cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ieva Segliņa
2011. gadā absolvējusi Maskavas Akadēmiskās Dailes teātra (MHAT) skolu — studiju. No 2011. gada strādā Dailes teātrī.
2021. gada "Spēlmaņu nakts" balvu pasniegšanas ceremonijā I. Segliņa saņēma “Skatuves naglu” par Raiņa lomu Dailes teātra izrādē “Smiļģis”.
Aivars Krancmanis
Aivars Krancmanis (dzimis 1954. gadā) ir latviešu operdziedātājs.
1982. gadā absolvējis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmiju. Pēc tam stažējies Maskavas Konservatorijā.
Latvijas Nacionālajā operā sācis strādāt 1981. gadā.
Andričgrada
Andričgrada (sr, kas nozīmē "Andriča pilsēta") ir kinorežisora Emira Kusturicas veidota būvprojekta nosaukums Višegradā, Serbu Republikā, Bosnijā un Hercegovinā. Filmu pilsēta veltīta dienvidslāvu romānistam un Nobela prēmijas laureātam Ivo Andričam.
Andričgradas, kas sākotnēji saucās Kamengrada (Каменград, "Akmeņpils"), būvniecība tika sākta 2011. gada 28. jūnijā, un oficiāli tā tika atklāta 2014. gada 28. jūnijā. Faktiskā atklāšana notika 2012. gada 5. jūlijā. Andričgrada atrodas vairākus kilometrus no Kusturicas pirmās kinopilsētas Drvengradas ("Kokupils") Serbijā.
Pārskats
Andričgrada atrodas netālu no Mehmeda pašā Sokoloviča tilta, kurš ir UNESCO pasaules mantojuma sarakstā, un stiepjas no tilta līdz Rzavas upei. Pilsētā ir ap 50 akmens ēku, tai skaitā pilsētas teātris, moderns kinoteātris, pilsētas administrācija, Tēlotājmākslas akadēmija, Andriča vidusskolas ēka, upes jahtu piestātne un osta, viesnīcas, laukumi, baznīca, "sens" krodziņš, veikali un Ivo Andriča piemiņas māja. 2016. gadā šeit tika dibināta Starptautiskā Mākslas akadēmija aktieru, režisoru un saistīto profesiju izglītošanai.
2014. gada 28. jūnijā Serbijas patriarhs Irinejs iesvētīja Vissvētajam caram Lazaram un Kosovas mocekļiem veltītu baznīcu.
Andričgrada plānota kā vieta Kusturicas jaunajai filmai Na Drini ćuprija, kuras pamatā ir Andriča romāns ar to pašu nosaukumu “Tilts pār Drinu”. Romāns tika sarakstīts Otrā pasaules kara laikā un aprakstīja pilsētas notikumus gadsimtos no tilta uzbūvēšanas līdz Pirmajam pasaules karam.
Andričgradas goda pilsoņi
Goda pilsoņi ir cilvēki, kuriem ir piešķirta pilsētas atslēga. Tie ir:
Gredzenu pavēlnieks (filmu sērija)
Ir filmētas vairākas filmas, kas balstītas uz Dž. R. R. Tolkīna grāmatām.
Pītera Džeksona filmas
Jaunzēlandes režisors Pīters Džeksons ir uzfilmējis 6 filmas balstītas uz Dž. R. R. Tolkīna grāmatām.
Vondžu
Vondžu ir pilsēta Dienvidkorejā. 2017. gadā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 344,6 tūkstošus. Jonso reģiona ekonomiskais centrs.
Lamiņi
Lamiņi ir ciems Latvijā, Tukuma novada Pūres pagastā pie autoceļu V1437 (Bieļas—Kaive—Lamiņi—Zentene) un V1438 (Pūre—Lamiņi) krustojuma. Lamiņos atrodas Lamiņu katoļu baznīca.
Vēsture
Apdzīvotā vieta veidojusies Lamiņu muižas (Lievenhof, Liwinhof) centrā.
Misrožina
Polārā stacija «Misrožina» (ru) ir slēgta PSRS polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Jaunsibīrijas salu arhipelāgā, Jaunsibīrijas salas dienvidrietumu krastā 33 km no Rožina raga. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.
Vēsture
Stacija izveidota 1953. gadā, slēgta 1958. gadā. Vēlākos gados saukta par Hidrobāzi (Гидробаза) un izmantota kā dažādu hidrogrāfisko, seismoloģisko un citu ekspedīciju bāzes vieta.
Nekrietneles
"Nekrietneles" (en) ir 2004. gada ASV komēdija, kuras režisors ir Marks Voterss. Galvenās lomas filmā atveido Lindsija Loena, Reičela Makadamsa, Tims Mīdovss, Ana Gastejera, Tīna Feja, Leisija Šaberta, Amanda Saifreda, Lizija Kaplana un Daniels Franziss. Filmas pirmizrāde notika Holivudā.
Keidija Herona, kura gandrīz visu savu mūžu pavadījusi Āfrikā ar saviem vecākiem, 16 gadu vecumā pārceļas uz dzīvi Evanstonā, kur Keidija arī sāk iet skolā. Tur Keidija pievienojas populārai meiteņu kliķei, kurā viņa ir atzīta līdz brīdim, kad viņa iemīlas līderes puisī.
Vaids Sakalausks
Vaids Sakalausks (lt; dzimis ) ir Lietuvas starptautiskais meistars šahā (1998).
Biogrāfija
Daudzkārtējais Lietuvas vīriešu šaha finālu dalībnieks. Labākais rezultāts Lietuvas čempionātos - bronzas medaļa 2004. gadā. Lietuvas izlases sastāvā 4 reizes spēlējis Pasaules šaha olimpiādēs (1998-2004) un Eiropas komandu šaha čempionātos (1999, 2003-2005, 2011). Labākais sasniegums komandu turnīros ir 1. vieta pie 1. rezerves galdiņa 2004. gada olimpiādē (+5 =2 -0).
Somijas sieviešu futbola izlase
Somijas sieviešu futbola izlase ir nacionālā sieviešu futbola komanda, kas pārstāv Somiju starptautiskās futbola sacensībās. Izlasi pārvalda Somijas Futbola asociācija. Komanda ir četras reizes piedalījusies Eiropas čempionāta finālturnīros, labāko rezultātu sasniedza 2005. gadā Anglijā, kad iekļuva pusfinālā. 2009. gadā, kad turnīrs notika Somijā, aizkļuva līdz ceturtdaļfinālam. Pasaules kausa finālturnīram līdz šim nav kvalificējusies.
Ziemeļvalstu futbola čempionātā, kas notika no 1974. līdz 1982. gadam, vienreiz izcīnīja otro vietu un sešas reizes ieņēma trešo vietu. Augstāko vietu FIFA rangā sasniedza 2005. gada septembrī, ierindojoties 14. vietā. 2022. gada jūnija rangā ieņēma 29. vietu.
Haida Gvaī
Haida Gvaī (en, haidu: X̱aayda gwaay — ‘Cilvēku (haidu) salas’), agrāk — Karalienes Šarlotes Salas (en), ir arhipelāgs Kanādā, Britu Kolumbijas ziemeļrietumos, kas sastāv no divām lielām salām — Greiema salas ziemeļos un Morsbija salas dienvidos un aptuveni 150 mazākām salām, kas kopā aizņem 10 180 km². Citas ievērojamas salas ir: Antonija sala, Langera, Luīzes sala, Laiela sala, Bērnebija sala un Kungita sala. Amerikāņu kažokādu tirgotāji, kas regulāri devās uz šīm salām, pasludināja tās par ASV teritoriju un viņi šīs salas sauca par Vašingtona salām. No kontinenta tās atdala Hekates šaurums austrumos. Vankūveras sala atrodas uz dienvidiem, otrpus Karalienes Šarlotes līcim, kamēr ASV piederošais Aleksandra arhipelāgs Aļaskā atrodas uz ziemeļiem, otrpus Diksona šaurumam.
Dažas salas Kanādas federālā likumdošana aizsargā kā Gvaī Hānas nacionālo parku un haidu mantojuma vietu, kas sastāv galvenokārt no Morsbija salas (haidu: Gwaii Haanas) un tai pieguļošajām salām un saliņām. Vairākus citus provinciālos parkus, no kuriem lielākais ir Greiema salas ziemeļaustrumu daļā atrodošais Naikūna provinciālais parks, aizsargā Britu Kolumbijas likumdošana. Arhipelāgs ir mājvieta gan lielākajai, gan mazākajai Amerikas melnā lāča pasugām, kā arī sermuļu pasugai (Mustela erminea haidarum). Melnastes briedis un jenots ir introducētas sugas, kuras ir kļuvušas bieži sastopamas.
2010. gada 3. jūnijā salas oficiāli tika pārdēvētas par Haida Gvaī.
Demogrāfija
Koloniālajā periodā iedzīvotāju skaits bija aptuveni 10 000. Tiek lēsts, ka ap 1800. gadu aptuveni 90% iedzīvotāju mira no bakām. Eiropieši jaunatklātajās salās ievazāja arī vēdertīfu, masalas un sifilisu, tādējādi ietekmējot vēl lielāku cilvēku skaitu.
Līdz 19. gadsimtam salās atlika vien 350 iedzīvotāju. Lielākā daļa ciemu bija pamesti, jo iedzīvotāji devās uz lielākām apdzīvotām vietām kā Skaidgeita un Maseta, konservu fabrikām Kanādā vai Vankūveru. 2008. gadā salās dzīvoja 4761 iedzīvotājs. Aptuveni 70% no salu pirmiedzīvotājiem pašlaik dzīvo Skaidgeitā un Vecajā Masetā ar 700 cilvēkiem katrā. Kopumā Karalienes Šarlotes salu tautas veido aptuveni 45% no iedzīvotāju kopskaita.
Antonija sala un Ninstincas sala 2006. gadā tika pasludināta par UNESCO Pasaules mantojuma objektu, lai saglabātu izzūdošās haidu kultūras pēdas.
Pirms lielajiem ģeogrāfiskajiem atklājumiem
Nav zināms, kā cilvēki nokļuva Haida Gvaī, bet zināms, ka tas noticis līdz pat 13 000 gadu senā pagātnē, kad kāda cilvēku grupa apmetās salās un izveidoja kultūru, kuru bagātu radīja zemes un ūdeņu bagātība. Šie ļaudis kļuva par haidām. Haidas ir lingvistiski nošķirta grupa ar sarežģītu klašu un rangu sistēmu, kurā ir divi nozīmīgi klani: ērgļi un kraukļi.
Saites un dažādību haidas uzturēja izmantojot savstarpēju laulību sistēmu starp klaniem. Šī sistēma bija svarīga arī, lai nodotu bagātību tautas pārstāvju vidū, kur klani bija atkarīgi viens no otra, lai celtu mājas, izgrebtu totēmstabus un citus haidu kultūrai raksturīgus priekšmetus.
Haidas, ievērojami jūrnieki, apdzīvoja vairāk kā 100 ciemus dažādās arhipelāga vietās. Haidas bija nodibinājuši tirdzniecības kontaktus ar tuvākām un tālākām tautām. Kontakta ar eiropiešiem laikā tie bija sev nodrošinājuši drošu pastāvēšanu un bija radījuši dzīvelīgu kultūru.
Koloniālā ēra
Arhipelāgu 1774. gadā apmeklēja Huans Peress, kurš izcēlās Langeras salas krastā, bet 1778. gadā - Džeimss Kuks.
Salas spēlēja lielu lomu reģionālajā kažokādu tirdzniecības sistēmā, kas pastāvēja no 18. gs. līdz 19. gs. sākumam. Lielāko šī laika daļu tirdzniecību arhipelāgā pārvaldīja amerikāņi. 1846. gadā noslēgtais Oregonas līgums noteica, ka amerikāņi nevarēs pretendēt uz šīm salām. Pēc zelta atklāšanas 1850. gados briti veltīja lielus pūliņus, lai nepieļautu jebkādu amerikāņu teritoriālo prasību saglabāšanos.
Karalienes Šarlotes Salu kolonija bija britu kolonija, kas atradās arhipelāgā un pastāvēja no 1853. gada līdz 1863. gada jūlijam, kad tā tika iekļauta Britu Kolumbijā.
Karalienes Šarlotes Salu kolonija tika dibināta kā atbilde pieaugošajai amerikāņu jūras tirdzniecības aktivitātei 1851. gada zelta drudža Morsbija salā rezultātā.
Kolonijai netika radīti atsevišķi pārvaldes orgāni. Tās gubernators bija Džeimss Daglass, kurš tai pat laikā bija arī Vankūveras kolonijas gubernators. Būtībā, Karalienes Šarlotes Salu kolonija administratīvu mērķu dēļ bija apvienota ar Vankūveras koloniju no 1850. gadiem līdz 1866. gadam, kad Vankūveras koloniju apvienoja ar Britu Kolumbijas koloniju, kas līdz tam brīdim bija pastāvējusi atsevišķi.
Klimats
Klimats svārstās no okeāniska dienvidos līdz subpolāram okeāniskam ziemeļos un vidējās temperatūras un nokrišņu daudzuma ziņā klimats ir ļoti līdzīgs Skotijas rietumu krasta klimatam.
Visu gadu temperatūra ir mērena. Savukārt nokrišņi, īpaši rudens mēnešos, ir ievērojami un rietumos var sasniegt pat 317 milimetrus dienā, kamēr austrumos gada vidējā nokrišņu summa ir no 1200 līdz 1400 milimetriem, tādējādi tā ir viena no mitrākajām vietām uz zemes ārpus ekvatoriālajiem reģioniem.
Sniega daudzums ir viduvējs - parasti tas svārstās no 10 līdz 70 centimetriem, lai gan Langeras salā tas var sasniegt pat 1 metru.
Parasti nokrišņi ir regulāri, līst katras divas dienas no trim, visā arhipelāga teritorijā. Saules gaismas daudzums ir trūcīgs - saulainas ir vidēji 2 līdz 4 stundas dienā.
Zemestrīču draudi
Arhipelāgs atrodas nedaudz uz austrumiem no Karalienes Šarlotes salu lūzuma, kas rada ievērojamas zemestrīces ik 3-30 gadus. Šis lūzums atrodas Klusā okeāna plātnes un Ziemeļamerikas plātnes saskares vietā. Ievērojamas zemestrīces notikušas 1949. un 2012. gadā, bet salu izolētības un mazās apdzīvotības dēļ postījumi nebija lieli.
Kaskādijas subdukcijas zona rada papildus zemestrīču draudus, bet ievērojamāki postījumi būtu cunami gadījumā, ko izraisītu šāda zemestrīce, tādējādi radot vēl lielākus draudus.
Vizuālā māksla
Līdz 2011. gadam uz Kanādas dolāra reversa bija attēlota Bila Rīda skulptūra, kas zināma ar nosaukumu Haida Gvaī Gars. Tā attēlo kādas Haida Gvaī cilts virsaiti, kuru pavada mītiski ziņneši: Krauklis, Varde un Ērglis. Pirmā skulptūras kopija - Haida Gvaī Gars: Melnais Kanoe ir izstādīta Kanādas vēstniecības Vašingtonā ātrijā, otra - Haida Gvaī Gars: Zaļais Kanoe ir izstādīta Vankūveras lidostā. Haidas tautu māksla ir bieži redzama arī uz apjomīga izmēra ciedra koka totēmstabiem, izgrebta uz kanoe laivām un uz roku darinātām zelta un sudraba rotaslietām.
Haida Gvaī salu valoda
Haida Gvaī salu valoda sākotnēji tika uzskatīta kā Na-dene valodu grupai piederoša valoda. Šis apgalvojums tika balstīts uz dažām līdzībām ar Atapasku - ejaku valodām. Daudzi valodnieki uzskata, ka pierādījumu ir pārāk maz, tādēļ viņi uzskata, ka Haida ir izolēta valoda. Visi 50 atlikušie valodas pratēji ir vecāki par 70 gadiem. Pirms dažiem gadiem salās tika ieviests platjoslas internets. Tas nodrošina interaktīvu salu kultūras un valodas izpēti.
Populārā kultūra
Savu vienreizējo mežu un ekosistēmas dēļ Haida Gvaī kopš 1970. gadiem ir parādījusies dokumentālo filmu sērijā The Nature of Things. Vairāki savvaļas un piedzīvojumu tūrisma televīzijas seriāli kopš 1990. gadiem ir parādījuši salas atspoguļojot tās kā pasaules mērogā ievērojamu pārgājienu vietu.
Lai gan kanādiešu komiķi ir izzobojuši arhipelāgu tā vides dēļ kopš 1970. gadiem, neviens kanādiešu seriāls vai filma nav uzņemti šajās salās. 2012. gadā YTV komiķis Mr. Young atsaucās uz salām sērijā "Mr. School Song".
Ir arī viens video blogs, kas atspoguļo dzīvi arhipelāgā.
Arhipelāgs ir arī Daglasa Kouplenda romāna "Generation A" norises vieta.
Dzejnieks Roberts Bringhērsts ir publicējis Haidas mitoloģisko stāstu tulkojumus, ko atsevišķi Haidas uztver kā viņu kultūras piesavināšanos.
Bunds (partija)
Bunds (yi, de — 'savienība') bija ebreju politiskā partija, kas dibināta 1897. gadā Viļņā, bet pēc Pirmā pasaules kara darbojās kā neatkarīga marksistiska partija Latvijā. Partijas līderis Latvijā bija ārsts Noahs Maizels, tā cieši sadarbojās ar kreiso Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partiju (LSDSP). Bunda vadībā darbojās ebreju kreisās jaunatnes organizācija Perecklub un studentu biedrība Zukunft (Nākotne). Latvijas Bunds aktīvi uzstājās kā pret labējām latviešu partijām, tā arī pret komunistiem.
Vēsture
Partija dibināta 1897. gadā Viļņā, 1898. gadā tā kļuva par KSDSP sastāvdaļu, 1901. gadā ieguva nosaukumu "Vispārējā žīdu strādnieku savienība Lietuvā, Polijā un Krievijā" (yi, algemeyner yidisher arbeter-bund in lite, poyln un rusland). Krievijas sociāldemokrātu cīņās vienmēr turējās starp lieliniekiem un maziniekiem, dažreiz vairāk piesliedamās maziniekiem. Par savu īpatnējo prasību tā vienmēr izvirzīja ebreju kulturāli nacionālo autonomiju.
1899. gadā Daugavpilī Bunds sarīkoja lielu bēru demonstrāciju, līdz 1902. gadam partija sāka darbību arī Rīgā, Liepājā un Jelgavā. 1903. gada KSDSP kongresā Bunda pārstāvji ziņoja, ka nodibinātas partijas apgabalu organizācijas lielākajās Baltkrievijas, Lietuvas, Polijas un Ukrainas pilsētās. Zināms, ka tajā laikā darbojās 14 Bunda komitejas: Varšavas, Lodzas, Belostokas, Grodņas, Viļņas, Daugavpils, Kauņas, Vitebskas, Minskas, Gomeļas, Mogiļevas, Berdičevas, Žitomiras un Rīgas komitejas. Bunda konferences notika Belostokā (1901), Cīrihē (1903), Daugavpilī (1905), Ļvivā (1906).
1904. gada rudenī Latviešu sociāldemokrātiskās strādnieku partijas Rīgas komiteja un Bunda Rīgas komiteja noslēdza sadarbības līgumu un nodibināja koordinējošo Rīgas Federatīvo komiteju. Galvenās kontaktpersonas bija inženieris Jānis Ozols (Zars) un dzelzceļa darbinieks Samuils Kļevanskis (Maksims). 1905. gada revolūcijas sākumā 1905. gada 13. (26.) janvārī Rīgā LSDSP un Bunds kopīgi organizēja vispārējo streiku un masu demonstrāciju Daugavmalā. Pirmajās rindās gāja Federatīvās komitejas aktīvisti. Kareivju nogalināto 73 demonstrantu vidū bija pieci Bunda biedri. Daugavpilī 1905. gada sākumā Bundam bija jau vairāk nekā tūkstotis biedru. Vadošie līderi bija Mendels Skuteļskis, Mendels Deičs un Leibs Bermans. Streikos un demonstrācijās tur piedalījās ap 11 tūkstošiem strādnieku un amatnieku, lielāko tiesu ebreji. Tāpat kā Rīgā, bija kritušie (1925. gadā viņiem atklāja pieminekli). Liepājā 1905. gadā arī tika izveidota LSDSP un Bunda koordinācijas komiteja. Tur nodibinājās spēcīga ebreju kaujinieku grupa, ko vadīja Semjons Nahimsons. Rīgā Bunda kaujinieki kopā ar latviešu apbruņotiem revolucionāriem 1905. gada septembrī iebruka Rīgas Centrālcietumā un atbrīvoja tur apcietinātos biedrus.
Pirmā pasaules kara laikā atdalījās atsevišķa Polijas Bunda organizācija. Pēc lielinieku uzvaras Krievijas pilsoņu karā notika Bunda šķelšanās, tā lielinieciskais spārns atdalījās un sakusa ar komunistu partiju (VK(b)P). 1919. gadā partijas vietējās organizācijas apvienojās Latvijas Bundā, kas piedalījās gan Latvijas Satversmes Sapulces, gan pēc tam 1. Saeimas. 2. Saeimas, 3. Saeimas vēlēšanās.
Bļodnieku poldera kanāls
Bļodnieku poldera kanāls ir Babītes ezera pieteka Mārupes novadā. Kanāls izveidots 20. gadsimta beigās Babītes ezera dienvidu krastā no Trenčiem līdz Bļodniekiem. 1991. gadā poldera izveides darbi pārtraukti un nav pabeigti.
VEF telefoncentrāles
Soļu-dekāžu centrāles
Pirms 2. pasaules kara VEF ar vācu firmas Mix&Genest atļauju ražoja šīs firmas projektētas soļu-dekāžu centrāles. Pēc 2. pasaules kara Latvijā tika ievesta vācu "Siemens S-22" centrāle. VEFā tā tika nokopēta un nosaukta par АТС-47. VEF ražotās soļu - dekāžu centrāles padomju laikā tika veidotas uz soļu meklētājiem ШИ-11, ШИ-17 un ДШИ-100, kā arī relejiem РПН. Visplašāk izmantotā soļu-dekāžu centrāle ir УАТС-49, kuru lietoja gan kā iestāžu iekšējo centrāli, sākot no 100 abonentiem, līdz pat pilsētu mezgla centrālēm ar vairākiem tūkstošiem abonentu.
Koordinātu centrāles
60. gados VEF sāka ražot koordinātu telefoncentrāles. To būvēšanai izmatoti daudzkārtējie koordinātu savienotāji МКС un releji РПН. Tika ražotas gan mazas ietilpības centrāle АТСК-40/80 (40 - 80 abonenti, 1 vai divas statnes), mazpilsētu centrāle АТСК-50/200 (50-200 abonenti, 1 - 4 statnes), lielas ietilpības centrāle АТСК-100/2000, mezgla centrāle АТСК-У un centrāļu iznesumi ar koordinātu savienotājiem.
Kvazielektroniskās centrāles
70. un īpaši 80. gados VEF ražoja kvazielektroniskās telefoncentrāles, kurās vadības sistēmas bija elektroniskas, bet komutācija - elektromehāniska. Visplašāk izplatīta bija VEF "Kvant" kvazielektroniskā centrāle, ar kurām tika aizvietotas novecojušās soļu-dekāžu un koordinātu centrāles. Tika ražotas arī kvazielektroniskās centrāles militārām vajadzībām (piemēram, П-439) un mazas ietilpības centrāles priekš iestāžu iekšējiem sakariem (piemēram, PX-32).
Elektroniskās centrāles
Par VEF radītu tīri elektronisku analogo centrāli ir ļoti maz informācijas, vienīgā zināmā ir SX-16 mazas ietilpības 16 abonentu analogā centrāle ar četrām savienojošām līnijām ar pilsētas centrāli. Spriežot pēc apraksta, pēc uzbūves un darbības tā ir līdzīga PX-32 centrālei, bet komutācijas elementi - releji ir aizvietoti ar pusvadītāju slēdžiem.
Sugasvārds
Sugasvārds jeb apelatīvs ir lietvārds, kas apzīmē jebkuru vispārinātu atsevišķu objektu no vienas klases objektiem. Piemēram, vīrietis apzīmē jebkuru vīrieti, pilsēta — jebkuru pilsētu.
Sugasvārdus pretnostata īpašvārdiem, kas nosauc vienu konkrētu objektu, izdalot to no citiem tās pašas klases objektiem. Piemēram, īpašvārds Valmiera nosauc vienu konkrētu pilsētu.
Sugasvārdus pēc to semantikas mēdz iedalīt:
Anomaly: Warzone Earth
Anomaly: Warzone Earth ir reālā laika stratēģijas datorspēle, kuru izstrādājis 11 bit studios. Par spēli tika paziņots 2010. gadā, un tika izdota 2011. gada 8. aprīlī priekš Windows un Mac OS X.
Istmijas spēles
Mīti to izcelsmi attiecina uz aizvēsturiskiem laikiem, un par agona izcelsmi uzskata pašu Poseidonu. Saskaņā ar vienu no mītiem, Sīzifs, apglabājot jūrā noslīkušo Melikertu, dibināja Istmijas spēles piemiņai par noslīkušo. Cits mīts spēļu dibināšanu piedēvē Tēzejam pēc Skirona un Sinisa nonāvēšanas. Vēsturiski tās, domājams, radās vai vismaz ieguva savu visgrieķisko nozīmi tikai pēc Kipselīdu tirānijas gāšanas (ap 582. gadu pr.Kr.)
Šo agonu pārraudzīja korintieši, taču goda pārstāvniecība tajā bija atēniešiem, par godu viņu varonim Tēzejam. Savukārt elīdiešiem dalība spēlēs tika liegta. Spēļu norise, kā visos citos agonos, sākās ar svētā pamiera pasludināšanu.
Sacensības notika atlētikā, jāšanā, poēzijā un mūzikā. Par to, ka Istmijas spēļu sastāvdaļa bija arī sacensības mūzikā, liecina sengrieķu dzejnieks Halkīdas Euforions, kura darbs "Par Istmijas spēlēm" ir saglabājies vēlākos Afineja atstāstījumos.
Spēles, domājams, ilga vairākas dienas. Uzvarētājs saņēma palmas zaru un vainagu, kas arhaiskajā laikā tika vīts no priežu zariem, bet klasiskajā laikā no selerijām.
Istmijas spēļu laikā romiešu pulkvedis Kvinkcijs Flaminīns publiski paziņoja par Maķedonijas hegemonijas beigām. Šo notikumu savā darbā atspoguļoja angļu karikatūrists un ilustrators Džons Ličs.
Kopā ar citām antīkajām spēlēm šīs spēles 4. gadsimtā imperators Teodosijs I aizliedza kā pagāniskas.
Svečņikovs
Svečņikovs (ru, no све́чник — 'sveču lējējs'; sieviešu dzimtē Svečņikova (Све́чниковa)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kaste (filma)
"Kaste" (en) ir 2009. gada psiholoģisks trilleris, kas balstīts uz Ričarda Matesona īsstāstu "Button, Button". Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Ričards Kellijs. Galvenās lomas filmā atveido Kemerone Diasa, Džeimss Mārsdens un Frenks Landžella. Filmas pirmizrāde notika Austrālijā.
Artūrs un Norma Lūisi uz savas mājas sliekšņa atrod nelielu koka kasti. Misters Stjuards, noslēpumains vīrs, kurš šo kasti atstāja, paziņo, ka Lūisi iegūs miljonu ASV dolāru, ja viņi nospiedīs pogu, kas atrodas uz kastes. Tiesa, ir viens nosacījums: ja poga tiks piespiesta, kāds, ko pāris nepazīst, nomirs.
Lienīte Osipova
Lienīte Osipova ir latviešu aktrise.
2011. gada UEFA Čempionu līgas fināls
2011. gada UEFA Čempionu līgas fināls bija 2010.—2011. gada UEFA Čempionu līgas sezonas finālspēle. Tā notika sestdienā,, Vemblija stadionā, Londonā, Anglijā. Finālā tikās Spānijas klubs FC Barcelona un Anglijas klubs Manchester United.
Ļoļi (Mākoņkalna pagasts)
Ļoļi ir ciems Mākoņkalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 282 km attālumā no Rīgas.
2011. gada UEFA Čempionu līgas fināls
FC Barcelona uzvarēja ar rezultātu 3:1 un Eiropas spēcīgākā futbola klubu trofeju izcīnīja ceturto reizi kluba vēsturē. Uzvarētāji kvalificējās 2011. gada FIFA Klubu Pasaules kausam kā UEFA pārstāvji, kā arī 2011. gada UEFA Superkausam.
Eduards Maharevs
Eduards Maharevs (1943) ir krievu inženieris un sabiedriskais darbinieks. Bijušais Civilās aviācijas AVS Centrālā Zinātniskās pētniecības institūta priekšnieks, Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāts (1990-1993), ievēlēts no 33. Rīgas vēlēšanu apgabala. Viens no tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju un iesaistījās frakcijā "Līdztiesība".
1991. gadā izstājies no Augstākās padomes "Līdztiesības" frakcijas.
Pēc deputāta pilnvaru beigām 1993. gadā Maharevu iecēla par VAS “Latvijas aviolīnijas” prezidentu, pēc tam dzīvojis Kiprā.
Ilulisatas lidosta
Ilulisatas lidosta (kl, dk) ir starptautiska lidosta Grenlandes rietumos, Ilulisatas apdzīvotajā vietā. Lidosta izbūvēta 1983. gadā ar Eiropas Kopienas atbalstu.
Regulārie pasažieru lidojumi visu gadu notiek: Sezonāli pasažieru lidojumi:
Ļodāni
Ļodāni (ltg) ir apdzīvota vieta Rēzeknes novada Nagļu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu pierobežā 4 km no pagasta centra Nagļiem, 45 km no novada centra Rēzeknes un 212 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Suļkas upes krastos, uz ziemeļiem no autoceļa V592. Nedaudz attālāk uz ziemeļrietumiem, upes lejtecē, Lubāna mitrāja teritorijā, atrodas ciema daļa Sūļagols. Ziemeļu pusē no Ļodāniem atrodas Sūļagola purvs un Ļodānu dīķi, bet rietumu pusē — Mežulnes izteka no Suļkas upes, Garanču purvs un Ļodānu sils. Tāpat pašos Ļodānos atrodas katoļu un vecticībnieku kapsētas.
Lutzomyia sugu klasifikācija
Lutzomyia kožodiņu ģintī ietilpst vairāk nekā 400 sugu un pasugu. Tā ir vislielākā pēc sugu skaita Phlebotominae kožodiņu apakašdzimtā. Visas sugas balstoties uz kopīgām raksturīpašībām iedalītas vairākās apakšģintīs un sugu grupās. Ir dažas sugas, kas pagaidām nav noteiktā grupā iekļautas. Tostarp ir arī fosilas Lutzomyia sugas.
Lutzomyia klasifikācija ir joprojām diskutabla, jo sugu grupēšana ir pamatota un morfoloģiskām raksturīpašībām, kas norāda uz lielu daudzveidību starp sugām. Tas ir tāpēc, ka viena morfoloģiskā raksturīpašība var būt gan vienai gan citai sugu grupai. Turklāt, vienas sugas abu dzimumu īpatņiem morfoloģiskas raksturīpašības var atšķirties un var derēt dažādām grupām, kas apgrūtina sugas iekļaušanu noteiktā grupā. Vienkāršu raksturīpašību neesamība vienā grupā ir rezultāts diskutēšanā par katras raksturīpašības svarīgumu grupai, ka arī taksonomisku grupu stabilitāti. Tieši otrādi, pamatoties uz to veidojas jautājums par to grupu novietojumu, ka piemēram ar apakšģinti Lutzomyia (Psychodopygus). Ready un līdzautori uzskatījuši, ka L. (Psychodopygus) apakšģinti jāiedala atsevišķā ģintī, jo morfoloģiski stipri atšķiras no citām jaunās pasaules sugām, toties citi pētnieki šo pozīciju neatbalsta.
Jaunmoku pils
Jaunmoku pils (de) ir pils Tumes pagastā, Tukuma novadā, Latvijā. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Vēsture
Jaunmoku muiža vēstures avotos pirmoreiz pieminēta 1544. gadā. Muižai vairākas reizes ir mainījušies īpašnieki, tāpat tās ēkas tikušas vairākkārt pārbūvētas un uzceltas jaunas.
19. gadsimtā muižas kungu mājai bija divi stāvi, šī bija vienkārša mūra ēka ar lieveni. 1885. gadā nonāca Rīgas fabrikanta Georga Armitsteda īpašumā. Pēc tam tikusi nojaukta vecā kungu māja. 1898. gadā Vilhelms Bokslafs izstrādāja Jaunmoku pils projektu. Armisteda medību pils, kā dēļ tika celta Jaunmoku pils, celtniecība tika pabeigta 1901. gadā. Rīgas firmā "Celms un Bēms" izgatavotā krāsns ir saglabājusies arī līdz mūsdienām.
Pēc sava tēva nāves 1904. gadā Armitsteds savā ziņā pārņēma Rindzeles muižu un Jaunmoku pili pārdeva Brinkenu dzimtai, kas bija pils īpašnieki līdz 1910. gadam. Līdz 1918. gadam pils īpašnieki bija Ungerni-Šternbergi.
Nelokāmie lietvārdi
Nelokāmie lietvārdi ir lietvārdu grupa. Latviešu valodā pie tās pieder no citām valodām aizgūti sugas vārdi un citvalodu cilmes īpašvārdi. Nelokāmi ir daudzi svešvārdi, ģenetīveņi un abreviatūras. Tiem nav ne skaitļa, ne locījuma formu — tas viss atklājas teikumā.
Jaunmoku pils
Vēsture
Latvijas PSR laikā te atradās dažādi veikali, kantori, kā arī dzīvokļi. 1976. gadā tika uzsākti vairāk nekā 20 gadus ilgušie pils atjaunošanas darbi. 1989. gadā tika iekārtots Jaunmoku pils muzejs.
Nelokāmie lietvārdi
Parasti nelokāmajiem lietvārdiem ir tādas galotnes, ar kādām nebeidzas lokāmi lietvārdi, piemēram, -ā, -ē, -ū, taču mēdz būt dažādi nelokāmi lietvārdi, kam galotne sakrīt ar kādas deklinācijas galotni.
Jaunmoku pils
Vēsture
1992. gadā par pils apsaimniekotāju kļuva Valsts medību saimniecība, taču kopš 2000. gada to apsaimnieko Latvijas valsts meži. Pašlaik muižā ir iekārtota viesnīca ar restorānu un Meža muzejs.
2022. gada septembrī pēc deviņu mēnešu darba pabeidza pils jumta seguma nomaiņu, atjaunojot tā sākotnējo izskatu. Pilij atkal ir divkrāsu jumts ar sarkanu un melnu māla dakstiņu ornamentu, un vairākām jumta izbūvēm, kā sākotnēji to bija iecerējis ēkas projektētājs Vilhelms Bokslafs.
Korejas šaurums
Korejas šaurums (ko, Daehan Haehyeop), Japānas avotos Cusimas šaurums (ja, Tsushima Kaikyō), ir jūras šaurums, kas atdala Japānas arhipelāga Honsju un Kjusju salas no Korejas pussalas un savieno Austrumķīnas jūru dienvidrietumos ar Japāņu jūru ziemeļaustrumos. Šauruma vidū izvietojušās Cusimas salas, kas Korejas šaurumu dala Rietumu un Cusimas šaurumos. 1905. gadā krievu—japāņu kara laikā šaurumā notika Cusimas kauja.
Vincs Mickevičs-Kapsuks
Vincs Mickevičs-Kapsuks (lt, dzimis, miris ) bija lietuviešu boļševiku līderis, Lietuvas-Baltkrievijas PSR līderis 1919. gadā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gadā bagāta zemnieka Sima Mickeviča ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā, kur iepazinās ar savu pirmo sievu Vandu Didžulīti, no ģimnāzijas izslēgts par nelegālas lietuviešu literatūras uzglabāšanu. Pieņēmis segvārdu Kapsuks.
Daniels Pavļuts
Daniels Pavļuts (dzimis Jūrmalā) ir latviešu politiķis un sabiedrības vadības speciālists. Bijušais Latvijas ekonomikas ministrs, veselības ministrs un partijas "Kustība Par!" vadītājs (iepriekš pārstāvējis Reformu partiju). Bija ievēlēts 13. Saeimā no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta.
Vincs Mickevičs-Kapsuks
Dzīvesgājums
Iesākumā darbojās lietuviešu patriotiskajā presē, kopā ar t.s. "Varpiešiem". Dzīves laikā pamazām mainīja uzskatus no nacionāliskiem uz boļševiskiem. No 1901. līdz 1903. gadam studēja Bernes universitātē. 1903. gadā Vincs Mickevičs-Kapsuks iestājās Lietuvas Sociāldemokrātu partijā. 1907. gadā tika arestēts, pavadīja ieslodzījumu dažādos cietumos. 1913. gadā aizbēga no izsūtījuma Sibīrijā un caur Latviju un Lietuvu emigrēja uz Eiropu. No 1914. līdz 1916. gadam dzīvoja Lielbritānijā, vēlāk pārceļoties uz ASV. Pēc Februāra revolūcijas atgriezās Krievijā. 1918. gada nogalē atgriezās Lietuvā.
Daniels Pavļuts
Dzīvesgājums
2007. gadā Pavļuts saņēma Fulbraita stipendiju studijām Hārvarda Universitātē, kur ieguva maģistra grādu sabiedrības vadībā ar specializāciju līderībā, darbojās dažādos uzņēmumos kā valdes loceklis, vadīja konsultāciju privātpraksi Zeno Consulting un strādāja par Swedbank Korporatīvo attiecību pārvaldes vadītāju (2010—2011).
Vincs Mickevičs-Kapsuks
Dzīvesgājums
1918. gada 8. decembrī Viļņas Padome izveidoja Lietuvas Strādnieku un zemnieku pagaidu revolucionāro valdību un Mickevičs-Kapsuks tika ievēlēts par tās līderi. Vienlaicīgi Viļņā darbojās arī vācu varas iestāžu atbalstītā 1918. gada 16. februārī dibinātā Lietuvas valdība. 16. decembrī Daugavpilī Mickeviča-Kapsuka valdība pasludināja Lietuvas Padomju Republikas nodibināšanu. 1919. gada 5. janvārī Sarkanā armija ieņēma Viļņu. 1919. gada 27. februārī Lietuva un Baltkrievijas PSR apvienojās, nodibinot kopēju Lietuvas-Baltkrievijas PSR ar Mickeviču-Kapsuku priekšgalā. Ciešot neveiksmes Padomju - poļu kara laikā, boļševiki bija spiesti atkāpties no Viļņas uz Minsku un 1919. gada 19. jūlijā Lietuvas-Baltkrievijas PSR tika likvidēta.
Daniels Pavļuts
Politiskā darbība
2011. gada 25. oktobrī D. Pavļuts kā bezpartijisks Zatlera Reformu partijas virzīts kandidāts kļuva par ekonomikas ministru Valda Dombrovska trešajā valdībā. 2014. gadā viņš janvārī iestājās Reformu partijā. Tajā pašā mēnesī, līdz ar jaunās valdības apstiprināšanu, pēc ilgām diskusijām koalīcijas partneru starpā zaudēja ministra amatu. Laimdotas Straujumas valdībā darbojās kā divu ministru (ekonomikas ministra Vjačeslava Dombrovska un ārlietu ministra Edgara Rinkēviča) padomnieks.
Vincs Mickevičs-Kapsuks
Dzīvesgājums
Pēc Lietuvas-Baltkrievijas PSR sagrāves darbojās Kominternē. Lietuvas PSR laikā Vinca Mickeviča-Kapsuka vārdā bija nosaukta Marijampole un Viļņas Universitāte.
Daniels Pavļuts
Politiskā darbība
2021. gadā 7. janvārī pēc Ilzes Viņķeles demisijas viņu ievēlēja par veselības ministru Krišjāņa Kariņa valdībā.
2022. gadā notikušajās 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.
Privātā dzīve
D. Pavļuts 10 gadus bija laulībā ar Lindu Bērziņu, ar kuru laulība šķirta 2019. gadā (arī Linda Pavļuta, bijusi Kultūras ministrijas Latvijas valsts simtgades biroja vadītāja). 2021. gadā apprecējies ar Elīnu Grīnhofu, kura ir projektu vadītāja ar valodu izglītību, arī darbojas politikā pārstāvot "Kustība Par!". D. Pavļutam ir divi dēli no pirmās laulības un dvīņi, kas dzimuši otrajā laulībā.
Oficiāli D. Pavļuts dzīvo Rīgā, taču sieva ir no Ogres, ģimene iegadājusies nekustamo īpašumu Ogres novadā.
Brasla grāvis
Brasla grāvis ir Lomes grāvja kreisā krasta pieteka Mārupes un Jelgavas novados. Izteka - no Kalnciema masīva. Tek rietumu-dienvidrietumu virzienā.
Rokijs
"Rokijs" (en) ir 1976. gada ASV sporta drāmas filma, kuras režisors ir Džons Evildsens. Galveno lomu atveido Silvestrs Stallone. Filma saņēmusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma". Filmas režisors Džons Evildsens saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais režisors. Filmas montāžas autori Ričards Helsi un Skots Konrads saņēma balvu par labāko montāžu. Bez tam filma bija nominēta vēl septiņās kategorijās, tai skaitā Silvestrs Stallone bija nominēts gan kā scenārija autors, gan kā labākais aktieris.
Sižets
Trīsdesmit gadus vecais bokseris Rokijs Balboa dzīvo nabadzīgā kvartālā, boksējās otršķirīgos klubos un par slavu pat vairs nesapņo. Bet te viņa draugs Polijs iepazīstina ar savu māsu Adrianu, kura, par spīti savai kautrībai, bokserim ļoti iepatīkas. Starp abiem jauniem cilvēkiem sāk veidoties attiecības. Un tieši šajā laikā pasaules čempions boksā smagajā svarā Apollo Krīds, kura iecerētais pretinieks nevar iziet ringā, nolemj dot iespēju kādam nepazīstamam bokserim iespēju, cīnoties ar viņu par čempiona titulu. Un izvēle krīt tieši uz Rokiju. Rokijs pensionētā boksera Mikija Goldmila vadībā sāk nopietnus treniņus, jo ir apņēmības pilns pierādīt visiem un pašam sev, ka ir kaut kā vērts.
Rača-Lečhumi un Lejassvanetija
Rača-Lečhumi un Lejassvanetija (ka) ir viena no Gruzijas mharēm. Izvietojusies valsts valsts ziemeļos Lielā Kaukāza grēdas dienvidu priekškalnēs. Rietumos robežojas ar Megreliju-Augšsvanetiju, ziemeļos — ar Krieviju, dienvidos — ar Imeretiju. Austrumos robežojas ar Iekšējo Kartliju, kuras ziemeļu daļu kontrolē Krievijas atbalstītā separātiskā Dienvidosetija. Tāpat Dienvidosetijas faktiskā kontrolē ir neliela daļa Račas-Lačhumi un Lejassvanetijas teritorijas ar Kvaisi pilsētu. Lielākās pilsētas mharē ir Oni, Ambrolauri (administratīvais centrs) un Cageri. Lielākā daļa mhares iedzīvotāju pieder pie gruzīnu subetniskajām grupām račiem, lečhumiem un svaniem.
Geogrāfija
Mhare ietver vēsturiskos Gruzijas novadus Raču austrumos, Lečhumi rietumos un Svanetijas austrumu daļu ziemeļos. Apvidus kalnains, galvenās grēdas Lielā Kaukāza dienvidu nogāzē ir Račas grēda dienvidos un Svanetijas grēda rietumos, starp kurām plūst Rioni upe. Saimnieciskā darbība norisinās pārsvarā upju ielejās, attīstīta lauksaimniecība, galvenokārt dārzkopība un vīnkopība, kā arī lopkopība.
Marks Nobls
Marks Nobls (dzimis ) ir bijušais Anglijas futbolists, pussargs.
Pazīstams no sava pavadītā laika West Ham United komandā, pavadot tur 18 gadus. Viņš ir West Ham rekordists nospēlēto spēļu ziņā Anglijas Premjerlīgā.
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Dvietes paliene
Dvietes paliene ir 2004. gadā dibināts Latvijas dabas parks, kas iekļauts Eiropas nozīmes īpašo aizsargājamo dabas teritoriju (Natura 2000) sarakstā. Tas aizņem 4989 ha lielu teritoriju Augšdaugavas novada Bebrenes, Dvietes un Pilskalnes pagastos, kā arī Jēkabpils novada Rubenes pagastā.
Dvietes palienes dabas vērtības ir regulāri applūstošu palieņu pļavu aizsardzības teritorija pie Dvietes un Ilūkstes upju ietekas Daugavā. Viena no daudzveidīgākajām un bagātākajām putnu vietām Latvijā. Regulāra un nozīmīga caurceļojošo ūdensputnu pulcēšanās vieta pavasarī — ik sezonu šeit uzturas vairāki tūkstoši zosu un pīļu. Svarīga ligzdošanas vieta griezei. Pavisam teritorijā konstatētas vismaz 28 ES Putnu direktīvas 1. pielikuma un 28 Latvijas īpaši aizsargājamo putnu sugas. Dvietes palienes tiesisko regulējumu nosaka Ministru Kabineta 2007. gada 27. aprīļa noteikumi Nr. 274 „Dabas parka „Dvietes paliene” individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi”.
Dvietes senlejas apdzīvotības vēsture
Dvietes senleja un paliene ir viena no senākajām apdzīvotajām vietām Latvijā. Pirmie iedzīvotāji šeit ienākuši jau ledus laikmeta beigu posmā, vēlajā paleolītā pirms aptuveni 11 tūkstošiem gadu. Par to liecina, piemēram, ziemeļbrieža raga harpūna, kas atrasta Dvietes apmetnē — Dvietes krastos pie tās iztekas no Dvietes ezera. Pirmie Dvietes senlejas apdzīvotāji piederējuši zvejnieku-mednieku ciltīm, kuru apmetnes atradās galvenokārt upju un ezeru krastos.
Dvietes senleja bijusi blīvāk apdzīvota, sākot ar neolītu (vēlo akmens laikmetu), par ko liecina daudzās tā laika apmetnes un senlietu savrupatradumi. Vidējā neolītā Dvietes senlejai bija raksturīga t.s. ķemmes-bedrīšu keramikas kultūra, kuras nesēji bija somugru zvejnieku-mednieku ciltis. Neolīta beigās, tāpat kā citur Latvijā, arī Dvietes senlejā parādījās pirmās baltu ciltis, kurām bija raksturīga t.s. auklas keramika un kuras jau nodarbojās ar zemkopību. Vēlāk bronzas laikmetā to nomainīja švīkātās keramikas kultūra, kas šajā Latvijas daļā pastāvēja arī agrajā dzelzs laikmetā. Šai laikā tika celti un apdzīvoti daudzie pilskalni Augšzemes augstienes nogāzēs, galvenokārt Pilskalnes pagastā. Dvietes senlejā ir zināmi tikai daži senlietu atradumi, kas attiecas uz šo laiku.
S-ryhmä
S-ryhmä (sv; "S grupa"; oficiālais nosaukums Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta jeb SOK) ir Somijas valsts mēroga kooperatīvs. Tā galvenā darbības joma ir mazumtirdzniecība. Tā galvenais birojs atrodas Helsinkos. Kooperatīvs ir dibināts 1904. gadā.
Annas Brigaderes iela (Rīga)
Annas Brigaderes iela ir iekšpagalma iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā. Tā sākas strupceļā aiz Astra Lux daudzstāvu ēkas un beidzas krustojumā ar Ilūkstes ielu. Ielas garums ir 164 metri.
S-ryhmä
Vēsture
Kooperatīvs Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta dibināts 1904. gadā, lai kopēji veiktu iepirkumus un sniegtu konsultācijas. laikā no 1914. līdz 1916. gadam Helsinkos tika atvērtas pirmās kooperatīva ražotnes (adīšanas darbnīca, otu fabrika, cigoriņu, kafijas grauzdēšanas un tējas iepakošanas ražotne). 1916. gadā SOK darbība tika sadalīta kapitālistu un strādnieku klases darbībās.
Dvietes paliene
Dvietes senlejas apdzīvotības vēsture
Kopš vidējā dzelzs laikmeta Dvietes senlejas pamatiedzīvotāji bijuši sēļi. Par to liecina gan 13. gadsimta dokumenti, gan sēlisko izlokšņu izplatība, gan mūsdienu antropoloģiskie un etnogrāfiskie pētījumi. 13. gadsimta otrajā pusē šī teritorija tika iekļauta Livonijas ordeņvalsts sastāvā, pēc Livonijas kara 16. gadsimta vidū — Kurzemes un Zemgales hercogistē, bet kopš 18. gadsimta vidus — Kurzemes guberņā.
Annas Brigaderes iela (Rīga)
Iela nosaukta rakstnieces Annas Brigaderes vārdā. Ielas iepriekšējais nosaukums bija Detlava Brantkalna iela, kas nosaukta ģenerālleitnanta Detlava Brantkalna vārdā, bet Rīgas dome lēma par ielas pārsaukšanu, lai turpinātu okupācijas seku novēršanu Rīgā.
S-ryhmä
Vēsture
No 1920. līdz 1950. gadam S grupa kļuva par Somijas vienu no lielākajiem vairumtirgotājiem un dibināja nozīmīgu skaitu uzņēmumu.
Pēckara gados S grupa pilsētu centros sistemātiski atvēra veikalus un viesnīcas. 1952. gadā Helsinkos tika atvērts pirmais Sokos universālveikals. Vēlāk Sokos kļuva par grupas populārāko zīmolu.
Annas Brigaderes iela (Rīga)
Visā garumā iela ir klāta ar asfalta segumu. Apbūvē dominē daudzstāvu paneļēkas. Sabiedriskais transports pa ielu nekursē.
Dvietes paliene
Dvietes senlejas apdzīvotības vēsture
Interesanti, ka Dvietes senlejas arheoloģisko pieminekļu izvietojums cieši saistīts ar tās dabas apstākļiem. Visas atklātās akmens laikmeta apmetnes atrodas senlejas zemākajā, applūstošajā daļā. Savukārt augstāk — Dvietes senlejas krastu pauguros atrastas visas šeit zināmās vēlā dzelzs laikmeta un viduslaiku apmetņu vietas, agrā dzelzs laikmeta pilskalni un vēlā dzelzs laikmeta senkapi.
Annas Brigaderes iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Annas Brigaderes iela krustojas ar:
Dvietes paliene
Teritorijas raksturojums
Dvietes palienes teritorijai raksturīga sīki fragmentēta, galvenokārt privātu zemes īpašumu mozaīka. Šajā teritorijā visizplatītākie Latvijas biotopi ir mēreni mitras pļavas, tīrumi, atmatas un krūmāji. Mazākas platības aizņem meži, u.c. biotopi. Pļavu un krūmāju biotopi ir izplatīti galvenokārt upju un meliorācijas grāvju tuvumā un zemākajās teritorijas vietās. Mežu, tīrumu un atmatu biotopi — Dvietes senlejas krastu pauguros.
S-ryhmä
Vēsture
1972. gadā atvērts pirmais lielveikals Prisma. 1970. gadu beigās izveidota veikalu ķēde S-market.
Dvietes paliene
Sastopamie biotopi
Dvietes palienē ir sastopami divi īpaši aizsargājamie Latvijas biotopi:
Dvietes palienē ir sastopami trīs īpaši aizsargājamie ES biotopi. Tie ir:
S-ryhmä
Vēsture
1980. gados kooperatīvs piedzīvoja zaudējumus, tādēļ tika veiktas grupas strukturālas reformas. Pārdotas ražošanas aktivitātes un izveidots reģionālo kooperatīvu tīkls.
Dvietes paliene
Flora
Dabas parka teritorijā atklātas vairāk nekā 200 augstāko augu sugas (2003. gada lauka pētījumu rezultāti), no kurām deviņas ir iekļautas Latvijas Sarkanajā grāmatā.
Pie tām pieder: Lielākā daļa šo sugu ir atrastas palieņu pļavās starp Dvieti un Bebrenes — Rubenes pagastu robežu.
S-ryhmä
Vēsture
1991. gadā izveidots uzņēmums Inex Partners, kas nodrošināja visu grupas veikalu preču loģistiku un sadali. 1995. gadā S grupa izgāja starptautiskā tirgu, Tallinā, Igaunijā atverot veikalu Citysokos. 1998. gadā atvērta pirmā degvielas uzpildes stacija ABC.
1103. gads
1103. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
S-ryhmä
Vēsture
2006. gadā Inex Partners nokļuva SOK pilnīgā īpašumā. 2010. gadā tam pievienots sagādes uzņēmums Intrade Partners. 2000. gados izveidota jauna veikalu ķēde Kodin Terra interjera dekorācijām un dārza piederumiem. 2006. gadā Stockmann meitas uzņēmuma Stockmann Auto Oy Ab Ford pilnvarotais izplatītājs Turku un Espo tika pārdots SOK meitas uzņēmumam Maan Auto Group. 2007. gadā grupa sāka banku darbību, dibinot banku S-Pankki. 2014. gadā tai pievienota banka LähiTapiola Panki 2000. gados S grupa paplašinājās Baltijas valstīs un Krievijā.
Dvietes paliene
Bezmugurkaulnieki
Konstatētas astoņas Latvijā īpaši aizsargājamās bezmugurkaulnieku sugas:
Abinieki un rāpuļi
Dabas parkā konstatētas šādas retās un aizsargājamās abinieku un rāpuļu sugas:
S-ryhmä
Vēsture
2017. gadā slēgti Prisma veikali Latvijā un Lietuvā. 2017. gada 30. jūnijā paziņots, ka S grupa pirks Stockmann piederošo Delicatesssen delikatešu biznesu Somijā. Darījums pabeigts 31. decembrī.
Dvietes paliene
Putni
Dabas parkā Dvietes paliene konstatētās īpaši aizsargājamās putnu sugas:
Zīdītāji
Speciāli zīdītāju pētījumi Dvietes palienes dabas parkā 2005. gadā nav veikti. Putnu un biotopu izpētes laikā visbiežāk konstatētā īpaši aizsargājamo zīdītāju suga bija bebri (Castor fiber).
Dvietes palienes dabas parka teritorija, īpaši palienes daļa ar ūdeņiem un pļavām ir nozīmīga sikspārņu barošanās vieta. Palienei tuvākā zināmā sikspārņu kolonija, kas ir nozīmīga dīķa naktssikspārņu (Myotis dasycneme) vairošanās vieta, atrodas Bebrenes baznīcā.
Siļķu apakšdzimta
Siļķu apakšdzimta (Clupeinae) ir viena no siļķu dzimtas (Clupeidae) apakšdzimtām, kas apvieno 15 zivju sugas un kas tiek iedalītas 7 ģintīs. Tās galvenokārt mājo jūrā, piekrastes zonā. Daļa ieklejo upju grīvās un piejūras ezeros. Sastopamas Atlantijas okeāna abās malās (austrumos un rietumos), Klusā okeāna austrumos un Indijas un Klusā okeāna robežzonā, teritorijā starp 70° ziemeļu un 55° dienvidu paralēlēm. Lielākā daļa sugu uzturas tropu un subtropu ūdeņos. Toties vēso ūdeņu sugas (siļķes un brētliņas) ir vienas no saimnieciski nozīmīgākajām pārtikā izmantojamajām zivīm.
Latvijā
Siļķu apakšdzimtu Latvijā pārstāv 2 sugas: reņģe (Clupea harengus membras) un brētliņa (Sprattus sprattus). Gan reņģe, gan brētliņa ir saimnieciski nozīmīga Baltijas jūras zivs.
Kopīgās īpašības
Siļķu apakšdzimtas zivis ir nelielas vai vidēji lielas. Augšlūpa noapaļota, bez šķēluma, divas vaigu plātnītes, apakšžoklis reizēm izvirzīts uz priekšu, mute vērsta uz priekšu. Zobi sīki un koniski. Muguras spura atrodas ķermeņa vidusdaļā. Tās stari īsi un mīksti (13—21 stars). Anālā spura īsa (12—23 stari), atrodas ievērojami aiz muguras spuras. Vēdera spurām ir 7—10 stari.
Sistemātika
Siļķu apakšdzimta (Clupeinae)
Solončaks
Solončaks (krievu un uk, no солоний — 'sāļš') ir augsnes tips, kam raksturīgs augsts viegli šķīstošu sāļu saturs tās virskārtā daudzumā, kas neļauj attīstīties lielākajai daļai augu, izņemot halofītus. Raksturīgs stepju, tuksnešu un pustuksnešu reģioniem ar iztvaicēšanas ūdensapmaiņas režīmu, galvenokārt Centrālajā Āfrikā, Centrālāzijā, Austrālijā, kā arī citur pasaulē. Veidojas reljefa pazeminājumos ar pietiekoši tuvu (ap 1,5 m) gruntsūdens slāni.
Ļopauka
Ļopauka ir ciems Dvietes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 206 km attālumā no Rīgas.
Mihails Svečņikovs
Mihails Svečņikovs (Михаил Степанович Свечников, dzimis, miris 1938. gada 26. augustā) bija Krievijas impērijas virsnieks, padomju karavadonis, militārais vēsturnieks un teorētiķis.
Dzimis Ustjmedvedickā Donas karaspēka apgabalā (tagad pilsēta Serafimoviča) kazaku virsnieka ģimenē. 1901. gadā absolvēja Mihailovas artilērijas skolu. Nosūtīts dienēt Aizbaikālā. 1901. gadā Svečņikovs piedalījies Bokseru sacelšanās apspiešanā Ķīnā. No 1904. līdz 1905. gadam piedalījās Krievijas—Japānas karā.
1911. gadā Mihails Svečņikovs pabeidza Ģenerālštāba akadēmiju. No 1913. gada dienēja Osovecas cietoksnī (tagadējā Polijas teritorijā). 1916. gadā ar apakšpulkveža pakāpi dienēja 38. armijas korpusa štābā, vēlāk — 47. armijas korpusā.
1917. gada sākumā Svečņikovs iecelts par 106. kājnieku divīzijas štāba priekšnieku Tamperē. 1917. gada maijā iestājās boļševiku partijā. Mihails Svečņikovs piedalījās Ziemas pils ieņemšanā Petrogradā, ar ko sākās Oktobra revolūcija un boļševiku nākšana pie varas Krievijā. 1917. gada decembrī Svečņikovu ievēlēja par 106. kājnieku divīzijas priekšnieku.
Sākoties Somijas pilsoņu karam 1918. gada janvārī, Svečņikovs tika norīkots par somu Sarkano gvardu militāro speciālistu. Drīz viņš komandēja Sarkanos Tamperē un Turku. 19. februārī viņš iecelts par ziemeļu frontes virspavēlnieku. Februāra beigās pārcelts uz Helsinkiem par padomdevēju. Kad karš bija zaudēts, devās uz Padomju Krieviju.
No 1918. gada maija komandēja 1. Petrogradas strēlnieku divīziju. No 1918. gada decembra līdz 1919. gada martam Svečņikovs bija Kaspijas—Kaukāza frontes virspavēlnieks. Pēc tam karoja Kazaņas un Tulas aizsardzības rajonos. No 1920. gada Mihails Svečņikovs bija Donas, vēlāk Kubaņas—Melnās jūras kara komisariātu militārais vadītājs.
1922. gadā viņš sāka militārā pasniedzēja darbu. 1934. gadā kļuva par Frunzes kara akadēmijas kara mākslas katedras priekšnieku. 1935. gadā Svečņikovam piešķirta kombriga dienesta pakāpe.
Staļina tīrīšanu laikā 1937. gada 31. decembrī Mihails Svečņikovs tika arestēts. 1938. gada 26. augustā viņam piesprieda nāves sodu, apsūdzot viņu fašistiskā sazvērestībā.
Reabilitēts 1956. gada 8. decembrī.
Ātrs un bez žēlastības 6
"Ātrs un bez žēlastības 6" (en) ir 2013. gada ASV asa sižeta filma, kuras režisors ir Džastins Lins. Galvenās lomas filmā atveido Vins Dīzels, Pols Volkers, Dveins Džonsons, Mišela Rodrigesa, Džordana Brūstere un Tairīss Gibsons. Filmas pirmizrāde notika Londonā. Filma ir sestā daļa "Ātrs un bez žēlastības" filmu sērijā.
Pēc "Ātrs un bez žēlastības 5" notikumiem Dominiks un viņa banda ir atvaļinājušies, tomēr tajā pašā laikā viņi tiek uzskatīti par meklētiem bēgļiem. DSS aģents Lūks Hobss grupai piedāvā anulēt sodāmības apmaiņā pret kādas algotņu grupas notveršanu.
Mans sargeņģelis
"Mans sargeņģelis" (en) ir 2009. gada drāma, kas balstīta uz Džodijas Pikoltas tāda paša nosaukuma noveli. Filmas režisors un viens no scenārija autoriem ir Niks Kasavetess. Galvenās lomas filmā atveido Kemerone Diasa, Ebigeila Breslina, Aleks Boldvins, Džeisons Patriks, Sofija Vasiļjeva un Džoana Kjūsaka. Filmas pirmizrāde notika.
Pusaudzei Keitai Ficdžeraldai ir leikēmija. Viņas jaunākā māsa Anna tika ieņemta, lai viņa varētu Keitai ziedot šūnas vai orgānus nepieciešamības gadījumā. 11 gadu vecumā Anna saprot, ka māsas slimības dēļ viņa nevarēs dzīvot tādu dzīvi, kādu vēlas pati Anna, tāpēc viņa dodas pie jurista Kempbela Aleksandra, lai iesūdzētu savus vecākus.