cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvijas mākslas vēsture
Tēlniecība
Manierisma laika tēlniecības paraugi atrodami galvenokārt baznīcu interjeros. Dekoratīvajā tēlniecībā plaši izmantoja manierisma laikmetā radītos jaunos ornamentālos motīvus. Manierisma laika tēlniecības darbi saglabājušies Kurzemes un Zemgales lauku baznīcā, kā arī Jelgavas Svētās Trīsvienības, Liepājas Svētās Annas un Kuldīgas Svētās Katrīnas baznīcā. Izcilākie manierisma laika baznīcu iekārtas priekšmeti atrodami Ēdoles, Zlēku un Jaunpils baznīcās. Manierisma laika darbi saglabājušies arī Rīgas Domā. Izcils manierisma dekoratīvās būvplastikas piemineklis ir Ekes epitāfija Ekes konventa nama fasādē. Cilnī attēlots Jaunās Derības motīvs par Kristu un grēcinieci, iespējams, darinājis kāds Nīderlandes vai Vācijas tēlnieks, bet dekoratīvo apmali – Rīgas būvmeistars un tēlnieks B.Bodekers.
Laicīgajā tēlniecībā visvairāk saglabājušies dzīvojamo ēku durvju portālu plastiskie rotājumi. 16. gadsimta beigās populārs kļuva ieejas daļas rotājums ar reljefiem. Krāšņākais portāls rotājis māju Lielajā Monētu ielā 11 Rīgā (17. gadsimta 2. puse), taču tas nav saglabājies līdz mūsdienām. Manierisma portāli rotājuši arī namu Doma laukumā 7 un bijušo Ūlenbroka namu. Krāšņi rotātā bija arī Melngalvju nama fasāde.
Grafika
1589. gadā Nikolajs Mollīns atklāja pirmo tipogrāfiju Latvijas teritorijā. Tipogrāfijas atklāšana veicināja iespiedgrafikas attīstību šajā laika posmā. Grāmatās greznākā bija titullapa, to rotāja ar ornamentālām joslām, sižetiskām un heraldiskām kompozīcijām, ģerboņiem, dekoratīvām vinjetēm un iniciāļiem, dažkārt ievietoja arī portretus. Manierisma ietekme grāmatu rotājumā parādījās ap 17. gadsimta 20. gadiem, kad tipogrāfi sāka izmantot šim stilam raksturīgos ornamentus. Reliģiska rakstura izdevumos visizplatītākās bija sižetiskas Bībeles ilustrācijas.
Ievērojams stājgrafikas paraugs ir Heinriha Tūma vara grebums - Rīgas panorāma, kas 1612. gadā iespiesta N.Mollīna tipogrāfijā.
Arhitektūra
Nav saglabājies daudz renesanses un manierisma arhitektūras paraugu. Raksturīgi šī laika arhitektūras piemēri ir Melngalvju nama pārveidojumi un Rīgas Svētā Jāņa baznīcas piebūve. Manierisma paraugi ir arī Neretas luterāņu baznīcas (1584–1593) astoņstūrainā torņa mūra augšējā daļa, Kuldīgas Svētās Katrīnas baznīcas (1655–1665) astoņstūraina torņa augšējā daļa, atsevišķas iezīmes saskatāmas arī Jelgavas Svētas Trīsvienības baznīcas griestu daļā.
Pilis šajā laikā sāka zaudēt cietokšņa funkcijas un ieguva vairāk reprezentatīvu raksturu. Par nozīmīgākajiem manierisma paraugiem piļu arhitektūrā uzskatāmas Kurzemes hercogu piļu pārbūves Jelgavā un Bauskā. 17. gadsimtā vēl reti būvēja atklātus muižu ansambļus, bet par agrīniem piemēriem uzskatāmi Bornsmindes kungu māja (1590) un Bramberģes kungu māja (17. gadsimta sākums).
No sabiedriskajām ēkām kā manierisma laika piemēri bez Melngalvju nama pārbūves jāmin arī Ekes konventa ēka (1594 - 1596) un Trīs Brāļu vidējā dzīvojamā ēka (17. gadsimta sākums).
Baroks un rokoko (ap 1680. - 1780. gads)
17. gadsimta beigas un 18. gadsimta pirmā puse, kad parādījās un attīstījās baroka un rokoko stili, Latvijas teritorija bija sadalīta trīs atsevišķās daļās (Zviedru Vidzemē, Poļu Latgalē un Kurzemes un Zemgales hercogistē), katrai no tām attīstoties atšķirīgi. Kurzemes un Zemgales hercogiste savu augstāko uzplaukumu sasniedza hercoga Jēkaba valdīšanas laikā (1642 - 1682), kad viņš izvērsa aktīvu saimniecisko darbību. Taču nākamie hercogi nespēja izvērst tik aktīvu saimniecisko darbību un situācija mainījās vienīgi, kad par jauno hercogu kļuva Ernsts Johans Bīrons. Kā Krievijas imperatores Annas I favorītam hercogam bija piekļuva lieliem naudas līdzekļiem kas ļāva vērienīgi izvērst piļu celtniecību.
Latgalei atrodoties Polijas pakļautībā vadošā loma bija poļu un pārpoļotajai vācu muižniecībai. Spēcīga loma Latgales kultūrā bija katoļu baznīcai un jezuītu ordenim. Baroka kultūra Latgalē attīstījās ciešā saiknē ar Poliju, kā arī ar Eiropas dienvidu zemēm - Austriju un Itāliju.
Glezniecība
Baroka un rokoko izplatību veicināja ieceļojušie ārzemju mākslinieki un amatnieki. Aristokrātiskās kultūras attīstība rosināja glezniecības uzplaukumu Kurzemes hercogistē, kur galma vajadzībām algoja profesionāli spēcīgākus māksliniekus. Kurzemē baroka stilistiskās īpatnības izpaudās stiprāk, Vidzemē mērenāk. Šajā laikā izteiktāk nodalījās laicīgā un sakrālā glezniecība. 18. gadsimtā pacēlumu piedzīvoja Latgales glezniecība, kas galvenokārt koncentrējās baznīcās. Rokoko 18. gadsimta pusē, spēcīgāk izpaudās Kurzemes un Latgales glezniecībā. Galvenie pasūtītāji bija Kurzemes hercogi, vietējā muižniecība, garīdzniecība un turīgākās birģeru aprindas.
Ziemeļeiropas raksturīgās birģeru portreta tradīcijas visspilgtāk izpaudās Rīgas portretu glezniecībā. Rīgas pilsoņu portreti pārsvarā bija cunftes meistaru darbi. Raksturīgs ir, piemēram, "Mazās ģildes eltermaņa Hansa Bartela portrets". Ievērojams ir arī Rīgas Sv.Jāņa baznīcas mācītāja Gregoriusa Ulriha portrets (1689). 17. gadsimta sakrālajā un laicīgajā glezniecībā parādījās grupu portreti. Baznīcu mākslā tie bija raksturīgi epitāfijām, tāda ir, piemēram, Rīgās rātskunga Johana Kokena fon Grīblata ģimenes epitāfija (1653). Saglabājušies arī daži žanriski grupas portreti - "Rīgas rātes sēde" un "Rīgas pilsētas kases kolēģijas sēde" (17. gadsimta 60. gadi).
Baroka laikam raksturīgi reprezentatīvi aristokrātu parādes portreti. Latvijā tas visspilgtāk izpaudās Kurzemes hercogistes galma glezniecībā. Saglabājies samērā maz muižnieku portretu, bet viens no šādiem piemēriem ir Johana Reinholda fon Patkula portrets (ap 1700). Kurzemes muižniecībā iecienīts portretists Leonhards Šorers, kas vairākkārt portretēja hercogu Ernstu Johanu Bīronu. Hercoga Pētera Bīrona galma gleznotājs bija Frīdrihs Hartmanis Barizjens. Viens no pazīstamākajiem viņa darbiem ir Kurzemes hercoga Pētera portrets. F. H. Barizjens gleznojis arī hercogiem Doroteju ar viņas meitām Vilhelmīni un Paulīni.
Latgalē izplatītas bija poļu glezniecības tradīcijas. Tipisks piemērs ir Mihala Rika portrets (1772). Krāslavas baznīcā apskatāmi Konstantīna Ludvika Plātera un Augustes Plāters portreti (1760 - 1762).
Tēlniecība
Baroka laikā tēlniecībā iezīmējās dažas lokālās īpatnības. Baznīcu iekārtas turpināja darbināt no koka. Skulptūras baznīcas bieži kombinēja no vairākiem gabaliem, krāsoja un zeltīja. Sastopami arī akmens kalumi - gan dekoratīvi, gan memoriāli. Latgalē interjeru dekoratīvos elementus, kā arī figurālo tēlniecību veidoja no stuka masas.
Kurzemē baroka stila pamatiezīmes redzamas Kuldīgas Svētās Katrīnas baznīcas iekārtojumā. Krāšņi baroka stilā ir dekorēts Liepājas Svētas Annas baznīcas altāris. Krāšņi baroka stilā veidots Lestenes baznīcas iekārtojums. Baroka stilā dekorētas ērģeles atrodamas Ugāles baznīcā. Baroka tēlniecības darbu paraugi Kurzemes baznīcās saglabājušies arī Kandavā, Durbē, Sakā, Usmā, Vārmē, Piltenē, Apriķos un Kuldīgas katoļu baznīcā. Savukārt, Liepājas Svētās Trīsvienības baznīcā vislabāk izpaužas vēlākā rokoko stila iezīmes.
Filadelfijas "Phantoms"
Filadelfijas "Phantoms" bija hokeja komanda, kas atradās Filadelfijā, ASV, un spēlēja Amerikas hokeja līgā. 1998. un 2005. gadā tā izcīnīja Kaldera kausu.
Latvijas mākslas vēsture
Tēlniecība
Vidzemē un Rīgā tēlniecības attīstībai nebija labvēlīgu apstākļu. Ietekmes nāca no Dancigas Vācijā, Nīderlandes un Zviedrijas. Agrīnākie barokālie altāri ir Svētā Jēkaba un Svētā Pētera baznīcā Rīgā. Vēlāk barokā stilā veidoti altāri arī Svētā Jāņa baznīcas Rīgā, kā Apeskalna un Alūksnes baznīcās.
Filadelfijas "Phantoms"
No 2007. līdz 2009. gadam kluba sastāvā spēlēja latviešu aizsargs Oskars Bārtulis.
Latvijas mākslas vēsture
Tēlniecība
Latgalē baroka sakrālās tēlniecības raksturs bija atšķirīgs. To no teica katoļu baznīca, kam raksturīgi bija lai baznīcas iekštelpā būtu krāšņi vizuālie efekti. Nozīmīgākais baroka tēlniecības paraugs Latgalē ir Pasienes baznīcas iekārta. Baroka tēlniecība saglabājusies arī Aglonas bazilikā, Piedrujas un Dagdas katoļu baznīcās.
Baroka laikā uzplauka arī laicīgā tēlniecība. 17. gadsimta un 18. gadsimta mijā Rīgā veidoja krāšņus ēku portālus. Greznākie ir Dannenšterna nama un Reiterna nama portāli. Saglabājies arī samērā daudz rokoko stilā veidotu durvju vērtņu. Krāšņi baroka un rokoko dekoratīvie rotājumi bija arī piļu interjeros. Latvijā ievērojamākais ir Rundāles pils interjers.
Grafika
Galvenās liecības par grafikas attīstību joprojām sniedz grāmatu noformējums. Laikā līdz Lielajam Ziemeļu karam palielinājās grāmatu produkcijas apjums, ko nodrošināja jaunatvērtās tipogrāfijas. Nozīmīgākās bija Johana Frīdriha Hartknoha un Johana Frīdriha Stefenhāgena spiestuves. Grafiskajos darbos 18. gadsimta sākumā parādās tieksme pēc telpiskuma.
18. gadsimta 60. gados grāmatu noformējumā parādījās rokoko elementi: vinjetes ar ziediem, mūzikas instrumentiem, groziņiem, vāzēm, gliemežnīcas motīvu un pastorālām ainām. Ar rokoko vinjetēm rotāja racionālo literatūru, bet baroks dominēja reliģisko izdevumu jomā.
18. gadsimtā palielinājās zīmējumu izplatība. Iecienīti šajā laikā kļuva piemiņas albumi, kuros veltījumus papildināja zīmējumi. Nozīmīgs darbs ir Gotharda Frīdriha Stendera "Bildu ābice" (1787), kas veidota pēc autora paša zīmējumiem.
Arhitektūra
Baroka posmu Latvijas arhitektūrā iedala trīs periodos - agrajā barokā (17. gadsimta 50. gadi - 18. gadsimta 30. gadi), kad vēl izpaužas viduslaiku un manierisma elementi, attīstītajā barokā (18. gadsimta 30. -60. gadi), kad radušies nozīmīgākie stila piemēri, un vēlajā barokā (18. gadsimta 60. - 80. gadi), kad baroku stilu pamazām nomaina klasicisms.
Piļu un muižu arhitektūrā baroka stils Latvijā nesasniedza tādu spožumu, kāds bija raksturīgs šī stila pilīm Rietumeiropā, taču atrodami atsevišķi izcili šī stila piemēri. Pirmie muižu ansambļi, kas atbilda baroka principiem Latvijā sāka parādīties tikai 18. gadsimta 30. gados. Vidzemē viens no šādiem pirmajiem ansambļiem bija Ungurmuiža (ap 1732. gadu). Lielākā daļa Vidzemes muižu kunga māju bija koka celtnes, bet arī mūra celtnēs stila izpausmes bija minimālas. Kurzemē pirmais lielākais pēc baroka principiem veidotais muižas ansamblis bija Tāšu muiža. Raksturīgs baroka laika muižas kungu māja ir Apriķos (1745). Ap 18. gadsimta vidu Kurzemē radās arī vairāki iespaidīgi muižas ansambļi - Zlēku, Kabiles, Puzes, Sakas, Popes un citi. Iespaidīgākās baroka laika celtnes Latvijā ir Kurzemes hercoga rezidences - Jelgavas un Rundāles pilis. Baroka stilā celtas arī hercoga atpūtas rezidences Vircavā, Svētē, Zaļeniekos un Lustē. Latgales nozīmīgākā baroka laika pils ir Krāslavas pils.
Daudz atšķirīgāka dažādos Latvijas novados ir baroka baznīcu arhitektūra. Kurzemē baznīcu arhitektūrā no Rietumeiropas ienākušais baroks sadūrās ar vietējām tradīcijām. Tipiski baroka dievnami Kurzemē ir Ēdoles (1697) un Apriķu (1710) baznīcas. Spožs baroka stila paraugs Kurzemē ir Liepājas Svētās Trīsvienības baznīca. Itāļu baroka ietekmē Kurzemes un Zemgales hercogistē celta Skaistkalnes baznīca (1692). Vidzemē salīdzinājumā ar Kurzeme uzcēla daudz mazāk dievnamu. Liela loma Vidzemes baznīcu arhitektūrā bija Ziemeļeiropas un Skandināvijas ietekmei. Par nozīmīgāko baroka stila izpausmi kļuva Svētā Pētera baznīcas torņa pārbūve. Baznīcu celtniecība stipri atšķirīga bija Latgalē, kur vadošā loma bija katolicismam. Lielo baznīcu celtniecība Latgalē sākās 18. gadsimta vidū. Baroka arhitektūras piemēri Latgales baznīcu arhitektūrā ir Piedrujas baznīca (1759 - 1774), Aglonas bazilika (1768 - 1800), Pasienes baznīca (1761 - 1768), Krāslavas Svētā Ludviga baznīca (1767) un citas.
Pilsētbūvniecībā spilgtākie baroka laika piemēri ir Reiterna nams (1684 - 1688), Dannenšterna nams (1694 - 1696), Mencendorfa nams un O. fon Fītinghofa nams R.Vāgnera ielā, Rīgā.
Klasicisms un romantisms (ap 1780. – 1840. gads)
18. gadsimta beigās visa tagadējās Latvijas teritorija tika pievienota Krievijas Impērijai, taču vēl 19. gadsimtā saglabājās reģionālās atšķirības. Nozīmīgākie 19. gadsimta sākuma mākslas centri bija Rīga un Jelgava, kur jau 1775. gadā bija nodibināta Pētera akadēmija (vēlāk — Jelgavas ģimnāzija). Rīgā periodiski parādījās ārzemju mākslas izstādes. Pirmā Baltijas mākslinieku izstāde notika 1842. gadā Melngalvju namā. Daudzi mākslinieki brauca izglītoties uz ārzemēm — parasti Tērbatu vai Pēterburgu. Muižniecība nodarbojās arī ar mākslas darbu kolekcionēšanu (izcilākās — Kurzemes hercoga, Rīgas rātskunga kolekcijas).
18. gadsimta 2. pusē Latvijas teritorijā ienāca klasicisms, kas nomainīja baroku un rokoko. Latvijā klasicisms ienāca no Krievijas un Vācijas. Salīdzinājumā ar baroka laiku mākslas un arhitektūras līmenis paaugstinājās, bet kopumā tomēr saglabājās provinciāls raksturs. Klasicisms izpaudās visās tēlotājmākslas jomās, bet glezniecībā un grafikā parādījās arī romantisma iezīmes. Latvijā bija sastopams arī vācu kultūrai specifiskais mākslas virziens bīdermeijers, kam raksturīgas detaļas, pilsoniska romantika un ikdienišķums.
Glezniecība
Šajā laikā arvien lielāku nozīmi ieguva stājglezniecība. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes pievienošanas Krievijas Impērijai pazuda vietējais galms, kas piesaistīja ārzemju gleznotājus. Līdz ar pievienošanos Krievijas Impērijai pastiprinājās krievu mākslā valdošo vēsmu ietekme. Stājglezniecībā 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā saplūda klasicisms un romantisms. Klasicisms kļuva par visa 19. gadsimta akadēmiskās mākslas pamatu. Klasicisms veicināja aktīvāku pievēršanos mitoloģisku un vēsturisku ainu glezniecībai. 19. gadsimts bija raksturīga vecmeistaru atdarināšana vai kopēšana. Stājglezniecībā populārākā bija portretu glezniecība. Par otro populārāko žanru kļuva ainava. Apgaismības idejas rosināja interesi par apkārtējo vidi. Mākslinieki meklēja ideālas klasicisma ainavas, populāri bija Itālijas skati. Klasicismā pievērsās arī mitoloģijai un vēsturiskajam žanram.
Lielu nozīmi šajā laikā ieguva arī ainavu glezniecība, kurā figurēja gan romantizētas svešzemju ainavas, gan glezniecības kanoniem piemērotu vietējo ainavu gleznojumi. Nozīmīgākie šī laika mākslinieki bija Johans Heinrihs Baumanis, kas pārsvarā gleznoja animālijas, romantisma stilā gleznoja Johans Lēberehts Eginks, Karls Gothards Grass, Johans Samuels Benedikts Grune un citi.
Tēlniecība
Tēlniecībā parādījās ar skulptūrām rotāti kapu pieminekļi, dārzu un parku dekoratīvās skulptūras, pilsētu pieminekļi. Tēlniecībā dominēja klasicisms. Lielākoties tēlniecības darbus importēja no Krievijas un Vācijas. Parādījās pirmie akadēmiski izglītotie vācu tēlnieki, taču viņi pasūtījumu meklējumos devās uz Vāciju vai Pēterburgu. Laika gaitā arvien lielāku nozīmi ieguva privātpersonu pasūtījumi, šeit minams barons Oto Hermanis fon Fītinghofs, kas savus īpašumus rotāja ar skulptūrām.
Latvijā tādu slavenu tēlnieku darbi kā Johana Gothrīda Šadova, Kristiāna Daniela Rauha un Bertela Torvalsena. Ievērojamākais vietējās izcelsmes tēlnieks bija Eduards Šmits fon der Launics, kurš gan lielāko daļu savu mūža pavadīja ārpus Latvijas teritorijas. E. Š. fon der Launica agrīnais darbs ir hercogienes Dorotejas piemineklis.
19. gadsimta 1. pusē ampīra stilā cēla pieminekļus un memoriālās būves. Latvijā ir tapuši tikai divi šādi memoriāli objekti. Savulaik Rīgā Pils laukumā atradās 1812. gada Uzvaras kolonna, kas iemūžināja Krievijas uzvaru par Napoleonu. Otrs piemineklis ir Aleksandra vārti, celti par godu cara Aleksandra I uzvarai pār Napoleonu.
Grafika
19. gadsimta sākumā grafikas attīstību un izplatību ietekmēja jaunatklātās iespiedtehnikas un strauji augošais izglītoto cilvēku skaits, kā rezultātā palielinājās grāmatu un stājgrafikas apjoms. 18. gadsimta beigās grafikā parādījās klasicisma izpausmes, taču salīdzinājumā ar arhitektūru un tēlniecību, tās nebija tik izteiktas.Jaunā stila iezīmes vairāk atrodamas grāmatu noformējumā - apdare kļuva vienkāršāka salīdzinājumā ar baroku, izzuda rotājums, noformējumam izmantoja antīkās mākslas motīvus un horizontālas līnijas. 19. gadsimta sākumā grafikā ienāca romantisma tendences - zīmējumi ar drupām, ainavas ar krāšņiem mazliet mežonīgiem skatiem. Raksturīga 18. gadsimta beigu un 19. gadsimta parādība bija siluetzīmējumi, tāpat raksturīgi šim laika bija ceļojumu zīmējumi.
18. gadsimta beigu grafiku var iedalīt divās grupās. Vienu pārstāv Karls Gothards Grass, Johans Lēberehts Eginks, Johans Samuels Benedikts Grune, Teodors Heinrihs Rikmanis un citi, kas zīmēja pilis un pilsdrupu skatus. Šie mākslinieki ieguvuši specializētu augstāko izglītību. Otru grupu pārstāv Johans Kristofs Broce, Hermanis Frīdrihs Vēbers un citi kas zīmēja arhitektūras pieminekļus, pilis un drupas, kas savu personisko interešu vadīti pievērsušies grafikai.
Arhitektūra
Klasicisms visizteiktāk izpaudās arhitektūrā, kas izmantoja no antīkā laikmeta pārņemtās arhitektūras formas. Rīgas celtniecībā izpaudās arī vēlā klasicisma forma - ampīrs. Pirmā no agrīnā klasicisma stilā celtajām celtnēm Rīgā bija jaunais Rātsnams (1750 - 1765). 18. gadsimta 2. pusē Rīgas arhitektūrā izpaudās krievu klasicisms, ko veicināja plašā celtniecības kampaņa. 18. gadsimta 70. gados Rīgas arhitektūrā ienāca birģeru klasicisms. Visvairāk birģeru klasicismu izkopa Rīgas būvmeistars Kristofs Hāberlands. K. Hāberlands visvairāk būvēja dzīvojamās ēkas - Vecpilsētas ielā 7, Teātra ielā 6, Šķūņu ielā 17, Anglikāņu ielā 5. Pēc K. Hāberlanda projekta celts arī Rīgas rātskunga J. H. Holandera nams, kas līdz mūsdienām nav saglabājies. K. Hāberlands veidojis arī Rīgas pilsētas bibliotēkas kolonnu zāli. Klasicisms Rīgas arhitektūrā uzplauka 19. gadsimta sākumā. No 1799. līdz 1801. gadam uzcēla Pēterburga arhitekta F. Demercova projektēto Artilērijas arsenālu. Ampīra stilā celtā viens no spilgtākajiem piemēriem ir Rīgas muitas noliktavas ēka (1828 - 1832). Klasicisma stilā celtas arī daudzas Pierīgas muižiņas, piemēram, Bišu muiža, Bloka muiža un citas.
Atšķirīgi dažādos Latvijas novados attīstījās muižu arhitektūra. Vidzemes muižu arhitektūru lielā mērā ietekmēja Rīga.Vairumu muižu ēku būvēja pēc K. Hāberlanda projektiem, piemēram, Ikšķiles un Carnikavas muižas. Klasicisma stilā Vidzemē celtās muižas ir arī Ziemeros, Ozolmuižā, Mazsalacā, Ērmaņos, Zeltiņos, Oleros, Vecpiebalgā un citur. Kurzemē klasicisma stila piemēri ir Kaucmindes, Iļģu, Spāres, Elejas, Mežotnes, Kazdangas, Blīdenes, Durbes, Vandzenes, Snēpeles un citas muižas. Kurzemē klasicisms kļuva par vadošo stilu, kad šeit savu darbību izvērta Johans Georgs Berlics. Latgalē spilgtākais klasicisma piemērs muižu arhitektūrā ir Varakļānu pils.
Klasicisma stils ietekmēja arī baznīcu arhitektūru. Ieviesās kolonnas, pilastri, frontoni un citi klasiskie elementi baznīcu arhitektūrā. Baznīcu arhitektūrā klasicisma piemēri ir Svētā Pētera un Pāvila, Jēzus, Aleksandra Ņevska baznīca Rīgā, Alūksnes luterāņu, Katlakalna, Ventspils luterāņu, Jaunsaules, Vecsaules, Vecumnieku, Baldones, Salienas, Buknas, Bukmuižas, Brodaižu un citas baznīcas.
Historisms un reālisms (ap 1840. –1890. gads)
1818. gadā Kurzemē, 1819. gadā Vidzemē un 1861. gadā Latgalē tika atcelta dzimtbūšana, kā rezultātā sākās ekonomiska augšupeja, attīstījās pilsētas. Parādījās daudzi jauni celtņu tipi (stacijas, rūpnīcas), tika uzcelts liels daudzums dzīvokļu namu. Latvijas tēlotājā mākslā šajā posmā dominēja eklektisms, kas ietver arī neogotiku, neorenesansi, neobaroku u.tml.
1872. gadā Rīgā tika nodibināta Vācu amatnieku biedrības Amatniecības skola, kur varēja apgūt ne vien amatu, bet arī mākslas pamatus, piemēram, zīmēšanu un perspektīvu; nopietnu mācību iestāžu mākslas jomā Latvijā vēl nebija, izņemot Arhitektūras nodaļu Politehnikumā, ko atklāja 1869. gadā. 1889. gadā tika izveidota Rīgas Arhitektu biedrība.
Latviešu glezniecību šajā laikā ietekmēja krievu mākslas attīstība, jo daudzi mākslinieki izglītojās Pēterburgā. Pēterburgas Mākslas akadēmijā šajā laikā dominēja klasicisma, romantisma un reālisma apvienojums. Tematiski visbiežāk tika gleznoti darbi ar mitoloģiskiem un vēsturiskiem sižetiem. Populārākā bija eļļas tehnika.
Šajā laikā parādījās pirmie profesionālie latviešu mākslinieki, no kuriem par nozīmīgākajiem uzskata Oto Bērtiņu un Jāni Staņislavu Rozi. Par būtiskāko gadsimta vidus latviešu mākslinieku uzskatāms Kārlis Hūns, otrs ievērojamākais 19. gadsimta latviešu mākslinieks ir Jūlijs Feders.
Jūgenstils (ap 1890. –1915. gads)
19. gadsimta beigās Pēterburgā, kur studēja liela daļa latviešu izcelsmes mākslinieku, tika izveidots pulciņš "Rūķis", kura mērķis bija radīt patstāvīgu latviešu mākslu un kurā iesaistījās tādi nozīmīgi mākslinieki kā Janis Rozentāls, Vilhelms Purvītis, Jānis Valters, Jūlijs Madernieks, Ādams Alksnis, Teodors Zaļkalns, Rihards Zariņš, Artūrs Baumanis.
Šajā laikā arhitektūrā aktualizējās jūgendstils (Rīgā gandrīz puse tās centra apbūves ir jūgendstila ēkas), kā arī tā paveids nacionālais romantisms, taču joprojām tika celtas atsevišķas eklektisma stila ēkas, piemēram, klasicisma stila Rīgas Pilsētas II teātris (tagad Latvijas Nacionālais teātris), ko pēc A. Reinberga projekta uzcēla 1900—1902. gadā, ķieģeļu neogotikas Biržas komercskola (tagadējā Latvijas Mākslas akadēmija), kas tika uzcelta 1902—1905. gadā pēc V. L. Bokslafa projekta, neobaroka Rīgas Pilsētas mākslas muzejs (tagad Nacionālais mākslas muzejs), kas tika uzcelts 1905. gadā pēc Vilhelma Neimaņa projekta.
Jūgendstila iezīmes bija manāmas arī glezniecībā paralēli reālismam un simbolismam. Parādījās arī impresionisma un postimpresionisma glezniecības elementi.
Gadsimta sākumā latviešu glezniecība spēcīgi ietekmējās no dažādiem Eiropas modernisma virzieniem — fovisma, kubisma, krievu simbolisma, postimpresionisma, nedaudz — ekspresionisma un futūrisma. Pirmais modernisma parādībām latviešu mākslā pievērsās Voldemārs Matvejs.
Klasiskais modernisms un jaunreālisms (ap 1915. –1940. gads)
1921. gadā tika nodibināta Latvijas Mākslas akadēmija, kas nozīmēja, ka radās iespēja studēt mākslu Latvijā. Paralēli iespēja studēt mākslu bija arī Rīgas Tautas augstskolas Zīmēšanas un gleznošanas studijā, kā arī citās mākslas un amatniecības skolās un studijās. Strauji auga profesionālu mākslinieku skaits, veidojās mākslinieku grupas (piemēram, Rīgas mākslinieku grupa jeb Ekspresionistu grupa, Neatkarīgo mākslinieku vienība, "Zaļā vārna" ut.tml.).
Olbani "River Rats"
Olbani "River Rats" bija hokeja komanda, kas atradās Olbani, ASV, un spēlēja Amerikas hokeja līgā. 1995. gadā tā izcīnīja Kaldera kausu.
No 2002. līdz 2006. gadam kluba sastāvā spēlēja latviešu aizsargs Krišjānis Rēdlihs.
Līči (Stopiņu pagasts)
Līči ir ciems Ropažu novada, Stopiņu pagastā. Ciems atrodas Mazās Juglas kreisajā krastā pie ceļa Rīga—Ērgļi (P4) 4,7 km no novada centra Ulbrokas un 16 km no Rīgas centra.
Mūsdienās Līčos, tāpat kā citos Pierīgas ciemos, notiek aktīva dzīvojamo ēku celtniecība. Līčos atrodas veikals un kafejnīca, SIA "Marko” (kokmateriālu firma), salātu cehs, autoserviss. Līčos atrodas Latvenergo meitas uzņēmuma Sadales tīkls reģionālā bāze.
1919. gadā uz Mazās Juglas tika uzbūvētas Juglas ūdensdzirnavas, kur ražoja elektrību. Mūsdienās šī ēka neatrodas Mazās Juglas krastā, jo upei mainījusies gultne, un pie dzirnavu ēkas atrodas Mazās Juglas vecupe.
2005. gadā tika no jauna uzbūvēts tilts pār Mazo Juglu uz ceļa P4 vecā tilta vietā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Maltas iela
Maltas iela var būt:
Ēriks Kristensens
Ēriks Kristensens (dzimis 1983. gada 17. decembrī) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2014) hokejists spēlē Zviedrijas hokeja līgas kluba HV 71 sastāvā.
Spēlētāja karjera
Spēlētāja karjeru uzsākot WHL kluba Kemlūpas "Blazers" sastāvā, profesionāļa karjeru Kristensens uzsāka 2004.—05. gada sezonā AHL kluba Skrentonas "Penguins" rindās. Nākamajā sezonā Kristensens debitēja NHL, aizvadot 33 spēles Pitsburgas "Penguins" rindās.
Jau nākamajā sezonā Kristensens nostiprinājās "Penguins" sastāvā, taču 2007.—08. gada sezonas vidū tika aizmainīts uz Atlantas "Thrashers" vienību. 2008.—09. gada sezonā Kristensens nonāca Anahaimas "Ducks" rindās, taču pēc gada tika aizmainīts jau uz Ņujorkas "Rangers" vienību. 2011.—12. gada sezonas vidū Ēriks tika aizmainīts uz Minesotas "Wild", tās sastāvā noslēdzot sezonu.
2012. gada vasarā Kristensens noslēdza viena gada līgumu ar KHL komandu Prāgas "Lev". "Lev" sastāvā hokejists uzsāka arī 2013.—14. gada sezonu, taču drīz vien pārcēlās uz Zviedrijas hokeja līgas vienību HV 71.
Vālodzes (Stopiņu pagasts)
Vālodzes ir ciems Ropažu novada Stopiņu pagastā. Izvietojušās Piķurgas krastos gar autoceļu P5 2 km no novada centra Ulbrokas un 13 km no Rīgas centra. Gar ciema dienvidu robežu iet slēgtā dzelzceļa līnija Rīga—Ērgļi (stacija Acone).
Bārzdiņš
Bārzdiņš var būt:
Vālodzes (Stopiņu pagasts)
Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā privātmāju rajons. Padomju laikā ciemata nosaukums bija "Progress". Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas apdzīvotā vieta faktiski palika bez nosaukuma. Pirms apdzīvotai vietai tika piešķirts nosaukums "Vālodzes", īsu brīdi šī vieta atradās Ulbrokas administratīvajā teritorijā. Ciema robežas būtiski atšķiras novada teritoriālās plānošanas dokumentos un adrešu reģistrā. Vālodzēs atrodas Ulbrokas vidusskola, Ulbrokas sporta komplekss, veikals, vairāki uzņēmumi.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Neparametriskā statistika
Neparametriskās statistikas metodes tiek izmantotas gadījumā, ja uz izlasi nevar attiecināt normālos "parametrus" jeb izlase neatbilst normālajam sadalījumam. Iemesli var būt dažādi: vai nu vainīgi ir izlases veidošanas principi, vai arī kāda cita iemesla dēļ izlasē neveidojas normālsadalījumam līdzīgs sadalījums. Šie divi gadījumi, attēloti ar piemēriem, izskatās šādi:
Intervāls (mūzika)
Intervāls mūzikā ir attālums starp skaņām (notīm). Mazākais mūzikas iespējamais intervāls ir prīma. Tālāk seko sekunda, terca, kvarta, kvinta, seksta, septīma, oktāva, nona, decīma. Ir tīra prīma, maza/liela sekunda, maza/liela terca, tīra kvarta, tīra kvinta, maza/liela seksta, maza/liela septima un tīra oktāva. Atsevišķi pieder arī palielināta sekunda, palielināta kvarta un pamazināta kvinta, pamazināta septima. Tīrā prīmā ir 0 toņu. Mazā sekundā ir pustonis, bet lielā sekundā ir 1 tonis. Mazā tercā ir 1 ar pusi tonis un lielā tercā ir 2 toņi. Tīrā kvartā ir 2 ar pusi toņu un tīrā kvintā ir 3 ar pusi toņu. Mazā sekstā ir 4 toņi un lielā sekstā ir 4 ar pusi toņu. Mazā septimā ir 5 toņi un lielā septimā ir 5 ar pusi toņu. Tīrā oktāvā ir 6 toņi.
Dzelzceļa iela (Malta)
Dzelzceļa iela ir iela Maltā. Iela iet paralēli dzelzceļa līnijai Rēzekne—Daugavpils, un tajā atrodas dzelzceļa stacija "Malta".
Vēsture
Iela izveidota Latvijas PSR laikā, un nosaukta komunistiskās pretošanās kustības dalībnieces Lidijas Samuilovas uzvārdā par Samuilovas ielu. 2004. gada 24. novembrī ielas nosaukums precizēts uz Lidijas Samuilovas iela. Šajā laikā numurēta bija tikai ielas pāra puse no Stacijas ielas līdz ciema un pagasta robežai. Pēc 2009. gada administratīvi teritoriālās reformas teritoriju ielas nepāra pusē, kas pieder stacijai "Malta", sanumurēja un izdalīja jaunu nosaukumu Stacija Malta iela.
Ielu savienojumi
Dzelzceļa iela krustojas ar šādām ielām:
IS
IS un is var būt:
Latvijas Konfesionāli luteriskā baznīca
Latvijas Konfesionāli luteriskās baznīcas (KLB) pirmsākumi meklējami 1996. gadā, kad domstarpībās par to, kādai jābūt attieksmei pret Vienprātības grāmatā apkopotajām luteriskajām ticības apliecībām, dažas Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas draudzes pameta šo baznīcu un nodibināja neatkarīgas draudzes. 1997. gadā šīs draudzes tika reģistrētas ar Augsburgas ticības apliecības – pirmās luterāņu ticības apliecības – vārdu.
Pirmo Augsburgas ticības apliecības draudžu mācītājs bija Ilārs Plūme, vēlāk viņam pievienojās mācītāji Uldis Fandejevs un Kārlis Bušs. 1997. gada 27. maijā kopīgā dievkalpojumā vienojās jau sešas draudzes un tika ordinēti divi mācītāji, Gundars Bākulis un Uģis Sildegs. Šajā datumā sešu draudžu pārstāvji parakstīja vienprātības dokumentu, apliecinot garīgo vienību un altāra sadraudzību. Laika posmā no 1997. līdz 1999. gadam tika dibinātas vēl dažas Augsburgas ticības apliecības luterāņu draudzes.
Palielinoties draudžu skaitam, radās vajadzība pēc ciešākas koordinācijas un vienotības. 1999. gada 17. maijā deviņas Augsburgas ticības apliecības draudzes sasauca pirmo savas baznīcas koncilu un nodibināja Konfesionāli luterisko baznīcu. Par pamatu tās nosaukumam ņemts latīņu vārds confessio – "ticības apliecināšana". Šādu nosaukuma izvēli noteica vēlme uzsvērt turēšanos pie luteriskās Vienprātības grāmatā noteiktās mācības jeb ticības apliecināšanas veida.
Latvijas Konfesionāli luteriskā baznīca 2000. gadā noslēdza baznīcu sadraudzību ar Evaņģēliski luterisko sinodi ASV un 2001. gadā — ar Viskonsinas Evaņģēliski luterisko sinodi. 2002. gadā Latvijas Konfesionāli luteriskā baznīca kā pilntiesīgs loceklis tika uzņemta starptautiskajā Konfesionālajā evaņģēliski luteriskajā konferencē, kas apvieno septiņpadsmit baznīcas un aptuveni pusmiljonu luterāņu visos kontinentos.
2008. gadā pēc savstarpējām nesaskaņām daži mācītāji pameta Konfesionāli luterisko baznīcu un apvienojās Evaņģēliski luteriskajā brīvbaznīcā Latvijā.
Lai arī Konfesionāli luteriskā baznīca praktiski darbojas kā pilntiesīga baznīca, Latvijas Republikas Reliģisko organizāciju likumā noteiktās prasības dēļ, ka vienai konfesijai Latvijā var būt tikai viens reliģiskais centrs, tā nav juridiski atzīta par reliģisku organizāciju (juridisku personu). Konfesionāli luteriskajā baznīcā šobrīd ietilpstošās astoņas draudzes juridiski darbojas kā neatkarīgas draudzes.
Baltirbe
Baltirbe jeb teteris (Lagopus lagopus) ir vidēji liels vistveidīgais (Galliformes) putns, kas pieder baltirbju ģintij (Lagopus). Dažādās sistemātikās baltirbe tiek sistematizēta vai nu rubeņu dzimtā (Tetraonidae) vai fazānu dzimtā (Phasianidae) ar iedalījumu rubeņu apakšdzimtā (Tetraoninae). Baltirbei ir 16 pasugas.
Kings of Leon
Kings of Leon ir rokmūzikas grupa no Nešvilas Tenesī štatā, ASV. Grupas sastāvā ir trīs brāļi — Kalebs Falovils (vadošais dziedātājs/ritma ģitāra), Nātans Falovils (bungas/fona dziedātājs), Džēreds Falovils (basģitāra/fona dziedātājs/sintizators) — un viņu brālēns Metjū Falovils (ģitāra/fona dziedātājs). Grupa pārsvarā spēlē dienvidu roku, garāžroku, smago roku un blūzu. Viņi ir izdevuši sešus albumus. Grupas nosaukums veidojies no Nātana, Kaleba un Džēreda tēva un vectēva Leona vārda.
Baltirbe
Baltirbe pamatā sastopama Eirāzijas un Ziemeļamerikas tundrā, bet tās izplatība iesniedzas arī mērenās joslas ziemeļu daļā. Tā ligzdo Skotijā, Skandināvijā, Somijā, Baltijas valstīs, Krievijā, Aļaskā un Kanādas ziemeļu daļā. Baltirbe ir tipiska nometniece.
Baltirbe Latvijā
Latvijā baltirbe ir ļoti reta ligzdotāja. Pēdējos 20 gados baltirbe ir novērota ļoti reti: 1987. gada aprīlī tika novērots riestojošs pāris Aklajā purvā, Riebiņu novadā, 2001. gada februārī 3 baltirbes tika novērotas Blauzgovas purvā, Balvu novadā, tā paša gada jūnijā 1 putns Sedas tīrelī, Valkas novadā, bet 2006. gada maijā tika atrastas baltirbes spalvas Klešniku purvā, Ludzas novadā. Ir zināms, ka baltirbe novērota kādā Igaunijas purvā, kas robežojas ar Latviju. Pēdējos gados baltirbe Latvijā nav novērota un, iespējams, vairs nav sastopama. Baltirbju skaita samazināšanos saista ar klimata izmaiņām. Latvijā ziemas kļuvušas īsākas, ar plānāku sniega kārtu. Ja sniega ir maz, baltos putnus uz melnās zemes ļoti viegli var pamanīt dažādi plēsēji. Latvijā novērojamā baltirbe ir Baltijas pasuga Lagopus lagopus rosica.
Izskats un īpašības
Baltirbe ir vidēji liels rubeņu apakšdzimtas putns. Tai ir proporcionāli maza galva un noapaļotas ķermeņa formas. Tās ķermeņa garums ir 37—42 cm, spārnu plētums 55—65 cm, svars 450—800 g. Tās īsās kājas līdz pat nagiem sedz spalvas.
Baltirbēm vasarā un ziemā apspalvojums ir atšķirīgs, kā arī vasaras apspalvojums ir atšķirīgs tēviņam un mātītei. Vasaras sezonā tēviņa apspalvojums ir rudi-brūni raibumains. Tā aste ir melna, bet pavēdere un spārnu lidspalvas baltas. Virs acīm, atgādinot uzacis, tam ir divas sarkanas sekstes, kas riesta laikā kļūst īpaši košas un pamanāmas. Mātītes apspalvojums ir līdzīgs tēviņam, tikai tai virs acīm nav sekstes, un tās vēders nav balts, bet raibumaini brūns tāpat kā mugura. Mātītes apspalvojumu maina 3 reizes gadā, bet tēviņi 4 reizes.
Uzvedība un barība
Baltirbe mājo sūnu purvos un ir izteikta veģetāriete. Tā barojas ar sūnām, viršiem, jauniem zariem, pumpuriem, asniem un lapiņām, īpaši iecienīti ir kārklu un bērzu zari, pumpuri un lapas. Šī iemesla dēļ angļu valodā baltirbi sauc par kārklu rubeni jeb kārklu irbi. Veicot padziļinātu pētījumu par baltirbes ēšanas ieradumiem ziemas periodā, atklājās, ka mātītēm vairāk kā 60% no apēstā sastāda kārklu zariņi un pumpuri, bet tēviņiem 45%. Vasarā putni barojas arī ar ogām. Tomēr, kamēr cālēni ir mazi, tie barojas ar kukaiņiem.
Ligzdošana
Baltirbes veido monogāmus pārus, un katram pārim ir sava teritorija, kuru tas aizsargā pret citiem pāriem. Ligzda atrodas uz zemes. Tā ir sekla un vienkārša, izklāta ar zariņiem un stiebriem. Dējumā ir 8—12 brūni raibas olas. Perē tikai mātīte. Inkubācijas periods ilgst 18—20 dienas. Cālēni ir ligzdbēgļi un drīz pēc izšķilšanās seko vecākiem. Atšķirībā no pārējiem rubeņu apakšdzimtas sugu putniem baltirbēm par cāļiem rūpējas abi vecāki, nevis tikai mātīte. Tēviņu loma audzināšanā ir cāļu aizsardzība pret plēsējiem. Tas var uzbrukt arī cilvēkam, ja tuvumā ir mazie cālēni. Ir novērots, ka baltirbes tēviņš uzbrūk pat grizlilācim.
Klasifikācija
Baltirbei ir 16 pasugas, no kurām četras mājo Eiropā, sešas Āzijā un sešas Ziemeļamerikā.
Pieskāriens (filma)
"Pieskāriens" ir 1973. gada latviešu padomju aktierfilma. Filmas režisors ir Rostislavs Gorjajevs un tā uzņemta Rīgas Kinostudijā.
Sižets
Jaunam telereportierim Aivaram Klucim uzdots sagatavot reportāžu par Pilsoņu kara karavadoni Jāni Fabriciusu.
Bērzpils pagasts
Bērzpils pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Tilžas, Krišjāņu un Lazdukalna pagastiem, Madonas novada Indrānu pagastu un Ošupes pagastiem un Rēzeknes novada Gaigalavas pagastu.
Pagasta teritorijā atrodas akmens laikmeta Lubāna līdzenuma iedzīvotāju apmetnes - Ičas apmetne (no 5. līdz 2. g.t. p.m.ē.) un Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūrai piederīgā Upesgala apmetne (3. g.t. p.m.ē.).
Mutes harmonikas
Mutes harmonikas ir brīvo mēlīšu aerofona tipa mūzikas instruments. Skaņa šajā instrumentā rodas iesvārstot dažāda garuma metāla mēlītes. Tās instrumenta korpusā parasti ir izvietotas divās rindās tā, ka viena rinda skan veicot ieelpu, bet otra - izelpu. Mutes harmonikas ir viens no pieejamākajiem mūzikas instrumentiem, jo to cena ir sākot no pāris eiro. Pieņemamas spēles iemaņas ar minimālām mūzikas zināšanām var apgūt dažu dienu laikā. Tomēr visu šī instrumenta iespēju izmantošana prasa pamatīgas iemaņas.
Bērzpils pagasts
Ūdensteces
Aiviekste, Dziļaune, Iča, Keiba, Kolnupe, Moziča, Paukle, Skujatne, Vecā Dziļaune, Vecā Iča, Vejupeite, Vērde.
Mutes harmonikas
Pēc uzbūves izšķir oktāvu, tremolo, hromatiskās un blūza mutes harmonikas. Katrai no tām ir savs raksturīgs lietojums.
Bērzpils pagasts
Ūdenstilpes
Putreņa ezers.
Mariano Rivera
Mariano Rivera (es; dzimis Panamā, Panamā) ir profesionāls panamiešu beisbolists, spēlē metēja (pitcher) pozīcijā. Pašlaik (2012) pārstāv Augstākās beisbola līgas klubu Ņujorkas "Yankees", kurā viņš ir aizvadījis visu savu profesionāļa karjeru.
Mutes harmonikas
Pēc skaņojuma mutes harmonikas var iedalīt divās grupās: diatoniskās un hromatiskās mutes harmonikas. Diatoniskās var būt mažora, minora, harmoniskā minora vai mažora u.c. skaņkārtās. Tas nozīmē, ka lai spēlētu diatoniskās mutes harmonikas dažādās tonalitātēs, parasti būs vajadzīgi vairāki instrumenti - katrs ar citu tonālo centru. Tādēļ kvalitatīvas diatoniskās mutes harmonikas tiek ražotas visās tonalitātes, lai neierobežotu izpildītāju iespējas. Ar hromatiskajām mutes harmonikām iespējams spēlēt jebkurā skaņkārtā, jo to skaņojums ir hromatisks. Tomēr populārās mūzikas un it īpaši blūza izpildītāju vidū, visiecienītākās ir mažora diatoniskās mutes harmonikas.
Bērzpils pagasts
Purvi
Bierzpiļs pūrs, Veju ezers.
Mariano Rivera
Viņš ir pieckārtējs Pasaules sērijas čempions (1996, 1998, 1999, 2000, 2009), kā arī 11 reizes piedalījies līgas Visu zvaigžņu spēlē (1997, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2005, 2006, 2008, 2009, 2010). 1999. gadā tika atzīts par Pasaules sērijas vērtīgāko spēlētāju (MVP). M. Rivera līgumu ar "Yankees" parakstīja 1990. gadā kā brīvais aģents un līgā debitēja 1995. gadā kā starta metējs. Viņš tiek atzīts par vienu no labākajiem izslēgšanas spēļu beisbolistiem. Beisbola apskatnieki paredz M. Riveras uzņemšanu beisbola slavas zālē drīz pēc karjeras beigām.
Mutes harmonikas
Parasti mutes harmoniku spēles diapazons ir 3 oktāvas. Tām ir 10 spēles caurumi un 20 mēlītes. Tādējādi, spēlējot ar vienkāršu ieelpu / izelpu, iespējams iegūt 19 dažāda augstuma skaņas, jo 2. cauruma ieelpas un 3. cauruma izelpas skaņas augstumi ir identiski (tā sauktais Rihtera skaņojums). Tomēr izmantojot speciālus spēles paņēmienus, šajā pašā 3 oktāvu diapazonā var izspēlēt pat 35 dažāda augstuma skaņas. Ir sastopami arī 12, 14 un vairāk caurumu instrumenti.
Bērzpils pagasts
Vēsture
Pagasts dibināts ap 1840. gadu Domopoles muižas teritorijā un līdz 1925. gadam tā nosaukums bija Domopoles pagasts. Pēc 1920. gada agrārās reformas Bonifacevas muiža sadalīta 25 vienībās ar kopplatību 262 ha, Ludvinovas muiža sadalīta 51 vienībā ar 356 ha, Mūra muiža sadalīta 77 vienībās ar 599 ha, Vecpils muiža sadalīta 29 vienībās ar 256 ha, Cūkupes muiža 6 vienībās ar 183 ha, Gailīšu muiža 5 vienībās ar 151 ha, Poļanovas muiža 37 vienībās ar 172 ha, Domopoles muiža 36 vienībās ar 201 ha. Kopā reformas gaitā izveidoja 27 jaunsaimniecības, no tām 13 jaunsaimniecības 1925. gadā pievienoja Rugāju un Tilžas pagastiem. 1935. gadā Jaunlatgales apriņķa Bērzpils pagasta platība bija 320 km² un tajā dzīvoja 6456 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Benislavas, Bērzpils, Drudžu, Golvaru, Lieparu un Osudaru ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Balvu rajona Bērzpils ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Osudaru ciemu, 1954. gadā - likvidēto Golvaru ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Bērzpils pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Balvu novadā.
Mutes harmonikas
Starp slavenākajiem mutes harmoniku izpildītājiem ir Sonny Boy Williamson II, Little Walter, Sonny Terry, Big Walter Horton, Bobs Dilans, u.c. Viens no visu laiku izcilākajiem hromatisko mutes harmoniku meistariem ir Lerijs Ādlers. Mūsdienās slavens ir Philip Achille, kā arī Jean-Baptiste "Toots" Thielemans un Stīvijs Vonders.
Bērzpils pagasts
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Bērzpils (pagasta centrs), Apšenieki, Augstari, Beļauski, Bonifacova, Domopole, Gabrāni, Golvari, Gribkova, Jabalova, Javenieki, Kononi, Lāčaunieki, Līdumnieki, Masalnieki, Pāliņi, Saksmale, Silamuiža, Sola, Viškuļi, Zosuli.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Rivera
Rivera (es, no ribera — '[upes] krasts' un it) ir spāņu un itāļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Latvijas futbola izlase 1940. gadā
'''Latvijas futbola izlase 1940. gadā''' aizvadīja 1 spēli, piedzīvojot zaudējumu. Šī vienīgā spēle notika jūlijā Tallinā pret Igaunijas izlasi, kurai Latvijas izlase zaudēja ar rezultātu 1-2. Šī kļuva par pēdējo Latvijas pirmskara futbola izlases spēli, tā tika aizvadīta mēnesi pēc tam, kad Baltijas valstīs bija ienākusi PSRS Sarkanā Armija, bet valstis vēl oficiāli bija neatkarīgas. Pēdējos vārtus pirmskara Latvijas izlases labā guva Fricis Kaņeps. Nākamā Latvijas izlases spēle notika pēc vairāk nekā pusgadsimta — 1992. gada aprīlī.
Spēles
🇱🇻 latvia: Jānis Bebris; Pēteris Lauks, Ādolfs Sīmanis, Roberts Pakalns, Francis Krupšs, Jānis Lidmanis, Ēriks Raisters, Aleksandrs Vanags, Fricis Kaņeps, Eduards Freimanis, Alfons Jēgers (Edvīns Vijups 46').
Arnis Račinskis
Arnis Račinskis (dzimis Rīgā) ir latviešu mūziķis, dziesmu autors un mūziķas producents. Pazīstams kā grupas Laika Suns dziedātājs un ģitārists.
Biogrāfija
Račinskis dzimis 1979. gadā. 1996. gadā, mācīdamies Jelgavas 4. vidusskolā, kopā ar Kārli Kazāku un citiem draugiem izveidojis grupu "Dull Doll". Pēc skolas beigšanas Račinskis uzsāka studijas Rīgā, "Dull Doll" turpināja darboties līdz 2000. gadam. No 2002. līdz 2009. gadam Račinskis bija grupas "Mofo" dziedātājs, ģitārists un dziesmu autors.
Vēl spēlējis grupās "Kuba", "Raadio", "Zvani", "Raimond Raimond", sadarbojies ar Pēteri Lundi, Edgaru Rubeni, Tomu Ostrovski, Jāni Žildi, Mareku Ameriku, Mārtiņu Strautnieku, Kārli Kazāku, Juri Andersonu, Kristapu Krēsliņu, Robertu Kuļenko un citiem mūziķiem. Piedalījies grupu Astro'n'out un Tramplīni ierakstos, kā arī Gustavo un Bū-š ierakstos.
Lietusgāze
Lietusgāze ir ļoti stiprs lietus, kas parasti ilgst neilgu laiku, bet izkrīt diezgan daudz nokrišņu. Bieži vien lietusgāze krīt no lieliem gubu lietusmākoņiem. Lietusgāze strauji sākas un strauji beidzas. Tās laikā dažreiz var arī zibeņot. Gadās arī, ka izkrīt krusa.
Pastāv formula, pēc kuras var aprēķināt, ar kādu ātrumu krīt lietus pilieni. Pilieniem ar rādiusu 0,001 līdz 0,2 mm formula ir
Lielākiem pilieniem, kuru rādiuss ir lielāks par 0,5 mm, ātruma atkarība no rādiusa ir aprēķināma pēc šādas formulas:
kur V - pilienu krišanas ātrums (cm/s), bet R — pilienu rādiuss.
2009. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm
2009. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm (EuroBasket Women 2009) bija 32. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Latvijā 2009. gadā no 7. līdz 20. jūnijam. Čempionāts tika rīkots trijās Latvijas pilsētās. Pirmās kārtas spēles norisinājās Liepājā un Valmierā, bet tālākās spēles norisinājās Rīgā, "Arēna Rīga". Ceturtdaļfināla spēli starp Latviju un Krieviju klātienē vēroja 8713 skatītāji, kas ir jauns Eiropas čempionāta basketbolā sievietēm apmeklējuma rekords.
Eiropas čempionātā piedalījās 16 Eiropas sieviešu basketbola valstsvienības.
Kičeneras "Rangers"
Kičeneras "Rangers" ir hokeja komanda, kas ir bāzēta Kičenerā, Kanādā un spēlē Ontārio hokeja līgā. Komanda dibināta 1963. gadā. 1982. un 2003. gadā komanda izcīnījusi Memoriālo kausu.
Komandas rindās savus junioru gadus savulaik pavadījuši tādi vēlākie NHL spēlētāji kā Maiks Ričardss, Deils Hanters, Deivids Klarksons, Stīvs Meisons, Stīvs Daunijs, Džefs Skiners, Gabriels Landeskogs, kā arī Hokeja slavas zālē uzņemtie Skots Stīvenss, Bils Bārbers, Pols Kofijs, Lerijs Robinsons un Als Makinniss.
Šeons Morisons
Šeons Morisons (dzimis 1982. gada 23. decembrī) ir kanādiešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2017) Morisons spēlē KHL līgas kluba Vladivostokas "Admiral" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Morisons uzsāka 2002.—03. gada sezonā, kad aizvadīja savas pirmās 11 spēles NHL kluba Bostonas "Bruins" sastāvā, pārējo sezonu pavadot AHL kluba Providensas "Bruins" rindās. 2003.—04. gada sezonā Morisons aizvadīja 30 spēles "Bruins" rindās, pirms tika aizmainīts uz Vašingtonas "Capitals" vienību.
2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Morisons spēlēja AHL klubā Portlendas "Pirates", taču 2005.—06. gada sezonā kļuva par "Capitals" pamatsastāva spēlētāju. Vašingtonas "Capitals" sastāvā Morisons aizvadīja piecas pilnas sezonas. 2010. gada vasarā Šeons pievienojās Bufalo "Sabres" vienībai, taču īsi pirms 2011.—12. gada sezonas tika nosūtīt uz AHL klubu Ročesteras "Americans".
Dzidriņas
Dzidriņas ir apdzīvota vieta Ropažu novada Stopiņu pagastā pie autoceļa P4 Rīga—Ērgļi. Strauja ciema attīstība sākās 2004. gadā. Atrodas 3,6 km no novada un pagasta centra Ulbrokas un 15 km no Rīgas. Apkārt ciemam tek Karātavu grāvis, kas ir otra lielākā Piķurgas pieteka. Dzidriņās nav administratīvu un publisku iestāžu, tikai privātas dzīvojamās mājas. No vairākām pusēm ciemu ieskauj priežu mežs.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Slovāku valoda
Slovāku valodā ir zilbiski l, r un viņu garie ekvivalenti, ĺ un ŕ. Var likties, ka šādās zilbēs ir izlaists "normāls" patskanis, piemēram, mēles mežģī strč štvrťprst skrz krk (tulkojumā: ‘izbāz pirksta ceturtdaļu caur kaklu’) nav neviena patskaņa. Tomēr šos vārdus viegli izrunā cilvēki, kuriem slovāku ir dzimtā valoda.
Slovāku afabēts
Slovāku alfabētā ir 46 burti, lai gan daži no tiem tiek rakstīti ar diviem simboliem.
Latvijas futbola izlase 1938. gadā
'''Latvijas futbola izlase 1938. gadā''' aizvadīja 8 spēles, kurās izcīnīja 5 uzvaras, trīsreiz spēlēja neizšķirti un nezaudēja nevienā spēlē. Rezultātu ziņā šis kļuva par vienu no izlases visu laiku veiksmīgākajiem gadiem. Baltijas kausa izcīņā Latvijas izlase spēlēja neizšķirti 1-1 gan pret Lietuvu, gan pret Igauniju, ierindojoties 2. vietā turnīrā. 1938. gadā Latvijas izlase aizvadīja arī draudzības spēles ar Ungārijas "B" izlasi, kā arī ar Čehoslovākijas U-21 izlasi, taču arī šīs spēles ir atzītas par oficiālām valstu izlašu sacīkstēm. Latvijas izlases gada noslēdzošajā spēlē pret Poliju ASK stadionā spēli noskatījās 17 000 skatītāju, kas ir joprojām nepārspēts Latvijas izlases mājas spēļu apmeklētības rekords.
Spēles
🇱🇻 latvia: Jānis Bebris; Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens, Sergejs Maģers, Ēriks Pētersons, Jānis Lidmanis, Ēriks Raisters, Makss Levitanuss, Aleksandrs Vanags, Jānis Rozītis, Vaclavs Borduško.
🇱🇻 latvia: Jānis Bebris (Harijs Lazdiņš 46'); Pēteris Lauks, Rūdolfs Slavišens (Fricis Laumanis 46'), Sergejs Maģers, Ēriks Pētersons, Jānis Lidmanis, Ēriks Raisters, Aleksandrs Vanags, Francis Krupšs, Jānis Rozītis (Alberts Šeibelis 46'), Vaclavs Borduško.
🇱🇻 latvia: Jānis Bebris; Pēteris Lauks, Fricis Laumanis, Sergejs Maģers, Ēriks Pētersons, Jānis Lidmanis, Ēriks Raisters, Aleksandrs Vanags, Francis Krupšs, Jānis Rozītis, Vaclavs Borduško.
🇱🇻 latvia: Jānis Bebris; Pēteris Lauks, Fricis Laumanis, Sergejs Maģers, Ēriks Pētersons, Jānis Lidmanis, Ēriks Raisters, Aleksandrs Vanags, Iļja Vestermans, Jānis Rozītis, Vaclavs Borduško.
Numismātika
Ar numismātikas palīdzību iegūstam informāciju par konkrētās sabiedrības ekonomiskās attīstības un materiālās civilizācijas līmeni, vēsturiskajiem notikumiem, starptautiskiem sakariem u.c. Numismātika nodarbojas arī ar citu maksāšanas līdzekļu, kam nav monētu formas, pētīšanu, taču pamatā akcentējot tieši monētas.