cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turcijas mūzika
Vēsture
Turcijas tradicionālā mūzika iedalās divos galvenajos žanros — klasiskā mākslas mūzika un tautas mūzika. Klasiskai mūzikai ir raksturīgs agrākās Osmaņu impērijas elites krāšņums un tajā jūtama blakus reģionu un dažādu impērijas novadu ietekme — persiešu, bizantiešu un Balkānu eiropiešu žanri. Šī mūzikas stila pirmsākumu stilu sauc par saraja mūziku (turku: saray, pils, galms). Vēlāko posmu — neoklasisko turku mūziku sauc par sanat musikisi, jeb neoficiāli — alaturka. Saraja mūzikas stilam pieskaita arī tā laika mehteru maršu mūziku, kas ir rietumu militāro maršu pamatā.
Turku tautiskā mūzika ir žanrs, kas sakņojas Anatolijas lauku kultūrā, Balkānos un Tuvajos Austrumos. Neskatoties uz to, ka turku tautiskai mūzikai ir spēcīgas Centrālāzijas tjurku tautu kultūras iezīmes, tā ļoti spēcīgi ietekmējusies no citām Eiropai tuvākām tautām. Reliģisko mūziku Turcijā parasti pieskaita tautiskajai mūzikai, jo šādu mūziku spēlēja ceļošie dziesminieki (turku: aşık), bet tā kā šīs mūzikas ietekmē radusies sūfisma garīgā mevlevī ordeņu mūzika, tā ieguvusi augstu vērtību.
Pastāv uzskats, ka dalījums divos mūzikas stilos attīstījies Tanzimata reformu laikā Osmaņu impērijas laikā, kad galmā un laukos spēlēja atšķirīgu mūziku. Tomēr, ņemot vērā impērijā valdošo multikulturālo vidi, abi mūzikas virzieni ietvēra dažādu tautu stilus un osmaņu mūzika uzskatāma par pirmo patieso pasaules mūziku. Neskatoties uz osmaņu klasiskās un tautas mūzikas popularitāti, tās reģionālie paveidi tomēr piedzīvojuši lielu popularitātes kritumu.
Pēc 1923. gada, kad tika izveidota Turcijas Republika, valsts tiecās sekmēt vienotas nacionālās kultūras veidošanos. Līdz ar to bija jālikvidē Stambulas kultūra, kuru uzskatīja par osmaņu augstmaņu kultūru, un tā jāaizvieto ar Anatolijas lauku mūziku, kuru uzskatīja par patiesi turcisku. Līdz ar to jaunā valsts popularizēja tautas mūziku, atstājot klasisko mūziku otrajā plānā. Papildus šādai politikai tika arvien vairāk sekmēta arī rietumu mūzikas ienākšana turku kultūrā, jo viens no galvenajiem jaunās valsts uzdevumiem bija sabiedrības eiropeizācija. 1960. gadu beigās Turcijā rietumu mūziku sauca par hafif-batı müziği (vieglā rietumu mūzika), bet arvien populārāka kļuva sociālistiskā kustība un özgün muzik (īstā mūzika), jeb protesta mūzika. 1970. gados, pieaugot iedzīvotāju migrācijai no laukiem uz pilsētām, lauku un pilsētas kultūru sintēzes rezultātā radiās jauns kultūras virziens, ko vairāki muzikologi uzskata par osmaņu klasiskās mūzikas deģenerāciju. Paradoksāli, bet mūzikas virziens, ko agrāk turki uzskatīja par svešu, vēlāk saukts par alaturka un tagad tiek uzskatīta par mūziku, kuru atkal apdraud ārzemju ietekme.
Pēc pārcelšanās no lauku apvidus šī pilsētu iedzīvotāju daļa cieta ievērojamu ekonomisku triecienu un nonāca grūtībās, jo nevarēja pielāgoties pilsētas videi. Līdz ar to šis iedzīvotāju slānis kļuva atšķirīgs no turīgajiem iedzīvotājiem un arī viņu starpā izveidojās kulturālas atšķirības un jauns mūzikas virziens — arabesk (arabeska), kurā raksturīga smeldzīga un aizkustinoša melodija un dzeja par ciešanām. Arabeska veidojās kā turku tautiskās mūzikas un Tuvo Austrumu mūzikas apvienojums, kas ļoti līdzinājās kreisā spārna arabeskai. Laikā, kad valstī varu pārņēma militāristi, gan arabesku, gan īsto mūziku valdība uzskatīja par deģenerētu un popularizēja turku klasisko un mūsdienu mūziku.
1970. un 1980. gados rietumnieciskā mūzika sāka zaudēt savu popularitāti arabeskai, neskatoties uz to, ka tās pusē bija tādas populāras zvaigznes kā Ažda Pekkana un Sezena Aksu. 1990. gados rietumnieciskā mūzika atkal atguva savu popularitāti un ar Sezenas Aksu atbalstu veidojās tādas jaunas mūzikas zvaigznes kā Tarkans un Sertaba Erenera. Tajā pat laikā pamazām popularitāti ieguva arī tādi mūsdienīgi virzieni kā turku rokmūzika, turku elektroniskā mūzika, turku hip-hops un turku deju mūzika.
Klasiskā mūzika
Osmaņu galma mūzikā bija daudzveidīga daudzu dažādu tonalitāšu un toņkārtu sistēma (makami), kā arī dažādi citi kompozīcijas likumi. Pastāvēja arī vairāki klasiskās mūzikas nošu pieraksta veidi un līdz rietumu pieraksta pakāpeniskai ieviešanai slavenākais bija Hamparsuma nošu pieraksts. Turku klasisko mūziku mūsdienās māca konservatorijās un sabiedriskos klubos, no kuriem visaugstāk vērtētais ir Stambulas Üsküdar Musiki Cemiyeti.
Klasiskās mūzikas slavenākie mūziķi ir Dede efendi, Dimitrie Kantemirs, Hamparsums Limoncijans, Kemani Tatjoss Ekserdžijans, sultāns Selims III un sultāns Suleimans Lieliskais. Mūsdienās slavenākais klasiskās mūzikas dziedātājs ir Mīnirs Nuretins Selčuks, kurš pirmais uzsāka solo dziedātāja tradīciju. Citi slaveni dziedātāji ir Bīlenta Ersoja (pirms dzimuma maiņas — Bīlents Ersojs), Zeki Mīrens, Mīzejens Senars un Zekai Tundža.
Populārā mūzika
Populārā mūzika tiek īpaši nošķirta no citiem mūzikas stiliem, kas turpināja pastāvēt Turcijas mūzikas dzīvē pēc Osmaņu impērijas sadalīšanas. Iemesls tam, iespējams, ir valsts modernizācijas centieni, sākot ar 1924. gadu un Turcijas tuvināšanās rietumu mūzikas virzieniem.
Vairākuma popmūzika
Turcijas popmūzikas pirmsākumi meklējami 1950. gados, kad tā bija pamatā rietumu stila kopija un sastāvēja no tādiem virzieniem kā roks, tango un džezs. Veidojoties jauniem stiliem, tika pārņemti arī citi, piemēram hiphops, smagais metāls un regejs.
Aranžējumu laikmeta (70. gadi) superzvaigzne bija Ažda Pekana, kura debitēja Parīzes "Olympia" kopā ar Enriko Maciasu. Populāra grupa bija MFÖ (Mazhars, Fuats un Ēzkans), kurai sekmīgi izdevās izmantot turku prosodiju un apvienot turku un rietumu kultūru elementus. Ļoti populāra bija arī dziedātāja Sezena Aksu, kuras devums lielā mērā ietekmēja turku popmūzikas tā laika skanējumu un palīdzēja tai no neveikliem pirmsākumiem izaugt par tādu mūzikas nozari, kāda tā pastāv mūsdienās. Pateicoties Sezenai, Turcija sāka dalību Eirovīzijas dziesmu konkursā un viņas protežē Sertaba Erenera Rīgā 2003. gadā guva pirmo Turcijas uzvaru.
Populārākie vīriešu dzimuma izpildītāji Turcijā ir Tarkans un Mustafa Sandals. Tarkans savu milzīgo popularitāti Eiropā un Latīņamerikā guva, pateicoties Sezenas Aksu komponētajai dziesmai "Şımarık", to vēlāk iedziedājuši vairāki citi dziedātāji. Savukārt Mustafa Sandals veiksmīgi iekļuva vairāku Eiropas sarakstu augšgalā ar savu 2005. gada dziesmu "İsyankar".
Turku hiphops
Turku hiphops, arī austrumnieciskais hiphops ir Vācijā dzīvojošo turku jaunrades rezultāts un tā pamatā ir turku jauniešu viedoklis par Vācijā dominējošo attieksmi pret iebraucējiem. 1995. gadā Vācijas turki izveidoja grupu "Cartel", kas kļuva ievērojama ar revolucionārajiem vārdiem savās dziesmās un piesaistīja uzmanību gan Vācijā, gan Turcijā jaunākās paaudzes vidū. Turcijas repa mūzikas zvaigznes ir Džeza un Sagopa Kajmera.
Arabeska
Sākot ar 1970. gadiem, imigrācijas vilnis no Turcijas dienvidaustrumu reģioniem uz Stambulu izraisīja jaunas kultūras un mūzikas virziena veidošanos. Līdz ar to Stambulas mūzikas dzīve piedzīvoja zināmas izmaiņas, tika slēgti dažādi agrāk populārie bāri un "fasıl" mūzikas zāles. Jaunie pilsētas iedzīvotāji sev līdzi atnesa arī citu izpratni par mūziku un savu stilu, kas pamatā bija Tuvo Austrumu kultūra. Muzikologi šo stilu pielīdzināja arabeskai, jo šim mūzikas stilam ir raksturīga spalga dziedāšana un gaudas, kas raksturīgas arābu mūzikai.
1980. gados šī stila popularitāte jau bija tik liela, ka tā sāka apdraudēt turku popmūziku. Tās populārākās zvaigznes bija Mīslīms Gīrsess un Ibrahims Tatlises. Turku arabeskas stilam raksturīgas arī vairākas iezīmes, kas saglabājušās no osmaņu vēderdeju mūzikas (turku: fantazi) un šo stilu īpaši izceļ tādi dziedātāji kā Ebru Gīndeša un Orhans Gendžebajs, pievienojot arabeskai arī dažādus rietumu roka elementus.
Kurzemes gubernatoru uzskaitījums
Kurzemes gubernatori bija Zviedrijas, vēlāk Krievijas impērijas valdnieku iecelti Kurzemes, Zemgales un Sēlijas pārvaldnieki no 18. līdz 20. gadsimtam. Kurzemes gubernatoru rezidence atradās Jelgavas pilī, kur atradās arī galvenās pārvaldes iestādes.
Lielā Ziemeļu kara laika gubernatori
Pēc sakšu armijas sakāves Daugavas kaujā mazgadīgais Kurzemes un Zemgales hercogs Frīdrihs Vilhelms kopā ar māti devās pie sava mātesbrāļa Prūsijas hercoga Frīdriha, bet viņa tēvabrālis un aizbildnis Ferdinands Ketlers aizbēga uz Dancigu, kur pavadīja visu tālāko mūžu.
1701. gadā Kurzemes landtāgs zviedru okupētajā hercogistē atteicās atzīt mazgadīgā Frīdriha Vilhelma aizbildni Ferdinandu Ketleru par Kurzemes hercogu. Kad 1703. gadā mazgadīgā hercoga māte Potsdamā ottreiz apprecējās ar Baireitas markgrāfu Kristiānu Ernestu, Kurzemes landtāgs viņai atņēma pavaldones tiesības. Par Kurzemes un Piltenes gubernatoru Zviedrijas karalis iecēla ģenerālmajoru Ādamu Lēvenhauptu. Pēc uzvarētās Mūrmuižas kaujas gubernators Lēvenhaupts 1705. gadā izlēma atvilkt savu armiju uz Vidzemi, bet krievi, saņēmuši papildspēkus, 1705. gada augustā jau ar 16 500 vīriem viegli ieņēma Kurzemi un Zemgali. Par gubernatoru tika iecelts Rūdolfs Fēlikss Bauers.
Pēc tam, kad 1706. gada 3. februārī zviedru karaspēks kaujā pie Frauštates Silezijā uzvarēja sakšu armiju, 1707. gada martā krievu armija atstāja Kurzemi, kuru atkal pārņēma zviedri.
Krievijas valdības ieceltie Kurzemes gubernatori
Pēc Trešās Polijas dalīšanas Kurzemes un Zemgales hercogiste un Piltenes apgabals tika inkorporēti Krievijas impērijas sastāvā.
Baltijas (Vidzemes, Igaunijas un Kurzemes) ģenerālgubernatori
Rezidēja Rīgas pilī. Kurzemes civilgubernatori bija pakļauti Baltijas ģenerālgubernatoriem.
Evansa rags
Evansa rags ir klinšains zemesrags Rosa salas rietumos, veido Erebusa līča ziemeļu robežu. Ragu atklāja britu polārpētnieka Roberta Skota 1901. - 1904. gadu ekspedīcija un nosauca par Skveri ragu (The Skuary). Skota otrā ekspedīcija (1910-13) izmantoja šo vietu kā atbalsta punktu un ragu pārdēvēja ekspedīcijas komandiera vietnieka leitnanta Edvarda Evansa (Edward R.G.R. Evans) vārdā. Skota bāze eksistē joprojām un ir pazīstama kā "Skota būda" (Scott's Hut) un ir aizsargājams vēstures piemineklis.
Evansa ragā no 1987. līdz 1992. gadam atradās Greenpeace polārstacija Vorldparka.
Troickis
Troickis var būt:
Vecumnieku novads
Vecumnieku novads bija 2009. gadā izveidota un 2021. gada 1. jūlijā likvidēta pašvaldība Zemgalē, kurā bija apvienoti četri bijušā Bauskas rajona un divi bijušā Aizkraukles rajona pagasti (Kurmenes un Valles pagasts). Robežojās ar Bauskas, Iecavas, Baldones, Ķeguma, Jaunjelgavas un Neretas novadiem, kā arī Lietuvas Panevēžas apriņķi. Novada centrs bija Vecumnieki.
2021. gada Latvijas administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Vecumnieku novadu iekļāva jaunajā Bauskas novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Izglītība
Novadā atrodas šādas skolas:
Reliģija
Novadā atrodas 5 baznīcas:
Livonijas landtāgs
Livonijas landtāgs (de - "Livonijas zemes sapulce") jeb Livonijas konvents bija Livonijas konfederācijas pārstāvju sapulce 15. un 16. gadsimtā. Parasti landtāga deputāti pulcējās Valkā vai Valmierā, jo tās atradās Livonijas konfederācijas centrā, reizumis arī Rīgā, Tērbatā, Cēsīs un Vīlandē. Landtāga kompetencē ietilpa kopīga Livonijas ārpolitika un militārā sadarbība, iekšpolitisko attiecību veidošana, tirdzniecisko līgumu slēgšana, nodokļu un naudas politika, izbēgušo zemnieku atdošana. Landtāgi bija arī Livonijas konfederācijas augstākais likumdevējs un tiesa starp valstīm un kārtām.
Vēsture
Pirmo Livonijas feodālo senioru koncilu 1226. gada martā Rīgas Doma baznīcā sasauca Romas pāvesta legāts Modenas Vilhelms, kas uzskatāms par Livonijas pašpārvaldes tradīciju aizsākumu.
1419. gada februārī Rīgas arhibīskaps Johans VI Ambundi Valkā sasauca pirmo Livonijas zemes kungu, prelātu, vasaļu un pilsētu pārstāvju sanāksmi. Saskaņā ar 1422. gada janvāra landtāga lēmumu sesijas bija sasaucamas ik gadus. Līdz ar landtāgu darbības sākumu mazinājās Romas pāvestu ietekme, jo Livonijas valdnieki svarīgākos jautājumus tagad varēja izlemt uz vietas.
Pēc Livonijas ordeņa sagrāves Pabaiskas kaujā 1435. gada 4. decembrī tas Valkā parakstīja "draudzīgu vienošanos" (eiine fruntliche eyntracht) ar visiem Livonijas Konfederācijas partneriem (Rīgas, Kurzemes, Tērbatas, Sāmsalas-Vīkas un Tallinas bīskapiem un to vasaļiem, Rīgas, Tallinas un Tērbatas rātēm) par kopīgu militāru sadarbību. Livonijas ordeņa mestra Valtera Pletenberga valdīšanas laikā 1501. gada janvārī Livonijas landtāgā Valmierā tika noslēgts aizsardzības un uzbrukšanas savienības līgums uz 10 gadiem starp Livonijas konfederāciju un Lietuvas dižkunigaitiju.
1525. gadā Livonijas landtāga laikā baznīcas reformators Silvestrs Tegetmeijers Valmieras Sv. Sīmaņa baznīcā noturēja sprediķi pret katolisko ticību. Landtāgi pēc tam Rīgas arhibīskapa Johana VII Blankenfelda prombūtnes dēļ nenotika no 1526. līdz 1530. gadam. 1554. gadā landtāgs apstiprināja Lutera mācības oficiālo statusu un pasludināja Augsburgas ticības apliecības brīvību Livonijā.
Rainers Marija Rilke
1875-1896
Rilke dzimis Prāgā. Viņa tēvs Jozefs Rilke pēc neveiksmīgas militārās karjeras bija kļuvis par dzelzceļa ierēdni, viņa māte Sofija Enca bija cēlusies no kādas Prāgas fabrikantu ģimenes. Attiecības starp Rilkes vecākiem bija visai sliktas, un 1884. gadā viņi izšķīrās. Rilki audzināja māte.
1885. gadā, vecāku spiests, Rilke iestājās karaskolā, lai sagatavotos virsnieka karjerai. 1891. gadā slimības dēļ viņš mācības šajā iestādē pārtrauca. No 1892. līdz 1895. gadam Rilke pie privātskolotājiem gatavojās abitūrijai. 1895./1896. gadā Rilke studēja literatūru, mākslas vēsturi un filozofiju Prāgā un Minhenē.
Livonijas landtāgs
Vēsture
Lai apspriestu Livonijas kara ar Krievijas caristi jautājumus, 1560. gada jūlijā Pērnavā sapulcējās Livonijas landtāgs, kurā piedalījās gan Rīgas virsbīskaps markgrāfs Vilhelms un viņa palīgs Mēklenburgas hercogs Kristofors, gan Sāmsalas, Kurzemes un Rēveles bīskapijas pārvaldnieks Holšteinas hercogs Magnuss, gan arī Livonijas ordeņa mestrs Gothards Ketlers. Kad landtāgs bija jau sācies, krievi ar lielu karaspēku aplenca Vīlandes pili un nopostīja pilsētu pie tās. Kad Pērnavas landtāga dalībnieki uzzināja par krievu armijas pārspēku, viņi nespēja vienoties par Livonijas valstu kopīgu karadarbību pret Krieviju un ātri vien izklīda.
Rainers Marija Rilke
1897-1902
1897. gadā Minhenē Rilke satika Lū Andreasu-Salomē — intelektuāli un rakstnieci, kurā iemīlējās un ar kuru viņam izveidojās intensīvas attiecības, kas ilga līdz 1900. gadam. Andreasa-Salomē šajā laikā bija precējusies ar valodnieku Karlu Frīdrihu Andreasu
Romans Šebrle
Romans Šebrle (cs; dzimis Lanškrounā, Čehoslovākijā) ir čehu vieglatlēts, desmitcīņnieks. R. Šebrlem iepriekš piederēja Pasaules rekords desmitcīņā, 2001. gadā viņš kļuva par pirmo sportistu, kam izdevies pārsniegt 9000 punktu robežu. Viņa uzstādītais rezultāts bija 9026 punkti. Iepriekšējais rekords piederēja citam čehu sportistam Tomāšam Dvoržākam, kas divus gadus iepriekš sasniedza 8994 punktu robežu.
Rainers Marija Rilke
1897-1902
Rilke 1897. gada rudenī sekoja Andreasai-Salomē uz Berlīni. 1898. gadā Rilke devās pirmajā vairāku nedēļu ārzemju ceļojumā uz Itāliju. 1899. gadā viņš kopā ar Andreasu pāri devās uz Maskavu, kur satikās ar Ļevu Tolstoju. 1900. gada vasarā viņš — šoreiz kopā tikai ar Lū Andreasu-Salomē — vēlreiz apmeklēja Krieviju (Maskavu un Sanktpēterburgu).
Livonijas landtāgs
Struktūra
Livonijas landtāgā bija četras kūrijas:
Romans Šebrle
Šebrle ir piedalījies trijās olimpiskajā spēlēs (2000, 2004, 2008). 2000. gada Sidnejas spēlēs viņš ieguva sudraba medaļu, zaudēja vienīgi Igaunijas sportistam Erki Nolam, 2004. gada Atēnu spēlēs viņš kļuva par olimpisko čempionu, taču 2008. gada Pekinas spēlēs spēja iegūt tikai 6. vietu.
Rainers Marija Rilke
1897-1902
1900. gada rudenī pēc attiecību izbeigšanas ar Andreasu-Salomē Rilke kādu laiku uzturējās Vorpsvēdes ciemā Lejassaksijā pie mākslinieka Heinriha Fogelera. Tur Rilke sastapa skulptori Klāru Vesthofu, ar kuru 1901. gadā apprecējās. Tā paša gada decembrī piedzima viņu meita Ruta. Tomēr ģimene izjuka, un 1902. gadā Rilke devās uz Parīzi, lai rakstītu monogrāfiju par tēlnieku Ogistu Rodēnu.
Livonijas landtāgs
Lēmumu pieņemšana
Landtāga sasaukuma iniciatori visbiežāk bija Rīgas arhibīskapi, retāk ordeņa mestri. Landtāgā piedalījās Rīgas arhibīskapa un Tērbatas, Sāmsalas, kurzemes un Rēveles bīskapu domkapitulu pārstāvji (parasti to prāvesti un dekāni). Livonijas ordeni pārstāvēja ordeņa padome. Rīgas, Tērbatas un Rēveles pilsētas pārstāvēja birģermeistari un 2-3 rātskungi. Reizēm delegātu skaits bija lielāks, piemēram, 1457. gada landtāgā Valkā piedalījās 84 deputāti, no tiem 57 vasaļu priekšstāvji.
Romans Šebrle
Ir piedalījies 7 Pasaules čempionātos (1997, 1999, 2001, 2003, 2005, 2007, 2009), kuros ir ieguvis zelta medaļu 2007. gadā un sudrabu 2003. un 2005. gada čempionātos. R. Šebrle ir divkārtējs Pasaules čempions telpās (2001, 2004), divkārtējs Eiropas čempions (2002, 2006). Tāpat ir svinējis uzvaru 1997. gada Universiādē.
Rainers Marija Rilke
1902-1910
Parīzē Rilke intensīvi iepazinās ar moderno mākslu (Rodēns, Pols Sezans). Parīzes dzīves pieredze atspoguļojas Rilkes vienīgā, 1904. gadā iesāktā romāna "Maltes Lauridsa Briges piezīmes" (Die Aufzeichnungen des Malte Laurids Brigge, 1910) pirmajā daļā. Parīze šajā laikā aizvien vairāk kļuva par Rilkes galveno mājvietu. No 1905. līdz 1906. gadam viņš bija Rodēna privātsekretārs.
Livonijas landtāgs
Lēmumu pieņemšana
Tomēr kopumā Livonijas landtāgu darbības efektivitāte un vara bija stipri ierobežota. Grūti bija panākt landtāgā visu četru kūriju saskaņu lēmumu pieņemšanā, landtāgam nebija arī sava izpildvaras aparāta, kas spētu tā lēmumus īstenot visā Livonijas teritorijā. Bieži vien valstis un kārtas pieņemtos landtāgu lēmumus ignorēja.
Rainers Marija Rilke
1902-1910
Parīzes laikā Rilke publicēja vairākus dzejas krājumus.
Livonijas landtāgs
Pēc Livonijas konfederācijas likvidēšanas
Pēc Livonijas pievienošanas Polijas-Lietuvas kopvalstij 1567. gadā notika Rīgas landtāgs, kas pēc hercoga Gotharda priekšlikuma lieņēma lēmumu par jaunu luterāņu baznīcu būvi hercogam pakļautajā Livonijas daļā. Pēc tam, kad hercogs Gothards 1578. gadā zaudēja administratora tiesības Pārdaugavas Livonijā, sanāca atsevišķi Vidzemes un Kurzemes landtāgi. Vidzemes landtāgs arī Zviedru Vidzemes pārvaldē saglabāja nozīmīgu lomu, reizēm būdams pat opozīcijā Zviedrijas karalim, piemēram, Johans Reinholds Patkuls krasi iebilda pret muižu redukcijas politiku. Pēc Inflantijas vaivadijas nodibināšanas landtāga lomu tajā pildīja Inflantijas seimiks, kas parasti sanāca Daugavpilī, bet Piltenes landtāgs sanāca Aizputē.
Rainers Marija Rilke
1910-1919
No 1911. gada oktobra līdz 1912. gada maijam Rilke uzturējās Duinas (Duino) pilī Triestes tuvumā Itālijā pie grāfienes Marijas fon Turnas. Tā iespaidā 1913. gadā viņš iesāka rakstīt "Duinas elēģijas" (Duineser Elegien).
Livonijas landtāgs
Pēc Livonijas konfederācijas likvidēšanas
Krievijas impērijas pakļautībā turpināja darboties Vidzemes guberņas landtāgs un Kurzemes guberņas landtāgs.
Rainers Marija Rilke
1910-1919
Aizsākoties Pirmajam pasaules karam, Rilke atradās Vācijā. Atgriezties Parīzē nebija iespējams. Lielāko daļu kara laika Rilke pavadīja Minhenē. 1916. gada sākumā viņš tika mobilizēts un bija spiests Vīnē piedalīties militārajās apmācībās, taču ietekmīgi draugi iekārtoja viņu darbā kādā militārā arhīvā, un 9. jūnijā viņš tika demobilizēts.
1919-1926
1919. gada 11. jūnijā Rilke no Minhenes devās uz Šveici. Rilke dzīvoja Soglio, Lokarno un citur, līdz apmetās Valē kantonā Sjerras tuvumā, kur nodevās intensīvai radošajai darbībai. Šajā laikā tapa arī dzejoļu cikls "Soneti Orfejam" (Sonette an Orpheus).
Rilke nomira 1926. gada 29. decembrī, nāves cēlonis — leikēmija.
Igors Troickis
Igors Troickis (dzimis ) ir bijušais Latvijas futbola aizsargs. Laika posmā no 1992. līdz 2001. gadam viņš aizvadīja 41 spēli Latvijas izlasē. Savu karjeru pārsvarā viņš aizvadīja Latvijas čempionātā un Krievijas 1. līgā, uzspēlējot arī trīs spēles Krievijas Augstākajā līgā Kaļiņingradas "Baltika" sastāvā.
Šveices karogs
Šveices karogs ir viens no diviem valstu karogiem, kuriem ir kvadrātveida forma (otrs ir Vatikāna karogs).
Taurgovs
Taurgovs jeb Heka taurs, Heka liellops (Bos primigenius taurus) ir selekcijas ceļā iegūta liellopu šķirne, kas selekcionēta ar mērķi, dabā atgriezt izmirušos taurus (Bos primigenius).
Šveices ģerbonis
Šveices Konfederācijas ģerbonis ir viens no Šveices valsts simboliem. Tas veidots uz karoga pamata, izmainot formu no standarta karoga uz heraldiskā vairoga formu.
Taurgovs
Pēdējais taurs nomira 1627. gadā Polijā. Tā kā mūsdienu liellopi ir taura pēcteči, tad izmantojot selekciju kā instrumentu, zinātnieki cenšas dabā atgriezt seno izmirušo dzīvnieku. Starp zinātniekiem nav vienprātības šajā jautājumā. Daļa uzskata, ka izmantojot jaunākos sasniegumus ģenētikā ir iespējams atgūt izmirušu sugu, bet citi tam nepiekrīt, uzskatot, ka jauniegūtā šķirne ir tikai izmirušās sugas vairāk vai mazāk ārējs atdarinājums.
Tauru atjaunošanas programmas vēsture
Tauru atjaunošanas programmu uzsāka brāļi Heki — Heins Heks un Luts Heks no Vācijas. Heins Heks būdams Minhenes zoodārza direktors uzsāka līdz šim nebijušu programmu — izmirušo savvaļas sugu rekonstrukciju no mājdzīvniekiem, izmantojot mērķtiecīgu selekciju. Viņa mērķis bija atjaunot lielos Eiropas zālēdājus, kā Eirāzijas tauru (Bos primigenius primigenius) un tarpānu (Equus ferus ferus). Heinsa Heka programmai pievienojās viņa brālis Luts Heks, kas bija Berlīnes zoodārza direktors. Otrā pasaules kara laikā tauru atjaunošanas programmu finansiāli atbalstīja nacistu režīms. Taura atdzimšana lieliski iederējās ideālās āriešu tautas tēlā un leģendā.
Beidzoties karam, visas Berlīnes taurgovis aizgāja bojā, bet izdzīvoja Minhenes zoodārza taurgovis. 20. gadsimta beigās Minhenes taurgovis tika pārotas ar vēl dažādām primitīvām liellopu šķirnēm, lai turpinātu gadsimta sākumā iesāktos selekcijas darbus. Lai arī taurgovis ģenētiski ir ļoti tālu no senajiem, izmirušajiem tauriem, tās ārēji tiem ir līdzīgas, un tām piemīt daudzas savvaļas dzīvniekiem raksturīgās īpašības. Kā saka britu reto šķirņu kolekcionārs Dereks Govs: "Es nedomāju, ka tas ir lielāks grēks audzēt Heka taurus kā braukt ar folksvāgenu. Tā bija sapņu šķirne. Bet tā ir arī kvalitatīva liellopu šķirne ar izcilu izturību un pieticību. Es ticu, ka vienu dienu tās varētu atgriezties savvaļā un kļūt par majestātiskiem meža valdniekiem."
Pasaules Dabas Fonda programma
Mūsdienās Pasaules Dabas Fonda programmā tiek izmantoti Minhenes taurgovju pēcnācēji. Pasaules Dabas Fonda mērķis ir trīs lielo Eiropas zālēdāju (sumbru, savvaļas zirgu un tauru) atgriešanās savvaļā. Lielie zālēdāji nogana pļavas un atjauno dabisko ainavu. Noganītās pļavas ir mājvieta daudzām retām augu un dzīvnieku sugām.
Izplatība
Nīderlandē dabas rezervātā netālu no Flevolandes savvaļā, bez cilvēku iejaukšanās dzīvo apmēram 600 taurgovis. Otra lielākā savvaļas taurgovju populācija dzīvo Vācijas rezervātā netālu no Berlīnes. Vācijā lielas taurgovju populācijas mājo vēl divos rezervātos Tīringenē netālu no Jēnas un Bavārijā. Saskaņā ar 2000. gada datiem Francijā dzīvo apmēram 100 taurgovis. Lielbritānijā taurgovis 2009. gadā ieveda reto šķirņu kolekcionārs Dereks Govs (Derek Gow), kurš Beļģijā nopirka 13 taurgovis.
Taurgovis Latvijā ieradās 2004. gada 23. februārī. Pirmās 23 taurgovis tika palaistas Papes ezera dabas parkā. 21 dzīvnieks tika atvests no Nīderlandes, bet 2 no Vācijas. Tā paša gada oktobrī uz Latviju atveda vēl 18 taurgovis, no kurām 2 buļļi tika piepulcināti Papes taurgovīm, bet 15 tika izlaisti Ķemeru nacionālajā parkā un 1 bullis tika aizvests uz Kandavu.
Izskats un īpašības
Taurgovs bullis ir samērā liela auguma, tā augstums skaustā pēc šķirnes rādītājiem nedrīkst būt zemāks par 1,6 metriem, govs zemākais skausta augstums ir 1,4 metri. Bet salīdzinot ar savvaļas tauru, taurgovis vidēji ir par 20 — 30 cm zemākas. Tomēr selekcijas gaitā taurgovju augumam un svaram ir tendence pieaugt, īpaši Vācijas ganāmpulkos.
Taurgovs buļļi nav smagāki kā citu šķirņu liellopa buļļi. Toties senais taurs svēra apmēram 1000 kg. Lai palielinātu taurgovju masu, govis mēģināja sapārot ar Āfrikas vatusi buļļiem. Rezultātā ieguva nedaudz lielākus pēcnācējus, bet tas izraisīja arī daudzām jaunajām govīm neauglību, kas liecina, ka gadu gaitā Āfrikas mājas liellopi ģenētiski ir attālinājušies no Eiropas liellopiem. Turpinot pārot ar Āfrikas buļļiem jauno govju neauglība pieauga.
Taurgovīm ir bieza, brūnganmelna vai zeltaini brūna vilna. Ziemas laikā kažoks kļūst biezāks, kas pasargā taurgovi no aukstuma. Ragi ir abiem dzimumiem, tie ir izvirzīti sāņus un galos uzliekti uz augšu.
Taurgovis gadu gaitā ir ieguvušas savvaļas dzīvniekiem raksturīgas īpašības: tās spēj izdzīvot un radīt pēcnācējus bez cilvēka palīdzības, tās nomaina vasaras apmatojumu pret ziemas, govīm ir labi attīstīts mātītes instinkts un prasme atrast piemērotu barību ziemas periodā, kā arī rudenim sākoties, uzkrāt tauku rezerves.
Uzvedība
Taurgovis veido ģimeņu grupas, kuras sastāv no vecākās govs, tās meitām, mazmeitām un pārējām sieviešu dzimuma pēcnācējām. Jaunie buļļi arī dzīvo mātes barā līdz 3 — 4 gadu vecumam. Riesta laikā katra ģimenes grupa pievienojās kādai buļļu grupai. Lielās teritorijās iespēja aplecināt ģimenes grupas govi ir samērā maza. Taurgovis bieži mājo kopā ar savvaļas zirgiem, jo pārtiek no garākas zāles nekā zirgi. Tās draudzīgi sadzīvo arī ar citiem zālēdājiem, kā mežacūkām, aļņiem, sumbriem un stirnām.
Taurgovīm ir vajadzīgas plašas ganības, jo vasarā tie zāli nenoplūc līdz zemei, bet ziemā tie barojas ar nenoplūkto zāli. Vasarā taurgovis barojas arī ar koku un krūmu lapām. Ziemā tie ēd arī koku atvases, mizu un krūmus.
Reprodukcija
Taurgovīm teļi dzimst pavasarī — aprīlī un maijā. Atšķirībā no liellopa govīm taurgovīm ir mazi tesmeņi, un tās izstrādā pienu tik, cik izdzer teļš. Govis pirms dzemdībām pamet baru, lai teliņš piedzimtu klusā un nomaļā vietā. Pirmās dienas teliņš tiek noslēpts zālē, un govs ierodas to pabarot vairākas reizes dienā. Teļam paaugoties, tas pievienojas mātei un pārējam ģimenes baram.
Brazīlijas pilsētu uzskaitījums
Visas Brazīlijas pilsētas ar iedzīvotāju skaitu virs 1 000 000 iedzīvotājiem 2006.gadā.
Jēkabs Plūme
Jēkabs Plūme ( — ) bija viens no pirmajiem latviešu ģenerāļiem (no 26.06.1910) Krievijas Impērijas armijā.
Dzīvesgājums
Ģenerālis Jēkabs Plūme dzimis 1855. gadā Launkalnes pagastā, Smiltenes draudzē. Pēc mērnieku skolas pabeigšanas 1877. gadā, iestājās Sanktpēterburgas junkurskolā. Pēc tās vairāk kā 20 gadus dienēja cietokšņos tagadējā Turkmenistānā, Taškentā un Kuškā. 1880. gadā piedalījās karā Aizkaspijā, kur tuksnesī veicis uzmērīšanas un maršrutu sastādīšanas darbus vairāk kā 700 kilometru garumā. No 1902. gada dienēja Rīgā 116. Malojaroslavļas kājnieku pulkā. 1906. gadā ieguva pulkveža pakāpi, vēlāk paaugstināts par ģenerālmajoru. 1914. gadā atvaļinājies no dienesta. Pēc dienesta ievēlēts par direktoru 5. Rīgas savstarpējā kredītbiedrībā.
Pirmā pasaules kara laikā piedalījies latviešu strēlnieku organizēšanā. 1918. gada 8. novembrī kopā ar Kārli Moricu Lejiņu, Paulu Lejiņu, Jāni Bisenieku, Andreju Krastkalnu, Eiženu Laubi, Alfrēdu Ģīmi un citiem iesaistījās Baltijas hercogistes Zemes komitejas sastāvā.
Pēdējos dzīves gadus bija piecu Latvijas tirdzniecības un rūpniecības bankas namu pārvaldnieks. Miris 1931. gadā, apbedīts Rīgas Meža kapos.
6. jūlijs
6. jūlijs ir gada 187. diena pēc Gregora kalendāra (188. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 178 dienas.
Vārda dienas
Anrijs, Arkādijs
Vilis Daudziņš
Kopš 1997. gada viņš strādā Jaunajā Rīgas teātrī, iepriekš darbojies Daugavpils un Dailes teātros. Vilis Daudziņš ir piedalījies vairākās spēlfilmās. 2006. gadā saņēma Harija Liepiņa balvu. 2009. gadā "Spēlmaņu naktī" viņš saņēma apbalvojumu kā gada aktieris par lomu izrādē "Vectēvs". 2018. gadā par lomu filmā "Ar putām uz lūpām" saņēmis Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākais aktieris", un Spēlmaņu nakts balvu nominācijā "Gada aktieris", par lomām Jaunā Rīgas teātra izrādēs "Pēdējā Ļeņina eglīte" un "Cerību ezers aizsalis".
Precējies ar aktrisi Zani Daudziņu, ģimenē ir divi dēli — Kārlis un Matīss.
Bazs Gaismasgads
Bazs Gaismasgads ir personāžs un viens no diviem galvenajiem varoņiem pilnmetrāžas Disney un Pixar Animation Studios studijas animācijas filmu sērijā "Rotaļlietu stāsts". Tēls ir izmantots arī filmā Buzz Lightyear of Star Command: The Adventure Begins un televīzijas seriālā Buzz Lightyear of Star Command. Viņa bieži atkārtotā frāze ir "Līdz bezgalībai ... un tālāk!". "Rotaļlietu stāsta" filmās angļu valodā personāžu ir ierunājis Tims Alens, savukārt Patriks Vorbertons to ir ierunājis televīzijas seriālā un Pets Freilijs datorspēlēs un Disnejlendas izklaides parka atrakcijās.
Daiļslidošana 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2010. gada Olimpisko spēļu sacīkstes daiļslidošanā norisinājās no līdz, Pacific Collisuem arēnā. Kopumā tika sadalīti 4 medaļu komplekti.
Programma
Sākuma,beigu laiki doti pēc Latvijas laika
Spektrs
Spektrs (la: ‘skatīties’) ir nozīmju kopums un/vai to sadalījums pa jebkādu parametru, kuru var pieņemt novērojamais lielums.
Koniks
Poļu koniks (pl) ir viena no Polijas zirgu šķirnēm. Vārds koniks poļu valodā nozīmē "mazais zirdziņš". Ir uzskats, ka koniks ir ļoti tuvs radinieks savvaļas zirgam tarpānam, taču tā asinīs rit arī arābu zirga gēni.
Spektrs
Tā kā pirmie tika iegūti optiskie spektri (kas atspoguļojās pašas etimoloģijas vārdā), tad līdz šim terminu spektrs lieto "vēsturiskajā" nozīmē — izstarojuma vai daļiņu plūsmas sadalījums pa viļņu garumiem vai enerģijas līmeņiem.
Koniks
Koniki ir neliela auguma, tomēr tos pieskaita pie zirgiem, nevis pie ponijiem. Augstums skaustā ir apmēram 1,34 m, svars apmēram 400 kg. Tie ir primitīvi veidoti, pieticīgi zirgi, ar spēcīgu ķermeņa uzbūvi. To galva ir smalka ar taisnu profīlu. Krēpes biezas un garas. To krāsa variē no bēriem līdz pātai un peļu pelēkiem, reizēm mēdz būt arī melni koniki. Pāri pār muguru no krēpēm līdz astei tiem stiepjas šaura, tumša svītra - peļutaka. Krēpes un astes krāsa variē - tā var būt gan izteikti tumšāka par ķermeņa krāsu, gan nedaudz, gandrīz vienādā krāsā ar ķermeņa apspalvojumu. Dažreiz uz kājām ir zebru horizontālie lāsumi.
Tradicionāli koniki tika lietoti kā zemnieku zirgi lauksaimniecības darbos, mūsdienās tos lieto arī kā jājamzirgus un sporta zirgus. Koniku raksturs ir mierīgs un draudzīgs. Ja savvaļas koniks nonāk pie cilvēkiem mājas apstākļos, tie ļoti viegli atkal kļūst par mājas zirgiem.
Spektrs
Enerģija spektros
Gaismas avotam ir jāpatērē enerģija. Gaisma - tie ir elektromagnētiski viļņi ar viļņa garumu 4×10−7— 8×10−7m. Elektromagnētiskie viļņi ir izstarojami pie uzlādēto daļiņu paātrinātās kustības. Šīs uzlādētās daļiņas ietilpst atomu sastāvā. Bet nezinot kā ir izveidots atoms, neko nozīmīgu par izstarojuma mehānismu nevar pateikt. Skaidrs ir tikai tas, ka atoma iekšienē nav gaismas, tāpat kā klavieru stīgai nav skaņas. Līdzīgi stīgai, kura izdod skaņas tikai tad, kad ir uzsists ar āmurīti, atomi rada gaismu pēc ierosinājuma. Tādēļ, lai atoms sāktu izstarot gaismu, viņam ir nepieciešams nodot enerģiju. Izstarojot, atoms zaudē saņemto enerģiju, un nepārtrauktai vielas spīdēšanai ir nepieciešama enerģijas pieplūde pie tā atomiem no ārpuses. Siltuma izstarojums. Īpaši parasta un izplatīta starojuma aina - siltuma izstarojums, pie kura enerģijas zaudējums ar atomiem uz gaismas izstarojumu kompensējas uz atomu( vai molekulu) izstarojošā ķermeņa siltuma kustības enerģijas rēķina. Jo augstāka ķermeņa temperatūra, jo ātrāk kustās atomi. Pie ātru atomu sadursmes citam ar citu, daļa no to kinētiskās enerģijas pārvērtās par ierosinājuma enerģiju, kura pēc tam rada gaismu. Siltuma izstarojuma avots ir Saule, kā arī parasta kvēlspuldze. Lampa ir ļoti ērta, bet mazekonomisks avots. Tikai 12% no visas enerģijas, ko izdala lampa ar elektrisko strāvu, pārvēršas par gaismas enerģiju. Siltuma gaismas avots ir liesma. Sodrēju daļiņas uzkarst uz enerģijas rēķina, kas izceļas sadedzinot kurināmo, un izdalot gaismu. - Elektroluminiscence. Enerģija, kas ir nepieciešama atomiem gaismas izstarojumam, var aizgūt no avotiem, kas neizdala siltumu. Pie gāzes izlādes elektriskais lauks ziņo elektroniem par lielu kinētisku enerģiju.
Koniks
Tarpānu programma
Rūpīgi selekcionējot tarpānam raksturīgos indivīdus, koniku šķirne tiek lietota divās tarpānu populācijas atjaunošanas programmās: Vācu programmā un Polijas programmā. 1936. gadā Poznaņas universitātes profesors Tadeušs Vetulani uzsāka Polijas tarpānu programmu. Savai programmai viņš izvēlējās konikus, kuri bija pēcnācēji Belovežas gāršas tarpāniem, kas 1780. gadā tika sagūstīti un nometināti Zamojskas zoodārzā līdz 1808. gadam. Pēc 1808. gada tarpāni tika izdalīti poļu vietējiem zemniekiem lauksaimniecības darbiem, un tie tika sajaukti ar vietējām šķirnēm. Polijas valdība uzsāka plašu tarpānu selekcijas programmu un izveidoja vairākus rezervātus, kuros savvaļā dzīvo tarpānveidīgie koniki. Belovežas gāršas rezervāta tarpānu pēcnācējus, kas saujaucās ar vietējām šķirnēm, mūsdienās sauc arī par poļu primitīvajiem zirgiem.
Spektrs
Vēsturiskās liecības
Nākamais etaps pienāca pēc simts gadiem, kad Viljams Volastons 1802. gadā novēroja melnās līnijas saules spektrā, bet nepievērsa saviem novērojumiem uzmanību. 1814. gadā nejauši atklāja un sīkāk aprakstīja Fraunhofers (tagad līniju pārņemšana saules spektrā saucas Fraunhofera līnijas), bet nespēja izskaidrot to dabu. Fraunhofers aprakstīja vairāk kā 500 līnijas saules spektrā un atzīmēja līnijas D novietojumu blakus spilgti dzeltenajai līnijai liesmas spektrā.
Koniks
Tarpānu programma
Koniki un poļu primitīvie zirgi ir lietoti arī vācu tarpānu atjaunošanas programmā, izveidojot heka zirgu šķirni.
Spektrs
Spektrālās pētījumu metodes
1854. gadā Kirhofs un Bunzens sāka pētīt liesmas, kura bija iekrāsota ar dažiem metālu sāļiem, spektru. Rezultātā viņi ielika pirmsākumus spektrālajai analīzei, pirmajai no instrumentāli spektrālajām metodēm — vienām no spēcīgākajām metodēm eksperimentālajā zinātnē.
1859. gadā Kirhofs publicēja nelielu rakstu "Par Fraunhofera līnijām" žurnālā "Ikmēneša ziņas par Berlīnes akadēmijas zinātni". ''Sakarā ar maniem un Bunzena kopīgi veiktajiem pētījumiem par spektriem, kas apņem liesmu, pateicoties kuriem var noteikt vielu sarežģīto sastāvu, pēc to spektru veidiem, lodlampas liesmā, es veicu dažus novērojumus, kas noveda pie negaidīta slēdziena par Fraunhofera līniju izcelsmes un ļaujot pēc viņām spriest par lietisko saules atmosfēras sastāvu, un, iespējams, arī par spilgto stāvzvaigžņu sastāvu... '' Ievērojami, ka Kirhofa darbs arī ieguva filozofisku nozīmi: 1842. gadā pozitīvisma un socioloģijas pamatlicējs Ogists Konts kā piemēru neizzināmajam raksturoja tieši Saules un zvaigžņu ķīmisko sastāvu: Mēs zinām, kā noteikt to formu, attālumu līdz tām, to masu un to kustību, bet nekad mēs neuzzināsim par to ķīmisko un minerālisko sastāvu Faktiski, spektrālā analīze atklāja jaunu laikmetu zinātnes attīstībai — spektru kā objekta vai sistēmas novērojamo stāvokļu salikumu pētījums izrādījās ārkārtīgi auglīgs un kopsavilkumā noveda pie kvantu mehānikas parādīšanās: Makss Planks nonāca pie idejas par kvantu darba procesā pie teorijas par absolūti melna ķermeņa spektru. 1910. gadā tika iegūti pirmie neelektromagnētiskie spektri: Dž.Dž.Tomsons ieguva pirmos masspektrus, bet pēc tam 1919. gadā Astons uzbūvēja pirmo masspektrometru.
20. gadsimta vidū ar radiotehnikas palīdzību attīstījās radiospektroskopiskās, galvenokārt, magnētiskās rezonanses metodes — kodolu magnētiskā rezonanse (KMR spektroskopija, pašlaik viena no galvenajām organisko savienojumu telpiskās struktūras noteikšanas metodēm), elektronu paramagnētiskā rezonanse (EPR), ciklotroniskā rezonanse (CR), fermomagnētiskā (FR) un antiferomagnētiskā (AFR) rezonanse.
Par citu spektrālo pētījumu virzienu, saistītu ar radiotehnikas attīstību, kļuva vispirms skaņas, bet vēlāk arī dažādu citu signālu apstrāde un analīze.
Germans
Germans var būt:
Poēma par Gilgamešu
Poēma par Gilgamešu ir sena Divupes odiseja. Darbs tiek datēts ar aptuveni 2100. gadu p.m.ē., tas tiek uzskatīts par pirmo nozīmīgo literatūras darbu. Tā autori ir šumeri. Sacerējums rakstīts ķīļrakstā akadiešu valodā par Divupes pilsētvalsts Urūkas karali Gilgamešu.
Vispilnīgāk saglabājies poēmas teksts atrodas uz 12 nepilnīgām plāksnītēm, kas atrastas 19. gadsimta vidū Ašurbanipala bibliotēkā, Ninīvē.
Žilina
Žilina (sk) ir pilsēta Slovākijas ziemeļrietumos pie Vāhas upes. Žilinas apgabala centrs. Pilsētā atrodas KIA Motors automašīnu rūpnīca.
Vēsture
5. gadsimtā pilsētas apkaimē ienāca slāvi, bet ar 9. gadsimtu tiek datētas pirmās apmetnes pilsētas teritorijā. Pirmoreiz rakstos minēta 1208. gadā. Viduslaikos — amatniecības centrs. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Žolna (hu). 1905. gada 14. decembrī Žilinā tika nodibināta Slovāku Tautas partija (Slovenská ľudová strana), par kuras līderi vēlāk izvirzījās Andrejs Hlinka. 1938. gada 6. oktobrī Jozefs Tiso Žilinā deklarēja Slovākijas autonomiju. 20. gadsimta deviņdesmitajos gados tika veikta vēsturiskā centra restaurācija.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (96,9 %). Pēc reliģiskās piederības — katoļi (74,9 %), nereliģiozi (16,7 %), luterāņi (3,7 %).
Žilina ir futbolistu Tomāša Hubočana (1985), Dušana Kucjaka (1985), Mareka Mintāla (1955) un Petera Pekarīka (1986), hokejista Ronalda Petrovicka (1977) un riteņbraucēja Petera Sagana (1990) dzimtā pilsēta.
Slokas iela
Slokas iela var būt šādās Latvijas pilsētās:
Latvian Airplay Top nr. 1 hiti 1999
Hiti, kas bijuši Latvian Airplay Top 1. vietā 1999. gadā.
Našvila
Našvila (en) ir ASV Tenesī štata galvaspilsēta un Deividsona apgabala centrs. Tā atrodas Tenesī štata vidienē. Našvila ir galvenais veselības aprūpes, mūzikas, izdevēju, banku kapitāla un transporta centrs štatā, kā arī vairāku universitāšu un koledžu mājvieta.
Našvilā ir apvienotā pilsētas un apgabala valdība, kas sastāv no septiņām mazākām municipalitātēm. Otra apdzīvotākā vieta Tenesī štatā pēc Memfisas. Našvilas metropole ir 1 582 264 cilvēku dzīves vieta, lielākā metropole štatā.
Našvilā bāzētas vairākas sporta komandas, tai skaitā NHL klubs Našvilas "Predators". Vēl šeit ir bāzēti NFL klubs Tenesī "Titans", zemākās beisbola līgas klubs Našvilas "Sounds", ABA klubs Music City Stars un futbola klubs Našvilas "Metros".
Katru gadu pilsētā notiek vairāki kultūras pasākumi, tai skaitā ikgadējais Našvilas filmu festivāls (notiek aprīlī). Vēl tiek rīkots maratons un pusmaratons, tomātu mākslas svētki, mūzikas festivāli.
Jans Železnijs
Jans Železnijs (cs; dzimis Mlada Boleslavā, Čehoslovākijā) ir bijušais čehu vieglatlēts, šķēpa metējs. Trīskārtējs Olimpisko spēļu čempions, trīskārtējs Pasaules čempions. J. Železnija personīgais rekords ir 98,48 metri, kas joprojām ir pasaules rekords šķēpa mešanā. Viņš ir veicis 5 vistālākos metienus ar jaunās konstrukcijas šķēpu.
J. Železnijs ir piedalījies piecās Olimpiskajās spēlēs (1988, 1992, 1996, 2000, 2004). 1992., 1996. un 2000. gada spēlēs izcīnīja zelta medaļu, 1988. gada Olimpiādē izcīnīja sudraba medaļu. Par saviem sasniegumiem tiek uzskatīts par vienu no labākajiem šķēpa metējiem visā šī sporta veida vēsturē. Savas karjeras laikā stadionā ir cīnījies ar tādiem šķēpa metējiem kā Sergeju Makarovu, Stīvu Bekliju, Borisu Henriju, Sepo Reti, Reimondu Hehtu un Aki Parviainenu.
Savu sportista karjeru plānoja beigt pēc 2006. gada Eiropas čempionāta, kur ieguva bronzas medaļu. Taču oficiāli viņš karjeru beidza 2006. gada 19. septembrī savā dzimtajā pilsētā Mlada Boleslavā, vietā, kur J. Železnijs sāka savu karjeru.
Šobrīd strādā par treneri Prāgā un un darbojas SOK.
Jaunatnes Sociāldemokrātiskā Savienība
Jaunatnes Sociāldemokrātiskā Savienība ir 1917. gada 1. martā Pēterburgā dibinātās Sociāldemokrātiskās jaunatnes savienības (vēlāk — Darba Jaunatnes) mantiniece. Latvijas pirmās neatkarības gados organizācija atbalstīja LSDSP rīkotos pasākumus, tomēr neskaitījās partijai pakļauta. Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā 1934. gada 15. maija apvērsuma organizācija darbību turpināja pagrīdē.
Artis Dvarionas
Artis Dvarionas (dzimis, Kuldīgā, Latvijā) ir grupu Tā Tā Tā un R.A.P. vokālists, Radio SWH Rock un Radio SWH ētera personība. Bijis bundzinieks Kuldīgas grupā Dilonīt nāc apsēdies. Kopā ar R.A.P. ieguvis trīs Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas.
Kvadrāts (nozīmju atdalīšana)
Kvadrāts var būt:
ACC
Šis smadzeņu centrs ļauj cilvēkam mainīt sirds ritmu, asinsriti un elpošanas biežumu, kā arī sasildīt nosalušu ķermeni.
Skiners
Skiners var būt:
Seismogrāfs
Seismogrāfs ir pašrakstošs mēraparāts, kas reģistrē un mēra Zemes garozas svārstības, fiksējot tās seismogrammu veidā.
Humifikācija
Humifikācija ir augsnes augšējā daļā notiekoša mikrobioloģiska un bioķīmiska vienkāršu organisku savienojumu pārvēršanās par daudz sarežģītākiem organiskiem savienojumiem, kas saistīti ar augsnes minerālo daļu. Augsnes slāni, kas izveidojas šajā procesā, sauc par humusu. Tas ietekmē mitruma režīmu un tumšā krāsa sekmē Saules enerģijas absorbēšanu.
Seismogrāfs
Modernie seismogrāfi
Modernie instrumenti izmanto elektroniskus sensorus, pastiprinātājus un ierakstīšanas ierīces. Daži seismogrāfi var izmērīt svārstības ar frekvencēm no 500 Hz līdz 0,00118 Hz.
Kokneses novads
Kokneses novads bija 2009. gadā administratīvi teritoriālajā reformā izveidots novads, kurā tika apvienoti šādi bijušā Aizkraukles rajona pagasti:
2021. gadā Kokneses novads tika pievienots Aizkraukles novadam.
BAM
BAM var būt:
Novāks
Novāks var būt:
Galkins
Galkins (ru, no га́лка — 'kovārnis'; sieviešu dzimtē Galkina (Галкина)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Eusebiu
Eusebiu da Silva Fereira ( — ), biežāk zināms kā Eusebiu, bija Portugāles futbola uzbrucējs. Viņš palīdzēja Portugāles futbola izlasei sasniegt trešo vietu 1966. gada Pasaules kausā, kļūstot par rezultatīvāko spēlētāju turnīrā ar 9 vārtiem un tika izvēlēts par Eiropas Gada futbolistu 1965. gadā. 15 gadus viņš spēlēja Benfica klubā un ir kluba visu laiku rezultatīvākais spēlētājs.
2004. gadā bijušais Brazīlijas futbolists Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Sasniegumi
Benfica
Individuālie sasniegumi
Aspasija
Aspasija (, 470—400 p.m.ē.) bija Perikla, antīkās Atēnas politiskā darboņa, otrā sieva. Aspasija bija inteliģenta, izglītota un skaista sieviete. Viņa bieži uzturējās gleznotāju, dzejnieku un filozofu sabiedrībā. Plutarhs vēlāk rakstīja, ka Sokrats bieži ar saviem mācekļiem ir gājis pie Aspasijas, lai uzklausītu viņas domas par kādu problēmu. Viņai bija arī ienaidnieki, piemēram, Perikla politiskie pretinieki Aspasiju apvainoja netikumībā. Saskaņā ar plaši izplatītu uzskatu, Aspasija bija parasta hetēra.
Torpedo
Torpedo var būt:
Volejbols
Volejbols (en; volley — ‘atsitiens lidojumā’ un ball — ‘bumba’), līdz 1945. gadam arī tīkla bumba, ir komandu sporta veids, kurā divas komandas sacenšas speciāli tam paredzētā laukumā, kurš laukuma vidū pārdalīts ar tīklu uz pusēm, cenšoties nogādāt bumbu pretinieka laukuma pusē un lai tā piezemētos tajā, kā arī cenšoties piespiest pretinieku kļūdīties. Spēlētāji nedrīkst pieskarties bumbai savā laukuma pusē, izveidot vairāk kā trīs saspēles. Volejbols ir radies Amerikas Savienotajās Valstīs 1895. gadā.
Volejbola galvenā pārvalde ir Starptautiskā Volejbola federācija (FIVB, fr). Olimpisko spēļu programmā volejbols pirmo reizi tika iekļauts 1964. gadā Tokijā.
Volejbols - kombinacionāls sporta veids, kur katram spēlētājam ir sava noteikta vieta laukumā. Svarīga nozīme ir spēlētājiem, kuri spēlē pie tīkla un bloķē pretinieku raidītās bumbas. Reakcija, koordinācija un fiziskais spēks ir vieni no svarīgākajiem elementiem efektīgam uzbrukumam. Iesācējiem volejbols ir ļoti labs brīvā laika pavadīšanas kavēklis.
Pastāv volejbola spēles dažādas variācijas, tās atšķiras no tradicionālā volejbola spēles - pludmales volejbols (no 1996. gada arī iekļauts Olimpisko spēļu programmā), minivolejbols un pionierbols.
Vēsture
1947. gada aprīlī Parīzē notika Starptautiskās volejbola federācijas (FIVB) dibināšanas kongress, kurā bija pārstāvētas 14 valstis: ASV, Beļģija, Brazīlija, Čehoslovākija, Dienvidslāvija, Ēģipte, Francija, Itālija, Nīderlande, Polija, Portugāle, Rumānija, Ungārija un Urugvaja, kuras arī kļuva par pirmajām oficiālajām FIVB loceklēm. FIVB izdeva oficiālos starptautiskos noteikumus un tās sastāvā bija izglītotu tiesnešu komisija, kā arī starptautiski atzīta spēles noteikumu komisija. Par pirmo FIVB prezidentu tika iecelts franču arhitekts Pols Libo, kurš pildīja savus pienākumus līdz 1984. gadam. 1984. gadā Polu Libo nomainīja Rubens Akosta no Meksikas. Pēc Rubena Akostas iniciatīvas tika ieviests ļoti daudz izmaiņu spēles noteikumos, kā arī tika mainīts sacensību rīkošanas nolikums. Pēc 1988. gada olimpiskajām spēlēm Seulā notika 21. FIVB kongress, kurā tika pieņemtas un apstiprinātas izmaiņas spēles nolikuma reglamentā, kas noteica, ka volejbola spēlei jānotiek līdz trīs setu uzvarai, t.i. ja četri seti beigušies pa 2:2, tad jāizspēlē 5. sets, līdz tā sauktajam uzvaras punktam. Šāda sistēma darbojas kopš 1988. gada. Tajā pašā gadā ieviests arī libero spēlētāja nosaukums.
1980. gada sākumā parādījās jauna spēles maniere - piespēle gaisā, un pati spēle kļuva vēl skatāmāka un interesantiem momentiem bagātāka. Bija redzams straujš volejbolistu prasmju un fiziskais pieaugums. Ja 1970. gada komandā spēlētājs nedrīkstēja būt garāks par 2 metriem, tad kopš 1990. gada augstas klases komandas volejbolistus, kuri bija augumā 195-200 cm, parasti iecēla par libero spēlētājiem. Arī sieviešu volejbolistu augums virs 2 m tiek uzskatīts par normālu parādību.
1990. gadā tika izveidota Pasaules līga, kas tika rīkota kā ikgadējs spēļu cikls. Kopā 1993. gada notiek arī sieviešu volejbola Grand Prix.
Krāļovski Hlmeca
Krāļovski Hlmeca ir pilsēta Slovākijā, Košices apgabala Trebišovas apriņķī netālu no robežas ar Ungāriju.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1214. gadā. Tāpat kā vairums Slovākijas pilsētu, tā gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Kirājhelmeca. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām, ietilpa Ungārijā. No 1993. gada - Slovākijā.
Cilvēki
Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir ungāri (73,66 %), dzīvo arī slovāki (19,43 %) un čigāni (3,95 %).
Ball
Ball var būt:
Bumba
Bumba ir apaļš, parasti sfērisks, bet dažreiz mēdz būt elipsoīds, priekšmets, ko var izmantot vairākos veidos. Tā tiek izmantota spēlēs ar bumbu, kur to spēles dalībnieki met, sit vai sper. Mūsdienās parasti bumbas tiek izgatavotas no gumijas. Pirmie bumbai līdzīgu veidojumu iepazina Amerikas indiāņi.
Vītolu jumtene
Vītolu jumtene (Pluteus salicinus) ir ēdama jumteņu dzimtas sēne, kas aug galvenokārt uz vītolu, alkšņu, dižskābaržu koksnes. Sēne ir izplatīta Eiropas (visvairāk Somijas un Ļeņingradas apgabala), Ziemeļamerikas un Ziemeļamerikas teritorijā, lapu koku un jauktā tipa mežos. Tās cepurīte ir līdz 5—7 cm plata un kātiņš — 5—8 garš. Cepurīte ir pelēkā vai zaļganpelēkā, zilganpelēkā krāsā, lapiņas — sārtas.