cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Džons Deiviss (roņu mednieks)
Šis kuģa žurnāla ieraksts arī ir vienīgais pierādījums Deivisa izkāpšanai krastā. Tā laika roņu mednieku kuģu žurnāli asās konkurences dēļ tika šifrēti vai aizpildīti maldinoši, kā rezultātā Deivisa izkāpšana krastā tieši Antarktīdas pussalā tiek apšaubīta. Pirmo neapstrīdamo izkāpšanu krastā 1895. gada janvārī Adēra ragā veica norvēģu ekspedīcijas dalībnieki Henriks Bulls un Kaštens Borkgrevinks.
Metālmeklētājs
Metāldetektorus izmanto lidostās bagāžas kontrolei, kokrūpniecībā metāla šķembu meklēšanai kokmateriālos, celtniecībā un citās vietās, kur nepieciešams identificēt metāla klātbūtni. Ļoti populārs metāldetekcijas virziens ir metālmeklēšanas hobijs. Metālmeklēšanas hobijs apvieno daudzus cilvēkus visā pasaulē un, pateicoties straujai elektronikas attīstībai, hobijs ir pieejams jebkuram cilvēkam. Lai sāktu ar to nodarboties, nepieciešams metāldetektors un zināšanas vēsturē, kartogrāfijā un, parādoties pirmajiem atradumiem, arī numismātikā, heraldikā un citās nozarēs.
Uzbūve
Metāldetektora galvenā detaļa ir meklēšanas spole, kura parasti sastāv no divām neatkarīgām spolēm, no kurām viena raida noteiktas frekvences elektromagnētiskos viļņus, savukārt otra spole tos uztver un nosūta datus uz vadības bloku, kur tie tiek analizēti un atainoti uz displeja, tādējādi informējot par atrastā metāla īpašībām.
Pasaulē samērā daudzi uzņēmumi rūpnieciski ražo metāldetektorus, viens no pazīstamākajiem ir uzņēmums Minelab, kas ražo metāldetektorus dažādu metālmeklēšanas uzdevumu veikšanai. Mūsdienu metāldetektori spēj atšķirt melnos metālus no krāsainajiem (diskriminācijas metode), izskaitļot metāla vadītspēju un citus parametrus.
Alilspirts
Alilspirts (propenols, CH2=CHCH2OH) ir vienkāršākais stabilais nepiesātinātais spirts (vinilspirts CH2=CHOH brīvā veidā nav pazīstams, jo uzreiz pārgrupējas par acetaldehīdu (sk. tautomērija)).
Alilspirts ir bezkrāsains, ūdenī šķīstošs šķidrums ar etanolam līdzīgu smaržu nelielās koncentrācijās un asu sinepju smaku lielās koncentrācijās.
Iegūšana
Alilspirtu var iegūt, hidrolizējot alilhlorīdu, dehidrogenējot propanolu, kā arī glicerīna reakcijā ar skudrskābi vai skābeņskābi.
Īpašības
Alilspirts, tāpat kā citi savienojumi ar dubultsaiti molekulā, var pievienot divus halogēna vai ūdeņraža atomus. Alilspirtu katalizatora (platīna vai niķeļa) klātienē var reducēt ar ūdeņradi līdz propanolam.
Alilspirtu var oksidēt līdz akroleīnam vai akrilskābei, kas pierāda, ka tas ir pirmējais spirts ar dubultsaiti molekulā.
ISO 639
ISO 639 ir Starptautiskās standartu organizācijas (ISO) ieviests standarts valodas apzīmēšanai. ISO 639 standarts sastāv no vairākām daļām, no kurām divas ir publicētas, bet vairākas ir izstrādes stadijā:
Vikipēdijas adresēs parasti ir izmantoti ISO 639-1:2002 kodi, lai apzīmētu attiecīgās valodas Vikipēdiju. Piemēram, latviešu valodas Vikipēdijas adrese ir lv.wikipedia.org.
Maksims Solovjovs
Maksims Solovjovs (dzimis 1979. gada 20. februārī) ir bijušais krievu hokejists, aizsargs. Karjeras laikā aizvadījis 428 spēles Kontinentālajā hokeja līgā un 180 spēles Krievijas Superlīgā. Kopā ar Maskavas "Dinamo" kļuvis par divkārtēju Gagarina kausa ieguvēju.
Svirkale
Svirkale, arī Švirkale, ir Īslīces kreisā krasta pieteka Latvijā (Bauskas novadā) un Lietuvā (Šauļu apriņķī). Upe sākas kā meža grāvis austrumos no Žeimeles Lietuvā. Plūst ziemeļu virzienā pa Zemgales līdzenumu. Upes gultne lielākajā daļā tecējuma regulēta, baseinā drenētas lauksaimniecības zemes. Sausās vasarās un aukstās ziemās upes tecējums izsīkst. Ietek Īslīcē lejpus Švirkales Rundāles pagastā. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Ādžūni un Švirkale.
Maksims Solovjovs
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Solovjovs uzsāka 1997. gadā, pievienojoties Krievijas Superlīgas kluba Maskavas "CSKA" rindām. Tiesa, no komandas pirmā sastāva viņš izkrita, spēlējot Augstākajā līgā, un Superlīgā Maksims atgriezās vien 2000.—01. sezonā, kad spēlēja Novokuzņeckas "Metallurg" vienībā. No 2001. līdz 2004. gadam Solovjovs spēlēja Augstākās līgas klubā Čehovas "Vitjaz", taču tad pievienojās Balašihas "MVD" rindām.
Jau pirmajā sezonā kopā ar "MVD" klubs spēja izcīnīt uzvaru Augstākajā līgā, tādējādi iekļūstot Superlīgā. 2009.—10. sezonā klubs sasniedza Gagarina kausa finālu, kurā gan piekāpās Kazaņas "Ak Bars" vienībai. Pēc sezonas beigām klubs tika apvienots ar Maskavas "Dinamo". Solovjovs savu vietu tajā saglabāja, un sezonas gaitā tika atzīts par līgas oktobra mēneša labāko aizsargu, kā arī spēlēja 2011. gada Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēlē. 2011.-12. un 2012.-13. sezonās, spēlējot Maskavas "Dinamo" rindās, izcīnīja Gagarina kausu. "Dinamo" rindās Solovjovs spēlēja līdz 2017.—18. gada sezonas noslēgumam, pēc kura noslēdza profesionāļa karjeru.
Propargilspirts
Propargilspirts (propinols, HC≡C−CH2−OH) ir vienkāršākais nepiesātinātais spirts ar trīskāršo saiti molekulā. Propargilspirts ir bezkrāsains, ūdenī šķīstošs viskozs šķidrums ar ģerāniju smaržu. Tas kairina ādu un gļotādas.
Iegūšana
Iegūst, iedarbojoties ar acetilēnu uz formaldehīdu vara acetilenīda klātienē.
Īpašības
Karsējot, kā arī bāzu klātienē propargilspirts polimerizējas.
Tāpat kā acetilēns, propargilspirts spēj veidot sāļus ar smagajiem metāliem. Propargilspirta sudraba sāls ir balta, gaismas jutīga, sprādzienbīstama viela.
Izmantošana
Propargilspirtu lieto kā korozijas inhibitoru, organiskajās sintēzēs, šķīdinātāju stabilizēšanai, galvanisko pārklājumu kvalitātes uzlabošanai.
ASV prezidents
Amerikas Savienoto Valstu prezidents ir ASV valsts un federālās valdības galva un bruņoto spēku virspavēlnieks. Saskaņā ar ASV Konstitūciju ASV prezidents ir tiesīgs izveidot savu padomnieku kabinetu, kas ir federālās valdības izpildvara, kuras pienākums ir rūpēties par ASV Kongresa izdoto likumu, kurus prezidents ir tiesīgs izsludināt, ieviešanu. Prezidents ir arī tiesīgs apžēlot, saskaņā ar Senāta lēmumu slēgt līgumus, kā arī iecelt amatā federālos funkcionārus, federālos, tai skaitā Augstākās tiesas, tiesnešus un vēstniekus. ASV prezidenta un citu augstāko ASV amatpersonu tiesības ir sabalansētas tā, lai neviena persona vai personu grupa nevarētu iegūt absolūto varu.
ASV prezidentu ievēl netiešās vēlēšanās uz četriem gadiem, turklāt prezidentu var ievēlēt tikai uz diviem termiņiem. Saskaņā ar šo sistēmu katram štatam ir piešķirts noteikts balsu skaits, kas saskan ar šī štata pārstāvju vietu skaitu Kongresā. Prezidenta mandāts sākas 20. janvārī (4. martā pirms 1937. gada). Prezidenta rezidence ir Baltais nams Vašingtonā un viņam pieejamas divas īpaši aprīkotas lidmašīnas Boeing 747. Prezidenta alga ir 400 000 dolāru gadā.
ASV bija pirmā valsts pasaulē, kurā tika izveidots prezidenta kā republikas valsts galvas amats, kas mūsdienās ir sastopams daudzās valstīs. Kopš amata izveides, kas notika līdz ar ASV Konstitūcijas pieņemšanu, ASV ir bijuši četrdesmit seši prezidenti. Pirmais ASV prezidents bija Džordžs Vašingtons, bet pašreizējais prezidents ir Džo Baidens, kurš stājās amatā 2021. gada 20. janvārī. Kopš 20. gadsimta sākuma, kad ASV kļuva par lielvaru, ASV prezidents ir kļuvis par vienu no nozīmīgākajām personām ne vien ASV, bet visā pasaulē.
Amata izveide
1783. gadā, kad tika atzīta ASV neatkarība de iure, valsts struktūra bija nesakārtota — 1777. gadā tika izstrādāta un 1781. gadā — ratificēta pirmā ASV Konstitūcija, kas aprakstīja mūžīgu konfederāciju, bet vienīgajai federālajai institūcijai — Kongresam — tā nepiešķīra iespējas finansēt sevi vai nodrošināt savu lēmumu izpildi. Daļēji šāda rīcība skaidrojama ar antimonarhistisko noskaņojumu tajā laikā — sistēma bija izstrādāta tā, lai nodrošinātos pret iespēju, ka par ASV vadītāju kļūtu tirāns, aizstājot Lielbritānijas karali. Kongress izrādījās nespējīgs kļūt par forumu starpštatu sadarbībai, kas veicinātu komerciālo un ekonomisko attīstību. Bet Neatkarības karam sekojošās ekonomiskās depresijas dēļ ASV valdības dzīvotspēju apdraudēja politiskie nemieri vairākos štatos. Tāpēc tika sasaukts konstitucionālais konvents ar nolūku izmanīt tā laika konstitūciju, tomēr, lai izveidotu spēcīgu izpildvaru, kas nespētu uzurpēt varu, beigu beigās nācās izstrādāt jaunu konstitūciju. Pirms 1788. gada, kad tika ratificēta jaunā konstitūcija, nebija amata, kas dotu līdzvērtīgu izpildvaru. Kontinentālā kongresa prezidentiem saskaņā ar pirmo konstitūciju bija tituls "Savienoto Valstu prezidents sapulcētajā kongresā", ko parasti saīsināja kā "Savienoto Valstu prezidents". Tomēr šiem prezidentiem nebija dotas plašas izpildvaras funkcijas. Prezidenta loma jaunpieņemtajā konstitūcijā atrisināja vairākas politiskās problēmas, ar kurām saskārās jaunā valsts, joprojām saglabājot balansu, kas neļāva sagrābt varu un izveidot monarhiju. ASV bija pirmā valsts pasaulē, kurā tika izveidots prezidenta kā valdības galvas amats.
Prasības
Saskaņā ar ASV Konstitūcijas otro pantu par ASV prezidentu var kļūt vismaz trīsdesmit piecus gadus veca persona, kas ir ASV pilsonis kopš dzimšanas un pēdējos četrpadsmit gadus nodzīvojis ASV. Par ASV prezidentu varēja kļūt arī tie, kuri ASV Konstitūcijas pieņemšanas brīdī bija pilsoņi, pat ja nebija dzimuši ASV, taču, ņemot vērā, ka ASV Konstitūciju pieņēma 1787. gadā, mūsdienās nav pilsoņu, uz kuriem šis noteikums varētu attiekties. Pirmie septiņi ASV prezidenti un devītais prezidents Viljams Herisons bija dzimuši pirms ASV neatkarības pasludināšanas, tāpēc, lai arī viņi visi bija dzimuši mūsdienu ASV teritorijā, sākotnēji bija Lielbritānijas pilsoņi. Lai izmainītu prasības, būtu nepieciešams konstitūcijas grozījums, tomēr pēdējā laikā tiek apspriesta iespēja mainīt prasības, jo sevišķi prasību, ka prezidentam ir jābūt dzimušam ASV. ASV ir vairāki politiķi, piemēram, bijušais Kalifornijas gubernators austrietis Arnolds Švarcenegers, kas par ASV pilsoņiem kļuvuši dzīves laikā. Turklāt neskaidrības rada fakts, ka nav definēts, ko nozīmē "ASV pilsonis kopš dzimšanas" (Natural born citizen) — parasti par tādu uzskata pilsoni, kas ir dzimis vienā no ASV štatiem (tai skaitā arī Kolumbijas apgabalā) un kura vecāki ir ASV pilsoņi, bet pastāv strīdi, vai ASV pilsoņu bērni, kas nav dzimuši kādā no štatiem, ir pilsoņi kopš dzimšanas, tāpat nav skaidrs, kāds ir uzreiz pēc dzimšanas adoptētu ārzemnieku bērnu statuss. Lai gan līdz šim bijuši trīs prezidenta amata kandidāti, kas dzimuši ārpus ASV štatiem (attiecīgi — Meksikā, Arizonā, pirms tā kļuva par štatu, un Panamas kanāla zonā), šis jautājums nav atrisināts. Prezidenta Čestera Artura pretinieki izplatīja baumas, ka viņš esot dzimis Kanādā, nevis ASV, bet viņš pats tā arī nesniedza nekādus pierādījumus par savu izcelsmi, ja šīs baumas būtu izrādījušās patiesas, viņš, iespējams, nevarētu pildīt prezidenta pienākumus.
Vēlēšanas
ASV prezidenta vēlēšanas ir relatīvi sarežģīts process. Prezidenta un viceprezidenta termiņš un ievēlēšanas kārtība ir noteikta ASV Konstitūcijas otrajā pantā un tā grozījumos. Sistēma veidota tā, lai arī mazāku štatu un lauku apgabalu balsojums ietekmētu vēlēšanu rezultātu. Prezidentu ievēl vēlēšanu kolēģija, kuru savukārt ievēl tauta, bet, ja kolēģijai neizdodas ievēlēt prezidentu — Kongress. Prezidenta kandidātu lielākās partijas izvēlas vairākkārtējos iepriekšējos balsojumos.
Vēlēšanu kampaņa un kandidātu izvirzīšana
Mūsdienās vēlēšanu kampaņa sākas divus gadus pirms prezidenta vēlēšanām, neilgi pirms pirmsvēlēšanu balsojumiem. Šajos balsojumos lielākās partijas ievēl savus kandidātus. Lai gan balsošanā piedalās tikai partiju biedri, balsu skaits tiek sadalīts pa štatiem un uzvara lielākajos štatos parasti garantē nominēšanu, kas arī ir iemesls, kāpēc kampaņa sākas vēl pirms balsojumiem. Kampaņu finansē ne tikai ar paša kandidāta līdzekļiem, bet arī ar ziedojumiem. Amatā pirmo termiņu esošais prezidents parasti automātiski tiek nominēts kā partijas kandidāts nākamajām vēlēšanām. Kandidāta izvirzīšanu formāli apstiprina partijas konferencē. Izvēlētais kandidāts izvēlas savu viceprezidenta kandidātu un arī šo izvēli automātiski apstiprina konferencē. Lai gan nominēšanas konferencēm ir ilga vēsture, to nozīmīgums ir krietni mazinājies un mūsdienās ir vairāk ceremoniāls, tomēr tās joprojām kalpo, lai sagatavotu partijas vēlēšanām un pievērstu publikas uzmanību kandidātiem. Kandidāti piedalās televīzijas debatēs, visbiežāk gan uz tām aicina tikai Demokrātu un Republikāņu kandidātus. Kandidāti arī dodas tūrē pa visu valsti, lai skaidrotu savu politisko nostāju, pārliecinātu vēlētājus un savāktu ziedojumus. Mūsdienu vēlēšanu kampaņas lielākoties ir mērķētas uz svārstīgo štatu pārliecināšanu ar reklāmām masu medijos un biežām kandidātu vizītēm.
Vēlēšanu process
Parasti elektoru vēlēšanās balso par partiju, nevis katru elektoru, un uzvarējusī partija iegūst visas štata balsis. Ievēlētie elektori decembrī četrdesmit vienu dienu pēc vēlēšanām tiekas sava štata administratīvajā centrā (tādējādi vēlēšanu kolēģija nekad nepulcējas pilnā skaitā), lai ievēlētu prezidentu un viceprezidentu, kurus ievēl atsevišķos balsojumos. Elektoru balsis skaita Senāts, kad balsis saskaitītas, Senāta prezidents, kas ir amatā esošais viceprezidents, rezultātu nolasa jaunievēlētā Kongresa kopsesijā. Kongress var apstrīdēt jebkura štata balsojumu, ja iebilst pa loceklim no abām apakšpalātām. Ja neviens kandidāts neiegūst vajadzīgo balsu pārsvaru, prezidentu ievēl Pārstāvju palāta, balsojot par trim augstāko rezultātu sasniegušajiem kandidātiem, šajā gadījumā balso štatu delegācijas, kurām katrai ir viena balss. Viceprezidentu šādā gadījumā savukārt ievēl Senāts. Pastāv iespēja, ka par prezidentu kļūst kandidāts, kas nav saņēmis tautas vairākuma atbalstu elektoru vēlēšanās, tomēr uzvarējis vēlēšanu kolēģijas balsojumā, nesenākais precedents bija 2000. gadā, kad prezidenta vēlēšanās uzvarēja Džordžs V. Bušs, kas bija saņēmis par 2% mazāk balsu nekā viņa sāncensis.
Pašreizējā vēlēšanu sistēma ir noteikta ar ASV Konstitūcijas divpadsmito grozījumu, kas tika izdarīts 1804. gadā. Līdz tam katram vēlētājam bija divas balsis, no kurām viena obligāti bija jāatdod par kandidātu, kas nedzīvo balsotāja štatā. Lai uzvarētu, bija nepieciešams savākt vismaz 50% balsu, ja vairāk nekā vienam kandidātam izdevās iegūt balsu vairākumu (kas bija iespējams, jo katram vēlētājam bija divas balsis), uzvarēja kandidāts, par kuru bija atdots visvairāk balsu. Ja rezultāts bija neizšķirts, Pārstāvju palātai bija jāizvēlas starp diviem kandidātiem, bet, ja neviens no kandidātiem nebija guvis nepieciešamo balsu pārsvaru, Pārstāvju palāta izvēlējās no pieciem visvairāk balsis guvušajiem kandidātiem. Savukārt par viceprezidentu kļuva tas kandidāts, kas bija savācis otro lielāko balsu skaitu. Lai kļūtu par viceprezidentu, nebija nepieciešams savākt noteiktu balsu skaitu. Ja šajā gadījumā bija neizšķirts, viceprezidentu ievēlēja Senāts, katram senatoram bija viena balss, bet amatā esošā viceprezidenta balss bija izšķirošā neizšķirta Senāta balsojuma gadījumā. 1796. gada vēlēšanās atklājās, ka iespējama situācija, kurā prezidents un viceprezidents tiek ievēlēti no dažādām partijām, bet 1800. gada vēlēšanās atklājās, ka iespējama situācija, kurā abi vadošie kandidāti no vienas partijas iegūst vienādu balsu skaitu un arī Pārstāvju palātas balsojuma rezultāts ir neizšķirts (1800. gada vēlēšanās Pārstāvju palāta balsoja atkārtoti, prezidentu ievēlēja trīsdesmit sestajā balsojumā).
Inaugurācija
Prezidenta inaugurācija parasti notiek 20. janvārī, kas ASV tiek dēvēta par inaugurācijas dienu un iezīmē gan prezidenta, gan viceprezidenta četru gadu ilgā termiņa sākumu. 20. janvāris par inaugurācijas dienu noteikts ar ASV Konstitūcijas divdesmito grozījumu, kas tika izdarīts 1933. gadā, pirms tā stāšanās spēkā inaugurācija notika 4. martā. Šādi grozījumi bija nepieciešami, jo, ja 18. gadsimtā jaunievēlētajam prezidentam bija nepieciešami vairāki mēneši, lai nokārtotu savas lietas un pārvāktos uz Vašingtonu, tad 19. un 20. gadsimtā, ienākot jaunajām tehnoloģijām, četros mēnešos starp vēlēšanām un jaunievēlētā prezidenta stāšanos amatā bieži vien izveidojās varas dīkstāve, kas sevišķi spilgti izpaudās krīzes situācijās, piemēram, pirms Amerikas pilsoņu kara sākuma un Lielās depresijas laikā.
Pirms stāšanās amatā ievēlētajam prezidentam, saskaņā ar ASV Konstitūciju, ir jādod šāds zvērests:
Prezidents var izvēlēties starp vārdiem "zvēru" vai "apstiprinu", līdz šim "apstiprinu" izvēlējušies tikai Frenklins Pīrss un Herberts Hūvers. Prezidents parasti zvēresta sākumā pēc vārda "Es" parasti nosauc savu vārdu, piemēram "Es, Džordžs Vašingtons, zvēru...". Lai gan nav vēsturisku liecību, kas to apstiprinātu, pastāv pieņēmums, ka Džordžs Vašingtons papildinājis zvērestu ar vārdiem "Lai man palīdz Dievs", tāpēc daudzi prezidenti (tai skaitā visi prezidenti, sekojot viņa piemēram, papildinājuši zvērestu ar šiem vārdiem). Zvērestu parasti pieņem ASV galvenais tiesnesis, un parasti tas tiek dots, turot roku uz Bībeles, reizēm prezidents arī īpaši izvēlas Bībeles pantu, uz kura zvērot turēt roku.
Zvērestu prezidents dod uzreiz pēc viceprezidenta zvēresta divpadsmitos dienā, kopš 1981. gada ceremonija notiek uz ASV Kapitolija rietumu kāpnēm. Gan viceprezidenta, gan prezidenta zvērestam seko fanfaras, bungu rīboņa un attiecīgo amatu himnu atskaņojumi, bet prezidenta himnai seko 21 zalves haubiču salūts. Pēc salūta prezidents saka runu, kurā izklāsta savas prezidentūras mērķus. Kopš 1953. gada pēc zvēresta došanas prezidents, viceprezidents un Kongress ietur kopējas svinīgās pusdienas. Bet kopš Tomasa Džefersona otrās inaugurācijas 1805. gadā prezidents dodas parādē pa Pensilvānijas avēniju uz Balto namu. Dažādi svinīgi pasākumi, atzīmējot inaugurāciju, norisinās desmit dienu garumā — piecas dienas pirms un pēc inaugurācijas dienas.
Ne vienmēr visas šīs tradīcijas tiek ievērotas — gadījumos, kad iepriekšējais prezidents miris vai atstājis amatu priekšlaicīgi, viņa vietā par prezidentu nekavējoties kļūst viceprezidents, tāpat zvērestu vajadzības gadījumā var pieņemt jebkurš jurists, piemēram, pēc Džona Kenedija nošaušanas 1963. gada 22. novembrī amatā stājās Lindons Džonsons, kas zvērestu deva prezidenta lidmašīnā, un to pieņēma Teksasas ziemeļu apgabala tiesnese. Tāpat, ja inaugurācijas diena iekrīt svētdienā, zvērestu dod nelielā privātā ceremonijā, bet nākamajā dienā svinīgā publiskā ceremonijā dod zvērestu atkārtoti.
Pilnvaru termiņš
Pirmais prezidents Džordžs Vašingtons pēc diviem termiņiem nepretendēja uz trešo termiņu, tādējādi nosakot nerakstītu likumu, kuram sekoja lielākā daļa nākamo prezidentu. Lai gan vairāki prezidenti tomēr ir kandidējuši uz trešo termiņu, vienīgais, kuram izdevās tikt ievēlētam, bija Franklins Rūzvelts — viņš tika ievēlēts četrreiz un mira, atrazdamies amatā. Pēc Rūzvelta nāves tika pieņemts 22. konstitūcijas grozījums, kas oficiāli noteica, ka par prezidentu var ievēlēt ne vairāk kā divas reizes. Tomēr persona, kas ieņēmusi amatu, netiekot tajā ievēlēta un pirms ievēlēšanas uz otro termiņu nav tajā atradusies ilgāk kā divus gadus, var tikt ievēlēta uz trešo termiņu, piemēram, Lindons Džonsons, kas kā viceprezidents stājās amatā pēc Džona Kenedija nāves, būtu varējis tikt ievēlēts uz trešo termiņu, jo, ieņemot amatu, viņš netika ievēlēts. Tādējādi maksimālais iespējamais ilgums, kuru vien persona var atrasties prezidenta amatā, ir 10 gadi no vietas. Respektīvi, Rūzvelta rekords netiks pārspēts, ja netiks mainīta konstitūcija. Arī Rūzvelta pēctecis Harijs Trumens, kurš bija amatā brīdī, kad tika izdarīti grozījumi, tāpēc tie uz viņu neattiecās, īslaicīgi kandidēja uz trešo termiņu. Kopš grozījumu izdarīšanas pieci prezidenti ir bijuši amatā pilnus divus termiņus — Dvaits Eizenhauers, Ronalds Reigans, Bills Klintons, Džordžs V. Bušs un Baraks Obama, uz diviem termiņiem ievēlēts arī Ričards Niksons, kurš atkāpās no amata pirms otrā termiņa beigām.
Atstādināšana un atkāpšanās no amata
ASV Konstitūcijas pirmie divi panti nosaka, ka augstas valdības amatpersonas, tai skaitā prezidentu, var atstādināt no amata par nodevību, kukuļošanu vai citiem smagiem noziegumiem un pārkāpumiem. Lai atstādinātu prezidentu no amata, jāuzsāk impīčments, par šādu rīcību lemj Pārstāvju palātas komitejas. Uzsākot impīčmentu, Pārstāvju palātai iesniedz impīčmenta rezolūciju, kurā uzskaitītas pret prezidentu vērstās apsūdzības; ja Pārstāvju palāta pieņem rezolūciju, tā tiek nodota tālāk Senātam. Lietai nonākot Senātā, process notiek tāpat kā tiesā — īpaši izvēlēti Pārstāvju palātas locekļu uzstājas ar apsūdzībām, katrai pusei ir tiesības izsaukt lieciniekus, turklāt Senāta locekļiem jāzvēr, ka viņi rīkosies godprātīgi. Pēc apsūdzības noklausīšanās Senāts balso, ja divas trešdaļas nobalso, ka prezidents ir vainīgs, viņš automātiski tiek atstādināts no amata. Līdz šim impīčmentam tikuši pakļauti trīs prezidenti — Endrū Džonsons 1868. gadā, Bills Klintons 1998. gadā un divreiz Donalds Tramps 2019. un 2021. gadā. Džonsona atstādināšanai Senāta balsojumā pietrūka tikai vienas balss.
Saskaņā ar ASV Konstitūcijas 25. grozījumu, viceprezidents un kabineta vairākums var atcelt prezidentu no amata, nolemjot, ka viņš nav spējīgs veikt savus pienākumus. Šādā gadījumā viceprezidents kļūst par prezidenta amata izpildītāju, taču atstādinātais prezidents var amatu atgūt rakstiski pasludinot, ka viņš ir spējīgs pildīt savus pienākumus. Ja viceprezidents un kabinets četru dienu laikā rakstiski paziņo, ka turpina apstrīdēt prezidenta spējas pildīt savu amatu, jautājumu nodod Kongresam, kam tas jāizskata 21 dienas laikā kopš šāda paziņojuma saņemšanas (ja nav Kongresa sesija, tad tai jāsākas 48 stundu laikā, tādā gadījumā 21 dienu skaita no Kongresa sasaukšanas brīža). Ja vien divas trešdaļas Kongresa nenolemj, ka prezidents nav spējīgs pildīt savus pienākumus, prezidents šādā gadījumā var atsākt pildīt savu amatu.
Prezidents drīkst atkāpties ar Kongresa lēmumu, ja iesniedzis rakstisku atlūgumu valsts sekretāram. Līdz šim no prezidenta amata atkāpies vienīgi Ričards Niksons, kuram 1974. gadā draudēja impīčments sakarā ar Votergeitas skandālu.
Tiesības un pienākumi
ASV prezidents ir izpildvaras, federālās valdības un valsts galva un bruņoto spēku virspavēlnieks, kura pienākums ir rūpēties par likumu izpildi, lai to veiktu, prezidenta pakļautībā ir 4 miljoni darbinieku, kas strādā izpildvaras struktūrās, tai skaitā miljons aktīvā dienesta karavīru. Varas dalīšana palīdz saglabāt balansu starp izpildvaru, likumdevēju varu un tiesu varu. Prezidentam ir tiesības iecelt vairākos izpildvaras un tiesu varas amatos. Vēl pirms stāšanās amatā prezidents var iecelt līdz 6000 amatpersonu, bet, esot amatā, vēl 8000. Prezidents ar Senāta piekrišanu ieceļ vēstniekus, federālos tiesnešus, sava kabineta locekļus (kurus viņš jebkurā brīdī var atstādināt) un citus federālā līmeņa darbiniekus. Ja prezidents kādu ieceļ amatā Senāta brīvdienu laikā, šis lēmums ir spēkā tikai līdz Senāta nākamajai sesijai. Prezidents arī akreditē citu valstu vēstniekus. Prezidents var atzīt vai neatzīt citu valstu pastāvēšanu un uzsākt vai pārtraukt ar tām diplomātiskās attiecības. Prezidents var arī apžēlot, visbiežāk tas notiek īsi pirms termiņa beigām.
Iespējams, vissvarīgākā prezidenta funkcija ir bruņoto spēku un nacionālās gvardes komandieris. Izstrādājot konstitūciju, prezidenta vara tika ierobežota — vara pieteikt karu ir Kongresam, bet prezidents dod pavēli sākt izvietot kareivjus un piedalās stratēģijas plānošanā. Karavīru izvietošana uz laiku, kas ilgāks par 60 dienām, var notikt tikai ar Senāta divu trešdaļu piekrišanu, arī militāros tēriņus pārrauga Kongress. Līdz ar bruņotajiem spēkiem, prezidents kontrolē arī ārpolitiku, tai skaitā līgumu slēgšanu, kurus ratificē divas trešdaļas Senāta, prezidents var arī slēgt īpašas vienošanās (executive agreements), kurām saskaņā ar ASV likumiem ir starptautiskā līguma spēks, tomēr tās neskaitās līgumi.
ASV prezidentu saraksts
Ričards Niksons ir līdz šim vienīgais prezidents, kas atkāpies no amata (1974).
Četri prezidenti nogalināti atentātā: Abrahams Linkolns (1865), Džeimss Gārfīlds (1881), Viljams Makinlijs (1901) un Džons Kenedijs (1963). Četri prezidenti, amatā esot, miruši dabīgā nāvē: Viljams Herisons (1841) no smagas saaukstēšanās, Zekerijs Teilors (1850) no akūta gastroenterīta, Vorens Hārdings (1923) no sirdslēkmes un Franklins Rūzvelts (1945) no asiņošanas smadzenēs. Deviņi prezidenti pārcietuši pret viņiem vērstus atentātus: Endrū Džeksons (1835), Teodors Rūzvelts (1912) (pēc prezidentūras), Franklins Rūzvelts (1933) (pirms stāšanās amatā), Harijs Trumens (1950), Ričards Niksons (1974), Džeralds Fords (1975), Džimijs Kārters (1979), Ronalds Reigans (1981), Bills Klintons (1994) un Džordžs V. Bušs (2005).
Burtnieku ciems
Burtnieku ciems var būt:
Aļaksejs Grišins
Aļaksejs Grišins (be, ru; dzimis Minskā, Baltkrievijā) ir Baltkrievijas frīstailists, kas specializējies akrobātikas disciplīnā. Viņš ir 2010. gada Vankūveras olimpisko spēļu čempions.
Savu pirmo olimpisko medaļu A. Grišins izcīnīja 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Soltleiksitijā, kur viņš palika trešais. Viņa bronzas medaļa bija vienīgā medaļa, ko Baltkrievijas sportisti izcīnīja Soltleiksitijas olimpiskajās spēlēs. Piedalījās arī 2006. gada Turīnas olimpiskajās spēlēs, kur palika ceturtais. 2010. gada olimpiskajās spēlēs Vankūverā viņš izcīnīja zelta medaļu, kļūstot par pirmo un vienīgo ziemas olimpisko čempionu neatkarīgās Baltkrievijas sporta vēsturē. A. Grišinam pieder arī visu kalumu medaļas, kas iegūtas frīstaila Pasaules čempionātos. Atzīts par Baltkrievijas gada labāko sportistu 2002. gadā.
ASV prezidents
Prezidenta rezidences
Prezidenta rezidences ir Baltais nams un Kempdeivida. Baltais nams atrodas ASV galvaspilsētā Vašingtonā un 1792. gadā bija pirmā ēka, kuru sāka celt jaundibinātajā galvaspilsētā. Pirmais prezidents, kas tajā dzīvoja, bija Džons Adamss, kurš tajā ievācās 1800. gadā. Baltais nams ir ne vien prezidenta dzīves vieta, bet arī prezidenta un viņa administrācijas darba vieta. Mūsdienās Balto namu veido ēku komplekss. Prezidents ar ģimeni dzīvo centrālajā ēkā, bet administrācija strādā Rietumu spārnā, kurā atrodas arī prezidenta vajadzībām paredzētais Ovālais kabinets, savukārt Austrumu spārns, kas tika uzcelts pēc Otrā pasaules kara, lai apslēptu zem tā izveidoto bunkuru, tiek izmantots pirmās lēdijas un ar Baltā nama darba organizēšanu saistīto darbinieku vajadzībām. Kempdeivida ir prezidenta lauku rezidence, kas atrodas kalnainā apvidū vienā no ASV nacionālajiem parkiem Mērilendā apmēram 90 km uz ziemeļrietumiem no Vašingtonas. Rezidenci Kempdeividā izveidoja prezidents Franklins Rūzvelts, kurš vasarās, kad Vašingtonā bija ļoti karsts, pavadīja brīvdienas uz savas jahtas, taču Otrā pasaules kara laikā drošības apsvērumu dēļ (pastāvēja risks, ka jahtu varētu nogremdēt vācu zemūdenes) bija spiests meklēt citu atpūtas vietu. Lai gan Kempdeivida ir paredzēta galvenokārt atpūtai, to mēdz izmantot arī politisku apspriežu rīkošanai, piemēram, 2000. gadā te notika Izraēlas un Palestīnas miera sarunas.
Prezidenta vajadzībām kopš 1942. gada izmanto arī Blēra namu Vašingtonā, kurā izmitina prezidenta viesus. Parasti tur apmetas ārvalstu vadītāji oficiālo vizīšu laikā, taču Blēra namu pirms stāšanās amatā ir izmantojuši arī vairāki prezidenti, lai tur pārvadītu nakti pirms inaugurācijas. Lielāko daļu Harija Trumena prezidentūras Blēra namu izmantoja kā prezidenta rezidenci, jo Balto namu pēc nopietnu strukturālu bojājumu atklāšanas tajā laikā nācās pilnībā pārbūvēt.
Prezidenta transportlīdzekļi
Kopš 1990. gada prezidenta vajadzībām tiek izmantotas divas īpaši pielāgotas Boeing 747 lidmašīnas, kuras ir iekārtotas tā, lai vajadzības gadījumā prezidents no lidmašīnas varētu sekmīgi vadīt valsti. Prezidents izmanto arī jūras kājnieku helikopteru. Lidaparātam, kuru izmanto prezidents, ir īpašs radiosakaru pazīšanās signāls — [militārā struktūrvienība, kurai pieder lidaparāts] viens, piemēram, prezidenta lidmašīnas pazīšanās signāls ir Air Force One — "Gaisa spēki viens", savukārt prezidenta izmantotais jūras kājnieku helikopters ir Marine One. Pārējie pazīšanās signāli ir Army One (armija), kas tika izmantots prezidenta helikopteram no 1957. līdz 1976. gadam, Navy One (jūras spēki) — izmantots tikai vienu reizi, kad Džordžs V. Bušs apmeklēja jūras spēku lidmašīnu bāzeskuģi USS Abraham Lincoln, Coast Guard One (krasta apsardze), kas nekad vēl nav izmantots, un "Executive One", ja tiek izmantots civilais lidaparāts. Pārvietojoties pa zemi, prezidents izmanto bruņotu limuzīnu, kas šobrīd ir īpaši pielāgots kadiljaks, kura pazīšanas signāls ir Cadillac One. Prezidenta limuzīnu ārpus Vašingtonas pavada eskorts, kas sastāv no apmēram 27 mašīnām, kurās ietilpst vietējās policijas vienības, specvienības, Slepenais dienests, prese, darbinieki, goda viesi un ātrā palīdzība, kurā atrodas prezidenta asins grupai atbilstošu asiņu krājumi. Ārzemēs prezidents izmanto ASV armijas vai diplomātisko transportu, vajadzības gadījumā ārzemēs nogādā prezidenta helikopteru vai limuzīnu, vietējie transportlīdzekļi nekad netiek izmantoti.
Alga
Pirmais ASV Kongress nolēma maksāt Džordžam Vašingtonam 25 000 ASV dolāru lielu algu gadā, kas mūsdienu izteiksmē būtu apmēram 531 000 ASV dolāri un bija ļoti liela summa tajā laikā. Vašingtons, būdams bagāts, no algas atteicās. Savukārt Teodors Rūzvelts savu 50 000 ASV dolārus lielo algu iztērēja, izklaidējot viesus Baltajā namā, Džons Kenedijs savu algu novēlēja labdarībai.
Tradicionāli prezidentam ir visaugstākā alga valdībā, viņa alga ir 400 000 ASV dolāri gadā, turklāt viņam tiek piešķirti papildu līdzekļi dažādiem ar amatu saistītiem izdevumiem. Prezidenta alga tradicionāli pārsniedz citu federālās valdības darbinieku algas, tāpēc 2001. gadā tā tika palielināta, jo pārējo valdības darbinieku algas sāka tuvoties prezidenta algas apmēriem. Prezidenta alga mūsdienās ir līdzvērtīga algai, kuru dažviet ASV saņem, piemēram, ārsti un advokāti. Lielākā daļa prezidentu, stājoties amatā, ir bijuši gana pārtikuši, lai nebūtu atkarīgi no algas. Pirms 1958. gada bijušie prezidenti nesaņēma pensiju, bet kopš 1959. gada, saskaņā ar Kongresa lēmumu, visi bijušie prezidenti saņem pensiju. Tāpat no valsts budžeta tiek iedalīti līdzekļi, lai bijušais prezidents varētu uzturēt savas darba telpas un algot darbiniekus. Sākotnēji pensija bija 25 000 ASV dolāri, bet kopš tā laika Kongress vairākkārt ir palielinājis pensiju, pašlaik pensija tiek pielīdzināta ministru algām, kas 2007. gadā bija 183 500 ASV dolāri. Tāpat arī bijušajiem prezidentiem ir diplomātiskā pase.
Prezidentu bibliotēkas
Sākot ar Herbertu Hūveru katram prezidentam tiek veidota sava bibliotēka — arhīvs, kurā uzglabā ar viņa prezidentūru saistītos materiālus. Divpadsmit no šīm bibliotēkām, kuras pārrauga ASV nacionālais arhīvs, veido vienotu tīklu, pastāv vēl sešu citu prezidentu bibliotēkas, kas šajā tīklā neietilpst. Tradīciju veidot šādas bibliotēkas aizsāka Franklins Rūzvelts 1939. gadā, novēlot personīgus un ar savu prezidentūru saistītus materiālus federālajai valdībai, uzskatīdams, ka ar prezidentūru saistīti dokumenti ir nacionālā mantojuma daļa, kurai jābūt pieejamai sabiedrībai. Gan Rūzvelts, gan viņa pēctecis Trumens paši rūpējās par savu bibliotēku ēku celšanu, tādējādi izveidojās tradīcija, ka bibliotēkas izveido par privātiem līdzekļiem, bet tās uztur valdība. Tā kā līdz tam prezidentam atstājot amatu dokumenti palika viņa īpašumā, laika gaitā daļa iepriekšējo prezidentu dokumentu bija izklīduši, pazuduši un daži pat tīši iznīcināti, tāpēc valdība sākotnēji veicināja ideju prezidentam ziedot savus dokumentus valstij brīvprātīgi, bet 1978. gadā tika pieņemts likums, saskaņā ar kuru oficiālie, ar prezidentūru saistītie materiāli kļuva par valsts īpašumu. Divpadsmit prezidentu bibliotēku tīklā iesaistītajās bibliotēkās glabājās četrsimt miljoni lappušu tekstu, ap desmit miljoniem fotogrāfiju, filmas 5000 km kopgarumā, 100000 stundas ierakstu gan diskos, gan audio un video kasetēs un ap pusmiljonu muzejisku priekšmetu. Šajos materiālos ietilpst ne tikai prezidenta prezidentūras laika dokumenti, bet arī ar prezidenta ģimeni un tās vēsturi, vēlēšanu kampaņām saistīti materiāli, kā arī prezidenta saņemtie apbalvojumi un dāvanas. Nozīmīga bibliotēku fondu daļa ir ar prezidentu saistītu personu, piemēram, prezidenta administrācijas, partijas biedru, ģimenes locekļu un draugu, ziedotie materiāli. Tāpat šajos materiālos ietilpst arī dokumenti, kas saistīti ar prezidentu pirms un pēc prezidentūras. Vairākas no bibliotēkām ir izveidojušas mutvārdu vēstures projektus, radot atmiņu audioierakstus. Vairāki prezidenti arī tikuši vai tiks apglabāti savās bibliotēkās.
Gvineta Paltrova
Gvineta Keita Paltrova Mārtina (en; dzimusi Losandželosā, Kalifornijā, ASV) ir amerikāņu aktrise un dziedātāja.
Aktrises karjeru sākusi 1990. gadā, kino debitējusi 1991. gadā. Ievērību guva pēc dalības filmās "Septiņi" (1995) un "Emma" (1996). 1990. gados vēl filmējās filmās "Durvis aizveras" (1998) un "Ideālā slepkavība" (1998), kā arī "Iemīlējies Šekspīrs" (1998). Par lomu filmā "Iemīlējies Šekspīrs" Paltrova ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise, Zelta globusa balvu un divas Ekrāna aktieru ģildes balvas. 2011. gadā ieguvusi Emmy balvu kā labākā viesu zvaigzne komēdijseriālā par Hollijas Holidejas lomu Fox seriālā "Radīti skatuvei".
Paltrova vēl ir filmējusies tādās filmās kā "Talantīgais misters Riplijs" (1999), "Karaliskie Tenenbaumi" (2001), "Smagi iemīlējies" (2001), "Pierādījums" (2005), "Dzelzs vīrs" (2008), "Divi mīlētāji" (2008), "Dzelzs vīrs 2" (2010), "Atriebēji" (2012), "Dzelzs vīrs 3" (2013).
Lejas ezers (Daugmales pagasts)
Lejas ezers ir beznoteces meža ezers Ķekavas novada Daugmales pagastā. Izvietojies starpkāpu ieplakā 100 metrus no Baldones - Daugmales ceļa V9. Krastā vairākas atpūtas vietas, peldvietas.
Sentpola (sala)
Sentpola ir Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemēs ietilpstoša sala Indijas okeāna dienvidos. Sala atrodas 85 km uz dienvidiem no lielākās Amsterdamas salas. Sala ir neapdzīvota, bet to regulāri apmeklē pētnieciskās ekspedīcijas un Francijas Jūras spēku patruļas.
Pēc uzbūves Senpola ir aktīva vulkāna krāteris, kurš augstākajā punktā paceļas 268 m vjl. Pēdējais izvirdums novērots 1793.g. Salas augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar zāļaugiem. Putnu ligzdošanas vieta.
Vēsture
Senpolas atklāšanas vēsture neskaidra. Pirmoreiz salu 16.gs. portugāļu navigācijas kartēs atzīmējis ģeogrāfs Everts Gīserts (Evert Gysaerths) ar nosaukumu "T.Q. descrobio o nao S. Paulo".
Karalis
Karalis (no Kārļa Lielā vārda latinizētās versijas Carolus) ir karalistē (valsts) valdoša monarha tituls. Sieviešu dzimtē — karaliene. Karaļa tituls mūsdienās ir mantojams, bet agrāk karalis varēja būt arī vēlēts (piemēram, Polijas karaļa tituls līdz 1795. gadam).
Līdz 19. gadsimtam latviešu valodā šī titula apzīmēšanai lietoja vārdu ķēniņš, kas atbilst karaļa nosaukumam ģermāņu valodās — angļu un zviedru kung, dāņu un norvēģu konge, nīderlandiešu Koning, vācu König —, arī somugru valodās: igauņu un somu kuningas.
Mūsdienās karaļa tituls ir saglabājies tikai nedaudzās monarhijās.
Starptautiskā Futbola vēstures un statistikas federācija
Starptautiskā Futbola vēstures un statistikas federācija ir FIFA atzīta organizācija,   kura veic futbola vēstures un rekordu reģistrēšanu. Tā dibināta 1984. gada 27. martā Leipcigā. Organizācijas dibinātājs līdz ar tābrīža FIFA ģenerālsekretāra Helmuta Kāzera labvēlību bija Alfredo Pēge. IFFHS galvenā mītne ilgstoši atradās Al-Muroor ielā 147, Abu Dabī (Apvienotie Arābu Emirāti), bet nesen tika pārcelta uz Bonnu Vācijā.
Karalis
Varianti citās valodās
Karaļa vārds baltu valodās, tāpat kā daudzās slāvu, tjurku un dažās citās valodās radies no Kārļa Lielā (latīņu: Carolus) vārda:
Pašreiz valdošie karaļi un karalienes
Šajā sarakstā ir tikai tie monarhi, kuru oficiālais tituls ir "karalis" vai "karaliene".
Starptautiskā Futbola vēstures un statistikas federācija
Savas attīstības pirmajos posmos līdz 2002. gadam IFFHS koncentrējās uz četrreiz gadā iznākošu žurnālu publicēšanu, to skaitā Fußball-Weltzeitschrift, Libero spezial deutsch un Libero international. Dažādu oficiāli neizziņotu iemeslu dēļ to publicēšana tika pārtraukta, bet organizācija sadarbībā ar sponsoriem uzsāka savu materiālu publicēšanu vairāku valodu grāmatu sērijā. Šobrīd publicēšanas aktivitātes galvenokārt notiek organizācijas tīmekļa vietnē, saņemot uzturēšanas atbalstu no FIFA.
Linkolna sala
Linkolna sala ir vairāku nelielu salu nosaukums:
.ee
.ee ir Igaunijas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). To pārvalda EEnet.
Ierobežojums, kurš nosaka, ka vienam uzņēmumam ir pieejams viens domēns ir radīts tādēļ, lai aizsargātu uzņēmumu preču zīmes. ".ee ir paredzēts kā uzņēmuma identifikators internetā, tāpat kā reģistrēšanas kods uzņēmumu reģistrā, tāpēc viens uzņēmums nedrīkst reģistrēt vairākus nosaukumus vai preču zīmes." Derīgas reģistrācijas ir bezmaksas.
Deņisovs
Deņisovs (ru, no personvārda Deniss (Дени́с); sieviešu dzimtē Deņisova (Дени́сова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
SK LSPA/Rīga
SK LSPA/Rīga ir Latvijas hokeja līgas komanda, kura atrodas Rīgā, Latvijā. Tā ir Latvijas U-20 jauniešu izlases bāzes komanda. Līdz 2007-08 sezonai tās nosaukums bija SK Rīga 20.
Pārkere Posija
Pārkere Kristiāna Posija (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise un mūziķe. Posija ieguva atpazīstamību 1990. gados pēc vairākām lomām neatkarīgajā kino, kā arī ar uzstāšanos improvizācijas teātru izrādēs.
Savu karjeru sākusi, filmējoties seriālos. Pirmā nozīmīgā kino loma bija 1993. gada filmā "Reibumā un neziņā". Pirmās neatkarīgā kino filmas, kurās filmējās Posija arī neguva lielus panākumus. Zināmākās mākslas filmas, kurās Pārkere Posija ir piedalījusies 1990. gadu beigās ir "Tev pienācis pasts", "Kliedziens 3" (Scream 3), Henry Fool un "Asmens: Trīsvienība". Par lomu 2006. gada filmā "Supermens atgriežas" nominēta Saturna balvai kā labākā otrā plāna aktrise.
Milvoki
Milvoki (angļu: Milwaukee) ir pilsēta ASV, Viskonsinas štata lielākā pilsēta Mičigana dienvidrietumu krastā.
Pilsēta radās 1846. gadā, apvienojoties trijām mazākām pilsētiņām. Pilsēta auga, pateicoties lielam skaitam iebraucēju no Vācijas, vēl 20. gadsimta sākumā pilsētā bija vairāk vācvalodīgo un avīžu vācu valodā nekā angļvalodīgo un avīžu angļu valodā.
No XX gadsimta sākuma Milvoki bija ASV sociālistiskās kustības centrs. Līdz 1960. gadam trīs pilsētas mēri bija Amerikas Sociālistu partijas pārstāvji — vienīgā šāda veida parādība ASV. Visilgāk no sociālistiem savus mēra pienākumus (no 1916. līdz 1940. gadam) veica Daniels Houns (Daniel Hoan). Kaut arī makartisma laikos sociālistu ietekme mazinājās, arī mūsdienās pilsētā ir stipras arodbiedrību tradīcijas.
Pilsēta ir Johnson Controls, Manpower Inc., Harley-Davidson, Rockwell Automation, Midwest Airlines galveno mītņu vieta. Pilsētai ir senas alus darīšanas tradīcijas. Šeit bāzējas liels amerikāņu alus ražošanas uzņēmums — Miller Brewing Company.
Sportā pilsēta pazīstama kā beisbola kluba Milvoki "Brewers", basketbola kluba Milvoki "Bucks" un hokeja kluba Milvoki "Admirals" mājvieta.
Cilvēki
Milvoki dzimuši:
Fasts
Fasts var būt:
VEF JDA-10M
VEF JDA-10M — vieglā pasažieru lidmašīna JDA-10M — ir vienīgā Latvijā konstruētā divmotoru lidmašīna, kuru izgatavoja VEF rūpnīcas cehā. Konstruktors bija Jānis Akermanis, Minesotas (ASV) universitātes aviācijas katedras profesors. Konstrukcijas ferma koka, šasija lidojuma laikā netiek salikta, lidmašīna ir aprīkota ar diviem 7-cilindru dzinējiem Armstrong Siddeley Cheetah IX, kuru jauda ir 350 z. s., abiem kopā 700 z. s. Pirmais lidojums notika 1939. gada 4 septembrī, lidmašīna pacēlās no Spilves lidlauka. JDA-10M — pilotēja Valsts Civilās aviolīnijas (Rīga-Liepāja aviolīnija) pilots Kārlis Alksnis. Otrā pasaules kara priekšvakarā tika plānots pielāgot JDA-10M bombardēšanai t. i. pārtaisīt to par vieglo bumbvedēju, bet ar šo ieceri radās tehniskas grūtības, kuras tā arī neizdevās realizēt līdz laikam, kad Latviju okupēja PSRS.
2009. gada Nīcas novada domes vēlēšanas
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Nīcas novada attīstībai (69,20%), bet novada domē iekļuva arī saraksts Divi krasti - viens novads. Nīcas novada domes vēlēšanās piedalījās 1 713 vēlētāji jeb 55,15% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 1 711, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 1 686 vēlētāji.
Zasulauks (stacija)
Zasulauks ir dzelzceļa stacija Rīgā, Kurzemes rajonā, Zasulauka apkaimē, līnijā Torņakalns—Tukums II. No Zasulauka sākas arī līnija Zasulauks—Bolderāja. Zasulauka stacijā ietilpst vagonu remonta centra "Zasulauks" (Zasulauka depo) sliežu ceļi. Zasulauka stacijā pietur pasažieru elektrovilcieni, kas kursē līnijā Rīga—Tukums. Tai tuvākās ir Torņakalna stacija (Rīgas virzienā) un Depo pieturas punkts (Jūrmalas virzienā). Cauri Zasulaukam kursē kravas vilcieni uz Bolderāju (notiek arī mazintensīva kravas satiksme Tukuma virzienā). Zasulaukā darbojas biļešu kase.
Vēsture
Dzelzceļa stacija Zasulaukā tika izveidota, kad tika atklātas Rīgas—Bolderājas (1873) un Rīgas—Tukuma (1877) dzelzceļa līnijas. Abas dzelzceļa līnijas piederēja Rīgas—Dinaburgas dzelzceļa sabiedrībai, taču 1895. gadā tās jau bija izpirkusi valsts.
1950. gadā Zasulauka staciju piemēroja elektrovilcienu vajadzībām, tie sāka kursēt posmā Rīga—Dubulti. 1954. gada 3. augustā netālu no Zasulauka stacijas atklāja Zasulauka lokomotīvju depo.
Bezžokļaiņi
Bezžokļaiņi, iekšžauņi (Agnatha, Entobranchiata) — hordaiņu tipa, mugurkaulnieku apakštipa infratips. Tie ir primitīvi zivjveidīgi dzīvnieki, kas dzīvo gan jūrās, gan saldūdeņos. Bezžokļaiņi ir senākā mugurkaulnieku grupa; senākajos ģeoloģiskajos laikmetos tā bija daudzskaitlīga un daudzveidīga grupa, kā pēc ārējā izskata, tā arī pēc iekšējās uzbūves. Daudzi no tiem bija klāti ar kaula bruņu plātnēm. Līdz mūsdienām ir saglabājušies tikai nēģi un miksīnas, kas apvienoti vienā apaļmutnieku klasē. Tomēr ir jāatzīmē, ka neskatoties uz ārējo līdzību, miksīnu un nēģu iekšējā uzbūvē atšķirības ir lielākas, nekā rāpuļu un putnu uzbūvē. Tāpēc tos reizēm izdala kā atsevišķas klases.
Sistemātika
Bezžokļaiņi iedalās trīs klasēs, no kurām līdz mūsdienām ir saglabājusies viena — apaļmutnieki ar 38-45 sugām. To veido divas apakšklases: nēģi un miksīnas.
Infratips
(†) - izmirušu organismu grupa.
Kiņaruanda
Kiņaruandá (Ikinyarwanda) ir bantu valoda, valsts valoda Ruandā. Kiņaruanda lieto latīņu alfabētu. aizmetnis
Kūra (upe)
Kūra (ka, az, tr) ir lielākā upe Aizkaukāzā. Ietek Kaspijas jūrā, tek cauri Turcijai, Gruzijai un Azerbaidžānai. Kūra ir lielāka upe Gruzijā un Azerbaidžānā. Daļa Kūras baseina (precīzāk, tās lielākās pietekas — Araksas) atrodas Irānas teritorijā.
Pietekas
Kūras lielākās pietekas ir Lielā Liahvi, Ksani, Araksa, Hrami, Alazani un Aragvi.
Diskžokejs
Diskžokejs (pazīstams arī kā DJ vai dīdžejs) (en no en) ir persona, kas izvēlas un atskaņo mūzikas ierakstus auditorijai. Mūsdienās šis termins ietver dažādas mūzikas atskaņošanas veidus, neatkarīgi no avota.
Diskžokeju kategorijas
Ir vairākas diskžokeju kategorijas - radio diskžokeji un dažādu mūzikas žanru diskžokeji.
Radio diskžokeji atskaņo mūziku un vada dažādas radio programmas, kuras tiek translētas AM, FM vai interneta radio stacijās. Radio diskžokeji bieži vien ir atpazīstami pēc viņu nikiem.
Diskžokeji atskaņo un miksē mūziku bāros, naktsklubos, diskotēkās un dažādos publiskos pasākumos. Gandrīz visu kategoriju diskžokeji atskaņo mūziku, izmantojot vairākus mūzikas atskaņotājus, lai veidotu nepārtrauktu mūzikas skanējumu (miksu).
Aparatūra un tehnika
Diskžokeja aparatūra var sastāvēt no:
UTC-8
UTC-8 ir identifikators laika nobīdei no UTC par -8. Šo laiku izmanto:
Jorma Rīsanens
1965. gadā beidzis Helsinku Tehnisko universitāti ar doktora grādu. Kopš 1960. gada strādāja IBM par pētnieku. Pēc aiziešanas no IBM, viņš ir emeritus profesors Tamperes Tehniskā universitātē un Helsinku Informācijas Tehnoloģiju institūta biedrs. 1993. gadā viņam piešķīra IEEE Ričarda Haminga medaļu.
Alene
Alene bija latgaļu Jersikas valsts daļa, kas pieminēta 1211.gada Jersikas dalīšanas un 1213.gada zemju pārdales dokumentos. Uzskata, ka latgaļu zeme Alene ir atradusies Oliņkalnā (Mugurēvičs, 1977) vai vēlāko Dzērbenes un Piebalgas pilsnovadu teritorijā (Skutāns, 2002).
Lokalizācija
Agrāk populārākā Alenes lokalizācija bija Oliņkalnā (Mugurēvičs, 1977), tomēr novietojot Aleni Oliņkalnā, bīskapa trešdaļa no Daugavas līdz Cēsīm zīmējās kā nedabiski izstiepta, 70 kilometru gara un apmēram 10 kilometrus plata josla, kas neatbilst faktiskajām novadu robežām (Skutāns, 2002). Oliņkalnā varbūt varētu meklēt 1211. gadā minēto Lepenes pili, kurai atrašanās vieta vēl līdz šim ir neskaidra. Alenes novads dalīšanas dokumentos minēts vienotā zemes nogabalā ar Autines novadu, ko pašlaik saista ar Cēsu apkārtni, bet pili - ar Priekuļu Sārumkalnu. Ja ziemeļos Autinei atrodas Idumeja, austrumos Tālava, rietumos Kokneses zemes, tad pareizais risinājums meklēt Aleni ir tikai dienvidaustrumos Dzērbenes un Piebalgas pilsnovadu teritorijā. Šis novads vienīgais savienoja Autini ar galvenajiem Jersikas īpašumiem Ērgļu un Madonas apkārtnē. Pēc 1211. gada Jersikas dalīšanas pārējās divas trešdaļas veido kompaktu teritoriju Madonas apkārtnē un gar Daugavas labo krastu. Tādā gadījumā šī bīskapa daļa sāktos no Asotes Krustpils apkārtnē, un caur Oliņkalnu-Lepeni stieptos līdz Ogres augštecei, kur atradās Bebernines pierobežas ciemi, veidojot visnotaļ reālas kultūrvēsturiskā reģiona robežas. Arī ordeņa daļa ar Cesvaini, Gerdeni (vēlāko Ļaudonas pilsnovadu), Negesti (vēlāko Ērgļu un Bērzaunes pilsnovadu) veido kompaktu reģionu. Tāpat arī bīskapa pirmajai daļai ar Autini (Sārumkalns) un Aleni jāveido kompakta teritorija, jo citādi Jersikai piederošā Autine paliktu atšķirta no galvenās teritorijas.
Pols Krugmans
Pols Robins Krugmans (en, dzimis ) ir amerikāņu ekonomists, 2008. gada Nobela prēmijas ekonomikā laureāts. Prinstonas Universitātes un Londonas Ekonomikas skolas pasniedzējs, laikraksta The New York Times ekonomikas jautājumu komentētājs.
Makroekonomiski pētījis starptautisko tirdzniecību, masveida ražošanu, ekonomisko ģeogrāfiju, likviditātes slazda mehānismu, valūtas krīzes. Liberāls (ASV izpratnē) ekonomists, jaunkeinsists. Daudzu grāmatu par ekonomiku autors. Pazīstams darbs ir 2007. gadā izdotā The Conscience of a Liberal, kur apskatījis ieņēmumu nevienlīdzību ASV. Kritizējis Latvijas izvēlēto ceļu ekonomiskās krīzes pārvarēšanai, kas izraisījis polemiku.
Preiļupe
Preiļupe (arī Preļka, Prēle, augštecē Šaurupīte, Šaurupeite, Nakšaure, Nakšaureite) ir Feimankas kreisā krasta pieteka Preiļu novadā. Sākas Feimankas paugurainē no Salmeja ezera Rušonas pagastā. Tek pa intensīvas lauksaimniecības apvidu. Vidustecē tek caur Preiļiem, kur izveidota dīķu kaskāde. Augštecē un lejtecē upes gultne regulēta. Starp Pelšiem un Preiļiem tek starp pauguriem pa izteiktu ieleju. Kreisajā krastā Anspoku un Plivdu pilskalni. Ietek Feimankās lejpus Feimankas ūdenskrātuves.
Lielākā pieteka Ostrovas grāvis (labā). Upi šķērso autoceļi P58 un P62.
Astūrija
Astūrija (es, ast, gl) ir viens no Spānijas septiņpadsmit autonomajiem apgabaliem, vēsturisks novads un viena no Spānijas piecdesmit provincēm. Apgabals atrodas valsts ziemeļaustrumu daļā, to ziemeļos apskalo Biskajas līcis. Astūrija robežojas ar Galisiju rietumos, ar Kantabriju austrumos un ar Kastīliju un Leonu dienvidos. Astūrijas administratīvais centrs ir Ovjedo, bet lielākā pilsēta ir Hihona.
Apgabala kopējā platība ir 10 604 km², pēc 2014. gada datiem apgabalā dzīvo 1 061 756 iedzīvotāji. Pēc platības tas ir Spānijas desmitais lielākais apgabals. Pēc iedzīvotāju skaita tas ir trīspadsmitais lielākais Spānijas apgabals.