cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ozolmuižas pils
Arhitektoniskais mākslinieciskais raksturojums
Ozolmuižas pils bija celta kā apjomīga divstāvu ēka ar augstu, masīvu mansarda jumtu. Muižas pils pagalma fasāde bija veidota kā galvenā, arhitektoniski interesantāka celtnes daļa ar abos galos izvirzītiem rizalītiem un nelielu atiku (sienas daļa virs vainagojušās dzegas, kas pilnīgi vai daļēji aizsedz jumtu) virs centrālajām ieejas durvīm. Virs galvenās ieejas durvīm 1794. gadā uzbūvēts balkons, kura vietā vēl 1793. gadā Broces zīmējumā ir redzams tikai lielāka izmēra logs. Kā liecina Broces zīmējums, pils galos sākotnēji atradās tai simetriski piebūvēti mūra vārti ar abās pusēs izbūvētām nišām. Šo vārtu funkcionālā lietderība ir stipri apšaubāma un to galvenais uzdevums, acīmredzot, bija akcentēt parādes pagalma noslēgto raksturu un veidot pakāpenisku pāreju no varenās mūra muižas pils uz apkārtējo koka apbūvi un vārtu žogu.
Šarls Piks
Formula 1 rezultāti
* - Pašreizējā sezona.
† - Nefinišēja, bet ieskaitīts klasifikācijā, jo paveica vismaz 90% no distances.
Ozolmuižas pils
Arhitektoniskais mākslinieciskais raksturojums
Arhitekta uzmanību ievērojami vairāk saistījusi pils galvenā pagalma fasāde, kurā, savukārt, visrūpīgāk bija izstrādātas tieši abu sānu rizalītu (dekoratīvs elements) daļas. Bez sienas plakni ap logiem sadalīja lizēnu (dekoratīvs elements) veidots ierāmējums, bet fasādes daļu starp pirmā un otrā stāva logiem dekoratīvs reljefs ar arkādi. Ar reljefi veidotu lauru lapu festonu (dekoratīvs elements), kas apvija ovālu logu atvērumu, bija rotāta rizalītus vainagojoša frontona plakne.
Muižas pils logi, kuri pirmā stāva līmenī bija lielāki nekā otrajā stāvā, bija ierāmēti ar nedaudz izvirzītu apmetumā veidotu apmali. Pagalma fasādes pamata korpusa otrā stāva līmenī šīs apmales forma bija nedaudz sarežģītāka un virs loga ailēm tā bija veidota kā apļu rinda. Celtnes galvenā ieeja bija uzsvērta ar izvirzītu apmaļu ierāmētām lizēnām (dekoratīvs elements), kas abu stāvu augstumā ietvēra ēkas vidējo asi un balkonu. Lizēnu augšdaļā reljefi veidota ziedu vītne, bet dzegas vietā — lizēnu joslā dekoratīvi izcelta dentikulu (dekoratīvais elements) josla.
Ēkas vidusdaļu pagalma fasādē telpiski uzsvēra arī neliela pakāpjveida antīka ar reljefi veidotu Mellīnu dzimtas ģerboni. Celtnes jumta logu formas bija atšķirīgas. Ja mansarda jumta stāvajā apakšējā plaknē izbūvētos logos rotāja trīsstūrveida frontoni, tad lēzenajā augšējā plaknē izbūvētie logi bija mazāki un veidoja apļa formu. Katrā jumta pusē bija simetriski izvietoti četri lodziņi, no kuriem divi atradās stāvajā, bet divi lēzenajā daļā.
No sākotnējās apdares svētku zālē saglabājies krāsaina mākslīga marmora un stuka (mākslīgs materiāls, no kura veido tēlniecības darbus arhitektūras detaļām) apmetums, kurā izveidoti ovāli medaljoni, antīko filozofu portreti un akantu spirāļu ornamenti. Apmetuma meistars bija ieceļotājs no Bohēmijas Karls Kolopka, kas 18.—19. gadsimta mijā darbojās ne tikai Vidzemē, bet arī Igaunijā, izgreznodams muižu interjerus. 19. gadsimta beigās veiktās pārbūves laikā Ozolmuižu paplašināja, izjaucot tās simetrisko fasādes kompozīciju, taču pārveidojumu autors respektēja sava priekšgājēja veikumu un piemēroja jaunos apjomus un to dekoru klasicisma stilistikai. Toties interjeru viņš atļāvās bagātināt ar neostilu (vēsturisko stilu formu lietojumu ārpus to hronoloģiskajām robežām) estētikai raksturīgu apdares motīvu un formu polifoniju, ko ieguva ar rūpnieciski ražotu glazētu podiņu krāsnīm un kamīniem, ar kasetēm stilizējot renesanses griestu veidolu, bet ar papīra tapetēm un papjēmašē rotājumiem veikli aizvietojot agrākā tēlniecības materiāla — stuka detaļas, Ozolmuižas ansambļa ainaviskā vērtība ir tā idilliskajā saistībā ar vidi. Ezera krastā ierīkotais parādes un saimniecības ēku komplekss uztverams radikālu aleju un brīvā plānojuma parka ieskautajā šķietami dabiskajā ainavā.
Šeit priekšplānā redzams brūzis, aiz tā dārzs un kunga nama aizmugures fasādē, aiz kokiem lielās klēts jumts, dārza galā pie pagalma skolotājas dzīvoklis, kurš ir arī saimes mājoklis, blakus tam ērberģis (mazāka māja, kurā dzīvo kalpu ģimene) un pieliekamais: otrā pusē, no skatītāja pa kreisi, ir muižkunga māja.
Rekonstrukcija
Ozolmuižas pils projekta autors varētu būt bijis tā laika nozīmīgākais Rīgas būvmeistars un arhitekts, tipisks klasicisma stila pārstāvis K. Hāberlands.
1793. gadā Johans Kristofs Broce uzzīmēja muižas ansambļa situācijas plānu un pils abas galvenās fasādes. 1888.—1889. gadā uzcēla piebūvi un pārbūvēja telpas. Pils piebūve, atšķirībā no daudzām citām historisma piļu pārbūvēm nevis centās pakļaut veco celtni sava laika garam, bet— tieši otrādi— pati stilistiski pielāgojās esošajai ēkai. Piebūve tika uzcelta muižas pilij līdzīgās proporcijās, izmantojot gan mansarda jumtu, gan arī raksturīgo fasādes dalījumu un kļuva par loģisku tās turpinājumu.
Pēc grāfa Kurta Mellīna pasūtījuma V. Bokslafs veica Ozolmuižas kunga nama pārbūvi, nojaucot 1880. gadu piebūvi un parka pusē pievienojot piecu kolonnu portiku. 1917. gadā V.L.N. Boksforda birojā sagatavoja jaunu piebūves projektu, kas netika īstenots. Nozīmīgas pārbūves pilī notika arī laikā no 1952. līdz 1955. gadam, kad celtni pielāgoja skolas vajadzībām. Paplašinot muižas otro stāvu, būtiski izmainījās celtnes fasādes elementu proporcijas, tika nojaukta veranda.
Īpašvērtības un īpašvektori
Definīcija
Ja transformācija F ir izteikta matricas veidā (piemēram, \mathbf {A}), tad
Īpaštelpa ir kopa, kura apvieno visus īpašvektorus ar vienādu īpašvērtību, kā arī nulles vektoru.
Īpašvērtības
Vispārīgā gadījumā īpašvērtības atrod, risinot definīcijas vienādojumu Šo vienādojumu var pārrakstīt sekojošā veidā: kur \mathbf {I} ir vienības matrica, bet \mathbf {0} - nulles vektors.
Šo izteiksmi var interpretēt tā, ka operators jebkuru nenulles vektoru \mathbf {x} pārvērš par nulles vektoru. Šāds attēlojums nevar būt bijektīvs, jo nulles vektoru nav iespējams ar reizināšanu transformēt atpakaļ, iegūstot nenulles vektoru. Tāpēc šāda matrica nevar būt invertējama. Matrica ir invertējama tad un tikai tad, ja matricas determinants nav nulle. No tā izriet, ka mūsu gadījumā matricas determinantam jābūt nullei: Šī determinanta izteiksme ir -tas pakāpes polinoms, kur ir matricas rindu skaits. Šo polinomu sauc par harakteristisko polinomu. Polinoma nulles ir matricas īpašvērtības. Citiem vārdiem, īpašvērtības ir sekojoša vienādojuma saknes:
Ja, risinot šo vienādojumu, \lambda_i parādās m reizes, tad saka, ka īpašvērtībai \lambda_i ir algebriska daudzējādība m.
Trijstūrveida matrica
Atrast īpašvērtības trijstūrveida matricai ir īpaši viegli, jo tās sakrīt ar matricas galvenās diagonāles elementiem.
Aplūkosim trijstūrveida matricu: Šīs matricas determinants ir diagonālo elementu reizinājums:
Tad trijstūrveida matricas harakteristiskais polinoms izskatās šādi: un tam ir acīmredzami risinājumi
Jebkuru n×n matricu var pārveidot par trijstūrveida matricu ar Gausa metodi, neizmainot tās īpašības.
Īpašvektori
Pēc īpašvērtību atrašanas īpašvektorus atrod, secīgi ieliekot atrastās īpašvērtības vienādojumā un risinot to attiecībā uz \mathbf {x}. Tā kā, pastāv bezgalīgs skaits risinājumu, t. i. īpašvektoru ir bezgalīgi daudz un tos var izteikt tikai ģeneralizētā veidā, norādot vektora komponentu attiecības.
Īpaštelpas
Papildinot īpašvektoru kopu ar nulles vektoru, iegūst īpaštelpu attiecīgajai īpašvērtībai.
Īpašvērtību atrašana
Atņemt no šīs matricas vienības matricu, reizinātu ar \lambda: Izrēķināt determinantu. Šim procesam ērti izmantot Sarusa metodi:
Pašvērtības ir šī polinoma nulles, t. i.
Īpašvērtībai 2 ir algebriska daudzējādība 2, jo tā ir harakteristiskā polinoma dubulta nulle.
Īpašvektoru un īpaštelpu ģenerēšana
Liekot šo īpašvērtību sākotnējā vienādojumā, iegūst:
Reducējot šo matricu līdz trīsstūra formai: Šai lineāro vienādojumu sistēmai ir bezgalīgi daudz risinājumu. Noteikta vērtība ir tikai otrajai koordinātai (y = 0). Turpretī vektora komponentiem x un z var būt jebkuras vērtības, ievērojot proporciju 2x=-z. Līdz ar to visiem īpašvektoriem ar \lambda = 2 ir izskats, kur k \neq 0. Viens no šādu īpašvektoru piemēriem ir.
Visi vektori ar komponentu proporcijām (-k, 0, 2k) un nulles vektors (0, 0, 0) veido īpaštelpu, kura atbilst īpašvērtībai 2. Apzīmējot šo īpaštelpu, piemēram, ar S(2), to var pierakstīt sekojoši: Nulles vektors ir iekļauts ar to, ka mainīgajam k šeit jau ir pieļauta vērtība 0. Šī īpaštelpa ir viendimensijas telpa, un proti taisne, kura iet caur koordinātu sākumu.
Procedūra ir līdzīga aprakstītajai augstāk:
Šīs lineāru vienādojumu sistēmas risināšana dod vektoru ar komponentu proporcijām, kur k \neq 0. Viens no šādu īpašvektoru piemēriem ir.
Visi šādi vektori veido īpaštelpu: Arī šī īpaštelpa ir taisne caur koordinātu sākumu.
Piezīme: Iepriekš aprakstītajā piemērā īpašvērtība \lambda = 2 ar algebrisku daudzējādību 2 deva viendimensijas īpaštelpu. Bet citos gadījumos īpašvērtība ar algebrisku daudzējādību 2 var dot arī divdimensiju īpaštelpas. Vispārējs princips: ģeometriska daudzējādība var būt mazāka vai vienāda ar algebrisko daudzējādību. Piemēram, lineārai transformācijai ir divas īpašvērtības 0 un 1 (kā jebkurai trijstūrveida matricai, īpašvērtības pārstāv galvenās diagonāles elementi). Var redzēt, ka īpašvērtībai 1 ir algebriska daudzējādība 2. Liekot šo īpašvērtību sākotnējā vektoriālajā vienādojumā, iegūst sekjošu vienādojumu sistēmu: Šeit vektora komponentam x vienmēr ir vērtība 0, bet komponenti y un z ir neatkarīgi viens no otra. Tātad, īpašvektoram ir ģenerālā forma, kur k un l nevar būt vienādi ar nulli vienlaikus. Šīs īpašvērtības īpaštelpa ir vektoru kopa Jebkuru vektoru šajā kopā var izteikt kā lineāri neatkarīgu vektoru superpozīciju. Līdz ar to šī īpaštelpa ir divdimensiju telpa (un proti, plakne ar formulu x = 0), t. i. tās ģeometriskā daudzējādība ir 2 un vienāda ar īpašvērtības algebraisko daudzējādību.
Ģeometriski piemēri plaknē
Sekojošā tabula ir doti daži transformāciju piemēri plaknē kopā ar attiecīgām 2×2 matricām, īpašvērtībām un īpašvektoriem.
Bīde
Bīde ir transformācija, pie kuras visi punkti gar noteiktu līniju paliek savās vietās, bet citi punkti nobīdās paralēli šai līnijai par attālumu, kurš ir proporcionāls punkta perpendikulāram attālumam no līnijas. Horizontālajā bīdē, kura ir attēlota augšā, plaknes punkts P pārvietojas paralēli x asij uz punktu P' , jo punkta y koordināta nemainās, bet x koordināta pieaug x = x + k y, kur k sauc par bīdes koeficientu. Bīdes leņķi φ nosaka k = cotφ.
Atkārtoti pielietojot bīdes transformāciju, jebkura plaknes vektora virziens mainās arvien tuvāk īpašvektora virzienam.
Vienmērīga mērogošana un atspoguļošana punktā
Katra vektora reizināšanu ar nemainīgu reālu skaitli k var izteikt ar diagonālmatricu, kurā visi diagonāles elementi ir vienādi ar k. Mehāniski tas atbilst gumijas loksnes vienādai stiepšanai visos virzienos. Piemēram, šādai transformācijai ir pakļauts katrs gaisa balona fragments, piepušot balonu. Visi vektori, kuri iziet no centra (piemēram, kāda izvēlēta punkta uz balona virsmas), izstiepjas ar vienādu mērogošanas koeficientu k, nemainot savu sākotnējo vērsumu. Tādējādi, katrs nenulles vektors ir īpašvektors ar īpašvērtību k. Šīs transformācijas fizisks paveids − stiepšana (pagarināšana, paplašināšana, inflācija) vai sarukšana (saspiešana, deflācija) − ir atkarīgs no mērogošanas koeficienta: k > 1 atbilst stiepšanai, bet 0 < k < 1 sarukumam. Negatīvas k vērtības atbilst apvēršanai, kurai seko izstiepšanās vai sarukšana, atkarībā no k absolūtās vērtības.
Nevienāda mērogošana
Attēlā ir parādīts gadījums, kur k_1>1 un 1>k_2>0. Gumijas loksne tiek izstiepta gar x asi un vienlaikus saspiesta gar y asi.
Hiperboliska rotācija
Īpašvērtības ir apgrieztie skaitļi attiecībā viens uz otru.
Oriju valoda
Odija valoda (ଓଡ଼ିଆ ଭାଷା, oḍiā bhāṣā) jeb oriju valoda (ଓଡ଼ିଆ ଭାଷା, oṛiā bhāṣā) ir indoāriešu valoda, kura ir oficiālā valoda divos Indijas štatos — Odišā un Džhārkhandā. Daudzi šīs valodas pratēji ir sastopami arī Rietumbengāles, Čhatīsgarhas, Āndhras Pradēšas štatos. Tā ir atzīta par vienu no Indijas daudzajām valsts valodām. Kopējais odija valodas pratēju skaits tiek lēsts ap 33 miljoniem. Tai ir arī sava rakstība — odija alfabēts. Tā ir radniecīga valoda bengāļu un asamiešu valodām.
Antonijs Posevino
Antonijs Posevino (it, la; 1533—1611) bija itāļu izcelsmes jezuītu priesteris, diplomāts un rakstnieks. Romas pāvesta Gregora XIII legāts Ziemeļeiropā (Zviedrijā un Maskavijā).
Dzīvesgājums
Dzimis 1533. gadā Mantujā, mācījās Romā, kur kļuva par kardināla Gonzagas sekretāru. 1559. gadā Posevino iestājās Jēzus biedrībā un 1560. gadā viņu nosūtīja sludināt pret kalvinistiem Savojā, 1561. gadā Parīzē un citur Francijā. Bija Aviņonas un Lionas jezuītu kolēģiju rektors. 1573. gadā viņš kļuva par Jēzus biedrības ģenerāļa Merkuriano sekretāru. 1577. gadā viņš kā pāvesta pārstāvis ieradās Zviedrijā, lai palīdzētu karaļa Juhana III un viņa lietuviešu sievas Katrīnas mēģinājumiem no jauna pievērst zviedrus katoļu ticībai. Tomēr šo uzdevumu Posevino nespēja paveikt un 1580. gadā atgriezās Romā.
1581. gadā Posevino kā pāvesta legātu nosūtīja uz Krieviju kā starpnieku Livonijas kara pamiera sarunām starp caru Ivanu IV un Polijas-Lietuvas valdnieku Stefanu Batoriju. 1581. gada jūlijā viņš kopā ar četriem jezuītu brāļiem sasniedza karaļa Stefana apmetni Polockā, bet 4. augustā tikās ar Maskavijas pārstāvjiem. 18. augustā karalis Stefans sāka Pleskavas aplenkumu, kas turpinājās piecus mēnešus. 30. augustā cars Ivans IV savā Smoļenskas apmetnē uzņēma pāvesta delegāciju un piekrita, ka Antonio Posevino darbosies kā starpnieks starp caru un karali, krievu valodu protošais Stefans Drenockis (Stefan Drenocky) no Zagrebas paliks Maskavijā, bet Džovanni Paolo Kampana pāvestam ziņos par sarunu rezultātiem. 1581. gada 5. oktobrī Posevino un Kampana atgriezās Polockā. Par sarunu vietu tika nozīmēta Jamas Zapoļnajas sādža (19. gs. nosaukta par Jamu Zapoļskaju) pie Pleskavas, bet tā kā sādža bija nodegusi, tad sarunas pārcēla uz Kiverovas Goras sādžu. Sarunas ar Romas pāvesta legāta Antonio Posevino starpniecību veda Maskavas lielkņaza pārstāvji vojevoda Dmitrijs Jeļeckis (Елецкий), vojevoda Romāns Olferjevs (Олферьев) un Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieka pārstāvji vaivads Janušs Zbaraskis (Zbaraski) un lietuviešu kņazs Alberts Radvils. 10. janvārī, kad jau šķita, ka vienošanās ir panākta, maskavieši pēkšņi uzstāja pievienot līgumam, ka Maskavijas lielkņazs nodod Polijas karalim ne tikai ieņemtos Livonijas cietokšņus, bet arī neieņemto Rīgas brīvpilsētu un Kurzemes bīskapiju, pār kuru bija valdījis karalis Magnuss. Legāts Posevino kategoriski pret to iebilda un krievi bija spiesti piekāpties. 1582. gada 15. janvārī Jamas Zapoļskas miera līguma teksts bija sastādīts un to parakstīja.
1583. gadā Romas pāvests iecēla Posevino par savu nunciju Polijā ar uzdevumu cīnīties pret reformāciju Livonijā un Transilvānijā. Posevino piedalījās lielajā Varšavas Seimā, kas pieņēma rezolūcijas par labu katoļu ticībai. Viņš sludināja Livonijā, Saksijā, Bohēmijā un Transilvānijā, rakstīja traktātus un izplatīja grāmatas par katoļu doktrīnu. Viņš veicināja Viļņas jezuītu kolēģijas pārvēršanu par universitāti. Pateicoties viņa centieniem, jezuītu kolēģijas Bohēmijā un Transilvānijā varēja uzņemt zviedru un rutēņu studentus un 1596. gadā tika noslēgta Brestas ūnija par Baltkrievijas un Ukrainas Uniātu baznīcas izveidi, kas pakļāvās Romas pāvestam, saglabājot pareizticības reliģiskos rituālus.
Miris 1611. gada 26. februārī Ferrārā.
Priede (uzvārds)
Priede (pamazināmajā formā Priedīte) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Māja ar pulksteni sienās
"Māja ar pulksteni sienās" (en) ir 2018. gada filma, kuras režisors ir Eli Rots. Filma ir balstīta uz Džona Belarisa tāda paša nosaukuma romānu.
Filma stāsta par desmitgadīgu bāreni Luisu, kas pārceļas dzīvot pie sava onkuļa Džonatana, kas izrādās burvis. Galvenās lomas tajā atveido Džeks Bleks, Keita Blanšeta, Ouens Vakaro, Renē Elisa Goldsberija, Sannijs Sulzīks un Kails Maklahans. Filmas pirmizrāde notika ASV 2018. gada 21. septembrī.
Tecēšanas robeža
Tecēšanas robeža ir materiālu pretestības parametrs, kurš raksturo mehānisko spriegumu pēc elastības robežas sasniegšanas, pie kura materiāls turpina deformēties, slodzei nepalielinoties.
Autoceļš V47
V47 autoceļš Baltezers—Ataru ezers ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu A1 pie Baltezera ar Ataru ezeru tieši pirms Atariem. Autoceļš ir 3,7 km garš, klāts ar grants segumu un šķērso Ādažu novadu.
Erknere
Erknere (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Oderas-Šprē apriņķī, Berlīnes dienvidaustrumu pievārtē, starp Flākenezeru un Dēmericezeru.
Vēsture
Apdzīvotā vieta pirmoreiz minēta 1579. gadā. 1842. gadā caur ciemu tika ierīkots Berlīnes - Frankfurtes pie Oderas dzelzceļš. Otrā pasaules kara laikā pie pilsētas atradās kompānijas VKF lodīšu gultņu rūpnīca, ko bombardēja ASV uzlidojumos. Pēc Otrā pasaules kara Erknere iekļāvās VDR sastāvā. Pilsētas tiesības no 1998. gada. Erknere bija pirmā Austrumvācijas apdzīvotā vieta, kurai tika piešķirtas pilsētas tiesības pēc Vācijas apvienošanās.
Zinātne
Erknerē atrodas Leibnica reģionālās plānošanas institūts (Leibniz-Institut für Raumbezogene Sozialforschung e.V.).
Cilvēki
No 1884. līdz 1889. gadam Erknerē dzīvoja rakstnieks Gerharts Hauptmanis (Gerhart Hauptmann, 1862-1946).
Klēra Foja
Klēra Elizabete Foja (en, dzimusi ) ir britu aktrise.
Foja savu pirmo lomu ieguva 2008. gadā britu seriālā Being Human (2008). Vēlāk uzstājusies Karaliskajā Nacionālajā teātrī Londonā. Savu filmu debiju Foja piedzīvoja 2011. gadā filmā "Raganas laiks" (Season of the Witch, 2011). Vēlāk piedalījusies seriālos The Promise (2011), Crossbones (2014) un Wolf Hall (2015).
Starptautisku atpazīstamību Foja sev piesaistīja par karalienes Elizabetes II lomu Netflix seriālā "Kronis" (2016–2017, 2020). 2018. gadā arī ieguvusi Emmy balvu. Vēlāk piedalījusies filmā "Neprāts caur telefona kameru" (2018). Par lomu filmā "Pirmais cilvēks uz Mēness" (2018), saņēmusi BAFTA kino balvas nomināciju.
Huans Korso
Huans Korso (es;, Madride - , Havanna) bija spāņu izcelsmes Kubas šahists, pieckārtējais Kubas čempions šahā.
Biogrāfija
Dzimis Madridē, taču 1887. gadā kopā ar ģimeni emigrējis uz Kubu. Šeit izveidojies par spēcīgāko Kubas tā laika šahistu. Bijis Havannas šaha kluba čempions. Piecas reizes ir uzvarējis Kubas šaha čempionātā (1898, 1902, 1907, 1912, 1918).
Šaha vēsturē pazīstams kā pirmais šahists, kas nospēlējis maču ar nākamo Pasaules šaha čempionu Hosē Raulu Kapablanku. Tas notika 1901. gadā un beidzās ar minimālu toreiz 13 gadīgā Kapablankas uzvaru - 7:6 (+4-3=6), lai gan pirmās divās partijās uzvarēja Korso.
Vēlākajos gados atbalstījis Kapablankas šaha talanta izaugsmi. Bijis viens no Kubas šaha federācijas dibinātājiem un Kapablankas izdotā šaha žurnāla «Capablanca's Chess Magazine» redaktors. Ilgus gadus vadījis arī šaha nodaļu Kubas avīzē «El Fígaro».
Ekotūrisms
Ekotūrisms ir tūrisma veids, kam raksturīga ceļošana relatīvi neskartā un mazapdzīvotā dabas vidē, lai izzinātu dabu, biotopus, novērotu augus un dzīvniekus to dabiskajos apstākļos, kā arī izglītotos dabas aizsardzības jautājumos. Ekotūrisms vismazāk no pārējiem tūrisma veidiem atstāj ietekmi uz apkārtējo vidi.
Ekotūrisms ir izveidots, lai nodrošinātu aizsargājamo dabas teritoriju aizsardzību, pārvaldi un apsaimniekošanu. Tā mērķos ietilpst arī veicināt vietējo iedzīvotāju labklājību, veicināt vietējo uzņēmumu attīstību un caur tūrismu un ceļošanu sekmēt izglītošanos par dabas aizsardzību.
276. Kuldīgas policijas bataljons
276. Kuldīgas policijas bataljons bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza 1943. gada 11. augustā ar iekļaušanu 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā kā IV bataljons.
Izveidošana
276. Kuldīgas policijas bataljonu 1942. gada 7. decembrī Rīgā, Bolderājā saformēja pulkvežleitnants Osvalds Meija no 275. kārtības dienesta bataljona vienīgās rotas, 266. Rēzeknes bataljona kadriem, 279. Cēsu bataljona 2. rotas un Rīgas kārtības dienesta vīriem. Pēc izveidošanas bataljonā bija 15 virsnieki, 60 instruktori un 256 kareivji un tā vadošais sastāvs bija šāds:
Bataljona komandieris — pulkvežleitnants Osvalds Meija
Dienesta gaitas
Jau 14. decembrī bataljonu pārcēla uz Gulbeni, drīz pēc tam uz Alūksni, kur tas izgāja apmācības un veica sardžu dienestu. 1943. gada februāra sākumā 81 vīru pārcēla uz 16. Zemgales bataljonu, kas tobrīd atradās Ļeņingradas frontē. 1943. gada februārī 276. bataljonu līdz ar citiem latviešu policijas bataljoniem iesaistīja plašā partizānu apkarošanas operācijā pulkveža Knehta grupā ap Osvejas ezeru, pazīstamā kā "Ziemas burvība" vai vienkārši "Osvejas akcija". Operācijas gaitā bataljona vīri partizānu slēpņos uzgāja lielu daudzumu Latvijā nolaupītu mantu, taču lielākās kaujās ar partizāniem tam nenācās iesaistīties, taču zināms, ka 6. martā bataljons nodeva kādas sādžas iedzīvotājus SD vienību vīriem, kuru uzdevums bija potenciālo partizānu likvidācija. Pēc operācijas noslēguma marta beigās bataljonu nozīmēja sardžu dienesta izpildei Abrenes rajonā. 15. jūlijā bataljonam pievienoja 273. Ludzas bataljonu, par komandieri ieceļot Ludzas bataljona komandieri pulkvežleitnantu Jāni Birzuli.
1943. gada 11. augustā 276. Kuldīgas bataljonu iekļāva 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā kā IV bataljonu.
Benedikts XIV
Pāvests Benedikts XIV (, dzimis, miris ), īstajā vārdā Prospēro Lorenco Lambertīni , bija Romas pāvests no 1740. līdz 1758. gadam.
Prospēro Lorenco Lambertīni ir dzimis aristokrātu ģimenē Boloņā. Bērnībā viņš mācijās pie privātskolotājiem. 13 gadu vecumā sāka mācīties Romā, Klementiāna koledžā (Collegium Clementianum), kur apguva retoriku, filozofiju un teoloģiju. 1694. gadā, 19 gadu vecumā, viņš ieguva doktora grādu teoloģijā. Pēc pāvesta Inokentija XII nāves Prospēro Lorenco kļuva par jaunā pāvesta Klements XI advokātu. 1725. gadā kļuva par Teodosijas bīskapu, bet 1727. gadā par Ankonas bīskapu. Gadu vēlāk kļuva par kardinālu. 1731. gada aprīlī kļuva par Boloņas arhibīskapu. Par Romas pāvestu Prospēro Lorenco Lambertīni kļuva 1740. gada 17. augustā, un pieņēma sev vārdu Benedikts XIV. Šajā amatā viņš pavadīja gandrīz 18 gadus.
Fušē (vingrotājs)
Fušē (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Runars Alekss Runarsons
Runars Alekss Runarsons (is; dzimis ) ir Islandes futbolists, vārtsargs, Islandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Runarsons spēlē Turcijas Superlīgas kluba Alanyaspor sastāvā, kas viņu īrē no Arsenal FC.
Demon Slayer: Mugen Train
Demon Slayer: Mugen Train (劇場版 無限列車編) ir 2020. gada Japānas anime tumšās fantāzijas spraiga sižeta filma, kas balstīta uz Koioharu Gotoges veidotās sonen mangas sērijas Demon Slayer: Kimetsu no Yaiba, un tā ir tiešs turpinājums anime seriāla pirmajai sezonai. Filmas režisors ir Haruo Sotozaki, scenāristi Ufotable.
Filma tika izlaista Covid-19 pandēmijas laikā, pirmizrāde notika Japānā, bet starptautiski filmas pirmizrādes dažādās valstīs notika no 2020. gada beigām līdz 2021. gada vidum. Tās starptautiskie kases ieņēmumi ir vairāk nekā 453 miljoni ASV dolāru, un tā ir otrā ienesīgākā 2020. gada filma. Filma uzstādīja vairākus kases rekordus, tostarp kļuva par visu laiku ienesīgāko anime un Japānas filmu.
Anime sērijas otro sezonu Japānā sāka pārraidīt.
Oto Premingers
Oto Ludvigs Premingers (de, dzimis, miris ) bija Austroungārijā dzimis teātra un kino režisors, kinoproducents un aktieris.
Pēc aiziešanas no teātra, savā piecdesmit gadu ilgajā karjerā režisējis vairāk nekā 35 spēlfilmas. Bieži strādājis film noir žanrā, veidojot tādas pazīstamas mistērijas filmas kā "Laura" (Laura, 1944) un Fallen Angel (1945). 1950. un 1960. gados viņš režisēja populāru romānu un skatuves darbu augsta līmeņa adaptācijas. Vairākas no šīm vēlākajām filmām pārkāpa cenzūras robežas, aizskarot tēmas, kas tolaik Holivudā bija tabu, kā narkotiku atkarība (The Man with the Golden Arm, 1955), izvarošana ("Slepkavības anatomija" (1959)) un homoseksualitāte (Advise & Consent, 1962). Par filmām "Laura" un The Cardinal (1963), Premingers tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais režisors". Kā producents par filmu "Slepkavības anatomija", ticis nominēts "Labākās filmas" balvai. Berlīnes kinofestivālā saņēmis Bronzas Lauvu par filmu Carmen Jones (1954). Režisējis arī filmu Bunny Lake Is Missing (1965).
Rihards Kols
Rihards Kols (dzimis Rīgā) ir latviešu politiķis, 14. Saeimas deputāts. Bijis ievēlēts arī iepriekšējos Saeimas sasaukumos, darbojies kā Ārlietu komisijas priekšsēdētājs, Saeimas pārstāvis sadarbībai ar ESAO. Viņš ir partijas Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" valdes loceklis, priekšsēdētāja Raivja Dzintara vietnieks.
R. Kols ir biedrības "Latvijas karogs" valdes priekšsēdētājs un idejas autors, kā arī biedrības "Jaunatnes Kompetences Centrs" valdes loceklis. Zemessardzes 13. bataljona zemessargs. Bijis Ministru prezidentes Laimdotas Straujumas parlamentārais sekretārs.
Tēvs — uzņēmējs un sporta funkcionārs Jānis Kols.
Izglītība
Mācījies Rīgas Valsts 2. ģimnāzijā, un Rīgas Komercģimnāzijā. 2008. gadā ar izcilību absolvējis Biznesa augstskolu „Turība”, iegūstot profesionālo bakalaura grādu tiesību zinātnē, ar specializāciju civiltiesībās.
Maģistratūras studijas turpināja 2009./2010. gadā Londonā — Vestminsteres Universitātē, iegūstot maģistra grādu diplomātijā ar specializāciju ārlietu jautājumu analītikā.
Politiskā darbība
2013. gada iestājās politiskajā partijā Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK". 2014. gadā Rihards Kols bija Kultūras ministrijas parlamentārais sekretārs un deputāta amata kandidāts Eiropas Parlamenta vēlēšanās ar trešo kārtas numuru Nacionālās apvienības sarakstā (nav ticis ievēlēts).
12. Saeima
2014. gada rudenī ievēlēts par 12. Saeimas deputātu no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta Vidzemes vēlēšanu apgabalā. Pēc valdības apstiprināšanas R. Kols kļuva par pirmo parlamentāro sekretāru Ministru prezidentei Laimdotai Straujumai. 2015. gada 10. jūlijā L. Straujuma parakstīja rīkojumu atbrīvot R. Kolu no parlamentārā sekretāra amata, sakarā ar koalīcijas līguma pārkāpšanu, jo viņš bija parakstījis opozīcijas rosinājumu par Saeimas ārkārtas sēdes sasaukšanu par bēgļu jautājumu.
12. Saeimā Rihards Kols darbojās kā Ārlietu komisijas priekšsēdētāja biedrs un bija Eiropas lietu komisijas loceklis, kā arī darbojās Izglītības, kultūras un zinātnes komisijas valstiskās audzināšanas un jaunatnes lietu apakškomisijā. Vadīja darba grupu, kas Saeimā organizēja diskusiju ciklu par Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu brīvās tirdzniecības nolīgumu jeb TTIP. Diasporas likumprojekta sākotnējās redakcijas izstrādātājs, Ārlietu komisijas paspārnē izveidotās Diasporas likumprojekta izstrādes darba grupas vadītājs. Izveidojis sadarbības grupu parlamentāriešiem vecumā līdz 40 gadiem. 2016. gada 27. oktobrī ievēlēts par Saeimas kontaktpersonu Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas Parlamentārajā tīklā.
2015. gadā aktualizēja nepieciešamību izstrādāt jaunu likumu latviešu diasporas atbalstam un 2018. gadā vadīja Diasporas likumprojekta izstrādes darba grupu, kas tika izveidota pie Saeimas Ārlietu komisijas. Likums tika pieņemts 2018. gada 6. novembrī.
2018. gadā, ar mērķi aicināt Krieviju ievērot cilvēktiesības, iniciēja tā saucamā Magņitska saraksta ieviešanu Latvijā, ar kuru tiktu aizliegta iebraukšana Latvijā 49 personām, kas bijušas saistītas ar Sergeja Magņitska lietu.
2018. gadā iesniedza grozījumus Publisko iepirkumu likumā, ar kuriem "ofšoriem" jeb ārzonās reģistrētiem uzņēmumiem tiek aizliegts piedalīties publiskajos iepirkumos. Valsts prezidents Raimonds Vējonis sākotnēji aizliegumu "ofšoriem" piedalīties iepirkumos neizsludināja un nolēma likumprojektu nodot parlamentam otrreizējai skatīšanai. 2018. gada 26. aprīlī otrreiz skatot Publisko iepirkumu likuma grozījumus, Saeima atkārtoti atbalstīja aizliegumu ārzonas kompāniju jeb tā saukto "ofšoru" dalībai publiskajos iepirkumos. 2018. gadā arī izstrādāja un iesniedza Saeimā grozījumus Darba likumā, ar kuriem noteiktu, ka darba devējiem darba sludinājumos būtu obligāti jānorāda paredzētā atalgojuma amplitūda. Saeima grozījumus apstiprināja 2018. gada 1. novembrī.
13. Saeima
2018. gadā R. Kols bija deputāta un ārlietu ministra amata kandidāts 13. Saeimas vēlēšanās no Nacionālās apvienības saraksta ar otro kārtas numuru Rīgas vēlēšanu apgabalā. Ievēlēts 13. Saeimā un ievēlēts par Saeimas Ārlietu komisijas priekšsēdētāju. Bija deputāta amata kandidāts arī 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā ar pēdējo kārtas numuru apvienības sarakstā, netika ievēlēts.
14. Saeima
2022. gada rudenī R. Kols tika ievēlēts 14. Saeimā. Piedaloties Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) Parlamentārās asamblejas (EDSO PA) sesijā kā Saeimas delegācijas priekšsēdētājs publiski pauda neapmierinātību par Krievijas pārstāvju klātbūtni šajā sesijā, uzsverot, ka Austrija ir atļāvusi piedalīties arī Krievijas deputātiem, kuri ir iekļauti Eiropas Savienības sankciju sarakstā. R. Kols pauda, ka Krievijas delegātu dalība šajā EDSO sesijā ir apkaunojums un ir pretrunā ar EDSO postulētajiem principiem un vērtībām, savas uzrunas noslēgumā nododot vēstījumu zālē esošajai Krievijas Federācijas delegācijai, krievu valodā atkārtojot ukraiņu robežsargu, Čūsku salas aizstāvju slaveno atbildi uz Krievijas karakuģa aicinājumu padoties: "Krievu karakuģi — ej na**j!" Kola uzruna izsauca plašu rezonansi Latvijā un pasaulē, saņemot pateicības un atzinību arī no Ukrainas augstākajām amatpersonām. To plaši atspoguļojuši arī pasaules vadošie mediji — BBC News, CNN, Huffington Post, Telegraph magazine un citi.
Sabiedriskā līdzdalība
2012. gadā Kols nodibināja Lielbritānijas latviešu studentu apvienību „Association of Latvian Students in the United Kingdom”, kurā darbojās kā ģenerālsekretārs. Praktizējis karaliskajā starptautisko attiecību institūtā “Chatham House”, Krievijas un Eirāzijas programmā un darbojies kā starptautisko attiecību konsultants Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamerā (2010—2011). Kā praktikants piedalījies organizēt Pasaules NVO dienu (2011—2012) Londonā. Kopš 2014. gada ir biedrības „Jaunatnes Kompetences Centra” valdes loceklis. 2014. gadā nodibināja biedrību „Latvijas Karogs”, kurā ir tās valdes priekšsēdētājs.
2015. gada 2. oktobrī radiostacijas Boom FM programmā "Suņu Būda" tika paziņots, ka R. Kols un Vilnis Ķirsis (Vienotība) piebiedrojās Saeimas deputāta Artusa Kaimiņa nostājai pret Latvijas nacionālo lidsabiedrību "AirBaltic", kuras darbinieki lidmašīnā nelietoja valsts valodu saziņā ar pasažieriem.
Veiksmes atgriešanās
"Veiksmes atgriešanās" (en) ir 1990. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Barbē Šrēders. Filmā galvenās lomas atveido Džeremijs Aironss, Glenna Klouza un Rons Silvers. Filma balstīta uz advokāta Alana Deršovica 1985. gada grāmatu Reversal of Fortune: Inside the von Bülow Case.
Semafora iela
Semafora iela ir iela Jūrmalā, Asaru apkaimē. Semafora iela sākas krustojumā ar Zemgales ielu un beidzas krustojumā ar Dāvja ielu. Kopējais ielas garums ir 330 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Semafora ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Veiksmes atgriešanās
Filmas "Veiksmes atgriešanās" pirmizrāde notika Toronto Starptautiskajā kinofestivālā un to izplatīja Warner Bros.. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijās "Labākais režisors" un "Labākais adaptētais scenārijs", savukārt Aironss saņēma balvu kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".
Semafora iela
Ielu savienojumi
Semafora iela ir savienota ar šādām ielām:
Vītols (uzvārds)
Vītols (sieviešu dzimtē Vītola; pamazināmajā formā Vītoliņš) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Antiohs I Soters
Dzīvesgājums
Antiohs ir dzimis vai nu Persijā vai Mezopotāmijā kā sava tēva un viņa pirmās sievas Apamas no Sogdiānas vecākais dēls. Viņa māte bija dzimusi Sogdiānas vietvalža (satrapa) ģimenē un bija viena no austrumu princesēm kuru Maķedonijas Aleksandrs izprecināja saviem ģenerāļiem, lai izplatītu grieķu kultūru. Tomēr Apama nomira, kad Antiohs vēl bija bērns un viņa tēvs apprecēja par sevi krietni jaunāko Sīrijas Stratonīki.
Sasniedzot pusaudža gadus Antiohs kaislīgi iemīlējās savā pamātē, Sīrijas Stratonīkē un viņa tēvs Seleiks, redzot, ka dēla mīlas mokas apdraud viņa dzīvību, 294.g. p.m.e. atļāva abiem apprecēties un iecēla dēlu par impērijas austrumu provinču pārvaldnieku. Abu kaislīgais mīlas stāsts vēlāk bieži tika attēlots klasicisma laikmeta mākslā. Pēc Seleika nogalināšanas 281.g. p.m.e Antiohs mantoja visu milzīgo tēva izveidoto impēriju, kas stiepās no Egejas jūras rietumos līdz par Sirdarjai un Indas upes ielejai austrumos. Pirmo valdīšanas gadu lielākais izaicinājums bija saturēt milzīgo veidojumu kopā. Gandrīz uzreiz pēc Seleika nāves Sīrijā sākās sacelšanās un tās rezultātā Antiohs bija spiests atstāt tēva iekaroto Trāķiju, līdz ar to atsakoties no turpmākas ekspansijas Eiropā. Arī Anatolijas pussalā Antiohs tā arī nespēja likvidēt patstāvīgo Bitīnijas karalisti, kā arī vairākus autonomos persiešu vietvalžus Kapadokijā.
278.g. p.m.e Anatolijas pussalā no Trāķijas iebruka vairākas ķeltu ciltis (avotos: galli). Lai arī, iesaistot Indijas kaujas ziloņus, Antioham izdevās sakaut gallus 275.g. p.m.e, viņu apmetnes Anatolijas pussalas kalnainajā centrālajā daļā saglabājās. Līdz ar to visu antīko periodu šis reģions bija zināms ar nosaukumu Galatija un savdabīgu kultūru.
Pēc 275.g. p.m.e aizvien vairāk problēmu sāka radīt dienvidsīrijas jautājums kura jau kopš Seleika laikiem atradās Ēģiptes Ptolemaju dinastijas valdnieku kontrolē. Šīs provinces piederības strīds aizsāka Pirmo Sīrijas karu, kas bija pirmais no sešiem Seleikīdu-Ptolemaju kariem par Sīrijas kontroli. Šajā karā Antioham izdevās uz laiku iekarot nelielu piekrastes joslu tomēr drīz vien viņš bija spiests atkāpties. Kara rezultātā abu valstu robežas palika nemainītas.
Ap 267.g. p.m.e Antiohs pavēlēja sodīt ar nāvi savu vecāko dēlu Seleiku par sacelšanās plānošanu valsts austrumu provincēs. Ap 262.g. p.m.e Antiohs ar militāru spēku centās mazināt Pergamas pilsētas augošo ietekmi Anatolijā, bet tika sakauts pie Sardas pilsētas. Drīz pēc tam Antiohs mira Sīrijā un viņa troni mantoja otrais dēls Antiohs II Teos.
Tiek uzskatīts, ka Antiohs I varētu būt "grieķu valdnieks", kas minēts vairākos senās Indijas Maurju impērijas rakstītajos avotos.
Jānis Oherins
Jānis Oherins (1943—2002) bija latviešu politiķis un uzņēmējs, bijušais Latvijas Komunistiskās partijas CK sekretārs, vēlāk Latvijas Republikas Rūpniecības ministrs.
Dzīvesgājums
Dzimis. Strādājis par atslēdznieku, elektromontieri, inženieri konstruktoru, ceha priekšnieku, inženiera vietnieku un par rūpnīcas VEF direktora vietnieku. Perestroikas laikā Oherins kļuva par Latvijas PSR Ministru padomes priekšsēža vietnieku, 1986. gadā viņu ievēlēja par Latvijas PSR Augstākās padomes deputātu un iecēla par Latvijas Komunistiskās partijas CK sekretāru. Šajā periodā viņš iestājās par Latvijas PSR saimniecisko aprēķinu un ekonomisko suverenitāti pret PSRS ministriju un resoru diktātu.
Latvijas neatkarības atjaunošanas periodā Oherins bija Latvijas Republikas Rūpniecības ministrs, bet pēc Augusta puča sagrāves 1991. gada 25. augustā Latvijas Republikas Augstākā Padome nolēma viņu atbrīvot no ministra pienākumiem. Viņa pienākumus turpināja pildīt Aivars Millers. Miris.
Gastons Ditertrs
Gastons Žans Ditertrs (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Ditertrs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai ceturdaļfināla kārtā, pēc kuras izstājās no sacensībām, kaut gan bija ieguvis iespēju startēt nakamajā kārtā.
Ķelmes rajona pašvaldība
Ķelmes rajona pašvaldība ir viena no 60 Lietuvas pašvaldībām. Atrodas vēsturiskajā Žemaitijas novadā. Tā robežojas ar Šauļu rajona, Radvilišķu rajona, Raseiņu rajona, Tauraģes rajona, Šilales rajona un Telšu rajona pašvaldībām.
Džeraldīna Džonsa-Putra
Džeraldīna Džonsa-Putra (en; dzimusi 1973. gadā) ir Malaizijas un Austrālijas FIDE meistare šahā (2000).
Biogrāfija
1999. gadā Goldkostā dalījusi 2.-3. vietu Pasaules šaha čempionāta sievietēm izcīņas cikla Okeānijas zonas turnīrā. Piedalījusies 2000. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Ņūdelī, kurā 1. kārtā zaudējusi Joannai Dvorakovskai.
Pārstāvējusi Malaiziju Pasaules šaha olimpiādēs:
Zeltiņš (uzvārds)
Zeltiņš (sieviešu dzimtē Zeltiņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kasandras sapnis
"Kasandras sapnis" (en) ir 2007. gada trilleris, kura režisors un scenārija autors ir Vudijs Allens. Galvenās lomas atveido Heilija Atvela, Kolins Ferels, Sallija Hokinsa, Jūens Makgregors un Toms Vilkinsons. Filmas pirmizrāde notika Avilesā.
Terijs un Īans ir divi brāļi, kurus piemeklējušas nopietnas finansiālas grūtības. Kad viņu tēvocis Hovards abiem apmaiņā pret palīdzību lūdz kādu nogalināt, Terijs un Īans iekuļas nepatikšanās, kā rezultātā brāļi kļūst par ienaidniekiem.
Meža krustaine
Meža kurstaine (la) ir kurvjziežu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp Latvijā; tās plašo izplatīšanos veicinājuši mežu izcirtumi.
Trans Air Congo
Trans Air Congo (saīsinājumā TAC) ir Kongo Republikas lidsabiedrība. Tās bāze izvietota Antonio Agostinho Neto starptautiskajā lidostā Puentnuārā. Lidsabiedrība dibināta 1994. gadā.
Meža krustaine
Apraksts
Meža krustaine ir viengadīgs, 15—80 cm garš lakstaugs. Tam ir stāvs, bagātīgi zarojošs stublājs, kurš ir skraji klāts ar tīmekļmatiņiem un vienkāršiem matiņiem (lai gan retāk ir gandrīz kails).
Lapas ir plūksnaini šķeltas vai dalītas, to apveids iegarens, aptuveni 3—10 cm garas un 1—4 cm platas. Apakšējās lapas ir ar kātu, augšējās lapas ir sēdošas. Lapām ir ķīļveidīgs pamats, tās ir kailas un lapas plātnes apakšpuse ir gaišāka. Ārējo vīkala lapu ir nedaudz un tās ir īsas. Vīkala lapas ir 12—14, šauri lineāras, aptuveni 0,8 cm garas. Vienam ziedam ir 13 mēlziedi, tie ir gaišdzelteni, horizontāli vai lejupvērsti. Ziedu kurvīši ir skarveida ziedkopās stublāja un zaru galā, kurvīši ir šauri — aptuveni 0,5 cm. Kurvīša centrā ir 30—45 mazliet tumšāk dzelteni stobrziedi. Auglis ir pelēkbrūns, apmatots sēklenis. Zied no jūnija līdz augustam.
Trans Air Congo
Lidsabiedrība nodrošina pasažieru pārvadājumus Kongo Republikā starp Puentnuāru un Brazavilu, kā arī starptautiskos lidojumus uz Kotonu (Benina), Dualu (Kamerūna) un Librevilu (Gabona).
Trans Air Congo gaisa floti veido sešas lidmašīnas:
2009. gadā Eiropas Savienība pret Kongo Republikas lidsabiedrībām, tai skaitā Aéro-Service, ieviesa lidojumu aizliegumu uz ES valstīm.
Lemuāns (vingrotājs)
Lemuāns (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 187 punktus, izcīnot 115. vietu.
Eiropas autoceļš E95
Eiropas autoceļš E95 ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla. Autoceļš ir aptuveni 2527 kilometrus garš, un savieno Sanktpēterburgu ar Merzifonu Turcijas ziemeļos. Posmā no Krievijas līdz Turcijai, autoceļš šķērso arī Baltkrieviju un Ukrainu. Posmu no Odesas ostas līdz Samsunai Turcijā ir jāšķērso Melnā jūra ar prāmi.
Pāvesta nemaldība
Pāvesta nemaldība ir katoļu baznīcā pieņemta dogma, kas māca, ka saskaņā ar Jēzus Kristus apsolījumu Pēterim, pāvests, kad runā "no katedras" (la), proti, kā "visu kristiešu augstākais gans un skolotājs", Dievs pasargā viņu no kļūdām un maldu mācībām.
Pāvesta nemaldības dogma ir attiecināma tikai uz ļoti konkrētu situāciju, kad pāvests darbojas nevis vienkārši kā vietējās Romas bīskaps, bet gan kā Pētera garīgā amata pēctecis, kurš, runājot ex cathedra, arī atsaucas uz "savu visaugstāko apustulisko autoritāti", un stāda priekšā nekļūdaino mācību kādā ticības vai morāles jautājumā, kuru pēc tam pieņem visa Baznīca.
Šo doktrīnu oficiāli formulēja tikai I Vatikāna koncilā (1869—1870), taču tiek apgalvots, ka šāda veida mācība jau ir bijusi sastopama viduslaikos, un ka to vairākums pieņēmis jau kontrreformācijas laikā.
Viens no piemēriem, kad šāda veida autoritāte ir tikusi pielietota praksē, ir 1950. gadā, kad pāvests Pijs XII pasludināja dogmu par Marijas debesīs uzņemšanu — mācību par to, ka Jaunava Marija savas dzīves beigās tikusi uzņemta Debesīs ar miesu un dvēseli,— apustuliskajā konstitūcijā "Munificentissimus Deus".
Vidējie dzeņi
Vidējie dzeņi (Dendrocoptes) ir dzilnu dzimtas (Picidae) ģints, kas apvieno 3 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās sastopamas Eiropā un Āzijā. Latvijā mājo viena suga no vidējo dzeņu ģints — vidējais dzenis (Dendrocoptes medius).
Nesenā pagātnē visas vidējo dzeņu sugas tika sistematizētas raibo dzeņu ģintī (Dendrocopos), bet līdz ar jaunākajiem ģenētiskajiem atklājumiem dzilnu dzimtas sistemātikai ir veikta revīzija. Daudzos informācijas avotos šīs sugas joprojām atzīmētas raibo dzeņu ģintī.
Kopīgās īpašības
Vidējo dzeņu ģints sugas ir vidēji lieli dzilnu dzimtas putni. Lielākais ģintī ir vidējais dzenis, tā ķermeņa garums var sasniegt 22 cm, svars 85 g. Mazākais ģinttī ir Arābijas dzenis, kura ķermeņa garums ir 18 cm, svars 19—20 g. Visām trim sugām ir melnibalta, raiba mugura, pelēks vēders un vaigi, sārta zemaste, līdzīgi raibajiem dzeņiem. Galvas virsa koši sarkana (vidējam dzenim) vai dzeltena (dzeltengalvas dzenim), vai dzeltensarkana (Arābijas dzenim).
Sistemātika
Vidējo dzeņu ģints (Dendrocoptes)
Vanvitelli akvedukts
Vanvitelli akvedukts ir apmēram 38 kilometrus garš, 18. gadsimtā būvēts akvedukts, kas atrodas Itālijas dienvidos, Kampānijā. Radīts karaliskās Kazertas pils ūdensapgādei. Seviķi iespaidīgs akvedukts ir Valle di Madaloni komūnā, kur tas paceļas 55,8 metru augstumā. 1997. gadā akvedukts tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā kā daļa no objekta "Kazertas 18. gadsimta karaliskā pils ar parku, Vanvitelli akvedukts un Sanleučio komplekss".
Žagars (uzvārds)
Žagars (sieviešu dzimtē Žagare) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Modelēšanas māls
Modelēšanas māls ir jebkura veidojamo materiālu grupa, ko izmanto veidošanā, tostarp tēlniecībā (skulptūru veidošanā). Materiālu sastāvs un ražošanas procesi ievērojami atšķiras. Ir keramikas māls, eļļas bāzes māls, polimēru māls, papīra māls.
Keramikas māls
Keramikas māls ir uz ūdens bāzes izgatavota viela, kas sastāv no māla minerāliem un citiem izejmateriāliem. Tie tiek karsēti augstā temperatūrā, lai radītu keramiku, piemēram, terakotas keramikas izstrādājumus un porcelānu. Papīra māls, ko ražo keramikas māla ražotāji, ir māla struktūra, kurai pievienots nedaudz apstrādātu celulozes šķiedru. Ievietojot krāsnī, šis papīra māls izdeg, atstājot to, kas izveidots no keramikas māla.
Eļļas bāzes māls
Eļļas bāzes māls ir izgatavots no māla, dažādu kombināciju eļļām, vaskiem, un mālu minerāliem. Eļļas bāzes māls ir veidojams pat tad, kad ilgāku laiku atstāts sausā vidē. Tas ir populārs materiāls animācijas māksliniekiem, kuriem vajag locīt un kustināt savus modeļus. Tas ir pieejams visdažādākās krāsās un nav toksiskis. Piemērs eļļas bāzes mālam – plastilīns. Tā galvenās sastāvdaļas ir sērs un tīras augu eļļas.
Polimēru māls
Polimēru māls ir modelēšanas materiāls, kuru karsējot 129 °C - 135 °C, tas būtiski nesamazina vai nemaina formu procesa laikā. Neskatoties uz to, ka to sauc par "mālu", tas parasti nesatur mālu minerālus. Polimēra māls ir pieprasīts hobiju, amatniecības un mākslas veikalos, un to izmanto ne tikai mākslinieki, bet arī bērni. Polimēra māls ir arī populārs animācijā, jo tas ļauj manipulēt ar tā izskatu kadru pēc kadra.
Papīra māls
Papīra māls ir paštaisīts vai komerciāli pieejams māls, kuru nelielā daudzumā papildina pārstrādātas celulozes šķiedras. Ja pievieno tipogrāfijas papīru, skulptūra žāvēšanas procesa laikā sarūk. Papīra mālu var izmantot leļļu darināšanā, taču lielākoties lieto keramikas darbnīcās, lai iegūtu nevainojamas keramikas skulptūras.
Ladiškina
Ladiškina ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 11 km no pagasta centra Priežmales, 24 km no novada centra Aglonas un 257 km no Rīgas.
Inženieru arsenāls
Inženieru arsenāls (agrāk Inženieru departaments) ir ēka Daugavpils cietoksnī (Latvijā), valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Celts 1840.—1844. gadā pēc arhitekta Aleksandra Štauberta projekta. Komplekss daļēji atjaunots 2019.—2022. gadā — veikta rietumu korpusa pilna restaurācija un austrumu korpusa konservācija. 2023. gada 5. maijā ēkas rietumu spārnā notika Tehnikas un industriālā dizaina centra atklāšana.
Vēsture
Pēc ēkas uzcelšanas 1844. gadā tā tika izmantota, lai apgādātu inženieru rotas, kā remonta bāze un tehnikas uzglabāšanas noliktavas. Tajā atradās rasēšanas nodaļa, kas kalpoja cietokšņa ēku un būvju rasēšanas uzdevumiem. Padomju aviācijas skolas laikā no 1948. līdz 1993. gadam kompleksa austrumu korpusā atradās ražošanas cehi. Rietumu korpuss netika izmantots un degradēja. Kopš 1994. gada, līdz ar padomju armijas aiziešanu, objekts palika tukšs un nopostīts.
Sākotnēji, pirms ēkas restaurācijas, bija paredzēts izveidot kompleksā Rīgas Motormuzeja filiāli. Vēlāk pilsētas dome nolēma izveidot savu iestādi — Daugavpils Tehnikas un industriālā dizaina centru “Inženieru arsenāls”.
Ēka tika nodota ekspluatācijā 2022. gada februārī.
Tehnikas un industriālā dizaina centrs
Tehnikas un industriālā dizaina centra oficiālā atklāšana notika 2023. gada 5. un 6. maijā.
Kopumā centrā izvietotas pāri par 30 retro automašīnas, vairāk nekā 75 motocikli un mopēdi, liels skaits aksesuāru, auto un moto modeļu. Īpaša loma veltīta Daugavpils industriālajam mantojumam - tas viss veido stāstu par reģiona, Latvijas un pasaules tehnikas un dizaina attīstības vēsturi.
Kārlis Augusts Līventāls
Kārlis Augusts Līventāls (1844-1900) bija Rīgas Politehniskās augstskolas tautsaimniecības profesors (no 1878) un direktors (1885—1891). Rīgas domes loceklis (1882-1890).