cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svārstības
Harmoniskās svārstības
kur x ir momentānā vērtība, X_{max} ir svārstību amplitūda (amplitūda — ķermeņa vislielākās novirzes no līdzsvara stāvokļa modulis), \psi_0 un \varphi_0 ir svārstību sākumfāzes, t ir laika moments. Harmonisko svārstību formulā var izmantot jebkuru no abām periodiskajām funkcijām, ērtības labad sinusu lieto, ja sākummomentā t_0ķermenis atrodas līdzsvara stāvoklī (x_0=0), savukārt, kosinusu — ja sākummomentā ķermenis ir maksimāli novirzīts no līdzsvara stāvokļa.
Paātrinājums ir koordinātas otrais atvasinājums pēc laika:
a=x''=-kx/m.
Momentāno ātrumu aprēķina pēc formulas
.
Trajektorijas punktus, kuros un v=0, sauc par pagrieziena punktiem. Vislielākais ātrums ir līdzsvara punktos.
Momentāno paātrinājumu iegūst pēc formulas
Vislielākā vērtība paātrinājumam ir pagrieziena punktos. Līdzsvara punktos a=0.
Harmonisku svārstību enerģija
Ķermenim svārstoties, tam piemīt kinētiskā E_k un potenciālā enerģija W. Brīvu nerimstošu svārstību gadījumā svārstību sistēma (ķermenis un spirālatspere vai tamlīdzīgi) ir noslēgta sistēma, kura saņem enerģiju no ārienes tikai sākummomentā, kad sistēma tiek iesvārstīta, pēc tam tā enerģiju no ārienes nesaņem un neatdod to citiem ķermeņiem.
Zinot ķermeņa momentāno ātrumu v, ķermeņa kinētisko enerģiju var aprēķināt pēc
Potenciālā enerģija ir atkarīga no atgriezējspēka. Atsperes svārstam atgriezējspēks F_a=-kx, aprēkinot tā darbu, iegūst
Svārstību sistēmas pilnā mehāniskā enerģija E ir nemainīga:
Svārstību pilnā enerģija ir proporcionāla svārstību amplitūdas kvadrātam. Līdzsvara punktā E_k ir vislielākā, bet pagrieziena punktos E_k=0. Turpretim W ir vislielākā pagrieziena punktos, bet līdzsvara punktā W=0.
Jebkuru svārstību sistēmu, kurai atgriezējspēks F_a, vienīgais pieliktais spēks, ir proporcionāls ķermeņa novirzei x no līdzsvara stāvokļa, sauc par lineāru harmonisku oscilatoru. Ja F_a\nsim x, tad to sauc par anharmonisku oscilatoru.
Ja ķermenis vienlaicīgi harmoniski svārstās plaknē x un y asu virzienos un tā līdzsvara punkts ir koordinātu sistēmas sākumpunkts, ķermeņa koordinātas mainās pēc
Saskaitot abus materiālā punkta pārvietojumus, iegūst rezultējošo ķermeņa kustību pa trajektoriju xy plaknē. Trajektorijas izskatu ietekmē abu svārstību amplitūdu un periodu (frekvenču) attiecības un kustības sākumfāžu starpība. Šīs trajektorijas sauc par Lisažū figūrām.
Ja un
Ja, tad rezultējošā kustība nav periodiska un punkts atgriežas sākumstāvoklī tikai tad, ja abi periodi attiecas kā veseli skaitļi (1:2, 2:3 utt.), tad Lisažū figūras ir noslēgtas un komplicētas līknes.
26. autobusu maršruts (Rīga)
26. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Abrenes ielas līdz Katlakalnam, kas atrodas Ķekavas novadā.
Darbdienās pa 26. autobusu maršrutu kursē tikai 2 autobusi, bet brīvdienās — tikai 1 autobuss.
26. autobusu maršrutu apkalpo 7. autobusu parks.
No 2022. gada 29. jūnija sakarā ar Ķekavas apvedceļa būvniecības darbiem tiek mainīta maršruta satiksmes organizācija A7 šosejā pie pagrieziena uz Baložiem. Maršruts tika novirzīts pa jaunizbūvēto Ķekavas ielu, tās rotācijas apli pagriezienā uz Baložiem, Tūjas ielu līdz A7 šosejas un V2 autoceļa krustojumam. Pieturvietu sarakstā izmaiņu nav. No 15. novembra maršruts tiek pārvirzīts uz jaunizbūvētu brauktuvi Rāmavā, paralēli A7 šosejai, mainīts pieturvietu izkārtojums.
Maršruts
Abrenes iela — Katlakalns kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Mūkusalas iela, Laivu iela, Buru iela, Jelgavas iela, Bauskas iela, Ziepniekkalna iela, A7 un ceļš uz Katlakalnu.
Katlakalns — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: ceļš uz Katlakalnu, A7, Ziepniekkalna iela, Bauskas iela, Jelgavas iela, Buru iela, Laivu iela, Mūkusalas iela, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela un Abrenes iela.
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Pasta (pārdēvēta par Elizabetes iela )
Centrālais tirgus (pārdēvēta par Centrāltirgus )
Stockmann centrs (pārdēvēta par Autoosta )
Akmens iela (pārdēvēta par Nacionālā bibliotēka )
Laikraksts Diena (pārdēvēta par Kīleveina grāvis )
Celtniecības pasaule (pārdēvēta par Mūkusala )
Pirmaden (pārdēvēta par Koku iela )
Rīgas robeža (pārdēvēta par Krustakalni )
Ēkstrema šelfa ledājs
Ēkstrema šelfa ledājs (sv, en) ir šelfa ledājs Princeses Martas krastā Karalienes Modas Zemē Antarktīdā. Izvietojies starp Sērosena grēdu rietumos un Halvfarrigena grēdu austrumos. Ledājs ir ap 120 km garš, 35-85 km plats, tā fronte ir ap 110 km gara, kopējā platība ap 8700 km². Ledāju pirmie nokartēja norvēģu-zviedru-britu antarktiskā ekspedīcija 1949.-1952. gadā. Nosaukts par godu šīs ekspedīcijas dalībniekam mehāniķim zviedram Bertilam Ēkstremam (Bertil Ekström), kurš gāja bojā vadot traktoru un pārkrītot pār Kvara šelfa ledāja malu 1951. gada 24 februārī.
26. autobusu maršruts (Rīga)
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Elektriķi (pieturvieta slēgta)
Ēkstrema šelfa ledājs
Ledāja ziemeļaustrumos pie Atkas līča kopš 1980./1981. gada vasaras darbojas Vācijas vissezonas polārstacija. Pirmā stacija Georgfonneimaijere tika nosaukta par godu vācu ģeofiziķim un polārpētniekam Georgam fon Neimaijeram (Georg von Neumayer). Sākotnējā stacija 1993. gadā tika aizstāta ar staciju Neimaijere II, savukārt kuru 2008. gadā aizstāja ar pašlaik funkcionējošo Neimaijeri III.
Tauraģes apriņķis
Tauraģes apriņķis (lt) ir viens no 10 Lietuvas apriņķiem. Kopš 2010. gada 1. jūlija, kad tika atceltas apriņķu administrācijas, apriņķiem ir tikai teritoriālas un statistiskas funkcijas. Apriņķis atrodas vēsturiskajos Žemaitijas un Mazās Lietuva novados. Tas robežojas ar Lietuvas Klaipēdas, Telšu, Šauļu, Kauņas un Marijampoles apriņķiem, kā arī Krieviju.
Apriņķī ietilpst 4 pašvaldības — Jurbarkas rajona pašvaldība, Paģēģu pašvaldība, Šilales rajona pašvaldība un Tauraģes rajona pašvaldība.
Apdzīvotās vietas
Apriņķī atrodas 7 pilsētas:
21 miests; ap 1200 ciemu.
Katrīna I
Katrīna I (ru, dzimusi Marta Skavronska (1684—1727) bija Krievijas impērijas ķeizariene, sākotnēji kā Pētera I līdzvaldniece no 1724. gada, pēc viņa nāves kā patvaldniece no 1725. gada. Viņas meita Elizabete arī kļuva par Krievijas impērijas ķeizarieni, arī visi nākamie Krievijas impērijas valdnieki, izņemot Katrīnu II, bija viņas tiešie pēcnācēji.
Izcelsme
Pēc vienas versijas Marta ir dzimusi Jēkabpilī, Kurzemes un Zemgales hercogistē, latviešu vai leišu zemnieka Zamuēla Skavronska un vācietes Elizabetes Moricas ģimenē, pēc otras versijas — Zviedru Vidzemē, mūsdienu Igaunijas teritorijā zemnieku ģimenē, pēc trešās versijas — nākusi no Lietuvas lielkņazistes Minskas vojevodistes, kur viņas vecāku ģimene bijuši magnātu Sapehu dzimtas dzimtcilvēki (viņas valdīšanas laikā Krievijas valdība esot izpirkusi no muižniekiem Baltkrievijā un Lietuvā viņas brāļus un māsas). Pēc Edgara Dunsdorfa hipotēzes viņas tēvs varētu būt bijis Zviedru Vidzemes latviešu karavīrs Stepiņš Krauklis, kura uzvārds vēlāk poliskots par "Skavronskis" ("kovārnis").
Biogrāfija
Dzimusi 1684. gada 5. aprīlī (15. aprīlī pēc jaunā stila), viņai bija viens brālis Kārlis un divas māsas Kristīne un Anna. Viņas vecāki it kā miruši mēra epidēmijas laikā, līdz 12 gadu vecumam Marta dzīvojusi pie savas tantes Annas Marijas Veselovskas, ir ziņas, ka bērnībā viņa dzīvojusi Lielvārdes muižā Zviedru Vidzemē. Ap 1696. gadu viņa kļuva par kalponi Straupes mācītājmuižā, tad pie luterāņu mācītāja Ernsta Glika mācītājmuižā, kas tajā laikā strādāja pie Bībeles latviskošanas. Lasīt un rakstīt nav mācējusi.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1702. gadā viņa Alūksnē apprecējās ar zviedru dragūnu Johanu Krūzi (Johan Cruse), kas vai nu krita vai pazuda bez vēsts 1702. gada kaujā pie aplenktā Marienburgas cietokšņa, Savukārt Martu par piegulētāju paņēma Krievijas karaspēka Livonijā virspavēlnieks feldmaršals Boriss Šeremetjevs (Шереметев, Борис Петрович). 1703. gada augustā Martu sev par piegulētāju paņēma cits krievu karavadonis — Pētera I draugs un domubiedrs kņazs Aleksandrs Menšikovs (Меншиков, Александр Данилович). 1703. gada vēlā rudenī Martu pamanīja cars Pēteris I, kurš uzreiz paņēma viņu sev par piegulētāju. Nākamajā gadā viņai piedzima dēls, ko nosauca tēva vārdā par Pēteri.
1707. vai 1708. gadā Marta pārgāja pareizticībā un pieņēma vārdu Katrīna Mihailova (Екатерина Алексеевна Михайлова) — tēva vārds no kristību krusttēva, Pētera dēla Alekseja vārda (Алексей Петрович), bet uzvārdu "Mihailovs" lietoja pats Pēteris I, kad vēlējās ceļot incognito. 1711. gada pavasarī Pēteris I pavēlēja visiem uzskatīt Katrīnu par savu sievu, pret viņu attiecīgi izturēties, un paņēma līdzi neveiksmīgajā Prutas karagājienā. 1712. gada 19. februārī Pēterburgā notika oficiāla Pētera I un Katrīnas laulību ceremonija. 1713. gadā Pēteris I par godu savai laulātajai draudzenei nodibināja Sv. Katrīnas ordeni. Laikabiedri liecina, ka viņš bijis sievai ļoti pieķēries.
Valdīšanas periods
Atbilstoši 1722. gada 5. februāra rīkojumam "Par troņa mantošanas kārtību", par Krievijas ķeizaru varēja kļūt jebkurš, kuru iepriekšējais ķeizars būtu atzinis par piemērotu. 1724. gada 7. maijā (18. maijā pēc jaunā stila) Pēteris I kronēja Katrīnu kā ķeizarieni un līdzvaldītāju.
1725. gada 28. janvāra (8. februāris pēc jaunā stila) agrā rītā Pēteris I nomira, nenorādījis troņmantnieku. Pēc Krievijas impērijas Senāta domām vienīgais leģitīmais kandidāts gadījumā, ja mirušais ķeizars nebija atstājis nevienu dēlu, bija Pētera I mazdēls Pēteris Aleksejevičs. Jau pēc pāris stundām sākās pučs: ēku, kurā notika Senāta sēde, ielenca gvarde, telpā ielauzās gvardes virsnieki un lika Senātam nobalsot par Katrīnas kronēšanu par Krievijas impērijas ķeizarieni. Būdama ķeizariene, Katrīna I politikā nejaucās. Valsti vadīja kņazs Menšikovs un Augstākā Slepenā padome.
1726. gada 29. decembrī Katrīna I atklāja Krievijas Zinātņu akadēmiju, viņas valdīšanas laikā dāņu izcelsmes kapteinis Vituss Berings pāri Sibīrijai devās uz Kamčatkas pussalu un izpētīja jūras šaurumu starp Eirāziju un Ziemeļameriku. Viņa pavēlēja sūtīt krievu jauniešus mācīties uz Rīgas un Rēveles skolām, vēlāk uz ārzemēm. Ārpolitikā Katrīna I ieturēja Pētera I valdīšanas laikā iesākto virzienu, Krievijas impērija tuvinājās Hābsburgu monarhijai un Prūsijai. Katrīnas I laikā Krievijas impērija arvien vairāk iejaucās Kurzemes un Zemgales hercogistes iekšējās lietās
Mirusi 1727. gada 6. maijā (17. maijā pēc jaunā stila).
Amanda Bainsa
Amanda Laura Bainsa (en; dzimusi Tausandoksā, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja. Bijusī TV šova "All That" dalībniece. Savu karjeru sākusi 1993. gadā. Plašāku publikas ievērību guvusi vadīdama savu TV programmu The Amanda Show Nickelodeon. Taču 2000. gadu sākumā sākusi piedalīties dažādu seriālu veidošanā. Vēl ir filmējusies filmās "Viņa ir viņš" (2006), "Matu laka" (2007), "Ko vēlas meitene" (2003).
Edins Džeko
Karjeru sācis dzimtajā Bosnijā un Hercegovinā, vēl spēlējis Čehijā, Vācijā un Anglijā. Vācijas Bundeslīgā, pārstāvēdams VfL Wolfsburg, bijis viens no līgas rezultatīvākajiem — 2009.—2010. gada sezonā ar 22 vārtiem arī rezultatīvākais. Kluba sastāvā 2008.—2009. gada sezonā kļuva par Bundeslīgas čempionu. 2011. gadā pievienojās Anglijas Premjerlīgas klubam Manchester City. Manchester City sastāvā divas reizes kļuvis par Premjerlīgas čempionu (2011.—2012. un 2013.—2014. gada sezonās). 2015. gada augustā tika izīrēts Itālijas A sērijas klubam Roma. Džeko guva savus 50 vārtus Roma sastāvā, tādējādi kļūstot par pirmo spēlētāju, kas guvis 50 vārtus trijās no piecām Eiropas spēcīgākajām līgām. 2021. gada augustā Džeko pārcēlās uz Inter Milan komandu.
Bosnijas un Hercegovinas izlasē debitējis 2007. gadā, pirms tam pārstāvējis jaunatnes izlases. Trīs reizes ticis atzīts par Bosnijas gada labāko futbolistu.
Sasniegumi
VfL Wolfsburg
Inter Milan
Individuālie sasniegumi
Nirējpīļu ģints
Nirējpīļu ģints (Aythya) ir viena no pīļu dzimtas (Anatidae) ģintīm, kas pieder nirējpīļu apakšdzimtai (Aythyinae). Nirējpīļu ģintī ir 12 sugas. Kā jau visas nirējpīļu apapkšdzimtas sugas, arī nirējpīļu ģints sugas barību meklē, ienirstot zem ūdens. Tās barojas ar dažādiem ūdensaugiem un ūdens bezmugurkaulniekiem, ienirstot 5—10 metru dziļumā. To ķermenis ir noapaļots, knābis plats un pēdas lielas. Kājas anatomiski ir novietotas tālu uz aizmuguri, tādējādi tās zem ūdens spēj labāk ķermeni stumt cauri ūdenim.
Nirējpīles Latvijā
Latvijā ir sastopamas 4 nirējpīļu ģints sugas: brūnkaklis (Aythya ferina), baltacis (Aythya nyroca), cekulpīle (Aythya fuligula) un ķerra (Aythya marila).
2008. gada Vācijas Grand Prix
2008. gada Vācijas Grand Prix bija Formula 1 Grand Prix izcīņa, kas norisinājās Hokenheimā. Tā bija desmitā 2008. gada F-1 sezonas sacīkste. Sacīkstē uzvarēja McLaren-Mercedes pilots Luiss Hamiltons. Otrais finišēja Renault pārstāvošais brazīlietis Nelsons Anželu Pikē, kā trešais finišēja brazīlietis Felipe Masa (Ferrari).
Toms Praiss
Tomass Moldvins Praiss (en; — ) bija velsiešu sacīkšu braucējs, zināms kā Formula 1 pilots.
Skota sala
Skota sala ir maza neapdzīvota sala Rosa jūras ziemeļos, Dienvidu okeānā. Atrodas 505 km no tuvākās cietzemes Adēra raga Viktorijas Zemē. Sala ir 565 m gara un 130-340 m plata ar maksimālo augstumu 54 m vjl. 250 m uz rietumiem no salas atrodas 62 m augstā Hegitas klints (Haggitts Pillar). Salai ir divi nelieli līči ar oļu pludmalēm, pārējie krasti ir stāvas klintis.
Salu 1902. gada Ziemessvētku dienā atklāja Roberta Skota ekspedīcijas evakuācijas kuģa Morning kapteinis Viljams Kolbeks un nosauca to Skota vārdā. Hegitas klints ir nosaukta Kolbeka mātes meitas uzvārdā.
Smailīte
Smailīte vai kajaks (iniktuts: qajaq; alueutu: iqyax) — augšēji slēgta laiva, kurā airētājs sēž ar seju braukšanas virzienā un, izmantojot divlāpstiņu airi, virza to uz priekšu tikai ar savu spēku.
Vēsture
Airēšanas smailītēs jeb smaiļošanas priekštecis ir pirmatnējā cilvēka vienkoce (no masīva koka izgrebta laiva), kas līdz ar cilvēces attīstības vēsturei ir mainījis savu izskatu. Senāk smailītes tika izmantotas kā pārvietošanās un medību līdzeklis. Nav īsti zināms, kur ir šo laivu dzimtene, jo tās attīstība notika vienlaicīgi dažādās pasaules daļās.
Amerikas kontinenta iedzīvotāji izmantoja audumu un dzīvnieku ādas, lai pārklātu izdobtus koka klučus. Laivas tika gatavotas ar mazu iegrimi un manevrējošas, lai pārvietotos caur Ziemeļamerikas upju krācēm un straujtecēm. Uzskata, ka pirmās smailītes uzbūvēja eskimosi ap 2000 g. p.m.ē. Viņu medību laiva bija pagatavota no viegla koka rāmja, kurš priekšā un aizmugurē beidzās ar smaili, kā arī bija pārvilkts ar roņādu. Airētājs vai airētāji sēdēja laivas vidū daļēji norobežotā sēdeklī.
Arktikas iezemiešu kultūras, gadsimtu gaitā uzlabojot tehnoloģiju, radīja smailīšu paveidus atbilstoši vietējām vajadzībām un materiāliem. Lielākoties smailītes tika gatavotas izmantojot koku par rāmi, kas bija sasiets ar dzīvnieku cīpslām un pārklāts ar roņa ādu. Citas smailītes tika gatavotas no vaļa kauliem vai izdobta koka, par apvalku izmantoja jūras lauvas ādu un vaļa taukus kā vielu spraugu blīvēšanai.
Konstrukcijas no Grenlandes, Bafina Zemes un Aleutu salām, kā arī Beringa šauruma, bija atšķirīgas. Smailītes no Grenlandes bijušas seklas un zemas, turpretī Bafina Zemes smailītes bija zināmas, kā platākas, garākas un daudz lielāka tilpuma. Augsts savienojums apkārt kokpitam bija ļoti veiksmīgs izgudrojums, kas atstāja airētāju sausu arī vētrainos laika apstākļos. Smailītes no Beringa šauruma bija īsas un labi pazīstamas ar to stabilitāti. Aleutu salu smailītes bija zināmas ar konstrukciju, kurai bija izgudrots sazarots loks, ar kuru labi šķelt viļņus.
Aleksejs Romanovs
Aleksejs Romanovs (, dzimis, miris ) bija Krievijas cara Pētera I dēls, troņmantnieks.
Biogrāfija
Dzimis 1690. gada 18. februārī Preobraženskas ciemā pie Maskavas Krievijas cara Pētera I un kņazienes Jevdokijas Lopuhinas (Евдокия Лопухина) laulībā. 1707. vai 1708. gadā tēvs viņam lika kļūt par savas mīļākās Martas Skavronskas krusttēvu, pie kam pēc Martas pāriešanas pareizticībā viņas pieņemtais vārds bija Katrīna Alekseja meita Mihailova (Екатерина Алексеевна Михайлова) - tēva vārdu viņa ieguva no kristību krusttēva Alekseja Romanova.
1711. gadā apprecējās ar Braunšveigas-Lineburgas princesi Sofiju Šarloti un viņiem Pēterburgā piedzima meita Natālija (1714-1728) un dēls Pēteris (1715-1730).
Miris 1718. gada 26. jūnijā Petropavlovskas cietoksnī no spīdzināšanas. Pēc citas versijas viņš ticis nogalināts.
28. autobusu maršruts (Rīga)
28. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Juglas līdz Langstiņiem, kas atrodas Ropažu novada Garkalnes pagastā.
Darbdienās pa 28. autobusu maršrutu kursē 2 autobusi, bet brīvdienās — 1 autobuss.
28. autobusu maršrutu apkalpo 7. autobusu parks.
Ropažu novada pašvaldība iecerējusi pagarināt maršrutu no Juglas līdz Ulbrokai, lai savienotu Langstiņus ar novada administratīvo centru; ir veikta arī novada iedzīvotāju aptauja. Lai šo ieceri izskatītu, RP SIA "Rīgas satiksme" paredzēts veikt finansiālo izmaksu aprēķinu.
Maršruts
Jugla — Langstiņi kursē pa šādām ielām: Murjāņu iela, Silciema iela, Brīvības gatve, Berģu iela, Upesciema iela, Skolas iela (Upesciems) un Elenburgas iela (Langstiņi).
Langstiņi — Jugla kursē pa šādām ielām: Elenburgas iela (Langstiņi), Skolas iela (Upesciems), Upesciema iela, Berģu iela, Brīvības gatve, Silciema iela un Murjāņu iela.
Aleksandrs II Romanovs
Aleksandrs II Romanovs (ru; dzimis, miris ) bija Krievijas Impērijas ķeizars no 1855. līdz 1881. gadam, arī Polijas karalis, Somijas lielhercogs, Kurzemes un Zemgales hercogs, Livonijas hercogs utt.
Biogrāfija
Dzimis 1818. gada 17. aprīlī (6. jūlijā pēc jaunā stila) Maskavā Krievijas Impērijas ķeizara Nikolaja I un viņa sievas Prūsijas princeses Šarlotes (pēc pāriešanas pareizticībā — Aleksandras Fjodorovnas) ģimenē. Kā troņmantnieku tēvs viņu iesaistīja valsts pārvaldē uzreiz pēc pilngadības sasniegšanas: 1834. gadā viņš sāka strādāt Senātā, 1835. gadā kļuva par Svētās Sinodes locekli, no 1841. gada bija Valsts padomes loceklis, no 1842. gada Ministru komitejas loceklis. 1837. gadā viņš apceļoja 29 Krievijas Impērijas Eiropas daļas, Aizkaukāza un Rietumsibīrijas guberņas. 1838.-1839. gados apceļoja Eiropas valstis.
Pēc Nikolaja I nāves viņš kļuva par Krievijas Impērijas ķeizaru Aleksandru II. 1856. gadā viņš izsludināja amnestiju dekabristiem un Polijas-Lietuvas Novembra sacelšanās dalībniekiem. Uz 3 gadiem pārtrauca rekrutēšanu armijā. Pirmais Aleksandra II ārpolitiskais akts bija 1856. gada Parīzes miera līguma parakstīšana, kas izbeidza Krimas karu.
1863.-1864. gados apspieda Polijas-Lietuvas Janvāra sacelšanos.
Aleksandrs II turpināja impērijas ekspansiju uz dienvidaustrumiem, pabeidza Kaukāza iekarošanu (Kaukāza karš). 1865.-1881. gadā pievienoja impērijai lielu daļu Vidusāzijas (Krievijas Turkestāna). 1867. gadā pārdeva Aļasku ASV. 1877.—1878. gadā vadīja Krievu—turku karu ar Osmaņu impēriju.
Tomēr savu mērķi Narodnaja Voļa sasniedza, un Aleksandrs II gāja bojā teroristu sarīkotā atentātā 1881. gada 1. martā (13. martā pēc jaunā stila) Sanktpēterburgā. Sākotnēji viņu plānoja uzspridzināt, izvietojot spridzekli zem ielas seguma, taču imperatora maršruts tika izmainīts. Izšķirošo atentātu veica Nikolajs Risakovs un Ignācijs Griņevickis, izmetot divus spridzekļus, no kuriem otrais bija valdniekam nāvējošs.
Ģimene
1841. gadā troņmantnieks Aleksandrs apprecējās ar Hesenes-Darmštates princesi Mariju (de, pareizticībā kristīta kā Marija — Мария Александровна, 1824—1880).
Bērni:
Vārves pagasts
Daba
Pagasts izvietojies Piejūras zemienē, Ventas kreisajā krastā.
Upes
Bebrupīte, Medole, Vārves upīte.
Vēsture
Mūsdienu Vārves pagasta teritorijā vēsturiski atradās Leču muiža (Gut Atlitzen, Leči), Pasiekstes muiža (Gut Passeexten, Pasiekste), Vārves muiža (Gut Warwen, Vārve), Zūru muiža (Gut Suhrs, Zūras).
Vārves pagasts tika izveidots Pirmā pasaules kara laikā, atdalot to no Sarkanmuižas pagasta. 1935. gadā Ventspils apriņķa Vārves pagasta platība bija 50,8 km² un tajā dzīvoja 798 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Vārves ciema padomi, ko gan 1947. gadā likvidēja, bet 1949. gadā, līdz ar pagasta likvidēšanu, izveidoja no jauna. Vārves ciems ietilpis Ventspils (1949-1962), Kuldīgas (1962-1967) un atkal Ventspils (pēc 1967. g.) rajonos. 1954. gadā Vārves ciemam pievienoja likvidēto Zūru ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vārves pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ventspils novadā.
Pēteris II Romanovs
Biogrāfija
Dzimis Lielā Ziemeļu kara laikā 1715. gadā jaundibinātajā Pēterburgā Pētera I dēla Alekseja un viņa sievas Braunšveigas-Lineburgas princeses Šarlotes ģimenē. Viņa māte pēc dzemdībām mira, tēvs Aleksejs 1717. gadā aizbēga uz ārzemēm, bet 1718. gadā atgriezās, taču tika arestēts un pēc spīdzināšanas mira Petropavlovskas cietoksnī. Pēteris auga kopā ar vecāko māsu lielkņazieni Natāliju (1714-1728), sākumā viņu audzināšanu vectēvs cars Pēteris I uzdeva holandiešu un ungāru imigrantiem.
Pēc Pētera I nāves 1725. gadā par troņmantnieka skolotāju kļuva barons H.J.F. Ostermans. 9 gadus vecais lielkņazs Pēteris bija pirmais kandidāts uz troni, taču 1725. gada 28. janvāra gvardes puča rezultātā tronī kāpa Pētera I otrā sieva Katrīna I. Tikai 1727. gada 6. maijā (17. maijs pēc jaunā stila), pēc Katrīnas nāves, Pēteri kronēja par Krievijas ķeizaru Pēteri II.
Tā kā Pēteris II nebija pilngadīgs, valsti pārvaldīja Pētera I iedibinātā Slepenā padome kņaza Menšikova vadībā (25. maijā Meņšikovs saderināja Pēteri II ar savu meitu Mariju). 1727. gada augustā Menšikovs no Rīgas nosūtīja uz Jelgavu nosūtīja karaspēku ģenerāli Lasī, kurš padzina Krievijai nevēlamo  Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieka dēlu Saksijas Moricu, kuru Kurzemes landtāgs pēc hercogienes atraitnes Annas Ivanovnas uzstājīgas vēlēšanās 1726. gada 18. jūnijā Kurzemes landtāgs bija ievēlējis par hercogu. Pēteris II valsts pārvaldē praktiski neiejaucās, ir zināms tikai viens gadījums, kad Pēteris II piedalījies Slepenās padomes sēdē (21. jūlijā). Brīvo laiku jaunais ķeizars pavadīja medībās u.c. izpriecās ar savu sirdsdraugu jauno kņazu Ivanu Dolgorukovu. 8. septembrī kņazu Meņšikovu pēc Pētera II pavēles arestēja par valsts nodevību, vara nonāca kņazu Dolgorukovu rokās.
1728. gada februāra sākumā Pēteris II ar galmu pārcēlās uz Maskavu. 1729. gada 4. aprīlī ar viņa pavēli (Преображенский приказ) likvidēja Pētera I izveidoto politisko slepenpoliciju, pārstāja ar varu rekrutēt dzimtcilvēkus armijai, neuzlika vairs papildus kara nodevas. 1729. gada 30. novembrī Pēteris II oficiāli saderinājās ar 17 gadus veco kņazieni Katrīnu Dolgorukovu (Екатерина Алексеевна Долгорукова). 1730. gadā naktī no 18. uz 19. janvāri (30. janvāri pēc jaunā stila) Pēteris II mira no bakām.
Eduards Kalniņš
Eduards Kalniņš var būt:
Jaunā Latvija
Jaunā Latvija bija lielākā galēji labējā politiskā grupa Latvijā. Tā pastāvēja no 1933. gada 15. augusta līdz 1943. gada 17. augustam.
Ītons
Ītons var būt:
Kanoe
Kanoe (en, es; karību indiāņu izcelsmes vārds) — augšēji atvērta laiva, kurā airētājs sēž uz ceļa ar seju braukšanas virzienā un virza to uz priekšu ar vienlāpstiņu airi.
Vēsture
Senākie kanoe ir datēti kopš 6000. gada pirms mūsu ēras (p.m.ē.). Domājams, ka cilvēki izmantojuši līdzīga veida transportu arī senāk. Laivas tika izmantotas ne tikai transportam, bet tās bija arī brīnumains medību līdzeklis — viegla, klusa tuvošanās izvēlētajam upurim.
Nav zināms, kur tieši ir kanoe dzimtene — Āfrikā, Āzijā, Polinēzijā vai Amerikā. Taino vai karību vārdu kenu spāņu un portugāļu jūrasbraucēji atveda no ceļojumiem pa Karību jūras zemēm. No šī indiāņu aizguvuma cēlušies vārdi kanoe (laiva, kuru airē ar vienlāpstiņas airi) un kanu (vispārējs apzīmējums laivai, kurā, atšķirībā no akadēmiskās airēšanas, sēž ar seju braukšanas virzienā). Senas kanu laivas ir, piemēram, pirogas Okeānijā un smailītes Aleutu salās.
Senākā liecība, kas saistīta airēšanai ar airi, tika atrasta ar angļu arheologa sera Leonarda Voleja palīdzību — šumeru karaļa Ūra kapenēs, kas atrodas Eifratas upes krastos. Ar šo laivu karalis varēja būt pārvietojies savā pēdējā ceļojumā pēcnāves dzīves upē. Šis motīvs ilgi tika atkārtots arī citās civilizācijās.
Ēģipte
Arī seno ēģiptiešu zīmējumos var redzēt laivas, ar kurām pārvietojas airējot. Piramīdu laikā ēģiptieši gatavoja šauras laivas no niedru saišķiem, kas bija sasieti ar virvēm un ādas siksnām.
Amerikas pamatiedzīvotāji
Ziemeļamerikas indiāņu senākās kanoe bija izgrebtas koka laivas. Vairāku indiāņu tautu gatavotās kanoe bija ar bērza tāsi apvilkti koka karkasi. Eskimosi bija izveidojuši kajaku jeb smailīti, kurā 1 vai 2 airētāji varēja sēdēt daļēji norobežotā sēdeklī. Gan kanoe, gan smailītes bija veidotas viegli plūstošas un viegli manevrējošas, lai pārvietotos caur Ziemeļamerikas mežonīgā apvidus krācēm un putojošajām straumēm.
Senators
Senators var būt:
300: Termopilu kauja
"300: Termopilu kauja" (en) ir 2007. gadā uzņemta kinofilma, balstīta pēc tāda paša nosaukuma Frenka Millera komiksa. Filma ir arī daļēji balstīta pēc notikumiem Termopilu kaujā, bet tā ievērojami atšķiras no vēstures notikuma. Filma ir piesātināta ar zilo krāsu, kas izgaismojās aktieru fonā, lai pietuvinātu filmas vizuālo stilu komiksu grāmatas stilam.
Filmas režisors ir Zaks Snaiders, bet Millers ir izpildproducents un konsultants. Galvenās lomas atveido Džerards Batlers (Leonids I), Lena Hīdija, Deivids Venhems, Rodrigo Santoro (Kserkss I) un Maikls Fasbenders.
Eaton
Eaton var būt:
Favrs
Favrs (fr) var būt:
Saules lācis
Saules lācis (Helarctos malayanus) ir lāču dzimtas (Ursidae) zīdītājs, kas ir vienīgā suga saules laču ģintī (Helarctos). To mēdz saukt arī par Malaizijas saules lāci vai medus lāci.
Saules lācis dzīvo Dienvidaustrumāzijas tropu lietus mežos. Tos var sastapt sākot ar Ķīnas rietumiem un Indijas austrumiem un beidzot ar Indonēzijas austrumiem. Zinātnieki uzskata, ka saules lācis no pārējiem lāčiem ir atdalījies pirms miljons gadiem, nokļūstot izolācijā uz Borneo un Sumatras salām, tā kā jūras līmenis bija augstāks kā mūsdienās.
Izskats un ieradumi
Saules lācis ir mazākais lāču dzimtā. Tā ķermeņa garums ir apmēram 1,2 m, svars tēviņiem ir 30 — 60 kg, mātītēm 20 — 40 kg. Tēviņi ir 10 — 45% lielāki par mātītēm. Tam ir lielas ķepas ar gariem, sirpveidīgiem nagiem un kailām zolēm. Nagi ir relatīvi viegli. Ķepas ir iegrieztas uz iekšu, un gaita līdz ar to izskatās lempīga, bet saules lācis ir veikls kāpējs kokos. Ausis ir nelielas, apaļas, bet purns masīvs. Aste 3 — 7 cm gara. Neskatoties uz to, ka lācis ir maza auguma, tam ir ļoti gara, slaida mēle, kas ir apmēram 20 — 25 cm gara. Mēle tiek lietota, lai tiktu klāt pie medus bišu ligzdās.
Atšķirībā no citiem lāčiem saules lāča kažoka apspalvojums ir īss un slīdīgs. Kažoks ir melns vai tumši brūns, bet uz krūtīm ir dzeltena vai oranža zīme, kas atgādina zirga pakavu. Arī purns ir gaišs, līdzīgā krāsā kā krūšu zīme. Pateicoties šīm košajām zīmēm lācis ieguva savu vārdu — saules lācis.
Saules lācis ir nakts dzīvnieks, un dienas laikā tas atpūšas koka apakšējos zaros. Tā kā tas dienas lielāko daļu pavada kokos, tad reizēm nodara postījumus kokosriekstu palmu stādījumos. Lāča galvenais ienaidnieks ir cilvēks, kas medī lāci kā stādījumu kaitnieku, kā arī Ķīnas medicīnā izmanto tā žulti. Reizēm tam uzbrūk tīģeris, leopards, Āzijas melnais lācis vai pitons. Saules lācim uz kakla ir daudz brīvas ādas, kas ļauj tam apgriezties apkārt, ja kāds plēsējs to ir satvēris aiz skausta, un cīnīties pretī ienaidniekam.
Barība
Saules lācis ir visēdājs, un tas medī nelielus dzīvniekus kā ķirzakas, putnus, grauzējus, kā arī ēd augļus, olas, termītus, palmu koku jaunos dzinumus, bišu ligzdas, medu, ogas, asnus, kukaiņus, saknes, kakao un kokosriekstus. Tā spēcīgie žokļi viegli sakož riekstus. Meklējot barību, saules lācis balstās uz savu smalko ožu, bet tā redze ir ļoti vāja.
Vairošanās
Saules lācis nedodas ziemas guļā, līdz ar to tā pārošanās sezona nav noteikta. Ir uzskats, ka saules lāčiem ir monogāmas attiecības. Dzimumbriedumu saules lāči sasniedz 3 — 4 gadu vecumā. Saules lācim katru gadu piedzimst mazuļi. Grūsnības periods ilgst 96 dienas un piedzimst apmēram 300 — 400 g smags viens vai divi lācēni. Mazuļi ir akli, bez spalvām un nevarīgi. Tie zīž mātes pienu līdz pat 18 mēnešiem. Kad mazuļi ir 1 līdz 3 mēnešus veci, tie sāk savai mātei sekot un skriet līdzi. Dzīves garums nebrīvē tiem var sasniegt 28 gadus.
Sistemātika
Saules lācim ir divas pasugas:
Skotu gēlu valoda
Skotu gēlu valoda (Gàidhlig) jeb vienkārši gēlu valoda ir īru un meniešu valodām tuvu radniecīga ķeltu saimes valoda, ko šobrīd prot ap 50 tūkstošu cilvēku Skotijas Hailendā un Hebridu salās. Neliela valodas pratēju kopiena dzīvo arī Jaunskotijā Kanādā.
300 (nozīmju atdalīšana)
300 var būt:
Gauras
Gauras, gauru ģints (Mergus) ir viena no pīļu dzimtas (Anatidae) ģintīm, kas pieder gauru apakšdzimtai (Merginae). Gauras bieži sauc par nirējpīlēm, jo barojas pilnībā ienirstot zem ūdens, tomēr to anatomiskā uzbūve ir atšķirīga. Gauru ģintī ir 5 sugas. Visas gauru sugas, izņemot Brazīlijas gauru (Mergus octosetaceus), mājo ziemeļu puslodē.
Autoceļš P52
P52 autoceļš Zilupe—Šķaune—Ezernieki ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno autoceļu A12 un Zilupes pilsētu caur Šķauni ar Ezerniekiem pie autoceļa P55. Autoceļš ir 59,2 km garš un maršruta lielā daļā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Ludzas un Krāslavas novadus.
Gauras
Gauras Latvijā
Latvijā ir sastopamas 2 gauru ģints sugas: lielā gaura (Mergus merganser) un garknābja gaura (Mergus serrator). Abas sugas ir parastas caurceļotājas un ziemotājas jūrā. Lielā gaura ligzdo nelielā skaitā, apmēram 100—150 pāri, bet garknābja gaura ir reta ligzdotāja.
Īpašības
Lielākā daļa gauru sugu galvenokārt dzīvo upēs, izņemot garknābja gauru (Mergus serrator), kas pamatā uzturas jūrā. Gauru galvenā barība ir zivis. To knābjiem ir zobaina mala, lai vieglāk būtu tās satvert.
Paukers
Paukers var būt:
Roy
Roy var būt:
Otavas "Senators"
Otavas "Senators" (en, fr) ir profesionāls Kanādas hokeja klubs, kas ir bāzēts Otavā, Ontārio provincē, Kanādā. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Austrumu konferences Atlantijas okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1990. gadā un kopš 1992. gada spēlē NHL.
Savas pastāvēšanas vēsturē "Senators" ne reizi nav ieguvuši Stenlija kausu, 1 reizi ir kļuvuši par konferences uzvarētājiem un 4 reizes — divīzijas čempioniem. Mājas spēles komanda aizvada Canadian Tire Centre hallē. Komandā ir spēlējuši arī latviešu hokejisti Sergejs Žoltoks un Kaspars Daugaviņš.
Spēlētāji
Starp komandas visu laiku rezultatīvākajiem spēlētājiem ir Daniels Alfredsons, Džeisons Speca, Aleksejs Jašins, Veids Redens, Radeks Bonks, Marians Hosa un Denijs Hītlijs.
Šobrīdējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 7. oktobrī.''
Autoceļš P54
P54 autoceļš Rēzekne—Greiškāni ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno autoceļu A13 Rēzeknes centrā ar autoceļu A12 austrumos no pilsētas (Greiškānos). Autoceļš ir 6,7 km garš un visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes pilsētu un Rēzeknes novadu.
Cēzars
Cēzars var būt:
CONCACAF Zelta kauss
CONCACAF Zelta kauss ir galvenās futbola sacensības Ziemeļamerikas, Centrālamerikas un Karību salu nacionālajām izlasēm, kas ietilpst CONCACAF federācijā.
Laika posmā no 1941. līdz 1961. gadam norisinājās CCCF čempionāts, kurā piedalījās tikai Centrālamerikas un Karību salu izlases. 1963. gadā to pārsauca par CONCACAF čempionātu, tajā sāka piedalīties arī ASV un Kanādas izlases. Pasaules kausa kvalifikācijas turnīra uzvarētāji tika pasludināti par CONCACAF čempioniem.
1991. gadā turnīrs ieguva savu pašreizējo formātu un nosaukumu, kad to pārsauca par Zelta kausu. Karību salās un Centrālamerikā notiek atsevišķi kvalifikācijas turnīri, kuru labākās komandas iekļūst finālturnīrā. Katrā Zelta kausa turnīrā piedalās arī viesu komandas no citiem kontinentiem.
Karijs (nozīmju atdalīšana)
Karijs var būt:
Kanādas premjerministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Kanādas premjerministri kopš 1867. gada, kad pasludināja neatkarību no Apvienotās Karalistes. Premjerministrs ir Kanādas valdības galva. Pēc protokola, premjerministram uz mūžu tiek piešķirts "augsti godājamā" (angļu: Right Honourable; franču: Très Honorable) tituls.
30px Kanāda (1867 — mūsdienas) 30px
{{legend | lightcoral | Liberālā partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend | #9999FF | Vēsturiskas konservatīvās partijas: Liberālkonservatīvā partija, Konservatīvā partija, Unionistu partija, Nacionālā Liberālkonservatīvā partija, Progresīvā Konservatīvā partija | border=1px solid #AAAAAA}} {{legend | #BCD1F7 | Konservatīvā partija | border=1px solid #AAAAAA}}
1968.—1969. gada NBA sezona
1968.—1969. gada Nacionālās basketbola asociācijas sezona bija 23. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 14 komandas (visas no ASV).
Par NBA čempioniem kļuva Bostonas "Celtics" spēlētāji, kas septiņu spēļu finālsērijā pieveica Losandželosas "Lakers" ar 4—3. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Vess Anselds ("Bullets"), Džerijs Vests ("Lakers") bija finālsērijas vērtīgākais spēlētājs, savukārt Elvins Hejess ("Rockets") bija sezonas rezultatīvākais spēlētājs.
1968. gada NBA drafts notika (pirmā kārta; pārējās kārtas notika ), tajā Sandjego "Rockets" ar pirmo numuru izvēlējās Elvinu Hejesu. 19. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Baltimore Civic Center arēnā Baltimorā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 123–112. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Sinsinati "Royals" spēlētājs Oskars Robertsons.
Regulārā sezona
Piezīmes
Latvijas lielākie dižakmeņi
Šajā lapā ir apkopots Latvijas lielāko dižakmeņu uzskaitījums pēc tilpuma. Latvijā par dižakmeņiem un valsts nozīmes dabas pieminekļiem uzskatāmi laukakmeņi ar tilpumu virs 10 m³, par vietējas nozīmes — virs 7 m³.
SpaceX CRS-1
SpaceX CRS-1 jeb SpaceX Commercial Resupply Services 1 bija ASV privātā uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju, pirmais līguma Commercial Resupply Services ietveros. To orbītā palaida 2012. gada oktobrī.
Derīgā krava
Transportkuģa hermētiskajā sekcijā atradās 905 kg kravas (400 kg bez iepakojuma): mantas apkalpei, eksperimentu aparatūra un materiāli, rezerves daļas. Uz zemi atgriežamā krava bija plānota ar masu 905 kg (759 kg bez iepakojuma).
Lidojuma gaita
Dragon tika palaists 00:34:07 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40. 80 sekundes pēc pacelšanās viens no deviņiem pirmās pakāpes dzinējiem Merlin 1C zaudēja spiedienu, un automātiski izslēdzās. Atlikušie dzinēji tika darbināti ilgāk, lai kosmosa kuģi nogādātu plānotajā orbītā. Arī otrā pakāpe darbojās ilgāk. Diemžēl sekundārā krava Orbcomm OG2 1 tika izlaista zemākā orbītā nekā paredzēts, un pēc dažām dienām sadega atmosfērā.
10. oktobrī 11:56 UTC Dragon tika satverts ar stacijas manipulatoru Canadarm2, ko vadīja Akihiko Hošide. Kosmosa kuģi pievienoja pie Harmony moduļa, un pieslēgšanas operācija tika pabeigta 13:03 UTC. Lūka tika atvērta aptuveni 17:40 UTC. Nākamajās dienās kravas kuģis tika izkrauts un tajā ievietota krava, kas jānogādā atpakaļ uz zemi.
Laikā, kad Dragon bija pievienots stacijai, kosmiskā radiācija sabojāja vienu no trīs borta datoriem, bet tas neietekmēja kosmosa kuģa darbību. Dragon, atšķirībā no citiem SKS projektā iesaistītajiem kosmiskajiem aparātiem, elektronika ir masu patēriņa, tādēļ tā nav aizsargāta pret radiāciju, taču tāda datoraparatūra ir vairākkārt lētāka un ātrdarbīgāka. Domājams, ka radiācijas ietekmē tika sabojāta viena no trīs GPS iekārtām, dzinēja dators, kā arī datortīkla komutators.
28. oktobrī kosmosa kuģis ar Canadarm2 tika atvienots no Harmony moduļa un 13:29 UTC tas tika atlaists brīvā lidojumā. Pēc tam tas veica bremzēšanas manevrus un nogāja no atmosfēras. Nolaižamais aparāts 19:22 UTC nolaidās Klusajā okeānā aptuveni 400 km no Kalifornijas piekrastes. Uz zemes nogādāti aptuveni 900 kg kravas.
2013. gada februārī tika paziņots, ka raķetes dzinēja priekšlaicīgā izslēgšanā vainojama plaisa Merlin dzinēja korpusā.
Telšu apriņķis
Telšu apriņķis (lt) ir pēc teritorijas mazākais no desmit Lietuvas apriņķiem, atrodas valsts rietumos. Kopš 2010. gada 1. jūlija, kad tika atceltas apriņķu administrācijas, apriņķiem ir tikai teritoriālas un statistiskas funkcijas. Apriņķis atrodas vēsturiskajā Kursas (Ceklis), vēlāk Žemaitijas novadā. Apriņķis ziemeļos robežojas ar Latviju, rietumos ar Klaipēdas apriņķi, austrumos ar Šauļu apriņķi, bet dienvidos ar Tauraģes apriņķi. Attālums no apriņķa centram Telšiem līdz Klaipēdai ir 87 kilometri, Šauļiem — 72 kilometri, valsts galvaspilsētai Viļņai — 285 kilometri.
Apriņķī ietilpst 4 pašvaldības — Mažeiķu rajona, Pluņģes rajona un Telšu rajona pašvaldības, kā arī Rietavas pašvaldība.
Pilsētas
Apriņķī ir 7 pilsētas:
Autoceļš P55
P55 autoceļš Rēzekne—Dagda ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno autoceļu A13 Rēzeknē caur Kaunatu un Ezerniekiem ar Dagdu. Autoceļš ir 58 km garš un visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes pilsētu un Rēzeknes un Krāslavas novadus.
Vēsture
2015. gada 10. februārī tika izsludināts konkurss par autoceļa P55 posma Jaunopole-Rečeņi (6,1-10,4km) seguma atjaunošanu.
Regīna Ezera
Regīna Ezera (īstajā vārdā Regīna Kindzule, dzimusi Regīna Šamreto 1930. gada 20. decembrī, mirusi 2002. gada 11. jūnijā) bija latviešu rakstniece, prozaiķe, eseju, recenziju un interviju autore. Strādājusi kā tulkotāja, atdzejotāja. Viņas darbos ir atrodami sapņu, vīziju, neapzinātā iespaidi. Tiek uzskatīta par vienu no nozīmīgākajiem 20. gadsimta latviešu psiholoģiskās prozas autoriem.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1930. gadā Rīgā namdara Roberta Šamreto un viņa sievas Lūcijas ģimenē. Viņas tēvs bija no jauktas poļu-vāciešu, bet māte no poļu-latviešu ģimenes, ģimenes valoda bērnībā bija poļu valoda. Otrā pasaules kara beigās viņa kopā ar vecākiem 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet dzimtenē atgriezās 1945. gada oktobrī. Mācījās Natālijas Draudziņas 7. vidusskolā. No 1950. gada studēja LVU Vēstures un filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļā. 1951. gadā apprecējās ar Jēkabu Lasenbergu, viņiem piedzima divas meitas — Inese un Ilze.
Strādāja laikrakstā "Рionieris" (1954—1957) un žurnālā "Bērnība", kas 1955. gadā publicēja viņas tēlojumu "Pat īkšķis nelīdzēja". 1958. gadā otrreiz apprecējās ar Česlavu Kindzuli, viņiem piedzima meita Aija. 1961. gadā tika izdots viņas stāstu krājums "Un ceļš vēl kūp". 1976. gadā pēc rakstnieces romāna Aka uzņēma filmu Ezera sonāte (režisori Gunārs Cilinskis un Varis Brasla). 1978. gadā viņa pārcēlās uz dzīvi lauku mājās Daugavas kreisajā krastā.
Mirusi 2002. gada 11. jūnijā savās lauku mājās Ķeguma novada "Briežos", apbedīta Tomes kapsētā.
Viņas meita Aija Amoliņa (Vālodze) ir prozaiķe un tulkotāja.
Grāmatas citās valodās
Kopš 1990 1980 - 1989  1970 - 1979 1960 - 1969
Amerikas Savienotās Valstis
Amerikas Savienotās Valstis (en), arī ASV (United States, USA, US), ir federāla konstitucionāla republika, kas sastāv no 50 štatiem un no viena federālā apgabala. Valsts atrodas galvenokārt Ziemeļamerikas centrālajā daļā, kur tās savstarpēji saistītie 48 štati un galvaspilsētas apgabals Vašingtona ir izvietoti starp Atlantijas un Kluso okeānu. Ziemeļos tā robežojas ar Kanādu, bet dienvidos ar Meksiku. Kontinenta ziemeļrietumos atrodas Aļaskas štats (austrumos robežojas ar Kanādu, savukārt rietumos ir jūras robeža ar Krievijas Federāciju, kas iet cauri Beringa šaurumam), un Klusajā okeānā salu štats Havajas. Amerikas Savienoto Valstu pakļautībā ir arī teritorijas Karību jūrā (Puertoriko un ASV Virdžīnas) un Klusajā okeānā (nozīmīgākās no tām ir ASV Samoa, Guama un Ziemeļu Marianas Salas).
Ar 9,83 miljoniem km² lielu platību un 306 miljoniem iedzīvotāju ASV ir trešā lielākā valsts pasaulē pēc platības, arī pēc iedzīvotāju skaita tā ir trešā lielākā valsts. Amerikāņi ir viena no pasaules etniski daudzveidīgākajām un daudzkulturālākajām nācijām. ASV ir lielākā tautsaimniecība pasaulē, 2008. gadā tās iekšzemes kopprodukts bija 14,3 triljoni ASV dolāru (23% no visas pasaules IKP un gandrīz 21% no pirktspējas paritātes).
Mazāk nekā pirms 400 gadiem valsts tagadējo teritoriju apdzīvoja tikai Amerikas pamatiedzīvotāji un Havajās polinēzieši. Sekoja Eiropas valstu koloniālais periods. Valsts tika izveidota no 13 Lielbritānijas Karalistes kolonijām Atlantijas okeāna krastā. kolonisti pieņēma Neatkarības deklarāciju, kurā tika pasludināta koloniju neatkarība no Lielbritānijas. Pēc tam kolonijas izveidoja savienību.
ASV austrumos atrodas Apalaču kalni, rietumos — Klinšu kalni, bet vidusdaļā lielāko daļu no teritorijas aizņem Lielie līdzenumi. Lielie ogļu, naftas un citu derīgo izrakteņu krājumi, kā arī plašā imigrācija 19. gadsimtā un 20. gadsimta sākumā veicināja strauju rūpniecības un tirdzniecības uzplaukumu. Mūsdienās amerikāņu ražotās preces, kā arī kultūra ir atpazīstamas visā pasaulē.
Etimoloģija
1507. gadā vācu kartogrāfs Martins Valdzēmillers (Martin Waldseemüller) izveidoja pasaules karti, kurā viņš Rietumu puslodes zemes nodēvēja par "Ameriku" ("America") — itāliešu pētnieka un kartogrāfa Amerigo Vespuči vārdā. Kādreizējās Britu kolonijas pirmās izmantoja šo jaunās valsts nosaukumu Neatkarības deklarācijā, kas bija "vienprātīga trīspadsmit Amerikas Savienoto Valstu Deklarācija", un to pieņēma "Amerikas Savienoto Valstu pārstāvji" ("Representatives of the United States of America"). Pašreizējais nosaukums tika oficiāli noformēts, kad Otrais Kontinentālais Kongress (Second Continental Congress) pieņēma Konfederācijas statūtus (Articles of Confederation). Vispārpieņemta ir arī īsā forma — ASV. Ir arī citas izplatītas valsts nosaukuma formas, piemēram, Savienotās Valstis vai vienkārši Amerika. Sarunvalodā dažreiz šī valsts tiek saukta arī par "Štatiem". Kādreiz populārs Savienoto Valstu nosaukums bija arī Kolumbijai, kas radies no Kristofora Kolumba vārda. Šis nosaukums joprojām ir aktuāls Kolumbijas apgabala nosaukumā.
Standarta vārds, kā dēvē Savienoto Valstu pilsoni, ir "amerikānis". Angļu valodā nosaukums "Savienoto Valstu" ("United States") formāli tiek lietots arī kā īpašības vārds. Izplatīti īpašības vārdi, kas tiek lietoti attiecībā uz valsti, ir arī "amerikāņu" un "ASV", piemēram, "amerikāņu vērtības", "ASV bruņotie spēki" un tā tālāk. Vārds "amerikānis" reti tiek attiecināts uz cilvēkiem, kuri nav saistīti ar ASV.
Sākotnēji angļu valodā frāze "Savienotās Valstis" tika lietota daudzskaitlī — piemēram, "the United States are" ("Savienotās Valstis ir") — tajā skaitā arī Savienoto Valstu Konstitūcijas trīspadsmitajā grozījumā, kas ratificēts 1865. gadā. Kā vienskaitļa formu — tas ir, "the United States is" — sāka lietot pēc Pilsoņu kara beigām. Šobrīd šīs frāzes standarta forma ir vienskaitlis; daudzskaitļa forma ir saglabāta idiomā "these United States" ("šīs Savienotās Valstis").
Pamatiedzīvotāji un eiropiešu kolonisti
Amerikas pamatiedzīvotāji mūsdienu Amerikas Savienoto Valstu teritorijā ieceļoja no Āzijas. Viņi aptuveni pirms 10—15 tūkstoš gadiem šķērsoja Beringa šaurumu un nonāca mūsdienu Aļaskas teritorijā. Laikam ritot, ciltis izklīda pa visu Ziemeļameriku.
ASV teritorijā savlaik bija attīstīta Misisipi kultūra.
1492. gadā Kristofors Kolumbs atklāja Karību jūras salas, bet pirmais eiropietis, kas tajā laikā piestāja mūsdienu ASV krastos, bija spānis Huans Ponse de Leons, kurš izkāpa zemē, kuru nosauca par "La Floridu". Pēc eiropiešu kolonistu ierašanās ASV Austrumu krastā daudzi miljoni Amerikas pamatiedzīvotāju mira no eiropiešu slimībām, piemēram, no bakām.
1606. gadā Londonā un Plimutā tika izveidotas vairākas kompānijas, kas nodarbojās ar ASV ziemeļaustrumu krasta izpēti un apguvi. Tomēr pirmā angļu apmetne 1607. gadā ASV tika uzcelta vairāk uz dienvidiem, mūsdienu Virdžīnijas štatā. Tā tika nosaukta par Džeimstaunu. Tas bija tirdzniecības punkts, kuru izveidoja trīs kuģu apkalpes "Newport" kuģa kapteiņa vadībā. Šī vieta vienlaicīgi kalpoja arī par atbalsta punktu apkārtnes izpētei. 1609. gadā Džeimstaunā tika izveidotas tabakas plantācijas, tādēļ ciemats piedzīvoja uzplaukumu. Ap 1620. gadu ciematā dzīvoja vairāk nekā 1000 iedzīvotāju. Imigrantus no Eiropas vilināja kontinentā atrodamie dabas resursi. Imigranti devās uz Ameriku arī tādēļ, ka Eiropā viņiem, atšķirībā no vairākuma, bija citādas domas par valdošo reliģiju un politisko varu. Daudzi pārcēlās uz Jauno pasauli ar visu savu ģimeni un iedzīvi. Par spīti Jaunās pasaules vilinājumam, daudzi saskārās ar pārtikas trūkumu, kuru nespēja dot jaunatklātā zeme. 1619. gadā uz Džeimstaunu tika atvesti pirmie melnādainie vergi. Tos no Āfrikas atveda nīderlandieši. Angļi no viņiem nopirka 20 vergus, kuri turpmāk kalpoja kolonistiem.
1620. gada decembrī Masačūsetsas krastos piestāja kuģis "Mayflower", uz kura klāja bija 109 puritāņu—kalvinistu svētceļotāji. Ar šo brīdi tiek uzskatīts, ka sākās mērķtiecīga angļu kolonizācija Jaunanglijā. Šie svētceļotāji noslēdza savstarpēju vienošanos par demokrātiju, pašpārvaldi un pilsoņu tiesībām. Vēlāk līdzīgas vienošanās noslēdza Konektikutas, Ņūhempšīras un Rodailendas kolonisti. Līdz 1630. gadam Plimutas kolonijā, kas bija Jaunanglijas pirmā kolonija un vēlāk kļuva par Masačūsetsu, bija izveidojušās vairākas pilsētiņas, kurās uz dzīvi apmetās nesen atbraukušie angļu puritāņi. No 1630. līdz 1643. gadam Jaunanglijā no Eiropas ieradās vairāk nekā 20 tūkstoši cilvēku. Arī Amerikas dienvidu kolonijās apmetās uz dzīvi vairāk nekā 45 tūkstoši cilvēku.