cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Horvātijas pilsonības likums
Eiropas Savienības pilsonība
Tā kā Horvātija ir daļa no Eiropas Savienības, Horvātijas pilsoņi ir arī Eiropas Savienības pilsoņi saskaņā ar Eiropas Savienības tiesību aktiem, un tādējādi viņiem ir tiesības uz brīvu pārvietošanos un tiesības balsot Eiropas Parlamenta vēlēšanās. Atrodoties trešajā valstī, kurā nav Horvātijas vēstniecības, Horvātijas pilsoņiem ir tiesības saņemt konsulāro aizsardzību no jebkuras citas ES valsts vēstniecības, kas atrodas šajā valstī. Horvātijas pilsoņi var dzīvot un strādāt jebkurā ES valstī saskaņā ar ES līguma 21. pantā piešķirtajām tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties.
Horvātijas pilsoņu ceļošanas brīvība
Vīzu prasības Horvātijas pilsoņiem ir administratīvi ieceļošanas ierobežojumi, ko citu valstu iestādes nosaka Horvātijas pilsoņiem. 2018. gadā Horvātijas pilsoņiem bija bezvīzu vai vīzu ieceļošana 156 valstīs un teritorijās, ierindojot Horvātijas pases 20. vietā ceļošanas brīvības ziņā saskaņā ar Henley vīzu ierobežojumu indeksu.
2017. gadā Horvātijas pilsonība ir ierindota divdesmit astotajā vietā Pilsonības indeksā (QNI). Šis indekss atšķiras no vīzu ierobežojumu indeksa, kas koncentrējas uz ārējiem faktoriem, īpaši ceļošanas brīvību. Papildus ceļošanas brīvībai QNI ņem vērā arī iekšējos faktorus, piemēram, mieru un stabilitāti, ekonomisko spēku un tautas attīstību.
Triatlons 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Triatlonā  tika sadalīti 2 medaļu komplekti. Sacensības notika no 18. līdz 20. augustam, un tajās tika paredzēta 110 sportistu dalība.
Mandarīnpīle
Mandarīnpīle (Aix galericulata) ir viena no krāšņākajām pīļu dzimtas (Anatidae) peldpīļu sugām. Tās dabīgais izplatības areāls ir Austrumāzija: Sibīrijā, Mongolijā, Ķīnā, Japānā un Taivānā. 1900. gados, izbēgot no dekoratīvo putnu dārziem, Lielbritānijas dienvidos izveidojās neliela savvaļas mandarīnpīļu populācija. Līdzīgas populācijas ir arī citviet Eiropā, ziemeļos sasniedzot pat Somiju un, iespējams, arī Latviju. Japānas, Taivānas un Eiropas populācijas ir nometnieki, bet Austrumāzijas populācijas ir gājputni, kas ziemo Ķīnas dienvidaustrumos.
Mandarīnpīles tuvakā radiniece ir koku pīle, kas mājo Ziemeļamerikā. Līdz ar mežu izciršanu un lauksaimniecības zemju ierīkošanu, manadarīnpīļu izdzīvošana ir apdraudēta. Iespējams, šī suga izdzīvojusi līdz mūsdienām, pateicoties tam, ka to gaļa nav garšīga un pīles netiek medītas. Mandarīnpīle ir ļoti populārs dekoratīvais putns visā pasaulē un tā grezno daudzus zoodārzus un putnu kolekcijas.
Izskats
Mandarīnpīlēm ir raksturīgs dzimumu dimorfisms: tēviņi ir ļoti krāsaini un krāšņi, mātītes pelēcīgas un neuzkrītošas, kā arī nedaudz mazākas. Pīļtēviņu nav iespējams sajaukt ne ar vienu citu pīļu sugu. Galvas sānos ir balta, koša josla, kuru varētu salīdzināt ar platu, izteiksmīgu uzaci, pāri galvai stiepjas tumša josla, kas zaigo metāliski violeti zaļos un ugunīgi sarkanos toņos, šādas tumši zaigojošas ir arī pīļtēviņa krūtis. Uz vaigiem un kakla koši oranžas spalvas, kas atgādina bārdu, arī uz zeltaini zaļganbrūnajiem sāniem izceļas divas košas, oranžas "buras". Kopumā ķermeņa virspuse ir tumša ar metālisku spīdumu, bet vēders, zemaste balti. Acis tumšas, knābis sarkans ar gaišu knābja galu.
Mātītes un jaunie putni ir pelēcīgi brūni ar baltu, šauru svītru zem acs. Mugura un sāni tumši ar raibumojumu, vēders balts. Acis tumši brūnas, knābis dzeltenīgi zaļš ar gaišu knābja galu. Abiem dzimumiem uz spārniem lidojumā var redzēt tumšu, zili zaļu ar baltu spoguli.
Mandarīnpīles ķermeņa garums 41—49 cm, spārnu izplētums 65—75 cm, svars apmēram 430—690 g.
Uzvedība
Mandarīnpīles mājo Tālo Austrumu vecos lapkoku mežos, kas bagāti ar nelieliem, sekliem ezeriņiem, slīkšņām, kā arī straujām, akmeņainām upītēm un biezu pamežu. Izņemot mātītes ar pīlēniem, mandarīnpīles guļ uz ūdens. Mandarīnpīle parasti novērojama pa vienai, pāros vai nelielos bariņos. Ārpus vairošanās sezonas tās veido jauktus barus ar citām pīlēm. Baroties tās dodas krēslā, gan vakaros, gan argri no rīta. Dienas vidū tās parasti atpūšas kādā labi noēnotā un apslēptā vietā, ērtus koku zarus ieskaitot. Vairošanās sezonas laikā tēviņi ir ļoti agresīvi un aizsargā gan mātīti, gan mazuļus. Tēviņš bezbailīgi uzbrūk jebkuram ienaidniekam, bet mātīte parasti tēlo savainotu putnu, cenšoties plēsēju aizvilināt no mazuļiem.
Barība
Mandarīnpīle galvenokārt barojas ar veģetāru barību, lai gan ir visēdāja. Tie ir dažādi ūdens un sauszemes augi, to dažādās daļas, sēklas un riekstus ieskaitot. Mandarīnpīle barojas arī ar nelieliem bezmugurkaulniekiem (moluskiem un kukaiņiem) un zivtiņām.
Ligzdošana
Ziemas sākumā mandarīnpīles izveido monogāmus pārus, kuru attiecības paliek ciešas vairāku vairošanās sezonu garumā. Lai arī ligzdas vietu izvēlas mātīte, tēviņš mātīti visur pavada un meklējumi ligzdošanas vietai notiek kopīgi. Ligzda tiek ierīkota koka dobumā. Mātīte ligzdu izklāj ar dūnām, skaidām un zāli. Dējumā ir 9—12 baltas olas. Inkubācijas periods ilgst 28—30 dienas, pērē tikai mātīte. Dobums tiek pamests pēc tam, kad pēdējais pīlēns ir izšķīlies. Māte, stāvot uz zemes, sauc mazuļus, līdz tie visi izlec no dobuma. Lai arī pīlēnu spārniņi ir ļoti maziņi, neviens, krītot lejup, nesavainojas. Pēc tam, kad pīlēni ir pametuši koku, ģimene atkal apvienojas, un par mazuļiem rūpējas abi vecāki, apmēram 50—60 dienas. Jaunās pīles sāk lidot 40—45 dienu vecumā.
Siltupīte
Siltupīte (arī Ejušu strauts) ir Cieceres kreisā krasta pieteka Saldus novadā, uz dienvidiem no Saldus. Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Ciecerē starp Mežvidiem un Saldu. Siltupīti šķērso valsts autoceļš V1180 (Saldus–Pampāļi) jeb Saldus pilsētas Lielā iela.
Jermulišku upe
Jermulišku upe (arī Kamiņčas upe) ir Nemunas baseina Ugras kreisā satekupe Augšdaugavas novadā.
Iztece no Līkumu ezera. Tek dienvidrietumu virzienā. Caurtek Kamiņčas ezeram. Starp Līkumu un Kamiņčas ezeriem upi šķērso valsts autoceļš V702 (Ilūkste–Ilze–Vitkušķi). Netālu no valsts autoceļa P70 (Svente—Lietuvas robeža (Subate)), satekot ar Biķernieku upi, izveido Ugru.
Alise Polačenko
Alise Polačenko ir latviešu aktrise.
Skolas laikā darbojusies Rīgas Skolēnu pils teātrī "Zīļuks". Beigusi Latvijas Kultūras akadēmijas aktieru kursu Mihaila Gruzdova un Indras Rogas vadībā. Pēc akadēmijas pabeigšanas nav kļuvusi par štata aktrisi kādā no teātriem, bet kā ārštata māksliniece piedalījusies vairāku teātru izrādēs.
Pazīstama ar Jolantas lomu seriālā Viņas melo labāk un Ilzes lomu seriālā Eņģeļu māja.
2015. gadā pārcēlusies uz dzīvi Helsinkos.
Morozovka (Malnavas pagasts)
Morozovka ir ciems Malnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 289 km attālumā no Rīgas.
Milzu tridakna
Tā ir lielākā mūsdienās dzīvojošā divvāku gliemju suga, kuras svars var pārsniegt 230 kg.
Izskats un uzbūve
Čaulas garums var pārsniegt 1,5 m. Tā veido 95 % no ķermeņa masas. Parasti gliemenes čaula ir viegli pavērta, lai varētu brīvi sūknēt ūdeni ar sifonu (divām atverēm), tādējādi piegādājot barību, skābekli un vairošanās periodā arī oliņas un spermu. Ja gliemene jūtas apdraudēta, abas čaulas puses cieši aizveras. Aizvēršanos nodrošina spēcīgs muskulis, kas piestiprināts pie abām gliemežvāka pusēm.
Iekšpusi aptver bieza krāsaina mantija. Tā veido divas gaļīgas krokas, kas izbīdās no gliemežvāka. Mantijā atrodas tridaknas iekšējie orgāni. Tās krāsa parasti ir zeltaini brūna, dzeltena vai zaļa, ar lielu skaitu ziliem, purpura vai zaļiem plankumiem, īpaši gar mantijas malām. Mantiju ieskauj aļģes, kurās notiek fotosintēze.
Uz mantijas malām ir mazas "actiņas", kas reaģē uz gaismu. Kolīdz uz gliemeni krīt ēna, tā lēnām aizver čaulu. Tridakņu abu pusīšu kārta ir saaugušas un veido tādu kā iedobi, kurā izvietoti dzīvnieka iekšējie orgāni.
Dzīvesveids
Dzīvo koraļļu rifu spraugās un padziļinājumos līdz 20 metru dziļumam. Parasti nepārvietojas un visu mūžu pavada vienā vietā, piestiprinājusies pie pamatnes ar garām, zīdainām šķiedrām vai noturoties ar pašas svara palīdzību.
Barojas līdzīgi kā koraļļi. Pārtiek no brīvi peldošiem maziem organismiem — planktona, un vienlaikus savā ķermenī audzē zaļas aļģes, kas, izmantojot saules gaismu, fotosintēzē ražo barību milzgliemenēm.
Zaļās aļģes dzīvo tridakņu mantijā zem caurspīdīgām ādas šūnām. Lai varētu norisināties fotosintēze, aļģēm nepieciešama saules gaisma. Tādēļ milzgliemenes var apdzīvot tikai sēkļus, lagūnas vai koraļļu rifus, kur ir sekls, tīrs un dzidrs ūdens.
Gluži kā daudzas citas gliemeņu sugas, milzu tridaknas producē pērles. To virsma līdzīga porcelānam. Milzu tridaknas producētā Lao Tzu pērle ir lielākā zināmā pērle pasaulē. Tās diametrs 24 cm, svars — 6,4 kg. Tika atrasta pie Palavanas krastiem Filipīnās, un kāda amerikāņa atpirkta 1939. gadā no vietējā virsaiša.
Barība
Milzgliemenes audi uzņem arī aļģes, kas saulē ātri savairojas. Cukuri, ko veido aļģes, dzīvnieka organismam nodrošina enerģiju. Tā nepieciešama muskuļu darbībai, ar kuriem tridakna piegādā ūdeni savam ķermenim. Ūdenī ir ne tikai nepieciešamais skābeklis, bet arī mikroskopiski peldoši organismi — planktons. No planktona tridaknas organisms iegūst olbaltumvielas un vitamīnus.
Vairošanās
Tridakna ir cieši iesēdusies smiltīs vai ieķīlējusies koraļļu rifa spraugā. Viņa izlaiž dzimumušūnas tieši ūdenī. Oliņas ūdenī sajaucas ar citas kaimiņos dzīvojošās milzu tridaknas spermu, un, apaugļošanās gadījumā, attīstās. Iespēja apaugļoties palielinās, ja vienā rifā mītošās milzgliemenes vienlaikus veido un izlaiž gan spermu, gan oliņas. Vairākums oliņu iet bojā, jo kļūst par barību citiem koraļļu rifa iemītniekiem.
No apaugļotajām oliņām attīstās kāpuri, kas brīvi peld ūdenī citu, planktonu veidojošu organismu barā. Straume nes kāpurus, un tie pārtiek no vienšūnas aļģēm. Pēc tam kāpuri nogrimst jūras dibenā, kur pakāpeniski attīstās par pieaugušiem indivīdiem — milzu tridaknām.
Mīts
Ilgi dzīvs bija mīts, ka, aizcērtot čaulas vākus, tridaknas spēj notvert un noslīcināt neuzmanīgu nirēju. Pat vēl 1981. gadā latviski tulkotajā Miloslava Stingla grāmatā "Pa nepazīstamo Mikronēziju" autors, pārspīlējot tridaknu izmērus, rakstīja: "...tur sastopamas arī šo jūru briesmas — milzu tridakna, kas bieži sasniedz divu metru garumu. Tridakna šajā koraļļu biezoknī noslēpjas tik pamatīgi, ka pat vietējie zvejnieki to nepamana. Taču pietiek ar vienu neuzmanīgu kustību koraļļu seklajos ūdeņos — un tridakna aizcērt savus dzelžainos vākus. Un tad gals, tāpēc ka saķerto kāju vai roku molusks nakad vairs neatbrīvo. Tridaknas jau pazudinājušas un droši vien vēl pazudinās simtiem Dienvidjūru vīriešu un sieviešu".
Apdraudējums
Milzu tridaknu neapdraud medības, bet briesmas koraļļu rifiem vai jūru piesārņošana negatīvi ietekmē arī milzgliemeņu populāciju. Sarkanajā grāmatā milzu tridakna ierindota viegli ievainojamo sugu sadaļā.
Literatūra
Dzīvnieki. Ilustrēta unikāla enciklopēdija par visas pasaules dzīvniekiem. Galvenais redaktors Deivids Bērnijs. Zvaigzne ABC. 2014. ISBN 978-9984-22-809-9,77., 539. lpp.
Arnoldo Ellermans
Arnoldo Ellermans (es; dzimis, miris ) bija argentīniešu šahists un šaha problēmists , starptautiskais meistars (1959) un starptautiskais tiesnesis (1956) šaha kompozīcijā.
Šaha kompozīcija
No 1910. gada Ellermans publicējis 5840 šaha kompozīcijas, ieguvis 115 pirmās, 152 otrās un 69 trešās godalgas, kā arī zelta medaļas 1952. gada Helsinku un 1964. gada Telavivas šaha olimpiādei veltītos konkursos.
Aktīvi darbojies amerikāņu šaha problēmistu biedrībā Good Companion. Kopā ar K. Mensfīldu, A. Mari, M. Baruļinu veicināja stratēģiskā divvilča attīstību. Izstrādāja taktisko ideju "tiešā atsaistīšana", ko tagad sauc arī par Ellermana atsaistīšanu.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Vieglā formā parādīta balto zirdziņa tiešā atsaistīšana, bagātinot to ar maldinājumiem un labiem blakus variantiem.
Sardegna Arena
Sardegna Arena ir stadions Kaljārī, Itālijā. Stadionā ir 16 233 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Cagliari Calcio.
Kalnamuiža (Skaistkalnes pagasts)
Kalnamuiža ir ciems Bauskas novada Skaistkalnes pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Mēmeles labajā krastā pie autoceļa V1020 4,5 km no pagasta centra Skaistkalnes, 32 km no novada centra Bauskas un 82 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Mēmeles (Memelhof) pusmuižas centru.
A Neverending Dream
A Neverending Dream ir vācu deju projekta Cascada singls no grupas debijas albuma Everytime We Touch. Tas kļuva par piekto singlu Vācijā, bet Lielbritānijā tas tika laists klajā kā ceturtais singls. Dziesmas videoklipa pirmizrāde notika televīzijas kanālos Fizz un The Box. Tas sasniedza 46. vietu Lielbritānijā un sagādāja nelielu vilšanos, jo iepriekšējie singli bija sasnieguši pat top 10.
Singls topos
Cascada singls "A Neverending Dream" pasaules valstu un reģionu topos.
Drēzdenes pils
Drēzdenes pils (de) ir pils un muzejs, kas atrodas Drēzdenē, Vācijā. Tā ir viena no vecākajām saglabājušajām ēkām Drēzdenē. Līdz pat 1918. gadam tā vairāk kā četrus simtus gadus bija Saksijas karaļu rezidence.
Drēzdenes pils celtniecība tika uzsākta ap 1533. gadā un tā pašreizējā veidolā tika pabeigts ap 1708. gadu, tāpēc pils veidols ir gan baroka, gan renesanses arhitektūras stilā. Otrā pasaules karā, sabiedroto uzlidojumu laikā jeb Drēzdenes bombardēšanas laikā tā tika stipri sabojāta un lielākā daļa no pils interjera tika iznīcināts. Toties pils kolekcijas priekšmeti ir saglabājušies, jo tos pirms kara pārveda uz Kēnigšteinas cietoksni.
Pēc kara vairāk kā piecpadsmit gadus pilij netika veikti nekādi lieli atjaunošanas darbi, kā vien uzlikts pagaidu jumts. Lielāki pils atjaunošanas darbi tika uzsākti ap 1960. gadiem, bet pilnīga pils restaurācijas darbi tika pabeigti 2013. gadā.
Mūsdienās Drēzdenes pils ir mājvieta pieciem muzejiem un mākslas bibliotēkai.
Eduards Vīralts
Eduards Vīralts (et, - ) bija igauņu grafiķis. Viņš tiek uzskatīts par igauņu izcilāko 20. gadsimta grafikas meistaru. Viņa vislabāk zināmie darbi ir "Elle", "Kabarē", "Sludinātājs", "Guļošie tīģeri" un "Kamieļa galva".
Dzīvesgājums
Eduards Vīralts dzimis Pēterburgas guberņas Kalitino muižā kalpu ģimenē. 1909. gadā ģimene pārcēlās uz Igauniju, kur Eduarda tēvs bija nodarbināts Jervas apriņķa Varangu muižā.
17 gadu vecumā Eduards Vīralts iestājās Tallinas (Rēveles) Mākslas - amatniecības skolā. Viens no viņa skolotājiem bija slavenais igauņu gleznotājs Nikolajs Trīks, kurš spēcīgi ietekmēja jaunā mākslinieka darbu. Tomēr, sākoties Vācijas okupācijai un revolūcijai, Vīralts mācības nepabeidza.
1919. gadā Vīralts turpināja studijas Tartu mākslas skolā Pallas skulptūru studijā pie Antona Starkopfa. Šeit gravīras mākslas mācībā stingri vadījās pēc veco meistaru rokasgrāmatām un darbiem, tas atstāja iespaidu uz viņa vēlāko māksliniecisko tehniku.
Piedalīšanās cīņās par Igaunijas neatkarību atkal pārtrauca Vīralta studijas. Tās viņš turpināja 1922. - 1923. gadā Drēzdenes Mākslas akadēmijā profesora Selmāra Vernera vadībā. Vīralta šī perioda darbos vērojama vācu ekspresionisma ietekme.
1923. gada rudenī Vīralts atgriezās Tartu. 1924. gadā viņš pabeidza mākslas skolas Pallas Grafisko mākslu nodaļu un nākamajā gadā vadīja savu grafikas studiju.
1925. gadā viņš devās uz Parīzi, kur gandrīz bez pārtraukuma dzīvoja līdz 1938. gadam. Parīzē viņš izveidoja savu slaveno ofortu "Elle". 1937. gadā Starptautiskajā grafiskajā izstādē Vīnē Eduards Vīralts tika atzīts par vadošo gravieri Eiropā, apbalvojot viņu ar zelta medaļu. No 1938. gada jūlija līdz 1939. gada februārim viņš dzīvoja un strādāja Marokā, nākamajā gadā atgriežoties dzimtajā Igaunijā.
Otrā pasaules kara laikā Vīralts dzīvoja Igaunijā. 1944. gadā viņš mēģināja atgriezties Parīzē, kuru bija iemīļojis, taču karš viņu aizveda uz Vāciju un vēlāk uz Zviedriju. 1946. gadā atkal nonāca Parīzē, kur dzīvoja pilsētas dienvidu daļā.
Eduards Vīralts nomira no kuņģa vēža Parīzes slimnīcā 55. gadu vecumā, apglabāts Parīzes Perlašēza kapsētā 1954. gada 12. janvārī.
Eduarda Vīralta darbi pārstāvēti dažādās kolekcijās gan Eiropā, gan Amerikā, tai skaitā vairākos Parīzes muzejos, Vīnes Albertina, Hamburgas Kunsthalle, Cabinet des Estampes (Antverpenē), Berlīnes Kupfertsichkabinett, Prints Division of The New York Public Library, Stokholmas Nacionālajā muzejā, Calografia Nationale Romā, Rietumu mākslas muzejā Maskavā un Igaunijas Mākslas muzejā Tallinā.
Viņš radījis aptuveni 450 gravīras, ofortus un litogrāfijas.
Čezāre Maldīni
Čezāre Maldīni (it, dzimis, miris ) bija Itālijas futbolists un futbola treneris, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
1931. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
1931. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Kopenhāgenā, Dānijā. Tas bija piektais Pasaules čempionāts profesionāļiem un tajā notika divas sacensības — atsevišķi braucieni profesionāļiem un amatieriem. Neierasti, sacensības notika nevis grupas brauciena formātā, bet gan kā individuālais brauciens uz laiku.
Čezāre Maldīni
Gandrīz visu savu spēlētāja karjeru pavadījis AC Milan komandā, kur izcīnīja četrus Serie A titulus un vienu Eiropas kausa trofeju. Bijis arī Milānas komandas kapteinis. Itālijas futbola izlases sastāvā piedalījies 1962. gada FIFA Pasaules kausā.
Jānis Ikaunieks (astronoms)
Jānis Ikaunieks (dzimis Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu astronoms, Latvijas Zinātņu akadēmijas Baldones observatorijas dibinātājs Baldones Riekstukalnā un pirmais tās direktors. Lielu savu dzīves daļu veltīja, lai Latvijā tiktu uzcelta moderna astronomiskā observatorija.
Čezāre Maldīni
Kā treneris vadījis klubus Itālijā. Divas reizes bijis AC Milan galvenais treneris. No 1996. līdz 1998. gadam bijis Itālijas izlases galvenais treneris. Vadījis izlasi 1998. gada FIFA Pasaules kausā.
Jānis Ikaunieks (astronoms)
Dzīvesgājums
Astronomijas sektors ar 1958. gadā tika pārveidots par LZA Astrofizikas laboratoriju, kas 1967. gadā pārtapa par LZA Radioastrofizikas observatoriju (Baldones observatoriju, IAU kods 069). 1969. gadā viņš Maskavā aizstāvēja disertāciju par tēmu "Pētījumi par zvaigznēm sarkanajiem milžiem" (Исследование звёзд красных гигантов) fizikas un matemātikas zinātņu doktora grāda iegūšanai (specialitāte astronomija un debess mehānika).
Čezāre Maldīni
Maldīnī dēls Paolo Maldīni un mazdēls Daniels Maldīni arī ir futbolisti.
Spēlētāja karjera
Milan
Jānis Ikaunieks (astronoms)
Zinātniskā darbība
Viena no J.Ikaunieka lielajām iecerēm bija zvaigžņu un starpzvaigžņu vides pētīšana ar optiskās un radio astronomijas metodēm. Viņa vadībā līdztekus nelielu optisko teleskopu uzstādīšanai Riekstukalnā Astrofizikas laboratorijā jau 1961. gadā kopumā bija pabeigts projekta uzdevums 2 km daudzantenu mainīgas bāzes radiointerferometram, un 1963. gadā nākamā radiointerferometra trasēs jau sākās pirmie būvdarbi. Šāds instruments vismaz 10-15 turpmāko gadu laikā būtu viens no labākajiem ne tikai Padomju Savienībā, bet arī visā pasaulē.
Čezāre Maldīni
Trenera karjera
Milan
Jānis Ikaunieks (astronoms)
Zinātniskā darbība
Ar J.Ikaunieka gādību Astrofizikas laboratorija saņem un Riekstukalnā uzstāda (1966) savu lielāko instrumentu — firmas Carl Zeiss Jena (VDR) Šmita (Schmidt) sistēmas teleskopu, kura sfēriskā spoguļa diametrs ir 120 cm, korekcijas plates diametrs — 80 cm. Ar šo instrumentu tiek veikti sistemātiski oglekļa zvaigžņu pētījumi, kas padara Baldones observatoriju par vadošo centru šajā pētījumu jomā Padomju Savienībā un vienu no vadošajiem pasaulē.
J. Ikaunieka izraudzītā zinātnisko pētījumu problemātika ir izturējusi laika pārbaudi. Oglekļa zvaigžņu pētniecība, kurai tieši bija pievērstas paša J.Ikaunieka zinātniskās intereses, pieredzējusi pārsteidzošu attīstību, no otršķirīga zinātniskā jautājuma pārtopot par vienu no zvaigžņu astrofizikas centrālajām problēmām, par mezglu punktu zvaigžņu evolūcijas un iekšējās uzbūves izpratnē. Par šo jautājumu viņš prata ieinteresēt arī sava darba turpinātājus, un oglekļa zvaigžņu pētījumi kļuva par Latvijas astrofiziķu zinātniskā darba galveno tematu.
Lieli ir J. Ikaunieka nopelni astronomijas un citu zinātņu nozaru sasniegumu popularizēšanā, visu mūžu daudz uzmanības un laika tika veltījis sabiedriskajam darbam. Vissavienības Astronomijas un ģeodēzijas biedrības Rīgas nodaļas (tagad Latvijas Astronomijas biedrība) dibināšanas iniciators un pirmais priekšsēdētājs (1947-1961). Pēc viņa ierosinājuma sāk izdot Astronomisko kalendāru, tā atbildīgais redaktors (1953-1970), un ik gadalaiku "Zvaigžņoto debesi", - ilgu laiku vienīgo Padomju Savienībā astronomijas periodisku populārzinātnisku izdevumu, tā atbildīgais redaktors (1958-1969). Viņa ieguldījums populārzinātniskajā literatūrā latviešu valodā ir arī piecas grāmatas — "Debess spīdekļu pasaulē" (1953), "Bezgalīgā Visuma tālēs" (1954), "Zvaigžņotais Visums" (1958), "Kosmoloģija. Antipasaule. Kvarki" (1968, līdzautors V.Veldre), "Kas ir bezgalība" (1968, manuskr.).
Piemiņa
Latvijas pastmarku sērijā EUROPA izlaista (2009) 50 santīmu pastmarka ar Šmita teleskopu, Andromedas miglāju un medaljonā Jāni Ikaunieku. Māksliniece Elita Viliama.
Mazajai planētai 2010 GC158 = Nr. 284984 apstiprināts nosaukums "Ikaunieks". Tā 2010. gada 4. decembrī atklāta Baldones observatorijā, atklājēji I.Eglītis (Latvija) un K.Černis (Lietuva).
Reputācija
Reputācija ir sociālās vienības (personas, sociālās grupas, organizācijas vai vietas) viedoklis par šo vienību, parasti kā rezultāts sociālam novērtējumam pēc kritēriju kopuma, piemēram, uzvedības vai snieguma.
Šiliņš (nozīmju atdalīšana)
Šiliņš ir dažādās valstīs lietotas naudas vienības nosaukums:
Reputācija
Reputācija ir visuresošs, spontāns un ļoti efektīvs sociālās kontroles mehānisms dabiskās sabiedrībās. Tas ir mācību priekšmets sociālajās, vadības, un tehnoloģiskajās zinātnēs. Tās ietekme svārstās no konkurences apstākļiem, piemēram, tirgiem, līdz kooperatīviem, piemēram, firmām, organizācijām, institūcijām un kopienām. Turklāt reputācija darbojas dažādos aģentūras līmeņos — individuālā un virs individuālā. Pārindividuālā līmenī tas attiecas uz grupām, kopienām, kolektīviem un abstraktām sociālajām vienībām (piemēram, firmām, korporācijām, organizācijām, valstīm, kultūrām un pat civilizācijām). Tas ietekmē dažāda mēroga parādības, sākot no ikdienas dzīves līdz attiecībām starp tautām. Reputācija ir būtisks sociālās kārtības instruments, kas balstīts uz sadalītu, spontānu sociālo kontroli.
Reputācijas jēdziens tiek uzskatīts par svarīgu uzņēmējdarbībā, politikā, izglītībā, tiešsaistes kopienās un daudzās citās jomās, un to var uzskatīt par šīs sociālās vienības identitātes atspoguļojumu.
Randenes pils
Randenes vasaļa pils jeb Rannu vasaļa pils  bija vasaļa pils Tērbatas bīskapijas teritorijā. Līdz mūsdienām saglabājušās vien pils dzirnavu dīķis pie Rannu mazpilsētas Tartu apriņķī Igaunijā.
Vēsture
Randenes pils būvēta 13. gadsimta beigās Tērbatas bīskapijas aizsardzībai pret Livonijas ordeņa un lietuviešu uzbrukumiem. Pils atradās 9,1 km uz ziemeļiem no Ringes pils, 4,7 km uz rietumiem no Kongutas pils (Congtal, Kongota) un 15 km uz dienvidrietumiem no Kavildas pils (Kawelecht). Pirmo reizi pils minēta 1471. gadā kā castrum Randen, kopš 15. gadsimta beigām tā piederēja Dolenu dzimtai (Dolen), no 1466. gada Tīzenhauzeniem.
Livonijas kara laikā 1558. gada augustā pili ieņēma Krievijas caristes karaspēks vojevodas Pjotra Šuiska vadībā, 1559. gadā to nodedzināja un vairs neatjaunoja. Kad 1582. gadā Krievija un Polija-Lietuva noslēdza Jamzapoļskas miera līgumu, Randenes pils dēvēta par Randeku, krieviski gan par Ранден, gan arī par Рандек. Pēc kara beigām Randenes muiža ar dzirnavām bija Polijas-Lietuvas kopvalsts Tērbatas vaivadijas sastāvā.
Boļševika
Boļševika (ru — ‘boļševiks’) ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā Severnaja Zemļas arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Laptevu jūras dienvidaustrumos Severnaja Zemļas arhipelāgā, tā otra lielākā sala. Izvietojusies arhipelāga dienvidos. Šokaļska šaurums rietumos to atdala no Oktobra Revolūcijas salas, bet Jevgenova šaurums dienvidaustrumos — no Starokadomska salas. Krasta līnija stipri izrobota, sevišķi salas ziemeļos, kur tajā iestiepjas 50 km garais Ahmatova līcis, kā arī vairāki citi līči un fjordi. Piekrastē daudz nelielu salu, lielākā no kurām ir Ļišņija Ahmatova līča ieejā. Apmēram 30% salas teritorijas klāj ledāji, lielākie no kuriem ir Ļeņingradas ledājs ar salas augstāko punktu 935 m vjl, Kropotkina ledājs un Semjonova-Tjaņšaņska ledājs. Salai raksturīga augsta ledāja barošanās robeža — 600 m vjl. Reljefs pārsvarā kalnains, raksturīgi pieledāju plato, augstie un terasētie piekrastes līdzenumi. Daudz upju, kas ziemā izsalst.
Sala atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas, bet ir arī vairākas segsēkļu sugas (polārā magone, akmeņlauzīte). Mīt baltais lācis, ziemeļbriedis, lemingi, vilki, ap 15 putnu sugu.
Ahmatova līcis un daļa Oļeņijas pussalas salas ziemeļos ietilpst Severozemeļskija dabas liegumā (Ahmatova līča iecirknis).
Latvijas futbola izlase 2018. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Latvijas futbola izlase laika posmā no 2016. gada septembra līdz 2017. gada oktobrim piedalījās 2018. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā. Latvijas pretinieki kvalifikācijā bija Portugāle, Ungārija, Šveice, Fēru salas un Andora.
Boļševika
Vēsture
Salu 1913. gada 3. septembrī atklāja Krievijas hidrogrāfiskā ekspedīcija Borisa Viļkicka vadībā. Nākamajā gadā pēc atklāšanas ar 1914. gada 23. janvāra Jūras ministra pavēli salu kopā ar tālāk ziemeļos esošo tagadējo Oktobra Revolūcijas salu nosauca par Nikolaja II Zemi (Земля Императора Николая II).
Latvijas futbola izlase 2018. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Latvijas izlase izcīnīja 7 punktus, divreiz uzvarot Andoru un vienreiz nospēlējot neizšķirti ar Fēru Salu izlasi. Grupā ierindojās 5. vietā un finālturnīram nekvalificējās.
2016. gads
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins — 2. Vitālijs Maksimenko, 13. Kaspars Gorkšs (K), 19. Vitālijs Jagodinskis, 6. Vladislavs Gabovs — 8. Artis Lazdiņš (5. Oļegs Laizāns 45'), 7. Aleksejs Višņakovs, 17. Artūrs Zjuzins (11. Artūrs Karašausks 74'), 14. Jānis Ikaunieks, 15. Dāvis Ikaunieks (20. Kristians Torress 63') — 10. Valērijs Šabala.
Boļševika
Vēsture
No 1930. līdz 1933. gadam padomju polārpētnieki Nikolaja Urvanceva vadībā detāli izpētīja Severnaja Zemļas arhipelāga salas, cita starpā veicot aerofotografēšanu ar dirižabli Graf Zeppelin. Pēc ekspedīcijas rezultātiem galvenajām arhipelāga salām tika piešķirti tagadējie nosaukumi.
Latvijas futbola izlase 2018. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
2016. gads
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins — 2. Vitālijs Maksimenko, 13. Kaspars Gorkšs (K), 19. Vitālijs Jagodinskis, 6. Vladislavs Gabovs — 5. Oļegs Laizāns, 21. Gļebs Kļuškins (17. Artūrs Zjuzins 72'), 15. Ivans Lukjanovs (9. Dāvis Ikaunieks 77'), 7. Aleksejs Višņakovs — 10. Valērijs Šabala, 22. Vladislavs Gutkovskis (16. Ģirts Karlsons 64').
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins — 2. Vitālijs Maksimenko, 13. Kaspars Gorkšs (K), 19. Vitālijs Jagodinskis, 6. Vladislavs Gabovs — 18. Igors Tarasovs, 5. Oļegs Laizāns (11. Artūrs Karašausks 77'), 21. Gļebs Kļuškins (14. Jānis Ikaunieks 68'), 7. Aleksejs Višņakovs (17. Artūrs Zjuzins 57'), 9. Dāvis Ikaunieks — 10. Valērijs Šabala.
2017. gads
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins — 4. Gints Freimanis, 13. Kaspars Gorkšs (K), 19. Vitālijs Jagodinskis, 11. Aleksandrs Solovjovs — 5. Oļegs Laizāns, 8. Artis Lazdiņš (22. Vladislavs Gutkovskis 77'), 7. Aleksejs Višņakovs (6. Vladislavs Gabovs 56'), 21. Gļebs Kļuškins, 9. Dāvis Ikaunieks (15. Deniss Rakels 69') — 10. Valērijs Šabala.
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins — 2. Vitālijs Maksimenko, 13. Kaspars Gorkšs (K), 18. Ņikita Koļesovs, 19. Vitālijs Jagodinskis, 11. Aleksandrs Solovjovs — 5. Oļegs Laizāns, 16. Jevgeņijs Kazačoks (17. Edgars Vardanjans 72'), 21. Gļebs Kļuškins (6. Dāvis Indrāns 62') — 9. Dāvis Ikaunieks (15. Deniss Rakels 68'), 10. Valērijs Šabala.
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins — 2. Vitālijs Maksimenko, 13. Kaspars Gorkšs (K), 3. Ņikita Koļesovs, 11. Aleksandrs Solovjovs, 4. Gints Freimanis — 6. Dāvis Indrāns, 16. Jevgeņijs Kazačoks (7. Aleksejs Višņakovs 72'), 17. Edgars Vardanjans — 9. Dāvis Ikaunieks (15. Deniss Rakels 72'), 10. Valērijs Šabala (22. Vladislavs Gutkovskis 86').
2019.—2020. gada Optibet hokeja līgas sezona
2019.—2020. gada Latvijas čempionāta sezona bija 29. Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta sezona. Sezona sākās. COVID-19 pandēmijas dēļ izslēgšanas kārta tika atcelta un valsts čempione netika noskaidrota. Par regulārās sezonas uzvarētāju kļuva debitante Rīgas "Olimp".
Latvijas futbola izlase 2018. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
2017. gads
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins — 2. Vitālijs Maksimenko, 20. Kaspars Dubra, 13. Kaspars Gorkšs (K), 3. Ņikita Koļesovs, 11. Aleksandrs Solovjovs — 6. Dāvis Indrāns (21. Gļebs Kļuškins 62'), 5. Oļegs Laizāns, 17. Edgars Vardanjans (16. Jevgeņijs Kazačoks 78') — 15. Deniss Rakels (9. Dāvis Ikaunieks 68'), 10. Valērijs Šabala.
2019.—2020. gada Optibet hokeja līgas sezona
Šajā sezonā Latvijas Virslīgas hokeja čempionātā startēja astoņas komandas. Čempionātam pievienojās HK Dinaburga un Rīgas "Olimp", savukārt čempionātā vairs nespēlēja HS Lido.
Latvijas futbola izlase 2018. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
2017. gads
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins — 2. Vitālijs Maksimenko, 3. Ņikita Koļesovs, 13. Kaspars Gorkšs (K), 18. Igors Tarasovs, 4. Gints Freimanis — 5. Oļegs Laizāns, 16. Jevgeņijs Kazačoks (7. Aleksejs Višņakovs 66'), 21. Gļebs Kļuškins — 9. Dāvis Ikaunieks (15. Roberts Uldriķis 74'), 10. Valērijs Šabala (17. Eduards Višņakovs 83').
2019.—2020. gada Optibet hokeja līgas sezona
Komandas
Latvijas Virslīgas Hokeja Čempionātā šosezon startē astoņas komandas:
Formāts
Regulārajā sezonā tika aizvadīti pieci spēļu riņķi, kas nozīmē, ka katra no komandām aizvadīaj 35 spēles. Izslēgšanas kārtas bija plānots, ka cīņas tiktu aizvadītas sērijā līdz četrām uzvarām. Tām kvalificētos sešas labākās komandas.
Izdomātie meli
"Izdomātie meli" (en) ir 2009. gada ASV romantiskā kinokomēdija, kuras režisori un scenārija autori ir Rikijs Džerveiss un Metjū Robinsons, šī ir viņu režijas debija. Džerveiss arī atveido Marka Belisona lomu. Citas lomas atveido Dženifere Gārnere (Anna), Džona Hills (Frenks), Luiss C.K. (Gregs), Džefrijs Tembors (Entonijs), Fionnula Flanagana (Marta), Robs Lou (Breds) un Tīna Feja (Šeilija).
Jurģi (Stalbes pagasts)
Jurģi (Jurģīši, Kronīši) ir ciems Cēsu novada Stalbes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Latvijas futbola izlase 2018. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
2017. gads
🇱🇻 latvia: 1. Andris Vaņins (K) — 11. Aleksandrs Solovjovs, 3. Ņikita Koļesovs, 18. Igors Tarasovs, 20. Kaspars Dubra, 6. Vladislavs Gabovs (7. Aleksejs Višņakovs 65') — 14. Dāvis Indrāns, 21. Gļebs Kļuškins (8. Daniils Ulimbaševs 81'), 22. Kristians Damians Torress — 9. Dāvis Ikaunieks (15. Roberts Uldriķis 71'), 10. Valērijs Šabala.
Sastāvs un statistika
* - Netiek ieskaitīts kompensācijas laiks
Jurģi (Stalbes pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Izdomātie meli
Filma ir par cilvēku, kurš iemācījās melot pasaulē, kur meli nepastāv. Pirmizrāde notika 2009. gada 14. septembrī 34. Toronto kinofestivālā, ASV to sāka rādīt 2009. gada 2. oktobrī. "Izdomātie meli" nopelnīja 32,7 miljonus ASV dolāru pie 18,5 miljonu dolāru liela filmas budžeta un saņēma dalītas kritiķu atsauksmes.
Sudānas mārciņa
Sudānas mārciņa (ar; Junaih Sudani) ir Sudānas naudas vienība. To līdz Dienvidsudānas mārciņas pilnīgai ieviešanai izmanto arī Dienvidsudānā. Uz banknotēm un monētām ir naudas vienības nosaukums gan arābu, gan angļu valodā.
Palejas
Palejas var būt:
Ludvigs Kundziņš
Dzīvesgājums
Dzimis 1855. gada 14. februārī Sīpeles pagastā "Kundziņu" māju saimnieka Kārļa Kundziņa un viņa sievas Karolīnes, dzimušas Zilbertes, ģimenē kā otrais dēls. Viņa brāļi Kārlis Kundziņš (1850-1937) un Ādolfs Kundziņš (1865-1940) kļuva par luterāņu mācītājiem. Mācījās Dobeles elementārskolā, Jelgavas reālskolā (-1871), strādāja par mācekli Jakša lieltirgotavā Rīgā (1871-1876). Studēja Tērbatas Veterinārajā institūtā (1876-1881), piedalījās latviešu studentu vakaros, iestājās studentu korporācijā "Lettonia". Ietekmējies no profesora Kārļa Ernesta fon Bēra darbiem, kuru ietekmē veica pētījumus salīdzinošajā anatomijā un dzīvnieku evolūcijas teorijā. Pēc studiju beigšanas paturēts darbā kā veterinārais prozektors pie anatomijas kabineta. 1886. gadā viņš devās papildināties uz Maskavu, 1891. gadā uz Neapoles zooloģisko staciju. 1893. gadā ievēlēts par institūta ārkārtas profesoru anatomijā un histoloģijā, 1900. gadā par kārtējo profesoru. 1902. un 1912. gadā papildinājās Freiburgas universitātē. 1905. gadā ievēlēts par Tērbatas Veterinārā institūta direktoru.
Pēc Veterinārā institūta pārveides 1919. gadā ievēlēts par Tartu Universitātes anatomijas profesoru. 1920. gadā ievēlēts par jaundibinātās Latvijas Universitātes anatomijas profesoru un Veterinārmedicīnas fakultātes dekānu. Pēc 70 gadu vecuma sasniegšanas 1926. gadā pensionējās, līdz 1936. gadam strādāja par LU ārštata profesoru.
Miris 1940. gada 8. maijā Rīgā, apbedīts Meža kapos.
Last Christmas (Cascada singls)
Last Christmas ir vācu deju projekta Cascada singls no grupas otrā studijas albuma Perfect Day. Singls tika izdots vienīgi ciparu formātā. Šis singls kļuva par pirmo no otrā albuma.
Singls topos
Cascada singls "Last Christmas" pasaules valstu un reģionu topos.
Atsauces
Last Christmas
Wikifunctions
Wikifunctions ir kolektīvi veidots programmēšanas funkciju katalogs, kura mērķis ir ļaut veidot, mainīt un atkalizmantot pirmkodu. Tas ir viens no Wikimedia Foundation projektiem, kas ir balstīts uz wiki programmatūru un cieši saistīts ar Abstraktās Vikipēdijas paplašinājumu Vikidatiem, kura mērķis ir radīt no valodas neatkarīgu Vikipēdijas versiju, balstītu strukturētajos datos. Projekts sākotnēji tika nosaukts par Wikilambda, bet nosaukums Wikifunctions (Vikifunkcijas) tika izvēlēts kopienas nosaukumu konkursā un paziņots 2020. gada 22. decembrī. Tiek plānots, ka Wikifunctions vikivietne tiks iedarbināta 2022. gadā un būs pirmais jaunais Wikimedia projekts kopš 2012. gada.
Šobrīd notiek aktīva programmatūras izstrāde un 2020. gada oktobrī tika publiskota demonstrācijas sistēma ar adresi https://notwikilambda.toolforge.org.
Ilonda Lūse
Ilonda Lūse (dzimusi Rīgā) ir bijusī latviešu ātrslidotāja, piedalījusies trijās ziemas olimpiskajās spēlēs.
Piedalījusies septiņos Eiropas un trijos pasaules čempionātos. Treneri: Lāsma Kauniste, Nikolajs Gudins, Uldis Kurzemnieks, Margo Freizere, Andrē Benuā.
Personīgie rekordi
Šie visi ir arī Latvijas rekordi.
Paolo Macas stadions
Paolo Macas stadions (it) ir stadions Ferrārā, Itālijā. Stadionā ir 16 134 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada futbola klubs SPAL.
Mortiški
Mortiški ir ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 228 km attālumā no Rīgas.
Vērdiņi
Vērdiņi ir ciems Bauskas novada Kurmenes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos Mēmeles labajā krastā 8,5 km no pagasta centra Kurmenes, 36 km no novada centra Bauskas un 82 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ceļu krustojumā pie Vērdiņu (Ferding) kroga un brasla pār Mēmeli.
Mārcis Maņjakovs
Mārcis Maņjakovs (dzimis ) ir latviešu aktieris.
Kopš 2000. gada ir Nacionālā teātra aktieris. Filmējies 2012. gada filmā "Sapņu komanda 1935", kā arī filmā "Baltais zvērs". Piedalījies daudzsēriju krimināldrāmā "Krimināllieta iesācējam".
Dāvids Bronšteins
Dāvids Bronšteins (ru;, Bilacerkva, Kijivas apgabals, Ukrainas PSR - , Minska, Baltkrievija) bija ebreju tautības padomju starptautiskais lielmeistars šahā (1950), ilggadējais Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendents.
Jaunība
Piedzimis Ukrainā nabadzīgā ebreju ģimenē. Šahu sešu gadu vecumā iemācījis spēlēt vectēvs. Bronšteina tēvs tika represēts 1937. gadā kā iespējamais Ļeva Trocka (īstajā uzvārdā - Bronšteins) radinieks, tikai pēc vairākiem gadiem atzīts par nevainīgu un atgriezies no ieslodzījuma Gulagā. Ar šahu sācis nodarboties, kad ģimene pārcēlusies uz Kijivu. Trenējies pie meistara Aleksandra Konstantinopoļska. Jau 15 gadu vecumā ieguvis 2. vietu Kijivas šaha čempionātā. 1940. gadā izcīnījis 2. vietu Ukrainas šaha čempionātā aiz Isāka Boļeslavska. 1941. gadā beidzis skolu un gatavojies turpināt mācīties augstskolā, taču Otrais pasaules karš izjauca šos plānus. Tikai 1944. gadā Bronšteins varēja atsākt piedalīšanos šaha turnīros. Viņš piedalījās PSRS šaha čempionāta finālā, kur, lai gan nospēlēja neveiksmīgi, bet bija viens no retajiem, kas uzvarēja PSRS tā laika spēcīgāko šahistu Mihailu Botviņņiku. Šajā laikā Bronšteins apmēram gadu nomācījās Ļeņingradas Politehniskajā institūtā, taču vēlāk studijas pameta.
Pasaules čempiona nosaukuma pretendents
Pēckara gados strauji uzlabojās Bronšteina rezultāti šaha turnīros. 1946. gadā viņš izcīnīja uzvaru Maskavas šaha čempionātā. Viņš divas reizes dalīja pirmo vietu PSRS šaha čempionātos: kopā ar Aleksandru Kotovu 1948. gadā un kopā ar Vasiliju Smislovu 1949. gadā. Uzvara 1948. gada starpzonu turnīrā Zviedrijā ļāva Bronšteinam iekļūt pretendentu turnīrā Budapeštā, kur viņš dalīja 1.-2. vietu ar Isāku Boļeslavski, apsteidzot tādus lielmeistarus kā Vasilijs Smislovs un Pauls Keress. Papildmačā Maskavā Bronšteins uzvarēja Boļeslavski (+3 -2 =9) un nodrošināja tiesības cīnīties par Pasaules šaha čempiona nosaukumu ar Mihailu Botviņņiku. 1951. gada mačs ar Botviņņiku noslēdzās neizšķirti 12:12 (+5 -5 =14), līdz ar to pēc FIDE reglamenta Botviņņiks saglabāja Pasaules čempiona nosaukumu. Mačs noritēja ļoti sīvā un aizraujošā cīņā. Bronšteins pēc uzvarām 21. un 22. partijā bija tuvu kopējai uzvarai, taču 23. partijā Botviņņiks ar baltajiem spēja viņu apspēlēt šķietami vienkāršā galotnē un izlīdzināt rezultātu. Vēlākie mēģinājumi iegūt čempiona nosaukumu Bronšteinam nebija sekmīgi. 1953. gadā pretendentu turnīrā Cīrihē viņš dalīja 2.-4. vietu. 1955. gadā Bronšteins otrreiz savā karjerā uzvarēja starpzonu turnīrā Gēteborgā, taču nākamajā gadā Amsterdamas pretendentu turnīrā nespēja konkurēt ar turnīra uzvarētāju Vasiliju Smislovu. Tā bija viņa beidzamā piedalīšanās pretendentu turnīros, jo 1958. gadā neveiksme pēdējā kārtā pret vienu no pastarīšiem Kardoso liedza kvalificēties tālākajām cīņām. 1964. gadā FIDE limits vienas valsts pārstāvjiem neļāva Bronšteinam turpināt cīņas, jo tikai 3 no 5 PSRS pārstāvjiem iekļuva pretendentu mačos. Starpzonu turnīrā Brazīlijā 1973. gadā Bronšteins vairs nopietni nepretendēja uz vietu labāko skaitā.
Panākumi šaha turnīros
Neraugoties uz nosacītajām neveiksmēm Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas ciklos, Bronšteins bija viens no spēcīgākajiem sava laika šahistiem. Viņš kļuva par seškārtējo Maskavas čempionu šahā, pirmajai uzvarai 1946. gadā pievienojot uzvaras 1953., 1957., 1961., 1968. un 1982. gadā. PSRS izlases sastāvā Bronšteins ir uzvarējis 4 Pasaules šaha olimpiādēs: 1952., 1954., 1956. un 1958. gados, pie sava galdiņa izcīnot 3 zelta un 1 sudraba medaļu individuālajā vērtējumā. Tāpat viņš kļuva par Eiropas čempionu PSRS izlases sastāvā (1957, 1965), tāpat izcīnot pie sava galdiņa zelta un sudraba medaļu individuālajā vērtējumā. Bronšteins ir daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā viņš ir uzvarējis Jūrmalas 1978. gada starptautiskajā turnīrā.
Šaha teorētiķis un literāts
Bronšteins bija pazīstams kā oriģināls domātājs. Šahu viņš vienmēr uztvēra kā mākslu, kā iespēju improvizēt. Bronšteins bija vairāku teorētisku atklātņu jauninājumu autors. Tāpat viņu var uzskatīt par vienu no ātrā šaha turnīru celmlaužiem, kuros apdomas laiks ir mazāks nekā klasiskajā šahā, bet lielāks par ātrspēles ierastajām 5 minūtēm. Viena no Bronšteina idejām bija lielmeistaru mačs vienlaicīgi pie vairākiem galdiņiem. Bronšteins ir iegājis vēsturē kā lielisks literāts. Viņa grāmata «Starptautiskais lielmeistaru turnīrs» (krieviski «Международный турнир гроссмейстеров», par pretendentu turnīru Cīrihē 1953. gadā) ir piedzīvojusi vairākus atkārtotus izdevumus un atzīta par vienu no visu laiku labākajām šaha grāmatām.
Mūža nogale
Bronšteins bijis trīs reizes precējies, viņa otrā sieva bija pazīstamā šahiste Olga Ignatjeva. 1984. gadā viņš apprecējās ar sava ilggadējā konkurenta Isāka Boļeslavska meitu Tatjanu, kas bija 22 gadus jaunāka par viņu. Pēc PSRS sabrukuma Bronšteins saņēma mazu pensiju Krievijā, tāpēc 1990. gados pārcēlās dzīvot pie sievas uz Minsku, kur pavadīja sava mūža pēdējos gadus. Miris 82 gadu vecumā no insulta. Apglabāts Čižovas kapsētā Minskā.
Teniss 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Teniss 2016. gada vasaras olimpiskajā spēlēs Riodežaneiro norisinājās no 6. līdz 14. augustam. olimpiskais tenisa turnīrs tikai aizvadīts Olimpiskajā tenisa centrā uz cietā seguma kortiem. Tenisa turnīrā tika izvadītas 5 disciplīnas: vīrieši un sieviešu vienspēles, vīriešu un sieviešu dubultspēles un jauktās dubultspēles.
Sākumā bija paredzēts, ka turnīrā piedalīsies 172 tenisisti, taču vēlāk dalībnieku skaits tika palielināts uz 196 tenisistiem no 55 valstīm. Latvija šajā reizē bija pārstāvēta ar 1 sportistu — Aļonu Ostapenko.
Olimpiskos tenisa turnīru vadīja un organizēja Brazīlijas Olimpiskā komiteja (COB) un Starptautiskā tenisa federācija (ITF). Atšķirībā no iepriekšējiem olimpiskajiem tenisa turnīriem tika nolemts, ka turpmāk olimpiskajos turnīros spēlētājiem netiks piešķirti ATP un WTA ranga punkti.
2016. gada olimpiskajā tenisa turnīrā visvairāk medaļu izcīnīja ASV sportisti. Vīriešu vienspēlēs par čempionu kļuva Lielbritānijas tenisists Endijs Marijs. Šī bija viņa trešā olimpiskā medaļa un otrais olimpiskā čempiona tituls. Savukārt sieviešu vienspēlēs par čempioni tika atzīta Puertoriko tenisiste Monika Puiga. Amerikānoete Venusa Viljamsa šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja savu 5 olimpisko medaļu, tādējādi kļūstot par olimpiskajām medaļām bagātāko tenisisti olimpisko spēļu vēsturē. Amerikāņu tenisists Džeks Soks bija vienīgais kurš šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja divas olimpiskās medaļas.
Kvalifikācija
Vienspēlēm kvalificējās 56 labākie tenisisti no ATP un WTA rangiem uz 2016. gada 6. jūniju. Tomēr maksimāli disciplīna no katras valsts (nacionālās olimpiskās komitejas) tenisa turnīrā varēja startēt 4 spēlētāji. Tas nozīmēja, ka spēlētāji, kuri bija ierindojušies 56 labāko skaitā, bet pārstāvēja NOK ar četriem spēlētajiem, kuri bija ierindojušies augstāk, nekvalificējās. Tādējādi ļaujot olimpiskajā turnīrā startēt spēlētājiem, kas bija ārpus labāko 56 spēlētāju topa, bet no valstīm, kurām bija mazāk par četriem spēlētājiem. Savukārt atlikušajās astoņās tukšajās vietās, 6 no tām piešķīra Starptautiskā tenisa federācija (ITF) atkarībā, ņemot vērā pārstāvēto valstu sadalījumu. Savukārt pēdējās divās brīvās vietas tenisa turnīrā tika piešķirtas spēlētājiem no mazajām valstīm.
Dubultspēļu sacensībām automātiski kvalificējās 24 komandas, pamatojoties uz klasifikāciju, kas tika publicēta 2016. gada 6. jūnijā. Maksimālais atļautais komandu skaits no NOK bija divas. Spēlētāji, kuri bija Top10 dubultspēļu rangā, varēja rezervēt dalības vietu, ja viņiem bija partneris, ar kuru sacensties. Tikmēr ITF Olimpiskā komiteja pieņēma lēmumu par atlikušajām astoņām komandām.
Sacensību formāts
Tenisa sacensības olimpiskajās spēlēs sastāvēja no viena izslēgšanas turnīra. Vienspēļu izlozes lielums (64) nozīmēja, ka kopumā notika sešas sacensību kārtas, no kurām piecas bija dubultspēlēs. Spēlētāji, kas sasniedza pusfinālu tika nodrošināti ar iespēja sacensties par medaļu, abiem zaudējušajiem pusfinālistiem bija jāsacenšas bronzas medaļas mačā.
Tenisisti vienlaikus dīkstēja startēt gan vienspēļu, gan dubultspēļu turnīrā. Dubultspēlēs abiem spēlētājiem jābūt no vienas valsts.
Pārstāvētās valstis
2016. gada olimpisko spēļu tenisa turnīrā bija pārstāvētas 55 valstis. Pirmo reizi olimpiskajā tenisa turnīrā bija pārstāvēta Barbadosa, Lietuva, Melnkalne, Moldova un Turcija.
Sportisti
Tenisa turnīrā startēja 196 tenisisti, 106 vīrieši un 90 sievietes, no 55 valstīm.
Aļaskas līcis
Aļaskas līcis (en) ir plašs atvērts līcis Klusā okeāna ziemeļu daļā Ziemeļamerikas piekrastē. Izvietojies starp Aļaskas pussalu rietumos un Ziemeļamerikas kontinentu ziemeļos un austrumos. Pēc Starptautiskās hidroloģijas organizācijas datiem līča dienvidu robeža tiek vilkta no Habuča raga Aļaskas pussalas galā līdz Spensera ragam pie Krosa šauruma ziemeļu malas, pēc ASV Ģeoloģijas dienesta datiem — no Kodiakas salas dienvidu gala rietumos līdz Diksona šaurumam austrumos. Visa līča piekraste pieder ASV Aļaskas štatam. Līča piekrastē daudz salu, lielākās no tām ir Kodiakas arhipelāgs un Aleksandra arhipelāgs. Krasti stipri izroboti, daudz līču, fjordu. Līča ziemeļu piekrastē noplūst vairāki glečeri. Krastā nav lielu apdzīvoto vietu, lielākā osta ir Sūarda Kīnajas pussalā.
Tortilja
Tortilja (es) ir maizes paveids, plaši izplatīts kā ikdienas ēdiens Meksikā un ASV dienvidos, kā meksikāņu virtuves sastāvdaļa — citur pasaulē. Gatavo no neraudzētas kukurūzas vai kviešu miltu mīklas. Cep vai nu kā plāceņus (galvenokārt no kviešu miltu mīklas) vai čipsus (no kukurūzas miltu mīklas). Izmanto dažādu meksikāņu ēdienu pagatavošanai, tortiljā ievīstot dažādus ingredientus (gaļu, dārzeņus, olas, zivis, sieru, gvakamoli u.c. — burito, tako, enčilada, fahita u.c.). Čipsus izmanto galvenokārt kā piedevu dažādiem ēdieniem (chili con carne) maizes vietā. Tortiljas izmanto arī dažādu citu ēdienu (kanapē, ruletes, sendviča) pagatavošanai.
Centrālamerikas indiāņi tortiljas no kukurūzas miltiem cepuši jau kopš seniem laikiem un navatlu valodā to nosaukums ir tlaškalji (tlaxcalli). Mūsdienu nosaukuma izcelsme saistāma ar spāņu konkistadoriem, kuriem šie plāceņi atgādināja omletes, ko Spānijā apzīmē ar vārdu tortilla.
10. autobusu maršruts (Daugavpils)
10. autobusu maršruts ir Daugavpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Autoostas līdz Ruģeļiem. 10. autobusu maršrutu apkalpo A/S "Daugavpils satiksme". Sākot ar 2022. gadu, lielākā daļa reisu tiek vasaras sezonā (no 1. jūnija līdz 15. septembrim) pagarināta līdz Ruģeļu ūdenskrātuvei.
Pieturvietas
10. autobusu maršrutā ir 30 pieturas, virzienā Autoosta — Ruģeļi ir 16 pieturas, bet virzienā Ruģeļi — Autoosta ir 14 pieturas.
Anna Klēvere
Anna Klēvere (dzimusi ) ir latviešu aktrise.