cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andra Kalnača
Izglītība
Atkārtoti bijusi viesdocente Vestfāles Vilhelma universitātē Minsterē, Vācijā; vairākkārt papildinājusies Helsinku Universitātē, Somijā u.c. universitātēs.
Karjera
Pēc studijām Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē uzsākusi darba gaitas fakultātes Baltu valodu katedrā, kur no 1988. līdz 1997. gadam bijusi asistente, pēc tam līdz 2000. gadam — lektore, līdz 2006. gadam — docente. 2006. gadā ievēlēta par asociēto profesori, kopš 2012. gada — LU Humanitāro zinātņu fakultātes Latvistikas un baltistikas nodaļas Latviešu un vispārīgās valodniecības katedras profesore. Docē dažādus kursus, tai skaitā latviešu valodas morfoloģiju, morfonoloģiju, stilistiku, vēsturisko gramatiku, funkcionālo gramatiku, gramatizēšanās teoriju, kā arī valodniecības vēsturi un etnolingvistiku. 2008.—2018. gadā Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes Latvistikas un baltistikas nodaļas Latviešu un vispārīgās valodniecības katedras vadītāja. Kopš 2013. gada — LU HZF Latvistikas un baltistikas nodaļas Latviešu un vispārīgās valodniecības katedras vadošā pētniece.
Vairāk nekā 90 zinātnisku rakstu autore gan Latvijas, gan ārzemju valodniecības izdevumos, 18 rakstu krājumu sastādītāja un redaktore. Ir publicējusi četras monogrāfijas:
Piedalījusies arī dažādu kolektīvu pētījumu ("Valodniecības pamatterminu skaidrojošā vārdnīca" (2007), "Latviešu valoda" (2013), "Latviešu valodas gramatika" (2013, atk. izd. 2015)) izstrādē.
LU HZF Latvistikas un baltistikas nodaļas Latviešu un vispārīgās valodniecības katedras rakstu krājuma "Valoda: nozīme un forma / Language: Meaning and Form" galvenā redaktore.
Benedikts XVI
Benedikts XVI (la; dzimis ; miris ; pilsoniskais vārds — Jozefs Aloizijs Racingers (de)) bija emeritētais pāvests, bijušais Romas katoļu baznīcas galva, kā arī bijušais Vatikāna vadītājs. Par 265. pāvestu viņš tika ievēlēts, amata pienākumus sāka pildīt pēc inaugurācijas 24. aprīlī. Benediktam XVI bija vienlaikus Vācijas un Vatikāna pilsonība. 2013. gada 28. februārī viņš atkāpās no amata, būdams pirmais pāvests, kurš pēdējo gadsimtu laikā pieņēmis šādu lēmumu.
Dzīvesgājums
Dzimis 1927. gada 16. aprīlī nelielā Bavārijas ciematā Marktlā. Viņa vecāki cēlušies no zemkopjiem, taču tēvs senču nodarbošanos bija nomainījis pret policista amatu. Kad Jozefam bija divi gadi, ģimene pārcēlās uz Austriju, vēlāk — 1932. gadā — atgriezās Vācijā un apmetās Alpu pilsētiņā Ašavā. 1938. gadā zēnu nosūtīja izglītoties uz Traunšteinas klasisko ģimnāziju.
Otrā pasaules kara laikā, 1943. gadā, sešpadsmitgadīgais Jozefs tika iesaukts gaisa palīgspēku jauniešu vienībā. 1939. gadā Jozefs kļuva par Svētā Mihaēla studiju semināra audzēkni. Viņš turpināja arī studijas ģimnāzijā.
Sasniedzis karā iesaucamo vecumu, Jozefs Racingers līdz ar citiem semināristiem tika iesaukts gaisa spēku palīgdienestā, pēc tam nosūtīts apsargāt BMW rūpnīcu Minhenē, strādāt sakaru centrālē Austrijā, prettanku šķēršļu uzstādīšanā Austrijā. 1944. gada decembrī iesaukts bruņotajos spēkos. Šo laiku viņš atceras kā ideoloģisku dresūru. Jozefam bija jāpiedalās arī Vērmahta kara apmācībā, taču no tās viņu atbrīvoja veselības problēmu dēļ. 1945. gadā, kad tuvojās sabiedroto armija, Jozefs no Vērmahta dezertēja un atgriezās mājās Traunštainē. Kad viņa dzimtajā ciematā ienāca amerikāņu karaspēks, tā štābs tika izvietots Racingeru mājā. Jozefu amerikāņi arestēja un ievietoja karagūstekņu nometnē. Taču jau jūnijā viņš atgriezās mājās un novembrī atsāka mācīties garīgajā seminārā.
Priesterības gadi
Pēc Otrā pasaules kara studēja teoloģijas seminārā Minhenes Ludviga Maksimiliāna universitātē. No 1951. līdz 1977. gadam Racingers bija teoloģijas pasniedzējs dažādās skolās un Vācijas universitātēs (Bonnas, Minsteres, Tībingenes un Rēgensburgas Universitātē).
1968. gadā, studentu nemieru laikā, Tībingenes Teoloģijas augstskolā parādījās marksistisko ideju strāvojumi. Profesors Racingers asi nosodīja, kā viņš toreiz pats izteicās, “tirānisko ideju instrumentalizāciju”. 1969. gadā konflikta dēļ ar Tībingenes liberālteologiem viņš atgriezās Bavārijā. Šeit J. Racingers uzsāka darbu Rēgensburgas Universitātē, vēlāk kļuva par dekānu un vicerektoru. Pēc kāda laika viņš tika iecelts par visu Vācijas bīskapu galveno teoloģisko padomnieku.
1972. gadā J. Racingers kopā ar Hansu Ursu fon Baltazaru, Anrī de Libaku un citiem domubiedriem izveidoja katoļu teoloģisko žurnālu Communio, kas bija veltīts teoloģijas un kultūras jautājumiem.
1977. gada 24. martā pāvests Pāvils VI J. Racingeru iecēla par Minhenes-Freizingas arhibīskapu. Par bīskapa devīzi viņš izvēlējās Evaņģēlija vārdus “Patiesības kalps”, ar kuru palīdzību viņš gribēja savu līdzšinējo pasniedzēja darbu sasaistīt ar jauno bīskapa kalpojumu. Par bīskapu Jozefs Racingers tika konsekrēts 1977. gada 28. maijā, bet jau 27. jūnijā pāvests Pāvils VI viņu iecēla kardināla kārtā. 1980. gadā pāvests Jānis Pāvils II kardinālu Racingeru iecēla par Pontifikālās laju padomes priekšsēdētāju un nedaudz vēlāk — par Katoliskās izglītības kongregācijas prefektu.
1981. gadā kardināls Racingers saņēma jaunu pāvesta Jāņa Pāvila II nomināciju. Šoreiz viņam tika uzticēts kļūt par Ticības mācības kongregācijas vadītāju, un viņam bija jāpārceļas uz Romu.
Kopš tā laika Jozefs Racingers pastāvīgi piedalījās bīskapu sinodēs. 1993. gadā viņam tika piešķirts Romas piepilsētas Valleri bīskapa tituls. 2000. gadā J. Racingers kļuva par Kardinālu kolēģijas dekānu. Laika posmā no 1986. līdz 1992. gadam viņš vadīja komisiju, kas izstrādāja jauno Katoliskās Baznīcas katehismu.
Romas pāvests
Kardināls Racingers pēc ievēlēšanas par pāvestu 2005. gadā izvēlējās Benedikta vārdu. Viņš savu izvēli pamatoja, minot divus svētus vīrus Baznīcas vēsturē. Pirmais no tiem ir svētais Benedikts, kas dzīvoja 5. gadsimtā Nursijā. Svētais Benedikts atstāja dzīvi pilsētā, tās vietā izvēlēdamies kontemplatīvu dzīvi vientulībā. Vēlāk kopā ar citiem mūkiem viņš izveidoja kopienu, uzrakstīja tās regulu un tādējādi kļuva par klosterdzīves aizsācēju Eiropā. Mūki, kas dzīvoja saskaņā ar Benedikta regulu, evaņģelizēja un izglītoja Eiropu tās vēstures tumšākajos gadsimtos un vēl arvien, arī mūsdienās, turpina šo darbu. Raugoties uz svētā Benedikta dzīves paraugu, pāvests vēlējās ap sevi pulcināt cilvēkus, kas ar lūgšanu un smagu darbu veiktu Eiropā jaunu evaņģelizāciju.
Otrs cilvēks, kura piemēram Jozefs Racingers vēlējās sekot, bija pāvests Benedikts XV, kurš vadīja Romas Katoļu baznīcu Pirmā pasaules kara laikā. Kamēr katoliskās nācijas vērsās cita pret citu ar ieročiem rokās, Benedikts XV lūdza mieru. Viņš bija pravieša balss, kas aicināja izlīgt karojošās puses un veltīja lielas pūles tam, lai tiktu dziedinātas brūces, kas bija radušās, kristiešiem savstarpēji cīnoties.
Benedikts XVI uzstājās Rēgensburgas Universitātē ar lekciju par saprāta nozīmi kristietībā un islāmā, kā arī par svētā kara koncepciju. Viņš citēja XIV gadsimta Bizantijas imperatoru Manuilu II, kurš aizstāvējās pret Osmaņu impērijas iebrukumu. Viņš divas reizes pateica „es citēju”, lai šos vārdus nevarētu piedēvēt viņam personīgi:
Pāvests turpināja:
Atbildot uz pāvesta lekciju, Francijas padomes musulmaņu reliģijas jautājumos vadītājs Dalils Bubakers paziņoja:
Turcijas valdības reliģijas lietu komisijas vadītājs Ali Bada Kolu teica, ka pāvesta runa bijusi pretīga, naidīga un balstīta uz aizspriedumiem pilnu viedokli. Tāpat arī Kuveitas, Ēģiptes, Alžīrijas, Marokas un citu valstu reliģisko un sabiedrisko organizāciju, kā arī valdību pārstāvji pieprasīja atvainošanos un paskaidrojumus no katoļu baznīcas vadības. Kašmiras reģiona Indijas daļā policija apturēja avīzes tirāžas iznākšanu, kas stāstīja par pāvesta uzstāšanos, lai novērstu iespējamās nekārtības.
Benedikts XVI, uzrunājot svētceļniekus savā vasaras rezidencē Kastelgandolfo, atbildēja:
Reakcija uz pedofilijas skandāliem (2010)
sakarā ar valdības veikto izmeklēšanu par seksuālu vardarbību pret bērniem un tās slēpšanu Īrijas katoļu baznīcā pirmoreiz pāvestu varas vēsturē (Murphy Report) Vatikāns atteicās sadarboties ar izmeklēšanu, tā vietā tika izdots pāvesta ziņojums "Īrijas katoļiem" kur norādīts, ka mācītāji-pedofili "ir nodevuši tiem dāvāto uzticību, ko tiem novēlējuši nevainīgi jauni cilvēki un viņu vecāki" un "tiem ir jāatbild Visvarenā Dieva un likumīgās tiesas priekšā", un apvainoja viņus "milzīga posta radīšanā upuriem", kā arī "Baznīcai un garīdzniecības un reliģiskās dzīves sabiedriskai uztverei" (Ziņojuma 7. punkts). Benedikta XVI pāvesta ziņojumā tika izteikta apņemšanās "Irijas noteiktās eparhijās, kā arī semināros un reliģiskās kongredācijās" veikt Apustulisko Vizitāciju (Ziņojuma 14. punkts), kas, pēc Vatikāna analītiķu domām, nozīmēja neuzticības izteikšanu Īrijas bīskapijai. 2010. gada 24. martā kļuva zināms, ka Benedikts XVI pieņēma Īrijas bīskapa Džona Megi, kas iesniedza pāvestam lūgumu atbrīvot to no ordināriju pienākumu pildīšanas sakarā ar pedofilijas skandālu, atkāpšanos.
2010. gada martā - aprīlī pasaules masu informācijas līdzekļos tika publicēti materiāli, kas liecināja par Benedikta (savulaik bijušā vācu kardināla) līdzdalību pedofilu noziegumu slēpšanā Bavārijā un ASV. Atbildē izskanēja Benedikta XVI aizstāvībai veltīti paziņojumi. Lielbritānijā tika izvērsta kampaņa ar aicinājumu arestēt Benediktu viņa vizītes laikā Lielbritānijā : 2010. gada septembrī paredzēta vēsturē pirmā Romas pāvesta vizīte Lielbritānijā valsts vizītes statusā. Britu masu saziņas līdzekļos tika izteikti aicinājumi to atcelt un arī citi skandalozi incidenti.
Rezonansi pasaules masu saziņas līdzekļos izsauca 2010. gada 9. aprīlī publicētā Ratcingera (1985) vēstule, kurā viņš aicina izrādīt "tēvišķu gādību" Kalifornijas (ASV) draudzes mācītājam (Stephen Miller Kiesle), kas agrāk tika notiesāts par divu zēnu izvarošanu. Vatikāna oficiālās personas uzstājās ar paziņojumiem, ka strīdīgā kardināla Ratcingera vēstule bija tanī laikā kā standarta atbilde uz mācītāja lūgumu atbrīvot to no mācītāja pienākumiem un solījumiem ; Svētā Krēsla Preses centra direktors Frederiko Lombardi atzina, ka Baznīca ir pazaudējusi sabiedrības uzticību un vairāk nevar sev atļaut likt kanoniskās tiesības augstāk par pilsoniskām tiesībām.
savas vizītes laikā Maltā Benedikts XVI satikās ar garīdznieku izraisītiem seksuālās vardarbības upuriem un sarunā ar viņiem izteica, starp citu, savu "kaunu un nožēlu"; viņš apliecināja, ka turpmāk baznīca "darīs visu, kas ir viņas spēkos, lai vainīgie tiktu sodīti un jaunieši būtu aizsargāti". 2010. gada 23. aprīlī Benedikts XVI pieņēma Beļģijas pilsētas Brige arhibīskapa Rodžera Vanheluve (Roger Vangheluwe) atkāpšanos. Viņš atzinās, ka, būdams par mācītāju, veicis seksuālu vardarbību pret sev tuvu jaunieti
2010. gada 11. maijā savas vizītes laikā Portugālē saistībā ar pedofilijas problēmu Benedikts XVI pateica, ka pašas lielākas vajāšanas briesmas Baznīcai nāk no "grēka Baznīcas iekšienē".
2010. gada 20. decembrī pāvests Benedikts XVI sacīja. ka katoļu baznīcai ir jāatzīst kļūdas, kas noveda pie pedofilijas skandāla. Tās tika pieļautas sprediķošanā un kristiešu audzināšanā. Notikušajā jāvaino ne tikai baznīca, bet arī sabiedrība, jo pastāv bērnu pornogrāfijas tirgus.
Atkāpšanās no amata
Vatikāns paziņoja, ka Benedikts XVI 2013. gada 28. februāra plkst. 20.00 atstāj amatu veselības un cienījamā vecuma dēļ. Tika sasaukts konklāvs, kurš ievēlēja jauno Romas pāvestu. Iepriekšējais pāvests, kas atkāpās no amata, bija Gregorijs XII 1415. gadā. Drīz pēc šī paziņojuma Svētā Pētera bazilikas kupolā iespēris zibens.
2013. gada 28. februāra plkst. 20.00 pēc vietējā laika pāvests atkāpās no amata, turpmāk viņu dēvēja par "Viņa Svētību Benediktu XVI", "emeritēto pāvestu" un "emeritēto Romas bīskapu".
Nāves un bēres
Benedikts nomira 2022. gada 31. decembrī plkst. 9:34 pēc Romas laika savā rezidencē Vatikānā. 2023. gada 2. janvārī viņa ķermenis tika izlikts Svētā Pētera bazilikā Bēres norisinājās 5. janvārī plkst. 9:30 Svētā Pētera laukumā. Bēres vadīja pāvests Francisks un kardināls Džovanni Battista Re. Šīs bija pirmās bēres, kurās pašreizējais pāvests piedalās sava priekšgājēja bērēs. Bērēs piedālījās arī Benedikta personīgais sekretārs bīskaps Georgs Gansveins un liturģisko ceremoniju meistars bīskaps Djego Ravelli. Viņa bērēs, klātienē, piedalījās aptuveni 50 000 cilvēku.
Cehanova
Cehanova ir pilsēta Mazovijas vojevodistē Polijā.
Līdz 2. pasaules karam pilsētā bija ievērojama ebreju kopiena. 2. pasaules kara laikā pilsēta tika pievienota Vācijai un bija Cihenavas apriņķa (Regierungsbezirk Zichenau) centrs. No 1975. līdz 1998. gadam - vojevodistes centrs.
Jaunības dienās Cehanovā par guvernanti strādāja Marija Kirī. Netālu no pilsētas ir Polijas prezidenta Ignācija Moscicka dzimtā vieta, Cehanova ir poļu dziedātājas Dodas dzimtā pilsēta.
Peldēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri uz muguras sievietēm
Sacīkstes 100 metru peldēšanā uz muguras sievietēm notika no 10. līdz 12. augustā. Sacīkstēm kvalificējās 49 sportistes. Zelta medaļu izcīnija ASV peldētāja Natālija Kaflina.
Priekšsacīkstes
Priekšcīkstes tikai aizvadītas 7 grupās. 16 labāko rezultātu uzstādītājas kvalificējās pusfinālam.
Pusfināls
Pēc priekšsacīkstēm sacīkstes turpinājās 2 pusfinālos. Labāko 8 rezultātu ieguvēji kvalificējās finālam.
Panevēža
Panevēža (dažkārt saukta arī Paņevēža, Poņevēži, lt, ) ir pilsēta Lietuvā, Aukštaitijas neformālā galvaspilsēta, 136 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Viļņas. Tā ir viena no lielākajām Lietuvas pilsētām (piektā pēc lieluma 2005. gadā), atrodas Lietuvas ziemeļos, pie Nevēžas upes. Pilsētas platība ~52 km². Panevēža ir pilsētas pašvaldības un rajona pašvaldības centrs.
Dupļi
Dupļi ir ciems Dienvidkurzemes novada Dunalkas pagastā, 2,5 km uz ziemeļaustrumiem no Durbes ezera. Veidojies ap vēsturisko Diždupeles (Groß-Düppeln) pusmuižu.
Panevēža
Pilsēta ir izdevīgā ģeogrāfiskā stāvoklī, šeit krustojas nozīmīgas automaģistrāles, tostarp starptautiskā "Via Baltica" maģistrāle. Līdz neaizsalstošajai Klaipēdas jūras ostai ir 240 kilometri. Pilsētu krusto dzelzceļš, ir trīs lidostas.
Panevēžas centrā, Nevēžas kreisajā krastā ir Kristus Karaļa katedrāle, Sv. Trīsvienības baznīca, pareizticīgo baznīca, luterāņu baznīca. Otrā krastā — Sv. Pētera un Pāvila baznīca un pilsētas vecās kapsētas.
Pilsētā ir vairāki teātri (ievērojamākais — Panevēžas Joza Miltiņa drāmas teātris), arī vienīgais Eiropā Leļļu ratu teātris, mākslas galerijas. Pie Nevēžas vecupes ir dekoratīvo skulptūru skvērs. Ir slimnīca, apvienota ar veselības pakalpojumu centru.
Vēsture
Panevēža atrodas senās zemgaļu zemes Upītes teritorijā, 12 km uz ziemeļiem no senā Upītes pilskalna, kas līdz 16. gadsimtam bija zemes administratīvais centrs. Panevēža rakstos pirmoreiz minēta 1503. gada 7. septembrī Lietuvas lielkņaza un Polijas karaļa Aleksandra (Aleksander Jagiellończyk, Aleksandras) dokumentā, tāpēc viņu uzskata par pilsētas dibinātāju. 16. gadsimtā Panevēža bija karaļa pilsēta.
1727. gadā pilsētā apmetās katoļu piāristu ordeņa garīdznieki, nodibinot pirmo ģimnāziju pilsētā. Panevēžas iedzīvotāji aktīvi piedalījās gan Novembra, gan Janvāra sacelšanās notikumos.
Kopš 19. gadsimta beigām pilsēta attīstījās kā rūpniecības centrs. Otrā pasaules kara laikā tika pilnībā iznīcināta pilsētas ebreju kopiena (1923. gadā to bija 36% no pilsētas iedzīvotājiem). Lietuvas PSR uz austrumiem no pilsētas bija liela PSRS kara aviācijas bāze.
Cilvēki
1897. gadā, kad Rainis atradās apcietinājumā Panevēžā, viņš šeit salaulājās ar dzejnieci Aspaziju. 20. gadsimta sākumā Panevēžas reālskolu beidza ģenerālis Andrejs Krustiņš.
Panevēžā dzimuši:
Sports
Sporta klubi:
Sporta būves:
Atkarīgā teritorija
Atkarīgā teritorija ir politiski administratīvs teritoriāls veidojums, kuram nav valsts statusam atbilstošas pilnīgas politiskas neatkarības vai suverenitātes.
Atkarīgajām teritorijām var būt dažāda līmeņa un formu atkarība no pārvaldošās valsts. Kopēja iezīme ir tā, ka šīs teritorijas netiek uzskatītas par pārvaldošās valsts pamatteritorijas daļu. Daļā gadījumu atkarīgajām teritorijām ir lielāka autonomijas vai pašpārvaldes pakāpe, nekā valsts pamatteritorijas administratīvajām vienībām.
Atkarīgajām teritorijām var būt ļoti atšķirīgs pakļautības statuss: dažādu resoru tieši pārvaldītas teritorijas (Klipertona sala, Veika sala); aizjūras teritorijas ar dažādu pašpārvaldes pakāpi (Senpjēra un Mikelona, Angilja); valsts administratīvajam iedalījumam līdzvērtīgas aizjūras teritorijas (Gvadelupa, Martinika); teritorijas ar asociētas valsts statusu (Kuka Salas, Puertoriko) u.c.
Atkarīgo teritoriju uzskaitījums
Šajā sarakstā uzskaitītas virs 60 atkarīgās teritorijas. Teritorijas, kuras atrodas Antarktikā uz dienvidiem no 60° paralēles, ir starptautiski neatzītas un sarakstā dotas slīprakstā. Neapdzīvotās teritorijas un teritorijas bez patstāvīgiem iedzīvotājiem atzīmētas ar simbolu #.
Uzskaitījumā iekļautas vairākas "ANO nesuverēno teritoriju sarakstā" neiekļautās teritorijas. Uzskaitījumā nav iekļauta minētajā sarakstā iekļautā Rietumsahāra.
Atsevišķi ir uzskaitītas teritorijas ar speciālu starptautisku statusu: Olande, Honkonga, Makao, Svalbāra.
Teritorijas ar speciālu starptautisku statusu
Sadaļā uzskaitītas teritorijas, kuru statusu galvenais noteicošais faktors nav valsts likumdošana, bet gan starpvalstu vai starptautiski līgumi.
Integrālas aizjūras valstu daļas
Sadaļā iekļautas ārpus valsts pamatteritorijas atrodošas valstu daļas, kuru statuss neatšķiras vai atšķiras nenozīmīgi no pamatteritorijas administratīvo vienību statusa. Nav iekļauti eksklāvi un anklāvi. Neapdzīvotās teritorijas un teritorijas bez patstāvīgiem iedzīvotājiem atzīmētas ar simbolu #.
Jaunzēlande
Par Jaunzēlandes ārējām salām uzskatītās teritorijas:
Maurīcija
Maurīcijas konstitūcijā teikts, ka valsts sastāvā ietilpst arī tādas ārējās salas (strīdus teritorijas), kā: Tromlēna (Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemes sastāvā) un Čagosas arhipelāgs (Britu Indijas Okeāna Teritorija).
Teritorijas ar starptautiski nenoregulētu statusu
Kopā ņemot, uz visas Zemeslodes apmēram 50 valstīm ir dažāda mēroga teritoriālas pretenzijas pret citām valstīm. Pēc amerikāņu pētnieka Deniela Paipsa aprēķiniem Āfrikā ir ap 20 teritoriālas pretenzijas, Eiropā - 19, Tuvajos Austrumos - 12, Latīņamerikā - 8, bet Ķīnai - 7 pretenzijas. Te var minēt tādas teritorijas, kā: Palestīna, Kašmīra, Aizkaukāzs, Fergānas ieleja, Kuriļu salas, Folklenda Salas utt. No 2014. gada Krievija okupē Ukrainai de jure piederošās teritorijas: Krimu un daļu no Doneckas apgabala un Luhanskas apgabala.
Rāva (Dunalkas pagasts)
Rāva ir ciems Dienvidkurzemes novada Dunalkas pagastā, 1,5 km uz ziemeļiem no Durbes ezera.
Vēsture
Ciems izveidojies pie Rāvas muižas (Gut Rawen) kungu mājas, kurā izvietojusies Rāvas pamatskola. Līdz 1949. gadam bija Rāvas pagasta un līdz 1954. gadam Rāvas ciema centrs.
Vairākus km uz ziemeļiem no Rāvas muižas atradās 1900. gadā atklātās šaursliežu Liepājas—Aizputes dzelzceļa līnijas pieturas punkts "Rāva", kas slēgts 1964. gadā.
Madonna (albums)
Madonna ir amerikāņu dziedātājas Madonnas debijas albums. ASV tas tika izdots 1983. gada 27. jūlijā. Eiropas tirgum paredzētā albuma versija ar nosaukumu Madonna - The First Album tika izdots 1985. gada augustā, Eiropā. 2001. gadā ierakstu kompānija Warner Bros. izdeva digitāli atjaunotu albuma versiju, kurā tika iekļautas papildus divas remiksētas dziesmas. Albuma pirmā versija ASV tika pārdota vairāk kā 2 miljonos kopiju, bet uz šo brīdi (2008. gada Janvāris) kopumā pasaulē ir pārdoti aptuveni 8 miljoni eksemplāru.
Albuma vēsture
Pēc divu pirmo dziesmu "Everybody" un "Physical Attraction" labiem panākumiem ASV deju mūzikas topā, kompānija Sire Records deva iespēju Madonnai ierakstīt viņas pirmo pilna garuma albumu. Pirms līguma noslēgšanas ar ierakstu kompāniju Madonna vērsās pie sava drauga Marka Kaminska un norunāja, ka ļaus viņam producēt visu albumu, ja vien viņš panāks līguma noslēgšanu ar ierakstu kompāniju. Kad Marks Kamins to bija izdarījis, Madonna tomēr nolēma vērsties pie pieredzējušāka producenta Redžija Lukasa pēc kura darba albumā palika tikai viena Marka Kaminska producētā dziesma "Everybody". Tomēr Madonnai un producentam Redžijam Lukasam bija ļoti dažādi uzskati par to, kādam jābūt albuma skanējumam, tādēļ, kad albums tika pabeigts, Madonna vērsās pie sava drauga Džona Beniteza, kurš daļēji pārstrādāja to.
Dziesmu saraksts
2001. gada pārizdotajā versijā tika iekļautas arī:
Starptautiskais pakts par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām
Starptautiskais pakts par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām ir 1966. gadā pieņemtais un 1976. gadā spēkā stājies ANO līgums. Tā izpildi uzrauga Ekonomisko, sociālo un kultūras tiesību komiteja, izskatot un komentējot dalībvalstu ziņojumus un sastādot vispārīga rakstura piezīmes. Uz 2015. gada maiju paktam ir 164 dalībvalstis; vēl 5 valstis to parakstīja, bet pagaidām nekļuva par dalībvalstīm. Paktam ir 2008. gadā pieņemtais fakultatīvais protokols, kas stājās spēkā 2013. g.; tas paredz komitejai tiesības izskatīt sūdzības par pakta pārkāpumiem pret protokola dalībvalstīm (2015. g. maijā tādas ir 20).
Palanga
Palanga (lt, žemaišu: Palonga) ir pilsēta un pašvaldība Lietuvā pie Baltijas jūras, 25 km uz ziemeļiem no Klaipēdas. Palanga ir ievērojama kūrortpilsēta. Pilsētas daļas ietilpst — Palanga, Sventāja un Būtiņģe, atrodas 3 pasta nodaļas (centrālā — LT-00001).
Vēsture
Līdz 13. gadsimtam Palangas apvidus ietilpa kuršu Megavas zemē. Pēc Kursas sadalīšanas 1253. gadā to ieguva Livonijas ordenis. Līdz 15. gadsimtam tā bija strīdus teritorija starp žemaišiem un Vācu ordeni. Pēc 1422. gada Melnas līguma to ieguva Lietuvas dižkunigaitija, vēlāk Polijas—Lietuvas kopvalsts. Lielā Ziemeļu kara laikā 1705. gadā zviedru karaspēks ieņēma un izpostīja Palangas ostu, vēlāk lietuvieši to atguva. Pilsētas tiesības no 1791. gada.
Pēc 1795. gada Polijas dalīšanas Palanga nonāca Krievijas Impērijas sastāvā. 1819. gadā Palangas pagastu pievienoja Kurzemes guberņas Grobiņas apriņķim, rezultātā Kurzemei bija 6,4 km gara robeža ar Prūsijas Karalisti, vēlāk Vācijas Impēriju. Pulkvedis Mihaels Tiškevičs (1761–1839) 1824. gadā nopirka Palangas muižu, viņa mazdēls Fēlikss Tiškevičs (1870–1932) 1897. gadā Palangā uzcēla neoklasicisma stila pili (arhitekts Francis Švehtens). 19. gadsimta beigās Palangas proģimnāzijā mācījās Antans Smetona. Latvijas brīvības cīņu beigās Latvijas armija atbrīvoja Palangu no bermontiešiem un neilgu laiku netālu no tās atradās Latvijas—Vācijas robeža. Lai dotu Lietuvas Republikai pieeju Baltijas jūrai, 1921. gadā Latvijas—Lietuvas robežlīgumā Palangas apgabalu (111 km2) pievienoja Lietuvai, tomēr vēlāk Lietuva ieguva arī Klaipēdas ostu, bet Palangu lietuvieši pārsvarā izmantoja kā jūrmalas peldvietu. 1881. gadā Palangā dzīvoja ap 1600 iedzīvotāju, 1897. gadā ap 2000, 1926. gadā ap 2000 iedzīvotāju, no kuriem liela daļa bija latvieši. 1998. gadā pilsētas ziemeļu daļā — Būtiņģē tika atklāts Būtiņģes naftas termināls.
Daba un ģeogrāfija
Caur pilsētu uz rietumiem plūst Rāžes upe, pār kuru uzbūvēts 10 tiltu un tiltiņu. Pilsētas rietumu nomali apskalo Baltijas jūra, šeit atrodas pilsētas pludmale. Palangas austrumos atrodas „Pavėsio” ģimenes dārziņi. Dienvidu nomalē atrodas Nemirseta ar etnogrāfisko Anaišu kapsētu. Klaipēdas virzienā uzbūvētas kājāmgājēju un riteņbraucēju takas. Palangā atrodas arī hipodroms.
Transports
Palangā ir iespējams nokļūt no Klaipēdas, Šauļiem un Liepājas. Palangai nav dzelzceļa savienojuma, bet starp Palangu, un Sventāju atrodas Palangas starptautiskā lidosta, kura nodrošina gaisa savienojumus ar Rīgu, Oslo un Kopenhāgenu.
Klimats
Kaut arī pilsētai raksturīgs jūras klimats (vējains un diezgan daudz nokrišņu), 1994. gada jūlijā un 2002. gada augustā nokrišņu pilsētā nebija vispār (0,0 mm).
Iedzīvotāji
Iedzīvotāju skaits pa gadiem Tautības
Džida
Džida (ar, Jiddah, ) ir pilsēta Saūda Arābijas rietumos pie Sarkanās jūras. Otrā lielākā Saūda Arābijas pilsēta. Hidžazas vēsturiskais centrs. Islāma konferences organizācijas mītnes vieta.
Pilsētas pārticības pamats ir tas, ka Džida ir transporta mezgls — "vārti" uz netālo Meku. Pamatojoties uz islāma mācības pieciem pīlāriem, katram musulmanim vismaz vienreiz dzīvē jāveic hadžs — svētceļojums uz Meku. Džida ir Mekas transporta mezgls, un šeit atrodas daudzas viesnīcas iebraukušo svētceļnieku izmitināšanai. Šī paša iemesla dēļ pilsētā atrodas 67 valstu konsulāti.
Pēc austrumu ticējumiem Džida ir pirmās sievietes Ievas kapa vieta, tomēr pilsēta strauji attīstījās pēc islāma uzvaras gājiena, kad uz Meku sāka doties svētceļnieku pūļi, un Džida tika izmantota par Mekas ostas pilsētu. 17. gadsimtā to iekaroja osmaņi. Pirmā pasaules kara laikā Hidžasā notika pret osmaņiem vērsta sacelšanās un nodibinājās neatkarīga valsts. Tomēr 1924. gadā Saūdi iekaroja Hidžasu un pievienoja to Saūda Arābijai. Tā kā daudzus gadsimtus cauri Džidai ir ceļojuši svētceļnieku miljoni, tā tiek uzskatīta par kosmopolītiskāko Saūda Arābijas pilsētu.
Cilvēki
Džidā dzimuši:
Sadraudzības pilsētas
Džidai ir 23 sadraudzības pilsētas:
Sauber
Sauber ir Šveices autosporta komanda, kura piedalījās sākotnēji salonautomobiļu čempionātos un no. līdz. gadam — Formula 1 čempionātā. Komanda vairākus gadus piederēja BMW un piedalījās ar nosaukumu BMW Sauber. . gadā komanda pēc īpašnieka maiņas atjaunoja nosaukumu Sauber.
Sadarbība ar Ilmor un Mercedes (1993—1994)
Mercedes turpināja slepus finansēt komandu, lai arī oficiāli ar to pārtrauca attiecības. Melnās Sauber formulas pirmo reizi F1 sacīkstē bija redzamas. gada. C12, komandas pirmo modeli, izstrādāja Hārvijs Postletvaits, kurš komandu pameta pirms sezonas sākuma. Sauber izmantoja Ilmor dzinējus. Jirki Jervilehto jau pirmajā sacīkstē spēja finišēt punktos (5. vieta), bet otrs pilots, Kārlis Vendlingers, izstājās. Nākamajās divās sacīkstēs nefinišēja neviens no Sauber pilotiem. Jervilehto bija ceturtais. Pēdējā aplī viņš izstājās ar dzinēja defektu, tomēr tas nemaksāja viņam vietu, jo visi, kas bija aiz viņa bija vairākus apļus aiz muguras. Tie bija pēdējie Jervilehto punkti tosezon, pārējos izcīnīja Vendlingers. Viņa labākais rezultāts arī bija ceturtā vieta, kuru viņš sasniedza Itālijā. Sezonas beigās viņi bija dalītā sestajā vietā konstruktoru kausā ar 12 punktiem.
. gadā komandā brauca Vendlingers un Heincs Haralds Frencens. Komanda sāka oficiāli lietot Mercedes dzinējus. Pirmajās trīs sacīkstēs tika izcīnīti punkti, tomēr (ceturtajā sacīkstē) Karls Vendlingers piedzīvoja smagu avāriju treniņbraucienos un vairākas nedēļas bija komā. Otrs pilots, Frencens, sacīkstē nepiedalījās, jo komanda atsauca dalību. Atlikušo sezonas daļu Vendlingera vieta tika dota gan Jervilehto, gan de Čezarisam. Andrea de Čezariss spēja izcīnīt vienu punktu. Frencens, savukārt, punktus guva trīs reizes pēc Vendlingera avārijas. Kopvērtējumā Sauber bija astotie ar 12 punktiem.
Sadarbība ar Ford (1995—1996)
. gadā komanda sāka lietot Ford dzinējus, jo Mercedes sāka sadarbību ar McLaren. Sauber parakstīja 10 gadus ilgu sponsorēšanas līgumu ar enerģijas dzērienu ražotāju Red Bull un firmas īpašnieks Dītrihs Matešics nopirka daļu komandas. Par komandas komerciālo direktoru iecēla Frici Kaizeru. Kārlis Vendlingers atgriezās pie stūres pēc gandrīz gadu ilgas ārstēšanās, tomēr viņš vairs nebrauca tik ātri, tāpēc tika aizvietots ar francūzi Bujonu. Frencenam izdevās izcīnīt 3. vietu: Sauber komandas pirmo pjedestālu. Viņš atpalika 7 sekundes no otrās vietas un 24 no pirmās. Sezonas beigās Sauber bija septītie Konstruktoru kausa ieskaitē ar 18 punktiem. Kārlis Vendlingers atgriezās uz pēdējām divām sacīkstēm.
. gadā par Frencena komandas biedru kļuva brits Džonijs Herberts. Vislabāk viņiem veicās slapjajā, kad finišēja 4 piloti no 22. Herberts un Frencens (attiecīgi 3. un 4. vieta) bija vienīgie komandas biedri, kuri spēja finišēt šajā sacīkstē. Sezonas beigās viņiem bija 11 punkti un, kārtējo reizi, konstruktoru ieskaitē 7. vieta.
Sadarbība ar Ferrari un Petronas (1997—2005)
Sakarā ar Stewart komandas izveidošanu Ford paziņoja, ka. gadā pārtrauks dzinēju piegādi Šveices komandai. Tādēļ 1996. gada beigās tika parakstīts līgums ar Malaizijas kompāniju Petronas par sponsorēšanu un dzinēju ražošanu. Tomēr sakarā ar ekonomisko krahu Āzijā, Petronas nespēja veikt savu uzdevumu. Tā vietā Petronas no Ferrari pirka jau gatavus dzinējus un ar nosaukumu Petronas tos piegādāja Sauber. Viņi izveidoja arī firmu Sauber Petronas Engineering, lai ražotu ātrumkārbas, kuras bija gandrīz identiskas Ferrari lietotajām. Sauber strādāja arī daži Ferrari mehāniķi, tostarp, galvenais dizaineris Osamu Goto. Heincs Haralds Frencens devās uz Williams, bet Herberts palika Sauber. Viņam sākotnēji piebiedrojās Nikolā Larīni. Lai arī itālis spēja vienreiz gūt punktus, viņš tika aizvietots ar Džanni Morbidelli, kurš pēc dažām sacīkstēm guva savainojumu un tika aizvietots ar Norberto Fontanu. Lai gan Morbidelli atgriezās trasē, Fontanam atkal viņu nācās aizvietot pēc savainojuma. Pēdējā sacīkstē Ferrari pilots Mihaels Šūmahers zaudēja titulu Williams braucējam Vilnēvam un tika diskvalificēts par bīstama incidenta izraisīšanu. 2006. gadā Fontana atzinās, ka Ferrari sakarā ar ciešo sadarbību lūdza Sauber pilotiem aizkavēt Vilnēvu, ja viņiem būs tāda iespēja. Herberts ieguva 3. vietu.
. gadā Herbertam piebiedrojās Žans Alezī. Francūzis Beļģijā spēja izcīnīt 3. vietu, atkārtojot komandas labāko sniegumu. Pēc trim gadiem Sauber Džonijs Herberts pameta komandu, lai dotos uz Stewart. Viņa vietu aizpildīja. gadā Pedru Dinišs. Viņš izcīnīja trīs punktus, par vienu vairāk, nekā Alezī. Visās reizēs, kad kāds Sauber pilots tosezon izcīnīja punktus, tas notika finišējot 6. vietā, respektīvi, izcīnot vienu punktu. Alezī pameta komandu pēc sezonas, ļaujot par Diniša komandas biedru kļūt Mikam Salo, kurš pirms gada vairākas sacīkstes bija Mihaela Šūmahera aizvietotājs Ferrari pēc viņa avārijas Lielbritānijā. Tajā pašā gadā komandu pameta sporta direktors Fricis Kaizers.
Pirmajā sacīkstē Salo tika diskvalificēts par neatbilstošu priekšējo antispārnu (pirms diskvalifikācijas viņš bija sestais), bet otrajā sacīkstē abi piloti nepiedalījās, jo treniņbraucienos un kvalifikācijā aizmugurējie antispārni neturējās klāt pie formulām un nolūza braucienu laikā. Salo tomēr spēja sezonā izcīnīt sešus punktus un ierindot Sauber astotajā vietā kopvērtējumā. . gadā Sauber brauca divi citi piloti: Niks Heidfelds un Kimi Reikenens. Red Bull īpašnieks Matešics vēlējās, lai komandā brauktu Enrike Bernoldi. Tā kā viņa vēlme netika izpildīta, uzņēmējs pārdeva savas akcijas Zauberam. Tās vēlāk tika pārdotas Credit Suisse. Abi brauca pārliecinoši un sasniedza labus rezultātus: Heidfeldam izdevās tikt uz goda pjedestāla Brazīlijā. Reikenens pēc sezonas devās uz McLaren, tomēr par iegūto naudu komanda varēja uzbūvēt vēja tuneli Hinvilā. Raikonena vietu ieņēma testpilots Felipe Masa. Abi piloti izcīnīja punktus, tomēr Masa bieži iesaistījās strīdīgos incidentos un par to tika kritizēts. Viņš saņēma 10 vietu sodu pēc, tāpēc viņu aizvietoja Heincs Haralds Frencens, kurš sezonu uzsāka vēlāk bankrotējušajā Arrows. Tika arī paziņots par to, ka Frencens. gadu aizvadīs Sauber. Heidfelds palika un komandā brauca divi vācieši. Frencenam izdevās otro reizi savā karjerā kā Sauber pilotam izcīnīt 3. vietu.
Tā kā Niks Heidfelds devās uz Jordan, bet Frencens beidza karjeru,. gadā komandā brauca itālis Džankarlo Fizikella un Felipe Masa, kurš atgriezās sacīkstēs pēc viena gada malā. Viņi izcīnīja 34 punktus, visvairāk komandas vēsturē. Tā bija otrā sezona ar jauno punktu sistēmu, kas atalgoja arī 7. un 8. vietas ieguvējus. . gadā Fizikella devās uz Renault, tāpēc Sauber sāka braukt eksčempions Žaks Vilnēvs. Komanda sāka lietot Michelin riepas. Vilnēvs pārspēja Felipi Masu sezonas kopvērtējumā.
Komandas pārdošana (2005)
2005. gada vidū tika paziņots, ka BMW ir nopirkuši Sauber un no. gada brauks ar nosaukumu BMW Sauber. Komandas šasijas arī turpmāk tika būvētas Hinvilā, savukārt dzinēji tiek ražoti Minhenē. Vilnēvs saglabāja savu vietu komandā līdz sezonas vidum, kad pēc avārijas viņš ļāva Robertam Kubicam piedalīties nākamajā Grand Prix un vēlāk arī atlikušajā sezonā, jo viņš beidza karjeru. Niks Heidfelds, kurš agrāk brauca gan Sauber, gan Williams BMW, kļuva par otro pilotu. Neskaitot šos trīs braucējus, sacīkstēs ar BMW Sauber braucis ir arī Sebastiāns Fetels. Liela daļa Sauber sponsoru sākotnēji kļuva par BMW Sauber sponsoriem, tostarp, Petronas un Credit Suisse (beidza sponsorēt komandu 2009. gadā ).
Sauber atgriešanās (2009—pašlaik)
2009. gada sezonas vidū BMW vadība paziņoja, ka pārtrauks dalību Formula 1. Septembrī komanda tika pārdota uzņēmumam Qadbak, tomēr, tā kā tas nevarēja pierādīt, ka būs pietiekami līdzekļu, lai komandu finansētu, darījums tika atcelts un komandu vēlāk pārdeva atpakaļ Pēterim Zauberam. Starptautiskā Automobiļu federācija paziņoja, ka komanda piedalīsies. gadā. Sauber lieto Ferrari dzinējus. Šveices laikraksts Blick paziņoja, ka komandu sauks Team Sauber F1.
Līdz 2012. gada beigām komandas piloti bija Kamui Kobajaši un Serhio Peress.
Andrejs Zaķis (nozīmju atdalīšana)
Andrejs Zaķis var būt:
Pasaules rekords
Pasaules rekords ir sasniegums, kas ir pats labākais pasaulē, kā arī notikums, kas ir vislielākais, vismazākais, visilgākais vai arī kā savādāk visvislabākākais. Tos var sasniegt gan cilvēki, gan arī tikt novēroti dabā. Slavenākā grāmata, kurā apkopoti rekordi ir Ginesa rekordu grāmata.
Mežoles pauguraine
Mežoles pauguraine ir dabas apvidus Vidzemes augstienes ziemeļrietumu daļā. Paugurs aizņem 1657 km2 lielu teritoriju, kas sastāda 2,56% no kopejās Latvijas teritorijas. Paugurs robežojas ar Aumeisteru paugurvalni un Trapenes līdzenumu ziemeļaustrumos, ar Augšgaujas pazeminājumu un Piebalgas pauguraini dienvidaustrumos. Mežoles pauguraines ārējās robežas sakrīt ar Vidzemes augstienes nogāzēm, kas rietumos robežojas ar Viduslatvijas nolaidenumu un Gaujas senieleju, bet ziemeļos ar Trikātas pacēlumu un Sedas līdzenumu. Ziemeļaustrumu — dienvidrietumu virzienā Mežoles pauguraine stiepjas 70 km garumā, tās platums ir 18 līdz 30 km. Paugura videjais augstums ir ap 185 m virs jūras līmeņa, bet bieži pārsniedz 200 m virs jūras līmeņa. Augstākais punkts ir Slapjuma kalns Mežoles pauguraines vidusdaļā, kas atrodas 248 metrus virs jūras līmeņa.
Reljefs
Reljefs ir izteikti paugurains. Pauguru relatīvais augstums ir no 5 līdz 40 m. Mežoles paugurainē nodalāmas divas atšķirīgas daļas. Lielākā un arī hipsometriski augstākajā daļā izteiksmīgākie ir glaciostrukturālie morēnu pauguri un to masīvi, vietām dauguļi un atsevišķi iekšējie pirmmasīvi ( starp Dzērbeni un Kleķeriem), kā arī plakanvirsas pauguri ar limnoglaciālo nogulumu segu, ļoti bieži terasēti. Šie plakanvirsas pauguri sastopami divos lielākajos areālos — starp Nītauri, Skujeni un Annām, kā arī starp Mežoli un Drustiem. Pazeminājumos, it īpaši Amatas augšteces ieplakā, sastopami kēmu pauguri un kēmu terašu fragmenti, citur — atsevišķas subglaciālās iegultnes vai to sistēmas (Dzērbenes un Mežoles apkaimē).
Šo reljefa kompleksu ietver 2 — 10 km plata perifērā marginālā pauguru-grēdu veidojumu josla. Tajā dominē nelieli vaļņi, paugurgrēdas un paugurmasīvi, iegareni pauguri un to virknes. Šim reljefa tipam raksturīga savstarpēji paralēla iegareno formu un tās atdalošo ieplaku orientācija. Vietām iezīmējas glaciostrukturālie gala morēnu vaļņi (starp Kalējiem, Veselavu un Raunu), izteiksmīgi ledāja starpmēļu stūra masīvi (uz ziemeļiem no Nītaures) un marginālās nogāzes.
Džošs Smits
Džošs Smits (en; dzimis ) ir profesionāls amerikāņu basketbolists, spēlē spēka un vieglā uzbucēja pozīcijā. Pašlaik (2013) pārstāv NBA klubu Atlantas "Hawks", kurā aizvadījis visu profesionāļa karjeru.
Mežoles pauguraine
Hidrogrāfija
Mežoles pauguraine sākas un to atūdeņo daudzas Gaujas baseina upes — Palsa, Rauza, Rauna, Raunis, Amata, Līgatne u.c., tikai pašā rietumu daļā Mērgupe un Zaube pieder pie Lielās Juglas baseina. Upēm raksturīgs liels relatīvais kritums līdz 10 m/km, un tās augstienes nogāzē izveidojušās dziļas, vietām terasētas ielejas (Rauna, Raunis, Amata u.c.). Toties upju augštecēs ielejas ir maz izteiktas.
Tukuma rajons
Tukuma rajons bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Kurzemē un Zemgalē un robežojās ar Talsu rajonu, Kuldīgas rajonu, Saldus rajonu, Dobeles rajonu, Jelgavas rajonu, Rīgas rajonu un Rīgas līci.
Mežoles pauguraine
Hidrogrāfija
Mežoles paugurainē ir diezgan daudz samērā nelielu ezeru, kas atrodas gan starppauguru ieplakās, gan subglaciālajās iegultnēs. Daudz ezeru ir Drustu apkaimē un uz ziemeļiem no Dzērbenes. Daļa ezeru aizauguši, pārpurvojušies, bet plašu purvu masīvu nav. Vairākumā gadījumu aizaugušo ezeru vietās ir mazi zemie purviņi. Vienīgi Mežoles pauguraines austrumu daļā Rauzas augšteces apvidū, tās pietekas Lipsas baseinā ir daži lielāki zemie purvi kā piemēram, Baltais purvs un augstie purvi kā Krievu purvs.
Tukuma rajons
Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Tukuma apriņķis tika pārdēvēts par Tukuma rajonu. 1952. - 1953. gadā Tukuma rajons ietilpa Liepājas apgabalā. 1959. gadā Tukuma rajonam tika pievienots Kandavas rajons. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Tukuma rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.
2008. gada vasaras olimpiskās spēles (10. diena)
Desmitajā Pekinas olimpisko spēļu dienā sacensības norisināsies 20 sporta veidos un tiks sadalīti 18 medaļu komplekti.
Tukuma rajons
Ciemi
Aizdzires - Degoles - Džūkstes - Engures - Irlavas - Jaunpils - Jaunsātu - Lapmežciema - Lestenes - Matkules - Pūres - Sēmes - Slampes - Smārdes - Tumes - Vānes - Viesatu - Zantes - Zemītes - Zentenes
2008. gada vasaras olimpiskās spēles (10. diena)
Basketbols
Spēles aizvadīs vīriešu komandas
Bokss
Sacīkstes sākas 14:00
Tukuma rajons
Pagasti
Degoles pagasts - Džūkstes pagasts - Engures pagasts - Irlavas pagasts - Jaunpils pagasts - Jaunsātu pagasts - Lapmežciema pagasts - Lestenes pagasts - Pūres pagasts - Sēmes pagasts - Slampes pagasts - Smārdes pagasts - Tumes pagasts - Vānes pagasts - Viesatu pagasts - Zantes pagasts - Zentenes pagasts
Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu" un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu" 2009. gada 1. jūlijā Tukuma rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti
2008. gada vasaras olimpiskās spēles (10. diena)
Daiļlēkšana
Sacīkstes sākas 14:00
Futbols
Sacīkstes aizvadīs sieviešu komandas
Galda teniss
Sacīkstes sākas 5:00
Sacīkstes sākas 14:30
Jāšana
Sacīkstes sākas 14:15
Kanoe airēšana
Sacīkstes sākas 10:30
Lauka hokejs
Sacīkstes aizvadīs sieviešu komandas
Riteņbraukšana
Sacīkstes sākas 11:30
Rokasbumba
Spēles aizvadīs vīriešu komandas
Sinhronā peldēšana
Sacīkstes sākas 10:00
Svarcelšana
Sacīkstes sākas 10:30 un 14:00
Triatlons
Sacīkstes sākas 5:00
Ūdenspolo
Spēles aizvadīs vīriešu komandas
Vieglatlētika
Sacīkstes sākas 4:00
Sacīkstes sākas 14:00
Vingrošana
Sacīkstes sākas 13:00
Volejbols
Spēles aizvadīs vīriešu komandas
Pludmales volejbols
Sacīkstes sāksies 5:00 un 15:00
Skatīt arī
Pekinas olimpisko spēļu kalendārs
Otvocka
Otvocka - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē Vislas labajā krastā, 25 kilometrus uz DA no Varšavas.
Apbūvē raksturīga pilsētas iedzīvotāja, glenotāja un arhitekta Mihala Elviro Andriolli (Michał Elwiro Andriolli) radītā svidermajera (Świdermajer) arhitektūra. Pilsētā atrodas atomenerģētikas institūts. 1958. gadā šeit tika palaists ekspluatācijā pirmais poļu kodolreaktors - Reaktor Ewa, mūsdienās daļēji demontēts.
Pirms Otrā pasaules kara šeit dzīvoja vēlākā ebreju glabēja Irēna Sendlere. Otvockā mūža pēdējos gadus dzīvoja ebreju folkloras pētnieks S. Anskis.
Sports Latvijā
Latvijā ir profesionālas hokeja, basketbola un futbola līgas. Latvijas hokeja izlase ir piedalījusies četrās Olimpiskajās spēlēs un visos Pasaules čempionātos augstākajā divīzijā kopš 1997. gada. Spēcīgākajā hokeja līgā — NHL, līdz 2008. gadam, bija spēlējuši jau 14 latvieši hokejisti. 1996. gadā prestižāko balvu hokejā Stenlija kausu (to pasniedz NHL uzvarētājkomandai) kopā ar Kolorādo "Avalanche" izcīnīja Sandis Ozoliņš. Latvijas futbola izlase piedalījās 2004. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Spēcīgākajā basketbola līgā — NBA ir spēlējuši septiņii latviešu basketbolisti — Gundars Vētra, Kristaps Porziņģis, Dāvis Bertāns, Anžejs Pasečņiks, Rodions Kurucs, Dairis Bertāns un Andris Biedriņš. Vētra nospēlēja 13 spēles 1993. gadā, bet Biedriņš NBA, līdz 2008. gadam, bija nospēlējis jau 2 sezonas. Kristaps Porziņģis vēl šobrīd spēlē NBA klubā Dalasas "Mavericks" un Dāvis Bertāns Vašingtonas "Wizards". Rīgas hokeja komanda Rīgas "Dinamo" 2008. gadā tika atjaunota un uzsāka cīņu par Gagarina kausu Kontinentālajā hokeja līgā.
Tenisā veiksmīgākie latviešu sportisti ir Aļona Ostapenko un Ernests Gulbis. Latvijā ir arī daudzi veiksmīgi bobsleja, kamaniņu un skeletona braucēji, kas izcīnījuši olimpiskās medaļas.
Kopš neatkarības atjaunošanas, Latvija vasaras olimpiskajās spēlēs, sākot ar 1992. gadu, kopumā ir izcīnījusi 14 medaļas, tostarp divas zelta medaļas, arī ziemas olimpiskajās spēlēs Latvija izcīnījusi zelta, sudraba un bronzas medaļas. Kopumā, ieskaitot sportistus, kuri bija iekļauti Krievijas Impērijas un PSRS komandu sastāvā, Latvija vasaras olimpiskajās spēlēs ir ieguvusi 68 medaļas (tostarp 17 zelta) un ziemas olimpiskajās spēlēs 10 medaļas (tostarp 3 zelta). Pirmā Olimpiskā čempione Latvijas sporta vēsturē un zelta medaļas ieguvēja bija šķēpmetēja Inese Jaunzeme, 1956. gada vasaras olimpiskās spēlēs Austrālijas pilsētā Melburnā. 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, Ķīnas pilsētā Pekinā, Māris Štrombergs, triumfēja BMX riteņbraukšanā. Vēl no Latvijas sportistiem otro vietu un sudraba medaļu izcīnīja šķēpmetējs Ainārs Kovals, bet bronzas medaļu spēja izcīnīt svarcēlājs Viktors Ščerbatihs.
Basketbols
Latvijā ir senas basketbola tradīcijas. Latvija uzvarēja pirmajā Eiropas čempionātā 1935. gadā, un 1937. gada čempionāts notika Latvijā.
Padomju laikos vīriešu komanda ASK Rīga dominēja padomju līgā piecdesmitajos, un sešdesmitajos gados, uzvarot vairākus PSRS čempionu titulus, kā arī trīs reizes uzvarot Eiropas Čempionu kausā — 1958., 1959. un 1960. gadā. 1960. gada olimpiskajās spēlēs četri latvieši — Jānis Krūmiņš, Valdis Muižnieks, Cēzars Ozers un Maigonis Valdmanis spēlējot PSRS izlasē izcīnīja sudraba medaļas. Sieviešu komanda TTT Rīga bija ļoti veiksmīga septiņdesmitajos un astoņdesmitajos gados, izcīnot Eiropas Čempionu kausu 18 reizes, vairāk nekā jebkura cita komanda jebkādā sporta veidā. 2,12 metrus garā Uļjana Semjonova bija komandas labākā spēlētāja. Viņa arī bija svarīga PSRS izlases sastāvdaļa, uzvarot 2 Olimpiskajās spēlēs un 3 Pasaules čempionātos. Astoņdesmitajos gados ļoti labi spēlēja Valdis Valters, kurš PSRS izlasē 1981. gadā ieguva zelta medaļu Eiropas čempionāts, viņš tika atzīts arī par turnīra vērtīgāko spēlētāju. Diemžēl Olimpiskajās spēlēs viņam nesanāca piedalīties, jo 1984. gadā PSRS tās boikotēja. Toties pēc četriem gadiem — 1988. gadā olimpisko zeltu ieguva Igors Miglinieks.
1992. gada Olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā lielu ažiotāžu izraisīja Igora Miglinieka un Gundara Vētras lēmums spēlēt nevis Latvijas, bet gan NVS olimpiskajā basketbola komandā. Latvijas izlase, spēlējot bez viņiem, nekvalificējās Olimpiskajām spēlēm. Līdz šim veiksmīgākais turnīrs atjaunotajai Latvijas izlasei bija 2001. gada Eiropas čempionāts, kur tā izcīnīja augsto 8. vietu. Kaspars Kambala bija labākais izlases spēlētājs šajā turnīrā. Deviņdesmitajos gados Latvijas līgā un čempionātā dominēja Brocēni, vēlāk BK Ventspils. 2006. gadā BK Ventspils kļuva par septiņkārtējiem Latvijas līgas čempioniem.
Gundars Vētra kļuva par pirmo latvieti, kas spēlēja NBA, kad 1993. gadā viņš aizvadīja 13 spēles Minesotas "Timberwolves" sastāvā. 2004. gada NBA draftā ar kopējo 11. numuru tika draftēts cits latvietis — Andris Biedriņš —, viņu izvēlējās Goldensteitas "Warriors" un šajā komandā viņš nospēlēja astoņas sezonas. Viņš bija jaunākais spēlētājs NBA 2004.—2005. gada sezonā.
2015. gada Eiropas čempionāta apakšgrupu turnīri notika Rīgā, Latvijas izlase ieguva astoto vietu, bet 2017. gada Eiropas čempionātā Latvijas izlase izcīnīja piekto vietu.
Bobslejs
Jau kopš laika, kad PSRS sāka apgūt bobsleju, tajā nozīmīga loma bija latviešiem. Siguldā tika uzcelta bobsleja/kamaniņu/skeletona trase, kas gan neatbilst pašreizējiem noteikumiem, un tajā nedrīkst braukt ar četrinieku kamanām.
1984. gada Olimpiskajās spēlēs Zintis Ekmanis izcīnīja bronzas medaļu divniekos. Nākamajā gadā viņš uzvarēja arī Eiropas čempionātā divniekos. 1988. gada Olimpiskajās spēlēs bobslejā dominēja Jānis Ķipurs, divniekos uzvarot, bet četriniekos izcīnot bronzas medaļu. 1984. gadā Ķipurs izcīnīja zelta medaļu Eiropas čempionātā divniekos. 1999. - 2000. gada sezonā Pasaules kausa izcīņas kopvērtējumā 2. vietu izcīnīja Sandis Prūsis, bet 2003. gadā Prūsis kļuva par Eiropas čempionu četriniekos. Nesaskaņu dēļ 2003. - 2004. gada sezonā Prūsis vairs nestartēja, bet viņa vietu aizpildīja Jānis Miņins. 2004. gadā Miņins uzvarēja Pasaules junioru čempionātā gan divniekos, gan četriniekos.
2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos bobsleja četriniekos Oskars Melbārdis/Daumants Dreiškens/Arvis Vilkaste/Jānis Strenga ieguva zelta medaļas. Bobsleja divniekos Oskars Melbārdis/Daumants Dreiškens ieguva bronzas medaļas.