 1968. gadā izstāde notika arī Gulbenē.
Jānis Ūdris miris 1973. gada 16. jūlijā Balvos, apglabāts Začu kapos. Jāņa Ūdra gleznas tiek glabātas privātkolekcijās, kā arī Balvu novada muzejā. 1995. gadā tika atklāta mākslinieka gleznu izstāde Balvu muzejā, bet no 2003. gada Balvu novada muzejā bija skatāma patstāvīga ekspozīcija “Jāņa Ūdra piemiņas istaba”. Jāņā Ūdra Balvu pilsētas ainava un informācija par viņu skatāma ekspozīcijā — pilsētas vēsturei veltītajā telpā.
Mākslinieciskā darbība
Jāņa Ūdra mīļākās tēmas glezniecībā bija portreti un ainavas. Vēl mācību laikā, studējot Latvijas Mākslas akadēmijā, K. Miesnieka un K. Ubāna reālistiskā māksla atstāja uz jauno gleznotāju spēcīgu iespaidu un ietekmēja viņa turpmāko daiļradi. Gleznotājs panākumus guvis, par savu gleznu tēmu izvēloties sadzīves ainas, kurās māksliniekam vismīļākā bija darba tēma.
Savas dzīves un darba radošākus gadus Jānis Ūdris pavadīja Balvos. Šeit viņš gleznojis daudz Balvu ainavu. Šajā dzīves posmā mākslinieks radīja portretu sēriju, kurā attēloti cilvēki, kuri dzīvoja un strādāja līdzās māksliniekam. Liels notikums Balvu iedzīvotājiem un mākslinieka dzīvē bija viņa darbu izstāde 1968. gadā, kurā bija eksponēti vairāk nekā simts viņa darbu.
1968. gada septembrī izdotajā „Mākslinieka Jāņa Ūdra darbu izstādes katalogā” mākslas vēsturnieks Jānis Pujats par gleznotāju rakstījis: „Jānis Ūdris mūsu mākslā ienāk trīsdesmito gadu sākumā. Nemitīgs darbs, dabas studēšana palīdzējusi atplaukt viņa talantam un gadu gaitā noskaidrot savu radošo seju, izkopt īpatnējo gleznotāja rokrakstu. Dzīvodams tālu no Rīgas — Balvos, viņš nebūt nav apsīcis, bet ar katru gadu uzrāda arvien lielāku aktivitāti radošajā darbā, kļūdams par nozīmīgu faktoru savas apkaimes darbaļaužu estētiskajā audzināšanā. Tiešs kontakts ar vienkāršiem darba cilvēkiem Jāņa Ūdra mākslā ienes daudz svaiguma un aktualitātes.”
Kazeiši
Kazeiši ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 209 km attālumā no Rīgas.
Ankonas province
Ankonas province ir viena no Itālijas provincēm valsts centrālajā daļā, Markes reģionā. Provinci austrumos apskalo Adrijas jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Ankona. Provinces kopējā platība ir 1940 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja 482 886 iedzīvotāji. Ankonas province sīkāk iedalās 47 komūnās.
Eiropas valstu uzskaitījums pēc minimālās algas
Šajā uzskaitījumā ir sniegta informācija par minimālo algu (bruto) Eiropas valstīs.
Aprēķini balstās uz pieņēmumu, ka gadā ir 52 nedēļas un darba nedēļā ir nostrādātas 40 stundas, izņemot Franciju (35 stundas), Sanmarīno (37.5 stundas), Beļģiju (38 stundas) , Apvienoto Karalisti (38.1 stundas), Īriju (39 stundas), Monako (39 stundas), un Vāciju (39.1 stundas). Lielākajā daļā valstu minimālajai algai ir fiksēta par vienu kalendāro mēnesi, bet ir arī valstis, kur minimālā alga ir balstīta uz stundas vai nedēļas likmēm.
Bruto
Zemāk esošajā kartē parādīti ikmēneša minimālie bruto ienākumi, t.i., alga pirms nodokļiem.
Zilā kartītē norādītās valstis ir noteikušas minimālo algu - no €1000 vai vairāk, oranža no €500 līdz, €1000 eiro, sarkanā krāsā - zem €500. Valstī, kas uz kartes atzīmētas violetas, nav minimālās algas.
Neto
Zemāk esošajā kartē parādīti ikmēneša minimālie neto ienākumi, t.i., alga pēc nodokļiem.
Baltijas sineklīze
Baltijas sineklīze, arī Polijas-Lietuvas ieplaka, ir viena no lielākajām Austrumeiropas platformas struktūrām, kas aptver Igaunijas dienvidrietumu daļu, Latvijas centrālo un rietumu daļu, Lietuvas centrālo un rietumu daļu, Krievijas Kaļiņingradas apgabalu, Polijas ziemeļaustrumu daļu un šīm teritorijām pieguļošo Baltijas jūras akvatoriju. Baltijas sineklīze robežojas ziemeļos ar Baltijas vairoga dienvidu nogāzi, austrumos ar Latvijas ielieci, dienvidaustrumos ar Baltkrievijas anteklīzi, dienvidrietumos ar Dānijas-Polijas ielieci. Baltijas sineklīzei plānā ir simetriska eliptiska forma ar garumu 700 km un platumu 500 km. Pamatklintājs atrodas no 0,3—0,5 km (nogāzēs) līdz 4,5—5 km (centrālajā daļā) dziļumā. Latvijas teritorijā tā ir no 600 m zem jūras līmeņa (Vidzemes ziemeļrietumos) līdz 1900 m zem jūras līmeņa pie Bārtas.
Sineklīze sāka attīstīties apakšējā kembrija beigās, bet visintensīvākā attīstība notika silūrā. Tās sastāvā Latvijā ir ediakara, kembrija, ordovika, silūra, devona, karbona, perma, triasa un juras nogulumi. Liepājas-Saldus-Rīgas-Apes-Pleskavas lūzumzona sadala Baltijas sineklīzes pamatklintāja virsmu Latvijā dienvidu daļā, ko veido Dienvidlatvijas kāple un Viduslatvijas monoklināle, un ziemeļu daļā, ko veido Dundagas monoklināle, Austrumkurzemes un Limbažu kāple, Liepājas ieplaka, Rietumkurzemes izcilnis, Centrālkurzemes depresija, Saldus pacēlums un Inčukalna izcilnis. Hercīno kompleksu Latvijas teritorijā veido tikai divas struktūras — Igaunijas-Latvijas monoklināle (ziemeļu daļā) un Baltijas ieliece (centrālajā un dienvidu daļā). Bez to Baltijas sineklīzes struktūrelementi pamatklintāja virsmā un Kaledonijas struktūrkompleksā ir Gdaņskas-Kursas depresija, Liepājas-Kuldīgas-Talsu pacēlums un Engures-Ķurmraga pacēlums.
Mazmežotnes muiža
Muižas vēsture
Mazmežotne rakstiskos dokumentos pirmo reizi minēta 18. gadsimta otrajā pusē, Mežotnes muižas inventarizācijā. Šajā laikā Mazmežotnes teritorijā esošās ēkas bija sliktā stāvoklī. Muižā kopumā uzskaitītas 14 celtnes, līdz mūsdienām neviena no šīm ēkām nav saglabājusies. 1795. gadā par muižas īpašnieci kļuva Šarlote Līvena, kura saņēma Mežotni un tās apkārtni kā dāvanu no Krievijas Impērijas ķeizarienes Katrīnas II.
19. gs. Mazmežotnes pusmuižā notika plaši celtniecības darbi. 1915. gada Vācijas karaspēka Kurzemes ofensīvas laikā muižas ēkas daļēji iznīcināja. Pēc Pirmā pasaules kara muižā dzīvoja Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, bijušais Mežotnes muižas īpašnieks Anatols Līvens. Viņš aktīvi pievērsās lauksaimniecībai un dārzkopībai.
Pēc Otrā pasaules kara Mazmežotnes ēkās izmitināja lopkopēju un laukstrādnieku ģimenes, vēlāk teritorijā esošās ēkas un zemi iznomāja. 2007. gadā Mazmežotnes muižu un 15 ha zemes iegādājās Iveta un Āris Burkāni un uzsāka atjaunošanas darbus.
Muiža mūsdienās
No vēsturiskās Mazmežotnes muižas saglabājušās tikai pāris relikvijas, kas atradās kungu mājā, no kurām dažas atrodas Rundāles pils muzejā, Līvenu pēcnācēju arhīvā Kanādā un privātkolekcijā.
2007.-2015. gadam muižā veikta rekonstrukcija. Tika atjaunota Kungu māja, siernīca, pirts, labības sķūnis, mazā kūts. Pēc īpašuma iegādes secināts, ka ne sīklopu kūti, ne klēti vairs nevarēs atjaunot, jo ēkas bija kritiskā stāvoklī, bet no lielā laidara ar rampu vairs palikušas tikai drupas.
No 2007. līdz 2010. gadam notika apkārtnes sakopšanas darbi 15 ha platībā. Piedaloties un gūstot atbalstu LAD projektā „Viesu nama rekonstrukcija un labiekārtošana”, Mazmežotnes Kungu mājā no 2011. gada līdz 2014. gadam norisa rekonstrukcijas darbi.
Tūrisms
Mazmežotnes muižā un tās teritorijā var atpūsties un svinēt dzīvē nozīmīgus notikumus. Kungu mājā ir svinību zāle un bāra telpa. Ēkas pagrabstāvā ir virtuve un ēdamzāle, bet pārējos stāvos ir vienotā stilā ieturētas guļamistabas. Lielajā šķūnī (šobrīd koncertzāle) notiek mūzikas festivāli, koncerti un kāzas, un citas svinības. Muižas teritorijā izveidots arī rožu dārzs, helikopteru nolaišanās vieta, pirtiņa, kurai blakus ir aka un ‘’Siernīca’’, kura šobrīd pilda viesu mājiņas lomu. Pirmajā stāvā ir maza pirtiņa un atpūtas telpa, otrajā stāvā - iespējams izklāt matračus gulēšanai un maziem bērniem ir iespēja pagulēt 3 senlaicīgās gultās. Blakus Siernīcai ir dabīgā grava un mazs tiltiņš.
Arhitektūra
Mazmežotnes muižas dzīvojamā ēka raksturīga eklektisma stila Šveices jeb vasarnīcu stilam, to raksturo koka konstrukcijās būvētas ēkas ar lielām jumta pārkarēm, rotātiem spāru galiem un saišķiem, verandām, terasēm, lodžijām, retāk galerijām, kas papildinātas ar dekoratīvi veidotām margām. Dekorā izmantotas t.s. koka mežģīnes — ornamentāli siluetveida izzāģējumi koka dēļos.
HNK Hajduk Split
HNK Najduk Split ir Horvātijas futbola klubs no Splitas.
Dīza šaurums
Dīza šaurums (en) ir jūras šaurums Kanādas Arktikā, daļa no Ziemeļrietumu jūrasceļa. Atdala Viktorijas salu ziemeļos no kontinentālās Kenta pussalas dienvidos. Savieno Koroneišenas līci rietumos ar Karalienes Modas līci austrumos. Ziemeļos no šauruma atzarojas Velingtona līcis, bet austrumu galā pie Kembridžas līča atrodas Kembridžbejas ciems.
Nosaukts par godu kanādiešu ceļotājam Pīteram Dīzam (Peter Warren Dease), kurš kopā ar skotu Tomasu Simpsonu pirmie to caurkuģoja 1839. gadā.
Rājumi
Rājumi, agrāk — Rājumu pļavas, ir ciems Olaines novada Olaines pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā pie autoceļa V12 30 km no pagasta centra Jaunolaines, 33 km no novada centra Olaines un 40 km no Rīgas centra Ežupes krastos. Ciemā ietilpst vasarnīcu kooperatīvi Bērziņi, Ielieči un Tulpe.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Hersonas guberņa
Ģeogrāfija
Ziemeļos guberņa robežojās ar Kijevas guberņu un Poltavas guberņu, rietumos ar Besarābijas guberņu, austrumos ar Jekaterinoslavas guberņu un dienvidos ar Taurijas guberņu.
Guberņas teritorija bija 70 600 km2. 1914. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 3 744 600 cilvēkus. Guberņas ekonomika bija galvenokārt balstīta uz lauksaimniecību ar mazattīstītām graudu pārstrādes, metāla apstrādes, cukurbiešu pārstrādes un citām nozarēm.
Iedalījums
No 1806. gada guberņu veidoja pieci apriņķi (уезд) — Hersonas, Aleksandrijas, Oļviopoles, Tiraspoles un Jeļizavetgradas. Odesas un Mikolajivas pilsētām bija īpašs administratīvais statuss. 1825. gadā izveidoja Odesas apriņķi. No 1828. līdz 1865. gadam pastāvēja Bobriņecas apriņķis, kurā apvienoja Oļviopoles un Jeļizavetgradas apriņķus. 1834. gadā no Tiraspoles apriņķa nodalīja Anaņevskas apriņķi. 1865. gadā Bobriņecas apriņķa administratīvais centrs pārnesa uz Jeļizavetgradu un pārdēvēja par Jeļizavetgradas apriņķi.
Iedzīvotāji
Lielākās guberņas iedzīvotāju grupas bija ukraiņi, krievi, ebreji un moldāvi. Ievērojamas ebreju un vāciešu iedzīvotāju grupas speciāli nosūtīja uz Hersonas guberņu no citām Krievijas guberņām, tai skaitā vairāk nekā 2500 ebreju no Kurzemes guberņas, lai attīstītu zemkopību un rūpniecību.
Īlons Masks
Īlons Rīvs Masks (dzimis ) ir Dienvidāfrikas izcelsmes ASV uzņēmējs. Viņš ir plašāk zināms kā SpaceX dibinātājs un PayPal (sākotnēji X.com) līdzdibinātājs. SpaceX viņš ir uzņēmuma izpilddirektors un galvenais projektētājs, bet Tesla Motors viņš ir valdes priekšsēdētājs, izpilddirektors un produktu arhitekts. Īlons Masks ir arī SolarCity valdes priekšsēdētājs un OpenAI līdzpriekšsēdētājs. Īlonam Maskam ir bakalaura grāds ekonomikā, kas iegūts Pensilvānijas Universitātē, un otrs bakalaura grāds fizikā no Pensilvānijas Universitātes.
Dzīvesgājums
Dzimis 1971. gadā Pretorijā inženiera Erola Maska un viņa sievas Mejas, dzimušas Haldemanes (Maye Haldeman), ģimenē. Pēc vecāku šķiršanās palika dzīvot pie tēva, jau 12 gadu vecumā izveidoja un pārdeva savu pirmo videospēli Blastar. 17 gadu vecumā izceļoja uz Kanādu, tad uz ASV, kur studēja ekonomiku un fiziku Pensilvānijas Universitātē. 1995. gadā iestājās Stenforda Universitātes fizikas doktora studiju programmā, taču jau pēc divām dienām pameta studijas un kopā ar savu brāli Kimbalu nodibināja savu kompāniju Zip2, kuru 1999. gadā pārdeva personālo datoru ražotājam Compaq par 307 miljoniem ASV dolāru.
1999. gadā Masks nodibināja interneta epasta maksājumu uzņēmumu X.com, kas 2000. gadā apvienojās ar konkurējošu uzņēmumu Confinity, kura produkts PayPal 2002. gadā par 1,5 miljardiem dolāru pārdeva interneta uzņēmumam eBay. 2002. gadā viņš nodibināja kosmisko lidojumu uzņēmumu SpaceX, bet 2004. gadā kļuva par galveno investoru īsi pirms tam dibinātajā elektroauto uzņēmumā Tesla.
2020. gada augustā viņa īpašumu vērtība tika novērtēta ar 85,6 miljardiem ASV dolāru, kas viņu padarīja par 5. bagātāko personu ASV. 2021. gada 7. janvārī ar aptuveni 191 miljardu ASV dolāru vērtiem īpašumiem viņš tika atzīts par pasaulē bagātāko cilvēku.
Dienvidamerikas sauszemes bruņurupuči
Dienvidamerikas sauszemes bruņurupuči (Chelonoidis) ir sauszemes bruņurupuču dzimtas (Testudinidae) ģints, kas apvieno 5 vai 14 mūsdienās dzīvojošas sugas (daži sistemātiķi 10 galapagu bruņurupuča pasugas sistematizē kā atsevišķas sugas ). Šīs ģints sugas sastopamas Dienvidamerikā un Galapagu salās. Galapagu bruņurupucis (Chelonoidis nigra) ir ne tikai lielākā ģints suga, tas ir arī lielākais sauszemes bruņurupuču dzimtas bruņurupucis, kura masa var sasniegt 400 kg un bruņu garums 1,8 metrus.
Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē šīs sugas tika sistematizētas zvaigžņoto bruņurupuču (Geochelone) ģintī, bet jaunākie ģenētiskie pētījumi ir ieviesuši izmaiņas sauszemes bruņurupuču dzimtas sistemātikā. Turklāt Dienvidamerikas sauszemes bruņurupuču tuvākie radinieki ir Āfrikā dzīvjošie eņģmuguras bruņurupuči (Kinixys).
Abu grupu priekštecis oligocēna laikā ir pārpeldējis Atlantijas okeānu un no Āfrikas ieradies Dienvidamerikā. Dienvidamerikas sauszemes bruņurupuči joprojām mūsdienās spēj peldēt ar izslietu galvu virs ūdens. Lai pārpeldētu okeānu, būtu vajadzīgi apmēram 6 mēneši, kurus bruņurupucim vajadzētu izturēt bez dzeršanas un ēšanas.
Gūtmane
Gūtmane var būt:
EV Zug
EV Zug ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Cūgā, Šveicē un spēlē Nacionālajā līgā. Komanda dibināta 1967. gadā. 1998., 2021. un 2022. gadā tā izcīnīja līgas čempiones titulu
2005.—06. gada sezonā vairākas spēles komandas sastāvā aizvadīja Latvijas hokejists Grigorijs Panteļejevs.
Elvis Veinbergs
Elvis Veinbergs (dzimis ) ir Latvijas skeletonists.
Elvis Veinbergs uzsāka savas sporta gaitas Madlienā. Sākotnēji Elvis nodarbojās ar vieglatlētiku — skrēja 100 metrus, leca tāllekšanu. Ar skeletonu sāka nodarboties 2017. gadā. Pašreizējais treneris — Gints Dzērve.
Ārējās saites
__INDEX__
Moija Brenana
Maire Nī Vrīnāna (ga, izrunā, dzimusi ), plašāk pazīstama ar pseidonīmu Moija Brenana (Moya Brennan), ir īru dziedātāja, mūziķe un komponiste.
Sānziedu mēringija
Sānziedu mēringija (la) ir neļķu dzimtas suga, kas savvaļā sastopama Austrumeiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā. Baltijas valstīs sastopama ļoti reti.
Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā nulles kategorijā.
Izplatība Baltijas valstīs
Baltijas valstīs suga ir ļoti reti sastopama. Latvijā 2020. gadā tā tika atrasta dendrārijā Kurzemes piejūrā, sugai Baltijas reģionā ļoti netipiskā vietā. Visticamāk, tā šeit nejauši ieviesta ar svešzemju augu stādījumiem.
Alojas pilsētas priekšsēdētāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Alojas pilsētas priekšsēdētāji jeb Alojas mēri kopš 1992. gada 30. janvāra, kad tika piešķirtas pilsētas tiesības. Pēc 2009. gada pašvaldību reformas Alojas pilsētas priekšsēdētāja amatu pilda Alojas novada priekšsēdētājs.
Kazimirova (Andrupenes pagasts)
Kazimirova ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 266 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Visolda ezers.
Trejdzīslu mēringija
Trejdzīslu mēringija (la) ir neļķu dzimtas suga, kura ir sastopama Eiropā, kā arī dažviet Āzijā un Āfrikā. Latvijā bieži sastopama visā valsts teritorijā, kur tā aug dažādos mežos un krūmājos.
Auzdarciems
Auzdarciems ir ciems Ventspils novada Ances pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 4,4 km no pagasta centra Ances, 44,7 km no novada centra Ventspils un 177,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V1340 (Virpe–Jorniņi).
Lielupes iela (Jūrmala)
Lielupes iela ir iela Jūrmalā, Dubultu un Jaundubultu apkaimēs. Lielupes iela sākas krustojumā ar Strēlnieku prospektu un beidzas krustojumā ar Slokas ielu. Kopējais ielas garums ir 3150 metri, tā lielākoties ir klāta ar asfalta segumu, izņemot 450 metrus garu posmu, kas iet cauri mežam. Lielupes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Lielupes iela ir savienota ar šādām ielām:
Rīgas 71. vidusskola
'''Rīgas 71. vidusskola''' ir viena no Rīgas vidusskolām, kas atrodas Iļģuciema ielā 6 Dzirciema apkaimē (5.-12. klases) un Grīvas ielā 26 (1.- 4. klases un Bērnu Rehabilitācijas centrs). Skola ir speciālizējusies pamatizglītības programmu veikšanā izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem.
Vēsture
Rīgas 71. vidusskola dibināta 1973. gadā. 1992. gadā tai pievienoja Вērnu Rehabilitācijas centru. 2006. gadā uz skolas bāzes atvēra Ilgstoši slimojošo izglītojamo apmācības centru.
Izglītības programmas
Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015911), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (21015811), Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (21013121), Pamatizglītības humanitārā un sociālā virziena mazākumtautību programma (21012121), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar fiziskās attīstības traucējumiem (21015321), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (21015821), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015921), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015621), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar garīgās veselības traucējumiem (21015721),
Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma, Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma.
Avotgrāvis (Lonastes pieteka)
Avotgrāvis ir Lonastes labā krasta pieteka Ventspils novadā.
Izteka - mežā Ances pagasta dienvidaustrumos. Tek rietumu virzienā. Ietek Lonastē lejpus Silciema.
Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos atrodas Avotciems.
NK Inter Zaprešić
NK Inter Zaprešic ir Horvātijas futbola klubs no Zaprešičas.
Avotgrāvis
Avotgrāvis var būt:
Mareks Gruškevics
Mareks Gruškevics (dzimis ) ir Radio Marija Latvija prezidents.
Vadījis Latvijas Badmintona federāciju.
Bijis Liepājas pilsētas pašvaldības padomnieks izglītības attīstības jautājumos.
Izglītības un zinātnes ministrijas valsts sekretārs periodā (2006-2012).
Izglītība
M.Gruškevics absolvējis Riga Graduate School of Law, Master of Business Administration (M.B.A.). Bakalaura grādu ieguvis pabeidzot Rīgas Tehnisko universitāti.
Vardanjans
Vardanjans (hy — 'Vardana dēls', no personvārda Vardans (Վարդան); sieviešu dzimtē Vardanjana) ir armēņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mareks Gruškevics
Karjera
2015.gadā uzsāka darbu Latvijas Bankā Monetārās politikas pārvaldē padomnieka amatā, konsultējot bankas vadību ar izglītības politiku un cilvēkkapitāla attīstību saistītos jautājumos.
2014. gada 23. martā gadskārtējā Latvijas Badmintona federācijas biedru sapulcē uz četriem gadiem ievēlēja jaunu biedrības valdi, kura par federācijas prezidentu apstiprināja Mareku Gruškevicu. 2006. gada 8. decembrī M. Gruškevics iecelts par Izglītības un zinātnes ministrijas valsts sekretāru.
1999. gada septembrī M. Gruškevics sāka strādāt Izglītības un zinātnes ministrijā par Finanšu un ekonomikas departamenta direktora pienākumu izpildītāju, Ekonomikas nodaļas vadītāja amatā. No 2000. gada septembra līdz 2006. gada septembrim vadīja ministrijas Politikas koordinācijas departamentu (Izglītības politikas departamenta direktors, direktora vietnieks).
A. R. Iptons
A. R. Iptons (fr) bija beļģu ūdenspolo spēlētājs, 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu ūdenspolo turnīrā. Viņš bija Briseles peldēšanas un ūdenspolo kluba biedrs. Turnīra fināla mačā viņi piekāpās Lielbritānijas ūdenspolo komandai — Osbornas peldēšanas klubam.
Ievērojamākās Latvijas personības
Ievērojamākās Latvijas personības ir laikraksta "Latvijas Avīze" un interneta portāla "Apollo" kopīgā 2004. gada aptaujā noteiktās 100 visu laiku ievērojamākās Latvijas personības. Par visu laiku ievērojamāko personu tika atzīts Krišjānis Barons. Pēc aptaujas noslēguma tika izdota grāmata gan latviešu, gan angļu valodā.
Uzvaras Līdums
Uzvaras Līdums ir ciems Olaines novada Olaines pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā pie autoceļa V1088 10 km no pagasta centra Jaunolaines, 9,5 km no novada centra Olaines un 31 km no Rīgas centra.
Veidojies, nosusinot purvu 250 ha platībā un ierīkojot 16 paraugsaimniecības, kuras īpašumā 1936. gadā ar zemkopības ministra norādījumu saņēma Latvijas armijas Brīvības cīņu veterāni - izvēloties no 100 ģimenēm, kas pieteicās pretendentu atlasei.
Arnolds Helmanis
Arnolds Helmanis (dzimis Liepājā) ir latviešu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubu BK Liepāja, kurā sācis savu profesionālo karjeru. Iepriekš vairākas sezonas spēlējis Latvijas vadošā kluba VEF Rīga sastāvā, ar kuru kļuvis par četrkārtēju Latvijas čempionu.
Karjera
Karjeras sākumā spēlējis BK Liepāja, bet 2016. gadā pievienojās VEF Rīga, kopā ar komandu izcīnot 2017. gada LBL čempionu titulu. Pēc sezonas Ukrainā atgriezās VEF sastāvā un vēl trīs reizes uzvarēja Latvijas čempionātā. Pēc tam spēlējis Igaunijā, bet 2022. gada vasarā noslēdza līgumu ar savu pirmo klubu BK Liepāja. Sportista karjeras pēdējos gados nācies ārstēties no vairākām traumām.
A. Helmanis ir spēlējis Latvijas U-18, U-19 un U-20 izlasē. 2010. gada Eiropas U-18 čempionāta bronzas medaļas ieguvējs. Ar U-19 izlasi piedalījās 2011. gada Pasaules čempionātā, kas notika Latvijā.
Džalalabadas apgabals
Džalalabadas apgabals (ky) ir viena no Kirgizstānas pirmās pakāpes administratīvajām vienībām. Izvietojusies valsts rietumos kalnainā apvidū. Ziemeļos robežojas ar Talasas un Čujas apgabaliem, austrumos — Narinas apgabalu, dienvidaustrumos — Ošas apgabalu, dienvidos un rietumos — Uzbekistānas Taškentas, Namanganas un Andidžonas vilajetiem. Apgabala centrs ir Džalalabadas pilsēta. Iedzīvotāju lielākā daļa ir kirgīzi (71,8%; 2009) un uzbeki (24,8%), kā arī krievi (0,9%) u.c.
Ģeogrāfiski lielu daļu apgabala teritorijas aizņem rietumu Tjanšana grēdas un to atzari: Fergānas grēda, Talasas Alatau, Čatkalas grēda, Piskomas grēda. Dienvidrietumos apgabala teritorija piekļaujas Fergānas ielejas ziemeļaustrumu malai. Apgabala ziemeļdaļā uz Narinas upes uzbūvēta Toktogulas ūdenskrātuve.
Apgabals pirmoreiz izveidots 1938. gadā kā Džalalabadas apvidus (Джалал-Абадский округ), bet 1939. gadā pārdēvēts par apgabalu. 1959. gadā apgabalu likvidēja, tā teritoriju pievienojot Ošas apgabalam. 1990. gada 14. decembrī apgabalu atjaunoja, tajā iekļaujot lielāko daļu bijušās tā teritorijas.
Vienplēksnes pameldrs
Vienplēksnes pameldrs (la) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama ZIemeļu puslodē, vairāk Ziemeļpola tuvumā. Latvijā tā ir diezgan bieži sastopama visā teritorijā — ūdenstilpju piekrastēs, purvos, grāvjos, mitros pļavu pazeminājumos un uz applūstošiem meža ceļiem.
Latvijā vienplēksnes pameldru parasti nodala divās pasugās: ''Eleocharis uniglumis ssp. uniglumis un galvenokārt gar jūru sastopamajā Eleocharis uniglumis ssp. fennica (sinonīms Eleocharis fennica'' (Palla)).
Apraksts
Vienplāksnes pameldrs ir daudzgadīgs, 10-45 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir apaļš, tam ir ložņājošs saknenis. Salīdzinājumā ar purva pameldru (Eleocharis palustris) stublājs ir tievāks, un augs izskatās slaidāks, ne tik drukns. Stublājs ir bez lapām, ir tikai lapu makstis pie pamata. Vārpiņa stublāja galā ir olveidīgi lancetiska, ar apmēram 15-30 ziediem. Apakšējā vārpiņas plēksne apņem vairāk nekā pusi (līdz divām trešdaļām) no vārpiņas pamata. Zieda segplēksne galā ir smaila, tumšbrūna, ar šaurāku, gaišu malu. Apziedņa matiņi ir 4 (dažreiz apziedņa matiņu nav — tā ir pasugas E.u. ssp. fennica pazīme), vienāda garuma ar augli vai garāki. Irbuļa palieka ir koniska. Auglis ir dzeltenbrūns riekstiņš. Jūras piekrastē sastopamā pasuga ''E.u. ssp. fennica'' atšķirama pēc manāmi platākas nekā garas irbuļa paliekas pie augļa, zieda segplēksne bez šaurākas, gaišas malas, bet apziedņa matiņu nav. Zied jūnija beigās un jūlijā.
Saunags
Saunags (liv) ir ciems Talsu novada Kolkas pagastā, Irbes šauruma krastā. Izvietojies starp jūras krastu un autoceļu P124 12 km no pagasta centra Kolkas, 65,5 km no novada centra Talsiem un 165 km no Rīgas. Saunags atrodas Slīteres nacionālā parka neitrālajā zonā.
Saunags ir neliels Kurzemes lībiešu jūrmalas ciems starp Pitragu un Vaidi. Vēstures avotos pirmo reizi minēts 1310. gadā. 1582./1583. gada Piltenes vaku reģistrā Saunaga ciemā minētas astoņas sētas, bet 1731. gadā Dundagas muižas vaku grāmatā Saunagā minētas tikai trīs sētas — Buncke Pritiz (tagad Kalnbunkas), Melcke Ans un Walke Angeck. 1826. gadā katrā sētā dzīvojuši 16—17 cilvēki, kopā ap 60 iedzīvotājiem. Tagad ziemā apdzīvotas ir 6 Saunaga sētas, bet vasarā ierodas vasarnieki. Saunagā atrodas arheoloģijas piemineklis — viduslaiku kapsēta — tā sauktais Veckapu kalns uz "Pakalniem".
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Bubandžidas nacionālais parks
Bubandžidas nacionālais parks ir 1980. gadā izveidots nacionālais parks Kamerūnas ziemeļos, pie robežas ar Čadu.
Parks atrodas aizsardzībā jau kopš 1932. gada, lai aizsargātu melnā degunradža un dižantilopes (Taurotragus derbianus) populāciju. Mūsdienās nacionālā parka teritorijā dzīvo apdraudētais hiēnsuns (Lycaon pictus), kā arī 23 antilopju sugas. 2012. gadā parkā iebruka Čadas un Sudānas malumednieki, nogalinot ap 200 Āfrikas savannas ziloņu un uz pusi samazinot parka ziloņu populāciju.
UTC+8:30
UTC+8:30 atbilst šīm laika zonām:
Uldis Brauns
Uldis Brauns (dzimis, miris ) bija latviešu kinorežisors, kinooperators un scenārists. 1982. gadā ieguvis Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka nosaukumu.
Biogrāfija
Uldis Brauns piedzima Kuldīgas apriņķa Lutriņu pagastā zemnieku ģimenē. 1953. gadā pabeidza Saldus zooveterināro tehnikumu. 1959. gadā ieguva kinooperatora specialitāti Vissavienības Kinematogrāfijas institūtā Maskavā.
Brauna pirmā pastāvīgā filma (kā operatoram) bija "Baltie zvani" (1961). "Baltie zvani" saņēma balvu Oberhauzenas īsfilmu festivālā 1964. gadā, bet 1991. gadā Klermonferānas festivālā tā tika iekļauta simts visu laiku labāko pasaules īsfilmu skaitā. Pēc tam Uldis Brauns debitēja kā režisors un vienlaicīgi arī bija operators īsfilmām "Sākums" (1961), "Celtne" (1962) un "Strādnieks" (1963). Šīs īsfilmas tiek uzskatītas par Rīgas poētiskā dokumentālā kino pamatiem.
1964. gadā Uldis Brauns iestājās Maskavas Augstākajos režisoru un scenāristu kursos, neklātienes nodaļā, kur kā diplomdarbu iesniedza pilnmetrāžās dokumentālo filmu "235 000 000" (1967). Šī filma 1968. gadā saņēma apbalvojumu Vissavienības kinofestivālā.
Pēc filmas "235 000 000" Uldis Brauns beidza savu dokumentālā kino karjeru un pievērsās montāžas filmām. 20. gadsimta 70. gadu vidū Uldis Brauns režisēja savu vienīgo spēlfilmu "Motociklu vasara" (1975).
1990. gadā publicēja fotoalbumu "Zeme atceras", kurā iekļautas Brauna uzņemtās fotogrāfijas ar Latviju pirmajā desmitgadē pēc Otrā pasaules kara.
No 2003. līdz 2005. gadam Brauns strādāja filmu studijā "Trīs", kur veidoja filmu "Ardievu, XX gadsimt!.
Marte Olsbu-Reiselanne
Marte Olsbu-Reiselanne (no; dzimusi ) ir norvēģu bijusī biatloniste, 2022. gada ziemas olimpisko spēļu trīskārtējā čempione, 2021.—2022. gada Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāja. Ar 13 Pasaules čempionāta zelta medaļām M. Olsbu-Reiselanne ir visu laiku vistitulētākā Norvēģijas biatloniste.
Karjera
Ar biatlonu nodarbojas kopš 2005. gada. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2012.—2013. gada sezonā 15 km individuālajā distancē Estešundā. Pirmo reizi individuāli vietu uz goda pjedestāja izcīnīja 2016. gada martā Pasaules kausa posmā Hantimansijskā, finišējot 3. vietā sprinta distancē.
Sekmīgi startējusi 2014. gada Eiropas čempionātā Nove Mesto, kļūstot par čempioni sprintā. 2016. gada Pasaules čempionātā izcīnīja divas medaļas — zeltu stafetē un bronzu jauktajā stafetē.
Koronārais X sindroms
Koronārais X sindroms raksturojas ar sāpēm krūtīs, bet koronārie sirds asinsvadi nav izmainīti. Vairumam pacientu ir konstatējami mikrovaskulāri bojājumi (kapilāros), tādēļ to mēdz saukt par mikrovaskulāro stenokardiju. Atsevišķi pētījumi ir atraduši saikni arī ar citām vazospastiskām asinsvadu slimībām, piemēram, Reino fenomenu vai migrēnu. Sāpju mehānisms nav līdz galam skaidrs, uzskata, ka tas saistīts ar nepietiekamu mazo asinsvadu paplašināšanos un pastiprinātu jutību pret vazokonstriktoriem. Mirstība no koronārā X sindroma ir salīdzinoši zema, lai gan ir augsts hospitalizācijas risks.
Marte Olsbu-Reiselanne
Karjera
Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2018. gadā Phjončhanā izcīnīja sudraba medaļas sprintā un jauktajā stafetē. 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā izcīnīja trīs zelta medaļas — jauktajā, pāru un sieviešu stafetē. 2018.—2019. gada sezonā sasniedza savu līdz šim labāko rezultātu Pasaules kausa kopvērtējumā — 4. vietu.
2020. gada Pasaules čempionātā Antholcā izcīnīja 5 zelta medaļas: sprintā, distancē ar kopēju startu, jauktajā stafetē, jauktajā pāru (1+1) stafetē un stafetē sievietēm (vienīgā sportiste līdz šim, kas bija izcīnījusi 5 zelta medaļas vienā čempionātā bija Laura Dālmeiere 2017. gadā), kā arī 2 bronzas medaļas: iedzīšanā un 15 km individuālajā distancē. Līdz ar to viņa ieguva medaļas visās septiņās disciplīnās, kļūstot par pirmo biatlonisti, kam izdevies šāds sasniegums. 2021. gada Pasaules čempionātā izcīnīja divas zelta godalgas — sieviešu un jauktajā stafetē.
Koronārais X sindroms
Diagnostika
Raksturīgā triāde: Stenokardijas lēkmes ir samērā bieži, pat vairākas reizes nedēļā. Vairumā gadījumu tās ir stabilas, tāpēc var atgādināt hronisku stabilu stenokardiju.
Marte Olsbu-Reiselanne
Karjera
2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā kļuva par vienu no titulētākajiem sportistiem, izcīnot trīs zelta un divas bronzas medaļas, tādējādi tikai vienā disciplīnā (stafetē, kur Norvēģijas komanda bija 4. vietā) paliekot bez medaļas. 2021.—2022. gada sezonā uzvarēja PK absolūtajā kopvērtējumā, kā arī izcīnīja uzvaras sprinta un iedzīšanas ieskaitēs.
Koronārais X sindroms
Diagnostika
Pacientiem bieži mēdz būt arī arteriālā hipertensija ar kreisā kambara hipertrofiju.
Marte Olsbu-Reiselanne
Karjera
Veselības problēmu dēļ bija spiesta izlaist 2022.—2023. gada sezonas pirmo daļu un sacensību apritē atgriezās tikai pēc gadu mijas Pasaules kausa posmā Pokļukā. 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā izcīnīja divas zelta medaļas jauktajās stafetēs un bronzu iedzīšanā. paziņoja par sportistes karjeras beigām pēc sezonas pēdējā posma Holmenkollenē.
Koronārais X sindroms
Ārstēšana
Pirmās izvēles preparāti: Otrās izvēles preparāti: Trešās izvēles preparāti:
Taraša aizsardzība
Taraša aizsardzība ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. d2-d4 d7-d5 2. c2-c4 e7-e6 3. Zb1-c3 c7-c5'''.
Pieder pie atraidītā dāmas gambīta un to klasificē pie slēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem D32−D34.
Vēsture
Atklātni 1888. gadā vairākās partijās spēlējis pazīstamais vācu šahists Zīgberts Tarrašs. Taraša aizsardzība spēlēta arī mačos par pasaules čempiona nosaukumu. 1969. gadā to vairākās partijās lietoja Boriss Spaskis pret Tigranu Petrosjanu, bet divdesmit gadu vēlāk Garijs Kasparovs pret Anatoliju Karpovu.
Mēģinājumi pilnveidot Taraša aizsardzību, vispirms sargājot d5 ar gājienu Zf6, un tikai pēc tam spēlējot c5, noveda pie jaunas atklātnes sistēmas "uzlabotās Taraša aizsardzības" rašanās.
Stratēģiskā ideja
Ar savu trešo bandinieka gājienu melnie uzsāk aktīvu spēli centrā, neskatoties, ka pēc bandinieku nomaiņas uz d5 tiem izveidojas izolēts bandinieks. Balto labākā atbilde ir sistēma, ko izstrādājuši Šlehters, Rubinšteins un Rēti.
Kazimirova (Skaistas pagasts)
Kazimirova ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 291 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V626. Ciema apkārtnē atrodas Dūņu ezers. Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Porečjes senkapi, Ļaksu pilskalns (Piļisovka).
Pameldri
Pameldri (Eleocharis) ir grīšļu dzimtas ģints.
Krāce (stacija)
Krāce ir dzelzceļa ceļa postenis dzelzceļa līnijā Rēzekne I—Daugavpils starp stacijām Malta un Aglona. Ceļa postenim pieslēdzas vienceļa posms Malta—Krāce un divceļu posms Krāce—Aglona. Tas atrodas Rēzeknes novada Feimaņu pagastā, Feimaņos. Posteņa perons atrodas aptuveni 1 km uz Aglonas pusi no posteņa pārmijas.
Vēsture
Šis ceļa postenis tika atklāts 1926. gadā.
Pameldri
Sugas
Pameldru ģintī ir šādas augu sugas:
Ābramgrāvis
Ābramgrāvis ir ūdenstece Ventspils novada Ances pagastā. Novada daļu no Stendes upes ūdeņiem uz ziemeļrietumiem, apejot Stendes upes līkumu, kas izveidojies lejpus Ances.
Izteka – no Stendes upes iepretim Ancei. Virzās ziemeļrietumu virzienā. Ietek Stendē lejpus Liepkalnu mājām.
Ābramgrāvi šķērso valsts autoceļš P77 (Ventspils—Dundaga), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Rīgas 72. vidusskola
'''Rīgas 72. vidusskola''' ir viena no Rīgas vidusskolām, kas atrodas Ikšķiles ielā 6 Ķengaragā.
Vēsture
Rīgas 72. vidusskola dibināta 1973. gadā kā skola ar sporta izglītības novirzienu un apmācību latviešu un krievu valodā. 1989. gadā to pārveidoja par skolu ar krievu mācību valodu.
Sporta komplekss
Rīgas 72. vidusskolas teritorijā atrodas 25 metrus garš peldbaseins (SK Delfīns), sporta zāles un moderns stadions. Skolas telpās darbojas Vsevoloda Zeļonija džudo skola.
Dzelveskalna alas
Dzelveskalna alas ir alas, kas atrodas Dzelves kalna smilšakmens atsegumos, Salacas kreisajā krastā, Valmieras novada Skaņkalnes pagastā. Tās atrodas 1 kilometru lejpus Bezdelīgu klintīm. Kopā klintīs ir 4 alas: Jaunā ala, Taisnā ala, Oļu avotiņa ala un Jāņa (Lapsu) ala, kādreiz bijusi arī Upurala.
Sekojot upes tecei pēc četrām alām nākamā lielākajā atsegumā ir Eņģeļu ala, kas patiesībā ir plaša (7,8 metri augsta, 6 metrus gara un ainaviski izcila niša. Šī ir tūristu apmeklētākā vieta starp visām Dzelveskalna alām. No alas iztek avotiņš.
Rammstein diskogrāfija
Diskogrāfijas apraksts
Pirmais grupas singls Du riechst so gut tika izlaists 1995. gada 17. augustā ierobežotā tirāžā digipak formātā. Pēc mēneša tika izdots grupas pirmais studijas albums Herzeleid, kas ieņēma sesto vietu vācu hitparādēs un noturējās šajā pozīcijā 102 nedēļas. 1997. gada 1. aprīlī tika izdots singls Engel, kas ieņēma trešo vietu hitparādēs un ieguva "zelta" statusu.
Otrais Rammstein albums Sehnsucht tika izdots 1997. gada augustā. Albums ieņēma pirmās rindas Vācijas un Austrijas hitparādēs un drīzumā, Starptautiskās skaņu ierakstu rūpniecības federācija sertificēja šo albumu kā "platīna". 1999. gada 30. augustā grupa izdeva savu pirmo konceralbumu Live aus Berlin, kas bija ierakstīts Kindl-Bühne Wuhlheide koncertā un tika izdots CD un DVD formātos. 2001. gada aprīlī tika izdots grupas trešais albums Mutter, kura piecas kompozīcijas, Sonne, Links 2 3 4, Ich will, Mutter un Feuer frei! tika izdotas kā singli. 2003. gadā grupa izdeva DVD Lichtspielhaus, kurā ietilpst ainas no koncertiem, videoklipi un grupas dalībnieku intervijas.
2004. gada 26. jūlijā tika izdots singls Mein Teil, kas veltīts vācu kanibālam Armīnam Maivesam, un ieņēma otrās vietas Vācijas un Somijas hitparādēs. Mazliet vēlāk izdeva grupas ceturto albumu Reise, Reise, kas ieņēma pirmās vietas Austrijas, Somijas, Šveices un Vācijas hitparādēs. 2005. gadā grupa izdeva savu piekto studijas albumu Rosenrot. Pēc gada tika izdots Völkerball, otrais grupas koncertalbums. Pēc četru gadu pārtraukuma, 2009. gada oktobrī, tika izdots ilgi gaidītais kārtējais studijas albums Liebe ist für alle da.
Skaņu celiņi
Šis saraksts veidots pēc IMDb datiem.
Universālā decimālā klasifikācija
Universālā decimālā klasifikācija jeb UDK ir plaši izplatīta informācijas klasifikācijas sistēma ar decimālo numurēšanu. Tā dēvēta arī par Briseles klasifikācijas sistēmu bibliotēkām. Šī starptautiskā sistēma pirmo reizi publicēta 1905. gadā, vēlāk tika tulkota daudzās valodās
UDK vēsture
Universālās decimālās klasifikācijas "tēvs" ir Melvils Djūijs (Melwille Dewey) (1851-1931), viens no ievērojamākajiem Amerikas bibliotekāriem. M.Djūijs visu dzīvi veltīja bibliotēku darba uzlabošanai. Viņš aptvēra, ka zinātņu kopumu iespējams sadalīt desmit klasēs, par simboliem izmantojot arābu ciparus,līdzīgi kā tas sakārtots Bībelē. M.Djūija Decimālā klasifikācija (DDK) piedzīvojusi 20 izdevumus. 1876. gada pirmajam izdevumam bija vien 42 lappuses, no kurām 11 aizņēma klasifikācijas tabulas, bet atlikušās — ievads un alfabētiskais rādītājs. Otrais izdevums iznāca 1855. gadā, tajā jau bija 314 lappuses, turklāt tabulas aizņēma vairāk nekā 200 lappuses. Salīdzinoši 14. izdevumam 1942. gadā jau bija 1927 lappuses, bet 20. — četri sējumi, kopumā 3378 lappuses, kur pirmajos trīs sējumos bija tikai tabulas, bet ceturtajā — norādījumi un pamācība, kā izmantot DDK. Pēdējais — 20. izdevums — tika izdots ne tikai poligrāfiski, bet pirmoreiz arī elektroniski. UDK idejas tālākā attīstībā palīdzējuši arī Pols Otlē (Paul Otlet) un Anrī Lafontēns (Henri La Fontaine).
UDK sistēmas pamatnodaļas
0   Vispārīgā nodaļa 1   Filozofija. Psiholoģija 2   Reliģija. Teoloģija 3   Sociālās zinātnes. Statistika. Politika. Ekonomika. Tiesības. Apdrošināšana. Izglītība. Folklora 4   Brīva 5   Matemātika. Dabaszinātnes 6   Eksaktās zinātnes. Medicīna. Tehnika 7   Māksla. Izklaide. Sports 8   Valodniecība. Valodas. Literatūra 9   Ģeogrāfija. Biogrāfijas. Vēsture
UDK pamatgrupējums
1 Filozofija. Loģika. Ētika 101    Filozofija 159.9 Psiholoģija 17       Ētika
2 Reliģija. Teoloģija
3 Sociālās zinātnes 31 Statistika. Demogrāfija. Socioloģija 32 Politika 33 Ekonomika. Ekonomikas zinātnes 331  Zinātne par darbu 336  Finanses. Bankas. Nauda 34 Tiesības. Juridiskās zinātnes 35 Valsts administratīvā pārvalde. Karalietas 36 Sociālā nodrošināšana. Apdrošināšana 37 Izglītība. Pedagoģija. Brīvā laika pavadīšana 379.85  Ceļošana. Tūrisms 39 Etnogrāfija. Folkloristika. Folklora 391  Apģērbs. Tautas tērpi. Mode 392  Tradīcijas. Paražas. Tautu dzīve 398   Folkloristika. Folklora
5 Matemātika. Dabaszinātnes 51 Matemātika 53 Fizika 54 Ķīmija 57 Bioloģija 58 Botānika 59 Zooloģija
6 Lietišķās zinātnes 61 Medicīna 62 Tehnika. Inženierzinātnes 63 Lauksaimniecība. Mežsaimniecība. Zivsaimniecība 65 Uzņēmumu pārvalde. Ražošanas, tirdzniecības un satiksmes organizēšana 651  Lietvedība 657  Grāmatvedība 658  Uzņēmējdarbība. Komercdarbības organizācija 659  Publicitāte. Reklāma. Sabiedriskā  saskarsme 69 Celtniecība
8 Valodniecība. Literatūrzinātne. Daiļliteratūra
9 Vēsture. 91 Ģeogrāfija
Lagranža punkti
Lagranža punkti ir tādi punkti debess mehānikā, kuri atrodas netālu no diviem lieliem ķermeņiem orbītā, kur daudz mazāks objekts saglabā savu pozīciju attiecībā pret lielajiem debesu ķermeņiem. Citās vietās neliels objekts ieņemtu savu orbītu ap vienu no lielajiem ķermeņiem, bet pie Lagranža punktiem abu lielo ķermeņu gravitācijas spēki, orbitālās kustības centrtieces spēks un (dažiem punktiem) Koriolisa paātrinājums iedarbojas tā, ka mazais objekts saglabā stabilu vai gandrīz stabilu pozīciju attiecībā pret lielajiem ķermeņiem.
Ir pieci šādi punkti, kas apzīmēti ar L1 līdz L5, un tie visi atrodas divu lielu ķermeņu orbītā, katrā no tiem kombinējot divus orbitālus ķermeņus. Piemēram, Saules−Zemes sistēmai ir pieci Lagranža punkti L1 līdz L5, un līdzīgi ir arī pieci dažādi Lagranža punkti Zemes−Mēness sistēmai. L1, L2 un L3 atrodas rindā starp divu lielo ķermeņu centriem, bet L4 un L5 katrs darbojas kā trešā vienādmalu trijstūra virsotne, kas veidota kopā ar abu lielo ķermeņu centriem. L4 un L5 ir stabili, kas nozīmē, ka objekti ap tiem var būt orbītā rotējošā koordinātu sistēmā, kas saistīta ar diviem lielajiem ķermeņiem.
Vairākām planētām ir Trojas satelīti, kas atrodas netālu no viņu L4 un L5 punktiem attiecībā pret Sauli. Jupiteram pieder vairāk nekā miljons šo trojiešu. Mākslīgie pavadoņi ir izvietoti punktos L1 un L2 attiecībā uz Sauli un Zemi, un attiecībā uz Zemi un Mēnesi. Lagranža punkti ir izmantojami kosmosa izpētē.
Mazāki objekti (attēlā iezīmēti zaļā krāsā) Lagranža punktos paliek nemainīgā relatīvajā stāvoklī. Jebkurā citā vietā gravitācijas spēki ievilks nelielu objektu orbītā ap kādu no diviem ķermeņiem, kas nav stabilā stāvoklī attiecībā pret otru ķermeni.
Kārlis Brilovs
Kārlis Brilovs (dzimis, miris ) bija krievu gleznotājs, akadēmists, daiļradē parādās arī romantisma iezīmes.
Lagranža punkti
Vēsture
Trīs kolineāros Lagranža punktus (L1, L2, L3) atklāja Leonards Eilers dažus gadus pirms tam, kad Žozefs Lagranžs atklāja divus atlikušos. 1772. gadā Lagranžs publicēja “Essay on the three body problem”. Pirmajā nodaļā viņš apskata trīs ķermeņu problēmu. No tās izriet, ka otrajā nodaļā viņš demonstrēja divus īpašus, stabilus risinājumus - kolineāru un vienādsānu − visām trim masām ar apļveida orbītām.
Pieci Lagranža punkti ir apzīmēti un definēti šādi:
Kārlis Brilovs
Dzīvesgājums
Dzimis Sanktpēterburgā hugenotu izcelsmes dekoratīvā tēlnieka Pola Brilo ģimenē. No 1809. līdz 1822. gadam mācījās Pēterburgas Ķeizariskā mākslas akadēmijā. No 1822. līdz 1834. gadam ar mākslas atbalsta biedrības stipendiju dzīvoja Itālijā, kur radīja savu ievērojamāko darbu "Pompeju pēdējā diena". 1835. gadā ceļoja pa Grieķiju un Turciju, tad atgriezās Krievijā. Līdz 1836. gadam dzīvoja Maskavā, kur iepazinās ar Aleksandru Puškinu. No 1836. līdz 1849. gadam pasniedza Sanktpēterburgas Imperatora Mākslas akadēmijā. Slimības dēļ 1849. gadā aizbruca uz Medeiru, no 1850. gada atkal dzīvoja Itālijā, kur miris un apglabāts.
Kārlis Brilovs aktīvi piedalījās kampaņā par ukraiņu klasiķa Tarasa Ševčenko izpirkšanu no dzimtbūšanas, izsolē pārdodams speciāli šim gadījumam radītu Vasilija Žukovska portretu. 1838. gadā Brilovs iepazinās ar 18 gadus veco Rīgas birģermeistara Georga Timma meitu Emīliju. 1839. gada 27. janvārī pāris apprecējās, tomēr jau pēc mēneša laulība izjuka.
Lagranža punkti
L1 punkts
L1 punkts atrodas uz līnijas, ko nosaka divas lielas M1 un M2 masas, starp abām masām. Tas ir punkts, kur M2 gravitācija daļēji atceļ M1 gravitācijas pievilkšanās spēku. Objektam, kuram Saule ir tuvāk par Zemi, parasti ir īsāks orbitālais periods nekā Zemei, un tas ignorē Zemes gravitācijas spēka ietekmi. Ja objekts atrodas tieši starp Zemi un Sauli, tad Zemes gravitācija daļēji neitralizē Saules gravitācijas spēku uz objektu un tādējādi palielina objekta orbitālo periodu. Jo tuvāk Zemei ir objekts, jo lielāks ir šis efekts. L1 punktā objekta orbitālais periods kļūst precīzi vienāds ar Zemes orbītas periodu. L1 ir aptuveni 1,5 miljoni kilometru no Zemes jeb 0,01 astronomisko vienību jeb 1/100 no attāluma līdz Saulei [6].
L2 punkts
L2 punkts atrodas uz līnijas starp abām lielajām masām, aiz mazākās no tām. Šeit abu lielo masu gravitācijas spēki līdzsvaro centrbēdzes efektu uz ķermeņa pie L2. Zemes pretējā pusē no Saules objekta orbitālais periods parasti būtu lielāks nekā Zemes orbitālais periods. Zemes gravitācijas papildus pievilkšanas spēks samazina objekta orbitālo periodu, un L2 punktā orbitālais periods kļūst vienāds ar Zemes periodu. Tāpat kā L1, arī L2 ir apmēram 1,5 miljoni kilometru jeb 0,01 astronomisko vienību attālumā no Zemes.
L3 punkts
L3 punkts atrodas uz līnijas, kura vilkta caur divām lielajām masām, aiz lielākās no abām. Saules−Zemes sistēmā L3 punkts pastāv Saules pretējā pusē, nedaudz ārpus Zemes orbītas un nedaudz tālāk no Saules nekā Zeme. Šāds izvietojums rodas, jo Sauli ietekmē arī Zemes gravitācija un tātad orbītas ap divu ķermeņu masas centru, kas atrodas Saules ķermeņa iekšpusē. Objektam Zemes attālumā no Saules būtu viena gada orbitālais periods, ja tiktu ņemts vērā tikai Saules gravitācijas spēks. Bet objekts Saules pretējā pusē “sajūt” Zemes gravitāciju, kas nedaudz papildina Saules pievilkšanas spēku, un tāpēc tam ir jābūt mazliet tālāk no Saules, lai tam arī būtu viena gada periods.
Jebkuram objektam, kas atrodas pie L1, L2 vai L3, piemīt nosliece izkrist no orbītas; tāpēc reti gadās tur atrast dabīgas izcelsmes objektus, un kosmosa kuģiem, kas novietoti šajās vietās, ir jāizmanto staciju noturēšanas sistēmas, lai saglabātu to atrašanās vietu.
L4, L5 punkti
L4 un L5 punkti atrodas divu vienādmalu trīsstūru virsotnēs, kuru kopīgā mala ir līnija starp abu lielo masu centriem. Ja abiem lielajiem ķermeņiem ir ļoti atšķirīgas masas, L4 un L5 atrodas aptuveni mazākā ķermeņa orbītā, 60° priekšā un aizmugurē.