cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Džoana Fonteina
Biogrāfija
Pazīstama arī ar lomām tādās filmās kā "Džeina Eira" (Jane Eyre, 1943, kopā ar Orsonu Velsu, Oldesa Hakslija scenārijs pēc Šarlotes Brontē romāna), "Vēstule no nepazīstamas sievietes" (Letter from an Unknown Woman, 1948, pēc Stefana Cveiga romāna) un citās Holivudas klasiskajās filmās.
Barbs
Barbs ir viena no karstasiņu šķirnēm pasaulē. Barbs tāpat kā tā slavenais kaimiņš arābu zirgs ir ietekmējis lielu daļu zirgu šķirņu izveidi pasaulē. Ir viedoklis, ka Godolfīna arābs, kas kļuva par vienu no angļu tīrasiņu zirga ciltstēvu, patiesībā bija barbs. Barbs tāpat kā arābu zirgs ir tuksneša zirgs. Tā ir berberu veidota zirgu šķirne Marokā. Ir uzskats, ka barbs ir tiešais pēctecis savvaļas zirgiem, kas apdzīvoja Ziemeļāfriku ledus laikmeta laikā. Ja tā ir patiesība, tad barbs ir vecāka zirgu šķirne nekā arābu zirgi, lai gan mūsdienās vairs nav sastopami "tīri" barbi, jo barbi savā laikā ir tikuši diezgan nekontrolēti krustoti ar dažādām šķirnēm.
Izskats
Ir zināms, ka barba asinīm ir bijis piejaukts arābu zirgs, bet barba izskatā tas nav redzams. Barbs ir masīvs un lielāka auguma nekā arābs. Augstums skaustā 1,40-1,55 m, svars 400-550 kg. Starp barbu un arābu ir fundamentālas atšķirības. Barbam ir jaudīga krūšu daļa, augsti pleci, īsa mugura, slīpi krusti un zemu novietota aste, barba galvas forma atgādina primitīvos zirgus. Tā profils ir taisns vai reizēm izliekts ("romiešu deguns"). Barbam ir spēcīgas kājas un nelieli, izturīgi nagi. Barbs neizceļas ar vieglām gaitām, bet tam ir ļoti jaudīgs sprints. Barbs parasti ir sirms, bērs, melns un ruds.
Barba ietekme ir redzama Andalūzijas un lucitano zirga izskatā. Šo šķirņu izveidē barbam ir vislielākā ietekme. Barba asinis ir bijušas piejauktas amerikāņu kvarterzirgam un Amerikas jājamzirgam. Barbs ir arī ietekmējis Kamargas zirgu šķirni un Ziemeļamerikas mustangu.
Barbs bija berberu kara zirgs. Berberi augstu vērtēja barba izturību, pieticību un spēju ļoti ātri skriet īsās distancēs, kā arī dedzīgo temperamentu.
Pirjo Muranena
Pirjo Muranena (fi; dzimusi ) ir Somijas distanču slēpotāja. Sacensībās startē kopš 1998. gada. Viņa ir izcīnījusi sešas medaļas Pasaules čempionātos. 2001. gadā atzīta par Somijas gada sportisti.
Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā viņa kļuva par olimpiskās bronzas medaļas īpašnieci 4 x 5 km stafetē.
Parastās koku vāveres
Parastās koku vāveres, parasto koku vāveru apakšdzimta (Sciurinae) ir viena no vāveru dzimtas (Sciuridae) apakšdzimtām. Latvijā sastopamas divas parasto koku vāveru apakšdzimtas sugas: parastā vāvere (Sciurus vulgaris) un lidvāvere (Pteromys volans).
Parasto koku vāveru apakšdzimtā ir divas ciltis, kurās ir 20 ģintis. Mūsdienās, analizējot ģenētiskos pētījumus, lidvāveru cilts (Pteromyini) ir iedalīta parastās koku vāveres apakšdzimtā, bet pirms dažiem gadiem lidvāveres bija atsevišķa apakšdzimta.
Rejs Burks
Remons Žans Burks (franču Raymond Jean Bourque, dzimis 1960. gada 28. decembrī, Sentlorēnā, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, aizsargs. Karjeras laikā aizvadījis 22 sezonas Nacionālās hokeja līgas klubos Bostonas "Bruins" un Kolorādo "Avalanche". Karjeras laikā piecas reizes atzīts par līgas labāko aizsargu, kā arī 13 reizes iekļauts līgas simboliskajā izlasē. Karjeras laikā gūstot 1579 rezultativitātes punktus, Burks ir visu laiku rezultatīvākais aizsargs NHL vēsturē. 2001. gadā kopā ar "Avalanche" izcīnīja Stenlija kausu. 2004. gadā iekļauts Hokeja slavas zālē.
Spēlētāja karjera
Junioru vecumā no 1976. līdz 1979. gadam Burks spēlēja dažādās QMJHL komandās, 1978. un 1979. gadā tiekot iekļauts līgas simboliskajā izlasē, savukārt 1979. gadā iegūstot arī līgas labākā aizsarga balvu. 1979. gada NHL draftā Burku ar kopējo astoto numuru izvēlējās Bostonas "Bruins".
"Bruins" pamatsastāvā Burks iekļāvās jau 1979.—80. gada sezonā, savā pirmajā NHL spēlē gūstot arī pirmos vārtus. Burks ātri kļuva par vienu no līgas vadošajiem aizsargiem, iegūstot gan līgas Kaldera balvu kā labākajam debitantam, gan tiekot iekļauts NHL simboliskajā izlasē. Tā bija pirmā reize NHL vēsturē, kad laukuma spēlētājs iegūst abus apbalvojumus. 1983.—84. gada sezonu Burks noslēdza ar 96 rezultativitātes punktiem. Tā kļuva par rezultatīvāko sezonu aizsarga NHL karjerā. 1985. gadā par komandas treneri kļūstot tās agrākajam kapteinim Terijam O'Rīlijam, Burks kopā ar Riku Midltonu kļuva par "Bruins" kapteiņiem. 1988. gadā Midltons noslēdza karjeru, taču Burks turpināja pildīt komandas kapteiņa funkcijas.
1988. un 1990. gadā Burks kopā ar "Bruins" sasniedza Stenlija kausa finālsēriju, taču abas reizes finālos tika piedzīvoti zaudējumi. 1990. gadā balsojumā par līgas vērtīgāko spēlētāju, kurš iegūtu Harta balvu, Burks palika otrajā vietā aiz Marka Mesjē.
"Bruins" rindās Burks spēlēja 21 sezonu, 15 sezonas pildot tās kapteiņa funkcijas. Burks laboja rekordu kā spēlētājs, kas visilgāk bijis vienas NHL komandas kapteinis. Pāris sezonas vēlāk šo rekordu gan laboja Stīvs Aizermens. Lai gan 20 sezonās Burks kopā ar "Bruins" Stenlija kausa izcīņā piedalījās 19 reizes, komandai ne reizi neizdevās izcīnīt līgas čempiones titulu. Visbeidzot, 1999.—2000. gada sezonas otrajā pusē, redzot, ka "Bruins" neizdosies iesaistīties cīņā par čempiones titulu, aizsargs pieprasīja komandai tikt aizmainīts.
Kanādas izlase
Kanādas hokeja izlases sastāvā Burks spēlēja 1981., 1984. un 1987. gada Kanādas kausa izcīņā, divas reizes kopā ar komandu turnīrā izcīnot uzvaru. Burks izlases sastāvā spēlēja arī 1998. gada olimpisko spēļu turnīrā, kurā Kanāda palika ceturtajā vietā.
Gorlice
Gorlice ir pilsēta Polijas dienvidos, Mazpolijas vojevodistē uz austrumiem no Novi Sončas Zemajos Beskidos. 1354. gadā pilsētu dibinājuši ieceļotāji no vācu pilsētas Gerlicas, no kā arī pilsētas nosaukums. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada maijā ap pilsētu sākās Gorlices-Tarnovas ofensīva, kuras rezultātā Krievijas karaspēks tka padzīts no Austroungārijas teritorijas.
Sanmarīno Grand Prix
Sanmarīno Grand Prix bija ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. Visas Sanmarīno Grand Prix sacīkstes norisinājās Imolas trasē. Šī trase patiesībā atrodas Itālijā, tomēr, ņemot vērā to, ka jau norisinājās Moncā un to, ka Sanmarīno nebija Formula 1 standartiem atbilstošu trašu, tika pieņemts lēmums Imolā rīkot Sanmarīno Grand Prix.
Imolā norisinājās. gadā, tomēr tika pieņemts lēmums atgriezt šīs sacensības Moncā. Sanmarīno Grand Prix ir norisinājušās vairākas vēsturiskas sacīkstes. . gadā, FISA-FOCA konflikta rezultātā piedalījās tikai 7 komandas (14 piloti). Sacīksti boikotēja 10 no 14 FOCA komandām. Uzvaru izcīnīja Didjē Pironi, kurš neizpildīja komandas pavēli palaist garām komandas biedru Žilu Vilnēvu. Vilnēvs bija dusmīgs un paziņoja, ka vairs nekad nerunās ar Pironi. Vilnēva solījums izrādījās patiess, jo līdz savai nāvei divas nedēļas vēlāk, kvalifikācijā, kanādietis tā arī nebija runājis ar Pironi.
1994. gada Sanmarīno Grand Prix norisinājās traģiski notikumi. Piektdienas treniņbraucienos smagu avāriju piedzīvoja Rubenšs Barikello, tomēr viņš tika cauri ar deguna lūzumu. Sestdienas kvalifikācijā avāriju piedzīvoja Rolands Racenbergers, kurš neilgi pēc tam nomira. Svētdienas sacīkstē gāja bojā trīskārtējais pasaules čempions Airtons Senna.
Saraksts
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros. Visas sacīkstes aizvadītas Imolas trasē.
Baltijas stacija (Tallina)
Vēsture
Baltijas stacijas rašanās saistāma ar dzelzceļa līnijas Paldiski (Baltijas Osta) - Rēvele - Sanktpēterburga izbūvi un tai jau sākotnēji tika paredzēta līnijas galvenās stacijas loma. Stacijas svinīgā atklāšana notika 1870. gada 24. oktobrī (5. novembrī pēc jaunā stila).
Jau drīz pēc Igaunijas valstiskās neatkarības iegūšanas sākās pirmā elektrificētā dzelzceļa iecirkņa izbūve posmā Tallina — Pēskila. Dzelzceļa līnijas modernizācija sākās 1923. gadā, bet jau 1924. gada 21. septembrī tā tika nodota ekspluatācijā, tādējādi kļūstot par pirmo elektrificēto dzelzceļa līniju Baltijas valstīs.
1928. gadā Baltijas stacijā tika izbūvēti peroni piepilsētas līniju apkalpošanai, bet dzelzceļa iecirknim Tallina - Nemme tika izbūvēts otrais ceļš.
1930. gados preču pārkraušanai tika izbūvēta preču stacija Tallinas Kopli rajonā. Nojaukto noliktavu vietā Baltijas stacijas teritorijā tika izbūvēti rezerves ceļi pasažieru vagoniem.
Sarkanās armijas atkāpšanās laikā Baltijas stacija 1941. gada vasarā tika pilnībā nopostīta.
Vilcienu kustība posmā Tallina - Nemme tika atjaunota 1944. gada 23. septembrī, pēc dažām dienām elektriskie vilcieni kustību uzsāka arī līdz Keilas stacijai, bet dzelzceļa līnijas rekonstrukcija posmā Tallina - Pēskila turpinājās vēl līdz pat 1946. gadam.
1962. gadā tika izbūvētas monolītas pasažieru nojumes tieši pretī dzelzceļa platformām, bet stacijas galvenā ēka saskaņā ar Ļeņingradas arhitektu Ašastina un Lohanovas 1965. gadā izstrādāto projektu tika nodota ekspluatācijā 1967. gadā.
Vilcienu satiksme
Baltijas stacijā ienākošos un izejošos vilcienus apkalpo valsts dzelzceļa kompānija Elron, kā arī A/S GoRail, kas apkalpo starptautiskos maršrutus.
Apkārtne
Baltijas stacija atrodas Ziemeļu rajona (et) Kelmikilas daļā uz robežas ar Centra rajonu (et), tiešā vecpilsētas tuvumā.
Blakus stacijas ēkai atrodas arī piepilsētas autobusu pietura, kā arī pilsētas autobusu, trolejbusu un tramvaju pieturas.
Stacijas teritorijā atrodas arī viesnīca Schnelli, Igaunijas valsts akciju sabiedrības Eesti Raudtee galvenā biroja ēka un dzelzceļa vēstures eksponāts - 1953. gadā Kolomnas rūpnīcā būvētā tvaika lokomotīve L-2317.
Tiešā stacijas tuvumā atrodas Stacijas tirgus (et), bet vecpilsēta ir viegli sasniedzama, izmantojot gājēju tuneli zem Toompuiestee ielas.
Suleimans I
Suleimans I (osmaņu turku: سليمان Sulaymān, tr, dzimis, miris 1566. gada 5. vai 6. septembrī) bija Osmaņu impērijas desmitais un visilgāk valdošais sultāns un kalifs. Viņš valdīja no 1520. līdz 1566. gadam. Rietumu pasaule viņu vairāk pazina kā Suleimanu Lielisko, bet Austrumu pasaule kā Likumdevēju (,, al‐Qānūnī), jo viņš atjaunoja osmaņu likumu sistēmu.
Suleimans kļuva par izcilu 16. gadsimta monarhu, kura valdīšanas laikā Osmaņu impērija piedzīvoja militārās, politiskās un ekonomiskās varas uzplaukumu. 1529. gadā Suleimans personīgi vadīja Osmaņu impērijas armiju un iekaroja kristiešu cietokšņus Serbijā un Ungārijā, tomēr cieta neveiksmi, mēģinot ieņemt Vīni. Konfliktā ar Safavīdiem un lielajām Ziemeļāfrikas teritorijām līdz pat Alžīrijai viņš anektēja lielu daļu Tuvo Austrumu. Viņa pakļautībā Osmaņu flote dominēja jūrās no Vidusjūras līdz Sarkanajai jūrai un caur Persijas līci.
Suleimans personīgi ieviesa nozīmīgas izmaiņas likumos saistībā ar sabiedrību, izglītību, nodokļiem un krimināltiesībām. Viņa reformas, kas tika veiktas kopā ar impērijas galveno tiesu amatpersonu Ebusūdu Efendi, saskaņoja attiecības starp abām Osmaņu likumu formām: sultānisko (Kanun) un reliģisko (šariats). Viņš bija izcils dzejnieks un zeltkalis; viņš kļuva arī par lielisku kultūras patronu, pārraugot Osmaņu impērijas "zelta" laikmetu tās mākslinieciskajā, literārajā un arhitektūras attīstībā.
Pārkāpjot osmaņu tradīciju, Suleimans apprecējās ar Sultāni Hirremu, sievieti no viņa harēma, pareizticīgu rutēnijas kristieti, kura pievērsās islāmam un kas  Rietumos kļuva slavena ar vārdu Roksolana rudās matu krāsas dēļ. Viņu dēls Selims II pārņēma troni pēc Suleimana nāves 1566. gadā pēc viņa 46 gadu valdīšanas. Citi Suleimana mantinieki, Mehmeds un Mustafa, bija miruši; pirmais bija miris no bakām, bet otrais pēc sultāna pavēles 13 gadus iepriekš tika nožņaugts. Pēc sacelšanās Bajezīds un viņa četri dēli tika nogalināti pēc Suleimana pavēles 1561. gadā. Lai gan zinātnieki periodu pēc Suleimana nāves sauc par "krīzi un adaptāciju", nevis kritumu, Suleimana valdīšanas beigas bija kā lūzums Osmaņu vēsturē. Desmitgadēs pēc Suleimana nāves impērijā sāka notikt būtiskas politiskas, institucionālas un ekonomiskas pārmaiņas, ko bieži sauc par Osmaņu impērijas pārveidošanu jeb transformāciju.
Kāpšana tronī
Pēc tēva nāves 1520. gadā Suleimans Konstantinopolē tika kronēts par desmito Osmaņu sultānu 26 gadu vecumā. Agrīnu Suleimana aprakstu dažas nedēļas pēc viņa pievienošanās sniedza Venēcijas sūtnis Bartolomeo Kontarīnī:
"Sultāns ir tikai divdesmit piecus gadus [faktiski 26] vecs, garš un slaids, bet izturīgs, ar plānu un kaulainu seju. Sejas mati ir redzami, bet knapi. Sultāns šķiet draudzīgs un ar labu humoru. Baumo, ka Suleimans ir pareizi nosaukts, viņam patīk lasīt, viņš ir zinošs un izrāda labu spriedumu. "
Iekarojumi Eiropā
Neilgi pēc nākšanas pie varas Suleimans uzsāka karagājienus Eiropā. Pirmais karagājiens bija pret Ungārijas Karalisti, kuras laikā jaunais sultāns ieņēma Belgradu. Tas Osmaņu impērijai pavēra iespējas iebrukt Ungārijā, kā arī sakaut ungāru un čehu apvienoto armiju Mohačas kaujā, kuras laikā krita Ungāru karalis Lajošs II, kas, bēgot no kaujas, noslīka. Pēc tam Suleimans ieņēma Budu, Ungārijas galvaspilsētu, kā arī okupēja Transilvāniju, tur izveidojot sev lojālu vasaļvalsti — Transilvānijas hercogisti.
Pēc ungāru novājināšanas, Suleimans pievērsās Rodas salā dzīvojošajiem Sv. Jāņa ordeņa bruņiniekiem. Galvenais iemesls šim iebrukumam bija tas, ka pirāti, kas apmetās šajā salā, uzbruka musulmaņu tirdzniecības kuģiem un svētceļotājiem uz Meku. Suleimans pats personīgi vadīja karaspēku šajā iebrukumā, un 1522. gada decembrī bruņinieki padevās.
Nākamais sultāna mērķis bija Vīne, kuru gan 1529. gadā, gan 1532. gadā nespēja ieņemt. Tam bija dažādi iemesli, kā piemēram aplenkumi citās vietās, slikti laikapstākļi un nesaskaņas ar ungāru augstmaņiem. 1541. gadā Hābsburgu imperators Kārlis V centās atgūt Budu, kam sekoja Osmaņu karagājieni 1541. un 1544. gadā, kurā Suleimans sakāva austriešus, un panāca to, ka viņš tiek atzīts par Ungārijas valdnieku.
Osmaņu-Persiešu kari
1533. gadā Suleimans sūtīja Ibrahim-pašā, Osmaņu lielvezīru un tuvu savu draugu, karagājienā uz Persiju. Uzpērkot pierobežu komandantus, Ibrahim-pašā ātri ieņēma Tebrizu un visu Dienvidazerbaidžānu. Tam sekoja Bagdādes ieņemšana. 1554. gadā Persijas šahs Tahmaspu noslēdza pamieru ar Osmaņu impēriju, kas atzina šo teritoriju pievienošanu Suleimana lielvalstij.
Kaujas Vidusjūras reģionā
Palielinoties spiedienam starp kristīgo un islāmisko pasauli, vairākas Ziemeļāfrikas musulmaņu valstiņas kļuva par Osmaņu impērijas sastāvdaļu. Suleimans pirmais, redzot Spānijas draudus Vidusjūras reģionā, iecēla Hairedīnu Barbarosu par savas flotes komandieri. Lielākā kauja notika 1565. gadā, kad Osmaņi iebruka Maltā, kurā Sv. Jāņa bruņinieki bija apmetušies jau kopš 1530. gada. Blokāde sākās maijā un ilga līdz septembrim. Sākotnēji likās, ka arī šī blokāde piedzīvos Rodas salas likteni, bet gala rezultātā ieradās spāņu papildspēki, kas noveda pie osmaņu sakāves.
Juridiskās un politiskās reformas
Kamēr rietumos sultāns Suleimans bija pazīstams kā "lieliskais", viņš saviem osmaņu pavalstniekiem vienmēr bija Kanuni Suleimans jeb "Likumu devējs" (قانونی). Impērijas galvenais likums bija šariāts jeb svētais likums, kas kā islāma dievišķais likums bija ārpus sultāna pilnvarām. Tomēr atšķirīgu likumu forma, kas pazīstama kā Kanuns (قانون, kanoniskā likumdošana), bija atkarīga tikai no Suleimana gribas, aptverot tādas jomas kā krimināltiesības, zemes īpašumtiesības un nodokļi. Viņš apkopoja visus spriedumus, ko bija pasludinājuši deviņi Osmaņu sultāni, kas bija pirms viņa. Pēc dublēšanās novēršanas un izvēles starp pretrunīgiem apgalvojumiem viņš izdeva vienotu juridisko kodeksu, vienlaikus uzmanoties, lai nepārkāptu islāma pamatlikumus. Tieši šajā kontekstā Suleimans, kuru atbalstīja viņa Galvenais muftijs Ebusūds, centās reformēt likumdošanu, lai pielāgotos strauji mainīgajai impērijai. Kad Kanunas likumi sasniedza savu galīgo formu, likumu kodekss kļuva pazīstams kā kanun ‐ i Osmani (قانون عثمانی) vai “Osmaņu likumi”. Suleimana juridiskais kodekss ilga vairāk nekā trīssimt gadus.
Sultānam bija liela nozīme arī savas impērijas ebreju pavalstnieku aizsardzībā nākamajos gadsimtos. 1553. vai 1554. gada beigās pēc viņa iecienītā ārsta un zobārsta, Spānijas ebreja Mozus Hamona ierosinājuma, sultāns oficiāli nosodīja ebreju asiņu apmelošanu. Turklāt Suleimans pieņēma jaunus krimināltiesību un policijas tiesību aktus, nosakot naudas sodus par konkrētiem nodarījumiem, kā arī samazinot gadījumus, kad nepieciešams nāvessods vai sakropļošana. Nodokļu jomā nodokļi tika uzlikti dažādām precēm un produktiem, tostarp dzīvniekiem, mīnām, tirdzniecības peļņai un importa un izvedmuitas nodokļiem.
Mākslas Suleimana valdīšanas laikā
Suleimana aizbildniecībā Osmaņu impērija iegāja savas kultūras attīstības zelta laikmetā. Simtiem impērijas mākslas biedrību (saukta par اهل حرف Ehl-i Hiref, "Amatnieku kopiena") tika pārvaldītas Topkapi pilī. Pēc prakses mākslinieki un amatnieki varēja pakāpties savā nozarē, un viņiem tika izmaksāta samērīga alga gada ceturkšņa maksājumos. Izdzīvojušie algu reģistri liecina par Suleimana mākslas patronāžas plašumu. Agrākais no dokumentiem, kas datēti ar 1526. gadu, iekļauj 40 biedrības, kurās ir vairāk nekā 600 biedru. "Amatnieku kopiena"piesaistīja impērijas talantīgākos amatniekus gan no islāma pasaules, gan nesen iekarotajām teritorijām Eiropā, kā rezultātā radās arābu, turku un Eiropas kultūrās sajaukums. Galmā strādājošo amatnieku vidū bija gleznotāji, grāmatu sējēji, kažokādas meistari, juvelieri un zeltkaļi. Kamēr iepriekšējos valdniekus ietekmēja persiešu kultūra (Suleimana tēvs Selims I rakstīja dzeju persiešu valodā), Suleimana mākslas patronāža ļāva Osmaņu impērijai apliecināt paši savu māksliniecisko mantojumu.
Pats Suleimans bija izcils dzejnieks, rakstot persiešu un turku valodā zem  pseidonība „Muhibbi” (محبی, "Mīlētājs"). Daži no Suleimana pantiem ir kļuvuši par turku sakāmvārdiem, piemēram, „visi tēmē uz vienu nozīmi, taču daudzas ir stāsta versijas”. Kad 1543. gadā nomira viņa dēls Mehmeds, viņš sacerēja aizkustinošu hronogrammu viņa piemiņai: nepārspējams starp prinčiem, mans sultāns Mehmeds. Papildus paša Suleimana darbam Suleimana valdīšanas laikā uzplauka arī daudzi citi talantīgi literāti, tostarp Fuzûlî un Bâkî. Literatūras vēsturnieks Eliass Džons Vilkinsons Gibs novēroja, ka "pat Turcijā dzeja nevienā brīdī nav vairāk iedrošināta kā šī sultāna valdīšanas laikā". Slavenākais Suleimana dzejolis ir:
Tauta domā, ka bagātība un vara ir vislielākais liktenis, Bet šajā pasaulē veselības burvestība ir labākais stāvoklis.
Tas, ko vīrieši sauc par suverenitāti, ir pasaulīga nesaskaņa un pastāvīgs karš;
Dieva pielūgšana ir augstākais tronis, vislaimīgākais no visiem īpašumiem.
Suleimans kļuva slavens arī ar to, ka sponsorēja virkni monumentālu arhitektūras notikumu savā impērijā. Sultāns ar virkni projektu centās pārveidot Konstantinopoli par islāma civilizācijas centru, būvējot tiltus, mošejas, pilis un dažādas labdarības un sociālās iestādes. Lielāko no tiem uzcēla sultāna galvenais arhitekts Mimars Sinans, kura vadībā Osmaņu arhitektūra sasniedza savu virsotni. Sinans bija atbildīgs par vairāk nekā trīssimt pieminekļu uzcelšanu visā impērijā, tostarp par diviem viņa šedevriem – Suleimana un Edirnes Selima mošejām - pēdējā tika uzcelta Adrianopolē (tagadējā Edirne) Suleimana dēla Selima II laikā. Suleimans arī atjaunoja klints kupolu Jeruzalemē un Jeruzalemes mūrus (kas ir pašreizējās Jeruzalemes vecpilsētas sienas), atjaunoja Kābu Mekā un uzcēla kompleksu Damaskā.
Dzīvesbiedrenes
Suleimanam bija divas zināmas dzīvesbiedrenes:
Attiecības ar Sultāni Hirremu
Suleimans bija iemīlējies Sultānē Hirremā, harēma meitenē no Rutēnijas, kas toreiz bija daļa no Polijas. Rietumu diplomāti, dzirdot pils tenkas par viņu, sauca viņu par "Roksolanu", atsaucoties uz viņas rutēnijas izcelsmi. Viņa bija pareizticīgā priestera meitu, kuru sagūstīja tatāri no Krimas, pārdeva kā verdzeni Konstantinopolē, un kura galu galā pacēlās Harēma rindās, lai kļūtu par Suleimana favorīti. Hirrema, bijusī konkubīne, kļuva par sultāna likumīgo sievu, kas bija visiem liels pārsteigums. Viņš arī atļāva Sultānei Hirremai visu mūžu palikt viņa galmā, pārkāpjot tradīciju - kad Sultāna mantinieki sasnieguši pilngadību, viņi tiek nosūtīti pārvaldīt attālas impērijas provinces kopā ar savu māti, kura vairs Sultāna galmā neatgriezīsies, ja vien viņas pēcnācēji nav mantojuši troni.
Valodas
Suleimans varēja runāt turku, arābu, čagatai, persiešu un serbu valodā.
Lielvezīrs Pargalī Ibrahims Pašā
Pargalī Ibrahims Pašā bija Suleimana draugs vēl pirms viņa kāpšanas tronī. Sākotnēji Ibrahims bija kristietis no Pargas, kurš tika sagūstīts reidā 1499. – 1503. gada Osmaņu – Venēcijas kara laikā un, visticamāk, 1514. gadā tika nodots Suleimanam kā vergs.
Ibrahims pievērsās islāmam, un Suleimans viņu padarīja par karaliskais piekūnnieku, pēc tam paaugstināja viņu par pils pārvaldnieku. Ibrahims Pašā 1523. gadā tika iecelts par lielvezīru un visu armiju virspavēlnieku. Suleimans piešķīra Ibrahimam Pašā arī Rumēlijas (pirmā ranga militārā ģenerālgubernatora) beilerbeja godu, piešķirot Ibrahimam pilnvaras pār visām osmaņu teritorijām Eiropā, kā arī komandēu pār karaspēku, kas kara laikā tajās uzturējās.
Trīspadsmit gadu laikā, kad viņš bija lielvezīra amatā, viņa straujā nokļūšana pie varas un milzīgā bagātību uzkrāšana Ibrahimam ieguva daudz ienaidniekus Sultāna galmā. Suleimana aizdomas par Ibrahimu pasliktināja strīds starp viņu un finanšu sekretāru Iskenderu Čelebi. Strīds beidzās ar Čelebi apsūdzēšanu intrigās, Ibrahimam pārliecinot Suleimanu piespriest viņam nāves sodu. Ibrahims arī atbalstīja Princi Mustafu kā Suleimana pēcteci. Tas izraisīja strīdus starp viņu un Sultāni Hirremu, kura vēlējās, lai viņas dēli mantotu tronī. Ibrahims galu galā krita sultāna un viņa sievas nežēlastībā. Suleimans konsultējās ar savu kadiju, kurš ieteica Ibrahimu nogalināt. Sultāns pavēlēja slepkavām Ibrahimu miegā nožņaugt.
Zaļenieku lidlauks
Zaļenieku lidlauks ir nesertificēts lidlauks Jelgavas novada Zaļenieku pagastā. Izvietojies 2,5 km uz ziemeļaustrumiem no Zaļenieku ciema starp autoceļu P95 un Tērvetes upi. Bijušais lauksaimniecības aviācijas lidlauks ar vienu 400 m garu un 20 m platu asfalta seguma skrejceļu. Blakus skrejceļam uzstādīts komunikāciju masts (2014), kas ierobežo lidlauka drošu izmantošanu.
Martēns Senluī
Martēns Senluī (fr; dzimis Lavalā, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, spēlējis labās malas uzbrucēja pozīcijā, bijis Kanādas hokeja izlases dalībnieks. 2018. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.
Spēlētāja karjera
2004. gada Stenlija kausa ieguvējs "Lightning" kluba sastāvā, piedalījies 5 NHL All-Star spēlēs (2003, 2004, 2007, 2008, 2009). Vēl ir spēlējis NHL kluba Kalgari "Flames" sastāvā. 2013.—14. gada sezonā kopā ar "Rangers" sasniedza Stenlija kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Losandželosas "Kings" hokejistiem. 2015. gada jūlijā paziņoja par karjeras noslēgšanu.
Kopā ar Kanādas izlasi kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, piedalījies 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Turīnā, kā arī 2008. un 2009. gada Pasaules čempionātos, abos turnīros tika izcīnīta sudraba medaļa.
Trenera karjera
2022.gada 9.februārī tika apstiprināts par NHL kluba Monreālas "Canadiens" pagaidu galveno treneri. Un 2022. gada 1. jūnijā Senluī parakstīja pilnvērtīgu 3. gadu līgumu par darbu galvenā trenera amatā ar komandu.
Petri Vehanens
Petri Vehanen (dzimis 1977. gada 9. oktobrī) ir bijušais somu hokejists, vārtsargs. Lielāko karjeras daļu aizvadījis SM līgas klubā Raumas "Lukko", taču karjeras otrajā pusē vairākas sezonas aizvadīja arī Kontinentālajā hokeja līgā un Vācijas hokeja līgā. Somijas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2011. gada Pasaules čempionu, 2008. gadā izcīnījis bronzas medaļas.
Spēlētāja karjera
Savu spēlētāja karjeru Vehanens aizsāka 1995.—96. sezonā, kad spēlēja SM līgas kluba Raumas "Lukko" U20 komandā. Tajā viņš spēlēja līdz pat 1998. gadam, 1998.—99. sezonu aizvadot Norvēģijā. No 1999. līdz 2001. gadam Vehanens pildīja "Lukko" otrā vārtsarga funkcijas, taču 2001.—02. sezonā kļuva par komandas pamatvārtsargu. Raumā Petri spēlēja līdz pat 2005. gadam. 2005.—06. sezonu Vehanens aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas klubā Mora IK, bet 2006.—07. sezonā nonāca Krievijas Superlīgas klubā Ņižņekamskas "Ņeftehimik". 2007. gada vasarā Vehanens atgriezās "Lukko" rindās.
2009.—10. sezonas gaitā Vehanens tika aizmainīts uz Kazaņas "Ak Bars", Raumas klubam pretī saņemot Mikaelu Telkvistu. Vehanens tika atzīts par KHL sezonas labāko vārtsargu, kā arī izcīnīja Gagarina kausu. "Ak Bars" rindās Vehanens spēlēja līdz 2011.—12. gada sezonas noslēgumam, kad atgriezās Raumā. 2013. gada aprīlī noslēdza līgumu ar KHL klubu Prāgas "Lev", 2013.—14. gada sezonā sasniedzot Gagarina kausa finālu, tajā gan septiņās spēlēs piekāpjoties Magņitogorskas "Metallurg".
2014. gada jūlijā noslēdza līgumu ar Vācijas hokeja līgas klubu Berlīnes "Eisbaren". 2015.—16. gada sezonā aizvadīja četras sausās spēles, kas bija labākais rādītājs starp visiem līgas vārtsargiem. 2018. gada aprīlī paziņoja par karjeras beigšanu.
Somi
Somi (fi) ir viena no Eiropas nācijām, kas runā somu valodā, Somijas pamatiedzīvotāji. Mūsdienās somu skaits tiek lēsts ap 8 miljoniem, no kuriem gandrīz 5 miljoni dzīvo Somijā. Relatīvi lielas somu diasporas mīt arī Amerikas Savienotajās Valstīs, Zviedrijā un Kanādā. Rakstībā izmanto latīņu alfabētu, pēc ticības galvenokārt luterāņi.
Vēsture
Somu tauta veidojusies no somugru valodās runājošām Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūras ciltīm. Aptuveni 3200 gadu p.m.ē. no tagadējās Baltijas valstu teritorijas Somijas dienvidu daļā ieradās indoeiropiešu valodās runājošās Auklas keramikas kultūras iedzīvotāji, kas pakāpeniski saplūda ar somugru valodās runājošo iedzīvotāju vairākumu. Tiem saplūstot izveidojās Kiukainenas kultūra, kas pastāvēja līdz apmēram 1500. gadam p.m.ē. Tomēr mūsdienu somu valodā saglabājušies daudzi baltismi. Somu senči līdz 17. gadsimtam pārtautoja sāmus un daļēji sajaucās ar šajās zemēs mītošajiem karēļiem. Pēc Somijas krusta kariem viņus pakļāva zviedri, kas stipri ietekmēja somu nācijas tapšanu 19. gadsimtā.
STS-119
STS-119 bija Space Shuttle Discovery montāžas ekspedīcija uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Stacijas lidojumu programmā šī misija apzīmēta kā 15A. Starts notika.
STS-119 misijas uzdevums bija nogādāt stacijā pēdējo Integrated Truss Segment fermas posmu S6 ar saules baterijām. Ar kosmoplānu stacijā ieradās SKS 18. ekspedīcijas jaunais dalībnieks japānis Koiči Vakata, kas nomainīja Sandru Magnusu.
Derīgā krava
Discovery kravas telpā atradās saules bateriju konstrukcija S6. Tas bija pēdējais elements stacijas fermā Integrated Truss Segment.
Gatavošanās lidojumam
No Orbitalā aparāta sagatavošanas korpusa uz Nesēja montāžas ēku Discovery tika pārvietots. Uz starta laukumu kompleksu nodādāja.
Sākotnēji starts tika ieplānots 12:32 UTC. Atklājās kļūme vienā no trim vārstiem, kurus izmanto, lai sinhronizētu ūdeņraža plūsmas no ārējās degvielas tvertnes uz kosmoplāna dzinējiem. Lai tos nomainītu un pārbaudītu, starts tika pārcelts uz 19. februāri. 7. februārī palaišana tika pārcelta uz 22. februāri, lai veiktu papildu pārbaudes vārstiem. starts vēlreiz tika atlikts uz 27. februāri. 20. februārī notika NASA sanāksme, kurā tika nolemts atlikt startu, lai tiktu skaidrībā par vārstu kļūmes iemeslu un iegūtu pārliecību, ka tie nevarētu sabojāties. 25. februārī tika noteikts starta datums: 12. marts. Pēc veiksmīgas vārstu nomaiņas startu noteica 11. martā. 11. martā, dažas stundas pirms pacelšanās, tika atklāta sūce šķidrā ūdeņraža uzpildīšanas sistēmā. Lai problēmu novērstu, starts tika pārcelts uz 15.—17. martu.
1. diena
15.03.2009 23:43 — 16.03.2009 06:00
Discovery starts notika 23:43:44 UTC no Kenedija kosmiskā centra starta laukuma 39A. Pacelšanās laikā netika novērotas nopietnas siltumizolācijas gabalu atdalīšanās no degvielas ārējās tvertnes, kas varētu traumēt kosmoplānu. Pēc orbītas sasniegšanas apkalpe sāka ieplānotos darbus, atverot kravas telpas durvis, izvēršot Ku joslas sakaru antenu, pārbaudot kosmoplāna manipulatoru.
2. diena
16.03.2009 14:13 — 17.03.2009 05:43
Apkalpe veica Discovery karstumaizsardzības apšuvuma inspekcijas darbus. Ar kosmoplāna manipulatoru un Orbiter Boom Sensor System (OBSS) palīdzību tika apskatīta lidaparāta apakšpuse, uzņemot attēlus un video, kurus noraidija uz zemi sīkai analīzei. Apkalpes dalībnieki pārbaudīja sistēmas, kuras izmantos saslēdzoties ar SKS, kā arī skafandrus.
Ansis Bīlenšteins
Ansis Bīlenšteins (, pilnā vārdā Johaness Georgs Vilhelms Bīlenšteins ; dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas luterāņu mācītājs un latviešu mitoloģijas pētnieks.
STS-119
3. diena
17.03.2009 12:53 — 18.03.2009 04:43
Ansis Bīlenšteins
Dzīvesgājums
Dzimis Jaunaucē Augusta Bīlenšteina ģimenē. Studēja teoloģiju Tērbatas universitātē. Latviešu literārās biedrības biedrs. Publicējis apcerējumus par latviešu mitoloģiju un pasakām. No 1888. gada Reņģes mācītājs, vēlāk, līdz 1919. gadam, kalpoja Vecsaules draudzē.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 12. janvārī lielinieku arestēts, nākamajā dienā nošauts pie Bauskas pils.
STS-119
3. diena
17. martā 21:19:53 UTC Discovery saslēdzās ar SKS pie Harmony moduļa adaptera PMA-2. Pēc hermētiskuma pārbaudēm pēdējā lūka uz staciju tika atvērta 23:09. Pēc apsveicināšanās ceremonijas sākās mantu pārnešana uz staciju. Vispirms uz kosmosa kuģi Sojuz TMA-13 tika pārnests Koiči Vakatas sēdeklis un lidojuma skafandrs (tie ir izgatavoti konkrētas personas izmēriem un masai), savukārt Sandras Magnusas sēdeklis pārnests uz Discovery, tādējādi Vakata oficiāli kļuva par stacijas 18. ekspedīcijas dalībnieku.
4. diena
18.03.2009 12:43 — 19.03.2009 04:13
18. martā 16:09 UTC no Discovery kravas telpas ar kosmoplāna manipulatoru tika izcelta konstrukcija S6. Tad to pārņēma stacijas manipulators un pārvietoja īslaicīgā uzglabāšanā uz vienu dienu.
5. diena
19.03.2009 12:13 — 20.03.2009 03:43
19. martā S. Svonsons un R. Arnolds veica iziešanu kosmosā no Quest slūžu kameras. Džons Filipss un Koiči Vakata vadīja manipulatoru, lai novietotu S6 vajadzīgajā vietā pie S5. Kontakts ar to notika 18:17. Pēc tam Svonsons un Arnolds ievietoja bultskrūvju savienojumus, ko pabeidza 19:06. Manipulators atvienojās 19:20. Tad kosmonauti pievienoja elektroenerģijas un datu kabeļu savienojumus; sagatavoja radiatoru un saules baterijas izvēršanai, noņemot transportēšanas stiprinājumus un pārsegus. 22:35 kosmonauti pabeidza visus ieplānotos darbus. Lidojuma vadības centrs Hjūstonā 22:48 sāka izvērst dzesēšanas radiatoru, ko pabeidza 23:04. Iziešana ilga 6 stundas 7 minūtes.
6. diena
20. martā 15:06 sākās iepriekšējā dienā uzstādīto saules bateriju izvēršana. 17:18 abi paneļi bija pilnībā izritināti. Līdz ar to ASV segmenta saules bateriju kopēja jauda ir 120 kW. Vēlāk kosmonauti sāka remontēt ūdens reģenerācijas sistēmu, kas no urīna iegūst ūdeni.
7. diena
21.03.2009 11:43 — 22.03.2009 03:13
21. martā 16:51 UTC sākās otrā iziešana kosmosā. Šoreiz tajā piedalījās S. Svonsons un Dž. Akaba. Viņi sagatavoja konstrukcijas P6 akumulatorus nomaiņai, pievienoja papildu rokturus, pie kuriem pieturēties akumulatoru nomaiņas laikā, kuru veiks STS-127 laikā. Pēc tam Svonsons uzstādīja otru GPS antenu uz Kibo moduļa, kas paredzēta Japānas kravas kuģa HTV navigācijai. Akaba pa to laiku infrasarkanajā diapazonā fotografēja P1 un S1 dzesēšanas radiatorus, lai uz zemes izpētītu, kāpēc vienam no tiem atdalījies izolācijas pārklājums. Pēc tam abiem vajadzēja izvērst ārējās nehermētisko kravas platformu turētājus (Unpressurized Cargo Carrier Attachment System, UCCAS) uz P3 un S3, bet viņiem neizdevās ievietot kronšteinu, kas fiksē platformu pie P3. Šim uzdevumam tika iztērēts pārāk daudz laika, un misijas vadība atcēla to. Neizdevās arī pilnībā pārkonfigurēt žiroskopu vadības kabeļus uz Z1, jo vairākus no tiem neizdevās atvienot. Iziešana ilga 6 stundas 30 minūtes. Stacijas iekšienē kosmonauti veica saremontētās ūdens reģenerācijas sistēmas izmēģinājumus.
8. diena
22. marts nebija piesātināts ar nozīmīgiem notikumiem. Turpinājās ūdens reģenerācijas sistēmas testēšana. Akaba un Arnolds gatavojās nākamajai iziešanai kosmosā. Dienesti uz zemes atklāja, ka aptuveni 10 cm atlūza no Ķīnas raķetes 23. martā pielidos nedrošā attālumā no stacijas. Tika pieņemts lēmums SKS orbītu nedaudz pazemināt. Tas tika veikts, pagriežot Dizcovery par 180° tā, ka to maksimāli ietekmēja berze pret Zemes atmosfēru. Manevrs tika veikts 20:29, un pēc trīs stundām tika atgriezts pamatstāvoklī.
9. diena
23.03.2009 10:43 — 24.03.2009 02:13
23. martā 15:37 UTC sakās trešā iziešana kosmosā, kuru veica Dž. Akaba un R. Arnolds. Sākumā viņi pārvietoja instrumentu ratiņus transportierim otrā pusē, lai atbrīvotu vietu darbiem nākamās misijas laikā. Pēc tam viņi mēģināja izvērst UCCAS uz P3, bet tas atkal neizdevās. Šis darbs tika atlikts uz nākamo misiju, kamēr speciālisti izanalizēs situāciju. Pēc tam kosmonauti iesmērēja manipulatora mehanismu, pārkonfigurēja stiprinājumus stacijas dzesāšanas sistēmai. Iziešana ilga 6 stundas, 27 minūtes.
10. diena
24.03.2009 10:13 — 25.03.2009 02:13
24. martā kosmonauti gatavojās ceļam mājup. Tika pakotas mantas un pārnestas uz Discovery. Notika sakaru seanss ar ASV prezidentu Baraku Obamu.
11. diena
25.03.2009 10:13 — 26.03.2009 02:13
25. martā kosmonauti pabeidza kravu pārnešanu uz kosmoplānu. Bez tam uz zemi tiks nogadāts ūdens, kuru ieguva saremontētajā reģenerācijas sistēmā. Tas tiks izanalizēts, un tikai tad dos atļauju izmantot ūdeni. Lūkas starp SKS un Discovery tika aizvērtas 17:59 UTC. No stacijas tas atvienajās 19:53. Kosmoplāns pie stacijas pievienots atradās 7 dienas 22 stundas 33 minūtes.
12. diena
26.03.2009 10:13 — 27.03.2009 01:13
26. martā tika veikta kosmoplāna siltumizolācijas apšuvuma apskate ar manipulatora un pagarinātāja palīdzību.
13. diena
27.03.2009 09:13 — 28.03.2009 01:13
27. martā apkalpe gatavojās nolaišanai. Pārabudīja sistēmas, pakoja mantas.
14. diena
28.03.2009 09:13 — 28.03.2009 19:13
Sākotnēji nolaišanās bija paredzēta 28. martā Kanaveralas zemesragā 17:40 UTC orbītas 201. vijumā vai 19:14 202. vijumā. Tā kā resursu pietiktu līdz 31. martam, tad nelabvēlīgu laikapstākļu dēļ nolaišanos varētu pārcelt līdz pat 30. martam Floridā vai Kalifornijā.
Kurmanbeks Bakijevs
Kurmanbeks Bakijevs (ky, ru; dzimis ) ir Kirgizstānas politiķis, bijušais Kirgizstānas prezidents (2005—2010). Prezidenta amatu viņš ieņēma 2005. gada 24. martā, Tulpju revolūcijas laikā nomainot Askaru Akajevu. Amatu zaudēja 2010. gada sacelšanās rezultātā.
Acetanhidrīds
Acetanhidrīds (etiķskābes anhidrīds, (CH3CO)2O) ir vienkāršākais organisko skābju anhidrīds. Acetanhidrīds ir bezkrāsains, korozīvs, degtspējīgs šķidrums ar asu etiķa smaku.
Kurmanbeks Bakijevs
Politiskā darbība
Neskatoties uz sākotnējām cerībām, vēlāk atbalsts Bakijevam mazinājās. Viņa pilnvaru termiņa laikā notika vairāku ievērojamu politiķu slepkavības un cietumu nemieri, radās ekonomiskās problēmas, norisinājās cīņa par ienesīgo uzņēmumu kontroli. Jau 2006. gadā sākās sadursmes starp prezidenta Bakijeva atbalstītājiem un pretiniekiem.
Acetanhidrīds
Iegūšana
Acetanhidrīdu iegūst, dehidratējot etiķskābi vai karbonilējot metilacetātu:
Kurmanbeks Bakijevs
Politiskā darbība
2010. gada aprīlī notika plaši opozīcijas protesti, kas noveda pie valdības pārņemšanas. Bakijevs devās uz valsts dienvidiem, uz Ošu, bet pēc tam parakstīja atkāpšanos no amata un pameta valsti. Dažas dienas pavadīja Kazahstānā, pēc tam kopā ar ģimeni pārcēlās uz Baltkrieviju, kur viņu uzņēma prezidents Aļaksandrs Lukašenka. Bakijevam ir piešķīra Baltkrievijas pilsonība.
Acetanhidrīds
Iegūšana
CH3COOCH3 + CO → (CH3CO)2O
Tas ir vairāku stadiju process.
Kurmanbeks Bakijevs
Politiskā darbība
Kirgizstānā Bakijevam aizmuguriski tika piespriests mūža ieslodzījums par līdzdalību protestētāju nogalināšanā 2010. gada sacelšanās laikā. Kirgizstānas valdība ir pieprasījusi Bakijeva izdošanu, taču Baltkrievija ir atteikusies to darīt. Tas ir bijis daudzu konfliktu cēlonis Kirgizstānas un Baltkrievijas attiecībās.
Acetanhidrīds
Iegūšana
Acetanhidrīdu var iegūt, ketēnam reaģējot ar etiķskābi:
CH3COOH + H2C=C=O → (CH3CO)2O
Īpašības
Acetanhidrīds reaģē ar ūdeni, veidojot etiķskābi. Acetanhidrīds reaģē arī ar spirtiem, veidojot etiķskābes esterus (un etiķskābi).
Izmantošana
Acetanhidrīdu lieto galvenokārt etiķskābes esteru ieguvei (acetilceluloze, aspirīns, heroīns) un kā ūdenatņēmēju vielu acidofobu heterociklu nitrēšanai (heksogēns, oktogēns, furacilīns).
Cirks (spēle)
Cirks ir galda spēle, kas radusies kā 19. gadsimta beigu britu galda spēles "Snakes and Ladders" ("Čūskas un kāpnes") variants. Mūsdienās tā ir kļuvusi pazistama Latvijā un citās pēcpadomju valstīs, kā arī citur pasaulē.
Vēsture
Spēles sākotnējais variants radies Indijā, kur tā atainoja vietējās morāles vērtības. Spēlē parādīja kontrastu starp karmu (likteni) un kamu (iekāri) un ilustrēja kā sasniegt Mokšu (atbrīvošanos no pārdzimšanas cikla). 19. gadsimtā šo spēli pārņēma briti, kurus iespaidoja spēles pamatā esošie ideāli. Šajās spēles versijās uz galdiņa ir divu veidu zīmējumi, kas simbolizē tikumus un netikumus. Parasti tikumus ataino kāpnes, bet netikumus — čūskas, kam blakus uzrakstīts attiecīgā tikuma vai netikuma nosaukums vai arī ar ilustrācijām parādīts labs darbs vai palaidnība un šīs darbības sekas.
Lielbritānijā un ASV vietējam tirgum aprobētais spēles variants sākotnēji bija un pamatā arī mūsdienās ir pazīstams ar nosaukumu "Snakes and Ladders" ("Čūskas un kāpnes"). Angliski runājošo zemēs, īpaši ASV, mūsdienās populārs ir arī spēles variants "Chutes and Ladders" ("Slidkalniņi un kāpnes"), kurā čūskas gājieniem uz leju aizstātas ar slidkalniņiem.
"Snakes and Ladders" Lielbritānijā pirmo reizi tika izdots 1892. gadā. Ap šo pašu laiku Eiropas valstīs sāka izdot spēles variantus ar motīviem, kas papildināja vai daļēji aizstāja sākotnējos čūsku un kāpņu motīvus. Šo motīvu vidū bija medību, sporta, izklaides, cirka, dzīvnieku, dažādu sadzīves norišu motīvi.
Francijā 19. gadsimta beigās tika izdots "Snakes and Ladders" variants ar cirka motīviem "Nouveau Jeu du Cirque" ("Jaunā cirka spēle").
Vācijā 1920. gados uzņēmums "Spear & Söhne" laida klajā spēles variantu ar cirka motīviem "Auf und Ab! Lustiges Leiterspiel". Čūsku tajā vairs nav, bet cirka mākslinieki un dzīvnieki veic gan vairāku lauciņu kāpienus uz augšu, gan uz leju. Visi gājienu varianti, spēles galdiņa dizains, kā arī personāži pamatā saglabāti nemainīgi no "Spear & Söhne" versijas līdz pat mūsdienām, arī spēles versijā, kuru mūsdienās turpina izdot Latvijā. Līdzās "Cirka" versijai, kas balstīta "Spear & Söhne" variantā, pastāv arī citas "Snakes and Ladders" versijas, kurās arī ir cirka motīvi, tomēr tie izmantoti, atkāpjoties no "Spear & Söhne" sākotnējās versijas — gan vizuālajā stilā, gan gājienu tipos.
Rīgas rūpnīcā "Straume" ražotais "Cirka" variants bija nedaudz pārveidots 20. gados Vācijā "Spear & Söhne" ražotais spēles variants.
Noteikumi
"Cirku" spēlē, pārvietojot pa spēles galdiņu figūras atbilstoši ar metamo kauliņu uzmestajam punktu skaitam. Galdiņš ir rotāts ar zīmējumiem un sarūtots lauciņos, pa kuriem zigzagveidā pārvietojas no vienas lauciņu rindas uz nākamo. Mūsdienās Latvijā populārākajā "Cirka" versijā, kas ir padomju okupācijas gados Rīgā fabrikā "Straume" ražotās spēles versija tieša kopija, ir 120 pelēki un dzelteni lauciņi — 12 rindas ar desmit lauciņiem katrā. Uzkāpjot uz noteiktiem lauciņiem spēlētājam jāpārvieto savs kauliņš atbilstoši uz spēles galdiņa esošā zīmējuma kustībai.Ja uzmet trīs reizes pēc kārtas 6, tad atgriežas uz startu.
XA
XA var būt:
Viktors Janukovičs
Viktors Janukovičs (uk; dzimis ) ir Ukrainas politiķis, bijušais Ukrainas prezidents (2010—2014).
Dzīvesgājums
Dzimis 1950. gadā Doneckas apgabalā strādnieku ģimenē. 1967. un 1970. gadā viņu tiesāja par zādzību un piedalīšanos kautiņos. Mācījās kalnrūpniecības tehnikumā, kuru beidza 1973. gadā. Līdz 1980. gadam studēja Doneckas Politehniskajā institūtā, pēc tam strādāja autotransporta struktūrās.
Pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas no 1999. līdz 2002. gadam Janukovičs bija Doneckas apgabala valsts administrācijas vadītājs. No līdz  bija premjerministrs un piedalījās 2004. gada Ukrainas prezidenta vēlēšanās. Janukoviču sākotnēji ievēlēja par Ukrainas prezidentu, tomēr pēc protestiem par vēlēšanu viltošanu (Oranžā revolūcija) rezultāti tika anulēti. Vēlēšanas tika rīkotas vēlreiz, un šoreiz uzvarēja Viktors Juščenko. No līdz  viņš otro reizi bija Ukrainas premjerministrs. Kā Ukrainas Reģionu partijas līderis darbojās arī opozīcijā un 2010. gada prezidenta vēlēšanās tika ievēlēts par Ukrainas prezidentu, vēlēšanu otrajā kārtā apsteidzot Jūliju Timošenko.
2013. gada novembrī Viktors Janukovičs publiski paziņoja, ka viņš nevēlas parakstīt sagatavoto asociācijas un tirdzniecības līgumu ar Eiropas Savienības valstīm, kas izraisīja plašas pret valdību vērstas demonstrācijas (Eiromaidanu) Ukrainas galvaspilsētas Kijivas Neatkarības laukumā (uk). Tās izplatījās visā Ukrainas valstī un izraisīja valdības krīzi.
2019. gadā Ukrainas tiesa atzina Janukoviču vainīgu valsts nodevībā un piesprieda 13 gadu cietumsodu.
Mehmeds IV
Mehmeds IV (ota, tr, saukts Mednieks (Avcı); dzimis, miris ) bija Osmaņu impērijas sultāns no 1648. gada līdz 1687. gadam. Viņa laikā samazinājās sultāna nozīmība, jo viņš nodeva lielāko daļu varas lielvezīriem.
Nāca pie varas septiņu gadu vecumā, kad tēvs tika gāzts sazvērestības rezultātā. Iesākumā valsti vadīja reģenti. Valdīšanas vidusposmā Osmaņu impērija Eiropas daļā sasniedza teritoriālo maksimumu. Valsti faktiski vadīja lielvezīri no albāņu izcelsmes Keprili dzimtas, bet pats sultāns vairāk interesējās par medībām. Lielā turku kara neveiksmju ietekmē militāristu apvērsumā tika atcelts no varas. Pēc varas zaudēšanas apmetās Edirnē, kur nodzīvoja līdz mūža galam.
Peidža
Peidža var būt:
Arvīds Jurgens
Kārlis Arveds Jurgens (dzimis (pēc vecā stila — ) Rīgā, miris  Monreālā) bija latviešu futbolists, hokejists, basketbolists un bendija spēlētājs, kurš spēlēja visās šo sporta veidu Latvijas izlasēs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku daudzpusīgākajiem Latvijas sportistiem.
Dzimis 1905. gadā Rīgā kučiera Pētera Jurgena un viņa sievas Karolīnes dzimušas Magones ģimenē.
Hokeja karjera
Hokejā spēlējot ASK Rīga komandā Jurgens ir ieguvis piecus Latvijas hokeja līgas čempiona titulus - no 1932 līdz 1937. gadam. Latvijas hokeja izlases sastāvā viņš piedalījās 1936. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Atšķirībā no futbola, kur Jurgens bija vārtsargs, hokejā viņš bija uzbrucējs.
Basketbola karjera
Jurgens ar klubu RFK 1925. gadā kļuva par Latvijas basketbola līgas čempionu.
Crédit Agricole (komanda)
Crédit Agricole (UCI komandas kods: C.A) bija profesionāla Francijas riteņbraukšanas komanda, ko vadīja Rožē Ležē. No 1997. līdz 2008. gadam komandu sponsorēja Francijas banka Crédit Agricole. Līdz 1997. gadam komanda bija zināma kā Vétements Z-Peugeot (1987), Z-Peugeot (1988-89), Z-Tomasso (1990), Z (1991-92) un GAN (1993-96). 1990. gadā komandas līderis, amerikānis Gregs Lemons, uzvarēja Tour de France. Šajā gadā komanda uzvarēja arī komandu ieskaitē. 2008. gadā Crédit Agricole paziņoja, ka līdz ar sezonas beigām pārtrauks sponsorēt komandu un komanda pēc sezonas tika likvidēta.
Nokia N9
Nokia N9 (segvārds Lankku) bija Somijas uzņēmuma Nokia viedtālrunis, kas darbojās ar Linux bāzētu operētājsistēmu MeeGo. Izlaists 2011. gada septembrī.
Ahmeds I
Ahmeds I (osmaņu turku: آحمد اول, tr; dzimis, miris ) bija Osmaņu impērijas sultāns laikā posmā no 1603. līdz 1617. gadam. Ahmeds I mantoja troni no sava tēva Mehmeda III. Ahmeda valdīšana ir ievērības cienīga, atzīmējot pirmo pārkāpumu Osmaņu tradīcijā noslepkavot savus brāļus; turpmāk Osmaņu valdnieki pēc iestāšanās tronī vairs sistemātiski neizpildīs nāvessodu saviem brāļiem. Viņš ir labi pazīstams arī ar Zilās mošejas celtniecību, kas ir viena no slavenākajām Turcijas mošejām.
Agrīnā dzīve
Ahmeds, iespējams, dzimis 1590. gada aprīlī Manisas pilī Manisā, kad viņa tēvs Mehmeds vēl bija princis un Manisas pārvaldnieks. Viņa māte bija sultāne Handana. Pēc vectēva Murada III nāves 1595. gadā viņa tēvs ieradās Konstantinopolē un kāpa tronī kā Mehmeds III. Mehmeds pavēlēja izpildīt nāvessodu deviņpadsmit saviem brāļiem un pusbrāļiem. Ahmeda vecāko brāli, princi Mahmudu, 1603. gada 7. jūnijā, tieši pirms paša Mehmeda nāves 1603. gada 22. decembrī, sodīja ar nāvi pēc viņu tēva Mehmeda pavēles. Mahmuds kopā ar māti tika apglabāti atsevišķā Ahmeda uzbūvētajā mauzolejā Troņmantnieka mošejā, Konstantinopolē.
Valdīšana
Ahmeds kāpa tronī pēc tēva nāves 1603. gadā, trīspadsmit gadu vecumā, kad viņa varenā vecmāmiņa Sultāne Safije vēl bija dzīva. Ahmeda tēvocis Jahja iebilda pret viņa kāpšanu tronī un pavadīja savu dzīvi, plānojot kļūt par sultānu. Ahmeds pārtrauca tradicionālo brāļu slepkavību un nelika izpildīt sava brāļa Mustafas nāvessodu. Tā vietā Mustafu kopā ar vecmāmiņu Sultāni Safiji nosūtīja dzīvot vecajā pilī. Tas, visticamāk, bija saistīts ar Ahmeda jauno vecumu - viņš vēl nebija pierādījis savu spēju radīt bērnus, un Mustafa bija vienīgais atlikušais kandidāts uz Osmaņu troni. Brāļa nāvessods būtu apdraudējis dinastiju, tāpēc viņš tika saudzēts.
Viņa valdīšanas sākumā Ahmeds I parādīja apņēmību un sparu, ko viņa turpmākā rīcība apšaubīja. Kari Ungārijā un Persijā impērijai izbeidzās nelabvēlīgi. Tās prestižu vēl vairāk sabojāja 1606. gadā parakstītais Zsitvatorokas līgums, ar kuru atcēla Austrijas ikgadējo maksājumu. Pēc satriecošās sakāves Osmaņu – Safavida karā (1603–18) pret kaimiņu konkurentiem Safavida impēriju, kuru vadīja šahs Abass Lielais, Gruzija, Azerbaidžāna un citas plašas Kaukāza teritorijas, kuras uz laiku bija iekarotas Osmaņu – Safavīdu karā (1578–90), tika nodotas atpakaļ Persijai saskaņā ar Nasuha Pašā līgumu 1612. gadā. Jaunās robežas tika novilktas uz tās pašas līnijas, kas apstiprinātas 1555. gada Amasjas mierā.
Osmaņu-Safavīdu karš (1604 – 1606)
Osmaņu – Safavīdu karš bija sācies neilgi pirms Ahmeda tēva Mehmeda III nāves. Uzkāpjot tronī, Ahmeds I iecēla Džigalazādi Jusufu Sinanu Pašā par austrumu armijas komandieri. Armija izgāja no Konstantinopoles 1604. gada 15. jūnijā, kas bija par vēlu, jo, kad tā 1604. gada 8. novembrī ieradās austrumu frontē, Safavīdu armija jau bija sagrābusi Erevānu un iebraukusi Kars Eyalet, un to varēja apturēt tikai Akhaltsikhē. Neskatoties uz labvēlīgajiem apstākļiem, Sinans Pašā nolēma palikt Vanā un pavadīt ziemu, bet pēc tam devās uz Erzurumu, lai apturētu ienākošo Safavīdu uzbrukumu. Tas izraisīja nemierus armijas iekšienē, un gads Osmaņiem praktiski bija izniekots.