cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahmeds I
Osmaņu-Safavīdu karš (1604 – 1606)
1605. gadā Sinans Pašā devās gājienā, lai paņemtu Tabrizu, bet armiju iedragāja Erzurumas Beilerbejs Kosē Sefers Pašā, kas darbojās neatkarīgi no Sinana Pašā un rezultātā nonāca Safavīdu gūstā. Osmaņu armija tika novirzīta pie Urmijas, un tai bija jābēg vispirms uz Vanu un pēc tam uz Dijarbekiru. Šeit Sinans Pašā izraisīja sacelšanos, izpildot Alepo Beilerbejam Džanbulatoglu Huseinam Pašā, kurš ieradās sniegt palīdzību, aizbildinoties ar to, ka tas esot ieradies pārāk vēlu. Drīz Sinans Pašā pats nomira, un Safavīdu armija Azerbaidžānā spēja notvert Ganju, Širvānu un Šamaki.
Karš ar Hābsburgiem (1604 – 1606)
Garais Turcijas karš starp osmaņiem un Hābsburgas monarhiju bija sācies jau vairāk nekā desmit gadus pirms Ahmeda kāpšanas tronī. Lielvezīrs Malkočs Ali Pašā 1604. gada 3. jūnijā no Konstantinopoles devās uz rietumu fronti un ieradās Belgradā, bet tur drīz nomira, tāpēc Lala Mehmesd Pašā tika iecelts par jauno lielvezīru un rietumu armijas komandieri. Mehmeda Pašā vadībā rietumu armija atguva Pestu un Vācu, taču nespēja notvert Estergomu, jo aplenkums tika atcelts nelabvēlīgo laika apstākļu un karavīru iebildumu dēļ. Tikmēr Transilvānijas princis Stefans Bočkai, kurš cīnījās par reģiona neatkarību un iepriekš atbalstīja Hābsburgus, nosūtīja kurjeru, lūdzot palīdzību. Pēc solījuma palīdzēt viņa spēki pievienojās Osmaņu spēkiem Belgradā. Ar šo palīdzību Osmaņu armija aplenca Estergomu un sagūstīja to 1605. gada 4. novembrī. Bočkai ar osmaņu palīdzību sagūstīja Nové Zámky, un Tirjaki Hasana Pašā vadībā esošie spēki ieņēma Vesprēmu un Palotu. Sarhošs Ibrahims Pašā uzbruka Austrijas reģionam Istrijā.
Tomēr ar Dželali sacelšanos Anatolijā bīstamāku nekā jebkad agrāk un sakāvi austrumu frontē, Mehmedu Pašā atsauca uz Konstantinopoli. Mehmeds Pašā tur pēkšņi nomira, gatavojoties doties uz austrumiem. Pēc tam Kujudžu Murads Pašā risināja sarunas par Zsitvatorokas mieru, kas atcēla Austrijas 30 000 dukātu nodevu un uzrunāja Hābsburgu imperatoru kā Osmaņu sultāna līdzinieku. Dželali sacelšanās bija spēcīgs faktors, lai osmaņi pieņemtu šos noteikumus. Tas liecināja par osmaņu izaugsmes beigām Eiropā.
Dželali sacelšanās
Dusmas par karu ar Hābsburgiem un lielie nodokļi, kā arī Osmaņu militārās reakcijas vājums kopā padarīja Ahmeda I valdīšanu par Dželali sacelšanās zenītu. Tavils Ahmeds sāka sacelšanos drīz pēc Ahmeda I kronēšanas un sakāva Nasuhu Pašā un Anatolijas beilerbeju Kečdehanu Ali Pašā. 1605. gadā Tavilam Ahmedam tika piedāvāts Šahrizoras beilerbeja amats, lai apturētu viņa sacelšanos, bet drīz pēc tam viņš turpināja sagūstīt Harputu. Viņa dēls Mehmeds ieguva Bagdādes gubernatora amatu un sakāva Nasuha Pašā spēkus, kas bija nosūtīti viņu uzvarēt.
Tikmēr Džanbulatoglu Ali Pašā apvienoja savus spēkus ar šeihu Manoglu Fahredinu, lai uzvarētu Tripoles Amīru Seyfoglu Jusufu. Pēc tam viņš pārņēma kontroli pār Adanas apgabalu, izveidojot armiju un izlaižot monētas. Viņa spēki novirzīja nesen ieceltā Alepo beilerbeja Huseina Pašā armiju. Lielvezīrim Dervišam Mehmedam Pašā tika izpildīts nāvessods par vājumu, ko viņš parādīja pret Dželali. Viņa vietā stājās Kujudžu Murads Pašā, kurš ar saviem spēkiem devās uz Sīriju, lai 1607. gada 24. oktobrī ar lielām grūtībām, kaut arī ar izšķirošu rezultātu, uzvarētu 30 000 stipro nemiernieku armiju. Tikmēr viņš izlikās, ka piedod nemierniekiem Anatolijā un iecēla amatā nemiernieku Kalenderoglu, kurš aktīvi darbojās Manisā un Bursā, kā Ankaras sandžakbeju. Bagdāde tika atgūta arī 1607. gadā. Džanbulatoglu Ali Pašā aizbēga uz Konstantinopoli un lūdza piedošanu Ahmedam I, kurš iecēla viņu Timišoarā un vēlāk Belgradā, bet pēc tam viņu sodīja ar nāvi par sliktu pārvaldīšanu. Tikmēr Ankaras iedzīvotāji Kalenderoglu pilsētā nelaida, tāpēc viņš atkal sacēlās, bet Murada Pašā spēki viņu pieveica. Kalenderoglu galu galā aizbēga uz Persiju. Pēc tam Murads Pašā apspieda dažas mazākas sacelšanās gadījumus Centrālajā Anatolijā un apspieda citus Dželali vadītājus, aicinot viņus pievienoties armijai.
Dželali sacelšanās plaši izplatītās vardarbības dēļ liels skaits cilvēku bija aizbēguši no saviem ciemiem un daudzi ciemati tika iznīcināti. Daži militārie priekšnieki šos pamestos ciematus bija ieņēmuši kā savu īpašumu. Tas atņēma ienākumus no nodokļiem, un 1609. gada 30. septembrī Ahmeds I izdeva vēstuli, kas garantēja ciema iedzīvotāju tiesības. Pēc tam viņš strādāja pie pamesto ciematu repopulācijas.
Osmaņu-Safavīdu karš: miers un turpinājums
Jaunais lielvezīrs Nasuhs Pašā nevēlējās cīnīties ar Safavīdiem. Safavīdu šahs arī nosūtīja vēstuli, kurā teica, ka viņš ir gatavs parakstīt mieru, ar kuru viņam katru gadu būs jānosūta 200 kravas zīda uz Konstantinopoli. 1612. gada 20. novembrī tika parakstīts Nasuha Pašā līgums, kas visas zemes, kuras Osmaņu impērija bija ieguvusi 1578. – 90. gada karā, atdeva Persijai un atjaunoja 1555. gada robežas.
Tomēr miers beidzās 1615. gadā, kad šahs nenosūtīja 200 zīda kravas. 1615. gada 22. maijā lielvezīrim Okuzam Mehmedam Pašā tika likts organizēt uzbrukumu Persijai. Mehmeds Pašā aizkavēja uzbrukumu līdz nākamajam gadam, līdz brīdim, kad Safavīdi sagatavojās un uzbruka Ganjai. 1616. gada aprīlī Mehmeds Pašā ar lielu armiju pameta Alepo un devās uz Erevānu, kur viņam neizdevās pārņemt pilsētu un viņš devās uz Erzurumu. Viņu atcēla no amata un viņa vietā stājās Damats Halils Pašā. Halils Pašā ziemā devās uz Dijarbekiru, savukārt Krimas hans Džanibeks Girajs uzbruka Ganjas, Nahičevānas un Džulfas apgabaliem.
Kapitulācijas un tirdzniecības līgumi
Ahmeds I atjaunoja tirdzniecības līgumus ar Angliju, Franciju un Venēciju. 1612. gada jūlijā tika parakstīts pirmais tirdzniecības līgums ar Nīderlandes Republiku. Viņš paplašināja Francijai piešķirtās kapitulācijas, precizējot, ka tirgotāji no Spānijas, Ragūzas, Dženovas, Ankonas un Florences var tirgoties ar Francijas karogu.
Arhitektūra un kalpošana islāmam
Sultāns Ahmeds uzbūvēja Sultāna Ahmeda mošeju, Osmaņu arhitektūras lielo opusu, iepretim Svētās Sofijas mošejai. Lai sāktu mošeju kompleksa celtniecību, sultāns piedalījās zemes laušanu ar zelta naglu. Ahmeds ar prieku iesaistījās vienpadsmitajā visaptverošajā Kābas atjaunošanā, kuru tikko bija sabojājuši plūdi. Viņš sūtīja amatniekus no Konstantinopoles, un zelta lietus notekas, kas neļāva lietum uzkrāties uz Kābas jumta, tika veiksmīgi atjaunotas.
Latvijas futbola izlase 1929. gadā
'''Latvijas futbola izlase 1929. gadā''' aizvadīja 5 spēles, no kurām vienā uzvarēja, 1 spēlēja neizšķirti, bet 3 zaudēja. Spēlē pret Zviedriju Latvijas izlase piedzīvoja otru lielāko zaudējumu savā vēsturē, piekāpjoties ar rezultātu 0-10. Baltijas kausa izcīņā, kas pirmoreiz norisinājās Rīgā, Latvija ieguva otro vietu.
Ahmeds I
Arhitektūra un kalpošana islāmam
Medīnā, pravieša Muhameda pilsētā, jauna kancele, kas izgatavota no balta marmora un nosūtīta no Stambulas, ieradās pravieša mošejā un aizstāja veco, nolietoto kanceli. Ir arī zināms, ka Sultāns Ahmeds Uskudarā Stambulas Āzijas pusē uzstādīja vēl divas mošejas; tomēr neviena no tām nav izdzīvojusi līdz mūsdienām.
Latvijas futbola izlase 1929. gadā
Spēles
🇱🇻 latvia: Harijs Lazdiņš; Voldemārs Grāvelis, Voldemārs Roze, Alfons Novickis, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Arkādijs Pavlovs, Voldemārs Žins, Ludvigs Dudaņecs, Aleksandrs Priede, Roberts Blūmentāls.
🇱🇻 latvia: Ādolfs Greble; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Alfons Novickis, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Arkādijs Pavlovs, Arnolds Štauvers (Voldemārs Plade 30'), Ēriks Pētersons, Aleksandrs Priede, Kārlis Balodis (Arnolds Tauriņš 46').
🇱🇻 latvia: Ādolfs Greble; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Alfons Novickis, Alberts Šeibelis, Kārlis Tīls, Arkādijs Pavlovs, Voldemārs Žins (Voldemārs Plade 24'), Ēriks Pētersons, Aleksandrs Priede, Arnolds Tauriņš.
Ahmeds I
Nāve
Ahmeds I nomira no tīfa un kuņģa asiņošanas 1617. gada 22. novembrī Topkapi pilī, Stambulā. Viņš tika apglabāts Ahmeda I mauzolejā, sultāna Ahmeda mošejā. Troni mantoja viņa jaunākais brālis Princis Mustafa kā sultāns Mustafa I. Vēlāk tronī kāpa arī trīs Ahmeda dēli: Osmans II (v. 1618–22), Murads IV (v. 1623–40) un Ibrahims (v. 1640– 48).
Mantojums
Mūsdienās Ahmedu I atceras galvenokārt par sultāna Ahmeda mošejas (pazīstama arī kā Zilā mošeja) celtniecību, kas ir viens no islāma arhitektūras šedevriem. Teritoriju Fatihā ap mošeju šodien sauc par Sultānahmetu. Viņš nomira Topkapi pilī Konstantinopolē un ir apglabāts mauzolejā tieši pie slavenās mošejas sienām.
Latvijas futbola izlase 1929. gadā
Spēles
🇱🇻 latvia: Georgs Kabuls; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Kārlis Karsons, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Augusts Baraks, Arnolds Tauriņš, Ēriks Pētersons, Aleksandrs Priede, Arvīds Bradiņš.
🇱🇻 latvia: Jūlijs Lindenbergs; Voldemārs Grāvelis, Vladimirs Svistuņenko, Kārlis Karsons, Česlavs Stančiks (Alberts Šeibelis 46'), Voldemārs Bērziņš, Augusts Baraks, Arnolds Tauriņš, Ēriks Pētersons, Aleksandrs Priede, Arkādijs Pavlovs.
Rīta Līsa Roponena
Rīta Līsa Roponena (fi; dzimusi ) ir Somijas distanču slēpotāja. Sacensībās startē kopš 1998. gada. Viņa ir izcīnījusi piecas medaļas Pasaules čempionātos. 2009. gadā atzīta par Somijas gada sportisti.
Savās trešajās Olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā izcīnīja bronzas medaļu 4×5 km stafetē.
Hermanis Saltups
Hermanis Saltups (1901 - 1968) bija ir latviešu hokejists - vārtsargs. Spēlējot JKS Riga, Saltups kļuva par vienu no futbolistiem, kurš aizvadīja Latvijas futbola izlases pirmo starptautisko spēli (pret Igauniju, kas notika, 1922. gada 24. septembrī). Dažas nedēļas pēc savas pirmās starptautiskās spēles Saltups pameta futbolu un aizbraucu uz Vāciju mācīties medicīnu. Vēlāk Saltups kļuva diezgan pazīstams kā ārsts.
EXtreme Altitude
eXtreme Altitude (no en "ārkārtējs augstums") jeb XA ir ASV kompānijas Masten Space Systems bezpilota vertikālas pacelšanās un vertikālas nolaišanās lidaparātu sērija. Tās startē vertikāli kā parastas raķetes un nolaižas, izmantojot raķešdzinējus. Viens lidaparāts spējīgs veikt vairākus lidojumus vienā dienā.
XA-0.1
XA-0.1 bija paredzēts kā tehnoloģiju demonstrators, izmēģinot nākotnes lidaparātu dzinējus, vadību un citas sistēmas. Tas izmantoja šķidrā skābekļa un izopropila spirta raķešdzinējus. Degvielas padeve notika pēc spiediena principa. Dzinējus var palaist un apturēt daudzas reizes.
XA-0.1B "Xombie"
Pēc tam, kad pirmais prototips tika sadauzīts izmēģinājuma lidojumā 2008. gadā, tika nolemts izgatavot divus aparātus XA-0.1B un XA-0.1C izmēģinājumiem, kamēr lielāka lidaparāta XA-0.2 izstrāde aizkavējās. Sākotnēji XA-0.1B tika uzstādīti četri dzinēji ar 4 kN vilci, bet 2009. gada pavasarī tie tika nomainīti pret vienu 3 kN dzinēju. Nākamo lidojumu pēc pirmā tas spēja atkārtot pēc 30 minūtēm.
Pirmais XA-0.1B lidojums bes sasaites notika. Tas kvalificājās Mēness nolaižamā aparāta izaicinājuma pirmā līmeņa otrajai vietai, saņemot 150 000 USD.
XA-0.1E "Xoie"
Masten uzbūvēja XA-0.1B uzlabotu versiju Xoie, kuram bija labāka celtspēja, izmantojot vieglākus materiālus: oglekļa kompozīttvertnes degvielai un spiediena nodrošināšanai. Tam bija viens alumīnija degkameras 3 kN dzinējs. Xoie tika izgatavots 6 nedēļās un piedalījās Mēness nolaižamā aparāta izaicinājumā. tas ieguva otrā līmeņa pirmo vietu.
Pēc šiem lidojumiem Xoie tiek pārbūvēts, lai tas varētu sasniegt 30 km augstumu. Tas tiks ievietots 0,76 m diametra cilindrā ar raķetes konusu, lai tiktu sasniegts lielāks ātrums.
XA-0.1? "Foxie"
Lai sasniegtu vismaz 60 km augstumu, tiek gatavots lidaparāts Foxie. Tam par pamatu ņemtas Xoie sistēmas, apgādājot ar jaunu 13 kN dzinēju.
XA-0.1G "Xogdor"
Lai sasniegtu kosmosu, tiek būvēts lidaparāts Xogdor. Tam būs tāda pati forma un dzinējs kā Foxie, bet ar lielākām ar degvielas tvertnēm. Xogdor būtu spējīgs 100 km augstumā pacelt 47 kg kravu.
XA-1.0
Tālāka XA sērijas attīstība saistīta ar komerciālu kravu suborbitāliem lidojumiem. XA-1.0 ražošanas modeļa pamatā būs Xogdor.
Savelijs Tartakovers
Savelijs Tartakovers (pl, ; dzimis Rostovā pie Donas, Krievijas Impērija, miris  Parīzē, Francija) bija Polijas un Francijas starptautiskais lielmeistars šahā (1950).
Jaunība
Piedzimis Polijas ebreju ģimenē, kura XIX gadsimta nogalē pameta Krieviju un pārcēlās uz Vīni. Vīnes universitātē Tartakovers pabeidz juridisko fakultāti. Vienlaicīgi sākas viņa nopietna aizraušanās ar šahu, un jau 1906. gadā tiek izcīnīta pirmā balva un meistara tituls spēcīgā turnīrā Nirnbergā. Vēl pēc pusgada Tartakovers dala 3. vietu ar Gezu Maroci un Milanu Vidmaru Vīnes starptautiskajā šaha kongresā.
Šaha profesionālis
Tomēr visas cerības, ko deva šie panākumi, Tartakoveram bija lemts attaisnot tikai pēc Pirmā pasaules kara, kad viņš kļuva par vienu no pasaules vadošajiem šahistiem. Tika izcīnītas: 2. vieta Hāgas turnīrā 1921. gadā, 2. vieta Vīnes turnīrā 1922. gadā, 1. vieta Šlehtera piemiņas turnīrā Vīnē, dalīta 1. vieta (kopā ar Āronu Nimcoviču) turnīrā Londonā 1927. gadā, 1. vieta turnīrā Ljēžā 1930. gadā. Starp abiem pasaules kariem Tartakovers dzīvoja Parīzē, tomēr 1918. gadā pieņēma Polijas pilsonību. Divas reizes (1935, 1937 ) viņš kļuva par Polijas čempionu šahā un sešas reizes pārstāvēja Poliju pasaules šaha olimpiādēs, iegūstot 3 individuālās medaļas (zelts 1931. gadā un divas bronzas 1933. un 1935. gados), kā arī 5 komandu medaļas (zelts 1930. gadā, divi sudrabi 1931. un 1939. gados, divas bronzas 1935. un 1937. gados).
Otrais pasaules karš
Lai gan Otrā pasaules kara sākums pārsteidza Tartakoveru Buenosairesā, viņš tomēr atgriezās Eiropā un piedalījās franču pretošanās kustībā ar pseidonīmu leitnants Kartjē (Cartier).
Pēckara periods
Pēc kara kļuva par Francijas pilsoni un spēlēja pirmajā Saltšobādenes (Zviedrija) starpzonu turnīrā 1948. gadā. Tāpat viņš pārstāvēja Franciju 1950. gada šaha olimpiādē Dubrovņikā (Dienvidslāvija). Par panākumiem šaha turnīros 1950. gadā starptautiskā šaha federācija (FIDE) Tartakoveram kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu. 1953. gadā viņš izcīnīja savu pēdējo panākumu, uzvarot Francijas šaha čempionātā.
Mantojums
Tartakovers bija ļoti daudzpusīgs cilvēks. Viņš bija ne tikai tiesību zinātņu doktors, šaha lielmeistars un ražīgs šaha literāts, bet arī daudzu kinoscenāriju, dzeju tulkojumu un aforismu autors.
9. aprīlis
9. aprīlis ir gada 99. diena pēc Gregora kalendāra (100. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 266 dienas.
Vārda dienas
Alla, Valērija, Žubīte
Suleimans II
Suleimans II (ota, Süleymān-i s ānī; 1642. gada 15. aprīlis — 1691. gada 22./23. jūnijs) bija Osmaņu impērijas sultāns no 1687. līdz 1691. gadam. Tronī nokļuva pēc bruņotas sacelšanās. Vadības laikā tika atkārtoti iekarota Belgrada 1690. gadā, kā arī veiktas finanšu un militārās reformas.
Kriminoloģija
Kriminoloģija ir zinātnes nozare, kas pēta noziedznieka personību, noziegumā cietušo, sodu, noziedzības sekas. Dažādas kriminoloģijas teorijas skaidro bioloģiskos, sociālos un ekonomiskos faktus, kas ietekmē noziedzību. Kriminoloģija pēta noziedzības novēršanas un apkarošanas metodes.
Kriminoloģija pēta noziegumu biežumu, formas, cēloņus un sekas, kā arī sociālos un valstiskos noteikumus un attieksmi pret noziegumiem. Lai pētītu noziegumu cēloņus, kriminoloģija galvenokārt izmanto kvantitatīvās metodes.
Kriminoloģiju nedrīkst jaukt ar kriminālistiku, kas ir lietišķā zinātne, kuras metodes izmanto noziegumu atklāšanā.
Eliots Peidžs
Eliots Peidžs (iepriekš zināms kā Elena Peidža; Ellen Philpotts-Page; dzimis Helifeksā, Jaunskotijas provincē, Kanādā) ir kanādiešu aktieris. Pirms dzimuma reorientācijas nominēts Zelta globusa, BAFTA un Amerikas Kinoakadēmijas balvām kā labākā aktrise par galveno lomu 2007. gada komēdijdrāmā "Džuno" (Juno). Peidžs vēl ir filmējies filmās "Ledene" (Hard Candy), "Pirmsākums" (Inception), "Gudrie ļaudis" (Smart People), "X-Cilvēki: Pēdējā sadursme" (X-Men: The Last Stand), "Meitene uz skrituļslidām" (Whip It).
2021. gada martā Peidžs bija kļuvis par pirmo transpersonu vīrieti, kura fotogrāfija tika izmantota uz žurnāla Time vāka.
Kendesa Pārkere
Kendesa Nikola Pārkere (en; dzimusi Sentluisā, ASV) ir profesionāla ameriikāņu basketboliste, spēlē spēka uzbrucējas pozīcijā, ASV sieviešu basketbola izlases dalībniece. Pašlaik (2013) pārstāv WNBA klubu Losandželosas "Sparks", kas viņu 2008. gada WNBA draftā izraudzījās ar kopējo 1. kārtas numuru. Savā debijas sezonā WNBA tika atzīta par sezonas vērtīgāko spēlētāju un sezonas labāko debitanti, K. Pārkere kļuva par pirmo basketbolisti, kurai izdevies šāds panākums. Kopā ar ASV izlasi ir izcīnījusi zelta medaļu 2008. un 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Koku vāveres
Koku vāveres, koku vāveru cilts (Sciurini) pieder vāveru dzimtas (Sciuridae) parastās koku vāveres apakšdzimtai (Sciurinae). Šajā apakšdzimtā ir vēl viena cilts — lidvāveres (Pteromyini). Koku vāveru cilts apvieno lielāko daļu plaši pazīstamās vāveres, ciltī ir 37 sugas, kas iedalās 5 ģintīs. Tās dzīvo Ziemeļamerikā, Eiropā, Āzijas mērenajā joslā un Dienvidamerikā. Latvijā sastopamas divas koku vāveru cilts sugas: parastā vāvere (Sciurus vulgaris) un lidvāvere (Pteromys volans).
Ieradumi
Koku vāveres lielāko daļu dzīves pavada kokos, uz zemes uzturoties īsu brīdi. Tās ir ļoti atkarīgas no kokiem, īpaši ozoliem. Tās iekārto ligzdu koku dobumos vai vij ligzdu zaros no lapām, kokos tās atrod barību, kokos tās glābjas no daudziem ienaidniekiem. Ja vāvere ir nokāpusi lejā uz zemes, tā cenšas uzturēties koku tuvumā, lai briesmu gadījumā varētu uzreiz uzrāpties kokā. Vāveres ir labi piemērojušās dzīvei kaimiņos cilvēkam, tās labprāt iekārtojas cilvēku veidotos būros vai vij ligzdas ēku konstrukciju nišās.
Lauris Liberts
Lauris Liberts (dzimis ) ir viens no zināmākajiem un sekmīgākajiem IT industrijas uzņēmējiem un draugiem.lv izveidotājs. Tiek dēvēts arī par draugiem.lv "tēti".
Izglītību ieguvis Siguldas vidusskolā un Latvijas Universitātē (Ekonomikas vadības bakalaurs), kā arī mācījies maģistrantūrā e-biznesā un inovācijās Lankasteras universitātē Lielbritānijā.
Veidojis dažādas mājaslapas, piemēram krediti.lv, dzivoklis.lv, flirts.lv, smsinfo.lv, uzkrekla.lv, smsflirts.lv, bet lielākā daļa bija neveiksmīgi projekti. Pēc 2009. gada datiem Laurim Libertam pieder 42,5% draugiem.lv akciju. 2009. gadā Lauris Liberts tika ierindots 37. vietā pasaules jaunāko un bagātāko cilvēku vidū, kas vada tīmekļa resursus. Filmējies latviešu kinofilmā "Emīla nedarbi", atveidoja puisēnu ar ķekatām
Olīvija de Hevilenda
Olīvija de Hevilenda (Olivia de Havilland, dzimusi Tokijā, mirusi  Parīzē) bija ASV kinoaktrise. Džoanas Fonteinas vecākā māsa.
Dzimusi Tokijā britu jurista un aktrises ģimenē.
Spēlējusi klasiskajās Holivudas filmās "Robina Huda piedzīvojumi" (The Adventures of Robin Hood, 1938, režisors Maikls Kertics) un "Vējiem līdzi" (1939, režisors Viktors Flemings). Divreiz ieguvusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise: 1946. gadā (par lomu filmā To Each His Own, 1946) un 1949. gadā (par lomu filmā The Heiress, 1949, režisors Viljams Vailers). Vēl trīs reizes nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai par lomām filmās "Vējiem līdzi", Hold Back the Dawn (1941) un The Snake Pit (1948). Ieguvusi divas Zelta globusa balvas — kā labākā aktrise filmā The Heiress un kā labākā aktrise otrā plāna lomā TV miniseriālā Anastasia: The Mystery of Anna (1986), kā arī nominēta šai balvai par galveno lomu filmā My Cousin Rachel (1952).
Roxette
Roxette bija zviedru popmūzikas duets — mūziķu Marijas Fredriksones (1958-2019) un Pēra Gesles (1959) apvienība. Duets vispasaules popularitāti ieguva 1980. gadu otrajā pusē pēc 1988. gada singla "The Look" nonākšanas ASV hitparādes pirmajā vietā un šīs kompozīcijas panākumiem dažādu valstu topos. Vislielāko popularitāti duets baudīja no 1980. gadu beigām līdz 1990. gadu vidum, kura laikā tika izdoti tādi atpazīstami, ASV pirmo vietu sasniegušie singli kā "The Look", "Listen to Your Heart", "It Must Have Been Love" un "Joyride", bet nākamie divi singli "Dangerous" un "Fading Like a Flower" sasniedza Billboard Hot 100 otro topa pakāpienu.
Fredriskone 2019. gada 9. decembrī aizgāja no dzīves, neuzveikusi cīņu ar vēzi. Gesle turpina solokarjeru.
2010. gadi
Piezīmes:
USA
USA var būt:
Banda
Banda ir prettiesiskas uzvedības īstenojoša indivīdu grupa, kam ir izteikta vadošā persona vai personu grupa (vadība) un iekšēja organizācija un kas ir saistāma vai kas pati ir uzņēmusies kādas teritorijas vai sabiedrības pārvaldi. Bandas dalībnieki bandā iesaistās bez noteiktiem priekšnoteikumiem, bet dažkārt tiem ir jāpierāda sava uzticība un jāveic bandas noteikti pārbaudījumi, pārsvarā saistīti ar vardarbību un zādzībām.
Bandas pārsvarā veidojas dabiski trīs veidos: nodarbojoties ar pretlikumīgu komerciju, īstenojot pretlikumīgu ideoloģiju vai arī apvienojoties individuāliem likumpārkāpējiem (zagļiem un laupītājiem). Visizplatītākās kriminālās aktivitātes, ar kurām nodarbojās bandas, ir nelegālā narkotiku tirdzniecība, ieroču tirdzniecība, prostitūcija, kontrabanda, naida noziegumi, zādzības, laupīšanas un rekets.
Pēc Federālā izmeklēšanas biroja datiem aptuveni 1,4 miljoni ASV iedzīvotāji ir kādas bandas dalībnieki.
Vitālijs Rečickis
Vitālijs Rečickis (dzimis, Rēzeknē) ir bijušais Latvijas futbola pussargs.
Savu karjeru viņš uzsāka Rēzeknes SK Blāzma, bet Limasolas "Aris" rindās debitēja.
Ibrahims I
Ibrahims I (osmaņu turku valodā: ابراهيم اول‎ — İbrâhîm-i evvel) ( — ) bija Osmaņu impērijas sultāns no 1640. līdz 1648. gadam.
Viņš bija dzimis Stambulā kā Ahmeda I dēls. Viņa māte bija grieķiete. Neoficiāli viņu dēvēja par Ibrahimu trako (tr, jo viņš bija garīgi slims. 1645. gadā Ibrahims I uzsāka karu ar Venēciju par Krētas salu, tomēr nenodzīvoja līdz kara beigām. Viņš aplika ar nodokļiem baznīcu. Tā rezultātā pret viņu radās sazvērestības, kuras rezultātā viņš tika nožņaugts 1648. gada 12. augustā.
Biogrāfija
Ibrahims, dzimis 1615. gada 5. novembrī, ir sultāna Ahmeda I un viņa iecienītās konkubīnes sultānes Kosemas dēls, kura vēlāk kļuva par viņa likumīgo sievu. Kad Ibrahimam bija 2 gadi, viņa tēvs pēkšņi nomira, un Ibrahima tēvocis Mustafa I kļuva par jauno sultānu. Sultāne Kosema un viņas bērni, tostarp jaunais Ibrahims, tika nosūtīti uz Veco pili. Pēc tam, kad viņa brālis Murads IV kāpa tronī, Ibrahims tika ieslodzīts Kafēs, kas negatīvi ietekmēja viņa veselību. Pārējie Ibrahima brāļi-Bajezīds, Suleimans un Kasims tika sodīti ar nāvi pēc sultāna Murada IV pavēles, un tāpēc Ibrahims baidījās, ka viņš būs nākamais. Tomēr pēc brāļa nāves Ibrahims kļuva par Osmaņu impērijas sultānu.
Valdīšana
Ibrahims visu savu agrīno dzīvi pavadīja Kafes cietumā, pirms 1640. gadā mantoja troni, kad nomira viņa brālis Murads IV (1623–40). Četrus no viņu brāļiem Murads sodīja ar nāvi, un Ibrahims dzīvoja bailēs par to, ka mirs nākamais. Viņa dzīvību izglāba tikai Ibrahima un Murada mātes sultānes Kosemas iejaukšanās.
Pirmie valdīšanas gadi
Ibrahima valdīšanas pirmajos četros gados Kara Mustafa Pašā palika lielvezīra amatā, saglabājot stabilitāti impērijā. Ar Szön līgumu (1642. gada 15. martā) viņš atjaunoja mieru ar Austriju un tajā pašā gadā atguva Azovu no kazakiem. Kara Mustafa arī stabilizēja valūtu ar monētu kalšanas reformu, mēģināja stabilizēt ekonomiku ar jaunu zemes apsekojumu, samazināja janičāru skaitu, no valsts algu saraksta izslēdza tos, kuri nesniedza valstij ieguldījumu, un ierobežoja nepaklausīgo provinču gubernatoru varu. Šajos gados Ibrahims izrādīja interesi un rūpes par pareizu impērijas pārvaldīšanu, kā tas redzams viņa ar roku rakstītajā saziņā ar lielo vizieri. Kara Mustafa savukārt rakstīja piezīmes par sabiedriskajām lietām, lai apmācītu savu nepieredzējušo valdnieku. Ibrahima atbildes uz Kara Mustafas ziņojumiem liecina, ka viņam faktiski ir bijusi laba izglītība. Ibrahims bieži slepus pastaigājās pa Stambulu, pārbaudot tirgus un pavēlot lielvezīram novērst visas viņa novērotās problēmas.
Dekadence un krīze
Ibrahima uzmanību bieži novērsa atkārtotas galvassāpes un fiziskā nespēka uzbrukumi, ko, iespējams, izraisīja viņa trauma no agrīnajiem gadiem. Tā kā viņš bija vienīgais izdzīvojušais Osmaņu dinastijas vīrietis, viņa māte Sultāne Kosema mudināja Ibrahimu pievērst uzmanību harēma meitenēm un drīz vien piedzima trīs nākamie sultāni: Mehmeds IV, Suleimans II un Ahmeds II. Viņa aizraušanās ar harēmu ļāva Sultānei Kosemai iegūt varu un valdīt viņa vārdā, tomēr pat viņa kļuva par sultāna nelabvēlības upuri un pameta pili.
Ibrahims nonāca dažādu nepiemērotu cilvēku ietekmē, piemēram, impērijas harēma saimnieces Šekerpares Hatunas un šarlatāna Džindži Hodža, kurš izlikās, ka ārstē sultāna fiziskās kaites, ietekmē. Pēdējais kopā ar saviem sabiedrotajiem Silahtaru Jusufu Agu un Sultanzādi Mehmedu Pašā kļuva bagāti, pieņemot kukuļs, un galu galā uzurpēja pietiekami daudz varas, lai nodrošinātu lielvezīra Ḳara Muṣṭafas nāvessodu. Džindži Hodža kļuva par Anatolijas Kadiaskeru (Augstāko tiesnesi), Jusufu Agu padarīja par Kapudan Pasha (galveno admirāli) un Sultanzādi Mehmedu par lielvezīru.
1644. gadā Maltas korsāri sagrāba kuģi, kas uz Meku pārvadāja augsta līmeņa svētceļniekus. Tā kā pirāti bija piestājuši Krētā, Kapudans Jusufs Pašā mudināja Ibrahimu uzbrukt salai. Tas sāka ilgstošu karu ar Venēciju, kas ilga 24 gadus - Krēta pilnībā netika pakļauta Osmaņu valdībai līdz 1669. gadam. Neskatoties uz La Serenissima lejupslīdi, Venēcijas kuģi izcīnīja uzvaras visā Egejas jūrā. Kapudans Jusufs guva īslaicīgus panākumus, iekarojot Kaniju, uzsākot greizsirdīgu sāncensību ar lielvezīru, kas noveda pie viņa nāvessoda izpildes (1646. gada janvārī) un lielvezīra atcelšanu no amata (1645. gada decembrī).
Viņiem atrodoties pie varas, Ibrahima ekstravagantās tieksmes netika ierobežotas. Viņš astoņas favorītes padarīja par Haseki Sultānēm, piešķirot katrai bagātības un zemi. Pēc likumīgas laulības ar konkubīni Telli Humašahu viņš pavēlēja Ibrahima Pašā pili paklāt ar kažokādām un atdot viņai.
Ahmeds II
Ahmeds II (osmāņu turku: احمد ثانى Aḥmed-i s ānī; dzimis, miris ) bija Osmaņu impērijas sultāns laika posmā no 1691. līdz 1695. gadam. Tronī Ahmeds II kāpa pēc Suleimana II, pēc viņa tronī kāpa Mustafa II. Bija sultāna Ibrahima I (valdīja no 1640. līdz 1948. gadam) dēls. Valdīšanas laikā notika nepārtraukts karš ar Svēto līgu.
Felipe III
Felipe III (es; dzimis, miris ) bija Spānijas, Portugāles, Neapoles, Sardīnijas un Sicīlijas karalis no 1598. gada līdz nāvei 1621. gadā. valdīja laikā, kad Spānija kā globāla lielvalsts atradās savas ietekmes norieta posmā. Pats Felipe III bija diezgan inerts karalis, bet galma favorīts bija Lermas hercogs. Felipes III valdīšanas laikā no Spānijas tika padzīti moriski.
Virpi Sarasvo
Virpi Sarasvo (fi; dzimusi Virpi Kuitunena (Virpi Kuitunen) ) ir bijusī Somijas distanču slēpotāja. Sacensībās startē kopš 1995. gada. Pasaules kausa posmos startē kopš 1997.—1998. gada sezonas, ir izcīnījusi 20 uzvaras. Viņa ir izcīnījusi astoņas medaļas Pasaules čempionātos. 2007. gadā atzīta par Somijas gada sportisti.
Boldvins
Boldvins (en) var būt:
Virpi Sarasvo
Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2006. gadā Turīnā viņa izcīnīja bronzas medaļu komandu sprintā, taču pēc četriem gadiem Vankūverā izcīnīja bronzas medaļu 4×5 km stafetē.
Ūdens caurspīdīgums
Ūdens caurspīdīgums - lielums, kurš nosaka cieto vielu daļiņu daudzumu ūdenī. To nosaka pēc tā, cik lielā dziļumā ūdenī vairs nav redzams plakans, balts disks 30 cm diametrā (Seki disks). To nolaiž ūdenī tādā dziļumā, kamēr tas vairs nav pamanāms, un šis dziļums arī ir ūdens caurspīdīgums. Piemēram, ja disks atrodas 3 metru dziļumā un vairs nav redzams, tad šāda ūdens caurspīdīgums ir 3 m. Šāda metode pirmoreiz tika pielietota ASV 1804. gadā. Mūsdienās eksistē arī vairākas elektroierīces, ar kurām var izmērīt ūdens caurspīdīgumu. Ūdens caurspīdīgums tiek noteikts, zinot tā spēju absorbēt un izkliedēt gaismu un arī no tā, kādā leņķī spīd Saule attiecībā pret ūdens virsu. Ja ūdens ir ļoti dzidrs, tam ir intensīva zilā krāsa, kurs ir raksturīga atklātajam okeānam. Liela mazo daļiņu skaita gadījumā, kuras stipri izkliedē gaismu, ūdenim ir zilganzaļa vai zaļa krāsa, kura raksturīga galvenokārt jūru un okeānu piekrastēm, nevis atklātai jūrai. Upju grīvās ūdenim ir dzeltenīga vai brūna nokrāsa. Vislielākais ūdens caurspīdīgums ir novērots Vedela jūrā 1986. gadā un tas bija 79 metri. Liels ūdens caurspīdīgums bija Sargasu jūrā - 66 m, bet tas bija tikai pirms tam, kad jūra vēl nebija piesārņota ar naftas produktiem. Ūdens caurspīdīgums Indijas okeānā ir 40-50 m, Klusajā okeānā 59 m. Kopumā okeānos ūdens caurspīdīgums samazinās virzienā no ekvatora uz poliem, tomēr arī polārajos rajonos ūdens var būt ļoti dzidrs. Teorētiski destilētā ūdens caurspīdīgums ir 80 metri un lielāks tas nevar būt.
Ložmetējs
Ložmetējs ir automātiskais strēlnieku šaujamierocis, kas spēj izšaut lodes lielā ātrumā. To kaujas šaušanas ātrums ir līdz 300 šāvieni minūtē, bet nepārtraukti kārtām — līdz 500 šāvieniem minūtē. Ložmetēji ir lielāki par mašīnpistolēm un automātiskajām šautenēm (automātiem), bet mazāki par automātiskajiem lielgabaliem.
"Smagie ieroči" tiek uzskatīti par pārāk masīviem, lai dotu labumu kaujas laukā. To masa ir no 12 līdz 16 kilogramiem ar trijkāju balstu un no 8 līdz 11 kg ar divkāju balstu. Jebkurā labi organizētā militārajā operācijā vienmēr ir kāda nozīmēta persona, kas rīkojas ar ložmetēju vai līdzīgu ierīci ciešai ugunij kaujas laukā. Šādu ieroču lietošana ārpus kaujas lauka tiek uzskatīta par briesmīgu un bezjēdzīgu. Visbiežāk tos lieto militārais personāls, lielas teroristu grupas, un Kolumbijas narkotiku karaļi.
Vēsture
Pirmie veiksmīgi ložmetēju dizaini tika radīti 19. gadsimta vidū. Galvenā mūsdienu ložmetēju iezīme, to salīdzinoši augstais šaušanas temps un vēl svarīgāk — automātiskā pārlādēšana, tika izmantoti 1862. gada Getlinga ložmetējā. Šim ierocim bija vairāki rotējoši stobri un to darbināja ar roku. Tas mainījās, kad 1884. gadā Hairems Maksims izdomāja atsitiena enerģiju izmantot ieroča pārlādēšanai. Maksima ložmetējs tika plaši izmantots Pirmajā pasaules karā. 1893. gadā Ričards Džordans Getlings izstrādāja ložmetēju, kuru darbināja elektriskais dzinējs; šī ārējā ieroča pārlādēšanas tehniku izmanto arī mūsdienu ieročos.
Pireja
Pireja (gr) ir piektā lielākā pilsēta Grieķijā. Atrodas divpadsmit kilometrus uz dienvidaustrumiem no Atēnu centrālās daļas pie Egejas jūras. Vēsturiski kalpojusi kā Atēnu jūras osta, un arī mūsdienās ir lielākā Grieķijas osta. Faktiski saplūdusi ar Atēnām.
Vēsture
493. gadā p.m.ē. Temistokls (Themistocles) izbūvēja Pireju par Atēnu galveno militāro ostu. Līdz 460. gadam p.m.ē. Kimons (Kimon) un Perikls (Pericles) pabeidza nocietinājumu izbūvi, savienojot Atēnas un Pireju ar aizsardzības mūriem (garās sienas). Pireja kalpoja par Atēnu galveno ostu.
Bizantijas laikā Pireja līdz ar Atēnām pamazām panīka, bet Osmaņu laikā tā tika pamesta vispār.
Līdz ar Atēnu kā neatkarīgās Grieķijas galvaspilsētas atdzimšanu, atjaunojās arī Pirejas ostas darbība.
Cilvēki
Pirejā dzimuši:
Mustafa II
Mustafa II bija Osmaņu impērijas sultāns no 1695. līdz 1703. gadam.
Jūrzemes burvis
"Jūrzemes burvis" (en) ir rakstnieces Ursulas Le Gvinas pirmā grāmata no "Jūrzemes" grāmatu cikla.
Arhipelāgs
Arhipelāgs (no grc (arkhipélagos) — 'galvenā jūra') ir salu grupa vai virkne, kurā salas atrodas samērā tuvu cita citai un tām ir vienāda izcelsme. Senajos laikos ar šo nosaukumu apzīmēja Egejas jūru. Vēlāk šis nosaukums projicējās uz Egejas jūras daudzajām salām, bet mūsdienās to lieto šādu salu grupu apzīmēšanai vispār.
Arhipelāgi parasti sastopami atklātās jūrās un okeānos, bet ir arī kontinentu un lielu salu piekrastēs, kā Šēru jūra Somijas piekrastē vai Hebridu salas Skotijas piekrastē. Arhipelāgi parasti ir vulkāniskas izcelsmes un atrodas uz vidusokeāniskajām grēdām.
Pasaules lielākais arhipelāgs kā pēc iedzīvotāju skaita, tā arī pēc platības ir Malajas arhipelāgs. Lielākais arhipelāgs pēc salu skaita ir Šēru jūras arhipelāgs Šēru jūrā Somijas piekrastē, kuram pieskaita arī blakus esošo somu Olandes arhipelāgu.
Vairākos arhipelāgos ir nodibinājušās valstis. Lielākās ir Indonēzija, Japāna, Filipīnas un Lielbritānija.
Mīms
Mīms (en), arī mēme,  ir ideja, uzvedība vai kāds cits kultūras elements, kas izplatās no indivīda uz indivīdu. Ideju, simbolu vai prakšu pārnese ar mīmiem attiecas uz rakstos, runā, žestos, rituālos vai citās imitējamās formās ietvertu kultūras elementu izplatīšanos sabiedrībā vai kādā sociālajā grupā. Mīmi ir kultūras analogi gēniem, un to pavairošanās un mutēšanās notiek pēc līdzīgas loģikas.
Diskriminants
Polinoma diskriminants ir noteikta funkcija no šī polinoma koeficientiem. Diskriminanta vērtība ir cieši saistīta ar šī polinoma reālo sakņu skaitu.
Otrās pakāpes polinoma jeb trinoma diskriminanta D vērtību aprēķina pēc formulas
Piemērs
Polinoma koeficienti ir: Tātad, diskriminants ir.
Lietojums
Diskriminants ir lielums, kas sadala algebriskas struktūras pēc kaut kādām to īpašībām.
Kvadrātvienādojumos un kvadrātnevienādībās polinoma diskriminantu izmanto sakņu (mainīgā vērtības, pie kurām funkcijas vērtība ir 0) atrašanai:
Ja diskriminants izrādās negatīvs, tad vienādojumam reālu sakņu (saknes, kas ir reāli skaitļi) nav (un šajā vietā parasti arī rēķināšana beidzas), tomēr tam ir divas kompleksas saknes:
Stepes sesks
Stepes sesks (Mustela eversmanii) ir neliels sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs. Stepes sesku mēdz saukt arī par Sibīrijas sesku, bet šo nosaukumu var viegli sajaukt ar Sibīrijas kolonoku (Mustela sibirica). Stepes seska tuvākie radinieki ir gan meža sesks, gan Sibīrijas kolonoks, gan melnkāju sesks. Uzskata, ka mājas sesks ir cēlies no meža seska vai, iespējams, no Eiropas meža seska hibrīda ar stepes sesku.
Stepes sesks dzīvo stepēs un pustuksnešos Austrumeiropas, Centrālās Eiropas un Āzijas teritorijās, kā Austrija, Bulgārija, Čehija, Ungārija, Moldova, Polija, Rumānija, Serbija, Melnkalne, Slovākija, Ukraina, Krievijas rietumu daļa, Gruzija, Kazahstāna, Turkmenistāna, Kirgizstāna, Uzbekistāna, Mongolija un Ķīnas ziemeļu un rietumu daļa. Eiropā tas apmetas līdz 800 metriem virs jūras līmeņa, bet Āzijā līdz 2600 metriem virs jūras līmeņa. Stepes sesks izvairās no bieziem mežiem un cilvēku mājvietām.
Izskats un īpašības
Ārēji stepes sesks ir ļoti līdzīgs tumšam Eiropas seskam. Tos pamatā var atšķirt tikai pēc galvas krāsas. Stepes seska galva ir baltāka, tā tumšās brilles ap acīm ir nedaudz mazākas kā meža seskam. Arī galvaskausa forma abām sugām ir atšķirīga. Stepes seskam tas ir masīvāks un vairāk saplacināts.
Stepes seska ķermenis kā visiem sermuļu dzimtas dzīvniekiem ir garš, slaids un lokans ar īsām kājām. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Aste vidēji gara, apmēram 1/3 no ķermeņa. Ķermeņa garums tēviņiem ir 37—56 cm, astes garums 8—18 cm, svars līdz 2 kg, mātītes ķermeņa garums ir 29—52 cm, astes garums 7—18 cm, svars līdz 1,3 kg. Ausis nelielas un noapaļotas. Priekšķepām nagi ir ļoti spēcīgi. Kažoka matojums garš un pūkains. Mugurdaļa ir gaišāka par pavēderi un kājām, kas ir tumši brūnas, gandrīz melnas. Muguras matojums var būt brūns vai dzeltenbrūns. Vecākie dzīvnieki ir gaišāki par jaunajiem, kā arī mātītes ir gaišākas par tēviņiem.
Uzvedība
Stepes sesks ir nakts dzīvnieks, iziedams medībās pēc saulrieta. Reizēm tas medī arī dienas laikā. Migu tas iekārto sausos, apaugušos pacēlumos, izmantojot grauzēju alas. Pats alas rok tikai tad, ja tā ir aktuāla nepeiciešamība, tās parasti ir īslaicīgas uzturēšanās alas. Alas ieeja parasti slēpjas garā zālē vai zem koku saknēm, vai akmeņu kaudzē.
Pa zemi tas pārvietojas kūkumainiem lēcieniem 50—70 cm tāliem, kokos kāpj reti, ļoti labi peld, māk arī nirt, veikli ložņā pa zemes reljefu un lec lejup no diezgan liela augstuma. Briesmu gadījumā stepes sesks ienaidnieku cenšas aizbaidīt ar ļoti nepatīkamu smaku, kas izdalās ar sekrētu no dziedzeriem zem astes. Ziemas laikā grauzējus medī arī lienot zem sniega.
Stepes seski ir vientuļnieki un satiekas tikai riesta laikā, tomēr tie nav agresīvi un teritorijas robežas netiek apsargātas, kā arī diviem indivīdiem satiekoties kautiņš neizceļas.
Stepes seska dabīgie ienaidnieki ir plēsīgie putni un lapsas.
Barība
Stepes sesks ir izteikts plēsējs, tas medī dažādus grauzējus, kā susļikus, kāmjus, pīkstules, peles, lēcējpeles, smilšu peles, murkšķus, ondatras, žurkas, kurmjus un cirslīšus. Stepes sesks medī arī rāpuļus, vardes, kukaiņus, zivis, gliemjus un putnus, izēd no ligzdām olas. Savus upurus stepes sesks, pateicoties savam slaidajam un lokanajam ķermenim, medī grauzēju alās zem zemes.
Vairošanās
Riests sākas martā, aprīlī, tad tēviņi kļūst agresīvi un kaujas viens ar otru, skaļi kliedzot un kožot viens otram. Grūsnības periodā mātīte uzbūvē bērnu migu, kas tiek iekārtota siena kaudzē vai koka dobumā. Miga tiek vīta no sausas zāles un izklāta ar putnu spalvām un pūkām. Mazuļus audzina abi vecāki, pēc tam, kad bērni ir izauguši, šķiras arī pieaugušie seski. Ja pirmais metiens aiziet bojā, mātīte pēc 6—26 dienām sapārojas otro reizi. Grūsnības periods ilgst 39—43 dienas. Piedzimst 4—10 kaili, akli un nevarīgi mazuļi. Acis atveras pēc 28—39 dienām. Kamēr mazuļiem nav uzaudzis matojums, mātīte tos tikpat kā nepamet. Ar pienu māte tos zīda 2,5 mēnešus. Jau 7—8 nedēļu vecumā tie sāk baroties ar gaļu. Mātīte var būt ļoti agresīva, lai aizsargātu bērnus. Ģimene turas kopā apmēram 2,5 mēnešus. Rudenī mazuļi dodas meklēt savu teritoriju. Dzimumbriedumu stepes seski sasniedz 11—12 mēnešu vecumā.
Neišvānšteina
Neišvānšteina ir neoromānikas stilā celta pils Vācijā, Bavārijas dienvidrietumos. Pils tika celta 19. gadsimta beigās Bavārijas karalim Ludvigam II. Pils būvniecība uzsākta 1869. gada 5. septembrī un turpinājās līdz 1892. gadam, tomēr līdz galam netika pabeigta.
Pils veidota kā veltījums Riharda Vāgnera daiļradei. Pils arhitektūrā un iekšējo telpu apdarē atrodama gan viduslaiku romantiska interpretācija, gan Vāgnera mūzikas mitoloģija.
Pils atrodas netālu no Bavārijas dienvidrietumu robežas ar Austriju, gleznainā vietā, kalnā, paceļoties pāri Hoenšvangavas ciemam (Hohenschwangau). Netālu atrodas Hoenšvangavas pils, kur Ludvigs II pavadīja lielāko daļu bērnības. Viņš bija iecerējis uzcelt Neišvānšteinas pili un dzīvot tur vientulībā, tālu no sabiedrības, taču 1886. gadā Ludvigs II gāja bojā noslīkstot. Pils tika atvērta publiskai apskatei jau tūlīt pēc karaļa nāves.
Mūsdienās pils ir pazīstama kā ievērojams tūrisma objekts. Kopš 2001. gada "Jauno 7 brīnumu fonda" (New 7 Wonders Foundation) rīkotajās aptaujās Neišvānšteinas pils atzīta par vienu no finālistiem uz iekļūšanu mūsdienu 7 pasaules brīnumu sarakstā.
Narcisa metamorfoze
Narcisa metamorfoze ir spāņu sirreālista Salvadora Dalī 1937. gada glezna. Tā ir viena no Dalī gleznām no viņa paranoiski kritiskā perioda. Balstoties pēc grieķu mitoloģijas, Narciss iemīlējās savā atspulgā ūdenī. Nespējot šo atspulgu apskaut, viņš zaudēja dzīvotgribu, un dievi Narcisu padarīja nemirstīgu, pārvēršot par puķi.
Neelektrolīti
Par neelektrolītiem sauc vielas, kuru ūdens šķīdumi elektrisko strāvu nevada, jo tās šķīdumā nedisociē jonos. Pie neelektrolītiem pieder skābeklis, slāpeklis, ūdeņradis, kā arī organiskās vielas (piemēram, metāns, cukurs, spirts, glicerīns). Šajās vielās ir tikai nepolāras vai vāji polāras kovalentās saites.
1994. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola Virslīgas 1994. gada sezona''' bija 20. Virslīgas sezona, kas sākās, bet noslēdzās. Par Latvijas čempioniem trešo reizi pēc kārtas kļuva "Skonto", kas tuvākos sekotājus "RAF" apsteidza par 9 punktiem. Par čempionāta rezultatīvāko spēlētāju kļuva Vladimirs Babičevs no "Skonto" ar 14 gūtajiem vārtiem. Vēl šajā sezonā tika atjaunots formāts - 12 komandas divos riņķos.
Mežvidu ciems
Mežvidu ciems var būt:
Čikāgas latviešu radio raidījumi
Čikāgas latviešu radio raidījumi ir pasaules visvecākie nepārtrauktie rietumu latviešu valodas raidījumi. Pirmais raidījums bija dzirdams Čikāgas radio viļņos.
Raidījumi sākumā bija pusstundu garumā, bet tagad tie ilgst vienu stundu katru pirmdienas vakaru plkst. 19:00 WSBC 1240AM vai WCFJ 1470AM (Čikāgas dienvidos). Katru nedēļu dzirdama latviešu valoda, latviešu dziesmas, intervijas, ziņas, ziņojumi, sludinājumi, utt.
Pašreizējie programmas vadītāji ir Armands Birkens un Silvija Kļaviņa-Baršnija.
Čikāgas latviešu radio raidījumu komiteju vada priekšniece Valija Galenieks, informācijas nozares vadītājs ir Juris Valainis, kasieris ir Ilmārs Riekstiņš.
Rozā pantera 2
"Rozā pantera 2" (en) ir 2009. gada ASV detektīvkomēdijas filma. Filmas režisors ir Haralds Zvarts un tas ir turpinājums 2006. gada filmai "Rozā pantera", kas uzņemta, balstoties uz populāra komēdijseriāla sižetu.
Filmā franču inspektors Žaks Kluzo sadarbojas ar pasaules labākajiem izmeklētājiem, lai beidzot apturētu zagli Tornado, kas atgriezies pēc vairāku gadu bezdarbības. Galvenajās lomas atveido Stīvs Mārtins, Žans Reno, Emīlija Mortimera, Endijs Garsija, Alfreds Molina, Juki Matsuzaki, Aišvarija Raja, Lilija Tomlina un Džons Klīzs.
Četras svētās pilsētas
Četras svētās pilsētas, jūdaisma tradīcijā iekļauj Jeruzalemi, Hebronu, Tiberiju un Safedu.
Šīs pilsētas atzītas par svētām gan tāpēc, ka tajās koncentrētas kulta celtnes, gan ievērojamu rabīnu piemiņas vietu dēļ. Daudzi reliģiski ebreji izvēlas tikt apglabāti tieši šajās pilsētās.
Jeruzaleme jau gadu tūkstošiem ir jūdaisma svētākā pilsēta un ebreju pasaules centrs. Tajā atradies Jeruzalemes templis, tā bijusi senās Izraēlas karalistes galvaspilsēta un ir arī mūsdienu Izraēlas galvaspilsēta. Jeruzaleme ir svēta arī kristiešiem un musulmaņiem.
Hebronā atrodas patriarhu Ābrama, Īzaka, Jēkaba un viņu sievu Sāras, Rebekas un Leas kapu vietas. Arī musulmaņi uzskata Hebronu par svētu, jo tajā apglabāts viņu ciltstēvs Ābrams.
Tiberija ir ievērojama kā pilsēta kurā 18. un 19. gadsimtā darbojās virkne ievērojamu rabīnu un viņu skolnieki. Vēsturiski tieši šajā pilsētā pabeigts darbs pie Jeruzalemes Talmūda.
Baltimoras "Bullets" (1944—1954)
Baltimoras "Bullets" (en) bija ASV basketbola klubs, kas bija bāzēts Baltimorā, Mērilendas štatā, ASV. Klubs startēja trijās līgās: laika posmā no 1944. līdz 1947. gadam Amerikas basketbola līgā, laika posmā no 1947. līdz 1949. gadam Amerikas basketbola asociācijā (BAA) un laika posmā no 1949. līdz 1954. gadam (1949. gadā ABA apvienojās ar Nacionālo basketbola līgu) Nacionālajā basketbola asociācijā. Komanda beidza pastāvēt ar tās sezonas uzvarēto-zaudēto spēļu attiecību 3—11.
Komandas pastāvēšanas vēsturē "Bullets" ir izcīnījis vienu čempiontitulu (1948. gadā, kad tā bija Amerikas basketbola asociācijas sastāvā).
Dursupe
Dursupe ir ciems Talsu novada Balgales pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Dursupes krastos pie autoceļa P128 22 km no novada centra Talsiem un 89 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Dursupes muižas (Dursuppen, Groß-Dursuppen) centra. Izaugusi padomju gados kā Balgales ciema padomes un kolhoza «Dursupe» (vēlāk — «Vilis Lācis» un «Kurzeme») centrālais ciemats. Dursupē atrodas pagasta pārvalde, Balgales pamatskola, bērnudārzs, bibliotēka, doktorāts, pasts, vairāki veikali. Dursupes muižas komplekss (pils celta 1820. gadā) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Stenlijs Boldvins
Stenlijs Boldvins, Pirmais Bjūdlijas grāfs Boldvins (en; dzimis, miris ) bija britu politiķis no Konservatīvās partijas. Trīskārtējs Lielbritānijas premjerministrs starp abiem Pasaules kariem.
Biogrāfija
Dzimis dzelzs lielrūpnieka ģimenē. Rakstnieka Radjarda Kiplinga brālēns. Studējis Kembridžas Universitātē. Pēc universitātes beigšanas darbojās tēva biznesā, bet pēc tēva nāves 1908. gadā turpināja darboties uzņēmējdarbībā.
1906. gada vispārējās vēlēšanās balotējās no Konservatīvās partijas, tomēr, tāpat kā visās vēlēšanās, zaudēja konkurentam no Liberālās partijas. Pirmā pasaules kara laikā Boldvins kļuva par konservatīvo līdera Endrū Bonara Lova privātsekretāru. 1922. gadā konservatīvie uzvarēja vispārējās vēlēšanās, un Boldvins kļuva par Valsts kases kancleru, bet Bonars Lovs par premjeru.
1923. gadā Bonaram Lovam diagnosticēja vēzi, un viņš atkāpās, bet Stenlijs Boldvins kļuva par premjeru. Kaut arī konsevatīvajiem bija vairākums apakšnamā, lai spētu ieviest protekcionistiskus muitas tarifus, Boldvins deklarēja ārkārtas vēlēšanas 1923. gada decembrī.
1923. gada vēlēšanās konservatīvie samazināja pārstāvniecību parlamentā, un pirmoreiz Lielbritānijas vēsturē par premjerministru kļuva leiboristu pārstāvis Ramzejs Makdonalds. Tomēr tā paša gada 8. oktobrī Makdonalda valdība krita jautājumā par līguma ar PSRS. Vispārējās vēlēšanās, kuras notika 1924. gada novembrī uzvarēja konservatīvie. Savu lomu konservatoru uzvarā nospēlēja arī t. s. Zinovjeva vēstule, kura vēlāk izrādījās britu specdienestu Rīgā safabricēts viltojums.
Pēc vēlēšanām Boldvins otro reizi kļuva par valsts premjerministru. 1926. gadā Boldvina valdības laikā notika ģenerālstreiks. Valdībai bija lieli panākumi valsts elektrifikācijā. Pēc 1929. gada vēlēšanām pie varas atgriezās leiboristi un Makdonalds atkal atgriezās premjera amatā.
1931. gadā konservatīvie izveidoja koalīciju ar Makdonaldu, par ko Makdonaldu izslēdza no leiboristu partijas. Boldvins kļuva par Lordu - Padomes prezidentu (Lord President of the Council), bet, sakarā ar Makdonalda vecumu, par faktisko, un 1935. gadā par formālo, premjeru kļuva Boldvins.
Boldvinam trešoreiz nākot amatā, arvien reālāki kļuva pasaules kara draudi. Boldvina valdība ieņēma divdomīgu nostāju armijas attīstības jautājumā. Valdība demisionēja, kad no troņa atteicās karalis Edvards VIII.
Stīvens Džerards
Stīvens Džordžs Džerards (en; dzimis ) ir bijušais Anglijas futbolists, tagad — futbola treneris. Lielāko daļu no karjeras spēlēja Anglijas Premjerlīgas klubā Liverpool FC. Karjeras izskaņā viņš bija MLS kluba LA Galaxy spēlētājs. Aizvadījis 114 spēles Anglijas futbola izlasē. Viņš parasti spēlēja kā centrālais pussargs, lai gan ir spēlējis kā labās malas pussargs un kā otrais uzbrucējs. Bijis Skotijas kluba Rangers un Anglijas Premjerlīgas kluba Aston Villa F.C. galvenais treneris.
Kopš 2023. gada jūlija ir par Saūda Arābijas kluba Ettifaq galvenais treneris.
Futbolista karjera
Džerards lielāko daļu no karjeras ir spēlējis Anglijas Premjerlīgas klubā "Liverpool". Viņš debitēja šajā komandā 1998. gadā, bet komandas sākumsastāvā nostiprinājās 2000./2001. gada sezonā. 2003. gadā viņš kļuva par komandas kapteini, ieņemot Sāmi Hīpijā (Sami Hyypiä) vietu. No 17 gadiem, ko pavadīja futbola klubā Liverpool, 12 gadus viņš bija kapteinis. Viņš kopā ar komandu ir ieguvis FA kausu, divreiz Līgas kausu, kā arī 2001. gadā UEFA kausu. 2005. gadā viņš kļuva arī par UEFA Čempionu līgas uzvarētāju. 2015.—2016. gada sezonu viņš aizvadīja Amerikas Savienoto Valstu klubā LA Galaxy.