cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rītdienas zeme
"Rītdienas zeme" (en) ir 2015. gada ASV zinātniskās fantastikas piedzīvojumu filma, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Breds Bērds. Galvenās lomas filmā atveido Džordžs Klūnijs, Rafija Kesidija, Brita Robertsone, Hjū Lorijs, Tims MakGro, Ketrīna Hāna un Kīgans-Maikls Kījs. Filmas pirmizrāde notika Disnejlendā.
Kognitīvi biheiviorālā terapija
Darbs ar kognitīvajiem izkropļojumiem
Terapeiti izmanto KBT metodes, lai palīdzētu cilvēkiem apstrīdēt savus disfunkcionālos domāšanas modeļus un aizstāt domāšanas kļūdas (kognitīvos izkropļojumus jeb kļūdainos pieņēmumu veidus), piemēram, pārmērīgu vispārināšanu, melnbaltu domāšanu, pozitīvo lietu diskvalificēšanu, ar domām, kas patiesāk atbilst realitātei, tādējādi mazinot nepatīkamās emocijas un pašsabotāžas tendences. Kognitīvie izkropļojumi var izpausties kā selektīva vai neobjektīva informācijas apstrāde vai pārmērīga vispārināšana. KBT metodes var izmantot arī, lai palīdzētu indivīdiem identificēt un pieņemt kognitīvos izkropļojumus kā daļu no savām domām, tādā veidā samazinot kognitīvo izkropļojumu ietekmi.
Rītdienas zeme
Jauna meitene ar lielu zinātnisko ziņkāri un puisis, kurš agrāk bija ģēnijs-izgudrotājs, dodas kopīgā misijā, lai atklātu kādas zemes, kura atrodas kaut kur laikā un vietā, noslēpumus.
Kognitīvi biheiviorālā terapija
Darbs ar kognitīvajiem izkropļojumiem
Standarta KBT palīdz apgūt prasmes, kas palīdz indivīdiem disfunkcionālos domāšanas modeļus aizstāt ar adaptīvākiem, izaicinot indivīda ieradumus, domāšanas procesus un automātiskās reakcijas.
Terapijas posmi
Kognitīvi biheiviorālajai terapijai var izdalīt sešus posmus:
Kognitīvi biheiviorālā terapijas fāze veido lielāko daļu no rekoncpetualizācijas posma.
Siliņi (Sventes pagasts)
Siliņi ir ciems Sventes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 204 km attālumā no Rīgas.
Eustakiu de Eskandons
Hosē Eustakiu Luiss Fransisko Eskandons i Barons (es; dzimis, miris ) bija meksikāņu polo spēlētājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Eskandons startēja polo sacensībās. Viņš bija viens no Jauktās komandas komandas Mexico spēlētājiem. Komanda šajā turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.
Turnīrā viņš startēja kopā ar brāļiem Manuelu un Pablo. Viņi bija pirmie, kas Meksikai izcīnīja pirmo olimpisko medaļu.
Liekna
Liekna (arī Liekne, Liekņa) ir Jurģupes kreisā satekupe Talsu un Tukuma novados.
Iztece - Balgales pagasta dienvidrietumos. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Pie Dumpietes satekot ar Melčupi, izveido Jurģupi. Lielākās pietekas - Krauja, Vecmuižas strauts. Lieknu šķērso valsts autoceļi V1364 (Balgale–Zentene) un V1436 (Brīvnieki–Dzirciems–Jēči), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Sjēna Millere
2008. gadā tikusi nominēta BAFTA uzlēcošās zvaigznes balvai, par lomu 2012. gada TV filmā "Meitene" — BAFTA TV un Zelta globusa balvai kā labākā aktrise. Vēl ir lētojusi tādās filmās kā Layer Cake (2004), "Alfijs" (2004), "Meitene no fabrikas" (2006), "Mīlestības robeža" (2008), "G.I. Džo: Kobras sacelšanās" (2009), "Lapsu medības" (2014), "Virsotne" (2015) un "Amerikāņu snaiperis" (2014).
Kustības sensors
Kustības sensors jeb kustības detektors ir ierīce, kas reaģē uz objektu kustību. To visbiežāk izmanto drošības sistēmās, automātiskā apgaismojuma kontrolē, mājokļa kontroles sistēmās, enerģijas taupīšanas un citās sistēmās.
Kustības sensoros var pielietot dažādas tehnoloģijas. Populārākās no tām:
Dažkārt par kustības sensoriem kļūdaini sauc akselerometrus, kas var noteikt ķermeņa paātrinājumu, bet nereaģē uz vienmērīgu kustību.
1. Ķemeru starptautiskais šaha turnīrs
1. Ķemeru šaha turnīrs bija Latvijas Šaha savienības organizēts starptautisks šaha turnīrs, kas notika no 1937. gada 15. jūnija līdz 10. jūlijam Ķemeros.
Austrālāzijas Vidusjūra
Austrālāzijas Vidusjūra ir Klusajam okeānam piederoša iekšējā jūra (starpsalu jūra), kas atrodas starp Dienvidaustrumu Āziju un Austrālāziju. Tā savieno Indijas okeānu un Kluso okeānu. Tās maksimālais dziļums ir 7440 m un platība ap 9,08 miljoniem km².
1. Ķemeru starptautiskais šaha turnīrs
Turnīra sagatavošana
"Ideja sarīkot Latvijā starptautisku turnīru radās pirms diviem gadiem, kad pie mums viesojās pasaules šacha meistars Aļechins. Jau tad, uz pasaules meistara Aļechina vēlēšanos, bija panākta principiāla vienošanās par starptautiska turnīra sarīkošanu Ķemeru kūrortā." Starp Latvijas Šaha savienību un Ķemeru kūrvietas direkciju tika noslēgta vienošanās, ka pēdējā nodrošinās ar bezmaksas viesnīcu un uzturu visus turnīra dalībniekus. Nozīmīgā loma bija valdības plašajam atbaltam. Lai pienācīgi sagatavotu Ķemeru turnīru, nodibināja goda komiteju, kurā kā priekšsēdētāju iekļāva ārlietu ministru V. Munteru, par locekļiem Valsts kancelejas direktoru D. Rudzīti, Valsts Prezidenta sekretāru J. Cimermani, Ķemeru sēravotu direktoru Dr. J. Lībieti un Latvijas Šaha savienības priekšnieku A. Melnbārdi. Turnīra tehniskā vadība tika uzticēta Austrijas meistaram Dr. Hansam Kmoham. Priekšāstāvošais Ķemeru turnīrs bija arī viens no 6. Latvijas šaha kongresa delegātu kopsapulces dienaskārtības pamatjautājumiem. Atbildes telegramma uz kongresa delegātu Lieldienu apsveikumiem Ārlietu ministrs V. Munters uzsvēra šahistu starptautisko panākumu un Ķemeru turnīra lielo nozīmi Latvijas vārda popularizēšanā.
Austrālāzijas Vidusjūra
Ģeogrāfija
Atšķirībā no Vidusjūras un Amerikas Vidusjūras Austrālāzijas Vidusjūru lielākoties neietver kontinenti, bet salas un pussalas. Austrālāzijas Vidusjūrā ietilpst:
1. Ķemeru starptautiskais šaha turnīrs
Atklāšana
15. jūnija pulkst. 20 vakarā Ķemeru viesnīcas vestibilā bija sapulcējušies ārzemju diplomāti, Latvijas valdības ierēdņi, žurnālisti un citi viesi. Latvijas šaha savienības priekšsēdētājs A. Melnbārdis apsveica turnīra dalībniekus un deva vārdu turnīra oficiālai atklāšanai Ministru Prezidenta vietniekam M. Skujeniekam. Atklāšanas runā Skujenieks atzīmēja, ka šis turnīrs ir ievērojams notikums, kas "griezis uz sevi ļoti plašu aprindu uzmanību ne tikai mūsu zemē, bet tālu pār mūsu zemes robežām", Prezidenta un Valdības vārdā apsveica visus turnīra dalībniekus, pateicās pasākuma organizatoriem un izteica pārliecību, ka spēles būs interesantas, viesi jutīsies labi un novēlēja visiem labus panākumus. Runas noslēgumā atskaņoja valsts himnu. Ārzemju dalībnieku vārdā pateicību par turnīra organizēšanu izteica pasaules eksčempions A. Aļehins. Atklāšanas aktam sekoja spēļu kārtības izloze, ko vadīja meistars H. Kmohs.
Austrālāzijas Vidusjūra
Ģeogrāfija
Jūras akvatorijā un krastos atrodas šādas valstis: Austrālija, Austrumtimora, Bruneja, Filipīnas, Indonēzija, Kambodža, Ķīna, Malaizija, Papua-Jaungvineja, Singapūra, Taivāna, Taizeme un Vjetnama.
1. Ķemeru starptautiskais šaha turnīrs
Turnīra gaita
Turnīra gaitu atspoguļoja daudzi Rīgas laikraksti. Turnīra laikā Latvijas Šaha savienība izdeva speciālu biļetenu "Ķemeru starptautiskais šaha turnīrs", kas publicēja turnīra cīņu aprakstu, ziņas par stāvokli turnīrā, attēlus no dalībnieku dzīves un kārtējās izspēlētās partijas.
Turnīra noslēgums
10. jūlija vakarā notika turnīra svinīgs noslēgums. Uz to bija ieradies turnīra goda komisijas priekšsēdētājs Ārlietu ministrs V. Munters. Viņš klātesošos uzrunāja franču valodā. Savā uzrunā ministrs apsveica gan uzvarētājus, gan uzvarētos, kas visi ziedojuši garīgai cīņa savas labākās zināšanas un spēkus. Viņš uzsvēra dažādu tautību pārstāvju draudzīgās sacensības simbolisko nozīmi, pateicās šahistiem par sniegto baudījumu un palīdzību Ķemeru vārda popularizēšanā. Pēc tam ministrs izdalīja balvas uzvarētājiem. Valsts Prezidenta dāvāto speciālbalvu (grezni rotātu lādīti ar dzintara šaha figūrām) turnīra uzvarētājam pēc divu pārējo uzvarētāju Flora un Reševska priekšlikuma pasniedza jaunajam lielmeistaram V. Petrovam. Pēc tam balvas saņēma skaistumgodalgu ieguvēji. Noslēgumā turnīra vadītājs H. Kmohs ārzemju dalībnieku vārdā pateicās par viesmīlīgo uzņemšanu, paziņojot, ka visi turnīra dalībnieki paņems līdz uz dzimteni vislabākās atmiņas par Latvijā pavadītām dienām.
Bruno Drāke
Bruno Drāke ( — ) bija latviešu basketbolists, spēlējis centra pozīcijā.
Basketbolā sācis trenēties 1951. gadā pie Augusta Raubena "Daugavas" sporta skolā. 1955. gadā uzsāka karjeru LVU komandā, vēlāk 1957. gadā neilgu laikposmu bijis Rīgas ASK spēlētājs. No 1958. līdz 1959. gadam pārstāvējis Rīgas "Spartaks" komandu, laikā no 1959. līdz 1968. gadam B. Drāke pārstāvējis Rīgas VEF komandu, kā sastāvā divas reizes tika izcīnītas PSRS čempionāta bronzas medaļas (1960, 1966). Spēlējis Latvijas PSR izlasē (83 spēles), tās sastāvā izcīnījis 3. vietu 1959. un 1963. gada PSRS Tautu spartakiādē (vēl 1967. gadā tika ieņemta 5. vieta). Kandidējis uz vietu PSRS izlasē. 1959. gadā saņēmis PSRS sporta meistara nosaukumu, tomēr 1968. gadā tas ticis atņemts. 1997. gadā izcīnījis otro vietu Pasaules veterānu basketbola čempionātā. Tāpat ar panākumiem piedalījies pasaules un Eiropas veterānu basketbola sacīkstēs, kurās izcīnījis vairākas dažāda kaluma medaļas.
Miris.
Bethesda Game Studios
Vēsture
2001. gadā ZeniMax Media, mātes uzņēmums Bethesda Softworks, nolēma, ka divas operacionālās vienības Bethesda Softworks, izstrādes un izdošanas - jānodala. Pēc tam Bethesda Softworks saglabāja izdevniecību, bet izstrādes darbinieki tika pārcelts uz jaunizveidoto Bethesda Game Studios.
2008. gadā Bethesda Game Studios tika uzskatīta par vienu no vadošajiem nozares labākajiem izstrādātājiem, pateicoties Elder Scrolls fantāzijas visuma reputācijai un kritiķu atzinīgi novērtētajam Fallout 3.
2021. gada martā Microsoft iegādājās ZeniMax Media par 7,5 miljardiem ASV dolāru un kļuva par daļu no Xbox Game Studios.
Izstrādātās spēles
2018. gadā Bethesda E3 2018 konferences laikā, tika paziņots, ka cits izstrādātais projekts ir kļuvis par kompānijas pirmo jauno intelektuālo īpašumu pēdējo 25 gadu laikā - Starfield. 2021 Xbox/Bethesda Games Showcase laikā tika paziņots, ka Starfield iznāks ekskluzīvi PC un Xbox Series X/S ierīcēm. Tās iznākšanas datums ir apstiprināts 2022. gada 11. novembrī.
Vigo Roga
1980. gados darbojies Jelgavas Ādolfa Alunāna tautas teātra studijā pie režisores Intas Alekses (1933—2009) un Lūcijas Ņefedovas (1933—2022).
Filmējies "Golfa straume zem ledus kalna", "Krišana" (2005), "Cauri", "Daudz laimes!", "Tikšanās", "Paslēpes", "Pa ceļam aizejot...", "Kāzas", "Svešās debesis. Dzīve nr.2", kā arī "Baiga vasara".
Bija precējies ar režisori un aktrisi Indru Rogu.
Skaistkalnes katoļu baznīca
Skaistkalnes Vissvētākās Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Bauskas novada Skaistkalnes pagasta centrā Skaistkalnē. Nozīmīgs katoļticības centrs Zemgalē un Latvijā, otra populārākā Dievmātes svētceļojuma apmeklējuma vieta tūlīt pēc Aglonas gan agrāk, gan mūsdienās.
Melčupe
Melčupe (arī Akmeņupīte, Jerķene, Jērķene) ir Jurģupes labā satekupe Tukuma novadā.
Skaistkalnes katoļu baznīca
Vēsture
1710. gadā Skaistkalnē bija paredzēts būvēt jaunu jezuītu kolēģijas ēku — apjomīgu baroka stila formās ieturētu divstāvu ēku ar četru stāvu augstiem un kupoliem vainagotiem torņiem abos tās galos. Ieceres vērienīgumu apliecina celtnes projekts, kas saglabājies Romā jezuītu arhīvā, taču realizēta celtne tika nesalīdzināmi pieticīgākā variantā. Laikā no 1789. līdz 1929. gadam Skaistkalnes draudzi apkalpoja t.s.pasaulīgie garīdznieki, bet 1929. gada 30. novembrī kalpošanu Skaistkalnes baznīcā pārņēma Sv. Franciska Ordeņa kapucīņu klosteris.
Melčupe
Iztece - uz dienvidiem no Zentenes. Tek ziemeļu virzienā. Pie Dumpietes satekot ar Liekni, izveido Jurģupi. Melčupi šķērso valsts autoceļi V1435 (Līgas–Zentene–Rideļi) un V1436 (Brīvnieki–Dzirciems–Jēči), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Skaistkalnes katoļu baznīca
Vēsture
Skaistkalnes baznīca ir viena no lielākajām un krāšņākajām Latvijas lauku baznīcām, taču tās īpašo vērtību Latvijas arhitektūras vēsturē nosaka tieši celtnes novatorisms. Dievnams bija viena no pirmajām agrā baroka stila baznīcām Latvijā un pirmā, kuras veidols tik tieši atbilst katoliskajās zemēs populārajam divtorņu katedrāles tipam. Tā kļuva par sava veida paraugu veselai virknei vēlāko celto Latgales katoļu baznīcu.
Arī baznīcas iekštelpas ir Latvijai unikāls itāliskā baroka piemērs.Skaistkalnes baznīcas interjeru lieliski papildina milzīgais apmēram 12 metrus augstais kokgriezuma altāris.
Uz šo svētceļojumu vietu katru gadu dodas arvien vairāk un vairāk svētceļnieku un tūristu no visas Latvijas, lai izlūgtos no Dieva un Dievmātes žēlastības un svētību gan sev, gan citiem. Skaistkalnes svētnīcā sānu altārī atrodas Dievmātes Brīnumdarītājas — Latvijas Ģimeņu Aizbildnes svētbilde, pie kuras cilvēki, īpaši laulātie un ģimenes, ir lūgušies žēlastības. Katru gadu augusta pirmajā svētdienā Skaistkalnes Dievmātes svētnīcā notiek galvenie triju dienu Kanepenes svētki, kuros īpaši lūdzas par slimniekiem, laulātajiem pāriem un visām Latvijas ģimenēm, lai tajās būtu mīlestība uz Dievu un tuvākajiem, lai visiem būtu stipra ticība, laba veselība un lai kristīgās vērtības būtu dzīves pirmajā vietā. Katru gadu uz maija mēneša pirmo svētdienu šurp dodas svētceļnieki kājām no Rīgas, Jelgavas un Iecavas, lai piedalītos Jaunavas Marijas — Māras Zemes Karalienes svētkos.
2022. gada 1. janvārī pēc Jelgavas diecēzes bīskapa Edvarda Pavlovska lūguma Skaistkalnes Dievmātes svētnīcu un draudzē kalpošanu uzsāka Andrejs Mediņš.
Kapenes
Zem Skaistkalnes baznīcas apskatāmi velvēti pagrabi, kurus līdz 19. gadsimtam izmantoja kā apbedīšanas vietu. Kurzemes hercogistes laikā tur apglabāti katoļticīgie Vidzemes ģenerālgubernatori Pēteris Lasī (1751) un Georgs Brauns (1792), ģenerālgubernatora marķīza Filipa Pauluči sieva un daudzu katoļticīgo muižnieku dzimtu piederīgie. 2001. — 2002. gadā aizgruvušās kapenes tika sakārtotas.
Aleksandrs Vasiļjevs (modes vēsturnieks)
Aleksandrs Vasiļjevs (ru; dzimis 1958. gada 8. decembrī Maskavā) ir krievu modes vēsturnieks un kolekcionārs, scenogrāfs, mākslas pētnieks un grāmatu autors.
Biogrāfija
Aleksandrs Vasiļjevs dzimis pazīstamu teātra mākslinieku ģimenē. Viņa tēvs Aleksandrs Vasiļjevs (11.01.1911—10.11.1990) bija teātra mākslinieks, Krievijas Federācijas tautas mākslinieks, dekorators, māte Tatjana Guļeviča (1924—2003) — aktrise un skatuves runas profesore.
Absolvējis МHАТ skolu-studiju (augstākā mācību iestāde, ko dibinājis ievērojamais teātra režisors Vladimirs Ņemirovičs-Dančenko). Pēc diploma saņemšanas viņš kādu laiku strādāja par kostīmu dizaineru Maskavas Mazās Bronnajas teātrī (Tеатре на Малой Бронной).
Dzīve Francijā
1982. gadā apprecējās ar francūzieti un pārcēlās uz Parīzi. Sākumā Parīzē viņš dzīvoja visai trūcīgos apstākļos. Viņš pelnīja naudu, dziedot krievu dziesmas kopā ar ielu muzikantiem. Vēlāk absolvēja Luvras skolu un kļuva par interjera dizaineru. Veltīja daudz laika, apgūstot zināšanas par modi. Sāka strādāt Francijas teātros par scenogrāfu.
Vasiļjevs veidojis vairāk nekā 100 dekorācijas 25 pasaules valstu vadošo teātru baletiem un operām, kā arī daudziem pazīstamiem teātru uzvedumiem un filmām. Ar viņu ir sadarbojušies teātri Théâtre du Rond-Point, Le Lucernaire un Cartoucherie, Bastīlijas operas studija Parīzē, Aviņonas festivāls, Ballet du Nord, Jaunais Francijas balets, Versaļas Karaliskā opera, Nacionālais teātris Londonā, Skotijas balets Glāzgovā, Latvijas Nacionālā opera un balets, Flandrijas Karaliskais balets, Oija Masako balets Osakā, Asami Maki balets Tokijā, Nevadas balets, Santjago Operas un baleta teātris, kā arī daudzi citi.
Atgriešanās Krievijā
21. gadsimta sākumā Vasiļjevs atgriezās Krievijā un kļuva par televīzijas raidījumu vadītāju kanālā "Kultūra", vadot autora programmu "Vēja brīze". Viņš tika uzaicināts par pasniedzēju Maskavas Valsts universitātē. Viņš organizēja ekskursijas studentiem, lai iepazītos ar Eiropas kultūru Austrijā, Spānijā, Itālijā, Anglijā un Francijā.
Kopš 2000. gada Vasiļjeva vadībā Samārā notiek modes festivāls “Aleksandra Vasiļjeva Volgas sezonas”. 2003. gada oktobrī Maskavā tika atklāta dizaina studija “Aleksandra Vasiļjeva interjeri”, .kas savā darbā apvienoja unikālas krievu kultūras tradīcijas ar franču modes stilu. Vēlāk Vasiļjevs izveidoja Modes akadēmiju Televīzijas un Radio institūtā Ostankino.
Kolekcija
Vairāk nekā 30 gadus Aleksandrs Vasiljevs veidoja vēsturisku tērpu un aksesuāru kolekciju, kas tiek uzskatīta par vienu no lielākajām privātajām modes kolekcijām pasaulē. Tajā ietilpst apmēram 55 tūkstoši eksponātu no 18. gadsimta līdz mūsdienām. Lielākā daļa no tiem glabājas Lietuvā, kur atrodas Aleksandra Vasiļjeva dzimtās mājas un izveidots Aleksandra Vasiļjeva fonds. Tajā strādā 25 darbinieki, neskaitot brīvprātīgos palīgus. Divpadsmit no viņiem ir restauratori. Štatā ir arī speciālists, kurš nodarbojas tikai ar traipu iztīrīšanu. Vasiljevs iegādājas tērpus savai kolekcijai vintāžas apģērbu izsolēs, kā arī lietoto apģērbu veikalos.
Izstādes Latvijā
2011. gada 30. maijā Vasiļjevs pasniedza Latvijas Nacionālajai operai divas "Aleksandra Vasiļjeva lilijas". Starptautiska projekta ietveros viņš sācis veidot pasaules stilīgāko interjeru krājumu, piemērojot paša izstrādāto klasifikāciju. Trīs lilijas — stila etalons, unikālais objekts, kurā savienojas grezns interjers, harmoniska gaisotne un spilgta vēsture; divas lilijas — augstais stils, lieliska iestāde, kuras interjers un gaisotne ir īsts mākslas darbs; viena lilija — stila harmonija, cienījama iestāde, ievērojama ar interjeru un gaisotni, kuru mākslinieks iesaka.
Modes muzejs Rīgā
2016. gadā Rīgā, Grēcinieku ielā 24. atklāts Modes muzejs, kurā izstādīti tērpi no Aleksandra Vasiļjeva kolekcijas. Muzejā atrodamas gan ļoti greznas vakarkleitas, gan dāmu ikdienas tērpi. Aleksandrs Vasiļjevs uzskata, ka Rīga starpkaru periodā piedzīvoja īpašu uzplaukumu, kas arī tika atspoguļots kleitu un aksesuāru kolekcijās no pagājušā gadsimta trīsdesmitajiem gadiem. Muzejā ir gan pastāvīgā ekspozīcija, gan arī maiņas kolekcijas, kas tiek atjaunotas divreiz gadā.
Darbība medijos
Aleksandrs Vasiļjevs strādājis kā žurnālu Vogue un Harper’s Bazzar krievu valodas izdevumu speciālais korespondents Parīzē. No 2002. gada viņš piedalījies televīzijas raidījumu veidošanā kā to autors un vadītājs. Kopš 2009. gada Vasiļjevs vada populāru Krievijas televīzijas šovu "Modes spriedums".
Grāmatas
Aleksandrs Vasiļjevs ir vairāku grāmatu autors. 2011. gadā Latvijā iznāca Aleksandra Vasiļjeva grāmata latviešu valodā, veidota jautājumu un atbilžu veidā, aptverot ļoti plašu tēmu loku.
Apbalvojumi
Par krievu mākslas propagandu Aleksandrs Vasiļjevs apbalvots ar Sergeja Djagiļeva medaļu (Parīze), Vaclava Ņižinska medaļu (Varšava), ordeni “Mecenāts” un Krievijas Mākslas akadēmijas Zelta medaļu.
Vasiļjevs ir divkārtējs Turcijas TOBAV prēmijas laureāts.
2010. gadā The World Fashion Awards ir prēmējis Aleksandru Vasiļjevu kā “2010. gada modes leģendu” par nopelniem modes vēstures jomā.
Mārupes novads
Mārupes novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienots Mārupes novads un Babītes novads. Robežojas ziemeļos ar Jūrmalas valstspilsētu, rietumos ar Tukuma novadu, dienvidrietumos ar Jelgavas novadu, dienvidos ar Olaines novadu un austrumos ar Rīgu. Novada centrs atrodas Mārupē.
Teritoriālais iedalījums
Mārupes novadu veido trīs pagasti un viena pilsēta: Babītes pagasts, Mārupes pagasts, Mārupes pilsēta un Salas pagasts.
Daba
Novada ziemeļu un austrumu daļa ietilpst Piejūras zemienes Rīgavas līdzenumā, bet dienvidu un rietumu daļa — Viduslatvijas zemienes Tīreļu līdzenumā. Ģeoloģiski novadā, tāpat kā lielākajā daļā Latvijas, dominē augšdevona nogulumi. Augsnes galvenokārt smilšainas gleja, podzolētās gleja un purvu kūdraugsnes. Dienvidos atrodas daļas no Cenas tīreļa un Medema purva, dienvidrietumos Ložmetējkalna purvs. Mežos pārsvarā priedes.
Vidējā temperatūra: -6 ° C janvārī, +17 ° C jūlijā. Vidējais gada nokrišņu daudzums 650 — 700 mm.
Upes
Novads galvenokārt atrodas Lielupes baseinā, galvenās ūdensteces ir Lielupe un tās savienojumi ar Babītes ezeru — Gāte un Varkaļu kanāls. Austrumos Daugavas pietekas Mārupītes augštece. Daudz meliorācijas grāvju, ap Babītes ezeru un Lielupi polderi.
Ūdenstilpes
Lielākās — Babītes ezers (25,6 km²), Božu ūdenskrātuve (0,5 km²), Skaista ezers (0,2 km²), Beberbeķu dzirnavezers (0,1 km²).
Vēsture
Novada ziemeļdaļa vēl pirms 5—6 gadu tūkstošiem atradās zem jūras līmeņa. Tai pamazām ceļoties un Babītes ezeram kļūstot par lagūnu, piekrastē sāka veidoties zvejnieku un mednieku apmetnes. Senākā atklātā Romju-Kalniņu apmetne tiek datēta ar 3. gadu tūkstoti p.m.ē. . 12. gadsimtā novadu apdzīvoja lībieši un zemgaļi, šeit cauri gājis ceļš uz Prūsiju. Kopš 13. gadsimta tagadējais Mārupes novads ietilpa Rīgas landfogtejā, vēlāk Rīgas patrimoniālajā apgabalā. Pēc Livonijas kara lielākā novada daļa nonāca Polijas Pārdaugavas hercogistes pakļautībā, pēc 1629. gada to ieguva Zviedrija. Neliela daļa Lielupes kreisajā krastā tika iekļauta Kurzemes un Zemgales hercogistē. Zviedrijas daļu 1721., bet hercogistes 1795. gadā pievienoja Krievijas Impērijai.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Kopā Mārupes novadā atrodas 33 ciemi un 1 pilsēta - Mārupe:
Mārupes pagastā atrodas četri ciemi: Jaunmārupe, Skulte, Tīraine, Vētras.
Babītes pagastā atrodas 19 ciemi: Mežāres, Spilve, Babīte, Piņķi, Liberi, Egļuciems, Brīvkalni, Sēbruciems, Skārduciems, Vīkuļi, Dzilnuciems, Lapsas, Klīves, Cielavas, Trenči, Bļodnieki, Pluģuciems, Priežciems, Dzērves.
Salas pagastā atrodas 10 ciemi: Spuņciems, Silmalas, Sīpolciems, Varkaļi, Pērnciems, Straupciems, Gātciems, Pavasari, Kūdra, Kaģi.
Vilhelms Hanšteins
Vilhelms Hanšteins (de;, Berlīne — , Magdeburga) bija Vācijas šahists un advokāts.
Biogrāfija
Piedzimis protestantu teologa ģimenē. Dzimtajā Berlīnē sava skolotāja Ludviga Bledova vadībā izveidojies par spēcīgu šahistu. Bijis Berlīnes plejādes dalībnieks. Saglabājušās ziņas par divām Hanšteina uzvarām mačos. 1842. gadā viņš pieveicis Kārli Janišu ar 4½:1½ (+4, −1, =1), bet 1847. gadā - Kārli Maietu ar 12½:5½ (+12, −5, =1). Savās partijās nereti lietojis arī latviešu gambītu.
Palīdzējis nodibināt vācu šaha žurnālu Berliner Schachzeitung, kas vēlāk pārtapis par Deutsche Schachzeitung. 1846. gadā kļuvis par Deutsche Schachzeitung galveno redaktoru.
Pēc profesijas bijis jurists. 1848. gadā Prūsijas valdība iecēlusi viņu par advokātu Magdeburgā, bet divus gadus vēlāk Hanšteins pāragri nomiris no neizdziedināmas slimības.
Anahaima
Anahaima (en, izrunā: ) ir pilsēta ASV, atrodas Kalifornijas štata Orinžas apgabalā. Saskaņā ar 2010. gada ASV Tautas skaitīšanas datiem, pilsētā dzīvo 336 265 cilvēki, kas to padara par Orinžas apgabala apdzīvotāko pilsētu un 10. apdzīvotāko pilsētu visā Kalifornijā.
Anahaimu 1857. gadā dibināja piecdesmit vācu ģimenes. Laika gaitā tā attīstījās par industriālo centru.
Tāpat kā citās Dienvidu krasta pilsētās, arī Anahaimā ir novērojamas siltas vasaras un vēsas ziemas.
Pilsētā ir bāzēts NHL hokeja klubs Anahaimas "Ducks", kā arī MLB beisbola klubs Losandželosas "Angels".
Nervu audi
Nervu audi ir kopīga nervu šūnu un neiroglijas šūnu sistēma. Šīs šūnas izpilda specifiskas funkcijas: kairinājuma uztveres, uzbudināšanas, impulsu izstrādāšanas un nosūtīšanas. Nervu audi ir galvenais nervu sistēmas orgānu uzbūves pamats. Šie orgāni veic visu audu un orgānu regulāciju, to integrāciju organismā un saiti ar ārējo vidi.
Astras iela (Rīga)
Astras iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Pleskodāles apkaimē. Astras iela sākas krustojumā ar Ventspils ielu un Jaunpils ielu, krustojas ar Plēsuma ielu un beidzas krustojumā ar Spāres ielu. Kopējais ielas garums ir 385 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Astras ielā ir savrupmāju apbūve.
Astras ielā 11 atrodas tēlnieka Kārļa Zemdegas māja un darbnīca, kurā viņš strādāja no 1937. līdz 1963. gadam, ko vēlāk atdāvināja Latvijas Mākslas akadēmijai. Pēc zemes un ēkas privatizācijas 2010. gadā darbnīcu no Kārļa Zemdegas meitas Māras nopirka tēlnieks Kārlis Alainis.
Iela šķērso nelielu ūdensteci — Mārupītes kreisā krasta pieteku.
Siljāņi (Vietalvas pagasts)
Siljāņi ir ciems Vietalvas pagastā, Aizkraukles novadā. Atrodas 14 km no pagasta centra Vietalvas, 37 km no novada centra Aizkraukles un 114 km attālumā no Rīgas.
Astras iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Astras iela ir savienota ar šādām ielām:
Teurnija
Teurnija (la), vēlāk Tiburnija (la) bija romiešu pilsēta mūsdienu Austrijas teritorijā. Pilsētas drupas atrodas Austrijas dienvidos, Karintijā, Dravas upes kreisajā krastā 4 kilometrus augšpus Špitālas pie Dravas. 5. gadsimtā Teurnija kļuva par Iekšējās Norikas (Noricum mediterraneum) provinces centru (pirms tam tā bija Viruna).
Savos ziedu laikos pilsētas iedzīvotāju skaits bija apmēram 30 000. No 4. gadsimta līdz 7. gadsimta sākumam pilsēta bija kristiešu bīskapijas centrs un arī mūsdienās Tiburnija ir katoļu baznīcas titulārbīskapija.
Mortal Kombat (2011. gada spēle)
Mortal Kombat (plašāk zināms kā Mortal Kombat 2011 vai Mortal Kombat 9) ir 2D cīņas spēle ar 3D grafiku (2.5D) un devītā spēle Mortal Kombat sērijā. To izstrādāja NetherRealm Studios (kādreiz zināmi kā MidWay Studios) un publicēja ekskluzīvi zem Warner Bros. Interactive Entertainment licences. Spēle tika izdota PlayStation 3 un Xbox 360 2011. gada 19. aprīlī ASV un 2011. gada 21. aprīlī Eiropā. PlayStation Vita pārnesums tika izdots ASV 2012. gada 1. maijā un Eiropā 2012. gada 4. maijā.
Kaut arī spēle notiek tieši pēc Mortal Kombat: Armageddon, tā vairāk tiek fokusēta uz agrīno periodu Mortal Kombat spēļu sērijā, triloģiju Mortal Kombat, Mortal Kombat II un Mortal Kombat 3. Spēles sižetā stāstīts par to, kā Raidens cenšas izmainīt tagadni, sadarbojoties ar sevi laikā, kad viņu uzveica Shao Kahn. Izdošanas laikā Mortal Kombat saņēma pozitīvu kritiķu atzinumu, Metacritic tai aprēķināja vidējo atzīmi 85/100. Šobrīd spēle ir aizliegta Austrālijā dēļ pārliekas vardarbības un indeksēta Vācijā arī dēļ pārliekas vardarbības.
Šveices sieviešu futbola izlase
Šveices sieviešu futbola izlase ir nacionālā sieviešu futbola komanda, kas pārstāv Šveici starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Šveices Futbola asociācija.
Komanda pirmo reizi spēlēja FIFA Pasaules kausa sievietēm finālturnīrā 2015. gadā, sasniedzot astotdaļfinālu. Arī 2023. gada Pasaules kausā aizkļuva līdz astotdaļfinālam. Eiropas čempionāta finālturnīrā debitēja 2017. gadā Nīderlandē, ar vienu uzvaru, vienu neizšķirtu un vienu zaudējumu ieņēma trešo vietu grupā un nekvalificējās izslēgšanas spēlēm. Komanda kvalificējās 2022. gada Eiropas čempionāta finālturnīram, kurā arī palika trešajā vietā grupā.
2023. gada jūnija FIFA Pasaules rangā sievietēm izlase bija 20. vietā.
Gossip Girl
Gossip Girl var būt:
Hanness Bjerninens
Hanness Bjerninens (fi, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Bjerninens pārstāv KHL komandu Helsinku "Jokerit".
Iepriekš spēlējis Somijas hokeja līgas komandā Lahti "Pelicans"
Somijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2021. gada Pasaules čempionātā, kur ieguvis sudraba medaļu. Ar izlasi 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs ieguvis zelta medaļu.
Koksnes pienaine
Koksnes pienaine (Lactarius lignyotus) ir Latvijā reta neliela pienaiņu ģints sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.
Taksonomija
Šo sugu aprakstījis Eliass Magnuss Frīss 1855. gadā.
Citu autoru doti nosaukumi, kas mūsdienās tiek uzskatīti par novecojušiem sinonīmiem un praksē netiek lietoti:
Varietātes (g.k. Ziemeļamerikas), kas 2021. gadā kā sinonīmi reģistrētas Catalogue of Life:
Vairākās valodās sēnes tautas nosaukumi saistīts ar mora galvu (de — moragalva, ru — moragalvas krimilde).
Augšanas apstākļi
Galvenokārt egļu mikorizas sēne. Latvijā parasti aug atsevišķi vai nelielās grupās skābās, mitrās augsnēs, egļu un jauktu koku mežos no jūlija līdz septembrim. Atrasta gandrīz visā Eiropā un Ziemeļamerikā, arī Āzijā, kā parasti, g.k. Japānā, kur sēnes pēta rūpīgāk kā pārējā kontinenta daļā, taču nekur nav bieža. Daļā Eiropas, piemēram, daudzās Vācijas federālajās zemēs, iekļauta aizsargājamo sugu sarakstos.
Barības vērtība
Ēdama pēc iepriekšējas novārīšanas. Daži avoti uzskata par mazvērtīgu, daži par augstvērtīgu. Derīga sālīšanai un žāvēšanai. Kātiņi sīksti, daži avoti šīs īpašības dēļ iesaka tos nelietot. Retās sastopamības dēļ sugai nav lielas kulināras nozīmes.
Līdzīgās sugas
Ārēji līdzīgākā pienaiņu ģints suga ir egļu pienaine L. picinus, kuras cepurīte ir bez smaila paugura, un kuras piensula ar laiku kļūst dedzinoši sīva. Sodrējainā pienaine L. fuliginosus ir ar gaišāku cepurīti un kātiņu, arī bez smaila paugura, aug lapu koku mežos. Ziemeļamerikas rietumos aug līdzīgā Lactarius fallax, kuras lapiņas ir ciešākas.
Klārks Geibls
Viljams Klārks Geibls (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Kinoaktiera karjera
Geibls attēlojis lomas vairāk neka 80 filmās. Viņš ir vislabāk pazīstams ar Reta Batlera lomu 1939. gada filmā "Vējiem līdzi", kurā filmējās kopā ar Vivjenu Lī. Par šo lomu viņš trešoreiz tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai. Iepriekš viņš saņēma šo balvu par lomu 1934. gada filmā It Happened One Night un tika nominēts par lomu 1935. gada filmā Mutiny on the Bounty. Divas reizes nominēts Zelta globusa balvai — par lomām filmās Teacher's Pet (1958) un But Not for Me (1959). Vēl uzņēmies filmās Run Silent, Run Deep un The Misfits (tā bija gan viņa, gan Merilinas Monro pēdējā filma). Filmējies kopā ar Džoanu Krofordu, Mirnu Loju, Džīnu Hārlovu, Lanu Tērneri, Normu Šīreri, Avu Gārdneri. 1960. gada Geiblam piešķīra zvaigzni Holivudas Slavas alejā.
Sjanno
Sjanno jeb Senno  ir pilsēta Baltkrievijā, Vitebskas apgabalā, Sjanno rajona centrs.
Klārks Geibls
Kinoaktiera karjera
1999. gadā Amerikas Kinoinstitūta sarakstā AFI 100 gadi... 100 zvaigznes Geibls ieņēma septīto vietu starp visu laiku izcilākajām vīriešu kārtas zvaigznēm.
Ženēvas kantons
Ženēvas kantons ir viens no Šveices 26 kantoniem. Kantona administratīvais centrs ir Ženēva. Ženēvas kantons robežojas ar Franciju un Vo kantonu. Administratīvi sīkāk kantons dalās 46 apgabalos. 2020. gada decembrī kantonā dzīvoja apmēram 506,343 tūkstotis cilvēku.
Sjanno
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1442. gadā. Ietilpa Lietuvas lielkņazistē. No 17. gadsimta pirmās puses - Sapehu dzimtas īpašumā. No 18. gadsimta otrās puses - Ogiņsku dzimtas īpašumā. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Pirmās dalīšanas 1772. gadā. No 1924. gada Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 9. jūlija līdz 1944. gada 25. jūnijam - vācu okupācijā. Pilsētas apkārtnē kara sākumā notika viena no lielākajām tanku kaujām (t.s. Ļepjeļas pretuzbrukums), kurā padomju karaspēks cieta ievērojamus zaudējumus. Holokaustā tika iznīcināti gandrīz visi pilsētas ebreji (1939. gadā to bija 24,53% no pilsētas iedzīvotājiem).
Klārks Geibls
Personīgā dzīve
Geibls bija precējies piecas reizes. Viņa trešā sieva Kerola Lombarda, arī slavena Holuvudas aktrise, gāja bojā aviakatastrofā 1942. gadā. Geibls ļoti pārdzivoja sievas nāvi, tomēr bija profesionāls, turpinot filmēties iesāktajā filmā Somewhere I'll Find You. Kad filma bija pabeigta, Geibls pieteicās ASV armijas Gaisa spēkos. Pēc apmācībās ASV kara bāzēs Geibls tika nosūtīts uz Angliju, pievienojoties bumbvedēju vienībai. Viņš piedalījās piecos kaujas lidojumos, tai skaitā, arī vienā uzdevumā virs Vācijas, kurā lidmašīna tika sašauta, viens ekipāžas loceklis gāja bojā un divi tika ievainoti. Geibls un viņa biedri saņēma medaļas par varonību, veicot kaujas uzdevunu. Kad par to uzzināja MGM filmu studija, tā centās panākt Geibla atsaukšanu no kaujas uzdevumiem. 1944. gadā jūnijā Geiblam tika piešķirta majora pakāpe, bet jau 14. jūnijā tika parakstīti viņa atvaļināšanas dokumenti. Tos parakstīja kapteinis Ronalds Reigans (nākamais ASV prezidents).
Geibls pēc atvaļināšanās no armijas turpināja filmēties. Pēdējā filmā The Misfits filmēšana notika visai smagos apstākļos, ar lielu fizisku piepūli. Geibls pārcieta sirdstrieku, tika ievietots slimnīcā, bet pēc stāvokļa uzlabošanas tomēr mira no vēl vienas sirdstriekas. Geibls nomira 1960. gada 16. novembrī, 59 gadu vecumā. Viņa pēdējā sieva Keja Viljamsa dzemdēja Geibla dēlu Džonu Klārku Geiblu jau pēc tēva nāves 1961. gada 20. martā. Piecus gadus pēc Geibla nāves parādījās informācija, ka vņam ir arī ārlaulības meita no aktrises Loretas Jangas — 1935. gadā dzimusī Džūdija Lūisa. Janga bija slēpusi grūtniecību un uzdevusi bērnu par adoptētu. Tikai savā autobiogrāfijā, kas iznāca jau pēc viņas nāves, viņa to oficiāli atzina.
Rīgas Kongresu nams
Ēkas celtniecība tikusi pabeigta 1982. gadā, tās arhitekti ir Juris Gertmanis un Valērijs Kadirkovs. Ēkas ārējā apdarē ticis izmantots sārtais dolomīts un vara skārds. Ēkas pirmajā stāvā atrodas 1200 vietu lielā konferenču zāle, otrajā — lielās zāles balkons, mazā zāle, kā arī citas telpas, savukārt trešajā stāvā atrodas darba kabineti. 1999.—2000. gadā Kongresu namam tikusi uzcelta četrus stāvus augsta piebūve.
EUTELSAT 16A
EUTELSAT 16A (līdz 2012. gada martam W3C) ir Francijas uzņēmuma Eutelsat sakaru pavadonis. To izgatavoja uzņēmums Thales Alenia Space uz platformas Spacebus 4000C3 bāzes. Pavadonis orbītā tika palaists 2011. gadā un atrodas ģeostacionārajā orbītā 16° austrumu garuma.
Pavadoņa plānotais darbības laiks ir 15 gadi. Tas nodrošinās televīzijas translāciju un sakaru, datu pārraides pakalpojumus galvenokārt Eiropai, Vidējiem Austrumiem un Āfrikai. Eutelsat 16A apgādāts ar 53 Ku joslas un 3 Ka joslas raidītājiem.
Ģeostacionārajā orbītā punktā 16° austrumu garuma pavadonim Eutelsat W2 bija paredzams, ka 2010. gada sākumā beigsies resursi. Tā nomaiņai 2008. gada decembrī palaida pavadoni Eutelsat W2M, bet 2009. gada janvārī, nesasniedzot paredzēto punktu, tas sabojājās. Tad uz 16° A pozīciju 2009. gada aprīlī pārvietoja Eurobird 16. Kad 2010. gada janvārī darbību beidza W2, uz turieni tika pārvietots arī SESAT 1. 2010. gada oktobrī palaida Eutelsat W3B, lai nomainītu Eutelsat pavadoņus EUROBIRD 16, un SESAT 1. Drīz pēc starta tika atklāts, ka W3B dzinējsistēmā radusies nopietna sūce, kuras dēļ nebija vairs iespējams kosmisko aparātu ievadīt ģeostacionārajā orbītā.
W3C palaists 08:21:04 UTC ar Ķīnas nesējraķeti Chang Zheng-3B/E no Sičanas pavadoņu palaišanas centra. To ievadīja ģeostacionārajā orbītā punktā 16° austrumu garuma. Novembra sākumā uz to pārslēdza visu datu plūsmu no EUROBIRD 16, W2M un SESAT 1 un sāka komerciālo darbību.
2012. gada 1. martā Eutelsat unificēja savu pavadoņu nosaukumu sistēmu. Kosmiskie aparāti turpmāk tika identificēti pēc to orbitālās pozīcijas. W3C ieguva nosaukumu EUTELSAT 16A.
Hasimoto
Hasimoto (ja — 'tilta pamats') ir japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Manuels de Eskandons
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Eskandons startēja polo sacensībās. Viņš bija viens no Jauktās komandas komandas Mexico spēlētājiem. Komanda šajā turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.
Turnīrā viņš startēja kopā ar brāļiem Eustakiu un Pablo. Viņi bija pirmie, kas Meksikai izcīnīja pirmo olimpisko medaļu.
Mēllobēliju dzimta
Mēllobēliju dzimta (la) ir asteru rindas dzimta, kurā ir aptuveni 400 sugas. Tā ir sastopama galvenokārt Austrālijā, bet arī dažos citos reģionos, piemēram, Jaunzēlandē, Āzijā, Āfrikā un Amerikā.
Šī dzimta ir svarīga augsnes stabilizēšanai, un dažas sugas ir izmantotas tautas medicīnā. Dažas mēllobēliju dzimtas sugas ir pakļautas izmiršanai un vēl citas nav detalizēti izpētītas. Tomēr arī dažas no šīs dzimtas sugām ir kļuvušas par invazīvām sugām, kas apdraud vietējās ekosistēmas.
Klasifikācija
Atkarībā no informācijas avota, mēllobēliju dzimtā ir klasificētas 7—13 ģintis, tostarp:
Burbons
Burbons ir amerikāņu viskija veids, kas nogatavināts ozolkoka mucās un izgatavots pamatā no kukurūzas. Tā nosaukums atvasināts no Francijas Burbonu dinastijas, bet nav precīzi zināms, vai viskija nosaukumu ietekmēja Burbonu apgabala nosaukums Kentuki vai Burbonu iela Ņuorleānā. Burbons tiek izgatavots kopš 18. gadsimta, bet par nosaukuma izmantošanu atrodami dati no 19. gadsimta 20. gadiem, un nosaukums Kentuki pastāvīgi sākts izmantot 19. gadsimta 70. gados. Lai arī burbonu drīkst izgatavot jebkur ASV teritorijā, tas pārsvarā tiek saistīts ar ASV dienvidiem un īpaši Kentuki štatu. 2014. gadā burbona ražotāju ieņēmumi no ASV pārdotā apjoma sastādīja 2,7 miljardus ASV dolāru, un burbons veidoja aptuveni divas trešdaļas no 1,6 miljardus vērtā ASV alkoholisko dzērienu eksporta apjoma.
2021. gada Strade Bianche
2021. gada Strade Bianche bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kas notika 6. martā. Tā bija 15. reize, kad notikušas Strade Bianche sacensības un tās bija trešās sacensības 2021. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensībās uzvarēja Matjē van der Pūls ().
Komandas
Tā kā šīs bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 19 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicināta iepriekšējās sezonas spēcīgākā UCI profesionālā komanda —  un vēl piecas UCI profesionālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.
Katra komanda pieteica septiņus braucējus, kopā 175 braucējus. No šiem braucējiem finišēja 118, bet vēl 20 finišēja pēc laika limita.
Mucenieki
Mucenieki var būt:
Eduards Artemjevs
Eduards Artemjevs (ru; dzimis, miris ) bija padomju un krievu komponists, elektroniskās mūzikas un filmu skaņu celiņu autors, Krievijas Federācijas Tautas skatuves mākslinieks. Ārpus Krievijas galvenokārt pazīstams ar skaņu celiņiem filmām, piemēram, "Solāris", "Sibiriāde", "Stalkers" un "Saules nogurdinātie".
Biogrāfija
E. Artemjevs dzimis Novosibirskā, sākotnējo izglītību apguvis Maskavas kora skolā. Studējis Maskavas Konservatorijā pie Jurija Šaporina, studijas beidzis 1960. gadā. Viņa interese par elektronisko mūziku un sintezatoriem sākās pēc konservatorijas beigšanas, kad elektroniskā mūzika vēl tikai sāka attīstīties. Savu pirmo kompozīciju viņš uzrakstīja 1967. gadā, izmantojot vienu no pirmajiem sintezatoriem — ANS sintezatoru, ko izstrādājis padomju inženieris Jevgeņijs Murzins. Viņš bija viens no pirmajiem elektroniskās mūzikas komponistiem.
Bez elektroniskās mūzikas rakstījis arī mūziku operām un simfoniskajam orķestrim, soloinstrumentiem, klavierkompozīcijas. Eduards Artemjevs ir sarakstījis arī dažus vokāli-instrumentālos skaņdarbus, pazīstamākais no tiem ir dziesma Deltaplāns, ko izpilda Valērijs Ļeontjevs. E. Artemjevs ir Krievijas Komponistu savienības un Krievijas Kinematogrāfistu savienības biedrs. 1999. gadā viņam piešķirts Krievijas nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukums.
Neiroglija
Neiroglija jeb vienkārši glija ir nervu audu struktūrelements, kas aptver neironus un nespēj dot nervu impulsus. Neiroglija piešķir smadzenēm formu un blīvumu, tai ir saistaudu nozīme. Tā izpilda dažas funkcijas, kuras veicina neironu normālu darbību. Neiroglijā izšķir makrogliju, mikrogliju un oligodendrogliju.
Makroglijā ietilpst astroglija, oligodendroglija un ependīma. Astroglija sastāv no zvaigžņveidīgām šūnām - astrocītiem, kuras izpilda trofisko un balsta funkcijas. To izaugumi veido tīklu, kuru mezglos atrodas neironi.
Džesika Diginsa
Džesika Diginsa (en; dzimusi ) ir amerikāņu distanču slēpotāja.
Neiroglija
Dažās nervu sistēmas daļās neiroglijas šūnu ir gandrīz 10 reizes vairāk, nekā neironu.
Funkcijas
Neiroglijas funkcijas ir daudzveidīgas.
Džesika Diginsa
Piedalījusies trīs ziemas olimpiskajās spēlēs. 2014. gadā Sočos labāko rezultātu sasniedza skiatlonā, iegūstot 8. vietu. 2018. gadā Phjončhanā uzvarēja komandu sprintā, kopā ar Kikenu Rendalu izcīnot pirmo olimpisko zelta medaļu ASV distanču slēpošanas vēsturē. Pekinā izcīnīja zeltu 30 km slēpojumā brīvajā stilā un bronzu sprintā.
Pasaules kausā debitējusi 2012. gada martā. Pirmo individiālo uzvaru izcīnījusi Toblahā 5 km distancē brīvajā stilā. Pasaules čempionātā piedalās kopš 2011. gada. 2013. gadā kopā ar K. Rendalu uzvarēja komandu sprintā. 2015. gadā Fālunā izcīnīja sudraba medaļu 10 km distancē brīvajā stilā. 2017. gadā Lahti ieguva sudraba medaļu sprintā un bronzu komandu sprintā. 2021. gadā kļuva par pirmo amerikāņu slēpotāju, kas uzvarējusi Tour de Ski.
2023. gada Pasaules čempionātā Planīcā izcīnīja zeltu 10 km disatncē brīvajā stilā ar atsevišķu staru un bronzu komandu sprintā, kur startēja kopā ar Džūliju Kērnu.
Vikentijs Latkovskis
Vikentijs Latkovskis (1899—1983) bija latviešu skolotājs, padomju izlūkdienesta aģents, politiķis un Latvijas PSR valsts un partijas darbinieks. Latvijas iekšlietu ministra biedrs un Politiskās policijas priekšnieks Augusta Kirhenšteina valdībā (1940).
Dzīves gājums
Dzimis 1899. gada 20. jūnijā Dagdas pagastā. Pirmo Latgales skolotāju kursu dalībnieks Rēzeknē (1918). Pēc Pirmā pasaules kara strādāja par skolotāju. Līdztekus kopš 1921. gada darbojās kā Padomju Krievijas, vēlāk PSRS izlūkdienesta aģents. Daugavpils apriņķa valdes loceklis (1928—1931), vēlāk cietuma inspektors izglītības jautājumos. Uzsācis studijas Jelgavas lauksaimniecības akadēmijā, bija studentu biedrības "Montānija" loceklis.
Sofikalns
Sofikalns (augšzemnieku dialektā: Sopikols), arī Igrīve, ir ciems Alūksnes novada Mālupes pagastā. Atrodas pagasta vidusdaļā 6 km no pagasta centra Mālupes, 23 km no novada centra Alūksnes un 224 km no Rīgas.
Vikentijs Latkovskis
Dzīves gājums
Viņa svainis bija Broņislavs Trubiņš.
Sofikalns
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P41 (Alūksne—Liepna), Igrīves un Mellupes krastā. Sofikalnā atrodas vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis — Sofijkalna pusmuižas klēts.
Vikentijs Latkovskis
Dzīves gājums
No Progresīvās tautas apvienības (vēlāk Latgales Zemnieku progresīvā apvienība) V. Latkovskis kandidēja 3. un 4. Saeimas vēlēšanās, tomēr ievēlēts netika. Pēc Latvijas okupācijas t.s. Tautas Saeimas deputāts no Latgales vēlēšanu apgabala, uz īsu brīdi ieņēma iekšlietu ministra Viļa Lāča vietnieka (biedra) posteni Augusta Kirhenšteina valdībā. Bija nozīmēts arī par Latvijas Republikas Politiskās policijas priekšnieku, bet drīz viņa funkcijas pārņēma no Krievijas atbraukušais Semjons Šustins, kas līdz oficiālajai valsts aneksijai augustā konspirācijas nolūkos darbojies ar izdomātu uzvārdu "Silnieks". Pēc Latvijas PSR Tautas komisāru padomes izveides 1940. gada 30. augustā Vikentiju Latkovski arī oficiāli nomainīja LPSR Iekšlietu Tautas komisariāta (NKVD) Valsts drošības pārvaldes priekšnieks Semjons Šustins. Savukārt Vikentijs Latkovskis bija Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts (1940—1941).
Sofikalns
Sofikalnā iekļāvusies arī uz rietumiem esošā iepriekš atsevišķā apdzīvotā vieta Stradiņš un uz austrumiem esošie Žērveļi.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Vikentijs Latkovskis
Dzīves gājums
Atgriežoties Latvijā pēc evakuācijas uz PSRS iekšējiem apgabaliem Otrā pasaules kara laikā, V. Latkovskis turpināja pildīt LPSR pārtikas rūpniecības tautas komisāra (vēlāk ministra) amatu. Šajā ministrijā turpinājis darboties līdz pat aiziešanai pensijā 1971. gadā.
Āpciems
Āpciems ir apdzīvota vieta Kuldīgas novada Rendas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā pie Kāņupes ietekas Usmas ezerā 16 km no pagasta centra Rendas, 39 km no novada centra Kuldīgas un 143 km no Rīgas.
Vikentijs Latkovskis
Dzīves gājums
Miris 1983. gada 5. novembrī.
Āpciems
Āpciemā atrodas kempings «Grāveri».
Kārlis Kristaps fon Līvens
Kārlis Kristaps fon Līvens (de, 1767—1844) bija Krievijas impērijas armijas infantērijas ģenerālis un izglītības darbinieks. Tērbatas mācību apgabala kurators (1817—1828), Krievijas impērijas Tautas izglītības ministrs (1828—1833). Cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Līveniem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1767. gada 1. februārī (pēc VS) Kijevas komendanta Krievijas impērijas armijas ģenerālmajora Otto Andreasa Heinriha fon Līvena (1726-1781) un viņa sievas Šarlotes Margaretas (1742-1828) ģimenē. Pēc tēva nāves 1783. gadā Katrīna II viņa māti pieņēma Pēterburgas galmā par viņas mazbērnu audzinātāju. Kārlis Kristaps Līvens jau bērnībā uzsāka karadienestu Krievijas armijā, piedalījās krievu-zviedru karā (1788—1790) un 1791. gadā bija kņaza Potjomkina štāba adjutants Krievu—turku kara (1787—1792) laikā. 1794. gadā komandēja Tulas musketieru pulku kaujās pret Koscjuško sacelšanās dalībniekiem Polijā. 1797. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru un viņš apprecēja Zantes muižas īpašnieci Vilhelmīni Ostenzakenu (1778-1818). 1799. gadā Līvenu iecēla par Preobraženskas gvardes pulka komandieri, vēlāk par Arhangeļskas kara gubernatoru (1799–1800) un paaugstināja par ģenerālleitnantu. 1799. gadā viņa mātei un brāļiem piešķīra grāfa titulu.
Pēc ķeizara Pāvila I gāšanas no troņa ģenerāli Līvenu atvaļināja no armijas un viņš 1801. gadā apmetās uz dzīvi Zantes muižā. Šajā laikā viņš pievērsās piētisma kustībai un dibināja Bībeles biedrību. 1817. gadā grāfu Kārli Līvenu iecēla par Tērbatas mācību apgabala kuratoru, viņš panāca lielāku valsts finansējumu Tērbatas Universitātes attīstībai. Pēc dzimtbūšanas atcelšanas Baltijas guberņu zemnieku skolu sistēmu pakļāva luterāņu baznīcas konsistorijām.
Pēc Dekabristu sacelšanās apspiešanas viņu 1826. gadā iecēla par Augstākās krimināltiesas locekli apsūdzību izskatīšanai, 1826. gadā ķeizars Nikolajs I viņa mātei un visiem viņas pēcnācējiem piešķīra kņazu titulu. 1827. gadā Līvenu paaugstināja par infantērijas ģenerāli. 1828. gadā viņš sāka pildīt Krievijas impērijas Tautas izglītības ministra pienākumus (1828—1833).
1833. gadā viņš atgriezās Kurzemes guberņā, kur uzcēla Balgales muižas (Balgalln) kungu māju.
Miris 1844. gada 31. decembrī Balgales muižā.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Barbadosā
Sarakstā apkopotas tās vietas Barbadosā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Barbadosas ir iekļauta 1 vieta (kultūras objekts), savukārt 2 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Barbadosa Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 2002. gada 9. aprīlī.
Siksiki
Siksiki, arī blekfīti, melnkājainie ir trīs radniecīgas Ziemeļamerikas pamatiedzīvotāju ciltis,— siksiki, pikani, kaini — kas apvienojušās konfederācijā jeb savienībā. Savu konfederāciju siksiki dēvē par Siksikatsiitapiwa, savukārt senais cilšu kolektīvais pašnosaukums Niitsi'tapi nozīmē "īstie cilvēki, īstā tauta". Ciltis vienoja kopīga valoda, vēsture un tradīcijas. Vēsturiski apdzīvoja Lielo līdzenumu ziemeļaustrumus mūsdienu ASV un Kanādā.
Par melnkājainiem jeb siksikiem dēvēja tikai vienu cilti. Vārds cēlies no mokasīnu zoles, kuras niitsitapi indiāņi krāsoja melnā krāsā. Leģenda vēsta, ka zoles ieguva melnu nokrāsu pēc tam, kad viņi šķērsoja ar ugunsgrēka pelniem klātu prēriju.