cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grunts drenāža
Zemķivetes drenāža
Ātrai drenāžas tranšejas ūdens novadīšanai gareniski ievieto drenāžas cauruli - drenu. Bez drenāžas caurules pieļaujamas tikai īsas drenāžas, piemēram, uzbērumu šķērsiegriezumos un drenāžās ar ar ļoti mazu ūdens daudzuma izlaišanu. Drenāžas caurules mēdz būt perforēta (sacaurumota) polivinilhlorīda, keramiskas, betona, dzelzsbetona un azbest - cementa. Perforētās polivinilhlorīda caurules var būt ietītas filtrējošā ģeotekstilā. Betonam agresīvo ūdeņu (skābie purvu ūdeņi) novadīšanai, betona un dzelzsbetona caurules nepielieto. Caurumus drenāžas caurulēs izvieto no apakšas un sāniem, taču ne no augšpuses, lai izvairītos no grunts iekļūšanas tajā. Caurumus veido apaļus 5 - 15 mm vai 100 mm garu un 8  mm platu spraugu veidā. Caurumus izvieto no katras puses šaha kārtojumā. Azbestcementa caurulēs caurumus izvieto arī šķērsi. Piemēram, īsās keramiskās caurulēs caurumus neveido, jo ūdens filtrējas to salaidumu vietās. Caurules aptver drenējošs materiāls. Grunts daļiņu diamteram jābūt ne mazākam kā 0,3 - 0,5 no spraugas platuma vai 0,25 - 0,3 no apaļā cauruma diametra. Parasti kopējais caurumu apjoms sastāda apmēram 0,5 % no caurules virsmas laukuma. Izmanto arī caurules filtrus - caurules no lielporaina betona. Betona porainību sasniedz tajā iestrādājot keramzīt granti kopā ar ierobežotu cementa daudzumu un bez smilts aizpildītāja. Betonam sacietējot, tā sienās veidojas ievērojamas vienmērīgi izvietotas poras, caur kurām caurulē iekļūst gruntsūdens.
Tranšeju veido garenslīpumā ne lēzenāk kā 0,005. Tranšejas gultnē izklāj un sablīvē drenējosās šķembas vismaz 10 cm biezumā, centrālajā daļā veido gropi caurules uzstādīšanai. Cauruli no augšas un sāniem apber ar drenējošu šķembu vai grants frakciju 50 - 70 mm, augstāk klāj mazāku šķembu vai granti ar daļiņu lielumu 5 - 10 mm un visbeidzot granti vai smilti (lielu vai vidēju) - aizpilda pilnā augstumā. Ķivetei nodrošina 0,2 - 0,5 m augstu nedrenējošā slāņa slēga (māls, betons) slāni no tās gultnes līdz ieklātajām drenējošajam smiltīm. Trekna māla ūdens necaurlaidīgajam slēgam jāpiejauc 10 - 12 % smilšu, lai, tam izkalstot, neveidotos plaisas un vienlaicīgi saglabātos ūdens necaurlaidība. Nedrenējošais slānis pārvieto virsūdeņus un samazina slodzi uz drenāžas cauruli. Nedrenējošo ķivetes slāni var nodalīt no ieklātās smilts, piemēram, ar ģeosintētiķa starpslāni vai arī nekādi nenodalīt. Senatnē, kā starpslāni izmantoja velēnas vai kūdras slāni. Tomēr organikas klātbūtni starpslānī tranšejā nevērtē viennozīmīgi, tāpēc ir arī viedoklis, - labāk tad nelikt neko tādu.
Seklās ieraktnēs ķivešu šķērsgriezuma palielināšana var izrādīties lietderīgāka par zemķivetes drenāžas ierīkošanu. Slēgtās tranšejas drenāžas ierīko arī gadījumos, kad jānosusina grunts ne tikai ieraktnēs.
Galerijas drenāža
Ja gruntsūdens līmenis ir no 6 - 10 m, ierīko galerijas drenāžu. Tādas galerijas izmēriem jānodrošina cilvēka pārvietošanās iespēju tajā. Galerijas sienās veido drenāžas caurumus, bet ārpus sienām ierīko atpakaļfiltru. Galerijas izejā ierīko ūdens atbalsta sienas galveni. Drenāžas darba uzraudzībai, tīrīšanai, remontam un ventilācijai vasarā kalpo apskates akas. Akas ierīko visos drenāžas virziena pagrieziena punktos, kā arī ūdenskrituma vietās. Pārējās vietās drenāžas akas ierīko ik pēc katriem 50 - 100 m. Parasti apskates akas veido no dzelzsbetona grodiem 1 m diametrā un 8 - 10 cm biezām sienām. Grodu iekšpusē armējumā iestrādā metāla kāpšļus. Akas augšpusē uzstāda divus vākus: augšējo - blīvi noslēdz ziemā; apakšējais ir drenāžas ventilācijas reste vasarā un tajā pat laikā pasargā no piesārņojuma.
Saistīti raksti
Grāvis
Gruntsūdens
Zemes klātne (transports)
Katrīna Gupalo
Katrīna Gupalo (dzimusi ) ir ukraiņu izcelsmes Latvijas dziedātāja un pianiste.
Biogrāfija
Katrīnas tēvs ir ukraiņu arheologs, māte nākusi no Latvijas. Vecāki iepazinušies Maskavā, vēlāk pārcēlušies uz Rīgu.
Studējusi Rietumu Mūzikas akadēmijā Kalifornijā un Londonas Karaliskajā mūzikas akadēmijā, guvusi atzinību dažādos starptautiskos konkursos, t. sk. Parīzē, Londonā, Maskavā un ASV. Latvijā tika pamanīta kā Latvijas Televīzijas šova "Radīti mūzikai" dalībniece.
Viņa ir koncertaģentūras «Aira Laiviņa Artists» dibinātāja un mākslinieciskā vadītāja. Idejas un režijas autore izrādēs „100 gadi ar Piafu” (2015) un „Pēc pusnakts / After Midnight” (2016), kas notikušas vairāk nekā 20 koncertzālēs Latvijas pilsētās. „Pēc pusnakts / After Midnight” guvusi augstu britu kritikas novērtējumu Londonas Camden Fringe festivālā.
Par godu Ukrainas atbalstam K. Gupalo kopā ar 40 mūziķiem radīja dziesmu un klipu ar nosaukumu Resistance jeb “Pretošanās” saistībā ar karu Ukrainā. Tajā piedalās mūziķi no Latvijas, Lietuvas, Ukrainas un Krievijas.
2022. gada 23. aprīlī piedalījās protesta akcijā "Krievu balss pret karu".
Privātā dzīve
Dzimusi Rīgā, kristīta 4. maijā – par godu Latvijas Neatkarības dienai. Dzīvesbiedrs pianists Andrejs Osokins.
Gaiļsāres
Gaiļsāres (la) ir graudzāļu dzimtas ģints ar kosmopolītisku izplatības areālu. Sugas tiek kultivētas lopbarībai, dažas tiek audzētas, lai izgatavotu indes vai zāles. Dažas sugas tiek kultivētas pārtikai un no tām tiek iegūta prosa - Echinochloa esculenta tiek audzēta Austrumāzijā, Echinochloa frumentacea Dienvidāzijā un Echinochloa stagnina Rietumāfrikā.
Sugas
Gaiļsāru ģintī ir klasificētas šādas sugas:
Himalaju lazda
Himalaju lazda ir lazdu dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Himalajos Austrumāzijā.
Ernests Girgensons
Ernests Girgensons (1891—1971) bija latviešu diplomāts.
Dzīvesgājums
1919. gada Parīzes miera konferences laikā Girgensons bija Latvijas Pagaidu valdības delegācijas militārais atašejs, no 1920. gada jūnija – II šķiras sekretārs sūtniecībā Francijā, no 1921. gada oktobra līdz 1922. gada februārim – Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas I šķiras sekretārs Baltijas valstu nodaļā, no 1925. gada marta – konsuls Vitebskā, no 1927. gada jūlija – padomnieks sūtniecībā Maskavā, no 1928. gada janvāra – II šķiras sekretārs sūtniecībā Kauņā, no 1928. gada februāra – I šķiras sekretārs sūtniecībā Skandināvijas valstīs, no 1932. gada septembra līdz 1939. gada jūlijam – I šķiras sekretārs sūtniecībā Briselē. No 1939. gada jūlija bija I šķiras sekretārs Ārlietu ministrijas Administratīvajā un protokola nodaļā.
Pēc Latvijas okupācijas no 1940. gada septembra līdz 1941. gada janvārim Girgensons bija likvidējamās Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas Administratīvā departamenta direktors, tad Latvijas PSR Tieslietu tautas komisariāta Saimniecības un finanšu daļas priekšnieks. 1941. gada 14. jūnijā viņu apcietināja uz deportēja uz Usoļjes nometni Molotovas apgabalā. 1942. gada 14. aprīlī Girgensonu apsūdzēja par to, ka viņš "... noslēdzis ieroču pirkšanas līgumu ar Franciju, ieroči nosūtīti uz Latviju cīņai pret Sarkano armiju; 1919.–1940. gadā strādādams atbildīgos amatos, sekmējis buržuāziski fašistiskās iekārtas nostiprināšanos Latvijā" un 1943. gada 14. aprīlī “par cīņu pret revolucionāro kustību ieslodzīt labošanas darbu nometnē uz 10 gadiem”.
1948. gadā viņu pārveda uz speciālo nometni Intas ciematā Komi APSR, tad no 1951. gada maija līdz 1955. gada septembrim nometināja Krasnojarskas novadā. 1958. gada oktobrī atbrīvoja un atļāva atgriezties Latvijā. Miris 1974. gada 13. novembrī Latvijā.
Dūrupe (Vārmes pieteka)
Dūrupe (arī Dūre, augštecē Runcupe, Strumpe, Strumpīte, Vēdzele, lejtecē Spārupīte) ir Vārmes kreisā krasta pieteka Saldus un Kuldīgas novados. Iztece - Jaunlutriņu pagasta dienvidrietumos. Tek ziemeļrietumu virzienā. Lielākās pietekes - Gnīdupe, Vīnotvalks. Ietek Vārmē pie Kūlu kapiem. Dūrupi šķērso valsts autoceļi V1278 (Ciecere–Ikaiši–Vārme) un, netālu no ieteces Vārmē, P108 (Ventspils–Kuldīga–Saldus).
Saint Mirren FC
Saint Mirren FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Peizli. Tas ir dibināts 1877. gadā. Pašlaik spēlē Skotijas Premjerlīgā. Mājas spēles aizvada St. Mirren Park stadionā. Kluba futbolisti ir trīs reizes ieguvuši Skotijas kausu un vienrez kļuvuši par Skotijas līgas kausa ieguvējiem.
Joičiro Nambu
Joičiro Nambu (ja, dzimis, miris ) bija Japānas un ASV fiziķis un Čikāgas Universitātes profesors. Pazīstams ar savu ieguldījumu teorētiskās fizikas jomā. 2008. gadā saņēmis Nobela prēmiju fizikā par spontānā simetrijas laušanas mehānisma atklāšanu elementārdaļiņu fizikā 1960. gadā. Nobela prēmiju saņēma vienlaikus ar diviem citiem japāņu fiziķiem — Makoto Kobajaši un Tošihide Maskava, kuri balvu saņēma par lauztās simetrijas izcelšanās atklāšanu, kas nosaka vismaz trīs kvarku ģimeņu esamību dabā"
Bobby Helms
Bobby Helms (dzimis Robert Lee Helms ) ir amerikāņu dziedātājs.
Joičiro Nambu
Agrīnais dzīves posms
Nambu dzimis Tokijā, Japānā, 1921. gadā. Pēc vidusskolas absolvēšanas Fukui pilsētā viņš iestājās Tokijas Imperiālajā universitātē un studēja fiziku. Viņš ieguva zinātņu bakalaura grādu 1942. gadā un zinātņu doktora grādu 1952. gadā. 1949. gadā viņš tika iecelts par asociēto profesoru Osakas Pilsētas universitātē un nākamajā gadā 29 gadu vecumā paaugstināts par profesoru.
1970. gadā Nambu kļuva par ASV pilsoni.
Karjera
Nambu 1960. gadā strādāja pie spontānas simetrijas laušanas mehānisma elementārdaļiņu fizikā un atklāja, ka duālās rezonanses modeli var izskaidrot ar kvantu mehānikas stīgu teoriju. Viņš ierosināja kvantu hromodinamikas "krāsu lādiņu" ideju. Nambu tiek uzskatīts par vienu no stīgu teorijas pamatlicējiem.
Pēc vairāk nekā piecdesmit gadiem profesora amatā Čikāgas Universitātē Nambu kļuva par emeritus profesoru Čikāgas Universitātes Fizikas katedrā un Enriko Fermi institūtā.
Nambu-Goto darbība stīgu teorijā ir nosaukta Nambu un Tetsuo Goto vārdā. Arī bezmasas bozoni, kas rodas ar spontānu simetrijas pārrāvumu, dažkārt tiek saukti par Nambu–Goldstouna bozoniem.
Nambu miris 2015. gadā, 94 gadu vecumā, no infarkta.
Apbalvojumi
Nambu ieguvis daudzus apbalvojumus un balvas, tostarp Denija Heinemana balvu (1970), Roberta Openheimera piemiņas balvu (1977), Japānas Kultūras ordeni (1978), ASV Nacionālo zinātnes medaļu (1982), Maksa Planka medaļu (1985), Diraka balvu (1986), Sakurai balvu (1994), Volfa balvu fizikā (1994/1995) un Franklina institūta Bendžamina Franklina medaļu (2005). Nambu tika piešķirta puse no Nobela prēmijas fizikā (2008).
Farže lazda
Farže lazda ir lazdu dzimtas suga. Suga ir reti sastopama Ķīnā Guidžou, Sičuaņas, Hubei, Gaņsu, Henaņas, Ninsjas, Šaaņsji, Hunaņas un Dzjansji provincēs. Farže lazda aug kalnainos apvidos no 800 līdz 3000 metriem virs jūras līmeņa. Suga zied no maija līdz jūlijam. Augļi nogatavojas jūlijā un augustā.
Sikspārnis (operete)
"Sikspārnis" (de) ir austriešu komponista Johana Štrausa II triju cēlienu operete, kas pirmoreiz uzvesta Vīnē, Teātrī "An der Wien" 1874. gada 5. aprīlī. Libretu sarakstīja Rihards Ženē un Karls Hafners.
1. cēliens
Dziedāšanas skolotājs Alfrēds dzied serenādi savai mīļotajai Rozalindei. Alfrēdu dzird Eizenšteinu istabene Adele un lūdz viņam aiziet. Vēlāk Adele saņem vēstuli no māsas Idas, kas aicina doties uz grāfa Orlovska rīkoto balli. Adele priecājas, jo vēlas kļūt par aktrisi, bet grāfs ir pazīstams mecenāts. Izliekoties, ka saņēmusi ziņu par tantes slimību, Adele lūdz Rozalindei atļaut doties pie tantes.
2. cēliens
Grāfa Orlovska rīkotajā ballē satiekas Eizenšteins, kas izliekas par marķīzu de Ferosti, Adele kā aktrise Olga un Rozalinde, kas izliekas par ungāru grāfieni. Eizenšteins iemīlas grāfienē maskā, nenojaušot, ka tā ir Rozalinde.
3. cēliens
Eizenšteins ierodas cietumā un atklāj, ka viņa kamera ir aizņemta. Notiek Eizenšteina atmaskošana.
Zvirgzdene (stacija)
Zvirgzdene ir slēgts pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rēzekne II-Zilupe. Pieturas punkts tika atvērts 1935. gadā, pēc 1948. gada kartēs tas vairs netiek norādīts.
Koscjuško sacelšanās
Tadeuša Koscjuško sacelšanās (poļu: Powstanie kościuszkowskie, insurekcja kościuszkowska) bija sacelšanās Polijas—Lietuvas kopvalsts teritorijā 1794. gadā.
Daļa poļu un Lietuvas Lielhercogistes muižniecības, kas ārēji bija pakļauta Krievijas Impērijai, slepeni gatavoja sacelšanos, cerot uz palīdzību no Francijas. Par sacelšanās vadītāju tika ievēlēts muižnieks Tadeušs Koscjuško. Koscjuško spēkiem izdevās gūt panākumus, tostarp ieņemt galvenās pilsētas. Tomēr sacelšanās galu galā saskārās ar nepārvaramu pretestību, jo Krievijas, Prūsijas un Austrijas apvienotais spēks iejaucās, lai to apspiestu. Sacelšanās militāro centienu kulminācija bija izšķirošā Maciejovices kauja, kurā Koscjuško tika ievainots un pēc tam sagūstīts.
Leonīds Esterkins
Leonīds Esterkins (dzimis ) ir Latvijas uzņēmējs-finansists, AS "Rietumu Banka" padomes priekšsēdētājs un viena no lielākajiem īpašniekiem SIA "Esterkin Family Investments" vienīgais īpašnieks (bankas lielākais privātais akcionārs). Jau vairāk nekā 10 gadus tiek uzskatīts par vienu no Latvijas bagātākajiem cilvēkiem.
Lavašs
Lavašs (hy) ir galvenokārt Tuvajos Austrumos un Kaukāzā izplatīta neraudzēta kviešu maize. Tradicionāli cep speciālā krāsnī — tandirā. Lavašu izgatavo vai nu apaļu vai garenu 90—110 cm garumā un 40—50 cm platumā un svarā līdz 250 g, to izveltnējot 2—5 mm plānā plācenī. Izžūstot gaisā, tas strauji sacietē un tādā stāvoklī var tikt uzglabāts līdz pat gadam. Ēd galvenokārt ar tajā ietītiem zaļumiem un sieru.
Tiek uzskatīts, ka lavašs cēlies no Armēnijas, kur tā ir viena no galvenajām ēdienkartes sastāvdaļām. Nosaukums cēlies no vārdiem lav (լավ) — ‘labs’ un haš (հաշ) — ‘ēdiens’. Plaši izplatīts arī Azerbaidžānā, Gruzijā, Turcijā, Irānā un citur.
Kārlis Rēbergs
Dzīvesgājums
Dzimis 1904. gada 25. jūlijā Ventspilī. 1923. gadā absolvēja Ventspils vidusskolu, mācījās Kara skolas Artilērijas nodaļā (1923-1926), sāka militāro dienestu kā Latgales artilērijas pulka vada komandieris, 1937. gadā viņu piekomandēja Jātnieku pulkam.
Pēc Latvijas okupācijas Rēbergs turpināja dienestu 24. teritoriālajā korpusa, bija 623. artilērijas pulka štāba priekšnieka palīgs, Vērmahta iebrukuma laikā 1941. gada jūnija beigās Kārlis Rēbergs dezertēja no Sarkanās armijas. 1942. gada martā bija Rīgas I policijas bataljona adjutants, 1943. gadā kļuva par 15. divīzijas instruktoru baterijas komandieri, 1944. gadā par divīzijas artilērijas pulka komandieri pulkvežleitnanta pakāpē.
1945. gada 1. maijā Rēbergs pazuda bez vēsts pie Dancigas.
Isnauda (stacija)
Isnauda ir slēgts pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rēzekne II-Zilupe. Pieturas punkts tika atvērts 1937. gadā, pēc 1948. gada kartēs tas vairs netiek norādīts.
Juņnaņas lazda
Juņnaņas lazda ir lazdu dzimtas suga, kas savvaļā ir izplatīta Ķīnas rietumos. Tas ir mazs koks vai krūms, tā ziediem ir trīsstūra formas ziedlapiņas. Apaļie rieksti, kurus sedz ļoti ciets ovālas formas apvalks, ir ēdami.
Matnakašs
Matnakašs (hy) ir tradicionāla armēņu raudzētā kviešu maize. To gatavo vairākkārt uzraudzējot un cepot ieapaļas formas pabieza plāceņa veidā, vidū ar pirkstiem veidojot tradicionālus zīmējumus. Maizei lielporains mīkstums un stingra, kraukšķīga garoza. Nosaukums radies no vārdiem mat — ‘pirksts’ un kašel — ‘stiept’ — ‘ar pirkstiem izstieptā’.
Šime Vrsaļko
Šime Vrsaļko (hr; dzimis ) ir Horvātijas bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Horvātijas futbola izlases dalībnieks.
Karjera
Pirmo profesionālo līgumu parakstīja ar Zagrebas "Dinamo". Sākumā spēlēja īrē citā Horvātijas komandā NK Lokomotiva. Vēlāk ar Zagrebas "Dinamo" četras reizes kļuva par Horvātijas čempionu. 2013. gadā pārgāja uz Itālijas A sērijas klubu Genoa. No 2014. līdz 2016. gadam spēlēja citā Itālijas komandā Sassuolo. 2016. gadā pievienojās Madrides "Atletico", kurā spēlēja līdz 2022. gadam, izņemot 2018.—2019. gada sezonu, ko pavadīja īrē Milānas "Internazionale". 2020.—2021. gada sezonā kļuva par La Liga čempionu. 2022. gadā neilgu laiku spēlēja Grieķijas klubā Olympiacos. paziņoja par spēlētāja karjeras beigām.
Horvātijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Čehiju. Bija pieteikts izlases sastāvā 2012. gada Eiropas čempionātā, bet laukumā neizgāja. Piedalījās 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2016. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. 2018. gada FIFA Pasaules kausā ar izlasi sasniedza finālu, izcīnot 2. vietu. Spēlēja izlasē arī 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Pēdējo spēli izlasē aizvadīja pret Dāniju UEFA Nāciju līgā. Kopumā izlasē nospēlējis 52 spēles.
Sasniegumi
Dinamo Zagreb
Atlético Madrid
Albanuss
Albanuss var būt:
Heisa sala
Heisa sala (ru) ir Krievijas Federācijai piederoša sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Nosaukta par godu amerikāņu mediķim un Arktikas pētniekam Aizekam Heisam. Salā kopš 1957. gada darbojas vissezonas polārstacija Krenkeļa observatorija.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies arhipelāga vidusdaļā, centrālajā salu grupā. Mārkema šaurums dienvidos to atdala no Hola salas, Jermaka šaurums ziemeļos — no Ziči Zemes salām, bet Austriešu šaurums austrumos — no Vilčeka Zemes. Lielākā daļa salas ir brīva no ledus, tikai salas ziemeļu daļā ir nelielais Hidrogrāfu kupols ar salas augstāko punktu (242 m vjl). Krasta līnija maz izrobota.
Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām, ķērpjiem un arktisko magoni. Sastopami leduslāči, valzirgi.
Vēsture
1874. gadā Jūliusa fon Pajera vadītās kamanu ekspedīcijas laikā Austriešu šaurumā atklāja salu un nodēvēja to par godu amerikāņu mediķim un Arktikas pētniekam Aizekam Heisam. Kartē sala tika atzīmēta tagadējo Komsomoļskije salu vietā. 1898. gadā amerikāņu Valtera Velmana ekspedīcija atklaja tagadējo Heisa salu un, pieņemot, ka Pajers kļūdījies ar salas atzīmēšanu kartē, jaunatklātajai salai piešķīra Heisa vārdu, bet īsto Heisa salu nepamanīja. Komsomoļskije salas no jauna tika atklātas tikai 1932. gadā.
1957. gadā sakarā ar 3. Starptautiskā ģeofizikas gada programmu no Hukera salas uz Heisa salu tika pāreltas Buhta Tihaja polārstacijas aktivitātes, jauno staciju nodēvējot par Družnaju. 1972. gadā to pārdēvēja polārpētnieka Ernsta Krenkeļa vārdā.
Ķīnas lazda
Ķīnas lazda ir lazdu dzimtas suga. Tā ir sastopama Āzijā, Ķīnā: Tibetā, Siņdzjanā, Gaņsu, Guidžou, Hubejā, Šaaņsji, Sičuaņā un Juņnaņā. Ķīnas lazda aug mitrās mežu nogāzēs 1200 līdz 3500 metru augstumā.
Britu Virdžīnas olimpiskajās spēlēs
Britu Virdžīnas olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1984. gadā. Kopš tā laika tās ir piedalījušās visās vasaras olimpiskajās spēlēs. ziemas olimpiskajās spēlēs līdz šim Britu Virdžīnas ir piedalījušās tikai divas reizes — 1984. gada Sarajevas spēlēs un 2014. gada Soču spēlēs.
Līdz šim neviens Britu Virdžīnu sportists olimpiskajās spēlēs nav izcīnījis medaļu.
Medaļu tabulas
Skatīt arī: olimpisko medaļu skaits pēc valsts
Dūmiķis
Dūmiķis (arī Dūmiķa upele, Dūmiķe, Dūmiķstrauts, Dūmiķupele, Dūmiķupīte, Medupe) ir Ventas kreisā krasta pieteka Saldus novada dienvidrietumos. Izteka - uz rietumiem no Dzirām. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Ventā starp Nīgrandi un Alšiem. Dūmiķi netālu no ietekas Ventā šķērso valsts autoceļš P106 (Ezere–Embūte–Grobiņa).
Latvijas futbola izlases labāko vārtu guvēju vēsture
Šis ir saraksts ar visiem futbolistiem, kas kādā brīdī ir bijuši visu laiku labākie Latvijas futbola izlases vārtu guvēji.
Edīte
Edīte (arī Eglīte) ir Ēdas kreisā krasta pieteka Saldus novadā uz dienvidiem no Jaunlutriņiem. Tek rietumu, vēlāk ziemeļu virzienā. Ietek Ēdā augšpus Jaunlutriņiem. Augštecē šķērso valsts autoceļu V1429 (Jaunpils–Ošenieki).
Ūpis
Ūpis jeb Eirāzijas ūpis (Bubo bubo) ir liela auguma pūču dzimtas (Strigidae) plēsīgais putns, kas pieder ūpju ģintij (Bubo). Tam ir 16 pasugas, no kurām Latvijā sastopams Eiropas ūpis (Bubo bubo bubo). Latvijas Sarkanajā grāmatā ūpis iekļauts kopš 1980. gada.
Ūpis ir plaši izplatīts Eirāzijas lielākajā daļā, izņemot Sibīrijas ziemeļus un Āzijas dienvidu daļu. Tas nav sastopams arī Francijas ziemeļos, Britu salās, Īrijā un Skandināvijas ziemeļos. Ūpis ir nometnieks un ziemo ligzdošanas areālā. Nominālpasuga Eiropas ūpis izplatīts Eiropas centrālajā un ziemeļu daļā no Spānijas ziemeļiem līdz Ņižņijnovgorodai Krievijā. Eiropā sastopamas vēl 3 pasugas: Krievijas ūpis (B.b.ruthenus) mājo Krievijā uz austrumiem no nominālās pasugas līdz Urāliem un Volgas baseina lejtecei; Turcijas ūpis (B.b.interpositus) mājo no Rumānijas un dienvidu Ukrainas uz austrumiem līdz Volgas deltai un uz dienvidiem līdz Tuvajiem Austrumiem; Spānijas ūpis (B.b.hispanus) mājo Pireneju pussalas dienvidu daļā.
Latvijā
Latvijā ūpis mūsdienās ir samērā rets ligzdotājs un nosacīts nometnieks, jo ziemas periodā var klejot barošanās vietu meklējumos. Tas pamatā sastopams skuju koku vai jauktu koku mežos gar jūras piekrasti, Gaujas krastos, pie lielākajiem ezeriem un piepilsētu mežos. Tomēr mūsdienu Latvijas ūpja populācija sastāv no trim atsevišķām grupām: mežos ligzdojošie, Gaujas un tās pieteku smilšakmens klintīs ligzdojošie un ar atkritumu izgāztuvēm un kažokzvēru audzētavām saistītie un to apkārtnē ligzdojošie. Trešā grupa teritoriāli integrējusies galvenokārt pilsētu un apdzīvotu vietu apkaimēs, kur visai veiksmīgi adaptējusies pat daļēji urbanizētas vides apstākļiem. Pēdējā laikā Latvijā ap Rīgu ir vislielākā ūpju koncentrācija, jo izgāztuvēs ir ļoti daudz barības. Ūpis tur medī ežus, kaķus un žurkas. Rīgas apkārtnē ir arī veci, aizsargāti priežu meži, kuros ūpis ligzdo.
Līdz 19. gadsimta otrajai pusei ūpis Baltijā un Latvijā tika uzskatīts par samērā parastu ligzdotāju, kurš sastopams visos lielākajos mežu masīvos. Taču jau ap 19./20. gadsimta miju sakarā ar ūpja masveida vajāšanu daudzviet tika novērots dramatisks skaita kritums. Otrā pasaules kara laikā un pēckara perioda sākumā ūpja populācija nonāca savā viszemākajā līmenī. Pēc 1970. gada datiem Latvijā ligzdoja ne vairāk kā 20 pāri. Ligzdotāju skaits 20. gadsimta otrajā pusē pieaudzis no aptuveni 20 pāriem līdz 60—80 pāriem 21. gadsimtā. Iespējams, ka pēdējos gados sākusies skaita lejupslīde vairāku nelabvēlīgu faktoru ietekmē. 2005. gadā smilšakmens klintīs ligzdojošie veidoja 6% no visiem Latvijas ūpjiem, urbanizētās vides 20—30%, bet pārējie bija mežos ligzdojošie. Līdz ar mežu izciršanu ūpis zaudē arvien vairāk sev piemērotu kvalitatīvu ligzdošanas biotopu. Šādos ekoloģiskajos apstākļos nākotnē ievērojami pieaugs mākslīgo ligzdu loma.
Izskats un īpašības
Ūpis ir liels un spēcīgs putns, kas ir viens no lielākajiem pūču dzimtas plēsīgajiem putniem. Daudzos informācijas avotos tiek rakstīts, ka tas ir lielākais pūču dzimtas putns, tomēr zivjūpis (Bubo blakistoni) reizēm ir smagāks kā ūpis, bet ziemeļpūce (Strix nebulosa) var būt garāka. Ūpja ķermeņa garums ir 60—75 cm (ziemeļpūces ķermeņa garums 61—84 cm ), Latvijā dzīvojošiem ūpjiem 65—70 cm. Spārnu plētums 160—188 cm, bet lielākajiem indivīdiem tas var sasniegt 2 metrus. Mātītes kā tas raksturīgs plēsīgajiem putniem ir lielākas nekā tēviņi. Tēviņa masa ir 1,5—2 kg, mātītes 2,3—3 kg, bet lielāko indivīdu masa var sasniegt 4 kg (lielākie zivjūpji var sasniegt 4,6 kg ).
Ja savā starpā salīdzina ūpja pasugas, tad lielākās ir tās, kas mājo vistālāk uz ziemeļiem. Pasugas savstarpēji salīdzina, mērot spārna garumu, lai gan detalizēti pētījumi nav veikti visām pasugām. Vismazākais ir Irānas ūpis (B. b. nikolskii), kas mājo tuksnešainajos Irākas, Irānas, Pakistānas un Afganistānas reģionos. Irānas ūpja spārna garums ir 37,8—46 cm. Toties vislielākais ir Jeņisejas ūpis (B. b. yenisseenis), kas mājo no Sibīrijas centrālās daļas līdz Mongolijas ziemeļiem. Spārna garums ir 44,3—51,8 cm.
Ūpis ir masīvi veidots putns ar mucveidīgu ķermeni, platiem spārniem, spēcīgām kājām un knābi. Apspalvojums ūpim ir brūni-pelēki vai dzeltenbrūni raibs, kas uz vēdera ir gaišāks kā uz muguras. Tā rīkles apspalvojums ir balts un ūpis to izmanto savstarpējai komunikācijai. Acis lielas, oranžas, atrodas vienā plaknē un redz vienā virzienā, bet ūpim ir ļoti elastīgi kakla skriemeļi, tāpēc tie spēj pagriezt galvu pa 270 grādiem. Uz galvas gari spalvu pušķi, kas tēviņiem parasti ir stāvāki nekā mātītēm. Jauniem ūpjiem galvas pušķi ir mazāk attīstīti.
Valda aplams uzskats, ka ūpji dienā nekā neredz. Ūpji redz, turklāt labāk nekā cilvēks un naktī redz daudz reižu labāk nekā cilvēks dienā. Tomēr medījot ūpji pamatā izmanto dzirdi. To īstās ausis nav redzamas, tās atrodas sejas spoguļa malās kā ļoti garas, plašas atveres, turklāt tās nav simetriskas — viena auss atrodas zemāk, otra augstāk, lai varētu noteikt precīzu trokšņa izcelšanās vietu.
Uzvedība
Ūpis pamatā ir aktīvs krēslas un nakts stundās. Tā lidojums ir kluss, lēns un visbiežāk zems. Spārnus ūpis sasit reti, izmantojot gaisa straumes, ilgstoši planējot. Ūpja tēviņam ir raksturīgs dziļš, monotons "uhū", kas biežāk dzirdams agri pavasarī vai ziemas beigās. Mātītes ūjināšana ir augstākā tonī. Ūpi visvieglāk pamanīt, izdzirdot tā balsi, jo dienā tas maskējas no ienaidniekiem. Barību tas meklē klajumā, labi redzamā vietā, ezerā vai izgāztuvēs.
Parasti ūpji dzīvo klinšainos apvidos, skujkoku mežos un arvien biežāk tos var novērot Eiropas pilsētās uz augstceltnēm. Ūpis atkarībā no pasugas sastopams arī augstkalnos (līdz 2500 metriem virs jūras līmeņa Eiropā un līdz 4500 metriem virs jūras līmeņa Āzijā), taigā, stepē un pustuksnešos.
Barība
Ūpis pamatā medī mazus zīdītājus, kas sver 200—2000 g. Tie ir dažādi grauzēji, piemēram, strupastes, žurkas, peles, truši, zaķi, bet tie var būt arī plēsīgi dzīvnieki, piemēram, kaķi, zebiekstes, eži un citi. Retos gadījumos medījums var sasniegt pieaugušas lapsas un jauna briedēna lielumu, līdz pat 17 kg. Otra nozīmīga grupa, ko medī ūpis, ir dažādie putni. Par upuri var kļūt jebkuras sugas putns, bet visbiežāk tiek nomedītas vārnas, irbes, dzeņi, gārņi, pīles, dažādi jūras putni un zosis. Tiek medīti arī citi plēsīgie putni, piemēram, vistu vanags vai lielais piekūns, vai jebkura cita pūce. Pie iespējas ūpis neatsakās arī no dažādiem rāpuļiem, piemēram, čūskām un ķirzakām. Ūpis medī arī vardes, zivis un pat lielus kukaiņus un sliekas.
Medījumu ūpis parasti noskata, sēžot uz kāda paaugstinājuma. Līdzko medījums ir pamanīts, tas klusi un ātri uzbrūk. Visbiežāk ūpis upuri nogalina ar spēcīgajiem nagiem vai ar knābja sitienu pa galvu. Tad medījums tiek aiznests uz klusāku vietu. Mazākos upurus ūpis norij veselus, bet lielākos saplosa gabalos. Ja medījums ir smagāks par 3,5 kg, tas tiek apēsts uz zemes. Lai arī visbiežāk ūpis medī upurus, kas atrodas uz zemes, tas reizēm nomedī arī putnus lidojumā.
Ligzdošana
Ūpji veido monogāmus pārus, kuri saglabājas uz visu mūžu. Gadā pārim ir viens perējums un ligzdošanas vieta var tikt izmantota vairākus gadus no vietas. Latvijā ūpis ligzdo uz zemes, visbiežāk pie koka saknēm, bedrē vai ieplakā, bet tas ligzdo arī smilšakmens alās vai koka dobumā, kas notiek ļoti reti. Dažreiz ūpis ligzdo arī citu putnu ligzdās. Citur pasaulē ūpis parasti ligzdo uz klinšu radzēm un alās. Reizēm tas ieņem citu putnu pamestās ligzdas, visbiežāk tās ir vārnas vai klinšu ērgļa ligzdas. Dējumā parasti ir 2 – 4 baltas, apaļas olas, lai gan ikgadējo vairošanos ietekmē barības daudzums. Dējumā var būt arī tikai viena ola. Inkubācijas periods ilgst 34 – 36 dienas. Perē tikai mātītes, bet mazuļus aprūpē abi vecāki. Kamēr mātīte perē, tēviņš medī un to baro. Ūpis ir ļoti jūtīgs pret traucējumiem un var pamest ligzdu ar mazuļiem.
Kad mazuļi izšķiļas, tiem acis ir ciet. Tās atveras 2 dienu vecumā. Mātīte mazuļus silda apmēram 2 nedēļas, bet paliek ar tiem ligzdā pirmās 4—5 nedēļas. Tēviņš medī un baro visu ģimeni. Pirmās 2—3 nedēļas medījums tiek atstāts mātītei, kura to saplosa mazos gabaliņos un izbaro mazuļiem, vai arī mazākus upurus tēviņš uzreiz atdod mazuļiem. Kad mazuļi sasniedz 3 nedēļu vecumu, tie jau spēj paši saplosīt medījumu kumosos. Sasniedzot 5 nedēļu vecumu, mazuļi sāk staigāt ap ligzdu, bet 52 dienu vecumā sāk lidot pirmos metrus. Kad mazuļi paaugušies, mātīte sāk medīt un pienest barību tāpat kā tēviņš. Lai arī jaunie putni jau lido, vecāki tos aprūpē vēl 3—4 mēnešus. Vecums, kad jaunie putni sāk kļūt patstāvīgi, ir apmēram 170 dienas. Dzimumbriedumu ūpis sasniedz viena gada vecumā, bet tā mūža garums var sasniegt 21 gadu vai vairāk savvaļā, bet 60 gadus nebrīvē.
Sistemātika
Ūpim ir 16 pasugas:
Zibolda lazda
Zibolda lazda ir lazdu dzimtas suga. Suga sastopama Japānā Hokaido un Honsju salās, Ķīnas austrumos, Korejas pussalā un Krievijas austrumos. Zibolda lazda ir krūmveidīgs koks, kurš var sasniegt 5 metru augstumu. Aug jaukto koku mežos vai pļavās.
NEET
NEET (akronīms no en) ir termins, kuru attiecina uz jauniešiem, kas nemācās, nestrādā un neapgūst arodu. Šo jēdzienu kopš 2010. gada plaši izmanto kā rādītāju, lai raksturotu jauniešiem veltītu nodarbinātības, izglītības, apmācības un sociālās iekļaušanas politiku 28 Eiropas Savienības dalībvalstīs. Šis termins sākotnēji aptvēra vecuma grupu no 15 līdz 24 gadiem, taču vēlāk tā piemērošana tika paplašināta, aptverot 15—29 gadus vecus jauniešus. Šis jēdziens tagad ir galvenais jautājums sarunās par ES līmeņa politiku.
2015. gadā Latvijā bija aptuveni 47 000 jauniešu vecuma grupā 15—29, kuri nestrādāja, nemācījās un neapguva arodu, un Latvijā var novērot tendenci, ka šis skaitlis samazinās.
NEET rādītāji OECD valstīs
Daļa no jauniešiem OECD valstīs, kuri nestrādā, nemācās un neapgūst arodu (% no visiem jauniešiem):
Augusts Albanuss
Johans Augusts Lēberehts Albanuss (dzimis, miris ) bija vācu izcelsmes Vidzemes garīdznieks, pedagogs un cenzors.
Dzimis Saksijā. Skolā gājis Grimmā. Studējis teoloģiju universitātē Leipcigā. No 1789. līdz 1792. gadam - privātskolotājs Vidzemē. No 1792. līdz 1804. gadam - Rīgas Domskolas rektors. No 1804. līdz 1818. gadam - Vidzemes guberņas ģimnāzijas direktors. Darbojies arī Doma un Svētā Pētera baznīcā un citos baznīcas amatos. Publicējis sprediķus, daudzus svinību un citus sacerējumus latīņu un vācu valodās. Rakstījis Rīgas vācbaltiešu un krievu preses izdevumos. 1802. gadā viens no Rīgas Literāri praktiskās pilsoņu biedrības dibinātājiem un tās direktors no 1812. līdz 1813. gadam. Strādājis par cenzoru. No 1810. līdz 1838. gadam cenzējis Rīgā izdotās latviešu grāmatas, bet no 1833. līdz 1838. gadam - Rīgā izdoto reliģisko literatūru.
Kārsava (stacija)
Kārsava ir dzelzceļa stacija līnijā Kārsava-Rēzekne I. Stacija atrodas Malnavas pagastā, Ludzas novadā, 4 km attālumā no Kārsavas pilsētas.
Vēsture
Korsovkas stacija atvērta līdz ar dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava izbūvi. Šeit ierīkots arī lokomotīvju depo. 1919. gadā stacijas oficiālais nosaukums bija Korsova, 1921. gadā pārdēvēta par Kārsavu. Iespējams, ka Kārsavas stacijas ēka ir visvecākā dzelzceļa stacijas ēka Latvijā, taču neskaitāmo remontu dēļ zaudējusi lielāko daļu dekoru un visai maz atgādina 19. gadsimtā būvētu celtni.
Mūsdienas
1992. gadā stacija kļuva par Latvijas un Krievijas robežstaciju.
Ir ierosināts izskatīt iespēju izmantot dzelzceļa stacijas ēku tūrisma vajadzībām.
Fēlikss Šics
Fēlikss Šics (dzimis ) ir vācu hokejists, centra uzbrucējs, Vācijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) Šics spēlē Vācijas 2. hokeja līgas kluba EV Landshut rindās.
Spēlētāja karjera
2014.—15. gada sezonu Šics uzsāka Vācijas hokeja līgas klubā Minhenes "Red Bull", taču jau drīz atgriezās "Admiral" sastāvā. Pēc 15 Vladivostokas kluba rindās aizvadītām spēlēm hokejists tika aizmainīts uz Omskas "Avangard" vienību. Vasarā pievienojās Rīgas "Dinamo" rindām, taču vien pēc 11 "Dinamo" sastāvā aizvadītām spēlēm oktobra ievadā pārcēlās uz Ņižņijnovgorodas "Torpedo".
Pioneer 10
Pioneer 10 (sākotnējais nosaukums Pioneer F) ir ASV starpplanētu zonde, kas veica Jupitera pirmo pārlidojumu un kļuva par pirmo kosmisko aparātu, kurš sasniedzis ātrumu Saules sistēmas atstāšanai. Projektu vadīja NASA Eimsa pētniecības centrs (ARC), kosmisko aparātu izgatavoja uzņēmums TRW. Palaista 1972. gada martā. Sakari ar Pioneer 10 zaudēti 2003. gada martā. Aprēķini liecina, ka 2016. gada janvārī tas atradās teju 115 AU attālumā no Zemes.
Konstrukcija
Pioneer 10 alumīnija korpuss bija 36 cm augsts ar virsmām sešstūra formā, kura malas bija 76 cm. Tajā izvietota dzinējsistēma, kosmiskā aparāta sistēmas un zinātniskie instrumenti.
Pie Pioneer 10 korpusa bija piemontēta 2,74 m diametra 46 cm dziļuma antena. Kosmiskais aparāts rotēja ap šo asi, tādēļ antena pastāvīgi bija vērsta uz Zemi. Datu pārraides ātrums sākotnēji bija 256 biti sekundē.
Zinātniskie instrumenti:
Pioneer plāksne
Pēc Karla Seigana ierosinājuma Pioneer 10 un Pioneer 11 bija piestiprināta 152 × 229 mm apzeltīta alumīnija plāksne gadījumam, ja zondi atrastu ārpuszemes inteliģenta dzīvības forma. Plāksnē bija attēlots vīrietis un sieviete ar simboliem, kuri informē par kosmiskā aparāta izcelsmi.
Lidojuma gaita
Pioneer 10 tika palaists 01:49:00 UTC ar nesējraķeti Atlas/Centaur no Kanaveralas zemesraga. Raķete bija apgādāta ar cietās degvielas trešo pakāpi TE364-4, kas bija speciāli izstrādāta Pioneer misijām.
No līdz  tas kļuva par pirmo kosmisko aparātu, kurš šķērsojis asteroīdu joslu (starp Marsa un Jupitera orbītu.
, 25 miljonu km attālumā no Jupitera, Pioneer 10 sāka uzņemt tā attēlus. Ciešākā pietuvošanās planētai bija 4. decembrī attālumā.
Pioneer 10 Saturna orbītu šķērsoja 1976. gadā, bet Urāna orbītu — 1979. gadā. 1983. gadā šķērsota Neptūna orbīta.
Misija oficiāli tika beigta, kad zonde atradās 67 AU attālumā no Zemes, lai gan sakarus ar kosmisko aparātu tika turpināts uzturēt.
Pēdējais signāls no Pioneer 10 saņemts, kad tas bija 12 miljardu km (80 AU) attālumā no Zemes. Zonde turpina virzīties ārā no Saules sistēmas ar ātrumu 12,037 km/s (2,539 AU gadā) Vērša zvaigznāja virzienā.
2008.—2009. gada UEFA Čempionu līgas sezona
2008.—2009. gada UEFA Čempionu līgas sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 54. sezona un 17. zem UEFA Čempionu līgas nosaukuma. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Stadio Olimpico stadionā Romā.
Par UEFA Čempionu līgas uzvarētājiem trešo reizi kļuva Spānijas klubs FC Barcelona, kas finālā uzvarēja Anglijas klubu Manchester United ar rezultātu 2–0.
Grupu turnīrs
Pirmo reizi UEFA Čempionu līgas grupu turnīrā piedalījās Zenit Saint Petersburg, BATE Borisov, CFR Cluj un Anorthosis Famagusta.
Hamilton Academical FC
Hamilton Academical FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Hamiltona. Tas ir dibināts 1874. gadā. Pašlaik spēlē Skotijas Premjerlīgā. Mājas spēles aizvada New Douglas Park stadionā. Kluba futbolisti ir divas reizes spēlējuši Skotijas kausa finālā.
No 2015. līdz 2016. gadam klubu pārstāvēja Latvijas futbolists Antons Kurakins.
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Auniņš Šons. Filma
"Auniņš Šons. Filma" (en) ir 2015. gada ASV animācijas filma, kuras režisori ir Marks Bērtons un Ričards Starzaks. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā. 2019. gadā filmai iznāca turpinājums "Auniņš Šons filma: Fermagedons".
Filma 2015. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Prāta spēles".
Filmā auniņš Šons un viņa ganāmpulks dodas uz lielpilsētu, lai izglābtu savu saimnieku, kurš pēc kāda no ganāmpulka nedarbiem zaudējis atmiņu.
Nortbruka sala
Nortbruka sala (ru) ir Krievijas Federācijai piederoša neapdzīvota sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Nosaukta par godu Karaliskās ģeogrāfijas biedrības prezidentam (1890-1893) Nortbrukas grāfam Tomasam Beiringam (Thomas Baring, 1st Earl of Northbrook). Nortbruka sala ir viena no pieejamākajām arhipelāga salām un bieži izmantota kā pētniecības ekspedīciju atbalsta bāze. Floras ragā salas dienvidrietumos ierīkota nacionālā parka Russkaja Arktika lauka bāze.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies arhipelāga dienvidrietumos, rietumu salu grupā. Dienvidos to apskalo Barenca jūra. Maiersa šaurums rietumos to atdala no Brjūsa, Meiblas un Bella salām, De Breines šaurums austrumos — no centrālās grupas salām. Salas lielāko daļu klāj ledāji, augstākais punkts ir 344 m vjl salas vidusdaļā. 2006. gadā atklājās, ka ka salas ledājiem atkāpjoties, jūra salas dienvidrietumos ir noskalojusi zemesšaurumu starp salas pamatdaļu un dienvidrietumu pussalu ar Floras ragu, izveidojot jaunu salu. Sala ar Arhangeļskas apgabala sapulces lēmumu nosaukta par godu atomledlauža Lenin kapteinim Jurijam Kučijevam, kura vadībā ledlauzis pirmoreiz sasniedza Ziemeļpolu.
Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām, ķērpjiem un polārajām magonēm. Sastopami leduslāči un valzirgi.
Vēsture
Domājams, ka pirmie salu no tālienes redzēja Austroungārija ekspedīcija Jūliusa fon Pajera un Karla Veiprehta vadībā, bet tikai kā daļu no kopējas arhipelāga dienvidu krasta līnijas. 1879. gadā salu no austrumu puses novēroja holandiešu ekspedīcija De Breines vadībā ar šoneri Willem Barents, bet ledus apstākļu dēļ nespēja tai pietuvoties. Barenca vārdā nosaukts zemesrags salas dienvidaustrumos.
Detāli salu 1880. gadā izpētīja un nokartēja Bendžamina Lī-Smita ekspedīcija, kas nodēvēja to par godu tā laika Karaliskās ģeogrāfijas biedrības prezidentam Nortbrukas grāfam Tomasam Beiringam. Zemesrags salas dienvidaustrumos tika nodēvēts par godu Lī-Smita māsicai Florai Smitai par Floras ragu un tajā risinājās lielākā daļa ar salu saistītie notikumi.
1881./1882. gada ziemu šeit pārlaida otrā Lī-Smita ekspedīcija, kad tās kuģi Eira saspieda ledus. 1894.—1897. gadā šeit ziemoja Frederika Džeksona ekspedīcija pašu izveidotajā Elmvudas apmetnē. 1896. gada vasarā Džeksons pavisam nejauši Floras ragā sastapa Fritjofu Nansenu, kurš devās uz arhipelāga dienvidiem, lai atrastu kādu proviantu vai sastaptu garāmejošu kuģi.
1914. gada vasarā Floras ragā nejauši sastapās divas Krievijas arktiskās ekspedīcijas — divi cilvēki no Georgija Brusilova ekspedīcijas no ledū iespiestās Svētās Annas un Georgija Sedova ekspedīcijas kuģis Foka.
Avies
Avies bija 1991. gadā dibināta Igaunijas aviosabiedrība, kas nodarbojās ar regulāriem pasažieru pārvadājumiem, čarterlidojumiem un gaisa taksometru pakalpojumiem. Tā bāzējās Tallinas starptautiskajā lidostā. Veica lokālos regulāros aviopasažieru pārvadājumus Igaunijas un Zviedrijas tirgū. 2015. gadā Zviedrijā tiesa atzina sabiedrību par bankrotējušu, bet 2016. gadā sabiedrībai tika atņemta arī licence darbībai Igaunijas tirgū.
Panajotis Paraskevopuls
Panajotis Paraskevopuls (el; dzimis 1875. gadā, miris 1903. gada 9. jūlijā) bija grieķu vieglatlēts, divu vasaras olimpisko spēļu (1896. gada Atēnu un 1900. gada Parīzes spēles) dalībnieks un olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Panajotis Paraskevopuls startēja diska mešanas disciplīnā. Paraskevopuls disku aizmeta 28,95 metru attālumā. Ar šo rezultātu viņš izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties ASV sportistam Robertam Garetam, kurš disku bija aizmetis 29,15 metru attālumā.
1900. gada vasaras olimpiskās spēles
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — diska mešanā un lodes grūšanā.
Lodes grūšanā kvalifikācijas kārtā viņš lodi aizgrūda 11.29 metru attālumā un ar šo rezultātu kā pēdējais, 4. sportists, kvalificējās fināla kārtai. Fināla kārtā viņš lodi aizgrūda 11,52 metru attālumā un izcīnīja 5. vietu kopvērtējumā. Viņš startēja arī diska mešanā, kurā kvalifikācijas kārtā disku aizmeta 34,04 metru attālumā un kā 4. labākais sportists kvalificējās fināla kārtai. Fināla kārtā viņš rezultātu uzlaboja un disku aizmeta 34,50 metru attālumā, kopvērtējumā ieņemot 4. vietu. Līdz trešajai vietai, bronzas medaļai, pietrūka 10 centimetru.
Klingentāle
Klingentāle ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķī pie Čehijas robežas. Robežas pretējā pusē atrodas Čehijas pilsēta Kraslice. Klingentāle ir slavens mūzikas instrumentu ražošanas un ziemas sporta centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1602. gadā. 17. gadsimta vidū, bēgdami no kontrreformācijas, pilsētā ieradās Bohēmijas mūzikas instrumentu meistari. 1852. gadā šeit sāka akordeona ražošanu.
Ekonomika
Pilsētā atrodas uzņēmums HARMONA Akkordeon GmbH, kas ražo akordeonus Weltmeister, kā arī 1847. gadā dibinātais uzņēmums C.A. SEYDEL SÖHNE GmbH, kas ražo mutes harmonikas un ir vecākais darbojošais mutes harmoniku ražotājs pasaulē.
Izglītība, kultūra un sports
Pilsētā atrodas Vogtland Arena - tramplīnlēkšanas komplekss.
Britu Virdžīnu karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Britu Virdžīnu sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Britu Virdžīnas vasaras olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1984. gada. ziemas olimpiskajās spēlēs tās līdz šim ir piedalījušās divreiz — 1984. un 2014. gadā.
Karapakss
Karapakss (la) ir bruņas daļa, kas klāj posmkāju ķermeņa priekšējās daļas (krūšu daļas, galvkrūšu) vai arī bruņurupuču ķermeņa virspusi. Tas pilda balsta un aizsardzības funkciju. Karapakss ir daudziem vēžveidīgajiem un zirnekļveidīgajiem.
Vēžveidīgo karapakss
Vēžveidīgajiem karapakss jeb galvas vairogs ir galvas aizmugurējā segmenta eksoskeleta pagarinājums ar stipri izvirzītiem plakaniem muguras un sānu izaugumiem. Vēžveidīgo karapakss sastāv no hitīna, kas vairāk vai mazāk piesātināts ar kaļķi, tādēļ kļūst cietāks un izturīgāks. Parasti tas apklāj no augšas un sāniem ķermeņa galvas daļu, bet daudzos gadījumos (daļēji vai pilnībā) arī krūšu daļu. Vēžveidīgo karapakss var veidot puscilindrisku vai vairoga formu, apklājot ķermeņa segmentus. Dažiem vēžveidīgajiem (gliemeņvēžiem) tas sastāv no divām uz muguras savienotām čaulām, atgādinot divvāku gliemjus, un apsedz visu dzīvnieka ķermeni. Eikarīdiem karapakss saaug ar krūšu segmentiem, izveidojot galvkrūtis. Karapaksam nav sakara ar primāro segmentāciju, jo tas tikai apsedz segmentēto ķermeni.
Zirnekļveidīgo karapakss
Zirnekļveidīgajiem karapakss sedz galvkrūtis un atrodas eksoskeleta mugurpusē. Tas veidojas no saaugušiem galvkrūšu tergītiem. Uz karapaksa izvietojas acis un daži citi orgāni.
Dažām ērču sugām aizmugurējo sklerotizēto vairogu arī mēdz saukt par karapaksu.
Bruņurupuču karapakss
Bruņurupuču karapaksu veido bruņas muguras vairogs. Karapaksam ir izliekta forma, un tas sastāv no kaula pamatnes ar ragvielas segumu. Atkarībā no dzīvesveida dažādām bruņurupuču grupām mainās arī karapaksa uzbūve un forma.
Robežnieki (stacija)
Robežnieki ir neizmantots dzelzceļa pieturas punkts Indras pagastā, Krāslavas novadā līnijā Daugavpils—Indra—valsts robeža.
Ierīkots 1952. gadā kā izmaiņas punkts. Līdz Latvijas valsts robežas atjaunošanai un vīzu režīma ieviešanai šeit pieturēja Rīgas—Bigosovas maršruta pasažieru vilcieni.
Metafizika (žurnāls)
Metafizika (Metafizika International Journal of Philosophy and Interdisciplinary Studies) —starptautisks filozofijas un starpdisciplināru pētījumu žurnāls, kas izdots Azerbaidžānas Republikā. Tas nodrošina lasītājus ar zinātniskiem rakstiem, kas saistīti ar Azerbaidžānu un pasaules filozofiju, vēsturi, kultūru, literatūru, mākslu un citām zinātnes jomām.
Stāsts
Žurnāls Metafizika tika reģistrēts Azerbaidžānas Republikas Tieslietu ministrijā 2017. gadā ar numuru 4144. "Philosophy and interdisciplinary" ir starptautisks filozofisks un starpdisciplinārs zinātnisks žurnāls zinātņu jomā Azerbaidžānas Republikā. Žurnāls Metafizika iznāk 4 reizes gadā. Visi žurnāla raksti azerbaidžāņu, turku, krievu, angļu, persiešu un arābu valodās tiek pieņemti un izdrukāti, ja tie saņem pozitīvu ekspertu atzinumu. Ar Azerbaidžānas Republikas prezidenta Augstākās atestācijas komisijas Prezidija lēmumu žurnāls "Metafizika" tika iekļauts periodisko zinātnisko publikāciju sarakstā, kas ieteicamas Azerbaidžānas Republikā par filozofiju izstrādāto disertāciju galveno rezultātu publicēšanai. un socioloģija, politikas zinātnes un pedagoģija. Metafizikas žurnāls organizēja savu darbību saskaņā ar Azerbaidžānas Republikas likumiem, saviem statūtiem un starptautisko standartu prasībām. Žurnāla galvenais mērķis ir sniegt cienīgu ieguldījumu zinātnes attīstībā, iepazīstināt ar to zinātnieku aprindas, atspoguļojot filozofijas, teoloģijas, socioloģijas, psiholoģijas, vēstures, filoloģijas, pedagoģijas, tiesību, politikas un ekonomikas zinātņu pētījumus. tā lapās un iepazīstināt zinātnisko aprindu ar problēmām, kas var izraisīt plašas zinātniskas diskusijas, veicināt plašu pētījumu rezultātu izplatīšanu starpdisciplināras pieejas līmenī, zinātnes paradigmu un inovāciju pētījumiem, radīs zinātnisku diskusiju starp zinātniekiem un pētniekiem.
Saint Johnstone FC
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Felāfels
Felāfels vai falafels (ar; ) ir tradicionāls arābu ēdiens — eļļā ceptas bumbiņas vai plācenīši. Tiek gatavots no sasmalcinātiem, iepriekš sagatavotiem aunazirņiem, cūkupupām, vai to maisījuma, pievienojot dažādas garšvielas — pētersīli, lapu un sēklu koriandru, ķiploku, sīpolu, sāli, piparus, ķimenes. Pasniedz kā pamatēdienu kopā ar dažādām mērcēm un dārzeņiem, vai arī kā ātro uzkodu, ievietojot to pitā ar dārzeņiem un mērcēm. Plaši izplatīts arābu valstīs Tuvajos Austrumos un Ziemeļāfrikā, Izraēlā, plaši lietots citur pasaulē veģetāriešu un vegānu ēdienkartē.
Pamatinstinkts (filma)
Filma ir par Sanfrancisko policijas detektīvu Niku Kuranu (Daglass), kurš, izmeklējot bagātas rokzvaigznes brutālu slepkavību, uzsāk attiecības ar galveno aizdomās turamo.
"Pamatinstinkts" pirmizrāde notika. Filma saņēma dalītus kritiķu vērtējumus, pozitīvi izceļot aktierspēli, mūziku un montāžu. Neskatoties uz kritiķu vērtējumiem un protestiem, filma kļuva par 1992. gada ceturto ienesīgāko filmu, nopelnot 352,9 miljonus ASV dolārus. Filma tika nominēta divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās labākā montāža un labākā oriģinālmūzika. 2006. gadā iznāca filmas turpinājums "Pamatinstinkts 2", arī ar Šeronu Stounu galvenajā lomā.
Videodroms
"Videodroms" (en) ir 1983. gada Kanādas zinātniskās fantastikas šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Deivids Kronenbergs. Filmā galvenās lomas atveido Džeimss Vudss, Sonja Smitsa un Debija Harija.
Filmas darbība norisinās 80. gadu sākumā Toronto.Tā ir par neliela televīzijas kanāla vadītāju, kurš uzduras apraides signālam, kurā attēlots šovs "Videodroms", kas sastāv tikai no vardarbības un spīdzināšanas. Cenšoties atrast signāla avotu un piedzīvojot arvien vairāk halucinācijas, viņš atklāj sazvērestību, kas ir saistīta ar prāta kontroli.
"Videodroms" pirmizrāde notka. Šī bija pirmā Kronenberga filma, ko izplatīja kāda no lielajām Holivudas kinostudijām. Ar līdz tam lielāko budžetu no viņa filmām, "Videodroms" bija finansiāli neveiksmīga, nopelnot tikai 2,1 miljonu ASV dolārus pie 5,9 miljonu budžeta. Tā tiek uzskatīta par kulta filmu un par vienu no Kronenberga labākajām filmām.
Žans Šarls Kasteleto
Žans Šarls Viktors Kasteleto (fr, dzimis ) ir Kamerūnas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, pārstāv Francijas 1. līgas komandu Nantes.