cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jans Jansons van Hārlems
Jansons devies arī tālākos pirātu uzbrukumos, piemēram, uz Lamanša piekrasti, Angliju un Īriju, bet 1627. gadā aizkuģoja līdz Islandei, nolaupot tur ap 400 cilvēku verdzībā. Zināms, ka 1635. gadā viņu sagrāba gūstā Maltas ordeņa bruņinieki, no gūsta izbēdzis 1640. gadā un atgriezies Marokā. Par Jansona dzīves nogali informācija nav saglabājusies.
Vasīlijs Ignatenko
Vasīlijs Ignatenko (uk; be; ru; dzimis 1961. gada 13. martā, miris 1986. gada 13. maijā) bija padomju ugunsdzēsējs, vecākais seržants.
Biogrāfija
Ignatenko piedzima 1961. gada 13. martā Sperižjes ciemā,Brahinas rajonā, Gomeļas apgabalā, Baltkrievijā. Pabeidza Gomeļas profesionāltehnisko skolu, kļuva par elektrotehniķi, tika nosūtīts darbā uz Bobruisku. Vēlāk iesaukts dienestā, ugunsdzēsēju daļā Maskavā. Pēc dienesta devās darba meklējumos uz Pripjatu. Strādāja par ugunsdzēsēju Čornobiļas AES, bija vecākais seržants iekšējā dienestā. 1983. gadā apprecējās ar konditorijas ceha darbinieci Ludmilu.
Ignatenko bija pirmajā glābēju komandā, kas neilgi pēc Čornobiļas AES katastrofas nakts vidū tika izsaukta ugunsgrēka dzēšanai uz reaktora jumta. Tā kā Ignatenko strādāja bez jebkādiem aizsarglīdzekļiem, viņš saņēma nāvējošu radioaktīvā starojuma devu un 2 nedēļas vēlāk nomira slimnīcā Maskavā.
Ignatenko nomira, lai arī ārsti pielika visas pūles, lai viņu glābtu. Neskatoties uz Ignatenko iebildumiem, viņa 14 gadus vecā māsa Nataša kļuva viņam par kaula smadzeņu donoru. Viņu operēja amerikāņu ārsts, tomēr Ignatenko nomira. Uz slimnīcu Maskavā bija devusies arī Ignatenko sieva Ludmila, kas bija gaidībās. Ludmila palika pie vīra līdz pat beigām. Kaut arī bija aizliegts pieskarties, viņa tomēr saņēma starojuma dozu no mirstošā vīra. Divus mēnešus pēc Ignatenko nāves viņu bērns piedzima ar sirds nepietiekamību un aknu bojājumiem. Meitenīte nodzīvoja tikai 4 stundas. Ludmila viņu nosauca par Natašu, kā to bija vēlējies vīrs. Ignatenko ģimenes traģiskais stāsts aprakstīts baltkrievu rakstnieces Svetlanas Aļeksijevičas grāmatā "Černobiļa. Lūgšana" («Чернобыльская молитва. Хроника будущего», 1997).
Apbalvojumi un piemiņa
2006. gadā Ignatenko pēc nāves piešķira Ukrainas valsts augstāko apbalvojumu — Ukrainas varoņa nosaukumu un Zelta zvaigznes ordeni. Apbalvots arī ar ar krustu "Par varonību" (1996) un Sarkanā Karoga ordeni (pēc nāves). Dzimtajā Brahinas rajonā, pilsētciematā Brahinā uzstādīts Ignatenko piemineklis.
Ignatenko un viņa sieva Ludmila parādīti HBO miniseriālā „Černobiļa”, kurā viņus attēlo britu aktieris Ādams Nagaitis un īru aktrise Džesija Baklija.
Melnā Pantera: Vakanda mūžam
"Melnā Pantera: Vakanda mūžam" (en) ir 2022. gada ASV supervaroņu filma, kas balstīta uz Marvel Comics komiksu tēlu Melnā Pantera. Filmu veidojusi Marvel Studios un izplata kompānija Walt Disney Studios Motion Pictures, tā ir turpinājums filmai "Melnā Pantera" (2018) un Marvel Cinematic Universe (MCU) 30. filma. Filmas režisors ir Raiens Kūglers, kas ir arī scenārija līdzautors kopā ar Džo Robertu Koulu. Lomas atveido Letiša Raita, Lupita Ņono, Danai Gurira, Vinstons Djūks, Florensa Kasumba, Dominika Torna, Mikaela Koela, Tenočs Uerta, Martins Frīmens un Andžela Baseta. Filmas sižets stāsta par Vakandas Karalistes līderu cīņu, lai aizsargātu savu tautu pēc karaļa Tčalas nāves.
Doma par filmas turpinājumu radās jau 2018. gada februārī pēc filmas "Melnā Pantera" izdošanas. Kūglers jau turpmākajos mēnešos vienojās par atgriešanos filmas turpinājuma režisora krēslā, un 2019. gada vidū Marvel Studios oficiāli apstiprināja turpinājuma izstrādi. Filmas plāni mainījās 2020. gada augustā, kad no zarnu vēža nomira filmas galvenā tēla atveidotājs Čedviks Bouzmens, un Marvel izvēlējās viņa lomu neaizstāt ar citu aktieri. Tā paša gada novembrī noslēdza līgumus ar aktieru pamatsastāvu un 2021. gada maijā paziņoja filmas nosaukumu. Filmēšana norisinājās no 2021. gada jūnija beigām līdz novembra sākumam Atlantā, Bransvikā Džordžijā un Masačūsetsas apkārtnē, kad filmēšanu pārtrauca, lai Raita atgūtos pēc filmēšanas procesā iegūtās traumas. Filmēšanu atsāka 2022. gada janvāra vidū un beidza marta beigās Puertoriko.
Filmas "Melnā Pantera: Vakanda mūžam" pirmizrāde ASV un Latvijā notika, un tā ir Marvel Cinematic Universe ceturtās fāzes noslēgums. Filmas pasaules kases ieņēmumi ir vairāk nekā 839 miljoni ASV dolāru, ierindojot to sestajā vietā starp 2022. gada ienesīgākajām filmām.
Jošinori Išigami
Jošinori Išigami (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||12||0
Svētā Terēze no Avilas
Svētā Terēze no Avilas, arī Svētā Terēze no Jēzus,, (dzimusi , mirusi ) bija ievērojama spāņu mistiķe, katoļu svētā, karmelītu mūķene un kontemplatīvās lūgšanas teoloģe. Svētā Terēze kopā ar Krusta Jāni (Svētais Jānis no Krusta)  dibinājusi Baskāju Karmela ordeni. 1622. gadā Terēze kanonizēta un 1970. gadā Pāvils VI viņu iecēla Baznīcas doktores godā. Viņas raksti, to skaitā autobiogrāfija un ievērojamais darbs "Dvēseles pils" (El Castillo Interior) iekļauti spāņu Renesanses literatūras sarakstos un kristīgās meditācijas praksēs, reizēm kopā ar rakstu "Pilnības ceļš" (Camino de Perfección). Grāmatas tulkotas latviski. Ikšķilē darbojas Latvijas vienīgais kontemplatīvais Karmela māsu klosteris.
1982. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1982. gada laikapstākļi Latvijā.''' 1982. gads Rīgā bija sausākais gads meteoroloģisko novērojumu vēsturē. Gada nokrišņu summa sasniedza 393,7 mm.
Janvāris
Otrās dekādes beigās un trešās dekādes sākumā Baltijā laika apstākli bija neparasti pastāvīgi. Šājā laika posmā nokrišņi netika novēroti. Mērens aukstums iepriecināja ar savu pastāvīgumu. Šajās dienās Padomju Savienības Eiropas teritorijas lielākajā daļā, arī Baltijā, un Rietumeiropā valdīja anticoklons. Šā anticiklona īpatnība bija tā, ka tas izveidojās siltā gaisa masā, tāpēc, lai gan bija skaidrs laiks, liels sals netika novērots. Viszemākā gaisa temperatūra Latvijā sasniedza tikai −15, −16 grādus, bet Rīgā −8 līdz −10 grādus. Ciklonu pārvietošanās ceļi tika konstatēti uz rietumiem no Eiropas kontinenta. Tie sasniedza tikai Lielbritānijas krastus, tādēļ Anglijā bija neparasti silts. Atlantijas ciklonu ietekme Latvijā pakāpeniski kļuva jūtama. Tā rezultātā izzuda anticiklons un mainījās laika apstākli.
Janvāra pēdējās dienās virs Atlantijas aktivizējās cikloni. No šejienes tie sērijveidā virzījās caur Baltiju. To kustības ātrums sasniedza 40 līdz 70 kilometrus stundā. Cikloni, kurus nomainīja nelieli augsta spiediena apgabali, atnesa Latvijā nepastāvīgu laiku, sniegputeņus, dažkārt lietu. Siltais okeāna gaiss izmainīja visaukstāko ziemas dienu temperatūras režīmu. Rīgā diennakts vidējā temperatūra trešās dekādes beigās par trim līdz pieciem grādiem pārsniedza normu.
Indijas—Pakistānas kari
Indijas—Pakistānas kari bija vairāki kari starp Indijas un Pakistānas bruņotajiem spēkiem, kas sākās pēc Britu Indijas sadalīšanas un noveda pie Kašmīras sadalīšanas starp karojošajām pusēm (1948), bet vēlāk pie Bangladešas valsts izveides. Karu gaitā radās Indijas-PSRS un Pakistānas-ĶTR militārās alianses.
1982. gada laikapstākļi Latvijā
Februāris
Februāra sakuma Baltijā laika apstākļus noteica augsta spiediena apgabals. Cikloni, kas veidojās virs Atlantijas okeāna, virzījās ievērojami vairāk uz ziemeļiem no mūsu rajoniem. Anticiklona ietekmē, kas bija izveidojies virs Rietumeiropas, Latvijā bija vērojams diezgan silts laiks bez nokrišņiem. Diennakts vidējā gaisa temperatūra bija tuva normai.
Februāra otrās dekādes sākums pārsteidza Latvijas iedzīvotājus ar siltu laiku, gaisa temperatūra naktī bija tikai −1 līdz −6 grādi, dienā temperatūra svārstījās no nulles līdz +4 grādiem. 14. februārī diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā bija +0,2 grādi, kas ir, 5 grādi virs normas. Tādu laiku noteica Atlantijas siltais un mitrais gaiss, kas ieplūda Baltijā. Rezultātā bija nokrišņi slapja sniega un lietus veidi, dažos rajonos arī atkala.
Februāra pēdējā nedēļā laika apstākļi Latvijā vēstīja par ziemas beigām. Dienas bija aukstas, gaiss sauss, bija vērojamas lielas temperatūras svārstības. Piemēram, Rīgā temperatūras svārstības sasniedza 8—10 grādus, bet atsevišķos republikas rajonos 13—17 grādus. Diennakts vidējā gaisa temperatūra kā iepriekš bija par 1—2 grādiem zemāka par normu (ņemot vērā vidējo daudzgadējo temperatūru). Pateicoties aukstajam laikam, visur saglabājās noturīga sniega sega 10 līdz 30 centimetri republikas rietumu rajonos un 35 līdz 50 centimetri austrumu rajonos. Visu mēneša otro pusi Baltijā neiegriežās cikloni, un laika apstākļus noteica paaugstināta spiediena apgabals.
Marts
Marta pirmās dekādes sākumā sniega sega Rīgā vēl bija diezgan stabila — 24, 25 centimetru robežās, bet dekes otrajā pusē palēnām sāka samazināties — 9. martā tā bija 18 centimetri, bet 10. martā vairs tikai 11 centimetri.
Augsta spiediena apgabals, kas februāra beigās Baltijā noteica aukstu laiku bez nokrišņiem, aizvirzījās uz austrumiem, paverot ceļu Atlantijas cikloniem. No Atlantijas uz Skandināviju pārvietojās dziļš un plašs ciklons, kas sev līdzi atnesa silto un mitro okeāna gaisu. Visā republikā lija lietus, sāka kust un irt sniega sega. Gaisa temperatūra pat nakts stundās nenoslīdēja zem 0 grādiem, bet dienā sasniedza +3, +4 grādus. Diennakts vidējā gaisa temperatūra bija par 2 līdz 5 grādiem virs normas (virs vidējā daudzos gados novērotā lieluma). Šādi atkušņi Baltijas klimatam nebija nekāds retums. Pirmās dekādes vidū ciklons virs Skandināvijas gausi pārvietojās uz austrumiem. Vējš no dienvidrietumu virziena pārgāja ziemeļu vējā, un mūsu rajonos sāka ieplūst vēsākā arktiskā gaisa masas.
Marta pirmās dekādes laika apstākļi bija diezgan kontrastaini. Pirmajās piecās dienās pārsvarā bija mitrs laiks ar slapju sniegu un lietu. Naktī un dienā gaisa temperatūra pārsniedza 0 grādus. Nākošajās piecās dienās notika krasa laika apstākļu maiņa. Spīdēja žilbinoša pavasara saule, sildīdama zemi ar maigajiem stariem. Naktī, laikam noskaidrojoties, kļuva aukstāks un bija vērojamas lielas diennakts temperatūras svārstības. Dienā gaisa temperatūra svārstījās no plus 1 līdz plus 6 grādiem, bet naktī pazeminājās līdz mīnus −5, −10 grādiem, atsevišķos rajonos pat līdz −12, −15 grādiem. Vidēji pavasara pirmajā dekādē gaisa temperatūra bija par 2—4 grādiem augstāka nekā parasti. Jūtami bija saplakusi sniega kārta, bet Baltijas jūras piekrastē tā bija pavisam nozudusi. Republikas centrālajos un austrumu rajonos sniega segas biezums samazinājies divas reizes un bija 10—30 centimetri.
Marta otrās dekādes otrajā pusē Baltijā ieplūda silts, sauss gaiss no dienvidiem. Sevišķi silti bija Latvijas rietumos. Tur pat naktī gaisa temperatūra bija virs nulles, bet republikas austrumos vēl bija −2, −4 grādi. Dienā spilgtā pavasara saule sildīja zemi, un temperatūra sasniedz +5, +10 grādus. Pamazām kūsa arī sniegs, bet Vidzemes augstienē tā vēl bija daudz. Sniega segas biezums Gaiziņkalnā bija 65 centimetri, Ērgļos — 53 centimetri. Dekādes nogalē no Karas jūras ieplūdušais arktiskais gaiss PSRS Eiropas daļā izraisīja jūtamu temperatūras pazemināšanos, arī Baltijā.
Kopumā marts neskopojās ar labiem laika apstākļiem. Tā otrā puse bija pavasarīgi silta. Republikas rietumos sniegs jau bija nokusis, bet austrumu rajonos vēl saglabājas sniega kārta. Vidzemes augstienē, Ērgļu un Gaiziņkalna rajonā tās biezums marta izskaņā bija aptuveni 40 centimetru. Rīgā diennakts vidējā gaisa temperatūra visu mēneša otro pusi bija augstāka par nulli. Laiks bija siltāks nekā parasti.
Aprīlis
Aprīļa pirmā dekāde bija bagāta pārsteigumiem. Siltas dienas nomainīja vēsas, lija lietus, un sniga sniegs. Pāri Baltijai bieži mainījās anticikloni un cikloni. Pirmās dekādes vidū Latvija bija anticiklona ietekmē, kura centrs atradās virs Rietumeiropas. Pie Anglijas krastiem izveidojās dziļš ciklons. Ar 80 kilometru ātrumu stundā tas pārvietojās uz ziemeļaustrumiem, 8. aprīļa rītā ciklons jau atradās virs Skandināvijas dienvidu rajoniem. Ciklona ietekme ātri izplatījās Baltijā. Latvijā lija lietus (Rīgā nolija 9,9 milimetri), reizumis sniga sniegs. Baltijas jūrā bija vētra.
Aprīļa pirmā puse bija samērā vēsa. Spriežot pēc ilggadējiem novērojumiem, pavasaris bieži aizkavējas tādēļ, ka ielaužas arktiskās gaisa masas, ko pavada sniegputeņi un stipri vēji. 1982. gada aukstuma ielaušanās aprīlī bija tik nozīmīga, ka tas izplatījās visā PSRS Eiropas daļas teritorijā līdz pat tās dienvidu rajoniem. Siltums, kas nāca no Rietumeiropas, nespēja stāties pretī varenajai aukstuma barjerai. Diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā mēneša vidū bija par 2 līdz 3 grādiem zem normas Taču arktiskais gaiss pamazām sāka atkāpties. No Skandināvijas ziemeļiem virzījās plašs, dziļš ciklons. Pateicoties dienvidrietumu vējiem, Baltijā kļuva siltāks. Taču laiks ciklona ietekmē bija nepastāvīgs.
Aprīļa vidū Baltijā pieturējās auksts laiks ar nokrišņiem lietus un slapja sniega veidā. Diennakts vidējā gaisa temperatūra bija zemāka par normu (daudzos gados konstatēto vidējo lielumu) — par 2 — 4 grādiem. Virs Anglijas, Rietumeiropas un Skandināvijas izveidojās augsta spiediena josla. To apejot, cikloni no Atlantijas novirzījās pa tā dēvēto ziemeļu trajektoriju — caur Islandi uz Barenca jūru un tālāk uz austrumiem. Siltais gaiss, kuru sev līdzi nesa šie cikloni, nenokļuva Baltijā, bet ar to saistītās atmosfēras frontes, virzoties caur mūsu rajoniem, kļuva par iemeslu nokrišņiem slapja sniega un lietus veidā. Republikas dienvidaustrumu rajonos uz īsu laiku atkal izveidojās 1—4 centimetrus bieza sniega sega. Tāds auksts, ieildzis pavasaris Baltijā nebija retums. Taču par spīti aukstumam dabā bija pavasaris, upes pilnīgi bija atbrīvojušās no ledus. Republikas saimniecībās vērsās plašumā pavasara lauku darbi.
Maijs
Maija otrās dekādes sākumā pāri Baltkrievijai un Baltijas austrumu rajoniem virzījās divi dienvidu cikloni. Viens no tiem atnesa stipru lietu mūsu republikas austrumos. Tikai vienā naktī vien (no 11. uz 12. maiju) šeit nolija no 24 līdz 52 milimetriem nokrišņu, rezultātā augsne kļuva pārāk mitra. Ciklona aizmugurē ar ziemeļrietumu vējiem Latvijā atkal sāka plūst auksts gaiss no ziemeļiem. Naktī vietām gaisa temperatūra pazeminājās līdz nullei un mīnus vienam grādam. Taču, neskatoties uz laika apstākļu sagādātajiem pārsteigumiem, turpinājās dabas atmoda: pļavās un ganībās ātri auga zāle, spilgti zaļā rotā tērpās koki, dažviet sāka ziedēt dārzi.
Otrās dekādes izskaņā Rīgā pārsvarā bija vēss, sauss laiks. Pēc īslaicīgas siltuma atgriešanās 17. un 18. maijā, kad gaisa temperatūra diennaktī cēlās līdz 22 grādiem, no ziemeļiem Baltijā ielauzās jauns aukstuma vilnis. Pa anticiklona austrumu perifēriju, kas bija izveidojies aukstajās gaisa masās virs Norvēģijas, Barenca jūras un Skandināvijas, arktiskais gaiss ieplūda Padomju Savienības Eiropas daļas ziemeļu un centrālajos rajonos, ietekmēdams laika apstākļus Baltijā. Rezultātā gaisa temperatūra diennaktī bija 9—14 grādi, bet naktīs salnas.
Līdz ar biežo aukstuma atgriešanos bija vērojams negaiss — pirmais siltuma vēstnesis. Gaisa temperatūra lēni paaugstinājās. maija trešās dekādes sākumā gaisa temperatūra bija tikai +1, +6 grādi, bet vietām tika reģistrētas arī salnas no 0 līdz −2 grādiem, dienā termometra dzīvsudraba stabiņš nepacēlās augstāk par +17 grādiem. Arktiskā gaisa plūsma, kas ielauzās PSRS ziemeļrietumu rajonos, nonāca arī līdz Baltijai. Sajās dienās gaisa temperatūra diennaktī bija par vienu diviem grādiem zemāka par normu. Tautā šo laikposmu pieņemts saukt par "ievziedu aukstumu", jo tas saskan ar ievu ziedēšanu. Dekādes vidū laiks kļuva jūtami siltāks. Mitējās arktiskā aukstuma ietekme. Ar dienvidrietumu un dienvidu vējiem Baltijā ieplūda sauss un silts gaiss. Naktī temperatūra bija no +8 līdz +13 grādiem, bet dienā +20, +25 grādi silts.
Jūnijs
Līdz šim reģistrētā absolūti minimālā gaisa temperatūra jūnijā ir 0, −5 grādi un ir uzstādīta galvenokārt 1941., 1977. un 1982. gados.
Pirmajās jūnija dienās termometra dzīvsudraba stabiņš Latvijā rādīja +25 līdz +28 grādus. Diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā sasniedza +18 līdz +20 grādus (5. jūnijā +19,8 grādi), kas bija par sešiem grādiem vairāk salīdzinājumā ar šī perioda ilggadējo novērojumu vidējo temperatūru. Pateicoties karstajam laikam, upēs un Rīgas jūras līča piekrastē ātri sasila ūdens. Piektajā un sestajā jūnijā ūdens temperatūra jūrmalā sasniedza 18 līdz 20 grādus. Sākās peldēšanās sezona.
Dzīvsudraba stabiņš trešās dekādes vidū nav pacēlies augstāk par +15 līdz +20 grādiem, bet vidējā diennakts temperatūra no 8. līdz 25. jūnijam bija turējusies 1 līdz 5 grādus zem normas. Baltijai pāri slīdēja cikloni, nesdami līdzi dzestru gaisu un lietu. Brīžiem debesis noskaidrojās, bet pat spožā saulē bija vēsa, jo pūta ziemeļu un ziemeļrietumu vēji.
Jūlijs
Jūlija pirmajā dekādē laikapstākļus Baltijā joprojām noteica cikloni. Veidojušies Atlantijā un šķērsodami Skandināviju no rietumiem uz austrumiem, tie atnesa sev līdzi sliktu laiku.
Dekādes beigās no Ukrainas dienvidiem uz Novgorodas apgabalu atkal pārvietojās dziļš ciklons, kas atnesa Latvijai lietainu un apmākušos laiku.
Pēc ilgām lietavām Baltijā jūlija otrajā dekādē beidzot atnāca silta vasara. Gaisa temperatūra dienā sasniedza no +25 līdz +29. bet daždien līdz +30 grādiem. Un naktī nekritās zemāk par +15, +18 grādiem. Diennakts vidējā gaisa temperatūra sasniedza 3—4 grādus virs normas. Tādu laiku atnesa anticiklons, kura centrs no Skandināvijas pārvietojās uz Karēlju. Tā dienvidu un dienvidrietumu perifērija mūsu rajonus apgādāja ar ļoti silta gaisa masām. Uz augsta spiediena fona caur Baltiju pārvietojās atmosfēras frontes, kuru ietekmē republikā nolija lietus un bija pērkona negaisi, vietām spēcīgi. Negaisa laikā 9. jūlija dienā Alūksnes rajonā nolija 83 milimetri, Dobelē naktī uz 14. jūliju — 94 milimetri, bet Bauskā 14. jūlija dienā — 128 milimetri, kas ir vairāk nekā mēneša nokrišņu norma.
Anticiklons, kas jūlija otrajā dekādē Latvijā atgādināja jau aizmirstās karstās dienas ar temperatūru līdz +30 grādiem, savus spēkus izsmēla. Tam palīgā no Azoru salām grasījās doties otrs anticiklons, taču tas apstājās virs Lielbritānijas — pārāk tālu no Baltijas, lai atnestu saulainu laiku. Nedēļas laikā divreiz notika gaisa masu nomaiņa virs Latvijas. Temperatūra republikā turējās +25, +26 grādu robežās. Diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā bija +17 līdz +19 grādi, kas bija par 1 līdz 2 grādiem virs normas. Trešās dekādes sākimā Baltijas teritorijā ar ziemeļrietumu vējiem sāka ieplūst vēss gaiss no Skandināvijas ziemeļiem. Gaisa temperatūra naktī pazeminājās līdz +7, +12 grādiem, dienā līdz +16, +21 grādam. Trešās dekādes vidū virs Britu salām esošā anticiklona ietekme uz Latvijas laika apstākļiem nedaudz pastiprinājās.
Mēreni siltais, pārsvarā sausais laiks jūlija pēdējā nedēļā bija Baltijai samērā raksturīgs. Diennakts vidējā gaisa temperatūra turējās apmēram +17, +18 grādu robežās, bet dažās dienās maksimālā temperatūra pacēlās līdz +25, +26 grādiem. Ūdens upēs un ezeros sasila līdz +20, +21 grādam. Vienīgi Rīgas jūras līcī tas joprojām saglabājās vēss +17 līdz +18 grādu. Anticiklons, kas jūlija trešajā dekādē nekustīgi atradās virs Britu salām, aizšķērsoja ceļu uz rietumiem esošajiem cikloniem, kas veidojās virs Atlantijas. Mēneša pēdējās dienās anticiklons sāka aktivizēties un gausi pārvietojās uz austrumiem, uz Ziemeļjūru. Turpmāk tas pastiprināti ietekmēja laiku Skandināvijas valstīs un Baltijā — attiecīgi, arī augusta sākumā Latvijā saglabājās silts laiks.
Augusts
Laiks augusta pirmajā nedēļā bija neparasti pastāvīgs. Latvijā visā šajā laikposmā tika reģistrēti tikai divi milimetri nokrišņu (3. augustā Viļakas rajonā). Karstais saulainais laiks iepriecināja ar savu pastāvību. Gaisa temperatūra dienā bija +20 līdz +25 grādi, nedēļas vidū sasniedza +28, +30 grādus. Piemēram, 4. augustā vidējā diennakts gaisa temperatūra galvaspilsētā bija +20,6 grādi, kas ir par 3,3 grādiem virs normas. Ūdens temperatūra Rīgas jūrmalā bija cēlusies līdz +19, +21 grādam. Šajās dienās virs Norvēģu jūras, Somijas, Skandināvijas un Baltijas valdīja plašs anticiklons. Nedēļas sākumā tā centrs atradās virs Norvēģu jūras, pēc tam tas lēni pārvietojās uz dienvidaustrumiem un saistībā ar to Latvijā valdīja sauss un karsts laiks.
Sauss karsts laiks pieturējās gandrīz visu vasaras pēdējā mēneša pirmo dekādi. Līdz 9. augustam virs Baltijas valdīja anticiklons un termometra dzīvsudraba stabiņš nemitīgi cēlās augšup virs trīsdesmit grādu atzīmes. Mērsraga apkaimē reģistrēta šās vasaras rekordtemperatūra Latvijā, +34 grādi. Bez tam tā bija par vienu grādu virs absolūtā maksimuma pēdējos 100 gados. Diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā šajās dienās bija +21, +22 grādi, kas bija par četriem pieciem grādiem virs normas. 10. augustā laika apstākļi krasi mainījās. No Atlantijas ielauzās ciklons, un anticiklons atkāpās uz austrumiem. Otrās dekādes sākuma pāri Latvijai virzījās divi cikloni. Tie atnesa ilgi gaidīto veldzējošo lietu un pēc karstuma patīkamu vēsumu.
Otrās un trešās dekādes mijā virs Atlantijas aktivizējās ciklons. Tas nāca no Norvēģijas krastiem un noteica laiku Baltijā. Mitrais ciklona gaiss atnesa lietu ar negaisu. Diennakts vidējā gaisa temperatūra no temperatūras, kas ievērojami pārsniedza normu, pazeminājās līdz vidējai ilgos gados novērotajai.
Augusta beigās Latvijā bija vērojams vasarīgi silts laiks. Temperatūra dienā pacēlās līdz +20, +22 grādiem, naktī saglabājās +9 līdz +14 grādu robežās. Aktīvākie cikloniskie procesi augusta otrajā un trešajā dekādē noritēja Ziemeļatlantijā. Razdamies virs Ziemeļjūras un Norvēģu jūras, atlantiskie cikloni pārvietojās uz PSRS Eiropas daļas ziemeļiem. To dienvidu un dienvidaustrumu perifērijā siltais un mitrais gaiss no Vidusjūras un Rietumeiropas rajoniem nonāca Baltijas teritorijā. Lija lietus, bija pērkona negaiss.
Septembris
Septembris sākās ar mierīgu laiku. Virs Rietumeiropas saglabājas stacionārs siltais anticiklons, tādēļ rudens 1982. gadā sākas bez krasām temperatūras novirzēm no klimatiskajiem lielumiem. Gaiss atdzisa lēni, naktī termometrs rādīja +7 līdz +12 grādus, bet dienā saules stari gaisu iesildīja līdz +17, +20 grādiem. Pakāpeniski atdzisa ūdens Rīgas jūrmalā.
Septembra pirmajā dekādē Baltijā sākās rudens. Pateicoties siltā Atlantijas okeāna tuvumam, pāreja uz rudeni notika maigāk nekā parasti. Vēl zaļoja dārzi, dienas kļuva īsākas, bet saule dienas stundās gaisu sasildīja līdz +16, +18 grādiem. Tomēr debesis aizvien biežāk aizsedza mākoņi, smidzināja lietus, un naktī skaidrā laikā bija iespējamas pirmās salnas. Mēneša pirmajā dekādē aizvien vairāk aktivizējās ciklonlskie procesi atmosfērā. Dziļi cikloni no Atlantijas lielā ātrumā pārvietojās austrumu virzienā. Iedami pāri Baltijas teritorijai, tie izraisīja ilgstošu stipru lietu, vietām negaisu, vairumā republikas rajonu pastiprinājās vējš. Pēc ciklonu aiziešanas iestājās saulainas dienas. Sājā laikā nakts stundās gaisa temperatūra vietām pazeminājās līdz plus 1 grādam.
Septembra otrajā dekādē lēnām turpināja pazemināties gaisa temperatūra, virs upēm un ezeriem veidojās migla. Debesis aizvien biežāk aizvilka pelēki mākoņi. Otrās dekādes vidū gaisa temperatūra naktī bija +5, +10 grādi, vietām +13 grādi, dienā +14, +19 grādi, bet atsevišķos rajonos +21 grāds. Diennakts vidējā gaisa temperatūra bija tuva normai, vienīgi 15. septembrī Rīgā tā bija +13,6 grādi, kas bija par 1,8 grādiem virs normas. Pārsvarā pūta rietumu un dienvidrietumu virziena vēji. 13. septembrī dienā Latvijā vietām nolija neliels lietus, ko izraisīja dziļa ciklona pārvietošanās no Norvēģijas uz Leņingradas apgabalu. Otrās dekādes izskaņā pieturējās sauss, silts laiks, ko noteica virs Rietumeiropas esošā plašā anticiklona ziemeļu perifērija.
Oktobris
Oktobra sākumā rudens ar katru dienu sevi atgādināja arvien neatlaidīgāk. Naktīs bieži ir salna, līdz pusdienai neizklīst bieza pienaina migla. Pamazām pazeminājās diennakts vidējā gaisa temperatūra, atdzisa ūdeņi. Septembra pēdējā nedēļā tika novērots rudenīgi nepastāvīgs laiks. Saulaino, silto laiku nedēļas sākumā pēkšņi nomainīja apmācies laiks ar lietu. Lietus nolija visā republikā, bet lielākais nokrišņu daudzums — 11 līdz 15 milimetri — bija Liepājā un Rucavā. Šajās dienās atmosfērā notika krasa atmosfēras procesu maiņa. No Atlantijas uz Norvēģu jūru cits pēc cita pārvietojās dziļi cikloni. Ar vienu no tiem Baltijas piekrasti sasniedza aktīva atmosfēras fronte, kuras ietekmē arī notika tik krasas pārmaiņas laika apstākļos.
Oktobra sākums Latvijas iedzīvotājus un viesus iepriecināja ar brīnišķīgu, saulainu un bezvēja laiku. Zelta rudens bija pilnā krāšņumā. No kokiem, lēni lidinādamās, krita koku lapas. Mežam cauri strāvoja siltā saules gaisma un aicināja priecāties par rudens krāsām. No pirmajām oktobra dienām laiku Baltijā noteica anticiklons. Sākumā tas atradās virs Barenca jūras un laiku ietekmēja tikai ar savu dienvidu perifēriju. Pēc tam, gausi pārvietodamies uz dienvidiem, anticiklons no 3. līdz 6. oktobrim ieskāva Baltiju, Baltkrieviju un Ukrainu. Tas sevišķi jūtami ietekmēja temperatūras režīmu. Dienā saules siltumā temperatūra cēlās līdz +13, +16 grādiem. Toties naktī termometra dzīvsudraba stabiņš vairumā republikas rajonu rādīja no −1 līdz −2 grādiem, bet augsnes virskārtā vietām līdz −4, −6 grādiem. Diennakts vidējā gaisa temperatūra pirmās oktobra dekādes izskaņā pazeminājās līdz +6, +7 grādiem, kas bija par vienu grādu zem normas. Otrās dekādes sākumā anticiklons pamazām saira un atvirzījās uz austrumiem.
Otrās dekādes pēdējās dienās par savu tuvošanos delikāti atgādināja ziema. Visā Latvijas teritorijā naktīs bija novērojama temperatūras noslīdēšana zem nulles. Visaukstākajās naktīs sals pastiprinājās līdz −4 grādiem. Atsevišķos rajonos uzsniga sniegs. Temperatūras pazemināšanos izraisīja virs Ziemeļu Ledus okeāna izveidojies anticiklons. Tā ietekmē Baltijā ieplūda gaisa masas no Barenca jūras piekrastes. Tajā laikā virs Ziemeļatlantijas izveidojās gigantisks ciklons. Pakāpeniski tā iedarbības sfēra paplašinājās uz Lielbritāniju, pēc tam uz Skandināviju un visbeidzot uz Baltijas jūras rajoniem. Vājos ziemeļu vējus krasi nomainīja svaigi dienvidrietumu vēji, un tūlīt pat uz Baltijas teritoriju tiecās silta, mitra gaisa plūsma no Atlantijas. Naktī uz 21. oktobri siltuma ieplūšanu Latvijā pavadīja spēcīgas lietusgāzes, vietām ar slapja sniega piejaukumu, bet austrumu rajonos tika novērots kailsals. Gaisa temperatūra visā Latvijā paaugstinājās līdz +10, +12 grādiem. Rīgā diennakts vidējā gaisa temperatūra paaugstinājās par 11,3 grādiem. 20. oktobrī tā bija −1,7 grādi, bet 21. oktobrī +9,6 grādi.
Novembris
Novembra pirmajā nedēļā laiku noteica cikloni un atmosfēras frontes. Ar ziemas tuvošanos aktivizējas arī atmosfēras procesi: novembra pirmajā nedēļā Latviju ietekmēja divi cikloni. Pirmais no tiem ieradās nedēļas sākumā un uzvedās miermīlīgi. Tā pārvietošanās trajektorija bija rudens periodam ierasta — no Atlantijas caur Skandināviju uz Baltiju. Šis ciklons nesagādāja īpašus pārsteigumus, un tā ietekmē nolija tikai mērens, silts lietus. Otrs ciklons izveidojās 4. novembrī neparastos apstākļos virs Somijas. Tajā savstarpēji iedarbojās pretējas gaisa masas — Arktikas platumu aukstais gaiss un siltais, mitrais no Atlantijas. Ciklons ātri pieņēmās spēkā un, pārvietojoties ar lielu ātrumu (60 līdz 70 kilometru stundā) caur Ļeņingradas apgabalu ieradās Baltijā ar vētrainiem ziemeļu vējiem, sniegu, vietām arī puteni. Vēja ātrums sasniedza 20—24 metri sekundē.
Augsta spiediena apgabals, kas Latvijā nodrošināja sausu laiku ar salnām naktī un samērā zemu temperatūru dienā, atkāpās uz dienvidiem. No Atlantijas uz Skandināviju sāka pārvietoties cikloni. Atlantijas gaiss, kas bija uzkrājis sevī siltumu no vēl neatdzisušā okeāna, iekļūstot Baltijas reģionā, atnesa sev līdzi siltumu, kas nebija raksturīgs novembra mēnesim. Gaisa temperatūra pat nakts stundās bija +5 līdz +8 grādi, bet vietām pat +10 grādu virs nulles, dienā — 8—12 grādi virs nulles. Diennakts vidējā gaisa temperatūra bija 3—5 grādi virs normas (salīdzinot ar daudzu gadu novērojumiem). 11. novembrī maksimālā gaisa temperatūra Rīgā sasniedza absolūto maksimumu 10,9 grādus virs nulles. Ciklona pārvietošanās no Atlantijas okeāna caur Lielbritānijas ziemeļiem uz Skandināviju turpinājās arī otrās dekādes vidū.
'''Baltijā 1982. gadā bija neparasti silts rudens.''' Kaut gan ziema vairs nebija aiz kalniem, bet termometra dzīvsudraba stabiņš joprojām turējās virs nulles. Gaisa temperatūra otrās dekādes beigās, naktī bija no plus 1 līdz plus 5 grādiem, dienā no plus 3 līdz plus 8 grādiem. Valdīja mākoņains laiks, lietus un migla. Atlantijas cikloni bija pilnīgi pārņēmuši iniciatīvu un visu rudeni noteica laiku Eiropā. Dziļi cikloni, kas veidojās virs okeāna plašumiem, cits pēc cita virzījās uz Lielbritānijas un Skandināvijas piekrasti, Latviju ietekmējot ar savu neparasti silto dienvidu perifēriju un tas veicināja silta un lietaina laika saglabāšanos.
Mākoņainas debesis, kas bieži skaidrojas, pavisam maz lietus, siltums — tāds bija 1982. gada novembris. Gaisa temperatūra stabili turas 3 līdz 6 grādus virs normas. Arktika nesteidza atgādināt par ziemas tuvošanos ar ledaina gaisa plūsmām, kā parasti mēdz būt vēlā rudenī ciklonu aizmugurē. Cikloni Baltiju šķērsoja bez krasām temperatūras svārstībām un nesagādāja būtiskas nepatikšanas. Nebija ne pazeminātas temperatūras, ne slapja sniega, ne kailsala. Mēneša izskaņā Latvijā saglabājās silts un rudenīgs laiks.
Decembris
Pieturējās samērā silts laiks, pārsvarā apmācies, ar biežiem nokrišņiem, kas pārsniedza normu par 50 procentiem. Nedaudz vēsāka bija otrā dekāde, bet vissiltākais laiks bija trešajā dekādē. Pati siltākajā dienā Valmieras rajonā bija 1. decembris, kad temperatūra pakāpās līdz +5,7 °С‚ bet visaukstākā decembra diena bija 14. decembris, temperatūra nokritās līdz –10,7 °C Rūjienā un –8,9 °C Valmierā. Vidējā gaisa temperatūra decembrī bija –0,1 °C Valmierā un –0,2 °C Rūjienā (norma –3,6 °C). Nokrišņu summa rajonā svārstījās no 63 mm Rūjienā līdz 86 mm Mazsalacā (norma 40–60 mm). Decembrī bija tikai 9,5 saulainas stundas (norma 25 stundas). Mēneša beigās sniega sega sasniedza 1 cm, augsnes virskārtas sasalums — līdz 3 cm.
Arī decembrī ziema Latvijā vēl nebija atnākusi. Temperatūra krasi bija pazeminājusies PSRS Eiropas daļas teritorijas centrālajos rajonos un Ukrainā. Tur uzsniga arī sniegs, tika novēroti puteņi. Sals bija atnācis no Rietumsibīrijas, kur gaisa temperatūra sasniedza mīnus 35 grādus, izraisot spēcīgu salu Maskavas un Kirovas apgabalā un Ukrainā. Baltiju šī aukstā gaisa masa nesasniedza. Vienīgi Latvijas austrumu rajonos naktīs gaisa temperatūra noslīdēja līdz 3, 4 grādiem zem nulles. Latvijas rietumu rajonos gan naktī, gan dienā joprojām bija silts laiks. Tas tādēļ, ka virs Baltijas jūras, Rietumeiropas un Baltijas bija izveidojies anticiklons, radot barjeru Atlantijas cikloniem, kas caur Skandināviju nokļuva Urālu ziemeļu rājonos. Anticiklons kavēja auksto gaisa masu iekļūšanu Baltijas reģionā, pateicoties tam arī saglabājās sauss, silts laiks.
Pirmās ziemas pazīmes pirmās dekādes izskaņā Latvijā izraisīja dziļš ciklons, kas no Barenca jūras virzījās uz Krievijas ziemeļu rajoniem. Aukstais arktiskais gaiss no ciklona aizmugures iekļuva Baltijas un Baltkrievijas teritorijā. Tomēr gaisa plūsmu nomaiņa atmosfērā dienvidrietumu virzienos aizšķērsoja ceļu aukstumam no Arktikas, un laiku Latvijā atkal sāka ietekmēt Atlantijas okeāns.
Otrās dekādes vidū sals pieturējās tikai divas dienas, kad gaisa temperatūra naktī un dienā saglabājās zem nulles, bet diennakts vidējā gaisa temperatūra bija par 1—3 grādiem zem normas. Sniga sniegs. Republikas austrumos uzsniga 2—7 centimetrus bieza sniega sega. Pēc tam atkal kļuva siltāks. Dziļš ciklons no Atlantijas virzījās pāri Skandināvijai uz Somiju. Intensīvi un ilgi kritās gaisa spiediens, ciklona centrā sasniegdams 704 milimetrus dzīvsudraba stabiņa. Tik dziļš ciklons ir visai reta parādība. Rīgā 16. decembra rītā spiediens pazeminājās līdz 717 milimetriem dzīvsudraba stabiņa, tuvodamies absolūtajam minimālajam lielumam, kāds novērots 1902. gada decembrī un bija 715 milimetri. Rīdzinieki, kas šajā dienā vēroja spiediena pārmaiņas pēc saviem barometriem, sāka šaubīties par aparāta rādījumu pareizību. Sniegputeņi, kas pārgāja lietū, stiprs vējš — šādus laika apstākļus uz Baltiju atnesa šis milzīgais ciklons. Dekādes beigās tas pamazām zaudēja spēku un aizvirzījās uz austrumiem. Tā aizmugurē ieplūda vēsākas gaisa masas.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Garūdene
Garūdene (arī Garādene, Garūdens upe, Kandeļu upe, Kandeļupe, augštecē - Titone, Zaļumu strauts, vidustecē - Gnīdupe, Pigupe, Pigustrauts, Villenes upe, Villenupe, lejtecē - Ropju upe, Ropjupe) ir Ventas kreisā krasta pieteka Dienvidkurzemes un Kuldīgas novados.
Tek ziemeļaustrumu virzienā. Lielākās pietekas - Durbes upīte, Kandeļupīte, Slakteru grāvis. Ietek Ventā pie Nīcenieku mājām. Garūdeni šķērso valsts autoceļi A9 (Rīga (Skulte) — Liepāja), V1295 (Turlava – Valtaiķi – Kalvene – Embūte), V1275 (Rudbārži – Kalvene), P117 (Skrunda — Aizpute), P116 (Kuldīga — Skrunda — Embūte), kā arī dzelzceļa līnija Jelgava—Liepāja. Upes krastos atrodas Zaļumi, Skrunda, Rūnaiši, Smilgas.
Daudzlapu lupīna
Daudzlapu lupīna (Lupinus polyphyllus) ir tauriņziežu dzimtas lupīnu ģints daudzgadīgs lakstaugs. Sugas dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļamerikas ziemeļrietumu daļa. Eiropā ievesta kā kultūraugs, daudzviet pārgājusi savvaļā.
Apraksts
Daudzlapu lupīna ir 50—130 cm garš augs ar stāvu, nezarotu stublāju un pamīšus sakārtotām lapām. Staraini saliktās lapas sastāv no gara kāta ar īlenveida pielapēm un 9—17 lancetiskām lapiņām (to garums 4—12 cm, platums 1—2 cm). Lapu plātnes virspuse kaila, bet apakšpuse klāta ar matiņiem. Pirmajā gadā parādās tikai lapu rozete, bet vairāki stublāji ar ziediem attīstās, sākot ar otro dzīves gadu. Pavasarī jauni stublāji izaug no pazemē esošā sakneņa.
Divdzimumu ziedi sakārtoti līdz 50 cm garos, blīvos ķekaros. Vienā ziedkopā var atrasties 50—80 tauriņveida ziedi. Auga pamatformai ziedu krāsa ir tumši violeta vai zila, bet izveidotajām šķirnēm tā var būt balta, sārta, violeta vai divkrāsaina. Zied no maija beigām līdz jūlija sākumam. Atsevišķi augi var ziedēt līdz septembrim.
Auglis ir plakana, pelēkbrūna 2,5—6 cm gara pāksts ar 4—12 sēklām. Nogatavojusies pāksts sakalst un atsprāgst vaļā, izkaisot sēklas līdz 5,5 m attālumā. Nonākušas augsnē, ar bieziem apvalkiem klātās sēklas var saglabāt dīgtspēju pat 50 gadus.
Ekoloģija
Daudzlapu lupīna spēj augt nabadzīgā, neapstrādātā augsnē, pateicoties Rhizobium ģints simbiotiskām baktērijām, kas dzīvo uz to saknēm un saista atmosfēras slāpekli. Saimniekaugs piegādā baktērijām vairāk nekā pusi no saražotajiem ogļhidrātiem, pretī saņemot slāpekļa savienojumus. Auglīgās augsnēs lupīnas dzīvo tikai dažus gadus, jo saskare ar kūtsmēsliem vai bagātīgām organiskajām vielām veicina puves veidošanos auga pazemes daļās.
Lupīnu augšanas vietā augsnē nonāk slāpekļa savienojumi, tāpēc tur sāk ieviesties slāpekli mīlošas sugas, piemēram, nātres, usnes, vībotnes. Tas izraisa citu sugu izzušanu. Visvairāk tiek ietekmētas pļavu un smiltāju augu sugu sabiedrības. Tā kā lupīnas nav nektāraugi, to audzēs samazinās arī kukaiņu sugu, piemēram, tauriņu daudzveidība. Masveidā savairojušās daudzlapu lupīnas nomāc citas vietējās sugas, tāpēc Latvijā ir atzītas par invazīvām. Tāpat Vācijas Federālā dabas aizsardzības aģentūra daudzlapu lupīnu ir klasificējusi kā invazīvu sugu, savukārt Šveicē tā ir iekļauta invazīvo svešzemju sugu melnajā sarakstā izplatīšanās potenciāla, kā arī bioloģiskajai daudzveidībai, veselībai un ekonomikai nodarītā kaitējuma dēļ. Arī Ziemeļeiropas valstīs un Jaunzēlandē šo sugu uzskata par nevēlamu un kaitīgu vietējai florai.
Izplatība un biotopi
Sākotnējais daudzlapu lupīnas izplatības areāls ir Ziemeļamerikas Klusā okeāna piekraste, no Britu Kolumbijas līdz Kalifornijai, kur tā aug kalnu pļavās līdz 2900 metru augstumam. Anglijā to ieveda 1826. gadā kā dekoratīvu augu. 19. gadsimtā suga izplatījās visā Eiropā, kopš 1840. gada tiek piedāvāta ar dažādas krāsas ziediem. Tā ir visizplatītākā lupīnu suga Centrāleiropā, kā kultūrbēglis savvaļā pirmo reizi dokumentēta 1890. gadā Bavārijā.
Visbiežāk aug maz izmantotās pļavās, atmatās, ceļmalās un dzelzceļa uzbērumos, mežmalās un skrajos priežu mežos, kur sastopami gan atsevišķi eksemplāri, gan grupas. Piemērotās augšanas vietās (ēnainās un mēreni mitrās, labi drenētās, kaļķiem nabadzīgās augsnēs) lupīnas bieži veido lielas audzes. Blīvos lapkoku mežos daudzlapu lupīnas ar laiku iznīkst gaismas trūkuma dēļ.
Daudzlapu lupīnām ir liels izplatīšanās potenciāls:
Izmantošana
Daudzlapu lupīnas tiek izmantotas dārzos un parkos kā dekoratīvi augi, īpaši šķirnes ar dažādu krāsu ziediem. Tās ir izdevīgi audzēt, jo augi ir izturīgi un mazprasīgi. Lupīnas audzē lopbarībai un augsnes ielabošanai ar slāpekli saturošu zaļmēslojumu. Tās ir sētas arī koku plantācijās kā slāpekļa piesaistītājas (pateicoties baktērijām uz augu saknēm). Tā kā lupīnas spēj dzīvot neauglīgās vietās, ar tām nostiprina nogāzes aizsardzībai no augsnes erozijas.
Daļa no minētajiem izmantošanas veidiem ir ekoloģiski nepārdomāta, piemēram, lupīnu audzēšana uz autoceļu uzbērumiem. Meža dzīvnieki nāk ar tām baroties, un pieaug satiksmes negadījumu skaits.
Daudzlapu lupīnas izmantot lopbarībai nav vēlams, jo augu lapas un sēklas satur toksiskus alkaloīdus. Šīs vielas saglabājas arī izkaltētā sienā. Lopbarības augu selekcijā (Polijā, Somijā u.c.) ir izaudzētas daudzlapu lupīnas šķirnes ar samazinātu alkaloīdu saturu. Arī LLU Zemkopības institūtā Skrīveros izveidota mazalkaloīdā šķirne ‘Valfrīds’ augu zaļās masas ieguvei. Pavasarī tā attīstās agri, nav siltumprasīga. Sāk ziedēt maija 3. dekādē ar košiem violeti ziliem ziediem, sasniedzot 80—100 cm garumu. Sējas gadā labvēlīgos apstākļos zaļās masas raža var sasniegt 10 t/ha, bet turpmākajos gados ap 50 t/ha.
Ņemot vērā, ka lupīnas ir svešapputes augi un var krustoties ar apkārtnē esošiem savvaļas īpatņiem, pastāv risks jaunizveidotajās sēklās atjaunot toksisko vielu saturu.
US Cremonese
US Cremonese ir Itālijas futbola klubs no Kremonas. Dibināts 1903. gadā, pašlaik spēlē Itālijas A sērijā. Līdz šim Itālijas augstākajā līgā komanda ir aizvadījusi septiņas sezonas, pēdējo reizi — 1995.—1996. gada sezonā. 2022. gadā izcīnīja 2. vietu B sērijā, atgriežoties A sērijā. 1992.—1993. gada sezonā klubs ir uzvarējis Angļu-itāļu kausā. Mājas spēles aizvada Džovanni Dzini stadionā.
Jasutaro Macuki
Jasutaro Macuki (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||11||0
Almere City FC
Almere City FC ir profesionāls Nīderlandes futbola klubs no Almeres. Tas ir dibināts 2001. gadā kā FC Omniworld, pašreizējo nosaukumu ieguva 2010. gadā. Pašlaik spēlē Nīderlandes futbola augstākajā līgā Eredivisie. Mājas spēles aizvada Yanmar stadionā, kura ietilpība ir 4501 vieta. 2022.—2023. gada sezonā ieņēma trešo vietu Eerste Divisie un pēc tam uzvarēja pārspēlēs par iekļūšanu Eredivisie, pirmo reizi kvalificējoties valsts augstākajai futbola līgai.
Mežu iela (Liepāja)
Mežu iela ir iela Liepājā, Ziemeļu priekšpilsētas apkaimē. Mežu iela sākas krustojumā ar Ventspils ielu, bet beidzas krustojumā ar Ziemeļu ielu. Ielas garums ir aptuveni 940 metri un to pilnībā sedz asfalts. Ielas apbūve pārsvarā sastāv no savrupmājām.
Kosplejs
Kosplejs (ja (kosupure), en, saīsinājums no costume play — 'tērpu spēle') ir anime, mangas, spēļu, komiksu, dažreiz pat īstu personu, mākslas filmu tēlu/varoņu attēlošana reālajā dzīvē, ietērpjoties to kostīmos un attēlojot šo varoņu raksturu un uzvedības manieres. Tā ir uzstāšanās māksla, kuras dalībniekus sauc par kosplejeriem (cosplayer). Starp iecienītākajiem avotiem ir anime, karikatūras, komiksu grāmatas, manga, televīzijas sērijas un videospēles tēli.
Kopš 20. gadsimta 90. gadiem strauji pieauga kosplejeru skaits, tas padarīja šo fenomenu par nozīmīgu kultūras aspektu Japānā, dažās citās Āzijas daļās un Rietumu pasaulē. Cosplay pasākumi tiek organizēti, lai kosplejeri no dažādām valstīm varētu satikties, izrādīt savus tērpus un pat pretendēt uz godalgotām vietām. Parasti ,kad dalībnieks ir uzvarējis vienā valsts konkursā, viņam tiek dota iespēja doties uz kādas citas valsts kospleja konkursu.
Termins "cosplay" tika izveidots Japānā 1984. gadā. Kosplejs (cosplay) ir ļoti populārs starp visiem dzimumiem un vecumiem. To iedvesmoja fanu tērpi zinātniskās fantastikas kongresos un tas izauga, sākot ar Morojo, jeb Mirtas R. Duglass (Myrtle Rebecca Douglas Smith Gray Nolan) futūristikas tērpiem, kas tika izveidoti priekš 1. pasaules zinātniskās fantastikas konvencijas Ņujorkā 1939. gadā.
Etimoloģija
Vārds "kosplejs" ir radies no angļu vārdiem — costume (tērps) un play (spēle). Šo terminu izgudroja Nobojuki Takahaši (Nobuyuki Takahashi), kad ieraudzīja tērpus konvencijā Fiction World Science 1984 Worldcon.
Vēsture
Masku balles bija raksturīgas karnevāla sezonai 15. gadsimtā. Tos 16. gadsimta renesanses laikā attiecināja arī uz tērptiem publiskiem svētkiem Itālijā, parasti izsmalcinātām augstāko klašu pārstāvju dejām, kas bija īpaši populāras Venēcijā.
Kostīmu balles bija populāras kopš 19. gadsimta. Perioda kostīmu ceļvežos, piemēram, Samuela Millera vīriešu rakstura kostīmos vai Arderna Holta aprakstītajās izdomātajās kleitās galvenokārt ir ģērbīgi kostīmi, neatkarīgi no tā, vai tie ir perioda kostīmi, tautastērpi, priekšmeti vai abstrakti jēdzieni. piemēram, "Rudens" vai "Nakts". Lielākā daļa šeit aprakstīto īpašo tērpu ir domāti vēsturiskām personām, lai gan daži no tiem ir iegūti no daiļliteratūras, piemēram, Trīs musketieri vai Šekspīra varoņi.
Tērps
Kospleja galvenais atribūts ir tērps, kas attēlo kādu konkrētu personāžu. Parasti tērps tiek izgatavots patstāvīgi, bet ir arī internetā nopērkami jau gatavi tērpi. Atkarībā no tērpa sarežģītības, tā ražošanai ir nepieciešamas šūšanas prasmes, darbs ar papīru un kartonu, krāsošana, darbs ar plastmasu, organisko stiklu, audumu ,spalvām un mākslīgo ādu un kažokādu, spēja strādāt ar atslēdznieku un virpošanas darbarīkiem. Lielākajā daļa kospleju sastāv no tērpa, parūkas, lēcām, meikapa un ja personāžam tāds ir tad arī kāds rekvizīts. Taču daudzi arī bez tā var iztikt.
Ir arī grupas un atsevišķas personas, kas specializējas materiālu apstrādē, tērpu izgatavošanā, parūku stilizēšanā u.c. To pakalpojumus var izmantot bez maksas, taču parasti par lielām naudu summām. Šie meistari ir ieguvuši iesauku «amatnieki» (no en — 'amatniecība').
Kosplejeru grupas un klubi
Biežii kopā spēlējošo kosplejeru grupu sauc par cosband, kur "cos  mums parādās no vārda costume vai cosplay, jeb tērps un kosplejs, bet band'', kas nozīmē grupa. It īpaši kosplejeru grupas ir populāras starp pusaudžiem, kur tie iejūtas sava izvēlētā personāža lomā un mēgina tēlot, runāt un uzvesties kā tas.
Kosplejeru grupas (cosbands ) nav tikai grupas, kas tiekas mēģinājumos,konvencijās un izrādēs. Bieži vien tās ir draugu grupas, kas pavada daudz laika kopā ārpus ar kospleju saistītiem pasākumiem. Šo dalībnieku vidū, kosplejeru kolektīvā arī var būt sava šuvēja-kostīmu māksliniece, rekvizītu speciālists, stilists-grima mākslinieks, fotogrāfs un skaņu režisors. Daži asociācijas locekļi var darboties kā skolotāji pārējiem biedriem.
Konvencijas
Populārākā cosplay publiskā prezentācija ir tā valkāšana konvencijās. Visā pasaulē var atrast vairākas konvencijas, kas veltītas anime un manga, komiksiem, TV šoviem, videospēlēm, zinātniskajai fantastikai un fantāzijai. Konvecijās kosplejeriem ir iespēja uzstāties uz skatuves, parādīt savus detalizētos tērpus auditorijai, saņemt konkursos godalgotas vietas un dažreiz pat iegūt iespēju doties uz kādas citas valsts konvenciju, kur balvas var būt pat lielas naudu summas. Konvencijās notiek arī  artist alley , kur jauni un pieredzējuši mākslinieki var pārdot savus darbus, kā arī kospleja piederumus un pat lēcas un materiālus tērpiem. Daudzi slaveni kosplejeri un balss aktieri (voice actor) tiek uzaicināti, lai konvencijā rīkotu savu mītapu (no angl. meet up, jeb meet and greet — satikt un sasveicināties).
Kospleja konvencijas Latvijā
Latvijā notiek konvencija, kura saucas Unicon, šis pasākums tiek organizēts divas reizes gadā — ziemā un vasarā, taču ziemā to sauc par Wintercon (no angļ. winter — ziema). UniCon 2020 ir multižanru konvencija — festivāla / izstādes veida pasākums, kas veltīts komiksiem, eSportam, cosplay, tradicionālajai un populārajai Austrumāzijas kultūrai, prezentācijām, izklaides tehnoloģijām, galddatoriem, lomu spēlēm utt. Pēdējos gadus tas notiek Ķīpsalas Starptautiskais izstāžu centrā. UniCon ir viens no lielākajiem tematiskajiem kopienas pasākumiem Baltijas valstīs, kurā piedalās ne tikai Rīgas, bet arī visas Latvijas, Lietuvas, Igaunijas, Ukrainas, Baltkrievijas, Krievijas, Polijas u.c. dalībnieki.
Uzstāšanās uz skatuves, jeb prezentācija
Ar kospleju var uzstāties un to var izrādīt dažādos veidos un vietās. Kaut arī kosplejers pats var izvēlēties, kā izskatās tērps un cik tas ir atklājošs, taču atklājoša tērpa valkāšana var būt jutīga problēma, kuru daudzi redz kā nepiemērotu. Cilvēki, kas 1970. gados parādījās kaili Amerikas zinātniskās fantastikas fandomu sanāksmēs, bija tik izplatīti, ka tika ieviests noteikums "Nav kostīms nav kostīms". Dažas konvencijas visā ASV, piemēram, Phoenix Comicon un Penny Arcade Expo, arī ir izdevušas noteikumus, saskaņā ar kuriem tās patur tiesības lūgt dalībniekus pamest konvenciju vai mainīt savus tērpus, ja tie tiek atzīti kā nepiedienīgi. Konvencijas rīko kostīmu uzstāšanās "blokus", kur katrā blokā, jeb daļā kosplejeri uzstājas ar savu priekšnesumu. Bieži vien tās ir dejas, komēdiski priekšnesumi vai parasta kostīma vai pozu izrādīšana, kur kosplejers izrāda savu tērpu kā modes skatē, staigājot pa skatuvi, iejuzdamies personāža lomā.