cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilcienu kustības organizācija
Ekspluatācijas darba rādītāji
Kvantitīvo un kvalitatīvo rādītāju iedalījums ir visai relatīvs, jo jebkurā gadījumā tos apskata gan ciešā kontekstā vienu ar otru, gan arī katru atsevišķi. Kā vienu tā otru raksturo izstrādātā rādītāja daudzums noteiktās mērvienībās.
Staciju operācijas
Tehniskās - vilcienu: pieņemšana, nosūtīšana, caurlaišana, krustošana, formēšana, izformēšana, piekabināšana, atkabināšana, vagonu padošana, vagonu novākšana, tehniskā apkope, lokomotīvju un brigāžu maiņa, lokomotīvju ekipēšana, remonts, vagonu attīrīšana un mazgāšana;
Kravu operācijas - vagonu: iekraušana, izkraušana, šķirošana;
Komercoperācijas - kravas pieņemšana, svēršana, glabāšana, izsniegšana, pavaddokumentu noformēšana, naudas iekasēšana un komercapskate. Nodalot pārvadātāja funkcijas no infrastruktūras pārvaldītāja funkcijām, ar šīm funkcijām stacijās nodarbojas pārvadātājs. Pašlaik pārvadātāji attīsta elektroniskās pavadzīmes ieviešanu (e-SMGS), kas nozīmē daudzu komercprocesu pārcelšanu no preču kasēm un kantoriem stacijās uz digitālo vidi.;
Pasažieru operācijas - pasažieru iekāpšana, izkāpšana, biļešu pārdošana, bagāžas pieņemšana, glabāšana. Arī nodalot pasažieru pārvadātāja funkcijas no infrastruktūras pārvaldītāja funkcijām, ar šīm funkcijām stacijās nodarbojas pārvadātājs. Peronus gan attiecina pie dzelzceļa infrastruktūras būvēm, tāpēc ar to apsaimniekošanu un remontu nodarbojas infrastruktūras pārvaldītājs un maksu par tās izmantošanu iekasē no pārvadātāja. Padodot vilcienu pasažieru iekāpšanai vai izkāpšanai, gan infrastruktūras pārvaldītājam, gan pārvadātājam jāparedz minimālie laiki šo operāciju sekmīgai pabeigšanai.
Iekraušanas - izkraušanas darbi
Kravas darbu veic koplietošanas un privātos pievedceļos, kas savienoti ar publisko dzelzceļa infrastruktūru. Koplietošanas vietas ir kravas pagalmi, kas var piederēt uzņēmumiem. Juridiskas un fiziskas personas iepriekš var vienoties par iekraušanas un izkraušanas darbu veikšanu t.sk. izmantojot dažādu mehanizācijas pakāpi, kā arī tālākas pārvadājumu loģistikas ķēdes nodrošināšanā (piemēram, pārvadājot līdz galasaņēmējam ar autotransportu), ja tas ir nepieciešams.
Uzņēmumu pievedceļi savieno publisko dzelzceļa infrastruktūru (pievienojumi sadales punktiem) un sasaista ar ražošanas un tirdzniecības uzņēmumu teritorijām dažādu materiālo vērtību (kravu, preču) piegādei vai izvešanai. Pievedceļa īpašnieks patstāvīgi risina visus iekraušanas, izkraušanas un manevru kārtības jautājumus, saskaņojot privātā pievedceļa izmantošanas instrukciju ar publiskās dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāju u.c. institūcijām. Kustības organizācija paredz normālu un drošu kravplūmu maršrutizēšanu dzelzceļa infrastruktūrā.
Vagona iekraušanas un izkraušanas operācijām tiek patērēts šāds dīkstāves laiks, ko sauc par:
Vietējo operāciju - ja tiek veikta tikai viena operācija - tikai iekraušana vai tikai izkraušana;
Kravas operāciju - kad pēc vienas kravas izkraušanas, seko nākamās kravas iekraušana jaunam sūtījumam.
Stacijas darbu reglamentējošie dokumenti
Darbu stacijā reglamentē: Dzelzceļa tehniskās ekspluatācijas noteikumi (TEN); Uz Dzelzceļa likuma pamata Publiskā dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītāja (dzelzceļa) izdotie tiesību akti: instrukcijas, noteikumi, kārtības, nolikumi un rīkojumi; Vilcienu formēšanas plāns; Vilcienu kustības grafiks; Stacijas darba tehnoloģiskais process; Stacijas tehniskās rīcības akts (TRA); stacijas vietējā SCB  ierīču lietošanas kārtības instrukcija.
Stacijas TRA
TRA – dokuments, kurā dzelzceļa infrastruktūras pārvaldītājs nosaka drošas dzelzceļa satiksmes kārtību stacijā, stacijas tehnisko iekārtu izmantošanas kārtību un darba aizsardzības prasības. Stacijas TRA nosaka tehnisko līdzekļu izmantošanas kārtību un sastāv no četrām daļām. Katru punktu izklāsta īsi, konkrēti un saskaņā ar tiesību aktiem.
1.daļa. Īss stacijas tehniskais raksturojums, klase (lielums, svarīgums), sakaru un signalizācijas ierīces, ceļu plāns - profils, stacijai pievienotie pievedceļi, stacijas ceļu lietderīgais un pilnais garums, šķirošanas, pasažieru un kravas ierīču tehniskais raksturojums, stacijas teritorijas apgaismošanas ierīces, stacijas ceļu un posmu automātiskās ierīces, ugunsdzēsības un kustības atjaunošanas tehniskie līdzekļi, medicīnisko un veterināro punktu atrašanās vietas.
2.daļa. Norādīti stacijas darbinieku pienākumi vilcienu kustības drošības un manevru darbu nodrošināšanai. Galvenie stacijas darbinieku pienākumi ir: maršrutu noslēgšanās un atslēgšanās pārbaudes kārtība - vilcienu pienākšanas un nosūtīšanas maršrutu sagatavošanas kārtība; darbinieku pienākumi SCB bojājumu gadījumos; brīdināšana par vilciena tuvošanos vai nosūtīšanu; dzelzceļa speciālisti, kuriem pienākums sagaidīt un pavadīt vilcienus noteiktā vietā(-s); stacijas dežuranta pienākumi (kādi ceļi ir piemēroti noteiktām vilcienu kategorijām, piemēram, elektrificētie un neelektrificētie ceļi un maršruti, ceļi negabarīta kravu palaišanai, ceļi garsastāva vilcienu izvietošanai, ceļi bīstamo kravu novietošanai, ceļi ar pietiekoša garuma pasažieru peroniem u.c. tml.) vilciena pienākšanas un nosūtīšanas laikā.
3.daļa. Attiecībā uz manevriem TRA norāda: stacijas, stacijas posteņa vai parka dežuranta atbildības rajonus un pienākumu apjomu, kas saistīti ar manevru darbu; dzelzceļa speciālistu, kurš organizē manevrus; manevru darbu kārtību un manevru rajonus; manevru maršrutu sagatavošanu kārtību, tai skaitā gadījumos, ja bojātas signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas ierīces; necentralizēto pārmiju normālo stāvokli; dzelzceļa speciālistus, kuri gatavo manevru maršrutus; manevru vadīšanu, ja vilcienu sastādītāju brigādē ir divas personas; kārtību, kādā manevru vadītājs vai stacijas dežurants iepriekš saskaņo vagonu padošanu vai novākšanu ar pievedceļa atbildīgo personu; sakaru ierīču lietošanas kārtību manevros (katrā manevru rajonā) un personas, kurām ir tiesības lietot šīs sakaru ierīces; manevru vilces līdzekļu un sastāvu izbraukšanas kārtību no pievedceļiem uz stacijas ceļiem, kur necentralizētās pārmijas neapkalpo pārmijnieki; atkabju bremzēšanas un sakaru, bremzes kurpju nosviedēju un citu tehnisko līdzekļu izmantošanas kārtību, kā arī citus kustības drošības pasākumus, ja manevri ar sērijveida grūdieniem ir pamatmetode konkrētā manevru rajonā; kārtību, kādā manevru vadītājs saskaņo manevrus ar dzelzceļa speciālistiem ceļu pretējā galā; pārmiju aizņemtības pārbaudes kārtību, ja kontrolierīces nenodrošina kontroli vai ja pārmijas pārliek no vietējās vadības ierīcēm; kārtību, kādā pārmijniekam, centralizācijas posteņa dežurantam (operatoram) un signālistam signalizē par pārmiju pārvešanu; kārtību, kādā ritošo sastāvu nostiprina uz ceļa, nostiprināšanas nosacījumus un līdzekļus, kā arī to dzelzceļa speciālistu sarakstu, kas nostiprina ritošo sastāvu un ziņo par darbu izpildi; manevru lokomotīves vadības kabīni, ja nav atļauts to vadīt no jebkuras kabīnes; vagonu pārvietošanas kārtību, lietojot manevros vinču un citus mehāniskos līdzekļus; dzelzceļa speciālistu, kurš atvieno bremžu maģistrāles savienotājšļūtenes starp ritošā sastāva vienībām; ritošā sastāva novietošanas nosacījumus, ja ritošo sastāvu novieto ārpus kontrolstabiņu norādītajām robežām; uz slīpumiem izvietoto ceļu sarakstu, kur manevru laikā ir iespējama vagonu aizripošana, kā arī dzelzceļa satiksmes drošības papildpasākumus, manevrējot šādās vietās; kārtību, kādā norobežo ritošo sastāvu, veicot tehnisko apkopi.
4.daļa. Darba aizsardzības pasākumi stacijas teritorijā: nagabarīta vietas stacijā; darbinieku dienesta ieejas, izejas un pārvietošanās maršrutu shēma.
Manevru darbs stacijā
Pamatraksts: Manevri (dzelzceļš)
Vispārēja informācija
Parasti manevrus organizē stacijas dežurants, parka dežurants, posteņa dežurants, manevru dispečers vai vilcienu dispečers, bet uz pievedceļiem - vietējā instrukcijā minētais speciālists.
Savukārt parasti manevrus vada vilciena konduktors vai sastādītājs vai uzkalna dežurants u.c. personas, kam uz to ir tiesības. Saimniecības un ceļu mašīnu manevrus vada parasti arī darbu vadītājs.
Manevru lokomotīvi aprīko ar ierīcēm vagonu atkabināšanai no mašīnista kabīnes, Manevru lokomotīvi, kuru vada viens pats mašīnists bez palīga aprīko ar divām vadības pultīm - katram virzienam savu pulti.
Galvenās manevru darbam izvirzītās prasības ir obligāta kustības drošības nodrošināšana, kravu un ritošā sastāva saglabāšana. Ritošā sastāva pārvietošanos no viena ceļa uz otru ar virziena maiņu sauc par manevru reisu, bet šī reisa laikā pārvietojoties tikai vienā virzienā - par pusreisu.
Maksimālie manevrēšanas ātrumi
Vagonu atkabju sakabināšanas ātrums ar citiem vagoniem šķirošanas parkā vai manevrējot grūdieniem nav lielāks par 5 km/h.
Ierobežojošā ātruma paredzēšanā būtisks ir arī ātrums pa pārmiju pārvedu sakopojumu, jo manevri parasti notiek sadales punkta kaklenī. Visbiežāk manevri platsliežu dzelzceļa tīklā notiek pa vienkāršajām pārmijām ar krusteņa marku 1/9 un sliežu tipu - ≥50 kg/m. Tāpat diezgan izplatītas var būt pārmijas 1/11 ar sliežu tipu 60 kg/m un smagāku. TEN platsliežu ceļā neatļauj pārsniegt ātrumu pa pārmijām sānu virzienā: 25 km/h pasažieru vilcieniem, ja pārmija ir ar 1/9 markas krusteni; 40 km/h, ja pārmija ir ar 1/11 markas vai stāvāku krusteni; 50 km/h, ja pārmija ir no R–65 vai 60E1 tipa sliedēm ar 1/11 markas krusteni.
Iecirkni norobežojošā tehniskā stacija
Iecirkņus norobežojošās tehniskās stacijas galvenais darbs ir tranzītvilcienu apstrāde. Vēl šajās stacijās izpilda iecirkņa un savācējvilcienu formēšanu un izformēšanu, lokomotīvju un brigāžu maiņu, ritošā sastāva tehnisko apkopi, kravas un pasažieru operācijas. Var formēt arī caurbraucošos vilcienus (divus un vairākus iecirkņus). Šo operāciju izpildei ir jābūt atbilstošam ceļu izvērsumam stacijā un tehniskajām iekārtām. Ceļus dala parkos. Stacijās ir 1 - 2 pieņemšanas - nosūtīšanas parki, šķirošanas parks (ar uzkalnu vai puskalnu). Kopējais ceļu skaits sasniedz 20 un vairāk. Starp parkiem atrodas gaitas ceļš lokomotīvju nosūtīšanai uz depo. Šķirošanas iekārtas ir ar profilētiem izvilcējceļiem, uzkalniņiem ar mazu jaudu vai puskalniņiem. Atkarībā no savstarpējā galveno parku izvietojuma stacijas iedala šķērstipa, garentipa vai pusgarentipa. Šķērstipa stacijās priekšrocība ir mazāks lokomotīvju noskrējiens, nomainot tranzītvilcienu lokomotīves.
Tranzītvilcienu pārstrāde
Tranzītvilcieni ir vilcieni, kas šķērso staciju bez pārstrādes vai tikai ar daļēju pārstrādi. Tranzītvilcienus pieņem pieņemšanas - nosūtīšanas parkos vai speciālos tranzītparkos uz speciāliem ceļiem, kas nodrošina ātru lokomotīvju nomaiņu. Pirms transzītvilciena pienākšanas bez pārstrādes, stacijas dežurants saņem no vilcienu dispečera informāciju par vilciena numuru, pienākšanas laiku u.c. ziņas. Tad dežurants nodod ziņas stacijas tehnoloģiskajam centram par nepieciešamību kārtot tranzītvilciena dokumentus. Lokomotīves bribāde papīra formas dokumentus pienākot parkā nodod stacijas tehnoloģiskā centra darbiniekam. P.s. pašlaik dzelzceļi veic darbus pie dokumentu aprites tikai digitālajā vidē.
Stacijā nepieciešamajā apjomā veic tehnisko apkopi un komercapskati, bezatkabju remontu un komercbojājumu novēršanu, lokomotīves un lokomotīvju brigāžu maiņu, braukšanas dokumentu pieņemšanu un izsniegšanu. Astes signālu uzstādīšanu un noņemšanu. Vilcienus sagaida vagonu saimniecības darbinieki iespējamo komercbojājumu pamanīšanai un novēršanai. Pēc vilciena apstāšanās vilcienu nostiprina ar bremžu kurpēm saskaņā ar stacijas TRA, lokomotīvi atkabina un sastāvu noteiktā kārtībā ierobežo. Viena tehniskās apskates brigāde (tā saukta automātiķu brigāde) savieno bremžu maģistrāli un veic maģistrāles pārbaudi, bet nepieciešamības gadījumā arī pilno bremžu pārbaudi.
Vidējais vilciena apstrādes laiks, kur \tau - viena vagona apskates laiks, min; \bar{m_k} - kravas vilciena sastāva vidējais vagonu skaits, vag.; \propto - statistiskā sastāvu daļa, kura prasa darbietilpīgu bezatkabes remontu; t_{rem}- darbietilpīgajam bezatkabes remontam patērētais laiks, min; a - laiks noslēguma operācijām un remontam, min.
Minimālais laiks viena tranzītvilciena apstrādei ar unificēto garumu 57 (t.i. 57*14 = 798 m) nosacītie vagoni sastāda aptuveni: 30 min, ja veic lokomotīves nomaiņu un aptuveni 15 min, ja ar to pašu lokomotīvi tranzītvilciens dodas tālāk, nemainot lokomotīves brigādi. Tehniskā ziņā sliktāk aprīkotās stacijās un ar mazāku tehniskā personāla sastāvu šis laiks būs ilgāks.
Vilcienu aprstrāde un formēšana
Formēšanu veic iecirkņa un savācējvilcieniem. Bet piekabināt vai atkabināt atsevišķus vagonus var arī tranzītvilcieniem.
Par vilcieniem, kuri pienāk stacijā uz izformēšanu, iepriekš stacija saņem telegrammu natūrlapas veidā, uz kuras pamata stacijas tehnoloģiskajā centrā sastāda šķirošanas lapu, kurā ieraksta katras atkabes ceļa numuru, vagonu skaitu atkabē, atzīmē atkabes ar bīstamām kravām, atkabes ar pavadoņiem u.c. informāciju. Šķirošanas lapu nodod sastādītājiem un parka dežurantam tehniskās apkopes un kustības ātruma regulētājiem (bremžu kurpju licējiem). Vilciena pienākšanas brīdī vagonu numurus noraksta, dažās stacijās to dara automātiski ar vagonu numuru skeneri, neapturot vilcienu. Pēc vagonu salīdzināšanas pārbauda telegrammas natūrlapu ar fakstisko vilciena vagonu sastāvu. Tām jābūt pilnīgi vienādām, lai savlaicīgi saplānotu atkabju šķirošanu. Pēc vilciena pieņemšanas izpilda šādas operācijas: nodod braukšanas dokumentus stacijas tehnoloģiskajam centram; lokomotīvi atkabina no sastāva, nostiprina ar bremžu kurpēm un noteiktajā kārtībā norobežo sastāvu. Ja ir nepieciešams, šķirošanas lapu pārformē un tālāk nodod šķirošanas izpildītājiem.
Šķirošanas stacijas (šķirotavas) darba tehnoloģija
Pamatraksts: Šķirošanas stacija
Šķirotavas ir paredzētas kravas vilcienu formēšanai vai izformēšanai, vagonu šķirošanai pa maršrutiem. Šķirotavas izvieto lielos vagonsūtījumu rašanās un saņemšanas centros vai to tiešā tuvumā. Šķirotavās, kā pieminēts iepriekš, apstrādā tranzītvilcienus ar un bez pārstrādes un vietējos vilcienus. Šķirotavas stacijā ir 3 - 6 parki. To ceļu skaits ir atkarīgs no darba apjoma. Ceļu skaits var būt no 30 - 100 ceļi. Vilcienu formēšanai - izformēšanai šķirotavās ir mehanizēti un automatizēti šķirošanas uzkalni, kas var būt lielas, vidējas un mazas jaudas. Uzkalni ar lielu jaudu pārstrādā vairāk nekā 5000 vagonu diennaktī un zem šādiem uzkalniņiem ir vairāk nekā 30 šķirošanas parka ceļi. Vidējas jaudas uzkalniņš pārstrādā no 2000 - 5000 vagonu diennaktī. Uzkalniņi ar mazu jaudu pārstrādā sākot no 250 vagoniem diennaktī. Šķirotava Rīgā pēc uzkalna šķirošanas ceļu skaita ir vidējas jaudas (26 šķirošanas ceļi). Šķirošanas stacijas tās tiešā tuvumā rada lielu trokšņu piesārņojumu, bet uz augstceltnēm augšējos stāvos arī sajūtamas seismiskās vibrācijas.
Šķirošanas stacijas var būt vienpusējas un divpusējas. Vienpusējās ir viens šķirošanas parks, kura pieņemšanas parkā pieņem izformējamos kravas vilcienus no visiem stacijā pienākošajiem virzieniem. Divpusējās ir divi šķirošanas un pieņemšanas parki, kuri katrs pieņem sava virziena pienākošos virzienus un tos sašķiro katru savā šķirošanas parkā (katram parkam ir savs uzkalns). Latvijā nav divpusējo šķirošanas staciju. Tranzītvilcienus pieņemšanas parkā izformēšanai nepieņem. Tos uzreiz novirza vai nu uz nosūtīšanas parku vai speciālo tranzītvilcienu parku.
Edvards Berneiss
Edvards Luiss Džeimss Berneiss (en; dzimis, miris ) bija viens no sabiedrisko attiecību jomas pamatlicējiem, viņa nekrologā dēvēts arī kā „sabiedrisko attiecību tēvs”. Viena no E. Berneisa zināmākajām kampaņām ir 1929. gada centieni veicināt sieviešu smēķēšanu, pozicionējot cigaretes kā feministu kustības „Brīvības lāpas” (en). Viņš ir vairāku grāmatu autors, tajā skaitā "Sabiedriskās domas kristalizācija" (en) un "Propaganda", kas ir vienas no pirmajām grāmatām sabiedrisko attiecību jomā.
Ģimene un izglītība
E. Berneiss piedzima 1891. gadā ebreju ģimenē kā viens no pieciem bērniem vecākiem Elī Berneisam un Annai Freidai Berneisai. 1892. gadā ģimene pārvācās no Vīnes uz Amerikas Savienotajām valstīm. ASV Berneiss dzīvoja Ņujorkā, kur mācījās DeWitt Clinton vidusskolā. 1912. gadā viņš absolvēja Kornela Universitātes lauksaimniecības programmu, taču pirmo karjeras soli izvēlējās spert žurnālistikā.
1922. gadā E. Berneiss apprecēja Dorisu Fleišmani (Doris Fleischman), laulība ilga līdz 1980. gadam, kad Dorisa nomira. Ģimenē piedzima divas meitas — Dorisa Berneisa Helda un Anna Berneisa.
E. Berneisa tēvocis ir psihoanalīzes pamatlicējs Zigmunds Freids, kura teorijas Berneiss lietoja sabiedrisko attiecību praksē, ne tikai pārliecinot sievietes smēķēt, bet arī liekot amerikāņiem noticēt, ka veselīgas brokastis iekļauj bekonu.
Oleški
Oleški (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Hersonas apgabala Hersonas rajonā. Atrodas Dņepras kreisajā krastā iepretī Hersonai 5 km no tās, ietilpst Hersonas aglomerācijā.
Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1084. gadā kā Kijevas Krievzemes Oļešjes tirdzniecības punkts un nocietinājums Dņepras grīvā. 1711. gadā šajā vietā pēc Čertomlikas Sečas iznīcināšanas 1709. gadā tika izveidota kazaku Oļeškovas Seča, kas pastāvēja līdz 1734. gadam. No 1802. līdz 1920. gadam Oleški (Aļoški) bija Taurijas guberņas Dņepras apriņķa centrs. 1928. gadā pārdēvēta par Cjurupinsku par godu padomju valstsvīram Aleksandram Cjurupinam. 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss, no 1956. gada atkal pilsēta. 2016. gadā pilsētai atjaunots vēsturiskais nosaukums.
Pilsētā attīstīta pārtikas, elektromehāniskā, tekstila rūpniecība. Smilšu ieguve.
Atvērtās sabiedrības fonds
Atvērtās sabiedrības fondi (Open Society Foundations), agrāk — Atvērtās sabiedrības institūts, ir starptautisks grantu tīkls, kuru dibināja biznesa magnāts Džordžs Soross. Atvērtās sabiedrības fondi finansiāli atbalsta pilsoniskās sabiedrības grupas visā pasaulē, nosakot mērķi veicināt tiesiskumu, izglītību, sabiedrības veselību un neatkarīgus plašsaziņas līdzekļus. Organizācijas nosaukumu ir iedvesmojusi Kārļa Popera 1945. gada grāmata “Atvērtā sabiedrība un tās ienaidnieki”.
OSF ir filiāles 37 valstīs, aptver valstu un reģionālo fondu grupu, piemēram, Atvērtās sabiedrības iniciatīvu Rietumāfrikai un Atvērtās sabiedrības iniciatīvu Dienvidāfrikai; OSF galvenā mītne atrodas Ņujorkā. 2018. gadā OSF paziņoja, ka slēdz savu Eiropas biroju Budapeštā un pārceļas uz Berlīni, reaģējot uz Ungārijas valdības pieņemtajiem tiesību aktiem, kas vērsti pret fonda darbību. Kopš tās dibināšanas 1993. gadā OSF ziņoja par izdevumiem, kas pārsniedz 11 miljardus ASV dolāru, galvenokārt dotācijām nevalstiskajām organizācijām, kas atbilst organizācijas misijai.
Darbības
Saskaņā ar fonda tīmekļa vietni, 1993. – 2014. gada izdevumi bija:
Salacas pils
Salacas pils bija Rīgas arhibīskapijas nocietinājums Salacas upes labajā krastā Salacgrīvā, apmēram puskilometru no upes grīvas. Līdz mūsdienām saglabājušies vien cietokšņa zemes vaļņi.
Vēsture
Salacas pils ir celta senā Salacas līvu pilskalna vietā. Pirmo reizi Salacas pils pieminēta 1391. gadā Lībekas hronikā kā Saltze. Kad 1474. gadā Rīgas arhibīskaps Silvestrs Stodevešers sabiedrojās ar Zviedrijas karali pret Livonijas ordeni, 1477. gadā Salacgrīvā izcēlās zviedru desants, bet 1479. gadā Salacas pili ieņēma ordeņa karavīri, kas to paturēja savā kontrolē līdz 1485. gadam. 1529. gadā to savā īpašumā ieguva Rīgas arhibīskapa koadjutors, vēlākais arhibīskaps Brandenburgas Vilhelms.
Livonijas kara laikā Salacas pili 1575. gadā ieņēma Livonijas ķēniņa Magnusa karaspēks, 1577. gadā Krievijas caristes karaspēks, bet 1581. gadā Zviedrijas karaspēks. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā Salacas pils pieminēta kā Салац vai Салач, pēc līguma noslēgšanas Salacas pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijā.
Poļu-zviedru kara laikā 1621. gadā pili ieņēma zviedru karaspēks un ap to uzbēra trīs smilšu bastionus. Lielā Ziemeļu kara laikā 1702.-1703. gadā viduslaiku pili uzspridzināja un tā vairs netika atjaunota. 1780. gada Broces zīmējumā vēl pamanāmas divu pils mūru paliekas, bet pils apsekojumā 1908. gadā Kārlis fon Lēviss of Menārs atradis vienīgi pils torņa pamatni ar 2,3-2,5 metrus bieziem mūriem.
Apraksts
Salacas viduslaiku pils bija uzcelta uz senāka pilskalna Salacas upes krastā, ap to bija izrakti aizsarggrāvji. Pils pamati veidoja 52х60 metrus lielu taisnstūri. 17. gadsimtā ap pili uzbērti smilšu bastioni.
Makenzijs
Makenzijs var būt:
Agnese Līckrastiņa
Agnese Līckrastiņa (dzimusi kā Sīpola, arī Meijere un Meijere-Līckrastiņa) ir Latvijas starptautiskā meistare šahā (2001). Inženierzinātņu doktore.
Biogrāfija
1990. gadu pirmajā pusē bijusi viena no vadošajām Latvijas šahistēm. 1996. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Latvijas sieviešu šaha čempionātā, uzvarot turnīra uzvarētāju Andu Šafransku savstarpējā partijā. Latvijas 1992. gada atklātajā šaha čempionātā saņēmusi balvu kā labākā dalībniece sieviešu konkurencē. 1996. gadā Erevānā pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi 32. šaha olimpiādē. Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. Bijusi precējusies ar lielmeistaru Viesturu Meijeru. Kopš 2000. gadu sākuma šaha turnīros piedalījusies reti. 2017. gada aprīlī Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.
2005. gadā kļuvusi par inženierzinātņu doktori (Dr.sc.ing.). Kopš 2007. gada strādā Rīgas Tehniskajā universitātē, asociētā profesore. Daudzu zinātnisko darbu autore.
Šauļu katedrāle
<mapframe text="Šauļu katedrāle" width=260 height=260 zoom=18 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1736144" } Šauļu svēto apustuļu Pētera un Pāvila katedrāle (lt) ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Lietuvas pilsētā Šauļos. Šauļu diecēzes katedrāle, nacionālās nozīmes Lietuvas valsts kultūras piemineklis (unikālais kods - 23671).
Baznīca celta no 1617. līdz 1626. gadam manierisma stilā. 1880. gadā koka tornī iespēra zibens. Tornis tika atjaunots citādā veidolā. Baznīca tika sagrauta Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā. Baznīca atjaunota no 1951. līdz 1956. gadam. 1997. gadā pāvests Jānis Pāvils II izveidoja Šauļu diecēzi un baznīca kļuva par katedrāli.
Stīvs Džobss (filma)
"Stīvs Džobss" (en) ir 2015. gada amerikāņu biogrāfiskā drāma. Filmas režisors ir Denijs Boils, scenārija autors Ārons Sorkins. Filma veidota pēc Valtera Aizeksona tāda paša nosaukuma grāmatas motīviem un Sorkina veiktajām intervijām. Filma ir sadalīta trīs daļās, kas ietver personālo datoru novatora un viena no Apple Inc. dibinātāja Stīva Džobsa dzīves četrpadsmit gadu posmu (1984—1998), katra filmas daļa ir veltīta kāda nozīmīga produkta izveidei — Apple Macintosh, NeXT Computer un iMac. Džobsa lomu tēlo Maikls Fasbenders, pārējās lomas atveido Keita Vinsleta, Sets Rogens, Ketrīna Voterstone, Maikls Stūlbargs un Džefs Denjelss.
Filmas "Stīvs Džobss" pirmizrāde notika Teluraidas kinofestivālā, bet Amerikas kinoteātros to sāka demonstrēt tikai tā paša gada 9. oktobrī, Latvijā — 27. novembrī. Keita Vinsleta par lomu šajā filmā ieguva Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu, par labāko scenāriju Sorkins ieguva Zelta globusa balvu. Fasbenders par galvenās lomas tēlojumu un Vinsleta par otrā plāna lomas tēlojumu tika nominēti 88. Kinoakadēmijas balvai.
Labie zēni
"Labie zēni" (en) ir 2019. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Džīns Stupnickis. Filmā galvenās lomas atveido Džeikobs Tremblejs, Kīts L. Viljamss, Breidijs Nūns, Mollija Gordone, Lils Rels Houerijs un Midori Frānsisa.
Filma stāsta par trīs sestklasniekiem, kuri piedzīvo traku un pārpratumu pilnu dienu, cenšoties apmeklēt populāro klasesbiedru ballīti.
Filmas "Labie zēni" pirmizrāde notika un to izplatīja Universal Pictures. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 111,2 miljonus ASV dolāru pie 20 miljonu budžeta.
2018. gada Pasaules čempionāts orientēšanās sportā
2018. gada Pasaules čempionāts orientēšanās sportā bija 35. Pasaules čempionāts orientēšanās sportā, kas notika Latvijā (Siguldā un Rīgā) no līdz.
Par čempionāta medaļām bagātāko sportistu kļuva Zviedrijas orientieriste Tove Aleksandersone, kas izcīnīja divas zelta un divas sudraba medaļas.
Pasaules čempionātā piedalījās arī Latvijas orientieristi. Augstākos rezultātus sasniedza stafešu komandas. Vīriešu komanda (Andris Jubelis, Edgars Bertuks, Rūdolfs Zērnis) ieņēma 8. vietu, līdz pēdējam kilometram cīnoties par medaļām, savukārt sieviešu komanda (Inga Dambe, Laura Vīķe, Sandra Grosberga) — 7. vietu. Individuāli labāko vietu sasniedza I. Dambe vidējā distancē, ieņemot augsto 12. vietu.
Maliena
Maliena ir agrāk lietots nosaukums, kurā dēvēja Latvijas novadus, kuros runā augšzemnieku dialektā Vidzemes austrumu daļā, reizumis arī Latgalē vai Sēlijā.
Jēkabs Zvaigznīte 1860. gadā savu no vācu valodas tulkoto joku grāmatu Die Schildbürger nosauca "Par malēniešiem", vēlāk viņš "Pēterburgas Avīzēs" publicēja humoristiskus rakstiņus izdomātā Alūksnes malēniešu izloksnē. Rainis "Dienas Lapā" iespieda kodolīgu satīru mākslīgi sagrozītā stilā par Malienas sadzīvi, kaušļiem, žūpām, teātra biedrību nebūšanām utt., beigās piemetinādams, ka tas noticis Subatē. Pēc "Mērnieku laiku" iznākšanas 1879. gadā vārdu "malēnieši" pamazām aizstāja vārds "čangalieši".
Elefterija Elefteriu
Elefterija Elefteriu (, Eleftheria "Elle" Eleftheriou; dzimusi ) ir grieķu-kipriešu dziedātāja. Viņa pārstāv Grieķiju 2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Baku, Azerbaidžānā, ar dziesmu Aphrodisiac.
Kļuva pazīstama ar dalību Grieķijas TV šova "X Faktors" otrajā sezonā 2009.—2010. gadā. Taču jau pirms tam piedalījās 2006. gada Kipras nacionālajā atlasē Eirovīzijai ar dziesmu Play That Melody to Me kopā ar Mariju Zorli, viņas finālā palika 7. vietā. 2010. gadā viņa bija viena no kandidātēm, lai pārstāvētu Grieķiju Eirovīzijā, taču viņa tika diskvalificēta, jo dziesma Tables are Turning tika nopludināta internetā. Par Grieķijas pārstāvi Eirovīzijā viņa tika izraudzīta Ellinikós Telikós 2012 pasākumā, kas notika.
Trevors Deilijs
Spēlētāja karjera
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2006. gada pasaules čempionātā.
Serbijas vēsture
Serbijas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Serbijas teritorijā.
Romas impērijas provinces
279. gadā p.m.ē. romieši ieņēma skordisku (Scordisci) cilts zemes un tagadējās Belgradas vietā nodibināja Singidunas (Singidunum) pilsētu, kas vēlāk kļuva par Mēzijas provinces galvaspilsētu. Ilgu laiku mūsdienu Serbijas teritorija bija sadalīta starp Mēzijas un Panonijas provincēm, kuras atdalīja Donava. 86. gadā imperators Domiciāns izveidoja Augšējās Mēzijas provinci ar galvaspilsētu Viminacijā (Viminacium, uz dienvidaustrumiem no tagadējās Belgradas), bet pēc 296. gada imperators Diokletiāns izveidoja Otrās Panonijas provinci ar galvaspilsētu Sirmijā (la, tagad Sremska Mitrovica). No 293. gada Sirmija bija viena no Romas impērijas imperatoru rezidencēm, no 305. līdz 311. gadam tajā valdīja imperators Galērijs. Pēc 395. gada Mēzija atradās Austrumromas impērijas sastāvā, bet Panonijas daļu uz ziemeļiem no Donavas iekaroja goti, 441. gadā huņņi, 582. gadā avāri.
Viduslaiku Serbija
Līdz ar avāriem Ap 630. gadu Serbijas teritorijā ienāca slāvu ciltis, kas ap 869. gadu pieņēma grieķu katoļu ticību. 878. gadā Singidumas pilsētu sāka dēvēt par Belgradu (Beligrad), kas aptuveni 400 gadus bija robežcietoksnis Bulgārijas, Bizantijas, vēlāk Ungārijas pakļautībā. 1284. gadā Belgradu kā robežcietokni pie Donavas ieguva Serbijas karalis Stefans Dragutins, bet Serbijas karalistes centrs 13.—14. gadsimtā bija tagadējās Kosovas teritorijā. Karaļa Stefana Milutina valdīšanas laikā (1282—1321) Serbijas galvaspilsēta bija Priština. Pēc uzvarām pār Bulgāriju un Bizantiju 1346. gadā Serbijas karalis Stefans Dušans pakļāva tika pasludināts par "serbu un grieķu imperatoru" ar galvaspilsētu Prizrenā. Pēc viņa nāves 1355. gadā Serbija lielvalsts novājinājās, tās teritoriju pakāpeniski pakļāva Osmaņu impērija. 1389. gadā serbi zaudēja Kosovas kauju, Serbijas karaļvalsts saira vairākās mazākās valstīs, ko pārvaldīja despoti. Despots Stefans Lazarevičs, kas bija Osmaņu impērijas, no 1402. gada Bizantijas, no 1404. gada Ungārijas vasalis, padarīja Belgradu par savu galvaspilsētu.
Osmaņu impērijas sastāvā
Osmaņu impērija 1459. gadā pilnīgi pakļāva Serbijas despotiju un iekļāva impērijas sastāvā kā Smederevas sanžaku (Смедеревски санџак), ko pēc Belgradas iekarošanas 1521. gadā pārdēvēja par Belgradas pašaluku. Austriešu-turku karu laikā Belgradu trīsreiz (1688.—1690., 1717.—1739., 1789.—1791.) ieņēma Hābsburgu impērija. 1804.—1813. un 1815.—1817. gada serbu sacelšanos rezultātā atjaunojās autonoma Serbijas kņaziste (Кнежевина Србија) ar Osmaņu impērijas provinces statusu.
Atjaunotā Serbijas karaliste
1878. gadā Serbija atguva neatkarību un 1882. gadā kņazs Milans IV Obrenovičs kronējās par karali Milanu I. Tika atjaunota Serbijas karaliste ar galvaspilsētu Belgradu. 1885. gada 14. novembrī ar Austroungārijas atbalstu Serbija uzbruka Bulgārijai, taču karš beidzās jau 28. novembrī, bulgāriem ātri gūstot panākumus pret serbiem. Austroungārija draudēja iestāties karā Serbijas pusē un sekojošais miera līgums abu valstu robežu atstāja nemainītu.
1903. gadā valsts apvērsumā tika gāzta Obrenoviču dinastija un varu pārņēma Karadžordževiču dinastija. 1908. gadā Austroungārija anektēja Bosniju-Hercegovinu, Bosnijas krīzes laikā pasliktinājās Serbijas attiecības ar Austroungāriju un par tās galveno sabiedroto kļuva Krievijas impērija. Serbija iesaistījās Pirmajā un Otrajā Balkānu karā, dubultoja savu teritoriju, iegūstot Kosovu un Maķedoniju.
Krievijas impērijas atbalstītās Serbijas un Austroungārijas konflikts izraisīja Pirmo pasaules karu, kura laikā Serbijas karalisti 1914.—1915. gadā okupēja austriešu un vācu karaspēks.
Dienvidslāvijas sastāvā
Pēc Austroungārijas sabrukuma 1918. gada decembrī Melnkalnes parlaments ierosināja veidot kopēju valsti ar Serbijas karalisti, pēc bijušo Austroungārijas teritoriju pievienošanas izveidojās Serbu, Horvātu un Slovēņu Karaļvalsts. Otrā pasaules kara laikā 1941. gada aprīlī Serbijā iebruka vācu, itāļu, ungāru un bulgāru karaspēks. Kosovu ieņēma Itālija un pievienoja saviem Albānijas valdījumiem. 1944. gada 20. oktobrī Tito partizāni un Padomju armija atbrīvoja Belgradu. 1945. gada 29. novembrī tika izveidota Dienvidslāvijas Demokrātiskā Federācija, ko 1946. gadā pārdēvēja par Dienvidslāvijas Federatīvo Republiku, vēlāk par Dienvidslāvijas Sociālistisko Federālo Republiku.
Tās sastāvā bez Serbijas ietilpa arī Bosnija un Hercegovina, Horvātija, Maķedonija, Melnkalne un Slovēnija. Serbijas sastāvā bija Kosovas un Vojvodinas autonomās provinces.
Pēc DSFR izjukšanas 1992. gadā Serbija un Melnkalne izveidoja Dienvidslāvijas Federatīvo Republiku (Federativna Respublika Jugoslavija). 1992. — 1995. gada Bosnijas karā tā atbalstīja serbu cīņu pret bosniešiem un horvātiem. Pēc zaudētā Kosovas kara 1999. gadā DFR armija un policija tika izvesta no Kosovas. Starptautiskais tribunāls bijušās Dienvidslāvijas jautājumā izvirzīja prezidentam Miloševičam apsūdzību noziegumos pret cilvēci.
2003. gadā tika izveidota Serbijas un Melnkalnes valstu savienība (Državna Zajednica Srbija i Crna Gora).
Serbijas Republika
2006. gada 21. maijā notika referendums par Melnkalnes izstāšanos no Serbijas un Melnkalnes savienības, kurā 55,5% iedzīvotāju nobalsoja "par" un 3. jūnijā Melnkalne un 5. jūnijā Serbija tika pasludinātas par neatkarīgām valstīm.
Earfquake
Earfquake ir amerikāņu producenta un repera Tyler, The Creator dziesma. Tā ir otrā dziesma no viņa piektā studijas albuma IGOR (2019). Tajā piedalās amerikāņu reperis Playboi Carti, kā arī Čārlija Vilsona un Džesijas Vilsones fona vokāls. Tas tika izdots kā albuma vadošais singls ritmiskajam mūsdienu radio 2019. gada 4. jūnijā. Tās oficiālais remikss no Channel Tres tika izdots 2019. gada 4. oktobrī. "Earfquake" ir Tyler, The Creator visaugstāko vietu sasniegusī dziesma ASV topā, ierindojoties Billboard Hot 100 topa 13. vietā. Tā ierindota arī 14. vietā Billboard 2019. gada 100 labāko dziesmu sarakstā.
Džordžs Makenzijs
Džordžs Makenzijs (en;, Aberdīna — , Ņujorka) bija Lielbritānijas un ASV šahists.
Biogrāfija
No 1865. gada līdz pat savai nāvei 1891. gadā bijis viens no vadošajiem ASV šahistiem. Trīs reizes uzvarējis ASV šaha kongresos: 1871. gadā Klīvlendā, 1874. gadā Čikāgā un 1880. gadā Ņujorkā. Sekmīgi spēlējis arī turnīros Eiropā, kur lielākais panākums bijusi uzvara 1887. gada 5. Vācijas šaha kongresā Frankfurtē pie Mainas. Bijis Vilhelma Steinica pozicionālās skolas piekritējs, izcēlies ar asu taktisku redzi un dinamisku pozīcijas izpratni. Pāragri miris no tuberkulozes. 1992. gadā uzņemts ASV šaha slavas zālē.
Susana Dosamantesa
Marija del Perpetuo Sokoro Gvadalupe Susana Rula Riestra (es; dzimusi, mirusi ), plašāk zināma kā Susana Dosamantesa (es) bija meksikāņu aktrise.
1990. gadā ieguva TVyNovelas balvu kategorijā "Labākā aktrise antagoniste" par lomu 1989. gada telenovelē Morir para vivir.
Kopš 1968. gada viņa filmējusies vairāk nekā 50 filmās un seriālos, tostarp daudzās spāņu valodas ziepju operās. Filmējusies filmās Rio Lobo, Day of the Assassin un Jugando con la muerte, kā arī atveidojusi galvenās lomas telenovelēs Eva Luna, Tres veces Ana un Si nos dejan.
Viņa ir meksikāņu dziedātājas Paulinas Ruvio māte.
Voga
Voga (pt ir 148 kilometrus gara upe Portugāles ziemeļu daļā. Iztece netālu no Kintelas (Quintela) ciema. Tek rietumu virzienā. Ietek Atlantijas okeānā, viedojot riasu jeb Aveiru lagūnu. Upes karstos atrodas Agiara da Beira, Sernanseļi un Aveiru.
Purupīte
Purupīte ir Oļas labā krasta pieteka Valmieras novada dienvidos. Tek dienvidu virzienā. Lielākā pieteka - Riemas grāvis. Ietek Oļā pie Oleru muižas. Purupīti šķērso valsts autoceļš V206 (Krustiņi–Ārgaļi).
Kipras pilsētu uzskaitījums
Valsts ziemeļos atrodas Ziemeļkipra (pilns nosaukums: Ziemeļkipras Turku Republika), kas ir de facto neatkarīga, parlamentāra republika. Ziemeļkipra neatkarību pasludināja 1983. gadā — deviņus gadus pēc Kipras grieķu sarīkotā valsts apvērsuma, pēc tam, kad Grieķijas mēģinājums anektēt Kipru izraisīja Turcijas iebrukumu.
Tomoko Sudzuki
Tomoko Sudzuki (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Marģeris Līdaka
Dzīvesgājums
1951. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitātes Ķīmijas fakultāti. Pēc tam sācis strādāt trešajā Rīgas ķīmiski farmaceitiskajā rūpnīcā par inženieri un laboratorijas vadītāju. 1958. gadā kļuvis par Latvijas Organiskās sintēzes institūta laboratorijas vadītāju, to vadījis līdz 1998. gadam, piecus gadus (1964—1971) Līdaka bijis arī institūta direktora vietnieks. Laikā no 1990. līdz 1998. gadam vadījis Latvijas Zinātņu akadēmijas Ķīmijas un bioloģijas zinātņu nodaļu. Laikā no 1976. līdz 1992. gadam bijis galvenais redaktors laikrakstā Экспериментальная и клиническая фармакотерапия (Eksperimental'naja i kliničeskaja farmakoterapija).
Līdaka tiek uzskatīts par vienu no medicīniskās ķīmijas un sintētisko zāļu tehnoloģijas pamatlicējiem Latvijā. Viņš ir bijis viens no dažādu pretvēža preparātu izstrādātājiem, tai skaitā imifosa, ftorafūra, nifurona, ginihina (hinifurils) un liofura. Ir publicējis vairāk nekā 400 zinātniskos rakstus.
Apbalvojumi
1976. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes darbinieka goda nosaukumu. Tāpat saņēmis vairākus apbalvojumus un medaļas, tai skaitā 1998. gadā ticis apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Diriģēšana
Diriģēšana ir lielākam izpildītāju skaitam rakstītu skaņdarbu iestudēšana un tā atskaņojuma vadīšana. Diriģenti parasti ir orķestriem, koriem, koncertgrupām un citiem muzikālajiem ansambļiem.
Notra
Notra ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 4 km uz dienvidem no pagasta un novada centra Viļāniem un 219,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V595 (Viļāni–Maltas Trūpi–Lomi), Notras upes krastā, uz ziemeļiem no Notras ezera.
Horvātijas vēsture
Horvātijas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Horvātijas teritorijā.
Romas impērijas provinces
Romas laikā mūsdienu Horvātijas teritorija bija sadalīta starp Dalmācijas un Panonijas provincēm. 293. gadā imperators Diokletiāns savā dzimtajā Salonas pilsētā (tagad Splita) pavēlēja celt milzu pili, kura kļuva par imperatora rezidenci. 7. un 8. gadsimtā Horvātiju ieņēma avāri un slāvi.
Viduslaiku Horvātija
1091. gadā pēc Horvātijas karaļa Stepana II nāves Ungārijas karalis Lāslo I Ārpāds pieteica pretenzijas uz Horvātijas karalistes troni. 1102. gadā Horvātija tika apvienota personālūnijā ar Ungāriju. No 1420. līdz 1797. gadam Dalmācija un Istrija bija Venēcijas republikas sastāvā.
Hābsburgu monarhijas sastāvā
Pēc Ungārijas sakāves 1526. gada Mohāčas kaujā Horvātija nokļuva Hābsburgu monarhijas pakļautībā. Osmaņu impērija pakāpeniski iekaroja gandrīz visu Horvātijas un Slavonijas teritoriju. Pēc uzvaras Lielajā turku karā 1699. gada Karlovicas līgumā Hābsburgu monarhija atguva tagadējās Horvātijas teritoriju. 1776. gadā par Horvātijas galvaspilsētu kļuva Agrama (pirms tam galvaspilsēta bija Varaždina). 1797. gadā arī Dalmāciju iekļāva Austrijas impērijas sastāvā. Krievijas impērijas atbalstītās Serbijas un Austroungārijas konflikts izraisīja Pirmo pasaules karu, kura laikā horvāti karoja Austroungārijas pusē.
Dienvidslāvijas sastāvā
Pēc Austroungārijas sabrukuma 1918. gada decembrī izveidojās Serbu, Horvātu un Slovēņu Karaļvalsts. Dalmācijas lielākās pilsētas Rijeka un Zadara starp kariem bija Itālijas teritorijā. Otrā pasaules kara laikā 1941. gada aprīlī Horvātijā iebruka vācu, itāļu un ungāru karaspēks, okupētajā teritorijā izveidojās Horvātijas Neatkarīgā valsts, kuras sastāvā iekļāva arī Bosniju un Hercegovinu.
1945. gada 29. novembrī tika izveidota Dienvidslāvijas Demokrātiskā Federācija, ko 1946. gadā pārdēvēja par Dienvidslāvijas Federatīvo Republiku, vēlāk par Dienvidslāvijas Sociālistisko Federālo Republiku.
Tās sastāvā bez Horvātijas ietilpa arī Bosnija un Hercegovina, Serbija, Maķedonija, Melnkalne un Slovēnija.
Horvātijas Republika
1991. gada 25. jūnijā Zagrebā Horvātijas parlaments pasludināja Horvātijas valsts neatkarību. Pēc DSFR sabrukšanas 1991. gadā sākās Horvātijas karš un Bosnijas karš (1992—1995). Pēc kara beigām 1995. gadā serbi atstāja Krainas teritoriju.
Osvalds Zebris
Osvalds Zebris (dzimis 1975. gada 21. februārī Rīgā) ir latviešu rakstnieks un žurnālists.
Biogrāfija
O. Zebris beidzis Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultāti, kur ieguvis maģistra grādu uzņēmējdarbības vadībā. Bijis žurnālists un redaktors laikrakstos „Diena” un „Neatkarīgā Rīta Avīze”, bijis žurnāla „Kapitāls” galvenais redaktors, vadījis portālu kulturasdiena.lv, kā arī bijis literārā žurnāla „Domuzīme” redaktors. Strādājis mārketinga komunikāciju jomā uzņēmumos "Hill and Knowlton Latvia” un "McCann”, 2013. gadā izveidojis uzņēmumu "Tekstu Cehs".
89. Kinoakadēmijas balva
89. Kinoakadēmijas balvas tika pasniegtas Dolby teātrī, Losandželosā. Balvas pasniedza Kino mākslas un zinātnes akadēmija labākajām 2016. gada filmām divdesmit četrās kategorijās. ASV ceremoniju pārraidīja ABC kanāls. Ceremonijas producenti bija Maikls De Luka un Dženifere Toda, režisors Glens Veiss. Pasākumu vadīja vakara šovu vadītājs, aktieris un komiķis Džimijs Kimels, viņš šo ceremoniju vadīja pirmo reizi.
Osvalds Zebris
Biogrāfija
Saņēmis Latvijas Žurnālistu asociācijas "Izcilības balvu" par kultūrvēsturisku lekciju sēriju "Vaidelote" portālā Delfi. Sadarbībā ar Delfi tapuši tādi projekti kā "Uzticēšanās vērtība", "100 gadu 100 dienās", "Mājupceļš brīvībā: 1989", "Dailes teātris – 100", kuros O. Zebris līdzdarbojies gan kā redaktors, gan tekstu autors. O. Zebris ir viens no žurnāla "IR Nauda" autoriem.
Schwalbe
Schwalbe (de — 'bezdelīga') ir vācu šaha problēmistu biedrība. Tā izdod šaha kompozīcijas žurnālu Die Schwalbe.
89. Kinoakadēmijas balva
2016. gada 12. novembrī Kinoakadēmija rīkoja gadskārtējo 8. Governors Awards ceremoniju, kas norisinājās Holivudas un Hailendas centra lielajā deju zālē. 2017. gada 11. februārī viesnīcā Beverly Wilshire, Beverlihilsā, norisinājās Kinoakadēmijas balvu par tehniskajiem sasniegumiem pasniegšana, pasākumu vadīja Džons Čo un Leslija Manna.
Dziesmuvara (filma)
Sižets
Dziesmu svētki jau kopš to pirmsākumiem bijuši viena no latviešu identitātes sastāvdaļām. Filmā parādīta vēlme Dziesmu svētkus pakļaut ideoloģiskiem mērķiem, kā arī tā nepieļaušana no tautas puses.
Schwalbe
Problēmistu biedrība
Biedrība "Schwalbe" dibināta 1924. gada 10. februārī Esenē kā šaha problēmistu apvienība, ar mērķi veicināt šaha uzdevumu sastādīšanas mākslu. Tās dibinātāji bija 15 Rūras problēmisti ar Vilhelmu Masmani vadībā. Par pirmo priekšsēdētāju tika ievēlēts Antons Trillings. 1972. gadā pēc Gerharda Jenša ierosinājuma un Vernera Špekmaņa atbalsta tā kļuva par Vācijas šaha federācijas locekli un ieguva nacionālās biedrības statusu.
Biedrības nosaukums tika aizgūts no Koca un Kokelkorna četrvilča, kas šaha problēmistu vidū pazīstams ar nosaukumu "bezdelīga".
89. Kinoakadēmijas balva
Filma "Mēnessgaisma" ieguva balvas trīs kategorijās, tajā skaitā arī kā "Labākā filma", savukārt filma "La La Land: Kalifornijas sapņi" ieguva visvairāk balvas, sešās kategorijās no 14 nominācijām. Nebijis gadījums Amerikas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā bija, kad kā labāka filma nepareizi tika paziņota "La La Land: Kalifornijas sapņi". Pēc dažām minūtēm kļūda tika izlabota un "Mēnessgaisma" saņēma balvu. "Mēnesgaisma" kļuva par pirmo filmu, kurā visas lomas atveido afroamerikāņi un par pirmo LGBT tēmai veltīto filmu, kas ieguvusi balvu kā labākā filma. Filmas "Kauja par Heksoridžu" un "Mančestra pie jūras" katra ieguva divas balvas. Tāpat pa vienai balvai saņēma "Atnācēji", "Fantastiskās būtnes — un kur tās meklēt", Fences, "Džungļu grāmata", O.J.: Made in America, Piper, "Komivojažieris", Sing, "Pašnāvnieku vienība", "Baltās ķiveres" un "Zootropole".
Osvalds Zebris
Biogrāfija
Ar rakstniecību nodarbojas kopš 2007. gada. 2008./2009. gadā piedalījies Latvijas Rakstnieku savienības organizētajā Literārajā akadēmijā. Pirmā grāmata, stāstu krājums „Brīvība tīklos” saņēma Literatūras gada balvu nominācijā "Spilgtākā debija". Pēc tam izdoti trīs romāni: "Koka nama ļaudis", "Gaiļu kalna ēnā" un "Māra", un stāstu krājums "Šaubas". Romāni "Koka nama ļaudis" un "Gaiļu kalna ēnā" ir tikuši nominēti Literatūras gada balvai kā gada labākie prozas darbi.
Schwalbe
Problēmistu biedrība
Autori uzdevumu publicēja ar epigrāfu: "Viena bezdelīga pavasari nenes".
89. Kinoakadēmijas balva
Uzvarētāji un nominanti
89. Kinoakadēmijas balvas nominantus paziņoja kinorežisori Giljermo del Toro, Džeisons Raitmans, Kinoakadēmijas prezidente Šerila Būna Aizeksa, aktrises Bri Lārsone, Mārša Geja Hārdena, Glenna Klouza, Gabereja Sidibeja un Dženifere Hadsone un aktieri Terenss Hauards, Kens Vatanabe, Demjans Biširs un scenārists Dastins Lenss Bleks. Pirmo reizi Kinoakadēmijas pastāvēšanas vēsturē nominantus paziņoja izmantojot tiešsaistes translāciju Kinoakadēmijas oficiālajās mājaslapās (Oscars.org, Oscars.com), kā arī ar vietējo raidorganizāciju palīdzību. "La La Land: Kalifornijas sapņi" saņēma visvairāk nominācijas, kopskaitā četrpadsmit, kas ir saņemto nomināciju rekords vienai filmai, šādas rekordistes ir arī "Viss par Ievu" (1950) un "Titāniks" (1997) ar tikpat lielu nomināciju skaitu; "Atnācēji" un "Mēnessgaisma" ierindojās otrajā vietā ar astoņām nominācijām katrai filmai.
Osvalds Zebris
Biogrāfija
Ir Latvijas Rakstnieku savienības biedrs. 2016. un 2018. gadā vadījis Rakstnieku savienības Literārās akadēmijas prozas meistardarbnīcas. 2018./2019. gadā strādāja kā VKKF Literatūras nozares eksperts.
Schwalbe
Problēmistu biedrība
Mēģinājumu 1. Dh7? ar draudu 2. Db1#, atspēko Te4!, bet 1.Da7? Ta4!.
89. Kinoakadēmijas balva
Uzvarētāji un nominanti
O.J.: Made in America ar filmas ilgumu 467 minūtes kļuva par ilgāko filmu, kas ieguvusi Kinoakdēmijas balvu, apsteidzot iepriekšējo 431 minūti ilgo "Karš un miers", kas ieguva balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā" 1969. gadā. Keisijs Afleks ieguva balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā, tādējādi kopā ar savu vecāko brāli Benu Afleku kļuva par 16. radinieku pāri, kas ieguvuši Kinoakadēmijas balvu. Maheršala Ali kļuva par pirmo musulmaņu aktieri, kas saņēmis šo balvu. Vaiola Deivisa kļuva par pirmo melnādaino personu, kas saņēmusi Trīskāršo aktierspēles kroni ar iegūtajām Kinoakadēmijas, Tony un Emmy balvam. 32 gadus vecais Damjēns Šazels kļuva par jaunāko personu, kas saņēmis balvu kā labākais režisors, apsteidzot Normanu Taurogu, kas saņēma šo balvu 33 gadu vecumā par 1931. gada komēdiju Skippy.
Osvalds Zebris
Biogrāfija
Par romānu "Gaiļu kalna ēnā" 2017. gadā Zebris saņēmis Eiropas Savienības Literatūras balvu. Romāns tulkots angļu, ungāru, franču, itāļu, albāņu, serbu, lietuviešu, horvātu un bulgāru valodā, tā izdošanas tiesības pārdotas 7 Eiropas valstīs. Romāns līdz šim izdots Serbijā (izdevn. Arete), Ungārijā (L'Harmattan), Bulgārijā (Paradox), Itālijā (Mimesis), Francijā (Agullo Editions) un Albānijā (Botime Pegi).
Stāstu krājums "Brīvība tīklos" tulkots angļu un itāļu valodā, 2020. gadā tas tika izdots Itālijā (Mimesis).
Schwalbe
Žurnāls
Žurnāls Die Schwalbe pirmais numurs iznāca 1924. gada jūlijā. Kopš šī datuma to izdod reizi divos mēnešos. Tikai starp 1943. un 1946. gadu bija ar karu saistīts pārtraukums. Die Schwalbe tiek tirgots visā pasaulē. Žurnāls publicē šaha kompozīcijas un to risinājumus, izziņo šaha uzdevumu sastādīšanas konkursus, iespiež rakstus par šaha kompozīciju.
Osvalds Zebris
Biogrāfija
2021. gadā izdots Imanta Ziedoņa citātu krājums "Minimismi II" (izd. fonds "Viegli"), kuru sakārtojis O. Zebris.
Zīlītes
Zīlītes, zīlīšu ģints (Parus) ir zīlīšu dzimtas (Paridae) ģints, kas mūsdienās apvieno 4 zīlīšu sugas. Tās sastopamas Eiropā, Āzijā un Āfrikā.
Osvalds Zebris
Biogrāfija
2021. gadā tika izdotas Baltijas autoru īsgrāmatiņas bērniem "Tiny Books from Baltic authors", viens no autoriem (stāsts "Albatross") ir O. Zebris (ilustrāciju autore – māksliniece Egle Gelažūte-Petrauskiene).
2022. gadā izdots romāns "Mežakaija", kas veltīts rakstniekam Gunaram Janovskim. 2022. gada pavasarī romāns iekļuvis Latvijas sabiedrisko mediju gada balvai "Kilograms kultūras" finālā.