cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tīmekļa mitināšana
Veiksmīga mitināšanas pakalpojumu sniedzēja izvēle ļauj ievērojami samazināt mājaslapas uzturēšanai un attīstīšanai veltāmo laiku.
Kazahi
Kazahi ir tjurku tauta un Kazahstānas pamatiedzīvotāji, kā arī mazākumtautība atsevišķos citu valstu rajonos Centrālāzijas ziemeļos.
Kazahi ir cēlušies no tjurku (kipčaki, naimani, nogajieši, karluki, kankali u.c.), mongoļu, indoirāņu un huņņu ciltīm, kas 5. — 13. gadsimtā apdzīvoja teritorijas starp Sibīriju un Melno jūru.
Elektro-L № 1
Elektro-L № 1 (Электро-Л № 1) bija Krievijas meteoroloģiskais pavadonis, kuru ģeostacionārā orbītā palaida. Pirmais no trim plānotajiem Elektro-L sērijas pavadoņiem. Izgatavots Lavočkina ZPA pēc Roskosmos un Rosgidromet pasūtījuma. Pasaules Meteoroloģijas organizācija pavadonim devusi apzīmējumu GOMS-2 (Geostationary Operational Meteorological Satellite — 2). Elektro-L № 1 plānotais darbības ilgums bija 10 gadi, bet tas pārtrauca darboties 2016. gada oktobrī.
Elektro-L № 1  bija paredzēts Zemes attēlu multispektrālai uzņemšanai redzamajā un infrasarkanajā diapazonā ar izšķirtspēju attiecīgi 1 km un 4 km. Attēli tiek uzņemti ik pēc 30 minūtēm visam redzamajam zemeslodes diskam. Pavadonī bija arī aparatūra, kas var uztvert un retranslēt glābšanas sistēmas KOSPAS-SARSAT signālus.
Otrās paaudzes Krievijas meteoroloģiskā pavadoņa projektēšana sākās 2001. gadā. Sākotnēji to orbītā bija paredzēts palaist 2006. gadā. Vēlāk startu pārcēla uz 2008. gadu, bet pēc tam uz 2010. gada pirmo ceturksni. Beidzot Elektro-L palaišana tika noteikta, bet tas tika pārcelts uz nākamo gadu.
E.M.D.
E.M.D. ir zviedru teenpop, poproka un popa trio, kura sastāvā ir Ēriks Segerstēds (Erik Segerstedt), Mattiass Andreasons (Mattias Andréasson) un Denijs Sausedo (Danny Saucedo). Visi trīs grupas biedri ir piedalījušies zviedru Idol versijā, ar Deniju top 11 un Ēriku finālā zviedru Idol 2006 un Mattiass bija 3. vietā Zviedru Idol 2007. 2007. gada decembrī nodibināja grupu.
Elektro-L № 1
Elektro-L № 1 tika palaists 12:29:01 UTC no Baikonuras kosmodroma ar nesējraķeti Zenit-2SB un kosmisko velkoni Fregat-SB, kas bija to pirmais starts. Fregat ir apgādāts ar papildu degvielas tvertnēm, kas ir nometamas. Fregat-SB veica trīs manevrus, un 20. janvārī 21:28 UTC tika ievadīts ģeostacionārajā orbītā.
E.M.D.
Pēc abu Ērika un Denija veiksmīgi izdotajiem solo albumiem 2007. gada 19. decembrī E.M.D. izdeva savu pirmo singlu "All for Love". "All for Love" nekavējoties nonāca 1. vietā Zviedrijas topā, 6 nedēļas pēc kārtas un tika pārdots apmēram 600 000 eksemplāros. 2008. gada 2. aprīlī E.M.D. izdeva savu otro singlu "Jennie let me love you", kas arī debitēja pirmajā vietā Zviedrijas topā, 6 nedēļas pēc kārtas un ar šo singlu E.M.D. ieguva 2009. gada Grammy balvu. 2008. gada 17. maijā E.M.D. izdeva savu debijas albumu A State of Mind. Albums debitēja pirmajā vietā Zviedrijas topā.
Elektro-L № 1
Pirmais attēls tika saņemts 26. februārī. Jūlija beigās beidzās aparatūras izmēģinājumi, bet tā kā saņemamās informācijas kvalitāte vairākiem instrumentiem neatbilda plānotajiem parametriem, pavadonis tika nodots tikai eksperimentālā ekspluatācijā.
2014. gada 3. aprīlī paziņots, ka Elektro-L ir radusies problēma ar orientācijas sistēmu. Nestrādāja spararati, kas nodrošināja kosmiskā aparāta stabilizāciju ar precizitāti, kas nepieciešama kvalitatīvu attēlu uzņemšanai. Pēdējais Zemes attēls pārraidīts 31. martā, pēc tam attēli pienākuši tikai melni. Kosmiskā aparāta darbība tika atjaunota, bet līdz 2014. gada novembrim nebija izdevies atjaunot galvenā instrumenta — multizonālās skenējošās ierīces darbību. Elektro-L veica sekundārus uzdevumus: retranslēja informāciju no meteoroloģiskajām platformām, kā arī darbojās KOSPAS-SARSAT aparatūra.
E.M.D.
2009. gadā E.M.D. piedalījās Melodifestivalen ar dziesmu "Baby Goodbye". Viņi uzstājās 3. pusfināla laikā Leksandā, Zviedrijā, 21. februārī.
Elektro-L № 1
Līdz 2016. gada 23. augustam Elektro-L № 1 atbrīvoja orbitālo pozīciju 76° austrumu garuma, kur ieradās Elektro-L № 2. Savukārt Elektro-L № 1 tika pārvietots uz punktu 14,5° rietumu garuma, kuru sasniedza 3. oktobrī. 2016. gada 25. novembrī tika paziņots, ka Elektro-L № 1 kopš 5. oktobra atrodas neorientētā stāvoklī, un sakari ar to ir zaudēti.
Astrida Lindgrēna
Astrida Anna Emīlija Lindgrēna (sv; dzimusi Ēriksone (Ericsson) Vimmerbī, Zviedrijā; mirusi  Stokholmā, Zviedrijā) bija zviedru rakstniece, rakstīja bērnu daiļliteratūru. Viņa ir 25. visu laiku visvairāk valodās tulkoto darbu autore, A. Lindgrēnas darbi ir tikuši pārdoti aptuveni 145 miljonos kopiju visā pasaulē. Viņas slavenākie darbi ir "Karlsons, kas dzīvo uz jumta" (Karlsson på taket), "Pepija Garzeķe" (Pippi Långstrump), "Mio, manu Mio" (Mio, min Mio), "Brāļi Lauvassirdis" (Bröderna Lejonhjärta), "Ronja — laupītāja meita" (Ronja rövardotter). Daudzās no viņas grāmatām ir attēlotas viņas ģimenes un bērnības atmiņas un ainavas. Pirms kļūšanas par rakstnieci viņa nodarbojās ar žurnālistiku.
1967. gadā tika nodibināta ikgadēja A. Lindgrēnas vārdā nosaukta literatūras balva (40 000 Zviedrijas kronu), ko pasniedz gada labākajam zviedru valodā rakstošajam bērnu literatūras rakstniekam. To katru gadu pasniedz novembrī, A. Lindgrēnas dzimšanas dienā.
Skropstiņtārpi
Sistemātika
Klase
Ārējās saites
Latvijas skropstiņtārpu sugas
Sakas pagasts
Sakas pagasts ir viena no Dienvidkurzemes novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos Baltijas jūras krastā. Robežojās ar sava novada Pāvilostas pilsētu un Vērgales, Dunalkas, Cīravas un Lažas pagastiem, Kuldīgas novada Gudenieku un Alsungas pagastiem, kā arī Ventspils novada Jūrkalnes pagastu.
Vēsture
19. gadsimtā tagadējā Sakas pagasta teritorija veidojās no šajā teritorijā pastāvējušajiem Ulmales, Salienas, Ostbakas, Pilsmuižas, Mācītāja muižas, Stembres, Sarkanās muižas un Mindes muižu pagastiem, no kuriem 1866. gadā tika izveidots vienots pagasts, kas līdz 1923. gadam saucās par Upesmuižas pagastu. Agrārreformas gaitā tika atdalīts Ulmales pagasts. 1935. gadā Sakas pagasta platība bija 141,1 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Pāvilostas, Sakas un Salienas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Sakas ciemam pievienoja Salienas un daļu Pāvilostas ciema (Pāvilostai 1951. gadā piešķīra strādnieku ciemata statusu), 1960. gadā — daļu Cīravas ciema, 1962. gadā — Ulmales ciemu. 1987. gadā daļu Sakas ciema iekļāva Jūrkalnes ciemā. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2004. gadā Sakas pagasts apvienojās ar Pāvilostas pilsētu un izveidoja Sakas novadu. 2009. gadā Sakas novads tika izformēts un teritorija kopā ar Vērgales pagastu iekļauta Pāvilostas novadā. 2021. gadā Pāvilostas novadu iekļāva jaunajā Dienvidkurzemes novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Saka (pagasta centrs), Pievikas (Rīva), Saļiena, Orgsaļiena, Ulmale, Upsēde, Strante, Mežvidi, Ķoņinieki (Ķoniņciems), Mežaine.
Jugla (Ķīšezera pieteka)
Jugla, saukta arī Meldrupe, Berģupe, ir Lielās Juglas un Mazās Juglas sateces upe (šajā posmā saukta arī Berģupe, 2,5 km gara, ietek Juglas ezerā pie Sudrabsaliņas) un Juglas ezera notece uz Ķīšezeru (3 km gara). Notece uz Ķīšezeru 1970. g. tika iztaisnota un pie Vidzemes šosejas izbūvētas slūžas iesāļo Ķīšezera ūdeņu pretplūsmas aizturēšanai. Juglai labajā pusē pievienojas Gaujas—Daugavas ūdensceļš, kas savieno Juglu ar Lielo un Mazo Baltezeru un Gauju. Berģupes posmā ir notece uz Mašēnu ezeru.
Juglu šķērso autoceļš A2 un dzelzceļa līnija. Krastā dzīvojamie masīvi Jugla, Juglasciems un Makšķernieku ciemats.
Reiterna nams
Reiterna nams ir ēka Mārstaļu ielā 2/4, Rīgā, Latvijā. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Latvijas PSR laikā tas bija nodots Žurnālistu savienībai. Pašlaik te atrodas Latvijas 1. rokkafejnīca.
Celts laikā no 1664. līdz 1688. gadam baroka stilā, visticamākais ēkas projekta autors ir Rīgas pilsētas būvmeistars Ruperts Bindenšū, kurš iekļāvis ēkā agrāko celtņu detaļas. Ēka celta rātskungam un tirgotājam Johanam Reiternam. Sākotnēji šī bijusi ēka ar trīs stāviem un diviem bēniņu stāviem. Ēka vairākas reizes tikusi pārbūvēta. Kopš 1985. gada sākās rekonstrukcija sākotnējā stila daļējai atjaunošanai.
Ēkai ir simetriska fasāde baroka un holandiešu klasicisma stilā, kuru sadala seši joniski pilastri, rotā kolonnu portāls, frīze un zems frontons. Tā bija pirmā dzīvojamā ēka Rīgā ar kolonnu portālu. Kolonnu kapiteļos iestrādāti bareljefi, iespējams, ar Reiterna un viņa sievas attēliem. Pirmajā stāvā bija veikals, otrajā tirgotāja istabas, bet zemākais trešais stāvs bija paredzēts darbiniekiem. Gandrīz 12 m augstajos bēniņos bija ierīkota noliktava. Ēka bija grezna un prasīja maksāt augstus nodokļus par plato fasādi un logiem, taču Reiternu, kurš bija bagāts vīrs, tas nesatrauca. Pēc Reiterna nāves viņa atraitne namu pārdeva.
Augšsona
Augšsona ir Francijas departaments, viens no astoņiem Burgundijas-Franškontē reģiona departamentiem. Augšsonas administratīvais centrs ir Vezula. Departaments administratīvi tiek iedalīts divos apgabalos (arrondissements):
Mozess Mendelszons
Mozess Mendelszons (de; dzimis, miris ) bija vācu/ebreju filozofs un domātājs. Ebreju apgaismības (haskalas) aizsācējs. Mendelsona uzskati atstājuši iespaidu gan vācu, gan ebreju kultūrā.
Dzimis Desavā, nabadzīgu ebreju ģimenē. Ieguva izglītību pašmācības ceļā. 1743. gadā pārcēlās uz Berlīni. 1754. gadā sadraudzējās ar vācu apgaismības redzamu pārstāvi, dramaturgu un savu domubiedru Gotholdu Efraimu Lesingu. Vēlāk savu intelektualo dotību dēļ devēts par "Berlīnes Sokratu".
Mendelszons ir ciltstēvs ietekmīgajai Mendelsonu dzimtai, kura atstājusi redzamu iespaidu Vācijas ekonomikā un kultūrā. Mozesa Mendelsona pēcteču vidū ir t.s. "Kāzu valša" autors, komponists Fēlikss Mendelszons, kā arī baņķieri (piemēram, Krievijas caru finansētāji) un uzņēmēji.
Krustpils
Krustpils ir Jēkabpils pilsētas daļa Daugavas labajā krastā, kas no 1920. līdz 1962. gadam bija patstāvīga pilsēta.
Vēsture
Krustpils novads bijis apdzīvots jau 1. gadu tūkstotī p.m.ē. To norāda arheoloģiskie izrakumi latgaļu Asotes pilskalnā (veikti 1949.—1954. gadā) un citur novadā.
Pirmo reizi rakstītos avotos Krustpils pieminēta 1237. gadā, kad Rīgas bīskaps netālu no Asotes uzcēla Krusta pili (Cruczeborch, vācu Kreutzburg). Nosaukumu tā ieguva no krustveidā izvietotām telpām. 1511. gadā Rīgas arhibīskapa lēņu grāmatā pieminēts Krustpils miests, bet jau pirms tam blakus pilij bijusi apdzīvota vieta. 1585. gadā Polijas karalis Stefans Batorijs Krustpili atdāvināja Nikolajam Korfam un šīs dzimtas īpašumā Krustpils bija līdz 1920. gadam.
Pēc Polijas dalīšanas 1772. gadā Krustpili ieguva Krievijas impērija. Krievu-turku kara (1877–1878) laikā Krustpilī tika nometināti turku karagūstekņi, no kuriem daudzi palika uz patstāvīgu dzīvi. Netālu no Asotes pilskalna ir turku kapi. 1784. gadā Krustpils ieguva miesta statusu. Krustpils attīstību veicināja Rīgas–Orlas dzelzceļa līnijas (1861) un Ventspils-Ribinskas dzelzceļa līnijas (1904) izbūve. 1914. gadā Krustpilī dzīvoja vairāk nekā 5000 iedzīvotāju, kas galvenokārt nodarbojās ar sīktirdzniecību un amatniecību. Miestā atradās luterāņu un katoļu baznīcas, sinagogas, skolas, tvaika un ūdens dzirnavas. Pirmā pasaules kara laikā Krustpils smagi cieta, jo ilgu laiku atradās lielgabalu uguns joslā, un, krievu karaspēks atkāpdamies, lielāko miesta daļu nodedzināja, iznīcinādams aptuveni 600 būves, tai skatā 265 dzīvojamās ēkas.
1920. gadā Krustpilij piešķīra pilsētas tiesības, tās iedzīvotāju skaits bija 1862 cilvēki. 1924. gadā pilsētai pievienoja Zīlānu staciju un Zīlānu ciemu. 1925. gadā iedzīvotāju skaits bija 3526, no kuriem 1873 bija latvieši, bet 1331 ebreji. 1929. gadā pilsētai pievienoja Krustpils dzelzceļa staciju ar tai pieguļošo teritoriju, ieskaitot Krustpils pamatskolu, 1932. gadā uzbūvēja cukurfabriku. 1935. gadā Krustpilī dzīvoja 3658 iedzīvotāji, tai skaitā 53% bija latvieši. 1950.–1962. gadā tā bija rajona centrs.
Spensers
Spensers var būt:
Deivids Dreimans
Mūzika
Viņš ir viens no sešiem māksliniekiem, kas iedziedāja Queen of the Damned skaņasceliņu, ar Džonatanu Deivisu no KoRn, Veinu Statiku no Static-X, Džeju Gordonu no Orgy Orgy, Česteru Beningtonu no Linkin Park, un Merilins Mensons. Viņš ar grupu Disturbed tās pirmo albumu Believe izdeva vectēva nāves dēļ. 2006. gadā Deivids tika ierindots Hit Parader "100 visu laiku labāko smagā metāla vokālistu" 42. vietā.
2003. gadā viņš ar savu grupas biedru ģitāristu Denu Doneganu un bundzinieku Maiku Vengrenu izveidoja pats savu izdevējkompāniju Intoxication Records.
Dziesma Inside the Fire, no viņu jaunā albuma Indestructible, ir par grūtu viņa dzīves daļu, viņa jaunības laiku draudzenes pašnāvību. Pēc tās viņam bija murgi, bet viņš ar tiem tika galā. Nesen strādājot pie Indestructible albuma dziesmu vārdiem, murgi atsākās. Mūzikas video Inside the Fire viņš parāda, ko pašnāvība nozīmē ticīgajiem.
4. gadsimts p.m.ē.
4. gadsimts p.m.ē. ir gadsimts, kas sākas 400. gadā p.m.ē. un beidzās 301. gadā p.m.ē.
Šis gadsimts iezīmējās ar Klasiskās Grieķijas uzplaukumu visos tās aspektos. Gadsimta otrajā pusē Maķedonijas ķēniņš Aleksandrs Lielais iekaroja Ahamenīdu impēriju, sākās hellēnisma laikmets.
4. gadsimts p.m.ē. tiek saistīts ar etrusku norietu.
Skitijā no austrumiem iebruka sarmati, kuri pilnībā iznīcināja otro skitu valsti.
Ainārs Kovals
Ainārs Kovals (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu vieglatlēts, startēja šķēpa mešanā. sudraba medaļas laureāts. Viņa personiskais rekords ir 86,64 m, kas tika uzrādīts 2008. gada olimpiskajās spēlēs. Tāpat viņš ir divkārtējs Universiādes čempions (2007, 2009). Par sasniegumiem sportā saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni. LOV sastāvā ir kopš 2004. gada.
Bijis precējies ar latviešu šķēpa metēju Sintu Ozoliņu (tagad Sprudzāne).
Karjera
Sācis trenēties pie Ivara Zilgalvja, turpinājis pie Valentīnas Eidukas. 2003. gadā startēja Eiropas U-23 čempionātā, kur ar rezultātu 72,68 m izcīnīja 6. vietu.
2005. gada Pasaules čempionātā A. Kovals ierindojās 7. vietā ar rezultātu 77,61 m. Tā paša gada Universiādē latviešu šķēpa metējs izcīnīja zelta medaļu ar rezultātu 80,67 m. Iepriekš šajās sacensībās bija uzvarējuši tādi šķēpa metēji no Latvijas kā Jānis Lūsis, Jānis Zirnis, Dainis Kūla un Ēriks Rags.
2006. gada Eiropas čempionātā viņš ierindojās 5. vietā ar rezultātu 81,65 m, taču kvalifikācijā viņš uzstādīja jaunu personisko rekordu 85,95 m. 2006. gada Pasaules vieglatlētikas sezonas noslēguma sacensībās Vācijā viņš ieņēma 5. vietu ar rezultātu 82,32 m.
2007. gada Pasaules čempionātā A. Kovals nekvalificējās finālam, kvalifikācijā uzrādot rezultātu 79,42 m. Tā paša gada Universiādē latvietis ar rezultātu 82,23 m izcīnīja bronzas medaļu, uzvaru sacensībās guva cits latviešu šķēpa metējs Vadims Vasiļevskis.
A. Kovals negaidīti izcīnīja sudraba medaļu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Pekinā ar jaunu personisko rekordu 86,64 m, kas tika sasniegts pēdējā metienā, piekāpjoties tikai norvēģim Andrēasam Tūrkildsenam, tādējādi kļūstot par sesto Latvijas olimpisko medaļnieku šķēpa mešanā pēc Ineses Jaunzemes, Elvīras Ozoliņas, J. Lūša, D. Kūlas un V. Vasiļevska. 2008. gada Pasaules vieglatlētikas sezonas noslēguma sacensībās Vācijā viņš ieņēma 6. vietu ar rezultātu 79,57 m.
Salīdzinoši neveiksmīgs starts A. Kovalam bija 2009. gada Pasaules čempionātā, kur ar rezultātu 81,54 m viņš ierindojās 7. vietā. Taču tika izcīnīta otrā zelta medaļa karjerā Universiādē Serbijā ar rezultātu 81,58 m. 2009. gada Pasaules vieglatlētikas sezonas noslēguma sacensībās Grieķijā viņš ieņēma 7. vietu ar rezultātu 80,07 m.
Sakstagals (nozīmju atdalīšana)
Sakstagals var būt:
Lēda (pavadonis)
Lēda ir neliels Jupitera pavadonis. To atklāja Čārlzs Kovals (Charles T. Kowal), pārlūkojot attēlus, kurus ieguva ar 122 cm Šmita teleskopu Palomara kalna observatorijā.
Kovals pavadoni nosauca par Lēdu. Lēda bija Spartas valdnieka Tindareja sieva, kuru Zevs bija savaldzinājis gulbja izskatā. Viņa dzemdēja olu, no kuras radās Helēna. Starptautiskā Astronomiskā apvienība apstiprināja Kovala doto nosaukumu.
Lēda ietilpst Himalijas grupā. Uzrādītie orbītas parametri ir noteikti 2000. gada janvārī. Tie ik brīdi mainās perturbāciju ietekmē.
Mendelsons
Mendelsons, -e var būt:
Bēri
Fon Bēri ir vācbaltiešu dzimta, kas ieceļoja Kurzemes bīskapijā 16. gadsimtā un kļuva par lieliem zemes īpašniekiem Piltenes apgabalā, vēlāk Kurzemes guberņā. Krievijas Impērijas valdība 1853. gadā atzina Kurzemes fon Bēru dzimtas tiesības lietot mantojamu baronu titulu.
Cita fon Bēru (von Bähr) dzimta 1772. gadā ierakstīta Vidzemes bruņniecības matrikulā. Igaunijas fon Bēru dzimta ceļas no 16. gadsimta Tallinas namnieka Heinriha Bēra vai Bāra (Baar, Bar). Viņa pēctecis Igaunijas muižnieks Heinrihs Bērs (Baer) 1749. gadā Vīnē tika uzņemts bruņniecībā un ieguva pievārdu „Edler von Hutthorn“ (dižciltīgais no Hutornas), pēc tam viņu 1768. gadā ierakstīja Igaunijas bruņniecības matrikulā. Aleksandrs Bērs no Hutornas (Baer Edler von Huthorn) 1884/85. gadā tika uzņemts Sāmsalas bruņniecības matrikulā.
Vēsture
Kurzemes baronu fon Bēru dzimtas ciltstēvs bija Ferdenas dižciltīgais Dītrihs fon Bērs (Behr, miris 1575) no Lejassaksijas, kas iestājās Kurzemes bīskapa un Sāmsalas-Vīkas bīskapa fon Minhauzena (miris 1572) dienestā, apprecējās ar viņa māsu Annu un kļuva par Sāmsalas fogtu. Viņam bija 12 bērni, vecākais dēls Ulrihs fon Bērs (1532–1585) kopš 1556. gada bija bīskapa Minhauzena koadjutors un Kurzemes bīskapijas domkapitula prāvests. Viņam piederēja Zlēku muiža (Schleck), Ēdoles muiža (Edwahlen) un Cīravas muiža (Zierau). 1560. gadā Dānijas karalis Frīdrihs II no Ulriha Bēra atpirka Kurzemes bīskapa tiesības par labu savam jaunākajam brālim Magnusam un iecēla Dītrihu par vietvaldi abās bīskapijās. 1562. gadā Dītrihs un Ulrihs Bēri aizbrauca atpakaļ uz vācu zemēm. Otrs dēls Johans fon Bērs (1543–1613) no vecākā brāļa mantoja Ēdoles un Zlēku muižas. 1578. gadā viņš kļuva par agrākā Livonijas ķēniņa Magnusa padomnieku, kas 1581. gadā viņam par 16 000 dālderu pārdeva Angermindes pili, kā arī Popes un Irbes muižas. Viņš bija arī Ugāles muižas (Ugahlen) īpašnieks. 1583. gadā pēc Magnusa nāves kļuva par Piltenes fogtu. Sākumā Johans fon Bērs rezidēja Angermindes pilī, bet vēlāk pārcēlās uz dzīvi Popes muižas kungu mājā.
Citas Bēru dzimtas
Igaunijas fon Bēru dzimtas slavenākais pārstāvis bija Kārlis Ernests fon Bērs, kas bija cēlies no Hutornas bruņinieku Bēru (Ritter von Baer, Edler von Huthorn) dzimtas Igaunijas bruņniecības atzara. Vidzemes fon Bēru dzimta cēlusies no zviedru majora Jākoba Reinholda Bēra (Bähr), kas pēc 1650. gada ieguva Rāmuļu muižu (Ramelshof). Dzimtu uzņēma Vidzemes bruņniecības matrikulā 1772. gadā.
Tornis
Tornis ir augsta brīvi stāvoša struktūra vai būves daļa, kas visbiežāk augstumā pārsniedz savu platumu. Vecākais zināmais tornis atrasts Jērikā, tas celts 8. gadu tūkstotī pirms mūsu ēras. Torņus ceļ dažādu iemeslu dēļ - lai novērotu apkārtni (sargtorņi, ugunsdzēsības torņi), informācijas nodošanai (bākas, pulksteņtorņi, zvanu torņi, sakaru torņi, minareti), lai piekļūtu augstām vietām (aplenkuma torņi, raķešu palaišanas torņi), dzesēšanai un lai izmantotu gravitācijas spēku dažādu vielu efektīvāka uzglabāšanai, saspiešanai vai dažādu priekšmetu nomešanai no liela augstuma.
Ziemsvētku Sala
Ziemsvētku Sala ir Austrālijas teritorija Indijas okeānā. Tā atrodas 2600 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Austrālijas pilsētas Pērtas, 500 km uz dienvidiem no Indonēzijas galvaspilsētas Džakartas un 975 km no Kokosu (Kīlinga) Salām. Uz salas dzīvo 2 072 iedzīvotāji, kuri dzīvo vairākās apdzīvotās vietās salas ziemeļu daļā. To sauc par "Ziemsvētku salu", jo tā tika atklāta Ziemassvētkos 1643. gada 25. decembrī.
Pirmie eiropiešu apmeklējumi
Kapteinis Viljams Mainors nosauca salu par Ziemsvētku salu, jo viņš brauca tai garām ziemassvētku laikā 1643. gadā. Sala tika iekļauta angļu un holandiešu navigācijas diagrammās jau 17. gadsimtā sākumā, bet kartēs tā nebija iekļauta līdz 1666. gadam, jo sala pirmoreiz tika iekļauta holandiešu kartogrāfa Pītera Gūsa publicētajā kartē. Gūss apzīmēja šo salu ar nosaukumu "Mony", kuras nozīme ir neskaidra. Angļu navigators Viljams Dampīrs uz angļu kuģa "Cygnet" klāja veica pirmo braucienu apkārt salai 1688. gada martā. Viņš atklāja, ka sala ir neapdzīvota. Dampīrs centās sasniegt Kokosu salas no Jaunās Holandes. Viņa kuģis novirzījās no kursa austrumu virzienā, ierodoties Ziemsvētku salā 28 dienas vēlāk. Divi viņa apkalpes locekļi bija pirmie eiropieši, kuri uzkāpa uz Ziemsvētku salas. Denjels Bīkmens nākamais apmeklēja salu un aprakstīja savu ceļojumu savā 1718. gadā izdotajā grāmatā.
Salas izpēte un aneksija
Pirmo mēģinājumu izpētīt salu veica kuģa “Amethyst” apkalpe 1857. gadā. 1887. gadā Kapteinis Džona Maklērs uz kuģa HMS Flying Fish atklāja noenkurošanās vietu līcī un izveidoja nelielu, bet interesantu floras un faunas kolekciju, kuru viņš ieguva no salas. Nākamajā gadā Pelhams Aldričs uz kuģa HMS Egeria, desmit dienas apmeklēja salu kopā ar Džozefu Džeksonu Listeru un savāca lielāku bioloģisko un mineraloģisko kolekciju. Starp klintīm, kuras ieguva un iesniedza sers Džons Murejs izskatīšanai bija daudz gandrīz tīru fosfāta kaļķu. Šis atklājums noveda pie salas aneksijas 1888. gadā un iekļaušanas Šauruma apmetņu kroņa kolonijā (Сrown Colony of the Straits Settlements).
Apmetņu veidošana un salas izmantošana
Fosfāta ieguve sākās 1890. gadā izmantojot nolīgtus strādniekus no Singapūras, Malakas un Ķīnas. Džons Deiviss Marijs, tika nosūtīts uz Ziemsvētku salu, lai uzraudzītu darbību fosfāta raktuvēs un kuģošanu. Marijs bija pazīstams kā "Ziemsvētku salas karalis" līdz 1910. gadam, kad viņš apprecējās un apmetās Londonā.
Salu pārvaldīja Lielbritānijas fosfātu ieguves pilnvarotie un rajonu amatpersonas no Apvienotās Karalistes koloniālā biroja, un vēlāk to uzraudzīja Singapūra.
Japāņu okupācija
Otrā pasaules kara laikā, 1941. gada decembrī, Ziemsvētku sala bija mērķis japāņu okupācijai, bagāto fosfātu atradņu dēļ. Japāņi pirmo uzbrukumu veica 1942. gada 20. janvārī, kad japāņas zemūdene ES-59 ar torpēdām bombardēja Norvēģijas kravas kuģi Eidsvold. Kuģis galu galā nogrima. Lielākā daļa Eiropas un Āzijas personāla un viņu ģimenes tika evakuēti uz Pērtu. 1942. gada februāra beigās un marta sākumā Japāna veica divus gaisa reidus. Japānas jūras spēku bombardēšana 7. martā lika virsniekam uzvilkt balto karogu, bet kad japāņu jūras spēki brauca prom, britu virsnieks uzvilka Lielbritānijas karogu vēl vienu reizi. Naktī no 10. līdz 11. martam Indijas karaspēks, kuru atbalstīja sikhu policisti, organizēja dumpi, kas noveda pie piecu britu karavīru slepkavības un 21 eiropiešu ieslodzījuma. 1942. gada 31. marta rītausmā ducis japāņu bombardieru uzsāka uzbrukumu salai, iznīcinot salas radio staciju. Tajā pašā dienā Japānas flotes deviņi kuģi ieradās uz salu un tā padevās. Apmēram 850 vīri no 21. un 24. Japānas īpašajiem spēkiem devās uz salu un okupēja to. Sabotētie piederumi tika salaboti un tika atsākta fosfāta ieguve un tās eksports.
Tā kā kuģi ‘Nissei Maru’ 1942. gada 17. novembrī pie piestātnes torpedēja un sabotēja, nozīmēja to, ka tikai nelielu fosfātu daudzumu okupācijas laikā eksportēja uz Japānu. 1943. gada novembrī, vairāk nekā 60% no salas iedzīvotājiem tika evakuēti uz Surabajas ieslodzījuma nometnēm, atstājot 500 ķīniešus un malajiešus, un 15 japāņus uz salas. 1945. gadā oktobrī britu kuģis HMS Rother ieņēma Ziemassvētku salu. 1946. gadā Ziemsvētku salu iekļāva Singapūras kolonijas sastāvā. 1947. gadā septiņi Britu Indijas karaspēka dumpinieki tika izsekoti un pieci no viņiem tika notiesāti uz nāvi, tomēr jaunās neatkarīgās Indijas un Pakistānas valdības sodu samazināja uz mūža ieslodzījumu.
Austrālijas sastāvā
Pēc Austrālijas lūguma Apvienotā Karaliste 1955. gadā salu nodeva Austrālijai. 1957. gadā Austrālijas valdība samaksāja Singapūras valdībai 20 000 000 $ kompensāciju, skaitlis balstās galvenokārt uz aptuveno fosfāta vērtību, no kuras atteicās Singapūra.
Ģeogrāfija
Sala atrodas 2600 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Austrālijas pilsētas Pērtas, 500 km uz dienvidiem no Indonēzijas galvaspilsētas Džakartas, 975 km no Kokosu (Kīlinga) salām un 2 748 uz rietumiem no Dārvinas. Sala ir aptuveni 19 kilometrus gara un 14.5 km plata. Kopējā zemes platība ir 135 kvadrātkilometri ar 138,9 km garu krasta līniju.
Marguču ciems
Marguču ciems bija Rēzeknes rajona administratīvi teritoriāla vienība tā dienvidaustrumos. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Kaunatas pagastā izveidoja Marguču ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī pēc pagasta likvidēšanas ciemu iekļāva Rēzeknes rajonā.
1954. gada 14. jūnijā Marguču ciemam pievienoja likvidēto Matuļu ciemu.
Ciemu likvidēja 1956. gada 26. oktobrī, tā teritoriju pievienojot Kaunatas ciemam.
Lo leduskupols
Lo leduskupols ir leduskupols Austrumantarktīdā. Pastāv nošķirti no pārējā kontinentālā ledāja vairoga. Pirmoreiz apzināts pēc operācijas Highjump aerofotomateriāliem 1946.-1947. gadā. Nosaukts par godu ilggadējam Austrālijas antarktiskās programmas vadītājam Filipam Lo (Phillip Law).
Kupols tiek intensīvi pētīts kopš 20. gadsimta 50. gadiem. Darbojušās glacioloģiskās vasaras stacijas - S2 (1957-1966) un Domsammitsauta (1987-1996).
Lerdāles tunelis
Lerdāles tunelis (no ir tunelis Norvēģijā, garākais autoceļa tunelis pasaulē. 24,5 km garais tunelis savieno Lerdāli un Aurlandi Sognas un Fjūranes filkē. Ietilpst Eiropas maģistrālē E16.
Tuneļa izbūve ļāva saīsināt ceļu no Bergenas uz Oslo, jo pirms tam ceļš veda augstu kalnos, kur ziemas laikā bija daudz sniega. Tunelis izmaksāja 113,1 miljonu USD. Atšķirībā no citiem jaunajiem tuneļiem Norvēģijā, Lerdāles tunelis ir bezmaksas.
Tunelis ir sadalīts četrās sekcijās, kuras atdala trīs lielas grotas. Grotas izveidotas tādēļ, lai dotu svaigu skatu vienmuļajā brauciena pa tuneli; tur autobraucēji var nedaudz atpūsties. Tunelī ir ierīkotas 48 vietas, kur nepieciešamības gadījumā transportlīdzekļiem nobraukt malā, 15 vietās mašīnas var apgriezties, ugunsdzēšamie aparāti izvietoti ik pēc 114 metriem.
Odrija Hepbērna
Odrija Hepbērna (en; — ), dzimusi Odrija Ketlīna Rastona (en), bija britu aktrise un humanitārā darbiniece.
Ģimene
Hepbērna piedzima un uzauga Beļģijā. Viņa bija vienīgais bērns brita Džozefa Viktora Antonija Rustona un viņa otrās sievas bijušās baroneses Ellas van Hēmstras, holandiešu aristokrātes, ģimenē.
Viņas tēvs vēlāk pieņēma vecvecmāmiņas Ketlīnas Hepbērnas uzvārdu, tādējādi Odrijas uzvārds kļuva Hepbērna-Rustona. Hepbērnai bija divi pusbrāļi no mātes pirmās laulības ar holandiešu muižnieku Džonkhīru Hendriku Gustafu Ādolfu Quarlzu van Uffordu - Džonkhīrs Arnouds Roberts Aleksandrs "Alekss" Qarlzs van Uffords un Džonkhīrs Ians Edgars Brūss Quarlzs van Uffords.
1935. gadā Hepbērnas vecāki izšķīrās, un viņas tēvs ģimeni atstāja. Vēlāk šo viņa nosauca par traumatiskāko savas dzīves brīdi. Pēc daudziem gadiem ar Sarkanā krusta palīdzību, viņa noskaidroja tēva atrašanās vietu, uzturēja kontaktus un finansiāli viņu atbalstīja līdz mūža galam.
Otrais pasaules karš
Tuvojoties Otrajam pasaules karam, 1939. gadā ģimene pārcēlās uz vectēva māju Arnemā, Nīderlandē, cerot, ka Vācija šai valstij neuzbruks. No 1939. gada līdz 1945. gadam Odrija apmeklēja Arnemas Konservatoriju, kurā līdzās standarta mācību priekšmetiem apguva arī baleta pamatus.
1940. gadā vācieši iebruka Nīderlandē. Vācu okupācijas laikā Hepbērna pieņēma vārdu Edda van Hēmstra (Edda van Heemstra), jo viņas angliskais vārds varēja sagādāt briesmas.
Hepbērna nodarbojās ar baletdejošanu. Ap 1944. gadu viņa slepeni uzstājās skatītājiem, lai savāktu naudu Holandes pretošanās kustībai. Pēc Sabiedroto otrās frontes atklāšanas (D-dienas), dzīves apstākļi pasliktinājās. Arnemu nopostīja artilērijas ugunis, kas bija daļa no operācijas Market Garden. Sekojošā bada laikā, 1944. gada ziemā, vācu armija konfiscēja ēdienu un degvielu. Cilvēki mira no bada un aukstuma. Hepbērna un daudzi citi cilvēki izdzīvoja cepot biskvītus, miltus izgatavojot no tulpju sīpoliem. No šā perioda ir saglabājušies daži bērnības zīmējumi.
Karam beidzoties, kad valsts tika atbrīvota, iedzīvotāji varēja saņemt Apvienoto Nāciju Organizācijas palīdzību. Hepbērnas kara laika pieredze ir viens no galvenajiem iemesliem kādēļ viņa vēlāk iesaistījās UNICEF brīvprātīgajā darbā.
Karjeras sākums
Pēc kara beigām 1945. gadā Hepbērna kopā ar māti pārcēlās uz Amsterdamu. Tur viņa trīs gadus mācījās baletu pie Sonia Gaskell. 1948. gadā Hepbērna pirmo reizi piedalījās filmā Nederlands in 7 lessen. Pēc tam viņa studēja baletu Londonā pie lēdijas Marie Rambert, kā arī strādāja par modeli.
Hepbērna uzstājās teātrī, piedalījās nelielās kinolomās. Vienā tādā lomā Hepbērnu ievēroja franču rakstniece Kolete, un ieteica viņu titullomai Brodvejas uzvedumā Žižī (Gigi), kas bija veidots pēc Koletes darba. Par Žižī lomu Hepbērna nopelnīja Teātra pasaules balvu (Theatre World Award).
Aktrises karjera
1953. gadā Hepbērna filmējās princeses Annas lomā filmā "Romas brīvdienas" kopā ar Gregoriju Peku. Par šo lomu viņa saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā aktrise galvenajā lomā, BAFTA kino balvu kā labākā aktrise galvenajā lomā un Zelta globusa balvu kā labākā aktrise dramatiskā filmā.
Ievērību guva arī Hepbērnas nākamās lomas filmās "Sabrina" (1954), "Karš un miers" (1956), "Mūķenes stāsts" (1959), "Brokastis pie "Tifanija"" (1961), "Šarāde" (1963), "Mana skaistā lēdija" (1964), "Kā nozagt miljonu" (1966).
Kopš 1967. gada Hepbērna sāka retāk filmēties. Viņa vairāk laika veltīja ģimenei un sabiedriskajam darbam.
Sadarbība ar UNICEF
Hepbērna kļuva par UNICEF Labas gribas sūtni. Sākot ar 1988. gadu viņa piedalījās humanitārās palīdzības misijās, apmeklēja daudzas pasaules valstis, piemēram, Etiopiju, Turciju, Sudānu, Bangladešu, Vjetnamu, Centrālamerikas valstis. Četrus mēnešus pirms savas nāves Hepbērna bija Somālijā. Situāciju šajā valstī viņa aprakstīja kā pašu briesmīgāko, ko viņa jebkad redzējusi.
Izsakot atzinību par darbu UNICEF, ASV prezidents Džordžs H. V. Bušs Hepbērnu apbalvoja ar Prezidenta brīvības medaļu. Jau pēc nāves Hepbērnu apbalvoja ar Amerikas Kinoakadēmijas Džīna Heršolta humanitāro balvu.
Personīgā dzīve
1950. gadu sākumā Hepbērna bija saderināta ar Džeimsu Hensonu, tomēr pēdējā brīdī kāzas atcēla.
Vēlāk Hepbērna bija precējusies divas reizes - pirmoreiz ar amerikāņu aktieri un režisoru Melu Fereru (laulība ilga no 1954. līdz 1968. gadam) un otrreiz ar itāļu psihiatru Andrea Doti (no 1969. līdz 1982. gadam). Pēdējā dzīves posmā (no 1980. gada līdz 1993. gadam) Hepbērnas partneris bija nīderlandiešu aktieris Roberts Volders.
Hepbērnai bija divi bērni - Šons Hepbērns Ferers (dzimis 1960. gadā) un Luka Doti (dzimis 1970. gadā).
Nāve un piemiņa
Hepbērna nomira 1993. gada 20. janvārī no vēdera dobuma vēža.
Hepbērna apglabāta Šveicē, Tolochenaz kapsētā.
Par Hepbērnu ir publicēti biogrāfiski materiāli. Plašu atzinību ir ieguvusi 2000. gada TV biogrāfiskā filma "Odrijas Hepbērnas stāsts" (The Audrey Hepburn Story), kurā Hepbērnu agrā jaunībā atveido Emmija Rosama, bet pamatlomā ir Dženifere Lava Hjūita. Šīs filmas beigās ir iekļauti arhīva materiāli ar Odriju Hepbērnu, kas filmēti viņas pēdējās UNICEF misijas laikā.
2002. gadā Hepbērnas humanitāro darbu godināja ANO Speciālajā, bērniem veltītajā sesijā, atklājot ANO Ņujorkas galvenajā mītnē statuju "Odrijas gars" (The Spirit of Audrey).
Bāta (Vaiņode)
Bāta ir Vaiņodes ciema daļa tā ziemeļu daļā. Vēstures avotos Bāta (visticamāk, Lielbāta) pirmo reizi minēta 1253. gadā. Apdzīvotā vieta izveidojusies 19. gadsimta beigās uz Lielbātas muižas zemes kā vasarnīcu ciems. 1932. gadā Bātai piešķirts biezi apdzīvotas vietas statuss. Vēlākos gados praktiski saplūdusi ar Vaiņodi (ar nosaukumu Vaiņode-Bāta), pēc kara iekļauta Vaiņodes pilsētciemata robežās. Ziemeļos no Bātas atrodas Lielbātas muižas pils un Bātas pilskalns.
Deguna dobums
Deguna dobums (cavum (cavitas) nasi) ir elpošanas orgānu sistēmas sākums. Tas ir pāra dobums, kas atrodas galvaskausa sejas daļā. Deguna dobumā gaiss sasilst, samitrinās un attīrās no putekļiem un mikrobiem. Deguna dobumā arī atveras vairāki deguna blakusdobumi, kas ievērojami palielina deguna dobuma tilpumu.
Matuļu ciems
Matuļu ciems bija Rēzeknes rajona administratīvi teritoriāla vienība tā dienvidaustrumos. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Kaunatas pagastā izveidoja Matuļu ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī pēc pagasta likvidēšanas ciemu iekļāva Rēzeknes rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, tā teritoriju pievienojot Marguču ciemam.
Meksika
Meksika (es), oficiāli Meksikas Savienotās Valstis (Estados Unidos Mexicanos) ir valsts Ziemeļamerikas dienvidu daļā. Tā ziemeļos robežojas ar ASV, dienvidos — Gvatemalu un Belizu. Meksiku rietumos apskalo Klusais okeāns, austrumos — Karību jūra un Meksikas līcis. Meksikas kopējā platība ir 1 972 550 km², un tā ir piecpadsmitā lielākā valsts pasaulē. Pēc 2015. gada provizoriskajiem datiem Meksika ar 119,53 miljoniem iedzīvotāju ir desmitā lielākā valsts pasaulē pēc iedzīvotāju skaita.
Meksika reiz bija mājvieta senajām maiju un acteku zelta civilizācijām. Senās impērijas sabruka 16. gs., kad tajās iebruka spāņi, kas pārvaldīja šīs zemes līdz 1821. gadam, kad Meksika ieguva neatkarību. Acteku un maiju pēcteči joprojām dzīvo Meksikā, taču iedzīvotāju vairākums ir metisi — spāņu un indiāņu pēcnācēji. Aptuveni puse Meksikas iedzīvotāju ir jaunāki par 19 gadiem. Iedzīvotāju skaits strauji palielinās. Lielās pilsētas ir pārapdzīvotas. Valstī ir maz lauksaimniecībai derīgas zemes, tāpēc tā nespēj pilnībā nodrošināt iedzīvotājus ar pārtiku.
Meksika ir federāla prezidentāla republika, kas sastāv no 31 štata un viena federālā distrikta. Galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Mehiko. Meksika ir ESAO, ANO, Pasaules Tirdzniecības organizācijas un G-20 dalībvalsts. 1994. gadā tā kļuva par pirmo Latīņamerikas valsti, kas tika uzņemta ESAO. Meksikai ir piecpadsmitā lielākā ekonomika pasaulē pēc IKP un vienpadsmitā pēc pirktspējas paritātes. Tiek prognozēts, ka 2050. gadā Meksika varētu kļūt par piekto vai septīto lielāko ekonomiku pasaulē. 2015. gadā tā bija devītā apmeklētākā valsts pasaulē ar vairāk kā 32,1 miljonu ārvalstu apmeklētāju. Meksika ir septītajā vietā pasaulē pēc UNESCO pasaules mantojuma objektu skaita.
Vēsture
2000. gada vēlēšanās uzvarēja biznesmenis un bijušais Gvanahvato gubernators Visente Fokss no Nacionālās Rīcības partijas (NRP). Viņa uzvara pārtrauca Institucionāli Revolucionārās partijas (IRP) dominēšanu Meksikas politiskajā dzīvē kopš 1929. gada. IRP kļuva par opozīcijas partiju. Viņš apsolīja cīnīties ar korupciju un valsts zemo efektivitāti. Savas prezidentūras laikā viņš veidoja stipras attiecības ar ASV, mēģināja uzbūvēt lidostu Tekskoko un piemērot PVN medicīnas precēm. Attiecības ar citām rietumu pusslodes valstīm pasliktinājās — Foksam bija konflikts ar Kubas prezidentu Fidelu Kastro un ar Venecuēlu un Bolīviju par to, ka tās negribēja nodibināt brīvo tirdzniecības zonu starp visām Dienvidamerikas un Ziemeļamerikas valstīm (izņemot Kubu).
2006. gada vēlēšanās uzvarēja Felipe Kalderons no NRP. Viņa prezidentūras laikā notika ekonomikas lejupslīde, īpaši 2009. gadā, kad IKP pazeminājās par 4,7%. Taču nākamajā gadā ekonomika atguvās, pieaugot par 5,11%. Taču izmantoto līdzekļu dēļ, lai izkļūtu no recesijas, pieauga valsts parāds un nabadzības līmenis. Viņa prezidentūras laikā tika panākta universāla veselības aprūpe. Kalderons sāka Meksikas narkotiku karu, kas izraisīja lielas sadursmes starp narkotiku kontrabandistiem un policijas vienībām. Tas turpinās vēl joprojām un 2011. gadā tika ziņots, ka vismaz 80 000 cilvēku ir gājuši bojā organizētu noziedzīgo nodarījumu rezultātā.
2012. gada vēlēšanās uzvarēja Enrike Penja Njeto no IRP. IRP atguva dominējošās partijas lomu pēc 12 gadu pārtraukuma. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visnepopulārākajiem prezidentiem Meksikas vēsturē. Savas prezidentūras pirmo divu gadu laikā viņš liberalizēja Meksikas enerģētikas nozari, samazināja monopolu skaitu, reformēja izglītības sistēmu un modernizēja valsts finanšu noteikumus. 2010. gados Meksika piedzīvoja naftas cenu kritumu un ekonomisko krīzi, kas iedragāja prezidenta popularitāti. Njeto ir sliktas attiecības ar ASV prezidentu Donaldu Trampu, kurš pieprasa, lai Meksika maksā par veidojamo sienu pie abu valstu robežas. Njeto ir noraidījis šo pieprasījumu. Tramps vaino Meksiku par nespēju apturēt nelegālo imigrantu plūsmas, kas uz ASV dodas caur Meksiku no citām Dienvidamerikas valstīm.
2018. gada vēlēšanās uzvarēja Andress Manuels Lopess-Obradors no Nacionālās atdzimšanas kustības. Viņš stājās prezidenta amatā 2018. gada 1. decembrī.
Klimats
Meksikā ir daudzveidīgas ainavas un klimats — no kalnu virsotnēm, kuras pastāvīgi klāj sniegs, līdz sausiem, karstiem tuksnešiem un bagātīgiem lietus mežiem. Klimats mainās līdz ar augstumu virs jūras līmeņa un ģeogrāfiskā platuma grādiem. Apgabalus līdz 910 m virs jūras līmeņa sauc par „karsto zemi”, 910 — 1800 m — par „mēreno zemi” un virs 1800 m — par „auksto zemi”.
Mehiko pilsēta atrodas „mērenajā zemē”. Tur ir vēss un sauss klimats ar minimālām temperatūras svārstībām (vidēji 12 līdz 17 °C). Uz ziemeļiem no Mehiko temperatūras svārstības ir izteiktākas un maksimālā temperatūra var pārsniegt 45 °C. Tveice un niecīgais nokrišņu daudzums — mazāk nekā 250 mm gadā — izraisa lielu tuksnešu un pustuksnešu izveidošanos. Relatīvi sauss klimats ir arī Meksikas centrālajā un dienvidu daļā, un tikai tropiskajos apgabalos Meksikas pašos dienvidos un dienvidaustrumos bieži un pamatīgi līst. Mitrākie Meksikas reģioni ir dienvidu un Jukatana; šie apgabali saņem vairāk nekā 3000 mm nokrišņu gadā.
Bioloģiskā daudzveidība
Meksikas daudzveidīgais reljefs un klimats ir piemērota vide dažādiem dzīvniekiem un augiem. Pat viskarstākajos un sausākajos tuksnešos Meksikas ziemeļos krāšņi aug jukas un daudzu sugu kaktusi. Sausos apgabalos dzīvo arī kukaiņi, ķirzakas, koijoti un bruņneši. Meksikā ir apmēram 550 000 km2 mežu. Karstajos un mitrajos Meksikas dienvidos ir lietus meži, kur dzīvo pērtiķi, jaguāri, skudrulāči, daudzu sugu putni un ķirzakas. Sjerraamadres un citu kalnu nogāzes zemāk par 400 m virs jūras līmeņa klāj lieli priežu un citu skujkoku meži. Šajos kalnos dzīvo lāči, mežacūkas un oceloti. Izcērtot mežus, daudzu dzīvo radību eksistence tiek apdraudēta, jo viņu dabiskās dzīvotnes ir izpostītas.
Iedzīvotāji
Meksika ir bijusi mājvieta vairākām senām civilizācijām, arī olmekiem, maijiem un actekiem. Acteki Meksikā apmetās ap 1200. gadu un vietā, kur tagad atrodas Mehiko, uzbūvēja galvaspilsētu Tenočtitlanu. Acteku civilizāciju sagrāva spāņu iekarotāji 16. gadsimta sākumā. Dēvēta par Jauno Spāniju, Meksika bija spāņu pakļautībā līdz 1821. gadam, kad ieguva neatkarību. Tagad no 98 miljoniem meksikāņu Amerikas pirmiedzīvotāji ir 30%. Lielākā etniskā grupa ir metisi — spāņu un indiāņu pēcnācēji, kas sastāda 60% iedzīvotāju.
Law
Law var attiekties us:
Agņeška Radvaņska
Agņeška Roma Radvaņska (pl, ; dzimusi Krakovā, Polijā) ir bijusī profesionālā poļu tenisiste. Profesionālo karjeru uzsāka 2005. gadā. A. Radvaņskas labākais sasniegums WTA Tūres rangā ir 2. vieta, kas tika sasniegta, dubultspēlēs — 16. vieta.
Karjerā A. Radvaņska ir uzvarējusi 20 WTA vienspēļu turnīros, bet lielāko panākumu Grand Slam sacensībās viņa sasniedza 2012. gada Vimbldonas čempionātā, kur sasniedza finālu. Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs.
2018. gada 14. novembrī, 29 gadu vecumā, paziņoja par karjeras beigām, par iemeslu savu veselību un ķermeņa nespēju sasniegt augstākajam līmenim nepieciešamo fizisko gatavību.
Elzasieši
Elzasieši ir Francijas Elzasas vēsturiskā apgabala (Lejas un Augšreinas departamenti) pamatiedzīvotāji. Pieder pie lielās eiropeīdās rases, Viduseiropas tipa. Runā vācu valodas alemaņu dialektā (lotringieši runā vācu valodas franku izloksnēs).
Senāko elzasiešu un lotringiešu etnisko pamatu ir veidojušas ķeltu ciltis: rauraki, sekvani, tulingi un mediomatriki. 4. gadsimta otrajā pusē ģermāņu ciltis alemaņi asimilēja vietējos Elzasas iedzīvotājus, bet franki - Lotringas. No 16. gadsimta sāka izplatīties franču valoda, kam par iemeslu bija franču-hugenotu emigrācija uz Elzasu un Lotringu. Pēc Trīsdesmitgadu kara 1648. gadā Elzasa tika pievienota Francijai. Pēc Francijas sakāves Francijas—Prūsijas karā, Elzasa un Lotringa nonāca Vācijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara Elzasa un Lotringa atkal nonāca Francijas sastāvā.
Ohotska
Ohotska ir Habarovskas novada pilsēta Krievijas Federācijā. Tajā dzīvo 4156 iedzīvotāji (2011. gada dati). Ohotska atrodas netālu no Ohotas upes ietekas Ohotskas jūrā, Ohotskas jūras krastā, 1677 km no Habarovskas.
Danko sala
Danko sala (en, es) vai Dedo sala (es — ‘pirksta sala’) ir ap 2,2 km gara un līdz 0,9 km plata sala Erreras šaurumā Danko krastā Antarktikā. Salu pirmā ieraudzīja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija 1898. gada februārī. Salu uzmērīja un nokartēja Antarktīdas Antarktiskā ekspedīcija 1952./1953. gadā un nosauca to aprakstoši par Dedo (pirksta) salu. Atkārtoti uzmērīja FIDS ekspedīcija ar kuģi Norsel 1955. gada aprīlī un pēc analoģijas ar Danko krastu salu nosauca par Danko salu.
Danko salas ziemeļu galā no 1956. līdz 1959. gadam darbojās FIDS polārstacija Bāze O. Nojaukta un aizvākta no salas 2004. gadā.
Tšcjanka
Tšcjanka (, vēsturiskais vācu nosaukums - Šēnlanke ) - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz ziemeļiem no Poznaņas.
Monitors
Monitors (ekrāns) ir elektroniska ierīce, kas vizuāli attēlo datorā apstrādāto informāciju. Monitors ir viena no svarīgākajām informācijas attēlošanas iekārtām. Tā ir ierīce, kas nodrošina datora dialogu ar lietotāju.
Tšcjanka
Rakstos pirmoreiz minēta 1245. gadā. No 1772. līdz 1945. gadam ietilpa Prūsijā (Vācijā). Pēc Otrā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī, bet pilsētas vācu iedzīvotāji izbrauca vai tika padzīti.
Monitors
Iedalījums
Izplatītākie ir divu tipu monitori:
Veiktspējas parametri
Monitoru veiktspējas parametri ir:
Monitoru pie datora videokartes parasti pieslēdz ar VGA vai DVI interfeisu. VGA interfeiss vēl joprojām ir visizplatītākais.
Losandželosas "Kings"
Losandželosas "Kings" (en) ir profesionāls ASV hokeja klubs, kas bāzēts Losandželosā, Kalifornijas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Rietumu konferences Klusā okeāna divīzijā. Tas tika dibināts un kopš dibināšanas brīža spēlē NHL.
Kluba pastāvēšanas vēsturē "Kings" divas reizes ir kļuvis par NHL čempionu, tāpat divas reizes ir kļuvis par konferences un vienu reizi — divīzijas uzvarētāju. 1992.—1993. gada Stenlija kausa izcīņas finālā "Kings" piecu spēļu sērijā zaudēja Monreālas "Canadiens". Mājas spēles komanda aizvada Crypto.com Arena hallē. Stenlija kausu komandai izdevies izcīnīt 2012. un 2014. gadā.
Pašreizējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2023. gada 28. jūnijā.''
Fērieši
Fērieši (arī farērieši, farēri, pašnos. Føroyingar) ir Fēru salu pamatiedzīvotāji. Pieder pie Lielās eiropeīdās rases, Atlantijas-Baltijas tipa. Kopā ar dāņiem ir augumā zemākie no skandināvu tautām. Runā fēru valodā, kura ietilpst indoeropiešu saimes ģermāņu grupas skandināvu apakšgrupā. Ierindojama starp Norvēģijas rietumu dialektiem un islandiešu valodu.
Fērieši ir Rietumnorvēģijas vikingu pēcteči, kuri 9. gadsimtā ieradās salās, pirms tam sajaucoties ar Šetlendas un Orkneju salu ķeltu iedzīvotājiem. Etnonīms "fērieši" ir saistīts salu nosaukumu, kurš tiek tulkots dažādi — spalvu salas, tālās salas, aitu salas u.c. 1035. gadā salas kļuva par Norvēģijas kroņa lēni, bet no 14. gadsimta beigām bija Norvēģijas un Dānijas karaļu kopīgs īpašums. 1814. gadā nokļuva Dānijas sastāvā. 1948. gadā Fēru salas ieguva pašpārvaldes tiesības.
Dabā
Dabā ir Latvijas Kultūras akadēmijas tradicionālās dziedāšanas grupas "Saucējas" piektais mūzikas albums. Izdots 2021. gadā Mūzikas izdevniecībā “Lauska”.
Novērtējums
Albums "Dabā" 2022. gadā ir saņēmis Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu kategorijā "Labākais tautas vai pasaules mūzikas albums".
Saturs
Izdevums “Dabā” apkopo Latvijas Kultūras akadēmijas tradicionālās dziedāšanas grupas “Saucējas” pieredzi projektā “Tradicionālā dziedāšana dabas akustiskajā telpā”, kurā ietvertie tautasdziesmu ieraksti atklāj dziedāšanas procesu kā dziedātāju un dažādu Latvijas dabas ainavu skanisku mijiedarbību. Grupas četru gadu laikā veiktais darbs ir ietverts divos audio CD ar 60 dziesmām no visiem Latvijas novadiem. Grāmatā atrodami arī raksti par projekta īstenošanas gaitā uzkrāto pieredzi un “Saucēju” vadītājas Ivetas Tāles pētījums par dabā dziedāšanas tradīciju atspoguļojumu tautasdziesmās.
Himalija (pavadonis)
Himalija ir Jupitera pavadonis. To Lika observatorijā atklāja Čārlzs Dillons Perins (Charles Dillon Perrine). Himalija sengrieķu mitoloģijā bija nimfa, kura Zevam dzemdēja trīs dēlus. Vārds Himalija pavadonim tika oficiāli piešķirts tikai 1974. gadā. No 1955. līdz 1975. gadam pavadoni dažreiz dēvēja par Hestiju. Hestija grieķu mitoloģijā bija uguns dieve, pavarda sargātāja.
2000. gada novembrī Cassini orbitālais aparāts pa ceļam uz Saturnu uzņēma vairākus Himalijas attēlus. Tuvāko attēlu uzņēma no 4,4 miljonu km attāluma. Lai gan Himalija attēlos bija redzama tikai dažu pikseļu lielumā, tas ļāva secināt, ka tās forma ir līdzīga iepriekš paredzētajai.
2007. gada februārī un martā starpplanētu zonde New Horizons pa ceļam uz Plutonu arī uzņēma vairākus attēlus ar Himaliju. Arī šeit pavadonis bija tikai dažu pikseļu lielumā, jo tuvākais attēls tika uzņemts no 8 miljonu km attāluma.
Frīzi
Mūsu ēras pirmajos gadsimtos ģermāņu ciltis frīzi dzīvoja visā D un DA Ziemeļjūras piekrastē, apdzīvoja arī plašus apgabalus līdz pat Zēlandei DR.
Iespējams ka etnonīma frīzi (fry 'brīvs') etimoloģija radās laikā, kad notika sīva frīzu pretestība romiešu centieniem iekarot šīs zemes (rom. avotos — Friisi, Frisones vai Frisiones). Pirmatnējā frīzu etniskā teritorija viduslaikos sadalījās atsevišķos apgabalos. 11.-13. gs. rietumu apgabali (ieskaitot t.s. Rietumfrīzlandi) tika iekļauti Holandes grāfistē. Vidus Frīzlande faktiski līdz 16. gs. sākumam saglabāja savu neatkarību, līdz 16. gs. tika iekļauta Nīderlandes sastāvā. Mūsdienu Nīderlandē Frīzlandes apgabals saglabā kultūras autonomiju. Austrumfrīzlande ietilpa dažādu vācu valstiņu teritorijās, līdz 18. gs. tās tika iekļautas Prūsijas karalistē.
Vironia
Vēsture
Korporācijas organizēšana aizsākās jau 19.gs. beigās, kad Rīgas politehniskā institūta igauņu tautības studentiem radās doma par kādas ciešākas apvienības radīšanu. 1897. gadā tika ievēlētas pirmās amatpersonas. 1900. gadā uzņemta Rīgas šaržēto konventā un līdz ar to arī šis gads tiek uzskatīts par korporācijas oficiālo dibināšanas datumu. 1915. gadā piedalījās Igaunijas korporāciju apvienības (EKL- Eesti Korporatsionide Liit) dibināšanā. Tā paša gada rudenī kopā ar RPI evakuējas uz Maskavu kur turpināja darbību. Līdz Pirmajam pasaules karam korporācija noslēdza draudzības līgumus (karteļus) ar latviešu studentu korporācijām Seloniju un Talaviju, kā arī ar krievu Fraternitas Arctica. 1933. gadā tāds pats līgums tika noslēgts ar poļu Veletia.