cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Divputekšņu grīslis
Apraksts
Augs veido skraju ceru. Tā stublājs ir tievs, raupjš, apakšdaļā apaļš un augšdaļā trīsšķautņains. Lapas ir pelēkzaļas, īsākas nekā stublājs un 0,1-0,2 cm šauras. Ziedkopa ir īsa, blīva un vārpiņas ir strupas. Seglapas ir īsas un plēkšņveidīgas. Augļa pūslītis ir tumšbrūns, apakšdaļā ieapaļš, augšdaļā pēkšņi sašaurināts garā un šaurā knābītī ar sīkiem zobiņiem galā. Segplēksne ir bāli plēvjaina, olveidīga, galā īsi smaila, īsāka nekā pūslītis. Zied maija beigās, jūnijā.
Iecirkņa stacija
Iecirkņa stacija ir sadales punkts, ar kuru norobežo iecirkni, lai tajā veiktu vilcienu apkalpošanu un lokomotīvju brigāžu darbu, ritošā sastāva tehnisko apkopi, ekipēšanu un remontu, iecirkņa un savācējvilcienu formēšanu un izformēšanu. Iecirkņa stacijās veic pasažieru un kravas tranzītvilcienu apkalpošanu, pasažieru apkalpošanu, kravu iekraušanu un izkraušanu kravu un rūpnieciskos rajonos. Līnijās ar vilcienu mašīnistu vadību ar pietiekami lielu noteikto ātrumu pie elektrovilces ieteicamais attālums starp iecirkņa stacijām ir 700 - 1000 km, bet pie dīzeļvilces 500 - 800 km. Noteicošais faktors šeit ir lokomotīves brigādes normāla darba laika ieturēšana un nepārpūlēšana. Iecirkņa stacijas visas funkcijas nereti nosedz, kā arī ar tām ierobežo veselus iecirkņus tādas tehniskas stacijas kā: šķirošanas stacijas (tās izmēri ir vēl lielāki par iecirkņa stacijām); lielas ārpusklases pasažieru stacijas, kurām līdzās ir tehniskais parks; lielas mezgla stacijas, kur krustojas vismaz trīs virzieni; kā arī pieostas un kravas stacijas. Ja iecirknis nav pārāk garš, lokomotīves brigādi speciāli var nemainīt un to pašu lokomotīvi vai motorvagonu vilcienu var nosūtīt atpakaļvirzienā. Valstīs ar garām dzelzceļa līnijām, piemēram, Krievijā, Kazahstānā, Baltkrievijā, Ukrainā u.tml. pietiekami lielās valstīs iecirkņa stacijām ir svarīgāka nozīme, nekā valstīs ar mazu teritoriju. Jo, kā minēts iepriekš, aptuveni 1000 km attālumu Latvijā starp šādiem sadales punktiem nemaz nebūtu iespējams atrast, ņemot vērā Latvijas mazo teritoriju.
Saistītie raksti
Vilcienu kustības organizācija
Ziemassvētku dziesma
"Ziemassvētku dziesma" (en), grāmatas pilnais nosaukums — "Ziemassvētku dziesma prozā jeb Ziemassvētku spoku stāsts" (A Christmas Carol. In Prose. Being a Ghost Story of Christmas.), ir 1843. gadā izdota angļu rakstnieka Čārlza Dikensa novele. Grāmata ir par skopā Ebenīzera Skrūdža ideoloģijas, ētikas un emocionālisma pārvērtībām pēc pārdabiskās Džeikoba Mārlija un trīs Ziemassvētku spoku (pagātnes, tagadnes un iespējamās nākotnes) parādīšanās. Novele guva tūlītējus panākumus un kritiķu atzinību.
Grāmata tika sarakstīta un publicēta Lielbritānijas Viktorijas laikmeta sākumā, kad bija spēcīga Ziemassvētku tradīciju nostalģija, kā arī jaunu tradīciju ieviešanas (piemēram, Ziemassvētku egles un apsveikumu kartītes) sākumā. "Ziemassvētku dziesmas" stāsts ir ticis izmantots vairākās filmās, skatuves darbos, operā un citos veidos.
Preiļu 2. vidusskola
'''Preiļu 2. vidusskola''' ir vispārējās izglītības iestāde A. Paulāna ielā 2 Preiļos.
Vēsture
Skola dibināta 1944. gadā kā Preiļu krievu vidusskola. 1977. gadā tika ieviesta bilingvālās izglītības sistēma.
Latvijas skolu reformas laikā sākās pakāpeniska pāreja uz mācībām latviešu valodā, sākot no 10. klases. 2015. gadā Preiļu novada dome pieņēma lēmumu atļaut atvērt klašu komplektus ar samazinātu izglītojamo skaitu (7. klasi ar 11 skolēniem un 8. klasi ar 14 skolēniem)
Šacgrēbere
Vēsture
Meteostacija izveidota 1943. gada septembrī un izvietojusies Aleksandras Zemes ziemeļaustrumos Severnajas līča krastā ap 30 m augstā stāvkrastā. Stacijas aprīkojumu no Ķīles caur Trumsi Arktikā nogādāja ar kuģi Kehdingen zemūdenes U 387 pavadībā. Aprīkojumu izkrāva un staciju izbūvēja ar zemūdenes apkalpes palīdzību, tajā bija dzīvojamās ēkas, noliktavas, munīcijas noliktava, kā arī lidlauks pie Kropotkina kupola un rezerves bāze Nimroda ragā. Staciju apkalpoja 10 cilvēku komanda, kas tās darbības laikā veica vairāk kā 700 laika novērojumus, tajā skaitā atmosfēras zondēšanu ar gaisa baloniem. Stacijas krājumu papildināšana notika ar zemūdenes palīdzību vai nometot kravas no lidmašīnas Focke-Wulf Condor
Staciju 1947. gadā atrada padomju lidotājs Iļja Mazuruks izlūklidojuma laikā, meklējot piemērotu vietu lidlaukam un polārstacijai Aleksandras Zemē. Stacijas ēkas kopš 1952. gada neilgu laiku apdzīvoja padomju polārpētnieki, līdz brīdim, kad 7 km uz ziemeļrietumiem tika izbūvēta jaunā polārstacija Nagurska. 1956. gadā Šacgrēberes ēkas nodega. 1950. gados tika veikti mēģinājumi stacijas teritoriju atmīnēt. 1980. gados bijušais stacijas darbinieks Rūdolfs fon Garbati nodeva PSRS paša pēc atmiņas sastādītu mīnu lauka shēmu, pēc kuras tika veikti galīgie atmīnēšanas darbi. Šobrīd stacijas teritorija tiek uzskatīta par drošu.
Pīrāgs
Pīrāgs var būt:
Dreiliņa muiža
Dreiliņa muiža jeb Krēmeru Dreiliņu muiža bija muiža Daugavas krastā Lejas Podragā Voleru apkaimē, kur pēc Otrā pasaules kara mākslīgi izveidoja līci ar rūpniecisko zonu, kur tagad atrodas AS "Krēmeri" un citi mazāki rūpniecības uzņēmumi. Muižas ēkas līdz mūsdienām nav saglabājušās. Krēmerus no Beķermuižas atdala Beķera grāvis, kas tek paralēli Daugavai.
Vēsture
Pēc Livonijas ordeņa likvidācijas Daugavas lejteces kreiso krastu līdz 1630. gadam pārvaldīja Kurzemes un Zemgales hercogi, pēc tam tā bija Zviedru Vidzemes Rīgas apriņķa Daugavgrīvas draudzes novadā. Muiža nosaukta Rīgas birģermeistara Dreiliņa (Dreiling, 1623-1682) vārdā. 19. gadsimta beigās Dreiliņa muiža un Lejas Podrags atradās Bolderājas pagasta teritorijā un vietējie iedzīvotāji pamatā nodarbojās ar zvejniecību un strādāja ostā. Muižai piederējušās Straupes un Žubura mājas.
Līdz 1920. gada zemes reformai muiža piederēja Pēterburgas ierēdnim un diplomātam Kārlim fon Bukshēvdenam. 1924. gadā agrākās Dreiliņa muižas teritoriju iekļāva Rīgas pilsētas administratīvajās robežās. Mūsdienās muižas teritorijā atrodas senatnīga izskata neliela koka dzīvojamā ēka.
1992. gadā tika izveidots valsts nozīmes dabas liegums "Krēmeri" ar mērķi saglabāt un aizsargāt putniem nozīmīgu ligzdošanas vietu.
Gustavs Brā-Millers
Kārlis Frīdrihs Gustavs Brā-Millers (de; dzimis Kšečinā, Lejassilēzijā, miris  Berlīnē) bija vācu komponists un mūzikas skolotājs.
Viņš mācījās Brombergā (mūsdienu Bidgoščā), kur publicēja savus pirmos darbus; kādu laiku bijis mūzikas skolotājs Pleševā, vēlāk Berlīnē un kopš 1867. gada Vandelta mūzikas institūtā; komponējis darbus klavierēm, dziesmas (tai skaitā ar Rūdolfa Lēvenšteina un Heinriha Heines tekstiem) un dažas operetes (ieskaitot Ein Matrose von der Nymphe); viens no viņa kvartetiem tika apbalvots 1875. gadā Milānā.
Pseidonīms Brā (Brah) cēlies no Brdas upes (de), kas tek caur Bidgošču (tolaik Brombergu).
Pirkstainais grīslis
Pirkstainais grīslis (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā (neiekļaujot Eiropas ziemeļu, rietumu un dienvidu daļu) sastopama suga.
Latvijā bieži visā teritorijā — gaišos lapkoku un jauktos mežos, mežmalās un krūmājos.
Apraksts
Pirkstainais grīslis ir daudzgadīgs, 10-30 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tam sievišķie ziedi ir ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ir ar īsu knābīti.
Augs ar gariem sakneņiem, veido blīvu ceru. Stublājs ir tievs un stāvs. Pie stublāja pamata ir daudz īsu, 0,3-0,7 cm platu lapu, kas īsākas nekā stublājs. Pašas apakšējās lapas ir bez plātnes un tās ir spīdīgi sarkanas. Vīrišķo ziedu vārpiņa stublāja galotnē ir viena. Tai gandrīz blakus esošā augšējā sievišķo ziedu vārpiņa nereti pārsniedz vīrišķo ziedu vārpiņu. Augam ir 2—3 sievišķo ziedu vārpiņas, lineāras un paskrajas, apakšējā ar kātiņu. Visas vārpiņas ir diezgan blīvi izvietotas stublāja galotnē. Zied aprīlī, maijā.
Lauciņa atbrīvošana
Lauciņa atbrīvošana ir taktisks paņēmiens, ar kuru atbrīvo citai figūrai nepieciešamo lauciņu.
Skatīt arī
Līnijas atbrīvošana
Horni Benešova
Horni Benešova (cz, līdz 1950. gadam Benešova (cz)) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Bruntālas apriņķī.
Vēsture
Radusies 1253. gadā zelta, sudraba, vara un dzelzs ieguves rajonā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Benniša (de). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. No 1938. līdz 1945. gadam kā Sudetu apgabala daļa atradās Vācijā. Pēc Otrā pasaules kara — atkal Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.
Cilvēki
Horni Benešovā ir dzimis ASV Valsts sekretāra Džona Kerija vectēvs.
Neve Kempbela
Neve Adrianna Kempbela (en, dzimusi ) ir kanādiešu aktrise. Viņa pazīstama ar savām kinolomām drāmas un šausmu filmās.
Piedalījusies tādās filmās kā "Briesmu lietas" (Wild Things, 1998), "54" (1998), Drowning Mona (2000), Panic (2000), Last Call (2002), The Company (2003), When Will I Be Loved (2004), Churchill: The Hollywood Years (2004), Relative Strangers (2006), Closing the Ring (2007), "Debesskrāpis" (2018). Attēlojusi lomas TV seriālos Party of Five (1994—2000), Philanthropist (2009), Titanic: Blood and Steel (2012), "Kāršu nams" (2016—2017), The Lincoln Lawyer (2022—), Twisted Metal (2023).
Palomenes seņūnija
Palomenes seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Kauņas apriņķa Kaišadores rajona pašvaldībā, tās ziemeļos. Seņūnija sastāv no 5 seņūnaitijām, tajā ir 52 ciemi un 1 dzelzceļa ciemats.
Leja (nozīmju atdalīšana)
Leja var būt:
Toivo Sūrso
Toivo Sūrso (dzimis Tallinā) ir bijušais igauņu hokejists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Igaunijas izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) ir Norvēģijas hokeja komandas "Manglerud U18" galvenais treneris.
Hokeja pamatus apguvis Tallinā, bet pēc tam devies uz Maskavas "Krylia Sovetov" un Somiju, tur trenējies pie trenera Vladimira Jurzinova. 1994. gada draftā viņš kļuva par pirmo Igaunijas hokejistu, kas iekļuvis NHL draftā - ar 283. numuru Sūrso izvēlējās Detroitas "Red Wings". Līdz spēlēšanai pasaules spēcīgākajā hokeja līgā viņš gan netika, kaut gan divas sezonas spēlēja AHL. Karjeras laikā Sūrso ir spēlējis arī Somijā, Turku TPS kopā ar Kārli Skrastiņu.
2005. gadā Sūrso sāka spēlēt Latvijas komandā "Rīga 2000", kuras sastāvā kļuva vienu no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem un Latvijas čempionu.
Ieleja
Ieleja ir negatīva, lineāri stiepta reljefa forma, kam ir slīpums vienā virzienā un kas radusies erozijas darbības rezultātā. Visbiežāk ielejas veidojušās tekošu ūdeņu rezultātā, piemēram, caur ieleju plūst upes un strauti. Ielejas veidojas arī ledāju kustības rezultātā. Nereti ielejas malās ir pauguri vai pat kalni. Ielejas iedala tā sauktajās trogielejās (U-veida ielejas) un V-veida ielejās. V-veida ielejas ir ar stāvākām nogāzēm nekā U-veida ielejām. Ir arī ļoti platas līdzenumu ielejas. Ieleju veids ir atkarīgs no vairākiem faktoriem, tas ir, erozijas veida, reljefa slīpuma, noteiktā teritorijā esošo iežu un augsnes rakstura un ģeoloģiskā laika, kad ieleja veidojusies. Par ielejām dažkārt tiek saukti padziļinājumi okeānos zem ūdens. Tās ir atrodamas arī uz citām planētām.
Ļoti dziļas ielejas Amerikā tiek sauktas par kanjoniem, savukārt šaurus padziļinājumus, īpaši, kalnos, kas arī radušies tekošu ūdeņu rezultātā, dēvē par aizām, ar kurām ielejas nevajadzētu jaukt. Par ielejām sauc arī lūzumzonas, piemēram, Austrumāfrikas lūzumzonu, tikai šajos gadījumos mēdz precizēt un saukt tās par rifta ielejām.
Ieleju veidošanās
Ūdens straumes (upes un strauti) un ledāju kustība ir nozīmīgākie ieleju veidotāji. Tekoši ūdeņi galvenokārt veido V-veida ielejas, bet ledāju kustība U-veida ielejas.
Tekošie ūdeņi abrāzijas un ūdens plūsmas dēļ rada eroziju, noārda augsnes virskārtu un iežus. Augstu kalnos ielejas parasti ir ar stāvām nogāzēm un šaurāki, jo plūstošo ūdeņu ātrums ir lielāks un līdz ar to spēcīgāk izpaužas erozija. Savukārt līdzenumu ielejas ir ar lēzenākām nogāzēm, jo ūdens erozija tik ļoti neizpaužas. Šādas ielejas veidojušās ilgākā laika posmā.
Ledāju kustības rezultātā tie arī norāda augsnes virskārtu un iežus, bet iedarbība uz to ir lēnāka. Toties ledāji spēj pārnes daudz lielākas zemes un iežu masas, jo to masa un līdz ar to arī spēks, kas darbojas uz iežiem, ir ļoti liels. Ledāju kustību rada gravitācijas spēks.
Ieleju veidi
Ir dažādi ieleju veidi:
Vieglatlētika 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — lodes grūšana vīriešiem
Lodes grūšana vīriešiem bija viena no vieglatlētikas disciplīnām, kas bija iekļautas 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā. Šī bija viena no sešām laukuma disciplīnām un viena no divām mešanas disciplīnām vieglatlētikā.
Sacensības tika aizvadītas 7. aprīlī Panatinaiko stadionā. Tajās startēja 7 sportisti no 5 valstīm. Lodes grūšana bija jāveic no divus metru liela laukuma.
Par pirmo olimpisko čempionu lodes grūšanā kļuva ASV sportists Roberts Garets. Šī viņam bija otrā zelta medaļa šajās olimpiskajās spēlēs. Sudraba medaļu ieguva Grieķijas sportists Miltiadis Gusks, arī bronzas medaļu izcīnīja Grieķijas sportists Georgijs Papasideris.
Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika pasniegtas sudraba un bronzas medaļas.
Rekordi
Par olimpisko rekordu lodes grūšanā kļuva ASV sportista Roberta Gareta rezultāts. Tas bija 11 metri un 22 centimetri. Šis rekords pastāvēja līdz 1900. gada Parīzes vasaras olimpiskajām spēlēm.
Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Kirils Šubins
Kirils Šubins (ru; dzimis ) ir Krievijas starptautiskais meistars šahā (2015).
Biogrāfija
2014. gadā uzvarējis Vladivostokas pilsētas atklātajā šaha čempionātā. 2015. gadā uzvarējis Sanktpēterburgas pilsētas čempionātos šahā un ātrajā šahā U15 vecuma grupā, bet šaha ātrspēlē U15 vecuma grupā bijis otrais.
Vairākkārt pārstāvējis Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. 2014. gadā uzvarējis Pasaules skolēnu ātrā šaha čempionātā U11 vecuma grupā. 2015. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2019. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Skrūvgriezis
Skrūvgriezis ir rokas darbarīks, ar kuru skrūvē skrūves. Skrūvgriezi veido rokturī iestiprināts viengabala stienis, kuram viens gals ir speciāli pielāgots konkrētu skrūvju skrūvēšanai. Skrūvgrieža gals parasti ir rūdīts. Skrūvgrieži tiek dalīti krustiņskrūvgriežos, kas paredzēti skrūvju skrūvēšanai, kurām ir krusts uz galvas, un plakanajos skrūvgriežos, kurus izmanto skrūvju skrūvēšanai ar vienu rievu.
Divmāju grīslis
Divmāju grīslis (la) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp Latvijā, un Ziemeļamerikā. Izolētas atradnes ir arī Rietumeiropā.
Apraksts
Augs ir divmājnieks — vīrišķie un sievišķie ziedi atrodas uz dažādiem augiem. Augs bagātīgi veido pazemes dzinumus, bet tipiska cera tam nav. Stublājs ir apaļš, lapas ir sarveidīgas, tikai stublāja apakšdaļā. Vīrišķie augi ir ar šauri cilindrisku, sarkanbrūnu vārpiņu. Sievišķās vārpiņas ir īsākas, tās ir blīvas. Augļa pūslīši ir olveidīgi, tumši brūni, pakāpeniski sašaurināti. Zied maijā.
Paralēlās pasaules zinātniskajā fantastikā
Paralēlā pasaule vai paralēlais visums fantastikā ir izdomāta pasaule, kas pastāv vienlaicīgi ar mūsējo, bet neatkarīgi no tās. Šādai pasaulei var būt dažādi izmēri: no neliela ģeogrāfiskā apgabala līdz Visumam. Paralēlajā pasaulē notikumi risinās savā veidā — tas var atšķirties no mūsu pasaules ar atsevišķām detaļām vai kardināli gandrīz visā. Šādas pasaules fizika nebūt nav analoģiska mūsu pasaules fizikai — dažkārt paralēlajās pasaulēs var pastāvēt tādas parādības kā maģija, pārdabiski spēki un brīnumi. Staņislavs Lems paralēlās pasaules saista ar "pirmā līmeņa fantastiku", kā arī androīdiem, telepātiem un ceļojumiem laikā.
Multiverss ir ideja par izplatījumu, sastāvošu no daudzām vienlaikus ar mūsējo eksistējošām pasaulēm, pieņēmums, ka pastāv ne tikai mūsu Visums, bet daudzi Visumi, kas atšķiras no mūsējā un attīstās patstāvīgi. Parasti tiek apgalvots, ka paralēlajās pasaulēs var darboties no mūsējiem atšķirīgi dabas likumi.
Ideja par paralēlām pasaulēm
Mūsdienu fizika, saskaroties ar daudzu pasauļu interpretāciju kvantu mehānikā, superstīgu teoriju un multiversa teoriju, teorētiski pieļauj daudzu pasauļu esamību. Pēc to teorētisko fiziķu uzskatiem, kuri atbalsta superstīgu teoriju, var būt no 10100 līdz 10500 vai pat bezgalīgs skaits paralēlo pasauļu.
Mītos aprakstītā paradīze, elle, Olimps, Valhalla ir klasiski "alternatīvo visumu" piemēri, kas atšķiras no mums pazīstamās reālās pasaules.
Paralēlas pasaules var būt attēlotas kā pilnīgi neatkarīgas no mūsu reālās pasaules un viena no otras vai arī mijiedarbojošās. Mijiedarbība var ietvert vai nu iespēju noteiktos apstākļos nokļūt no vienas pasaules otrā (tēlaini runājot, "durvju" iespējamība starp pasaulēm), vai arī tādu vietu pastāvēšanu, kur šādas pasaules saskaras (saplūst).
Dažreiz ideja par paralēlām pasaulēm tiek aprakstīta, attiecinot tās uz mūsu realitāti. Horhes Luisa Borhesa stāstā “Atšķirīgu taku dārzs” (El jardín de senderos que se bifurcan) pētnieks atrod ķīniešu autora manuskriptu, kur viens un tas pats notikums tiek atstāstīts vairākas reizes, un apraksti ir pretrunīgi. Tad manuskripta autora mazdēls paskaidro, ka viņa vectēvs laiku uztvēra kā “atšķirīgu ceļu kopumu”, kur dažādi notikumi notiek paralēli un vienlaikus.
Līdz 20. gadsimta vidum fantastiskas pasaules literārajos darbos visbiežāk atradās nezināmās, tālās vietās uz Zemes. Varoņi varēja nokļūt fantastiskā salā, kā Džonatana Svifta "Gulivera ceļojumos", tikt tornado aiznesti uz Oza zemi. Šos "zaudēto pasauļu" stāstus var uzskatīt par "paralēlā visuma" ģeogrāfiskajiem ekvivalentiem, jo ​​attēlotās pasaules ir atdalītas no mūsējās un paslēptas no visiem, izņemot tos, kas grūtā ceļojumā tur nokļuvuši.
Tomēr, augot lasītāju zināšanām par ģeogrāfju, autoriem šādas vietas bija jānovieto arvien tālāk. Iespējams, zinātniskās fantastikas ideju ietekmē daudzi rakstnieki izvēlējās uzstādījumu, ka darbība notiek citā, atsevišķā realitātē.
Paralēlajai pasaulei var nebūt vēsturisku attiecību ar kādu citu pasauli. (Piemēram, Stīvena Bekstera romāna "The Raft" pamatā ir realitāte, kurā gravitācijas konstante ir daudz lielāka nekā mūsu visumā). Jāatzīmē, ka robeža starp zinātnisko fantastiku un fantāziju kļūst neskaidrāka nekā parasti, kad runa ir par stāstiem, kuros mūsu visums tiek attēlots kā daļa no multivides. Žanru šajā gadījumā lielā mērā nosaka tēma, mākslinieciskais noformējums un akcenti, kā arī stāsta detaļas, kuras autors vēlas izskaidrot un veids, kā tās tiek izskaidrotas. Piemēram, "Nārnijas hronika" ir fantāzija tīrākajā formā. Televīzijas seriāls "Slaideri" ir tīra zinātniskā fantastika, bet tādi darbi kā teleseriāls "The Layered World" ir kaut kas vidējs starp zinātnisko fantastiku un fantāziju.
Vēsture
Jēdziens par citu pasauļu esamību literatūrā radās 18. gadsimtā. Kā piemēru var minēt Voltēra "Kandidu", kur viens no varoņiem (Pangloss) apgalvo, ka "viss ir uz labu šai labākajā no pasaulēm". Tomēr līdz 20. gadsimtam ideja par daudzām pasaulēm nedz zinātniskajā fantastikā, nedz zinātnē netika attīstīta.
Herberts Velss ar stāstu "Durvis sienā" (Depouillement - the Door in the Wall) fantastikai atklāja paralēlu pasauļu esamību. Literatūrai ideja "Durvis sienā" bija tikpat revolucionāra kā Evereta ideja (izteikta 62 gadus vēlāk) fizikai.
1923. gadā Herberts Velss atgriezās pie idejas par paralēlām pasaulēm un vienā no tām "ievietoja" utopisku valsti, kur nokļūst romāna "Cilvēki kā dievi" (Men Like Gods) varoņi. Romāns nepalika nepamanīts, domu turpināja attīstīt citi literāti, tai skaitā krievu autori Grigorijs Dents, Sergejs Krasnovskis, Vladimirs Giršgorns, Igors Kellers un Boriss Ļipatovs.
G. Denta stāstā pirmo reizi tika attīstīta ideja, ka varētu būt valstis (pasaules), kuru vēsture varētu iet savādāku gaitu nekā mūsu pasaules vēsture, un šīs pasaules ir ne mazāk reālas kā mūsējā.
20. gadsimta vidus
Neskatoties uz iepriekšminēto darbu parādīšanos, daudzu pasauļu ideja zinātniskajā fantastikā sāka nopietni attīstīties tikai 20. gadsimta četrdesmito gadu beigās, aptuveni tajā pašā laikā, kad līdzīga ideja radās fizikā.
Daudzu pasauļu problēmas zinātniska pētniecība sākās 1957. gadā, kad amerikāņu fiziķis Hjū Everets publicēja savas doktora disertācijas tēzes ar nosaukumu "Kvantu mehānikas formulēšana caur stāvokļu relativitāti" (On the foundations of quantum mechanics). Evereta darba parādīšanās iemesls bija ilgstoša pretruna starp diviem dažādiem kvantu mehānikas formulējumiem — viļņu un matricu. Everets atrisināja šo pretrunu, un viņa pētījums gandrīz pusgadsimtu vēlāk noveda pie tā, lai fizikā parādītos multiversa jēdziens.
1957. gadā (vienlaikus ar Evereta disertāciju) amerikāņu zinātniskās fantastikas rakstnieks Filips Diks publicēja romānu “Debesu acs" (Eye in the Sky), kura darbība notiek paralēlajā pasaulē, un 1962. gadā — romānu "Cilvēks augstajā pilī" (The Man in the High Castle), kas kļuva par žanra klasiku. Ideja par vēsturiskā procesa sazarošanos šeit pirmoreiz tika izstrādāta augstā mākslinieciskā līmenī. Romāna "Cilvēks augstajā pilī" darbība notiek pasaulē, kurā Vācija un Japāna uzvarējusi savus pretiniekus Otrajā pasaules karā un okupējusi ASV: austrumu daļa pieder Vācijai, rietumu — Japānai.
Kliforda Saimaka romānā "Gredzens ap sauli" (Ring Around the Sun, 1982) aprakstītas daudzas planētas Zeme, kuras katra atrodas savā pasaulē, bet vienā orbītā, un šīs pasaules un šīs planētas atšķiras viena no otras tikai ar nelielu (mikrosekundēs) laika nobīdi.
Klifords Saimaks ne vienu reizi vien atgriezās pie paralēlo pasauļu problēmas — nevar nepieminēt romānu "Visa dzīvība zaļo" (1965) un stāstu "Putekļu zebra" (1954) (publicēts izdevniecības "Zinātne" izdotajā krājumā "Naudas koks" 1980. gadā), kas kļuva par ierosmi daudziem līdzīgiem citu zinātniskās fantastikas rakstnieku darbiem, kuri būtībā Saimaka pausto ideju gan nepapildināja.
Brāļu Strugacku stāstā "Pirmdiena sākas sestdienā" (Понедельник начинается в субботу, 1962) aprakstīti varoņu ceļojumi dažādās nākotnes versijās, pretstatā zinātniskajā fantastikā jau populārajai tēmai par ceļojumiem uz dažādām pagātnes versijām.
Daudzkārt zinātniskajā fantastikā lietotais jēdziens "hipertelpa" attiecas uz paralēlu Visumu, ko starpzvaigžņu ceļojumā izmanto kā līdzekli, lai pārvietotos ar ātrumu, kas lielāks par gaismas ātrumu.
Paralēlās pasaules kā notikumu multivariances realizācija
Zinātniskajā fantastikā bieži tiek pausta ideja, ka noteiktam notikumam iespējami atšķirīgi iznākumi, jebkura iespēja vienā no daudzajām pasaulēm noteikti tiks realizēta,
Citos gadījumos paralēlu pasauļu rašanās notiek laika ceļotāju rīcības rezultātā: kad kāds, kas ar laika mašīnu ir pārcēlies uz pagātni, ietekmē noteiktu notikumu, mainot tā iznākumu, rodas jauns visums, un turpmākie notikumi iet pa citu ceļu. Šajā gadījumā ceļotāja liktenis var būt atšķirīgs: dažos gadījumos tiek pieņemts, ka atgriežoties viņš atkal nokļūs savā laikā (tas ir, viņš nejutīs vēstures izmaiņas), citos — ceļotājs, kurš mainīja notikumus, atgriezīsies viņa radītās jaunās pasaules nākotnē, pazūdot no savas dzimtās realitātes.
Sižeti
Sižeta izpratnē ideju par paralēlu pasauli var izmantot dažādos veidos:
INSAT-3D
INSAT-3D ir Indijas INSAT sistēmas meteoroloģiskais pavadonis. Pavadoni izgatavojusi un apkalpo Indijas kosmisko pētījumu organizācija (ISRO). Ģeostacionārā orbītā palaists 2013. gadā.
Pavadoņa izmēri 2,4 m x 1,6 m x 1,5 m. Tam ir 6 kanālu multispektrālā kamera, 19 kanālu atmosfēras zondētājs. Bez tam INSAT-3D uzstādīts datu retranslācijas raidītājs. Atšķirībā no agrākajiem INSAT aparātiem, šajā nav sakaru pakalpojumu derīgā krava, bet ir meklēšanas un glābšanas aparatūra.
Pavadonis tika novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 82° austrumu garuma.
Čaubunagungamaugas ezers
Čaubunagungamaugas ezers, arī Vebsteras ezers ir ezers Vebsteras pilsētā, Masačūsetsas štatā ASV.
Kopš 1921. gada ezera pilns nosaukums ir Čargogagogmančaugagogčaubunagungamaugas ezers , kas ir piektais garākais vārds pasaulē un garākais jebkur zināmais ezera nosaukums.
Nosaukuma skaidrojumi
Čaubunagungamaugas nosaukums ir nipmuku cilmes, kuru valoda piederēja pie algonkinu saimes. Pirmā publicētā hipotēze ar vārda skaidrojumu parādījās 1881. gadā grāmatā Indian Names of Places etc., in and on the Borders of Connecticut: With Interpretations of Some of Them. Saskaņā ar to, tas norāda uz neitrālu zvejas vietu vai vietu, kur satikās un kopīgi zvejoja vairākas aborigēnu grupas. Lai arī nipmuku valoda ir izmirusi un maz zināma, taču tā bija līdzīga pietiekami labi dokumentētajām naragansetu un masačūsetsu valodām. Izmantojot šos papildu materiālus, nosaukumu atvasināja no vārdiem "Čaubunagung" (robeža) un "-amaug" (zvejas vieta), to brīvi tulkojot kā "Robežezers — neitrāla tikšanās vieta".
1921. gadā pieņemtais apzīmējums un tā "vietējā nozīme" — "Tu zvejo savā pusē, es zvejoju savā pusē, neviens nezvejo vidū", ir nepamatots pieņēmums, kuru kā joku 20. gadsimtā radīja laikraksti.
Antropologs un algonkinu valodu eksperts Aivss Godārs uzskata, ka daudz piemērotāks vārda skaidrojums būtu "ezers, kuru sadala salas". Uz to norāda sākumburti "Čab-" (dalīts) un beigu daļa "ungamaug" ([kur ir] ūdens platība"). Vārda vidējā daļa "-unag-" ir mazliet neskaidra, bet varētu būt pielīdzināma identiskam terminam Jaunanglijas algonkinu ziemeļu valodās, kurās tas tulkojas kā sala. Šāds skaidrojums būtu piemērots arī no ģeogrāfiskā viedokļa.
Vēstures avotos minētie nosaukumi
1642. gadā pirmie Masačūsetsas līča kolonijas topogrāfi ezeru nosauca par Lielo dīķi. Jaunanglijas algonkinu grupām bija vairāki ezera nosaukumi, kas atzīmēti senākās kartēs un vēsturiskos pierakstos. Tomēr tie visi ir līdzīgi ar gandrīz identisku nozīmi. Starp agrīnajiem nosaukumiem zināmi Chabanaguncamogue, Chaubunagungamaug un citi.
Mucenieks
Mucenieks var būt:
Čaubunagungamaugas ezers
Vēstures avotos minētie nosaukumi
1795. gada Dadlijas pilsētas un 1831. gada Masačūsetsas kartē ezers saukts par Chargoggaggoggmanchoggagogg Pond. Acīmredzot, kartes sastādītāji balstījās uz kļūdainu informāciju, kurā īstais vārds bija sajaukts ar netālu esošo Mančaugas dīķi.
Mūsdienās bieži tiek lietots termins Vebsteras ezers, tomēr arī daudzi pašas Vebsteras iedzīvotāji ir lepni par seno nosaukumu un sarunvalodā dod priekšroku nipmuku variantam.
Vēsture
Ezera tuvumā dzīvojošie indiāņi dzīvoja neatkarīgos ciematos un grupās. Nipmuki nekad nepastāvēja kā atsevišķa cilts, un šis nosaukums ir ģeogrāfisks iedalījums pirmiedzīvotājiem, kas apdzīvoja Masačūsetsas centrālo daļu. Ap 1674. gadu nipmuku zemēs atradās vairāki tā saucamie "lūdzošo indiāņu" jeb kristietību pieņēmušo indiāņu ciemati, kurus kopš 1651. gadā sāka veidot misionārs Džons Eliots. Viens no šiem ciematiem bija Čaubunagungamauga jeb Čačaubunkakovoka.
1675. gadā uzliesmoja Metakometa sacelšanās. Proporcionāli iedzīvotāju skaitam tas bija asiņainākais konflikts Savienoto Valstu vēsturē starp eiropiešu ieceļotājiem un pamatiedzīvotājiem, kurā kopīgi ar pokomtukiem nipmuku grupas veidoja skaitliski nozīmīgāko "sarkanādainās armijas" daļu. Misijas pameta un Metakometa karotājiem pievienojās arī gandrīz visi kristītie indiāņi.
Pēc 1680. gada nipmukiem un citiem Jaunanglijas indiāņiem ierādīja misiju ciematus un nelielus rezervātus, kur dažu gadu laikā gandrīz pilnībā izzuda cilšu tradīcijas. Lielākais no diviem nipmuku rezervātiem — Čaubunagungamauga rezervāts, atrodas netālu no ezera un mūsdienu nipmukiem kalpo par sanāksmju un pulcēšanās vietu.
Salas
Ezerā ir aptuveni 8 salas. Dažas no tām ir apdzīvotas, savukārt citas ļoti sīciņas un neapdzīvotas. Nozīmīgākās salas ir sekojošas:
Zivis
Ezerā sastopams lielmutes asaris un mazmutes asaris no melno asaru ģints, tumšā līdaka, dzeltenais asaris, baltais asaris, melnā krape, zilžaunu sauleszivs, parastā sauleszivs, rožainā sauleszivs, melnais buļļugalvas sams, dzeltenais buļļugalvas sams, baltais čukučans un siļķei līdzīgā Alosa pseudoharengus. Ik gadu pavasarī no upēm iepeld foreles — varavīksnes forele, strauta palija un tīģera forele.
Baltgalvas ērgļa populācija
2006. gadā baltgalvas ērgļi bieži apmeklēja Čaubunagungamaugas ezeru, un 2010. gadā ērgļu pāris apmetās tā krastos. Tie ieguva vārdus Džordžs un Marta. 2011. gada vasarā Oļu salā ērgļi izveidoja ligzdu, taču 28. augustā viesuļvētra Irēna to nopostīja.
Tā paša gada novembrī putni uzcēla jaunu ligzdu Mazajā salā, taču zemi lidojoša helikoptera dēļ pameta to 2012. gadā. Pāris atgriezās decembrī, un 2013. gadā pirmo reizi pēc 108 gadiem ezera apkārtnē izšķīlās pirmais ērgļu mazulis. Tas ieguva vārdu Frīdoma un šobrīd dzīvo vienā no Ņūhempšīras ezeriem (Bow Lake) 190 km attālumā no Čaubunanungamaugas ezera.
2014. gadā pasaulē nāca divi jauni putnēni, vēl divi — 2015. gadā un viens 2016. gadā. 2016. gada ērglēns 7. jūnijā guva savainojumu un tika pārvests uz savvaļas dzīvnieku veterināro centru Tufts Wildlife. Tā pirmais lidojums notika 15. jūlijā, bet jau septembrī ērgli atgrieza savvaļā.
Mihejs Navumenka
Mihejs Navumenka (be; dzimis 2007. gadā) ir Baltkrievijas šahists.
Biogrāfija
Oršas šaha skolas audzēknis. Vairākkārt pārstāvējis Baltkrieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. 2015. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U8 vecuma grupā. 2017. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu čempionātā ātrajā šahā U10 vecuma grupā.
Baktrija
Baktrija (, Bākhtar; ; ) ir vēsturisks reģions Centrālāzijā, mūsdienu Afganistānas un Tadžikistānas teritorijā.
Lokalizācija
Baktrija atrodas uz ziemeļiem no Hindukuša kalnu grēdas un uz dienvidiem no Hisora Alaja kalniem. Lielākā pilsēta reģionā ir Balha (agrāk Baktra). Baktrija robežojas ar Margiānas, Gandhāras, Sogdiānas un Arahozijas reģioniem.
Iedzīvotāji
Vēsturiski reģionā dzīvoja baktrieši, mazāk skiti, bet mūsdienās tadžiki un puštuni. Sākotnēji baktrieši bija zoroastristi, vēlāk budisti un musulmaņi.
Teozofija
Teozofija (theos — dievs, sophia — gudrība) ir okultiska un filozofiska mācība, kas pievēršas būtības un dabas, it īpaši dievišķā dabas, meklējumiem. Teozofijas mērķis ir izpētīt dievišķā, cilvēcības un pasaules izcelšanos, lai saprastu visuma izcelšanos un mērķi. Teozofija ietver zināšanas, kas ņemtas gan no gnosticisma un neoplatonisma, gan selektīvi no dažādām pasaules reliģijām, piemēram, budisma.
Teozofijas pirmsākumus var datēt ap 15. gadsimtu, bet kā atsevišķa kustība tā parādījās vien 19. gadsimta beigās pēc tam, kad 1875. gadā Jeļena Blavatska ar vairākiem līdzdalībniekiem izveidoja Teozofijas biedrību. Blavatskas grāmatu "Slepenā doktrīna" uzskata par būtiskāko tekstu, kas cenšas aptvert agrīnos teozofijas principus.
Pasaulē mūsdienās pastāv vairāk kā 52 teozofijas organizācijas.
1441. gads
1441. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Mikko
Mikko bija 1970. gados Somijas uzņēmuma Nokia elektronikas nodaļas izstrādātu minidatoru sērija.
Mikko 1
Mikko 1 izlaists 1972. gadā kā kases un bankas termināļu iekārta.
Mikko 2
Mikko 2 izlaists 1973. gadā. Izstrādāts sadarbībā ar KOP banku. Tika izmantots bankas kantora un mazumtirdzniecības sistēmās. Izmantoja programmēšanas valodu PL/I.
Mikko 3
Mikko 3 izstrāde sākta 1978. gadā. Izmantots procesors Intel 8080. Tam bija 180 kB 8″ diskešu iekārta.
Luijs de Šamsavēns
Luijs Marī Žozefs Le Bešū de Šamsavēns (fr; dzimis, miris ) bija franču jātnieks, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja individuālajā jāšanas konkūrā kopā ar zirgu Terpsichore, kur izcīnīja bronzas medaļu. Viņš startēja arī jāšanas medībās, kuru SOK neuzskata par "olimpisko" disciplīnu. Viņa rezultāts šajā disciplīnā nav zināms.
Pirmā pasaules kara viņām tika piešķirts militārais krusts par drosmi. Verdenas kaujas laikā viņš tika iecelts par Fort de Tavannes un tika smagi ievainots karā. De Šamsavēns tika evakuēts uz militāro slimnīcu Nantē, kur vēlāk no gūtajiem ievainojumiem mira.
Kliedziens 3
"Kliedziens 3" (en) ir 2000. gada ASV šausmu filma, trešā filma "Kliedziens" filmu sērijā. Filmu pēc Ērena Krūgera scenārija veidojis režisors Vess Kreivens, varoņus veidojis Kevins Viljamsons. Lomās Deivids Ārkets, Neve Kempbela, Kortnija Koksa, Patriks Dempsijs, Skots Folijs, Lānss Henriksens, Mets Kīslārs, Dženija Makārtija, Emīlija Mortimere, Pārkere Posija, Deons Ričmonds un Patriks Vorbērtons.
Filmas darbība norisinās Holivudā trīs gadus pēc iepriekšējās filmas "Kliedziens 2" notikumiem. Slepkava Ghostface mēģina atrast Sidniju Preskotu, kas dzīvo izolācijā.
Filmas "Kliedziens 3" pirmizrāde notika Vestvudā, Losandželosā, un dienu vēlāk to sāka rādīt visā ASV teritorijā. Filmas pasaules kases ieņēmumi ir vairāk nekā 161 miljons ASV dolāru pie 40 miljonu ražošanas budžeta. Tā saņēmusi dalītas kritiķu atsauksmes un to uzskatīja par vājāko filmu sērijā, lai gan pēdējos gados šīs viedoklis tiek pārskatīts. Sākotnēji "Kliedziens 3" bija ieplānota kā pēdējā sērijas filma, tomēr 2011. gadā izdeva tās turpinājumu "Kliedziens 4" (Scream 4).
Koropas rajons
Koropas rajons (uk) ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerņihivas apgabala austrumos. Robežojas ar Čerņihivas apgabala Bahmačas rajonu dienvidos, Borznas rajonu dienvidrietumos, Sosnicjas rajonu rietumos un Novhorodas-Siverskas rajonu ziemeļos, kā arī Sumu apgabala Šostkas rajonu ziemeļaustrumos, Krolevecas rajonu austrumos un Konotopas rajonu dienvidaustrumos.
Koropā dzimis krievu revolucionārs Nikolajs Kibaļčičs (Николай Иванович Кибальчич, 1853 – 1881).
Klišāns
Klišāns (sieviešu dzimtē Klišāne) ir latgaliešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Baldones (Dzelzavas pagasts)
Baldones (arī Baldonas vai Boldaunas) ir ciems Madonas novada Dzelzavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem. Ciems ir daļēji izzudis.
Rozdiļna
Rozdiļna (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidrietumos, Odesas apgabalā, Rozdiļnas rajona centrs. Izvietojusies apgabala vidusdaļā 87 km no apgabala centra Odesas. Nozīmīgs dzelzceļa mezgls.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1863. gadā sakarā ar Odesas—Baltas dzelzceļa līnijas būvniecību. Satiksme līnijā atklāta 1865. gadā, bet 1867. gadā no Rozdiļnas tika uzbūvēts atzarojums uz Tiraspoli. 1930. gadā Rozdiļnas stacijas ciemats kļuva par rajona centru, 1938. gadā tam piešķīra pilsētciemata statusu, bet 1957. gadā — pilsētas statusu. Pilsētā darbojas nelieli pārtikas, vieglās, mašīnbūves un metālapstrādes uzņēmumi. Lielākā daļa iedzīvotāju nodarbināti dzelzceļā.
Stīvs Kousts
Biogrāfija
S. Kousts uzauga Voldersleidā Kentā un Londonā. Praktizējās tehnoloģiju uzņēmumā Wolfram Research, pēcāk studēja datorzinātni Londonas Universitātes koledžā.
2004. gada jūlijā viņš izveidoja OpenStreetMap (OSM) un vadīja pirmo OSM publisko kartēšanas pasākumu. S. Kousts izstrādāja un dizainēja pirmās trīs versijas, kā arī deva lielu ieguldījumu ceturtās versijas tapšanā. 2007. gadā Stīvs aizsāka starptautisko OSM ieguldītāju konferenci State of the Map.
2005. gadā kopā ar citiem viņš dibināja kompāniju Z.X.V. Ltd., kura vēlāk kļuva par CloudMade, uzņēmumu, kas nodarbojas ar automašīnām paredzētiem viediem risinājumiem, kas saistīti ar navigāciju un auto elektronisko sistēmu. 2010. gadā Stīvs pameta CloudMade.
2010. gada novembrī viņš kļuva par Microsoft interneta meklētājprogrammas Bing Mobile galveno sistēmarhitektu.
2013. gada septembrī Stīvs sāka strādāt uz atrašanās vietu balstīto risinājumu uzņēmumā TeleNav, uzņemoties OSM attīstīšanu Scout navigācijas vajadzībām.
Mandžūri
Mandžūri (mnc, manju, zh, ) ir etniskā grupa, kas galvenokārt dzīvo Ķīnas ziemeļaustrumos, vēsturiskajā Mandžūrijā. Mandžūri ir lielākais tungusu tautu atzars. Kopējais mandžūru skaits tiek lēsts ap 10 miljoniem. Tā ir ceturtā lielākā etniskā grupa Ķīnā. Aptuveni puse no mandžūriem dzīvo Liaoninas provincē. Mandžūri galvenokārt runā mandarīnu valodā, tikai 10% no tiem runā mandžūru valodā. Mandžūru ziedu laiki sākās 17. gadsimtā, kad viņi iekaroja Minu dinastiju un Ķīnā dibināja Cjinu dinastiju (1644–1911).
Stīvs Kousts
Biogrāfija
2015. gadā Stīvs izdeva grāmatu "The Book of OSM" ("OSM grāmata"), kurā ir 15 viņa intervijas ar OSM ieguldītājiem, kuri darbojušies šajā projektā kopš tā pirmsākumiem.
2016. gadā aizgāja no TeleNav, kopš tā laika strādājis vairākos citos tehnoloģiju uzņēmumos.
2019. gada pavasarī viņš pievienojās uzņēmumam TomTom, kļūdams par tā Karšu nodaļas viceprezidentu.
2012. gada NHL drafts
2012. gada NHL drafts bija 50. NHL drafts, kurš norisinājās 2012. gada 22. un 23. jūnijā Pitsburgā, ASV. Kopā tika draftēti 211 spēlētāji septiņās kārtās.
Vahters
Vahters vai Vehters ir dižciltīgs vācu un angļu izcelsmes uzvārds, kas radies no vācu valodas vārda "wächt" (sargāt, aizstāvēt), kas arī ir radniecīgs ar angļu valodas vārdu "watch" (skatīties, raudzīties, uzraudzīt, vērot, sargāt) (no proto ģermāņu valodas "wahtwō" - sargāt, pieskatīt, turēt ar līkumu). Tādējādi uzvārda nozīme ir "aizstāvis", "sargātājs", "sargs".
2012. gada NHL drafts
Jau pirms drafta tika paredzēts, ka tā pirmajā kārtā tiks izvēlēts latviešu uzbrucējs Zemgus Girgensons, tādējādi kļūstot par visu laiku visaugstāk draftēto Latvijas hokejistu.
Drafta kandidātu lokā bija arī Teodors Bļugers (tika izraudzīts ar augsto 52. numuru), Ainārs Podziņš, kā arī Ņikita Jevpalovs un Roberts Lipsbergs. Iepriekšējā reize, kad draftā tika izvēlēts vairāk nekā viens Latvijas hokejists, bija 2006. gadā.
Vahters
Latviešu valodas vārdi "vakts" un "vaktēt" arī ir radniecīgi ar vācu valodas vārdu "wächt" un tā radniecīgo angļu valodas vārdu "watch", no kuriem ir cēlies šis uzvārds.
Izplatība
Ļoti reti sastopams uzvārds. Lai gan uzvārda izcelsme ir vācu un angļu, tas visvairāk sastopams Igaunijā un Somijā (vārds vaht igauņu un somu valodā pastāv kā ģermānisms ar nozīmi "sargāt, aizstāvēt"). Latvijā šis uzvārds gandrīz nav sastopams.
Tālāka etimoloģija
Proto ģermāņu valodas vārds "wahtwō", no kura veidojušās šī uzvārda saknes "wächt" un "watch", ir radniecīgs arī ar proto ģermāņu "wakaną"- (būt modram) un latīņu valodas vārdu "vegeō" (būt stipram, modram) (no proto indoeiropiešu "weģ" - būt stipram, modram, spēcīgam).
Kevins Prinss Boatengs
Kevins Prinss Boatengs (Kevin-Prince Boateng; dzimis Rietumberlīnē) ir Vācijā dzimis Ganas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijušais Ganas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) Boatengs pārstāv Itālijas Serie B klubu A.C. Monza.
Karjeru sācis Vācijā, Berlīnes "Hertha" rezerves komandā. Profesionāļa karjeras laikā spēlējis Vācijā, Anglijā, Itālijā. AC Milan sastāvā 2010.—2011. gada sezonā kļuva par Itālijas čempionu.
Pārstāvējis vairākas Vācijas jaunatnes izlases (no U-15 līdz U-21), tomēr kopš 2010. gada pārstāv Ganas pieaugušo izlasi. Tās sastāvā piedalījies, kur grupu turnīrā spēlēja pret savu pusbrāli Žeromu Boatengu, kurš pārstāv Vācijas izlasi.
Sasniegumi
AC Milan
Eintracht Frankfurt
Barcelona
Egļupe (Gaujas pieteka)
Egļupe (arī Egļupīte, Vītiņu upe, Zustrene, augštecē Desupe) ir Gaujas kreisā krasta pieteka Siguldas novadā.
Izteka — uz rietumiem no Allažiem. Tek ziemeļu — ziemeļrietumu virzienā. Lielākā pieteka — Barģupe. Ietek Gaujā augšpus Gaujas ciema. Egļupi šķērso valsts autoceļi V84 (Inčukalns—Kalējbūņas) un A2 (Rīga—Sigulda—Igaunijas robeža (Veclaicene)), kā arī dzelzceļa līnija Rīga—Lugaži. Tās krastos atrodas Egļupe.
Nemetāli
Nemetāli ir ķīmiskie elementi, kuriem vienkāršas vielas veidā nepiemīt metālu īpašības, vai arī piemīt tikai dažas no tām. Nemetāliem parasti ir vāja siltumvadītspēja un vāja elektrovadītspēja.
Pie nemetāliem pieder:
Gērijs Ridžvejs
Gērijs Ridžvejs (en; dzimis ), pazīstams arī kā Grīnriveras slepkava (Green River Killer), ir amerikāņu sērijveida slepkava. Viņš ir notiesāts par 48 cilvēku slepkavību un viņš pats ir atzinies gandrīz uz pusi lielāka daudzuma slepkavību veikšanā. Savu iesauku guvis, jo pirmie pieci līķi tika atrasti Grīnriverā. G. Ridgvejs nogalināja vairākas sievietes un meitenes, no kurām lielākā daļa bija prostitūtas, Vašingtonas štatā 1980. un 1990. gados. Upurus parasti nožņaudzis, pēc tam viņas izgāzis mežainās un aizaugušās Kinga apgabala vietās, bieži vien pēc nāves izvarojis upurus.
Kirhberga
Kirhberga ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.
Gērijs Ridžvejs
G. Ridžvejs tika arestēts par četru sieviešu slepkavību (tika atklāta DNS saistība starp slepkavu un upuriem). Vēlāk viņš piekrita atklāt pazudušo sieviešu atrašanās vietu, tādējādi samazinot sev piespriesto sodu no nāvessoda līdz mūža ieslodzījumam.
Kirhberga
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1180. gadā.
Cilvēki
Kirhberga ir mūziķa Kristofa Graupnera (Christoph Graupner, 1683-1760) dzimtā pilsēta.
Dominiks Gardērs
Dominiks Maksimiliēns Gardērs (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču jātnieks, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
Gardērs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja ar zirgu Canéla augstlēkšanas disciplīnā jāšanā. Viņš kopā ar Itālijas sportistu Džovanni Džordžo Trosīno šajā disciplīnā izcīnīja zelta medaļu.
Frankenšteina briesmonis
Frankenšteina briesmonis ir izdomāts tēls Mērijas Šellijas 1818. gadā sarakstītajā romānā "Frankenšteins jeb jaunais Prometejs" (en). Šo 8 pēdas (2,4 m) garo, ļoti neglīto, bet jūtīgu un emocionālu būtni zinātniska eksperimenta rezultātā radījis zinātnieks Viktors Frankenšteins. Briesmonis mēģina iekļauties cilvēku sabiedrībā, taču tiek atstumts, kas liek tam meklēt veidu, kā atriebties savam radītājam. Romānā šim radījumam vārds netiek dots.
Kadiķis
Kadiķis var būt:
Ņižņijnovgorodas kremlis
Ņižņijnovgorodas kremlis (ru) ir cietoksnis (kremlis) Ņižņijnovgorodā, vēsturiskajā pilsētas centrā. Krievijas prezidenta pilnvarotā pārstāvja Volgas federālais apgabalā, Ņižņijnovgorodas apgabala gubernatora un Ņižņijnovgorodas mēra oficiālā rezidence.
Vēsture
Pirmais mēģinājums aizstāt koka cietoksni ar akmens kremli tika reģistrēts 1374. gadā, taču celtniecība aprobežojās ar vienu torni, kas pazīstams kā Dmitrovskas tornis (tas nav saglabājies). Ivana III vadībā Ņižņijnovgoroda spēlēja apsardzes pilsētas lomu, kurai bija pastāvīgs garnizons; tā kalpoja kā karavīru pulcēšanās vieta Maskavas darbībām pret Kazaņas hanisti. Lai stiprinātu pilsētas aizsardzību, atkal sākās sienu celtniecības darbi.
Ņižņijnovgorodas akmens kremļa celtniecība sākās 1500. gadā ar Ivanovskas torņa celtniecību; galvenie darbi sākās 1508. gadā, un ap 1515. gadu milzīgā būve tika pabeigta. Ozolu sienas, kas veidoja vecos nocietinājumus, 1513. gadā nopostīja milzīgs ugunsgrēks. Divu kilometru sienu pastiprināja 13 torņi (viens no tiem — Začatskas — atradās Volgas krastā; nav saglabājies, bet tika atjaunots 2012. gadā). Šajā “Akmens pilsētā” bija pastāvīgs garnizons ar artilēriju. Līdz ar Kazaņas krišanu Ņižņijnovgorodas kremlis zaudēja militāro nozīmi, un vēlāk tajā atradās pilsētas un provinces iestādes.
Krievijas PFSR Ministru padome 1949. gada 30. janvārī izdeva rīkojumu par Ņižņijnovgorodas Kremļa atjaunošanu.
2018. gada oktobrī iznīcinātās Sv. Simeona Stilīta baznīcas vietā arheologi atklāja viduslaiku apmetnes un kapsētas paliekas. Atradumi ir no 13. gadsimta, bet senākais kultūras slānis — līdz 1221. gadam, kad tika dibināta Ņižņijnovgoroda. Pēc visiem izrakumiem eksponāti tika nodoti muzejam, un Sv. Simeona Stilīta baznīca šajā vietā tiks atjaunota.
Torņi
Pašlaik pastāv 13 torņi. Pret pulksteņrādītāja virzienu, sākot no austrumiem:
Citas ēkas un konstrukcijas
Kremlī atradās daudzas baznīcas, bet vienīgā izdzīvojusī ir Miķeļa Erceņģeļa katedrāle (ru), kas uzcelta ne vēlāk kā 16. gadsimta vidū un pārbūvēta 1628.-1631. gadā. Tā ir vecākā saglabājusies ēka Kremlī. Katedrālē atrodas Kuzmas Miņina kaps. 1828. gadā pie Miķeļa Erceņģeļa katedrāles tika uzbūvēts obelisks (arhitekti Meļņikovs un Martoss) par godu Kuzmam Miņinam un Dmitrijam Požarskim.
Kara gubernatora nams tika uzcelts 1837.-1841. gadā, tagad tajā ir mākslas muzejs. Arsenāls tika uzcelts 1840.-1843. gadā pēc Nikolaja I rīkojuma. 1931. gadā Spaso-Preobraženskas katedrāli aizstāja Padomju nams; tagad tas ir pilsētas domes ēka.
1965. gadā netālu no Miņina un Požarska obeliska tika izveidots piemiņas komplekss par godu Otrajā pasaules karā kritušajiem Ņižņijnovgorodas pilsoņiem; tajā deg mūžīgā uguns.
Arvīds Klišāns
Arvīds Klišāns (dzimis ) ir latviešu mežradznieks.
1954. gadā beidzis mācības Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolā, 1982. gadā absolvējis Latvijas konservatorijas Mežraga klasi. 1954. gadā uzsāka mežradznieka karjeru Latvijas Nacionālās operas orķestrī, kur ir arī koncertmeistars. Tāpat strādā Latvijas Mūzikas akadēmijā par pasniedzēju, vada Mežraga klasi.
Latvijas futbola izlase 2020.—2021. gada UEFA Nāciju līgā
Latvijas futbola izlase 2020.—2021. gada UEFA Nāciju līgas sezonā spēlēja D līgā. Tā bija otrā UEFA Nāciju līgas sezona. Latvijas izlase tika ielozēta D līgas 1. grupā ar Fēru Salām, Maltu un Andoru. Spēles notika no 2020. gada septembra līdz novembrim. Latvijas izlases galvenais treneris šajās spēlēs bija Dainis Kazakevičs, komandas kapteinis — Pāvels Šteinbors. Pēdējās divās spēlēs, kurās Šteinbors nevarēja piedalīties savainojuma dēļ, kapteiņa pienākumus pildīja Antonijs Černomordijs.
Par grupas uzvarētājiem kļuva Fēru Salu futbolisti, kas kvalificējās 2022.—2023. gada UEFA Nāciju līgas C līgai. Latvijas izlase ierindojās trešajā vietā, izcīnot vienu uzvaru (turnīra pēdējā spēlē izbraukumā pret Andoru 5:0), četras reizes cīnījās neizšķirti un piedzīvoja vienu zaudējumu (pret Maltu).