cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vecāķi
Ģeogrāfija
Vairāk nekā 20 km garu joslu Vidzemes jūrmalā aizņem aizsargājamās dabas teritorijas. Lielākā no tām — Piejūras dabas parks (1634 ha). Daļa no tā ietilpst Vecāķu kūrortā. Ziemeļaustrumos šo dabas kompleksu norobežo Gaujas grīva, dienvidrietumos — Vecdaugava, bet pārējās robežas veido 12,75 km garš jūras līča krasta posms.
Pie Vecāķu prospekta krustojuma ar Ziedu ielu paceļas 10—12 m augstā un 1 km garā apmežotā Vecāķu kāpa. Vecāķu — Vecmīlgrāvja kāpu grēda stiepjas no Vecmīlgrāvja līdz Vecāķiem starp Daugavu un Vecdaugavu, Ķīšezera ieplaku un Langas ieleju. Tās platums ir ap 1,2 km, garums vairāk nekā 7 km. Mūsdienās šī teritorija ir Piejūras dabas parks.
Dabas objekti
Vecāķi, līdzās Rītabuļļiem un Daugavgrīvai, ir vienīgās Rīgas līča pludmales Rīgas pilsētā. Šeit sastopami arī aizsargājami dabas objekti:
Teritorijas iedalījums
No Vecāķu apkaimes kopējās platības 4,5% jeb 10,3 ha aizņem virszemes ūdens objekti — no Z apkaimei pieguļ Rīgas līcis bet R daļā — Vecdaugava (tas ir sens Daugavas grīvas posms, kas Z daļā ir aizsērējis un pilnībā norobežots no tiešas pieejas pie Rīgas līča). Vecdaugavas platums apkaimes D daļā pārsniedz 200 metrus, bet vidusdaļā vairs tikai aptuveni 100 metri.
5. jūlijs
5. jūlijs ir gada 186. diena pēc Gregora kalendāra (187. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 179 dienas.
Vārda dienas
Andžejs, Andžs, Edīte, Esmeralda
Spēka trīscīņa
Spēka trīscīņa jeb pauerliftings (no en) ir spēka sporta veids, kurā ietilpst 3 disciplīnas — pietupieni (squat), guļus spiešana (bench press) un vilkme (deadlift). Visi šie vingrinājumi ir bāzes, jo nodarbina vienlaikus vairākas muskuļu grupas.
Pietupieni
Pietupieni nodarbina vienlaicīgi vairākas muskuļu grupas, taču tas arī ir viens no bīstamākajiem vingrinājumiem. Pirms ķerties pie lieliem svariem, ir jāizkopj pareiza tehnika. Šis vingrinājums nodarbina kāju muskuļus, muguras lejas daļu un vēdera muskuļus, kā arī veicina straujāku pārējo muskuļu grupu attīstību.
Guļus spiešana
Svaru stieņa spiešana guļus. Starp statīviem ir sols un uz statīviem svaru stienis. Atlēts noguļas, noceļ svaru stieni (viņam nocelt var palīdzēt arī asistents) un gaida tiesneša signālu. Pēc signāla stienis jānolaiž līdz krūtīm, līdz kustība beidzas, un tad vienmērīgi jāpaceļ.
Šis vingrinājums nodarbina krūšu muskuļus un rokas (triceps un priekšējie plecu muskuļi).
Vilkme
Šis vingrinājums ir pēdējais, kuru izpilda sacensībās. Uz grīdas stāv svaru stienis. Atlēts pieiet un, kad gatavs, sāk celt. Svars jāpaceļ vienmērīgi, pilnībā jāiztaisno mugura un pēc signāla saņemšanas no tiesneša tas vienmērīgi jānolaiž.
Šis vingrinājums nodarbina kāju un muguras muskuļus, taču strādā arī citi muskuļi, galvenokārt kā ķermeņa stabilizētāji, jo kustības laikā mainās ķermeņa stāvoklis. Tā kā šis vingrinājums dinamiski noslogo muguru, tad pirms lielo svaru celšanas, ir jāapgūst pareiza tehnika.
Ekipējums
Josta ap vidukli ir galvenais aizsargs mugurai. Spēka trīscīņā izmanto platās ādas jostas.
Saites kājām un rokām pasargā locītavas vingrinājuma izpildes laikā.
Pietupieniem izmanto augstā tipa kurpes ar cietu zoli, lai kāja vingrinājuma izpildes laikā neizkustas. Vilkmei izmanto apavus ar ļoti plānu zoli, lai vingrinājumu amplitūda būtu pēc iespējas mazāka, jo, ja svars ir pāri 100 kg, tad daudz ko nosaka arī milimetri..
Aterezers
Aterezers (de) vai Kammerezers (Kammersee) ir ezers Austrijā, Augšaustrijas zemē. Nosaukums, iespējams, cēlies no ilīriešu valodas Ata vai Ada, kas nozīmē ‘ūdens’.
Dienvidrietumos no ezera atrodas Alpu kalnu grēda Zalckammergūts. Augstākā virsotne ezera krastā sasniedz 1862 m augstumu.
Apiņi
Apiņi (Humulus) ir kaņepju dzimtas ģints. Sastopams samērā bieži lapkoku mežos, krastmalās, krūmājos, parasti kopā ar alkšņiem. Tas ir līdz 6 m augsts daudzgadīgs divmāju lakstaugs, tā stublājs ir vijīgs, ar ar līkiem dzelonīšiem. Lapas staraini daivainas, pretējas. Apiņu vīrišķie ziedi ir zaļgani, sakopoti skarās, bet sievišķie ziedi — dzeltenīgi zaļgani, pa diviem seglapu žāklēs, sakopoti čiekurveida ziedkopā. Apiņi zied no jūlija līdz augustam. Pēc noziedēšanas seglapas izaug lielākas un izveidojas aromātiska roga. Apiņa rogas izmanto alus ražošanā un medicīnā, jaunos dzinumus — par piedevu salātiem.
Apiņu ģintī ietilpst 3 sugas:
Latvijā sastopama tikai viena apiņu ģints suga — parastais apinis.
Edgars Bergs
Edgars Bergs (dzimis, miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs.
Nevils Čemberlens
Ādolfam Hitleram nostiprinot varu, pielietoja t.s. Hitlera nomierināšanas taktiku. Tas noveda pie Minhenes vienošanās parakstīšanas 1938. gada 29. septembrī, kura ļāva Vācijai okupēt Čehoslovākiju.
Edgars Bergs
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā, uzņēmēja un sabiedriskā darbinieka Kristapa Berga (1843—1907) ģimenē. 1903. gadā pabeidzis Tērbatas universitātes Teoloģijas fakultāti. Ordinēts 1905. gadā. Līdz 1911. gadam bijis mācītājs Rubenē, pēc tam līdz 1914. gadam Rīgas pilsētas vikārs. No 1919. līdz 1922. gadam kalpoja kā Rīgas garnizona mācītājs. No 1927. gada viņa sprediķi regulāri tika atskaņoti radio. Darbojies iekšējā misijā, veicis arī Brāļu kapu komitejas priekšnieka pienākumus.
Otrā pasaules kara laikā emigrējis uz Vāciju, vēlāk izceļojis uz Lielbritāniju, kur miris. Bijis arī LELBāL arhibīskapa vietnieks, kā arī ieņēmis citus amatus.
Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa IV (1927.g.) un III (1932.g.) šķiru.
Atipiskā pneimonija
Nosaukums
Primārās atipiskās pneimonijas jēdzienu sāka lietot antibiotiķu ēras sākumā 1930. gados, lai apzīmētu plaušu karsoņa paveidu, kas nereaģēja uz sulfanilamīdu un penicilīna terapiju. Pirmais to zinātniskā publikācijā lietoja ASV ārsts Hobarts Reimans savā 1938. gada rakstā, lai apzīmētu pneimonijas paveidu, kuru, iespējams, izraisīja kāds nezināms ierosinātājs, kas šķērsoja baktēriju filtrus ("filtrējamais vīruss"). Sākotnēji visus atipisko pneimoniju izraisītājus dēvēja par vīrusiem, līdz 1962. gadā izdevās noskaidrot, ka daļā gadījumu to izraisa mikoplazma. Pēc Filadelfijas "leģionāru pneimonijas" uzliesmojuma 1976. gadā šīs atpiskās pneimonijas izraisītāju nosauca par legionellu. 1992. gadā aprakstīja pneimonijas hlamīdiju (Chlamydia pneumoniae), kas arī var izraisīt atipisku pneimoniju.
Sutru pagasts
Sutru pagasts ir viena no Līvānu novada administratīvajām teritorijām tā dienvidaustrumos Feimankas krastos. Robežojas ar sava novada Rožupes pagastu, Preiļu novada Saunas, Preiļu, Vārkavas un Upmalas pagastiem.
Hidrogrāfija
Upes: Sanaude.
Vēsture
1945. gadā Daugavpils apriņķa Vārkavas pagastā izveidoja Rauniešu ciema padomi. Rauniešu ciems ietilpis Līvānu (1949-1959) un Preiļu (pēc 1959. g.) rajonos. Rauniešu ciemam 1975. gadā pievienoja daļu likvidētā Sondoru ciema, 1977. gadā - daļu Rožupes ciema teritorijas, bet 1979. gadā daļu Rauniešu ciema teritorijas pievienoja Upmalas ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1991. gadā Rauniešu pagastu pārdēvēja par Sutru pagastu un administratīvo centru no Rauniešiem pārcēla uz Sutriem. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Līvānu novadā.
Valsts nozīmes pieminekļi
Pagasta apdzīvotā vietā Rengentovā aug vēsturisks dižkoks ozols, kura apkārtmērs ir 2,98 metri. Zem tā atrodas piecu 1917. gadā nošauto brīvības cīnītāju kapa vietas. Valsts aizsargājamais kultūras piemineklis Nr. 6130 ir 1873. gadā celtā zemnieku saimniecība "Šultes", kas ir arī Latgales tautas celtniecības arhitektūras piemineklis. Znotiņu baznīcā atrodas valsts nozīmes mākslas priekšmeti.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Sutri (pagasta centrs), Lipuški, Tiltova, Reutova (Sutru pagasts) (Raunieši).
Reliģija
Nozīmīga vieta pašvaldības teritorijā ir Znotiņu baznīcai.
Ievērojamas personības
Pagasta ievērojamu cilvēku vidū ir minami ievērojami biologi Aleksandrs Kovaļevskis un Vladimirs Kovaļevskis, kardināls Julijans Vaivods, kuram pagastā pie dzimtajām mājām ir uzstādīts piemiņas akmens, arhitekts Jāzeps Vaivods, pedagogs Izidors Meikšāns, Pirmā pasaules kara un Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, kapteinis Ferdinands Plikšs, Zemkopības ministrijas valsts zemju nodaļas vadītājs Leons Bergs, latviešu leģionārs, ASV aeronautikas un kosmonautikas pētnieks Jānis Vilcāns, Otavas Universitātes pasniedzējs Kazimirs Znotiņš, rakstnieks Antons Rusiņš, dzejnieks Jānis Znūtiņš, diriģents Jānis Gercāns un gleznotājs Jānis Plivda.
Saimniecība
Lielāko uzņēmumu vidū ir minams SIA "Čiekuriņi", kas nodarbojas ar zāģmateriālu ražošanu, tirdzniecību, attīsta un pilnveido kokmateriālu pārstrādes tehnoloģiju un palielina preču produkciju, nodrošinot darba vietas 70 cilvēkiem. SIA "Land", kas nodarbojas ar stādu un dēstu audzēšanu.
Lielākās zemnieku saimniecības lopkopībā ir Z/S "Ozoldārzs", Z/S "Sibillas", Z/S "Birzes", Z/S "Grantskalni", Z/S "Liepiņi" un IK "Ziedonis 04", kas audzē arī graudus. Ar graudkopību un rapša audzēšanu nodarbojas Z/S "Lielie Sondori". Z/S "Ozoli" audzē gaļas lopus un nodarbojas ar graudkopību. Pagastā ir divas bioloģiskās saimniecības — Z/S "Kalna Sondori", kas nodarbojas ar biškopību un lopkopību un Z/S "Strautmaļi", kas nodarbojas ar lopkopību.
Izglītība un kultūra
Sutru pagastā darbojas Sutru pamatskola, Sutru bibliotēka un kultūras nams.
Nelsons Pikē
Nelsons Pikē Soutu Maiors (pt; dzimis, Riodežaneiro, Brazīlijā) ir Brazīlijas sacīkšu pilots, pazīstams kā Formula 1 pilots. Viņš izcīnīja Formula 1 čempiona titulu trīs reizes.
Pikē piedzimstot bija Brazīlijas valdības darbinieka dēls, tādēļ viņam bija paredzēta spoža nākotne kā politiķim. Tiesa gan, viņš vēlējās kļūt par sacīkšu braucēju, tāpēc sākotnēji, lai būtu inkognito, izmantoja mātes uzvārdu (Pikē). Šo pseidonīmu sportists izmantoja visas karjeras gaitā. Formula 1 čempionātā viņš sākotnēji bija britu komandas Ensign pilots. Tajā pašā sezonā viņš brauca ar McLaren (ārpus īstās komandas; Pikē izmantoja tikai pašu modeli) un Brabham. Pēdējā komandā viņš izcīnīja vietu uz palikšanu — komandā viņš brauca no. līdz. gadam. Šajā laikā brazīlietis divas reizes izcīnīja pasaules čempiona titulu:. un. gadā. Pēc nepilniem astoņiem gadiem šajā komandā Pikē devās uz Williams un pavadīja tur divas sezonas, otrajā izcīnot savu trešo un pēdējo titulu. Savas karjeras norietu Nelsons pavadīja Lotus un Benetton.
Pikē dēls, Nelsons Anželu Pikē (zināms arī kā Nelsons jaunākais un Nelsinju), kopš. gada piedalās Formula 1 čempionātā.
Ramatas pagasts
Daba
Austrumu daļa atrodas Tālavas zemienes Burtnieku līdzenumā, bet rietumu daļa - Viduslatvijas zemienes Metsepoles līdzenumā. Augstākā vieta pagastā - pārsniedz 75 m vjl., pie Zenteriem. Pagastam raksturīgas plašas, maz pārveidotas un savdabīgas dabiskas teritorijas.
Upes
Salacas, Ramatas un Pedas krastos ir smilšakmens atsegumi.
Purvi
Pagastā atrodas lieli purvi:
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Ramata (pagasta centrs), Vērsis, Kundziņi, Talcis, Nuķis.
Neizīdles ezers
Neizīdles ezers, arī Fertē ezers (, — ‘purva ezers’), ir otrs lielākais stepes zonas ezers Centrāleiropā. Atrodas Austrijas (240 km²) un Ungārijas (75 km²) teritorijās.
Ezers ir neparasti sekls attiecībā pret tā platību, arī ezera piekraste ir izteikts līdzenums. Tā kā ezera krasti ir lēzeni, lietusgāzes var radīt ievērojamu pārplūšanu, bet sausums — krasu ezera platības samazināšanos. Pēdējoreiz ezers pilnībā izzuda 20. gadsimta sākumā.
Ezers piesaista lielu skaitu tūristu. Daudz atpūtnieku ierodas no tuvējās Vīnes — atpūtnieki ezerā sērfo, nodarbojas ar burāšanas sportu, makšķerē. 2003. gadā tūrismu negatīvi ietekmēja ezera līmeņa krišanās, jo laivas daudzviet ezerā sekluma dēļ nevar izbraukt. Seklais ūdens ātri iesilst (vasarās pat līdz 30 °C) un ātri atdziest. Rudeņos un pavasaros raksturīgas vētras. Daļu ezera niedrāju regulāri pļauj un izmanto celtniecībā.
Vēsture
Ezera piekraste apdzīvota jau 8000 gadus. Ap 70. gadu Plīnijs Vecākais dēvēja ezeru par Lacus Peiso. Romiešu laikā tika izcirsts ezera piekrastes ozolu mežs tagadējās Ungārijas teritorijā.
Pēc Lielās tautu staigāšanas ezera krastos dzīvoja ostgoti, viņiem sekoja avāri, slāvi un beidzot — ungāri. Ap 12. gadsimtu ezera krastos sāka dzīvot arī Bavārijas ieceļotāji. 1242. gadā mongoļi iznīcināja ezera apkaimes iedzīvotājus un vēlāk ezera apkaimē ienāca vācu ieceļotāji. No viņiem cēlies arī ezera nosaukums (Neusiedler — ‘ieceļotāji’).
Vēlo viduslaiku karos ezers bija pastāvīga karadarbības zona un vietējie iedzīvotāji bieži bija spiesti slēpties milzīgajos niedrājos.
Goa
Ģeogrāfija
Goa štata platība ir 3702 km2, garumā no ziemeļiem uz dienvidiem ir 105 km, no rietumiem uz austrumiem 65 km. Tādēļ Goa ir viens no Indijas mazajiem štatiem. Goa atrodas Indijas piekrastes vidus daļā. Ziemeļos tas robežojas ar Mahārāštras štatu, dienvidos un austrumos ar Karnātakas štatu, bet no rietumu puses to apskalo Arābijas jūra. Krasta līnijas garums ir 101 kilometri.
Šaurā piekrastes josla atdala jūru no plato, kas austrumos kļūst par Austrumgatu kalnu atzaru. Goa piekrastē ir daudzas upju ietekas, vairums no tām tek no Austrumgatiem. Lielākās upes ir Mandovi, Zuari un Čapora.
Vēsture
Aptuveni 450 gadus Goa bija Portugāles kolonija Indijā. Pēc Indijas neatkarības iegūšanas 1947. gadā pieauga spiediens uz Portugāli, lai tā atteiktos no savām kolonijām Indijā. Tā brīža Indijas premjerministra Džavāharlāla Nehru pieprasījumus uz Goa un citu Portugāles teritoriju pievienošanu Indijai noraidīja Portugāles autoritārais Salazara režīms. Iekšējās neatkarības kustības piespiedu kārtā tika apslāpētas.
Indijas karaspēks iebruka Goa ar aptuveni 20 reizes lielāku pārākumu. Šis notikums tika nosaukts par operāciju Vijay (operācija “Uzvara”), un tā noslēdzās pēc 26 stundām. Portugāles gubernators Manuels Antoniu Vassalu e Silva 19. decembrī parakstīja kapitulāciju, mūsdienās tā ir Goa atbrīvošanas diena. Vēlāk Antoniu Vassalu tika piespriests cietumsods Portugālē par gļēvumu un nesaskaņotību. Nākamajā gadā Goa, Damāna un Diu kļuva par Indijas Savienības teritoriju. ANO Drošības padomē izskatītā rezolūcija netika pieņemta Padomju Savienības veto dēļ. Turpmākajos gados vairākas valdības atzina aneksiju. Portugāle atzina aneksiju 1974. gadā pēc Neļķu revolūcijas, Salazara režīma krišanas.
1967. gada notika referendums par Goa pievienošanu Mahārāštras štatam, bet referendumā tas neguva atbalstu. Mūsdienu Goa štats izveidots, kad tika atdalīts no Goa, Damānas un Diu apvienotās teritorijas.
Artūrs Ēķis
Artūrs Ēķis (dzimis Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu baletdejotājs, pedagogs un aktieris.
Biogrāfija
Beidzis Rīgas Horeogrāfijas vidusskolu, pēc absolvēšanas savas prasmes papildinājis Ļeningradas Horeogrāfijas skolā un Lielajā teātrī. No 1962. līdz 1977. gadam viņš bija Latvijas Nacionālās operas baleta solists un pedagogs. Vēlāk kļuva arī par deju pasniedzēju Horeogrāfijas vidusskolā, konservatorijā un Latvijas Kultūras akadēmijā.
Filmējies Rīgas Kinostudijas filmās "Vella kalpi", "Vella kalpi Vella dzirnavās", epizodiskās lomās filmās "Ilgais ceļš kāpās" un "Īsa pamācība mīlēšanā", kā arī citos kinostudijas darbos.
Freska
Freska (no it — 'svaigs') ir glezniecības tehnika vai šajā tehnikā radīts mākslas darbs, kurā ar ūdenī izšķīdinātām krāsām glezno uz svaiga kaļķu apmetuma. . Eiropas mākslā (Egejas un antīkajā) izplatīta jau no otrā gadu tūkstoša pirms Kristus.
Pašu tehniku mēdz dēvēt par buon fresco, kurā krāsas pigmenta pulveri sajauc ar ūdeni un glezno uz mitra, nupat uzklāta kaļķu apmetuma. Fresku glezniecība ir īpaši piemērota sausam klimatam, un to kopš vēlīnajiem viduslaikiem līdz XVII gs. bieži lietoja Itālijā.
Buon fresco atšķiras no fresco secco ar to, ka pēdējā tiek gleznots uz sausa apmetuma. Šādā glezniecības tehnikā radīti darbi ir krietni mazāk izturīgi, jo pigments neiesūcas apmetumā. Dažkārt gleznotāji izmantoja abas tehnikas, papildinot jau nožuvušu fresku.
Tā kā buon fresco tiek strādāts uz nupat uzklāta apmetuma, izpētot darbu, iespējams redzēt, cik daudz uzgleznots vienā dienā. Renesanses Itālijā šo daudzumu dēvēja par giornata.
Ēģiptiešu kapeņu sienu gleznojumi parasti ir fresco secco tehnikā, savukārt sienu gleznojumi Pompejos un citur Romā — buon fresco. Freskas tehnikā darināti arī Leonardo da Vinči "Pēdējais vakarēdiens" un Mikelandželo Siksta kapelas griestu gleznojumi.
Tehnoloģija
Buon fresco gleznošanas veidā uz pirmā apmetuma slāņa, ko uzklāja visā gleznojuma platībā, meistars vai kāds pieredzējis līdzstrādnieks ar sinopu- sarkanu pigmentu, izmantojot rūtojumu, pārnesa palielināti meistara zīmējumu, vēlāk varēja sākties darbs pie paša gleznojuma. Katru dienu gleznotājs uz pirmās apmetuma kārtiņas platības daļas, kādu bija plānots apgleznot, uzklāja intonaco jeb otro apmetuma kārtiņu, kurai bija jāpaliek mitrai tik ilgu laiku, kamēr meistars glezno. No tā arī ir radies tehnikas nosaukums a fresko. Abas kārtiņas veidoja dzēsti kaļķi un smiltis. Pigmenti bija minerālu izcelsmes- silikāta un mālainas zemes, kas pretojās kaļķim, tāpēc gleznotājs sajauca ar ūdeni. Apmetumam žūstot, atbrīvojās oglekļa hidrāts, pārklājot virsmu ar caurspīdīgu garoziņu, tādā veidā fiksējot un aizsargājot pigmentu, kā arī padarot gleznojumus matētus. Freskas varēja saglabāties ilgu laiku, bet pie nosacījuma, ja bija labi sagatavota siena un ja nebija pārāk mitrs. Šis glezniecības tehnikas veids ir sarežģīts. Gleznotājam jāņem vērā, ka, apmetumam žūstot, mainās krāsas, tāpēc īpaši grūti bija veidot pēc iespējas nemanāmākas pārejas starp dažādās dienās gleznotajām darba daļām. Šis gleznošanas veids atšķiras no a secco jeb sausās tehnikas, kurai pigmentu neatšķaida ar ūdeni un klāj uz sausa apmetuma. Sausās tehnikas a secco veiktie pārgleznojumi reti spēj ilgstoši saglabāt savu sākotnējo izskatu.
Ernsts Tempels
Ernsts Vilhelms Leberehts Tempels (Ernst Wilhelm Leberecht Tempel) (dzimis, miris ) bija vācu astronoms un mākslinieks-grafiķis. Viņš ir 5 asteroīdu un 12 komētu atklājējs.
Ernsts Tempels piedzima Saksijā, Niderskunersdorfā. viņš mācījās litogrāfiju Meisenē. devās ilgākā ceļojumā pa Eiropu. Tā laikā viņš apmeklēja Kopenhāgenu, Stokholmu un Kristiāniju (mūsdienu Oslo).
E. Tempels apmetās uz dzīvi Venēcijā, atverot tur litogrāfijas darbnīcu. Drīz pēc tam apprecējās. Visumā sekmīgi veica zinātnieku pasūtīto ilustrāciju izgatavošanu. Ernsts jau no bērnības aizrāvās ar astronomiju. Viņš pats izgatavoja 4 collu teleskopu un ar tā palīdzību jau atklāja pirmo komētu, kā arī miglāju Plejādēs. viņš saņēma uzaicinājumu uz Marseļas observatoriju. Strādājot šeit, viņš atklāja vēl vairākus debess ķermeņus, tostarp asteroīdus un komētas. E. Tempels atklāja sekojošos asteroīdus: 64 Angelina, 65 Kibele, 74 Galateja, 81 Terpsihora un 97 Kloto.
Sākoties Francijas-Prūsijas karam, E. Tempels bija spiests pārcelties uz Itāliju. viņš sāka vadīt observatoriju Arčetri pilsētā pie Florences. Šeit arī Ernsts Tempels nomira.
E. Tempela vārdā ir nosaukts asteroīds 3808 Tempels, kā arī Tempela krāteris uz Mēness.
Traunas ezers
Traunas ezers (de), arī Gmundenes ezers (Gmundner See), ir kalnu ezers Austrijā, Augšaustrijas zemē, Austrijas dziļākais ezers. Populārs tūrisma objekts.
Austrumu krasts ļoti stāvs, nepieejams. Uz nelielas saliņas Gmundenes tuvumā atrodas Ortas pils. Ūdens temperatūra augustā ir ap 20 °C. Vasarā ezerā kursē kuģi, tai skaitā 1871. gadā būvētais tvaikonis ar ūdensratu Gisela ar oriģinālo dzinēju.
Medusposums
Medusposums jeb nektārkuskuss (Tarsipes rostratus) ir vienīgā suga medusposumu dzimtā (Tarsipedidae). Tas pārtiek vienīgi no nektāra un ziedputekšņiem. Medusposums apdzīvo krūmu audzes, kurās lielākoties uzturas uz zemes, lai gan prot labi kāpelēt pa zariem. Dzīvnieks ir peles lielumā, tam ir garš, smails purniņš un sariņi mēles galā.
Izplatība
Medusposums sastopams viršu audzēs, krūmainās un atklātās teritorijās, zemos mežos Austrālijas dienvidrietumos.
Izskats
Medusposums ir neliels, peles izmēra somainis ar tvērējasti, kas ir garāka par ķermeni. Astes gala iekšpusē nav apmatojuma, tādējādi var cieši pieķerties pie zariem. Vienlaikus tā kalpo kā balsts ēšanas laikā. Mātītes ir gandrīz par trešdaļu lielākas nekā tēviņi. Tēviņa ķermeņa garums ir 65—85 mm, astes garums 70—100 mm, mātītes ķermeņa garums ir 70—90 mm, astes garums 75—105 mm. Tēviņš sver apmēram 6—12 g, mātīte 10—18 g. Lai arī mātīte ir nedaudz lielāka, galvas izmērs abiem dzimumiem neatšķiras.
Medusposumam ir pelēkbrūns kažociņš, ar tumšu svītru uz muguras no pakauša līdz astes pamatnei. Vēderiņš ir balts, bet virzienā uz sāniem kļūst oranždzeltens. Galva ir viegli saplacināta ar pagarinātu, smailu purniņu. Medusposuma priekškāju un pakaļkāju pirkstiem ir raupji spilventiņi, kas noder kāpelējot. Salīdzinot ar paša dzīvnieka izmēriem, medusposumam ir ļoti gara mēle — 2,5 cm. Tās gals klāts ar sariņiem, kas noder putekšņu savākšanai un nektāra aizsniegšanai dziļi ziedā. Mazo un vieglo ķermeni var noturēt pat vistievākais zariņš, uz kura dzīvnieciņš meklē barību.
Dzīvesveids
Pretējo dzimumu teritorijas pārklājas. Medusposumi nav teritoriāli agresīvi, lai gan mātīte dominē pār tēviņiem. Tēviņa teritorija ir daudz lielāka nekā mātītes, lai spētu sameklēt piemērotāko barošanās vietu un varētu izvairīties no dominējošām mātītēm. Kad vēsākā periodā pietrūkst barības, medusposums iekrīt zināmā sastinguma stāvoklī, kas līdzīgs ziemas miegam. Gada vēsajā periodā veido barus un kopīgi sildās, tādējādi taupot enerģiju.
Barība
Medusposums pārtiek vienīgi no ziedu nektāra un ziedputekšņiem. To iegūšanai izmanto savu garo purniņu un šauro mēli, ar kuru var iekļūt dziļi zieda kausiņā. Visbiežāk pārtiek no Banksia ģints augiem, kam ir plašas ziedkopas, ar nektāru pilni ziedi un kas zied visu gadu. Reizēm ar citiem ziediem papildina savu nemainīgo barības avotu.
Kāpelējot pa krūmiem vai kokiem, medusposums izmanto gan priekškājas, gan pakaļkājas. Garā aste, apvijoties ap zaru, palīdz tam rāpties augšup. Medusposums ir tik mazs un viegls, ka nenolauž nevienu zariņu. Astē var karāties virs paša zieda, pieturoties ar pakaļkāju, kurai īkšķis ir novietots pretēji citiem pirkstiem. Medusposums no mutes izbāž garo mēli, kurai galā ir speciāli matiņi, un izsūc no ziediem nektāru.
Vairošanās
Mātīte dzemdē 2—3 mazuļus, kas sver tikai 3—6 miligramus. Reizēm piedzimst 4 mazuļi. Tā kā mātīte sapārojas ar vairākiem tēviņiemn, katram mazulim ir cits tēvs. Apaugļošanas brīdī notiek dažādo tēviņu spermas sāncensība, tādēļ spermotozoīdi ir ļoti lieli, vislielākie no visiem zīdītājiem. Medusposuma sēklinieki proporcionāli ir loti lieli, tie sver vairāk kā 4% no kopējās dzīvnieka masas. Pēc dzimšanas tie ielien mātes vēdera somā, kurā atrodas četri zīdekļi.
Mazuļi somā uzturas apmēram 60 dienas, šajā laikā tiem jau ir atvērušās acis, tie ir ļoti kustīgi, bet ķermeni klāj biezs kažociņš ar raksturīgajām svītrām uz muguras. Taču mazie vēl nespēj paši par sevi parūpēties. Tie pavada māti un mācās meklēt barību. Jaunie medusposumi patstāvīgi kļūst apmēram 90 dienu vecumā. Mātīte no jauna sapārojas bieži pirms jaunuļi ir izklīduši. Medusposums dzīvo 1—2 gadus.
Džeimijs Džonsons
Džeimijs Džonsons (en; dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras lielāko daļu aizvadījis Ziemeļamerikā, septiņas sezonas pavadot Amerikas hokeja līgā, taču karjeras nogalē vairākas sezonas aizvadījis vadošajās Eiropas līgās. Pusotru sezonu aizvadījis arī KHL komandā Rīgas "Dinamo".
Spēlētāja karjera
Karjeru sācis Ontārio hokeja līgā, 2003.—2004. gada sezonā debitējis ECHL līgas klubā Luiziānas "IceGators", 2005.—2006. gada sezonā — AHL klubā Aiovas "Stars". Atskaitot 2008.—2009. gada sezonu, kad viņš pārstāvēja SM līgas klubu Turku TPS, pārējās Džonsons spēlējis dažādos Amerikas hokeja līgas klubos.
2012. gada vasarā noslēdza līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo", taču pēc vienas KHL aizvadītas sezonas atgriezās Ziemeļamerikā, pievienojoties Amerikas hokeja līgas klubam Hēršijas "Bears". Sezonas turpinājumā Džonsons gan atgriezās "Dinamo" sastāvā.
Turpmākās trīs sezonas aizvadīja Ķelnes "Haie", Vīnes "Capitals" un Herningas "Blue Fox" rindās, līdz 2017. gadā noslēdza profesionāļa karjeru.
Bioplastmasa
Bioplastmasa jeb biopolimērs ir plastmasas paveids, kas iegūta no atjaunojamiem biomasas avotiem, piemēram, augu taukiem un eļļas, kukurūzas cietes, zirņu cietes un citiem.
Par bioplastmasu sauc trīs veida materiālus:
Katram no šiem materiāliem ir savs pielietošanas mērķis. Biopolimēri tiek izmantoti gan medicīnā, gan ražošanā, gan sadzīvē.
Pielietošana
No biopolimēriem tiek izgatavoti audumi, trauki, iepakojums, mobilo telefonu korpusi, rotaļlietas, pildspalvas, izlietnes, autiņbiksītes, mākslīgie grīdas segumi un citi priekšmeti.
No tehniskā viedokļa pastāv vairākas metodes ar kuru palīdzību bioplastmasas starpproduktus var pārvērst dažādos izstrādājumos. No tiem, tāpat kā no tradicionālajiem plastmasas materiāliem, var izgatavot plēvi un vairākslāņu plēvi, tos var presēt, tie ir termiski veidojami un apstrādājami ar dziļās izvilkšanas metodi, un tos var apdrukāt, savstarpēji sakausēt, termiski izsmidzināt vai salīmēt.
Bioplastmasa, kas ir kompostējama, visbiežāk tiek izmantota iepakojumu izgatavošanā, sabiedriskajā ēdināšanā, dārzkopībā, medicīnā un higiēnā.
Iepakojums
No bioplastmasas izgatavo iepakojumu un paliktņus, kas paredzēti augļu, dārzeņu, olu un gaļas iesaiņošanai.
Kosmētikas nozarē bioplastmasu izmanto ne tikai kā ārējo iepakojumu, bet arī tūbiņām un bundžiņām, kurās iepilda kosmētiskos līdzekļus.
Vienreiz lietojamie trauki
Bioplastmasas izmantošana šajā jomā nozīmē būtiskas priekšrocības ne vien no ekoloģiskā, bet arī no ekonomiskā aspekta - tiek samazinātas atkritumu savākšanas, otrreizējās pārstrādes un apglabāšanas izmaksas, jo šos izstrādājumus var kompostēt kopā ar ēdiena paliekām.
No bioplastmasas iespējams izgatavot visus sabiedriskajai ēdināšanai paredzētos piederumus.
Dārzkopība
Tā kā no bioloģiski noārdāmiem materiāliem izgatavotas mulčēšanas plēves un no kompostējamas bioplastmasas izgatavoti puķu podi pēc noteikta termiņa sadalās, neatstājot pēdas augsnē, tos plaši izmanto dārzkopībā un lauksaimniecībā. Puķu podus, ko izmanto ziedošajiem augiem un dārzeņiem, var kompostēt kopā ar dārzkopības un virtuves atkritumiem. No bioloģiski sašķeļamiem materiāliem izgatavo saites, lentes un skavas, ko izmanto garu stādu un citrusaugļu stādu nostiprināšanai. Pēc ražas novākšanas šos palīglīdzekļus var kompostēt kopā ar augiem. Bioloģiski noārdāmās plēves un tīklus izmanto lauksaimniecībā un sēņu audzēšanā, un arī kā koku un krūmu sakņu pārklājus. No bioplastmasas izgatavotas plēves, saites un tīkli palīdz nostiprināt jaunizveidotas nogāzes un uzbērumus un aizsargāt tos pret eroziju, līdz pietiekami attīstās augu saknes.
Higiēna
No mīkstas bioplastmasas izgatavotu plēvi izmanto, lai izgatavotu autiņbiksītes, apakšpalagus, urīna nesaturēšanai domātus izstrādājumus, sieviešu higiēnas preces un vienreizlietojamos cimdus.
Ārējās saites
www.homoecos.lv
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2006)
European Hit Radio Top 40 ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2006. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu.
Programmas maiņas dēļ, kopš 2006. gada jūnija, EHR Top 40 tika atskaņots svētdienās plkst. 11.00. Iepriekš "European Hit Radio Top 40" tika atskaņots katru svētdienu plkst. 16.00.
Top 40 sastādīšanas princips
European Hit Radio Top 40 tika sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tika apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalījās visas dziesmas, par kurām tika balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļā Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā tika balsots par dziesmām, visas balsis, pēc noteikta algoritma, summētās kopā, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skanēja katru svētdienu plkst. 11.00 (līdz jūnijam — svētdienās plkst. 16.00).
Balsošanas iespējas
Balsot par dziesmām varēja vairākos veidos:
European Hit Radio mājas lapā, sadaļā Top 40, bija iespējams nobalsot par trijām dziesmām, savukārt reģistrējoties kā European Hit Radio Padomdevējam, katru nedēļu uz lietotāja norādīto e-pasta adresi tika nosūtīts 40 dziesmu saraksts, kurā katra no dziesmām bija jānovērtē ar atzīmi no 1 līdz 5 (1 bija zemākais vērtējums, kas nozīmēja, ka dziesma pavisam nepatīk, 5 — augstākais vērtējums, kas nozīmēja, ka dziesma ļoti patīk). Bija jāatzīmē, vai dziesma ir pazīstama vai nē, kā arī jāatzīmē, vai dziesma jau ir apnikusi vai nē. Papildus šīm izvēlnēm, katrai dziesmai bija iespējams noklausies tās fragmentu, uzklikšķinot uz linka. Pēc dziesmu vērtēšanas papildus bija jāatbild uz 2 aptaujas jautājumiem par dažādām tēmām. Lai gan Padomdevēju aptaujas bija angļu valodā, tomēr atbildēt uz jautājumiem varēja arī latviešu valodā.
Ikdienas balsojuma rezultāti tika apkopoti raidījumā Top 5, kas ēterā skanēja katru darba dienu plkst. 17.00 un raidījumā Top 9, kas skanēja no svētdienas līdz ceturtdienai plkst. 21.20.
Retās slimības
Retās slimības ir tās slimības, kuru statistika Eiropā parasti nepārsniedz 1 gadījumu uz 2000 iedzīvotāju, bet ASV, kad tās skar mazāk nekā 200 000 valsts iedzīvotāju, tas ir, vienu no 1500. Uz 2014 gadu pasaulē ir zināmas 6000—8000 reto slimību. Eiropas Savienībā ar tām sirgst apmēram 30 miljoni iedzīvotāju. Pēc epidemioloģiskiem datiem, Latvijā varētu būt ap 160 000 cilvēku ar retām slimībām. Apmēram 80% šo slimību ir ģenētiskas, - pārmantotas vai sporādiskas. Pārējas (ap 20%) ir reti sastopami ļaundabīgo audzēju veidi, autoimūnās slimības, iedzimtas malformācijas, toksiskas un infekcijas slimības. Aptuveni 75% no tām skar bērnus, no kuriem aptuveni 30% mirst, nesasniedzot 5 gadu vecumu. 65% no retajām saslimšanām ir raksturojamas kā ļoti smagas, hroniskas. Dažu reto slimību cēlonis joprojām nav noskaidrots.
Ikdienas medicīnas praksē reto slimību problemātika izpaužas nepietiekamajā speciālistu sagatavotībā, lai tās laikus un precīzi diagnosticētu. Dažas patoloģijas ir tik retas, ka vairums ārstu nesaskaras ar tām medicīnas skolā vai saskaras tik maz, ka neatpazīst to simptomus. Nereti slimniekiem aiziet vairāki gadi, pirms viņi tiek pie pareizas diagnozes. Piemēram, Arnolda—Kiari malformācijas gadījumā tam aiziet vidēji 5 gadi un puse gadījumu sākotnēji tiek pieskaitīta pie psihosomatiskiem traucējumiem. Gadās arī, ka ar nediagnosticētu nepilnīgo osteoģenēzi slima mazuļa vecāki, griežoties slimnīcā pēc palīdzības, tiek apsūdzēti vardarbībā. Cita nopietna problēma šajā nozarē ir medicīnas pētniecības nerentabilitāte. Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 141/2000 par zālēm medikamentiem tiek piešķirts zāļu reti sastopamu slimību ārstēšanas statuss, ja tie ir paredzēti tādām diagnozēm, dzīvību apdraudošu vai hroniski novājinošu saslimšanu profilaksei vai ārstēšanai, kas skar ne vairāk kā 5 no 10 000 Kopienas iedzīvotāju.
Katru gadu visā pasaulē 28.februārī atzīmē Starptautisko Reto slimību dienu.
Dzelzceļa tilts
Dzelzceļa tilts var būt:
kā arī
Xzibit
Xzibit (īstajā vārdā Alvins Nataneils Džoiners) ir amerikāņu reperis, aktieris un televīzijas šovu vadītājs. Dzimis Detroitā, Mičiganā, bet uzauga Losandželosā, Kalifornijā. Kļuva populārs kā MTV raidījuma „Uzķīlē manu vāģi” (Pimp My Ride) vadītājs. Kopš savas 1996. gada debijas mūzikā līdz 2006. gadam izdeva albumus ik pa diviem gadiem.
Puzes pagasts
Puzes pagasts ir viena no Ventspils novada administratīvajām teritorijām tā austrumos. Robežojas ar sava novada Ances, Popes, Ugāles un Usmas pagastiem, Talsu novada Dundagas, Ģibuļu un Valdgales pagastiem.
Daba
Atrodas Kursas zemienes Ugāles līdzenuma ziemeļu malā - ziemeļu daļā jau sākas Piejūras zemienes Ventavas līdzenums. Augstākā vieta atrodas Ameles pacēlumā - 56,5 m vjl.
Ezeri un ūdenskrātuves
Dienvidos no Blāzmas atrodas arī mākslīgi uzpludinātais Sipenes dzirnavezers (8,8 ha)
Purvi
Pagastā daudz purvu, no kuriem lielākie ir:
Vēsture
Mūsdienu Puzes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Puzes muiža (Gut Pussen, Puzes muiža), Puzenieku muiža (Gut Pusseneeken, Puzenieki). 1891. gadā apvienoja līdz tam patstāvīgos Puzes un Puzenieku pagastus.
1920. gada zemes reformas gaitā Puzes muižu un mācītājmuižā sadalīja 168 vienībās 1172 ha kopplatībā, Ameļu muižu 45 vienībās 769 ha kopplatībā.
1935. gadā Ventspils apriņķa Puzes pagasta platība bija 261,2 km² un tajā dzīvoja 2041 iedzīvotājs. 1945. gadā pagastā izveidoja Puzes, Ameļu un Modes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Puzes ciems ietilpis Ventspils (1949-1962), Talsu (1962-1967) un atkal Ventspils (pēc 1967-2009) rajonos. Puzes ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Ameļu ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Puzes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ventspils novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Blāzma (pagasta centrs), Stikli, Amele.
Alans Džonss
Alans Džonss (en, dzimis, Melburnā, Austrālijā) ir Austrālijas sacīkšu pilots, zināms kā Formula 1 ekspilots un. gada čempions. Viņš bija pirmais F1 pilots, kurš kļuva par pasaules čempionu Williams komandā.
Savā pirmajā sezonā Džonss brauca Hesketh un Hill komandās, taču abās viņš brauca tikai dažas sacīkstes. Pirmajā nopietnajā sezonā Alans bija Surtees komandas pilots. Pēc gada viņš brauca Shadow un pat spēja izcīnīt vienu uzvaru, tāpēc viņu nolīga Williams. . gadā, savā trešajā sezonā ar viņiem, austrālietis kļuva par pasaules čempionu. Aizvadot vēl vienu sezonu, pilots sacīkstes pameta, bet pēc viena gada malā viņš atgriezās ar Arrows. Aizvadījis tikai vienu sacīksti Džonss atkal beidza karjeru, taču to atsāka. gadā kā Lola komandas pilots. Pēc divām sezonām austrālietis pēdējoreiz beidza karjeru. Lai gan viņš bija gatavs piedalīties Grand Prix Masters (Formula 1 veterānu čempionātā), Džonss atsauca dalību sakarā ar kakla sāpēm.
Priekules lidlauks
Priekules lidlauks ir nesertificēts lidlauks Dienvidkurzemes novada Priekules pagastā. Izvietojies dienvidos no Priekules pilsētas 1,5 km no tās centra starp autoceļiem P114 un V1211. Lidlaukā ir viens 400 m garš un 30 m plats asfalta seguma skrejceļš. Pirmais lidlauks ierīkots 1939. gadā saskaņā ar bāzu līguma nosacījumiem starp Latvijas valdību un PSRS. Pēc kara lidlauks izmantots galvenokārt lauksaimniecības aviācijai. Lidlauku izmanto mazā aviācija, ikgadējos pilsētas «Ikara svētkos» tiek rīkotas gaisa ekskursijas.
Golden Hammer
Golden Hammer ir sadarbībā ar Latvijas Reklāmas asociāciju rīkots starptautisks reklāmas festivāls, kas notiek katru gadu un pulcē reklāmas profesionāļus no Baltijas un citām Eiropas valstīm.
Tiek organizēts kopš 1994. gada, savukārt kopš 1999. gada tas ieguvis starptautisku skanējumu.
Reklāmas un mediju aģentūras iesniedz savus darbus festivāla žūrijas vērtēšanai. Golden Hammer apbalvošanas ceremonijā starptautiska žūrija godina gada labākās reklāmas. Darbiem tiek piešķirtas Grand Prix, Zelta un Sudraba Āmura balvas. Festivāla specbalvas - Creativity Case, Media Folder, Access Key un Network of the Year tiks piešķirtas izcilākām mediju un reklāmas aģentūrām. Festivāla ietvaros tiek organizētas arī visu iesniegto darbu izstāde, lekcijas un semināri.
2007. gada festivālā piedalījās vadošie reklāmas profesionāļi no 15 Eiropas valstīm (Baltkrievija, Čehija, Igaunija, Somija, Vācija, Ungārija, Latvija, Lietuva, Jaunzēlande, Rumānija, Krievija, Slovākija, Slovēnija, Nīderlande un Ukraina) un Golden Hammer festivālam tika iesniegti gandrīz 1000 darbi.
Rīgas domkapituls
Rīgas domkapituls jeb Rīgas Svētās Jaunavas Marijas konvents bija Rīgas augstāko baznīckungu kolēģija pie Rīgas arhibīskapa galvenās, proti, Doma baznīcas (1202-1566). Rīgas domkapituls valdīja kopā ar Rīgas arhibīskapu un tajā ietilpa 12 augstākie arhibīskapijas garīdznieki domkungi jeb kanoniķi, kas dzīvoja pēc baznīcas likumiem jeb "kanona". Rīgas arhibīskapijas domkungi nāca gan no muižnieku, gan Rīgas un Tērbatas pilsoņu vidus. Domkapituls ne tikai ierobežoja arhibīskapa varu, bet 13. un 14. gs. pat noteica valsts politiku.
Domkungiem bija arī savi kopīgi, prāvesta pārzināti īpašumi, zemes, pilis, baznīcas, muižas, dzirnavas un kapsēta. 14. gadsimtā Rīgas Domkapitula tiešā valdījumā atradās Ķizbeles draudzes novads ar Krimuldas pili, Doles pils Doles salā, zemes Daugavas kreisajā krastā starp Doles salu un Rīgas patrimoniālo apgabalu, nami Rīgā un zemes gabali Rīgas lauku apgabalā, kā arī Dundagas pils un Tārgales draudzes novads Ziemeļkurzemē, kas ietvēra sevī 30 ciemus ar vairākām muižām, kā arī daudz citu īpašumu.
Sastāvs
Domkapitula priekšgalā atradās domkungu vēlēts prāvests (praepositus), kas vienlaicīgi bija arhibīskapa tuvākais palīgs. Pārējie domkungi veica dažādus garīgos un valsts amatus. Pagrabmeistars (cellerarius) gādāja par domkungu uzturu, priors (prior) jeb dekāns rūpējās par statūtu un disciplīnas ievērošanu, bibliotēkas, arhīvus un Rīgas Domskolas lietas pārzināja sholastiķis (scholasticus), baznīcas mūzikas un kora jautājumus kantors (cantor), finansu lietas 13. gs. kamerārijs (camerarius), bet vēlāk fabrikators (fabricator), par baznīcas dārglietām bija atbildīgs tesaurārijs (thesaurarius), bet par svētajiem traukiem, drēbem, zvaniem un citām baznīcas mantām rūpējās mantzinis (custos). Bez tam domkapitula sastāvā bija arī lielāko draudžu baznīckungi: Ķizbeles baznīckungs (plebanus de Cubezele) un Sv. Pētera baznīcas baznīckungs (plebanus sancti Petri) un divi priesteri (sacerdos). Visvecāko no domkungiem sauca par senjoru, un viņš bija prāvesta vai dekāna vietnieks. Domkungu dzīve bija līdzīga ordeņa brāļu ikdienai, katra dienas stunda bija reglamentēta, viņiem bija jādzīvo vienā klosterī, jāēd un jāguļ vienā telpā.
Vēsture
1202. gadā Livonijas bīskapa Alberta brāli Engelbertu ievēlēja par Rīgas Svētās Jaunavas Marijas konventa jeb Rīgas domkapitula prāvestu. Viņa laikā domkapituls dzīvoja pēc augustīniešu mūku ordeņa regulas jeb statūtiem (1202-1209). Rīgas baznīcas prāvests Johans ar saviem domkungiem minēti kā līguma ar Jersikas ķēniņu Visvaldi liecinieki 1209. gada beigās. 1209. gadā notika pāreja uz premonstriešu ordeņa statūtiem, un melno ietērpu nomainīja uz baltām vilnas drānām. 1211. gadā Doma baznīcai piešķīra zemes gabalu klostera būvei, kurā mitinājās domkapitula locekļi. 1214. gadā pāvests Inocents III atcēla Livonijas bīskapijas atkarību no Brēmenes metropolijas, ko 1215. gadā apstiprināja IV Laterana koncils Romā. Līdztekus Rīgas domkapitulam, 13. gadsimtā arī citās Livonijas konfederācijas bīskapijās nodibināja domkapitulus (Tērbatā, Aizputē, Hāpsalā un Rēvelē).
Pēc 1373. gada domkapituls divas reizes mēģināja atgriezties pie Sv. Augustīna reglamenta (1373-1394, 1423-1452) un valkāja melnus, ar siksnu apjoztus svārkus un melnu kapuci. Laikā, kad Livonijas ordenis guva virsroku pār Rīgas arhibīskapiem, visi domkapitula locekļi bija arī ordeņa brāļi (1394-1423, 1452-1566). Ar domkapitula zemes tiešu pārvaldi nodarbojās Krimuldas fogts.
Zemes valdījumi
Rīgas bīskapi Alberts un Nikolajs piešķīra Rīgas domkapitulam atsevišķus īpašumus, kurus Romas pāvests apstiprināja 1231. gadā. Saskaņā ar kapitula satversmi šīs zemes palika domkungu kopīpašumā. Bez domkungu kopmitekļa Doma klosterī un tīrumiem Rīgas vārtu priekšā domkapitula īpašumi atradās arī Vējzaķa un Mārtiņa salās, viņam piederēja Māras dzirnavas (pie tagadējā Māras dīķa) un dzirnavas pie Juglas, divas skolas pie Doma un Pētera baznīcām, Titurgas muižiņa Daugavas kreisā krastā iepretī Doles salai. Pārējā Vidzemē domkapitulam piederēja Ķizbele (agrākais Kaupo novads), ciemi Krimuldas un Turaidas draudzēs ar Krimuldas pili kā centru, kur 14. gs. dzīvoja kapitula fogts. Tāpat domkapitulam piederēja Jaundoles pils, kas pirmo reizi pieminēta 1359. gadā un vairākas muižiņas starp Doli un Salaspili, Vatrānes muiža (1388), Suntažu muiža (1436), Engelartas muiža un Turaidas pārceltuve pār Gauju. Tāpat domkapitulam kādu laiku piederēja arī Daugavgrīvas un Rīgas cisterciešu klosteru zemes.
Pēc Kursas dalīšanas līguma 1248. gadā Rīgas domkapituls ieguva Tārgales un Dundagas kiligundas ar Roņu salu, domkapitula fogts rezidēja Dundagas pilī ar pārvaldes un tiesas kunga laicīgo varu. No 1251. gada domkapitulam piederēja arī puse Zemgales, pēc 1254. gada Zemgales dalīšanas līguma noslēgšanas Rīgas domkapituls ieguva Dobenes un Spārnenes pilsnovadus. 1272. gadā tas atdeva Dobenes un Spārnenes novadu daļas Livonijas ordenim. 1439. gadā Rīgas domkapituls savus Kursas īpašumus pārdeva Kurzemes bīskapam.
Heringlēse
Heringlēse (da) ir ciems Roskildes komūnā, Zēlandes salā, Dānijā. Tajā dzīvo apmēram 400 iedzīvotāju. Heringlēses skola ir slēgta.
Kārķi
Kārķi ir apdzīvota vieta Valkas novada Kārķu pagastā, pagasta centrs. Izvietojušies Ķires upes krastos pie autoceļa P22 30 km no novada centra Valkas un 151 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie 1754. gadā no Veckārķu muižas atdalītās Jaunkārķu (Neu-Karkel) muižas centra. Kārķiem (Jaunkārķiem) 1933. gadā tika piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. Kārķos atrodas pagasta pārvalde, sākumskola, tautas nams, bibliotēka, pasts, luterāņu baznīca.
Virve
Virve ir no dabīgas vai sintētiskas šķiedras veidots savijums. Ļoti resnu virvi mēdz saukt par tauvu. Ja virve izgatavota no stieplēm, tad to sauc par trosi. Virve visbiežāk tiek izmantota, lai taupītu spēku, veicot darbu, piemēram, celtniecībā (celtņos, vinčās), uz kuģiem (trīšos), sportā (virves vilkšana).
Oļegs Skripočka
Skripočkas pirmais kosmiskais lidojums sākās 2010. oktobrī, startējot kosmosa kuģī Sojuz TMA-01M uz Starptautisko kosmosa staciju. 2011. gada martā viņš atgriezās uz Zemes.
B koks
Datoru zinātnē B-koks ir kokveida datu struktūra, kas uztur datus sakārtotus un atļauj meklēšanu, kārtas piekļuvi, ievietošanu un dzēšanu veikt logaritmiski amortizētā laikā. B-koks ir vispārināts binārās meklēšanas koka variants. B-koks ir optimizēts priekš sistēmām, kas lasa un raksta lielus datu blokus. Tas pamatā tiek izmantots datu bāzēs un failu sistēmās.
Kalvīša 1. Ministru kabinets
Aigara Kalvīša vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās laika posmā no līdz.
Oļegs Skripočka
Viņš bija dublieru apkalpes komandieris kosmosa kuģim Sojuz TMA-18M, kas startēja 2015. gada septembrī.
B koks
Pārskats
Zaru skaits (vai bērnu mezglu) no mezgla būs par vienu vairāk, kā mezglā noglabāto atslēgu skaits. 2-3 B-kokā, iekšējie mezgli saturēs vai nu vienu atslēgu (ar diviem bērnu mezgliem) vai divas atslēgas (ar 3 bērnu mezgliem). B-koks reizēm tiek raksturots ar parametriem (d+1) - (2d+1) vai vienkārši ar augstāko zarotnes kārtību, (2d+1).
Oļegs Skripočka
Skripočkas trešais lidojums kosmosā sākās 2019. gada 25. septembrī, ar kosmosa kuģi Sojuz MS-15 dodoties uz SKS. Starptautiskajā kosmosa stacijā 61. ekspedīcijā viņš bija lidojuma inženieris, un 62. ekspedīcijā viņš bija komandieris. Uz zemes Skripočka atgriezās 2020. gada aprīlī.
B koks
Pārskats
B-koks ir balansēts sakarā ar to, ka visi mezgli, kas satur lapas ir vienādā dziļumā. Dziļums lēnām palielināsies, pamazām pievienojot elementus kokam.
Oļegs Skripočka
2021. gada 1. decembrī Oļegs Skripočka atstāja kosmonautu vienību, turpinot darbu Kosmonautu sagatavošanas centrā kā Metodiskās nodaļas galvenais speciālists.
B koks
Pārskats
B-kokam ir būtiskas priekšrocības pār alternatīvām realizācijām, kur mezglu piekļuves laiks pārsniedz piekļuves laikus ar mezgliem. Tas parasti notiek, ja mezgli atrodas sekundārā glabātuvē, tādā kā, diskdzinī. Palielinot bērnu mezglu skaitam ar katru iekšējo mezglu, koka augstums samazinās un vērtīgās piekļuves laika reizes samazinās, jo ir jāveic mazāk piekļuves.
Laiks meklējot sakārtotā failā
Lielas datubāzes vēsturiski tiek glabātas cietajos diskos. Laiks, kas nepieciešams diskiekārtai lai nolasītu ierakstu var dominēt pār laiku kas nepieciešams, lai salīdzinātu atslēgas, kad ieraksts beidzot ir pieejams. Laiks kas nepieciešams lai nolasītu ierakstu no diskiekārtas iekļauj sevī meklēšanas laiku un rotācijas aizkavi. Meklēšanas laiks var būt no 0 līdz 20 vai vairāk milisekundes, un rotācijas aizkaves laiks ir vidēji puse no rotācijas perioda. 7200 RPM diskam, rotācijas periods ir 8,33 milisekundes. Piemēram diskam Seagate ST3500320NS "no ieraksta-līdz-ierakstam" meklēšanas laiks ir 0,8 milisekundes un vidējais lasīšanas meklēšanas laiks ir 8,5 milisekundes. Vienkāršošanas nolūkos var uzskatīt ka nolasīšana no diska aizņem aptuveni 10 milisekundes.
Kalifornijs
Kalifornijs ir mākslīgi radīts radioaktīvs ķīmiskais elements ar simbolu Cf un atomskaitli 98. Tas ir aktinīds un to iegūst, uz kiriju iedarbojoties ar alfa daļiņām. Pirmo reizi kalifornijs iegūts 1950. gada februārī Kalifornijas Universitātē Bērkli pilsētā (no Kalifornijas universitātes cēlies elementa nosaukums, kā arī tas nosaukts par godu Kalifornijas štatam). Kalifornijam ir relatīvi maza kritiskā masa, tāpēc no tā būtu iespējams izgatavot maza izmēra kodolieročus, ja tas nebūtu tik radioaktīvs. Nelielos daudzumos to izmanto kodolreaktoros. Tas tiek izmantots kā pārvietojams neitronu avots.
Izotopi
Stabilākā izotopa 251Cf pussabrukšanas periods ir 898 gadu. Ir iegūti kalifornija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 237 līdz 256. Izotopa 249Cf pussabrukšanas periods ir 351 gads, bet 250Cf — 13,08 gadi. Pārējo izotopu pussabrukšanas periods ir stipri mazāks.
Zemāk kā piemērs parādīta kalifornija izotopa 251Cf sabrukšana, jo tam ir vislielākais pussabrukšanas periods. Tas vispirms alfa sabrukšanas rezultātā kļūst par kiriju Cm, bet pēc tam kirijs atkartoti alfas sabrukšanas rezultātā kļūst par plutoniju Pu. Visbeidzot plutonijs bēta sabrukšanas rezultātā pārvēršas par amerīciju.
Savukārt sabrūkot izotopam 252Cf, 96,908 % ir alfa sabrukšana, bet atlikušie 3,092 % ir spontāna skaldīšanās.
Tetele
Tetele ir apdzīvota vieta Zemgalē, Jelgavas novadā. Ciemats atrodas Lielupes krastā aptuveni 39 km no Rīgas un 8 km no Jelgavas. Bijušās Teteles muižas skatu tornis (ap 1840) iekļauts Valsts kultūras pieminekļu sarakstā.
Vēsture
19. gadsimta pirmajā pusē Tetelmindes muižu (Tettelmünde) iegādājās Ulrihs Frīdrihs fon Bērs (1803–1867), vēlāk tā piederēja viņa dēliem Heinriham (1849–1919), Aleksandram (1856–1919) un Sesilam (1858–1919). Kad 1886. gada jūlijā Kurzemes guberņu oficiālā vizītē apmeklēja Romanovu dinastijas lielkņazs Vladimirs Aleksandrovičs, viņš no gubernatora rezidences Jelgavas pilī ar tvaikoni devās uz Tetelmindes muižu, kur Kurzemes bruņniecība rīkoja tautas svētkus, kuros bija aicināti Dobeles apriņķa pagastu vecākie, bet nama tēvs bija barons Heinrihs Bruno Egons Emerihs fon Bērs.
Teteles ciemats izveidojies 19. gadsimtā kā viens no Latvijas ķieģeļrūpniecības centriem. 1903. gadā Aleksandram fon Bēram piederošajā Teteles muižas ķieģeļrūpnīcā strādāja 130 strādnieki. Pēc 1920. gada agrārās reformas Muižas zemes sadalīja, bet neatsavināmajā daļā tās pēdējā īpašniece Hortenzija Alise Anna Olfera (dzimusi fon Bēra) vēlējās atjaunot ķieģeļu cepli, taču tas nenotika.
1963. gadā atsevišķu ķieģeļnīcu vietā izveidoja būvkeramikas rūpnīcu “Spartaks” ar centru Ānē un cehiem Tetelē un Brankās.
Iedzīvotāju skaita dinamika
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.