cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Indulis Strazdiņš
Iespējamā sadarbība ar VDK
Vēsturniece Marta Starostina saskaņā ar publiskotās VDK savervēto aģentu kartotēkas aģenta kartīti norāda, ka Arvīda Pelšes Rīgas politehniskā institūta mācībspēks I. Strazdiņš savervēts kā VDK aģents jau 1958. gada 16. decembrī 2. (pretizlūkošanas) daļas 9. nodaļā, pseidonīms "Somov" ar arhīva lietas numuru Nr. 9783. Aģenta kartīte pati par sevi vēl nav pierādījums, taču ir cita liecība.
Knuts Skujenieks, kurš 1962.—1969. gados tika ieslodzīts Mordovijas nometnē, uzskata, ka I. Strazdiņš saņēmis komandējumu uz ASV par viņa nodevību. I. Strazdiņa ziņojumi esot lasāmi paša Skujenieka lietā. "...Otram vajadzēja zinātnisko komandējumu uz ārzemēm, un viņš pelnīja sev to. Kad atgriezos no lēģera, viņš mēģināja ar mani sākt sarunas, bet es biju strups, neielaidos. Pieļauju, viņš gribēja sirdi izkratīt. Bet man to nevajadzēja. Dies ar viņiem, stučītājiem! Man palika tikai nicinājums pret to, ka cilvēks var tā pārdoties. Jo viņš bija arī mans draugs."
Transportieris
Transportieris (no — 'pārnest') ir leņķu mērīšanai un konstruēšanai paredzēts instruments. Transportieris sastāv no lineāla un pusloka skalas, iedalītas 180 grādos. Transportierus parasti izgatavo no caurspīdīgas plastmasas, arī no koka, metāla vai citiem materiāliem. Jo transportieris ir lielāks, jo sīkākas var būt iedaļas un precīzāki mērījumi.
Alūksnes ģerbonis
Alūksnes pilsētas ģerbonis ir viens no Alūksnes pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1925. gadā.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz purpura fona attēloti divi sakrustoti zobeni, uz kuriem uzlikta grāmata melnos vākos ar zelta apkalumu. Grāmatai, kas ir pirmā latviešu valodā tulkotā Bībele, uz vāka ir rakstīts "A.D.1689." (Anno Domini 1689), kas tulkojumā no latīņu valodas nozīmē — "Tā Kunga 1689. gadā". Bībeli iztulkoja vācu mācītājs Ernsts Gliks, kurš dzīvoja un strādāja Alūksnē. Zobeni apzīmē dažādu laiku cīņas.
Artilērijas iela (Rīga)
Artilērijas iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Grīziņkalna un Avotu apkaimē un daļēji arī Centra rajonā. Artilērijas iela sākas pie Brīvības ielas krustojuma un beidzas krustojumā ar Jāņa Asara ielu. Ielas kopējais garums ir 1179 metri, tā visā garumā klāta ar asfaltbetona segumu.
Ielu savienojumi
Artilērijas iela ir savienota ar šādām ielām:
Asifs Ali Zardārī
Asifs Ali Zardārī (ur, sd; dzimis ) ir Pakistānas politiķis, bijušais valsts prezidents (2008—2013).
Kļuva pazīstams pēc apprecēšanās ar vēlāko Pakistānas premjerministri Bēnazīru Bhuto 1987. gadā. Zardārī arī bija sievas vadītās valdības loceklis. Pēc pieaugošā saspīlējuma starp Zardārī un Bhuto brāli Murtazu policija nogalināja Murtazu. Bhuto valdība tika atlaista pēc mēneša, Zardāri tika arestēts. Viņu apsūdzēja par Murtaza slepkavību, vēl tika izvirzītas apsūdzības korupcijā.
Lai arī atradās cietumā, tika ievēlēts Pakistānas parlamentā. No cietuma atbrīvots 2004. gadā. Devās trimdā uz Dubaiju, bet atgriezās pēc Bhuto slepkavības. Zardārī kļuva par Pakistānas Tautas partijas līdzpriekšsēdētāju (otrs ir viņa dēls Bilavāls Zardārī Bhuto), viņa vadībā partija uzvarēja 2008. gada vispārējās vēlēšanās. Vadīja koalīciju, kas piespieda Pervezu Mušarafu atkāpties no prezidenta amata. prezidenta amatā tika ievēlēts pats Zardārī. Tajā pašā gadā viņš tika attaisnots dažādās apsūdzībās. Prezidentūras laikā palika par ASV sabiedroto Afganistānas karā. Tika pieņemts grozījums konstitūcijā, ar kuru tika konstitucionāli samazinātas prezidenta pilnvaras. Prezidenta amatā atradies līdz 2013. gadam.
Zaļās informācijas tehnoloģijas
Zaļās informācijas tehnoloģijas jeb zaļās IT ir videi draudzīgu informācijas tehnoloģiju (IT) izpētes un prakses apzīmējums. Tas ir energoefektivitātes un bezatkritumu tehnoloģiju apvienojums, kas pielietots atsevišķā IT jomā.
Zaļo IT mērķi ir efektīvi izmantot IT resursus, lai samazinātu cilvēka darbības ietekmi uz vidi un samazinātu enerģijas patēriņu, samazināt IT darbību negatīvo ietekmi uz vidi, projektējot, izgatavojot, darbinot un utilizējot datorus un ar datoriem saistītus produktus videi draudzīgā veidā. Zaļo IT prakse ietver bīstamu materiālu izmantošanas samazināšanu, maksimālu energoefektivitātes palielināšanu produkta ekspluatācijas laikā un neizmantotu un novecojušu produktu bioloģiskās noārdīšanās veicināšanu. Zaļo IT piemēri ir energoefektīva aparatūra un datu centri, serveru virtualizācija un uzraudzības sistēmas. Zaļās IT koncentrējas uz materiālā un enerģijas sloga mazināšanu, kas saistīts ar parastajām IT, vienlaikus apmierinot informācijas un komunikācijas prasības.
Energoefektivitāte un ekodizains
Energoefektivitāte ir pasākumu kopums, kas liek ražotājiem padarīt savus produktus mazāk energoietilpīgus. Ekodizains tam pievieno prasību pēc minimālas vides ietekmēšanas.
Saskaņā ar Eiropas Komisijas aprēķiniem, jau produkta projektēšanas posmā varētu izvairīties no 80% liekā, kas atstāj ietekmi uz vidi. Tāpēc ES izdevusi daudzas direktīvas, kas nosaka IT un citu produktu minimālās ekoloģiskās prasības.
Kopš 21. gadsimta sākuma Eiropas tirgū ir atļauti tikai tie produkti, kas atbilst minimālajām ekodizaina prasībām. Tādējādi patērētāji tiek nodrošināti ar mazāk piesārņojošiem produktiem un maksā mazāk par elektrību. ES enerģijas marķējums mudina ražotājus veikt papildu darbības un nodrošināt produktus, kas pārsniedz šīs minimālās prasības.
Papildus produktu enerģijas patēriņa ierobežošanai tiek ņemtas vērā arī prasības tādās jomās kā izturība (piemēram, izstrādājumu minimālais kalpošanas laiks), remontējamība (piemēram, rezerves daļu pieejamība) un atjaunošana.
Kazubrenči
Kazubrenči (agrāk Kozubrenči) ir mazciems Krustpils pagasta dienvidu daļā,  Jēkabpils—Antužu ceļa labajā pusē.
Ciems atrodas aptuveni 1,5 km attālumā uz ziemeļaustrumiem no Krustpils dzelzceļa stacijas.
Ciema rašanās
Pirmo reizi Kazubrenči kā no ciema izcēlusies viensēta "Kazu Brenci" rakstos minētas 1885. gadā. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā "застенок Козубренчь" sēta ar trijām mājām piederējusi dzelzceļa meistaram Nikolajam Renertam, kurš ar ģimeni un kalpu ģimeni dzīvojis vienā mājā, rentnieka Reiņa Krūmiņa 9 cilvēku ģimene otrajā, bet trešajā mājā dzīvojuši cilvēki, kas pārtikuši no pastorāta pensijas. 1906. gadā Kozubrenču zemes platība bijusi 52 desetīnas ar trijām sētām, kurās dzīvojuši 8 vīrieši un 11 sievietes. Vācu izcelsmes Nikolajs Renerts bija bagātākais apkārtnes saimnieks, 1933. gadā par sasniegumiem lopkopībā Krustpils pagasta lauksaimniecības izstādē saņēmis II pakapes godalgu, bet pirms Otrā Pasaules kara sākuma emigrējis uz Vāciju. Padomju varas gados Renerta īpašumā saimniekoja kolhozs, pārbūvējot ēkas, to starp arī bijušo galdnieku darbnīcu un pirti par dzīvojamām mājām, tajās izmitinot kolhoza ļaudis.
2009. gadā Kazubrenčos dzīvojuši 14 iedzīvotāji un bija 5 mājas: Avenes, Kazubrenči 1, Kazubrenči 3, Kazubrenči 4, Kazubrenči 5.
Printful
Printful Inc. ir ASV reģistrēts apdrukāšanas, šūšanas un piegādes ārpakalpojumu uzņēmums, kas saistīts ar Latvijas uzņēmumu grupu Draugiem Group. Dibināts 2010. gadā. Uzņēmuma centrālais birojs atrodas Rīgā, Raiņa Bulvārī 25.
Printful pēc pasūtījumiem apdrukā un šuj produktus, kā arī nodrošina to piegādi. Uzņēmums piedāvā integrāciju ar elektroniskās tirdzniecības platformām, automatizējot produktu izveidi, pasūtījumu saņemšanu un izpildi, turklāt klientiem ir iespēja piegādes izmaksas noteikt tiešsaistē. Printful nodrošina integrāciju ar dažādām elektroniskās tirdzniecības platformām un pakalpojumiem, piemēram, eBay, Amazon, WooCommerce, Shopify, Etsy, Weebly. Integrācija tiek veikta ar API pieprasījumu ķēdi
Printful apkalpo Ziemeļameriku ar struktūrvienībām ASV (Losandželosā Kalifornijā un Šarlotā Ziemeļkarolīnā) un Meksikā (Tihuanā). Eiropas pasūtījumus nodrošina meitas uzņēmums Latvijā AS Printful Latvia un Spānijas birojs un ražotne Barselonā. Austrālijā apdrukāšanu veic divi sadarbības partneri. Latvijas birojs arī nodrošina programmatūras izstrādi, mārketinga, klientu atbalsta, tirgus izpētes, finanšu pakalpojumus.
Vēsture
2010. gadā ASV Kalifornijas štatā tika dibināts uzņēmums Idea Bits LLC.
2016. gada novembrī ASV pilsētā Šarlotā darbu uzsāka Printful otrā ražotne. 2017. gada janvārī uzņēmums tika pārreģistrēts Delavēras štatā un nosaukums mainīts uz Printful Inc. par ASV dolāru tika iegādāts domēns printful.com (līdz tam uzņēmums strādāja ar domēnu theprintful.com). 2017. gada 13. februārī dibināts uzņēmums Latvijā AS Printful Latvia. Rīgā tika izveidota Printful trešā ražotne, kas paredzēta Eiropas klientu apkalpošanai.
2018. gada 5. novembrī Meksikā Tihuanā tika atklāta Printful ceturtā ražotne, kas specializējās individuāli šūtajos produktos un bija 1000 kvadrātmetru plaša. 2019. gada 3. maijā tika palaista Printful vietne spāņu valodā, un 6. jūnijā Barselonā tika atvērts Printful piektais birojs. 2019. gada pavasarī uz jaunu biroja ēku Krasta ielā pārcēlās lielākā daļa Draugiem Group uzņēmumu, Ojāra Vācieša ielas birojā paliekot tikai Printful. 17. jūlijā tika paziņots, ka AS Printful Latvia iegādājās zemi 6758 m² blakus birojam Ojāra Vācieša ielā, lai būvētu plašākas telpas centrālajam birojam. 2019. gada jūnijā darbu sāka Printful Spānijas birojs Barselonā.
2020. gada maijā darbu sāka ražotne Barselonā. 2020. gada jūlijā Printful vienojās ar diviem ražotājiem Austrālijā, no kuriem viens apdrukās apģērbus, bet otrs — interjera un mājas preces.
Artūrs Švalbe
Artūrs Švalbe (dzimis ) ir Latvijas futbolists, uzbrucējs.
Kaišadores pilsētas seņūnija
Kaišadores pilsētas seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Kauņas apriņķa Kaišadores rajona pašvaldībā, tās centrālajā daļā. Seņūnija sastāv no 4 seņūnaitijām, tajā ir 1 apdzīvota vieta - Kaišadores pilsēta.
Alfrēda Kalniņa Cēsu Mūzikas vidusskola
Alfrēda Kalniņa Cēsu Mūzikas vidusskola ir mūzikas profesionālās izglītības mācību iestāde, kas atrodas Raunas ielā 12-2 Cēsīs.
Vēsture
Dibināta 1925. gadā kā Cēsu mūzikas skola, sākumā mācības notika dziedāšanas klasē, klavieru klasē un vijoles klasē. 1934. gadā par mūzikas skolas direktoru kļuva Helmers Pavasars. 1937. gadā mūzikas skolu pēc Alfrēda Kalniņa ierosinājuma pārdēvēja par Cēsu pilsētas Tautas konservatoriju. Latvijas PSR laikā 1944. gadā izveidoja Cēsu pilsētas mūzikas vidusskolu un bērnu mūzikas skolu Lielajā Kalēju ielā 4. 1951. gadā Cēsu mūzikas vidusskolai piešķīra Alfrēda Kalniņa vārdu. 2014. gadā skola pārcēlās uz Vidzemes koncertzāles “Cēsis” ēku Raunas ielā 12.
Ūdensvistiņa
Ūdensvistiņa jeb parastā ūdensvistiņa (Gallinula chloropus) ir dumbrvistiņu dzimtas (Rallidae) ūdensputns. Izdala 5 pasugas. Sastopamas Vecajā pasaulē.
Izplatība
Ūdensvistiņai ir liels izplatības areāls, sastopama Eiropā, Āzijā, Āfrikā, Indijas un Klusā pkeāna salās. Tā dzīvo augiem bagātās mitrainēs, purvos, dīķos, ezeros, kanālos un upēs ar lēni plūstošu ūdeni. Pie neaizsalsošiem ūdeņiem ūdensvistiņa ir nometniece, bet no aukstākiem apgabaliem tā migrē dienvidu virzienā. Ziemeļeiropas putni dodas ziemot līdz Spānijai, Itālijai, Balkāniem un Ziemeļāfrikai. Palearktikas migranti ziemo arī uz dienvidiem no Sahāras. Ūdensvistiņa nav sastopama tuksnešos, polārajos reģionos un tropiskajos lietus mežos.
Latvijā
Latvijā mājo ūdensvistiņas nominālpasuga — Gallinula chloropus chloropus. Latvijas teritorijā parasta ligzdotāja dīķos un aizaugušos ezeros. Pēdējos desmit gados to skaits samazinājies vairāk kā par 30%. Nelielā skaitā ūdensvistiņas arī pārziemo, parasti apdzīvotu vietu tuvumā vai pilsētās, kur saglabājas neaizsalstoši ūdeņi. Vēsturisku ziņu par ziemošanu nav daudz. Visticamāk, ka līdz 20. gs. beigām ūdensvistiņa Latvijā ziemoja reti, tikai atsevišķi īpatņi. Ziemotāju skaita palielināšanās vērojama sākot ar 21. gs. pirmajiem gadiem. Kopš 2000. gada janvāra Rīgā un tās apkārtnē ūdensvistiņa novērota katru ziemu, turklāt ziemotāju skaits katru gadu pieaug. Pēdējos gados ziemotāju kopskaits siltākajās ziemās sasniedz 60—100 īpatņus, kas izkliedēti valsts rietumu daļā. Novērojumi uz austrumiem no Rīgas ziemas mēnešos nav zināmi.
Izskats
Ūdensvistiņa ir vidēji liels putns ar tumši brūnu vai melnu apspalvojumu, zem astes tas ir balts, kā arī baltās pazīmes ir uz spārniem. Knābis ir koši sarkans ar dzeltenu knābja galu. Ūdensvistiņai ir raksturīga knābja pamatne, kas atgādina vairogu pierei priekšā. Jaunie putni ir brūni, un to knābji nav sarkani. Garās, dzeltenās kājas ūdensvistiņai ir spēcīgas, ar gariem pirkstiem, bez peldplēvēm. Garie pirksti piemēroti iešanai pa mīkstu, nelīdzenu virsmu.
Ūdensvistiņas ķermeņa garums ir 30—38 cm, spārnu plētums 50—62 cm, svars 192—493 g. Spārni ir samērā īsi un noapaļoti, bet, neskatoties uz ne visai veiklo lidošanu, tā spēj nolidot lielus attālumus.
Uzvedība
Parasti ūdensvistiņa barojas vientulībā, bet reizēm skarbākos laika apstākļos no vējiem aizsargātos ezeriņos un dīķos veido nelielas grupas līdz 30 īpatņiem. Tā kā ūdensvistiņa ir neveikla lidotāja, tā izbijusies parasti nevis ceļas spārnos, bet skrien, lai paslēptos starp krasta ūdens augiem. Ja tomēr tā ir spiesta pacelties spārnos, lidojums ir īss un samērā zems. Ligzdošanas laikā ūdensvistiņa ir ļoti teritoriāla un agresīvi aizsargā savu teritoriju.
Barošanās
Ūdensvistiņa ir visēdāja un barojas ar to, ko var atrast. Tie ir dažādi augi un nelieli ūdens iemītnieki, piemēram, mazas zivtiņas, sliekas, kukaiņi, pie izdevības tā apēd arī citu putnu olas. Peldot vai bradājot barību tā parasti uzlasa no ūdens virsmas, bet ūdensvistiņa mēdz apstaigāt arī ūdenstilpes krastus un staigāt pa peldošiem ūdensaugiem. Ļoti retos gadījumos tā nirst vai pabāž galvu zem ūdens, lai aizsniegtu iekāroto medījumu vai lai apgrieztu apkārt kādu garām peldošu lapu zem kuras var slēpties ūdens bezmugurkaulnieki.
Ligzdošana
Pavasarī, visslapjākajā sezonā sākas ūdensvistiņas ligzdošanas sezona. Katru pavasari riesta laikā no jauna veidojas monogāmi pāri. Tēviņš nolūko mātīti un sāk tai peldēt tuvāk, iemērcot knābi ūdenī. Pāris ir apvienojies, kad abi viens otram tīra un knibina spalviņas. Pāris kopīgi uz peldošiem augiem vai zariem būvē vienkāršu, kausveida ligzdu. Teritorija ap ligzdu tiek agresīvi apsargāta.
Dējumā ir 5—9 olas. Inkubācijas periods ilgst 17—22 dienas. Pēc izšķilšanās mazuļi uzturas ligzdā vēl apmēram divas dienas, bet drīzvien tie spēj peldēt un sekot saviem vecākiem. Ienirt tie spēj astotajā dienā. Lidot jaunās ūdensvistiņas sāk 45—50 dienā, bet dzimumbriedumu sasniedz gada vecumā.
Sistemātika
Ūdensvistiņai ir 5 pasugas:
Valters Grimšovs
Valters Grimšovs, arī Valters Grimšavs (en; dzimis, miris ) bija britu šaha problēmists.
Mūsdienās atpazīstams pateicoties viņa vārdā nosauktām, divām šaha kompozīcijas tēmām: Grimšova aizsegšanās un Grimšova tēma.
Šaha kompozīcija
Publicējis vairāk nekā simts šaha uzdevumus. Apmēram puse no tiem trīsvilči.
Uzdevumu piemēri
Uzdevuma risinājums: Šis ir viens no pazīstamākajiem Grimšova uzdevumiem. Paradoksāls pirmais gājiens.
Žigimants Krēsliņš
Žigimants Krēsliņš (dzimis 1976. gadā), plašāk pazīstams kā Žigis, ir latviešu blogeris, skolotājs, ceļotājs un pasākumu vadītājs.
Dzīvesgājums
Ž. Krēsliņš dzimis laikā, kad ģimene tēva darba dēļ dzīvoja Lietuvā, un viņa mammai ir lietuviešu saknes, tāpēc vecāki viņam devuši lietuviešu vārdu — Žigimants. Kad Žigimantam bija pusotrs gads, ģimene atbrauca uz Latviju.
1996. gadā beidzis Rīgas 47. vidusskolu. Mīļākie mācību priekšmeti bija ģeogrāfija un vēsture.
Ž. Krēsliņš darbojas bērnu un jauniešu organizācijā "Liepājas jaunie vanagi", organizē izklaides un vasaras bērnu nometnes.
Visvairāk Žigis pazīstams ar savu videoblogu, kur savos video lieto rupjus vārdus un vienmēr it kā lieto alkoholu un nekad nav "skaidrā". Savos video parasti stāsta par aktuālākajiem notikumiem Latvijā un pasaulē, politiku un ceļojumiem.
Sarakstījis vairākas grāmatas, kā, piemēram, “Dienvidamerika pāris mēnešos” 2020. gadā, “Centrālamerika pāris mēnešos”, “Dienvidaustrumāzija pāris mēnešos” un “Ekvadora un Kolumbija pāris mēnešos”. Grāmata "Centrālamerika pāris mēnešos" iznākusi arī audio versijā.
Marks Makgvairs
Marks Deivids Makgvairs (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu beisbolists, tagad — beisbola treneris. Pašlaik (2013) ir MLB kluba Losandželosas "Dodgers" sišanas treneris.
Žigimants Krēsliņš
Žiga tēla rašanās
Ideja radusies spontāni. Žigimants pats rakstījis stāstiņus, kuri patikuši gan pašam, gan citiem. Daudzi teikuši, ka tos esot slinkums lasīt, ka varētu uzfilmēt video. Ceļojot Ž. Krēsliņš sastapis dažādus cilvēkus ar dīvainu uzvedību, kad arī radusies doma par video filmēšanu. Pirmie video radušies Skotijā, kuros attēlojis reāli satiktas personas brauciena laikā.
Marks Makgvairs
Karjeras laikā pārstāvējis divus MLB klubus: Oklendas "Athletics" un Sentluisas "Cardinals". 1989. gadā "Athletics" sastāvā guva uzvaru Pasaules sērijas izcīņā. Tāpat 12 reizes piedalījies Visu zvaigžņu spēlē. 2010. gadā publiski atzinis, ka karjeras laikā lietojis dopingu. 1984. gadā ASV izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu. 2001. gadā beidzis karjeru.
Žigimants Krēsliņš
Ceļojumi
Pabijis vairāk nekā 60 valstīs. Bijis tādās valstīs kā Kambodža, Vjetnama, Taizeme, Filipīnas (Āzija), Austrālija, Jaunzēlande (Okeānija), Hondurasa (Centrālamerika), Senegāla (Āfrika), Peru (Dienvidamerika). Ceļojot dienā Žigis tērējot 7—8 dolārus. Mīļākās vietas Latvijā Ž. Krēsliņam ir Liepājas apkārtne, Kuldīga, Cēsis un Ludza.
Marks Makgvairs
Pēc sportista karjeras beigām kļuvis par treneri. 2010. gadā sāka strādāt "Cardinals" klubā, tomēr 2013. gadā pievērsās trenēšanai Losandželosas "Dodgers" klubā, kur ir sišanas treneris.
Ticis iekļauts MLB līgas gadsimta simboliskajā izlasē.
Renārs Putniņš
Renārs Putniņš (dzimis 1976. gadā Rīgā) ir latviešu ārsts, neiroķirurgs Paula Stradiņa Klīniskā universitātes slimnīcā, Latvijas Ārstu biedrības valdes loceklis, Jēkabpils slimnīcas valdes loceklis un politiķis. Bijis 12. Saeimas deputāts, ievēlēts no Vienotība saraksta, mandāts apstiprināts uz laiku, kamēr ministra pienākumus pilda deputāti, kuri ievēlēti no partijas Rīgas vēlēšanu apgabala kandidātu saraksta.
2002. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Medicīnas fakultāti. 2008. gadā Latvijas Universitātes neiroķirurģijas rezidentūru. Līdz 2014. gadam bijis Rīgas Stradiņa universitātes Doktorantūras nodaļas doktorants medicīnas studiju programmā.
Raganu kalns
Raganu kalns (en) ir 2009. gada zinātniskās fantastikas piedzīvojumu trilleris, kas veidots kā rīmeiks 1975. gada filmai Escape to Witch Mountain, kas savukārt balstīta uz Aleksandra Kīja tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors ir Endijs Fikmans. Galvenās lomas filmā atveido Dveins Džonsons, AnnaSofija Roba, Aleksandrs Ludvigs, Karla Gugino, Siarans Hindss, Toms Everets Skots un Kriss Markete. Filmas pirmizrāde notika Ēģiptē.
Taksometra vadītājs Džeks Bruno lūdz palīdzību NLO ekspertiem, lai pasargātu Setu un Sāru, brāli un māsu ar paranormālām spējām, no organizācijas, kas vēlas izmantot bērnus saviem nežēlīgajiem plāniem.
Eiropas migrācijas tīkls
Eiropas migrācijas tīkls (EMT) ir Eiropas Savienības finansēts tīkls, kas izveidots ar mērķi sniegt Eiropas Savienības iestādēm, dalībvalstu iestādēm un plašākai sabiedrībai aktuālu, objektīvu, uzticamu un salīdzināmu informāciju par migrācijas un patvēruma jautājumiem. EMT tika izveidots ar Eiropas Padomes Lēmumu 2008/381/EK, ko pieņēma 2008. gada 14. maijā.
Mērķi
Eiropadomes sanāksmē Lākenā (angļu: Laeken) 2001.gadā pirmo reizi tika izteikta vajadzība dalībvalstīm apmainīties ar informāciju par visiem migrācijas aspektiem un sekmēt kopīgu patvēruma un imigrācijas politiku. Minētā vajadzība vēlreiz uzsvērta Eiropadomes sanāksmē Salonikos (angļu: Thessaloniki) 2003.gadā. Šajā pašā gadā tika uzsākts EMT pilotprojekts. Hāgas programma pastiprināja nepieciešamību pēc kopīgas migrācijas fenomena analīzes, bet tai sekojošajā Stokholmas programmā ietverti vairāki elementi labākai informācijas salīdzināmībai un apmaiņai starp dalībvalstīm saistībā ar dažādām patvēruma un migrācijas politikas norisēm. Šajā kontekstā EMT tika izveidots 2008.gadā.
Tīkla struktūra
EMT koordinē Eiropas Komisija Migrācijas un iekšlietu ģenerāldirektorāta vadībā un sadarbībā ar nacionālajiem kontaktpunktiem (EMT NKP), kurus izveidojušas valdības visās dalībvalstīs un Norvēģijā. EMT NKP veido attiecīgo valstu iekšlietu un tieslietu ministrijas, pētniecības institūti, nevalstiskās organizācijas un Starptautiskās Migrācijas organizācijas biroji. Savukārt katrs EMT NKP koordinē ieinteresēto institūciju nacionālo tīklu. EMT pārrauga Vadības padome, ko vada Komisija un kurā ir viens pārstāvis no katras valsts, kas piedalās Padomes Lēmuma 2008/381/EK īstenošanā, kā arī novērotāja statusā pārstāvis no Eiropas Parlamenta, Frontex, Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras, Eiropas Patvēruma atbalsta biroja un Eiropas Savienības koordinatora cilvēku tirdzniecības apkarošanas jomā.
Ziņojumi, izpētes darbi un citi rezultāti
EMT izstrādā ikgadējos politikas ziņojumus un izpētes darbus, kā arī sagatavo politikas pārskatus (angļu: EMN Informs) par politikas veidotājiem būtiskām aktualitātēm migrācijas un patvēruma jomā. Ziņojumi un izpētes darbi tiek sagatavoti, pamatojoties uz nacionālo sadarbības partneru sniegto vai apkopoto informāciju, nevis veicot sākotnējo izpēti. Pamatojoties uz nacionālajos ziņojumos un izpētes darbos sniegto informāciju, tiek sagatavots sintēzes ziņojums, lai sniegtu salīdzinošu skatījumu Eiropas Savienības kontekstā. EMT ir izveidota arī ad hoc jautājumu sistēma, kuru savā darbā izmanto EMT dalībnieki un sadarbības partneri. EMT ir izstrādāta patvēruma un migrācijas terminu vārdnīca, lai to iekļautu Eiropas Interaktīvajā terminoloģijas datubāzē (IATE). EMT regulāri sniedz aktuālo informāciju par migrācijas un patvēruma politikas pilnveidošanu ES līmenī un dalībvalstīs, par pēdējiem pieejamajiem statistikas datiem migrācijas un patvēruma jomā, kā arī citiem būtiskiem rezultātiem, to apkopojot pastāvīgi veidotajā ziņu lapā (angļu: EMN Bulletin).
Kakaokoks
Īstais kakaokoks (Theobroma cacao) ir 3—8 metrus augsts, mūžzaļš malvu dzimtas koks, no kura augļiem (kakao pupiņām) iegūst kakao pulveri. No kakao pulvera visizplatītākais izgatavotais produkts ir šokolāde. No kakaokoka tiek iegūts arī teobromīns, kas tiek izmantots kā psihotropā viela. Tā izcelsmes vieta ir Amerikas tropu reģions. Mūsdienās visvairāk kakao tiek iegūts Āfrikas valstīs Kotdivuārā un Ganā. Trešā lielākā kakao ieguves valsts ir Indonēzija.
Eiropas migrācijas tīkls
Jaunākie notikumi
Saskaņā ar Padomes lēmumu (2008/381/EC) par EMT izveidošanu, ik pēc trim gadiem tiek veikt EMT sasniegumu ārēja un neatkarīga novērtēšana, kuras rezultātus Eiropas Komisija iesniedz Eiropas Parlamentam. Otrā neatkarīgā EMT novērtēšana tika veikta 2015.gadā. Kopumā EMT atkal saņēma pozitīvu novērtējumu, tika atzīta tā pieaugošā nozīmība politikas veidošanas kontekstā. EMT izstrādātie darbi un īstenotās aktivitātes ir pierādījušas to augsto kvalitāti un atbilstību EMT mērķiem. Vērtējot EMT ietekmi, secināts, ka tā atšķiras dalībvalstu līmenī, bet ir nozīmīga ES līmenī. Ziņojumā norādīts, ka EMT ir ņēmis vērā iepriekšējā izvērtējumā konstatētos atklājumus un secinājumus. 2010.gadā tika uzsākta EMT attīstības ārējā novērtēšana, kas tika pabeigta 2011.gada beigās. Kopumā tika sniegts pozitīvs vērtējums, norādot jomas, kurās EMT varētu uzlabot politikas veidošanai sniegto atbalstu, īpaši, kas attiecas uz EMT funkcionēšanu un izstrādāto produktu pielāgošanu politikas veidotāju vajadzībām. Tāpat EMT turpmāk jāpalielina spēja piemēroties apstākļiem tā, lai nepieciešamības gadījumā varētu reaģēt uz īstermiņa vajadzībām un nodrošināt to ilgtermiņa perspektīvā, kā arī veiksmīgāk sadarboties ar citām institūcijām. Šie ieteikumi, ar mērķi labāk reaģēt uz politikas veidotāju informācijas vajadzībām, tika ņemti vērā, izstrādājot EMT 2012. un 2013.gada darba programmas un ieviešot virkni jauninājumu salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem. Pēc novērtēšanas pabeigšanas, Eiropas Komisija 2012. gada 1. augustā publicēja ziņojumu par EMT turpmāko attīstību (COM(2012) 427 final).
Atsauces
[http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:32008D0381:EN:NOT Eiropas Padomes 2008. gada 14. maija lēmums Nr.2008/381/EK, ar ko izveido Eiropas migrācijas tīklu]
Velnišķās
Filmā ir apvienoti trillera un šausmu žanra elementi un tā stāsta par skolas direktora sievu un mīļāko, kuras plāno viņu nogalināt ar, viņuprāt, ideālu alibi.
Filmas "Velnišķās" pirmizrāde notika. Par tiesībām uz romāna adaptāciju Kluzo apsteidza Alfredu Hičkoku. "Velnišķās" vēlāk iedvesmoja Hičkoka filmu "Psiho" (1960). Mūsdienās "Velnišķās" tiek uzskatīta par klasiku, kā arī par vienu no visu laiku labākajām šausmu filmām.
Sižets
Internātskolu netālu no Parīzes vada tirāniskais un nežēlīgais Mišels Delaslē. Skola pieder Mišela sievai, imigrantei no Venecuēlas, Kristīnai. Mišelam ir arī attiecības ar Nikolu Horneri, citu skolas skolotāju. Abām sievietēm ir diezgan ciešas attiecības, nevis naids, kuru pamatā galvenokārt ir viņu acīmredzamais savstarpējais naids pret Mišelu. Viņš ir cietsirdīgs pret studentiem, sit Nikolu un ņirgājas par Kristīnu par viņas vājās sirds stāvokli.
Nevarēdama ilgāk izturēt pret viņa slikto izturēšanos, Nikola izdomā plānu, kā uz visiem laikiem atbrīvoties no Mišela. Lai gan sākumā Kristīna vilcinās, galu galā viņa piekrīt palīdzēt Nikolai. Izmantojot piedraudētu šķiršanos, lai ievilinātu Mišelu Nikolas daudzdzīvokļu mājā Niorā, kas atrodas vairāku simtu kilometru attālumā, Kristīna viņu sazāļo. Pēc tam abas sievietes viņu noslīcina vannā un aizved līķi atpakaļ uz skolu, kur noslīcina viņu baseinā. Kad līķis uzpeldēs augšā, visi padomās, ka tas bija negadījums. Viss notiek pēc plāna līdz brīdim, kad līķis neuzpeld. Mišela līķis ir neatrodams arī pēc baseina izsūknēšanas. Pēc tam uzvalks, kurā Mišels bija ģērbies, kad viņu noslīcināja, tiek atdots no ķīmiskās tīrītavas. Kad ķīmiskās tīrītavas īpašnieks atdod arī tuvējās viesnīcas istabas atslēgu, kas bija kopā ar drēbēm, Kristīna uz šo istabu dodas. Tur apkopējs viņai pastāsta, ka Mišels kādu laiku ir uzturējis istabu, bet reti kad tur uzturējies.
Nikola avīzē redz, ka policija ir atradusi līķi. Tomēr, kad Kristīna dodas uz morgu, viņa atklāj, ka tas nav Mišela līķis. Tur viņa satiek Alfrēdu Fičetu, pensionētu policistu, kurš tagad strādā par privātdetektīvu. Viņš uzstāj uz palīdzību lietā.
Kristīna, Nikola un citi skolotāji atrod skolēnu, kurš apgalvo, ka Mišels viņam licis grābt lapas kā sodu par loga izsišanu. Pēc šī Kristīnas sirds stāvoklis pasliktinās, un viņas ārsti baidās, ka viņa drīz nomirs, ja vien viņa neievēros stingru gultas režīmu. Kad tiek uzņemta skolas fotogrāfija, vienā no logiem var redzēt Mišela siluetu. Nikola atstāj skolu, piedāvājot bēgt arī Kristīnai, tomēr viņa sava stāvokļa un baiļu dēļ atsakās.
Kristīna, baiļu pārņemta, visu izstāsta Alfrēdam. Viņš viņai netic, bet izpēta baseinu. Tajā naktī Kristīna dzird trokšņus un sāk klīst pa skolu. Kad viņa saprot, ka kāds viņai seko, viņa skrien atpakaļ uz savu istabu. Tur viņa atrod Mišela līķi iegremdētu vannā, kas ir pilna ar ūdeni. Mišels pieceļas no vannas, kā rezultātā Kristīna piedzīvo sirdslēkmi un nomirst. Izrādās, ka Mišels un Nikola jau no paša sākuma darbojās kopā, lai nobiedētu Kristīnu līdz nāvei. Tomēr viņus pamana Alfrēds un paziņo, ka viņi saņems 15 līdz 20 gadus cietumā.
Skandāla dēļ skolu slēdz. Bērniem un skolotājiem aizejot, tas pats zēns, kurš izsita logu, izsit arī otru. Uz jautājumu, kā viņš dabūja atpakaļ kaķeni, zēns paziņo, ka to viņam iedeva Kristīna.
Kazahu haniste
Kazahu haniste bija kazahu valsts (1465—1781) Kazahstānas teritorijā. Pēdējā galvaspilsēta Tirkistana atrodas tagadējā Turkestānas apgabalā.
Vēsture
Kazahu valsti Zelta Ordas sabrukuma laikā nodibināja tās hana Baraka (Барак-хан, 1423—1426, 1427—1428) radinieki Kerejs un Žanibeks, kas sacēlās pret Abulhairhanu, kas 1428. gadā bija kļuvis par atdalījušās Uzbeku hanistes valdnieku. Tajā laikā Ordas hanu pēcnācēju cīņu rezultātā radās arī Kazaņas haniste (1438), Krimas haniste (1441), Nogaju Orda (pēc 1440. gada), Astrahaņas haniste (1466) un Tjumeņas haniste (1468), kas vēlāk tika pārdēvēta par Sibīrijas hanisti.
Pēc Abulhairhana nāves 1469. gadā par kazahu hanu galvaspilsētu kļuva Siganaka tagadējā Kizilordas apgabalā. Pēc valsts līdzdibinātāja Žanibekhana dēla Kasimhana nāves 1518. gadā sabruka kazahu vienotība un 1526. gadā Kazahu haniste sadalījās trīs karojošās ordās, kuras 1538. gadā atkal apvienoja Kasimhana dēls Haknazarhans.
Pēc Taukehana nāves 1718. gadā kazahi atkal sadalījās trīs ordās, kas pastāvīgi karoja ar Džungārijas hanisti. Par Vecākās ordas galvapilsētu 1729. gadā kļuva Taškenta, tagadējā Uzbekistānas galvaspilsēta. No 1731. līdz 1742. gadam kazahu ordas noslēdza līgumus ar Krievijas Impēriju, kas uzcēla cietokšņus to teritorijā. Ablaihans (1771–1781) uz neilgu laiku apvienoja kazahus vienā valstī un atteicās atzīt Krievijas Impērijas protektorātu. Centrālāzijas ekspansijas sākuma posmā 1798. gadā Krievijas Impērija anektēja agrākās Kazahu hanistes ziemeļrietumu daļu, bet dienvidaustrumu daļa ("Lielā orda") saglabāja patstāvību līdz 1820. gadiem. 1863. gadā kazahu apdzīvotās teritorijas sadalīja Turkestānas ģenerālgubernatūrā dienvidos un Stepes novadā ziemeļos.
Rujs Ramušs
Rujs Ramušs (ja), agrāk Rujs Gonsalvišs Ramušs Sobrinju (pt; dzimis Riodežaneiro, Brazīlijā) ir bijušais futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||32||1
Dadāba
Dadāba ir pilsēta Kenijas Ziemeļaustrumu provincē. Šobrīd (2011) tajā atrodas pēc dažādiem avotiem pasaulē lielākā bēgļu nometne.
Dadāba atrodas aptuveni 100 kilometrus no Kenijas—Somālijas robežas. Nesenā pagātnē vietējie iedzīvotāji galvenokārt bija somāliešu nomadi — kamieļu un kazu gani. Lielākā tuvējā apdzīvotā vieta ir Garisa, kura ir Ziemeļaustrumu provinces administratīvais centrs.
Apes ģerbonis
Apes pilsētas ģerbonis ir viens no Apes pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Ints Teterovskis
Ints Teterovskis (dzimis ) ir latviešu diriģents.
Plauts
Dzimis Umbrijā. Ierodoties Romā, darbojās aktieru trupā, kādu laiku neveiksmīgi nodarbojās ar tirdzniecību. Vēlāk sāka rakstīt komēdijas. Plautam nebija viena aizbildņa — aristokrāta, tāpēc viņam vajadzēja balstīties uz skatītāju atbalstu. Lugas guva lielu popularitāti. Sižetā tās bieži balstījās uz senākiem grieķu tekstiem. Svarīgu nozīmi lugās spēlē vergi, daudzkārt lugu darbībā iesaistīta mīlas intriga. Sastopami frivoli joki. Plauta lugām bija muzikāls pavadījums.
Ints Teterovskis
2001. gadā absolvējis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmiju, kur ieguva maģistra grādu kordiriģēšanā. 1994. gadā dibinājis jauniešu kori "Tiāde", ko arī vadījis līdz 2005. gadam. Pēc tam kļuva par Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas studentu jauktā kora māksliniecisko vadītāju (līdz 2009. gadam). 2009. gadā Teterovskis sācis izstrādāt Rīgas pilsētas Kultūras stratēģijas realizācijas plānu, tāpat ir virsdiriģents Jelgavas apriņķa korim. Bijis vairāku vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents. Ir jauniešu kora "Balsis" mākslinieciskais vadītājs.
Ostrovviktorija
Ostrovviktorija (ru) bija vissezonas PSRS (vēlāk — Krievijas) polārstacija Arktikā. Izvietojusies Krievijai piederošajā Viktorijas salā Barenca jūras ziemeļos. Stacija piederēja Diksonas hidrometeoroloģiskā dienesta pārvaldei.
Vēsture
Stacija izveidota 1959. gada 1. novembrī, pirmais tās vadītājs bija V. Bučins. Stacijas ēkas tika izvietotas salas ziemeļos Kņipoviča ragā vienīgajā no ledus brīvajā salas daļā. Austrumos no stacijas atradās valzirgu kolonija, bet rietumos kopš 1985. gada izvietojās pretgaisa aizsardzības karaspēka radiolokācijas rota. Uz ledus kupola darbojās lidlauks.
1962./1963. un 1967./1968. gada sezonās sakarā ar loģistikas problēmām stacija nedarbojās. Stacija slēgta un iekonservēta 1994. gadā.
Jevgeņijs Kazačoks
Jevgeņijs Kazačoks (dzimis Liepājā) ir Latvijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) Kazačoks pārstāv Serbijas Superlīgas komandu FK Bačka.
Klubos
Ar futbolu sācis nodarboties kluba "Liepājas Metalurgs" jauniešu komandā, kur viņa pirmais treneris bija Aleksandrs Stradiņš. 2011. gadā tika izīrēts citai Liepājas komandai SFK Varavīksne, kuras sastāvā debitēja 1. līgā. 2012. gada sezonu aizvadīja "Liepājas Metalurgs" dublieru komandā.
2013. gada sākumā pārgāja uz FK Spartaks Jūrmala. Virslīgā debitēja spēlē pret Ilūkstes NSS, nākot uz maiņu 75. minūtē un spēles kompensācijas laikā izceļoties ar vārtu guvumu. 2013. gada decembrī tika atzīts par Latvijas jaunatnes gada labāko futbolistu un saņēma Ilmāra Liepiņa balvu.
2016. gada sezonā "Spartaks" sastāvā kļuva par Latvijas čempionu. Sezonas noslēgumā tika vēlreiz atzīts par gada labāko Latvijas jaunatnes futbolistu, kā arī saņēma balvu kā Virslīgas sezonas labākais pussargs.
Izlasē
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. Latvijas nacionālajā izlasē debitēja FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Portugāli.
Jošihiro Nacuka
Jošihiro Nacuka (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||11||1
Džeina Birkina
Džeina Melorija Birkina (en; dzimusi, mirusi ) bija angļu aktrise, dziedātāja un modele.
Dzīvesgājums
Dzimusi Londonā 1946. gada 14. decembrī britu kara flotes virsnieka Deivida Birkina un aktrises Džūdijas Kempbelas ģimenē. 1965. gadā apprecējās ar komponistu Džonu Bariju, 1966. gadā viņa atveidoja nelielas lomas Mikelandželo Antonioni filmā "Fotopalielinājums" un Džeka Smita filmā "Kaleidoskops" (Kaleidoscope), bet 1969. gadā atveidoja galveno sieviešu lomu Pjēra Grimblā filmā Slogan, kurā galveno vīriešu lomu atveidoja Seržs Geinsbūrs. Tajā pašā gadā viņa pārcēlās uz dzīvi Francijā un duetā ar savu partneri Seržu Geinsbūru ierakstīja dziesmu Je t’aime… moi non plus ("Es Tevi mīlu… es arī nē"). 1971. gadā viņiem piedzima meita Šarlote, pāris izšķīrās 1980. gadā. 1982. gadā viņai no attiecībām ar režisoru Žaku Duaijonu piedzima trešā meita Lu.
1990. gadu beigās Birkina saslima ar leikēmiju, 2021. gadā pārcieta smadzeņu insultu. Mirusi 2023. gada 16. jūlijā savā Parīzes mājā.
Vecās pagastmājas mistērija
"Vecās pagastmājas mistērija" ir 2000. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Jānis Streičs.
Sižets
Filma sastāv no trim daļām — "MEA CULPA", "AGNUS DEI" un "TUBA MIRUM".
"MEA CULPA" ir stāsts par vecu čekistu un "tautas atriebējiem", kas vēlējās šo čekistu pakārt.
"AGNUS DEI" stāsts norisinās Līgo naktī. Kādas filmas veidotāji tās uzlabošanai grib piefilmēt šausmu skatu, kurā miroņi vajā slepkavu un krustā tiek sists Pestītājs. Starp statistiem ir varoņa prototips — īstais čekists. Viņš atriebjas māksliniekiem un jauneklis, kas tēlo Jēzu Kristu, tiešām tiek pienaglots pie krusta.
Arī "TUBA MIRUM" notiek Līgo nakts laikā. Līgo naktī no krusta noņemtais jauneklis vienatnē stājas pretī mūsdienu varmākam un sadistam, lai aizstāvētu savu meiteni. Puisim palīgā iet pagastmājā nomocītie upuri. Ļaundari saņem pelnīto sodu.
Auces ģerbonis
Auces pilsētas ģerbonis ir viens no Auces pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz sarkana fona ir attēlots melns upesvēzis ar zelta atspīdumu. Par pamatu ģerbonim esot ņemts hercoga Jēkaba tirdzniecības flotes karogs.
Mogao alas
Mogao alas ir 492 tempļu komplekss, kas atrodas Ķīnā 25 km uz dienvidaustrumiem no Duņhuanas centra.
Alās atrodami daži no budistu mākslas labākajiem paraugiem. Pirmās alas tika izraktas mūsu ēras 366. gadā meditācijai un dievkalpojumiem. Šīs ir pazīstamākās no ķīniešu budistu grotām, tāpat Mogao alas ir viens no trim ievērojamākajiem budistu skulpturālajiem objektiem Ķīnā. Mūsdienās šis ir populārs tūrisma objekts. 1987. gadā alas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Tankarifjorda
Tankarifjorda (en vai Tanquary Camp) ir Kanādas pētniecības un tūrisma atbalsta bāze Arktikā, Kutinirpākas nacionālajā parkā. Izvietojusies Elsmīra salas ziemeļos Tankar fjorda ziemeļu galā pie Makdonaldas upes ietekas. Pie stacijas izveidots lidlauks ar 1128 m garu grunts skrejceļu.
Vēsture
Bāze izveidota 1963. gadā Kanādas Aizsardzības pētījumu pārvaldes (Defence Research Board) «Tankari operācijas» atbalsta stacija okeanogrāfisko, ģeofizisko, meteoroloģisko un glacioloģisko pētījumu veikšanai. Stacija darbojās līdz 1972. gadam. Pēc nacionālā parka izveidošanas 1988. gadā staciju pārņēma Kanādas Parku administrācija.
Tik un tā (dziesma)
"Tik un tā" ir Ulda Stabulnieka dziesma ar Māras Zālītes vārdiem.
Dziesma sacerēta 1981. gadā un iesniegta "Mikrofona aptaujai". Kaut arī radio klausītāju aptaujā tā sāka piedalīties tikai pašās gada beigās, tā ātri guva milzīgu popularitāti un ieguva otro vietu aiz Aijas Kukules dziedātās Raimonda Paula dziesmas "Dāvāja Māriņa".
2018. gadā "Tik un tā" ieguva 8. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Mazsalacas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca
Mazsalacas Svētās Annas evaņģēliski luteriskā baznīca ir LELB draudzes dievnams Mazsalacā.
Vēsture
Senākā Mazsalacas katoļu baznīca celta 14. gadsimtā romāņu stilā, dokumentos pirmo reizi minēta 1533. gadā kā Svētās Marijas baznīca. 16. gadsimta beigās baznīcu pārdēvēja par Svētās Annas luterāņu baznīcu, no 1691. līdz 1696. gadam to pārbūvāja, 1820. gados uzstādīja jaunas ērģeles ar 12 reģistriem.
1890. gadā nojauca vecās baznīcas piebūvi un tās vietā uzcēla neogotikas stila ķieģeļu dievnamu, visu altāra daļa un abu ģērbkambaru daļas atstājot kā iepriekš. Šobrīd baznīcā atrodas gan vecais, gan jaunais altāris, kā arī valsts nozīmes mākslas piemineklis — ērģeles.
Rūgtais apelsīns
Rūgtais apelsīns jeb pomerance (Citrus × aurantium) ir rūtu dzimtas citrusaugs. Tiek saukts arī par skābo vai Seviljas apelsīnu. Tā dabiskais izplatības areāls ir Dienvidaustrumāzija, bet mūsdienās to kultivē arī citās pasaules malās. Rūgtais apelsīns ir pampelmūzes un mandarīna hibrīdaugs.
Rūgtā apelsīna augļus izmanto kulinārijā, īpaši marmelādes gatavošanā, ēteriskās eļļas iegūšanai, kas tālāk tiek izmantota smaržu ražošanā. Eļļu izmanto arī liķieru ražošanā.
LPF
LPF var būt:
Aizupes iela (Rīga)
Aizupes iela ir iela Bieriņos, Rīgas Zemgales priekšpilsētā. Iela sākas no Codes ielas, stiepjas paralēli Rīgas—Jelgavas dzelzceļa līnijai un beidzas krustojumā ar Engures ielu. Aizupes iela šķērso Mārupītes pieteku Bieriņgrāvi. Kopējais ielas garums ir 653 metri, tā klāta ar grants segumu. Ielā ir tikai savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Aizupes iela ir savienota ar šādām ielām:
Fortuna Sittard
Fortuna Sittard ir profesionāls Nīderlandes futbola klubs no Sitardas, spēlē Eredivisie, Nīderlandes futbola augstākajā līgā.. Klubs ir dibināts 1968. gadā, apvienojoties klubiem Fortuna 54 un Sittardia. Mājas spēles aizvada Fortuna Sittard stadionā, kura ietilpība ir 12 500 vietu. Fortuna 54 futbolisti divreiz (1957. un 1964. gadā) kļuvuši par Nīderlandes (KNVB) kausa ieguvējiem.
Džozefs Kempbels
Džozefs Greiems Kempbels (en;, miris ) bija britu šahists un šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
D. Kempbela daiļradi J. Umnovs raksturo šādi: "Uzdevuma ieceres grandiozumā, uzbūves sarežģītībā, risinājuma grūtumā D. Kempbels pārspēja visus savu laikabiedrus. Viņa aktīvā daiļrade turpinājās mazāk par desmit gadiem, bet tā atstāja dziļas pēdas ne tikai angļu, bet arī pasaules šaha kompozīcijā."
Savus pirmos uzdevumus Kempbell publicēja 1854. gadā un viņa aktīvā darbība ilga līdz 1862. gadam, kad viņa paketi diskvalificēja, jo tā saturēja dažus uzdevumus ar defektiem. Pēc šīs neveiksmes viņš publicēja vairs tikai dažus uzdevumus.
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
Šinkiči Kikuči
Šinkiči Kikuči (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Cīņas sports 1948. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cīņas sports 1948. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no olimpiādes programmā iekļautajiem sporta veidiem. Tā sacensības notika Apvienotās Karalistes galvaspilsētā Londonā — brīvajā cīņā no  29. līdz 31. jūlijam, grieķu-romiešu cīņā no 3. līdz 6. augustam. Kopā cīņas sportā tika sadalīti 16 medaļu komplekti.
Odis
Odis (saīsinājums no Ogres dārzkopības izmēģinājumu stacijas nosaukuma) bija latviešu grupa, kas pirmie Latvijā ienesa un izpildīja tādus amerikāņu mūzikas žanrus kā fanks, souls. Grupas līderis bija dziedātājs un komponists Arnis Mednis. Grupa darbojās 20. gadsimta 80. gadu otrajā pusē un 90. gadu sākumā.
Biogrāfija
Grupa izveidota 1985. gadā kā Ogres dārzkopības izmēģinājumu stacijas (Ogresgalā) ansamblis. Neraugoties uz to, ka visi tās dalībnieki nāca no Rīgas, grupa lielākoties uzstājās Ogresgala kultūras namā. "Odis" atšķirībā no valdošajām tendencēm tā laika mūzikā iedvesmu smēlās Rietumu popmūzikā (piemēram, S.O.S. Band, Level 42), kā arī džeza (Džons Koltreins, Els Žaro) un fanka (Earth, Wind & Fire) mūzikā. Sākotnēji grupa izpildīja tikai ārzemju izpildītāju skaņdarbus jeb kaverus. Sākotnēji grupas sastāvā bija dziedātājs A. Mednis, taustiņinstrumentālists Ēriks Garkulis un basģitārists Andris Lūkins, kuri paši rakstīja dziesmas.
Lai arī neguva milzīgu popularitāti sava netipiskā skanējuma dēļ, tā zināma kļuva ar tādām dziesmām kā „Radio, radio”, „Hei, mazā” un „Šodien ārā saulains laiks”. Savas pastāvēšanas laikā ieguva visas tā laika galvenās balvas dažādos mūzikas festivālos — "Liepājas dzintarā", festivālā "Jūrmala’93", Sopotas festivālā un daudzos citos. Lielāko daļu savu dziesmu "Odis" tā arī neierakstīja. Grupas vienīgais izdotais albums ir angļu valodā ierakstītais „Shadows and Rain”, bet pārējās grupas dziesmas pieejamas koncertierakstu versijās. 1989. gadā grupa radīja instrumentālās mūzikas albumu izrādei “Sātana radītā”, 1990. gadā aranžēja un producēja Raimonda Paula mūziku kinofilmai „Depresija” 1990. gadā.
Grupas dalībnieki Arnis Mednis un Raimonds Macats ir saņēmuši Lielo mūzikas balvu par ieguldījumu latviešu mūzikā. Grupa sniegusi koncertus Polijā, Vācijā, Austrijā, Dānijā, Krievijā un ASV un uzstājusies kopā ar B. B. Kingu un Čaku Hānu.
Ivans Iļjins
Ivans Iļjins (1883–1954) bija krievu filozofs un publicists. Viņa uzskati balstījās pārliecībā, ka pasaule ir samaitāta un tai vajadzīga pestīšana, ko var dot tāda pilnīgi totalitāra nācija kā Krievija.
Dzīvesgājums
Dzimis 1883. gada 9. aprīlī (28. martā pēc VS) Maskavā jurista Aleksandra Iļjina un viņa sievas Karolīnas Luīzes, dzimušas Šveikertes fon Štadionas, ģimenē. Studēja tieslietas Maskavas Universitātes Juridiskajā fakultātē, pēc studiju beigšanas 1906. gadā viņš turpināja darboties universitātē, no 1909. gada kļuva par privātprofesoru, bet pēc disertāciju "Hēgeļa filozofija kā mācība par Dieva un cilvēka konkrētību" (Философия Гегеля как учение о конкретности Бога и человека) aizstāvēšanas 1918. gadā — par profesoru Juridiskajā fakultātē.
Pēc Padomju Savienības nodibināšanas 1922. gada 29. septembrī viņu ar vācu kuģi Oberburgermeister Haken izsūtīja no Petrogradas uz Štetīni Vācijā. No 1923. līdz 1934. gadam Iļjins strādāja Krievijas Zinātņu institūtā Berlīnē, izdeva žurnālu Русский колокол (1927–1930). Pēc Hitlera nākšanas pie varas 1934. gadā Vācijas varas iestādes viņu arestēja, taču drīz atbrīvoja. 1938. gadā Iļjins apmetās uz dzīvi Ženēvā, publicēja savus rakstus krievu emigrantu izdevumos.
Vīrietis akvārijā
"Vīrietis akvārijā" ir 2007. gadā izdota Latvijas īsfilma. Filmas režisors ir Dzintars Dreibergs.
Sižets
Filmā parādītas vīrieša un sievietes attiecības, mīlestība abu starpā, kā arī vīrieša neziņa un bailes par izmaiņām viņa dzīvē gadījumā, ja viņš sev par tuvu pielaistu sievieti.
Ivans Iļjins
Darbi
Ivans Iļjins uzrakstīja vairāk nekā 50 grāmatu un brošūru un simtiem rakstu krievu, vācu un citās Eiropas valodās. 2005. gadā Krievijā izdeva viņa kopotos rakstus 23 sējumos.
Taidžou
Taidžou var būt:
Oliņi
Oliņi (padomju laikā arī Augstroze) ir ciems Limbažu novada Umurgas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P11.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Austrālāzijas mušķērāju dzimta
Austrālāzijas mušķērāju dzimta (Petroicidae) ir maza auguma zvirbuļveidīgo (Passeriformes) putnu dzimta. Tā apvieno 49 mūsdienās dzīvojošas putnu sugas, kuras tiek iedalītas 19 ģintīs. Tās visas ir endēmas Austrālāzijas reģionam un ir sastopamas Jaungvinejā, Austrālijā un Jaunzēlandē, kā arī daudzās citās šī reģiona mazajās Klusā okeāna salās, vistālāk uz austrumiem izplatībai sasniedzot Samoa salas. Lai arī šos putnus sauc par mušķērājiem un sarkanrīklītēm, tomēr tie ir attāli radinieki mušķērāju dzimtas (Muscicapidae) un monarhmušķērāju dzimtas (Monarchidae) putniem.
Izskats
Austrālāzijas mušķērāju dzimtas sugas ir nelieli putni ar kompaktu, apaļu ķermeni, kas vizuāli saplūst kopā ar lielo, apaļo galvu. Tiem ir proporcionāli lielas acis, īss, taisns un smalks knābis, kura augšējā daļa nobeidzas ar nelielu āķi uz leju, kas pārliecas pāri apakšējai knābja daļai. Dažām sugām knābis ir plakanāks un platāks. Lielākajai daļai sugu ir samērīgas, vidēji garas kājas, īsi, visbiežāk noapaļoti spārni un īsas vai vidēji garas astes. Dažām sugām aste ir ļoti īsa, kā arī dažām tā ir proporcionāli gara. Lielākajai daļai sugu ir neuzkrītošs, pelēcīgs, zaļgans vai brūngans apspalvojums, bieži ar melnu muguru un baltām pazīmēm. Vairākas sugas ir melnbaltas vai pilnībā melnas. Vairākām sugām, piemēram, sarkanrīklītēm (Petroica) un dzeltenrīklītēm (Eopsaltria) ir koši sarkanas vai dzeltenas krūtis, kas kontrastē ar melnajām vai pelēkajām mugurām.
Mazākā dzimtā ir sarkangalvas sarkanrīklīte (Petroica goodenovii), kuras ķermeņa garums mazākajiem īpatņiem ir apmēram 10 cm, svars 7 g. Lielākais dzimtā ir ziemeļu krūmu mušķērājs (Drymodes superciliaris), kura ķermeņa garums var sasniegt 22 cm, svars 46 g.
Uzvedība
Austrālāzijas mušķērāju sugas sastopamas dažādās biomās: mežos, krūmājos un purvos, sākot ar kalniem un daļēji sausiem krūmājiem, beidzot ar tropiskajiem lietus mežiem un mangrovju purviem. Šīs grupas putni galvenokārt barojas ar kukaiņiem, lai gan dažas sugas barojas arī ar sēklām. Medīts tiek no novērošanas posteņa, visbiežāk šie putniņi apmetas uz koka stumbra un nekustīgi vēro zemi sev apakšā.
Austrālāzijas mušķērāji veido monogāmus ilgstošus pārus un putni uzturas nelielos ģimeņu bariņos, kas kopīgi ligzdo. Bars kopīgi aizsargā ligzdošanas teritoriju no svešiniekiem. Ligzdai ir kausveida forma, parasti to būvē tikai mātīte. Visbiežāk tā novietota vertikālā koka vai krūma žāklē. Kā būvniecības materiāls ir iecienītas sūnas, ķērpji un koku miza. Pateicoties materiāliem, šādu ligzdu ir ļoti grūti pamanīt.
Sistemātika
Austrālāzijas mušķērāju dzimta (Petroicidae)
Matīšu evaņģēliski luteriskā baznīca
Matīšu evaņģēliski luteriskā baznīca ir luteriešu dievnams Valmieras novada Matīšos. Tajā apskatāma 17. gadsimta beigu kancele un altāris.