cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rišī Sūneks
Dzīvesgājums
Dzimis 1980. gadā Sauthemptonā indiešu imigrantu ģimenē, kura ieceļoja no Austrumāfrikas. Sūneks mācījās Vinčestras koledžā, pēc tam studēja filozofiju, politiku un ekonomiku Linkolna koledžā, Oksfordā un vēlāk ieguva maģistra grādu uzņēmējdarbības vadīšanā Stenforda Universitātē kā Fulbraita stipendiāts. Studējot Stenfordā, viņš satika savu nākamo sievu Akšatu Murtiju, kuras tēvs Nārājana Murtijs, indiešu miljardieris, dibināja Infosys. Sūneks un Murtija ar kopīgiem 730 miljoniem GBP 2022. gadā bija 222. bagātākie cilvēki Lielbritānijā (Sunday Times vērtējumā). Pēc studiju beigām viņš strādāja Goldman Sachs un vēlāk bija partneris riska ieguldījumu fondos The Children's Investment Fund Management un Theleme Partners.
2015. gadā viņu ievēlēja par parlamenta pārstāvju palātas deputātu no Ričmondas vēlēšanu apgabala Jorkšīrā. Viņš bija Valsts kases galvenais sekretārs (2019—2020) un valsts kases kanclers (ekvivalents finanšu ministram) no 2020. līdz 2022. gadam.
2022. gadā 24. oktobrī pēc Elizabetes Trasas atkāpšanās no amata kļuva par Konservatīvās partijas līderi un dienu vēlāk, 25. oktobrī, kļuva par Apvienotās Karalistes premjerministru.
Nelsona šaurums
Nelsona šaurums var būt:
Jakovs Kuļņevs
Jakovs Kuļņevs (dzimis, miris ) bija Ludzā dzimis un Ilzeskalnā apglabāts Krievijas Impērijas virsnieks, huzāru ģenerālmajors.
Dzīvesgājums
Dzimis neilgi pēc Septiņgadu kara beigām Ludzā poručika Pētera Kuļņeva un viņa vācu izcelsmes sievas Luīzes Johannas, dzimušas Grebenicas, ģimenē. Pēc Latgales pievienošanas Krievijas Impērijai 1772. gadā viņa tēvs kļuva par Ludzas pilsētas galvu. No 1770. līdz 1785. gadam Jakovs Kuļņevs mācījās Sanktpēterburgas Pirmajā Kadetu korpusā (tolaik Императорский сухопутный шляхетский кадетский корпус) un pabeidza to ar lielo sudraba medaļu.
Suvorova vadībā piedalījās Krievu-turku karā un Koscjuško sacelšanās apspiešanā. 1806./07. gadā cīnījās pret Napoleonu Austrumprūsijā. Piedalījās Somijas karā (1808-1809), kur ieguva pulkveža dienesta pakāpi. 1810. gadā komandēja huzāru pulku Krievu—turku karā (1806—1812). Kritis 1812. gada kara Kļasticu kaujā 1812. gada 1. augustā, kur komandēja karaspēka avangardu.
Ģenerāla Kuļņeva nāve bija pirmā tāda mēroga virsnieka nāve Krievijas armijā, kas uzraisīja lielas un patiesas sēras sabiedrībā. Uzzinot par ģenerāla Kuļņeva nāvi, Francijas imperators Napoleons atzīmēja vēstulē sievai Žozefīnai: "Vakar nogalināts Kuļņevs, labākais Krievijas jātnieku ģenerālis".
Kuļņevs tika apbedīts sava brāļa Mihaīla muižā Ilzenbergā (tagad Ilzeskalns, Rēzeknes novads).
Piemiņa
1812. gada oktobrī krievu dzejnieks Vasilijs Žukovskis rakstīja poēmu, kas iecerēja iedvesmot armiju cīnīties ar ienaidnieku: "Dziedātājs krievu kareivju nometnē", kur viņš pieminēja arī Jakova Kuļņeva varoņdarbu.
1848. gadā zviedru cilmes somu dzejnieks Johans Runebergs sacerēja poēmu Kulneff.
Volera muiža
Volera muiža (de), saukta arī par Voleru muižu, ir agrākā muižas ēka Voleru apkaimē Pārdaugavā. Muižas zemes ietilpa Rīgas apriņķa Daugavgrīvas draudzes novadā, vēlāk Bolderājas pagastā.
Vēsture
16. gadsimtā šī teritorija piederēja Kurzemes un Zemgales hercogam Gothardam Ketleram, kurš to piešķīris saviem piekritējiem. Šajā laikā pieminēts vienīgi krogs un pļavas, bet ne muižiņas dzīvojamā ēka.
Muižiņas nosaukums cēlies no Heninga Volera, kam Zviedru Vidzemes laikā 1623. gadā šo nelielo muižiņu atņēma jeb reducēja, lai iznomātu jauniem pārvaldniekiem, tādējādi papildinot karaļa kasi. Zviedru izdarītajā arklu revīzijā 1638. gadā redzams, ka Volera muiža bijusi mazapdzīvota — uzskaitīts viens vīriešu kārtas iedzīvotājs, jo sievietes toreiz neskaitīja. Vēlāk muižas teritorija vairākkārt mainīja īpašniekus, notika izmaiņas arī muižas teritorijas robežās.
17.—19. gadsimtā Volera muižā atradās vairākas lauksaimnieku sētas, tomēr apstrādāšanai piemērotas zemes bija maz. Līdz ar to lielākā daļa apkaimes iedzīvotāju iztiku ieguva ar jūru un upi saistītos amatos. 17. gadsimtā Rīgas apkaimēs tika sadalītas zvejas vietas jeb lomi, lai nodrošinātu godīgu Daugavas resursu izmantošanu. 1688. gada Daugavas kartē iezīmēti sadalītie zvejas lomi, un Biķernieku sēklis pie Voleriem iedalīts zviedru kara inženierim J. Rodenburgam (1641).
Rosīga saimnieciskā dzīve Voleros aizsākās 18. gadsimtā, kad latviešu izcelsmes rūpnieks Jānis Šteinhauers 1736. gadā (pēc citiem avotiem — 1770. gadā) nopirka Volera muižu. No šī brīža Voleri kļuva par būtisku kokapstrādes vietu, Daugavas krastā tika uzcelta kokzāģētava ar 3 gateriem, kas darbojās līdz 19. gadsimta sākumam. Lai darbinātu gaterus, tika uzbūvētas vērienīgas dzirnavas. Voleri kokapstrādei bija ļoti pateicīga vieta — pa Daugavu bija ērti pludināt baļķus, Voleros tos sazāģēja dēļos un gatavo produkciju krāva tieši kuģos. Šim mērķim tika izbūvēta arī neliela rūpnieciska osta. Voleros atradies arī Alderu krogs, kur vakarus pavadījuši no tuvējām valstīm sabraukušie plostnieki.
Turpmākajā vēstures gaitā Voleri vairakkārt mainīja īpašniekus — 1782. gadā pēc Jāņa Šteinhauera nāves Volera muiža nonāca viņa kundzes īpašumā, līdz 19. gadsimtam par tās īpašniekiem kļuva tirgotāju un rūpnieku Tālheimu ģimene. Daļa bijušās Volera muižas zemes šai ģimenei piederēja vēl 20. gadsimta trīsdesmitajos gados.
19. gadsimtā Volera muižai piederēja plašas teritorijas — "Voleru pagasttiesas kontrolē bez Voleriem ar Oldenburgu un Kleistiem ir zeme arī Daugavas labajā krastā". Laika gaitā Volera muiža ar tās teritorijām pievienota Bolderājas pagastam, līdz 1922. gadā Rīgas pilsēta sev pieprasīja Krēmera un Volera muižiņas rūpniecības un tirdzniecības ostu izbūvei šajās teritorijās. Rīgas pilsētas administratīvajās robežas Volerus un Krēmerus kā Bolderājas pagasta sastāvdaļu iekļāva 1924. gadā, kad notika vērienīga Rīgas robežu paplašināšana.
Līdz mūsdienām saglabājusies 18. gadsimta beigās celtā Volera muižas kalpu dzīvojamā ēka, kas šobrīd ir vienīgais kultūras piemineklis visā Voleru apkaimē. Volera muižas ēkai tāpat kā vairumam Rīgas 18. gadsimta otrās puses muižiņu piemīt atturīgas baroka iezīmes ar lakoniski izmantotu dekoru. Diemžēl šobrīd gan muižas ēka, gan tuvējā apkārtne nav sakopta. Kungu māja nodega 1920. gados.
Jošio Furukava
Jošio Furukava (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||19||0
Liepkalnes skola
Liepkalnes skola (agrāk arī Vecliepkalne, Kastaņas) ir apdzīvota vieta Madonas novada Sausnējas pagastā. Izvietojusies pagasta dienviddaļā autoceļu P79 un V885 krustojumā 2,5 km no pagasta centra Sidrabiņiem, 37,4 km no novada centra Madonas un 122 km no Rīgas.
Baloži (Katvaru pagasts)
Baloži (arī Jomalas [uo]) ir ciems Limbažu novada Katvaru pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P13.
Genocīds pret čigāniem
Genocīds pret čigāniem, čigānu valodā zināms kā porajmos ( — ‘aprīšana’), bija Trešā reiha un tās sabiedroto centieni veikt etnisko tīrīšanu, realizējot genocīdu pret Eiropā dzīvojošajiem čigāniem. No 1935. līdz 1945. gadam tika nogalināti vismaz 130 565 čigāni. Dažādos avotos nogalināto čigānu skaits svārstās no 200 līdz 500 tūkstošiem, un pat līdz 1,5 miljoniem. Genocīdā cietušo skaits ir vēl lielāks.
Nova Dubnica
Nova Dubnica ir pilsēta Slovākijā, Trenčīnas apgabala Ilavas apriņķī pie Vāhas upes.
Vēsture
Pilsēta radusies 20. gadsimta piecdesmitajos gados ap lielu mašīnbūves rūpnīcu..
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (95,6 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (70,8 %), nereliģiozi (20,7 %), luterāņi (3,4 %).
Ādams Naģs
Ādams Naģs (hu, dzimis ) ir ungāru futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Naģs pārstāv Anglijas futbola čempionāta komandu Bristol City un Ungārijas futbola izlasi.
Sasniegumi
Ferencváros
Tīkls (filma)
Filma ir par izdomātu televīzijas kanālu UBS un viņu cīņu ar sliktiem reitingiem.
Ušakovska
Ušakovska (ru) ir pamests ciems Krievijas ziemeļaustrumos, Čukotkas autonomā apvidū Iuļtinas rajonā. Izvietojies Vrangeļa salas dienvidu krastā pie Rodžersa līča. Ciemā kopš 1990. gadu beigām nav pastāvīgo iedzīvotāju, šeit atrodas polārā meteostacija Ostrovvrangeļa, Vrangeļa salas rezervāta centrālais kordons ar nelielu skaitu maiņu personāla, kā arī kara flotes bāze «Poļarnaja zvezda». Nosaukts par godu salas kolonijas pirmajam vadītājam, polārpētniekam Georgijam Ušakovam.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1926. gada 8. augustā, kad tvaikonis Stavropol ar kolonistiem sasniedza Vrangeļa salu. Pirmajā kolonistu grupā bija 59 cilvēki — pats salas priekšnieks Georgijs Ušakovs ar sievu, ārsts Nikolajs Savenko ar sievu, faktorijas vadītājs Josifs Pavlovs, rūpnieki Starcovs un Skurihins ar sievu un astoņgadīgu meitu, kā arī divpadsmit eskimosu ģimenes — Tajani, Tagju, Kmo, Etui, Nnoko, Kivjani no Provideņijas līča un Paļu, Aņalika, Anaļko no Čapļina raga. Nedēļas laikā kuģis tika izkrauts un krastā uzbūvēta dzīvojamā māja un noliktava.
Kolonistiem līdzi tika paņemti krājumi trijiem gadiem. Tos bija plānots papildināt, kā arī kolonijas uzturēšanas izdevumus kompensēt ar medībām. Kolonizēšanā iesaistītie eskimosi tradicionāli nodarbojās ar jūras dzīvnieku medībā, bet ledus apstākļu dēļ salas apkārtnē tās bija apgrūtinātas. Tāpat bija plānotas kažokzvēru medības (polārlapsas, polārlāči), kurām eskimosiem bija jāapgūst jaunas iemaņas.
Kopš ierašanās salā tika veikti meteoroloģiskie un hidroloģiskie novērojumi, kas bija uzticēti ārstam Savenko; vēlāk viņu aizvietoja profesionāli meteorologi un Ostrovvrangeļas meteostacija nepārtraukti funkcionē līdz mūsdienām.
Jau sākotnēji bija paredzēts, ka kolonijas personāls tiks nomainīts pēc diviem gadiem. Kolonijai radiosakaru ar pārējo pasauli nebija, tādēļ 1927. gada jūlijā uz salu nosūtīja divus hidroplānus, kas veiksmīgi sasniedza Rodžersa līci. 1928. gada vasarā ledus apstākļu dēļ apgādes kuģis Stavropol salu sasniegt nespēja. 1929. gada augustā salu sasniedza ledlauzis Fjodor Litke, kas atveda jauno speciālistu maiņu, papildināja pārtikas krājumus un aprīkojumu. Ušakovu kolonijas vadītāja postenī nomainīja boļševiku partijas funkcionārs Arefs Miņejevs.
1934. gadā uz salu pārcēlās divas čukču ģimenes un vairāki speciālisti; kopējais iedzīvotāju skaits palielinājās līdz 91. Salā pirmoreiz tika nogādāti mājlopi — cūkas un aitas ar siena krājumiem.
1936. gadā 20 eskimosu bērniem nodibināta internātskola, kur norīkots Ziemeļu tautu institūtu absolvējis eskimosu skolotājs.
1980. gadu beigās Ušakovskā bija ap 200 iedzīvotāju, darbojās ciema padome, internātskola, bērnudārzs, kultūras nams, dabas muzejs, pasts, bija ierīkota katlu māja un elektrostacija, veikals, slimnīca, ledus pagrabs, korālis. Uz netālās Ušakova strēles bija ierīkots lidlauks.
2010. gadā atjaunota meteostacija, izbūvējot jaunu korpusu ciema ziemeļaustrumu nomalē 6 cilvēku personāla pastāvīgai izmitināšanai. 2014. gadā līdzās ciematam uzbūvēta daudzfunkcionālā militārā bāze «Poļarnaja Zvezda».
1998. gada ziemas olimpisko spēļu medaļu tabula
Šajā lapā apkopota informācija par medaļu kopvērtējumu .
1998. gada ziemas olimpiskās spēles bija 18. ziemas olimpiskās spēles, kas notika Nagano, Japānā, no 1998. gada 7. līdz 22. februārim. Kopumā olimpiskajās spēlēs piedalījās 2180 sportisti, kas pārstāvēja 72 Nacionālās Olimpiskās komitejas. Tika sadalīti 68 medaļu komplekti 14 sporta veidos. 1998. gada olimpiskajās spēlēs vismaz vienu medaļu izcīnīja 24 valstu sportisti, tai skaitā 15 valstu sportisti izcīnīja vismaz vienu zelta medaļu.
Medaļu kopvērtējums
Medaļu tabula tiek veidota par primāro kritēriju ņemot vērā izcīnīto zelta medaļu skaitu, pēc tam tiek ņemts vērā valsts sportistu izcīnīto sudraba medaļu un bronzas medaļu skaits. Ja visu trīs kalumu medaļu skaits vairākām valstīm ir vienāds, tad tās dala vienu vietu medaļu kopvērtējuma tabulā. Mājinieki
Manai tautai
„Manai tautai” jeb „Palīdzi Dievs” (pēc piedziedājuma pirmajiem vārdiem) ir Brigitas Ritmanes dziesma ar viņas tēva Andra Ritmaņa vārdiem.
Dziesma bija iekļauta 1978. gadā ieskaņotajā ASV latviešu jauniešu ansambļa „Portlandes dzintars” skaņuplatē „Manai tautai”. Pirmoreiz Latvijā to Rīgas Anglikāņu baznīcā (tolaik RPI Studentu klubā) nodziedāja Ieva Akuratere, bet Dziesmotās revolūcijas laikā 1988. gadā viņa dziesmu „Manai tautai” nodziedāja festivālā „Liepājas dzintars”.
2018. gadā „Manai tautai” ieguva 6. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Tirgus pētījumi
Tirgus pētījumi ir veiksmīgas uzņēmējdarbības pamatā, sniedzot padziļinātas zināšanas par tirgu, kurā uzņēmums darbojas un piedāvā savus produktus vai pakalpojumus. Bez tirgus pētījuma datiem, kvalitatīva biznesa plāna vai mārketinga stratēģijas izstrādāšana nav iespējama.
Metsä Fibre
Metsä Fibre Oy ir Somijas celulozes ražošanas uzņēmums. Dibināts 1973. gadā. Tas ir kopuzņēmums, kurā vairākums pieder Metsä grupas uzņēmumiem Metsäliitto Osuuskunta (50,2 %) un Metsä Board (24,9 %); savukārt 24,9 % kapitāldaļu pieder Japānas tirdzniecības koncernam Itochu.
Uzņēmumam ir četras celulozes ražotnes Somoijā: Joutseno (produkcija 670 000 t gadā), Kemi (590 000 t gadā), Raumā (630 000 t gadā), Ēnekoski (520 000 t gadā). Krievijā atrodas meitas uzņēmums Metsä Svir — kokzāģētava (200 000 m³ gadā) Podporožjē; tam pieder kokmateriālu iepirkšanas uzņēmumi ZAO Petrovles-Paša un ZAO Petrovles Podporožje.
Vēsture
1973. gadā finanšu ieguldījumu uzņēmums Metsäpohjanmaa, Oy Nokia Ab un G.A. Serlachius Oy dibināja kopuzņēmumu Oy Metsä-Botnia Ab, lai Kaskinenā izveidotu celulozes fabriku. Ražotne darbu sāka 1977. gadā. 1981. gadā Metsäpohjanmaa apvienojās ar Metsä-Botnia. Otrā Metsä-Botnia fabrika uzcelta 1985. gadā Ēnekoski, kas tajā laikā kļuva par lielāko vienas līnijas celulozes fabriku pasaulē.
1986. gadā G.A Serlachius apvienojās ar Metsäliitto Teollisuus, izveidojot uzņēmumu Metsä-Serla (no 2001. gada — M-real, no 2012. gada — Metsä Board), kas kļuva par Metsä-Botnia galveno īpašnieku. 1987. gadā Metsä-Botnia kopā ar Metsäliitto Osuuskunta un Kajaani Oy dibināja kopuzņēmumu Pohjan Sellu Oy, plānojot Kajāni uzbūvēt celulozes ražotni. 1989. gadā Nokia pārdeva savas Metsä-Botnia kapitāldaļas, un par otru primāro īpašnieku kļuva Yhtyneet Paperitehtaat (no 1996. gada — UPM-Kymmene). 1980. gadu beigās uzņēmums celulozes balināšanā sāka ieviest skābekļa savienojumus, atsakoties no hlora.
1991. gadā Metsä-Botnia nopirka celulozes un kokapstrādes uzņēmumu Kemi Oy. Ēnekoski rūpnīca tika atdalīta no Metsä-Botnia un kļuva par Metsä-Serla meitas uzņēmumu Metsä-Sellu. Pohjan Sellu Oy apvienots ar Metsä-Botnia, bet Kajāni ražotne tā arī netika uzcelta.
Metsä-Botnia galvenie īpašnieki Raumā uzbūvēja jaunu videi draudzīgu celulozes fabriku, kurš kā atsevišķs uzņēmums Oy Metsä-Rauma Ab sāka darbu 1996. gadā.
1997. gadā Metsä-Botnia no UPM-Kymmene iegādājās Joutseno ražotni.
2000. gadā Oy Metsä-Rauma Ab apvienojās ar Metsä-Botnia. Ēnekoski fabrika atgriezās Metsä-Botnia pakļautībā. 2001. gadā Joutseno fabrikā atklāta jauna celulozes līnija.
2006. gadā Krievijā tika izveidots meitas uzņēmums Metsä Svir, kas nodarbojās ar kokmateriālu apstrādi. 2005. gadā nolemts būvēt celulozes fabriku Urugvajā. Ražotne atklāta 2007. gada novembrī Fraibentosā (Fray Bentos), un tā no eikaliptiem ražoja celulozi 1 miljonu tonnu gadā.
2012. gadā Metsä-Botnia pārdēvēts par Metsä Fibre un iekļāvās pārstrukturētajā Metsä grupā. 11. aprīlī UPM-Kymmene visas savas Metsä Fibre kapitāldaļas par 150 miljoniem EUR pārdeva Metsä Group mātes uzņēmumam Metsäliitto Osuuskunta; Metsäliitto Osuuskunta, Metsä Board un Japānas tirdzniecības koncerns Itochu vienojās, ka Itochu iegūs 24,9 % Metsä Fibre kapitāldaļu. Pēc darījuma Metsäliitto Osuuskunta piederēja 50,2 % daļu, Metsä Board — 24,9 % un Itochu — 24,9 %.
Jasuo Takamori
Nacionālā izlase
!Kopā||30||0
Yaogan 15
Yaogan 15 jeb JB 9-2 ir Ķīnas militārais Zemes tālizpētes pavadonis, kas palaists 2012. gadā.
Oficiāli tika paziņots, ka pavadonis paredzēts "zinātniskiem eksperimentiem, zemes novērošanai, graudaugu ražas novērtēšanai un katastrofu novērošanai". Yaogan 15 pēc nesējraķetes un orbītas parametriem ir analoģisks 2009. gadā palaistajam Yaogan 8. Eksperti domā, ka kosmiskajā aparātā uzstādīts sintezētās apertūras radars vai optiski elektroniskās izlūkošanas aparatūra, kura izgatavota Čančuņas Gaismas tehnoloģiju institūtā.
Pavadoni izgatavojusi Ķīnas Kosmosa tehnoloģiju akadēmijā ietilpstošā Šanhajas aerokosmisko tehnoloģiju akadēmija.
Lidojuma gaita
Yaogan 15 tika palaists 07:31:05 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 4C no Taijuaņas pavadoņu palaišanas centra Ķīnas vidienē un ievadīts solārsinhronā orbītā.
Dvīnis (filma)
"Dvīnis" (en) ir 2019. gada ASV zinātniskās fantastikas spraiga sižeta trillera filma, kuras režisors ir Ans Lī. Filmā galvenās lomas atveido Vills Smits, Mērija Elizabete Vinsteda, Klaivs Ouens un Benedikts Vongs.
Filma stāsta par valdības algoto slepkavu, kuru mēģina nogalināt viņa 28 gadus jaunāks klons.
Oriģinālo stāstu viens no filmas scenāristiem Dereks Lemeks sarakstīja jau 1997. gadā. Vairāki režisori, kā Tonijs Skots, Kērtiss Hensons un Džo Karnahans, tika saistīti ar filmu, kā arī vairāki aktieri tika izskatīti galvenajai lomai, tai skaitā Harisons Fords, Mels Gibsons un Šons Konerijs. 2016. gadā Skydance Media no Walt Disney Pictures iegādājās tiesības uz scenāriju. Anu Lī kā režisoru apstiprināja 2017. gadā.
Filmas "Dvīnis" pirmizrāde notika Cīrihes kinofestivālā. ASV un Latvijā filmas pirmizrāde notika un to izplatīja Paramount Pictures. Filma saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes, galvenokārt kritizējot scenāriju. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 26% vērtējums.
Tailers Džonsons
Tailers Džonsons (dzimis 1990. gada 29. jūlijā) ir amerikāņu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2023) Džonsons spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Čikāgas "Blackhawks" sastāvā.
Spēlētāja karjera
2012.—13. gada sezonas gaitā Džonsons aizvadīja 14 spēles Tampabejas "Lightning" sastāvā, taču lielāko sezonas daļu pavadīja AHL klubā Sirakjūsas "Crunch". "Crunch" sastāvā Džonsons kļuva par AHL labāko vārtu guvēju un izcīnīja arī līgas vērtīgākā spēlētāja balvu.
2013.—14. gada sezonā Džonsons nostiprinājās "Lightning" sastāvā, izcīnot vietu komandas pirmajā maiņā. Džonsons sezonu noslēdza ar 50 rezultativitātes punktiem un tika nominēts Kaldera balvai, taču to saņēma Neitans Makinnons. 2014.—15. gada sezonu noslēdza ar 72 punktiem, kopā ar Stīvenu Stemkosu dalot komandas rezultatīvākā spēlētāja godu. 2020. gadā kopā ar "Lightning" izcīnīja Stenlija kausu.
2021. gada 27. jūlijā Džonsons tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks" kopā ar otrās kārtas izvēli 2023. gadā, apmaiņā pret Brentu Sībruku.
Jānis. Elza. Mīlas grāmata
"Jānis. Elza. Mīlas grāmata" ir Latvijas dokumentālā filma, kas izdota 2015. gadā. Filmas režisore ir Linda Olte. Galvenās lomas atveido Madara Botmane, Jānis Znotiņš un Margo Zālīte.
Filma saņēma 6 Lielā Kristapa balvas nominācijas:
Sižets
1894. gada janvāris, kad nejauši satikās Rainis un Aspazija, mainīja gan pašu dzejnieku, gan arī visas Latvijas dzīvi. Šajā savienībā dzima, gan smaga un intīma mīlestība, gan idejas par neatkarīgu valsti
Riteņbraukšana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — sprints vīriešiem
Sprints vīriešiem bija viena no sešām riteņbraukšanas disciplīnām un viena no piecām treka riteņbraukšanas disciplīnām, kas bija iekļauta olimpisko spēļu programmā.
Sacensības notika 11. aprīlī. Tajās startēja 4 sportisti no 3 valstīm. Tās tika aizvadītas Neo Falirona velodromā. Sprinta distancē sportistiem bija jāveic 2 kilometri jeb seši trases apļi.
Par pirmo olimpisko čempionu šajā disciplīnā kļuva Francijas sportists Pols Masons. Viņam šī bija viena no trim olimpiskajām zelta medaļām riteņbraukšanā. Sudraba medaļu izcīnīja Grieķijas sportists Stamatijs Nikolopuls, kam šī bija viena no divām sudraba medaļām riteņbraukšanā. Savukārt bronzas medaļu arī izcīnīja Francijas sportists Leons Flamāns. Leonam Flamānam šī arī bija viena no trim olimpiskajām medaļām riteņbraukšamā.
Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.
Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Viktors Freibergs
Viktors Freibergs (dzimis, miris ) bija latviešu kinozinātnieks un rakstnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1955. gadā Madonā. Mācījās Rīgas 49. vidusskolā. Studēja Latvijas Valsts Universitātes Svešvalodu fakultātē (1974—1979), 1982. gadā sāka aspirantūras studijas Aizrobežu literatūras katedrā, aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju "Džona Faulza daiļrades ceļš". 1987. gadā kļuva par docentu, 2001. gadā — par asociēto profesoru LU Moderno valodu fakultātē, vēlāk — LU Sociālo zinātņu fakultātes Komunikācijas studiju nodaļā.
Viktors Freibergs bija ilggadējs lektors Rīgas Kino muzeja lekciju ciklā "Tas, ko tu nedrīksti nezināt" (kopš 2008), lasīja lekcijas kinoteātros Splendid Palace, "K. Suns", "Kino Bize", arī vieslekciju ciklu Baltijas Kino un mediju skolā Tallinā (2007—2008), Ziemeļvalstu Ministru padomes birojā (2009—2011).
Miris pēc ilgstošas slimošanas 2022. gada 13. jūlijā.
Interleikīns 9
Interleikīns 9 jeb IL-9 ir citokīns (šūnu signālmolekula), kura pieder pie interleikīnu grupas. Interleikīnu 9 producē T šūnas. Tas stimulē tuklo šūnu augšanu. Interleikīns 9 ir T helperu un megakarioblastu šūnu augšanas faktors.
Stompaki
Stompaki ir ciems Balvu novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 11 km no pagasta centra Viļakas un 235,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P35 (Gulbene—Balvi—Viļaka—Krievijas robeža (Vientuļi)), pie Vjadas iztekas no Stompaku purva. Purvs ir daļa no dabas lieguma "Stompaku purvi".
Vēsture
Latvijas Nacionālo partizānu apvienības karotāji Pētera Supes vadībā 1945. gada janvārī uz vairākām Stompaku purva saliņām izveidoja vienu no lielākajām nacionālo partizānu nometnēm Baltijā. 1945. gada 2. martā purvā notika Stompaku kauja – vērienīgākā kauja nacionālās bruņotās pretošanās kustības vēsturē, kurā PSRS Iekšlietu Tautas komisariāta karaspēks centās aplenkt nometni, taču partizāniem nākamajā rītā izdevās no aplenkuma izlauzties. Uz nometnes vietu ved taka marķēta koka laipu taka, nometnes vietā uzstādīts piemiņas akmens, krusts un informatīvie stendi.
Musica Serena. Komponists Pēteris Vasks
"Musica Serena. Komponists Pēteris Vasks" ir Latvijas dokumentālā filma, kas izdota 2016. gadā. Filmas režisore ir Kristīne Želve.
Filma saņēma divas Lielā Kristapa balvas nominācijas "Labākais dokumentālās filmas operators" un "Labākais skaņu režisors".
Mičihiro Odzava
Mičihiro Odzava (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||36||0
Baltijas skolotāju seminārs
Baltijas skolotāju seminārs (ru) bija pirmā valsts pedagoģiskā mācību iestāde Latvijā, kas darbojās Rīgā (1870—1886), pēc tam Kuldīgā (1886—1915). Pirms tam jau pastāvēja Vidzemes bruņniecības uzturētais Vidzemes skolotāju seminārs Valkā un Valmierā (1839—1890), kā arī Kurzemes bruņniecības uzturētais Irlavas skolotāju seminārs (1840—1900).
Vēsture
Seminārs sākotnēji atradās Rīgā un sagatavoja pareizticīgās baznīcas draudzes skolu skolotājus. Skolotāju seminārs bija pakļauts Rīgas mācību apgabala kuratoram un mācību valoda bija krievu valoda. Mācību ilgums bija trīs gadi, vislielāko uzmanību pievērsa krievu valodai un reliģijai, mācīja arī matemātiku, vēsturi un pedagoģiju. Apmēram 2/3 audzēkņu saņēma stipendiju. Baltijas skolotāju semināra koris 1873. gadā piedalījās Pirmajos Vispārējos dziedāšanas svētkos Rīgā.
Sākoties Baltijas pārkrievošanai, seminārā sāka gatavot visu Latvijas lauku tautskolu un pilsētas elementārskolu skolotājus. Mācību ilgumu no 1877. gada pagarināja līdz četriem gadiem. 1879. gadā uzcēla jaunu semināra ēku. 1886. gadā Baltijas skolotāju semināru pārcēla uz Kuldīgu, kur tas darbojās līdz Pirmā pasaules kara sākumam. Semināra audzēkņi aktīvi iesaistījās 1905. gada revolūcijas norisēs. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā semināru evakuēja uz Čistopoli tagadējā Tatarstānā, kur to 1919. gadā padomju varas iestādes pārveidoja par Tautas izglītības institūtu.
Skolotāju semināra ēka Kuldīgā
1924. gada 30. martā bijušā skolotāju semināra ēkā uzsāka darboties Kuldīgas Valsts vidusskola, ko 1928./1929. gadā pārdēvēja par Kuldīgas Valsts ģimnāziju. Pēc Otrā pasaules kara ēkā bija Kuldīgas vidusskola, kas tur atradās līdz 1964. gadam. Kopš 1989. gada šajā ēkā atradās Kuldīgas 78. arodvidusskola, ko 2008. gadā pārdēvēja par Kuldīgas Tehnoloģiju un tūrisma profesionālo vidusskolu.
Baltijas skolotāju semināra ēka Liepājas ielā 31/33 Kuldīgā ar 1998. gadu ir pasludināta par valsts nozīmes vēstures kultūras pieminekli.
Semināra audzēkņi
Šo semināru pavisam beiguši 1026 audzēkņi, tajā mācījās arī vēlāk populārie rakstnieki Bebru Juris (1876—1881), Valdis (1882—1886), Sudrabu Edžus (1860—1941), Plūdons (1891—1895), Pēteris Birkerts (1897—1900), arhitekts Ernests Pole (1888—1892) un daudzi atzīti pedagogi.
Slovākija 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Slovākija piedalījās  2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Brazīlijas pilsētā Riodežaneiro, no 2016. gada 5. līdz 21. augustam. Šīs bija Slovākijas sestās vasaras olimpiskās spēles, kopš Čehoslovākijas sadalīšanās.
Slovākijas olimpisko komandu 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs veidoja 51 sportists (32 vīrieši un 19 sievietes), kuri startēja 12 olimpiskajos sporta veidos. Tā bija viena no mazākajām komandām, kas Slovākiju ir pārstāvējusi vasaras olimpiskajās spēlēs. Slovākija pirmo reizi piedalījās loka šaušanā, kā arī pēc 16 gadu pārtraukuma tā atkal bija pārstāvēta sinhronajā peldēšanā un pēc 8 gadu pārtraukuma — galda tenisā.
Slovākijas komandā bija 17 sportisti ar iepriekšējo vasaras olimpisko spēļu pieredzi, tostarp, stenda šāvēja Danka Bartekova, kura iepriekšējās 2012. gada Londonas spēlēs bija izcīnījusi bronzas medaļu, pasaules čempions Matejs Tots, kuram šīs bija ceturtās vasas olimpiskās spēles pēc kārtas, un kanoe airētājs un divu olimpisko medaļu īpašnieks Ēriks Vlčeks. Ērikam Vlčekam šīs bija piektās vasaras olimpiskās spēles. Citi ievērojami Slovākijas sportisti komandas vidū bija kalnu velosipēdists Peters Sagans, vieglatlētes, māsas—dvīnes, Dana un Jana Veldakovas, kanoe airētāju duets Ladislavs un Peters Škantars un triatlonists Ričards Varga.
Slovākija 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja 4 olimpiskās medaļas (2 zelta un 2 sudraba medaļas), ierindojoties 37. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Zelta medaļas izcīnīja vieglatlēts Matejs Tots un smailošanas un kanoe airētāji Ladislavs Škantars un Peters Škantars. Savukārt sudraba medaļas izcīnīja smailošanas un kanoe airēšanas sportists Matejs Beņušs un airētāju četrinieku komanda.
Slovākijas karognesēja olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija stenda sporta šāvēja Danka Bartekova, savukārt noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa kanoe airētājs, olimpiskās sudraba medaļas īpašnieks, Ēriks Vlčeks.
Stūrīši (Susāju pagasts)
Stūrīši (agrāk Perdunova) ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 6,3 km no pagasta un novada centra Viļakas un 252,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Perdunova
Perdunova var būt:
Maurisio Pinilja
Maurisio Pinilja (es, dzimis ) ir bijušais Čīles futbolists, uzbrucējs, Čīles futbola izlases dalībnieks.
Sasniegumi
Čīle
Vugars Askerovs
Vugars Askerovs (az, dzimis ) ir azerbaidžāņu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Askerovs pārstāv Latvijas futbola Virslīgas komandu FK Liepāja.
Dzimis Sumgajitā, Azerbaidžānā, taču jau mazotnē kopā ar ģimeni pārcēlies dzīvot uz Liepāju, Latviju, kur arī sācis trenēties futbolā.
Karjera
Savas karjeras laikā Askerovs ir spēlējis FK Liepājas Metalurgs, FK Jelgava, FC Jūrmala, SFK Varavīksne, FK 1625 Liepāja un AFA Olaine. 2018. gadā pievienojās BFC Daugavpils. 2019. gadā atgriezās Liepājā un pievienojās FK Liepāja.
Augstrozes muiža (ciems)
Augstrozes muiža ir ciems Limbažu novada Umurgas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Ciems izveidojies Augstrozes muižas centrā Umurgas draudzes novadā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P11, dabas lieguma Augstroze malā.
Mirdza Martinsone (sportiste)
Mirdza Martinsone-Bērziņa-Turķe (dzimusi, mirusi ) bija latviešu vingrotāja un kalnu slēpotāja.
Studējot Latvijas Universitātes Tautsaimniecības fakultātē, trenējās LU sporta klubā "Universitātes sports". 1935. gadā piedalījās studentu pasaules meistarsacīkstēs vingrošanā, iegūstot 5.vietu individuāli un 2. vietu komandu sacensībās.
Divkārtēja Latvijas meistare slēpošanā (1934, 1935). Piedalījās, startēja kalnu slēpošanas divcīņā, taču tika diskvalificēta. Trīskārtēja Latvijas meistare slalomā (1937, 1938, 1940), pēc Latvijas okupācijas arī Latvijas PSR čempione slalomā (1941). Bija precējusies ar ātrslidotāju Alfonu Bērziņu.
Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās, kā Norvēģijas sporta žurnāliste piedalījās 1948. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sanktmoricā. 1950. gadu sākumā pārcēlās uz dzīvi Ziemeļamerikā. Pēc otrreizējas apprecēšanās un uzvārda nomaiņas dzīvoja ASV kā Mirdza Turķis. Pēc ilgas slimošanas mirusi 1983. gada 20. septembrī.
Gardene (upe)
Gardene (arī Ausātu upīte, Gardenes upīte, Gārdenes upe, Grauzdu upīte) ir Bērzes labā krasta pieteka Dobeles novadā.
Iztece - uz ziemeļiem no Naudītes. Tek ziemeļu - ziemeļrietumu virzienā. Ietek Bērzē uz rietumiem no Gardenes pieturas punkta. Augštecē upi šķērso valsts autoceļš V1128 (Dobele — Īle — Auce), bet pie ietekas Bērzē - P97 (Jelgava — Dobele — Annenieki). Upes krastos atrodas Ausātas.
Sirds mazspēja
Sirds mazspēja ir dažādu izpausmju kopums, kurus izraisa nepietiekama sirds funkcionēšana, kā rezultātā netiek nodrošināta pilnvērtīga asins cirkulācija pa ķermeni. Sirds mazspējas simptoni ir aizdusa, pārmērīgs nogurums un kāju pietūkums. Sirds mazspēja var izraisīt miokarda infarktu (sirdstrieku), paaugstinātu asinsspiedienu, nevienmērīgu sirds ritmu, sirds bojājumus, kā arī samazināt imunitāti saslimt ar infekcijas slimībām.
Patria Pasi
Patria Pasi (agrāk zināms kā Sisu Pasi) ir Somijā ražots sešu riteņu bruņutransportieris. Bruņutransportiera koncepcijas pamatā ir viegla lietojamība, vienkārša pamatkonstrukcija un lēta apkope. Pirmās versijas XA-180 masveida ražošana sākās 1984. gadā. To izstrādāja uzņēmums Sisu Somijas bruņotajiem spēkiem; eksportēts uz ārvalstīm. Bieži izmantots ANO miera uzturēšanas misijās. Izgatavoti vairāk kā 1200 Pasi eksemplāri. Mūsdienās Pasi ražošana ir pārtraukta, tā vietā izstrādāta modulāra bruņu mašīna AMV (XA-360).
Nosaukums Pasi (arī izplatīts somu vīriešu vārds) veidots no nosaukuma "panssari-Sisu" ("bruņotais Sisu").
Vēsture
Sisu XA-180 izstrādāja uz pašu ražotās militārās kravas mašīnas SA-150 (Masi) bāzes ar dīzeļdzinēju Valmet 611, lai gan šasija un riteņu bāze tika konstruēta no jauna.
Konstrukcija
Salīdzinot ar līdzīgiem bruņutransportieriem Fuchs un BTR-80, Pasi ir plašāka iekšējā telpa. Bruņutransportiera korpuss veidots no 6 līdz 12 mm bruņu tērauda. Apakšējā daļa ir pastiprināta pret mīnu eksplozijām. Priekšējie logi ir ložu necauršaujami un apgādāti ar aizsarglūkām. Sešu riteņu piedziņa ļauj braukt pa dažādu apvidu. Sākotnējie modeļi spēja pārvarēt ūdens šķēršļus peldus, bet pēdējiem lielākas masas dēļ tādu spēju vairs nebija. Pasi spēj pārvarēt līdz 60° slīpumu.
Pasi nav apbruņots ar standarta ieročiem, bet ir apgādāts ar rotējošu torni, uz kura var uzstādīt vieglo vai smago ložmetēju vai automātisko lielgabalu. Tam ir arī astoņas lūkas sānos un aizmugurē šaušanai ar strēlnieku ieročiem.
Versijas
Vēl ir vairākas pamatmodeļu apakšversijas, kas pielāgotas medicīniskai palīdzībai, sakaru punktam, zenītraķešu palaišanai, radara izvietošanai, komandpunktam, kājnieku uguns dzēšanai, pretranku cīņai u.c.
Ārējās saites
Patria Pasi
Navarino
Navarino ir Čīlei piederoša sala Ugunszemes arhipelāgā Dienvidamerikas pašos dienvidos. Administratīvi ietilpst Magaljanesas reģiona Čīles Antarktikas provinces Kabo de Hornosas komūnā. Navarino ir arhipelāga ceturtā lielākā un otra apdzīvotākā sala. Lielākā apdzīvotā vieta ir provinces centrs Puertoviljamsa salas ziemeļu krastā.
Vēsture
Salu kopš 6000 gadu tālas senatnes līdz pat 20. gadsimta vidum apdzīvoja jaganu indiāņi, kas to dēvēja par Vullu (Wulla). Pirmie eiropieši, kas izcēlās salas krastā, bija holandiešu tirgoņa Žaka l'Ermita (Jacques l'Hermite) ekspedīcija 1624. gadā. Tagadējo nosaukumu salai 1830. gadā piešķīra britu ekspedīcija Filipa Pārkera Kinga vadībā par godu 1827. gadā notikušajai Navarino jūras kaujai Grieķijas neatkarības karā. Masveidā neaborigēnie ieceļotāji salā sāka ierasties zelta drudža laikā (1884-1906), kad tika nodibināta pirmā pastāvīgā apdzīvotā vieta Puertotoro (1892) salas austrumu krastā, kas mūsdienās ir pasaulē vistālāk dienvidos izvietotā pastāvīgi apdzīvotā vieta, ja neskaita Antarktikas pētniecības stacijas. 1927. gadā tika nodibināta Navarino komūnas pašvaldība. Komūnā tobrīd dzīvoja 395 cilvēki. 1953. gadā tika dibināta Puertoviljamsa.
Cukasa Hosaka
Cukasa Hosaka (ja; dzimis, miris ) bija japāņu futbolists, Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||19||0
Pozicionēšana (tirgzinība)
Pozicionēšana ir tirgzinības stratēģija, kas palīdz uzņēmumiem, produktiem un pakalpojumiem ieņemt unikālu pozīciju patērētāju prātos, pozicionējoties attiecībā pret konkurentu piedāvātajiem produktiem. Pozicionēšanā tiek uzsvērtas tikai šim uzņēmumam piederošās unikālās īpašības, kas to atšķir no citiem. Pozicionēšanas galvenais uzdevums ir zīmola tēla un produkta uztveres veidošana. Šo metodi 1969. gadā savās publikācijās sāka attīstīt tirgzinības teorētiķi Als Rīss un Džeks Trauts, kā rīku, kas palīdz ieņemt stabilu vietu mērķa pircēju prātos.
Pozicionēšanas teorija
Rīss un Trauts uzskata, ka ikdienas reklāmas ziņu lielajā apjomā patērētāji apjūk un to lielāko daļu ignorē. Lai izdarītu lēmumus par labu kādai precei, pircēji izdara vienkāršus lēmumus, ignorējot argumentus, kas nesaskan ar viņu aizspriedumiem un pieņēmumiem par preci. Tāpēc veiksmīgi pozicionēta produkta ziņa būs vienkārša un atbildīs mērķa pircēja idejai par to, ko viņš vēlas.
Tieši uztveres vienkāršošanas dēļ Rīss ar Trautu uzskata, ka produkta nosaukumam jābūt tuvinātam tā sniegtajam pakalpojumam vai unikālajai īpašībai. Autori pārstāv viedokli, ka garie korporāciju nosaukumi būtu jāsaīsina līdz dažiem vārdiem, un jāizvairās no pirmo burtu saīsinājumiem, ko var atļauties tikai jau ļoti labi pazīstamas korporācijas. Piemēram, Latvijas Mobilais Telefons ir LMT un Bayerische Motoren Werke ir BMW, taču nezināma uzņēmuma abreviatūra patērētājiem neradīs nekādas asociācijas ar tā produktu vai pakalpojumu. Lai veiksmīgi pārliecinātu pircēju, uzņēmumam vai precei jābūt savas kategorijas vai segmenta līderei. Ja uzņēmums esošajā segmentā nav pirmais, lielākais vai vadošais, tad tam jārada sava unikālā kategorija, kurā tas var būt vadošais un šī unikalitāte jākomunicē. Pilnīgi jauna produkta veidošanas gadījumā Rīss ar Trautu uzņēmumiem iesaka startēt tirgū pirmajiem pat ar nepilnīgu produktu, nekā zaudēt laiku pilnveidojot produktu, bet rezultātā startējot otrajiem vai trešajiem.
Parametri, kurus uzņēmumi veiksmīgi izmantojuši, lai radītu savu unikālo kategoriju ir produkta izmērs, klientu vecums, dzimums, cena, patēriņam piemērotākais dienas laiks, iegādes vieta u.c. Papildus ieguvums ir tāds, ka uzņēmums izvairās no tiešas un atklātas cīņas par līderību ar patieso segmenta līderi. Taču, ja uzņēmumam nav citas alternatīvas cīņai ar līderi, tad to vieglāk darīt repozicionējot līdera tēlu, graujot tā pozīciju un izskaidrojot, kāpēc līderis patiesībā nav līderis. Piemērs ir degvīna ražotāju cīņas par to, kurš ir patiesais krievu degvīns, kā arī krievu un poļu degvīna ražotāju cīņas par to, kurā no valstīm degvīns izgudrots. Repozicionēšanas mērķis nav salīdzināt divus līdzīgus produktus, pārliecinot, ka viens no produktiem ir labāks. Mērķis ir izspiest līderi no pozīcijas.
Rīss un Trauts norāda, ka segmenta līderim savā komunikācijā jāizvairās uzsvērt savu Nr.1 pozīciju. Tas pircējiem liktu domāt, ka šī pozīcija ir apdraudēta. Tā vietā, komunikācijā jāizmanto vārdi un saukļi, kas netieši norāda uz šo līderību. Ja tirgus līderis vēlas iekarot jaunu tirgus nišu, tad tā vietā, lai mainītu esošā produkta pozicionējumu, drošāk ir radīt jaunu produktu, kas paredzēts šai tirgus nišai. Tādējādi patērētāja prātā netiek radīts sajukums, ko izraisītu pēkšņa produkta pozicionējuma maiņa. Autori neiesaka spēcīga produkta zīmola vārdā nosaukt aizvien plašāku, ar oriģinālo produktu nesaistītu produktu klāstu. Lai arī ražotājam var šķist kārdinoši izmantot esošā nosaukuma spēku, lai ieviestu jaunus produktus, pircēju uztverē tas radīs sajukumu un visbiežāk jaunais produkts tirgū būs neveiksmīgs. Ja uzņēmuma nosaukuma vai zīmola maiņa ir neizbēgama, ieteicams to darīt pakāpeniski, ļaujot patērētājiem pierast pie pārmaiņas. Piemēram, Latvijas Unibanka pēc īpašnieku maiņas kādu laiku bija SEB Unibanka un tikai vēlāk pilnībā pārgāja uz SEB.
Produktu pozicionēšana
Pozicionēšana tiek veikta pēc tam, kad jau ir veikta tirgus segmentēšana un tārgetēšana – atklāts un definēts mērķa patērētājs. Atbilstoši atklātajām mērķa patērētāju interesēm un vajadzībām, produktam tiek piedota pozitīvo īpašību virkne, kas to pozitīvi pozicionēs viņu prātos. Veiksmīga pozicionēšana nodrošinās lielāku lojalitāti, jo pircējiem būs svarīga ne tikai produkta pamata funkcionalitāte, bet zīmola papildus sniegtās emocijas. Pozicionēšanā tiek izmantoti ne tikai zīmola saukļi, reklāma un sabiedriskās attiecības, bet arī produktu cena, dizains un fasējums, lai pēc iespējas labāk uzrunātu pircēju.
Pozicionējuma apraksts
Pēc pozicionējuma pētījuma veikšanas un nepieciešamā pozicionējuma tēla radīšanas, tas tiek definēts pozicionējuma aprakstā, kurā tiek aprakstīts mērķa tirgus, tirgus vajadzība, produkta nosaukums un produktu kategorija, galvenais produkta sniegtais labums, un produkta atšķirība no konkurentiem. Pozicionējuma apraksta formula lielā mērā sakrīt ar produkta vērtības piedāvājuma apraksta formulu: kam (mērķa pircēji) kuriem vajag (viņu vajadzība), (produkts vai zīmols) ir (produkta kategorija) kas (produkta galvenā sniegtā vērtība, galvenais iemesls iegādei). Atšķirībā no (vadošie konkurenti), mūsu (produkts vai zīmols) sniedz (galvenās produkta vai zīmola unikālās īpašības apraksts).
MOŽ
"M.O.Ž." ir Latvijas spēlfilma, kas izdota 2014. gadā. Filmas režisors un scenārija autors ir Aiks Karapetjans.
Filma saņēma trīs Lielā Kristapa balvas nominācijas "Labākais aktieris", "Labākais grima mākslinieks" un "Labākais montāžas režisors".
Sižets
Ostas uzņēmuma īpašnieks, kurš tikko atlaidis streikojošus strādniekus, nolemj kopā ar sievu doties atvaļinājumā uz Itāliju. Iepriekšējā vakarā pirms prombraukšanas īpašnieka villā ielaužas viens no atlaistajiem darbiniekiem. Šīs ielaušanās rezultātā sākas citi mistiski notikumi, kas kopā ar svešinieka slepkavnieciskajiem nodomiem ir tikai daļa no šausminoša atriebības plāna.
11. mikroautobusu maršruts (Jūrmala)
11. autobusu maršruts bija autobusu maršruts, kas kursēja no Buļļuciema līdz sanatorijai "Jaunķemeri".
Maršruta garums - 30,5 km.
Darbdienās pa 11. autobusu maršrutu kursēja 2 autobusi, bet brīvdienās maršruts nekursē. Kopš 2018. gada 12. februāra maršruts tika slēgts, izveidojot apvienoto - 5. maršrutu, kopā ar 10. un 10a. maršrutiem.
Stikli
Stikli ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Stiklu purva dabas lieguma teritorijā starp Mazieres un Dižieres ezeriem 18 km no pagasta centra Blāzmas, 54 kmno novada centra Ventspils un 155 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta (līdz 1920. gadam — Annahite (vācu: Annahütte) izveidojusies pie 1897. gadā pēc barona Grotusa pavēles uzceltās stiklu fabrikas (darbojās līdz 1928. gadam). Stiklos darbojas Annahites pamatskola (agrākā Stiklu speciālā internātpamatskola), kurā tiek uzņemti skolēni ar pedagoģiski medicīniskās komisijas slēdzienu ar diagnozēm F-70, F-71, F-72. Stiklu pils (fabrikas pārvaldnieka nams) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.
Pacelšanās
"Pacelšanās" ir Latvijas animācijas filma, kas izdota 2016. gadā. Filmas režisore ir Signe Birkova.
Filma saņēma divas Lielā Kristapa balvas nominācijas: "Labākā animācijas filma" un "Labākais animācijas filmas režisors".
Sižets
Kovbojs ceļo uz pilsētu, tomēr kāds brutāls spēks šo ceļojumu pārtrauc. Kamēr kovbojs ir bezsamanā, viņa zemapziņa konfrontē apziņu, kā rezultātā kovbojam ir sāpīgs pašattīrīšanās rituāls.
F1 vicečempionu saraksts
Pirmās formulas pasaules vicečempiona titulu (angļu: Formula One World Drivers' Championship runners-up) ik gadu iegūst pilots, kurš sezonas laikā, balstoties uz Formula 1 izstrādāto punktu skaitīšanas sistēmu, ir bijis otrs sekmīgākais braucējs gala kopvērtējumā aiz pirmās formulas pasaules čempiona.
Pēc sezonas
† 1961. gada Itālijas Grand Prix izcīņas laikā Volfgans fon Trips gāja bojā avārijā, nogalinot arī 14 skatītājus. 1978. gada Itālijas Grand Prix izcīņas laikā gāja bojā Ronijs Petersons. Abi divi par pirmās formulas vicečempioniem tika pasludināti pēc nāves.
* Lai gan tehniski 1997. gada sezonas noslēgumā Mihaels Šūmahers palika otrajā vietā — tikai 3 punktus aiz toreizējā čempiona Žaka Vilnēva — viņš tika diskvalificēts par nesportisku rīcību, līdz ar to Heincs Haralds Frencens pakāpās uz otro vietu.
Lapu sūnas
Lapu sūnas (la sensu stricto) ir mazi, mīksti sūnaugi, visbiežāk 1—10 centimetrus gari. Sūnas pārsvarā aug kopā puduros mitrās vai ēnainās vietās. Tām nav ziedu un sēklu, tās vairojas ar sporām.
Aptuveni 12 000 augu sugu tiek klasificētas kā lapu sūnas.
Sistemātika
Pasaulē konstatēts ap 35 000 sūnu sugu. Latvijā reģistrētas 550 sūnu sugas no 74 dzimtām un 202 ģintīm.
Lapu sūnu klases:
Brīvā Latvija (nozīmju atdalīšana)
Brīvā Latvija var būt:
Interleikīns 3
Interleikīns 3 jeb IL-3 ir citokīns (šūnu signālmolekula), kura pieder pie interleikīnu grupas.
Interleikīns 3 stimulē visu hemopoētisko koloniju un keratinocītu augšanu. To producē Th1 limfocīti un keratinocīti. Interleikīns ietekmē agrīnā nespecifiskā aizsargmehānisma attīstīšanos pret transformētām šūnām un pret patogēniem mikroorganismiem.
Saburo Kavabuči
Saburo Kavabuči (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||26||8
Interleikīns 10
Interleikīns 10 jeb IL-10 (vēl CSIF — cilvēka citokīnu sintēzes inhibējošs faktors) ir pretiekaisuma citokīns. Cilvēkam interleikīns 10 ir iekodēts IL10 gēnā. Interleikīna 10 proteīns ir homodimērs; sastāv no 178 aminoskābju atlikumiem.
Cilvēka un peļu ādā interleikīnu producē Th2-limfocīti, B šūnas un keratinocīti. Inhibē šūnu atbildi, inhibē Th1 limfocītu citokīnu (IL-2, IL-3, IFN-γ) producēšanos. Interleikīnu 10 produkcija paaugstinās kontaktalergēnu aplikācijas laikā, kad tolerogēni vai kairinošas vielas nav efektīvas.
Antons Smoļskis
Antons Smoļskis (be; dzimis ) ir baltkrievu biatlonists. 2022. gada ziemas olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvējs.
Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2012. gadā. Startptautiskās sacensībās piedalās kopš 2015. gada. 2017. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja bronzas medaļu iedzīšanā. Pasaules kausa sacensībās debitēja jauktajā stafetē Estešundā, komandai ieņemot 11. vietu. Piedalījās Phjončhanā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 33. vietu, bet stafetes komandas sastāvā ieguva 8. vietu. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā.
, izcīnot trešo vietu sprintā Hohfilcenē, pirmo reizi kāpa uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos.
Pekinā izcīnīja sudraba medaļu 20 km individuālajā distancē.
Lūcija Ņefedova
Lūcija Ņefedova (dzimusi, mirusi ) bija latviešu režisore.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1933. gada 3. februārī Liepnas pagastā, kopš divu gadu vecuma dzīvoja Siguldā. Strādāja par Cēsu Pionieru nama direktori, studēja Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijā, tad Maskavas Valsts teātra mākslas institūtā (GITIS). No 1965. gada bija Ādolfa Alunāna Jelgavas Tautas teātra, vēlāk Jelgavas Ādolfa Alunāna teātra gavenā režisore, iestudējusi ap 150 izrāžu. Mirusi 2022. gada 17. janvārī.
Vings Reimss
Vings Reimss (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris.
Piedalījies arī tādās filmās kā "Jēkaba kāpnes" (Jacob's Ladder, 1990), "Deivs" (Dave, 1993), "Striptīzs" (Striptease, 1996), "Ieslodzīto reiss" (Con Air, 1997), "Ārpus redzesloka" (1998), "Dzīvais slazds" (Entrapment, 1999), "Augšāmceļot mirušos" (Bringing Out the Dead, 1999) un "Miroņu rītausma" (Dawn of the Dead, 2004). Ierunājis lomas animācijas filmās "Lilo un Stičs" (2002), Stitch! The Movie (2003) un Leroy & Stitch (2006).
Danlopa vārsts
Danlopa (Dunlop) vārsts jeb Vudsa (Woods) vārsts, pazīstams arī kā angļu vārsts, ir vārsta veids. Tā iekšejo mehānismu var nomainīt bez īpašiem rīkiem.
Šodzo Cugitani
Šodzo Cugitani (ja; dzimis, miris ) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||12||4
Gamma interferons
Gamma interferons, interferons γ jeb IFN-γ ir citokīns no interferonu II klases (ir vienīgais šīs klases pārstāvis).
Gamma interferons ir multifunkcionāls citokīns ar šūnu tipa specifisku pretvīrusu aktivitāti. Ir imūnais interferons, kas provocē HLA I un II klases antigēnu ekspresiju dažādu šūnu tipos. Ir pretaudzēju aktivitāte. Aktivē makrofāgus, stimulē imūno citotoksicitāti, paaugstina makrofagālo intracelulāro patogēnu killingu. Spēlē svarīgu lomu imūnās atbildes modulācijā un inhibē epidermālo šūnu augšanu.
Interleikīns 33
Interleikīns 33 jeb IL-33 ir citokīns (šūnu signālmolekula), kura pieder pie interleikīnu grupas.
Interleikīns 33 ietilpst IL-1 dzimtā, kurā ietilpst arī interleikīns 18. Svarīgākais receptors ir IL-1 receptors — ST-2 jeb IL1RL1. Interleikīns 33 rada bioloģiskus efektus ar IL-1 receptora ST-2 palīdzību, aktivē NF-kappa B un MAPkināzi un vada Th2 asociatīvo citokīnu produkciju in vitro. In vivo interleikīns 33 izraisa interleikīnu 4, 5 un 13 ekspresiju un noved pie nopietnām patoloģiskām izmaiņām gļotādā.
Estevans Paredess
Estevans Paredess (es, dzimis ) ir Čīles futbolists, uzbrucējs, Čīles futbola izlases dalībnieks. Kopš 2014. gada spēlē Colo-Colo sastāvā.