cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nakts autobusa maršruts N2
Maršruts
Vecmīlgrāvis — Centrs kursēja pa šādām ielām: Atlantijas iela, Meldru iela, Kreimeņu iela, A. Dombrovska iela, Emmas iela, Jaunciema gatve, Mīlgrāvja iela, Viestura prospekts, Tilta iela, Duntes iela, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris un Marijas iela.
Asūnes ezeri
Asūnes ezeri ir dabas liegums Krāslavas novada Asūnes un Robežnieku pagastos. Izvietojies uz dienvidiem no Asūnes ciema un iekļauj Lielo Asūnes ezeru, Mazo Asūnes ezeru un piekrastes joslu ap tiem. Izveidots 2004. gadā melnā zīriņa aizsardzībai. Liegums ir iekļauts Natura 2000 — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.
Permas "Amkar"
Permas "Amkar" ir bijušais Krievijas futbola klubs no Permas, kas no 2004. līdz 2018. gadam spēlēja Krievijas Premjerlīgā. Labākais sasniegums līgā ir 4. vieta 2008. gadā. Tajā pašā gadā iekļuva arī Krievijas kausa izcīņas finālā. 2018. gada jūnijā beidza pastāvēt.
Ilgas iela (Jūrmala)
Ilgas iela ir iela Jūrmalā, Vaivaru apkaimē. Ilgas iela sākas krustojumā ar Asaru prospektu un beidzas krustojumā ar Dzelzceļa ielu. Kopējais ielas garums ir 200 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Ilgas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Ilgas iela ir savienota ar šādām ielām:
Mendess
Mendess var būt:
Klagiši
Klagiši ir ciems Istras pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 324 km attālumā no Rīgas.
Rīgas 88. vidusskola
'''Rīgas 88. vidusskola''' ir viena no Rīgas vidusskolām, kas atrodas Ilūkstes ielā 30 Pļavnieku apkaimē.
Vēsture
Dibināta 1984. gadā, 1994. gadā skolā izveidoja matemātikas, svešvalodu, horeogrāfijas, vizuālās mākslas, teātra un mūzikas klases.
Izglītības programmas
Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Pamatizglītības profesionāli orientēta virziena mazākumtautību programma (21014121), Pamatizglītības humanitārā un sociālā virziena mazākumtautību programma (21012121), Pamatizglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena mazākumtautību programma (21013121), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma, Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma.
Ziemas pils
Ziemas pils (ru) ir pils Sanktpēterburgā, Krievijā. No 1732. līdz 1917. gadam tā bija oficiālā Krievijas Impērijas ķeizaru rezidence. Mūsdienās tā ir viena no Valsts Ermitāžas atrašanās vietām. Ziemas pilī atrodas Mazā troņa zāle, galvenās kāpnes, Malahīta zāle un citi izcili arhitektūras meistardarbi, ēkā ir vairāk nekā 1700 durvju, 1900 logu, 1500 istabu un 100 kāpņu.
Vēsture
Pils uzcelta baroka stilā laikā no 1757. līdz 1762. gadam. Ēkas projektu izstrādāja Frančesko Bartolomeo Rastrelli un vairāki citi arhitekti, tās fasādes ir vērstas uz Ņevu, Pils laukumu.
Pašreizējā ir ceturtā uzceltā Ziemas pils. Pēc 1837. gada ugunsgrēka, kas izcēlās Feldmaršalu zālē, ēkas iekštelpas ir kapitāli restaurētas, ēkas ārējais izskats laika gaitā nav mainījies. Pēc 1917. gada februāra revolūcijas Ziemas pils kļuva par Krievijas Pagaidu valdības rezidenci. Oktobra revolūcijas laikā pili ieņēma boļševiki. 1922. gadā ēka tika nodota Ermitāžai.
Maikls Klārks Dankans
Maikls Klārks Dankans (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Kļuva plaši pazīstams ar lomu filmā "Zaļā jūdze" (1999), par ko tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai un Zelta globusa balvai kā labākais otrā plāna aktieris. Tāpat filmējies tādās filmās kā "Armagedons" (1998), "Visi deviņi jardi" (2000), "Pērtiķu planēta" (2001), "Skorpionu karalis" (2002), "Pārgalvis" (2003), "Grēku pilsēta" (2005) un "Rikijs Bobijs — ātruma karalis" (2006). Atveidojis lomas televīzijas seriālos "Nozieguma skelets" un The Finder. Vēl Maikls Klārks Dankans ieskaņojis tēlus filmās "Brālis lācis" (2003), "Kung Fu Panda" (2008) un "Zaļais lukturis" (2011), tāpat ieskaņojis tēlu 2006. gada videospēlē Saints Row.
Rīgas patversmes Sieviešu nodaļa
Rīgas patversmes Sieviešu nodaļa ir Rīgas Domes uzturēta patversme, kas atrodas Eiženijas ielā 1E, Dzirciema apkaimē. Patversme nodrošina personām bez noteiktas dzīvesvietas vai krīzes situācijā nonākušām pilngadīgām personām īslaicīgu patvērumu, uzturu, personiskās higiēnas iespējas un sociālā darba speciālistu pakalpojumus, kā arī veic klaidonības un bezpajumtniecības novēršanas preventīvus pasākumus Rīgā. Klientus institūcijā uzņem, vēršoties tieši institūcijā.
Ckaltubo
Vēsture
Zināma kopš 7. gadsimta kā dziedniecības vieta, kas bijusi populāra jau valdnieces Tamaras laikā. Šeit esošās pirtis bijušas karaļnama īpašums. Tiešas rakstiskas liecības ir no 13. gadsimta, kur Gelati klostera ziedojumu grāmatā teikts, ka karalis uzdāvinājis Ckaltubo dziednieciskos avotus klostera priekšniekam.
18.-19. gadsimtā lielākā daļa dziednīcu ēku nopostītas un Ckaltubo bijis iespējams apmeklēt tikai gada siltajā laikā. Kūrorts atdzimis 19. gadsimta beigās. 1930. gados Ckaltubo kūrorts ievērojami paplašināts un iegūst vissavienības nozīmi. 1953. gadā Ckaltubo piesķirts pilsētas statuss.
Konstancijs Hlors
Konstancijs I jeb Konstancijs Hlors (la; dzimis 31. martā ap 250. gadu, miris ) bija Romas imperators laikā no 293. līdz 306. gadam. Viņš bija Konstantīna I tēvs.
Konstanciju kopā ar Galēriju adoptēja Romas imperatori Diokletiāns un Maksimiāns un iecēla viņus par saviem pēctečiem (cēzariem), līdz ar ko ieviešot četru imperatoru sistēmu tetrarhiju.
Konstancijs valdījumā saņēma Galliju un Britāniju un, iespējams, Spāniju. Kad 305. gadā Diokletiāns ar Maksimiānu atkāpās, Konstancijs kļuva par augustu un pārvaldīja rietumu provinces, savukārt Galērijs — austrumu provinces. Savas valdīšanas sākumā izvērsis aktīvu karadarbību Ģermānijā. Karojis gar Reinas upi, kur sakāvis frankus un alemaņus. Pēc kļūšanas par augustu īstenojis veiksmīgu militāro kampaņu pret piktiem Britānijas ziemeļos, viņpus Adriāna valnim. Tomēr 206. gadā pēkšņi miris Eborakā (mūsdienu Jorkā). Pirms nāves pasludināja savu dēlu par savu pēcteci un uzreiz pēc viņa nāves arī Britānijā izvietotie leģioni pasludināja Konstantīnu par imperatoru.
Otons I
Pēc tēva nāves Erfurtē ievēlēts par jauno karali, kronēts Āhenē un kāpis Kārļa Lielā tronī. Kļūstot par valdnieku, tradicionāli atsacījās no savām sakšu drēbēm un turpmāk sekoja franku paražām un ģērbšanās stilam.
Drīz pēc kronēšanas devās apspiest slāvu sacelšanos austrumos no Saksijas, Bohēmijas zemēs. Pēc varenā Bavārijas hercoga Arnulfa nāves 937. gadā viņa dēls atteicās Oto pakļauties. Jaunais hercogs drīz tika padzīts, un Bavārija tika uzticēta Arnulfa brālim. Oto arī noorganizēja sava brāļa Heinriha kāzas ar padzītā Bavārijas hercoga māsu Judīti. Brālis Heinrihs drīz pievienojās dumpim pret Oto, kas tika apspiests. Oto beidzot kontrolēja lielākās vācu hercogistes - viņa varā bija dzimtā Saksija, pakļautā Bavārija, Frankonija un Lotaringa. Dumpīgajam Heinriham tika piedots, taču viņš drīz pievienojās jaunai sazvērestībai pret Oto. Heinrihs beidzot lūdza piedošanu un 947. gadā tika iecelts par Bavārijas hercogu. Turpmāk viņš lojāli atbalstīja Oto, veiksmīgi karojot pret maģāriem. Oto panāca sava dēla Liudolfa pasludināšanu par līdzvaldnieku un izprecināja viņu Švābijas hercoga meitai.
Pēc Karolingu impērijas sabrukuma stāvoklis Ziemļitālijā bija nestabils. Kopš 888. gada te bija valdījuši divpadsmit karaļi, kurus regulāri gāza no troņa. Atraitnēs palikušās Itālijas karalienes Adelaides ieslodzīšana deva Oto ieganstu 951. gada vasarā uzsākt karu pret karali Berengaru II, iegūt Ziemeļitāliju un imperatora kroni. Liudolfa karaspēka daļas pirmās iebruka Itālijā, negaidot pārējo armiju, uzsāka kauju un tika sakautas. Pēc tam, kad Oto galvenie spēki ātri pakļāva Lombardiju, viņš pasludināja sevi par Lombardijas karali un Itālijas karali. Pēc tam, kad sakautais Berengars sevi atzina par Oto vasali, viņam tika atstāta vara Lombardijā un Toskānā.
Atgriežoties vācu zemēs, 953. gadā Oto atkal sadūrās ar savu tuvo radinieku, dēla Liudolfa un znota Konrāda organizētu sazvērestību, kas Bavārijā pārauga atklātā dumpī. Izmantojot jukas, Bavārijā un Švābijā iebruka maģāri, taču ārējais iebrukums vācu augstmaņiem lika apvienoties zem Oto virsvaras. 955. gada kaujā pie Lehas Oto karaspēkam izdevās smagi sakaut maģārus, izbeidzot to sirojumus pa Eiropu. Kaujā krita Oto znots Konrāds.
Saprotot, ka vācu hercogistes neizdosies apvienot savas ģimenes pārstāvju rokās, pēc brāļa Heinriha nāves 955. gadā Oto par Bavārijas hercogu iecēla bijušā hercoga Arnulfa mazdēlu. Vietējie augstmaņi pārvaldīja Švābiju, Lotaringu un Austrumsaksiju. Lai samazinātu Saksijas hercoga varu, pēc viņa nāves 965. gadā Oto Saksiju sadalīja sešās markgrāfistēs. Arī Lotaringa tika sadalīta divās hercogistēs, kas vairs nekad neapvienojās.
Savas varas nostiprināšanai Oto turpmāk aizvien vairāk paļāvās uz baznīcu un garīdzniekiem, tie aizvien vairāk iesaistījās laicīgajā valsts pārvaldē. Tiesības iecelt bīskapus šajā laikā bija valdnieka privilēģija, un svarīgāko arhibīskapu amatos tika iecelti Oto uzticami cilvēki. Tā kā garīdznieki nedrīkstēja precēties, tie neatstāja mantiniekus, to amati un privilēģijas nebija mantojamas un pēc nāves atgriezās valdnieka īpašumā, pretēji aristokrātiem, kas aizvien vairāk centās nostiprināt varas mantojamības principu savās zemēs.
Ietekmīgais Spoleto hercogs Alberiks II, kura rokās atradās vara Romā, nodrošināja sava astoņpadsmit gadus vecā dēla ievēlēšanu par pāvestu Jāni XII. Jaunā pāvesta plānos bija palielināt pāvesta valsts teritoriju, un viņa intereses ātri sadūrās ar Berengaru II. Šajā laikā Berengara un Oto attiecības bija sarautas, un 956. gadā Oto uz Itāliju nosūtīja Liudolfu, apsolot viņam Itālijas kroni, ja viņš to varēs pakļaut. Divu gadu laikā viņam izdevās pakļaut Lombardiju un Toskānu, taču tad Liudolfs nomira. Šajā brīdi Jānis XII izlēma uz Itāliju uzaicināt pašu Oto, solot tam imperatora kroni. 961. gada rudenī Oto ar armiju šķērsoja Alpus. Berengars II bija sapulcinājis 60 000 kareivju armiju, taču tā atsacījās cīnīties un Oto bez pretestības ieradās lombardu galvaspilsētā Pāvijā, no kuras viņš devās uz Romu. 962. gada februārī pāvests viņu kronēja par imperatoru. Zinot romiešu un pāvesta neuzticību, Oto lika Jānim XII zvērēt pie Sv. Pētera pīšļiem, ka tas nekad nesadarbosies ar Oto pretiniekiem. No savas puses Oto pāvestam piešķīra tik ļoti kārotās zemes. Jau pavisam drīz Jānis XII sāka slepenas sarunas ar Berengaru II, Bizantijas imperatoru un maģāriem. Oto ar armiju atgriezās Romā, liekot Jānim XII bēgt. Jaunais imperators lika romiešiem zvērēt, ka par pāvestiem tie turpmāk ievēlēs tikai imperatora un viņa dēla apstiprinātus kandidātus. Romā tika sasaukta Oto vadīta sinode, kas pasludināja Jāni XII par gāztu un ievēlēja Leo VIII par pāvestu. Tikmēr romieši par pāvestu ievēlēja Benediktu V. Oto atkal nācās aplenkt Romu, iekarot to, sasaukt jaunu sinodi, kas apstiprināja Leo VIII ievēlēšanu. Benedikts V tika arestēts un nosūtīts uz Hamburgu, kur arī mira.
968. gadā Oto izdevās īstenot ieceri par Magdeburgas arhibīskapijas izveidošanu, kas kļuva par centru reģionu slāvu pievēršanai kristietībai. Oto miris 973. gadā, apglabāts Magdeburgas katedrālē.
Loits
Loits ir Igaunijas melnā metāla grupa.
Vēsture
Loits tika dibināta 1996. gadā Tallinā, Igaunijā. Grupas muzicēšanas stils ir tuvs melnajam metālam, bet bieži tiek izmantoti arī klasiskā smagā roka elementi.
Loits daiļradē liela nozīme ir dziesmu tekstiem. To galvenā tēma ir patriotisms un Igaunijas vēsture, galvenokārt Otrā pasaules kara laikā. Vairāki albumi veltīti igauņu bruņotajiem formējumiem vācu armijā. Grupai nereti pārmesta neonacisma propaganda, bet Loits vairākas reizes ir paziņojusi, ka tai nav nekādas saistības ar šo ideoloģiju. Visas dziesmas tiek izpildītas igauņu valodā. Līdz šim grupa izdevusi trīs pilna garuma albumus un vairākus EP.
Dzilna (nozīmju atdalīšana)
Dzilna var būt:
Klaudziņsala
Klaudziņsala ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 173 km attālumā no Rīgas.
Klaparu ezers (Vārkavas pagasts)
Klaparu ezers (arī Lielais Klaperu ezers, Lielo Klaparu ezers) ir caurteces ezers Preiļu novada Vārkavas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Dibens - dūņains. Krasti - pieejami. Ietek - Ūdzeņa no Beļetnīku ezera, iztek - Ūdzeņa uz Bratišku ezeru. Ūdens krāsa - brūnūdens.
Ezera rietumos atrodas autoceļš V751 (Vecvārkava–Ančkini–Pieniņi–Kauša). Ezera krastā Vārkavas ciema daļa Lielie Klapari. Ierīkotas atpūtas vieta un laipas peldēšanai.
Elbas-Elsteres apriņķis
Elbas-Elsteres apriņķis (de) ir apriņķis Vācijā, Brandenburgas federālajā zemē.
Apriņķis robežojas ar Brandenburgas Teltovas-Flēmingas, Dāmes-Šprēvaldes un Oberšprēvaldes-Lauzicas apriņķiem, Saksijas Meisenes un Ziemeļsaksijas apriņķiem, kā arī Saksijas-Anhaltes Vitenbergas apriņķi.
Elbas-Elsteres apriņķis iedalās 11 pilsētās un 6 kopienās. Pilsētas ir Bādlībenverda, Doberluga-Kirhaina, Elsterverda, Falkenberga/Elstere, Finstervalde, Hercberga (Elstere), Ībigava-Vārenbrika, Mīlberga/Elbe, Šēnevalde un Zonnevalde, bet kopienas — Rēderlande bez sīkāka iedalījuma un Elsterlande, Kleine Elstere (Nīderlauzica), Plesa, Šlībene, Šrādenlande ar sīkāku iedalījumu.
Laravel
Laravel ir bezmaksas, atvērtā koda PHP tīmekļa ietvars, ko izveidojis Teilors Otvels, kas ir paredzēts, lai izgatavotu tīmekļa lietojumprogrammas pēc modeļa—skats—kontrolieris (MVC-model-view-controller) arhitektūras modeļa. Dažas no Laravel iezīmēm ir modulāra pakošanas sistēma ar atvēlētu atkarību administratoru, dažādu veidu pieeju saistītajām datubāzēm, priekšrocībām, kas palīdz aplikāciju izvietošanai un uzturēšanai un tās tiekšanos uz Syntactic Sugar — sintaksi programmēšanas valodā, kas ir izveidota, lai padarītu lietas vienkāršāk saprotamas un izsakāmas.
2015. gada martā Laravel tiek uzskatīts par vienu no populārākajiem PHP ietvariem, kopā ar Symfony2, Nette, Codelgniter, Yii2 un citiem ietvariem. Laravel pirmkods ir pieejams GitHub un licencēts zem MIT Licences noteikumiem.
Vēsture
Teilors Otvels izveidoja Laravel kā mēģinājumu, lai nodrošinātu daudz spēcīgāku alternatīvu Codelgniter ietvaram, kas nenodrošina drošu lietotāja autentifikāciju un autorizāciju. Laravel pirmā palaišana notika 2011. gada 9. jūnijā, tajā pašā mēnesī sekoja Laravel 1 palaišana. Laravel 1 ietver sevī iebūvētu atbalstu autentifikāciju, lokalizāciju, modeļus, skatus, sesijas, maršrutus un citus mehānismus, bet tam trūka kontroliera atbalsta, kas novērstu to no tā, ka tas būtu īsts MVC ietvars.
Laravel 2 tika izlaists 2011. gada septembrī, ietverot sevī dažādus uzlabojumus no autora un kopienas. Galvenie uzlabojumi ietvēra kontroliera atbalstu, kas padara Laravel 2 par pilnībā MVC atbalstošu ietvaru, kas atbalsta kontroles inversijas (IOC) principus un šablonu sistēmu Blade. Kā trūkumu var minēt, ka tika noņemta trešā pakete Laravel 2.
Laravel 3 tika izlaists 2012. gada februārī ar jaunu iezīmju komplektu, kas ietver komandrindas interfeisu Artisan, būvēts, lai atbalstītu datu bāzu pārvaldības sistēmu, datu bāzu migrāciju kā kontroles versijas formu datu bāzu izkārtojumam, atbalsta apstrādes notikumus un pakošanas sistēmu Bundles. Datu bāzu pieaugums un popularitāte Laravel 3 versijai bija pārāk liels slogs.
Laravel 4 ar segvārdu Illuminate tika izlaists 2013. gada maijā. Tas tika veidots, lai pilnībā pārrakstītu Laravel ietvaru, pārveidotu tā izkārtojumu atsevišķā paketē caur Composer, kas kalpo kā lietojumprogrammas līmeņa paketes pārvaldnieks. Šāds izkārtojums uzlaboja Laravel 4 elastību. Citas jaunās Laravel 4 iezīmes iekļāva ziņojumu rindas atbalstu, iebūvētu atbalstu dažādu e-pasta tipu sūtīšanai un atbalstu atliktu datu bāzu ierakstu dzēšanu, kuru dēvē par ‘’mīksto dzēšanu’’.
Laravel 5 tika izlaists 2015.gada februārī, kā iekšējo pārmaiņu rezultāts, kas beidzās ar Laravel 4.3 pārnumerāciju. Jaunās Laravel 5 iezīmes ietvēra atbalstu periodiski izpildītu uzdevumu plānošanā, izmantoto paketi sauca Scheduler, abstrakcijas slāni Flysystem, kurš ļauj lietot attālo glabāšanu tāpat kā lokālā failu sistēma, uzlabotu paketes aktīvu apstrādi caur Elixir un vienkāršotu ārēji apstrādātu autentifikāciju pēc Socialite paketes izvēles. Laravel 5 arī ieviesa jaunu iekšējo koku direktorija struktūru izstrādātajām aplikācijām.
Laravel 5.1 tika izlaists 2015. gada jūnijā, šī versija ir pirmā Laravel versija, lai saņemtu ilgtermiņa atbalstu (LTS-long-term support), ar plānotu pieejamību kļūdu labojumiem uz diviem gadiem un drošības plāksteriem uz trīs gadiem. Ilgtermiņa atbalsta Laravel izlaišana tika plānota izlaist katros divos gados
Iezīmes
Sekojošās iezīmes kalpo kā Laravel galvenie dizaina punkti (kur nav īpaši atzīmēts, apraksti attiecas uz Laravel 3 iezīmēm).
Piedāvātās paketes
Ready-to-use Laravel nodrošinātās paketes caur Composer un Packagist iekļauj:
Artisan CLI
Laravel Artisan komandrindas saskarne (CLI- command-line interface) sākotnēji tika ieviesta Laravel 3 ar virkni ierobežotu iespēju. Laravel vēlāka nomainīšanās uz Composer bāzētu arhitektūru ļāva Artisan iekļaut dažādus Symfony ietvara komponentus, kā rezultātā Laravel 4 tika pieejamas papildu Artisan iezīmes. Bieži izmantotie Artisan lietojumi ietver vadošo datu bāzu migrāciju un produkciju, publicējot paketes vērtību un radot tekstveidnes kodu jauniem kontrolieriem; tā atbrīvo izstrādātāju no pareiza koda radīšanas skeletons. Artisan funkcionalitāte un spējas iespējams arī paplašināt, ieviešot jaunas pielāgotas komandas, kuras, piemēram, var tikt izmantotas, lai automatizētu lietojumprogrammas specifiku, atkārtojot uzdevumus.
Konferences
Laracon ir konference, kas centrēta ap Laravel ietvaru, aptverot tā attīstību, lietojumus un saistītas vispārējās programmatūras izstrādes praksi. Laracon konference notiek gan ASV, gan Eiropā, galvenokārt organizēta ar UserScape sponsoru atbalstu. Līdz 2016. gadam ir notikušas sekojošas Laracon konferences:
Piezīmes
PHP 5.3.7 vai jaunākai versijai ir nepieciešama Laravel 4.1 versija un vecāka versija, Laravel 4.2 un 5.0 vajadzīgs vismaz PHP 5.4, bet Laravel 5.1 prasa PHP 5.5.9 vai jaunāku.
Papildu informācija
Laravel Design Patterns and Best Practices, Packt, ISBN 978-1783287987, July 2014, by Arda Kılıçdağı and H. İbrahim Yilmaz
Linkolns (filma)
"Linkolns" (en) ir 2012. gada ASV biogrāfiskā filma. Filmas režisors ir Stīvens Spīlbergs, galvenajā lomā Denjels Dejs-Lūiss. Filmēšana ilga no 2011. gada oktobra un ilga līdz tā paša gada decembrim, bet pirmizrāde norisinājās 2012. gada 9. novembrī.
Mahačkalas "Anži"
Mahačkalas "Anži" ir Krievijas futbola klubs no Dagestānas pilsētas Mahačkalas, kas pašlaik spēlē Krievijas futbola trešajā līmenī — Profesionālajā futbola līgā. 2012.—2013. gada sezonā izcīnīja trešo vietu Augstākajā līgā. Divas reizes klubs ir spēlējis Krievijas kausa izcīņas finālā.
Jānis Ozoliņš (neiroķirurgs)
Jānis Ozoliņš ( — ) bija latviešu ārsts neiroķirurgs un politiķis. 7. Saeimas un viena Rīgas domes sasaukuma deputāts.
Dzīvesgājums
1956. gadā Jānis Ozoliņš pabeidza mācības Rīgas 1. vidusskolā. 1963. gadā viņš absolvēja Rīgas Medicīnas institūtu vispārējās ārstniecības specialitātē, bet divus gadus vēlāk ieguva neirologa kvalifikāciju. 1969. gadā viņš pabeidza Burdenko Neiroķirurģijas institūta Maskavā ordinatūru, bet 1972. gadā — Ļeņingradas Neiroķirurģijas institūta ordinatūru neiroonkoloģijā.
J. Ozoliņš bija RMI Neiroķirurģijas katedras vadītājs un klīniskās slimnīcas "Gaiļezers" Neiroķirurģijas klīnikas vadītājs.
No Tautas partijas saraksta kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās, 2000. gadā uz dažiem mēnešiem kļuva par deputātu, aizvietojot Māri Vītolu, kas bija uz laiku nolicis mandātu ministra pienākumu pildīšanas dēļ. 2001. gadā notikušajās Rīgas domes vēlēšanās ievēlēts par domes deputātu, amatā bija līdz 2005. gadam. Pēc tam kandidēja arī 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās, taču netika ievēlēts. Brīvajā laikā nodarbojās ar medībām.
Miris, izvadīts no Rīgas krematorijas Lielās zāles.
Apbalvojumi
Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.
Kermīrs de Legals
Kermīrs de Legals (fr; Versaļa — 1792. gads) bija Francijas šahists.
Biogrāfija
Bijis viens no 18. gadsimta vadošajiem šahistiem. Tiek uzskatīts arī par pirmo profesionālo šahistu. Spēlējis Parīzes kafejnīcā Cafe de la Régence šahu uz naudu, bieži dodot saviem vājākajiem pretiniekiem priekšā bandinieku un gājienu vai kādu no figūrām (zirdziņu, torni). Saglabājis Francijas spēcīgākā šahista nosaukumu līdz zaudējumam savam skolniekam Andrē Danikanam Filidoram. Mūsdienās viņa vārds parasti tiek saistīts ar Legala matu — interesantu atklātnes mata kombināciju, ko Legals nodemonstrēja savā 1750. gada partijā.
Valsts Ermitāža
Valsts Ermitāža (ru) ir mākslas un kultūras muzejs Sanktpēterburgā, Krievijā. Tas ir viens no pasaulē lielākajiem un vecākajiem muzejiem.
Aivēra Polsdotera
Aivēra Polsdotera (fo, dzimusi 1983. gada 21. jūlijā) ir fēriešu dziedātāja un dziesmu autore.
Valsts Ermitāža
Ermitāžu 1764. gadā dibinājusi Katrīna Lielā, apmeklētājiem Ermitāža atvērta kopš 1852. gada. Vairāk nekā 3 miljonus eksponātu lielā kolekcija ir izvietota sešu vēsturisku celtņu kompleksā. Piecas no tām, Ziemas pils, Mazā Ermitāža, Vecā Ermitāža, Ermitāžas teātra ēka, Jaunā Ermitāža, ir atvērtas apmeklētājiem. 2013. gadā muzeju apmeklēja vairāk nekā 2,89 miljoni cilvēku, tas ierindojās 15. vietā apmeklētāko mākslas muzeju sarakstā.
Šokolādes kalns
Šokolādes kalns ir pilskalns Krāslavas pilsētā. Izvietojies pilsētas ziemeļrietumu daļā Jāņupītes kreisajā krastā. Šokolādes kalna virsotnē ir tumši, šokolādei līdzīgi māli, kas, iespējams, devuši šī kalna nosaukumu. Pilskalnu 1924. gadā apzināja Ernests Brastiņš. Pilskalnā atrastas dzīvnieku kaulu, akmens cirvju un māla trauku atliekas.
Aivēra Polsdotera
2016. gada 12. maijā Aivēra uzstājās Latvijā, mūzikas namā „Daile”.
Valsts Ermitāža
Katrīna II Ermitāžas kolekciju sākusi veidot 1764. gadā, kad viņa iegādājās privātkolekciju (225 Rietumeiropas mākslinieku gleznas). Kolekcija tika novietota Mazajā Ermitāžā (fr — ‘vieta vientulībai’). Ar laiku kolekcija palielinājusies, 1774. gadā te atradušās jau vairāk nekā 2000 gleznas.
Tulas "Arsenal"
Tulas "Arsenal" ir Krievijas futbola klubs no Tulas, kas spēlē Krievijas Premjerlīgā.
Celmene (Kubulu pagasts)
Celmene ir ciems Balvu novada Kubulu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 3,2 km no pagasta centra Kurnas, 4,4 km no novada centra Balviem un 218,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies Balvu ezera ziemeļrietumu krastā.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Balvu rajonā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Donaviņa
Donaviņa, kuras senākais nosaukums ir Dzirnupīte, ir upe, Mazās Daugavas labā krasta pieteka.
Upes garums ir 11 km. Tā iztek no Baļotes ezera un tek pa Aronas paugurlīdzenumu, veidojot robežu Kūku un Variešu pagastam. Tālāk upe tek pa Jēkabpils pilsētas teritoriju, ieplūst Krustpils pils dīķī, no kura izplūst un ietek Mazajā Daugavā netālu no Krustpils luterāņu baznīcas.
Kristians Folins
Kārls Kristians Folins (sv, dzimis ) ir Zviedrijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Folins pārstāv Zviedrijas hokeja līgas komandu Frölunda HC.
2013–14. gada sezonā debitējis NHL komandā Minesotas "Wild". Vēlāk spēlējis gan Losandželosas "Kings", gan Filadelfijas "Flyers", gan arī Monreālas "Canadiens". 2020. gadā atgriezies Eiropā un pievienojies Zviedrijas hokeja līgas komandai Växjö Lakers. 2021. gadā pievienojies Frölunda HC.
Folins tika iekļauts Zviedrijas hokeja izlases sastāvam 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Renalds Seibutis
Renalds Seibutis (lt; dzimis ) ir lietuviešu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) pārstāv Lietuvas LKL klubu Viļņas "Lietuvos rytas".
Karjeru sācis Lietuvas līgas klubā BC Naglis, kur aizvadījis 2002.—2003. gada sezonu. Pēc tam līdz 2005. gadam spēlējis Viļņas "Sakalai" klubā. 2005. gadā uzsāka karjeru Grieķijā, kur vienu sezonu aizvadīja Pirejas "Olympiacos" klubā (Grieķijas čempionātā tika izcīnīts sudrabs), uz nākamo sezonu tika aizdots Maroussi B.C.. "Olympiacos" atgriezās uz 2007.—2008. gada sezonu, pēc tam pārcēlās uz Bilbao Basket klubu Spānijā (spēlēja līdz 2010. gadam). 2010.—2011. gada sezonu aizvadīja Turcijā, kur pārstāvēja Olin Edirne Basket klubu, taču kopš 2011. gada spēlē Lietuvas LKL klubā Viļņas "Lietuvos rytas".
2007. gada NBA draftā Seibuti otrajā kārtā ar kopējo 50. kārtas numuru izraudzījās Dalasas "Mavericks".
Lietuvas izlases sastāvā ir piedalījies (8. vieta), 2010. gada Pasaules čempionātā (tika izcīnīta bronzas medaļa) un 2013. gada Eiropas čempionātā (sudraba medaļa).
Klaugi
Klaugas (arī Klaugi) ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 255 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V593 (Vērēmi_Rogovka). Ciema apkārtnē atrodas Stogoršņu ezers.
20. šaha olimpiāde
20. šaha olimpiāde notika no 1972. gada 18. septembra līdz 13. oktobrim Skopjē (Dienvidslāvija, tagad Ziemeļmaķedonija).
Priekšsacīkstes
Visu 63 valstu komandas tika sadalītas astoņās grupās septiņas vai astoņas komandas katrā, no katras grupas divas labākās iekļuva "A" finālā, nākamās divas "B" finālā utt. Atšķirībā iepriekšējām šaha olimpiādēm, priekšsacīkšu rezultāti starp komandām netika pārnesti uz finālu, tāpēc komandas, kas kvalificējās vienā fināla grupa no vienas priekšsacīkšu grupas šīs olimpiādes turnīros tikās savā starpā divreiz. Visas komandas gan priekšsacīkšu grupās un finālos spēlēja katra ar katru pēc apļa sistēmas. Priekšsacīkšu rezultāti bija šādi:
"A" fināls
!V||Komanda||1||2||3||4||5||6||7||8||9||10||11||12||13||14||15||16||P||KP||+||=||-
"B" fināls
17. Anglija, 18. Izraēla, 19. Kanāda, 20. Filipīnas, 21. Norvēģija, 22. Kuba, 23. Austrija, 24. Islande, 25. Kolumbija, 26. Indonēzija, 27. Itālija, 28. Mongolija, 29. Grieķija, 30. Beļģija, 31. Peru.
"C" fināls
32. Austrālija 33. Somija, 34. Skotija, 35. Irāna, 36. Brazīlija, 37. Portugāle 38. Turcija, 39. Īrija, 40. Puertoriko, 41. Meksika, 42. Tunisija, 43. Velsa, 44. Jaunzēlande, 45. Dominikāna, 46. Bolīvija, 47. Japāna.
"D" fināls
48. Francija, 49. Singapūra, 50. Malta, 51. Honkonga, 52. Libāna, 53. Luksemburga, 54. Fēru salas, 55. Sīrija, 56. Kipra, 57. Maroka, 58. Andora, 59. Malaizija, 60. Džērsija 61. Irāka, 62. ASV Virdžīnas.
Labākie pie galdiņiem
!Galdiņs, Vieta||Vārds, Uzvārds||Valsts||Grupa||Rezultāts||Procenti
1. vieta — PSRS
PSRS komandā pie ceturtā galdiņa spēlēja rīdzinieks Mihails Tāls. Viņa rezultāts bija labākais gan komandā, gan pie galdiņa.
PSRS komandas dalībnieku rezultāti sakopoti nākamā tabulā:
Antra Bigača
Antra Bigača (dzimusi Priekulē) ir latviešu mūziķe.
20. šaha olimpiāde
Godalga par labāko partiju
Godalgu par labāko partiju saņēma Vlastimils Horts (Čehoslovākija) par uzvaru ar melnajiem pret Verneru Hugu (Šveice).
Antra Bigača
1989. gadā absolvējusi Latvijas Mūzikas akadēmijas vokālo nodaļu un 1989. gadā kļuvusi par Latvijas Nacionālās operas solisti. Repertuārā ietilpst gan opermūzika, gan kamermūzika.
20. šaha olimpiāde
Godalga par labāko partiju
'''1.c4 Zf6 2.Zf3 e6 3.g3 b6 4.Lg2 Lb7 5.0-0 Le7 6.d4 0-0 7.Zc3 Ze4 8.Zxe4 Lxe4 9.Lf4 d6 10.Dd2 Zd7 11.Tfd1 h6 12.Ze1 f5 13.Lxe4 fxe4 14.Dc2 Zf6 15.f3 g5 16.Le3 De8 17.Kg2 Dh5 18.h3 Dg6! 19.Tac1 Tf7 20.fxe4 g4! 21.h4 e5! 22.Dd3 Zxe4 23.Zc2 Taf8 24.Lg1 (skat. diagrammu) 24. ... Lxh4! 25.gxh4 Tf3! 26.Ze3 Tg3+ 27.Kh1 Tf2! 0:1'''
Antra Bigača
Aktīvi koncertē gan Latvijā gan ārvalstīs. Dziedājusi kopā ar vairākiem Latvijas un ārvalstu kamerorķestriem un simfoniskajiem orķestriem. Sadarbojusies ar Hermaņa Brauna fondu, ar kuru kopā sagatavojusi un nodziedājusi vairākas programmas. 2002. gadā ierakstījusi solo albumu.
1989. un 1992. gadā uzvarējusi Jāņa Mediņa vokālistu konkursā. 1995. gadā ieguvusi Lielo Mūzikas balvu.
Maltas vēsture
Maltas vēsture aptver notikumus Maltas salu valsts teritorijā kopš pirmo mūsdienu cilvēku parādīšanās jaunākā ledus laikmeta beigu posmā līdz mūsdienām.
Pirmās liecības par cilvēku parādīšanos Maltā ir ap 8000 gadu vecas, un šie cilvēki jau pratuši zemkopību. Tomēr viņu metodes noplicināja augsni, un salas atkal kļuva mazapdzīvotas vai neapdzīvotas. Pirms ap 6000 gadiem atkal parādījās cilvēki, no kuriem saglabājušies megalītu akmens tempļi — vienas no senākajām līdz mūsdienām saglabātajām celtnēm. Viņu civilizācija sabruka pēc ap 1500 gadiem, taču drīz salas atkal sāka apdzīvot bronzas laikmeta ciltis.
Ap 700. gadu p.m.ē. salas atklāja un kolonizēja feniķieši, pēc 500 gadiem tos nomainīja romieši, vēlāk bizantieši. 9. gadsimtā viņus izspieda arābi, 11. gadsimtā varu pārņēma normaņi un vēlāk viņu kontrolētā Sicīlijas karaliste. Sekoja Spānijas valdīšana, līdz 1530. gadā sala tika piešķirta Sicīlijas karalistes lēņa īpašumā Svētā Jāņa ordenim. Tas turējās Maltā līdz 1798. gadam, līdz viņu izspieda Napoleons, bet 1800. gadā salu ieguva Lielbritānija. Tā dažādā statusā valdīja pār Maltu līdz 1964. gadam, kad ekonomijas un ģeopolitisku apsvērumu dēļ izlēma dot Maltai neatkarību. Kopš 1964. gada Malta kļuva par neatkarīgu monarhiju ar Lielbritānijas karalieni kā formālo valsts galvu, 1974. gadā pasludināja republiku, ieceļot karalienes ģenerālgubernatoru par pirmo prezidentu, bet 1979. gadā no Maltas tika izvesti pēdējie britu armijas spēki.
Tālāk Malta pēc vairākiem politiskiem līkločiem izvēlējās proeiropeisku kursu un 2004. gadā pievienojās Eiropas Savienībai, bet 2008. gadā — eirozonai. Militāri Malta sevi 1980. gadā pasludinājusi par neitrālu valsti, kuras drošību garantē Itālija.
Aizvēsture
Malta atrodas uz zemūdens grēdas Vidusjūrā, kas stiepjas no Ziemeļāfrikas līdz Sicīlijai. Kādu laiku tālā pagātnē Malta bijusi iegremdēta, par ko liecina pārakmeņojušās jūras fosilijas Maltas augstākajos punktos. Pēc tam, pateicoties tektoniskai aktivitātei, kalnu grēda pacēlās uz augšu un Gibraltāra šaurums aizvērās. Jūras līmenis kļuva zemāks, un Malta tagad atradās uz zemes šauruma, kas stiepās starp abiem kontinentiem un bija lielu ezeru ieskauts. Dažās alās Maltā ir atklāti ziloņu, nīlzirgu un citu lielu dzīvnieku, kas mūsdienās dzīvo Āfrikā, kauli, bet citur ir atklājuši dzīvniekus, kuru dzimtene ir Eiropa.
Lai gan vēl nesen tika uzskatīts, ka Maltas pirmie iedzīvotāji ieradās salās ap 5400. gadu pirms mūsu ēras, tagad ir pieņemts, ka tas notika aptuveni 5900. gadā pirms mūsu ēras, par ko liecina seno augšņu pētījumi. Pastāvēja izplatīts viedoklis, ka šie pirmie neolīta laikmeta cilvēki bija ieradušies no Sicīlijas (mazāk nekā 100 kilometrus uz ziemeļiem), taču DNS analīze liecina, ka viņi cēlušies no dažādām Vidusjūras piekrastes daļām, tostarp gan no Eiropas, gan Āfrikas.
Tās galvenokārt bija lauksaimnieku un zvejnieku kopienas, ar retām liecībām par medību aktivitātēm. Viņi acīmredzot dzīvoja alās un atklātos mājokļos. Ārdalamas alā ir palikušas ap 7200 gadu vecas šo cilvēku apmetnes atliekas. Turpmāko gadsimtu laikā ir pierādījumi par esošiem kontaktiem ar citām kultūrām, kuri atstāja ietekmi uz vietējām kopienām, par ko liecina viņu keramikas izstrādājumi un lietotās krāsas. Skorbā saglabājušās arī viņu pirms ap 6850 gadiem būvēto akmens celtņu — iespējams, tempļu — atliekas. Skorbas apdzīvotības laiku iedala "pelēkajā", kad vietējā keramika bija tikai pelēka, un "sarkanajā", kad to sāka izkrāsot ar sarkano okeru. Primitīvās zemkopības metodes degradēja augsni, un gadsimtu gaitā salās veidojās situācija, kad ir pārāk maz saldūdens, lai uzturētu zemkopības vajadzības. Tas daļēji notika arī klimata pārmaiņu, īpaši sausuma dēļ, un apmēram uz gadu tūkstoti salās zuda ievērojama cilvēku aktivitāte. Pētījumi, kas ietvēra ieleju augsnes serdeņu analīzi, kuri satur senus ziedputekšņus un dzīvnieku atliekas no iepriekšējās vides, atklāja, ka “klimata pārmaiņu svārstības dažos aizvēstures periodos padarīja Maltu neapdzīvojamu. Starp pirmajiem kolonistiem un nākamo grupu, kas pastāvīgi apmetās uz Maltas salām un galu galā uzcēla megalītu tempļus, bija ievērojams aptuveni 1000 gadu pārtraukums.”
Apmēram 3850. gadā pirms mūsu ēras, domājams, no Sicīlijas ieradās otrais iebraucēju vilnis. Profesore Karolīna Malone ir teikusi: “Ņemot vērā Maltas ierobežoto zemes platību, ir ievērojami, ka otrā kolonizācija izdzīvoja 1500 gadus. Šāda apdzīvotu vietu stabilitāte Eiropā ir nedzirdēta, un tā ir iespaidīga attiecībā uz to, kā viņi varēja dzīvot uz pamazām degradējošas zemes tik ilgu laiku.”
Viens no ievērojamākajiem Maltas vēstures periodiem ir tempļu periods, kas sākās aptuveni 3600. gadā pirms mūsu ēras. Džgantijas templis Audešas salā ir viena no vecākajām brīvi stāvošajām ēkām pasaulē. Kompleksa nosaukums cēlies no maltiešu vārda "džgant", kas atspoguļo tempļa tālaika gigantismu. Daudzi no tālaika tempļiem ir piecu pusapaļu telpu veidā, kas savienotas centrā. Daži no šiem tempļiem iekļauti Pasaules mantojuma sarakstā. Civilizācija, kas uzcēla tempļus, ilga apmēram 1500 gadus līdz apmēram 2350. gadam pirms mūsu ēras, un tajā laikā kultūra, šķiet, izzuda. Pastāv hipotēzes par to, kas varētu būt noticis un vai iedzīvotāji pilnībā gājuši bojā, pametuši salas vai asimilēti, taču pamatā tiek uzskatīts, ka sabrukums noticis klimatisko apstākļu un sausuma dēļ.
Prof. Malone novērtējusi: "Mēs varam daudz mācīties no kļūdām, kuras pieļāvuši pirmie maltieši. Ūdens trūkums kopā ar augsnes iznīcināšanu, kuras veidošanās prasa gadsimtus, var izraisīt civilizācijas sabrukumu. Otrā iedzīvotāju grupa Maltā 3850.-2350. gadā pirms mūsu ēras prasmīgi pārvaldīja savus resursus un vairāk nekā 1500 gadus izmantoja augsni un pārtiku. Tikai kad klimatiskie apstākļi un sausums kļuva pavisam ekstremāli, tas viņiem vairs neizdevās."
Bronzas laikmets
Pēc tempļu perioda iestājās bronzas laikmets. No šī perioda ir palikusi virkne bijušo apmetņu un ciematu, kā arī dolmeni — altāriem līdzīgas konstrukcijas, kas izgatavotas no ļoti lielām akmens plāksnēm. Tiek apgalvots, ka viņi pieder pie populācijas, kas noteikti atšķiras no tās, kas uzcēla iepriekšējos megalītu tempļus, tomēr tiek pieņemts, ka arī šie trešie iedzīvotāji ieradušies no Sicīlijas, jo redzama celtņu līdzība ar šo Vidusjūras lielāko salu. Viens saglabājies stāvakmens — menhirs, ko izmantojuši tempļa celtniecībai, joprojām stāv Kirkopā; tas ir viens no nedaudzajiem, kas ir labā stāvoklī. Starp visinteresantākajām un noslēpumainākajām šī laikmeta paliekām ir tā sauktās sliedes, kuras var redzēt Misrah Ār il-Kbirā. Tās ir paralēlu kanālu pāri, kas iegriezti klints virsmā un stiepjas ievērojamus attālumus, bieži vien tieši taisnā līnijā. To praktiskais pielietojums nav zināms. Viena no hipotēzēm pieņem, ka sliedes domātas ratu vilcējiem lopiem, kurus šīs sliedes vadīja vajadzīgajā virzienā. Kultūra, kas uzcēla šīs struktūras, galu galā izzuda nezināmā veidā, tomēr salas apdzīvotība saglabājās.
Feniķieši
Tirgotāju un jūrnieku kultūra — feniķieši, iespējams, no Tīras, sāka kolonizēt salas aptuveni 8. gadsimta sākumā pirms mūsu ēras kā priekšposteni, no kura viņi veica apkaimes izpēti un tirdzniecību Vidusjūrā. Rabatā Maltas salā un Audešā ir atrasti feniķiešu kapi, kas liek domāt, ka galvenie pilsētu centri tajā laikā bija tuvējās mūsdienu Imdina (Mdina) Maltā un Ič Čittadella Audešā. Bijusī feniķiešu apmetne bijusi minēta kā Maleta, kas tulkojumā nozīmē drošu ostu, un šo nosaukumu sāka lietot visai salai.
Pentala Harikrišna
Pentala Harikrišna (en, te; dzimis Āndhrā Pradēšā) ir Indijas starptautiskais lielmeistars šahā (2001).
Maltas vēsture
Kartāga
255. gadā pirms mūsu ēras romieši Pirmā pūniešu kara laikā iebruka Maltā, izpostot lielu salas daļu.
Pentala Harikrišna
Biogrāfija
1996. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U10 vecuma kategorijā un izcīnījis otro vietu Pasaules junioru čempionātā šaha ātrspēlē U12 vecuma kategorijā. 2001. gadā uzvarējis Nāciju Sadraudzības valstu šaha čempionātā un starptautiskajā šaha turnīrā Londonā, kā arī Maskavā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējis Aleksandram Beļavskim. 2002. gadā uzvarējis tradicionālajā jaungada šaha festivālā Hastingsā (Anglija). Gadu vēlāk bijis labākais juniors Lielbritānijas šaha čempionātā. Divas reizes izcīnījis sudraba medaļu Indijas šaha čempionātos (2002, 2003, abas reizes uzvarējis Krišnans Sasikirans). 2004. gadā Kočinā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā, kā arī kļuvis par Indijas šaha čempionāta uzvarētāju. Tajā pašā gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā zaudējis Vasiļam Ivančukam. 2005. gadā kopā ar Borisu Gelfandu uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Bermudā, dalījis otro vietu starptautiskajā šaha turnīrā Mineapolisā un uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Taijuaņā. 2006. gadā uzvarējis, bet gadu vēlāk kopā ar Pēteri Āču dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Ungārijas pilsētā Pakšā. 2008. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Lubokā (Teksasa), bet 2009. gadā - Nansī. 2011. gadā Mešhedā uzvarējis Āzijas individuālajā šaha čempionātā. 2012. gadā uzvarējis Veikanzē (Nīderlande) šaha festivāla B turnīrā. 2013. gadā uzvarējis Bīles starptautiskajā šaha festivāla Master Tournament turnīrā. Vairākkārt piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas (2005, 2007, 2011, 2015), kurā labāko panākumu guvis savas debijas, 2005. gadā, kad iekļuvis 3. kārtā, kurā piekāpies Aleksejam Drejevam. 2021. gada janvārī ierindojies 7. vietā Veikanzē (Nīderlande) vadošo lielmeistaru šaha turnīrā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 30. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Maltas vēsture
Roma
Pēc latīņu vēsturnieka Līvija teiktā, Maltas salas romiešu rokās pārgāja Otrā pūniešu kara sākumā 218. gadā pirms mūsu ēras. Kā rakstīja Līvijs, salas pūniešu garnizona komandieris bez pretestības padevās Tiberijam Sempronijam Longusam, vienam no diviem tā gada konsuliem, kurš bija ceļā uz Ziemeļāfriku. Arhipelāgs kļuva par Sicīlijas provinces daļu, bet līdz mūsu ēras 1. gadsimtam tam bija pašam savs senāts un tautas sapulce. Šajā laikā gan Malta, gan Audeša kala savas atšķirīgas monētas, lai gan tās atbilda romiešu svara mēriem.
Pentala Harikrišna
Biogrāfija
Pārstāvējis Indijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Harikrišnam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2001. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Piecpadsmit gadu vecumā bijis jaunākais lielmeistars Indijas šaha vēsturē.
Masūds Savādkūhī
Masūds Amīrs Savādkūhī (fa; dzimis ) ir Irānas starptautiskais meistars šahā (2015).
Biogrāfija
1970. gados bijis viens no vadošajiem Irānas šahistiem. Pārstāvējis Irānas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1972-1974). Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (1972) medaļu.
Maltas vēsture
Roma
Romiešu laikā pūniešu pilsēta Maleta kļuva pazīstama kā Melite, un tā kļuva par salas administratīvo centru. Tās lielums pieauga, aizņemot visu tagadējās Mdinas pilsētas teritoriju un lielu Rabatas daļu, sniedzoties līdz tagadējai Sv. Pāvila baznīcai. Paliekas rāda, ka pilsētu ieskāva biezas sienas un to aizsargāja arī grāvis, kas gāja pa mūsdienu tā vietā uzbūvētās Svētās Ritas ielas līniju. Paliekas liek domāt, ka zemesraga augstākajā daļā bija uzcelts reliģisks centrs ar vairākiem tempļiem. Ir izraktas vienas lielas villas atliekas, kura tagad pazīstama kā Domus Romana, atklājot labi saglabājušās Pompejas stila mozaīkas. Šķiet, ka šis nams ir bijusi bagāta romiešu aristokrāta rezidence, un tiek uzskatīts, ka tas uzcelts 1. gadsimtā pirms mūsu ēras un pamests mūsu ēras 2. gadsimtā.
Romas pārvaldē salas saimnieciski uzplauka, un galu galā to brīvie iedzīvotāji saņēma pilsoņu tiesības. Līdz mūsdienām saglabājušās daudzas romiešu senlietas, kas liecina par ciešu saikni starp Maltas iedzīvotājiem un Sicīliju. Tas izpaudās arī romiešu verdzības sistēmas ieviešanā — romiešu laikā vergu salās bija vairāk nekā brīvo pilsoņu. Visā romiešu varas periodā latīņu valoda bija Maltas oficiālā valoda, un salās tika ieviesta romiešu reliģija. Tomēr tiek uzskatīts, ka vietējā pūniski-hellēniskā kultūra un valoda paralēli saglabājās vismaz līdz mūsu ēras 1. gadsimtam.
Apustuļu darbi par 60. gadu raksta, ka apustulis Pāvils avarējis pie salas, kuras nosaukums bija Melite un kuru daudzi teologi un maltieši identificē kā Maltu; tautas tradīcija saka, ka kuģa avārija notikusi attiecīgi nosauktā "Sv. Pāvila līča" krastā.
Malta palika Romas impērijas sastāvdaļa līdz mūsu ēras 6. gadsimta sākumam, kad tā pārgāja tās austrumu mantinieces — Austrumromas impērijas jeb Bizantijas pārvaldē. Vandāļi un vēlāk ostgoti varētu būt īslaicīgi okupējuši salas 5. gadsimtā, taču nav arheoloģisku pierādījumu, kas to apstiprinātu.
Masūds Savādkūhī
Biogrāfija
Par panākumiem Āzijas senioru turnīros FIDE 2015. gadā Savādkūhī piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 2013. gadā saņēmis arī FIDE trenera nosaukumu.
Lielais Asūnes ezers
Lielais Asūnes ezers (arī Asūnes ezers; ltg, Osyunas azars) ir caurteces ezers Krāslavas novada Asūnes pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā uz dienvidiem no Asūnes ciema uz robežas ar Robežnieku pagastu. Krasti lēzeni, slīpi, dibens dūņains, dūņu slānis 0,3—1,3 m. Cauri tek Asūnīca, ietek Ormjanka no Mazā Asūnes ezera un Jolzas upīte no Jolzas ezera. Mīt līdaka, asaris, rauda, ķīsis, plicis. Kopš 2004. gada iekļauts dabas liegumā Asūnes ezeri.
Alfrēds Šnitke
Alfrēds Šnitke (krievu: Альфред Гарриевич Шнитке; dzimis 1934. gada 24. novembrī, miris 1998. gada 3. augustā) bija padomju un vācu komponists, muzikologs un pedagogs.
Viņš ir 4 operu, 3 baletu, 10 simfoniju, 15 instrumentālo koncertu, kā arī daudzu citu vokālo, instrumentālo, kora un kamermūzikas skaņdarbu, kino, animācijas filmu un teātra izrāžu mūzikas autors.
Biogrāfija
Šnitkes tēvs bija ebrejs no Frankfurtes, kas 1927. gadā pārcēlās uz Padomju Savienību, bet māte bija Krievijas Pievolgas vāciete. Alfrēds Šnitke bija dzimis Engelsā, Volgas Vācu APSR. Sāka mācīties mūziku divpadsmit gadu vecumā Vīnē, kur tobrīd strādāja viņa tēvs.
1948. gadā viņa ģimene pārcēlās uz Maskavu, kur viņš absolvēja Maskavas konservatorijas kompozīcijas klasi. Šnitke pieņēma kristietību, kas ļoti ietekmēja viņa mūziku. Padomju vara bieži uzskatīja Alfrēda Šnitkes mūziku par aizdomīgu. Padomju Komponistu savienība aizliedza viņa Pirmo simfoniju. 1980. gadā, kad komponists atturējās no Komponistu savienības vēlēšanām, viņam tika aizliegts izbraukt no valsts. 1985. gada jūlijā komponists piedzīvoja insultu, pēc kura viņš nonāca komā un vēlāk pārdzīvoja arī klīnisko nāvi, bet vēlāk atveseļojās un turpināja komponēt.
1990. gadā Alfrēds Šnitke pameta PSRS un apmetās uz dzīvi Hamburgā, Rietumvācijā. Viņa veselība kļuva aizvien vājāka. Pirms nāves 1998. gadā 63 gadu vecumā komponists piedzīvoja vairākus insultus. Viņš tika apglabāts Maskavā, Novodevičjes kapos.
Mūzika
Alfrēda Šnitkes agrīnajā mūzikā ir manāma Dmitrija Šostakoviča mūzikas ietekme. Kad 1960. gados Padomju Savienību apmeklēja itāļu komponists Luidži Nono, Šnitke iemācījās arī seriālisma tehniku. Vēlāk viņš izveidoja jaunu mūzikas stilu, kuru sauc par "polistilismu".
1980. gados Šnitkes skaņdarbi sāka kļūt arvien populārāki ārzemēs, pateicoties emigrējušiem padomju mūziķiem, kā, piemēram, vijolniekam Gidonam Krēmeram. Šajā periodā komponists savos skaņdarbos daudz pievērsās garīgajām tēmām.
Klāvciems
Klāvciems ir ciems Zemītes pagastā, Tukuma novadā. Atrodas 91 km attālumā no Rīgas.
Pravec
Pravec jeb Pravetz (bg) bija Bulgārijā ražotu personālo datoru sērija. Datori no 1979. gada līdz 1990. gadu sākumam tika izstrādāti Tehniskās kibernētikas un robotikas institūtā un ražoti Mikroprocesoru tehnikas rūpnīcā Pravecā, dažas sastāvdaļas un programmatūru ražojot Stara Zagorā, Plovdivā un citās Bulgārijas pilsētās.
Maltas vēsture
Bizantija
533. gadā Bizantijas ģenerālis Belizārijs, iespējams, bija izsēdies Maltā, dodoties no Sicīlijas karot uz Ziemeļāfriku, un līdz 535. gadam salas tika iekļautas Bizantijas provincē Sicīlijā. Bizantijas periodā galvenās apdzīvotās vietas joprojām bija Melites pilsēta Maltas salā un Ič Čittadella Audešā, ostas bija arī Marsašlokā, Marsaskalā, Marsā un Šlendi. Salīdzinoši lielais bizantiešu keramikas daudzums, kas atrasts Maltā, liek domāt, ka salai varētu būt bijusi svarīga stratēģiska loma impērijā no 6. līdz 8. gadsimtam. Tomēr Bizantijas dokumentu par Maltu šai periodā ir maz, un šķiet, ka izņemot tīri militāro aspektu, Malta nav bijusi interesanta impērijai. Tās teritoriju pārvaldīja flotes amatpersona. Dokumentos Malta minēta kā Gaudomelete, un salas izmantotas kā trimdas vieta. Pašā salā šajā laikā vērojams grieķu valodas un kultūras ieplūdums.
Pravec
8 bitu arhitektūra
Izņemot IMKO 1 un Pravetz 8D, pārējie Pravetz 8 bitu datori bija savietojami ar tolaik populāro mājas datoru Apple II.
Maltas vēsture
Bizantija
Kopš 7. gadsimta beigām Vidusjūru apdraudēja musulmaņu ekspansija, un maltiešiem nācās atsist jūras sirojumus. Šajā laikā bizantieši uzlaboja Maltas aizsardzību, par ko liecina aizsargsienas, kas ap 8. gadsimtu tika uzceltas ap baziliku Tassildžā. Bizantieši, iespējams, arī ir cēluši iekšējo aizsargsienu (retranšementu), kas samazināja Melitu līdz trešdaļai no agrākā lieluma. Sākot no 8. gadsimta, vērojama arī lauku apmetņu pamešana un pārvākšanās uz labāk nocietinātām vietām. Maltas galvenā nozīme Bizantijai bija tās atrašanās vieta starp Sicīliju un Bizantijas Āfrikas eksarhātu. Tika uzturēta tirdzniecība ar Ziemeļāfriku arī pēc tās arābu iekarošanas, par ko liecina Umajādu dinastijas monētu atrašana Maltā un Maltas drungārija jeb admirāļa zīmoga atradums Tunisijā, tomēr kopumā salas tirdznieciskā nozīme ar Āfrikas zaudēšanu stipri kritās un lielā Marsas osta ar noliktavām tika slēgta.
Pravec
Zīmola vēlāka izmantošana
2013. gadā privāts uzņēmējs nopirka zīmolu Pravec, kas bija neizmantots kopš 1991. gada, un 2014. gada decembra beigās uzņēmums Pravetz Computers sāka piedāvāt ultrabook veida klēpjdatorus — Pravec 64M. Tika piedāvāts arī galda dators Pravec 64D (viss vienā, tikai monitors bez ārēja sistēmbloka) un planšetdators Pravec SchoolBook ar 360° rotējošu tastatūru, vienīgais Pravec produkts ar ARM arhitektūru. Visas detaļas bija izgatavotas Taivānā.
Maltas vēsture
Bizantija
Arābu flotes uzbrukums Maltai notika 869. gadā. Pirmais uzbrukums tika atsists, bet 870. gadā pilsēta tomēr krita. Pēc arābu iekarošanas Bizantijas ietekme salās praktiski izzuda, visas kristiešu baznīcas tika nojauktas.