cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anglijas Karaliste
Republikas un Kromvela ārpolitika
1654. gada decembrī 30 kara kuģu eskadra (admirālis Viljams Pens) ar aptuveni 3000 kājniekiem uz borta (komandieris Roberts Venebless) devās pāri Atlantijas okeānam. 1655. gada martā flote atstāja Barbadosu (Anglijas kolonija Rietumindijā no 1625. gada) un 14. aprīlī izcēla desantu Espanjolā (Haiti). Pēc divu nedēļu ilgas karadarbības angļu karaspēks cieta smagu sagrāvi pie Sandomingo un atkāpās Jamaikas virzienā. Tā kā tur nebija spāņu garnizona, tad angļiem izdevās salu sagrābt. Jamaikas iegūšana nemazināja Rietumu projekta neveiksmi — 1655. gada rudenī Pens un Venebless tika Valsts padomē nopratināti un ieslodzīti Tauerā (17. gadsimta vidū neviens vēl nevarēja paredzēt, ka 18. gadsimtā Jamaika kļūs par svarīgāko cukura ražošanas vietu un vienu no spožākajām pērlēm Britu impērijas kronī). 1656. gada vasarā karadarbība ar Spāniju no Karību jūras pārcēlās arī uz Eiropu (1656-1659). Kaut arī subsīdijas armijai netika piešķirtas līdz 1657. gada janvārim, parlaments atbalstīja šo karu.
Anglijas un Spānijas attiecības 18. gadsimta vidū nevar reducēt tikai uz reliģiskajām pretrunām. Līdzās nepārprotami reliģiskiem argumentiem, kurus Kromvels izvirzīja Valsts padomes diskusijās, bija arī tīri praktiski mērķi: kaperēt Spānijas sudraba floti (tā uzlabojot Anglijas valsts kases stāvokli), novājināt Spāniju kā tirdzniecības monopolisti Atlantijas okeāna dienviddaļā, dot darbu 160 “liekiem” karakuģiem, kas pēc angļu/nīderlandiešu kara atradās bezdarbībā ostās un tikai patērēja budžeta līdzekļus. Taču galvenais motīvs, ka pēc ilgiem strīdiņiem lika nostāties Francijas pusē pret Spāniju (pirmais solis bija 1655. gada oktobra aizsardzības līgums ar Franciju), bija tas, ka Francija bija daudz reālāks Stjuartu atbalsta punkts, nekā daudz attālākā Spānija. Līdz ar to, uzturēt labas attiecības ar Franciju Anglijai bija svarīgākais ārpolitikas jautājums, jo rojālisti vēl joprojām bija vērā ņemams spēks. Kad draudzību ar Franciju nostiprināja 1657. gada marta uzbrukuma līgums, Republika pielika visas pūles, lai pēc kopīgas kampaņas pret spāņiem Nīderlandē (Flandrijā), iegūtu Dinkerku (kas izdevās 1658. gada jūnijā). Tādā veidā tika nodrošināts placdarms pret jebkuriem Stjuartu/Spānijas draudiem no Lamanša otra krasta.
Kaut arī 1656. gadā tika parakstīts tirdzniecības līgums ar Zviedriju, Anglijas republika palika neitrāla Zviedrijas un Dānijas konfliktā, kas 1657. gadā pārauga karadarbībā. Tad Anglijas Republikas sūtnis Filips Medouss nospēlēja visai svarīgu lomu miera nodrošināšanā Baltijas reģionā, panākot 1658. gada februāra Rokskildas līgumu. Tā rezultātā saglabājās status quo starp Zviedriju, Dāniju, Nīderlandi un Angliju šajā Eiropas daļā, bet Anglijas republikas starptautiskais prestižs ievērojami pieauga.
Anglijas kara flote šajā laikā kļuva par vienu no stiprākajām un mobilākajām kara flotēm Eiropā. Tā admirāļa Roberta Bleika vadībā veica tādas spožas militārās operācijas kā, piemēram, 1655. gada pārgalvīgais uzbrukums Portfarinai (mēģinot glābt Ziemeļāfrikas pirātu sagūstītos angļus); Santakrusas kauja pie Kanāriju salām 1657. gada 20. aprīlī, kad angļu kara flote iznīcināja no Meksikas līča nākušo spāņu sudraba floti (6 trasporta kuģi, 10 karakuģi), kā arī nopostīja 6 fortus Spānijas piekrastē. Īsā laika sprīdi kara flote kļuva par vienu no ietekmīgākajiem trumpjiem Anglijas republikas ārpolitikā.
Stjuartu dinastijas restaurācija
Pēc Kromvela nāves 1660. gadā parlaments, parakstot Bredas deklarāciju, aicina Čārlzu II Stjuartu Anglijas tronī. Londonā nodibināja Karalisko akadēmiju (Royal Academy), lai veicinātu zinātņu attīstību.
1679. gadā likumdošanā tika pieņemts Habeas Corpus Act, ar kura palīdzību parlaments centās iegrožot karaļa varu un nodrošināt valsts brīvo pilsoņu tiesības: tiesības uz īpašumu un īpašuma aizsardzību, tiesības uz aizstāvību tiesā, tiesības uz personiskās brīvības aizsardzību (bez tiesneša lēmuma nevienu nedrīkstēja arestēt un ieslodzīt). Starptautiskajā arēnā karalis mēģināja realizēt Eiropā dinastisko ārpolitikas virzienu, ignorējot parlamenta nostāju (piemēram, veidojot ciešas attiecības ar Portugāli). Arī Džeimss II Stjuarts turpināja šo politiku un pilnībā piemērojās Francijas interesēm, kura centās nostiprināties kontinentā — 1664.—1667. gada karš ar Nīderlandi (kā rezultātā angļi iekaroja Jaunamsterdamu Ziemeļamerikā). Pārdeva Francijai Dinkerku.
Anglijas valdošās aprindas aizvien vairāk nonāca pretrunās ar karali, līdz 1688. gadam norisinājās t.s. Slavenā revolūcija (Glorious Revolution), kad parlaments paziņoja par Džeimsa II atlaišanu un par karali uzaicināja tā māsas vīru Orānijas Vilhelmu (1689—1702). 1689. gadā parlaments pieņēma Tiesību deklarāciju (Declaration of Rights), kurā bija noteikts, ka likums ir augstāks par karali un valsts politiku nosaka parlaments. Vilhelms III parakstīja troņa mantošanas aktu (kurā bija ietverts punkts, ka jebkurš likums iegūst spēku tikai tad, ja to paraksta arī premjerministrs), un parlamenta pieņemto Likumu par tiesībām, kas kļuva par pamatu konstitucionālās monarhijas tapšanā. Parlamenta kompetencē no šī brīža bija nodokļu politika un likumdošana.
Iekšpolitikā svarīgs lēmums bija pēc Amsterdamas piemēra dibināt Londonā publisku banku.
1672. gadā Francija uzbrūk Nīderlandei, un Lielbritānija pievienojas karadarbībai: 3. jūras karš ar Nīderlandi ilgst līdz 1678. gadam.
1702. gadā Anglijas Karalistes tronī kāpa karaliene Anna. 1707. gadā Lielbritānijas karaliste un Skotijas karaliste apvienojas personālūnijā, izveidojot jaunu valsti: Apvienoto Lielbritānijas karalisti.
Pilas apriņķis
Pilas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lielpolijas vojevodistes ziemeļos. Robežojas ar Lielpolijas vojevodistes Zlotovas, Vongrovecas, Hodzežas un Čarnkovas-Tšcjankas apriņķiem, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Sempulno un Naklo apriņķiem, kā arī Rietumpomožes vojevodistes Valčas apriņķi.
Kevins Speisijs
Kevins Speisijs (en; dzimis Kevins Speisijs Faulers (Kevin Spacey Fowler) ) ir amerikāņu aktieris, režisors, producents, scenārists.
Aktiera karjeru uzsāka 1980. gados kā skatuves aktieris, pēc tam sāka filmēties dažādās kinofilmās un TV filmās. Kritiķu atzinību guvis 1990. gadu sākumā. Par lomu filmā "Parastie aizdomās turamie" (1995) saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris. Savukārt par lomu filmā "Amerikāņu skaistums" (1999) saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris. Tāpat filmējies tādās filmās kā "Septiņi", "Losandželosa konfidenciāli", "Atmaksāt ar labu", "K-Pax" un "Supermens atgriežas". Kopš 2013. gada filmējas seriālā "Kāršu nams".
Biogrāfija
Bērnībā bieži mainījis dzīvesvietu ar vecākiem, beigu beigās apmetās Kalifornijas dienvidos. Vidusskolā sācis tēlot skolas teātrī, bijis pazīstams arī ar uzstāšanos komēdijklubā. Pēc vidusskolas pabeigšanas iestājies Losandželosas ielejas koledžā (Los Angeles Valley College), tomēr 1979. gadā pārcēlies uz Ņujorku, lai iestātos Ņujorkas Džuliārda mūzikas skolā. Pēc diviem gadiem debitējis profesionālā teātra izrādē — Viljama Šekspīra lugā Henry IV, Part 1. 1982. gadā piedalījies pirmajā Brodvejas iestudējumā — Henrika Ibsena Gengangere. Pēc tam piedalījies Deivida Reiba lugā Hurlyburly (1985) un Jūdžīna O'Nīla Long Day’s Journey into Night (1986). Tam sekoja lomas filmās Heartburn (1986) un Working Girl (1988).
1991. gadā Speisijs ieguva Tony balvu par lomu Nīla Saimona lugā Lost in Yonkers. Pēc panākumiem teātrī vairāk pievērsies darbam kino. Guvis atzinību par lomām tādās filmās kā Glengarry Glen Ross (1992), Swimming with Sharks (1994) un "Septiņi" (1995). Par lomu 1995. gada filmā "Parastie aizdomās turamie" saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais otrā plāna aktieris. Pēc tēlošanas 1997. gada filmā "Losandželosa konfidenciāli" Speisijs atgriezās teātrī 1998. gadā un saņēma vairākus apbalvojumus par tēlojumu O'Nīla lugā The Iceman Cometh. 1999. gadā uzņēmās filmā "Amerikāņu skaistums", par ko saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā.
21. gadsimta sākumā vispirms uzņēmies filmā "Atmaksāt ar labu" (2000) un The Shipping News (2001). 2003. gadā kļuva par Londonas Old Vic teātra māksliniecisko režisoru, kļūdams par pirmo amerikāni, kas ieņēmis šo amatu šajā teātrī. Tēlojis arī vairākos tā iestudējumos, piemēram, Šekspīra Richard II (2005) un Richard III (2011). 2004. gadā uzņēmis (un arī filmējies) filmu Beyond the Sea. Pēc tam piedalījies trešajā O'Nīla lugas iestudējumā A Moon for the Misbegotten. 2008. gadā tēlojis filmā 21. Vēlāk tēlojis tādās filmās kā Recount (2008), "Vīri, kas skatās uz kazām" (The Men Who Stare at Goats, 2009), "Kazino Džeks" (Casino Jack, 2010), Father of Invention (2010), "Neciešamie bosi" (2011), "Riska robeža" (2011). No 2013. līdz 2017. gadam atveidoja Frenka Andervuda lomu Netflix izplatītajā seriālā "Kāršu nams". Par Andervuda lomu 2015. gadā saņēmis Zelta globusa balvu kā labākais aktieris televīzijas drāmas seriālā.
Ziemeļpols
Ziemeļpols ir vistālāk ziemeļos esošais Zemes punkts (vieta, kurā planētas iedomātā griešanās ass krusto Ziemeļu puslodes virsmu). Ziemeļpols atrodas Ziemeļu Ledus okeāna centrālajā daļā. To nevajadzētu jaukt ar magnētisko ziemeļpolu.
Ziemeļpolam pretējais pols ir Dienvidpols, kas atrodas Antarktīdā. Ziemeļpola ģeogrāfiskās koordinātas ir 90°00′00″ ziemeļu platums, savukārt ģeogrāfiskā garuma tam nav. Tur nav laika joslas. Aptuveni pusi no gada tur ir polārā diena un otru pusi — polārā nakts. Tuvākais sauszemes punkts ir Grenlandes ziemeļos esošā Kafeklubenas (Kaffeklubben) sala, savukārt tuvākā apdzīvotā vieta ir Kanādas ziemeļos esošā Alerta.
Okeāna dziļums zem Ziemeļpola ir 4261 m (2007. gada mērījums ar batiskafu Mir) vai 4087 m (1958. gada mērījums ar zemūdeni USS Nautilus (SSN-571)). Pola apkārtnē cauru gadu dreifē pakledus. Klimats šeit ir bargs: vidējā gaisa temperatūra ziemā — ap −40 °C, vasarā ap 0 °C.
Izpēte
Eksistē vairākas versijas par pirmo ekspedīciju, kas sasniegusi Ziemeļpolu. Visbiežāk tiek uzskatīts, ka 1909. gadā to paveica amerikāņu polārpētnieks Roberts Pīrijs, tomēr iespējams, ka gadu iepriekš šeit bija viņa tautietis un konkurents Frederiks Kuks. Abām šīm ekspedīcijām nebija pierādījumu pola sasneigšanai, attiecībā uz R. Pīriju parasti tiek uzskatīts, ka ledus dreifēšanas dēļ viņi Ziemeļpolā tā arī nenonāca, paliekot 5—10 km attālumā no tā. Pirmie, kas sasniedza Ziemeļpolu pa ledu un spēja to pierādīt, bija britu ekspedīcija Vollija Herberta vadībā, kas to paveica tikai 1969. gadā, par godu R. Pīrija ekspedīcijas 60. gadadienai.
Pirmais sekmīgais lidojums virs Ziemeļpola tika veikts 1926. gadā, kad to izdarīja Roalda Amundsena un Umberto Nobiles starptautiskā ekspedīcija ar dirižabli "Norge" (pirms viņa ar ūdeņradi pildītā gaisa balonā to traģiski mēģināja paveikt zviedru 1897. gada ekspdīcija Salomona Augusta Andrē vadībā).
Polārā diena un polārā nakts
Polārā diena Ziemeļpolā ilgst apmēram 186 dienas un 10 stundas (no 18. marta līdz 26. oktobrim), bet faktiski gaismas laušanas dēļ atmosfērā polārā diena ieilgst līdz pat 193 dienām. Savukārt polārā nakts ir aptuveni 178 dienas un 14 stundas, lai gan faktiski tā ir tikai 172 dienas.
Spalvmākoņi
Spalvmākoņi Cirrus (Ci) ir plāni, spalvām līdzīgi baltas krāsas mākoņi. Tie bieži vien izskatās arī kā garas, diegiem līdzīgas līnijas, kuras tuvāk horizontam krustojas (saiet) kopā. Spalvmākoņi atrodas 7—10 km augstumā virs zemes, bet tropu joslā tie var atrasties pat 18 km augstu. Krēslas laikā tieši spalvmākoņus vēl ilgi apspīd Saules stari, naktī mākoņi liekas biezāki. Cauri šiem mākoņiem brīvi tiek Saules stari, kā arī Mēness un zvaigžņu gaisma. No spalvmākoņiem nav nokrišņu, bet ja tādi tomēr ir, tie iztvaiko, vēl nenokļuvuši līdz zemei. Spalvmākoņiem reti ir ēna.
Postmodernisms
Postmodernisms ( - pēc modo - nupat) ir visaptveroša humanitāro zinātņu kustība, kam galvenokārt raksturīga objektīvās patiesības un metanaratīva noliegšana. Tas ir vispārīgs apzīmējums 20. gadsimta beigu pārmaiņām Rietumu kultūras un filozofiskajā apziņā, kurām raksturīgs modernitātes vērtību noliegums. "Mūsu pašreizējā kultūra ir cinisms un ironija - jebkas dzīvotspējīgs, katrā ziņā jebkurš mēģinājums paust kādu ideālu novīst to spozmē", tā postmodernismu apraksta Svens Birkerts.
Postmodernismam nav precīzas definīcijas, bet tam piedēvētas dažādas pazīmes, piemēram, nenoteiktība, fragmentācija, patiesības konstrukcija, nevis atrašana. No postmodernisma viedokļa "šo pazīmju uzskaitīšana nav korekta, jo tā grib apstādināt procesus, atrast būtiskas īpašības, atņemt postmodernismam tā nenoteiktību".
Postmodernisma jēdziens cieši saistīts ar postrukturālisma un dekonstrukcijas pieeju literatūrai. Žaks Deridā, Mišels Fuko un citi norādījuši, ka nav iespējams izveidot skaidru un neapgāžamu patiesības struktūras aprakstu. Postmodernisms ietekmējis arī mākslu un arhitektūru.
Tatra T6B5
Tatra T6B5 (apakštips tramvajam Tatra T6, Padomju Savienībā pazīstams kā Tatra T3M) ir tramvaju modelis, kuru ražoja Čehoslovākijā, vēlāk — Čehijā. To ražoja rūpnīcā ČKD laikā no 1980. gadu vidus līdz 20. gadsimta beigām. Tramvajs Tatra T6B5 bija pirmais T6 sērijas modelis.
Ražošana
1993. gadā tika dibināts čehu—ukraiņu uzņēmums "Tatra-Jug", tas pabeidza tramvaju, saņemtu no Prāgas, montāžu. Uzņēmums pasūtītājiem pārdeva tikai 39 tramvajus. 2003. gadā 10 šādi tramvaji tika remontēti, remontu pabeidza Ostravas firmā "Inekon", pēc tam tos pārdeva Iževskas pilsētai. Pēdējo četru tramvaju remonts tika pabeigts 2007. gadā, tie bija paredzēti Krievijas pilsētai Ufai.
Tramvajam Tatra T6B5 riteņus var uzstādīt standarta atstatumā — 1435 mm. Ir iespējams uzstādīt arī, pēc pasūtītāja vēlmes, citus gabarītus un citādu atstatumu starp riteņiem, pārsvarā uzstādīja 1524 mm, kas bija sliežu atstatums lielākajā daļā Krievijas pilsētu.
Tatra T3M
1983. gadā pirmie divi šādu tramvaju prototipi ar reģistrācijas numuriem 0016 un 0017 tika sākti testēt Čehoslovākijas galvaspilsētas Prāgas ielās. Prototipi tika izgatavoti, balstoties uz priekšgājēja, tramvaja Tatra T5, bāzes. Šai modifikācijai jau no paša sākuma bija tiristoru vadība. 1984. gadā pēc veiksmīgas testēšanas abi tramvaju prototipi tika piegādāti Maskavai, tur tie saņēma šādus reģistrācijas numurus: 0001 un 0002. 1985. gadā tika uzsākta šīs modifikācijas sērijveida ražošana.
Pavisam kopā 1037 Tatra T6B5 tramvaji tika piegādāti bijušās Padomju Savienības teritorijā. 23 no šiem tramvajiem, ar Tatras licenci, tika izgatavoti uz vietas JuMS darbnīcās Dņipro. Tas Tatras vēsturē bija vienīgais izņēmums, jo vairāk nekā 10 000 Tatra T3 tramvaju tika izgatavoti tikai un vienīgi Tatra-Smichow darbnīcās. Padomju Savienībā ražotie 23 tramvaji saņēma apzīmējumu Tatra T3M-Jug, kamēr pārējie Padomju Savienībai piegādātie tramvaji saņēma apzīmējumu Tatra T3M.
Tatra T6B5B
Sākoties pārmaiņām Bulgārijas galvaspilsētas Sofijas tramvaju satiksmē, tramvaju satiksmi nodrošinošais uzņēmums nolēma pats ražot tramvajus uz vietas. Pēc šī plāna izgāšanās tika nolemts vērsties pie uzņēmuma Tatra. Vēlāk tika piegādāti 37 Tatra T6B5B tramvaji, tie bija speciāli paredzēti Bulgārijai. Tramvaji no ārienes un arī tehniski ne ar ko neatšķīrās no Padomju Savienībai piegādātajiem. Pamatā šos tramvajus ekspluatē pa 22. tramvaju maršrutu.
T6B5K
1991. gadā arī Ziemeļkorejas galvaspilsēta Phenjana izteica vēlmi iegādāties šādus tramvajus. Phenjana saņēma 129 Tatra T6B5K tipa tramvajus. Līdz tam Phenjanai jau bija piegādāti 50 Tatra KT4 tramvaji, kā arī 45 Tatra KT8D5 tramvaji, tos piegādāja jau 1990. gadā. Phenjanā tramvaji Tatra T6B5K pamatā tiek ekspluatēti kā divi sakabināti vagoni.
Prototips
1980. gadu sākumā radās nepieciešamība modernizēt jau novecojušo tramvaju Tatra T3. Tika radīti daudzi prototipi, bet tikai Tatra T6B5 izrādījās veiksmīgs, tas tika piegādāts pasūtītājiem ārzemēs.
1983. gadā tika radīti divi tramvaja Tatra T6B5 prototipi, kas pēc tam tika testēti pa Prāgas tramvaju līnijām (reģ. nr. 0016 un 0017). Gadu vēlāk tie tika piegādāti Maskavai, tur tie saņēma reģistrācijas numurus 001 un 002, un tie tika tālāk testēti. Nedaudz vēlāk tika uzsākta šādu tramvaju ražošana. 1994. gadā abus prototipa tramvajus pārnumurēja, jaunie numuri — 0301 un 0302. Patlaban ekspluatācijā ir palicis tikai tramvajs ar numuru 0301. Interesanti ir tas, ka Maskavai ne šādi vien tramvaji ir piegādāti, proti, ir piegādāti vēl daudz dažādu modeļu tramvaji.
Vispārīgi
Tramvajs Tatra T6B5 (T3M) ir četru motoru tramvajs, kurš var braukt tikai viena virzienā.
Šādi tramvaji var braukt gan kā viens vagons, var būt sakabināti kopā arī divi vai trīs vagoni. Vagonu sakabju daļu izmantošana šo tramvaju ekspluatācijā nav atļauta. Divu sakabinātu vagonu ekspluatācijā ir jāizmanto tikai viens no pantogrāfiem. Ja kādam no pantogrāfiem rodas defekts, var izmantot otru pantogrāfu, respektīvi ir vienalga, vai izmanto pirmā vai otrā vagona pantogrāfu.
Riteņi
Tramvaja konstrukcija nodrošina tam liela ātruma sasniegšanas iespēju, līdzenu braukšanu, kā arī tramvajam ir liela kravnesība. Tramvaja pamatā ir izmantoti smagās automašīnas rāmji, kura nesošās daļas ir sametinātas kopā. Tramvaja apakšā atrodas divi motori, kuri atrodas uz ass, tāpat tie atrodas paralēli gareniskajai tramvaja asij. Motora griezes moments tiek pārnests uz pārnesumkārbas teleskopisko kardānu vilni. Starp riteņiem un virsbūves elementiem atrodas divas tērauda spirālatsperes. Tērauda spirālatsperu kustība rada arī teleskopiskā amortizatora kustības. Tramvajam daļēji tiek izmantota mehāniskā berzes bremze, kas atrodas uz motora vārpstas, kā arī elektromagnētiskā dzelzceļa bremze. Var būt trīs veidu atstatums starp riteņiem: 1000 mm, 1435 mm un 1524 mm.
Vagona uzbūve
Lai piekļūtu kabeļiem zem grīdas, tramvaja grīdas vidusdaļa ir noņemama. Iekšējā odere ir izgatavota no kokšķiedras plākšņu seguma. Tramvaja vagonam ir trīs durvis, kuras atveroties ielokās, nevis izbīdās. Durvis tiek kontrolētas elektromehāniski, kontroles mehānisms atrodas virs durvīm slēgtā skapītī. Attālums no lampiņas virs durvīm līdz apakšai ir 1300 mm. Vienlaicīgi tramvajā pa vienām durvīm var iekāpt vai izkāpt divi cilvēki. Durvju mehānisms ir aprīkots ar drošības sakabi.
Visi tramvaja logi ir no rūdītā stikla un tie ir iemontēti gumijas profilos. Logi ir neverami, atverama ir tikai augšdaļa, arī vadītāja kabīnes logs kreisajā pusē ir atverams tāpat. Pasažieru sēdekļi ir vai nu polsterēti, vai arī no lamināta. Lai būtu ērtāka tramvaja tīrīšana, zem sēdekļiem ir daudz brīvas vietas (izņemot dažus sēdekļus, zem kuriem atrodas agregāti un bateriju atdalītājs).
Tramvaja salona ventilāciju nodrošina trīs lūkas griestos, atvērtie logi, kā arī pieturās atvērtās durvis. Tramvaja salona apsildi nodrošina elektriskie sildītāji, kas atrodas tramvaja abu sānu apakšā pie grīdas. Tramvajam ir regulējama divpakāpju apsilde.
Elektroiekārtas
Pamatā tiek izmantotas TV3 elektroiekārtas, tajās iekļauti ir arī vilces motori TE 023, kuriem pašiem ir sava ventilācija, tie ir kā neatņemama elektroiekārtu sastāvdaļa. Vilces motori ar atsevišķiem riteņiem ir savienoti virknē un tie kontrolē tiristoru pulsu pārveidotāju. Tāpat tie kopā ar braukšanas režīma slēdzi uz bremzēm, atpakaļgaitas pārslēdzēju, komutācijas droselēm un kondensatoriem ir ievietoti ventilējamā skapī. Ņemot vērā to, ka pārslēdzēji ieslēdz un izslēdz elektriskās ķēdes, bez pašreizējās slodzes, to mūžs ir pagarināts. Vēl pie tā ir pieskaitāma bateriju vadība izmantojot statisko pārveidotāju. Tas nodrošina tramvajam lielāku drošību un labāku energoefektivitāti. Daļa no elektroiekārtām ir vērstas uz aizsardzību pret apgāšanos vai noslīdēšanu, to panāk ideālās pulsu tiristoru pārvaldes spējas, kuras ātri pielāgojas arī ātruma izmaiņām dažādos riteņos. Tas nodrošina ne tikai drošu bremzēšanu, bet arī samazina nodilumu saitēs. Nepieciešamo braukšanas kvalitāti nodrošina elektroniskais kontrolieris (regulētājs). Tas ir aprīkots ar shēmām, kas saņem signālus no tramvaja vadības paneļa un vadības pults.
Tramvaju piegādes
Laikā no 1983. gada līdz 2003. gadam tika saražoti aptuveni 1279 tramvaji.
🇺🇿
Piezīme (Tula): tramvaji Tatra T6B5SU saņēma šadus reģistrācijas numurus: 13, 14, 17, 18, 23 — 30, 47, 48, 83, 84 un 301 — 358.
'''Piezīme Nr. 2:''' Daudz tramvaju 1990. gados un 21. gadsimta sākumā tika saražoti sadarbībā ar ukraiņu uzņēmumu "Tatra-Jug".
Šajā pārskatā ir iekļauti tieši piegādātie tramvaji, tramvaji, kurus pilsētas ir iepirkušas no citām pilsētām, šajā pārskatā nav iekļauti, līdz ar to piegādāto tramvaju skaits var būt lielāks.
Agrākie reģistrācijas numuri
Līdz 2009. gada septembrim tramvajiem bija šādi reģistrācijas numuri: no 3—201 līdz 3—262. Visi Tatra T6B5 vagoni tika piegādāti 3. tramvaju depo, līdz ar to reģistrācijas numurs sākas ar 3-....
Tagadējie reģistrācijas numuri
Šajā tabulā ir iekļauti visu nerenovēto tramvaju Tatra T6B5 vagonu numuri. 4 no šiem tramvaju sastāviem 2009. gadā tika modernizēti (aprīkoti ar elektroniskajiem tablo, utt.), bet ņemot vērā, ka šī modernizācija atšķīrās no iepriekšējām, tramvaji nesaņēma apzīmejumu Tatra T3M. Šādus reģistrācijas numurus tramvaji saņēma 2009. gada septembrī.
Česters Arturs
Česters Elans Arturs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu advokāts un politiķis, divdesmit pirmais ASV prezidents (no 1881. līdz 1885. gadam). Viņš par ASV prezidentu kļuva, jo bija ASV viceprezidents, kad viņa priekštecis Džeimss Gārfīlds tika nogalināts. Sākotnēji Arturs uzsāka savas reputācijas uzlabošanu, kas bija sabojāta viņa politiskās karjeras sākumā. Artura administrācija uzsāka asu cīņu pret ierēdņu korupciju. Lai to paveiktu, viņam izdevās panākt sociālā dienesta reformu. Arturs uzsāka arī flotes modernizāciju. Tomēr kopumā viņš tika uzskatīts par diezgan vāju politiķi.
Biogrāfija
Česters Elans Arturs dzimis Feirfīldā, Vērmontas štatā, baptistu sludinātāja Viljama Artura un viņa sievas Malvinas Arturas (dzimusi Stona) ģimenē. Čestera Artura politiskās karjeras laikā tika baumots, ka viņš dzimis Kanādā, Kvebekā, bet tas netika pierādīts. Česters Arturs mācījās Jūnjonvilidžā (mūsdienās Grīnviča) Ņujorkas štatā, vēlāk Skenektadi. Mācību laikā izrādīja lielāku interesi par ārpusskolas aktivitātēm un politiku nekā par mācībām. 1848. gadā absolvēja skolu un devās uz Ņujorku, kur sāka strādāt par juristu. 1859. gadā apprecēja Elenu Herdonu. Viņiem bija trīs bērni, no kuriem viens nomira trīs gadu vecumā.
Pēc Amerikas pilsoņu kara Česters Arturs kļuva par Republikāniskās partijas vadītāju un ASV senatora Rosko Konklinga līdzgaitnieku, kurš izmantoja politisko aizbildniecību, lai virzītu savu varu un republikāņu partiju Ņujorkā. Arturs ar savām izcilajām organizācijas un administrācijas prasmēm palīdzēja sniegt atbalstu Konklina politikai. Česters Arturs ieņēma amatus un bija lojāls Konklinam. 1878. gadā ASV prezidents Raterfords Heiss mēģināja reformēt aizbildniecības sistēmu un Česters Arturs tika atlaists no amata. 1880. gada ASV prezidenta vēlēšanās Konklins palīdzēja Arturam nonākt republikāņu pieteikumā kā viceprezidentam, par ASV prezidenta kandidātu tika izvēlēts Džeimss Gārfīlds. Arturs tika iekļauts republikāņu sarakstā arī tāpēc, ka bija svarīgi iegūt balsis no Ņujorkas štata. Sešus mēnešus pēc Gārfīlda inaugurācijas prezidents tika nogalināts, un Arturs kā viceprezidents kļuva par ASV 21. prezidentu.
Prezidenta amatā Česters Arturs vairākas reizes parādīja sevi kā veiklu politikas darboni. Lai gan Republikāniskā partija parasti aizstāvēja lielos uzņēmumus, Arturs pastāvēja par nodokļu likmju pazemināšanu, lai palīdzētu atbrīvot parādos nonākušos zemniekus un vidusšķiras patērētājus. 1882. gadā viņš aizrāvās ar cūkgaļas mucu projektu, kas pazīstams kā Riveras un Harbora likums, uzskatot, ka federālajiem pārpalikumiem vajadzētu būt nodokļu atvieglojumiem, nevis valdības izdevumiem. 1883. gadā viņš kļuva par sociālā dienesta reformas aizstāvi, parakstot Pendltona likumu, ar kuru izveidoja divdaļīgu sociālā dienesta komisiju. Lai gan Česters Arturs savā agrākajā politiskajā karjerā bija lojāls savai politiskajai partijai un tās aizstāvis, kā prezidents pierādīja, ka, ieviešot politiskas reformas, viņš ir pārāks par partijas politiku.
Česters Arturs turēja noslēpumā, ka jau vairākus gadus slimo ar Braita slimību, nāvējošu nieru kaiti. 1884. gada ASV prezidenta vēlēšanās neieguva savas partijas atbalstu uz pārvēlēšanu otrajam prezidentūras termiņam. 1885. gadā atgriezās savā tieslietu praksē Ņujorkā. Viņa veselība pasliktinājās, tāpēc lika sadedzināt visus savus papīrus, gan personiskos, gan profesionālos. Česters Arturs nomira, 57 gadu vecumā.
Sarkanais punduris (seriāls)
Sarkanais punduris (en) ir Lielbritānijas zinātniskās fantastikas seriāls, kuru rādīja BBC2 no 1988. gada līdz 1999. gadam.
Spīrmena rangu korelācijas koeficients
Spīrmena rangu korelācijas koeficients statistikā ir populārākā neparametriskās statistikas korelāciju analīzes metode.
Šo koeficientu izmanto gadījumos, kad vismaz viena no mērījumu skalām ir veikta rangu jeb kārtas skalā (tas nozīmē, ka nav zināma skaitliskā attiecība starp diviem skaitļiem rindā, bet ir tikai zināms, ka viens ir augstāks, bet otrs — zemāks). Šāda metode ir nepieciešama, piemēram, ja tiek mērīta rezultātu saistīta intelekta testā ar skolēnu vietām mācību olimpiādē, un nav zināms, kāda ir šo vietu savstarpējā attiecība punktos. Ja abas mērījumu skalas ir izteiktas intervālu skalā, tad ieteicamāk izmantot Pīrsona korelācijas koeficientu.
Haridžīti
Haridžīti (ar; Khawārij — 'aizgājušie') ir galvenais apzīmējums musulmaņiem, kuri 7. gadsimtā atbalstīja ceturtā halīfa Alī ibn Abū Tāliba varu, tomēr beigās viņu pameta. Pirmo reizi haridžīti parādījās 7. gadsimta beigās, kad sacēlās pret Alī. Mūsdienās haridžīti uzturas Irākas dienvidos un nepieder nedz šiītu, nedz sunnītu reliģiskajai kopienai.
Raksturojums
Haridžīti atšķiras ar saviem uzskatiem par halīfiem un ticīgo kopienas (Ummas) vadītāja lomu. Pretstatā šiītiem, kuri uzskata, ka tiesības uz valdīšanu pār ticīgo kopienu pieder tikai Alī (4. halīfa) namam, haridžīti uzskata, ka par ticīgo kopienas galvu var kļūt ikviens dievbijīgs un pazemīgs musulmanis. Pretstatā sunnītiem, kuri uzskata, ka imāma (dievkalpojumu vadītāja, reizēm — ticīgo kopienas līdera) nepietiekošā pazemība vēl nav iemesls sacelšanās aktam, haridžīti uzstāj uz tiesībām sacelties pret ikvienu nepazemīgu ticīgo kopienas vadītāju, ja tas neatbilst Pravieša Muhameda, 1. halīfa — Abū Bekra vai 2. halīfa — Umara dotajam piemēram uzvedībā, pazemībā, dievbijībā un rīcībā.
Saskaņā ar šo politisko nostāju haridžīti attīstīja daudzveidīgu teoloģisko un legālo doktrīnu kopumu, kurām attīstoties paši haridžīti kļuva par reliģisko novirzienu, kas pastāv neatkarīgi no šiītiem un sunnītiem.
Sanandreasa lūzums
Sanandreasa lūzums ir ģeoloģisks lūzums, kas stiepjas cauri visam Kalifornijas štatam ASV. Tā garums ir no 1100 līdz 1300 kilometriem. Sanandreasa lūzums ir robeža starp Klusā okeāna plātni un Ziemeļamerikas plātni. Lai gan tās abas pārvietojas ziemeļrietumu virzienā, Klusā okeāna plātne pārvietojas ar ātrumu 6 cm gadā, bet Ziemeļamerikas plātne — 1 cm gadā, radot ilūziju, ka abas plātnes virzās pretējos virzienos. Tā kā tektoniskajos procesos zemes garoza netiek ne iznīcināta, ne radīta no jauna, tad Sanandreasa lūzums ir konservatīva plātņu robeža. Šajā lūzuma zonā ik gadu reģistrē līdz 15 000 zemestrīču. Parasti tās nav postošas, taču apgrūtinājumus rada blīvais apdzīvojums lūzuma tuvumā. Piemēram, Sanfrancisko pilsētu spēcīgas zemestrīces skārušas divreiz: pirmoreiz, 1906. gadā tika nopostīti 80% apbūves, bet otrreiz 1989. gadā 6,9 balles stiprā zemestrīce bija mazāk postoša, taču sabruka divstāvu autostrāde un bija vairāk kā 1000 cietušo.
Zemestrīču pētīšana
Sanandreasa lūzuma josla seismologiem ir populāra ar to, ka tā ir ideāla vieta zemestrīču pētīšanai. Dažās vietās pazemes grūdieni atkārtojas vairākas reizes gadā.
2004. gadā amerikāņu zinātnieki seismiski aktīvajā Sanandreasa lūzuma zonā sāka veikt urbumus, kuru dziļums sniedzās vairāk nekā 2,4 kilometri. Urbumos tika ievietoti mērinstrumenti, kuru uzdevums ir fiksēt zemestrīču radītās seismiskās vibrācijas. Zinātnieki cer, ka balstoties uz šiem mērījumiem, izdosies noteikt nākamo zemestrīču vietu. Šis projekts, ko sauc par SAFOD, ir daļa no Earthscope projekta, kurā plānots izveidot Ziemeļamerikas kontinenta teritorijas pilnu seismisko karti.
Tingvadlavahdns
Ezera gultni veidojošās lavas sastāvā ir daudz minerālvielu un barības vielu, tāpēc ezers ir bagāts ar dzīvību. Trešdaļu ezera gultnes klāj augājs. Ezerā reģistrētas 150 augu sugas un 50 bezmugurkaulnieku sugas. Trīs sugu zivis.
Rotari
Rotari ir starptautiska organizācija, kas apvieno uzņēmējus un citu profesiju pārstāvjus. Starptautiskajā Rotari klubu savienībā Rotary International ietilpst vairāk kā 1,2 miljoni biedru (rotariešu) 33 000 Rotari klubos, vairāk nekā 200 pasaules valstīs. Rotari kustība aizsākās 1905. gadā Čikāgā, ASV. Tās dibinātājs ir Pols Heriss (Paul Percy Harris). Latvijā pirmais Rotari klubs tika izveidots 1932. gadā.
Rotari Latvijā
Latvijas Rotari klubi pieder Zviedrijas Rotari 2410. apgabalam. Šobrīd Latvijā darbojas 20 Rotari klubi.
Sports
Sports (en, cēlies no disport — ‘spēle, izklaidēšanās’) ir fiziskas aktivitātes un spēles, kas tiek veiktas, lai tiktu saglabāta un uzlabota cilvēka fiziskā un garīgā veselība. Tāpat ar sportu tiek apzīmēta fizisko treniņu un sacensību sistēma. Sports ir fiziskās kultūras sastāvdaļa, fiziskās audzināšanas līdzeklis un metode.
Tiek izdalīti pieci galvenie novirzieni: augsto sasniegumu sports, sacensību sports, sports visiem, veselības sports un invalīdu sports. Pastāv vairāki simti sporta veidu, tāpat ir plašs nepieciešamo cilvēku skaits (no viena cilvēka līdz pat komandām). Sporta veidi var tikt iedalīti pēc veida, tomēr šāds iedalījums ir diezgan nosacīts. Var būt vasaras un ziemas sporta veidi; individuālie un komandu sporta veidi; olimpiskie un neolimpiskie sporta veidi; ekstremālie, lietišķie, tehniskie, ūdens u.c. sporta veidi.
Lielākais sporta notikums pasaulē ir olimpiskās spēles, kas notiek ik pēc diviem gadiem (vasaras un ziemas spēles katras notiek ik pēc četriem gadiem). Parasti katram atsevišķam sporta veidam vai to grupai notiek Pasaules čempionāts un kontinentālie čempionāti.
Pirmās sporta sacensības, kas ir minētas vēstures avotos, ir notikušas 1580. gadā p.m.ē. Senajā Grieķijā. Latvijas teritorijā sports bija pazīstams jau senatnē, ir tikušas atrastas slidas, kas no dzīvnieku apakšstilbu kauliem tikušas izgatavotas 10.—12. gadsimtā. 19. gadsimta otrajā pusē Latvijā bijuši pazīstami gandrīz visi Skandināvijā un Viduseiropā izplatītie sporta veidi.
Senatnē ar sportu nodarbojušies vīrieši, tomēr ar laiku tam pievērsušās arī sievietes, sievietes varēja sacensties arī vēlāk nekā vīrieši. Mūsdienās vairākumam sporta veidu ir izveidojušies stabili noteikumi, kā tiek aizvadītas sacensības tajos.
Sporta novirzieni
Sporta nozarē vairums pasaules sporta zinātnieku saskata piecas apakšnozares.
Sports visiem (arī tautas, masu sports) ir dažādas fiziskās aktivitātes garīgās labsajūtas un fiziskās veselības nostiprināšanai, sociālās saskarsmes un integrācijas nodrošināšanai, kā arī atpūtai ar mērķi iesaistīt sportā visu sociālo grupu cilvēkus, nodrošināt tiem iespējami labākus apstākļus un pieejamību sporta nodarbībām. Veselības sports ir fiziskās aktivitātes ar mērķi uzlabot un nostiprināt garīgo labsajūtu un fizisko veselību. Invalīdu sports ir pielāgotas fiziskās aktivitātes cilvēkiem ar invaliditāti. Invalīdu sports sekmē šo cilvēku pašpārliecību par savām spējām un ir viens no sociālās rehabilitācijas līdzekļiem.
Cēsis (stacija)
Cēsis ir dzelzceļa stacija Cēsīs, Cēsu novadā. Cēsu stacijā pietur dīzeļvilcieni, kas kursē maršrutos Rīga—Valmiera un Rīga—Valga.
Vēsture
1889. gadā tika atvērta Vendenes stacija dzelzceļa līnijā Rīga—Pleskava. Kopš 1919. gada tā tika pārsaukta par Cēsu staciju. 1944. gadā stacijas ēka tika nopostīta un 1946. gadā uzbūvēta jauna celtne "Staļina baroka" stilā. Līdzīgas ēkas tika uzceltas Ogres un Siguldas stacijās.
No 2014. gada 17. jūnija Cēsu stacijas biļešu kasi slēdza stacijas rekonstrukcijas dēļ, bet pašlaik tā ir slēgta.
Rekonstruēto Cēsu staciju, kas apvienota ar autoostu vienotā transporta mezglā, atklāja 2015. gada 10. jūnijā.
Tourisvahdns
Tourisvahdns (arī Tourisvatns; is) ir lielākais ezers Īslandē, daļēji uzpludināts. Atrodas Īslandes dienvidu daļā. Ezers uzpludināts, lai izmantotu no Vahdnajegidla ledāja plūstošās Kaldakvislas upes ūdeņus enerģijas ieguvei. Koši zaļš ūdens.
Ojārs Ābols
Ojārs Ābols (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs un mākslas teorētiķis.
Dzīves gājums
Dzimis 1922. gadā Rīgā. Ojāra Ābola tēvs bija angļu valodas skolotājs, kurš 1939. gadā repatriējās uz Vāciju, bet māte Marta Ābola — bērnudārza direktore, pārliecināta sociāldemokrāte.
No 1938. līdz 1940. gadam, mācoties Rīgas 2. ģimnāzijā, apmeklēja Romana Sutas studiju, kur nodibināja nelegālu komjaunatnes pulciņu. Tajā laikā viņš apguva pirmās gleznieciskās iemaņas. Tālāko glezniecības izglītību guva Gorkijā un Maskavā.
1941. gadā pieteicās 201. latviešu strēlnieku divīzijā.
1944.gadā Ābols iestājās Valsts Teātra mākslas institūtā Maskavā, bet pēc kara darbības beigas Latvijā tika norīkots strādāt dzimtenē, LPSR Mākslas darbinieku arodbiedrības revīzijas komisijā.
Līdz 1947. gadam bija LPSR Mākslas arodbiedrības centrālās komitejas priekšsēdētājs.
1947. gadā kļuva par PSKP biedru.
1956. gadā Ābols ieguva zinātņu kandidāta grādu I. Repina Glezniecības, tēlniecības un arhitektūras institūtā Ļeņingradā. Atgriezies Latvijā, iesaistījās Mākslinieku savienības darbā. Bija ievēlēts par tās valdes locekli un Gleznotāju sekcijas priekšsēdētāju.
Darbojās kā Latvijas kultūras komitejas sakariem ar tautiešiem ārzemēs mākslas sekcijas locekļis.
XX gadsimta sešdesmito gadu otrajā pusē mainīja daiļrades stilu, aizejot no socreālisma, ietekmējoties no tendencēm pasaules mākslā. Septiņdesmitajos gados kļuva par vienu no zinošākajiem mākslas teorētiķiem Latvijā, analizēdams mākslas parādības sabiedrības procesu kontekstā.
Apglabāts Rīgas 1. Meža kapos.
Daiļrade
Sākotnēji Ābols gleznoja vēsturiskas personības un ainavas. Vēlāk nāca detaļu vienkāršošana, skarba stila izmantošana. Viņa glezniecība kļuva ekspresīvāka, atklājās simbolu valodai un globālā mēroga problēmām. Būtiska nozīme bija apdarei, kur atklājās krāsu attiecības, faktūra, arī kolāžas. Ābols bija izcils zīmētājs uz uzskatīja līniju par svarīgo darba elementu, "virzienu telpā un kustībā" ."'Mākslas mūžīgais uzdevums: atrast kopsakaru starp cilvēka dzīvi un pasaules spēkiem, no kuriem šī dzīve atkarīga.' Ojārs Ābols."Ābolam bija raksturīga filozofiska pasaules uztvere, kas centrēta humānismā un pasaules sociālo procesu skatījumā to sarežģītajās kopsakarībās, kontekstos un šķērsgriezumā. Citējot XX gadsimta filozofus, viņš izteica domu, ka cilvēks vispār nav pētāms ar zinātniskām metodēm. Bet "māksla spēj parādīt to, kas nekādā prāta konceptā nav ne ietverams, ne formulējams: cilvēka laimi, cerības, nojautas, izmisumu, nāvi, atdzimšanu, pārtapšanu, krišanu, augšāmcelšanos. Ja jūs meklējat patiesību par cilvēku, meklējiet to mākslas darbā!"
Izstādes
Ojārs Ābols eksponēja savus darbus izstādes no 1951.g. Maskavā, Rietumberlīnē, Kalē, Vīnē, Bergāmo, arī Latvijas pilsētās.
Astoņdesmito gadu sākumā Rīgā noorganizēja lielu laikmetīgās mākslas izstādi "Daba. Vide. Cilvēks", kurā sevi pieteica virkne jaunu mākslinieku (Andris Breže, Oļegs Tillbergs, Leonards Laganovskis u.c.). Izstādes atklāšanu Ābols nepiedzīvoja, jo 1983. gadā mira.
Ģimene
Ojārs Ābols bija precējies ar filoloģi Mirdzu Ābolu (viņu dēls ir mūziķis Juris Ābols (1950)), bet vēlāk ar mākslinieci Džemmu Skulmi (viņu meita ir māksliniece Marta Skulme (1962)).
Ropažu pagasts
Ropažu pagasts ir pagasts Vidzemes rietumos, Ropažu novadā. Pagasta centrs ir Ropaži. Izvietojies Lielās Juglas krastos. Robežojas ar sava novada Garkalnes un Stopiņu pagastu, kā arī Siguldas, Ogres un Salaspils novadu.
No 2005. gada līdz 2021. gada administratīvi teritoriālajai reformai pastāvēja kā Ropažu novads. 2021. gada Administratīvi teritoriālās reformas rezultātā tika izveidots jauns Ropažu novads, apvienojot Garkalnes, Stopiņu un Ropažu novadu. Jaunajā novadā kā teritoriālās vienības tika iekļauti Garkalnes pagasts, Ropažu pagasts, Stopiņu pagasts un Vangažu pilsēta, bet par novada centru kļuva Ulbroka.
Daba
Ropažu pagasts atradās Viduslatvijas zemienes Ropažu līdzenumā. Reljefs pārsvarā līdzens, nedaudz viļņots. Pagastā lielākā osu grēda Latvijā — Lielie Kangari, kas stiepjas 26 km garumā un ietilpst Lielo Kangaru dabas liegumā, kurā sastopamas 17 aizsargājamo augu sugas. 66% novada teritorijas aizņem meži. Gaitiņu un Remīnes karjeros iegūst dolomītu.
Vēsture
1945. gadā Ropažu pagastā izveidoja Ropažu, Augšciema, Kākciema un Zaķu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Ropažu ciemam pievienoja likvidēto Augšciema ciemu, 1962. gadā — likvidēto Kākciema ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par Rīgas rajona pagastu, bet 2005. gadā — pagastu par Ropažu novadu. 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas rezultātā izveidoja jaunu Ropažu novadu, apvienojot līdzšinējo ar Inčukalna novada Vangažu pilsētu, kā arī Garkalnes novadu un Stopiņu novadu, bet par novada centru kļuva Ulbroka.
Transports
Cauri pagastam iet vairāki valsts nozīmes reģionālie autoceļi: P4 (Rīga—Ērgļi), P3 (Garkalne—Alauksts), P10 (Inčukalns—Ropaži—Ikšķile), vairāki vietējas nozīmes ceļi. Pagasta teritoriju šķērso slēgtā dzelzceļa līnija Rīga - Ērgļi, uz tās atradās 5 dzelzceļa stacijas — Ķivuļi, Bajāri, Kangari, Remīne un Augšciems.
Kultūra
Ropažu pagastā darbojas šādi kolektīvi:
IF Björklöven
No 1991. līdz pat 2003. gadam kluba rindās spēlējis Aleksandrs Beļavskis. Viņa valkātais devītais numurs vēlāk tika iemūžināts. Beļavskim arvien pieder virkne IF Björklöven rekordu, viņš ir arī komandas visu laiku rezultatīvākais spēlētājs. Vēlāk ilgāku laiku darbojās komandas sistēmā, no 2005. līdz 2007. gadam strādājot arī kā komandas galvenais treneris.
No 1998. līdz 2002. gadam komandas rindās spēlēja arī Aleksandrs Semjonovs. 2004.—05. gada sezonu Ūmeo aizvadīja Aleksandrs Ņiživijs, 2005.—06. gada sezonā komandas rindās spēlēja Miķelis Rēdlihs, savukārt 2010.—11. gada sezonā vairākas spēles aizvadīja arī Aleksandrs Macijevskis.
Nimrod
Nimrod ir amerikāņu pankroka grupas Green Day piektais studijas albums. Tas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Reprise Records. Albums Billboard topā debitēja 10. vietā un pēc RIAA sistēmas tika sertificēts ar dubulto platīna disku, kaut gan nesasniedza Dookie pārdošanas rādītājus. ASV albums tika pārdots 2 083 000 kopiju un vairāk nekā 5 miljonos kopiju visā pasaulē. Tāpat Nimrod tika atzinīgi novērtēts no kritiķu puses, it īpaši albuma singls Good Riddance (Time of Your Life). Uz albuma vāka attēloti bijušie ASV prezidenti Dvaits Eizenhauers un Harijs Trumens. albums tika pārizdots vinila diska veidā.
Valviferas
Valviferas (Valvifera) ir vienādkājvēžu apkškārta, kas pēc izskata atgādina lielas mitrenes. No citiem vienādkājiem valvifera visvairāk atšķiras ar unikāliem operkulārajiem uropodiem (pēdējā vēdera segmenta ekstremitātēm), kam ir divviru "durvju" veids, un kuri nosedz pleopodus (vēderkājas). Kā papildus īpašības varētu minēt labi attīstītas koksālās plātnes, kā arī to, ka tiem nav mandibulāro palpu (izņemot dienvidu puslodes Holognathidae dzimtas pārstāvjus). Šīs grupas pārstāvji ir gandrīz vienīgi jūru iemītnieki. Daudzas sugas ir visēdāji un kalpo par efektīviem jūru sanitāriem.
Maltiešu valoda
Maltiešu valoda (malti, lingwa Maltija) ir semītu saimes valoda, ko lieto lielākoties maltieši Vidusjūras salā Maltā, kā arī nozīmīgās diasporās citur pasaulē. Maltiešu valoda, līdztekus angļu valodai, ir valsts valoda Maltā, kā arī kopš 2007. gada viena no Eiropas Savienības oficiālajām valodām. Pieņemts, ka maltiešu valoda cēlusies no Sicīlijas arābu valodas dialekta, kaut arī ir saiknes ar Tunisijas un Magribas arābu valodas dialektiem. Valodā ir daudz aizguvumu no itāļu valodas. Maltiešu valoda ir vienīgā semītu valoda, kurai rakstība ir latīņu alfabētā. Maltiešu valodu prot ap 483 tūkstošiem cilvēku, no kuriem aptuveni 400 tūkstoši dzīvo Maltā.
Vēsture
Maltiešu valodas pirmsākumi ir saistīti ar ieceļotājiem no netālu esošās Sicīlijas, kuri runāja Sicīlijas arābu valodā, kad 9. gadsimtā salas pakļāva Fātimīdu kalifāts. To apliecina arī ģenētiskie pētījumi, kas norāda, ka mūsdienu maltiešiem ir kopīgi senči ar sicīliešiem un kalabriešiem.
1091. gadā Maltu iekaroja normāņi, pēc kuras sekoja musulmaņu izraidīšana no salām līdz 1249. gadam, kas radīja apstākļus jaunas, pastāvīgas valodas izveidošanai. Sicīlijas arābu valoda mūsdienās ir izzudusi. Maltiešu valodā ir daudz aizguvumu no itāļu valodas. Kopš 1934. gada, kad Malta nonāca Apvienotās Karalistes kontrolē, valodā ir parādījušies aizguvumi arī no angļu valodas. Pirmās rakstiskās liecības par maltiešu valodu kā atsevišķu valodu ir datētas ar 1436. gadu.
Skaņkārta
Skaņkārtiskās sistēmas
Agrāk, īpaši tautas mūzikā, populāras bija arī tā sauktās senās skaņkārtas: doriskā, frīģiskā, līdiskā, miksolīdiskā, lokriskā, dažādas pentatonikas, trihordi u.c.
Reinzeme-Pfalca
Reinzeme-Pfalca ir viena no sešpadsmit Vācijas federālajām zemēm, atrodas valsts rietumos. Robežojas ar Franciju, Luksemburgu, Beļģiju, kā arī Ziemeļreinas-Vestfālenes, Hesenes, Bādenes-Virtembergas un Zāras federālajām zemēm.
Iedalās 3 reģionos (Regierungsbezirk), 24 apriņķos (Kreis) un 13 neatkarīgās pilsētās (kreisfreien Städte).
Lielākās pilsētas: Mainca, Ludvigshāfene, Koblenca, Trīre, Kaizerslauterne.
Lielākās upes: Reina, Mozele, Lāna.
Kalni un augstienes: Eifels (Eifel), Reinas Šīferkalni (Rheinisches Schiefergebirge), Taunuss (Taunus), Vestervalde (Westerwald).
Saimniecība
20. gadsimta otrajā pusē Reinzeme-Pfalca bija Vācijas reģions ar augstāko militāro koncentrāciju, kas maksimumu sasniedza 1987. gadā, kad 7,6% no reģiona teritorijas bija aizņemti ar militāriem objektiem. Pēc 1990. gada 491 militārais objekts tika atdots vai plānots atdot civilajai pārvaldei, 8 no 11 kara aviācijas bāzēm tika slēgtas. Reģionā atgriezās vairākas civilās nozares pasta un dzelzceļa privatizācijas rezultātā, kā arī militāro ražojošo firmu slēgšanas rezultātā.
Raterfords Heiss
Raterfords Birčards Heiss (en; dzimis, miris ) bija Amerikas Saviento Valstu deviņpadsmitais prezidents, pārstāvēja Republikānisko partiju. Prezidenta amatā bija no līdz. Veiksmīgi vadīja valsts atdzimšanu un iedibināja saimniecisku stabilitāti pēc Amerikas pilsoņu kara. Cīnījās pret valdības ierēdņu korupciju.
Biogrāfija
Raterfords Birčards Heiss ir dzimis Delavērā, Ohaio štatā. 1842. gadā absolvēja Kenjonas koledžu, bet 1845. gadā — Hārvarda juristu skolu. 1849. gadā atvēra jurista praksi Sinsinati, Ohaio. apprecējās ar Lūsiju Vebu. 1858. gadā kļuva par Sinsinati pilsētas advokātu. 1861. gadā Amerikas pilsoņu kara laikā pievienojās Savienības armijai. 1864. gadā tika ievēlēts ASV Pārstāvju palātā. 1867. gadā ievēlēts par Ohaio štata gubernatoru, šajā amatā sāka strādāt. 1872. kandidēja uz ASV Kongresu, bet netika ievēlēts. 1875. gadā atkārtoti tika ievēlēts par Ohaio štata gubernatoru.
1876. gadā Raterfords Heiss kā Republikāniskās partijas kandidāts startēja ASV prezidenta vēlēšanās, kurās ar vienu elektorātu balss pārsvaru (185:184) pieveica Demokrātiskās partijas kandidātu Semjuelu Dž. Tildenu. 1877. gada aprīlī federālā valdība atsauca karaspēku no Dienvidkarolīnas un Luiziānas, kas bija daļa no 1877. gada kompromisa. Tā paša gada jūnijā Heiss parakstīja rīkojumu, kas liedza federālajiem darbiniekiem piedalīties politiskās kampaņās. 1878. gadā Raterfords Heiss atlaida Česteru Arturu no Ņujorkas ostas vadītāja amata. 1879. gadā ASV dolārs atguva savu vērtību, kuru bija zaudējis Amerikas pilsoņu kara laikā. 1880. gadā Raterfords Heiss iedibināja tradīciju Lieldienās ripināt olas Baltā nama mauriņā, bet vēlāk, šajā pašā gadā, devās uz ASV Rietumkrastu, kļūstot par pirmo prezidentu, kas to izdarījis, būdams šajā amatā. 1880. gada beigās Raterfords Heiss neiesaistījās cīņā par ASV prezidenta pārvēlēšanu, kā to bija solījis jau 1876. gadā, apgalvojot, ka prezidenta amatā vēlas nostrādāt tikai vienu termiņu. Par jauno prezidentu ievēlēja viņa partijas biedru Džeimsu Gārfīldu.
CRT
CRT var būt:
STS-127
STS-127 bija Space Shuttle Endeavour'' montāžas ekspedīcija uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Stacijas lidojumu programmā šī misija apzīmēta kā 2J/A. Starts notika, uz zemes atgriezās.
STS-127 misijas uzdevums bija nogādāt un uzstādīt stacijā Japānas Kibo moduļa Vaļējo platformu (Exposed Facility, JEM EF) un Eksperimentu kravas moduļa Nehermētisko sekciju (Exposed Section of the Experiment Logistics Module, ELM-ES). Ar kosmoplānu stacijā ieradās SKS 20. ekspedīcijas jaunais dalībnieks Timotijs Kopra, kas nomainīja Koiči Vakatu.
Derīgā krava
Endeavour kravas telpā atradās Kibo moduļa pēdējās sastāvdaļas: Japānas eksperimentu moduļa Vaļējā platforma (Japanese Experiment Module Exposed Facility, JEM EF), Japānas eksperimentu loģistikas modulis — Vaļējā sekcija (Japanese Experiment Logistics Module - Exposed Section, ELM-ES).
Bez tam derīgajā kravā bija Integrētais kravas nesējs (Integrated Cargo Carrier), uz kura atradās sešas akumulatoru baterijas, kuras bija jānomaina P6 fermā. Tāpat tur bija vairākas rezerves daļas, kuras tika atstātas stacijas ārpusē.
Kosmoplāns orbītā nogādāja arī pavadoņus, kurus palaida misijas beigās. Dual Autonomous Global Positioning System On-Orbit Navigator Satellite (DRAGONSAT) paredzēts kosmisko aparātu autonomai (bez cilvēka iejaukšanās) tuvošanās un saslēgšanās operāciju eksperimentiem, kā arī GPS datu iegūšanai kosmiskā misijā. DRAGONSAT sastāv no diviem gandrīz identiskiem pikopavadoņiem AggieSat2 un PARADIGM (BEVO-1).
Otrs kosmiskais aparāts bija Atmospheric Neutral Density Experiment (ANDE-2), kas paredzēts zemās Zemes orbītas (starp 100 un 400 km) atmosfēras blīvuma un sastāva izpētei, lai labāk varētu paredzēt objektu kustību orbītā un noiešanu no tās. ANDE-2 sastāv no diviem sfēriskiem mikropavadoņiem: ANDE Active spacecraft (Castor) un ANDE Passive spacecraft (Pollux). Tiem ir vienāds izmērs, bet dažāda masa (25 un 50 kg). Pavadoņus paredzēts novērot no zemes vizuāli un ar lāzersistēmām.
Gatavošanās lidojumam
Endeavour kalpoja kā potenciāls glābšanas kuģis (STS-401) misijai STS-125 starta laukumā LC-39B, un bija gatavs iespējamam startam, piecas dienas pēc STS-125 pacelšanās. Pēc Atlantis nolaišanās, Endeavourtika pārvietots no starta laukuma 39B uz 39A, lai gatavotos STS-127 misijai.
11. jūlijā starta vietai pāri gāja negaiss, kura laikā tika novēroti vairāki zibens spērieni. Lai gan kosmiskā nesējsistēma un starta iekārtas ir pasargātas no zibens, tika nolemts startu atlikt par diennakti, lai pārliecinātos, ka nav ietekmetas kādas sistēmas. 12. jūlijā 9 minūtes pirms pacelšanās starta atskaite tika apstādināta, jo netālu veidojās negaisa mākoņi ar stipru vēju. Nākamā palaišana tika pārcelta par diennakti. Arī 13. jūlijā pirmsstarta atskaite tika apturēta slikto laikapstākļu dēļ, atliekot startu uz 15. jūliju.