cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Džons Fedorovičs
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt 1972. gadā, kad televīzijas ekrānā vērojis Roberta Fišera un Borisa Spaska maču par Pasaules čempiona nosaukumu. Drīzumā sasniedzis savus pirmos panākumus, kad divas reizes pēc kārtas (1977, 1978) uzvarējis ASV junioru šaha čempionātos. 1980. gadā dalījis 1. vietu ASV atklātajā šaha čempionātā. 1984. gadā dalījis 3. vietu ASV šaha čempionātā. Šo panākumu atkārtojis arī 1987. gadā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Kannas (1987), Sesimbra (Portugāle, 1987), Ņujorkas atklātais šaha čempionāts (1989), Veikanzē (Nīderlande, 1990). 2003. gadā Sietlā dalījis 2. vietu ASV šaha čempionātā, kurā uzvarējis Aleksandrs Šabalovs.
Pārstāvējis ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1979. gadā Fedorovičam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Pazīstams arī kā šaha žurnālists un šaha grāmatu autors par atklātņu teoriju.
Viesīte (Dvietes pieteka)
Viesīte ir Dvietes kreisā krasta pieteka Augšdaugavas novadā.
Šokolāde (filma)
Sieviete un viņas meita atver šokolādes veikalu nelielā Francijas ciemā, kā rezultātā tiek satricināta pārējā sabiedrība.
Viesīte (Dvietes pieteka)
Iztece no purvaina meža masīva Dvietes pagasta ziemeļos. Tek dienvidu virzienā. Lielākās pietekas - Pīkstulīte, Sarkanā upīte. Ietek Dvietē augšpus Skuķu ezeram, iepretim Putnu salai dabas parka Dvietes paliene teritorijā. Vidustecē Viesīte caurtek dabas liegumam Kinkausku meži. Upe lejtecē šķērso valsts autoceļu V710 (Bebrene–Zariņi–Dviete). Upes krastos atrodas Perkuniški.
The Baltic Times
The Baltic Times ir Latvijā izdots ikmēneša laikraksts, kas apraksta jaunākos politiskos, ekonomiskos, uzņēmējdarbības un kultūras notikumus Igaunijā, Latvijā un Lietuvā.
Laikraksts izveidots 1996. gadā, apvienojot izdevumus Baltic Independent un Baltic Observer. Abi šie laikraksti uzsāka darbību 1992. gadā un pirms apvienošanās bija jau sasnieguši plašu lasītāju loku un popularitāti Baltijā.
The Baltic Times galvenā redakcija atrodas Rīgā. Laikrakstam ir pārstāvniecība Viļņā.Tas ir vienīgais angliski izdotais drukātais laikraksts, kas aptver visas trīs Baltijas valstis.
No 1996. līdz 2012. gadam The Baltic Times tika izdots reizi nedēļā, pēc tam līdz 2013. gada septembrim divreiz mēnesī.
Auditorija
Mērķauditorija ir Baltijas jūras reģions. Laikraksts The Baltic Times arī tūristu vidū ir uzskatāms par primāro informācijas avotu par notikumiem, jaunumiem šajā reģionā. Vienu The Baltic Times laikraksta eksemplāru lasa 4–6 cilvēki.
Laikraksta The Baltic Times kopējā lasītaju auditorija – 40 000 cilvēku nedēļā.
Mājaslapas apmeklētāju skaita procentuālais sadalījums 2016. gada jūnijā:
Sadaļas
Jons Jarutis
Jons Jarutis (lt; dzimis 1963. gada gada 25. maijā, Viekšņos, Mažeiķu rajonā) ir Lietuvas un Kupišķu rajona pašvaldības politiskais un sabiedriskais darbinieks, bijušais Kupišķu rajona pašvaldības mērs (2007—2015), no 2016. gada — Lietuvas Republikas Seima loceklis, no 2020. gada — Lietuvas Republikas Seima priekšsēdētāja vietnieks.
Pauls Jonass
Pauls Jonass (dzimis Aizputē) ir latviešu motosportists. Pirmais latviešu motosportists, kurš ir kļuvis par pasaules čempionu motokrosā MX2 klasē. To viņš paveica 2017. gadā.
Vairākkārtējs Baltijas čempions, divkārtējs pasaules junioru čempions 85 un 125 cm3 klasē un 2013. gada Eiropas čempions 125 cm3 klasē.
Astoņpadsmit gadu vecumā Pauls Jonass uz pieciem gadiem noslēdza līgumu ar KTM rūpnīcas komandu, startējot MX2 pasaules čempionātā. 2015. gada Pasaules čempionāta kopvērtējumā MX2 klasē izcīnīja 2. vietu un daļu sezonas bija arī sacensību līderis. 2016. gada sezonā Pauls smadzeņu satricinājuma dēl izlaida vairākus pēdējos posmus un kopvērtējumā palika 5. vietā. Savukārt 2017. gada Pasaules čempionātā viņš šajā klasē izcīnīja pirmo vietu.
Sņežnoje
Sņežnoje (ru, ckt — ‘sniegājs’) ir ciems Krievijas ziemeļaustrumos, Čukotkas autonomajā apvidū Anadiras rajonā. Izvietojies rajona vidusdaļā Anadiras labajā krastā 220 km no rajona un autonomā apvidus centra Anadiras. Lielākā daļa iedzīvotāju ir čuvani un čukči.
Vēsture
Ciems dibināts 1929. gadā kā Čukotkas pirmās padomju saimniecības «Sņežnoje» centrālais ciemats. Pirmajā gadā uzbūvēja dzīvojamās mājas, laboratoriju, noliktavas un pirti. Pirmo 200 ziemeļbriežu lielo ganāmpulku iemainīja no vietējiem čukčiem pret ieročiem, sadzīves priekšmetiem, tēju un tabaku. 1932. gadā saimniecībai piederēja jau 13 000 brieži sešos ganāmpulkos.
1990. gados saimniecība panīka.
Infrastruktūra
Ciemā ir sākumskola, bērnudārzs, ambulance, pasts, kultūras centrs, maizes ceptuve, veikals. Satiksmi ar ārpasauli nodrošina helikopteru reisi reizi nedēļā un kuģu reisi vasarā.
Senaki
Senaki (ka) ir pilsēta Gruzijā, Megrelijas-Augšsvanetijas mharē, Senaki municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts rietumos Kolhidas zemienē Tehuri upes krastos 272 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi.
Vēsture
Vēsturiskā Senaki (mūsdienās Dzveli Senaki) atrodas 6 km uz ziemeļaustrumiem no pilsētas un vēstures avotos minēta 17. gadsimta sākumā. Mūsdienu pilsēta kā Ahalsenaki (Jaunā Senaki) izveidojās 1870. gados pie jaunuzbūvētās Poti—Tbilisi dzelzceļa līnijas. 1921. gadā Senaki piešķirts pilsētas statuss. Padomju laikā attīstījās tekstilrūpniecība un pārtikas rūpniecība (tēja, konservi, vīns u.c.). 1933. gadā pārdēvēta par Miha Chakaju (მიხა ცხაკაია) par godu gruzīnu padomju revolucionāram un valsts darbiniekam Mihailam Chakajam. 1930. gados netālu no pilsētas izveidoja Mendži balneoloģisko kūrortu, bet 1940. gados dienvidos no pilsētas izveidoja kara stratēģiskās aviācijas bāzi. 1976. gadā pilsētu pārdēvēja par Chakaju (ცხაკაია), bet 1989. gadā atgrieza vēsturisko nosaukumu. 1991.—1992. gadā Senaki bija viens no Gruzijas pilsoņu kara epicentriem.
1688. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1688. gada notikumi pašreizējās Latvijas''' teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš atradās Kurzemes hercogistē ar autonomijas tiesībām. Vidzemes novads ietilpa Zviedru Vidzemes sastāvā, kas bija Zviedrijas domīnija, bet Latgales novads Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā, kas bija Žečpospolitas province.
Jamalas rajons
Jamalas rajons (, yrk) ir Krievijas Jamalas Ņencu autonomā apvidus administratīvais rajons tās ziemeļrietumu daļā Karas jūras krastā. Administratīvais centrs ir Jarsaļes ciems rajona dienvidos.
Ģeogrāfija
Rajons aizņem visu Jamalas pussalu, Belijas salu ziemeļos no pussalas un vairākas nelielas saliņas piekrastē. Sauszemes robeža rajonam ir ar Pieurālu rajonu dienvidrietumos, bet pa Obas līci rajons robežojas ar Tazas un Nadimas rajoniem rietumos un dienvidrietumos. Rajona krastus apskalo Ziemeļu Ledus okeāna Karas jūra un tās līči — Baidaratas līcis rietumos un Obas līcis austrumos.
Rajona ainavu veido tundra ziemeļos, un mežatundra dienvidos. Reljefs līdzens, augstums nepārsniedz 90 m vjl Hojas augstienē. Daudz upju un ezeru, lielākais no kuriem ir Jambuto ezers Neito ezeru grupā. Valda subarktiskais klimats, ziemeļos — arktiskais. Vidējā janvāra temperatūra −23 līdz −27 °C, jūlija — +3 līdz +9 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ap 400 mm gadā, sniega segas biezums ap 50 cm. Ziema ilgst 230 dienas ziemeļos un 190 dienas dienvidos. Valda mūžīgais sasalums.
Vēsture
Rajons izveidots 1930. gada 10. decembrī.
Iedzīvotāji
Rajons maz apdzīvots, kopējais iedzīvotāju skaits ap 16 000, no kuriem ap 10 000 ir pamatiedzīvotāji ņenci, vidējais iedzīvotāju blīvums — 0,11 cilv./km². Lielākā apdzīvotā vieta ir rajona centrs Jarsaļe pussalas dienvidos (6486 iedzīvotāji 2010. gadā). Citas pastāvīgās apdzīvotās vietas ir Sjojaha (2792), Panajevska (2475), Novijporta (1820), Miskamennija (1653), Sjunajsaļe (442), Japtiksaļe (63), Tambeja (34) un Porcjaha (12). Gāzes atradnes apkalpo vairāki rotācijas ciemati (Bovaņenkova, Sabeta, Harasaveja), kuros vienlaicīgi maiņas laikā uzturas līdz par 3000 cilvēku katrā. Rajona piekrastē izvietotas vairākas aktīvas un slēgtas polārstacijas — Harasaveja, Marresaļa, Popova, Sejaha, Tambeja, Miskamennija, Misdrovjanoja, Moržovaja.
Vietējo iedzīvotāju ņencu tradicionālā nodarbošanās ir lopkopība (ziemeļbrieži) un zveja. Daļa iedzīvotāju piekopj nomadu dzīvesveidu.
Pilači
Pilači ir ciems Sventes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 207 km attālumā no Rīgas.
Asterolepidīdi
Aprasts
Ķermenis horizontāli saplacināts, rumpja bruņu kārba salīdzinoši liela. Krūšu spuras nesasniedz bruņu kārbas aizmugurējo malu, taču ir garākas, nekā pterihtīdiem. Krūšu spuru bruņa sadalīta divos segmentos: proksimālajā un distālajā. Proksimālais segments ir garāks un platāks par distālo. Galvas vairogs trapecveidīgs ar īsu preorbitālo daļu. Pakaļējais sānu-muguras kauls (PDL) un pakaļējais sānu kauls (PL) ir saauguši kopā, izveidojot kopīgu sānu jaukto kaulu (MxL). Priekšējā vidējā muguras kaula (AMD) aizmugurējā sānu mala visā garumā uzguļ MxL malai.
Sistemātika
Dzimtā ir divas ģintis. Atsevišķi pētnieki pie asterolepidīdiem pieskaita arī remigolepjus (Remigolepis), kuriem krūšu spuru bruņas nav dalītas proksimālajā un distālajā daļā, bet abas šīs daļas ir saaugušas vienā. Savukārt, citi remigolepjus iedala atsevišķā dzimtā (Remigolepididae Stensiö, 1931 ), kaut arī galvas vairoga uzbūve tiem ir līdzīga.
Mareks Kvapils
Mareks Kvapils (dzimis 1985. gada 5. janvārī) ir čehu hokejists, labās malas uzbrucējs. Pašlaik (2017) spēlē Čehijas Ekstralīgas vienībā Brno "Kometa".
Spēlētāja karjera
Jau ilgstoši spēlējot Prāgas "Slavia" junioru sistēmā, savu profesionālā spēlētāju karjeru Kvapils uzsāka 2003.—04. sezonā, kad aizvadīja 11 spēles "Slavia" pirmajā komandā Čehijas Ekstralīgā.
Jau nākamajā sezonā Kvapils pārcēlās uz Ziemeļameriku, sezonu aizvadot OHL. No 2005. līdz 2008. gadam Kvapils trīs sezonas spēlēja dažādos AHL klubos, līdz atgriezās Čehijā.
Divas sezonas Kvapils aizvadīja HC Vitkovice rindās, taču tad pievienojās Brno "Kometa" vienībai, sezonu noslēdzot līgas rezultatīvāko spēlētāju desmitniekā. 2011. gada vasarā Kvapils pievienojās KHL klubam Maskavas "Dinamo", kura sastāvā nākamās divas sezonas pēc kārtas izcīnīja Gagarina kausu.
2014. gada vasarā pievienojās Čerepovecas "Severstal" rindām.
Čehijas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2010. gada Pasaules čempionu.
Žogeru upīte
Žogeru upīte (arī Žogeru upeite) ir Akmiņupes kreisā krasta pieteka Augšdaugavas novadā.
Iztece uz ziemeļrietumiem no Žageriem. Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Akmiņupē augšpus Pērlēm.
Elektroniskais deguns
Elektroniskais deguns ir elektroniska sensora ierīce, kas paredzēta smaržu vai aromātu noteikšanai. Izteiciens "elektroniskā sensorošana" attiecas uz spēju atdarināt cilvēka maņas, izmantojot sensoru masīvus un modeļu atpazīšanas sistēmas.
Tartu līgums
Tartu līgums var būt:
Elektroniskais deguns
Kopš 1982. gada tiek veikti pētījumi, lai izstrādātu tehnoloģijas, ko parasti dēvē par elektroniskajiem deguniem, kas varētu noteikt un atpazīt smakas un aromātus. Atpazīšanas procesa posmi ir līdzīgi cilvēka olaksijai, un tos veic identifikācijai, salīdzināšanai, kvantitatīvai noteikšanai un citiem lietojumiem, tostarp datu uzglabāšanai un atgūšanai. Dažas šādas ierīces tiek izmantotas rūpnieciskiem mērķiem.
Citas metodes smaržu analīzei
Visās rūpniecības nozarēs smaržu novērtēšanu parasti veic ar cilvēka sensorās analīzes, ķīmisko sensoru vai gāzu hromatogrāfijas palīdzību. Pēdējā minētā metode sniedz informāciju par gaistošajiem organiskajiem savienojumiem, bet korelācija starp analīžu rezultātiem un vidējo smaržas uztveri nav tieša, jo pastāv iespējama vairāku smaržvielu mijiedarbība.
Vēsture
Zinātnieks Aleksandrs Greiems Bells popularizēja uzskatu, ka ir grūti izmērīt smaržu, un 1914. gadā teica:
Vai jūs kādreiz esat mērījis smaržu? Vai jūs varat noteikt, vai viena smarža ir divreiz spēcīgāka par citu? Vai jūs varat izmērīt atšķirību starp divu veidu smaržu un citu smaržu? Ir pilnīgi skaidrs, ka mums ir ļoti daudz dažādu smaržu, sākot no vijolīšu un rožu smaržas līdz pat asafetidai. Bet, kamēr jūs nevarat izmērīt to līdzību un atšķirības, jūs nevarat iegūt zinātni par smaržām. Ja vēlaties atrast jaunu zinātni, izmēriet smaržu.
- Aleksandrs Greiems Bells, 1914. gads Desmitgadēs, kopš Bells izdarīja šo novērojumu, šāda zinātne par smaržām netika īstenota, un tikai 20. gadsimta 50. gados un vēlāk tika panākts reāls progress. Kopējā problēma smaržu noteikšanā ir tā, ka tā nav saistīta ar enerģijas, bet gan ar fizikālo daļiņu mērīšanu. A common problem for odor-detecting is that it does not involve measuring energy, but physical particles.
Darba princips
Elektroniskais deguns tika izstrādāts, lai atdarinātu cilvēka olaksiju, kas darbojas kā neselektīvs mehānisms, t. i., smarža/garša tiek uztverta kā globāls pirkstu nospiedums. Būtībā instruments sastāv no galvas telpas paraugu ņemšanas, ķīmisko sensoru masīva un modeļu atpazīšanas moduļiem, lai ģenerētu signālu modeļus, ko izmanto smaržu raksturošanai.
Elektroniskajās degunās ir trīs galvenās daļas: parauga piegādes sistēma, noteikšanas sistēma un skaitļošanas sistēma.
Parauga piegādes sistēma nodrošina parauga galvas telpas (gaistošo savienojumu) veidošanu, kas ir analizējamā frakcija. Pēc tam šī sistēma ievadīs šo miglotās telpas daļu elektroniskā deguna detektēšanas sistēmā. Parauga piegādes sistēma ir būtiska, lai garantētu nemainīgus darba apstākļus.
Detektēšanas sistēma, kas sastāv no sensoru komplekta, ir instrumenta "reaktīvā" daļa. Saskaroties ar gaistošiem savienojumiem, sensori reaģē, kas nozīmē, ka tiem mainās elektriskās īpašības.
Lielākajā daļā elektronisko degunu katrs sensors ir jutīgs pret visām gaistošajām molekulām, bet katrs no tiem ir jutīgs savā īpašā veidā. Tomēr bioelektroniskajos degunos tiek izmantoti receptoru proteīni, kas reaģē uz specifiskām smaržu molekulām. Lielākajā daļā elektronisko degunu tiek izmantoti ķīmisko sensoru bloki, kas saskarē reaģē uz gaistošiem savienojumiem: gaistošo savienojumu adsorbcija uz sensora virsmas izraisa sensora fizikālas izmaiņas. Elektroniskais interfeiss reģistrē specifisko reakciju, pārveidojot signālu par digitālu vērtību. Pēc tam reģistrētos datus aprēķina, pamatojoties uz statistikas modeļiem.
Visbiežāk elektroniskajos degunos tiek izmantoti šādi sensori
Dažās ierīcēs vienā ierīcē apvienoti vairāki sensoru veidi, piemēram, ar polimēriem pārklāti QCM. Neatkarīga informācija ļauj iegūt daudz jutīgākas un efektīvākas ierīces. Pētījumi par gaisa plūsmu ap suņu deguniem un testi ar dzīviem modeļiem liecina, ka cikliska "šņaušana", kas līdzinās reāla suņa "šņaušanai", ir izdevīga, jo uzlabo darbības diapazonu un reakcijas ātrumu.
Pēdējos gados ir izstrādāti arī citi elektronisko degunu veidi, kuros kā noteikšanas sistēma tiek izmantota masspektrometrija vai īpaši ātra gāzu hromatogrāfija.
Aprēķinu sistēma darbojas, lai apvienotu visu sensoru atbildes, kas ir ievaddati datu apstrādei. Šī instrumenta daļa veic globālo pirkstu nospiedumu analīzi un nodrošina rezultātus un attēlojumu, ko var viegli interpretēt. Turklāt elektroniskā deguna rezultātus var sasaistīt ar rezultātiem, kas iegūti ar citām metodēm (sensoru panelis, GC, GC/MS). Rezultātu analīzei tiek izmantotas daudzas datu interpretācijas sistēmas. Šīs sistēmas ietver mākslīgo neironu tīklu (ANN), izplūdušo loģiku, modeļu atpazīšanas moduļus utt. Mākslīgais intelekts, tostarp mākslīgais neironu tīkls (ANN), ir galvenais paņēmiens vides smaku pārvaldībā.
Analīzes veikšana
Vispirms elektroniskais deguns ir jāapmāca ar kvalificētiem paraugiem, lai izveidotu atsauces datu bāzi. Pēc tam instruments var atpazīt jaunus paraugus, salīdzinot gaistošā savienojuma pirkstu nospiedumu ar datubāzē esošajiem paraugiem. Tādējādi tie var veikt kvalitatīvu vai kvantitatīvu analīzi. Tomēr tas var radīt arī problēmu, jo daudzas smakas sastāv no vairākām dažādām molekulām, kuras ierīce var nepareizi interpretēt, jo tā tās reģistrēs kā dažādus savienojumus, kā rezultātā atkarībā no deguna primārās funkcijas tiks iegūti nepareizi vai neprecīzi rezultāti. Ir pieejams arī e-nosa datu kopas piemērs. Šo datu kopu var izmantot kā etalonu e-nosa signālu apstrādei, jo īpaši gaļas kvalitātes pētījumos. Divi galvenie šīs datu kopas mērķi ir liellopu gaļas klasifikācija vairākās klasēs un mikrobu populācijas prognozēšana, izmantojot regresiju.
Izstrādājuma izstrādes posmos
Iespējamie un turpmākie lietojumi veselības un drošības jomā
Iespējamie un nākotnes lietojumi noziedzības novēršanas un drošības jomā
Elektroniskā deguna spēja noteikt smakas bez smaržas padara to ideāli piemērotu izmantošanai policijā, piemēram, lai noteiktu sprāgstvielu smakas, neraugoties uz citām gaisā izplatītām smakām, kas var sajaukt policijas suņus. Tomēr tuvākajā laikā tas ir maz ticams, jo elektroniskā deguna izmaksas ir diezgan augstas. To var izmantot arī kā narkotiku atklāšanas metodi lidostās. Rūpīgi izvietojot vairākus vai vairākus elektroniskos degunus un izmantojot efektīvas datorsistēmas, narkotiku atrašanās vietu varētu noteikt triangulācijas ceļā dažu metru attālumā mazāk nekā dažu sekunžu laikā. Pastāv demonstrācijas sistēmas, kas nosaka sprāgstvielu izdalītos tvaikus, bet pašlaik tās ir nedaudz atpalikušas no labi apmācīta suņa.
Vides monitoringā
gaistošu organisko savienojumu identificēšanai gaisa, ūdens un augsnes paraugos. Vides aizsardzībai. Dažādās lietojuma piezīmēs aprakstīta analīze tādās jomās kā garšas un smaržas, pārtikas un dzērienu, iepakojuma, farmācijas, kosmētikas un parfimērijas, kā arī ķīmijas uzņēmumi. Pēdējā laikā ar tiem var risināt arī sabiedrības problēmas saistībā ar olfaktīvo traucējumu monitoringu, izmantojot uz vietas uzstādītu ierīču tīklus. Tā kā emisijas līmenis uz vietas dažiem avotiem var būt ļoti mainīgs, elektroniskais deguns var nodrošināt instrumentu, ar kura palīdzību var izsekot svārstībām un tendencēm un novērtēt situāciju reālajā laikā. Tas uzlabo izpratni par kritiskiem avotiem, kas ļauj aktīvi pārvaldīt smaku. Reālā laika modelēšana parādīs pašreizējo situāciju, ļaujot operatoram saprast, kuri periodi un apstākļi apdraud objektu. Turklāt esošās komerciālās sistēmas var ieprogrammēt aktīviem brīdinājumiem, pamatojoties uz iestatītajiem punktiem (smakas koncentrācija, kas modelēta pie receptoriem/uzbrīdinājuma punktiem, vai smakas koncentrācija pie deguna/avota), lai uzsāktu atbilstošas darbības.
Doktors Hauss
"Doktors Hauss" (en) ir amerikāņu televīzijas seriāls, kas tika pārraidīts kanālā Fox no 2004. gada līdz 2012. gadam. Seriālam ir astoņas sezonas, kopumā ir iznākušas 177 sērijas. Seriāla autors ir Deivids Šors. Lielākais iedvesmas avots Šoram seriāla veidošanā bija Artura Konana Doila romāni par Šerloku Holmsu.
Seriāls ir saņēmis vairākas balvas, tai skaitā četras Primetime Emmy un divas Zelta globusa balvas. Latvijā to pārraida TV3, TV6 un TV3 Life.
Sižets
Lielākā daļa seriāla darbību norisinās kādā fiktīvā slimnīcā Ņūdžersijā. Seriāla galvenais tēls ir ārsts Gregorijs Hauss (attēlo Hjū Lorijs), kurš ir netradicionāls un mizantropisks medicīnas ģēnijs. Hauss ir Princeton-Plainsboro slimnīcas diagnostikas nodaļas vadītājs. Pārsvarā seriāls tiek filmēts Century City, Losandželosā.
KF Drenica
KF Drenica (sq) ir 1958. gadā dibināts Kosovas futbola klubs no Skenderajas, kas šobrīd spēlē Kosovas Superlīgā.
Rumbulas memoriāls
Rumbulas meža memoriāls ir memoriāls, kas veltīts Otrā pasaules kara holokausta upuriem. Memoriāls atrodas Rumbulas slaktiņa vietā Rumbulas mežā, Maskavas ielā 471, Rīgā.
Vēsture
Pēc arhitekta Sergeja Riža projekta būvēto memoriālu atklāja. Netālu no tā A6 šosejas malā uzstādīta metāla konstrukcija un piemiņas akmens upuriem, kurus 1941. gada 30. novembrī un 8. decembrī no Rīgas geto pa Daugavpils šoseju dzina uz nošaušanas vietu. Pie ieejas memoriālā Čuibes ielā 2 atrodas vairākas informatīvas akmens plāksnes ar uzrakstiem ivritā, kā arī latviešu, angļu, vācu valodās.
Iekārtojums
Dāvida zvaigznes formā veidotajā laukuma vidū paceļas menora – ebreju rituālais svečturis. Tai apkārt ir rupji apstrādāti akmeņi ar nogalināto vārdiem. Atsevišķos akmeņos, ar kuriem ir bruģēts laukums, ir iegravēti Rīgas geto ielu nosaukumi. Memoriāla teritorijā atrodas vairāki masu kapi, kuru vietas iezīmētas ar taisnstūra betona apmalēm.
Meklējot Nekurzemi
"Meklējot Nekurzemi (en) ir 2004. gada ASV un Apvienotās Karalistes vēsturiska drāma, kuras režisors ir Marks Forsters. Galvenās lomas atveido Džonijs Deps, Keita Vinsleta, Džūlija Kristija, Dastins Hofmans un Rada Mičela. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Filmā tiek stāstīts par rakstnieka Džeimsa Metjū Berija draudzību ar ģimeni, kas viņu iedvesmoja uzrakstīt grāmatu par Pīteru Penu.
WAIS Divaida
WAIS Divaida (, West Antarctic Ice Sheet Divide — ‘Rietumantarktīdas ledus vairoga šķirtne’) ir amerikāņu ledus dziļurbuma projekts Mērijas Bērdas Zemē Rietumantarktīdā. Projekts uzsākts 2005./2006. gada vasarā un paredzēts dziļurbumu sērijas veikšanai uz Rietumantarktīdas ledus vairoga ledus plūsmu šķirtnes, lai iegūtu siltumnīcas gāzu saturu atmosfērā pēdējo 100 000 gadu periodā.
Urbšanas darbi tika veikti piecu gadu garumā polārajās vasarās. 2012. gada 31. decembrī tika sasniegts plānotais 3405 m dziļums (no ledāja virsmas).
Nasha Russia. Likteņa olas
"Nasha Russia. Likteņa olas" (Наша Russia. Яйца судьбы) ir Gļeba Orlova filma ar Mihailu Galustjanu un Sergeju Svetlakovu galvenajās lomās. Filmas tēli ir ņemti no skečkoma "Naša Russia". Stāsts ir par viesstrādniekiem Rafšanu un Džamšutu un to piedzīvojumiem Maskavā. Filmā ir parādīti arī citi skečkoma tēli, piemēram, frēzētājs-homoseksuālists Ivans Duļins, jaunieši Slaviks un Dimons, godīgs ceļu policijas inspektors Nikolajs Laptevs un daudzi citi. Filma ir aizliegta Tadžikistānas teritorijā.
Elio Petri
Eraklio Petri (it, dzimis, miris ), pazīstams kā Elio Petri (Elio Petri), bija itāļu kino un teātra režisors, scenārists un kritiķis. Petri tiek asociēts ar 1960. un 1970. gadu itāļu politisko kino.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Dominikā
Sarakstā apkopotas tās vietas Dominikā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli 1 vieta (dabas objekts), savukārt 3 vietas Dominikā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Dominika Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1995. gada 4. aprīlī.
Elio Petri
Viņa filma "Aizdomās neturamā pilsoņa lietas izmeklēšana" 1971. gadā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Savukārt viņa filma "Strādnieku šķira nonāk debesīs" (La classe operaia va in paradiso) 1972. gadā saņēma Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā.
Citas viņa filmas ir "Desmitais upuris" (1965), A ciascuno il suo (1967), Un tranquillo posto di campagna (1968), La proprietà non è più un furto (1973), Todo modo (1976) un Buone notizie (1979). Ņujorkas Modernās mākslas muzejs Petri nodēvēja par "vienu no izcilākajiem itāļu politiskajiem un sociālajiem satīriķiem".
Spožaugļu donis
Spožaugļu donis ir doņu dzimtas  suga.
Silaunieki (Varakļānu pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V869 (Tiltagals–Mežastrodi–Varakļāni), pie Brieža grāvja.
Imants Bekešs
Imants Jānis Bekešs (dzimis Rožkalnu pagastā ) ir latviešu politiķis, bijušais Latvijas Valsts policijas darbinieks. 1999. gadā īslaicīgi bijis Drošības policijas priekšnieks. Bijis 10. Saeimas deputāts, ievēlēts no apvienības "Par Labu Latviju!", vēlāk kandidējis vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības un partijas "Latvija pirmajā vietā" saraksta.
Darbs policijā
1976. gadā Bekešs uzsāka darbu iekšlietu sistēmā kā autoinspektors. No 1977. līdz 1980. gadam viņš bija vecākais inspektors speckomandantūrā Preiļos. No 1981. līdz 1984. gadam Bekešs bija Līvānu milicijas nodaļas priekšnieks, pēc tam kļuva par Preiļu rajona milicijas nodaļas priekšnieku. 1993. gadā apbalvots ar personisko ieroci par dienesta pienākumu priekšzīmīgu pildīšanu.
1998. gadā Bekešs kļuva par Daugavpils rajona policijas nodaļas priekšnieku. Imants Bekešs kļuva par Drošības policijas priekšnieku pēc līdzšinējā priekšnieka Jāņa Apeļa aiziešanas no amata, bet viņš pēc paša vēlēšanās tika no amata atbrīvots. Bijis Valsts policijas Latgales reģiona pārvaldes priekšnieks.
Politiskā darbība
1994. gadā Imants Bekešs bija iekšlietu ministra amata kandidāts Andreja Krastiņa piedāvātajā valdībā, kuru neapstiprināja Saeima. 2002. gadā viņš kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no partijas "Latgales Gaisma" saraksta, taču netika ievēlēts. 2009. gadā kandidēja Daugavpils domes vēlēšanās Tautas partijas sarakstā, taču tā nepārvarēja 5% barjeru.
2010. gadā kandidējis Saeimas vēlēšanās no apvienības "Par Labu Latviju!" saraksta Latgalē, ticis ievēlēts 10. Saeimā. 2011. gadā notikušajās Saeimas ārkārtas vēlēšanās kandidēja no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, netika ievēlēts.
2012. gadā Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs aizturēja Bekešu aizdomās par starpniecību kukuļošanā.
2022. gadā I. Bekešs kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās no partijas "Latvija pirmajā vietā", taču netika ievēlēts.
Viking FK
Viking Fotballklubb ir profesionāls Norvēģijas futbola klubs no Stavangeres. Klubs ir dibināts 1899. gadā. Pašlaik spēlē Eliteserien, Norvēģijas futbola augstākajā līgā. Mājas spēles komanda aizvada Viking stadionā (sponsorēšanas nolūkos pašlaik saukts SR-Bank Arena), kura ietilpība ir 16 300 vietu. Kluba futbolisti ir astoņas reizes izcīnījuši līgas čempiontitulu un piecas reizes ieguvuši Norvēģijas kausu.
Pilāti (Valmieras pagasts)
Pilāti ir ciems Valmieras pagastā, Valmieras novadā. Atrodas 114 km attālumā no Rīgas.
Šaļčininku rajona pašvaldība
Šaļčininku rajona pašvaldība ir viena no 60 Lietuvas pašvaldībām. Atrodas vēsturiskajā Dzūkijas novadā. Tā robežojas ar Varēnas rajona, Traķu rajona un Viļņas rajona pašvaldībām.
Rafaels Hāzers
Karjera
2017. gada Pasaules čempionātā junioriem Orē izcīnīja sudraba medaļu supergigantā un bronzu nobraucienā. 2018. gada Pasaules čempionātā junioriem Davosā ieguva brozu kombinācijā. Pasaules kausa sacensībās debitēja Hinterštoderē ar 23. vietu supergigantā. Pirmo rezi vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos izcīnīja Bormio, ieņemot 2. vietu supergigantā.
Veličkas sāls raktuves
Veličkas sāls raktuves (pl) atrodas Polijas dienvidos — Veličkas pilsētā.
Raktuves tika izbūvētas 13. gadsimtā, tajās sāls tika iegūta līdz pat 2007. gadam. Līdz darbības izbeigšanas brīdim tā bija viena no vecākajām sāls raktuvēm, kas vēl darbojās. Raktuves izvietotas deviņos dažādos līmeņos, raktuvju kopējais garums ir apmēram 300 km. Tajās atrodas vairākas statujas un četras kapelas, kuras raktuvju strādnieki izcirtuši no akmens sāls. Tiek uzskatīts, ka akustika vienā no kapelām ir labākā Eiropā. Dažkārt raktuves tiek sauktas par "Polijas pazemes sāls katedrāli".
1978. gadā raktuves tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 2013. gadā UNESCO iekļautajam objektam tika pievienotas Bohņā esošās sāls raktuves. Ik gadu raktuves apmeklē aptuveni 1,2 miljoni tūristu.
Jevgeņija Doluhanova
Jevgeņija Doluhanova (uk; dzimusi Baku) ir Ukrainas starptautiskā lielmeistare šahā (2006), kas no 2011. līdz 2013. gadam pārstāvēja Armēniju.
Biogrāfija
2004. gadā Aluštā izcīnījusi 3. vietu Ukrainas sieviešu šaha čempionātā. 2009. gadā Eipatorijā uzvarējusi Ukrainas sieviešu šaha čempionātā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte. 2005. gadā bijusi otrā Harkivas starptautiskajā šaha turnīrā Temīda-2005 (uzvarējusi Oksana Vozovika). 2007. gadā bijusi otrā Harkivas Rektora kausa izcīņā. 2009. gadā Suzdaļā uzvarējusi Jeļizavetas Bikovas memoriālā, bet Harkivā bijusi pirmā starptautiskajā šaha turnīrā Kaīsa-2009. 2011. gadā Sanktpēterburgā izcīnījusi otro vietu Ludmilas Rudenko memoriālā (uzvarējusi Aleksandra Gorjačkina). 2012. gadā Džakartā bijusi 3. vietā starptautiskajā šaha turnīrā Japfa Chess Festival. 2014. gadā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā Sautronā (Francija).
Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā Doluhanovai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2006. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
IndyCar Series
IndyCar Series (kopš 2019. gada oficiāli saukta NTT IndyCar Series) ir ASV augstākā atvērto riteņu, vienvietīgo sporta automašīnu sacīkšu klase. Čempionāts dažādos formātos un dažādu organizāciju vadībā, eksistē kopš 1920. gada. Pašreizējo čempionātu kā CART sacensību seriāla konkurentu 1996. gadā dibināja Indianapolis Motor Speedway īpašnieks Tonijs Džordžs. 2008. gadā IndyCar Series apvienojās ar Champ Car (bijušo CART čempionātu).
No 1996. līdz 2002. gadam čempionāta nosaukums bija Indy Racing League.
Tehniskā specifikācija
IndyCar čempionāts atļauj dzinēju ražotājiem attīstīt dzinējus (pašlaik dzinējus piegādā Honda un Chevrolet), turpretīm visas komandas izmanto standarta Dallara kompānijas ražotās šasijas Dallara -DW12 specifikāciju.
1996. gada - 2011. gada sezona
Čempionāta pirmajā sezonā - 1996. gada - tika izmantotas Lola un Raynard ražotās 1992. gada -1995. gada CART čempionāta šasijas. Pirmās, jaunās specfikācijas šasijas tika izveidoas 1997. gadā. Tonijs Džordžs noteic jaunus, lētākus tehniskos noteikumus šasijas izveidei kas izmantoto jau eksistējošus dzinējus, tādējādi aizliedzot piedalīties CART šasijām, kas izmanto turbodzinējus - kombinācijai, kas [[Indianpolis 500] sacīkstēs piedalījās kopš 1970-tajiem gadiem. Sākot ar 2003. gada sezonu, tehniskie noteikumi tika mainīti un atļāva šasiju razošanu tikai pēc rīkotāju apstiprinājuma. Līdz tam jebkurš ražotājs varēja būvēt tehniskajiem noteikumiem atbilstošu šasiju un tirgot to par sacīķsu līgas noteikto cenu. Kopumā četri dažādi ražotāji ir ražojuši IndyCar šasijas:
2012. gada - 2014. gada sezona
2010. gadā IndyCar paziņoja, ka sākot ar 2012. gadu visas IndyCar mašīnas ražos viens ražotājs un izsludināja konkursu, meklējot potenciālos ražotājus, izveidojot ICONIC (no angļu valodas - Inovatīvs, Konkurētspējigs, Atvērto riteņu, Jauns, Atbilstošs indsutrijai, Finansiāli izdevīgs) komiteju, kas izstrādātu rekomendācijas jaunajam ražotājam. Kopumā pieteicās pieci kandidāti - BAT Engineering, Dallara, Lola, Swift un radikālais DeltaWing pieteikums no Bena Boulbija. 2010. gada jūlijā IndyCar paziņoja, ka konkursā uzvarēja Dallara un uz 2012. gada sezonu tika sagatvots jauns šasijas variants - Dallara IR-12 ar fiksētu cenu - 349 000 dolāri par šasiju. Jaunajā specifikācijā īpaša uzmanība tika pievērsta pilota drošībai - aizmugurējo riteņu sargi, kuriem vajadzēja sadursmju gadījumā novērst mašīnu uzraušanu gaisā. Pēc Dena Veldona bojājejas 2011. gada Lasvegasas posmā - šasija tika pārsaukta par Dallara DW12 godinot viņa piemiņu.
2018. gada sezona - pašlaik
2017. gada sezona bija pēdējā, kur abu motoru ražotāji piedāvācja savus aerodinamisko detaļu komplektus. 2017. gada maijā tika prezentēta vienota aerodinamisko detaļu komplektācija, kas tika nosaukta par IR-18 modifikāciju. Modifikacija balstījās CART formulu dizainā un samazināja aerodinamisko piespiedējspēku, kā arī izmaksāja lētāk. IR-18 modifikācija atteicās no aizmugurējo riteņu sargiem, kas realitāte izrādījās neefektīvi un bieži deformējās, kā arī virs pilota galvas vairs neatradās gaisa uztveres atvere - līdzvērtīgi ChampCar šasijām. Jaunajā modifikācijā tika samazināts mazo detaļu skaits, lai sadursmju brīžos, samazinātu potenciālo atlūzu nonākšanu trasē. Kopš 2020. gada IndyCar izmanto kokpita aizsardzības sistēmu - aeroekrānu (aeroscreen), lai uzlabotu pilota drošību no lielā ātrumā lidojošāma atlūzām (kas bija iemesls Džastina Vilsona bojāejai) vēlāk mašīnās ievietoja papildus ventilāciju, lai novērstu pilotu pārkaršanu - aeroekrānam bloķējot svaiga gaisa piekļuvi palielinājās karstums pilotu vietās.
Transmisija, ātrumkārba un sajūgs
IndyCar sacīkšu mašīnas izmanto 6 ātrumu pusautomātisko sekvenciālo ātrumkārbu ar elektropneimatiski vadāmo stūres pārslēdzēju sistēmu. Sajūgs tiek pneimātiski aktivizēts ātrumu pārslēgšanai un pilots aktivizē sajūgu tikai mašīnas piestartēšanai. No 1996. gada līdz 2007. gadam tika izmantotas 6 ātrumu manuālās ātrumkārbas. Sajūgs līdz 2011. gadam bija atsevišķs oglekšķiedras pedālis un ar 2012. gadu tiek vadīts ar mehānismu stūres aizmugurē.
Bremzes
Sākot ar 1996. gada sezonu IndyCar brezes bija uz oglekļšķideru balstīti bremžu kluči. No 2005. gada tika ieviestas tēraudz bremzes ar oglekļšķiedras klučiem. Kopš 2012. gada visas bremžu sistēmas detaļas tiek izgatavotas no oglekļšķiedras.
Riteņu diski
Kaltos riteņu diskus kopš 1996. gada piegādā BBS un O.Z.Racing, visi diski tiek ražoti no alumīnija sakausējuma. Priekšējo riteņu izmērs ir 254 reiz 381 milimetrs, bet aizmugurējie - 356 reiz 381 milimetrs. Riteņu izmēri nemainās starp ovālu un sacīkšu trašu konfigurācijām.
3. autobusu maršruts (Tallina)
3. autobusu maršruts ir Tallinas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Veerenni līdz Randla. Maršruta kopējais garums sasniedz 16 km. Virziena Veerenni—Randla kopējais garums ir 8,2 km, bet virziena Randla—Veerenni kopējais garums ir 7,8 km.
IndyCar Series
Riepas
Firestone piegādā riepas kopš 1996. gad un kopš 2000. gada ir vienīgais riepu piegādātājs IndyCar čempionātam. Čempionāta sākumā arī Goodyear piegādāja riepas, taču ar laiku no čempionāta aizgāja. Sacīkšu un ielu trasēm tiek piegādāti divi dažādi sausu apstākļu riepu sastāvi, kā arī riepas slapjiem apstākļiem. Ovālu sacīkstēm tiek piegādāts atšķirīggs sastāvs (ovālos slapjos laikapstākļos sacīkstes nenotiek). Ovālu specifikācijas aizmugurējā kreisā riepa ir lielāka par aizmugurējo labo riepu, lai padarītu vienkāršāku pagriezienu veikšano lielos ātrumos.
3. autobusu maršruts (Tallina)
Pieturvietas
3. autobusu maršrutā ir 34 pieturas, virzienā Veerenni—Randla ir 17 pieturas, arī virzienā Randla—Veerenni ir 17 pieturas.
IndyCar Series
Kokpits un drošība
Visas mašīnas izmanto oglekļšķideras drošības kapsulu ar 6 punktu drošības siksnu konfigurāciju. Stūres izstrādā Cosworth, visas stūres izmanto standartizētu Cosworth stūres sistēmas displeja sistēmu. Kokpita kāju daļa tiek papildus aizsargāta ar starpsienu un speciālu zailona pārklājumu. Kopš 2020. gada mašīnas aizsargā ar aeroekrānu - Red Bull Advanced Technologies ražotu kokpita aizsardzības sistēmu, kas kombinē F1 izmantoto halo sistēmu ar aizsargstikliem - lai izvairītos no atlūzu iekļūšanu kokpitā.
Metanols
Čempionāta pirmsākumos tika izmantotā ASV autosacīkšu standarta degviela - metanols, kas ilgus gadus bija drošāka alternatīva benzīnam. Tam bija augstāks uzliesmošanas punkts, to varēja nodzēst ar ūdeni, bet tas deg ar neredzamu liesmu. Metanola degšana bija saredzama nakts sacīkstēs, bet dienas laikā liesmas bija neredzamas. Lai uzlabotu drošību un padarītu liesmas redzamākas, metanolam sāka pievienot piedevas, lai degošo liesmu saskatītu labāk.
Etanols
2005. gada Pols Dana noslēdza sponsorēšanas līgumu ar etanola ražotāju apvienību. Etanola ražotāji vēlējās novērst cilvēku bažas par etanola lietošanu, pastāvēja uzskats, ka etanols bojāja dzinējus un kaitēja automašīnu veiktspējai. Tādēļ apvienība iesaistījās IndyCar sponsorēšanā, kā mārketing manevru, lai novērstu kļūdainās infomācijas izplatību. Pols Dana gāja bojā 2006. gadā, bet IndyCar jau bija uzsācis pāreju uz etanola degvielu un sacentās ar 90% metanola un 10% etanola maisījumu. Sākot ar 2007. gadu - IndyCar sevi reklamēja kā pirmo autosacīkšu čempionatu kurš izmanto 100% atjaunojamu etanolu - lai gan patiesībā degvielas maisījums bija 98% etanols un 2% benzīns. Tas tika darīts lai atbilstu ASV likumdošanai, kas noteica ka šādu alkaholu nedrīkst dzert civlēki un tas degtu ar redzamu liesmu. Lai kompensētu jaudas kritumu, dzinēju tilpums tika palielināts līdz 3,3 litriem, bet tā kā etanols bija efektīvāka degviela - samazinājās degvielas tvertņu izmērs. No 2023. gada degvielu piegādā Shell.
Pirmā paaudze (1996. gads)
Pirmās IndyCar sezonas laikā (1996. gads), kā arī pirmās divas 1996 gada - 1997. gada sezonas sacīkstes, komandas izmantoja CART specifikācijas dzinējus. Šī iemesla dēļ Ford kompānija nonāca neērtā stāvoklī ar konkurējošo CART seriālu - jo dažas komandas vēlējās izmantot vecāka modeļa Ford dzinējus IndyCar sacīkstēs un tajā pašā brīdi Ford bija galvenais CART dzinēju piegādātājs.
Trases
Pēc atdalīšanās no IndyCar World Series - Indy Racing League sacīkstes aizvadīja tikai sacīkšu ovālos. Līdztekus Indianapolis 500, sacīkstes tika aizvadītas Fīniksā un Loudona. Pēc Walt Disney spīdveja uzbūvēšanas sacīkstes tikai aizvadītas arī tur. Nostabilizējoties sacīkšu līgas darbībai, pārsvarā tika izmantoti ovāli, kuros noritēja arī NASCAR klases autosacīkstes. Pēc vairāk avārijām un mazās skatītāju intereses dēļ - ovālu sacīkstes Atlanta, Šarlotē un Lasvegasā neturpinājās. 2001. gada sezonā līga aizvadīja sacīkstes arī tajos ovālos, kur sacensības aizvadīja konkurējošais CART čempionāts. Kad Rodžers Penske pārdeva savā īpašumā esošās trases - Fontanā, Mičiganā un Nācarete - International Speedway Corporation - IndyCar sāka aizvadīt sacīkstes arī tur. 2005. gada sezonā notika pirmās ievērojamās kalendāra izmaiņas - papildus jau esošajiem ovāliem pievienojās sacīkstes sacīkšu trasēs un ielu trasēs. Sentpītersbergas ielu trase kļuva par pirmo posmu. NASCAR izmantotās Sonomas un Votkinsglenas sacīkšu trases arī tika pievienotas kalendāram. Pēc 2011. gada sacīkstēm Lasvegasas spīdvejā, kas jau bija pārbūvēts NASCAR vajadzībām ar stāviem pagriezienu kāpumiem, kurās smagā avārijā bojā gāja Dens Veldons - IndyCar līga saņēma smagu sabiedrības un masu mēdiju kritiku par atklāto riteņu sacīkšu mašīnu drošību ovālu sacīkstēs. Kritikas un arī sabiedrības intereses krituma dēļ nākamajās sezonās ovālos notika tikai 4 posmi sezonā. Brīvās vietas kalendārā aizpildija pilsētu ielu trases un ar laiku dažos ovālos IndyCar atgriezās. Lai gan 2015. gada Pokono ovāla bojā gāja Džastins Vilsons. Kopš 2012. gada kalendārs sastāv aptuveni no vienādās daļās - ielu trases, sacīkšu trases un ovāliem. 2019. gadā pirmo un pagaidam vienīgo reizi, sacīkstes tikai aizvadītas arī F1 čempionāta izmantotajā Amerikas trasē.
Punktu piešķiršanas sistēma
Tāpat kā citos autosacīkšu seriālos, INDYCAR punktus piesķir pēc pilota finišēšanas vietas. Pirmās vietas ieguvējs iegūst 50 punktus, otrā vieta - 40, trešā - 35, no ceturtās līdz desmitajai vietai, katra nākama pozīcija saņem pa 2 puntkiem mazāk. No 11. līdz 25. vietai - par vienu punktu mazāk. 25. vietas (un zemāk) ieguvēji iegūšt 5 punktus. Papildus punkti tiek piesķirti par: Tādā veidā maksimālais punktu skaits, kurus pilots var izcīnīt (izņemot Indianapolis 500) ir 54 punkti - 50 par uzvaru, 1 par pole position, 1 par vadībā aizvadītu apli un 2 punkti par visvairak apļiem vadībā. No 2014. gada līdz 2022. gadam Indianapolis 500 piešķīra dubultu punktu skaitu par finišēšanas pozīciju (100 punkti uzvarētajam). Ja piloti saņem vienādu punktu skaitu, INDYCAR, neizšķirtu izšķiršanai izmanto sistēmu, kad pilotiem ar vienādu punktu skaitu tiek pārbaudīts uzvaru skaits (kam vairak uzvaru, tas ieņem augstaku vietu), ja uzvaru skaits sakrīt, skaita 2. vietas un tā tālāk, līdz var izsķirt ieņemtas vietas.
Balvas
Sākot ar 2010. gada sezonu čempionāta tika izcelti divas sacīkšu apakščempionāti - tika izdalīti divi trašu veidi (ovāli un sacīkšu trases) un katra veida čempionāti tika nosaukti leģendāru sportistu vārdos - E. Dž. Foita vārdā nosauktais ovālu kauss un Mario Andreti vārdā nosauktais sacīkšu trašu kauss. Čempionāti tika izveidoti brīdi kad IndyCar trašu (ovālu un sacīkša trašu) attiecība pietuvojās 50 pret 50 un tādā veidā IndyCar vēlājas popularizēt nepilna laika pilotu dalību čempionātos, komandas varēja nolīgt divus dažādus pilots kas katrs specializējas sava tipa trasēs. Ielu trases tiek ieskaitītas pie sacīkšu trašu čempionāta. Tomēr kopš 2013. gada sezonas šo čempionātu nozīmība vairs netiek uzsvērta.
Glostera
Glostera (en, ) ir pilsēta Apvienotajā Karalistē, Anglijā. Pilsēta atrodas pie netālu no Anglijas—Velsas robežas, Glosteršīras nemetropoles grāfistē. 2014. gadā Glosterā dzīvoja 123 tūkstoši iedzīvotāju. Apdzīvoto vietu dibināja senie romieši imperatora Nervas laikā. Tās nosaukums latīņu valodā bija Colonia Glevum Nervensis.
Anglijas futbolā pilsētu pārstāv futbola klubs Gloucester City A.F.C.. Glosterā populārs ir regbijs, 2015. gadā šeit tika aizvadītas dažas no Pasaules kausa spēlēm.
Ežupe (Mazās Juglas pieteka)
Ežupe (arī Ežurga) ir Mazās Juglas kreisā krasta pieteka Ogres un Salaspils novados. Iztece pie Rasām. Tek ziemeļrietumu virzienā. Lielākā pieteka - Robežgrāvis. Ietek Mazajā Juglā pie Ķīļiem. Ežupi pirms ieteces Mazajā Juglā šķērso valsts autoceļš P5 (Ulbroka–Ogre). Tās krastos atrodas Mežmala, Ķīļi.
KF Liria
KF Liria (sq) ir 1930. gadā dibināts Kosovas futbola klubs no Prizrenas, kas šobrīd spēlē Kosovas Superlīgā.
Pilda (Ņukšu pagasts)
Pilda ir ciems Ņukšu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Pildas ezers, viesu māja.
Jānis Vucāns
Jānis Vucāns (dzimis Rīgā) ir latviešu matemātiķis, augstskolas pasniedzējs un politiķis, partijas "Latvijai un Ventspilij" biedrs un valdes loceklis. Bijušais Ventspils Augstskolas rektors (2000—2010). Kopš 2010. gada — Saeimas deputāts no Zaļo un Zemnieku savienības, šobrīd darbojas 14. Saeimā.
Izglītība
J. Vucāns 1974. gadā absolvēja L. Paegles Rīgas 1. vidusskolu. 1979. gadā viņš pabeidza Latvijas Valsts universitāti lietišķās matemātikas specialitātē. 1988. gadā Baltkrievijas Valsts universitātē aizstāvējis fizikas un matemātikas zinātņu kandidāta disertāciju, uz kuras pamata 1992. gadā viņam piešķirts Latvijas Republikas doktora grāds matemātikā.
Kristiansund BK
Kristiansund BK (Kristiansund Ballklubb) ir profesionāls Norvēģijas futbola klubs no Kristiansunnas. Klubs ir dibināts 2003. gadā, apvienojoties klubiem Kristiansund FK un Clausenengen FK. Pašlaik spēlē 1. divīzijā, Norvēģijas futbola otrajā pēc līmeņa līgā. Mājas spēles komanda aizvada Kristiansunnas stadionā, kura ietilpība ir 4444 skatītāju vietas. 2016. gadā uzvarēja Norvēģijas 1. divīzijā (OBOS-ligaen) un pirmoreiz iekļuva Eliteserien. Tajā spēlēja līdz 2022. gadam, kad ieņēma pēdējo vietu un augstāko līgu atstāja.
Jānis Vucāns
Darba gaitas
Sākot ar 1977. gadu J. Vucāns ir strādājis dažādos amatos no laboranta līdz asociētajam profesoram un katedras vadītājam Latvijas Valsts universitātē. 1998. gadā pārcēlies uz Ventspili un sācis vadīt Ventspils Augstskolas Ekonomikas un pārvaldības nodaļu. No 2000. līdz 2010. gadam bijis šīs augstskolas rektors. 2003. gadā ieguvis profesora akadēmisko nosaukumu, bet 2008. gadā apstiprināts par Latvijas Zinātnes padomes ekspertu vadībzinātnē. Kā zinātnieks un pasniedzējs strādājis vai stažējies augstskolās vairākās Eiropas valstīs: Francijā, Šveicē, Somijā, Vācijā, Turcijā, Grieķijā un Norvēģijā. Bijis vairāku starptautisku pētniecisku projektu vadītājs vai koordinators Latvijā, starptautisku zinātnisko konferenču orgkomiteju un programmas komiteju loceklis.
Politiskā darbība
Kopš 1986. gada bijis Padomju Savienības Komunistiskās partijas biedrs.
J. Vucāns divreiz — 2005. un 2009. gada pašvaldību vēlēšanās — ievēlēts Ventspils domē no partijas "Latvijai un Ventspilij" saraksta. 2010. gadā viņš kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta un tika ievēlēts Saeimā no Kurzemes vēlēšanu apgabala. 10. Saeimā J. Vucāns darbojās Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijā, kā arī Eiropas lietu komisijā. 2011. gadā viņš bija viens no pieciem deputātiem, kas Valsts prezidenta vēlēšanās virzīja Andra Bērziņa kandidatūru, ko ievēlēja par Latvijas prezidentu. Saeima ievēlēja J. Vucānu Saeimas priekšsēdētājas Solvitas Āboltiņas biedra amatā sava partijas biedra Gundara Daudzes vietā (G. Daudze kļuva par Valsts prezidenta kancelejas vadītāju).
2011. gadā ārkārtas Saeimas vēlēšanās ievēlēts 11. Saeimā, kur saglabāja vietu prezidijā (tika ievēlēts par Saeimas sekretāra biedru) un darbojās Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā, Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijā, Saimnieciskajā komisijā un Pieprasījumu komisijā. Arī 2014. gadā un 2018. gadā J. Vucāns saņēma vēlētāju atbalstu 12. Saeimas vēlēšanās un 13. Saeimas vēlēšanās, kandidējot no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta Kurzemes vēlēšanu apgabalā. 12. Saeimā pirmos divus gadus vadīja Izglītības, kultūras un zinātnes komisiju, bet pēc valdības maiņas, 2016. gada sākumā, darbu uzsākot Māra Kučinska vadītajam Ministru kabinetam, vadīja Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) komisiju. 13. Saeimā strādā Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā. 12. Saeimā strādāja un 13. Saeimā turpina darbu arī Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā.
2022. gadā ievēlēts 14. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta Kurzemes vēlēšanu apgabalā.
Privātā dzīve
J. Vucāns ir dzimis Rīgā. Ir divas meitas. Brīvajā laikā nodarbojas ar ceļošanu un aktīvu atpūtu dabā.
Teozofijas biedrība
Teozofijas biedrība ir 1875. gadā Ņujorkā dibināta teozofiska biedrība, kuras mērķis ir radīt cilvēces vispārīgās brālības kodolu bez rasu, ticību, kārtu, šķiru un ādas krāsas izšķirības, veicināt reliģiju salīdzināšanas, filozofijas un zinātnes studijas, pētīt līdz šim neizskaidrotus dabas likumus un cilvēkā snaudošus spēkus. 1912. gadā Teozofijas biedrības locekļu skaits pārsniedza 23 000, bet 1933. gadā 47 valstīs bija 33 000 locekļu.
Teozofijas biedrības dibinātāji 1875. gadā bija virsnieks un žurnālists H.S. Olkots (Olcott) un rakstniece Helēna Blavatska. Kopš 1882. gada biedrības galvenā mītne ir Adjarā pie Madrasas, kur atradās biedrības dibināta augstskola, bibliotēka un izdevniecība.
1913. gadā Teozofijas biedrības vācu sekcijas vadītājs Rūdolfs Šteiners ar lielu savu sekotāju grupu pameta biedrību un izveidoja pats savu Antroposofijas biedrību ar mītni Dornahā. 1920. gadā Nikolajs Rērihs iestājās Teozofijas biedrības Londonas sekcijā un izveidoja pats savu Agni jogas mācību.
Baltoji Voķe
Baltoji Voķe ir pilsēta Lietuvā uz dienvidiem no Viļņas. Pilsētas apkaimē bija attīstīta kūdras ieguve. Ļensku dzimtas pils ansamblis.
Gununsitoli
Gununsitoli ir pilsēta Indonēzijā, Niasas salas lielākā pilsēta. Administratīvi ietilpst Ziemeļsumatras provincē kā apriņķa līmeņa pilsēta.
Vēsture
Apdzīvotā vieta kā Luaha zināma kopš 16. gadsimta, kur Nou upes grīvā mituši harefas, zebua un telaumbanua klani. Tagadējā apdzīvotā vieta veidojusies kopš 17. gadsimta kā vairāki secīgi holandiešu cietokšņi, kas būvēti aizsardzībai pret niasiem. Līdz pat 1914. gadam tā bija vienīgā vieta salā, ko efektīvi kontrolēja holandieši. Kopš 2008. gada Gununsitoli piešķirts apriņķa līmeņa pilsētas statuss.
Bruģupīte
Bruģupīte ir upe Jēkabpils novada Elkšņu un Saukas pagastā. Atrodas Saukas dabas parka teritorijā.
Sākas mežā Elkšņu pagasta ziemeļrietumos pie Saukas pagasta robežas, uzņemot ūdeņus no apkārt esošiem strautiem un mitrājiem. Šķērso Saukas pagasta robežu un ietek Saukas ezerā tā ziemeļaustrumu pusē. Upi šķērso valsts autoceļš V820 (Viesīte–Deši–Sauka–Rite).
Dominiks Graņāks
Dominiks Graņāks (dzimis 1983. gada 11. jūnijā) ir slovāku hokejists, aizsargs, Slovākijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2014) ir bez kluba.
Spēlētāja karjera
Nākamās divas sezonas slovāku aizsargs aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas kluba HC Farjestad rindās, taču tad sezonu aizvadīja cita līgas kluba HC Rogle sastāvā.