cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grieķijas konstitūcijas vēsture
1864.g. konstitūcija
Otrā konstitucionālā asambleja sanāca 1863. gadā pēc karaļa Otto gāšanas. Tās uzdevums bija izvēlēties jaunu karali un izstrādāt jaunu konstitūciju. Tā kā pirmais karaļa kandidāts, Lielbritānijas princis Alfrēds, atteicās no piedāvājuma, valdība kroni piedāvāja Dānijas princim Georgam, kurš kā grieķu karalis Georgs I tika kronēts par konstitucionālu monarhu. Jaunajā konstitūcijā suverēnā vara piederēja tautai un karalis bija atbildīgs konstitūcijas priekšā. Tika likvidēts Senāts, un vienkameras vēlētā parlamenta darba termiņš pagarināts līdz četriem gadiem. Deputāts vienlaicīgi nevarēja būt civildienesta ierēdnis vai pašvaldības vadītājs; šāds ierobežojums neattiecās uz armijas virsniekiem. Karalis saglabāja tiesības iecelt un atcelt ministrus, taču parlamentam tika piešķirtas tiesības izvērtēt to darbu. Karalim, ja tam piekrita valdība, bija tiesības atlaist parlamentu. Laikā no 1864. līdz 1875. tas noveda pie vairākām ārkārtas vēlēšanām, kad karalis atlaida sev netīkamas vairākuma valdības, vai iecēla mazākuma valdības. Lai arī konstitūcijā tas nebija norādīts, taču 1875. gadā karalis Georgs I apņēmās, ka turpmāk valdību veidot uzticēs tikai tiem politiķiem, kas ir uzvarējuši vēlēšanās un ieguvuši parlamenta vairākuma atbalstu.
1925. un 1927.g. konstitūcijas
Pēc Otrās Grieķu Republikas pasludināšanas, tika pieņemta jauna konstitūcija. Taču 1925. gada 24. jūnija apvērsuma īstenotāji apturēja tās darbu. Pēc 1926. gada 24. augusta atkal tika pieņemta jauna konstitūcija, kurā tika paredzēta vēlēta Prezidenta institūcija. Pēc 1935. gada referenduma valstī atjaunoja monarhiju, taču pagaidu parlamentam nepietika laika jaunas konstitūcijas izstrādāšanai vai esošās labošanai. Pēc Metaksas apvērsuma parlaments tika atlaists un apturēta vairāku konstitūcijas paragrāfu darbība.
1948.g. konstitūcija
1946. gada referendumā atkal tika apstiprināta monarhija, pie varas atgriezās karalis Georgs II un tika izstrādāta jauna, liberāla konstitūcija, taču tā netika pieņemta valstī notiekošā pilsoņu kara dēļ.
1952.g. konstitūcija
Pilsoņu karam beidzoties, uzvarējušie labējie spēki izstrādāja daudz konservatīvāku konstitūciju, kas ierobežoja daudzas no pilsoņu pamattiesībām un aizliedza komunistu partiju.
1968.g. konstitūcija
Pēc 1967. gada 21. aprīļa valsts apvērsuma daļēji tika apturēta vairāku konstitūcijas paragrāfu darbība. Pēc neveiksmīgā karaļa Konstantīna II pret-apvērsuma mēģinājuma 13. decembrī un bēgšanas uz Romu kopā ar premjerministru, valsts palika bez legāliem valsts vadītājiem. Huntas vadība par reģentu iecēla Ģenerālmajoru Zoitaki, kurš iecēla jaunu premjerministru, tādējādi saglabājot konstitucionalitātes šķietamību. 1968. gada maijā huntas pieņemtā un septembra referendumā pieņemtā konstitūcija saglabāja karaļa institūciju, taču precizēja un nostiprināja reģenta, kā valsts vadītāja, funkcijas. Konstitūcija arī uzticēja bruņotajiem spēkiem uzturēt sociālo un politisko kārtību valstī. Tika izveidota Konstitucionālā tiesa un ievērojamām pilnvarām apveltīta Nacionālās Drošības padome.
1973.g. konstitūcija
Pēc 1. jūnija republikas pasludināšanas, 29. jūlijā notika huntas kontrolēts referendums, kas apstiprināja pārēju uz prezidentālu republiku. Pēc huntas sabrukuma izveidotā nacionālās vienotības valdība pasludināja Konstitucionālo aktu, ar kuru tika atceltas 1973. un 1968. gada konstitūcijas un daļēji atjaunota 1952. konstitūcija. Netika atjaunoti tie paragrāfi, kas noteica valsts monarhistisko iekārtu. Valsts vadītāja - karaļa funkcijas pagaidām izpildīja republikas prezidents.
1975.g. konstitūcija
Kad 1974. gada referendumā atkārtoti tika nobalsots par republikas izveidošanu, 1975. gada 11. jūnijā parlamentā tika pieņemta jauna konstitūcija, kas paredzēja prezidentāli-parlamentāras demokrātijas izveidošanu. Lielākās izmaiņas tajā tika veiktas 1986. gadā, kad tika samazinātas prezidenta pilnvaras.
Uzpūstais grīslis
Uzpūstais grīslis (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši izplatīta arktisko, ziemeļu (boreālo) un kalnu apvidos. Latvijā suga bieži sastopama visā valsts teritorijā, mitrās pļavās un purvos, ūdenstilpju krastos, grāvjos un skrajos pārpurvotos mežos.
Apraksts
Augs ir zilganzaļš. Tā stublājs ir stāvs, gluds un trīsšķautņains. Lapas ir 0,2-0,5 cm šauras, stīvas, renesveida, garumā pārsniedz ziedkopu. Apakšējās lapu makstis ir sarkanīgas un šķeldrainas. Augam stublāja galotnē ir 1—3 vīrišķās vārpiņas. Ziedkopā ir 2—3 dievišķās vārpiņas, kuru diametrs ir 0,7-1 cm, tās ir stāvas, ar īsu kātiņu, atrodas zem vīrišķajām vārpiņām. Augļa pūslītis ir spīdīgs, dzeltenzaļš, 0,4-0,5 cm garš, garāks nekā pastrupā, dzeltenīgā segplēksne, pēkšņi sašaurināts divzobainā knābītī, no vārpiņas ass atstāv slīpi. Zied maijā un jūnija sākumā.
Tisas plātne
Tisas plātne ir tektoniskā mikroplātne Centrāleiropā. Kainozoja ērā norisinājās Vidusdonavas zemienē esošo tektonisko robežu izmaiņas. Adrijas plātnes virzība uz ziemeļiem uzsāka Alkapas plātnes (vai Pelso plātnes) un Tisas plātnes pagriešanos un pārvietošanos uz austrumiem. Zagrebas-Hornādas līnija tiek uzskatīta par bijušo plātņu robežu starp Āfrikas izcelsmes Pelso plātni un Eirāzijas izcelsmes Tisas plātni.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Azerbaidžānā
Sarakstā apkopotas tās vietas Azerbaidžānā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Azerbaidžānas ir iekļautas 2 vietas (abi kultūras objekti), savukārt 10 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Azerbaidžāna Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1993. gada 16. decembrī.
Maģari
Maģari var būt:
Dimitrijs Joannidis
Dimitrios Joannidis (el, Dimitrios Ioannidis; dzimis 1923. gada 13. martā Atēnās, miris 2010. gada 16. augustā) bija Grieķijas Karalistes armijas virsnieks, brigadieris, viens no vadošajiem Grieķijas militārās huntas locekļiem. Huntas vadītājs un Grieķijas Republikas faktiskais diktators no 1973. gada 25. novembra līdz 1974. gada 23. jūlijam. Pēc demokrātijas atjaunošanas tiesāts un 35 gadus pavadījis cietumā.
Ass valstu veiktās Grieķijas okupācijas gados darbojies pretestības grupā. Pēc kara mācījies Grieķijas Militārajā akadēmijā. Militārās zināšanas papildinājis Kājnieku skolā, Kara skolā un Kodolķīmisko bioloģisko ieroču skolā. Piedalījies grieķu pilsoņu karā.
Hunta
Joannidis piedalījās 1967. gada 21. aprīļa militārā valsts apvērsuma plānošanā un īstenošanā. Huntas valdībā viņš izvēlējās palikt otrajā plānā un kļuva par Grieķijas Militārās policijas vadītāju, kas izveidojās par vienu no režīma balstiem un terora instrumentiem. Militārā policija pieauga līdz 20 000 vīru, kas meklēja, arestēja un spīdzināja huntas politiskos pretiniekus.
Andis Kvēps
Andis Kvēps (dzimis ) ir latviešu aktieris.
Dimitrijs Joannidis
Hunta
Jau 1973. gada vidū, neapmierināts ar huntas vadītāja Georgios Papadopoulos liberalizācijas politiku un armijas lomas samazināšanu jaunizveidotās republikas valdībā, konservatīvais Joannidis sāka plānot apvērsumu. 1973. gada 14. novembra studentu sacelšanās un 17. novembra asiņainā apspiešana Atēnu Politehnikumā deva Joannidim iemeslu apvērsuma veikšanai 25. novembrī. Papadopoulos tika arestēts savā villā un paturēts mājas arestā. Tika iecelts jauns valsts prezidents, ģenerālis Gizikis un jauns premjerministrs, taču faktiskā vara tagad bija Joannidis rokās, kurš nevēlējās režīma liberalizāciju un plānoja ilgtermiņa militāro diktatūru valstī.
Krīze un krišana
Joannidis Grieķijā atkal ieviesa kara stāvokli, atjaunoja politiskās represijas un izvērsa aktīvu darbību, lai Grieķijai pievienotu galvenokārt etnisko grieķu apdzīvoto, kopš 1960. gada neatkarīgo Kipras republiku, tādējādi sasniedzot grieķu nacionālistu sapni par Enosis, grieķu apdzīvoto teritoriju apvienošanu vienā valstī.
Andis Kvēps
1975. gadā absolvējis Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti. Tajā pašā gadā ar Alekša lomu "Skroderdienas Silmačos" debitējis Nacionālajā teātrī. Nacionālajā teātrī ar pārtraukumiem nostrādājis līdz 20. gadsimta 90. gadiem, pēc tam pametis teātri. 2010. gadā atgriezies uz teātra skatuves, piedaloties Teātra observatorijas izrādē "Absints".
Dimitrijs Joannidis
Krīze un krišana
1974. gada 15. jūlijā Kipras Nacionālās gvardes daļas grieķu virsnieku vadībā gāza Kipras prezidentu, arhibīskapu Makarios III. Turcijas reakcija, 20. jūlijā iebrūkot turku apdzīvotajos Kipras ziemeļos, radīja reālas kara briesmas starp NATO valstīm Grieķiju un Turciju un noveda pie huntas krišanas 23. jūlijā. Šajā datumā prezidents Gizikis sasauca ievērojamāko demokrātijas perioda politiķu sapulci ar bruņoto spēku vadītājiem, kuras laikā militāristi piekrita atteikties no politiskās varas valstī un ļaut izveidot nacionālās vienotības valdību bijušā premjerministra Karamanlis vadībā.
Sods
1975. gada 14. janvārī Joannidis tika arestēts, un kopā ar pārējiem huntas locekļiem tiesāts par valsts nodevību, dumpi un līdzdalību slepkavībā (saistībā ar studentu sacelšanās apspiešanu). Viņam tika piespriests nāves sods, kas tika mainīts uz mūža ieslodzījumu. 2007. gadā tika noraidīts viņa lūgums par atbrīvošanu sakarā ar veselības problēmām.
Andis Kvēps
Filmējies filmās "Sterilā zona", "Zītaru dzimta", "Spēle notiks tik un tā", "Dubultslazds", "Dārzs ar spoku", "Maestro", "Laikmetu griežos" un "Zobena ēnā".
Slovēnija olimpiskajās spēlēs
Slovēnija olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1992. gada, kad tā pirmo reizi piedalījās ziemas olimpiskajās spēlēs Francijas pilsētā Albērvilā. 1992. gadā tā piedalījās arī savās pirmajās vasaras olimpiskajās spēlēs Barselonā. Kopš tā laika Slovēnija ir piedalījusies visās vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs.
Pirmais slovēņu sportists, kas olimpiskajās spēlēs piedalījās bija Rūdolfs Cvetko. Viņš 1912. gada Stokholmas spēlēs piedalījās Austrijas komandas sastāvā paukošanas sacensībās. Viņš bija arī pirmais slovēņu sportists, kas izcīnījis olimpisko medaļu. No 1920. līdz 1988. gadam Slovēnijas sportisti startēja Dienvidslāvijas sastāvā.
Kopš 1992. gada, kad Slovēnija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 52 olimpiskās medaļas no tām 28 medaļas vasaras olimpiskajās spēlēs un 24 medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs.
Ziemas olimpiskās spēles
• — startēja viens un tas pats sportists vairākos sporta veidos.
Karognesēji
Karognesēji, kas nesuši karogus olimpisko spēļu atklāšanas ceromonijās
Birzāki
Birzāki ir ciems Jersikas pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 179 km attālumā no Rīgas.
Viss labā gaumē
"Viss labā gaumē" (en) ir 1981. gada Kanādas komēdija, kuras režisors, producents un viens no scenārija autoriem ir Entonijs Kramreiters. Galvenās lomas atveido Džims Kerijs, Džonatans Volšs, Džeks Krilijs un Hārvijs Etkins. Lai arī filma tika nofilmēta 1981. gadā, tās pirmizrāde notika tikai.
Ātrie igauņu puiši
"Ātrie igauņu puiši" (et) ir 2017. gadā izdota Igaunijas, Somijas un Latvijas kopražota spēlfilma. Filmas režisors ir Jāks Kilmi.
Sižets
Filma ir balstīta uz patiesiem 20. gadsimta 80. gadu notikumiem. Padomju Robežsargu dienā četri igauņu puiši nozog ātrlaivu, kas izmantota Maskavas Olimpiskajās spēlēs. Puiši ar šo laivu šķērso dzelzs priekškaru un nokļūst Rietumos, kur viņi tiek sagaidīti kā varoņi. Tomēr drīz vien visi četri saskaras ar realitāti. Tā vietā, lai atrastu darbu, viņi aplaupa banku.
Marko Regža
Marko Regža (dzimis Rīgā) ir Latvijas futbolists, uzbrucējs. Kopš 2023. gada spēlē Riga FC sastāvā. Ir bijis Latvijas jauniešu un junioru izlašu dalībnieks.
2023. gada jūnijā pirmo reizi izsaukts uz Latvijas izlasi. Latvijas izlasē debitēja 2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Turciju, nākot uz maiņu spēles 86. minūtē.
Petkeljervi nacionālais parks
<mapframe text="Petkeljervi nacionālais parks" width=300 height=300 zoom=11 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q2489316" } Petkeljervi nacionālais parks (fi) ir 1956. gadā izveidots nacionālais parks Somijas dienvidaustrumos.
Nacionālā parka teritorijā ir osu reljefs, klāts ar priežu mežiem. Saglabājušies Turpinājuma kara laika aizsardzības būves, daļa no tām rekonstruētas.
Bēla Maģari
Dzīvesgājums
Dzimis 1949. gadā Kiškunfēleģhāzā Bāčas-Kiškunas meģē. 1967. gadā viņš iestājās Augstākajā lidotāju tehniskajā skolā. No 1969. līdz 1972. gadam mācījās Padomju Savienībā Krasnodaras augstākajā kara lidotāju skolā. 1972. gadā sāka dienēt Ungārijas pretgaisa aizsardzības iznīcinātāju aviācijā.
1978. gada janvārī Bēla Maģari kopā ar Bertalanu Farkašu tika izvēlēts par kosmonauta kandidātu. Martā sāka gatavoties kosmiskajam lidojumam Kosmonautu sagatavošanas centrā PSRS. 1980. gada 11. maijā Bertalans Farkašs oficiāli tika apstiprināts kosmosa kuģa Sojuz-36 pamatapkalpē, bet Bēla Maģari — dublieru apkalpē.
1987. gadā Maģari pabeidza studijas Budapeštas Tehniskajā universitātē Transporta mašīnbūves fakultātē. Pēc tam viņš Tehniskajā universitātē veica zinātniskos pētījumus kosmonautikas nozarē.
Lidojošo mūku templis
"Lidojošo mūku templis" ir 2017. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisore ir Žanete Skarule.
Sižets
Austris Mailītis, arhitekts no Rīgas, dodas uz svēto Songšanas kalnu, kas atrodas Ķīnas vidienē. Viņa mērķis ir iedzīvināt mītu par lidojošiem mūkiem. Austri šajā ceļojumā pavada Cjuaņcji Džu, kurš strādā kalnrūpniecībā.
Skandināvijas grīslis
Skandināvijas grīslis (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Ziemeļeiropā jūras tuvumā, tostarp ļoti reti Latvijas rietumdaļas piejūrā, pļavās un ūdenstilpju krastos. Nepietiekamas izpētes un lielās līdzības ar Ēdera grīsli dēļ, izplatības areāls nav nodalāms no Ēdera grīšļa (Carex serotina).
Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.
Apraksts
Skandināvijas grīslis ir daudzgadīgs, 5-20 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābītis.
Augs ir gaiši dzeltenīgi zaļs un veido blīvu ceru. Stublājs ir strupi trīsšķautņains. Lapas ir 0,1-0,25 cm platas un īsākas nekā stublājs. Stublāja galā ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa ar kātiņu, tūlīt zem tās ir blīvi izvietotas 2—4 sievišķo ziedu vārpiņas, kuras ir 0,4-0,7 cm garas un (vismaz augšējās) sēdošas. Sievišķo ziedu vārpiņu seglapas ir ļoti garas, vismaz apakšējā pārsniedz ziedkopu; apakšējās seglapas plātne ir atliekta. Pūslītis ir dzeltenzaļš vai zaļš, 0,2-0,25 cm garš, knābītis taisns un ļoti īss (garumā ap 0,05 cm). Sievišķajā vārpiņā augļa pūslīšu ļoti daudz un tie sīki, blīvi satuvināti. Segplēksne ir dzeltenbrūna, olveidīgi trīsstūraina, vidū ar zaļu svītru, daudz īsāka nekā pūslītis. Riekstiņš (auglis) aizņem visu pūslīša tilpumu. Zied jūnijā.
Grēveles
Grēveles ir ciems Alūksnes novada Annas pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 6 km no pagasta centra Annas, 18 km no novada centra Alūksnes un 204 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V393.
Džons Tortorella
Džons Roberts Tortorella (en, dzimis ) ir ASV hokeja treneris un bijušais hokejists. Pašlaik (2022) Tortorella ir NHL kluba Filadelfijas "Flyers" galvenais treneris.
Tortorella iepriekš ir trenējis Tampabejas "Lightning", Ņujorkas "Rangers", Vankūveras "Canucks" un Kolumbusas "Blue Jackets". 2004. gadā, ar "Lightninig" komandu, Tortorella izcīnīja Stenlija kausu, finālā uzvarot Kalgari "Flames". Strādājis kā trenera asistents ASV hokeja izlasē 2005. gadā un kā galvenais treneris 2008. gada Pasaules čempionātā un 2016. gada Pasaules kausā. 2022. gada 17. jūnijā Džons Tortorella tika iecelts par NHL komandas Filadelfijas "Flyers" galveno treneri.
Tortorella ir pirmais ASV dzimušais treneris, kas NHL ir izcīnījis 500 uzvaras, kā arī ieguvis divas Džeka Adamsa balvas.
Džons Gilguds
Sers Arturs Džons Gilguds (en; dzimis, miris ) bija angļu aktieris, režisors un producents. Bija slavens ar saviem Šekspīra varoņu atveidojumiem, piemēram, atveidojis Hamletu vairāk nekā 500 reižu sešos dažādos iestudējumos. Gilguds tiek uzskatīts par vienu no trim izcilākajiem 20. gadsimta angļu teātra aktieriem (kopā ar Lorensu Olivjē un Ralfu Ričardsonu).
Gilguds ir viens no retajiem aktieriem, kurš ieguvis Oskara, Emmy, Tony un Grammy balvu "komplektu".
Biogrāfija
Cēlies no lietuviešu bajāru Gelgaudu dzimtas (pl) atzara, kas pēc Novembra sacelšanās apspiešanas pārcēlās uz dzīvi Lielbritānijā. Dzimis Londonā Frenka Gilguda un viņa otrās sievas Keitas Terijas (Kate Terry-Gielgud) ģimenē. No 1922. gada nodarbojās ar aktiera darbu profesionāli. No 1929. līdz 1931. gadam darbojās Old Vic teātrī, kur kļuva slavens ar Hamleta lomu. Gilguds darbojās arī kā režisors. 1935. gadā Londonas Jaunajā teātrī radīja leģendāru "Romeo un Džuljetas" iestudējumu. Gilguds izrādē attēloja vairākās lomās, un šajā izrādē debitēja Lorenss Olivjē. Gilguds darbojies arī radio un kino, tēlojis režisoru Atenboro, Brasa, Grīnveja, Linča, Pauela, Renē, Vajdas un Velsa kinofilmās.
No 1977. līdz 1989. gadam Gilguds bija Karaliskās teātra mākslas akadēmijas (Royal Academy of Dramatic Art) prezidents (simbolisks goda amats). Miris 2000. gadā. Viņa vārdā nosaukts Gilguda teātris, viens no Londonas Vestendas teātriem.
Apbalvojumi
1953. gadā Gilgudam piešķīra bruņinieka nosaukumu.
Par darbu teātrī Gilguds 1958. gadā saņēma Tony balvu — par uzstāšanos Brodveja teātrī. 1980 gadā saņēma Grammy balvu par albumu Ages of Man: Reading from Shakespeare (1979), kurā ierunāja Šekspīra darbus.
Par atveidotajām kinolomām Gilguds saņēmis divas BAFTA kino balvas — par lomām filmās "Jūlijs Cēzars" (1953) un "Slepkavība Austrumu ekspresī" (1974). Divas reizes bijis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā par lomām filmās Becket (1964) un "Arturs" (Arthur, 1981). Par lomu filmā "Arturs" šo balvu arī ieguva, kā arī vēl Zelta globusa balvu. Vēl vienu Zelta globusu saņēmis kā labākais aktieris otrā plāna lomā TV miniseriālā War and Remembrance (1988). Saņēmis Emmy balvu (Primetime Emmy Award) par galveno lomu TV miniseriālā Summer's Lease (1989). 1992. gadā Gilguds saņēma BAFTA Fellowship balvu.
Gilguds bija dzīvnieku tiesību aizstāvības organizācijas PETA atbalstītājs, apbalvots ar PETA Humanitāro gada balvu 1994. un 1999. gadā.
Skangaļu muiža
Skangaļu muižas vai Skangales muižas kungu māja atrodas Cēsu novada Liepas pagasta Skangaļos apmēram 110 km no Rīgas. Muižas ēkas un zeme ap tām mūsdienās pieder Pestīšanas armijai, kas atjaunotajā muižas kungu mājā izveidojusi viesu namu un Ūlofa Palmes muzeju. Pie tās atrodas Skangaļu muižas Bērnu atbalsta un sociālās aprūpes centrs.
Vēsture
Izveidojusies netālu no senākās Startu muižas (Stürzenhof). Zviedru Vidzemes laikā Skangaļu muiža atradās A. Ūksenšernas īpašumā. 1843. gadā Skangaļu muižu iegādājās J. A. fon Knīrīms, kopš 1890. gada muižas īpašnieks bija viņa dēls Rīgas Politehniskā institūta rektors profesors Voldemārs fon Knīrīms (1849—1935). Pēc viņa iniciatīvas muižā tika izveidota praktisko mācību vieta topošajiem lauksaimniecības studentiem — uzceltas 30 ēkas, tai skaitā laboratorijas, auditorijas, lopu kūtis, staļļi un arī studentu un personāla mītnes.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 22. jūnijā pie Skangaļu muižas notika Skangaļu kauja, kas bija viena no Cēsu kauju lielākajām sadursmēm. Pēc 1920. gada agrārās reformas muižas kungu māja ar 52 hektāriem zemes palika V. Knīrīma dzimtas īpašumā. Viņa Zviedrijā dzīvojošais mazdēls, vēlākais valdības vadītājs, Ūlofs Palme (1927—1986) ar savu māti Elizabeti (Elisabeth von Knieriem, 1890–1972), vecāko brāli Klāsu (Claës Palme, 1917—2006) un māsu Katarīnu (Catharina Palme Nilzén, 1920—2002) Skangaļos pavadīja bērnības vasaras. Katarīna Palme par šo laiku 1999. gadā publicēja atmiņu grāmatu “Vasaras Skangaļos” (Somrarna på Skangal).
Pēc Latvijas okupācijas Skangaļu muiža piederēja Padomju armijai, kas pie tās uzbūvēja Mārsnēnu (Liepas) lidlauku.
Latvijai atgūstot neatkarību, Palmes ģimene 1994. gadā atguva tiesības uz Skangaļu muižu un nolēma to atdāvināt Pestīšanas armijai. Muižas ēkās tika veikts remonts, bet skolai un bērnu internātam paredzēto namu 1997. gadā uzbūvēja pilnīgi no jauna. Skangaļu muižas atjaunošanas projekta aizbildne bija Zviedrijas princese Liliāna, kas 1997. gada 25. oktobrī iesvētīja jaunuzbūvēto skolu. 1998. gada septembrī pabeidza galvenās ēkas restaurāciju, bet skolas ēkas restaurācija tika pabeigta 1999. gada maijā.
tika atklāts piemiņas akmens par godu Cēsu kauju dalībniekiem un Kalevlaste Maleva bataljona cīnītājiem.
Kūpera kalns
"Kūpera kalns" (en) ir 1983. gada komēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Deivids Mičels. Galvenās lomas atveido Džims Kerijs un Alans Tiks. Filmā divi draugi dodas uz Kolorādo slēpošanas trasi. Kamēr viens no draugiem nododas slēpošanai, otrs cenšas savaldzināt sievietes.
Maksimiliāns Vološins
No 1897. līdz 1899. gadam studēja Maskavas Universitātē, tomēr "par piedalīšanos nekārtībās" tika atskaitīts. Atgriežoties no uzturēšanās ārzemēs, 1903. gadā kļuva par vienu no krievu simbolistu kopas dalībnieku, uzturēdamis pārmaiņus Maskavā un Parīzē. Aizstāvēja mākslinieku apvienību "Kārava kalps" (Бубновый валет) un "Ēzeļa aste" (Ослиный хвост) darbību, kaut pats tajās nepiedalījās. 1909. gada 22. novembrī notika divkauja starp Vološinu un Nikolaju Gumiļovu literārās mistifikācijas (Čerubīne de Gabriaka) dēļ. 1910. gadā publicēja pirmo dzejoļu krājumu.
Pirmā pasaules kara gados Vološins uzturējās Šveicē, kur, iespaidojies no antroposofijas mācības, Dornahā piedalījas Goetheanum celtniecībā. Vēlāk uzturējās Parīzē. Pēc Oktobra revolūcijas pārcēlās uz dzīvi īpašumā Koktebeļā Krimā, kur pilsoņu kara laikā centās dot patvērumu māksliniekiem (vispirms balto vajātajiem, vēlāk sarkano vajātajiem). 1924. gadā ar izglītības ministrijas atļauju Vološina īpašums kļuva par radošo namu (vēlāk PSRS Litfonda radošais nams).
Sapņu tālumā
Sapņu tālumā ir Emīla Dārziņa jauktā kora dziesma ar Aspazijas dzejoļa (1904) vārdiem, kas atskaņota 1926. gada Sesto vispārējo latviešu dziedāšanas svētku koncertā.
Dziesmas raksturojums
Dziesma pieder individuālās lirikas žanram, kurā iekļaujas vēl otrs Dārziņa kordarbs "Mēness starus stīgo" un ar tiem pašiem Aspazijas tekstiem komponētās Vītola solo dziesmas. Pēdējais gan savā laikā Dārziņu rāja par šo tekstu izvēlēšanos kordziesmai, kas "..neskatoties uz labi izdevušos mūziku", tomēr "..nenoliedzams aistētisks pārpratums", taču arī Vītols pats savos kordarbos, kad balādisku tekstu sāka trūkt, tīri individuālajai lirikai gluži garām nespēja paiet.
Dziesmusvētku vēsturnieks Valentīns Bērzkalns rakstīja, ka dziesma "Sapņu tālumā" ir transcendentālākā visu 16 šā autora kordarbu vidū un tajā visspilgtāk parādās Dārziņa romantiķa daba. Nekur citur Dārziņa mūzikā, izņemot varbūt vienīgi "Rezignāciju", nejūtam tik spilgti romantiķiem raksturīgās "pasaules sāpes", kā šai jaunās skaņās ietērptajā Aspazijas dzejolī. To pašu tekstu solo balsij tika komponējis arī Vītols, un tīri muzikāli Vītola dziesma ir neapšaubāmi dziļāka, tāpat tehniski smalkāka, taču plašākam lasītāju pulkam tā stāvējusi tālāk. Dārziņa izteiksmes līdzekļi bija rudimentārāki, bet viņa mūzai netrūka īstas sirsnības, pat vaļsirdības, ar ko tad arī izskaidrojama Dārziņa lielā popularitāte tautā, kas nav mazinājusies vēl šobrīd.
Krimelde
Krimelde (arī Krimelda, Krimilde, vidustecē Rītupe, Rūtupe) ir Cieceres labā krasta pieteka Saldus novada ziemeļos. Tek ziemeļrietumu virzienā, vidustecē pagriežoties uz dienvidiem. Pietekas - Burtnieku grāvis, Krieķupīte, Lašupīte, Meldzirupīte, Skolas grāvis un Vēdzele. Ietek uz Cieceres uzstādinātajā Pakuļu ūdenskrātuvē augšpus Lašupes. Krimeldi šķērso valsts autoceļi V1147 (Lutriņi–Kabile), P108 (Ventspils–Kuldīga–Saldus), V1146 (Lutriņi–Lašupe–Zirņi), kā arī dzelzceļa līnija Jelgava—Liepāja.
Džoakīno Greko
Džoakīno Greko (it; 1600. gads, Kalabrija — 1634. gads, Rietumindija) bija Itālijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis Kalabrijā Kozencas provincē, kādēļ dzīves laikā izpelnījies iesauku "kalabrietis" (il Calabrese). Bijis viens no 17. gadsimta spēcīgākajiem šahistiem. No 1621. gada ar panākumiem piedalījies šaha spēles paraugdemonstrējumos Francijas, Anglijas un Spānijas karaļu galmos. Izcēlies ar savu aktīvo un romantisko spēles stilu, kura galvenais vadmotīvs bijis uzbrukums pretinieka karalim.
No 1619. gada līdz 1625. gadam vācis dažādas šaha partijas un publicējis tās savos manuskriptos. Viens no Greko apjomīgākajiem darbiem satur 150 partijas ar komentāriem, kuros apskatītas vienkāršas kombinācijas un atklātņu lamatas. Parasti viens no pretiniekiem bijis pats Greko, bet otrs anonīms spēlētājs NN. Atstājis arī vienas no pirmajām šaha atklātņu analīzēm karaļa gambītā un itāļu atklātnē. Greko savāktās partijas vēl tagad nav zaudējušas savu pedagoģisko nozīmi.
Mūža beidzamos gadus Greko pavadījis Spānijas karaļa Felipes IV galmā, no kurienes devies ceļojumā uz Rietumindiju (mūsdienās Karību reģions), kura laikā miris no lipīgas slimības.
1985. gadā pasaules šaha eksčempions Mihails Botviņņiks savā rakstā "Greko nozīme šaha attīstībā" (Роль Греко в развитии шахмат) nosaucis Greko par kombinacionālās šaha skolas pamatlicēju.
Birzgaļi
Birzgaļi ir ciems Gailīšu pagastā, Bauskas novadā. Atrodas 84 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1027.
Latvijas neatkarības kara laikā 1919. gada 1. maijā Krievgaļus un Birzgaļus, piespiežot lieliniekus atkāpties, atbrīvoja Baltijas landesvēra Bauskas bataljona 3. rota.
Lakijs Lučāno
Čārlzs "Lakijs" Lučāno (Charles "Lucky" Luciano; dzimis Salvatore Lukānija (Salvatore Lucania), miris ) bija Sicīlijā dzimis ASV noziedznieks.
Lymantria mathura
Lymantria mathura ir zvīņspārņu tauriņu suga no Erebidae dzimtas. Izplatīta Āzijā.
Lakijs Lučāno
Tiek uzskatīts par modernās organizētās noziedzības ASV tēvu. Ietekmīgākais mafijas boss ASV 20. gadsimta 30. gados, bijis ietekmīgs arī, atrodoties cietumā no 1936. līdz 1945. gadam un pēc deportācijas uz Itāliju 1946. gadā.
Lymantria mathura
Izplatība
Nominālā pasuga, Lymantria mathura mathura, sastopama Krievijas Tālo Austrumu dienvidos, Ķīnā, Ziemeļindijā, Nepālā, Japānā (Hokaido, Honsju, Kjusju salās), Korejas pussalā. Lymantria mathura aurora sastopama Korejas pussalā, Japānā, Amūrā, Ķīnā un Ķīnas Republikā; Lymantria mathura subpallida — Ķīnas Republikā.
Pieaugušo īpatņu apraksts
Tēviņu spārnu plētums ir 40—50 mm. Ūsiņas ir dzeltenīgi pelēkas ar melniem segmentiem. Galva un krūtis ir dzeltenīgi pelēkas ar pelēkiem piedēkļiem. Kājas pelēcīgas ar sārtām pēdējām kāju torsomēriem. Vēders ir dzeltens ar pelēku matiņu kopumiem uz tergītiem. Vēdera un krūts ventrālā puse ir dzeltena. Priekšspārni ir dzelteni pelēki ar vairākām baltām un tumšām šķērslīnijām, dzeltenām dzīslām un pelēcīgi dzeltenu bārkstojumu. Apakšspārni pelēki dzeltenā krāsā, ar gaiši dzeltenu bārkstojumu, dažreiz nevis dzeltenīgi, bet rozīgi.
Mātīšu spārnu plētums ir 70—90 mm. Tās ir balti rozīgas; apakšspārni, vēders, ūsiņu sākums, kājas un dzīslu augšdaļas uz priekšspārniem ir gaiši rozā, citas ķermeņa daļas ir rozīgas. Priekšspārni ar baltām dzīslām. Priekšspārnu raksturs ir līdzīgs ozolu mūķenes priekšspārnu raksturam.
Preimaginālo stadiju apraksts
Olas ir līdzīgas ozolu mūķenes olām, taču olu kaudzītes ir pārklātas ar sekrētu, ko atstāj mātīte.
Ekoloģija
Kāpuri barojas uz dažādiem augiem, tai skaitā skujkoki, platlapu koki, krūmi. Pētījumi par ozolu mūķenes barības augu izvēli rādīja, ka kāpuriem vērtīgākas un labākai kāpuru attīstībai derīgas ir dižskābaržu dzimtas sugas. Augsts izdzīvošanas un attīstīšanās ātrums ir tiem kāpuriem, kas barojas uz Amerikas dižskābarža, Eiropas dižskābarža un Quercus variabilis, kā arī uz baltā ozola un Quercus prinus. Uz citiem Amerikas ozoliem, piemēram sarkanais ozols, samtainais ozols un purva ozols, mērena kāpuru izdzīvošana, ar tikai mazu kāpuru proporciju pilnīgu attīstīšanos; līdzīga izdzīvošana ir arī uz Mandžūrijas valrieksta, pelēkā riekstkoka un Karolīnas skābarža. Maza izdzīvošana un sliktāka attīstība ir uz citiem kokiem, piemēram uz melnalkšņa, melnā riekstkoka, dažādiem skujkokiem.
Pie citiem barības augiem pieder bērzi, kastaņas, riekstkoki, ābeles, ozoli, vītoli, liepas, gobas. Krievijas Tālajos Austrumos Lymantria mathura biežāk izvēlas Mandžūrijas ābeles, Mandžūrijas valriekstu, Mongolijas ozolu un zobaino ozolu.
Edīte Hauzenberga-Šturma
Dzīves gājums
Dzimusi 1901. gadā Svētciemā grāmatveža ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, 1918. gadā beidza mācības uz Ribinsku evakuētajā Ventspils ģimnāzijā. Pēc atgriešanās dzimtenē līdz 1931. gadam studēja Latvijas Universitātē, līdztekus no 1925. gada strādāja Folkloras krātuvē, vēlāk arī Latviešu valodas krātuvē.
Strādāja kopā ar Jāni Endzelīnu, piedalījās 20. gadsimta 20.—30. gados izdotās "Latviešu valodas vārdnīcas" materiālu sagatavošanā. Strādāja arī pie sinonīmu vārdnīcas sastādīšanas.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur aizvadīja atlikušo dzīvi. Pasniedza Baltijas Universitātē Pinnebergā, Bonnas Universitātē.
Nozīmīgs kultūrvēsturisks un personisks darbs ir "Edītes Hauzenbergas-Šturmas vēstules Jānim Rudzītim".
Kamo
Kamo (ja (Kamō)) ir japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Hercogenauraha
Hercogenauraha (de) ir pilsēta Vidusfrankonijas apgabalā, Bavārijā, Vācijā. Pilsētā 2019. gadā dzīvoja 23 373 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas 23 km uz ziemeļrietumiem no Nirnbergas. Pilsētā atrodas divu sporta preču uzņēmumu — Adidas un Puma — galvenie biroji.
Ekonomika
Hercogenaurahā ir radušies vieni no lielākajiem sporta preču uzņēmumiem — Adidas un Puma — ko attiecīgi ir dibinājuši brāļi Ādolfs Daslers un Rūdolfs Daslers, pēc ģimenes konflikta 1948. gadā. Abu uzņēmumu galvenie biroji vēl joprojām atrodas Hercogenaurahā.
Sports
Pilsētā bāzējas divi amatieru futbola klubi: ASV Herzogenaurach, ko atbalsta Adidas un 1. FC Herzogenaurach, ko atbalsta Puma.
Cilvēki
Hercogenaurahā dzimuši:
Haralds I
Haralds I var būt:
Sudaka
Sudaka (ukraiņu un ru, ) ir kūrortpilsēta un vīna rūpniecības centrs Ukrainā, Krimas pussalas dienvidu krastā. Krimas Autonomās Republikas republikas nozīmes pilsēta (kopējā platība 539 km², 30 900 iedzīvotāju), kurai pakļauts Novijsvitas pilsētciemats un 6 ciema padomes.
Vēsture
Uzskata, ka pilsētu ap 212. gadu dibināja adigu cilts sugdi. Vēlākos laikos pilsētu sauca par Sugdeju (el) vai Soldaju (it). Pilsēta piederēja Bizantijai, Venēcijai, Dženovai, Osmaņu impērijai, no 1783. gada — Krievijas Impērijai. Pēc kārtējās Krimas tatāru izceļošanas 18. gadsimta beigās un 19. gadsimta sākumā pilsēta praktiski iznīka, 1805. gadā tajā bija 33 iedzīvotāji. Kopš 19. gadsimta sākuma pilsēta un tās apkaime attīstījās kā Krievijas vīna rūpniecības centrs. Pilsētas tiesības Sudaka atguva tikai 1982. gadā. Krimas aneksijas laikā 2014. gada martā to okupēja Krievijas bruņotie spēki.
Starptautiskais produkta numurs
Starptautiskais produkta numurs (pazīstams arī kā Eiropas produkta numurs jeb EAN) ir standarts, kas apraksta svītrkodu simboloģiju un numerācijas sistēmu, ko izmanto globālajā tirdzniecībā, konkrēta ražotāja konkrēta mazumtirdzniecības produkta veida identificēšanai konkrētā iepakojuma konfigurācijā. Standarts ir iekļauts GS1 organizācijas Globālā tirdzniecības vienību numura standartā; tos pašus numurus var saukt par GTVN, un tos var kodēt citās svītrkodu simboloģijās, ko definē GS1. EAN svītrkodi tiek izmantotas visā pasaulē lookup mazumtirdzniecības tirdzniecības vietā, bet var izmantot arī kā ciparus citiem mērķiem, piemēram, vairumtirdzniecības pasūtīšanā vai uzskaiti. Šie svītrkodi apzīmē tikai ciparus 0–9, atšķirībā no dažām citām svītru kodu simboloģijām, kas var attēlot papildu rakstzīmes.
Visbiežāk izmantotais EAN standarts ir trīspadsmit ciparu EAN- 13, kas ir Džordža Laurera (George J. Laurer) 1970. gadā izstrādātā sākotnējā 12 ciparu universālā produktu koda (UPC-A) standarta papildinājums. EAN-13 numurs ietver 3 ciparu GS1 prefiksu (kas norāda reģistrācijas valsti vai īpašu produkta veidu). Prefikss ar pirmo ciparu "0" norāda, ka seko 12 ciparu UPC-A kods. Prefikss ar pirmajiem diviem cipariem "45" vai "49" norāda, ka seko Japānas Produktu Numurs (JAN).
Retāk izmantotais 8 ciparu EAN-8 svītrkods tika ieviests lietošanai mazos iepakojumos, kur EAN-13 būtu pārāk liels. 2 ciparu EAN-2 un 5 ciparu EAN-5 ir papildu svītrkodi, kas izvietoti EAN-13 vai UPC labajā pusē. Tos parasti izmanto periodisko izdevumu, piemēram, žurnālu vai grāmatu marķēšanai, lai norādītu kārtējā gada izdevuma numuru, un uz svērtiem produktiem, piemēram, pārtikas produktiem ražotāja ieteikto mazumtirdzniecības cenu.
Salikums
13 ciparu EAN-13 skaitlis sastāv no četrām sastāvdaļām:
GS1 prefikss
EAN-13 pirmie trīs cipari (GS1 prefikss) parasti identificē GS1 biedru organizāciju, kurai ražotājs ir pievienojies (ne vienmēr tur, kur produkts ir faktiski izgatavots). Jāņem vērā, ka EAN-13 kodi, kas sākas ar 0, patiesībā ir 12 ciparu UPC kodi ar iepriekš pievienotu 0 ciparu. Pēdējos gados arvien vairāk produktu, ko mazumtirgotāji pārdod ārpus ASV un Kanādas, izmanto EAN-13 kodus, kas sākas ar 0, jo tos ģenerē GS1-US.
Īpaši jāatzīmē GS1 prefiksi 020-029. GS1 tos definē kā mazumtirgotāju iekšējai lietošanai pieejamos kodus (vai cita veida iekšējai lietošanai uzņēmumos). Daži mazumtirgotāji tos izmanto patentētiem (sava zīmola vai nemarķētiem) produktiem, lai gan daudzi mazumtirgotāji saviem zīmoliem piešķir savu ražotāja kodu. Citi mazumtirgotāji vismaz daļu no šiem prefiksiem izmanto veikalā iepakotu produktu marķēšanai, piemēram, uz precēm, kas tiek svērtas un pasniegtas klientam pie letes. Šādos gadījumos svītrkodā kopā ar produkta identifikatoru mazumtirgotāja noteiktajā veidā var būt iekodēta cena, daudzums vai svars. Produkta identifikators var būt tāds, kādu ir piešķīrusi Produktu elektroniskās identifikācijas pārvalde (PEIB), vai arī mazumtirgotāja piešķirts identifikators. Mazumtirgotāji, kas vēsturiski ir izmantojuši UPC svītrkodus, veikalā iepakotiem produktiem parasti izmanto GS1 prefiksus, kas sākas ar "02".
EAN "valsts kods" 978 (un vēlāk 979) tiek piešķirts kopš 20. gadsimta 80. gadiem, lai rezervētu unikālā valsts koda (UCC) prefiksu publicēto grāmatu EAN identifikatoriem neatkarīgi no izcelsmes valsts, un EAN telpā varētu veikt grāmatu kataloģizāciju pēc ISBN nevis uzturēt lieku paralēlu numerācijas sistēmu. To neoficiāli dēvē par "Bookland". Prefikss 979 ar pirmo ciparu 0 tiek izmantots starptautiskajam standarta mūzikas numuram (ISMN), bet prefikss 977 norāda starptautisko standarta sērijas numuru (ISSN).
Ražotāja kods
Uzņēmuma numurs ir unikāls kods, ko katram ražotājam piešķir GS1 biedru organizācija. Visiem konkrētā uzņēmuma ražotajiem produktiem tiek izmantots viens un tas pats uzņēmuma numurs. EAN-13 izmanto tā sauktos "mainīga garuma uzņēmuma numurus". Piešķirot fiksēta garuma 5 zīmju uzņēmuma numurus, kā līdz šim to darīja UCC, katram ražotājam var būt līdz 99 999 produktu kodiem. Daudziem ražotājiem nav tik daudz produktu, un tas nozīmē, ka simtiem vai pat tūkstošiem potenciālo produktu kodu tiek izšķiesti ražotājiem, kuriem ir tikai daži produkti. Tādējādi, ja potenciālais ražotājs zina, ka tas gatavojas ražot tikai dažus produktus, EAN-13 tam var piešķirt garāku uzņēmuma numuru, atstājot mazāk vietas produkta kodam. Tādējādi pieejamie uzņēmuma numuri un produktu kodi tiek izmantoti efektīvāk.
ISBN un ISSN šo komponenti izmanto valodas identificēšanai, kurā izdevums ir izdots un kuru pārvalda starptautiska aģentūra, kas aptver vairākas valstis, vai lai identificētu valsti, kurā izdevējs, kas reģistrēts valsts aģentūrā, veic juridiskos noguldījumus, un, piešķirot apakšblokus izdevējiem, to iedala sīkāk; daudzām valstīm ISSN un ISBN reģistros ir piešķirti vairāki prefiksi.
Produkta numuru piešķir ražotājs. Produkta numurs seko uzreiz pēc uzņēmuma numura. Uzņēmuma numura un produkta numura kopējam garumam jābūt 9 vai 10 cipariem atkarībā no valsts koda garuma (2-3 cipari).
ISBN, ISMN un ISSN tas unikāli identificē viena un tā paša izdevēja publikāciju; lai izvairītos no kļūdu rašanās, tas būtu jāizmanto un jāpiešķir reģistrētam izdevējam; tomēr gadās, ka reģistrēta grāmata vai seriāls nekad tā arī netiek izdots un pārdots.
Kontrolcipars
Kontrolcipars ir papildu cipars, ko izmanto, lai pārbaudītu vai svītrkods ir pareizi nolasīts. Tas ir aprēķināts modulo 10, kur kontrolsummas aprēķinā izmantojamie lielumi ir pārmaiņus 3 un 1. Tā kā lielumi ir relatīvi vienādi ar 10, EAN-13 sistēma atklās visas viena cipara kļūdas. Tā atpazīst arī 90 % transpozīcijas kļūdu (visi gadījumi, kad starpība starp blakus esošajiem cipariem nav 5).
Pozīcija - vērtība
EAN koda konkrētajā pozīcijā vērtība ir mainīga (3 vai 1) tā, ka pēdējam datu ciparam ir vērtība 3 (līdz ar ko, kontrolcipara vērtība ir 1).
Visi globālās tirdzniecības vienības (GTVN) un Seriālā Kravas Konteinera Koda (SSCC) kodi atbilst šādam noteikumam:
Numurējot pozīcijas no labās puses (kods izlīdzināts pa labi), neatkarīgi no koda garuma, nepāra datu ciparu vērtība vienmēr ir 3 un pāra datu ciparu vērtība vienmēr ir 1.
Aprēķinu piemēri
Svītrkodu veido 95 vienāda platuma lauki (saukti arī par moduļiem). Katrs lauks var būt vai nu balts (šeit apzīmēts ar 0), vai melns (apzīmēts ar 1). No kreisās uz labo:
Ciparu iekodēšana
Lai iekodētu 13 ciparu EAN-13 numuru, ciparus sadala 3 grupās: pirmais cipars, pirmā 6 ciparu grupa un pēdējā 6 ciparu grupa. Pirmo 6 ciparu grupu kodē, izmantojot modeli, kurā katram ciparam ir divas iespējamās kodēšanas iespējas, no kurām vienai ir pāra paritāte (apzīmēta ar burtu G) un otrai - nepāra paritāte (apzīmēta ar burtu L). Pirmo ciparu neatveido tieši ar svītru un atstarpju modeli, bet kodē netieši, pirmajai 6 ciparu grupai izvēloties vienu no šiem diviem kodējumiem saskaņā ar turpmāk norādīto tabulu. Visus pēdējās 6 ciparu grupas ciparus kodē, izmantojot vienu modeli RRRRRRRR, kas tiek izmantots arīUPC.
Ja pirmais cipars ir nulle, tad visi cipari pirmajā 6 ciparu grupā tiek kodēti, izmantojot UPC izmantoto modeli LLLLLLLL, tāpēc UPC svītrkods ir arī EAN-13 svītrkods ar pirmo ciparu nulle. Šāda kodēšana garantē, ka pirmā grupa vienmēr sākas ar kodu L, kam ir nepāra paritāte, un ka otrā grupa vienmēr sākas ar kodu R, kam ir pāra paritāte. Tādējādi nav nozīmes, vai svītrkods tiek skenēts no kreisās vai labās puses, jo skenēšanas programmatūra var izmantot šo paritāti koda sākuma un beigu noteikšanai.
EAN-8 svītrkodi visus ciparus kodē tieši, izmantojot šo shēmu: Piezīme. Ieraksti kolonnā R ir attiecīgo L kolonnas ierakstu bitu papildinājumi (loģiskais operators: noliegums ). Ieraksti G kolonnā ir R kolonnas ieraksti apgrieztā bitu secībā. Skatīt visu kodu attēlus uz krāsaina fona.
Viena vai vairāku melno lauku virkni sauc par "svītru", bet viena vai vairāku balto lauku virkni sauc par "atstarpi". Kā redzams tabulā, tad katra cipara kodējums sastāv no divām svītrām un divām atstarpēm, un maksimālais svītras vai atstarpes platums ir četri laukumi.
EAN-13 svītrkoda piemērs
Pilns EAN-13 kods ir šāds: 4 003994 155486.
Atkodēšana
Izmantojot svītrkoda centra marķieri, svītrkoda skeneris vienlaicīgi var skenēt tikai vienu svītrkoda pusi. Tas ļauj rekonstruēt kodu, skenējot svītrkodu spirālveidā aptuveni 45 grādu leņķī.
Andželo Badalamenti
Andželo Denjels Badalamenti (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu komponists un aranžētājs, plašāk pazīstams ar filmu oriģinālmūzikas komponēšanu. Pārsvarā zināms pēc sadarbības ar režisoru Deividu Linču, tostarp darbu pie filmām "Zilais samts", "Streita stāsts", "Malholanda ceļš" un seriālam "Tvinpīka". Badalamenti 1990. gadā saņēma Grammy balvu par "Tvinpīkas" muzikālo tēmu. Viņš komponējis oriģinālmūziku arī daudzām citām filmām, piemēram La Cité des enfants perdus, "Saderināšanās uz mūžu" (Un long dimanche de fiançailles) un "Svētie dūmi" (Holy Smoke!).
Badalamenti ierakstījis dziesmas sadarbojoties dažādiem mūziķiem, tajā skaitā ar Nīnu Simounu, Širliju Besiju, Džūliju Krūzu, Pet Shop Boys, Dastiju Springfīldu, Mariannu Feitfulu, Deividu Boviju, Timu Būtu, Sjūziju Sjū un Doloresu O'Riordanu.
Akrobātērglis
Akrobātērglis (Terathopius ecaudatus) ir vidēja auguma vanagu dzimtas (Accipitridae) plēsīgais putns, kas sastopams Āfrikā un nelielā teritorijā Arābijas pussalā. Tā ir vienīgā suga akrobātērgļu ģintī (Terathopius), un putna tuvākie radinieki ir čūskērgļi. Akrobātērglis ir Zimbabves nacionālais putns, kas attēlots valsts ģerbonī.
Izplatība
Akrobātērglis ir plaši izplatīta plēsīgo putnu suga Subsahāras Āfrikā, tas mājo gan savannā, gan sausos mežos un krūmājos līdz 4500 metriem virs jūras līmeņa. Ērglis sastopams arī Arābijas dienvidrietumos.
Neskatoties uz lielo izplatības areālu, sugas populācija 21. gadsimta sākumā strauji samazinājās. To skaidro ar dabas piesārņojumu un lauksaimniecības pesticīdu aktīvu izmantošanu, kā arī ligzdošanas vietu traucējumiem. 2009. gadā saskaņā ar Starptautiskās dabas un dabas resursu aizsardzības savienības datiem akrobātērglis ieguva gandrīz apdraudētas sugas statusu. Pēdējo gadu sugas stāvoklis nav zināms, un kopējā populācija ir apmēram 10 000—100 000 īpatņu.
Izskats
Akrobātērglis ir vidēji liels plēsīgais putns ar ļoti īsu asti, kura kopā ar īpaši garajiem spārniem, kas no apakšas ir balti, ļauj putnu ļoti viegli atpazīt lidojumā. Aste ir tik īsa, ka kājas lidojumā ir garākas par to. Ķermeņa garums ir 55—70 cm, spārnu izplētums apmēram 187 cm, svars 1,8—2,9 kg.
Akrobātērglis ir ļoti krāsains putns ar kastaņbrūnu muguras "mantiju" un asti, melnu ķermeņa, kakla un galvas apspalvojumu, oranžsarkanu sejas ādu, sarkanām kājām un dzeltenu knābi ar melnu galu. Sugai raksturīgs dzimumu dimorfisms — mātītes ir lielākas nekā tēviņi, kā arī mātītes spārnu virspuses jeb pleci ir gaiši brūni, bet sekundārās lidspalvas gaiši pelēkas ar melniem galiem, tēviņa pleci ir gaiši pelēki, sekundārās lidspalvas melnas. Reizēm sastopami īpatņi ar baltu mantiju.
Jaunie putni ir vienkrāsaini brūni ar baltu raibumojumu. Ļoti jauniem putniem uz sejas nav kailās ādas laukuma. Tas veidojas lēnām un iesākumā ir zaļgani dzeltens. Tipisko pieaugušā putna izskatu akrobātērglis iegūst 7—8 gadu vecumā, sasniedzot dzimumbriedumu.
Uzvedība
Akrobātērglis ir aktīvs dienas laikā. Tā medību teritorija ir apmēram 200 km² liela, kuru tas dienas laikā aplido, pieveicot apmēram 500 km. Lielāko dienas daļu akrobātērglis pavada lidojot, visbiežāk, salīdzinoši ar citiem plēsīgajiem putniem, zemā planējumā, apmēram 45 m virs zemes. Putnam ir raksturīgi planējot grozīt spārnus, tādējādi uzķerot gaisa strāvas un noturot līdzsvaru. Ja akrobātērglis pamana kādas pazīmes par medījumu, tas sāk rūpīgi, spirālveidā pārmeklēt iespējamo medījuma vietu. Atpūtas brīžos putnu var novērot sēžam uz kāda zara ar paplestiem spārniem, tos sildot saulē. Putns kopumā ir kluss un ļoti retos gadījumos kliedz, turklāt tas galvenokārt notiek riesta laikā.
Barība
Akrobātērglis piemērojies maitas ēšanai un bieži pārbauda ceļus, uzlasot automašīnu notriektos dzīvniekus. Tas medī arī dzīvu medījumu: dažādus sīkus zīdītājus, sākot ar ciršļiem un beizot ar nelielām antilopēm; putnus, piemēram, baložus, strazdus, degunragputnus un smilširbes; rāpuļus un kukaiņus. Akrobātērglis ir viens no plēsīgajiem putniem, kuram ēšanas laikā no nāsīm izdalās sāļš šķidrums. To skaidro ar papildu ūdens uzņemšanu, izdalot sāļus.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona atkarībā no ģeogrāfiskās vietas notiek dažādos laikos, kopumā visa gada garumā. Akrobātērgļi veido monogāmus pārus uz mūžu. Riesta laikā tēviņš ap mātīti veic iespaidīgu lidojumu ar ļoti skaļām spārnu vēdām, izpildot dažādus akrobātiskus manevrus, un, atrodoties virs mātītes, strauji pikē no augšas uz leju. Pāris nodibina savu ligzdošanas teritoriju, kuru aizsargā no citiem akrobātērgļiem. Kokā, kas bieži atrodas upes tuvumā, no zariem tiek būvēta stingra, labi nostiprināta ligzda, kura tiek izmantota atkārtoti. No iekšpuses ligzda tiek izklāta ar lapām. Tās lielums ir 45—100 cm platumā un 20—100 cm augstumā.
Dējumā ir viena ola. Perē tikai mātīte, bet tēviņš apsargā ligzdu un pienes barību. Inkubācijas periods ilgst 52—59 dienas. Par mazuli rūpējas abi vecāki. Jaunais putns sāk lidot 93—194 dienu vecumā, bet tas paliek kopā ar vecākiem vēl vairākus mēnešus, līdz tiek padzīts. Reizēm jaunie putni, kas nav sasnieguši dzimumbriedumu, uzturas vecāku ligzdošanas vietas areālā. Vecāki tos pacieš, tā kā jaunie putni palīdz aizsargāt teritoriju no svešiniekiem.
Alesandro Salvio
Alesandro Salvio (it; 1570. gads, Neapole — 1640. gads) bija Itālijas šahists.
Biogrāfija
1604. gadā publicējis savu pazīstamāko traktātu par šaha spēli — "Trattato dell' inventione et arte liberale del gioco di scacchi, kurā analizējis tādas šaha atklātnes kā karaļa gambīts un itāļu atklātne, kā arī daudzas galotņu pozīcijas. Salvio traktāts bijis populārs un piedzīvojis atkārtotu izdevumu 1634. gadā. 19. gadsimtā gan ticis izpētīts, ka daudzas savas idejas Salvio aizguvis no sava tautieša Polērio darbiem. Publicējis arī daiļliteratūras darbus par šaha tematiku, tajā skaitā traģisko poēmu "Skakaida" (La Scaccaide).
1950. gada Pasaules čempionāts basketbolā
Par Pasaules čempioniem kļuva Argentīnas izlase, otro vietu izcīnīja ASV izlase, savukārt bronzas medaļas izcīnīja Čīles izlase.
Nigeria EduSat-1
Nigeria EduSat-1, zināms arī kā BIRDS-N, ir Nigērijas studentu nanopavadonis. EduSat-1 2017. gada jūnijā ar kravas kuģi SpaceX CRS-11 nogādāts Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS), no kurienes brīvā lidojumā orbītā palaists jūlijā.
Pavadoni konstruēja, montēja un testēja Akures Federālā tehnoloģiju universitātes (FUTA) trīs studenti. Projektu atbalstīja Nigērijas Nacionālā kosmosa pētniecības un attīstības aģentūra (National Space Research and Development Agency, NASRDA) un Japānas Kjusju tehnoloģiju institūts kā daļa no Joint Global Multi-Nation Birds Satellite projekta. Divu gadu laikā trīs studenti no katras piecu dalībvalstu universitātes Kjusju tehnoloģiju institūtā darbojās pie BIRDS pavadoņa izgatavošanas.
Nigeria EduSat-1 veidots CubeSat 1U formā ar masu aptuveni 1 kg. Tam iebūvētas zemas un augstas izšķirtspējas kameras (0,3 megapikseļu un 5 megapikseļu). Pavadonis veiks audio signālu translāciju, kā arī mērīs atmosfēras blīvumu no 400 km augstas orbītas.
Misstolbovoja
Misstolbovoja (ru) ir bijusī PSRS un vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Novaja Zemļas arhipelāga Dienvidu salas ziemeļrietumos Stolbovoja zemesragā Barenca jūras krastā pie Matočkinšara rietumu ieejas.