cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kati Vilhelma
Katarīna ("Kati") Vilhelma (de; dzimusi Šmalkaldenā, Vācijā) ir bijusī vācu biatloniste. Savu profesionālo karjeru sāka kā distanču slēpotāja 1983. gadā, tieši šajā sporta veidā viņa debitēja ziemas olimpiskajās spēlēs 1998. gadā Nagano.
Jau nākamjā gadā viņa pārgāja uz biatlonu, kur guvusi ievērojamus panākumus. 2002. gada Olimpiskajās spēlēs Soltleiksitijā viņa bija veiksmīgākā biatloniste ar divām zelta un vienu sudraba medaļu. 2006. gada spēlēs Turīnā K. Vilhelma bija Vācijas delegācijas karognesēja Olimpiādes atklāšanas ceremonijā. Arī šajās spēlēs viņa izcīnīja trīs medaļas. Karjeras laikā izcīnījusi 13 Pasaules čempionātu medaļas, tai skaitā piecas zelta medaļas.
Pēc neveiksmīgās ceturtās Olimpiādes 2010. gadā Vankūverā, kurā K. Vilhelma izcīnīja tikai vienu medaļu - bronzu kopā ar Vācijas stafetes komandu, paziņoja par karjeras beigām un 2010. gada sezonas noslēgumā Hantimansijskā aizvadīja savu pēdējo sacīksti kā profesionāle.
1288. gads
1288. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Beļģija
Beļģija (nl, fr ([[Media:Fr-Belgique.ogg|izruna]]), de ([[Media:De-Belgien.ogg|izruna]]) ), oficiāli Beļģijas Karaliste (Koninkrijk België, Royaume de Belgique, Königreich Belgien), ir valsts Eiropas ziemeļrietumos. To ziemeļos apskalo Ziemeļjūra, kā arī robežojas ar Nīderlandi ziemeļos, ar Vāciju austrumos, ar Luksemburgu dienvidaustrumos un ar Franciju rietumos. Beļģijas kopējā platība ir 30 528 km² un to ietekmē mērenās joslas klimats. Ziemeļrietumos gar Ziemeļjūru plešas piekrastes līdzenumi, vidusdaļu veido plakankalne, bet dienvidaustrumos atrodas mežaina augstiene. Beļģija ar 11,2 miljoniem iedzīvotāju ir devītā lielākā Eiropas Savienības dalībvalsts.
Beniluksa savienības locekle, NATO un Eiropas Savienības dibinātājvalsts. Briselē atrodas Eiropas Savienības galvenā mītne, kā arī vairāku nozīmīgu ES institūciju mītnes. Beļģija ir daļa no Šengenas zonas, un tajā ir ieviesta Eiropas valūta eiro.
Beļģija ir parlamentāra demokrātija un konstitucionālā monarhija, kas sastāv no trīs reģioniem un desmit provincēm. Galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Brisele. Beļģija ir daudzu dažādu starptautisku organizāciju dalībvalsts, kā nozīmīgākās ir Benilukss, NATO, ANO, ESAO kā arī citu organizāciju dalībvalsts. Beļģijas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Latvijā ir Franks Arnautss.
Beļģija ir mājvieta divām atšķirīgām etniskām grupām: nīderlandiešu valodā runājošajiem flāmiem un frančvalodīgajiem valoņiem. Līdz ar to Beļģija ir sadalīta divos reģionos. Ziemeļos atrodas Flandrija, kurā dzīvo 59% no visiem iedzīvotājiem, bet dienvidos Valonija, kur dzīvo 31% iedzīvotāju. Trešā lielākā etniskā grupa ir vācieši, kas dzīvo galvenokārt Valonijas austrumos. Nereti dažādās jomās veidojas konflikti starp flāmiem un valoņiem.
Etimoloģija
Nosaukumi Belgae un Belgica rakstiskajos avotos pirmo reizi ir pieminēti Jūlija Cēzara darbā "Piezīmes par gallu karu". Kad 1. gadsimtā pirms mūsu ēras Jūlijs Cēzars iekaroja gallu apdzīvoto teritoriju, viņš to sadalīja trīs daļās: Akvitānijā, Gallijā un Beļģijā (Gallia Belgica). Pēc Lielās tautu staigāšanas nosaukums Belgica gandrīz izzuda; tas palika pieminēts tikai rakstiskajos avotos. Tikai 19. gadsimtā, veidojoties neatkarīgai valstij, atkal teritoriju sāka dēvēt par Belgica, lai atšķirtu to no kaimiņvalstīm.
Vēsture
Pirmajā gadsimtā pirms mūsu ēras Senā Roma sakāva ķeltu ciltis, kuras apdzīvoja mūsdienu Beļģijas teritoriju, un nosauca šo teritoriju par Gallia Belgica. Pirmā pasaules kara laikā, Beļģijas teritorijā iebruka Vācijas Impērijas karavīri un Beļģija tika smagi izpostīta. Otrajā pasaules karā vācieši okupēja Beļģiju, bet Beļģijas valdība aizbēga uz Angliju. britu karaspēks atbrīvoja Briseli, bet 4. septembrī kanādieši atbrīvoja arī Antverpeni. 1948. gadā Beļģija, Nīderlande un Luksemburga izveidoja ekonomisku savienību, kuru nosauca par Beniluksu. Beļģija kļuva par vienu no NATO dibinātājvalstīm. Beļģija ir viena no sešām Eiropas Savienības dibinātājvalstīm.
Ģeogrāfija
Beļģijā ir siltas ziemas un ne pārāk karstas vasaras — ziemā vidējā gaisa temperatūra ir apmēram 10 °C, vasarā tā nepārsniedz 23 °C. Laiks ir diezgan mākoņains un līdz ar to bieži arī lietains. Klimatu Beļģijā spēcīgi ietekmē Ziemeļatlantijas straume. Nokrišņi visvairāk ir rudens un ziemas mēnešos.
Administratīvais iedalījums
Beļģija administratīvi ir sadalīta 3 reģionos: ziemeļos atrodas Flandrija, kurā runā flāmu valodā, dienvidos atrodas Valonija, kurā runā franču valodā, bet galvaspilsētas reģionā Briselē cilvēki runā abās valodās. Gan Flandrija, gan Valonija ir sadalīta vēl piecās provincēs.
Valdība
1993. gadā tika mainīta Beļģijas konstitūcija, lai novērstu šķelšanos starp franciski runājošiem valoņiem un nīderlandiski runājošiem flāmiem. Neraugoties uz to, starp abām kopienām aizvien pastāv politiskas, kultūras, valodas un ekonomiskas nesaskaņas.
Demogrāfija
2007. gada sākumā aptuveni 92% no iedzīvotājiem bija Beļģijas pilsoņi, savukārt vēl 6% bija kādas Eiropas Savienības valsts pilsoņi. Aptuveni 58% no iedzīvotājiem ir flāmi, bet 31% ir valoņi. No ārvalstu pilsoņiem Beļģijā visvairāk ir itāļi (172 tūkstoši), franči (125 tūkstoši), nīderlandieši (117 tūkstoši), marokieši (80,6 tūkstoši), spāņi (42,8 tūkstoši), turki (39,4 tūkstoši) un vācieši (37,6 tūkstoši).
Gandrīz visi Beļģijas iedzīvotāji dzīvo pilsētās (2004. gadā 97% no visiem iedzīvotājiem). Apdzīvotības blīvums Beļģijā ir viens no augstākajiem Eiropā, tas ir, 342 cilvēki uz km². Iedzīvotāji vairāk koncentrējas valsts ziemeļu daļā. Dienvidos, kur ir Ardēnu kalni, iedzīvotāju blīvums ir zems.
Beļģijā ir trīs valsts valodas. Flandrijā runā flāmu valodā, Valonijā — franču valodā. Galvaspilsēta ir bilingvāla, kur iedzīvotāji runā abās valodās. Trešā valsts valoda ir vācu valoda, kurā runā valsts austrumos salīdzinoši neliela iedzīvotāju grupa (apmēram 70 tūkstoši).
Tautsaimniecība
Beļģija ir ar visblīvāko ceļu tīklu Eiropā (4205 km /1000 km²).
Kultūra
Beļģijas kultūru var sadalīt divās daļās: ziemeļos dominē flāmu kultūra, bet dienvidos — valoņu kultūra. Rietumeiropas kultūra ir spēcīgi ietekmējusi visas valsts kultūras dzīvi.
Vieni no slavenākajiem beļģiem ir komiksu sērijas "Tintiņa piedzīvojumi" autors Žoržs Remī, rakstnieki Žoržs Simenons un Hugo Klauss, kā arī komponists-dziedātājs Žaks Brels. Beļģija ir arī dzimtene vairākiem slaveniem gleznotājiem. Slavenākais no tiem noteikti ir flāmu gleznotājs Pīters Pauls Rubenss. Arī viņa sekotāji Džeimss Ensors, Pols Delvo un Renē Magrits mūsdienās ir ieguvuši pasaules slavu.
Daudzi klasiskās mūzikas komponisti ir dzimuši Briselē. Arī saksofona izgudrotājs Ādolfs Sakss ir dzimis Beļģijā. Briseles Karaliskā opera La Monnaie katru gadu piedāvā skatītājiem virkni jauniestudējumu, kur piedalās pasaules izcilākie mūziķi.
Beļģijā ir dzimis arī viens no Holivudas aktieriem Žans Klods van Damme.
Beļģija ir ļoti slavena ar šokolādi, kura ir guvusi atzinību visā pasaulē. Iecienītākie beļģu ēdieni ir ēdamgliemenes un frī kartupeļi, kuru recepte saskaņā ar leģendu ir radusies tieši Beļģijā. Valstī ražo arī vairāk nekā 1000 alus šķirnes.
Sports
Populārākie sporta veidi Beļģijā ir futbols un riteņbraukšana. Beļģu riteņbraucējs Edijs Merkss piecas reizes ir uzvarējis Tour de France un ir nosaukts par visu laiku labāko riteņbraucēju. Savukārt no futbolistiem viens no visu laiku labākajiem vārtsargiem bija Žans-Marī Pfafs (Jean-Marie Pfaff). Beļģija kopā ar Nīderlandi bija izvirzījušas savu kandidatūru 2018. gada FIFA Pasaules kausa organizēšanai, bet šis gods tika atdots Krievijai. Abas valstis jau rīkoja 2000. gada Eiropas čempionātu futbolā. Beļģijā notika arī 1972. gada Eiropas čempionāts. Slavenākie beļģu futbola klubi ir Standard Liège, Club Brugge un Anderlecht.
Pasaules slavu ir ieguvušas arī tenisistes Kima Kleistersa un Žustīne Enāna. Viens no Formula 1 posmiem norisinās arī Beļģijā: Beļģijas Grand Prix Spā-Frankošampā.
Vienīgās olimpiskās spēles, kas notikušas Beļģijā, bija 1920. gada vasaras olimpiskās spēles Antverpenē. Beļģijas sportisti nav piedalījušies tikai pirmajās divās mūsdienu vasaras olimpiskajās spēlēs. Arī ziemas olimpiskajās spēlēs Beļģijas sportisti nav piedalījušies divas reizes (1960. un 1968. gadā). No 2001. līdz 2013. gadam Starptautiskās Olimpiskās komitejas prezidents bija beļģis Žaks Roge.
Jūdejas ķēniņvalsts
Pēc sadalīšanās valstī turpināja valdīt ķēniņa Dāvida dinastija, arī lielas novirzes no Jeruzalemes templī piekoptās ticības netika pieļautas.
Ālene (Ziemeļreina-Vestfālene)
Ālene ir pilsēta Ziemeļreinā-Vestfālenē, Vācijā.
Maiks Iguldens
Maiks Iguldens (dzimis 1982. gada 9. novembrī) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 12 spēles Nacionālajā hokeja līgā, taču vēlāk daudzus gadus spēlējis Eiropas vadošajās līgās. 2009.—10. sezonā Iguldens spēlēja KHL klubā Rīgas "Dinamo".
Spēlētāja karjera
Līdz pat 2005. gadam Iguldens spēlēja ECAC studentu līgā, kur pārstāvēja Kornela Universitātes komandu. 2004.—05. sezonu viņš noslēdza AHL klubā Ročesteras "Americans", bet 2005.—06. sezonu aizvadīja Sanhosē "Sharks" fārmklubā Klīvlendas "Barons". Arī visu 2006.—07. sezonu Iguldens aizvadīja AHL, spēlējot Vorčesteras "Sharks" rindās, bet 2007.—08. sezonā pienāca viņa debija NHL. Viņš aizvadīja vienu spēli "Sharks" rindās. 2008. gada 3. jūlijā Iguldens parakstīja līgumu ar Ņujorkas "Islanders", kura rindās 2008.—09. sezonā Iguldens spēlēja 11 spēlēs, gūstot arī savus pirmos vārtus NHL.
2009.—10. sezonā Iguldens spēlēja KHL klubā Rīgas "Dinamo". Turpmākajās sezonās Iguldens spēlēja dažādos Krievijas, Zviedrijas, Šveices un Vācijas klubos, līdz 2016. gada pavasarī noslēdza profesionāļa karjeru.
28. septembris
28. septembris ir gada 271. diena pēc Gregora kalendāra (272. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 94 dienas.
Vārda dienas
Lana, Sergejs, Svetlana
Kurzemes valdnieku uzskaitījums
Kurzemes valdnieki bija augstākie pavēlnieki Kurzemes teritorijā. Senie kuršu ķēniņi zaudēja varu pēc Kursas dalīšanas līguma un Kuršu sacelšanās apspiešanas. 1562. gadā pēdējais Livonijas ordeņa mestrs Gothards Ketlers savas regālijas nodeva Lietuvas kunigaitim Nikolajam Radvilam Melnajam, pretī saņemot Kurzemes hercoga kroni. 1579. gadā arī pēdējais Kurzemes bīskaps un Livonijas karalis Magnuss padevās Polijas-Lietuvas virskundzībai. Kurzemes hercogistes pēdējais hercogs Pēteris Bīrons 1795. gada 28. martā atteicās no troņa par labu Krievijas Impērijas ķeizarienei Katrīnai II. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā Krievija atteicās no pretenzijām uz Kurzemi. 1918. gada 8. martā uz neilgu laiku tika atjaunota Kurzemes un Zemgales hercogiste (1918).
Eksonīms
Eksonīms (no el — 'ārpus' un ὄνυμα — 'vārds') ir vietvārds, kuru nosauktajā vietā nelieto vietējie iedzīvotāji ne oficiālajā, ne kādā vietējā valodā. Ar šo terminu apzīmē arī tautu nosaukumus (etnonīmus), valodu nosaukumus, kā arī personvārdus, ko pašidentificēšanai nelieto tauta, valoda, vai cilvēki, uz ko šie nosaukumi attiecas. Nosaukumu, ko lieto vietējie iedzīvotāji, attiecinot uz sevi, vai vietu, sauc par endonīmu (no el — 'iekšējs' un ὄνυμα — 'vārds'), autonīmu vai pašnosaukumu. Piemēram, Deutschland ir vācu valodas endonīms Vācijai, Vācija ir latviskais eksonīms šai pašai vietai, Duitsland ir holandiešu eksonīms, Germany ir angliskais eksonīms, Allemagne ir franciskais eksonīms, Njemačka ir horvātiskais eksonīms.
Kurzemes valdnieku uzskaitījums
Vēsture
Līdz 13. gadsimtam Kursa bija sadalīta vairākās zemēs, kuras savukārt dalījās kiligundās. No tā laika hronikām un sāgām ir zināmi divu 9. gadsimta kuršu ķēniņu vārdi - Lokers un Dorns. Pēdējais kuršu ķēniņš 13. gadsimta sākumā bija Lamekins (rex Lammekinus), ar kuru Romas pāvesta Gregorija IX vicelegāts Balduīns 1230. gadā noslēdza pakļaušanās līgumu. 1232.-1234. gadā Alnas Balduīns bija pāvesta legāts un Kurzemes pārvaldnieks, bet pēc viņa par Kursas valdnieku 1234. gadā kļuva Kurzemes bīskaps Engelberts, kas pēc dažiem gadiem tika nogalināts kuršu sacelšanās laikā. 1242. gadā Vācu ordeņa Livonijas atzara mestrs Groningas Dīriķis ar militāru spēku piespieda Kuršu zemes padomi slēgt miera līgumu un izvietot ordeņa karavīrus Kuldīgas cietoksnī. 1253. gadā ordeņa mestra vietnieks Sainas grāfs Eberhards ar Kursas bīskapu Heinrihu no Licelburgas vienojās par kuršu zemju sadalīšanu. No šī laika Kurzemē bija divi paralēli valdnieki - Livonijas ordeņa mestri un Kurzemes bīskapi, bet Kuršu sacelšanās laikā par Kurzemes valdnieku tika pasludināts Tranaitis, pēc viņa Vaišvilks
Ap 1290. gadu Kurzemes domkapituls tika inkorporēts Vācu ordenī un visi vēlākie bīskapi nāca tikai no Vācu ordeņa brāļu vidus. 1560. gadā Dānijas karalis Fridrihs II no Kurzemes bīskapa koadjutora Ulriha Bēra atpirka bīskapa tiesības par labu savam jaunākajam brālim Magnusam. 1562. gadā Livonijas ordeņa pēdējais mestrs savas regālijas nodeva Lietuvas kunigaitim Nikolajam Radvilam Melnajam, pretī saņemot hercoga kroni. 1579. gadā arī pēdējais Kurzemes bīskaps un Livonijas karalis Magnuss padevās Polijas-Lietuvas virskundzībai. Pēc viņa nāves Dānija tikai 1585. gadā pilnībā atteicās no bijušās Kurzemes bīskapijas teritorijas un 1617. gadā tā tika pārveidota par autonomu Piltenes apgabalu Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā.
Eksonīms
Par eksonīmiem tiek uzskatīti ne tikai nosaukumu atšķirīga rakstība, bet arī atšķirīga izruna. Nosaukumam rakstība var sakrist ar endonīmu, bet izruna atšķirties. Piemēram, angļu valodā Parīze raksta tāpat kā franciski (Paris), bet izrunā atšķirīgi no franču valodas izrunas.
Eksonīmu veidošanās
Eksonīmi parasti tiek veidoti tikai svarīgiem ģeogrāfiskiem objektiem. Lielākajai daļai valstu un to galvaspilsētu nosaukumiem ir eksonīmi lielā skaitā valodu. Piemēram, latviešu valodā no Eiropas valstu nosaukumiem nav eksonīmu tikai Lietuvai, Luksemburgai, Maltai, Moldovai, Monako un Sanmarino. Pārējo visu valstu nosaukumiem ir dažādu veidu eksonīmi.
Kurzemes valdnieku uzskaitījums
Vēsture
Pēc Latvijas brīvības cīņām un Latvijas Republikas starptautiskās atzīšanas tās valdība ieguva suverēnas tiesības uz Kurzemi.
Eksonīms
Eksonīmu veidošanās
Eksonīmiem var būt visdažādākā izcelsme.
Kurzemes valdnieku uzskaitījums
Krievijas imperatori (1795-1917)
Krievijas imperatori lietoja titulu князь Курляндскiй и Семигальскiй ("Kurzemes un Zemgales kņazs", respektīvi Kurzemes un Zemgales hercogs) Viņu varu Kurzemes guberņā realizēja Kurzemes gubernatori.
Eksonīms
Valodas, kas prasa galotņu pievienošanu vārdu pamatformām
Latīņu alfabēta valodu vidū ir pavisam nedaudzas valodas, kas neatbalsta "tiešu rakstisku pārnesi" (oriģinālformas), to vidū latviešu un daļēji arī lietuviešu un albāņu valodas (skatīt zemāk).
Kurzemes valdnieku uzskaitījums
Vācijas ķeizars (1918)
Pēc tam, kad bija noslēgts Brestļitovskas miera līgums un Krievija bija atteikusies no tiesībām uz Kurzemi, 1918. gada 8. martā Kurzemes Zemes padome (Kurländischer Landesrat), ko pamatā veidoja vācbaltieši, proklamēja Kurzemes un Zemgales hercogistes atjaunošanu. Hercoga kroni piedāvāja Vācijas ķeizaram Vilhelmam II, kas vilcinājās to pieņemt.
Eksonīms
Valodas, kas prasa galotņu pievienošanu vārdu pamatformām
Saskaņā ar grāmatu Exonyms and the International Standardisation of Geographical Names vietvārdu nosaukumi, kas atveidoti precīzi balstoties uz atveides vadlīnijām, nebūtu uzskatāmi par eksonīmiem pat ja sākotnējā latīņu alfabēta rakstība tiek mainīta, lai atbilstu mērķa valodas alfabētam.
Latviešu
Latviešu valoda ir viena no retajām latīņu alfabēta valodām, kas ne tikai pievieno galotnes vārdu pamatformām (nominatīvam), bet arī neizmanto "tiešu rakstisku pārnesi", respektīvi, neizmanto vārdu oriģinālformas, tā vietā transliterējot vārdus. Šai praksei ir leģitīmi lingvistiski iemesli. Ja vietvārdi tiek tikai transliterēti, tie joprojām būtu uzskatāmi par endonīmiem, piemēram, Pöide — Peide, Türi- Tiri, Vääna — Vēna, Võnnu — Vennu. Savukārt latviešu eksonīmi ir tie vārdi (vēsturiskās formas), kuri neatbilst atveides principiem, piemēram, Pärnu — Pērnava, Saaremaa — Sāmsala, Viljandi — Vīlande.
Lietuviešu
Tā pat kā latviešu, arī lietuviešu valoda prasa galotņu pievienošanu arī vārdu pamatformām (resp., nominatīvam). Kopš 2000. gadu sākuma personvārdus ir ļauts lietot arī to oriģinālformā pievienojot tiem galotni, piemēram, gan Johnas McCainas, gan Džonas Makkeinas. Ģeogrāfiskiem nosaukumiem, oficiāli, joprojām, tiek rekomendēta atveide, taču daži izdevēji izvēlas izmantot oriģinālformas, piemēram, Visuotinis pasaulio atlasas, «Pradai», Vilnius, 1996 sauc sekojošas pilsētas par Antverpenas, Brėmenas, Geteborgas, Miunchenas, Talinas, taču Mažasis pasaulio atlasas, «Briedis», Vilnius, 2000 sauc attiecīgās pilsētas par Antwerpen, Bremen, Göteborg, München, Tallinn. Tomēr jāpiemin, ka pieminētais 2000. gada ģeogrāfiskais atlants pieminot kādu no pilsētām teikumā tik un tā pievienoja to nosaukumam attiecīgo lietuviešu valodas galotni.
Albāņu
Albāņu valodā, nominatīvā ir iespējamas divas galotnes — attiecīgi — noteiktā, piemēram, Tirana vai nenoteiktā — Tiranë. Šis, iespējams, ir viens no iemesliem kāpēc albāņu valodā dažkārt tiek izmantota vietvārdu transkripcija, līdzīgi latviešu valodai.
Zulu
Zulu valodā bieži var tikt izmantots lokatīva priedēklis e-, taču arī vārdu pamatformas (nominatīvs) tiek apzīmētas ar priedēkļiem, parasti i- vai u-, piemēram, eHolland ("Holandē"), iKruger National Park ("Krīgera nacionālais parks"), uMoses ("Mozesa"). Vietvārda rakstība ar šo priedēkļu pievienošanu nemainās.
Eksonīmu aizvietošana ar endonīmiem
No 20. gs. beigu posma vērojama tendence, kad eksonīmi tiek aizstāti ar endonīmiem. Šādām nomaiņām var būt vairāki iemesli:
Tendencei nomainīt eksonīmus ar endonīmiem ir arī savas negatīvās puses. Kā teikts Apvienoto Nāciju Statistikas nodaļas ziņojumā: "Laiks tomēr parādīja, ka ambiciozais mēģinājums ātri samazināt eksonīmu daudzumu bijis pārlieku optimistisks un nav īstenojams iecerētajā laikā. Iemesls tam ir tas, ka daudzi eksonīmi ir kļuvuši par pierastiem vārdiem valodā un uzskatāmi par daļu no valodas kultūras mantojuma."
Citi sarežģījumi ar endonīmiem valodās, kuras tos lieto oriģinālrakstībā, ir šo vārdu izruna un kategorizēšana. Endonīmos var būt citas valodas pratējiem svešas skaņas, kas endonīmu pareizu izrunāšanu bieži padara grūtu vai pat neiespējamu. Nepareizi izrunāts endonīms var būt problemātiskāks nekā ar cieņu lietots pareizs eksonīms.
Bērda rags
Bērda rags ir Rosa salas galējais ziemeļu punkts. Atklāja britu polārpētnieka Džeimsa Rosa ekspedīcija 1841. gadā un nosauca ekspedīcijas kuģa "Erebus" leitnanta Edvarda Bērda (Edward J. Bird) vārdā. Pēc Bērda raga ir nosaukts apdzisušais vulkāns Bērda kalns, kas atrodas ap 11 km uz dienvidiem no raga. Austrumos no raga atrodas Luisa līcis, rietumos — Makmerdo šaurums.
10 km uz dienvidrietumiem no Bērda raga atrodas Jaunzēlandiešu vasaras polārstacija Keipbērda (Cape Bird Hut) ar 85 m² lielu 8 cilvēkiem paredzētu mājiņu.
Metalurģija
Metalurģija (el, métallon — 'raktuve, šahta, metāls' un, érgon — 'darbs') ir materiālzinātnes un tehnoloģijas nozare, kas pēta metālu iegūšanu (no rūdām vai otrreizējās pārstrādes izejvielām) un pirmējo apstrādi, kā arī lieto šīs zināšanas praksē — no rūdas iegūšanai līdz gataviem metāla izstrādājumiem. Metalurģija pēta arī metālu un to sakausējumu un intermetālisko savienojumu ķīmisko sastāvu, struktūru un citas īpašības, kā arī īpašību izmainīšanas veidus un procesus. Metalurģija ir mašīnbūves pamats un viena no rūpniecības nozarēm. Metalurģijai ir ļoti liela nozīmē saimniecībā, šajā sfērā saražotie produkti tālāk tiek izmantoti ļoti daudzās jomās.
Apakšnozares
Metāli tradicionāli tiek dalīti melnajos metālos un krāsainajos metālos. Arī metalurģija dalās melnajā metalurģijā un krāsainajā metalurģijā, tas ir, pēc tā, kādus metālus iegūst procesa rezultātā. Melnos metālus tālāk plaši izmanto mašīnbūvē un celtniecībā, savukārt krāsainos metālus izmanto teju vai visās citās rūpniecības nozarēs.
Pēc metālu un to sakausējumu iegūšanas metodes metalurģija dalās šādās apakšnozarēs:
Vēsture
Metalurģija cilvēcei pazīstama no seniem laikiem, un pēc tās sasniegumiem pat nosaukti laikmeti. Metalurģijas sākotnējā nozīme bija metālu izņēmšanas māka no metālu rūdām. Metalurģijai ir milzu nozīme civilizācijas attīstībā, jo koka, kaula un akmens darbarīku nomaiņa pret metāla darbarīkiem ļāva nebijušā līmenī attīstīt ražošanu un tehnoloģijas. Tādi metāli kā zelts un sudrabs neprasīja īpašas metalurģiskas tehnoloģijas, jo bija atrodami tīrā veidā, taču tie ir dārgi, reti sastopami un pārāk mīksti darbarīku izgatavošanai. Ar metalurģiskām metodēm pirmie tika iegūti metāli, kuru oksīdus vieglāk reducēt — alva un svins. Pēc tam tika atklāta vara un alvas sakausējuma — bronzas — iegūšana, un šo periodu vēsturē mēdz dēvēt par bronzas laikmetu. Attīstoties metālkausēšanas tehnoloģijām, kļuva iespējams iegūt dzelzi, kura aizstāja bronzu čuguna un citu sakausējumu veidā. Tādējādi bronzas laikmetu nomainīja dzelzs laikmets.
Tomēr vēl 18. gadsimta sākumā plašāk pazīstami bija tikai 10 metāli: zelts, sudrabs, alva, dzīvsudrabs, svins, varš, cinks, dzelzs, antimons un bismuts. Tādus mūsdienās izplatītus metālus kā alumīniju, niķeli vai mangānu sāka iegūt un lietot tikai 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā.
Metalurģija Latvijā
Latvijā no purva rūdas dzelzs kausēšanas sākums tiek datēts ar 2.–3. gadsimtu. 17. gadsimtā Kurzemes un Zemgales hercogistē tika izveidotas 15 metālapstrādes manufaktūras. 1882. gadā Liepājā tika dibināts uzņēmums Böcker & Co, kas tajā laikā bija lielākais uzņēmums Latvijā, kas no metāllūžņiem ražoja tēraudu. Vēl čugunlietuves atradās Jelgavā un Rīgā.
Mūsdienās vēl nesenā pagātnē darbojās akciju sabiedrība KVV “Liepājas Metalurgs”, kas bija vienīgais melnās metalurģijas uzņēmums ne tikai Latvijā, bet visās Baltijas valstīs. 2016. gadā uzņēmums pārtrauca savu darbību. Latvijā ir vairāki uzņēmumi, kas darbojas krāsainās metalurģijas sfērā.
Rietumu kiangs
Rietumu kiangs (Equus kiang kiang) ir kianga (Equus kiang) viena no pasugām, kas apdzīvo Tibetas teritoriju Ķīnā un pieguļošās teritorijas Indijā. Tas nelielā skaitā ir sastopams arī Pakistānā un Nepālā. Rietumu kiangu populācija atšķirībā no Āzijas savvaļas ēzeļiem ir stabila un turpina pieaugt, lai arī tas konkurē ar lauksaimniecības dzīvniekiem uz tiem pašiem veģetācijas un ūdens resursiem, un vietējie zemnieki vēlētos ierobežot kiangu skaitu. Veids, kā zemnieki cīnās par ganībām, ir ganību iežogošana.
Īpaši daudz rietumu kiangu ir Indijas Ladakhas provinces austrumos Čangtangas plakankalnē, kas atrodas 4000—5500 metrus virs jūras līmeņa. Ladakhas provinces budistu mūki ir ļoti toleranti pret savvaļas kiangiem, tāpēc bieži var redzēt kiangu barus. Ladakhas provincē mīt apmēram 1500 rietumu kiangu. Vislielāko postu kiangu populācijai nodarīja 1962. gada karš starp Indiju un Ķīnu. Nav zināms, cik kiangu bija pirms kara, bet, sākot ar, kiangu populācija ir atjaunojusies. Vēl viens iemesls, kādēļ kiangu populācija pieaug Ladakhas provincē, ir tas, ka kiangi pamet Tibetu.
Rietumu kiangs starp pārējiem kiangiem ir vidēja izmēra un ar vistumšāko apspalvojumu, austrumu kiangs ir lielākais, bet dienvidu kiangs ir mazākais.
2005. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona
'''Latvijas futbola 1. līgas 2005. gada sezona''' bija 14. Pirmās līgas sezona. Pirmajā līgā piedalījās 14 komandas, kas aizvadīja divu riņķu turnīru. Par 1. līgas čempioniem kļuva BSK "Dižvanagi".
Turnīra tabula
Sp = Aizvadītās spēles; U = Uzvaras; N = Neizšķirti; Z = Zaudējumi; + = Gūtie vārti; - = Zaudētie vārti; V = Vārtu starpība; Pkt = Punkti * Virslīgas klubu otrās komandas 1. līgas čempionātā startēja ārpus konkurences
Pārspēle
Pārspēlē par vietu Virslīgā 2006. gadā FC "Ditton" ar rezultātu 2:0 pārspēja Virslīgas klubu JFK "Olimps".
Marilyn Manson (grupa)
Marilyn Manson ir amerikāņu rokgrupa, ko 1989. gadā Fortloderdeilā, Floridas štatā, izveidoja Braiens Vorners. Tās sākotnējais nosaukums bija Marilyn Manson & the Spooky Kids.
Grupas teatrālās uzstāšanās 1990. gadu sākumā ļāva tai iegūt vietēju kulta statusu un vēlāk arī slavu visā pasaulē. Grupas sastāvs ar katru ierakstīto albumu gandrīz vienmēr mainās, tomēr galvenais dalībnieks (Merilins Mensons) ir palicis nemainīgs kopš grupas izveidošanās.
Alberts Bels
Alberts Bels (līdz 1971. gadam Jānis Cīrulis, dzimis Ropažu pagasta "Jaunmežplepjos") ir latviešu rakstnieks, prozaiķis.
Dzīvesgājums
Alberts Bels mācījies Elektrotehnikas fakultātē Celtniecības tehnikumā Rīgā, no 1955. gada līdz 1956. gadam Maskavā Valsts Cirka mākslas skolā, pēc obligātās karaklausības kā eksterns beidzis vidusskolu Rīgā. Mācījies Augstākajos scenāristu kursos Maskavā.
Kopš 1963. gada nodarbojas ar rakstniecību. Otrais A. Bela romāns, 1967. gadā uzrakstītais "Bezmiegs", kurā autors kritizēja padomju iekārtu un pret kuru tika ierosināta krimināllieta, cenzētā variantā tika publicēts 1987. gadā, bet necenzētā — tikai 2003. gadā. Pēc A. Bela romāniem uzņemtas filmas “Uzbrukums slepenpolicijai” (1974), “Šāviens mežā” (1983), “Būris” (rež. Ansis Epners, 1993).
Apbalvojumi
A. Belam piešķirta A. Upīša prēmija (1977), LPSR Nopelniem bagātā kultūras darbinieka nosaukums (1982), arī Valsts Prēmija literatūrā (1989) par romānu "Cilvēki laivās", Barikāžu piemiņas zīme (1991), Triju Zvaigžņu ordenis (2000). Latvijas Zinātņu akadēmijas goda biedrs (1999).
Darbu tulkojumi citās valodās
1969 - 1989 Kopš 1990
Ford-Vairogs Junior
Ford-Vairogs Junior bija automobilis, ko no 1938. līdz 1940. gadam ražoja Rīgā, fabrikā Ford-Vairogs. Tas bija bāzēts uz britu Ford 10 Perfect.
2012. gada Austrālijas atklātais čempionāts tenisā
'''2012. gada Austrālijas atklātais čempionāts tenisā''' bija 2012. gada pirmais Grand Slam turnīrs. Tas norisinājās uz cietā seguma kortiem ārpus telpām. Šis bija 100. Austrālijas atklātā čempionāta turnīrs. Tas no līdz  notika Austrālijas pilsētā Melburnā.
Footwork Arrows
Footwork Arrows bija Formula 1 komanda no Apvienotās Karalistes. Komanda piedalījās F1 sacīkstēs no 1991. līdz 1996. gadam.
Vēsture
Komandu dibināja firma "Footwork" un Džekijs Olivers, kurš kļuva par komandas direktoru. Tā tika bāzēta uz Arrows komandas.
Pirmās sezonas (1991-1993)
1991. gada sākumā tika lietota vecā Arrows A11C šasija un Porsche motors. Par pilotiem kļuva Alessandro Kafi un Mikēle Alboreto. Pirmajās četrās sacīkstēs Kafi nespēja ne reizi kvalificēties. Vēlāk viņš tika savainots un tāpēc tika aizstāts ar Stefanu Johansonu. Jau pēc četrām sacīkstēm Kafi atkal bija ierindā un varēja braukt. Viņš arī sasniedza sezonas labāko rezultātu komandai - 10. vieta. Itālis tomēr tika nomainīts ar Aguri Sudzuki pēc sezonas. Bija manāms uzlabojums, jo Sudzuki nekvalificējās tikai divām sacīkstēm, bet Alboreto izcīnīja sešus punktus. 1993. gadā Alboreto nomainīja Dereks Vorviks, kurš spēja izcīnīt vienu ceturto vietu, kas uz to brīdi bija komandas labākais sasniegums.
Pēdējās sezonas (1994-1996)
1994. gadā Mugen Honda motorus nomainīja Ford. Iepriekšējo pilotu pāri (Vorviks un Sudzuki) nomainīja Džanni Morbidelli un Kristians Fitipaldi. Fitipaldi izcīnīja divas ceturtās vietas (6 punkti), bet Morbidelli bija piektais un sestais (3 punkti). Kopvērtējumā komanda ierindojās devītajā vietā. 1995. gadā Fitipaldi vietā sāka braukt Taki Inoue. Morbidelli uz daļu sezonas nomainīja Masimiliāno Papiss. Sezonas pēdējo sacīksti Morbidelli nobrauca izcili un kāpa uz goda pjedestāla. Viņš, tāpat kā otrās vietas īpašnieks Olivjē Panī un ceturtās vietas īpašnieks Marks Blandels no uzvarētāja Deimona Hilla atpalika divus apļus - tas ir Formula 1 rekords. 1996. gadā komandā brauca Rikardu Rosē un Joss Verstapens. Pēdējais vienu reizi spēja izcīnīt punktus.
Izpirkšana (1996)
1996. gada sākumā Toms Vokinšovs nopirka lielu daļu komandas un no 1997. gada piedalījās F1, atgriežot Arrows vārdu. Viņš solīja uzvaras, kas bija diezgan ticami, ņemot vērā to, ka tika parakstīts līgums ar čempionu Deimonu Hillu un maksātspējīgo Pedru Dinizu. Formulas tomēr bija ļoti lēnas un neizturīgas, tāpēc rezultāti nebija pat tuvi uzvarām, tomēr Ungārijas GP tikai tehniskas problēmas patraucēja Hillam izcīnīt savu pirmo uzvaru Arrows sastāvā.
Vanda
Vanda var būt:
Liepājas Universitāte
Kopumā augstskolā šobrīd tiek piedāvātas 47 studiju programmas. Augstskolā ir 101 vēlēti akadēmiskā personāla locekļi, no tiem 53 ir ar doktora grādu.
Vēsture
Liepājas Universitāte ir izveidota 1954. gadā uz Skolotāju institūta bāzes kā Liepājas Pedagoģiskais institūts. Līdz 1990. gadu sākumam augstskola sagatavoja galvenokārt sākumskolas skolotāju, bērnudārzu pedagogus, matemātikas skolotājus un latviešu valodas un literatūras skolotājus visai Latvijai.
1990. gadā Liepājas Pedagoģiskais institūts uzsāka pāreju no viena profila augstskolas uz reģionālu vairākprofilu augstskolu un paralēli skolotāju izglītošanas studiju programmām tika izveidots plašs nepedagoģisko studiju programmu spektrs.
Līdz 2015. gadam Liepājas Universitātes rektors bija Jānis Rimšāns, 2016. gadā par rektori kļuva Dace Markus.
Struktūrvienības
Studiju darbu LiepU organizē četras fakultātes un viena nodaļa:
Apvienošana
2021. gada septembrī Ministru Kabinets pieņēma lēmumu, ka Liepājas Universitātei jāpievienojas kādai no četrām zinātņu universitātēm (Latvijas Lauksaimniecības universitātei, Latvijas Universitātei, Rīgas Stradiņa universitātei vai Rīgas Tehniskajai universitātei). Savukārt Liepājas Universitātes padome 2022. gada jūlijā piedāvāja līdz 2025. gadam izveidot jaunu Kurzemes Universitāti kopā ar Ventspils Augstskolu, partnerībā piesaistot Latvijas Universitāti, Rīgas Tehnisko universitāti un Rīgas Stradiņa universitāti. 2023. gada 8. augustā Latvijas valdība apstiprināja Liepājas Universitātes pievienošanu Rīgas Tehniskajai universitātei.
Ford-Vairogs Taunus
Ford-Vairogs Taunus bija automobilis, ko no 1939. līdz 1940. gadam ražoja Rīgā, fabrikā Ford-Vairogs. Tas bija bāzēts uz vācu Ford Taunus. Līdz Latvijas okupācijai paspēja izgatavot tikai dažus eksemplārus.
Kristīna Zaharova
Kristīna Zaharova (dzimusi Vitebskā, Baltkrievijā), pazīstama arī ar skatuves vārdu Mishelle, ir Latvijas dziedātāja.
Biogrāfija
Kristīna Zaharova piedzima Vitebskā. Vēlāk vecāki pārcēlušies uz Alūksni, kur Kristīna beigusi Alūksnes mūzikas skolas klavieru nodaļu (2003) un kora diriģēšanas nodaļu (2006). 2004. gadā viņa ir startēja bērnu Eirovīzijas nacionālajā finālā. Piedalījusies vairākos mūzikas festivālos gan Latvijā, gan ārzemēs. 2009. gadā Kristīna piedalījās Īrijas nacionālajā Eirovīzijas atlasē, kur ieguva 2. vietu ar Laura Reinika sacerēto dziesmu I Wish I Could Pretend. 2010. gada Eirodziesmā viņa ieņēma 7. vietu ar dziesmu Snow In July.
Tibetiešu valoda
Tibetiešu valoda ir valodu un dialektu kopums, kurā runā galvenokārt tibetieši, kas apdzīvo plašu areālu Centrālāzijas austrumos, galvenokārt Ķīnā, Indijā, Nepālā un Pakistānā. Tibetiešu valodas klasiskā rakstu valodas forma ir galvenā reģiona literārā valoda, viena no budisma galvenajām literatūras valodām.
Tibetiešu valoda parasti tiek klasificēta kā tibetbirmiešu saimes valoda un iekļauj vairākus desmitus reģionālo dialektu un izlokšņu, kas daudzos gadījumos savstarpēji nav saprotami. Vairākos gadījumos robežas starp tibetiešu valodu un citām Himalaju valodām ir neskaidras. Vienos gadījumos centrālās Tibetas dialekti tiek uzskatīti par tibetiešu valodas dialektiem, bet citos gadījumos (kā dzongka, sikimiešu, šerpu, ladakhī) politisku vai citu iemeslu dēļ tiek uzskatītas par atsevišķām valodām.
Ford-Vairogs V8 Standart
Ford-Vairogs V8 Standart ir automobilis, ko no 1939. līdz 1940. gadam ražoja Rīgā, fabrikā Ford-Vairogs. Tas bija bāzēts uz amerikāņu Ford-V8 92A modeli.
Latvijas Banka
Latvijas Banka ir Latvijas Republikas centrālā banka, Eiropas Centrālo banku sistēmas dalībniece.
Vēsture
1922. gada 7. septembrī Satversmes sapulce pieņēma likumu par Latvijas Bankas dibināšanu. Latvijas Bankai tika piešķirtas emisijas tiesības. Bankas pagaidu statūti tika apstiprināti 1922. gada 19. septembrī ar Ministru kabineta lēmumu, un tās sākotnējais kapitāls bija 10 milj. latu. 1923. gada 24. aprīlī Saeima apstiprināja Latvijas Bankas statūtus, ko valsts prezidents Jānis Čakste parakstīja 2. jūlijā. Banku vadīja padome un valde. Padome sastāvēja no priekšsēdētāja, viņa vietnieka un 11 locekļiem, bet valdē bija iekļauts galvenais direktors, viņa vietnieks un trīs direktori.
1940. gada 17. jūnijā Latviju tika okupēta un 5. augustā tika inkorporēta PSRS. 25. jūlijā tika pieņemts likums par banku un lielo rūpniecības uzņēmumu nacionalizāciju. Pēc Otrā pasaules kara gan naudas emisiju, gan valsts kases funkcijas veica PSRS Valsts banka, bet Latvijas PSR naudas sistēma atradās pilnīgā tās kontrolē.
1990. gada 2. martā Latvijas PSR Augstākā padome pieņēma likumu "Par bankām" un lēmumu "Par Latvijas Banku". Tas noteica, ka Latvijas PSR tiek dibināta (faktiski - atjaunota) Latvijas Banka - vietējā centrālā banka - patstāvīga valsts banka, naudas emisijas centrs, banku banka attiecībā pret komercbankām, valsts budžeta kases izpildes organizatore un ekonomikas regulētāja ar monetārās politikas instrumentiem.
Taču tikai pēc 1990. gada 4. maija Deklarācijas par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu un PSRS sabrukuma ar Latvijas Republikas Augstākās padomes 1991. gada 3. septembra lēmumu "Par Latvijas Republikas teritorijā esošo banku iestāžu reorganizāciju" Latvijas Banka kļuva par reālu centrālo un emisijas banku. Tā pārņēma savā īpašumā un struktūrā PSRS Valsts bankas Latvijas Republikānisko banku u.c. valsts kredītiestādes.
1992. gada 4. martā Latvijas Republikas Augstākā padome pieņēma likumu "Par 1922. gadā dibinātās Latvijas Bankas tiesību pārņemšanu". Latvijas Bankas kā valsts centrālās un emisijas bankas statusu galīgi nostiprināja 1992. gada 19. maijā pieņemtie Latvijas Republikas likumi "Par bankām" un "Par Latvijas Banku". Pirmo reizi Latvijā likumdošanas ceļā tika nodrošināta valsts centrālās bankas neatkarība no valdības politikas. Likums "Par Latvijas Banku" neparedzēja tās komercdarbību, tāpēc tika pieņemts lēmums par 49 Latvijas Bankas nodaļu pārveidošanu un privatizāciju.
Uzdevumi, mērķis un darbības pamatprincipi
Latvijas Bankas uzdevumus nosaka Latvijas Republikas likums "Par Latvijas Banku" (2023. gada 1. janvārī spēkā stāsies jaunais Latvijas Bankas likums, kas noteiks centrālās bankas darbību pēc integrācijas vienā institūcijā ar Finanšu un kapitāla tirgus komisiju). Svarīgākie valsts centrālās bankas uzdevumi ir: Latvijas Banka, pēc nepieciešamības var būt un var arī nebūt pakļauta valdības vai citu institūciju lēmumiem un rīkojumiem. Tā var būt neatkarīga savu lēmumu pieņemšanā un to praktiskajā īstenošanā. Savu darbību Latvijas Banka finansē no ieņēmumiem, ko, tai pildot savus uzdevumus, dod valūtas un kredīta operācijas.
Latvijas Bankas uzraudzību veic Saeima un tās īpašnieki. Latvijas Bankas saimnieciskās darbības un dokumentu revīziju veic revīzijas komisija, kuras personālsastāvu apstiprina Latvijas Republikas Valsts kontrole.
Latvijas Bankas pamatkapitāls ir 100 miljoni eiro.
Likuma paredzētie uzdevumi kopš 2023. gada
Saskaņā ar Latvijas Bankas likumu, kas stājas spēkā 2023. gada 1. janvārī, Latvijas Banka piedalās Eiropas Centrālo banku sistēmas uzdevumu izpildē un veic citus uzdevumus:
1) piedalās monetārās politikas veidošanā un īsteno to;
2) veic makroekonomisko analīzi un pētniecību;
3) nosaka un īsteno makrouzraudzības politiku;
4) regulē un uzrauga finanšu tirgus un tā dalībnieku darbību;
5) veic noregulējuma iestādes uzdevumus, tostarp izstrādā noregulējuma plānus, saskaņā ar Kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību darbības atjaunošanas un noregulējuma likumu;
6) nodrošina Noguldījumu garantiju fonda darbību, Apdrošināto aizsardzības fonda darbību un kompensāciju izmaksu ieguldītājiem;
7) veic valūtas operācijas;
8) tur un pārvalda ārējās rezerves un citus aktīvus;
9) veicina maksājumu un finanšu instrumentu norēķinu sistēmu raitu darbību, tostarp nodrošina Latvijas Bankas maksājumu sistēmas efektīvu un drošu darbību un attīstību;
10) glabā Valsts kasē turētos naudas līdzekļus, tostarp ārvalstu valūtā;
11) emitē eiro banknotes un monētas, kā arī veicina to pieejamību Latvijā;
12) reģistrē un kontrolē tiesību subjektus, kas veic eiro banknošu un monētu apstrādi un laišanu otrreizējā apgrozībā (naudas apstrādātājus);
14) nodrošina statistisko informāciju, tostarp atbalsta Eiropas Centrālās bankas darbību Eiropas Centrālo banku sistēmas uzdevumu izpildei nepieciešamās statistiskās informācijas sagatavošanā;
15) uztur Kredītu reģistru saskaņā ar Kredītu reģistra likumu;
16) konsultē Saeimu un Ministru kabinetu monetārās politikas jautājumos un citos ar Latvijas Bankas uzdevumu veikšanu saistītos jautājumos, tostarp ekonomiskās un fiskālās politikas jautājumos, kas ietekmē monetārās politikas īstenošanas efektivitāti;
17) veicina sabiedrības finanšu pratību un ekonomikas zināšanu apguvi.
Atbilstoši Līgumam par Eiropas Savienības darbību Latvijas Bankas darbības galvenais mērķis ir saglabāt cenu stabilitāti. Nekaitējot galvenajam mērķim, Latvijas Banka atbilstoši atbalsta Eiropas Savienības vispārējo ekonomikas politiku, kā arī veicina Latvijas finanšu sistēmas stabilitāti kopumā.
Latvijas Bankas darbības pārraudzību veic Saeima. Latvijas Bankas finanšu pārskatu revīziju veic Eiropas Centrālās bankas Padomes ieteikti un Eiropas Savienības Padomes apstiprināti neatkarīgi ārējie revidenti. Citas revīzijas Latvijas Bankā veic Valsts kontrole.
Monetārās politikas stratēģija un valūtas kursa politika
Kopš 1994. gada februāra Latvijas Banka īstenoja lata piesaistes politiku SDR valūtu grozam.
Pēc iestāšanās Eiropas Savienībā (ES) līdz pat dalībai Ekonomikas un monetārajā savienībā (EMS) Latvijas Banka turpināja īstenot savu monetāro politiku, kurai bija jāapliecina spēja izpildīt EMS iestāšanās kritērijus. Viens no šiem kritērijiem paredz divus gadus ilgu dalību Valūtas kursa mehānismā II (VKM II), kam Latvija pievienojās 2005. gada 2. maijā. VKM II nozīmē to, ka vismaz divus gadus pirms eiro ieviešanas latam bija jābūt piesaistītam eiro un lata kurss attiecībā pret eiro drīkstēja svārstīties ne vairāk kā +/-15% pret lata piesaistes kursu eiro. Lai iestātos EMS, Latvijas Banka kopš 2005. gada 1. janvāra īstenoja fiksēta valūtas kursa stratēģiju (1 EUR = Ls 0,702804). Svārstības ap noteikto piesaistes kursu bija iespējamas +/-1% robežās. Taču fiksēts valūtas kurss un vienlaikus arī brīva kapitāla plūsma faktiski nozīmēja, ka centrālā banka efektīvi spēja nodrošināt tikai fiksētu valūtas kursu, bet atbildību par sabalansētu valsts ekonomisko attīstību uzņēmās valdība, izmantojot fiskālās un ekonomiskās politikas instrumentus.
Līdz ar lata piesaisti eiro un eiro lomas nostiprināšanos Latvijas ekonomikā, Latvijas Bankas monetāro politiku arvien vairāk ietekmēja Eiropas Centrālās bankas veiktie monetārie pasākumi.
Pēc divarpus gadus ilga procentu likmju stabilitātes perioda ECB, reaģējot uz inflācijas spiediena pastiprināšanos eiro zonā, kopš 2006. gada sākuma likmes pakāpeniski paaugstināja. 2006. gadā un 2007. gada sākumā Latvijas Banka darbināja refinansēšanas likmes instrumentu, likmi ceļot.
Lai nodrošinātu lata stabilitāti attiecībā pret eiro, ietekmētu aizņēmumu procentu likmes, banku rīcībā esošo finanšu līdzekļu daudzumu un vispārējo ekonomisko aktivitāti, Latvijas Banka regulēja naudas daudzumu apgrozībā.
2014. gada 1. janvārī Latvija pievienojās Eiropas Monetārajai savienībai un ieviesa eiro. Līdz ar to Latvijas Bankas prezidents kļuva par Eiropas Centrālās bankas Padomes locekli, lemjot par eiro zonas kopējo monetāro politiku.
Maksājumu sistēmas
Latvijas Banka nodrošina starpbanku automatizētās maksājumu sistēmas (SAMS) un elektroniskās klīringa sistēmas (EKS) darbību. Kopš 2008. gada 1. janvāra Latvijas Banka nodrošina arī eiro maksājumu apkalpošanu caur EKS sistēmu.
SAMS izmanto liela apjoma maksājumu veikšanai reālā laikā. Tā nodrošina arī starpbanku naudas tirgus un Latvijas Bankas monetārās politikas operāciju norēķinus. EKS izmanto liela skaita klientu maksājumu apstrādei. Tā nodrošina klientu maksājumu apstrādi divos klīringa norēķinu ciklos vienas dienas laikā.
Latvijas Banka ir sistēmas operators TARGET2-Latvija sistēmai, kas ir Latvijas komponentsistēma starpbanku liela apjoma reālā laika maksājumu sistēmai bankām Eiropas Savienībā (TARGET2), kurā tiek veikti gan starpbanku maksājumiem, gan monetārās politikas operāciju norēķini.
2022. gada 21. novembrī TARGET-Latvija sistēma kā viena no pasaulē trešās lielākās maksājumu sistēmas TARGET daļām aizstās vecās paaudzes sistēmu, kas darbojās kopš 2007. gada.
Skaidrā nauda
Latvijas Bankai vienīgajai valstī ir tiesības izlaist jaunas eiro banknotes un monētas. Latvijas Banka darbojas kā skaidrās naudas loģistikas reģionālais centrs Baltijā, sniedzot ar eiro skaidras naudas nodrošināšanu saistītus pakalpojumus Igaunijas un Lietuvas centrālajām bankām.
Latvijas Bankā bez maksas var apmainīt bojātās eiro un lata banknotes un monētas. Latvijas Banka emitē sudraba un zelta monētas numismātikai, kā arī 2 eiro piemiņas monētas.
Latvijas zelta un citu ieguldījumu pārvaldīšana
Latvijas Banka finanšu aktīvus pārvalda, ieguldot tos ienesīgos finanšu instrumentos, tā nodrošinot centrālās bankas darbības izdevumu segšanu un gūtās peļņas daļas iemaksu valsts budžetā. Latvijas Bankas finanšu ieguldījumi ietver ārvalstu valūtas un zeltu, kā arī ieguldījumus eiro izlaistos finanšu instrumentos.
Finanšu ieguldījumi sastāv galvenokārt no parāda vērtspapīriem. Zelts veido nelielu daļu Latvijas Bankas kopējo ārējo rezervju un tiek uzglabāts Lielbritānijā, Anglijas Bankā (Bank of England). Latvijā 20. gadsimta sākumā zelta rezervju krājums tika izveidots kā viens no līdzekļiem naudas stabilitātes nodrošināšanai. Mūsdienās zelta nozīme sarukusi un tam ir vairāk psiholoģiska nozīme.
Tāpat kā citas eirozonas centrālās bankas, Latvijas Banka nelielu daļu finanšu aktīvu nodevusi pārvaldīšanai Eiropas Centrālajai bankai. Latvijas Banka tā saņem procentu ienākumus. Pārejot uz eiro, Latvijas Banka 2014. gada sākumā uzticēja pārvaldīšanai ECB savu 3,5% finanšu aktīvu - ārvalstu valūtu un zeltu - 205 milj. eiro vērtībā (zelta īpatsvars šajā summā bija 15%).
Vadība
Latvijas Banku pārvalda bankas padome. Bankas padomes sastāvā ir 6 cilvēki: bankas prezidents, viņa vietnieks un 4 padomes locekļi (no 2022. gada 2. jūlija - 5 cilvēki ar 3 padomes locekļiem). Bankas padomi vada Latvijas Bankas prezidents vai viņa vietnieks. Latvijas Bankas padome pieņem lēmumus Latvijas Bankas vārdā. 2023. gada 1. janvārī Latvijas Banka tika apvienota ar Finanšu un kapitāla tirgus komisiju un Latvijas Bankas padome papildināta ar 2 cilvēkiem - viceprezidentu un padomes locekli, kuru kompetencē būs kredītiestāžu uzraudzības jautājumi.
Vācu Kalni
Vācu Kalni (arī Vocu kolni, Ņemeckaja Gora; ltg) ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā dienvidos no Krivandas 9 km no pagasta centra Līdumniekiem, 25 km no novada centra Blontiem un 292 km no Rīgas. Ciemā atrodas Vāckalnu pareizticīgo kapi; ietilpst viena adrešu vienība (māja).
Mujānu pagasts
Mujānu pagasts (līdz 1925. gadam Imantas pagasts) bija viena no Valmieras apriņķa pašvaldībām tā dienvidaustrumu daļā. Robežojās ar Jaunburtnieku, Kocēnu, Ķieģeļu, Dauguļu un Dikļu pagastiem. Pagasta valde atradās Mujānos.
Vēsture
Viduslaikos pagasta teritorijā atradās Mujānu pils un Zilaiskalns, kas ir sena kulta vieta un viena no hipotētiskajām Beverīnas pilskalna atrašanās vietām.
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. Līdz 1920. gada agrārajai reformai pagasta teritorijā atradās Mujānu muiža (Mojahn) ar Liepas un Ķikutu pusmuižām 787 ha kopplatībā, kuru sadalīja 51 vienībā (no tām 1 bija rentes mājas).
1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Mujānu ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Valmieras rajonā. Mūsdienās Mujānu pagasta teritorija iekļauta Valmieras novada Kocēnu un Zilākalna pagastos.
Zelta bumba
Zelta bumba (fr, ) ir ikgadējs apbalvojums futbolā, kurš tika ieviests 1956. gadā. To pasniedz futbolistam, kurš vislabāk ir nospēlējis konkrētajā kalendārajā gadā. Apbalvojumu uzsāka žurnāla France Football galvenais redaktors Gabriels Ano, kurš saviem kolēģiem uzdeva novērtēt gada futbolistu Eiropā 1956. gadā. Pirmais uzvarētājs bija Stenlijs Metjūss no Blackpool.
Sākotnēji balva bija pazīstama arī ar nosaukumu Eiropas Gada futbolists, un žurnālisti varēja balsot tikai par Eiropas spēlētājiem Eiropas klubos, kas nozīmēja, ka spēlētāji kā Pelē vai Djego Maradona balvai nekvalificējās. Tas mainījās 1995. gadā, kad tika pieņemts noteikums, ka aptaujā var tikt nosaukti arī ārpus Eiropas dzimušie spēlētāji, ja viņi spēlēja Eiropas klubā. Tajā pašā gadā par pirmo šādu spēlētāju, kurš saņēma apbalvojumu pēc noteikumu maiņas kļuva Libērijas futbolists Džordžs Veā, kurš spēlēja AC Milan. 2007. gadā noteikumi tika mainīti vēlreiz, lai uz balvu varētu pretendēt jebkuras valsts pārstāvis no jebkuras pasaules līgas. Tā rezultātā tika palielināts arī žurnālistu skaits, kas piedalījās aptaujā. 2006. gadā balsojušo 52 Eiropā bāzēto žurnālistu vietā balsstiesības saņēma 96 žurnālisti no visas pasaules.
2010. gadā tika apvienots Ballon d'Or un FIFA Gada spēlētāja apbalvojums, un balva bija pazīstama ar nosaukumu FIFA Zelta bumba (FIFA Ballon d'Or). Sadarbība ar FIFA beidzās 2016. gadā, un Ballon d'Or piešķiršana atkal pilnībā nonāca France Football pārziņā. FIFA Zelta bumbas saņēmēji tiek ieskaitīti Ballon d'Or uzvarētāju uzskaitījumā.
Kopš 2018. gada tiek apbalvotas arī gada labākās futbolistes. 2018. gada 3. decembrī pirmo balvu (Ballon d'Or Féminin) saņēma norvēģu futboliste Ada Hegerberga no Lionas "Olympque" sieviešu komandas.
Visvairāk Zelta bumbu ieguvušie spēlētāji
Kopā ar FIFA Zelta bumbas saņēmējiem.