cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Polimēri
Elektriskās īpašības
Tomēr, pievienojot polimēram leģējumus, var panākt, ka tas ir elektrovadošs, jo veidojas vadītspējas zonas, caur kurām var plūst elektroni. Konjugētās sistēmas elektroni, kas nav stipri saistīti, var pārvietoties pa polimērķēdi, tādējādi radot elektrisko strāvu. Precīzs lādiņu transporta mehānisms polimēros nav līdz galam labi izpētīts. Viena no pamatproblēmām šajā jomā ir nespēja izsekot lādiņu kustībai, jo polimēri ir nesakārtoti un satur gan kristāliskos, gan amorfos reģionus. Līdz ar sarežģīto struktūru, ir nepieciešams aplūkot gan lādiņu kustību gar molekulu ķēdēm, gan uz dažādo fāžu robežvirsmām. Eksperimenti liecina, ka sastopami dažādi mehānismi, galvenais mehānisms ir lādiņu kustība starp lokalizācijas vietām vai starp solitonu, polaronu vai bipolaronu stāvokļiem. Gadījumā, ja neviendabīga dopēšana radījusi metāliska rakstura apgabalus izkliedētus nevadošā matricā, tad lādiņu pārnese notiek termiski ierosinātas pārlekšanas vai tunelēšanās rezultātā – tas saskan ar novērojumu, ka vadītspēja palielinās ar temperatūru.
Termiskās īpašības
Siltuma plūsmu caur kādu materiālu raksturo Furjē likums. Polimēra sildīšanas procesa sākumā, tas izturas kā siltuma notece, un siltuma daudzumu  uz tilpuma vienību, ko polimērs sevī uzkrāj, var aptuveni novērtēt kā, kur ρ ir polimēra blīvums, cp ir vielas īpatnējā siltumietilpība un ΔT ir temperatūras izmaiņa. Pēc definīcijas, enerģijas pārvades ātrums materiālā ir proporcionāls skaņas ātrumam, līdz ar to, siltumvadīšanas koeficients:
kur cp ir īpatnējā (izobāriskā) siltumietilpība, ρ ir polimēra blīvums, u ir skaņas izplatīšanās ātrums, bet l ir starpmolekulārais attālums.
Līdz stiklošanās temperatūrai amorfie polimēri uzrāda siltumvadīšanas koeficienta palielināšanos, palielinot temperatūru. Virs stiklošanās temperatūras, to siltumvadītspēja sāk samazināties.
Puskristālisko termoplastu blīvums, pārejot stiklveida stāvoklī, palielinās, tāpēc  siltumvadīšanas koeficients ir lielāks stiklveida stāvoklī nekā viskozi tekošā stāvoklī. Bet viskozi tekošā stāvoklī, kristālisko polimēru siltumvadīspēja (līdzīgi kā amorfiem polimēriem) samazinās līdz ar temperatūras pieaugšanu, bet palielinās arī līdz ar hidrostatiskā spiediena palielināšanos.
Siltumvadītspēju ietekmē arī materiāla anizotropija. Vilktiem kristāliskajiem polimērmateriāliem tā var būt ievērojami lielāka vilkuma virzienā, jo polimēru ķēdes kļūst orientētas. Amorfiem polimēriem vilkuma virzienā siltumvadītspēja var būt par divas reizes lielāka nekā perpendikulāri vilkuma virzienam.
Optiskās īpašības
Polimēri var būt gan caurspīdīgi, gan necaurredzami. Caurspīdīgi visbiežāk ir polimēri, kuru struktūra tiecas uz pilnīgi amorfu, vai pilnīgi kristālisku, jo vienlīdzīgs amorfo un kristālisko apgabalu sadalījums veicina gaismas izkliedēšanos uz to robežvirsmām. Praksē saistoši ir galvenokārt optiskajā diapazonā caurspīdīgie polimēri. Piemēram, akrilam un polistirolam gaismas laušanas īpašības ļoti līdzīgas kā neorganiskajiem stikliem.
Tā kā materiālu laušanas koeficients ir atkarīgs no to blīvuma, tad to netieši ietekmē arī temperatūra. Piemēram, aplūkojot PMMA laušanas koeficienta atkarību no temperatūras, ir iespējams novērot taisnes slīpuma koeficienta maiņu tieši pie PMMA stiklošanās temperatūras.
Pareizi apstrādājot polimērus, var panākt, ka tajos ir ļoti mazi gaismas zudumi. Šī iemesla dēļ polimērmateriāli ir izmantoti arī optisko viļņvadu un lāzeru aktīvās vides izgatavošanai.
Polimēru šķīdība
Kopumā polimēri diezgan slikti šķīst šķīdinātājos un jaucas savā starpā, jo to molekulas ir ļoti lielas un process nav enerģētiski izdevīgs. Polimēru šķīdumu uzvedība ir sarežģītāka nekā mazmolekulāru vielu gadījumā – mazmolekulāru vielu šķīdumiem novēro fāžu atdalīšanos, šķīdumu dzesējot, taču polimērmateriālu šķīdumos var šo parādību novērot, šķīdumu karsējot. Pie tam, piemēram, elastomēri mijiedarbībā ar mazmolekulāriem šķīdinātājiem nevis veido šķīdumu, bet uzbriest un veidojas gels.
Polimēru sabrukšana un degradācija
Praktiskiem pielietojumiem ļoti svarīga ir polimēru izturība un ilgtspēja, tāpēc industrijā tiek plaši pētīta dažādu polimērmateriālu degradācija ārēju faktoru ietekmē.
Triecienstigrība
Praksē gandrīz visi no polimērmateriāliem gatavotie priekšmeti tiek pakļauti triecienslodzei. Tā kā daudzi polimēri ir cieti un stigri, tad tie labi piemēroti šāda veida slodzēm. Tomēr noteiktos apstākļos pat tik izturīgi materiāli kā polipropilēns var tikt pakļauti trauslai sagrūšanai pie nelielām slodzēm. Tas visbiežāk notiek zemās temperatūrās un pie lieliem deformēšanas ātrumiem.
Ir novērots, ka pietiekami strauju deformāciju gadījumā, polimēri kļūst pilnīgi trausli, un nepieciešamā triecienslodze parauga sagraušanai ir ļoti neliela. Piemēram – pieļaujamais relatīvais pagarinājums (deformācija) termoplastos šādā situācija tipiski ir zem 5%.
Noguršana
Parādību, kad materiāls tiek sagrauts pēc vairākiem atkārtotiem slogošanas cikliem, sauc par materiāla noguršanu.
Teorētiskie modeļi polimēru aprakstīšanai
Lai aprakstītu polimēru sistēmas uzvedību, ir izveidoti teorētiski modeļi, kurus apkopo polimēru lauka teorija. Vienkāršākais polimēru apraksts ir ideālas ķēdes modelis, kas neievēro nekādu mijiedarbību starp ķēdes posmiem.
Palfinger
Palfinger AG ir Austrijas hidrauliskās celšanas, iekraušanas un pārkraušanas iekārtu ražotājs. Uzņēmums ir viens no līderiem pasaules tirgū. PALFINGER grupā ir 84 uzņēmumi 32 valstīs, 33 ražošanas un montāžas vietas un aptuveni 5000 pārdošanas un apkalpošanas vietas vairāk nekā 130 valstīs.
Palfinger AG akcijas tiek kotētas Vīnes biržā. Lielākais akcionārs ir Palfingeru ģimene (tieši vai netieši tai pieder 56,6 % kapitāldaļu). Turklāt ir savstarpējas kapitāla daļas starp PALFINGER un Ķīnas Sany grupu, kam pieder 7,5 % Palfinger AG akciju. Atlikušās akcijas (apmēram 35,9 %) ir brīvā tirdzniecībā.
Vēsture
1932. gadā Rihards Palfingers (Richard Palfinger) dibināja lauksaimniecības piekabju, pašizgāzēju un transportlīdzekļu virsbūvju remontdarbnīcu. 1959. gadā Palfinger uzkonstruēja savu pirmo celtni.
1964. gadā Riharda dēls Huberts pārņēma ģimenes biznesu, un nolēma specializēties uz hidrauliski darbināmiem kravas mašīnu iekraušanas celtņiem. 1968. gadā tika izlaists pirmais masveidā ražotais celtnis, un drīz vien uzņēmums kļuva par tehnoloģiju līderi šajā jomā. 1970. gados uzņēmums reģistrēja vairākus patentus, piemēram, celtņiem ar salokāmu roku. Uzņēmums pēc tam paplašināja savu portfeli, paplašinājās, pārņēma citus uzņēmumus. Uzņēmums cieta no 1973. gada naftas krīzes. 1974. gadā Zalcburgas Kāsernas apkaimē tika uzcelta jauna montāžas rūpnīca.
1980. gadā Palfinger sāka izlaist zemūdens celtņus urbšanas torņiem jūrā. 1984. gadā Lengavā tika atklāta jauna rūpnīca. 1989. gadā Palfinger daļēji iegādājās Vācijas L veida celtņu ražotāju EPSILON (vēlāk tā ražošanu pārcēla uz Austriju). 1989. gadā Palfinger eksportēja vairāk nekā 90% savas produkcijas uz aptuveni 70 valstīm.
1990. gadā Palfinger AG un Steindl Krantechnik GmbH dibināja kopuzņēmumu Stepa Farmkran GmbH (STEPA), lai ražotu lauksaimniecības fermu celtņus (hidromanipulatorus), vēlāk arī mežsaimniecībai. 1990. gadā uzņēmums sāka ražot dzelzceļa celtņus. 1996. gadā tika izlaists pirmais pārvietojamo konteineru iekraušanas mehānisms (hooklift) PALIFT. 1990. gadu vidū uzņēmums cieta ekonomiskajā krīzē. Eksports samazinājās, saskaroties ar augsto šiliņa kursu un konkurenci no citām valstīm. Palfinger pārcēla daļu ražošanas uz ārzemēm un pārstrukturēja uzņēmumu. 1999. gada jūnijā Palfinger AG akcijas sāka kotēt Vīnes biržā. Šajā gadā tika iegādāts Francijas uzņēmums Guima S.A., kas bija pasaulē otrs lielākais hookloader ražotājs.
2001. gadā tika nopirkts ASV celtņu tirdzniecības uzņēmums Tiffin Loader Cranes (tas tika pārdēvēts par PALFINGER USA, Inc.). Brazīlijā tika iegādāts uzņēmums Madal S.A. (pārdēvēts par MADAL PALFINGER). 2003. gadā Palfinger sāka piekļuves platformu ražošanu (ACCESS). 2004. gadā tika iegādāts Vācijas vadošais uz mašīnām uzstādīto piekļuves platformu ražotājs BISON. ACCESS produkti tika integrēti ar to jaunā zīmolā BISON PALFINGER. 2005. gadā tika nopirkts Apvienotās Karalistes viens no lielākajiem aizmugurējo pacēlāju (kravu un pasažieru) ražotājiem Ratcliff Tail Lifts Ltd (tagad Ratcliff Palfinger). 2007. gadā tika iegādāts Horvātijas piegādes uzņēmums PiR Metall d.o.o. un Vācijas uzņēmums MBB Liftsystems AG, viens no pasaules vadošajiem aizmugurējo pacēlāju ražotājiem. 2008. gadā tika nopirkts Vācijas paceļamo platformu ražotājs WUMAG elevant un ASV uzņēmums Omaha Standard Inc. 2009. gadā ASV tika iegādāts konteineru iekraušanas sistēmu ražotājs Automated Waste Equipment.
2010. gadā Palfinger iegādājās ASV piekļuves platformu ražotāja ETI Equipment Technology, LLC 80 % kapitāldaļu, kā arī Nīderlandes kuģu celtņu uzņēmuma Ned-Deck Marine B.V. 75 % kapitāldaļu. 2010. gadā PALFINGER no Palfinger systems GmbH iegādājās jūras vēja turbīnu celtņu biznesu. 2011. gadā tika nopirkts Krievijas celtņu ražotājs INMAN. 2012. gadā ar Ķīnas uzņēmumu SANY tika dibināts kopuzņēmums. Tika panākta vienošanās par Brazīlijas uzņēmuma Tercek Usinagem de Precisão Ltda iegādi; tas ražoja elektriski darbināmus autobusu liftus ar zīmolu Líbero. 2012. gadā no Norvēģijas uzņēmuma Bergen Group ASA tika nopirkts jūras, kuģubūves un cauruļvadu būves celtņu ražotājs Bergen Group Dreggen AS. 2013. gadā no Dienvidkorejas uzņēmuma MCT Engineering tika iegādāts jūras celtņu bizness. Tika iegādāti kuģu un naftas platformu apkalpošanas uzņēmumi: Palfinger systems GmbH (Austrija) un Megarme (Apvienotie Arābu Emirāti). Ar Ķīnas uzņēmumu SANY tika panākta vienošanās par savstarpēju kapitāla daļu apmaiņu. Tika panākta vienošanās par Krievijas meža un atkritumu celtņu ražotāja PM-Group Lifting Machines 60 % kapitāldaļu iegādi; darījums tika pabeigts 2014. gada oktobrī; grupai piederēja rūpnīca Velmaš Veļikije Luki un Solombaļskas mašīnbūves rūpnīca Arhangeļskā. 2014. gadā tika panākta vienošanās par Argentīnas kraušanas sistēmu ražotāja HIDRO-GRUBERT 30 % kapitāldaļu iegādi. 2014. gada augustā ar Krievijas autobūves uzņēmumu KAMAZ tika dibināti divi kopuzņēmumi: autoiekraušanas tehnikas ražošana un pārdošana, hidraulisko un teleskopisko cilindru ražošana. 2015. gadā PALFINGER iegādājās Norvēģijas uzņēmumu Deck Machinery, kas ražoja īpašas vinčas jūras un šelfa apguves nozarē. Gada sākumā Žudunas apgabalā Ķīnā tika atvērta kopuzņēmuma Sany Palfinger rūpnīca. 2016. gada otrajā ceturksnī PALFINGER iegādājās izplatītāja Spānijā un Portugālē MYCSA vairākuma kapitāldaļu. Tika nopirkts Norvēģijas uzņēmums Herkules Harding Holding AS (Harding), kas ražoja glābšanas aprīkojumu un veica jūras aprīkojuma apkalpošanu; šis bija lielākais PALFINGER iegādes darījums, un dubultoja jūras biznesa apjomu. 2017. gadā tika iegādāts PALFINGER Dānijas izplatītājs. 2018. gada jūnijā ar Ķīnas glābšanas laivu ražotāju Jiangyin Neptune Marine Appliance tika noslēgts līgums par kopuzņēmuma Palfinger Neptune dibināšanu, kas nodarbotos ar Neptune un PALFINGER dzīvības glābšanas risinājumu ekskluzīvu izplatīšanu. 2019. gadā PALFINGER kopā ar uzņēmumiem VCE Vienna Consulting Engineers ZT GmbH un ANGST GROUP dibināja kopuzņēmumu PALFINGER Structural Inspection GmbH (STRUCINSPECT), kas nodarbotos ar tiltu apsekošanas datortehnoloģiju risinājumiem.
2020. gada decembrī tika noslēgts līgums par Zviedrijas izplatītāja Hinz Försäljnings AB iegādi.
Ronalds Fišers
Sers Rolands Ailmers Fišers (en; dzimis, miris ) bija angļu statistiķis, evolūcijas biologs, ģenētiķis un eigēniķis.
Fišers bija viens no evolucionārās sintēzes (modern evolutionary synthesis) teorijas autoriem, kā arī viens no mūsdienu statistikas klasiķiem. Ričards Dokinss viņu nosaucis par "ievērojamāko biologu kopš Čārlza Darvina laikiem".
Kopš bērnības vājredzīgajam Fišeram studējot bija grūtības matemātiski pierādīt teorēmas, tomēr viņš izkopa izcilu prasmi izjust un saprast matemātiskos rezultātus, kad pēc Kembridžas Universitātes beigšanas sāka strādāt augkopības eksperimentālajā stacijā. 1925. gadā tika izdots ietekmīgais darbs statistikā Statistical Methods for Research Workers, bet 1930. gadā evolūcijas teorijā — The Genetical Theory of Natural Selection.
Jau studēdams Kembridžā kopā ar Džonu Meinardu Keinsu un Čārlza Darvina dēlu Horāciju Darvinu, nodibināja eigēnikas biedrību. Pēc Otrā pasaules kara, kad eigēnika lielā mērā bija kompromitēta, Fišers tomēr iebilda 1950. gada UNESCO deklarācijai rasu jautājumā.
Palmīra
Pilsēta pieminēta tikusi jau 19. gadsimtā p.m.ē. 3. gadsimtā p.m.ē. guvusi ievērību, kad caur to sāka vest viens no galvenajiem austrumu-rietumu tirdzniecības ceļiem. Palmīra uzcelta oāzē, pusceļā starp Vidusjūru rietumos un Eifratu austrumos. Palīdzēja savienot Romu ar Divupi un Austrumiem.
Pilsētā ir vairāki ievērojami tempļi, pieminekļi. Arhitektūrā un mākslā apvienots grieķu un romiešu stils ar vietējām tradīcijām.
1929.-1932. gadā pilsēta tika pilnībā pamesta. 1980. gadā Palmīra tikusi iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā, kopš 2013. gada atrodas arī apdraudēto Pasaules mantojuma objektu sarakstā.
2015. gada maijā senā pilsēta nonāca Islāma valsts kaujinieku kontrolē, daļa pilsētas arheoloģisko pieminekļu tika iznīcināti.
Aizupīši (Riebiņu pagasts)
Aizupīši ir ciems Riebiņu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 215 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas piemineklis fašisma upuriem.
Meirs Lanskis
Dzimis Grodņā, 1911. gadā ar ģimeni emigrēja uz ASV un apmetās Ņujorkas Lejasīstsaidas rajonā. Pusaudžu gados iesaistījās ielu bandās un satika nākamos ASV noziedzības līderus Bagsiju Sīgelu un Laki Lučano. Pirmos finanšu līdzekļus nopelnīja ar alkohola kontrabandu no Kanādas.
Trīsdesmitajos gados pievērsās spēļu biznesam un 1936. gadā vadīja spēļu biznesu Floridā, Ņūorleānā un Kubā, kļūdams par Kubas prezidenta Fulhensio Batistas personisko draugu. 1936. gadā Lanska biznesa partneris Lučano tika ieslodzīts, bet 1946. gadā — deportēts uz Itāliju. Pēc Otrā pasaules kara Lanskis, Lučano un Bagsijs iesaistījās viesnīcas Flamingo celtniecībā Lasvegasā. 1946. gada 22. decembrī Lanskis piedalījās t.s. Havanas konferencē, kurā mafijas līderi sprieda par ietekmes sfēru sadali. 1947. gada 20. jūnijā Bagsijs tika nogalināts un Lanskis pārņēma viesnīcu.
Lanskis bija viens no galvenajiem cilvēkiem Kubas izklaides industrijā līdz pat Kubas revolūcijas uzvarai 1959. gadā, kad Lanska un citu mafijas darboņu kazino un viesnīcas tika konfiscētas. 1970. gadā Lanskis emigrēja uz Izraēlu, jo ASV viņam draudēja tiesa par nodokļu nemaksāšanu. Izraēla tomēr nepiešķīra viņam pastāvīgu uzturēšanās atļauju un 1972. gadā ASV varas iestādes viņu arestēja. Tiesa 1974. gadā Lanski apsūdzībā par nodokļu nemaksāšanu attaisnoja. Atlikušo dzīves daļu līdz savai nāvei 1983. gadā Lanskis dzīvoja ārēji necilu dzīvi Floridā.
Karls Persimegi
Biogrāfija
K. Persimegi bija pārtikuša lauksaimnieka dēls. 1919. gadā viņš piedalījās Igaunijas neatkarības karā un saņēma medaļu. Pēc kara, pretēji tēva vēlmēm viņš devās uz Tartu, lai iestātos jaunajā Pallas mākslas skolā, kas bija zināma ar modernās mākslas popularizēšanu. Papildus citiem jaunajiem stiliem kā fovisms, viņu ietekmēja igauņu tautas māksla un Konrāds Megi, kurš tur strādāja par pasniedzēju. Viņš mācījās arī kopā ar Nikolaju Trīku un 1923. gadā devās studiju ceļojumā uz Vāciju. Tajā pašā gadā notika pirmā viņa izstāde. Viņš vairākkārt pārtrauca savu izglītošanos, lai apmeklētu ģimenes saimniecību un glezonu ainavas.
1937. gadā ar tēva finansiālu atbalstu viņš pārcēlās uz Parīzi, kurš bija samitrinājies ar dēla karjeras izvēli. Tur viņš mācījās Académie Colarossi un ietekmējās no Pola Sezana, lai arī pats bija izpelnījies apzīmējumu "igauņu Matiss". Sākoties Otrajam Pasaules karam pretēji citiem Baltijas māksliniekiem viņš atteicās atgriezties tēvzemē, ko bija okupējusi Padomju Savienība.
Viņa atbalsta Igaunijas neatkarībai dēļ, Padomju periodā viņa darbi netika izstādīti. Pēc 1991. gada interese par viņa daiļradi atjaunojās. Viņa dzimšanas simtgade tika atzīmēta ar izstādi un daudzi viņa darbi tagad ir Tartu mākslas muzeja kolekcijā.
Forth
Forth var būt:
Labklājības valsts
Labklājības valsts ir politiska ideoloģija un valsts un sabiedrības modelis, kas paredz valsts iesaistīšanos cilvēku ekonomiskās un sabiedriskās labklājības veicināšanā. Tas ir veidots uz iespēju vienlīdzības un godīga bagātības sadalījuma principiem. Tiek uzskatīts, ka sabiedrība ir atbildīga par tiem, kuri nav spējīgi sev nodrošināt minimālus izdzīvošanas apstākļus.
Par labklājības valstīm uzskata Ziemeļvalstis — Īslandi, Norvēģiju, Dāniju, Zviedriju un Somiju —, kā arī vairākas Rietumeiropas valstis, piemēram, Franciju, Vāciju, Lielbritāniju un Nīderlandi.
Labklājības valstī valsts līdzekļi tiek novirzīti sabiedriskajiem pakalpojumiem, kā arī pabalstiem. To finansē, izmantojot progresīvo nodokli. Labklājības valsts aizstāvji uzskata, ka tā tiek samazināta ienākumu nevienlīdzība.
Konošas rajons
Konošas rajons ir Krievijas Arhangeļskas apgabala administratīvais rajons apgabala dienvidrietumu daļā. Rajons robežojas ar Arhangeļskas apgabala Kargopoles rajonu rietumos, Ņandomas rajonu ziemeļos un Veļskas rajonu austrumos, kā arī Vologdas apgabala Verhovažjes rajonu dienvidaustrumos, Vožegas rajonu dienvidos un Kirillovas rajonu dienvidrietumos.
No 1964. gada marta līdz 1965. gada oktobrim Konošas rajona Norenskas ciemā kā "liekēdis" tika nometināts dzejnieks Josifs Brodskis.
Danninga—Krīgera efekts
Danninga—Krīgera efekts  ir metakognitīvs traucējums, kas saistīts ar to, ka cilvēki ar zemu kvalifikācijas līmeni izdara kļūdainus secinājumus, pieņem neveiksmīgus lēmumus un vienlaikus nespēj saprast savas kļūdas sava zemā kvalifikācijas līmeņa dēļ. Tas noved pie viņu pašu spēju pārvērtēšanas, savukārt patiešām augsti kvalificēti cilvēki, gluži pretēji, parasti savas spējas vērtē pārāk zemu un tām netic, pieļaujot, ka citi ir vairāk kompetenti. Tādējādi mazāk kompetentiem cilvēkiem kopumā ir augstāks viedoklis par savām spējām, nekā tas raksturīgi kompetentiem cilvēkiem (kuri arī mēdz pieņemt, ka apkārtējie novērtē viņu spējas tikpat zemu, kā viņi paši). Cilvēki ar augstu kvalifikācijas līmeni arī kļūdaini uzskata, ka uzdevumi, kuri viņiem veicas viegli, tikpat viegli veicas arī citiem cilvēkiem.
Hipotēze un eksperimentālā pārbaude
Hipotēzi par to, ka pastāv šāds fenomens, 1999. gadā izteica Džastins Krīgers un Dēvids Dannings, atsaucoties uz izteikumiem:
Lai pārbaudītu izvirzīto hipotēzi, Krīgers un Dannings veica virkni eksperimentu, iesaistot studentus —  Kornela Universitātes psiholoģijas kursu klausītājus. Viņi vadījās no savu priekšgājēju pētījumu rezultātiem, kas parādīja, ka nekompetence lielā mērā izriet no tās vai citas sfēras pamatu nezināšanas, vai tā būtu izpratne par izlasīto, auto vadīšana, šaha spēle, tenisa spēle utml.
Viņi izvirzīja hipotēzi, ka cilvēkiem ar zemu kvalifikāciju jebkurā darbības vidē ir raksturīga:
Eksperimentu rezultāti, kas apstiprina hipotēzi, tika publicēti Journal of Personality and Social Psychology 1999. gada decembrī. Par šo pētījumu raksta autoriem tika piešķirta Ig Nobela prēmija psiholoģijā 2000. gadā. Citu līdzīgu pētījumu rezultāti tika publicēti 2003. un 2008. gadā.
Vēsturiskie priekšnoteikumi
Lai gan pats princips tika formulēts 1999. gadā, autori atzīmē līdzīgus filozofu un zinātnieku novērojumus: kā arī iepriekš minētos Bērtranda Rasela un Čārlza Darvina izteikumus.
Bībelē ir apustuļa Pāvila vārdi: "Tas, kurš domā, ka viņš kaut ko zina, tas vēl neko nezina tā, kā pienāktos".
Geraints Fullers (Geraint Fuller) savā komentārā pie raksta norādījis, ka līdzīga doma izteikta Viljama Šekspīra skaņdarbā "Kā jums tas patiks":
The Foole doth thinke he is wise, but the wiseman knowes himselfe to be a Foole — "Muļķis domā, ka viņš ir gudrs, bet  gudrs cilvēks zina, ka viņš ir dumjš".
Vana Jui
Vana Jui (zh, ; dzimusi Tjaņdziņā) ir Ķīnas starptautiskā lielmeistare šahā (2003).
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējusi Ķīnu Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās un izcīnījusi četras medaļas: 2 zelta (1996 - U14 vecuma grupā, 1998 - U16 vecuma grupā), sudraba (2000 - U18 vecuma grupā) un bronzas (2000 - U20 vecuma grupā). 2000. gadā kļuvusi par Āzijas junioru šaha čempioni U20 vecuma grupā.
2000. gadā Šeņjanā iekļuvusi Pasaules sieviešu šaha kausa izcīņas ceturtdaļfinālā, kurā zaudējusi savai tautietei Sjui Juihua. Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kuros katru reizi zaudējusi 1. kārtā (2001, 2004, 2006). 2004. gadā Beirutā uzvarējusi Āzijas sieviešu individuālajā šaha čempionātā. 2005. gadā kļuvusi par Ķīnas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju. 2010. gadā Filipīnās ieguvusi bronzas medaļu Āzijas sieviešu individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada maijā ierindojusies 8. vietā Ķīnas sieviešu šaha čempionātā. 2022. gada novembrī Dzjansu ierindojusies 9. vietā Ķīnas sieviešu šaha čempionātā.
Sekmīgi pārstāvējusi Ķīnas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā Vana Jui piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM), bet 2007. gadā - starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu.
Lotuši
Lotuši ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 6,8 km no pagasta centra Rekovas, 25,5 km no novada centra Viļakas un 251 km no Rīgas.
Æ
Æ (æ) ir grafēma un ligatūra, kas sastāv no burtiem "a" un "e". Sākotnēji "Æ" bija divskanis, bet senangļu valodā un mūsdienu dāņu, norvēģu, islandiešu valodā šis netiek uzskatīts par ligatūru un ir patstāvīgs patskaņa burts ar savu vietu alfabētā. Šī ligatūra joprojām ir sastopama angļu un franču valodā drukātos tekstos, bet pēdējā laikā ir tendence lietot atsevišķus A un E. Mūsdienu angļu ortogrāfijā "Æ" netiek uzskatīts par atsevišķu burtu, bet kā viens no rakstības variantiem, kā, piemēram, vārda "enciklopēdija" rakstībā angliski: encyclopædia / encyclopaedia / encyclopedia. Šis burts ir cēlies no viduslaiku latīņu valodas, kur tā bija papildu ligatūra dažos vārdos, kā, piemēram, Æneas. Līdzīgi franču valodā tiek lietotas ligatūras "Œ" un "œ", kas vajadzības gadījumā var tikt aizstātas ar atsevišķajiem burtiem "o" un "e".
Lotuši
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Mārtiņš Blūms
Mārtiņš Blūms (dzimis ) ir Latvijas kalnu riteņbraucējs. 2017. gada kopvērtējuma uzvarētājs U23 grupā olimpiskajā krosā (XCO) piecu posmu kopsummā. 2017. gada Eiropas čempionātā, kas norisinājās Itālijā, izcīnīta ceturtā vieta U23 kategorijā.
Kalnu riteņbraukšana
Blūms galvenokārt startē olimpiskā krosa (XCO) disciplīnā, karjeras sākumā kopā ar Arni Pētersonu pārstāvot "ZZK" velokomandu. Abi startēja arī Latvijas kalnu riteņbraukšanas maratona (XCM) sacensībās. 2016. gadā Blūms uzvarēja SEB MTB maratona kopvērtējumā, bet 2014. gadā bija trešais. 2016. gadā bija otrais kopvērtējumā Vivus.lv MTB maratonā.
2017. gadā, startējot U23 grupā, Blūms uzvarēja pasaules kausa ceturtajā posmā, kas, kopā ar augstām vietām pirmajos četros posmos, ļāva viņām kļūt par sezonas līderi. Sezonas turpinājumā Blūms uzvarēja 5. posmā, izcīnīja otro vietu pēdējā posmā un nosargāja kopvērtējuma uzvaru pasaules kausa kopvērtējumā.
2017. gada beigās tika atzīts par Latvijas gada labāko riteņbraucēju.
2017. gadā "ZZK" komandas sportists Mārtiņš Blūms sezonas noslēgumā Starptautiskās Riteņbraukšanas savienības (UCI) pasaules kalnu riteņbraukšanas (MTB) rangā ieņēma 37. vietu, bet viņa komandas biedrs Arnis Pētersons ieņēma 91. pozīciju. Pateicoties abu sportistu izcīnītajiem punktiem, Latvijas UCI pasaules rangā atradās 22. pozīcijā.
Pasaules čempionātā Austrālijā tehnisku iemeslu dēļ nevarēja pacīnīties par pjedestālu, gala rezultātā izcīnīta 14. vieta U23 vecuma grupā. Ar 2018. gadu M. Blūms startēja jau elites grupā.
2018. gada janvārī pievienojies Nīderlandes komandai CST Sandd Americian Eagle, parakstot divu gadu līgumu.
2021. gada augustā Novisadā izcīnīja ceturto vietu Eiropas čempionātā XCO disciplīnā. Sezonas beigās, uzvarot vairākās UCI sacensībās, Blūms sasniedza līdz tam augstāko vietu Pasaules rangā, ieņemot 17. vietu. 2021. gadā otro reizi atzīts par Latvijas gada labāko riteņbraucēju.
Aizupīši (Saunas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V736.
Nikolajs Neilands
Nikolajs Neilands (dzimis Rīgā, miris  turpat) bija PSRS un Latvijas diplomāts, politiķis un žurnālists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1930. gadā Rīgā fabrikas Tekstiliāna strādnieka un šuvējas ģimenē. Mācījās Rīgas 22. vidusskolā, studēja Latvijas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē un Strādāja prokuratūrā Liepājā un Rīgā.
Pabeidza PSRS Ārlietu ministrijas Diplomātisko skolu (vēlāk PSRS Ārlietu ministrijas Diplomātiskā akadēmija) un tika nosūtīts uz Rīgu Latvijas Radio Ārzemju redakcijas galvenā redaktora amatā. Latvijas Radio zviedriski raidošo 12 raidstaciju vidū bija otrajā, dažreiz trešajā vietā. Neilanda vadībā Ārzemju raidījumu redakcijā tika radīta populārā programma "Mikrofons". 1969. gadā Neilandu iecēla par Latvijas PSR radioraidījumu un televīzijas Valsts komitejas priekšsēdētāja vietnieku, no 1970. līdz 1972. gadam bija šīs iestādes priekšsēdētājs. Vairākus gadus bija padomju preses aģentūras APN nodaļas vadītājs Zviedrijā.
No 1980. līdz 1990. gadam Neilands bija Latvijas PSR ārlietu ministra vietnieks. Bija politiskais komentētājs Latvijas Televīzijas raidījumā "Globuss". 1989. gadā viņu ievēlēja par PSRS tautas deputātu 292. Dārzciema nacionāli teritoriālajā vēlēšanu apgabalā no Latvijas Tautas frontes, darbojās Starpreģionālajā deputātu grupā - pirmajā padomju laikā parlamentārā legāla opozīcijā.
Bija PSKP biedrs, bet 1990. gadā, šķeļoties LKP, N. Neilands pievienojās Latvijas Neatkarīgajai komunistiskajai partijai, ko vēlāk pārdēvēja par Latvijas Demokrātisko darba partiju. No tās dibināšanas 1994. gadā līdz savai nāvei Neilands bija Tautas saskaņas partijas biedrs. Sabiedriskās organizācijas "Baltijas forums" dibinātājs un vadītājs.
Miris no vēža 2003. gada 21. oktobrī Gaiļezera slimnīcā.
Ieguldījums Latvijas valstiskās neatkarības atjaunošanā
Pateicoties Starpreģionālai deputātu grupai izdevās PSRS Tautas deputātu kongresā izveidot Ribentropa - Molotova pakta izmeklēšanas komisiju, kurā no Latvijas tika iekļauti Mavriks Vulfsons, Nikolajs Neilands un Ivars Ķezbers. Pirmajai kongresa rezolūcijai par paktu pietrūka 70 balsis, ar galveno argumentu «Kur ir šā pakta slepeno protokolu oriģināli?». Dienu pirms PSKP CK sekretāra Aleksandra Jakovļeva paredzamās otrreizējās uzstāšanās pie viņa esot atnācis PSRS Ārlietu ministra pirmais vietnieks Anatolijs Kovaļovs un apliecinājis, ka ir atradis dokumentu, kas liecina par slepeno protokolu esamību arhīvā: tika atrasti nevis slepeno protokolu oriģināli, bet gan izraksti, kuri apliecināja, ka slepenie protokoli ir bijuši, un kurai iestādei tie tālāk tika nodoti glabāšanā. Pēc otrreizējā PSRS Tautas deputātu kongresa balsojuma par Ribentropa - Molotova pakta politisko novērtējumu galīgais lēmums tika pieņemts 1989. gada 25. decembrī ar 400 papildu balsīm. Tas bija vienīgais juridiskais pamats, uz kura balstoties varēja cerēt uz Latvijas neatkarības atjaunošanu, PSRS Tautas deputāts no Latvijas Andrejs Cīrulis vēlāk rakstīja:
"Tas bija prātam grūti aptverams panākums, it īpaši, ja ņem vērā, ka baltiešu deputātu, kas atbalstīja tautfrontiešu idejas, kopskaits bija apmēram 120, bet kopējais PSRS tautas deputātu skaits bija 2250. Tajā brīdī mums, baltiešiem, talkā nāca Krievijas gaišie un progresīvie deputāti ar Borisu Jeļcinu un Andreju Saharovu priekšgalā. Šīs cīņas laikā pasaules mēdiju ievērību izpelnījās mūsu spožie juristi Ilmārs Bišers, Andris Plotnieks, Juris Bojārs, Viktors Skudra, Nikolajs Neilands, kā arī leģendārais publicists Mavriks Vulfsons."
Vēlāk PSRS tautas deputāte Valentīna Klibiķe panāca, ka jautājums par Baltijas valstu neatkarības atjaunošanu tika iekļauts PSRS Tautas deputātu V kongresa dienaskārtībā, bet abas reizes šis balsojums bija noraidošs. Baltijas deputāti piedalījās balsojumā par PSRS Valsts padomes ievēlēšanu, kas 1991. gada 6. septembrī atzina Latvijas, Lietuvas un Igaunijas neatkarību.
Obdorija
Obdorija jeb Obdoras kņaziste  bija hantu apdzīvotās teritorijas nosaukums Obas upes lejtecē. Galvenā apdzīvotā vieta bija Pulnovata (hantu Пуӆңават) tagadējās Salehardas vietā. Līdz 16. gadsimtam atkarīga no Sibīrijas hanistes, vēlāk no Krievijas caristes un Krievijas Impērijas. Tagad Krievijas Federācijas Jamalas Ņencu autonomā apvidus daļa.
Vēsture
Līdz 15. gadsimtam Obas lejtecē pāri Urāliem regulāri ieradās Novgorodas tirgotāji, kas uzpirka kažokādas un valzirgu ilkņus. Zināmās tirgošanās vietas bija Voikara (Войкар), Urkara (Уркар) un Kamennija (Каменный).
Sibīrijas hanistes iekarošanas laikā 1595. gadā kazaki nodibināja Obdoras jeb "Pieobas" cietoksni (Обдорский острог) Obas labajā krastā. Krievijas cari savam titulam pievienoja arī "Obdoras kņaza un visas Ziemeļu puses pavēlnieka" (князь Обдорскiй и всея Сђверныя страны повелитель) nosaukumu. Obdorijas ģerboni iekļāva Krievijas Impērijas ģerbonī.
Pēc 1618. gada notika Obdorijas iedzīvotāju kristīšana, bet saglabājās spēcīgā šamanisma ietekme. Obdoras valdnieku dzimta Taišini (Обдорские князья Тайшины) saglabāja nominālo varu līdz pat 19. gadsimta beigām.
Inese Jursone
Inese Jursone (dzimusi Umurgā) ir latviešu pludmales volejboliste. Startējusi kopā ar Ingunu Minusu.
Narvalis
Narvalis (Monodon monoceros) ir vidēja auguma narvaļu dzimtas (Monodontidae) jūrā dzīvojošs vaļveidīgais zīdītājs, kas ir vienīgā suga narvaļu ģintī (Monodon). Visu gadu narvalis mājo Ziemeļu Ledus okeānā, galvenokārt uzturoties Kanādas, Grenlandes un Krievijas Arktika s salu krastu tuvumā. Ļoti reti tas iepeld ūdeņos uz dienvidiem no 65° ziemeļu paralēles. Narvalis ir unikāls ar to, ka piemērojies izdzīvošanai arī Arktikas ziemas apstākļos. Ziemā tas ienirst zem blīvā pakledus 1500 metru dziļumā un barojas ar bentiskajiem organismiem - medījumu, kas mājo uz okeāna gultnes. Visbiežāk tās ir dažādas plekstveidīgās zivis.
Inese Jursone
Karjeras lielākie panākumi pieaugušo konkurencē ir 2009. gada Eiropas čempionātā izcīnītā uzvara un 2010. gada Eiropas čempionātā izcīnītā 5. vieta. Pasaules čempionātos vairākkārt ir ieņēmusi dalītu 17.—32. vietu. Vairākkārt kļuvusi par Latvijas čempioni. Kopā ar Ingu Vētru izcīnījusi otro vietu Eiropas čempionātā juniorēm.
Narvalis
Narvaļu tēviņus var viegli atpazīt pēc to garā, taisnā augšējā kreisā ilkņa. Lielākiem indivīdiem tas var sasniegt 3 metru garumu. Angļu valodā narvaļus reizēm sauc poētiskā vārdā par jūras vienradžiem. Narvaļus, lai iegūtu gaļu un ziloņkaulu, gadsimtiem ilgi ir medījuši inuīti, kas dzīvo Kanādas ziemeļos un Grenlandē. Arī mūsdienās vietējie iedzīvotāji turpina ierobežotas, ar likumu regulētas narvaļu medības. Lai arī narvaļu populācija mūsdienās ir stabila, zinātnieki uztraucas, ka to varētu apdraudēt globālās klimatiskās izmaiņas Arktikā, izmainot samērā ierobežoto skaitu narvaļu medīto dzīvnieku ieradumus.
Izskats un īpašības
Narvalis ir vidēja auguma valis. Tas ir apmēram vienādā augumā ar baltvali, kurš ir narvaļa tuvākais radinieks. Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Ķermeņa garums, neņemot vērā ilkni, abiem dzimumiem ir 3,95—5,5 m. Tēviņu vidējais garums ir 4,1 m, mātītēm 3,5 m. Pieaudzis narvalis sver 800—1600 kg. Tēviņi dzimumbriedumu sasniedz 11—13 gadu vecumā, kad to ķermeņi ir sasnieguši 3,9 m garumu. Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 5—8 gadu vecumā, sasniedzot 3,4 m garumu.
Narvaļa āda ir gaiši pelēka un to klāj tumši pelēkas vai brūnpelēkas pigmentācijas laukumi un raibumi. Piedzimstot vaļi ir tumšāki un, kļūstot vecākiem, tie paliek arvien gaišāki. Pavēderē, ap nabu un dzimumorgāniem, sasniedzot dzimumbriedumu, izveidojas balts laukums. Veci narvaļu tēviņi var būt arī gandrīz balti. Narvaļiem tāpat kā baltvaļiem nav muguras spuras. Iespējams, šāda adaptācija narvaļu dzimtas vaļiem izveidojusies, lai būtu vieglāk peldēt zem ledus. Turklāt atšķirībā no citiem vaļiem narvalim ir kustīgs kakla skriemelis, kas līdzīgi kā sauszemes dzīvniekiem ļauj tam pagriezt galvu. Arī šī īpašība piemīt baltvalim.
Ilkņi
Visraksturīgākā narvaļu pazīme ir tēviņu ilknis, kas parasti ir labi attīstīts kreisais augšējais ilknis. Tas aug augšžoklī cauri lūpai, padarot narvali par kreili. Ilknis aug visu narvaļa mūžu un tā garums var būt 1,5—3,1 m. Neskatoties uz iespaidīgo garumu, tas nav ļoti smags. Tā vidus ir caurs un pieauguša narvaļa ilknis sver apmēram 10 kg. Vidēji vienam no 500 tēviņiem ir divi ilkņi, attīstoties arī labās puses augšējam ilknim, kurš parasti ir īss un ne tik taisns. Arī šis ilknis attīstoties izaug cauri lūpai. Reizēm arī mātītēm attīstās ilkņi (apmēram 15% mātīšu). Ja mātītei izaug ilknis, tas ir daudz mazāks nekā tēviņiem. Ir viens datēts gadījums, kurā novērota mātīte ar diviem ilkņiem. Ilkņi ir vienīgie narvaļu zobi.
Kamils Pisaro
Kamils Pisaro (fr, ; dzimis, miris ) bija dāņu/franču gleznotājs.
Narvalis
Ilkņi
Biologi ilkņus uzskata par sekundāro dzimuma pazīmi, līdzīgi kā krēpes lauvu tēviņiem vai krāšņā aste pāviem. Ilkņiem ir liela nozīme tēviņu savstarpējās attiecībās hierarhijas noteikšanā un uzmanības izrādīšanā mātītei, bet cīņai tos izmanto ļoti reti. Kad narvalis ir agresīvi noskaņots, tas to demonstrē, ar ilkni laužot ledu. Ir tikai viens datēts gadījums, kad narvalis ir izmantojis ilkni, lai uzbruktu citai vaļu sugai — tika atrasts baltvalis ar nolūzušu narvaļa ilkni pierē.
Kamils Pisaro
Gleznojis ielas, pilsētu nomales, lauku ainavas. Viens no impresionisma pamatlicējiem. Vienīgais, kas savus darbus izstādījis visās astoņās impresionistu grupas izstādēs. Bijis daudzu ietekmīgu mākslinieku mentors un draugs, daudzi Pisaro pazinušie aprakstīja viņu kā "tēvu Pisaro".
Mūtala
Mūtala ir pilsētas tipa apdzīvota vieta Zviedrijā, Esterjētlandes lēnē, un ir Mūtalas komūnas centrs. 2010. gadā iedzīvotāju skaits bija 29 823. Mūtala izvietojusies Veterna ezera austrumu krastā.
Kamils Pisaro
Arī vairāki Pisaro pēcteči kļuvuši par gleznotājiem vai ir strādājuši šajā nozarē.
Narvalis
Ilkņi
Ilgu laiku zinātnieki nespēja izskaidrot ilkņa nepieciešamību līdz 21. gadsimta jaunākās tehnoloģijas ļāva noteikt ilkņa uzbūvi. Patiesībā ilknis ir ļoti jutīgs maņu orgāns, kura patieso pielietojumu zinātnieki sāk izprast tikai mūsdienās. Uz ilkņa virsmas ir vairāk kā 10 miljoni nervu galu. Narvalis ar ilkni nosaka ūdens temperatūras izmaiņas, spiedienu, satausta priekšmetus ūdenī un, iespējams, izmanto vēl daudzām citām vajadzībām.
Uzvedība
Narvalim ir raksturīga sezoniāla migrācija. Tas vienmēr cenšas atgriezties iemīļotās vasaras barošanās vietās, kas parasti ir seklajās piekrastes jūrās. Pavasarī, kad kūst ledus, tas dodas uz piekrasti un iepeld līčos un upju grīvās. Migrācijas laikā narvaļi apvienojas baros, kuros ir 10—100 īpatņu. Ziemas laikā tie pārvietojas uz okeāna dziļākajiem ūdeņiem zem biezā pakledus, uzturoties šauro spraugu un lūzumu tuvumā, lai varētu elpot. Narvaļu ziemošanas vietās virsmas, kas ir brīvas no ledus, ir mazāk kā 5% no kopējās ledus virsmas. Veiksmīgu ziemošanu narvaļiem nodrošina to spēja ienirt dziļumā, sasniedzot jūras zīdītāju ieniršanas rekordus. Narvalis ienirst vismaz 800 metru dziļumā vairāk kā 15 reizes dienā, turklāt vairākas reizes sasniedzot 1500 metru dziļumu. Ieniršanas ilgums šādā dziļumā kopā ar zivju medībām virs okeāna gultnes ilgst apmēram 25 minūtes. Seklajos vasaras ūdeņos narvaļi nirst 30—300 metru dziļumā.
Mūtala
Vēsture
Zināms, ka vecākā baznīca Mūtalā celta 13. gadsimtā. Ilgu laiku Mūtala bija neliels ciems. 16. gadsimtā karalis Gustavs Vāsa Mūtalā uzcēla vasaras rezidenci.
Aleksandrs Abergs
Aleksandrs Abergs (et; dzimis, miris ) bija igauņu profesionāls cīkstonis. Viņš bija viens no ievērojamākajiem 20. gadsimta sākuma atlētiem kopā ar tādiem pasaulslaveniem igauņu sportistiem kā Georgs Lūrihs un Georgs Hakenšmits.
Narvalis
Uzvedība
Ārpus migrācijas narvaļi parasti uzturas nelielos baros, kuros ir 5—10 īpatņi, retos gadījumos līdz 20 īpatņiem. Baru sastāvs var būt dažāds. Tajā var būt tikai mātītes un to mazuļi vai jaunie tēviņi, kas pametuši ģimeni, vai pieauguši, dzimumbriedumu sasnieguši tēviņi, kā arī bari ar abiem dzimumiem. Vasaras laikā barošanās vietās vairāki bari mēdz apvienoties, reizēm izveidojot baru ar 500—1000 vaļiem. Narvaļu tēviņiem var novērot ieradumu, ka tie sanāk vairāki kopā un rīvē ilkņus. Zinātnieki to skaidro ar dominances noteikšanu bara hierarhijā.
Aleksandrs Abergs
Biogrāfija
1913. gadā kopā ar savu draugu, citu pasaulslaveno igauņu cīkstoni Georgu Lūrihu, viņš devās turnejā uz Ameriku, kur piedalījās cīņas sacensībās, uzvarot 50 mačos ar Amerikas sportistiem.
Mūtala
Vēsture
19. gadsimta sākumā, kad tika izraksts Jētas kanāls (Göta kanal) Mūtala kļuva par nozīmīgu pilsētu tirdzniecībā pa kanālu. Pilsētas tiesības Mūtalai piešķirtas 1881. gadā.
Aleksandrs Abergs
Biogrāfija
1917. gadā Lūrihs un Abergs atgriezās Krievijā. 1918. gadā viņi jau uzstājās Petrogradā Ciniselli cirkā. Bet pilsētā bija bads, un draugi devās uz dienvidu reģioniem — Ukrainu, Ziemeļkaukāzu, kur 1920. gada sākumā Armavirā abi saslima ar tīfu, kas ar mēneša starpību abus aizveda kapā. Abergs nomira 38 gadu vecumā, 1920. gada 15. februārī Armavirā.
Narvalis
Uzvedība
Lai sameklētu medījumu, narvaļi tāpat kā citi vaļveidīgie izmanto eholokāciju. Narvaļi rada klikšķošas skaņas, svilpienus un klauvējienus, reizēm skaņas atgādina trompetes skaņu vai spiegšanu.
Mūtala
Vēsture
Pēc Zviedrijas pašvaldību reformas 1971. gadā Mūtala kļuva par Mūtalas komūnas centru, un vārds "pilsēta" (stad) oficiālajos dokumentos vairs netiek lietots.
Narvalis
Barība
Narvalis ir plēsīgs, bet barojoties ir samērā izvēlīgs un tas ir specializējies uz konkrētām sugām, kuras izmanto savā barībā. Viens no iecienītākajiem medījumiem ir Grenlandes paltuss (Reinhardtius hippoglossoides), arī polārmenca (Boreogadus saida), arktiskā ledus menca (Arctogadus glacialis), sēpijas, garneles un āķroku kalmāri. Reizēm tie barojas arī ar vilkzivīm, moivām un raju ikriem. Narvaļu kuņģos var atrast arī akmeņus, kurus tie nejauši uzlasa, medījot pie pašas okeāna gultnes. Tā kā narvalim praktiski nav zobu, tad pētnieki uzskata, ka narvalis peld pakaļ upurim un, atrodoties nelielā attālumā, to vienkārši ar spēku iesūc mutē.
Mūtala
Ekonomika
Mūtalā atrodas viens no vecākajiem Zviedrijas inženierijas uzņēmumiem Motala Verkstad, kas dibināts 1822. gadā Jētas kanāla celtniecības vajadzībām. Tas izgatavoja kuģus, tiltu konstrukcijas, dzelzeļa aprīkojumu, lokomotīves. Mūsdienas rūpnīca nodarbina 185 darbiniekus. Žila Verna fantastikas romānā "20 000 ljē pa jūras dzelmi" zemūdene Nautilus būvēta Motala Verkstad.
Narvalis
Reprodukcija
Mātītēm pirmais mazulis dzimst 6—8 gadu vecumā. Pārošanās sezona noris aprīlī un maijā, laikā, kamēr narvaļi joprojām atrodas atklātā okeānā. Pārošanās notiek vertikāli, atrodoties ar vēderu pret vēderu. Grūsnības periods ilgst 15,3 mēnešus un mazuļi parasti dzimst no nākamā gada jūnija līdz augustam. Visbiežāk piedzimst viens mazulis, lai gan retos gadījumos piedzimst arī dvīņi. Mazulis piedzimšanas brīdī ir tumši pelēks un apmēram 1,5—1,7 metrus garš, tā svars ir apmēram 80 kg. Mazulis dzimst ar asti pa priekšu. Piedzimstot mazulim nav bieza zemādas tauku kārta (apmēram 25 mm), bet tā, zīžot mātes trekno pienu, attīstās ļoti strauji. Māte mazuli zīda apmēram 20 mēnešus. Šajā laikā mazulim ir jāiemācās medīt, jo, kad māte to pārtrauc zīdīt, tas sāk baroties patstāvīgi. Mazulis vienmēr uzturas cieši blakus savai mātei, bieži peldot virs tās muguras, lai nepieciešamības gadījumā māte varētu tam palīdzēt peldēt. Intervāls starp mazuļu dzimšanu parasti ir 3 gadi.
Mūtala
Ekonomika
Uzņēmums Luxor līdz 1980. gadiem Mūtalā ražoja sadzīves elektroniku un datortehniku.
Narvalis
Ienaidnieki
Pieaugušiem narvaļiem vienīgie ienaidnieki ir cilvēki, bet daži dabīgie ienaidnieki reizēm apdraud mazuļus un jaunos vaļus. Viens no galvenajiem uzbrucējiem ir polārlācis, kas uzbrūk narvalim pie āliņģa, kad tas izceļas no ūdens, lai ieelpotu. Vientuļam narvalim var uzbrukt arī zobenvalis un mazuļus vai vecus, nevarīgus narvaļus medī arī Grenlandes haizivs (Somniosus microcephalus) un valzirgi, bet tas notiek ļoti reti. To nāvi izraisa arī vairāki dabas faktori. Rudeņos, ja narvaļi nokavē piekrastes jūru pamešanu pirms uzsalst ledus, var aiziet bojā liels skaits dzīvnieku. Mazuļi un jaunie narvaļi bieži cieš no bada aukstajās ziemās.
Aizsardzība
Gadsimtiem ilgi narvaļi ir tikuši medīti līdzīgi kā citi jūras zīdītāji. Arī mūsdienās inuīti drīkst joprojām kontrolēti medīt narvaļus. Vietējie iedzīvotāji izmanto visas narvaļa daļas: gaļu, ādu, taukus, kaulus un iekšējos orgānus. No kauliem inuīti izgatavo dažādus rīkus un mākslas darbus. Āda un tauki ir vietējo iedzīvotāju delikatese. Turklāt ēdot narvaļa ādu, cilvēks uzņem C vitamīnu, kas ir ļoti svarīgi, dzīvojot ziemeļos, kur citu C vitamīna resursu nav.
Neskatoties uz klimata globālajām pārmaiņām, narvaļi, salīdzinot ar citiem ziemeļu zīdītājiem, izrādījušies vieni no labākajiem izdzīvotājiem. Nebrīvē narvaļi ātri iet bojā, tādēļ narvaļu spēja pielāgoties izmaiņām Arktikā ir īpaši svarīga. Mūsdienās narvaļu populācija ir apmēram 75 000, no kuriem apmēram 25 000—50 000 ir vairoties spējīgi indivīdi. Tomēr narvaļu kopējās populācijas skaits visu laiku samazinās un tas ir tuvu robežai, kad to varētu uzskatīt par apdraudētu sugu, lai gan dažu nelielu populāciju skaits pieaug. Zinātnieki uzskata, ka apmēram 2017. gadā kritiskā robeža tiks sasniegta un narvalis kļūs par apdraudētu sugu. Lai pasargātu narvaļus no malumedniekiem, Eiropā ir aizliegts narvaļu ilkņu imports un tirdzniecība, tomēr daudzās valstīs šāds aizliegums nepastāv.
Pirca aizsardzība
To klasificē pie pusatklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem B07 līdz B09.
Vēsture
19. gadsimtā to lietoja L. Paulsens. Neatkarīgi viens no otra tās teoriju izstrādājuši V. Pircs un A. Ufimcevs. Lielu ieguldījumu atklātnes teorijā ienesuši M. Botviņņiks, I. Boļeslavskis, Dž. Nanns, T. Petrosjans, J. Seiravans, J. Timmans un citi. Bieži tiek lietota mūsdienu praksē.
Stratēģiskā ideja
Atklātnei raksturīga spēles plānu daudzveidība. Baltie cenšas iegūt telpas pārsvaru, attīstīt iniciatīvu centrā un karaļa spārnā, melnie uzbrukt centram ar c7-c5, e7-e5 vai d6-d5.
Amikla
Amikla (grc) ir sena ahajiešu pilsēta Lakonijā, kas atrodas Eirotas vidustecē, labajā jeb rietumu krastā, 20 stadijas uz dienvidiem no Spartas, auglīgā rajonā, kas pārbagāts ar augļu kokiem. Tā izvietota nogāzē pie paugura, uz kura mūsdienās uzcelta Svētā Kiriaka kapella. Amikla mitoloģiskajā laikā bija viena no slavenākajām Peloponēsas pilsētām. Tiek uzskatīts, ka to dibināja Lakedemonas ķēniņš Amikls, Hiacinta tēvs, un tur dzīvoja Tindars, Kastors un Pollukss, kādēļ tos sauc par Amiklas brāļiem (Amyclaei Fratres). Amiklu piemin arī Homērs, un tā saglabāja savu neatkarību kā ahajiešu pilsēta ilgu laiku pēc tam, kad dorieši iekaroja Peloponēsu. Mūsdienās Amiklas vārdā ir nosaukts ciems, kas atrodas apmēram 2 km uz dienvidrietumiem no vēsturiskās Amiklas.
Avila
Avila (es, ) ir pilsēta Spānijā, Kastīlijas un Leonas autonomajā apgabalā. Pilsēta ir Avilas provinces administratīvais centrs. Tās platība ir 231,9 kvadrātkilometri, 2013. gada beigās pilsētā dzīvoja 59,3 tūkstoši iedzīvotāju.
1985. gadā Avilas vecpilsēta tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā.
Amikla
Pēc vispārpieņemtas tradīcijas, kas rāda Peloponēsas iekarošanu vienas Hērakla pēcteču paaudzes laikā, Amiklu dorieši uzdāvināja Filonomam par balvu, ka viņš tiem nodeva savu dzimto pilsētu, Spartu. Tālāk stāsta, ka Filonoms izmitināja pilsētā kolonistus no Imbrosas un Lemnas. Taču nevar būt šaubu, ka senie ahajiešu iedzīvotāji daudzu paaudžu garumā saglabāja savu pastāvēšanu vietā, kas ir neatkarīga no Spartas. Tikai neilgi pirms Pirmā Mesēnijas kara pilsētu ieņēma spartiešu valdnieks Telekls. Stāsta, ka Amiklas iedzīvotāji tik bieži bija izbiedēti ar viltus ziņām par ienaidnieka tuvošanos, ka pieņēma likumu, kas aizliedza par šo tēmu runāt un, attiecīgi, kad beidzot atnāca spartieši, un neviens neuzdrošinājās paziņot par viņu tuvošanos, "Amikla gāja bojā savas klusēšanas dēļ". No šejienes radās teiciens "Amyclis ipsis taciturnior" ("klusāk par pašu Amiklu"). Pēc tam, kad lakedemonieši ieņēma Amiklu, tā kļuva par neaizsargātu ciemu, kurā dzīvoja perieku amatnieki, un kurš bija atpazīstams tikai ar Hiacintijas festivālu, kuru ik gadus atzīmēja šajā vietā, kā arī ar templi (it kā uz Hiacinta kapa) un lielo (10 metrīgu) Apollona statuju, kuru nosauca par Amiklu. Tronis, uz kura bija uzstādīta šī statuja, bija slavens mākslas darbs, un to bija cēlis Batikls no Magnēzijas. Tas bija vainagots ar daudziem bareljefiem, par kuriem rakstīja Pausānijs.
Izrakumu laikā Viljams Martins Liks atrada daļēji bojātu uzrakstu, kurā burti ΑΜΥ seko aiz personvārda un neatstāj šaubas, ka pilnais vārds bija ΑΜΥΚΛΑΙΟΥ.
Oto Neirats
Oto Neirats (de, dzimis, miris ) bija austriešu filozofs un sociologs, loģiskā pozitīvisma pārstāvis un viens no Vīnes pulciņa līderiem. Pēc Austrijas nodibināšanās darbojās sociāldemokrātiskajā partijā un darabojās tai tuvās organizācijās, cita starpā nodibinot Vines sociālekonomisko muzeju. 1934. gadā pameta dzimta Austriju, līdz 1940. gadam dzīvoja Nīderlandē, pēc tam līdz mūža beigām — Lielbritānijā.
Aizups
Aizups ir ciems Lazdulejas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 238 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P46.
Igaunijas Olimpiskā komiteja
Vēsture
Igaunijas Sporta federācija nolēma izveidot Igaunijas Olimpisko komiteju pirmajā Igaunijas sporta kongresā  1919. gada 30. novembrī, bet to oficiāli dibināja 1923. gada 8. decembrī. Par pirmo komitejas priekšsēdētāju 1924. gada 5. maijā tika ievēlēts Kārlis Frīdrihs Akels. Neatkarīga Igaunijas komanda piedalījās olimpiskajās spēlēs no 1920. līdz 1936. gadam. Pēc tam, kad 1940. gadā Igaunijā iebruka Padomju Savienība, Igaunijas sportisti Olimpiskajās spēlēs startēja Padomju Savienības komandas sastāvā. Igaunijas sportisti Padomju Savienības komandas sastāvā startēja līdz 1988. gada Seulas vasaras olimpiskajām spēlēm.
Nacionālā Olimpiskā komiteja tika atjaunota 1989. gada 14. janvārī, kad Igaunijas Olimpiskā sporta konferencē pieņēma šādu lēmumu: "atsākt 1923. gadā dibinātās Igaunijas Olimpiskās komitejas darbību". Nepārtrauktības jēdziens kļuva par atjaunotās Igaunijas Olimpiskās komitejas darbības pamatu, jo, kaut arī tā nevarēja de facto rīkoties 50 gadus, tā nekad savu darbību de iure nepārtrauca. Tajā pašā dienā tika ievēlēti pirmie atjaunotā Olimpiskās komitejas locekļi — Arnolds Grīns un Atko Viru. 1991. gada 20. augustā tika pasludināta Igaunijas Republikas neatkarība un ar Starptautiskās Olimpiskās komitejas izpilddirekcijas lēmumu valdes sēdē Berlīnē 1991. gada 18. septembrī tā tika atkārtoti atzīta.
1992. gada Albērvilas ziemas olimpiskās spēles kopš 1936. gada bija pirmā, kad Igaunija atkal olimpiskajās spēlēs startēja kā neatkarīga valsts. Līdz šim Igaunija ir startējusi 12 vasaras olimpiskajās spēlēs (1920 — 1936 un no 1992. gada) un 10 ziemas olimpiskajās spēlēs (1928, 1936 un no 1992. gada).
Struktūra
Igaunijas Olimpiskajā komitejā šobrīd ir 122 biedri, tai skaitā: