cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Navigācija
Precizitāte
Tātad, zinot kompasa un īsto peilējumu pret vienu no priekšmetiem, var aprēķināt kompasa kopizlabojumu. Horizontālo leņķi var iegūt arī ar kompasu izmērot peilējumus pret diviem priekšmetiem un pēc tam atņemot no lielākā peilējuma mazāko. Kļūda kompasa kopizlabojumā iegūto horizontālo leņķi neietekmē, jo vienādā apjomā palielina vai samazina abus peilējumus. Ar sekstantu izmērīto divu leņķu vietā var izmantot trīs kompasa peilējumus. Horizontālos leņķus iegūst no peilējumu starpībām. Tādā veidā uzreiz ir iegūti kompasa peilējumi vēlākam kompasa kopizlabojuma aprēķinam.
Divu horizontālo leņķu metodi nevar izmantot tad, ja trīs krasta priekšmeti un kuģa vieta atrodas uz vienas riņķa līnijas. Tad abas pozīciju riņķa līnijas nevis krustojas, bet sakrīt. Kuģa atrašanās vieta ir precīzāka, ja abas riņķa līnijas krustojas 90° tuvā leņķī.
Trīs peilējumi
Par priekšmeta kompasa peilējumu (KP) sauc leņķi pie kompasa rozes centra no kompasa meridiāna Nk gala līdz virzienam uz doto priekšmetu. Īsto peilējumu, kas ir leņķis pie kompasa rozes centra, skaitot no ģeogrāfiskā jeb īstā meridiāna Ni gala līdz virzienam uz doto priekšmetu, no Ni caur Ost vai pulksteņa rādītāja gaitas virzienā, ar kompasa peilējumu saista sakarība:
,
kur ΔK - kompasa kopizlabojums.
Izmērot kompasa peilējumu pret kādu uz kartes uznestu priekšmetu, to izlabo ar kompasa kopizlabojumu un iegūst īsto peilējumu. Uz kartes pie dotā priekšmeta ar transportieri konstruē īstā peilējuma līniju tā, lai tā šķērsotu krasta priekšmetu. Šo līniju turpina no krasta priekšmeta uz jūras pusi. Kuģis atradīsies kaut kur uz īstā peilējuma līnijas, jo no visiem līnijas punktiem krasta priekšmets redzams vienā peilējumā.
Atliekot otru īstā peilējuma līniju no cita objekta, abu līniju krustpunktā atrod kuģa atrašanās vietu. Trešā īstā peilējuma līnija nepieciešama kuģa atrašanās vietas kontrolei. Ja tā ar abām iepriekšējām līnijām krustojas vienā punktā vai veidojas neliels trijstūris - vieta noteikta pareizi.
Precizitāte
Trīs peilējumu metode ir otra precīzākā pēc divu horizontālo leņķu metodes. Tomēr tā dod precīzu kuģa vietu tikai tad, ja visi trīs priekšmeti nopeilēti vienā un tajā pašā momentā no vienas un tās pašas kuģa atrašanās vietas. Tā kā kuģis pārvietojas starp observācijām, tad dažādu krasta priekšmetu peilējumi tiks iegūti no dažādām vietām un punkts, kurā krustosies trīs īstā peilējuma līnijas būs nobīdīts attiecībā pret patieso kuģa atrašanās vietu. Šī paša iemesla dēļ līnijas var nekrustoties vienā punktā, bet veidot kļūdu trijstūri.
Jācenšas laika sprīdi starp peilējumiem samazināt. Dienā vienmēr pirmo peilē to priekšmetu, uz kuru virziens mainās lēnāk, un pēc tam tos, uz kuriem virzieni mainās arvien ātrāk. Vislēnāk peilējumi mainās tiem krasta priekšmetiem, kas redzami tuvāk kuģa diametrālajai plaknei. Visātrāk peilējumi mainās tiem priekšmetiem, kas ir tieši dvarsā (virziens taisnā leņķī pret diametrālo plakni) vai tā tuvumā.
Naktī jāņem vērā bāku uguņu raksturs. Peilēt jāsāk ar bāku, kurai ir zibšņu uguns, jo, peilējot bāku ar pastāvīgu uguni, nav jāgaida, un tā samazinās kopējais novērošanas laiks.
Kļūdu trijstūris veidojas arī gadījuma un sistemātisko kļūdu iespaidā. Gadījuma kļūdas ir mazas, tās nepārsniedz 0,5° - 0,6°. Gadījuma kļūdu iespaidā veidojas kļūdu trijstūris, kura malu garumi nepārsniedz 0,5 j.j. Ja trijstūris ir vienādmalu, tad kuģa atrašanās vietu pieņem trijstūra centrā. Ja trijstūris izstiepts, tad kuģa vietu pieņem tuvāk īsākajai malai, bet, ja izveidojies taisnleņķa trijstūris, tad observēto kuģa vietu pieņem tuvāk taisnajam leņķim. Ja kļūdu trijstūris ir liels, tā atsevišķas malas caurmērā garākas par 0,5 j.j., tad rūpīgi jāpārbauda iegūtie dati, atkārtoti jāpeilē, jāaprēķina un jāatliek uz kartes. Ja pēc pārbaudes trijstūris nesamazinās, tad, visticamāk, eksistē sistemātiskā kļūda.
Sistemātiskā kļūda visbiežāk izpaužas kā kļūda kompasa kopizlabojumā. Lai to novērstu, izmaina kompasa kopizlabojumu par 4 - 5°, izlabo sākumā iegūtos (peilēšana nav jāatkārto) kompasa peilējumus uz īstajiem peilējumiem, no jauna atliek uz kartes un, ja rodas jauns kļūdu trijstūris, savieno attiecīgās abu kļūdu trijstūru virsotnes ar taisnēm. Jāsavieno tās virsotnes, ko veido vienu un to pašu krasta priekšmetu peilējumi. Iegūto taišņu krustpunktā ir kuģa meklētā observētā vieta.
Tāpat kā nosakot kuģa vietu pēc diviem leņķiem, arī ar šo metodi var noteikt kompasa kopizlabojumu uz dotā kursa. Šajā nolūkā uz pārgājiena kartes iegūto observēto kuģa vietu savieno ar vienu no trijiem krasta priekšmetiem un no kartes ar transportieri noņem īsto peilējumu. Salīdzinot tādā veidā iegūto īsto peilējumu ar jau esošo šī priekšmeta kompasa peilējumu, iegūst kompasa kopizlabojumu.
Divi peilējumi
Būtībā šis paņēmiens atšķiras no iepriekšējā paņēmiena - no kuģa vietas noteikšanas pēc triju priekšmetu peilējumiem - ar to, ka netiek ņemts vērā trešā priekšmeta peilējums. Praksē uz jūras šo paņēmienu pielieto ļoti bieži. Tas izskaidrojams ar to, ka no kuģa samērā reti vienlaicīgi redzami trīs labi izvietoti krasta priekšmeti, bet divus priekšmetus var redzēt gandrīz vienmēr.
Precizitāte
Precizitāte nav tik augsta kā trīs peilējumu gadījumā. Trūkst trešā peilējuma, tāpēc nevar pārliecināties par noteiktās vietas pareizību. Tāpat kā trīs peilējumu gadījumā, peilēt sāk ar to priekšmetu, kurš tuvāk diametrālajai plaknei, jo šī priekšmeta peilējums, kuģim pārvietojoties, izmainās mazāk. Ja priekšmeti novietoti simetriski attiecībā pret dvarsa virzienu, tad peilējumu secībai attiecībā uz kļūdas lielumu nav nozīmes. Tomēr priekšmets, kas atrodas uz priekšu no dvarsa (tuvāk kuģa priekšgalam), jāpeilē pirmais, lai observētā vieta uz kartes iznāktu tuvāk krastam, tuvāk bīstamām vietām.
Kļūdas lielumu ietekmē abu īsto peilējuma līniju krustošanās leņķis. Uz navigācijas kartes var atlikt pirmo īstā peilējuma līniju, bet no otrā priekšmeta atliek divas peilējumu līnijas - īsto un kļūdaino, kura atšķiras no īstās par pieņemtu lielumu ε°. Abas peilējumu līnijas no otrā priekšmeta, atšķels no pirmā priekšmeta īstā peilējuma līnijas nogriezni. Šis nogrieznis ir lineārā kļūda kuģa vietā. Ja peilējumu līnijas krustojas zem ļoti šaura vai ļoti plata leņķa, atšķeltais nogrieznis ir liels. Ja peilējumu līnijas krustojas zem 90° leņķa, atšķeltais nogrieznis ir mazs. Leņķim starp abu priekšmetu peilējumiem jābūt tuvu 90°, pie tam ne mazākam par 30° un ne lielākam par 150°.
Viena priekšmeta dubultpeilējumi
Ja ir pieejams tikai viens priekšmets, ko peilēt, tad doto priekšmetu peilē divas reizes. Starp abiem peilējumiem ir jābūt zināmam starpgājienam, kuģim jānoiet zināma distance, lai peilējums pret priekšmetu izmainītos robežās no 30° līdz 150°.
Nosakot kuģa vietu pēc viena priekšmeta peilējumiem ar starpgājienu, vispirms uz kartes atliek pirmo peilējumu. Pēc tam no ērtas vietas uz pirmās peilējuma līnijas atliek īsto kursu un noieto distanci laikā starp abiem peilējumiem. Ja ir vējš, ņem vērā driftes leņķi. Ja ir straume, konstruē straumes trijstūri. No atliktā vektora galapunkta vai straumes vektora galapunkta (ja bija straume), novelk pārnesto peilējuma līniju. Tai ir jābūt paralēlai sākotnējai peilējuma līnijai. Pēc tam atliek otro peilējuma līniju un tās krustpunkts ar pārnesto peilējuma līniju dod kuģa atrašanās vietu.
Precizitāte
Pēc dubultpeilējuma metodes iegūto kuģa vietu sauc par pusobservēto. Precizitāte atkarīga no gadījuma kļūdām, kļūdām kompasa kopizlabojumā (sistemātiskajām kļūdām), kļūdām starpgājienā un kļūdām straumes ātruma un virziena noteikšanā. Gadījuma kļūdas, kas rodas peilējot un atliekot īstos peilējumus uz kartes parasti ir ļoti niecīgas.
Kļūdas kompasa kopizlabojumā vienādi ietekmē kā peilējumu līniju, tā arī īstā kursa līnijas virzienus. Šī sistemātiskā kļūda var diezgan ievērojami iespaidot iegūtās vietas precizitāti.
Kļūda starpgājienā, laika sprīdī starp peilējumiem, var rasties, ja kursa līnija uz kartes atlikta nepareizā virzienā, ja kompasa kopizlabojumā ir kļūda vai nepareizs driftes leņķis α, vai arī nepareiza ir lagas korekcija. Pie normāliem pārgājiena apstākļiem kļūdas starpgājienā maz iespaido pusobservētās kuģa vietas precizitāti, jo laika sprīdis starp peilējumiem samērā mazs. Uz vidēji ātriem kuģiem laika sprīdis starp peilējumiem ir apmēram 30 - 40 minūtes un starpgājiens ne vairāk kā 7 - 8 j.j. Šādos apstākļos kļūda ir apmēram 0,1 j.j.
Kļūdas, nosakot straumes ātrumu un virzienu laika sprīdī starp peilējumiem, var ievērojami ietekmēt aprēķinātās vietas precizitāti. Lineārās kļūdas lielums atkarīgs no paša straumes nonesuma lieluma starp peilējumiem. To iespējams samazināt, samazinot laiku starp peilējumiem. Tad pie pastāvīga straumes ātruma nonesums būs mazāks. To panāk, ejot ar lielāku ātrumu. Jācenšas, lai leņķis starp peilējumiem būtu tuvs 90°. Ja leņķis starp peilējumiem ir ap 0° vai 180°, tad pat niecīgs straumes nonesums vairākkārt palielinās, un, nosakot kuģa vietu, lineārā kļūda ir daudz lielāka par straumes nonesuma lielumu starp peilējumiem.
Bākas atklāšanās attālums un peilējums
Tuvojoties krastam naktī, pirmā kuģa atrašanās vieta bieži var tikt noteikta, peilējot bāku tās uguns atklāšanās brīdi. Pie labas redzamības var novērot bākas stara atspulgu pie horizonta labu brīdi, pirms tā parādās uz horizonta. Ja bāku nopeilē brīdī, kad parādās tās zibsnis, kuģa atrašanās vieta būs īstā peilējuma līnijas un bākas atklāšanās attāluma krustpunktā. Bākas atklāšanās attālumu aprēķina izmantojot šādu sakarību:
,
kur D - atklāšanās attālums jūras jūdzēs; H - uguns augstums metros un h - novērotāja acu augstums metros.
Attālums, kas iegūts izmantojot augstāk minēto sakarību, ir ģeogrāfiskais redzamības attālums. Uguns augstumu iegūst no uguņu un zīmju grāmatām. Ģeogrāfisko redzamības attālumu izmanto dienā. Tumsā uguns redzamība atkarīga ne tikai no tās augstuma un novērotāja acu augstuma, bet arī no gaismas avota spēcīguma, bākas agregāta uzbūves un uguns krāsas. Uguns redzamības attālumu tumsā, pie meteoroloģiskās redzamības attāluma 10 j.j., sauc par nominālo redzamības attālumu. Ja nominālais redzamības attālums ir mazāks par ģeogrāfisko, tad uz kartēm un uguņu un zīmju grāmatās norāda nominālo redzamības attālumu.
Ja meteoroloģiskais redzamības attālums atšķiras no 10 j.j., tad jāizmanto optiskais redzamības attālums, kuru iegūst, izmantojot uguņu un zīmju grāmatā ievietoto nomogrammu. Ar tās palīdzību, zinot bākas nominālo redzamības attālumu vai gaismas stiprumu kandelās un faktisko meteoroloģisko redzamības attālumu, iegūst optisko redzamības attālumu. Nominālais redzamības attālums un gaismas avota stiprums kandelās dots uguņu un zīmju grāmatās pie attiecīgās bākas.
Attālumu, kādā ar neapbruņotu aci ierauga neapgaismotus objektus, sauc par meteoroloģisko redzamības attālumu. To var noteikt izmērot ar radaru attālumu līdz kuģim, kuru ar neapbruņotu aci redz iznirstam no miglas.
Precizitāte
Metodes precizitāte zema. Bākas atklāšanās attāluma izteiksmē lietots vidējais Zemes refrakcijas koeficients, kurš var atšķirties no faktiskā. Optisko redzamības attālumu jūtami iespaido meteoroloģiskie apstākļi. Gaismas plūsmu absorbē ūdens saturs atmosfērā, bet sīkās matērijas daļiņas gaismu izkliedē un padara to vājāku. Optiskais redzamības attālums sevišķi strauji izmainās pie maziem acu augstumiem.
Zibšņu un krāsaino uguņu redzamība vēl ir atkarīga no zibšņu ilguma un uguns krāsas. Bez tam, pat neliela kļūda peilējumā pie lielām distancēm dod ievērojamu kļūdu pozīcijā. Paisuma un bēguma parādības ietekmē uguņu augstumu. Neskatoties uz visu augstāk minēto, bākas atklāšanās attālumu un peilējumu var izmantot kā pirmo kuģa atrašanās vietas noteikšanas paņēmienu, tuvojoties krastam. Tā kā kuģis atrodas lielā dziļumā, salīdzinoši tālu no piekrastes navigācijas šķēršļiem, precizitāte nav pārāk būtiska.
Vertikālais leņķis un peilējums
Izmērot leņķi starp vertikāla objekta augšu vai kalna virsotni ar zināmu augstumu un krasta līniju, var iegūt distanci no šī objekta. Distances un peilējuma krustpunktā ir kuģa atrašanās vieta. Vertikālā leņķa izmērīšanai izmanto sekstantu. Objekta ar zināmu augstumu vertikālais leņķis ir atkarīgs no distances līdz objektam. Novērotāja acu augstumu var neņemt vērā. Taisnleņķa trijstūrī leņķi pie krasta pieņem par taisnu. Distanci iegūst izmantojot sekojošu izteiksmi:
,
kur h - objekta augstums virs jūras līmeņa, e - distance līdz objektam, φ - vertikālais leņķis.
Precizitāte
Vietās, kur ir paisums un bēgums, bāku uguņu un navigācijas zīmju augstumi norādīti atbilstoši vidējam sizigiju (lielākam) paisuma līmenim. Tā kā parasti ūdens līmenis ir zemāks, tad faktiskais uguņu augstums ir lielāks nekā uguņu un zīmju grāmatās uzrādītais. Tātad arī aprēķinātā distance izmantojot uguņu un zīmju grāmatās doto augstumu, ir mazāka nekā faktiskā distance. Parasti kļūdas iespaidā iegūtā kuģa atrašanās vieta atrodas tuvāk novērotajam objektam nekā īstenībā. Vairumā gadījumu tas ir arī tuvāk bīstamām vietām, tādēļ kļūda rada zināmu drošības joslu.
Metodi var izmantot tikai tad, ja ir redzama krasta līnija objekta pakājē. Tādēļ aprēķinātā distance nevar būt lielāka par redzamā horizonta attālumu. Kļūdu rada arī tas, ka acs neatrodas uz jūras līmeņa un novērotais objekts neatrodas uz krasta līnijas. Ja attālums no kuģa līdz krasta līnijai lielāks par priekšmeta virsotnes augstumu virs jūras līmeņa, tad kļūda, ko rada acs augstums, ir mazāka par pašu acs augstumu. Savukārt, ja attālums no kuģa līdz krasta līnijai lielāks par priekšmeta virsotnes augstumu virs jūras līmeņa, turklāt, priekšmeta virsotnes augstums virs jūras līmeņa lielāks par priekšmeta attālumu no krasta līnijas, tad kļūda, ko rada novērotā objekta neatrašanās uz krasta līnijas, ir mazāka par dubultotu acs augstumu virs jūras līmeņa. Tātad kopējā kļūda, kas rodas no tā, ka acs augstums nav nulle un ka priekšmeta virsotne nesakrīt ar vertikālo līniju, kas iet caur krasta līniju, nepārsniedz trīskārtēju acs augstumu, bet tikai tādā gadījumā, ja ievēro norādīto attiecībā uz attāluma no kuģa līdz krasta līnijai, priekšmeta virsotnes augstuma virs jūras līmeņa un priekšmeta attāluma no krasta līnijas savstarpējiem lielumiem.
Peilējums un dziļums
Viena pozīciju līnija ir peilējuma līnija, bet otra - jūras dziļums. Tā kā jūras dziļums ir ar daudz mazāku precizitāti nekā peilējums, tad iegūto kuģa vietu uzskata par aptuvenu un tā ir orientējoša.
Metodi pielieto, ja kuģa vadītāja rīcībā ir tikai viens priekšmets, kas labi redzams no kuģa un uznests uz pārgājiena kartes, un ja kuģa vieta jāzina nekavējoties. Pielietot viena priekšmeta dubultpeilējuma metodi nevar, jo tas prasa zināmu laiku un starpgājienu starp peilējumiem. Ja priekšmeta augstums niecīgs, nevar pielietot arī vertikālā leņķa metodi.
Nosakot kuģa vietu pēc šī paņēmiena, svarīgi, lai jūras dziļums mainītos pietiekoši strauji un vienmērīgi, Ja dziļumu mēra ar rokas loti, tad iespējams iegūt arī grunts paraugus, kas zināmā mērā palīdz precizēt kuģa vietu.
Radara navigācija
Radars dod informāciju par kuģa atrašanās vietu peilējuma un distances veidā no kāda objekta, kurš ir uznests uz kartes. Atšķirībā no vizuālajiem kuģa vietas noteikšanas paņēmieniem, ar radaru var ērti iegūt informāciju par distanci no objekta. Objekti, kuri tiek izmantoti vizuālajās observācijās, kā bākas un navigācijas zīmes, reti ir labi saskatāmi radara ekrānā. Parasti labi redzami ir zīmīgi krasta objekti, kā zemes ragi vai salas, kurus var identificēt uz kartes. Vienīgā navigācijai derīgā informācija uz radara ekrāna ir krasta līnija. Tālāk zemes iekšienē izvietotos objektus ir grūti identificēt. Identificēt var zemes ragus, salas, molus un atsevišķas lielas klintis.
Radara ekrānā redzamā krasta līnija var neatbilst tai, kas redzama uz kartes. Radars nevar redzēt ap stūriem. Lielā attālumā radara ekrānā redzamo krasta līniju var veidot iekšzemē izvietota kalnu grēda, bet īstā krasta līnija var atrasties zem radara horizonta. Uz kartes uznestā krasta līnija atbilst vidējam sizigiju (lielākam) paisuma līmenim, tādēļ rajonos, kur liela paisuma un bēguma līmeņu starpība, turklāt krasts lēzens, radarā redzamā krasta līnija var būtiski atšķirties no tās, kas redzama uz kartes.
Peilējumu ar radaru nosaka, izmantojot elektronisko peilējuma indikatoru. Angļu valodā to sauc electronic bearing indicator (EBI). EBI būtībā ir rādiuss, kas novilkts no radara ekrāna centra. To var grozīt uz vienu vai otru pusi, bet uz ekrāna parādās žirokompasa peilējums. EBI novieto virs mērķa un nolasa peilējumu. Ja jānosaka peilējums atsevišķam objektam, EBI novieto pa vidu, savukārt, ja objekts ir saplūdis ar krasta līniju, EBI novieto tā, lai tā pieskartos objekta malai. Atliekot šāda objekta peilējumu uz kartes, īstā peilējuma līniju pārnes paralēli sev tā, lai tā pieskartos kartes objektam no tās pašas puses, kur pieskārās EBI.
Attālumu ar radaru nosaka, izmantojot mainīgā attāluma marķieri. Angļu valodā to sauc variable range marker (VRM). VRM būtībā ir riņķa līnija ar centru radara ekrāna centrā, kur arī atrodas kuģis. Tā rādiusu var mainīt uz vienu vai otru pusi, bet uz ekrāna parādās attālums. VRM novieto tā, lai tas pieskartos mērķim no kuģim tuvākās puses un nolasa attālumu.
Tā kā uz kartes jāatliek īstie peilējumi, tad ar radaru iegūto žirokompasa peilējumu jāizlabo ar žirokompasa korekciju. Precizitāti ietekmē arī tas, ka radara horizontālais stara platums ir no 0,5 līdz 2,0 grādiem liels. Tādēļ tālāk esošo mērķu forma tiek izkropļota, tos izstiepjot. Punktveida mērķis tiks parādīts kā eliptisks. Radara peilējumu precizitāte ir zemāka kā vizuālajiem. Turpretī attālums, kas iegūts ar radaru ir precīzs, to var uzreiz atlikt uz kartes. Nosakot kuģa vietu, izmanto vismaz divas pozīciju līnijas, kuras var būt īstā peilējuma līnijas vai distances dažādās kombinācijās. Izplatīts ir paņēmiens kuģa vietas noteikšanai ar radaru pēc viena priekšmeta peilējuma un distances. Izmantojot šo paņēmienu vienā laika momentā tiek iegūtas divas pozīciju līnijas, kuras krustojas zem 90° leņķa.
Paralēlais indekss
Paralēlos indeksus lieto, ja nepieciešams pastāvīgi kontrolēt kuģa atrašanos uz iepriekš izvēlētās kuģa ceļa līnijas bez pozīcijas atlikšanas uz kartes. Bieži tos izmanto, ejot ostu vai kanālu iekšienē, kad nav laika atlikt pozīciju uz kartes, bet tā ir jāzina nekavējoties.
Paralēlo indeksu lietošana prasa iepriekšēju sagatavošanos. Uz navigācijas kartes jānovelk kuģa ceļa līnija, pa kuru kuģim jāpārvietojas. Tad izvēlas kādu labu radara mērķi līnijas tuvumā, piemēram, klinti. Izmēra tuvāko attālumu starp klinti un novilkto kuģa ceļa līniju.
Uz radara ieslēdz paralēlā indeksa funkciju. Paralēlais indekss ir līnija, kas šķērso visu radara ekrānu. Sākumā tai ir patvaļīgs virziens un atrašanās vieta uz radara ekrāna. Pēc tam iestāda paralēlajam indeksam tādu pašu virzienu, kāds ir uz kartes novilktajai kuģa ceļa līnijai (jeb kursu - kuģa ceļš). Tad izmaina perpendikula, kas vilkts no radara centra pret paralēlo indeksu, lielumu, lai tas atbilstu tuvākajam attālumam starp klinti un novilkto kuģa ceļa līniju uz kartes.
Kuģis ar savu gaitu pārvietosies tuvāk klintij, sasniegs tuvāko punktu, kas atbilst izmērītajam attālumam starp klinti un kuģa ceļa līniju, un atkal attālināsies no klints. Uz radara ekrāna kuģis vienmēr paliks tā centrā, bet klints attēls tuvosies radara centram, paies tam garām attālumā, kas vienāds izmērītajam uz kartes starp klinti un kuģa ceļa līniju, un atkal attālināsies no centra. Pie tam klints attēls pārvietosies pa iestatīto paralēlā indeksa līniju. Ja klints attēls nobīdās no paralēlā indeksa līnijas uz radara centra pusi, ir straume vai vējš, kas kuģi nes uz klints pusi. Kurss ir jākoriģē, lai klints attēls atkal atgrieztos uz paralēlā indeksa līnijas. Ja klints attēls nobīdās no paralēlā indeksa līnijas uz radara centram pretējo pusi, ir straume vai vējš, kas kuģi nes projām no klints. Kurss ir jākoriģē, lai klints attēls atkal atgrieztos uz paralēlā indeksa līnijas.
Radiolokācijas bākas
Tā kā bākas un citas navigācijas zīmes reti ir labi saskatāmas ar radaru, dažreiz uz tām uzstāda radiolokācijas bākas. Radiolokācijas bākas var būt nepārtrauktas darbības vai arī bākas atbildētājas. Nepārtrauktas darbības radiolokācijas bākas strādā bez pārtraukuma, visu laiku izstarojot radiosignālus. Ja kuģa radara antenu pagriež pret šo bāku, tad tās signālus radars uztver un uz ekrāna attēlojas vairākas gaišas svītriņas rādiusa veidā, kas izplūst no ekrāna centra uz to pusi, kur atrodas radiolokācijas bāka. Signāla virziens dos žirokompasa peilējumu uz bāku. Lai atšķirtu vienu radiolokācijas bāku no otras, to signālu raksturs ir dažāds; tās arī dažādi parādīsies uz radara ekrāna. Bāku atšķiršanai uz radara ekrāna izmanto Morzes kodu. Tā kā signāls radara ekrānā pienāk, tiklīdz antena ir pagriezta pret radiolokācijas bāku - attālumu līdz šādām radiolokācijas bākām noteikt nevar. Angļu valodā nepārtrauktas darbības radiolokācijas bākas sauc Ramark (no RAdar MARKer).
Radiolokācijas bākas atbildētājas izstaro radiosignālu impulsus tikai tad, kad no kuģa radara uztverts signāls. Kad kuģa radara antena pagriezta pret šādu radiolokācijas bāku atbildētāju, tās signāli parādās uz radara ekrāna spīdošu svītriņu veidā atbilstoši attālumam līdz radiolokācijas bākai atbildētājai. Angļu valodā radiolokācijas bāku atbildētāju sauc Racon, kas ir saīsinājums no Radar beacon.
Kurss un dziļums
Ierobežotas redzamības apstākļos var būt gadījumi, kad vienīgā informācija, kas pieejama kuģa vadītājam, ir dziļums un kuģa pārvietošanās virziens. Abus šos elementus viegli iegūt: dziļumu izmēra ar eholotu, bet kuģa pārvietošanās virzienu (kursu) dod kompass.
Kuģa vietu samērā precīzi var noteikt (orientēt) krasta tuvumā tādos rajonos, kur dziļums kursa līnijas virzienā izmainās vienmērīgi, palielinās vai samazinās. Izobatas (līnijas, kuras savieno punktus ar vienādu dziļumu) zināmā mērā var uzskatīt par sava veida orientieriem.
Veicot pārgājienu miglā, kuģa vietas atrašanai (orientēšanai) uz kartes pielieto pauspapīru (caurspīdīgo papīru), ko attiecīgi sagatavo. Pauspapīru uzklāj uz kartes. Uz tā atzīmē lagrēķina vietu virs lagrēķina vietas uz kartes. Tad, neizkustinot papīru, novelk tuvākos meridiānus, paralēles un atkarībā no vēja un straumes - īstā kursa, ceļa driftes vai kuģa ceļa līniju. Uz novilktās kursa līnijas no lagrēķina punkta uz caurspīdīgā papīra atzīmē punktus, kuros izmērīti kartes izobatu dziļumi. Punktu attālumus no sākuma punkta aprēķina zinot laika sprīdi un kuģa ātrumu.
Pēc tam novieto pauspapīru uz kartes tā, lai uz kartes un pauspapīra novilktie meridiāni, paralēles un kursa līnija sakristu. Tad pa kursa līniju uzmanīgi pārbauda, vai uz pauspapīra atzīmētie dziļumi, kas nupat izmērīti, sakrīt ar izobatām, kas atzīmētas uz kartes. Ja dziļumu skaitliskās vērtības nesakrīt, tad tas nozīmē, ka lagrēķina vieta nesakrīt ar orientēto, kura jāatrod. Pauspapīru pārbīda uz augšu, uz leju, uz labo vai kreiso pusi tā, lai meridiāni, paralēles un kursa līnija uz kartes un uz pauspapīra paliktu savstarpēji paralēli.
Kad vērtības sakrīt, pirmo un pēdējo dziļuma mērījuma punktu pārnes no pauspapīra uz kartes ar cirkuļa kājiņas dūrieniem. Pēc tam punktus atzīmē ar zīmuli, pierakstot laiku. Pirmais punkts ir kuģa orientētā vieta tajā momentā, kad izdarīja pirmo dziļuma mērījumu, bet tas kuģa vadītāju interesē mazāk. Svarīgs ir pēdējais dziļuma mērīšanas punkts, jo no tā turpina tālāko lagrēķinu.
Ja, šādi pārvietojot pauspapīru, tomēr pieņemamu stāvokli nepanāk, var pauspapīru nedaudz pagriezt uz vienu vai otru pusi ap vertikālo asi, nedaudz atkāpjoties no līniju paralēlā stāvokļa. Panākot šādā veidā uz pauspapīra un uz kartes atzīmēto dziļumu sakrišanu, jāpieņem, ka eksistē straumes vai vēja vai abu šo faktoru radīts nonesums, kas precīzi jau pašā sākumā, atliekot kursu, nav ņemts vērā.
Vietas orientēšana pēc izobatām
Ja pārgājiena rajonā kursa līnija šķērso divas vai vairākas izobatas, kas nav paralēlas, bet veido leņķi, kas nav mazāks par 30°, tad šādas izobatas var pieņemt par pozīciju līnijām. Parasti šāds stāvoklis var būt, tuvojoties krastam vai attālinoties no tā, kur dziļumi mainās pakāpeniski un izobatas neatkarīgi no to apzīmētiem dziļumiem, ir pietiekoši tuvu viena otrai.
Kad kuģis tuvojas krastam un tiek šķērsota pirmā izobata, fiksē laiku. Šajā momentā kuģis atrodas kaut kur uz 20 m izobatas un tajā punktā uz kursa līnijas, kur kursa līnija šķērso 20 m kartes izobatu. Nesamazinot ātrumu, turpina iet tādā pašā virzienā. Kad ar eholotu konstatē otro izobatu, atzīmē laiku. Pēc tam, zinot kuģa ātrumu, aprēķina noieto distanci starp abiem mērījumiem.
Uz kartes pa kursa līniju no punkta, kur tā šķērso pirmo izobatu, kuģa pārvietošanās virzienā atliek noieto distanci un iegūst otru punktu. Pēc tam novieto pauspapīru uz kartes tā, lai tas segtu pārgājiena rajonu. Novelk uz pauspapīra kursa līniju, kas labi redzama caur to, atzīmē punktu, kurā kursa līnija krustojas ar pirmo izobatu, kā arī novelk pašu pirmo izobatu. Tad pārbīda pauspapīru kuģa pārvietošanās virzienā tā, lai kursa līnija uz tā sakristu ar kursa līniju uz kartes. To dara, kamēr uz kartes kursa līnijas atzīmētais otrais punkts (noietās distances attālumā no kursa līnijas un pirmās izobatas krustpunkta) sakrīt ar uz pauspapīra atzīmēto kursa līnijas un pirmās izobatas krustpunktu. Tātad pirmā izobata tiek pārnesta kursa līnijas virzienā par attālumu, ko kuģis nogāja starp abiem dziļuma mērījumiem. Vietu, kur krustojas otrā izobata un uz pauspapīra uznestā pirmā izobata, ar cirkuļa adatu atzīmē uz kartes. Tā būs kuģa orientētā vieta otrās izobatas mērījuma momentā.
Jūrniecības astronomija
Jūrniecības astronomiju izmanto aiz krasta priekšmetu redzamības robežas. Tās būtība ir pārvērst debess ķermeņu mērījumus, kas veikti ar sekstantu, pozīciju līnijās. To izdara ar kalkulatoriem vai datorprogrammām, vai arī ar roku. Ja neizmanto automātiskos pozīciju līniju aprēķināšanas paņēmienus, jāpielieto tabulas vai sfēriskās trigonometrijas formulas. Aprēķiniem nepieciešamās debess ķermeņu koordinātas dotas jūrniecības astronomijas kalendāros.
Pavadoņnavigācija
Pavadoņnavigācijā izmanto radio signālus no zemes mākslīgajiem pavadoņiem, lai noteiktu atrašanās vietu. Eksistē vairākas globālas pavadoņnavigācijas sistēmas: GPS, GLONASS, Galileo. Ir arī reģionālās: Beidou, NAVIC, QZSS.
Radionavigācija
Radionavigācijā tiek izmantoti radioviļņi, lai noteiktu atrašanās vietu ar elektronisku ierīču palīdzību. Šeit ietilpst radiobākas un hiperboliskās navigācijas sistēmas. Visas radiobākas mūsdienās ir izslēgtas. Hiperbolisko navigācijas sistēmu lomu ir pārņēmusi pavadoņnavigācija. Mūsdienās aktīvas hiperboliskās navigācijas sistēmas pastāv tikai Krievijā.
Locija
Locija ir mācība par dažādiem navigācijas aprīkojuma līdzekļiem, kā bākas, bojas u.c., par jūras karšu un kuģošanas rokasgrāmatu saturu un pielietošanu un cita veida informāciju, kas nepieciešama drošai kuģošanai. Par lociju sauc arī kuģošanas rokasgrāmatu, kurā apraksta krasta orientierus piekrastes pārgājienos un ostu pieejās.
Inerciālā navigācija
Inerciālā navigācija tiek realizēta apkopojot informāciju no sensoriem, lai aprēķinātu pozīciju, ātrumu un pārvietošanās virzienu. Sensori ir žiroskopi un akselerometri. Ar žiroskopiem izmēra leņķisko ātrumu attiecībā pret visumu un ar akselerometriem mēra lineāros paātrinājumus attiecībā pret visumu.
Mūsdienas
Uz kara un valsts dienesta kuģiem izmanto elektronoptiskās - infrasarkanās kameras. Ja šāda kamera tiek izmantota kopā ar žirokompasu, ar kameru var izmērīt krasta objektu žirokompasa peilējumus. Kameras ir ar maināmu optisko palielielinājumu, tādēļ ir iespējams saskatīt arī tālus un mazus krasta orientierus, kuri ir uznesti uz kartes. Nakts laikā var novērot neapgaismotus objektus ar nakts redzamības kameru. Attālumu līdz objektiem var ērti un precīzi izmērīt ar lāzera tālmēru. Elektronoptiskie - infrasarkanie sensori ienāk arī tirdzniecības flotē. Tos izmanto uz kuģiem, kuriem jāveic pārgājieni ledus apstākļos, jo ar infrasarkano kameru dienas un īpaši nakts laikā var atrast no ledus brīvus rajonus. Ar infrasarkano kameru var efektīvi meklēt ūdenī esošus cilvēkus gan dienā, gan naktī, jo cilvēķa ķermeņa temperatūra atšķiras no apkārtējā ūdens temperatūras. Elektronoptiskajām - infrasarkanajām kamerām jābūt žirostabilizētām, lai izslēgtu kuģa zvalstīšanās iespaidu.
Matiass Maiers
Matiass Maiers (de; dzimis ) ir austriešu kalnu slēpotājs. Viņš ir 2014. gada Soču olimpisko spēļu uzvarētājs nobraucienā un 2018. gada Phjončhanas olimpisko spēļu uzvarētājs supergigantā.
M. Maiera tēvs Helmuts Maiers arī ir bijis kalnu slēpotājs, 1988. gada Kalgari olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvējs supergigantā.
Pasaules kausa posmos M. Maiers startē kopš 2009. gada, kad debitēja sacensībās Sestrjērā. 10 sezonu laikā guvis 5 uzvaras atsevišķos Pasaules kausa posmos, uz pjedestāla kāpjot 21 reizi. Vislabākos panākumu guvis supergigantā, kā arī nobraucienā.
Ziedu nams (mauzolejs)
Ziedu nams (serbu: Кућа цвећа) ir mirušā Dienvidslāvijas līdera Josipa Broza Tito mauzolejs. Tas atrodas Belgradā, Serbijā.
Saskaņā ar vienu no versijām Tito mauzolejs tika nosaukts par "Ziedu namu", jo pats Tito savas dzīves laikā bija aizrautīgs puķkopis.
1990. gadā serbu politiķis Vojislavs Šešeljs tika ieslodzīts cietumā par to, ka aicināja no Belgradas aizvākt Ziedu namu.
Tito atraitne Jovanka Broza tika apglabāta Ziedu namā 2013. gada 28. oktobrī.
Mihails Arcimovičs
Mihails Arcimovičs (ru, dzimis, miris ) bija Ludzas novadā dzimis Krievijas Impērijas valsts darbinieks, senators, štalmeisters.
Dzimis Krievijas slepenpadomnieka Viktora Arcimoviča un Annas Žemčužņikovas ģimenē (Annas brāļi bija vieni no literārā tēla Kozjmas Prutkova radītājiem). Mācījās Pēterburgas Kārļa Maja ģimnāzijā, 1881. gadā absolvēja Sanktpēterburgas Universitāti kā tieslietu kandidāts.
No 1902. līdz 1904. gadam bija Suvalku gubernators, no 1904. līdz 1905. gadam - Pjotrokovas gubernators, bet no 1905. līdz 1907. gadam - Tulas gubernatos. 1911. gadā tika iecelts par Vitebskas gubernatoru, kura pienākumus veica līdz 1915. gadam. Bija Rēzeknes apriņķa, no 1890. gada - Ludzas apriņķa goda miertiesnesis. Pēc neatkarīgās Latvijas nodibināšanās apmetās uz dzīvi Latvijā, dzimtajā Runtortā Ludzas pievārtē, kur miris. Mihaila Arcimoviča māsa Olga Runtortas muižā uzturēja bērnu pamatskolu mazturīgajiem. Ar otras māsas Jeļizavetas gādību 1925. gadā uz Runtortu no Eversmuižas (Ciblas) tika pārcelta bērnu patversme. Pēc Latvijas okupācijas 1941. gadā četri Arcimoviča tuvinieki tika izvesti uz Sibīriju.
Vilkāja
Vilkāja ir ciems Tukuma novada Tumes pagastā uz austrumiem no Tukuma. Atrodas pagasta centrālajā daļā 9,6 km no pagasta centra Tumes, 4,4 km no novada centra Tukuma un 76,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1443 (Tukums–Jaunmokas). Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Vilkājas muižu (Gut Wilkajen).
Vovča
Vovča (uk) ir upe Ukrainas centrālajā daļā, Samaras kreisā krasta pieteka (garāka par pašu Samaru) Dņipropetrovskas un Doneckas apgabalos. Sākas pie Progresas ciemata Doņecas skraustā, plūst rietumu un vēlāk ziemeļrietumu virzienā pa Piedņepras zemieni. Ieplūst Samaras upē pie Pavlohradas pilsētas. Galvenās Vovčas pietekas ir Haičura (134 km gara), Mokri Jali (121 km) un Verhņa Tersa (107 km, visas kreisās).
Upes kritums visā garumā ir tikai 9 m, tecējums ļoti lēns. Augštecē ierīkotas divas ūdenskrātuves. Līdz 1960. gadiem upe bija kuģojama, mūsdienās izmanto tikai apūdeņošanai. Lielākās pilsētas krastos ir Pavlohrada un Kurahove.
Ķekavas novads
Ķekavas novads ir pašvaldība Pierīgā. Robežojas ziemeļos ar Rīgas pilsētu, austrumos — ar Salaspils un Ogres novadiem, dienvidos — ar Bauskas novadu un rietumos — ar Olaines novadu. Novada centrs atrodas Ķekavā. Iekļauj Baložu, Baldones un Ķekavas pilsētas un Baldones, Daugmales un Ķekavas pagastus. Izveidots Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālajā reformā 2021. gada 1. jūlijā, apvienojot Ķekavas novadu un Baldones novadu.
Teritoriālais iedalījums
Baldones pagasts, Baldones pilsēta, Baložu pilsēta, Daugmales pagasts, Ķekavas pagasts un Ķekavas pilsēta.
Daba
Novads galvenokārt atrodas Viduslatvijas zemienes Upmales paugurlīdzenumā un rietumdaļa — Tīreļu līdzenumā, gar Daugavu daļēji applūdinātā Lejasdaugavas senleja. Ģeoloģiski novadā, tāpat kā lielākajā daļā Latvijas, dominē augšdevona nogulumi. Augsnes galvenokārt smilšainas velēnu podzolētās un tipiski podzolētās, rietumdaļā podzolētās glejaugsnes. Meži pārsvarā skujkoku. Novada dienvidaustrumos Upmales paugurlīdzenumam raksturīgas lokveida pacēluma joslas, kas izliektas senā ledāja kustības virzienā un savienotas ar iegareniem vaļņiem. Šo formu krustpunktos paceļas neregulāri kēmu—morēnu pauguri. Augstākie punkti — Riekstukalns (85,2 m) un Morisona kalns (81,7 m) pie Baldones.
Upes
Ķekaviņu un Misu savieno Daugavas-Misas kanāls.
Ūdenstilpes
Ziemeļos uz Daugavas atrodas Rīgas HES ūdenskrātuve. Lielākie ezeri - Titurgas ezers (12 ha), Lejasezers (5 ha).
Vēsture
Līdz 13. gadsimtam tagadējais Ķekavas novads ietilpa zemgaļu Upmales zemes sastāvā. Livonijas Konfederācijas laikā tā ziemeļrietumu daļa ietilpa Rīgas pilsētas landfogtejā, bet dienvidaustrumu daļa Rīgas arhibīskapijas Doles draudzes novadā un Baldones puse sākotnēji Mežotnes pils novadā, bet vēlāk tā bija Jelgavas komturejas un no 1450. gada Bauskas fogtijas sastāvdaļa. Tagadējais Baldones pagasts un pilsēta 1561. gadā tika iekļauta Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā un no 1562. gada tā bija Kurzemes—Zemgales hercoga domēne. Jēkaba Ketlera laikā no 1642. līdz 1682. gadam Baldonē tika ierīkota hercoga "slabada" — biezi apdzīvota vieta, kuru apdzīvoja amatnieki. Zviedru Vidzemes laikā 1636. gadā Rīgas pilsēta iegādājās Mazjumpravas muižu, kuras zemes atradās abos Daugavas krastos. Rīgas patrimoniālajā apgabalā izveidoja Katlakalna draudzes novadu.1721. gadā to kopā ar pārējo Zviedru Vidzemes teritoriju iekļāva Krievijas Impērijas sastāvā, bet 1795. gadā tajā iekļāva arī hercogistes zemes. 18. gadsimta otrajā pusē Baldoni sāka pieminēt kā kūrortu tajā esošā sēravota dēļ.
2009. gadā, likvidējot padomju laika Rīgas rajonu, kurā līdz tam ietilpa novada teritorija, Ķekavas pagastu apvienoja ar Baložu pilsētu un Daugmales pagastu, izveidojot Ķekavas novadu, bet Baldones pilsētu ar Baldones pagastu. 2021. gadā Ķekavas novadu apvienoja ar Baldones novadu.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
.
Saimniecība
Pazīstamākais uzņēmums, kas asociējas ar Ķekavas novada saimniecību, ir “Putnu fabrika Ķekava” AS, kas pazīstams ne tikai Baltijas valstīs, bet arī ārpus to robežām, galvenokārt — Skandināvijā. Uzņēmums dibināts 1967. gadā, nodarbojas ar putnu gaļas audzēšanu un vistas gaļas produktu ražošanu.
Ķekavas novada Valdlaučos atrodas izstāžu komplekss “Rāmava” (SIA A.M.L.).
Netālu no Baldones — uzņēmuma "Radons" radioaktīvu atkritumu novietne Atomkalnā.
Transports
Caur novada teritoriju ved autoceļš Via Baltica. Lai samazinātu tā pārslodzi Pierīgā, tiek būvēts Ķekavas apvedceļš. Tāpat caur novadu ved Rīgas apvedceļš un autoceļi P89 no Rīgas uz Skaistkalni gar Baldoni un P85 uz Jaunjelgavu gar kreiso Daugavas krastu.
Nokia 3230
Nokia 3230 bija Somijas uzņēmuma Nokia mobilais telefons. Paziņots par tā izlaišanu 2004. gada 2. novembrī. Tas darbojās GSM 900, 1800 un 1900 tīklā. Nokia 3230 darbina operētājsistēma S60 (Symbian).
Nokia 3230 bija viens no pirmajiem tālruņiem ar Push to Talk over Cellular (PoC) iespēju, ļaujot sazināties rācijas sarunas veidā. Tam arī bija "vizuālā radio" iespēja, ļaujot klausīties radio, vienlaikus ar GPRS palīdzību iegūstot papildu informāciju par atskaņoto dziesmu.
Živetas stāvs
Živetas stāvs (D2gv) ir viena no divām vispārējās stratigrāfiskās shēmas vidusdevona vienībām. Nogulumi ir veidojušies živetas laikmetā 387,7—382,7 miljonu gadu intervālā starp vidusdevona eifela un augšdevona frānas laikmetiem.
Dalījums
Živetas stāvu 1839. gadā Ardēnu kalnos izdalījis beļģu ģeologs Žans d'Alluā. (Jean Baptiste Julien d'Omalius d'Halloy). 1880. gadā franču ģeologs Žils Goslē (Gosselet) griezumu precizēja. Nosaukums ņemts no Živē (Givet) pilsētas (Ardēnu departamentā) netālu no Beļģijas robežas, kur pirmo reizi tika aprakstīts stāva ģeoloģiskais griezums. Stratotipiskajā griezumā Dinantas muldas dienvidu malā tiek izdalītas četras paleontoloģiskas zonas:
Rietumeiropas galvkāju fācijās živetas stāvs tiek saukts par agoniatītu stāvu sakarā ar plašu Agoniatites ģints sugu izplatību, un tiek dalīts divās zonās: 1) Cabrieroceras crispiforme (-Werneroceras rouvillei) zona, kas atbilst agrāk izdalītajai Maenioceras undulatum zonai, 2) Maenioceras terebratum zona.
Reinas apgabalā živetas nogulumi visplašāk pārstāvēti Bergišenas apgabalā un Eifela kalnos. Eifela kalnos živetas stāvu veido kaļķakmeņi ar merģeļiem un tiek dalīts loogheras, kirtenas, draimillenas, rodertas un kerpenas slāņos ar bagātīgu pleckāju (stringocefālu) un koraļļu faunu.
Živetas stāvs Latvijā
Latvijā živetas stāva nogulumi ir izplatīti lielākajā valsts teritorijā un pārstāvēti ar Burtnieku svītu. Sīkāk živetas nogulumi Latvijā un Baltijā netiek dalīti. Biezums Latvijā līdz 89 metriem.
Jāatzīmē, ka vēl joprojām Latvijā tiek apstrīdēta živetas stāva augšējā robeža, jo dažādi pētnieki to nosprauž atšķirīgi. Bez klasiskā viedokļa, ka živetas stāva augšējā robeža iet pa Burtnieku svītas augšējo daļu, ir uzskati, ka arī Gaujas svītu būtu jāietver vidusdevona živetas stāvā, un robeža ietu starp Gaujas un Amatas svītām. Ir arī tāds viedoklis, ka arī Amatas svīta būtu pieskaitāma živetas stāvam un frānas stāvs sākas ar Pļaviņu svītu.
Pēteris Jērāns
Pēteris Jērāns (dzimis, miris ) bija latviešu žurnālists un sabiedriskais darbinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1927. gadā Biržu pagastā. No 1944. gada strādāja dažādu Latvijas PSR laikrakstu redakcijās. No 1956. līdz 1959. gadam vadīja Kandavas rajona laikrakstu „Sarkanā Kandava”.
1960. gadā Jērāns beidza PSRS Centrālās Komitejas Augstākās partijas skolas Žurnālistikas nodaļu, līdz 1963. gadam bija Latvijas Komunistiskās partijas Valmieras rajona komitejas sekretārs. No 1963. līdz 1981. gadam bija Latvijas PSR Valsts TV un radioraidījumu komitejas priekšsēdētāja vietnieks.
1981. gadā kļuva par Galvenās enciklopēdiju redakcijas galveno redaktoru, viņa vadībā tika izdota Latvijas padomju enciklopēdija. Galvenā redaktora amatu saglabāja līdz 1989. gadam, šajā laika posmā bija arī Zinātniskās padomes priekšsēdētājs. Pēc tam līdz 1994. gadam bija ģenerāldirektora vietnieks uzņēmumā LITTA. 1991. gadā kļuva par firmas "Trio J." īpašnieku un prezidentu. Laikā no 1959. līdz 1991. gadam Jērāns bija Latvijas Žurnālistu savienības valdes priekšsēdētāja vietnieks.
Miris 2006. gadā, apbedīts Jēkabpils pilsētas kapos.
Apbalvojumi
Latvijas PSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks (1975)
Marjana Dademaša
Marjana Dademaša (dzimusi Marjana Ivanova-Jevsejeva Daugavpilī) ir Latvijas krievu politiķe. Bijusi 11. Saeimas un 12. Saeimas deputāte, pārstāvot partiju "Saskaņa" un apvienību "Saskaņas Centrs". Bijusi Daugavpils domes deputāte.
Biogrāfija
Pabeigusi Daugavpils Universitāti un Baltijas Krievu institūtu, kur ieguvusi izglītību psiholoģijā un uzņēmējdarbībā.
Politiskā darbība
M. Dademaša 10. Saeimas laikā darbojās kā "Saskaņas Centra" deputāta Jāņa Urbanoviča palīdze. 2012. gadā kandidēja Saeimas ārkārtas vēlēšanās no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta un tika ievēlēta 11. Saeimā no Latgales vēlēšanu apgabala. Saeimā darbojas Valsts pārvaldes un pašvaldības komisijā un Publisko izdevumu un revīzijas komisijā. Tāpat ievēlēta 12. Saeimā 2014. gadā. 2015. gada oktobrī nolika Saeimas deputātes mandātu, lai darbotos privātā biznesā (pieteikusies par kandidāti AS "Olainfarm" izpilddirektora amatam).
2017. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Daugavpils domē no partijas "Saskaņa". 2018. gadā nolikusi Daugavpils domes deputāta mandātu uz laiku veselības problēmu dēļ.
Iturupa
Iturupa (ru) ir Krievijai piederoša vulkāniska sala, Kuriļu salu arhipelāga lielākā sala. Administratīvi ietilpst Sahalīnas apgabala Kuriļu rajonā. Krievijas suverenitāti apstrīd Japāna, kas uzskata, ka sala ietilpst Hokaido prefektūras Nemuro apriņķī. Salas lielākā pilsēta ir rajona centrs Kuriļska.
Etimoloģija
Salas krievu (Итуруп) un japāņu (択捉島, Etorofu-tō) nosaukums cēlies no pamatiedzīvotāju ainu nosaukuma エツ゚ヲロㇷ゚シㇼ(Etuworop-sir), kas nozīmē pēc dažādām versijām ‘Sala ar daudziem zemesragiem’ vai ‘medūza’.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kuriļu arhipelāga dienviddaļā starp Urupu ziemeļaustrumos un Kunaširu dienvidaustrumos. Austrumos tās krastus apskalo Klusais okeāns, bet rietumos — Ohotskas jūra. Sala vulkāniskas izcelsmes, tajā 20 vulkāni, no kuriem deviņi aktīvi. Reljefs ir kalnains. Augstākais kalns ir Stokapa vulkāns 1634 m vjl salas dienviddaļā. Lielāko daļu teritorijas klāj skujkoku meži, dienviddaļā arī lapukoku meži. Sastopamas bambusa audzes.
Salas austrumu krastā atrodas 141 m augstais ūdenskritums Iļja Muromecs — grūtās pieejamības dēļ to iespējams apskatīt tikai no okeāna puses.
Rūbežnīki (Zvirgzdenes pagasts)
Rūbežnīki ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 273 km attālumā no Rīgas Rūbežneicas upes krastos.
Celtne
Celtne ir celtniecībā radīts objekts vai to kopums. Dažreiz celtnes tiek sauktas arī par būvēm, lai gan precīzāk ar šo terminu apzīmē celtniecības stadijā esošās celtnes. Savukārt ar terminu "ēka" apzīmē celtnes, kuras tiek izmantotas dzīvošanai, saimnieciskai darbībai, ražošanai un tamlīdzīgi.
Apeldorna
Apeldorna (nl) ir pilsēta un pašvaldība Gelderlandes provincē Nīderlandes centrālajā daļā, reģiona centrs. Apeldornas pašvaldībā, ieskaitot pieguļošos ciemus, 2014. gadā dzīvoja 157 679 iedzīvotāji. Pašvaldības rietumu daļa ir pauguraina un mežaina, bet austrumdaļa atrodas Eiselas upes ielejā.
Tomass Brolīns
Pērs Tomass Brolīns (sv, dzimis ) ir bijušais Zviedrijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Zviedrijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā spēlējis Zviedrijā, Itālijā, Anglijā un Šveicē. Vislielākos panākumus guvis ar Itālijas komandu Parma, ar kuru viņš uzvarēja gan UEFA Kausu ieguvēju kausā, gan UEFA kausā, gan UEFA Superkausā.
Ar Zviedrijas futbola izlasi piedalījies 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1992. gada Eiropas čempionātā. 1990. un 1994. gadā Brolīns tika atzīts par Zviedrijas labāko futbolistu.
Sasniegumi
Parma
Individuālie sasniegumi
Sentinel-3A
Sentinel-3A ir Eiropas Kosmosa aģentūras un EUMETSAT Zemes tālizpētes pavadonis. Paredzēts okeānu novērojumiem. Ietilpst Copernicus programmā. Orbītā palaists 2016. gada februārī.
Somatiskā embrioģenēze
Somatiskā embrioģenēze
Somatiskā embrioģenēze ir augu embriju attīstība no somatiskajām šūnām. Pirmo reizi somatisko embrioģenēzi novēroja 1958. gadā savvaļas burkāna šūnu suspensijā To lielākoties asociē kā vienu no audu kultūru pavairošanas metodēm ar plašām pielietošanas iespējām gan mežsaimniecībā, gan lauksaimniecībā, kā arī somatiskos embrijus izmanto kā modeļsistēmas embrioģenēzes izpētē. Šis process ietver vairākus secīgus etapus.
Sentinel-3A
Kosmisko aparātu izgatavojis Thales Alenia Space uz platformas Prima bāzes.
Somatiskā embrioģenēze
Somatiskā embrioģenēze
Somatiskā embrioģenēzes gaitā auga somatiskās šūnas dediferencējas un pēc tam atkal diferencējas, kā rezultātā attīstās somatiskie embriji. Somatiskie embriji moroloģiski ir līdzīgi auga embrijiem, kuri attīstījušies no zigotas. Dabiskos apstākļos šis process norit ļoti reti, ir konstatēti gadījumi, kad tie attīstās no sēklaizmetņiem peonijām un no lapām asplēnijām un kalanhojēm. Pārsvarā šis process ir mākslīgi inducēts.
Somatiskajai embrioģenēzei izšķir tiešo un netiešo attīstību, tiešajā somatiskie embriji veidojas bez kallusa formēšanās fāzes, un to visvieglāk iespējams panākt no mirkosporu, sēklaizmetņu, embriju un dīgstu eksplantiem.
Sentinel-3A
Instrumenti
Sentinel-3 izmanto vairākus tālizpētes instrumentus:
Lidojuma gaita
Sentinel-3A tika palaists 17:57 UTC ar nesējraķeti Rokot/Briz-KM no Pļeseckas kosmodroma.
Somatiskā embrioģenēze
Somatiskā embrioģenēze
Netiešajā embroģenēzē veidojas proembriogēnā massa, tā veido embriogēno kallusu, ko var atšķirt no nediferencēta kallusa pēc morfoloģiskām pazīmēm un krāsas. Auga reģenerācija somatiskās embrioģenēzes veidā sastāv no pieciem secīgiem posmiem:
Viesītes karogs
Viesītes karogs ir viens no Viesītes pilsētas oficiāliem simboliem, ko var izmantot gan pašvaldības iestādes, gan iedzīvotāji.
Neibāde (Saulkrasti)
Neibāde ( - jaunā peldvieta) ir Saulkrastu pilsētas daļa uz ziemeļiem no Pēterupes. Atrodas starp Rīgas līča krastu un Rīgas—Skultes dzelzceļu (stacija Saulkrasti).
Neibādē atrodas Saulkrastu slimnīca, bērnudārzs "Rūķītis", katoļu baznīca (1998) un estrāde ar pieminekli Lēdurgas muižniekam K. Reiternam (1877), kurš 19. gs. sākumā nodibināja Neibādes peldvietu.
Vēsture
Pirmās vasarnīcas un peldvietu pie Ķīšupes ietekas jūrā uz Bīriņu muižas zemes 1823. gadā uzcēla tās īpašnieka Ludviga Augusta Mellīna (1754-1834) znots Lēdurgas muižas īpašnieks Kārlis fon Reiterns. Tā kā tā atradās uz ziemeļiem no daudz senākās Pēterupes un Pabažu peldvietas, tad jauno kūrortu nosauca par Neibādi. 1835. gadā Neibādi nopirka viņa svainis Aleksis Gērans Pistolkorss (1792-1870). Pēc viņa dēla Augusta fon Pistolkorsa laulībām ar Pēterburgas miljonāra Štiglica audžumeitu Emīliju Harderi 1860. gadā tika pabeigta Bīriņu muižas pils celtniecība un sākās būvdarbi Neibādes jūrmalā. Kā viena no pirmajām tika uzcelta Neibādes kūrmāja (Kurhaus), tad viesnīca, restorāns un māja ar uzsildīta jūras ūdens vannām (vannūzis). Blakus kūrmājas laukumam iekārtoja parku. No 1875. gada Bīriņu muižas īpašnieks sāka pārdot zemesgabalus vasarnīcu būvēm arī citiem Vidzemes muižniekiem. Īsā laikā Neibādes teritorija tika apbūvēta ar greznām vasarnīcām.
1933. gadā Neibādi apvienoja ar Pēterupes ciemu un pārdēvēja par Saulkrasti, vēlāk par Saulkrastiem. Pēc dzelzceļa līnijas Rīga-Rūjiena atklāšanas 1935. gadā starp Neibādi un Pēterupi iekārtoja Saulkrastu dzelzceļa staciju.
Tautas demokrātija
Tautas demokrātija ir marksisma-ļeņinisma teorētiska koncepcija un sabiedrības politiskās organizācijas forma, kas attīstījās pēc Otrā pasaules kara tā saukto "tautas demokrātisko revolūciju" kontekstā.