cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spektra klase
Spektra klase - zvaigžņu klasifikācija pēc starojuma spektra, pirmajām kārtām pēc fotosfēras temperatūras. Zvaigžņu gaismu sadala spektrā un absorbcijas līnijas norāda ķīmisko elementu jonu klātbūni zvaigznes sastāvā. Pēc absorbcijas līnijām ir iespējams noteikt zvaigznes temperatūru - katrs elements noteiktā temperatūrā reaģē savādāk. Parasti zvaigznes klasificē pēc Hārvardas klasifikācijas, taču vēlāk klasifikators tika papildināts ar iedaļām starp zvaigzņu klasēm no 0 līdz 9 - norādot sīkāku sadalījumu starp klasēm, šo papildināto sistēmu sauc par Morgana - Kīnana spektrālo klasifikatoru. Vēl viens papildinājums Morgana - Kīnana klasifikācijā ir zvaigznes starjaudas novērtējums (apzīmē ar romiešu cipariem), kas norāda zvaigznes izmēru sākot ar I - supergiganti, līdz V - punduri, jeb precīzāk, galvenās secības zvaigzne. Saules klasifikācija pēc Morgana - Kīnana sistēmas ir G2V - dzeltena ar 2 punktu novirzi uz oranžo, galvenās secības zvaigzne.
Galvenā (Hārvarda) spektra klasifikācija
Mūsdienu (Hārvarda) zvaigžņu spektru klasifikācija pēc temperatūras, kura izstrādāta Hārvarda observatorijā 1890 - 1924. gadā.
Nenoapaļots augsta mēles pacēluma pakaļējās rindas patskanis
Nenoapaļots augsta mēles pacēluma pakaļējās rindas patskanis ir patskanis, kas sastopams vairākās valodās. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā tā atspoguļošanai izmanto zīmi. Tā noapaļotā versija ir patskanis. Nenoapaļotu augsta mēles pacēluma pakaļējās rindas patskani var realizēt izrunājot skaņu un saplacinot lūpas.
Turku valoda
Turku valodā, lai pierakstītu skaņas [ɯ] un [i] izmanto burtus i ar un bez punkta, pirmās skaņas apzīmēšanai izmanto i bez punkta gan mazajai, gan lielajai burta versijai, otrās skaņas apzīmēšanai izmanto i ar punktu gan mazajai, gan lielajai burta versijai. Skaņa [ɯ] ir sastopama arī daudzās citās tjurku valodās.
Spektra klase
Galvenā (Hārvarda) spektra klasifikācija
Vēl ir arī starjaudas klases, pēc kurām nosaka to, cik zvaigzne ir liela:
Nenoapaļots augsta mēles pacēluma pakaļējās rindas patskanis
Korejiešu valoda
[ɯ] (hangilā: ㅡ) ir viens no korejiešu valodas patskaņiem. Atkarībā no izmantotās romanizācijas sistēmas, tas var tikt pierakstīts ar burtu kopu ⟨eu⟩, piemēram, vārdā hangeul ("hangils").
Spektra klase
Atsauces
Clasificarea stelelor
Nenoapaļots augsta mēles pacēluma pakaļējās rindas patskanis
Lībiešu valoda
Lībiešu valodas burta ⟨õ⟩ vērtība uzsvērtā zilbē ir nenoapaļots augsta mēles pacēluma pakaļējās rindas patskanis. Vītso piemin, ka tas esot līdzīgs igauņu un vepsu ⟨õ⟩, bet augstāks. Igauņu ⟨õ⟩ skaņa ir tās pašas rindas un noapaļotības kā, bet zemāka, kas saskan ar Vītso definīciju.
Protuberance
Protuberance ( — uzpūsties) ir blīva relatīvi aukstas vielas kondensācija, kura paceļas virs Saules virsas un kuru virs tās notur Saules magnētiskais lauks. Protuberances uzskatāmas par Saules vainaga veidojumiem un to izmēri ir simtiem tūkstošu kilometru.
No Zemes protuberances ļoti labi novērojamas pilnu Saules aptumsumu laikā. Pārējā laikā tās var redzēt tikai ar īpašām spektrālajām ierīcēm. Pirmoreiz protuberances tika novērotas tieši Saules aptumsuma laikā 1842. gada 8. jūlijā.
Žans Marī Balestrs
Žans Marī Balestrs ( — ) bija FIA prezidents no 1986. līdz 1993. gadam un FISA prezidents no 1979. līdz 1991. gadam. Abos šajos amatos viņa pēctecis bija Makss Moslijs. Kad Balestrs bija zaudējis savu FISA prezidenta amatu Moslijam, tuvojās FIA prezidenta vēlēšanas, kur tika prognozēta uzvara Moslijam, tāpēc Balestrs atkāpās. Vēlāk abi amati tika apvienoti.
Balestrs tika iesaistīts "FISA-FOCA karā". Tas norisinājās no 1980. līdz 1982. gadam. Kopā ar savu oponentu, FOCA vadītāju Bērniju Eklstonu, abi parakstīja pirmo Konkordes Līgumu 1981. gadā. Kompromisu palīdzēja atrast Enco Ferrāri. Tas noteica, ka FOCA piederēja komerciālās tiesības uz F1, bet FISA noteica sporta un tehniskās regulācijas. Balestrs saglabāja FFSA prezidenta amatu līdz 1996. gada nogalei.
Andrē Lange
Andrē Lange (dzimis Ilmenavā, VDR) ir bijušais vācu bobslejists-pilots, kurš piedalījies 2002., 2006. un 2010. gada Olimpiskajās spēlēs, kopā izcīnot četras zelta un vienu sudraba medaļas. Visos olimpiskajos panākumos viņa stūmējs ir bijis Kevins Kuske.
Bobslejista karjeru uzsācis 1993. gadā un beidzis pēc 2010. gada Vankūveras Olimpiskajām spēlēm, kurās viņam tika uzticēts Vācijas delegācijas karognesēja pienākums olimpiādes atklāšanas ceremonijā. A. Lange savas karjeras laikā kaut reizi ir uzvarējis visās Olimpisko spēļu, Pasaules čempionātu un Pasaules kausa izcīņas disciplīnās. Visbiežāk, piecas reizes, viņš ir kļuvis par Pasaules čempionu četrinieku ieskaitē.
Vārti (hokejs)
Hokeja spēles galvenais mērķis ir gūt vairāk vārtus nekā pretinieku komandai. Vārtsargi un aizsargi pārsvarā sargā savus vārtus, lai pretinieki tajos neiemestu, tikmēr uzbrucēji cenšas iemest vārtus. Protams, uzbrucējiem ir jādomā arī par aizsardzību, tāpat kā aizsargiem par uzbrukumu.
Rosa sala
Rosa sala ir vulkāniska sala Rosa jūras dienvidos Antarktīdas piekrastē. Salu 1841. gadā atklāja britu polārpētnieks Džeimss Ross, bet uzskatīja to par Viktorijas Zemes daļu. 20. gadsimta sākumā Roberta Skota ekspedīcija to noteica kā salu un nosauca pirmatklājēja vārdā.
Salai no dienvidiem un austrumiem piekļaujas Rosa šelfa ledājs, no rietumiem - Makmerdo šaurums, no ziemeļiem - Rosa jūra. Salas galējie punkti ir Bērda rags (ziemeļu), Roidsa rags (rietumu), Krozjē rags (austrumu) un Ārmitidža rags (dienvidu). Sala veidota no triju stratovulkānu konusiem: aktīvais Erebuss (3794 m) un apdzisušie Terors (3230 m) un Bērda kalns (1765 m). Lielākā daļa salas klāta ar ledājiem.
Rosa sala jau kopš 20. gadsimta sākuma bija viens no galvenajiem atbalsta punktiem kontinenta izpētei, jo ir viena no vistālāk uz dienvidiem ar kuģi aizsniedzamā vieta Antarktīdā. Roberta Skota un Ernesta Šekltona uzbūvētās ēkas ir aizsargājami vēstures pieminekļi.
Salā atrodas Antarktīdas lielākā polārstacija Makmerdo (ASV), kā arī Jaunzēlandes stacija Skota. No 1987. līdz 1992. gadam salā bija arī Greenpeace polārstacija Vorldparka.
Bebri
Bebri, bebru ģints (Castor) ir vienīgā bebru dzimtas (Castoridae) daļēji ūdenī dzīvojošu grauzēju ģints, kas apvieno divas mūsdienās dzīvojošas bebru sugas un vienu izmirušu aizvēsturisko sugu. Izplatītas ziemeļu puslodē: Kanādas bebrs sastopams Ziemeļamerikā, Eirāzijas bebrs — Eirāzijā.
Bebri ir pazīstami kā dzīvnieki, kas uz nelielām upītēm vai strautiem spēj uzbūvēt plašas dīķu sistēmas, aizsprostiem izmantojot pašu sagādātus būvmateriālus — ar asajiem priekšzobiem kā ar cirvi nograužot kokus un to zarus. Lai justos droši un aizsargāti no plēsējiem, bebru ierīkotajos dīķos ir dziļš un mierīgs ūdens, kas dod iespēju nepieejamās vietās būvēt mājokli. Bebru dīķi veicina gruntsūdens līmeņa celšanos un var izraisīt apkārtējās teritorijas pārpurvošanos, būtiski izmainot teritorijas biotopa raksturu. Ja bebru populācija stipri palielinās, tā var apgrūtināt cilvēka saimniecisko darbību, sevišķi lauksaimniecībā, hidroloģijā un zivsaimniecībā.
Latvijā
Latvijā plaši izplatīts Eiropā dzīvojošais Eirāzijas bebrs (Castor fiber). Sastopams visā valsts teritorijā, tomēr bieži tikai ūdeņainās vietās. Apdzīvo dažādas saldūdens tilpes un to piekrastes. Galvenokārt mājo meža biotopos, izvēloties upju, strautu un grāvju krastmalas. Labprāt piemājo ezeros, dīķos un vecupēs, kuru krasti aizauguši ar lapkokiem, krūmiem un lakstaugiem. Bebrs konstatēts arī dažādās apdzīvotās vietās, pilsētas ieskaitot. Kopš 2001. gada mājo arī Rīgā (Rīgas kanālā).
Izskats un īpašības
Kanādas bebra ķermeņa garums (ar asti) 94—125 cm, astes garums 20—35 cm, tās platums ap 15 cm, augstums skaustā 38 cm. Jo bebrs vecāks, jo tas ir lielāks un smagāks. Ļoti vecs īpatnis var svērt 40—50 kg. Eirāzijas bebra ķermeņa garums (ar asti) ir 93—135 cm, astes garums 23—35 cm. Bebri aug visu savas dzīves laiku. Pieaudzis īpatnis samērā bieži sver vairāk nekā 25 kg. Salīdzinot abus dzimumus vienādā vecumā, mātītes ir tikpat lielas vai lielākas nekā tēviņi.
Bebriem kažoka matojums sastāv no īsas, blīvas, siltumu uzturošas pavilnas un garākiem, ūdensizturīgiem, samērā rupjiem akotmatiem, kas nosedz un aizsargā pavilnu. Lai akotmati būtu ūdensizturīgi, tie katru dienu ir jātīra un jāieziež ar eļļainu sekrētu, kas izdalās no dziedzeriem (atrodas uz vēdera pie astes pamatnes). Sekrēts tiek izmantots arī, lai iezīmētu teritoriju. Kažoka krāsa abām sugām variē no sarkanbrūnas un tumši brūnas līdz gandrīz melnai, kailā aste melna.
Zobi
Četri lielie priekšzobi aug nepārtraukti, tādējādi, graužot kokus, tie nenodilst un neaug arī garāki — tiek uzturēti vienā garumā. Zobu pašuzasināšanos nodrošina ļoti cietā zobu priekšējās virsmas emalja, kas ir oranžā krāsā, un mīkstākā virsma aizmugurē, kas savukārt nodilst ātrāk, kopumā veidojoties asmenim līdzīgiem zobiem. Bebru zobi satur vairāk dzelzi nekā citu dzīvnieku zobi, tādējādi tie ir skābes izturīgāki. Savukārt graušanas ilgstošas, nenogurstošas motorikas spēju nodrošina ļoti spēcīgie apakšžokļa muskuļi.
Piemērošanās dzīvei ūdenī
Bebriem ir vāja redze, bet izcila oža (svarīgākā un vislabāk attīstītā maņa ), dzirde un tauste. Peldot zem ūdens, acis nosedz caurspīdīga membrāna, bet nāsis un ausis cieši noslēdzas ar ādas kroku, neļaujot ūdenim ieplūst elpošanas un dzirdes kanālos. Aiz asajiem priekšzobiem, mutes iekšpusē ir vēl vienas lūpas (ādas kroka), līdz ar to bebri spēj gan satvert zarus, gan noslēgt muti — peldot ar zariem zobos, mutē neieplūst ūdens.
Uzvedība
Dzīves lielāko daļu bebri pavada ūdens tuvumā un ūdenī, būvējot aizsprostus, ierīkojot kanālus un dīķus un ceļot sev mājokļus. Bebri ir labi peldētāji un nirēji, spējot atrasties zem ūdens 15–20 minūtes. Tie ir teritoriāli nometnieki, dzīvo ģimenēs, bet ir nesaticīgi ar svešiniekiem un ir aktīvi visu gadu. Diennakts aktivitātē dominē krēslas un nakts ritms. Nograuztos zarus un kokus pa īsāko ceļu cenšas ievilkt ūdenī, pēc tam tos pludinot un nogādājot nepieciešamajā vietā, līdzīgi uz mājokli tiek nogādāta arī barība.
Aizsprosti
Bebri aizsprostus ceļ, lai izveidotu drošu, no plēsējiem pasargātu dzīves telpu. Tā galvenie ienaidnieki ir vilki, koijoti un lāči. Ceļot aizsprostu, bebrs pirmos vajadzīgajās vietās ieliek vertikālos balstus, pēc tam starp tiem liek horizontāli guldītus zarus. Spraugas starp zariem tiek aizpildītas ar akmeņiem, dubļiem, dūņām un lakstaugiem tik ilgi, līdz dambis notur ūdeni. Akmeņus un dubļus tie nes priekšķepās, zarus zobos. Bebri regulāri pārbauda savus aizsprostus un tos remontē, ja ir nepieciešams. Pat spēcīgi izpostītu aizsprostu bebrs spēj atjaunot vienas nakts laikā, īpaši, ja tas ir galvenais aizsprosts, kas nodrošina ūdens līmeni ap tā mājokli. Otršķirīgus aizsprostus bebrs nesteidz tik ātri atjaunot.
Mājoklis
Bebri izveido dīķu sistēmu tā, lai tā mājoklis atrastos visaizsargātākajā vietā. Tas celts no zariem un dubļiem. Katru rudeni, īsu mirkli pirms ziemas, bebrs savas mājas jumta daļu nosedz ar svaigiem dubļiem, kuri, iestājoties ziemai, sasalst. Dubļi kļūst tik cieti kā akmens, nodrošinot mājokli pret iespēju plēsējiem ziemā to atrakt. Ieeja mājoklī allaž atrodas zem ūdens, bet mājokļa iekšpusē ir sausa telpa, kas atrodas virs ūdens līmeņa.
Kanāli un tuneļi
Bebri ierīko arī kanālus un tuneļus. Katram no tiem ir sava īpašā funkcija. Kanāli savstarpēji savieno dīķus — tādējādi bebri var droši pārvietoties pa visu savu teritoriju, neizkāpjot krastā. Savukārt tuneļi savieno galveno mājokli ar citām bebra būvēm — barības noliktavām, citiem mājokļiem, nodrošina drošu piekļuvi ikvienā no tā alām.
Barošanās
Bebri ir augēdāji. Barojas ar lakstaugiem (arī ar kultūraugiem) un apmēram ar 20 sugu kokaugiem (krastmalas koku zariem un mizu, krūmiem). Barība mainās atkarībā no gadalaika. Vasarā galvenokārt barojas ar sulīgajiem lakstaugiem, kas aug ūdenī un piekrastē. Rudenī un ziemā, arī agrā pavasarī barojas ar ūdensaugu saknēm un koku un krūmu smalkajiem zariņiem un mizu. Priekšroku dod mīkstākas koksnes kokiem, piemēram, apsēm un vītoliem. Rudenī bebrs cītīgi grauž apses, kārklus un bērzus, gatavojot barības rezerves ziemai, tās noglabājot īpašos barības kambaros.
Ģimenes dzīve
Bebri dzīvo ģimenēs, kuras pamats ir monogāms pieaugušo īpatņu pāris un to pēcnācēji (mazuļi un viengadīgi jaunie bebri). Lielā ģimenē ir līdz apmēram 10 jaunajiem bebriem. Šāda ģimene samērā bieži būvē vairākus mājokļus, bet mazākas ģimenes būvē tikai vienu mājokli. Pāri bebri veido uz mūžu. Tikai, ja viens no partneriem iet bojā, tiek meklēts jauns partneris. Abi vecāki piedalās mazuļu aprūpē, abi aizsargā teritoriju, kā arī abi būvē un labo dambjus, mājokļus un kanālus.
Toms Tibodo
Toms Tibodo (en; dzimis ) ir amerikāņu basketbola treneris. Pašlaik (2021) ir NBA kluba Ņujorkas "Knicks" galvenais treneris. Pirms tam kopš 1989. gada līdz 2010. gadam bijis vairāku NBA klubu trenera asistents.
T. Tibodo ir kā trenera palīgs ir kvalificējies 1999. gada NBA finālsērijai (Ņujorkas "Knicks"), kā arī izcīnīja 2008. gada NBA čempionu titulu (Bostonas "Celtics"). 2010.—2011. gada NBA sezonā viņš tika atzīts par sezonas labāko treneri pēc lieliski aizvadītās regulārās sezonas, kurā viņa vadītā "Bulls" guva 62 uzvaras un uzvarēja NBA regulārajā čempionātā.
Bebri
Ģimenes dzīve
Kad piedzimst mazuļi, apmēram mēnesi tie pavada mājoklī kopā ar māti. Tēviņš tikmēr viens pats uzmana teritoriju. Jaunie bebri, kas joprojām dzīvo kopā ar vecākiem, palīdz pieaugušajiem būvēt barības noliktavas, remontēt aizsprostus un mājokļus. Tomēr lielāko daļu darbu veic pieaugušie īpatņi, jaunajiem bebriem tiem piepalīdzot. Tādā veidā jaunie bebri mācās visās nepieciešamajās iemaņās. Reizēm ar vecākiem joprojām dzīvo arī tie jaunie bebri, kas sasnieguši gandrīz divus gadus. Lielākie bebrēni palīdz ne tikai būvniecībā un remontdarbos, bet arī teritorijas aizsardzībā, barības sagādāšanā, kažoka iztīrīšanā mazākajiem. Ja vecāki iet bojā, vecākie brāļi un māsas uzņemas rūpes par mazuļiem. Šāda īpašība novērota daudziem ģimenēs dzīvojošiem dzīvniekiem, piemēram, ziloņiem un melnajām platgalvēm (Pimephales promelas).
Lai arī divgadnieku atrašanās ģimenē palielina mazuļu izdzīvošanas iespējas, tomēr tā nav tipiska situācija. Tas vairāk ir saistīts ar apgrūtinoši pieejamiem barības resursiem, augstu populācijas blīvumu un sausumu. Kad jaunie bebri atstāj ģimeni, tie parasti cenšas ieņemt teritoriju ne pārāk tālu no vecākiem. Bebri pēc anālo dziedzeru sekrētu smaržas spēj atpazīt savai ģimenei piederošus īpatņus. Tādējādi kaimiņattiecības ir daudz draudzīgākas nekā ar svešiniekiem.
Kultūrā
Plašākā kultūrā bebrs ir slavens ar savu strādīgumu un celtniecības prasmēm. Angļu valodas darbības vārds "to beaver" nozīmē smagi un pastāvīgi strādāt. Bebru izmanto kā vairāku koledžu un universitāšu talismanu, īpaši universitātēs ar specializāciju inženierzinātnēs un mežsaimniecībā, piemēram, Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā.
Sobrance
Sobrance ir pilsēta Slovākijā, Košices apgabala Sobrances apriņķa centrs.
Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1344. gadā. Tās apkārtnē ieguva zeltu, sudrabu un dzelzs rūdu. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Sobrānca (. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Ungārijas ieņemta slovāku-ungāru kara laikā 1939. gadā, pēc Otrā pasaules kara tā atgriezās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijā.
Tūrisms
Pilsētā atrodas ģitāru muzejs.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva pilsētas iedzīvotāji ir slovāki (95,37 %). Pēc reliģiskās pārliecības: katoļi (51,09 %), uniāti (33,93 %), nereģiozi (3,59 %), pareizticīgie (3,37 %).
Lotus F1
Lotus F1 Team ir Lielbritānijas Formula 1 komanda, kuras bāze ir Enstonā, Oksfordšīrā. Komanda izveidota pēc Renault komandas pārdēvēšanas par Lotus.
Ar jauno nosaukumu komanda debitēja. gada sezonā, komandas piloti ir Kimi Reikenens, kurš atgriezās F1 pēc divu gadu pārtraukuma, un Romēns Grožāns. Sezonas gaitā abi piloti vairākkārt izcīnīja pjedestāla vietas, un Abū Dabī Grand Prix Reikenens izcīnīja pirmo uzvaru.
Degu
Degu ir populārs mājdzīvnieks visā pasaulē, bet dabā tas dzīvo Čīlē Andu kalnos. Tas dzīvo Andu kalnu rietumu nogāzes krūmiem apaugušajā pustuksneša biomā starp 28 un 35 dienvidu paralēlēm. Vairāk uz dienvidiem klimats kļūst pārāk mitrs, bet uz ziemeļiem pārāk sauss, kā arī tie nedzīvo augstāk kalnos par 1200 metriem virs jūras līmeņa, jo nepanes retinātu gaisu.
Ieradumi
Degu ir ļoti sabiedrisks dzīvnieks. Dabā tie dzīvo nelielās grupās, kas sastāv no pieauguša tēviņa un 2—3 pieaugušām mātītēm. Grupas dzīvo cieši viena otrai blakus, veidojot kolonijas līdz 300 dzīvniekiem uz 1 hektāra zemes. Degu dzīvo alās. Alu sistēma tiek rakta kopīgi, un ar kopīgu darbu tā izveidojas diezgan liela. Rokot degu organizē kolektīvo darbu, zemi padodot pa ķēdi. Mātītes, kad tām ir bērni, veido kopīgas mazuļu alas un pieskata, un zīda viena otras bērnus.
Degu daudz laika pavada virszemē, meklējot barību. Tas arī tiek darīts kopīgi lielākās grupās. Kamēr citi meklē barību, citi vēro apkārtni, vai nenāk plēsēji. Degu ir izkopti sazināšanās veidi; viņu sazināšanās ar balsi ir ļoti attīstīta, mazais degu spēj atpazīt savas mātes saucienu. Degu iezīmē savu teritoriju ar urīnu un smaržu dziedzeru izdalījumiem.
Atšķirībā no citiem grauzējiem degu ir dienas dzīvnieki, un tiem ir ļoti laba redze. Zinātniskie pētījumi ir pierādījuši, ka degu var redzēt arī ultravioletos starus. Kā arī zinātnieki ir atklājuši, ka degu kažoks un svaigs urīns atstaro ultravioletos starus, kas nozīmē, ka degu var redzēt urīnu, ar ko ir iezīmēta teritorija. Karstā vasaras saulē degu alu nepamet, lai gan ir dienas dzīvnieki. Degu arī barojoties cenšas uzturēties ēnā, tādā veidā sevi slēpjot ienaidniekiem.
Barība
Degu ir veģetārieši, tie ēd dažādus augus, krūmu un koku lapas un zarus, sēklas. Nebrīvē degu nedrīkst barot ar cukuru saturošu barību, tā kā degu gremošanas sistēma nepārstrādā cukuru, līdz ar to, ēdot cukuru saturošu barību, tam veidojas cukura diabēts.
Vairošanās
Degu vairojas vienu reizi gadā, riesta laiks ir Čīles ziemā, mazuļi dzimst pavasarī. Grūsnības periods ilgst 90 dienas, kas ir daudz ilgāk nekā citiem grauzējiem. Parasti piedzimst 4—7 mazuļi, bet var piedzimt arī viens vai divi, vai 15 mazuļi. Mazuļi ir labi attīstījušies, tiem ir kažoki un zobi, acis un ausis ir atvērtas, tie spēj drīz pēc piedzimšanas kustēties pa alu.
Degu dzīvo 5—8 gadus, bet var nodzīvot arī 10 gadus.
Kazusala
Kazusala var būt:
Čukotkas-Kamčatkas valodas
Čukotkas-Kamčatkas valodas ir viena no paleoaziātu valodu saimēm, kas izplatīta galvenokārt Krievijas Tālajos Austrumos, galvenokārt Čukotkas autonomajā apvidū un Kamčatkas novadā, kā arī Jakutijā un Magadanas apgabalā.
Saime dalās divos atzaros, kuros ietilpst 5 radniecīgas valodas. Ziemeļu jeb Čukotkas atzarā ietilpst četras valodas, no kurām dzīvas ir trīs:
Dienvidu atzarā mūsdienās ietilpst tikai itelmeņu valoda, ko prot 50—400 cilvēki. Pārējās divas atzara valodas izmirušas 18. gadsimta beigās. Itelmeņu valodas radniecība ar pārējām saimes valodām ir attāla un tikusi sistematizēta tikai nesen.
Visas saimes valodas atrodas stiprā krievu valodas ietekmē, un visbiežāk šo valodu pratēji krievu valodu apguvuši labāk nekā savu dzimto valodu.
Eiropa mūs nesapratīs
"Eiropa mūs nesapratīs" ir grupas "Labvēlīgais Tips" 2001. gadā izdotais sestais studijas albums. Albuma nosaukums radās pēc grupas piedalīšanās 2001. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālajā atlasē ar dziesmu "Koka klucis Konstantīns". Albums tika nominēts 2001. gada Latvijas mūzikas ierakstu gada balvai kā labākais popmūzikas albums, savukārt "Koka klucis Konstantīns" tika izvirzīts nominācijā labākā pop dziesma. Starp populārākajām albuma dziesmām ir arī tituldziesma "Eiropa mūs nesapratīs", kā arī dziesmas "Dubļi mani dubļi", "Smilšu krāsas portfelīt's" un "Tu mana ģeometriskā".
Kozusola
Kozusola (agrāk arī Kazusala) ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos uz pacēluma (“salas”) starp Kļešņiku un Spirku purviem 5,8 km no pagasta centra Līdumniekiem, 16 km no novada centra Blontiem un 291 km no Rīgas. Ciemā ietilpst viena (2012) adrešu vienība (māja).
Nokrišņu daudzums
Nokrišņu daudzums ir ūdens slāņa biezums, kas būtu uzkrājies uz horizontālas virsmas nokrišņu izkrišanas dēļ, ja šī virsma neuzsūc ūdeni un tas neiztvaiko. Turklāt nokrišņi sniega un ledus veidā tiek pārveidoti kā šķidra ūdens nokrišņi, kuri būtu izveidojušies sniega un ledus kušanas rezultātā. Nokrišņu daudzumu mēra milimetros. Nokrišņu daudzumu mēra ar lietusmērītāju jeb pluviometru.
Mūzika iereibušiem cilvēkiem
"Mūzika iereibušiem cilvēkiem" ir 2002. gadā izdotais grupas "Labvēlīgais Tips" septītais studijas albums. Par albuma radio singliem kļuva dziesmas "Trakais", "Par riekstiem" un "Rīgas Sporta pils".
Biocenoze
Biocenoze (el (bios) — 'dzīve' un κοινός (koinós) — 'kopējs') ir dzīvo organismu kopums, kas dzīvo vidē ar vienveidīgiem apstākļiem. Runājot par kādu augu sugu kopu, parasti lieto jēdzienu fotocenoze, par dzīvniekiem — zoocenoze, par mikroorganismu — mikrobiocenoze, par sēnēm — mikocenoze. Biocenoze kopā ar tās apdzīvoto biotopu veido bioģeocenozi.
Biocenozē dzīvojošie dzīvnieki un augi ir savstarpēji saistīti. Galvenais faktors, kas veido saites starp biocenozes locekļiem, ir barošanās — biocenozē izveidojušās barošanās saites sauc arī par barošanās ķēdēm. Jebkurā biocenozē izšķir trīs grupu organismus: organisko vielu ražotāji (zaļie augi), organisko vielu patērētāji (augēdāji, gaļēdāji un visēdāji) un organisko vielu noārdītāji (sliekas, baktērijas un pelējuma sēnes). Normālos apstākļos augu un dzīvnieku daudzums biocenozē ir salīdzinoši pastāvīgs, jo biocenozēs notiek dzīvnieku skaita regulēšanās.
Denominācija
Denominācija var būt:
Vladimirs Nabokovs (rakstnieks)
Vladimirs Nabokovs (ru, en, dzimis, miris ) bija krievu un amerikāņu rakstnieks, dzejnieks, tulkotājs un literatūrkritiķis. Dzimis Sanktpēterburgā, Krievijas Impērijā, bet lielāko dzīves daļu nodzīvoja emigrācijā.
Vladimirs Nabokovs savos darbos līdz augstai meistarībai izkopa gan dzimto krievu, gan angļu valodu, ko zināja kopš bērnības, un ko pieņēma kā savu pēc došanās emigrācijā uz ASV (Rietumu pasaulē viņš kļuva pazīstams ar angļu valodā rakstītajiem romāniem). Jāatzīmē rakstnieka neparasti spilgtā stilistika un izteiksmes līdzekļi. Pasaules ievērību Nabokovam atnesa 1955. gadā publicētais romāns "Lolita", kurā atklāta pedofilijas tēma.
Eiropas U-18 čempionāts basketbolā
Eiropas čempionāts basketbolā vīriešu U-18 izlasēm ir basketbola turnīrs Eiropas vīriešu basketbola izlasēm, kuru sastāvā basketbolisti ir jaunāki par 18 gadiem. Čempionāts notiek kopš 1964. gada. Turnīrs līdz 2004. gadam tika organizēts ik pēc 2 gadiem, taču kopš 2004. gada tas tiek organizēts katru gadu. Turnīru organizē FIBA Europe.
Vladimirs Nabokovs (rakstnieks)
Nabokova prozai raksturīgas gan tradicionālā reālisma, gan modernisma iezīmes, piemēram, parodija, rotaļāšanās ar valodu, reminiscenses un slēpti citāti. Nabokovs bijis radikāli kritiski noskaņots pret marksismu un freidismu.
Rakstnieks dzimis krievu politiķa Vladimira Nabokova ģimenē, 1919. gadā emigrēja no Krievijas. Viņš dzīvoja Kembridžā, Berlīnē, Parīzē, no 1940. gada — ASV (1945. gadā kļuva par ASV pilsoni), bet no 1960. gada — Šveicē.
Biogrāfija
Vladimirs Nabokovs dzimis Sanktpēterburgā senā, pazīstamā un bagātā aristokrātu ģimenē. Viņa vecvectēvs bija pazīstams ceļotājs, vectēvs bija justīcijas ministrs, bet tēvs — pirmās Krievijas impērijas Valsts domes loceklis. Vladimirs ieguva teicamu izglītību.
Sanktpēterburgā Vladimirs publicēja pirmos divus dzejas krājumus (1914. un 1918. gadā), bet 20 gadu vecumā (1919. gadā) kopā ar ģimeni emigrēja no Krievijas. Par bērnību Nabokovs atsaucās kā par laimīgāko posmu mūžā. Došanās projām no dzimtenes viņam bija smaga emocionāla trauma, kas deva spēcīgu radošu impulsu viņa tālākai daiļradei. Varbūt tieši šī apstākļa dēļ viņš kļuva par pārliecinātu kosmopolītu un izteicās, ka tautiskajai piederībai nav nekādas nozīmes.
Uzsācis studijas Kembridžas Universitātē Anglijā, viņš, paralēli literatūras studijām, nodarbojās arī ar entomoloģiju (zinātni par kukaiņiem), pētījumus šajā nozarē viņš veica visa turpmākā mūža garumā un tika uzskatīts par ekspertu tauriņu jomā. 1922. gadā Nabokovs ieguva bakalaura grādu slāvu un romāņu valodniecībā. Tas, ka viņš kopš bērnības brīvi pārvaldīja ne tikai krievu, bet arī angļu un franču valodas, Nabokovam lietišķi noderēja studiju laikā, kā arī literārajā un zinātniskajā darbā.
Vispasaules ievērību rakstnieks ieguva ar 1955. gadā publicēto romānu "Lolita", ko uzrakstīja angliski un vēlāk pats pārtulkoja krievu valodā. Tā kā grāmatā aizskarta "aizliegtā tēma" — seksuālas attiecības ar nepilngadīgo, autoram radās nopietnas grūtības ar izdošanu. Pirmo reizi darbs tika publicēts 1955. gadā Parīzē un tikai 1958. gadā — ASV. Grāmata uzreiz izraisīja sensāciju, izsauca neviennozīmīgas kritikas atsauksmes un kļuva par bestselleru. Viena no grāmatas būtiskām īpatnībām ir tā, ka autors neizvirza morālos kritērijus un ideālus, bet ļauj to darīt lasītājam pašam. Šis ir viens no iemesliem, kāpēc kritiķi uzskata, ka Nabokovs izgājis ārpus krievu literatūras tradīcijām. Romāns "Lolita" tika ekranizēts 1962. gadā. Filmas "Lolita" režisors bija Stenlijs Kubriks. Nabokovs bija filmas scenārija autors un tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par labāko adaptēto scenāriju.
Paralēli "Lolitas" rakstīšanai Nabokovs tulkoja angliski A. Puškina "Jevgeņiju Oņeginu" (no 1950. līdz 1957. gadam, izdots 1964. gadā) un sarakstīja tam plašus komentārus. Tāpat viņš ir tulkojis senkrievu eposu "Teiksma par Igora kauju" un F. Tjutčeva dzeju.
Būdams principiāls individuālists, Nabokovs ironiski attiecās pret jebkādiem masu psiholoģijas pētījumiem un globālām idejām (marksismu, freidismu u.c.). Kaut arī viņš noliedza Z. Freida idejas, rodas iespaids, ka savos sižetu un varoņu uzvedības un pārdzīvojumu psiholoģiskajos izklāstos Nabokovs atrodas diezgan tuvu psihoanalīzei un izmanto tās metodes.
1959. gadā Nabokovs pārstāja nodarboties ar akadēmisko darbu, pārcēlās uz Šveici un pilnīgi pievērsās literatūrai. Mira 1977. gada 2. jūlijā 78 gadu vecumā.
Oskars Kalpaks
Biogrāfija
Dzimis Cēsu apriņķa Meirānu pagasta (tagad Madonas novada Ošupes pagasta) "Liepsalu" māju rentnieka Pētera Kolpaka (1850—1922) un viņa sievas Ilzes, dzimušas Keveres (1854—1890), ģimenē. Oskaram bija vecāka māsa Anna (1876—?) un jaunāks brālis Kārlis (1884—1953). Pēc mātes nāves 1891. gadā tēvs apprecējās ar Annu Antužu.
Desmit gadu vecumā Oskars trīs gadu ziemas mēnešos gāja Visagala pagastskolā. Pēc tam trīs gadus mācījās Lubānas ministrijas skolā, kas bija Krievijas Impērijas valsts iestāde, un bija labāk apgādāta nekā pagastskolas un draudzes skolas, bet tajā mācības galvenokārt notika krievu valodā. Skolas laikā zēns apguva vijoļspēli, ko viņam patika spēlēt arī vēlāk.
Pēc pamatskolas absolvēšanas neveiksmīgi mēģināja iestāties Pleskavas karaskolā, nākamajā gadā devās uz Irkutsku, kur sekmīgi izturēja t.s. savvaļnieka pārbaudījumus, 1903. gada 18. janvārī O. Kalpaku ieskaitīja Krievijas armijas 10. divīzijas, 40. Kolivaņas pulka 10. rotā, kas bijusi dislocēta Varšavā. Pabeidzis pulka mācību komandas kursu, O. Kalpaks 1904. gadā devās uz Kazaņas kājnieku junkurskolu, taču tur neizturēja iestājpārbaudījumus. Obligāto dienestu armijā O.Kalpaks beidza kā vecākais apakšvirsnieks 1905. gada maijā. Tā paša gada septembrī viņš atkal devās uz Irkutsku, kur šoreiz veiksmīgi nokārtoja iestājeksāmenus junkuru skolā. 1905. gada revolūcijas apspiešanai sūtīja karaspēku, tai skaitā karaskolas audzēkņus — O. Kalpaks Irkutskas strādnieku nemieru apspiešanas operācijā izpelnījās savu pirmo apbalvojumu — sudraba medaļu “За усердие” (“Par centību“).
1908. gada jūnijā O. Kalpaks absolvēja Irkutskas karaskolu un tika ieskaitīts 183. Pultuskas kājnieku pulkā, kura dislokācijas vieta bija Varšava. Podporučika dienesta pakāpes iegūšana nozīmē, ka viņš skolu bija beidzis ļoti sekmīgi, jo absolventiem parasti piešķīra tikai praporščika pakāpi. 1908.—1909. gadā O. Kalpaks bija rotas pagaidu komandieris, kādu laiku viņš bija pulka mantzinis. 1910. gada vasarā 183. Pultuskas pulku pārvietoja uz Kostromu, kur viņš kļuva par pulka instruktoru sagatavošanas komandas priekšnieku, pēc izdienas ieguva poručika dienesta pakāpi un kļuva par rotas komandieri. Sakarā ar Krievijas Impērijas jubilejām 1912. un 1913. gadā viņu par labu dienestu apbalvoja ar divām piemiņas medaļām.
Pasaules kara sākumā 1914. gada augustā O. Kalpaks ar savu pulku kā ložmetēju vada komandieris nokļuva krievu—austriešu frontē Galīcijā. Pēc ievainojuma kaujā tika apbalvots ar Sv. Annas ordeņa 4. pakāpi. Par drošsirdību un iniciatīvu, komandējot vadu, pēc tam — rotu t.s. Karpatu operācijās viņu apbalvoja ar trim ordeņiem. Par cīņām pie Brestas viņu apbalvoja ar vēl diviem ordeņiem. Uzzinot par latviešu strēlnieku bataljonu formēšanu, viņš lūdza atļauju pārcelties uz tiem, taču lūgums tika noraidīts. Par 1915. gada augusta kaujām pie Zeļenijdvorecas viņu apbalvoja ar Sv. Jura zobenu. Savukārt 1915. gada septembra kaujās viņu apbalvoja ar Sv. Jura ordeņa 4. pakāpi. 1915. gada septembrī O. Kalpakam piešķīra štābkapteiņa dienesta pakāpi.
1917. gada Februāra revolūcijas laikā viņš iestājās sociālrevolucionāru (eseru) partijā. 1917. gada septembrī O. Kalpaks pēc izdienas ieguva apakšpulkveža dienesta pakāpi. Pēc Oktobra revolūcijas 15. novembrī padomju vara viņu iecēla par pulka komandieri. 1917. gada 10. decembrī viņu pulka sapulcē ievēlēja par komandieri, ko apstiprināja pulka komiteja. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas un pulka demobilizācijas O. Kalpaks 1918. gada 8. aprīlī atgriezās Kostromā, kur pabeidza pulka štāba lietu nodošanu turienes muzejam. 1918. gada rudenī Kalpaks atgriezās Vācijas armijas okupētajā Rīgā.
Brīvības cīņu sākumā Latvijas Pagaidu valdība viņu iecēla par Latvijas zemessardzes latviešu vienību komandieri. Sarkanās armijas uzbrukuma laikā Kalpaka bataljons nodrošināja Latvijas Pagaidu valdības pārcelšanos no Rīgas uz Jelgavu. 1919. gada 5. janvārī pulkvedis Kalpaks izdeva pirmo pavēli, kurā paziņoja, ka apsardzības ministrs viņu iecēlis par komandieri atsevišķam bataljonam, kuru veidoja virsnieku rezerves rota, Latgales apakšvirsnieku rota, Latgales virsnieku rota, Cēsu rota, 3. latviešu zemessargu rota. Tajā pašā dienā pagaidu valdība atstāja Jelgavu un aizbrauca uz Liepāju studentu rotas apsardzībā. Pulkvedis Kalpaks ar savu bataljonu palika frontē. Rādot personīgu laba karavīra piemēru, īsā laikā O. Kalpakam izdevās izveidot patriotisku, disciplinētu un kaujas spējīgu vienību. Tas bija grūts uzdevums, jo iedzīvotāju vairākums simpatizēja lieliniekiem. Atšķirībā no vācu un lielinieku piekoptās prakses, Kalpaks pavēlēja saudzīgi izturēties pret mierīgajiem iedzīvotajiem. 1919. gada februārī frontes līnija nostabilizējās pie Ventas. Liepājā un Grobiņas apriņķī tika veikta mobilizācija, kas bataljonu papildināja līdz 600 vīriem. Kalpaks tika paaugstināts par pulkvedi.
sākās plašs uzbrukums Padomju Latvijas armijai. Kalpaka bataljona sākotnējais uzdevums bija ieņemt apdzīvotas vietas gar Skrundas—Saldus ceļu. Latviešu bataljons un vācu Dzelzsdivīzijas spēki pie "Airītēm" nonāca savstarpējā sadursmē — krēslā vieni otrus neatpazina (vienotu uniformu un atšķirības zīmju nebija), izcēlās apšaude. pēcpusdienā no gūtajiem ievainojumiem bataljona komandieris Oskars Kalpaks mira. Apšaudē bez plkv. Kalpaka no Atsevišķā latviešu bataljona gāja bojā kapteinis Nikolajs Grundmanis, virsleitnants Pēteris Krievs un Kalpaka bataljonam piekomandētās vācu artilērijas baterijas komandieris leitnants Makss Šrinders (Schründer), kā arī vairāki karavīri otrā landesvēra daļā — fon Borha bataljonā, ar kuru izcēlās apšaude.
Pagaidu valdība izsludināja divu nedēļu sēras. Oskaru Kalpaku apglabāja Liepājas Ziemeļu kapos. Kalpaka mirstīgās atliekas pārapbedīja dzimtas kapsētā Meirānu Visagalā, netālu no "Liepsalām". Tur viņam 1927. gadā atklāja Kārļa Zāles veidoto pieminekli.
Šaušana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — dubultais tranšeju stends vīriešiem
2008. gada vasaras olimpisko spēļu sacīkstēs šaušanā vīriešiem dubultajā tranšeju stendā notika 12. augustā. Par olimpisko čempionu kļuva ASV sportists Voltons Ellers. Sacīkstēs piedalījas 19 sportisti. Pēc priekšsacīkstēm 6 labākie sportisti kvalificējās finālsacīkstēm.
Priekšsacīkstes
Priekšsacīkstes tika aizvadītas trijās sērijas - A, B un C. Katrā sērijā pa 25 mēģinājumiem. A un B sērija viens mērķis tika mests tieši uz priekšu, bet otrs 5 grādu leņķī no pirmā uz kādu no pusēm. C sērijā leņķis tika palielināts līdz 10 grādiem.
Fināls
Finālā tika atkārtota C sērija, kuras rezultāts tika pieskaitīts priekšsacīkšu rezultātam.
Askēze
Sākotnēji askēze Senajā Grieķijā bija vingrināšanās tikumos, bet vēlāk reliģijā to saistīja ar vientuļnieku dzīvi, gavēšanu, atteikšanos no laulībām un citām darbībām pret jutekliskām baudām, lai panāktu tikumisko pilnību un garīgi tuvinātos ar Dievu. Askēze ir pazīstama kristietībā, kā arī citās reliģijās. Plašākā nozīmē askēzi saista ar cilvēku, kurš ir augstākajā mērā atturīgs un ir atsacījies no visiem pasaulīgajiem priekiem.
Tipa dejas
"Tipa dejas" ir grupas "Labvēlīgais Tips" 2003. gadā izdotais albums ar 12 savu populārāko dziesmu deju mūzikas versijām. "Tipa dejās" iekļautas deju versijas dziesmām no albumiem "Alumīnija cūka", "Pilots Antons Šmits", "Tā, lūk, man iet", "Atkārtot!", "Eiropa mūs nesapratīs" un "Mūzika iereibušiem cilvēkiem".
Acu krāsa
Acu krāsa ir acs varavīksnenes krāsa, ko nosaka pigmentu tips un daudzums tajā. Acu krāsa ir viena no fenotipiskajām pazīmēm, kuru nosaka vairāku gēnu variācijas.
Iedzimtība
Uzskats, ka brūnā acu krāsa vienmēr ir dominanta, bet zilā acu krāsa ir vienkārša recesīva iezīme, ir novecojis. Acu krāsas pārmantošanā ir iesaistīti vismaz 16 gēni, tomēr ar melanīna produkciju saistītā OCA2 gēna polimorfismi izskaidro lielāko daļu cilvēka acu krāsas variāciju no brūni melnas līdz zaļai un zilai.
Latvijas iedzīvotāju pašvērtējums par savu acu krāsu
2010. gadā publicētajā Latvijas iedzīvotāju aptaujā, kurā piedalījās 1572 cilvēki, 32% iedzīvotāju savu acu krāsu nosauca par pelēcīgi zilu, otra izplatītākā acu krāsa bija pelēcīgi zaļa (16% aptaujāto), zila (14%), brūna (10%), zaļganbrūna (11%) un zaļa (9%). Pēc šīs aptaujas datiem apmēram 2% Latvijas iedzīvotāju katra acs ir atšķirīgā krāsā.
Pangeja
Pangeja (no el pan "viss" un Γαῖα Gaia "Zeme", latinizēta kā Gæa) bija superkontinents, kas izveidojās paleozojā un sadalījās mezozoja ērā. Pangeju apskaloja viens superokeāns Pantalasa.
Karbona vidusposmā (pirms 325—320 miljonu gadu) norisinājās Gondvānas un Eiramerikas sadursme. Tā izraisīja Hercīno kalnāju veidošanos. Aptuveni šajā laikā Sibīrija sadūrās ar Kazahstāniju. Pārejā no karbona uz permu Sibīrija un Kazahstānija sadūrās ar Eirameriku. Tas izraisīja Urālu kalnu izveidošanos. Šo sabīdījumu rezultātā visas kontinentālās litosfēras plātnes veidoja vienotu superkontinentu. Kontinents sniedzās no dienvidpola (tagadējās Antarktīdas teritorijā) līdz gandrīz ziemeļpolam un pēc formas atgādināja "C" burtu. Paleotetiss veidoja līci.
Perma beigās no Gondvānas malas atdalījās Kimmerijas plātne un sāka virzīties uz ziemeļiem, veidojot jaunu Tetisa okeānu.
Krivanda
Krivanda (agrāk arī Krīvandi) ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta vidienē Kurjankas krastos 8 km no pagasta centra Līdumniekiem, 24 km no novada centra Blontiem un 292 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā Krivandu ciema centrs un Puškina kolhoza ciemats. Krivandā atrodas Valsts robežsardzes Ludzas pārvaldes Krivandas nodaļa un Krivandas Svētā Erceņģeļa Mihaila pareizticīgo baznīca.
Zaporižja
Zaporižja (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidaustrumos, Zaporižjas apgabala un Zaporižjas rajona centrs. Izvietojusies apgabala ziemeļos Dņepras upes krastā 540 km no valsts galvaspilsētas Kijivas. Liels ekonomikas centrs. Lielākie rūpniecības uzņēmumi ir autobūves uzņēmums ZAZ, aviācijas dzinēju uzņēmums Motor Sich, Dņipro HES.
Vēsture
Tradicionāli tiek uzskatīts, ka 1550. gadā Aizkrāces kazaku atamans Dmitrijs Višņeveckis Dņepras Horticas salā nodibināja Zaporižjas Seču, kura kļuva par kazaku republikas ar tādu pašu nosaukumu galvaspilsētu. 1713. gadā, Lielā Ziemeļu kara laikā, Zaporižjas kazaku republika kļuva atkarīga no Osmaņu impērijas. 18. gadsimta beigās kazaku teritorija nokļuva Krievijas sastāvā. 1770. gadā šeit nodibināja Aleksandrovskas cietoksni, kurš 1806. gadā kļuva par Aleksandrovskas (Олександрівськ) pilsētu. 1921. gadā Aleksandrovsku pārdēvēja par Zaporižju. 1927. gadā, pamatojoties uz GOELRO plānu, Zaporižjā sāka PSRS pirmās lielās hidroelektrostacijas Dņeprogesa celtniecību. Šo celtniecību plaši izmantoja padomju saimniecības attīstības propagandai. Stacijas pirmā kārta tika atklāta 1932. gadā. Zaporižjā arī uzbūvēja vairākas lielas metalurģiskās un mašīnbūves rūpnīcas.
Sentpola
Sentpola (en, saīsināti St. Paul) ir pilsēta ASV, Minesotas štata administratīvais centrs un štata otra apdzīvotākā pilsēta. Tāpat Sentpola ir Remseja apgabala administratīvais centrs, kas ir štata mazākais apgabals. Pilsēta atrodas Misisipi upes krastos. Sentpola ar Mineapolisu (pazīstamas kā "dvīņu pilsētas") kopā veido 16. lielāko ASV metropoli. Sentpolā 2010. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 285 068.
Pilsēta tika dibināta kā tirdzniecības un transporta centrs, 1849. gadā tā tika nosaukta par Minesotas teritorijas administratīvo centru. Lai arī štata lielākā pilsēta Mineapolisa ir labāk pazīstama, Sentpolā atrodas vairākas svarīgas institūcijas. Sentpola ir pazīstama kā Minesotas zinātnes muzeja atrašanās vieta.
Pilsētā ir bāzēts Nacionālās hokeja līgas klubs Minesotas "Wild", kas mājas spēles aizvada Xcel Energy Center hallē.
Ievērojamas personības
Sentpolā dzimuši vai dzīvojuši:
Turbulence
Turbulence (la — 'saviļņots') ir parādība, kuras būtība ir tāda, ka šķidruma vai gāzes plūsmas intensitātes palielināšanās gadījumā plūsmā izveidojas daudzi virpuļi. Šādu plūsmu izskaitļošanai tika radīti dažādi turbulences modeļi.
Turbulenci eksperimentāli atklāja angļu inženieris Osborns Reinoldss 1883. gadā, pētot ūdens tecējumu caurulēs.
Aviācijā ieiešanu lielas turbulences zonā sauc par gaisa bedri.
Alumīnija cūka (10 gadu jubilejas izdevums)
"Alumīnija cūka (10 gadu jubilejas izdevums)" ir 2005. gadā klajā nākušais grupas "Labvēlīgais Tips" 1995. gada debijas albuma "Alumīnija cūka" 10 gadu jubilejas pārizdevums. Tajā ir iekļautas tās pašas 13 dziesmas, kas oriģinālajā izdevumā, taču klāt vēl nākušas dziesmu "Alumīnija cūka" un "Džins ar toniku" versijas vācu valodā - "Aluminium Schwein" un "Gin mit Tonik".
Hokeja nūja
Hokeja nūja ir daļa no hokeja spēlētāju ekipējuma. Tā tiek lietota, lai vadītu ripu, bet vārtsarga gadījumā - lai atvairītu sitienus pa vārtiem. Ar hokeja nūjām spēlētāji izdara arī savus sitienus. Hokeja nūjas ir līdz 164 centimetriem garas un tām galā ir lāpstiņa. Modernas hokeja nūjas ražo no grafīta, bet ir cilvēki, kas izvēlas arī nūjas, kas ražotas no koka. Vienas no populārākajām hokeja nūju ražošanas firmām ir Bauer, Reebok u.c.
Vārtsargiem nūjas ir tikai nedaudz savādākas - nūjas apakšējā daļa ir platāka un nūja ir kantaināka, lai ar to būtu ērtāk atvairīt pretinieku sitienus pa vārtiem.
Hordaiņi
Hordaiņi (Chordata) ir otrmutnieku dzīvnieku tips, kuriem ir divpusīgi simetrisks (bilaterāls) ķermenis, kam izšķirama galva, viduklis un aste (izņēmums ir tunikāti). Ķermeni balsta ass skelets, kas ir blīvas, nedalītas vai posmainas stiegras (muguras stiegras) veidā. Virs ass skeleta atrodas centrālā nervu sistēma, kurai ir biezsienu caurules veids. Zem ass skeleta atrodas ķermeņa dobums — celoms, kurā atrodas gremošanas orgāni, izvadorgāni un vairošanās orgāni. Gremošanas kanāls priekšgalā atveras ar ievadatveri, bet pakaļgalā ar izvadatveri, un tā sākuma nodalījumā (rīklē) atrodas pāra žaunu spraugu rindas. Vēl zemāk zem gremošanas kanāla atrodas centrālais asinsrites orgāns — sirds.
Raksturojums
Svarīgākās pazīmes, kas atšķir hordaiņus no visiem pārējiem dzīvnieku valsts tipiem, ir šādas.
Hordaiņiem bez tam ļoti raksturīgas ir šādas pazīmes, kādas ir arī dažiem citiem dzīvnieku tipiem.
No visiem dzīvnieku tipiem vistuvāki hordaiņiem ir adatādaiņi, pushordaiņi un pogonoforas. Tie tāpat ir divpusīgi simetriski otrmutnieki, kuriem ir celoms; tie zināmā mērā saista hordaiņus ar pārējām formām.
Hordaiņu apakštipi
Hordaiņu tipu parasti dala 3 apakštipos:
Sistemātika
(†) — izmirušu organismu grupa.
10. Saeimas vēlēšanas
10. Saeimas vēlēšanas Latvijā notika. Tās norisinājās piecos vēlēšanu apgabalos — Rīgā, Vidzemē, Latgalē, Zemgalē un Kurzemē. Saeimas vēlēšanās piedalījās 13 partiju un partiju apvienību kandidātu saraksti, kas sastāvēja no 1239 deputātu kandidātiem. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti.
Saeimā tika ievēlēti pieci saraksti. Visvairāk mandātu ieguva apvienība "Vienotība", kuru pirms vēlēšanām izveidoja partijas "Jaunais laiks", "Pilsoniskā savienība" un "Sabiedrība citai politikai". Apvienību Saeimā pārstāv 33 deputāti. Pirms vēlēšanām tika prognozēts, ka uzvaru vēlēšanās izcīnīs apvienība "Saskaņas centrs". Valdošā koalīcija (JL, PS, "Zaļo un Zemnieku savienība" un "Nacionālā apvienība"), kurai 9. Saeimā bija 45 mandāti no 100, vēlēšanās atguva vairākumu, trim apvienībām kopā iegūstot 63 mandātus.
Pēc vēlēšanām jaunās valdības veidošanas procesā no koalīcijas tika izslēgta "Nacionālā apvienība". Jauno Ministru kabinetu izveidoja "Vienotība" un ZZS. Par Saeimas priekšsēdētāju ievēlēja "Vienotības" pārstāvi Solvitu Āboltiņu. Mazāk nekā gadu pēc vēlēšanām 10. Saeima tika atlaista un tika izsludinātas ārkārtas vēlēšanas.
Balsošanas sistēma
Latvijas Republikas Satversme nosaka, ka Saeimu ievēl vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera/Senlagē metodes. Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, oktobra pirmajā sestdienā, bet Latvijas Valsts prezidentam ir tiesības rīkot ārkārtas vēlēšanas. Tiesības vēlēt ir pilntiesīgiem Latvijas pilsoņiem, kuri vēlēšanu dienā ir sasnieguši astoņpadsmit gadu vecumu. Saeimā var ievēlēt jebkuru pilntiesīgu Latvijas pilsoni, kurš vēlēšanu pirmajā dienā ir vecāks par divdesmit vienu gadu.
Priekšvēsture
2008. gadā ar Saeimas deputātu līdzdalību tika izveidotas divas jaunas partijas: "Pilsoniskā savienība" (nacionāli konservatīva partija, kuru izveidoja no JL un TB/LNNK aizgājušie politiķi — 6 mandāti Saeimā) un "Sabiedrība citai politikai" (sociāldemokrātiska partija, kuru izveidoja no TP aizgājušie politiķi — 2 mandāti Saeimā). Rīgā notika SCP organizēta miermīlīga demonstrācija, kas pārauga nemieros, kuros tika ievainoti vairāki desmiti cilvēku. Neilgi pēc tiem Valsts prezidents Valdis Zatlers noteica 3 uzdevumus, kas ir jāizpilda valdībai un 3 uzdevumus, kas jāizpilda Saeimai.
Ministru prezidents Ivars Godmanis atkāpās no amata. Par jauno Ministru prezidentu kļuva Valdis Dombrovskis no iepriekš opozīcijā bijušā "Jaunā laika". Valdībā viņš iekļāva arī TP, ZZS, TB/LNNK, kā arī nesen izveidoto PS, bet tajā neiekļāva iepriekšējā premjerministra I. Godmaņa pārstāvēto LPP/LC. Latvijā notika pašvaldību un Eiropas Parlamenta vēlēšanas. Eiroparlamenta vēlēšanās vislielāko atbalstu ieguva PS, kā arī opozīcijā esošais "Saskaņas centrs", savukārt Rīgas domes vēlēšanās uzvarēja SC, kas izveidoja koalīciju ar LPP/LC, tādējādi izvairoties no sadarbības ar Ministru kabinetā esošajām partijām.
Reaģējot uz apvienības "Saskaņas centrs" panākumiem vēlēšanās, tika parakstīts dokuments, saskaņā ar kuru JL, PS un SCP apņemās piedalīties vēlēšanās ar vienotu sarakstu. par apvienības nosaukumu tika izvēlēts "Vienotība" un notika dibināšanas sapulce, kur ar 646 balsīm "par" tika apstiprināta apvienības dibināšana. Apvienībā netika iekļautas partijas "Visu Latvijai!" un "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK", kas izteica gatavību tai pievienoties. šīs partijas paziņoja par jaunas apvienības izveidi. tika paziņots, ka apvienības pilns nosaukums būs "Nacionālā apvienība Visu Latvijai-Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". notika dibināšanas kongress, kurā apvienības izveidi atbalstīja visi 300 delegāti. Savukārt, apvienojoties Saeimā pārstāvētajām partijām LPP/LC un TP, reģionālajām partijām "Ogres novadam", "Vienota Rēzekne" un "Latgales tauta", kā arī tautas kustībai "Par Labu Latviju" tika izveidota politiskā apvienība "Par Labu Latviju".
Vēlēšanu norises laiks
Saeimas vēlēšanu likuma 17. pants nosaka, ka vēlēšanas tiek rīkotas oktobra pirmajā sestdienā, šajā gadā.
Izmaiņas vēlēšanu un aģitācijas noteikumos
Ultimātā Saeimai V. Zatlers pieprasīja arī t.s. "lokomotīvju likuma" atcelšanu. Tas nozīmētu, ka, atšķirībā no iepriekšējām vēlēšanām, deputāta kandidāts var piedalīties vēlēšanās tikai vienā vēlēšanu apgabalā no pieciem (Rīga, Vidzeme, Kurzeme, Latgale, Zemgale). Šie grozījumi Saeimas vēlēšanu likumā tika apstiprināti. Ja kāds kandidāts pieteikts dažādu nosaukumu kandidātu sarakstos vai viena nosaukuma kandidātu sarakstā dažādos vēlēšanu apgabalos, viņa kandidatūra svītrojama visos kandidātu sarakstos.
Sakarā ar tā dēvēto "pozitīvisma kampaņu" 9. Saeimas vēlēšanu aģitācijas periodā, kad deputātu kandidātus reklāmās slavēja dažādas biedrības un cilvēki, tādējādi apejot tēriņu griestus, šajās vēlēšanās ar partijām nesaistītajām personām, kas savā vārdā veic politisko aģitāciju, ir noteikti izdevumu griesti — 2700 Ls. Ja šīs personas izdevumi attiecīgajā raidorganizācijā vai preses izdevumā pārsniedz minēto apmēru, medijam jāatsaka līguma noslēgšana.
Reģistrācija
Kandidātu sarakstus varēja pieteikt Centrālajā vēlēšanu komisijā no līdz. Pirmajā dienā CVK kandidātu sarakstus no iesniedzējiem pieņēma bez iepriekšējas pieteikšanās — rindas kārtībā, bet pārējā laikā — pieteikšanās secībā. Sarakstu iesniegšanas laiks bija jāpiesaka pie CVK sekretāra, kas ir atbildīgā amatpersona par kandidātu sarakstu pieņemšanu. Savu sarakstu pirmajā dienā pieteica vienīgi Saskaņas centrs.
Saraksta iesniegšanai pieteicās arī Latviešu Zemnieku savienība, tomēr tā iesniedzēji nespēja sagatavot nepieciešamos dokumentus un LZS nepiedalījās 10. Saeimas vēlēšanās.
Kandidātu izslēgšana un saistība ar VDK
Totalitārisma seku dokumentēšanas centrs savā atzinumā Centrālajai vēlēšanu komisijai norādīja, ka ir informācija, ka septiņi deputātu kandidāti varētu būt vai ir sadarbojušies ar Latvijas PSR Valsts drošības komiteju kā šī dienesta aģenti. Par kandidātiem Ēriku Didrihsonu (SC), Aivaru Saliņu (PPR) un Ēriku Tīrumu (TK) tika saņemti atzinumi, ka viņi varētu būt sadarbojušies ar LPSR Valsts drošības komiteju kā šī dienesta aģenti. Tikmēr par kandidātiem Arvīdu Ulmi (ZZS), Robertu Gobziņu (PP), Aivaru Āķi un Rolandu Zagorski-Rolandu (abi — DL) saņemti atzinumi, ka šie kandidāti ir bijuši LPSR Valsts drošības komitejas aģenti. Saskaņā ar Saeimas vēlēšanu likumu, nevienam no šiem kandidātiem netika liegta iespēja piedalīties vēlēšanās.