cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Diližanss
Vēsture
1821. gadā nodibināja otro diližansu sabiedrību sakariem no Pēterburgas līdz Rīgai un tālāk caur Jelgavu līdz Palangai. Diližansu satiksmei izmantoja seno pasta lielceļu Pēterburga—Narva—Tērbata—Valka—Valmiera—Rīga—Jelgava—Liepāja—Palanga. Tās dibinātāji bija titulārpadomnieks Johans Delakroā (Delacroix) un guberņas sekretārs Georgs Frīdrihs fon Francens (Franzen), viņiem piešķīra monopoltiesības uz deviņiem gadiem. 1840. gadā Vidzemes guberņas sekretāram Engelsam izsniedza Iekšlietu ministrijas atļauju Rīgā izveidot "Diližansu sabiedrību Nr. 9." satiksmei no Rīgas un Rēveles uz Pēterburgu. No 1841. gada darbojās diližansu satiksme caur Jelgavu līdz Tauraģei, kur šī līnija saslēdzās ar Prūsijas diližansu satiksmi. 1844. gadā Olaines pasta stacijas pārvaldnieks Pēteris Vilhelms Švarcbahs (Schwarzbach) izveidoja divreiz dienā kursējošu pirmo vietējo diližansu līniju no Rīgas līdz Jelgavai. Vietējo ikdienas satiksmi no Rīgas uz Tērbatu un no 1861. gada arī uz Pērnavu un Rēveli nodrošināja 1850. gadu beigās Veselavas muižas īpašnieka Teofila fon Kampenhauzena dibinātā Rīgas—Tērbatas diližansu sabiedrība. No 1861. gada pēc Pleskavas šosejas būves pabeigšanas diližansi kopā ar pasažieriem piecas reizes nedēļā no Rīgas līdz Tērbatai pārvadāja arī parasto korespondenci.
1836. gadā diližansu satiksmei cauri Latgalei uzbūvēja traktu Pēterburga—Daugavpils—Varšava, kura kopējais garums bija 1171 verstis (1250 km), uz kuras ik pēc 21-25 verstīm uzbūvēja pasta stacijas ēkas un ik pēc 7-10 verstīm (stundas brauciena attālumā) uzcēla pusstacijas, ceļu pieskatītāju ēkas un diližansu pieturas. Pasta stacijas ēkās bija uzgaidāmās telpas ar naktsmītni un ēdināšanu, atsevišķas telpas augsta ranga ceļotājiem, arī pagrabi un noliktavas. Zirgu nomaiņai bija atvēlētas 15 minūtes. Ceļojums no Pēterburgas līdz Varšavai ilga apmēram divas nedēļas, ceļojumu izmaksas bija augstas, jo vajadzēja maksāt trīs kapeikas par versti. Papildus bija jāmaksā par zirgu skaitu, ratu riteņu eļļošanu un citām lietām. Siltajos mēnešos vairāk pārvadāja pasažierus, savukārt, ziemā — preces. 1862. gadā atklāja dzelzceļa līniju Pēterburga—Varšava, kas aizstāja diližansu satiksmi.
Kristers Horns
Dzīvesgājums
Dzimis 1622. gada 13. novembrī Riternē (Rytterne socken) barona Klāsa Horna (1587—1651) un viņa sievas Zigrīdas Uksenšernas (1590-1644) ģimenē. Viņa mātesbrāļi bija Bengts Uksenšerna (1591—1643) un Gabriels Uksenšerna (1586—1656).
1654. gadā viņu iecēla par Rīgas gubernatoru, 1656. gadā notika vairāk nekā mēnesi ilga Rīgas aizstāvēšana pret Krievijas caristes karaspēka uzbrukumu Otrajā Ziemeļu karā. 1657. gadā karalis Kārlis XI viņu iecēla par Ingrijas un Keksholmas ģenerālgubernatoru.
1672. gadā viņam piešķīra feldmaršala pakāpi, no 1674. līdz 1684. gadam viņš bija Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators. 1678. gadā viņš par 3000 dālderiem iegādājās Mazsalacas muižu. Viņa vadībā 1681. gadā tika sākta agrārā reforma, kas pazīstama kā „muižu redukcija”, tika atsavinātas zviedru lielmuižniekiem pēc kara piešķirtās pilsmuižas (Alūksnes pils, Bukultu pils, Burtnieku pils, Cēsu pils, Doles pils, Dzērbenes pils, Ēveles muiža, Ļaudonas pils, Mālpils pils, Mujānu pils, Raunas pils, Rūjienas pils, Siguldas pils, Smiltenes pils, Vainižu pils, Valmieras pils, Trikātas pils). Miris 1692. gada 26. maijā savā Riternes muižā Zviedrijā.
Harmonijas iela
Harmonijas iela ir iela Tukumā. Tā ievērojama ar to, ka tajā atrodas Tukuma muzejs. Ielas garums ir ap 340 m, tās segums ir gan asfaltbetons, gan bruģis.
Vēsture
Harmonijas ielā vērojama 18.–19. gadsimta Kurzemei raksturīgā apbūve, gan Šveices vasarnīcu stila paraugi. Iela īpaša ar tās namu greznajām durvīm.
Un garāka par mūžu diena ilgst
"Un garāka par mūžu diena ilgst" (ru) ir kirgīzu rakstnieka Čingiza Aitmatova krievu valodā sarakstīts romāns, kas tika publicēts 1980. gadā žurnālā Novij Mir. 1982. gadā romāns izdots latviešu valodā (tulkojusi Valentīna Eisule).
Nosaukums
1990. gadā uzrakstītajā sižetā "Čingishana gaišais mākonis" (Белое облако Чингисхана) autors atklāja, ka romāna oriģinālo nosaukumu – "Aproce" (Обруч) noraidīja cenzūra. Nosaukums "Un garāka par mūžu diena ilgst", ar kuru romānu izdeva literārais žurnāls Novij Mir, ir ņemts no Borisa Pasternaka dzejoļa "Vienīgās dienas" (Единственные дни). Šis nosaukums tika kritizēts lielā garuma dēļ un vēlāk romāns tika izdots žurnālā Roman-Gazeta ar nosaukumu "Vējputeņu starpstacija" (Буранный полустанок). No 21. gadsimta sākuma romāns atkal tiek izdots ar nosaukumu "Un garāka par mūžu diena ilgst".
Sižets
Romāna notikumi risinās vienas dienas laikā. Stāsts ir par dzelzceļnieka Vējputeņu Jedigeja mēģinājumu apbedīt savu draugu Kazangapu Anabejitas kapsētā (no ky – Mātes atdusas vieta). Pa ceļam uz Anabejitu Jedigejs stāsta par savu dzīvi Sariozekas stepēs. Nokļūstot Anabejitā, Jedigejs atklāj, ka kapsētas vietā ir uzbūvēts kosmodroms.
Otrā sižeta līnija stāsta par padomju un amerikāņu kosmonautiem, kuri stājās kontaktā ar citplanētiešiem un pameta kosmodromu, jo tika aicināti uz citplanētiešu dzimto planētu.
Leģenda par mankurtiem
Viens no romāna pamatmomentiem ir stāsts par mankurtiem. Pirmoreiz tie tiek minēti Kazangapa bēru laikā. Saskaņā ar kirgīzu leģendām mankurti ir karagūstekņi, kuriem lika strādāt karstajā saulē, uzmaucot galvā nokautā kamieļa kakla ādu — širi. Kā raksta romāna autors: "Cilvēks, kas tika pakļauts šādai procedūrai, vai nu nomira, neizcietis spīdzināšanu, vai arī uz visu mūžu zaudēja atmiņu, pārvērzdamies par mankurtu — vergu, kas neatceras savu pagātni."
N. Šnaidmens paziņoja, ka mankurta motīvs, kas ņemts no Vidusāzijas teikām, ir romāna galvenā doma, kas savieno dažādus stāstījuma līmeņus un laika secības. Vēlākajos Padomju Savienības gados vārds "mankurts" ienāca ikdienas valodā, lai aprakstītu cilvēka atsvešinātību no sabiedrības, kas viņu represējusi un grozījusi viņa tautas vēsturi. Bijušajās Padomju Savienības republikās ar šo terminu tiek apzīmēti tie nekrievu tautības cilvēki, kuri padomju sistēmas dēļ tika atdalīti no savām etniskajām saknēm.
Slaktīvisms
Slaktīvisms (dažreiz slakervisms) ir vārdu slacker (sliņķis) un activism (aktīvisms) savienojums. Vārds parasti tiek uzskatīts par nievājošu terminu, kas apzīmē "labsajūtas" veicināšanas pasākumus, atbalstot kādu jautājumu vai sociālu problēmu, neradot fizisku vai praktisku efektu, ceļot cilvēku pašapmierinātības sajūtu par viņu ieguldījumu. Slaktīvismu var definēt kā sava ego apmierināšanas atbalsta izrādīšanu, piedaloties konkrētajās aktivitātēs. Parasti šīm darbībām nav nepieciešama liela piepūle. Tiek pieņemts, ka slaktīvisma būtība ir aizstāt reālas, patstāvīgas darbības, nevis tās papildināt, kaut gan šis pieņēmums nav pētnieciski pierādīts. Daudzas tīmekļa vietnes un jaunumu platformas ir integrējušās sociālo mediju vietnēs, piemēram, Facebook un Twitter, ļaujot cilvēkiem viegli izmantot opcijas "patīk", "dalīties" vai "tvītot", tādā veidā atzīmējot sev interesējošo informāciju. Cilvēki var paust viedokli par sociāliem un politiskiem jautājumiem ar vienu peles klikšķi, radot jautājumu, kas tiek realizēts ar šīm centienus neprasošajām atzīmēm "patīk”.
Slaktīvisma kritika
Slaktīvisma kritika bieži vien ietver ideju, ka interneta darbība ir neefektīva, un / vai ka tā novērš vai samazina politisko līdzdalību reālajā dzīvē. Tomēr, tā kā daudzi slaktīvisma pētījumi ir par kādu konkrētu gadījumu vai kampaņām, ir grūti atrast precīzu slaktīvistu rīcību, kas ir sasniegusi izvirzītos mērķus. Turklāt, dažādas mācības koncentrējas uz šādu aktīvismu demokrātiskā vai atvērtā kontekstā, kur tādas darbības kā publiska kaut kā patikšanas atzīmēšana (liking), atbildēšana, profila bildes maiņa uz saukli vai atbilstošu attēlu, var tikt tulkotas kā izaicinošas autoritārās un represīvās valstīs. Rietumu slaktīvisma kritika neņem vērā to, kādu triecienu tas var nest autoritāros vai represīvos kontekstos. Žurnālists Kortnijs Radšs (Courtney Radsch) apgalvo, ka pat zema līmeņa iesaistīšanās bija svarīga aktīvisma forma arābu jauniešiem pirms Arābu pavasara, gan arī tā norises laikā, jo tā bija runas brīvības forma, kas piesaistīja plašu mediju uzmanību, kad tēmturi palīdzēja radīt plašsaziņas līdzekļu uzmanību un sakārtot informāciju pēc tās nozīmīguma. Viens no veidiem, kā viņi var pretoties valsts autoritārajai ietekmei un spēkam, ir sociālo mediju ietekme, veidojot starptautisko ziņu programmu. Slaktīvisma progresēšana, tehnokrātija, kā organizatorisko struktūru un pārvaldības sistēmu forma, kurā lēmumu pieņēmēji tiek atlasīti, pamatojoties uz tehnoloģiskām zināšanām, lēnām sāk izzust, jo gandrīz visi un ikviens var piedalīties lēmumu pieņemšanas procesos. Digitālā aktīvisma neefektīvās mārketinga kampaņas pauž sociālo vienlīdzību, kas izplata politisko skepticismu un novērš uzmanību no patiesi radikālām kustībām. Miha Vaits (Micah White) apgalvo, ka slaktīvisms ir vieglākais veids, kā iesaistīties dažādās kustībās, tomēr tiešsaistes aktīvisma novitāte samazina cilvēku aktivitāti un vēlmi iesaistīties nopietnos jautājumos, jo viņi neizjūt savas ietekmes spēku, tādā veidā zaudējot cerību jebkāda veida aktīvisma paveidos.
Slaktīvisma aizstāvība
Džordžtaunas universitātes 2011.gada veiktajā pētījumā "The Dynamics of Cause Engagement" ir pierādījies, ka ar slaktīvisma palīdzību ir iespējams veikt jēgpilnas darbības. Proti, slaktīvisti piedalās vismaz divreiz vairāk aktivitātēs, nekā cilvēki, kuri neiesaistās slaktīvismā, tādā veidā viņu darbībām piemīt lielāks potenciāls ietekmēt citus. Slaktīvisma priekšrocības mērķu sasniegšanā ir zemas izmaksas, efektivitāte, videi draudzīgas aktivitātes. Šiem "sociālajiem līderiem" ir iespēja tiešā veidā panākt sociālo mediju iesaistīšanu, parādot nepārprotamu nostāju ekonomikas, sociālajā un politiskajā jomā. Endrū Leonards (Andrew Leonard), mājas lapas „Salon” publicists, ir uzrakstījis rakstu par viedtālruņu izmantošanas ētiskajiem aspektiem. Lai gan šo produktu ražošana ir pretrunā ar cilvēktiesību ētikas standartiem, autors mudina izmantot viedtālruņus, pamatojoties uz to, ka tehnoloģiju sniegtās iespējas ir līdzeklis, ar kura palīdzību var uzlabot ražošanas problemātisko situāciju. Endrū Leonards apgalvo, ka ātra sazināšanās iespēja ļauj vienkāršā veidā izplatīt zināšanas globālā mērogā, turklāt mobilie telefoni un planšetdatori ir efektīvi instrumenti, lai panāktu vēlamo rezultātu. Izmantojot šīs ierīces var nodrošināt maksimālu slaktīvisma aktivitāti, lai dalītos ar informāciju, ziedotu naudu, kā arī paust savu viedokli par sabiedrībā svarīgiem jautājumiem.
Kliktīvisms
Termins kliktīvisms (clicktivism) reizēm tiek izmantots, lai aprakstītu aktīvistus, kuri izmanto sociālos medijus, lai organizētu protestus. Uzņēmumiem tas palīdz sekot līdzi to panākumiem, apkopojot informāciju par to, cik "klikšķus" ir saņēmusi katra petīcija un aicinājumi rīkoties. Kliktīvisma galvenā ideja ir vienkāršā veidā izrādīt atbalstu kādai organizācijai vai jautājumam, izmantojot sociālos medijus.
Labdarības slaktīvisms
Slaktīvisma labdarība ir darbības atbalsts, kas rada nelielu piepūli no indivīda. Šāda tipa slaktīvisma piemēri ir ziņu publicēšana sociālo tīklu portālā Facebook, popularizējot informāciju caur mikroblogošanas vietni "Twitter", tiešsaistes petīciju parakstīšana, dalīšanās ar video no Youtube caur personiskajiem sociālo tīklu portālu kontiem par konkrēto jautājumu. Šāda tipa labdarība var tikt uzskatīta par sava ego celšanu, radot sajūtu, ka ar pāris klikšķiem cilvēki ir izdarījuši patiesi labu, uzslavas pelnošu darbību, tādā veidā liekot sev justies labāk. Viens no piemēriem ir kampaņa Kony 2012, kas īsā laika periodā eksplodēja un saņēma lielu lietotāju atbalstu 2012. gada martā.
Labdarība kā blakus darbība produktu iegādei
Šis slaktīvisma veids tiek izmantots gadījumos, lai piesaistītu jaunus patērētājus iegādājoties vai atbalstot konkrēto preci, apliecinot, ka tādā veidā tiks palīdzēts kāda noteikta jautājuma vai problēmas risināšanai.
Politiskais slaktīvisms
Politiskajam slaktīvismam visbiežāk ir tādi mērķi kā priekšvēlēšanu kampaņu atbalstīšana, tiešsaistes petīciju parakstīšana, kas var ietekmēt valdības rīcību.
Līdzjūtību veicinošs slaktīvisms
Šī slaktīvisma piekritēji bieži vien nomaina savu sociālo tīklu portālu profilu bildes pret attēlu, kas liecina par kāda jautājuma vai problēmas atbalstīšanu, kā arī bieži ierakstos un aicinājumos rīkoties tiek publicētas emocionāla rakstura dzīvnieku un mazu bērnu bildes, kas ilgstoši paliek cilvēku atmiņā.
Frinbergs
Frinbergs var būt:
Staņislavs Broks
Staņislavs Broks (dzimis, miris ) bija Latvijas diriģents, mūzikas pedagogs un sabiedrisks darbinieks.
Dzīvesgājums
Mācījās Dricēnu pamatskolā, Rēzeknes 1. vidusskolā, Rēzeknes mūzikas vidusskolā, studēja Latvijas Valsts konservatorijas kordiriģentu nodaļā.
Strādāja Daugavpils mūzikas vidusskolā. Viens no Latgales otro Dziesmu svētku iniciatoriem. Vadījis Jēkabpils skolotāju kori. Bija precējies ar Terēzi Broku.
2015. gadā Daugavpils mūzikas vidusskola nosaukta Staņislava Broka vārdā.
Tenisisti 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Uzskaitījumā apkopoti sportisti, tenisisti, kuri startēja tenisā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Tās notika no 1900. gada 6. līdz 11. jūlijam Francijas galvaspilsētā Parīzē. Tajās varētu būt startējuši 26 sportisti, 19 vīrieši un 7 sievietes, no 4 valstīm. Sportisti startēja četrās disciplīnās.
Visvairāk sportistu startēja no spēļu rīkotājvalsts Francijas. Šajā olimpiskajā turnīrā nestartēja neviens tenisists, kurš bija startējis iepriekšējās, 1896. gada Atēnas spēlēs.
Sportisti
Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.
Arturs Deiks
Arturs Viljams Deiks (en; Portlenda —  Rīno) bija ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1986).
Biogrāfija
Piedzimis poļu imigrantu ģimenē. Šahu iemācījies spēlēt tikai septiņpadsmit gadu vecumā, taču ātri izvirzījies ASV labāko šahistu skaitā. Pirmo panākumu sasniedzis 1930. gadā šaha turnīrā Ņujorkā, kurā ieņēmis 3. vietu. Trīs reizes ASV komandas sastāvā piedalījies un uzvarējis Pasaules šaha olimpiādēs (1931-1935). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1935) un sudraba (1933) medaļas. 1931. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskā šaha turnīrā Antverpenē, bet 1932. gadā Pasadīnā dalījis trešo vietu ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu, turklāt bijis parāks savstarpējā partijā. 1934. un 1936. gadā dalījis trešo vietu ASV atklātajā šaha čempionātā. Bijis pazīstams kā labs ātrspēles speciālists, un 1935. gada ASV labāko šahistu ātrspēles turnīrā uzvarējis visās 12 partijās.
Ana Zaninoviča
Ana Zaninoviča (hr; dzimusi ) ir horvātu tekvondiste, pasaules un Eiropas čempione, olimpisko spēļu dalībniece. Viņai ir dvīņumāsa Lūcija Zaninoviča.
Arturs Deiks
Biogrāfija
No 1938. gada pārstājis regulāri piedalīties šaha turnīros, jo nopietni pievērsies savam pamatdarbam, lai uzturētu ģimeni. Strādājis apdrošināšanas, telefona sakaru un auto pārdošanas jomā.
Ana Zaninoviča
Biogrāfija
Dzimusi 1987. gadā Splitā. 2007. gada Pasaules čempionātā Pekinā viņa ieguva sudraba medaļu mušas svara kategorijā (līdz 51 kg). 2011. gadā Kjondžu viņa kļuva par pasaules čempioni gaiļa svarā (līdz 53 kg). 2012. gadā Mančestrā viņa ieguva Eiropas čempionāta sudraba medaļu, jo finālā pēc sīvas cīņas zaudēja ātras nāves raundu turcietei Hatidžei Kibrai Janginai. Olimpiskajās spēlēs Londonā viņa bija tikai 11. vietā. 2013. gadā viņa ieguva Pasaules čempionāta sudraba medaļu. 2014. gadā viņa atkal kļuva par Eiropas čempioni. 2015. gadā viņa ieguva Pasaules čempionāta bronzas medaļu un Eiropas spēļu sudraba medaļu.
2017. gada decembrī viņa dzemdēja dēlu.
IEEE 802.1D
802.1D ir IEEE MAC tīkla tiltu standarts, kas iekļauj tiltošanu, savienotā koka protokolu (spanning tree protocol) u.c. 802.1D ir standartizējusi IEEE 802.1 darba grupa. Tas iekļauj detaļas, kas saistītas un raksturīgas daudziem citiem "802" projektiem - tajā skaitā - plaši pielietotajiem 802.3 (ethernet), 802.11 (WiFi) un 802.16 (WiMax) standartam.
VLANi (virtuālie LANi) nav daļa no 802.1D, bet ir aprakstīti 802.1Q.
Maiļupe (Baltinavas novads)
Maiļupe ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada centrālajā daļā 2 km no novada centra Baltinavas un 213 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P45.
Jānis Vīksne
Jānis Vīksne (dzimis, miris ) bija latviešu ornitologs un pasniedzējs. Latvijas Ornitoloģijas biedrības dibinātājs un tās pirmais prezidents un Goda biedrs, Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieks. Ilggadējs Bioloģijas institūta Ornitoloģijas laboratorijas vadītājs un pasniedzējs.
Biogrāfija
Jānis Vīksne dzimis Rīgā. Viņa tēvs Arvīds Vīksne bija Rīgas Zooloģiskā dārza direktors un viņi ar ģimeni dzīvoja zooloģiskā dārza teritorijā. 1955. gadā absolvēja Rīgas 2. vidusskolu, 1960. gadā beidza Latvijas Valsts Universitātes Bioloģijas fakultāti. Jāņa Vīksnes vienīgā darba vieta bija Zinātņu akadēmijas, vēlāk Latvijas Universitātes Bioloģijas institūts. Sākotnēji strādājis par ekspedīcijas palīgstrādnieku Ornitoloģijas laboratorijā, tad jaunākais un vēlāk arī vecākais zinātniskais līdzstrādnieks, no 1981. gada bija laboratorijas vadītājs un vadošais pētnieks. 1968. gadā Igaunijas Zinātņu akadēmijas Bioloģijas zinātņu padomē aizstāvēja bioloģijas zinātņu kandidāta disertāciju "Baltijas jūras austrumu piekrastes zemju lielo ķīru (Larus ridibundus L.) populāciju teritoriālās saistības un demogrāfija", ko 1992. gadā pielīdzināja Latvijas Republikas bioloģijas doktora grādam. No 1993. gada Jānis Vīksne bija Latvijas Universitātes profesors. Kopš 2005. gada — Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Valdis Atāls
Valdis Atāls, īstajā vārdā Vladimirs Šatrovskis, (dzimis ) ir latviešu dziesminieks, dzejnieks, rakstnieks un gleznotājs. Strādājis arī kā celtnieks, restaurators, pedagogs, interjerists un kamīnmeistars.
Jānis Vīksne
Biogrāfija
Jāņa Vīksnes galvenās pētījumu jomas bija putnu populāciju ekoloģija, migrācijas un migrāciju orientācija. Sarakstījis daudz publikācijas, zinātniskos darbus un mācību līdzekļus. Vadījis daudzus vietējos un starptautiskos zinātniskos projektus.
Valdis Atāls
Biogrāfija
V. Atāls dzimis 1950. gadā Kapiņos, netālu no Aglonas. Mācījies Alojas Ausekļa vidusskolā un Limbažu 18. profesionāli tehniskajā vidusskolā, kuru absolvējis 1971. gadā ar celtnieka kvalifikāciju. Pēc skolas beigšanas strādājis par krāsotāju, māksliniecisko noformētāju, audzinātāju, biatlona šautuves pārzini un dažādos citos darbos.
Jānis Vīksne
Biogrāfija
Viens no Latvijas Ornitoloģijas biedrības dibinātājiem un pirmais prezidents kopš tās dibināšanas no 1985. līdz 2008. gadam, pēc tam ievēlēts par biedrības Goda biedru.
Jāna Vīksnes meita Antra Stīpniece arī ir ornitoloģe, šobrīd — Latvijas Ornitoloģijas biedrības prezidente.
Pelmeņi
Pelmeņi ir neraudzētas mīklas izstrādājums ar pildījumu. Pagatavo no kviešu miltiem, pievienojot olu, sāli un garšvielas, plāni izveltnējot. Pildījumam izmanto gaļu (cūkgaļu, liellopa gaļu, aitas gaļu, vistu; nereti izmanto arī žāvētu gaļu, zivi, medījumus, retāk kartupeļus, kāpostus, augļus, sēnes u.c.); pildījumam jābūt ap 50% no izstrādājuma tilpuma. Uzglabā saldētā veidā. Pagatavo vārot ūdenī vai buljonā līdz uzpeldēšanai, turpinot vārīt 2—3 minūtes; nereti apcep vai nu pēc vārīšanas vai saldētus; var pagatavot arī tvaicējot. Pasniedz ar skābu krējumu, etiķi, sinepēm un/vai mārrutkiem, kečupu, majonēzi.
Pelmeņu nosaukums aizgūts no krievu valodas пельмени, kurā tas savukārt ienācis no komiešu valodas nosaukuma пельнянь — ‘maizes auss’.
Valdis Atāls
Biogrāfija
20. gadsimta 70. gados viņu notiesāja uz pieciem gadiem par pretvalstiskiem uzskatiem (oficiāli — bandītismu) kopā ar tā dēvēto Zilberta bandu. Sodu (1978—1983) izcieta stingrā režīma labošanas darbu kolonijā Labitnangos, Jamalas Ņencu autonomajā apvidū Sibīrijā. Izmeklēšanas izolatorā ticis pie sava pseidonīma Valdis Atāls. Ja par Valdi saukts jau bērnībā, tad pēc viņa dzejoļa salīdzināšanas ar Māru Zālīti minējis, ka "Zālīte es nebūšu. Nopļausiet mani, un tad es būšu atāls!"
Muzikālā darbība
Virzībā mūzikā sākusies nejauši, kad derību dēļ apguvis ģitārspēli. Viņa pirmās dziesmas tapušas kā ritmizēti dzejoļi. Mūzikai nopietnāk sācis pievērsties pēc atgriešanās no Sibīrijas, kad aktīvi iesaistījās tobrīd augošajā folkmūzikas un dziesminieku kustībā. Kopš 20. gadsimta 90. gadiem izdevis savu mūziku sešos albumos. Patstāvīgi piedalās mūzikas un mākslas festivālā "Bildes", uzstājas Latvijas dziesminieku saietos. Reti sniedz autorkoncertus.
Literārā darbība
14 gadu vecumā sacerējis savu pirmo dzejoli. V. Atāls literatūrā debitēja 1985. gadā, kad viņa dzeja tika publicēta žurnālā “Liesma”. 1987. gadā jauno autoru kopkrājumā “Acis” publicēts viņa dzejoļu cikls. 1996. gadā klajā nāca pirmā grāmata: “Pavedēja rokasgrāmata”, kurā apkopota dzeja, domugraudi un atziņas. 2001. gadā V. Atāls arī sakārtojis un ilustrējis Egīla Bāra pēcnāves dzejoļu krājumu “Nulles vienkāršošana”, kam klāt nāca audiokasete ar V. Atāla dziesmām ar E. Bāra vārdiem. 2018. gada beigās iznāca divas jaunas grāmatas — izlase “Uz domu stāvās kraujas”, kurā apkopota dažādu laiku dzejas un atziņu izlase, un autobiogrāfiskā grāmata “Elles debesis”, kurā aprakstīts ieslodzījuma Sibīrijā laiks.
Mākslinieciskā darbība
V. Atāls gleznot mācījies pie Jāzepa Pīgožņa un Jāņa Pauļuka. Viņam notikušas vairākas personālizstādes. Kā celtnieks un restaurators piedalījies gan baznīcu, gan muižu atjaunošanā, kā arī uzbūvējis ap četrdesmit māksliniecisku kamīnu.
Misiņkalna senkapi un apmetne
Misiņkalna senkapi un apmetne ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Dienvidkurzemes novada Aizputes pilsētā, Misiņkalnā.
Valdis Atāls
Diskogrāfija
Kā izpildītājs:
Kā dziesmu autors:
Bibliogrāfija
Dzeja un atziņas:
Autobiogrāfiska proza:
Ķipari
Ķipari ir bijušais ciems Siguldas novada Siguldas pagastā, no 2020. gada 12. septembra — Siguldas pilsētas daļa tās austrumos, Vējupītes labajā krastā.
Blerims Džemaili
Blerims Džemaili (Blerim Džemaili, sq; dzimis Tetovā) ir Dienvidslāvijā (mūsdienu Ziemeļmaķedonijā) dzimis albāņu izcelsmes Šveices futbolists, pussargs, Šveices futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) spēlē Šveices Superlīgas kluba FC Zürich sastāvā.
Ģimene no Dienvidslāvijas ieceļojusi Šveicē, Cīrihē, kad Blerimam Džemaili bija 4 gadi. Šveices pieaugušo izlasē debitējis 2006. gadā.
Sasniegumi
Zürich
Napoli
Galatasaray
Latviešu nacionālā apvienība Kanādā
Latviešu nacionālā apvienība Kanādā (LNAK) ir 1950. gadā Toronto izveidota trimdas latviešu centrālā organizācija, kurā ietilpst Kanādā reģistrētas latviešu organizācijas. LNAK ir augstākā Kanādas latviešu pārstāvība, kas kā bezpartijiska organizācija darbojās saskaņā ar Kanādas likumiem un saviem statūtiem. Kā Kanādas latviešu jumta organizācija, LNAK pārstāv latviešus pie valdībām un Kanādas sabiedriskajām organizācijām, aizstāv latviešu intereses, atbalsta projektus, un piedalās kopējos latviešu pasākumos visā pasaulē. Uz LNAK ikgadējās padomes sesijām ierodas Kanādā dibinātu latviešu organizāciju deleģēti pārstāvji.
LNAK birojs atrodas Kanādas Latviešu centrā Toronto. 1951. gadā LNAK izveidoja savu bibliotēku ar vairākām filiālēm, kā arī savu arhīvu.
Vēsture
LNAK 1950. gadā izveidoja Edmontonas latvietis Konrāds Dobelis, kas dzīvoja Kanādā kopš 1927. gada, un Mariss Vētra, kas 1946. gadā bija ieradies Helifeksā no Zviedrijas.
Genealogy
Genealogy ir armēņu supergrupa, kas pārstāvēja Armēniju 2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu Don't Deny. Grupa finālā ieguva 34 punktus, iegūstot 16. vietu.
Mustafa Nadarevičs
Mustafa Nadarevičs (bs, dzimis, miris ) bija bosniešu aktieris. Uzskatīts par vienu no labākajiem bijušās Dienvidslāvijas aktieriem. Filmējies vairāk nekā 70 filmās, tostarp Miris dunja (1982), "Tētis komandējumā" (Otac na službenom putu, 1985), Već viđeno (1987), Glembajevi (1988), Kuduz (1989), Gluvi barut (1990), Savršeni krug (1997), Kod amidže Idriza (2004), Iluzija (2004) un Halimin put (2012).
Nadarevičs bija zināms ar Izeta Fazlinoviča lomu bosniešu situācijas komēdijseriālā Lud, zbunjen, normalan no sērijas sākuma 2007. gadā līdz savai nāvei 2020. gadā.
Agrīna dzīve un karjera
Nadarevičs dzimis Baņa Lukā bosniešu vecāku Mehmeda Nadareviča un Asjas Memičas ģimenē. Kad bombardēja Baņa Luku ģimene pārbēga uz Zagrebu. Mehmeds dienēja Horvātijas Zemessardzē, pirms aizgāja mūžībā 1946. gadā. Nadarevičs apmeklēja pamatskolu Zagrebā un Novigradā un ģimnāziju Rijekā. Studējis aktiermākslu Sarajevas Skatuves mākslas akadēmijā, bet diplomu ieguvis Zagrebas Universitātes Aktiermākslas akadēmijā.
Savas ilgās aktiera karjeras laikā Nadarevičs ieguva reputāciju kā viens no atpazīstamākajiem aktieriem Balkānos. Bijušajā Dienvidslāvijā Nadarevičs galvenokārt atveidoja partizānu karavīra lomās. Viņš vislabāk bija pazīstams ar lomām filmās "Tētis komandējumā" (Otac na službenom putu), Već viđeno, Glembajevi un daudzās citās. Viņa atveidotā Leones Glembejas lomā Antuna Vrdoljaka filmas adaptācijā Glembajevi tiek plaši uzskatīta par vienu no nozīmīgākajiem aktiermākslas pavērsieniem Dienvidslāvijas kino vēsturē. Par šo lomu 1988. gada Pulas kinofestivālā ieguva Zelta arēnas balvu kā labākais aktieris, kā arī citus apbalvojumus.
Nadarevičs spēlēja dažādas lomas dažādās filmās, kas tika ražotas visos Balkānu reģionos. 1991. gadā viņš ieguva balvu kā labākais aktieris 17. Maskavas Starptautiskajā kinofestivālā par lomu filmā Gluvi barut.
Pēdējā Nadareviča loma ir Horvātijas armijas ģenerāļa Janko Bobetko loma Antuna Vrdoljaka 2019. gada filmā General.
Savas dzīves pēdējos gados Nadarevičs bija vislabāk pazīstams ar jautrā televīzijas varoņa Izeta Fazlinoviča lomu bosniešu komēdijseriālā Lud, zbunjen, normalan; varoni var raksturot kā seksuāli neapmierinātu 70 gadus vecu vīrieti, kurš darīs visu, bet nestrādās, lai iegūtu dolāru, un pie pirmās iespējas ikvienu apvainos.
Abavas iela (Jūrmala)
Abavas iela ir iela Jūrmalā, Jaundubultu apkaimē. Abavas iela sākas krustojumā ar Dubultu prospektu un beidzas netālu no Jaundubultu stacijas. Kopējais ielas garums ir 580 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Abavas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Abavas iela ir savienota ar šādām ielām:
Mustafa Nadarevičs
Veselība un nāve
Nadarevičs atklāja, ka viņam 2020. gada janvārī tika diagnosticēts plaušu vēzis. Viņš nomira savās mājās Zagrebā šīs slimības komplikāciju dēļ.
Viļejkas rajons
Viļejkas rajons ir Minskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Minskas apgabala Mjadzelas, Lahojskas, Minskas un Maladzječnas rajoniem, Vitebskas apgabala Dokšicu rajonu, kā arī Grodņas apgabala Smarhoņas rajonu.
Klāmaņi
Klāmaņi ir ciems Limbažu novada Braslavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 7 km no pagasta centra Vilzēniem, 38 km no novada centra Limbažiem un 128 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V164.
322-F. latviešu policijas bataljons
'''322-F. latviešu policijas bataljons''' bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar padošanos Kurzemes cietoksnī pēc Lielvācijas kapitulācijas 1945. gada maijā.
Izveidošana
322-F. latviešu policijas bataljonu saformēja pulkvežleitnants Kārlis Gerbers 1944. gada 23. jūlijā Bolderājā no 20-E. Rīgas bataljona un policijas vienību instruktoru skolas Bolderājā kadriem. Pēc bataljona izveides tajā bija 26 virsnieki, 141 instruktori un 488 kareivji, vadošais sastāvs bija šāds:
Bataljona komandieris — pulkvežleitnants Kārlis Gerbers
Lai arī apmācībai tika solītas 6 nedēļas, bataljons jau 25. jūlijā saņēma pavēli rīt no rīta būt gatavībā izbraukt uz Bausku.
Dienesta gaitas
26. jūlija rītā atklājās, ka transporta ietilpība ļauj pārvietot tikai pusi no bataljona karavīriem. Uz Bausku devās 2. un 4. rota, kā arī pats komandieris pulkvežleitnants Gerbers. Pēc ierašanās Bauskā abas rotas nekavējoties pārvaldībā ņēma pilsētas aizsardzību vadošais vācu SS un policijas ģenerālis Gustavs Gīseke, nozīmējot tās aizsardzībai 25 km uz dienvidiem no Bauskas pie Vašķiem, Lietuvas teritorijā, šeit bataljons piedalījās aizsardzības kaujās līdz 29. jūlijam, kad tika pārcelts uz līniju Mūsas krastos posmā Bauska-Ceraukste-Brunava, šajā dienā arī evakuēja komandieri Gerberu, kas bija ievainots, un vadību uzņēmās kapteinis Ķikuts. Turpinot atkāpšanos, bataljons ieņēma pozīcijas starp Mūsu un Mēmeli posmā Krastakrogs—Vilks—Bungas, īpaši smagas cīņas šeit nācās izciest 20. augustā.
28. augustā bataljonā bija 9 virsnieki, 87 instruktori un 301 kareivis, vadošais sastāvs bija šāds:
Bataljona komandieris — pulkvežleitnants Alfons Ķikuts
9. septembrī bataljons atgāja uz Jaunsaules pagastu, 15. septembrī turpinot atkāpšanos, taču šajā posmā bataljonu pie Bārbeles Popjiem pārsteidza ienaidnieka tanki, nodarot ievērojamus materiālu un dzīvā spēka zaudējumus, tika zaudēti ap 230 no 400 vīriem. Pēc šī trieciena bataljons šķērsoja Daugavu un nonāca Ogrē, kur tika iesaistīts nocietinājumu izbūvē. 28. septembrī bataljons atkal šķērsoja Daugavu, šoreiz pie Ikšķiles un devās uz Olaines pusi, tur to iesaistīja nocietinājumu būvē Misas krastos. 13. oktobrī bataljons saņēma pavēli atiet pāri Tīreļpurvam uz Kurzemi, kur tas starp Dobeli un Džūksti atkal tika iesaistīts pozīciju izbūvē. Tālāk bataljona ceļš veda uz Tukuma apriņķi, kur tas no 24. oktobra izbūvēja pozīcijas gar Tukuma-Slokas ceļu.
Maksi
Maksi ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada austrumu daļā 5 km no novada centra Baltinavas un 220 km no Rīgas.
322-F. latviešu policijas bataljons
Dienesta gaitas
27. oktobrī bataljonu nomainīja un visu novembri tas tika nodarbināts ierakumu darbos pie Vānes, Aizupes un Zemītes. Pēc tam bataljons pārcēlās uz Ādzeles muižu, dienvidos no Kuldīgas, kur tas pavadīja laiku būvējot ierakumus un tanku aizsprostus, tālāk sekoja pārdislocēšana uz Kabiles rajonu, kur bataljons būvēja Ventas upes aizstāvēšanai paredzētās pozicijās. Pēc darbu pabeigšanas bataljons novietojās Zentes muižas apkaimē. 6. Kurzemes lielkaujas laikā bataljonu, kura sastāvā bija 354 vīri, negaidīti novietoja frontē pie Blīdenes 19. ieroču SS grenadieru divīzijas flangā, kur tas piecas diennaktis izturēja smagu ienaidnieka uzbrukumu, zaudējot ap 40 kritušos un ievainotos. Pēc kaujas bataljons atgāja uz Vānes pusi, kur tika papildināts ar neapbruņotiem jauniesauktajiem un pakļauts 19. divīzijai kā būvbataljons artilērijas pozīciju izbūvē.
Pēc kapitulācijas bataljons 1945. gada 9. maija naktī devās uz Kabili, kur tā vīri izklīda.
Maksi
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V479, aptuveni 500 metrus no Latvijas—Krievijas robežas.
Fīlips Hēlanders
Fīlips Hēlanders (sv; dzimis ) ir Zviedrijas futbolists, aizsargs, Zviedrijas futbola izlases dalībnieks. No 2019. līdz 2023. gadam spēlēja Skotijas Premjerlīgas kluba Rangers sastāvā.
Johans Ādolfs Hollenhāgens
Johans Ādolfs Hollenhāgens (de, –1710) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs, Jelgavas vācu draudzes virsmācītājs un Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendents. Miris Lielā mēra epidēmijā.
Biogrāfija
Dzimis Kuldīgā aptuveni 1648. gadā tirgotāja Gotšalka Hollenhāgena un viņa sievas Barbaras, dzimušas Šilleres, ģimenē. Mācījās Tallinas Gustava Ādolfa ģimnāzijā. Studēja teoloģiju Jēnā, 1670. gadā sāka studēt filozofiju. Pēc atgriešanās dzimtenē kļuva par Tērvetes draudzes mācītāju. 1676. gadā tika pieņemts par hercoga Jēkaba galma mācītāju. 1689. gadā kļuva par Bauskas draudzes mācītāju, 1696. gadā par vācu draudzes virsmācītāju Jelgavā un vienlaicīgi par Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendentu. Izaudzināja divus dēlus Jēkabu un Ferdinandu. Miris mēra epidēmijas laikā 1710. gada 27. martā.
Kosmos-2478
Kosmos-2478 (Космос-2478) bija Krievijas GLONASS globālās navigācijas sistēmas pavadonis, kas tika palaists. Tas bija pavadoņu sērijas GLONASS-M aparāts. Glonass zemes vadības kompleksa numurs 746. Bija izvietots Glonass sistēmas trešajā orbitālajā plaknē, punktā Nr. 17.
Kosmos-2478 tika palaists 08:25:58 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1b/Fregat no Pļeseckas kosmodroma. 11:57 UTC pavadonis atdalījās no dzinējbloka Fregat. 23. decembrī, pēc izmēģinājumiem un pārbaudēm Kosmos-2478 nodots ekspluatācijā.
2015. gada 13. aprīlī GLONASS-M № 746 sabojājās.
Morkova
Morkova ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada rietumu daļā 7 km no novada centra Baltinavas un 208 km no Rīgas.
Tomass Luters
Tomass Luters (de; dzimis Erfurtē) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (1994).
Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt četru gadu vecumā. Trīskārtējs Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) junioru šaha čempionāta uzvarētājs (1980, 1981, 1984). Divas reizes izcīnījis medaļas VDR šaha čempionātos: sudrabu (1989) un bronzu (1990). Trīs reizes uzvarējis apvienotās Vācijas šaha čempionātos (1993, 2002, 2006), kā arī 2004. gadā bijis trešais.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Hamburgā (1993), Košalinā (1996), Neibrandenburgā (1998), Kali (2000).
Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā Luteram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1994. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Sigurnija Vīvere
Sigurnija Vīvere (en; dzimusi Sūzana Aleksandra Vīvere (Susan Alexandra Weaver) ) ir amerikāņu aktrise.
Pazīstama ar Elenas Riplijas lomu "Svešo" filmu sērijā, Danas Baretas lomu filmās "Spoku mednieki" un tā turpinājumā "Spoku mednieki 2", kā arī filmās "Gorillas miglā" (Gorillas in the Mist: The Story of Dian Fossey), Working Girl, "Ledus vētra", "Galaktikas meklējumos", Prayers for Bobby un Greisas Augustīnes lomu filmā "Avatars".
Aktrise tikusi nominēta trim Amerikas Kinoakadēmijas balvām, trim BAFTA balvām (viena uzvara), divām Emmy balvām, sešām Saturna balvām (divas uzvaras) un septiņām Zelta globusa balvām. 1988. gadā saņēma divas Zelta globusa balvas par lomām filmās "Gorillas miglā" un Working Girl, tādējādi kļūstot par pirmo personu, kas vienā gadā saņēmusi divas Zelta globusa balvas par tēlošanu.
Kārlstades Universitāte
Kārlstades Universitāte (sv) ir valsts universitāte Zviedrijas pilsētā Kārlstadē.
Dibināta 1967. gadā kā Gēteborgas Universitātes struktūrvienība Kārlstadē. 1977. gadā tā kļuva par neatkarīgu universitātes koledžu, bet 1999. gadā ieguva universitātes statusu. Universitātē ir apmēram 40 mācību programmas.
Purtalē
Purtalē vai de Purtalē var būt:
Metamorfisms
Metamorfisms ir minerālu vai ģeoloģiskās struktūras maiņa (atšķirīgs minerālu izvietojums) jau eksistējošos iežos (protolītos), bez protolīta izkausēšanas šķidrā magmā (cietvielu stāvokļa izmaiņas). Izmaiņas notiek galvenokārt siltuma, spiediena un ķīmiski aktīvu šķidrumu ievadīšanas dēļ.
Nori
Nori var būt:
Rāmī Māleks
Rāmi Saīds Māleks (en,, ar, ; dzimis ) ir Amerikas Savienoto Valstu aktieris.
Viņa vecāki ir kopti no Ēģiptes. 2003. gadā viņš beidza Evansvilas Universitāti. 2004. gadā Māleks kļuva par aktieri. Atpazīstamību ieguva, attēlojot Eliota Aldersona lomu seriālā Mr. Robot (2015), par ko saņēma Emmy balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā seriālā. Par Fredija Merkūrija lomu filmā "Bohēmista rapsodija" (2018) ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā Labākais aktieris galvenajā lomā, kā arī Zelta globusa balvu un BAFTA kino balvu labākajam aktierim galvenajā lomā.
Filmējies arī tādās filmās kā "Nakts muzejā", "Nakts muzejā 2", "Nakts muzejā: Kapenes noslēpums", "Pavēlnieks" un "Rītausma. 2. daļa", "Openheimers".
Vīvere
Vīvere var būt:
Miervaldis Derkusovs
Miervaldis Derkusovs (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs.
Biogrāfija
Miervaldis Derkusovs dzimis 1937. gadā Jelgavā. Apguvis melioratora profesiju. 1978. gadā iestājās Jelgavas Tautas gleznošanas studijā, ko tad vadīja Visvaldis Garokalns. 1980. gadu otrajā pusē studēja glezniecību neklātienē, Tautas Mākslas universitātē Maskavā. Kopš 1981. gada regulāri piedalījās gleznotāju Jāņa Medņa, Māras Zītares un Emīla Braunberga rīkotajos plenēros.
Izstādēs piedalījās kopš 1978. gada, bet Latvijas Mākslinieku savienībā uzņemts 2017. gadā.
Torstens Hass
Torstens Hass (de, dzimis ) ir Vācijas rakstnieks. Viņš raksta darbus ar pseidonīmu Kim Godal. Viņa darbu krājumā ir romāni, stāsti, lugas, esejas, dzeja; ir darbojies arī kā žurnālists. No 1997. līdz 2014. gadam bija bibliotekārs Lietišķo zinātņu universitātē, kas atrodas Kēlā, Vācijas dienvidos.
Rodnijs Deindžerfīlds
Džeks Rojs (dzimis Džeikobs Rodnijs Koens (angļu: Jacob Rodney Cohen);1921. gada 22. novembris — 2004. gada 5. oktobris), plašāk pazīstams ar savu skatuves vārdu Rodnijs Deindžerfīlds, bija amerikāņu stand-up komiķis, aktieris, producents, scenārists, mūziķis un autors.
Lai arī viņa aktiera karjera bija sākusies daudz agrāk, Deindžerfīlds vislielāko atpazīstamību guva 80. gadu sākumā, spēlējot populārās komēdijās.
Dalība 1980. gada filmā “Caddyshack” palīdzēja Deindžerfīldam gūt galvenās lomas filmās “Easy Money” un “Back to School”, kurām bija arī līdzautors. Atšķirībā no viņa stand-up skatuves tēla, filmu varoņi, kurus Deindžerfīlds atveidoja, lielākoties bija veiksmīgi, populāri un turīgi.
Deindžerfīlds spēlēja būtisku lomu Džima Kerija karjerā. Astoņdesmitajos, redzot Keriju uzstājamies Losandželosas standup kafejnīcā "Comedy Store", Deindžerfīlds parakstīja vienošanos ar Keriju — Kerijs kļuva par Deindžerfīlda Lasvegasas stand-up izrādes iesildītāju un turpimākos divus gadus turpināja kopā tūrēt, uzstājoties vairākās stand-up izrādēs. 2001. gada novembrī, šovā "The Tonight Show with Jay Leno" Kerijs pārsteidza Deindžerfildu, ierodoties kā negaidīts viesis un publiski pasakoties Deindžerfīldam par ilgus gadus sniegto atbalstu.
Personīgajā dzīvē
Deindžerfīlds divreiz apprecējās ar Džoisu Indigu. Viņi apprecējās 1951. gadā, izšķīrās 1961. gadā, atkal apprecējās 1963. gadā un atkal izšķīrās 1970. gadā. Kopā pārim bija divi bērni: dēls Braiens Rojs un meita Melānija Roja-Frīdmane, kura dzimusi pēc tam, kad vecāki atkal apprecējās. Kopš 1993. gada līdz viņa nāvei Deindžerfīlds bija precējies ar Džoanu Čaildu.
Deindžerfīldam nepatika, ka viņu jauca ar viņa skatuves tēlu, par ko vairāk aprakstīja savā 2004. gada autobiogrāfijā "It's Not Easy Bein' Me: A Lifetime of No Respect but Plenty of Sex and Drugs".
Nāve
2003. gada 8. aprīlī Deindžerfīldam tika veikta smadzeņu operācija, lai uzlabotu asins plūsmu vēlāk ieplānotai sirds vārstuļu nomaiņas operācijai, kas notika 2004. gada 24. augustā. Ieejot slimnīcā, uz jautājumu, cik ilgi viņš tiks hospitalizēts, Deindžerfīlds sniedza savam humoram raksturīgu atbildi: "Ja viss izdosies, apmēram nedēļu. Ja nē, apmēram pusotru stundu." Viņš aizgāja mūžībā tikai sešas nedēļas vēlāk, 2004. gada 5. oktobrī.
Kristīna Kouka
Kristīna Hemmoka piedzima Grendrapidsā Mičiganā, bet uzauga Džeksonvillā Ziemeļkarolīnā. Jau bērnībā viņa sapņoja kļūt par astronautu.
2001. gadā Kristīna Hemmoka Ziemeļkarolīnas štata universitātē ieguva bakalaura grādu elektroinženierijā un fizikā. 2002. gadā turpat viņā ieguva maģistra grādu elektroinženierijā.
2002. gadā Hemmoka sāka darbu kā elektroiekārtu inženiere NASA Godarda Kosmosa lidojumu centra Augsto enerģiju astrofizikas laboratorijā. 2004. gadā viņa pārgāja darbā Savienoto Valstu Antarktikas programmā. Viņa vienu ziemas sezonu pavadīja Amundsenskotas-Sautpolas stacijā, vēl vienu sezonu pavadīja Pālmeras stacijā. 2007. gada septembrī Kristīna Hemmoka sāka strādāt Džonsa Hopkinsa Universitātes Lietišķās fizikas laboratorijā, galvenais darbs bija zinātnisko instrumentu izstrāde. Viņa piedalījās radiācijas daļiņu pētīšanas instrumentu izveidē zondēm Juno un Van Allen Probes. 2010. gadā Hemmoka atgriezās Antarktikas programmā; piedalījās vairākās ekspedīcijās uz Pālmeru un Summit Camp Grenlandē. 2012. gadā viņa pārgāja darbā uz Nacionālo okeānu un atmosfēras administrāciju (NOAA); bija inženiere meteoroloģiskajā stacijā Berrovā (tagad Utqiagvik, ziemeļos tālākā Aļaskas pilsēta), stacijas priekšniece ASV Samoa.
2013. gada 17. jūnijā Kristīnu Hemmoku iekļāva NASA 21. astronautu grupā. 2015. gada 9. jūlijā viņa saņēma astronauta kvalifikāciju. 2015. gada oktobrī Kristīna Hemmoka apprecējās ar Robertu Kouku.
2018. gada maijā Kristīna Kouka tika apstiprināta kosmosa kuģa Sojuz MS-12 pamatapkalpē.
Pirmo reizi kosmosā Kristīna Kouka devās 2019. gada martā ar kosmosa kuģi Sojuz MS-12. Viņa bija SKS 59., 60. un 61. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz Zemi atgriezās 2020. gada 6. februārī kosmosa kuģī Sojuz MS-13.
Aleochara
Aleochara ir īsspārņu dzimtas ģints, kurā ietilpst ap 440 sugām, kas ir izplatītas visā pasaulē. Neotropu apgabalā ir sastopama 81 suga no visām ģints sugām.
Latvijā ir reģistrētas 14 sugas:
Želsons Fernandešs
Sasniegumi
Sion
Eintracht Frankfurt
Beslana
Beslana (ru, os) ir pilsēta, Pravoberežnija rajona administratīvais centrs Ziemeļosetijas-Alānijas Republikā Krievijas Federācijā. Atrodas 29 km attālumā no republikas galvaspilsētas Vladikaukāzas, netālu no robežas ar Ingušijas republiku. 2010. gadā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 36,7 tūkstošus, padarot to par trešo lielāko republikas pilsētu aiz Vladikaukāzas un Mozdokas. Dibināta 1847. gadā, pilsēta kopš 1950. gada.
Vēsture
Beslanu 1847. gadā dibināja osetīnu kolonisti, un vietējā feodāļa Beslana Tulatova vārdā to neoficiāli sauca par Beslanikau ("Beslana ciematu"). Oficiālos dokumentos ciemats tomēr bija pazīstams pēc Tulatova uzvārda kā Tulatovo vai Tulatovskoje. 1941. gadā to pārdēvēja par Iristonu. Otrā pasaules kara laikā 1942.-1943. gadā Vērmahts mēģināja to ieņemt pa Adigejas-Mozdokas līniju.
1950. gadā, kad ciemu pārveidoja par pilsētu un nosauca par Beslanu. 1961. gadā pilsētā notika masu nekārtības, kad ap 700 cilvēku protestēja pret cilvēku aizturēšanu. Milicija, mēģinot tās apspiest, sastapa bruņotu pretestību. Par šo incidentu tika tiesāti septiņi cilvēki.
Beslanas skolas ķīlnieku krīze
Pēc Otro Čečenijas kara 2004. gada 1. septembrī Beslanas 1. skolu sagrāba 32 islāma teroristu grupa. Terora akts beidzās 3. septembrī ar asiņainu apšaudi starp teroristiem un Krievijas drošības spēkiem. Saskaņā ar oficiālajiem datiem apšaudēs bojā gāja 334 cilvēki, no kuriem 186 bija bērni, un vēl simtiem tika ievainoti. Nogalināja arī gandrīz visus ķīlnieku sagrābējus, bet vienu arestēja un viņam tiesa piesprieda mūža ieslodzījumu.
Administratīvais un pašvaldības statuss
Beslana ir Pravoberežnija rajona administratīvais centrs un ir iekļauta rajonā (ru).
Ekonomika
Beslanā atrodas liela kukurūzas pārstrādes rūpnīca, kas izveidota 1940. gados. Pilsētā atrodas vairākas spirta un alkohola rūpnīcas.
Transports
Beslana ir svarīgs dzelzceļa mezgls, kas atrodas uz līnijas no Rostovas pie Donas un Baku, un ir sākumpunkts tās atzarojumam uz Vladikaukāzu. Pie plsētas ir Beslanas lidosta.
Ģeogrāfija
Beslana atrodas apmēram 29 kilometrus uz ziemeļiem no republikas galvaspilsētas Vladikaukāzas, un apmēram 1600 kilometrus uz dienvidiem no Maskavas.
Dafne Shipersa
Dafne Shipersa (nl; dzimusi ) ir nīderlandiešu vieglatlēte, startē septiņcīņā, sprintā un tāllēkšanā.
Beslana
Etniskais sastāvs
2002. gadā pilsētas etniskais sastāvs bija šāds:
Dafne Shipersa
izcīnīja 12. vietu septiņcīņā (6324 punkti). Trīs reizes startējusi Pasaules čempionātā. 2015. gadā Pekinā izcīnīja sudraba medaļu 100 m sprintā, uzstādot valsts rekordu (10,81 s), savukārt 200 m sprinta distancē Shipersa ar jaunu Eiropas rekordu (21,63 s) izcīnīja zelta medaļu. 2013. gada Pasaules čempionātā Maskavā izcīnīja bronzas medaļu septiņcīņā, uzstādot valsts rekordu (6477 punkti). Vairākas reizes izcīnījusi medaļas Eiropas čempionātā: 2014. gadā Cīrihē kļuva par čempioni abās individuālajās sprinta distancēs, bet 2016. gadā Amsterdamā ar rezultātu 10,90 s izcīnīja uzvaru 100 m sprintā (ar vienu no lielākajiem pārsvariem Eiropas čempionāta vēsturē 0,3 sekundēm apsteidzot otrās vietas ieguvēju Ivetu Lalovu no Bulgārijas), bet pēc tam uzvarēja arī 4x100 m stafetē, kur Nīderlandes izlase laboja nacionālo rekordu.
Beslana
Izglītība un kultūra
Viena no Beslanas skolām ir Ivana un Konstantīna Kanidisu skola, kas 2010. gadā nosaukta skolotāja Ivana Kanidisa un viņa dēla vārdā; skolotājs gāja bojā Beslanas skolas ķīlnieku krīzes laikā 2004. gadā. Skolas būvei Grieķijas un Norvēģijas valdības ar ANO Attīstības programmas starpniecību iemaksāja 2,5 miljonus eiro.
Dafne Shipersa
D. Shipersa 2014. un 2015. gadā tika atzīta par gada labāko vieglatlēti Eiropā.
Beslana
Izglītība un kultūra
Vēl viena skola atrodas Kominternes ielā. Tā aizstāja 1. skolu, kas tika slēgta pēc ķīlnieku krīzes. Amatpersonas izvēlējās nedot numuru aizstājošajai skolai, kas atrodas pāri ielai no 1. skolas. Uzreiz pēc 1. skolas slēgšanas nodarbības tās bērniem tika pārceltas uz 6. skolu.
Avotu iela (Jūrmala)
Avotu iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Avotu iela sadalās divos posmos. Pirmais posms sākas krustojumā ar Ķemeru ielu un beidzas krustojumā ar Miera ielu. Pirmais posms savā sākuma vietā veido V veida krustojumu ar Tērauda ielu. Otrais posms sākas krustojumā ar Miera ielu 35 metrus pa kreisi no pirmā posma un beidzas meža rajonā. Kopējais ielas garums ir 500 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu.
Avotu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Abavas iela ir savienota ar šādām ielām:
Obeļova
Obeļova ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada centrālajā daļā 7 km no novada centra Baltinavas un 210 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V461, Obeļovas ezera krastā.
Bārzduki
Bārzduki (jaunprūšu: *bārdukkai — 'bārdainie') prūšu mitoloģijā ir rūķi un Puškaiša palīgi, kas saistīti ar bagātību. Tie dzīvojot pazemē un zem koka (parasti plūškoka) glabājot maizi, alu un citu pārtiku. Vēlākajos avotos minēts, ka tādas pašas būtnes esot pastāvējušas arī austrumbaltu mitoloģijā, un sauktas par Bezdukkus, Behrstuhki un citos nosaukumos.
Orgānu sistēma
Orgānu sistēma ir orgānu un citu veidojumu kopums, kuriem ir kopēja izcelsme, uzbūves kopējais plāns un kuri veic vienotu funkciju organismā. Izšķir kaulu, muskuļu, gremošanas, elpošanas orgānu, urīnorgānu, dzimumorgānu, asinsvadu, limfātisko, kopējo ķermeņa segumu un nervu sistēmas.
Vilzēnmuiža
Vilzēnmuiža ir ciems Limbažu novada Braslavas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 3 km no pagasta centra Vilzēniem, 32 km no novada centra Limbažiem un 116 km no Rīgas.
Ziāds el Harīrī
Ziāds el Harīrī (ar, dzimis 1930. gadā Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijā) ir bijušais Sīrijas Republikas un Apvienotās Arābu Republikas armijas ģenerālmajors. Kā dedzīgs arābu nacionālists, atbalstīja Sīrijas un Ēģiptes apvienošanos 1958. gadā; neatbalstīja 1963. gada apvērsumu un pēc 1966. gada apvērsuma uz dažiem mēnešiem bija Sīrijas armijas ģenerālštāba priekšnieks un arī Aizsardzības ministrs. Amatus zaudējis 1963. gada 8. jūlijā pēc Baas piekritēju veiktās armijas tīrīšanas.