cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dumbrcālis
Uzvedība
Ejot dumbrcālis kājas cilā augstu un prātīgi, bet bēgot tas skrien it kā pietupdamies. Ja nepieciešams, dumbrcālis arī peld. Ikdienā lidojot, tas parasti veic tikai īsas distances. Tā lidojums izskatās neveikls, bet dumbrcālis migrējot spēj pārvarēt lielus attālumus. Migrācijas lidojumi notiek naktīs. Dumbrcālis ir teritoriāls putns visu gadu, ne tikai ligzdošanas laikā, bet arī ziemas laikā. Aizsargājot teritoriju, starp dumbrcāļiem var izcelties kautiņi, bet reizēm tie tikai nostājas un cenšas izslieties pēc iespējas lielāki un biedējošāki pretiniekam.
Dūdas
Latvijā
Daudzu ceļinieku un arī mācītāja, vēsturnieka un folklorista Augusta Vilhelma Hūpela 1777. gada etnogrāfiskajos aprakstos minēts, ka somas stabules bijušas latviešu un igauņu iemīļotākais tautas instruments. Livonijā un pārējā Ziemeļeiropā dūdas varētu būt ienākušas ap 15. gadsimtu, bet dokumentālas liecības par instrumenta lietošanu Livonijā ir kopš 16. gadsimta. Tā, 1550. gadā izdotajā Bāzeles zinātnieka Sebastiana Minstera darbā Cosmographia atrodams, iespējams, apkārt ceļojošā literāta Hansa Hāzentētera 1547. gadā no Livonijas atsūtīts attēls, kurā velnu un raganu dejām pavadījumu spēlē trīs muzikanti — dūdinieks, lautists un rata liras spēlmanis. Šis ir pirmais zināmais instrumentālās muzicēšanas attēls no Livonijas. Ļoti līdzīgs attēls ar dūdinieka un lautista pavadījumā pa apli dejojošiem velniem parādās arī Olafa Magnusa 1555. gadā izdotajā Historia de Gentibus Septentrionalibus.
Dumbrcālis
Barība
Dumbrcālis ir visēdājs, lai gan labprātāk tas barojas ar dzīvnieku izcelsmes barību. Tas barojas ar dēlēm, tārpiem, gliemežiem, maziem vēžveidīgajiem, zirnekļiem un dažādiem kukaiņiem, gan sauszemes, gan ūdens, un to kāpuriem. Pie izdevības dumbrcālis nomedī kādu mazu zivtiņu, abinieku, putnu vai zīdītāju. Mugurkaulniekus dumbrcālis nogalina ar asu knābja cirtienu, pārlaužot mugurkaulu. Rudeņos un ziemās dumbrcālis pamatā barojas ar dažādiem augiem. Tie var būt pumpuri, sēklas, ziedi, dzinumi, ogas un augļi. Mazuļi ypamatā barojas ar zirnekļiem un kukaiņiem. Barība, kas iegūta uz sauszemes vai dubļos, pirms apēšanas tiek nomazgāta ūdenī. Pēc lietus dumbrcālis rokas pa mīkstu zemi, meklējot sliekas. Dumbrcālis vienmēr atgriežas labās barošanās vietās.
Dūdas
Latvijā
Ir arī citas ziņas par dūdu spēli, piemēram, Baltazars Rusovs Livonijas hronikā sniedz šādu 16. gadsimta latviešu zemnieku raksturojumu:
Dumbrcālis
Ligzdošana
Dumbrcāļi veido monogāmus pārus un ligzdošanas laikā ir ļoti teritoriāli un agresīvi. Ar barību bagātos dīķos un ezeros dumbrcāļi ligzdo 20-50 metru attālumā viens no otra. Katrs pāris vidēji aizņem 300 m² lielu platību. Vietu ligzdai izvēlas tēviņš, bet tā tiek atrādīta mātītei. Izrādot ligzdas vietu, tēviņam muguras spalvas saceļas, turklāt tiek arkveidā pār muguru pacelti arī spārni, izplesta aste un knābis noliekts taisni uz leju. Riesta laikā dumbrcāļa tēviņš izrāda mātītei lielu uzmanību, saceļ spārnus, asti, spēcīgi noliec galvu ar knābi pieskaroties savām krūtīm. Mātīte tiek arī pacienāta ar gardumiem. Perēšanas laikā toties mātīte izrāda uzmanību tēviņām — pamet ligzdu un riņķo ap tēviņu, maigi sauc un berzē knābi pret to. Ligzdu no dažādiem tuvumā pieejamiem augiem būvē tēviņš. Parasti vienas dienas laikā. Ligzda paceļas apmēram 15 cm augstumā no ūdens un tās atbalstam tiek izmantotas saknes, peldoši augi, kāds cinis vai koka zari. Ja ūdens līmenis ceļas, ligzda tiek būvēta uz augšu.
Dūdas
Latvijā
Tomēr ar instrumenta spēli saistītā trokšņainība nepatika zemes valdniekiem, un ar likumiem dūdošanu sāka ierobežot un pat aizliegt. Sākot no 1753. gada dūdu spēli ierobežoja mazākos gadatirgos, bet 1760. gada 15. decembrī to aizliedza pavisam, un dūdotājam nu jau draudēja miesas sods un saimniekam — naudas sods. Lielu darbu dūdu spēles tradīciju iznīcināšanā paveica hernhūtiešu organizācijas, Vidzemes apgabalos, kur hernhūtiešu draudzes bija visaktīvākās, tika savākti un iznīcināti gandrīz visi instrumenti, līdz ar to no šī novada ir saglabājies maz senākā slāņa tradicionālās muzicēšanas pierakstu. 19. gadsimta beigās dūdas Latvijā gandrīz vairs nekur neskanēja. Līdz 20. gadsimta pirmajai trešdaļai pēdējie īstie dūdinieki — Jānis Ceinis (saukts par Dūdenieku Jāni; 1880—1929) no Jūrkalnes un Pēteris Šeflers (1861—1945), no Alšvangas  — vēl bija sastopami suitu vidū. 20. gadsimta pirmajā pusē dūdas tikušas spēlētas arī dažos Latgales ciemos, taču par to ir maz dokumentētu ziņu. Šeflera „Četrpāru dancis” ieskaņots 20. gadsimtā 30. gados iznākušā skaņuplatē, bet dūdošana vedībās nofilmēta 1935. gada filmā „Dzimtene sauc”. Dūdu spēli Latvijā atjaunoja ar folkloras kustības uzplaukumu 20. gadsimta 70. un 80. gados. Par pirmajiem atjaunotās tradīcijas dūdiniekiem uzskatāmi Dainis Stalts, Valdis un Māris Muktupāvels, kā arī Māris Jansons. Instrumenti tika gatavoti no jauna, izmantojot vēstures muzeja arhīvos atrodamos paraugus, kā arī tika veiktas rekonstrukcijas pēc dokumentētajiem dūdu attēliem. 20. gadsimta 90. gados bija mēģinājumi apvienot Latvijas dūdu spēlētājus vienā grupā „Dūdinieki”.
Tautas mūzikas instrumentu ansamblis (tradicionālās mūzikas grupa) "Dūdinieki" (dalībnieki: Renārs Bulgakovs, Mikus Čavarts, Kārlis Freibergs, Māris Jansons, Eduards Klints, Uģis Krūmiņš, Edgars Lipors, Valdis Muktupāvels, Normunds Vaivads) tika izveidots uz folkmūzikas grupas "Auri" sastāva pamata (Renārs Bulgakovs, Mikus Čavarts, Māris Jansons, Uģis Krūmiņš, Normunds Vaivads), pieaicinot arī dūdiniekus no citām folkloras grupām, veidojot vislielāko vienlaikus spēlējošo dūdinieku (9) grupu Latvijā. Instrumentus izgatavoja Māris Jansons, tika lietotas re mažora stabules ar diviem burdoniem. Ansamblis darbojās no 1994. gada (19.12.1994. spēlējot Ziemeļvalstu Ziemassvētku gājienā Vecrīgā) līdz 1996. gadam, piedaloties dažādos pasākumos, esot Latvijas Kara vēstures kluba Tautas mūzikas centra struktūrā. Repertuārā bija Valda Muktupāvela, Māra Jansona un Sniedzes Grīnbergas identificētās dūdu melodijas Latvijā. 1996.g. tika uzfilmēts "Dūdinieku" klips.
Dumbrcālis
Ligzdošana
Dējumā parasti ir 6—11 gaišas, smilšu krāsas vai baltas olas, ar sarkanbrūniem raibumiņiem. Olas perē abi vecāki, lai gan mātīte perē lielāko daļu. Inkubācijas periods ilgst 19—22 dienas. Viens no vecākiem paliek pie cālēniem, bet otrs pienes barību. Jau pēc 5 dienām mazuļi sāk ķert kukaiņus paši, bet vecāki turpina tos barot līdz tiem izveidojas pieauguša putna apspalvojums (20—30 dienu vecumā ). Jaunie putni sāk lidot 7—9 nedēļu vecumā. Ja pāris tiek iztraucēts un ligzdas vieta atklāta, mātīte visu perējumu — olas vai cālēnus vienu pēc otra pārnes uz citu vietu. Olas tiek nestas knābī, bet cālēni pabāzti zem spārniem. Dzimumbriedumu dumbrcālis sasniedz apmēram gada vecumā. Vienā sezonā pāris parasti izperē divus dējumus.
Sistemātika
Dumbrcālim ir 3 pasugas:
Dūdas
Latvijā
2008. gadā ar Valsts Kultūrkapitāla Fonda un Latviešu Fonda atbalstu kultūras menedžmenta centrs „Lauska” izdeva Kaspara Bārbala izdevumu „Dūdu spēles pašmācība”, kurā ietilpa mācību grāmata un vingrinājumu paraugu disks.
Kopš 2014. gada Alsungā darbojas folkloras kopa Suitu dūdenieki, kurā ir 10 dūdenieku.
Sirdspuksti Baltijai
Sirdspuksti Baltijai bija diennakts skrējiens pa vēsturisko Baltijas ceļa maršrutu, kas, atzīmējot Baltijas ceļa divdesmito gadskārtu, 2009. gada 22. augustā un 23. augustā notika visās trijās Baltijas valstīs un tajā piedalījās aptuveni 60 000 cilvēku. Kopumā skrējiens pa Baltijas valstīm notika 31 stundu. Skrējiena kopējais garums bija 678 kilometri, no tiem 263 Latvijā, 213 Igaunijā un 202 Lietuvā. Baltijas vienotības skrējienā no Lietuvas piedalījās aptuveni 5000 skrējēju, no Igaunijas 7000, bet no Latvijas aptuveni 50 000 skrējēju.
Dalību skrējienā līdz tā noslēgumam kopumā bija reģistrējušies 17 489 dalībnieki. No tiem 909 bija no Lietuvas, 1120 no Igaunijas un 15 460 no Latvijas.
Notikumu hronoloģija
Reģistrēties skrējienam varēja oficiālajā mājas lapā, kā arī portālā draugiem.lv. Vēsturiskais Baltijas ceļa maršruts tika sadalīts vienu kilometru garos posmos un katram bija iespējams piereģistrēties noteikta posma veikšanai. Dabā kontrolpunktos uz asfalta tika uzkrāsotas atzīmes (ceļa kilometrs un izskriešanas laiks).
Skrējiens sākās 2009. gada 22. augustā plkst. 13:00 no Igaunijas galvaspilsētas Tallinas Brīvības laukuma un plkst. 18:00 no Lietuvas galvaspilsētas Viļņas, bet noslēdzās nākamās dienas plkst. 20:00 pie Brīvības pieminekļa Rīgā. Starts Tallinā tika dots pēc Igaunijas prezidenta Tomasa Hendrika Ilvesa uzrunas. Pirmajā kilometrā kopā ar Igaunijas un Latvijas orientieristiem un vairākiem desmitiem citu dalībnieku skrējienā startēja arī Latvijas valsts prezidenta Valda Zatlera dēls Kārlis Zatlers. Lietuvā skrējiens sākās pēc Lietuvas prezidentes Daļas Grībauskaites uzrunas. Kopā ar pirmajiem Viļņas skrējējiem pirmos skrējiena posmus Lietuvā veica Latvijas orientieristi.
.et
.et ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistībā ar Etiopiju. Tas tika izveidots 1991. gadā. Domēna sponsors ir Ethiopian Telecommunications Corporation, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Reģistrēšanas ierobežojumi nav zināmi. Var reģistrēt domēnu trešajā līmenī zem otrā līmeņa domēniem. Šie otrā līmeņa domēni ir .com.et, .gov.et, .org.et, .edu.et, .net.et, .biz.et, .name.et un .info.et.
Ārējās saites
Toppdomän
Pasaules čempionāts biatlonā
Pasaules čempionāts biatlonā ir starptautiskas biatlona sacensības, kas notiek kopš 1958. gada. To organizē Starptautiskā Biatlona savienība.
Laika gaitā krietni ir pieaudzis dažādu sacensību disciplīnu skaits. Kopš 1984. gada sievietēm notika savs pasaules čempionāts, bet sākot no 1989. gada abu dzimumu biatlonistu sacensības notiek vienā čempionātā. Pasaules čempionāts biatlonā notiek katru gadu. Tajos gados, kad notiek ziemas olimpiskās spēles, atsevišķi pasaules čempionātā medaļas tiek izcīnītas tikai tajās disciplīnās, kas nav iekļautas Olimpisko spēļu programmā. Vairākas reizes laika apstākļu dēļ čempionāti ir atcelti uz vēlāku laiku, vai pārcelti uz citu norises vietu.
Norises vietas
Nākamie:
Individuālais starts (20 km)
Šī disciplīna pasaules čempionātos ir kopš 1958. gada.
Kredīts
Kredīts (la – 'uzticēt citai personai') ir uz noteiktu termiņu un ar atbilstošu kredītlīniju sastādīts līgums, kurā aizdevējs (kreditors) aizdod kredīta ņēmējam (debitoram) konkrētu naudas summu, preci vai pakalpojumu apmaiņā pret tiesisku solījumu, ka kredīta saņēmējs atmaksās kredīta pamatsummu, kā arī procentus, ja aizdevējs tā ir noteicis.
Par parādu sauc summu, kas kredīta ņēmējam ir jāatdod. Aizdevējus sauc arī par kreditoriem (la — 'uzticēties') un kredīta ņēmējus sauc arī par debitoriem (la — 'būt spiestam [atdot parādu]').
Pasaules čempionāts biatlonā
Iedzīšana (12,5 km)
Šī disciplīna pasaules čempionātos ir kopš 1997. gada.
Kredīts
Kopš 2008. gada krīzes ir pieaugusi sabiedrības un mediju interese par t.s. fractional reserve banking praksi, kad bankām ir jāgarantē tikai daļa no naudas, ko tās aizdod (piemēram, ASV tie ir 10%). Daži komentētāji to sauc par neesošas naudas aizdošanu vai naudas radīšanu "no zila gaisa". Citi lietpratēji apspriež finanšu nozares nestabilitāti.
Pasaules čempionāts biatlonā
Masu starts (15 km)
Šī disciplīna pasaules čempionātos ir kopš 1999. gada.
Kredīts
Kredītattiecības ekonomikā
Mūsdienu tirgus ekonomika nav iedomājama bez plašām kredītattiecībām. Pateicoties tām, pirmkārt, rodas labvēlīgas iespējas kapitāla pārplūdei no mazāk ienesīgām ekonomikas nozarēm uz ienesīgākām; otrkārt, tās paātrina preču realizāciju; treškārt, samazina ar naudas apgrozību saistītās izmaksas; ceturtkārt, sekmē kapitāla uzkrāšanu.
Pasaules čempionāts biatlonā
Stafete (4 × 7,5 km)
Šī disciplīna pasaules čempionātos kopš 1966. gada.
Kredīts
Kredītattiecības ekonomikā
Tā kā kredīta attiecības nozīmē naudas aizdošanu, tad šajās attiecībās stājas vienmēr divas puses: aizdevējs jeb kreditors un aizņēmējs jeb debitors. Lai varētu aizdot naudu, ir jābūt uz laiku brīviem naudas līdzekļiem, kas nav iesaistīti ne ražošanā, ne arī preču apgrozībā. Brīvie naudas līdzekļi, kas koncentrējas bankās, veido kredīta resursus, kurus bankas aizdod citām fiziskām vai juridiskām personām par atlīdzību aizdevumu procenta formā, t.i., it kā pārdod pašu naudu. Rodas īpašs tirdzniecības veids — tirdzniecība ar naudu. Brīvo naudas līdzekļu akumulāciju veic bankas, jo katram uzņēmumam un organizācijai noteiktā bankā ir savs norēķinu konts, kurā ieplūst visi naudas ieņēmumi un no kura tiek veikti attiecīgi maksājumi. Banka piesaista arī iedzīvotāju brīvos naudas līdzekļus. Pagaidu vajadzību pēc papildu naudas līdzekļiem izjūt gan fiziskas, gan juridiskas personas. Fiziskās personas kredītu parasti izmanto, lai samaksātu par ilglietošanas preču iegādi, piemēram, ledusskapi, automašīnu, dzīvojamo māju, mēbelēm, kā arī par izglītību, ceļojumu u. tml. Savukārt juridiskām personām vajadzību pēc kredīta izsauc nepieciešamība uzsākt uzņēmējdarbību vai uzņēmuma iegāde, nepieciešamība nodrošināt ražīgā kapitāla nepārtrauktu apriti. Piemēram, līdz attiecīgu naudas summu uzkrāšanai uzņēmumam var rasties nepieciešamība iegādāties jaunu tehniku, uzlabot ražošanas tehnoloģiju tādējādi palielināt savus apgrozāmos līdzekļus. Taču bieži nepietiek naudas līdzekļu darba algas izmaksām, ja nauda vēl nav ienākusi norēķinu kontā no realizētās produkcijas. Kredīts dod iespēju laicīgi un pilnīgi apmierināt vajadzības pēc naudas līdzekļiem dažādos laika posmos, kā arī efektīvi izmantot naudas resursus tautsaimniecībā. Bankas aizdod naudu fiziskām un juridiskām personām uz noteiktu laiku; tāpēc visi aizdevumi tiek klasificēti pēc to aizdošanas vai atmaksāšanas ilguma. Banku piešķirtais kredīts dalās:
Pasaules čempionāts biatlonā
Komandas
Šī disciplīna pasaules čempionātos bija iekļauta no 1989. līdz 1998. gadam.
Individuālais starts
Šī disciplīna pasaules čempionātos ir kopš 1984. gada. Līdz 1988. gadam distances garums bija 10 km.
Kredīts
Kredītattiecības ekonomikā
Lai izsniegtu kredītu, bankām ir jāievēro šādi priekšnoteikumi.
Pasaules čempionāts biatlonā
Sprints (7,5 km)
Šī disciplīna pasaules čempionātos ir kopš 1984. gada. Līdz 1988. gadam distances garums bija 5 km.
Kredīts
Kredītattiecības ekonomikā
Ļoti svarīgs kredīta atdošanas garants ir likumdošana, lai kredīta neatdošanas gadījumā likumīgā ceļā var piespiest debitoru nomaksāt parādus vai realizēt nodrošinājumu. Par aizņemtiem līdzekļiem debitors maksā bankai aizdevumu procentu. Tā saturs būtībā ir peļņas daļa (augļi), ko saņem banka par peļņas iegūšanā iesaistītjiem aizdevuma līdzekļiem. Aizdevumu procents ir īpašas preces — naudas — cena jeb maksa par aizņemto līdzekļu izmantošanu. Aizdevumu procenta lielumu nosaka procentu norma (likme). To aprēķina, aizdevuma gada ienākuma summu dalot ar visu aizdoto kapitāla summu un izsakot procentos. Piemēram, šā gada laikā ir aizdoti 1000 lati, par ko ir saņemta maksa aizdevu procenta formā 100 lati, tad aizdevuma procenta norma ir: 100/1000*100=10% Izšķir nominālo un reālo aizdevuma procenta normu. Kreditors, aizdodot naudu, ņem vērā reālo procenta likmi un sagaidāmo inflācijas tempu.
Tā kā bankas aizdod naudu, lai gūtu peļņu, tad tās arī katrā atsevišķā kredīta izsniegšanas gadījumā lemj par aizdevuma procenta likmi. Banka var pieprasīt augstāku procentu likmi par aizdevumiem, kas saistīti ar riskantiem pasākumiem, piemēram, uzņēmējdarbības uzsākšanai, lai kompensētu bankas risku tādā gadījumā, kad aizdevums netiek atmaksāts. Tajā pašā laikā fiziskai vai juridiskai personai ar labu raksturojumu bankas var piedāvāt kredītu ar zemāku procentu likmi. Abos gadījumos darbojas tirgus faktori, kas galu galā arī izšķir aizdevumu procentu likmes lielumu.
Pasaules čempionāts biatlonā
Stafete (4 × 7,5/6 km)
Šī disciplīna pirmoreiz pasaules čempionātā notika 1984. gadā. Līdz 1991. gadam distances garums bija 3 × 5 km. 2003. gadā distances garums tika pārlikts uz 6 km.
Kredīts
Kredītattiecības ekonomikā
Vēsturiski pirmā kredīta forma bija augļotāju kredīts. Tā aizdevēji bija tirgoņi, baznīcas, klosteri, bet aizņēmēji — sīkražotāji, vergturi, feodāļi, kas aizdevumu izmantoja tikai kā maksāšanas līdzekli.
Mūsdienās pastāv šādas kredīta pamatformas: komerciālais kredīts, baņķieru kredīts, patēriņa kredīts, valsts kredīts, hipotekārais kredīts, starptautiskais kredīts, izpirkumnoma.
Pasaules čempionāts biatlonā
Stafete (4×6 vai 4×7,5 km)
Šajā disciplīnā pasaules čempionāta medaļas pirmoreiz tika izcīnītas Biatlona Pasaules kausa finālā Hantimansijskā 2005. gadā. Sākot ar 2007. stafete jau ir iekļauta regulārajā Pasaules čempionāta programmā. Pirmajos divos čempionātos stafetē varēja piedalīties vairāk nekā viena komanda no vienas valsts. No 2007. līdz 2019. gadam vīriešu stafetes posma garums bija 7,5 km.
Kredīts
Komerciālais kredīts
To piešķir funkcionējošie uzņēmēji cits citam preču kapitāla formās. Preces tiek pārdotas uz kredīta vairumtirdzniecības organizācijām, bet pēdējās tās pārdod mazumtirdzniecības uzņēmumiem. Komerciālā kredīta līdzeklis ir vekselis — īpaša parādzīme ar noteiktu maksāšanas termiņu. Uzņēmums — piegādātājs, nosūtījis produkciju pircējam, saņem no viņa vekseli par to, ka tas apņemas paredzēto naudas summu samaksāt noteiktā laikā. Tā kā piegādātājam pašam rodas vajadzība segt ražošanas turpināšanas izmaksas, tas iesniedz vekseli bankā un saņem pret to bankas kredītu. Notiek tā dēvētais vekseļu diskonts. Līdz ar to komerciālais kredīts rada vekseļu apgrozību, ko raksturo specifiski noteikumi. No komerciālā kredīta ir atvasināts faktorings un akreditīvs. Pirmais nozīmē, ka notiek iesniegto dokumentu tūlītēja samaksa par nosūtītām precēm, otrs — iepriekšējā samaksa pirms preču nosūtīšanas.
Pasaules čempionāts biatlonā
1+1 jauktā stafete
Šī disciplīna pirmoreiz tika iekļauta 2019. gada Pasaules čempionātā Estešundā.
Kredīts
Bankas kredīts
Bankas kredītu (overdrafts) izsniedz bankas un citas kredītiestādes fiziskām un juridiskām personām naudas aizdevumu formā tajā gadījumā, ja klienta norēķinu kontā izdarīto maksājumu summa noteiktā laika periodā pārsniedz iemaksu summas šajā kontā. Trūkstošo naudas summu bankas samaksā, izsniedzot kredītu. Taču tā nevar būt lielāka naudas summas, par kuru banka un klients ir iepriekš vienojušies. Bankas parasti par šāda veida kredītu daudz augstāku aizdevu procenta likmi.
Patēriņa kredīts
Patēriņa kredīts tiek piešķirts iedzīvotājiem, pārdodot personiskā patēriņa priekšmetus uz nomaksu. Par patēriņa kredītu tiek iekasēts aizdevumu procents. Visbiežāk patēriņa kredītu iedzīvotāji izmanto māju celtniecībai, dzīvokļu pirkšanai, mašīnu un citu ilgi lietojamo priekšmetu iegādei. Sakarā ar kredītkaršu ieviešanu patēriņa kredīts tiek izmantots ļoti plaši.
Valsts kredīts
Valsts kredītu raksturo tas, ka valsts izlaiž aizņēmumu obligācijas. Tās brīvi pērk un pārdod iedzīvotāji. Tādējādi valsts ir debitors — naudas aizņēmējs, parādnieks iedzīvotājiem. Valsts iekšējie aizņēmumi kalpo Valsts budžeta līdzekļu papildināšanai, arī budžeta deficīta segšanai. Tas ir valsts iekšējais kredīts jeb valsts iekšējais parāds. Toties valsts garantijas ārējiem aizņēmumiem veido valsts ārējo parādu. Hipotekārais kredīts ir ilgtermiņa aizdevums pret ķīlu, kas pašlaik Latvijā ir ļoti izplatīts privātpersonu vidū. Latvijā šim nolūkam tika nodibināta Latvijas Hipotēku un zemes banka. Tā izsniedz aizdevumus, pamatojoties uz nekustāmā īpašuma ieķīlājumu gan fiziskām, gan juridiskām personām. Bankā var ieķīlāt nekustamo īpašumu, kas atrodas Latvijā. Hipotekārais aizdevums nedrīkst pārsniegt 80% no tā nodrošināšanai ieķīlātā nekustamā īpašuma tirgus vērtības, kuru nosaka licencēti nekustamā īpašuma vērtētāji. Turklāt, ja nekustamā īpašuma kā aizņēmuma ķīlas vērtība samazinās no aizņēmēja neatkarīgu apstākļu dēļ, bankai ir tiesības pieprasīt pirms termiņa atmaksāt to aizdevuma daļu, kurai nav nodrošinājuma.
Hipotekārais kredīts
Hipotekāro kredītu izsniedz šādiem mērķiem: zemes auglības uzlabošanai, nekustamā īpašuma mantošanas un pirkšanas maksājumu kārtošanai, ēku būvēšanai, modernizācijai, zemes meliorācijai, ilggadīgiem stādījumiem un citām vajadzībām. Latvijas Hipotēku un zemes bankai kā vienīgajai valstī ir tiesības izlaist dažādu sēriju ķīlu zīmes ar nosacījumu, ka apgrozībā esošajām ķīlu zīmēm pēc to nominālvērtības un to procentu maksājumiem vienmēr jābūt segtām ar vismaz tādas pašas vērtības hipotekāro aizdevumu un procentu maksājumiem. Kā segumu var izmantot arī Latvijas valsts garantiju. Banka hipotekāros aizdevumus var izsniegt ne tikai naudā, bet arī ķīlu zīmēs atbilstoši nominālvērtībai, kuras to aizņēmējs arī pats realizē. Tā kā ķīlu zīmes ir vērtspapīru paveids, tad tās var būt biržas darījumu objekts.
Izpirkumnoma
Mūsdienās arvien plašāk sāk izmantot tādu kredīta formu kā izpirkumnoma. Bankas vai izpirkumnomas uzņēmumi iegādājas darba līdzekļus (iekārtas, darbagaldus, mašīnas u. tml.) un tos iznomā, nosakot noteiktu procenta likmi. Pastāv dažādi izpirkumnomas veidi. Visbiežāk ir sastopama operatīvā izpirkumnoma, kad tiek iznomātas iekārtas dažādu vienreizēju darbu izpildei. Pēc darbu izpildīšanas, bet ne vēlāk kā pēc gada, iekārtas lietotājs to atdod bankai. Savukārt banka atkal šo iekārtu iznomā nākamajam lietotājam, atbilstoši izpirkumnomas noteikumiem. Otrs izpirkumnomas veids ir finansiālā izpirkumnoma. Tas ir līdzīgs nomai ar izpirkšanas tiesībām. Banka vai izpirkumnomas uzņēmums nopirktos darba līdzekļus nodod lietošanā uzņēmumiem uz vairākiem gadiem ar tiesībām tos iegādāties savā īpašumā, samaksājot darba līdzekļu vērtību. Galvenā atšķirība starp izpirkumnomu un nomu ir tā, ka, nomājot kādu darba līdzekli ar izpirkšanas tiesībām, uzņēmums uzreiz kļūst par tā īpašnieku, kad izdara pirmo iemaksu. Turpretī izpirkumnomas darījumā uzņēmums kļūst par īpašnieku tikai tad, kad līdzekļu vērtība ir pilnīgi samaksāta. Finansu izpirkumnomas izmantošanai ir ļoti svarīga nozīme apstākļos, kad uzņēmumiem jāiegādājas dārgas ražošanas iekārtas, bet šim mērķim nepietiek naudas līdzekļu. Latvijā izpirkumnomas operācijas uzsāka Baltijas Tranzītu banka (BTB), bet patlaban tās ir izvērsušās plašumā arī citās bankās. Bankas pērk uzņēmumiem nepieciešamo iekārtu un nodod to lietošanā. Uzņēmumiem aizdotā iekārta ir bankas īpašums līdz brīdim, kamēr uzņēmumi samaksā tās pilnu vērtību un samaksu par bankas sniegto pakalpojumu. Klients pirms izpirkumnomas saņemšanas iemaksā bankā vai izpirkumnomas uzņēmumā pirmo iemaksu, kas var būt no 5—30 % no nodrošinājuma summas. Izpirkumnoma atšķirībā no naudas kredīta ir mazāk riskanta. Naudas aizdevuma izsniegšanai ir nepieciešams nodrošinājums, garantijas, kuru vērtība pārsniedz saņemtās naudas summu. Turpretī izpirkumnoma nozīmē, ka tiek aizdots kāds darba līdzeklis, kas ir bankas vai izpirkumnomas uzņēmuma īpašums: tātad tas vienlaikus arī ir kredīta nodrošinājums. Ja kādu apstākļu dēļ uzņēmums nevarēs atdot bankai aizdevumu, bankas īpašumā paliek izpirkumnomas manta. Tādējādi izpirkumnoma ir ļoti izdevīga, jo, tas dod iespēju ātrāk atjaunot ražošanas iekārtas. Gala rezultātā tiek nodrošināta ekonomikas augšupeja.
Studiju kredīts
Bankas arī piedāvā studentu kredītus mācību maksas segšanai.
Ātrais kredīts
Šāda veida aizdevumi Latvijas tirgū parādījās ap 2007. gadu un kopš tā laika nebanku kreditēšanas nozare ir bijusi viena no straujāk augošākajām nozarēm. Ātrais jeb īstermiņa aizdevums ir kredīta veids, kurā nebanku kredītiestādes fiziskām un juridiskām personām piedāvā aizņemties naudu bez ķīlas uz termiņu līdz vienam gadam. Katram nebanku kreditoram ir jāsaņem speciāla licence jeb atļauja, ko izsniedz PTAC. Kreditoram ir aizliegts savus pakalpojumus sniegt laika posmā no 23:00 līdz 7:00. Šos īstermiņa aizdevumus kreditori izsniedz bez ķīlas, balstoties uz kredītņēmēja maksātspēju un kredītvēsturi. Ātrajam kredītam tiek piemērotas samērā lielas procentu likmes, kas kredīta maksājumu kavējuma gadījumā var radīt sarežģījumus ar pilnīgu kredīta atmaksu. Bieži vien šis ir galvenais iemesls sistemātiskai kredīta atmaksas termiņa pagarināšanai. Katram no debitoriem ir tiesības izmantot atteikuma tiesības un 14 dienu laikā atteikties no kredīta. Šo aizdevuma veidu var pieskaitīt pie ļoti bīstamiem un neizdevīgiem.
Atkinsona-Šifrina atmiņas modelis
Atkinsona-Šifrina atmiņas modelis ir veidots tā, ka informācija atmiņā glabājas trīs dažāda veida glabātuvēs - sensorajā reģistrā, īslaicīgajā glabātuvē un ilglaicīgajā glabātuvē.
Insaits
Insaits (en — 'atskārsme, atklāsme') ir pēkšņa problēmas risinājuma izpratne. Insaits ir neatņemama geštaltpsiholoģijas daļa.
Bruno Tauts
Bruno Jūliuss Floriāns Tauts (dzimis, miris ) bija vācu arhitekts, arhitektūras teorētiķis un pilsētplānotājs. Pazīstami ir Tauta Veimāras republikas periodā celtie modernistiskie Berlīnes daudzdzīvokļu kompleksi, kuri iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Dzimis Kēnigsbergā uzņēmēja ģimenē. No 1904. līdz 1908. gadam strādāja Štutgartē, arhitekta Teodora Fišera birojā. 1910. gadā nodibināja savu biroju Berlīnē. No 1912. līdz 1915. gadam projektēja dārzu pilsētas Berlīnē un Magdeburgā. Starptautisku slavu guva ar 1914. gadā uzcelto Stikla paviljonu Ķelnē. No 1921. līdz 1923. gadam - Magdeburgas galvenais arhitekts. Pēc tam atgriezās Berlīnē, kur projektējis vairākus dzīvojamos kvartālus. Pēc nacistu nākšanas pie varas - emigrācijā, iesākumā Šveicē, pēc tam Japānā. No 1936. gada - Turcijā, kur realizējis vairākus projektus, cita starpā arī Mustafas Kemala Ataturka bēru katafalku. Miris 1938. gadā.
Biheiviorisms
Biheiviorisms (en, no behaviour — 'uzvedība') ir psiholoģijas virziens, kas radās ASV 20.gs. 20. gados un uzskatīja, ka prātu nav iespējams pētīt, jo objektīvai novērošanai pakļaujas tikai cilvēka uzvedība, jeb S-R (stimuls-reakcija) ķēde. Biheiviorisms balstās uz krievu zinātnieka Ivana Pavlova pētījumiem, kurus tālāk attīstīja ASV psihologi Džons Votsons, Edvards Torndaiks un Beress Frederiks Skiners.
Mūsdienās biheiviorisms ir uzskatāms par lielā mērā saplūdušu ar kognitīvo psiholoģiju, arī vispopulārākais uz biheiviorisma bāzes veidotais psihoterapijas virziens ir tieši kognitīvi biheiviorālā psihoterapija.
Magnuss (Livonijas karalis)
Magnuss no Oldenburgas jeb Magnuss, dāņu princis (da, ru; dzimis, miris ) bija Dānijas princis no Oldenburgas dinastijas, Sāmsalas-Vīkas bīskaps (1560-1572), Kurzemes bīskaps (1560-1583). Kā Krievijas cara Ivana IV vasalis 1570.-1578. gadā lietoja titulu Livonijas karalis (de).
Magnusa lietotie tituli
1559. gada decembrī hercogs Magnus lietoja šādu titulu:
"Mēs Magnus, no Dieva žēlastības Sāmsalas, Vīkas un Kurzemes bīskaps, Rēveles administrators, Norvēģijas troņmantnieks, Šlēzvigas, Holšteinas, Stormarnes un Ditmares hercogs, Oldenburgas un Delmenhorstas grāfs." (Magnus von Gottes gnaden Bischoff der Stiffte Osell, Wieck vnd Churlandt, Administrator des Stiffts Reueil, Erb zu Norwegen, Hertzog zu Schlesswigk, Holstein, Stormarn vnd der Dithmarschen, Graff zu Oldenburg vnd Delmenhorst).
Pēc kļūšanas par Livonijas karali Magnus 1572. gada maijā lietoja šādu titulu: "Mēs Magnus, no Dieva žēlastības karalis Livonijā, Norvēģijas troņmantnieks, Šlēzvigas, Holšteinas, Stormarnes un Ditmares hercogs, Oldenburgas un Delmenhorstas grāfs." (Von Gottes gnaden wir Magnus Konink in Lieffland, Erb zu Norwegen, Hertzogk tzu Schleswieck Holstein, Stormarn und der Ditmarschen, Graue zu Oltenenburgk unnd Delmenhorst.)
Ticis lietots arī cits tituls: "Magnus, no Dieva žēlastības Livonijas karalis, igauņu un latviešu zemju kungs, Norvēģijas troņmantnieks, Šlēzvigas, Holšteinas, Stormarnes un Ditmares hercogs, Oldenburgas un Delmenhorstas grāfs." (la).
Dārza kāposts
Dārza kāposts (Brassica oleracea) ir divgadīgs kāpostu dzimtas lakstaugs. Lapas gludas, ieapaļas, blīvās galviņās. Otrajā gadā attīstās stumbrs ar lapām. Viss augs kails, pelēkzaļš. Ziedi dzelteni, sakopoti skrajos ķekaros. Auglis ir mezglains pākstenis ar pelēcīgi brūnām sēklām.
Magnuss (Livonijas karalis)
Dānijas princis
Sākumā jauno Holšteinas hercogu un Norvēģijas mantinieku mācīja izcili Dānijas galma skolotāji, vēlāk viņš kā jauneklis divus gadus pavadīja pie savas māsas Saksijas galmā (1557—1559). Cerot uz Dānijas aizsardzību, Livonijas kara sākumā 1558. gada 5. jūlijā pēdējais Tērbatas bīskaps Hermanis oficiāli piedāvāja Dānijas karalim piešķirt Tērbatas bīskapijas troni viņa otrajam dēlam Magnum, jau agrāk līdzīgu piedāvājumu bija paudis arī Kurzemes un Sāmsalas-Vīkas bīskaps Jānis IV Minhauzens.
Kurzemes un Sāmsalas-Vīkas bīskaps
Kad pēc Magnusa tēva nāves 1559. gadā par Dānijas karali kļuva viņa vecākais brālis Frederiks II, viņš lika samaksāt bīskapam Jānim IV Minhauzenam 30 tūkstošus dālderu par atteikšanos no troņa. Savukārt Magnus 1559. gada 10. decembrī oficiāli atteicās no savas mantojuma daļas Šlēzvigā, Holšteinā u.c. Jaunais karalis iecēla savu brāli Magnusu par Kurzemes un Sāmsalas-Vīkas bīskapu un uzdeva viņam pārņemt šīs bīskapijas Dānijas kontrolē. Ar trīs karakuģiem un 400 karavīriem 1560. gadā Magnus ieradās Kuresāres pilī, kur domkapituls viņu uzreiz ievēlēja par bīskapu. Arī Rēveles bīskaps Morics Vrangelis un Livonijas ordeņa Sāmsalas daļas fogts Heinrihs Volfs bija spiesti nodot savus īpašumus Dānijas princim.
Ar bīskapa Magnusa darbību nebija apmierināts pēdējais Livonijas ordeņa mestrs Gothards Ketlers, kas meklēja savienību ar Lietuvas dižkunigaitiju. Ar Rīgas arhibīskapa Brandenburgas Vilhelma starpniecību bīskaps Magnus 1560. gada 6. augustā noslēdza pamieru ar Livonijas ordeni.
Pēc sagrāves Ērģemes kaujā un Viļņas ūnijas noslēgšanas Livonijas ordenis sekularizējās un pakļāvās Polijas-Lietuvas kopvalstij, bet Ziemeļigaunija Zviedrijai. Kad Zviedrijas karaļa Ērika XIV brālis un Somijas hercogs Juhans Vāsa Viļņā apprecēja Lietuvas dižkunigaiša Sigismunda II Augusta māsu Katrīnu Jagailieti, viņš 1561. gada 6. jūnijā aizdeva tam 80 tūkstošus dālderu, pretī kā ķīlu saņemdams vēl septiņus bijušos Livonijas ordeņa cietokšņus (Paide, Karksi, Helme, Trikāta, Ērģeme, Rūjiena, Burtnieki) un pievienoja tos saviem Somijas īpašumiem. Pēc 1562. gada 7. augustā noslēgtā Možaiskas līguma Krievija atzina Dānijas tiesības uz īpašumiem Igaunijā, Sāmsalā un Kurzemē. Tas bija viens no iemesliem Septiņu gadu kara (1563—1570) sākumam starp Dāniju un Poliju-Lietuvu no vienas puses un Zviedriju no otras puses. Karadarbības rezultātā 1563. gada beigās Magnusa pārvaldē palika vienīgi Sāmsala, Dagdas sala un Kurzemes bīskapija. Savai galvaspilsētai Kuresārei Magnuss 1563. gadā piešķīra pilsētas tiesības un Sāmsalas bruņniecībai plašākas privilēģijas. Bīskaps Magnuss 1566.-1567. gadā Polijas — Lietuvas valdniekam Sigismundam II Augustam lūdza viņa māsas Lietuvas princeses Annas roku, pūrā prasot bijušās Rīgas arhibīskapijas teritoriju, tāpēc sarunas nevainagojās ar panākumiem.
Livonijas karalis
1578. gadā tika noslēgts Dānijas un Krievijas pamiers uz 15 gadiem, kurā Dānija atzina cara tiesības uz Livoniju, saglabājot vienīgi Sāmsalu un Muhu salu. Magnuss atteicās no Livonijas karaļa titula, padevās Polijas — Lietuvas valdnieka Stefana Batorija aizsardzībā, pameta lēņus Igaunijā un Vidzemē un apmetās Kurzemes bīskapijas galvaspilsētā Piltenē. 1580. gadā viņš ar savu karaspēku pēdējo reizi devās karagājienā uz krieviem pakļauto Tērbatu un kopā ar Lietuvas karaspēku piedalījās tās ieņemšanā.
Kurzemes bīskaps
Pēdējos savas dzīves gadus Magnus kopā ar sievu Mariju un galmu pavadīja Piltenes pilī, iztikdams no Polijas-Lietuvas valdnieka pensijas. Magnuss noslēdza saprašanās paktu ar lietuviešu vaivadu Nikolaju Radvilu, tomēr Kurzemes bīskapijas muižniecība atteicās pakļauties Polijai—Lietuvai. 1581. gada pavasarī Magnuss Rīgā tikās ar Polijas-Lietuvas valdnieku Stefanu Batoriju un lūdza viņam piešķirt lēnī agrāk pielemtās pilis. Tomēr 1582. gadā viņš neieradās Varšavā seimā dot vasaļa zvērestu un jautājums tika pārcelts uz nākamo seimu. Tāpēc no valststiesību viedokļa Kurzemes bīskapija joprojām bija Dānijas īpašums.
Magnuss mira 1583. gada 18. martā un tika apbedīts Piltenes baznīcā, bet 1662. gadā viņa mirstīgās atliekas ar kuģi no Piltenes tika vestas uz Dāniju, lai tās pārapbedītu Roskildes katedrālē.
Dānijas un Polijas-Lietuvas pretenzijas uz Kurzemes bīskapiju izraisīja tā saukto Piltenes mantojuma karu, pēc kura 1585. gadā Kroneborgas miera līgumā Dānija pilnībā atteicās no šīs teritorijas par labu Polijai-Lietuvai. Magnusa atraitne Marija ar meitu tika nogādātas Rīgas pilī, pēc Krievijas cara Fjodora I lūguma izdotas Krievijai, kur Boriss Godunovs karalieni Mariju kā iespējamo Krievijas cara troņa pretendenti piespieda kļūt par mūķeni. 1588. vai 1589. gadā neskaidros apstākļos mira viņa meita Eidokija, bet 1597. gadā vecākā meita Marija, kas nemaz nav pieminēta krievu vēstures avotos.
Kūdra (stacija)
Kūdra ir pieturas punkts dzelzceļa līnijā Torņakalns—Tukums II (Rīga—Tukums) Jūrmalas pilsētas teritorijā (Kūdrā). Kūdrā pietur daļa Rīga—Ķemeri un Rīga—Tukums elektrovilcienu reisu.
Andrejs Jurjāns
Andrejs Jurjāns jeb Jurjānu Andrejs (dzimis, miris ) bija latviešu klasiskās mūzikas pārstāvis, komponists un folklorists. Latviešu kantātes žanra aizsācējs. Viņam pieder pirmie latviešu simfoniskie darbi, pirmā koncertžanra paraugautors, kā arī mūzikas folklorists. Viņš nostādīja uz zinātniskas bāzes latviešu mūzikas kritiku, veica lielu atskaņotājmākslinieka darbu.
Kūdra (stacija)
No 2019. gada decembra tika par 12 reisiem samazināts pasažieru vilcienu reisu skaits, kas pietur Kūdras pieturā. No 2022. gada Kūdras pieturu bija paredzēts slēgt, taču joprojām (2023) tajā pietur vairāki elektrovilcienu reisi. Pieturas punktā biļešu kase ir slēgta.
Andrejs Jurjāns
Dzīvesgājums
Andrejs Jurjāns dzimis 1856. gada 30. septembrī Ērgļu pagasta Meņģeļu mājās zemnieku ģimenē. Viņa tēvs bijis visā apkārtnē iecienīts audējs un māte — liela tautas dziesmu zinātāja. Vecāku ietekmē Andrejs jau no mazotnes izjuta interesi par tautas mākslu.
Ērgļos apguvis klavierspēli, vēlāk mācījies Vecpiebalgas draudzes skolā, kur bijis aktīvs mūzikas dzīves līdzdarbinieks. 1873. gadā dziedājis I Vispārīgajos latviešu dziedāšanas svētkos. Šo svētku ietekmē Andrejā radās apņēmība kļūt par mūziķi. Tai pašā gadā viņš iestājās Baltijas skolotāju seminārā, bet līdzekļu trūkuma dēļ skolu atstāja.
1875. gadā Andrejs, sava drauga un skolotāja Stērstu Andreja (1853—1921) atbalstīts, devās uz Pēterburgas konservatoriju mācīties ērģeles (pabeidza 1880. gadā pie L. Homiliusa), kompozīciju (pabeidza 1881. gadā pie N.Rimska-Korsakova) un mežragu (1882. gadā pie Fr. Homiliusa). Studiju gados radās viņa pirmās dziesmas, kas publicētas krājumā "Daiņa" (1877)
Pēc konservatorijas beigšanas strādāja mūzikas skolā Harkivā, Ukrainā (1882—1916), taču nezaudēja saikni ar Latviju. Viņš bija aktīvs vispārējo Dziesmu svētku organizētājs un mākslinieciskais vadītājs.
1880. gados Jurjānu Andrejs kopā ar brāļiem — vēlāko diriģentu Juri (1861—1940), dziedāšanas pedagogu un latviešu operteātra tēvu Pāvulu (1866—1948), kā arī mūzikas mīļotāju Pēteri (1851—1900), nodibināja brāļu Jurjānu mežraga kvartetu, kas piedalījās III vispārīgajos latviešu dziedāšanas svētkos (1888) un apceļoja Latviju, iepazīstinot tautas masas ar klasiskās mūzikas vērtībām.
A.Jurjāns aktīvi piedalījās tautas dziesmu vākšanā (sevišķi 1891. un 1892. gada vasarā), kā arī uzsāka nopietnus zinātniskus pētījumus mūzikas folkloras laukā.
Ap 1910. gadu Jurjāna dzirde kļuva vājāka. 1916. gadā viņš bija spiests pamest pedagoga darbu. Smagi slims viņš 1920. gadā atgriezās Latvijā, kur 1922. gadā mira.
Darbi
Sacerējis 17 simfoniskos darbus, no tiem 5 vokāli instrumentālos darbus, kā arī solo dziesmas, kora dziesmas, daudzas tautasdziesmu apdares. Viņš ir pirmais, kas sīki izklāstījis latviešu tautas dziesmu raksturojumu, tādējādi pievērsdams sabiedrības uzmanību latviešu un krievu folkloras kopīgajām iezīmēm. Bieži vien savos skaņdarbos Jurjāns izmantoja tautas dziesmu intonācijas un fragmentus. A.Jurjāns aicināja jaunos latviešu komponistus mācīties no krievu klasiskās mūzikas — it sevišķi no Mihaila Gļinkas.
Kora dziesmas
Jurjānu Andrejs sarakstījis ap 30 kora dziesmām. Lielākā daļa no tām ir patriotiskas. Tajās atspoguļota brīvības tēma un mīlestība pret Tēviju.
Simfoniskā mūzika
Kantāte "Tēvijai" (A.Jurjāna vārdi)
Sacerēta 1886. gadā, to izpilda jauktais koris, orķestris, soprāns. Kantāte ir viendaļīga, bet veidota trijdaļu formā. Vidusdaļā ir soprāna solo "Lūgšana". Pirmo reizi atskaņota III Dziesmu svētkos (1888) un atkārtoti citos Latviešu dziesmu svētkos.
Simfoniskā svīta "Latvju dejas"
Sacerēta 1883.—1884. gadā. Tās pamatā ir Jurjāna savāktas un pierakstītas tautas dziesmas un tautas deju melodijas. 1.daļa "Jandāls". Izmantota sena latviešu tautas melodija, kurai pielikts ievads un vidusdaļā izmantota tautas dziesma "Cūka rudzos" 2.daļa "Tūgaliņ, tāgadiņ". Izmantots dejas senlaicīgs variants. Šo daļu A.Jurjāns uzrakstīja pirmo. Tikai pats sākums ir līdzīgs šai dejai. 3.daļa "Nabaga deja". Izmantots augsts reģistrs un augsti skanoši instrumenti. Vidusdaļā skan latviešu tautas dziesma "Pieci gadi kalpiņš biju". 4.daļa "Ačikops". Izmantotas 5 dažādas melodijas, jūtama krievu tautas mūzikas ietekme.
Senā Ķīna
Senā Ķīna bija Āzijas lielvalsts, kas pastāvēja līdz Haņu dinastijas beigām, tomēr reizēm Ķīnas vēsturē tās pastāvēšanas laiku attiecina arī uz sekojošajām Ķīnas imperatoru dinastijām līdz pat Minu dinastijas beigām.
Bezapziņa
Bezapziņa ir psihes līmenis, kas satur informāciju, kas regulāri nokļūst apziņā, bet cilvēks nezina konkrētās domas vai rīcības patieso cēloni. Bezapziņu var nosacīti sadalīt līmeņos - tuvākais ir individuālā bezapziņa, kas satur informāciju par emocionāli nozīmīgiem notikumiem dzīves laikā. Pēc neirofiziologu domām, atmiņā dziļāk iespiesties mēdz galvenokārt negatīvi pārdzīvojumi, jo pie apdraudējuma emocionālā reakcija ir spēcīgāka, un tas ir saistīts ar izdzīvošanas instinktu. Nākamais līmenis ir kolektīvā bezapziņa, kas satur informāciju par senākām iedzimtām struktūrām un pēc K. G. Junga uzskatiem izpaužas pasaku tēliem līdzīgā veidā, ko Jungs dēvē par arhetipiskām struktūrām. Uzskata, ka ir vēl citi līmeņi, kuri pašlaik ir diskutabli, bet daudzi ir guvuši pierādījumus par to eksistenci, hindusti uzskata, ka citi līmeņi varētu būt iepriekšējās dzīves atmiņas. Daudzi indieši uzskata, ka zina un māk pastāstīt par vairākām iepriekšējām dzīvēm. Varbūt šiet varētu būt meklējami cēloņi identitātes krīzei kādā no cilvēka attīstības periodiem. Jau ir gūti pirmie pierādījumi par šādām parādībām, kas skar dažādas uzvedības īpatnības bērniem, kas grūti izskaidrojamas. Piemēram, dažādu senlaicīgu tērpu zīmējumi, ko radījuši bērni, kas neko tādu iepriekš nav redzējuši, dažādu īpatnēju stāstu sacerēšana. Tas gan notiek pamatā tikai ar bērniem tāpēc, ka bērnus nav skārušas šīs sabiedrības materiālisma dogmas.
Par bezapziņas struktūru veidošanos No attīstības psiholoģijas viedokļa, bērnam atrodoties dzemdē, notiek smadzeņu veidošanās procesi un pēc būtības smadzenes nav tukšums, jo, pat ja izslēdz ārējos kairinātājus, jebkuram indivīdam rodas tēli un sapņi. Sava veida pirmatnējas smadzeņu programmas, kas veidojas procesos, kas notiek, bērnam attīstoties dzemdē. Ar rūpīgām statistikas analīzes metodēm ir pierādīts, ka smagākā no psihiskām simībām šizofrēnija ir daudzos gadījumos saistīta ar smadzeņu attīstības defektiem, atrodoties dzemdē, ir pierādīts, ka šos procesus ietekmē tādi kaitīgi faktori, kā toksiskas vielas, intrauterīnas infekcijas, bads, gripas vīruss grūtniecības laikā, un citi vēl nepierādīti faktori, kas varētu būt saistīti ar grūtnieces uzvedību grūtniecības laikā. Tālāk struktūras veidojas, bērnībā sastopoties ar dažādiem ārējiem faktoriem, kas veido personības kodolu, kuru ir grūti izmainīt, tomēr ne neiespējami.
Terminu „bezapziņa” arī lieto, lai apzīmētu tādu indivīda vai grupas uzvedību, kuras mērķi un sekas nav apzināti. Bezapziņas problemātikas aizsākumi meklējami jau Platona mācībā. Tā vijas cauri visai filozofijas vēsturei. Būtisks stimuls bezapziņas pētniecībā bija darbība psihopatoloģijas sfērā, kad speciālisti uz bezapziņu sāka iedarboties ārstniecības nolūkos. Z. Freids bezapzināto uzskatīja par ļoti ietekmīgu spēku, kuru iespējams pakļaut apziņas kontrolei ar psihoanalīzes tehniku palīdzību. K. G. Jungs līdzās personiskajai bezapziņai ieviesa kolektīvās bezapziņas jēdzienu, kuras dažādie līmeņi ir identiski ne tikai noteiktu grupu un tautu indivīdiem, bet arī visai cilvēcei.
Aktivācijas enerģija
Aktivācijas enerģija (parasti apzīmē ar Ea) ir minimālā enerģija, kas nepieciešama vielu molekulām, lai notiktu ķīmiskā reakcija. Aktivācijas enerģijas jēdzienu ieviesis zviedru fizikālķīmiķis Svante Arrēniuss 1889. gadā.
Lai ķīmiskā reakcija varētu norisināties, reaģējošo vielu molekulām ir savā starpā jāsaduras, tomēr tas nav pietiekams nosacījums, jo molekulu elektronu apvalki savā starpā atgrūžas. Tādēļ molekulām jābūt pietiekamai enerģijai (tām jākustas pietiekami ātri), lai atgrūšanos varētu pārvarēt un satuvināt molekulas tik tuvu, ka sāktos elektronu sadalījuma pārgrupēšanās un jaunu ķīmisko saišu veidošanās. Šo nepieciešamo enerģijas daudzumu sauc arī par enerģētisko barjeru, bet daļiņas (molekulas), kam piemīt tāda enerģija, kas ļauj pārvarēt enerģētisko barjeru — par aktīvām daļiņām. Reakcijas produktu kopējais enerģijas līmenis parasti ir atšķirīgs no izejvielu enerģijas un to sauc par reakcijas siltumefektu. Eksotermiskām reakcijām (tādām reakcijām, kuru norises gaitā izdalās papildus enerģija) siltumefekts ir pozitīvs.
Arī aktivācijas enerģijas sasniegšana nav pietiekams nosacījums, lai reakcija notiktu — molekulām turklāt jābūt orientētām tā, lai elektronu blīvuma pārkārtošanās būtu telpiski iespējama (sk. aktivācijas entropija).
Pateicoties aktivācijas enerģijai, visas enerģētiski iespējamās reakcijas nenorisinās uzreiz, bet tikai piemērotos apstākļos. Piemēram, sērkociņa izdevīgākais stāvoklis ir sadegšana, tomēr neaizdedzināts sērkociņš gaisa klātbūtnē var atrasties neierobežoti ilgi. Degšanas reakcija sākas tikai tad, kad sērkociņam pievada pietiekamu enerģiju — beržot to pret sērkociņu kastītes abrazīvo sānu.
Aktīvais komplekss
Kad enerģētiskā barjera ir pārvarēta, uz ļoti īsu brīdi (apmēram 10-15 s) veidojas sevišķs molekulu grupējums (aktīvais komplekss), kurā notiek saišu pārkārtošanās process. Aktīvajam kompleksam sabrūkot, rodas reakcijas produkti (vai arī no jauna reakcijas izejvielas). Tādējādi aktivācijas enerģiju var definēt arī kā aktīvā kompleksa izveidošanai nepieciešamo enerģiju. Lai arī šī enerģija dažreiz mēdz būt visai liela, tomēr tā ir mazāka, nekā pilnīgai izejvielu molekulu saišu saraušanai nepieciešamā enerģija, tādēļ gandrīz visas reakcijas notiek, veidojoties šādiem kompleksiem.
Katalīze
Katalīze ir ķīmisko reakciju paātrināšanas metode, pazeminot reakcijas aktivācijas enerģiju. Tas iespējams, pievienojot reaģējošām vielām kādu citu vielu — katalizatoru, kurš veido starpsavienojumus, kas prasa mazāku aktivācijas enerģiju. Piemēram, ja dotas vielas A un B, kuras var veidot enerģētiski izdevīgu savienojumu AB, tad atbilstošā aktīvā kompleksa A*B veidošanās enerģija var būt ļoti liela, tāpēc reakcija A + B → A*B → AB praktiski nenotiek. Var atrast trešo vielu K, kas reaģē ar vielu A, veidojot savienojumu AK, turklāt aktīvā kompleksa A*K rašanās enerģija ir maza un reakcija noris ātri:
Tādējādi galarezultātā tiek iegūts savienojums AB, bet viela K (katalizators) nav patērējusies.
Matemātiskais apraksts
Reakcijas ātruma konstanti k un absolūto temperatūru T saista Arrēniusa vienādojums:
,
kur R ir gāzu universālkonstante, E_a — aktivācijas enerģija, A — pirmseksponenciālā konstante.
Aktivācijas enerģiju aprēķina no 2 ātruma konstantēm (k_1,k_2 temperatūrās T_1 un T_2 pēc šādas formulas:lnk_2/k_1 vai no koordinātās (lnk, 1/T) konstruētā grafika, bet, ja zināmo lielumu ir mazāk, tad to var aprēķināt arī pēc šādas formulas:
kur A ir pirmseksponenciālā konstante, R ir gāzu universālkonstante, T ir temperatūra kelvinos, un k ir reakcijas ātruma konstante.
Aktivācijas enerģija ir nemainīga tikai noteiktā temperatūras intervālā. Aktivācijas enerģija ir svarīgs ķīmiskās reakcijas kinētikas raksturlielums — jo tā mazāka, jo reakcija norisinās ātrāk.
Divvalodība
Aizvietojošā divvalodība
Aizvietojošā divvalodība ir divvalodības gadījums, kad otrās valodas vārdi tiek iestarpināti runā, kad trūkst izteiksmes līdzekļu pirmajā valodā.
Jawa
Jawa motociklu ražotāja izcelsmes valsts ir Čehoslovākija. Valsts, kas 1992. gadā tika sadalīta Čehijā un Slovākijā.
Zīmola nosaukums JAWA tika izveidots no firmas īpašnieka František Janeček uzvārda pirmajiem burtiem un iepriekšējas firmas Wanderer sākuma burtiem:
OFK Beograd
OFK Beograd ir profesionāls Serbijas futbola klubs no Belgradas. Kluba nosaukums tulkojumā nozīmē "Belgradas jauniešu futbola klubs" (sr). Klubs ir dibināts 1911. gadā kā Beogradski sport klub (BSK), pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā atjaunots ar nosaukumu Metalac, bet pašreizējo nosaukumu ieguvis 1957. gadā. Pašlaik spēlē Serbijas futbola trešajā līmenī Belgradas līgā, mājas spēles aizvada Omladinski stadionā. Lielākos panākumus nacionālajos čempionātos guvis 20. gadsimta 30. gados kā BSK, kad piecas reizes izcīnījis Dienvidslāvijas čempionu titulu. Lielākais sasniegums UEFA klubu sacensībās — iekļūšana UEFA Kausu ieguvēju kausa pusfinālā 1963. gadā.
Jawa
Janeček + Wanderer = Jawa.
Mūsdienās Jawa uzsvaru savā ražošanā ir uzlikusi uz spīdveja sporta motociklu ražošanu.
Vēsture
Jawa motociklu vēsture aizsākās 1929. gadā.
Slavenākā Čehoslovākijas motociklu zīmola stāsts iesākās Vācijā 1928. gadā, kad vācu firma Wanderer, nespējot izturēt konkurenci ar BMW, nolēma pilnībā pievērsties automobiļu rūpniecībai. Tajā laikā Čehoslovākijas ieroču rūpnīcas īpašnieks František Janeček nolēma pārtraukt savu darbību, jo samazinājās pasūtījumu apjoms, tāpēc viņš nolēma pārorientēties uz motociklu ražošanu. 1929. gadā viņš nopirka no Wanderer licenci uz jaunāko 500 cm³ modeli ar kardānvārpstas piedziņu pakaļējam ritenim un rūpniecisko aprīkojumu modeļa ražošanai. Diemžēl smagajam un lielajam motociklam bija pārāk maz pircēju, tāpēc bija nepieciešams izstrādāt jaunu modeli. Darba veikšanai tika pieaicināts angļu konstruktors Džordžs Patterss.
Patterss izstrādāja jaunu, vieglāku motociklu ar tam laikam raksturīgu rāmi un 175 cm3 divtaktu Viliers motoru. Modelis debitēja 1932. gadā un uzreiz iekaroja Čehijas motociklistu atzinību. Pēc tam sekoja modeļa pilnveidotie varianti un 1935. gadā — izveidoja motociklu ar 250 cm3 lielu motoru. Jaudīgāku motociklu priekš amatieriem izlaida ar 350 cm³, četrtaktu motoru. No 1934 līdz 1936. gadam tas bija ar sānu vārstiem bet no 1935 - augšvārstiem.
Lielu popularitāti ieguva 1937. gadā izlaistais 100 cm³ Jawa-Robot. Šis modelis tika izstrādāts ar jauna konstruktora palīdzību. Tajā pašā laikā motociklu ražošanai nolēma pievērsties cita Čehijas ieroču rūpnīca - ČZ. Rūpnīca, kura pēc kara kļuva par Jawa uzņēmuma daļu.