cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrē Pjērs Žiņaks
Savu karjeru Žiņaks uzsāka Lorient, kur nospēlēja trīs gadus. 2007. gadā viņš pievienojās Toulouse. 2008–09. gada sezonā Žiņaks Toulouse komandas sastāvā ar 24 vārtiem kļuva par visas līgas labāko vārtu guvēju. 2010. gadā viņš pievienojās toreizējiem Francijas čempioniem Marseļas "Olympique". Viņš guva 77 vārtus 186 spēlēs ar Marseļas komandu. 2015. gadā Žiņaks pievienojās Meksikas komandai Tigres UANL. Pašlaik viņš ir Tigres UANL kluba visu laiku labākais vārtu guvējs.
Fonds (romāns)
Tirgoņu prinči
Sats un Manlio, vēlēdamies novājināt tirgotājus un būdami aizdomās, ka Mellou pats ir saistīts ar kontrabandistiem, Mellou kuģī Far Star ievada aģentu Džeimu Tveru, kurš lepojas ar laicīgu izglītību. Pēc Far Star nolaišanās Korellā apkalpe ļauj uz kuģa ierasties Fonda misionāram, pārkāpjot Mellou rīkojumu, kas prasa viņa atļauju, pirms kāds svešais iekāpj kuģī vai pamet to.
Andrē Pjērs Žiņaks
Francijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2016. gada Eiropas čempionātā.
Fonds (romāns)
Tirgoņu prinči
Korellas likumi Fonda misionāriem aizliedz atrasties uz planētas, draudot ar nāvessodu. Apkalpe pēc bēgļa vārdiem domā, ka misionāru Džordu Parmu no Anakreonas (kā viņš pats sevi dēvē) arestējuši korellieši, bet viņš aizbēdzis pirms nogalināšanas. Parma ir ievainots, acīmredzami apjucis un viņam nepieciešama ārstēšana. Neilgi pēc tam, kad Parma ir ielaists kuģī, parādās nikns pūlis, kas ielenc kuģi un pieprasa nodot misionāru viņiem kā izbēgušu noziedznieku. Šī ātrā koreliešu reakcija ārkārtīgi nomaļā vietā rada Mellou aizdomas: no kurienes Parma īsti aizbēga? Kāpēc pūlis jau bija sapulcējies nekurienes vidū? Aizdomās par inscenējumu, Mellou nolemj nodot misionāru vietējai varai (un drošai nāvei), neskatoties uz Tvera nikno mēģinājumu iejaukties. Drīz pēc tam Mellou tiek uzaicināts tikties ar Korellas autoritāro valdnieku komandoru ("Valsts pirmo pilsoni") Asperu Argo (pēc vairāku dienu neveiksmes šādas tikšanās izgādāšanā), norādot, ka Mellou acīmredzot ir izturējis korelliešu pārbaudi, izrādīdams cieņu pret viņu likumiem. Argo šķiet draudzīgs un atzinīgi vērtē Fonda tehnoloģiskās dāvanas; tomēr viņš atsakās atļaut Fonda misionāriem ierasties Korellā, kas sakrīt ar paša Mellou interesēm.
Mellou, cita starpā, piedāvā Komandoram iekārtas smagajai rūpniecībai, cerot, ka tas ļaus viņam apmeklēt rūpnīcu, kur modernā tehnoloģija būtu atrodama, ja Korellai tāda vispār ir. Viņš neredz tās pazīmes, taču izdodas ieskatīties valdnieka apsargu ieročos — rokas atomblasterus ar Galaktiskās impērijas marķējumu, kura, pēc Fonda domām, pa šo laiku jau ir kritusi. Mellou atklājumi liek viņam domāt, ka impērija, iespējams, atkal mēģina paplašināties Perifērijā, un ir piegādājusi ieročus tādām valstīm kā Korella. Pametot Republiku un savu kuģi, viņš viens pats dodas uz Sivennas planētu, kas, viņaprāt, varētu būt Impērijas provinces galvaspilsēta. Viņš atrod Sivennu kā nenozīmīgu vietu un satiek tagad nabadzīgo bijušo patriciju Onumu Bāru pēdējā izolētajā savrupmājā, kas lēnām brūk. Bārs, bijušais provinces senators, vairākus gadu desmitus iepriekš diezgan stabili darbojies Sivennas impērijas valdībā, pirms viņa bijusi virkne korumpētu un ambiciozu vietnieku, kuri katrs sapņojuši kļūt par imperatoru. Pēc tam, kad iepriekšējais vietnieks sacēlies pret imperatoru, Bārs piedalījies revolūcijā, kas gāzusi vietnieku. Tomēr Imperatora flote, kas nosūtīta dumpīgā vietnieka atcelšanai, vēlējās iekarot dumpīgo provinci, pat ja tā bija nomierinājusies, un sāka slaktiņu, kas prasīja visu Bāra bērnu, izņemot vienu, dzīvību. Jaunais valdnieks tagad arī plāno sacelšanos, bet saglabā rezerves plānu bēgt uz Perifēriju un tur izveidot savu valstību. Viņš arī nodrošinājis politisku aliansi ar Korellu, apprecinot savu meitu ar Asperu.
Andrē Pjērs Žiņaks
Sasniegumi
Tigres UANL
Fonds (romāns)
Tirgoņu prinči
Mellou paspēj apskatīt Sivennas elektrostaciju. Viņš novēro, ka tehniķi var tikai uzturēt iekārtas, bet neprot tās remontēt. Viņš arī atzīmē, ka kodolģeneratori ir daudz lielāki nekā Terminusā. Abi fakti nozīmē, ka impērija nevar aizstāt preces, kuras Mellou pārdod Komandoram. Viņš arī saprot, ka reliģija nevar turpināt Fonda iekarojumus, bet komerciāla impērija — var.
Andrē Pjērs Žiņaks
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Fonds (romāns)
Tirgoņu prinči
Mellou tiek tiesāts par slepkavību apmēram gadu pēc atgriešanās uz Terminusa sakarā ar Fonda misionāra nodošanu pūlim. Tomēr viņš spēj uzrādīt ierakstu, kas tiesai atklāj, ka "misionārs" patiesībā bija Korellas slepenpolicists. Attaisnoto Mellou ar prieku uzņem Terminusa iedzīvotāji, kas (kopā ar bagātību, kas iegūta, tirgojoties ar Korellu), sola viņam mēra vietu nākamajās vēlēšanās. Lai sagatavotos vēlēšanām, Mellou sagatavo Sata un Manlio arestu, turot viņus aizdomās par nodomu veikt valsts apvērsumu ar Četru karalistu reliģisko elementu palīdzību un galu galā ieņem amatu. Tomēr drīz viņš saskaras ar spriedzi starp Fondu un Korellu, kas piesaka karu Fondam, izmantojot savu spēcīgo Imperatora flotili, lai uzbruktu fonda kuģiem. Bet pretuzbrukuma vietā Mellou neveic nekādas darbības, faktiski uzliek Korellai embargo un gaida, kamēr Fonda preču trūkums Korellu piespiedīs padoties, ko tā arī izdara. Sakarā ar Mellou kontroli pār rūpniecību un tirdzniecību, Fonds sāk kļūt par plutokrātiju. Kad viens no viņa sabiedrotajiem šausmās jautā, kāpēc Mellou neceļ plānoto atjaunoto impēriju, tas atbild, ka viņa uzdevums bija tikai apturēt pašreizējo krīzi, un psihovēsture parūpēsies par nākamajām.
Žils Valtons
Anrī Žils Valtons (fr; dzimis, miris ) bija franču burātājs, olimpiskās sudraba un bronzas medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
FK Sileks
FK Sileks ir Ziemeļmaķedonijas futbola klubs no Kratovas. Dibināts 1965. gadā, pašlaik spēlē Ziemeļmaķedonijas futbola augstākajā līmenī — Pirmajā līgā. Komanda ir trīs reizes izcīnījusi valsts čempiontitulu, kā arī divreiz ieguvusi Maķedonijas kausu. Mājas spēles aizvada Kratovas pilsētas stadionā.
The Buggles
The Buggles bija jaunā viļņa grupa no Londonas, kuras sastāvā bija vokālists un basģitārists Trevors Horns un taustiņinstrumentālists Džefrijs Dauns. The Buggles ir vislabāk pazīstami ar savu 1979. gada debijas singlu Video Killed the Radio Star, kas sasniedza 1. vietu 16 valstu singlu topos.
Grupa radās 1977. gadā Londonā. Divus gadus vēlāk duets izdeva savu debijas albumu The Age of Plastic ar Video Killed the Radio Star kā galveno singlu. Singla video bija pirmais, kas tika attēlots kanālā MTV, kad 1981. gada augustā sāka kanāla pārraidi ASV. Pēc albuma izdošanas Horns un Dauns pievienojās progresīvā roka grupai Yes, ierakstot albumu Drama, bet drīz mūziķi pameta grupu. 1981. gadā grupa izlaida otro albumu Adventures in Modern Recording, kura komerciālās neveiksmes dēļ grupa izjuka.
Dauns apgalvoja, ka grupas nosaukums atvasināts no The Beatles: "Mēs sākotnēji sevi saucām par Bugs, līdz kāds pajokoja, ka Bugs nekad nebūs tik slaveni kā The Beatles. Tādēļ mēs nosaukumu mainījām uz The Buggles." Trevors Horns rakstīja dziesmu vārdus, iedvesmojoties no zinātniskās fantastikas darbiem. Vairākos Buggles ierakstos Dauns dubulto melodijas, izmantojot akorda piekto pakāpi.
Kopš 1998. gada Horns un Dauns pāris reizes ir publiski izpildījuši savas dziesmas.
Krupki
Krupki ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabala Krupku rajona centrs pie Bobras upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1067. gadā. No 14. gadsimta atradās Lietuvas lielkņazistes sastāvā. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1920. gada - Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam pilsēta atradās vācu okupācijā. Kopš 1991. gada - neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā.
Oto fon Tranzē-Rozeneks
Oto fon Tranzē-Rozeneks (August Wilhelm Otto von Transehe-Roseneck, 1806—1879) bija Vidzemes muižnieks, Jaungulbenes muižas īpašnieks.
Dzīvesgājums
1875. gadā pēc viņa pasūtījuma Heinrihs Šēls uzcēla Tranzē dzimtas pilsētas namu tagadējā Brīvības bulvārī 32 (tolaik Aleksandra bulvārī 3a) Rīgā, bet 1878. gadā pabeidza celt Jaungulbenes muižas pili kā jauno dzimtas lauku rezidenci.
Viņa dēls Pauls fon Tranzē-Rozeneks Jaungulbenes muižas pilī iekārtoja bagātīgu gleznu, skulptūru, grafikas, mēbeļu kolekciju, ko atdāvināja Rīgas mākslas muzejiem.
Miris 1879. gada 14. aprīlī Jaungulbenes muižā.
Ludhiāna
Ludhiāna (pa) ir pilsēta Indijas ziemeļos, Pendžābas štatā. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 1,69 miljoni iedzīvotāju. Tā ir lielākā Indijas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita uz ziemeļiem no valsts galvaspilsētas Deli. Pilsēta atrodas Sutlejas upes bijušajos krastos. Mūsdienās šī upe plūst 13 km attālumā uz dienvidiem no pilsētas centra.
Pilsētu 15. gadsimtā dibināja Lodī dinastijas sultāni. No šīs dinastijas nosaukuma radies pilsētas nosaukums.
Tanja Robertsa
Viktorija Lī Blūma (en; dzimusi, mirusi ), pazīstama kā Tanja Robertsa (Tanya Roberts), bija amerikāņu aktrise, producente un modele.
Plašaku atpazīstamību ieguva ar Džūlijas Rodžersas lomu 1970. gadu televīzijas seriāla "Čārlija eņģeļi" (Charlie's Angels) pēdējā sezonā, Šīnas lomu filmā Sheena (1984), Steisijas Satonas lomu Džeimsa Bonda filmā "Skats uz slepkavību" (A View to a Kill, 1985) un Midžas Pinsioti lomu seriālā That '70s Show no 1998. līdz 2004. gadam.
Rons Džonsons
Ronalds Harolds Džonsons (Ronald Harold Johnson , dzimis ) ir Amerikas Savienoto Valstu politiķis, pārstāv ASV Republikānisko partiju. Kopš 2011. gada ir ASV senators, pārstāvot Viskonsinas štatu. Pirms ieiešanas politikā, Džonsons bija poliestera un plastmasas ražotnes izpildirektors.
Džonsons ir dzimis un audzis Monkato, Minesotā. 1977. gadā Džonsons no Minesotas Universitātes saņēma bakalaura grādu grāmatvedībā. 2010. gadā Džonsons tika ievēlēts ASV Senātā, pārspējot Demokrātiskās partijas oponentu Rasu Feingoldu, saņemot 51% balsu. Viņš ASV senatora amatā tika pārvēlēts arī 2016. gadā.
Juris Aleksejevs
Juris Aleksejevs (dzimis Krāslava) ir latviešu politiķis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1996. gadā 11. septembrī krāslavā. 2013. gadā bija beidzis Andrupenes Pamatsskolu un 2014. gadā aizgāja mācīties uz Rēzeknes tehnikumu. 2015. gadā tika ievēlēts 15. Jauniešu saeimā, 2016. gadā viņš arī tika ievēlēts jau 16. Jauniešu saeimā. 2018. gadā pēc Rēzeknes tehnikuma pabeigšanās bija dabūjis Vidējo Profesionālo izglītību un Datorsistēmu tehniķa profesīju.
2018. gadā jūlijā viņš bija aizbraucis uz Lielbritāniju, kur strādāja vispirms no agences PRG recrut uz fabrikas Britu garšvielas un pipari (Oriģinālā val. ENG: british spice and pepper). Tad 2019. gadā palika par pilntiesīgu protestanta ticības pārstāvi. Kā arī Jūnijā bija pārgājis uz citu darba vietu Genteel Associates. 2019. gadā 31. Augustā bija atgriezies Latvijā un sakontaktējoties ar Normundu Grostiņu bija iestājies Centra Partijā. 1. Septembrī 2019. gadā aizgāja mācīties Daugavpils Universitātē, kur bija ievēlēts studentu padomē. Oktobrī. 2019 gadā sāka strādāt Latvijas Maizniekā par produktu iesaldēšanas operātoru. Covid-19 pandēmijas laikā (2020-2021 gads.) bija paņēmis akadēmisko atvaļinājumu, kā arī zaudējis darbu 2021. gadā, tāpēc ka nevēlējās vakcinēties. 2021. gadā sāka strādāt kokbūvniečības firmā FRAVIA, kur nostrādāja veselu gadu, kā arī 2022. gadā no aprīļa līdz jūlijam bija komandējumā Franicjā un Spānijā.
Gregors XIII
Pāvests Gregors XIII vai Gregorijs XIII (dzimis Ugo Bonkompanji (it), miris ) no līdz savai nāvei  bija 226. Romas pāvests. Viņš vislabāk pazīstams ar veikto kalendāra reformu 1582. gadā, kad no romiešu laikiem pastāvējušo Jūlija kalendāru nomainīja pret savā vārdā nosaukto Gregora kalendāru. Viņš nostiprināja vairākas baznīcas un diplomātiskos sūtņus Āzijā, it īpaši Japānā un Filipīnās, kā arī dibināja semināru sistēmu Romas katoļu priesteriem. Boloņas Universitātē studējis tiesību zinātni.
Magnētiskā imūnanalīze
Magnētiskā imūnanalīze (MIA) ir diagnostiskās imūnanalīzes veids, kurā izmanto magnētiskās lodītes kā marķierus parasto enzīmu (ELISA), radioizotopu (RIA) vai fluorescējošo struktūrdaļu (fluorescences imūnanalīzes) vietā, lai noteiktu konkrētu analizējamo vielu. MIA ietver specifisku antivielas saistīšanos ar tās antigēnu, kur magnētiskais marķieris ir konjugēts ar vienu pāra antigēns/antiviela elementu. Magnētisko lodīšu klātbūtni pēc tam nosaka ar magnētisko nolasītāju (magnetometru), kas mēra lodīšu izraisītās magnētiskā lauka izmaiņas. Magnetometra izmērītais signāls ir proporcionāls analizējamās substances (vīrusa, toksīna, baktērijas, sirds bioķīmiskā marķiera u. c.) koncentrācijai sākotnējā paraugā.
Magnētiskie marķieri
Magnētiskās lodītes ir izgatavotas no nanometru izmēra dzelzs oksīda daļiņām, kas iekapsulētas vai salīmētas kopā ar polimēriem. Magnētisko lodīšu izmērs ir no 35 nm līdz 4,5 μm. Magnētisko nanodaļiņu, no kurām izveidotas lodītes, izmērs ir no 5 līdz 50 nm, un tām piemīt unikāla īpašība, ko sauc par superparamagnētismu ārēja magnētiskā lauka klātbūtnē. Šo superparamagnētisko īpašību pirmo reizi atklāja Nobela fizikas prēmijas laureāts, francūzis Luijs Nēels (Louis Néel) 1970. gadā, un tā jau ir izmantota medicīnā magnētiskās rezonanses attēlveidošanā (MRI) un bioloģiskajā separācijā, bet vēl nav izmantota marķēšanai komerciālos diagnostikas lietojumos. Magnētiskajiem marķieriem piemīt vairākas īpašības, kas ir ļoti labi piemērotas šādiem lietojumiem:
Noteikšana
Magnētiskā imūnanalīze (MIA) spēj noteikt noteiktas molekulas vai patogēnus, izmantojot magnētiski iezīmētu imunoloģisko antivielu. Darbojoties līdzīgi kā ELISA vai Western Blot, analītu koncentrācijas noteikšanai izmanto divu antivielu saistīšanas procesu. MIA izmanto antivielas, kas pārklāj magnētisko lodīti. Šīs antivielas tieši saistās ar vēlamo patogēnu vai molekulu, un magnētiskais signāls, ko dod saistītās lodītes, tiek nolasīts, izmantojot magnetometru. Lielākā priekšrocība, ko šī tehnoloģija sniedz imūnkrāsošanas metodei, ir tā, ka to var veikt šķidrā vidē, jo tādām metodēm kā ELISA vai Western Blotting ir nepieciešama stacionāra vide, ar kuru vajadzīgais mērķis saistās, pirms var uzklāt sekundāro antivielu, piemēram, HRP (mārrutku peroksidāzi). Tā kā MIA var veikt šķidrā vidē, modeļa sistēmā var veikt precīzākus vēlamo molekulu mērījumus. Tā kā nav jāveic izolācija, lai iegūtu kvantitatīvus rezultātus, lietotāji var uzraudzīt aktivitāti sistēmā, iegūstot labāku priekšstatu par mērķa uzvedību.
Tā kā metodoloģija ir ļoti līdzīga ELISA vai Western Blot metodoloģijai, MIA eksperimentus var pielāgot, lai izmantotu to pašu noteikšanas metodi, ja pētnieks vēlas līdzīgi kvantitatīvi iegūt datus.
Magnetometri
Vienkāršs instruments var noteikt parauga klātbūtni un izmērīt kopējo magnētisko signālu, tomēr, izstrādājot efektīvu MIA, ir grūti nošķirt dabiski radušos magnētisko fonu (troksni) no vāja magnētiski iezīmēta mērķa (signāla). Ir izmantotas dažādas pieejas un ierīces, lai panāktu nozīmīgu signāla un trokšņa attiecību (SNR) bioloģiskās noteikšanas lietojumiem:
Taču SNR uzlabošanai bieži vien ir nepieciešami sarežģīti instrumenti, lai nodrošinātu atkārtotu skenēšanu un ekstrapolāciju, veicot datu apstrādi. Papildus šai prasībai MIA, kas izmanto magnētisko marķējumu nelineārās magnētiskās īpašības, var efektīvi izmantot magnētiskā lauka raksturīgo spēju iziet cauri plastmasai, ūdenim, nitrocelulozei un citiem materiāliem, tādējādi ļaujot veikt patiesus tilpumanalīzes mērījumus dažādos imūnās noteikšanas formātos. Atšķirībā no parastajām metodēm, ar kurām mēra superparamagnētisko materiālu uzņēmību, MIA, kuras pamatā ir nelineāra magnetizācija, novērš lineāro dia- vai paramagnētisko materiālu, piemēram, parauga matricas, palīgmateriālu plastmasas un/vai nitrocelulozes, ietekmi. Lai gan šo materiālu iekšējais magnētisms ir ļoti vājš, ar tipiskām jutības vērtībām -10-5 (dia') vai +10-3 (para), pētot ļoti mazus superparamagnētisko materiālu daudzumus, piemēram, nanogramus vienā testā, nevar ignorēt fona signālu, ko rada palīgmateriāli. MIA, kas pamatojas uz magnētisko marķējumu nelineārajām magnētiskajām īpašībām, lodītes tiek pakļautas mainīga magnētiskā lauka iedarbībai ar divām frekvencēm f1 un f2. Nelineāru materiālu, piemēram, superparamagnētisko marķējumu, klātbūtnē signālu var reģistrēt kombinētās frekvencēs, piemēram, pie f = f1 ± 2 × f2. Šis signāls ir tieši proporcionāls nolasīšanas spoles iekšpusē esošā magnētiskā materiāla daudzumam.
Šī tehnoloģija ļauj veikt magnētisko imūnanalīzi dažādos formātos, piemēram:
Tā tika aprakstīta arī in vivo lietojumiem un daudzparametru testēšanai.
Lietošana
MIA ir daudzpusīga metode, ko var izmantot visdažādākajās praksēs.
MIA var izmantot arī terapeitisko zāļu uzraudzībai. Ziņojumā par gadījumu, kurā aprakstīts 53 gadus veca nieres transplantācijas pacienta gadījums, sīki aprakstīts, kā ārsti varēja mainīt terapeitisko zāļu daudzumus.
Kalvina cikls
Kalvina cikls ir reakciju virkne, kurā notiek CO2 redukcija hloroplastu stromā.
Pētīšanas vēsture
Kalvina cikls nosaukts Melvina Kalvina vārdā, kurš to pirmais instrumentāli pierādīja un noskaidroja ciklu veidojošās reakcijas. Par šo reakciju noteikšanu Kalvins 1961. gadā saņēma Nobela prēmiju.
Dūrupe
Dūrupe var būt:
Linda Krūmiņa (šahiste)
Linda Krūmiņa (dzimusi Tukumā ) ir Latvijas FIDE meistare šahā (2017). Latvijas čempione šahā (2017).
Biogrāfija
Trenera Jāņa Vilerta audzēkne. 1990. gadu beigās un 2000. gadu sākumā bijusi viena no vadošajām Latvijas jaunajām šahistēm. 1999. gadā uzvarējusi Latvijas meiteņu šaha čempionātā. Vairākkārt piedalījusies Pasaules (1995. gadā U12 vecuma grupā; 1997. gadā un 1998. gadā U14 vecuma grupā) un Eiropas (2001. gadā U20 vecuma grupā; 2002. gadā U18 vecuma grupā) junioru čempionātos. Šajos gados bijusi arī regulāra Latvijas sieviešu šaha čempionātu finālu dalībniece.
No 2005. līdz 2015. gadam šaha turnīros piedalījusies reti. Kopš 2016. gada atkal aktīvi iekļāvusies šaha turnīru apritē. 2016. gada Latvijas sieviešu šaha čempionātā divas kārtas pirms finiša dalījusi pirmo vietu, taču abās beidzamajās partijās piedzīvojusi zaudējumus pret Lauru Roguli un Līgu Unguri, un palikusi piektā vietā. 2017. gadā aprīlī Rīgā piedalījusies Eiropas individuālais šaha čempionāts sievietēm. 2017. gada jūlija beigās un augusta sākumā Erfurtes starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā izpildījusi FIDE meistares normu (WFM). 2017. gada oktobrī uzvarējusi Latvijas sieviešu šaha čempionātā, apsteidzot lielmeistares Ilzi Bērziņu un Ingūnu Ernesti. 2018. gadā pārstāvējusi Latviju 43. šahā olimpiādē (+5, =1, -3). 2019. gada maijā izcīnījusi sudraba medaļu Latvijas sieviešu šaha čempionātā.
2022. gada februārī uzvarējusi Kannu šaha festivāla "B" (amatieru) turnīrā.
Cimzes iela (Rīga)
Cimzes iela ir iela, kas atrodas Rīgas pilsētas Mežaparka apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Ezermalas ielu un beidzas ar strupceļu pie Ķīšezera. Ielas kopējais garums ir 221 metrs, tā ir klāta ar asfaltbetona segumu un nosaukta par godu latviešu pedagogam, kora mūzikas pamatlicējam Jānim Cimzem.
Vēsture
Rīgas ielu sarakstā iela ir sastopama no 1932. gada, nosaukums laika gaitā mainīts netika.
D'Estes villa
<mapframe text="D'Estes villa" width=260 height=260 zoom=16 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q746063" }
D'Estes villa (it) ir 16. gadsimta villa Itālijas centrālajā daļā Tivoli pilsētā, uz austrumiem no Romas. Slavena ar savu renesanses stila parku, sevišķi parka strūklakām. 2001. gadā villa tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Villu un parku izveidoja kardināls, Ferrāras hercogs, Lukrēcijas Bordžas dēls Ipolito II d'Este (1509 – 1572). Viņš ne tikai aizrāvās ar savas villas celtniecību, bet bija mākslas mecenāts, citu starpā atbalstot Benvenuto Čellīni, Palestrinu un Torkvato Taso. 18. gadsimtā villa ilgu laiku bija pamesta. 1814. gadā tā nokļuva Austrijas erchercoga Franča Ferdinanda īpašumā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, tā kļuva par Itālijas valsts īpašumu.
Beerševa
Beerševa ir pilsēta Izraēlas dienvidu daļā, Dienvidu apgabalā. Pilsēta atrodas 108 kilometru attālumā no Izraēlas galvaspilsētas un lielākās pilsētas Jeruzalemes un 110 kilometru attālumā no Izraēlas otrās lielākās pilsētas Telavivas. Beerševa ir Dienvidu apgabala administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Pilsēta vidēji atrodas 260 metrus virs jūras līmeņa. Pilsētas kopējā platība ir 117,5 km², pēc 2012. gada datiem pilsētā dzīvo 197 270 iedzīvotāji. Tā ir septītā lielākā Izraēlas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita.
Lielu daļu no pilsētas iedzīvotājiem veido ebreji, kuri 1948. gadā emigrēja no arābu valstīm, kā arī ebreji no Indijas. Beerševas populārākais sporta veids ir šahs, un Beerševā dzīvo vislielākais šaha lielmeistaru skaits pasaulē.
SELL spēles
SELL spēles (et, lt, fi) ir starptautiskas studentu sporta spēles, ko secīgi rīko Igaunijas, Latvijas, Lietuvas un Somijas valstu studentu organizācijas.
Nosaukums
Spēļu nosaukums ir atvasināts no četru dalībvalstu nosaukumu pirmajiem burtiem (Suomi, Eesti, Latvija, Lietuva). Otro SELL spēļu nosaukums Rīgā 1924. gadā bija Baltijas valstu studentu olimpiāde, jo tolaik ar jēdzienu Baltijas valstis apzīmēja Somiju, Igauniju, Latviju un Lietuvu.
Vēsture
1923. gada 11. aprīlī četru Baltijas valstu studentu organizācijas parakstīja plašu sadarbības līgumu, kas ietvēra arī kopīgu sporta spēļu rīkošanu. Par SELL studentu spēļu pirmssākumu uzskata 1923. gadā Tartu notikušās studentu sporta sacensības. 1924. gadā Rīgā norisinājās II Baltijas valstu studentu olimpiāde. 1929. gadā Rīgā notika pirmās SELL sacensības ziemas sporta veidos, bet 1937. gadā Rīgā notika pirmais SELL šaha turnīrs. 1938. gada SELL spēlēs Kauņā pirmo reizi tika iekļauts basketbols. Par spīti Ziemas karam 1940. gada 2. — 3. martā Otepē pēdējo reizi notika SELL ziemas spēles, pēc Baltijas valstu okupācijas šīs spēles pārtrauca rīkot.
1997. gadā Tartu tikās studentu organizāciju pārstāvji no Somijas, Igaunijas, Latvijas un Lietuvas un parakstīja deklarāciju par SELL spēļu atjaunošanu. 1998. gada maijā notika Tartu studentu spēles, ko uzskata par pirmajām atjaunotajām SELL studentu spēlēm.
Ivica Matiča balva
Ivica Matiča balva ir Bosnijas un Hercegovinas Kino darbinieku asociācijas piešķirtā balva, kas nosaukta Bosnijas un Hercegovinas kinorežisora un scenārista Ivica Matiča vārdā.
Vēsture
Līdz 1992. gadam Ivica Matiča balva tika piešķirta par ieguldījumu kino attīstībā, taču tā tika pārtraukta Bosnijas kara dēļ. Balvas pasniegšanu atjaunoja 2003. gadā un to piešķir asociācijas biedriem divās atšķirīgās kategorijās: Gada izcilais kinodarbs un par kopējo ieguldījumu Bosnijas un Hercegovinas kino. Balva tiek piešķirta katru gadu kā daļa no Sarajevas kinofestivāla programmas, un to atbalsta Sarajevas kinofonds. COVID-19 pandēmijas dēļ balvas par 2019. un 2020. gadu tika piešķirtas 2021. gadā.
Balvas ieguvēji
Ivica Matiča balvas ieguvēji kopš 2003. gada ir:
Kovāčs
Kovāčs (hu — 'kalējs'; sieviešu dzimtē Kovāča) ir ungāru uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Faju
Faju (Fayu) ir neapdzīvots koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Čūkas pavalstī, pakļauts 30 km uz austrumiem esošās Nomvinas municipalitātei. Mūsdienās neapdzīvots, bet 19. gadsimta vidū atolā bijuši ap 50 iedzīvotāji.
Ģeogrāfija
Faju ir koraļļu atols Karolīnu salu vidusdaļā, dažkārt tiek pieskaitīts austrumos esošo Hola salu grupai. Atrodas ap 105 km uz ziemeļrietumiem no Čūkas. Atola 2 periodiski saplūstošo salu kopējā sauszemes platība ir ap 40 ha. Salu iekļauj koraļļu rifs, starp rifu un salas rietumu krastu neliela sekla lagūna. Sala biezi apaugusi ar tropu mežu.
Lightstorm Entertainment
Lightstorm Entertainment ir ASV neatkarīgā producēšanas kompānija, kuru 1990. gadā dibināja režisors Džeimss Kemerons un producents Lorenss Kasanovs. Lielākā daļa tās filmu ir izplatītas un pieder 20th Century Studios, ar kuru uzņēmums 1995. gadā noslēdza līgumu. Tās iestudējumi ir Kemerona filmas "Terminators 2: Pastarā diena" (1991), "Titāniks" (1997) un "Avatars" (2009). Kemerons ir nodarbinājis citus filmu veidotājus, lai radītu filmas ar Lightstorm zīmolu.
Mūgas osta
Mūgas osta (et) ir lielākā Igaunijas tirdzniecības osta. Atrodas Tallinas ziemeļrietumu pievārtē, Harju apriņķa Mārdu pilsētā, kā arī Jēlehtmes pagasta un Vīmsi pagasta teritorijā. Līdz 1991. gadam bija pazīstama kā Jauntallinas osta (et, ru). Ekspluatācijā no 1986. gada. Parasti darbojas visu gadu. Ostas maksimālais dziļums ir 18 metri. 3/4 no ostas kravām ir nafta un naftas produkti. Ostā ir 29 piestātnes, maksimālā kuģu tonnāža ir 300x48 metri. Ostā ir 6 lejamkravu termināli, 2 daudzprofila termināli, kā arī konteineru, RO-RO, kokmateriālu, graudu, metālu un ogļu termināli.
Purva piekūns
Purva piekūns (Falco columbarius) ir neliela auguma ziemeļu puslodē dzīvojošs piekūnu dzimtas (Falconidae) plēsīgais putns. Tam ir ļoti plašs izplatības areāls: ligzdo Eirāzijā un Ziemeļamerikā, plašā Holarktikas joslā. Ziemot purva piekūns dodas uz izplatības areāla dienvidiem, sasniedzot Ziemeļāfriku un Dienvidameriku. Purva piekūnam ir 9 pasugas, trīs Ziemeļamerikā un sešas Eirāzijā.
Latvijā
Latvijā sastopams Eiropas purva piekūns (F. columbarius aesalon). Tas ir samērā parasts caurceļotājs, sevišķi rudenī, bet reizēm purva piekūns arī ligzdo. Pēdējos desmit gados to skaits ir samazinājies vairāk kā par 30%. Atsevišķi īpatņi regulāri ziemo. Ligzdošanai purvos tas izmanto pamestas vārnu ligzdas, tādēļ, ja purvos izzudīs vārnas, izzudīs arī purva piekūns.
Sistemātikas diskusijas
Zinātnieki uzskata, ka Ziemeļamerikas un Eirāzijas populācijas ir divas atšķirīgas sugas. Molekulārajos pētījumos ir noskaidrots, ka abas populācijas viena no otras nodalījušās pirms vairāk kā viena miljona gadiem. Visticamākais vistuvākajā nākotnē suga oficiāli tiks sadalīta un Eirāzijas purva piekūna zinātniskais nosaukums būs Falco aesalon.
Izskats
Purva piekūns ir neliela auguma plēsīgais putns, tā ķermeņa garums ir 25—30 cm, spārnu izplētums 50—64 cm. Kā tas ir raksturīgi plēsīgiem putniem, mātīte ir lielāka nekā tēviņš. Salīdzinot ar citiem maza auguma piekūniem, purva piekūns ir masīvāks un spēcīgāks. Tēviņa vidējais svars ir 165 g, mātītes 230 g. Putna svars atkarībā no tā, kādai pasugai tas pieder, ir atšķirīgs, bet svars ir arī ļoti mainīgs atkarībā no sezonas, īpaši migrējošām populācijām. Piemēram, pieaudzis tēviņš var svērt 125—210 g, bet mātīte 190—300 g. Aste ir proporcionāli gara (12,7—18,5 cm). Purva piekūna tēviņam ir zilganpelēka mugura un atkarībā no pasugas tā var būt dažādos pelēkajos toņos, no tumši pelēkas, gandrīz malnas līdz gaišai, sudrabaini pelēkai. Arī pavēdere var būt dažādos brūnos toņos, no gaišas, smilšu brūnas līdz gandrīz oranžai krāsai. Pavēderē ir tumšāk brūnu spalvu svītrojums, kas var būt blīvāks un retāks. Tumšās spalvas var būt melnas vai sarkanbrūnas. Mātītēm un jaunajiem putniem mugura ir pelēkbrūna vai tumši brūna, bet pavēdere gaiša, gandrīz balta ar tumši brūniem lāsumiem. Mazuļus pēc izšķilšanās sedz gaiši brūnas dūnas, kas uz vēdera ir gandrīz baltas.
Uz astes abiem dzimumiem ir 3—4 tumšas šķērsjoslas, kas mātītēm un jauniem putniem ir platas un tumši brūnas. Ļoti gaišiem tēviņiem astes šķērsjoslas ir šauras un nedaudz tumšāk pelēkas kā pamatkrāsa. Tumšiem tēviņiem joslas ir ļoti platas un tumšas, līdz ar to aste izskatās šķērssvītrota ar šaurām, gaišām svītrām. Tomēr visu krāsu purva piekūniem astes gals ir melns ar šauru, baltu josliņu pašā galā. Acis tumšas, knābis pelēks ar dzeltenu nāsu pauguru. Arī pēdas ir dzeltenas ar melniem nagiem.
Uzvedība
Purva piekūns mājo atklātās ainavās ar skrajiem mežiem un krūmājiem. Latvijā tas visbiežāk ligzdo purvos, bet citur pasaulē to var novērot arī stepēs, prērijās, tīreļos, tundrā un taigā. Purva piekūns izvairās no bieziem mežiem, kā arī no ainavām vispār bez kokiem. Tomēr migrācijas laikā tos var novērot visa veida biotopos. Eirāzijas populācijām ir raksturīgi ziemas laikā pulcēšanās uz kopīgu nakts guļu, reizēm tie guļ kopā arī ar lauku lijām, bet Ziemeļamerikas populācijām šāda kopīga gulēšana nav raksturīga, lai gan ļoti retos gadījumos ir novērojama.
Purva piekūns, lai arī ir mazs, bet drosmīgs putns, tas parasti uzbrūk ikvienam plēsīgajam putnam, kas ielido tā teritorijā, pat ērglim. Ligzdošanas laikā tas mēdz uzbrukt jebkam aizdomīgam, vilcienus un automašīnas ieskaitot.
Ienaidnieki
Purva piekūna galvenie ienaidnieki ir kraukļi, kas izposta dējumus un uzbrūk mazuļiem. Pieaugušus purva piekūnus reizēm nomedī lielie plēsīgie putni, piemēram, lielais piekūns, ūpis un vistu vanags. Tomēr tas notiek reti, jo lielie putni izvairās no agresīvajiem un veiklajiem purva piekūniem.
Barošanās
Purva piekūns ir ātrs un izveicīgs mednieks. Tas pamatā medī maza un vidēja auguma putnus. Purva piekūns bieži medī ātrā, zemā lidojumā, kas ir zemāks kā 1 metru virs zemes. Parasti tas medījumu noskata, sēžot kāda koka zarā, un tad negaidīti uzbrūk. Purva piekūns ir neatlaidīgs mednieks, no kura ir gandrīz neiespējami izbēgt, jo spēj medīt gan ļoti zemu, gan augstu gaisā. Ja piekūns ir spēcīgs un veselīgs, tas noķer katru otro upuri. Diezgan bieži purva piekūnu pāris medī, savstarpēji sadarbojoties. Reizēm tas nomedī citu plēsīgo putnu izbiedētu un vajātu upuri. Ne vienmēr medījums tiek uzreiz apēsts, retos gadījumos purva piekūns to noglabā vēlākam laikam.
Ligzdošanas laikā lielākā daļa upuru ir nelieli putniņi, kas sver 10—40 g. Tiek medīts ikviens šāda izmēra putniņš neatkarīgi no sugas. Visbiežāk tie ir cīruļi, čipstes un zvirbuļi, kā arī dažādi jaunie, nepieredzējušie putniņi. Bez maziem putniņiem purva piekūns medī arī lielākus putnus, tādus, kā slokas, dzilnas, dzeņus un pat baložus, kas ir purva piekūna augumā. Tas medī arī lielus kukaiņus, piemēram, spāres un naktstauriņus, maza auguma zīdītājus, piemēram, sikspārņus, kāmjus, un rāpuļus. Pēdējie pieminētie dzīvnieki ir raksturīgs medījums ārpus vairošanās sezonas.
Ligzdošana
Purva piekūniem vairošanās sezona sākas maijā vai jūnijā. Tie veido monogāmus pārus vismaz uz vienu sezonu, bet daļa turas kopā vairākas sezonas. Ligzdai tiek piemeklēta segta vieta vai nu zem klints pārkares vai zem bieziem koku zariem.
Purva piekūns pats ligzdu nebūvē, visbiežāk tiek izmantotas pamestas kraukļu, vārnu, žagatu vai vanagu ligzdas, kas atrodas skujkoku vai jauktu koku mežos. Tīreļos ligzdojošo purva piekūnu mātītes ligzdu iekārto seklā bedrītē starp viršiem. Klinšainos reģionos ligzdas vieta bieži atrodas uz kādas klints radzes, alā vai vienkārši uz zemes. Reizēm purva piekūns izmanto daudzstāvu namus.
Dējumā ir 3—6 brūndzelteni raibumotas olas. Inkubācijas periods ilgst 28—32 dienas, apmēram 90% no laika perē mātīte, bet tēviņš pamatā medī, lai to pabarotu. Kad mazuļi ir apmēram 30 dienas veci, tiem izaug pieauguša putna apspalvojums, bet joprojām tie ir atkarīgi no saviem vecākiem vēl kādas 4 nedēļas. Reizēm jaunie tēviņi, kas ir gadu veci, palīdz saviem vecākiem audzināt nākamā gada perējumu. Purva piekūniem parasti izdzīvo lielākā daļa mazuļu, tomēr sliktos gados, kad trūkst medījuma, no trīs mazuļiem izdzīvo tikai viens. Dzimumbriedumu jaunie putni sasniedz gada vecumā un parasti uzreiz veido pāri. Vecākais datētais savvaļā dzīvojošais purva piekūns ir bijis 13 gadus vecs.
Lahojskas rajons
Lahojskas rajonā atrodas Hatiņas ciems (mūsdienās memoriāls), kuru 1943. gada 22. martā nodedzināja ukraiņu palīgpolicijas bataljons.
Anda Kubuliņa
Anda Kubuliņa (dzimusi 1942. gada 14. augustā Kārsavā) ir latviešu literatūras kritiķe un literatūrzinātniece, pētījusi galvenokārt 20. gadsimta dzeju.
Biogrāfija
A. Kubuliņa beigusi Sabiles vidusskolu (1962) un Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultāti (1970). No 1970. līdz 1972. gadam strādājusi Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzejā, no 1972. līdz 1982. gadam Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā. No 1992. gada bijusi Latvijas Kultūras akadēmijas bibliotēkas vadītāja. Latvijas Rakstnieku savienības biedre (1987).
Zinātniskas publikācijas kopš 1970. gada. Pētījumi par laikmetīgās dzejas formu, tradīciju pārmantojamību. Publicējusi problēmrakstus, gada pārskatus par latviešu dzeju, kā arī daudz recenziju galvenokārt par dzejas grāmatām, kurās strukturālisma idejas apvienotas ar subjektīviem, nereti kategoriskiem ētiskiem spriedumiem: "Bēg mākslinieciskais konflikts" (Literatūra un Māksla, 1986, 21. martā), "Nihilisms jauno dzejā" (Karogs, 1999, Nr. 6), "Formas aktualitāte mūsdienu latviešu dzejā" (Kultūras Forums, 2010, 12. febr.).
Pievērsusies atsevišķu dzejnieku poētikai (Vizma Belševica, Ojārs Vācietis, Edvarts Virza, Anna Dagda, Jānis Rokpelnis), popularizējusi viņu daiļradi, organizējusi zinātniskas konferences.
Apbalvota ar Atzinības krustu (4. šķira, 2019).
Jūlijs Krūmiņš
Jūlijs Krūmiņš (dzimis ) ir latviešu uzņēmējs, strādājis par administratoru Rīgas Kinostudijā un "Mosfilm" (1969—1989), vēlāk darbojās transporta, ostu un nekustamā īpašuma nozarēs Latvijā. Kopš 1997. gada regulāri ticis ierindots Latvijas miljonāru sarakstā. Pēc pensionēšanās daļu laika pavada kopā ar ģimeni Austrālijā. Vēlāk atgriezies pie uzņēmējdarbības Latvijā. 2016. gadā prezentēja savu memuāru grāmatu "Iļģuciema pašpuikas stāsti", kur atklāti aprakstīja savu dzīvi un laika biedrus un pretiniekus.
Darbs kinoindustrijā
Pēc dienesta Padomju armijā Jūlijs Krūmiņš 1969. gadā sāka strādāt Rīgas Kinostudijā, sākumā kā elektriķis, pēc tam kā administrators pie filmu direktores Lilijas Liepiņas. 1973. gadā kā Rīgas Kinostudijas stipendiāts iestājās PSRS Valsts kinematogrāfijas komitejas Augstākajos scenāristu un režisoru kursos, kur bija nodibināta direktoru nodaļa. "Kursā, kurā mācījos, bija 18 cilvēku no savienotajām republikām, vēl kādi desmit -- no Maskavas... Tie bija diplomātu, augstu partijas funkcionāru dēli. Viņiem bija sakari, un man tie ļoti noderēja. Tomēr, mani kursabiedri bija ļoti interesanti un talantīgi -- piemēram, mūsu kursa vecākais Boriss Krištuls. Viņš tagad ir profesors, kādu astoņu grāmatu autors un pasniedzējs Kinematogrāfijas institūtā", raksta Krūmiņš savos memuāros Viņš uzskata, ka kursos mācījās visu, kas vēlāk noderēja dzīvē: ne tikai režisora un scenārista, bet arī ekonomista un jurista zināšanas. "Katru dienu skatījāmies filmas un pēc tam rakstījam recenzijas... Pabeidzot augstskolu, mēs zinājām, kā organizēt jebkuru ražošanu. Mums mācīja: ja jūs metīs ārā pa durvim, jums būs jāielien atpakaļ pa logu; jums jāprot izmantot savas prasmes suģestēt un ietekmēt."
Pēc diploma saņemšanas 1975. gadā Krūmiņu pieņēma darbā "Mosfilm", kur viņš veica administratora darbu filmā "Leģenda par Tilu Pūcesspieģeli" (ru, 1976), kas daļēji tika filmēta Jūrmalas zvejnieku kolhozā "Uzvara" Lielupē. Scenārija pamatā bija Šarla de Kostēra grāmata "Leģenda par Pūcesspieģeli". Filmas režisori un scenārija autori bija Aleksandrs Alovs un Vladimirs Naumovs, galvenajās lomās filmējās Natālija Belohvostikova un Lembits Ulfsaks. Kolhoza "Uzvara" izbūvētās dekorācijas tika atkārtoti izmantotas Aleksandra Mitas vēsturiskajā filmā "Stāsts par to, kā cars Pēteris mori apprecināja" (ru, 1976). Arī šīs filmas tapšanā Krūmiņš bija iesaistīts kā administrators. Galveno lomu šajā filmā attēloja Vladimirs Visockis.
Krūmiņš kā filmas direktora vietnieks piedalījās divu Rīgas Kinostudijas filmu veidošanā — "Zobena ēnā" (1976) un "Vīrietis labākajos gados" (1977).
Uzņēmējdarbība
Būdams Rīgas Kinostudijas stipendiāts Maskavā, Krūmiņš uzsāka arī uzņēmējdarbību: pirka Holandes neļķes vairumā par 50 kapeikām un sūtīja mātei uz Rīgu pārdošanai Matīsa tirgū par 2,50 rubļiem gabalā kopā ar Alvīnes Krūmiņas pašas audzētajiem ziediem Šajā laikā izveidojis sakarus un draudzības saites ar krievu slavenībām. 1986. gadā absolvēja Vissavienības Kinematogrāfijas institūta ekonomikas fakultāti Maskavā.
Pēc atgriešanās Latvijā 1989. gadā Jūlijs Krūmiņš kopā ar Zviedrijas biznesmeni Magnusu Vislanderu nodibināja ostas un transporta kopuzņēmumu "Man-Tess" Rīgas ostā, Mangaļsalā. 1991. gadā Krūmiņš kļuva par SIA "Man-Tess" prezidentu un īpašnieku. 2011. gadā viņš nodeva vadītāja pienākumus savai meitai Maijai Čerņavskai, kas uzsāka gatavot uzņēmumu pārdošanai un veiksmīgi to izdarīja. 2011. gadā Jūlijs Krūmiņš atstāja uzņēmuma valdes priekšsēdētāja amatu, kuru pārņēma Maija Čerņavska kopā ar pircēja pārstāvi Natāliju Sterhovu. 2012. gadā pārdošanas darījums bija pabeigts, tā summa netika atklāta. Pēc ekspertu aplēsēm, tā varētu sasniegt 30 miljonus dolāru. Par jauno "Man-Tess" īpašnieku kļuva “Alandam Capital” no Nīderlandes.
Memuāru grāmata
2016. gada 12. decembrī J. Krūmiņš prezentēja memuāru grāmatu "Iļģuciema pašpuikas stāsti", kur aprakstīja savu dzīvi un attiecības ar dažādiem cilvēkiem. Vienā nodaļā tās apgalvots, ka, lai netiktu slēgtas Krūmiņam piederošas noliktavas, TB/LNNK partijas pārstāvji viņam pieprasījuši mēnesī maksāt 10 000 dolāru, bet pēc Krūmiņa sarunas ar tā laika ministru prezidentu Vili Krištopānu summa samazināta līdz 300 latiem, kas katru mēnesi esot bijusi jāizmaksā partijas biedram Jurim Dobelim.
Pēc J. Krūmiņa uzskata, lielākā Latvijas "nelaime šo 25 gadu laikā bija tas, ka organizējās divi noziedzīgie grupējumi, kuri nebija ne bandīti, ne reketieri, bet gan mūsu pašu bāleliņi, kuri kļuva par valsts likumīgajiem zagļiem un izveidoja šos divus noziedzīgos grupējumus, kuri vēl šodien vēl valda Latvijā. Andra [Šķēles] un Aivara [Lemberga] saplūšana beidzās ar valsts pārvaldīšanu."
Alpha Express Airlines
Alpha Express Airlines bija Starptautiskajā lidostā "Rīga" bāzēta čarterpakalpojumu aviosabiedrība, kas uzsāka darbību 2012. gadā. Iesākumā tā nodarbojās ar kravas pārvadājumiem, un 2014. gadā flotei pievienoja pasažieru pārvadājumiem piemērotu lidmašīnu. Aviosabiedrība piederēja Latvijas un Ukrainas investoriem. Aviosabiedrība tika likvidētā 2017. gada novembrī.
Dūrupe (ciems)
Dūrupe ir ciems Balvu novada Balvu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 12 km no pagasta centra Naudaskalna, 11 km no novada centra Balviem un 220 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas starp autoceļu V466 un Dūrupes upi.
Fleboloģija
Fleboloģija (el2 — 'vēna' + logos — 'mācība') ir medicīnas nozare, kas pēta vēnu uzbūvi un funkcijas, kā arī izstrādā vēnu saslimšanu profilakses, diagnostikas un ārstēšanas metodes. Ārstu, kas specializējas vēnu diagnostikā un ārstēšanā, sauc par flebologu. Flebologi ikdienā visbiežāk ārstē tādas kāju vēnu saslimšanas kā varikozas vēnas un trofiskās čūlas.
3.45
3.45 ir trešais N`Works albums jeb EP, kas tapis laika posmā no 2014. līdz 2016. gadam. Albumu ir aranžējis, producējis, programmējis, miksējis un māsterējis – N`Works jeb Normunds Rutulis.
Fēlikss Markots
Fēlikss Emīls Markots (fr; dzimis, miris ) bija franču burātājs, olimpiskās sudraba un bronzas medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1980. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1980. gada laikapstākļi Latvijā.'''
Janvāris
Jaunais 1980. gads Baltijā atnāca ar stipru sniegu. Visu pirmo nedēļu Latvijā nepārtraukti sniga, ietinot zemi pūkainā segā. Sniega segas biezums republikas austrumu rajonos sasniedza 27 līdz 30 centimetri, rietumos 17 līdz 23 centimetri. Šoreiz sniegu atnesa dienvidu ciklons. Jau Jaunā gada priekšvakarā tas ieradās virs Bulgārijas. Ciklona pārvietošanās trajektorija gāja pāri Moldāvijai uz Baltkrieviju un Baltiju. Savā ceļā sastapdams aukstu gaisu, ciklons strauji atdzisa un ar to saistīto lietus zonu pamazām nomainīja sniegputeņi. Pēdējā laika kartē ceļā uz Baltkrieviju un Baltiju bija vēl viens dienvidu ciklons.
Gada otrās nedēļas sākums iepriecināja slēpotājus ar bagātīgu sniegu. Meži un parki ietērpās baltās ziemas drānās, ar stingru ledu pārvilkās upes un ezeri. Sniega segas biezums bija 14 līdz 22 centimetri, Gaiziņkalna 32, bet Ērgļos 30 centimetri. Par šādu dāsnu snigšanu jāpateicas ciklonam, kura centrs atradās virs Rietumeiropas. Sakarā ar silta, mitra Atlantijas okeāna gaisa noplūdi uz ciklona ziemeļu perifēriju izveidojās plaša sniega josla. Taču nedēļas otrajā pusē atmosfērā notika bāriskā lauka kardināla pārkārtošanās. Virs Skandināvijas un Baltijas izveidojās plašs, salts anticiklons. Sniegs sāka snigt tālāk dienvidos. Gaisa temperatūra krasi kritās naktī un rīta stundās.
Pēc diezgan ilga pārtraukuma Baltija no jauna nonāca ciklona ietekmē. Cits pēc cita pār Padomju Savienības Eiropas daļas teritorijas ziemeļu rajoniem slīdēja cikloni, kas veidojas virs Atlantijas okeāna plašumiem. To dienvidu perifērijā no rietumiem plūda siltais jūras gaiss. Sals Latvijā mazinājās. Republikas rietumu daļā sākās atkusnis. Visvairāk jūras siltais gaiss bija jūtams piekrastē, kur dienā gaisa temperatūra pacēlās no +2 līdz +3 grādiem. Diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā bija tuvu nullei — četri līdz pieci grādi virs normas. Taču, tikko ciklona ietekme kļuva vājāka, sals uzreiz pieņēmās spēkā.
Janvāra trešās dekādes sākumā laiku Baltijā noteica augsta spiediena apgabala rietumu daļa, kas atradās virs Padomju Savienības Eiropas teritorijas centrālajiem rajoniem. Gaisa temperatūra naktī bija –8, –13 grādi, vietām –18 grādi, dienā –4, –9 grādi. Šā augsta spiediena apgabala perifērijā no dienvidrietumiem uz ziemeļaustrumiem pārvietojās cikloni, kas Latvijā izraisīja nelielu sniegputeni. Dekādes vidū sāka jūtami pastiprināties un pārvietoties uz dienvidiem anticiklons virs Skandināvijas, kas izveidojās ļoti aukstā arktiskā gaisa masā.
Janvāris beidzās ar aukstu laiku. Anticiklona noturīgā ietekme bija jūtama visā republikā. Rīgā diennakts vidējā gaisa temperatūra mēneša pēdējā nedēļā bija par 6 līdz 10, bet 29. janvārī par 15 grādiem zem normas. Sājā skaidrajā naktī Rīgā termometrs rādīja −27, kas ir par 5 grādiem zemāka temperatūra par daudzos gados novēroto minimālo temperatūru. Dažos republikas rajonos bija vēl aukstāks. Piemēram, Skrīveros naktī temperatūra noslīdēja līdz −30 grādiem.
Februāris
Februāra sākumā sals atkāpās. Atmosfēras procesu maiņu izraisīja mākoņu daudzuma palielināšanās. Sāka snigt un putināt. Šādu laika maiņu noteica ciklons. Diennaktī tas nogāja apmēram 1000 kilometru no Ziemeļjūras līdz Baltijai, zemi dāsni ietīdams sniega segā. Sniega sega pieauga un bija no 20 līdz 30 centimetru bieza, Gaiziņkalnā līdz 42 centimetriem. Republikā ciklons ilgi neuzkavējās un aizvirzījās uz Maskavas pusi, bet ar to cikloniskā ietekme nebeidzās. Virs Ziemeļjūras izveidojās jauns ciklons, kas pa iepriekšējā ciklona trajektoriju pārvietojās uz Baltijas dienvidiem.
Februāra pirmajās dienās stipri sniga. Sniega segas biezums Latvijā nedēļas laikā palielinājās par desmit centimetriem un bija 30 līdz 40 centimetri. Vidzemes augstienē sniega segas biezums pieauga līdz 45 centimetriem, bet Rīgā līdz 37 centimetriem, kas par 23 centimetriem pārsniedza normu. Pār Baltiju vērpās vesela sērija ciklonisku virpuļu. Atsevišķās dienās krasi varēja novilkt robežlīniju starp siltā un aukstā gaisa cikloniem. Gaisa temperatūras kontrasti republikas ziemeļos un dienvidos sasniedza 10 līdz 15 grādus. Piemēram, 1. februārī Rūjienā bija –13 grādi, bet Daugavpilī tajā pašā laikā +3 grādi. Pamazām ciklonu aktivitāte atslāba, temperatūras kontrasti izlīdzinājās, lielā snigšana izbeidzās. Skandināvijas ziemeļu rajonā izveidojies anticiklons. 10. februārī laikapstākļus Latvijā noteica anticiklona dienvidu un dienvidaustrumu perifērija.
Veselu nedēļu Latvijā laiku noteica anticiklons. Radies aukstā, sausā arktiskajā gaisā virs Norvēģijas ziemeļu rajoniem, tas ļoti lēni pārvietojās uz dienvidiem, uz Somiju, bet pēc tam uz Baltiju un Baltkrieviju. Anticiklons Latvijā atnesa skaidru, saulainu laiku. Pamazām pieņēmās un naktī uz 13. februāri lielākajā daļā republikas rajonu termometra dzīvsudraba stabiņš noslīdēja līdz –25, –28 grādiem. Diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā turējās ap –16 grādiem, kas ir par 11 līdz 12 grādiem zemāk par normu. Noturīgais aukstais laiks 1979./1980. gadu ziemā veicināja biezas ledus segas veidošanos upēs, ezeros un Rīgas līcī. Ledus biezums Daugavā un Gaujā sasniedza 30 līdz 45 centimetrus, Rīgas līcī apmēram 25 centimetrus. Otrās dekādes vidū virs Skandināvijas un Baltijas pārsvarā pūta rietumu vēji. Siltais mitrais gaiss no Atlantijas okeāna izplatījās arī Latvijā, kā rezultātā paaugstinājās gaisa temperatūra un parādījās nokrišņi.
Vairāk nekā divas nedēļas virs Baltijas dominēja anticiklons. Temperatūras režīmā šis plašais augsta spiediena apgabals atšķīrās no saviem priekšgājējiem ziemā. Minimālā gaisa temperatūra nakti un rīta stundās bija no –3 līdz –8 grādiem (salīdzinājumā ar mēneša sākumu, kad dzīvsudraba stabiņš noslīdēja līdz –20, –25 grādiem, bet republikas austrumos pat līdz –28 grādiem). Tad anticiklona ziemeļu perifērijā ieplūda Atlantijas okeāna mitrais gaiss. Vairākas dienas pār Latviju nogūla bieza migla. Miglas pilieniņi sasala un sakrita koku zaros un uz vadiem, veidojot sarmu. Atsevišķos rajonos sarma bija 26 līdz 53 milimetrus biezas. Sniega sega vēl saglabājās. Republikas rietumu rajonos tā bija 15 līdz 25 centimetrus, bet Vidzemes augstienē 39 līdz 53 centimetrus bieza, taču mēneša pēdējās dienās bija jūtamas atmosfēras procesu būtiskas pārmaiņas. Anticiklons saira un tagad pār Skandināvijas ziemeļdaļu cits aiz cita pāri sāka virzīties cikloni, kuri marta pašā sākumā sāka noteikt laikapstākļus arī Latvijā.
Marts
Virs PSRS Eiropas daļas teritorijas centrālajiem rajoniem pletās plašs augsta spiediena apgabals. Tā rietumu perifērijas ietekmē Baltijā turējās auksts laiks, pārsvarā bez nokrišņiem. Gaisa temperatūra naktī noslīdēja no −7 līdz −12, vietām pat līdz −15 grādiem. Dienā gaiss sasilst tikai līdz 0, −5 grādiem. Diennakts vidējā gaisa temperatūra bija 1 līdz 2 grādus zem normas. Kaut arī saule dienā jau jūtami sildīja, sniega segas biezums Latvijā joprojām bija 20 līdz 50 centimetri, kas ir apmēram divas reizes vairāk par normu. Ledus biezums Rīgas jūras līcī bija 20 līdz 40 centimetru robežās.
Arī marta otraja dekāde virs PSRS Eiropas daļas un Baltijas dominēja plašs anticiklons. No Arktikas plūstošais gaiss pieturēja Latvijā aukstu laiku. Dzidrās naktis vēl vairak atdzesēja gaisu, un termometra dzīvsudraba stabiņš noslīdēja līdz 16, 20, vietumis pat 25 grādus zem nulles. Pat saule, kas bija pakāpusies krietni augstu debesīs, nespeja sasildīt zemi un ledaino gaisu, kas to iekļāvis. Rīgā diennakts vidējā gaisa temperatūra jau daudzas dienas turējās 3 līdz 8 grādus zemāka par normu. Nedila ari sniega sega. Tā joprojām bija 20 līdz 50 centimetrus bieza. Trešās dekādes pašā sākumā virs Norvēģu juras bija izveidojies ciklons, taču tā siltās, mitrās gaisa masas nespēja salauzt aukstuma barjeru austrumos.
Mīka Koivisto
Mīka Koivisto (fi, dzimis ) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2017. gada Koivisto pārstāv Zviedrijas hokeja līgas komandu Vekšes "Lakers".
2016. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
Par 2016. gada Virslīgas čempioni kļuva FK Spartaks, kas titulu nodrošināja vienu kārtu pirms turnīra beigām. FK Spartaks tas bija pirmais Virslīgas tituls kluba pastāvēšanas vēsturē.