cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moriss Lekoks
1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās viņš startēja 10 šaušanas disciplīnās, no kurām trijās viņš izcīnīja medaļas. Zelta medaļa tika izcīnīta 25 metru ātršaušanā ar pistoli. Savukārt bronzas medaļas tika iegūtas 20 metru šaušanā dueļu pistolēm un 300 metru šaušanā komandām
1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā viņš startēja tikai divās šaušanas disciplīnās. Olimpisko bronzas medaļu viņš ieguva 300 metru šaušanā komandām.
Lekoks ir izcīnījis arī vairākas medaļas pasaules čempionā šaušanā no 1897. līdz 1911. gadam.
Jakāni (Gārsenes pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V810, Dobes upes krastā.
Svētais Maurīcijs
Svētais Maurīcijs saskaņā ar leģendu bija Ēģiptē ap 250. gadu dzimis romiešu kristiešu leģiona komandieris, kuram nocirta galvu par atteikšanos piedalīties daudzdievju ceremonijās un uzbrukt kristiešiem Gallijā (leģendai ir arī citi, ne pārāk atšķirīgi varianti). Kopā ar viņu par to pašu tika sodīts viss leģions. Kopš 4. gs. Romas katoļu baznīca viņu godā kā svēto, viņa galvenā godināšanas vieta ir bojāejas apkaimē esošā Agonas Sv. Maurīcija abatija Šveicē, Valē kantonā. Tiek uzskatīts par kalēju un karavīru aizstāvi, reizēm arī audēju un smaržu ražotāju aizstāvi.
Bieži tiek attēlots kā moris, lai gan par viņa ādas krāsu leģendā nekas nav teikts un tā var būt tikai pārpratums no viņa vārda. Taču visvecākais pieejamais Svētā Maurīcija attēlojums, kurš parāda Svēto Maurīciju kā melnādainu vīrieti bruņās, tika speciāli veidots 13. gadsimta vidū Magdeburgas katedrālei. Maurīcija galvas attēls ir Melngalvju brālības simbols. Vēsturnieki un teologi nav vienisprātis par to, vai šāds cilvēks un viss leģions vispār bijis jeb vai ir tikai literārs izdomājums, un par viņa likteni.
1913. gadā viņam par godu nosaukts tumšs asteroīds 745 Mauritia.
Blarnijas akmens
Blarnijas akmens jeb Daiļrunības akmens (en, ga) akmens bloks, kas iemūrēts Blarnijas pils mūrī. Nostāsts vēsta, ka jebkurš cilvēks, kas spējīgs īpašā pozā akmeni noskūpstīt, iegūst sevišķas daiļrunības spējas.
Akmens iemūrēts pils aizsardzības mūrī 1446. gadā. Ir vairākas leģendas par akmens izcelsmi. Viena no tām vēsta, ka tā ir daļa no Likteņa akmens — Skotijas karaļu kronēšanas akmens. Nostāsts par akmens spējām rakstos pirmoreiz parādās 1785. gadā.
Glubčice
Glubčice, vēsturiski arī Leobšica , ir pilsēta Polijas dienvidos, Opoles vojevodistē.
No 1377. līdz 1485. gadam - hercogistes centrs. 18. gadsimtā Austrijas mantojuma kara rezultātā pilsēta iekļāvās Prūsijā. Augšsilēzijas referenduma laikā 1921. gadā 99,5% no pilsētas iedzīvotājiem izvēlējās palikt Vācijā, nevis iekļauties jaunajā Polijas valstī. Nacistu laikā pilsētā atradās SS un SA skolas. Līdz 1945. gadam tā ietilpa Vācijā, bet, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, tika piešķirta Polijai.
Anrī Ruso
Dzīvesgājums
Dzimis strādnieku ģimenē. Ieradās Parīzē 1868. gadā. Uzreiz pēc Francijas-Prūsijas kara sāka strādāt municipālajā birojā, kur iekasēja nodokļus no alkohola pārdošanas. Iemācījās gleznot, kopējot Luvrā izstādītas gleznas. Ruso nekad nav ceļojis, bet sižetus atrada ilustrētās grāmatās, nostāstos vai vienkārši savā iztēlē. Aizrāvās ar spiritismu un apgalvoja, ka dažādi gari nosaka viņa otas triepienus. Viņa darbi bieži atspoguļo eksotiskās ainavas, džungļu zvērus un dīvainus personāžus. Piedalījās Neatkarīgo mākslinieku biedrības izstādēs Salon des indépendants kopš 1886.gada, tur viņa darbi arī tika pamanīti un guva pirmo atzinību. Ruso draudzējās ar Alfrēdu Žarī, Robertu Delonē, Gijomu Apolinēru un vēlāk arī ar Pablo Pikaso. Mākslinieka darbnīca atradās Perel ielā - 2bis, Parīzes 14. apgabalā.
Ruso nomira no kājas gangrēnas Parīzes Nekēra slimnīcā. Viņš tika apbedīts kopējā kapā Banjo kapsētā. 1947. gada 11. septembrī pie viņa dzimtās mājas sienas tika piestiprināta piemiņas plāksne. Tā paša gada 12. oktobrī mākslinieka mirstīgās atliekas tika pārapbedītas Lavālas pilsētas skvērā jardin de la Perrine. Uz viņa kapa ir uzlikts tēlnieka Konstantīna Brankuzi darinātais piemineklis ar Gijoma Apolinēra epitāfiju.
1910. gadā pateicoties māksliniekam Maksam Veberam amerikāņu publika atklāja Ruso darbus Ņujorkas galerijā. Vasilijs Kandinskis iekļāva viņa reprodukcijas 1912. gada almanahā Blaue Reiter Almanac. Ruso stils iedvesmoja vairākus modernās mākslas pārstāvjus, kā Andrē Bretons, Renē Magrits, Džordžo de Kīriko.
Džordžs Viljers, Pirmais hercogs Bakingems
Džordžs Viljers, Pirmais hercogs Bakingems (en; dzimis, miris ) bija angļu augstmanis, karaļa Džeimsa I favorīts un tuvs draugs, pēc dažu pētnieku domām — mīļākais (vēstulēs karalis dažkārt sauca Bekingemu par sievu vai vīru). Kaut arī parlaments bieži bija opozīcijā Bakingemam viņa pretrunīgās politikas dēļ, viņš saglabāja savu ietekmi arī Džeimsa I dēla Čārlza I laikā, līdz 1628. gadā Bekingemu Portsmutā nogalināja kāds armijas leitnants.
Aleksandra Dimā romānā "Trīs musketieri" hercogam Bakingemam ir romantiskas attiecības ar Francijas karalieni Austrijas Annu.
Ežupalte
Ežupalte ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Pededzes, 32 km no novada centra Alūksnes un 233 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V394.
Miroslavas seņūnija
Miroslavas seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Alītas rajona pašvaldībā, tās dienvidrietumos. Seņūnija sastāv no 5 seņūnaitijām, tajā ir 46 ciemi.
Last.fm
Last.fm ir mūzikas interneta vietne, kas dibināta Lielbritānijā 2002. gadā. 2009. gadā vietne sasniedza 30 miljonus aktīvu lietotāju. 2007. gada maijā Last.fm par 140 miljoniem mārciņu iegādājās kompānija CBS Interactive.
Audioscrobbler un Last.fm
Esošais Last.fm radās no diviem atsevišķiem avotiem: Last.fm un Audioscrobbler, kuri tika apvienoti 2003. gadā.
Audiocscrobbler 2002. gadā kā trešā kursa datorzinātnes projektu izveidoja Dienvidhemptonas Universitātes datorzinātņu students Ričards Džounss (Richard Jones). Viņš izveidoja pirmos spraudņus un atvēra lietotājprogrammas saskarni (Application Programming Interface), kurā darbojās vairākas mūzikas atskaņotājprogrammas dažādās operētājsistēmās.
Last.fm 2002. gadā kā interneta radio un mūzikas kopienas vietni, kas, izmantojot līdzīgus mūzikas profilus, ģenerē individuālas plejlistes izveidoja vāciešu un austriešu trio Fēlikss Millers (Felix Miller), Mihaels Breidenbruekers (Michael Breidenbruecker) un Tomass Vilomicers (Thomas Willomitzer). Vietne piedāvāja iespēju lietotājiem personalizēt savu profilu ar dažādām mūzikas izvēles un vērtēšanas opcijām. 2002. gadā vietne ieguva EUROPRIX Multimediju festivāla apbalvojumu un 2003. gadā tika nominēta prestižajai elektronikas, interaktīvās mākslas un datoranimāciju balvai Prix Ars Electronica.
CBS un dizaina pārveide
2007. gada aprīlī parādījās pirmās baumas, ka CBS korporācija plāno iegādāties Last.fm par 225 miljoniem mārciņu (450 miljoniem ASV dolāru). Tomēr 2007. gada 30. maijā tika paziņots, ka CBS nopircis Last.fm par 140 miljoniem mārciņu, atļaujot darbu turpināt esošajai vadības komandai. 2008. gada jūlijā tika palaists "jaunās paaudzes" Last.fm ar pārstrādātu izkārtojumu, jaunu krāsu shēmu un jaunām funkcijām. Šādas izmaiņas izraisīja nepatiku dažu lietotāju vidū, kuri sūdzējās par "neglītu un lietotājiem nedraudzīgu izkārtojumu", lēnumu un traucēkļiem. Tomēr mēnesi pēc dizaina izmaiņu veikšanas CBS paziņoja, ka dizaina izmaiņas ir veicinājušas 20% pieaugumu vietnes apmeklētāju kustības skaitā.
Eduards Dzelzītis
Eduards Dzelzītis (1899 — 1960) bija latviešu politiķis.
Miniatūrais pinčers
Miniatūrais pinčers (pundurpinčers) ir vācu izcelsmes suņu šķirne, kas pēc Starptautiskās kinoloģiskās federācijas klasifikācijas (SKF) pieder pie 2. grupas, 1. sekcijas ar numuru 185, bez darba spēju pārbaudes. Tā tikusi selekcionēta, krustojot vācu pinčerus ar takšiem un levretēm. Šķirnes piekritēji dēvē miniatūro pinčeri par "rotaļu karali", jeb King of the Toys. Jebkura trīs vai vairāku pinčeru grupa tiek dēvēta par bandu.
Eduards Dzelzītis
Eduards Dzelzītis piedzima (pēc vecā stila — ) Puikules "Purmājas" Miķeļa Dzelzīša un Annas dzimušas Grīnšteinas ģimenē. Deputāts 3. un 4. Saeimā no LSDSP saraksta. Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada 16. maijā apcietināts. Līdz 26. oktobrim ieslodzīts Liepājas koncentrācijas nometnē. Vēlāk Latvijas Komunistiskās partijas biedrs, sadarbojies ar padomju varas iestādēm pēc Latvijas okupācijas.
Miris 1960. gada 26. oktobrī.
Miniatūrais pinčers
Etimoloģija
Stereotips, ka miniatūrais pinčers ir "miniatūrs dobermanis", izveidojies, jo dobermanis, jeb dobermanpinčers (šķirni izveidojis Karls Frīdrihs un Luis Dobermans ap 1890. gadu), ASV tika ievests pirms miniatūrā pinčera. 1919. gadā miniatūrais pinčers pirmoreiz tika ievests Savienoto Valstu suņu audzētāju kluba (AKC) izstāžu ringā. Tolaik, nezinot, ka oficiālais šķirnes nosaukums Vācijā bija cverigpinčers, jeb zwerigpinscher (mazais kodējs), AKC to nosauca par vienkārši "pinčeru" un ierindoja to jauktajā suņu šķirņu kategorijā. AKC norādītais šķirnes apraksts - šķirnes pārstāvim jāatgādina miniatūrs dobermanis - arī radīja maldīgo priekšstatu, ka miniatūrais pinčers ir miniatūra dobermaņa versija. Oficiālais šķirnes nosaukums Amerikā bija "pinčers", līdz 1972. gadā tas tika nomainīts uz "miniatūrais pinčers", kā šo šķirni šodien pazīst visā pasaulē.
Vēsture
Vēsturiski artefakti un gleznas liecina, ka pundurpinčers ir ļoti sena šķirne, bet šķirnes dokumentācija sākusies vien pirms apmēram 200 gadiem, kas šķirnes patiesos pirmsākumus atstāj atvērtus debatēm. Piemēram, 1888. gadā publicēts Džīna Bungartca (Jean Bungartz) zīmējums, kurā tiek salīdzināts vācu pinčers un miniatūrais pinčers.
Izskats
Miniatūrais pinčers ir harmoniski veidots, spēcīgs, kompakts, ar īsu muguru un gludu, īsu spalvu. Šķirnes pārstāvjiem jāizskatās koptiem, trauksmainiem, uzmanīgiem, pašpārliecinātiem un enerģiskiem. Raksturīgākās iezīmes ir suņa īpašā gaita, riksī, ar augsti paceltām kājām, bezbailīgums un enerģiskā klātbūtne.
Kakls ne pārāk īss, eleganti izliekts bez ādas krokām. Krūšu kurvis šķērsgriezumā ovāls, diezgan dziļš, tas sasniedz elkoņu līniju. Muguras līnija sākot no skausta viegli nolaižas krustu virzienā. Skausts ir visaugstākais muguras punkts. Krusti noapaļoti, labi muskuļoti. Aste zobena vai sirpa formas.
Leņķis starp lāpstiņu un pleca kaulu ir 95-105°. Pleci slīpi. Elkoņi labi pieguļ pie ķermeņa. Kājām jābūt pilnīgi taisnām, bez novirzēm uz iekšu vai āru. Pakaļkājas spēcīgas, slaidas ar izteiktu apakšējās locītavas leņķi, kas arī negriežas ne uz iekšu, ne uz āru. Augšstilbi vidēja garuma, plati, labi muskuļoti. Priekškāju ķepas ir apaļas kā kaķa ķepa. Pakaļkāju ķepas mazliet garākas. Nagi melni, īsi. Suņa gaita ir viegla, vienmērīga bez palēcieniem.
Miniatūrajiem pinčeriem bieži vien ir kupētas ausis un astes, lai gan AKC vairs nepieprasa to kupēšanu izstādēm. Latvijā ausu un astu kupēšana pundurpinčeriem ir aizliegta.
Izmērs
Miniatūrā pinčera standartaugstums ir 25-30 cm abiem dzimumiem. Lai gan pundurpinčeram ir jābūt kvadrātveida proporcijām, kuces drīkst būt nedaudz garākas. Suņa galvas garums (no degungala līdz pakauša pauguram) sastāda pusi no ķermeņa garuma (no skausta līdz astes pamatnei). Svars ir apmēram 4-6 kg.
Kažoks un krāsa
Kažoks ir īss, gluds un spīdīgs, bez pavilnas. Āda nekur neveido krokas. Kažoka krāsa var būt dažādu toņu ruda vai melna ar rudiem lāsumiem. Balti plankumi, kas lielāki par 1 cm vai arī melni plankumi, kas lielāki par 2 cm nozīmē automātisku diskvalifikāciju lielākajā daļā pasaules valstu. Plankumains kažoks šķirnē nav pieļaujams. Šokolādes un marmora krāsas suņus Starptautiskās kinoloģiskās federācijas standarts neatzīst.
Kopšana
Kažoka kopšana ir vienkārša - to pietiek dažkārt izmazgāt un izsukāt. Daudzi no miniatūriem pinčeriem nemīl mitrumu. Ja suns atkārtoti izrāda nepatiku iet ārā zem lietus, var iegādāties speciālu lietusmēteli. Tas pats attiecas uz silto apģērbu, it īpaši vecam dzīvniekam ziemas laikā Miniatūrie pinčeri ir aktīvi suņi, tiem nepieciešamas ikdienas pastaigas vai iespēja izskrieties iežogotā pagalmā. Īpaša uzmanība būtu jāvelta zobu stāvoklim, jo šim sunim ir izteikta tendence uz zobakmeņa veidošanos, kas ar laiku noved pie atkārtotām infekcijām mutes dobumā. Pie zobu tīrīšanas kucēns jāradina agrā bērnībā, citādi vēlāk viņš tam vairs nepakļausies. Tomēr ar to ne vienmēr pietiek. Ideālā gadījumā būtu jānopērk vienkāršs kiretāžas instruments, ko izmanto zobārsti, un regulāri jānoņem cietais zobu aplikums manuāli. Tas prasa zināmu roku veiklību un iemācīt sunim pakļauties procedūrai, mierīgi guļot uz sāniem. Zobakmeni var arī apmēram reizi gadā noņemt pie veterinārārsta, bet šī procedūra ir saistīta ar narkozi, kas pati pa sevi jau ir riskanta. Pinčerim ir arī izteikta nosliece uz aptaukošanos, tāpēc ir būtiski nepieradināt savu suni pie našķiem un ēdiena atliekām no galda. Augšanas periodā kucēna kauli ir diezgan trausli. Lūzuma gadījumā būtu jāgriežas pie pieredzējuša ķirurga ortopēda, lai uzlikt ārējās fiksācijas aparātu. Kāju ģipsēšana ir ārkārtīgi riskanta un var beigties ar ekstremitātes nekrozi. Pieauguša dzīvnieka kauli kļūst izturīgāki, bet traumas gadījumā ārstēšanas tehnika nemainās. Iegādājoties kucēnu būtu jāpaprasa audzētājam klīnikas adrese, kur var gūt kvalitatīvu palīdzību. .
Martinsons
Martinsons ("Mārtiņa dēls", no personvārda Mārtiņš; sieviešu dzimtē Martinsone) ir latviešu uzvārds, variants: Mārtiņsons. Līdzīgas cilmes uzvārdi sastopami arī ģermāņu valodās.
Dzeņulauza
Dzeņulauza ir ciems Balvu novada Balvu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 4 km no pagasta centra Naudaskalna, 9 km no novada centra Balviem un 229 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P47.
Edīte Kellere-Hermane
Edīte Kellere-Hermane (dzimusi Kellere; de; Drēzdene —  Ingolštate) bija Vācijas starptautiskā lielmeistare šahā (1977).
Biogrāfija
1940. un 1950. gados bijusi vieno no spēcīgākajām Vācijas šahistēm. Pirmo reizi Vācijas sieviešu šaha čempionātā uzvarējusi 1942. gadā. Pēc Otrā pasaules kara vēl četras reizes bijusi labākā Vācijas sieviešu apvienotajā šaha čempionātā (1947, 1951, 1952, 1953), kā arī piecas reizes uzvarējusi Vācijas Demokrātiskās Republikas sieviešu šaha čempionātos (1950, 1952, 1956, 1957, 1960).
Kazruņģis
Kazruņģis ir ciems Valmieras novada Plāņu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 5,1 km no pagasta centra Plāņiem, 28,4 km no novada centra Valmieras un 141,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P25 (Smiltene—Strenči), Vilkpura upītes krastā.
Edīte Kellere-Hermane
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējusi Vācijas Demokrātiskās republikas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (1957-1969). Komandu vērtējumā izcīnījusi 3 bronzas (1957, 1963, 1966) medaļas, bet individuālajā — sudraba (1957) un bronzas (1963) medaļas.
Bijusi pirmā sieviete pēc Veras Menčikas nāves, kas piedalījusies vīriešu šaha turnīros. 1951. gadā Dortmundē dalījusi 11.-12. vietu, nospēlējot neizšķirti ar Jefimu Bogoļubovu un uzvarot Nikolasu Rossolimo un Stojanu Pucu.
Labākie rezultāti citos starptautiskajos šaha turnīros: Hastingsa (Anglija) (1954/1955) — 1. vieta (vīriešu "B" turnīrā), Vīne (1957) — 1. vieta, Budapešta (1966) — 4. vieta, Halle (1967) — 1. vieta.
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Kellerei-Hermanei kā vienai no pirmajām piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 1977. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.
Maaly Raw
Džamāls Talibs Henrijs (dzimis 1994. gada 26. septembrī), profesionāli pazīstams kā Maaly Raw, ir amerikāņu ierakstu producents un dziesmu autors. 2016. gadā viņš ieguva ievērojamu vietu kā dažu Filadelfijas izcelsmes Lil Uzi Vert populārāko dziesmu arhitekts. 2017. gadā duets apvienojās četrās Lil Uzi Vert albuma Luv Is Rage 2 (2017) dziesmās.
Latvijas Republikas vēstniecība Krievijas Federācijā
Latvijas Republikas vēstniecība Krievijas Federācijā ir Latvijas Republikas galvenā diplomātiskā misija Krievijas Federācijā. Abu valstu diplomātisko attiecību pirmsākumi meklējami Latvijas Republikas un Krievijas Sociālistiskās Federatīvās Padomju Republikas 1920. gada 11. augustā noslēgtajā miera līgumā, kura 19. pants paredzēja diplomātisko un konsulāro sakaru nodibināšanu starp pusēm tūlīt pēc miera līguma ratificēšanas. Kopš 1921. gada Latvijas vēstniecība Krievijā par savām telpām izmanto Čapligina ielu 3, Maskavā. Vēstniecības uzdevums ir uzturēt un attīstīt divpusējās attiecības, ekonomiskos sakarus un tirdzniecību ar Krievijas Federāciju, kā arī sniegt konsulāro palīdzību un konsulāros pakalpojumus.
Diplomātiskās attiecības ar Krievijas Federāciju
Latvijas mērķis ir veidot attiecības ar Krieviju, balstoties uz starptautisko tiesību normām un ievērojot vienu no savām ārpolitiskajām prioritātēm  — labu attiecību uzturēšana ar kaimiņvalstīm.
Latvijas divpusējo attiecību dinamiku ietekmē arī Eiropas Savienības — Krievijas attiecību kopējā virzība. Latvija kā Eiropas Savienības dalībvalsts ievēro Eiropas Savienības kopējo nostāju, kas tika pieņemta, atbildot uz prettiesisko Krimas aneksiju un destabilizāciju Ukrainā 2014. gadā. Viens no kopējās nostājas elementiem ir ierobežojošo pasākumu pret Krieviju īstenošana. Latviju skar arī Krievijas noteiktie ierobežojošie atbildes pasākumi.
Vienlaikus notiek Latvijas un Krievijas divpusējā sadarbība ekspertu un nozaru līmenī atbilstoši Latvijas nacionālajām interesēm:
Kopš 2006. gada 13. oktobra ir izveidota Starpvaldību komisija ekonomiskās, zinātniski tehniskās, humanitārās un kultūras sadarbības jomās. Tās ietvaros ir izveidotas 5 darba grupas. Pēdējā SVK notika 2019. gada 25. oktobrī, Maskavā. Šobrīd Latvijas — Krievijas SVK vada satiksmes ministrs Tālis Linkaits. Latvija savas intereses attiecībās ar Krieviju īsteno arī starptautisko organizāciju ietvaros.
Diaspora
Austrumu latviešu diasporu pārstāv galvenokārt Krievijas Federācijā dzīvojošie latvieši. Tā veidojusies no trim galvenajām grupām: "veclatvieši", kuri izbraukuši no Latvijas sākot ar XIX gs. otro pusi, Staļina laikā deportētie un padomju laikā brīvprātīgi izbraukušie.
Kopš 90. gadu sākuma Krievijā oficiāli darbojas trīspadsmit latviešu organizācijas, galvenokārt tās ir latviešu kultūras biedrības lielākajās Krievijas pilsētās: Maskavā, Pēterburgā, Omskā, Krasnojarskā, Magadanā, Smoļenskā un Pleskavā, tāpat arī Baškīrijā — Ufā un M.Gorkija ciemā. Atjaunotas arī vairākas latviešu evaņģēliski luteriskās draudzes. Tās darbojas Maskavā, Pēterburgā, Baškortostānā, Krasnojarskas apgabala Lejas Bulānas ciemā un Magadanā.
Vēstniecība aktīvi iesaistās visu trīspadsmit biedrību atbalstam, tai skaitā to kultūras projektu realizācijā un darbības nodrošināšanā.
Latvijas Republikas sūtņi un vēstnieki Krievijā
Pašreizējais Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Krievijas Federācijā Māris Riekstiņš iesniedza akreditācijas rakstu Krievijas prezidentam Vladimiram Putinam 2017. gada 3. oktobrī.
Diplomātisko attiecību vēsture
1920. gada 11. augustā Latvijas Republika un Krievijas Sociālistiskā Federatīvā Padomju Republika noslēdza miera līgumu. Tā 19. pants paredzēja diplomātisko un konsulāro sakaru nodibināšanu starp pusēm tūlīt pēc miera līguma ratifikācijas.
Latvijas sūtniecība Krievijā
Pirmais Latvijas Republikas diplomātiskais pārstāvis — sūtnis Padomju Krievijā bija Jānis Vesmanis, kurš Krievijas pusei iesniedza akreditācijas vēstuli 1920. gada 2. novembrī. Latvijas sūtniecība atradās Maskavā līdz 1940. gadam.
Latvijas konsulārās pārstāvniecības Krievijā
Pilsoņu kara laikā 1919. un 1920. gadā Blagoveščenskā un Murmanskā sāka darbu Latvijas konsulārās pārstāvniecības Krievijā. Konsulārās funkcijas veica arī Latvijas Pagaidu valdības pārstāvji: Ziemeļkrievijā — Alfreds Ikners (Arhangeļskā), Dienvidkrievijā — Kristaps Bahmanis (Kijivā) un Rūdolfs Liepiņš (Donā un Kubaņā). No 1919. gada jūnija līdz 1920. gada oktobrim Sibīrijā un Urālos (Vladivostokā) darbojās Latvijas diplomātiskais pārstāvis Jānis Mazpolis.
Pēc miera līguma noslēgšanas Padomju Krievijā (no 1922.g. decembra — PSRS) darbojās šādas Latvijas konsulārās pārstāvniecības :
Krievijas diplomātiskās un konsulārās pārstāvniecības Latvijā
Pirmais Padomju Krievijas pilnvarotais pārstāvis Latvijā Jakovs Gaņeckis akreditējās 1920. gada 1. oktobrī. PSRS konsulārās pārstāvniecības Latvijā darbojās:
Saskaņā ar 1991. gada 24. augusta Krievijas Padomju Federatīvās Sociālistiskās Republikas (kopš 1991. gada 25. decembra — Krievijas Federācija) prezidenta B. Jeļcina dekrētu tika atzīta Latvijas valstiskā neatkarība, un 4. oktobrī Latvijas Republika un KPFSR parakstīja protokolu par diplomātisko attiecību nodibināšanu.
Vēstniecības apkārtne
Vēstniecība atrodas uz Čapligina ielas 3, Maskavā. Līdz tuvākajam Bulvāra loka posmam ir tikai pārsimts metru, kurus noejot nonāk pie dīķa Čistije prudi. Metro stacija "Čistije prudi" atklāta 1935. gadā, bet savu tagadējo nosaukumu tā ieguva 1990. gadā, līdz tam to sauca "Kirovskaja". Savukārt, metro stacijā "Čistije prudi" Otrā pasaules kara laikā atradās Ģenerālštāba mītne. Tieši šeit Staļins un viņa padomnieki plānoja pirmos uzbrukumus vāciešiem.
Kopš 17. gadsimta Čistije prudi dīķis bija pazīstams kā Poganije prudi, jo tajā tika mestas gaļas atliekas no tuvējiem miesnieku veikaliem. 18.gs. sākumā pēc Katrīnas I un grāfa Menšikova rīkojuma dīķi iztīrīja un to sāka saukt par Čistije prudi.
Blakus vēstniecības ēkai atrodas Oļega Tabakova teātris "Tabakerka".
Čaplīgina ielas 1. namā ir dzīvojuši virkne zināmu cilvēku: bioķīmiķis A. Bahs, vēsturnieks J. Gotjē, ārsts N. Gamaleja, pirmās ekspedīcijas uz Ziemeļpolu dalībnieks E. Krenkeļs, kā arī rakstnieka M. Gorkija pirmā sieva E. Peškova ar dēlu. Rakstnieks uzturējās šajā dzīvoklī savu braucienu uz Maskavu laikā. Tāpat uz 320 metru garās ielas, dažādu iemeslu dēļ, bieži uzturējās komponists Dmitrijs Šostakovičs, bardu dziedātāji Bulats Okudžava un Vladimirs Visockis, kā arī Ļeņins.
Dievnams
1992. gadā tika īstenota vēstnieka Jāņa Petera iecere uzcelt vēstniecības teritorijā nelielu Dievnamu luterāņu draudzei. Pēc arhitekta Jāņa Dripes projekta nepilnu četru mēnešu laikā to radīja J. Meiera vadītā būvdarbu brigāde no Saldus rajona paju sabiedrības "Grieza".
Jaunuzcelto koka baznīcu 1992. gada 4. novembrī iesvētīja Mag. theol. Juris Rubenis un Dr. theol. Juris Cālītis no ASV. Latvietis no Vācijas Roberts Sīviņš uzdāvināja draudzei elektriskās ērģeles. No šīs dienas vēstniecības teritorijā esošajā baznīcā Dievkalpojumus sāka vadīt mācītājs Juris Simakins, un vairākus gadus to kuplināja vokālais ansamblis ērģelnieces Ņinas Šubinas vadībā.
Altentreptova
Altentreptova (de, līdz 1939. gadam — Treptova pie Tollenzes (de) ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā uz ziemeļiem no Neibrandenburgas. Āmtes centrs.
Pilsētas Sv. Pētera baznīca un pilsētas vārti ir ķieģeļu gotikas arhitektūras pieminekļi. Altentreptovā dzimusi vieglatlēte Kristīne Vahtele (Christine Wachtel, 1965).
Andrejs Lobusovs
Andrejs Lobusovs (ru; dzimis, miris ) bija krievu, agrāk padomju, šaha problēmists.
1968. gadā beidzis vidusskolu un 1974. gadā G. V. Pļehanova vārdā nosaukto tautsaimniecības institūtu. Pēc profesijas viņš bija prečzinis.
Šaha kompozīcija
Pirmo uzdevumu publicējis 1962. gadā. Kopš tā laika publicējis 240 uzdevumus, galvenokārt divvilčus un trīsvilčus. Sastādīšanas konkursos ieguvis vairāk nekā 200 atzinības, tai skaitā 95 godalgas (42 — pirmās). Bijis septiņu PSRS individuālo šaha kompozīcijas čempionātu (1973—1987) finālists. PSRS (1983) un Maskavas (1977—1978) čempions trīsvilču grupā.
No 1987. gada starptautiskais tiesnesis un no 1993. gada Starptautiskais lielmeistars šaha kompozīcijā.
Ieguvis 89,33 FIDE albumu punktus.
Šaha uzdevuma piemērs
Risinājuma variantu otrie un matojošie gājieni veido noslēgtu ciklu (AB-BC-CD-DA).
Dzjans Dzemiņs
Dzjans Dzemiņs (zh,, dzimis , miris ) bija Ķīnas politiķis, no 1989. līdz 2002. gadam bija Ķīnas Komunistiskās partijas priekšsēdētājs un no 1993. līdz 2003. gadam — ĶTR prezidents.
Dzīvesgājums
Dzimis 1926. gadā Jandžou. Ķīnas pilsoņu kara laikā 1946. gadā Dzjans Dzemiņs iestājās Ķīnas Komunistiskajā partijā. 1947. absolvēja Šanhajas Transporta universitāti, iegūstot elektrotehniķa grādu. Kā elektrotehniķis viņš strādāja vairākās rūpnīcās, līdz 1955. gadā ieguva iespēju praktizēties Padomju Savienībā. Pēc tam viņš vadīja tehnoloģiskos pētniecības institūtus dažādās Ķīnas vietās. 1980. gadā Dzjans kļuva par valsts komisijas viceministru importa un eksporta jautājumos. Divus gadus vēlāk kļuva par valsts elektronikas nozares viceministru, bet no 1983. līdz 1985. gadam bija šīs pašas nozares ministrs. 1982. gadā kļuva par Ķīnas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas locekli. 1985. gadā Dzjans Dzemiņs kļuva par Šanhajas pilsētas vadītāju, bet 1987. gadā ieguva vietu Politbirojā, kurā bija trīs sasaukumus līdz 2002. gadam.
1989. gadā pēc protestiem Tiaņaņmeņa laukumā Dzjans Dzemiņs pārņēma varu Ķīnā, gāžot no krēsla Džao Dzijanu un pašam kļūstot par Ķīnas Komunistiskās partijas ģenerālsekretāru. Atrodoties šajā amatā Dzjans Dzemiņs apņēmās Ķīnā turpināt uzsākto kursu uz brīvā tirgus ekonomiku, bet vienlaikus saglabāja Komunistiskās partijas monopolu pār politisko varu. Dzjans Dzemiņs 1989. gadā kļuva arī par Komunistiskās partijas Centrālās kara komitejas priekšsēdētāju, šajā amatā nomainot Denu Sjaopinu. 1993. gadā Ķīnas Nacionālais Tautas kongress Dzjanu Dzemiņu ievēlēja par ĶTR prezidentu.
Pēc Dena Sjaopina nāves 1997. gadā Dzjans Dzemiņs nostiprināja savu varu. Viņš sāka samazināt valsts īpašumtiesības un kontroli dažās Ķīnas rūpniecības nozarēs, 1997. gadā sāka privatizācijas plānu. 1990. gadu nogalē Dzjans Dzemiņs mēģināja uzlabot valsts attiecības ar Amerikas Savienotajām Valstīm. 1997. gadā viņš piedalījās pirmajā ASV un Ķīnas augstākā līmeņa sanāksmē gandrīz desmit gadu laikā, un jau nākamajā sanāksmē 1998. gadā viņš atklāti apsprieda cilvēktiesību stāvokli Ķīnā, ko bija kritizējusi Rietumu pasaule. 2002. gadā Dzjans Dzemiņs atkāpās no Komunistiskās partijas ģenerālsekretāra amata un nākamajā gadā arī no Ķīnas prezidenta amata, jo bija beidzies maksimālais divu termiņu prezidentūras laiks. Abus amatus ieguva Hu Dzjiņtao. Līdz 2004. gada septembrim Dzjans Dzemiņs vēl bija Centrālās kara komitejas priekšsēdētājs, šo amatu pēc tam arī ieguva Hu Dzjiņtao.
Miris 2022. gada 30. novembrī 96 gadu vecumā Šanhajā. Saskaņā ar Siņhua ziņu aģentūru, miris no leikēmijas un vairāku orgānu mazspējas.
Aznakajeva
Aznakajeva (ru, tt) ir pilsēta Tatarstānā Krievijas Federācijā. Aznakajeva atrodas Stjarļas upes krastā, 376 kilometrus no Kazaņas. 2017. gadā pilsētas iedzīvotāju skaits bija 34 863.
Pilsēta ir dibināta 1762. gadā, bet pilsētas tiesības ieguva 1987. gadā.
Pilsētā ir augsti attīstīta naftas un eļļas ražošanas nozare, kā arī tās teritorijā atrodas vairāki metālapstrādes un autobūves uzņēmumi.
Aleksandrs Merkati
Aleksandrs Merkati (gr; dzimis, miris ) bija grieķu golferis. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Merkati bija nozīmīga figūra olimpisko spēļu agrīnajā vēsturē. Viņš bija Pjēra de Kubertēna draugs un iepazīstināja de Kubertēnu ar kroņprinci Konstantīnu, kurš sniedza karalisko atbalstu 1896. gada Atēnu olimpiskajām spēlēm. Pats Merkati bija 1896. gada spēļu organizācijas komitejas ģenerālsekretārs. Viņš bija Atēnu tenisa kluba dibinātājs un prezidents. No 1897. līdz 1925. gadam viņš bija Grieķijas Olimpiskās komitejas loceklis.
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja golfa vīriešu turnīrā. Šajā turnīrā viņš ieguva 11. vietu.
Viņš atbalstīja arī 1906. gada olimpisko spēļu rīkošanu Atēnās. Vēlāk Starptautiskā Olimpiskā komiteja šīs spēles tomer pasludināja par neoficiālām.
Toms Kernijs
Tomass Kernijs (en, dzimis ) ir skotu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, pārstāv Skotijas futbola izlasi. Kopš 2015. gada Kernijs pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Fulham, kur ir arī komandas kapteinis.
Iepriekš spēlējis Hull City un Blackburn Rovers.
Skotijas futbola izlases sastāvā debitējis 2017. gadā.
Sasniegumi
Fulham
Arno
Arno (it) ir 241 kilometru gara upe Toskānā.
Iztece pie Falteronas kalna Apenīnos. Iesākumā tek dienvidaustrumu virzienā, vēlāk pagriežas pret rietumiem. Ietek Tirēnu jūrā pie Marinas di Pizas. Upes krastos atrodas Areco, Florence, Empoli un Piza. Upei raksturīga strauja caurteces maiņa, kas vēsturiski dažkārt novedusi pie plūdiem. 1996. gada plūdos Florencē gāja bojā 101 cilvēks un tika bojāts tūkstošiem retu grāmatu un citu kultūras vērtību. Arno lejtecē zem upes gultnes ir 19. gadsimtā izbūvēts kanāls, kas novada uz jūru nosusinātā Bjentinas ezera ūdeņus.
Indriksone
Indriksone var būt:
Dižsūrenes
Apraksts
Dižsūreņu ģints sugas pārstāvji ir izturīgi, stāvi, daudzgadīgi augi, kas vairojas ar sakneņiem. Tie parasti ir vienmājnieki, galvenokārt ar divdzimumu ziediem, bet daži ziedi arī mēdz būt viendzimuma. Ziedu ziedlapiņas pēc nobriešanas kļūst sausas un līdzīgas papīram. Augļi ir trīsšķautņainu riekstiņi. Ziedkopa ir ķekarveida. Ziediem ir trīs atdalīti irbuļi, kuru galos ir plūksnainas drīksnas.
Sugas
Kopš 2019. gada marta tiek atzītas šādas dižsūreņu sugas:
Aleksandrs Vampilovs
Aleksandrs Vampilovs (ru, dzimis, miris ) bija padomju dramaturgs.
Dzimis pedagoga un matemātikas skolotājas ģimenē, 1938. gadā viņa tēvu nošāva NKVD darbinieki. Mācījies Irkutskas Valsts Universitātē, no 1959. līdz 1964. gadam strādāja laikrakstā Советская молодёжь. Pirmais stāsts tika publicēts 1957. gada 1. novembrī ar pseidonīmu A. Saņins. Sarakstīja tādas lugas kā "Atvadas jūnijā" (1964), "Vecākais dēls" (1968), "Pīļu medības" (1970) un "Pagājušā vasara Čulimskā" (1972). 1966. gadā tika uzņemts Rakstnieku savienībā. Lai gan ir publicēti apgalvojumi, ka viņa dzīves laikā neviena luga netika iestudēta,, mazajos teātros iestudējumi ir bijuši - 1966. gadā lugu "Atvadas jūnijā" pirmais uzveda Klaipēdas Drāmas teātris, bet 1970. gadā tā tika uzvesta vienlaikus 8 provinces teātros. "Pīļu medības" tika pārtulkotas latviski un uzvestas Valsts Akadēmiskajā drāmas teātrī, pēc tam krievu valodā Rīgas Krievu teātrī. 1972. gadā viņš beidzot tika atzīts augstākajā līmenī un lugas paņēma divi Maskavas teātri, taču Vampilovs nepaspēja piedzīvot šos un sekojošos uzvedumus.
Miris noslīkstot Baikāla ezerā divas dienas pirms savas 35. dzimšanas dienas. Latvijā tika iestudētas vairākas Vampilova lugas. Dažas lugas tika ekranizētas.
Leonora
Leonora Kolmora Jipsena (da; dzimusi Kopenhāgenā) ir dāņu dziedātāja, mūziķe un daiļslidotāja. Leonora piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Dāniju ar dziesmu Love is Forever. Savā pusfinālā viņa ieguva 10. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņa ieguva 12. vietu.
Aleksejs Kīzelbašs
Aleksejs Kīzelbašs, arī Kīzeļbašs, bija krievu arhitekts, projektējis vairākas Rīgas mācību apgabala izglītības iestādes un pareizticīgo baznīcas.
Granāta krāsa
"Granāta krāsa" (hy) ir 1969. gada Armēnijas PSR mākslas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Sergejs Paradžanovs. Filmā galvenās lomas atveido Sofiko Čiaureli, Melkons Aleksanjans, Vilens Galstjans un Giorgi Gegečkori.
Filma ir poētisks skatījums uz 18. gadsimta armēņu dzejnieka un trubadūra Sajata Novas dzīvi.
"Granāta krāsa" tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām un ievērojamākajām filmām kino vēsturē. Tā ir pazīstama ar savu krāšņo vizuālu stilu. Filmu PSRS cenzēja un neļāva izrādīt ārpus Armēnijas. Vēlāk gan tā to saīsināja un izrādīja arī ārpus Armēnijas.
Pārskats
"Granāta krāsa" ir armēņu ašuga Sajata Novas (dziesmu karaļa) biogrāfija, kas mēģina atklāt dzejnieka dzīvi vizuāli un poētiski, nevis burtiski. Filmā ir maz dialogu, taču vairāk mūzikas, skaņu un dziedāšanas. Tā ir sadalīta nodaļās, kur katra nodaļa atveido citu dzejnieka dzīves posmu: Bērnība, Jaunība, Prinča galms, Klosteris, Sapnis, Vecums, Nāves eņģelis un Nāve. Aktrise Sofiko Čiaureli filmā spēlē sešas lomas, gan sieviešu, gan vīriešu. Tiek uzskatīts, ka filma parāda armēņu kultūras izdzīvošanu apspiešanas un vajāšanas laikā.
Vērtējums
Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 94% vērtējums. Kinooperators Mihails Vatranovs izteicās, ka "pēc Grifita un Eizenšteina radītās filmu valodas pasaules kino nav piedzīvojis neko revolucionāri jaunu līdz filmai "Granāta krāsa", neskaitot vispār nepieņemto Bunjuela "Andalūzijas suns" valodu". Savukārt Mikelandželo Antonioni teica, ka ""Granātu krāsa" ir satriecoši perfekta. Paradžanovs, manuprāt, ir viens no labākajiem kinorežisoriem pasaulē". 2022. gada Žurnāla Sight & Sound 50 visu laiku labāko filmu režisoru sarakstā filma ierindojās 93. vietā.
2017.—2018. gada Francijas futbola 1. līgas sezona
'''2017.—2018. gada Francijas futbola 1. līgas sezona''' bija 80. Francijas futbola čempionāta spēcīgākās līgas (Ligue 1) sezona. Tā sākās un noslēdzās. Iepriekšējie čempioni bija AS Monaco.
Čempionātā uzvarēja Parīzes "Saint-Germain" futbolisti, izcīnot 7. Francijas čempionu titulu kluba vēsturē. Par sezonas rezultatīvāko spēlētāju, gūstot 28 vārtus, kļuva Parīzes "Saint-Germain" uzbrucējs Edinsons Kavani.
Statistika
Vārtu guvēji
Migels Munjoss
Migels Munjoss Mosuns (es, dzimis, miris ) bija Spānijas futbolists un futbola treneris.
Karjera
Savas spēlētāja karjeras sākumā Munjoss pārstāvēja Spānijas komandas CD Logroñés, Racing de Santander un Celta de Vigo. 1948. gadā viņš pievienojās Real Madrid. Kopā ar Real komandu viņš izcīnīja četrus La Liga titulus un trīs Eiropas kausa trofejas.
1959. gadā Munjoss, pēc savas spēlētāja karjeras beigām, kļuva par Real Madrid galveno treneri. Laiks, kurā Munjoss vadīja Real Madrid tiek uzskatīts par vienu no kluba veiksmīgākajām ērām. Kopā tika izcīnīti deviņi La Liga tituli, divreiz uzvarēts Copa del Rey un Eiropas kausā. 1960. gadā viņš kļuva par pirmo, kas Eiropas kausa trofeju ieguvis gan kā spēlētājs, gan kā treneris. 1974. gadā pēc 16 sezonām, Munjoss pameta Real Madrid komandu.
Vēlāk vadījis citas Spānijas komandas, kā Granada, Las Palmas un Sevilla. 1982. gadā, pēc Spānijas izstāšanās FIFA Pasaules kausa grupu turnīrā, Munjoss sāka trenēt Spānijas izlasi. Vadījis komandu 1984. un 1988. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Spēlētāja karjera
Real Madrid
Trenera karjera
Real Madrid
Vasaras saulgriežu vakars pie Vejles fjorda
"Vasaras saulgriežu vakars pie Vejles fjorda" ir dāņu mākslinieka Haralda Slota-Mellera 1904. gadā radīta glezna. Tā ir ainava, bet to var uzskatīt arī par portreta gleznu, jo tajā redzama mākslinieka sieva Agnese Slota-Mellere, kura sēž un vēro Vejles fjordu vasaras saulgriežu vakarā.
Atmosfēra gleznā ir raksturīga ar netipisku krāsu izmantojumu, īpaši sievietes sarkanajā apmetnī. Haralds Slots-Mellers savā mākslinieciskajā darbībā pievērsies simbolismam, tāpēc gleznas triepieniem un krāsām tiek piedēvēta simboliska nozīme.
Gleznā izmantoti tādi moderni, monumentāli izteiksmes līdzekļi kā liela vienkāršota gleznas virsma. Glezna ir sadalīta materiālajā daļā — sieviete, kura sēž ērtā krēslā un vēro ūdens virsmu un garīgajā daļā otrā pusē ūdenim, kur mākslinieks spēlējies ar krāsām un izmantojis gaismu kā fiksējošo elementu. Iedvesmojoties no romantikas perioda motīviem, sieviete gleznā pagriezusi muguru un gaišā vasaras nakts rada to noskaņu, kuru Slots-Mellers meklē savā mākslā.
Van de Vinklēls
Van de Vinklēls (fr) bija franču golferis. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja golfa vīriešu turnīrā. Šajā turnīrā viņš ieguva beidzamo 12. vietu.
Vadims Felzenbahers
Vadims Felzenbahers ir tēls Latvijas Televīzijas bijušajā seriālā "Neprāta cena", kā arī TV3 Latvija seriālā "UgunsGrēks". Viņu atveido aktieris Jakovs Rafaļsons.
Biogrāfija
Vietējā kazino īpašnieks ar plašiem sakariem. Helēnas Jagudinas tēvs, Silvijas Felzenbaheres vīrs, ir dvīņi no sievas Silvijas. Leona Timmermaņa draugs, līdz palīdzēja Kitijai Kārkliņai izkļūt no cietuma. Sašāva Leonu, jo domāja, ka viņš ir Silvijas mīļākais, lai gan patiesībā tas bija Gunārs. Ir bērns no mīļākās Luīzes.
Georgs Ludvigs Kolinss
Dzīvesgājums
Dzimis 1763. gada 15. martā Kēnigsbergā skotu izcelsmes tirgotāja Edgara Kolinsa un viņa sievas Mariannas, dzimušas Kīzeveteres, ģimenē. Mācījās Kēnigsbergas Reformātu skolā. 1779. gadā pācēlās uz dzīvi Rīgā pie radiniekiem, bija zīda tirgotāja māceklis, tad mācījās Rīgas licejā. 1784. gadā iestājās brīvmūrnieku ložā "Pie zobena". Studēja teoloģiju Kēnigsbergas Universitātē (1784-1785), kur apmeklēja Imanuela Kanta lekcijas, pēc tam Leipcigas Universitātē (1785-1787).
Pēc atgriešanās Rīgā strādāja par mājskolotāju un no 1788. gada par Reformātu baznīcas mācītāju. 1789. gadā apprecējās ar Ģertrūdi Doroteju Bulmerinku (Bulmerincq). 1791. gadā iestājās Rīgas ložā "Zur kleinen Welt", no 1793. gada bija ložas krēsla meistars, vēlāk 6. grāda ložas skotu kapitula lielmeistars (1793-1797). 1813. gadā Tērbatas Universitātē aizstāvēja zinātņu doktora grādu.
Miris 1814. gada 15. janvārī Rīgā.
Slucka
Slucka var būt:
Apdzīvotas vietas:
Cilvēki:
Davids Janovskis
Davids Janovskis (fr;, Vavkaviska - , Vāra) bija ebreju tautības Francijas šahists, Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendents.
Šahista karjera
Piedzimis Polijas ebreju ģimenē Krievijas impērijā. 1890. gadā pārcēlies uz dzīvi Parīzē. 1894. gadā sācis profesionāla šahista karjeru. Janovskis izcēlies ar ļoti ātru un agresīvu spēli, bijis labs taktiķis, bet diezgan vājš tehniskās pozīcijās un galotnēs. Šahu uztvēris vairāk kā mākslu. Tas gan neliedza Janovskim sasniegt vērā ņemamus panākumus turnīros. Viņš ir uzvarējis Vācijas šaha savienības čempionātā Hanoverā 1902. gadā (apsteidzot Hariju Pilsberiju), starptautiskajā turnīrā Ševeningenā (Nīderlande) 1913. gadā (apsteidzot Aleksandru Aļehinu) un daudzos citos turnīros.
1909. gadā Parīzē Janovskis nospēlēja divus mačus ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru, kas gan neskaitījās oficiālie mači par čempiona titulu. Pirmo Janovskim izdevās nospēlēt neizšķirti 2:2 (+2-2=0), bet otrajā mačā viņš cieta sagrāvi ar 2:8 (+1-7=2). 1910. gadā Berlīnē jau notika oficiāls mačs par Pasaules čempiona nosaukumu starp Janovski un Laskeru, taču Janovskis cieta vēl smagāku sagrāvi ar 1½:9½ (+0-8=3). Laskers šajos mačos pielietoja psiholoģiski pamatotu stratēģiju. Zinot, ka viņa pretiniekam nepatīk spēlēt vienkāršas pozīcijas, viņš labprāt centās ar nomaiņām vienkāršot spēli un galotnēs apliecināja savu parākumu.
ASV viņam sākumā izdevās gūt labus panākumus turnīros: dalīta pirmā vieta Ņujorkā 1916. gadā, uzvara ASV 8. šaha kongresā 1921. gadā. Janovskis tika uzskatīts par trešo spēcīgāko šahistu ASV pēc Hosē Raula Kapablankas un Frenka Māršala. Tomēr dažu gadu laikā situācija mainījās, radās daudz jaunu talantīgu meistaru, un pēc neveiksmes lielajā 1924. gada Ņujorkas turnīrā, kurā Janovskis ieņēma pēdējo vietu, viņš nolemj atgriezties Francijā.
Dzīve Ņujorkā bija atstājusi arī ietekmi uz Janovska veselību. Viņš slimoja ar tuberkulozi, kuru tā arī neizdevās izārstēt. 1927. gada ziemā Janovskis nomira Vidusjūras kūrortā Francijā šaha turnīra laikā.
Baltais nams (nozīmju atdalīšana)
Baltais nams var būt:
Bīstamā fotogrāfija
"Bīstamā fotogrāfija" (en) ir 2002. gada ASV psiholoģiska trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Marks Romaneks. Filmā galvenās lomas atveido Robins Viljamss, Konija Nīlsena, Maikls Vartans, Gērijs Kouls un Ēriks La Salle.
Filma stāsta par fotogrāfiju izgatavošanas laboratorijā strādājošu vientuļnieku, kurš kļūst apsēsts ar kādu ģimeni.
"Bīstamā fotogrāfija" pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši uzsverot Viljamsa netipisko sev lomu, par ko viņš saņēma Saturna balvu kā labākais aktieris. Filma guva arī finansiālus panākumus, nopelnot 52,2 miljonus ASV dolāru pie 12 miljonu budžeta.
Arno Šikedancs
Arno Šikedancs (, dzimis, miris ) bija Rīgā dzimis un uzaudzis vācbaltiešu izcelsmes agrīns NSDAP biedrs, žurnālists un valsts darbinieks. Nacistu laikā NSDAP ārējās pārvaldes štāba vadītājs, kādu laiku Kaukāza reihskomisārs, kā arī reihstāga deputāts.
Dzimis uzņēmēja ģimenē. Bērnību pavadīja Āgenskalnā. 1910. gadā beidza Biržas komercskolu. Pēc skolas beigšanas studēja ķīmiju Rīgas Politehniskajā institūtā, kur sadraudzējās ar Alfrēdu Rozenbergu, bija korporācijas Rubonia biedrs. Pirmā pasaules kara laikā strādāja Rīgā preses dienestā, kur viņa priekšnieks bija Makss fon Šeibners-Rihters, tur strādāja arī Oto fon Kurzells un Makss Hildeberts Bēms. Latvijas brīvības cīņu laikā iestājās landesvērā.
1933. gadā, Šikedanca jaunības draugam Alfrēdam Rozenbergam kļūstot par NSDAP ārējās pārvaldes vadītāju, Šikedancs ieņēma pārvaldes štāba vadītāja amatu. Pēc iebrukuma PSRS Šikedancs sāka strādāt Rozenberga vadītajā Okupēto austrumu teritoriju ministrijas (Reichsministerium für die besetzten Ostgebiete) aparātā.
Apbalvots ar nacistu partijā augsti prestižajo Asins ordeni (Blutorden). Izdarījis pašnāvību, padomju karaspēkam tuvojoties Berlīnei.
Snopova
Snopova ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 1 km no pagasta centra Pededzes, 29 km no novada centra Alūksnes un 230 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P42, Naumovas strauta krastā.
Sets
Sets var būt:
Nemunaites seņūnija
Nemunaites seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Alītas rajona pašvaldībā, uz dienvidiem no Alītas. Seņūnija sastāv no 2 seņūnaitijām, tajā ir 1 pilsētciemats (Nemuniate) un 14 ciemi.
Anapa
Anapa (ru) ir kūrortpilsēta Krievijā, Krasnodaras novadā. Atrodas Melnās jūras krastos, Kaukāza ziemeļrietumu pakājē. Līdz Krasnodarai ir 160 km. Pilsētā dzīvo 75,9 tūkstoši iedzīvotāju. Tās aglomerācijā ir aptuveni 185 tūkstoši iedzīvotāju. Anapā pēc Padomju Savienības sabrukuma strauji attīstījās tūrisms.
Vēsture
Kopš 1475. gada bija Osmaņu impērijas sastāvā, 1781.—1782. gadā turki uzcēla cietoksni, kuru Krievu—turku kara (1828—1829) ieguva Krievijas impērija. Pēc Krimas kara 1866. gadā sākās Anapas kūrorta attīstība.
Barkāns
Barkāns (sieviešu dzimtē Barkāne) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vietvārda Barkāni. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Manors Solomons
Manors Solomons (he, dzimis ) ir Izraēlas futbolists, spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā, pārstāv Izraēlas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Solomons pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Tottenham Hotspur.
Savu karjeru sācis Izraēlas komandā Maccabi Petah Tikva.
Izraēlas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gadā.
Sasniegumi
Shakhtar Donetsk
SKS 47. ekspedīcija
'''SKS 47. ekspedīcija' (Экспедиция МКС-47; Expedition 47 jeb ISS-47'') bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2016. gada marta līdz jūnijam.
Dzelzītis
Dzelzītis (sieviešu dzimtē Dzelzīte) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „dzelzs” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Marija Albuleca
Marija Albuleca (ro; Breila —  Ploješti) bija Rumānijas starptautiskā lielmeistare šahā (1985). Šaha turnīros piedalījusies arī ar vīra uzvārdu: Marija Pogoreviči vai Marija Albuleca-Pogoreviči.
Biogrāfija
1950. gados bijusi viena no Rumānijas spēcīgākajām šahistēm. Rumānijas sieviešu šaha čempionātos 3 reizes (1951, 1955, 1956) izcīnījusi zelta medaļas, kā arī ieguvusi 2 sudraba (1953, 1972) un bronzas (1958) medaļas.
1957. gadā pārstāvējusi Rumānijas izlasi Pasaules šaha olimpiādē un komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba medaļu.
1959. gadā Plovdivā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā, kurā dalījusi 12.-13. vietu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1957. gadā Albulecai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 1985. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.
Pazīstama arī kā korespondencšahiste. Rumānijas izlases sastāvā piedalījusies 1. sieviešu korespondencšaha olimpiādē (1974–1979), kurā kopā ar komandu ieņēmusi 6. vietu.
Albulecas meita Marina Makropulu (dzimusi 1960. gadā kā Marina Pogoreviči) arī ir šaha lielmeistare (kopš 1981. gada), kas pārstāv Grieķiju.
Baltais nams (Rīga)
"Baltais nams" ir ēka Krišjāņa Valdemāra ielā 35, Rīgā, Latvijā. Tā ir vienstāva koka ēka.
Vēsture
Ēkas projektu 1874. gadā izstrādāja Gustavs Rūdolfs Vinklers Stāmerienas muižas īpašniekam Eduardam Volfam (von Wolff a.d.H. Stomersee, 1817—1883). Šī bija paredzēta kā barona Volfa ziemas rezidence. Ēka dekorēta ar eklektisma elementiem, eklektisms sastopams arī ēkas interjerā. Pēc barona Volfa nāves 1884. gadā ēku iegādājās rūpnieks un tirgotājs, Šveices konsuls Konstantīns Šturcs, kas piepirka zemes gabalus un paplašināja dārzu. Līdz mūsdienām ēkai ir saglabājies 1920. gados veidotais uzraksts virs ieejas durvīm: "Esat sveicināti".
Tautosillabisks
Tautosillabiskas ir fonēmas, kas atrodas vienā zilbē. Tautosillabiskā pozīcijā latviešu valodā īss patskanis kopā ar sekojošu skaneni veido diftongisku savienojumu, piemēram, vārdos gan, ir. Pretēji tam, fonēmas, kas atrodas dažādās zilbēs, uzskatāmas par heterosillabiskām, piemēram patskanis a un līdzskanis r vārdā arods.
Kaija (dziesma)
"Kaija" ir Alda Šteimaņa dziesma ar Egila Plauža vārdiem.
Dziesma sacerēta 1981. gadā, kad tās autors atguva veselību Īles sanatorijā, 1982. gadā Aldis Šteimanis pievienojās Valmieras grupai „Kvelde”. Vēlāk dziesmu „Kaija” izpildīja Cēsu ansamblis „Ferrrum”, bet 1995. gadā to savā debijas albumā iekļāva grupa „Bruģis”.
2018. gadā "Kaija" ieguva 69. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Naurēni
Naurēni ir apdzīvota vieta Cēsu novada Inešu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 1,8 km no pagasta centra Inešiem, 4,3 km no Vecpiebalgas un 132,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P33 (Ērgļi—Jaunpiebalga—Saliņkrogs).