cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antigva un Barbuda
Politika
Antigva un Barbuda ir konstitucionāla monarhija un parlamentāra republika, kas ietilpst Britu sadraudzības sastāvā. Antigvas un Barbudas valsts galva ir Lielbritānijas un citu bijušo britu koloniju karalis Čārlzs III. Karalis pārstāv viņa iecelts ģenerālgubernators, kuru izvēlas pamatojoties uz valsts premjerministra ieteikumu. Savukārt ģenerālgubernators ieceļ premjerministru, par kuru parasti kļūst vēlēšanās uzvarējušās partijas līderis.
Likumdevējs ir divpalātu parlaments, kas sastāv no Senāta, kura 17 locekļus ieceļ ģenerālgubernators un pārstāvju palātas, kuras 17 locekļus ievēl uz pieciem gadiem proporcionālās vēlēšanās. Vēlēšanu tiesības ir visiem pilsoņiem, kas vecāki par 18 gadiem. Lielākās partijas ir Antigvas darba partija, Barbudieši labākai Barbudai, Barbudas tautas pārmaiņu kustība, un Apvienotā progresīvā partija. Valsts uztur diplomātiskās attiecības ar ASV, Kanādu, Lielbritāniju un Ķīnu, kā arī vairumu Latīņamerikas un Austrumkarību valstu. Antigva un Barbuda ir ANO, Britu sadraudzības, Amerikas valstu organizācijas un Karību savienības dalībvalsts.
Ungurs
Ungurs (arī Rustēgs, Unguru ezers, Rustēga ezers) ir ezers Cēsu novada Raiskuma pagastā uz robežas ar Stalbes pagastu.
Iekļauts Gaujas nacionālajā parkā. Ezers atrodas ledāja izveidotā atrāvuma-izspieduma ieplakā. Krasti pārsvarā stāvi, gultne smilšaina, dienvidos dūņaina, krastos oļi, akmeņi — savdabīga ir akmeņainā piekraste ziemeļaustrumu krastā. Dienvidu un dienvidrietumu piekraste purvaina — te sākas Unguru purvs. Purva ūdeņu pieplūde iekrāso ezera ūdeni brūnā krāsā. Eitrofs, aizaugums ap 7%. Konstatētas 9 zivju sugas. Austrumu krastā liela atpūtas bāze "Ezermalas", kempings "Ungurs", kempings "Ķeči".
Kārlis Kļava
Kārlis Kļava (dzimis, miris ) bija latviešu virsnieks, sporta šāvējs. 1937. gada Pasaules meistarsacīkstēs Helsinkos viņš izcīnīja zeltu šaušanā ar automātisko pistoli.
Ungurs
Ziemeļrietumu piekrastē Ureles pilskalns.
Kārlis Kļava
Dzīvesgājums
Dzimis 1907. gadā Zvārdes pagastā. 1928. gadā absolvēja Liepājas Valsts tehnikumu. No 1928. gada dienestā Latvijas armijā. 1928.–1929. gadā obligātajā karadienestā; kareivis (1928), dižkareivis (1929), kaprālis (1929); dienēja 3. Jelgavas kājnieku pulkā. 1931. gadā beidza Latvijas kara skolu, no 1932. līdz 1940. gadam bija Rīgas kājnieku pulka virsleitnants. No 1938. gada līdztekus dienestam armijā studēja inženierzinātnes Latvijas Universitātes Mehānikas fakultātē.
Piedalījās Berlīnē, kur šaušanā ar mazkalibra automātisko pistoli 25 m distancē izcīnīja 23. vietu. 1937. gada Pasaules meistarsacīkstēs izcīnīja zeltu šaušanā ar automātisko pistoli, tāpat kļuva par neoficiālo Pasaules meistaru šaušanā ar parabellumu. Viņš ir pirmais Latvijas sportists, kas kādā no sporta veidiem kļuvis par Pasaules čempionu. Vairākas reizes izcīnījis uzvaru Latvijas čempionātā. 1937. gadā ticis atzīts par Latvijas gada labāko sportistu laikraksta "Sporta Pasaule" vērtējumā. Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 14. jūnijā Ostroviešu nometnē pie Gulbenes saņēma pavēli ierasties komandieru mācībās. Auto mašīnās virsniekus aizveda dažus kilometrus no Gulbenes mežā. Sekoja rīkojums citam aiz cita doties uz priekšu, tad nogulties uz mutes un rokas izstiept uz priekšu. Pēc pāris stundām 43 latviešu virsniekus ar sasietām rokām sameta automobiļos un aizveda uz Gulbenes staciju, kur ievietoja aizrestētos vagonos un nogādāja līdz Šķirotavas stacijai. Naktī no 16. uz 17. jūniju virsnieku ešelonu izsūtīja uz Padomju Savienību. Virsleitnants Kļava 17. jūnijā Krustpils stacijā izmeta zīmīti, rakstītu uz papirosu kastītes, kur sveicināja savu dzimtenē palikušo dzīvesbiedri Laimu, trīs gadus veco dēlu Jānīti un pārējos piederīgos.
Dakšingangotri
Dakšingangotri (en, hi) bija Indijas polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz Nivlisena šelfa ledāja Princeses Astridas Krastā Karalienes Modas Zemē ap 9 km no ledāja frontes 27 m vjl. Stacija izveidota 1983. gadā un nosaukta pēc Širmahera oāzē esošā Dakšingangotri glečera, kas savukārt nosaukts par godu Gangotri ledājam Himalajos (dakshin sanskritā nozīmē "dienvidu"), no kā sākas Gangas upe.
Stacija tika izbūvēta trešās Indijas antarktiskās ekspedīcijas laikā no 27. decembra līdz 24. februārim, pirmā ziemotāju komanda sastāvēja no 12 cilvēkiem. Stacija sastāvēja no divām divstāvu koka barakām, kas tika savienotas ar vienstāva pāreju ar kopējo platību 800 m².
Stacija tika slēgta 1990. gadā pēc tam, kad 1989. gadā tika pabeigta jaunā Maitri stacija Širmahera oāzē 75 km uz dienvidiem.
Vladimirs Prelogs
Vladimirs Prelogs (Vladimir Prelog; dzimis Sarajevā, miris  Cīrihē) bija horvātu ķīmiķis.
Studējis Prāgā. No 1935. līdz 1941.gadam strādāja Zagrebā ,kur veica pētījumus organiskajā ķīmijā. No 1941.gada veica pētījumus Cīrihē (pirmais veicis adamantāna sintēzi). 1975.gadā saņēma Nobela prēmiju ķīmijā par pētījumiem organisko molekulu stereoķīmijā.
Lietuvas nosaukums
Lietuvas nosaukums pirmo reizi rakstiski minēts 1009. gada 9. martā Kvedlinburgas klostera annālēs, kur ierakstīta latīniskotā vārda „Lietuva” baznīcslāvu forma ''Litua': Sanctus Bruno qui cognominatur Bonifacius archepiscopus et monachus XI. suæ conuersionis anno in confinio Rusciæ et Lituæ a paganis capite plexus cum suis XVIII, VII. Id. Martij petijt coelos.
„Svētais Bruno, saukts Bonifācijs, arhibīskaps un mūks, sava pievēršanas darba 11. gadā Krievzemes un Lietuvas robežzemē tika pagānu nokauts un līdz ar saviem 18 sekotājiem debesīs nonācis. ”
Aleksandrs Dubčeks
Aleksandrs Dubčeks (dzimis, miris ) bija Čehoslovākijas politiskais līderis (Komunistiskās partijas pirmais sekretārs) no 1968. gada līdz 1969. gadam, kurš kopā ar domubiedriem mēģināja reformēt komunistisko režīmu valstī jeb radīt t.s. "sociālismu ar cilvēcīgu seju (socialismus s lidskou tváří). Šie notikumi ieguvuši nosaukumu Prāgas pavasaris. Vēlāk, pēc komunistiskā režīma gāšanas 1989. gadā, Dubčeks kļuva par Čehoslovākijas federālā parlamenta priekšsēdētāju.
Dzīvesstāsts
Dzimis Čehoslovākijā, bet uzauga PSRS (tagad Kirgizstānā), uz kurieni vecāki emigrēja, lai strādātu esperantistu un ido kooperatīvā Interhelpo. Vēlāk ģimene pārcēlās uz Gorkiju, bet 1938. gadā atgriezās Čehoslovākijā. 1939. gadā Dubčeks iestājās Komunistiskajā partijā. Otrā pasaules kara laikā Dubčeks darbojās pretošanās kustībā un tika ievainots Slovākijas Nacionālajā sacelšanās gaitā.
Pēc kara darbojās kā Komunistiskās partijas funkcionārs, pamazām izvirzīdamies par komunistu reformatoru spārna līderi. No 1955. līdz 1958. gadam mācījās Augstākajā partijas skolā Maskavā. 1963. gadā Dubčeks kļuva par partijas Slovākijas Komunistiskās partijas līderi un liberalizēja politisko un kultūras dzīvi šajā valsts daļā.
1968. gada 5. janvārī Dubčeks kļuva par Čehoslovākijas līderi. 1968. gada aprīlī Komunistiskā partija publicēja "Darbības programmu", kas paredzēja režīma liberalizāciju. Šīs reformas ar entuziasmu tika uzņemtas sabiedrībā. 1968. gada 27. jūnijā žurnālā "Literārie jaunumi" tika publicēts intelektuāļu uzsaukums "Divi tūkstoši vārdu" (Dva tisíce slov, které patří dělníkům, zemědělcům, úředníkům, umělcům a všem), kurā bija aicinājums demokratizēt politisko iekārtu.
Šie notikumi ar bažām tika uztverti PSRS vadībā. Jūlijā Černā pie Tisas notika Čehoslovākijas un PSRS līderu tikšanās, kurā Dubčeks centās pārliecināt PSRS vadību, ka reformas neapdraud Čehoslovākijas atrašanos Austrumu blokā. Tomēr naktī no 20. uz 21. augustu Varšavas pakta karaspēks iebruka Čehoslovākijā, un Dubčeks kopā ar citiem valsts līderiem tika izvests uz PSRS. PSRS tika parakstīts t.s. Maskavas protokols, kurā tika ierobežotas Prāgas pavasara veiktās reformas. Dubčeks saglabāja partijas līdera amatu līdz 1969. gada aprīlim, kad tika atcelts no amata, par ieganstu izmantojot nekārtības valstī pēc Čehoslovākijas hokejistu uzvaras pār PSRS Pasaules čempionātā Stokholmā. 1970. gadā Dubčeks tika izslēgts no partijas.
Pēc Prāgas pavasara neveiksmes Dubčeks strādāja Mežu dienestā līdz pat pensijai 1981. gadā. Samta revolūcijas laikā 1989. gadā atkal kļuva politiski aktīvs. No 1989. gada 28. decembra līdz 1992. gada 25. jūnijam bija Čehoslovākijas Federālās sapulces priekšsēdētājs. Nodibināja Slovākijas Sociāldemokrātisko partiju. Tomēr 1992. gada 1. septembrī cieta autokatastrofā un 7. novembrī mira.
Emirs Kusturica
Emirs Kusturica (sr, dzimis Sarajevā, Bosnijā un Hercegovinā) ir serbu kinorežisors, aktieris un mūziķis. Viens no pazīstamākajiem Eiropas kinorežisoriem 20. gadsimta 80. un 90. gados. Vairākās citu režisoru filmās viņš ir piedalījies kā aktieris. Rokgrupas Emir Kusturica & No Smoking Orchestra dalībnieks.
Biogrāfija
Dzimis 1954. gadā jauktā bosniešu / serbu ģimenē. Studējis Prāgā.
Politiskie uzskati
2007. gadā Kusturica atbalstīja Serbijas kampaņu "Solidaritāte – Kosova ir Serbija", kampaņu pret Kosovas atdalīšanos.
Kusturica piedalījās Putina trešajā inaugurācijā prezidenta amatā 2012. gada maijā. Viņš paudis atbalstu Krievijas 2014. gada Krimas aneksijai. 2016. gada 4. novembrī Maskavā viņš saņēma Draudzības ordeni no Vladimira Putina.
2022. gada aprīlī Kusturica parakstīja petīciju, aicinot Serbiju neieviest sankcijas pret Krieviju pēc tās iebrukuma Ukrainā, turklāt petīcijā tika apgalvots, ka alianse starp krievu un serbu tautu ir vienīgā garantija Serbijas teritoriālās integritātes saglabāšanai.
Domeniko Veneciano
Domeniko Veneciano (, dzimis aptuveni 1410. gadā Venēcijā, miris 1461. gadā Florencē), īstajā vārdā Domeniko di Bartolomeo, bija renesanses laika itāliešu gleznotājs, viens no Florences skolas iedibinātājiem. Domeniko ietekmējies no Mazačo, Paolo Učello un Andreas del Kastaņo.
Par Domeniko dzīvi zināms ļoti maz; arī Džordžo Vazāri mākslinieku biogrāfijās par viņu minēta nepareiza informācija (piemēram, ka viņu nogalinājis gleznotājs Andrea del Kastaņo, kurš patiesībā nomira pirms Domeniko). Domeniko dzimis Venēcijā un tur arī apguvis gleznošanu. 1430. gados viņš mitinājies Perudžā, savukārt aptuveni 1440. gadā apmeties Florencē, kur, izņemot atsevišķus periodus, darbojies līdz pat nāvei. Senākais saglabājies dokuments par Domeniko ir viņa vēstule Pjēro de' Mediči. Atgriezies Florencē no Perudžas, Domeniko kopā ar savu mācekli Pjēro della Frančesku strādāja pie Santa Maria Nuova hospitāļa freskām, no kurām pabeidza tikai daļu (1445. gadā nezināmu iemeslu dēļ viņš darbu pārtrauca, un pārējās freskas uzgleznoja Andrea del Kastaņo). Domeniko ar Pjēro della Frančesku sadarbojās arī vēlāk, apgleznojot Loreto Sv. Marijas baznīcas griestus. Pēdējā zināmā Domeniko glezna ir "Jānis Kristītājs un Sv. Francisks".
Saglabājušies divi parakstīti Domeniko darbi — "Jaunava un bērns" (glezna stipri bojāta) un altārglezna Santa Lucia dei Magnoli baznīcai.
Eižens Bergs
Eižens Bergs (, dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs. 32 gadus kalpojis Palsmanes un Cirgaļu draudzē.
Mācītāja dēls. Bija precējies ar Gaujienas mācītāja Heinriha Leonharda Adolfi māsu. Skolā gājis Valmierā un Bērzaunē. No 1875. līdz 1883. gadam studēja teoloģiju Tērbatas universitātē.
Strādājot par mācītāju, vairākkārt konfliktēja ar varas iestādēm, jo bez atļaujas laulāja luterticīgos ar pareizticīgajiem. 1905. gada revolūcijas laikā mācītāja pienākumus Berga vietā veica Vecpiebalgas mācītājs Gailītis.
Komunistu arestēts, pasludināts nāves spriedums, nošauts Biķernieku mežā.
Musulmaņi
Musulmaņi (no de, kas galu galā no ar (muslimūn) — 'pazemīgie', vienskaitlī مسلم‎‎ (muslim)) ir islāma sekotāji. Saskaņā ar Pjū pētījumu centru 2010. gadā pasaulē bija 1,6 miljardi musulmaņu un tiek prognozēts, ka līdz 2050. gadam musulmaņu skaits turpinās strauji pieaugt un sasniegs 2,76 miljardus, bet 2070. gadā islāms kļūs par izplatītāko reliģiju pasaulē.
Vislielākais musulmaņu skaits dzīvo Indonēzijā, Pakistānā, Indijā un Bangladešā, lai gan šajās valstīs, izņemot Pakistānu, tie nav absolūtais vairākums. Procentuāli visvairāk no valsts iedzīvotājiem musulmaņi ir Tuvo Austrumu valstīs un Ziemeļāfrikas valstīs.
Musulmaņi Latvijā
Pirmā musulmaņu draudze Latvijā izveidota 1904. gadā Rīgā, un tās absolūto vairākumu veidoja pāris simti no Pievolgas un Krimas atbraukušie tatāri. Pirmajā pasaules karā daudzi musulmaņi Latviju pameta, un 1920. gadā vien daži desmiti Latvijas iedzīvotāju sevi uzskatīja par musulmaņiem. Kopš 1920. gada sākuma pastāvēja imāma Šakira Husnetdinova vadīta Rīgas un apkārtnes musulmaņu draudze, kuras gandrīz visi biedri joprojām bija tatāri. Pēc Otrā pasaules kara ļoti daudzi no viņiem devās bēgļu gaitās, nokļūstot bēgļu nometnēs Vācijā. Latvijas PSR laikā no pārējās Padomju Savienības republikā iebrauca vairāki tūkstoši tatāri, azerbaidžāņi, kazahi un citu tradicionāli islāmticīgu tautu pārstāvji.
2018. gadā dokumentālo filmu par Latvijas musulmaņu kopienu ar nosaukumu „Apgāztā mēness zīmē” uzņēma Kārlis Lesiņš, kurš pētīja to, kā 5 tās dalībnieki, tostarp reliģiskais vadītājs un imāms Imrāns Oļegs Petrovs, radikalizējušies un devušies uz Sīriju karot Islāma valsts pusē.
Mie prefektūra
Mie prefektūra ir viena no Japānas prefektūrām, kas atrodas Kansai reģionā uz Honsju salas. Tā robežojas ar Vakajama un ar Nara rietumos, ar Siga ziemeļos, ar Gifu ziemeļaustrumos un ar Aiči austrumos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Cu. Prefektūras kopējā platība ir 5 776 km2, 2010. gada sakumā tajā dzīvoja 1 855 177 iedzīvotāji. Tā ir divdesmit trešā lielākā prefektūra Japānā pēc iedzīvotāju skaita un divdesmit piektā lielākā pēc platības.
Vāvere
Vāvere var būt:
MasterCard Lola
MasterCard Lola bija Formula 1 autosacīkšu komanda, kura piedalījās 1997. gadā.
Tā debitēja 1997. gada Austrālijas GP, tomēr abi piloti bija 10 sekundes lēnāki par pārējiem, tāpēc kvalificēties nespēja. Sakarā ar izgāšanos Austrālijā, sponsori vairs neapmaksāja Lola komandas izdevumus un pirms Brazīlijas GP komanda bankrotēja. Tā ir viena no visīsāko laiku pastāvējušajām F1 komandām. Tās vienīgie piloti bija Vinčenzo Sospiri un Rikardu Rosē.
Kristāliskā struktūra
Kristālu klasifikācija pēc simetrijas īpašībām
Kristāla noteicošā īpašība ir tam piemītošā simetrija. Piemēram, daudziem kristālu veidiem raksturīgi tas, ka pagriežot kristālu par 180 grādiem ap noteiktu asi, tiek iegūts skats, kas ir analogs skatam, kāds bija novērojams sākotnējā kristāla pozīcijā. Šādā gadījumā saka, ka kristālam piemīt divkārša rotācijas simetrija attiecībā pret noteiktu asi. Bez rotācijas simetrijas kristāliem var būt arī spoguļsimetrija un translācijas simetrija, kā arī tā saucamās kompleksās simetrijas — translācijas un rotācijas/spoguļsimetrijas kombinācijas. Pilnīga kristāla klasifikācija ir iespējama pēc tam kad ir noteiktas visas kristālam piemītošās simetrijas.
Brevē režģi un kristālu klases
Singonijas kombinējot ar dažādiem iespējamiem režģa centrējumiem, tiek iegūti dažādi Brevē režģi. Tie apraksta režģa punktu ģeometrisko izkārtojumu un rezultātā — kristāla translācijas simetriju. Ir 14 veidu Brevē režģi (sk. attēlu pa labi), kas savstarpēji atšķiras pēc tiem piemītošās translācijas simetrijas. Visi līdz šim zināmie kristāli (izņemot kvazikristālus) iekļaujas vienā no šiem 14 veidiem.
Kristāla struktūra satur tās pašas atomu grupas (kristāliskās vienības), kas izvietotas ap katru režģa punktu. Tādējādi šī atomu grupa bezgalīgi atkārtojas trīs dimensijās saskaņā ar noteikta Brevē režģa ģeometriju. Raksturīgās atomu grupu rotācijas un spoguļsimetrijas var grupēt kristālu klasēs. Izdala 32 kristālu klases.
Kristālu defekti
Dabiskajos kristālos ļoti bieži ir novērojami defekti, kas novirza atomu izkārtojumu no augstāk aprakstītās ideālās sistēmas. Šie defekti lielā mērā nosaka dabā sastopamo materiālu elektriskās un mehāniskās īpašības. Piemēram, kristāliskā režģa dislokācija noved pie ievērojami zemākas laušanas pretestības šajā vietā.
Kristāla simetrija un fiziskās īpašības
Divdesmit no 32 kristālu klasēm ir tā saucamās pjezoelektriskās klases. Kristāliem, kas pieder šīm klasēm, piemīt pjezoelektriskas īpašības. Visām 20 pjezoelektriskajām klasēm nav simetrijas centra.
Ir vairākas kristāliskās struktūras, piemēram perovskīta struktūra, kas uzrāda ferroelektriskas īpašības. Ja šāda kristāla rašanās laikā nav elektriskā lauka, tas nav polarizēts. Taču pietiekamas jaudas elektriskais lauks piešķir perovskīta kristālam pastāvīgu polarizāciju. Šo polarizāciju var apvērst ar pietiekami spēcīgu pretējo lādiņu. Šajā gadījumā šis efekts tiek sasniegts pateicoties perovskīta kristāla struktūrai, nevis tāpēc, ka tā sastāvā būtu dzelzs.
Renault FT-17
Renault FT-17 (Automitrailleuse à chenilles Renault FT modèle 1917; angļu literatūrā dažkārt dēvēts par Mosquito) bija Francijā ražots vieglais tanks — visizplatītākais tanks Pirmā pasaules kara frontēs, — bruņots ar vienu 8 mm ložmetēju vai 37 mm Puteaux SA 18 L/21 lielgabalu, kas atradās 360° rotējošā tornī. Paredzēts kā tiešs kājnieku atbalsts kaujā, kuram jādodas triecienā reizē ar kājniekiem un jāpārvar ienaidnieka šķēršļu joslas un jāiznīcina ugunslldzekļus.
Sērijveidā šos tankus sāka ražot 1917. gada septembrī ar nosaukumu Char leger Renault FT modele 1917 (no faible tonnage — 'vieglais svars'), ko ērtības labad saīsināja uz "FT-17". Līdz 1918. gada 11. novembra pamieram bija nodoti ekspluatācijā 3177 tanki.
Konstrukcija
Tanks svēra tikai 6,5 t (padomju Krievijā būvētais Рено Русский — 7 t); bruņas biezums priekšpusē bija 22 mm, bet pārējās bruņas un bruņu tornī — 16 mm. Apbruņots ar vienu 37 mm ātršāvēju lielgabalu vai vienu ložmetēju; ieroči uzstādīti grozāmā bruņu tornī. Pārvietošanās ātrums 8 km/h, bet modernizētajos tipos palielināts līdz 20 km/h (krievu vieglais tanks pārvietojās ar 8 km/h pa līdzenu, cietu apvidu, bet normālais kaujas ātrums bija ap 4 km/h). Tanka apkalpe bija divi cilvēki: tanka vadītājs atradās priekšējā bruņu telpā, bet šāvējs vadīja šaujamieroci tanka bruņu tornī. Kāpurķēdes rotēja ap katrā puse izbūvētiem rombveidīgiem rāmjiem; bruņu telpa iebūvēta starp šiem rāmjiem. Pateicoties kāpurķedes garumam, tanks spējīgs pārvietoties gandrīz pa jebkādu apvidu, jo tam ir ļoti niecīgs īpatnais spiediens — tikai 0,6 kg/cm² uz zemes virsmas, — tādēļ FT-17 spēja pārvietoties pat pa tādu apvidu, kur jātnieki un dažreiz arī pat kājnieki netika pāri. Bez grūtībām pārvarēja 1,5-1,8 m platus grāvjus un līdz 0,5 m dziļus ūdens šķēršļus; viegli sagāza līdz 40 cm biezas mūra setas un lauza ap 25 cm resnus kokus. Ierakumu nocietinājumus — dzeloņstiepļu aizžogojumus u.tml., — pārvarēja bez kādam grūtībām. Vieglā tanka pārvietošana no viena frontes iecirkņa uz otru un piegādāšana no aizmugures tika īstanota ar 7,5 t smagu platformu palīdzību, kuras vilka traktors. Dažreiz šiem uzdevumiem izmantoja 7 t automobiļus-platformas, kā arī Pierce-Arrow 5 t smagos automobiļus. Lai pārvadātu vienu vieglo tanku rotu, sastāvošu no 25 tankiem, bija nepieciešamas 37 autoplatformas.
Modifikācijas
Kā pamatbruņojuma tanks Francijas bruņotajos spēkos saglabājās līdz 30. gadu vidum, kad to pakāpeniski sāka nomainīt ar R-35 un Н-39. 20. gados tanku modernizēja, izveidojot modifikācijas М-24/25 (1924.-1925. gada modelis), М-26/27 (1926.-1927. gada modelis), NC-1 jeb NC-27 (1927. gada modelis), NC-28 (1928. gada modelis), NC-2 jeb NC-31 (1931. gada modelis), FT-31, NC-3 jeb D-1, taču neviena no tām netika ražota masveidā. No bāzes modeļa pamatā atšķīrās tikai ar ritošo daļu un jaudīgāku motoru. Francijas bruņotajos spēkos 30. gados lielgabalu FT-17 tika atbruņots (lielgabalus izmantojot R-35 un Н-39 apbruņošanai), bet ložmetēju tankiem 8 mm ložmetējus nomainīja pret 1931. gada parauga 7,5 mm ložmetējiem (tanku sākot dēvēt par FT-31).
Citu valstu bruņojumā
No citām valstīm FT-17 pirmā iegādājās ASV, nopērkot 514 tankus, kurus sekmīgi izmantoja 1918. gada rudens kaujās. Pēc licences ASV uzsāka paši savu Six Ton Tank Model 1917 jeb amerikāņu FT-17 ražošanu. Uzsākot tanku Six-ton Tank M1917 jeb M1917 (Ford Two Man) ražošanu ASV, tajos sāka izmantot Buda 43 ZS motorus. Kopā izgatavoja aptuveni 950 FT-17 (no kuriem 374 bija bruņoti ar lielgabaliem, izgatavoja arī 50 TSF), kas līdz pat 30. gadu vidum veidoja Savienoto valstu bruņutanku karaspēka kodolu (1940. gadā modeli noņēma no apbruņojuma — 329 tankus atdeva Kanādai, bet 212 — Lielbritānijai).
FT karadarbībā
Pirmā kauja ar piecu FT-17 piedalīšanos notika 1918. gada 3. jūnijā Villerkotrē, 35 km no Parīzes, kur šie tanki pārrāva fronti 1 km platumā un to neitralizēšanai vāciešiem bija nepieciešams iesaistīt 1 kājnieku pulku un 2 rezerves kājnieku bataljonus.
1919. gadā Polija iegādājās 120 tankus (72 lielgabalu, 48 ložmetēju), no kuriem izveidoja 1. tanku pulku. Poļu FT-17 piedalījās kaujās ar Sarkano armiju pie Bobruiskas, Ukrainā, pie Varšavas un Daugavpils (kopā zaudēja 19 tankus, no kuriem 7 nonāca Sarkanās armijas rīcībā kā trofejas. Vēlāk poļi daļu gaitu zaudējušos tankus novietoja uz dzelzceļa platformām, veidojot bruņudrezīnas "R"). Pēc Neatkaribas kara Polijas armijas tanku skaits tika papildināts un tajā bija jau 174 dažādas modifikācijas FT-17.
Šos tankus izmantoja savstarpējajā karadarbībā arī Turcija un Grieķija 20. gados. Starpkaru periodā tie iegādāti un izmantoti Sīrijā, Marokā, Ķīnā u.c. Spānijas pilsoņu karā republikāņu pusē karoja no FT komplektētais 1. tanku pulks no Madrides, bet frankistu pusē — 2. tanku pulks no Saragosas. 1927. gadā 13 NC-1 iegādājās Japāna, kur to dēvēja par FT-17 Ko — 1929. gadā to modernizēja (tips 89 "Ocu" — 57 mm lielgabals, 75 ZS dīzeļmotors) un 1931.-1933. gados FT piedalījās karadarbībā Mandžūrijā.
Sākoties Otrajam pasaules karam Francijā ierindā vēl bija 536 FT tanku, un nezināms skaits noliktavās. Polijas armijā, sākoties karam, bija 72 FT un 32 bruņudrezīnas "R" (Drezyna pancerna "R"). 1939. gadā FT bija aktīvajā kaujas ierindā arī Grieķijā, Dienvidslāvijā, Rumānijā, Somijā (iegādājās 1919. gadā 32 tankus, vēlāk daļu izmantoja kā dzotus Manerheima līnijas nocietinājumos). Vērmahts Francijā kā trofejas ieguva 1704 tankus FT — okupācijas režīms tos izmantoja stratēģiski svarīgu objektu apsargāšanai un policejiskiem mērķiem. Neliels to skaits tika izmantots dzotiem Atlantijas valnī, bet dažviet ieraka zemē, izveidojot stacionāros ugunspunktus. Vēl 1945. gadā viens FT bataljons piedalījās kaujā ar japāņiem par Hanoju.
Psihedēlija
Psihedēlija ir sasniedzama ar dažādiem veidiem: ar meditāciju, sensoro stimulāciju vai deprivāciju vai, visbiežāk, izmantojot psihedēliskās vielas.
Heiki Kovalainens
Heiki Kovalainens (dzimis Somusalmi, Somijā) ir somu autosportists, pazīstams pateicoties savai Formula 1 karjerai. Kopš. gada pārstāv Caterham komandu (līdz . gada sezonai komandas nosaukums bija Lotus).
Karjera
Heiki savu formulu karjeru uzsāka ar Formula Renault 2001. gadā. Viņš sezonu pabeidza ceturtais un jau 2002. gadā pārcēlās uz britu F3. Viņš parādīja diezgan labu sniegumu un ieguva gada debitanta titulu. Viņš arī citās F3 sērijās noturēja labu sniegumu, izcīnot 4. vietu, bet Zandvortas Marlboro Masters viņš bija otrais. 2003. gadu viņš aizvadīja Nissan World Series vienā komandā ar citu Renault jauno pilotu programmas pilotu Franku Montaņī. Montaņī tur jau brauca trešo sezonu un izcīnīja titulu 2001. gadā. Montaņī ar deviņām uzvarām pārspēja Kovalainena vienu uzvaru un izcīnīja titulu. Soms palika Nissan čempionātā pārceļoties uz citu komandu un izcīnot titulu. 2005. gadā Kovalainens sāka braukt jaunizveidotajā GP2. Viņš izcīnīja otro vietu kopvērtējumā un visu 2006. gadu pavadīja testējot Renault formulu. 2007. gadā pēc tam, kad Fernando Alonso mainīja komandu, Heiki kļuva par komandas pamatsastāva pilotu. . gada viņš izcīnīja 2. vietu.
Flavio Briatore pēc sezonas paziņoja, ka ir maza iespējamība, ka Kovalainens paliks Renault. komanda paziņoja, ka. gadā tajā brauks Alonso un Pikē. Četras dienas vēlāk tika noslēgts līgums ar McLaren un viņš kļuva par Luisa Hamiltona komandas biedru. ,, Kovalainens piedzīvoja avāriju ar ātrumu 240 km/h. Lai gan sākotnēji tika ziņots par iespējamu atslēgas kaula lūzumu, soms ieguva tikai nelielu smadzeņu satricinājumu. Avārijas brīdī tika konstatēta 26G pārslodze. Komandas vadītājs Rons Deniss drīz paziņoja, ka uzskata, ka pilots varēs atgriezties jau nākamajā sacīkstē —. Tas tika apstiprināts dienu pirms treniņbraucienu sākšanās.
Pēc avārijas Kovalainens nākamajās trijās sacīkstēs izcīnīja tikai vienu punktu dažādu problēmu dēļ, tomēr izcīnīja 4. vietu. soms finišēja piektais, lai gan viņš izcīnīja savu pirmo pole-position. Arī Vācijas posmā Kovalainens sacīksti pabeidza kā piektais. Kovalainenam izdevās izcīnīt savu pirmo Formula 1 karjeras uzvaru, turklāt, kļūstot par 100. pilotu, kas kaut reizi uzvarējis Formula 1 sacīkstēs.
Pirmajās divās. gada sacīkstēs Kovalainens izstājās jau pirmajā aplī, bet viņš finišēja 5. vietā. Kopvērtējumā viņš sezonas beigās palika 12. vietā un komanda paziņoja, ka viņa vietā nākamgad stāsies Džensons Batons. Kovalainens pārgāja uz Lotus komandu, kura. gada sezonā mainīja nosaukumu uz Caterham.
Angola
Angola (, izrunā: ), oficiāli Angolas Republika (República de Angola), ir valsts Āfrikas dienvidos. Robežojas ar Namībiju uz dienvidiem, ar Kongo Demokrātisko Republiku uz ziemeļiem un ar Zambiju uz austrumiem, bet rietumos to apskalo Atlantijas okeāns. Lielākā pilsēta un galvaspilsēta ir Luanda.
Angola ir Āfrikas Savienības un Portugāļu valodas valstu sadraudzības un OPEC dalībvalsts.
No 1575. līdz 1975. gadam Angola bija Portugāles kolonija. Pēc neatkarības iegūšanas Angolā plosījās pilsoņu karš.
Vēsture
Senākie zināmie Angolas teritorijas iedzīvotāji ir koisanu (hotentotu un bušmeņu) mednieku cilts. Pēc kāda laika tos nomainīja bantu ciltis, taču vēl šodien Angolā ir sastopamas vairākas koisanu kopienas. Mūsdienu Angolas teritorijā izveidojās vairākas bantu valstis, no kurām zināmākā ir Kongo karaliste, kura aizņēma arī mūsdienu Kongo Republikas un Kongo Demokrātiskās Republika rietumu daļu.
15. gadsimtā Angolā ieradās pirmie eiropieši. 1483. gadā savu pirmo bāzi pie Kongo upes nodibināja portugāļi. Vēlāk reģionā ieradās holandieši, kas, piedāvājot savu militāro palīdzību vietējiem, pārņēma reģiona kontroli. 17. gadsimtā portugāļi atkaroja visas zaudētās teritorijas. 1975. gada 11. novembrī Angola pasludināja neatkarību no Portugāles, taču valstī izcēlās ilgstošs pilsoņu karš, kurā katra no trim vadošajām ciltīm vēlējās ņemt virsroku. Karš beidzās tikai 2002. gadā, taču situāciju nedrošu joprojām padara nemiernieku grupas, mīnu lauki un valdības autoritārisms.
Ģeogrāfija
Ģeogrāfiski valsti var iedalīt trīs reģionos – piekrastes zemienēs, kalnu rajonos un plakankalnē. Piekrastes zemienēs dominē līdzenumi un nelieli pauguri, un tie ir visvairāk piemēroti lauksaimniecībai, kaut arī šeit dominē sauss klimats. Kalnu rajonā atrodamas vairākas grēdas, kuru vidējais augstums ir ap 1500 metriem virs jūras līmeņa. Augstākais valsts punkts ir Moko kalns, kura augstums sasniedz 2620 metrus virs jūras līmeņa. Plakankalne atrodas uz austrumiem no kalnu reģiona un ir lielākais ģeogrāfiskais reģions Angolā.
Lielākā daļa Angolas upju sākas valsts centrālajos rajonos, un lielākā daļa no tām ietek Atlantijas okeānā. Divas nozīmīgākās Angolas upes ir Kvanza un Kunene.
Klimats
Angolai ir divi izteikti klimatiskie periodi – sausais un lietainais. Vidējā gada gaisa temperatūra ir 20 °C. No jūnija līdz septembrim valstī valda vēsā sezona, bet no oktobra līdz maijam – lietus sezona, kurai raksturīgas spēcīgas vēja brāzmas.
Politika
Žuzē Eduardu duš Santušs bija Angolas prezidents no 1979. līdz 2017. gadam. Viņš bija otrs visilgāk valdošais Āfrikas prezidents aiz Ekvatoriālās Gvinejas prezidenta Teodoro Obianga. Pēc Angolas pilsoņu kara, viņš padarīja Angolu par vienu no visstraujāk augošajām ekonomikām pasaulē, izmantojot tās naftas resursus. Tomēr, viņa režīms tiek uzskatīts par autoritāru, vainojot viņu nevienlīdzīgā naftas ienākumu sadalē un ilgā valdīšanās periodā.
Santušs nekanditēja 2017. gada parlamenta vēlēšanās. Tajās uzvarēja aizsardzības ministrs Žuans Lorensu, kurš ieguva 61.1% balsu. Valdošā partija Angolas atbrīvošanas tautas kustība (MPLA) saglabāja vairākumu parlamentā. MPLA uzvara vēlēšanās nozīmēja, ka tā varēja izraudzīties valsts nākamo prezidentu. Lielākā opozīcijas partija Nacionālā savienība par pilnīgu Angolas neatkarību (UNITA), kas ir bijušais nemiernieku grupējums, ierindojās otrajā vietā ar 26,7% balsu.
Ekonomika
Angolas ekonomika balstās uz naftas ieguvi un eksportu. Nafta veido 1/3 no Angolas IKP un 95% no tās eksporta. Naftas cenas straujā un llgstošā pazemināšanās ir būtiski ietekmējusi Angolas ekonomiku. Ekonomiskā izaugsme samazinājās no vidēji 10,3% gadā (2004-2014) līdz 1,5% (kopš 2015. gada). Pateicoties naftai, valstij ir viena no visstraujāk augošajām ekonomikām Āfrikā. Iekšzemes kopprodukts uz vienu iedzīvotāju (PPP) ir 6 881 USD, kas ir salīdzinoši augsti priekš reģiona.
Iedzīvotāji
Pēc 2014. gada tautas skaitīšanas datiem Angolā dzīvoja 24 383 301 iedzīvotājs. Angolas iedzīvotāji sastāv no trim etniskajām grupām, kuras visas runā bantu valodās. Šīs grupas ir ovimbundi, kuri ir 37% no kopējā iedzīvotāju skaita, mbundi 25% un bakongo 13%, bet 2% no kopējā iedzīvotāju skaita sastāda afrikāņu un eiropiešu pēcteči. 1% ir eiropieši, kuri pārsvarā ir portugāļi. Kopumā minoritātes veido 22% no Angolas iedzīvotājiem.
Reliģija
Angolā ir vairāk kā 1000 dažādu reliģisko kopienu, kuras lielākoties saistītas ar kristietību. Apmēram puse no kopējā iedzīvotāju skaita ir katoļi, bet apmēram ceturtā daļa - protestanti. Valstī ir ievērojams tradicionālo reliģiju sekotāju skaits. Angolā ir apmēram 90 000 musulmaņu, taču, lai kāda no reliģijām iegūtu oficiālu statusu, tai ir jābūt vismaz 100 000 sekotājiem, tādēļ musulmaņi netiek oficiāli atzīti.
Vītola
Vītola (vīriešu dzimtē Vītols; pamazināmajā formā Vītoliņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kioto prefektūra
Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Kioto. Prefektūras kopējā platība ir 4 613 km2, pēc 2015. gada datiem tajā dzīvo 2,61 miljoni iedzīvotāju. Tā ir trīspadsmitā lielākā prefektūra Japānā pēc iedzīvotāju skaita un trīsdesmit pirmā lielākā pēc platības.
Dzintariņš
"Dzintariņš" ir Latvijas bērnu deju ansamblis. Darbojas Rīgas domes kultūras un mākslas centrā "Mazā ģilde".
Ansamblis ticis dibināts 1953. gadā, tā dibinātāja ir Zinaīda Zeltmate, kas bija arī ansambļa ilggadēja vadītāja. 1975. gadā tam tika piešķirts Tautas deju ansambļa nosaukums. "Dzintariņš" piedalījies dažādos festivālos gan Latvijā, gan ārzemēs. Tā repertuārā ir dažāda veida dejas — gan etnogrāfiskas, gan mūsdienu skatuviskās.
Ansamblī ir apmēram 250 dalībnieku 2—18 gadu vecumā. Kopš 1991. gada deju kolektīvu vada Z. Zeltmates meita Olga Freiberga.
No 2019. gada kolektīva mākslinieciskā vadītāja ir Sanita Misika, repetitori Līga Indriksone, Viesturs Juris Lammass  un Ēvalds Ābelskalns, koncertmeistares Alvīne Eriņa un Sarmīte Plaude, skaņu operators Vladimirs Dondukovs.
Islandiešu valoda
Islandiešu valoda (íslenska) ir ģermāņu valoda, faktiskā valsts valoda Islandē. Tā ir radniecīga fēriešu valodai un dažiem norvēģu valodas dialektiem. Islandiešu valoda ir cēlusies no sennorvēģu valodas, kurā savulaik runāja vikingi. Pēdējo tūkstoš gadu laikā islandiešu valoda nav daudz mainījusies, tāpēc tās pratējiem nesagādā lielas grūtības lasīt no 10. līdz 13 gadsimtam sennorvēģu valodā rakstītās sāgas. Atšķirībā no citām ziemeļģermāņu valodām islandiešu valodā ir saglabājušies četri lietvārdu un īpašības vārdu locījumi, kā arī personvārdu, skaitļa vārdu un darbības vārdu locīšana.
Vairums islandiešu valodas pratēju (aptuveni 320 tūkstoši) dzīvo Islandē. Samērā lielas islandiešu valodas pratēju kopienas dzīvo arī Kanādā un Dānijā, attiecīgi 2170 un 8165 cilvēku. Vairums no Islandē nedzīvojošajiem islandiešu valodas pratējiem ir uz ārzemēm mācīties devušies studenti.
Alfabēts
Islandiešu alfabētā ir 32 burti.
Oksana Domņina
Oksana Domņina (ru; dzimusi Kirovā, Krievijā) ir krievu daiļslidotāja. Sacensībās startē pārī ar Maksimu Šabaļinu. Viņa ir 2010. gada ziemas olimpisko spēļu bronzas medaļas laureāte, 2009. gada Pasaules čempione un trīskārtēja Krievijas čempione.
Rabāta
Tūrisms un valstu vēstniecības, kas atrodas Rabātā, ceļ šīs pilsētas nozīmi, padarot Rabātu par otru svarīgāko pilsētu Marokā aiz Kasablankas, kas ir lielāka un ekonomiski spēcīgāka.
Jānis Poruks
Jānis Poruks (dzimis, miris ) bija latviešu rakstnieks un dzejnieks. Pazīstams ar darbiem "Pērļu zvejnieks", "Hernhūtieši", "Zilizana sirdsdedze" un "Dzejas".
Dzīvesgājums
Dzimis Druvienas pagasta Prēdeļu saimnieka mājās. Viņa bērnība bija vecāku pasargāta no grūtībām, taču tā rezultātā zēnam neizveidojās pietiekami stingrs raksturs mācībās — viņš nepabeidza aizsāktās studijas ne Drēzdenes konservatorijā, ne Rīgas Politehnikumā.
Mācījās Druvienas pagastskolā (1881—1885), Liezēres draudzes skolā (1885—1887), Cēsu pilsētas skolā (1888—1889) un Rīgas Politehniskā institūta priekšskolā (1889—1892). 1888. gadā iznāca viņa pirmais stāsts "Purvaiņos" laikrakstā "Dienas Lapa". 1893. gadā Poruks devās uz Vāciju un studēja Drēzdenes Karaliskajā konservatorijā (1893—1894). 1894. gadā Poruks izdeva savu pirmo grāmatu Die Religion der Zukunft ("Nākotnes reliģija") vācu valodā. Studijas Vācijā pārtrauca nepietiekamo naudas līdzekļu dēļ un atgiezās Latvijā.
Pēc atgriešanās Latvijā J. Poruks iestājās Rīgas Politehniskajā institūtā, kur studēja ķīmiju (1897—1899) un komerczinātnes (1901—1905). Iestājās latviešu studentu korporācijā Selonija. Strādāja laikrakstā "Mājas Viesis" un žurnālā "Mājas Viesa Mēnešraksts". Šajā laikā tapuši gandrīz visi viņa darbi. 1902. gadā apprecējies ar Ernestīne Pētersoni (1875, Cēsis – 1956, Rīga). 1902. 1903. gada 21. aprīlī viņiem piedzima meita Karmena Tatjana (mirusi 1954. gada oktobrī Grieķijā), kura vēlāk apprecējās ar grieķi Spiridonu Valavanidesu, viņu ģimenē bija dēls Jānis (dzimis 1928. gadā).
Savus darbus Poruks parakstījis ar vairākiem pseidonīmiem, tai skaitā "Nemo", "Adagio", "Parsifals".
Pēc 1905. gada vairākkārt ārstējās psihiatrisko slimību klīnikās Rīgā, Strenčos un Tērbatā. 1909.—1910. gadā dzīvoja Burtnieku namā Vecmīlgrāvī. Miris Tērbatas Universitātes profesora Vladimira Čiža vadītajā nervu klīnikā. Apbedīts Cēsu Lauciņu kapos, 1924. gadā viņa mirstīgās atliekas pārapbedīja Rīgas Meža kapos.
Rodžers Hants
Rodžers Hants (en; dzimis, Golbornē, Lankašīrā (tagad Češīrā), miris ) bija angļu futbolists.
Sļivenko pret Latviju
Sļivenko pret Latviju (48321/99) bija pirmā lieta pret Latviju Eiropas Cilvēktiesību tiesā, kuru izskatīja ECT Lielā palāta, izspriesta 2003. gadā.
Tiesvedība
Eiropas Cilvēktiesību tiesā sūdzība tika iesniegta 1999. g., pieņemta izskatīšanai 2002. gadā (daļā par virkni T. un K. Sļivenko prasījumu; N. Sļivenko prasījumi netika pieņemti izskatīšanai). Kā trešā puse procesā piedalījās Krievija — pēc Sļivenko pārstāvja vārdiem, pirmo reizi iestājoties prāvā pret citu valsti savu pilsoņu pusē.
Tiesas spriedums
Ar 11 balsīm pret 6 (tiesneši Vildhabers, Braca, Latvijas ieceltais tiesnesis Maruste, Kabrals Bareto, Ress, Greve) tiesa secināja, ka tika pārkāpts Eiropas Cilvēktiesību konvencijas 8. pants daļā par privātās dzīves aizsardzību. Bez tam, tiesa ar 16 balsīm pret 1 (Krievijas tiesnesis Kovlers) nosprieda, ka netika pārkāpta ECK 5. panta 1. daļa (prasības aizturēšanas likumībai).
T. un K. Sļivenko tika piespriesta kompensācija 10 000 eiro apmērā katrai.
Vēlāk T. un K. Sļivenko atgriezās Latvijā, un pēc tiesas prāvas, kas beidzās ar izlīgumu, saņēma pastāvīgās uzturēšanās atļaujas.
Premisa
Premisa [vidusl. lat. (propositio) ‘priekšā likts (piekšlikums)’] ir teksta analīzē izmantots jēdziens.
Līnis
Līnis (Tinca tinca) ir vienīgā līņu dzimtas (Tincidae) saldūdens zivs, kas mājo arī jūrā upju grīvu tuvumā. Izplatības areāls — mērenā josla Eirāzija, sākot ar Rietumeiropu, Britu salas ieskaitot, un beidzot ar Obas un Jeņisejas upju baseiniem Āzijā. Līnis ir populāra zivs dīķsaimniecībās.
Sistemātikas izmaiņas
Balstoties uz ģenētiskajiem atklājumiem, 2016. gadā tika izdalīta līņu dzimta. Pirms tam šis taksons tika izdalīts kā karpu dzimtas apakšdzimta.
Izplatība
Līnis mājo lielākajā daļā Eiropas, izņemot Īriju un Skandināvijas ziemeļus aiz 61° ziemeļu paralēles, bet Grieķijas dienvidos līnis ir introducēts. Āzijā tā dabīgais izplatības areāls austrumu virzienā stiepjas līdz Jeņisejas baseinam. Nelielā skaitā mājo arī Baikālā, kas ir vistālāk austrumos esošā līņa apdzīvotā vieta. Ziemeļos areāls sasniedz 60° ziemeļu paralēli.
Latvijā
Latvijā līnis ir viena no izplatītākajām zivju sugām. Mīt ezeros, upēs, vecupēs, sastopams arī jūras piekrastē, lielo upju grīvu tiešā tuvumā. Parasti uzturas vietās, kur ūdens ātri sasilst. Nelielos, seklos, slēgtos ezeros nav sastopams. Līnis no 1955. līdz 1996. gadam ielaists vairāk nekā 120 ezeros. Selekcionēta līņa zeltainā forma, kas no pamatformas atšķiras ar gaiši zeltaino krāsu.
Izskats
Līņa ķermeņa krāsa atkarīga no vides, kurā tas dzīvo. Dzidros ūdeņos tas var būt zaļgansudrabots, bet ūdenstilpēs ar biezām dūņām līnis ir tumši brūns ar bronzas spīdumu. Tipiski tā mugura ir zaļganbrūna, sāni zaļgandzelteni (mugura tumšāka par sāniem), vēders dzeltenīgs vai pelēcīgs. Izņemot līni no ūdens, tā krāsa mainās.
Uzvedība un barība
Līnis galvenokārt mājo lēni tekošos vai stāvošos ūdeņos ar mālainu vai dūņainu gultni, ūdenstilpēs ar bagātīgu veģetāciju. Līnis ļoti reti sastopams dzidrās ūdenstilpēs ar grantainu gultni, un kopumā tas izvairās no ātrām straumēm. Spēj dzīvot tilpnēs ar zemu skabekļa līmeni, pat tādās, kurās karpa nespēj dzīvot. Līņa mazuļi uzturas baros, bet pieaugušie īpatņi pa vienam. Tomēr nelielus bariņus veido nārsta laikā un ziemojot. Ziemā līnis ir mazaktīvs, mēdz ierakties dūņās. Arī vasarā līnis ir samērā mazaktīvs, uzturas tuvu gultnei, starp augiem, izvairās no spožas gaismas. Lielāko daļu sava mūža pavada vienā un tai pašā vietā. Tas barojas galvenokārt naktī ar bentosu, priekšroku dodot dzīvnieku izcelsmes barībai, piemēram, trīsuļodu kāpuriem, gliemežiem un sīkgliemenēm. Pieaugušie līņi barojas arī ar detrītu un augu daļām.
Vairošanās
Dzimumgatavība līnim iestājas 2—7 gadu vecumā, sasniedzot 6—25 cm garumu. Tēviņiem tas parasti ir 2—3 gadu vecumā, mātītēm 3—7 gados. Latvijā līnim dzimumgatavība iestājas vēlāk, sasniedzot 9—27 cm garumu. Nārsto no aprīļa līdz augustam, Latvijā no maija līdz augustam, kad ūdens temperatūra ir 14—27°C. Nārstošana var notikt gan seklumā, gan dziļumā, no 15 cm līdz 2 m (parasti seklumā ), starp augiem, kur iznērstajiem ikriem vēlāk pielipināties. Auglība no 5600 līdz 1,2 milj. ikru. Līnim raksturīgs porciju nārsts 2—3 (reizēm līdz 8) piegājienos ar 9—30 dienu starplaiku. Kopējais nārsta ilgums 25—60 dienas. Ikri ir lipīgi un pielīp pie ūdensaugiem un grunts. To attīstība ilgst 3—7 dienas, atkarībā no ūdens siltuma. Pēc izšķilšanās kāpuri 3—4 dienas pavada, piestiprinājušies pie augiem. Linis var sasniegt 18 gadu vecumu, Latvijā 14 gadu vecumu.
Duālisms
Idejas par prāta un ķermeņa duālismu ir bijušas pazīstamas jau kopš Platona un Aristotela laikiem, un tās aplūko spekulācijas par bezķermeniskas dvēseles, kurai tiek piedēvētas prāta spējas, esību. Platons un Aristotels uzskatīja, dažādu iemeslu dēļ, ka cilvēku "saprāts" (prāta vai dvēseles spēja) nevar būt identificēta vai izskaidrota ar viņu fizisko ķermeni.
Duālisms tiek pretstatīts dažādām monisma formām, tai skaitā fizikālismam un fenomenālismam.
Ainavu krauja
Ainavu krauja (arī Bizene, Kārļumuižas iezis ) ir viena no augstākajām un senākajām kraujām Latvijā. Atrodas Gaujas nacionālā parka teritorijā Amatas upes labajā krastā pie Kārļiem, Cēsu novada Drabešu pagastā starp Ainavu un Klintsleju mājām. 45 —46 metrus augstajā un vairāk kā 500 metrus garajā kraujā atsedzas vairāku svītu smilšakmeņi un dolomīts, kā arī šis tiek uzskatīts par Amatas svītas stratotipu (pilnīgāko paraugu). To veido vairāki iežu atsegumi: ziemeļos — Bizenes iezis, bet dienvidos — Ainavu iezis. Apakšējās kraujas daļas atsegumā atrodamas vairākas seno organismu atliekas. Ziemā šeit veidojas vairāki leduskritumi, bet agrāk tikuši izveidoti 5 mākslīgi ūdenskritumi, no kuriem līdz mūsdienām saglabājies tikai viens. 18. gadsimta nogalē Kārļumuižas saimnieks Kārlis Eberhards fon Zīverss Ainavu krauju lika iekārtot ar kāpnēm, tiltiņiem, takām, skatu laukumiem un citiem objektiem. No kraujas paveras lieliski skati uz Amatas senleju. Kraujas atsegumos reizēm ir novērojami noslīdeņi un iežu nobrukumi. Ainavu krauja ir viens no svarīgākajiem objektiem Kārļumuižas ainavu mežaparkā, kas iekļauj tuvējās apkārtnes gravas, dažādus smilšakmens atsegumus, upes senlejas skatu perspektīvas un Amatu. Kraujas dienvidos, zemesraga galā atrodas seno latgaļu 11. — 12. gs. apbedījumi.
Ainavu krauja kopš 1973. gada ir valsts aizsardzībā esošs ģeoloģiskais piemineklis.
Hjogo prefektūra
Hjogo prefektūra atrodas Honsju salas Kangai reģionā. Prefektūras centrs ir Kobe. Prefektūra tiek saukta arī par Hiogo.
Anete Klintsone
Anete Klintsone (dzimusi Rīgā) ir latviešu basketboliste, spēlē saspēles vadītājas pozīcijā. Pašlaik (2011) pārstāv Kalifornijas universitātes Īrvinā NCAA komandu UC Irvine Anteaters un ir Latvijas izlases dalībniece. Pirms tam pārstāvējusi Latvijas jaunatnes izlases. 2009. un 2010. gada Eiropas U-20 čempionātā izcīnīja bronzas medaļu. Latvijas pieaugušo izlasē debitēja 2010. gada 31. jūlija spēlē pret Somijas izlasi.
Alauksts
Alauksts (arī Alauksta ezers) ir ezers Vidzemes augstienē, Cēsu novadā, 202,3 metrus virs jūras līmeņa.
Atrodas Vecpiebalgas aizsargājamo ainavu apvidū. Ezera kontūra ovāla, orientēta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, ar dažiem izliektiem līčiem. Ezerā ir divas salas ar kopējo platību 1,6 ha — Lielā sala (0,8 ha) un Mazā sala (arī Vidsniedre) (0,76 ha). Ezera gultni vietām klāj dūņas un līdz 5 m biezs sapropeļa slānis. Krasti pārsvarā lēzeni, dienvidu pusē arī stāvi. No ezera izteka Gaujiņa, kas tālāk pārtop Latvijas garākajā upē Gaujā. No ezera iztek arī Silakroga grāvis, kas ir 19. gadsimtā izveidots mākslīgs kanāls uz Tauna ezeru. Konstatētas 9 sugu zivis (raudas, plauži, līdakas, asari, sapali, u.c.). Eitrofs, ezerā ievērojamā daudzumā potenciāli toksiskas zilaļģes.
Gar ezera dienvidrietumu krastu stiepjas asfaltēts Cēsu—Madonas autoceļš, dienvidaustrumu daļā — Vecpiebalgas—Greiveru zemesceļš.
Braiens Molko
Braiens Molko (en, dzimis 1972. gada 10. decembrī Briselē, Beļģijā) ir grupas Placebo līderis un vokālists.
Biogrāfija
Molko ir dzimis amerikāņu baņķiera un skotietes ģimenē. Pateicoties tēva darbam, Braienam bieži nācās mainīt dzīvesvietu: viņš ir dzīvojis gan Skotijā, gan Beļģijā, gan arī Liberijā, Libānā un Luksemburgā. Skolas gados Braiens piedalījās teātra pulciņā, lai sevi varētu izpaust uz skatuves. Vecākiem viņa aizraušanās nepatika. Tēvs vēlējās, lai dēls iet viņa pēdās, un kļūst par baņķieri, bet māte centās viņu pievērst kristietībai un izaudzināt par mācītāju. Braiens tam pretojās. 11 gadu vecumā viņš sāka lietot kosmētiku, bet vēlāk saprata, ka ir biseksuāls.
17 gadu vecumā Braiens devās uz Lielbritāniju, kur iestājās Goldsmitas koledžā un studēja dramaturģiju. Koledžas gados viņš bieži uzstājās dažādos Londonas klubos. Uz vienu no šādiem koncertiem viņš uzaicināja savu bijušo skolasbiedru Stēfanu Olsdālu, kuru nejauši bija saticis metro stacijā. Tas arī tiek uzskatīts par "Placebo" pirmsākumu.
Pirmajos "Placebo" pastāvēšanas gados Braiens nereti šokēja sabiedrību ar saviem izlēcieniem. Daudzi cilvēki, izskata un balss dēļ, mēdza domāt, ka viņš ir sieviete. Pats Braiens atzīst, ka agrāk darījis visu, lai pievērstu sev uzmanību un tiktu uztverts nopietni. Braiens bieži atradās arī dažādu apreibinošu vielu iespaidā, bet sasniedzot 30 gadu vecumu mūziķa dzīvesveids nedaudz mainījās. Viņš uzskata, ka būt dīvainam ir lieliski.
Braiens vairākus gadus dzīvoja Londonā kopā ar fotogrāfi Helēnu Bergu, bet vairs ar viņu nav kopā. 2005. gadā Molko kļuva par tēvu savam pirmajam dēlam Koudijam.
Enteogēni
Enteogēni (grc — ‘Dievs iekšpusē’, grc — ‘radīt’ / radīt Dievu sevī) ir psihotropās vielas, kas tiek izmantotas reliģiskiem, šamaniskiem un garīgiem mērķiem. Vēsturiski par enteogēniem tiek lielākoties izmantotas dzīvās būtnes dabā: augi un sēnes, bet ar organiskās ķīmijas attīstīšanos tās var būt līdzīgas sintētiskās vielas. Enteogēnus lieto kā dziedināšanas līdzekļus, lai ierosinātu transcendenci un atklāsmes; tos izmanto dažādās praksēs: meditācijā, psihonautikā, mākslas projektos un psihodēliskajā terapijā.
Teisms
Teisms (franču: théisme, no grieķu theos "dievs") ir filozofijas mācība, saskaņā ar kuru pastāv Dievs, kas pēc savas gribas radījis pasauli un to vada.
Moncas autodroms
Moncas autodroms (it) ir Formula 1 sacīkšu trase, kura atrodas Moncā, Itālijā. Tā ir viena no pirmajām autosacīkšu trasēm pasaulē.
Kopš F1 čempionāta izveides 1950. gadā Moncas autodromā sacīkstes nav notikušas vienīgi 1980. gada F1 sezonā, kad notika Imolā. Trase ir viena no ātrākajām F1 kalendārā. Vismaz 59 cilvēki (ieskaitot skatītājus) ir miruši šajā trasē vai vēlāk slimnīcā pēc gūtajām traumām dažādās avārijās. Pēdējais bija Paolo Gislimberti, trases darbinieks, kurš pēc vairāku pilotu avārijas pirmajā aplī guva nāvējošu triecienu ar formulas riteni. Pēdējais pilots, kurš ir miris no gūtajiem ievainojumiem kādā avārijā Moncā ir Ronijs Petersons. Lai gan pēc avārijas ārsti paziņoja, ka viņa dzīvībai briesmas nedraud, sākās komplikācijas un zviedrs mira slimnīcā. Visvairāk uzvaru šajā trasē ir ieguvis Mihaels Šūmahers.
Ogistēns Košī
Ogistēns Luijs Košī (fr; dzimis, miris ) bija franču matemātiķis, matemātiskās analīzes pamatlicējs. Savā dzīvē uzrakstījis aptuveni astoņus simtus zinātniskās publikācijas un piecas grāmatas. Viņa vārdā ir nosauktas 16 teorēmas un koncepcijas.