cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ķelti
Ķeltu kultūra
Daudzās citās ķeltu apdzīvotās vietās atrasts daudz etrusku, grieķu, romiešu un citas izcelsmes saimniecības un mākslas priekšmetu. Ķeltu sabiedrības attīstība sekmīgi noritēja arī bez citu civilizāciju kultūras „importa”.
Pirms kristietības pieņemšanas ķeltu valodās nebija rakstības.
Ķeltu loma Eiropas attīstībā
Ķelti Eiropas attīstībā atstājuši tik nozīmīgas pēdas, ka dažkārt viņu laikmetu mēdz dēvēt par ķeltu Eiropu. Ķeltus šajā vārdā pirmie sākuši saukt grieķi. Ķelti grieķiem bija viena no četrām galvenajām barbaru ciltīm, kuras viņi pazina. Ķeltu vēsture ir īpaši nozīmīga tautām, kuras apdzīvoja teritorijas, kas nav ietilpušas klasisko seno civilizāciju (Grieķijas, Romas) robežās. Ķelti šajā kontekstā spēlēja divējādu lomu. Pirmkārt, pirms viņu pakļaušanas Romas impērijai Eiropas centrālajā daļā, bet vēlāk ģermāņiem, ķelti bija izveidojuši savdabīgu, pat unikālu kultūru, kas stipri atšķīrās no klasisko civilizāciju kultūras un Vidusjūras kultūras tradīcijām kopumā. Pēc Romas impērijas sabrukuma feodālās Eiropas tālākā attīstība daudzos aspektos vairāk atgādināja ķeltu laikmeta turpinājumu nekā klasiskās kultūras mantojumu. Ir pat zināms pamats apgalvot, ka ķeltu kultūra ir drīzāk raksturīga Eiropai nekā grieķu—romiešu kultūra, kas būtībā raksturojama kā Vidusjūras reģiona kultūra. Romas impērijas sabrukumu tādēļ var uzskatīt arī par Eiropas atgriešanos pie savām dziļākajām, sākotnējām un dabīgajām saknēm. Tiesa, romieši gandrīz pilnībā iznīcināja ķeltus, bet viņu vietu drīz vien ieņēma ģermāņi, kuri, tāpat kā ķelti grieķu—romiešu izpratnē, bija barbari un kuru kultūras, tāpat kā vairumam Viduseiropas līdzenuma un Austrumeiropas, līdz šajā reģionā apmetās slāvi, bija visai līdzīgas, tai skaitā arī baltu tautām.
Līču ūdenskrātuve
Līču ūdenskrātuve ir mākslīga ūdenstilpe uz Braslas upes Aizkraukles novada Skrīveru pagastā. Izbūvēta 1975. gadā pēc "Melioprojekta" projekta. Krasti stāvi, dibens mālains. Ūdenskrātuvi veido zemes aizsprosts ar autoceļu, tajā regulējoša dzelzsbetona caurteka un sūkņu stacija. Mīt līdaka, karpa, asaris, rauda, plaudis, rudulis. Krastā peldvieta.
2001. gada Pasaules čempionāts hokejā
2001. gada Pasaules čempionāts hokejā notika Nirnbergā, Hannoverē un Ķelnē, Vācijā no 2001. gada 28. aprīļa līdz 13. maijam. Tas bija 65. Pasaules čempionāts hokejā.
Huhujas province
Huhujas province ir viena no Argentīnas 23 provincēm valsts ziemeļrietumu daļā. Robežojas ar Čīli rietumos, ar Bolīviju ziemeļos un ar Saltas provinci austrumos un dienvidos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Huhuja. Huhujas provinces kopējā platība ir 53 219 km², pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 673 307 iedzīvotāji. Tā ir divdesmitā lielākā province Argentīnā pēc iedzīvotāju skaita un deviņpadsmitā pēc platības. Province ir sīkāk sadalīta sešpadsmit departamentos.
Reprodukcija
Reprodukcija var būt:
Tārtiņveidīgie
Tārtiņveidīgie putni (Charadriiformes) ir viena no putnu klases (Aves) kārtām, kas pieder neognatu infraklasei (Neognathae). Tārtiņveidīgie putni ir ļoti dažādi, tie ir gan mazi, gan vidēji lieli. Šai kārtai pieder apmēram 350 putnu sugas, kas iedalās 20 dzimtās. Tārtiņveidīgie putni atkarībā no sugas dzīvo visdažādākajās ekozonās visos pasaules kontinentos, Antarktīdu ieskaitot. Lielākā daļa tārtiņveidīgo putnu dzīvo ūdens tuvumā un barojas ar nelieliem dzīvniekiem, lai gan ir dažas sugas, kas dzīvo tuksnesī vai dziļos mežos.
Latvijā
Latvijā ir sastopamas 9 tārtiņveidīgo putnu dzimtas: alku dzimta (Alcidae), bezdelīgtārtiņu dzimta (Glareolidae), īlenknābju dzimta (Recurvirostridae), jūras žagatu dzimta (Haematopodidae), kaiju dzimta (Laridae), klijkaiju dzimta (Stercorariidae), sloku dzimta (Scolopacidae), tārtiņu dzimta (Charadriidae) un zīriņu dzimta (Sternidae).
Krīta-terciāra masveida izmiršana
Krīta-terciāra masveida izmiršana (en) bija liela masveida izmiršana pirms 65,5 miljoniem gadu uz krīta perioda un terciāra robežas, kurā izmira ne tikai liela dinozauru daļa, bet arī daudzas citas dzīvnieku un augu sugas un grupas. Bez šīs ir bijušas arī citas masveida izmiršanas.
Izmiruši ir ne visi dinozauri; izdzīvojušie šodien sastopami kā putni.
Komercdarbības klasteris
Pasaules ekonomikas literatūrā vērojamā klastera definīciju dažādība  , tomēr tajās var saskatīt arī kopējas iezīmes — ģeogrāfiskā koncentrācija, savstarpējā sadarbība un kopējas intereses. Tādejādi komercdarbības jeb biznesa klasteri var definēt kā noteiktā ģeogrāfiskā teritorijā izvietotu līdzīgu vai saistītu uzņēmumu sadarbības modeli, ko apvieno kopējs tirgus, tehnoloģijas vai zināšanas, piegādātāji, darbinieki un atbalstošās organizācijas.
Biznesa klastera struktūra
Biznesa klastera struktūra nosaka klastera darbības principus. Biznesa klasteru vidē darbojošos uzņēmumus var iedalīt trīs grupās: vadošie uzņēmumi, saistīties uzņēmumi un atbalsta infrastruktūra. Aktīva savstarpējā sadarbība saista dažādās grupās ietilpstošos uzņēmumus.
Vadošie uzņēmumi
Biznesa klastera struktūru var attēlot piramīdas veidā. Piramīdas augšējā daļā atrodas nozares uzņēmumi (vadošie uzņēmumi), kuru darbībai piemērojas pārējie piramīdas līmeņi — saistīto nozaru uzņēmumi un atbalsta infrastruktūra. Viens no klastera galvenajiem mērķiem ir vadošo uzņēmumu attīstība un konkurētspējas palielināšana. Attīstoties vadošiem uzņēmumiem, labumu gūst arī pārējie klastera dalībnieki.
Saistītie uzņēmumi
Saistītie uzņēmumi (izejvielu piegādātāji, iekārtu un tehnikas ražotāji, ārpus pakalpojumu piedāvātāji u.c.) līdz ar to iegūst iespēju palielināt savas produkcijas realizācijas apjomus un iespēju ieguldīt jaunu tehnoloģiju radīšanā.
Atbalsta infrastruktūra
Atbalsta infrastruktūrā ietilpstošās nozares, līdz ar vadošo uzņēmumu attīstību, piedzīvo augšupeju. Piemēram, bankas palielina kredītportfeli, parādās jaunas darba vietas, palielinās pieprasījums pēc kvalificētiem speciālistiem un jaunām tehnoloģijām, kā arī rodas papildus stimuls infrastruktūras attīstībai (ceļi, komunikācijas u.c.). Tādejādi klastera attīstība stimulē dažādu nozaru augšupeju un var būt pamats visa reģiona konkurētspējas palielināšanai.
Sadarbība un mijiedarbība
Starp klastera dalībniekiem nepastāv parastas preču vai pakalpojumu ”pirkšanas-pārdošanas” attiecības. Klastera dalībniekus vieno kopējas intereses un redzējums, kura sasniegšanai ir nepieciešama cieša sadarbība un savstarpējās sinerģijas radīšana. Klastera dalībnieki papildina viens otru un savstarpējā mijiedarbībā spēj sasniegt ievērojami augstāku efektivitātes līmeni nekā gadījumā, ja darbotos izolēti. Savstarpēja konkurence un sadarbība vislabāk raksturo klastera dalībnieku savstarpējās attiecības. Klastera vide veicina uzņēmumu horizontālu un vertikālu integrāciju.
Biznesa klastera vide
Biznesa klastera vide veidojas balstoties uz konkrēto klasteri veidojošo uzņēmumu un organizāciju izvēlēto sadarbības modeli. Klastera dalībnieku savstarpējais uzticības līmenis, kopēji mērķi un profesionāla klastera vadība pozitīvi ietekmē klastera vidi. Savstarpēja konkurence un sadarbība ir vārdi, kas precīzi raksturo starp klastera dalībniekiem pastāvošās attiecības.
Resursu konsolidācija un savstarpējais papildināšanas princips
Uzņēmumi savstarpēji sadarbojoties klastera vidē var apvienot resursus, kā rezultātā ir iespējams sasniegt augstākus kvalitātes standartus un izpildīt lielāka apjoma pasūtījumus. Izejvielu piegādes nosacījumi var kļūt labvēlīgāki, ņemot vērā pieaugošos apjomus. Uzņēmumiem ir iespējams samazināt savus mārketinga izdevumu, veicot kopējus reklāmas pasākumus, sadarbojoties jaunu produktu un pētījumu izstrādē u.c. Klastera vide veicina uzņēmumu kopējo izdevumu samazināšanos.
Savstarpējā komunikācija, zināšanu apmaiņa, sadarbība
Viena no klastera vides svarīgākajām priekšrocībām ir savstarpējā zināšanu apmaiņa, kā rezultātā rodas jaunas idejas, kopēja stratēģija un notiek tehnoloģiju pārnese. Tādejādi palielinās arī uzņēmumu inovāciju potenciāls, kas savukārt stimulē eksporta pieaugumu. Klasteru veidošanas nozīmību inovāciju potenciāla palielināšanai ir atzinusi arī Eiropas Savienība, uzsverot, ka klastera vide veicina ātrāku inovāciju ieviešanu biznesā.
Integrēta attīstība
Klastera vidē ir vērojama uzņēmumu integrācija gan horizontālā, gan vertikālā līmenī. Sadarbojas vienas nozares savstarpēji konkurējoši uzņēmumi, kā arī sadarbība notiek starp nozares uzņēmumiem un dažādu resursu piegādātājiem, realizācijas kanāliem, pētniecības un izglītības institūcijām. Šāds sadarbības modelis veicina visu klastera vidē ietilpstošo uzņēmumu integrētu attīstību.
Klastera (industrijas) interešu lobēšana
Klastera vidē ietilpstošie uzņēmumi nedarbojas izolēti, tos vieno konkrēts sadarbības modelis un kopēja nākotnes vīzija. Lai pārstāvētu savas intereses, uzņēmumi to nedara katrs atsevišķi, bet gan vienojas par kopēju stratēģiju. Tādejādi rodas iespēja efektīvāk pārstāvēt klastera dalībnieku intereses, piemēram, dažādās valsts institūcijās. Atkarībā no klastera lieluma un ietekmes, uzņēmumi var pārstāvēt arī visas industrijas intereses.
Konkurētspējas palielināšanās iekšējā un ārējos tirgos
Iepriekš aprakstītās klastera vides sniegtās priekšrocības var samazinās uzņēmuma izmaksas un uzlabot tā darbības efektivitāte. Uzņēmumi, kuri darbojas klastera vidē kļūst konkurētspējīgāki, kas, jo īpaši, svarīgi ir, lai uzņēmumi varētu pārvarēt tirgū ieiešanas barjeras un apgūt jaunus tirgus. Savstarpējais uzņēmumu sadarbības modelis, kas raksturīgs biznesa klasterim, ir viena no iespējām, lai palielinātu Latvijas uzņēmumu konkurētspēju un apgūtu jaunus tirgus, ko izdarīt kādam uzņēmumam izolēti daudzos gadījumos praktiski ir neiespējami.
Losices apriņķis
Losices apriņķis ir apriņķis Polijā, Mazovijas vojevodistes austrumos. Robežojas ar Mazovijas vojevodistes Sedlces apriņķi, Podlases vojevodistes Semjatičes apriņķi, kā arī Ļubļinas vojevodistes Bjalas apriņķi.
Pretinde
Pretinde, pretlīdzeklis jeb antidots (no grieķu val. antidoton — 'dot pret') ir viela, kas pārtrauc vai pavājina indes ietekmi uz organismu. Pretindes izvēli nosaka indes veids un tās darbības mehānisms organismā, kā arī tas, cik precīzi iespējams noteikt saindēšanās iemeslu un cik ātri tiek sniegta palīdzība. Dažām indēm nav antidotu, piemēram, indīgam alkaloīdam akonitīnam, ko satur kurpīšu (Aconitum) ģints augi. Saindēšanās ar pārtiku gadījumos bieži tiek izmantota aktīvā ogle, kas adsorbē indīgās vielas un izvada tās no organisma.
Darbības mehānisms
Pretindes pēc darbības mehānisma var iedalīt trīs grupās — fizikālās, ķīmiskās un fizioloģiskās.
Golfa straume
Golfa straume (en — ‘Līča straume’) ir silta un strauja okeāna straume Atlantijas okeāna ziemeļos, kas veidojas pie Floridas krastiem saplūstot kopā Floridas straumei no Meksikas līča ar Antiļu straumi. Tālāk Golfa straume virzās uz ziemeļaustrumiem pāri Atlantijas okeānam, Eiropas virzienā, kur tā sadalās Ziemeļatlantijas straumē, Kanāriju straumē un Imbergera straumē. Ziemeļatlantijas straume, kas ir galvenais Golfa straumes atzars, sasniedz Rietumeiropas un Skandināvijas krastus, apskalojot arī salas Ziemeļu Ledus okeānā.
Savā šaurākajā vietā, Floridas šaurumā, Golfa straume ir tikai ap 80 km plata. Taču, plūstot ziemeļaustrumu virzienā, arvien tālāk, apliecot Bermudu salas, tā jau sasniedz gandrīz 500 km platumu, un tās virsējā slāņa temperatūra šeit ir ap 25 °C. Tiesa, uz dienvidiem no Lielā Sēkļa Golfa straume sastopas un sajaucas ar auksto Labradoras straumi, kura gar Kanādas austrumu piekrasti un Ņūfaundlendas salu plūst dienvidu virzienā. Abām straumēm sastopoties, veidojas stihiski ūdens virpuļi, arī laika apstākļi šajā reģionā ir ļoti nepastāvīgi. Atlantijas okeāna vidusdaļu Golfa straume šķērso ar ātrumu 7-8 km diennaktī un šeit nedaudz atdziest.
Šāda milzīgo ūdens masu cirkulācija pa visu Atlantijas okeāna ziemeļu daļu pulksteņa rādītāju virzienā ir saistīta ar zemeslodes griešanos, kā arī ar ūdens sasilšanu tropiskajā joslā. Dienvidu puslodē notiek līdzīga ūdens cirkulēšansa, tikai šeit ūdens riņķo pret pulksteņrādītājvirzienu.
Golfa straume ir viens no galvenajiem faktoriem, kas, “pārvietojot” sevī tropisko siltumu, būtiski ietekmē Eiropas klimatu, padarot to maigāku. Ja nebūtu Golfa straumes, arī abas neaizsalstošās Latvijas ostas — Liepāja un Ventspils — vairākus mēnešus gadā aizsaltu. Arī pārējā Latvijas teritorijā klimats būtu kontinentālāks — ziema iestātos agrāk, atkušņu būtu mazāk, bet pavasaris atnāktu vēlāk.
Tlušča
Tlušča (pl) ir pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē uz ziemeļaustrumiem no Varšavas.
.kh
.kh ir Kambodžas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Ārējās saites
Toppdomän
Vairošanās
Vairošanās jeb reprodukcija ir bioloģisks process, kurā organismi rada sev līdzīgus pēcnācējus. Izšķir divus vairošanās veidus: bezdzimumvairošanās (galvenokārt zemākām dzīvības formām) un dzimumvairošanās. Savukārt bezdzimumvairošanās galvenie veidi ir dalīšanās, pumpurošanās, sporoģenēze un veģetatīvā vairošanās. Augu vairošanos ar sēklu palīdzību dēvē par ģeneratīvo vairošanos, kas ir dzimumvairošanās veids.
Vispārējā nozīmē vairošanās ir viens no bioloģijas pamatjēdzieniem. Vairošanās ir sugu pastāvēšanas un evolūcijas pamatā.
Andrijs Ševčenko
Andrijs Ševčenko (dzimis Dvirkivščinā, Kijivas apgabalā) ir bijušais Ukrainas futbolists, tagad — futbola treneris. Spēlējis uzbrucēja pozīcijā. Pirmais un pēdējais pārstāvētais klubs spēlētāja karjeras laikā bija Kijivas "Dinamo". Spēlējis arī AC Milan un Chelsea. Ilggadējs Ukrainas futbola izlases spēlētājs. Ukrainas Nopelniem bagātais sporta meistars. No 2016. līdz 2021. gadam bija Ukrainas izlases galvenais treneris. No 2021. gada novembra līdz 2022. gada janvārim bija Itālijas A sērijas kluba Genoa galvenais treneris.
Ševčenko ir piektais rezultatīvākais vārtu guvējs Eiropas klubu sacensībās ar 67 vārtiem, atpaliekot no Krištianu Ronaldu, Lionela Mesi, Filipo Indzagi un Raula. 2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
2012. gadā A. Ševčenko beidza futbolista karjeru un pievērsās politikai. Viņš kandidēja Ukrainas parlamenta vēlēšanās, taču netika ievēlēts.
Karjeras statistika
172||83||26||16||51||25||249||124 226||127||20||10||76||38||322||175 48||9||14||9||15||4||77||22 446||219||60||35||142||67||648||321
Spēlētāja karjera
Dynamo Kyiv
AC Milan
Chelsea
Viljama Skorsbija līcis
Viljama Skorsbija līcis (en) ir Sadraudzības jūras piekrastes līcis Antarktīdā uz robežas starp Mosona un Kempa krastiem. Līcis ir ap 9 km garš un 5,5 km plats, izvietojies starp Aivstongas pussalu rietumos un Viljama Skorsbija arhipelāgu austrumos. Krastus rietumos un dienvidos veido līdz pat 210 m augstie klinšainie Stilvela pakalni.
Andrijs Ševčenko
Spēlētāja karjera
Individuālie sasniegumi
Viljama Skorsbija līcis
Līci 1936. gada februārī atklāja britu ekspedīcija Discovery Investigations ar kuģi William Scoresby, par godu kuram arī līcis tika nosaukts.
Līča austrumu krastā atrodas Mosonas polārstacijas vasaras nometne Līdingemdepo.
.jm
.jm ir Jamaikas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Ārējās saites
Toppdomän
Parastā ozolīte
Parastā ozolīte (Aquilegia vulgaris) ir daudzgadīgs Gundegu dzimtas lakstaugs.
Raksturojums
Augums liels 30 — 80 cm. Stumbrs stāvs, apaļš, zarojas, kails. Apakšējās lapas uz gariem (līdz 20 cm) kātiem, divkārt trīsstaraini dalītas. Uz stumbra augšdaļu lapas kļūst mazākas, īsākos kātos vai sēdošas, trīsstaraini dalītas. Lapu virspuse kaila, apakšpuse apmatota. Ziedi parasti zili violeti, bet var būt tumši violeti, gaišsārti, balti, raibi, vienkārši vai pildīti. Zieda lielums līdz 5 cm. Ziedi pa vienam stumbra vai zaru galos. Zied no maija beigām līdz jūlijam. Auglis — someņu kopauglis.
Izplatība
Suga sastopama visā Eiropā, izņemot ziemeļdaļu. Latvijā ir izplatīts visā teritorijā. Aug lapkoku mežos, krūmājos, pļavās.
Izmantošana
Augs ir indīgs, satur zilskābi. Izmanto homeopātijā. Plaši audzē kā dekoratīvu augu.
Cekulainais jakāns
Cekulainais jakāns (Irediparra gallinacea) ir jakānu dzimtas (Jacanidae) bridējputnu suga, kas ir vienīgā cekulaino jakānu (Irediparra) ģintī. Tas dzīvo Āzijas un Austrālijas tropu biomā. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Izplatība
Cekulainais jakāns sastopams Austrālijas ziemeļos un austrumos, kā arī Dienvidaustrumāzijas teritorijās: Borneo, Filipīnās, Sulavesi, Jaungvinejā un Jaunanglijā. Tas mājo stāvošu ūdeņu saldūdens ezeros vai purvos un dīķos ar atbilstošu veģetāciju (augi ar peldošām lapām), kā arī uzpludinātos rīsa laukos.
Izskats un ieradumi
Jakāns barojas ar kukaiņiem, gliemjiem, sīkām zivtiņām un ūdensaugu sēklām, jebko, ko var atrast uz un ap ūdensaugiem. Tas ne tikai uzlasu visu, kas atrodams uz lapām, bet mēdz lapas apgriezt riņķī un pārmeklēt arī otru pusi. Cekulainais jakāns ir lielisks peldētājs un nirējs. Tas var pārpeldēt brīvus ūdens klajumus no vienas lapu "salas" līdz nākamai.
Reprodukcija
Mātītēm ir savas teritorijas, un riesta laikā tās sapārojas ar vienu vai vārākiem tēviņiem. Tēviņš uz ūdens iekārto peldošu ligzdu, kurā mātīte iedēj 4 melni iesvītrotas, brūnas olas. Pērēšanas rūpes uzņemas tēviņš, kā arī tas aizsargā ligzdu no ienaidniekiem. Ja ligzda sāk grimt un olām draud briesmas, tēviņš tās paņem zem spārniem un pārnes uz jaunu, drošāku vietu. Kamēr tēviņš perē olas, mātīte dodas pie nākamā tēviņa. Rūpes par cāļu audzināšanu mātītes neuzņemas. Ja tēviņš ir zaudējis olas, mātīte atkal izdēj jaunas olas. No olām pēc 22—24 dienām izšķiļas cāļi.
Drīz pēc izšķilšanās jakāna cāļi var sākt skriet. Tēvs tos audzina un apmāca, kā atrast kukaiņus, gliemjus, tārpus, mazus krabīšus un zivis, kā arī augu sēklas. Briesmu gadījumā tēvs cāļus pārnes zem spārniem.
Lohova
Lohova (pl) ir pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Varšavas.
Šonī
Šonī (en) ir pilsēta Oklahomā, ASV. 2010. gadā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 29 857.
Diglosija
Diglosija (no el (diglōssia) — 'divas valodas') valodniecībā ir situācija, kad kādā kopienā vienlaikus tiek lietoti vienas valodas divi atšķirīgi dialekti, no kuriem katram dialektam ir citāda sabiedriskā funkcija. Parasti šādās situācijās viens dialekts tiek lietots ikdienas saziņai kā sarunvaloda, bet otrs, kas visbiežāk ir šīs valodas vēsturiska forma, tiek lietots īpašos gadījumos (ceremonijās, oficiālajai saziņai, skolās utt). Diglosiju nedrīkst jaukt ar divvalodību, kad lietotas tiek divas atšķirīgas, neradniecīgas valodas.
Spilgtākie diglosijas piemēri ir ķīniešu, arābu, birmiešu valodas.
1972. gads
1972 bija garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās sestdienā.
Arnolds Šēnbergs
Arnolds Francis Valters Šēnbergs (de, en, dzimis Vīnē, Austrijā, miris  Losandželosā, ASV) bija ebreju izcelsmes austriešu / amerikāņu komponists, diriģents, mūzikas zinātnieks un gleznotājs daiļkrāsotājs, muzikāla ekspresionisma virziena pārstāvis, atonālās mūzikas un 12 skaņu (pustoņu) kompozīcijas tehnikas izveidotājs (pazīstama arī kā "dodekafonija" jeb "seriālā tehnika"). Šēnbergs bija viens no īpaši ietekmīgiem 20. gadsimta Rietumu mūzikas darbiniekiem.
Pšisuha
Pšisuha (pl) - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē uz rietumiem no Radomas. Līdz 2. pasaules karam - ebreju - hasīdu kultūras centrs.
.no
.no ir Norvēģijas Interneta augstākā līmeņa domēns.
Floridas sīlis
Izplatība
Floridas sīlis ir sastopams tikai Ziemeļamerikā, un tas ir endēms Floridas pussalai ASV. Tā ir vienīgā endēmā putnu suga Floridā. Floridas sīlis dzīvo šajā reģionā vismaz jau 2 miljonus gadu. Viens no Floridas sīļa populācijas apdraudējumiem ir sīļa spēja ātri pierast pie cilvēka un cilvēku vēlmes tos piebarot. Krūmu sīlis labprāt barojas no cilvēka rokas, bet tas savukārt noved pie tā, ka piebarotie sīļi agrāk pavasarī pārojas un sāk agrāk ligzdot. Mazos putnēnus Floridas sīlis baro ar tauriņu kāpuriem, un, ja putnēni ir izšķīlušies pārāk agri pavasarī, tie aiziet bojā vai cieš no bada.
Izskats un īpašības
Floridas sīlis ir vidēja auguma vārnu dzimtas putns, tā ķermeņa garums ir apmēram 28 cm, svars 75—85 g. Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes, bet apspalvojums abiem dzimumiem ir vienāds. Tas ir pelēks ar zilu galvu, spārniem un asti. Kakls mugurpusē ir zils, bet pakakle ir pelēka. Knābis un kājas pelēkas.
Uzvedība un barība
Floridas sīlis ir sastopams centrālajā Floridas daļā, kuras nabadzīgajā augsnēaugsne| aug gandrīz tikai krūmi, videi ir raksturīgs sausums un reizēm reģionu piemeklē ugunsgrēki. Skarbajos apstākļos augu dažādība ir neliela, raksturīgākie koki un krūmi ir Floridas smilšu priede (Pinus clausa), Čapmana ozols (Quercus chapmanii), miršu ozols (Quercus myrtifolia), Floridas rozmarīns (Ceratiola ericoides) un indiāņu vīģe (Opuntia humifusa).
Floridas sīlis ir visēdājs, tas barojas ar zīlēm, sēklām, zemesriekstiem, kukaiņiem, koku vardēm, bruņurupučiem, čūskām, ķirzakām un pelēm, kā arī pie izdevības tas izēd citiem putniem olas un putnēnus, tomēr tas notiek ļoti reti. Katru gadu krūmu sīlis savāc tūkstošiem zīļu un tās noslēpj smiltīs. Ar tām sīlis barojas ziemā un pavasarī. Ne visas zīles tiek atrastas, tādēļ Floridas sīlis ir galvenais ozolu stādītājs Floridā.
Ligzdošana
Floridas sīlis veido pāri uz mūžu. Katru gadu tas būvē jaunu ligzdu. Tā ir vīta no zariņiem un palmu šķiedrām. Ligzda tiek būvēta kādā zemā krūmā apmēram 1 metra augstumā no zemes. Floridas sīlim mazuļu audzināšanā liela nozīme ir paplašinātai ģimenei. Tā sastāv no dominējošā pāra un iepriekšējo gadu bērniem, kas palīdz vecākiem izbarot jaunos putnēnus. Bars ne tikai baro mazuļus, tas arī sargā teritoriju pret ienaidniekiem un citām Floridas sīļu ģimenēm. Jaunie sīļi paliek kopā ar vecākiem vairākus gadus, ģimeni pametot pēc 2—3 gadiem. Barā dzīvo 2—8 pieauguši putni. Kamēr Floridas sīlim nav paplašināta ģimene, tas izbaro krietni mazāk putnēnus.
Riests Floridas sīļiem sākas martā un turpinās līdz jūnijam. Dējumā ir 3—4 olas, inkubācijas periods ilgst 18 dienas. Apspalvojums izaug pēc 16—19 dienām. Jaunos putnus no pieaugušajiem putniem var atšķirt pēc to apspalvojuma uz galvas. Tas ir pelēkbrūns nevis zils, kā tas ir raksturīgs pieaugušajiem krūmu sīļiem. Pelēkbrūnās spalvas lēnām nomainās pret zilajām spalvām.
Dienvidāfrika
Dienvidāfrika, oficiāli Dienvidāfrikas Republika (Republiek van Suid-Afrika; Republic of South Africa), saīsinājumā DĀR, ir valsts Dienvidāfrikā. Ziemeļos robežojas ar Namībiju, Botsvānu un Zimbabvi, ziemeļaustrumos ar Mozambiku un Svatini. Valsts centrālajā daļā atrodas anklāvs - Lesoto Karaliste. Dienvidāfrikas rietumu krastu apskalo Atlantijas okeāns, bet austrumu un dienvidu krastus apskalo Indijas okeāns. No fiziskās ģeogrāfijas viedokļa Dienvidāfriku var iedalīt trīs lielās zonās: Lielajā Karū, Drakonu kalnos un šaurā piejūras zemieņu joslā. Valsts atrodas mērenā subtropu joslā.
Aptuveni trīs ceturtdaļas no visiem Dienvidāfrikas iedzīvotājiem ir melnādainie. Liela daļa no tiem ir zulu, kosu, basoto un cvanu tautu pārstāvji. Gandrīz visi atlikušie iedzīvotāji ir eiropieši vai aziāti. Dienvidāfrikā ir vienpadsmit oficiālās valodas: afrikandu un angļu valoda, kā arī isindebele, isiķhosa, isizulu, sisvati, ziemeļsoto, secvana, šiconga un čivenda. No reliģijām visizplatītākā ir kristietība, bet valstī dzīvo arī daudz hinduistu un musulmaņu.
Dienvidāfrika ir viena no vadošajām valstīm pasaulē, kur iegūst un eksportē zeltu, akmeņogles, dimantus, platīnu un vanādiju. Valstī ir dibināti vairāki nacionālie parki, kuros tiek aizsargāta krāšņā Āfrikas daba. Viens no slavenākajiem ir Krīgera nacionālais parks, kas dibināts 1898. gadā. Katru gadu to apmeklē apmēram pusmiljons tūristu no visas pasaules.
Dienvidāfrika ir daudzpartiju republika ar divām likumdošanas iestādēm: Provinču Nacionālā Padome (National Council of Provinces) un Nacionālā Asambleja (National Assembly). Valsts un valdības galva ir prezidents. Valstij ir trīs galvaspilsētas: Pretorija ir administratīva galvaspilsēta, Blumfonteina ir tiesu varas galvaspilsēta un Keiptauna ir likumdošanas galvaspilsēta.
Dienvidāfrika 2010. gadā rīkoja Pasaules kausa izcīņu futbolā.
Vēsture
Bušmeņi un hotentoti, kuri bija mednieki un vācēji, apdzīvoja Dienvidāfrikas teritoriju kopš Akmens laikmeta. Nonākot kontaktā ar eiropiešiem, viņi kļuva arī par lopkopjiem. 14. gadsimtā šajā teritorijā ienāca un apmetās uz dzīvi tautas, kuras runāja bantu valodās. Viņi attīstīja zelta un vara iegūšanas metodes un veiksmīgi tirgojās Austrumāfrikā. 1652. gadā netālu no Labās Cerības raga nīderlandieši dibināja Keiptaunu, pirmo eiropiešu koloniju Dienvidāfrikā. Nīderlandiešu kolonisti kļuva pazīstami kā būri (no nīderlandiešu valodas tas nozīmē "zemnieki"), bet vēlāk kā afrikāneri, kuri runā afrikandu valodā. 1795. gadā britu bruņotie spēki iekaroja teritoriju ap Labās Cerības ragu. 1836. gadā nīderlandiešu kolonisti, meklējot jaunas zemes, izveidoja tā saukto Lielo treku, kas bija migrācijas ceļš uz ziemeļiem prom no britiem. 1838. gadā tika dibinātas divas neatkarīgas būru republikas: Oranjes brīvvalsts un Dienvidāfrikāņu Republika (vēlāk pazīstama kā Transvāla). 1902. gadā Otrajā būru karā abas valstis anektēja briti. 1910. gadā britu kontrolētās kolonijas Raga kolonija (Cape Colony), Natalas kolonija (Colony of Natal), Transvāla un Oranžas upes kolonija (Orange River Colony) apvienojās un dibināja Dienvidāfrikas Savienību (Union of South Africa). Šī savienība neatkarību ieguva 1961. gadā un tika pie mūsdienu nosaukuma, tas ir, kļuva par Dienvidāfrikas Republiku. Gandrīz visu 20. gadsimtu Dienvidāfrikas politikā dominēja jautājums par balto eiropiešu pārākumu pār melnādainajiem, kas 1948. gadā formāli tika nosaukts par aparteīdu. Aparteīds oficiāli beidzās 1994. gadā. Šajā pašā gadā par Dienvidāfrikas prezidentu pirmo reizi kļuva melnādainās rases pārstāvis; tas bija Nelsons Mandela. Konstitūcija, kurā bija iekļauti punkti pret rasismu, tika izdota 1997. gadā.
Ģeogrāfija
Dienvidāfrikas teritorijā ir dažādas klimatiskās zonas, no sausa tuksneša Namība līdz subtropiem austrumos pie Mozambikas robežas un Indijas okeāna piekrastes. Austrumos zemiene paaugstinās izveidojot Drakona kalnus un pāriet uz lielu iekšējo plakankalni.
Dienvidāfrikas iekšienē ir lielas, diezgan līdzenas un reti apdzīvotas platības, zināmas kā Lielais Karū, kas Namiba tuksneša virzienā kļūst arvien sausākas. Turpretī, austrumu piekraste ir bagātīgi mitra un klimats tur līdzinās tropiskajam. Valsts dienvidrietumos klimats līdzinās Vidusjūras klimatam, ar lietainu ziemu un karstu, sausu vasaru. Tur atrodas slavenais bioms finboss. Tieši šeit saražo lielāko daļu Dienvidāfrikas vīna. Šajā reģionā cauru gadu ir vējains. Vējš Labās Cerības raga apkaimē ir tik spēcīgs, ka ir radījis daudz neērtības jūrniekiem un ir par iemeslu daudzu kuģu bojāejām. Tālāk austrumos ir mērens nokrišņu daudzums, un šajā reģionā ir laba augsne. Tas pazīstams kā "Dārzu ceļš".
Klimats
Dienvidāfrikā valda tropiskais un subtropiskais klimats, taču dažādos valsts rajonos tas stipri atšķiras. Augstākā gaisa temperatūra reģistrēta Kalahari tuksnesī: 51,7 °C. Saterlendā, 270 km uz ziemeļaustrumiem no Keiptaunas, ziemā regulāri gaisa temperatūra mēdz pazemināties līdz —15 °C. Klimatu ietekmē gan vietas augstums virs jūras līmeņa, gan jūras straumes. Puse Dienvidāfrikas teritorijas gadā saņem 200 — 600 mm, bet ceturtā daļa — mazāk nekā 200 mm nokrišņu. Tas pieaug virzienā no rietumiem uz austrumiem. Gar austrumu krastu plūst siltā Mozambikas straume, kuras ietekmē gaisa temperatūra ir augstāka un nokrišņu — vairāk.
Tautsaimniecība
Dienvidāfrika ir attīstīta industriāla valsts. Aptuveni 45% no visiem Āfrikas derīgajiem izrakteņiem iegūst šajā valstī. Tajā ir labi attīstīta kalnrūpniecība, mašīnbūve, kā arī vieglā un pārtikas rūpniecība. Valstī ir lielas akmeņogļu atradnes, kas nodrošina 90% no nepieciešamā kurināmā. Pasaules mēroga nozīme ir Dienvidāfrikas reto un stratēģisko izejvielu atradnēm (mangāns, hroms, vanādijs, cirkonijs, urāns, platīns u.c.). Dienvidāfrikā atrodas vienas no pasaules lielākajām dimantu un zelta atradnēm. Daudzu pasaules valstu rūpniecība ir atkarīga no Dienvidāfrikas izejvielām.
Sports
Populārākie sporta veidi Dienvidāfrikā ir futbols, regbijs un krikets. Citi sporta veidi ar nozīmīgu atbalstu ir peldēšana, vieglatlētika, golfs, bokss, teniss un netbols (līdzīgs basketbolam). Jauniešu vidū populārākais ir futbols, bet palielinās arī basketbola, sērfošanas un skeitborda popularitāte.
Dienvidāfrikā norisinājās 2010. gada Pasaules kausa futbolā finālturnīrs.
Kauja pie Kannām
Kauja pie Kannām ir lielākā kauja Otrā pūniešu kara laikā. Tā notika netālu no Kannu pilsētas Apūlijā (mūsdienu Itālijas dienvidaustrumos) 216. gada p.m.ē. 2. augustā starp Romas un Kartāgas armijām. Kaujas sākumā romiešiem bija 50 (pēc dažiem avotiem 80) tūkstošu vīru liels kājnieku karaspēks un ap 6 tūkstošiem kavalēristu. Kartāgiešu karavadoņa Hanibāla rīcībā bija 19 tūkstoši pieredzējušu kājnieku veterānu un 10 tūkstoši kavalēristu. Viņa armijas sastāvā vēl bija ap 16 tūkstošiem gallu kaujinieku, taču viņš tiem neuzticējās.
Indreks Zelinskis
Indreks Zelinskis (dzimis Pērnavā) ir Igaunijas futbolists, uzbrucējs. Igaunijas futbola izlases rindās viņš 102 spēlēs ir guvis 27 vārtus, kas tobrīd bija Igaunijas rekords. Viņa pēdējā spēle bija pret Andoras izlasi, kurā viņš guva uzvaras vārtus pēdējā minūtē un tūlīt tika noraidīts no laukuma, jo novilka kreklu, saņemot otro dzelteno kartīti spēlē. Intervijā Sky Sports News viņš izteicās, ka plānojis aiziet no izlases rudenī, bet nolēmis, ka labi būtu aiziet ar uzvaras vārtiem.
Kauja pie Kannām
Kaujas gaita
Hanibāls izvilināja romiešus cīnīties klajā laukā, lai maksimāli varētu izmantot kavalērijas priekšrocības, kur viņam bija neliels pārsvars. Viņš gallus novietoja savas armijas centrā, paredzot, ka tie jau pēc pirmās sadursmes ar pretinieku metīsies bēgt. Tieši tā tas arī notika, romieši tiem sekoja, bet Hanibāla veterāni pa to laiku romiešu aplenca no flangiem. Savukārt kartāgiešu kavalērija spējā uzbrukumā satrieca romiešu kavalēriju un nonāca romiešu kājnieku aizmugurē. Pielietojot šādu taktiku galvenie romiešu spēki nokļuva lamatās, tiem vairs nebija nekādas iespējas manevrēt un pārkārtoties atbilstoši izmainītajai kaujas situācijai. Aptuveni 35 (pēc citiem datiem 44) tūkstoši romiešu šajā kaujā tika iznīcināti. Hanibāla karaspēkā kritušo bija tikai 5700 (pēc dažiem datiem 6700), turklāt to lielākā daļa bija galli.
Vēsturiskā nozīme
Kauja pie Kannām ir iegājusi pasaules militārajā vēsturē kā viens no spožākajiem kara taktikas piemēriem. Šai kaujai bija tālejošas sekas. Smagā sakāve lika romiešiem rūpīgi pārskatīt savas militārās taktikas praksi. Tā rezultātā viņi attīstīja jaunu kaujas taktiku, kuras pamatprincipus dažādu valstu armijas izmantoja vēl daudzus nākamos gadsimtus.
Indreks Zelinskis
Karjeru viņš sāka Pērnavā un ir spēlējis Pērnavas "Tervis", Tallinas "Flora", AaB Aalborg, Landskrona BoIS, BK Frem un Tallinas "Levadia" klubos.
Ševčenko
Ševčenko (uk, no швець — 'kurpnieks') ir ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Warner Bros. Records
Warner Bros. Records Inc. ir ASV ierakstu kompānija, kas pilnībā pieder Warner Music Group. Ārpus ASV kompānija ir pazīstama kā WEA International Inc..
Jākobs fon Ikskils
Jākobs Johans fon Ikskils (de, 1864—1944) jeb Jēkabs fon Ikšķils bija vācbaltiešu biologs un filozofs, kas stimulējis vairāku jaunu modernās zinātnes virzienu rašanos un attīstību — biosemiotiku, ekoloģiju. Ieviesis apkārtējās vides jēdzienu bioloģijā.
Dzīvesgājums
Jākobs fon Ikskils ir cēlies no senas Vidzemes un Igaunijas baronu Ikskilu dzimtas. Dzimis kā trešais bērns četru bērnu ģimenē 1864. gada 8. septembrī Keblas muižā, tagad Keblaste, Koongas pagasta Mihkli ciemā Igaunijā. Viņa tēvs bija vietējais muižas īpašnieks un politiķis Aleksandrs Rūdolfs Kārlis fon Ikskils (1829—1891), bet māte Sofija Karolīne Paulīne, dzimusi fon Hāna, bija cēlusies no Kurzemes.
Pabeidzis Tallinas Domskolu, viņš 1884.—1889. gadā studēja zooloģiju Tērbatas Universitātē. Bijis vācbaltu studentu korporācijas Estonia biedrs. Turpināja savus pētījumus dzīvnieku fizioloģijā Heidelbergas Universitātē, ziemas mēnešus pavadot Neapoles zooloģiskajā stacijā un pētot jūras dzīvniekus. Pie profesora Marē (Étienne-Jules Marey) viņš apguva dzīvnieku kustību mērīšanas tehniku ar kinematogrāfa palīdzību. 1899.—1890. gadā viņš Vācu Austrumāfrikā (tagad — Tanzānija) pētīja jūras ežu refleksus.
Pēc Pirmā pasaules kara un Igaunijas Republikas agrārās reformās Jākobs fon Ikskils zaudēja savus īpašumus Igaunijā un 1918. gadā pieņēma Vācijas pilsonību. 1920. gadā publicēja grāmatu Theoretische Biologie ("Teorētiskā bioloģija").
1924. gadā sāka strādāt Hamburgas Universitātes Medicīnas fakultātē par zinātnisko līdzstrādnieku, universitātes akvārija vadītāju. Viņš akvāriju pārveidoja par Vides pētīšanas institūtu un vadīja to no 1925. līdz 1940. gadam, kad pensionējās.
Otrā pasaules kara laikā 1940. gadā pārcēlās uz Kapri salu, kur mira 1944. gada 25. jūlijā.
1993. gadā Tartu nodibināja Jākoba fon Ikskila centru, kurā veic pētījumus biosemiotikā, teorētiskajā bioloģijā, bioloģijas filosofijā un rīko simpozijus un pavasara skolas.
Darbi
''
Glorious Betsy
Glorious Betsy ir 1928. gada ASV mākslas filma. Filmas režisors ir Alans Kroslends un tā ir balstīta uz Ridas Džonsones Jangas tāda paša nosaukuma lugas motīviem. Galvenās lomas atveido Doloresa Kostelo un Kondrāts Neidžels. Filma tika izvirzīta 1. Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais adaptētais scenārijs". Filmas mēmais ieraksts bez Vitaphone skaņas celiņiem ir saglabājies Kongresa bibliotēkā, nav zināms par citu filmas kopiju pastāvēšanu.
Kaut arī filmai ir divi scenārija autori, Entonijs Koldivejs un Džeks Džermuts, Kinoakadēmijas balvai izvirzīts tika tikai Koldivejs.
Izvirduma vai ugunsgrēka mākoņi
Izvirduma vai ugunsgrēka mākoņi ir gubumākoņi, kurus izraisa vulkānu izvirdumi vai ugunsgrēki. Šie mākoņi veidojas tāpēc, ka paaugstinātā gaisa temperatūra virs liela ugunsgrēka izraisa gaisa konvekciju un rezultātā izveidojas lieli gubumākoņi. Ja meža ugunsgrēks ir ilgstošs, mākonis pieaug tiktāl, ka no tā līst lietus, kurš tad arī nodzēš pašu ugunskuru. Ir bijuši gadījumi, kad šāds mākonis attīstās līdz negaisa mākoņa stadijai, tajā zibeņo un zibens spērieni rada jaunus ugunsgrēkus.
2002. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola Virslīgas 2002. gada sezona''' bija 28. Virslīgas sezona, kas sākās 2002. gada aprīlī, bet noslēdzās novembrī. Par Latvijas čempioniem vienpadsmito reizi pēc kārtas kļuva "Skonto", kas sīvā cīņā par 2 punktiem apsteidza tuvākos sekotājus "Ventspili". Par rezultatīvāko spēlētāju kļuva "skontietis" Mihails Miholaps ar 23 vārtiem.
Turnīra tabula
Sp = Aizvadītās spēles; U = Uzvaras; N = Neizšķirti; Z = Zaudējumi; + = Gūtie vārti; - = Zaudētie vārti; V = Vārtu starpība; Pkt = Punkti
Maverick Records
Maverick Recording Company, ir ASV ierakstu zīmols, kurš ietilpst izklaides kompānijas Maverick sastāvā, kas savukārt pieder Warner Music Group un tiek izplatīta caur Warner Bros. Records.
Bērzezers
Bērzezers var būt:
Mščonova
Mščonova - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Žirardovas.
Parks
Parks ir estētiska apzaļumota dabas teritorija tās dabiskajā vai cilvēka pārveidotajā formā. Parka nozīme parasti tiek saistīta ar atpūtu vai rekreāciju. Kā parka tipi tradicionāli tiek izšķirti dabas parki, nacionālie parki un tematiskie parki. Līdztekus tam par parkiem tiek saukta arī īpaši nodrošināta teritorija, kas tiek izmantota plaša spektra transportlīdzekļu novietnei, apkopei un remontam. Par parku mēdz saukt arī iekārtu kopumu.
Parku vēsture
Parku mākslas aizsākumi meklējumi Ķīnas pilsētā Sudžou (Suzhou). Eiropā par parka aizsākumu uzskatāma aristokrātijas medībām paredzētu ar sienām vai žogiem norobežotu meža platību izveide viduslaikos. Pati parka māksla Eiropā aizsākas baroka laikmetā ar Ķīnas parku ideju iemiesošanu regulārajā parkā. 18. gadsimtā romantisma pacēluma iespaidā radās ainavu parks. 19. gadsimta straujā urbanizācija un industrializācija lika rasties pilsētu publiskajiem parkiem.
Parki Rīgā
Lielākās zaļās teritorijas jeb parki Rīgā ir:
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (17. diena)
Vankūveras Olimpisko spēļu septiņpadsmitajā (pēdējā) dienā (28. februārī) sacīkstes norisinājās 2 disciplīnās un tika izcīnīti pēdējie 2 medaļu komplekti.
Programma
Laika starpības dēļ daži notikumi pēc Latvijas laika sākas jau naktī (nākamajā dienā), šajos sarakstos saglabāta kārtība pēc Vankūveras laika. Sākuma,beigu laiki doti pēc Latvijas laika
Distanču slēpošana
19:30 - 22:15 - Vīrieši, 50 km klasiskais stils
Hokejs
Vīriešu turnīrs
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (16. diena)
Vankūveras Olimpisko spēļu sešpadsmitajā dienā (27. februārī) sacīkstes norisinājās 7 disciplīnās un tika izcīnīti 7 medaļu komplekti.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (17. diena)
Ceremonijas
03:30 - 05:30 - Olimpisko spēļu noslēguma ceremonija
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (16. diena)
Programma
Laika starpības dēļ daži notikumi pēc Latvijas laika sākas jau naktī (nākamajā dienā), šajos sarakstos saglabāta kārtība pēc Vankūveras laika. Sākuma, beigu laiki doti pēc Latvijas laika
Ātrslidošana
22:30 - 00:25 - Vīrieši/Sievietes, komandu iedzīšana, fināli Vīrieši
Sievietes
Bobslejs
23:00 - 01:25 - Vīrieši, četrinieki, 3. un '''4. brauciens'''
Distanču slēpošana
21:45 - 23:45 - Sievietes, 30 km klasiskais stils
Hokejs
Vīriešu turnīrs
Bronzas medaļas izcīņa.
Kalnu slēpošana
20:00 - 21:45 - Vīrieši, slaloms, priekšsacīkstes
23:45 - 00:45 - Vīrieši, slaloms, fināls
Kērlings
Medaļu izcīņa - vīriešu komandas
Kinoteātris
Kinoteātris ir vieta, parasti ēka, kur uz lielā ekrāna tiek izrādītas kinofilmas. Vairums kinoteātru ir komerciāli uzņēmumi, kas ar filmu izrādīšanu cenšas nopelnīt. Kinoteātros parasti ir vismaz viena zāle, kur publika, kas ieradusies skatīties filmas, sēž krēslos. Savukārt, piemēram, brīvdabas kino apmeklētāji var sēdēt arī zālājā vai automašīnā.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (16. diena)
Snovbords
20:00 - 21:00 - Vīrieši, paralēlais slaloms, priekšsacīkstes
22:15 - 23:45 - Vīrieši, paralēlais slaloms, fināls
Kinoteātris
Vecākais kinoteātris, kas darbojas arī mūsdienās, ir Kino Pionier, kas izveidots 1907. gadā un atrodas Polijas pilsētā Ščecinā.
Kinoteātri Latvijā
Pirmais kinoteātris Latvijā tika uzcelts Rīgā, Puškina bulvārī (tagad Kronvalda bulvāris) un atvērts 1907. gada septembrī. Tā nosaukums bija "The Royal Vio", taču jau 1908. gada janvārī kinoteātris pārvācās uz Sanktpēterburgu, un telpas drīz ieņēma Huberta Kuka vadītais Noveau Cirque.
1914. gadā Rīgā oficiāli bija 15 kinoteātri, savukārt trīsdesmito gadu beigās jau 37. Pēc Otrā pasaules kara to skaits Rīgā bija vien 16, savukārt padomju laikā kinoteātri kļuva par neatņemamu daļu no mikrorajonu plānošanas. 1983. gadā Rīgā pastāvēja šādi kinoteātri:
Mūsdienās Rīgā darbojas vien 7 kinoteātri:
Sire Records
Sire Records Company ir ASV ierakstu zīmols, kurš pieder Warner Music Group un tiek izplatīts caur Warner Bros. Records.
Jānis Tīdemanis
Jānis Ferdinands Tīdemanis (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs.
Biogrāfija
Tīdemanis dzimis 1897. gada 1. oktobrī Ventspilī. Pazīstams ar savu dēkaino jaunību un bohēmisko dzīvesveidu. Jaunībā braucis uz kuģiem. Pēc dažām ziņām bijis ASV, kur apmeklējis mākslas skolas Klīvlendā un Ņujorkā. Viņš izglītojies un ilgstoši dzīvojis Beļģijā. Profesionālo izglītību ieguvis Antverpenē. No sākuma karaliskajā Mākslas Akadēmijā (1922—1927), pēc tam Augstākajā Mākslas institūtā pie I. Opsomera (līdz 1934. gadam). Vēlāk atgriezies un strādājis Latvijā. Bijis tuvs draugs vairākiem ievērojamiem latviešu māksliniekiem, to starpā minami Kārlis Padegs, Eduards Kalniņš un Artūrs Jūrasteters. Rīgas bohēmistu sabiedrībā Jānis Tīdemanis bija pazīstams ar iesauku "Džonis". Viņa darbnīcā Pārdaugavā bieži pulcējās jauni latviešu mākslinieki, lai no ārzemēs izglītību guvušā un pieredzējušā mākslinieka gūtu iedvesmu un padomus savu mērķu realizēšanā.
Māksla
Jānis Tīdemanis bija neapvaldīta temparementa un spožu krāsu gleznotājs. Savā laikā rakstura un gleznu neierastības dēļ viņš tika dēvēts par krāsās uzbāzīgu, kliedzošu un pašpārliecinātu mākslinieku, taču tās ir īpatnības kuras veidojušās saskarē ar beļģu mākslas tradīcijām. Tīdemanis ir gleznojis klusās dabas, ainavas, portretus un figurāla žanra darbus. Meistaram nav svarīgs konkrētas vietas vai pat konkrēta cilvēka (lai gan ļoti daudz gleznojis sievas Hanneles portretus) reālistiski precīzs gleznojums. Daudz vairāk viņu saistījis uzdevums parādīt cilvēka un vides attiecības, cilvēku savstarpējās attiecības. Lai kompozīcijās panāktu īpašu spriegumu. gleznotājs izmantojis grotesku un deformāciju. Viņa gleznās redzama liesmojoša krāsu spēle, reizēm arī asi kontrasti: kobaltzilais pret citrondzelteno, melnais pret sarkano utt. kā arī virtuozs otas triepiens, kas it kā demonstrē krāsu un temperamenta orģijas. Pat spraigs sižets, kas nebūt nav maznozīmīgs meistara audeklos, tomēr tiek uztverts kā sekundāra vērtība. Nemeklējot vizuāli skaisto, viņš tiecies pēc vitalitātes un ekspresivitātes, ko uzskatīja par skaisto mākslā. Tīdemanis gleznojis ļoti ātri. Šķita, ka iekšējā skatījumā viņš jau redz darbu gatavu un it kā baidās kaut ko no iztēlotā aizmirst. Tieši šo krāsu spēku no Jāņa Tīdemaņa vēlāk pārņēma tādi virtuozi krāsu meistari kā Jānis Pauļuks un Leo Svemps, nododami to tālāk arī nākamajai paaudzei.
Skeletons 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
2010. gada Olimpisko spēļu sacīkstes skeletonā norisinājās no līdz, Vistleras olimpiskajā skeletona trasē. Kopumā tika sadalīti 2 medaļu komplekti.
Kopvērtējums
=== Vīrieši ===
Programma
Sākuma,beigu laiki doti pēc Latvijas laika
Latvijas sportistu rezultāti
Slīprakstā atzīmēta iegūtā vieta atsevišķā braucienā. Ietonēti atzīmēts individuāli labākais rezultāts braucienos.
Čandīgarha
Čandīgarha (,, , izrunā: ) ir apvienotā teritorija un pilsēta Indijas ziemeļos, kas vienlaicīgi ir administratīvais centrs diviem Indijas štatiem: Pendžābai un Harjānai. Pilsēta neietilpst nevienā no šiem štatiem un ir atsevišķa administratīva vienība. Tā atrodas Indas-Gangas līdzenumā aptuveni 265 km uz ziemeļiem no Indijas galvaspilsētas Ņūdeli. Teritorija austrumos robežojas ar Harjānas štatu, bet no pārējām debesspusēm — ar Pendžābu.
Mežonīgās medības
Mežonīgās medības ir motīvs, kas parādās skandināvu un ģermāņu mitoloģijā: ka vētru laikā pa debesīm auļo pārdabisku mednieku pulki. Pēc dažādām tradīcijām medības vada kāds vēsturisks vai leģendārs tēls (Dītrihs no Bernes, Sātans, Odins, Vodans, Kains u.tml.; sākotnēji tas bijis Odins, kurš vadījis einheriju karaspēku, turklāt liela nozīme medībās bijusi arī Odina sievai Frigai un zirgam Sleipniram). Mežonīgo medību ieraudzīšana nozīmēja kādas katastrofas — piemēram, kara vai mēra — tuvošanos (vai vismaz medību liecinieka nāvi).
Baltijas vairogs
Baltijas vairogs, saukts arī par Fenoskandijas vairogu, ir senā Baltikas kontinenta (Austrumeiropas kratona) ziemeļrietumu segments, kas atrodas Norvēģijā, Zviedrijā, Somijā, Krievijas ziemeļrietumos un zem Baltijas jūras ziemeļu daļas. Tas satur senākos iežus Eiropā, galvenokārt arhaja un proterozoja gneisus un kristāliskos slānekļus. Litosfēras biezums ir 200—300 km. Pleistocēnā vairākkārtēji kontinentāli ledāji klāja vairogu, kā rezultātā tas iegrima, kā arī zaudēja nogulumiežu kārtu, atsedzot kristāliskos iežus. Mūsdienās turpinās Baltijas vairoga celšanās pēc ledāja izkušanas pleistocēna beigās.
Ģeoloģiski Baltijas vairogu iedala piecās ģeoloģiskajās provincēs: Svekofennijas un Svekonorvēģijas provinces Fenoskandijā, Karēlijas, Baltās jūras un Kolas provinces Krievijā. Pēdējās trīs iedala vairākos blokos un tās satur senākos iežus (2,5—3,4 Ga). Jaunākie ieži atrodas Svekonorvēģijas provincē, un ir 900—1700 Ma veci.
Rassvet (SKS)
Rassvet jeb MIM-1 ir Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) Krievijas segmenta modulis. To palaida ar ASV kosmoplānu Atlantis misijā STS-132.
Moduļa sākotnējais nosaukums bija Malyj issledovatelskij modul'-1 jeb MIM-1 (Малый исследовательский модуль-1, "Mazais pētniecības modulis-1"). Tāpat kā citiem moduļiem, tam tika dots nosaukums "Rassvet" (Рассвет, "[saul]lēkts").
Rassvet ir modulis, kuram paredzēts atrasties pie Zarja moduļa augšējā porta. Tā galvenais uzdevums būs kravu uzglabāšana un vieta, kur pieslēgties kosmosa kuģiem Sojuz un Progress. MIM-2 kalpos arī kā slūžu kamera, kosmonautiem izejot atklātā kosmosā. Modulī ir 5,85 kubikmetri telpas, kurā var izvietot kravas un zinātniskās iekārtas.
MIM-1 tika izveidots, par pamatu ņemot nepabeigtā un atceltā "Zinātniski enerģētiskā moduļa" (Научно-энергетический модуль, НЭМ) korpusu.
Lidojuma gaita
startēja Space Shuttle Atlantis misijā STS-132. Tā primārā krava bija Rassvet modulis, kuram piestiprināti komponenti Nauka modulim: slūžu kamera, Eiropas manipulatora European Robotic Arm rezerves savienojums, radiators.
O. Kotovs un A. Skvorcovs pēc hermētiskuma pārbaudes uz īsu laiku atvēra moduļa Rassvet lūku, lai paņemtu gaisa paraugus. Kotovs bija ievērojis, ka gaisā redzamas metāliskas skaidas. Viņi uzstādīja gaisa filtru un no lūkas noņēma saslēgšanās mehānismu. Kravu izkraušana no moduļa bija paredzēta pēc Atlantis aizlidošanas.
Pirmais kosmosa kuģis, kas pievienojās Rassvet portam, bija Sojuz TMA-19 19:38 UTC. Saslēgšanās tika veikta rokas režīmā, jo automātiskā tuvošanās sistēma modulim vēl nebija pilnībā uzstādīta.
Zaņas pagasts
Zaņas pagasts ir viena no Saldus novada administratīvajām teritorijām tā vidienē, Ventas labajā krastā. Robežojas ar sava novada Nīgrandes, Pampāļu, Kursīšu un Ezeres pagastiem. Lielākās apdzīvotās vietas: Baltaiskrogs, Franči, Kareļi, Lībji, Silaiņi, Zaņas muiža. Pašreizējais Zaņas pagasts, agrākais Zaņas ciems, izveidojies 1954.gadā, apvienojoties toreizējiem Ezeres pagasta Kreiju un Pampāļu pagasta Zaņas ciemiem.
Upes
Mazā Zaņa (lejtecē), Mellupīte, Straumīte, Zaņa.
Vēsture
1945. gadā Kuldīgas apriņķa Pampāļu pagastā izveidoja Zaņas ciema padomi. Zaņas ciems ietilpis Skrundas (1949-1959) un Saldus (pēc 1959) rajonos. Zaņas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Kreiju ciemu, 1961. gadā — Mauru ciema kolhoza «Boļševiks» teritoriju. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Zaņas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Saldus novadā.