cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edgars Savisārs
Dzīvesgājums
Pēc vidusskolas beigšanas Savisārs studēja Tartu Universitātē. 1973. gadā absolvēja universitāti, iegūstot diplomu vēstures specialitātē. 1980. gadā viņš uzrakstīja savu zinātņu kandidāta darbu filozofijā par tēmu "Romas kluba globālo modeļu sociālfilozofiskie pamati".
No 1980. līdz 1988. gadam Savisārs strādāja Igaunijas PSR valsts iestādēs, kas nodarbojas ar ekonomikas plānošanu. No 1988. līdz 1989. gadam viņš bija konsultāciju firmas Mainor zinātniskais direktors.
Politiskā karjera
1988. gada aprīlī Savisārs kopā ar Marju Lauristīnu dibināja Igaunijas Tautas fronti (Rahvarinne), kas kļuva par pirmo masu politisko organizāciju Padomju Savienībā ārpus Komunistiskās partijas kopš 1920. gada. Sākotnēji tā tika izveidota perestroikas atbalstam, bet galu galā Tautas fronte attīstīja Igaunijas nacionālās neatkarības idejas un izraisīja Dziesmoto revolūciju. Šis process, kā arī vairāki citi, noveda pie Padomju Savienības sabrukuma.
1989. gadā Savisārs kļuva par Igaunijas PSR Ministru padomes priekšsēdētāja vietnieku un Valsts plāna komitejas vadītāju. 1990. gadā viņš bija ekonomikas ministrs. 1990. gada 3. aprīlī viņš tika iecelts par Ministru padomes priekšsēdētāju. Kad Igaunija 1991. gada 20. augustā pasludināja neatkarību, viņš kļuva par pirmo Igaunijas Republikas premjerministru. Viņa valdība bija amatā līdz 1992. gada 29. janvārim, kad viņš atkāpās pēc problēmām valstī un ekonomikas lejupslīdes. Lielāko daļu viņa valdības laika raksturoja hiperinflācija un arvien pieaugošais preču deficīts. Savisāram izdevās uzvarēt neuzticības balsojumā, viņu galvenokārt atbalstīja viņa Tautas fronte, kreisās partijas un apvienība Interliikumine, taču viņš atkāpās, kad nebija iespējams valstī ieviest ārkārtas stāvokli. Viņu nomainīja tehnokrātiskā valdība Tīta Vehi vadībā.
No 1992. līdz 1995. gadam Savisārs bija Igaunijas parlamenta (Riigikogu) vicespīkers. No 1995. gada 17. aprīļa līdz 6. novembrim viņš bija Iekšlietu ministrs. Tad viņš tika apsūdzēts par citu politiķu privātu sarunu ierakstīšanu. Lai gan viņa dalība ierakstos nekad netika pierādīta, viņš paziņoja par nodomu pamest politiku. Tomēr 1996. gadā viņš piedalījās pašvaldību vēlēšanās un kļuva par Tallinas pilsētas domes priekšsēdētāju. Viņa atgriešanās Centra partijas līdera amatā izraisīja šķelšanos, jo daži vadošie biedri, vīlušies Savisāra vadības stilā, aizgāja, lai dibinātu partiju Arengupartei. No 2001. gada līdz 2004. gada 14. oktobrim viņš bija Tallinas mērs. 2005. gada 11. aprīlī viņš kļuva par ekonomikas un komunikāciju ministru jaunajā premjerministra Andrusa Ansipa koalīcijā un strādāja šajā amatā līdz 2007. gada martam. 2006. gada augustā–septembrī Edgars Savisārs un Igaunijas Tautas savienības līderis Villu Reiljans kopīgi atbalstīja Arnolda Rītela kandidatūru prezidenta amatam, tomēr tika ievēlēts Tomass Hendriks Ilvess.
2007. gada 9. aprīlī Savisārs otro reizi ievēlēja par Tallinas mēru. 2010. gadā Igaunijas Drošības policija (KaPo) atklāja, ka "Krievijas Dzelzceļa" vadītājs Vladimirs Jakuņins apsolījis 1,5 miljonus eiro Savisāra vadītās Centra partijas atbalstam parlamenta vēlēšanās. 2013. gadā prokuratūra apstiprināja, ka tiek veikta ar Savisāru saistīta izmeklēšana par naudas atmazgāšanu.
Sakarā ar aizdomām par kukuļņemšanu Edgaru Savisāru arestēja un 2015. gada 30. septembrī Harju apriņķa tiesa viņu atstādināja no Tallinas mēra amata. Savisāra prāva Harju apriņķa tiesā sākās 2017. gada jūnijā. Apgabaltiesa tiesvedību izbeidza 2018. gada jūnijā Savisāra veselības stāvokļa dēļ, tomēr augustā augstāka apgabaltiesa lika prāvu atsākt. 2018. gada decembrī Igaunijas Augstākā tiesa atcēla apgabaltiesas spriedumu, tādējādi atbrīvojot Savisāru no kriminālprocesa.
2016. gadā Centra partijā saasinājās diskusija par jauna līdera ievēlēšanu un tika sasaukts partijas ārkārtas kongress novembrī. Lai gan Savisārs sākumā izvirzīja savu kandidatūru, tomēr vēlāk paziņoja, ka nekandidēs vadības vēlēšanās.
Miris 2022. gada 29. decembrī Tallinā.
Mistērija (teātra forma)
Mistērija ir teātra un dramaturģijas forma, kas izveidojās Eiropā viduslaikos un tika uzvesta tautas valodā. Mistērija attīstījās no izrādēm, ko latīņu valodā baznīcās uzveda garīdznieki. Sākotnēji mistērijas izrādīja Corpus Christi (un arī citu reliģisku svētku) ietvaros, taču ar laiku tās sāka spēlēt arī citās dienās. Tematiski mistēriju pamatā bija sižeti gan no Jaunās, gan Vecās Derības, kā arī apustuļu dzīvesstāsti; īpaša uzmanība tika pievērsta cilvēka radīšanai, krišanai un glābšanai. Izplatītas ainas bija Lucifera krišana, cilvēka radīšana un krišana, Kains un Ābels, Noass un plūdi, Lācara augšāmcelšana, Kristus kārdināšana, Jaunavas kronēšana utt. Baznīca izrāžu veidošanās parasti nepiedalījās; liela nozīme mistēriju uzvešanā bija municipalitātei un jo īpaši cunftēm (lielākajās pilsētās atsevišķas epizodes uzveda noteiktas amatnieku brālības atkarībā no pārstāvētā aroda — piemēram, Jorkas kuģubūvētāji atveidoja Noasa šķirsta epizodi). Izrādēs nereti piedalījās aptuveni 300 aktieru no dažādiem sociāliem slāņiem (Francijā — arī sievietes). Mistērijas veidošanu pārraudzīja spēles vadītājs, kurš bija atbildīgs par dekorācijām, lomu sadalījumu, rekvizītiem utt. Mistērijas dažkārt ilga pat mēnesi.
Mistēriju cikla mērķis bija dramatizēt Bībeli no pasaules radīšanas līdz pat Pastarajai tiesai. Dažkārt luga tika izrādīta uz ratiem, kurus pēc tam pārveda uz citu pilsētas vietu — tā noteiktā laikā visu ciklu varēja redzēt visi pilsētas iedzīvotāji. Francijā mistērijas uzveda uz nekustīgām skatuvēm, kas atradās vienā laukumā un katra atainoja noteiktu darbības vietu — debesis, elli u.tml. Mistērijas ar laiku kļuva arvien sarežģītākas — lai atveidotu debesu un elles skatus, izmantoja mašinēriju, reālistiski attēloja spīdzināšanas skatus, eņģeļu lidošanu utt. Tāpat izrādēs nereti parādījās satīriski elementi — dažkārt tika izsmieta pat garīdzniecība.
Starp nozīmīgākajām angļu mistēriju lugām jāmin Jorkas, Česteras un Koventrijas cikli. Spānijā populārs reliģiskās drāmas veids bija autos sacramentales, ko izrādīja Corpus Christi svētkos. Kiprā XIII gs. parādījās t.s. Kipras ciešanu cikls, kurā atainota Kristus dzīves pēdējā nedēļa. Francijā vienā lugā — "Apustuļu darbi" — bija 494 lomas ar tekstu; tā tika izrādīta 40 dienas.
24. marts
24. marts ir gada 83. diena pēc Gregora kalendāra (84. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 282 dienas.
Vārda dienas
Izidors, Kazimirs
Losandželosa
Losandželosa (en), saukta arī par Eņģeļu pilsētu (the City of Angels) vai saīsināti par L.A., ir pilsēta ASV dienvidrietumos pie Klusā okeāna. Tā ir lielākā Kalifornijas štata pilsēta un otrā lielākā ASV pēc Ņujorkas. Pilsēta ir kultūras un ekonomikas centrs Losandželosas-Longbīčas-Santaanas metropolē, kurā dzīvo 12,9 miljoni iedzīvotāju. Pašā pilsētā dzīvo 3,83 miljoni cilvēku. Pilsēta tika dibināta 1781. gadā, bet pilsētas tiesības tā ieguva tikai 1850. gadā.
Losandželosa ir viens no biznesa, starptautisko darījumu, izklaides, kultūras, modes, zinātnes, tehnoloģiju un izglītības centriem visā pasaulē. Tajā ir augsti attīstītas kino un populārās mūzikas nozares. Pilsētas robežās atrodas Holivuda. Bez pasaules mēroga izklaides industrijas kompānijām (20th Century Studios, Paramount Pictures), Losandželosa ir mājvieta militārās rūpniecības kompānijai Northrop Grumman un naftas kompānijai Occidental Petroleum.
Losandželosā atrodas arī vairākas universitātes, no kurām pazīstamākās ir Dienvidkalifornijas Universitāte un Kalifornijas Universitāte Losandželosā (UCLA).
Losandželosā atrodas viena no lielākajām ASV lidostām Losandželosas starptautiskā lidosta.
Losandželosā divreiz ir notikušas olimpiskās spēles: 1932. un 1984. gadā. Tāpat tā bija viena no 1994. gada FIFA Pasaules kausa norises vietām.
Vēsture
Pirms eiropiešu ierašanās apvidu apdzīvoja tongvas cilts indiāņi. 1542. gadā spāņu uzdevumā apvidu apmeklēja portugālis Huans Rodrigess Kabriljo (Juan Rodríguez Cabrillo).
1771. gadā Hunipero Serra (Junípero Serra) nodibināja San Gabriel Arcángel apmetni mūsdienu Montebello pilsētā. 1781. gada 4. septembrī 46 spāņu ieceļotāji apmetās mūsdienu Losandželosas vietā, nosaucot pilsētiņu par El Pueblo de Nuestra Señora la Reina de los Angeles del Río de Porciúncula. Pilsētu dibināja Felipe de Neve. 1820. gadā pilsētiņā bija 650 iedzīvotāji. 1821. gadā Losandželosa tika iekļauta Meksikas sastāvā pēc Meksikas neatkarības kara.
ASV-Meksikas kara (1846—1848) rezultātā Losandželosa un pārējā Kalifornija nonāca ASV kontrolē, bet 1848. gadā sākās Kalifornijas zelta drudzis, kas pilnībā pārvērta apkārtni. 1850. gadā Losandželosa ieguva pilsētas tiesības.
1876. gadā pilsētā ienāca dzelzceļš. 1892. gadā apkārtnē tika atklāta nafta un 1923. gadā Losandželosā ieguva ceturtdaļu visas pasaules naftas.
20. gadsimta 20. gados pilsētā sāka attīstīties kino rūpniecība.
Peldēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri uz muguras vīriešiem
Sacīkstes 100 metru peldēšanā uz muguras vīriešiem notika no 10. līdz 12. augustā. Sacīkstēm kvalificējās 44 sportisti. Zelta medaļu izcīnija ASV peldētājs Ārons Peirsols. Bronzas medaļas ar vienādiem rezultātiem izcīnija divi peldētāji.
Losandželosa
Vēsture
Otrā pasaules kara laikā pilsētas japāņu iedzīvotāji tika internēti uz speciālām nometnēm.
Peldēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri uz muguras vīriešiem
Priekšsacīkstes
Priekšcīkstes tikai aizvadītas 6 grupās. 16 labāko rezultātu uzstādītāji kvalificējās pusfinālam.
Losandželosa
Vēsture
1969. un 1992. gadā pilsētā notika rasistiski motivēti ielu nemieri, bet 1994. gadā — zemestrīce.
Sports
Losandželosā ir bāzēti vairāki Ziemeļamerikas profesionālo sporta līgu klubi: Losandželosas "Dodgers" (MBL; beisbols), Losandželosas "Kings" (NHL; hokejs), Losandželosas "Clippers" (NBA; basketbols), Losandželosas "Lakers" (NBA; basketbols), Losandželosas "Sparks" (WNBA; basketbols), Losandželosas "Rams" un Losandželosas "Chargers" (NFL; amerikāņu futbols).
Peldēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 100 metri uz muguras vīriešiem
Pusfināls
Pēc priekšsacīkstēm sacīkstes turpinājās 2 pusfinālos. Labāko 8 rezultātu ieguvēji kvalificējās finālam.
Losandželosa
Sports
Divas pilsētā bāzētas universitātes sacenšas NCAA pirmajā divīzijā: Dienvidkalifornijas "Trojans" un Kalifornijas Universitātes Losandželosā "Bruins".
Latvieši
Vairāk nekā 40 gadu (1950—1993) Losandželosā nodzīvoja latviešu rakstnieks un dzejnieks Anšlavs Eglītis. Losandželosā miris arī latviešu operdziedonis Ādolfs Kaktiņš (1885—1965). Losandželosā dzimis politologs Nils Muižnieks (1964), Latvijas Republikas īpašo uzdevumu ministrs sabiedrības integrācijas lietās, Eiropas Padomes Cilvēktiesību komisārs (2012). No 1962. līdz 1980. gadam Kalifornijas Universitātē Irvainā (UC Irvine) strādāja gleznotāja Vija Celmiņa.
Cilvēki
Losandželosā dzimuši:
Trešās pakāpes tuvie kontakti
Sižets
Uz planētas Zeme, dažādās vietās fiksē neparastas parādības.
Pirmā, Sonoras tuksnesī Meksikā, kur no nekurienes uzradās lidmašīnu eskadriļa bez ekipāžas. Kā vēlāk noskaidrojās, tās bija lidmašīnas no 19-tā treniņa lidojuma, kas bija bez vēsts pazudušas 1945. gada maijā. Uz notikuma vietu izsūtītā pētnieku grupa franču zinātnieka Kloda Lakomba (Fransuā Trifo) vadībā, neko nespēja saprast, pat dīvaino vietējā večuka stāstu par naktī uzausušo Sauli un tās dziesmu viņam.
Otrā parādība norisinās Mongolijā, Gobi tuksnesī, kur tuksneša smiltīs atrod labu laiku atpakaļ Bermudu trijstūrī pazudušo kuģi bez ekipāžas. Vēl vienu interesantu faktu piefiksē Ziemeļindijas pilsētā Daramsala, kur vietējie iedzīvotāji lūgšanās visu laiku atkārto piecas tonālas dievišķās skaņas, kuras, pēc viņu apgalvojumiem, nāk no debesīm. Fenomens slēpjas tajā, ka šīs pašas skaņas uztvēra astronomi ar Goldstone Radio Telescope no 7 gaismas sekunžu attāluma, bet pēc pētījumiem noskaidrojas, ka šīs skaņas ir ģeogrāfiskās koordinātas, kādai vietai Vaiomingas štatā.
Šīs koordinātas uzskata par iespējamo kontakta vietu. Valdība šīm rajonam (gandrīz 300 kvadrātjūdzes) uzliek slepenības zīmolu. Evakuē visus Murkroftas pilsētas iedzīvotājus, paziņojot, ka ir iespējama nāvējoša inficēšanās iespēja. Tieši uz šejieni no visiem ASV galiem sabrauc desmitiem cilvēku, NLO aculiecinieku, kuri pēdējā laikā redzējuši neizskaidrojamas vīzijas. Starp viņiem ir arī Džiliana Guilere un Rojs Nerijs, kura apsēstība bija tik smaga, ka no viņa aizgāja sieva Ronija kopā ar bērniem, baidoties par savām dzīvībām.
No visiem atbraucējiem tikai Rojam un Džilianai izdodas sasniegt "Sātana torni" (iespējamo kontakta vietu) un novērot citplanētiešu nosēšanās laukumu.
Filmas finālā norisinās Zemes iedzīvotāju kontakts ar ārpuszemes saprātu.
Kristāla pils
Kristāla pils (en) bija milzīga stiklā un dzelzī darināta Viktorijas laika celtne, viena no 19. gadsimta Lielbritānijas arhitektūras brīnumiem. Sākotnēji uzcelta 1851. gadā Haidparkā, Londonā, kā starptautiskās kultūras un industrijas izstādes centrs, bet vēlāk no jauna uzbūvēta Dienvidlondonā.
Celtnes arhitekts bija Devonšīras hercoga dārzu direktors Džozefs Pakstons, kurš jau iepriekš bija licis uzbūvēt liela izmēra (līdz pat 100 m garas un 38 m platas) stikla siltumnīcas. Kristāla pils bija 564 m gara, 120 m plata un 39 m augsta. Tā tika salikta kopā no iepriekš sagatavotām un standartizētām detaļām un uzstādīta 17 nedēļu laikā. 1936. gadā to nopostīja ugunsgrēks.
Voskresenska
Voskresenska ir Maskavas apgabala pilsēta Krievijā. Tajā dzīvo 93 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Maskavas upes krastā, 88 km uz dienvidaustrumiem no Maskavas. Voskresenskai ir sarežģīts plānojums, tai ir sešas dzīvojamās zonas, kuras katra ir atdalīta viena no otras ar rūpniecības zonām, Maskavas pietekām un ūdensvadiem. Pilsēta ir izstiepta ziemeļrietumu virzienā 16 km garumā.
Garļava
Garļava (lt) ir pilsēta Lietuvā, Kauņas apriņķī, uz dienvidiem no Kauņas. Rakstos pirmoreiz minēta 1809. gadā, kad muižnieks Juzefs Godlevskis šeit uzcēla baznīcu. Pilsētas nosaukums cēlies, pārveidojot Godlevska uzvārdu.
Ēriks Komā
Ēriks Komā (dzimis Dromā, Francijā) - franču sacīkšu braucējs, bijušais Formula 1 pasaules čempionāta dalībnieks. 1990.gada Formula 3000 čempions.
No 1982.gada piedalās kartingu sacensībās, bet 1983.gadā kļuva par Francijas kartinga čempionu. 1986.gadā kļuva Francijas Formula Renault čempionu, bet nākamajā gadā pārgāja uz Francijas F3 čempionātu. 1988.gadā kļuva par šī čempionāta uzvarētāju. Nākamajā sezonā startēja Formula 3000 čempionātā, kļūstot par Formula 3000 vicečempionu, bet vēl pēc gada kļuva par čempionu. 1991.gadā debitēja F1 pārstāvot Ligier komandu. Ligier komandā turpināja startēt arī nākamajā sezonā. 1992.gada Beļģijas GP treniņbraucienos piedzīvoja avāriju un nespēja piedalīties sacensībās. 1993.gadā pārgāja uz Larrousse komandu, kur sezonas pēdējā posmā tika aizstāts ar Hideki Nodu. Pēc F1 sacensību atstāšanas piedalījās Japānas GT čempionātā un izturības braucienos.
Jans Mareks
Jans Mareks (cs; dzimis 1979. gada 31. decembrī, miris 2011. gada 7. septembrī) bija čehu hokejists, centra uzbrucējs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Savas karjeras laikā spēlēja dažādos Čehijas Ekstralīgas un Kontinentālās hokeja līgas klubos, kļūstot gan par Čehijas, gan Krievijas čempionu. 2010. gadā Čehijas izlases rindās kļuvis par Pasaules čempionu. Mareks gāja bojā Jaroslavļas aviokatastrofā 2011. gada septembrī.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Mareks uzsāka 1998. gadā, spēlējot Čehijas Ekstralīgas klubā Tržiņecas "Ocelari". "Ocelari" rindās Jans spēlēja līdz pat 2003. gadam. 2003. gada NHL draftā Mareku izvēlējās Ņujorkas "Rangers", taču savā tālākajā karjerā Mareks uz Ziemeļameriku nedevās. 2003.—04. sezonā Mareks uzsāka spēlēt Prāgas "Sparta" rindās. 2005.—06. sezonā, spēlējot "Sparta" sastāvā, Mareks kļuva par Čehijas čempionu, taču jau nākamajā sezonā viņš kļuva par Krievijas čempionu, aizvadot savu pirmo sezonu Magņitogorskas "Metallurg" rindās. 2008.—09. sezonā tika atzīts par KHL oktobra labāko uzbrucēju, kā arī bija otrs rezultatīvākais regulārās sezonas spēlētājs. Ar 35 gūtiem vārtiem viņš bija arī otrs labākais līgas vārtu guvējs. 2009. gada 10. janvārī Mareks spēlēja Pirmajā KHL Zvaigžņu spēlē, kurā guva vienus vārtus, kā arī atdeva vienu rezultatīvu piespēli. Pēc 2009.—10. sezonas noslēguma Mareks pievienojās Maskavas CSKA vienībai, taču, tuvojoties regulārās sezonas noslēgumam, bija skaidrs, ka CSKA izslēgšanas kārtai nekvalificēsies, tādēļ Mareks līgumu ar Maskavas klubu lauza, pievienojoties Mitišču "Atlant" sastāvam.
2012. gada augustā Mareka bijušais klubs Magņitogorskas "Metallurg" iemūžināja viņa 15. numuru.
Romēns Barā
Romēns Barā (fr; dzimis Kalē, Francijā) ir profesionāls franču vieglatlēts, startē desmitcīņas sacensībās.
Gangas gaviāls
Gangas gaviāls ir vienīgais saglabājies gaviālu ģints un gaviālu dzimtas pārstāvis. Tas ir krokodilveidīgs rāpulis ar gariem, šauriem žokļiem.
Apdzīvo Indijas, Pakistānas, Bangladešas un Mjanmas rajonus.
Valkīras leduskupols
Valkīras leduskupols (no), saukts arī F kupols vai Fudzi kupols (Dome Fuji) ir viens no Polārā plato paaugstinājumiem jeb ledus kupoliem Austrumantarktīdā. Augstāko punktu 3810 m vjl kupols sasniedz Domufudži polārstacijas apkaimē. Kupola nosaukums sākotnēji bija «F kupols», jo polārā plato virsmas paaugstinājumiem tika piešķirti latīņu alfabēta burtu kodi (A, C, F kupoli un B grēda). Nosaukts pēc skandināvu mitoloģijas personāžiem valkīrām.
Gangas gaviāls
Gangas gaviālam ir 102 zobu: 54 zobu augšžoklī, 48 apakšžoklī. Gaviāla purns izskatās trausls, tomēr tas ir bruņots ar asiem zobiem. Gaviāls saķer zivi ar sānisku galvas vēzienu, tad paver muti tā, lai varētu zivi norīt ar galvu pa priekšu. Gaviālu pamatbarība ir zivis, bet tie mēdz ēst bezmugurkaulniekus, abiniekus, zīdītāju mazuļus un ūdensputnus.
Gangas gaviāli ir izzūdoša suga. Cilvēki nogalināja tūkstošiem gaviālu, lai no viņu ādas pagatavotu somas. Nākamais trieciens šai sugai bija dambju celtniecība - tika iznīcināti daudzi šo dzīvnieku slēpņi. 1975. gadā tika saskaitīti mazāk nekā 700 Gangas gaviālu. Indijas valdība toreiz sāka audzēšanas programmas - tika meklētas gavialu ligzdas un olas pārnestas uz audzēšanas stacijām. Mazuļi, kas izšķīlās nebrīvē, tika uzraudzīti un bija pasargāti no ienaidniekiem. Kad gaviālu mazuļi sasniedza 1,20 metru garumu, tie tika palaisti brīvībā, jo spēja parūpēties par sevi paši.
Valkīras leduskupols
Kupola apkaimi 3600 m augstumā pirmā sasniedza PSRS antarktiskā ekspedīcija 1963./1964. gadā. Leduskupola aprises pēc radiozondēšanas materiāliem tika noteiktas 1967.–1979. gados. Kopš 1995. gada tuvu kupola augstākajam punktam darbojas Japānas vasaras polārstacija Domufudži.
UNESCO
Apvienoto Nāciju Izglītības, zinātnes un kultūras organizācija (en, UNESCO; fr) ir specializēta ANO aģentūra. UNESCO dibināta 1945. gada 16. novembrī ar mērķi veicināt visā pasaulē miera kultūru, rosināt sadarbību un dialogu starp cilvēkiem un dažādām kultūrām, dot ieguldījumu nabadzības mazināšanā un veicināt ilgtspējīgu attīstību ar izglītības, zinātnes, kultūras un komunikāciju palīdzību.
UNESCO pēc sava juridiskā statusa ir patstāvīga, autonoma starpvaldību organizācija un šobrīd tajā ietilpst 195 dalībvalstis. Tās ģenerāldirektore kopš 2017. gada rudens ir Francijas pārstāve Odrija Azuleja. UNESCO budžetu veido tās dalībvalstu ikgadējās iemaksas, kā arī īpašas valstu mērķdotācijas kādu noteiktu programmu pilnveidei vai projektu realizācijai.
UNESCO ir trīs lēmējinstitūcijas: UNESCO Ģenerālā konference, kurā ir pārstāvētas visas UNESCO dalībvalstis ar vienu balsi katrai un kas tiekas reizi divos gados, UNESCO Izpildpadome, kuras sastāvā ir 58 Ģenerālās konferences ievēlētas dalībvalstis un kas ir galvenā lēmējinstitūcija Ģenerālās konferences starplaikos, un dalībvalstu nacionālās komisijas, kuru pamatuzdevums ir nodrošināt katras valsts sadarbību ar UNESCO, pārstāvēt tās intereses organizācijas darbā, kā arī nodrošināt UNESCO programmu īstenošanu dalībvalstī.
UNESCO aizsākumi
UNESCO ir mantiniece Tautu Savienības Starptautiskajai komisijai intelektuālās sadarbības jautājumos, kas tika izveidota 1921. gadā ar mērķi veicināt intelektuālu sadarbību valstu starpā, tādējādi nodrošinot pasaules sabiedrību un kultūru mierīgu līdzāspastāvēšanu. UNESCO ideja par cilvēces mierīgu līdzās pastāvēšanu ir daudz senāka — tā ir ideja par kopīgu diskusiju, aicinot visas dalībvalstis "pie viena galda" un vienlīdzīgi iesaistīties, satikties un kopīgi vienoties par rīcību, kas saistīta ar cilvēces globālajiem izaicinājumiem. Šīs kopīgās rīcības pamatā ir tādu vērtību, kā taisnīgums, solidaritāte, tolerance, cilvēktiesības un vienlīdzība, ievērošana.
UNESCO darbības jomas
UNESCO izvirzīto mērķu izpildi īsteno piecās — izglītības, dabas zinātņu, sociālo un humanitāro zinātņu, kultūras, komunikācijas un informācijas — darbības jomās.
Izglītība ir UNESCO visplašākais darbības lauks. UNESCO uzdevums ir uzlabot izglītības pieejamību visā pasaulē ikvienam cilvēkam neatkarīgi no dzimuma, rases, reliģiskās piederības, sociālā vai ekonomiskā stāvokļa. UNESCO izglītības programmu pilnveidei tiek izstrādātas stratēģijas un risinājumi kvalitātes uzlabošanai, mācību procesa un tā rezultātu izvērtēšanai, atvērtas un iekļaujošas vides veidošanai, jaunu tehnoloģiju un mācību metožu izmantošana visos izglītības līmeņos.
UNESCO stratēģija zinātnes jomā ir veicināt un izkopt zinātnes saikni ar sabiedrību, uzsverot zinātni kā galveno līdzekli attīstībai. UNESCO aicina dalībvalstis savas attīstības programmas balstīt uz objektīviem pētījumiem un zinātnes un tehnoloģiju sasniegumiem, turpretim zinātniekus UNESCO vieno un aicina reaģēt uz pārmaiņu procesiem, iedrošinot meklēt tiem inovatīvus risinājumus un attīstīt jaunas pieejas.
UNESCO izvirzītie pamatuzdevumi dabas zinātņu jomā ir sekmēt pētījumus pamatzinātnēs un inženierzinātnēs, stiprināt zinātniskās pētniecības kapacitāti, sekmēt vienlīdzību zināšanu un tehnoloģiju pieejamībā un veicināt sabiedrības zināšanas dabas zinātņu jomās visā pasaulē.
UNESCO sociālo un humanitāro zinātņu jomā sekmē zināšanu uzkrāšanu, standartu izstrādi, intelektuālo sadarbību un domu apmaiņu ar mērķi veicināt tādu sociālo pārmaiņu procesus, kas sekmētu savstarpēju cieņu un tiesisko un morālo normu ievērošanu. UNESCO galvenās aktivitātes šajā jomā ir vērstas uz ētikas, cilvēktiesību, sociālo pārmaiņu un filozofijas jautājumu pilnveidi, dodot ieguldījumu politikas dokumentu un rīcības plānu izstrādei.
Kultūra ir UNESCO darbības joma, kas saistīta gan ar visas pasaules kopīgo pieredzi un vērtībām, zināšanu un prasmju mantojumu, gan arī cilvēces radošo darbību un izpausmju daudzveidību. Organizācijas lomu kultūras jomā raksturo tās ieguldījums globālās attīstības un nāciju mierīgas līdzāspastāvēšanas uzturēšanā, kultūras nozīme ekonomiskās izaugsmes un sociālās saliedētības nodrošināšanā. UNESCO uzskata kultūru par attīstības pamatfaktoru.
Komunikācijas un informācijas joma ir UNESCO darbības sektors komunikācijas, zināšanu aprites un informāciju tehnoloģiju jautājumos, kuros UNESCO kalpo kā forums, kur tiek risināti un analizēti komunikācijas un informācijas tehnoloģiju straujās attīstības radītie sociālie, kultūras, ētikas un tiesību jomas izaicinājumi. UNESCO veicina vārda un preses brīvību, informācijas un mediju lietotpratību, vispārēju piekļuvi informācijai, ētikas un demokrātijas principu ievērošanu un kultūras daudzveidības saglabāšanu pasaules informācijas tīklos.
UNESCO uzdevumi, funkcijas un prioritātes
Mērķu sasniegšanai UNESCO ir izvirzījusi galvenās funkcijas: būt par ideju laboratoriju, kalpot par informācijas apstrādes centru sabiedrībā, būt par standartu veidotāju, veicināt dalībvalstu kapacitāti UNESCO darbības jomās un būt par starptautiskās sadarbības veicinātāju.
UNESCO galvenās prioritātes 2008. — 2013. gadam: nodrošināt kvalitatīvas izglītības pieejamību visiem mūžizglītības perspektīvā, nodrošināt zināšanu un zinātnes politikas mobilizāciju ilgtspējīgai attīstībai, pievērsties jaunajiem ētikas izaicinājumiem, veicināt kultūras daudzveidības un starpkultūru dialogu un veidot iekļaujošu zināšanu sabiedrību caur informāciju un komunikāciju.
UNESCO nacionālās komisijas
Nacionālā komisija ir katras dalībvalsts izveidota institūcija sadarbībai ar UNESCO, kuru tiesiskais statuss tiek noteikts, pamatojoties uz katras valsts iekšējo normatīvo aktu sistēmu. Nacionālās komisijas ir unikāls institucionāls orgāns, kuram nav līdzīga nevienā citā ANO sistēmas organizācijā, fondā vai institūcijā. UNESCO nacionālo komisiju pamatuzdevums ir nodrošināt katras dalībvalsts sadarbību ar UNESCO un pārstāvēt dalībvalsts intereses organizācijas darbā, kā arī īstenot UNESCO programmas un idejas attiecīgā valstī.
Latvija
Latvija par UNESCO dalībvalsti kļuva 1991. gada 14. oktobrī, oficiālā valsts uzņemšanas ceremonijā UNESCO galvenajā mītnē Parīzē. Pēc Latvijas pievienošanās UNESCO — 1992. gadā tika izveidota UNESCO Latvijas Nacionālā komisija (LNK), kas oficiāli dibināta 1994. gadā saskaņā ar 1994. gada 24. novembra Latvijas Republikas (LR) Saeimas likumu Par UNESCO LNK Satversmes apstiprināšanu. UNESCO LNK ir vienīgā institūcija, kas nodrošina UNESCO programmu īstenošanu un koordinēšanu Latvijā sadarbībā ar attiecīgā mandāta valsts un sabiedriskajām organizācijām, veicina UNESCO normatīvo dokumentu un ideju pieņemšanu un iedzīvināšanu Latvijā, kā arī sadarbībā ar LR Ārlietu ministriju nodrošina un aizstāv Latvijas intereses un Latvijas pieredzes novērtēšanu atpazīstamību starptautiski UNESCO interešu un darbības jomu ietvaros.
UNESCO darbības galvenās jomas Latvijā ir: pasaules mantojuma; nemateriālā un dokumentārā kultūras mantojuma saglabāšana; inovatīvu sadarbības tīklu attīstīšana un koordinēšana; zināšanu sabiedrības veicināšana un zināšanu mobilizēšana un izglītības pieejamības un kvalitātes veicināšana, stiprinot mūžizglītības, iekļaujošās izglītības un ilgtspējības principus un vērtības izglītībā.
UNESCO LNK veicina sekmīgu Latvijas dalību UNESCO, sniedz atzinumus un priekšlikumus par UNESCO kompetences jautājumiem, izstrādā rīcības plānus UNESCO programmu īstenošanai Latvijā, koordinējot to izpildi, piedalās UNESCO un ar to saistīto starpvaldību un starptautisko institūciju darbā, kā arī sniedz informāciju un veido sadarbību Latvijā UNESCO darbības jomās.
Džo Dasēns
Džo Dasēns (fr; ; dzimis, miris ) bija populārs amerikāņu izcelsmes franču dziedātājs un komponists.
Dzīvesgājums
Dzimis Ņujorkā 1938. gada 5. novembrī Ukrainas ebreju izcelsmes kinorežisora un aktiera Žila Dasēna (Jules Dassin) un vijolnieces Beatrises Launeras (Beatrice Launer) ģimenē.
Līdz 1940. gadam Džo Dasēna vecāku ģimene dzīvoja Ņujorkā, tad Losandželosā. Antikomunistiskās kampaņas laikā 1950. gados viņa tēvu apsūdzēja par simpātijām pret komunistisko ideoloģiju un viņš kopā ar ģimeni emigrēja uz Šveici. Pēc koledžas beigšanas Džo nolēma atgriezties ASV. Viņš studēja ASV Annārboras Universitātē vispirms medicīnas fakultātē, pēc tam pārgāja uz etnoloģijas fakultāti. Lai apmaksātu studijas un mācības, strādāja par kravas mašīnas vadītāju, trauku mazgātāju, psihologa asistentu, veicot psiholoģisko testēšanu, pavāru un viesmīli studentu ēdnīcā. Studentu ēdnīcā Džo arī uzsāka savu muzikālo karjeru. Studiju gados viņš uzrakstīja noveli Wade in Water, par kuru saņēma otro prēmiju Amerikas nacionālajā konkursā.
Pēc studijām Džo piedāvāja pasniedzēja darbu universitātē, bet viņš nolēma pārcelties uz dzīvi Francijā. Tur viņš sāka strādāt par radio programmas vadītāju, kā arī par žurnālistu Playboy. 1963. gada 13. decembrī Dasēns iepazinās ar Marīzi Masjeru (Maryse Massiera), ar kuru apprecējās 1966. gada 18. janvārī.
Džo Dasēna debiju singls Je change un peu de vent ("Es mazliet mainu vēju"), populāras amerikāņu dziesmas The Last Thing On My Mind adaptācija, iznāca 1965. gada martā. Pirmoreiz hitu parādē dziedātājs nokļuva 1966. gada ar dziesmu Bip Bip.
1969. gadā iznāca dziesma Les Champs-Elysees ("Elizejas lauki"), kura sasniedza hitu parādes virsotni Francijā un iekļuva hitu parādēs vairākās Eiropas valstīs. 1970. gadu sākumā Džo Dasēns izlaida vairākas veiksmīgas dziesmas L'Amérique ("Amerika"), L'Équipe à Jojo ("Komanda Žožo"), Taka Takata, Salut les amoureux un citas.
1975. gadā Džo Dasēns sāka sadarboties ar itāļu komponistu Toto Kutunjo (Toto Cutugno), kurš ir mūzikas autors tādām populārām dziesmām kā L’été Indien ("Indiāņu vasara"), Salut ("Sveiki"), Et si tu n’existais pas ("Ja tevis nebūtu") un Il était une fois nous deux ("Kādreiz mēs bijam kopā").
1978. gada 14. janvārī Džo otro reizi apprecējās ar Kristīnu Delvo (Christine Delvaux), kurai viņš veltīja dziesmu A toi ("Tev"). Viņiem piedzima divi dēli. Pirmais dēls Džonatāns (Jonathan) piedzima 1978. gada 14. septembrī, bet otrais – Žiljēns (Julien) – 1980. gada 22. martā.
Džo Dasēns mira 1980. gada 20. augustā Taitī no sirds lēkmes, apglabāts Losandželosas kapsētā Hollywood Forewer.
Ūra
Ūra bija nozīmīga Šumeras pilsētvalsts Divupē mūsdienu Irākas teritorijā. Senatnē atradās netālu no Eifratas ietekas Persijas līcī, kas pavēra plašas iespējas tirdzniecībai. Mūsdienās pilsētas drupas atrodas tālu no Persijas līca krasta, apmēram 16 kilometrus no mūsdienu Nāsirījas.
5. gadu tūkstotī p.m.ē. Ūrā parādījušās pirmās cilvēku apmetnes, nākamajā gadu tūkstotī tā kļuva par pilsētu, 25. gadsimtā — par spēcīgu pilsētvalsti. Apmēram 21. gadsimtā kļuva par Šumeras un Akadas galvaspilsētu, līdz to ap 2003. gadu p.m.ē. ieņēma elamieši. Ūra bija gan Babilonijas, gan Ahemenīdu tirdzniecības un amatniecības centrs. Panīkusi 4. gadsimtā p.m.ē.
Ievērojamākie arheoloģiskie izrakumi notikuši no 1853. līdz 1854. gadam un no 1922. līdz 1934. gadam. Pilsētā atrodas Ūras zikurāts, kas veltīts pilsētas dievam Nannam jeb Sinam. Pēc Vecās Derības rakstiem Ābrams ir cēlies no "Haldiešu Ūras", kura dažkārt tiek identificēta kā Ūra.
Dombrovska 2. Ministru kabinets
Valda Dombrovska vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās no līdz. Tas bija otrais Ministru kabinets pēc kārtas, kuru vadīja Valdis Dombrovskis.
Emporis
Emporis GmbH ir nekustamo īpašumu informācijas kompānija, kuras vadība atrodas Darmštatē, Vācijā. Kompānija uzkrāj un publicē pasaules ēku informāciju un attēlus. Kompānija piedāvā ticamu un pārbaudītu informāciju publiskā datubāzē, kuras interneta vietne ir www.emporis.com. Dažādi informācijas avoti un oficiālas ziņu aģentūras Emporis datubāzi bieži citē un uzskata par autoritatīvu un oficiālu ēku informācijas avotu.
2005. gadā Emporis parakstīja sadarbības līgumu ar Council on Tall Buildings and Urban Habitat jeb CTBUH, tādējādi kļūstot par šīs organizācijas augstceltņu datubāzi.
Reutova
Reutova (ru) ir pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā.
2007. gadā tā tika uzskatīta par Krievijas labiekārtotāko pilsētu starp tām pilsētām, kuru iedzīvotāju skaits nepārsniedz. Reutovā ir delzceļa stacija dzelzceļa līnijā Maskava — Ņižņijnovgoroda.
Dubulti
Dubulti var būt:
Johans Klapje de Kolongs (izgudrotājs)
Johans Klapje de Kolongs pilnā vārdā Žans Aleksandrs Heinrihs Klapje de Kolongs (ru; 1839—1901) bija Daugavpilī dzimis Krievijas impērijas kara flotes virsnieks un izgudrotājs. Krievijas impērijas Galvenās hidrogrāfiskās pārvaldes vadītājs. Pēterburgas Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis, Lomonosova prēmijas laureāts (1882).
Dzīvesgājums
Cēlies no Igaunijas un Vidzemes bruņniecības sastāvā imatrikulētās Klapje de Kolongu dzimtas. Dzimis 1839. gada 2. martā Daugavpilī atvaļinātā pulkveža inženiera un Ilūkstes apriņķa Karlīnes muižas (Karolinenhof, mūsdienās Karļinovas) īpašnieka Pētera Augusta Klapje de Kolonga un viņa sievas Apollonijas, dzimušas fon Lizanderes (Lysander) ģimenē. Pēc tēva nāves 1847. gadā zēnu audzināja Tallinā dzīvojošie radinieki. 1849. gadā viņš sāka mācības Pēterburgas Jūras kadetu korpusā, pēc Krimas kara beigām 1858. gadā turpināja studijas Jūras kadetu korpusa Virsnieku klasē, 1861. gadā Pēterburgas Universitātē noklausījās matemātikas lekciju kursu.
1864. gadā leitnants J. Klapje de Kolongs kļuva par navigācijas un deviācijas speciālista I. Belavenca palīgu. Radīja teoriju par magnētisko kompasu deviācijas cēloņiem kuģiem ar metāla korpusiem. Izveidoja deviāciju samazinošu aparātu, ko nosauca par inklinatoru. Kopš 1870. gadā J. Klapje de Kolongs lasīja lekcijas kompasu deviācijas teorijā Nikolaja Jūras akadēmijā. Ierosināja matemātisko metodi pensiju un pabalstu aprēķināšanai Jūras resora vajadzībām un izgudroja vertikālo deflektoru, kas tiek izmantots kuģošanā un ģeofiziskajos mērījumos. 1885. gadā viņu paaugstināja pulkveža pakāpē. No 1889. gada J. Klapje de Kolongs vadīja Krievijas Galveno hidrogrāfisko pārvaldi, 1895. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru, bet 1896. gadā ievēlēja par Krievijas Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli.
Miris 1901. gada 26. maijā Pēterburgā, apglabāts luterāņu kapsētā.
Piemiņa
De Kolonga vārdā nosaukta pussala, zemesrags un līcis Laptevu jūrā.
Dombrovska Ministru kabinets
Dombrovska Ministru kabinets var būt:
5 (skaitlis)
5 (pieci) ir pirmskaitlis, kurš atrodas starp 4 un 6.
Pieraksts citās skaitīšanas sistēmās
5 matemātikā
Pieci atrodas starp 4 un 6 un ir trešais pirmskaitlis. Tā kā to var pierakstīt kā 22 1 +1, tad tas ir Fermā pirmskaitlis. 5 ir trešais Sofijas Žermēnas pirmskaitlis, trešais Katalāna skaitlis un trešais Mersenna pirmskaitļu kāpinātājs. Pieci ir pirmais Vilsona pirmskaitlis un trešais faktoriālais pirmskaitlis kā arī alternējošais faktoriāls. Tas ir arī Eizenšteina pirmskaitlis, kam imaginārā daļa un reālā daļa nav formā 3n - 1. Tas ir arī vienīgais skaitlis, kas ir sastāvdaļa vairāk kā vienam dvīņu pirmskaitļu pārim.
Skaitlis 5 ir 5. Fibonači skaitlis, jo ir vienāds ar 2 plus 3. 5 ir arī Pella skaitlis un Markova skaitlis.
Dzirnezers
Dzirnezers ir atteku ezers Ādažu novada Carnikavas pagastā Gaujas labajā krastā. Ar Gauju savieno regulēta notece Dzirnupe. Ezerā 5 salas. Lielākās ir Vadoņa sala (arī Kārļa Ulmaņa sala; 1,7 ha), Krievu sala (1,1 ha) un Sudrabsaliņa. Divas nelielas salas atrodas ar Garās salas pussalu atdalītajā līcī (t.s. Mazajā Dzirnezerā). Ezera dibens dūņains, krasti lēzeni, zemi. Makrofīti: meldri, niedres, vilkvālītes, elši, vārnkājas, velnarutki, hāras, trejdaivu ūdensziedi, kalmes, ūdensrozes, lēpes, glīvenes, daudzlapes. Dzīvo vairāku zivju sugas, ūdensputnu ligzdošanas vieta.
Krastos vairāki vasarnīcu ciemati (Dzirnupe, Zvejnieks, Salūts). Vairākas peldvietas.
6 (skaitlis)
6 (seši) ir kārtas skaitlis, kurš atrodas starp 5 un 7.
Pieraksts citās skaitīšanas sistēmās
Kolkata
Līdz 1911. gadam bija Britu Indijas galvaspilsēta. Viens no Indijas svarīgākajiem kultūras un neatkarības kustības centriem, tomēr pēc Indijas neatkarības iegūšanas 1947. gadā piedzīvoja ekonomisku stagnāciju. Dēvēta par "Indijas kultūras galvaspilsētu", "Procesiju pilsētu" un "Prieka pilsētu".
Politiski pilsēta ir stiprs komunistiskās kustības centrs, Rietumbengāles štatu vairāk nekā trīsdesmit gadus vadīja Indijas Komunistiskā partija (1977–2011).
Vēsture
Pilsētu nodibināja Britu Austrumindijas kompānija 1690. gadā, uzceļot šeit fortu. 1756. gadā Bengālijas navabs ieņēma nocietinājumu, tomēr nākamajā gadā Roberts Klaivs ar britu karavīru un sipaju palīdzību cietoksni atguva.
Otrā pasaules kara laikā Kolkatu divreiz bombardēja japāņu aviācija. Kolkata smagi cieta Bengālijas 1943. gada bada laikā, kad Bengālijā badā nomira vairāk kā 3 000 000 cilvēku.
Nodibinot neatkarīgo Indiju, Bengālija tika sadalīta hinduistu un musulmaņu daļā. Pilsētu pameta daudzi musulmaņi un tajā savukārt ieplūda daudzi hinduisti no Austrumbengālijas (tagad Bangladeša).
1960. un 1970. gados gados elektroenerģijas krīze, streiki un bruņoto marksistu (naksalītu) kustība veicināja Kolkatas ekonomikas stagnāciju.
21. gadsimta sākumā, saistībā ar attiecību normalizāciju ar Ķīnu un investīcijām no Dienvidaustrumāzijas Kolkatas ekonomiskais stāvoklis pamazām uzlabojas.
Cilvēki
Kolkatā dzimuši:
Sheffield FC
Sheffield F.C. ir futbola klubs Šefīldā, Sautjorkšīrā, Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Ticis dibināts 1857. gadā, šis ir vecākais pašlaik futbolu spēlējošais klubs pasaulē. Pašlaik klubs spēlē Northern Premier League Division One South līgā, kas pēc spēka ir 8. līmeņa līga Anglijā.
tika aizvadīta pirmā spēle starp Sheffield F.C. un Hallam F.C., kas bija pirmais derbijs futbola vēsturē. 1904. gadā klubs izcīnīja uzvaru FA Amatieru kausā.
Narofominska
Narofominska ir Maskavas apgabala pilsēta Krievijā. Tajā dzīvo 71 400 iedzīvotāji. Tā atrodas 70 km uz dienvidrietumiem no Maskavas. Tai ir sadraudzības pilsēta Babruiska Baltkrievijā. Jēkabpils sadarbības pilsēta.
Filipss Idovu
Filipss Idovu (en; dzimis Londonā, Anglijā) ir profesionāls Lielbritānijas vieglatlēts, startē trīssoļlēkšanas sacensībās. F. Idovu ir pašreizējais Pasaules un Eiropas čempions trīssoļlēkšanā.
Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs (2000, 2004, 2008), 2000. gadā Sidnejā viņš izcīnīja 6. vietu, 2004. gadā Atēnās — 12. vietu, bet 2008. gadā Pekinā — sudraba medaļu. Ar labiem panākumiem startējis Pasaules čempionātos — 2007. gadā Osakā ieņēma 6. vietu un 2009. gadā Berlīnē bija sacensību uzvarētājs. Tāpat atzīstami startējis Eiropas čempionātos — 2006. gadā Gēteborgā ieņēma 5. vietu un 2010. gadā Barselonā svinēja uzvaru.
Jonava
Jonava (lt) ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvā, Neres upes krastos, 30 km uz ziemeļaustrumiem no Kauņas. Pilsētā atrodas Achema, lielākais minerālmēslu ražošanas uzņēmums Baltijas valstīs. Divas pasta nodaļas.
Rakstos minēta no 1740. gada. 1864. gadā ieguva pilsētas tiesības. Pēc Otrā pasaules kara Jonavā tika uzbūvēta minerālmēslu rūpnīca, kas darbojas arī pašlaik. 1989. gada 20. martā rūpnīcā notika tehnoloģiska katastrofa un atmosfērā ieplūda liels daudzums indīgu vielu (amonjaks, hlors).
Iedzīvotāji
Pēc dzimuma:
2009. gada Pasaules čempionāta hokejā izlašu sastāvi
Šeit ir visu 2009. gada Pasaules čempionāta hokejā augstākās divīzijas izlašu sastāvi.
Voldemārs Valdmanis
Voldemārs Valdmanis ( — ) bija latviešu grafiķis, scenogrāfs, plakātists un grāmatu ilustrators. Gleznotāja Viļa Valdmaņa brālis. Mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" biedrs.
Biogrāfija
Voldemārs Valdmanis dzimis 1905. gada 16. oktobrī Tambovas guberņā Krievijā. Tēlotāja mākslu apguvis, mācoties Cēsu amatniecības skolā, kur 1924. gadā beidzis lietišķās makslas klasi pie gleznotājiem Kārļa Brencēna un Kārļa Baltgaiļa, kā arī mācoties Uga Skulmes mākslas studijā Rīgā (1927). Darbojies Raiņa klubā (1920 — 1930). Bijis dekoratora māceklis Rīgas strādnieku teātrī, bet vēlāk dekorators Nacionālajā teātrī (1928 — 1940), kur radījis ietērpu 51 inscenējumam, Rīgas Tautas teātrī (1941 — 1944), Drāmas teātrī (1944 — 1946). Vēlāk bijis Rīgas Kinostudijas galvenais makslinieks (1946 — 1947). Bijis Rīgas pilsētas Mākslas muzeja direktors (1940 — 1941) laikā, kad no šī amata padomju vara atstādināja Vilhelmu Purvīti, viņa uzdevums bija veidot padomju mākslas muzeju. No 1944. gada bijis Mākslinieku savienības biedrs. 1963. gadā Valdmanim tika piešķirts Latvijas PSR Tautas mākslinieka goda nosaukums. Bija precējies ar Teodora Amtmaņa meitu Dagniju. Dzīvojis savas dzimtas mājās Rozakās, kas atradās Kosas, tagad Amatas pagastā. Miris 1966. gada 11. decembrī Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.
Mākslinieciskā darbība
Pievērsies stājgrafikai un grāmatu grafikai no 1947. gada. Ilustrējis daudzas grāmatas, kuru vidū ir minamas Jāņa Raiņa "Uguns un nakts" (1953), Viļa Lāča darbi "Zvejnieka dēls" (1947), "Vētra" (1946 — 1949), "Uz jauno krastu" (1955), "Raksti 1 — 10" (1959 — 1962), Aleksandra Puškina "Poltava" (1949), Andreja Upīša "Zaļā zeme" (1965) un daudzas citas grāmatas. Grāmatu grafikā detalizēti raksturojis personāžus un atklājis vidi. Darbojoties scenogrāfijā un zīmejot kostīmu metus daudziem uzvedumiem, reālistiski raksturojis vides un laikmeta iezīmes. Bijis Latvijas Republikas proklamēšanas 20 gadu svinību Rīgā mākslinieks. Ārpus scenogrāfijas un grafikas radījis arī darbus akvarelī, eļļā un pasteļa tehnikā. Mākslinieka radītajiem plakātiem raksturīgs ekspresīvs krāsu salikums, veiksmīgs figurālo grupu apvienojums ar burtu kompozīciju.
Izstādes
Sācis piedalīties izstādēs no 1928. gada. Piedalījies makslinieku biedrības "Zaļā vārna" strādnieku dzīvei veltītās tematikas izstādēs (9 — 14 izstāde).
Latvijas futbola izlase 2008. gadā
'''Latvijas futbola izlase 2008. gadā''' aizvadīja desmit spēles, no kurām piecās ir izcīnījusi uzvaras, divās spēlējusi neizšķirti, bet trīs reizes piedzīvojusi zaudējumus.
2008. gada sezonu Latvijas izlase uzsāka februārī, kad draudzības spēlē Tbilisi ar 3—1 uzvarēja Gruzijas izlasi. Marta beigās Latvijas izlase aizvadīja nākamo draudzības spēli. Tajā izbraukumā ar rezultātu 3—0 tika pārspēta Andoras valstsvienība.
No līdz  Rīgā un Jūrmalā risinājās tradicionālais Baltijas kausa izcīņas turnīrs, kas tika sarīkots pirmoreiz pēdējo 3 gadu laikā. Pirmajā spēlē Latvijas izlase ar rezultātu 1—0 pārspēja igauņus, savukārt divas dienas vēlāk izšķirošajā spēlē par 1. vietu uzvarēja Lietuvu ar 2—1. 2008. gada sezonas sākums ar 4 izcīnītajām uzvarām 4 spēlēs ir pagaidām rezultātu ziņā visu laiku veiksmīgākais Latvijas izlases sezonas starts. izbraukumā Latvija aizvadīja draudzības spēli ar Rumānijas izlasi, kurā piedzīvoja pirmo zaudējumu sezonā, piekāpjoties laukuma saimniekiem ar rezultātu 0—1.
Septembrī Latvijas izlase uzsāka dalību 2010. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā. Tajā Latvija ir ielozēta UEFA zonas 2. grupā, kur sacentīsies ar Grieķijas, Izraēlas, Šveices, Moldovas un Luksemburgas izlasēm. 2008. gada rudenī Latvijas izlase aizvadīja 4 no savām 10 paredzētajām kvalifikācijas grupu turnīra spēlēm - izbraukumā ar Moldovu un Šveici, kā arī savā laukumā ar Grieķiju un Izraēlu.
Pirmajā kvalifikācijas cikla spēlē izbraukumā Tiraspolē pret Moldovas valstsvienību Latvijas izlase, pirmajā puslaikā gūstot 2 bezatbildes vārtus, visā spēlē pārspējot pretiniekus ar rezultātu 2—1. Četras dienas vēlāk savā laukumā Latvijas izlase tikās ar Grieķiju, kurai piekāpās ar 0—2. Oktobrī Latvija piedzīvoja savu otro zaudējumu kvalifikācijas ciklā, izbraukumā ar 0—2 zaudējot Šveicei, savukārt nākamajā spēlē savā laukumā spēlēja neizšķirti 1—1 ar Izraēlu.
Sezonu Latvijas izlase noslēdza novembrī, kad draudzības spēlē Tallinā spēlēja neizšķirti 1—1 pret igauņiem.
Rumēlija
Rumēlija (tr) kopš 15. gadsimta ir apzīmējums bijušās Osmaņu impērijas teritorijai Eiropā, kas agrāk piederēja Bizantijas impērijai (Balkānu dienvidu reģions un mūsdienu Grieķija). Vārds cēlies no turku Rûm — ‘romiešu’ un El — ‘zeme’. Tieši tulkojot tā ir «Romiešu zeme» un šādi tika apzīmēta agrāk varenā Bizantija. 11. un 12. gs. tā tika saukta arī Anatolija, līdz to pilnībā atkaroja Bizantijai.
Rumēlijā bija iekļauti: Edirnes vilājets, Selanikas vilājets, Manastiras vilājets, Janjas vilājets, Skutari vilājets, Kosovas vilājets, Albānija, Bulgārijas dienvidu daļa un Konstantinopoles vilājeta Eiropas daļa. Tās galvaspilsēta bija Bitola.
Toni Mortensons
Toni Mortensons (dzimis 1980. gada 23. jūnijā) ir bijušais zviedru hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā spēlējis Zviedrijas, Krievijas un Šveices vadošajās līgās, 2003.—04. gada sezonā aizvadījis sešas spēles Nacionālās hokeja līgas kluba Anahaimas "Mighty Ducks" sastāvā. Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis trīs pasaules čempionātu medaļas.
Rumēlija
Mūsdienu turku valodā vārda Rumēlija nozīmi pārņēmis vārds Trāķija (turku: Trakya), ar ko apzīmē Turcijas daļu Eiropā (Edirnes ils, Kirkraleri ils, Tekirdāgas ils un Stambulas ila Eiropas daļa), bet pats vārds tiek lietots ar vēsturisku nozīmi.
Toni Mortensons
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Mortensons uzsāka 2000. gadā, kad, pēc spēlēšanas junioru klubā, nonāca Zviedrijas Elitsērijas klubā Brynas IF, kura rindās aizvadīja divas sezonas. 2003.—04. sezonā Mortensons aizvadīja 6 spēles NHL kluba Anahaimas "Mighty Ducks" rindās, bet pēc tam četras sezonas aizvadīja citā Zviedrijas Elitsērijas klubā — Linköping HC.
2008.—09. sezonā hokejists tika izīrēts KHL klubam Kazaņas "Ak Bars", tā sastāvā kļūstot par pirmo līgas čempionu un izcīnot Gagarina kausu. Viņš spēlēja arī Pirmajā līgas Zvaigžņu spēlē. 2010.—11. un 2011.—12. gada sezonās Mortensons tika izīrēts Sanktpēterburgas SKA vienībai. 2012. gada vasarā hokejists ar SKA noslēdza trīs gadu līgumu. 2014.—15. gada sezonā kopā ar SKA izcīnīja jau savu otro Gagarina kausa titulu.
Rumēlija
Pārvalde
Pirmais Rumēlijas beju bejs (turku: Beylerbey) bija Šahins Skolotājs pašā, sultāna Murada I skolotājs. Par savu administratīvo centru viņš izvēlējās Filibi (mūsdienu Plovdiva, turku: Filibe, bulgāru: Пловдив, grieķu: Φιλιππούπολις [Filippoupolis]). 1382. gadā administratīvo centru pārcēla uz Sofiju.
Toni Mortensons
Spēlētāja karjera
No 2015. līdz 2017. gadam Mortensons spēlēja Šveices hokeja līgas komandā HC Lugano, taču tad vienu sezonu aizvadīja Linköping HC rindās. Karjeras izskaņā Mortensons aizvadīja divas sezonas Allsvenskan līgas komandā Almtuna IS.
Rumēlija
Pārvalde
Osmaņu impērijas laika Rumēlijas beju beji:
Toni Mortensons
Spēlētāja karjera
Zviedrijas izlases rindās Mertensons spēlējis 2006., 2007., 2008. un 2010. gada Pasaules čempionātos, 2006. gadā izcīnot zelta medaļu.
Vladilens Finogejevs
Vladilens Finogejevs (Владилен Петрович Финогеев, dzimis, miris ) bija PSRS inženieris, zinātnieks. Sociālistiskā Darba Varonis.
1952. gadā Finogejevs pabeidza Maskavas aviācijas institūtu. Pēc tam viņš strādāja zinātniski pētnieciskajā institūtā NII-885: sākotnēji inženieris, vēlāk — galvenā konstruktora vietnieks. Vladilens Finogejevs piedalījās raķeštehnikas vadību sistēmu izstrādē un izmēģināšanā raķetēm R-11, R-11 FM, RT-2, R-9, R-7, UR-100, UR-500, Vostok, Sojuz, Molnija u.c. 1961. gada 17. jūnijā, saistībā ar veiksmīgo pirmā cilvēka lidojumu kosmosā, Finogejevam piešķirts goda nosaukums Sociālistiskā Darba Varonis, apbalvojot viņu ar Ļeņina ordeni un zelta medaļu "Sirpis un Āmurs".
1970. gadā Vladilens Finogejevs kļuva par PSRS Aizsardzības rūpniecības ministra vietnieku. Viņš bija arī starpresoru koordinācijas padomes priekšsēdētājs, raķešu kompleksu Temp-2S un Pioner izmēģinājumu un ieviešanas valsts komisijas priekšsēdētāja vietnieks, atomenerģētikas starpresoru koordinācijas padomes loceklis. No 1981. līdz 2000. gadam Finogejevs strādāja CNII avtomatiki i gidravliki par direktora vietnieku zinātnes jautājumos.
Vladilens Finogejevs ir vairāk nekā 100 zinātnisko darbu, piecu izgudrojumu un patentu autors.
Kevins Dallmans
Kevins Dallmans (dzimis 1981. gada 26. februārī) ir bijušais kanādiešu hokejists, aizsargs, Kazahstānas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 154 spēles Nacionālajā hokeja līgā. 11 sezonas spēlējis Kontinentālajā hokeja līgā, deviņas no tām aizvadot Astanas "Baris" sastāvā.
Spēlētāja karjera
2008. gada vasarā Dallmans pievienojās KHL klubam Astanas "Baris". 2008.—09., 2009.—10. un 2011.—12. sezonā bija KHL regulārās sezonas rezultatīvākais aizsargs, pildīja "Baris" komandas kapteiņa funkcijas. Piedalījies arī visās četrās līgas Zvaigžņu spēlēs.