cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vitauts Staņa
Politiskā darbība
No 1998. līdz 2009. gadam V. Staņa bija Bērzaines pagasta padomes priekšsēdētājs, bet no 2001. līdz 2009. gadam - Valmieras rajona padomes priekšsēdētājs. 2003. gadā iestājies Latvijas Zemnieku savienībā. Kopš 2007. gada V. Staņa ir LZS priekšsēdētāja vietnieks. 2006. gadā nesekmīgi kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un zemnieku savienības. 2009. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts Kocēnu novada domē no ZZS saraksta un kļuva par domes priekšsēdētāju.
IUPAC nomenklatūra
Nosaukuma veidošana
Priedēkli izmanto, lai nosauktu sarežģītākus savienojumus, kuru molekulas ir arī vēl citi atomi vai atomu grupas.
Vitauts Staņa
Politiskā darbība
2010. gada oktobrī ievēlēts 10. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības.
11. Saeimas vēlēšanās ar astoto numuru kandidēja no ZZS saraksta Vidzemes apgabalā, taču netika ievēlēts. No 2013. līdz 2017. gadam bijis Kocēnu novada domes deputāts.
V. Staņa joprojām dzīvo dzimtajā Bērzainē. Hobiji - kalnu slēpošana, ceļošana un fotografēšana. V. Staņa ir precējies, divu dēlu un meitas tēvs.
Pundurgliemeņu dzimta
Pundurgliemeņu dzimta (Sphaeriidae, syn. Pisidiidae) ietilpst dažādzobju Cietgliemeņu kārtā. Latvijā ir sastopamas trīs (no četām) šai dzimtai piederošās ģintis (18 sugas):, un.
Čornaja (nozīmju atdalīšana)
Čornaja var būt:
Sphaeriidae
Sphaeriidae var būt:
Jozefs Fišers
Jozefs Fišers ( - ) bija Vācijas šosejas riteņbraucējs. Viņš ir plašāk zināms kā sacensību Parīze-Rubē pirmais uzvarētājs 1896. gadā un Bordo-Parīze uzvarētājs 1900. gadā
Vila
Vila (angļu un bi) ir Vanuatu galvaspilsēta un valsts lielākā pilsēta. 2016. gadā pilsētā dzīvoja 51,4 tūkstoši iedzīvotāju. Tā atrodas Efatas salas dienvidu krastā. Vila ir valsts ekonomiskais un komerciālais centrs. Šajā pilsētā atrodas Bauerfīldas starptautiskā lidosta un tā ir viena no Dienvidu Klusā okeāna Universitātes atrašanās vietām. Pilsētā valda tropiskais klimats.
Vēsture
Vilas teritorijā tūkstošiem gadu ir dzīvojuši melanēzieši. 1606. gada maijā salā ieradās pirmie eiropieši, kurus vadīja portugāļu jūrasbraucējs Pedru Fernandišs de Kirošs (Pedro Fernandes de Queirós) un spāņu jūrasbraucējs Luiss Vass de Toress (Luís Vaz de Torres). 19. gadsimtā Jaunhebridu salas, kur atrodas arī Vila, nonāca Britu impērijas kontrolē, vēlāk arī franču un britu kopīgā pārvaldē. 1980. gadā Vanuatu kļuva par brīvu, neatkarīgu valsti, bet Vila par tās galvaspilsētu. 1987. gadā naktī no 7. uz 8. februāri Vilu stipri nopostīja viesuļvētra “Uma”, atstājot bez pajumtes aptuveni 16 tūkstošus cilvēku. 1999. gadā no 24. līdz 27. augustam Vilā norisinājās UNESCO sanāksme Second World Heritage Global Strategy Meeting for the Pacific Islands region (“Otrā Pasaules mantojuma globālās stratēģijas sanāksme Klusā okeāna reģiona salām”). 2002. gadā stiprus postījumus pilsētai radīja zemestrīce.
Demogrāfija
2016. gadā Vilā dzīvoja 51 437 iedzīvotāju (aptuveni 20% no Vanuatu iedzīvotājiem). Lielākā daļa ir melanēzieši, ir arī polinēzieši, aziāti, eiropieši, galvenokārt angļu un franču pēcteči. Tāpat kā visā valstī, arī Vilā dominējošā reliģija ir kristietība.
Saimniecība
Vila ir Vanuatu nozīmīgākā ostas pilsēta un tirdzniecības centrs. Nozīmīgākās saimniecības nozares ir lauksaimniecība un zvejošana, kā arī tūrisms, tūristi ierodas galvenokārt no Austrālijas un Jaunzēlandes.
16. oktobris
16. oktobris ir gada 289. diena pēc Gregora kalendāra (290. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 76 dienas.
Voltērs
Voltērs, īstajā vārdā Fransuā Marī Aruē (François Marie Arouet, ; dzimis , miris ), bija franču Apgaismības laikmeta rakstnieks, filozofs, psihologs, vēsturnieks, publicists un satīriķis. Viņš rakstīja alegoriskas lugas, satīriskus apcerējumus un traģēdijas, kā arī vēsturiskus apcerējumus, dzejoļus un rakstus Denī Didro "Enciklopēdijai". Voltērs pavisam ir sarakstījis 52 lugas. Viņš iestājās pret Romas katoļu baznīcu un klerikālismu, pret vienpersonisku (karaļa) varu un augstmaņiem.
16. oktobris
Vārda dienas
Daiga, Dinija, Dinārs
Voltērs
Biogrāfija
Fransuā Marī Aruē ir dzimis Parīzē. Viņš bija ceturtais no pieciem Fransuā Aruē un Marijas Margeritas Domaras bērniem. Izglītību Voltērs ieguva Luija Lielā koledžā un licejā. Viņš apguva grieķu un latīņu valodu. Vēlāk iemācījās plūstoši runāt arī itāļu, spāņu un angļu valodās.
Īvs Tangī
Īvs Tangī (Yves Tanguy, dzimis 1900.g. 5.janvārī Parīzē, miris 1955.g. 15.janvārī Vudberijā (Woodbury), Konektikutā) bija bretoņu izcelsmes franču/ASV gleznotājs, sirreālisma pārstāvis.
Dzimis atvaļināta jūrnieka ģimenē. 1918. gadā iesaukts armijā, kur iedraudzējās ar Žaku Prevēru. Pēc dienesta beigām 1922. gadā atgriezās Parīzē, kur strādāja gadījuma darbus. Ietekmējoties no ieraudzītajiem Džordžo de Kīriko darbiem, pats sāka gleznot. Caur Prevēru iepazinās ar franču sirreālistiem ar Andrē Bretonu priekšgalā. Sākoties 2.pasaules karam, emigrēja uz ASV, kur nodzīvoja līdz mūža galam.
Dmitrijs Kvartaļnovs
Dmitrijs Kvartaļnovs (ru; dzimis ) ir bijušais krievu hokejists, tagad treneris.
Spēlētāja karjera
1989. gadā PSRS hokeja izlases rindās Kvartaļnovs izcīnīja Pasaules čempiona titulu. 1990. gadā bija PSRS hokeja līgas rezultatīvākais spēlētājs. Karjeras laikā 112 spēles aizvadījis arī NHL kluba Bostonas "Bruins" sastāvā. Viņš guva vismaz vienu rezultativitātes punktu savās pirmajās 14 NHL spēlēs. Tas bija līgas rekords līdz pat 2007. gada novembrim, kad rekordu pārspēja Jevgeņijs Malkins.
Trenera karjera
Trenera karjeru Kvartaļnovs sāka 2009.—10. gada KHL sezonā, uzņemoties Čerepovecas "Severstal" galvenā trenera pienākumus. "Severstal" Kvartaļnovs vadīja nākamās trīs sezonas. No 2012. līdz 2014. gadam Kvartaļnovs bija Novosibirskas "Sibir" galvenais treneris, taču tad pārņēma Maskavas CSKA galvenā trenera pienākumus. CSKA galvenā trenera pienākumus pildīja trīs sezonas, līdz pēc 2016.—17. gada sezonas noslēguma tika atlaists.
Rozalinda Franklina
Rozalinda Elsī Franklina (Rosalind Elsie Franklin, dzimusi, mirusi ) bija angļu biofiziķe un rentgendifraktometrijas speciāliste. Franklinas pētījumi deva būtisku ieguldījumu dezoksiribonukleīnskābes, vīrusu, akmeņogļu un grafīta struktūru izpētē. Plaši pazīstama kā DNS rentgendifraktometriskā attēla (t. s. Photo 51) radītāja, kuram bija būtiska nozīme Krika un Votsona 1953. gada hipotēzei par DNS struktūru. Kriks, Votsons un Moriss Vilkinss par DNS struktūras atklāšanu 1962. gadā ieguva Nobela prēmiju. Diemžēl Franklina tolaik jau bija mirusi, bet Nobela prēmiju pēc nāves nepiešķir. Dzīves pēdējos gados Franklina deva būtisku ieguldījumu tabakas mozaīkas un poliomielīta vīrusa izpētē.
Dzimusi Londonā bagātā un politiski ietekmīgā ebreju ģimenē. 1938. gadā iestājās Kembridžas Universitātē. 1941. gadā Franklina nolika gala eksāmenus, tomēr ieguva tikai formālu grādu, jo tolaik Kembridžas universitāte sievietēm zinātniskus grādus nepiešķīra (Jau 1945. gadā Franklina Kembridža ieguva doktora grādu).
Kara laikā nodarbojās ar ogļu struktūru pētījumiem. Pēc kara devās uz Parīzi, kur strādāja Valsts ķīmisko pakalpojumu centrālajā laboratorijā (Laboratoire central des services chimiques de l'État). Šeit viņa apguva rentgendifraktometrijas tehnoloģiju. 1950. gadā atgriezās Lielbritānijā un sāka strādāt Londonas Universitātē, Karaliskajā koledžā.
1951. gadā Franklina tika iekļauta zinātnieku komandā, kura nodarbojās ar DNS struktūras pētījumiem. Cita zinātnieku komanda (Votsons un Kriks) ar DNS pētījumiem nodarbojās Kembridžas universitātes Kavendiša laboratorijā. 1953. gada 25. aprīlī žurnālā Nature tika publicēts Krika un Vatsona raksts par DNS struktūru, kurā tika izmantoti (iespējams, bez viņas ziņas) Franklinas nepublicētie zinātniskie dati, kuri netieši bija nonākuši zinātnieku rīcībā.
Višķu iela
Višķu iela var būt šādās Latvijas pilsētās:
Chaplin
Chaplin var būt:
17. gadsimts
17. gadsimts jeb XVII gadsimts bija laika posms vēsturē no 1601. līdz 1700. gadam. Eiropā tas bija jauno laiku periods un bija raksturīgs ar vairākiem lieliem kariem, kā Trīsdesmitgadu karš, Lielais turku karš u.c.
16. gadsimts
16. gadsimts jeb XVI gadsimts bija laika posms no 1501. gada līdz 1600. gadam. Eiropā tas iezīmējās ar jauno laiku sākumu. Šajā gadsimtā laika skaitīšanā sākās pāreja no Jūlija kalendāra uz Gregora kalendāru. 16. gadsimtā notika kristīgās baznīcas reformācija un turpinājās lielie ģeogrāfiskie atklājumi. Gadsimta laikā tika apgūta un daļēji kolonizēta Amerika un atklāti jauni jūras ceļi, kas ievērojami mainīja eiropiešu zināšanas par pasauli. Izveidojās Polijas-Lietuvas kopvalsts, turpinājās Krievijas caristes ekspansija bijušās Zelta Ordas zemēs Pievolgā un Sibīrijā.
17. gadsimts
Notikumi Latvijā
Poļu—zviedru kara (1600—1629) laikā Latvijas teritorijā notika Kokneses kauja (1601), Salaspils kauja un citas lielas kaujas starp Polijas-Lietuvas un Zviedrijas karaspēkiem, kurās piedalījās arī Kurzemes un Zemgales hercogistes karaspēka vienības. Zviedrija ieguva kontroli pār lielāko daļu Pārdaugavas Livonijas hercogistes (Vidzemi), Polijai-Lietuvai atstājot vien Latgali (Poļu Vidzemi jeb Inflantiju).
Zviedru Vidzemes galvaspilsētā Rīgā 1631. gadā uz Rīgas Domskolas bāzes tika atvērta Rīgas Akadēmiskā ģimnāzija, 1675. gadā Zviedrijas karalis Kārlis XI nodibināja otru pilsētas ģimnāziju - Kārļa liceju pie Sv. Jēkaba baznīcas. Pēc luterāņu baznīcas Kokneses iecirkņa prāvesta Ernesta Glika iniciatīvas nodibināja pirmās Vidzemes latviešu tautskolas Alūksnē, Apukalnā un Zeltiņos. Lielu ieguldījumu Vidzemes izglītības un zinātnes tālākai attīstībai deva pēc karaļa Gustava Ādolfa rīkojuma dibinātā Tērbatas Gustava akadēmija (, 1632 — 1665), kurā varēja studēt filozofiju, jurisprudenci, medicīnu un teoloģiju. Teoloģijas profesors, vēlāk rektors bija pirmās Latviešu-vācu vārdnīcas autors Georgs Mancelis.
16. gadsimts
Notikumi Latvijā
1565. gadā Krievijas cariste pabeidza būvēt aizsardzības mūri ap Pečoru klosteri, ko nosauca par „Dieva pili” (Град Божий). 1566. gadā pēc Rīgas arhibīskapijas bruņniecības padošanās akta parakstīšanas Livonijas Pārdaugavas daļa tika nosaukta par "Livonijas hercogisti". Lietuva piedāvāja krieviem sadalīt Livoniju (atdot bijušo Tērbatas bīskapijas daļu), tomēr cars izlēma turpināt karu. 1566. gada 26. decembrī Grodņā tika noslēgta Livonijas un Lietuvas reālūnija.
Ēriks Uzvarētājs
Ēriks Uzvarētājs (vecnorvēģu: Eiríkr inn sigrsæli, zviedru: Erik Segersäll) bija pirmais vēsturiski zināmais zviedru ķēniņš 10. gadsimta nogalē (valdījis no aptuveni 985. līdz 995. gadam).
17. gadsimts
Notikumi Latvijā
Kurzemes un Zemgales hercogs Jēkabs savā valstī attīstīja metālapstrādi un kuģubūvi, kā arī radīja daudzas citas manufaktūras. Tika izveidotas diplomātiskās attiecības ne tikai ar kaimiņvalstīm, bet arī Lielbritāniju, Franciju, Nīderlandi, Portugāli, u.c. Jēkabs izveidoja Kurzemes hercogistes tirdzniecības floti ar tās galvenajām ostām Ventspilī un Liepājā. 1651. gadā hercogiste savā īpašumā ieguva Andreja salu Gambijā un 1652. gadā Tobago salu Vestindijā. 1656. gadā Kurzemes hercogs Jēkabs nopirka nomas tiesības uz Piltenes apgabalu, 1661. gada 25. februārī tika formāli apstiprināta Piltenes personālūnija ar Kurzemes-Zemgales hercogu.
Ēriks Uzvarētājs
Ēriks Uzvarētājs valdīja Svēlandē ap Mēlarezeru. Daži pētnieki uzskata, ka viņa vara sniedzās arī gar Baltijas jūras krastu līdz Skonei.
17. gadsimts
Notikumi Latvijā
Otrais Ziemeļu kara (Poļu-zviedru kara (1655-1661)) laikā Krievijas caristes karaspēks no 1656. gada 22. augusta līdz 5. oktobrim nesekmīgi aplenca Rīgu. Zviedrijas karaspēks no 1658. līdz 1660. gadam izpostīja Kurzemes un Zemgales hercogistes plaukstošo saimniecību. 1656.-1667. gadā krievi okupēja Latgales dienvidu daļu un uz laiku pārdēvēja Daugavpili par Borisogļebsku. 1667. gadā pēc Andrusovas pamiera noslēgšanas krievu okupēto Latgales daļu atdeva atpakaļ Polijai-Lietuvai. 1677. gadā Dinaburga kļuva par Inflantijas vaivadijas administratīvo centru un katoļu bīskapa rezidenci.
Ēriks Uzvarētājs
Iesauku Uzvarētājs Ēriks ieguvis, sakaujot dāņus pie Vecās Upsālas - galvenās seno zviedru svētvietas. Iespējams, viņš ir Zviedrijas senās galvaspilsētas Sigtunas dibinātājs.
Ēriks Uzvarētājs esot apprecējis pirmā poļu karaļa Meško I meitu Sigrīdu Lepno (Sigrid Storråda, Świętosława).
Kad Ēriks Uzvarētājs vēl nebija ķēniņš, viņš esot kristījies, bet, kļūdams par ķēniņu, atgriezās pie senču ticības.
Kondolīza Raisa
Kondolīza Raisa (en; dzimusi Birmingemā, Alabamas štatā, ASV) ir amerikāņu profesore, diplomāte un rakstniece. Viņa bija 66. ASV valsts sekretāre. Raisa strādāja ASV prezidenta Džordža V. Buša prezidentūras laikā. K. Raisa bija pirmā afroamerikāņu sieviete, kas ieņēma šo amatu. Pirms viņas šajā amatā bija afroamerikāņu vīrietis Kolins Pauels. Viņa bija otrā sieviete šajā amatā. Laika posmā no līdz  viņa bija ASV padomniece nacionālās drošības jautājumos. Pirms tam viņa sešus gadus (1993—1999) bija Stenforda Universitātes prezidente.
Kauja pie Dinaburgas pils (ap 1275)
Kauja pie Dinaburgas pils (Vecdaugavpils) notika Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā.
Pēc lietuviešu karagājieniem pāri Daugavai un Dubnas kaujas Livonijas ordeņa mestrs Ernests no Raceburgas izplānoja jauna cietokšņa celšanu Lotigolā pie latgaļu Naujenes (Novene) pils. Tam bija jākļūst par jaunu karabāzi papildus jau esošajam Volkenbergas cietoksnim pie Rāznas ezera. Dinaburgas pils celšanas gads nav precīzi zināms, bet pieņem, ka tas varējis notikt ap 1275. gadu, taču ne vēlāk par 1277. gadu. Pēc cita uzskata pils uzcelta jau 1273. - 1274. gadā.
Lietuvas dižkunigaitis Traidens ar lielu karaspēku, kurā bija arī loka šāvēji no viņa sabiedroto Polockas, Vitebskas un Smoļenskas kņazu zemēm. Apvienotais karaspēks četras nedēļas aplenca Dinaburgas pili, bet nespēja to ieņemt un nodedzināt.
Atskaņu hronikas vēstījums
Ordeņa mestrs Ernests no Raceburgas, kas bija iecelts amatā 1274. gadā, pavēstīja ordeņa komturiem par nodomu celt jaunu pili. Ordeņa karaspēks nodrošinājās ar pārtikas krājumiem un no Rīgas gar Daugavas upi devās tad augšup uz Daugavas pili (Duneburc), kur mestrs izvēlējas vietu jaunā cietokšņa būvei, "kas būtu bieds gan pagāniem, gan ķēniņam Traidenam (kunic Thoreiden)." Pēc pils uzcelšanas tajā nogādāja stopus, bultas, pārtiku un prāvu mantu krājumu. Jaunās pils aizsardzībai tajā nometināja garnizonu, kurā bija gan ordeņa bruņinieki un to karakalpi, gan arī "zemes ļaudis" (lantman). Mestrs ar pārējo karaspēku atgriezās Rīgā. To uzzinot, ķēniņš Traidens savāca karaspēku no lietuviešu un rutēņu zemēm un devās uzbrukumā Dinaburgas cietoksnim. Pils ieņemšanai ķēniņš pavēlēja būvēt četrus lielus akmeņmešus (blîde no Gegenwichtsblide). Pils aplencēji to ilgstoši apšaudīja ar bultām, bet pils sargātāji šāva pretī. Tad ar akmeņmešiem pils dienu un nakti tika apšaudīta ar akmeņiem. Kauja bez apstājas turpinājās četras nedēļas, līdz ķēniņš Traidens saprata, ka pili ieņemt nespēs ar visu savu lielo karaspēku un sacīja: ''Ko nu lai daru? Man sāpes sirdi grauž un plēš un pušu lauž. Šī pils man sirdij virsū celta, man visu mūžu sirds būs šķelta, tā tagad dien' un nakti skums. Ko palīdz vairs šis pasākums? Šķiet, saites, kas mūs sien, par vājām, iet ļaudis atpakaļ uz mājām. Nu akmeņmešus sacērtiet, es arī gribu mājās iet.'' Lietuvieši saskaldīja akmeņmešus un atgriezās mājās.
Henrijs V Lankasters
Henrijs V Lankasters, Plantagenets (en, dzimis, miris ) bija Anglijas karalis no 1413. līdz 1422. gadam. Viņa valdnieka devīze bija Dievs un manas tiesības! (vecfr. Dieut et mon droict, fr. Dieu et mon droit, angl. God and my right).
Biogrāfija
Hroniku ieraksts norāda, ka 1399. gadā Henrijs pavadīja laiku Oksfordas Karalienes koledžā sava onkuļa Henrija Boforta, universitātes kanclera, aprūpē. No 1400. līdz 1404. gadam viņš pildīja Kornvolas augstā šerifa pienākumus.
Mazāk nekā trīs gadus vēlāk Henrijs vadīja daļu angļu spēku. Viņš vadīja savu armiju Velsā pret Ovainu Glindžeru un apvienoja spēkus ar savu tēvu, lai cīnītos ar Henriju "Hotspuru" Persiju Šrūsberijas kaujā 1403. gadā. Tieši tur 16 gadus veco princi gandrīz nogalināja bulta, kas iestrēga viņa sejā. Vienkāršs karavīrs varētu būt miris no šādas brūces, bet Henrijam bija vislabākā iespējamā aprūpe. Vairāku dienu laikā karaliskais ārsts Džons Bredmors apstrādāja brūci ar medu, lai tas darbotos kā antiseptisks līdzeklis, izveidoja instrumentu, ar ko ieskrūvēt iestrēgušajā bultas uzgalī (bodkin point) un tādējādi to izvilkt, nenodarot papildu bojājumus, un izskaloja brūci ar alkoholu. Operācija bija veiksmīga, taču atstāja Henrijam paliekošas rētas, kas liecina par viņa kaujas pieredzi. Bredmors pierakstīja šo medicīnisko procedūru latīņu valodā savā manuskriptā ar nosaukumu Philomena. Henrija ārstēšana parādījās arī anonīmā Vidusangļu ķirurģijas traktātā, kas datēts ar 1446. gadu un kas kopš tā laika tiek attiecināts uz Tomasu Morstedu.
Viens no spilgtākajiem karavadoņiem Simtgadu kara laikā. Vadīja Anglijas un Akvitānijas karaspēku kaujā pie Azenkūras 1415. gadā.
1420. gadā, saskaņā ar Truā (Troyes) miera līgumu kļuva par Francijas karaļa Šarla VI Trakā mantinieku un aprecēja viņa meitu Francijas kroņprincesi Katrīnu d'Valuā. Turpināja karu ar Šarla VI dēlu, dofinu Šarlu VII, un mira no dizentērijas 1422. gada 31. augustā (2 mēnešus pirms Šarla VII - ja būtu viņu pārdzīvojis, tad kļūtu par Francijas karali ne tikai de iure, bet arī de facto).
Vilciens
Vilciens ir nosūtīšanai sagatavots ritekļu formējums no lokomotīve i piekabinātiem vagoniem vai - no ritošā sastāva pašgaitas vienībām - motorvagona(-niem), kam var būt piekabināts(-i) vagons(-i). Dzelzceļa līnijā ar vilcienu var pārvadāt gan pasažierus, gan dažāda veida kravu. Senāk lielākā daļa vilcienu darbojās ar tvaika dzinēju, bet mūsdienās parasti tie tiek darbināti ar elektrību vai arī dīzeļdzinēju.
Vilciena sastāvs var būt no vienas vai arī vairākām lokomotīvēm un vairākiem vagoniem. Ir arī vilcieni, kuriem ir tikai viens posms, kas kalpo gan kā lokomotīve, gan kā vagons (automotrises jeb motrises).
Vilcieni var pārvietoties pa divsliežu, viensliežu un šaursliežu dzelzceļu. Ir arī vilcieni, kurus var uzskatīt gan par pasažieru, gan par kravas vilcieniem, jo tie pārvadā abus reizē.
Ātrgaitas vilcieni
Moderno ātrgaitas vilcienu būve veicina tehnikas attīstību, lai iegūtu maksimālu ātrumu un komfortu, izmantojot tradicionālās dzelzceļu un lokomotīvju konstrukcijas. 1960. gados vairākums speciālistu uzskatīja, ka tērauda riteņi un sliedes ir lemti aizmirstībai un tos aizvietos maglevi un gaisa spilvena vilcieni. Tomēr pilnīgi jauna tipa ceļu un vilcienu izgatavošanai ir nepieciešami milzīgi līdzekļi, tādēļ inženieriem nācās no jauna pievērsties tradicionālajām dzelzceļa iespējām.
Mūsdienu ātrgaitas vilcieniem, piemēram, japāņu Shinkansen un franču Train à Grande Vitesse (TGV), ir daudz kopēja tehniskajā izveidē, lai palielinātu ātrumu un neatstātu novārtā drošību. Šiem vilcieniem izmanto speciālus sliežu ceļus. Vilcieniem ir aerodinamiska forma, un tos dzen elektrodzinēji, kuriem ar pantogrāfu strāvu pievada no gaisa kontakttīkla. Vilcieni ir relatīvi viegli, jo lokomotīves un vagonu korpusi izgatavoti no alumīnija, bet lokomotīvēs nav smago dīzeļdzinēju. Vēl vairāk vilciena svars ir samazināts TGV, jo tajā izmantoti ratiņi (riteņu agregāti), kas kopīgi diviem vagoniem. Šiem vilcieniem paredzētos īpašos dzelzceļus būvē tā, lai liekuma rādiuss līkumos būtu vismaz 5 km un ceļa slīpums nodrošinātu vilciena drošu stabilitāti. Tur, kur nav iespējams uzbūvēt speciālu dzelzceļu, izmanto tā saukto "noliecošos vilcienus". Piemēram, amerikāņu Acela un itāļu Superpendolino balstiekārtas noliec vilcienu, kad tas iebrauc līkumā, un tā var sasniegt lielāku ātrumu arī uz parastā sliežu ceļa.
Vilcieni uz magnētiskā spilvena
Mūsdienās, lai pēc iespējas ātrāk varētu pārvietoties, tiek izgudroti arvien ātrāki un drošāki vilcieni. Viens no šādiem vilcienu veidiem ir vilciens uz magnētiskā spilvena (magnētiskais lauks) jeb magnētiskās levitācijas vilciens (maglev). Pirmo šādu vilcienu līniju atklāja 2002. gadā Šanhajā. Tā savieno lidostu ar 30 km attālo pilsētas centru. 7 minūšu un 20 sekunžu ilgā braucienā šāds vilciens spēj attīstīt 431 km/h lielu ātrumu (vidējais ātrums 250 km/h).
Šādu vilcienu apmēram centimetra augstumā virs vadsliedes notur spēcīgi elektromagnēti, tādēļ tas pārvietojas tikpat kā bez berzes. Maiņstrāva vadsliedes tinumos plūst tā, ka izveidojas daudzi magnetizēti posmi — pārmaiņus ar pretēju polaritāti. Arī vilcienam ir magnēti, kas, saskaņoti mainot polaritāti, attiecīgi pievelk vai atgrūž vadsliedes posmus, un vilciens tiek vienlaikus grūsts uz augšu un vilkts uz priekšu.
Vilcienu avārijas un katastrofas
Vistraģiskākā vilcienu katastrofa ar visvairāk upuriem notika Šrilankā, kad pēc 2004. gada Indijas okeāna zemestrīces izcēlās cunami vilnis, kas apgāza un aizskaloja tajā brīdī gar krastu kursējošo vilcienu. Tiek lēsts, ka šajā avārijā kopējais upuru skaits bija vismaz 1700. Līdz tam visnāvējošākā vilcienu katastrofa notika Francijā, kur upuru skaits bija no 800 līdz 1000.
Arī Latvijā ir notikušas vairākas vilcienu katastrofas. Traģiskākā bija 1976. gada 16. februārī Juglas stacijā (bojā gāja 46 cilvēki). Interesanti ir tas, ka netālu no šīs vietas 1938. gada 1.septembrī arī notika vilciena katastrofa, taču tā tika fiksēta kā ceļu satiksmes negadījums, jo tas notika uz pārbrauktuve s, kur vilciens sadurās ar kravas auto. Bojā gāja tvaika lokomotīves mašīnists un tā palīgs, cieta pirmā vagona pasažieri.
2005. gada 2. februārī notika elektrovilciena un dīzeļvilces vilciena Maskava—Rīga, kas devās uz depo, sadursme. Tas notika starp Vagonu parku un Rīgas Pasažieru staciju 3 gadus pēc Rīgas stacijas datorvadības modernizācijas.
2001 Mars Odyssey
2001 Mars Odyssey ir ASV NASA starpplanētu zonde, kas atrodas orbītā ap Marsu. Tas ir apgādāts ar spektrometriem, attēlu uzņemšanas kamerām un citiem zinātniskajiem instrumentiem, lai pētītu planētu. Kosmiskais aparāts kalpo arī kā sakaru retranslators starp visurgājējiem Mars Exploration Rover un Zemi.
Kašūbu valoda
Kašūbu valoda (kaszëbsczi jãzëk) ir rietumslāvu valoda. Kašūbu valodu prot aptuveni 106 tūkstoši kašūbu, kas galvenokārt dzīvo Pomožes vojevodistē, Polijā. Tikai aptuveni 3 tūkstoši to lieto ikdienā; bet pārējie kašūbi lielākoties runā poļu valodā. Tā kā kašūbu valodu prot ļoti maz cilvēku, tā ir kļuvusi ļoti līdzīga poļu valodai. Daži valodnieki kašūbu valodu uzskata par stipri pastāvīgu poļu valodas dialektu. Visradniecīgākā valoda kašūbu valodai ir izmirusī slovīnu valoda. UNESCO kašūbu valodai ir piešķīrusi apdraudētās valodas statusu. Kopš 2005. gada kašūbu valodai ir piešķirts reģionālās valodas statuss Pomožes vojevodistē.
2001 Mars Odyssey
Mars Odyssey tika palaists ar nesējraķeti Delta-2 no Kanaveralas zemesraga. Tas sasniedza Marsu. Orbītas augstuma samazināšanai tika izmantoti aerobremzēšanas manevri, kas turpinājās līdz 2002. gada janvārim. Zinātnisko novērojumu posms sākās.
Zinātniskie instrumenti
2001 Mars Odyssey galvenie zinātniskie instrumenti ir:
Kašūbu valoda
Ortogrāfija un izruna
Kašūbu valodas alfabēts:
Audi A4
Audi A4 tiek ražots kopš 1994. gada. A4 ir jaunā paaudze iepriekš veiksmīgajām četrām Audi 80 paaudzēm. Un, kā jau Audi 80 pirmsgājējiem, Audi A4 dizains sastāv no garenās priekšas, kur atrodas motors un aiz motora nekavējoties atrodas transmisija un atkal orientēta gareniski. Parasti piedziņa ir priekšējiem riteņiem, bet dažiem modeļiem, kā tos ir nosaucis Audi, "quattro" ir četru riteņu piedziņa.
Kopš A4 izlaišanas, tas jau ir bijis pieejams četrās paaudzēs, kuri ir balstīti uz Volkswagen 'B' grupas sērijas platformām. Audi A4 ir Audi 80 turpinājums, kur pirmās paaudzes A4 tiek dēvēts par B5 sēriju, kuru turpina B6, B7 un tagadējā B8 sērija.
Tā virsbūve ir (un vienmēr ir bijusi) kā sedans. Otrās (B6) un trešās (B7) paaudzes Audi A4 bija pieejami arī kā kabrioleti. Kas attiecas uz tagadējo ceturto paaudzi (B8), par kabrioletu, to aizstāja Audi A5 un S5 kabrioletu varianti. Mazākā Audi A3 arī ir ieguvusi sev kabrioleta tipu.
B5 1994-2001
Pirmās paaudzes Audi A4 tika izlaists 1994. gadā un ražošana sākās 1994. gada novembrī. Tas tika būvēts pēc Volkswagen B5 grupas platformas, kas tiek dalīts ar ceturtās paaudzes Volkswagen Passat. Tam bija standarta motors priekšā un ar standarta priekšpiedziņu, arī vairāki modeļi bija pieejami 'quattro' variantā. A4 tika stādīts priekšā kā četru-durvju sedans.
Azerbaidžānas prezidenti
Azerbaidžānas prezidents ir augstākā pilnvarotā persona Azerbaidžānā.
30px Azerbaidžānas Republika (1991 — mūsdienas) Emblem of Azerbaijan.svg
{{legend| darkgrey | Azerbaidžānas Tautas Frontes partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue | Jaunās Azerbaidžānas partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Zviedrijas valdnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti kristītie Zviedrijas valdnieki, kopš aptuveni 970. gada. Sāgās un hronikās pirms viņiem minēti arī pagāniskie zviedru ķēniņi, kuru eksistencei nav rakstisku pierādījumu.
30px Zviedrijas karaliste (9. gadsimts — 1397) 30px
{{legend| orange | Munses dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow | Stēnkila dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| red | Sverkera dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| green | Estridu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue | Ērika dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| purple | Folkungu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| brown | Mēklenburgas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #00FFFF| Estridsenu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez dinastijas |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Kalmāras ūnija (1397 — 1523) 30px
{{legend| #00FFFF | Estridsenu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| pink | Bondu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FF0090 | Grifu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #568203 | Palatīnu-Neimarku dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FD3F92 | Oldenburgas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez dinastijas |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Zviedrijas karaliste (1523 — 1814) 30px
{{legend| #A7FC00 | Vāsu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #0087BD | Pfalcas-Cveibrikenas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FDBCB4 | Hesenes dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #893843 | Holšteinas-Gotorpas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Zviedrijas un Norvēģijas ūnija (1814 — 1905) 30px
{{legend| #893843 | Holšteinas-Gotorpas dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #0000CD | Bernadotu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Zviedrijas karaliste (1905 — mūsdienas) 30px
{{legend| #0000CD | Bernadotu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
Kode9
Kā dīdžejs Kode9 darbojas jau kopš 1990. gada, sākotnēji aizraujoties ar hiphopu, fankmūziku un drum'n'bass. 1997. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Londonā, līdz ar to pievēršoties tolaik plaukstošajai 2-step kustībai.
Šobrīd Kode9 darbojas kā dabstepa producents un dīdžejs, kā arī pārrauga savas ierakstu kompānijas Hyperdub darbību. Viņa albums Memories Of The Future, kura radīšanā līdzdarbojies arī Londonas mc Spaceape, ir atzīts par vienu no ievērojamākajiem ierakstiem dabstepa vēsturē.
Parastais jenots
Parastais jenots jeb ziemeļu jenots, arī Ziemeļamerikas jenots jeb vienkārši jenots (Procyon lotor) ir jenotu dzimtas (Procyonidae) plēsējs, kas pieder jenotu ģintij (Procyon).
Jenots ir izplatīts visā Ziemeļamerikas kontinentā, sākot ar Kanādas centrālo daļu ziemeļos un beidzot ar Panamu dienvidos, izņemot tuksneša biomu un Klinšu kalnus. Tas ir ievests Vācijā un Krievijā, kā arī jenots ir vairākkārtīgi izbēdzis no audzētavām un iedzīvojies Eiropas un Centrālāzijas mežos.
Tā dabīgā izplatība ir Kanādas, ASV, Meksikas, Belizes, Kostarikas, Salvadoras, Gvatemalas, Hondurasas, Nikaragvas un Panamas teritorijas. Mūsdienās tas dzīvo arī Austrijas, Azerbaidžānas, Beļģijas, Čehijas, Francijas, Vācijas, Luksemburgas, Nīderlandes, Krievijas, Šveices un Uzbekistānas valstu teritorijās. Jenots tika ievests Japānā kā mājdzīvnieks, bet tas ir savvaļas dzīvnieks un to nevar tik viegli pieradināt. Daudzi no ievestajiem dzīvniekiem nonāca Japānas savvaļā.
Vēsture
Kristofors Kolumbs bija viens no pirmajiem, kas eiropiešiem aprakstīja jenotu. Tā laika sistemātiķi piedēvēja jenotam radniecību gan ar suņiem, gan kaķiem, gan āpšiem un arī lāčiem. Kārlis Linnejs klasificēja jenotu kā lāču ģints (Ursus) dzīvnieku, nosaucot to par Ursus cauda elongata (lv), vēlāk desmitajā izdevumā tas tika nosaukts par Ursus lotor (lv). Zinātnieks Gotlībs Stors 1780. gadā klasificēja jenotu kā jenotu ģints (Procyon) dzīvnieku, kas tulkojumā nozīmē "sunim līdzīgais" jeb "pirms suņa", vai arī Stors ņēma vērā jenota nakts dzīves veidu un iedeva tam zvaigznes Procyon vārdu.
Discovery Channel Pro Cycling Team
Discovery Channel Pro Cycling Team (UCI komandas kods: DSC) bija ASV bāzēta profesionāla šosejas riteņbraukšanas komanda. No 1996. līdz 2004. gadam tā bija pazīstama kā U.S. Postal Service Pro Cycling Team. Komandas līderis līdz 2005. gada jūlijam bija septiņkārtējais Tour de France uzvarētājs Lānss Ārmstrongs, tomēr viņš pārsvarā citās sacensībās nepiedalījās. No 2005. līdz 2007. gadam komanda bija viena no 20 komandām, kuras piedalījās UCI ProTour sacensībās.
Parastais jenots
Evolūcija
Fosiliju atradumi Francijā un Vācijā pierāda, ka senākie jenotu dzimtas (Procyonidae) dzīvnieki ir dzīvojuši Eiropā vēlīnajā oligocēnā pirms 25 miljoniem gadu. Aizvēsturiskā dzīvnieka galvaskauss un zobi liecin, ka jenotu un sermuļu dzimtai ir bijis kopējs priekštecis, toties DNS analīzes norāda par jenotu un lāču radniecību. Aizvēsturiskie jenoti ir šķērsojuši Beringa jūras šaurumu vismaz pirms 6 miljoniem gadu. Tie migrēja līdz Centrālamerikai, un tur izveidojās un attīstījās mūsdienās esošās jenotu dzimtas sugas. Degunlācīši un jenoti iespējams attīstījās no viena aizvēsturiskā dzīvnieka, kas piederēja Paranasua ģintj, un kurš dzīvoja pirms 5,2—6 miljoniem gadu. Šis pieņēmums balstās uz morfoloģiskās analīzes datiem, toties tas ir pretrunā ar 2006. gada ģenētiskajām analīzēm, kas pierāda, ka jenoti ir tuvāki radinieki kakomiclijiem. Lielākā daļa mūsdienu jenotu dzimtas sugu dzīvnieki dzīvo siltajos Centrālamerikas un Dienvidamerikas reģionos, toties parastā jenota (Procyon lotor) priekštecis pliocēnā pirms 2,5 miljoniem gadu, kā to pierāda fosilie atradmi, migrēja ziemeļu virzienā, atstājot tropu un subtropu biomu.
Moltrehts
Moltrehts var būt:
Discovery Channel Pro Cycling Team
2004. gada 15. jūnijā Discovery Channel kļuva par komandas sponsoru 2004. — 2007. gada sezonām. Kā daļa no sponsoru līguma, Lānss Ārmstrongs piedalījās dažādās Discovery Networks TV kanāla pārraidēs. Līgums neietekmēja cita komandas sponsora, konkurējošā televīzijas kanāla OLN (šobrīd Versus) tiesības ASV teritorijā translēt nozīmīgus riteņbraukšanas pasākumu kā Tour de France.
Komandas sporta direktors bija Johans Breinēls, kurš iepriekš vadīja arī U.S. Postal komandu. Komanda piederēja ASV kompānijām Tailwind Sports Corp. un Capital Sports & Entertainment.
2007. gada 10. februārī Discovery Channel paziņoja, ka sezonas beigās nepagarinās sponsoru līgumu. 10. augustā komanda paziņoja ka jauns sponsors netiks meklēts un komanda tiks likvidēta sezonas beigās.
Parastais jenots
Izskats
Jenots ir neliels dzīvnieks ar masīvu ķermeņa uzbūvi un salīdzinoši īsām kājām. Tēviņi ir lielāki par mātītēm. Vidējais ķermeņa garums bez astes ir 41—71 cm, astes garums 19—40 cm, bet visbiežāk tā nav garāka par 25 cm, augstums skaustā 22—30 cm, svars var būt 1,8—13,6 kg, bet parasti tas ir 3,6—9,0 kg. Vismazākie jenoti dzīvo Floridas dienvidos, toties ziemeļu pasugas ir lielākas. Ziemas sākumā jenots var svērt divreiz vairāk kā pavasarī, jo pirms ziemas tas uzkrāj tauku rezerves. Jenota svars ir ļoti mainīgs, to varētu nosaukt par vienu no mainīgākajiem dzīvniekiem pasaulē. Vissmagākais novērotais jenots ir svēris 28,4 kg.
Īpašības
Jenots spēj nostāties uz pakaļkājām, kamēr ar priekšķepām tas pārbauda vai manipulē ar dažādiem priekšmetiem. Tā kā tā kājas, salīdzinot ar ķermeni, ir īsas, tas nespēj ātri skiet vai tālu lēkt. Jenots īsā distancē skrien ar ātrumu 16—24 km/h. Tas labi kāpj kokā un, neskatoties uz savu masīvo augumu, spēj nokāpt no koka ar galvu uz leju. Jenots labi peld, un peldot tā ātrums ir 4,8 km/h. Tas var atrasties ūdenī stundām ilgi. Jenotam ir ļoti laba siltumregulācija, tas var sevi atvēsināt gan svīstot, gan elsojot.
Tā kā jenots ir visēdājs, tā zobi nav tik asi un ilkņi nav tik gari kā tipiskiem plēsējiem, kā arī dzerokļi nav tik plati kā zālēdājiem. Jenotam ir izkopta vokalizācija, zinātnieki izšķir 13 dažādas skaņas, no kurām 7 tiek lietotas starp māti un mazuļiem. Viena no tām ir putniem līdzīgā vidžināšana, skaņa, ko izdod tikko dzimuši mazuļi.
Maņas
Vissvarīgākā jenota spēja un maņa ir tauste. Priekšķepas ir īpaši jūtīgas, tās sargā stingra, izturīga, ragaina, bet plāna āda, kas samirkstot kļūst elastīga. Jenota ķepām ir 5 pirksti, un starp tiem ir peldplēves. Apmēram 2/3 no plaukstas piemīt spēja sataustīt priekšmetu virsmu. Jenots spēj identificēt priekšmetu to aptaustot un pirms priekšmetam pieskaras ļoti jūtīgie matiņi, kas aug tieši virs nagiem. Nagus jenots ievilkt nespēj. Lai arī vienu no pirkstiem jenots lieto kā īkšķi, tas nav īkšķis, kāds piemīt primātiem, līdz ar to arī ķepu spēja manipulēt priekšmetus ir ierobežota, salīdzinot ar primātiem.
Pastāv pieņēmums, ka jenots nav spējīgs atšķirt krāsas, tas visu redz zaļā gaismā. Lai arī jenots lieliski redz tumsā, tā redze tuvumā ir laba, bet tālumā tā ir vāja. Jenotam ir lieliska oža, kas ir svarīgi pie savstarpējās komunikācijas. Savu teritoriju tas iezīmē gan ar sekrētu no dziedzeriem, kas atrodas zem astes, gan ar urīnu un fekālijām. Arī dzirde jenotam ir lieliska, izšķirot skaņas līdz 50 – 85 kHz un spējot sadzirdēt slieku zem zemes.
Inteliģence
Ar jenotiem ir veikti tikai daži zinātniski eksperimenti, lai noskaidrotu to ineteliģenci un spēju mācīties. Jenotu lielā priekšrocība ir tauste. Zinātnieks H.B. Deiviss 1908. gadā pārbaudot jenotu inteliģenci, veica eksperimentu ar 13 sarežģītām atslēgām, no kurām jenots spēja atvērt 11, un visas atslēgas jenots atvēra ar mazāk kā 10 mēģinājumiem. Pēc tam, kad jenots bija apguvis atslēgu, viņš spēja šo pašo atslēgu atvērt arī tad, ja tā bija apgriezta kājām gaisā. Deiviss nonāca pie secinājuma, ka jenots spēj aptvert un izprast atslēgas mehānisma abstraktos principus un ka jenota mācīšanās ātrums un inteliģence bija vienlīdzīga ar rēzus pērtiķa spējām.
Pētījumi 1963., 1973., 1975. un 1992. gadā koncentrējās uz jenotu atmiņas izpēti. Šajos pētījumos noskaidrojās, ka jenots spēj atcerēties uzdevumus, ko mācījies pirms 3 gadiem. Zinātnieka B. Pola 1992. gada pētījumā tika noskaidrots, ka jenots spēj nekļūdīgi atšķirt un pazīt vienādus un atšķirīgus simbolus pat pēc 3 gadu pārtraukuma, pirms tam tos mācoties īsu brīdi. Jenots spēj arī saprast atšķirību starp 2 kastēm, kur vienā no tām ir ievietotas 2 vai 4 vīnogas, bet otrā 3 vīnogas.
Uzvedība
Kādreiz pastāvēja uzskats, ka jenots ir vientuļnieks, tomēr pētījumos noskaidrojās, ka starp jenotiem pastāv specifiskas sociālas attiecības. Radniecīgas mātītes, lai arī katra dzīvo atsevišķi, tomēr dzīvo vienā, kopīgā teritorijā, un reizēm mēdz satikties iemīļotās barošanās vai atpūtas vietās. Neradniecīgi tēviņi bieži apvienojas vientuļo tēviņu kopienā, lai riesta laikā kopīgi aizsargātu iespējamo pārošanās teritoriju pret nepazīstamiem tēviņiem. Šādā grupā var būt līdz 4 tēviņiem. Tā kā tēviņi var būt agresīvi pret svešiem mazuļiem, tad mātītes izolējas no pārējiem jenotiem, kamēr mazuļi ir ļoti mazi un nevarīgi. Jenotu teritorijas lielums var būt ļoti atšķirīgs, tas atkarīgs no jenota dzimuma, vecuma un barības resursiem. Pieauguša indivīda teritorija var būt 2x lielāka kā jaunam jenotam. Dakotas ziemeļu prērijās jenota tēviņa teritorija variē no 6,7 līdz 49,5 km², bet mātītes teritorija 2,3—16,3 km². Purvainajā Ēri ezera apkārtnē vidējais teritorijas lielums ir 0,49 km². Jenoti ārpus riesta laika, ja barības resursi ir pietiekami, nav agresīvi un centīgi robežu sargātāji. Tie mēdz satikties, lai kopīgi ēstu, pagulētu un paspēlētos. Tomēr apmēram 10—15% jenotu neatbilst tipiskajam uzvedības modelim.
Barība
Visbiežāk jenoti ir aktīvi nakts laikā, bet reizēm mēdz doties barības meklējumos arī dienas laikā. Tas ir visēdājs un 33% no apēstā ir dažādi augļi un augi, 40% bezmugurkaulnieki un 27% mugurkaulnieki. Pavasarī un vasaras sākumā jenots pamatā pārtiek no kukaiņiem, tārpiem un citiem dzīvniekiem, kas pieejami šajā laikā. Vasaras beigās un rudenī jenots labprātāk ēd augļus, riekstus, piemēram, zemes riekstus un valriekstus. Tas izvēlas pēc iespējas treknāku un olbaltumvielām bagātāku barību, jo tiek uzkrāta tauku rezerve ziemai. Pastāv uzskats, ka jenots lielus dzīvniekus kā putnus un zīdītājus ēd reti, jo priekšroku dod medījumam, ko vieglāk noķert. Tas īpaši ir iecienījis zivis un abiniekus. Kad dabā ir pieejami bagātīgi barības resursi, jenots kļūst izvēlīgs un individuāls, atšķirīgiem jenotiem, piemēram, var garšot atšķirīgi augļi. Ziemeļu reģionos jenots guļ ziemas miegu tik ilgi, kamēr zemi klāj sniegs un barības meklēšana ir apgrūtināta.
Barības mazgāšana
Jenots barību vienmēr pārbauda ar savām priekšķepām, to iztaustot, apgrozot, un daļas, kas viņam nepatīk, atdala un aizmet. Tā plaukstas kļūst īpaši jūtīgas zem ūdens, jo ūdens stingro ķepu ādu mīkstina. Tomēr nebrīvē novērotais jenotu ieradums, barību pirms apēšanas izmazgāt vai izmērcēt, nav novērots savvaļā. Naturālists Žoržs Bufons (1707–1788) uzskatīja, ka jenotiem trūkst siekalu, ar ko samērcēt barību, tādēļ tie mērcē to ūdenī, bet tas neapšaubāmi neatbilst patiesībai. Ir noskaidrots, ka nebrīvē jenots mērcē barību, ja ūdens tilpne nav tālāk par 3 metriem, un tiem labāk patīk tekošs ūdens. Visplašāko piekrišanu ir ieguvis skaidrojums, ka jenots barību mērcē, imitējot barības meklēšanu ūdens tilpēs savvaļā. Šim skaidrojumam atbilst arī fakts, ka ūdens dzīvnieki tiek mērcēti daudz biežāk kā pārējā barība.
Vairošanās
Jenotu riests ir cieši saistīts ar gaišā dienas laika pieaugumu, tas sākas janvāra beigās un beidzas marta vidū. Lai gan ir reģioni, kuros riesta sākšanos nevar izskaidrot ar saules gaismas pieaugumu. Pētījumos 1990. un 1992. gadā noskaidrots, ka mātītes sapārojas ar vairākiem tēviņiem, kā arī, ja mātīte agri zaudē mazuļus, tā sapārojas atkārtoti. Dzimumbriedumu mātītes sasniedz gada vecumā, tēviņi 2 gados.
Nebrīvē jenots var nodzīvot 20 gadus, bet savvaļā tie vidēji dzīvo līdz 3 gadiem. Ir zināms, ka puse no mazuļiem nesasniedz gada vecumu. Jenoti tiek medīti, tie aiziet bojā auto negadījumos un bargajos ziemas apstākļos. Dabīgie ienaidnieki jenotam ir lūši, koijoti un lielie, plēsīgie putni, kas pamatā medī mazuļus.
Parastā jenota pasugas
Piecas jenota sugas, kas dzīvo nelielās teritorijās Centrālamerikā un Karību jūras salās, kādreiz tika uzskatītas par patstāvīgām jenotu sugām. Bet, veicot DNS pētījumus, tika noskaidrots, ka 4 no tām ir parastā jenota pasugas, un tikai viena - Kosumelas jenots (Procyon pygmaeus) ir atzīstama par patstāvīgu sugu. Tās ir Bahamu jenots (Procyon lotor maynardi), Gvadelupas jenots (Procyon lotor minor), kas savstarpēji ir ļoti līdzīgi, tad Mariju salu jenots (Procyon lotor insularis), kas ir lielāks par pārējiem, un izmirušais Barbadosas jenots (Procyon lotor gloveralleni). Ģenētiskie pētījumi pierādīja, ka starp Gvadelupas jenota un Bahamu jenota populācijām praktiski nav atšķirību. Šobrīd "Pasaules Zīdītāju sarkastā" (Mammal Species of the World) Gvadelupas jenots tiek sistematizēts kā Bahamu jenots, un nosaukums Procyon lotor minor tiek uzskatīts par Bahamu jenota Procyon lotor maynardi sinonīmu.
15. gadsimts
15. gadsimts jeb XV gadsimts bija laika posms vēsturē no 1401. līdz 1500. gadam. Eiropā tas bija laiks starp viduslaikiem, agro renesansi un jaunajiem laikiem.
Notikumi
Turpinājās Lietuvas krusta kari, kas beidzās ar Vācu ordeņa sagrāvi Grunvaldes (Žalgires) kaujā 1410. gadā. Līdz 1434. gadam turpinājās husītu kari. Līdz 1453. gadam noritēja Simtgadu karš par Francijas karaļa troni, kurā uzvarēja Valuā dinastija. 1453. gadā Osmaņu impērija ieņēma Konstantinopoli. Anglijā notika Sarkanās un Baltās rozes karš. 1492. gadā Kristofors Kolumbs sasniedza Bahamas, bet 1498. gadā Vasko da Gama sasniedza Keralas piekrasti.
Oļegs Ivanovskis
Oļegs Ivanovskis (Олег Генрихович Ивановский; dzimis, miris ) bija PSRS inženieris, darbojies kosmonautikas jomā. Bijis kosmosa kuģa Vostok vadošais konstruktors.
Dzīvesgājums
Dzimis Maskavā. Otrā pasaules kara laikā 1940. gadā viņu iesauca militārajā dienestā robežsardzes karaspēkā. Pēc kara Ivanovskis strādāja NII-88. 1953. gadā viņš pabeidza Maskavas enerģētikas institūtu. 1957. gadā Oļegs Ivanovskis kļuva par konstruktoru biroja OKB-1 kosmisko aparātu (to skaitā pirmo Mēness zonžu Luna-1, Luna-2, Luna-3, kā arī kosmosa kuģa Vostok) vadošais konstruktors. 1961. gadā tieši piedalījās kosmosa kuģa Vostok-1 sagatavošanā, ar kuru pirmoreiz kosmosā devās Jurijs Gagarins. Pēc tam Ivanovskis pārcelts PSRS Ministru Padomes Prezidija komisijas militāri rūpniecisko jautājumu aparātā.
1965. gadā Oļegs Ivanovskis kļuva par Lavočkina mašīnbūves rūpnīcas galvenā konstruktora G. Babakina vietnieku. 1976. gadā viņš kļuva par Mēness automātisko staciju galveno konstruktoru. Piedalījies Mēness visurgājēju Lunohod, Mēness grunts atgādāšanas aparātu, astrofizikas observatorijas Astron, pavadoņu Prognoz izveidē.
Oļega Ivanovska vārdā nosaukta mazā planēta 18814 Ivanovsky.
Kristalogrāfija
Kristalogrāfija (no grieķu vārdiem kristallon = auksta lāse / sasalusi lāse, šādā nozīmē ticis lietots visām caurspīdīgām cietvielām, un graphein = rakstīt) ir eksperimentāla zinātne, kas pēta atomu izkārtojumu cietvielā. Agrāk kristalogrāfiju definēja kā kristālu zinātnisko izpēti, kas ir šaurāks jēdziens. Kristalogrāfija pēta arī simetrijas veidus, kādus vielā var veidot atomu izkārtojumi.
Pētījumu metodes
Agrāk, pirms rentgena staru difrakcijas metožu attīstības kristālus pētīja tikai balstoties uz to ārējo ģeometriju. Tika mērīti kristāla šķautņu leņķi attiecībā pret teorētiskajām atskaites kristalogrāfiskajām asīm un noteikta pētāmā kristāla simetrija. Šos pētījumus veic ar īpašu iekārtu - goniometru. Katras kristāla šķautnes pozīcija trīsdimensiju telpā tiek kartēta ar īpaša stereogrāfiskā tīkla, piemēram, Volfa tīkla vai Lamberta tīkla palīdzību, atliekot uz šī tīkla kristāla šķautņu polus. Katram tīklā atliktajam punktam tika piešķirts tā Millera indekss. Pabeigtā kristāla šķautņu polu kartēšana ļauj noteikt kristāla simetriju.
Mūsdienās plaši tiek pielietotas difrakcijas metodes, pētot ainu, kas rodas tad, kad kristāla paraugs tiek apstarots ar noteikta veida staru. Šim staram nav noteikti jābūt elektromagnētiskajam starojumam, tomēr visbiežāk tiek izmantoti rentgena stari. Atsevišķos gadījumos tiek lietoti arī elektroni vai neitroni. Kristalogrāfi mēdz skaidri norādīt pētījumu metodē izmantoto staru veidu, piemēram, sakot, ka pētījumiem tika izmantota rentgena staru difrakcija, neitronu difrakcija un elektronu difrakcija.
Trīs uzskaitītie starojuma tipi ar kristāla paraugu mijiedarbojas dažādā veidā. Rentgena stari mijiedarbojas ar valento elektronu telpisko izkliedi. Elektroni ir lādētas daļiņas un ar to palīdzību var noteikt lādiņa sadalījumu atoma kodolā un apkārtējos elektronos. Savukārt neitronus ietekmē atoma magnētiskais lauks.
Diemžēl kristālu atomārās uzbūves pētīšanai nevar lietot optiskā spektra gaismu - šāda starojuma viļņa garums ir pārāk liels salīdzinājumā ar atoma saišu garumu un pašiem atomiem. Tāpēc kristālu izpētei tiek lietoti starojuma veidi ar pēc iespējas īsāku viļņa garumu - piemēram, rentgena stari. Līdz ar to vairs netiek lietoti mikroskopi un netiek arī iegūti atomu attēli ierastajā vārda "attēls" izpratnē.
Hyperdub
Hyperdub ir Londonas producenta un dīdžeja Kode9 dibināta Lielbritānijas ierakstu kompānija, kas specializējas dabstepa ierakstu izdošanā.
Kristalogrāfija
Pētījumu metodes
Pateicoties tam, ka kristāliem raksturīga stingra un cikliska atomu kārtība, kristāli ir ideāls materiāls cietvielas struktūras izpētei. Ja viens rentgena staru fotons atstarotos no viena elektrona, to nebūtu iespējams fiksēt. Taču daudzu rentgena staru fotonu atstarošanās no daudzu precīzi izkārtotā sistēmā novietotu atomu elektronu mākoņiem rada pietiekami spēcīgu signālu, ko ir iespējams fiksēt.
Praktiskais pielietojums
Kristalogrāfijas atziņas gūst reālu pielietojumu materiālu zinātnē un ģeoloģijā, jo sevišķi mineraloģijā, kā arī bioloģijā.
Kristālu ārējā forma ataino šī kristāla atomāro struktūru - šī atomārā struktūra lielā mērā nosaka materiāla fizikālās īpašības. Fizikālās īpašības lielā mērā nosaka arī raksturīgie kristāla defekti - un ir nepieciešama padziļināta izpratne par kristāla uzbūvi, lai izprastu šo defektu dabu.
Kristalogrāfija joprojām saglabā savu lielo nozīmi arī mineraloģijā. Kristalogrāfijas metodes tiek izmantotas minerālu noteikšanā, tai skaitā jaunu minerālu identificēšanā un agrāk reģistrētu minerālu esamības atkārtotai pārbaudei.
Ar kristalogrāfijas metodēm tiek pētītas arī organisko vielu makromolekulas, piemēram, olbaltumvielas, nukleīnskābes, tai skaitā DNS un ribonukleīnskābes. DNS raksturīgā dubultspirāles struktūra tika atklāta pateicoties kristalogrāfiskiem datiem.
Klaipēdas apgabals
Klaipēdas apgabals (lt, de) ir vēsturiska Vācu impērijas teritorija, kas tika izveidota 1920. gadā saskaņā ar Versaļas līgumu atņemot to Vācijai un un nododot Tautu savienības kontrolē, līdz brīdim, kad apgabala iedzīvotāji plebiscītā izlemtu kam pievienoties — Vācijai vai Lietuvai. Atrodas mūsdienu Lietuvas teritorijā.
Vēsture
Līdz 13. gadsimta vidum Klaipēdas apgabala teritoriju apdzīvoja rietumbaltu ciltis kurši un skalvji. Tajā atradās kuršu zemes Megava, Pilsāts un Lamata. 1253. gadā Livonijas ordenis uzbūvēja mūra pili Klaipēdā un sadalīja kuršu zemes starp ordeni un Kurzemes bīskapiju. Pēc kuršu sacelšanās (1260—1267) apspiešanas ordenim izdevās pakļaut kuršu zemes gar Baltijas jūras krastu, bet par pārējām zemēm kaujas ar žemaišiem turpinājās līdz pat 15. gadsimta sākumam.
1422. gadā tika noslēgts Melno līgums, kurš fiksēja Prūsijas un Lietuvas robežu līdz pat 1918. gadam. No 1871. gada Prūsija ietilpa Vācijas Impērijā. Pēc Pirmā pasaules kara beigām kļuva aktuāla Vācijas robežu pārskatīšana. 1918. gada nogalē atsevišķi Prūsijas lietuviešu pārstāvji parakstīja Tilzītes aktu, kurā prasīja Mazās Lietuvas pievienošanu jaunizveidotajai Lietuvas Republikai. Tomēr saskaņā ar Versaļas līgumu 1920. gadā no Vācijas tika atdalīta tikai teritorija uz ziemeļiem no Nemūnas upes (fr), kas tika nodota Francijas komisāra pārvaldē Tautu savienības uzraudzībā. Franči šeit izvietoja nelielu garnizonu un vairākus karakuģus.