cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Brīvpiekļuves atmiņa
Kā darbojas operatīvā atmiņa?
Datora aktīvās lietošanas laikā sistēmas daļas un draiveri tiek ielādēti atmiņā, kas ļauj CPU ātrāk apstrādāt instrukcijas un paātrināt darbības procesu. Kad operētājsistēma ir ielādēta, tiek ielādētas arī programmas, kuras atveras tāpat kā pārlūks, ko izmanto lapas skatīšanai. Ja ir atvērts pārāk daudz programmu, dators maina atmiņā esošos datus starp operatīvo atmiņu un cieto disku.
Pērkons (mitoloģija)
Pērkons (ltg, lt, senprūšu: Percunis, jātvingu: Parkuns) ir viena no galvenajām dievībām latviešu un pārējo baltu mitoloģijā, kam ir līdzība ar galvenajām debesu dievībām vairākās citās indoeiropiešu reliģijās (indiešu Pardžanju, skandināvu Fjorgyn, slāvu Perunu (Перун)). Indoeiropiešu pirmkristietības reliģija iespaidojusi arī igauņu mitoloģiju, kurā Pērkonam atbilst zibens dievs Pikers (Pikker).
Citu indoeiropiešu tautu mitoloģijā
Senajā Grieķijā Pērkona ekvivalents bija Zevs (Zeus Keraunios), romiešiem Jupiters (Iuppiter Tonans), ģermāņiem Tors-Donars (Thor-Donar).
Rakstiskas liecības
Agrākā liecība par Pērkona kultu ir 13. gadsimta Atskaņu hronikas teksta 1430. pantā par lietuviešu dieva Perkune palīdzību viņiem karagājienā uz Serves pussalu Sāmsalā, pārklājot Irbes šaurumu ("Austrumlīci") ar ledu:
Toties jaunākais ieraksts atrodams Daugavpils jezuītu kolēģijas 1734. gada annāles par Latgales latviešu tradīciju Jāņos cienāt Svēto Pērkonu ar medalu:
Latviešu mitoloģijā
Latviešu folkloras tekstos Pērkons saukts par Pērkoņtēvu, Veco tēvu vai vienkārši Veco, Kalēju (Debesu kalēju), arī par Debesu rūcēju vai graudēju.
Pērkons ir vienīgā latviešu dievība, kam ir plaša ģimene (Pērkona māte, Pērkona meitas, 5, 6 vai 9 Pērkona dēli un Pērkona vedekla). Folklorā sastopam arī četrus Pērkonus, vai skaitā neminētus Pērkoniņus, piecus Pērkona brāļus.
Pērkona atribūti/ieroči — zibens, deviņi zibeņi, zobens, pātaga, dzelzs rīkste, bulta vai lode, milna vai ugunīga milna. Tautasdziesmās un buramvārdos sastopamajam Pērkonam ir „melni zirgi” vai „svina ķēve”, savukārt pasakās viņš brauc ar baltiem zirgiem.
Soraija
Soraija ir viena no siltasiņu zirgu šķirnēm. Soraiju reizēm mēdz saukt par purva zirgu. Vārds soraija ir cēlies no divu upju vārdiem - Sor un Raia, kuras tek cauri Portugālei un Spānijai.
Pērkons (mitoloģija)
Latviešu mitoloģijā
Pērkoņa apzīmēšanai izmantoja Pērkonkrustu, kam bija vairāki grafiskie apzīmējumi. Tas ir Dieva krusts, kam uz labo vai kreiso pusi ir savīti zari.
Soraija
Soraija ir ļoti sena šķirne, kas mūsdienās dzīvo savvaļā Portugāles teritorijā. Ir uzskats, ka soraija ir tiešs pēctecis Ibērijas pussalas primitīvajiem savvaļas zirgiem - Prževaļska zirgam un tarpānam. Gadsimtiem ilgi zirgus laiku pa laikam noķer kāds vietējais zemnieks un izmanto lauksaimniecības darbos. Kādu laiku bija uzskats, ka soraija ir izmirusi, līdz 20. gadsimta sākumā Potugāles zoologi atklāja nelielu savvaļas baru Sor un Raia upes ielejā.
Mūsdienās tiek darīts viss, lai nosargātu soraijas izdzīvošanu savvaļā. Tiek veikti zinātniski pētījumi, kuru mērķis ir noskaidrot, kādu Ibērijas un Ziemeļāfrikas zirgu šķirņu izveidi ir iespaidojusi soraijas šķirne. Ir noskaidrots, ka Andalūzijas un lucitano zirgu izveidē ir izmantotas soraijas. Soraija ir ceļojusi līdzi arī spāņu konkistadoriem, kad tie devās meklēt ceļu uz Indiju, bet atklāja Ameriku. Soraijas ģenētiskais materiāls ir atrodams mūsdienu mustangu asinīs.
Izskats
Soraija ir neliela auguma zirgs, augstums skaustā 145-150 cm, lai gan daži indivīdi ir krietni mazāki - 130 cm. Galva proporcionali liela, profils izliekts, ausis garas. Kakls ir slaids un garš, soraijai ir augsti pleci un viegli ieslīpi krusti. Kājas spēcīgas, ar labi veidotiem nagiem. Zirgu raksturs ir neatkarīgs, bet tajā pašā laikā tie ir ļoti draudzīgi un viegli apmācāmi. Soraija ir ļoti izturīga un pieticīga zirgu šķirne.
Soraijas krāsa vienmēr ir pāta un pelēka, ar pāta krāsai raksturīgajām, primitīvajām pazīmēm: peļu taka uz muguras, melni ausu gali, uz kājām zebras tipa lāsumi un tumšs purns. Tas atšķir soraiju no citiem pātiem zirgiem, kuriem mēdz būt gaiši purni. Soraijām ļoti reti ir baltas pazīmes, ja tādas ir, tad zirgs tiek izbrāķēts. Kumeļi bieži piedzimst ar sakrokotu apspalvojumu, kas rada ilūziju par svītrām. Drīz pēc piedzimšanas krokojums pazūd. Soraijām krēpes un aste ir divās krāsās: centrā melni astri, bet gar malām gaiši, tāpat kā fjordu zirgiem, kuri arī ir sastopami tikai pāta krāsā.
Pedja (stacija)
20. gs. pirmajā pusē celtā stacija nojaukta 2003. gadā. Pēc tipveida projekta celtā ēka bija vienstāva guļbūve ar augstu četrslīpes jumtu un nelielām jumta izbūvēm. Stacijas ēkas funkcijas pārņēmusi stacijas dispečerpunkta ēka - vienstāva dzelzsbetona paneļu ēka.
2012. gadā Pedjas stacijā izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru starpceļu platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 110 metri.
Pans Kimuns
Pans Kimuns (ko, handža: 潘基文,, dzimis ) ir bijušais ANO ģenerālsekretārs (2007—2016).
Pirms tika ievēlēts par ģenerālsekretāru, Pans Kimuns bija diplomāts Dienvidkorejas Ārlietu ministrijā un Apvienotajās Nācijās. Pans Kimuns 1970. gadā sāka karjeru diplomātiskajā dienestā, gadu pēc Seulas Nacionālā universitātes absolvēšanas. Pirmais viņa darbs ārzemēs bija Ņūdeli, Indijā, kur viņš ieņēma vicekonsula amatu. Ārlietu ministrijā viņš ieguva reputāciju kā pieticīgs un zinošs cilvēks. 1974. gadā Pans Kimuns sāka diplomātisko darbu Apvienoto Nāciju Organizācijā, pārstāvot Dienvidkoreju, lai gan valsts par pilntiesīgu ANO dalībvalsti kļuva tikai 1991. gadā. Savas karjeras laikā Pans Kimuns ir ieņēmis dažādus amatus diplomātiskajā korpusā dažādās pasaules valstīs, tajā skaitā ASV, Austrijā, Indijā un citās.
No 2004. gada janvāra līdz 2006. gada novembrim Pans Kimuns bija Korejas Republikas ārlietu ministrs. Tā kā bija zināms, ka iepriekšējā ANO ģenerālsekretāra Kofi Anana pilnvaras beidzas 2006. gada beigās, tā paša gada februārī Pans Kimuns paziņoja, ka izvirza savu kandidatūru uz šo amatu. Pēc garas priekšvēlēšanu kampaņas, kurā Pans Kimuns apsteidza pārējos kandidātus, tajā skaitā arī toreizējo Latvijas prezidenti Vairu Vīķi-Freibergu, ANO Drošības padome oficiāli izvēlējās Panu Kimunu par ģenerālsekretāra kandidātu un visi 15 padomes locekļi vienbalsīgi atbalstīja viņa kandidatūru. Pans Kimuns ANO ģenerālsekretāra amatā stājās.
Bērnība
Pans Kimuns dzimis 1944. gadā mazā ciematā Čhunčhonpunkto. Tajā laikā Koreja bija Japānas impērijas pakļautībā. Kad viņam bija trīs gadi, Kimuna ģimene pārcēlās uz netālu esošo Čhundžu pilsētu, kura arī viņš uzauga. Kimuna bērnībā viņa tēvam piederēja veikals, bet tas bankrotēja un ģimene zaudēja savu vidusšķiras statusu. Kad Kimuna bija seši gadi, viņa ģimene Korejas kara laikā slēpās kalnu nogāzēs. Pēc kara viņa ģimene atgriezās Čhundžu. ASV Bruņoto spēku karavīri bija pirmie amerikāņi, kurus Kimuns redzēja savā mūžā.
1934. gada FIFA Pasaules kauss
1934. gada FIFA Pasaules kauss notika Itālijā no 27. maija līdz 10. jūnijam. Tas bija pēc skaita 2. Pasaules kausa finālturnīrs. Par Pasaules čempioniem kļuva laukuma saimnieki Itālijas izlase, kas finālspēlē ar 2-1 pagarinājumā pieveica Čehoslovākiju.
Komandas
1934. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā piedalījās 16 izlases.
Turnīra gaita
Turnīra formāts krasi atšķīrās no 1930. gada Pasaules kausa. Šoreiz nebija grupu turnīra, un komandas dalību čempionātā iesāka ar astotdaļfinālu. Šis bija pirmais finālturnīrs, pirms kura notika kvalifikācijas turnīrs, kurā noteica finālturnīra dalībvalstis. Šis arī tiek uzskatīts par visvairāk politizēto Pasaules kausa finālturnīru, jo notika fašistiskajā Itālijā.
Turnīru vispārliecinošāk iesāka laukuma saimnieki Itālijas izlase, kas ar 7-1 sagrāva ASV. Diezgan pārliecinoši tālāk iekļuva arī Vācija, Ungārija un Spānija, savukārt Zviedrija, Šveice, Čehoslovākija un Austrija ceturtdaļfinālā iekļuva uzvaras izcīnot sīvās cīņās.
Arī ceturtdaļfinālā risinājās ļoti spraigas cīņas, kurās ar minimālu 1 vārtu pārsvaru vācieši uzvarēja zviedrus, čehoslovāki šveiciešus, savukārt austrieši ungārus. Ceturtdaļfināla spēle starp Itālijas un Spānijas izlasēm beidzās neizšķirti, tādēļ pirmo reizi Pasaules kausa vēsturē tika rīkota pārspēle, kurā itāļi tomēr uzvarēja ar 1-0. Pusfinālā Čehoslovākija spēja no rezultāta 1-1 panākt sev vēlamo 3-1, un uzvarēt vāciešus, kamēr Itālijas izlase ar 1-0 tika galā ar Austriju.
Spēlē par 3. vietu kaimiņu divcīņā Vācija uzvarēja Austriju. Finālspēlē tikās Čehoslovākijas un Itālijas izlases. Spēles 76. minūtē čehoslovāki izvirzījās vadībā, taču jau pēc 5 minūtēm itāļi rezultātu izlīdzināja. Spēles pagarinājuma 5. minūtē vārtus guba Andželo Skjavio, panākot Itālijai uzvaru ar 2-1.
2009.—2010. gada ULEB Eirokausa sezona
2009.—2010. gada ULEB Eirokausa sezona bija 8. ULEB Eirokausa sezona. Sezona sākās ar kvalifikācijas kārtu un beidzās ar finālu.
Par Eirokausa čempionu kļuva Power Electronics Valencia klubs no Spānijas Liga ACB, kas finālā uzvarēja Vācijas Bundeslīgas līgas klubu ALBA Berlin ar rezultātu 67:44. Spēlē par trešo vietu cits Spānijas klubs Bizkaia Bilbao Basket uzvarēja Grieķijas klubu Panellinios BC ar rezultātu 76:67. Bizkaia Bilbao Basket sastāvā spēlēja latviešu basketbolists Jānis Blūms.
Upmales pagasts
Upmales pagasts bija viena no Abrenes apriņķa pašvaldībām tā ziemeļaustrumos, PSRS pierobežā. Robežojās ar Linavas, Viļakas, Liepnas un Kacēnu pagastiem. Pagasta valde atradās Gorbunova Gorā (līdz 1925. gadam Kacēnu pagasta centrs).
Vēsture
Pagasts tika izveidots 1936. gadā, teritoriju atdalot no Kacēnu pagasta. 1944. gada 23. augustā Upmales pagastu atdalīja no Latvijas un iekļāva jaundibinātajā Krievijas PFSR Pleskavas apgabalā. Līdz 2015. gadam bijušā Upmales pagasta teritorijas lielākā daļa ietilpa Palkinas rajona Rodovojes pagastā, tagad Kačanovas pagastā.
Dorotija Kraufuta Hodžkina
Dorotija Mērija Kraufuta Hodžkina (en; dzimusi, mirusi ) bija angļu rentgendifraktometrijas speciāliste. Dorotijas Kraufutas Hodžkinas pētījumu rezultātā tika noskaidrota holesterīna (1937. gadā), penicilīna (1945. gadā), B12 vitamīna (1954. gadā) struktūra, par ko 1964. gadā viņa saņēma Nobela prēmiju ķīmijā. Pēc prēmijas saņemšanas Hodžkina 1969. gadā noskaidroja insulīna struktūru. Hodžkina izpētījusi arī vairāku citu bioloģiski aktīvu vielu struktūru.
Dorotija Mērija Kraufuta (Hodžkina ir viņas vīra uzvārds) dzimusi Kairā arheologa un skolotāja Džona Vintera Kraufuta ģimenē. Agrīno bērnību pavadīja Mazāzijā, apmeklējot Angliju tikai dažus mēnešus gadā. Astoņpadsmit gadu vecumā sāka studēt ķīmiju Oksfordas Universitātē. Vēlāk studēja arī Kembridžas Universitātē rentgendifraktometrijas speciālista Džona Desmonda Bernala vadībā, kur apguva rentgendifraktometrijas tehniku. No 1936. līdz 1977. gadam Dorotija Kraufuta Hodžkina bija pētniece Oksfordas Universitātē.
Hodžkinas zinātniskais vadītājs Bernals bija komunistiskās partijas biedrs un PSRS atbalstītājs līdz Ungārijas 1956. gada revolūcijai. Arī viņas vīrs Tomass Hodžkins kādu laiku bija komunistiskās partijas biedrs, bet 1961. gadā kļuva par Ganas prezidenta Kvames Nkrumas padomnieku. Bez Nobela prēmijas Dorotija Kraufuta Hodžkina ir Lielbritānijas Nopelnu ordeņa un Ļeņina Miera prēmijas laureāte.
Dabiskā izlase
Dabiskā izlase ir pakāpenisks process, kurā bioloģiskās īpašības, zaudējot tās pielietojuma nozīmi, visas dzīvo būtņu populācijas vidū kļūst mazāk izplatītas. Dabiskajā izlasē notiek arī pretējs process — dzīvo būtņu vidū rodas jaunas bioloģiskas īpašības, pielāgojoties jauniem apstākļiem.
Dabiskā izlase ir evolūcijas galvenā iezīme, tā izpaužas dzīvo būtņu spējā pielāgoties apstākļiem, lai izdzīvotu.
Dabiskā izlase ir viens no mūsdienu bioloģijas zinātnes pamatpieņēmumiem. Termins pirmoreiz tika ieviests Čārlza Darvina 1859. gada darbā "Sugu izcelšanās". Darvins arī attīstīja līdzīgu konceptuālu terminu, kas ir iekļauts dabiskajā izlasē, — dzimumizlase —, kas ir par dzīvo būtņu spēju pielāgoties, lai vairotos.
Patriss Lumumba
Patriss Emerī Lumumba (fr;, miris ) bija Kongo Demokrātiskās Republikas neatkarības cīnītājs un pirmais premjerministrs pēc Kongo Demokrātiskās republikas neatkarības iegūšanas no Beļģijas. Desmit nedēļas pēc stāšanās amatā Kongo krīzes laikā tika gāzts, ieslodzīts, bet vēlāk nogalināts.
Biogrāfija
Lumumba dzimis Onaluā, Kasai provincē. Izglītību ieguvis misionāru skolā, strādājis Leopoldvillā (tagad Kinšasa) un Stenlijvillā (tagad Kisangani) kā ierēdnis un žurnālists.
1955. gadā Lumumba kļuva par Kongo arodbiedrības reģionālo prezidentu un iestājās Beļģijas Liberālajā partijā. Viņu arestēja 1957. gadā par līdzekļu piesavināšanos un ieslodzīja uz gadu. Pēc iznākšanas no cietuma viņš piedalījās Kongo Nacionālās kustības dibināšanā. 1959. gadā Beļģija paziņoja par piecu gadu plānu Kongo neatkarības izveidošanai. Tā paša gada decembrī reģionālajās vēlēšanās Kongo Nacionālā kustība ieguva lielāko daļu balsu, tajā laikā Lumumba atkal bija arestēts. 1960. gadā Beļģija piekrita pasludināt Kongo neatkarību 1960. gada jūnijā. 23. jūnijā Lumumba izveidoja pirmo Kongo valdību, kurā viņš bija premjerministrs, un Jozefs Kasavubu ceremoniāls prezidents.
Lumumbas valdības laiks izcēlās ar politisko nestabilitāti. Papildus tam, izrakteņiem bagātā Katangas province valsts dienvidos Moiza Čombes vadībā ar beļģu un starptautisko kompāniju atbalstu 1960. gada jūnijā pasludināja neatkarību. Par spīti ANO miera uzturētāju klātbūtnei, nemieri valstī turpinājās, un savas pozīcijas nostiprināšanai Lumumba centās iegūt PSRS atbalstu.
Arests un nāve
Sešdesmit septiņas dienas pēc Lumumbas stāšanās premjerministra amatā Kasavubu atbrīvoja viņu no amata. No savas puses, Lumumba nesekmīgi mēģināja atcelt Kasavubu. 14. septembrī pulkveža Žozefa Mobutu (vēlāk Mobutu Sese Seko) vadībā notika valsts apvērsums, kuru atbalstīja Kasavubu. Lumumba tika pakļauts neformālam mājas arestam, un ap viņa māju tika izvietoti ANO kareivji. Lumumba pieņēma fatālu lēmumu — bēgt no mājas aresta uz Stenlijvillu valsts austrumos, kuru kontrolēja viņa atbalstītāji.
ANO Drošības padomes sesija 7. decembrī izskatīja un noraidīja PSRS prasību, lai ANO nodrošinātu nekavējošu Lumumbas atbrīvošanu un atjaunošanu Kongo premjerministra amatā, Mobutu vienību izformēšanu un beļģu evakuāciju no Kongo.
Par Beļģijas un ASV iesaistīšanos Lumumbas nogalināšanā ir dažādi vēsturnieku viedokļi. 2002. gadā Beļģijas valdība atvainojās Kongo tautai par Beļģijas lomu Lumumbas nogalināšanā. 2022. gadā īpašā ceremonijā Beļģija nodeva Kongo Demokrātiskajai Republikai Lumumbas zobu, ko pēc pārējā ķermeņa sadalīšanas skābē bija saglabājis nāvessoda izpildē klātesošs beļģu policists.
1966. gadā Mobutu Sese Seko Patrisu Lumumbu reabilitēja, pasludinādams viņu par valsts varoni. 1964. gadā Malkolms X paziņoja, ka Lumumba ir dižākais melnādainais, kurš staigājis pa Āfrikas kontinentu. Lumumbas ietekme vēl aizvien jūtama mūsdienu Kongo politikā. Patrisa Lumumbas dēli aktīvi darbojas valsts politikā, bet vairākas ietekmīgas partijas pozicionē sevi par Lumumbas sekotājiem.
App Store
Apple App Store ir elektronisks iOS ierīcēm paredzēts lietotņu veikals, kuru uzrauga Apple Inc.. Šis lietotņu veikals ļauj lietotājiem meklēt un lejupielādēt lietotnes no iTunes Store, kuras tiek izgatavotas, izmantojot iOS SDK vai Mac SDK, un tās izdod Apple. Veikalā pieejamas gan bezmaksas, gan maksas lietotnes. Lietotnes var lejupielādēt tieši vajadzīgajā ierīcē vai arī datorā, izmantojot programmu iTunes. No pārdotajām maksas lietotnēm 30% ieņēmumu nonāk uzņēmumam „Apple”, bet atlikušie 70% nonāk lietotņu izstrādātājiem.
Metilēnhlorīds
Metilēnhlorīds (dihlormetāns, CH2Cl2) ir vienkāršākais geminālais (tāds, kurā divi aizvietotāji ir pie viena oglekļa atoma) hlorētais ogļūdeņradis. Normālos apstākļos metilēnhlorīds ir bezkrāsains, gaistošs šķidrums ar saldenu smaržu.
Iegūšana
Rūpnieciski metilēnhlorīdu iegūst, hlormetānam vai metānam reaģējot ar hloru 400—500 °C temperatūrā. Šajā reakcijā rodas arī hloroforms un tetrahlorogleklis, kurus atdala destilējot.
VEF I-16
VEF I—16 bija vieglais iznīcinātājs, kuru 1939. gadā izstrādāja aviokonstruktors Kārlis Irbītis.
Metilēnhlorīds
Īpašības
Karsējot ar ūdeni vai vājiem sārmiem, metilēnhlorīds hidrolizējas par formaldehīdu un sālsskābi.
Purvmalas pagasts
Purvmalas pagasts (līdz 1925. gadam Bokovas pagasts) bija viena no Abrenes apriņķa pašvaldībām tā austrumos, PSRS pierobežā. Robežojās ar Abrenes pilsētu un Augšpils, Gauru, Baltinavas, Šķilbēnu, Viļakas un Linavas pagastiem. Pagasta valde atradās Purvmalā (tagad Nosova).
Cauri bijušā Purvmalas pagasta teritorijai tek Kuhvas upe, kuras krastos atrodas dolomīta atsegumi — tā sauktās Kuhvas klintis.
Vēsture
1920. gada zemes reformas gaitā Bokovas muižas zemes sadalīja 270 vienībās 3208 ha kopplatībā, Fomkina-Žanžerova muižu sadalīja 68 vienībās 271 ha kopplatībā, Sīmaņa muižu sadalīja 8 vienībās 230 ha kopplatībā, bet Verhovščinas valsts meža gabalu sadalīja 39 vienībās 198 ha kopplatībā, Skoptovas-Žigurevas valsts meža gabalu sadalīja 12 vienībās 61 ha kopplatībā, Soročinu sadalīja 16 vienībās 170 ha kopplatībā, Rjabkovu sadalīja 32 vienībās 129 ha kopplatībā, Dubnovu sadalīja 37 vienībās 104 ha kopplatībā, Protočinas obroka gabalu sadalīja 4 vienībās 12 ha kopplatībā.
1922. gadā izveidoja patstāvīgu Bokovas pagastu, atdalot teritoriju no Tolkovas pagasta.
1925. gadā Bokovas pagastu pārdēvēja par Purvmalas pagastu un iekļāva jaunizveidotajā Jaunlatgales (vēlāk Abrenes) apriņķī. 1944. gada 23. augustā Purvmalas pagastu atdalīja no Latvijas un iekļāva jaundibinātajā Krievijas PFSR Pleskavas apgabalā. Šobrīd bijušā Purvmalas pagasta teritorija ietilpst Pitalovas rajona Utrojas pagastā.
Gambijas valsts vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Gambijas valsts vadītāji kopš neatkarības iegūšanas 1965. gadā. No 1965. līdz 1970. gadam Gambijas valsts vadītājs Apvienotās Karalistes karaliene Elizabete II un valsti pārvaldīja viņas iecelti ģenerālgubernatori, bet kopš 1970. gada valsts galva ir Gambijas prezidents.
Gambijas Pirmā Republika (1970 — 1994) Coat of arms of The Gambia.svg
{{legend| pink | Tautas progresīvā partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Militārais periods (1994 — 1996)
{{legend| #C3B091 | Militārais |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of The Gambia.svg Gambijas Islāma Republika (2015 — pašlaik) Coat of arms of The Gambia.svg
{{legend| green | Patriotiskā pārorientēšanas un izveides alianse |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow | Vienotā Demokrātijas partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Svarcelšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — līdz 77 kg vīriešiem
2008. gada vasaras olimpisko spēļu svarcelšanas sacīkstēs vīriešiem svara kategorijā līdz 77 kilogramiem uzvaru izcīnija Dienvidkorejas sportists Sā Jahjoks. Sacīkstes noritēja 13. augustā. Sacīkstēs piedalījās 29 sportisti.
Romas pāvests
Pirmajos mūsu ēras gadsimtos šo titulu piemēroja visiem kristiešu priesteriem, kuriem bija tiesības svētīt, pēc tam visiem bīskapiem. Sākot ar VI gs., to sāk lietot tikai Romas kā Eiropas centrālās pilsētas bīskaps.
Saskaņā ar Baznīcas tradīciju pirmais Romas bīskaps ir bijis Jēzus Kristus apustulis sv. Pēteris; vēlākie Romas bīskapi ir viņa garīgās un laicīgās varas tiešie pārmantotāji.
Pašreizējais Romas pāvests ir Francisks I (la, 1936), kurš tika ievēlēts 2013. gada 13. martā.
Pāvesta tituli
Kopš Baznīcas pirmsākumiem pāvestu tituli ir mainījušies atkarībā no pārmaiņām Baznīcas un laicīgās pasaules politikā. Ir nākuši klāt jauni tituli, atcelti vecie. Piemēram, 2006. gada 9. martā pāvests Benedikts XVI oficiālajā izdevumā Annuario pontificio izsludināja, ka vairs netiks lietots tituls "Rietumu patriarhs".
Pāvesta stāšanās amatā
Par pāvestu ievēl.
Mūsu ēras pirmajos gadsimtos, kad kristieši vēl bija mazskaitlīga ticīgo grupa, Romas bīskapu ievēlēja visas Romas draudzes kopsapulcē. Tam nevajadzēja būt priesterim — pietika, ka tas ir cienījams un morāli nevainojams draudzes loceklis. Arī šobrīd teorētiski par pāvestu var tikt ievēlēts jebkurš vīriešu dzimuma katolis.
1059. gada aprīlī pāvests Nikolajs II izdeva dekrētu In Nomine Domine ('Kunga vārdā'), kurā tika definēta pāvestu ievēlēšanas kārtība: kopš šī laika pāvestu ievēl Baznīcas kardinālu kopsapulcē, no sava vidus, ar vismaz 2/3 balsu "par".
1274. gadā, kad pāvesta vēlēšanas ieilga gandrīz trīs gadus (1006 dienas), pāvests Gregors X ieviesa "konklāva" (cum clave — 'zem atslēgas') praksi: kardinālus ieslēdza atsevišķā telpā (mūsdienās — Siksta kapelā), kuru tie varēja atstāt tikai tad, ka bija ievēlējuši jaunu pāvestu.
1975. gadā pāvests Pāvils VI noteica, ka vēlēšanās drīkst piedalīties ne vairāk kā 120 kardinālu, to vecums nedrīkst pārsniegt 80 gadus.
Šobrīd pāvesta ievēlēšanas kārtību regulē 1996. gada 22. februārī pieņemtā apustuliskā konstitūcija Universi Dominici Gregis ('Dieva ganāmpulka gans'). Formāla kandidātu saraksta nav. Katram kardinālam ir papīra lapa, uz kuras rakstīts: "Eligo in Summum Pontificem" ('Es izvēlos par virspriesteri'), kurā tam jāieraksta viņaprāt vispiemērotākā kristieša vārds (prasība rakstīt tā, lai pēc rokraksta nevarētu noteikt rakstītāja personu). Par vienu kandidātu jāsavāc 2/3 balsu. Ja balsu skaits nav pietiekams, biļetenus sadedzina kapelas kamīnā, pievienojot sveķus: pa skursteni ceļas melni dūmi, un Sv. Pētera bazilikas laukumā sapulcējušies ticīgie redz, ka balsošanai vēl nav rezultāta. Kad pāvests ievēlēts, kardinālu kolēģijas vadītājs oficiāli lūdz tā piekrišanu ieņemt šo amatu. Ja kandidāts piekrīt, sadedzināmajiem biļeteniem pievieno sausus salmus: dūmi no skursteņa ceļas balti. Tūdaļ pēc tam no bazilikas balkona tiek izsaukta tradicionālā frāze: "Habemus Papam!" ('Mums ir pāvests!'), ticīgajiem tiek pavēstīts jaunā pāvesta vārds, bet pats jaunievēlētais pontifiks iznāk apustuliski svētīt pilsētu un pasauli — urbi et orbi.
Plātņvaļi
Plātņvaļi (Mysticeti) ir viena no vaļveidīgo infrakārtas (Cetacea) sīkkārtām. Visi vaļveidīgie zīdītāji (Mammalia), kas apvienoti plātņvaļu sīkkārtā ir vaļi. Un tikai 10% no visiem vaļveidīgajiem ir plātņvaļi. Plātņvaļiem mūsdienās ir 14 dzīvojošas sugas, kas sadalās 4 dzimtās.
Izskats un īpašības
Kopumā plātņvaļi ir lielāki par zobvaļiem. Un atšķirībā no zobvaļiem mātītes ir lielākas par tēviņiem. Lielākais no plātņvaļiem ir zilais valis (Balaenoptera musculus), kas ir arī lielākais dzīvnieks šobrīd pasaulē. Tā garums ir 20–30 metri, bet svars 100–170 tonnas. Mazākais no plātņvaļiem ir gludais pundurvalis (Caperea marginata), kura ķermeņa garums ir 4–6,5 metri un svars 3000–3500 kg. Gludais pundurvalis ir mazāks par lielākajiem zobvaļiem.
Plātņvaļiem ir divas elpošanas atveres, tādēļ tiem ir "V" veida izelpas ūdens strūkla. Neskatoties uz saviem milzīgajiem izmēriem, plātņvaļi spēj izlekt no ūdens pilnā augumā. Visbiežāk akrobātiskos trikus demonstrē kuprvalis, reizēm vaļu demonstrācija aprobežojas ar spēcīgu astes cirtienu pa ūdens virsmu. Viena no versijām vaļu lēkšanu skaidro ar tēviņu vēlmi sevi izrādīt mātītēm, cita versija to skaidro ar veidu, kā vaļi atbrīvojas no parazītiem, kā arī ar astes sitienu pa ūdeni vaļi apdullina zivis vai vēžveidīgos. Plātņvaļi ir gan vientuļnieki, gan arī tie veido nelielas grupas.
Plātņvaļi un cilvēki
Simtiem gadu cilvēki ir medījuši plātņvaļus, lai iegūtu vaļu eļļu un vaļu bārdu. Vaļu bārkstis tika lietotas korsešu un saulessargu pagatavošanai. Tās lietoja priekšmetu nesošajām konstrukcijām, veidojot korsetes vai saulessarga ribas. No vaļu eļļas tika pagatavots margarīns un cepamās eļļas.
Evolūcija
Pirmie plātņvaļi parādījās agrajā oligocēnā vai vēlajā eocēnā pirms 39—29 miljoniem gadu. Senajiem vaļiem no pirmatnējiem senčiem bija mantoti zobi. Oligocēna laika vaļu sugu Aetiocetus cotylalveus uzskata par savienojošo sugu starp zobvaļiem un plātņvaļiem. Tās fosilijas tika atklātas 1964. gadā Oregonā (ASV).
Asus Eee Pad Transformer Prime
Asus Eee Pad Transformer Prime ir pasaulē pirmais planšetdators ar četrkodolu procesoru. Tas darbojas ar Android 4.0 operētājsistēmu. Asus par jauna planšetdatora izdošanu paziņoja 2011. gada 9. novembrī. Planšetdators tika izdots Taivānā 2011. gada 1. decembrī. Kanādā un ASV tas tika izdots 2011. gada 19. decembrī.
How Long Will They Mourn Me?
How Long Will They Mourn Me? ir dziesma no Tupka Šakura albuma Thug Life Vol. 1. Tajā piedalījās populāri izpildītaji kā Nate Dogg un Big Syke, un to producēja Warren G ar Nate Dogg. priekš singla arī tika izveidots video. Tas bija veltīt grupas Thug Life mirušajam dalībniekam Kato. Vēlāk dziesma tika iekļauta Tupaka 1998. gada albumā Greatest Hits. Dziesma tā arī nekad neiekļuva nevienā topā.
Iezīmēšanas valoda
Iezīmēšanas valoda — datorvaloda, kas paredzēta teksta un ar to saistītas informācijas pierakstam noteiktā formā. Ar tekstu saistītā informācija (metadati), piemēram, teksta struktūra vai tā parādīšanas veids, tiek kodēta ar īpašām iezīmēm. Vispazīstamākā iezīmēšanas valoda ir HTML, kas paredzēta tīmekļa lappušu veidošanai. Aizvien lielāku popularitāti iegūst valoda XML, kas ir universālāka par HTML.
Matīsa iela (Rīga)
Matīsa iela ir Rīgas iela, Centra rajona Centra un Latgales priekšpilsētas Avotu apkaimē. Matīsa iela sākas krustojumā ar Brīvības, Miera un Šarlotes ielas un beidzas, šķērsojot Dārzciema robežu, krustojumā ar Vietalvas un Mazā Matīsa ielu iepretīm Matīsa kapiem. Ielas kopējais garums ir 2070 metri.
Vēsture
Pirmo reizi minēta 1810. gada Rīgas ielu sarakstā kā Lēģera iela. Tā sākās no Lazaretes (tag. Krišjāņa Valdemāra) ielas un turpinājās līdz Lielajai Pirts (tag. Krišjāņa Barona) ielai. 1885. gadā Lēģera ielas daļa no Aleksandra (tag. Brīvības) ielas līdz Suvorova (tag. Krišjāņa Barona) ielai un tās turpinājums — Palisādu iela — pārdēvēti par Matīsa ielu. Latvijas PSR laikā ielas nosaukums bija Revolūcijas iela.
Ielu savienojumi
Matīsa iela ir savienota ar šādām ielām:
Prabhu Deva
Prabhu Deva (,, dzimis , Karnatakā, Indijā) ir indiešu horeogrāfs, aktieris un dziedātājs. Viņš tiek nereti saukts par "Indijas Maiklu Džeksonu" viņa ātro deju kustību dēļ. Pirmā filma, kurai viņš bija deju horeogrāfs, bija "Vetri Vizha". Kopš tā laika viņš ir veidojis horeogrāfiju vairāk nekā 100 filmām.
Vasiļs Kirijenka
Karjeras laikā izcīnījis otro vietu 2010. gada Tour de France 10. posmā, kad viņu sprinta finišā pārspēja Seržiu Paulinju pēc tam, kad Kirijenka bija viņu praktiski atvedis līdz finišam. Bez tā Kirijenka uzvarējis trijos Giro d'Italia posmos, 2008., 2011 un 2015. gadā, kā arī vienā 2013. gada Vuelta a España posmā. Kopumā startējis 20 lielajās tūrēs.
2015. gada pasaules čempionātā izcīnījis zelta medaļu individuālajā braucienā. 2012. gadā izcīnījis bronzas medaļu šajā disciplīnā, bet 2016. gadā sudrabu.
Kirijenka pēc 2012. gada sezonas pameta ' un pievienojās ', parakstot triju gadu līgumu.
Karjeras iesākumā, 2006. gadā īslaicīgi startējis Latvijas komandas Rietumu-Rīga sastāvā.
2020. gada janvārī 38 gadu vecumā paziņojis par karjeras beigām sirdsdarbības problēmu dēļ, kas pirmoreiz parādījās iepriekšējās sezonas sākumā.
Bromoforms
Bromoforms (tribrommetāns, CHBr3) ir smags, dzeltenīgs, slikti degošs šķidrums ar saldenu smaržu.
Iegūšana
Bromoformu var iegūt, iedarbojoties uz etanolu vai acetonu ar bromu un sārmu.
Izmantošana
Lieto dažu farmaceitisko preparātu sintēzēm, arī kā šķīdinātāju. Bromoformu tā lielā blīvuma dēļ izmanto minerālu atdalīšanai ar sedimentācijas - flotācijas metodi. Senāk bromoforma maisījumu ar spirtu lietoja garā klepus ārstēšanai.
Petroleja
Petroleja ir bezkrāsains, viegli uzliesmojošs šķidrums, kas sastāv no ogļūdeņražiem. Petroleju iegūst no naftas destilācijas procesā.
Petrovs
Petrovs (ru, bg — 'Pjotra (Пётр), Petara (Петър) dēls'; sieviešu dzimtē Petrova) ir izplatīts krievu un bulgāru cilmes uzvārds, kam ukraiņu valodā sastopams līdzīgs uzvārds ar tādu pašu cilmi — Petrivs (uk). Cilvēki ar šo uzvārdu:
Petroleja
Sākotnēji petroleju izmantoja apgaismojumam petrolejas lampās. Mūsdienās to plaši izmanto kā degvielu (aviācijā, raķeštehnikā).
Nosaukums aizgūts no, kas savukārt no ("akmens" + "eļļa"). Angļi izmanto terminu paraffin oil (parafīna eļļa), savukārt amerikāņi (arī citur pasaulē) - Kerosene.
2010. gada Pasaules čempionāts hokejā — E grupa
2010. gada Pasaules čempionāta hokejā spēles E grupā norisinājās no 14. līdz 18. maijam. Grupas komandas spēles aizvadīja "Lanxess Arena", Ķelnē.
Spēles
Pēc vietējā laika (UTC+1).
Latvijas Jūras spēki
Jūras spēki ir Latvijas Nacionālo bruņoto spēku kara flote.
Pildot Nacionālo Bruņoto spēku likuma 6.pantā noteiktos uzdevumus, Jūras spēki:
Latvijas Republikas Jūras spēki
Latvijas Jūras spēkus sāka veidot 1992. gadā pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas. 1992. gada 11. aprīlī notika svinīga karoga pacelšana uz pirmā atjaunotās flotes karakuģa "Sams". Šis datums tiek uzskatīts par Latvijas Jūras spēku atdzimšanas dienu.
Jodoforms
Jodoforms (trijodmetāns, CHI3) ir dzeltena, gaistoša kristāliska viela ar specifisku, ārkārtīgi uzmācīgu un noturīgu aromātu un saldenu garšu.
Latvijas Jūras spēki
Latvijas Republikas Jūras spēki
1998. gadā tika izveidota apvienota Igaunijas, Latvijas un Lietuvas karakuģu vienība BALTRON.
Jodoforms
Iegūšana
Jodoformu var iegūt, iedarbojoties uz etanolu vai acetonu ar jodu un sārmu. Iespējams iegūt arī elektroķīmiski, elektrolizējot kālija jodīda un sodas šķīdumu spirtā vai acetonā.
Izmantošana
Jodoformu lieto kā antiseptisku līdzekli (antiseptiskas īpašības ir nevis pašam jodoformam, bet gan jodam, kurš pamazām izdalās, jodoformam reaģējot ar organiskām vielām). Mūsdienās jodoformu izmanto reti, jo tas dažiem cilvēkiem var izraisīt spēcīgu alerģiju, turklāt ir atklāti daudz labāki antiseptiski līdzekļi.
Latvijas Jūras spēki
Mīnu meklēšana
Atbilstoši Nacionālo bruņoto spēku likumam, viens no svarīgākajiem Jūras spēku uzdevumiem ir meklēt un iznīcināt jūrā sprādzienbīstamus priekšmetus.
Lai uzlabotu mīnu meklēšanas spējas, katru gadu noteikts skaits kuģu piedalās mīnu meklēšanas un iznīcināšanas mācībās un operācijās Baltijas jūrā. Nozīmīgākās no tām: “Mcoplat”, „Open Spirit”. Mācībās un operācijās piedalās arī kaimiņvalstu: Lietuvas un Igaunijas Jūras spēku mīnu kuģi un citu valstu vienības.
Pēc aptuveniem datiem, Baltijas jūras dzelme sevī slēpj aptuveni 80 000 sprādzienbīstamu objektu, kas saglabājušies no I un II Pasaules kara. Kopš JSF dibināšanas (1992.gads) no sprādzienbīstamiem objektiem ir attīrītas 828 kvadrātjūdzes Baltijas jūras- Irbes jūras šauruma un Rīgas jūras līča apgabali. Pavisam atrasti un iznīcināti 813 objekti: gruntsmīnas, dziļuma lādiņi, torpēdas, bumbas, enkurmīnas. No tām 339 Rīgas jūras līcī, bet 468 Irbes jūras šaurumā.
Struktūra
Latvijas Jūras spēkos ietilpst šādas vienības:
== Flotes sastāvs ==
Modernizācija
Latvijas jūras spēki plāno papildināt savu sastāvu ar 5 "Skrunda" klases kuģiem. Šiem kuģiem tiks doti nosaukumi, kuri simbolizē nozīmīgākās brīvības cīņu norises vietas Latvijas vēsturiskajos reģionos: Skrunda, Cēsis, Viesīte, Jelgava un Rēzekne. Ar šiem pieciem kuģiem ir plānots aizstāt līdz šim izmantotos 9 Jūras spēku patruļkuģus. Process jau ir sācies, pats pirmais kuģis "Skrunda" 2011. gada aprīlī tika nodots Aizsardzības ministrijai. Jau pēc pāris dienām Aizsardzības ministrija no Jūras spēkiem nodeva pārstrādei Polijas dāvināto "A-18 Pērkons" un Norvēģijas dāvināto "Storm" klases patruļkuģi "P-04 Bulta". Katrs patruļkuģis izmaksā aptuveni 7,8 miljonus latu (11 mil. EUR). Tiek plānots, ka pēdējais kuģis tiks nodots līdz 2014. gadam.
Latvijas futbola izlase 2002. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Laika posmā no 2000. gada septembra līdz 2001. gada septembrim Latvijas futbola izlase piedalījās 2002. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā. Finālturnīrs norisinājās 2002. gada maijā un jūnijā Dienvidkorejā un Japānā.
Latvijas izlase tika ielozēta kvalifikācijas turnīra UEFA zonas 6. apakšgrupā kopā ar Beļģiju, Horvātiju, Skotiju un Sanmarīno.
Šajā kvalifikācijas ciklā Latvijas izlase piecu komandu konkurencē ieņēma 4. vietu, izcīnot 4 punktus 8 spēlēs. Kvalifikācijas turnīra laikā tika nomainīts Latvijas izlases treneris, jo, pēc neizšķirta spēlē ar Sanmarīno izlasi, no amata atkāpās Gērijs Džonsons, savukārt viņa vietu ieņēma Aleksandrs Starkovs.
Latvija - Skotija
2000. gada 2. septembris
Skonto stadions, Rīga; skatītāji: 9 500; tiesnesis - Šluhters (Šveice)
Latvija: Koliņko - Laizāns, Lobaņovs, Stepanovs, Blagonadeždins - Bleidelis, Astafjevs, Ivanovs, Rubins - Pahars, Štolcers.
Latvija - Beļģija
2000. gada 7. oktobris
Latvija: Koliņko - Laizāns, Lobaņovs (Zemļinskis 75'), Stepanovs, Blagonadeždins (Poļakovs 63') - Bleidelis, Astafjevs, Ivanovs, Rubins - Pahars, Štolcers (Pelcis 68').
Sanmarīno - Latvija
2000. gada 15. novembris
Stadio Olimpico, Seravalle; skatītāji: 537; tiesnesis - Čeferins (Slovākija)
Latvija: Koliņko - Troickis, Zemļinskis, Stepanovs, Blagonadeždins - Bleidelis, Astafjevs, Laizāns, Rubins (Verpakovskis 66') - Pahars, Jeļisejevs (Ivanovs 84').
Horvātija - Latvija
2001. gada 24. marts
Gradski vrt, Osijeka; skatītāji: 18 000, tiesnesis - Ingvarsons (Zviedrija)
Latvija: Koliņko - Troickis, Zemļinskis, Stepanovs, Blagonadeždins - Bleidelis (Verpakovskis 39'), Astafjevs, Laizāns, Rubins (Rimkus 73') - Pahars, Jeļisejevs (Štolcers 55').
Arnolds fon Fītinghofs
Arnolds no Fītinghofas jeb Arnolds fon Fītinghofs (miris 1364. gada 11. jūlijā) ieradās Livonijā no Vestfālenes un bija Livonijas ordeņa Alūksnes pils (Marienburgas) komturs no 1341. līdz 1346. gadam. Pēc tam, kad ordenis no Dānijas karaļa Valdemāra IV nopirka Ziemeļigauniju, viņš kļuva par Tallinas (Rēveles) komturu. 1360. gadā viņš tika izvēlēts par Livonijas ordeņa mestru. Šajā amatā viņš atradās līdz savai nāvei 1364. gadā.
Latvijas futbola izlase 2002. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Latvija - Sanmarīno
Skonto stadions, Rīga; skatītāji: 4 000; tiesnesis - Nalbandjans (Armēnija)
Latvija: Koliņko - Zemļinskis, Stepanovs, Blagonadeždins - Astafjevs, Ivanovs (Zakreševskis 77'), Rubins - Koļesņičenko (Miholaps 44'), Pahars, Rimkus (Jeļisejevs 66'), Štolcers.
Beļģija - Latvija
2001. gada 2. jūnijs
Stade Roi Baudouin, Brisele; skatītāji: 30 000, tiesnesis - Dobrinovs (Bulgārija)
Latvija: Koliņko - Isakovs, Laizāns, Zemļinskis, Stepanovs, Blagonadeždins (Zakreševskis 69') - Bleidelis, Astafjevs (Štolcers 67'), Ivanovs, Rubins - Pahars (Miholaps 72').
Latvija - Horvātija
2001. gada 6. jūnijs
Skonto stadions, Rīga; skatītāji: 5 000; tiesnesis - Makdermots (Īrija)
Latvija: Koliņko - Isakovs, Zemļinskis, Stepanovs, Zakreševskis, Blagonadeždins - Bleidelis (Dobrecovs 87'), Astafjevs (Miholaps 70'), Laizāns, Rubins (Verpakovskis 61') - Štolcers.
Skotija - Latvija
2001. gada 6. oktobris
Hampden Park, Glāzgova; skatītāji: 23 000, tiesnesis - Hauge (Norvēģija)
Latvija: Koliņko - Isakovs, Zakreševskis, Stepanovs, Blagonadeždins - Bleidelis (Koļesņičenko 75'), Astafjevs, Laizāns, Rubins (Dobrecovs 82') - Pahars, Verpakovskis.
Bens Hekts
Bens Hekts (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu kinoscenārists, kinorežisors, kinoproducents, dramaturgs, žurnālists un rakstnieks. Viens no sava laika veiksmīgākajiem un pieprasītākajiem klasiskās Holivudas scenāristiem. Pirmais scenārists, kas saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu, kopsummā balvai nominēts sešas reizes, ieguvis divas. Veiksmīgi sadarbojies ar Holivudas meistariem Deividu Selzniku, Semuelu Goldvinu, Hauards Houksu un Alfredu Hičkoku.
Alpu kovārnis
Alpu kovārnis jeb dzeltenknābja klinšu vārna (Pyrrhocorax graculus) ir vārnu dzimtas putns un viena no divām sugām Alpu vārnu ģintī (Pyrrhocorax). Izdala 3 pasugas.
Izplatība
Alpu kovārnis dzīvo augstu kalnos Eiropas dienviddaļā, Ziemeļafrikā, Āzijas dienvidos un Centrālāzijā. To var novērot Spānijā kalnos Malagas tuvumā un Pirenejos, Alpos, Apenīnos, Balkānos, Kaukāzā, Himalajos, Marokā, Korsikā un Krētā. Alpu kovārnis ir nometnieks un tikai daži indivīdi pārceļo. Tā Marokas populācijas daļa ir nokļuvusi Spānijas dienvidos Malagas tuvumā, Gibraltārā, Čehijā, Ungārijā un Kiprā.
Alpu kovārnis apmetas augstu kalnos, ligzdojot starp 1260—2880 metriem virs jūras līmeņa Eiropā, 2880—3900 metriem virs jūras līmeņa Marokā, 3500—5000 metriem virs jūras līmeņa Himalajos. Daži indivīdi pat ligzdo 6500 metros virs jūras līmeņa. Tas ir visaugstāk ligzdojošais putns pasaulē, arī tā tuvākā radiniece Alpu vārna neligzdo tik augstu kalnos. Alpīnisti Alpu kovārni ir novērojuši arī 8200 metru augstumā, kas tiem seko, alpīnistiem kāpjot Everestā. Ligzdas tiek ierīkotas uz neaizsniedzamām klinšu dzegām kādā iedobē vai alā, vai starp akmeņiem.
Izskats
Alpu kovārnim ir spoži melns apspalvojums, košs dzeltens knābis un sarkanas kājas. Tas ir nedaudz mazāks par Alpu vārnu. Alpu kovārņa ķermenis ir 37—39 cm garš, astes garums 12—14 cm, izplesti spārni ir 75—85 cm plati. Abi dzimumi izskatās vienādi, lai gan tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Jauniem putniem melnās splavas ir dūmakainas, bez spožuma, knābis pelēcīgi dzeltens, kājas brūnas. Eiropas Alpu kovārnis ir nedaudz mazāks kā Himalaju Alpu kovārni: pirmais sver 188—252 g, otrais 191—244 g.
Uzvedība un barība
Ziemā putni veido lielākus barus, jo pulcējas vietās, kurās var atrast ēdamo. Ja barības ir pietiekami, tā tiek noglabāta kādā klinšu spraugā priekšdienām. Arī vasarā Alpu kovārnis barošanās vietās pulcējas nelielos baros. Ja barības ir maz, pieaugušie putni padzen jaunākos, bet tēviņi mātītes.
Ligzdošana
Alpu kovārnis veido pārus uz mūžu, un abi vecāki kopīgi audzina bērnus. Ligzda tiek ierīkota maija sākumā uz kādas klints dzegas, alā vai akmeņu krāvumā. Alpu kovārnis ligzdojot neveido kolonijas, lai gan piemērotās vietās vairāki pāri ierīko ligzdas viens otram kaimiņos. Ligzda ir vīta no saknēm, žagariem un gariem zāļu stiebriem, iekšpuse tiek oderēta ar smalkākiem zariņiem un zāli, vai matiem.
Mātīte izdēj 3—5 spīdīgas, baltas olas ar nelieliem raibumiņiem, kas var būt brūni vai krēmkrāsas, vai gaiši zaļi. Olas ir 25—34 mm garas. Tās perē tikai mātīte 14—21 dienu. Izšķiļoties putnēni ir segti ar biezām dūnām. Mazuļus audzina un baro abi vecāki, kā arī reizēm putnēnus palīdz izbarot citi pieauguši indivīdi, kas piebiedrojušies galvenajam pārim. Alpu kovārņa olu čaumalas ir piemērotas retinātajam augstkalnu gaisam, tām ir mazāk poru, caur kurām zema spiediena atmosfērā iztvaiko olas šķidrums, kā arī embrija hemoglobīns ģenētiski piesaista skābekli daudz aktīvāk nekā tas ir raksturīgi ieleju putnēniem. Pirmajā gadā izdzīvo 77% putnēnu.
Klasifikācija
Alpu kovārnim ir 3 pasugas:
Dievturība
Dievturība ir Ernesta Brastiņa ar domubiedriem 1925. gadā izveidota latviešu neopagānu reliģiska kustība, kuras sekotāji dēvē sevi par dievturiem. Tās pamatā ir latviešu folklorā un mitoloģijā rodamie priekšstati un to rekonstruējumi.
Vēsture
1925. gadā Ernests Brastiņš publicēja grāmatu "Latvijas Dievturības atdzimšana", kuras galvenais postulāts bija šāds: "Latviešiem vajag savu latviešu reliģiju". Šī postulāta pamatā bija Jāņa Raiņa atziņa: "Mūsu tautasdziesmās ir sena reliģija, kurai jākļūst par jaunu reliģiju". Bija iecerēts atjaunot un likt lietā latviešu “Dieva izpratni”.
1926. gada 26. jūlijā Garīgo lietu pārvalde apstiprināja Ernesta Brastiņa iesniegto „Latvijas Dievtuŗu Draudzes” izveides pieteikumu, un Brastiņš kļuva par draudzes pirmo dižvadoni. Viņš arī sagatavoja dainu izlases „Latvju Dieva dziesmas”, „Tikumu dziesmas” u.c. grāmatas, kā arī „Ceroksli”, kurā jautājumu un atbilžu veidā apskatīti dievturības principi un dievturības pamati. Latvijas Dievturu draudzes biedru skaits pieauga un tajā iestājās Viktors Eglītis, Jēkabs Bīne, Alfreds Goba, Voldemārs Dambergs, Jānis Veselis, Jānis Medenis un daudzi citi sabiedrībā pazīstami cilvēki.
Pēc Latvijas okupācijas dievturības organizāciju 1940. gadā likvidēja, bet Brastiņu tā paša gada 6. jūlijā apcietināja, izsūtīja no Latvijas un 1942. gada 28. janvārī nošāva. Dievturu kustību trimdā turpināja Ernesta Brastiņa brālis Arvīds Brastiņš.
1991. gadā, Latvijai atgūstot neatkarību, Latvijas dievturu draudze tika atjaunota un par tās vadītāju kļuva Eduards Detlavs.
Saskaņā ar Centrālās statistikas pārvaldes datiem laika posmā no 2000. gada līdz 2013. gadam dievturu draudžu skaits ir samazinājies no 13 līdz 10. 2016. gadā Latvijā pēc Latvijas Republikas Tieslietu ministrijai rīcībā esošajām ziņām par dievturiem sevi uzskatīja 695 cilvēki. Viņu vidū pazīstamākie ir maestro Raimonds Pauls, TV dīva un teoloģijas maģistre Anna Lieckalniņa un grafikas dizainers Valdis Celms, kurš ir arī Latvijas Dievturu sadraudzes dižvadonis.
Ticība
Dievturība ir panteiska reliģija. Visas dievības tiek uzskatītas par Dieva (Visuma un galīgās īstenības) aspektiem. Galvenās dievības dievturības teoloģijā ir Dievs, Laima un Māra, kuru funkcijas savukārt sadalītas citiem teiksmu tēliem. Māra izpaužas kā ūdens dievība Jūras māte, Ūdens māte, Upes māte, kā arī daudzi citi dabas objektu un stihiju personificējumi. Laima savas funkcijas dala ar Dēklu un Kārtu.
Mūsdienu Dievturība atšķiras no vēsturiskās latviešu reliģijas. Piemēram, nekas neliecina, ka latviešu pagāni būtu atzinuši dievību trīsvienību, savukārt Dievturībā Dievs, Māra un Laima ir trīsvienība. Dievturu teoloģijā ir atzīti vairāki dievību un jēdzienu triumvirāti.
Rudens beigas un ziemas sākums tiek pieņemts kā mirušo senču piemiņas laiks. Tumšajā rudens laikā cilvēki deva pārtiku saviem mirušajiem tuviniekiem sakarā ar "dabas izmiršanu" vai kā pateicības žestu par labu ražu vasarā.
Nikola Tesla
Nikola Tesla (sr; 1856. gada 10. jūlijā—1943. gada 7. janvārī) bija serbu izcelsmes izgudrotājs, fiziķis, mašīnbūves un elektrotehnikas inženieris, kas emigrēja uz Ameriku 1884. gadā, 1891. gadā kļuva par ASV pilsoni. Viņš ir plašāk pazīstams ar savu ieguldījumu elektrības un magnētisma pētījumos 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1856. gada 10. jūlijā Smijanā, Austrijas Impērijā (mūsdienu Horvātijas teritorija). 1878. gadā viņš pabeidza politehnisko institūtu Grācā un 1880. gadā – Prāgas Universitāti. Pēc studiju beigšanas Nikola Tesla strādāja par inženieri Budapeštā un Parīzē.
1884. gadā viņš pārcēlās uz Ņujorku, kur radīja savu laboratoriju un izgudroja trīsfāžu maiņstrāvas ģeneratoru. 1888. gadā Tesla atklāja magnētiskā lauka indukcijas fenomenu, uz kura pamata radīja augstu frekvenču elektroģeneratorus. 1891. gadā viņš konstruēja rezonanses transformatoru (Teslas transformators). Zinātnieks uzbūvēja radiostaciju Kolorādo un radioantenu Longailendā. Nikola Tesla nomira 1943. gada 7. janvārī Ņujorkā. Teslas vārdā ir nosaukta magnētiskā lauka indukcijas mērvienība – T (tesla).
Aleksandrs Kalējs
Aleksandrs Kalējs ( — ) bija latviešu virsnieks, Pirmā pasaules kara un Brīvības cīņu dalībnieks, Latvijas armijas ģenerālis (1927). Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.
Biogrāfija
Dzimis Alūksnē namsaimnieka Georga Kalēja piecu bērnu ģimenē. Pirmās skolas gaitas sācis Alūksnes draudzes skolā. 1895. gadā viņš pabeidza Pleskavas skolotāju semināru un pēc tam strādāja par skolotāju Ikšķilē un Bolderājā.
1902. gada 1. septembrī iestājās Tiflisas (tagadējā Tbilisi) junkurskolā, kuru pabeidza 1905. gada 22. aprīlī, iegūstot podporučika pakāpi. Pēc tam dienēja 114. kājnieku pulkā, kurš bija dislocēts Jelgavā. 1908. gadā pārcelts uz 15. Tiflisas grenadieru pulku. 1908. gadā paaugstināts par poručiku. 1912. gada augustā paaugstināts par štābskapitānu. 1914. gadā izturēja iestājpārbaudījumus Ģenerālštāba akadēmijā, bet Pirmā pasaules kara sākums izjauca viņa mācību plānus. Ar 15. Tiflisas grenadieru pulku kā rotas komandieris piedalījās Pirmā pasaules kara cīņās Polijā un Austrumprūsijā. Par kaujas nopelniem cīņās pie Augustovas un Fiļipovas apbalvots ar Annas ordeni (IV šķiras) un Staņislava ordeni (III šķiras). 1914. gada 12. decembrī tika kontuzēts un kritis gūstā.
1918. gada novembrī Kalējs atgriezās no gūsta Latvijā, kur apmetās pie vecākiem Alūksnē. No 1919. gada marta strādāja par valodas skolotāju pareizticīgo draudzes skolā.
Pēc Tukuma pulka izformēšanas no 1922. gada marta bija 4. Valmieras kājnieku pulka komandieris. Tajā pašā gadā nosūtīts uz Franciju, kur papildinājis savas zināšanas vecāko virsnieku kursos. Pēc atgriešanās Latvijā 1922. gada oktobrī tika iecelts par Vecāko virsnieku kursu priekšnieku. 1923. gada aprīlī paaugstināts par pulkvedi un iecelts par Kara skolas priekšnieku.
1924. gadā iestājās Francijas Kara akadēmijā, kuru absolvēja 1926. gadā. Pēc tam bija Armijas komandiera štāba Apmācības daļas priekšnieks. 1927. gada 28. februārī tika iecelts par Armijas komandiera štāba priekšnieku un novembrī paaugstināts par ģenerāli. No 1929. gada 6. augusta bija Armijas štāba priekšnieks.
1934. gada 14. februārī pulksten 18:30 miris no sirdstriekas Rīgas Kara slimnīcā. Apbedīts Alūksnes pilsētas kapos.
Jevgēņija Ļisicina
Jevgēnija Ļisicina (ru, dzimusi Stupino, Krievijā) ir krievu izcelsmes Latvijas ērģelniece.
Dzīvsgājums
Dzimusi Stupino pilsētā Maskavas apgabalā. 1949. gadā viņas ģimene pārcēlās uz Urāliem, kur Jevgēnija pabeidza Sverdlovskas desmitgadīgo mūzikas skolu. Pēc mūzikas skolas pabeigšanas Jevgēnija iestājas Ļeņingradas konservatorijā profesora V. Nilsena klavierklasē. 1965. gadā Ļisicina pārcēlās uz Rīgu, lai mācītos ērģeļspēli pie profesora N.Vanadziņa Latvijas konservatorijā, kur arī pabeidza ērģeļspēles kursu, iegūstot par izcilām mācību sekmēm vienīgo konservatorijā Čaikovska vārdā nosaukto stipendiju.