cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šašliks
Latvijā izdotajās pavārgrāmatās šašlika receptes parādās jau pirms Otrā pasaules kara, tomēr plašu popularitāti tas ieguva 1970. gados, kad šašliks kļuva par ierastu ēdienu Jāņos. Latvijā gatavotajam šašlikam raksturīga jēra gaļas aizstāšana ar cūkgaļu un mazāka aso garšvielu pievienošana.
Hildegarde Švarce-Gešela
Dzīvesgājums
Otrā pasaules kara sākumā pārcēlās uz dzīvi Vācijā, kur 1942. gadā salaulājās ar deju partneri Eduardu Gešelu.
1944. gada 4. decembrī gāja bojā Sabiedroto aviācijas uzlidojumā Heilbronnai.
Rītupes iela (Jūrmala)
Rītupes iela ir iela Jūrmalā, kas atrodas Krastciema apkaimē. Rītupes iela sākas krustojumā ar Piekrastes iela un beidzas krustojumā ar Mežmalas ielu. Kopējais ielas garums ir 970 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Rītupes ielā satiksmes kustība notiek vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Rītupes iela ir savienota ar šādām ielām:
Leftovers & Leftlovers
"Leftovers & Leftlovers" ir Latvijas īsmetrāžas spēlfilma, kas izdota 2017. gadā. Filmas režisors ir Raitis Ābele.
Filma saņēma Lielā Kristapa balvas nomināciju kategorijā "Labākā īsmetrāžas filma".
Sižets
Pēc tam, kad pazūd elektrība un valda vājprāts, filmas galvenais varonis skenē drukātos tekstus, kas vēl ir saglabājušies un cenšas atgūt dzēstās atmiņas. Tā rezultātā notiek konfrontācija starp vīrišķo un sievišķo alter ego.
Rūkas (Viļķenes pagasts)
Rūkas ir ciems Limbažu novada Viļķenes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V141, Arupītes upes krastā. Ciemats ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta neitrālajā zonā.
Plosta tilts
Plosta tilts jeb plostu tilts ir tilts, kas balstās uz peldošiem plostiem.
Dānija olimpiskajās spēlēs
Dānija olimpiskajās spēlēs piedalās kopš vasaras olimpisko spēļu izveidošanas 1896. gadā. Dānija ir piedalījusies gandrīz visās vasaras olimpiskajās spēlēs, izņemot 1904. gada Sentluisas spēles. Ziemas olimpiskajās spēlēs Dānija pirmo reizi piedalījās 1948. gadā, kad tās notika Šveices pilsētā Sanktmoricā. Līdz 1988. gadam tā ziemas olimpiskajās spēlēs piedalījās ar pārtraukumiem, bet kopš 1988. gada Kalgari spēlēm tā ir piedalījusies visās ziemas olimpiskajās spēlēs.
Līdz šim Dānija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 206 olimpiskās medaļas (48 zelta, 79 sudraba un 79 bronzas). Lielākā daļa medaļu, 205 medaļas, ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs un tikai viena medaļa ir izcīnīta ziemas olimpiskajās spēlēs. Dānijas sportisti medaļas ir izcīnījuši 20 vasaras un 1 ziemas olimpiskajā sporta veidā. Visvairāk medaļas, 31 medaļa, ir izcīnītas burāšanā, taču vairāk kā 20 medaļas ir izcīnītas arī riteņbraukšanā (29 medaļas) un airēšanā (25 medaļas). Vienīgais ziemas olimpiskais sporta veids, kurā Dānija ir ieguvusi medaļas ir kērlings. Visveiksmīgākās vasaras olimpiskās spēles Dānijai līdz šim ir bijušas 1948. gada Londonas spēles, kad tā izcīnīja 20 olimpiskās medaļas (5 zelta, 7 sudraba un 8 bronzas medaļas). Savu vienīgo medaļu ziemas olimpiskajās spēlēs tā izcīnīja 1998. gada Nagano spēlēs.
Ar medaļām bagātākie Dānijas sportisti ir airētājs Eskilds Ebesens, riteņbraucējs Lase Normans Hansens un sporta šāvēji Larss Jergens Madsens un Nilss Larsens. Viņi visi olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 5 medaļas. Taču burātājs Pauls Elvstrems ir vienīgais Dānijas sportists, kurš olimpiskajās spēlēs ir izcīnījis 4 zelta medaļas.
Medaļām bagātākie sportisti
Šajā tabulā apkopoti tikai tie sportisti, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Dāniju ir ieguvuši trīs un vai vairāk olimpiskās medaļas.
Karognesēji
Dānijas sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
Dzintra Paegle
Dzintra Paegle (dzimusi Liepiņa ) ir latviešu letoniste un pedagoģe.
Biogrāfija
Beigusi Suntažu vidusskolu. Absolvējusi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu. 1974. gadā viņa aizstāvēja filoloģijas zinātņu kandidātes disertāciju ar nosaukumu "Zemkopības darba rīku nosaukumi Vidzemē".
No 1969. līdz 1972. gadam bijusi Valodas un literatūras institūta aspirante. Pēc disertācijas aizstāvēšanas sāka strādāt Latvijas Universitātes Latviešu valodas katedrā. No 1993. līdz 1999. gadam vadījusi Baltu valodu katedru. Docējusi dažādus akadēmiskos kursus. Bijusi Latvijas Universitātes mācībspēks līdz 2009. gadam, 2010. gadā kļuva par Ekonomikas un kultūras augstskolas asociēto profesori.
Ir sarakstījusi vairākas latviešu valodas mācību grāmatas. Par skolēnu zinātniskās biedrības darba organizēšanu 2001. gadā saņēmusi Latvijas Izglītības un zinātnes ministrijas Atzinības rakstu. Divas reizes saņēmusi Ata Kronvalda prēmiju (1989, 1991).
Konstantīns Zirjanovs
Konstantīns Zirjanovs (ru; dzimis ) ir bijušais krievu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, Krievijas futbola izlases bijušais dalībnieks.
Visu profesionāļa karjeru aizvadījis Krievijas klubu sastāvos. Sanktpēterburgas "Zenit" sastāvā trīs reizes kļuvis par Krievijas čempionu (2007, 2010, 2011—12), ieguvis 2010. gada Krievijas kausu, uzvarējis 2007.—2008. gada UEFA kausa izcīņā. Ticis atzīts par 2007. gada labāko futbolistu Krievijas čempionātā.
Krievijas izlases sastāvā divas reizes spēlējis Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Žino balva
Žino balva (en) ir gadskārtēja labāko Kanādas mūzikas mākslinieku un grupu apbalvošanas ceremonija. Balvas tiek pasniegtas, lai atzīmētu mākslinieciskos un tehniskos sasniegumus mūzikā. Apbalvošanas ceremonijas laikā tiek uzņemti jauni biedri Kanādas mūzikas slavas zālē. Uzvarētājus pašlaik izvēlas Kanādas akadēmijas, skaņu ierakstu mākslas un zinātņu locekļi vai speciāli izveidota ekspertu grupa.
Gandrīz visas galvenajās kategorijās, piemēram, Gada albums vai mākslinieks, Gada kandidāts nosaka pārdošanas kvalifikācijas periodā pārdoto albumu skaits. Žino balva nosaukta par godu Pjēram Žino (Pierre Juneau), pirmajam Kanādas Radio televīzijas un telekomunikāciju komisijas prezidentam un bijušajam Kanādas pārraidīšanas korporācijas prezidentam.
Bruno Štrekenbahs
Bruno Heinrihs Štrekenbahs (de; dzimis, miris ) bija augsta ranga militārpersona nacistiskajā Vācijā. SS un Waffen SS grupenfīrers (ģenerālleitnants). 19. ieroču SS grenadieru divīzijas (latviešu Nr. 2) pēdējais komandieris. Ticis apsūdzēts vairāku tūkstošu cilvēku nogalināšanā Krievijā Otrā pasaules kara sākumā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gada 7. februārī Hamburgā. 1918. gadā iestājās Vācijas impērijas karaspēkā un piedalījies pēdējās Pirmā pasaules kara kaujās. Pēc kara darbojās dažādos brīvkorpusos Vācijā, piedalījās Kapa pučā.
1930. gadā kļuva par NSDAP biedru. 1933. gadā kļuva par Hamburgas politiskās policijas vadītāju un SS organizācijas biedru. Pēc Otrā pasaules kara sākuma tika nosūtīts darbā uz okupēto Poliju un tiek uzskatīts, ka tieši viņš ir atbildīgs par Krakovas Universitātes mācībspēku apcietināšanu 1939. gadā. Vēlāk pārcelts administratīvajā darbā uz Berlīni.
1941. gada pavasarī saņēma slepenu SS un Gestapo vadības rīkojumu sākt speciālu karavīru grupu t.s. Einzacgrupu apmācību darbam Padomju Savienībā. Šo grupu pienākumos ietilpa visu politisko ienaidnieku kā arī ebreju un čigānu iznīcināšana okupētajās Padomju savienības teritorijās.
1944. gada 13. aprīlī iecelts par 19. ieroču SS grenadieru divīzijas (latviešu Nr. 2) komandieri. Divīziju komandējis visās kaujās Krievijas un Latvijas teritorijā līdz pat 1945. gada 8. maijam. 1944. gada novembrī apbalvots ar Dzelzs Krusta Bruņinieka krustu, pie kura vēlāk iegūtas arī ozollapas. Pēc Armiju grupas Kurzeme kapitulācijas 1945. gada 8. maijā nokļuva padomju gūstā. 1952. gadā notiesāts ar 25 gadiem cietumā. Atbrīvots lielās amnestijas laikā 1955. gadā un atgriezās Vācijā.
1973. gadā Rietumvācijas valdība cēla apsūdzības kara noziegumos pret Štrekenbahu, bet lieta tika izbeigta apsūdzētā sliktās veselības dēļ. Miris 1977. gada 28. oktobrī Hamburgā.
Rihards Baumanis
Rihards Baumanis ir Latvijas Televīzijas seriāla  Neprāta cena  un TV3 Latvija seriāla  UgunsGrēks  varonis. Viņu tēlo latviešu aktieris Artūrs Skrastiņš.
Biogrāfija
Rihards ir psihoterapeits. Ieradās Neprāta cenas 2. sezonā. Kad Marta pašķīrās ar Leonu, Rihards bildināja Martu. Kad viņa un Leons atkal sagāja kopā, Rihards kādu laiku palika viens. Pēc tam skolotāja Elza Baumane ar viņu izveidoja zirgu terapijas nodarbības, kur Veronika divkosīgi mēģināja savest Rihardu un Elzu kopā. Kādu laiku divi viens otru ienīda un izjokoja, bet kad Veronika viņus pa nakti ieslēdza Pētersonu viesnīcas biljarda zālē, viņi sagāja kopā, un drīz vien arī saderinājās. Marta viņam sameloja, ka Ieva ir viņa meita, un Elza to uzzinot uz kādu laiku aizbrauca un neatbildēja uz zvaniem un īsziņām. Dēļ tā Rihards sāka dzert un gulēja Pētersonu viesnīcā, savā kabinetā. Kāzu dienā Elza atgriezās, itkā nekas nebūtu noticis. Pēc kāzām viņi abi aizbrauca no viesnīcas.
Tory Lanez
Deistārs Šemuels Šua Pētersons (dzimis 1992. gada 27. jūlijā), profesionāli pazīstams kā Tory Lanez, ir kanādiešu reperis, dziedātājs, dziesmu autors un ierakstu producents. Sākotnējo atzinību viņš saņēma no miksteipa Conflicts of My Soul: The 416 Story, kas tika izdots 2013. gada augustā. 2015. gadā Torijs Laness noslēdza līgumu ar ierakstu producenta Benija Blanko kompāniju Mad Love Records, izmantojot Interscope Records.
Pētersona debijas studijas albumā I Told You (2016) bija iekļauti singli "Say It" un "Luv", kas Billboard Hot 100 topā ieņēma attiecīgi 23. un 19. vietu. 2018. gadā Laness izdeva savu otro un trešo studijas albumu Memories Don't Die un Love Me Now? Viņa ceturtais studijas albums Chixtape 5 (2019) ierindojās ASV Billboard 200 2. vietā. 2020. gadā viņš izdeva savu piekto studijas albumu Daystar, kas debitēja Billboard 200 10. vietā un piedāvāja pretrunīgas atbildes uz apgalvojumiem par viņa šaušanu. repere Megan Thee Stallion tā paša gada sākumā. Laness saņēma Grammy balvas nomināciju par savu dziesmu "Luv", kā arī četras Juno balvas.
Mārtiņa iela
Mārtiņa iela var būt:
Pamatskola
Pamatskola ir izglītības iestāde, kas īsteno pilnu pamatizglītības programmu. Pirmo sešu (vai dažos gadījumos četru) klašu jeb pamatizglītības pirmā posma izglītības programmas var īstenot sākumskola. Latvijā pamatizglītības programmu var apvienot ar mazākumtautību izglītības programmu, iekļaujot tajā mazākumtautības dzimto valodu, ar mazākumtautību identitāti un integrāciju Latvijas sabiedrībā saistītu mācību saturu.
Arī vidusskolas var īstenot pilnu pamatizglītības programmu. Tāpat pamatizglītību var īstenot arī arodskola, speciālās izglītības iestāde, vakara (maiņu) skola, internātskola, sociālās vai pedagoģiskās korekcijas izglītības iestāde vai klase, vai cita izglītības iestāde, piemēram, ģimnāzija, ja tajā īsteno pilnu vai daļu pamatizglītības programmas.
Rīgas pilsētas pamatskolu vēsturiskie nosaukumi (1937)
1937. gada 16. jūlijā Rīgas pilsētas valde nolēma pārdēvēt Rīgas latviešu pamatskolu nosaukumus šādi:
Redgrave
Redgrave var būt:
Jauji
Jauji (latgaliešu: Jouji) ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos 7 km no pagasta centra un novada centra Viļakas un 254 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Kauliņi
Kauliņi var būt:
One Less Lonely Girl
One Less Lonely Girl ir Kanādas dziedātāja Džastina Bībera dziesma. Dziesmu sarakstījis un producējis Bībera padomdevējs Usher, kā arī Sean Hamilton, Hyuk Shin, Ezekiel Lewis un Balwea Muhammed. Tas ir otrais singls no viņa debijas albuma My World. Dziesma tika izdota 2009. gada 6. oktobrī.
Trīs Rīgas brīnumi
Trīs Rīgas brīnumi bija:
Zaļais tilts
Zaļais tilts (lt) ir tilts Lietuvas galvaspilsētā Viļņā. Savieno Viļņas vecpilsētu un Jaunpilsētu ar Šnipišķu seņūniju, kas atrodas upes labajā krastā. Laika gaitā šajā vietā uzbūvētais tilts vairākkārt tika izpostīts un būvēts no jauna. Esošo uzbūvēja pēc Otrā pasaules kara, tas kļuva par vienu no pirmajiem un nozīmīgākajiem pilsētas tiltiem, kas tika atjaunoti pēckara gados. Šobrīd tilts ir iekļauts Lietuvas Republikas aizsargājamo kultūras vērtību reģistrā (kods 8048).
Atrašanās vieta
Atrodas Kalvariju ielas vērumā, savienojot to ar Viļņas ielu. Labajā krastā atrodas Žveju un Upes ielas, kreisajā — A. Goštauto un Ziģimantu ielas. Pie tilta atrodas Raduškeviča pils, Erceņģeļa Rafaēla baznīca, Vītauta Kasjuļa Mākslas muzejs, Lietuvas Nacionālās operas un baleta teātris.
Augstāk pa straumi atrodas Karaļa Mindauga tilts, zemāk – Baltais tilts.
Nosaukums
Ar šo nosaukumu tilts ir pazīstams kopš 1759. (pēc citiem datiem – 1766.) gada, kad tas tika nokrāsots zaļā krāsā. Tilts, kuru uzbūvēja 1948.–1952. gados dēvēja par Čerņahovska tiltu (par godu Sarkanās armijas ģenerālim Ivanam Čerņahovskim). 1990. gadu sākumā tilts atguva sākotnējo nosaukumu.
Vēsture
Pirmie īslaicīgie tilti uz Neres tika būvēti tuvāk pašreizējai Viļņas upes grīvai, kur veidojās seklumi. Tajā pašā, kur vieta šobrīd atrodas Karaļa Mindauga tilts. Rakstiskajos avotos sākotnējais koka tilts pār Neri ir minēts kopš 14. gadsimta beigām.
1529. gadā Polijas karalis un Lietuvas dižkunigaitis Sigismunds I Vecais lika Lielajam Lietuvas kancleram Albertam Goštautam uzbūvēt akmens tiltu, tomēr šis projekts netika realizēts. 1536. gadā Sigismunds Vecais piešķīra privilēģiju uzbūvēt tiltu pie ceļa uz Vilkmerģi. Lai atlīdzinātu celtniecības izmaksas Viļņas pilsētas pārvaldniekam Ulriham Hozijam, par braukšanu pāri tiltam tika iekasēta maksa. Tilta celtniecību pabeidza Hozija dēls. Tas bija koka tilts uz akmens balstiem, tā galos stāvēja akmens vārti ar mājokli otrajā stāvā, kur dzīvoja sargi un nodokļu iekasētāji. Abos tilta galos tika uzceltas tirdzniecības bodes. 1545. gadā tilts tika nodots Viļņas maģistrāta rīcībā. 17. gadsimta sākumā, pēc Aleksandra Gvaņini aprakstiem, tas bija akmens tilts ar segto augšas daļu.
Pēc 1655. gada ugunsgrēka sākās tilta atjaunošana. Jaunais koka tilts tika uzbūvēts 1674. gadā pēc arhitekta Džambatista Frediani projekta. Tilta apsardzei tika uzcelti akmens vārdi. Pavasara plūdu laikā tiltu bija bieži jālabo.
1789. gadā arhitekts Laurīns Stuoka-Gucevičs izstrādāja jauno tilta projektu. Darbus vadīja Martīns Knakfuss. Šis tilts sadega 1795. gadā un tika atjaunots ap 1805. gadu, atjaunoto tiltu uzgleznoja poļu mākslinieks Juzefs Peška. Napoleona Krievijas kampaņas laikā tiltu sadedzināja atkāpušais krievu karaspēks. To pārbūvēja laikaposmā no 1827. līdz 1829. gadam (1848. gadā notika tā restaurācija). Kamēr nebija tilta, pārvadājumus pāri upei veica ar prāmi. Laikaposmā no 1893. līdz 1894. gadam tilts tika pārbūvēts pēc Nikolaja Beļeļubska projekta.
1944. gadā, Viļņas kauju laikā, tiltu uzspridzināja atkāpušais vācu karaspēks.
Mūsdienu tilts ir uzbūvēts pēc Ļeņingradas institūta Projektstaļkonstrukcija projekta. To būvēja Baltijas kara apgabala spēkiem no 1948. līdz 1952. gadam. Pie projekta strādāja arhitekts Viktors Aņikins, konstruktors E. Popovs un tēlnieki Broņus Pundzius, Jozs Mikens, Petrs Vaivada, Napoleons Petrulis, Bernards Bučs, Jozs Ķēdainis un Broņus Vīšņausks. Remontējot tilta segumu 1975. gadā tika uzbūvēta metāliskā ierobežošanas barjera, kas atdalīja braucamo daļu no ietves.
1993. gada 28. janvārī tilts tika iekļauts Lietuvas Republikas aizsargājamo kultūras vērtību reģistrā. 1997. gada 31. decembrī tilts tika iekļauts Lietuvas Republikas nekūstamo vērtību reģistrā kā "Zaļais tilts ar skulptūrām" (lt) ar kodu G148K. Paša tilta kods bija G148K1, skulptūrai "Būvniecība un rūpniecība" – G148K2, "Lauksaimniecība" – G148K3, "Miera sardzē" — G148K4, "Skolu jaunatne" — G148K5. 2005. gada 29. aprīli Zaļo tiltu un tā skulptūras atzina par Valsts aizsargājamām kultūras vērtībām, tajā pašā gadā tika mainīti objektu kodi. Visam kompleksam piešķīra kodu 8048, tiltam – 16900 un skulptūru ansamblim – 23573—23576.
2010. gadā projekta "Viļņas Zīmes" ietvaros zem tilta tika uzstādīta tēlnieka Knuota Vildžiūna nerūsējošā tērauda skulptūra "Ķēde" (lt).
Skulptūras
1952. gadā tilta stūros tika uzstādītas četras čuguna skulptūras:
2015. gada 20. jūlijā skulptūras tika novāktas. Viļņas pilsētas mērs Remiģijs Šimašis paziņoja, ka renovēt un novietot tās atpakaļ nav plānots. Pašlaik tās atrodas noliktavās.
Kauliņi (Vecpiebalgas pagasts)
Kauliņi (arī Kaulīni) ir apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4,6 km no pagasta centra Vecpiebalgas un 130,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Sondersa sala
Sondersa sala (en) ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos, trešā lielākā arhipelāga sala. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojies arhipelāga rietumos, Larsena šaurums to atdala no Montagjū salas dienvidos, bet Šekltona šaurums — no Kendlmasas salas ziemeļos. Sala klinšaina, lielākoties klāta ar ledu. Nelieli no sniega un ledus brīvi apgabali ir salas ziemeļos (Blekstona līdzenums) un dienvidaustrumos. Salu veido aktīvs vulkāns Maikla kalns. Par tā izvirdumiem un citām aktivitātēm periodiski tiek ziņots kopš 1819. gada, pēdējais izvirdums reģistrēts 2012. gada oktobrī.
Salu 1775. gadā atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nosauca to par godu britu admirālim Čārlzam Sondersam (Charles Saunders). Krastā pirmais izkāpa norvēģu polārpētnieks Karls Antons Larsens 1908. gadā.
Mārtiņa iela (Rīga)
Mārtiņa iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Āgenskalnā. Mārtiņa iela sākas krustojumā ar Daugavgrīvas ielu un beidzas krustojumā ar Alīses ielu. Ielas garums ir 537 metri. No krustojuma ar Baložu ielu līdz krustojumam ar Slokas ielu ielu sedz akmens bruģis, bet pārējos ielas posmus sedz asfalts.
Mārtiņa ielā ir dažāda veida dzīvojamās un sabiedriskās ēkas. Ievērojamākās: Latvijas Bankas naudas glabātuve (Bezdelīgu iela 3), Rīgas Mārtiņa luterāņu draudzes nams (Mārtiņa iela 3), 1908. gadā pēc arhitekta Konstantīna Pēkšēna projekta celtais dzīvojamais nams (valsts aizsargājamais kultūras piemineklis, Slokas iela 31), Rīgas namu pārvaldnieka klientu apkalpošanas centrs (Mārtiņa iela 7), Pāvula Jurjāna mūzikas skola (Baložu iela 27), 62. pirmsskolas izglītības iestāde (Alīses iela 19).
Vēsture
Iela nosaukumu guvusi no netālās Sv. Mārtiņa luterāņu baznīcas. Sākotnēji saukta par Baznīcas ielu, 1882. gadā piešķirts nosaukums Mārtiņa iela. Ielas pagarinājums līdz Baložu ielai izveidots 1897. gadā, pēc tam pagarināta līdz Margrietas ielai. Vēlāk šis ielas posms zudis: tālākā daļa pievienota Valentīna ielai, bet daļa apbūvēta, izveidojot Āgenskalna Priežu dzīvojamo namu rajonu.
Ielu savienojumi
Mārtiņa iela ir savienota ar šādām ielām:
Brīdaga
Brīdaga (agrāk arī Brīdags) ir ciems Limbažu novada Viļķenes pagastā. Brīdaga atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā, pie autoceļa V138.
Cauri ciemam tek Vitrupe, un daļa ciema centra atrodas dabas liegumā "Vitrupes ieleja".
Bīskapija
Bīskapija ir reliģiski administratīvi teritoriāla vienība kristietībā, bīskapa pārvaldes apgabals. Romas Katoļu baznīcā un dažās protestantu baznīcās bīskapa pārvaldīto administratīvi teritoriālo vienību sauc par diecēzi. Vairākas bīskapijas apvienojumā ir arhibīskapija (virsbīskapija) un to pārvalda arhibīskaps. Arhibīskapiju katoļu un pareizticīgo analogs tiek saukts par metropoliju.
Mazā ausainā pūcīte
Mazā ausainā pūcītes jeb mazā pūcīte (Otus scops) ir maza auguma pūču dzimtas (Strigidae) plēsīgo putnu suga, kurai ir 5 pasugas. Ligzdo, sākot ar Eiropas dienvidiem un beidzot ar Sibīrijas rietumiem, arī Āfrikas ziemeļrietumos. Lielākā daļa populācijas ir gājputni, ziemo uz dienvidiem no Sahāras tuksneša. Populācijas Eiropas pašos dienvidos ir nometnieki. Tā ļoti reti klejo ziemeļu virzienā no sava ligzdošanas areāla.
Fjodors Čalovs
Fjodors Čalovs (ru, dzimis ) ir krievu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Čalovs pārstāv Krievijas Premjerlīgas komandu Maskavas CSKA un Krievijas futbola izlasi.
Mazā ausainā pūcīte
Izplatība
Mazā ausainā pūcīte ligzdo Eiropas dienvidos, Kaukāzā, Rietumsibīrijas dienvidos, Vidusāzijā, Tuvajos Austrumos un Āfrikas ziemeļrietumos. Areāla ziemeļu mala Eiropā šķērso Franciju, Šveici, Austriju, Čehiju, Slovākiju, Baltkrieviju un, iespējams, sasniedz Maskavas apgabalu Krievijā. Samērā šaurs areāla austrumu atzars gar Sibīrijas dienvidmalu sniedzas līdz Baikālam, Altajam un Tjanšanam. Ziemo Āfrikā uz dienvidiem aiz Sahāras.
Fjodors Čalovs
Sasniegumi
CSKA Moscow
Mazā ausainā pūcīte
Latvijā
Latvijā mazajai ausainajai pūcītei līdz šim bijis viens sens novērojums, 1920. gadā. Latvijai vistuvāk ligzdo pasuga Otus s. scops, kas izplatīta Eiropas areāla ziemeļu daļā, uz austrumiem līdz Volgai.
Izskats
Mazā ausainā pūcīte ir maza auguma pūču dzimtas putns ar kriptisku apspalvojumu, relatīvi gariem, šauriem spārniem, īsu asti un izteiksmīgiem ausu pušķiem, kas atgādina stāvus saslietas ausis. Mātītes ir nedaudz smagākas nekā tēviņi. Ķermeņa garums ir 16—20 cm, spārnu plētums 53—64 cm, svars 60—135 g.
Apspalvojums pelēkbrūns, atgādina veca koka mizu, mugura tumšāka nekā vēders. Sejas disks pelēkbrūns ar smalku, gandrīz nemanāmu maliņu. Acis dzeltenas, knābis pelēks. Ausu pušķi ne vienmēr ir redzami, tie var būt arī pieglausti pie galvas. Pūcīte izslejas, kad ir nobijusies, tad tā kļūst tieva, gara ar stāvus izslietiem ausu pušķiem. Sastopama arī rudibrūna morfa, bet ļoti reti.
Uzvedība
Mazā ausainā pūcīte mājo atklātā vai daļēji atklātā ainavā ar nelielu, skraju mežu, lauksaimniecības tīrumu tuvumā, klinšainā apvidū, parkos, ceļu aleju kokos, dārzos ar veciem augļu kokiem. Izvairās no bieza meža. Ziemo savannā ar skraji augošiem kokiem. Tā ir aktīva nakts laikā ar visaktīvākajām stundām uzreiz pēc saulrieta līdz pusnaktij. Dienas laikā atpūšas uz kāda biezi lapota koka zara, parasti sēžot tuvu stumbram, guļ arī dobumos un klinšu alās, un citās līdzīgās vietās. Lidojums spēcīgs, taisns. Ūjina abi dzimumi.
Barība
Barojas galvenokārt ar kukaiņiem, piemēram, ar sienāžiem, vabolēm, naktstauriņiem un cikādēm. Barojas arī ar zirnekļiem, kāpuriem un tārpiem, kā arī ar maziem mugurkaulniekiem, piemēram, maziem zīdītājiem, putniem, rāpuļiem un abiniekiem. Mazās ausainās pūcītes naktī var bieži novērot mākslīgās gaismas tuvumā, jo tā piesaista naktstauriņus. Lielāku medījumu pūcīte parasti noskata, sēžot uz kāda zara. Kukaiņus tā ķer ar knābi, lielākus upurus ar nagiem.
Ligzdošana
Mazās ausainās pūcītes veido monogāmus pārus uz sezonu. Ligzdo koku dobumos, klinšu iedobēs un alās, putnu būros, arī zem uz kraujām augošu koku saknēm. Atgriežoties ligzdošanas teritorijā, tēviņš ligzdošanai piemērotā vietā sauc mātīti. Kad tā ierodas, tad vispirms pārbauda dobumu, vai viņai tas patīk. Dējumā ir 2—6 baltas olas (parasti 3—4). Perēšana uzsākas pēc otrās olas izdēšanas. Inkubācijas periods ilgst 20—31 dienu. Perē tikai mātīte, bet tēviņš to tikmēr baro. Mātīte paliek ligzdā pie mazuļiem pirmās 18 dienas, bet tēviņš medī un apgādā ar barību visu ģimeni. Medījums tiek atdots mātītei, kura to, ja nepieciešams, sadala un pēc tam izbaro mazuļiem. Pēc tam mātīte palīdz tēviņam medīt un barot mazuļus.
Mazuļi izšķiļas akli, acis atveras 6—8 dienu vecumā. Sasniedzot 3—4 nedēļu vecumu, jaunie putni atstāj ligzdu. Tie uzturas uz zemes vai koku zaros. Apmēram 33 dienu vecumā tie sāk lidot. Vecāki turpina rūpēties par jaunajiem putniem vēl 4—5 nedēļas. Dzimumbriedumu tie sasniedz 10 mēnešu vecumā. Dzīves ilgums mazajai ausainajai pūcītei ir apmēram 12 gadi.
Sistemātika
Mazajai ausainajai pūcītei ir 5 pasugas:
Karigova
Karigova ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 9,6 km no pagasta un novada centra Viļakas un 256 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies uz dienvidiem no Žīguriem, nomaļus no valsts autoceļiem.
Kaunatavas pareizticīgo baznīca
<mapframe text="Kaunatavas pareizticīgo baznīca" width=260 height=260 zoom=19 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q9186726" } Kaunatavas Dievmātes ikonas "Visu Noskumušo Iepriecinātāja" pareizticīgo baznīca (lt) ir 1894. gadā uzcelts Lietuvas Pareizticīgās baznīcas koka dievnams, kas atrodas Lietuvas ziemeļrietumos, Telšu rajona pašvaldības Kaunatavas ciemā.
Koka baznīca tika uzcelta 1894. gadā uz pirms tam katoļu draudzei piederošās zemes. 1895. gadā tika nodibināta draudze. Pēc Lietuvas neatkarības nodibināšanās 1921. gadā baznīca ar iekšlietu ministrijas lēmumu tika atdota katoļiem. Tomēr, tā kā draudze bija diezgan liela (tolaik apmēram 500 cilvēku), valdība tomēr atstāja baznīcu pareizticīgajiem.
Krievijas Profesionālā basketbola līga
Krievijas Profesionālā basketbola līga (ru) ir augstākā basketbola līga Krievijā. Pašlaik līgā startē 10 klubi. Pirmā Profesionālās basketbola līgas sezona bija 2010.—2011. gada sezona, pirms tam Krievijas čempions tika noskaidrots Krievijas Superlīgā (pašreizējā otra spēcīgākā līga Krievijā). Visvairāk čempiontitulus (2) ir izcīnījis Maskavas CSKA klubs.
Baltā panātre
Baltā panātre (Lamium album) ir daudzgadīgs lūpziežu (panātru) dzimtas lakstaugs. Tā ir izplatīta praktiski visā Eirāzijā, arī Ziemeļamerikā. Latvijā sastopama bieži, aug dārzos, sētmalēs, krūmājos un ceļmalās. Baltās panātres stumbra augstums ir 30-70 centimetru, saknenis ložņājošs. Lapas iegareni olveidīgas ar sirdsveida pamatu, klātas retiem matiņiem; līdz 6,5 centimetru garas un 3,5 cm platas, malas zāģzobainas, gals nosmailots. Zied baltiem ziediem no maija līdz oktobrim.
Pitkērniešu valoda
Pitkērniešu valoda ir no 18. gadsimta angļu valodas dialekta un taitiešu valodām veidojusies kreoliska valoda. Tā ir galvenā Pitkērnas salas valoda līdzās angļu valodai, kas ir salas oficiālā valoda. Daudz pitkērniešu valodas pratēju dzīvo arī Austrālijai piederošajā Norfolkā.
1185. gads
1185. gads bija parastais gads, kas sākās otrdienā.
Dziesma, ar ko tu sāksies?
"Dziesma, ar ko tu sāksies?" ir viena no Imanta Kalniņa cikla „Cilvēks, kas smejas” dziesmām ar Viktora Kalniņa vārdiem. Dziesmas pirmatskaņojums notika 1979. gada 21. janvārī grupas „Menuets” 10. jubilejas koncertā Rīgas Operetes teātrī. Teātra izrāde „Cilvēks, kas smejas” tolaik tā arī netika iestudēta, taču dziesma uzsāka pati savu dzīvi un bija otrajā vietā 1979. gada „Mikrofona” aptaujā par populārāko dziesmu Latvijā. Nākamajā dienā pēc aptaujas noslēguma koncerta "Mikrofona" aptaujas organizētāji saņēma vēstuli no LKP CK ar prasību sniegt paskaidrojumus par šo dziesmu.
2018. gadā „Dziesma, ar ko tu sāksies?" ieguva 7. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Dziesmas vārdu pārmaiņas
"Menuets" 1979. gada 21. janvārī Operetes teātrī dziedāja "Tavējie sapratīs", bet klausītāji saklausīja "Savējie sapratīs", savukārt "sāksies" vietā "sācies".
1960. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm
1960. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm (EuroBasket 1960 Women) bija 7. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Bulgārijā laika posmā no līdz. Eiropas čempionātā piedalījās 10 Eiropas sieviešu basketbola valstsvienības. Uzvaru tajā izcīnīja PSRS izlase.
Pijdedoms
Pijdedoms (fr) ir vulkāniskais kupols, kas atrodas Centrālajā masīvā, Francijas Pijdemonas departamentā uz rietumiem no Klermonferānas. Vulkāna izvirdums noticis pirms apmēram 10 700 gadiem.
Kleivas (Vecpiebalgas pagasts)
Kleivas ir apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 5,5 km no pagasta centra Vecpiebalgas un 131,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V235 (Lembis–Drusti–Vecpiebalga), uz austrumiem no Alauksta ezera.
Starptautiskā somugru studentu konference
Starptautiskā somugru studiju studentu konference (International Finno-Ugric Students' Conference IFUSCO) ir ikgadēja starptautiska somugristikas studentu rīkota konference studējošajiem.
Konferences laikā tiek prezentēti studentu pētījumi, kas saistīti ar somugru lingvistiku, etnogrāfiju, folkloristiku, arheoloģiju, vēsturi, literatūru, socioloģiju, tiesību zinātni, mūziku, mitoloģiju un citām jomām. Konferences dalībnieki pētījuma prezentācijā izmanto trīs dažādas valodas — jebkuru somugru valodu, kā arī angļu, vācu vai krievu.
Vēsture
Pirmo reizi IFUSCO tika organizēts 1984. gadā Getingenē, ar mērķi veicināt kontaktus citu somugru studentu vidū. Tajā piedalījās 26 studenti no Nīderlandes (Groningenas) un Vācijas (Getingenes, Hamburgas). Šobrīd konference katru gadu tiek rīkota citā pilsētā, un tās rīkotāji ir dažādu universitāšu studenti. 2018. gadā rīkotajā konferencē Tartu Universitātē tika pārstāvētas 12 valstis, pulcējot vairāk nekā 170 studentu.
Kopumā ir notikušas 35 IFUSCO (2001. gada konference tika atcelta).
Konference ir notikusi:
Starptautiskā somugru studiju studentu konference Rīgā 2020. gadā
Starptautiskā somugru studiju studentu konference Latvijā pirmo reizi tikā plānota 2020. gadā Rīgā. Tās organizētāji ir Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes Somugru studiju programmas studenti.
Ņemot vērā valstī izsludināto ārkārtas stāvokli saistībā ar koronavīrusa izraisīto slimību Covid-19, konference sākotnēji plānotajā 2020. gada 5.—9. maijā nenotika. Plānots, ka tā norisināsies 2020.—2021. mācību gadā.
Emblēma
Ik gadu katras universitātes studentu organizatoru komanda izveido unikālu emblēmu, kas ir simbols konferencei.
Cikliskā redundances pārbaude
Cikliskā redundances pārbaude jeb CRC ir kontrolsummas algoritms, ko izmanto datortīklos un datu glabāšanas ierīcēs, lai pārbaudītu, vai datu pārraides, ierakstīšanas vai nolasīšanas procesu gaitā nav radušās kļūdas. Nosūtītājs katram datu blokam pievieno skaitli, kura pamatā ir bloka satura polinomu dalīšanas atlikums. Šī pati darbība tiek veikta saņēmēja pusē. Salīdzinot šos skaitļus, var spriest par datu pareizību un veikt koriģējošas darbības, ja tie nesakrīt (piemēram, pieprasot saņēmējam datus nosūtīt atkārtoti).
Kriemeļi
Kriemeļi ir apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 8,6 km no pagasta centra Vecpiebalgas un 126,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Fēlikss Cielēns
Fēlikss Cielēns ( — ) bija Latvijas jurists, politiķis, rakstnieks un sabiedrisks darbinieks. Bijis Latvijas ārlietu ministrs (1926—1928), kā arī Satversmes sapulces un visu četru pirmskara Saeimu deputāts. LSDSP biedrs. 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda autors. Literārais pseidonīms - M. Baltezers.
Cielēns bija Ģederta Eliasa māsas Maijas (1889–1988) vīrs. Viņu meita Izabella Cielēna (1927) dzīvo Zviedrijā, kur vada Ģ. Eliasa fondu.
Dzīvesgājums
Dzimis Ādažu pagasta Alderu muižā aldara ģimenē. Mācījās Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā. No 1906. līdz 1910. gadam studēja Ķeizariskās Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Pēc tam vairākus semestrus mācījās Sorbonnā.
1903. gadā sāka darboties sociāldemokrātu pagrīdes biedrībās un 1904. gadā iestājās LSDSP. Piedalījās 1905. gada revolūcijā, piedalījās vairākās kaujās. 1906. gadā viņu aizmuguriski notiesāja uz nāvi un tā paša gada janvārī kopā ar Marģeru Skujenieku un Voldemāru Salno arestēja. Atbrīvots par naudu, bija propagandists Rīgas un Pēterburgas sociāldemokrātu organizācijās. 1910. gadā devās uz Rietumeiropu, dzīvoja Briselē, Bernē, Parīzē un citās pilsētās. Lietojot dažādus pseidonīmus (F. Cinis, Cis F. Cns, u.c.) publicēja rakstus par starptautisko politiku laikrakstos "Arodnieks", "Jaunā Dienas Lapa", "Jaunais Vārds", "Domas", u.c. 1914. gada 9. jūnijā Parīzē salaulājās ar Maiju Eliasu. Pēc Krievijas revolūcijas 1917. gada rudenī ieradās Pēterburgā, bet Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā pārcēlās uz Sibīriju, kur Sibīrijas un Urālu latviešu nacionālā padome viņu nosūtīja uz Parīzi piedalīties Latvijas delegācijas sastāvā Parīzes miera konferencē.
1919. gada augustā Cielēns atgriezās dzimtenē, kādu laiku strādāja Ārlietu ministrijā par padomnieku. LSDSP deleģēja Cielēnu darbam Tautas padomē — Latvijas Republikas pagaidu parlamentā. 1920. gadā ievēlēts Satversmes sapulcē, darbojās ārlietu, juridiskajā un Satversmes komisijā. 1922. gadā ievēlēts 1. Saeimā, kur darbojies ārlietu, juridiskajā, kā arī publisko tiesību un valsts pārvaldes iekārtas komisijā. 1925. gadā ievēlēts 2. Saeimā, darbojies izglītības, organizācijas, kā arī publisko tiesību un valsts pārvaldes iekārtas komisijā. 1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā, darbojās ārlietu, Centrālajā vēlēšanu, juridiskajā, kā arī publisko tiesību un valsts pārvaldes iekārtas komisijā. 1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā, darbojies ārlietu, Centrālajā vēlēšanu, juridiskajā, mandātu, publisko tiesību, kā arī sodu likuma komisijā. 1923. gadā bija ārlietu ministra Zigfrīda Annas Meierovica biedrs ar balstiesībām Pauļuka valdībā. 1926. gadā kļuvis par ārlietu ministru Marģera Skujenieka vadītajā valdībā.
Pēc Ulmaņa apvērsuma, Fēliksam Cielēnam atrodoties Parīzē, Kārlis Ulmanis atņēma viņam Latvijas pavalstniecību. Tādējādi Cielēns ar ģimeni bija spiests palikt trimdā Francijā. Otrā pasaules kara laikā Cielēns ar ģimeni atgriezās Latvijā. Vācu okupācijas laikā viņš piedalījās Latvijas Centrālās padomes — nacionālās pretestības kustības centra — darbībā. 1944. gada maijā kā viens no pirmajiem LCP locekļiem bēgļu laivā pārcēlās uz Zviedriju. Stokholmā miris. 2001. gadā Cielēns kopā ar sievu tika pārapbedīts Raiņa kapos.
Amūru apakšdzimta
Latvijā
Latvijā sastopamas 2 amūru apakšdzimtas sugas — baltais amūrs (Ctenopharyngodon idella) un melnais amūrs (Mylopharyngodon piceus). Latvijā abas amūru sugas ievestas ap 1960. gadu. Baltais amūrs 1970. gados ielaists Lubezerā, bet 1980. gadā Valdemārpils ezerā. Ir zināms, ka arī melnais amūrs ielaists dažās dabiskajās ūdenstilpēs. Savvaļas populāciju izveidošanās Latvijā abām sugām nav zināma.
Sistemātika
Amūru apakšdzimta (Squaliobarbinae)
Leo Hiršsons
Leo Hiršsons (dzimis 1955. gada 6. jūlijā, Liepājā) ir aktieris, bija nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, kā arī pēdējais politiski ieslodzītais Latvijas PSR VDK cietumā.
Dzīvesgājums
Pēc paša sacītā, Leo Hiršsons pretošanās aktivitātes aizsāka jau 1977. gadā, taču nopietnāk kustībai pievērsās pēc partijas LNNK dibināšanas 1988. gadā 10. jūlijā Arkādijas parkā. Leo Hiršsons tajā nekavejoties iestājās, iegūstot biedrakarti ar 17. numuru.
Leo Hiršsonu aizturēja 1989. gadā par šaujamieroču un munīcijas apriti, un nākamajā gadā viņš tika notiesāts. 1990. gada 4. maiju Leo Hiršsons sagaidīja tā dēvētajā Stūra mājā - Latvijas PSR Valsts Drošības komitejas izmeklēšanas izolatorā (zināma arī kā Čekas pagrabi). Atbrīvots tika 16. maijā kā pēdējais politiski ieslodzītais izolatorā.
Apbalvojumi
Kā nacionālās pretošanās kustības dalībnieks par sevišķiem nopelniem Latvijas valsts labā 2018. gada 19. oktobrī tika iecelts par Viestura ordeņa kavalieri un apbalvots ar Viestura ordeni, augstāko valsts apbalvojumu.
Pēc tam, kad 2021. gada vasarā Saeima pieņēma grozījumus likumā Par nacionālās pretošanās kustības dalībnieka statusu, tā nolēma atzīt Leo Hiršsonu par nacionālās pretošanās kustības dalībnieku. 2022. gada janvārī Leo Hiršsonam svinīgā pasākumā Rīgas domē tika pasniegta nacionālās pretošanās kustības dalībnieka apliecība un krūšu nozīme.
Bobrovicjas rajons
Bobrovicjas rajons (uk) ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerņihivas apgabala austrumos. Robežojas ar Čerņihivas apgabala Kozelecas rajonu ziemeļrietumos un Nosivkas rajonu ziemeļos un ziemeļaustrumos, kā arī Kijivas apgabala Zgurivkas rajonu dienvidaustrumos, Barišivkas rajonu dienvidos un Brovaru rajonu rietumos.
Keiši (Susāju pagasts)
Keiši ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 0,9 km no pagasta un novada centra Viļakas un 245,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies Viļakas rietumu pievārtē, pie autoceļa P35 (Gulbene—Balvi—Viļaka—Krievijas robeža (Vientuļi)).
2013. gada UCI Pasaules tūre
Komandas
Tūrē piedalījās UCI ProTeam komandas un pēc katru sacensību organizatoru ieskatiem tajās varēja tikt iekļautas arī UCI profesionālās kontinentālās komandas vai nacionālās izlases.
' šajā sezonā tika paaugstināta, bet ' netika piešķirta ProTeam licence un komanda tika izslēgta no sacensībām, kas izraisīja pretrunīgu reakciju. 15. februārī Sporta Arbitrāžas tiesa atzina  apelāciju pret UCI lēmumu nepiešķirt WorldTour licenci par pamatotu. UCI bija jāpieņem lēmums piešķirt 19. licenci vai atņemt to kādai no esošajām ProTeam komandām. 18. februārī UCI apstiprināja, ka tā pieļaus 19 komandas šī gada Pasaules tūres sacensībās. Tas radīs problēmas sacensību rīkotājiem kā Giro d'Italia, kuriem būs jāielūdz 23. komanda, jo  netika piešķirts ielūgums kā Pro-Continental komandai, bet to būs jāielūdz kā ProTeam.
Viena komanda nomainīja nosaukumu divreiz, lai attēlotu sponsoru izmaiņas: iepriekš zināma kā ', komanda kļuva par ' pēc tam, kad Rabobank pārtrauca sponsorēšanu. Pirms Tour de France Belkin kļuva par komandas sponsoru un nosaukums tika mainīts uz . ' nomainīja nosaukumu uz '.
Individuāli
Sportisti ar vienādu punktu skaitu tika kārtoti pēc Pasaules tūres sacensību un posmu uzvaru skaita, otro vietu skaita, trešo vietu skaita un tā tālāk.
Komandas
Komandu rangu aprēķināja, saskaitot individuāli iegūtos punktus no pieciem labākajiem katras komandas sportistiem, pieskaitot iegūtos punktus Pasaules čempionāta komandu braucienā (WTTT).
Valstis
Nacionālo rangu aprēķināja, saskaitot individuāli iegūtos punktus no pieciem labākajiem katras valsts sportistiem. Nacionālo rangu izmantoja, lai noteiktu, cik sportisti var pārstāvēt valsti Pasaules čempionātā.
Eisa Baterfīlds
Eisa Baterfīlds, pilnā vārdā Eisa Bops Farrs Baterfīlds (en; dzimis Londonā) ir angļu aktieris, vislabāk zināms ar dalību filmās "Mis Peregrīnas nams brīnumbērniem", "Hugo", "Zēns strīpainajā pidžamā", "Endera spēle" un "Kosmoss starp mums" (The Space Between Us).
Biogrāfija
Eisa Baterfīlds dzimis 1997. gada 1. aprīlī Londonā, Apvienotajā Karalistē, Žaklīnas Farras (Jacqueline Farr) un Sema Baterfīlda (Sam Butterfield) ģimenē.
Aktiera karjeru Baterfīlds uzsāka septiņu gadu vecumā, darbojoties skolas teātrī. 2006. gadā notika Eisas debija kino: zēns tēloja Endrū lomu Saimona Šora televīzijas drāmā After Thomas.
Divus gadus vēlāk Baterfīlds spēlēja vācu zēnu Bruno Marka Hermana drāmā "Zēns strīpainajā pidžamā", par šo lomu viņš tika nominēts Lielbritānijas neatkarīgo filmu balvai nominācijā "Visperspektīvākais iesācējs", bet zaudēja Devam Patelam.
2013. gadā Baterfīlds piedalījās Gevina Huda zinātniskās fantastikas filmā "Endera spēle", kur viņš spēlēja galveno lomu, atveidojot apdāvināto zēnu Enderu Viginu.
2017. gadā viņš spēlēja galveno lomu filmā "Kosmoss starp mums" (The Space Between Us). Līdz 2018. gada sākumam Eisa Baterfīlds atveidojis lomas 15 kinofilmās un 4 televīzijas filmās.
Gibraltāra galveno ministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Gibraltāra galvenie ministri. Galvenais ministrs ir Gibraltāra valdības priekšsēdētājs, kuru ievēl Gibraltāra parlaments un kuru oficiāli ieceļ Lielbritānijas monarha pārstāvis Gibraltāra gubernators. Šāds amats tika izveidots 1964. gadā.
Uzskaitījums
{{legend| #0047AB | Pilsoņu tiesību asociācija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| LightGreen | Integrācija ar Lielbritānijas partiju |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| red | Gibraltāra Sociālistu Darba partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #2c67b2 | Gibraltāra Sociāldemokrāti |border=1px solid #AAAAAA}}
Krievēni
Krievēni ir apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 4,2 km no pagasta centra Vecpiebalgas un 130,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Johans Bleiks
Johans Bleiks (en; dzimis Sentdžeimsā, Jamaikā) ir jamaikiešu vieglatlēts, startē sprinta distancēs. Viņš ir pašreizējais pasaules čempions 100 m sprinta distancē, titulu izcīnīja 2011. gada Pasaules čempionātā Tegu, kur par pāragru startu finālā tika diskvalificēts tobrīdējais titula īpašnieks un pasaules rekordists Useins Bolts.
Karjera
Ar panākumiem startējis jauniešu sacensībās — Pasaules junioru čempionātā ir izcīnījis visu trīs kalumu medaļas: zelts un sudrabs 4x100 m stafetē, kā arī bronza 100 m distancē. 2009. gadā uz trīs mēnešiem bijis diskvalificēts par dopinga lietošanu.
J. Bleiks ir visjaunākais sportists, kas 100 m distanci veicis ātrāk par 10 sekundēm (19 gadu un 196 dienu vecumā). Viņa personiskais rekords īsākajā distancē stadionā ir 9,69 sekundes, kas uzrādīts 2012. gada vasarā Lozannā, tas ir dalīts otrs labākais personiskais rekords ar Taisonu Geju pēc Useina Bolta. 2011. gada septembrī Dimanta līgas posmā viņš 200 m distanci veica 19,26 sekundēs, kas ir otrs visu laiku labākais rezultāts šajā distancē.
J. Bleiks izcīnīja sudraba medaļu gan 100 m, gan 200 m distancē, abās piekāpjoties vienīgi U. Boltam. Toties Jamaikas komandas sastāvā kopā ar U. Boltu, Maiklu Freiteru, Nesta Kārteru viņš kļuva par olimpisko čempionu 4x100 m stafetē, kur komanda atkal laboja pasaules rekordu, pie tam uzlabojot to par 0,2 s uz 36,84 s.
Dekamerons (filma)
"Dekamerons" (it) ir 1971. gada Itālijas, Francijas un Rietumvācijas kopražojuma antoloģijas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Pjērs Paolo Pazolīni. Filmā galvenās lomas atveido Franko Čiti, Nineto Davoli un Pjērs Paolo Pazolīni. Filma balstīta uz 14. gadsimta Džovanni Bokačo alegoriju "Dekamerons". "Dekamerons" ir pirmā daļa Pazolīni "dzīves" triloģijā, tai seko "Kantenberijas stāsti" (I racconti di Canterbury, 1972) un "Arābijas naktis" (Il fiore delle Mille e una notte, 1974).
Filmas "Dekamerons" pirmizrāde notika Berlīnes kinofestivālā, kur ieguva Sudraba lāča balvu kategorijā Special Jury Prize. Neraugoties uz filmas panākumiem un kritiķu atzinību, pats Pazolīni filmu kritizēja.
Grande Torino olimpiskais stadions
Grande Torino olimpiskais stadions (it) ir daudzfunkcionāls stadions ziemeļu Itālijas pilsētā Turīnā. Tas ir mājas laukums futbola klubam Torino F.C.. No 2006. līdz 2016. gada aprīlim stadions bija zināms kā Turīnas olimpiskais stadions. Tas bija noslēguma un atklāšanas ceremoniju stadions 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Tas tika pārsaukts par godu Grande Torino — Torino kluba futbolistiem, kas 1940. gados piecas reizes bija Itālijas čempioni un 1949. gadā gāja bojā aviokatastrofā.
Dzūkijas nacionālais parks
Dzūkijas nacionālais parks ir viens no pieciem Lietuvas nacionālajiem parkiem. Tas tika izveidots 1991. gadā, lai aizsargātu priežu mežus, ainavu un reģiona ciemus.
Nacionālais parks atrodas Nemunas upes krastā Lietuvas dienvidos. Šis ir lielākais nacionālais parks Lietuvā. Tā centrs atrodas Marcinkonē (Marcinkonys).
1962. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm
1962. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm (EuroBasket 1962 Women) bija 8. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Francijā laika posmā no līdz. Eiropas čempionātā piedalījās 10 Eiropas sieviešu basketbola valstsvienības. Uzvaru tajā izcīnīja PSRS izlase.
480i
480i ir saīsināts nosaukums video režīmam, ko izmanto standarta izšķirtspējas analogajā vai ciparu televīzijai Karību reģionā, Mjanmā, Japānā, Dienvidkorejā, Taivānā, Filipīnās un lielākā daļā Amerikas (izņemot Argentīnu, Paragvaju un Urugvaju). 480 apzīmē vertikālās izšķirtspējas 480 rindas, bet i apzīmē rindpārlēces izvērsi. Lauka nomaiņas frekvence ir 60 Hz (vai 59,94 Hz, izmantojot NTSC krāsas) un dažkārt tiek iekļauta video režīma apzīmēšanā, piemēram, 480i60. Cits pieraksta veids, ko iesaka izmantot gan Starptautiskā telekomunikāciju savienība (BT.601 standartā), gan SMPTE (SMPTE 259M standartā), iekļauj kadru ātrumu, piemēram, 480i/30. Cits bieži izmantots standarts pārējā pasaulē ir 576i.
Gothards Heinrici
Gothards Heinrici (, dzimis, miris ) bija vācu ģenerālpulkvedis (Generaloberst) Otrā pasaules kara laikā. Pazīstams kā Armiju grupas "Visla" komandieris un vācu spēku komandieris Berlīnes kaujas laikā no 1945. gada 28. janvāra līdz 20. martam. Atcelts no amata pēc konflikta ar Vilhelmu Keitelu. Tiek uzskatīs par vienu no sava laika labākajiem aizstāvēšanās kara taktiķiem. Pēc nostāstiem, bieži atkāpjoties ignorējis fīrera "izdedzinātās zemes" direktīvu gan ārpus Vācijas (atkāpjoties no Smoļenskas), gan kara beigās pie Berlīnes.
Dzīvesgājums
Dzimis mūsdienu Austrumprūsijā (tagad Kaļiņingradas apgabalā) garīdznieka ģimenē. Armijā kopš 1905. gada, Gerda fon Rundšteta radinieks. Viņa sieva Ģertrūde bija pusebrejiete. Šis fakts, Heinrici reliģiozitāte, kā arī atteikšanās iestāties nacistu partijā radīja problēmas Heinrici militārajā karjerā. Pirmā pasaules kara laikā karoja gan Rietumu, gan Austrumu frontē. Arī Otrā pasaules kara laikā dienēja gan Austrumu, gan Rietumu frontē. Pēc kara kādu laiku bija ieslodzīts karagūstekņu nometnē Velsā.
Ernests Šosons
Amedejs Ernests Šosons (fr; dzimis, miris ) bija franču komponists. Sezāra Franka skolnieks.
Dzimis pārticīgā ģimenē. Tēvs ieguva kapitālu barona Osmāna celtniecības buma laikā. Pakļaujoties tēva vēlmēm, studēja tiesības, tomēr maz interesējās par šo profesiju. 1879. gadā sāka mācības pie Žila Masnē Parīzes konservatorijā, vēlāk kļūstot par Sezāra Franka skolnieku. No 1886. gada līdz savai nāvei bija Nacionālās mūzikas biedrības (Société Nationale de Musique) sekretārs. Miris nelaimes gadījumā, braucot ar velosipēdu.
Šosona daiļradi nosacīti var iedalīt trīs posmos. Līdz 1886. gadam Šososa kompozīcijas radītas Žila Masnē ietekmē. No 1886. līdz apmēram 1895. gadam Šosona darbos jūtama Riharda Vāgnera un Sezāra Franka ietekme, bet vēlākajā posmā parādās impresionisma iezīmes.
Penti Linkola
Karlo Penti Linkola (fi; dzimis, miris ) bija somu dziļais ekologs, ornitologs, polemists, rakstnieks un makšķernieks. Viņš plaši rakstīja par savām idejām un Somijā bija ievērojams domātājs. No 1959. līdz 1995. gadam Linkola bija kaislīgs vissezonas makšķernieks. Viņš makšķerēja Keiteles, Peijennes ezeros un Somu līcī, bet kopš 1978. gada viņš makšķerēja Vanajavesi ezerā.
Viņš bija vides ētikas ekofašists ar kareivīgu tendenci, Linkola vainoja cilvēkus vides nepārtrauktā degradācijā. Viņš rosināja strauju iedzīvotāju skaita samazināšanu, lai cīnītos ar problēmām, kas parasti saistītas ar pārmērīgu iedzīvotāju skaitu.
Klāni (Susāju pagasts)
Klāni (arī Kloni, latgaliešu: Kluoni) ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 8,4 km no pagasta un novada centra Viļakas un 248,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P42 (Viļaka—Zaiceva—Krievijas robeža (Pededze)).