cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ülker
Vēsture
Ülker 1944. gadā dibināja brāļi Sabri un Asims Ilkeri (Ülker), kuru vecāki no Krimas, bēgot no komunisma, 1929. gadā imigrēja Turcijā, sākot darbību Stambulā ar mazu maizes ceptuvi. Pirmā rūpnīca tika atvērta 1948. gadā. Ülker 1970. gados paplašināja eksportu uz Tuvo Austrumu tirgu, specializējoties šokolādes ražošanā un iesaiņošanā. 20. gadsimta beigās Ülker ražoja margarīnu, augu eļļu un piena produktus. 1989. gadā tika izveidots mātes uzņēmums Yıldız Holding. 2000. gadā par uzņēmuma izpilddirektoru kļuva Sabri Ilkera dēls Murats, 2008. gadā viņš kļuva par valdes priekšsēdētāju.
2002. gadā Ülker pievērsās gāzēto dzērienu ražošanai un 2003. gadā savu produktu klāstu papildināja ar turku kafiju, saldējumu un bērnu pārtiku. Viens no svarīgākajiem produktiem ir Cola Turka, kas Turcijas tirgū tika ieviests 2003. gadā. Cola Turka reklāmā piedalījās aktieris Čevijs Čeiss, un saskaņā ar vietējiem avotiem, pateicoties veiksmīgai Cola Turka izlaišanai tirgū, galvenais konkurents Coca-Cola samazināja cenas vietējā tirgū par 10%.
Mātes uzņēmums Yıldız Holding 2001. gadā nodarbināja vairāk nekā 41 000 cilvēku un bija piektais Turcijas lielāko ražotāju sarakstā. Ülker pārdošanas apjoms starptautiski sasniedz 1,5 miljardus USD.
Manny & Lo
Manny & Lo ir 1996. gada ASV komēdija, kuras režisore ir Liza Krēgere. Galvenās lomas filmā atveido Skārleta Johansone, Aleksa Paladino un Mērija Keja Pleisa. Filmas pirmizrāde notika.
Pusaudze stāvoklī un viņas jaunākā māsa aizbēg no audžuģimenēm un nolaupa sievieti, kura, pēc abu domām, var palīdzēt grūtniecības jautājumā.
Vecāks par desmit minūtēm
"Vecāks par desmit minūtēm" (ru) ir 1978. gada Latvijas PSR dokumentālā filma, kuras režisors un scenārija autors ir Hercs Franks. Filmā tiek uzņemts mazs bērns, kura emocijas un izjūtas atspoguļojas viņa sejā.
2002. gadā Kannu starptautiskajā kinofestivālā notika veltījums Frankam un Jurim Podniekam — starptautisks projekts "Vecāks par desmit minūtēm", kurā apkopotas dažādu ievērojamu režisoru īsfilmas. Filma ir iekļauta Latvijas kultūras kanonā.
Bogdans Sliva
Bogdans Sliva (pl; Krakova —  Krakova) bija Polijas starptautiskais lielmeistars šahā (1987).
Biogrāfija
Beidzis Krakovas Tehnoloģijas universitātes Inženierzinātņu fakultāti. Kļuvis pazīstams pēc negaidītās uzvaras pirmajā pēckara Polijas šaha čempionātā Sopotā 1946. gadā. 1948. gadā Polijas šaha čempionātā bijis trešais (uzvarējis Kazimežs Makarčiks). No 1951. līdz 1954. gadam četras reizes pēc kārtas kļuvis par Polijas šaha čempionu. Šo panākumu vēlākajos gados nav spējis atkārtot neviens cits Polijas šahists. 1960. gadā Sliva sesto reizi kļuva par Polijas šaha čempionu. 1953. gadā FIDE Slivam piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Sekmīgi pārstāvējis Polijas izlasi Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 7 reizes (1952, 1956-1966) un individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1952) medaļu. 1954. gadā izcīnījis 3. vietu FIDE zonas turnīrā un iekļuvis Gēteborgas starpzonu turnīrā, kurā ieguvis 5½ punktus no 20 iespējamajiem. 1957. gadā Sofijā FIDE zonas turnīrā bijis tuvu šī panākuma atkārtojumam, taču beigās ierindojies 4. vietā un nav iekļuvis starpzonu turnīrā. Bijis vienīgais Polijas šahists, kas piedalījies starpzonu turnīrā. 1959. gadā piedalījies Rīgas starptautiskajā šaha turnīrā, kur ierindojies 5. vietā un bijis labākais no ārzemju šahistiem.
1960. gados Slivas rezultāti šaha turnīros kļuva vājāki, jo radās nepieciešamība saskaņot savu šahistu karjeru un pamatdarbu. Tomēr 1964. gadā šaha olimpiādē Telavivā viņš bija ļoti tuvu tam, lai izcīnītu lielmeistara nosaukumu. Sliva bija ieguvis 9 punktus no 14 iespējamajiem, tomēr FIDE nolēma, ka lielmeistara nosaukuma izcīnīšanai nepieciešams kā minimums vienā turnīrā nospēlēt 15 partijas. Starptautiskā šaha lielmeistara goda nosaukumu Slivam piešķīra tikai 1987. gadā.
Arupe
Arupe var būt:
Vāveru iela (Jūrmala)
Vāveru iela ir iela Jūrmalā, Priedaines apkaimē. Vāveru iela sākas krustojumā ar Lielo prospektu un beidzas krustojumā ar Baldones ielu. Kopējais ielas garums ir 230 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Vāveru ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Vāveru iela ir savienota ar šādām ielām:
Kebzeri
Kebzeri ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Andreass Jonsons
Andreass Karls Jonsons (sv, dzimis ) ir Zviedrijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Jonsons pārstāv NHL klubu Ņūdžersijas "Devils". 2013. gada NHL draftā Jonsonu ar 202. numuru, 7. kārtā izvēlējās Toronto "Maple Leafs".
Dzirnupīte
Dzirnupīte var būt:
Andreass Jonsons
Karjera
Savos junioru gados spēlējis Zviedrijas hokeja līgas komandas Frölunda HC hokeja sistēmā. Vēlāk debitējis SHL. Ar Frölunda komandu kļuvis par Zviedrijas čempionu, Čempionu hokeja līgas uzvarētāju, kā arī 2014. gadā bijis Zviedrijas līgas labākais debitants. Vēlāk spēlējis AHL komandā Toronto "Marlies", ar kuru viņš 2018. gadā izcīnīja Kaldera kausu. Vēlāk arī spēlējis Toronto "Maple Leafs". 2020. gada oktobrī Jonsons tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils".
Milda Grīnfelde
Milda Grīnfelde (1909-2000) bija latviešu rakstniece un tulkotāja.
Dzīvesgājums
Pēc atbrīvošanas Milda Grīnfelde aktīvi nodarbojās ar tulkošanu. Kopā ar rakstnieku Valdi Rūmnieku viņa sarakstīja grāmatu "Kāpēc es esmu Čaks?" 2000. gada 4. februārī Valsts prezidente Vaira Vīķe - Freiberga pasniedza tulkotājai Mildai Grīnfeldei 5. šķiras Triju zvaigžņu ordeni. Mirusi 2000. gada 29. septembrī Rīgā. Latvijas Okupācijas muzeja pastāvīgajā ekspozīcijā ir ietvertas liecības par Mildu Grīnfeldi.
Pazīstamākie tulkojumi
M. Grīnfeldes tulkojusi vairāk nekā 60 grāmatu, kuru autori ir Albērs Kamī, brāļi Gonkūri, Onorē de Balzaks, Romēns Rolāns. Uz teātru skatuvēm uzvesti vairāki desmiti viņas tulkotu lugu.
Brandgrāvis
Brandgrāvis ir Rindas kreisā krasta pieteka Ventspils novadā uz ziemeļiem no Vēdes.
Izteka - Popes pagasta ziemeļos. Tek austrumu virzienā. Ietek Rindā.
Upi šķērso valsts autoceļš P77 (Ventspils—Dundaga), netālu no upes - Vēdes ciems.
Luišs Razija
Līdz šim F1 piedalījies. gada sezonā, kur divos posmos bija Team Lotus testpilots.
Arupīte (Svētupes pieteka)
Arupīte (arī Ārupīte, Arupe, Dzirnupīte) ir Svētupes kreisā krasta pieteka Limbažu novadā. Sākas mežainā apvidū ziemeļos no Rustūžiem Viļķenes pagastā, plūst ziemeļu virzienā pa Metsepoles līdzenumu. Upes slīpums neliels, vidustece un augštece regulēta un padziļināta, pieguļošā teritorija meliorēta. Lejteces posmā, kas ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta ainavu aizsardzības zonā, upes kritums lielāks. Lielākā pieteka Dzirnupīte, kas novada uz Arupīti Viļķenes zivju dīķa un dzirnavezera ūdeņus. Arupīti šķērso valsts autoceļi V151 (Upītes–Vitrupe) un V141 (Radziņi–Viļķene–Ķirbiži). Tās krastos atrodas Rūkas un Lauva.
Vanadziņš (filma)
"Vanadziņš" ir 1978. gada Latvijas PSR leļļu animācijas filma, kuras režisors ir Arnolds Burovs. Filmas sižets veidots pēc Viļa Lāča tāda paša nosaukuma stāsta.
Filmas galvenie varoņi ir mazais puika Vanadziņš, rotaļbiedrs kaķēns un tēvs zvejnieks. Filma ir iekļauta Latvijas kultūras kanonā.
Mērija Robinsone
Mērija Terēze Vinifreda Robinsone (en, ga; dzimusi Ballinā) ir Īrijas politiķe, septītā Īrijas prezidente, pirmā sieviete šajā amatā. Prezidentes amatu Robinsone ieņēma no 1990. līdz 1997. gadam. Pēc tam, no 1997. līdz 2002. gadam ieņēmusi ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos amatu. Robinsone kļuva pazīstama kā akadēmiķe, baristere, kampaņu rīkotāja un Īrijas senāta pārstāve (1969–1989). 1990. gada prezidenta vēlēšanās viņa pārspēja Fianna Fáil pārstāvi Braianu Lenihenu un Fine Gael pārstāvi Ostinu Kariju, startējot kā Leiboristu partijas, Strādnieku partijas un neatkarīgo senatoru nominēta neatkarīgā kandidāte. Viņa kļuva arī par pirmo ievēlēto prezidentu, kuru nav atbalstījusi Fianna Fáil partija.
Robinsone tiek uzskatīta par nozīmīgāko personu Īrijas reformās, kā arī viņas darbību saista iepriekš konservatīvā un maznozīmīgā prezidenta amata stiprināšanu un liberalizēšanu. Viņa no prezidenta amata aizgāja divus mēnešus pirms termiņa beigām, lai ieņemtu ANO Augstā komisāra cilvēktiesību jautājumos amatu. Šī amata laikā viņa apmeklēja Tibetu (1998), kļūstot par pirmo Augsto komisāru, kas to darījis, kritizēja Īrijas imigrācijas politiku, kritizēja nāvessoda izmantošanu ASV. Robinsone pagarināja savu plānoto četru gadu termiņu par gadu, lai vadītu 2011. gadā Durbanā notikušo Pasaules konferenci pret rasismu. Šī konference palielināja saspīlējumu, un ASV spiediena rezultātā Robinsone 2002. gada septembrī atkāpās no amata.
Kebži
Kebži ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Puzuris
Puzuris, lukturis, krīģis jeb spurgulis ir tradicionāls iekaramais telpu rotājums, kas gatavots uz diega saverot niedru, salmu vai smilgu posmiņus un papildinot tos ar ēveļskaidām, dzīpariem, putnu spalvām un lupatu vai papīra gabaliņiem. Puzuris izplatīts ne vien Latvijā, bet arī daudzviet citur Ziemeļeiropā (Lietuvā, Igaunijā, Somijā, Zviedrijā un Norvēģijā), Austrumeiropā (Krievijā, Ukrainā un Baltkrievijā) un Viduseiropā (Polijā un Vācijā).
Puzurus parasti iekar griestos lina vai vilnas diegā. Tie kārti arī virs bērna šūpuļa aizsardzībai pret ļaunajiem gariem vai vedībās virs līgavas un līgavaiņa galda. Bija ticējums, ja puzurs pārstāj griezties, mājās kāds drīz saslimšot vai pat miršot, kas daļēji skaidrojams ar optimālu gaisa apriti telpā.
2021. gadā puzuri un to darināšana iekļauta Nacionālajā nemateriālā kultūras mantojuma sarakstā.
Kolberģis
Kolberģis, agrāk arī Jaunalūksne, ir ciems Alūksnes novada Jaunalūksnes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Alūksnes ezera krastā autoceļu P40 un V390 krustojumā pie Alūksnes austrumu robežas 5 km no pilsētas centra un 205 km no Rīgas. Kolberģī atrodas pagasta pārvalde, bērnudārzs «Pūcīte», tautas nams, bibliotēka, pasts, vairāki veikali.
Vēsture
Apdzīvotā vieta veidojusies ap 16. gadsimtā dibinātās Kolberģa muižas (Goldberg) centru. Muižas pēdējie īpašnieki bija fon Hekeli. 20. gadsimta pirmajā pusē Kolberģī darbojās alus darītava, bibliotēka. Pēc Otrā pasaules kara ciems attīstījās kā padomju saimniecības «Alūksne» ciemats. Kopš 1971. gada — pagasta centrs.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Grifins Reinharts
Grifins Reinharts (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Reinharts ir bez kluba. 2012. gada NHL draftā Reinhartu ar kopējo ceturto numuru izvēlējās Ņujorkas "Islanders".
Karjera
Savos junioru gados spēlējis diezgan veiksmīgi Rietumu hokeja līgas klubā Edmontonas "Oil Kings". 2014–15. gada sezonā debitējis Ņujorkas "Islanders", bet nākamajā sezonā viņu aizmainīja uz Edmontonas "Oilers". Nākamās divas sezonas Reinharts pārsvarā spēlēja AHL komandā Beikersfīldas "Condors". Vēlāk divas sezonas spēlējis citā AHL komandā Čikāgas "Wolves". 2019. gadā pievienojās KHL komandai Pekinas "Kunlun Red Star", kur nospēlēja vienu sezonu.
Viņa brālis Sems arī ir hokejists.
Falkenas klosteris
Falkenas klosteris (la,, ) jeb Kerknas klosteris bija ap 1233. gadu dibināts cisterciešu klosteris pie Ammes upes ietekas Emajegi, aptuveni 8 km uz ziemeļiem no Tērbatas pilskalna. Galvenā celtne bija 47 m gara baznīca, kurai dienvidu pusē atradās klosteris ar kapitula zāli.
Vēsture
Indriķa hronikā minēts, ka bīskaps Alberts 1202. gadā pie Daugavas ietekas jūrā uzcēla Daugavgrīvas klosteri jeb Svēta Nikolaja kalna (Mons S. Nicolai) klosteri. 1211. gadā Lihulā nodibināja Igaunijas bīskapiju, pēc uzvaras Tērbatas kaujā 1224. gadā bīskapa krēslu pārcēla uz Tērbatu. Bīskapa Alberta brālis Hermanis fon Bukshēvdens 1233. gadā pie Emajegi upes augšpus Tērbatai dibināja klosteri, kurā ieradās mūki no Morimundas klostera filiāles - Pfortas abatijas tagadējā Saksijā-Anhaltē.
Aizsardzībai pret Novgorodas kņaziem pēc 1240. gadā ap klosteri uzbūvēja laukakmeņu mūrus un ar ūdeni pildītus aizsarggrāvjus. Pēc atteikšanās no Tērbatas bīskapa pienākumiem 1247. gadā, Hermanis dzīves pēdējo gadu pavadīja Falkenas klosterī. Lietuvas-Livonijas kara (1262-1282) sākumā notika jauns krievu karaspēka uzbrukums (1262) Tērbatas bīskapijai. 1305. gadā klosteri pakļāva Cisterciešu ordenim. Pēc reformācijas un pilnīgas sagraušanas Livonijas kara laikā 1558. gadā klosteri vairs neatjaunoja un tas pārvērtās drupās. Jamas Zapoļskas miera līgumā tas dēvēts par Mukovu, krieviski gan kā Фалькоффен, gan kā Муков.
Fall
Taksometra vadītājs Maikls un supermodele Sāra iemīlas viens otrā, kamēr Sāras vīrs Filips divus mēnešus atrodas Madridē.
Zīlīšu iela (Jūrmala)
Zīlīšu iela ir iela Jūrmalā, Priedaines apkaimē. Zīlīšu iela sākas krustojumā ar Upmalas ielu un beidzas krustojumā ar Dreiliņu ielu. Kopējais ielas garums ir 400 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Zīlīšu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Zīlīšu iela ir savienota ar šādām ielām:
Seleiks I Nikators
Seleiks I Nikators (grc; dzimis ap 358. gadu p.m.ē., miris 281. gadā p.m.ē.) bija viens no ietekmīgākajiem ģenerāļiem Maķedonijas Aleksandra Lielā karaspēkā, kas pēc viņa nāves kļuva par Aleksandra iekarotās Babilonijas valdnieku. Vēlāk iekarojumus paplašināja un cīņās ar citiem bijušajiem Aleksandra karaspēka ģenerāļiem izveidoja plašu valsti Āzijā un Tuvajos Austrumos - Seleikīdu impēriju.
GeoWorks
GeoWorks bija ASV uzņēmums, kas nodarbojās ar programmatūras izstrādi. Dibināts 1983. gadā. Beidzis darbību 2000. gadu sākumā.
Keibinieki
Keibinieki ir ciems Tilžas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 248 km attālumā no Rīgas.
Seleiks I Nikators
Biogrāfija
Seleiks Nikators bija dzimis dižciltīgā maķedoniešu ģimenē. Viņa tēva vārds bija Antiohs kurā vārdā vēlāk tika nosaukta Seleikīdu impērijas galvaspilsēta. Pusaudža gados Seleiks tika izraudzīts par vienu no Maķedonijas valdnieka Filipa II pāžiem tādējādi garantējot viņam turpmāko dzīvi valdnieka galmā un sekojošu dienestu armijā. 334. gada pavasarī Seleiks piebiedrojās Maķedonija Aleksandra karagājienam Āzijā. Karagājiena laikā pakāpeniski ieguva aizvien lielāku slavu un ietekmi. Indijas kampaņas sākumā 327. gadā Seleiks jau komandēja elites kājnieku vienību. Karagājiena laikā sastapa savu nākamo sievu, persiešu princesi Apamu, kura devās viņam līdzi kā mīļākā. Oficiāli, greznā ceremonijā, salaulājās tikai pēc karagājiena noslēguma 324. gadā Sūzās.
Jozefs Breiers
Jozefs Breiers (de; dzimis, miris ) bija vāciešu šaha problēmists.
Seleiks I Nikators
Biogrāfija
Pēc Maķedonijas Aleksandra nāves Babilonā 323. gadā par viņa milzīgās valsts reģentu kļuva viens no viņa ģenerāļiem Perdiks. Lai vieglāk pārvaldītu plašās teritorijas par provinču vietvalžiem (satrapiem) tika iecelti citi Aleksandra armijas ģenerāļi. Seleiks tika iecelts par armijas kavalērijas vienību komandieri, kas padarīja viņu arī par faktisko visas armijas komandieri. 321. gadā sākās pirmais karš starp Aleksandra armijas ģenerāļiem, kura rezultātā tika nogalināts Perdiks, un Seleiks kļuva par impērijas bagātākās provinces Babilonijas valdnieku.
GeoWorks
Plašāk pazīstams ar operētājsistēmu GEOS. Bez tam uzņēmums izveidoja arī citas programmas, piemēram GeoWrite, GeoPaint, GeoCalc, GeoFile, Printmaster .
Jozefs Breiers
Šaha kompozīcija
Šahu spēlēt Breiers iemācījās 13 gadu vecumā. Viņš bija Ķelnes šaha kluba (Kölner Schachclub 1861) biedrs (un vēlāk kļuva par tā vadītāju). No 1923. gada pievērsās šaha kompozīcijai. Viņš sastādīja loģiskās skolas uzdevumus un miniatūras. Vairāk nekā 50 viņa uzdevumi ir iekļauti FIDE albumos. 1957. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1973. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.
GeoWorks
Vēsture
1983. gadā datorinženieris Braiens Douertijs (Brian Dougherty), kas pirms tam bija darbojies videospēļu biznesā, dibināja uzņēmumu The Softworks. Mērķis bija izveidot datorsistēmu Sky Tray, kuru iebūvētu lidmašīnas sēdekļu atzveltnēs. Datori ar 8 bitu procesoru MOS 6502 būtu apgādāti ar šķidro kristālu displeju un membrānas tastatūru. The Softworks izstrādāja operētājsistēmu šiem datoriem. Sky Tray projekts tomēr netika realizēts, jo aviācijā sākās izmaksu griešana. Douertijs meklēja iespējas, kur izmantot izstrādāto programmatūru. Tika atrasts, ka Sky Tray izmantotais procesors MOS 6502 ir savietojams ar MOS 6510, kuru izmantoto populārajā mājas datorā Commodore 64 (C64), bet kuram trūka ērtas operētājsistēmas. Viņi savu izstrādāto operētājsistēmu sāka pielāgot datoram Commodore 64.
Seleiks I Nikators
Biogrāfija
Tomēr 311. gadā Seleika senais ienaidnieks Antigons uzsāka ļoti smagu un nežēlīgu karu ar Seleiku. Šī kara norise ir ļoti nepilnīgi un maz dokumentēta tomēr ir zināms, ka izšķirošajā kaujā Seleiks spēja sakaut Antigonu un starp abām pusēm iestājās nosacīts pamiers. Deviņu gadu laikā (311.-302.g. p.m.ē.) Seleiks spēja pakļaut savai varai bijušās Aleksandra impērijas austrumu teritorijas līdz pat Sirdarjai un Indas upes ielejai. 307. vai 305. gadā Tigras upes krastā tika uzbūvēta jauna pilsēta Seleikija, kas kļuva par jaunās impērijas galvaspilsētu un drīz vien aizēnoja seno Babilonu.
Jozefs Breiers
Šaha kompozīcija
Sarakstījis vairākas grāmatas par šaha kompozīciju.
GeoWorks
Vēsture
1985. gadā uzņēmums pārdēvēts par Berkeley Softworks. 1986. gadā datoram Commodore 64 izlaista operētājsistēma GEOS, kurai bija grafiskā lietotāja saskarne. Kad 1986. gadā Commodore izlaida modifikāciju Commodore 64C, to bieži apgādāja ar GEOS operētājsistēmu. Ar cenu 100 USD par 64C ar Berkeley Softworks operētājsistēmu GEOS izplatījās ļoti strauji salīdzinājumā ar MS-DOS personālajiem datoriem, kuri maksāja vismaz 2000 USD plus 99 USD par Windows 1.0. Vēlāk tika izstrādāta arī GEOS versija datoriem Commodore 128 un Apple II. GEOS kļuva par otro pārdotāko grafisko operētājsistēma pēc MacOS un par trešo pārdotāko operētājsistēma pēc MS-DOS un MacOS.
Seleiks I Nikators
Biogrāfija
308. gadā atjaunojās pret Antigonu vērstās koalīcijas darbība un sākās ceturtais Aleksandra armijas ģenerāļu karš. Antigons krita Ipsas kaujā un Sīrija tika pievienota Seleikīdu impērijai. 281. gadā Seleiks sakāva savu līdzšinējo sabiedroto Trāķijas un Mazāzijas valdienu Līsimahu, kurš pēc sava dēla noslepkavošanas bija kļuvis ļoti nepopulārs. Pēc Līsimaha nogalināšanas kaujā Seleiks kļuva par visas Mazāzijas pussalas un Trāķijas valdnieku. Tā kā pirms dažiem gadiem bija miris arī Ptolemajs tad Seleiks kļuva par pēdējo vēl dzīvo Aleksandra Lielā armijas ģenerāli un laikabiedru, kas bija spējis apvienot visus Aleksandra iekarojumus, izņemot Ēģipti.
GeoWorks
Vēsture
1990. gadā uzņēmums nosaukumu mainīja uz GeoWorks. Tad tika izlaista 16 bitu operētājsistēma PC/GEOS (GeoWorks Ensemble 1.0) IBM PC savietojamiem datoriem. Tā nebija "tīra" operētājsistēma, jo darbojās uz MS-DOS pamata; nebija arī savietojama ar 8 bitu GEOS. GeoWorks Ensemble ietvēra operētājsistēmu kopā ar biroja programmām (teksta redaktoru, izklājprogrammu, datubāzi, zvanīšanas programmu un kalendāru), kad vēl nebija sākusies ''Microsoft Office ēra. PC/GEOS radīja draudus Microsoft sistēmai Windows 3.0. Microsoft vēlējās nopirkt Douertija uzņēmumu, bet tas neizdevās. Tad Microsoft piedraudēja aparatūras piegādātājiem pārtraukt MS-DOS atblastu datoriem, kuriem uzstādīta GEOS. GeoWorks neizdevās piesaistīt trešās puses programmu izstrādātājus PC/GEOS operētājsistēmai, jo izstrādes rīki bija dārgi un programmēšanas vide bija sarežģīta — atkļūdošanai bija vajadzīgs otrs dators, kas pieslēgts pie seriālā porta.
Seleiks I Nikators
Biogrāfija
Savas dzīves pēdējos gados redzot, ka viņa dēls Antiohs ir kaislīgi iemīlējies viņa jaunajā sievā Sīrijas Stratonīkē, atļāva abiem salaulāties, lai glābtu dēlu no iespējamas pašnāvības bezcerīgas mīlestības dēļ. Pēc tam iecēla Antiohu par impērijas austrumu provinču valdnieku un pats pievērsās rietumiem. Vēlējās iekarot gan savu dzimto Maķedoniju, gan arī pārējo Grieķijas teritoriju, tomēr tika nogalināts jau neilgi pēc ierašanās Trāķijā 281. gadā p.m.ē.
GeoWorks
Vēsture
Pēc Ensemble 2.01 izlaišanas personālajiem datoriem 1994. gadā ar GeoWorks Ensemble saistītie darbi tika pārdoti uzņēmumam NewDeal Inc. Tas GEOS mēģināja pārdot kā alternatīvu Windows, jo operētājsistēma varēja darboties uz vecākiem datoriem. Kad šis bizness negāja, operētājsistēma tika pārdota BreadBox, kas turpināja tās attīstīšanu, izlaižot BreadBox Ensemble versijas no 2001. līdz 2009. gadam.
Seleiks I Nikators
Biogrāfija
Viņa dēls Antiohs kļuva par jauno impērijas valdnieku un turpmākajos gados tika izveidots Seleika personības kults. Viņš tika pielūgts visā impērijas teritorijā kā dieva dēls, Apolona pēctecis.
GeoWorks
Vēsture
1994. gadā Hewlett-Packard Company un Novell ieguldīja GeoWorks 4,5 miljonus USD katrs. 1995. gadā akcijas nopirka Nokia (par 7,5 miljoniem USD) un Toshiba (par 4,5 miljoniem USD). Nokia kļuva par 8,95 % kapitāldaļu turētāju.
1997. gadā izlaista operētājsistēma GEOS-SC, kas darbojās ar RISC procesoru. Tā kļuva par pamatu Mitsubishi Electric izstrādātajiem viedtālruņiem Japānas tirgum.
1997. gadā GeoWorks nopirka Apvienotās Karalistes uzņēmumu Eden Ltd., kas izstrādāja operētājsistēmu EdenOS ierīcēm ar RISC procesoru. To vēlāk izmantoja dažādās mobilās ierīcēs Japānas tirgū, piemēram, Seiko Epson Locatio.
1995. gadā par 5 miljoniem USD GeoWorks kapitāldaļas nopirka Amazon.com. 2001. gadā Toshiba nopirka vēl akcijas par 5 miljoniem USD, kļūstot par 6,25 % kapitāldaļu turētāju.
GeoWorks sāka izstrādāt bezvadu sistēmu AirBoss, bet, ciešot lielus zaudējumus un nesaņemot mobilo iekārtu ražotāju atbalstu (Nokia no GEOS pārgāja uz Symbian), nolēma pārdot ar AirBoss saistītos darbus. Diemžēl pircējs neatradās. 2003. gadā 25 % GeoWorks kapitāldaļu ieguva Newcastle Partners. Pēc tam uzņēmums beidzis eksistēt.
Deivids Moss
Deivids Moss (dzimis 1981. gada 28. decembrī) ir amerikāņu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2015) Moss ir bez kluba.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Moss sāka 2005.—06. gada sezonā, kuru aizvadīja Amerikas hokeja līgas klubā Omahas "Knights". Jau nākamajā sezonā uzbrucējs debitēja NHL, 41 spēli aizvadot Kalgari "Flames" sastāvā. 2008.—09. gada sezona Mosam bija pirmā pilnā "Flames" rindās aizvadītā sezona.
2012. gada vasarā noslēdza divu gadu līgumu ar Fīniksas "Coyotes" vienību.
ASV hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā.
Grabste
Grabste, arī Grābste, Grāpste, ir ciems Dienvidkurzemes novada Cīravas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 10 km no pagasta centra Cīravas, 35 km no novada centra Grobiņas un 189 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa P112.
Fiskars
Fiskars Oyj Abp ir Somijas uzņēmums, kas nodarbojas galvenokārt ar rokas darbarīku un dārza inventāra ražošanu. Plaši pazīstams ar augstas kvalitātes nažiem, šķērēm un cirvjiem. Tā galvenais birojs atrodas Helsinkos. Par Fiskars dibināšanu tiek uzskatīts 1649. gads.
Vēsture
1649. gadā Fiskari ciemā (sv) holandiešu tirgotājs Peters Torveste (Peter Thorwöste) uzbūvēja čuguna lietuvi, kur ieguva čugunu Zviedrijas vajadzībām. Šeit arī sāka izgatavot naglas, nažus, kapļus, dzelzs riteņus un citus saimniecības priekšmetus. Gadu gaitā uzņēmums mainīja īpašniekus. 1832. gadā Fiskari ciemā tika izveidota Somijā pirmā galda instrumentu velmētava. Šeit 1830. gados uzbūvēja Somijā pirmo tvaika dzinēju.
1883. gadā čugunlietuve kļuva par kapitālsabiedrību Fiskars Aktiebolag. Helsinku biržas sarakstos Fiskars ir kopš 1915. gada. Pirmā pasaules kara laikā uzņēmums attīstījās, saņemot Krievijas pasūtījumus.
Pēc Somijas neatkarības iegūšanas Fiskars zaudēja plašo Krievijas tirgu. Uzņēmums pārorientējās uz Baltijas valstīm un centās iespiesties Rietumeiropas tirgū. Tika modernizētas ražošanas iekārtas. Fiskars iegādājās Inha čugunlietuvi Ehteri, Oy Ferraria Ab ar ražotnēm Loimā, Jokioinen un Pero Karēlijas šaurumā, kā arī citus uzņēmumus.
1930. gadu pasaules ekonomiskā krīze apstādināja Fiskars attīstību. Lai gan drīz sekoja augšupejoša tendence, līdzdalība Otrā pasaules karā Somijai maksāja cilvēku dzīvības, gandrīz iznīcināja tirdzniecību un apturēja produkcijas ražošanu vietējā tirgū līdz 1948. gadam. Pēc kara Somija piedzīvoja grūtus laikus, jo tai Padomju Savienībai bija jāmaksā reparācijas. Savukārt Fiskars tas radīja jaunas iespējas, jo no valsts tika saņemti metalurģijas pasūtījumi. Uzņēmumā tika veikta struktūrreforma, uzsākot masveida ražošanu.
1960. gadu sākumā Fiskars iegādājās citus uzņēmumus. Šī paplašināšanās programma tomēr bija pārāk plaša, kas pasliktināja uzņēmuma peļņu. Fiskars vadība drīz vien saprata, ka uzņēmumam vajadzīga koncentrēšanās un pārstrukturēšana. Lai to panāktu, Fiskars pārdeva daļu zemes īpašumu. Vēl svarīgāks lēmums bija atbrīvoties no savas sākotnējās darbības jomas: tērauda ražošanas, kas tika pārdota metalurģijas uzņēmumam Ovako.
1960. gados tika ieviests produkts, ar kuru Fiskars ieguva vislielāko atpazīstamību. Eksperimentējot ar nerūsējošā tērauda sloksnēm un plastmasas liešanu ar spiedienu, inženieris Olafs Bakstroms izstrādāja pasaulē pirmās vieglās "klasiskās šķēres" ar oranžiem plastmasas rokturiem. Dizains bija gan māksliniecisks gan funkcionāls. Šķēres vēlāk tika iekļautas Modernās mākslas muzeja Dizaina kolekcijā Ņujorkā un Filadelfijas mākslas muzejā. Dažus gadus pēc to ieviešanas Somijas tirgū šķēres ievēroja ASV uzņēmums Normark, kam bija tiesības izplatīt Somijas makšķerēšanas piederumu ražotāja Rapala produkciju. Normark ieguva Fiskars šķēru izplatīšanas tiesības ASV, kur tās ātri kļuva populāras. 1977. gadā Fiskars dibināja šķēru rūpnīcu Voso pilsētā Viskonsinā, ASV. 1970. gados Inha fabrikā sāka ražot Buster alumīnija laivas.
1983. gadā uzņēmums pieņēma jaunu stratēģiju, attīstoties ar paplašināšanos ārzemēs. 1984. gadā izveidota jauna uzņēmējdarbības vienība: Patēriņa preču grupa, un nākamajā gadā par uzņēmuma galveno produktu līniju tika izvēlētas patēriņa preces. 1985. gadā nopirkts Zviedrijas vadošais nažu ražotājs Knivman AB. 1986. un 1987. gadā Fiskars iegāja ASV dārza rīku un nažu tirgū, nopērkot uzņēmumus Wallace Manufacturing Co. un Gerber Legendary Blades. 1987. gadā Indijā dibināts kopuzņēmums šķēru ražošanai. 1987. gadā iegādāts Zviedrijas nažu ražotājs Ergotool AB. 1988. gadā nopirkta bankrotējušā Apvienotās Karalistes uzņēmuma Wilkinson Sword mājas un dārza instrumentu nodaļa. 1988. gadā iegādāts Vācijas uzņēmums Wilhel Boos ar zīmolu 3+. 1989. gadā nopirkts Itālijas vadošais nažu ražotājs Coltellerie Montana. 1989. gadā Dānijas uzņēmums Gripit kļuva par Fiskars meitas uzņēmumu; 1991. gadā tas pārņemts pilnībā.
1990. gadā Fiskars iesaistījās uzņēmumu Wärtsilä un Lohja apvienošanā, rezultātā izveidojoties Metra grupai. 1991. gadā Somijā un Zviedrijā iestājās recesija, un Metra nesa zaudējumus. Savukārt Patēriņa preču grupa spēja palielināt pārdošanas apjomus, un Fiskars saglabāja rentabilitāti. 1991. gadā nopirkts Norvēģijas rokas instrumentu un dārza rīku ražotājs Norbergs Redskap. 1997. gadā ASV no Alterra Holdings Corp. nopirkti uzņēmumi Aquapore Moisture Systems Inc. (dārza laistīšanas produkti) un Royal Rubber & Manufacturing Co. (Veldura zīmola gumijas un vilina paklāji); iegādāts ASV uzņēmums EnviroWorks (Planterra puķu podi un Enviroshade saules sargi), Itālijas nažu ražotājs Kaimano. Fiskars piederošie nepārtrauktās barošanas sistēmu ražotāja Exide Electronics Group, Inc. 16 % kapitāldaļu pārdoti Apvienotās Karalistes uzņēmumam BTR. 1998. gadā nopirkts Vācijas dārza produktu ražotājs Werga-Tools GmbH. 1998. gadā iegādāts Apvienotās Karalistes puķu podu un dārza produktu ražotājs Vikingate Ltd 1999. gadā nopirkti vairāki dārza produktu ražotāji: Richard Sankey & Sons Ltd (plastmasas puķu podi), American Designer Pottery L.P.
2006. gadā iegādāts Zviedrijas uzņēmums Silva (navigācijas instrumenti). 2007. gadā Fiskars nopirka Somijas stikla trauku ražotāju Iittala (ar zīmoliem Arabia, Hackman, Iittala, Rörstrand) un Francijas dārza un celtniecības rīku ražotāju Leborgne. 2009. gadā ASV navigācijas instrumentu ražotājs Brunton Inc. (ietilpa Silva grupā) pārdots Zviedrijas uzņēmumam Fenix Outdoor AB.
2011. gadā navigācijas instrumentu ražotājs Silva pārdots Zviedrijas uzņēmumam investīciju Karnell. 2013. gadā no investīciju fonda nopirkts Dānijas porcelāna izstrādājumu ražotājs Royal Copenhagen. 2015. gadā iegādāta WWRD grupa (zīmoli Waterford, Wedgwood, Royal Doulton, Royal Albert un Rogaška). 2016. gada janvārī Buster laivu ražotājs Inhan Tehtaat Oy Ab pārdots Yamaha Motor Europe.
Fiskars grupa
Fiskars ir pārvaldītājsabiedrība. Tā lielākā sastāvdaļa ir Fiskars Brands, kas ražo amatniecības un dārza produktus. Šīs apakšvienības galvenais birojs atrodas Medisonā, ASV. Biznesa segmenti sadalīti: Americas, EMEA (Europe, Middle East & Asia — Eiropa, Vidējie Austrumi un Āzija) un Other (Inha Works un Real Estate).
Outdoor Recreation segments, kura centrālais birojs atrodas Portlendā, ASV, piedāvā produktus ļaudīm, kas nodarbojas ar sportu un pavada brīvo laiku dabā. Tajā ietilpst ASV uzņēmums Gerber Legendary Blades, kas ražo ekipējumu medībām, makšķerēšanai un tūrismam.
School, Office & Craft segments, kuras centrālais birojs atrodas Medisonā, piedāvā produktus skolām, birojiem un amatniecībai. Šeit bez Fiskars zīmola ietilpst arī Heidi Grace Design, Cloud 9 Design un Gingher.
Garden and Outdoor Living, kura birojs atrodas Sauksitijā, ASV, piedāvā instrumentus darbam dārzā. Bez Fiskars zīmola šeit ietilpst arī Sankey, Ebert, Leborgne, Werga, Zinck-Lysbro un Wilkinson Sword.
Fiskars Europe galvenais birojs atrodas Briselē, Beļģijā. Fiskars Housewares birojs atrodas Helsinkos. Uzņēmums Iittala ražo mājsaimniecības piederumus. Arabia ražo virtuves un galda piederumus, keramikas traukus. Inha Works izgatavo alumīnija laivas ar zīmolu Buster. Fiskars pārvalda arī aptuveni 150 km² īpašumu tā dzimšanas vietas apkārtnē. Bez tam Fiskars ir lielākais daļu turētājs Somijas kuģu dzinēju un elektrības ražošanas iekārtu uzņēmumā Wärtsilä.
Interesanti fakti
Krievijas impērijas un pirmskara Latvijas laikā Fiskars naži bija populāri iedzīvotāju vidū. Tas arī atspoguļots latviešu rakstnieku darbos. Piemēram, Jāņa Poruka stāstā "Kauja pie Knipskas" saliekamais nazis dēvēts par "piskaru". Aleksandrs Čaks dzejolī "Pie Daugavas" raksta: "Kaut fiskaru pie rīkles liec .."
Latvijā, kā arī citur bijušajā PSRS vārds "fiskars" vēl tagad ir sinonīms meža mašīnu manipulatoriem. 1960. gados Padomju Savienībai, kur netika ražota tāda tehnika, Somijas uzņēmums Loglift meža mašīnām sāka piegādāt manipulatorus ar zīmolu FISKARS. Vēlāk arī citu ražotāju manipulatorus mežinieki sauca par "fiskariem".
Roberto De Dzerbi
Roberto De Dzerbi (it; dzimis Brešā) ir itāliešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Kopš 2022. gada septembra ir Anglijas Premjerlīgas kluba Brighton & Hove Albion galvenais treneris.
Futbolista karjera
De Dzerbi ir futbola kluba AC Milan jaunatnes akadēmijas audzēknis. Profesionālās karjeras sākumā pavadīja vairākas sezonas īrē Itālijas zemāko līgu klubos. 2002. gada sākumā pievienojās klubam Foggia, ar ko uzvarēja C2 sērijā. Vēlāk spēlēja B sērijas komandās Arezzo un Catania, 2006. gadā pārgāja uz Napoli. 2006.—2007. gada sezonā Napoli sastāvā izcīnīja ceļazīmi uz A sēriju. 2007. gada augustā debitēja A sērijā, taču augstākajā līgā aizvadīja tikai trīs spēles, vēlāk tika izīrēts B sērijas klubiem Brescia un Avellino.
No 2010. līdz 2012. gadam pārstāvēja Rumānijas klubu CFR Cluj. Divas reizes kļuva par Rumānijas čempionu un vienreiz uzvarēja Rumānijas kausa izcīņā. Karjeru noslēdza D sērijas klubā Trento.
Trenera karjera
Pirmā pieredze trenera karjerā bijā D sērijas amatieru klubā Darfo Boario. 2014. gadā kļuva par Lega Pro kluba Foggia galveno treneri. 2016. gada 6. septembrī tika iecelts par Itālijas A sērijas kluba Palermo galveno treneri. Komanda piedzīvoja septiņus zaudējumus pēc kārtas. Pēc zaudējuma Itālijas kausā B sērijas klubam tā paša gada 30. novembrī tika atbrīvots no amata.
2017. gada oktobrī kļuva par Benevento galveno treneri. Komanda nespēja saglabāt vietu A sērijā. 2018. gada jūnijā tika apstiprināts par Sassuolo galveno treneri. 2021. gada maijā atstāja Sassuolo un kļuva par Ukrainas kluba Doneckas "Shakhtar" galveno treneri. 2021. gada septembrī izcīnīja Ukrainas superkausu. 2022. gada jūlijā atstāja klubu. tika apstiprināts par Anglijas Premjerlīgas kluba Brighton & Hove Albion galveno treneri.
Kalnu slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — milzu slaloms sievietēm
Olimpisko zelta medaļu izcīnīja Zviedrijas sportiste Sāra Hektore (finiša laiks — 1:55.69), sudraba medaļu ieguva Itālijas sportiste Frederika Briņona (finiša laiks — 1:55.97), bet bronzas medaļu ieguva Šveices sportiste Lara Guta-Behrami (finiša laiks — 1:56.41). Hektorei šī bija pirmā olimpiskā medaļa, kā arī viņa pēc 20 gadu pārtraukuma Zviedrijai šajā disciplīnā izcīnīja olimpisko zelta medaļu.
Rezultāti
Sportistiem bija jāveic divi braucini. Finiša laiks tika aprēķināts ņemot vērā abu braucienu kopējo laiku.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 82 sportisti no 49 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Leviatāns
Leviatāns var būt:
Anita Rožkalne
Anita Rožkalne (dzimusi 1956. gada 28. aprīlī Rīgā) ir latviešu literatūrzinātniece.
Biogrāfija
A. Rožkalne beigusi Latvijas Universitāti. Publicējas kopš 1975. gada. Ieguvusi doktora grādu par disertāciju „Analītiski psiholoģiskā romāna attīstība latviešu literatūrā” (1984). Strādā LU Literatūras, folkloras un mākslas institūtā, no 2008. līdz 2016. gadam tā izdevniecības vadītāja.
Pētījumi par latviešu prozu, vairākkārt pievērsusies Kārļa Zariņa, Gundegas Repšes, Astrīdes Ivaskas un Veltas Sniķeres daiļradei. Sarakstījusi komentārus Imanta Ziedoņa Rakstiem (1–11, 1995–2001), sastādījusi zinātnisko rakstu krājumus „Materiāli par..” (1991–2002), K. Zariņa sentenču krājumu "Pārdomas, baložiem maizi drupinot" (1992), rakstu krājumu „Salīdzinošā literatūrzinātne Austrumeiropā un pasaulē” (2001), E. Salnas dzejoļu izlasi „Paisuma pali” (1996) un K. Zāles dzejoļu krājumu „Atspulgi nes” (2000), Rīgai veltītu dzejoļu krājumu „Ko dziedāja Rīgas gaiļi” (2001, līdzautore), A. Ivaskas krājumu "Dzeja un atdzeja" (2007), V. Sniķerei veltītu rakstu krājumu „Gaisma un noslēpums” (2010).
Buferis (informātika)
Buferis (no en) informātikā un telesakaros ir atmiņas apgabals datu glabāšanai. Atkarībā no risināmā uzdevuma, buferim var būt atšķirīga struktūra.
Visbiežāk buferis datus glabā brīvpiekļuves atmiņā.
Programmkanāli un Rindas (FIFO-buferi)
Pārraides ātruma kompensācijas buferi ļauj apstrādāt sastrēgumus datu pārraidē. Pārraidītie dati tiek īslaicīgi saglabāti buferī, lai vēlāk tos apstrādātu. Šādi buferi īsteno rindas datu struktūru vai programmkanālu un darbojas pēc FIFO principa. Tehniski tie bieži vien tiek veidoti kā riņķveida buferi.
Tipisks piemērs ir drukas spolētāja rinda, kas pārvalda un apstrādā uz druku nosūtītos datus.
Steks (LIFO-buferi)
Steks var tikt izmantots kā buferis, kas saglabā sistēmas stāvokli programmas apakšfunkcijas izsaukuma gadījumā. Atgriešanās brīdī, buferis ļauj programmai turpināt darbu tur, kur tas tika pārtraukts. Steka buferi tiek arī izmantoti programmatūrā gadījumos, kad programmā ir nepieciešams īslaicīgi saglabāt datus, kuri vēlāk būs jāapstrādā.
Kešdarbe un kartēšana
Kešdarbē un kartēšanā (en) buferis tiek izveidots ātrākas piekļuves atmiņā, lai pie biežāk lietotiem datiem piekļūtu ātrāk, nekā, piemēram, lasot no datora cietā diska. Dati buferī ir brīvi pieejami un adresācija buferī atbilst tai, kāda tā ir uz lēnākā medija. Arī rakstīšana notiek buferī, vēlāk mainītos datus sinhronizējot ar lēnāko mediju.
Pārnešana un lapošana (virtuālā atmiņa)
kritērijiem.
Kaudze
Programmas dinamiski rezervē kaudzei atmiņu, kur tiek glabāti neapstrādātie dati.
Starpliktuve
Starpliktuve (en) ir buferis, ar fiksētu vietu skaitu, kuras var tikt lasītas un rakstītas neatkarīgi viena no otra. Izplatītākajās operētājsistēmās starpliktuvē ir viena vieta. Ar paplidus programmatūras palīdzību iespējams iegūt starpliktuvi ar vairākām vietām.
Anadiras zemiene
Anadiras zemiene (ru) ir plašs līdzenums Krievijas ziemeļaustrumos Anadiras upes lejtecē. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomajā apvidū. Izvietojusies starp Čukču kalnieni ziemeļos, Pekuļņeju un Raritkinu rietumos un Korjaku kalnieni dienvidos. Austrumos tās krastus apskalo Beringa jūras Anadiras līcis. Ģeomorfoloģiski stipri pārpurvots līdzenumu ar daudziem ezeriem. Ziemeļos un piekrastē ainavā dominē tundra, dienvidos un dienvidrietumos — mežatundra. Mūžīgais sasalums. Reti apdzīvota, vienīgās pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Anadira, Ugoļnije Kopi, Kančalana un Krasņena.
Mastu iela (Jūrmala)
Mastu iela ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. Mastu iela sākas krustojumā ar Rēzeknes pulka ielu un beidzas krustojumā ar Paula Stradiņa ielu. Kopējais ielas garums ir 450 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Mastu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Mastu iela ir savienota ar šādām ielām:
Satiksme
Pa Mastu ielu kursē 1. mikroautobuss un 5. autobuss.
COVID-19 vakcīna
COVID-19 vakcīna ir vakcīna, kas paredzēta, lai nodrošinātu iegūto imunitāti pret COVID-19 izraisošo SARS-CoV-2.
Izveide
Jau pirms COVID-19 pandēmijas bija uzkrātas zināšanas par koronavīrusu izraistītajām SARS un MERS slimībām, kas 2020. gada sākumā ļāva paātrināti izstrādāt dažādas vakcīnu tehnoloģijas. 2020. gada 10. janvārī ar SARS-CoV-2 ģenētiskās sekvences datu starpniecību tika izplatīti GISAID dati, un līdz 19. martam pasaules farmācijas nozare paziņoja par apņemšanos risināt COVID-19 problēmu.
2020. gada novembrī ziņoja, ka farmācijas un biotehnoloģijas uzņēmumi Pfizer un BioNTech kopīgi izstrādātā vakcīna Comirnaty pret jauno koronavīrusu trešajā izmēģinājumu fāzē uzrādīja 90% efektivitāti pret inficēšanos, līdz ar to Eiropas Komisija paziņoja, ka ir noslēgusi līgumu par pirmo 300 miljonu vakcīnu iegādi tās iedzīvotājiem. III fāzes izmēģinājumos vairākas COVID-19 vakcīnas pierādīja pat 95% efektivitāti simptomātisku COVID-19 infekciju novēršanā. Daudzās valstīs ieviesa pakāpeniskas vakcīnu izplatīšanas plānus, kuros par prioritāti izvirzīja personas ar visaugstāko komplikāciju risku, piemēram, vecāka gadagājuma cilvēkus un personas ar augstu inficēšanās un pārnešanas risku.
Paveidi
2021. gada martā dažādās izstrādes stadijās bija 308 vakcīnu kandidātvielas, no kurām 73 bija klīniskās izpētes stadijā, tostarp 24 — I fāzes pētījumos, 33 — I—II fāzes pētījumos un 16 — III fāzes izstrādē. 2021. gada aprīlī dažādās pasaules valstīs bija atļautas četru paveidu vakcīnas:
Līdz 2020. gada decembrim valstis bija iepriekš pasūtījušas vairāk nekā desmit miljardus vakcīnas devu, no kurām aptuveni pusi devu bija iegādājušās valstis ar augstu ienākumu līmeni, kurās ir 14 % pasaules iedzīvotāju. Saskaņā ar 2021. gada 22. maija oficiālajiem ziņojumiem no valstu veselības aģentūrām pasaulē bija izlietoti 1,65 miljardi COVID-19 vakcīnas devu. AstraZeneca 2021. gadā plānoja saražot 3 miljardus devu, Pfizer-BioNTech — 1,3 miljardus devu, bet Sputnik V, Sinopharm, Sinovac un Johnson & Johnson — pa 1 miljardam devu. Moderna plānoja 2021. gadā saražot 600 miljonus devu un Convidecia — 500 miljonus devu.
Rolands Šmits
Rolands Šmits (dzimis Valmierā) ir latviešu basketbolists, spēlē spēka un vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Lietuvas klubu Kauņas "Žalgiris", ar kuru kļuva par 2023. gada Lietuvas Basketbola līgas čempionu. iepriekš vairākas sezonas spēlējis Spānijas ACB līgas komandā FC Barcelona Bàsquet, ar kuru 2021. gadā kļuva par ACB līgas čempionu. Iepriekš spēlējis citā Spānijas klubā Fuenlabrada. Latvijas basketbola izlases spēlētājs.
Karjera
2016.—2017. gada sezonā R. Šmits tika atzīts par Eirokausa sezonas labāko jauno spēlētāju jeb "uzlēcošo zvaigzni" (divas sezonas iepriekš šādu pat balvu saņēma cits latviešu basketbolists Kristaps Porziņģis). Šajā Eirokausu sezonā viņš guva 9,4 punktus vidēji spēlē, metot ar 55% precizitāti no spēles.
Pēc 2017. gada Eiropas čempionāta R. Šmits noslēdza piecu gadu līgumu ar vienu no spēcīgākajām ACB līgas un Eiropas komandām FC Barcelona Bàsquet, kas gan paredzēja, ka līguma pirmo sezonu spēlētājs tiks izīrēts savai iepriekšējai komandai Fuenlabrada. Kopš 2018. gada vasaras spēlē FC Barcelona Bàsquet, tās sastāvā 2019. gada februārī kļuva par pirmo latviešu spēlētāju, kurš ieguvis Karaļa kausu. 2020. gada oktobrī uzvarētā Eirolīgas spēlē pret Valencia R. Šmits bija rezultatīvākais komandā, guva 15 punktus, raidot grozā visus metienus, un savāca 7 atlēkušās bumbas, kas bija spēlētāja rekordi Eirolīgas līmenī. Šajā rudenī viņš pārspējaa iepriekšējo rekordu starp Latvijas basketbolistiem pēc Spānijas ACB līgā aizvadīto spēļu skaita (176), kas piederēja Jānim Blūmam.
2022. gada jūlijā R. Šmits parakstīja divu gadu līgumu ar Eirolīgas komandu no Lietuvas Kauņas "Žalgiris". 2023. gada februārī kopā ar komandu izcīnījis Lietuvas kausu, bet sezonas noslēgumā kļuva par 2023. gada Lietuvas Basketbola līgas čempionu. Sezonas noslēgumā klubs un spēlētājs vienojās par sadarbības turpināšanu arī nākošajā sezonā.
Latvijas izlase
Spēlējis vairāku vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs, pārstāvējis valstsvienību 2011. gada Eiropas U-16 čempionātā, 2012. gada un 2013. gada Eiropas U-18 čempionātā, 2014. un 2015. gada Eiropas U-20 čempionātā.
Latvijas basketbola izlases sastāvā debitēja 2014. gadā, taču pirmajā oficiālajā turnīrā piedalījās vairākus gadus vēlāk, debitējot 2017. gada Eiropas čempionātā, kurā izlase izcīnīja augstāko pēc neatkarības atjuanošanas — 5. vietu.
SKS 37. ekspedīcija
'''SKS 37. ekspedīcija' (Экспедиция МКС-37; Expedition 37 jeb ISS-37'') bija Krievijas, ASV un Itālijas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2013. gada septembra līdz novembrim.
Apkalpe
Atšķirībā no iepriekšējām ekspedīcijām, kad vecākā apkalpe atgriežas uz zemes un tad pēc dažām nedēļām stacijā ierodas jauna, šoreiz jaunā apkalpe ieradās vairākas dienas pirms vecās apkalpes aizlidošanas. Tas bija saistīts ar to, ka pirmoreiz vēsturē kosmosā nogādāta olimpiskā lāpa (bez iedegtas uguns) 2014. gada ziemas olimpiskajām spēlēm. Kosmosa kuģis Sojuz TMA-11M SKS ieradās. 9. novembrī lāpa iznesta atklātā kosmosā. 10. novembrī Sojuz TMA-09M atvienojās no stacijas un 11. novembrī nolaidās uz zemes, līdzi vesdams olimpisko lāpu. Tādējādi trīs dienas stacijā uzturējās deviņi kosmonauti (kopā ar Sojuz TMA-11M apkalpi Mihailu Tjurinu, Ričardu Mastrakjo un Koiči Vakatu).
Breidijs Šejs
Breidijs Šejs (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēle aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Šejs pārstāv NHL komandu Karolīnas "Hurricanes". 2012. gada NHL draftā Šeju ar kopējo 28. numuru izvēlējās Ņujorkas "Rangers".
Ļeontjeva paradokss
Par Ļeontjeva paradoksu sauc situāciju ekonomikā, kad ar kapitālu bagāta valsts eksportē darbietilpīgas preces un importē kapitālietilpīgas preces. Tas tika konstatēts, kad Vasīlijs Ļeontjevs 1953. gadā centās pārbaudīt Hekšera—Olina tirdzniecības teoriju, izmantojot 1947. gadā tirdzniecības statistiku par Amerikas Savienotajām Valstīm.
Breidijs Šejs
Karjera
Savos juniora gados spēlējis Minesotas Universitātes komandā NCAA. 2015–16. gada sezonā debitāja NHL Ņujorkas "Rangers" sastāvā. 2020. gada februārī ticis aizmainīts uz Karolīnas "Hurricanes".
Ļeontjeva paradokss
Reakcija uz paradoksu
Daudziem ekonomistiem Ļeontjeva paradokss samazināja Hekšera—Olina tirdzniecības teorijas vērtību, kas paredzēja, ka tirdzniecības tendences būtu balstītas uz konkrētiem valsts ražošanas faktoriem, kā piemēram, darbaspēks un kapitāls. Daudzi ekonomisti ir noraidījuši H-O teoriju par labu Deivida Rikardo modelim, kur tehnoloģiskās atšķirības nosaka valstu salīdzinošās priekšrocības. Šie ekonomisti apgalvo, ka ASV augsti kvalificēta darbaspēka priekšrocība ir lielāka nekā kapitāla priekšrocība. To var uzskatīt par skatīšanos uz "kapitālu" plašākā mērogā, tajā iekļaujot arī cilvēkkapitālu. Izmantojot šo definīciju, Amerikas Savienoto Valstu eksports ir ar lielu īpatsvaru uz (cilvēku) kapitālu, un tas nav īpaši izteikts, ja skatās uz nekvalificētu darbaspēku.
Breidijs Šejs
Karjera
ASV hokeja izlases sastāvā Šejs ir spēlējis 2016., 2017. un 2019. gada Pasaules čempionātā.
Rasmuss Šillers
Rasmuss Šillers (fi, dzimis ) ir somu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Somijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Šillers pārstāv Zviedrijas Allsvenskan līgas klubu Djurgårdens IF.
Iepriekš Šillers ir spēlējis Somijas komandās Honka Espoo un HJK, kā arī MLS līgas komandā Minnesota United.
Jevgeņija Osipenko
Jevgeņija Osipenko (pēclaulību uzvārds — Keļmjaškina, ru; dzimusi ) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Starptautiskās klases sporta meistare.
Biogrāfija
Jevgeņija Osipenko dzimusi 1973. gadā Sahalīnas apgabala pilsētā Šahtjorskā. Mācoties septītajā klasē, viņa pieteicās sambo sekcijā. Pēc tam trenējās teikvando. Septiņpadsmit gadu vecumā, pēc iestāšanās kalnrūpniecības tehnikumā, viņa sāka nodarboties ar brīvo cīņu pie trenera Nikolaja Karpenko. Jau pēc divu mēnešu treniņiem treneris viņu veda uz Krievijas čempionātu.
1993. gadā Osipenko uzvarēja Krievijas čempionāta. Pēc tam piedalījās Eiropas čempionātā, kur, startējot svara kategorijā līdz 75 kg, izcīnīja čempiones titulu atstājot aiz sevis Ukrainas cīkstoni Tetjanu Kormaņicku un francūzieti Vanesu Sivi 1994. gada pasaules čempionātā viņa ieguva 2. vietu aiz japānietes Micuko Funakosi. Vēl vienu sudraba medaļu viņa ieguva 1996. gada Eiropas čempionātā Karlsrūē. Divdesmit četru gadu vecumā viņa beidza savu sporta karjeru.
Jevgeņija ir precējusies un audzina divus bērnus.
Varka (pilsnovads)
Varkas pilsnovads (la) bija seno latgaļu Jersikas valsts jeb Letijas daļa uz austrumiem no Lubāna ezera, kas pieminēta ar Romas pāvesta legāta Modenas Viļuma starpniecību panāktajā 1226. gada 20. aprīļa izlīgumā starp Livonijas bīskapu Albertu fon Bukshēvdenu un Zobenbrāļu ordeni.
Dokumentā rakstīts, ka no Letijā iekarojamām zemēm mestrs var, nedaloties ar bīskapu, pakļaut tikpat lielu novadu, kādu bīskaps izlēņoja Varkā Teoderiham no Kokneses (la). Varkas zeme zivīm bagātā Lubāna ezera austrumu krastos uz ilgāku laiku kļuva par strīdus objektu starp Livonijas ordeni un Rīgas arhibīskapu. Pēc 1256. gada izlīguma Varkas zemi (la) ieguva Livonijas ordenis, nemainot arhibīskapa un ordeņa zemnieku zvejas tiesības.
Pēc Kokneses pārvaldnieka Teoderiha nāves 1269. gadā viņa zemes (arī Varkas rietumu daļu) lēņa valdījumā ieguva Hanss Tīzenhauzens.
Lokalizācija
Tā kā bīskapa Albertam pakļautās zemes šajā laikā ietvēra arī Aiviekstes baseinu starp Daugavu un Lubāna ezeru, tad Kokneses Teoderiha lēnī varēja ietilpt arī tagadējā Varakļānu apkārtne, kur Ernests Brastiņš aprakstījis divus pilskalnus.
Pēc Livonijas kara beigām 1583. gadā Borhu dzimta ieguva savā īpašumā Varakļānu novadu uz dienvidiem no Lubāna, tas tika dēvēts par "Varkas zemi" (de). Tā ietvēra tagadējo Varakļānu, Galēnu, Stirnienes, Atašienes un Barkavas pagastu teritorijas.