cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvijas Autotanku brigāde
Bruņuautomobiļi
Bruņumašīnas laika gaitā vairākkārt labotas un pārbūvētas. Divdesmito gadu sākumā "Kurzemniekam" veco dzinēju nomainīja pret amerikānu "Wisconsin". Trīsdesmitajos gados "Zemgalieša" bruņas pārlika uz Dānijas firmā iegādātas "Fordson" V8 šasijas, kā arī daļēji tika mainīta bruņu konstrukcija (skat. foto). Arsenāla darbnīcās "Sarga" veco "Fiat" šasiju aizstāja ar jaunu "Ford" V8 šasiju. Arī "Imatai" 1940. gadā a/s "Vairogs" aprīkoja ar Ford-Vairogs 917-T kravas automibiļa šasiju, kā arī noslēdza līgumu par bruņumašīnas "Staburags" pārbūvi.
Tātad 1940. gadā pirms okupācijas Latvijas armijas rīcībā bija 7 bruņuautomobiļi:
Formas tērps
Autotanku pulka ietērps no citu vienību formas tērpiem atšķīrās galvenokārt ar krāsu. Tāpat kā Aviācijas pulkā, arī Autotanku pulka formas tērps bija melns ar sarkanām zīmotnēm. Atšķīrās iešuvju krāsa - Aviācijas pulkam tās bija zilas, bet Autotanku pulkam - sarkanas. Uz uzplečiem bija Autotanku pulka zīme - tanks un zobrats. Uz krūtīm nēsāja Autotanku pulka krūšu zīmi.
Jānis Liepiņš (virsnieks)
Biogrāfija
Pēc Latvijas okupācijas, 1940. gada jūlijā, tika paaugstināts par ģenerāli un iecelts par 2. Vidzemes kājnieku divīzijas komandieri Friča Virsaiša vietā. Oktobrī tika iecelts par 24. teritoriālā strēlnieku korpusa 181. divīzijas komandieri (bijusī 1. Kurzemes kājnieku divīzija). Viņa pakāpe tika pārdēvēta par Sarkanās armijas ģenerālmajoru. Nākamā gada jūnijā kopā ar cietiem virsniekiem tika nosūtīts uz Maskavu, kur it kā vajadzēja notikt kursiem, bet ierodoties tur tika apcietināts. 1942. gada janvārī viņam tika piespriests nāvessods, kas tika izpildīts 1942. gada 30. aprīlī, Saratovā. 1960. gadā viņš tika reabilitēts.
Sproģis
Sproģis (sieviešu dzimtē Sproģe) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Rēzeknes mākslinieku kopa
Mākslinieku kopai bija liela nozīme vietējo izstāžu rīkošanā, kā arī perifēro muzeju veidošanā, jo šie mākslinieki kļuva par mākslas dzīves rosinātājiem un mākslas tuvinātājiem plašām aprindām.
Rēzeknes mākslinieku kopa izveidojās 1930. gadu sākumā, tās dibinātāji bija gleznotāji Vitālijs Kalvāns un Francisks Varslavāns. Kopa pulcēja un organizēja redzamākos Latgales māksliniekus. Tā bija sarīkojusi izstādes Rēzeknē, Abrenē, Balvos, Kārsavā, Daugavpilī, Ludzā un Rīgā. Šī kopa darbojās līdz 1940. gadam.
Šajā mākslinieku kopā darbojās Vitālijs Kalvāns, Francisks Varslavāns, Arvīds Egle, Nikolajs Breikšs, Jānis Gailis, Alfrēds Švedrēvics, Leons Tomašickis, Arvīds Zirnis, Jūlijs Viļumanis un citi mākslinieki.
Bruno Gancs
Bruno Gancs (de; dzimis Cīrihē, miris  Cīrihē) bija šveiciešu aktieris. Spēlējis daudzu pazīstamu Eiropas kinorežisoru (Ērika Romera, Vima Vendersa, Vernera Hercoga, Teo Angelopula) filmās.
Piedalījies Vima Vendersa klasiskajās filmās "Amerikāņu draugs" (1977) un "Debesis pār Berlīni" (Der Himmel über Berlin, 1987), kur tēlojis eņģeli. Vernera Hercoga šausmu filmā "Nosferatu – nakts fantoms" (1979) attēlojis Džonatana Hārkera lomu, bet 2004. gada Olivera Hiršbīgela filmā "Sakāve" (2004) — attēlojis Hitlera lomu. Gancs pazīstams arī kā teātra aktieris. 2000. gadā atveidojis Fausta lomu režisora Pītera Šteina iestudējumā.
Gancs galvenokārt pazīstams ar lomām vācu valodā uzņemtās kino un televīzijas filmās. Tomēr viņš attēlojis lomas arī vairākās angļu valodā uzņemtās filmās, tai skaitā, The Boys from Brazil (1978), Strapless (1989), "Mandžūru kandidāts" (The Manchurian Candidate, 2004), "Lasītājs" (2008), "Nezināmais" (2011), Remember (2015) un "Māja, ko uzcēla Džeks" (2018).
2010. gadā Gancam piešķīra Eiropas Kino balvu par mūža ieguldījumu.
Kotingu dzimta
Kotingu dzimta (Cotingidae) ir viena no zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) dzimtām, kas pieder tirāniņu apakškārtai (Tyranni). Kotingu dzimtā ir 66 sugas, kas iedalītas 25 ģintīs. Kotingu dzimtas putni dzīvo Centrālamerikas un Dienvidamerikas tropu biomā. Tie uzturas mežos un mežmalās, un pamatā barojas ar kukaiņiem un augļiem.
Izskats
Kotingu dzimtas putni ir ļoti dažādi, iespējams visdaudzveidīgākā zvirbuļveidīgo kārtas dzimta. Tomēr dažas iezīmes tiem ir kopīgas, kā plats knābis ar līku galu, noapaļota spārnu forma un spēcīgas kājas. Mazākais kotingu dzimtā ir Atlantijas zeltgalvītis (Calyptura cristata), kas ir tikai 8 cm liels, bet lielākais ir Amazones lietussargputns (Cephalopterus ornatus), kura ķermeņa garums sasniedz 50 cm. Pēdējos gados veicot DNS pētījumus kotingiem, dažas ģintis ir izdalītas no kotingu dzimtas un sistematizētas titiru dzimtā (Tityridae). Joprojām neskaidra ir Atlantijas zeltgalvīša vieta sistematizācijā. Lai arī kādreiz tas tika sistematizēts kā kotingu dzimtas putns, tomēr mūsdienās oficiāli tiek rakstīts, ka dzimta nav zināma.
Īpašības
Daudzu sugu tēviņi, kā, piemēram, klinšugailīšu ģints (Rupicola) tēviņi ir ļoti koši un krāsaini, bet mātītes ir mazāk košas, gaišākas un pelēcīgākas. Daudzām sugām par putnēniem rūpējas tikai mātīte. Toties tēviņi veido viendzimuma barus. Bet ir sugas, kā sarkanrīkles augļuvārna (Querula purpurata), kas veido jaukta dzimuma grupas, kuras palīdz dominējošai mātītei audzināt putnēnus. Arī ligzdas kotingu dzimtas putniem ir ļoti dažādas. Dažas ir tik vaļīgi vītas, ka no apakšas ligzdā var redzēt olu, toties šādas ligzdas plēsīgajiem putniem ir grūti pamanāmas. Citas sugas būvē stabilas, klasiskas bļodas formas ligzdas, bet klinšugailīši ligzdu veido no dubļiem un stiprina pie klints sienas.
Melanēzija
Melanēzijas (sauszemes) platība — 940 000 km², 6,5 miljoni iedzīvotāju.
Mūsdienās D'Irvila piedāvāto rasu iedalījumu uzskata par neprecīzu, jo Melanēzijā iekļautās tautas kultūras, valodu un ģenētikas ziņās iedalās divās atšķirīgās grupās — austronēzieši (izplatīti arī ārpus Melanēzijas — piemēram, polinēzieši un mikronēzieši) un papuasi (kuri savukārt iedalās daudzās mazākās, atšķirīgās grupās).
Nereti terminu "Melanēzija" attiecina tikai uz austronēziešu apdzīvotajām zemēm, taču ne uz Polinēziju un Mikronēziju.
Pistoles spals
Būtībā šim jēdzienam ir divas nozīmes: 1 - tas ir plaukstai piemērots spals šaujamieročos; 2 — plaukstai piemērots noteiktu darbarīku spals. Šaujamieročos vai citos darbarīkos pistoles spals ir tā mehānisma daļa, ko tur roka un kas orientē roku tāda veida pozīcijā kā tiktu turēta kāda parasta pistole, piemēram, Colt 1911. No pistoles spala lielā mērā ir atkarīgs satvēriens un turēšanas ērtība.
Pistoles spals šaujamieročos
Šaujamieročos pistoles spalu parasti tur roka, kas darbina mēlīti. Šautenēs un shotgun tipa ieročos bez pistoles spaliem parasti tiek attiecināts, ka tiem ir „taisna” vai „kalnaina” (tikai shotgun tipa ieročiem) stila laides. Dažiem šaujamieročiem kā, piemēram, Thompson mašīnpistolēm ir priekšējais pistoles spals, kas stabilizē ieroci tā darbībā. Bieži pistoles spals veic dažādas funkcijas kā, piemēram, magazīnas apvalks, divkājis vai darbarīku glabātava. Vismaz vienā ierocī pistoles spals tiek izmantots arī kā rokturis, lai pielādētu ieroci.
Melanēzija
Ja etnogrāfijā termins "Melanēzija" kļūst mazāk populārs, ģeopolitikā tam ir noteikta nozīme. Melanēzijas valstu iedzīvotāji, jo sevišķi politiķi runā par "Melanēzijas ceļu" — īpašām Melanēzijas kultūras vērtībām un tradīcijām. Terminam "Melanēzija" ir arī ģeogrāfiska nozīme.
Pistoles spals
Pistoles spals šaujamieročos
Pistoles spali ir kontrolēta pazīme ASV šaujamieroču likumā. Priekšējais pistoles spals pistolēs ir ierobežots. Pistoles spali, kas ir izvirzīti uz āru zem ieroča un kas nav standarta šautenes daļa, pašlaik tiek regulēti daudzos štatos un tika regulēti tagad jau spēkā neesošajā Federālajā triecienieroču aizliegumā.
Melanēzija
Sākotnējie Melanēzijas iedzīvotāji visdrīzāk ir tagadējo papuasu valodās runājošo cilvēku senči. Senie Melanēzijas pirmiedzīvotāji apdzīvoja Jaungvineju pirms vairākiem desmitiem gadu tūkstošu, kā arī pirms aptuveni 35 000 gadiem sāka apdzīvot arī pārējās Melanēzijas salas. Viņi sasniedza Zālamana salas, iespējams, arī mazākas salas.
Pistoles spals
Pistoles spals darbarīkos
Arī daudziem darbarīkiem, sākot jau no vienročiem (zāģis) un beidzot ar pneimatiskajiem naglotājiem, ir pistoles spals. Šādos darbarīkos bieži vien parādās arī vārds „pistole”: līmes pistole, drīvēšanas pistole, naglošanas pistole u.c. Vairākiem darbarīkiem tāpat kā šaujamieročiem ir arī priekšējais pistoles spals. Urbjos un slīpmašīnās šis spals parasti tiek lietots papildus kontrolei.
Melanēzija
Melanēzijā, gar Jaungvinejas ziemeļu krastu un salās ziemeļaustrumos no Jaungvinejas aptuveni pirms četriem tūkstošiem gadu saskārās austronēziešu un papuasu kultūras. Ilgstošā abu atšķirīgo kultūru mijiedarbībā radās jaunas tautas, valodas, kultūras un tradīcijas. Visdrīzāk no šī reģiona neliela cilvēku grupa devās uz austrumiem, un no viņiem cēlās tagadējās Polinēzijas tautas.
Tukuma pilsētai un novadam
Tukuma pilsētai un novadam ir 2004. gada 20. aprīlī izveidota reģionālā partija, kas vadīja Tukuma novada domi līdz 2019.gada 19.decembrim, kad atkāpās tās mērs Ēriks Lukmans.
Melanēzija
Melanēzijā iekļautās salas un salu grupas
Tradicionāli par Melanēzijas daļu uzskata šīs salas un salu grupas: Salas, kuru iedzīvotājiem ir arī melanēziešu senči, bet kuri ne vienmēr identificē sevi ar Melanēziju: Vairākas salas rietumos no Jaungvinejas (austrumos no Vollesa līnijas) teorētiski arī var uzskatīt par Melanēzijas daļu, taču to iedzīvotāji neuzskata sevi par Melanēzijai piedeošiem. Šīs salas ir, piemēram: un citas.
Tukuma pilsētai un novadam
Vēsture
2009. gada jūlijā bija jāstājas spēkā jaunajam administratīvajam iedalījuma. Partija 2009. gada jūnija pašvaldību vēlēšanās startēja Tukuma novadā, kur spēja iegūt 58,95% vēlētāju atbalstu, iegūstot 11 no 17 deputātu vietām. 6. jūlijā Šulcu ievēlēja par Tukuma novada domes priekšsēdētāju.
2010. gada februārī politiskā apvienība Vienotība piedāvāja partijai Tukuma pilsētai un novadam sadarboties, kandidējot 10. Saeimas vēlēšanās. Maija beigās partija piekrita sadarboties ar Vienotību, tomēr vēlēšanās savus kandidātus neizvirzīja.
The Yardbirds
The Yardbirds ir britu rokgrupa. Tā tika izveidota 1962. gadā, Londonā. Grupas populārākie singli 1960. gados bija "For Your Love", "Over, Under, Sideways, Down" un "Heart Full of Soul". 1968. gadā, grupai izjūkot, tā kļuva par pamatu grupām Led Zeppelin, kuru dibināja ģitārists Džimijs Peidžs, un Renaissance, kuru izveidoja solists Kīts Relfs un bundzinieks Džims Makartijs. 1992. gadā Dž. Makartijs grupas darbību atjaunoja, apvienojoties ar oriģinālā sastāva basistu un ritma ģitāristu Krisu Dreju.
Mihails Grabovskis
Mihails Grabovskis (be; dzimis 1984. gada 31. janvārī) ir bijušais baltkrievu hokejists, centra uzbrucējs, Baltkrievijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 10 sezonas un 534 spēles Nacionālajā hokeja līgā, guvis 296 punktus.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Grabovskis uzsāka 2002. gadā, kad spēlēja Baltkrievijas Ekstralīgas klubā Minskas "Junost". Jau nākamajā sezonā Mihails spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Ņižņekamskas "Ņeftehimik". 2004. gada NHL draftā Grabovski izvēlējās Monreālas "Canadiens" vienība, taču 2004.—05. sezonā Mihails palika Krievijā, turpinot spēlēt Ņižņekamskā. 2005.—06. sezonu Grabovskis aizvadīja Maskavas "Dinamo" rindās, taču tad devās uz Ziemeļameriku.
Savā pirmajā sezonā Monreālas "Canadiens" rindās Grabovskis aizvadīja vien trīs spēles, sezonu aizvadot tās Amerikas hokeja līgas fārmklubā Hamiltonas "Bulldogs", kuras sastāvā Grabovskim izdevās izcīnīt arī līgas čempiones titulu - Kaldera kausu. 2008. gada vasarā Mihails tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs" vienību, kuras sastāvā jau pirmajā sezonā nostiprinājās līgā.
2013. gada 23. augustā Grabovskis noslēdza viena gada līgumu ar Vašingtonas "Capitals", taču nākamajā vasarā noslēdza četru gadu līgumu ar Ņujorkas "Islanders". 2017. gada jūnijā līgas paplašināšanās draftā viņu izvēlējās Vegasas "Golden Knights", tomēr tās rindās nevienu spēli tā arī neaizvadīja. 2019. gada jūnijā Grabovskis paziņoja par karjeras noslēgšanu.
Baltkrievijas izlases rindās spēlējis astoņos Pasaules čempionātos.
Monty Python
Šīs humora trupas ietekme uz komēdijām bieži tiek salīdzināta ar bītlu ietekmi uz mūziku. Viens no bītliem — Džordžs Herisons bija ļoti liels "pitonu" fans un viens no viņu draugiem. Viņam, tāpat kā bijušajam grupasbiedram Lenonam arī ļoti patika grupa The Rutles, kuras izveidošanā piedalījās gan SNL, gan Ēriks Aidls no Monty Python, un kura parodēja bītlus.
Aizguvumi no Monty Python
Par godu "pitoniem" ir nosaukta programmēšanas valoda Python. Valodā ir ietvertas arī atsauces uz Monty Python. 2001. gadā joku dienā (1. aprīlī) tās izveidotājs Gvido van Rossums paziņoja, ka apvienos Python un Perl, izveidojot jaunu valodu — Parrot (atsaucoties uz viņu skeču Dead Parrot).
Vēl viens Monty Python ietekmes uz populāro kultūru rezultāts ir angļu valodas vārds spam — interneta mēstuļu apzīmējums, kas radies no Monty Python skeča, kurā ēstuvē ikvienam ēdienam klāt ir pievienots spams — konservēta gaļa.
Sirreālu humoru, kādu izmantoja arī šī humora trupa tagad ļoti bieži sauc par "pitonīgu". Šo vārdu nedrīkst izmantot jebkādam sirreālam humoram.
Demokrātija
Demokrātija (, demokratía;, dẽmos — ‘tauta’, , krátos — ‘vara’) ir valsts pārvaldes forma, kurā varu īsteno tauta (tiešā demokrātija) vai tās ievēlēti pārstāvji (pārstāvnieciskā demokrātija). Pārstāvnieciskā demokrātija bieži vien ir saistīta ar republiku. Demokrātiskā valstī katram pilsonim ir tiesības piedalīties savas valsts pārvaldīšanā, un tas ir izdarāms balsojot vēlēšanās. Atsevišķu valstij svarīgu lēmumu vai likumu pieņemšanā vai grozīšanā iespējams arī visu pilsoņu balsojums (referendums). Mūsdienās pastāv galvenokārt pārstāvnieciskā demokrātija, kad tauta ievēl pārstāvjus, kas gatavo un pieņem lēmumus tās vārdā.
Valstī, pastāvot demokrātijai, procesus kontrolē pilsoniskā sabiedrība, valsts garantē pilsoniskās sabiedrības suverenitāti un nodrošina tās iekšējo pretrunu risināšanas atklātumu un tiesiskumu. Demokrātijas divi svarīgākie principi ir vienlīdzība un brīvība.
Pārstāvnieciskā demokrātija
Pārstāvnieciskā jeb reprezentatīvā demokrātija nozīmē, ka pilsoņi balso par noteiktiem cilvēkiem un politiskām partijām, lai tie viņus pārstāvētu un pieņemtu valstij nozīmīgus lēmumus.
Tiešā demokrātija
Tiešajā demokrātijā valstij visus svarīgos lēmumus īsteno tauta. Tiešā demokrātija bija populāra Senās Grieķijas pilsētvalstī Atēnās. Mūsdienās tiešās demokrātijas iezīmes ir atrodamas Šveices kantonos Apencellē-Innderrodenē un Glarusā.
Demokrātijas vēsture
Demokrātijas pirmsākumi ir meklējami pirmajos valstiskajos veidojumos Senajā Grieķijā aptuveni 6. gadsimtā p.m.ē. Senajā Grieķijā dominēja tiešā demokrātija, kad visus nozīmīgos lēmumus pieņēma un īstenoja tauta. Tika rīkotas tautas sapulces, kurā ikvienam pilsons, kas vecāks par 20 gadiem, varēja balsot. Tautas sapulcēs tika pieņemti likumi, rīkojās ar valsts kasi, pieteica karus un pasludināja mieru. Ja konkrēts lēmums ieguva balsu vairākumu, tas tika īstenots.
Makrovīruss
Datorikā par makrovīrusiem sauc datorvīrusus, kas sarakstīti makro valodās. Visbiežāk tie izplatās caur Microsoft Word un Microsoft Excel dokumentiem, taču eksistē makrovīrusi, kas sarakstīti arī citu programmu makrovalodās.
Demokrātija
Demokrātijas vēsture
17. un 18. gadsimtā izveidojās jauns demokrātijas modelis — aizsardzības demokrātija, kas stipri atšķīrās no Senajā Grieķijā piekoptā demokrātijas veida. Tajā uzsvars tika likts uz katra indivīda brīvības palielināšanu un tās mērķis bija dot cilvēkiem dzīvot tā, kā viņi to vēlas. Viens no šī modeļa lielākajiem aizstāvjiem bija angļu filozofs Džons Loks.
Mūsdienās dominējošā demokrātijas forma ir pārstāvnieciskā demokrātija, kad pilsoņi ievēl noteiktas politiskās partijas, kas pārstāv viņu intereses.
Tēbas
Tēbas (grc, la) var būt:
Uģis Rotbergs
Uģis Rotbergs (dzimis ) ir latviešu mežkopis, dabas aizsardzības aktīvists un politiķis. Bijis Pasaules dabas fonda Latvijas organizācijas direktors un valdes priekšsēdētājs. Bijis 10. Saeimas un Rīgas domes deputāts, pārstāv partiju "Vienotība" (iepriekš "Pilsonisko savienību"). Ievēlēts 14. Saeimā.
Biogrāfija
U. Rotbergs ir ieguvis maģistra grādu uzņēmumu un organizāciju vadīšanā Rīgas Tehniskās universitātes Rīgas Biznesa institūtā un pirms tam mežsaimniecības inženiera grādu Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā.
Politiskā darbība
Politikā iesaistījies, kad tika dibināta "Meierovica biedrība par progresīvām pārmaiņām" (viens no tās dibinātājiem). tika paziņots, ka apvienības "Vienotība" sarakstā 10. Saeimas vēlēšanās piedalīsies 10 biedrības dalībnieki, tostarp, arī U. Rotbergs. Viņš kļuva arī par biedrības valdes locekli. Saeimā sākotnēji netika ievēlēts, taču kļuva par 10. Saeimas deputātu Lindas Mūrnieces vietā, kura ieņēma ministres amatu. 10. Saeimā darbojās politisko partiju apvienības "Vienotība" frakcijā, Aizsardzības, iekšlietu un korupcijas novēršanas un Saimnieciskajā komisijā, Ārlietu komisijas Baltijas lietu apakškomisijā.
2013. gadā ievēlēts Rīgas domē no "Vienotības" saraksta. Nesekmīgi kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās 2014. gadā un 2017. gada Rīgas domes vēlēšanās. Tāpat vēlētāju atbalstu nesaņēma 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gadā, pārstāvot apvienības "Jaunā Vienotība" sarakstu. Šajā pašā gadā U. Rotbergs kļuva par Rīgas domes deputātu Ineses Andersones vietā, kura devās bērna kopšanas atvaļinājumā (ieņēma amatu līdz 2019. gada rudenim, kad kolēģe atgriezās domes sastāvā). Kandidēja 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās no "Jaunās Vienotības" saraksta, taču netika ievēlēts. 2020. gada ārkārtas domes vēlēšanās atkal ievēlēts Rīgas domē. 2021. gada oktobrī U. Rotbergs kļuva par "Jaunās Vienotības" domes frakcijas vadītāju (pārņēma Kārļa Šadurska amatu, kurš uzsāka darbu 13. Saeimā).
U. Rotbergs apbalvots ar Baltijas Asamblejas medaļu (2012), un Nīderlandes Karalisko "Gouden Ark" ordeni (1997).
Mākslinieciskā darbība
Spēlējis Juri Ozolu "Piena Svētku" zinātniskās fantastikas īsfilmā "Laura un Vineta".
Kalpaks
Kalpaks var būt:
Rožņava
Rožņava ir pilsēta Slovākijā, Slovākijas Rūdu kalnos, Košices apgabala Rožņavas apriņķa centrs pie Slanas upes.
Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1291. gadā. Tās apkārtnē ieguva zeltu, sudrabu un dzelzs rūdu. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Rožņo (. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām 1938. gadā pilsēta tika iekļauta Ungārijā, bet pēc Otrā pasaules kara tā atgriezās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijā.
Tūrisms
Pilsētā atrodas kalnrūpniecības muzejs. Uz dienvidiem no pilsētas atrodas Slovākijas Karsta Nacionālais parks, kura alas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (69,27 %) un ungāri (26,8 %). Pēc reliģiskās pārliecības: katoļi (41,08 %), nereģiozi (32,34 %), luterāņi (12,03 %).
Rožņavā skolā gāja slovāku kultūras darbinieks Pavels Jozefs Šafāriks (1795-1861).
Maroon 5
"Maroon 5" ir amerikāņu rokgrupa no Losandželosas, Kalifornijas.
Biogrāfija
Grupu 1995. gadā nodibināja Ādams Levins, Džesijs Kārmaikls, Mikijs Madens un Raiens Dasiks, kad viņi visi vēl mācījās vidusskolā. Grupas pirmais nosaukums bija "Kara's Flowers" un savos pirmsākumos tā muzicēja grunge/garāžas roka stilā. 1997. gadā grupa izdeva savu vienīgo albumu kā "Kara's Flowers" - "The Fourth World". 2001. gadā grupai pievienojās ģitārists Džeimss Valentains un tika pieņemts jaunais grupas nosaukums "Maroon 5".
2002. gadā "Maroon 5" izdeva savu albumu "Songs About Jane", kas grupai atnesa pasaules slavu. 2004. gadā, divus gadus pēc izdošanas, albuma pārdošanas rādītāji krasi uzlabojās, pateicoties tā singlu "Harder To Breathe", "This Love" un "She Will Be Loved" panākumiem. Dziesma "This Love" 10 nedēļas pavadīja pirmajā vietā Apvienotajā pasaules topā un tika atzīta par gada populārāko dziesmu. Arī "She Will Be Loved" sasniedza gandrīz tikpat labus panākumus. Kopā albums "Songs About Jane" visā pasaulē tika pārdots 12 miljonos eksemplāru. 2005. gadā Maroon 5 saņēma Grammy balvu kā labākie jaunie izpildītāji, bet 2006. gadā - par dziesmu "This Love" kā labāko popmūzikas dziesmu.
2006. gadā no grupas aizgāja bundzinieks Raiens Dasiks, jo koncertturnejas laikā guva nopietnus savainojumus. Viņa vietā nāca Mets Flinns. 2007. gadā klajā nāca "Maroon 5" nākamais albums "It Won't Be Soon Before Long", kas pagaidām pārdots aptuveni 3,5 miljonos eksemplāru pasaulē. Albuma vadošais singls "Makes Me Wonder" sasniedza 1. vietu gan ASV, gan Pasaules topā.
Abi "Maroon 5" albumi ir izraisījuši diskusijas to seksuāli atklāto dziesmu tekstu un mūzikas video dēļ.
Dundaga
Dundaga ir lielciems Kurzemē, Dundagas pagastā, Talsu novadā. Dundagas pagasta pārvaldes centrs. Atrodas Ziemeļkurzemes augstienē 33,5 km no Talsiem, 151 km no Rīgas un 66 km no Ventspils. Cauri ciemam tek Pāce; uz upes un tajā ietekošā Mācītājmuižas valka izveidoti vairāki dīķi: Dundagas dīķis un Zirgu dīķis.
Vēsture
Rakstītajos vēstures avotos Dundagas (Donedange) vārds pirmo reizi minēts 1245. gadā, kad Rīgas bīskaps Nikolajs Domkapitulam dāvinājis 200 akrus zemes. Dundagas vārda nozīmi 1846. gadā gleznotājs Jūliuss Dērings skaidrojis kā "niedru kaktu". 13. gadsimta beigās Dundagā uz mākslīgas salas izbūvēja mūra pili, kuras galvenā funkcija bija kalpot par produktu savāktuvi un glabātuvi līdz to nogādāšanai Rīgā. Pils vairākkārt mainījusi savus īpašniekus. 17. gadsimta beigās to pārbūvēja par muižnieku kungu māju (Dondangen). Pie pils izveidojās apdzīvota vieta. 1931. gadā Dundagai piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu, 1950. gadā — strādnieku ciemata (pilsētciemata) statusu. No 1949. līdz 1956. gadam Dundaga bija Dundagas rajona centrs. 2009. gadā Dundaga kļuva par novada centru (līdz tam — Dundagas pagasta centrs). 2021. gadā Dundagas novadu iekļāva Talsu novadā, līdz ar to Dundaga kļuva par Dundagas pagasta centru.
Dundagā atrodas pagasta pārvalde, vidusskola, mūzikas un mākslas skola, bērnudārzs, bibliotēka, pasts, luterāņu baznīca, baptistu baznīca. Sociālās aprūpes iestādes ir SIA «Dundagas Veselības centrs», Valsts sociālās aprūpes centrs «Dundaga» un Dundagas aprūpes nams «Stacija».
Britnija Spīrsa
Britnija Džīna Spīrsa (en; dzimusi Makombā, Misisipi štatā, ASV) ir amerikāņu dziedātāja, dziesmu tekstu autore, dziesmu producente, dejotāja un aktrise. Viņa visā pasaulē ir oficiāli pārdevusi vairāk kā 152 miljonus savu ierakstu kopijas (neoficiāli šis skaitlis pārsniedz 300 miljonus ASV dolārus). Pēc Amerikas ierakstu industrijas asociācijas (RIAA) datiem Britnija Spīrsa ir ceturtā visvairāk ierakstus pārdevusī sieviešu kārtas dziedātāja ASV vēsturē ar oficiāli pārdotiem 68 miljoniem albumu un 84 miljoniem dziesmu kopiju.
Britnija Spīrsa laika posmā no 2011. gada maijam līdz 2012. gada maijam pēc žurnāla "Forbes" datiem ieņem pirmo vietu visvairāk pelnošo popmūzikas mākslinieču sarakstā ar nopelnītiem 59 000 000 ASV dolāru ASV.
Nabokovs
Nabokovs (ru; sieviešu dzimtē Nabokova (Набо́кова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Labvēlīgais Tips
Labvēlīgais Tips ir latviešu mūzikas grupa no Rīgas, kas izveidota 1992. gadā. Grupas solists ir Andris Freidenfelds, pazīstams arī kā Fredis. Labvēlīgais Tips ir viena no mūzikas un dziesmu tekstu ziņā humoristiskākajām Latvijas grupām, tās mūzikas stils popmūzika ar roka, šlāgermūzikas un ska elementiem. Labvēlīgais Tips ir ieguvuši piecas Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas. Grupa kopš 1994. gada vairāku gadu garumā rīkoja mūzikas festivālu "Dziesma manai paaudzei".
Biogrāfija
Labvēlīgo Tipu 1992. gadā dibināja solists Andris Freidenfelds un ģitārists Ģirts Lūsis. Iesākumā grupas darbība bija vairāk kā joks, nekā nopietns pasākums, grupa uzstājās dažādos Latvijas mūzikas pasākumos. Reāli grupas darbība aizsākās 1995. gadā, kad tai pievienojās taustiņinstrumentālists Normunds Jakušonoks, Andris Ābelīte un Kaspars Tīmanis. Grupas debijas albums "Alumīnija cūka" klajā nāca 1995. gada 1. aprīlī, kas aizsāka grupas tradīciju albumu izdot tieši 1. aprīlī. Albums saņēma Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu kā labākais pop & rock & dance albums. 1996. gadā klajā nāca otrais Labvēlīgā Tipa albums "Pilots Antons Šmits", savukārt 1997. gadā - albums "Pumpa", kas tika ieguva Gada balvu par labāko šlāgeru mūzikas albumu. 1997. gadā grupai pievienojās Ainis Zavackis un Pēteris Liepiņš.
1998. gadā iznāca nākamais Labvēlīgā Tipa albums "Tā, lūk, man iet", savukārt 1999. gadā klajā nāca pirmā grupas labāko dziesmu izlase "Tipa labākās dziesmas". 2000. gadā grupa atgriezās ar piekto albumu "Atkārtot!". 2001. gadā grupa pagaidām vienīgo reizi piedalījās Latvijas Eirovīzijas nacionālajā atlasē ar dziesmu "Koka klucis Konstantīns". Dziesmai sekoja arī albums "Eiropa mūs nesapratīs". Grupa turpināja katru gadu izdot pa albumam, tādējādi 2002. gadā klajā nāca alums "Mūzika iereibušiem cilvēkiem". 2003. gadā Labvēlīgais Tips izdeva nākamo izlasi - "Tipa dejas", kurā tika ievietotas populārāko dziesmu deju mūzikas versijas. 2004. gads bija pagaidām vienīgais kopš 1995. gada, kad netika izdots neviens albums, bet 2005. gadā klajā nāca Labvēlīgā Tipa pirmā albuma "Alumīnija cūka" jubilejas disks - "Alumīnija cūka (10 gadu jubilejas izdevums)".
2005. gada pavasarī Latvijas radiostacijās parādījās dziesma "Pīrādziņ, nāc ārā", kas kļuva par vienu no grupas vispopulārākajām dziesmām. Šai dziesmai 2006. gadā sekoja Labvēlīgā Tipa albums "Naukšēnu disko", no kura pazīstamākās dziesmas ir "Laptops", "Mazās kalnu ielas samurajs" un "Aizlidot". "Naukšēnu disko" tika atzīts par gada labāko pop albumu. 2007. gadā grupa izdeva albumu "Svīres tango". Šajā pašā gadā grupu atstāja trompetists Andris Ābelīte, bet viņa vietā nāca Oskars Ozoliņš. 2010. gadā tika izdots nākamais albums "Kurvis". Tad 7 gadus vairāk netika albumi izdoti. Bet 2017. gadā izdeva, pagaidām, jaunāko albumu "Kaste".
Gregorijs Peks
Eldreds Gregorijs Peks (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Viņš bija viens no populārākajām filmu zvaigznēm no 1940. līdz 1960. gadiem, taču turpināja filmēties nozīmīgās lomās arī vēlāk. Par Atikusa Finča attēlošanu 1962. gada filmā "Kas nogalina lakstīgalu..." G. Peks saņēma Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā. Kopumā karjeras laikā ticis nominēts piecām Kinoakadēmijas balvām. Vēl aktieris ir saņēmis trīs Zelta globusa balvas - kā labākais aktieris dramatiskā filmā (The Yearling (1946) un "Kas nogalina lakstīgalu..."), kā arī kā labākais aktieris otrā plāna lomā miniseriālā vai TV filmā (TV miniseriālā "Mobijs Diks", 1998). ASV prezidents Lindons Džonsons 1969. gadā apbalvoja Peku ar Prezidenta Brīvības medaļu (augstākais civilais apbalvojums ASV).
1999. gadā Peks iekļauts Amerikas Kinoinstitūta saraksta "Visu laiku izcilākā vīriešu kārtas zvaigzne" 12. vietā.
Studiju laiks
Peks studēja Kalifornijas Universitātē Bērkli, ieguva mākslas bakalaura grādu (angļu valodā). Mācību laikā piedalījās airēšanas komandā, kā arī iesaistījās universitātes studentu teātrī. Studiju laiku Peks vērtēja kā pašus nozīmīgākos trīs gadus viņa personības tapšanā. Pēc studiju pabeigšanas 1939. gadā Peks pārcēlās uz Ņujorku, kur mācījās aktiermākslu teātra skolā Neighborhood Playhouse School of the Theatre pie Senforda Meisnera. Trenējoties deju mākslā, savainoja muguru, tāpēc kara laikā tika atzīts par nederīgu militāram dienestam. Paralēli mācībām, strādāja dažādus gadījuma darbus, lai varētu sevi uzturēt. 1940. gada vasarā strādāja Virdžīnijā teātrī Barter Theatre, kur aktieriem nemaksāja algu, bet deva pārtiku.
Karjeras sākums
Peka kinoaktiera karjera sākās 1944. gadā ar filmu Days of Glory, un jau pirmajos piecos gados viņš četras reizes tika nominēts kā labākais aktieris Amerikas Kinoakadēmijas balvai - par lomām filmās The Keys of the Kingdom (1944), The Yearling (1946), Gentleman's Agreement (1947), Twelve O'Clock High (1949).
Viena no Peka pazīstamākajām lomām ir filmā "Romas brīvdienas" (1953) (kopā ar Odriju Hepbērnu), par ko nominēts BAFTA kino balvai kā labākais ārzemju aktieris. Peks tēlojis galvenās lomas Alfreda Hičkoka filmā "Apmātais" (1945), kā arī Džona Hjūstona filmā "Mobijs Diks" (1956). Par lomu 1962. gada filmā "Kas nogalina lakstīgalu..." Peks saņēma gan Amerikas Kinoakadēmijas balvu, gan Zelta globusu.
Vēlākie gadi
1980. gados Peks pievērsās televīzijai. Miniserālā The Blue and the Gray (1982) tēloja Abrahamu Linkolnu. Arī TV filmā The Scarlet and the Black (1983) Peks tēloja reālu personāžu - Romas katoļu priesteri Hjū Flāhertiju. 1991. gadā kopā ar Deniju DeVito tēloja filmā "Svešā nauda". Tajā pašā gadā Peks piedalījās arī Mārtina Skorsēzes filmā "Baiļu rags", kas bija jauna versija 1962. gada tāda paša nosaukuma filmai, kurā Peks bija tēlojis vienu no galvenajām lomām.
Pēdējā mākslas filma, kurā Peks piedalījās, bija TV miniseriāls "Mobijs Diks" 1998. gadā. Šajā reizē viņš tēloja citu lomu, nekā 1956. gada filmā ar tādu pašu nosaukumu. Peks tika apbalvots ar Zelta Globusu kā labākais aktieris otrā plāna lomā.
Nikolajs Drejers
Nikolajs Drejers (1888. gadā Dundagā — 1919. gadā Arhangeļskā) - bija Dundagā dzimis krievu jūrasbraucējs, kuģa "Svjatogor" (Святогор) kapteinis. Dienējis Krievijas impērijas kara flotē, piedalījās Krievijas pilsoņu karā sarkano pusē.
1917. gadā Krievijas ģenerālštāba uzdevumā devās uz Angliju, lai piedalītos Ņūkāslā pie Tainas būvētā ledlauža "Svjatogor" pieņemšanā. 1917. gadā kuģis ieradās Arhangeļskas ostā. Pēc Februāra revolūcijas par kuģa "Svjatogor" kapteini kļuva Nikolajs Drejers. Viņš izvirzījās par vienu no angļu intervences pretestības organizētājiem Arhangeļeskā. Pēc tam, kad Arhangeļsku ieņēma angļi, tika tiesāts un sodīts ar nāvi.
Kuģis "Svjatogor" vēlāk tika parsaukt par ledlauzi "Krasin" un piedalījās Umberto Nobiles glābšanas operācijā. Mūsdienās - peldošais muzejs Sanktpēterburgā.
Rika
Rika (arī Rīka, latgaliešu: Reika) ir Kūkovas kreisā krasta pieteka Balvu novadā. Iztek no Orlovas ezera Orlovas purva austrumos. Tek pa Adzeles pacēlumu un Mudavas zemieni austrumu virzienā. Augštecē upe tek pa līdzenu purvainu apvidu, upes gultne regulēta. Vidustecē tek pa izteiktu ieleju. Ietek Kūkovā pie Bākarovas, Lielākā pieteka ir 10 km garā Stiglova. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Šķilbani un Rekova. Upi šķērso autoceļi P45 un P46.
Arturs Sproģis
Arturs Sproģis (, Rīga —, Maskava) bija Sarkanās armijas pulkvedis, Krievijas pilsoņu kara, Spānijas pilsoņu kara un Otrā pasaules kara dalībnieks. No 1944. līdz 1945. gadam vadījis Latvijas partizānu kustības štābu.
Dzīvesgājums
1922. gadā pabeidzis Kara skolu. Pēc tam nosūtīts kā vada komandieris Padomju Savienības robežsardzē valsts rietumos. Robežsardzē dažādos amatos dienējis līdz pat 1928. gadam. Pēc tam līdz 1930. gadam mācījies Apvienotās Valsts politiskās pārvaldes Augstākajā robežapsardzības skolā. No 1930. gada dienēja Baltkrievijas PSR Galvenās politiskās pārvaldes — Iekšlietu tautas komisariāta Sevišķajā daļā par pilnvaroto.
No 1936. līdz 1937. gadam bijis militārais padomnieks Spānijas pilsoņu karā republikāņu 14. armijas korpusā ar segvārdu majors Arturo. Par sekmīgu uzdevumu izpildi apbalvots ar Sarkanā Karoga ordeni. 1937. gadā uzsācis mācības M. Frunzes Kara akadēmijā, kuru absolvēja 1940. gadā. Pēc tam Sproģis no 1940. gada septembra līdz 1941. gada jūnijam mācījās Sarkanās armijas Ģenerālštāba Augstākajā speciālajā skolā.
Laikā, kad Vācija uzbruka PSRS, atradies Rietumu frontē. Līdz 1942. gada decembrim majors Sproģis komandēja karaspēka daļu Nr. 9903, kurā gatavoja izlūkus — diversantus, kuri darbojās vāciešu aizmugurē. Starp viņa audzēknēm bija arī Zoja Kosmodemjanska. No 1942. gada decembra līdz 1944. gada beigām Sproģis bija Latvijas PSR partizānu kustības štāba priekšnieks. Pēc tam līdz 1945. gadam bija LKP Kara nodaļas vadītājs. Kara laikā divreiz ievainots (1941. un 1942. gadā).
No 1946. līdz 1949. gadam docētājs Maskavas Pedagoģiskajā svešvalodu institūtā. Neprecējies, pārvaldījis latviešu, krievu un arī franču valodu.
Dzīves pēdējos gadus dzīvojis Maskavā. Pēc nāves apglabāts Raiņa kapos (Rīgā).
Gallija
Gallija (la) bija kultūrvēsturisks reģions Rietumeiropā, kurā no 6. gadsimta p.m.ē. pamatā dzīvoja galli, kā arī beļģi, akvitāņi, ligūri un ibēri. Gallija atradās tagadējās Francijas, Beļģijas, Nīderlandes, Luksemburgas, Šveices, Itālijas (Ziemeļitālijas) un Vācijas (Reinas upes kreisā krasta pusē) teritorijās. Tās platība bija 494 000 km². Galli bija Hallštates kultūras (daļēji) un Latēnas kultūras nesēji.
No 3. gadsimta p.m.ē. beigām līdz 5. gadsimtam m.ē. Galliju, sākotnēji daļēji, bet vēlāk pilnībā, pakļāva Senā Roma. Sākot ar 5. gadsimtu m.ē. Gallijas teritorijā nepārtraukti iebruka ģermāņu ciltis un 5. gadsimtā m.ē. tika iekļauta Franku valsts teritorijā. Nosaukums teritorijai vēl kādu laiku saglabājās, bet ar laiku tas pazuda. Interesanti, ka Francijas nosaukums grieķu valodā joprojām ir Gallija (el).
Pirms romiešu Gallija
Galli ir vairāku ķeltu cilšu grupa. Viena no hipotēzēm apgalvo, ka galli ir ienākuši Gallijā no Centrāleiropas un Melnā jūras piekrastes, savukārt cita hipotēze pieļauj, ka ap 7. gadsimtu p.m.ē. galli bija autohtoni teritorijā no Reinas līdz Vidusdonavas zemienei. 6. gadsimtu p.m.ē. galli migrēja uz rietumiem, nonākot Gallijā. Galli bija Hallštates kultūras (daļēji) un Latēnas kultūras nesēji. Šajā laikā viņi nonāca arī Senās Grieķijas, Feniķijas un etrusku kultūras ietekmē.
Romiešu Gallija
3. gadsimta p.m.ē. beigās un 2. gadsimtā p.m.ē. Galliju sāka pakļaut Senā Roma. Vispirms līdz 203. gadam p.m.ē. romieši iekaroja Cizalpijas Galliju (mūsdienu Ziemeļitālija), līdz 123. gadam p.m.ē. tika iekarota Narbonas Gallija (mūsdienu Francijas dienvidi). 120. gadā p.m.ē. Gallijā iebruka kimbri un teitoņi, kurus romieši sakāva 103. gadā p.m.ē. Romas valdnieks Jūlijs Cēzars no 58. līdz 51. gadam p.m.ē. vairākās kampaņās iekaroja visu Galliju, izveidojot četras Romas impērijas provinces — Gallia Narbonensis (mūsdienu Francijas dienvidi), Gallia Aquitania (mūsdienu Francijas dienvidrietumi, šajā provincē dzīvoja basku priekšteči un akvitāņi), Gallia Belgica (mūsdienu Francijas ziemeļi, Beļģijas, Nīderlandes teritorijas, Vācijas teritorija uz rietumiem no Reinas) un Gallia Celtica (mūsdienu Francijas centrālā daļa, ziemeļu, rietumu un arī austrumu apgabali). Vēlāk dalījums mainījās — daļā no Gallia Celtica tika pārveidota par Lugdunesis Gallia.
Sākot ar 5. gadsimtu m.ē. Gallijas teritorijā nepārtraukti iebruka ģermāņu ciltis un 5. gadsimtā m.ē. tika iekļauta Franku valsts teritorijā.
Fransuā Vjets
Fransuā Vjets (, dzimis 1540. gadā, miris ) ir izcilākais franču 16. gadsimta matemātiķis. Dažkārt Vjetu dēvē par mūsdienu simboliskās algebras tēvu, jo viņš daudz darba ieguldījis burtu apzīmējumu izveidošanā. Viņš bija tirdzniecības jurists un bija padomnieks gan Henrijam III, gan Henrijam IV.
Pirmām kārtām, Vjets bija pirmais matemātiķis, kurš izmantoja apzīmējumus uzdevumos (un ne tikai nezināmajiem). Rezultātā viņa algebra vairs neaprobežojās tikai ar noteikumiem, bet balstījās uz efektīvu algebru, kurā darbības notika ar burtiem un rezultātus varēja iegūt, pabeidzot aprēķinu ar vienkāršu ievietošanu. Šī pieeja, kas ir pamatā mūsdienu algebras metodei, bija būtisks solis, lai attīstītu matemātiku. Ar šo Vjets iezīmēja beigas viduslaiku algebrai (no Al-Horezmī līdz Simonam Stevinam) un atklāja mūsdienu algebras periodu.
Nodarbošanās
Pēc profesijas Fransuā Vjets bija jurists, bet brīvo laiku viņš veltīja matemātikai. Savas darbības sākumā Vjets bija parlamenta padomnieks Bretaņā, bet pēc tam kalpoja karaļa Indriķa III un Indriķa IV galmā. Te līdztekus kārtējiem darbiem izpaudās Vjeta spējas slepeno ziņojumu atšifrēšanā. Šādus ziņojumus, kuru šifrs bija sevišķi sarežģīts, izmantoja agresīvā Spānija, lai sazinātos ar saviem aģentiem Francijā.
Ilgu laiku speciālistiem neizdevās noslēpumainos ziņojumus atklāt. Tad Indriķis IV aicināja palīgā Vjetu. Galma advokāts ķērās pie darba un divu nedēļu laikā, strādājot dienu un nakti, uzdevumu paveica. Vjets ne tikai atrada šifra atslēgu, bet arī noskaidroja paņēmienu, kā sekot visām šifra izmaiņām. Franču un spāņu savstarpējās cīņās iestājās lūzums, jo pārtvertie ziņojumi tika ātri atšifrēti. Galu galā spāņi dabūja zināt, kas ir viņu neveiksmju vaininieks. Inkvizīcijas tiesa pasludināja Vjetu par ķeceri un piesprieda viņam nāves sodu, sadedzinot uz sārta. Taču savu lēmumu inkvizitoriem realizēt neizdevās.
Devums
Jau jaunībā Fransuā Vjets iepazinās ar Kopernika mācību par heliocentrisko sistēmu un sāka interesēties par astronomiju. Šī aizraušanās lika jauneklim nodarboties ar trigonometriju un algebru. Pamazām šīs nozares viņam kļuva par galvenajām, un rezultātā Vjets kļuva par jauna attīstības ceļa iesācēju algebrā.
Apzīmējumi
Pie vienādojumu apvienošanas un vispārināšanas stājās Fransuā Vjets. Viņš izveidoja burtu apzīmējumus gan pozitīviem, gan negatīviem lielumiem. Jaunā siboliskā valoda kā analīzes līdzklis ļāva ātri visus nosacījumus ietvert burtu formulās. 1591. gadā iznāca Vjeta grāmata "Ievads analīzes mākslā" ("In artem analyticam isagoge"). Tās sākumā ir ievads, kurā izskaidrota analīzes nozīme, uzsverot, ka tā ir metode matemātisku jautājumu atrisināšanai un teorēmu pierādīšanai. Vienādojumos Vjets dotos lielumus apzīmēja ar līdzskaņiem, meklējamos - ar patskaņiem. Tā, piemēram, vienādojums mūsdienu apzīmējumos
pēc Vjeta pierakstāms šādi:
B 3 in A quad - D piano in A+A cubo aequatur Z solido
Tātad redzams, ka Vjets lietojis darbību zīmes (+ un -) mūsdienu nozīmē, bet tam viņš ieviesis arī jēdzienu "koeficients".
Šajā laikā augstāku līmeni sasniedza skaitļošanas paņēmieni. Vjets uzlaboja Arhimēda rezultātu un noteica π ar deviņiem decimālcipariem, kā arī izteica π bezgalīga reizinājuma veidā (mūsu apzīmējumos):
Trigonometrija
Trigonometrijā Vjets parādīja, kā var aprēķināt visus plakana vai sfēriska trijstūra elementus, ja doti trīs elementi, atrada \cos nxun \sin nxizteiksmes ar polinomiem attiecībā pret \cos xun \sin x. Nozīmīgs bija darbs "Matemātiskās tabulas", kas iznāca 1579.gadā.
Vjeta teorēma
Vidusskolas kursā pazīstamā Vjeta teorēma par sakarībām starp kvadrātvienādojuma koeficientiem un tā saknēm pirmo reizi formulēta 1591. gadā: ja B+D reizināts ar A mīnuss A2 vienāds ar BD, tad A vienāds ar B un vienāds ar D. Te jāatceras, ka A(patskanis) apzīmē x, bet B un D (līdzskaņi) apzīmē koeficientus. Tātad (ar mūsdienu apzīmējumiem), ja
, t.i.,
, tad
Jāuzsver, ka Fransuā Vjets šo teorēmu vispārinājis arī augstāku pakāpju vienādojumiem.
Andrejs Sipailo
Andrejs Sipailo (dzimis ) ir Latvijas futbola tiesnesis. Tiesā daudzās Latvijas un starptautiskās sacensības, ka arī piedalās tajos kā ceturtais tiesnesis. Vēl Andrejs Sipailo ir atbildīgais par tiesnešu darbību Latgales un Daugavpils reģionos.
Atkārtot!
"Atkārtot" ir grupas "Labvēlīgais Tips" piektais studijas albums, kas klajā nāca 2000. gadā. Albumā ir iekļautas 12 dziesmas, no kurām par populārākajām kļuva "Himalaji", "Heisā - hopsā" un "Es nav redzējis tevi jau sen".
Šaušana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 50 metri ar pistoli vīriešiem
2008. gada vasaras olimpisko spēļu sacīkstēs šaušanā vīriešiem 50 metru distancē ar pistoli notika 12. augustā. Par olimpisko čempionu kļuva Dienvidkorejas sportists Jins Jono. Sacīkstēs piedalījas 45 sportisti. Pēc priekšsacīkstēm 8 labākie sportisti kvalificējās finālsacīkstēm. Ziemeļkorejas sportists Kims Jonsū izcīnīja sudraba medaļu, taču pēc tam viņa organismā tika atklātas dopinga pēdas un viņa sudraba medaļa tika atņemta.
Tā, lūk, man iet
Tā, lūk, man iet ir latviešu grupas "Labvēlīgais Tips" 1998. gada 1. aprīlī izdotais ceturtais studijas albums. Populārākās albuma dziesmas ir "Desmitais tramvajs", "Tā, lūk, man iet", kas ir grupas Weezer dziesmas "The good life" aranžējums ar atšķirīgu tekstu latviešu valodā, kā arī Raimonda Paula dziesmas "Tik dzintars vien" un Līvu dziesmas "Zīlīte" kaverversijas. Dziesma "Desmitais tramvajs" tika nominēta 1998. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kā labākais šlāgeris, taču piekāpās Raimonda Paula dziesmai "Par to". Nākamajā gadā šai dziesmai tika uzņemts video klips, kas ieguva Gada balvu nominācijā labākais video klips.
Kļešņiki
Kļešņiki (vai Klešņiki) ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos uz pacēluma (“salas”) starp Kļešņiku un Spirku purviem 6,9 km no pagasta centra Līdumniekiem, 20 km no novada centra Blontiem un 304 km no Rīgas. Ciemā neietilpst neviena (2012) adrešu vienība (māja).
Braslava
Braslava ir pilsēta ziemeļrietumu Baltkrievijā, Vitebskas apgabala Braslavas rajona administratīvais centrs. Pilsētā atrodas Braslavas ezeru nacionālā parka administrācija.
Izglītība
Pilsētā atrodas ģimnāzija, 2 vidusskolas, sporta skola, mākslas skola un 2 bibliotēkas.
Vēsture
Braslava ir viena no senākajām Baltkrievijas pilsētām. 9. gadsimtā šajā vietā pastāvēja latgaļu un kriviču apdzīvotās vietas, kas kļuva par pamatu vēlākai pilsētas attīstībai. Saskaņā ar Maceja Strijkovska "Polijas, Lietuvas, Žemaitijas un Krievzemes vēsturi" Braslava pirmo reizi pieminēta 1065. gadā. Sākotnēji pilsētas nosaukums bija Brjačilsavļa, Brjačislava par godu Polockas kņazam Bračislavam Izjaslavičam, kas šajā vietā uzcelā pierobežas cietoksni. 14. gadsimtā Braslava tika iekļauta Lietuvas lielkņazistes sastāvā. 15. gadsimtā pilsēta kļuva par Braslavas pavalsts centru. Savukārt 1500. gada 8. oktobrī kņazs Aleksandrs deva pilsētai Magdeburgas tiesības, kuras 1514. gadā apstiprināja Sigismunds I.
17.-18.gs. Braslava karadarbības rezultātā smagi cieta un pat vairākas reizes bijusi pilnībā sagrauta, līdz trešās Polijas dalīšanas rezultātā 1795. gadā Braslavu ieņēma Krievijas Impērija un 1796. gadā tā kļuva par Lietuvas guberņas, vēlāk Viļņas guberņas ujezda centru. 1812. gada kara laikā Braslavu bija ieņēmis Napoleona karaspēks. 1913. gadā Braslavā dzīvoja 1550 iedzīvotāju, darbojās vīna darītava, slimnīca, arodskola.
Pēc Pirmā pasaules kara 1922. gadā Braslavas apriņķis nokļuva Polijas Viļņas apgabala sastāvā, kur tā atradās līdz 1939. gadam. 1939. gadā pilsēta tika pievienota Baltkrievijas PSR, kopš 1940. gada - Braslavas rajona administratīvais centrs. 1941. gada 27. jūnijā pilsētu ieņēma nacistiskā Vācija. 1942. gada 3. jūnijā tika nošauti aptuveni 2000 ebreju. 1944. gada 6. jūnijā pilsētu atguva Sarkanā armija. 1990. gada 27. jūlijā Braslava kļuva par Baltkrievijas valsts daļu.
9. tramvaju maršruts (Rīga)
9. tramvaju maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta tramvaju maršruts, kas kursē no Aldara Sarkandaugavas apkaimē līdz Ķengaragam Latgales priekšpilsētā.
9. tramvaju maršruta kopējais garums ir 30,296 km. Virziena Aldaris — Ķengarags kopējais garums ir 15,076 km, bet virziena Ķengarags — Aldaris kopējais garums ir 15,220 km.
Darbdienās pa 9. tramvaju maršrutu kursē tikai 2 tramvaji, kuri pavisam veic tikai 21 reisu, bet brīvdienās nekursē neviens tramvajs (09.2014). Šobrīd 9. tramvaju maršruts ir vismazāk noslogotais tramvaju maršruts Rīgā. Maršruts nekursē kopš 2021. gada 3. novembra.
9. tramvaju maršrutu apkalpo RP SIA "Rīgas satiksme" 3. tramvaju depo.
Vēsture
Šis maršruts atklāts 1947. gadā kā patstāvīgs maršruts. Sākotnēji tas kursēja no Iļģuciema līdz Centrāltirgum, bet pēc tam maršruts uz laiku tika slēgts. Pēc tam 1966. gadā tika izveidots no Ķengaraga līdz Drāmas teātrim, bet pēc tam pagarināja līdz Aldarim. Maršrutā pēdejos gados nav bijušas lielas pārmaiņas. Šobrīd 9. tramvajs ir vismazāk izmantotais un arī visretāk kursējošais tramvaja maršruts Rīgā. Sākot ar 2013. gada 4. septembri 9. tramvajam izveidota jauna pieturvieta "Kultūru vidusskola" abos virzienos. Viena atrodas starp pieturām "Lugažu iela" un "Pētersalas iela" virzienā uz Doli. Otra atrodas starp pieturām "Ganību dambis" un "Lugažu iela" virzienā uz Aldari.
Saistībā ar COVID-19 pandēmijas izraisīto reisu samazināšanu, maršruts nekursēja no 2020. gada 21. marta līdz 1. septembrim un no 2021. gada 16. janvāra līdz 31. augustam. Maršruts atkal tika slēgts no 2021. gada 3. novembra.
Maršruts
Virzienā Ķengarags — Aldaris tramvaji brauc pa šādām ielām: Maskavas iela, Īsā iela, Mazā Krasta iela, Maskavas iela, Centrāltirgus iela, Prāgas iela, Aspazijas bulvāris, Z. A. Meierovica bulvāris, K. Valdemāra iela, Kronvalda bulvāris, Eksporta iela, Pētersalas iela, Ganību dambis, Tilta iela un Sarkandaugavas iela.
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā '''3. tramvaju depo (Fridriķa ielā) — Ķengarags''' tramvaji brauc pa šādām ielām: Maskavas iela.
Virzienā Ķengarags — '''3. tramvaju depo (Fridriķa ielā)''' tramvaji brauc pa šādām ielām: Maskavas iela.
Maršruta ar mainītu virzienu pieturvietas
Virzienā '''3. tramvaju depo (Fridriķa ielā) — Ķengarags''' ir 10 pieturas.
Bet virzienā Aldaris — '''3. tramvaju depo (Fridriķa ielā)''' ir 27 pieturas.
Žans Žirodū
Ipolits Žans Žirodū (fr, dzimis 1882.g. 29. oktobrī, miris 1944.g. 31. janvārī) bija franču rakstnieks, viens no nozīmīgākajiem intelektuālās drāmas pārstāvjiem.
Biogrāfija
Žirodū ir dzimis Bellakā. Parīzē viņš pabeidza Pedagoģisko institūtu, kā arī darbojās periodikā. Jaunībā Žirodū daudz ceļoja (viņš apceļoja Vāciju, Itāliju, Balkānu pussalu, Kanādu, kā arī ASV, kur gadu pasniedza Hārvardas Universitātē).
Pirmā pasaules kara laikā Žirodū bija pretošanās kustības biedrs, divreiz frontē tika ievainots un saņēma Goda Leģiona ordeni (Légion d'honneur). Pēc kara Žirodū ieņēma nozīmīgus amatus Francijas ārlietu ministrijā. Sākoties Otrajam pasaules karam, Žirodū bija Informācijas ministrs Eduāra Daladjē (Edouard Daladier) valdībā.
Literārā darbība
Literatūrā Žirodū ienāca kā prozaiķis, rakstīja stāstus un romānus. Jau viņa agrīnie darbi ieguva lielu atzinību. 1928. gadā Žirodū sāka darboties dramaturģijā (viņš uzrakstīja pavisam 15 lugas), rakstījis arī kinoscenārijus. 1928. gadā Žirodū sastapa Luiju Žuvē, kurš vēlāk iestudēja 13 Žirodū lugas.
Žirodū lugu sižeti bieži balstīti mitoloģijā; efekts tiek panākts, pretnostatot tradicionālo sižetu un autora interpretāciju.
Tipa labākās dziesmas
"Tipa labākās dziesmas" ir 1999. gadā izdotā grupas "Labvēlīgais Tips" labāko dziesmu izlase. Tajā iekļautas 17 dziesmas no pirmajiem četriem grupas albumiem laika posmā no 1995. līdz 1998. gadam: "Alumīnija cūka", "Pilots Antons Šmits", "Pumpa" un "Tā, lūk, man iet".