cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Johans Kristofs Bērenss
Dzīvesgājums
Johans Kristofs Bērenss dzimis 1729. gadā bagāta Rīgas tirgotāja Arenda Bērensa ģimenē. Pēc Rīgas Domskolas beigšanas viņš 1748. gadā uzsāka tieslietu studijas Kēnigsbergas universitātē, kur iepazinās ar Imanuelu Kantu un Johanu Georgu Hāmani. Kopā ar Hāmani un Lindneru viņš no 1749. līdz 1750. gadam izdeva nedēļas laikrakstu Daphne. 1751. gadā Bērenss turpināja studijas Getingenes Universitātē.
Pēc atgriešanās Rīgā 1754. gadā viņš ap sevi pulcināja izcilākos sava laika liberāli noskaņotos Rīgas un Kēnigsbergas intelektuāļus. Viņa draugu lokam piederēja Domskolas rektors un inspektors Johans Gothelfs Lindners, mācītājs Gotlībs Šlēgels, Johans Kristofs Švarcs un grāmtizdevējs Johans Frīdrihs Hartknohs.
Krievijas ķeizarienes Elizabetes valdīšanas laikā Johans Kristofs Bērenss bija Rīgas rātes pilnvarotais pārstāvis Pēterburgas galmā. Pēc apprecēšanās ar holandiešu lieltirgotāja Abrahama van Limburga vecāko meitu Katrīnu viņa bagātība un ietekme turpināja pieaugt. Bērenss vadīja rātes sekretariātu un Rīgas pilsētas arhīvu, 1771. gadā tika ievēlēts par pilsētas maģistrāta locekli. 1780. gada 23.-25. jūlijā Bērensa apkopoto Rīgas hroniku kā dāvanu pasniedza Svētās Romas impērijas ķeizaram Jozefam II, kurš viesojās Rīgā atceļā no Pēterburgas.
Kā pilsētas arhīva pārzinis viņš iepazinās ar vērtīgiem vēsturiskiem dokumentiem un Rīgas pilsētas bibliotēkas jauno telpu (tagad — Rīgas vēstures un kuģniecības muzejs) atklāšanas runā Bērenss izvērtēja notikumus Rīgā 13. gadsimtā, vainojot katoļu teokrātiju vardarbībā pret vietējiem iedzīvotājiem. Viņaprāt, lībietis Kaupo pēc apmācīšanas bija kļuvis par labu karavadoni un Indriķis Latvietis uzskatāms par rīdzinieku pirmo vēsturnieku.
Osipovs
Osipovs (ru, no personvārda Osips (Осип); sieviešu dzimtē Osipova (О́сипова)) ir krievu cilmes uzvārds.
Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kapetingu dinastija
Kapetingu dinastija (fr) bija franku karaļu dinastija, kas valdīja mūsdienu Francijas teritorijā laikā no 987. līdz 1328. gadam. Plašākā nozīmē Kapetingu dinastija turpinājās Francijā arī pēc 1328. gada, jo sekojošās Valuā, Burbonu un Orleānu dinastijas bija Kapetingu atzari. Mūsdienās dinastijas pēcnācēji ir Spānijas karalis Huans Karloss I un Luksemburgas lielhercogs Anrī.
Tiešā Kapetingu līnija
Kapetingu dinastijas valdīšanas sākumā Francijas karaļu vara bija visai vāja. Tās pirmais aizsācējs — Hugo Kapets bija tikai "pirmais starp vienlīdzīgajiem". Tikai Luijam VI (v.1108.-1137.) izdevās soli pa solim varu valstī konsolidēt karaļa rokās. Par pilnīgu karaļa varas centru sākotnēji kļuva tikai Ildefransa — reģions ap Parīzi apmēram 160 km ziemeļu dienvidu virzienā un ap 80 km austrumu rietumu virzienā, kur Luijam VI izdevās apspiest vietējo augstmaņu nepaklausības izpausmes.
Francijas karaļnama vara būtiski paplašinājās pēc Luija VI dēla precībām ar ietekmīgās Akvitānijas hercogistes mantinieci Eleonoru. Šī province arī teritorijas ziņā bija daudz lielāka par Ĭle-de-France. Tās abas apvienojot, Luijs VII nodrošināja kontroli plašā reģionā starp Luāras upi un līdz pat Pireneju kalniem. Tomēr šis Francijas karaļa uzvaras gājiens neturpinājās ilgi. Viņš šķīrās no Eleonoras, bet tikusi vaļā no Luija Eleonora drīz vien apprecējās ar Normandijas hercogu Henriju. Tas 1154. gadā kļuva par Anglijas karali Henriju II, un rezultātā Akvitānija, saskaņā ar feodālisma likumiem un praksi, kļuva par Anglijas provinci.
Kapetingu dinastiju pēc Luija VII nāves turpināja Filips II Augusts (Augustus) (1180-1223). Viņam savas valdīšanas laikā gan ar izdevīgām precībām, gan diplomātiskiem līdzekļiem, gan ar iekarojumiem izdevās būtiski paplašināt karaļnama kontrolējamo Francijas teritoriju. Tomēr nozīmīgāko ieguldījumu Francijas karaļa varas nostiprināšanā veica Filips IV Skaistais (1268-1314). Viņš dažādiem līdzekļiem turpināja savu priekšteču aizsākto karaļnama kontrolējamo teritoriju paplašināšanu. XIII gadsimts, Francijā pagāja samērā mierīgi, bez lieliem kariem, bada, aukstām ziemām vai mēra. Vairums Francijas iedzīvotāju šajā laikā baudīja nosacītu labklājību. Tika nodibināta La Sorbonne (Parīzes universitāte).
Tomēr vēsturē Filips IV valdīšanas laiks biežāk tiek pieminēts sakarā ar viņa aso konfliktu ar baznīcu. Filips IV mēģināja piespiest baznīcu maksāt nodokļus valsts kasē, kā arī ieviest dažādus citus garīgās varas ierobežojumus. Sākot ar 1309. g. Aviņonā ar Filipa IV rīkojumu tika nodibināta pāvesta piespiedu rezidence (t.s. Aviņonas gūsts), kurā nācās pavadīt septiņiem Romas pāvestiem.
Konflikta gaitā vai, pareizāk, kā mēģinājums panākt kompromisu starp laicīgo un garīgo varu, radās cits tālejošs jauninājums: lai atrisinātu samilzušo nodokļu jautājumu, Filips IV 1302. gadā sasauca Ģenerālštatus (Estates-General) — nacionālu pārstāvniecības institūciju (skat. Kārtu pārstāvniecība), kas iekļāva trīs šķiras vai štatus: garīdzniecību, aristokrātiju un pilsoņus. Ģenerālštati atbalstīja Filipa IV nostāju nodokļu jautājumos.
Ārpolitika
Kapetingu dinastijas valdīšanas laikā Francija piedalījās gandrīz visos Krusta karos, izņemot 1. Krusta karu, kuru pāvests izsludināja 1095. gadā. Toreizējais Francijas karalis Filips I pats tajā nepiedalījās, jo Baznīca viņu bija ekskomunicējusi sakarā ar viņa laulības šķiršanu. Šo krustnešu kampaņu vadīja Buloņas grāfa Eistāha II (fr. Eustache II) dēls Godfrīds Bujons (fr. Godefroy de Bouillon). Francija piedalījās pavisam septiņos no deviņiem krusta kariem, kas risinājās no 1095. gada līdz 1272. gadam.
Dienvidmazpolijas koka baznīcas
Dienvidmazpolijas koka baznīcas, Karpatu priekškalnu ciematiņos lieliski saglabājušās senās koka arhitektūras pieminekļi — sīko draudžu baznīcas. Sešas no tām 2003.gadā iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Koka baznīcas saglabājušās no vismaz XVI gs. Tās veidotas guļbūves tehnikā un lieliski iederas Karpatu ainavā.
Šo baznīcu arhitektūra sakņojas rutēņu tautas mākslas tradīcijā, un diezgan līdzīga stila celtnes sastopamas arī citur Karpatos (Ukrainā, Slovākijā, Ungārijā un Rumānijā).
Baznīcas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā kā unikāli koka arhitektūras paraugi, ar vēlmi vēlāk tur iekļaut koka baznīcas no citiem Karpatu apgabaliem.
Samoilovs
Samoilovs (ru, no personvārda Samuēls (Самои́л); sieviešu dzimtē Samoilova (Само́йлова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Pļaviņš
Pļaviņš (sieviešu dzimtē Pļaviņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Fobos-2
Fobos-2 bija PSRS starpplanētu zonde, kas paredzēta Marsa pavadoņa Fobosa izpētei. Tas bija viens no diviem Fobos programmas kosmiskajiem aparātiem. Misija negaidīti beidzās priekšlaicīgi, nepabeidzot galveno pētījumu fāzi.
Aparāts startēja. Un 1989. gada martā iegāja orbītā ap Marsu. "Fobos-2" uzdevums bija pietuvoties Marsa pavadonim Fobosam un uz tā nomest īpašus pētnieciskos robotus. Brīdī, kad aparāts atradās 50 metru attālumā no pavadoņa, sakari pazuda un tos neizdevās atgūt, līdz tika paziņots, ka aparāts ir zaudēts. Aparāts, visdrīzāk, tika zaudēts datorprogrammatūras kļūmes dēļ, taču dažādu NLO un citplanētiešu fanu aprindās ir populārs uzskats, ka "Fobos-2" tika "notriekts", jo pašā pēdējā, no "Fobos-2" saņemtajā attēlā esot redzams kaut kāds objekts, kurš, acīmredzot, vēlāk ir notriecis "Fobos-2". Eksperti, apskatot šīs aizdomīgās fotogrāfijas gan ir nonākuši pie secinājuma, ka "Fobos-2" ir uzņēmis paša pavadoņa Fobosa mesto ēnu uz Marsa, taču šāds paskaidrojums daudzus neapmierina un "Fobos-2" pazušana tā arī paliek kā viena no populārākajām citplanētiešu pasaciņām.
Viskonsina
Viskonsina robežojas ar Aiovas, Ilinoisas, Mičiganas un Minesotas štatiem, kā arī ar diviem Lielajiem ezeriem - Augšezeru un Mičiganu.
12. Saeima
12. Saeima bija Latvijas Republikas parlamenta 12. sasaukums, kas savu darbību uzsāka un pabeidza 2018. gada 6. novembrī.
Vēlēšanas
12. Saeimas vēlēšanas notika 2014. gada 4. oktobrī, vēlēšanās kandidēja 13 saraksti un tajās nobalsoja 913 491 vēlētājs jeb 58,85% balsstiesīgo pilsoņu. Kritums kopš iepriekšējām vēlēšanām visā Latvijā bija par 20% un visos apgabalos, vissvairāk Latgalē (par 31%).
Kopš 2011. gada vislielākais balsotāju skaita pieaugums bija ZZS (par 58%), bet apvienība uzrādīja aptuveni to pašu rezultātu, kāds tai bija 10. un 9. Saeimas vēlēšanās pirms Valda Zatlera pasludinātā "kara pret oligarhiem".
Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" uzrādīja labāko sasniegumu divdesmit gadu laikā, uzlabojot savu rezultātu kopš iepriekšējām vēlēšanām par 16% un saņemot vairāk nekā 150 tūkstošus balsu. Bet 5. Saeimas vēlēšanās divi "nacionāļu" saraksti LNNK un TB saņēma kopumā nepilnus 210 tūkstošus balsu.
Vēlēšanu sadalījums reģionos
Rīgas vēlēšanu apgabalā uzvarēja "Saskaņa", kas ieguva 13 vietas. "Vienotība" saņēma septiņas, VL-TB/LNNK — piecas, ZZS — trīs, bet NSL un LRA — divas vietas katra.
Latgalē visstiprākās pozīcijas bija "Saskaņai" (6 vietas), "Vienotībai" un ZZS — pa trim, bet VL-TB/LNNK, NSL, LRA — pa vienai.
Kurzemē uzvarēja ZZS, kas ieguva piecas deputātu vietas, "Vienotība" — trīs, VL-TB/LNNK — divas, bet NSL, "Saskaņa" un LRA — pa vienai.
Zemgalē četrus mandātus ieguva ZSS, bet VL-TB/LNNK un "Vienotība" - pa trīs mandātiem, "Saskaņa" - divus, savukārt NSL un LRA - pa vienam.
Saeimas partijas un partiju apvienības termiņa sākumā
5% barjeru pārvarēja un 12. Saeimā iekļuva pārstāvji no 6 vēlēšanu sarakstiem:
Valdošā koalīcija
Neskatoties uz to, ka 12. Saeimas vēlēšanās lielāko atbalstu ieguva sociāldemokrātiskā partija "Saskaņa", tomēr balsu vairākumu Saeimā saglabāja iepriekšējā valdošā koalīcija "Vienotības", Zaļo un zemnieku savienība s (ZZS) un apvienības "Visu Latvijai!"-"Tēvzemei un brīvībai"/LNNK sastāvā.
Visus valsts amatus koalīcija sadalīja saviem biedriem: par Saeimas priekšsēdētāju tika ievēlēta Ināra Mūrniece ("Visu Latvijai!"-"Tēvzemei un brīvībai"/LNNK), par valdības vadītāju Laimdota Straujuma ("Vienotība"), bet par Latvijas Valsts prezidentu Raimonds Vējonis (ZZS).
Antitaenīts
Antitaenīts ("anti" - pretstatā minerālam taenītam tā antiferomagnētisko īpašību dēļ) - Starptautiskajā mineraloģijas asociācijā neapstiprināts minerāls, kas atrasts tikai dažos meteorītos - ataksītu oktaedrītos. Drīzāk uzskatāms par taenīta paveidu.
Meteorītos sajaukts kopā ar citu minerālu - tetrataenītu. Raksturīga īpašība - antiferomagnētisms.
Mitoloģisko Zviedrijas karaļu uzskaitījums
Zviedru karaļi, kuri pieminēti mitoloģiskajās sāgās, bet kuru reālu eksistenci var apšaubīt.
Ventonia
Ventonia ir studentu korporācija, kas ir astotā vecākā latviešu studentu korporācija un viena no četrām Tartu dibinātajām latviešu studentu korporācijām Latvijā. Oficiāli par Ventonia dibināšanas datumu ir noteikts 1917. gada 21. novembris, Tērbatā — tagadējā Tartu.
Teodors Hercls
Teodors Hercls (he, de, hu; dzimis kā Benjamins Zeevs Hercls (Binyamin Ze'ev Herzl), miris , 1949. gadā pārapbedīts Jeruzalemē) bija Budapeštā dzimis austriešu žurnālists, mūsdienu cionisma un idejiskais Izraēlas valsts dibinātājs.
Ventonia
Jurjevas Ķeizariskās universitātes latviešu studentu savienība
Ventonia dibinātāji savās atmiņās atminas, ka jau 1913. gadā Tērbatā vairāki Universitas Litterarum Caesarea Dorpatensis latviešu tautības studenti vienojās nodibināt latviešu studentu literāro pulciņu. Šajā laikā aktīvākie bija teoloģijas students Jānis Birģelis, matemātiķis Roberts Zempurs un jurisprudences students Jānis Rapa.
Teodors Hercls
Galvenais darbs — 1896. gadā publicētā grāmata "Ebreju valsts" (Der Judenstaat), kurā pamatoja ebreju valsts dibināšanu, un kuru sarakstīja, ietekmējoties no Dreifusa lietas. 1897. gada 3. septembrī Bāzelē nodibināja Pasaules Cionistu organizāciju (World Zionist Organization, WZO), un kļuva par tās pirmo prezidentu. Atlikušo mūža daļu viesojās dažādās Eiropas valstīs, cenšoties ietekmēt valdošās elites labvēlīgi pret Izraēlas valsts dibināšanu Palestīnā.
Ventonia
Jurjevas Ķeizariskās universitātes latviešu studentu savienība
1915. gada 11. aprīlī (pēc vecā stila) Savienības biedri Jurjevas (Tartu) Ķeizariskās universitātes rektoram iesniedza lūgumu apstiprināt "Latviešu studentu savienība" statūtus. Par savienības dibinātājiem bija norādīti J. Birģelis, medicīnas students Jēkabs Nīmanis, medicīnas students Arveds Kese, medicīnas students Rūdolfs Driba, medicīnas students Alfons Zvejnieks, medicīnas students Jānis Krastiņš, medicīnas students Herberts Gediņš, metemātiķis A. Cepure, jurists Jānis Rapa, medicīnas students Jēkabs Tukums, medicīnas students Gustavs Hincenbergs un agronoms A. Apmanis. Universitātes rektors 1915. gada 11. decembrī (pēc vecā stila) minēto lūgumu apstiprināja. Oficiāli savienības nosaukums krievu valodā bija "Кружок студентов-латышей Императорского Юрьевского университета", lai mazinātu cara valdības ierēdņu aizdomas.
Internās tradīcijas tika veidotas, ņemot vērā jau iepriekš nodibināto latviešu studentu korporāciju (Lettonia, Selonija un Lettgalia) tradīcijas, tās pielāgojot brīvākam un laikmetīgākam redzējumam, vietām atbrīvojoties no tobrīd latviešu studentu korporācijām piemītošajiem vācu korporācijām piemītošiem uzslāņojumiem. 1916. gada rudenī pievienojās medicīnas studenti Fricis Tīlmanis un Georgs Dimza.
Iemesli tam, ka izveidojās jauna latviešu studentu organizācija bija tas, ka ne visi latvieši, kas studēja Tērbatā, vēlējās pievienoties līdz tam nodibinātajām latviešu korporācijām un biedrībām (Lettonia, Lettgallia, "Selonija" vai "Atauga"). Daudziem studentiem Lettonia tolaik likās pārāk konservatīva un Lettonia’s ūzusi — pārāk stingri, turklāt Lettgallia tolaik sastāvēja tikai no farmaceitiem. Citam šķita, ka esošās korporācijas un biedrības pienācīgi necīnās latvju nacionālo interešu labā, tādēļ daļa latviešu studentu sāka meklēt kādus "jaunus, brīvākus ceļus".
Ventonia
Studentu mērķis bija apvienot Tērbatas korporāciju pozitīvo elementu ar tām tendencēm, ko Rīgā reprezentēja Talavija, it īpaši runājot par atturības principu. Savienības visu locekļu mērķis bija pie pirmās iespējas pārvērsties par korporāciju. Par to tika runāts Savienības sanāksmēs. "Dr. Fr. Tīlmanis atceras, ka: 'Par piemērotāko tika atrasts Talavijas iekšējās dzīves veids, un tamdēļ mēs arī izšķīrāmies mūsu internā komāna pamatos likt Tālavijas interno komān"Internajā dzīvē tika nēsāti zils — sarkans — zelts krāsu deķeļi. Krāsu nozīme zils — savstarpēja uzticība, sarkans — enerģija, uzņēmības gars, zelts — pamats, izturība dzīves cīņās. Pirmais seniors bija H. Gediņš un viņš bija pirmais, kurš sita menzūru. Nākamais seniors bija J. Birģelis.
Imanta
Imanta (agrākais Jumerijas nosaukums) ir dibināta Tērbatā, 1917. gada 21. novembrī. Dr. Meija, Lettonia, atminas, ka redzējis imantiešus viņu rozā krāsas deķeļos. Starp tās dibinātājiem jāmin trīs bijušie Lettonia’s locekļi — Pēteris Bušs un Oskars Jansons (abi bija Lettonia’s 1917. gada otrā semestra fukši) un H. Kuplis, kas bija Lettonia’s fechtbodists 1916. gada otrā semestrī, kā arī A. Vanags, P. Grīnbergs, A. Štrombergs, K. Zvirbulis. Korporācijas Imanta krāsas bija sarkans-balts-zelts un saules zīme uz deķeļa. Imantas krāsas kādreiz bijušas Lettonia’s krāsas, ko var izskaidrot ar tās dibinātāju kādreizējo saistību ar Lettonia. Imantas dibinātāji vēlējās apvienot dziļi patriotiski noskaņotus latviešu studentus Tērbatā, kas pārmērīgi nepieķertos vācu anahronismiem attiecībā uz konventu dzīvi. Tieši tādēļ tika izvēlēts nosaukums Imanta, uz deķeļa likta saules zīme, kā arī devīze „Imanta nevaid miris”.
1918. gadā Imanta pārnāca uz Rīgu, bet jau 1919. gada laikā lielākā daļa imantiešu atradās Latvijas armijā. Karam beidzoties imantieši sāka pulcēties Rīgā un drīz viņu rindās pienāca klāt medicīnas studentis Roberts Zvirbulis, mežkopības students Alfrēds Bormanis un Bruno Pintelis, bet 1921. gadā pievienojās teologs Jūlijs Egle un vēstures students (vēlāk jurists) Ādolfs Ozoliņš, kas abi bija Imantas pēdējie fukši. Imantieši 1920. un 1921. gadā pulcējās B. Pinteļa namā Rīgā Marijas ielā. Tas bija pagarš divstāvu nams, kura otrā stāvā B. Pintelis bija „Imantas” rīcībā nodevis dzīvokļa vienu istabu ar zāli. Šinī zālē gandrīz katru dienu — bieži vien pat sveču gaismā notika malciozas. Reizēm imantiešu sanāksmes notika arī A. Vanaga vai R. Zvirbuļa dzīvoklī, kas arī atradās Marijas ielā. Bija gadījumi, bet reti, kad sanāksmes izgāja cauri sausā. Pa lielākai daļai galdu klāja alus, bet dažkārt arī degvīns.
Apvienošanās
1920. gada vidū fil! Dr. Jānis Krastiņš sasauca pirmo filistru sanāksmi savā dzīvoklī Alberta ielā 1 Rīgā."Saskaņā ar Dr. G. Dimzas atmiņām — „1920. gadā mēs sapulcējamies Dr. Jāņa Krastiņa dzīvoklī Rīgā, apspriesties par mūsu organizācijas tālākām gaitām. Daži mūsu organizācijas locekļi izteicās, ka nebūtu vērts Rīgā korporāciju tālāk veidot, aizrādot uz dažādam grūtībām. Par turpināšanu izteicās lielākā mūsu daļa, bet sevišķu enerģiju un optimismu izrādīja mācītājs J. Birģelis, abi Gediņi, adv. J. Rapa u. c.”"1921. gads ir nozīmīgs abu iepriekšminēto korporāciju dzīvē, jo notika to savstarpēja apvienošanās, mainot krāsas. Tāpat šajā periodā Ventonia oficiāli tika uzņemta P!K!. Korporācija strauji attīstījās un 1940. gada vasarā kopējais tobrīd esošo biedru skaits bija virs 200. Pirms Otrā pasaules kara Ventonia nostiprinājās kā korporācija un tas ļāva izturēt un turpināt kopt korporācijas tradīcijas arī trimdā.
Devīzes
"Draugam! Godam! Taisnībai!", "Kur spēka dīglis? — Vienībā! Spēka kodols? — Viens otra cienībā!"
Krāsas
Pēc apvienošanās ar Jumeriju, Ventonia pieņēma krāsas zils-balts-zaļš un piešķīra krāsām šādas nozīmes:
Balts - Mūsu Gods!
Zaļš - Mēs ejam ceļu uz cēlo un skaisto, ticam tam!
Korporācijas darbība kara laikā un trimdas periodā
1940. gada jūnijā konventa dzīvokli Valdemāra ielā 27/2a izdemolēja, mēbeles un inventāru atsavināja. Tikšanās un pulcēšanās bija jāierobežo. Vairāki ventoņi pazuda bezvēsts, savukārt 1940. un 1941. gadā ap 20 ventoņi bija apcietināti un izsūtīti vai nošauti. Pēc nacistiskās Vācijas okupācijas tika atjaunota korporācijas darbība. 1941. gada rudenī svinēja atjaunošanās komeršu Lettonia telpās, jo savu telpu vairs nebija. Pavisam kara laikā notika četri komerši. Ar katru gadu, korporācijas dalībnieku skaits samazinājās.
Lielākā daļa ventoņu 1944. un 1945. gadā atstāja Latviju un tiek lēsts, ka Latvijā palika aptuveni ap trīsdesmit ventoņu.
Uz 1953. gada 12. decembri trimdā pavisam tika apzināti 90 ventoņi. Pagaidu prezidijs (vadīja filistrs Ā. Ozoliņš) noorganizēja Globālā prezidija vēlēšanas un tiek ievēlētas sekojošās amatpersonas — seniors J. Turks, viceseniors N. Kazmers, sekretārs Fr. Butners, oldermanis K. Spolītis, kasieris K. Jēkabsons. Globālais prezidijs pastāvēja līdz 1996. gadam, kad Baltijas tautu komeršā Vācijā, visas pilnvaras tika atdotas Latvijas konventa prezidijam.
1954. gada 19. janvāra sēdē (Grand Rapid, Mičigana, ASV) nolēma izdot Ventonia Taurētāju. Tas bija pirmais internais korporācijas izdevuma veids, kurā tika apkopotas aktuālākās ziņas par korporācijas iekšējo dzīvi. Šajā pašā sēdē vienojās par pagaidu pārstāvju iecelšanu valstīs, kurās ir vismaz pieci ventoņi, ar iespēju kopām pašām vēlāk noteikt savus pārstāvjus. Pārstāvji tika iecelti Anglijas, Vācijas, Zviedrijas, Austrālijas, Kanādas kopās. Lielākā daļa ventoņu pēc Otrā pasaules kara dzīvoja ASV (Mičiganas, Linkolnas un Ilinoisas štatos, vēlāk arī Kalifornijas un Ņujorkas štatos).
Korporācijas darbības atjaunošana Latvijā
1990. gada 3. februārī pie Roberta Krūmiņa (Rīgā) sapulcē tika nolemts sākt priekšdarbus Ventonia darbības atjaunošanai. Tika ievēlēts Latvijas ventoņu prezidijs — seniors Mārtiņš Sniķeris, viceseniors Valters Bodnieks, sekretārs Arnolds Sproģeris, un oldermanis Tālivaldis Eglītis. Pēc divām nedēļām (1990. gada 17. februārī) sapulcē pie Roberta Krūmiņa tika pieņemti jauni Ventonia statūti un pieņemts lēmums atjaunot darbību pie Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Jelgavā.
1991. gada 16. martā pirmo reizi pēc Otrā pasaules kara Latvijā piešķirtas krāsas 18 ventoņiem. 1991. gada 8. jūnijā ievēlēts prezidijs, kas sastāvēja tikai no studentiem. Par senioru tika ievēlēts Mārtiņš Eglītis, vicenioru — Normunds Lipāns, sekretāru — Ingus Freibergs un oldermani — filistrs Tālivaldis Eglītis.
1991. gada 1. oktobrī filistru sanāksmē Jelgavā tika atjaunota "Ventonia filistru biedrība".
1993. gada 30. novembrī iegādāts nams Filozofu ielā 9 Jelgavā, kas tika pielāgots konventa vajadzībām.
2017. gada maijā Ventonia bija ap 150 aktīvu biedru. Konventa dzīvoklis atrodas Filozofu ielā 9 Jelgavā. Korporācija galvenokārt vieno Latvijas Lauksaimniecības universitātes studentus.
Deniss Gabors
Deniss Gabors (, dzimis Dēnešs Gābors  Budapeštā, miris  Londonā) bija ungāru izcelsmes britu elektrotehnikas inženieris un fiziķis. 1947. gadā izgudroja hologrāfiju, par ko 1971. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā.
Biogrāfija
Gabors ir studējis Budapeštas Tehniskajā universitātē un Čarlotenburgas Tehniskajā universitātē Berlīnē. Savas karjeras sākumā viņš analizēja elektrisko augstsprieguma līniju īpašības, izmantojot katodstaru oscilogrāfu, kas viņā izraisīja interesi par elektronu optiku. Pētot oscilogrāfu fundamentālos darbības procesus, Gabors izmantoja citas elektronstaru ierīces, piemēram, elektronmikroskopus un elektronu lampas. 1927. gadā viņš rakstīja darbu par kineskopu, lai iegūtu doktora grādu, un strādāja pie plazmas lampu izstrādes.
1933. gadā D. Gabors atstāja Vāciju, un viņam darbu piedāvāja briti. Viņš sāka strādāt inženierijas kompānijā British Thomson-Houston, (Ragbi, Vorikšīrā). Šajā laikā viņš iepazinās ar Mārdžoriju Batleru (Marjorie Butler), kura 1936. gadā kļuva par viņa sievu.
Strādājot kompānijā British Thomson-Houston, 1947. gadā Gabors izgudroja hologrāfiju. Pirmā hologramma gan tapa tikai 1964. gadā, pēc tam, kad 1960. gadā bija izgudrots lāzers. Tikai tad hologrāfija sāka attīstīties arī komerciāli.
1948. gadā Gabors sāka strādāt Londonas Impērijas koledžā. No 1958. gada viņš bija lietišķās fizikas profesors, līdz pat 1967. gadam, kad pensionējās.
Lūpas
Lūpas ir cilvēka un daudzu citu dzīvnieku mutes ārējais orgāns. Lūpas ir gremošanas orgānu sistēmas sākums. Lūpas tiek izmantotas arī, lai skūpstītos. Lūpas nodrošina arī cilvēka spēju runāt.
Uzbūve
Lūpu galveno masu veido mutes gredzenmuskulis (m.orbicularis oris). Lūpām izšķir trīs daļas — ādas, pārejas un gļotādas daļu.
Histoloģija
Ādas daļu klāj āda ar matiem. Ādā ir tauku un sviedru dziedzeri, kā arī matu folikuli. To sedz daudzkārtains plakans epitēlijs ar raga slāni.
Pārejas daļa ir lūpas sārtā daļa. To veido daudzkārtains plakans epitēlijs ar pārragošanas pazīmēm, tajā iespiežas saistaudu kārpiņas. Šīs kārpiņas ir labi apasiņotas, tieši kapilāri piešķir lūpām sārto krāsu. Kārpiņās ir arī daudz jušanas receptoru, kā arī Meisnera ķermenīši.
Tāpēc šī zona ir ļoti jutīga pret pieskārieniem un temperatūras svārstībām. Pārejas zonas kārpiņu slāņa irdenajos saistaudos ir labi attīstīts venozais pinums un ir ļoti daudz limfātisko kapilāru. Zem kārpiņu slāņa ir blīvie neregulārie saistaudi. Pārejas daļā nav matu un sviedru dziedzeru, bet ir brīvie tauku dziedzeri, kuru izvadi atveras epitēlija virsmā.
Gļotādas daļu sedz daudzkārtains plakans nepārragots epitēlijs, kaut gan atsevišķos virsējas kārtas epiteliocītos ir sastopamas keratohialīna granulas. Caur lūpas gļotādas saistaudiem iet mazo jaukto siekalu dziedzeru izvadi. Atroda arī daudz nervgaļu un nervu šķiedru kūlīšu.
Fobos programma
Uzdevumi
Fobos programmas mērķi bija:
Fobos-1
Fobos-1 startēja. Pa ceļam uz Marsu netika veikti pētnieciskie darbi, tādēļ aparāts neatsūtīja gandrīz nekādu zinātnisko informāciju. Sakari ar aparātu pazuda. Vēlāk noskaidrojās, ka kļūdainas datorprogrammas dēļ (kods tika pārsūtīts 29. augustā) aparāts atslēdza visus dzinējus un vairs nespēja noorientēt saules baterijas pret Sauli, rezultātā aparāts iztērēja visas enerģijas rezerves un pārtrauca darbu. Pastāv viedoklis, ka datoroperators, ievadot iepriekšsagatavotās komandas, netīšām izlaidis tikai vienu simbolu un šī iemesla dēļ, nelaimīgas sagadīšanās dēļ, "izveidojusies" komanda atslēgt visus dzinējus.
Fobos-2
Fobos-2 startēja. Un 1989. gada martā iegāja orbītā ap Marsu. Fobos-2 uzdevums bija pietuvoties Marsa pavadonim Fobosam un uz tā nomest īpašus pētnieciskos robotus. Brīdī, kad aparāts atradās 50 metru attālumā no pavadoņa, sakari pazuda un tos neizdevās atgūt, līdz tika paziņots, ka aparāts ir zaudēts. Aparāts, visdrīzāk, tika zaudēts datorprogrammatūras kļūmes dēļ, taču dažādu NLO un citplanētiešu fanu aprindās ir populārs uzskats, ka Fobos-2 tika "notriekts", jo pašā pēdējā, no Fobos-2 saņemtajā attēlā esot redzams kaut kāds objekts, kurš, acīmredzot, vēlāk ir notriecis pētniecisko zondi. Eksperti, apskatot šīs aizdomīgās fotogrāfijas gan ir nonākuši pie secinājuma, ka Fobos-2 ir uzņēmis paša pavadoņa Fobosa mesto ēnu uz Marsa, taču šāds paskaidrojums daudzus neapmierina un Fobos-2 pazušana tā arī paliek kā viena no populārākajiem citplanētiešu mītiem.
Hačīts
Hačīts (nosaukts amerikāņu mineraloga Frederika Henrija Hača (Frederick Henry Hatch) vārdā) ir ļoti rets minerāls. Atklāts 1912. gadā.
Vaiominga
Vaiominga ir viens no Amerikas Savienoto Valstu štatiem, atrodas Rietumu reģionā. Štata galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Šaiena.
Vaiominga robežojas ar Aidaho, Dienviddakotas, Jūtas, Kolorādo un Montānas štatiem. Pēc iedzīvotāju skaita mazākais ASV štats, pēc apdzīvotības blīvuma tikai Aļaska ir vēl retāk apdzīvota. Štatā daudz kalnu, dabas pieminekļu — Jeloustonas nacionālais parks, Grandtītona nacionālais parks, Velna tornis u.c.
Sex Pistols
Sex Pistols bija angļu pankroka grupa, kas izveidota 1975. gadā Londonā. Sākotnēji grupa sastāvēja no vokālista Džonija Rotena, ģitārista Stīva Džounsa, bundzinieka Pola Kuka un basģitārista Glena Metloka (kuru vēlāk aizvietoja Sids Višess). Lai arī Sex Pistols darbība ilga tikai trīs gadus, un grupa izdeva tikai četrus singlus un vienu studijas albumu Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols, tā viennozīmīgi ir viena no populārākajām un ietekmīgākajām pankroka grupām.
1978. gada janvārī vētrainās ASV tūres beigās Džonijs Rotens pameta grupu. Lai arī grupas menedžeris Malkolms Maklarens vēlējās turpināt grupas darbību, tajā pašā gadā Sex Pistols izjuka. 1979. gada februārī Sids Višess mira no heroīna pārdozēšanas.
1996. gadā Rotens, Džounss, Kuks un Metloks apvienojās, lai dotos Filthy Lucre turnejā. Viņi organizēja arī citas apvienošanās turnejas 2002., 2003. un 2007. gadā.
Tetrataenīts
Tetrataenīts (nosaukts balstoties uz minerālam piemītošo tetragonālo singoniju un ķīmiskās līdzības taenītam) - meteorītos sastopams minerāls. Atklāts 1979. gadā. Magnētisks.
Hačinsonīts
Hačinsonīts (nosaukts Kembridžas universitātes mineraloģijas profesora Artūra Hačinsona (Arthur Hutchinson) vārdā) ir rets hidrotermālas izcelsmes minerāls. Atklāts 1904. gadā. Satur trīs toksiskus elementus — talliju, svinu un arsēnu —, tādēļ ar šo minerālu jāapietas piesardzīgi.
Tetrataenīts
Atradnes
Reģistrēts 12 uz Zemes atrastajos mezosiderītu meteorītos un hondrītos, kas atrasti tādās valstīs kā ASV, Brazīlija, Čīle, Itālija, Kanāda, Kazahstāna, Omāna, Polija (Morasko meteorīts), Serbija.
Pokemoni
Pokemoni (japāņu: ポケットモンスター Pocket Monsters, ポケモン Pokémon) ir videospēļu sērija Nintendo konsolēm, kā arī kāršu spēļu un anime franšīze. Lai gan ir atšķirības atkarībā no konkrētās interpretācijas sērijas, nemainīgas paliek radības. Pokemonus var notvert, apmācīt un izmantot, lai sacenstos savā starpā kaujās vai citās darbībās. Anime Latvijā 2000. gadā tika translēta Pirmajā Baltijas kanālā krievu valodā, vēlāk arī LNT.
Spēles
Spēles <font color="Green">zaļā krāsā ir izlaistas tikai Japānas teritorijā.
Pirmā paaudze
Game Boy:
Nintendo 64:
Otrā paaudze
Game Boy Color:
Nintendo 64:
Trešā paaudze
Game Boy Advance:
Nintendo GameCube:
Tālākā paaudze
Nintendo Wii:
Piektā paaudze
Nintendo DS
Sestā paazudze
Nintendo 3DS
Septītā paazudze
Nintendo 3DS
Nintendo Switch
Kamasīts
Kamasīts (no el (kamaks) — 'līste, stabs') — minerāls, kas sastopams tikai meteorītos, viena no galvenajām dzelzs meteorītu (heksaedrīti un oktaedrīti) sastāvdaļām. Sastāv aptuveni no 92% dzelzs un 7% niķeļa. Piejaukumi — visbiežāk kobalts un ogleklis. Oktaedrītos kamasīts mijas ar taenītu joslu veidā. Heksaedrītos kamasītu šķērso smalkas, paralēlas līnijas.
Pokemoni
Devitā paaudze
Nintendo Switch
Kamasīts
Daļa Starptautiskās mineraloģijas asociācijas ekspertu apšauba, vai šis divu metālu sakausējums uzskatāms par atsevišķu minerālu, tomēr kopumā kamasīts tiek uzskatīts par minerālu. Minerāls zinātniskajā literatūrā pieminēts kopš 1861. gada.
Atradnes
Atrasts daudzos meteorītos visur pasaulē. Latvijai tuvākās atradnes:
Pokemoni
Devitā paaudze
Pókemon Scarlet un Violet
Filmas
''Piezīme: Gadskaitļi atbilst filmu pirmizrādēm Japānā.
Romas Katoļu baznīca
Katoļu baznīca jeb Katoliskā baznīca (la) ir lielākā kristīgā baznīca pasaulē. 2018. gadā pasaulē bija 1,3 miljardi katoļu. Tā ir viena no vecākajām institūcijām pasaulē, un tai ir bijusi ļoti nozīmīga loma Rietumu kultūras vēsturē. Katoļu baznīcu vada pāvests, kurš vienlaikus ir arī Romas bīskaps. Pašlaik pāvests ir Francisks.
Katoļu baznīca uzskata, ka tā ir viena, svēta, katoliska un apustuliska Baznīca, kuru ir dibinājis Jēzus Kristus, ka tās bīskapi ir apustuļu garīgā amata pēcteči, un ka šī apustuliskā pēctecības saite nekad nav tikusi pārrauta Baznīcā. Apustulis Pēteris tiek uzskatīts par vadošo apustuli jeb pirmo pāvestu, kā arī par pirmo Romas bīskapu, un tādējādi viņa amata pēctecis ir Romas pāvests.
Katoļu baznīcā tiek mācīts, ka ir septiņi sakramenti: kristība, iestiprināšanas sakraments, euharistija, gandarīšanas un izlīgšanas sakraments (grēksūdze), slimnieku svaidīšana, ordinācija, laulība. Ar kristības sakramentu cilvēks tiek uzņemts Baznīcā, un tikai pēc tā saņemšanas ir iespējams pieņemt pārējos sakramentus.
Svētā Mise jeb Euharistijas dievkalpojums ir galvenais dievkalpojums Katoļu baznīcā, kas kalpo kā Jēzus Kristus pestīšanas piemiņa. Mises liturģija centrējas uz maizes un vīna pārtapšanu par Jēzus Kristus īsto miesu un asinīm, kas tiek arī saukts par Euharistiju jeb Vissvētāko sakramentu.
Nosaukums
Jēdziens katoliska ir cēlies no grieķu vārda "visaptveroša" (el, katolikós), un pirmā zināmā reize, kad tas ir ticis lietots attiecībā pret baznīcu ir ap 110. gadu sv. Antiohijas Ignācija vestulē Smirnas iedzīvotājiem: "'...Neļaujat nevienam darīt kaut ko attiecībā pret Baznīcu bez bīskapa. Ļaujiet tam būt uzskatītam par pieņemamu Euharistiju, kuru vada bīskaps vai tas, kuru viņš ir ordinējis [t.i. priesteris]. Lai kur bīskaps būtu, lai ļaudis tur arī būtu; tāpat kā visur, kur ir Jēzus Kristus, tur ir katoliskā Baznīca.'"Vārdam "baznīca" latviešu valodā ir divas nozīmes: (1) kulta celtne — sugasvārda nozīmē un (2) organizācija (el, ekklēsia), īpašvārda nozīmē. Dažreiz atšķiršanas nolūkos otro nozīmi raksta ar lielo burtu — Baznīca.
Teorētiski pastāv tikai viena sākotnēji dibinātā Baznīca, kurā pastāv dažādu pakāpju šķelšanās. Tādējādi visi kristītie no kristības brīža pieder vienai un tai pašai Baznīcai, taču bieži vien dzīves gaitā nonāk dažādās nošķirtības pakāpēs. Tomēr vēsturiski ir izveidotas dažādas lielas organizācijas, kuru nosaukumā ir ietverts vārds "baznīca".
Šķelšanās no Austrumu pareiztīcīgiem
Romas impērijai sadaloties, izveidojās Rietumromas un Austrumromas impērijas, izolējot kristietības centrus austrumos un rietumos vienu no otra. Rietumu baznīcas tēvi 589. gadā Nīkajas ticības apliecībā iekļāva piebildi, ka Svētais Gars iziet no Tēva, bet arī no Dēla (la), kuru Konstantinopoles patriarhs nosodīja. Bez tam Konstantinopoles patriarhs noraidīja mācību, ka pāvests ir Baznīcas augstākā autoritāte, 876. gadā to pasludinot par maldu mācību. Šīs un daudzas citas pretrunas noveda pie 1054. gada Lielās shizmas, kas sašķēla līdz tam de iure vienoto kristietību Austrumu un Rietumu baznīcās.
Konstantinopoles patriarhs atteicās pieņemt vairākus jaunieviestos likumus, kurus uzskatīja par ķeceriskiem. Kopš tā laika starp Katoļu baznīcu un Austrumu Pareizticīgo baznīcu, sauktu arī par Grieķu—katoļu baznīcu, nav liturģiskās sadraudzības.
Baznīcas riti
Katoļu baznīcu veido septiņi dažādi riti, kuri atšķirās ar savām liturģiskām tradīcijām, taču visi ir kopīgā sadraudzībā ar pāvestu, un visi riti apliecina vienas un tās pašas katoļu doktrīnas, tādējādi tās visas ir piederošas vienai katoliskai Baznīcai.
Latīņu rits
Latīņu baznīca jeb Romas Katoļu baznīca ir vienīgā rietumu rita Katoļu baznīca, taču tā ietver lielāko daļu no katoļticīgiem, tai skaitā arī Latvijas Katoļu baznīcu, tādējādi jēdzieni "Katoļu baznīca" un "Romas Katoļu baznīca" tiek dažkārt neprecīzi izprasti kā sinonīmi.
Kā jau paša rita nosaukums saka priekšā, latīņu ritā tiek pielietota latīņu valoda, kas parasti izpaužās baznīcas dziedājumos, kā piemēram: Gloria in excelsis Deo ("Gods Dievam augstumos"), Agnus Dei ("Dieva Jērs"), Ave Maria ("Esi sveicināta, Marija") un citi latīņu jeb gregoriskie dziedājumi.
Lai arī parasti priekš Mises liturģijas tiek lietota kāda no vietējām valodām, pastāv arī cita Sv. Mises liturģijas forma, ko sauc par Tridentes Misi jeb tradicionālo latīņu Misi, kuras pamatā ir latīņu valodas lietošana.
Austrumu riti
Austrumu Katoļu baznīcas, atšķirībā no latīņu rita, ir ar ieraugāmi plašāku liturģisku daudzveidību. Viena no atšķirībām ir šo baznīcu interjera un eksterjera, kas var izskatīties salīdzinoši līdzīgāka pareizticīgām baznīcām, jo lielākā daļa no tām ir bijušās Austrumu baznīcas, kuras ir nonākušas atpakaļ kopīgā sadraudzībā ar Romu. Vēl viena atšķirība ir raudzētas maizes lietošana Sv. Misē, nevis neraudzētas, kā tas ir pieņemts latīņu ritā.
Austrumu katoļticībā ir ietverti seši riti:
Romas Katoļu baznīca Latvijā
Latvijas teritorijas iedzīvotāji ar rietumu kristietību sastapās 12. gadsimtā, kad Lībekas pilsētas Zēgebergas abatijas kanoniķis, augustīniešu mūks Meinards kristīja Daugavgrīvas un Ikšķiles lībiešus. 1186. gadā Brēmenes arhibīskaps Hartvigs II viņu iesvētīja par pirmo Livonijas bīskapu.
2004. gadā Latvijā bija reģistrējušies aptuveni 430 000 Romas katoļticīgo 250 draudzēs, kas sadalītas četrās diecēzēs: Rīgas arhidiecēzē (arhibīskaps - metropolīts Zbigņevs Stankevičs), Rēzeknes—Aglonas diecēzē (bīskaps Jānis Bulis), Jelgavas diecēzē (bīskaps Edvards Pavlovskis) un Liepājas diecēzē (bīskaps Viktors Stulpins).
Latvijā darbojas pieci klosteri un vairākas katoļu mācību iestādes, piemēram, Laterāna Pontifikālās universitātes filiāles: Rīgas Teoloģijas institūts, kurā mācās nākamie priesteri, un Rīgas Augstākais reliģijas zinātņu institūts.
Ošupes pagasts
Ošupes pagasts ir viena no Madonas novada administratīvajām teritorijām tā dienvidaustrumos. Robežojas ar sava novada Barkavas pagastu, Lubānas pilsētu un Indrānu pagastu, Balvu novada Bērzpils pagastu, kā arī Rēzeknes novada Gaigalavas un Nagļu pagastiem.
Upes un kanāli
Ap agrāk pārplūstošo Lubānu izveidoti arī kanāli:
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Degumnieki (pagasta centrs), Ošupe, Zvidziena, Kalnagals, Druvenieki, Iecelnieki, Stūrmežs.
Mars Observer
Mars Observer bija NASA starpplanētu zonde Marsa izpētei, ar kuru tika zaudēts kontakts trīs dienas pirms ieiešanas orbītā. Tā bija pirmā ASV rīkotā ekspedīcija uz planētu pēc gandrīz 17 gadiem kopš veiksmīgajām Viking misijām.
Mars Observer bija paredzēts darboties Marsa orbītā, lai kartografētu planētas virsmu, noteiktu izplatītāko minerālu izplatību, mērītu gravitācijas lauka intensitāti, mēģinātu noskaidrot Marsa vājā magnētiskā lauka avotu un pētītu Marsa atmosfēras procesus.
Kosmiskais aparāts tika palaists un drīz pēc starta sāka ievākt zinātnisko informāciju par starpplanētu telpu. , tikai trīs dienas pirms Marsa sasniegšanas, sakari ar aparātu tika zaudēti. Līdz pat šodienai nav īsti noskaidrots avārijas iemesls. Tiek uzskatīts, ka orientācijas dzinēju kļūmes dēļ aparāts sācis nekontrolējami rotēt un, visdrīzāk, palidojis garām Marsam un pašlaik atrodas heliocentriskā orbītā. Aparāts tā arī neveica nekādus Marsa pētījumus, bet paspēja pārsūtīt ievākto informāciju par starpplanētu telpu.
Viljams Herisons
Viljams Henrijs Harisons (en, dzimis, miris ) bija Amerikas Savienoto Valstu devītais prezidents, pārstāvēja Vigu partiju. Prezidenta amatā bija vienu mēnesi, no līdz. Miris no saaukstēšanās inaugurācijas laikā, kas izraisi plaušu karsoni. Viņš bija pirmais ASV prezidents, kas mira prezidentūras laikā, tas izraisīja konstitucionālo krīzi par pēctecību.
Kā ģenerālis veiksmīgi karoja pret britiem 1812. gada Britu—amerikāņu karā.
Baltazars fon Bergmanis
Baltazars fon Bergmanis (de, dzimis, miris ) bija vācbaltiešu jurists, galma padomnieks, rakstnieks, masons. Mūža nogalē ierosinājis izveidot biedrību apgaismības ideju izplatīšanai Vidzemē ar nolūku veicināt latviešu valodas mācīšanos vācbaltiešu vidē un periodiski izdot žurnālu. Šāda biedrība, galvenokārt starp Vidzemes mācītājiem, darbojās arī pēc brīvmūrnieku ložu apturēšanas 1794. gadā un viens no tās vadītājiem bija Mālpils mācītājs Johans Gotfrīds Ageluts.
Dzīvesgājums
Dzimis 1736. gadā Ādažos, mācītāja Baltazara Bergmaņa ģimenē. Mācījās skolā Veimārā, studēja tieslietas Jēnas universitātē. No 1761. līdz 1763. gadam strādāja par baznīcas notāru Cēsīs. No 1763. līdz 1767. gadam Bergmanis bija Krievijas Impērijas galminieka un brīvmūrnieka grāfa Lestoka sekretārs, no 1764. līdz 1773. gadam - tieslietu kolēģijas advokāts Pēterburgā. No 1773. līdz 1783. gadam Baltzars fon Bergmanis bija Vidzemes hoftiesas loceklis.
Darbošanās kā masonam
Viens no sava laika ievērojamākajiem Striktās Observances brīvmūrnieku vadoņiem. 1765. gadā - Rīgas masonu ložas Zum Schwerdt dibinātājs. No 1768. līdz 1769. gadam Bergmanis Sanktpēterburgas kapitula „Fēnikss” loceklis. 1773. gadā Sanktpēterburgas ložas Urania dibinātājs un goda loceklis. No 1773. līdz 1779. gadam Rīgas ložas Zum Schwerdt vadītājs - krēsla meistars. 1778. gadā - Volfenbiteles konventa delegāts. 1782. gadā viņš bija Striktās Observances VII. provinces Jelgavas prefektūras Tempelburg kapitulārs un Rīgas prefektūras kapitula komturs ar vārdu Balthazar equee a columna aurea coronata, Striktās Observances VIII. provinces Maskavas kapitula (priorāta) loceklis.
Livonijas monētu kolekcija
Berlīnes astronoms Johans Bernulli (1744-1807) savās atmiņās par uzturēšanos Rīgā 1778. gada septembrī rakstīja, ka Vidzemes hoftiesas locekļa Baltazara fon Bergmaņa kolekcija esot īpašas redzēšanas vērta, jo tā sastāvot no visām Livonijas monētām un medaļām. Saskaņā ar B. fon Bergmaņa testamentu viņa Livonijas monētu kolekcija bija jāpārdod Himzeļa muzejam, kas no šī piedāvājuma atteicās un tādēļ viņa atraitne Anna Margarēta Bergmane kolekciju aizveda sev līdzi uz Pēterburgu, kur 1804. gadā izsolē to iegādājās Pēterburgas vērtspapīru spiestuves tehniskās nodaļas vadītājs Jākobs Reihels (1780-1856). Pēc J. Reihela nāves viņa medaļu un monētu kolekcijas iegādājās Ermitāžas muzejs.
Embera Hērda
Embera Laura Hērda (en; dzimusi Ostinā, Teksasas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise.
Viņa bija galvenās lomas izpildītāja 2006. gada šausmu trillerī All the Boys Love Mandy Lane. Taču plašāk pazīstama viņa kļuva 2008. gadā ar lomām filmās "Nekad nepadodies" (2008) un "Ananasu ekspresis" (2008). Nākamajā gadā E. Hērda bija nelielas lomas izpildītāja šausmu komēdijā "Laipni lūgti Zombijzemē!" (2009) un trillerī The Stepfather. Kopā ar Nikolasu Keidžu aktrise filmējās "Trakais brauciens" (2011) un ar Džoniju Depu — 2011. gada novembrī iznākušajā "Ruma dienasgrāmata" (2011). Piedalījusies filmā "Dāņu meitene" (2015). 2017. gadā Hērda pievienojās DC Extended Universe (DCEU) atveidojot Atlantīdas princesi Meru supervaroņu filmā "Taisnības līga", vēlāk atkārtoti atveidojot šo lomu filmās "Akvamens" (2018), " Zaka Snaidera Taisnības līga" (2021) un Aquaman and the Lost Kingdom (2023). Papildu aktrises karjerai Hērda ir starptautiska kosmētikas giganta L'Oréal Paris seja un cilvēktiesību aizstāve.
No 2015. gada līdz 2017. gadam Hērda bija precēta ar aktieri Džoniju Depu. Viņu šķiršanās piesaistīja ievērojamu plašsaziņas līdzekļu uzmanību, kad Hērda apgalvoja, ka Deps viņu attiecību laikā bija vardarbīgs, savukārt Deps 2018. gadā apgalvoja, ka Hērda viņu ļaunprātīgi izmantojusi. 2022. gadā Deps apsūdzēja Hērdu par neslavas celšanu ASV par viņas 2018. gada rakstu, kurā sevi nostādīja kā vardarbības upuri ģimenē, tādējādi raksturojot sevi kā atcelšanas kultūras upuri, tiesa sākās Virdžīnijā.
Citplanētieši
Citplanētieši var būt:
Bjērns Melīns
Bjērns Melīns (sv; dzimis Jenšēpingā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, spēlēja kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, bijis Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. 2006.—07. gada sezonā trīs spēles aizvadījis Nacionālās hokeja līgas kluba Anahaimas "Ducks" sastāvā. 2004., 2008. un 2010. gadā kļuvis par Zviedrijas čempionu.
Angnēta Feltskūga
Angnēta Osa Feltskūga (sv; dzimusi Jenšēpingā) ir zviedru dziedātāja un komponiste. Pazīstama ar dalību grupā ABBA. Atpazīstamību Zviedrijā ieguva 1968. gadā pēc sava soloalbuma Agnetha Fältskog izdošanas. Pēc grupas izjukšanas 1982. gadā ar pārtraukumiem turpināja savu solokarjeru. Viņas balss diapazons ir soprāns.
Bjērns Melīns
Spēlētāja karjera
1999. gada NHL draftā viņu Ņujorkas "Islanders" izraudzījās ar kopējo 163. kārtas numuru. NHL aizvadījis 3 spēles Anahaimas "Ducks" sastāvā.
Karjeru uzsācis Zviedrijas Elitserien līgas klubā HVN1, tā sastāvā aizvadīja piecas sezonas. 2004.—2005. gada sezonu aizvadīja citā Elitsērijas klubā Malmes "Redhawks", taču jau nākamajā sezonā atkal pārstāvēja HVN1. 2006.—2007. gada sezonu paralēli aizvadīja NHL klubā Anahaimas "Ducks" un AHL klubā Portlendas "Pirates". Nākamās trīs sezonās atkal pārstāvēja HV71 klubu. 2010.—2011. gada sezonu uzsāka KHL klubā Ņižņekamskas "Ņeftehimik", taču sezonu noslēdza Šveices hokeja līgas klubā HK Frībūra-Goterona.
2011. gada jūnijā parakstīja līgumu ar KHL klubu Rīgas "Dinamo". 2011. gada oktobrī viņš pārtrauca sadarbību ar "Dinamo". Pēc tam pārgājis uz Somijas līgas klubu Raumas "Lukko". No 2012. līdz 2014. gadam spēlēja Zviedrijas hokeja līgas klubā Šelefteo AIK, taču tad divas sezonas aizvadīja HV71 rindās.
Angnēta Feltskūga
1950—1966: sākums
Kā savus jaunības elkus mūziķe min Konniju Francisu, Mariannu Feitfulu, Aretu Frenklinu, Lesliju Goru un citus.
1966—1972: karjera Zviedrijā
Karjeras sākumā Angnēta strādāja par telefonisti autofirmā, kā arī uzstājās ar vietējo deju mūzikas grupu, kuru vadīja Bernts Enghardts. Deju grupa drīz kļuva tik populāra, ka viņai nācās izdarīt izvēli starp savu darbu un muzikālo karjeru. Viņa turpināja dziedāt šajā grupā vēl divus gadus.
Šajā laikā Feltskūga izšķīrās no sava drauga Bjērna Lilja. Šis notikums iedvesmoja viņu uzrakstīt dziesmu Jag var så kär ("Es biju tik iemīlējusies"). Tajā laikā Karls Gerhards Lundkvists, radinieks vienam no grupas dalībniekiem, sāka strādāt par producentu Cupol Records. Deju grupas vadītājs nosūtīja viņam grupas dziesmu demo ierakstus, bet Lundkvists izrādīja interesi par Feltskūgu un viņas dziesmu. Viņa bija noraizējusies, jo Karls Gerhards Lundkvists nebija ieinteresēts grupas darbībā, bet tomēr viņa nolēma pieņemt šo piedāvājumu.
Angnētas debijas singls Jag var så kär tika izdots 1967. gada novembrī caur Cupol Records, un 28. janvārī sasniedza augstas vietas Zviedrijas mūzikas topos. Mūziķe iesniedza singlu Försonade Zviedrijas Eirovīzijas atlasei Melodifestivalen, bet nekvalificējās finālam.
Fēltskūga veidoja karjeru kā viena no Zviedrijas populārākajām popmūzikas māksliniecēm, piedaloties dažādos televīzijas speciālizlaidumos 1968. gadā. Tajā pašā gadā viņa izdeva singlu Zigenarvän ("Čigānu draugs") par jaunu meiteni, kas apmeklē čigānu kāzas un iemīlas līgavas brālī. Singla izlaišana sakrita ar karstām debatēm par čigāniem Zviedrijas plašsaziņas līdzekļos, un mūziķe tika apsūdzēta par apzinātu mēģinājumu pelnīt naudu no situācijas, sarakstot dziesmu par šo tēmu.
Pāris mēnešus pirms Angnētas 18. dzimšanas dienas viņa jau bija ieguvusi popularitāti Zviedrijā. 1960. gadu nogalē viņas singli un albumi turpināja iegūt atzinību un bija ļoti populāri Feltskūgas dzimtenē. Šajā laikā Feltskūga iepazinās ar vācu producentu Dīteru Cimermanu, ar kuru Angnēta saderinājās 1969. gadā. Cimermans uzskatīja, ka mūziķei ir potenciāls arī iesaistīties Vācijas mūzikas biznesā. Starp 1969. un 1972. gadu A. Feltskūga izdeva astoņus singlus vācu valodā, bet viņas panākumi bija nelieli. Feltskūga devās uz Vāciju, lai satiktos ar citiem vācu producentiem, bet šī satikšanās nebija veiksmīga. Vēlāk Angnēta izšķīrās no Dītera un atgriezās atpakaļ Zviedrijā.
1970. gadā viņa izdeva Om tårar vore guld ("Ja asaras būtu no zelta"), kas bija viens no viņas veiksmīgākajiem singliem Zviedrijā pirms ABBA. Dāņu mūziķis Per apsūdzēja Angnētu par līdzībām starp šo dziesmu un kādu no Per dziesmām, kas tika izpildītas mūziķa 1950. gada koncerttūrē Zviedrijā. Apsūdzības tika noraidītas, pieminot faktu, ka šīs koncerttūres laikā Angnēta nebija pat gadu veca, kā arī, ka Per dziesma nekad netika ierakstīta studijā. 1972. gadā Feltskūga atainoja Mariju Magdalēnu zviedru versijā populārajam mūziklam "Jēzus Kristus Superzvaigzne".
1972—1982: darbība grupā ABBA
Angnēta iepazinās ar Bjērnu Ulveusu, grupas Hootenanny Singers dalībnieku, 1968. gadā, bet sāka veidot attiecības gadu vēlāk. Viņu attiecības un Ulveusa draudzība ar Benni Andešonu un viņa draudzeni Anni Fridu Lingstadi radīja pamatus grupas ABBA veidošanai. Bjērns ar Angnētu apprecējās 1971. gada 6. jūlijā Verumas ciemā. Grupas pianists Benni Andešons viņu kāzās spēlēja ērģeles.
1972. gadā Stigu Andersonu, Bjērnu Ulveusu un Benni Andešonu aicināja veidot dziesmu Zviedrijas pieteikumam 1973. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam. Grupa izvēlējās piedalīties ar singlu Ring, Ring, kas šajā konkursā neuzvarēja, lai gan ieguva publikas atzinību. Šis singls vēlāk tika ierakstīts angļu, zviedru, vācu un spāņu valodā. Pēc šī konkursa grupa bija relatīvi maz zināma, kad piedzima Feltskūgas un Ulveusa pirmais bērns — Linda Elīna Ulveusa.
1974. gadā dziedātāja piedalījās Eirovīzijā ABBA sastāvā ar singlu Waterloo. Grupa šajā konkursā ieguva pārliecinošu uzvaru, kas nesa grupai pasaules slavu. Waterloo kļuva par pasaules hitu, ierindojoties augstās vietās vairāku valstu singlu topos.