cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pirs (SKS)
Pirs (ru — 'muliņš'), artikula numurs 240ГК N 1л, bija Starptautiskās kosmiskās stacijas (SKS) krievu segmenta slūžu kamera un saslēgšanās nodalījums (sākotnējais nosaukums SO-1, ru). Modulis tika palaists 2001. gada septembrī, un bija pievienots pie Zvezda moduļa.
Havaju salas
Havaju salas (en, haw) ir ap 2400 km gara salu virkne (arhipelāgs) Klusajā okeānā, Polinēzijā. Tās atrodas okeāna ziemeļu daļā ap 3000 km no tuvākās kontinenta piekrastes, salas ir Havaju zemūdens grēdas virsūdens daļa. Lielākā arhipelāga daļa ietilpst ASV Havaju štatā, izņemot Midveja atolu, kas ir neinkorporēta ASV teritorija un statistiski tiek pieskaitīta ASV Mazajām Aizjūras Salām.
Pirs (SKS)
Uzbūve
Pirs tika konstruēts, maksimāli izmantojot transportkuģa Progress M konstrukciju. Kravas un degvielas nodalījumu vietā tam ir slūžu kamera. Dzinēju un iekārtu nodalījums, kas bija identisks Progress nodalījumam, tika izmantots tikai, lai nogādātu moduli uz SKS; pēc tam tas tika atvienots un novadīts no orbītas. Moduļa masa bija 2882 kg (kopā ar atvesto kravu — 3676 kg), garums 4,1 m (kopā ar saslēgšanās mezgliem — 4,9 m), diametrs 2,6 m, hermētiskās telpas tilpums 13 m³. Kopā ar Progress dzinēju nodalījumu tā masa bija 7130 kg, garums 6,4 m. Tā kā izgatavotā moduļa diametrs bija pārāk liels, lai tas ietilptu zem Progress transportēšanas raķetes (Sojuz-U) plūsmvirža, tad daļa siltumizolācijas netika uzlikta, bet sarullēta atradās līdzās; pirmajā iziešanā kosmonauti to uzlika.
Pirs modulis bija apgādāts ar diviem saslēgšanās mezgliem: vienu aktīvo un vienu pasīvo. Tam bija arī divas izejas lūkas 1000 mm diametrā, katrā lūkā bija iluminators 228 mm diametrā. Lūkas bija veramas uz iekšu, kas samazināja nodalījuma derīgo telpu, toties nodrošina hermētiskumu iekšējā spiediena dēļ. Moduļa ārpusē bija vietas diviem kravas celtņiem, kuri tika uzmontēti vēlāk. Pirs bija degvielas vadi un savienojumi, kā arī cita aparatūra, kas ļāva pārsūknēt degvielu no transportkuģa uz stacijas degvielas tvertnēm. Moduļa iekšienē bija iekārtas termoregulēšanai, sakariem, vadībai, slūžu kameras darbības nodrošināšanai, u.c. Pirs nodrošinājaa vienlaicīgu iziešanu kosmosā diviem kosmonautiem.
Havaju salas
Salas
Havaju salu arhipelāgs dalās divās daļās — Vējpuses salas, kurās ietilpst lielākās un apdzīvotās salas, un Aizvēja salas, kas lielākoties ir neapdzīvotas sīkas saliņas un atoli.
Pirs (SKS)
Starptautiskajā kosmiskajā stacijā
no Baikonuras kosmodroma tika palaista nesējraķete Sojuz-U ar Progress M-SO-1 (Прогресс М-СО-1), kura derīgā krava bija Pirs modulis.
Progress M-SO-1 saslēdzās ar SKS pie Zvezda moduļa.
15:36 UTC Progress M-SO-1 dzinēju un aparatūras nodalījums atdalījās no Pirs. Atdalīšanās notika, izmantojot piropatronas. Vēlāk 23:30 UTC kuģis tika novadīts no orbītas un sadega atmosfēras blīvajos slāņos. Pirs palika pievienots pie Zvezda moduļa.
Jēkabpils 330 gadu piemiņas akmens
Jēkabpils 330 gadu jubilejas piemiņas akmens ir viens no kultūrvēsturiskiem objektiem Jēkabpils pilsētā. Adrese: Brīvības iela 214.
Piemiņas akmens tika atvests no pilsētas robežas un uzstādīts 2000. gadā, 3. pilsētas svētku "330. dzimšanas dienā Jēkaba ielā" laikā, Jēkabpils 330 gadu jubilejas atcerei kā paliekoša vēsturiska zīme.Piemiņas akmens atrodas bijušajā Jēkabpils vēsturiskajā centrā pie Svētā Gara pareizticīgo klostera, vietā, kurā 1670. gada 12. februārī hercogs Jēkabs pasludināja pilsētu par nodibinātu.
Ar šo akmeni saistās stāsts, ka ikviens, kurš pieskaras akmenim un noglāsta to, domājot par to, ka šī pilsēta rada prieku, padara šo akmeni arvien gludāku un gludāku.
330. pilsētas jubilejas sakarā šajā vietā tika arī atjaunots un iesvētīts pilsētas vēsturiskais karogs un pirmo reizi atskaņota pilsētas himna "Dziesma par Jēkabpili", kuras komponists ir G.Zilvers.
Rāzna
Rāzna var būt:
Hivi
Vācu armijas izpalīgi jeb Hivi (tiešs latviskojums no, kas ir saīsinājums no — “Palīdzēt gatavais”) bija brīvprātīgie Vērmahta izpalīgi, kuri Otrā pasaules kara sākumā izpildīja sanitāru, pavāru, šoferu, sapieru un citus darbus. Karam ritot uz priekšu un Trešā Reiha zaudējumiem pieaugot, viņus sāka izmantot arī cīņās pret partizāniem.
Sākotnēji “hivi” nēsāja Sarkanās armijas formu bez jebkādām piederības zīmēm, vēlāk viņi tika ietērpti Trešā Reiha formās. Par piederību “hivi” parasti liecināja īpašs apsējs uz rokas, kuram virsū bija uzraksts Im Dienst der Deutschen Wehrmacht. Sievietēm, kuras pildīja izpalīdžu dienestu (pavāres, sanitāres un citi līdzīgi darbi), bija uzraksts: “Deutsche Wehrmacht”, bet tas nebija obligāts nosacījums sievietēm. Katrs “hivi” saņēma pilnu uzturdevu lielumā, kas atbilda vācu karavīru uzturdevai. Pēc 2 mēnešu dienesta “hivi” varēja saņemt arī algu un papildus uzturdevu.
Kopš Trešā Reiha austrumu kampaņas sākuma “hivi” skaits nepārtraukti auga un 1942. gadā tas sasniedz 200 000 cilvēku, bet 1943. gadā 600 000. Lai risinātu ar “hivi” saistītos jautājumus, tika radīts īpašs amats. 1943. gadā hivi tika iekļauti vācu divīzijas standartsastāvā (ap 2000 vienā Vērmahta divīzijā). Pēc 1945. gada februāra datiem “hivi” skaits esot bijis 600 000 cilvēku sauszemes spēkos, 50 000 - 60 000 gaisa spēkos, bet ap 15 000 jūras spēkos.
Copyleft
Copyleft ir vārdu spēle ar angļu valodas vārdu copyright (autortiesības) un apraksta autortiesību likuma izmantošanu, lai atbrīvotos no ierobežojumiem materiāla kopiju un izmainītu versiju izplatīšanā citiem, pieprasot, lai izmainītās versijas tiktu izplatītas ar tikpat brīviem nosacījumiem.
Habarovskas novads
Habarovskas novads ir viens no Krievijas Federācijas novadiem. Tas robežojas ar Kluso okeānu austrumos, Magadanas apgabalu ziemeļos, Sahas Republiku un Amūras apgabalu rietumos, Ebreju autonomo apgabalu, Ķīnu un Piejūras novadu dienvidos.
Novada dienvidu daļu Ķīnas impērijai Taipinu sacelšanās laikā atņēma Krievijas Impērija, ko 1858. gadā apstiprināja Aigunas līgums.
Iedzīvotāji
Novada iedzīvotāju skaits pēc 2002. gada tautas skaitīšanas datiem bija 1 436 570 iedzīvotāju, no kuriem 694 210 jeb 48,3% bija vīrieši, bet 742 360 jeb 51,7% — sievietes. Salīdzinājumā ar citiem Krievijas Federācijas reģioniem Habarovskas novads ir urbanizētāks, 2002. gadā 80,4% iedzīvotāju dzīvoja pilsētās, bet 19,6% — laukos. Habarovska ir novada lielākā pilsēta ar aptuveni 583 000 iedzīvotāju, otra lielākā ir Komsomoļska pie Amūras ar 281 000 iedzīvotāju.
Banda Ačeha
Banda Ačeha (id, ace) ir pilsēta Indonēzijā, Ačehas provinces administratīvais centrs. Tā atrodas uz Sumatras salas Indonēzijā. 2007. gadā šajā pilsētā dzīvoja aptuveni 260 000 iedzīvotāji. Līdz 1956. gadam Bandas Ačehas nosaukums bija Kutaradža.
Banda Ačeha saņēma pirmo un vissmagāko cunami viļņa triecienu, kuru izraisīja Indijas okeāna zemestrīce. Tas prasīja aptuveni 10 000 upurus.
Oktobris
Oktobris (la) ir gada desmitais mēnesis. Latviešu mēneša senie nosaukumi ir veļu, zemliku vai rudens mēnesis, savukārt lietuviešu senie nosaukumi ir lapkritis vai spalinis mėnuo, bet mūsdienās — spalis. Tas ir viens no 7 mēnešiem, kas ir 31 dienu garš, astroloģijā sākas ar Sauli Svaru zīmē, beidzas ar Sauli Skorpiona zīmē.
Līdz pat 8. gadsimtam p.m.ē. oktobris romiešiem tas bija astotais (octem — 'astoņi') mēnesis.
Oktobra pēdējā svētdienā Latvijā un daudzās citās valstīs notiek pāreja atpakaļ uz ziemas laiku (apmēram trijos no rīta pulksteņi tiek pagriezti vienu stundu uz priekšu).
Oktobra vārda dienas Latvijā
Latviešu vārda dienu kalendārā oktobrī pa dienām apkopoti šādi biežāk Latvijā lietotie cilvēku vārdi:
Latvijas Spices nr. 1 dziesmas 2007. gadā
Šis ir Latvijas Spices nr. 1 dziesmu saraksts 2007. gadā.
Plejādes
Plejādes jeb Sietiņš ir spoža vaļēja zvaigžņu kopa Vērša zvaigznājā. Viena no nedaudzajām ar neapbruņotu aci novērojamām vaļējām zvaigžņu kopām.
Novērošanas vēsture
Ziemeļu puslodē tās vislabāk ir redzamas ziemā, kamēr dienvidu puslodē — vasarā. Pasaules tautas šo zvaigžņu kopu ir novērojušas jau sirmā senatnē. Plejādes piemin jau Homērs "Iliādā" un "Odisejā". Sengrieķu mitoloģijā tās simbolizēja titāna Atlanta septiņas meitas, jo tieši septiņas zvaigznes Plejādēs ir novērojamas ar neapbruņotu aci. Īpaša nozīme Plejādēm bija maiju kultūrā, kur viens no kalendāriem balstījās tieši uz Plejāžu redzamo kustību.
Sietiņš ir pieminēts arī Latvju dainās:
Spožākās zvaigznes
Septiņas spožākās kopas zvaigznes ir Alkione, Atlass, Elektra, Maija, Merope, Taigeta un Plejona.
Attālums
Dažādā laikā tika doti dažādi vidējie attālumi līdz šai zvaigžņu kopai. Pašlaik pieņem, ka vidējais attālums ir 440 gaismas gadi, jeb 135 parseki.
Peters Grīnbergs
Peters Grīnbergs (de; dzimis, miris ) ir vācu fiziķis, viens no gigantiskās magnētiskās pretestības atklājējiem. Viņam 2007. gadā tika piešķirta Nobela prēmija fizikā kopā ar Albēru Fēru.
Biogrāfija
Grīnbergs dzimis Plzeņā Bohēmijā, kas tajā laikā ietilpa Bohēmijas un Morāvijas protektorātā, ko bija okupējusi Vācija. Ģimene piederēja pie Sudetu vāciešiem, pēc kara viņus internēja, vecākus ievietoja nometnē. Tēvs 1945. gada 27. novembrī ieslodzījumā mira un tika apglabāts masu kapā (māte nodzīvoja līdz 100 gadu vecumam un mira 2002. gadā). Mātei bija jāstrādā lauksaimniecībā un jādzīvo noteiktā vietā kopā ar vecākiem. Vēlāk tur pievienoja arī bērnus. 1946. gadā, kā lielākā daļa vāciešu, viņi tika izsūtīti no Čehoslovākijas teritorijas. Tādējādi septiņu gadu vecumā Grīnbergs nokļuva Lauterbahā, Hesenē.
Grīnbergs studēja Darmštates tehniskajā universitātē, 1969. gadā saņēma doktora grādu. No 1969. līdz 1972. gadam strādāja Karltonas universitātē Otavā, Kanādā. Pēc tam līdz pat 2004. gadam strādāja Jūlihas Pētījumu centrā (Forschungszentrum Jülich) Vācijā. Tur 1988. gadā Grīnbergs atklāja gigantiskās magnētiskās pretestības efektu. Tajā pašā laikā neatkarīgi no Grīnberga to pašu efektu atklāja franču fiziķis Albērs Fērs, kas strādāja Université Paris-Sud. Tāpēc Nobela prēmiju piešķīra abiem zinātniekiem.
Frenks Viljamss
Sers Frānsiss Ouens Gārbots Viljamss (en;  — ), pazīstams kā Frenks Viljamss (en) bija Apvienotās Karalistes uzņēmējs, autosportists un Formula 1 funkcionārs. Viņš bija Formula 1 autosacīkšu komandu Frank Williams Racing Cars un Williams Grand Prix Engineering dibinātājs.
Dzīvesgājums
Frenks Viljamss piedzima 1942. gada 16. aprīlī Sautšīldsā, Anglijas ziemeļos. Viņa tēvs bija kara laika Karalisko Gaisa spēku bumbvedēju pilots, māte bija skolotāja. Pēc tam, kad viņa vecāki izšķīrās, viņš tika nosūtīts uz Skotijas internātskolu, kad viņam bija tikai septiņi gadi. Tur 1950. gadu beigās sākās viņa aizraušanās ar automašīnām — pēc gadījuma, kad draugs viņu pavizināja ar savu automašīnu Jaguar XK150S.
Frenks Viljamss sākotnēji autosacīkstēs piedalījās kā braucējs un mehāniķis. Viņš debitēja sacīkstēs 1961. gadā, braucot ar Austin A40 sedanu, pēc tam pārejot uz Formula 3. Naudas līdzekļus viņš guva strādājot par ceļojošu pārtikas pārdevēju. 1966. gadā viņš dibināja Frank Williams Racing Cars autosacīkšu komandu. Tā vairākus gadus piedalījās Formula 2 un Formula 3 sacīkstēs. Pēc tam, kad Viljamss iegādājās vecu Brabham šasiju, braucējs Pīrss Karidžs ar to varēja piedalīties vairākās Formula 1 sacīkstēs, un 1969. gadā divreiz izcīnīja otro vietu.
Tā kā Viljamsam sāka trūkt naudas, viņš cerēja saņemt finansiālu atbalstu no cigarešu ražotāja Marlboro un autoražotāja Iso. Ar to nepietika, tādēļ 1976. gadā komanda tika pārdota naftas magnātam Volteram Vulfam. Lai gan komanda turpināja pastāvēt, tā vairs nepiederēja Viljamsam, un 1977. gadā viņš kopā ar vienu no saviem ilglaicīgajiem darbiniekiem, inženieri Patriku Hedu, pameta komandu. Viņi iegādājās vecu paklāju ražotni Didkotā (Oksfordšīra) un dibināja Williams Grand Prix Engineering (saīsināti — Williams) komandu. Klejs Regaconi 1979. gadā izcīnīja komandas pirmo uzvaru, bet 1980. gadā Alans Džonss kļuva par pirmo Williams braucēju, kas uzvarēja Formula 1 pasaules čempionātā.
Frenks Viljamss nomira.
Privātā dzīve
Frenks Viljamss 1967. gadā iepazinās ar Virdžīniju Beriju (en), un 1974. gadā viņi apprecējās. Laulībā piedzima divi dēli — Džonatans un Džeimijs, kā arī meita Klēra, kura vēlāk kļuva par Williams sacīkšu komandas vadītāja vietnieci. Virdžīnijai 2010. gadā tika atklāts vēzis, un viņa 2013. gadā nomira 66 gadu vecumā.
Pēc autoavārijas Francijā, 1986. gada martā Viljamss bija daļēji paralizēts. Viņš ar īrētu auto brauca no Pola Rikāra trases uz lidostu Nicā. Viljamsa auto kļuva nevadāms un apvēlās. Tā kā viņš nebija piesprādzējies, viņš ietriecās jumtā, kas izraisīja mugurkaula bojājumus. Kopš tā laika Viljamss lietoja ratiņkrēslu.
1986. gadā Apvienotās Karalistes karaliene Elizabete II piešķīra Viljamsam Britu impērijas Komandiera ordeni (CBE), un 1999. gadā iecēla viņu bruņinieku kārtā. Par darbu ar Renault dzinējiem viņš kļuva par Francijas Goda Leģiona ordeņa kavalieri.
Sigulda (stacija)
Sigulda ir dzelzceļa stacija Siguldā, dzelzceļa līnijā Rīga—Lugaži. Siguldas stacija ir dīzeļvilcienu maršruta Rīga—Sigulda galapunkts un šeit pietur arī Valmieras un Valgas maršrutu dīzeļvilcieni. Sigulda ir C biļešu zonas gala stacija. Stacijā darbojas biļešu kase. Maksa par braucienu no Rīgas līdz Siguldai ir 1,89 eiro (2022).
Vēsture
Siguldas stacija (Segewold, Зегеволд) tika ierīkota līdz ar dzelzceļa līnijas dzelzceļa līnijas Rīga—Pleskava izbūvi. 1925. gadā pēc arhitekta, profesora Pētera Federa projekta uzbūvēta Latvijas lepnākā stacijas ēka. Otrā pasaules kara laikā tā tika iznīcināta. Tagadējā stacijas ēka uzbūvēta 1950. gadā.
Stacija 2012.—2014. gadā rekonstruēta, izbūvēti divi jauni un paaugstināti peroni. Uzgaidāmā telpa arī ir izremontēta un stacija apvienota ar Siguldas autoostu (autoostas kases slēgta). Stacijas ēkā atrodas Siguldas tūrisma informācijas centrs, Siguldas novada pašvaldības policija, veikals "Narvesen".
Līdz 1948. gadam starp Siguldu un Līgatni pastāvēja stacija Vildoga.
Raimons Kopa
Raimons Kopa, dzimis Kopaševskis (dzimis, miris ), bija Francijas futbola uzbrucējs, 1950. gadu Francijas futbola izlases neatņemama sastāvdaļa. Viņš bija lielisks un vispusīgs saspēles veidotājs un guva arī daudz vārtu.
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Karjeras statistika
!Kopā||45||18
Speak My Mind
Speak My Mind ir Bejonse Noulza balāžu izlases albums.
Vadīhs Saāds
Vadīhs Saāds (ar; dzimis 1948. gadā) ir libāniešu izcelsmes Austrālijas dzejnieks un žurnālists. Strādājis kā žurnālists Beirūtā, Londonā, Parīzē un Nikosijā. 1988. gadā emigrēja uz Austrāliju, kur sāka strādāt par vadošo redaktoru Sidnejas libāniešu laikrakstā Annahar.
Publicējis 12 dzejoļu krājumus arābu valodā. Daži no tiem ir tulkoti angļu, vācu, franču, spāņu un citās valodās. Piedalījies daudzos dzejas festivālos Austrālijā un Eiropā. Kritiķi Saādu uzskata par vienu no mūsdienu izcilākajiem arābu valodā rakstošajiem dzejas autoriem.
Vitebskas kņazi
Vēsture
Pēc Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča nāves viņa valstī izveidoja Druckas, Minskas un Vitebskas dalienu kņazistes. Par pirmo Vitebskas kņazu 1101. gadā iecēla kņaza Vseslava dēlu Svjatoslavu. Pēc tam, kad Kijivas lielkņazs Mstislavs Vladimirovičs Lielais 1129. gadā anektēja Polockas zemes un aizsūtīja Svjatoslavu trimdā, par Vitebskas kņazu 1129. gadā kļuva viņa dēls Vasiļko, kas vēlāk kļuva arī par Polockas kņazu. 1139. gadā sakās Vitebskas kņazu cīņa par varu Polockā ar Druckas un Minskas kņaziem, kas turpinājās līdz pat 13. gadsimta vidum.
1165.—1167. gadā Vitebskas kņazi uz laiku nokļuva Smoļenskas kņazu atkarībā. Kad Polockā saka valdīt lietuviešu cilmes kņazs Tautivils, par Vitebskas kņazu viņš iecēla savu dēlu Konstantīnu. Ap 1270. gadu Vitebskas kņazi uz laiku nonāca Zelta Ordas, pēc tam atkal Lietuvas dižkunigaitijas atkarībā. Kopā ar Lietuvas dižkungu Traideni piedalījās 1275. gada Daugavpils aplenkumā
Pēdējais Polockas Rurikoviču dinastijas kņazs Vitebskā bija Jaroslavs Vasiļkovičs, kurš izdeva savu meitu Mariju pie vīra Lietuvas dižkunigaiša dēlam Aļģirdam. 1393. gada par Vitebskas kņazu kļuva viņa dēls Vītauts, kurš Vitebskas kņazistes pārvaldei iecēla vietvalžus. 1396. gada vietvaldis bija Švitrigailis. No 1503. gada Vitebskas vietvalži sāka dēvēt sevi par vaivadiem un 1508. gadā tika izveidota Vitebskas vaivadija, kas pastāvēja līdz 1772. gadam, līdz tās iekļaušanai Krievijas Impērijas sastāvā. 1802. gadā tika izveidota Vitebskas guberņa.
Pinters
Pinters var būt:
Omega (nozīmju atdalīšana)
Vārdam Omega iespējamas vairākas nozīmes:
Ainārs Podziņš
Ainārs Podziņš (ru; dzimis Jūrmalā) ir latviešu tautības Krievijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja un centra uzbrucēja pozīcijās. Pašlaik (2018) spēlē Francijas hokeja līgas komandas LHC Les Lions sastāvā.
Spēlētāja karjera
A. Podziņš ir dzimis Jūrmalā, bet viņa bērnībā ģimene izceļoja uz Maskavu, kur nodarbojās ar uzņēmējdarbību. Ilgāku laiku A. Podziņam bija Krievijas pase, un viņš ir spēlējis arī vairākās Krievijas junioru izlasēs. 2010. gada vasarā A. Podziņš atguva Latvijas pilsonību, tomēr turpināja pārstāvēt Krievijas hokeja izlases.
2009. gada KHL draftā viņu Rīgas "Dinamo" izvēlējās ar kopējo 59. numuru. "Dinamo" pārstāvēja laikā no 2010. līdz 2012. gadam. 2012.—2013. gada sezonā klubs izlēma Podziņu nosūtīt uz Baltkrievijas Ekstralīgas vienību HK Liepājas Metalurgs, kura sastāvā uzbrucējs spēlēja līdz decembra nogalei. 2012. gada decembrī līgumu ar Rīgas "Dinamo" lauza, pēc tam pārgāja uz Čehovas "Vitjaz". "Vitjaz" rindās nākamajās divās sezonās kopā aizvadīja 24 KHL spēles.
Video Fan Pack
Video Fan Pack ir amerikāņu Destiny's Child DVD, kas tika izdots 2008 gada 8. janvārī.
Roberts Jekimovs
Karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru R.Jekimovs uzsāka 2005.—2006. gada sezonā, kad spēlēja SK Rīgas 20 rindās. Tajā viņš spēlēja līdz pat 2007.—2008. gada sezonas beigām. 2008.—2009. gada sezonu hokejists aizvadīja Zviedrijas junioru līgas kluba Brynäs IF rindās. 2009.—2010. gada sezonu uzsāka Baltkrievijas Ekstralīgas klubā Rīgas "Dinamo Juniors", taču turpināja to Somijā, Jokipojat kluba sastāvā.
No 2011. līdz 2013. gadam spēlēja SM līgas kluba Lapēnrantas "SaiPa" sastāvā, taču tad noslēdza divu gadu līgumu ar Tamperes "Ilves" vienību. "Ilves" rindās 39 spēlēs Jekimovs atzīmējās vien ar 11 (5+6) punktiem, un pēc sezonas beigām līgumu abas puses lauza. 2014.—15. gada sezonas ievadā Jekimovs uz pārbaudes laiku pievienojās Austrijas hokeja līgas vienībai Grācas "99ers", taču pēc pārbaudes laika beigšanās līgums ar spēlētāju netika noslēgts. Gada nogalē pievienojās KHL vienībai Mitišču "Atlant", tās rindās aizvadot divas spēles.
2020.—21. gada sezonā HK Zemgale sastāvā izcīnīja Latvijas čempionāta sudraba medaļas, tika atzīts par līgas labāko uzbrucēju. Nākamajā sezonā Jekimovs kopā ar komandu izcīnīja Latvijas čempiona titulu.
Latvijas izlases rindās spēlējis 2009. gada un 2013. gada Pasaules čempionātā, 2013. gada Olimpiskās kvalifikācijas turnīrā, kā arī trijos Pasaules čempionātos junioriem un divos Pasaules čempionātos U-18 jauniešiem.
Haiti (sala)
Haiti jeb Espanjola ir otra lielākā sala Karību reģionā, Lielo Antiļu salu grupā. Politiski tā ir sadalīta starp divām valstīm: Haiti rietumos un Dominikānu austrumos. Salas platība ir 76 192 km². Salas garums rietumu-austrumu virzienā sasniedz aptuveni 650 km, bet platums ziemeļu-dienvidu virzienā aptuveni 240 km.
Jēkabpils Vissvētās Dievmātes Patvēruma pareizticīgo baznīca
Jēkabpils Vissvētās Dievmātes Patvēruma pareizticīgo baznīca (vēsturiski Jēkabpils uniātu baznīca) ir viens no lielākajiem dievnamiem Jēkabpils pilsētā. Atrodas Brīvības ielā 167, netālu no Vecpilsētas laukuma. Baznīca ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Baznīca tiek atjaunota par pareizticīgo draudzei saziedotajiem līdzekļiem.
Haiti (sala)
Vēsture
1492. gadā Kristofors Kolumbs atklāja šo salu un nosauca par Espanjolu (La Isla Española). Spāņu kolonizācijas laikā tā bija pazīstama arī kā Santodomingo (Santo Domingo).
Jēkabpils Vissvētās Dievmātes Patvēruma pareizticīgo baznīca
Vēsture
Pēc Krievu—poļu—zviedru kara (1600—1629) Latgalē un vēlāk arī Kurzemē aktīvi un ar vietējās varas atbalstu izvērsās katoļu misionāru darbība. Ap 1728. gadu Jēkabpilī sāka darbību no koka celtais baziliaņu Dievmātes Patvēruma jeb Pokrova Uniātu klosteris. Tas tika uzcelts, pateicoties baziliaņu ordeņa līdzekļiem un grāfa Borha dāvinātajiem gruntsgabaliem. Klostera teritorija aizņēma veselu kvartālu no Vecpilsētas laukuma līdz Katoļu un Brīvības ielām. Pašreiz esošās abas ēkas- Tautas nams (bijušais Aizsargu nams) un pilsētas bibliotēka (bijušais ugunsdzēsēju depo) ir būvētas uz klostera ēku pamatiem, pamatojoties uz to, Tautas nams atrodas valsts arhitektūras pieminekļu sarakstā.
No koka celtais klosteris nodega kāda ugunsgrēka laikā 1773. gadā, tā vietā 1783. gadā baziliaņi uzcēla jaunu mūra klosteri un tam līdzās plašu mūra baznīcu, izmantojot ordeņa un draudzes, kas bija uniāti - grieķu rita katoļticīgie, līdzekļus. Šī dievnama ēka ir pašreiz esošā baznīca. Jaunā Dievmātes Patvēruma baznīca bija viena no lielākajām un skaistākajām Jēkabpilī un tās apkārtnē, kuru pēc pilnīgas darbu pabeigšanas iesvētīja 1787. gadā. Aptuveni pēc 20 gadiem baznīcas ēkas stāvoklis pasliktinājās, tai bija nepieciešams remonts, bet tam trūka līdzekļu. 1827. gadā baznīca pārgāja Polockas Grieķu uniātu garīgās konsistorijas pakļautībā un Baltkrievijas uniātu baznīcu provinciālam, ko vada Josefats Mudrovičs. Starp dažādām baznīcas pārvaldes institūcijām turpinājās sarakste par baznīcas ēkas remonta nepieciešamību, kamēr ēkas stāvoklis pasliktinājās, līdz konsistorija 1832. gadā nodeva Jēkabpils uniātu klostera pārvaldi A. Vainovskim, kura vadības laikā 1833. gadā tika iegūti līdzekļi, kurus izmantoja remonta vajadzībām: tika izveidota jauna vienkāršāka fasāde, iegādāts 141 mārciņu smags zvans un veikts ērģeļu remonts. Četrus gadus vēlāk konsistorija A. Vainovska vietā iecēla klostera pārvaldes amatā M. Stržeļecki, kurš baznīcā ierīkoja pēc Daugavpils grenadieru pulka sapieru bataljona auditora Počinska zīmējuma veidotu ikonostasu. Vienlaicīgi baznīcā tika arī izmantots vecais, greznais un lielais mūra altāris ar četrām kolonnām, dzegām un kapiteļiem.
Krievijas impērijas laikā uniātu ticību un tās piekritējus pakļāva represijām — tika vajāti un izskausti, arī pareizticīgo baznīcas vadība uniātus neatzina. Faktiski represijas no valsts puses zināmā mērā bija atbildes reakcija uz spēcīgajām pareizticīgo vajāšanām Žečpospolitā (arī Kurzemē) kopš 1589. gada Brestas Ūnijas nodibināsanas. 1839. gadā ar imperatora Nikolaja I pavēli par Ūnijas aizliegšanu kādreizējā uniātu — baziliaņu klostera baznīca pārgāja pareizticīgo valdījumā un kļuva par pareizticīgo baznīcu. No 1843. gada draudzes priekšnieks bija virspriesteris (protohierejs) Haritons Gerbačevskijs (†1896). 1861. gadā draudzē ietilpa 276 draudzes locekļi. 1850. gadā Dievmātes Patvēruma jeb Pokrova draudze tika apvienota ar Svētā Gara draudzi vienā draudzē. 1853. gadā pēc Svētās Sinodes lēmuma vecā koka Svētā Gara baznīca avārijas stāvokļa dēļ tika slēgta dievkalpojumiem un tās draudze tika pārcelta uz plašo Dievmātes Patvēruma baznīcu. 1861. gadā draudzes locekļu skaits bija 276. 1878. gada Jēkabpils ugunsgrēka laikā, kad liela daļa pilsētas ēku nodega, Dievmātes Patvēruma baznīca palika neskarta. No 1888. gada, kad tika atjaunota Svētā Gara baznīca, draudzi vadīja virspriesteris Vsevolods Saharovs (†1918). Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1915. gada pavasarī sākās evakuācija, kuras laikā zvans un citas vērtīgas lietas steidzīgi aizvestas uz Krieviju, kur Pilsoņu kara, revolūcijas notikumu un boļševiku īstenotās vajāšanas laikā pret Baznīcu pazudušas. 1920. gados pilsētas dievnami tika atjaunoti, Svētā Gara (jaunajā baznīcā, kas tika uzcelta 1888. gadā) un Svētā Nikolaja bija latviešu pareizticīgo draudzes baznīcas, bet Dievmātes Patvēruma baznīcā bija krievu pareizticīgo draudze. No 1921. gada baznīcu vadīja virspriesteris Vladimirs Borodinskijs (†1935) un piekalpoja priesteris Sergijs Pokrovskijs līdz 1941. gadam. 1927. gadā tika iegādāts 930 kg smagais zvans, kurš tika izliets Liepājā. Dievkalpojumi notika arī Otrā pasaules kara laikā.
1950. gada maijā padomju vara Dievmātes Patvēruma (Uniātu) baznīcu draudzei atsavināja visus baznīcas piederumus un draudzes locekļi pārnesa svētbildes uz Svētā Gara baznīcu. Toreiz draudzes vadītājs bija virspriesteris Nikolajs Lapikens (Lapekins), kurš 10 gadus bija ieslodzīts padomju koncentrācijas nometnēs, bet pēc tam kalpoja Jēkabpilī līdz pat savai nāvei 1973. gadā. Dievnamā tika iekārtota mēbeļu noliktava. Tika arī nojaukts baznīcas skaistais žogs. 1956. gadā baznīcas telpās tika iekārtota Jēkabpils Vēstures muzeja mākslas nodaļas ekspozīcija.
Atmodas laikā baznīca tika atdota Latvijas Romas katoļu baznīcai, kura vēlāk to atdeva Latvijas Pareizticīgo baznīcai. Dievnama atdzimšana saistīta ar kultūras aktivitātēm pilsētā. Pēc Jēkabpils Tautas teātra izrādēm "Vectēva mājas", kas notika baznīcas ēkā, sabiedrība sāka pievērst uzmanību šai aizmirstajai baznīcai.
1954.—1955. gada NBA sezona
1954.—1955. gada Nacionālās basketbola asociācijas sezona bija 9. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 9 komandas (visas no ASV), taču sezonas laikā izjuka Baltimoras "Bullets".
Skype
Skype ir telesakaru lietojumprogramma, kas specializējusies videočatu un balss zvanu nodrošināšana bez maksas no sava datora, planšetdatora, mobilajām ierīcēm citiem Skype lietotājiem, vai arī uz tālruņiem par maksu. Papildu iespējas ir tūlītēja ziņojumapmaiņa, datņu sūtīšana, dzīvo sarunu meklēšana (SkypeFind) un meklēšanas dzinis vietu un iestāžu meklēšanai.
1954.—1955. gada NBA sezona
Par NBA čempioniem kļuva Sirakjūsas "Nationals" spēlētāji, kas septiņu spēļu finālsērijā pieveica Fortveinas "Pistons" ar 4—3. Finālsērija ilga no līdz. Par sezonas rezultatīvāko spēlētāju kļuva Nīls Džonsons ("Warriors").
Skype
Programmatūras izstrādātājs ir Skype Technologies, un šī uzņēmuma galvenais birojs atrodas Luksemburgā, biroji — Londonā, Tallinā, Tartu, Prāgā un Sanhosē. Kopš palaišanas Skype ir piedzīvojis milzīgu popularitātes pieaugumu gan bezmaksas, gan maksas pakalpojumos.
1954.—1955. gada NBA sezona
1954. gada NBA drafts notika, tajā Baltimoras "Bullets" ar pirmo numuru izvēlējās Frenku Selviju. 5. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Madison Square Garden arēnā Ņujorkā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 100-91. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Bostonas "Celtics" spēlētājs Bils Šērmans.
Skype
Funkcijas
Skype piedāvā dažādas lietošanas funkcijas:
1954.—1955. gada NBA sezona
Regulārā sezona
Piezīmes
Skype
Izmantošana
2017. gadā reģistrēto Skype lietotāju skaits sasniedza 1,33 miljardus. Tiek lēsts, ka līdz 2023. gadam to skaits sasniegs 2 miljardus.
Vēsture
Skype 2003. gadā izveidoja zviedrs Niklass Zennstrēms (Niklas Zennström) un dānis Januss Frīss (Janus Friis). Lietojumprogrammatūras kodu rakstīja igauņu programmētāji Ahti Heinla, Prīts Kasesalu un Jāns Tallins. Sākotnēji plānotais nosaukums bija Skyper, kā vārdu sky un peer salikums, bet tika konstatēts, ka nav pieejami interneta domēni šādam nosaukumam, tādēļ nosaukums tika mainīts, noņemot tajā pēdējo burtu. Pirmā sabiedrībā pieejamā versija tika palaista. 2005. gada septembrī The Skype Group par 3,1 miljardu ASV dolāru iegādājās eBay. 2006. gada janvārī tika izveidota videokonferences lietošanas funkcija. 2011. gada maijā par 8,5 miljardiem ASV dolāru to pārpirka Microsoft.
Odekolons
Pirmo reizi kā parfimērijas izstrādājums odekolons parādījās 1725. gadā. Pirmā odekolona pamatā bija citrusaugu eļļa. Odekolona ražošanai vispirms izveido noteiktu ēterisko eļļu, smaržvielu un citu vielu maisījumu (kompozīciju), kuram pievieno ūdeni un etilspirtu (70—90%). Šis maisījums ir jānostāvina un pēc tam jāfiltrē. Pēc tam to iepilda slēgtos flakonos. Atšķirībā no smaržām odekolonā ir mazāk smaržvielu (2—8%).
Kristīgā baznīca
Vēsture
Kristīgā baznīca radās mūsu ēras sākumā Jūdejā, Romas impērijā, balstoties uz Jēzus Kristus mācību. Tiek uzskatīts, ka pirmā kristiešu draudze izveidojās Jeruzalemē jau 50 dienas pēc Jēzus augšāmcelšanās. Ap 50. gadu Jeruzalemē notika pirmais apustuļu koncils. Baznīca izplatījās pa visu Romas impēriju un arī ārpus tās, par spīti tam, ka vairākus gadsimtus Romas impērijā tā bija aizliegta un notika kristiešu vajāšanas, līdz 313. gadā Milānas edikts atļāva reliģijas brīvību Romas impērijā. Baznīca Romas impērijā bija sadalīta diecēzēs, no kurām augstākās bija Romas, Aleksandrijas, Antiohijas, Jeruzalemes un vēlāk arī Konstantinopoles. No šīm vienīgi Roma atradās impērijas rietumu daļā, tādēļ par rietumu baznīcas galvu izvirzījās Romas bīskaps (pāvests), tomēr bija arī draudzes, kas neatzina Romas autoritāti. Noformējās garīdzniecības hierarhija un garīdzniecība izveidojās kā īpaša sabiedrības kārta.
3. gadsimta beigās — 4. gadsimta sākumā radās pirmie klosteri. Par vienu no klosteru sistēmas pamatlicējiem tiek uzskatīts Nursijas Benedikts, kurš nodibināja arī pirmo mūku ordeni. Visa 4. gadsimta laikā baznīcas iekšienē notika divu galveno uzskatu sadursme — Trīsvienības atbalstītāji pret ariāņiem, tomēr pamazām vairākos ekumeniskajos koncilos (Nīkajas, Konstantinopoles u.c.) virsroku guva pirmie. Koncilos noformulēja arī citas ticības pamatnostādnes un priekšstatus. 380. gadā imperators Teodosijs I pasludināja kristietību par Romas valsts reliģiju, tomēr jau pēc viņa nāves impērija sadalījās Rietumromas un Austrumromas impērijās, kas radīja pamatu, lai baznīca abās valstīs arvien vairāk attālinātos viena no otras. Formāla baznīcas šķelšanās tomēr notika tikai 1054. gadā, izveidojoties Romas un Konstantinopoles baznīcai.
7. gadsimta beigās lielas bijušās Romas impērijas teritorijas iekaroja Islāma kalifāts, tomēr Eiropa, izņemot Ibērijas pussalas dienvidu daļu, palika neieņemta. 15. gadsimtā kristīgo baznīcu Dienvidaustrumeiropā apdraudēja augošā Osmaņu impērija (Konstantinopoles krišana 1453. gadā). 16. gadsimta sākumā Rietumeiropā sākās reformācijas kustība, kuras mērķis bija tuvināt kristīgo baznīcu tās pirmsākumiem. Reformācijā no katoļu baznīcas, atdalījās vairākas konfesijas — luterāņi, kalvinisti, anglikāņi u.c. Šajā laikā notika arī lielie ģeogrāfiskie atklājumi, kuri veicināja kristietības izplatīšanos citos kontinentos, un mūsdienās kristietība ir lielākā reliģija pasaulē.
SwissCube
SwissCube ir Šveices pirmais pavadonis. Nanopavadoni izgatavoja studenti no Lozannas federālās politehniskās skolas (École Polytechnique Fédérale de Lausanne, EPFL). Kosmiskais aparāts orbītā tika palaists 2009. gadā.
SwissCube ar masu aptuveni 1 kg izgatavots pēc CubeSat 1U formas. Pavadonis paredzēts atmosfēras augšējo slāņu spīdēšanas (naktī) pētījumiem, kā arī izmēģināt tehnoloģijas, kuras tiks lietotas nākamos kosmiskajos aparātos. To izmanto arī kā amatieru radio pavadoni.
Lidojuma gaita
SwissCube tika palaists 06:21 UTC ar nesējraķeti PSLV-CA, sērijas numurs C14, no Satiša Dhavana kosmosa centra. Tas bija sekundārā krava pavadonim Oceansat-2 un kopā ar to tika palaisti pavadoņi: BeeSat, UWE-2, ITU-pSat1 un derīgās kravas Rubin 9.1, Rubin 9.2.
Pavadoni sākotnēji vadīja no EPFL Kosmosa centra, un misija bija paredzēta 3 — 12 mēnešiem. 2012. gada decembrī, pēc vairāk nekā divu gadu darbības kontrole pār SwissCube tika nodota radioamatieru HB9MFL stacijām Šveicē un Nīderlandē. EPFL Kosmosa centrs, kas tika pārdēvēts par Šveices Kosmosa centru, turpmāk pārorientējās uz jaunu nanopavadoņa projektu CleanSpace One, kas demonstrētu SwissCube noķeršanu un novadīšanu no orbītas.
Misery Business
"Misery Business" ir amerikāņu poproka grupas Paramore pirmais singls no otrā studijas albuma Riot!. Singls tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Fueled by Ramen. Singla videoklips tika nominēts 2007. gada Kerrang! balvai par gada labāko video, taču zaudēja Fall Out Boy videoklipam dziesmai "This Ain't a Scene, It's an Arms Race". Dziesma tika iekļauta NHL 08 un Saints Row 2 spēļu dziesmu sarakstā.
Kalupe (nozīmju atdalīšana)
Kalupe var būt:
Hiphopa dejas
Hiphopa dejas ir ielu deju stils, kas galvenokārt tiek izpildīts hiphopa mūzikas pavadījumā vai ir attīstījies kā daļa no hiphopa kultūras.
Ar hiphopu saistās breikošana, dīdžejošana, grafiti un arī repošana. Šis mūzikas un kustības stils aizsākās Ņujorkā, precīzāk Bronksā. Tas radās 1969. gadā. Ar to pirmie sāka aizrauties melnādainie cilvēki, viņi mācījās gan breikot, gan repot, gan zīmēt grafiti uz māju sienām un citām vietām. Hiphopa sacensības toreiz notika uz ielām, un hiphops tika iesaukts par "ielu dejošanu". Hiphopa kustības tiek balstītas uz mūzikas ritmu, ko apgūst pakāpeniski un ilgstoši. Hiphopa mūzikai ir ļoti daudz žanru, un pie katra žanra kustības atšķiras gan fiziskā, gan vizuālā ziņā. Hiphopa kultūra ir viena no visizplatītākajām pasaulē. Šai kultūrai pat piederas savs ģērbšanās stils.
Zvārtes iezis
Zvārtes iezis ir devona smilšakmens iežu atsegums Latvijā. Atrodas Cēsu novada Drabešu pagastā, Gaujas nacionālajā parkā. Iezis ir arī valsts nozīmes aizsargājamais ģeoloģiskais dabas piemineklis.
Ieža raksturojums
Atsegumam ir divas nosacītas daļas — dienvidaustrumos, attālāk no Amatas atrodas līdz 44 m augsta, pusloka formas nobrukuma krauja, ziemeļrietumos atrodas Amatas apskalots līdz 19 metrus augsts klints izcilnis. Kopējais kraujas garums ap 200 m. Krauja ir ļoti stāva, pakļauta virzemes un pazemes ūdeņu iedarbībai, vējam, salam un citām dabas pārādībām. Lielāko daļu šī ieža aizņem Gaujas svīta, bet pašā kraujas augšdaļā ir aptuveni 3m biezs Amatas svītas atsegums. Starp klinti un krauju Zvārtes iezī ir aleirolīts, kuru pārsedz baltie smilšakmeņi. 1939. gadā pie Zvārtes ieža Amatas gultne tika iztaisnota, lai upes sānu erozijas dēļ milzīgais smilšakmens izcilnis neietu bojā — kopš šī laika arī vērojama pakāpeniska atseguma dienvidaustrumu daļas nobrukšana un aizaugšana. 200 m lejpus Zvārtes iezim Amatas otrā krastā atrodas Miglas iezis, saukts arī par Mazo Zvārtes iezi un Pļavas iezi (augstums 14 m).
Apkārtne
Lai objekts būtu pieejams apskatei un vienlaikus lielā tūristu plūsma nenodarītu lielu ļaunumu trauslajai klintij, ap Zvārtes iezi Gaujas nacionālā parka administrācija izveidojusi tūrisma infrastruktūru — koka kāpnes, celiņu, iekārto tiltu pār Amatas upi un attālāk no ieža - automašīnu un autobusu stāvvietu un tūrisma informācijas centru. Gaujas nacionālais parks sadarbībā ar vietējiem zemes īpašniekiem kopj no ieža pārredzamo ainavu — tiek pļauta iezim tuvākā pļavas daļa, savukārt attālāko pļavas daļu nogana zirgi, pēc iespējas labā kārtībā tiek uzturēta visos tūristu attēlos redzamā rija, kas pēc nostāstiem 1872. gada vētrā aiznesta no Zvārtes mājām uz Vieļu, kur to atjaunoja 1986. gadā.
Tūrisma maršruti
Zvārtes iezis ir iekļauts dažāda veida tūrisma maršrutos. Piemēram, viens no tādiem ir maršruts autotūristiem – Ķempju ev.lut. baznīca - Rehabilitācijas centrs ”Līgatne” un Padomju laika slepenais pazemes bunkurs - Ķūķu klintis - Zvārtes iezis - Āraišu apkārtne (ezerpils, pilsdrupas, baznīca ar mācītajmuižu), vējdzirnavas - Ērgļu (Ērģeļu) klintis. Arī kājāmgājēju maršrutos Zvārtes iezis ir iekļauts - Kārļu zivjaudzētava - Zvārtes iezis. Maršruta izstaigāšana varētu prasīt aptuveni 2 – 3 stundas. Diemžēl nav labiekārtots, tikai marķēts ar oranžas krāsas atzīmēm uz koku stumbriem, atsevišķi posmi ir pat bīstami! Tiek piedāvāts arī labiekārtots, apmērām 1 stundu ilgs, kājāmgājēju maršruts - Zvārtes iezis - Veclauču tilts. [8]Takas garums ir 2,2 km. Abi kājāmgājēju posmi ir pielāgoti ģimenēm ar skolas vecuma bērniem, nelielām skolēnu grupām ar pavadoni, visiem tiem, kuru sirdīs ir mīlestība pret dabu. Visbeidzot arī velotūristiem būs, ko darīt. Piemēram vienas dienas velomaršruts - Līgatnes dabas takas – Līgatne – Skaļupes – Ķūķu klintis – Zvārtes iezis – Kārļi – Āraišu apkārtne – Ieriķi – Ķempji – Līgatne – Līgatnes dabas takas – kura garums ir aptuveni 55 km, [9]segums ~4% meža ceļš, ~70% grants ceļš, ~26% asfalts, ar vidēji grūtu – grūtu grūtības pakāpi, jārēķinās ar to, ka maršrutā asfaltētā ceļa segums dažviet būs nekvalitatīvs, daudz dažāda garuma nobraucienu un pacēlumu, pirms Zvārtes ieža nogāze ar 12% kritumu.
Infrastruktūra
Zvārtes ieža tuvumā apmeklētājiem pieejama autostāvvieta, 9 atkritumu urnas, velonovietnes, 9 piknika vietas, 5 labierīcības, apsaimniekotājs – Gaujas nacionālā parka administrācija izveidojusi koka kāpnes, kuras ved uz ieža virsotni, celiņu, iekārto tiltu pār Amatas upi, 3 skatu vietas, 1 nojumi ieža pakājē atrodas informācijas stendi, norādes 2 valodās, labiekārtotas takas (dabas taka gar Amatas krastiem; izziņas taka „Meža mātes valstībā”). Teritorijā un takās izvietotas virziena norādes vai tās ir marķētas (oranžs rombs uz koka stumbra). Šādas infrastruktūras dēļ iezis ir gan pieejams apmeklētājiem, gan tiek pasargāts no lielās tūristu plūsmas izraisītā postījuma. Tā kā vairākos takas posmos ir kāpnes, tad takas nav pieejamas cilvēkiem ar īpašām vajadzībām jeb apmeklētājiem ratiņkrēslos. Bet vismaz no stāvlaukuma līdz Zvārtes iezim ir iespējama pārvietošanās ratiņkrēslā, ceļa segums – šķembas. Pretī Zvārtes iezim, pļavā no 2002.gada atvērts apmeklētāju centrs, kurā ir iespēja iepazīt vietējo ārstniecības augu ekspozīciju; uzzināt par raganām, par zāļu sievām un senām tradīcijām; saņemt informāciju par ekskursijām, pārgājieniem un tūrisma maršrutiem; nopirkt dažādus suvenīrus, pastkartes, ceļvežus un kartes, kā arī uzkodas un atspirdzinošus dzērienus; iepazīties ar ēdināšanas iestādu un tuvāko naktsmītņu klāstu; iegūt informāciju par gida pakalpojumiem. Zvārtes ieža apmeklētāju centrā tiek piedāvāti arī vides gidu pakalpojumi, kā arī tiek organizētas nodarbības kopā ar Zvārtes raganu, zāļu tēju degustēšana, ārstniecības augu atpazīšana vai ir izdevība doties nakts pārgājienā pa Amatas taku.
Tuvākās naktsmītnes
Tūristi var pārnakšņot lauku mājās Imantas, kas atrodas 4,01 km attālumā no Zvārtes ieža, 5,42 km attālajās lauku mājās Briedīši, no viesu mājām tuvākās ir Kārļamuiža(4,26 km), Rakši (4,53 km), kā arī viesnīca Līgatne 4,21 km attālumā piedāvā savus pakalpojumus. Iepriekš minētās tūristu mītnes nav vienīgās Zvārtes ieža apkārtnē, bet tās ir tuvākās.
Apsaimniekošana
Galvenais apsaimniekotājs ir Gaujas Nacionālā parka administrācija, kura sadarbojas ar vietējiem zemes īpašniekiem, kas izpaužas kā regulāra ieža pārredzamās ainavas kopšana - tiek veikti pļaušanas darbi ieža apkārtnes tuvākajā pļavas daļā, kamēr attālākajā pļavas daļā ganās zirgi, kuru dēļ pļaušana vairs nav nepieciešama, arī tuvējo Vieļu mājas rija tiek pienācīgi apsaimniekota. Tūrisma birojs 1939. gadā izraka upei jaunu kanālu, tādējādi iztaisnojot Amatas gultni, kas aizkavē unikālā dabas pieminekļa sagraušanu upes straumes spēka ietekmē. Vēl uz Zvārtes ieža tika veikti nostiprināšanas darbi ar zāģu skaidām, kūdru, stādīti virši, lai to pasargātu no nobradāšanas un erozijas (dabiskajiem dēdēšanas procesiem) taču tas diemžēl neizdevās. 90. gados tūristu taku tika nožogota.
Leģendas
Zvārtes iezis ir apveltīts ar daudziem nostāstiem un teikām, kurās galvenie tēli ir raganas un velni. Tautas nostāsti vēstī, ka tie uzdarbojušies tuvējā apkārtnē, it sevišķi ziemas un vasaras saulgriežu laikā. Jāņu, Vasarsvētku un Vecgada naktīs labāk esot uz Zvārtes ieža pusi nerādīties, jo līdz pirmajiem gaiļiem te ilgstot velnu un raganu trači, padarot iezi par raganu sapulču vietu. Raganas uz slotām šurp lidojušas no Zilūža un Vilkates siliem. Vecais Zvārtes māju saimnieks Zariņš zina stāstīt: „Par raganām pārvērsties var tikai ļaunas sievietes. Tā nu var dzīvot mājā un dzīvot mežā, skriet pa zemi un skriet pa gaisu, būt redzama un kļūt neredzama, būt cilvēks un ne cilvēks. Raganas var uztaisīt negaisu un krusu. Tās var ar savu jājamo slotu noslaucīt pļavām rasu, lai tajās izkalst zāle, kā dažvasar tepat Zvārtes lejā. Tās var noraut no debesīm mēnesi un likt apstāties Amatai. Kungs, apžēlojies! Raganas var uzlaist slimības, pārvērst cilvēku akmenī…” To pierakstīja novadpētniece, rakstniece Melānija Vanaga.
Pasākumi
Zvārtes apkārtnē, Amatas takas aptuveni 6 km posmā no Kārļu zivjaudzētavas līdz Zvārtes iezim regulāri tiek rīkotas sakopšanas talkas, kurās tiek novākti pāri takai sakritušie koki, nocirsti zari un krūmi, lai neaizsedz skatu, atjaunoti marķējumi u.tml. 2013. gada 24. augustā tika rīkoti pirmie Zvārtes svētki par godu Zvārtes iezim, kad svinēja arī Gaujas nacionālā parka 40. jubileju. Varēja apskatīties gan Zvārtes ieža seno un mūsdienu fotogrāfiju izstādi, gan nopirkt kaut ko Zaļajā tirgū Zvārtes pļavā. Nu jau 4. reizi Zvārtes ieža pļavās notiek Brīvdabas seminārs „Ārstniecības un ēdamie augi”. Pie Zvārtes ieža rīko arī Latvijas ūdenstūrisma čempionāta sacensības „Amata 48”. Vēl tiek organizētas kāzu fotosesijas, atrakcijas, kā arī pieaugušo un bērnu kristības pie Zvārtes ieža. Gaujas Nacionālā parka dabas aizsardzības plāna precizētajā tūrisma infrastruktūrā apsaimniekošanas plānā, nepieciešamajā infrastruktūrā ietilpst jauni labiekārtošanas darbi, kas sevī ietver divu dabas taku labiekārtošanu, takas izbūvi un labiekārtošanu cilvēkiem ar īpašām vajadzībām, plānots ierīkot vairākus atpūtas komplektus, urnu, informatīvo norāžu skaitu palielināšanu, pievērsīs uzmanību zemsedzes erozijas novēršanai. Zvārtes iezis ir minēts Amatas novada attīstības programmā 2013.-2019.gadam, kur Zvārtes iezis tiek pieminēts kā viens no nozīmīgākajiem objektiem, minēti labiekārtotie posmi, kuros ietilpst Zvārtes iezis, tūrismā plānots attīstīt tūrisma infrastruktūru un pakalpojumu dažādību.
18. februāris
18. februāris ir gada 49. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 316 (317 garajā gadā) dienas.
Novembris
Novembris (no la — 'deviņi') ir gada vienpadsmitais mēnesis. Latviešu mēneša senie nosaukumi ir salnas vai Mārtiņu mēnesis, savukārt lietuviešu senais nosaukums ir graudinis mėnuo, bet mūsdienās — lapkritis. Astroloģijā sākas ar Sauli Skorpiona zīmē, beidzas ar Sauli Strēlnieka zīmē.
Katoļi 1. novembrī atzīmē Visu svēto dienu (t.i., to svēto, kam nav piešķirta sava svinamā diena). Mārtiņi 10. novembrī (katoļiem 11.) ir aptuveni vidus starp rudens un ziemas saulgriežiem. Tika uzskatīti par ziemas sākumu. Senāk Latvijā 25. novembrī (katoļiem 26.) tika atzīmētas Katrīnas, bet 30. — Andreji. Katrīnas dažās vietās uzskatīja par veļu laika beigām. Mūsdienu Latvijā tiek atzīmēts 11. novembris — Lāčplēša diena un 18. novembris — Latvijas Republikas proklamēšanas diena.
Novembra vārda dienas Latvijā
Latviešu vārda dienu kalendārā novembrī pa dienām apkopoti šādi biežāk Latvijā lietotie cilvēku vārdi:
Latvijas Republikas iekšlietu ministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Latvijas Republikas iekšlietu ministri, kas ir Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Politiskā līmenī vada Iekšlietu ministriju.
30px Latvijas Republika (1918—1940) 30px
{{legend| #01796F | Latviešu zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #778899 | Bezpartejiskais Nacionālais centrs |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FFFF00 | Demokrātiskais Centrs |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #0000FF | Mazinieku partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #D8BFD8 | Nacionālā apvienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDA0DD | Progresīvā apvienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #BA55D3 | Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Latvijas Republika (1990—mūsdienas) 30px
{{legend| #87CEEB | Latvijas Ceļš |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #861623 | Demokrātiskā partija "Saimnieks" |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #A020F0 | Kristīgā Tautas partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FFB90F | Tēvzemei un Brīvībai/LNNK |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #EF9D48 | Tautas partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #24375B | Jaunais laiks |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #800080 | Latvijas Pirmā Partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #741569 | LPP/LC |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #99CC33 | Vienotība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #10A5DF | Zatlera Reformu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #c42027 | KPV.LV |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FFD700| Attīstībai/Par! |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FFA500 | Apvienotais saraksts |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Olīvija Ņūtona-Džona
Olīvija Ņūtona-Džona (en; dzimusi, mirusi ) bija Anglijā dzimusi un Austrālijā uzaugusi dziedātāja un aktrise. Dzīvnieku tiesību un vides aktīviste.
Viņa bija četrkārtēja Grammy balvas ieguvēja, pārstāvēja Apvienoto Karalisti 1974. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, kur ar dziesmu Long Live Love ieņēma 4. vietu.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1948. gadā Kembridžā vācu valodas skolotāja Brinlija Ņūtona-Džona un viņa Vācijas ebreju izcelsmes sievas Irēnas Helēnas, dzimušas Bornas, ģimenē. Viņas vectēvs bija Nobela prēmijas fizikā laureāts Makss Borns. Otrā pasaules kara laikā viņas tēvs strādāja britu pretizlūkošanas dienesta MI5 Enigmas projektā. 1954. gadā viņa kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Melburnā Austrālijā. Mācoties skolā, viņa nodibināja meiteņu popgrupu, 17 gadu vecumā izpildīja dziesmu muzikālā filmā. Pēc atgriešanās Anglijā viņa 1966. gadā ierakstīja savu pirmo singlu Till You Say You’ll Be Mine. Viņas ieraksti guva panākumus vairākos mūzikas žanros, tai skaitā popmūzikā un kantrimūzikā.
1973. gadā Olīvija Ņūtona-Džona devās uz ASV, kur viņas singli Let Me Be There (1973), If You Love Me, Let Me Know, I Honestly Love You (1974), Have You Never Been Mellow un Please Mr. Please (1975) tika pārdoti vairāk nekā miljons reižu. 11 viņas singli un 14 albumi bija sertificēti vismaz ar zelta disku pēc RIAA sistēmas un tika pārdoti vairāk nekā 100 miljonos kopiju visā pasaulē.
O. Ņūtona-Džona kopā ar Džonu Travoltu filmējās 1978. gada filmā "Breolīns" (Grease), kas kļuva par vienu no slavenākajām un komerciāli veiksmīgākajām Holivudā uzņemtajām filmām. 1981. gadā Ņūtonai-Džonai piešķīra zvaigzni Holivudas Slavas alejā.
.NET Messenger Service
The .NET Messenger Serviss (biežāk pazīstams kā MSN (saīsinājums no Microsoft Network)) ir Microsoft izstrādāta tūlītējas ziņojumapmaiņas sistēma. Tās lietotāju autentifikācijas sistēma izmanto Windows Live ID, kas atļauj katram no jebkuras e-pasta adreses reģistrēties ar Microsoft Paroli un sazināties ar citiem internet lietotājiem.
Olīvija Ņūtona-Džona
Dzīvesgājums
1992. gadā viņai diagnosticēja krūts vēzi, kas 2017. gadā recidivēja. Mirusi Kalifornijā 2022. gada 8. augustā 73 gadu vecumā.
.NET Messenger Service
Šis pakalpojums sadarbojas ar Windows XP operētājsistēmu, automātiski ielogojoties tad, kad lietotājs ielogojas Windows XP.
Harolds Pinters
Harolds Pinters (, dzimis, miris ) bija Anglijas dramaturgs, scenāriju autors, aktieris, teātra režisors un cilvēktiesību aizstāvis. Viņš bija viens no ietekmīgākajiem britu dramaturgiem 20. gadsimtā. 2005. gadā Harolds Pinters saņēma Nobela prēmiju literatūrā. Guvis panākumus arī kā kinoscenārists — saņēmis divas BAFTA kino balvas par scenāriju filmām The Pumpkin Eater (1964) un The Go-Between (1971), kā arī 1997. gadā ieguvis balvu BAFTA Fellowship (1997). Divreiz nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par labāko adaptēto scenāriju filmām "Franču leitnanta draudzene" (1981) un Betrayal (1983).