cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome
Delegātu izvirzīšana
Tādās pašās proporcijās un skaitā izvirzīja 24 delegātus Igaunijas Zemes sapulcei. Sāmsalas apgabala vadību aicināja nosūtīt 5 delegātus (pa vienam no bruņniecības, muižniecības, draudžu vecākajiem, garīdzniecības, un Ārensburgas). Arī no Rīgas pilsētas uzaicināja 5 pārstāvjus.
Izveidošana
Lai izlemtu Vācijas okupēto teritoriju valstisko kārtību, 1918. gada 12. aprīlī Rīgā izveidoja Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienoto Zemes padomi, kuras sastāvā bija 35 vācbaltieši, 13 igauņi und 10 latvieši. Pilns sastāvs atrodams tā laika presē. Zināms, ka padomes sastāvā citu starpā bija:
Kā Apvienotās Zemes padomes latviešu tautības pārstāvji minami:
Afanasijs Ordins-Naščokins
Afanasijs Ordins-Naščokins (ru, ap 1606—1680) bija Krievijas caristes diplomāts, Kokneses vaivads Otrā Ziemeļu kara laikā (1656—1661). Parakstīja pret Zviedriju vērstu Krievijas caristes militārās savienības līgumu ar Kurzemes un Zemgales hercogu Jēkabu (1656).
Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome
Neatkarības atzīšana
Ar 1918. gada 27. augusta Berlīnes papildvienošanos Padomju Krievija galīgi atteicās no tiesībām uz Baltijas provincēm. Tajā pašā dienā Vācija izveidoja Baltijas zemju militāro pārvaldi, ko sadalīja provinciālpārvaldes apgabalos, jeb kantonos: Igaunijas (Estland), Sāmsalas (Gouv. Ösel), Ziemeļlivonijas (Dienvidigaunijas), Dienvidlivonijas (Vidzemes), Rīgas (Gouv. Riga), Kurzemes (Gouv. Libau) un Latgales (Letgallen).
Plūksnainā īskāje
Plūksnainā īskāje (la) ir suga graudzāļu dzimtā, kura ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā.
Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome
Neatkarības atzīšana
1918. gada 22. septembrī Vācijas ķeizars Vilhelms II, pamatojoties uz 27. augusta Berlīnes papildvienošanās 7. pantu, uzdeva valsts kancleram grāfam fon Hertlingam informēt Vidzemes, Igaunijas, Rīgas un Sāmsalas Apvienoto zemes padomi, ka Vācijas impērija atzīst Baltijas zemes par no Krievijas varas brīvu un patstāvīgu apgabalu. 19. un 20. oktobrī Rīgas pilī notika Vidzemes, Igaunijas, Rīgas un Sāmsalas apvienoto Zemes padomju pastāvīgās komisijas sēde, kurā tika pieņemti sekojoši lēmumi:
Plūksnainā īskāje
Augs veido dažāda lieluma grupas auglīgos sausieņu mežos, izcirtumos, kā arī krūmājos.
Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome
Neatkarības atzīšana
Pēc Andreja Krastkalna ierosinājuma Vācijas valsts kancleram tika nosūtīta telegramma ar lūgumu neatvilkt līdz turpmākam laikam no Latgales karaspēku un neizdot simtiem tūkstošiem Latgales iedzīvotāju lielinieku patvarībām. Nobeigumā Krastkalns uzdevis sapulcei jautājumu, vai sapulce grib atzīt latviešu valodai pilnīgas līdztiesības valdībā, skolās, tiesās un visās atklātās iestādēs un latviešu tautas piedalīšanos valdībā u.t.t. saskaņā ar jau sen izteikto paritātes principu. Sapulce esot devusi uz minēto jautājumu vienbalsīgu pozitīvu atbildi.
Plūksnainā īskāje
Apraksts
Plūksnainā īskāje ir daudzgadīgs, 50-120 cm garš lakstaugs, kuram ir garš, ložņājošs saknenis. Augs ceru neveido, tam ir stāvs stiebrs un stingras, gaišzaļas, 1-1,5 cm platas lapas. Lapas maksts kaila. Ziedkopa ir stāva (retumis tikai galā mazliet nolīkst). Ziedkopu veido 8-15 vārpiņas, kas ir sakopotas uz īsa kātiņa 2 rindās 8-15 cm garā vārpveida ziedkopā. No ziedkopas ass vārpiņas atstāv horizontāli (ziedēšanas sākumā slīpi augšup). Gan vārpiņas, gan zieda plēksnes ir nevienāda garuma. Auglis ir sīks, plakans, plēksnēs ieslēgts grauds. Zied jūnijā, jūlijā.
Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome
Baltijas valsts pasludināšana
1918. gada 5. novembrī Apvienotā Zemes padome Rīgā paziņoja par Apvienotās Baltijas hercogistess nodibināšanu. Apvienotās zemes padomes sēde 7. novembrī Rīgā izveidoja Baltijas Reģentu padomi (Baltischer Regentsschaftsrat), kurai bija uzticēts pārstāvēt Baltijas hercogisti uz ārlietās un pieņemt pagaidu rīkojumus ar likumu spēku, kā arī tos īstenot. Tajā ietilpa
Afanasijs Ordins-Naščokins
Dzīvesgājums
Dzimis apmēram 1605. gadā Opočkā. Pleskavā apguva matemātiku, vācu, poļu un latīņu valodas. 1642. gada kļuva par diplomātu, atbalstīja pret Zviedriju vērstas Krievijas un Polijas-Lietuvas kopvalsts savienības izveidi.
Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome
Baltijas valsts pasludināšana
Vienlaikus ar Reģentu padomi izveidoja Baltijas Zemes komiteju (Baltisches Landesausschuß) no 60 locekļiem Eduarda fon Delingshauzena vadībā, kurā ietilpa arī 10 reģenti. Latviešu pārstāvji bija K. M. Lejiņš, P. Lejiņš, K. Pēkšēns, E. Laube, A. Ģīmis, ģenerālmajors J. Plūme, draudzes vecākais Pēteris Treija un citi.
Pēc Latvijas Republikas neatkarības pasludināšanas, Baltijas hercogistes Reģentu padome 18. novembrī pasludināja, ka Igaunijas un Latvijas valstu atzīšanai jānotiek miera konferencē ar nosacījumu, ja tiek ņemtas vērā visu iedzīvotāju grupu un tautību intereses. Taču vēl 10 dienas vēlāk tā pieņēma lēmumu par savas pastāvēšanas beigām.
Afanasijs Ordins-Naščokins
Dzīvesgājums
Otrā Ziemeļu kara sākumā 1656. gadā parakstīja sadarbības līgumu ar hercogu Jēkabu. Kad Krievijas cars Aleksejs Mihailovičs ieņēma Kokneses pili, Afanasijs Ordins-Naščokins tika iecelts par Kokneses vaivadu ar uzdevumu Rīgas ieņemšanai un karaspēka apgādei ierīkot kuģu būvētavu Kokneses ostā. Ar Kurzemes amatnieku palīdzību uzbūvētie kuģi veidoja pirmo krievu flotili Baltijas jūras baseinā. Koknesi pārdēvēja par cara dēla Dmitrija pilsētu (ru)
Pēc kara beigām Ordins-Naščokins tika iecelts par Pleskavas vaivadu, 1667. gadā piedalījās Andrusovas pamiera sarunās ar poļiem. Pēc Krievijai veiksmīgajām sarunām viņu paaugstināja bajāru kārtā un iecēla par Krievijas ārlietu (Посольский приказ) vadītāju. Viņš veicināja Krievijas manufaktūru dibināšanu pēc Kurzemes parauga, piedāvāja dot pilsētām pašvaldību tiesības, reformēt armiju, izveidot kara floti. 1671. gadā Afanāsijs Ordins-Naščokins atstādināja valsts dienestu un mūža pēdējos gadus viņš ar mūka Antonija vārdu pavadīja Kripeckas klosterī (Крыпецкий монастырь) pie Pleskavas.
Piemiņa
Krievijas ārlietu resora vadītāja Ordina-Naščokina skulptūra atrodama monumentā "Tūkstošgadīgā Krievija" Novgorodā (1862).
Kohrena gambīts
Kohrena gambīts ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 Zg8-f6 3. Zf3xe5 d7-d6 4. Ze5xf7 Ke8xf7'''.
Stratēģiskā ideja
Atklātnes stratēģiskā ideja ir par figūras upura cenu radīt bandinieku centru, kurš ierobežo melnu figūru attīstību un nodrošina telpisku pārsvaru. Bandinieku aizsegā baltie mobilizē savas figūras un gatavo bandinieku uzbrukumu.
Variants 5. d2-d4
Spēcīgākais gājiens, to piedāvājis D. Bronšteins un tālāk izstrādājis A. Vītoliņš.
Variants 5. Zb1-c3 ?!
Pēc 5. ... Dd8-e8 pārsvars melnajiem.
Saki Kumagai
Saki Kumagai (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Artūrs Bērziņš
Artūrs Bērziņš var būt:
Burtnieks (mitoloģija)
Burtnieks (lt) baltu reliģijā ir tautas rakstu zīmju un teiku pārzinātājs, dziesminieks, zintnieks, nodarbojas ar buršanu un zīlēšanu.
Vēsture
Burtnieki lietuviešu un latviešu mitoloģijā saukti par būrējiem, burvjiem, apvārdotājiem, savaldzinātājiem. Burtnieki spējuši pareģot nākotni, iegriežot kokā, akmenī vai citā materiālā rakstu zīmes vai arī zīlējot pēc šīm iegrieztajām zīmēm. Burtnieki attēloti galvenokārt kā veci vīri ar gariem matiem un garām bārdām, dažkārt gariem nagiem. Burtniekiem piemitusi spēja pārvērsties, kā arī pārvērst citus par dzīvniekiem, galvenokārt vilkiem, vilkačiem, kā arī spēja ietekmēt dabu, izklīdinot mākoņus un novirzot lietu. Burtnieki spējuši gan kaitēt cilvēkiem un mājdzīvniekiem, uzsūtot slimības un pat nāvi, gan arī palīdzēt, dziedinot, zīlējot nākotni, sasaucot kopā un aizvedot prom čūskas, peles un citus kaitēkļus, atrodot nozagtas lietas, noķerot zagļus. Lietuviešu teikās burtnieki biežāk ir nevis zemnieki, bet kareivji, muzikanti, meistari, dzirnavnieki un ubagi, bet pēc tautības parasti prūši, latvieši, krievi, ungāri, čigāni, ebreji. Burtnieki savas zināšanas turējuši noslēpumā, bet pirms nāves nodevuši tālāk vecākajam vai jaunākajam bērnam.
Vārda cilme
Humanitāro zinātņu pasniedzējs Reinis Cukurs savā 1930. gada zinātniskajā publikācijā „Burtnieku ezers un tā upes” skaidro, ka vārds „burtnieks”, kā arī Burtnieku ezera nosaukums cēlies no vārda „burt” un nozīmē Būrēju jeb Burvju ezeru. Johans Gotfrīds Arnts norāda uz seno nosaukumu Bur ezers, kur vārds „bur” ir radniecīgs vārdam „burt”. Atbilstoši latviešu tautas folklorai, Burtnieku ezera tuvumā, kā arī ap Zilo kalnu dzīvojuši gudrībām sevišķi apdāvināti priesteri un dziesminieki, kuriem bijušas pazīstamas tautas rakstu zīmes, kas sauktas par „burtiem”. Burtnieki šīs rakstu zīmes izmantojuši ne tikai buršanai, bet gan vairāk zināšanu un ziņu pierakstīšanai.
Latviešu vārdam burtnieks līdzīgs vārds ir gan lietuviešu burtininkas, gan iespējams bijis arī senprūšiem, ko apliecina Austrumprūsijas vāciešu lietotie vārdi Burten, Burtininker ar nozīmi zīlnieks, burvis, vārdotājs. Prūsijas hronists Matiass Pretorijs savā latīņu valodas rakstā 17. gadsimta sākumā min prūšu zīmju tulkotājus burtones.
Vietvārdos un nosaukumos
Ar burtnieka vārdu saistītas vairākas apdzīvotas vietas un vietvārdi Latvijas teritorijā. Burtnieka ezers, kā arī apdzīvota vieta Burtnieki Burtnieku novada Burtnieku pagastā. Ciems Burtnieki Ventspils novada Tārgales pagastā. Ciems Burtnieki Tukuma novada Lestenes pagastā. Deviņās Latvijas pilsētās un trīs novadu apdzīvotās vietās atrodas Burtnieku iela.
Augusts Dombrovskis 1908. gadā Vecmīlgrāvī uzcēla Latvijā pirmo inteliģences jaunrades un atpūtas namu, kuru nosauca par Burtnieku māju
Kultūrā un mākslā
Laimdotas tēvs Burtnieks un viņa nogrimusī pils Burtnieku ezera dibenā attēlota Raiņa vēsturiskajā lugā „Uguns un nakts” un Andreja Pumpura tautas nacionālajā varoņeposā „Lāčplēsis”, kurā Koknesis un Lāčplēsis Burtnieka pilī pie Burtnieka ezera mācās burtnieku senos rakstus un teikas.
Gadi aizgāja. Atgadījumi tuvāki veda
Lielisko pārmaiņu sadzīvē Baltijas mierīgā zemē.
Burtnieku pilī mācījās Lāčplēs's ar Koknesi krietni
Visās kareivju rīcībās, daudzās gudrības ziņās;
Arī Burtnieku vecajos rakstus jaunekļi paši
Šķirstīja tanīs. Viņam tur atvērās avoti dziļi,
Pauzdami cilvēka mūžu pasaulē; pilnību, galā
Nīcību, pēdīgi atpakaļ iešanu lielajos garos.
Taču tam bija sevišķis iemeslis Burtnieka pilī
Dzīties, ka krietnajos darbos panāktu augstāko mērķi.
Zilajā zīļu lentīte; kuru pie cepures nesa,
Darīja brīnumus. Stabradzes meitiņu atrada Lāčplēs's
Burtnieka pilī. Laimdota bija tā miesīga meita!
Mīlība dedzīga radījās drīzi jaunekļa sirdī.
Vakaros viņi staigāja Burtnieku ezara malā;
Laimdota stāstīja tam par ezarā grimušu pili
Un par daudz citām dīvainām veco Burtnieku teikām.
Lauris Blaus
Lauris Blaus (dzimis ) ir latviešu basketbolists un treneris, spēlē centra pozīcijā, bijis Latvijas izlases dalībnieks. L. Blaus kļuvis par Latvijas Basketbola līgas čempionu divas reizes — 2013. gadā Rīgas VEF sastāvā un 2016. gadā "Valmiera/Ordo" rindās. Spēlētāja karjeras beigu posmā pievērsies arī trenera darbam. 2023. gadā L. Blaus ir BK Latvijas Universitāte treneris un spēlētājs.
Karjera
Jaunatnes vecumā trenējies un spēlējis LJBL "Ķeizarmeža" basketbola sistēmā.
2011. gadā piedalījies LBL Visu zvaigžņu spēlē, kurā 15 minūtēs guva 9 punktus.
2007. gada Eiropas U-18 vecuma čempionātā Latvijas izlases sastāvā izcīnīja bronzas medaļas. Spēlējis arī Latvijas U-20 izlasē. Latvijas pieaugušo izlases sastāvā debitējis, kuru pārstāvēja četrās pārbaudes spēlēs, gūstot 12 punktus.
Jaunā čigāniete
"Jaunā čigāniete" ir 1870. gadā gleznota Kārļa Hūna glezna. Tā atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja kolekcijā.
Glezna tapusi 1870. gada vasarā, kad Hūns pēc dalības Parīzes Salonā devās uz Normandiju un pēc tam uz Beļģiju, kur šī glezna varētu būt tapusi.
Pārsla
Pārsla var būt:
Mohendžodaro
Mohendžodaro (ur, sd — ‘mirušo pakalns’) bija viens no nozīmīgākajiem Indas ielejas civilizācijas centriem. Mūsdienās tas atrodas Sindas provincē, Pakistānā.
Pilsēta tika uzbūvēta aptuveni 2600. gadā p. m.ē. Šī ir viena no senākajām lielajām apdzīvotajām vietām pasaulē. Mohendžodaro cilvēki pameta 19. gadsimtā p. m.ē. un tikai mūsu ēras 1922. gadā to atklāja no jauna (to paveica indietis Rakalds Bandopadhjajs).
1980. gadā Mohendžodaro tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
SKEMA Business School
SKEMA Business School ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Lillē, Sirēnā, Sophia Antipolis, Sudžou, Roli, Beluorizonti un Keiptaunā. SKEMA Business School dibināta 2009. gadā.
Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, EQUIS un AACSB standartiem. Skolas absolventu vidū ir tādi ievērojami uzņēmēji un politiķi kā Nexity izpilddirektors Alain Dinin, Microsoft izpilddirektors Jean-Philippe Courtois.
Tijana Boškoviča
Tijana Boškoviča (sr; dzimusi ) ir serbu volejboliste, turku kluba Edžzadžibaši un Serbijas izlases diagonālā uzbrucēja.
Biogrāfija
Tijana Boškoviča piedzima 1997. gada 3. martā Bosnijas un Hercegovinas Serbu Republikas pilsētā Trebiņē. Spēlēt volejbolu sāka jau agrā bērnībā, desmit gadu vecumā viņa pārcēlās uz pastāvīgu dzīvi Bilečā un kļuva par vietējā sieviešu volejbola kluba Херцеговац jauniešu komandas dalībnieci. 2010. gadā viņa iekļuva kluba pirmajā komandā un vienu sezonu spēlēja Bosnijas un Hercegovinas čempionātā. Tad viņa pārcēlās uz Serbiju un no 2011. līdz 2015. gadam pārstāvēja Serbijas klubu "Partizan Vizura" no Belgradas, un galu galā pieņēma Serbijas pilsonību.
Serbijas nacionālas izlases pamatsastāvā Boškoviča debitēja 2014. gada Pasaules čempionātā Itālijā. Serbija veiksmīgi pārvarēja turnīra pirmo etapu, ieņemot otro vietu grupā, bet turnīra otrajā etapā astoņu komandu konkurencē ieguva ceturto vietu un tālākai dalībai čempionātā nekvalificējās. 2014. un 2015. gadā viņas kluba komanda uzvarēja Serbijas čempionātā. 2015. gada Eiropas jaunatnes čempionātā (volejbolistēm līdz 19 gadu vecumam) viņa tika atzīta par turnīra vērtīgāko spēlētāju.
Pirmais lielais panākums pieaugušo starptautiskā līmenī Tijanai Boškovičai bija 2015. gadā, kad viņa pievienojās turku klubam "Edžzadžibaši" no Stambulas. Šajā sezonā viņa izcīnīja sudraba medaļu Pasaules kausa izcīņā Japānā, kur Serbija zaudēja tikai Ķīnas Tautas Republikas komandai. Vēlāk viņa savam panākumu sarakstam pievienoja vēl vienu bronzas medaļu, kas tika iegūta Eiropas čempionāta Beļģijā un Nīderlandē. Pusfinālā serbietes ar rezultātu 1:3 zaudēja Krievijas komandai, bet spēlē par trešo vietu ar 3:0 uzvarēja Turciju.
Pateicoties vairākiem veiksmīgiem startiem, Boskoviča ieguva tiesības aizstāvēt valsts godu 2016. gada vasaras olimpiskās spēles Riodežaneiro, no kuras vēlāk atveda sudraba medaļu — Serbijas volejbolistēm izdevās sasniegt finālu, kurā tās zaudēja Ķīnas valstsvienībai.
2017. gadā Serbijas komanda uzvarēja Eiropas čempionātā un Eiropas volejbola konfederācija Boskoviču atzina par 2017. gada Eiropas labāko spēlētāju.
Brīdagas luterāņu baznīca
Brīdagas evaņģēliski luteriskā baznīca, arī Lielsalacas brāļu draudzes nams ir Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīcas dievnams, kas atrodas Limbažu novada Viļķenes pagasta Brīdagā.
Brāļu draudzes lūgšanu nams tika uzcelts 1879. gadā. 1939. gadā lūgšanu nama vietā tika celta baznīca, tomēr 1940. gada padomju okupācijas rezultātā celtniecība tika pārtraukta. Kopš 1963. gada šeit vienreiz mēnesī notika dievkalpojums un dažkārt baznīca pildīja kapličas funkcijas. 2009. gadā iesvētīta atjaunotā baznīca.
Blakus atrodas Brīdagas kapsēta, kur apbedīti Ķirbižu muižas īpašnieki Aderkasi.
Goscino
Goscino ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē.
Vēsturiski līdz Otrajam pasaules karam, kad tā atradās Vācijas sastāvā, apdzīvotā vieta bija pazīstama arī ar vācisko nosaukumu Grosjestina.
Žagatu klints
Žagatu klints ir aizsargājams ģeoloģisks un ģeomorfoloģisks dabas piemineklis Smiltenes novada Virešu pagastā aizsargājamo ainavu apvidus Ziemeļgauja teritorijā. Izveidojies Gaujas upes kreisajā krastā lejpus valsts autoceļa A2 (Rīga — Sigulda — Igaunijas robeža (Veclaicene)) tiltam pār Gauju.
Izveidojies devona dolomīta atsegums aptuveni 5 metrus augstumā un 125 metru garumā. Dolomīta klintij redzami atsevišķu slāņu kritumi Gaujas tecējuma virzienā, vietām sastopams krams. Klintis ainaviski pievilcīgas, jo nav aizaugušas.
Pjetro Maskanji
Dzīves laikā radījis 15 operas, opereti, vairākus orķestra un vokālos darbus, kaut arī neviens no šiem darbiem nespēja konkurēt ar Maskanji pirmo operu. Darbojies arī kā diriģents un mūzikas padagogs.
Miltonkīnza
Cilvēki
Miltonkīnzā dzimuši:
Sadraudzības pilsētas
Miltonkīnzai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsetām:
Karīna Kapura
Karīna Kapura (Kareena Kapoor; dzimusi ) ir indiešu aktrise, filmējas Bolivudas filmās.
Viņa ir aktieru Randīra Kapura un Babitas meita, Randīrs Kapurs ir no ievērojamās Kapuru ģimenes, vairāki tās pārstāvji ir bijuši veiksmīgi aktieri, režisori. Kapura ir filmējusies dažāda žanra filmās, saņēmusi sešas Filmfare balvas (hindu kinoindustrijas "Oskars"). Kino debitējusi 2000. gadā ar lomu filmā Refugee. Kopš tā laika ir tēlojusi tādās filmās kā Asoka (2001), Kabhi Khushi Kabhie Gham... (2001), Chameli (2004), Dev (2004), Omkara (2006), Jab We Met (2007), 3 Idiots (2009), kas ir visu laiku ienesīgākā Bolivudas filma.
Hoan Suan Thaņhjeta
Hoan Suan Thaņhjeta (vi; dzimusi 1985. gadā) ir Vjetnamas starptautiskā meistare šahā (2005).
Biogrāfija
2004. gadā bijusi otrā Vjetnamas sieviešu šaha čempionātā. Pārstāvējusi Vjetnamu Pasaules šaha olimpiādē 2004. gadā. 2005. gadā uzvarējusi Vjetnamas sieviešu šaha čempionātā. 2005. gadā izcīnījusi 3. vietu Pasaules šaha čempionātā sievietēm izcīņas cikla Āzijas zonas turnīrā un ieguvusi tiesības piedalīties Pasaules šaha čempionātā sievietēm. Piedalījusies 2006. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējusi Sjui Juihua.
Par panākumiem turnīros FIDE 2005. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Zavens Andriasjans
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Septiņu gadu vecumā uzvarējis Armēnijas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā. Atkārtojis šo panākumu vēl 1998. un 1999. gadā, turklāt abos turnīros uzvarot visus savus pretiniekus. Vēlākajos gados turpinājis krāt uzvaras Armēnijas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. Četrpadsmit gadu vecumā pēdējo reizi uzvarējis Armēnijas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, bet pēc tam pārtraucis piedalīties šajos turnīros.
2005. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā, turklāt tajā pašā gadā uzvarējis arī šīs grupas jauniešu Eiropas ātrā šaha čempionātā, kā arī bijis pirmais Maskavas starptautiskā šaha festivāla Aeroflot Open B turnīrā. 2006. gadā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā un uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā.
2010. gada novembrī uzvarējis Krievijas kausa izcīņā šahā, finālā pieveicot Artjomu Timofejevu. 2012. gadā bijis otrais Armēnijas šaha čempionātā aiz Hranta Melkumjana. 2012. gada decembrī dalījis pirmo vietu Groningenas starptautiskajā šaha festivālā. 2016. gadā uzvarējis Armēnijas šaha čempionātā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2005. gadā Andriasjanam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2006. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Rūsiņš Rozīte
Rūsiņš Rozīte (1943—1978) bija latviešu mākslinieks, viens no spilgtākajiem 1960. gadu mākslas personībām, minimālists. Strādājis glezniecībā, grafikā, scenogrāfijā un noformējis grāmatas.
Biogrāfija
1961. gadā pabeidzis Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu. Mākslas akadēmijā studēja grafiku. Ietekmējies no Edgara Iltnera, Jāņa Pauļuka un Borisa Bērziņa. Mākslas akadēmijas studiju laikā Rūsiņš Rozīte īpaši pētīja oforta tehnikas iespējas. 1966. gadā piedalījās 6. jauno mākslinieku darbu izstādē, papildinājis zināšanas Maskavā un Polijā. Mākslas akadēmiju Rūsiņš Rozīte absolvēja 1967. gadā ar diplomdarbu — piecu ofortu ciklu "Latviešu strēlnieki", iegūstot kvalifikāciju "mākslinieks stājgrafiķis — pedagogs". Akadēmijas laikā tapusi lielformāta glezna "Karnevāls", kuras izpildījumā Rozītem pārmesta pārmērīgi liela ietekmēšanās no Jāņa Pauļuka. Pēc augstskolas pabeigšanas turpināja strādāt akadēmijā kā pasniedzējs, mācot zīmēšanu vakara sagatavošanas kursos, kā arī dažādās vietās (piem., VEF un Rīgas elektropiederumu rūpnīcā) lasīja lekcijas par mākslas žanriem un mākslas teoriju. 1970. gadu sākumā apmeklējis radošo nometni Gurzufā. 1976. gadā apmeklēja Senežu, PSRS Mākslinieku savienības jaunrades namu Piemaskavā.
Akadēmijas mācību laikā aizsākto interesi par ofortu Rūsiņš Rozīte turpināja arī vēlāk, papildinot to ar linogriezumu, kas ļauj attīstīt ģeometrisku līniju formas. Strādājis grāmatu noformēšanā un plakātu žanrā, tomēr neviens Rozītes plakāts nav saglabājies līdz mūsdienām. Strādājis J. Raiņa Akadēmiskajā dailes teātrī, veidojot drosmīgi eksperimentālu scenogrāfiju tādām izrādēm, kā, piem., Mati Unta „Kāda būsi, mana pasaule?”, Paula Putniņa „Kā dalīt zelta dievieti?” un Gunāra Priedes „Otīlija un viņas bērnu bērni”.
Glezniecībā Rūsiņu Rozīti raksturo centieni izslēgt jebkādas nevajadzīgas līnijas, studēt krāsu un formu iespējas, nereti veidojot abstraktus darbus. Rozīte bija viens no pirmajiem, kas pētīja ciparu formas.
Rūsiņa Rozītes dzīves pēdējos gadus aizēnoja smags alkoholisms. Rozīte gāja bojā negadījumā 35 gadu vecumā.
Izstādes
Pirmā Rūsiņa Rozītes personālizstāde notika 1969. gadā Dailes teātra telpās. Izstādi veidoja 11 eļļas gleznas, to starpā nosacīts cikls "Mākslinieka klusā daba", "Literāta klusā daba" un "Matemātiķa klusā daba" (šo ciklu papildināja arī jauktā tehnikā veidotā, bet izstādē neiekļautā "Vēsturnieka klusā daba").
1973. gadā Rīgas Traumatoloģijas un ortopēdijas zinātniski pētnieciskajā institūtā notika Rūsiņa Rozītes otrā personālizstāde.
No 1981. gada 26. novembra līdz 27. decembrim Mākslinieku namā tika sarīkota Rozītes piemiņas izstāde, kā arī iznāca mākslas zinātnieces Ingrīdas Burānes sastādīts katalogs.
2010. gadā "Rīgas Mākslas telpā" izstādē "UN CITI virzieni, meklējumi, mākslinieki Latvijā 1960-1984" tika izstādīta Rozītes glezna "Literāta klusā daba" (1968).
2013. gadā galerijā "Pegazs" tika rīkota viņa 70 gadu jubilejai veltīta izstāde "Ikars"; šajā gadā izstāde rīkota arī Ikšķiles novada pašvaldībā.
Ērgļu luterāņu baznīca (vecā)
Vecā Ērgļu evaņģēliski luteriskā baznīca bija Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atradās Madonas novada Ērgļu pagasta Ērgļos.
Pirmo baznīcu Ērgļos līdz ar Ēgļu pili uzcēla Engelbrehts fon Tīzenhauzens 1355. gadā. 1679. gadā tika uzbūvēts jauns mūra dievnams. 1696. gada bads, Lielais Ziemeļu karš un 1709. gadā Lielais mēris samazināja novada iedzīvotāju skaitu par 60% un baznīca panīka. 1864. gadā celtni atjaunoja un 24. maijā to iesvērtīja prāvests A. Debners. Baznīcā bija 180 sēdvietas. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā Ērgļu apkārtnē notika sīvas cīņas un baznīca tika sagrauta. Vēlāk drupu vietā uzcēla Latvijas Komunistiskās partijas komitejas ēku, bet mūsdienās šeit ir Madonas novada Ērgļu apvienības pārvalde.
2001.—2002. gada UEFA Čempionu līgas sezona
Par UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem devīto reizi kļuva Spānijas klubs Real Madrid, kas finālā uzvarēja Vācijas klubu Bayer Leverkusen ar rezultātu 1–2.
Pirmais grupu turnīrs
Pirmo reizi UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā piedalījās Celtic, Lille, Liverpool, Lokomotiv Moscow, Mallorca, Roma un Schalke 04.
Buļļupe (Sedas pieteka)
Buļļupe (arī Staizupe, augštecē — Balcerupīte, Spriņģupīte) ir Sedas kreisā krasta pieteka Valmieras novadā. Sākas no grāvju sistēmas Pupāju mežā dienvidaustrumos no Lizdēniem, plūst ziemeļrietumu virzienā pa Burtnieka līdzenumu. Upes gultne visā garumā pārrakta, iztaisnota. Lielākās pietekas ir Kančupe (12 km) un Ostermaņu strauts (7 km, labās). Upes vidustecē uzstādināti Aičas un Ķīļu dzirnavu ezeri. Upe šķērso autoceļu P17.
Daiņus Zubrus
Daiņus Zubrus (dzimis 1978. gada 16. jūnijā) ir bijušais lietuviešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 1293 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Filadelfijas "Flyers", Monreālas "Canadiens", Vašingtonas "Capitals", Bufalo "Sabres", Ņūdžersijas "Devils" un Sanhosē "Sharks". Lietuvas izlases rindās spēlējis divos Pasaules čempionātos, savukārt Krievijas izlases sastāvā spēlējis 2004. gada Pasaules kausa izcīņā.
Spēlētāja karjera
Savas hokejista gaitas uzsācis Elektrēnos, 1989. gadā Zubrus pārcēlās uz Harkivu, kur turpināja trenēties līdz 1995. gadam, kad pārcēlās uz Ziemeļameriku. Sezonas noslēgumā Filadelfijas "Flyers" ar augsto 15. numuru Zubru izvēlējās 1996. gada NHL draftā.
2006.—07. sezonas nogalē Daiņus tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres" vienību, taču 2007. gada vasarā Zubrus parakstīja sešu gadu līgumu ar Ņūdžersijas "Devils" vienību. "Devils" rindās bija stabils komandas pamatsastāva spēlētājs. 2015. gada vasarā, pēc astoņām "Devils" rindās aizvadītām sezonām, komanda izpirka Zubrus līgumu, uzbrucējam kļūstot par brīvo aģentu. Rudenī Zubrus pievienojās Sanhosē "Sharks", tās sastāvā aizvadot 50 spēles.
Krievijas izlases rindās spēlējis 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, taču tad nolēmis spēlēt Lietuvas izlases rindās, izsakoties, ka "Lietuvai esot vairāk nepieciešams nekā Krievijai". Lietuvas izlases rindās Zubrus spēlējis 2005., kā arī 2014. gada Pasaules čempionātos.
Eglonas-Susējas kanāls
Eglonas-Susējas kanāls (arī Hercoga Jēkaba kanāls) bija hercoga Jēkaba valdīšanas laikā 1667.—1668. gadā iesākts projekts jauna tirdzniecības kanāla izveidei, kas savienotu Daugavas un Lielupes baseinus un ļautu pārvadāt preces no mūsdienu Baltkrievijas uz Kurzemes piekrastes ostām. Zviedrijas politiskā spiediena dēļ kanāla rakšanas projekts netika pabeigts.
Projekts
Kurzemes un Zemgales hercogistes saimniecisko attīstību kavēja transporta ceļu trūkums no tās austrumu gala līdz daudz attīstītākajam Lielupes baseinam un Baltijas jūras ostām. Arī pie Buļļupes ietekas Daugavā zviedru kontrolētajā Bolderājā bija uzlikta augsta ūdensmuita un dažādi eksporta aizliegumi. Lai to apietu, hercogs Jēkabs izplānoja iekšzemes kanālu sistēmu, izrokot kanālu no jūras uz Kaņiera ezeru, un caur Slocenes upi to savienojot ar Lielupi pie Slokas. Tālāk Slocenes upi bija plānots savienot ar Abavas augšteci un saslēgt ar Ventas ūdensceļu. Savukārt Daugavas pieteku Egloni (Eglaini) Augšzemē bija paredzēts savienot ar Susējas pieteku Vilkupi.
Būvdarbi
Kad Otrā Ziemeļu kara laikā Krievijas caristes karaspēka uzbrukuma dēļ 1656. gadā zviedri ar akmeņiem piekrautām liellaivām nobloķēja satiksmi pa Daugavas ūdensceļu, hercogs Jēkabs sāka plānot jauna ūdensceļa izveidi no Daugavas gar Lietuvas robežu līdz Jelgavai. No 1658. līdz 1660. gadam hercogs atradās zviedru gūstā, zviedru iekarotāji pilnībā sagrāva viņa saimniecību, bet Kurzemes kolonijas pārņēma holandieši un angļi.
Pēc atbrīvošanas no gūsta hercogs ar lielu sparu sāka strādāt pie savas valsts saimniecības atjaunošanas. Pēc viņa rīkojuma aptuveni 400 racēju 1667. gada rudenī četras nedēļas raka lielu grāvi pa Dienvidsusējas pietekas Vilkupes gaitu, lai cauri purviem savienotu to ar Daugavas pieteku Eglonu. Salam iestājoties, darbus pārtrauca. Hercoga Jēkaba radinieks, Biržu pils īpašnieks Boguslavs Radvils solīja dot palīgā 2000 racēju. Rīgas rātes uzdevumā tirgotāji Joahims Hārdelofs un Francis Murers pa ceļam uz Subati devās izlūkot kanāla būvdarbus. Viņi ziņoja, ka jaunais grāvis izrakts virzienā uz Eglaini līdz Budberga krogam pie Vilkupes. 1668. gadā uz kanāla rakšanas vietu sūtīja inženieri J. Svenburgu, kas ziņoja, ka «jaunā grāvja» rakšanas darbi ir turpinājušies arī ziemā. Grāvis bija izrakts pusjūdzes garumā (vairāk nekā 3 km), 2—3 asu (ap 3—4,5 m) platumā un 2 pēdas (ap 50 cm) dziļumā. Pie pašas Eglaines gan bija tikai pēdu dziļa ūdens rene, jo rakšanas darbus bija apgrūtinājusi cietā grunts, kas atradās zem purvainā slāņa 3—5 pēdu dziļumā. Taču teiktais liecina, ka kanāla trase bija «noieta» visā garumā. 1668. gada aprīlī Rīgas pilsēta Zviedrijas ķēniņa vārdā pieprasīja kanāla rakšanas darbus pārtraukt un tie vairs neatsākās.
Pēc hercoga Jēkaba nāves 1682. gadā preču ražošanas un tirdzniecības apjomi hercogvalstī krasi samazinājās. Viņa dēlu Frīdrihu Kazimiru vairāk interesēja dārgas balles un naudas tērēšana, un kanāla izveides projekts vairs netika atsākts.
Psihodokuments
Psihodokuments ir īpašs dokuments, ko britu zinātniskās fantastikas seriālā Doctor Who bieži izmanto tā galvenais varonis Doktors. Tā ir neliela, balta kartīte ar sevišķām īpašībām. Parādot to kādai personai, tā parasti ierauga tādu tekstu, kādu vēlas Doktors. Taču tas neiedarbojas uz ģēnijiem (Viljams Šekspīrs bija pirmais, kuru Doktoram neizdevās apmānīt) vai cilvēkiem ar vāju iztēli un inteliģences līmeni. Pirmoreiz parādīts epizodē The End of the World.
To var arī izmantot kā elektronisko caurlaidi. Ar psihodokumenta palīdzību Doktors var saņemt vēstījumus no būtnēm, kam ir pietiekamas psihiskas spējas, pie tam nav svarīgi, kur Doktors tobrīd atrodas laikā vai telpā, arī citiem Laika pavēlniekiem tas ir iespējams.
Neapmācītu lietotāju rokās psihodokuments dažkārt varēja parādīt to, ko izmantotājs vēlējās zemapziņā. Ja parādīšanai paredzētais bija pārāk neiedomājams, uz psihodokumenta bija redzamas tikai viļņotas līnijas. Psihodokuments neiedarbojās uz cilvēkiem, ar kuru prātu kāds bija manipulējis. Ja psihodokuments bija samircis, tas dažkārt darbojās ar traucējumiem.
Virzes kustība
Virzes jeb translācijas kustība ir absolūti cieta ķermeņa mehāniska kustība, kuras gaitā visi ķermeņa punkti kustas pa vienādām trajektorijām, kas ir savstarpēji paralēlas. Tādējādi jebkurā laika momentā visiem ķermeņa punktiem ir vienādi pārvietojumi, veiktie ceļi, ātrumi, paātrinājumi.
Cieta ķermeņa virzes kustību var vienkāršot līdz materiāla punkta taisnvirziena kustības kinemātikai, aprakstot ķermeņa viena punkta (parasti — masas centra) kustību un noskaidrojot pārējo punktu novietojumu attiecībā pret to.
Vajadzības izteiksme
Vajadzības izteiksme jeb debitīvs (de, cēlies no la) latviešu valodā ir viena no piecām darbības vārda izteiksmēm un viena no četrām neīstenības izteiksmēm. Darbības vārds vajadzības izteiksmē izsaka vajadzību, nepieciešamību; tiek lietots, ja tiek norādīts uz nepieciešamu darbību, kas obligāti jāīsteno, piemēram, ''Uzdevumu nosacījumi jāizlasa uzmanīgi. Šis uzdevums bija jāveic piecās minūtēs. Pēc tam būs jāuzraksta recenzija''. Šī ir vienīgā izteiksme latviešu valodā, kam ir paveidi: atstāstījuma un vēlējuma paveids.
Vajadzības izteiksmē ir trīs vienkāršie gramatiskie laiki: vienkāršā tagadne, vienkāršā pagātne un vienkāršā nākotne. Vajadzības izteiksmē vienkāršajos laikos darbības vārdu formās ir divi vārdi. Darbības vārds vajadzības izteiksmē pastāv gan vienkāršajos, gan saliktajos laikos darāmajā kārtā, ciešamajā kārtā tas nepastāv.
Veidošana
Darbības vārds vajadzības izteiksmē tiek veidots no darbības vārda tagadnes trešās personas formas, kam pievienots priedēklis jā-, un palīgdarbības vārda būt attiecīgajā trešās personas laika formā. Tomēr ir izņēmums būt, kam vajadzības izteiksmē priedēklis jā- tiek pievienots nenoteiksmes formai.
Paveidi
Darbības vārdam vajadzības izteiksmē ir divi paveidi - atstāstījuma un vēlējuma paveids.
Atstāstījuma paveids
Ar vajadzības izteiksmes atstāstījuma paveidu tiek atstāstīta vajadzība. Atstāstījuma paveida forma tiek veidota no vajadzības izteiksmes formas, kam pievienots palīgdarbības vārds atstāstījuma izteiksmē. Vajadzības izteiksmes atstāstījuma paveida vienkāršo tagadni un vienkāršo nākotni lieto, izsakot vajadzību atstāstījuma veidā.
Vēlējuma paveids
Ar vajadzības izteiksmes vēlējuma paveidu tiek izteikta vajadzība vēlējuma formā. Vēlējuma paveida forma tiek veidota no vajadzības izteiksmes formas, kam pievienots palīgdarbības vārds vēlējuma izteiksmē. Vajadzības izteiksmes vēlējuma paveidi vienkāršo tagadni un salikto tagadni lieto, izsakot vēlēšanos, lai kaut kas nepieciešams īstenotos.
Austrija 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Austrija piedalījās 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Lielbritānijas galvaspilsētā Londonā no 1908. gada 27. aprīļa līdz 31. oktobrim. Šīs bija ceturtās vasaras olimpiskās spēles, kurās startēja Austrijas komanda, lai gan tā bija daļa no Austroungārijas, Ungārijas dalība tiek dalīta atsevišķi.
1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Austriju pārstāvēja 7 sportisti (visi vīrieši), kuri startēja 4 olimpiskajos sporta veidos. Austrija pirmo reizi bija pārstāvēta tenisā, kurā startēja arī visvairāk sportistu no Austrijas, 3 sportisti.
Šajās vasaras olimpiskajās spēlēs Austrija izcīnīja 1 olimpisko bronzas medaļu. Šo medaļu peldēšanā izcīnīja Oto Šefs.
Juha Metsola
Juha Metsola (fi, dzimis ) ir somu hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2019) Metsola pārstāv KHL komandu Ufas "Salavat Julajev". Iepriekš Metsola ir pārstāvējis Somijas hokeja līgas klubus Tamperes "Ilves", Hemēnlinnas HPK un Tamperes "Tappara", kā arī KHL klubu Habarovskas "Amur".
Somijas hokeja izlasi ir pārstāvējis 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Ērgļu katoļu baznīca
'''Ērgļu Sv. Krusta Romas katoļu baznīca''' ir 1998. gadā iesvētīta Romas Katoļu baznīcas dievnams, kas atrodas Madonas novada Ērgļu pagasta Ērgļos.
Katoļu draudze Ērgļos nodibinājās 1938. gadā, bet 1940. gadā tā beidza pastāvēt. Baznīcas ēka celta 20. gadsimta piecdesmitajos gados kā tiesas nams. Sešdesmitajos gados šeit atradās ambulance, vēlāk poliklīnika, bet kādu laiku tā stāvēja tukša. 1998. gada 19. jūlijā arhibīskaps Jānis Pujats iesvētīja katoļu baznīcu.
Mazuts
Mazuts ir naftas pārtvaices atlikums pēc benzīna, petrolejas un dīzeļdegvielas destilēšanas no naftas vai tās otrreizējās pārstrādes produktiem. Tas ir šķidrums tumši brūnā, dažreiz melnā krāsā. Tiek lietots kā degviela elektrostacijās un tieši apkurei, bitumena ražošanai, reizēm izmanto arī dīzeļdegvielas ieguvei. Augstās viskozitātes dēļ grūtāk transportējams kā parastās degvielas.
Mazutu galvenokārt ražo un lieto bijušajās PSRS valstīs. Mazutu iedala galvenokārt pēc sēra satura tajā.
Aleksejs Hromčenkovs
Aleksejs Hromčenkovs (dzimis Rīgā) ir bijušais Latvijas hokejists, uzbrucējs. Karjeras gaitā kļuvis par septiņkārtēju Latvijas čempionu, ilgus gadus spēlējis Rīgas "Pārdaugava", Rīgas "Juniors" un HK Rīga 2000 komandās.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Hromčenkovs sāka 1991.—92. gada sezonā, kad spēlēja PSRS hokeja līgas klubā Rīgas "Stars". Jau nākamajā sezonā turpināja spēlēt Starptautiskās hokeja līgas klubā Rīgas "Pārdaugava". "Pārdaugavā" spēlēja līdz komandas izformēšanai 1995. gadā, tad pievienojās Rīgas "Juniors" rindām. No 1998. līdz 1999. gadam spēlēja dažādos Norvēģijas, Ziemeļamerikas un Itālijas klubos, taču tad atgriezās Latvijā.
1999.—2000. gada sezonu aizvadīja HK Liepājas Metalurgs rindās, tās sastāvā kļūstot jau par divkārtēju Latvijas čempionu. 2001. gadā pievienojās HK Rīga 2000 rindām. HK Rīga 2000 sastāvā Hromčenkovs aizvadīja septiņas sezonas, bija viens no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem un ieguva vēl piecus Latvijas čempiona titulus. Vēl 2010.—11. gada sezonā pa trim spēlēm aizvadīja HK Concept Riga un HK Ozolnieki/Monarhs sastāvos.
Latvijas hokeja izlases rindās aizvadījis 26 spēles, atzīmējies ar 10 rezultativitātes punktiem. Pasaules čempionātos nav piedalījies.
Ādams Lāšons
Ādams Lāšons (dzimis 1992. gada 12. novembrī) ir zviedru hokejists, aizsargs. Pašlaik (2021) pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Sietlas "Kraken".
Spēlētāja karjera
Uzaudzis Šellefteo, turpat Lāšons uzsāka arī savas spēlētāja gaitas, 2008.—09. sezonā aizvadot debijas spēli arī Zviedrijas Elitsērijas kluba Skelefteo AIK sastāvā. Nākamās divas sezonas Lāšons jau pilnībā aizvadīja AIK rindās, taču tad pārcēlās uz Ziemeļameriku. 2011.—12. gada sezonu Lāšons aizvadīja NHL kluba Ņūdžersijas "Devils" sastāvā, tās rindās aizvadot 65 spēles. No 2012. līdz 2015. gadam aizsargs tā arī nespēja kļūt par "Devils" pamatsastāva spēlētāju, daļu sezonu aizvadot AHL vienībā Olbani "Devils". 2015.—16. gada sezona kļuva par Lāšona pilno pirmo NHL sezonu. Pēc sezonas beigām viņš tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers". 2021. gada NHL paplašināšanās draftā Lāšons kļuva par Sietlas "Kraken" spēlētāju.
Junioru vecumā Zviedrijas izlases sastāvā spēlējis gan 2011., gan 2012. gada Pasaules čempionātos junioriem.
Lūtona
Lūtona (en) ir pilsēta Apvienotajā Karalistē, Anglijas Austrumu reģionā, Bedfordšīras grāfistē. 2021. gadā Lūtonā dzīvoja 225 262 iedzīvotāji. Pilsētā bāzējas futbola klubs Luton Town. Pilsētā atrodas Lūtonas lidosta, kas ir piektā noslogotākā lidosta Apvienotajā Karalistē.
Sadraudzības pilsētas
Lūtonai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
Tihovo
Tihovo ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē. Līdz Otrajā pasaules kara beigām, kad tā atradās Vācijas sastāvā, apdzīvotā vieta bija pazīstama arī ar vācisko nosaukumu Grostihova.
Nahomi Kavasumi
Nahomi Kavasumi (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Arturs Kāposts
Biogrāfija
Arturs Kāposts piedzima Kursīšu pagastā. Beidzis Kursīšu ministrijas skolu. 1908. gadā beidzis Jelgavas reālskolu, bet 1917. gadā — Pēterpils politehnisko institūtu. No 1916. līdz 1918. gadam Kāposts darbojās Latviešu bēgļu apgādības komitejā. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās, 1919. gadā bija Latgales papildu bataljona karavīrs. Tajā pašā gadā kļuva par Saldus pilsētas galvu, amatā bija līdz 1920. gadam. 1922. gadā bija Saldus stacijas priekšnieks. 1923. gadā sācis studēt tieslietas Latvijas Universitātē, tajā pašā gadā sācis strādāt Latvijas dzelzceļu virsvaldes dienestā, kurā bija līdz 1926. gadam.
1928. gadā absolvējis LU Tieslietu nodaļu un kļuvis par Latgales apgabaltiesas prokurora biedru. 1929. gadā kļuva par Rīgas apgabaltiesas vecākais tiesu amata kandidāts, 1930. gadā — par tās prokurora biedru. No 1933. līdz 1937. gadam bija Rīgas apgabaltiesas loceklis, tad līdz 1940. gadam — tās priekšsēdētāja biedrs. kļuvis par Latvijas satiksmes ministru pēc Bernharda Einberga atkāpšanās. Amatā bijis nepilnus divus mēnešus, līdz brīdim, kad pēc Latvijas okupācijas demisionēja Ministru kabinets. No 1940. gada līdz  bija Rīgas apgabaltiesas priekšsēdētāja vietnieks. apcietināts, izsūtīts no Latvijas,  izpildīts nāvessods.
Rejnaldo Vera Gonsaless-Kevedo
Rejnaldo Vera Gonsaless-Kevedo (es; dzimis Uniona de Rejesā) ir Kubas starptautiskais lielmeistars šahā (1988).
Biogrāfija
Pirmo panākumu starptautiskajā arēnā guvis 1977. gadā Insbrukā, kad ieņēmis 4. vietu Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Daudzkārtējais Kubas šaha čempionātu dalībnieks un divkārtējais šo turnīru uzvarētājs (1997, 2001). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu turnīros Havanā (1980), Varnā (1986), Leonā (1996), Sansevastjanā (2007).
Pārstāvējis Kubas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1979. gadā Gonsalesam-Kevedo piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1988. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2007. gadā saņēmis arī par FIDE vecāko trenera nosaukumu.
Neatkarības diena (filma)
"Neatkarības diena" (en) ir 1996. gada ASV zinātniskās fantastikas katastrofu filma, kuras režisors ir Rolands Emerihs. Filma ir par citplanētiešu uzbrukumu Zemei, kuru cilvēki atvaira 4. jūlijā, kas ir ASV Neatkarības diena.
Filmā galvenās lomas atveido Vills Smits, Džefs Goldblūms, Bills Pulmans, Mārgareta Kolina, Vivika Foksa, Mērija Makdonela, Džads Hiršs, Roberts Logija, Rendijs Kvaids un Džeimss Reborns. FIlmas "Neatkarības diena" pirmizrādi ieplānoja, taču to sāka izrādīt , dienā, kad sākās filmas notikumi. Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labākajiem vizuālajiem efektiem.
Ernsta Glika Alūksnes Valsts ģimnāzija
Ernsta Glika Alūksnes Valsts ģimnāzija ir Alūksnes novada pašvaldības iestāde, kas atrodas Glika ielā 10, Alūksnē. Tiek īstenotas izglītības programmas - pamatizglītības otrā posma (7.—9.klases) matemātikas, dabaszinību un tehnikas izglītības programma, pamatizglītības otrā posma (7.-9.klases) humanitārā un sociālā virziena izglītības programma, pamatizglītības otrā posma (7.—9. klases) vispārizglītojoša virziena izglītības programma, vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas izglītības programma, vispārējās vidējās izglītības humanitārā un sociālā virziena izglītības programma, vispārējās vidējās izglītības profesionāli orientētā virziena izglītības programma un vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena izglītības programma. 2013./2014. mācību gadā ģimnāzijā mācījās 346 skolēni, un strādāja 46 skolotāji.
Vēsture
1910. gadā skola dibināta kā Alūksnes II pakāpes četrklasīgā proģimnāzija zēniem. Skolu beidzot, tās audzēkņi varēja iestāties ģimnāzijas vai reālskolas 5. klasē (toreiz zemākā klase). Tas atbilda vēlmei tālākizglītot savus bērnus pēc zemāko klašu beigšanas tepat, Alūksnes miestiņa proģimnāzijā. Skolas absolventi varēja iegūt tautskolotāja tiesības. Pirmais skolas pārzinis bija Augusts Bieziņš (1910—1915), skolas ēka atradās Ezermalā. 1912. gadā nomainījās skolas nosaukums – Zēnu un meiteņu proģimnāzija.
Īsu brīdi no 1914. līdz 1915. gadam proģimnāzijā par dabas zinību un latīņu valodas skolotāju strādāja literāts sociāldemokrāts Ernests Eferts-Klusais. 1915. gadā proģimnāzijas vadību pārņēma skolotāja Lūcija Sniķere. Proģimnāzijā gan skolēni, gan skolotāji valkāja formas tērpus.
1918. gada augustā notika skolas reorganizācija — meitenēm tika izveidots licejs, bet zēniem reālskola. Reālskola atradās Ezermalā, skolas pārzinis bija Viktors Eglītis. 1919. gadā skolu pārdēvēja par Valsts II pakāpes darba skolu, kuras pārzinis bija Jānis Romans (1919—1920). Mācību priekšmeti – ticības mācība un ētika, latviešu, matemātika, fizika, ķīmija, dabas zinātne, ģeogrāfija, vēsture, psiholoģija un loģika, zīmēšana, vingrošana, rokdarbi, dziedāšana, higiēna. Obligātas bija trīs svešvalodas: vācu, latīņu un trešā pēc izvēles (angļu, franču, krievu).
Proģimnāzijas pirmās desmitgades absolventu vidū bija vēlāk plaši pazīstami darbinieki – ģeodēzijas profesors Jānis Biķis, medicīnas profesors Aleksandrs Bieziņš, Latvijas Nacionālās operas solists Alvis Spenners, laikrakstu redaktori Felikss Krusa un Arvīds Avots u.c. 1921. gadā notika pirmais vidusskolas absolventu izlaidums. Šajā mācību gadā skolā strādāja dzejniece Elīna Zālīte. Skolā darbojās mazpulks, Cerību pulciņš atturības veicināšanai, Jaunatnes Sarkanā Krusta pulciņš, literatūras pulciņš “Strauts”, liels koris un orķestris.
1929. gadā Alūksnes ģimnāziju pārcēla uz Jāņkalna ielu 51.1938. gada 22. maijā pie Jāņkalniņa svinīgi tika saņemts skolas karogs (“Ne sev, bet Valstij!”), un ielikts jaunās skolas ēkas pamatakmens. 1939. gada 11. septembrī skolēni mācību darbu uzsāka Elzas Ziemeles-Melderes projektētā ēkā Glika ielā 10. Pēc svinīgā dievkalpojuma luterāņu baznīcā, kur tika iesvētīts 7. Siguldas kājnieku pulka skolai dāvinātais karogs, virsleitnants P. Cinis skolas saimi veda uz jauno skolu. Karogu nesa vēlākais ārsts, profesors Eduards Žeidurs. Karoga meta autors ir Roberts Mazurs, bet to izšuva vietējā garnizona virsnieku sievas.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā skolā nodibināja pionieru organizāciju un komjaunatnes organizāciju, likvidēja visas brīvās Latvijas skolēnu organizācijas. Līdz 1944. gadam ģimnāzijas direktors bija Kārlis Lācis, kurš kara beigās devās bēgļu gaitās, paņemot līdzi skolas karogu. Pēckara gadus tas glabājās latviešu muzejā Vašingtonā. 1945. gadā darbību skolā izveidojās nacionāli domājošo pulciņš “Tālavas sili”, kurā darbojas Līvija Eglīte, Anna Prindule, Lūcija Sāgameža. Pulciņš izdeva ar roku rakstītu žurnālu “Kokle”. 1946. gada pavasarī grupu “Tālavas sili” apcietināja. 1951. gadā skola Glika ielā 10 tika nosaukta par '''Alūksnes 1. vidusskolu'''.
2005. gadā, sagaidot ģimnāzijas 95 gadu jubileju, tika izdota grāmata “Ernsta Glika Alūksnes Valsts ģimnāzija”.
Pavēles izteiksme
Pavēles izteiksme jeb imperatīvs (la, cēlies no imperare — ‘pavēlēt’) latviešu valodā ir viena no piecām darbības vārda izteiksmēm un viena no četrām neīstenības izteiksmēm. Darbības vārds pavēles izteiksmē izsaka pavēli, lūgumu, aicinājumu, pamudinājumu, aizliegumu veikt kādu darbību.
Pavēles izteiksmei nav gramatisko laiku formu, darbības vārds mainās tikai skaitlī un tiek iedalīti pēc personas kategorijas.
Veidošana
Darbības vārds pavēles izteiksmē sakrīt ar īstenības izteiksmes tagadnes un nākotnes formām. Izņēmums ir daudzskaitļa otrās personas forma, kas tiek veidota no īstenības izteiksmes vienkāršās tagadnes otrās personas celma, kam pievienota galotne -iet, -ieties (piemēram, → sēdiet, nevis sēžiet).
Jāievēro, ka otrās konjugācijas darbības vārdiem tiek izmantots nesaīsināts tagadnes celms pavēles izteiksmes daudzskaitļa otrās personas formas veidošanā. Tāpat jāievēro, ka daudzskaitļa otrās personas galotnes priekšā esošais līdzskanis sakrīt ar līdzskani, kas ir vienskaitļa otrās personas saknes beigās. Parasti trešajā personā tiek lietota partikula lai pirms pavēles izteiksmes darbības vārda.
Džo Tērkels
Džo Tērkels (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Zināms ar lomām Stenlija Kubrika filmās "Slepkavība", "Slavas ceļi" un "Mirdzums", kā arī filmā "Pa asmeni skrejošais". Tāpat viņš filmējies trīs Berta Gordona filmās.
94 gadu vecumā Džo Tērkels mira no aknu mazspējas.
Maja Alma
Maja Alma (dk; dzimusi ) ir dāņu orientieriste, izcīnījusi septiņas zelta medaļas Pasaules čempionātos orientēšanās sportā. Pārstāv Dānijas izlasi un klubu no Orhūsas OK Pan Århus.