cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Abavas pagasts
Vēsture
1935. gadā Valgales pagasta platība bija 61 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Abavas un Valgales ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Abavas ciemam 1951. gadā pievienoja Valgales ciemu, 1954. gadā - daļu Zīles ciema. 1971. gadā daļu Abavas ciema teritorijas pievienoja Sabiles pilsētai, bet 1974. gadā daļu Sabiles teritorijas pievienoja Abavas ciemam. 1975. gadā Abavas pagastā iekļāva daļu Rendas ciema teritorijas, bet nelielas Abavas ciema teritorijas iekļāva Ģibuļu un Rendas ciemos. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2000. gadā Abavas pagasts iekļāvās Sabiles novadā. 2009. gadā Sabiles novadu iekļaujot Talsu novadā, Abavas pagasts tika izdalīts atsevišķā administratīvajā teritorijā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas: Valgale, Priedes, Lielvirbi, Rinkule.
Saimniecība
Bez zemnieku saimniecībām pagastā darbojas uzņēmuma Latvijas Valsts meži Mazsilu kokaudzēta, bet Tojātos atrodas SIA ABAVAS DĀRZI (ražo Abavas vīnus) vīnogu dārzs (pati vīna darītava atrodas Slampes pagastā).
Pagasta teritoriju šķērso valsts reģionālie autoceļi P120 (Talsi — Stende — Kuldīga) un P130 (Līgas — Kandava — Veģi). Pagastā nav aktīvas pasta nodaļas. Pasta indekss ir LV - 3294 (Sabile).
Izglītība un kultūra
No izglītības iestādēm Abavas pagastā (Valgalē) atrodas Upesgrīvas internātpamatskolas struktūrvienība "Valgales skola". Pagastā atrodas Abavas bibliotēka (Valgalē). Ir vairāki muzeji - Mākslas dārzs-muzejs Nekurienes vidū (Rumbciemā), Pedvāles brīvdabas mākslas muzejs (Pedvālē) un Sabiles novada muzejs (Valgalē). Veģos atrodas Valsts sociālās aprūpes centra "Kurzeme" filiāle "Veģi".
1610. gads
1610. bija parastais gads, kas sākās piektdienā.
Greatest Hits (2Pac albums)
Greatest Hits ir repera Tupaka Šakura pēcnāves dubultalbums. Albumu izdeva Death Row Records 1998. gadā. Lielākā daļa iekļauto dziesmu ir pārdotākie repera hiti. Dažas dziesmas albumā mazliet atšķiras no oriģinālajām. Diskā arī ir četras iepriekš neizdotas dziesmas - "God Bless The Dead", "Unconditional Love", "Troublesome '96" un pasaules hits "Changes".
Topi
Albums iekļuva Billboard 200 3. vietā. Disks arī tika serftificēts ar deviņkāršu platīnu tadējādi to padarot par visu laiku pārdotāko repa albumu.
Grafēns
Grafēns (en) ir oglekļa viena atoma biezuma slānis, kas veidots ar sp² starpatomu saitēm heksagonālā divdimensiju kristāliskajā režģī. Tam piemīt liela mehāniskā cietība, laba siltumvadītspēja un elektronu kustības spēja. Kolumbijas Universitātē veiktajos izmēģinājumos secināts, ka grafēns ir stiprākais materiāls, kāds jebkad testēts.
Grafēnu 2004. gadā pirmoreiz ieguva Andre Geims un Konstantīns Novosjolovs no Mančestras Universitātes. 2010. gadā par šiem pētījumiem viņi ieguva Nobela prēmiju fizikā.
Grafēns būtībā ir grafīta viens slānis, kas atdalīts no kopējā kristāla. Ideāls grafēns sastāv tikai no sešu stūru šūnām. Ja struktūrā ir piecu vai septiņu stūru šūnas, tas rada defektus. Piecu stūru šūnas veido slāni konusa formā. Struktūra ar 12 šādiem defektiem tiek saukta par fullerēnu. Septiņu stūru šūnas atomu slāni veido seglu formā. Kombinējot defektus ar normālajām šūnām, var iegūt dažādu formu virsmas.
Grafēns ar tā fiziskajām īpašībām (plānums, laba elektronu pārvietošanās spēja, laba siltumvadītspēja) ir labāks par mūsdienās lietotajiem pusvadītaju materiāliem, un nākotnē varētu aizstāt silīciju. ASV, Apvienotajā Karalistē un Vācijā ir radīti eksperimentāli tranzistori uz grafēna pamata. Pirmā praktiskā ierīce, kurā izmantots grafēns, ir šķidro kristālu displejs, kuru radījuši britu zinātnieki.
Galvenās problēmas ar grafēna praktisku izmantošanu ir saistītas ar tā iegūšanu. Izplatītākā metode ir slāņu noņemšana no grafīta, bet tā pagaidām tiek veikta ar rokām, un ir ļoti darbietilpīga.
2010. gadā ASV zinātnieku grupa grafēnam atklāja pseidomagnētismu, kad tam pielikts mehānisks spriegums. Izstiepjot grafēna parugu, tika novērots, ka tajā elektroni uzvedās tā, it kā tie atrastos ļoti spēcīgā magnētiskajā laukā ar indukciju virs 300 teslām, lai gan nekāds magnētiskais lauks tam netika pielikts.
Radons
Radons ir ķīmiskais elements ar simbolu Rn un atomskaitli 86. Radons ir smaga, radioaktīva un bezkrāsaina cēlgāze. Tas veidojas dažādu radioaktīvo elementu (tai skaitā rādija) radioaktīvās sabrukšanas procesā. Radons ir ķīmiski inerts un galvenie pielietojumi ir saistīti ar tā radioaktivitāti. Stabilākais radona izotops ir 222Rn ar pussabrukšanas periodu 3,82 diennaktis.
Vēsture
Radonu 1900. gadā atklāja vācu fiziķis Frīdrihs Ernsts Dorns (Friedrich Ernst Dorn). Tas bija piektais atklātais radioaktīvais elements pēc urāna, torija, polonija un rādija atklāšanas. Tas sākotnēji bija zināms kā rādija emanācija (simbols: Ra Em) vai vienkārši emanācija (Em). 1908. gadā skotu ķīmiķis Viljams Remzijs un angļu ķīmiķis Roberts Vitlovs-Grejs (Robert Whytlaw-Gray) radonu pirmo reizi ieguva tīrā veidā. Remzijs un viņa kolēģis ieteica elementu saukt par nitonu. Par radonu tas tika nosaukts 1923. gadā. Nosaukums ir atvasināts no rādija nosaukuma.
Atrašanās dabā
Dabā radons ir sastopams kā radioaktīvās sabrukšanas produkts urāna–238, urāna–235 un torija–232 izotopu sabrukšanas procesos. Zemes garozā tā daudzums tiek lēsts aptuveni 7% no kopējās masas. Sastopams arī dažādos ūdeņos, piemēram, karstajos avotos, kā arī Zemes atmosfērā. Vidēja gaisā ir viena radona daļiņa uz 1 daļiņām.
Izotopi
Radonam nav stabilu izotopu. Ir zināmi 36 dažādi radona izotopi, kuru atommasas ir no 193 līdz 231. Visstabilākais izotops ir radons–222, kura pussabrukšanas periods ir 3,82 diennaktis. Ir vēl trīs radona izotopi, kuru pussabrukšanas periods ir lielāks par stundu. Tie ir radons–210, radons–211 un radons–224.
Fizikālās īpašības
Radons ir radioaktīva vienatoma gāze bez krāsas un smaržas. Normālos apstākļos tā blīvums ir 9,73 kg/m³. Līdz ar to tā ir viena no smagākajām gāzēm. Salīdzinot ar Zemes atmosfēras blīvumu jūras līmenī, tā blīvums ir aptuveni 8 reizes lielāks. Radons sašķidrinās -61,7 °C lielā temperatūrā, savukārt sacietē -71 °C temperatūrā. Zemās temperatūrās radons rada luminiscenci.
Ķīmiskās īpašības
Radons ir cēlgāze, kas norāda uz to, ka tā ir ķīmiski neaktīva viela. Tomēr no visām cēlgāzēm radons ir visaktīvākais elements. Augstās temperatūrās radons savienojas ar fluoru, veidojot RnFn, kur n ir 4, 6 vai 2.
1609. gads
1609. bija parastais gads, kas sākās ceturtdienā.
Markuss Torntons
2009. gada NBA draftā viņu izraudzījās Miami "Heat" ar kopējo 43. kārtas numuru 2. kārtā, taču viņš tika aizmainīts un Ņūorleānas "Hornets" vienību. Tika iekļauts 2009.—2010. gada NBA sezonas labāko jauno spēlētāju otrajā izlasē. "Hornets" sastāvā aizvadīja pusotru sezonu, pēc tam nepilnas trīs sezonas spēlēja Sakramento "Kings" sastāvā, pēdējo sezonu noslēdzot Bruklinas "Nets" sastāvā. Kopš 2014. gada jūlija spēlē Bostonas "Celtics" sastāvā.
Karagājiens uz Sakalu (1208)
1208. gada karagājiens uz Sakalu notika pēc Beverīnas letgaļu aicinājuma, lai atriebtu ugauņu iebrukumu viņu zemē.
Kristīto letgaļu karaspēks, kuru vadīja Sotekles Rūsiņš un Autīnes Varidots no Beverīnas pils devās uz Sakalas novadu un nogalināja neskaitāmu daudzumu tās iedzīvotāju, ieskaitot 300 vecāko un labiešu, gūstā ņemot vienīgi meitenes. Pēc krustnešu priekšlikuma uz gadu tika noslēgts pamiers starp igauņiem un kristītajiem letiem un līviem.
Davidovs
Davidovs (ru, no personvārda Dāvids (Давы́д); sieviešu dzimtē Davidova) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vīrieši:
Sievietes:
Skvalēns
Skvalēns (2,6,10,15,19,23-heksametil-2,6,10,14,18,22-tetrakozaheksaēns) ir nepiesātinātais ogļūdeņradis ar sešām izolētām (nekonjugētām) dubultsaitēm. Skvalēns pieder pie triterpēniem un tai pašā laikā tā ķīmiskā struktūra ir tuva karotinoīdiem. Skvalēns ir eļļains šķidrums.
Atrašanās dabā
Skvalēnu var atrast visos augstākajos organismos, tai skaitā cilvēka organismā, jo tas ir steroīdu, piemēram, holesterīna bioķīmiskais priekštecis.
Iegūšana
Skvalēnu iespējams ķīmiski sintezēt no farnezola, taču vieglāk to iegūt no dabā sastopamām izejvielām.
Izmantošana
Skvalēnu lieto kosmētikā kā mitrinātāju.
BESM
BESM (, saīsinājums no Lielā (ātrdarbīgā) elektroniskā skaitļošanas mašīna) bija PSRS skaitļošanas mašīnu sērija, kura paredzēta plaša uzdevumu loka risināšanai.
БЭСМ-4 (1965)
БЭСМ-4 mašīnas atšķiras ar savu ātrdarbību — 20 tūkstoši operāciju sekundē. Mašīna varēja strādāt arī ar attālinātiem objektiem caur telefonu sakaru kanāliem. Standarta konfigurācijā sakaru kanālu nebija. БЭСМ-4 tika ražota no 1965. gada un pavisam saražoja 30 mašīnas.
Modeļi, tehniskie parametri un konfigurācija
Pirmie datori parādījās 1971. gadā. Tos ražoja rūpnīcās Kazaņā un Minskā. Pēdējās mašīnas tika ražotas 1998. gadā (ЕС-1220). Pavisam saražoja vairāk nekā 15 000 ЕС ЭВМ mašīnu. Gandrīz visi šie projekti tika apturēti 1990. gadu sākumā pēc PSRS sabrukuma. Pēdējās ЕС sērijas mašīnas tika ražotas jau ar IBM licenci un aprīkojumu.
Visu šo datoru pamats bija plates 140 x 150 mm lielumā. Konstruktīvi šie datori bija kā lieli skapji, kuru augstums bija cilvēka augumā. Tiem bija arī perifērijas iekārtas — printeri, magnētisko lenšu datu nesēji un magnētiskie diski. Mašīnām bija konkrēts funkcionālo bloku sadalījums: procesora vieta, operatīvās atmiņas bloks u.c. Lai izvietotu visus šī datora blokus, bija vajadzīga atsevišķa telpa (vai pat vairākas telpas) ar kopējo platību vismaz 25 — 30 m2, bija vajadzīga arī īpaša grīda, lai būtu, kur likt visus kabeļus. Grīdā bija arī ventilācijas un dzesēšanas sistēmas.
Kopumā galvenā datoru īpašība bija to ātrdarbība. Procesors veica no dažiem desmitiem tūkstošu līdz dažiem miljoniem operāciju sekundē. Operatīvās atmiņas daudzums bija no 64 kb pirmajos datoros līdz pat 16 MB pēdējiem datoriem. Perifērijas iekārtas bija apmaināmas savā starpā, bet procesori un atmiņa — nē.
1899. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1899. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Vidzemes, Latgales, Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes tolaik atradās Krievijas Impērijas sastāvā (Kurzemes, Vidzemes un Vitebskas guberņā).
Kamieļu cilts
Kamieļu cilts (Camelini) ir viena no divām kamieļu apakšdzimtas (Camelinae) ciltīm. Otra ir lamu cilts (Lamini). Kamieļu ciltī ir 2 mūsdienās dzīvojošas sugas, un abas pieder kamieļu ģintij (Camelus). Šīs cilts tuvākie radinieki ir lamas.
Kamieļu cilts mūsdienu dzīvnieku dabīgais izplatības areāls ir Āzija un Ziemeļāfrika. Senākie kamieļu cilts dzīvnieki dzīvoja pliocēnā pirms 5000 gadiem. Sākotnēji tie bija sastopami tikai Ziemeļamerikā. Bet apmēram pirms 2 - 3 miljoniem gadu no Ziemeļamerikas tie ieceļoja Āzijā.
Gvinejas-Bisavas karogs
Gvinejas-Bisavas Republikas karogs pieņemts 1973. gadā, kad valsts ieguva neatkarību no Portugāles. Karogā iekļautas tradicionālās afrikāņu krāsas — zelta, zaļa un sarkana, kā arī Āfrikas Melnā Zvaigzne. Karoga dizains lielā mērā aizgūts no Ganas karoga dizaina. Krāsām ir tā pati nozīme: sarkanā simbolizē mocekļu asinis, zaļā — mežus, bet zelta — minerālu bagātību.
Bernāti
Bernāti ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Nīcas pagastā 15 kilometrus uz dienvidiem no Liepājas pie autoceļa A11 (Liepāja — Lietuvas robeža (Rucava)) un Baltijas jūras. Bernātos un apkaimē ir ap desmit viesu namu un kempings.
Līdzās Bernātiem atrodas īpaši aizsargājamā dabas teritorija Bernātu dabas parks, kas ir vaļņveida kāpu teritorija, kas veidojusies pirms apmēram 7,5 - 2,8 tūkstošiem gadu, apaugusi ar priežu mežu. Dabas parkā atrodas viena no Latvijas augstākajām kāpām - 37 metrus augstais Pūsēnu kalns. Parka teritorijā, Latvijas vistālākajā sauszemes rietumu punktā, uzstādīts piemineklis "Zaļais stars" (uzstādīts 1998. gadā, tēlnieks Vilnis Titāns). Parka teritorijā atrodas piemiņas akmens Latvijas Valsts prezidentam Jānim Čakstem (1926. gads) ar tajā iekaltajiem prezidenta vārdiem "Šeit jābūt kūrortam!".
Čadas prezidentu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Čadas prezidenti, kopš 1960. gada, kad tā ieguva neatkarību no Francijas.
30px Čadas Republika (1960 — mūsdienas) 30px
{{legend| Green | Čadas Progresīvā partija (PPT) / Nacionālā kustība par kultūru un sociālo revolūciju (MNRCS) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| Crimson | Čadas Nacionālā atbrīvošanas fronte (FROLINAT) — Tautas Bruņotie spēki (FAP) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| Salmon | Tautas kustība par Čadas atbrīvošanu (MPLT) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| DarkBlue | Ziemeļu Bruņotie spēki (FAN) / Neatkarības un Revolūcijas nacionālie spēki (UNIR) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| Blue | Patriotiskā glābšanas kustība (MPS) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #C3B091 | Militārais / Čadas Bruņotie spēki (FAT; 1960–79) |border=1px solid #AAAAAA}}
Veimāras Republika
Dibināšana
Valsts nosaukta Veimāras pilsētas vārdā, kur pēc Novembra revolūcijas sanāca nacionālā sapulce, lai izveidotu jaunu valsts pārvaldes sistēmu. Balstoties uz smago ekonomisko stāvokli, kāds valdīja pēc kara un izmantodami strādnieku masu neapmierinātību, kreisie spēki 1918. gada decembrī - 1919. gada janvārī mēģināja izdarīt valsts apvērsumu. Valdības karaspēkam un policijai tomēr izdevās nemierus apspiest, bet Kārlis Lībknehts, Roza Luksemburga u.c. komunistu vadoņi tika nogalināti. Komunistu varai dažus mēnešus izdevās noturēties vienīgi Bavārijas padomju republikā.
Vācijas impērijas vietā Nacionālā sapulce 1919. gada 8. februārī ātri un bez diskusijām pieņēma „Likumu par pagaidu valsts varu”, kas sastāvēja no 10 pantiem. Valsts iekārtu noteica t.s. Veimāras konstitūcija (Weimarer Verfassung), ko pieņēma Satversmes Sapulcē 31. jūlijā. Līdz ar to Vācijas impērijas ķeizara vara tika likvidēta un 1919. gada 11. augustā proklamēta parlamentāra federatīva republika ar demokrātisku politisko iekārtu. Augstākā likumdevēja institūcija bija Reihstāgs, ko ievēlēja vispārējās vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, proporcionālās vēlēšanās uz 4 gadiem. Parlamenta apakšpalāta Reihsrāts sastāvēja no federālo zemju pārstāvjiem. Valsts prezidentu, apveltītu plašām pilnvarām, ievēlēja vispārējās vēlēšanās uz 7 gadiem. Valdību vadīja reihskanclers. Tiesu varu īstenoja neatkarīgi, uz mūžu iecelti tiesneši.
Versaļas līguma sekas
Saskaņā ar Versaļas miera līgumu Vācijai bija jāatdod daļa tās teritoriju Francijai (ar akmeņoglēm un dzelzsrūdu bagātie apgabali Elzasa un Lotringa), Dānijai (Šlēzvigas apgabala ziemeļdaļa) atjaunotajai Polijai (Poznaņa, Pomerānija, Rietumprūsija, daļa Augšsilēzijas u.c.) un jaunizveidotajai Čehoslovākijai (daļa Augšsilēzijas). Uzvarētāju lielvalstu pārraudzībā nodeva arī (Klaipēdas (Mēmeles) apgabalu), ko vēlāk okupēja Lietuva. Dancigu (Gdaņsku) pasludināja par brīvpilsētu Polijas uzraudzībā. Zāras ogļu baseinu nodeva uzvarētāju lielvalstu pārvaldīšanā uz 15 gadiem. Dažus Vācijas apgabalus ieguva arī Beļģija. Vācijai atņēma arī visas tās kolonijas, kuras savā starpā sadalīja Apvienotā Karaliste, Francija, Beļģija un Japāna. Vācijas sauszemes karaspēks nedrīkstēja pārsniegt 100 000 vīru, tai nedrīkstēja piederēt sava kara aviācija, tanku karaspēks, zemūdens flote u.c. Gar Vācijas un Francijas robežu tika izveidota t.s. Reinas demilitarizētā zona – apm. 50 km plata zona, kurā vispār nedrīkstēja atrasties nekāds karaspēks. Reparāciju summa Versaļas miera līgumā gan skaidri netika minēta, taču vēlāk tā tika noteikta uz 31 miljardiem ASV dolāru.
Ekonomikas sabrukums
Bezdarbs sasniedza astronomiskus apmērus, inflācija, kura sākusies jau kara laikā, lielākajai iedzīvotāju daļai laupīja viņu pēdējos ietaupījumus. Bez darba palikuši arī tūkstošiem ķeizariskās armijas virsnieku un kareivju, kas organizējās biedrībās un partijās, rīkoja nekārtības, ielu kautiņus ar komunistiem un sociāldemokrātiem, kuri nebija atmetuši cerības mainīt valsts iekārtu.
1923. gada janvārī Francijas valdība, lai sodītu Vāciju par neizpildītajām ogļu un dzelzsrūdas piegādēm, okupēja Vācijas smagās rūpniecības centru Rūras apgabalā. Vācijas ekonomika sabruka pilnīgi - inflācija pieauga un pārgāja hiperinflācijā: piemēram, ja 1914. gada jūlijā par 1 ASV dolāru deva 4,20 vācu markas, 1919. gada jūlijā – 14, 1923. gada janvārī – jau 17 982, bet 1923. gada novembrī – 4 200 000 000 markas.
Likvidācija
Pastāvot daudzpartiju politiskajai sistēmai, 1920. gados, pateicoties Lielās depresijas un uzvarētājvalstu noteikto reparāciju slogam Vācijas ekonomikai, lielu ietekmi ieguva NSVSP, kas 1932. gada Reihstāga vēlēšanās ieguva 37,4% vēlētāju balstu. Nacistu partijas līderis Ādolfs Hitlers 1933. gada 30. janvārī kļuva par reihskancleru. Veimāras konstitūcija de facto zaudēja savu spēku.
Laosas karogs
Laosas Tautas Demokrātiskās Republikas karogs tika pieņemts 1975. gada 2. decembrī. Karogs sastāv no trim horizontālām joslām. Vidējā — zilā josla ir divreiz platāka nekā katra no ārējām sarkanajām joslām. Karoga vidū ir balts disks, kura diametrs ir 80% no zilās joslas augstuma. Karoga attiecība ir 2:3.
Sarkanā krāsa karogā simbolizē asinis, kas izlietas cīņā par neatkarību, bet zilā — valsts pārticību. Baltais disks simbolizē mēnesi pār Mekongas upi, kā arī valsts vienotību zem komunistu valdības.
No 1952. gada līdz karaliskās valdības krišanai 1975. gadā valstij bija sarkans karogs ar baltu trijgalvainu ziloni (dievu Eravanu) vidū. Uz ziloņa atrodas lietussargs, savukārt pats zilonis stāv uz pjedestāla ar pieciem līmeņiem. Baltais zilonis ir bieži sastopams karalisks simbols Dienvidaustrumāzijā, un tā trīs galvas simbolizē trīs bijušās karalistes, no kurām veidojās valsts, — Vjentjanu, Luangprabangu un Kšenkungu. Arī lietussargs ir karaļa simbols budistu kosmoloģijā. Pjedestāls simbolizēja likumus, uz kuriem balstījās valsts.
Popārts
Rašanās
Popārts radies Amerikā kā visasākā reakcija pret abstrakcionismu, un, kaut arī ar šo virzienu saistīta māksla, kas atbilst plašās tautas masās populārai mākslai, spēj uzrunāt tautu, tā nevēlas būt "augstajai mākslai" līdzīga un tāpēc var būt viegli izplatāma. Popārts, visbiežāk, māksliniekus, it sevišķi tos, kas dzīvoja rūpniecības un komerciālajos rajonos, stimulēja uz parastā, ikdienišķā un vulgārā popularizāciju. Popārta pārstāvji apgleznoja visu to, kas nebija ievērības cienīgs un ko noraidīja māksla: visa veida reklāmas, avīžu un žurnālu ilustrācijas, karikatūras, ikdienas drēbes u.c.
Izpausmes
Būtībā popārts nojauca robežu starp unikālu, mākslinieka radītu vērtību un masveidā ražotu priekšmetu izmantošanu radošās domas izteikšanai. Ironijas sajūta un rotaļīgums bija viens no stila raksturlielumiem. Popārta tēli tika meklēti reklāmās, animācijas filmās, komiksos un televīzijā. Mākslinieki sāka veidot kolāžas no dažādiem, mākslai netradicionāliem materiāliem — sākot ar kartona un metāla kārbām un beidzot ar stiklu, spoguļiem, audumiem, avīžu izgriezumiem un auto detaļām. Daudzi pievērsās fotomontāžām spilgtos, kliedzošos un savstarpēji nesaderīgos toņos. Nereti tika atdarināti sadzīves priekšmeti, veidojot no tiem neparastas kompozīcijas. Viens no biežāk lietotajiem mākslinieciskās izteiksmes veidiem bija kāda populāra tēla apspēlēšana ar dažādiem līdzekļiem. Par vienu no spilgtākajām popārta ikonām kļuva slavenā amerikāņu aktrise Merilina Monro.
Atbalsts
Popārta veidošanos veicināja Ričards Hamiltons (1922—2011) un citi dadaistu ietekmētie lietišķās mākslas pārstāvji. Šo mākslinieku darbošanās rezultātā tika panākts izlīdzinājums starp mākslinieka radītajām unikālajām vērtībām un visās pārējās cilvēka darbības sfērās masveidā izgatavotajiem priekšmetiem. Tas rezultātā noveda pie mākslas radīšanas ar tehnisko līdzekļu palīdzību.
Pazīmes
Popārtu kā stilu spēj atpazīt daudzi. Gan tāpēc, ka tas ir parādījies nosacīti nesen, gan arī tāpēc, ka radīts tieši ikvienam. Popārtam raksturīgas ir vairākas pazīmes: skaidra, vienkārši saprotama doma, spilgtas krāsas un ar melnu līniju apvilkti objekti. Šis virziens, ko uztvēra kā amerikāņu imperiālistu mākslu, attēlo patērētāju sabiedrības vienkāršo konstatējumu (stereotipi, slavenības, ēdiens utt.). Labi pazīstamais popārts līdz minimumam samazina mākslinieka personisko izteiksmi, integrē apkārtējo vidi un izpaužas mākslā, mūzikā un dejā. Popārts kļuva par īstu sabiedrības fenomenu, tiek uzņemts atplestām rokām un norobežojas no abstraktā ekspresionisma.
Krili
Krili jeb eifauzīdvēži (Euphausiacea) ir neliela izmēra vēžveidīgie, kas ir augstāko vēžu klases (Malacostraca) kārta. Krilu kārtā ir 86 sugas, kas iedalītas 2 dzimtās, turklāt dziļūdens krilu dzimtā (Bentheuphausiidae) ir tikai viena suga — dziļūdens krils (Bentheuphausia amblyops), kas dzīvo 1000 metru dziļumā zem ūdens un dziļāk.
Vārds krils cēlies no norvēģu valodas, kas latviski nozīmē zivju mazulis. Mazie krili ir sastopami visos pasaules okeānos. Tie ir nozīmīgs barības ķēdes posms, kas atrodas tuvu ķēdes apakšai, jo krili barojas ar fitoplanktonu vai mazākajām zooplanktona daļām. Tādējādi krili nodod barības vielas uz augšu pa barības ķēdi lielākiem dzīvniekiem, kuriem tie savukārt ir galvenais barības avots. Krilu biomasa ir ļoti liela, piemēram, Antarktīdas krilu (Euphausia superba) biomasa Dienvidu okeānā ir lielāka kā 500 000 000 tonnas. Tas ir apmēram 2 reizes vairāk kā cilvēku biomasa. Ar kriliem barojas vaļi, roņi, pingvīni, kalmāri un zivis. Lielākajai daļai krilu sugu diennakts laikā ir raksturīga aktīva vertikālā migrācija, tādējādi nakts laikā ar kriliem barojas dzīvnieki, kas peld tuvu ūdens virsmai, bet dienas laikā dziļūdens dzīvnieki.
Rūpnieciski krilus zvejo Dienvidu okeānā un jūrās pie Japānas krastiem. Gada laikā nozvejo apmēram 150 000 - 200 000 tonnas krilu. Krilus izmanto lauksaimniecībā, akvāriju dzīvnieku barošanā, kā ēsmu makšķerēšanā un farmācijā. Japānā un Krievijā krilus izmanto arī cilvēku pārtikā. Japāņi tos sauc par okiami.
Morfoloģija
Kā visiem vēžveidīgajiem kriliem ir ārējais hitīna skelets, kas dalīts 3 nodalījumos: galva, krūtis un vēders. Galva un krūtis ir saaugušas kopā, veidojot galvkrūtis. Lielākajai daļai krilu sugu hitīna skelets ir caurspīdīgs. Pateicoties šai īpašībai, tos var viegli atšķirt no līdzīgajām garnelēm un citiem vēžveidīgajiem. Kriliem ir sarežģītas, labi attīstītas daudzfasetu acis. Atkarībā no vides dažādu sugu redze piemērojusies dažādam apgaismojumam, piemērojot tīklenes redzes pigmentu. Kriliem ir 2 antenulas un vairāki pāri krūšu kāju — torakopodi jeb pereipodi. To skaits ir atšķirīgs atkarībā no ģints un sugas. Pie krūšu kājām pieder arī žokļkājas un sevis apkopšanas kājas. Visām sugām ir arī 5 vēderkāju pāri jeb peldkājas — pleopodi. Lielākā daļa krilu ir apmēram 1—2 cm gari, dažas sugas aug līdz 6—15 cm. Lielākā krilu suga ir Thysanopoda spinicauda.
Bioluminiscence
Izņemot dziļūdens krilu, visiem pārējiem kriliem piemīt bioluminiscences spēja. Tiem ir gaismas orgāni — fotofori, kas mirdz, oksidējoties speciālai olbaltumvielai luciferīnam fermenta luceferāzes klātbūtnē. Pētījumos ir atklājies, ka lielai daļai krilu sugu luceferīns ir līdzīgs, bet ne identisks ar dinoflagellatu luceferīnu. Iespējams tie paši neražo luceferīnu, bet to iegūst no apēstajām dinoflagellatēm. Krilu fotofori ir sarežģīti veidoti orgāni. Tiem ir lēcas ar spēju fokusēt gaismu, un tos var grozīt ar muskuļu palīdzību. Zinātniekiem nav skaidrojuma, kādos nolūkos krili izmanto mirdzēšanu. Dažādas hipotēzes to skaidro ar pārošanos, sociālo sazināšanos u.c.
Barošanās
Lielākā daļa krilu barojas, filtrējot ūdeni. To taustekļi un torakopodi veido ļoti smalku matiņu filtru, cauri kuram plūstot ūdenim, barības vielas ieķeras kājiņās. Šis filtrs sastāv no ļoti smalkiem matiņiem, spējīgiem uzķert fitoplanktona daļiņas, kā kramaļģes, kuras ir vienšūņu organismi. Lielākā daļa krilu ir visēdāji, lai gan dažas sugas ir plēsīgas un barojas tikai ar mazākajām zooplanktona daļiņām.
Dzīves cikls
Krilu dzīves cikls ir samērā labi izpētīts, lai arī dažādām sugām ir nelielas dzīves cikla atšķirības. Pēc tam, kad no olām izšķiļas jaunie krili, tie iziet caur vairākām metamorfozēm atšķirīgām kāpura stadijām — nauplijs, pseidometanauplijs, metanauplijs, kaliptopsis un fursilija. Katra no šīm stadijām sadalās vairākās apakšstadijās. Pseidometanauplija stadija ir raksturīga tikai tām sugām, kas olas dēj perējamā somā. Kāpuri attīstās un aug ātri, nomainot ārējo hitīna skeletu līdzko tas kļūst par mazu. Olas dzeltenuma rezerves kāpura organismā ļauj tam izdzīvot līdz metanauplija stadijai, to ieskaitot. Kaliptopsis stadijā kāpuram attīstās mute un gremošanas trakts, un tie sāk baroties ar fitoplanktonu. Šajā stadijā iekšējās olas dzeltenuma rezerves ir beigušās, un kāpuram ir jāuzpeld augšējos okeāna ūdens slāņos, lai varētu baroties. Fursilijas stadijā kāpuram attīstās segmenti ar peldkājām, sākot ar tiem segmentiem, kas tuvāk galvai. Katrs jaunais kāju pāris attīstās nomainoties hitīna skeletam. Katru reizi attīstās atšķirīgs skaits segmentu ne tikai dažādām sugām, bet arī vienas sugas robežās, jo tas ir atkarīgs no ārējiem apstākļiem. Pēc pēdējās fursilijas stadijas, jaunais krils izskatās kā pieaugušie krili. Tad tam pakāpeniski attīstās dzimumdziedzeri un tas sasniedz dzimumbriedumu.
Vairošanās
Pārošanās sezonā, kas ir atkarīga no klimata un sugas, tēviņš novieto spermas somu uz mātītes dzimumdziedzeru atveres (thelycum). Mātīte savā olnīcā pārnēsā vairākus tūkstošus olu, kas sasniedz trešo daļu no kopējās mātītes ķermeņa masas. Vienas sezonas laikā kriliem var būt vairāki perējumi.
Kriliem ir divi veidi olu dēšanai. Lielākā daļa (57 sugas) apaugļotās olas izdēj uzreiz ūdenī, kur tās nogrimst un izklīst. Šīs sugas parasti izšķiļas kā naupliji, bet reizēm kā metanaupliji vai pat kā kaliptopsis stadijas kāpuri. Atlikušās 29 sugas olas dēj perēšanas somā. Mātīte nēsā somu ar olām sev līdzi. Tā ir piestiprināta pie pēdējām vēderkājām. No olām kāpuri izšķiļas metanauplija stadijā, bet dažām sugām nauplija vai pseidometanauplija stadijā.
Dzīves ilgums
Dažas polārās sugas dzīvo samērā ilgi — vairāk kā 6 gadus, piemēram, Antarktīdas krili, mērenās joslas krili dzīvo apmēram 2 gadus, piemēram, Klusā okeāna krili, bet tropu un subtropu sugas 6—8 mēnešus.
Uzvedība
Lielākā daļa krilu sugu veido barus. Bara blīvums ir atkarīgs no sugas un ģeogrāfiskā reģiona. Antarktīdas kriliem bara 1 m³ peld 10 000—60 000 indivīdu. Dzīvošana barā ir veids kā aizsargāties no ienaidniekiem, kas krilus medī pa vienam.
Vertikālā migrācija
Kriliem ir raksturīga diennakts vertikālā migrācija. Ilgu laiku valdīja viedoklis, ka dienas laikā krili grimst lejup, bet nakts laikā paceļas uz augšu. Tomēr diennakts laikā krils paceļas un nogrimst 2—3 reizes. Dažas sugas veido ūdens virsmas barus dienas laikā, barojoties un pārojoties, neskatoties uz to, ka tas ir ļoti bīstami un bars ir pakļauts ienaidnieku uzbrukumiem.
Jo dziļāk krili iegrimst, jo tie kļūst mazāk aktīvi. Iegrimstot tie izvairās no ienaidniekiem un taupa enerģiju. Peldēšanas aktivitāte ir saistīta ar to, cik krils ir labi paēdis. Kad krils atrodas ūdens virsmas tuvumā, tas barojas un peldēšana nav aktīva. Paēdis tas nogrimst. Grimstot krils izdala fekālijas, kurām ir nozīmīga loma okeāna oglekļa ciklā. Krils ar tukšu vēderu, lietojot peldkāju pulsāciju, peld enerģiski augšup, lai sasniegtu ūdens virsmu. Krils parasti peld ar ātrumu 5—10 cm/sekundē (2—3 ķermeņa garumi sekundē). Lielākus attālumus tie nopeld, izmantojot okeāna straumes. Ja krilam draud briesmas, tas spēj izpildīt asu kustību uz atpakaļu, izmantojot enerģisku astes pievilkšanas kustību. Šajā brīdī krila ātrums ir 10—27 ķermeņi sekundē. Tas nozīmē, ka lielāka auguma krili, piemēram, Antarktīdas krili spēj atkāpties ar ātrumu 0,8 m/sek.
Diktatūra
Diktatūra (la — ‘teikšana’) ir autokrātiska valsts pārvaldes forma, kurā vienam cilvēkam vai šauram cilvēku lokam pieder neierobežota vara. Politiskās norises valstī kontrolē diktators un to palīdz paveikt iekšējs un pietuvināts elites loks, kas sastāv no padomdevējiem, ģenerāļiem un citām augsta ranga amatpersonām. Diktatora vara tiek nodrošināta, ietekmējot un nomierinot iekšējo loku, kā arī apspiežot jebkuru opozīciju, piemēram sāncenšu politiskās partijas un nelojālus sabiedrotos. To paveic ar militāru un politisku spēku. Diktatūras ir autoritāras vai totalitāras. Visbiežāk sastopamie diktatūru veidi ir militārā diktatūra, vienpartijas valsts un autokrātija vai personības kults, kā arī absolūtā monarhija.
Termins ‘diktatūra’ radās Romas Republikā, kad valstsvīram tika piešķirta absolūta vara, lai tiktu galā ar kādu ārkārtas situāciju. Pirmās militārās diktatūras radās Japānā, it īpaši, sjogunu valdīšanas laikā, bet Eiropā pirmā militārā diktatūra bija Anglijā, Olivera Kromvela laikā. Mūsdienu diktatūras radās 19. gadsimtā, kad Eiropā izplatījās bonapartisms, tas ir, Napoleona Bonaparta un viņa sekotāju politiskā ideoloģija, bet Latīņamerikā tā sauktie kaudiljo (caudillo). 20. gadsimtā Eiropā uzplauka fašima un komunisma diktatūras. Daudzas diktatūras radās Āfrikas valstīs, kuras viena pēc otras ieguva neatkarību laika posmā no 1950.-tajiem līdz 1975. gadam.
Struktūra
Diktatūras varas struktūra noteiktās valstīs var būt atšķirīga un, atkarībā no definīcijas, ir arī atšķirīgi diktatūras elementi. Kopīgā iezīme ir tas, ka diktators īsteno lielāko daļu vai pilnīgu varu pār valdību un sabiedrību, bet dažreiz ir nepieciešama elite, lai īstenotu diktatora pārvaldi. Pietuvinātais elites loks sastāv no padomdevējiem, tuviniekiem, draugiem, ģenerāļiem un citām augsta ranga amatpersonām. Elitei ir dota noteikta vara un tā parasti saņem noteiktas priekšrocības apmaiņā pret diktatora atbalstu. Elite ir arī diktatora galvenais politiskais drauds, jo tā var izmantot savu varu, lai ietekmētu vai gāztu diktatūru.
Totalitārisma gadījumā diktatūru raksturo vienas politiskās partijas pārvalde ar spēcīgu un izteiktu līderi. Šādā gadījumā liela loma ir arī partijas ideoloģijai, kas tiek realizēta valstī. Totalitāra valdība pilnībā kontrolē plašsaziņas līdzekļus, kā arī sabiedriskās un saimnieciskās organizācijas.
Veidi
Visbiežāk sastopamie diktatūru veidi ir šādi:
Vēl pie diktatūras veidiem var likt monarhiju, it īpaši, absolūto monarhiju.
Kauliņupe
Kauliņupe (arī Kauliņa) ir upe Latvijā, Dienvidkurzemes novadā, Ruņas labā krasta pieteka.
Upe ir līkumaina, strauja. Tek rietumu-dienvidrietumu virzienā. Upes beigu daļa tek cauri Ruņupes ielejas dabas liegumam. Ietek Ruņā augšpus Mazgramzdas. Upi šķērso valsts autoceļš P135 (Priekule—Vaiņode).
Boeing 717
Boeing 717 ir ASV aviobūves kompānijas Boeing pasažieru lidmašīnas sērija.
Vēsture
Ar 100 pasažieru sēdvietām aprīkotais Boeing 717 ir jaunākais papildinājums no populārajiem DC-9, MD-80, MD-90 gaisa kuģiem un vienīgais "Douglas" (līdz 1997. gadam saucās Mc Donnell Douglas) modelis, kuru "Boeing" plāno saglabāt savā komandsastāvā. Boeing 717 ir veidots priekš liela augstuma distanču veikšanas īsu maršrutu reģionālajos lidojumos.
Mc Donnell Douglas 1991. gada jūnijā, Parīzes gaisa šova laikā, iepazīstināja pasauli ar MD-95. Šajā laikā Mc Donnell Douglas cerēja, ka uz formālu lidmašīnas ieiešanu apritē līdz 1991. gada beigām un pirmo lidojumu 1994. gada jūlijā. Notika tā, ka ieiešana apritē notika tikai 1995. gada oktobrī, kad "Valu jet" (tagad "Air Tran") pasūtīja 50 lidaparātus un plānoja pasūtīt vēl 50.
1998. gada janvārī, kompānija "Boeing" (pēc apvienošanās ar Mc Donnell Douglas) pārdēvēja to par Boeing 717-200 (otrs izmantotais nosaukums bija C-135 un KC-135, tie bija militārie modeļi). Pirmais lidojums notika 1998. gada 2. septembrī. Atļauja uzsākt lidojumus tika saņemta 1999. gada 1. septembrī, bet pirmā piegāde aviokompānijai "Air Tran" notika tā paša gada 23. septembrī.
Lielākās kompānijas, kas izmanto Boeing 717 ir AeBal, Airtran, Bangkok Air, Bavaria International Leasing, Hawaiian Airlines, Impulse Airlines, Midwest Express Airlines, Olympic Aviation, Pembroke Leasing, Qantas Link, Siam Reap Air, Trans World Airlines, un Turkmenistan Airlines.
Boeing 717-200HGW
Apkalpe - 2 cilvēki. 106 sēdvietas 2 klasēs vai 117 sēdvietas 1 klasē.
Korejas Grand Prix
Saraksts
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.
Kerkna (stacija)
Kerkna (et) ir stacija Tapas—Tartu dzelzceļa līnijā Igaunijā, Tartu apriņķa Tartu pagastā un atrodas 11,2 km attālumā no Tartu, 101,3 km attālumā no Tapas un 178,9 km attālumā no Tallinas. Kerknas stacija apkalpo pasažieru vilcienu satiksmi un veic dzelzceļa kravu operācijas. 2011. gadā pasažieru apkalpošana pārcelta par dažiem simtiem metru Tartu virzienā. Jaunajā vietā izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 30 metri. Pasažieru iekāpšana tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona. Kerknā pietur Tapas (Jegevas un Tallinas) un Tartu (Koidulas un Valgas) virzienā kursējošie dīzeļvilcieni, izņemot Tallinas-Tartu ekspresvilcienu.
Rīgas ASK
ASK Rīga bija Latvijas basketbola klubs no Rīgas, kas tika dibināts 2006. gadā un likvidēts 2009. gadā. Komanda bija BK Rīga mantiniece. Klubs tika nosaukts pēc padomju laiku basketbola komandas Rīgas ASK. ASK Rīga piedalījās LBL, BBL un ULEB kausa izcīņā. 2007. gadā ASK Rīga kļuva par Latvijas čempioniem, finālspēlēs pārspējot BK Ventspils.
tika atzīta kluba maksātnespēja. Kluba parādu summa pārsniedza 1,4 miljonus latu. Lai arī klubam tika izveidota atjaunošanas komisija, tika paziņots, ka tā pārtrauc darbību.
Priekšvēsture
1931. gadā tika izveidots basketbola klubs Rīgas "ASK", kas startēja Latvijas čempionātā. Vēlāk Padomju gados "ASK" piedalījās PSRS čempionātā, kā arī trīsreiz kļuva par Eiropas čempionvienību kausa ieguvējiem. Komanda beidza pastāvēt 1991. gadā, kad tā pēdējoreiz piedalījās PSRS čempionātā.
2006. gadā dibinātajam klubam "ASK Rīga" nav tiešas vēsturiskas saiknes ar agrāko Rīgas "ASK". Jaunais "ASK" tika izveidots uz BK Rīga bāzes, kas tika dibināts 2004. gadā pastāvēt beigušā BK Skonto vietā.
2005./2006. gada sezona
2005./2006. gada sezonu LBL čempionātā uzsāka komanda ar nosaukumu BK "Rīga". Komanda LBL regulārajā čempionātā uzvarēja visās 35 spēlēs (5 BBL spēlējošās komandas cīņā par čempiona titulu iesaistījās sākot ar izslēgšanas turnīru). "Rīga" piedalījās arī FIBA Izaicinājuma kausā, taču nespēja pārvarēt turnīra 1. kārtu. Sezonas sākumā komandu trenēja Raimonds Miglinieks, bet sezonas vidū par galveno treneri kļuva lietuvietis Ramūns Butauts.
2006. gada BK "Rīga" nomainīja nosaukumu uz "ASK Rīga", kas uzskatāms par jaunā kluba dibināšanas brīdi. Klubs tika dibināts kā agrākā Rīgas "ASK" tradīciju pārņēmējs.
"ASK Rīga" pabeidza regulāro sezonu jau ar jauno nosaukumu. Izslēgšanas turnīra ceturtdaļfinālā "ASK" divu spēļu summā uzvarēja "Valmieru", bet pusfinālā visās 3 spēlēs piekāpās "Barons/LU" komandai. "ASK" ieguva LBL čempionāta bronzas medaļas, sērijā par 3. vietu uzvarot "Bumerangu".
2006./2007. gada sezona
Savā pirmajā pilnajā sezonā "ASK", tāpat kā iepriekšējā gadā, startēja LBL čempionātā, taču šajā sezonā komanda piedalījās arī Baltijas Basketbola līgā un FIBA Eiropas kausā.
LBL čempionātā "ASK", tāpat kā citas trīs spēcīgākās komandas, iesaistījās tikai sākot ar 2007. gada janvāri, kad sākās turnīra 2. posma 1. divīzijas spēles. Regulārajā sezonā 8 komandu konkurencē "ASK" ieguva 2. vietu, izcīnot 12 uzvaras 14 spēlēs. Pateicoties iegūtajai 2. vietai, izslēgšanas turnīrā "ASK" iesaistījās sākot ar pusfināliem. Pusfinālā 5 spēļu sērijā "ASK" ar 3-2 uzvarēja "Baronu", bet finālā sērijā ar 4-2 pārspēja "Ventspili", savā pirmajā pilnajā sezonā uzreiz kļūstot par Latvijas čempioniem.
BBL čempionātā pirmajā turnīra grupu stadijā "ASK" savā grupā ieguva 2. vietu 7 komandu konkurencē un kvalificējās 2. kārtai. 2. kārtā "ASK" palika 5. vietā no 6 komandām. Ceturtdaļfinālā "ASK" divu spēļu summā zaudēja "Šiauliai" un neiekļuva finālčetriniekā.
FIBA Eiropas kausā "ASK" vispirms pārvarēja turnīra 1. stadiju, kvalficējoties 2. kārtai. Tajā "ASK" 4 komandu konkurencē savā grupā ieguva 3. vietu un neiekļuva ceturtdaļfinālā.
"ASK" galvenie spēlētāji 2006./2007. gada sezonā bija amerikāņu leģionāri Kērtiss Miledžs, Ārons Bramlets un Toraijs Bragss, lietuvieši Stepons Babrausks un Martins Andrjukaitis, kā arī latviešu spēlētāji Sandis Valters, Raitis Grafs, Sandis Buškevics, Uģis Viļums un Arnis Vecvagars.
2014. gada Pasaules čempionāts hokejā
2014. gada Pasaules čempionāts hokejā notika Baltkrievijas galvaspilsētā Minskā. Tas bija 78. Pasaules čempionāts hokejā.
Rīkotājvalsts izvēle
Par čempionāta rīkotājvalsti Baltkrievija tika izvēlēta 2009. gadā Šveices galvaspilsētā Bernē, kad tur notika 2009. gada Pasaules čempionāts hokejā. Uz šo iespēju bez Baltkrievijas kandidēja vēl 3 valstis: Ungārija, Ukraina un Latvija. Gala balsojumā Baltkrievija uzvarēja ar 75 balsīm, kamēr Ungārija saņēma 24 balsis, savukārt Ukraina un Latvija - katra pa 3 balsīm.
Norises vietas
Hokeja čempionāts notiek divās hallēs Minskā.
Lielā halle ir Minskas Arēna ar 15 000 skatītāju vietu, kas atklāta 2010. gadā un ir mājvieta Kontinentālās hokeja līgas komandai Minskas "Dinamo". Apkārt hallei ir daudzi sporta, tūrisma un atpūtas objekti.
Mazā halle ir "Čižovka Arena" ar 8000 skatītāju vietu. Tā atrodas 18 kilometrus no lielās halles, otrā Minskas malā, tai apkārt ir vairāki atpūtas objekti.
Dalībnieki
2014. gada Pasaules hokeja čempionātā piedalās 16 valstis — 13 no Eiropas, 2 no Ziemeļamerikas un 1 no Āzijas.
Izlašu sastāvi
Katras izlases sastāvā ir starp 15 un 22 laukuma spēlētājiem, kā arī 2 līdz 3 vārtsargiem.
A grupa
B grupa
Pirmā kārta
B grupas komandas visas spēles aizvada Minskas Arēnā, savukārt A grupas spēles notiek Čižovkas Arēnā
Vietu sadalījums un statistika
{| style="float:right;"
Rezultatīvākie spēlētāji
Sarakstā iekļauti 10 rezultatīvākie spēlētāji pēc gūtajiem punktiem, tad pēc vārtiem.
Labākie vārtsargi
Sarakstā iekļauti 5 labākie vārtsargi pēc atvairīto metienu procenta, kuri ir aizvadījuši vismaz 40% no visa komandas spēlētā laika.
Portugāles Grand Prix
Portugāles Grand Prix bija ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. Portugāles Grand Prix sacīkstes lielākoties ir norisinājušās Eštorilā, tomēr viena sacīkste tika rīkota Monsantu parkā un divas — Boavištas trasē (Oportu). 1950. gados tika rīkotas vairākas Portugāles GP izcīņas ielu trasēs. Trīs sacensības bija iekļautas Formula 1 kalendārā. Šī sacīkste atgriezās. gadā, jaunajā Eštorilas trasē. Pēdējoreiz Portugāles GP rīkoja. gadā. Bija plānots, ka Eštorilā rīkos. gada, tomēr izmaiņas netika veiktas laikā.
Saraksts
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.
Artis Ābols
Viņa dēls Rodrigo arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Profesionālu karjeru viņš sāka 1991.—1992. gada sezonā, spēlējot RASMS Rīga sastāvā, jau tajā pašā sezonā viņš pārcēlās uz citu Rīgas klubu — HK Pārdaugava Rīga —, kuras sastāvā spēlēja līdz pat 1996. gadam, kad pārcēlās uz Zviedriju. Zviedrijas un Dānijas klubos viņš spēlēja līdz pat nonākšanai HK Rīga 2000 rindās, vienīgais izņēmums bija 1999. gads, kad A. Ābols aizvadīja divas spēles HK Liepājas Metalurga rindās.
1996.—1997. gada sezonā, spēlējot Zviedrijas kluba Nittorps IK rindās, viņš kļuva par Zviedrijas 2. divīzijas rezultatīvāko spēlētāju ar visvairāk izdarītajām rezultatīvām piespēlēm un kopā gūtiem punktiem. Viņš ir arī pieckārtējs Latvijas čempions. No 2003. līdz 2008. gadam viņš spēlēja Latvijas hokeja līgas klubā HK Rīga 2000 un ilgu laiku bija arī komandas kapteinis, bet 2008. gada februārī guva traumu. Tās dēļ jūnijā A. Ābols paziņoja par profesionālā hokejista karjeras beigām.
Vairākos Pasaules čempionātos darbojies kā televīzijas komentētājs.
Trenera karjera
2008. gadā kļuva par jaunizveidotā KHL kluba Rīgas "Dinamo" trenera palīgu — pirmās trīs sezonas bijis slovāka Jūliusa Šuplera palīgs, kopš 2011.—2012. gada sezonas bija soma Pekas Rautakallio palīgs.
2012. gada 5. novembrī kļuva par "Dinamo" galvenā trenera pienākumu izpildītāju pēc P. Rautakallio atlaišanas. Pēc sezonas beigām tika apstiprināts par komandas galveno treneri. Komandu vadīja līdz 2014.—15. gada sezonas noslēgumam, pēc kura pievienojās Toljati "Lada" treneru korpusam. Lai gan darbu "Lada" Ābols sāka kā trenera palīgs, jau 17. septembrī viņš tika apstiprināts par galvenā trenera pienākumu izpildītāju, šo amatu pildot līdz 2017.—18. gada sezonas noslēgumam, pēc kura komanda pārtrauca spēlēt KHL. Turpmākās divas sezonas bija Rīgas "Dinamo" galvenā trenera Ģirta Ankipāna palīgs.
2023. gada Pasaules čempionātā bija viens no Latvijas hokeja izlases trenera asistentiem. Kopā ar komandu tika izcinīta 3. vieta un bronzas medaļa.
Kerepa
Kerepa (es) jeb Gauja (Río Gauya) ir upe Dienvidamerikā. Ievērojama ar to, ka sākas pasaulē augstākā Anhela ūdenskrituma pakājē. Gaujas vārdu upei ir devis latviešu pētnieks Aleksandrs Laime par godu Latvijas upei Gaujai.
Komodo varāns
Komodo varāns (Varanus komodoensis), ko mēdz saukt arī par Komodo pūķi, ir liela varānu dzimtas (Varanidae) ķirzaka, kas mājo Indonēzijas Mazajās Zundu salās: Rinčas, Floresas, Gili Motanas, Padaras un Komodo salās. Komodo varāns ir Indonēzijas nacionālais dzīvnieks.
Komodo varāns ir lielākā mūsdienās dzīvojošā ķirzaka, kuras ķermeņa garums var sasniegt 3 m, bet svars 70 kg. Parasti lielo augumu pamato ar salu gigantismu (evolucionāras izmaiņas, kas ir saistītas ar salas vidi), tā kā Komodo varāns ir vienīgais plēsējs salās. Tomēr, pamatojoties uz jaunākajiem atklājumiem, zinātnieki uzskata, ka Komodo varāna lielo augumu var izskaidrot arī ar faktu, ka šī suga ir līdz mūsdienām izdzīvojis relikts, kas pārstāv liela auguma varānveidīgu ķirzaku populāciju, kas reiz mājoja visā Indonēzijā un Austrāļijā. Šīs populācijas lielākā daļa izmira pleistocēnā līdz ar pārējo megafaunu. Komodo varānam ļoti līdzīga 3,8 miljonus gadu veca varāna fosilijas atrastas Austrālijā. Zinātnieki uzskata, ka Indonēzijas mazajās salās varāniem izdevās saglabāties cauri gadu miljoniem.
Komodo varānus rietumu pasaule atklāja 1910. gadā, kad Komodo salas tuvumā jūrā avarēja neliela lidmašīna. Tās pilots aizpeldēja līdz salai, uz kuras tas ieraudzīja Komodo varānus. 1912. gadā salā ieradās pirmā zinātnieku ekspedīcija, daži eksemplāri tika arī noķerti.
Izskats un īpašības
Komodo varāns ir liela, masīvi veidota ķirzaka. Tam ir garš kakls ar 9 kakla skriemeļiem, kājas ir spēcīgas ar gariem nagiem, kas piemēroti rakšanai, aste muskuļota. Tēviņi aug lielāki nekā mātītes, bet citu morfoloģisku atšķirību starp dzimumiem nav. Pieaudzis indivīds savvaļā parasti sver 70 kilogramus, bet, dzīvojot nebrīvē, tas var svērt vairāk. Saskaņā ar Ginesa rekordu grāmatu pieaudzis Komodo varāna tēviņš var svērt 70–91 kg un tā ķermeņa garums var būt 2,59 m, bet mātīes svars var būt 68–73 kg, garums — 2,29 m. Lielākais savvaļā datētais Komodo varāns ir bijis 3,13 m garš un svēris 166 kg (svēršanas brīdī varāns bija tikko paēdis un kuņģis bija pilns ar nesagremotu barību). Pieaudzis varāns ir vienkrāsaini brūns vai pelēkbrūns, bet jaunie varāni ir zaļgani ar dzeltenām un melnām joslām.
Tā purna daļa ir samērā plata un noapaļota. Varānam ir 60 asi zobi, kas katrs ir apmēram 2,5 cm garš. Tā siekalas vienmēr ir nedaudz iekrāsotas ar asinīm, jo zobus gandrīz pilnībā sedz smaganu audi. Ēšanas laikā smaganas tiek nepārtraukti savainotas. Kopumā tas veido ideālu vidi dažādām baktērijām, kas dzīvo Komodo varāna mutē. Tam ir arī gara, dziļi šķelta mēle. Āda varānam ir asa un raupja, jo no apkārtējās vides to aizsargā dzelkšņainas zvīņas. Katra no tām satur sīku dzelksnīti - kauliņu, ko sauc par osteodermu. Līdz ar to Komodo varāns nekad nav kļuvis par modes upuri, jo tā asā āda nav piemērota somiņām un kurpēm.
Maņas
Komodo varānam, lai gan uz galvas ir redzamas ausu atveres, nav īpaši laba dzirde. Tas dzird tikai skaņas 400—2000 Hz diapozonā. Ilgu laiku valdīja uzskats, ka tas ir kurls, bet pētījumos noskaidrojās, ka varāns reaģē uz svilpieniem, skaļiem kliedzieniem un paceltu balsi. Tā spēju dzirdēt nejauši atklāja kāds Londonas zoodārza kopējs, kas iemācīja varānu nākt baroties, atsaucoties uz svilpienu. Arī redze tam ir ierobežota, Komodo varāns spēj saskatīt tikai kustīgus objektus, toties krāsainus un līdz 300 metriem tālu. Tumsā tas redz ļoti vāji.
Komodo varāna ožas spēja ir apbrīnojama. Atšķirībā no zīdītājiem tas smaržas noteikšanai izmanto speciālos vomeronazālos orgānus jeb Jakobsona orgānus, kas atrodas mutes aukslējās. Smaržu noteikšanā liela nozīme ir garajai mēlei, kuru Komodo varāns ik pa laikam šauda laukā, lai uzķertu smaržu feromonus. Uzķertie feromoni tiek nogādāti uz Jakobsona orgāniem. Izmantojot vēju un grozot galvu no vienas puses uz otru, šaudot mēli, varāns, kamēr soļo, nepārtraukti pārbauda gaisu. Tas spēj saost maitu 4—9,5 km attālumā. Rīkles pašā galā tam ir arī dažas garšas kārpiņas. Dažas no Komodo varāna zvīņām ir savienotas ar nerviem, nodrošinot tam taustes maņu. Laukumos ap ausīm, lūpām, zodu un pēdu apakšās ir daudz vairāk šo jutīgo zvīņu kā citur.
Uzvedība
Komodo varāni mājo tropiskajos savannu mežos, kur ir karsts un sauss. Tie vislabprātāk uzturas atklātā ainavā, kur aug gara zāle, daži koki un krūmi, bet ir sastopami arī izžuvušās upju gultnēs un pludmalēs. Jaunie varāni savukārt dzīvo kokos biezi aizaugušos mežos un pārvietojas uz klajākām vietām, sasniedzot 8 mēnešu vecumu. Vietas, kurās dzīvo Komodo varāns, ir vissausākie Indonēzijas reģioni. Tur lietus gadā nolīst mazāk kā 600 mm. Tā kā Komodo varāns līdzīgi kā citas ķirzakas nesvīst, tad tas, lai atdzesētos, var tikai elsot un nekustīgi gulēt ēnā vai alā, kuru pats izrok. Tā var būt 1–3 m dziļa. Nakti Komodo varāns pavada šādās alās, tādējādi maksimāli saglabājot dienā uzkrāto ķermeņa siltumu. Tas ļoti labprāt arī atvēsinās un atpūšas ūdenī un ir samērā labs peldētājs. Tie mēdz pārpeldēt no vienas saliņas uz otru un, ja nepieciešams, spēj ienirt 4,5 m dziļumā. Ļoti karstās dienās nedaudzās saglabājušās ūdenstilpes no lietus sezonas ir pārpildītas ar Komodo varāniem. Karstākajās dienas stundās varāns guļ, bet pēcpusdienā dodas medībās.
Katram varānam ir sava teritorija, kurā tas medī un atpūšas. Teritoriju Komodo varāns iezīmē ar fekālijām. Vieta, kurā varāns atpūšas, tiek īpaši piemeklēta, tā parasti ir paaugstināta, lai var vērot apkārtni, ēnaina, okeāna vēju appūsta un atklāta, bez lieliem augiem. Tas ir arī stratēģisks punkts, no kura noskatīt medījumu. Varāna teritorija ir apmēram 1,9 km² liela, tā netiek apsargāta un mēdz savstarpēji pārklāties. Ja šādā kopīgā teritorijā tiek kaut kas nomedīts, tad pirmais paēd dominantais varāns, pēc tam barojas mazākie tēviņi un mātītes. Pēdējie barojas jaunie varāni, kas nokāpj lejā no kokiem, kad pieaugušie ir pametuši upuri. Ja kādi no varāniem ir vienādi lieli, tad starp tiem var sākties grūstīšanās. Šāda cīņa parasti beidzas ar viena pretinieka nāvi, uzvarētājs pēc tam apēd zaudētāju.