cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karls fon Klauzevics
No 1806. līdz 1815. gadam karoja Napoleona karos. 1806. gada 14. oktobrī Jēnas-Auerštetas kaujā Klauzevics tika sagūstīts. 1808. gadā atbrīvots no gūsta. 1812. gada kara laikā, negribēdams būt Napoleona sabiedrotais, cīnījās Krievijas pusē Krievu-vācu leģionā, piedalīdamies arī Borodinas kaujā. 1815. gadā atgriezās Prūsijas kara dienestā. Kā korpusa štāba priekšnieks piedalījās Napoleona sakāvē Simts dienu laikā. 1818. gadā tika paaugstināts par ģenerālmajoru un iecelts par Prūsijas Kara akadēmijas vadītāju, kur nokalpoja līdz 1830. gadam.
Mellupe (Avīknes pieteka)
Mellupe (arī Melnupe, Melnupīte) ir Avīknes labā krasta pieteka Saldus un Dobeles novados. Iztece uz ziemeļaustrumiem no Jaunauces. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Avīknē lejpus Galātiem. Mellupi augštecē šķērso valsts autoceļš P96 (Pūri–Auce–Grīvaiši), vidustecē — dzelzceļa līnija Glūda—Reņģe, bet lejtecē — autoceļš V1116 (Auce–Vadakste).
Melnkalnes futbola Pirmā līga
Melnkalnes pirmā līga ir Melnkalnes augstākā futbola līga, kas dibināta 2006. gadā. Čempionātā piedalās 10 komandas.
Priekuļu novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Priekuļu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Priekuļu novads sastāv no Liepas, Mārsnēnu, Priekuļu, Veselavas pagastiem. Pēc LĢIA datiem Priekuļu novada teritorijā atrodas 41 ciems.
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Liepas pagasts
Liepas pagasta centrs atrodas Liepā. Liepas pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems, 4 mazciemi, 1 skrajciems un 1 aprūpes ciems.
Priekuļu pagasts
Priekuļu pagasta centrs atrodas Priekuļos, kas ir arī novada centrs. Priekuļu pagastā atrodas 21 ciems, no tiem 2 lielciemi, 1 vidējciems, 14 mazciemi, 3 skrajciemi un 1 vasarnīcu ciems.
Veselavas pagasts
Veselavas pagasta centrs atrodas Veselavā. Veselavas pagastā atrodas 2 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 1 mazciems.
Stefānija Belmondo
Stefānija Belmondo (it; dzimusi ) ir bijusī itāļu distanču slēpotāja.
Piedalījusies piecās Olimpiskajās spēlēs. Kopumā izcīnījusi desmit olimpiskās medaļas, no kurām divas ir zelta (1992. gadā Albērvilā izcīnījusi 30 km distancē un 2002. gadā Soltleiksitijā — 15 km distancē). Viņa kļuva par otro sievieti, kas ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnījusi vismaz desmit medaļas (pirmā bija Raisa Smetaņina) un joprojām ir otrā medaļām bagātākā.
Ar panākumiem startējusi arī Pasaules čempionātā, kur izcīnījusi 13 medaļas, no kurām četras ir zelta. Pasaules kausa izcīņā ir izcīnījusi uzvaru 1996.—1997. gada sezonas kausu sprinta ieskaitē, lielajā kopvērtējumā vairākkārt ir izcīnījusi otro vietu (1991, 1992, 1997, 1999). Ar uzvaru 23 Pasaules kausa posmu distancēs viņa ir ceturtā uzvarām bagātākā sportiste (tāpat 66 reizes finišējusi pirmajā trijniekā un 128 — pirmajā desmitniekā).
Belmondo iededza olimpisko lāpu.
Rīgas Ziepniekkalna vidusskola
Ziepniekkalna vidusskola (līdz 2019. gadam — Rīgas 94. vidusskola) ir viena no Rīgas vidusskolām, kas atrodas Ozolciema ielā 26 Ziepniekkalna apkaimē.
Vēsture
Dibināta 1989. gadā. Latvijas skolu reformas gaitā 2010. gadā un 2019. gadā Rīgas dome pieņēma lēmumu par Rīgas 94. vidusskolas apvienošanu ar Rīgas Ziepniekkalna sākumskolu, izveidojot Ziepniekkalna vidusskolu.
Izglītības programmas
Vispārējās pirmsskolas izglītības programma (01011111), Pamatizglītības programma (21011111), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā programma (31011011), Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma (31013011).
Ekstrēmisms (politika)
Ekstrēmisms (no la — 'galējs, pārmērīgs') ir galēju uzskatu un rīcības metožu piedāvāšana vai lietošana, galvenokārt izpaužas politikā.
Ekstrēmismu parasti veicina sociālekonomiskās krīzes, dramatisks iedzīvotāju lielākās daļas dzīves līmeņa kritums, totalitārie politiskie režīmi ar valdības represijām pret opozīciju un ārējais iebrukums.
Ekstrēmistu uzskati parasti tiek pretstatīti mērenajiem uzskatiem. Rietumvalstīs, piemēram, mūsdienu diskursā par islāmu vai islāma politiskajām kustībām parasti tiek uzsvērta atšķirība starp ekstrēmistiem un mērenajiem musulmaņiem. Politiskās programmas, kas tiek uztvertas kā ekstrēmistiskas, bieži ietver galēji kreisās politikas vai galēji labējās politikas uzskatus, kā arī radikālismu, reakcionārismu, fundamentālismu un fanātismu.
Narola
Narola ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē, Roztočes novadā, uz dienvidiem no Tomašovas Lubelskas.
Peteri Lindbūms
Peteri Lindbūms (fi, dzimis ) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Somijas hokeja izlases pārstāvis. Kopš 2018. gada Lindbūms pārstāv Šveices hokeja līgas komandu Lausanne HC. Iepriekš Lindbūms ir spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Helsinku "Jokerit" un Pori "Ässät", AHL komandā Čikāgas "Wolves" un NHL komandā Sentluisas "Blues".
Somijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā, kur izcīnīja pirmo vietu.
Cīruļu dzimta
Latvijā
Latvijā sastopamas 5 cīruļu dzimtas sugas: lauku cīrulis (Alauda arvensis), ausainais cīrulis (Eremophila alpestris), cekulainais cīrulis (Galerida cristata), sila cīrulis (Lullula arborea) un īspirkstu cīrulis (Calandrella brachydactyla). Visizplatītākais Latvijā ir lauku cīrulis. Toties īspirkstu cīrulis pirmo reizi Latvijā novērots 2020. gada aprīlī.
Izskats un īpašības
Cīruļi ir mazi vai vidēji lieli putni ar ļoti skanīgu balsi. To dziedāšana ir daudz melodiskāka kā daudziem citiem dziedātājputniem. Tēviņi un mātītes izskatās vienādi, tāpēc tos ir grūti atšķirt vienu no otra. Tomēr riesta laikā dziedošo tēviņu var atpazīt pēc tā lidojuma, tas plivinās gandrīz uz vietas augstu gaisā virs savas noskatītās ligzdošanas vietas. Tādējādi tas paziņo par aizņemtu teritoriju un cenšas piesaistīt mātītes uzmanību.
Cīruļu ķermeņa garums, ieskaitot asti, var būt no 12 līdz 24 cm, svars 15—75 g. Dažām sugām ir salīdzinoši masīvs knābis, kas piemērots sēklu saspiešanai, bet citām knābis ir garš un noliekts uz leju, tas piemērots zemes irdināšanai un pārmeklēšanai. Cīruļiem ir arī gari nagi priekšējiem pirkstiem. Šīs dzimtas sugām ir raksturīgs gaišākos vai tumšākos brūnos toņos, sīki raibumots apspalvojums. Dažām sugām var būt melnas vai baltas pazīmes. Vēders parasti ir gaišāks nekā mugura. Cīruļi ļoti labi saplūst ar smilšu un zemes krāsu.
Barība
Cīruļi pamatā barojas ar kukaiņiem un sēklām, lai gan ir dažas sugas, kas pieaugušas barojas tikai ar sēklām. Visi cīruļi savus mazuļus baro ar kukaiņiem, vismaz pirmo nedēļu pēc izšķilšanās. Tādējādi mazuļi ātrāk izaug un kļūst stiprāki. Daudzas sugas izmanto knābi, lai pārmeklētu zemes virsmu, meklējot barību.
Ligzdošana
Lielākā daļā cīruļu ligzdo uz zemes, ligzdas vijot no zāles stiebriem. Dažas sugas būvē kausveida ligzdas, citas māk izveidot daudz sarežģītākas ligzdas, ko daļēji sedz meistarīgi uzbūvēts kupols. Dažas tuksneša sugas ligzdo krūmu apakšējos zaros. Vidējais dējuma lielums ir 2—6 olas. Tās parasti ir ar maziem raibumiņiem. Cīruļi olas perē apmēram 11—16 dienas.
Ludvigs I
Ludvigs I (dzimis, miris ) bija Bavārijas karalis no 1825. līdz 1848. gadam.
Ludvigs I bija pirmā Bavārijas karaļa Maksimiliāna I Jozefa dēls. Jau pirms valdīšanas sākuma, mācoties universitātēs Landshutā un Getingenē, aizrāvās ar mākslu un literatūru. 1810. gada oktobrī apprecējās ar Saksijas-Hildburghauzenes hercoga meitu Terēzi. Kāzu svinības kļuva par tradicionāliem bavāriešu svētkiem, kas mūsdienās pazīstami kā "Oktoberfest".
Pēc tēva nāves kļūdams par karali, izvērsa plašu antīka stila kultūras celtņu būvniecību un izdeva ievērojamus līdzekļus mākslas darbu iepirkšanai. Pārcēla universitāti no Landshutas uz Minheni.
Iesākumā režīms Bavārijā bija liberālāks nekā tēva laikā, tomēr valdīšanas otrajā pusē Ludvigs I kļuva konservatīvāks, cita starpā atbalstot katolismu, iepretim luterticībai.
Ārpolitikā bija naidīgi noskaņots pret Napoleonu, tomēr no 1806. gada piedalījās karos kā Napoleona sabiedrotais. 1813. gadā pieslējās Sestajai koalīcijai pret Napoleonu. Ludvigs I bija spiests atteikties no troņa 1848. gada revolūciju rezultātā. Miris 1868. gadā, jau pēc dēla Maksimiliāna II Jozefa nāves, kad Bavārijas karalis bija Ludvigs II.
Andrejs Piontkovskis
Andrejs Piontkovskis (ru; dzimis Maskavā, PSRS) ir padomju un Krievijas matemātiķis, žurnālists un politiskais darbinieks. Bijušais kustības "Solidaritāte" Federālās politiskās padomes biroja loceklis. Bijušais Krievijas opozīcijas Koordinācijas padomes loceklis.
Dzīves gājums
1962. gadā absolvējis Maskavas Lomonosova Valsts universitātes Mehānikas un matemātikas fakultāti. Doktora grāds fizikā un matemātikā. Viņš ir vairāk nekā 100 rakstu un vairāku monogrāfiju autors par vadības teoriju, globālo modelēšanu un kodolkara stratēģiju.
Ar politisko žurnālistiku nodarbojas kopš 1998. gada un ir publicējis vairākus simtus rakstu Krievijas un ārvalstu medijos. 2004. gadā viņš iestājās Krievijas Apienotajā demokrātiskajā partijā "Jabloko" (izstājās 2010. gadā).
Ir radikālā opozīcijā Vladimira Putina politikai.
2016. gada februārī viņš pameta Krieviju, baidoties no kriminālvajāšanas pēc tam, kad Ģenerālprokuratūra rakstā "Bumba, kas gatava uzsprāgt" atrada ekstrēmisma pazīmes. Dzīvo ASV.
Uzskati
Gandrīz mēnesi pirms Krimas okupācijas, 2014. gada 21. februārī intervijā Lietuvas valsts radio un televīzijas tiešsaistes portālam Piontkovskis sacīja, ka "Kremlis cenšas sadalīt Ukrainu un anektēt Krimu, un Rietumi nevar savaldīt Krieviju, jo ASV prezidenta Baraka Obamas politika ir tikpat bez mugurkaula kā Eiropas Savienības politika...".
2014. gada septembrī viņš parakstīja iesniegumu, kurā pieprasīja "izbeigt agresīvo avantūru: izvest Krievijas karaspēku no Ukrainas un izbeigt propagandas, materiālā un militārā atbalsta sniegšanu separātistiem Ukrainas dienvidaustrumos".
Asi kritizē Krievijas iebrukumu Ukrainā.
Peters Boss
Peters Silvesters Boss (nl; dzimis Apeldornā, Nīderlandē) ir nīderlandiešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.
Kopš 2023. gada ir Nīderlandes Eredivisie komandas PSV Eindhoven galvenais treneris.
Futbolista karjera
Profesionāla futbolista karjeru sāka klubā Vitesse. No 1985. līdz 1988. gadam pārstāvēja citu Nīderlandes vienību RKC Waalwijk. Vēlāk pievienojās Francijas klubam SC Toulon. No 1991. līdz 1996. gadam sekmīgi pārstāvēja Roterdamas "Feyenoord". 1993. gadā uzvarēja Eredivisie, kļūstot par Nīderlandes čempionu. Trīs reizes kļuva par Nīderlandes kausa ieguvēju.
1996. gadā pārgāja uz Japānas klubu JEF United. Vēlāk pārstāvēja arī Vācijas klubu Rostokas "Hansa", 1998.—1999. gada sezonā spēlēja Nīderlandes komandā NAC Breda, bet karjeru noslēdza Japānā, vēlreiz spēlejot JEF United sastāvā.
Nīderlandes izlasē debitēja 1991. gada decembrī Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Grieķiju. Izlases sastāvā piedalījās 1992. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā, laukumā izejot vienā spēlē — pret Vāciju. Komanda sasniedza pusfinālu. Pēdējo spēli izlases rindās aizvadīja 2015. gada aprīlī pret Čehiju. Kopumā izlasē nospēlējis 8 spēles.
Trenera karjera
2010. gada vasarā atgriezās Heracles galvenā trenera amatā un nostrādāja šajā klubā līdz 2013. gadam. 2013. gada jūnijā tika iecelts par Vitesse galveno treneri. 2016. gada janvārī kļuva Telavivas "Maccabi" galveno treneri, bet tajā nostrādāja tikai līdz tā paša gada maijam, kad pieņēma piedāvājumu no Amsterdamas "Ajax". 2016.—2017. gada sezonā sasniedza UEFA Eiropas līgas finālu, kurā Ajax piekāpās Manchester United. 2017. gadā saņēma Rinusa Mihelsa vārdā nosaukto balvu kā sezonas labākais Eredivisie treneris.
2017. gadā kļuva par Vācijas Bundeslīgas kluba Dortmundes "Borussia" galveno treneri. Tomēr jau tā paša decembrī pēc neveiksmīgā sezonas sākuma tika atbrīvots no amata. 2018. gada decembrī tika apstiprināts par cita Bundeslīgas kluba Leverkūzenes "Bayer" galveno treneri. 2021. gada martā, komandai noslīdot uz 6. vietu, tika atbrīvots no amata. No 2021. gada maija līdz 2022. gada oktobrim bija Francijas kluba Lionas "Olympique" galvenais treneris.
Spēlētāja karjera
Feyenoord
Trenera karjera
AGOVV
Heracles Almelo
Ajax
Bayer Leverkusen
PSV
Individuālie
Laimdotas iela (Rīga)
Laimdotas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Teikā. Tā sākas pie krustojuma ar Tālivalža ielu un beidzas krustojumā ar Ieriķu ielu. Ielas garums ir 1322 metri.
Ielu savienojumi
Laimdotas iela krustojas ar:
Kolna Pūdnīki
Kolna Pūdnīki jeb Kalna Podnieki ir ciems Aulejas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 255 km attālumā no Rīgas.
Kolna Pūrs
Kolna Pūrs ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 172 km attālumā no Rīgas.
Dunte
Dunte ir apdzīvota vieta Limbažu novada Liepupes pagastā. Izvietojusies Duntes strauta labajā krastā pie autoceļa A1 3,3 km no pagasta centra Mustkalniem, 40 km no Salacgrīvas un 61 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Duntes muižas (Ruthern) centra. No 1945. līdz 1954. gadam Duntes ciema centrs. Duntē atrodas Minhauzena muzejs, Liepupes pagasta tautas nams, bibliotēka.
Tirreno—Adriatico
Sacensības pirmoreiz notika 1966. gadā, kad sacensības notika trijos posmos. No nākamajām sacensībām līdz 1984. gadā tajās bija pieci posmi. Kopš 1984. gada sacensībās ir bijuši 6—8 posmi, bet kopš 2002. gada vienmēr ir bijuši 7 posmi (2016. gadā vienu posmu sniega dēļ atcēla). Kopš otrajām sacensībām tās vienmēr ir noslēgušās Sanbenedeto del Tronto pilsētā.
Visvairāk uzvaru — sešas, pie tam pēc kārtas (1972–1977), ir izcīnījis Beļģijas pārstāvis Rodžers De Vlāminks.
Krāslavas pils
Krāslavas pils jeb Plāteru pils ir 18. gadsimtā celta Krāslavas muižas kungu māja, pie kuras atrodas muižas saimniecības ēkas un baroka stila parks.
Vēsture
Kopš 1533. gada Plāteru dzimtai piederēja Indricas muiža, bet 1729. gadā Daugavpils stārasts un vēlākais Inflantijas vaivads (1735—1736) Jānis Ludvigs Plāters savā īpašumā ieguva arī Krāslavas muižu, kas agrāk piederēja Volfiem fon Līdinghauzeniem.
Viņa dēls Konstantīns Ludvigs Plāters (1722—1778) apprecējās ar kņazi Augusti Oginsku un ap 1750. gadu Daugavas ielejas malā netālu no Teātra kalnā esošajām Krāslavas ordeņa pils drupām uzsāka celt divstāvu mūra ēku ar mansarda jumtu, ko 1791. gadā pabeidza viņa jaunākais dēls Augusts Hiacints Plāters. Pastāv pieņēmums, ka baroka stilā celtās pils projekta autors varētu būt Krāslavas rātsnama arhitekts Jans Valentijs Didreištēns vai arī tās plāns tapis, šim meistaram sadarbojoties ar Krāslavas Romas katoļu baznīcas arhitektu Antonio Paroko (Parocco).
Oktobra revolūcijai sekojušajos juku laikos 1917.—1919. gadā grāfu Plāteru pili izlaupīja un izdemolēja. Pēdējais pils īpašnieks grāfs Gustavs Kristofs Plāters mira Rīgā 1923. gadā, viņa sieva Marija Plātere emigrēja uz Spāniju, kur mira 1949. gadā. 1923. gadā nacionalizētajā pilī atvēra Krāslavas ģimnāziju, kuras pirmā direktore bija Valērija Seile. 1944. gadā skolu pārdēvēja par Krāslavas 1. vidusskolu, tajā sāka ražošanas apmācību, vecajos muižas staļļos ierīkoja darbnīcas, kur apguva mašīnmācību. 1972. gadā 1. vidusskolu no vecās pils ēkas pārcēla uz ēku Raiņa ielā 25, kas 1964. gadā bija uzcelta 2. vidusskolas vajadzībām.
1984. gadā iekštelpu sienu izpētes rezultātā atklāti senie pils sienu gleznojumi. Šobrīd pils kompleksa teritorijā darbojas Krāslavas Vēstures un mākslas muzejs. 2011. gada beigās ar Eiropas reģionālās attīstības fonda atbalstu notika Krāslavas pils parka vēsturiskā izskata atjaunošanu pēc 1824. gada plānojuma. Iztīrīts parka dīķis, ierīkotas pastaigu takas pa parka terasēm un pils pagalmā, kā arī izbūvētas jaunas kāpnes to vēsturiskajā vietā.
Pēc renovācijas bijušajā pils stallī iekārtota "Amatu māja", kur tiek rīkoti dažādi pasākumi.
Kovalska
Kovalska (pl) ir poļu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mellupīte (Zaņas pieteka)
Mellupīte (arī Melnupe, Melnupīte) ir Zaņas kreisā krasta pieteka Saldus novada dienvidos. Iztece uz dienvidiem no Kūdrām. Augštecē met loku no dienvidiem uz ziemeļrietumiem, turpinot tecējumu uz rietumiem-ziemeļrietumiem līdz ietecei Zaņā. Lielākā pieteka - Straumīte. Mellupīti šķērso valsts autoceļi P107 (Skrunda–Ezere), V1164 (Kursīši–Zaņa) un V1166 (Kareļi–Franči). Tās krastos atrodas Rīteļi, Silaiņi.
Arcahas pilsētu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopotas pašpasludinātās Arcahas pilsētas. Arcahas teritorijā (de iure lielākā daļa pasaules valstu neatzīst tās neatkarību un uzskata par Azerbaidžānas daļu) atrodas 12 pilsētas un 322 ciemi.
Kātiņš (mikoloģija)
Sēnes kātiņš ir sēnes augļķermeņa stumbrveida daļa, kas paceļ sēnes cepurīti virs augsnes, lai no tās izbirstošās sporas varētu uztvert vējš. Kātiņš vai tā analogs parasti ir cepurīšu sēnēm un zemestaukiem, lai gan daļa cepurīšu sēņu kātiņu neveido vai veido to ļoti īsu, īpaši tās, kuras aug uz koksnes. Tāpat kā pārējā sēnes daļa, izņemot himēniju, kātiņš ir veidots no hifu pinuma. Kātiņa lejasgals ir nostiprināts substrātā, kurš parasti ir specifisks katrai sugai. Parastākie substrāta veidi ir augsne, meža nobiras (zemsedze) un koksne. No zinātnes viedokļa, asku sēnes un zemestauki veido nevis kātiņu, bet apotēcija — cepurītes līdzinieka — pamatni, taču populārajā literatūrā tā vienkāršības labad tiek saukta par kātiņu.
Kātiņš
Kātiņš var būt dažāda garuma un resnuma (izaugot garāks un bieži resnāks, sēnei nobriestot). Pēc formas tas var būt cilindrisks vai ar resnāku augšu vai apakšu, reizēm ar noapaļotu vai nosmailinātu bumbuļveida paresninājumu augsnē iegrimušajā pamatnē. Kātiņš var būt savienots ar cepurīti tās vidū, ekscentriski, tās malā vai nebūt vispār. Parasti augsnē augošām sēnēm tas savienots ar cepurītes vidu, bet uz koksnes augošajām - ar vidu vai malu. Apakšā kātiņš ir savienots ar sēņotni. Cepurīšu sēnes sugas noteikšanai ir svarīgi, kā un vai cepurītes himenofors (kurš var būt stobriņu, lapiņu, adatiņu vai kroku veidā) savienots ar kātiņu. Atšķirīgs ir arī kātiņa savienojuma stingrums ar cepurīti - tā, atdalīt gaileņu kātiņu no cepurītes nav iespējams, jo nevar noteikt, kur viens pāriet otrā, kamēr mušmiru kātiņš ir viegli izlaužams no cepurītes. Bieži tas notiek, kad kātiņš ir stingrāks un cietāks nekā cepurītes mīkstums. Tāpat noteikšanā nozīme ir kātiņa struktūrai (blīvs, dobumains, šūnains utt.), citu sastāvdaļu (gredzens, plīvurs, maksts) klātbūtnei un izskatam, tā krāsai un virsmas struktūrai (gluds, šķiedrains, klāts ar pārslām vai zvīņām, ar reljefu zīmējumu utt.), tā mīkstuma krāsai un tās iespējamai maiņai bojājumu vietās, kā arī iespējamai krāsas un tās maiņas atšķirībai starp kātiņa galveno daļu un tā pašu apakšgalu. Reizēm vairāki augļķermeņi saaug ar kātiņiem kopā, piemēram, govju bekai.
Gredzens
Gredzens ir ap sēnes kātiņu apjozta šaura josta ar daļējā plīvura atliekām. Gredzens uz vecumu parasti izzūd vai paliek tikai krāsainas joslas veidā, taču paša kātiņa virsma virs esošā vai bijušā gredzena un zem tā bieži atšķiras pēc krāsas un struktūras. Visbiežāk daļējais plīvurs ir balts vai bālgans un gredzens attiecīgi sākumā ir šai pašā krāsā, taču tas var būt arī citās krāsās, parastāk dzeltenos, brūnos vai violetos toņos. Uz vecumu gredzena krāsa var mainīties, tai skaitā izbirušo sporu ietekmē. Gredzens var būt dubults, ja attiecīgā sēņu suga attīstības sākumā ir pilnībā plīvura iekļauta un uz kātiņa paliek arī šī otrā plīvura atliekas.
Plīvurs
Plīvurs ir daļēji vai pilnībā sēni aizsargājoša plēvīte, kura daļai sēņu to attīstības sākumā savieno kātiņu ar cepurītes maliņu (daļējais plīvurs) vai aptver visu sēni (vispārējais plīvurs) un tādējādi aizsargā cepurītes apakšā uz himenofora esošo himēniju no apkārtējās vides un kaitēkļu iedarbības. Cepurītei izplešoties un kātiņam augot, plīvuri saplīst, un kādu laiku paliek uz kātiņa gredzena veidā, pie cepurītes maliņām lēveru veidā vai vispārējjam plīvuram - uz cepurītes pārslu veidā un uz kātiņa tā apakšdaļu ietverošas maksts veidā.
Maksts
Maksts ir plīvura atlieka tām sugām, kas veido vispārējo plīvuru. Kā plīvurs aptver attīstības sākumstadijā visu sēni, bet tālāk tikai kātiņa apakšdaļu. Tā labi saglabājas visu augļķermeņa dzīves laiku daudzām sēņu sugām, tai skaitā mušmirēm, un ir svarīga pazīme sēnes noteikšanā. Parasti, bet ne vienmēr, maksts ir baltā krāsā. Reizēm maksts aptver ne tikai pašu kātiņa apakšdaļu, bet arī tā vidu.
Dērvaniene
Dērvaniene, arī Dērvanīne, ir skrajciems Rēzeknes novada Gaigalavas pagastā pie Rēzeknes upe s. Atrodas pagasta rietumu daļā 3 km no pagasta centra Gaigalavas, 32 km no novada centra Rēzeknes un 179 km no Rīgas. Dērvaniene ir pēc iedzīvotāju skaita lieluma tikai deviņpadsmitā apdzīvotā vieta Gaigalavas pagastā. taču pagastā ir arī 18 vēl mazāk apdzīvotas vietas.
Ciema teritorijā atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis — Dervanienas senkapi.
Viensētas
Dērvanienē ir deviņas viensētas  — Audži, Dērvenieki, Jaunsētiņi, Kolneji, Priedītes, Rozītes, Seiļi, Silarāji un Smilšuleja.
Upes
Dērvanienē tek divas upes — Rēzekne un Krēsle.
Mežupe (Vadakstes pieteka)
Mežupe (arī Mežupīte, Miežupe; lt) ir Vadakstes kreisā krasta pieteka Lietuvā un Saldus novada galējos dienvidaustrumos. Augštecē tek pa Lietuvas teritoriju. Lejtecē veido Latvijas un Lietuvas robežu. Lielākā pieteka - Vaidupe.
Kristīna Hofa Zommersa
Kristīna Marija Hofa Zommersa (angļu: Christina Marie Hoff Sommers; dzimusi 1950. gada 28. septembrī, Sonomā, Kalifornijā, ASV) ir amerikāņu autore un filozofe. Specializējusies ētikā, viņa ir Amerikas Uzņēmējdarbības institūta (American Enterprise Institute) zinātnieku rezidente. Zommersa ir pazīstama ar kritisku vērtējumu par mūsdienu feminismu. Viņai ir sarakstījusi grāmatas "Who Stole Feminism?" (1994) un "The War Against Boys" (2000).
Stenfordas filozofijas enciklopēdija raksturo Zommersas nostāju kā "taisnīgu feminismu", klasiski liberālu vai libertāru feminisma perspektīvu, uzskatot, ka feminisma galvenā politiskā loma ir nodrošināt, lai netiktu pārkāptas tiesības pret piespiedu iejaukšanos. Zommersa ir pretnostatījis taisnīgu feminismu tam, ko viņa dēvē par "upura feminismu" un "dzimtes feminismu", apgalvojot, ka mūsdienu feministu doma bieži satur "iracionālu naidīgumu pret vīriešiem, nespējot nopietni uztvert iespēju, ka dzimumi ir vienlīdzīgi, taču atšķirīgi".
Zommersa ir rakstījusi laikrakstos Time, The Washington Post, The Wall Street Journal un The New York Times. Viņa vada video bloguThe Factual Feminist vietnē YouTube.
Maneviču rajons
Maneviču rajons ir Volīnijas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Volīnijas apgabala Kivercu, Rožiščes, Koveļas, Kamiņas-Kaširskas un Ļubešivas rajoniem, kā arī Rivnes apgabala Volodimirecas un Kostopiļas rajoniem.
Mežupīte
Mežupīte var būt:
Kristīna Hofa Zommersa
Idejas un uzskati
Zommersa tic, ka sievietes ne tikai dod priekšroku bioloģijas, psiholoģijas un veterinārās medicīnas jomām, nevis ar matemātiku un fiziku, bet arī izvēlas ģimenei draudzīgus karjeras ceļus. Viņa ir rakstījusi: "Patiesībā problēma, ar kuru sievietes zinātnieces sastopas, ir izaicinājums apvienot mātes lomu ar prasīgu zinātnes amatu.
Indica
Indica (izrunā: indika) ir 2001.gadā dibināta poproka grupa no Somijas. 2003.gadā par grupu sāka interesēties Janī Jalonens (Jani Jalonen) no Sony Music un tūlīt tika parakstīts arī līgums. 2004.gadā iznāca Indica debijas albums ar nosaukumu "Ikuinen Virta" (tulkojumā: mūžīgā straume), kas Somijas mūzikas topos noturējās 30 nedēļas un ieguva platīna disku.
Popularitāti ārpus Somijas Indica sāka izpelnīties 2007.gadā, kad iesildīja tautiešus Nightwish viņu Skandināvijas tūrē, izpildot savu dziesmu angliskās versijas.
Sastāvs
Indica joprojām ir tās sākotnējā sastāvā, ko veido piecas dalībnieces:
Vēsture
Grupas šūpulis tika kārts Somijas pilsētā Espo. Jonsu un Heinī satikās ļoti agrā bērnībā, mācoties spēlēt stīgu instrumentus - Jonsu spēlēja vijoli un ar savu lociņu bakstīja priekšā sēdošajai Heinī, kura spēlēja čellu. Vēlāk abas meitenes mācījās vienā klasē un tīņu gados nolēma, ka jādibina grupa. Iecere realizējās, vijoli un čellu nomainot pret ģitārām, taču grupas sastāvs un nosaukums bija cits, no kura abas draudzenes pēc pāris gadiem atdalījās, dzirdot kā Sirku, kas arī mācījās vienā skolā ar Jonsu un Heinī, spēlē klavieres. Sirku piekrita sadarboties un vēlāk grupai pievienojās Laura un Jenī, kas pirms tam spēlēja citā grupā. Visas dalībnieces atzīst, ka "tā bija mīlestība no pirmā acu skata".
Nosaukums "Indica" radies kā atvasinājums no vārda indigo, kas apzīmē meitenēm ļoti mīļu krāsu un grupa noliedz jebkādas paralēles ar narkotikām nosaukuma meklēšanas procesā.
Mūzika
Visu dziesmu mūzikas autore ir vokāliste Jonsu, bet dziesmu aranžējumi parasti tiek veidoti sadarbojoties visai grupai. Jonsu arī sacer dziesmu tekstus, kuros jūtama spēcīga Somijas dabas ietekme, parasti vārdi ir ļoti poētiski, kā mazi stāstiņi, kas sevī ietver simbolisku nozīmi. Strādājot pie dziesmām angļu valodā, Jonsu sadarbojās ar kanādiešu dzejnieku Roriju Vinstonu (Rory Winston), lai jaunie teksti nezaudētu savu romantiku, abi mākslinieki, piemēram, devās kopīgos klejojumos pa mežiem.
Tā kā visām grupas dalībniecēm ir akadēmiska muzikālā ievirze (arī Laura mācījusies spēlēt vijoli, bet Jenī - spāņu ģitāru), klasisko mūziku Indica min kā vienu no lielākajām ietekmēm, Jonsu īpaši uzsver Šopēnu, atklājot, ka ļoti daudz ietekmējas arī no kino mūzikas.
Grupas mūzikas stils presē visbiežāk apzīmēts kā mistiski romantisks poproks, bet ticis dēvēts arī par laumiņroku (fairy rock), melanholisko poproku u.c. Indica spēlētais poproks mijas ar episkiem elementiem, metālu un pēdējā albumā parādās pat spēcīga orķestra klātbūte, neiztrūkst arī atmosfēriskas noskaņas un dažas balāžu tipa dziesmas.
Marija Faustina Kovalska
Svētā Marija Faustina Kovalska (, ; dzimusi, mirusi ) ir Romas Katoļu Baznīcas svētā, klostermāsa (mūķene), mistiķe, stigmatiķe, vizionāre. Dzīvojusi Plockā, Viļņā un Krakovā.
Apgalvoja, ka dzīves laikā kontaktējusies ar Jēzu, kurš lūdzis viņu iedibināt "Dieva Žēlsirdības kultu", jaunu kultu Romas Katoļu Baznīcā. Dieva Žēlsirdības kulta būtiskie elementi ir: Savu garīgo pieredzējusi aprakstījusi t.s. "Dienasgrāmatā" (Dzienniczek Siostry Faustyny), kas no 1959. līdz 1966. gadam bija Vatikāna aizliegto grāmatu sarakstā (Index Librorum Prohibitorum).
Līga Zeļģe
Līga Zeļģe (dzimusi ) ir latviešu aktrise. No 2003. gada strādā Latvijas Nacionālajā teātrī. Filmējusies filmā “Izmisums” šamanes lomā. Arī filmējusies seriālā Ugunsgrēks un bērnu raidījumā "Kas Te? Es Te!" Lupes lomā. Filmējās seriāla Viņas melo labāk  8.sezonā par Oksanu.
2009. gadā nominācija "Gada aktrise otrā plāna lomā" par lomu izrādē "Bille".
Joels Kiviranta
Joels Kiviranta (fi, dzimis ) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Somijas hokeja izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Kiviranta pārstāv NHL komandu Dalasas "Stars". Iepriekš Kiviranta ir spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Helsinku "Jokerit" un Vāsas "Sport" un AHL komandā Teksasas "Stars".
Somijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā, kur izcīnīja pirmo vietu.
Kolna Rubini
Kolna Rubini ir ciems Rušonas pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 218 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Gudļevas ezers.
Dziļāri
Ciema teritorijā atrodas vietējās nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Dziļāru viduslaiku kapsēta.
Ratnes rajons
Ratnes rajons ir Volīnijas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Volīnijas apgabala Ļubešivas, Kamiņas-Kaširskas, Staras Viživkas un Šackas rajoniem, kā arī Baltkrieviju.
Calea Ferată din Moldova
Calea Ferată din Moldova (no ro "Moldovas dzelzceļš"; CFM) ir Moldovas dzelzceļa valsts uzņēmums. Galvenais birojs atrodas Kišiņevā.
CFM nodarbojas ar dzelzceļa infrastruktūras uzturēšanu, pasažieru un kravu pārvadājumiem. Uzņēmuma pārziņā ir 1218 km dzelzceļa līniju ar 1520 mm sliežu ceļa platumu un 14 km ar standarta (Eiropas) sliežu ceļa platumu 1435 mm.
Ilgāja ezers
Ilgāja ezers (Ilgais ezers, Ilgajs, Ilgājs, Vizlas ezers, et) atrodas Alūksnes novada Veclaicenes pagastā, Veclaicenes aizsargājamo ainavu apvidū. Ilgāja ezers ir viens no Latvijas — Igaunijas robežezeriem un viens no Kornetu — Peļļu subglaciālās iegultnes ezeriem. Ilgāja ezers ir Alūksnes novada publiskā ūdenstilpe, kuru apsaimnieko un uzraudzību veic Alūksnes novada pašvaldības aģentūra “ALJA”.
Tūrisms
2018. gadā projekta “Aizsargājamo ainavu apvidus “Veclaicene” infrastruktūras uzlabošana antropogēnās slodzes mazināšanai un pieejamības nodrošināšanai” ietvaros pie ezera izveidota atpūtas un dabas izziņas pietura — Dabas māja, kuras veltīta Kornetu-Peļļu subglaciālās gravas iepazīšanai. Gar ezeru iet vairākas dabas takas un velo maršruti.
Sacensības “Ilgāja zivtiņa”
No 2011. gada Ilgāja ezerā notiek zemledus makšķerēšanas sacensības “Kikkajärve kalakõnõ — Ilgāja zivtiņa”, kur par lomu sacenšas Latvijas un Igaunijas makšķernieki. Sacensību ceļojošo kausu „Ilgāja zivtiņa” iegūst tās valsts makšķernieki, kuras sacensību dalībniekiem ir lielākais vidējais zivju svars uz vienu makšķernieku.
Kangaru ezers
Kangaru ezers (arī Aklais ezers, Kangarezers, Lielais Kangaru ezers) ir ledāju kušanas ūdeņu erozijas iegultnes ezers Ropažu novada Ropažu pagastā. Izvietojies starpkāpu ieplakā ar vāju noteci ziemeļos no Lielajiem Kangariem un autoceļa P4. Krasti kūdraini, lēzeni, stingri. Ietek grāvis no Lielā Kangaru purva, iztek grāvis uz Pietēnupi. Mīt karūsa, rotans.
Atrodas Lielo Kangaru dabas lieguma teritorijā, gar ezeru labiekārtota dabas taka.
Baltā madara
Baltā madara var sakrustoties ar īsto madaru, tādējādi izveidojot retu hibrīdu — Pomerānijas madaru.
Morfoloģija
Baltā madara ir daudzgadīgs, 30-110 cm augsts lakstaugs ar pacilu vai stāvu, četršķautņainu, posmainu, gludu un zarojošu stublāju. Virs posmu savienojuma vietām ir balts uzbiezinājums.
Ziedi ir izvietoti blīvās, skarveidīgās ziedkopās stublāja un zaru galā. Kopumā blīvajai ziedkopai ir piramidāls apveids. Ziedkāti ir īsi, vainags četrdaļīgs, ziedi ir balti un aptuveni 0,4 cm lieli.
Auglis ir tumšbrūns un aptuveni 0,1-0,15 cm garš, kails riekstiņš divu riekstiņu skaldauglī. Zied no jūnija beigām līdz septembrim.
Frīstaila slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — Big Air sievietēm
Big Air sievietēm bija viena no 13 disciplīnām frīstaila slēpošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Šoganas Big Air arēnā, Pekinā. 2022. gada 7. februārī tika aizvadīta kvalifikācijas kārta, bet 6. febuārī notika fināla sacensības. Sacensībās kopā bija pārstāvēti 26 sportisti no 15 valstīm. Šī bija pirmā reize, kad Big Air disciplīna sievietēm bija iekļauta olimpiskajās spēlēs.
Olimpisko zelta medaļu ieguva Ķīnas sportiste Eilīna Gu (finiša rezultāts — 188.25 punkti), sudraba medaļu ieguva Tesa Ledo no Francijas (finiša rezultāts — 187.50 punkti), bet bronzas medaļu ieguva Šveices sportiste Matilde Gremo (finiša rezultāts — 182.50 punkti). Gu un Leso šī bija pirmā olimpiskā medaļa.
Kvalifikācija sacensībām
Kopumā disciplīnai kvalificējās 30 sportisti. Lai sportists varētu piedalīties sacensībās, viņam bija jābūt vismaz 50,00 FIS punktiem FIS punktu rangā uz 2022. gada 17. janvāri un 30 labāko sportistu sarakstā Pasaules kausa sacensībās vai FIS frīstaila slēpošanas 2021. gada pasaules čempionātā big air vai sloupstailā. No vienas valsts disciplīnā maksimāli varēra startēt ne vairāk kā četri sportisti.
Kvalifikācija
Kvalifikācijas sacensībās startēja visi 26 sportisti. Viņiem tajās bija jāveic trīs braucienu mēģinājumi. Par kuriem tika doti punkti. Kvalifikācijas rezultātu veidoja divu labāko mēģinājumu punktu summa. Fināla kārtai kvalificējās 12 labākie sportisti pēc rezultāta.
— kvalifikācija finālam.
Fināls
Fināla kārtā startēja 12 labākās sportistes no kvalifikācijas kārtas. Arī šajā kārtā katra sportistes veica trīs brauciena mēģinājumus par kuriem tika doti punkti. Fināla rezultātu veidoja divu labāko mēģinājumu punktu summa.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 26 sportisti no 15 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Bernārs Igjē
Bernārs Igjē (fr; dzimis ) ir Francijas šahists.
Biogrāfija
1960. gadu otrajā pusē bijis viens no vadošajiem Francijas šahistiem. 1969. gadā uzvarējis Parīzes pilsētas šaha čempionātā. Daudzkārtējais Francijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros lielāko panākumu guvis 1967. gadā, kad izcīnījis bronzas medaļu. Francijas komandas sastāvā 3 reizes (1966-1968, 1972) piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs. Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (1968) medaļu. 1969. gadā pārstāvējis Franciju Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla zonas turnīrā Portugālē.
Līdz 2008. gadam regulāri piedalījies senioru šaha turnīros: Francijas senioru šaha čempionātos (2002, 2004), Eiropas un Pasaules senioru šaha čempionātos (2001, 2002).
Miežupe
Miežupe var būt:
Kolna Sloboda
Kolna Sloboda ir ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V552 (Ciskādi_Dricāni).
Pušķainā šokolādes gļotsēne
Pušķainā šokolādes gļotsēne (Stemonitis axifera) ir gļotsēņu suga. Tā aug pušķos uz trupošas koksnes, un tai ir raksturīgi augsti, sarkanbrūni sporangiji (sporu kapsulas), kas balstās uz slaidiem kātiem.
2023. gadā Latvijas Mikologu biedrība šo sugu izziņoja par gada gļotsēni.
Taksonomija
Pirmo reizi šo sugu kā Trichia axifera aprakstīja Žans Batists Fransuā Pjērs Buljārs 1791. gadā. Tomass Hastons Makbraids to pārnesa uz Stemonitis ģinti 1889. gadā. Stemonitis fasciculata un Stemonitis smithii ir sugas sinonīmi.
Apraksts
Vālīšveida, cilindriskie sporangiji ar kātiem ir sakārtoti saišķos vai puduros, kas ir 7—20 mm gari. Katru sporangiju tur plāns, spīdīgs, melns kātiņš, kas ir 3—7 mm garš un 0,3—0,6 mm resns. Nobriedušu sporangiju spilgti rūsgani brūnā krāsa pēc sporu izkliedēšanas kļūst gaiši brūna. Sporu izmērs ir 5x7 μm un tām ir gandrīz gluda, ļoti smalki kārpaina virsmas tekstūra.
Līdzīgās sugas
Bez mikroskopa pušķainā šokolādes gļotsēne no līdzīgām sugām atšķirama tikai, ja tā ir izaugusi lielāka par 1 cm — citas sugas ir mazākas. Precīzai noteikšanai vajadzīgs arī sporu raksts, kas saskatāms tikai mikroskopa 1000x palielinājumā, un to izmērs, kā arī vālītes struktūra. Tumsnējā šokolādes gļotsēne (S. fusca) sasniedz tādus pašus izmērus, taču nobriedusi ir tumšākā pelēkbrūnā tonī.
Attīstība
Stemonitis axifera redzamā attīstība sākas no baltām vai dzeltenām kaudzītēm ar 1 mm lielām salipušām bumbiņām. Tās pulsējot pamazām stiepjas uz augšu, veidojot gļotainas vālītes — sporangijus un mainot krāsu no baltas uz sārtu, sarkanbrūnu līdz pat gandrīz melnai; līdz ar sporangijiem stiepjas arī izveidojies tievs melns kātiņš. Nobriedušas pušķainās šokolādes gļotsēnes kātiņš sastāda no 1/3 līdz 1/2 no visa tās garuma, un uz tā atrodas rūsganbrūna, izbalējot gaišbrūna, vālīte, kas sastāv no smalka tīkliņa un brūnas sporu masas.
Stemonitis axifera vajadzīgas apmēram 20 stundas, lai pabeigtu augļķermeņu veidošanu. No tām astoņas stundas ir vajadzīgas sporangiju izveidei un kātiņa attīstībai, vēl sešas stundas, lai sporu kapsulas — sporokarpi saražotu pigmentu un nobriestu, un vēl sešas stundas uz sporu izmešanu.
Pāraugušās gļotsēnes atliekas melnu matiņu veidā var saglabāties visu gadu, taču pēc tiem vairs nav iespējams noteikt precīzu sugu.
Ekoloģija
Gļotsēne ir saprotrofs vienšūnas organisms, aug uz vidēji vai stipri satrūdējušas koksnes. Kad augļķermeņi vēl sastāv no pienbaltiem sporangijiem, tie ir iecienīts barības avots Philomycus kailgliemežiem, piemēram, P. carolinianus un P. flexuolaris. Gliemeži naktī izlien no mizas lēveriem un migrē uz atklātākām vietām mitru baļķu augšdaļā, apejot nobriedušākus, pigmentētākus augļu ķermeņus un izvēloties jaunākos — baltos. Gliemeži ēd sporangiju kātiņus no augšas uz leju. Citām kailgliemežu sugām priekšroka barošanā ar nenobriedušiem baltajiem sporangijiem nav novērota.
Sastopama visā pasaulē, bieža Eiropā un Latvijā. Latvijā pirmoreiz minēta jau pirmajā 1890. gada Rotertsa gļotsēņu pētījumā par Rīgas apkārtnes gļotsēnēm. Latvijā parastais augšanas laiks ir no jūnija līdz jūlijam, retāk atrodama maijā un augustā, pavisam reti rudens mēnešos.
Milans Joksimovičs
Milans Joksimovičs (dzimis 1990. gada 9. februārī) ir Serbijas futbola aizsargs, kurš spēlē FK Liepāja.
Haralds Šūmahers
Haralds Antons "Tonijs" Šūmahers (de, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists un futbola treneris, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.
Savu lielāko daļu spēlētāja karjeras pavadījis Vācijas komandā 1. FC Köln, kur viņš 15 sezonu laikā kopumā nospēlēja 541 maču un izcīnīja vienu Bundeslīgas titulu un trīs Vācijas kausus.
Rietumvācijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1979. līdz 1986. gadam. Bijis komandas pamatvārtsargs, kad Rietumvācija uzvarēja 1980. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1984. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1982. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Valsts pēctecība
Valsts pēctecība ir starptautisko attiecību prakse, kad valsts pārmanto citas valsts tiesības un pienākumus, attiecinot savu jurisdikciju uz teritoriju, kas līdz šim bija citas valsts jurisdikcijā. Latvijas valsts pēctecība nav klasisks gadījums starptautisko tiesību izpratnē, jo tā ir de iure pastāvošas valsts turpinājums. Šis apstāklis radīja daudzus sarežģījumus gan pilsonības jautājumos, gan starptautisko līgumsaistību pārmantošanā.
Haralds Šūmahers
Sasniegumi
1. FC Köln
Valsts pēctecība
Valstu pēctecība attiecībā uz pilsonību
Pilsonības izpratnes starptautiskai piemērošanai katrā konkrētā gadījumā jābūt balstītai uz attiecīgās valsts izpratni par pilsonību. Šāds princips tika noteikts jau 1930. gada Hāgas konvencijā par atsevišķiem jautājumiem attiecībā uz pilsonības likumu konfliktiem, kā arī vairākos Starptautiskā tiesas spriedumos, piemēram, 1955. gada spriedums Nottenbohm lietā.
Haralds Šūmahers
Sasniegumi
Fenerbahçe
Valsts pēctecība
Valstu pēctecība attiecībā uz pilsonību
Pilsonības piešķiršana vienmēr ir atzīta par katras valsts nacionālās likumdošanas kompetencē esošu jautājumu, un tikai valsts pati ir tiesīga noteikt, vai persona ir vai nav uzskatāma par tās pilsoni. Universāla līmeņa Konvencija par pilsonības jautājumiem vēl nav radīta, jo pilsonības jautājumus atbilstoši starptautisko tiesību principiem regulē pamatā nacionālās tiesības. Ir tikai reģionāla līmeņa Eiropas Padomes 1997. gada 14. maijā pieņemtā Eiropas konvencija par pilsonību.
Eiropas konvencija par pilsonību paredz izvērtēt vairāk faktorus, piemēram, Valstu pēctecības gadījumos ikvienai Līgumslēdzējai valstij pilsonības jautājumos jāievēro tiesiskas valsts principi, normas, kas attiecas uz cilvēktiesībām. Līgumslēdzējai valstij īpaši jāievēro:
Kaspars Vecvagars
Kaspars Vecvagars (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlēja saspēles vadītāja pozīcijā. Noslēdzis karjeru 2023. gadā, pievērošoties trenera darbam. Vairākas sezonas aizvadījis labākajā Lietuvas klubā Kauņas "Žalgiris", trīsteiz kļūstot par Lietuvas Basketbola līgas čempionu. Spēlējis arī Latvijas komandā Rīgas VEF. Bijis Latvijas basketbola izlases spēlētājs. 2023. gadā paziņojis par karjeras beigām un pievienpojies Latvijas Basketbola līgas (LBL) "Valmiera Glass VIA" treneru korpusam.
Haralds Šūmahers
Sasniegumi
Vācija
Valsts pēctecība
Pilsonības jautājums pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas
Jautājumos par pilsonisko pēctecību starptautisko tiesību izpratnē uz pilsonības jautājumiem īpaši svarīga ir valstu pēctecības gadījumā, kad pārmaiņas ietekmē lielu skaitu vai pat visus valsts iedzīvotājus, īpaši apgrūtinoši tas ir brīdī, ja valstī ir izteikti skaitliski liela kāda minoritāte, kas varētu pretendēt uz pilsonības statusu, kā tas bija Latvijas gadījumā.
Kaspars Vecvagars
Viņa tēvs Arnis Vecvagars ir bijušais basketbolists, spēlējis Latvijas izlases sastāvā, tagad — treneris, bijis Latvijas basketbola izlases galvenais treneris.
Haralds Šūmahers
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Valsts pēctecība
Pilsonības jautājums pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas
Pirmais likums, kas definēja pilsonību Latvijā, tika pieņemts 1991. gada 15. oktobrī, kurš paredzēja, ka Latvijas pilsonība automātiski pienākas personām, kas bija Latvijas Republikas pilsoņi līdz 1940. gada 17. jūnijam, un viņu pēcnācējiem. Latvijā Pilsonības likums tika pieņemts 1994. gada augustā. Noteikumi pilsonības iegūšanai bija līdzīgi kā Igaunijā (Pilsonības likums deva iespēju naturalizēties personām, kas bija nodzīvojušas Latvijā 5 gadus, kam bija legāli ienākuma avoti, kas pārvaldīja latviešu valodu, zināja konstitūciju un nodeva uzticības zvērestu), tomēr likumā papildus vēl bija paredzēta t.s. „logu” sistēma, respektīvi, katru gadu lūgumu naturalizēties varēja iesniegt noteikta vecuma cilvēki, turklāt naturalizācija tika uzsākta ar jaunākajām vecuma grupām. Šī sistēma izraisīja gan Krievijas, gan Rietumvalstu kritiku un 1998. gadā tika pieņemts jauns pilsonības likums, kas atcēla „logu” sistēmu un deva tiesības iegūt pilsonību Latvijā dzimušajiem nepilsoņu bērniem.
Kaspars Vecvagars
Karjera
2009.—2010. gada sezonu K. Vecvagars aizvadīja Kauņas "Žalgiris" jaunatnes komandas sastāvā, spēlēja jaunatnes Eirolīgas finālā. "Žalgiris" pieaugušo komandas sastāvā spēlēja no 2013. gada, trīs reizes kļuvis par Lietuvas Basketbola līgas čempionu (2014, 2015, 2016).
Valsts pēctecība
Pilsonības jautājums pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas
Lietuva deva tiesības naturalizēties visiem Lietuvas Republikas pilsoņiem un viņu pēctečiem, Lietuvas PSR pilsoņiem un cilvēkiem, kas bija dzimuši Lietuvā. Vienīgais nosacījums naturalizācijai bija lojalitātes zvērests un atteikšanās no citas valsts pilsonības. Līdz ar to Lietuva ar šo soli panāca, ka tai ir ļoti maz nepilsoņu.
Kaspars Vecvagars
Karjera
2012. gadā saņēmis Valdemāra Baumaņa kausu.
2016. gada vasarā K. Vecvagars pievienojās LBL klubam Rīgas VEF, kura sastāvā 2017. gada pavasarī kļuva par LBL čempionu, lielāko sezonas daļu gan izlaižot dēļ traumas.
Valsts pēctecība
Krievijas un Latvijas attiecības pilsonības jautājumā
Latvijai un parējām Baltijas valstīm šāda priekšlikumu pakete nebija pieņemama un uz noteiktu laiku sarunas par karaspēka izvešanu nevirzījās uz priekšu.
Kaspars Vecvagars
Karjera
2019. gada rudenī, pēc dažām spēlēm BK Jūrmala sastāvā, noslēdza līgumu ar Spānijas LEB līgas (otrā pēc spēka) klubu Palencia. Kopš 2020. gada pārstāvēja citu Spānijas klubu Força Lleida CE, bet kopš 2021. gada vasaras Bàsquet Girona, kas spēlē pēc spēka otrajā līgā LEB Oro. Šajā komandā viņa komandas biedrs bija Spānijas basketbola leģenda Marks Gazols.
20223. gadā spēlēja Nīderlandes klubā Heroes Den Bosch, bet martā tika izplatīta informācija, ka K. Vecvagars beidz spēlētāja karjeru un pievienojas Latvijas kluba "Valmiera Glass VIA" treneru korpusam kā Oskara Virša asistents.
Latvijas izlase
Spēlējis visu vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs. 2010. gada Eiropas U-18 čempionātā K. Vecvagars kopā ar Latvijas izlasi izcīnīja trešo vietu. Savukārt Latvijas U-19 izlases sastāvā izcīnīja 10. vietu 2011. gada Pasaules U-19 čempionātā, kas norisinājās Latvijā. Izcīnījis sudraba medaļu Eiropas U-20 čempionātā 2013. gadā.
Pieaugošo Latvijas basketbola izlases sastāvā spēlēja 2015. gada Eiropas čempionātā, kur komanda ieņēma 8. vietu.
Ježijs Dudeks
Ježijs Henriks Dudeks pl, dzimis ) ir bijušais Polijas futbolists, spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis Polijas klubos Concordia Knurów un Tychy. 1996. gadā viņš pievienojās Nīderlandes komandai Feyenoord, ar kuru viņš 1999. gadā uzvarēja Eredivisie čempionātā. 2000. gadā viņš kļuva par pirmo ārzemnieku, kas saņēmis Nīderlandes Zelta zābaku. Divreiz saņēmis arī Nīderlandes gada labākā vārtsarga balvu. 2000. gadā ticis atzīts par Polijas gada futbolistu. Pēc veiksmīga posma Nīderlandē Dudeks pievienojās Anglijas Premjerlīgas komandai Liverpool, kur pavadīja 6 sezonas. 2005. gadā Liverpool komanda ar Dudeku vārtos izcīnīja UEFA Čempionu līgas trofeju. Izcīnījis vēl arī FA kausu un FA Community Shield. Savu karjeru noslēdza La Liga komandā Real Madrid.
Polijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2002. gada FIFA Pasaules kausā. Kopumā izlases sastāvā nospēlējis 60 mačus.
Sasniegumi
Feyenoord
Liverpool
Real Madrid
Individuālie sasniegumi
Oviši
Oviši (liv) ir ciems Ventspils novada Tārgales pagastā, Baltijas jūras krastā, pie Ovišraga. Izvietojies pagasta ziemeļos, 33 km no pagasta centra Tārgales, 30 km no novada centra Ventspils un 200 km no Rīgas.
Oviši ir sens lībiešu apdzīvots zvejniekciems, ko sauca par Luserortu vai Liseri (Liseort, Lyseort, Lusort). Nosaukums cēlies no zviedru valodas, kurā lysa nozīmē 'degt', bet ort nozīmē 'vieta, rags'. Vieta iezīmīga ar to, ka tai pretī jūrā atrodas bīstams sēkļu rajons, kur bojā gājuši daudz kuģu, tādēļ jau kopš viduslaikiem šeit tika dedzināti ugunskuri un paceltas darvas mucas. Pirms Otrā pasaules kara Ovišos bijusi 51 sēta, no tām mūsdienās palikušas 10. Sētās, kurās vēl mājo pastāvīgie iedzīvotāji, saglabājušās atsevišķas senlaicīgas būves un īpatnējā žogu sistēma.
Nozīmīgākā celtne Ovišos ir 1814. gadā celtā 38 m augstā Ovišu bāka (senākā bāka Latvijā). Bākā darbojas muzejs.
Rožiščes rajons
Rožiščes rajons ir Volīnijas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Volīnijas apgabala Koveļas, Maneviču, Kivercu, Luckas, Lokaču un Turijskas rajoniem.
Rožiščes rajona Užovas ciems ir rakstnieka Ihora Pavļuka (І́гор Зино́війович Павлю́к, 1967) dzimtā vieta.
Maskavas VVS MVO
Maskavas VVS MVO bija hokeja komanda, kas pastāvēja no 1945. līdz 1953. gadam un spēlēja PSRS čempionātā hokejā, no 1951. līdz 1953. gadam izcīnot arī trīs PSRS čempiones titulus.
Tā tika izveidota 1945. gadā pēc Josifa Staļina pavēles. Par komandas aizbildni kļuva viņa dēls Vasīlijs Staļins. 1946.—47. gada sezonā hokeja komanda sāka spēlēt PSRS čempionātā. Tās spēlējošais treneris bija Anatolijs Tarasovs. No 1949. līdz 1953. gadam komanda spēlēja Vsevolods Bobrovs.
Par spīti aviokatastrofai, komanda aizvadīja nākamo spēli. Vasīlijs Staļins panāca, ka viņa tēvs par aviokatastrofu neuzzina.
Kivačs
Kivačs (ru, olo, fi) ir ūdenskritums Sunas upē Karēlijā, Krievijā. Nosaukums cēlies, domājams, no somu valodas un nozīmē ‘varenais’.