cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luka Jovičs
Luka Jovičs (sr; dzimis ) ir Serbijas futbolists, pussargs, Serbijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) Luka Jovičš pārstāv Itālijas A sērijas komandu Fiorentina.
Karjera
2016. gada janvārī parakstīja līgumu ar Portugāles klubu Benfica. Kluba pirmajā komandā debitēja tā paša gada martā spēlē pret Boavista. Pārsvarā spēlēja dublieru komandas sastāvā. 2017. gada jūnijā uz īres līguma pamata pievienojās Vācijas Bundeslīgas vienībai Frankfurtes "Eintracht". 2017.—2018. gada sezonā guva 8 vārtus Bundeslīgā. 2018. gadā Eintracht sastāvā kļuva par Vācijas kausa ieguvēju. guva piecus vārtus Bundeslīgas spēlē pet Fortuna Düsseldorf. 2018. gada aprīlī Eintracht paziņoja, ka ar Joviču tiks noslēgts līgums. Tomēr Joviča līgumu izpirka Madrides "Real". 2021. gadā Real izīrēja Joviču atpakaļ uz Eintracht.
Serbijas futbola izlasē debitēja draudzības spēlē pret Čīles izlasi. Tika iekļauts komandas sastāvā 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā, kurā izgāja uz maiņu spēlē pret Brazīliju.
Sasniegumi
Red Star Belgrade
Benfica
Eintracht Frankfurt
Real Madrid
Fiorentina
L. Hūds
L. Hūds (en) bija britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Hūds bija Lielbritānijas regbija komandas (Moseley Wanderers) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.
Retsepi
Retsepi ir ciems Limbažu novada Ainažu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumos 20,7 km no pagasta centra Ainažiem, 32,4 km no Salacgrīvas un 135,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Progress MS-22
Progress MS-22 (Прогресс МС-22; SKS apzīmējums ISS-83P) ir Krievijas automātisks Progress-MS sērijas kravas kosmosa kuģis, kas Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) nogādāja kravu. Tas orbītā tika palaists 2023. gada 9. februārī.
Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2534 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela, saspiestas gāzes (slāpeklis) , ūdens. Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) bija iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.
Lidojuma gaita
Progress MS-22 tika palaists 06:15:36 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma. 11. februārī 08:45:21 UTC kosmosa kuģis saslēdzās ar SKS automātiskā režīmā pie Zvezda moduļa.
Latvijas ebreji
Latvijas ebreji (he), līdz Otrajam pasaules karam līdztekus lietoja arī vārdu žīdi, ir viena no Latvijas mazākumtautībām. Pēc pēdējās Tautas skaitīšanas datiem Latvijā 2011. gadā dzīvoja 6437 ebreji, galvenokārt Rīgas Vidzemes priekšpilsētas, Latgales priekšpilsētas un Centra rajona apkaimēs, kā arī Jūrmalas pilsētā.
Vēsture
Pirmā Latvijas ebreju kopiena nodibināta 1570. gadā, desmit gadus pēc tam, kad Piltenes apgabals nokļuva Dānijas prinča Magnusa pārvaldē. Kad 1585. gadā karalis Stefans Batorijs savā kontrolē pārņēma Piltenes apgabalu, tajā dzīvojošajiem ebrejiem piešķīra plašas tiesības, kas saglabājās līdz pat 1717. gadam. Lejaskurzemes Grobiņas fogtijā, kas uz laiku bija nodota Prūsijas hercoga pārvaldē, sāka ieceļot ebreji no netālās Prūsijas hercogistes. Vēlāk viņi pārcēlās uz Aizputi, kur izveidojās prāva ebreju kopiena. Savukārt poļu Livonijā 17. gadsimtā no tagadējās Ukrainas un Baltkrievijas kā kara bēgļi ieradās vairāki tūkstoši ebreju, kas atšķirībā no vāciskajiem un turīgajiem Kurzemes ebrejiem bija nabadzīgāki un vairāk nodarbojās ar sīkamatniecību. Krāslavā un Daugavpilī izveidojās ebreju kopienas, kas runāja lietuviskā ("ļitvaku") jidišā. Pēc ķeizarienes Katrīnas II 1791. gada rīkojuma Latgales ebreji nedrīkstēja pamest t.s. "nometinājuma joslu" un ieceļot pārējā Latvijā.
Kopš 18. gadsimta Latvijā starp ebreju sīktirgotājiem un latviešu zemniekiem izveidojās tieša sabiedriska saskarsme. Lauku sētās, pārdodot pirmās nepieciešamības priekšmetus vai mainot tos pret zemnieku ražojumiem, ebreji centās apgūt latviešu valodu un kaut lauzītā izrunā prata saprasties ar pircēju. No šiem ebrejiem zemnieki uzzināja par apkārtnes notikumiem un guva ne vienu vien vērtīgu padomu sadzīves un saimnieciskajos jautājumos. Ebreju nosaukums "žīds" Latvijā ieviesās no Polijas—Lietuvas kopvalsts, kur tam nebija tāda nicinoša pieskaņa kā Krievijas Impērijā. Kad 19. gadsimta beigās, bēgot no "žīdu pogromiem", Latvijā ieradās ap 20 tūkstošiem ebreju bēgļu no Ukrainas un Baltkrievijas, sāka izplatīties arī reliģiski aizspriedumi un palielinājās saimnieciskā konkurence. Tomēr Krišjānis Valdemārs aicināja mācīties no ebrejiem, kā tikt pie turības, pārņemt viņu darbaspējas un prasmi atrast jauno, noderīgo. Avīze "Dienas Lapa" 1886. gada 14. oktobrī uzsvēra, ka ebreji "mums der par dzīvu pierādījumu, cik ļoti var stiprināties kāda maza, nicināta tautiņa, pie viņiem mēs skaidri redzam, ko panāk caur izmanību, pacietību un savstarpēju ciešu kopību".
1918. gada 18. novembrī proklamētā Latvijas Republika bija latviešu nacionālā valsts, taču tā tiecās veidot vienotu visu pilsoņu valsts tautu. Latvijā dzīvojošie ebreji pirmoreiz kļuva līdztiesīgi ar citām tautībām, kas veicināja ebreju lojalitātes rašanos pret neatkarīgo Latviju. Par ieguldījumu Latvijas brīvības cīņās Oto Goldfelds, Josifs Hops, Zāmuels Hops, Roberts Maļeckis, Maksis Grīnguts un Eliass Pinuss saņēma Lāčplēša Kara ordeni, bet četri ebreju karavīri saņēma Triju Zvaigžņu ordeni (Hiršs Berkovičs, Eliass Rihters, Zālamans Levinsons un Dāvids Bērs). Kaujās par Latvijas neatkarību krita vai no ievainojumiem mira vairāk nekā 50 ebreju. No 1919. gada augusta Tautas padomē darbojās 14 ebreju partiju un organizāciju pārstāvji, par Latvijas pilsoņiem kļuva ap 77% Latvijā dzīvojošo ebreju, kas varēja pierādīt, ka bija šeit dzīvojuši līdz Pirmā pasaules kara sākumam 1914. gada 1. augustā. 1923.—1936. gadā ap 4500 Latvijas ebreju pārcēlās uz dzīvi Palestīnā, 2207 ebreji emigrēja uz ASV, vairāki simti izceļoja uz PSRS. 1930. gadā 62,5% Latvijas ebreju prata runāt latviski (Jelgavā 90,5%, Liepājā 88,4%, Rīgā 68,9%, Daugavpilī 18,6%).
Pēc Latvijas okupācijas padomju varas iestādes (PSRS tolaik bija Vācijas sabiedrotā) līdz 1941. gada pavasarim slēdza visas cionistu, konservatīvo un reliģisko ebreju biedrības, klubus un mācību iestādes, kā pēdējās slēdza Ebreju kultūras biedrību un Bikur Holim biedrību. 1941. gada 14. jūnijā uz Krieviju izsūtīja 1771 Latvijas ebreju. Savukārt vācu okupācijas iestāžu veiktā ebreju holokausta laikā 1941.—1944. gada laikā bojā gāja vairāk nekā 70 tūkstoši Latvijas ebreju.
Laikā no 1968. līdz 1980. gadam no Latvijas uz Izraēlu un Rietumvalstīm izceļoja 13 153 ebreji jeb 35,8% Latvijas PSR teritorijā dzīvojošo ebreju. Līdz 1989. gadam no Latvijas izceļoja vairāk nekā 16 tūkstošu ebreju, no tiem 70% apmetās uz pastāvīgu dzīvi Izraēlā.
Derna
Derna var būt:
Latvijas ebreji
Nosaukums
Kristapa Fīrekera ap 1650. gadu sacerētajā latviešu valodas skaidrojošajā vārdnīcā rakstīts, ka "žīds" ir nodokļu ievācējs vai arī "ebrejs", kas nodarbojas ar šo amatu. 19. gadsimta latviešu avīzēs etniskās piederības apzīmēšanai līdztekus izmantoja gan vārdu "žīds", gan "ebrejs". Latvijas Augstskolas rektora pienākumu izpildītājs Ernests Felsbergs 1920. gadā piedāvāja vārdu "žīds" izslēgt no oficiālās aprites un šo jautājumu nodeva LU Filoloģijas un filozofijas fakultātei izskatīšanai. Fakultātes dekāns un profesors Jānis Endzelīns savā slēdzienā minēja, ka tas ir politisks jautājums – ja atteiksimies no šī vārda izmantošanas, tā būs muguras locīšana svešinieku priekšā un nebūs tālu tā diena, kad leiši gribēs, lai mēs viņus sauktu par lietuviešiem. Kad 1923. gadā Ebreju ielu Rīgā pārdēvēja par Žīdu ielu, Latvijas Republikas Izglītības ministrijas Ebreju pārvalde deva skaidrojumu, ka daudzi, lietojot vārdu "žīds", neko ļaunu nedomā un daudzi nemaz nepazīst citu vārdu. Tika lemts, ka vārds oficiālajā apritē var palikt, bet visā, kas saistās ar senebreju valodu, skolām un reliģiju, noteikti jālieto vārds "ebreji".
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā padomju vara vārda "žīds" lietošanu izslēdza no oficiālās aprites, bet pēc holokausta, kad nacistu propaganda ļoti dzelžaini izmantoja tādas klišejas kā "žīds čekists", "žīds slepkava", "žīdu varaskāre", vārda "žīds" lietošana kļuva par tabu.
Ebreji latvju dainās
Krišjāņa Barona "Latvju dainās" apkopoti 110 tautasdziesmu varianti ar leksēmu "žīdi".
Borkholmas pils
Borkholmas pils jeb Porkuni bīskapa pils  bija Rēveles bīskapa pils tagadējā Tapas pagastā Igaunijā. Līdz mūsdienām saglabājies viens pils tornis, tajā iekārtots muzejs.
Čiba
Čiba (ja, Chiba-shi) ir pilsēta Japānā, Kanto reģionā, Čibas prefektūras administratīvais centrs. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 980 tūkstoši iedzīvotāju. Čiba ir daļa no Tokijas aglomerācijas. Pilsēta atrodas Honsju salas centrālās daļas austrumu piekrastē, Tokijas līča austrumu krastā Boso pussalā. Tai ir osta.
Vēsture
Čibas nosaukumu japāņu valodā veido divas kandži zīmes. Pirmā zīme 千 nozīmē ‘tūkstotis’, bet otrā zīme 葉 nozīmē ‘lapas’. Burtiskā tulkojumā pilsētas nosaukums ir ‘Tūkstotis lapu’.
Čibā atrodas cietoksnis, kuru no 12. līdz 15. gadsimtam kontrolēja Čibu daimjo (aristokrātu dzimta). Edo periodā (1603–1867) tā bija vairāku nozīmīgu pasta ceļu stacija. 19. gadsimta beigās tika izveidota dzelzceļa līnija, kas Čibu savienoja ar Tokiju, līdz ar to pilsēta strauji auga. Otrā pasaules kara laikā ( un ) aptuveni 70% no pilsētas iznīcināja Sabiedroto veiktā bombardēšana.
Pēc Otrā pasaules kara pilsēta atdzima no jauna, strauji attīstoties rūpniecības nozarēm. Tika izveidotas tērauda rūpnīcas, uzceltas elektrostacijas, kā arī lieli kompleksi, kuros ražoja dažādas ķīmiskas vielas. Attīstīta arī tekstilrūpniecība, papīra ražošana un plastmasu ražošana. Pilsētas osta ir viena no noslogotākajām Japānā. 1949. gadā medicīnas skolas vietā dibināta Čibas Universitāte. Pārbūvēts cietoksnis atrodas Čibas centrā. Pilsētā ir arī 8. gadsimtā celts budistu templis. Kopš 1992. gada Čiba ir ar valdības rīkojumu noteikta pilsēta. Čibā nav starptautisko lidostu; tuvākās ir Tokijas starptautiskā lidosta un Naritas starptautiskā lidosta.
Ģeogrāfija
Čiba atrodas Kanto līdzenumā, Honsju salas centrālās daļas austrumu piekrastē.
Borkholmas pils
Vēsture
Borkholmas ("Borha salas") pili 1477. — 1479. gadā cēlis Rēveles bīskaps Simons fon der Borhs.
Livonijas kara laikā 1558. gadā pili sagrāva Krievijas caristes karaspēks. 1561. gada maijā un septembrī pili mēģināja pārņemt Sāmsalas-Vīkas bīskaps Magnuss.
Čiba
Ģeogrāfija
Administratīvi sīkāk Čiba dalās sešās apkaimēs (区, ku). Tās ir Čuo, Hanamigava, Inage, Midori, Mihama un Vakaba.
Borkholmas pils
Vēsture
1582. gadā Jamzapoļskas miera līguma latīņu tekstā pils dēvēta par Borcholm, krieviski par Борхольм. Pēc kara beigām Borkholmas pilsmuiža nonāca Zviedru Igaunijas sastāvā un piederēja Tīzenhauzeniem, Ungerniem-Šternbergiem, Baumgarteniem un Eseniem. 1869. - 1919. gadā muiža bija Rennenkampfu dzimtas īpašumā. Muižas kungu ēku 1870. – 1874. gadā uzcēla Ludvigs Otto fon Rennenkampfs, 1924. gadā tajā nodibināja skolu bērniem ar dzirdes traucējumiem.
Čiba
Sports
Nozīmīgākie profesionālie sporta klubi ir beisbola komanda Chiba Rotte Marīnzu un futbola komanda Jefu Yunaiteddo Chiba.
Tiek plānots, ka 2020. gada vasaras olimpisko spēļu cīņas sporta, paukošanās un tekvondo sacensības norisināsies Čibā.
Maļinovka 1
Pirmā Maļinovka ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 251 km attālumā no Rīgas.
Sunākstes luterāņu baznīca
Sunākstes Evaņģēliski luteriskā baznīca jeb Sunākstes Baltā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Jēkabpils novadā Sēlijā. Tā ietilpst Daugavpils diecēzes Sēlpils iecirknī.
Vēsture
Uzskata, ka jau Livonijas ordeņa Sēlpils fogtejas laikā 1516. gadā Frīdrihs fon Plāters Sunākstē dibinājis vikāriju, bet 1570. gadā, pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā, celta senākā Sunākstes baznīca. Tā bijusi koka būve un atradusies uz tā paša uzkalniņa, kur tagad stāv mūra dievnams. Poļu-zviedru kara laikā 1610. gadā baznīca bijusi sliktā stāvoklī, bet 1636. gadā tā tika nopostīta pilnīgi, tādēļ draudze apmeklēja Sēlpils baznīcu. Pēc Kurzemes hercoga Frīdriha Kazimira 1682. gada 5. jūnija rīkojuma uzsākta mācītājmuižas (pastorāta) dzīvojamās mājas, klēts, staļļa un citu ēku celtniecība.
Pēc Lielās mēra epidēmijas 1712. gadā ļaužu un mācītāju trūkuma dēļ Sunākstes un Sēlpils draudzes apvienoja. Apvienotajai draudzei 1742. gadā ar mācītāja Radecka gādību uzcēla jaunu Sēlpils-Sunākstes draudzes koka baznīcu, kas līdz 1816. gadam atradās apmēram 5 km uz ziemeļiem no tagadējās baznīcas pie senā ceļa uz Koknesi mūsdienu „Zvanītāju” māju vietā. Tajā no 1766. līdz 1796. gadam sprediķoja Vecais Stenders un vēlāk viņa dēls Jaunais Stenders. 1816. gada augustā, tuvējam Pīrāgu krogam aizdegoties, liesmās aizgāja bojā arī Sunākstes baznīca un turpmākos gadus dievkalpojumi tika noturēti Vārnavas muižas privātkapelā.
No 1826. gada 21. jūlija līdz 1829. gada 12. oktobrim Sunākstes Baznīckalnā, netālu no mācītājmuižas, notika jaunas mūra baznīcas celšana. 1860. gada 11. maijā ugunsgrēkā nodega mācītājmuižas dzīvojamā ēka ar arhīvu. Līdz 1863. gadam no baļķiem uzcēla jaunu pastorāta dzīvojamo ēku ar dakstiņu jumtu. 1871. gadā Sēlpils un Sunāktes draudzes atkal sadalīja. No 1874. gada Āžu miesta iedzīvotājiem dievkalpojumus, arī kristības, laulības, pieņemšanu pie Sv. Vakarēdiena, sāka noturēt turienes pagastskolas lūgšanu telpā. Pēc Kurzemes tautskolu pārskata 1875. gadā Sunākstes draudzes skolās mācījās 241 skolēns. 1905. gada revolūcijas laikā 1905. gada naktī no 27. uz 28. novembri revolucionāri iebruka mācītājmuižā, dievkalpojuma laikā Pirmajos Ziemassvētkos mācītājs J. Stenders pamanījis pret sevi vērstu pistoles stobru. Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā vācu armijas karavīri izdemolēja mācītājmuižas ēkas. 1937.-1939. gadā no Sunākstes draudzes atdalītajai Viesītes luterāņu draudzei uzcēla jaunu Viesītes baznīcu.
2004. gada 29. augustā vecās koka Sēlpils-Sunākstes baznīcas vietā atklāja koktēlnieku brāļu A. un I. Rūrānu veidoto piemiņas stabu, kas simboliski atveido baznīcu.
Dziedāšanas svētki
Pēc I Vispārīgajiem latviešu Dziedāšanas svētkiem mācītājs Kārlis Gotlobs Stenders 1873. gada 22. augustā 10 priekšpusdienā Sunākstes baznīcā, pēc tam pie G. F. Stendera kapa un mācītājmuižas audzē sarīkoja dziedāšanas svētkus, kurā piedalījās astoņi kori no sešām Kurzemes guberņas Sēlpils draudzes novada dziedāšanas biedrībām ar aptuveni 200 dziedātājiem. No biļešu pārdošanas ieņemtā nauda bija paredzēta G. F. Stendera "goda staba" celšanai. Sunākstes mācītājmuižas audzē risinājās dziesmu kari un pirmo vietu ieguva Sunākstes jauktais koris. “Latviešu Avīzes” un “Mājas Viesis” ziņoja, ka svētkos bijuši pieci līdz seši tūkstoši klausītāju.
Nākamos lokālos dziesmusvētkus Sēlpilī 1878. gadā sarīkoja bijušais Sunākstes Stendera palīgmācītājs Heinrihs Eduards Rozenfelds (1833–1905). Dziesmu karos atkal uzvarēja sunākstiešu koris.
Baznīcas un tās apkārtnes apraksts
Sunākstes baznīca celta laikā no 1827. līdz 1829. gadam ampīra stilā, tai ir trīsstāvu tornis ar uzsvērtām dzegām. Baznīcas altāris veidots neogotikas stilā un izceļas ar gotisko elementu bagātību. Baznīcā ir Johana Leberehta Egnika altārglezna "Kristus debesbraukšana" (1844), kas 2004. gadā tā aizstāta ar fotokopiju. Apskatāmas piemiņas plāksnes Pirmajā pasaules karā un Latvijas brīvības cīņās kritušajiem un uz Sibīriju izvestajiem.
1989. gadā pie baznīcas atklāja piemiņas akmeni Vecajam Stenderam ar uzrakstu no "Augstās gudrības grāmatas". Blakus baznīcai atrodas jaunā kapsēta, bet otrpus ceļam t.s. Stendera kalniņš ar veco kapsētu. Stendera kapakmens ir Daugavas dolomīta plāksne ar iekaltu uzrakstu: "Še aprakts G.F.Stenders. Latvis, dz. 1714., mir. 1796., ar savu gaspažu." Ārpus vecās kapsētas žoga atrodas vientuļš kaps, kuru rotā balts eņģelis. Šeit apglabāta Angela fon Bēra, kura savu dzīvi beidza pašnāvībā nelaimīgas mīlestības dēļ. No vecās kapsētas līdz bijušajai mācītājmuižas vietai izveidota Stendera ābeces taka, kas turpinās kā Augstas gudrības taka līdz Gudrības avotam. 2022. gadā Stendera biedrība kopā ar tēlnieku Ojāru Feldbergu paziņoja par skulpturālā ansambļa "Gaismas vārti" izveidi uz bijušās mācītājmuižas pamatiem.
Rūjienas iela (Jūrmala)
Rūjienas iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Rūjienas iela sākas no pludmales un beidzas krustojumā ar Smiltenes ielu. Kopējais ielas garums ir 110 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Rūjienas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
M. L. Logans
M. L. Logans (en) bija britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Logans bija Lielbritānijas regbija komandas (Moseley Wanderers) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.
Gemini 2
Gemini 2 bija NASA pilotējamās programmas Gemini kosmosa kuģa Gemini otrais lidojums. Tas tika veikts nepilotējamā režīmā subortitālā trajektorijā, lai izmēģinātu karstuma vairogu. Kosmosa kuģis palaists 1965. gada 19. janvārī.
Memento Mori
Memento Mori ir amerikāņu rokgrupas Flyleaf otrais studijas albums. Laists klajā sadarbībā ar ierakstu studiju A&M/Octone Records. Latīņu valodā nosaukums nozīmē "paturi prātā nāvi" jeb "atceries, ka mirsi". Memento Mori debitēja astotajā vietā Billboard 200 ar pirmajā nedēļā pārdotām 56 000 albuma kopijām.
Gemini 2
Lidojuma gaita
Gemini 2 tika palaists 14:03:59.861 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV (sērijas numurs 62-12557, lidojums GT-2) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19.
Lielākais augstums tika sasniegts 171,1 km. Nolaižamais aparāts nolaidās Atlantijas okeānā 3422 km attālumā no Kanaveralas zemesraga. Lidojums ilga 18 minūtes 16 sekundes.
Denī Papēns
Denī Papēns (fr; dzimis, miris ) bija franču matemātiķis, fiziķis un izgudrotājs. Atpazīstamību iemantojis ar savu izgudrojumu — tvaika katlu, kas bija tvaika dzinēja un ātrvārāmā katla priekštecis.
Biogrāfija
Papēns piedzima 1647. gadā Francijas pilsētā Bluā, Luāras un Šēras departamentā, Francijā. Pabeidzis jezuītu skolu, Papēns iestājās Anžē Universitātē, kur viņš studēja medicīnu un ieguva doktora grādu. Par ārstu Papēns tā arī nekļuva, jo iepazinās ar holandiešu fiziķi Kristiānu Heigensu, kura ietekmē Papēns sāka apgūt fiziku un mehāniku. 1673. gadā Parīzē, strādājot kopā ar Heigensu un Gotfrīdu Leibnicu, viņš sāka interesēties par vakuuma izmantošanu dzinējspēka radīšanai.
Pirmā Londonas vizīte
Pirmo reizi Papēns viesojās Londonā 1675. gadā, kad laika posmā no 1676. līdz 1679. gadam, strādāja kopā ar Robertu Boilu, publicējot savu darbi atskaiti rakstā Continuation of New Experiments (1680). Šajā laika posmā Papēns izgudroja tvaika katlu, ātrvārāmā katla paveidu ar drošības vārstu.
Vācija
Būdams hugenots, Papēns saskārās ar būtiskiem ierobežojumiem, kurus pret protestantiem vērsa Luijs XIV, tajā skaitā arī ar Nantes edikta atcelšanu 1685. gadā. 1687. gadā viņš pārcēlās uz Vāciju, kur dzīvoja kopā ar citiem hugenotu trimdiniekiem no Francijas.
1689. gadā, Papēns ierosināja ar sūkņa vai plēšu palīdzību uzturēt spiedienu un padot gaisu ūdenslīdēja kupolā, inženieris Džons Smitons realizēja šo ideju 1789. gadā.
1690. gadā Marburgā, pētot gaisa spiediena mehānisko spēku savā tvaika katlā, Papēns uzbūvēja pirmo tvaika dzinēja virzuļa modeli.
Turpmākos piecpadsmit gadus Papēns turpināja strādāt pie tvaika dzinēju uzbūves. 1695. gadā viņš pārcēlās no Marburgas uz Kaseli. 1705. gadā viņš kopā ar Gotfrīdu Leibnicu izveidoja otro tvaika dzinēja modeli, kas bija balstīts uz Tomasa Seiverija atklājumiem, un šis modelis jau izmantoja tvaika nevis gaisa spiedienu. Dzinēja uzbūvi publicēja 1707. gadā.
Dzīvojot Kaselē un Hesē, 1704. gadā, viņš uzkonstruēja kuģi, ko piedzina viņa izveidotais tvaika dzinējs, kas bija savienots ar airiem. Šādi viņš kļuva par pirmo cilvēku, kas uzkonstruējis kuģi ar tvaika dzinēju, kā arī pirmo jebkāda tipa transportlīdzekli ar tvaika dzinēju. Vēlāk viņš atlēja pirmo pasaulē tvaika dzinēja cilindru dzelzs lietuvē Vekerhāgenē, mūsdienās šī vieta zināma kā Reinhārdšāgene—Vekerhāgene.
Atgriešanās Londonā
Papēns atgriezās Londonā 1707. gadā, atstājot savu sievu Vācijā. Daži no viņa darbiem tika izstādīti Karaliskai sabiedrībai laika posmā no 1707. līdz 1712. gadam, bet tā arī neieguva atzinību un novērtējumu, ko Papēns uztvēra ar lielu sarūgtinājumu. Papēna idejas un 1690. gadā izveidotā gaisa tvaika dzinēja aprakstus izmantoja Tomass Ņukomens savā konstrukcijā 1712. gadā, kas tiek uzskatīts par Papēna nāves gadu.
Pēdējās izdzīvojušās liecības par Papēna atrašanās vietu nāk no vēstules, ko viņš rakstīja 1712. gada 23. septembrī. Uz to laiku viņš bija trūcīgs, un tiek uzskatīts, ka viņš nomira tajā pašā gadā un tika apbedīts nemarķētā ubagu kapā.
Mateušs Klihs
Mateušs Klihs (pl, dzimis ) ir Polijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Polijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Klihs pārstāv MLS komandu D.C. United.
Polijas futbola izlases sastāvā Klihs debitēja pārbaudes spēlē pret Argentīnu.
Astra 2E
Pavadoni izgatavojis uzņēmums EADS Astrium uz platformas Eurostar E3000 bāzes. Apgādāts ar 60 Ku joslas un 4 Ka joslas raidītājiem.
Sākotnēji Astra 2E bija paredzēts palaist, bet 2. jūlijā notika raķetes Proton-M avārija, pēc kuras visi Proton starti tika apturēti.
Astra 2E tika palaists 21:38 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. Pēc noteiktiem dzinējbloka Briz-M manevriem pavadonis atdalījās 30. septembrī 07:28 UTC un ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā. Ģeostacionāro orbītu tas sasniedza ar saviem dzinējiem un plānots izvietot punktā 28,2° austrumu garuma.
Plānots, ka Astra 2E nomainīs Astra 2A, Astra 2B un Astra 1N, kurus pārvietos uz citām pozīcijām.
1385. gads
1385. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās svētdienā.
4. autobusu maršruts (Tallina)
4. autobusu maršruts ir Tallinas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Väike-Õismäe līdz Tiskre. Maršruta kopējais garums sasniedz 14,5 km. Virziena Väike-Õismäe—Tiskre kopējais garums ir 6,5 km, bet virziena Tiskre—Väike-Õismäe kopējais garums ir 8 km.
Pieturvietas
4. autobusu maršrutā ir 33 pieturas, virzienā Väike-Õismäe—Tiskre ir 15 pieturas, bet virzienā Tiskre—Väike-Õismäe ir 18 pieturas.
Pārejoša išēmiska lēkme
Pārejoša išēmiska lēkme (Tranzitora išēmiska lēkme (TIL)), pazīstams kā mini-insults, ir neliels insults, kura pamanāmie simptomi parasti beidzas mazāk nekā stundas laikā. Tas izraisa tādus pašus simptomus, kas saistīti ar insultu, piemēram, vājumu vai nejutīgumu vienā ķermeņa pusē, pēkšņu redzes aptumšošanos vai zudumu, grūtības runāt vai saprast valodu, neskaidru runu vai apjukumu.
Visas insulta formas, tostarp TIL, rodas no centrālās nervu sistēmas asinsrites traucējumiem. TIL izraisa īslaicīgus smadzeņu asinsrites (CBF) traucējums. Galvenā atšķirība starp lielu insultu un TIL nelielo insultu ir tas, cik daudz audu nāves (infarkta) pēc tam var noteikt, izmantojot medicīnisko attēlveidošanu. Lai gan TIL pēc definīcijas ir jāsaista ar simptomiem, insulti var būt arī asimptomātiski vai klusi. Klusā insulta gadījumā, kas pazīstams arī kā klusais cerebrāls infarkts (SCI), attēlveidošanā ir nosakāms pastāvīgs infarkts, taču nav uzreiz novērojamu simptomu. Vienai un tai pašai personai var būt smagi insulti, nelieli insulti un klusi insulti jebkurā secībā.
TIL rašanās ir liela insulta riska faktors, un daudziem cilvēkiem 48 stundu laikā pēc TIL ir smags insults. Visi insulta veidi ir saistīti ar paaugstinātu nāves vai invaliditātes risku. Atzīšana, ka ir notikusi TIL, ir iespēja sākt ārstēšanu, tostarp medikamentus un dzīvesveida izmaiņas, lai novērstu turpmākus insultus.
Lesnica
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1238. gadā.
Pirmā Skaista
Pirmā Skaista ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 281 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Kuļs, Linoks.
Pūls
Pūls ir izplatīts angļu un holandiešu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Neatkarības laukums (Kijiva)
Neatkarības laukums (uk) ir viens no centrālajiem laukumiem Kijivā, Ukrainā. 19. gadsimtā šeit atradās pilsētas padome. Kopš 1990. gada šeit tradicionāli ir notikuši politiskie mītiņi, tai skaitā četras liela mēroga protesta akcijas: studentu "Granīta revolūcija" 1990. gadā, "Ukraina bez Kučmas" 2001. gadā, Oranžā revolūcija 2004. gadā un Eiromaidans 2013.—2014. gadā. Šajā laukumā regulāri notiek arī nepolitiski pasākumi.
Pašreizējo nosaukumu laukums ieguvis 1991. gadā pēc Ukrainas neatkarības iegūšanas. Vārds 'maidan' ukraiņu valodā nozīmē "laukumu, atklātu telpu". Šis vārds ir plaši izmantots Dienvidāzijas valstu valodās atklātas telpas apzīmēšanā.
Surčciems
Surčciems (arī Surču ciems) ir ciems Limbažu novada Ainažu pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 15,9 km no pagasta centra Ainažiem, 27,6 km no Salacgrīvas un 130,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļa P15 (Ainaži–Matīši).
Balda
Balda var būt:
NikkieTutorials
Niki de Jāgere (nl; dzimusi ), pazīstama kā NikkieTutorials, ir nīderlandiešu vizāžiste un skaistumkopšanas video blogere, pazīstama ar darbību YouTube. 2018. gadā viņas kanāla sekotāju skaits pārsniedza 10 miljonus. Viņa bija 2020. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa tiešsaistes vadītāja un 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa pārraides vadītāja klātienē.
Vasiļeviči
Vasiļeviči (be, ru) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala centrālajā daļā, Rečicas rajona centrālajā daļā.
KF Ballkani
KF Ballkani (sq) ir 1947. gadā dibināts Kosovas futbola klubs no Terandas, kas šobrīd spēlē Kosovas Superlīgā.
Dienvidamerikas kaķi
Dienvidamerikas kaķi, Dienvidamerikas kaķu ģints (Leopardus) ir viena no kaķu dzimtas (Felidae) ģintīm, kas pieder kaķu apakšdzimtai (Felinae). Dienvidamerikas kaķu ģintī ietilpst 9 neliela auguma, plankumainu kaķu sugas, kuras visas mājo Dienvidamerikā un Centrālamerikā. Dažu sugu izplatības areāls sasniedz ASV dienvidu reģionus.
Evolūcija
Šī kaķu ģints ir vecākā kaķu grupa Amerikā, tad tai seko lūši un pumas. Dienvidamerikas kaķi Dienvidamerikā sāka dzīvot pirms 12—10 miljoniem gadu. Šajā ģintī ir divas attīstības līnijas, kur vienā grupā ietilpst ocelots, plankumainais kaķis un Andu kaķis, bet otrā grupā ir visas pārējās ģints sugas.
Sistemātikas izmaiņas
Pēdējos gados, balstoties uz DNS analīzēm, ir veiktas izmaiņas kaķu apakšdzimtas (Felinae) ģintīs. Kādreiz Dienvidamerikas kaķu grupa tika sistematizēta kā kaķu ģints (Felis) apakšģints. Ģinti mūsdienās papildina arī jaunas sugas — pantanālas kaķis (Leopardus braccatus) un pampu kaķis (Leopardus pajeros), kas kādreiz tika uzskatītas par kolokolo (Leopardus colocolo) pasugām.
Izskats un īpašības
Visas Dienvidamerikas kaķu sugas ir samērā neliela auguma un tām visām ir plankumains kažoks, kas atgādina leoparda matojumu. Lielākais ģintī ir ocelots (Leopardus pardalis), kura ķermeņa garums, galvu ieskaitot, var sasniegt 101 cm, bet svars 18,6 kg. Mazākais ģintī ir kodkods (Leopardus guigna), kas ir arī mazākais kaķis visā Amerikā. Mazāko indivīdu ķermeņa garums ir 37 cm, svars 1,5 kg. Toties plankumainais kaķis (Leopardus wiedii) piemērojies vislabāk dzīvei kokos no visiem kaķiem Amerikā. Lai arī lielākā daļa Dienvidamerikas kaķu ir mājas kaķa augumā, tie ir mežonīgi un agresīvi dzīvnieki.
1394. gads
1394. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās ceturtdienā.
Olafs Tons
Olafs Tons (de, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.
Ar Vācijas futbola izlasi uzvarējis 1990. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1986. un 1998. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1988. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Schalke 04
Bayern Munich
Rietumvācija
Frančesko Mozers
Frančesko Mozers (dzimis Palu di Džovo, Trentīno)) ir bijušais profesionālais Itālijas šosejas riteņbraucējs. Viņš bija viens no dominējošiem braucējiem laika posmā no 1970. gadu vidus līdz 1980. gadu sākumam, uzvarēja 1984. gada Giro d'Italia, 1977. gada Pasaules čempionāta grupas braucienā un guva sešas uzvaras trijos no pieciem klasikas pieminekļiem. Profesionālo karjeru Frančesko Mozers sāka 1973. gadā. Viņam piemita lieliska pedalēšanas tehnika, bet viņa atlētiskais augums neļāva viņam būt spēcīgam kalnu braucējam. Ar 273 izcīnītām uzvarām šosejas riteņbraukšanas karjerā viņš ir trešais panākumiem bagātākais braucējs aiz Edija Merksa (426) un Rika Van Loja (379), bet apsteidz Riku Van Stēnbergenu (270) un Rodžeru De Vlāminku (255).
Citi sasniegumi
Mozers uzvarēja 1977. gada Pasaules čempionātā Sankristobalā, Venecuēlā, apsteidzot Vācijas pārstāvi Dītrihu Tūravu un savu tautieti Franko Bitosi. Mozers divreiz ieguvis arī sudraba medaļu — 1976. gadā aiz Beļģijas pārstāja Fredija Mārtensa un 1978. gadā aiz Nīderlandes sportista Gerija Knetemana.
1984. gada 19. janvārī Mehiko Mozers pēc ilgas fiziskas gatavošanās un treniņiem pārspēja plaši zināmo 1972. gadā Edija Merksa uzstādīto stundas rekordu. Mozers nobrauca 50,808 kilometrus, izmantojot radikāli mainītu un aerodinamiski pielāgotu velosipēdu (ar guļstūri un pilniem disku ratiem), kurš bija krietni sarežģītāks par parasto treka velosipēdu, kuru Merkss izmantoja 1972. gadā. Tā rezultātā 1997. gadā UCI aizliedza stundas rekordu uzstādīšanu, izmantojot velosipēdus ar tehnoloģiskiem jauninājumiem, salīdzinot ar 1972. gadā izmantoto. Saskaņā ar jaunajiem noteikumiem, Merksa 1972. gada rekords netika pārspēts līdz 2000. gadam. Mozers savu velosipēdu pārdeva izsolē, ienākumus ziedojot UNICEF. 1999. gadā viņš atzinās asins dopinga izmantošanā rekorda pārspēšanai. Tajā viņam palīdzēja sporta ārsts Frančesko Konkoni, bet tobrīd šis dopinga veids nebija aizliegts. 1984. gada rekords noturējās vairāk kā deviņus gadus un Mozera mēģinājums atvēra durvis aerodinamiskajām tehnoloģijām riteņbraukšanā. Mozers profesionālo karjeru beidza 1987. gadā.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Lūzuma punkts
"Lūzuma punkts" (en) ir 1991. gada ASV asa sižeta filma, kuras režisore ir Ketrina Bigelova. Filmā galvenās lomas atveido Patriks Sveizijs, Kiānu Rīvss, Gērijs Bjūsijs un Lorija Petija.
Filma stāsta par jaunu FIB aģentu, kurš iefiltrējas sērfotāju grupā, lai atklātu bankas aplaupītāju identitātes.
"Lūzuma punkts" pirmizrāde notika. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 83,5 miljonus ASV dolāru pie 24 miljonu budžeta. Kopš izdošanas brīža tā ir kļuvusi par kulta filmu. 2015. gadā filmai iznāca jauns ekranizējums.
Pirmās Drankas
Pirmās Drankas ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 271 km attālumā no Rīgas.
Herberts Lovets
Herberts Artūrs Lovets (en; dzimis, miris ) bija britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Lovets bija Lielbritānijas regbija komandas (Moseley Wanderers) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.
Svjetlahorskas rajons
Svjetlahorskas rajons ir Baltkrievijas administratīvais rajons Gomeļas apgabala centrālajā daļā. Tas robežojas ar Gomeļas apgabala Žlobinas rajonu ziemeļautrumos, Rečicas rajonu austrumos, Kaļinkaviču rajonu dienvidos un Akcjabrsku rajonu rietumos, kā arī Mogiļevas apagabala Babruiskas rajonu ziemeļos.
Džeilens Brauns
Karjera
Pēc izcilas vidusskolu basketbola karjeras Dž. Brauns nonāca NCAA čempionātā, kur vienu sezonu ar labiem panākumiem pārstāvēja Kalifornijas Universitātes komandu. 2016. gada NBA draftā Dž. Brauns tika izvēlēts ar trešo kārtas numuru, nonākot Bostonas "Celtics" komandā. Jau sākot ar pirmo sezonu NBA, kļuva par svarīgu spēlētāju komandas rotācijā un sezonas noslēgumā tika iekļauts NBA debitantu simboliskajā otrajā izlasē. Savā otrajā NBA sezonā Dž. Brauns devās sākumsastāvā visās spēlēs, kurās piedalījās. 2021. gadā pirmo reizi izpelnījās iespēju piedalīties Visu Zvaigžņu spēlē.
Dž. Brauns kopā ar vienu gadu vēlāk ar tādu pašu trešo drafta numuru izvēlēto Džeisonu Teitumu veido "Celtics" līderu duetu, ap kuru tikusi veidota komanda. Vairākumā sezonu tā ir bijusi veiksmīga arī pēcsezonas izslēgšanas spēlēs, pirmo reizi sasniedzot NBA finālsēriju 2021.—2022. gada NBA sezonas noslēgumā.
2023. gada jūlijā Dž. Brauns noslēdza jaunu līgumu ar "Celtics", kas paredz 304 miljonu dolāru atalgojumu piecu gadu laikā, tādējādi kļūstot par tobrīd dāsnāko līgumu līgas vēsturē (apsteidzot Nikolas Jokiča līgumu ar "Nuggets").
Spēlējis ASV U18 izlasē, kuras sastāvā kļuvis par 2014. gada Amerikas U18 čempionāta uzvarētāju.
Augštūja
Augštūja ir ciems Limbažu novada Liepupes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 9,3 km no pagasta centra Mustkalniem, 32 km no Salacgrīvas un 75 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P11 (Kocēni–Limbaži–Tūja).
Lielstraupe
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V280 un V127 krustojuma, Pekšu ezera krastā. Ciema apkārtnē vēl atrodas Plaužu ezers.
Firno salas
Firno salas (en) ir salu grupa Austrālijas dienvidos. Administratīvi ietilpst Tasmanijas štatā, veido atsevišķu Flindersas pašvaldību. Lielākā apdzīvotā vieta ir pašvaldības centrs Vaitmarka Flindersa salā.
Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Basa šauruma austrumu galā starp Austrāliju un Tasmaniju. No Tasmanijas tās atdala 22 km platais Benksa šaurums. Sastāv no apmēram 100 salām, lielākās salas ir Flindersa sala (1367 km²), Keipbarena sala (478 km²) un Klārka sala (82 km²). Salas paugurainas, augstākais punkts ir Stšelecka kalns 756 m vjl Flindersa salas dienvidos.
Vēsture
Salas nodēvētas par godu britu jūrasbraucējam Tobiasam Firno (Tobias Furneaux), kurš novēroja to austrumu krastus 1773. gadā. Metjū Flinderss bija pirmais, kurš izpētīja salas 1798. gadā. Salas bijušas apdzīvotas jau pirms eiropiešu kolonizācijas, bet pamestas klimata pārmaiņu dēļ. 18. gadsimta beigās salās intensīvi tika medīti roņi, bet jau līdz 1828. gadam to krājumi izsīka. 1830. gados uz Flindersa salu tika izsūtīti atlikušie Tasmanijas aborigēni, bet 1847. gadā atlikušie 47 tasmanieši tika pārcelti uz Oisterkovas apmetni pie Hobārtas. 19. gadsimta beigās salās sāka apmesties kolonisti no Tasmanijas un Jaundienvidvelsas. Mūsdienās salās ir tikai nelielas lauksaimnieku un lopkopju apmetnes, četras no kurām ir Flindersa salā, bet viena — Keipbarenas salā.
89. gads
89. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās ceturtdienā.
Susuri
Susuri jeb miega peles, susuru dzimta (Gliridae) ir viena no grauzēju kārtas (Rodentia) dzimtām, kas pieder vāverveidīgo (Sciuromorpha) apakškārtai. Susuru dzimta apvieno 33 susuru sugas, kas tiek iedalītas 11 ģintīs. Vairākas sugas ir izmirušas. Susuru dzimtas dzīvnieki ir Vecās pasaules grauzēju sugas, izplatītas Eiropā, Āzijā un Āfrikā. Lielākā sugu dažādība sastopama Āfrikā. Susuri pazīstami ar to, ka reģionos ar aukstām ziemām, tie guļ ziemas miegu.
Susuru miegainais raksturs attēlots Lūisa Kerola Susuriņa tēlā grāmatā "Alises piedzīvojumi Brīnumzemē" Trakā Cepurnieka un Marta zaķa tējas dzeršanas epizodē.
Latvijā
Latvijā sastopamas 4 susuru dzimtas sugas: meža susuris (Dryomys nitedula), dārza susuris (Eliomys quercinus), lielais susuris (Glis glis) un mazais susuris (Muscardinus avellanarius). Visas sugas Latvijā ir reti sastopamas, tā kā tām Latvija ir izplatības areāla ziemeļu robeža, bet visretāk sastopamais susuris ir meža susuris. Visas četras Latvijā sastopamās sugas ir aizsargājamas un iekļautas Latvijas Sarkanajā grāmatā (1. un 3. kategorijā).
Izskats
Susuri ir nelieli vai vidēji lieli vāverveidīgie grauzēji. Tie vizuāli atgādina gan vāveri, gan burunduku, gan peli. Lielākais dzimtā ir lielais susuris. Tā ķermeņa garums ir 14—19 cm, astes garums 10—18 cm, svars 70—170 g, bet pirms ziemas guļas rudenī svars var sasniegt 280 g. Viens no mazākajiem dzimtā (Eiropā mazākais) ir mazais susuris, kura ķermeņa garums ir 6,5—9 cm, astes garums 5—8 cm, svars 15—35 g.
Kažoka matojums mīksts un biezs, mugurpusē visbiežāk pelēks vai pelēkbrūns, pavēderē balts vai krēmīgi balts. Dažām sugām raksturīga melna sejas maska, kas nosedz acis. Ausis noapaļotas, acis kā nakts dzīvniekiem lielas, pēdas platas ar labi attīstītiem spilventiņiem, pirkstiem īsi, asi nagi (priekškājām 4 pirksti, pakaļkājām 5 pirksti), kājas īsas. Lielākajai daļai sugu ir gara, pūkaina aste. Izņēmums ir tuksneša susuri (Selevinia) un peļastes susuri (Myomimus), kuru astei matojums ir samērā trūcīgs.
Uzvedība
Susuri mājo mērenās joslas, subtropu un tropu mežos un pamežos, krūmājos un savannā. To dzīvotnes ir ļoti atšķirīgas. Tie var būt lapkoku un skujkoku meži, mežmalas, upīšu krasti, lauces, augļudārzi un krūmāji līdzenumos, paugurainēs un piekalnēs. Mājo arī tuksnešainos apvidos, stepē un augstu kalnos, kur aug daži krūmi vai to nav vispār.
Lielākā daļa susuru sugu uzturas kokos, lai gan dažas ģintis (dārza susuri (Eliomys), meža susuri (Dryomys), Āfrikas susuri (Graphiurus) un peļastes susuri (Myomimus)) uzturas arī uz zemes. Susuri koku vai krūmu zaros, akmeņu kaudzē vai citu dzīvnieku izraktā alā, reizēm pat cilvēku būvēs no dažādām augu daļām būvē lodveida ligzdu.
Aktīvi krēslas stundās un nakts laikā. Daļa sugu ir teritoriāli vienpatņi (izņemot vairošanās sezonu). Teritorijas lielums, piemēram, Āfrikas susuru tēviņam var būt apmēram 13,9 ha, mātītei 8,5 ha. Lielais susuris savu teritoriju iezīmē ar dziedzeru sekrētu. Savstarpējās cīņas var izcelties dažādu iemeslu dēļ — vairošanās sezonā tēviņi var sakauties par mātītes labvēlību, vasaras beigās atsevišķi īpatņi var sakauties par migu ziemas miega periodam. Toties mazie susuri uzturas nelielās, vaļīgās kolonijās (to teritorijas bieži pārsedzas) un arī migā ziemas miegu parasti guļ pa vairākiem kopā, līdz pat 11 īpatņiem.
Ziemas miegs
Viena no iezīmīgākajām susuru īpašībām ir tā, ka mērenās joslas susuri pirms ziemas uzkrāj tauku rezerves un ziemas periodā guļ ziemas miegu. Šis periods var ilgt 6 mēnešus vai ilgāk, ja laiks nav pietiekami silts. Piemēram, mazais susuris var nogulēt no augusta līdz maijam. Ja ziemas miega periods ir ieildzis, susuris var uz īsu brīdi pamosties, doties paēst uz vietu, kur iepriekšējā vasarā noglabājis barības rezerves, un pēc tam doties atkal gulēt.
Andreass Mellers
Andreass Mellers (de, dzimis ) ir Vācijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrūkošā pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.
Susuri
Sistemātika
Susuru dzimta (Gliridae)
Andreass Mellers
Savas karjeras laikā pārstāvējis Vācijas klubus Eintracht Frankfurt, Borussia Dortmund un Schalke 04, kā arī Itālijas klubu Juventus. Ar Borussia Dortmund komandu izcīnījis divus Vācijas Bundeslīgas titulus, UEFA Čempionu līgas trofeju un Starpkontinentālo kausu.
Ar Vācijas futbola izlasi uzvarējis 1990. gada FIFA Pasaules kausā un 1996. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Borussia Dortmund
Juventus
Schalke 04
Vācija
Fransišku Trinsāns
Fransišku Trinsāns (pt, dzimis ) ir Portugāles futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Portugāles futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Trinsāns pārstāv La Liga komandu FC Barcelona.
Savu karjeru Trinsāns iesāka SC Braga komandā. 2020. gada janvārī par 31 miljoniem eiro pievienojās FC Barcelona.
Pārstāvējis vairākas Portugāles jauniešu izlases. 2018. gada UEFA Eiropas U-19 čempionātā kļuva par labāko vārtu guvēju. Portugāles futbola izlases sastāvā debitēja pret Horvātiju.
Gojko Mitičs
Gojko Mitičs (sr, dzimis ) ir dienvidslāvu aktieris, režisors un kaskadieris. Popularitāti ieguva kā galvenais indiāņu (sk. vesterni) lomu izpildītājs VDR galvenajā kinostudijā DEFA. Atveidojis tādus varoņus kā Čingačguks, Tekumsē, Oceola un citus.
Biogrāfija
Dzimis 1940. gada 13. jūnijā Dienvidslāvijas pilsētā Leskovicā serbu izcelsmes zemnieku ģimenē. Beidzis Belgradas fiziskās kultūras institūtu.
Indiāņu filmas
Gojko Mitičs debitēja kino kā kaskadieris angļu filmā "Lanselots un karaliene", pēc tam turpinot filmēties masu skatos filmās par "cēlsirdīgo apaču virsaiti" Vinetū (vācu rakstnieka Karla Maja izdomāts varonis). 1966. gadā Mitičs pārcēlās uz Austrumvāciju, kur DEFA kinostudijā filmējās galvenajās indiāņu lomās. Tā paša gada filmā "Lielās Lācenes dēli" viņš atveidoja galvenā indiāņu virsaiša lomu. Filma guva milzīgus panākumus jaunās paaudzes vidū.
1967. gadā ar tikpat lieliem panākumiem iznāca filma "Čingačguks Lielā Čūska", kurā Mitičs spēlēja mohikāņu virsaiti Čingačguku (scenārija pamatā Fenimora Kūpera romāns "Zvērkāvis"). Filmu iepirka Padomju Savienība, un aktieris arī šeit ieguva milzu popularitāti un atpazīstamību, it īpaši pusaudžu vidū.
Divas no filmām tika uzņemtas PSRS, - "Tekumsē" Krimas kalnos, "Ulzana" - Samarkandas apkārtnē Uzbekijas PSR. Filma "Virsaitis Baltā Spalva" - Mongolijā.
No 2002. līdz 2006. gadam Vācijas kinematogrāfisti no jauna uzņēma vairākas filmas par Vinetū, kurās Mitičs atveidoja galveno varoni. Vinetū tēlā aktieris iejutās arī pēc Maja grāmatām iestudētās teātra izrādēs.
Darbs teātrī un televīzijā
Noplokot skatītāju interesei par indiāņu filmām, Mitičs pārcēlās uz VFR. Tur viņš sāka filmēties seriālos un spēlēt pilsētas teātrī tādas lomas kā Robins Huds, Spartaks. Bez tam 1970. gados Mitičs piedalījās Viktora Igo lugas "Marija Tjudora" ekranizācijā, atveidojot laupītāja Fabiana lomu. Uzņēmis vairākas bērnu filmas.
Filmējies ne tikai vesternos, bet arī cita žanra filmās. Viena no pazīstamākajām ir daudzsēriju "Nāves arhīvs" (1980), kurā Mitičs atveidoja padomju izlūku Borisu.
Interesanti fakti
- Čingačguks, Vanagacs, Vinetū... Bet vai īstiem indiāņiem kādreiz esat ticies?
- Kādu amerikāņu žurnālistu ieinteresēja manas filmas, un viņš tās parādīja rezervātos. Mēs iepazināmies, un kādā jaukā dienā es jau ciemojos pie indiāņiem, kas ievēroja senās tradīcijas. Viņi bija pārsteigti, kā bālģīmis eiropietis spēja radīt tik patiesus viņu senču tēlus. Man tad piešķīra indiāņu amuletu, un atbildot es izvilku vairākas atvestās dāvanas. Tajā skaitā labu tabaku. Indiāņi savukārt man uzdāvināja segu un uzņēma mani savā ciltī. Tā kā tagad varu sevi uzskatīt par īstu indiāni. Man arī iedeva jaunu vārdu. Šamanis pajautāja, vai saskaņā ar indiāņu priekšstatiem man ir indiāņa vārds, kas norādītu uz kāda dzīvnieka tēlu. Es atbildēju noliedzoši. Viņš teica: "Padomā par dzīvnieku". Es aizvēru acis un tajā pat brīdī ieraudzīju vilku, kas raudzījās tieši uz mani. Kad atvēru acis, šamanis pavērās manī un teica: "Tu esi vilks!" Es jutos ārkārtīgi pārsteigts. Tā kā tagad esmu īsts indiānis vārdā Vilks.
Literatūrā un kino
Gojko Mitiča daiļradei veltīta Andreja Šarija grāmata "Знак W:Вождь краснокожих в книгах и на экране" (2008). Tajā pat gadā iznāca filma par pašu aktieri — "Padomju valsts galvenais indiānis".
Nelija Jezdakova
Nelija Jezdakova (dzimusi 1954. gadā ) ir Latvijas ekonomiste un ierēdne. No 2010. gada līdz 2013. gadam — Valsts ieņēmumu dienesta ģenerāldirektore.
Viņa uzsāka darba gaitas 1978. gadā kā Finanšu ministrijas Valsts ieņēmumu pārvaldes Peļņas maksājumu daļas galvenā ekonomiste. 1993. gadā sāka strādāt Valsts ieņēmumu dienestā (VID).
Pēc VID ģenerāldirektora Andreja Sončika atstādināšanas 2002. gada novembrī Jezdakova tika iecelta par ģenerāldirektores pienākumu izpildītāju, amatā paliekot līdz jaunā ģenerāldirektora iecelšanai. 2004. gada aprīlī viņa otrreiz kļuva par ģenerāldirektores pienākumu izpildītāju pēc Kārļa Ketnera atstādināšanas.
trešoreiz Nelija Jezdakova kļuva par VID ģenerāldirektores pienākumu izpildītāju pēc līdzšinējā vadītāja Dzintara Jakāna atstādināšanas. Ministru kabinets apstiprināja Jezdakovu VID ģenerāldirektores amatā. 2013. gada jūnijā iesniedza atlūgumu, ģenerāldirektores amatā bija līdz.
Pirmie Baltiņi
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Balteņu senkapi (Kara kapi).
Mizrahi
Mizrahi var būt:
Rūpniecības iela (Jūrmala)
Rūpniecības iela ir iela Jūrmalā, Kauguru apkaimē. Rūpniecības iela sākas krustojumā ar Staburaga ielu un beidzas krustojumā ar Raiņa ielu. Kopējais ielas garums ir 1170 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Rūpniecības ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Rūpniecības iela ir savienota ar šādām ielām:
Kaplī
Vēsture
Staciju 1968. gadā vietā, kuru pirms tam bija regulāri izmantojuši krievu un norvēģu leduslāču mednieki, ierīkoja holandiešu Groningenas universitātes ekspedīcija biologa Pīta Ostervelda (Piet Oosterveld) vadībā leduslāču populācijas izpētei. Ekspedīcijā bija septiņi dalībnieki; tās zinātniskais vadītājs bija zooloģe Anne van Veingārdena (Anne van Wijngaarden). Ekspedīcija tika sarīkota par privātiem ziedojumiem un tās mērķis bija iegūt bioloģiskos datus par leduslāčiem austrumos no Špicbergenas. Sakarā ar intensīvajām medībām, to populācija bija strauji sarukusi, kā arī veselības stāvokli bija negatīvi ietekmējušas toksiskās vielas kā DDT un smagie metāli, kas uzkrājās lāču taukaudos.
1968./1969. gada ziemā stacijā veiksmīgi pārziemoja četri cilvēki. Nākamajā vasarā pievinojās citu zinātnieku grupa. 1970. gadā ekspedīcijas dalībnieki tika apbalvoti ar Vissera-Nērlandijas balvu. Gadu vēlāk, daļēji balstoties uz ekspedīcijas pētījumu rezultātiem, leduslāču medības Svalbārā tika stipri ierobežotas, bet kopš 1974. gada pilnīgi aizliegtas.
1972. gadā stacijā atgriezās zinātnieku grupa, kas pētīja naftas ieguves kompāniju veikto izlūkdarbu ietekmi uz vidi.
1977. gadā notika vēl viena ekspedīcija, ko organizēja Arktikas Bioloģisko pētījumu fonds, lai pētītu ziemeļbriežu un tundras veģetācijas attiecības. Ekspedīcijas vajadzībām stacija tika atjaunota un paplašināta.
2004.—2006. gadā bijušās stacijas vietā tika organizēta norvēģu Bergen Ice Group ekspedīcija ProClim 2004-2006 meteoroloģisko un klimatisko novērojumu veikšanai. Ekspedīcijas izmantoja savulaik naftas kompāniju darbinieku uzbūvētos mednieku namiņus.
2015. gadā bijušās stacijas vietā bāzējās Oceanwide Expeditions ekspedīcija, kurā piedalījās arī Pīts Ostervelds.
Akmensstrauts
Akmensstrauts (arī Upēlis) ir Aiviekstes labā krasta pieteka Aizkraukles novadā.
Tek rietumu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Aiviekstē iepretim Glāzniekiem. Akmensstrautu šķērso valsts autoceļi P37 (Pļaviņas (Gostiņi)—Madona—Gulbene) un V772 (Apšusala–Vilkukrogs). Tā krastos atrodas Ozolsala, Skujaiņi.
Konstantīns Kalnbērzs
Konstantīns Kalnbērzs (1950) ir latviešu ārsts plastiskais ķirurgs un ortopēds, Latvijas Universitātes (LU) profesors.
Dzīves gājums
Dzimis 1950. gada 4. jūlijā Rīgā medicīnas zinātnieku Viktora Kalnbērza un Ritas Kukaines ģimenē. Pēc Rīgas 49. vidusskolas beigšanas studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1968–1974).
Pēc klīniskās ordinatūras bērnu ortopēdijā bija Latvijas Traumatoloģijas un ortopēdijas zinātniskās pētniecības institūta zinātniskais līdzstrādnieks. 1978. gadā Maskavā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta grādu ar disertāciju "Kompresijas - distrakcijas osteosintēze ar V. Kalnbērza aparātu slimniekiem ar apakšstilba kaulu lūzumiem un pseidartrozēm", 1988. gadā Ļeņingradas Kara Medicīnas Akadēmijā medicīnas zinātņu doktora grādu ar disertāciju "Vaļēju lūzumu un to seku kompleksā ārstēšana".