cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
NAVTEX
Uztvērējs
Tā kā NAVTEX uztvērējs savos izmēros ir salīdzinoši mazs, tas ir vērtīgs papildus aprīkojums mazākiem zvejas kuģiem un jahtām.
STSAT-2B
STSAT-2B bija Dienvidkorejas eksperimentālais pavadonis tika zaudēts 2010. gada jūnijā nesējraķetes Naro-1 (KSLV-1) otrajā, neveiksmīgā startā.
Kosmiskā aparāta masa ir mazāka par 100 kg. Izmēri 615 × 673 × 898 mm. Pavadoņa konstrukcija ir identiska STSAT-2. Zinātniskā instrumenta Laimena alfa Saules teleskopa vietā STSAT-2B ir uzstādīts Dual-channel Radiometer for Earth and Atmosphere Monitoring (DREAM) — instruments, kas mēra Zemes spožuma temperatūru 23,8 GHz un 37 GHz frekvencē. Pavadonī uzstādīts lāzeratstarotāju bloks pavadoņlokācijas mērījumiem no zemes; tam ir augstāka precizitāte.
STSAT-2 tika palaists 08:01 UTC ar nesējraķeti Naro-1 no Naro kosmosa centra. Pirmās pakāpes, kura izgatavota Krievijā, darbības 137. sekundē tika zaudēts radiokontakts ar raķeti. Tiek uzskatīts, ka tā eksploadēja. Dienvidkoreja un Krievija izveidoja avārijas komisiju, kurai bija jānosaka kļūmes iemesls. 2010. gada augustā tā tikās, bet nespēja dot vienotu slēdzienu.
Savādā spēle
"Savādā spēle" (en) ir 1994. gada vēsturiska filma, kas balstīta uz Ričarda N. Gudvina memuāriem Remembering America: A Voice From the Sixties. Filmas režisors un viens no producentiem ir Roberts Redfords. Galvenās lomas atveido Džons Turturo, Robs Morovs, Reifs Fainss, Deivids Peimers un Pols Skofīlds. Filmas pirmizrāde notika.
Rozīnes
Rozīnes ir žāvētas vīnogas. Tās plaši izmanto kulinārijā gan Vidusjūras baseina teritorijā, gan Tuvajos Austrumos. Rozīnes iegūst, novācot vīnogas un žāvējot tās saulē, līdz mitrums ogās sasniedz 15–18%. Tā rezultātā aptuveni 33% no rozīnēm sastāva veido fruktoze. Lai iegūtu vienu kilogramu rozīņu, ir nepieciešami 4 līdz 5 kg vīnogu.
Savādā spēle
Jauns jurists Ričards Gudvins izmeklē kādu televīzijas viktorīnas lietu, kurā, iespējams, gūta uzvara ar negodīgiem līdzekļiem. Viktorīnas uzvarētājs Čārlzs van Dorens ir viens no tiem cilvēkiem, kuru iesaisti krāpniecībā, ko Gudvins izmeklē.
Latvijas Sirdsdziesma
"Latvijas Sirdsdziesma" ir Latvijas Televīzijas Izklaides raidījumu redakcijas veidots raidījums, kurš ir kādreizējās "Latvijas Šlāgeraptaujas" tradīciju turpinātājs.
Apraksts
Raidījuma vadītāji ir Velga Vītola un Normunds Zušs.
Katru sezonu raidījums aicina savus skatītājus piedalīties gada aptaujā par mīļāko sirdsdziesmu. Aptauja tiek organizēta 3 pakāpēs:
Raidījuma ētera laiks bija katru sestdienu 19.35, taču no 2020. gada 19. marta "Latvijas Sirdsdziesma" raidlaiks ir sestdienās, plkst. 19.05 (kanālā LTV1).
Ŗaidījuma vēsture
"Latvijas Sirdsdziesma" kanāla LTV1 ēterā ir kopš 2016. gada 10. septembra. Sākotnēji raidījumus vadīja līdz savai nāvei 2021. gadā raidījumu vadīja aktieris Guntis Skrastiņš. Atšķirībā no pirmsteča "Latvijas Šlāgeraptaujas" "Latvijas Sirdsdziesma" tiek filmēta Latvijas Televīzijas kompleksā Zaķusalā, raidījumā tiek aicināti dažādi mūziķi un mūzikas grupas.
Gabereja Sidibeja
Gabereja Sidibeja (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise. Viņas kino debija bija 2009. gada filmā "Dārgumiņš" (Precious), par lomu šajā filmā Sidibeja tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise. No 2010. līdz 2013. gadam, viņa atveidoja vienu no galvenajām lomām kanāla Showtime seriālā The Big C.
Sidibeja filmējusies televīzijas seriālos American Horror Story: Coven, American Horror Story: Freak Show un American Horror Story: Hotel. Kopš 2015. gada viņa atveido Bekijas Viljamsas lomu kanāla Fox muzikālajā seriālā "Impērija".
Anrī Kokelēns
Anrī Žils Kokelēns (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Kokelēns 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja divās paukošanas disciplīnās profesionāļiem — paukošanā ar floreti un paukošanā ar zobenu. Abās šajās disciplīnās viņš startēja tikai pirmajā kārtā.
Čegema
Čegema (ru, kbd) ir pilsēta Krievijā, Kabardā-Balkārijā.
Pilsēta atrodas 3 km attālumā no Naļčikas pilsētas. Tajā dzīvo 20 736 iedzīvotāji (2021), no tiem 78,4 % ir kabardieši, 15,9 % balkāri un 2,7 % krievi.
Konfederācija
Konfederācija (la — ‘līgums’, ‘vienošanās’), arī valstu savienība vai līga, ir suverēnu valstu apvienošanās kopīgā savienībā uz starptautiska līguma pamata, kurā centrālā (konfederālā) vara ir relatīvi vāja ar visai nelielām pilnvarām. Līdz ar to tās būtība paredz, ka valstis konfederācijas ietvaros nekļūst par pavalstīm kā federatīvā valsts iekārtā, bet drīzāk par dalībvalstīm brīvprātīgā savienībā, kur politiskās pilnvaras galvenokārt tiek nodotas no dalībvalstu varas iestādēm uz centrālo valdību.
Mūsdienās vienas no lielākajām valstu apvienībām, kurās var novērot konfederatīvas attiecības, ir Nāciju Sadraudzība un Neatkarīgo Valstu Sadraudzība. Šāda veida konfederācijas jeb valstu savienības parasti tiek veidotas, lai realizētu kādu konkrētu mērķi, piemēram, īstenotu kopīgu aizsardzību (militāru savienību), ārpolitiku, ekonomiku vai imigrācijas politiku, kur centrālās valdības galvenais uzdevums ir palīdzēt organizēt šos attiecīgos procesus dalībvalstu interesēs.
Pretstats konfederācijām ir federāla un unitāra valsts, kur federatīva valsts iekārta paredz visas politiskās pilnvaras kopīgi sadalīt starp centrālo (federālo) un vietējo pavalstu varām (ASV), kamēr unitārā valsts iekārtā ir tikai viena centrālā valsts vara, no kuras pilnvarām pilnībā ir atkarīgas visas vietējās valsts varas iestādes (Latvija).
Raksturojums
Diemžēl nepastāv konkrēta definīcija, pēc kuras kritērijiem būtu iespējams noteikt vispārīgu konfederatīvu iekārtas modeli. Vēsturiski ir pastāvējušas vairākas konfederācijas jeb valstu savienības, kurās varas attiecības starp savienības dalībvalstīm un centrālo valdību ir bijušas dažādas. Atsevišķas konfederācijas ar "ciešāku" centrālo varu ir vairāk līdzinājušās federācijām (Amerikas Valstu Konfederācija), kamēr citas valstu savienības ar "vaļīgāku" centrālo varu ir vairāk atgādinājušas starpvaldību organizācijas (Tautu Savienība). Šī iemesla dēļ ir svarīgi saprast, ka konfederācijas uzbūves pazīmes dažādām valstu savienībām var būt stipri atšķirīgas, kur tās sevī var daļēji ietvert kā federatīvas valsts iekārtas, tā arī starpvaldību organizācijas uzbūves elementus.
Centrālā vara
Viena no izteiktākajām konfederācijas pazīmēm, kas to ļauj atšķirt no federatīvas valsts iekārtas, ir tāda, ka to pārsvarā veido suverēnas valstis, kas uz starptautiska līguma pamata nolemj apvienoties kopīgā valstu savienībā kā neatkarīgas dalībvalstis, nevis pavalstis, kā tas būtu federācijas gadījumā, kur daļa no suverenitātes būtu jādala ar centrālo (federālo) valdību. Līdz ar to konfederācijas struktūra paredz relatīvi vāju centrālo varu, kur politiskās pilnvaras tai tiek deleģētas no dalībvalstu valdību puses, kas tādējādi tiesiski ļauj ikvienai dalībvalstij jebkurā brīdī arī brīvi izstāties no visas savienības, kas federatīvas valsts iekārtas gadījumā būtu ievērojami sarežģītāk. Šī iemesla dēļ svarīgs konfederācijas aspekts ir dalībvalstu tiesības uz secesiju.
Makss Bruhs
Makss Bruhs (de); dzimis, miris ) bija romantisma vācu diriģents un komponists. Radījis vairāk nekā 200 darbu, to skaitā trīs vijoļkoncertus, pirmais no kuriem ieņēmis stabilu vietu vijoļmūzikas repertuārā.
Konfederācija
Centrālā vara
Parasti konfederācijas ietvaros dalībvalstu valdības centrālajai varai ir gatavas nodot tikai tās pilnvaras, kuras uzskata par nepieciešamām, lai tādējādi saglabātu pēc iespējas lielāku suverenitāti savienības sastāvā. Līdz ar to parasti dalībvalstu valdības konfederācijas ietvaros ir pilntiesīgas emitēt savu nacionālo valūtu, veidot diplomātiskās attiecības ar citām valstīm ārpus savienības robežām, īstenot savu neatkarīgo nodokļu politiku utt.
Makss Bruhs
Mācījies pie Ferdinanda Hillera un Kārļa Reinekes. Strādājis Manheimā, Koblencā, Zonderhauzenē, Liverpūlē. No 1890. līdz 1910. gadam pasniedza Berlīne Mūzikas akadēmijā, kur viņa skolnieku vidū bija Otorīno Respīgi, Oskars Štrauss un Ralfs Vons-Viljamss.
Konfederācija
Centrālā vara
Konfederācijas centrālās varas relatīvo vājumu skaidri parāda piemēri ar Amerikas Savienotajām Valstīm Neatkarības kara periodā un laika posmā no 1781. līdz 1789. gadam, kad Konfederācijas statūtu (Articles of Confederation) rezultātā tā skaitījās kā konfederatīva valsts, un Vācu Savienību laika posmā no 1815. līdz 1866. gadam, kad pēc Napoleona kariem vācu zemes nolēma izveidot salīdzinoši vaļēju valstu savienību uz konfederācijas principiem.
Amerikas Savienoto Valstu centrālā valdība šajā laika posmā saskaņā ar Konfederācijas statūtiem bija tiesīga pasludināt karu, emitēt naudu un slēgt starptautiskus līgumus, taču tai nebija pilnvaru iekasēt nodokļus vai regulēt dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. Tāpat, lai veiktu labojumus Konfederācijas statūtos, centrālajai varai bija nepieciešama visu 13 dalībvalstu piekrišana. Savukārt, lai noslēgtu starptautiskus līgumus, centrālajai varai bija nepieciešams 2/3 jeb 9 no 13 dalībvalstu akcepts, kas tādējādi viennozīmīgi apgrūtināja lēmumu pieņemšanu.
Līdzīgi arī Vācu Savienības gadījumā centrālajai varai nebija nekādu pilnvaru pār dalībvalstu savstarpējo tirdzniecības politiku, kā arī galvenokārt mazāko dalībvalstu dēļ konfederācijai tā arī neizdevās izveidot kopīgus bruņotos spēkus. Turklāt, tāpat kā tas bija Amerikas Savienoto Valstu gadījumā, arī Vācu Savienības centrālajai varai, lai veiktu labojumus konstitūcijā, bija nepieciešama teju vai visu dalībvalstu piekrišana, kā arī, lai noslēgtu starptautiskus līgumus, tai bija vajadzīgs 2/3 dalībvalstu akcepts.
Vēsturiskie
Vēsturiskās konfederācijas jeb valstu savienības, kuras galvenokārt pastāvēja pirms 20. gadsimta, var stipri atšķirties no mūsdienu izpratnes par to, kā politikas zinātnē tiek skaidrota konfederatīva valsts iekārtas sistēma (valstis savos oficiālajos nosaukumos varēja saturēt terminu "konfederācija", taču pēc mūsdienu standartiem vairāk atgādināt federatīvu valsts iekārtu, un otrādi). Šī iemesla dēļ aptvert pilnībā visas vēsturiskās konfederācijas ir diezgan problemātiski.
Daži vēsturiskie konfederācijas piemēri ir šādi:
Mūsdienu
Ne visas mūsdienu valstu politiskās savienības var uzskatīt par oficiālām konfederācijām, jo paralēli tām pastāv arī vairākas starpvaldību organizācijas un citas starpvalstu politiski ekonomiskās apvienības, kuru uzbūve bieži vien var būt samērā līdzīga konfederatīvai valsts iekārtas sistēmai. Tomēr par spīti tam daļai no šīm valstu apvienībām neapšaubāmi piemīt vairākas konfederatīvo attiecību pazīmes.
Daži mūsdienu konfederācijas piemēri ir šādi:
Valstis vai valstu savienības, kuru nosaukumos vēl joprojām parādās termins "konfederācija", taču pēc mūsdienu standartiem vairāk atgādina federatīvu valsts iekārtas sistēmu:
Citi
Konfederācijas var pastāvēt un veidot ne tikai politiskajā, bet arī biznesa un sporta līmenī:
Metanefrīdiji
Metanefrīdiji ir tievi kanāliņi pa pāriem katrā ķermeņa posmā, kas raksturīgi posmtārpiem, piemēram, sliekām. Tie sākas ar skropstainu piltuvveidīgu veidojumu ķermeņa dobumā (celomā) un noslēdzas ar izvadporu uz organisma virsmas. Izvadkanālos ieplūst šķidrums no ķermeņa dobuma. Organismam nepieciešamās vielas, piemēram, daži sāļi, no kanāla sieniņas tiek uzsūktas atpakaļ, bet kaitīgos vielmaiņas galaproduktus — izvada no organisma.
Plakantārpiem ir līdzīgi izvadorgāni — protonefrīdiji. Abus šos izvadorgānus kopā, bet reizēm vienkāršojot arī atsevišķi, sauc par nefrīdiju.
Golemgrada
Golemgrada (mk), saukta arī Čūsku sala (mk) ir 20 ha liela, mūsdienās nepadzīvota Prespas ezera sala Ziemeļmaķedonijas galējos dienvidrietumos, dažus kilometrus no Albānijas un Grieķijas robežas.
Tulkojumā no maķedoniešu valodas salas nosaukums ir Lielā pilsēta. Salas krasti lielākoties ir 20 līdz 30 metrus augstas klintis. Uz Golemgradas salīdzinoši nelielā platībā atrodas ievērojams daudzums kultūras pieminekļu - gan no Senās Romas, gan viduslaikiem. Pēdējie salas iedzīvotāju bija mūki, kas to pameta 20. gadsimta vidū. Kopš 2008. gada sala ir pieejama tūristiem.
Auļi (Dzērbenes pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V299 (Rauna—Taurene—Abrupe), Auļupītes krastos. Ziemeļaustrumos netālu Brenkūža un Dzirnavu ezeri.
Zarečje (Audriņu pagasts)
Zarečje ir ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 245 km attālumā no Rīgas.
Lāsma Kugrēna
Lāsma Mūrniece (plašāk pazīstama kā Lāsma Kugrēna, dzimusi Bauskā) ir latviešu aktrise.
Viņas tēvs ir režisors Raimonds Kugrēns.
1975. gadā absolvējusi Latvijas Konservatorijas Teātra fakultāti, pēc tam tajā pašā gadā kļuvusi par Drāmas teātra (kopš 1988. gada — Latvijas Nacionālais teātris). Aktrises karjerā vairākas reizes tikusi nominēta "Spēlmaņu nakts" balvai dažādās nominācijās. Kugrēna tēlojusi lomas tādās filmās kā "Vella kalpi Vella dzirnavās" (kinodebija) (1972), "Atspulgs ūdenī" (1977), "Vīrietis labākajos gados" (1978), "Laikmetu griežos" (1981), "Dārzs ar spoku" (1983), "Modris" (2014).
1979. gadā kļuvusi par Latvijas Teātra darbinieku savienības biedri, 1986. gadā saņēmusi Latvijas PSR Nopelniem bagātās skatuves mākslinieces goda nosaukumu. 1997. gadā Kugrēna saņēmusi Alfreda Amtmaņa-Briedīša balvu.
Jānis Upenieks
Jānis Upenieks (dzimis Valmierā) ir latviešu ekonomists un politiķis. Bijis 12. Saeimas deputāts, pārstāvot partiju "Vienotība", kā arī 11. Saeimas deputāts. Šobrīd ievēlēts Valmieras novada domē.
Biogrāfija
Vidējo izglītību ieguvis Valmieras Viestura vidusskolā, ko pabeidza 2007. gadā. Pēc tam studējis Rīgas Ekonomikas augstskolā, ko savukārt absolvējis 2010. gadā, vēl pusgadu ir studējis ārzemēs Kazahstānā. J. Upenieks ir strādājis dažādos uzņēmumos kā finanšu analītiķis, piemēram, GE Money Bank, Oriflame un "Stendera Ziepju fabrika", kā arī uzņēmumā Creative Media services kā sociālo mediju administrators.
Spēlējis Latvijas beisbola izlasē.
2021. gada oktobrī J. Upenieks kļuva par mežsaimniecības uzņēmuma "Dižozols" valdes locekli, savukārt mēnesi vēlāk par ar to saistītā uzņēmuma "BONO" valdes locekli.
Politiskā darbība
2011. gadā pievienojies Zatlera Reformu partijai (ZRP). No šīs partijas saraksta kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēts no Vidzemes apgabala. kopā ar pieciem citiem ZRP biedriem pameta partiju, tādējādi protestējot pret nedemokrātisko lēmumu pieņemšanu ZRP iekšienē. Vēlāk tika iekļauts Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijas un Pilsonības likuma izpildes komisijas sastāvos. Ievēlēts 22 gadu vecumā viņš bija jaunākais 11. Saeimā ievēlētais deputāts, kā arī viens no jaunākajiem vispār kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas (jaunākais ir Jānis Dombrava, ko 10. Saeimā ievēlēja par dažiem mēnešiem jaunāku).
2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās J. Upenieks tika ievēlēts Valmieras novada domē no apvienības “Jaunā Vienotība” saraksta.
Jazguloms
Jazguloms (tg) ir viena no Pamira kalnu grēdām Tadžikistānā. Izvietojusies masīva rietumdaļā, stiepjas 170 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā. Atrodas starp Bartangas ieleju dienvidos un Jazgulemas aizu ziemeļos. Grēdas vidējais augstums no 4500 m rietumdaļā līdz 6000 m austrumos. Augstākā virsotne ir Istiklols (Neatkarības smaile, 6974 m), no kuras ziemeļu virzienā noplūst Fedčenko šļūdonis. Grēda veidota no kvarcītiem, māla slānekļiem ar granīta intrūzijām. Korē ledāji, kuru kopējā platība ap 630 km². Nogāzēs pustuksneši un augstkalnu tuksneši.
Jazgulemas upes ielejā dzīvo viena no pamiriešu tautām jazgulemi, kas devuši vārdu upei un grēdai.
Reiņi (Asūnes pagasts)
Reiņi ir ciems Dagdas novada Asūnes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 4 km no pagasta centra Asūnes, 11 km no novada centra Dagdas un 237 km no Rīgas.
Brynäs IF
Brynäs IF ir hokeja komanda, kas bāzēta Jēvlē, Zviedrijā, un spēlē Hockeyallsvenskan, Zviedrijas otrajā pēc līmeņa līgā. Klubs dibināts 1939. gadā un 13 reizes ir izcīnījis Zviedrijas čempiontitulu.
2005.—06. un 2006.—07. sezonā komandas sastāvā spēlēja arī latviešu aizsargs Rodrigo Laviņš. 2022. gada janvārī ar komandu līgumu parakstīja latviešu vārtsargs Kristers Gudļevskis.
Līgas apbalvojumi
Komandas spēlētāji, kas saņēmuši līgas apbalvojumus.
Kopnes tīkls
Kopnes tīkls jeb maģistrāles tīkls ir tīkla topoloģija, kurā mezgli ir tieši pievienoti kopējai līnijai, sauktai par kopni.
Darbības princips
Kopnes topoloģijā visi tīkla mezgli ir pieslēgti koplietojamai sakaru videi (kopnei). Kopne, atkarībā no izmantotās tehnoloģijas, var būt lineāra vai zarota līnija. Kopnes pēc datu pārraides veida var iedalīt seriālajās un paralēlajās. Seriālajām kopnēm par pārraides vidi izmantojot koaksiālos kabeļus vai vairāku dzīslu kabeļus. Tīkla mezglu elektrobarošana var tikt nodrošināta no kopnes vai atsevišķi.
Tīkla jebkura mezgla sūtītos datus saņem visi šai kopnei pieslēgtie mezgli. Katrs dators pārbauda kam šie dati ir adresēti, un tas dators, kuram tie ir sūtīti, apstrādā šos datus. Tiek īstenoti īpaši pasākumi, lai datori netraucētu viens otram nodot un saņemt informāciju kopējā kabelī. Lai novērstu vienlaicīgu datu sūtīšanu no vairākiem datoriem, tiek izmantots vai nu „nesošais” signāls, vai arī viens no tīklā ieslēgtajiem datoriem ir „galvenais”, kas piešķir „marķieri” pārējiem tīklā ieslēgtajiem datoriem. Tādējādi sūtītajai informācijai tiek pievienots marķieris, kas norāda uz to, kuram datoram šī informācija tiek sūtīta.
Visiem pieslēgtajiem mezgliem ir vienlīdzīgas tiesības, tādēļ datori informāciju var nosūtīt tikai secīgi viens pēc otra. Pretējā gadījumā, ja informāciju sūtītu vairāki datori vienlaicīgi, tā tiktu izkropļota signālu pārklāšanās rezultātā (konflikti, kolīzijas). Lai to nepieļautu, kopnē tiek realizēta informācijas apmaiņa pusdupleksā režīmā (vienlaicīgi signālu var nodot tikai vienā virzienā).
Emanuels Guthi
Emanuels Guthi (en; dzimis 1938. gadā) ir Izraēlas meistars šahā.
Kopnes tīkls
Darbības princips
Kopnes tīklā parasti nav centrālā mezgla, caur kuru tiktu nodota visa informācija; tas palielina informācijas uzticamību, jo gadījumā, ja pārstāj darboties kāds dators, kas atbild par konkrētas funkcijas veikšanu tīklā, tad pārstāj darboties arī šī konkrētā funkcija. Jauna datora pievienošana šādam tīklam parasti ir vienkārša un prasa minimālus savienojošo kabeļu resursus bez papildu tīkla aparatūras (salīdzinājumā ar citām topoloģijām).
Emanuels Guthi
Biogrāfija
Pārstāvējis Izraēlas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1960, 1964) un individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1960) medaļu.
Kopnes tīkls
Darbības princips
Šādu tīklu neietekmē atsevišķa datora darbības pārtraukums, jo pārējie datori bez traucējumiem var turpināt informācijas apmaiņu. Savukārt, ja tiek bojāts maģistrālais kabelis, ir paralizēta visa tīkla darbība.
Elektriskā signāla izplatīšanās īpatnību dēļ sakaru līnijas galos (koaksiālā kabeļa gadījumā) ir nepieciešamas īpašas ierīces — terminatori, kas vienkāršākajos risinājumos ir rezistori. Bez šādiem terminatoriem signāls atstarojas no līnijas galiem un kropļojas tik ļoti, ka sakaru nodrošināšana pa šādu līniju kļūst neiespējama. Līnijas pārrāvuma gadījumā tādējādi tiek pārtraukta informācijas apmaiņa pat starp tiem datoriem, kuri ir palikuši savā starpā savienoti. Arī īssavienojums jebkurā tīkla posmā pārtrauc visa tīkla darbību.
Tīkla avārijas gadījumā grūtības sagādā bojātās vietas atrašana, jo lokalizēt bojāto vietu ir grūti tā iemesla dēļ, ka visi tīkla adapteri ir saslēgti paralēlajā slēgumā un nav tik vienkārši saprast, kurš no tiem pārstājis darboties.
Garāku kopnes tīklu izveidošanu ierobežo maksimālais garums, kas katram standartam var būt atšķirīgs. Piemēram, 10BASE-2 maksimālais garums ir 185 metri. Tīklu var sadalīt vairākos segmentos, un segmenti tiek savienoti ar dažādām iekārtām: atkārtotājiem, koncentratoriem vai centrmezgliem.
Priekšrocības un trūkumi
Kopnes tīkla priekšrocības un trūkumi, salīdzinot ar citām topoloģijām.
Priekšrocības:
Ivans Cankars
Ivans Cankars (sl; dzimis, miris ) bija slovēņu rakstnieks, viens no modernisma aizsācējiem slovēņu literatūrā. Dzimis Vrhnikā nabadzīgā ģimenē. Dzīvojis Vīnē un Ļubļanā.
Kopnes tīkls
Pielietojums
Agrāk šo kopnes topoloģiju pielietoja lokālajos datortīklos, sākotnējās Ethernet realizācijās, par pārraides vidi izmantojot koaksiālo kabeli. Piemēram, 10BASE5 un 10BASE2. Tagad lokālajos datortīklos to aizvietojušas efektīvākas topoloģijas lielākām datu plūsmām.
Mūsdienās kopnes topoloģiju plaši izmanto rūpniecisko iekārtu un ēku automatizācijas tīklos.
4. autobusu maršruts (Liepāja)
4. autobusu maršruts ir Liepājas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Mirdzas Ķempes ielai līdz Atmodas bulvārim (tikai darba dienās).
Maršruts
Maršruts iet no Mirdzas Ķempes ielai līdz Atmodas bulvārim pa šīm ielām: Mirdzas Ķempes iela, Ganību iela, Eduarda Tisē iela, Dzērves iela, Lauku iela, Zirņu iela, Kļāva Ukstiņa iela, Siena iela, Kuršu laukums, Kungu iela, Lielā iela, Brīvības iela, Cukura iela, Ģenerāļa Baloža iela, Lazaretes iela, Turaidas iela, Atmodas bulvāris.
Maršruts iet no Atmodas bulvārim līdz Mirdzas Ķempes ielai pa šīm ielām: Atmodas bulvāris, Turaidas iela, Lazaretes iela, Ģenerāļa Baloža iela, Cukura iela, Brīvības iela, Lielā iela, Peldu iela, Kuršu laukums, Siena iela, Kuršu iela, Ezera iela, Ganību iela, Lauku iela, Dzērves iela, Eduarda Tisē iela, Ganību iela, Mirdzas Ķempes iela.
Maršruta pieturi
1· 1A· 1S· 2· 2S· 3· 4· 4A
4S· 6· 6A· 7· 8· 9· 9A· 10
10A· 11· 11A· 12· 12A· 12B· 22· 22S
23· 25· 904· 912· 912A· 912B
De'Ārons Fokss
De'Ārons Martezs Fokss (en; dzimis Teksasas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Sakramento "Kings".
Karjera
Pēc izcilas vidusskolu basketbola karjeras D. Fokss nokļuva vienā no basketbola ziņā izcilākajām ASV augstskolām Kentuki Universitātē. NCAA Kentuki Universitātes "Wildcats" sastāvā nospēlēja tikai vienu veiksmīgu sezonu, pēc kuras pieteicās NBA draftam.
2017. gada NBA draftā Sakramento "Kings" viņu izvēlējās pirmajā kārtā ar kopējo 5. numuru. Sākot ar pirmo sezonu NBA spēlējis gandrīz tikai komandas starta pieciniekā, tomēr "Kings" šajās trīs sezonās ir bijusi starp līgas vājākajām komandām.
2020. gada 30. jūlijā aizvadīja savu līdz tam rezultatīvāko spēli karjerā, gūstot 39 punktus zaudējumā (120—129) pret Sanantonio "Spurs". 2020. gada 25. novembrī "Kings" un D. Fokss vienojās par līguma pagarinājumu. 2021. gada 26. martā viņam izdevās uzstādīt jaunu karjeras rezultativitātes rekordu, gūstot 44 punktus uzvarā pret Goldensteitas "Warriors" (141—119). 2022. gada 5. martā viņš šo sasniegumu atkārtoja, gūstot 44 punktus zaudētā spēlē pret Dalasas "Mavericks" (113—114).
Logo
Logo jeb logotips (no — 'vārds' un τύπος — 'nospiedums'), arī firmas zīme, ir grafisks attēlojums, zīme vai simbols, kas ļauj atšķirt viena uzņēmuma ražoto vai piedāvātos pakalpojumus no citiem konkurentiem. Tas ir uzņēmuma stila svarīgākais elements, kuram ir vislielākā nozīme uzņēmuma produkcijas vai pakalpojumu atpazīšanā. Reklāmas efektivitāti lielā mērā var palielināt, ja firmas logo būs atpazīstamāks, jo vairāk cilvēki pamanīs reklāmu tikai atpazīstamā logotipa dēļ. Logotips uzskatāms par uzņēmuma "seju". Arī vizītkarti var uzskatīt par logotipa veidu.
Kinorinhi
Kinorinhi (Kinorhyncha) (no grc — kustinu, grc — purnu) ir jūras bezmugurkaulnieku tips no Scalidophora grupas. Šos dzīvniekus raksturo hidrostatisks skelets, ar adatainu hitīnu klāts ķermenis, kā arī gredzenveida un diagonālajie muskuļi ķermeņa sieniņā. Kinorinhi ir sīka izmēra organismi, kas dzīvo jūras dūņainajos nogulumos. Pasaulē zināmas ap 130 sugas. Kinorinhi ir ļoti maz pētīta grupa un, domājams, filoģenētiski tuvāki ir loriciferiem.
Logo
Viena no pirmajām lietām kompānijas tēla veidošanā ir uzņēmuma logotipa radīšana, kas ir viens no uzņēmuma, tirdzniecības zīmes vai produktu panākumu pamatfaktoriem.
Kinorinhi
Morfoloģija
Kinorinhu ķermenis ir bilaterāli simetrisks un sastāv no vairāk kā diviem šūnu slāņiem. Tas sadalīts audos un orgānos. Epidermis daļēji sincitiāls, veido valnīšus. Gremošanas sistēma caurejoša. Ķermeņa priekšējā galā ir muskuļota rīkle ar izbīdītu mutes konusu, kas ietver sevī mutes dobumu. Rīkle šķērsgriezumā ir trīsstūrveida (šāda īpašība ir raksturīga daudziem pseidocelomiskajiem tārpiem). Ķermenis no ārpuses sadalīts 13-14 segmentos (zonitos). Ķermeņa dobumu veido pseidoceloms. Kinorinhiem ir protonefrīdiju tipa izvadorgānu sistēma. Atšķirībā no citiem Scalidophora grupas pārstāvjiem, kinorinhu protonefrīdiji nav atkarīgi no dzimumsistēmas. Nervu sistēma sastāv no pierīkles nervu gredzena un ventrālā stobra, uz kura atkarībā no ķermeņa segmentācijas izvietotas gangliozās šūnu grupas.
Eiropas autoceļš E75
Eiropas autoceļš E75 ir daļa no starptautiskā E ceļu tīkla A klases maršruta, kas savieno Barenca jūras krastā atrodošos Vardi Norvēģijā un Sitijas pilsētu Grieķijā, Krētas salā. Maršruta kopejais garums — 5639 km.
Kopš deviņdesmito gadu sākuma, līdz 2009. gadam nepastāvēja prāmju satiksme starp Helsinkiem un Gdaņsku, taču tad Finnlines uzsāka prāmju servisu starp Helsinkiem un Gdiņu. Ir arī iespējams izmantot prāmi no Helsinkiem uz Tallinu un izmantot E67 no Tallinas līdz Pjotrkovai Tribunalskai, Polijā un tālāk izmantot E75.
Maršruts
Eiropas autoceļš E75 šķērso deviņas valstis un ietver sevī arī divas prāmju pārceltuves — no Helsinkiem uz Gdiņu un no Atēnām uz Haniju.
Hamits Altintops
Hamits Altintops (tr; dzimis ) ir Vācijā dzimis bijušas turku futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, Turcijas izlases dalībnieks.
Pirms līguma parakstīšanas ar "Real" viņš spēlēja Vācijas Bundeslīgas klubu sastāvā, Minhenes "Bayern" vienības sastāvā futbolists izcīnīja divas uzvaras Vācijas Bundeslīgā, trīs uzvaras Vācijas kausa izcīņā, kā arī izcīnīja 2. vietu UEFA Čempionu līgā.
Turcijas izlases sastāvā piedalījās 2008. gada Eiropas čempionātā, kurā sasniedza pusfinālu.
Sasniegumi
Bayern Munich
Real Madrid
Galatasaray
Secure Reliable Transport
Secure Reliable Transport (SRT) ir atvērtā pirmkoda video transporta protokols.
Apskats
SRT protokols ticis aizgūts no UDT projekta, kurš bija paredzēts failu ātrai pārsūtīšanai. UDT nodrošina uzticamības kontroles mehānismu, secības numurus, apstiprinājumus un zaudēto pakešu atkārtotu pārraidi. Tas izmanto selektīvu un tūlītēju atkārtotu (uz NAK balstītu) pārraidi.
SRT papildināja UDT ar vairākām funkcijām, lai atbalstītu tiešraides straumēšanas režīmu:
Paketes galvene
SRT paketes tiek izveidotas lietojumslānī un nodotas piegādei transporta slānī. Katra SRT vides vienība, vai vadības dati kuri tika izveidoti lietojumprogrammatūrā, sākas ar SRT paketes galveni.
Datu pakete
Galvenes paketē ietver šādus laukus:
Vadības pakete
Galvenes paketē ietver šādus laukus:
Svarcelšana 1904. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Svarcelšana 1904. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no olimpiādes programmā iekļautajiem sporta veidiem. Tās sacensības notika 1. līdz 3. septembrim ASV, Misūri štata pilsētā Sentluisā. Svarcēlāji sacentās divās disciplīnās — grūšanā ar abām rokām un hanteļu daudzcīņā. Svarcēlāji nebija sadalīti svara kategorijās.
Melitskābes anhidrīds
Melitskābes anhidrīds (C12O9) ir bezkrāsaina cieta viela (balts pulveris). Vakuumā viegli sublimējas. Viela satur benzola gredzenu, tādēļ pieskaitāma pie aromātiskajiem savienojumiem.
Svarcelšana 1904. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Dalībnieki
Sacensībās piedalījās pieci svarcēlāji no divām valstīm:
Melitskābes anhidrīds
Melitskābes anhidrīds pieder pie "eksotiskajiem" oglekļa oksīdiem.
Vēsture
Melitskābes anhidrīdu pirmo reizi ieguvuši Justuss fon Lībigs un Frīdrihs Vēlers 1830. gadā, pētot minerālu melītu jeb medusakmeni. Sākumā viņi jauniegūtajam savienojumam piešķīra formulu C4O3. 1913. gadā šo vielu precīzāk aprakstīja H. Meijers un K. Šteiners.
Iegūšana
Iegūst, dehidratējot melitskābi (no tā radies arī vielas nosaukums). Melitskābes anhidrīds rodas, karsējot melitskābi kopā ar acetilhlorīdu 120 °C temperatūrā.
Izmantošana
Melitskābes anhidrīdu lieto polietilēntereftalāta (PET) plastmasu termoplastisko īpašību uzlabošanai, kā arī celulozes vai kolagēna esterificēšanai, lai iegūtu materiālus ar jaunām īpašībām.
Monahana
Monahana (en, ga) ir lielākā pilsēta Monahanas grāfistē, Olsteras provincē, Īrijā. Monahamā atrodas Monahamas grāfistes pārvaldes centrs. pilsētā dzīvoja 7 678 iedzīvotāji.
Pelikāns
Pelikāns var būt:
Lavjēls
Lavjēls var būt:
Zarečka
Zarečka ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 251 km attālumā no Rīgas.
Latvijas Arhitektūras muzejs
Vēsture
Latvijas Arhitektūras muzejs ar Latvijas Kultūras ministrijas lēmumu Nr. 100 tika dibināts 1994. gada 28. jūlijā. Sākotnēji tas bija paredzēts kā Valsts Kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas struktūrvienība, arī pati VKPAI atrodas tai pašā ēkā. Muzeja oficiālā atklāšana notika 1995. gada 19. aprīlī, piedaloties LR Ministru prezidentam.
Zarečka
Ciema apkārtnē atrodas Zileņu ezers.
Latvijas Arhitektūras muzejs
Vēsture
Tā dibināšanas iniciatori bija pazīstamais latviešu arhitekts Jānis Lejnieks, Valsts Kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas vadītājs Juris Dambis un toreizējais Latvijas Republikas Kultūras ministrs Jānis Dripe. Muzeja pirmais direktors bija Jānis Lejnieks.
Muzejam nav pastāvīgas ekspozīcijas, tas darbojas kā izstāžu zāle, kurā notiek regulāras tematiskās izstādes, kas paredzētas sabiedrības izpratnes padziļināšanai par mūsdienu arhitektūras stāvokli un sniedz retrospektīvu pārskatu par Latvijas arhitektūras mantojumu.
Latvijas Arhitektūras muzeja fondos ir vairāk nekā 9000 vienību — materiāli par Latvijas arhitektiem un arhitektūru laika periodā no 1869. gada līdz mūsdienām. Starp tiem ir dokumenti un materiāli, kas saistīti ar slavenu meistaru vārdiem: Kristofu Hāberlandu, Johanu Danielu Felsko, Jāni Baumani, Vilhelmu Bokslafu, Eiženu Laubi.
Muzeja darbinieki ir veikuši lielu darbu, apkopojot diplomēto Latvijas arhitektu reģistru un biogrāfisko rādītāju, ko papildina zīmējumi, rasējumi, skices, maketi un fotokopijas. Visi dokumenti digitālā formā ir pieejami pārskatīšanai un darbam.
Muzejs sadarbojas ar žurnāla "Latvijas Arhitektūra" redakciju, nodrošinot katru no izstādēm ar nepieciešamajiem iespiedmateriāliem - plakātiem, brošūrām un pastkartēm.
Muzeja pagalmā atrodas vācu viduslaiku arhitektūras kolekcija: Melngalvju nama portāls, kādas Vecrīgas dzīvojamās ēkas portāla fragments ar uzrakstu latīņu valodā "Soli Deo gloria" ("Slava vienīgajam dievam"), kā arī metālkaluma Rīgas 1554. gada ģerbonis, kas ir visvecākais no šodien zināmajiem tāda veida ģerboņa attēlojumiem.
Žozefs Lavjēls
Pjērs Žozefs Lavjēls (fr; dzimis, miris ) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 270 punktus, izcīnīja dalīto 12. vietu kopā ar savu tautieti Gašē.
Galičica
Galičica (mk) jeb Malitate (sq) ir 2254 metrus augsts kalns Ziemeļmaķedonijā un Albānijā. Atrodas starp Prespas un Ohridas ezeriem. Abu ezeru līmeņa starpība ir 150 metri un Prespas ezeram caur karsta alām ir notece uz Ohridas ezeru. Kalnā ierīkots Galičicas nacionālais parks.
Krasti
Krasti var būt:
Baksana
Baksana (ru, kbd) ir pilsēta Krievijā, Kabardā-Balkārijā.
Pilsēta atrodas 18 km attālumā no Naļčikas pilsētas. Tajā dzīvo 39 593 iedzīvotāji (2021), no tiem 90,1 % ir kabardieši un 7,5 % krievi.
Luijs Kudirjē
Kudirjē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti profesionāļiem. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai pirmajā kārtā.
2636 Lasels
2636 Lasels ir neliels galvenās asteroīdu joslas asteroīds, kuru 1982. gadā atklāja amerikāņu astronoms Edvards Bouels Louela observatorijas Andersona Mesas stacijā. Tas ir nosaukts angļu astronoma Viljama Lasela vārdā.
Dīvainās dienas
"Dīvainās dienas" (en) ir 1994. gada ASV zinātniskās fantastikas trilleris, kura režisore ir Ketrina Bigelova. Galvenās lomas atveido Reifs Fainss, Andžela Baseta, Džuljeta Lūisa, Toms Saizmors, Vinsents D'Onofrio un Maikls Vinkots. Filmas pirmizrāde notika.
Andrejs Jansons
Andrejs Jansons (1937-2006) bija latviešu tēlnieks, Kārļa Jansona dēls.
Dīvainās dienas
Sižets
Filmas sižets norisinās 1999. gada pēdējās divās dienās Losandželosā. Lenijs Nero ir bijušais policists, kurš nu kļuvis par melnā tirgus pārstāvi. Lenijs nodarbojas ar SQUID disku pārdošanu; šie diski ļauj to lietotājam pieredzēt diskā ierakstītas emocijas un fiziskas sajūtas. Ar SQUID disku palīdzību Lenijs sāk izmeklēt kādas prostitūtas slepkavību; šī izmeklēšana noved pie konspirācijas atklāšanas.
Andrejs Jansons
Dzīvesgājums
Dzimis 1937. gada 16. janvārī Rīgā tēlnieka Kārļa Jansona un viņa sievas Nadeždas Jansones (dzim. Auškāpas) ģimenē. Viņa mātes patēvs bija LU rektors, Latvijas Republikas Izglītības ministrs Jūlijs Auškāps, kas pēc Latvijas okupācijas tika deportēts uz PSRS un 1942. gadā nošauts par “dzimtenes nodevību“.
Andrejs Jansons mācījās Cēsu 1. vidusskolā, pēc tam studēja Latvijas Valsts mākslas akadēmijas tēlniecības nodaļā (1955–1961). Savā darbnīcā Cēsu "Siļķēs" veidoja galvenokārt kapu pieminekļus un piemiņas akmeņus. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Andrejs Jansons atjaunoja sava tēva Kārļa Jansona veidotos pieminekļus, kas bija iznīcināti padomju laikos - "Lāčplēsis un Melnais bruņinieks" Jelgavā, "Latgales Māra" Rēzeknē, "Latgales partizānu pulka kritušajiem karavīriem 1919.-1920." Balvos un citus. Cēsu pils parka dīķī esošās skulptūras autors. Bija Cēsu rajona padomes deputāts. Līdzautors „Cēsu grāmatai”.
Zareki
Zareki ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 303 km attālumā no Rīgas.
Vendija Holdenere
Vendija Holdenere (de; dzimusi ) ir Šveices kalnu slēpotāja, čempione komandu sacensībās, piecu olimpisko medaļu ieguvēja un trīskārtēja pasaules čempione.
Karjera
Pasaules kausa (PK) sacensībās V. Holdenere debitēja 2010. gada oktobrī. Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla PK posmos izcīnīja Ofteršvangā, Vācijā, ieņemot otro vietu slalomā. Piedalījās Sočos, kur startēja slalomā un milzu slalomā, taču abās disciplīnās nefinišēja pirmajā braucienā. paralēlā slaloma pilsētas sacensībās Stokholmā izcīnīja savu pirmo uzvaru PK posmos. 2015.—2016. gada Pasaules kausa sezonā izcīnīja uzvaru kombinācijas kopvērtējumā un trešo vietu slaloma vērtējumā.
2017. gada Pasaules čempionātā Sanktmoricā kļuva par pasaules čempioni kombinācijā un ieguva sudraba medaļu slalomā. Phjončhanā izcīnīja trīs medaļas — zeltu komandu sacensībās, sudrabu slalomā un bronzu kombinācijā. Starēja arī milzu slalomā, kur ieņēma 9. vietu. 2017.—2018. gada Pasaules kausa sezonā izcīnīja savu otro disciplīnu titulu, uzvarot kombinācijas kopvērtējumā, bet absolūtajā kopvērtējumā ieņēma otro vietu. 2019. gada Pasaules čempionātā ieguva divas zelta medaļas, uzvarot kombinācijā un komandu sacensībās.
Pekinā V. Holdenere izcīnīja divas medaļas: sudrabu nobraucienā un bronzu slalomā. Kilingtonā izcīnīja savu pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos slalomā, dalot pirmo vietu ar zviedru kalnu slēpotāju Annu Svennu-Lāšoni. Līdz tam viņa 30 reizes bija kāpusi uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos slalomā, bet ne reizi nebija izdevies uzvarēt. Tā paša gada decembrī Pasaules kausa sacensībās Itālijā izcīnīja arī savu otro uzvaru slalomā. 2023. gada Pasaules čempionātā Meribelā izcīnīja divas sudraba medaļas — kombinācijā un paralēlajās sacensībās.
Sarajevas aplenkums
Sarajevas aplenkums bija kauja Bosnijas un Hercegovinas galvaspilsētā Sarajevā Bosnijas kara laikā. Tas ilga gandrīz četrus gadus (1425 dienas) no līdz.
Kad Bosnija un Hercegovina ieguva neatkarību no Dienvidslāvijas pēc 1992. gada neatkarības referenduma, Bosnijas serbi (kuru mērķis bija izveidot Serbu Republiku) aplenca Sarajevu 13 tūkstošu cilvēku sastāvā, kas izvietojās apkārtējos kalnos. No turienes viņi uzbruka pilsētai ar artilēriju, ieročiem, tankiem. serbi uzsāka pilsētas blokādi. Bosnijas valdības bruņotie spēki (ap 70 tūkstošiem) bija slikti apbruņoti un nespēja lauzt aplenkumu. Aplenkums beidzās dažus mēnešus pēc Deitonas vienošanās noslēgšanas, kas arī noslēdza Bosnijas karu.
Aplenkuma laikā kopumā tika nogalināti 13 952 cilvēki, no kuriem 5434 bija civiliedzīvotāji. Pēc kara ANO Starptautiskais kriminālnoziegumu tribunāls bijušajai Dienvidslāvijai notiesāja četras serbu amatpersonas par noziegumiem pret cilvēci. Stanislavam Galičam un Dragomiram Miloševičam tika piespriesti attiecīgi mūža ieslodzījums un 29 gadu ieslodzījums. Tika notiesāti arī abi Bosnijas serbu politiskie un militārie līderi Radovans Karadžičs un Ratko Mladičs. Kopā ar Srebrenicas slaktiņu šis tiek uzskatīts par smagāko kara noziegumu Eiropā pēc Otrā pasaules kara beigām.
OUFTI-1
OUFTI-1 (Orbital Utility For Telecommunication Innovation) ir Beļģijas studentu pavadonis. Orbītā palaists 2016. gada aprīlī. Pavadoni izgatavoja Ljēžas universitātes studenti.
OUFTI-1 ar masu aptuveni 1 kg veidots CubeSat 1U formā. Kosmiskā aparāta korpuss izgatavots uzņēmumā Pumpkin. Ar pavadoni tiek pārbaudīts radioamatieru datu pārraides protokols D-STAR, pirmo reizi tas tiek izmēģināts kosmosā. Sekundārais mērķis ir testēt saules batraijas.
OUFTI-1 palaišana notika Eiropas Kosmosa aģentūras studentu nanopavadoņu palaišanas projekta Fly Your Satellite! (FYS) ietvaros.
Lidojuma gaita
OUFTI-1 tika palaists 21:02:13 UTC ar Krievijas nesējraķeti Sojuz-ST/Fregat-MT no Gviānas kosmiskā centra Franču Gviānā. Tas bija sekundārā krava Eiropas Zemes tālizpētes pavadonim Sentinel-1B. Kopā ar to palaisti arī pavadoņi MICROSCOPE, AAUSAT4, e-st@r-II. 23:50:24 UTC no raķetes atdalīti e-st@r-II, AAUSAT4 un OUFTI-1.
Aragonas Katrīna
Sešus mēnešus, kamēr viņas vīrs Henrijs atradās Francijā, viņa bija reģente. Šajā laikā Anglija uzvarēja Flodenes kaujā, kurā Katrīnai bija liela nozīme.
1501. gadā apprecējusies ar Velsas princi Artūru, taču viņu laulība neilga ilgi, jo viņš nomira piecus mēnešus vēlāk. 1509. gadā Katrīna apprecējās ar Artūra jaunāko brāli Henriju VIII, kas bija kļuvis par Anglijas karali.
Tuksneša kārpcūka
Tuksneša kārpcūka (Phacochoerus aethiopicus) ir cūku dzimtas (Suidae) pārnadzis. Tas sastopamas Kenijā un Somālijā, kā arī, iespējams, Džibutijā, Eritrejā un Etiopijā. Tuksneša kārpcūkai ir divas pasugas, no kurām viena — Kāpas kārpcūka (P. a. aethiopicus) — ir izmirusi. Tā mājoja Austrumkāpā, Dienvidāfrikā, un izmira ap 1865. gadu.
Evolūcijas vēsture
Vecākās kārpcūku fosilijas saglabājušās no holocēna laika, norādot uz divu sugu ļoti senu līdzās pastāvēšanu (parastajai kārpcūkai (P. africanus) un tuksneša kārpcūkai ir atšķirīgi vēsturiskie priekšteči). Šo divu seno kārpcūku līniju priekštečiem ir atšķirīgs priekšzobu skaits. 19. gadsimtā, kad Dienvidāfrikā izmira tuksneša kārpcūkas, uzskatīja, ka šī suga dzīvnieku pasaulei ir zudusi. Tikai 21. gadsimta DNS un morfoloģijas analīžu pētījumi atklāja, ka Austrumāfrikā dzīvojošā kārpcūka ir nevis parastās kārpcūkas pasuga, bet gan, ka tā ir Dienvidāfrikā izmirušās kārpcūkas radiniece.
Izskats
Tuksneša kārpcūka ir masīvi veidota cūka, kurai raksturīgs dzimumu dimorfisms: tēviņi ir ievērojami lielāki nekā mātītes, kā arī sugai raksturīgās kārpas (ādas sabiezinājumi) uz sejas ir daudz lielākas un izteiksmīgākas tēviņiem, arī ilkņi tēviņiem ir garāki un masīvāki. Ķermeņa garums ir 100—145 cm, augstums skaustā apmēram 50 cm, svars 45—130 kg. Kārpcūkai ir masīva, liela un nedaudz saplacinātas formas galva. Jaunās kārpcūkas ir līdzīgas pieaugušajiem īpatņiem, bet to kārpas ir mazākas un tām nav ilkņu, kuri sāk lēnām augt tikai pēc dzimumbrieduma sasniegšanas. Lielākā daļa tuksneša kārpcūku ir brūnas (gan tumšākas, gan gaišākas) ar īsu, asu, reti augošu matojumu. Garāks matojums jeb krēpes (abiem dzimumiem) aug uz muguras un kakla aizmugures. Reizēm krēpes ir gaišākas nekā pārējais ķermenis.
Līdzīgas sugas
Galvenā morfoloģiskā iezīme, kas atšķir tuksneša kārpcūku no parastās kārpcūkas, ir priekšzobu iztrūkums tuksneša kārpcūkai: augšžoklī priekšzobu nav vispār, apakšžoklī priekšzobu nav vai arī to skaits ir samazināts (2—4 zobi). Parastā kārpcūka ir arī nedaudz lielāka nekā tuksneša kārpcūka, un tās ilkņi ir saliektāki. Līdzīgas kārpcūkām ir arī tuvu radniecīgās krūmu cūkas (Potamochoerus) un milzu mežacūkas (Hylochoerus), tomēr tuksneša kārpcūkai kārpas uz sejas un ilkņi ir lielāki un izteiksmīgāki.
Uzvedība
Tuksneša kārpcūkas, atkarībā no dzimuma, dzīvo vai nu barā (mātītes un to mazuļi), vai ir vienpatņi (pieauguši tēviņi). Bars pakļaujas vecākajai un lielākajai mātītei, tai pakļaujas arī pieauguši tēviņi, ja tādi ir barā. Baram ir teritorija, apmēram 10 km² liela, kas parasti atrodas ūdenstilpes tuvumā. Kārpcūkas rok dziļas alas vai pārņem citu dzīvnieku izraktās alas. Tās ik pa laikam tiek nomainītas, un kopumā vienā teritorijā ir apmēram 10 alu vietas. Alās kārpcūkas slēpjas no ienaidniekiem, īpaši tās pasargā no plēsējiem jaunās cūkas un mazuļus. Ganoties un meklējot barību, kārpcūkas vienmēr atrodas kādas alas tuvumā. Reizēm divu baru teritorijas pārklājas un katrs bars izmanto vienas un tās pašas alas atšķirīgos laikos. Bariem satiekoties, tie neizrāda agresiju viens pret otru, piemēram, ja alas jau ir aizņemtas, atnākušais bars dodas tālāk, meklēt citas alas.
Vairošanās
Pārošanās sezona parasti sākas lietus sezonas beigās, maksimumu sasniedzot aprīlī. Šajā laikā, lai piesaistītu tēviņus, mātītes, kas meklējas, sāk ļoti bieži urinēt, apmēram 10 reizes biežāk nekā tēviņi. Tēviņi tādējādi jau no liela attāluma atrod mātītes. Reizēm tēviņi paliek kopā ar mātīšu baru, līdz visām mātītēm ir beigusies meklēšanās. Mazuļi dzimst laikā no augusta līdz decembrim, maksimumu sasniedzot septembrī. Grūsnības periods ilgst 160—175 dienas. Par mazuļiem rūpējas tikai māte, un tēviņš pēc sapārošanās mātīti atstāj.
Bēme
Bēme (de vai Boehme) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Tuksneša kārpcūka
Vairošanās
Parasti piedzimst 2—3 sivēni (var būt 1—8 sivēni), kas tiek dzemdēti un paslēpti alā. Ārpus alas mazuļi iznāk apmēram 3 nedēļu vecumā un sāk sekot savai mātei visur, kur vien viņa iet. Māte tos zīda ar pienu līdz apmēram 6 mēnešu vecumam. Dzimumbriedumu tuksneša kārpcūkas sasniedz 1,5—2 gadu vecumā. Tā kā jaunās kārpcūkas nobriest lēnām, mātītei ir divas mazuļu grupas, kurām ir atšķirīgs vecums (tekošā gada sivēni un iepriekšējā gada mazuļi). Mātītes ir ļoti agresīvas un bezbailīgas, aizstāvot savus mazuļus. Tuksneša kārpcūkas savvaļā dzīvo 7—18 gadus. Vislielākā mirstība ir jaunajām kārpcūkām, izdzīvo tikai 50% no mazuļiem. Tie parasti kļūst par medījumu dažādiem lielajiem plēsējiem, piemēram, lauvām, leopardiem, gepardiem un hiēnām.
Sistemātika
Tuksneša kārpcūkai ir 2 pasugas:
Alženova
Alženova ir ciems Dagdas novada Dagdas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Ozoliņiem, 2 km no novada centra Dagdas un 233 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V619 (Dagda_Pauļukalns).
Ciema teritorijā atrodas vietējās nozīmes arheoloģijas piemineklis - Alžinovas apmetne.
Jākobs Bēme
Jākobs Bēme (, dzimis, miris ) bija vācu kristiešu mistiķis, filozofs, vizionārs, teozofs. Autodidakts. Pēc izglītības kurpnieks.
Dzimis netālu no Gerlicas. 14 gadu vecumā devās uz Zeidenbergu, kur ieguva kurpnieka amatu. Vēlāk pārcēlās uz Gerlicu. 1600. gadā piedzīvoja mistisku atklāsmi. 1613. gadā pameta kurpnieka amatu un kļuva par cimdu tirgotāju, vairākkārt apmeklēdams Prāgu. 1612. gadā Jākobs Bēme sāka rakstīt savu pirmo, tā arī nepabeigto, sacerējumu - Morgenroete im Aufgang, sauktu arī Aurora. Iesākumā darbs tika rakstīts paša Bēma vajadzībām, tomēr ieguva popularitāti. Darbs nokļuva arī pie vietējā mācītāja Gregorija Rihtera, kurš pasludināja darbu par ķecerīgu un piedraudēja padzīt Bēmi no pilsētas, ja tas nepārtrauks rakstīt.
Bēme vairākus gadus neko nerakstīja, tomēr, draugu iedrošināts, 1618. gadā to atsāka. 1624. gadā tika publicēts pirmais Bēmes iespiestais darbs - Weg zu Christo. Tas izraisīja skandālu un Bēme bija spiests pamest Gerlicu. Viņš devās uz Drēzdeni, kur tika labi uzņemts augstmaņu un profesoru aprindās. Vēlāk Bēme atgriezās Gerlicā, kur tajā pašā 1624. gadā mira. Kaut arī Bēmes rakstīšanas periods ir īss, atstājis ievērojamu daudzumu darbu.
Petrof
Petrof ir 1864. gadā dibināts uzņēmums, kura galvenā mītne atrodas Hradeckrālovē, Čehijas ziemeļos.
Uzņēmums gadā saražo apmēram 1000 flīģeļus un ap 12 000 pianīnus, ko eksportē uz vairāk kā 60 valstīm. Uzņēmums nodarbina apmēram 1000 darbinieku. Kaut arī Petrof 1948. gadā tika nacionalizēts, 20. gadsimta deviņdesmitajos gados tas tika privatizēts un mūsdienās to vada firmas dibinātāja Antonīna Petrofa piektā paaudze.
New Line Cinema
Starp ienesīgākajām kinostudijas filmām ir "Gredzenu pavēlnieka" triloģija, "Tas" (2017), "Hobita" triloģija, "Sastrēgumstundu" filmu sērija, "Ostina Pauersa" filmu sērija un daudzas citas filmas.
Androgīnija
Androgīnija (la, no grc, no ἀνδρ (andr) — 'vīrietis' un γυνή (gyné) — 'sieviete') ir vīrišķības un sievišķības īpašību apvienojums. Tā ir sastopama modē, dzimtes identitātē, dzimuma identitātē, seksuālajā dzīvessveidā, utt. To var attiecināt arī uz bioloģisko interseksualitāti, īpaši, kad runa ir par augiem un cilvēkiem.
Vēsture
Viens no pirmajiem rakstiem, kurā parādījās androginitāte un homoseksualitāte, ir Platona simpozijas mīts, kuru Aristofans stāsta auditorijai. Šajā mītā tiek izteikta doma, ka agrāk cilvēki bijuši sfēriskas būtnes, kuras sastāvēja no diviem ķermeņiem, kuri savienoti ar mugurām un pārvietojās ripojot. Pastāvēja trīs dzimumi: vīrietis-vīrietis — cēlies no Saules, sieviete-sieviete — cēlies no Zemes, un vīrietis-sieviete — cēlies no Mēness (androgīns pāris). Šie sfēriskie cilvēki neveiksmīgi mēģināja iegūt dievu spējas. Tad Zevs nolēma viņus pārcirst uz pusēm, vēlāk Apollonam pavēlot viņus sašūt atpakaļ kopā, kā rezultātā cilvēkiem radās nabas, kuras kalpo kā atgādinājums par to, ka dievu gribu nedrīkst pārkāpt.
Platons savos darbos vēstīja, ka homoseksualitāte nav nekas tāds, par ko būtu jākrīt kaunā. Šis ir viens no senākajiem rakstiem par androginitāti. Citi senie raksti, kuros tiek minēta androginitāte, ir attiecināti uz astronomiju. Šāda rakstura rakstos ar vārdu "androgīns" tika apzīmētas planētas, uz kurām tika novērotas biežas temperatūras svārstības.
Vispārēja identitāte
Runājot par cilvēkiem, apzīmējums „androgīns” tiek lietots, ja indivīda dzimtes identitāti nevar pieskaitīt pie sabiedrībā pieņemtās vīrišķās vai sievišķās dzimtes sociālās lomas. Sevis raksturošanai androgīni var izmantot arī tādus terminus kā "divdzimtes persona" vai "viendzimtes persona". Daudzi androgīni garīgajā līmenī identificējas kā kaut kas starp vīrieti un sievieti, vai pat kā bezdzimuma persona. Viņi var identificēties kā "bezdzimtes persona", "dzimtes neitrāla persona", "starpdzimtes persona", "dzimtes kvīrs/kvīra", "daudzdzimšu persona", "pandzimtes persona" vai "cilvēks ar plūstošu dzimtes identitāti", utt.