cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
.kz
Reģistrācijas var tikt veiktas otrajā līmenī, bez ierobežojumiem un nepieciešamības atrasties Kazahstānā. Trešā līmeņa domēniem pastāv ierobežojumi, kuri pārsvarā attiecas uz kazahiem. Pieejamie trešā līmeņa domēni:
Ārējās saites
Toppdomän
Alkoja
Alkoja (es, ca) ir pilsēta un municipalitāte Spānijā, Valensijas autonomajā apgabalā, Alikantes provincē, komarkas centrs. Izvietojusies Serpisas upes krastā 107 km no apgabala centra Valensijas. Ievērojams tekstilrūpniecības, papīra rūpniecības, pārtikas rūpniecības un metālapstrādes centrs.
Vēsture
Alkoju 1256. gadā dibinājis Aragonas karalis Haime I Iekarotājs, stratēģiskā vietā Serpisas upes krastā uzbūvējot cietoksni Valensijas Karalistes dienvidu robežu aizsardzībai Rekonkistas laikā. 1291. gadā Aragonas karalis Haime II Alkoju uzdāvināja Sicīlijas admirālim Rudžerio di Laurijam (Ruggiero di Lauria) un karaļa īpašumā tā atgriezās tikai 1430. gadā.
Arianespace
Arianespace SA ir Francijas uzņēmums, kas nodarbojas ar Ariane nesējraķešu ražošanu, palaišanu un mārketingu. Dibināts 1980. gadā.
Akciju turētāji:
Kompānija izmanto Gviānas kosmisko centru raķešu palaišanai.
Pūrisms (valodniecība)
Pūrisms (fr, no la — 'tīrs') ir tendence attīrīt valodu no aizguvumiem un citu valodu ietekmēm. Ar to tiecas stabilizēt literārās valodas leksiku, jaunvārdu veidošanai izmantojot savas valodas iespējas. Pūrismam liela ietekme parasti ir vēsturiskajos periodos, kad kāda valoda cenšas kļūt par literāro valodu.
Preskriptīvā valodniecība
Pūrisms ir saistīts ar deskriptīvas (no.la — 'aprakstīt') un preskriptīvas (no la — 'dot rīkojumu u. tml.') valodniecības jēdzieniem, kur deskriptīva ir tāda, kura pēta, bet preskriptīva — tāda, kura regulē.
Piemēram, par latviešu valodniecību varētu teikt, ka Latvijas Universitātes Matemātikas un informātikas institūta Mākslīgā intelekta laboratorija (AILab) nodarbojas ar deskriptīvu valodniecību (korpusa veidošana, semantisko hierarhiju aprakstīšanas risinājumi u. tml.), kurpretī Latvijas Zinātņu akadēmijas Terminoloģijas komisijai, Valsts valodas komisijai, Valsts valodas centram u.c. ir preskriptīvas funkcijas.
8. gadsimts p.m.ē.
8. gadsimts p.m.ē. bija gadsimts, kas sākās 800. gadā p.m.ē. un beidzās 701. gadā p.m.ē.
Pūrisms (valodniecība)
Atsauces
固有語
Grieķijas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: Oto Rēhāgels
26. jūlijs
Vārda dienas
Ance, Anna, Annija
Gulbenes "Buki"
Vēsture
2005. un 2006. gadā komanda piedalījās Baltijas Basketbola līgas čempionātā, taču kopš 2006.—2007. gada sezonas spēlē tikai Latvijas Basketbola līgā. Pēdējās sezonas "Gulbenes Buki" spēlē LBL 2. divīzijā. 2017.—2018. gada sezonā "Buki" izcīnīja 2. divīzijas bronzas godalgas, bet 2018.—2019. gada sezonā kļuva par 2. divīzijas čempioniem. Kopš 2020. gada uz LBL 2. divīzijas bāzes izveidoja Nacionālo basketbola līgu un Gulbenes komanda ir tās dalībniece.
Kopš 2021. gada kluba galvenais treneris ir bijušais tā saspēles vadītājs Raimonds Gabrāns, kurš stājās cita bijušā "Buku" spēlētāja Artūra Brūniņa vietā. Galvenā trenera asistents ir vēl viens vietējā basketbola audzēknis Pāvels Veselovs.
Mezotrofs
Mezotrofs ir termins, kas raksturo ezeru attīstības stadiju. Mezotrofie ezeri ir pārejas stadijā no oligotrofās uz eitrofo.
Gulbenes "Buki"
Vēsture
2022.—2023. gada sezonas regulārajā čempionātā Gulbenes "Buki" uzvarēja Austrumu grupā, kļūstot par pirmo komandu Nacionālās basketbola līgas vēsturē, kas visu regulāro sezonu aizvadījusi bez zaudējumiem. Sezonas noslēgumā Gulbenes komanda izcīnīja bronzas medaļas, kas bija pirmā reize, kad komanda iekļūst starp medaļniekiem kopš spēlē Nacionālajā basketbola līgā (2019. gadā tā kļuva par čempioniem, kad turnīrs vēl bija LBL 2. divīzija).
Mezotrofs
Ja piegrunts slānī sāk veidoties anaerobi apstākļi, fosfors atbrīvojas no grūti šķīstošajiem savienojumiem un atkārtoti nonāk apritē epilimnijā. Ar šo atkārtotās aprites īpatsvara pieaugumu sākas sukcesijas mezotrofā stadija, kas tālāk pāriet eitrofajā stadijā. Oligo — mezotrofu ezeru gultni klāj labi oksidēta gaišbrūna vai sūnzaļa dūņa (Cimdiņš 2001).
Bluā dinastija
Bluā dinastija (fr), saukti arī par Tibaldiniem (no dzimtā populāra vīriešu vārda Thibaldus), bija aristokrātu dzimta Francijā, kurai viduslaikos bijusi liela loma Francijas karalistes, Anglijas Karalistes, Navarras karalistes u.c. Eiropas valstu vēsturē.
Kriss Evanss
Kristofers Roberts "Kriss" Evanss (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris. Pazīstams ar supervaroņu Kapteinis Amerika un Cilvēks-lāpa lomām.
Gulbenes "Buki"
Vēsture
"Bukiem" ir kluba himna, kuru sarakstījis Mārtiņš Freimanis un izpilda grupa "Putnu balle".
Ūdens puslode
Ūdens puslode ir Zemes puslode, kurā atrodas tikai aptuveni 14% no visas Zemes sauszemes. Šīs puslodes centrs atrodas Jaunzēlandē, tā koordinātas - 47°13′D 178°28′A. Pretējā puslode saucas - sauszemes puslode - tajā atrodas visi pārējie 86% Zemes sauszemes.
Mezotrofs
Trophic state index
Gulbenes "Buki"
Baltijas Basketbola līga
== Komandas sastāvs 2022/23. gada sezonā ==
Ūdens puslode
Ūdens puslodē atrodas Antarktīda, Austrālija, Jaunzēlande, Dienvidamerikas dienvidu daļa, lielākā daļa Klusā okeāna un Indijas okeāna, praktiski viss Dienvidu okeāns.
Bluā dinastija
Par dinastijas aizsācēju pieņemts uzskatīt franku-burgundiešu bruņinieku Tibo Veco (Thibaud l'Ancien, 890-942), pirmo Bluā vikontu. Viņa pēcnācēji, dzimtai pieņemoties spēkā, kļuva par Bluā, Šartras, Šatodenas, Truā, Mo, Šampaņas grāfiem un Navarras karaļiem, pārvaldīja Buržas arhibīskapiju.
Varenības un politiskās ietekmes ziņā konkurēja ar Anžū grāfiem un Kapetingu karaļiem, kuru domēns ieskāva Bluā zemes.
Nobīdes strāva
Nobīdes strāvas atklāšana
19. gs. vidū Džeimss Klerks Maksvels uzrakstīja nobīdes strāvas vienādojumu, bet tam nebija nekāda eksperimentāla pamatojuma. Būtībā tā bija ģeniāla nojauta. Viņš šo vienādojumu nosauca par nobīdes strāvu un šis visai neparastais nosaukums ir saglabājies līdz mūsdienām. Maksvela hipotēze par nobīdes strāvas eksistenci apstiprinājās pēc elektromagnētisko viļņu atklāšanas 1888. gadā.
Sauszeme
Sauszeme ir jebkura Zemes platība, kas pastāvīgi atrodas virs jūras līmeņa. Sauszemei ir divi galvenie veidi — kontinenti un salas. Tomēr uz kontinentiem un salām esošos ezerus, lielās upes un citas ūdenstilpes neuzskata par sauszemi.
Kopējā sauszemes platība uz Zemes ir ap 149 000 000 km², jeb 29,2% no visas planētas virsmas.
SPAS-12
SPAS-12 ir 12. kalibra kaujas bise, ko ražoja Itālijas kompānija Luigi Franchi S.p.A. no 1979. līdz 2000. gadam. Ar šo bisi var šaut gan kloķa darbības režīmā (ieroča pastobri velkot uz sevi, tukšā čaula pamet ieroci un jauna patrona nonāk patrontelpā), gan pusautomātiskā režīmā, šaujot 4 patronas sekundē. SPAS-12 nesasniedza augstu popularitātes līmeni, jo tā bija smaga (4,4 kg) un ar sarežģītām regulēšanas ierīcēm, salīdzinot ar konkurējošām konstrukcijām.
Ar savu iebiedējošo izskatu SPAS-12 bieži izmanto datorspēlēs un piedzīvojumu filmās. SPAS-12 bija aizliegts importēt uz ASV tā "sportiska pielietojuma" trūkuma dēļ.
Gabriela Mistrala
Lusila Godoja Alkajaga (es; dzimusi, mirusi ), plašāk pazīstama ar savu pseidonīmu Gabriela Mistrala (Gabriela Mistral), bija čīliešu dzejniece, diplomāte un feministe.
Viņas tēvs arī bija dzejnieks. Pati Mistrala dzeju sākusi rakstīt jaunietes vecumā, kad strādāja par skolotāju. Viņai bija romantiskas attiecības ar dzelzceļa darbinieku, kurš izdarīja pašnāvību. Drauga pašnāvība ir ietekmējusi viņas dzeju. Mistrala bija nozīmīga persona Meksikas un Čīles izglītību sistēmās. Mācījusi spāņu literatūru vairākās ASV universitātēs.
1914. gadā saņēmusi Čīles balvu par darbu Sonetos de la muerte (Nāves soneti). 1945. gadā saņēmusi Nobela prēmiju literatūrā, tādējādi kļūstot par pirmo latīņamerikānieti, kas saņēmusi šo apbalvojumu.
Pucka
Pucka - pilsēta Polijas ziemeļos, Pomožes vojevodistē, uz ziemeļiem no Gdiņas, Puckas līča krastā.
Apmetne zināma jau no VII gadsimta. Pilsētas tiesības tai tika piešķirtas 1348. gadā, kad pār to valdīja Vācu ordenis. 1466. gadā tā iekļāvās Polijā. Kopš 1567. gada Pucka bija Polijas kara flotes galvenā bāze. Pēc Polijas dalīšanām Pucka iekļāvās Prūsijā (vēlāk Vācijā). Pēc Pirmā pasaules kara pilsēta kļuva par t. s. Poļu koridora daļu. 1920. gada 10. februārī ģenerāļa Juzefa Hallera vadībā notika ceremoniālas Polijas laulības ar jūru. Starp pasaules kariem Pucka bija galvenā Polijas kara flotes bāze un, līdz Gdiņas ostas izbūvei, arī vienīgā Polijas osta.
Drusku pilskalns
Drusku pilskalns (arī Kornetu pilskalns) ir pilskalns Alūksnes novada, Veclaicenes pagastā. Atrodas Pilskalna ezera ziemeļu krastā. Pilskalna augstums ir 247 m vjl un 80 m virs Pilskalna ezera līmeņa. Tas ir viens no augstākajiem un stāvākajiem pilskalniem Latvijā.
Apraksts
Drusku pilskalns ir viens no augstākajiem un stāvākajiem pilskalniem Latvijā, ko nosaka atrašanās subglaciālās iegultnes malā. Kalna dienvidaustrumu sāns ir 45° slīps. Ziemeļrietumu puse ir lēzenāka. Virsma ir vaļnveidīga: 130 metrus gara un 50 metrus plata. No pilskalna ir saskatāms Igaunijas un Baltijas visaugstākais kalns Lielais Munameģis (318 metri virs jūras līmeņa).
Vilnēva d'Aska
Vilnēva d'Aska (, burtiskā tulkojumā: "Askas jaunā pilsēta") ir pilsēta Francijas ziemeļos, Noras-Padekalē reģionā, Noras departamentā. Reģiona centra Lilles piepilsēta. Vilnēva d'Aska ir jauna pilsēta, ko uzsākta celt 1970. gados. 2008. gadā pilsētā dzīvoja 62 717 iedzīvotāji, no kuriem lielākā daļa ir studenti.
Drusku pilskalns
Apraksts
Pilskalnu šķērso labiekārtotā Drusku pilskalna taka, kura ved no Pilskalnu ezera puses uz skatu vietu Kornetu kalnā. Stāvajā dienvidrietumu pusē to veido arī koka kāpnes. Virsotnē ierīkota piknika un ugunskura vieta.
Vilnēva d'Aska
Vilnēvā d'Askā atrodas Francijas augstākās futbola līgas kluba Lille OSC Pjēra Moruā vārdā nosauktais stadions.
Drusku pilskalns
Vēsture
Drusku pilskalns tiek uzskatīts par vienu no iespējamām vietām, kur atradusies Beverīna. Pilskalnā nejauši atrastās trauku lauskas dod iespēju pieņemt, ka Drusku pilskalnā ļaudis dzīvojuši mūsu ēras 2. gadu tūkstoša pirmajos gadsimtos.
Baiga vasara
Baiga vasara (starptautiskais nosaukums angļu valodā: Dangerous Summer) ir studijas Platforma Filma 2000. gadā uzņemtā vēsturiskā spēlfilma par 1940. gada notikumiem Latvijā. Režisors Aigars Grauba. Galvenajās lomās: Uldis Dumpis, Artūrs Skrastiņš, Inese Caune, Jānis Reinis, Uldis Vazdiks, Varis Vētra, Eduards Pāvuls.
Sižets
1940. gada jūnija dienas Rīgā. No pilsētas izceļo vācbaltieši. Pēc dažām dienām jāaizbrauc arī Izoldei, un kopā ar viņu pošas aizbraukt Latvijas Republikas Ārlietu ministrs Vilhelms Munters. Par to nezina nedz Latvijas valdība, nedz Muntera sieva Natālija. Visi plāni mainās, kad Izolde iepazīstas ar radio reportieri Robertu. Pienāk 17. jūnija rīts, Rīgā iebrauc Sarkanās armijas tanki.
Tempļa kalns (Alūksne)
Tempļa kalns ir pilskalns Alūksnē, Alūksnes ezera dienvidrietumu krasta pussalā. Šis pilskalns ir Alūksnes augstākais punkts. Tas ir sens latgaļu pilskalns un senpilsētas vieta.
Pilskalna virsmas laukums ir 80x40 metri. Austrumu daļā uzbērts 3 metrīgs valnis. No plakuma uz ziemeļaustrumiem atrodas vēl divi 2 metrus augsti vaļņi, kas rietumu virzienā pāriet terasēs. Ziemeļos aiz pēdējā vaļņa stiepjas plats ārējais grāvis. Rietumu pusē plakumu noslēdz neliels valnis.
Muammars Kadāfi
Biogrāfija
Muammars Kadāfi (pilnā vārdā: Muammars ben Muhameds Abū Menjārs Abdelsalams el Kadāfi) dzimis 1942. gada 7. jūnijā Sirtas pilsētas apkaimē, beduīnu ģimenē. 9 gadu vecumā uzsācis mācības pamatskolā, pēc tam Sebhas vidusskolā. 16 gadu vecumā aizrāvies ar G.A.Nasera sludināto panarābismu un sociālo taisnīgumu. 1959. gadā uzsāka studijas Bengāzī Universitātē, aizrāvās ar marksismu. 1964. gadā Kadāfi pameta studijas un turpināja mācības Kara akadēmijā jaunāko virsnieku kursos. 1966. gadā uzsāka dienestu Lībijas karaliskajos bruņotajos spēkos. Tika aizsūtīts uz Lielbritāniju, iegūt sakaru karaspēka komandiera kvalifikāciju.
Tempļa kalns (Alūksne)
Kopš 1998. gada aizsargājams valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Muammars Kadāfi
Biogrāfija
1969. gadā Kadāfi iecelts par signālkorpusa adjutantu. 1. septembrī kapteiņa Kadāfi vadībā jaunāko virsnieku grupas vadītas armijas vienības sadumpojās, sagrāba karaļa pili (karalis Idriss atradās Turcijā ārstēšanās nolūkos), valdības iestādes, radio un TV centrus, gāžot monarhiju un pasludinot Lībiju par republiku. Septembra vidū Kadāfi tika iecelts par Revolucionārās pavēlniecības padomes priekšsēdētāju un bruņoto spēku virspavēlnieku pulkveža dienesta pakāpē. Kopš šī laika Kadāfi atradās valsts vadībā, ieņemot dažādus posteņus: premjerministrs un aizsardzības ministrs (1970—1972), Vistautas kongresa ģenerālsekretārs (1977—1979). Tika dēvēts par Brāli vadoni un Revolūcijas vadītāju. 1976. gada janvārī viņam tika piešķirta ģenerālmajora dienesta pakāpe, taču Kadāfi atteicās to pieņemt, jo uzskatīja, ka pēc izdienas un militārās izglītības nevar būt nekas vairāk kā pulkvedis.
1970. gadā Kadāfi apprecējās, četri dēli un meita. Dzīvoja beduīnu teltī, oficiālās rezidences izmantojot tikai valsts pasākumos. Aizrāvās ar jāšanu, medībām un internetu. Rakstīja dzeju un vieglo prozu — angliski Kadāfi esejas apkopotas krājumā "Escape to Hell". Par saviem paraugiem politikā minēja Abrahamu Linkolnu un Mohandāsu Karamčandu Gandiju. Publiskajā sfērā bija plaši zināms kā ekstravaganta un eleganta apģērba cienītājs, publiski parādoties tikai labāko pasaules dizaineru šūdinātos tērpos. Līdz brīdim, kad katrs Lībijas iedzīvotājs būs nodrošināts ar savu mājokli, Kadāfi apņēmās ar savu ģimeni dzīvot beduīnu teltī, ko ņēma līdzi arī savu ārvalstu vizīšu laikā.
Tempļa kalns (Alūksne)
Vēsture
2017. gada nogalē tika pabeigti rotondas restaurācijas un apkārtnes labiekārtošanas darbi.
Muammars Kadāfi
Biogrāfija
Kadāfi tika sagūstīts un nogalināts 2011. gada 20. oktobrī: Kadāfi ar apsardzi mēģinājuši automašīnās pamest dumpinieku spēku ielenkto Sirtu, izlaužoties ar kauju, bet konvoju sabombardēja NATO kontingenta Francijas kara lidmašīnas "Mirage-2000". Pulkvedis un tā apsardze patvērušies apūdeņošanas kanālos pie ceļa, kur tos ielenca dumpinieku vienības. M. Kadāfi tika sagūstīts un nogalināts. Pēc tam gāztā Lībijas līdera līķis puskails tiek vilkts pa ielām Sirtes pilsētā. "Mēs paziņojam pasaulei, ka Kadāfi ir miris revolūcijas gūstā. Tas ir vēsturisks brīdis. Tas ir tirānijas un diktatūras gals. Kadāfi ir sagaidījis savu likteni," paziņoja Pagaidu pārejas nacionālās padomes preses sekretārs Abdels Hafezs Goga, uzstājoties Bengāzī.
Pagaidu valdība bija izvietojusi Kadāfi līķi publiskai apskatei kāda Misrātas veikala saldētavā. Tā kā līķis jau bija sācis trūdēt, 24. oktobrī tā publiska izrādīšana tika pārtraukta. 25. oktobrī Lībijas jaunā valsts administrācija — Nacionālā Pārejas padome (NPP) — informēja pasaules sabiedrību par gāztā Lībijas līdera Muammara Kadāfi, viņa dēla Mutasima un bijušā aizsardzības ministra Abu Bakra Junisa apglabāšanu kādā neizpaustā vietā Lībijas tuksnesī.
Kadāfi režīma laikā sievietēm bija atļauts strādāt jebkurā izvēlētajā profesijā un studēt universitātēs, bet tas neraksturoja Kadāfi personīgo attiekmi pret sievietēm. Pēc Kadāfi režīma krišanas atklājās, ka Kadāfi nolaupīja un seksuālai verdzībai un vardarbībai pakļāva sievietes no visas Lībijas, t.s. 15 gadus vecas meitenes.
Kadāfi režīms
Pirmais, ko Kadāfi veica, saņēmis varas grožus, lauza līgumus un likvidēja visas ārvalstu kara bāzes (t. sk. lielāko ASV karabāzi ārpus tās teritorijas Wheelus Field), izraidīja no valsts vairāk nekā 110 000 itāļu kolonistu, kas tur bija apmetušies 20. gados, kad Lībiju bija okupējusi Itālija, paņemot sev auglīgākās zemes. Tika pārskatīti līgumi ar Rietumu naftas ieguves kompānijām, palielinot Lībijas saņemamo iegūstamo resursu daļu. Uzsākta plaša sociālās attīstības programma, ceļot pilsētās un ciemos skolas, slimnīcas, sabiedriskās ēkas, daudzdzīvokļu namus. Tika aizliegti alkoholiskie dzērieni un sākta valsts atbalstīta sieviešu emancipācijas politika.
Ideoloģija
Ja jaunībā Kadāfi bija kvēls panarābists, tad pie varas nākot viņš atsacījās no šī ideoloģiskā virziena, sevi apzinoties par visa Āfrikas kontinenta pārstāvi, izvirzot Pan-Āfrikas ideju. Uzskatīja, ka kaut arī Āfrikas valstis 20. gadsimta otrajā pusē pamazām atbrīvojās no formālā koloniālisma, faktiskā šo valstu atkarība no bijušajām metropolēm saglabājās dažādās neokoloniālisma izpausmēs. Un arī lielākā daļa Āfrikas valstu būtībā esot veidoti mākslīgi veidojumi, kurus uz kartes ar lineālu savulaik izveidojuši koloniālo valstu ārlietu resoru ierēdņi, mākslīgi apvienojot dažādu cilšu, valodu un reliģiju pārstāvjus, kas kalpo kā avots pastāvīgiem konfliktiem starp dažādu cilšu un reliģiju pārstāvjiem. Kadāfi galveno nozīmi piešķīra nevis mākslīgiem politiskiem veidojumiem, bet gan pašiem cilvēkiem, ģimenēm, vietējām kopienām, ciltīm un tautām, jo, atmirstot politiskiem veidojumiem, pazustu mākslīgās barjeras un Āfrikā suverenā vara pārvietotos uz dabiskām cilvēku apvienībām, izveidojot Āfrikas Savienotās valstis, kas iecerēta kā samērā brīva nāciju konfederācija. Visā Āfrikas kontinentā un citos pasaules reģionos darbojās arī Lībijas fondu finansēti attīstības projekti.
Valsts iekārtas ziņā Kadāfi postulēja, ka PSRS un ĶTR demonstrētais sociālisms esot tikpat netaisnīgs, kā Rietumu valstīs valdošais kapitālisms — ja pirmais apspiežot personību, tad otrais izdevīgs tikai bagātajiem, t.i. mazākumam, tāpēc ir jāiet "trešais ceļš", kura vadlīnijas izklāstīja savā darbā "Zaļā grāmata". T.i. noraidīja gan Rietumu parauga liberālo demokrātiju ar daudzpartiju sistēmu, gan padomju parauga pseidosociālismu. Šīs teorijas mērķis ir atteikties no elitārā pārvaldes modeļa, kurā šaura elite neierobežoti pārvalda samiedrību, un ieviest tiešo tautas līdzdalību lēmumu pieņemšanā (tautas kongresu sistēmu), kurā dzīvei svarīgus lēmumus pieņem pati tauta.
2008. gada martā Kadāfi nāca klajā ar savu "Ienākumu pārdales" iniciatīvu, kas bija iecerēta kā nākamais solis "Zaļajā grāmatā" izklāstīto mērķu īstenošanā. Šā projekta ietvaros Kadāfi ierosināja likvidēt lielu skaitu valsts institūciju un iedibināt Ienākumu sadalīšanas programmu, kas ienākumus no naftas tirdzniecības un citām valsts aktivitātēm vienlīdzīgi sadalītu starp Lībijas iedzīvotājiem, no kuriem katrs savu daļu saņemtu ik mēnesi, lai šos līdzekļus izmantotu personīgi, kooperācijā ar citiem pilsoņiem vai ieguldītu vietējo tautas komiteju saimnieciskajos projektos. Kadāfi uzskatīja, ka tradicionālā valsts kā politiska konstrukcija tuvākajā laikā pakāpeniski atmirs, un sabiedrības dzīve balstīsies uz dabisko vienību — ģimeņu, vietējo kopienu un cilšu — brīvu sadarbību. Kadāfi norādīja, ka formālie ierēdņi valsts struktūrās nenovēršami korumpējas un savu varu izmanto savtīgi, tāpēc visa vara atdodama pašas tautas rokās, valstij pagaidām atstājot vien aizsardzības, drošības un naftas ieguves funkcijas.
Iekšpolitika
Kadāfi režīma sākumposmā iekšpolitika bija mērena, bez izteiktām policejiska režīma pazīmēm, nebija masu represiju. Salīdzinot ar karalistes laiku, Lībijā bija vērojams straujš saimnieciskais uzplaukums. 70. gadu sākumā cīņai pret Kadāfi režīmu tika izveidota pagrīdes teroristiska organizācija „Lībijas atbrīvošanas nacionālā fronte“, kuru sponsorēja Sudāna, Maroka, Irāka un Saūda Arābija, taču organizācija bija mazskaitlīga un nekādu nopietnu panākumu tai nebija. 1988. gadā pēc Kadāfi rīkojuma publiski tika sagrauti Furnašas cietuma vārti Tripolē, atbrīvojot 400 politieslodzītos, Kadāfi publiski saplēsa disidentismā apsūdzēto "melnos sarakstus". Kriminālatbildība iestājās tikai par centieniem organizēties, lai mainītu valsts iekārtu.
80. gadu sākumā Lībija sāka īstenot asāku iekšpolitisko un ārpolitisko virzību, Kadāfi režīmam iegūstot autoritārisma iezīmes. Jau 70. gados sākās represijas pret radikālajiem islāmistiem, deportējot no valsts „Musulmaņu brālības“ locekļus, bet 1986. gadā tika slēgtas 48 reliģiskas iestādes kā ekstrēmismu kultivējošas. 2000. gadā norisa skaļa tiesas prāva pret Bengāzī Universitātes pasniedzēju un studentu grupu, kas tika apsūdzēti reliģiskajā ekstrēmismā un valsts pamatu graušanā (vairāki tika sodīti ar nāvi). Visā režīma pastāvēšanas laikā ar nāvi sodīti vairāki desmiti varas politisko pretinieku.
2009. gadā pēc organizācijas Freedom House preses brīvības indeksa Lībijā pastāvēja vislielākā prese cenzūra Ziemeļāfrikas un Tuvo Austrumu valstīs.
Ārpolitika
Kadāfi valdīšanas laikā Lībija atbalstīja revolucionārās un separātistu kustības visā pasaulē, arī tās, kas savā taktikā pielietoja teroristiskas metodes: Ugandā, Palestīnā, Ziemeļīrijā, Marokā, Sudānā, Filipīnās, Spānijā u.c. Lībijai sākot jaukties citu valstu iekšējās lietās, atbalstot to opozīciju, Rietumu valstis iekļāva Lībiju terorismu atbalstošo valstu skaitā. Pats Kadāfi presei apgalvoja, ka neuzskatot palestīniešus un īrus par teroristiem, bet gan par brīvības cīnītājiem, un par savu mērķi uzskatot atbalstīt jebkuru tautu, kas vēlas izcīnīt brīvību un pašnoteikšanos. Pēc tam, kad Izraēlas pretgaisa aizsardzības spēki notrieca virs okupētās Sīnāja pussalas tur pāri lidojoši Lībijas pasažieru lidmašīnu, attiecības ar Izraēlu bija visai naidīgas. 1973. gadā Kadāfi deva patvērumu palestīniešu bēgļiem un to organizācijām. 70. gadu beigās Lībijā tika izveidotas aptuveni 20 treniņnometnes, kurās apmācības kursu izgāja vairāk nekā 7000 dažādāko valstu opozīcijas organizāciju kaujinieki.
Pretstāve Rietumu valstīm piespieda 1975. gadā Kadāfi ārpolitikā meklēt atbalstu PSRS. 1975. gadā pie Kadāfi ieradās PSRS delegācija ar Alekseju Kosiginu priekšgalā, bet pats Kadāfi trīs reizes (1976, 1981, 1985) apmeklēja PSRS, tikās ar padomju līderiem Leonīdu Brežņevu, vēlāk ar Mihailu Gorbačovu. Lībija iepirka armijas bruņojumu, transporta līdzekļus, padomju inženieri tika noalgoti augstsprieguma līniju un Lielā ūdensvada būvei, lauksaimniecības attīstīšanai. Tai pašā laikā Kadāfi publiski neslēpa, ka sadarbojas tikai saimniecisku interešu vadīts, nevis ideoloģisku apsvērumu dēļ. Paralēli tika uzturēta un attīstīta sadarbība arī ar Rietumu valstīm, cenšoties laipot starp abām „aukstā kara“ nometnēm un nepieslienoties nevienai no tām. Valsti no "republikas" pārdēvēja par "džamahīriju" (ko visai aptuveni var tulkot kā "tautas valsts"). Par pārvaldes pamatinstitūciju kļuva tautas kongresi (jeb sapulces), kuros piedalījās visi pieaugušie valsts iedzīvotāji un kas regulēja visas sadzīves jomas, bet augstākā varas institūcija bija Vistautas kongress, par kura priekšsēdētāju ievēlēja Kadāfi. 1979. gadā Kadāfi pameta šo posteni, taču faktiski saglabāja reālo varu un ietekmi, īstenojot to caur revolucionārajām komitejām, kas organizēja kongresu darbu. 1990. gados Kadāfi publiski sāka izteikties par labu panāfrikānismam kā ideoloģijai, aktīvi iesaistoties Āfrikas kontinenta politiskajā arēnā.
Ar Kadāfi ziņu tika īstenotas virkne politisko slepkavību, t.sk. arī citu valstu teritorijā, likvidējot varai bīstamākos opozicionārus. Laikā no 1980. līdz 1986. gadam ASV un ES tika nogalināti 15 turp emigrējušie opozicionāri. Kaut arī pats Kadāfi vienmēr noliedzis, ka pirmais devis pavēli, 70. gadu beigās Lībijas armija iebruka Čadā, aizsākot t.s. "Toijotu karu" (1978—1987), kurā galu galā zaudēja un bija spiesta no Čadas evakuēties.
Režīma krišana
2011. gadā Lībijā sākās masu protesti, kas strauji pārauga austrumu cilšu bruņotā dumpī. Sākās pilsoņu karš — sacēlušajām ciltīm pievienojās armijas un policijas daļas, kurās dominēja šo cilšu locekļi, karadarbībā tika mobilizēti plašie zemessardzes spēki. Dumpiniekiem ciešot militāru sakāvi un strauji atkāpjoties uz valsts austrumiem, virkne Rietumu valstu nosodīja Kadāfi par bruņota spēka pielietošanu pret tautu. 17. martā ANO DP pieņēma lēmumu par lidojumu aizliegumu Lībijas kara aviācijai, bet 19. martā Francija, Lielbritānija, ASV un virkne citu Rietumu valstu bez oficiāla kara pieteikuma uzsāka militāru gaisa uzbrukumu stratēģiskajiem mērķiem Lībijas teritorijā, Lībijas pretgaisa aizsardzības sistēmai un armijas bāzēm — pirmais infrastruktūras objekts, kuru Lībijā iznīcināja NATO lidmašīnas, bija centrālā banka un naudas kaltuve. Marta beigās karadarbību pret Lībiju uzņēmās vadīt NATO. Augusta beigās, kad NATO spēki bija sagrāvuši Lībijas armiju gaisa uzlidojumos, ļaujot austrumu cilšu šeihu bruņotajiem spēkiem bija ieņemt lielāko daļu valsts, Kadāfi pameta rezidenci Tripolē, jo pilsētu ieņēma dumpinieki. 27. jūnijā Starptautiskā Krimināltiesa apsūdzēja M. Kadāfi noziegumos pret cilvēci un izdeva orderi tā arestam. 9. septembrī Interpols izsludināja Kadāfi starptautiskajā meklēšanā. Šajā laikā Rietumu valstis, ieskaitot ASV un Krieviju, jau bija atzinušas jaunās Lībijas valdības leģitimitāti.
Somova jūra
Somova jūra ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē. Nosaukums «Somova jūra» tiek lietots reti, pārsvarā krieviski rakstītajos avotos.
Atrodas aptuveni starp 150 un 170° A garuma grādiem. Rietumos atrodas D'Irvila jūra, austrumos — Rosa jūra. Dienvidos norobežo Antarktīda, piekrastē sākot no rietumiem šādi objekti: Jūras ziemeļu daļā atrodas Belenija salas, no kurām lielākās ir Stērdža sala, Bekla sala un Janga sala.
Tuvākā sauszeme ziemeļu virzienā ir Austrālijas austrumu piekraste un Jaunzēlande.
Jūras austrumu daļa pārsvarā atrodas virs kontinentālā šelfa, rietumu daļā dziļums sasniedz 3 000 m. Krastā atrodas Krievijas antarktiskās izpētes stacija Ļeņingradska, kas sāka darboties 1971. gadā. Jūra nosaukta par godu Pirmās padomju antarktiskās ekspedīcijas vadītājam Mihailam Somovam.
Štuma
Štuma (, vēsturiskais vācu nosaukums - Štūma (Stuhm)) ir pilsēta Polijas ziemeļos, Pomožes vojevodistē, uz dienvidiem no Malborkas.
Pēc Polijas dalīšanām Štuma iekļāvās Prūsijā, bet 1871. gadā, līdz ar Prūsiju - Vācijā. Pēc Pirmā pasaules kara pilsēta plebiscītā nolēma palikt Vācijas sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti un pati Štuma iekļāvās Polijā.
Četru krāsu teorēma
Četru krāsu teorēma apgalvo, ka jebkuru plaknē vai uz sfēras virsmas izvietotu karti var izkrāsot ar četrām krāsām tā, ka tās divas teritorijas, kurām ir kopīga robeža, tiek izkrāsotas dažādās krāsās. Šajā teorēmā tiek atzīmēts, ka jābūt reālai robežas līnijai, nevis tikai kādam kopīgam punktam.
Vienkāršas kartes var tikt izkrāsotas ar trīs krāsu palīdzību, ceturtā krāsa nepieciešama gadījumā, ja kāda teritorija robežojas ar nepāra skaita citām teritorijām, kas robežojas arī savā starpā ciklā.
Kopš 1852. gada, kad pirmoreiz tika izvirzīta četru krāsu problēma, ir tikuši piedāvāti vairāki nepatiesi vai nepilnīgi pierādījumi. 19. gadsimta beigās tika pierādīts, ka jebkuru karti var izkrāsot ar piecām krāsām, tomēr pierādījuma atrašana krāsošanai ar četrām krāsām bija daudz sarežģītāka. 1976. gadā teorēmu pierādīja amerikānis Kenets Epels un vācietis Volfgangs Hākens. Šī bija pirmā lielā matemātikas problēma, kas pierādīta ar datorpalīdzību. Sākotnēji viņu pierādījumu nepieņēma visi matemātiķi, jo pierādījumu, kas atrasts ar datora palīdzību, nevarēja pārbaudīt cilvēks. Kopš tā laika pierādījums ir guvis plašāku atzīšanu.
Kartēm uz citu topoloģisku objektu virsmas nepieciešamo krāsu skaits ir cits. Piemēram, jebkurai kartei, kas aizņem tora virsmu, nepieciešamas ne vairāk kā 7 krāsas un to ir daudz vieglāk pierādīt, nekā 4 krāsu teorēmu.
Kēnigsbergas tiltu problēma
Kēnigsbergas septiņi tilti ir vēsturiski svarīga matemātikas problēma. 1736. gadā šveicietis Leonards Eilers pierādīja, ka šai problēmai neeksistē atrisinājums, taču tas kļuva par pamatu grafu teorijas pirmsākumiem.
Problēmas būtība ir tāda, ka nepieciešams atrast ceļu Kēnigsbergas pilsētā (mūsdienu Kaļiņingradā), kurā ir septiņi tilti, lai katrs tilts tiktu šķērsots tikai vienu reizi. Kēnigsberga atradās Prēgeles upes krastā, kas pilsētā veido divas salas.
Leonards Eilers pierādīja (mūsdienu grafu teorijas terminoloģijā), ka neorientētā saistītā grafā, kura virsotņu pakāpe ir pāra skaitlis, eksistē cikls, kas ļauj apiet visas grafa šķautnes, virzoties pa katru šķautni vienu reizi un atgriezties virsotnē, no kuras ceļš uzsākts.
Šis cikls tika nosaukts Eilera vārdā.
Vēsture
Jau izsenis Kēningsbergas iedzīvotāju vidū pastāvēja jautājums par šo matemātisko mīklu: kā nokļūt uz visiem pilsētas tiltiem, šķērsojot Prēgeles upi, lai nevienu no tiem nenāktos šķērsot divas reizes. Daudzi Kēnigsbergas iedzīvotāji mēģināja atrisināt šo problēmu, gan teorētiski, gan praktiski, piemēram, pastaigas laikā. Tomēr pierādīt vai atspēkot maršruta iespējamību neviens nevarēja.
1736. gadā par problēmu ar septiņiem tiltiem ieinteresējās izcils matemātiķis, Pēterburgas Zinātņu akadēmijas loceklis Leonards Eilers, par to viņš rakstīja vēstulē Itālijas matemātiķim un inženierim Marinoni 1736. gada 13. martā.
Vēstulē Eilers rakstīja, ka viņš varētu atrast formulu, kuru izmantojot būtu viegli noteikt, vai ir iespējams iet pāri visiem tiltiem nešķērsojot divreiz nevienu no tiem. Šajā gadījumā atbilde bija "nē".
Eilera dotais uzdevuma risinājums
Pilsētas vienkāršotā shēmā (diagrammā) tilti atbilst līnijām (malas grafikā), un pilsētas daļas - līnijas slēguma punkti (virsotnes).
Eilers nonāca pie šādiem secinājumiem:
Kēnigsbergas tiltiem bija četras nepāra virsotnes - tātad ir neiespējamiiet pāri visiem tiltiem, nepārejot nevienu no tiem divreiz.
Tālāka vēsture
Uz Imperatora tilta atbalstiem 2005. gadā bija uzbūvēts Jubilejas tilts.
2016. gadā Kēnigsbergā (Kaļiņingradā) bija astoņi tilti.
Harolds Godvinsons
Harolds II Godvinsons (senangļu: Harold Godƿinson, ; dzimis ap 1022. gadu, miris Heistingsas kaujā) bija Anglijas karalis 1066. gadā. Harolds Godvinsons bija pēdējais no anglosakšu karaļiem, pēc viņa nāves par Anglijas karali kļuva Viljams I Iekarotājs, aizsākot normāņu valdīšanu.
Biogrāfija
Harolds bija Veseksas Godvina, ietekmīgākā Anglijas karalistes magnāta un faktiskā valsts valdnieka Edvarda Grēksūdzētāja valdīšanas pirmajā posmā, otrais dēls. Kad 1051. gadā Veseksas Godvina un karaļa Edvarda attiecības tika sarautas, Harolds nostājās tēva pusē, kas uzsāka karu pret karali. Pēc sakāves Godvina ģimene bija spiesta pamest Angliju un apmesties Īrijā. 1052. gadā viņu Īrijā izveidotā flote atgriezās Anglijā un piespieda karalim Edvardam atgriezt Godvinam un viņa dēliem īpašumus un ietekmi.
Pēc tēva Godvina nāves Harolds Godvinsons kļuva par ietekmīgāko cilvēku Anglijas karalistē. Kamēr karalis Edvards pārsvarā pievērsās reliģijai, Harolda un brāļu rokās nonāca arvien jauni īpašumi, un viņš faktiski pārvaldīja valsti, vislielāko varu sasniedzot 1062. — 1064. gadā. Lai arī karalim nebija bērnu un Harolds varēja cerēt uz kļūšanu par karali, viņa cerības tikt Anglijas tronī strauji samazinājās pēc 1065. gada, kad viņš bija devies neveiksmīgā kuģojuma uz Normandiju ar mērķi izpirkt no gūsta savu brāli Vulfnotu. Harolds piedzīvoja kuģa avāriju un nokļuva gūstā, kā rezultātā tika piespiests zvērēt uzticību Normandijas hercogam Viljamam. Tam sekoja arī iekšpolitiskas neveiksmes Anglijā.
Pēc pēdējā Veseksu dinastijas Anglijas karaļa Edvarda Grēksūdzētāja nāves 1066. gada 5. janvārī anglosakšu elite gandrīz vienprātīgi ievēlēja par karali Haroldu II. Tomēr Edvards Grēksūdzētājs testamentā par troņa mantinieku bija nosaucis savu brālēnu Normandijas hercogu Viljamu. Karš bija neizbēgams. Jau pirms Viljama Anglijai bija uzbrukusi Harolda padzītā brāļa Tostiga flote, kas sadarbojās ar Norvēģijas karaļa Haralda III karaspēku. Norvēģi izkāpa Anglijas ziemeļos, un 22. septembrī kaujā pie Fulfordas Harolda anglosakšu karaspēks zaudēja norvēģiem, tie ieņēma Jorku. 25. septembrī kaujā pie Stemfordbridžas anglosakši tomēr guva uzvaru, bet Haralds III un Tostigs krita kaujā. Šo kauju mēdz uzskatīt par Vikingu laiku beigām Anglijā.
Segolēna Ruajāla
Bijusi četru Nacionālo Asambleju deputāte (1988—1992, 1993—1997, 2002—2007). Laikā no 1992. gada aprīļa līdz 1993. gada martam S. Ruajāla bija Francijas vides un dzīvesveida ministre. Kopš 2004. gada 2. aprīļa ir Puatū-Šarantas reģiona prezidente. Viņa kļuva par pirmo sievieti, kuru kāda no lielajām partijām nominējusi Francijas prezidenta amatam, taču 2007. gada vēlēšanās zaudēja Nikolā Sarkozī. 2010. gada novembrī paziņoja, ka startēs 2012. gada Francijas prezidenta vēlēšanās, taču zaudēja Sociālistiskās partijas 2011. gada prezidenta priekšvēlēšanās.
Kārlis Šlavs
Kārlis Lēberehts Eduards Šlavs (dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1851. gadā Rīgā. 1877. gadā absolvēja Leipcigas Universitāti, aizstāvēja filozofijas doktora grādu. Darbojās Latviešu literārā biedrībā. 1878. gadā ordinēts par luterāņu mācītāju. No 1878. līdz 1884. gadam bija Vangažu draudzes, vēlāk — Salacgrīvas draudzes mācītājs. No 1890. gada — Valmieras diecēzes prāvests.
1919. gadā komunistu arestēts, ieslodzīts Rīgas Centrālcietumā. Nošauts Mežaparkā.
Zviedri
Zviedri ir viena no Eiropas nācijām, kas cēlusies no ģermāņiem un runā zviedru valodā, Zviedrijas pamatiedzīvotāji (82%).
Izveidojusies, Skandināvijas pussalā ienākot ziemeļģermāņu ciltīm. Ienākot šajās teritorijās, zviedru senči daļēji sajaucās ar somiem un sāmiem. Šobrīd (2011) zviedru skaits tiek lēsts ap 8 miljoniem cilvēku, no kuriem lielākā daļa mīt Zviedrijā. Zviedri dzīvo arī Somijā, kur to skaits sastāda ap 250 tūkstošiem. Relatīvi lielas zviedru diasporas mīt arī Spānijā, Amerikas Savienotajās Valstīs, Norvēģijā, kā arī citās valstīs. Pēc reliģiskās pārliecības lielākoties luterāņi.
Zviedri latvju dainās
Krišjāņa Barona "Latvju dainās" apkopoti 27 tautasdziesmu varianti ar leksēmu "zviedri", pie kam visvairāk dziesmu nākušas no Vidzemes. Ne viemēr leksēma zviedri nozīmē etnisko piederību, bet dažreiz apzīmē Zviedru Vidzemes latviešus.
Maz ticams, ka latviešu tautasdziesmās par zviedriem saglabātas atmiņas par aizjūras sirojumiem, drīzāk jau par vēlākajiem, 17. un 18. gadsimta kontaktiem ar zviedru tautu:
1987. gada Latvijas Kauss futbolā
1987. gadā Latvijas kausu izspēlēja 32 komandas.
Rāviņš
Rāviņš var būt:
Pop
Pop var nozīmēt:
Malgaši
Malgaši (mg) ir tauta, kas galvenokārt apdzīvo Madagaskaras teritoriju.
Amilspirts
Amilspirts (pentanols, butilkarbinols, C5H11OH) ir vienvērtīgs spirts ar pieciem oglekļa atomiem molekulā. Amilspirtam ir 8 struktūrizomēri.
3 no šiem izomēriem ir hirāli savienojumi un tiem katram ir 2 spoguļizomēri.
Amilspirti ir bezkrāsaini šķidrumi ar asu, nepatīkamu sīveļļas smaku. Slikti šķīst ūdenī. Amilspirtu izgarojumi kairina elpceļu gļotādu un izsauc klepu.
Atrašanās dabā
Divi no amilspirtu izomēriem (2-metil-1-butanols un 3-metil-1-butanols) ir galvenā sīveļļu sastāvdaļa (tie veidojas rūgšanas laikā no aminoskābēm leicīna un izoleicīna).
Iegūšana
Iegūst no sīveļļām, tās pārdestilējot, kā arī no naftas krekinga gāzēm.
Izmantošana
Amilspirtus lieto parfimērijā un pārtikas rūpniecībā lietojamu esteru iegūšanai, kā arī bezdūmu pulvera ražošanā un kā šķīdinātājus.
2009. gada Kuldīgas novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Kuldīgas novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Kuldīgas novada domē tika ievēlēti 17 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 9 kandidātu saraksti, kas veidoti no 163 kandidātiem. Kuldīgas novads tika izveidots administratīvi teritoriālajā reformā, tāpēc šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Kuldīgas novadā vēlēšanas notika 20 iecirkņos.
Ērihs Fromms
Ērihs Fromms (Erich Fromm, dzimis Frankfurtē pie Mainas, miris  Lokarno) bija ebreju izcelsmes Vācijas/ASV psihoanalītiķis, filozofs un sociālpsihologs. Neomarksistiskās Frankfurtes skolas kritiskās teorijas pārstāvis. Pazīstamākais darbs — 1956. gadā publicētā "Mīlestības māksla" (The Art of Loving).
Dzīves gājums
Dzimis Frankfurtē pie Mainas. No 1918. gada divus gadus studēja tiesību zinātni Frankfurtes pie Mainas universitātē, vēlāk — Heidelbergas Universitātē socioloģiju pie Alfrēda Vēbera, Karla Jaspersa un Heinriha Rikerta. Beidza studijas 1922. gadā. Turpināja apgūt psihoanalīzi. 1930. gadā piebiedrojās Frankfurtes Sociālās pētniecības institūtam (Institut für Sozialforschung). Pēc Hitlera nākšanas pie varas emigrēja, iesākumā uz Šveici, bet 1934. gadā — uz ASV, kur 1940. gadā kļuva par ASV pilsoni. Vēlākos gados strādājis arī Meksikā un Eiropā.
Dižciltīgo tituls
Šajā sarakstā ir uzskaitīti dažādi augstmaņu tituli pēc pasaules daļām.
Magma
Magma ir izkausēts iezis, kas atrodas Zemes (vai jebkuras citas cietas planētas) dzīlēs. Lielākas magmas masas nereti koncentrējas magmas kamerās.
Magma ir komplekss augstas temperatūras (parasti starp 650 un 1200 °C) silikātu šķīdums, no kura ir radušies visi efuzīvie ieži. Magma spēj iespiesties blakus esošajos kristāliskajos iežos. Magma atrodas zem augsta spiediena un nereti nokļūst Zemes virspusē caur vulkāniem. Šādu Zemes virspusē nokļuvušu magmu sauc par lavu, savukārt atmosfērā nokļuvušo lavu sauc par piroklastu (tā kā šāda magma parasti sadalās sīkās daļiņās, biežāk lieto daudzskaitli — piroklasti).
Magmai dažādās vietās ir nedaudz atšķirīgs ķīmiskais sastāvs.
Amerikas Savienoto Valstu Neatkarības karš
Neatkarības kara izskaņā kolonijas Džordža Vašingtona vadībā kļuva neatkarīgas no Britu impērijas, kā rezultātā tika likti pamati mūsdienu Amerikas Savienoto Valstu izveidei. Šī iemesla dēļ ASV Neatkarības karš ir palicis zīmīgs ar to, ka tas bija pirmais bruņotais konflikts vēsturē, kurā kolonija izcīnīja politisko patstāvību no Eiropas impērijām.
Neatkarības karš
Neatkarības karš var būt:
Madagaskaras prezidentu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopti Madagaskaras (Malagasu Republika (1958 — 1975)) prezidenti, kopš 1959. gada, kad tā ieguva neatkarību no Francijas.
Flag of Madagascar.svg Madagaskaras Demokrātiskā Republika (1975 — 1992) Emblem of the Democratic Republic of Madagascar.svg
{{legend|Red|Apvienība par Madagaskaras atdzimšanu (AREMA) |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Madagascar.svg Trešā Madagaskaras Republika (1992 — 2010) Seal of Madagascar (1993-1998).svg 30px
{{legend|Red|Apvienība par Madagaskaras atdzimšanu (AREMA) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|Green|Demokrātijas un Attīstības nacionālā apvienība (UNDD) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|LightGreen|Jūsu darba partijas spriedums (AVI) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|Blue|Es mīlu Madagaskaru (TIM) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|Yellow|Jaunā Malagasu noteiktība (TVG) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#C3B091|Militārais |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Madagascar.svg Ceturtā Madagaskaras Republika (2014 — pašlaik) 30px
{{legend|Orange|Jauns spēks Madagaskarai (HVM) |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|Yellow|Jaunā Malagasu noteiktība (TVG) |border=1px solid #AAAAAA}}
Anglijas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: Fabio Kapello
Zobu suka
Zobu suka ir instruments, kas sastāv no nelielas sukas ar rokturi, ko izmanto, lai tīrītu zobus. Parasti zobu tīrīšanai papildus lieto arī fluorīdu saturošu zobu pastu, ko pirms tīrīšanas uzspiež uz zobu sukas. Mūsdienās ir pieejamas dažādu izmēru un formas zobu sukas ar dažādām saru struktūrām. Lielākā daļa zobārstu iesaka izmantot zobu sukas ar norādi "mīksta", jo, kā norādījusi Amerikas Zobu asociācija, zobu sukas ar cietiem sariem var bojāt zobu emalju un kairināt smaganas. Zobu sukas bieži vien tiek izgatavotas no sintētiskajām šķiedrām, lai gan daudzviet pasaulē tiek izmantotas arī no dabiskiem materiāliem izgatavotas zobu sukas. Zobu suku iesaka mainīt reizi mēnesī.
Salazars Slīdenis
Salazars Slīdenis (en) ir tēls angļu rakstnieces Dž. K. Roulingas grāmatu sērijā "Harijs Poters". Viņš bija viens no Cūkkārpas Raganības un Burvestību arodskolas dibinātājiem. Salazara Slīdeņa tornis "Slīdenis" ir viens no četriem torņiem, kurā var mācīties Cūkkārpas audzēkņi. Jau kopš grāmatu sērijas sākuma Slīdeņa tornis tiek uzskatīts par ļaunu un tāds tas tiek attēlots visās grāmatās. Šajā tornī mācījās viens no grāmatu sērijas galvenajiem varoņiem — Drako Malfojs. Salazars Slīdenis uzskatīja, ka Cūkkārpa ir paredzēta tikai bērniem no burvju ģimenēm. Pēc viņa domām, bērniem, kas piedzimuši vientiešu ģimenēs, nav vietas Cūkkārpā.
Salazars Slīdenis atstāja Cūkkārpā paslēptu istabu, ko sauca par "Noslēpumu kambari". Noslēpumu kambari varēja atvērt tikai personas, kas prata runāt Šņācmēlē jeb sarunāties ar čūskām. Pats Salazars prata šo runas veidu, to mantoja visi viņa pēcteči. Par Slīdeņa pēcteci un šīs spējas mantotāju tika uzskatīts grāmatas galvenais varonis — Harijs Poters, bet patiesais mantinieks bija Toms Svereldo Melsudors, kas arī zināms kā Lords Voldemorts.
Voldemārs Zālītis
Voldemārs Zālītis (1865—1934), pseidonīms Valdis, bija latviešu skolotājs un rakstnieks. Viņa pazīstamākais darbs ir grāmata "Staburaga bērni". 1993. gadā V. Zālīša vārdu piešķīra Rīgas Valda Zālīša pamatskolai.
Dzīvesgājums
Voldemārs Zālītis dzimis 1865. gada 28. septembrī Sausnējas pagasta "Līdumos" muižas dārznieka ģimenē. Mācījās Stukmaņu muižas skolā, tad Subates vācu privātskolā un Biržu draudzes skolā Sēlijā. Pēc studijām Baltijas skolotāju seminārā Rīgā (1882—1886) viņš apceļoja Vāciju, Šveici un Itāliju. Neilgi strādāja Kokneses draudzes skolā, tad papildināja izglītību Viļņas skolotāju institūtā (1887—1890).
Strādāja par skolotāju Rīgā, līdztekus rakstīja grāmatu "Staburaga bērni", bija Rīgas Latviešu biedrības bibliotekārs (1894—1903), no 1902. gada Rīgas pilsētas savienotās elementārskolas pārzinis. Pirmā pasaules kara laikā bija skolotājs Tērbatā (1915—1918), tad atkal Rīgā (1918—1919). Līdz 1927. gadam bija šobrīd viņa vārdā nosauktās Rīgas 1. pamatskolas pārzinis. Latvijas skautu organizācijas līdzdibinātājs.
Miris 1934. gada 10. oktobrī Rīgā, apbedīts Meža kapos. Sausnējas novadpētniecības muzejā par rakstnieku Valdi iekārtota ekspozīcija.
Apbalvojumi
V šķiras Triju Zvaigžņu ordenis (1926).
Nitrēšana
Nitrēšana ir nitrogrupu ievadīšana molekulās (parasti organiskajos savienojumos). Nitrējot iegūst nitrosavienojumus un slāpekļskābes esterus. Šādā veidā iegūtās vielas parasti vai nu ir sprāgstvielas, vai arī tās var izmantot par sprāgstvielu komponentiem.
Nitrēšanai parasti lieto nitrējamo organisko izejvielu, slāpekļskābi un ūdens atņēmējvielu. Parasti par ūdens atņēmējvielu lieto sērskābi, taču atsevišķiem procesiem tā ir par vāju, vai par skābu. Nitrējot acidofobus savienojumus (daudzi heterocikli, heksogēns, furacilīns), nevar lietot sērskābi, jo tā sagraus molekulas struktūru, tur parasti lieto acetanhidrīdu. Ja savienojumā jāievada ļoti daudzas nitrogrupas, pēdējām nitrogrupām vajag ļoti spēcīgu nitrēšanas aģentu, parasti tam lieto oleumu (sērskābes anhidrīda šķīdumu sērskābē), bet dažreiz lieto fosfora pentoksīdu (fosforskābes anhidrīdu).
Dunavas iela (Rīga)
Dunavas iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Maskavas forštates apkaimē. Dunavas ielu veido Krasta ielai paralēlas brauktuves tās Daugavas pusē, ar citām ielām tā nav savienota. Kopējais ielas garums ir aptuveni 400 metri, ko veido divi savstarpēji nesavienoti posmi ar asfalta segumu. Dunavas ielā ir darījumu apbūve (pāris tirdzniecības centri un degvielas uzpildes stacija).
Iela nosaukta Dunavas — Jēkabpils novada Dunavas pagasta centra — vārdā.
Dunavas iela ir savienota tikai ar Krasta ielu.
Latvijas futbola izlases spēlētāju saraksts
Tabula pēdējoreiz atjaunota. Joprojām aktīvie izlases futbolisti atzīmēti ar zvaigznīti (*).
Terminoloģija
Terminoloģija ir mācība par terminiem un to lietošanu. Termins ir jēdziens un tā valodiskais apzīmējums. Specifiskiem jēdzieniem noteiktos laukos ir noteikti apzīmējumi, kas materiāli atspoguļo zināšanu sistēmas. Terminoloģija kā zinātnes nozare pēta, kā termini rodas un kāda ir to savstarpējā saistība.
Terminoloģija ir formāla zinātnes nozare, kas sistemātiski pēta jēdzienu apzīmēšanu vai veidošanu, kas raksturīgs vienam vai vairākiem laukiem vai cilvēka darbības jomām. Terminoloģijas teorija pamatojas uz jēdzieniem un virzās uz piemērotu termina definīcija. Tas tiek veikts, pētot un analizējot terminus kā daļu no jēdzieniskas sistēmas un veicinātu pareizu lietošanu. Pētniecība var notikt vienas valodas robežās vai aptvert vairākas valodas vienlaikus, kā arī tā var pētīt terminus dažādu nozaru ietvaros.
Pārskats
Terminoloģija kā zinātne balstās uz saviem teorētiskajiem principiem un sastāv galvenokārt no šādiem aspektiem:
Terminoloģijas tipi
Var izšķirt divu veidu terminoloģiju: Speciālā terminoloģija dominē tulkotāju profesijā, kur noteiktu terminu (vai terminu grupas) tulkojums ir nepieciešams, lai ātri atrisinātu noteiktu tulkojuma problēmu.
Terminoloģija kā zinātnes nozare
Kā zinātnes nozare terminoloģija ir saistīta ar tulkošanu un tādēļ bieži tiek pasniegta universitātē un tulkotāju skolās. Lieliem tulkošanas uzņēmumiem bieži vien ir terminoloģijas nodaļa vai arī tie lūdz tulkotājiem veikt terminoloģijas pētījumus.
Tipoloģija
Terminoloģiju var definēt arī pēc konteksta, pētot terminus, kas saistīti ar noteiktu kontekstu. Šādi konteksti var būt:
Štumas apriņķis
Štumas apriņķis ir teritoriāli administratīva vienība Pomožes vojevodistē. Apriņķa lielākā pilsēta ir Štuma, kura atrodas 56 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Pomožes vojevodistes centra Gdaņskas. Šajā apriņķī ir tikai divas pilsētas. Otra ir Dzežgoņa.
Robežojas ar Pomožes vojevodistes Kvidzinas, Tčevas un Malborkas apriņķiem, kā arī Varmijas-Mazūrijas vojevodistes Elblongas, Ostrudas un Ilavas apriņķiem.
Kampars (nozīmju atdalīšana)
Kampars var būt:
C3H4O
Summārajai formulai C3H4O atbilst vairāki savienojumi:
Novi Dvora Gdaņska
Novidvura Gdaņska ir pilsēta Pomožes vojevodistē Polijas ziemeļos, uz ziemeļiem no Malborkas. Žulavu reģiona muzejs. Pilsēta starp pasaules kariem atradās Dancigas brīvpilsētas sastāvā.
Sāmsalas-Vīkas bīskapija
Sāmsalas-Vīkas bīskapija (lejasvācu: Bisdom Ösel-Wiek; ) bija autonoma bīskapija Livonijas konfederācijā no 1228. līdz 1560. gadam. Aptvēra daļu no Sāmsalas jeb Sāremā salas un tagadējo Lēnes apriņķi (Lääne) Igaunijā.
Vēsture
Bīskapiju izveidoja pēc Sāmsalas iekarošanas un apvienošanas ar Leales bīskapiju 1228. gada 1. oktobrī ar bīskapa rezidenci Leālē, kas vēlāk tika pārcelta uz Vec-Pērnavu, Hāpsalu un, visbeidzot, uz Kuresāri (Ārensburgu) Sāmsalā. Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā bīskapijas zemes izpostīja Lietuvas un tās sabiedroto (žemaišu, zemgaļu) karaspēks Tranaiša (1263) un Traideņa (1270) vadībā. Pēc 1279. gada bīskapijas Doma baznīca (katedrāle) un domkapituls pastāvīgi atradās Hāpsalā.
Džons Deiviss (roņu mednieks)
Džons Deiviss (en; dzimis 1784. gadā Sarejā, Anglijā) bija angļu izcelsmes amerikāņu roņu mednieks no Konektikutas. Tiek uzskatīts par pirmo cilvēku, kas izkāpis krastā kontinentālajā Antarktīdā 1821. gada 7. februārī.
Deiviss bija roņu mednieku kuģa Cecilia kapteinis. Deivisa kuģis amerikāņu roņu mednieku flotiles sastāvā meklēja jaunas medību vietas pie nesen atklātās Antarktīdas krastiem. 7. februārī Deiviss sasniedza vēlākā Hjūsa līča piekrasti pie 64°01’ dienvidu platuma, kur izkāpa krastā, lai pārliecinātos par roņu klātbūtni. Roņi netika atrasti un pēc stundas Deiviss atgriezās uz klāja, kur kuģa žurnālā atstāja šādu ierakstu: