cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sveagruva
Sveagruva (no — ‘Zviedru raktuves’) ir kalnraču ciemats Svalbārā, arhipelāga trešā lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies arhipelāgā lielākās salas Špicbergenas rietumdaļā Nordenšelda Zemē, Van Mijena fjorda austrumu galā 60 km no Longjērbīenes. Ciematam ir divas piestātnes (viena pie pašas Sveagruvas, otra 6 km uz dienvidiem Amsterdamas ragā) un lidlauks. Raktuvju darbinieki pastāvīgi dzīvo Longjērbīenē un uz divu nedēļu maiņu Sveagruvā ierodas ar avioreisu vai kuģi.
APSTAR-7
APSTAR-7 izgatavojis Francijā bāzētais uzņēmums Thales Alenia Space uz platformas Spacebus-4000C2 bāzes. Pavadonī uzstādīti 28 C joslas un 28 Ku joslas raidītāji.
Līgums ar ar Thales Alenia Space par APSTAR-7 izgatavošanu tika noslēgts par 128,5 miljoniem EUR. Savukārt 2010. gada aprīlī tika noslēgts līgums par APSTAR-7B būvi. Ja APSTAR-7 tiks veiksmīgi nodots ekspluatācijā, APSTAR-7B nodos valsts uzņēmumam China Satcom un pārdēvēs par Zhongxing 12.
Lidojuma gaita
APSTAR-7 tika palaists 10:27:04 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 3B/E no Sjičanas pavadoņu palaišanas centra.
Autoceļš P123
P123 autoceļš Zlēkas—Ugāle ir reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P108 3,5 km no Zlēkām ar autoceļu A10 Ugālē. Autoceļa garums ir 26,5 km un tas lielākajā daļā maršruta klāts ar grants segumu, izņemot divus asfaltētos posmus no P108 līdz Zlēkām (3,6 km) un Ugālē (1,6 km). Ceļš šķērso Ventspils novadu.
Idriss Šahs
Idriss Šahs (en, persiešu: ادریس شاه‎, dēvanāgarī: इदरीस शाह ar), bija sūfi skolotājs un rakstnieks, "Kultūras pētniecības institūta" dibinātājs. Šahs uzrakstījis ap 30 grāmatu par sūfismu, psiholoģiju, pedagoģiju, kultūru un ceļojumiem.
Biogrāfija
Idriss Šahs dzimis Simlā, Himāčala Pradēšā, Indijā. Viņa tēvs bijis afgāņu diplomāts, māte — no Skotijas. Šaha ģimenes mājas bijušas Kabulas tuvumā, netālu no vēsturiskā Pagmanas dārza (Paghman Gardens). Šahs uzauga Londonas apkārtnē un ar tēvu plaši ceļoja bet tie vienmēr atgriezās Anglijā. Ceļojumi esot bijuši saistīti ar tēva Ikbal Ali Šaha sūfi nodarbībam. un dēla audzināšanu. Šahs pats raksturojis šos ceļojuma piedzīvojumus par sūfi pedagoģiju. Šahs Otrā pasaules kara laikā dzivoja Oksfordā un apprecējās 1958. gadā. Piedzima divas meitas, dokumentālo filmu producente Saira Šaha un dēls, rakstnieks Tahirs Šahs.
Darbi un ietekme
Grāmatā "Nesalīdzināmā mulla Nasredina varoņdarbi" Šahs popularizē mulla Nasredina gudrības stāstus un anekdotes kā pedagoģiskas un psiholoģiskas apceres. Nasredins ir iedomāta satīriska seldžuku personāža, kurš esot dzīvojis Viduslaikos un bijis tautas filozofs un gudrinieks. Musulmaņu literaturā Nasredins pieminēts tūkstošos stāstos, reizēm asprātīgi, reizēm kā gudrs, drīzāk vientiesis vai muļķis. Stāstiem par Nasredinu parasti piemīt smalks humors un pamācības. Šahs pasniedza sūfismu kā mūžīgās filozofijas formu, senāku par Islāmu, uzsverot, ka sūfisms vienmer pielāgots, piemērots laikam un popularizējis mācības rietumu psiholoģiskā valodā. Šahs plaši lietoja tradicionālus stāstus un līdzības, tekstus, kas ietvēra vairākus nozīmes līmeņus ar nolūku panākt lasītaja izpratni un apceri.
Kritika
Orientālistikas speciālisti reizēm kritizēja Šahu, apšaubīdami viņa "akreditācijas" un kompetenci. Strīdīgs Rubaiyat of Omar Khayyam tulkojums, (autors Omars Haijāms), ko izdeva draugs Roberts Greivs (Robert Graves) ar Šaha un brāļa Omar Ali-Shah līdzdalību, plaši kritizēts. Tomēr, Šaham bija ievērojami aizstāvji, tā skaitā Nobela prēmijas laureāte literatūrā Dorisa Lesinga. Kopumā, sabiedrība Šahu pieņēma par sūfisma pārstāvi un viņš lasīja lekcijas vairākās universitātēs. Viņa raksti un sabiedriskā nodarbošanās ievērojami ietekmēja rietumu uzskatus par sūfismu kā sekulāru, individuālististisku garīgās gudrības formu.
Mogo ledus halle
Mogo ledus halle ir hokeja vajadzībām celta ledus halle, kas atrodas blakus Latvijas Sporta Pedagoģijas akadēmijas sporta bāzei Brīvības ielā 333. Arēnas ietilpība ir 600 sēdvietas.
2015. gada augustā par ledus halles īpašnieku kļuva ir AS Mogo un tika veikti halles pilnveidošanas darbi — sportistu vajadzībām izremontētas ģērbtuves, izveidotas divas papildu žāvētavas, kā arī ierīkots papildu apgaismojumus un nomainīts ēkas jumts.
Emīls Toršbēfs
Emīls Toršbēfs (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču vieglatlēts, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs vieglatlētikā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Toršbēfs bija Francijas čempions lodes grūšanā 1896. (rezultāts — 10,56 metri) un 1900. gadā (rezultāts — 11,07 metri). Kārtslēkšanā viņš 1896. gada Francijas čempionātā finišēja trešajā vietā (rezultāts — 2,75 metri). Uzstādīja Francijas nacionālo rekordu lodes grūšanā 1896. gadā (rezultāts — 10,56 metri) un kārtslēkšanā 1894. gadā (rezultāts — 2,72 m un 2,83 metri) un 1895. gadā (rezultāts — 2,875 metri).
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja tikai vienā vieglatlētikas disciplīnā. Tāllēkšanā no vietas viņš ieguva bronzas medaļu ar rezultātu 3.03 metri. Viņš piekāpās amerikāņiem Rejam Evrijam un Ērvingam Baksteram.
Australembiidae
Australembiidae ir embiju dzimta. Tajā ietilpst viena ģints Australembia Ross, (1963) un apmēram 20 sugas. Iepriekš dzimtā bija divas ģintis, Australembia un Metoligotoma Davis, (1936), taču pēc dzimtas revīzijas tās tika apvienotas.
Izplatība
Šie kukaiņi izplatīti Austrālijas austrumu krastā. Dzīvo sausās sklerofītu audzēs.
Apraksts
Tēviņi ir bez spārniem, lieli un ļoti sklerotizēti. Daži tēviņi ir neotēniski. Kreisā cerkomēra ir saplūsta un izliekta. Labā bazālā cerkomēra ir liela un īsa.
Ekoloģija
Šie embiji taisa zīda mājas nobirušās lapās, kur sastopas mātītes un nimfas bieži kopā ar bezspārnu tēviņiem.
Vratimova
Vratimova (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Ostravas-pilsētas apriņķī uz dienvidiem no Ostravas.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1305. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Ratimava (de). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Talgats Musabajevs
Talgats Musabajevs (Талғат Мұсабаев; dzimis ) ir Kazahstānas un Krievijas inženieris, lidotājs, kosmonauts, aviācijas ģenerālleitnants, politiķis. No 2007. līdz 2016. gadam viņš bija Kazahstānas Nacionālās kosmosa aģentūras priekšsēdētājs.
Biogrāfija
Talgats Musabajevs piedzima 1951. gadā Kazahijas PSR Almati apgabala Žambilas rajona Fabričnijas ciemā (tagad Kargali).
1974. gadā Musabajevs absolvēja Rīgas Civilās aviācijas inženieru institūtu specialitātē "radioelektroniskās iekārtas". Pēc tam viņš sāka strādāt Burundaiskas civilās aviācijas gaisa satiksmes gaisa satiksmes aviācijas vienībā par radioiekārtu maiņas inženieri. 1975. gada janvārī viņš tika ievēlēts par Kazahijas komjaunatnes Oktobra rajona komitejas atbrīvoto sekretāru Alma-Atā. No 1976. gada 19. janvāra Musabajevs strādāja par instruktoru Kazahijas Civilās aviācijas pārvaldes politiskās audzināšanas darba nodaļā. 1979. gada 25. maijā viņš kļuva par Alma–Atas apvienotās aviācijas vienības 240. lidošanas nodaļas komandiera vietnieku politiskās audzināšanas darbā. 1984. gadā Musabajevs beidza mācības Alma–Atas DOSAAF aeroklubā. 1986. gadā viņš absolvēja Civilās aviācijas 30. mācību vienību un ieguva civilās aviācijas pilota apliecību. No 1987. gada janvāra Musabajevs strādāja Burundaiskas apvienotajā aviovienībā par lidmašīnas An-2 otro pilotu, bet no 1989. gada 6. jūlija — par An-2 komandieri. No 1990. gada 6. jūnija viņš strādāja Alma–Atas apvienotās aviācijas vienības 1. lidošanas nodaļā par lidmašīnas Tu-134 otro pilotu stažieri, bet no 25. augusta — par Tu-134 otro pilotu.
1986. gada pavasarī Talgats Musabajevs sāka iziet medicīnas komisiju, lai gatavotos iespējam kazahu kosmonauta lidojumam. Viņš sekmīgi izgāja medicīnas komisiju, bet turpmāku attīstību programmu neieguva. Iespējams, kazahu kosmonauta lidojumu atcēla pēc masu protestiem Kazahijā. 1988. gadā viņš atkal sāka iziet medicīnas komisiju, un 1989. gada 27. februārī galvenais medicīnas komisijas lēmums bija labvēlīgs. 1990. gada 11. maijā ar valsts starpinstitūciju komisijas lēmumu Musabajevs tika rekomendēts ieskaitīšanai kosmonautu vienībā. 1990. gada oktobrī viņš tika nosūtīts uz Kosmonautu sagatavošanas centru un uzsāka vispārējo kosmisko sagatavošanu kopā ar žurnālistu grupu. 1991. gada 6.martā viņš tika iesaukts aktīvajā militārajā dienestā (izņēmuma kārtā viņam piešķirta majora dienesta pakāpe) un ieskaitīts kosmonautu vienības kosmonautu pētnieku 4. grupā kandidāta štata amatā.
No 1991. gada 20. maija līdz 10. jūlijam Musabajevs kā kosmonauta pētnieks gatavojās Kazahstānas programmai viesekspedīcijā uz orbitālo staciju Mir, kas tika iecerēta 1991. gada novembrī. Lai taupītu līdzekļus, 1991. gada 10. jūlijā ar Valsts komisijas lēmumu sagatavošana tika pārtraukta, un Kazahstānas un Austrijas lidojumu programmas tika apvienotas. No 17. jūlija līdz 13. septembrim Musabajevs turpināja gatavošanos Kazahstānas programmas un programmas “Austromir-91” lidojumam kā pirmais kosmonauts pētnieks dublieru apkalpē. 1991. gada 13. septembrī viņam tika piešķirta kvalifikācija "kosmonautu izmēģinātājs".
Pirmais Talgata Musabajeva kosmiskais lidojums sākās 1994. gada 1. jūlijā, esot kosmosa kuģa Sojuz TM-19 bortinženierim kopā ar Juriju Maļenčenko. Viņš stacijā Mir 16. pamatekspedīcijā pavadīja aptuveni četrus mēnešus, veicot divas iziešanas kosmosā. Uz zemes Musabajevs atgriezās 1994. gada 4. novembrī.
Kijivas vaivadija
Kijivas vaivadija (poļu: województwo kijowskie, latīņu: Palatinatus Kioviensis, uk) bija administratīvā iedalījuma un vietējās pārvaldes vienība Lietuvas dižkunigaitijā no 1471. līdz 1569. gadam un kā daļa no Polijas kroņa zemēm no 1569. līdz 1793. gadam, kā daļa no Polijas kroņa Mazpolijas provinces.
Talgats Musabajevs
Biogrāfija
No 1996. gada 25. marta līdz 1997. gada janvārim Musabajevs gatavojās Mir 23. pamatekspedīcijai kā otrās apkalpes komandieris. No 1997. gada marta līdz 1998. gada janvārim viņš tika sagatavots kā pamatapkalpes komandieris 25. pamatekspedīcijas programmā, kā arī programmā "Lidojums-M2" (Kazahstāna).
Kijivas vaivadija
Vaivadija tika nodibināta 1471. gadā īsi pēc pēdējā Kijivas kņaza Simona Oleļkoviča nāves un Kijivas kņazistes (Lietuvas dižkunigaitijas vasaļvalsts) iekļaušanas Lietuvas lielkņazistē.
Talgats Musabajevs
Biogrāfija
Otro reizi kosmosā Musabajevs devās 1998. gada 29. janvārī kā kosmosa kuģa Sojuz TM-27 komandieris. Viņš bija Mir 25. pamatekspedīcijas komandieris; veica piecas iziešanas kosmosā. 1998. gada 25. augustā Musabajevs atgriezās uz zemes.
Kijivas vaivadija
Vēsture
Vaivadija tika izveidota 1471. gadā pēc karaļa Kazimira IV Jagellona pavēles drīz pēc Simona Oleļkoviča nāves. Tā aizstāja agrāko Kijivas kņazisti, kuru pārvaldīja lietuviešu-rutēņu Oleļkoviču kņazi (kas saistīti ar Aļģirda dzimtu un Olšansku ģimeni).
Talgats Musabajevs
Biogrāfija
1997. gada 28. jūlijā Musabajevs tika iekļauts Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) Krievijas 1. viesekspedīcijā. 2000. gada jūlijā Kosmonautu sagatavošanas centrā viņš aizstāvēja disertāciju "Sistēmas Ekipaž-PKU-CUP drošības un efektivitātes novērtējums" un ieguva tehnisko zinātņu kandidāta grādu.
Trešais Talgata Musabajeva kosmiskais lidojums sākās 2001. gada 28. aprīlī kopā ar Juriju Baturinu un pirmo kosmisko tūristu Denisu Tito, esot kosmosa kuģa Sojuz TM-32 komandierim un SKS 1. viesekspedīcijas komandierim. 6. maijā viņš atgriezās uz zemes kosmosa kuģī Sojuz TM-31.
Kijivas vaivadija
Vēsture
Tās pirmais administratīvais centrs bija Kijiva, bet, kad pilsēta 1667. gadā ar Andrusovas līgumu tika nodota Krievijai, galvaspilsēta pārcēlās uz Žitomiru (poļu: Żytomierz), kur tā palika līdz 1793. gadam.
Tā bija lielākā Polijas un Lietuvas ūnijas vaivadija pēc zemes platības, aptverot arī Zaporižjas kazaku zemi.
Talgats Musabajevs
Biogrāfija
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
2003. gada augustā Musabajevam tika piešķirta ģenerālmajora dienesta pakāpe un iecelts par Krievijas Federācijas militārās (helikopteru) aviācijas kaujas sagatavošanas priekšnieku. 2003. gada 27. novembrī viņš tika izslēgts no Kosmonautu sagatavošanas centra un iecelts par Žukovska Gaisa spēku akadēmijas priekšnieka vietnieku. 2005. gada 30. maijā Musabajevs kļuva par Krievijas un Kazahstānas kopuzņēmuma Baiterek ģenerāldirektoru. Baiterek projektā tika plānots izveidot starta kompleksu nesējraķetei Angara.
2007. gadā Talgats Musabajevs ieguva Kazahstānas pilsonību. 2007. gada 10. februārī viņš tika iecelts par Kazahstānas Izglītības un zinātnes ministrijas Aerokosmiskās komitejas priekšsēdētāju. 2007. gada 5. aprīlī Maskavas Aviācijas institūtā viņš aizstāvēja tehnisko zinātņu kandidāta disertāciju par tēmu "Kompleksas metodikas izstrāde par kosmisko raķešu bezatteikuma līmeņa paaugstināšanu lidojumā”. 2008. gadā viņš aizstāvēja tehnisko zinātņu doktora disertāciju par tēmu "Kompleksas metodikas izstrāde par kosmisko raķešu bezatteikuma līmeņa paaugstināšanu lidojumā”.
No 2007. gada 11. aprīļa līdz 2016. gada 20. janvārim Musabajevs vadīja Kazahstānas Nacionālo kosmisko aģentūru (Kazkosmos). 2016. gada 20. janvārī viņš kļuva par Kazahstānas Republikas prezidenta padomnieku. 2017. gada 13. jūlijā Musabajevs kļuva par iecelts par Kazahstānas Republikas Parlamenta Senāta deputātu.
Ilza (Istras pagasts)
Ilza ir ciems Istras pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 320 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Šķaunes ezers, Ilza ezers.
Roberts Krūzbergs
Roberts Krūzbergs (dzimis Ventspilī) ir latviešu šorttrekists,  dalībnieks. Pirmais Latvijas šorttrekists, kurš ir uzvarējis Pasaules kausa posmā.
Karjera
2019. gada Eiropas čempionātā ieņēma 21. vietu 1000 m distancē un 30. vietu 1500 m, bet kopvērtējumā ierindojās 30. vietā, startēja arī stafetē, kurā Latvijas komanda ieņēma 7. vietu. 2019. gadā pirmoreiz piedalījās arī Pasaules čempionātā. Labāko rezultātu sasniedza 1000 metru distancē, ieņemot 13. vietu, bet kopvērtējumā bija 27. vietā.
2021. gada Eiropas čempionātā 1000 metru distancē tika līdz pusfinālam, rezultātā ieņemot 9. vietu, kopvērtējumā bija 24. vietā. 5000 metru stafetē Latvijas komandas sastāvā izcīnīja 7. vietu. 2021. gada Pasaules čempionāta kopvērtējumā ierindojās 34. vietā, bet labāko vietu atsevišķās disciplīnās sasniedza 1000 m, ieņemot 15. vietu.
2021. gada decembrī tika paziņots, ka Krūzbergs kvalificējies 2022. gada ziemas olimpiskajām spēlēm Pekinā. Olimpiskajās spēlēs startēja visās trīs individuālajās distancēs. 500 metru distancē iekļuva B finālā, tajā finišēja ceturtajā pozīcijā, kopumā ieņemot 9. vietu. Tas bija Latvijas sportistu labākais sasniegums šajā sporta veidā olimpisko spēļu vēsturē. 1000 metru distancē ceturtdaļfinālam nekvalificējās un ieņēma 20. vietu, bet 1500 metros, kas sākās ar ceturtdaļfinālu, sava slidojumā finišēja piektajā vietā, šajā disciplīnā tas deva 26. vietu.
2022.—2023. gada sezonas pirmajā Pasaules kausa posmā Monreālā 1000 metru distancē izcīnīja uzvaru. Tādējādi R. Krūzbergs kļuva par pirmo Latvijas šorttrekistu, kurš ir uzvarējis Pasaules kausa posmā. Decembrī Pasaules kausa 4. posmā Almati viņš šajā pašā distancē finišēja 3. vietā.
Ņūfaundlenda
Ņūfaundlenda (en; fr) ir sala Ziemeļamerikā, Atlantijas okeāna piekrastē, Kanādas provinces Ņūfaundlendas un Labradoras apdzīvotākā daļa. Tā ir 16. lielākā sala pasaulē, tās krasta līnija ir 9656 km gara. Salas lielākā pilsēta ir Sentdžonsa, kurā dzīvo apmēram 108,8 tūkstoši cilvēku. Salas kopējais iedzīvotāju skaits 2006. gadā sasniedza 479 105. Ņūfaundlendu 986. gadā atklāja normaņi. Uz salas atrodas dzelzs, vara, svina, cinka rūdas atradnes. No Labradoras pussalas salu atdala Belila šaurums un Sentlorensa līcis.
Kens Bloks
Kenets Pols Bloks (en; dzimis, miris ) bija profesionāls amerikāņu autorallija pilots, kas brauca Hoonigan Racing Division, iepriekš zināma kā Monster World Rally Team, komandā. Bloks bija arī viens no uzņēmuma DC Shoes dibinātājiem. Piedalījies tādās sporta aktivitātēs kā skeitbordings, snovbords un motokross. Pēc DC Shoes uzņēmuma savu daļu pārdošanas Bloks izveidoja Hoonigan Industries, auto entuziastu apģērba zīmolu. Viņš bija uzņēmuma līdzīpašnieks un vadītājs (Head Hoonigan In Charge, HHIC) līdz pat savai nāvei.
2021. gada janvārī Hoonigan Racing Division un Ford Performance paziņoja, ka pēc 11 gadu kopdarba pārtrauc sadarbību. 2021. gada aprīlī Bloks paziņoja, ka atgriezīsies pie Subaru. Bet tā paša gada septembrī Bloks paziņoja, ka nodibinājis jaunu sadarbību ar Audi "kopīgos projektos elektriskās mobilitātes jomā".
Henriks Salve
Biogrāfija
Viens no vadošajiem Polijas šahistiem 20. gadsimta sākumā, kurš daudz izdarījis šaha izplatībai. Viens no tā sauktās "Lodzas šaha skolas" dibinātājiem, no kuras izaudzis Akiba Rubinšteins.
Nospēlējis trīs mačus ar Akibu Rubinšteinu, no kuriem viens beidzies neizšķirti 7:7 (1903; +5, −5, =4), bet abus pārējos zaudējis — 4:6 (1904; +3, −5, =2) un 3:5 (1907; +1, −3, =4). 1909. gadā uzvarējis mačā Geršu Rotlevi ar 9½:6½ (+8, −5, =3). 1913. gadā zaudējis mačus Oldržiham Durasam ar 1:3 (+0, −2, =2) un Jefimam Bogoļubovam ar 4:6 (+3, −5, =2).
Pēc nodarbošanās bijis rūpnieks. No 1913. gada oktobra līdz 1914. gadam Lodzā izdevis šaha laikrakstu jidišā Erste Yidishe Shahtsaytung ("Pirmais ebreju šaha laikraksts"). Laikraksta izdošanu pārtraucis Pirmais pasaules karš.
Ilze (Bebrenes pagasts)
Ilze ir ciems Bebrenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 189 km attālumā no Rīgas.
2022.—2023. gada Optibet hokeja līgas sezona
2022.—2023. gada Latvijas čempionāta sezona bija 32. Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta sezona. Sezona sākās. Šajā sezonā Latvijas Virslīgas hokeja čempionātā piedalījās deviņas komandas.
2022. gada augustā tika paziņots, ka panākta vienošanās ar Lietuvas hokeja federāciju par trīs Lietuvas komandu pievienošanos turnīram. Līgas uzvarētāja tiks kronēta kā Baltijas čempione, savukārt labākā Latvijas un Lietuvas komanda izcīnīs attiecīgi Latvijas un Lietuves čempiones titulu.
Par regulārās sezonas uzvarētāju kļuva HK Mogo, savukārt čempiones titulu otro gadu pēc kārtas izcīnīja HK Zemgale.
HK Mogo sezonu uzsāka ar garāko uzvaru sēriju Latvijas čempionāta vēsturē. 27. novembrī komanda izcīnīja 21. uzvaru pēc kārtas, tādējādi pārspējot HK Rīga 2000 2001. gadā uzstādīto rekordu. 2023. gada 9. februārī HK Mogo uzbrucējs Elviss Želubovskis guva savus 236. vārtus Latvijas čempionātā, tādējādi apsteidzot Māri Drelingu un kļūstot par visu laiku labāko vārtu guvēju turnīra vēsturē.
Komandas
Latvijas Virslīgas hokeja čempionātā piedalījās deviņas komandas.
Formāts
Regulārajā sezonā tika aizvadīti četri spēļu riņķi, kas nozīmē, ka katra no komandām aizvadīja 32 spēles. Izslēgšanas kārtā ceturtdaļfināli tika aizvadīti sērijā līdz trim uzvarām, savukārt pusfināli un fināls - sērijā līdz četrām uzvarām.
Fernandu Meira
Fernandu Žuzē da Silva Freitašs Meira (pt, dzimis ) ir bijušais Portugāles futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Portugāles futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis Vitória komandā, vēlāk spēlējis arī Benfica. 2002. gadā pievienojies Vācijas Bundeslīgas komandai VfB Stuttgart, kur pavadījis septiņas sezonas. 2007. gadā kļuvis par Bundeslīgas čempionu. Vēlāk spēlējis Turcijas komandā Galatasaray, Krievijas komandā Zenit Saint Petersburg un Spānijas komandā Zaragoza.
Portugāles futbola izlasi pārstāvējis no 2000. līdz 2008. gadam. Piedalījies 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, 2006. gada FIFA Pasaules kausā un 2008. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
VfB Stuttgart
Galatasaray
Zenit
Seksuālais fetišisms
Seksuālais fetišisms ir seksuāla uzvedība, kā pamatā ir seksuālā uzbudinājuma ierosinājums, ko cilvēks saņem no fiziskiem objektiem vai īpašām situācijām. Objekti vai situācijas, kas rada šādu uzbudinājumu, tiek sauktas par fetišiem. Visbiežāk fetišisma objekti ir kādas specifiskas ķermeņa daļas vai apģērbs. Neskatoties, ka seksuālais fetišisms ir plaši izplatīta cilvēka dzimumdzīves sastāvdaļa, lielākā daļa tā veidi tiek saistīti ar seksuālajām novirzēm.
Seksuālajam fetišismam pastāv dzimumu diference — vīriešiem tas raksturīgs daudz biežāk nekā sievietēm.
Straujupīte (nozīmju atdalīšana)
Straujupīte var būt:
Aptumsums (grāmata)
Aptumsums ir trešā grāmata Stefanijas Meieres "Krēslas" sērijā, kurā ir stāsts par astoņpadsmitgadīgo Izabellu Svonu un vampīru Edvardu Kalenu. Grāmata iznāca 2007. gadā.
Anisembiidae
Anisembiidae ir embiju dzimta. Tajā ietilpst 24 ģintis ar 100 sugām.
Izplatība
Tā ir viena no lielākajām un daudzveidīgākajām embiju dzimtām. Sastopama Jaunajā pasaulē no Nearktikas dienvidiem uz dienvidiem caur Centrālameriku un Dienvidameriku. Apdzīvo dažādas vietas.
Apraksts
Tēviņu mandibulas ir sirpjveidīgas un to virsējās daļas nav izteikti zobainas. Galvenās pazīmes, kas liecina par piederību pie šīs dzimtas, ir tas, ka MA vēna uz spārniem nav sadalīta un uz trešā bazitarsusa ir tikai viens pūslītis.
Sistemātika
Ģinšu saraksts:
Aužeļu pilskalns
Aužeļu pilskalns atrodas Bauskas novada Ceraukstes pagastā, Mēmeles upes kreisajā krastā lejpus Brunavas muižas. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Pilskalns novietojies Mēmeles upes un strauta zemesragā. Pāri pilskalnam līdz Pirmajam pasaules karam gājusi Kurzemes guberņas un Kauņas guberņas robeža. 1876. un 1882. gadā to aprakstīja Jūliuss Dērings. 1883. gadā barons Drahenfelss pilskalnā atrada ogles, dzīvnieku kaulus, sirpi un 1621. gadā kaltu poļu naudu. Leonīds Arbuzovs uzskatīja (un viņam piekrīt 20. gadsimta zinātnieki Vilis Biļķins un Ēvalds Mugurēvičs), ka pilskalns ir senās Nogailenes (Nogaylen) centrs. Pilskalnu 1923. gadā uzmērīja un aprakstīja Ernests Brastiņš.
Nexans
Nexans ir pasaules mēroga spēlētājs kabeļu pārvades līniju nozarē ar galveno mītni Parīze, Francija. Grupa darbojas četrās galvenajās darbības jomās: apbūve un teritorijas (ēka, vietējā infrastruktūra, pilsētas / viedie tīkli, e-mobilitāte), augstspriegums un projekti (jūras vēja parki, zemūdens starpsavienojumi, augstspriegums uz sauszemes), telekomunikācijas un teritorijas. dati (telekomunikāciju tīkli, datu pārraide, FTTX, LAN kabeļi, risinājumi paaugstināta mēroga datu centriem), rūpniecība un risinājumi (atjaunojamā enerģija, nafta un gāze, autoceļu, dzelzceļa, gaisa un jūras transports).
Uzņēmums ir ieinteresēts arī par "protokoliem", kas ļauj padarīt elektrotīklu komunikējošu (ātrgaitas) un saderīgu ar internetu 2.0, kā arī par viedo tīklu izstrādi, lai izveidotu "inteliģentus objektus" caur tīklu, to netraucē elektriskie transformatori.
Ilzmuiža
Ilzmuiža ir ciems Bebrenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 179 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Rupsītis, Ilzines ezers.
Ezergaļi
Ezergaļi ir ciems Talsu novada Abavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā autoceļu V1369 un V1399 krustojumā 12 km no pagasta centra Valgales, 20 km no novada centra Talsiem un 112 km no Rīgas.
Sofijas CSKA
Sofijas CSKA ir Bulgārijas futbola klubs no valsts galvaspilsētas Sofijas, kas spēlē Bulgārijas pirmajā līgā.
Patriks Millers
Patriks Millers (de, dzimis ) ir bijušais Šveices futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Šveices futbola izlases dalībnieks.
Lielu daļu savas karjeras pavadījis Francijas komandā Lyon, kuras rindās sešas reizes kļuvis par 1. līgas čempionu.
Šveices futbola izlasi pārstāvējis no 1998. līdz 2008. gadam. Piedalījies 2004. un 2008. gada Eiropas čempionātā, kā arī 2006. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Lyon
ATP ranga pirmo numuru saraksts
Kopš profesionālā ATP ranga ieviešanas 1973. gadā vienspēļu ranga līdera statusā ir bijuši 28 spēlētāji. Visilgāk (373 nedēļas) ranga līdera godā ir bijis serbs Novaks Džokovičs. Rekords par visvairāk nedēļām pēc kārtas ranga līdera godā pieder Rodžeram Federeram (237 nedēļas). Pašreizējais ranga līderis vienspēlēs ir spāņu tenisists Karloss Alkarass.
Ranga līderis ir tas tenisists, kas pēdējo 52 nedēļu laikā ir sakrājis visvairāk punktu. Rangs tiek atjaunināts un publicēts gandrīz katru pirmdienu.
Krievijas Pareizticīgā vecticībnieku baznīca
Krievijas Pareizticīgā vecticībnieku baznīca (ru) ir lielākā vecticībnieku-popiešu (vecticībnieki, kas atzīst priesterus) Krievijā un pasaulē. Uzskata sevi par senās Krievu Baznīcas turpinājumu. Viena no divām baznīcām, kas atzīst Belajakriņicas hierarhiju. Literatūrā šī baznīca bieži tiek saukta par Belajakriņicas hierarhiju (krievu: Белокриницкая иерархия).
Vēsture
Pēc patriarha Nikona reformām valsts sāka vajāt vecticībniekus, kas neatzina jaunpieņemtos rituālus. Vajāšanu gaitā vecticībnieki palika bez bīskapiem (tikai bīskaps drīkst iesvētīt priesterus), jo vienīgais bīskaps, kas bija stājies pret Nikona reformām - Kolomnas Pāvels - gāja bojā trimdā. Vecie garīdznieki, kas nepieņēma reformas, izmira. Vecticībnieki palika bez priesteriem. Daži vecticībnieki sāka uzskatīt, ka priesteri vairs nav vajadzīgi, jo pasaulē valda antikrists. Šos vecticībniekus sāka saukt par bezpopiešiem. Vēlāk šie bezpopieši bija sadalījušies dažādās kopienās, kuru mācību statūti ļoti atšķīrās savā starpā. Otra vecticībnieku daļa - popieši, kas atzina priesterus - pieņēma savā baznīcā priesterus no valdošās baznīcas, kas atteicās no "nikoniāņu ķecerībām". 18. gadsimta gaitā vecticībnieki bija mēģinājuši pieņemt kādu bīskapu, tomēr šie mēģinājumi neizdevās.
Ķeizara Nikolaja I valdīšanas laikā veco rituālu piekrītēji tika vairāk vajāti, tāpēc vecticībnieki izlēma dibināt bīskapa katedru aiz Krievijas robežām. 1846. gadā Belajakriņicas klosterī (toreizējā Austrijas, pēc tam Austroungārijas, pēc tam Rumānijas, bet vēlāk Ukrainas PSR, bet šobrīd Ukrainas teritorijā), Konstantinopoles baznīcas Sarajevas metropolīts Ambrozijs (Pappa-Georgopoli), pēc pārrunām ar vecticībnieku mūkiem Pāvelu un Alimpiju, caur Konfirmāciju pieņēma vecticību, iesvētīja bīskapus un priesterus un dibināja Belajakriņicas hierarhiju.
1853. gadā tika dibināta Vladimiras arhibīskapa katedra, kas vēlāk tika pārdēvēta par Maskavas un visas Krievzemes arhibīskapa katedru. No šī katedras arī radās Krievijas Pareizticīgā vecticībnieku baznīca. Tagad vecticībnieku baznīcai ir divi centri - Maskavā (Krievijas Pareizticīgā vecticībnieku baznīca) un Brailā, Rumānijā (Krievijas Pareizticīgā vecticībnieku baznīca Rumānijā). Starp abām baznīcām ir euharistiskā sadraudzība, taču tās ir neatkarīgas viena no otras un katra tiek vadīta atsevišķi. Krievijas baznīcu pārvalda Maskavas un visas Krievzemes metropolīts, bet Rumānijas baznīcu pārvalda Belajakriņicas metropolīts. No 18. gadsimta līdz 1988. gadam tās oficiālais nosaukums bija Kristus Senpareizticīgā Baznīca (krievu: Древлеправославная Церковь Христова), taču šo nosaukumu bieži jauc ar Krievijas Senpareizticīgo baznīcu (krievu: Русская Древлеправославная Церковь), tāpēc 1988. gadā tika pieņemts lēmums mainīt oficiālo nosaukumu.
Latvijā
Latvijā pastāv viena Belajakriņicas hierarhijas draudze ar svētā svētmocekļa protopopa Abakuma dievnamu, kas atrodas Jēkabpilī. Tā ir vienīgā popiešu draudze visā Baltijā (taču tā pieder pie Belajakriņicas metropolijas (Rumānija), nevis Maskavas).
Krēsla (grāmatu sērija)
Krēsla ir amerikāņu rakstnieces Stefanijas Meieres sarakstītā grāmatu sērija, kas iepazīstina ar septiņpadsmitgadīgās Izabellas Svonas un vampīra Edvarda Kalena mīlas stāstu. Galvenā varone Izabella "Bella" pēc tam, kad viņas māte apprecas otrreiz, dodas pie tēva uz Forksu.
Arsenāla iela
Arsenāla iela ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Arsenāla iela savieno Torņa ielu un Klostera ielu (pie Pils laukuma un Mazās Pils ielas), nekrustojot citas ielas. Kopējais ielas garums ir 115 metri, tā ir klāta ar bruģa segumu. Kā jau raksturīgs vecpilsētai, visas ēkas Arsenāla ielā ir vismaz trīs stāvu augstumā. Tajā ir atļauta autotransporta satiksme, taču tikai no Pils laukuma puses (savienojums ar Torņa ielu autotransportam slēgts).
Vēsture
Arsenāla iela izveidojusies 18. gadsimta beigās, savienojot Torņa ielu ar jaunizveidoto Pils laukumu. Sākotnējais ielas nosaukums bija Skolas iela, bet 1885. gadā tā pārsaukta tagadējā nosaukumā pēc Rīgas arsenāla (19. gadsimta sākumā celtā muitas noliktavas ēka jeb arsenāls, kas mūsdienās pielāgots izstāžu zāles funkcijām), kas atrodas Torņa ielā 1.
18. gadsimta noliktava Arsenāla ielā 5 ir Valsts aizsargājamais kultūras piemineklis.
Ielu savienojumi
Arsenāla iela ir savienota ar šādām ielām:
Rītausma (grāmata)
"Rītausma" (Breaking Dawn) ir ceturtā un pēdējā grāmata Stefanijas Meieres "Krēslas" sērijā, kas ir stāsts par astoņpadsmitgadīgo Izabellu Svonu un vampīru Edvardu Kalenu. Grāmata ir sadalīta trīs daļās: pirmā un trešā rakstīta no Bellas skatupunkta, savukārt otrā — no Džeikoba Bleka. Grāmata iznāca 2008. gadā, taču latviskais tulkojums tika izdots. Pēc grāmatas motīviem ir tikusi uzņemta filma, kas divās daļās tika izdota 2011.—2012. gadā.
Ādams Turkupols
Ādams Turkupols ( — ) bija latviešu uzņēmējs un politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latgales Kristīgo zemnieku savienības pārstāvis.
Biogrāfija
Ādams Turkupols piedzima Preiļu pagasta Bindaru ciema Dēļupē. 1913. gadā pabeidza Novoaleksandrovskas Zemkopības institūtu. No 1913. līdz 1914. gadam bija Krievijas Zemkopības departamenta ierēdnis, Pirmajā pasaules karā (no 1914. līdz 1917. gadam) dienēja Krievijas armijā. 1915. gadā tika ievainots un krita vācu gūstā.
No 1918. līdz 1920. gadam darbojās Latvijas Republikas pagaidu parlamentā — Tautas padomē — latgaliešu frakcijā. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Latgales Kristīgo zemnieku savienības saraksta. Amatā bija līdz 1922. gadam. Turkupols darbojās vairākās Latvijas Republikas struktūrās: īslaicīgi bija Zemkopības ministrijas Latgales darīšanas nodaļas vadītājs, kā arī Latgales lietu departamenta vicedirektors, no 1920. līdz 1921. gadam bija zemkopības ministra biedrs. 1924. gadā piedalījās Latgales Demokrātu partijas dibināšanā. 1933. gadā tika apsvērta Turkupola kandidatūra finanšu ministra amatam Bļodnieka Ministru kabinetā.
1922. gada oktobrī iecelts par Ludzas apriņķa vidusskolas direktoru. Tajā pašā gadā kļuva par Rekovas lauksaimniecības skolas pirmo vadītāju. Darbojies vairākos uzņēmumos: 1923. gadā dibināja akciju sabiedrību «Kalkūni» un līdz 1940. gadam darbojās tās valdē. 1924. gadā dibināja akciju sabiedrību «Lini», 1925. gadā — akciju sabiedrību «Grauds». No 1929. līdz 1940. gadam bija Latgales lauksaimniecības kooperatīva direktors. 1931. gadā piedalījās akciju sabiedrības «Lion», 1933. gadā — akciju sabiedrības «Sildokarbo» dibināšanā. No 1935. līdz 1940. gadam bija Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras locekļa kandidāts, no 1937. līdz 1940. gadam pilnsabiedrības «Latgales Lauksaimnieks» direktors rīkotājs.
Miris Rīgā. Apglabāts Rīgas II Meža kapos.
Omīds Alīshāhs
Omīds Alīshāhs (fa; dzimis ) ir Irānas futbolists, pussargs, Irānas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2013. gada spēlē Irānas Pro Līgas kluba Teherānas „Persepolis” sastāvā.
Dinara Saduakasova
Dinara Saduakasova (kk; dzimusi Astanā) ir Kazahstānas starptautiskā lielmeistare šahā (2012).
Biogrāfija
Trīs reizes uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātos: 2010. gadā U14 vecuma grupā, 2014. gadā U18 vecuma grupā (par pusotru punktu apsteidzot otrās vietas ieguvēju Filicu Osmanodju) un 2016. gadā Bhubanešbarā U20 vecuma grupā.
2012. gadā dalījusi pirmo vietu Maskavas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Moscow Open. 2015. gadā Ziemeļmaķedonijas galvaspilsētas Skopjes šaha kluba Gambit-Aseko sastāvā izcīnījusi sudraba medaļu Eiropas šaha kausa izcīņā sieviešu komandām.
2017. gadā uzvarējusi Āzijas 3.4 zonas turnīrā, apsteidzot Uzbekistānas lielmeistari Gulruhbegimu Tohirdžonovu, un izcīnījusi tiesības piedalīties 2018. gada Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas. 2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Anai Matnadzei, bet 2. kārtā zaudējusi Antoanetai Stefanovai.
2019. gadā uzvarējusi Āzijas sieviešu šaha čempionātā.
2021. gada jūnijā Gibraltārā palikusi 11. vietā FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 27. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.
2022. gada decembrī Almati izcīnījusi 2. vietu Pasaules ātrā šaha čempionātā sievietēm ar ½:1½ papildu mačā piekāpjoties Taņai Džunji.
Pārstāvējusi Kazahstānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā Saduakasovai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2012. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Karlshamna
Karlshamna (sv — ‘Kārļa osta’) ir pilsēta Zviedrijas dienvidos Blēkinges lēnē, komūnas centrs. Izvietojusies Hānes līča ziemeļu krastā 55 km no lēnes centra Karlskrūnas un 500 km no valsts galvaspilsētas Stokholmas. Nozīmīga osta — darbojas prāmja līnija uz Klaipēdu Lietuvā.
Vēsture
Tagadējās pilsētas apkaime Zviedrijas kontrolē nonāca pēc Roskildes līguma noslēgšanas 1658. gadā. Pie ērtā jūras līča tika izveidota osta un 1664. gadā Zviedrijas karalis Kārlis X Gustavs tai piešķīra pilsētas tiesības; nodēvēta viņa vārdā. Pilsēta attīstījās kā tirdzniecības un rūpniecības centrs.
Twisted Metal: Head-On
Twisted Metal: Head-On ir Twisted Metal transportlīdzekļu cīņas spēļu sērijas videospēle, ko izstrādājis Incognito Entertainment un izdevis SCEA PlayStation Portable un PlayStation 2 konsolēm. Sākotnēji spēle izdota 2005. gadā un paredzēta PlayStation Portable, taču 2008. gadā tā tika izdota arī PlayStation 2 konsolei. Šī ir pirmā sērijas spēle, kura ir pilnībā spēlējama daudzspēlētaju režīmā caur Internetu.
Brīvības sala
Brīvības sala (Liberty Island) ir maza, neapdzīvota sala Ņujorkā, ASV. Uz salas atrodas Brīvības statuja. Lai arī sala šādi tika saukta jau kopš 20. gadsimta sākuma, par oficiālo nosaukumu tas kļuva vien 1956. gadā. Iepriekš tās oficiālais nosaukums bija Bedlo sala (Bedloe's Island). Brīvības sala ir 59 558 m2 liela.
Jūhans Garpenlēvs
Jūhans Šells Garpenlēvs (sv; dzimis Stokholmā) ir zviedru hokeja treneris un bijušais hokejists. Spēlējis malējā uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis vairākus Nacionālās hokeja līgas klubus, bijis Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada ir Zviedrijas izlases galvenais treneris.
Karjera
Hokejista karjeru uzsāka dzimtās pilsētas Stokholmas klubā Nacka HK. 1986. gada NHL draftā viņu ar 85. kārtas numuru piektajā kārtā izvēlējās Detroitas "Red Wings". No 1986. līdz 1990. gadam pārstāvēja klubu Djurgårdens IF, trīs reizes izcīnot Zviedrijas čempiontitulu.
Zviedrijas U-20 izlases sastāvā divreiz (1987, 1988) piedalījies Pasaules čempionātā junioriem. 1987. gadā izcīnīja bronzas medaļu. Trīs reizes pārstāvējis Zviedrijas izlasi Pasaules čempionātā. 1990. gadā izcīnīja sudraba medaļu, bet 1991. un 1992. gadā kļuva par pasaules čempionu. Izlases sastavā piedalījies arī 1991. gada Kanādas kausā un 1996. gada Pasaules kausa izcīņā hokejā.
No 2002. līdz 2005. gadam bija Djurgårdens IF galvenā trenera asistents. Viņš bija arī Zviedrijas valstsvienības trenera palīgs 2004. gada Pasaules kausa izcīņā hokejā. No 2008. līdz 2010. gadam strādāja par Dalasas "Stars" skautu. 2011. un 2012. gada pasaules čempionātos bija Zviedrijas izlases ģenerālmenedžeris. 2016. gadā viņš kļuva par Zviedrijas izlases trenera asistentu. 2019. gadā tika iecelts par Zviedrijas izlases galveno treneri.
Semjons Timošenko
Semjons Konstantinovičs Timošenko (ru, uk, dzimis, miris ) bija ukraiņu izcelsmes Padomju Savienības militārais komandieris un maršals. 1940. un 1941. gadā bija Padomju Savienības aizsardzības tautas komisārs (aizsardzības ministrs).
Pēc kara Timošenko bija padomju armijas komandieris Baltkrievijas PSR (1946. gada martā), Dienvidurālos (1946. gada jūnijā) un atkal Baltkrievijā (1949. gada martā). 1960. gadā viņš tika iecelts par Aizsardzības ministrijas ģenerālinspektoru un no 1961. gada vadīja Kara veterānu Valsts komiteju. Miris 1970. gadā Maskavā.
Vēlēšanās trīs tūkstošu gadu garumā
"Vēlēšanās trīs tūkstošu gadu garumā" (en) ir 2022. gada ASV un Austrālijas kopražojuma fantāzijas filma, kuras režisors, producents un scenārija līdzautors ir Džordžs Millers. Tā ir A. S. Baietas īsā stāsta The Djinn in the Nightingale's Eye adaptācija. Galvenās lomas atveido Idriss Elba un Tilda Svintone. Elba atveido džinu, kuru atbrīvo profesore (Svintone) un kurš stāsta viņai par savu dzīvi.
Filmas "Vēlēšanās trīs tūkstošu gadu garumā" pasaules pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā, bet ASV kinoteātros to demonstrē no , Austrālijā no , bet Latvijā pirmizrāde notika. Filma galvenokārt saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes, tomēr tā ir kases izgāšanās.
Granada (nozīmju atdalīšana)
Granada var būt:
Teodors Zīrss
Teodors Zīrss (de; dzimis, miris ) bija vācu šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Zīrsam interesi par šaha kompozīciju 1925. gadā radīja viņa vidusskolas skolotājs Pauls Paške, kurš viņu apgādāja ar speciālo literatūru. Savu pirmo uzdevumu Zīrss sastādīja 1927. gada jūnijā, tomēr šo trīsvilci žurnāls Deutschen Schachzeitung publicēja tikai 1930. gadā. Pirmais publicētais uzdevums bija cits trīsvilcis, kuru iespieda laikraksts Hannoverschen Kurier 1927. gada 13. novembrī. Pavisam Zīrss sastādīja apmēram 300 — 350 uzdevumus, starp tiem bija vairāki divvilči un trīsvilči, bet vairums daudzvilči. Viņš labprāt sacerēja uzdevumus, kuros baltie ar zirdziņa gājienu radīja atklāto šahu. Vēlāk šo motīvs problēmisti nodēvēja par Zīrsa zirdziņu jeb Zīrsa bateriju.
FIDE albumos bija atlasīti vairāki viņa uzdevumi. Tas viņam deva 22,5 punktus un 1990. gadā FIDE meistara titulu.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Bibliogrāfija
Zīrss publicējis vairākus rakstus specializētos izdevumos, no tiem vairākus žurnālā "Die Schwalbe":
Geršs Rotlevi
Geršs Rotlevi (pl; Varšava — 1920. gads) bija ebreju izcelsmes Polijas šahists.
Biogrāfija
20. gadsimta sākumā bijis viens no Polijas daudzsološākajiem jaunajiem šahistiem. 1907. gadā šaha turnīrā Lodzā izcīnījis 3. vietu, bet 5. Viskrievijas šaha turnīrā ieņēmis 6. vietu. 1909. gadā Sanktpēterburgā Viskrievijas amatieru šaha turnīrā bijis 2. vietā aiz Aleksandra Aļehina. 1910. gadā uzvarējis Hamburgas šaha festivāla blakusturnīrā, kā arī mačā pieveicis Henriku Salvi ar 6:4 (+3, −1, =6). 1911. gadā Karlsbādē guvis savu lielāko panākumu, kad plašā tā laika labāko šahistu turnīrā izcīnījis 4. vietu aiz Riharda Teihmana, Akibas Rubinšteina, Kārļa Šlehtera, apsteidzot Frenku Māršalu, Āronu Nimcoviču, Milanu Vidmaru, Paulu Saladinu Leonhartu, Saveliju Tartakoveru, Oldržihu Durasu, Aleksandru Aļehinu, Rūdolfu Špīlmanu un citus. Drīz pēc šī panākuma smagi saslimis ar perifēro neiropātiju un ievietots sanatorijā. Slimība liegusi turpināt aktīvā šahista gaitas. Pēc Pirmā pasaules kara pāragri miris no tuberkulozes.
12. šaha olimpiāde
12. šaha olimpiāde notika no 1956. gada 31. augusta līdz 24. septembrim Padomju Savienības galvaspilsētā Maskavā (tagad Krievijā).
Vispārīgs apskats
Uz olimpiādi Maskavā bija ieradušās 34 valstu komandas. Piecas valstis (Indija, Irāna, Mongolija, Puertoriko, un Filipīnas) piedalījās olimpiādē pirmoreiz. Tāpat kā iepriekšējā olimpiādē neieradās ASV izlase. Sacensības notika Padomju Armijas Centrālajā teātrī.
Spēles reglaments: pirmās 2,5 stundās 40 gājieni, katrā sekojošā stundā 16 gājieni. Galvenie tiesneši: FIDE viceprezidents Ari Ilmakunnas (Somija) un Igors Bondarevskis (PSRS).
Priekšsacīkstes
Komandas tika sadalītas četrās grupās, divās astoņas un divās deviņas komandas. No katras grupas trīs labākās iekļuva "A" finālā, nākamās trīs "B" finālā, bet atlikušās C finālā. Priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas, šīs olimpiādes turnīros mērojās spēkiem savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
"A" fināls
"A" fināla rezultāti apkopoti tabulā:
Apzīmējumi: V — vieta; P — komandas dalībnieku iegūto punktu summa; KP — komandas iegūto punktu summa (2 punkti — uzvarēts, 1 — neizšķirts, 0 — zaudēts mačs); + (uzvarēto), = (neizšķirto), - (zaudēto) maču skaits.
"B" fināls
"B" fināla komandas ieguva šādas vietas olimpiādes kopvērtējumā: 13. Austrija, 14. Islande, 15. Zviedrija, 16. Beļģija, 17. Somija, 18. Kolumbija, 19. Holande, 20. VDR, 21. Francija, 22. Čīle, 23. Polija, 24. Norvēģija.
Kodekss
Kodekss (no la — 'koka stumbrs, koka gabals, grāmata'; daudzskaitlī codices) ir rakstu darbu forma, kas veidota no vairākām ar roku aprakstītām papīra, pergamenta, papirusa vai līdzīga materiāla lapām, kas bieži ir sastiprinātas vienā malā un vākos, kas ir biezāki par lapām. Mūsdienu grāmatas priekštece. Daži kodeksi satur nepārtrauktu, regulāri salocītu lapu.
12. šaha olimpiāde
"C" fināls
"C" fināla komandas ieguva šādas vietas olimpiādes kopvērtējumā: 25. Filipīnas, 26. Zāra, 27. Indija, 28. Irāna, 29. Puertoriko, 30. Mongolija, 31. Skotija, 32. Grieķija, 33. Īrija, 34. Luksemburga.
Labākie pie galdiņiem
!Galdiņs, Vieta||Vārds, Uzvārds||Valsts||Grupa||Rezultāts||Partijas||Procenti
Kodekss
Izcelsme
Salīdzinot ar citiem rakstu veidiem, kodekss piedāvā būtiskas priekšrocības:
12. šaha olimpiāde
Godalgoto komandu dalībnieku individuālie rezultāti
Godalgoto komandu dalībnieku individuālie rezultāti redzami tabulās:
Kodekss
Izcelsme
Pārmaiņa no tīstokļiem uz kodeksiem sakrita ar laiku, kad kā populārāko rakstīšanas materiālu papirusu nomainīja pergaments, bet to attīstība nebija savstarpēji saistīta. Kodeksa forma sāka aizstāt tīstokļus, ļoti drīz pēc to izgudrošanas. Balstoties uz atradumiem, Ēģiptē 5. gadsimtā kodeksu un tīstokļu attiecība bija 10:1, 6. gadsimtā rakstu tīstokļi kā rakstu nesējs jau bija pilnībā izzuduši. Mūsdienu iesietās grāmatas arī ir uzskatāmas par kodeksiem, bet izdevēji un pētnieki šo terminu ir atvēlējuši seniem rokrakstiem viduslaiku perioda ar roku rakstītām grāmatām. Kodikoloģija ir palīgzinātne, kas pēta rokrakstus no grāmatsiešanas amata viedokļa. Senu rakstu dokumentu pētniecība ir paleogrāfija.
Vēsture
Senajā Romā pierakstiem un neformāliem rakstiem tika izmantotas daudzkārt lietojamas vaska plāksnes un rakstāmie irbulīši. Divos antīkos poliptihos, kas tika atrasti Herkulānas pilsētā, ir novērotas rakstu pamatņu savienojumu saites, kas varētu būt priekšteces vēlākam kodeksa tipa grāmatu iesiešanas veidam. Jūlijs Cēzars, iespējams, bijis pirmais no romiešiem, kas deva priekšroku iesietām lapām, ne tīstokļiem, vēl laikā, kad papiruss bija populārākais materiāls uz kā rakstīt. Mūsu ēras 1.gs. Romas impērijā sāka plaši izmantot salocīta pergamenta piezīmju grāmatu, latīņu valodā dēvētu par pugillares membranei. Šo terminu lietoja dzejnieks Martiāls, aprakstot literatūras dāvanas, ar kurām romieši apdāvinājuši viens otru festivālu laikā. Pētnieks T.C. Skīts norāda, kas visticamāk tās bijušas kodeksa formātā, izgudrotas Romā un ātri izplatījušās Tuvajos Austrumos. Agrīnās papirusa vai pergamenta kodeksa tipa grāmatiņas plaši tika izmantotas personīgām piezīmēm, piemēram saglabājot nosūtīto vēstuļu kopijas. Pergamenta piezīmju grāmatu lapas bieži nomazgāja vai notīrija atkārtotai lietošanai, līdz ar ko šādā veidā pierakstīti teksti tika uzskatīti par neformāliem un nepaliekošiem.
Ir liecības, ka 2. gadsimta sākumā papirusa lapu kodeksi bija iecienītākais rakstu formāts agrīnajiem kristiešiem. Herkulānas bibliotekā Papirusu villā, kas tika aprakta 79. gadā Vezuva izvirduma laikā, visi antīkās Grieķu literatūras teksti saglabājušies ruļļos (skatīt Herkulānas papirusi), bet Nag Hammādi bibliotēkā, kas tika apslēpta ap 390. gadu, visi teksti ir kodeksa formātā. Senākie saglabājušies kodeksa formas rokraksti atrasti Ēģiptē un visbiežāk datēti ar 1. gs. beigām vai 2. gs. sākumu. Tā ir rokrakstu grupa, kas ietver Rilandas bibliotēkas papirusu P52 ar Jāņa evaņģēlija teksta fragmentu
Rietumeiropas kultūrā kodeksa formas grāmatas pakāpeniski nomainīja rakstu tīstokļus. Starp 4. gs., kad kodekss kļuva plaši izplatīts un 8.gs. Karolingu renesansi, daudzi darbi, kas netika pārrakstīti no tīstokļiem tika pazaudēti. Kodeksiem bija ievērojamas priekšrocības — tie deva iespēju viegli atvērt nepieciešamo rakstu vietu, lapas varēja aprakstīt no abām pusēm, cietie grāmatu vāki pasargāja lapas un atviegloja pārvietošanu. Mezoamerikas laika kodeksiem bija līdzīga forma kā Eiropā, bet no vīģeskoka mizas vai augu šķiedrām veidotās lapas bija salocītas garā strēmelē. Austrumāzijā tīstokļu tradīcija saglabājās daudz ilgāk kā Vidusjūras reģionā. Starpposmā pastāvēja locītie un vienā sānā savienotie raksti, kā arī grāmatas ar lapām, kas aprakstītas tikai no vienas puses. Judaismā joprojām saglabā Toras ruļļus ceremoniālai lietošanai.
Kāpelētājķauķu dzimta
Kāpelētājķauķu dzimta (Acrocephalidae) ir neliela auguma zvirbuļveidīgo (Passeriformes) putnu dzimta, kas apvieno 61 sugu, kas tiek iedalītas 6 ģintīs. Vairākas sugas mūsdienās ir izmirušas. Kāpelētājķauķu dzimtas sugas sastopamas Eirāzijā, galvenokārt dienvidos un rietumos, bet daļa sugu mājo Āfrikā un Indijas okeāna salās pie Āfrikas krastiem, kā arī Mikronēzijas salās Klusajā okeanā.
Latvijā
Latvijā sastopamas 9 kāpelētājķauķu dzimtas sugas: iedzeltenais ķauķis (Hippolais icterina), klusais ķauķis (Iduna caligata), ceru ķauķis (Acrocephalus schoenobaenus), ezeru ķauķis (Acrocephalus scirpaceus), grīšļu ķauķis (Acrocephalus paludicola), krūmu ķauķis (Acrocephalus dumetorum), niedru strazds (Acrocephalus arundinaceus), palieņu ķauķis (Acrocephalus agricola) un purva ķauķis (Acrocephalus palustris).
Kopīgās īpašības
Daudzām sugām galva profilā ir taisna (bez liektas pieres). Šī īpašība ir devusi arī dzimtas zinātnisko nosaukumu — Acrocephalidae. Vārds atvasināts no sengrieķu valodas un latviski nozīmē smaila galva, acros — augsts, smails, slīps, cephale — galva. Daudzu sugu noteikšana dabā nepieredzējušam vērotājam ir gandrīz neiespējama, pat pieredzējušam putnu vērotājam tas ir izaicinājums.
Dzīves vieta
Mājo mitros un purvainos, atklātos mežos, niedrājos vai garā zālē. Visas Palearktikas sugas ir gājputni, ziemo Āfrikā, Indijā un Dienvidaustrumāzijā. Tropu populācijas ir nometnieki.
Sistemātika
Kāpelētājķauķu dzimta (Acrocephalidae)
Krievijas Federācijas autonomais apgabals
Krievijas Federācijas autonomais apgabals ir Krievijas Federācijas administratīvā iedalījuma veids.
Rušonas katoļu baznīca
Rušonas Svētā Erceņģeļa Miķeļa Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Preiļu novada Rušonas pagasta ciemā Rušonā. Dievnams kopā bijušo klosteri un apbūvi ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Jānis Timma
Jānis Timma (dzimis Krāslavā) ir latviešu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijās. 2023. gadā spēlēja Puertoriko klubā Grises de Humacao, šobrīd bez kluba.
2013. gada NBA draftā J. Timmu Memfisas "Grizzlies" izraudzījās otrajā kārtā ar 60. kārtas numuru. 2015. gada vasarā tiesības uz spēlētāju ieguva cits klubs — Orlando "Magic".