cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Individuālais brauciens ar atsevišķu startu
Individuālais brauciens ar atsevišķu startu (, ITT) ir šosejas riteņbraukšanas sacensības, kurās riteņbraucēji brauc individuāli uz laiku ( — burtiski "pret pulksteni"). Līdzīgs sacensību formāts ir brauciens ar atsevišķu startu velotrekā un komandu brauciens ar atsevišķu startu (TTT). Šīs sacensības sauc arī par patiesības sacensībām, jo rezultāts ir atkarīgs tikai no katra braucēja spēka, izturības un mērķtiecības.
Starts notiek ar vienādu intervālu starp startējušajiem, parasti tā ir viena vai divas minūtes. Starta secību parasti nosaka pēc iepriekšējo sacensību vai posmu finiša laikiem, augstāk vērtētajam sportistam startējot pēdējam. Startēšana vēlāk dod braucējam priekšrocību, jo viņš var zināt savu konkurentu laikus, kuri tam jāpārspēj. tas arī padara sacensības interesantākas skatītājiem. Dalībniekiem nav atļauts braukt kāda cita dalībnieka aizvējā. Jebkura komandas biedru palīdzība ir aizliegta. Braucējs ar labāko laiku tiek paziņots par uzvarētāju.
Sacensību reljefs
ITT sacensības parasti notiek relatīvi līdzenā reljefā. Pasaules čempionātā riteņbraukšanā ITT sacensības vienmēr notiek līdzenā reljefā. Tomēr ir arī vairākas sacensības, kuras notiek pret kalnu, kā, piemēram, 2004. gada Tour de France bija individuālā brauciena posms, kurā bija iekļauts leģendārais L'Alpe d'Huez kāpums Alpos.
Orientēta taisne
Vektors
Analītiskajā ģeometrijā orientēts taisnes nogrieznis ir vektors. Vektors, kas savieno divus punktus A un B, ir orientēts, ja ir norādīts, kurš no šiem punktiem tiek uzskatīts par nogriežņa sākumu un kurš par gala punktu.
Ass vektors
Vektora ass ir orientēta vektora pamats. Visi vektori, kuri ir kolineāri ar kādu doto ortu, ir šī orta ass vektori. Starp kādas ass vektoriem un reāliem skaitļiem pastāv savstarpēja atbilstība. Tas nozīmē, ka katram ass vektoram atbilst viens noteikts reāls skaitlis, un otrādi — katram reālam skaitlim atbilst noteikts ass vektors. Šo lielumu sauc par vektora algebrisko lielumu jeb koordinātu.
Ja vektors ir apzīmēts ar simbolu \vec{A B}, tad tā algebrisko lielumu apzīmē ar AB \. Savukārt, ja vektors apzīmēts ar simbolu \vec{a} \ un tā asi ar l \, tad tā algebrisko lielumu apzīmē ar a_l \. Ass vektora algebriskais lielums ir vienāds ar tā moduli, t.i., a_l = |a| \, ja vektoram un tā asij ir vienādi vērsumi, un, ja vektora vērsums ir pretējs tā ass virzienam.
Šala teorēma
Šala teorēma: lai kāds būtu punktu A, B un C novietojums uz ass, vektoru \vec{AB} \, \vec{BC} \ un \vec{CA} \ algebriskie lielumi vienmēr izpilda identitāti:
Dogens Zendži
Dogens Zendži (道元禅師; dzimis, miris ) bija 13. gadsimta Japānas dzenbudistu mūks un dzen meistars, Soto dzenbudisma skolas dibinātājs un raksta Šobogendzo autors.
Dogens piedzima tālaika Japānas galvaspilsētā Kioto (jap. 京都), 1223. gadā aizceļoja uz Ķīnu mācīties un atgriezās Japānā 1227. gadā. Viņš ir slavenā Soto klostera Eiheidži (jap. 永平寺; angliski: Eihei-ji) dibinātājs.
12. janvāris
12. janvāris ir 12. gada diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 353 dienas (354 garajā gadā).
Vārda dienas
Reinis, Reina, Reinolds, Renāts
Bjalas apriņķis
Bjalas apriņķis ir apriņķis Polijā, Ļubļinas vojevodistes ziemeļos. Robežojas ar Ļubļinas vojevodistes Vlodavas, Parčevas, Radziņas un Lukovas apriņķiem, Mazovijas vojevodistes Sedlces un Losices apriņķiem, Podlases vojevodistes Semjatičes apriņķi, kā arī ar Baltkrieviju. Bjalas Podlaskas pilsēta administratīvi ir anklāvs apriņķa vidienē.
Radziņa Podlaska
Radziņa Podlaska ir pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz dienvidaustrumiem no Lukovas. Ievērojama ar Potocku dzimtas pili.
Lēvenrū parks
Lēvenrū (et) ir publiskais parks Tallinas pilsētas daļā Kristīnē, kvartālā starp Mustamē, Linnu, Algi un Rēgu ielām. Parka pamatlatība 5,9 hektāri, kopā ar blakusplatībām 9 hektāri.
Vēsture
Tagadējais Lēvenrū parks veidojies ap muižas kompleksu, kas Tallinas Kristīnentāles apkaimē radās 17. gadsimta beigās. Pēc Zviedrijas kapitulācijas Ziemeļu karā muiža nonāca toreizējā Igaunijas gubernatora Frīdriha fon Lēvena (de) (1728-1736) īpašumā, kura vārdā muiža, bet vēlāk arī Lēvenrū izpriecu dārzs tika nodēvēts. 18. gadsimta vidū muiža kļuva par ievērojamāko Tallinas arpilsētas rezidenci.
18. gadsimta beigās muiža nonāca ģenerāļa Frīdriha fon Rozena īpašumā. Jaunais īpašnieks ne vien organizēja jaunu ēku būvniecību, bet plānoja arī ainavu parka izveidi ar kanāliem, mākslīgām salām, tiltiem.
1798. gadā Lēvenrū vasaras muižas teritorijā tika atvērts izpriecu un atpūtas dārzs ar vasaras restorānu, konditoreju, deju zāli, boulinga zāli, šautuvi. Šeit tika rīkotas arī teātra izrādes, kuru iniciators bija Augusts fon Kocebī. Bez izklaides funkcijām vasaras dārzā bija iespējams saņemt arī dziednieciskās procedūras, tā kā Linnu ielas rajonā toreiz tecēja dzelzi, sēru un citas minerālvielas saturošs avots.
19. gadsimtā muiža piederēja Frīdriha Noltkeles sabiedrībai, kas šeit ražoja etiķi, šokolādi un krāsas. Šajā laikā Tallinas iedzīvotāju vidū Lēvenrū izpriecu dārzu sāka izkonkurēt Kadriorga. Spēcīgā konkurences Lēvenrū izpriecu dārzu noveda dziļā pagrimumā, vairākus gadu desmitus ēkas stāvēja neizmantotas.
Turpinot saimniecisko darbību Lēvenrū muižas īpašumā tika izveidots apjomīgs zivju dīķis.
1866. gadā Lēvenrū muižā izcēlās ugunsgrēks, kura laikā tika nopostīta pati muižas ēka, kā arī vairākas saimniecības ēkas.
1936. gadā Lēvenrū muižas īpašumus iegādājās AS Kopli, kas vēlējās šeit izveidot valsts mēroga dārzkopības mācību centru.
Padomju laikos bijušajos Lēvenrū īpašumos tika izvērsta plaša saimnieciska darbība, ieskaitot augļkopību un zivjaudzēšanu. Lēvenrū dīķos tika audzētas foreles, vēlāk arī karpas. Padomju saimniecība tika likvidēta 1957. gadā.
1976. gadā parkā tika uzcelta Pionieru pils. Pēc Igaunijas neatkarības atjaunošanas ēka pārbūvēta par lielveikalu "Kullo".
1993. gadā Lēvenrū parks ieguva valsts aizsargājamās teritorijas statusu.
Vilhelms fon Tegethofs
Dzimis Marburgā (tagad Maribora Slovēnijā). Mācījās jūras kara akadēmijā Venēcijā.
Piedalījās Otrajā Šlēzvigas karā (Helgolandes kaujā), par ko ieguva admirāļa pakāpi, kā arī Austriešu-prūšu karā (cīņās pret Itālijas floti). Kopš 1868. gada reorganizēja Austroungārijas kara floti.
1910. gadā Austroungārija uzbūvēja drednautu, kurš tika nosaukts Tegethofa vārdā.
Viktorija Džastisa
Viktorija Džastisa (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja, dziesmu autore un dejotāja.
Viņa vislabāk pazīstama ar lomām Nickelodeon seriālos Zoey 101 un Victorious, pēdējā viņa atveidoja galveno lomu. Tāpat Viktorijai Džastisai ir vairākas epizodiskas lomas citos Nickelodeon seriālos, piemēram, True Jackson, VP, The Troop, "Madagaskaras pingvīni" un iCarly, kā arī televīzijas kanāla spēlē BrainSurge. 2010. gadā viņa uzņēmās Nickelodeon filmā The Boy Who Cried Werewolf. Papildu aktrises karjerai, Viktorija Džastisa ir arī mūziķe. Iedziedājusi vairākas no seriāla Victorious dziesmām.
Čeļabinskas apgabals
Čeļabinskas apgabals ir viens no Krievijas Federācijas subjektiem tās austrumdaļā, Urālu federālajā apgabalā. Apgabala administratīvais centrs ir Čeļabinska. Apgabals izveidots 1934. gada 17. janvārī. Izvietojies Urālu kalnu dienviddaļā uz Eiropas un Āzijas robežas. Robežojas ar Kurgānas apgabalu austrumos, Sverdlovskas apgabalu ziemeļos, Baškortostānu rietumos, Orenburgas apgabalu dienvidos, kā arī ar Kazahstānu dienvidaustrumos. Čeļabinskas apgabals ir viens no industriāli attīstītākajiem Krievijas reģioniem.
Nokian
Nokian (ģenitīvs no somu Nokia) var būt:
Čitas apgabals
Čitas apgabals (ru) bija viens no Krievijas Federācijas apgabaliem tās Sibīrijas daļā. Tas robežojās ar Burjatiju un Irkutskas apgabalu rietumos, Sahas republiku ziemeļos, Amūras apgabalu austrumos, kā arī Ķīnu dienvidaustrumos un Mongoliju dienvidos. Čitas apgabala dienvidaustrumu daļas vidū atrodas Agas Burjatu autonomais apvidus. 2008. gada 1. martā Čitas apgabals tika apvienots ar Agas Burjatu autonomo apvidu, izveidojot Aizbaikāla novadu.
Psihiski traucējumi
Psihiski traucējumi, arī garīga slimība, ir dažāda veida noviržu no uzvedības un psiholoģiskajām normām kopums, kas indivīdam spēj izraisīt sistemātiskas ciešanas vai invaliditāti, dažkārt iespaidojot arī apkārtējos, un ko nevar uzskatīt par indivīda pārstāvošai kultūrai vai šīs kultūras citu pārstāvju pieņemtajām uzvedības un psiholoģiskajām normām atbilstošu. Dažādās kultūrās, reliģijās un laikos atšķiras stāvokļi, ko uzskata par psihiskiem traucējumiem. Pasaules vēsturē un arī mūsdienās pret dažādām garīgām slimībām pastāv stigmas un diskriminācija.
Smagu psihisko traucējumu ārstēšanai ir izveidotas speciālas iestādes, piemēram, psihiatriskās slimnīcas. Citos gadījumos tās ārstē individuāli īpaša veida speciālisti, piemēram, psihiatri un psihoterapeiti, un hospitalizēšana nav nepieciešama.
Iedalījums
Psihiskos traucējumus iedala trīs nosacītās pakāpēs:
Mūsdienu Rietumu zinātnes medicīna pārsvarā izšķir tikai pirmās divas pakāpes kā psihiskos traucējumus.
Klasifikācija pēc SSK-10
Starptautiskajā statistiskajā slimību un veselības problēmu klasifikācijā (SSK) psihiski traucējumi tiek klasificēti kopā ar uzvedības traucējumiem. Šīm slimībām kodu numuri ir piešķirti no F00 līdz F99.
Oļegs Malašenoks
Oļegs Malašenoks (dzimis ) ir bijušais Latvijas futbola uzbrucējs. Savu karjeru viņš sāka FK Jūrmala.
Karjera
2009. gada sezonu viņš uzsāka Ventspils kluba FC Tranzīts sastāvā, bet 2009. gada septembrī viņš tika izīrēts uz Maltas futbola klubu Hibernians F.C..
2010. gada martā viņš pievienojās Virslīgas jaunpienācējai FK Jelgava.
Viņš tika atzīts par Virslīgas 2010. gada sezonas mēneša labāko spēlētāju maijā un 2010. gada jūnijā pirms Baltijas kausa izcīņas Malašenoku pirmoreiz uzaicināja uz Latvijas izlasi. Izlasē viņš debitēja 18. jūnija spēle pret Lietuvas izlasi.
Meža parks
Meža parks ir viens no Jēkabpils parkiem, kas atrodas Daugavas kreisajā krastā blakus Radžu ūdenskrātuvei. Meža parks ir iecienītākā, visplašākā un biežāk apmeklētākā atpūtas vieta pilsētā. Parka pirmsākumi meklējami jau 1966. gadā, kad, lai pilsētu pasargātu no putekļiem un trokšņa, meža meistara S.Pujāta vadībā 26,2 hektāru platība tika apstādīta ar eglēm, priedēm, Sibīrijas ciedru priedēm, vairāku lapegļu veidiem, kopskaitā izmantojot 20 dažādu koku un krūmu sugas.
1986. gadā uzsākta Meža parka veidošana, uzticot darbus pensionētajam meža darbiniekam Jānim Lukstiņam un meža meistarei Dagnijai Kalniņai. Pateicoties virsmežziņa Jāņa Mūrnieka idejai, tapusi Izziņas taka, kuras malās tika izvietotas informācijas plāksnītes kā par mežu, tā arī koku un krūmu sugām, kā arī dekoratīvas ozolkoka ripas ar iegrebtiem latviešu tautas dziesmu tekstiem un krievu rakstnieku izteicieniem par mežu. Parkā tika iekārtota arī Veselības taka ar skrejceļu un oriģinālām vingrošanas ierīcēm, rotaļu laukumi bērniem un atpūtas mītne. Sākotnēji tika izveidots arī Putnu dārzs, kurš pēc vandaļu postījumiem netika atjaunots, daļēji cietusi arī Izziņas taka. Blakus Meža parkam atrods gleznainā Radžu ūdenskrātuve, kas ir radusies 1987. gadā, pēc kādreizējā dolomīta karjera appludināšanas. Tā ir 158 hektārus liela. Ūdenskrātuve tiek izmantota kā pilsētas pludmale, kurai ir piešķirts Zilais karogs. Pludmales malā atrodas Radžu dižakmens, kas ir 220 tonnu smags, 3,1 metrus augsts, tā apkārtmērs ir 19,5 metri. Tiek izteikti pieņēmumi, ka tas ir otrais lielākais akmens valstī. Otrā pasaules kara laikā un līdz pat Jēkabpils dolomīta karjera izveidošanai Radžu ūdenskrātuves vietā atradās lidlauks.
Straupes luterāņu baznīca
Straupes (arī Lielstraupes) evaņģēliski luteriskā baznīca ir luterāņu baznīca, kas atrodas Cēsu novada Straupes pagasta Straupē.
Straupes baznīca ir unikāla ar faktu, ka tā celta 13. gadsimtā kā Lielstraupes pils ansambļa sastāvdaļa, bet 14. - 17. gadsimtā bija Straupes pilsētas baznīca. Tā ir vienīgā baznīca Latvijā, kurai ir no baznīcas atdalīts koka zvanu tornis, kurš būvēts atsevišķi 1744. gadā.
Vēsture
Baznīca kā pils kapela būvēta kopā ar Lielstraupes pili 13. gadsimtā, tajā apbedīti muižas īpašnieku fon Rozenu dzimtas locekļi. Georga fon Rozena 1590. gada kapa plāksne ir viens no izcilākajiem renesanses tēlniecības darbiem Latvijā. Pašlaik Rozenu dzimtas kapakmeņi ir apskatāmi baznīcas dārzā. Baznīca kopā ar Straupes pilsētu nopostīta poļu—zviedru kara (1600—1629) laikā, bet tika atjaunota Zviedru Vidzemes laikā 17. gadsimta vidū. Sākotnēji baznīca ir bijusi trīsjomu celtne, taču, likvidējot pārseguma velves laikā no 1726. līdz 1730. gadam, tā tika pārveidota par vienjoma celtni. 1739. gadā ieguva ar ziedu vītņu un akantu ornamentu apgleznotus koka griestus, kuru izgatavošanu finansēja grāfiene Šarlote fon Lēvenvolde.
Ilgu laiku par Straupes luterāņu mācītāju kalpoja Voldemārs Zīlmanis (1802-1866). 20. gadsimta sākumā šeit ērģeles spēlēja Emīls Dārziņš (1875-1910). Tagadējās ērģeles darbojas no 1911. gada. Parka stūrī, aptuveni 100 metrus no baznīcas atrodas koka zvanu tornis, kurš saglabājies pēc atjaunošanas 1849. gadā. Tas būvēts 1744. gadā un līdz 18. gadsimta sākumam tam bijis kupolveidīgs barokāls jumtiņš.
Interjers
Dievnama interjeru bagātina izcilas baroka laika gleznas, kā arī vairāki izcili baroka un manierisma laika darbi. Nozīmīgs piemineklis baznīcā ir 1739. gadā darinātie kanceles pildiņu un ērģeļu luktu gleznojumi. Pēc arhitekta Pētera Ārenda projekta 1938. gadā zem griestiem tika iekārtas jaunas koka velves. Straupes baznīcā ir vienīgais Latvijā veramais koka altāris, kas sēru gadījumā tiek aizvērts.
Liela mākslinieciska nozīme ir vitrāžām altārgala logos, kas ir darinātas pēc Sigismunda Vidberga un Noras Cēsnieces metiem. Baznīcas apsīdu logus grezno Sigismunda Vidberga 1944. gadā izgatavotās, bet neieliktās, vēlāk atjaunotās vitrāžas: "Kristus dzimšana" (1970), "Golgāta" (1974) un "Aizvesto logs" kā veltījums 1941. gada 14. jūnija deportāciju piemiņai. Vitrāžu restaurāciju vadīja māksliniece Nora Cēsniece, kura, lai 1974. gadā nobeigtu ansambli, izgatavoja kompozīciju "Māte", jo vitrāžu "Aizvesto logu" 1970. gados ielikt logā nevarēja.
Skatīt arī
Lielstraupes pils
Anarhija Žirmūnos
"Anarhija Žirmūnos" ir Lietuvā uzņemta drāma. Filmai mūziku sarakstījusi latviešu grupa Satellites LV. 2007. gadā Kannu kinofestivālā Sauļus Drunga par filmas scenāriju saņēma galveno balvu (Media New Talent prize) kā labākais jaunais scenārists.
Sižets
Filma ir par jaunu meiteni Viļu, kura no Lietuvas provinces pārcēlusies uz Viļņu, lai studētu pedagoģiju. Meklējot sludinājumos lētu dzīvesvietu, viņa atrod padomju gadu blokmāju galvaspilsētas nomalē Žirmūnos. Dzīvoklis pieder dumpīgajai Sandrai, kura biklajai Viļai atver acis uz jaunu pasauli.
Janezs Janša
Janezs Janša (Janez Janša, dzimis Ivans Janša (Ivan Janša) 1958. gada 17. septembrī Ļubļanā) ir slovēņu politiķis, trīs reizes bijis Slovēnijas premjerministrs. Slovēnijas Demokrātiskās partijas (Slovenska demokratska stranka) līderis.
Studējis militārās zinības. Kopš 1980. gadu vidus rakstos kritizēja Dienvidslāvijas Tautas armiju. 1988. gadā tiesāts it kā par militāro noslēpumu izpaušanu.
Desmitdienu kara laikā bija Slovēnijas aizsardzības ministrs. Slovēnijas premjerministra amatu ieņēma no 2004. līdz 2008. gadam, no 2012. līdz 2013. un no 2020. līdz 2022. gadam.
Koveļa
Vēsture
Pilsēta pirmoreiz rakstos minēta 1310. gadā. 1518. gadā Polijas karalis Sigismunds I Vecais piešķīra Koveļai Magdeburgas tiesības. Pēc tam, kad Andrejs Kurbskis 1563. gadā no Maskavijas pārbēga pie Sigismunda II Augusta, Polijas karalis viņam piešķīra Koveļas pilsētu, un Kurbskis tās apkaime arī apmetās. Kopš 1569. gada - Rečas Pospoļitas sastāvā. Pēc Polijas trešās dalīšanas 1795. gadā pilsēta iekļāvās Krievijas sastāvā.
No 1916. gada 26. jūlija līdz 8. augustam ap pilsētu notika Koveļas kauja, kuras rezultātā austriešiem izdevās nostabilizēt fronti pēc Brusilova pārrāvuma.
Čārlstona (Rietumvirdžīnija)
Čārlstona ir pilsēta ASV, Rietumvirdžīnijas štata administratīvais centrs, kā arī šī štata lielākā pilsēta. Pilsētas iedzīvotāju skaits svārstās ap 50 000. Čārlstona dibināta 1786. gadā.
Koveļa
Vēsture
Pēc Pirmā pasaules kara Koveļa iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, 1939. gadā pilsētu ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Koveļu ieņēma vācu karaspēks. Vācu okupācijas laikā pilsēta ietilpa Ukrainas reihskomisariātā. Tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena, bet pilsētas apkārtnē ukraiņu kaujinieki no UNA izvērsa represijas pret poļu civiliedzīvotājiem. 1944. gada martā un aprīlī ap pilsētu notika niknas kaujas starp vācu un padomju karaspēku. Pēc kara lielākā daļa atlikušo poļu iedzīvotāju pārcēlās vai tika pārcelti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši.
Pēc kara līdz 1991. gadam Koveļa bija Ukrainas PSR sastāvā.
Cilvēki
Koveļa ir amerikāņu uzņēmēja, Džona Kenedija slepkavības filmas autora Ābrama Zaprudera (Abraham Zapruder, 1905-1970) dzimtā pilsēta.
Strūves parks
Strūves parks ir viens no Jēkabpils parkiem, kas atrodas Daugavas kreisajā pusē, netālu no Jēkabpils Valsts ģimnāzijas. Parku norobežo Brīvības, V. Strūves, R. Blaumaņa un Pļaviņu ielas. Parka kopējā platība 1,2 ha un tam piegulošās ielas nosaukums ir Strūves iela, godinot izcilā ģeodēzista un astronoma Frīdriha Georga Vilhelma Strūves paveikto.
Vēsture
Strūves parks bija bagāto pilsētas iedzīvotāju iecienīta atpūtas vieta jau senos laikos. Parkā spēlējis orķestris, darbojies restorāns un bieži uzstājušies ceļojošie akrobāti. Ieeja parkā bija par maksu. Tas bija laikā, kad to sauca par Kroņa dārzu, vēlāk par Jēkabpils pilsētas dārzu. Retais no pilsētniekiem zinaja, ka vienā no dārza stūriem atrodas necils akmens, kas Jēkabpils vārdu padarījis pazīstamu ģeodēzijas zinātņu pasaulē. Tas ir Strūves ģeodēziskā meridiāna loka punkts- Somu līča- Daugavas mērījumu galapunkts. Mērījumus Tērbatas Universitātes profesors Vilhelms Strūve Jēkabpilī veica 1826. gadā no 16. maija līdz 14. jūlijam.
1931. gadā, vietā, kur stāvēja ekspedīcijas mērinstruments, uzstādīja piemiņas akmeni "Strūves astronomiskais punkts. Novērots 1826. gadā. Atjaunots 1931. gadā". Meridiāna loks tika nosaukts par Strūves loku, tāpēc var teikt, ka pilsēta atrodas uz Strūves meridiāna. Krustpilietis Kārlis Skaubītis, nākamais kara lidotājs, 1911. gada vasarā demonstrēja virs Kroņa dārza kokiem lidojumu ar gaisa balonu, kas pildīts ar uzkarsētu gaisu. Padomju gados parks tika iesaukts par Puškina parku un rekonstruēts - iekārtoti soliņi un celiņi noklāti ar betona plāksnēm. Parkā, Daugavas pusē, tika uzstādīts A. Puškina krūštēls (tagad nojaukts). Pēc Atmodas 1992. gadā parku pārdēvēja par Strūves parku.
Apskates objekti parkā
Parkā apskatāms piemiņas akmens "Strūves astronomiskais punkts. Novērots 1826. gadā. Atjaunots 1931. gadā", uzstādīts 1931. gadā un informatīvās plāksnes pie ģeodēziskajiem punktiem, kas tika svinīgi tika atklātas 2006. gada 17. jūnijā,kā arī mērinstrumenta makets.
Parka teritorijā atrodas valsts nozīmes dižkoks- PARASTĀ LIEPA (TILIA CORDATA).
Miltons Rokīčs
Miltons Rokīčs ( - ) bija ievērojams amerikāņu sociālpsihologs, viens no sociālo vērtību pētījumu pionieriem.
Biogrāfija
Dzimis 1918. gadā ebreju ģimenē Polijas pilsētā Hrubišovā (Hrubieszów). Kopā ar ģimeni 7 gadu vecumā emigrējis uz ASV, bērnības un jaunības gadus pavadījis Bruklinā, Ņujorkā. Studējis un 1942.g. ieguvis bakalaura grādu Bruklinas koledžā, kur bija Abrahama Maslova un Solomona Aša skolnieks. Studiju laikā Rokīča pētniecības darba virziens bija Maslova personības testa izmantošana, lai interpretētu sakarību starp sievietes ārējo skaistumu un tādām rakstura iezīmēm kā dominance un drošība.
1941. gadā M.Rokīčs uzsāka sociālās psiholoģijas studijas Bērklijā, taču Otrā pasaules kara mobilizācijas ietvaros 1942.-1945.g. tika iesaistīts ASV Gaisa spēku Aviācijas psiholoģijas programmā, kas ierobežoja iespējas turpināt pētniecisko darbību. 1946.g. M.Rokīčs atsāka studijas Bērklijā un kā asistents piedalījās pētniecības projektā par autoritāru personību. 1947. gadā aizstāvēja doktora disertāciju par etnocentrismu.
Tordesiljasas līgums
Tordesiljasas līgums bija līgums, kas noteica savstarpējās militārās un politiskās attiecības starp Portugāli un Spāniju. Tas tika noslēgts Tordesiljasā (Tordesillas, centrālziemeļrietumu Spānija) 1494. gada 7. jūnijā. Tā rezultātā tika sadalītas valstu ietekmes zonas "jaunatklātajās zemēs" ārpus Eiropas. Spānija (tolaik kā Kastīlijas un Aragonas karaliste) līgumu ratificēja 2. jūlijā, Portugāle — 5. septembrī, pāvests Jūlijs II ar bullu to apstiprināja 1506. gadā.
Miltons Rokīčs
Biogrāfija
1947.-1970. gadā Rokīčs strādājis Mičiganas valsts universitātes psiholoģijas fakultātē kā pasniedzējs un sociālās psiholoģijas profesors. 1970.-1972.g. strādājis Rietumontārio universitātē (Ontārio, Kanāda), bet 1972.-1986.g. bijis profesors, socioloģijas un psiholoģijas fakultāšu vadītājs, Vašingtonas valsts universitātē. No 1986. gada līdz mūža beigām strādājis kā psiholoģijas un komunikāciju profesors Annenberga Komunikāciju skolā Dienvidkalifornijas universitātē. Miris 1988. gadā Losandželosā pēc 13 gadu ilgas cīņas ar vēzi.
Tordesiljasas līgums
Līgumā tika novilkta demarkācijas līnija, kas noteica, ka visas zemes, kas atradīsies uz austrumiem no 50 meridiāna loka, piederēs Portugālei, bet zemes uz rietumiem — Spānijai.
Miltons Rokīčs
Biogrāfija
M.Rokīča dzīvesbiedre un līdzautore virknē pētījumu bija socioloģe un komunikāciju pētniece Sandra Džīna Bola-Rokīča (Sandra Jean Ball-Rokeach).
Zinātniskā darbība
Nozīmīgākie M.Rokīča pētījumu virzieni - sociālās vērtības un to dinamika, rasu aizspriedumi un ar tiem saistītā uzvedība, autoritārisms un dogmatisms.
Karjeras pirmsākumos M.Rokīča pētījumi galvenokārt saistīti ar labējo autoritārismu un neiecietību, pakāpeniski pievēršoties plašākam ideoloģisma un kognitīvās psiholoģijas jautājumu lokam, kā arī vērtību sistēmu organizācijai un mērījumiem. Šajā laikā tapušajā darbā Atvērtais un slēgtais prāts (The Open and Closed Mind, 1960), balstoties uz līdzšinējiem pētījumiem autoritārisma jomā, autors iepazīstina ar savu dogmatisma teoriju un ar to saistīto mērījumu instrumentu - Rokīča dogmatisma skalu.
Paralēli M.Rokīča pētījumi saistīti ar slēgtu uzskatu sistēmām. Šajā jomā pazīstamākais ir aprakstošs pētījums Trīs Ipsilanti Kristi (The Three Christs of Ypsilanti, 1964), kurā dokumentēts 1959.-1960.g. veiktais eksperiments Ipsilanti psihiatriskajā klīnikā, divu gadu garumā novērojot un konfrontējot trīs pacientus, kas bija pārliecināti, ka ir Jēzus.
Sekojošās desmitgades laikā M.Rokīčs padziļināti pievērsās pētījumiem par sociālo vērtību un attieksmes ietekmi uz indivīda rīcību. Šajā laikā Rokīčs izstrādāja un empīrisku pētījumu ceļā pamatoja indivīda sociālo vērtību teoriju. Viņa izstrādātā vērtību mērīšanas metodoloģija - Rokīča vērtību aptauja - ir plaši izmantots sociālo vērtību pētīšanas līdzeklis psiholoģijas, socioloģijas un mārketinga pētījumos.
Rokīča sociālo vērtību teorija atspoguļota tādos darbos kā Uzskati, attieksme un vērtības (Beliefs, Attitudes and Values, 1968), Cilvēka vērtību būtība (The Nature of Human Values, 1973), Izprotot cilvēka vērtības (Understanding Human Values, 1979). Rokīča vērtību teoriju sava vērtību pētīšanas instrumentārija attīstībā izmantojusi virkne pētnieku, piemēram, Arnolds Mitčels, Linna Kāle un Šaloms Švarcs.
1980. gados Rokīčs veltīja spēkus sociālās psiholoģijas un personības psiholoģijas kognitīvo teoriju konverģencei.
Pagodinājumi un apbalvojumi
1966.-1967.g. - Sociālo jautājumu psiholoģisko pētījumu biedrības (Society for the Psychological Study of Social Issues) prezidents
1984.g. - Sociālo jautājumu psiholoģisko pētījumu biedrības Kurta Levina piemiņas balva par izcilu ieguldījumu psiholoģijas pētījumu un sociālās darbības attīstībā un integrācijā
1988.g. - Starptautiskās Politiskās psiholoģijas biedrības (International Society of Political Psychology) Harolda Lasvela balva par izcilu ieguldījumu politiskās psiholoģijas jomā
Pazīstamākie darbi
M.Rokīčs ir daudzu zinātnisko publikāciju autors, šajā darbu sarakstā ietverti biežāk citētie darbi :
Baltais degunradzis
Baltais degunradzis (Ceratotherium simum) jeb platlūpas degunradzis ir viena no piecām vēl joprojām dzīvojošajām degunradžu dzimtas (Rhinocerotidae) sugām, bet tā ir vienīgā suga balto degunradžu ģintī (Ceratotherium).
Baltajam degunradzim vienīgajam ir plata mute, kuras augšlūpa nav smaila kā citiem degunradžiem, bet taisna, kvadrātveidīga. Baltais degunradzis ir vissociālākais no visām degunradžu sugām. Tas mūsdienās ir visbiežāk sastopamais degunradzis, tā populācija sasniedz apmēram 17 500 dzīvnieku. Baltais degunradzis tāpat kā melnais degunradzis ir Āfrikas degunradzis.
Degunradžu nosaukums "baltais" un "melnais" nebalstās uz to krāsu. Krāsa abām sugām patiesībā ir līdzīga. Angliski baltais - "white" ir radies no flāmu valodas "weit", kas nozīmē "platais", atzīmējot baltā degunradža plato, kvadrātveidīgo muti.
Izskats
Baltais degunradzis ir nākamais lielākais sauszemes dzīvnieks aiz ziloņa. Tam ir liels, masīvs ķermenis, īss kakls un platas krūtis. Ķermeņa garums kopā ar galvu ir 3,4—4,2 m, astes garums 50—70 cm, svars 1440—3600 kg. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Lielākais fiksētais rekordsvars ir bijis 4500 kg.
Baltajam degunradzim ir divi ragi, kas veidoti no keratīna tāpat kā nagi un mati. Priekšējais rags parasti ir lielāks nekā iekšējais rags, tā vidējais garums ir apmēram 90 cm, bet var sasniegt arī 150 cm.
Tā ausis var kustēties katra savā virzienā, lai labāk uztvertu skaņas, bet vislabākā maņa degunradzim ir oža.
Ieradumi
Baltais degunradzis apdzīvo savannu, jo tas ir izteikts zāles ēdājs, dodot priekšroku īsai zālei. Tas labprāt dzer ūdeni divas reizes dienā, bet, ja ir nepieciešams, tad var iztikt bez ūdens 4—5 dienas. Apmēram puse dienas degunradzim paiet ēdot, trešdaļa dienas paiet atpūšoties, bet pārējās lietas tiek darītas atlikušajā laikā. Baltais degunradzis kā visi degunradži mīl vārtīties dubļos.
Baltais degunradzis saziņai lieto balsi. Ja degunradzis ir nobiedēts, tas izdod zemu brīdinošu skaņu, kas tiek papildināta ar zemes rakšanu ar ragu, ausis tam ir atglaustas kā zirgiem. Baltais degunradzis ir veikls un ātrs, tas var skriet ar 50 km/st.
Baltais degunradzis var dzīvot viens vai barā, kas var sastāvēt pat no 15 dzīvniekiem, parasti tās ir mātītes, kas veido grupas. Lielākā daļa pieaugušu tēviņu ir vientuļnieki, kuri iezīmē savas teritorijas ar urīnu un fekālijām. No fekālijām tiek veidotas lielas kaudzes, lai nevienam tas nepaliktu nepamanīts. Teritorija tiek iezīmēta arī ar uzrakņātu zemi. Zemāka ranga tēviņiem nav savas teritorijas.
Reprodukcija
Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 6—7 gadu vecumā, tēviņi 10—12 gadu vecumā. Pārošanās laikā pāris uzturas kopā 5—20 dienas. Grūsnības periods ilgst 16—18 mēnešus. Piedzimst viens mazulis, kas sver 40—65 kg. Ja mazulis tiek nobiedēts, tas skrien savai mātei priekšā pie galvas, mātes ļoti sargā savus bērnus un cīnīsies par tiem nežēlīgi. Mazuļi dzimst katru otro vai trešo gadu. Pirms piedzimst jaunais mazulis, māte padzen iepriekšējo jaunuli. Baltais degunradzis dzīvo 40-50 gadus. Pieaugušam degunradzim nav ienaidnieku savvaļā, pat mazuļus ļoti reti nomedī kāds plēsējs, jo plēsēji respektē mazuļa māti.
Sistemātika
1868. gadā zoologs Džons Edvards Grejs nosauca baltā degunradža ģinti par Ceratotherium, vārds cēlies no grieķu valodas; "ceras" (κερας) nozīmē "rags" un "therion" (θηριον) nozīmē "dzīvnieks", bet sugas nosaukums Ceratotherium simum radies, ģints vārdu papildinot ar "simum" (σιμος), kas nozīmē "plakanais deguns".
Baltajam degunradzim izšķir divas pasugas:
Mīts par Sīsifu
“Mīts par Sīsifu” — Albēra Kamī 1942. g. eseja. Esejas pamatā ir grieķu mīts par Sīsifu, ko dievi sodījuši: Sīsifam mūžīgi jāveļ bluķis stāvā kalnā, un, kad viņš tuvojas kalna virsotnei, bluķis izslīd no rokām un noveļas kalna pakājē, Sīsifam ir jādodas tam pakaļ un jāveļ no jauna. Sīsifs uzvar likteni tad, kad akmens ir noripojis lejā, viņš tam dodas pakaļ un ripina atpakaļ kalnā. Sīsifs nepadodas grūtību priekšā, jūt atbildību par sev uzticēto darbu, viņam ir brīva izvēle velt vai nevelt akmeni — gara brīvība, apliecinājums tam, ka cilvēkam ir garīga izvēle jebkurā brīdī. Sīsifs pieņem dzīvi ar grūtībām, zinādams, ka savu mērķi nekad nesasniegs. Ceļš uz mērķi ir daudz svarīgāks nekā mērķis, jo ceļā mēs gūstam ļoti daudz mācību, kas turpmāk dzīvē noder. Svarīgi ir sevi pārvarēt, būt spējīgam pārvarēt grūtības.
Nazarovs
Nazarovs (ru, no personvārda Nācars (Назар); sieviešu dzimtē Nazarova (Назарова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Victorious
Victorious (stilizēts kā VICTORiOUS) ir amerikāņu muzikālais komēdijseriāls. ASV tas tika pārraidīts Nickelodeon televīzijas kanālā laikā no līdz. Seriāla autors ir producents Dens Šneiders. Seriāls ir par meiteni, kas vēlas kļūt par dziedātāju, — Tori Vegu (attēlo Viktorija Džastisa), viņa apmeklē mākslas vidusskolu Hollywood Arts High School, kur nokļūst pēc savas māsas Trīnas (Daniela Monē) aizvietošanas talantu šovā. Seriālam ir četras sezonas (kopumā 58 sērijas). Seriāls un vairāki tā aktieri ir tikuši nominēti vairākām balvām, tai skaitā pretendējuši uz uzvarām Teen Choice Awards, UK Kids Choice Awards un Primetime Emmy Awards balvu pasniegšanas ceremonijās. 2013. gadā bija pirmizrāde seriālam Sam & Cat, kurā galvenajās lomas bija dalībnieki gan no Victorious, gan iCarly.
Čons Tese
Čons Tese (ko; dzimis Nagojā, Japānā) ir profesionāls Ziemeļkorejas futbolists, uzbrucējs. Pašlaik (2021) pārstāv Japānas klubu FC Machida Zelvia un ir bijušais Ziemeļkorejas futbola izlases dalībnieks. Ziemeļkorejas izlases sastāva spēlējis 2010. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā Dienvidāfrikā.
Trīs minūšu lidojums
"Trīs minūšu lidojums" ir 1979. gada latviešu padomju divsēriju spēlfilma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisore ir Dzidra Ritenberga.
Sižets
Par latviešu zemnieces Justīnes dzīves ceļu no kalpones līdz kolhoza priekšsēdētājai.
Radziņas apriņķis
Radziņas apriņķis ir apriņķis Polijā, Ļubļinas vojevodistes ziemeļdaļā. Robežojas ar Ļubļinas vojevodistes Bjalas, Parčevas, Lubartovas un Lukovas apriņķiem.
FK 1625 Liepāja
Komandas sastāvs
Atjaunots :
(kapteinis)
Sastāva maiņa 2013.gada sezonā
Uz SFK Varavīksne No SFK Varavīksne
Irkutskas apgabals
Irkutskas apgabals (ru) ir viens no Krievijas Federācijas apgabaliem Sibīrijas federālajā apgabalā. Tas robežojas ar Krasnojarskas novadu rietumos, Tivas Republiku dienvidos, Burjatijas Republiku dienvidos un austrumos, Aizbaikāla novadu austrumos un Sahas Republiku ziemeļos. Apgabala teritorijā kā eksklāvs līdz 2008. gada 1. janvārim atradās Ustjordinskas Burjatu autonomais apvidus, kas tika pievienots apgabalam.
Ģeogrāfija
Irkutskas apgabala dienvidaustrumos atrodas Baikāls- pasaulē dziļākais ezers. No ezera iztek Angaras upe, kura šķērso apgabalu tekot uz ziemeļiem. Irkutskas apgabalā sākas arī Austrumsibīrijas lielākā upe Ļena.
Apgabala lielākā daļa atrodas Vidussibīrijas plakankalnē, bet apgabala dievidrietumu robeža iet pa Rietumsajānu kalnu grēdu.
Jože Plečniks
Jože Plečniks (Jože Plečnik, dzimis 1872. gada 23. janvārī Ļubļanā, miris 1957. gada 7. janvārī Ļubļanā) bija slovēņu arhitekts.
No 1894. līdz 1897. gadam studēja Vīnē pie arhitekta Oto Vāgnera. Kopš 1911. gada darbojās Prāgā, bet kopš 1921. gada — dzimtajā Ļubļanā.
Plečnika projektētās celtnes uzceltas Vīnē, Prāgā, Belgradā, bet īpaši daudz — Ļubļanā. Darbos negaidītā lietojumā un proporcijās izmantoti klasiskās arhitektūras elementi. XX gadsimta 70. un 80. gados Plečniks gandrīz tika aizmirsts, tomēr gadsimta beigās, saistībā ar postmodernisma attīstību, viņa darbi kļuva slaveni. Ir uzskats, ka Plečniks bijis viens no pirmajiem postmodernistiem arhitektūrā.
Nokian Renkaat
Nokian Renkaat Oyj (starptautiski pazīstams kā Nokian Tyres) ir Somijas uzņēmums, kas ražo riepas. Tā galvenais birojs atrodas Nokias pilsētā. Uzņēmums ir dibināts 1988. gadā, atdaloties no uzņēmuma Nokia.
Nokian Renkaat Oyj akcijas tiek kotētas biržā Nasdaq Helsinki un ietilpst OMX Helsinki 25 indeksā. 2022. gada septembrī lielākie akciju turētāji bija: Solidium Oy (9,40 %), Varma pensiju fonds (2,44 %), Ilmarinen pensiju fonds (2,33 %).
Nokian Renkaat ir rūpnīcas Nokiā, Krievijas Vsevoložskā (netālu no Sanktpēterburgas) un ASV Tenesī štata Deitonā. Pēc Nokian Renkaat licences riepas tiek ražotas ASV, Slovākijā, Indonēzijā un Ķīnā, kā arī lauksaimniecības un rūpnieciskās tehnikas riepas pēc līguma ražo Spānijā un Indijā.
Vēsture
Nokian Renkaat pirmsākumi sniedzas līdz 1898. gadam, kad Helsinkos tika dibināts gumijas izstrādājumu uzņēmums Suomen Gummitehdas Oy. Viens no tā dibinātājiem bija Eduards Polons (Eduard Polón), kurš bija izpilddirektors un lielākais kapitāldaļu turētājs. Sākotnēji uzņēmums ražoja galošas un gumijas tehniskos izstrādājumus. 1904. gadā uzņēmums ražotni pārcēla uz Nokiu. Polons par produkcijas zīmolu izvēlējās pilsētas nosaukumu Nokia, lai ražojumus varētu atšķirt no citiem Krievijas konkurentiem.
Uzņēmumam elektrību piegādāja blakus esošais kokapstrādes uzņēmums Nokia Ab. Pēc Pirmā pasaules kara un Pilsoņu kara Nokia bija gandrīz bankrotējis, tāpēc 1918. gadā Suomen Gummitehdas iegādājās vairākumu akciju, lai nodrošinātu nepārtrauktu elektroapgādi. 1922. gadā iegūts vairākums kabeļu ražotājā Suomen Kaapelitehdas Ab (tagad Prysmian Finland). Līdz ar to Eduards Polons bija izveidojis daudznozaru uzņēmumu grupu. Viņš grupas uzņēmumus neapvienoja, jo bažījās, ka kreisi noskaņotās partijas varētu nacionalizēt uzņēmumu, kurš Somijai būtu kļuvis pārāk liels. 1930. gadā tika nopirkts uzņēmums Osakeyhtiö Nurmesta, 1932. gadā — Savion Kumitehdas Oy un 1937. gadā — Kumiteollisuus Oy.
1925. gadā Suomen Gummitehdas sāka ražot velosipēdu riepas. 1932. gadā tas sāka automašīnu riepu ražošana. 1934. gadā tika izlaistas pasaulē pirmās ziemas riepas kravas mašīnām. 1936. gadā sāka ražot Hakkapeliitta ziemas riepas, kas ieguva lielu popularitāti. Par Hakkapeliitta sauca somu vieglos kavalēristus Zviedrijas karaļa Gustava Ādolfa armijā Trīsdesmit gadu karā 17. gadsimtā.
1945. gadā tika uzcelta jauna riepu rūpnīca Nokiā. 1956. gadā tika uzcelta jauna rūpnīca Vammalā. 1959. gadā uzņēmums tika pārdēvēts par Suomen Kumitehdas Oy.
1988. gadā no Nokia tika atdalīts riepu bizness patstāvīgā uzņēmumā Nokian Renkaat Oyj. 1989. gadā Nokia pārdeva tehnisko gumijas izstrādājumu biznesu, izveidojoties uzņēmumam Teknikum Yhtiöt Oy. Savukārt gumijas apavu bizness no Nokia tika atdalīts 1990. gadā, izveidojot uzņēmumu Nokian Jalkineet Oy.
1995. gadā Nokian Renkaat Oyj akcijas sāka kotēt Helsinku biržā. Nokia daļa tajā samazinājās līdz 36 %.
2003. gadā Nokia savas atlikušās Nokian Renkaat akcijas pārdeva Japānas riepu ražotāja Bridgestone meitas uzņēmumam Bridgestone Europe NV/SA, kas kļuva par tā lielāko kapitāldaļu turētāju (sākotnēji 18,9 %). 2004. gadā Lieksas ražotne tika pārdota Suomen Rengastehdas Oy, kas turpināja ražot velosipēdu riepas ar zīmolu Nokian. 2005. gadā Vsevoložskā, Krievijā tika atvērta otra riepu rūpnīca. 2012. gadā Vsevoložskā atvēra otru cehu.
2012. gada 7. maijā Bridgestone Europe N.V. nodeva 5 % Nokian Renkaat akciju mātes uzņēmumam Bridgstone, tā daļu palielinot līdz 15,2 %.
2020. gada janvārī Bridgstone daļu samazināja zem 3 %. 2020. gada janvārī ASV Tenesī štata Deitonā tika atvērta uzņēmuma trešā rūpnīca. 2022. gada 28. oktobrī Nokian Renkaat vienojās Krievijas biznesu pārdot Krievijas naftas un gāzes uzņēmumam Tatneft; darījuma summa tiek lēsta aptuveni 400 miljoni eiro. 2021. gadā aptuveni 80 % no uzņēmuma vieglo automašīnu riepām tika ražotas Krievijā.
Marburga
Marburga (de) ir sena pilsēta Hesenē, Vācijā pie Lānas upes. Ievērojama ar savu viduslaiku arhitektūru un vienu no slavenākajām universitātēm Vācijā — Marburgas Universitāti.
Vēsture
Zināms, ka Marburga bijusi pilsēta jau 1140. gadā, kad tā bija Tīringenes markgrāfu īpašums. Par Marburgas aizgādni tiek uzskatīta Sv. Ungārijas Elizabete (Elisabeth von Thüringen, Szent Erzsébet), kura 1228. gadā izvēlējās Marburgu par savu rezidenci. No 1264. līdz 1605. gadam Marburga līdz ar Kaseli bija Hesenes galvaspilsēta. Marburga savu nozīmību zaudēja pēc Trīsdesmitgadu kara (1618-1648), kad pilsēta un tās apkārtne zaudēja divas trešdaļas no iedzīvotājiem.
18. gadsimtā, romantisma laikmetā, pilsētā darbojās brāļi Grimmi, daudzas pasakas tika savāktas tieši Marburgas apkārtnē, piemēram, Lānas pretējā krastā ir Švalmas apvidus (Schwalm), kurā jaunu meiteņu apģērba sastāvdaļa ir sarkana cepurīte.
1866. gadā pēc prūšu-austriešu kara Marburga kopā ar Heseni-Kaseli iekļāva Prūsijas Karalistes sastāvā.
No 1860. gadu beigām Marburgas Universitātē attīstījās neokantisma Marburgas skola (Hermanis Koens, Pauls Natorps, Ernsts Kasīrers un Rīgā dzimušais Nikolajs Hartmanis).
vicekanclers Francs fon Pāpens (Franz von Papen) Marburgā teica Marburgas runu, kura bija pēdējā publiskā, oficiālā runa pret nacismu Vācijā pēc Hitlera nākšanas pie varas. 1945. gada aprīlī Marburgas Sv. Elizabetes katedrālē tika apglabāts Vācijas prezidents Pauls fon Hindenburgs.
Cilvēki
Marburgā dzimuši:
Ūtgarda
Ūtgarda (non) skandināvu mitoloģijā ir nomaļa zeme, kurā dzīvo dēmoni un milži (jotuni). Tā ir saistīta ar milzi Ūtgardloki, ar kuru vienā mītā Tors Ūtgardā sacenšas.
Brēgenca
Brēgenca ir pilsēta Austrijā, Forarlbergas federālās zemes administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Bodenezera krastā netālu no Šveices un Vācijas robežas. 2011. gada septembrī Brēgencā dzīvoja gandrīz 28 tūkstoši iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir 14. lielākā pilsēta Austrijā un trešā lielākā Forarlbergā.
PSY
Paks Česans (ko; dzimis ), plašāk pazīstams kā PSY, ir Dienvidkorejas reperis, dziedātājs un dziesmu autors. Viņa slavenākais darbs ir dziesma Gangnam Style, kas sasniedza 1. vietu 17 topos pasaulē, kā arī tās mūzikas video kļuva par pirmo videoklipu vēsturē, kura skatījumu skaits sasniedzis miljardu.
Līza Džerārda
Līza Džerārda (en; dzimusi Melburnā, Austrālijā) ir austrāliešu mūziķe, dziedātāja un komponiste. Plašāk pazīstama ar darbību grupā Dead Can Dance, kur sadarbojās ar bijušo draugu Brendonu Periju. Savu mūziķes karjeru uzsāka 1981. gadā, kad iesaistījās dažādu mērogu muzikālos projektos. L. Džerārda ir saņēmusi Zelta globusa balvu par filmas "Gladiators" skaņu celiņu.
FK Metta
Vēsture
2020. gadā FK Metta bija Eiropas jaunākā augstāko futbola līgu komanda.
2020. gada 6. septembrī FK Metta futbolists Raimonds Krollis debitēja Latvijas futbola izlasē. Viņš kļuva par primo FS Metta akadēmijas audzēkni, kurš ir spēlējis savas valsts pieaugušo izlasē.
LU fonda mecenāts
Futbola skola ‘’Metta’’ ir Latvijas Universitātes fonda sudraba mecenāts. Atbalsta LU kopš 2016.gada, ziedojot futbola sistēmas nodrošināšanai un stipendijām.
== Komandas mājvietas ==
Svešinieks (romāns)
"Svešinieks" ir Albēra Kamī romāns, kas pirmoreiz tika izdots Galimāra izdevniecībā 1942. gadā. Romāns "Svešinieks" ir viens no eksistenciālisma pamatdarbiem.
Sižets
Merso, galvenais varonis, pasauli uztver haotiski, jo tai ir zudusi robeža starp labo un ļauno. Apkārtējā ainava izskatās pārdabiska un nomācoša. Pasaule ir bezjēdzīga. Merso no mātes ir bijis diezgan atsvešināts, bet viņas bērēs viņš saprot, ka vajadzēja viņai veltīt vairāk uzmanības un laika. Bērēs viņš jūtas slikti, jo ir liels karstums, cepina saule. Kad Merso atgriežas mājas, viņš bez iemesla nogalina arābu. Par to nonāk cietumā, kur viņš pārdomā dzīvi, sāk novērtēt to, ko ir zaudējis - ārpasauli, cilvēkus. Saprot, ka pēc arāba nogalināšanas cilvēki viņu nicinās, bet viņš to pat vēlas, jo saprot, ka par nodarīto ir jāsaņem sods.
Nikolajs Žukovskis
Biogrāfija
Dzimis Vladimirā dzelzceļnieka ģimenē. Pēc ģimnāzijas pabeigšanas Nikolajs iestājās Maskavas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē, kuru pabeidza 1868. gadā, iegūstot lietišķās matemātikas speciālista diplomu.
Kādu laiku pēc Maskavas Universitātes pabeigšanas Žukovskis strādāja par pedagogu sieviešu ģimnāzijā, bet no 1874. gada sākās darbs Maskavas Augstākajā tehniskajā skolā. Šeit viņš bija analītiskās mehāniskās katedras docents. Jaunais zinātnieks izstrādāja maģistra disertāciju par tēmu "Šķidra ķermeņa kinemātika" (1876). Par pētījumiem kustības teorijā viņš ieguva lietišķās matemātikas doktora grādu (1882).
1885. gadā Žukovskis uzsāka darbu arī Maskavas Universitātē, kur pasniedza teorētiskās mehānikas kursu. No 1886. gada viņš bija šīs universitātes profesors. Abās Maskavas augstskolās viņš strādāja līdz mūža beigām. 1894. gadā Žukovski ievēlēja par Pēterburgas Zinātņu Akadēmijas korespondētājlocekli, taču no vēlāk piedāvātā ZA īstenā locekļa amata atsacījās, jo negribēja atstāt Maskavu un iesāktos pētījumus.
1902. gadā viņa vadībā Maskavas Universitātē tika uzbūvēta Eiropā viena no pirmajām aerodinamiskajām caurulēm, kas bija nepieciešama pētījumiem lidošanas teorijā. Ierosmi atklājumiem zinātnieks ņēma no dabas. Jau 1891. gadā tapa pētījums Par putnu lidojumu. Tika izpētīts mehānisms, kādā veidā var uzņemt augstumu.
Nikolajs Žukovskis formulēja teorēmu (1904),pēc kuras nosaka lidmašīnas spārna cēlējspēku. Viņš pierādīja, ka lidmašīnas spārns nedrīkst būt plakans. Tam jābūt kā putna spārnam: virspusē izliektam, apakšpusē- ieliektam, priekšpusē- biezākam, aizmugurē jābeidzas ar asu malu. Tika izstrādāta lidmašīnas propellera teorija. 19. gadsimta beigās zinātnieks izstrādāja teorētiskos pamatus augstākās pilotāžas elementiem, arī nāves cilpai (Ņesterova cilpai).
Live at Wembley
Live at Wembley ir amerikāņu dziedātājas Bejonse Noulza koncertalbums, kas tiks izdots 2004 gada 26. aprīlis.
Islandes karogs
Islandes karogs ir ar zilu fonu, baltu skandināvu krustu, kura iekšpusē ir nedaudz mazāks sarkans krusts. Proporcijas 25:18.
Islandieši ieguva savu karogu pēc Dānijas karaļa edikta 1915. gadā. Karoga krāsas simbolizē jūru, uguni un ledu. Šo karogu par oficiālu valsts simboliku atzina pirmais Islandes prezidents Sveinns Bjornsons Kabineta padomes tikšanās reizē pie Oksaras upes Pingvellirā 1944. gada 17. jūnijā.
FK Kurši
FK Kurši ir Latvijas florbola klubs no Liepājas. Klubs ir dibināts 1997. gadā un spēle Latvijas Florbola virslīgā.
2011/2012. gada sezonā FK Kurši ieņēma 7. vietu regulārajā sezonā un iekļuva izslēgšanas spēlēs, taču piekāpās Bauskas komandai sērijā 3-1. Klubam ir arī jauniešu komandas, sākot no sešgadīgiem līdz U18 zēniem. Kuršu galvenais līderis ir uzbrūkošais aizsargs Gints Siliņš, kurš pārstāv arī Latvijas izlasi.
Andrejs Nazarovs
Andrejs Nazarovs (ru; dzimis 1974. gada 22. maijā Čeļabinskā) ir bijušais krievu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2018) Nazarovs ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Ņižņekamskas "Neftekhimik" galvenais treneris.
Spēlētāja karjera
Lielāko daļu savas profesionālā spēlētāja karjeras Nazarovs aizvadījis dažādos Nacionālās hokeja līgas klubos, jau karjeras sākumā izpelnoties policista lomu. 571 NHL aizvadītajā spēlē Nazarovs atzīmējies ar 124 rezultativitātes punktiem, taču viņa rēķinā arī 1409 soda minūtes. Savu pēdējo spēli NHL Nazarovs aizvadīja 2005.—06. sezonā Minesotas "Wild" rindās.
Krievijas izlases rindās Nazarovs spēlējis arī 1998. gada Pasaules čempionātā.
Trenera karjera
Uzreiz pēc savas spēlētāja karjeras beigām Nazarovs uzsāka trenera karjeru. Par viņa pirmo nozīmīgo darbu kļuva KHL klubs Čeļabinskas "Traktor", kuram pie stūres Nazarovs stājās 2008.—09. sezonā. Pēc 2009.—10. sezonas beigām līgums ar Nazarovu netika pagarināts, kā rezultātā viņš palika bez darba, taču 2010.—11. sezonas ievadā atlaists tika Čehovas "Vitjaz" galvenais treneris, un viņa vietā stājās Nazarovs.
2012. gada vasarā Andrejs pārņēma Čerepovecas "Severstal" vadību, taču pēc nākamās sezonas beigām uzņēmās HK Donbass galvenā trenera funkcijas. 2014. gada jūnijā kļuva par Astanas "Baris" galveno treneri.
Sejsegs
Sejsegs jeb vizīrs ir bruņuķiverei pievienojama seju aizsargājoša daļa. Tas parasti sastāvēja no virināmas tērauda daļas ar sīkiem atvērumiem elpošanai un redzēšanai. Sejsegus visbiežāk lietoja bruņinieki jājot uz zirgiem un turnīru laikā.
Stīpotā bruņucepure
Stīpotā bruņucepure bija izplatīta Eiropas kara bruņucepure agrajos viduslaikos. Biezas stīpas savieno no trim līdz sešām tērauda vai bronzas plāksnēm. Bruņucepures priekšpusē var būt speciāls deguna aizsargs. Tās priekšpuses sāni vaigu aizsardzībai varēja būt gan no metāla, gan ādas.
Vlodava
Vlodava - pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz ziemeļiem no Helmas pie Rietumu Bugas, vietā, kur satiekas Polijas, Baltkrievijas un Ukrainas robežas.
1939. gada 1. oktobrī pilsētas pievārtē notika kauja starp Polijas robežsardzes spēkiem un iebrūkošo PSRS karaspēku.
Līdz 2. pasaules karam vairāk kā 70% no Vlodavas iedzīvotājiem bija ebreji. Netālu no pilsētas 2. pasaules kara laikā atradās Sobiboras nāves nometne.
Galvassega
Formas tērpa galvassega ir jebkura militāra cepure vai aizsargķivere ar vai bez atšķirības zīmēm, kas ir ar reglamentu vai pavēli noteikta formas tērpa sastāvdaļa.
Plašāk pazīstamas militārās galvas segas ir naģenes (en), laiviņas, lauka formas cepures, panamas jeb boonie, platmalu jeb campaign, kā arī dažādas ķiveres. Dažādām vienas valsts karaspēka vienībām mēdz būt atšķirīgas galvassegas.
Ivanovas apgabals
Ivanovas apgabals ir viens no Krievijas apgabaliem. Tas robežojas ar Kostromas apgabalu ziemeļos, Ņižņijnovgorodas apgabalu austrumos, Vladimiras apgabalu dienvidos un Jaroslavļas apgabalu rietumos.
Jaromīrs Jāgrs
Jaromīrs Jāgrs (cs, izrunā: ; dzimis Kladno, Čehoslovākijā) ir profesionāls čehu hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik pārstāv Čehijas Ekstralīga klubu HC Kladno.
J. Jāgrs bija Čehijas karognesējs 2010. gada Vankūveras olimpiskajās spēlēs. J. Jāgrs kļuva par 15. hokejistu, kas ir pievienojies Trīs zeltu klubam.
Karjera
J. Jāgrs savu profesionāļa karjeru uzsāka 16 gadu vecumā Čehoslovākijas augstākās līgas kluba HC Kladno sastāvā. 1990. gada NHL draftā viņu izraudzījās Pitsburgas "Penguins" ar kopējo 5. kārtas numuru. 1991. un 1992. gadā kopā ar "Penguins" viņš izcīnīja Stenlija kausu. Viņš kļuva par visu laiku jaunāko spēlētāju, kam izdevies gūt vārtus Stenlija kausa izcīņas finālsērijā (19 gadi).