cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bērza darva
Bērza darva ir bērza mizas sausās pārtvaices produkts, kurā darbīgās vielas ir fenols, ksilols, gvajakols, krezols u.c., kā arī sveķi. Bērza darvai piemīt antiseptiskas un insekticīdas īpašības, kā arī keratoplastiska, keratolītiska (ragvielu mīkstinoša) un kairinoša darbība. To lieto tādu ādas slimību kā ekzēmas un zvīņēdes ārstēšanai. Darvas insekticīdās jeb akaricīdās īpašības izmanto, ārstējot kašķa ērces ierosināto kašķi. Darvas vietā reizēm lieto Vilkinsona ziedi, kuras sastāvā ir darva. Uz ādu darva darbojas kairinoši, uzlabojot ādas asins apgādi, paātrinot epitēlija attīstību un mazinot audu iekaisuma pazīmes. Brūču ārstēšanai bērza darvu visbiežāk lieto kā Višņevska ziedes sastāvdaļu.
2021. gada Milāna—Sanremo
2021. gada Milāna—Sanremo bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kas notika 20. martā. Tā bija 112. reize, kad notikušas Milāna—Sanremo sacensības un tās bija sestās sacensības 2021. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Pelotonam tuvojoties Podžo virsotnei, vairāki uzbrukumi izveidoja izlases grupu, kurā bija vairāki pirmsstarta favorīti, ieskaitot galvenos trīs — iepriekšējā gada uzvarētāju Vautu van Ārtu (), 2019. gada uzvarētāju Žiljēnu Alafilipu (') un Matjē van der Pūlu ('). Pēdējos trijos kilometros Jaspers Steivens () veica vēlu uzbrukumu Podžo nobrauciena apakšā un noturēja pārsvaru pār favorītiem līdz pat finišam, gūsto savu pirmo uzvaru klasiku pieminekļos, Beļģijas pārstāvim uzvarot otro gadu pēc kārtas. Sprintā par otro vietu uzvarēja Keilebs Jūans (), pārspējot van Ārtu.
Komandas
Tā kā Milāna—Sanremo bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 19 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Ielūgumus saņēma arī divas labākās 2020. gada sezonas UCI ProTeam komandas, ' un '. Vēl četras UCI ProTeam komandas saņēma ielūgumu, veidojot 25 komandu pelotonu. Katra komanda pieteica septiņus braucējus; kopā startēja 175 braucēji, no kuriem finišēja 169, bet trīs nestartēja.
Stubavs
Stubavs var būt:
Rantanens
Rantanens (fi — 'krastiņš'; sieviešu dzimtē Rantanena) ir somu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Irje Rantanens
Irje Rantanens (fi; dzimis Tamperē, miris  ) bija Somijas starptautiskais lielmeistars šahā (1981).
Biogrāfija
Somijas šaha čempionātos divas reizes izcīnījis zelta medaļas (1978, 1986), trīs reizes bijis otrais (1976, 1982, 1990) un 1972. gadā ieguvis bronzas medaļas. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā 1981. gadā Helsinkos bijis trešais, bet 1982. gadā uzvarējis Jervenpē. Par panākumiem turnīros FIDE 1977. gadā Rantanenam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1981. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis otrais somu šaha lielmeistars pēc Heiki Vesterinena.
Pārstāvējis Somijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Burāšana 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Burāšana bija viens no 21 oficiālā olimpiskā sporta veida 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 1980. gada vasaras olimpiskās spēles tika rīkotas Padomju Savienības galvaspilsētā Maskavā, taču burāšanas sacensības notika Tallinā, Piritas ostas rajonā (Igaunijas PSR). Burāšanas sacensības norisinājās no 1980. gada 19. jūlija līdz 29. jūlijam. Sacensību laikā tika sadalīti seši medaļu komplekti sešās klasēs.
1980. gada Burāšanas sacensībās startēja 154 sportisti (visi vīrieši) no 23 pārstāvošajām valstīm. Vislielākais sportistu skaits — 13 sportisti — bija no Austrumvācijas. Visveiksmīgā dalība bija mājiniekiem Padomju Savienība, kas burāšanas sacensībās izcīnīja 3 olimpiskās medaļas (1 zelta, 1 sudraba un 1 bronzas medaļu), savukārt Brazīlija bija vienīgā valsts, kura šajās sacensībās izcīnīja divas zelta medaļas.
Norises vieta
Saskaņā ar Starptautiskās Olimpiskās komitejas statūtiem Olimpiskajās spēlēs visām sporta disciplīnām ir jānotiek vai no spēļu rīkotājpilsētā, vai arī pēc iespējas tuvākajā pilsētā, ko izvēlējusies Starptautiskā Olimpiskā komiteja. Tā kā Maskavā nebija piemērotas vietas, Tallinā Piritas ostas rajonā tika izbūvēts Olimpiskais jahtu centrs priekš šīm olimpiskajām spēlēm.
Pārstāvošās valstis
Iekavās norādīts dalībnieku skaits no konkrētās valsts.
1980. gada spēļu boikots
1980. gada vasaras olimpisko spēļu boikots ietekmēja burāšanas sacensības, jo vairāki augsta līmeņa sportisti nepiedalījās, piemēram, Solling klasē nestartēja pasaules čempioni, kanādieši Bils Ebots Juniors, Bils Ebots Seniors un Lerijs Ebots. Vairākās valstīs tika organizēti alternatīvi burāšanas pasākumi, piemēram, Flying Dutchman pasākums Luksemburgā.
Talismans
Pirmo reizi olimpisko spēļu vēsturē atsevišķam sporta veidam bija savs talismans. 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs burāšanas sacensībās par talismanu tika izvēlēts ronis — Vigri.
Jans Kotrčs
Jans Kotrčs (cz; dzimis, miris ) bija čehu šahists, šaha problēmists un publicists.
Turnīri
Kotrčs sekmīgi piedalījies vairākās šaha sacensībās:
Jūlijs Straume
Dzīvesgājums
Dzimis 1874. gada 2. jūlijā (20. jūnijā pēc VS) Druvienas pagasta „Ķempjos” zemnieka ģimenē. Mācījās Jelgavas Aleksandra skolā un Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Pēterburgā. No 1905. līdz 1907. gadam papildinājās tekstila mākslā Parīzē. 1907. gadā apprecējās ar Mariju Augustu Rongvo un apmetās uz dzīvi Tiflisā, kur vadīja Kaukāza Mājamatniecības komitejas mākslas nodaļu. Strādāja Šušas mākslas skolā Kalnu Karabahā par rasēšanas un zīmēšanas skolotāju (1908–1911). 1912. gadā viņš piedalījās arheoloģiskā ekspedīcijā uz Ani (tagad Turcijā). 1921. – 1923. gadā viņš bija Latvijas vicekonsuls Gruzijā.
Jans Kotrčs
Publicistika
1884.—1885. gadā Kotrčs izdeva čehu valodā pirmo šaha avīzi Šach-Mat, bet no 1886. gada kopā ar Karelu Traksleru žurnālu České listy šachové. 1899. gadā viņš nodibināja čehu dienas laikrakstā Národní listy šaha nodaļu un vadīja to līdz 1900. gadam.
Jūlijs Straume
Dzīvesgājums
1923. gadā J. Straume atgriezās Latvijā un strādāja par skolotāju dažādās Rīgas skolās. Viņa Gruzijā tapušais paklājs MIRI saņēma zelta medaļu 1925. gada Vispasaules dekoratīvās mākslas izstādē Parīzē. Pēc Ulmaņa apvērsuma viņš 1934. gadā zaudēja pedagoga darbu Rīgas pilsētas amatnieku skolā.
Jans Kotrčs
Šaha kompozīcija
Kotrčs bija čehu skolas pārstāvis, viņš sastādījis vairāk nekā 220 šaha uzdevumus.
Uzdevuma piemērs
Risinājums: 1.♖g2! (gājiena spaids) 1. ... ♗×g2 2. ♕×g2 (draud) 3. ♕c6# 2. ... ♔e6 3. ♕d5# 2. ... e6 3. ♕b7# 1. ... ♔c7 2. e6+ ~ 3. ♕b8# 1. ... ♔e6 2. ♖e2 2. ...♗f1/♗g2 3. ♕×g4# 2. ... ♔d7 3. e6# 1. ... e6 2. ♕f3 2. ... g3 3. ♕b7#/♕f7# 2. ... ♗×g2 3.♕f7# 2. ... g×f3 3. ♖g7# 2. ... ♔e7 3.♕f7# 2. ... ♔c7 3.♕c6#
Jūlijs Straume
Piemiņa
J. Straumes darbi eksponēti Gruzijas tautas un lietišķās mākslas muzejā Tbilisi. 2018. gada 27. jūlijā Gulbenes novada vēstures un mākslas muzejā norisinājās zinātniskā konference “Divi Jūliji. Pirmie cīruļi”, kurā par Jūlija Madernieka un Jūlija Straumes personībām, daiļradi un dažādiem mākslas aspektiem uzstājās eksperti no Latvijas, Gruzijas, Lielbritānijas un Irānas.
Austrumu konference (NHL)
Austrumu konference (angļu: Eastern Conference, franču: Conférence de l'Est) ir viena no divām konferencēm Nacionālā hokeja līgā (NHL), ko izmanto, lai sadalītu komandas. Agrāk pazīstama kā Velsas prinča konference (vai kādreiz Velsas konference), tā tika izveidota 1974. gadā, kad NHL pārveidoja savas komandas divās konferencēs un četrās divīzijās.
Nelineārs stāstījums
Literatūrā
19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā modernisma romānu autori Džozefs Konrads, Virdžīnija Vulfa, Fords Madokss Fords, Marsels Prusts, un Viljams Folkners eksperimentēja ar stāstījuma hronoloģiju un atmeta lineāru stāstījumu.
Nelineāru romānu piemēri:
Filmās
Dažreiz izveidot uzskatāmu nelineāru stāsta struktūru ir sarežģīti. Filmas ar lineāru stāstu var plaši izmantot analepses jeb atsauces uz pagātni un prolepses jeb atsauces uz nākotni, kamēr nelineārās filmās parasti sastāv no vairākiem ainu kopumiem, kuri ir lineāri savā starpā (Piemēram, A-B-C-K-L-M-D-E-F utt.).
1990. un 2000. gadi
1990. gadā Kventins Tarantīno ietekmēja milzīgu pieaugumu nelineāru filmu popularitātē ar savu filmu "Trakie suņi" (1992) un "Lubene" (kas, loģiski, ir galvenais nosaukuma iemesls) (1994). Citas svarīgas nelineāras filmas ir Atoma Egojana "Eksotika" (1994), Terensa Malika "Šaurā, sārtā līnija" (1998), Paula Tomasa Andersona "Magnolija" (1999), un Karenas un Džilas Sprečeas "Trīspadsmit sarunas par vienu lietu" (2001). Deivids Linčs eksperimentēja ar nelineāru vēstījumu un sirreālismu filmās "Ceļš uz nekurieni" (1997), "Malholanda ceļš" (2001) un "Iekšzemes impērija" (2006).
Kā stāstījuma "āķis"
Dažos televīzijas sēriālos izmanto nelineāru vēstījumu sezonas sākumā, lai izveidotu stāstījuma āķi. Piemēram, parāda intensīvu vai šokējošu notikumu un pēc tam pamatīgi izpēta pagātni un notikumus, kas to izraisa. Vērā ņemams piemērs ir augsti vērtētais AMC drāmas seriāls Pārkāpt robežu. Pēdējās sezonas sākumā tika parādīts vientuļš un novārtā atstāts galvenais varonis, Valters Vaits, un tad tika parādīti tā notikumu gaita, kas viņu noveda līdz šim stāvoklim.
Cilvēka atmiņas atdarināšanai
Vēl viens iemesls, kāpēc seriālos izmanto nelineāro stāstījumu, ir lai labāk attēlotu cilvēka prātu, proti, kā tas atceras notikumus. Piemēram, pirmajā sezonā HBO antoloģiju seriālā True Detective izmanto nelineāru vēstījumu, lai atainotu notikumus tos, kā galvenie varoņi tos apraksta un atceras. Drāmas seriālā The Affair izmanto šo stāstījuma tehniku tādā pašā veidā. Tomēr izmantojot neuzticamu teicēju metodi, seriāls uzsver to, cik dažādi divi cilvēki var atcerēties to pašus notikumus.
Regīna Teisla-Pokorna
Regīna Teisla-Pokorna (Regina Theissl-Pokorná; dzimusi Regīna Pokorna (sk) Bratislavā) ir Slovākijas starptautiskā lielmeistare šahā (2000), kas kopš 2015. gada pārstāv Austriju.
Biogrāfija
Pirmos panākumus šahā guvusi jau bērnībā. Pārstāvējusi Čehoslovākiju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos vecuma grupā līdz 10 gadiem un izcīnījusi trīs medaļas: zelta (Eiropas jauniešu šaha čempionāts 1992. gadā), sudraba (Eiropas jauniešu šaha čempionāts 1991. gadā) un bronzas (Pasaules jauniešu šaha čempionāts 1992. gadā). Nākamajos gados izcīnījusi vēl trīs jauniešu šaha čempionātu medaļas kā Slovākijas pārstāve. Daudzkārtējā Slovākijas jauniešu šaha čempionātu laureāte, tajā skaitā 1993. gadā uzvarējusi meiteņu U14 vecuma grupā un 1999. gadā uzvarējusi meiteņu U18 vecuma grupā.
Pārstāvējusi Slovākijas un Austrijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Teislai Pokornai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2000. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Kārlis Čukste
Kārlis Čukste (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2023) Čukste pārstāv Čehijas Ekstralīgas komandu Tršinecas "Ocelari".
Viņa tēvs Ainārs Čukste ir latviešu basketbola treneris, savukārt māte Baiba Čukste ir agrākā Latvijas sieviešu hokeja izlases kapteine.
Spēlētāja karjera
Karjeru uzsācis SK Rīga 16 sastāvā. Tās rindās 2012.—13. gada sezonā kļuva par Latvijas U-18 čempionu. Nākamajā sezonā komandas rindās spēlēja jau Latvijas U-20 līgā. 2014.—15. gada sezonu aizvadīja MHL vienībā HK Rīga.
Pēc sezonas noslēguma Čuksti 2015. gada NHL draftā izvēlējās Sanhosē "Sharks". Nākamo sezonu aizsargs jau aizvadīja Ziemeļamerikā, USHL komandā Čikāgas "Steel". 2016. gada pavasarī kļuva zināms, ka nākamajā sezonā aizsargs spēlēs Kvinipjekas universitātes komandā NCAA čempionātā. Tās rindās spēlēja līdz pat 2020. gadam.
2020. gada vasarā Čukste noslēdza līgumu ar Amerikas hokeja līgas vienību Sanhosē "Barracuda". COVID-19 pandēmijas dēļ aizkavējoties hokeja sezonas sākumam Ziemeļamerikā, 2020.—21. gada sezonu Čukste uzsāka Latvijas čempionāta klubā HK Mogo.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem, kā arī 2014. un 2015. gada Pasaules čempionātos jauniešiem. Čukste tika iekļauts Latvijas izlases sastāvā, lai dotos uz 2022. gada olimpiskajām spēlēm, taču pozitīva COVID-19 testa dēļ izbraukšanas dienā no sastāva tika atsaukts.
Alfrēds Čalks
Alfrēds Ernests Čalks (en; dzimis, miris ) bija britu futbolists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
2014.—2015. gada LBL sezona
2014.—2015. gada LBL sezona bija 24. Latvijas Basketbola līgas sezona. Par sezonas čempioniem ceturto reizi kluba vēsturē kļuva Rīgas VEF klubs.
Atskurbtuve
Atskurbtuve ir medicīnas iestāde, kurā līdz atskurbšanas brīdim uztur vidēja reibuma stāvoklī esošus cilvēkus. Par iereibušiem uzskatītos cilvēkus atskurbtuvē nogādā iekšlietu struktūrvienību vai medicīnas darbinieki, kur viņus pieņem feldšeri, kas noskaidro viņu stāvokli un personas datus. Ja cilvēkam tiek konstatēts mērenas pakāpes reibuma stāvoklis, viņš tiek aizturēts līdz atskurbšanas brīdim. Personas, kuras atrodas smaga reibuma stāvoklī vai alkohola komā, tiek nogādātas ārstniecības iestādēs (slimnīcās), kur visbiežāk tiek hospitalizētas intensīvās terapijas nodaļā. Atskurbtuves radītas Krievijā, taču mūsdienās pastāv arī dažās citās valstīs.
Vēsture
Pirmā atskurbtuve Krievijas Impērijā tika nosaukta par “patversmi iereibušajiem” un tika atvērta 1902. gada 7. novembrī Tulā. Patversmi organizēja ārsts Fjodors Arhangeļskis. Patversmes atklāšanā Arhangeļskis uzstājās ar runu, kurā tika izklāstīta alkoholisma apkarošanas nepieciešamība, jo tas izraisot "iedzīvotāju izdzimšanu, saimniecisku postu un skarto iedzīvotāju morālo sabrukšanu". Patversme sastāvēja no divām nodaļām: ambulatorās klīnikas alkoholiķiem un patversmes bērniem, kuru vecāki bija dzērāji. Patversmes personāla sastāvā bija feldšeris un kučieris. Kučieris apceļoja pilsētu un savāca iereibušos (līdz atskurbtuvju slēgšanai 2011. gadā tai pašā Tulā 4 atskurbtuves uzņēma ap 80 pacientus dienā).
1951. gada 15. maijā Čehoslovākijas galvaspilsētā Prāgā slimnīcā "Apolinaria" atklāja pasaulē pirmo ārstniecisko atskurbtuvi, kas bija domāta speciāli ārstnieciskiem nolūkiem. Tās dibinātājs, čehu ārsts Jaroslavs Skala visu savu dzīvi bija saistīts ar alkohola atkarības ārstēšanu, un šī pieredze viņu pamudināja atvērt pirmo detoksikācijas centru, kura mērķis bija ārstēt pacientus no alkoholisma. Par pirmo viņa pacientu kļuva krievu virsnieks.
Atskurbtuvju dzimtenē Krievijā 2011. gadā tās tika likvidētas, jo to darbībai trūka juridiska pamata un pacienti tika pakļauti aplaupīšanas un spīdzināšanas riskam no tiesībsargu puses, nododot šīs funkcijas no policijas slimnīcām. Tomēr bieži agresīvie pacienti radīja briesmas mediķu drošībai, un 2019. gadā Krievijas veselības ministrija atbalstīja likumprojektu par atskurbtuvju atjaunošanu.
Atskurbtuves dažādās formās darbojas, piemēram, ASV (Sobering center), Baltkrievijā, Igaunijā, Kazahstānā, Čehijā (Záchytka), Lielbritānijā (Alcohol recovery centre, arī Booze buse), Polijā (Izba wytrzeźwień, kopš 1956; no 2014. gada nodotas pašvaldību pārvaldē) un Zviedrijā.
Latvijā
Latvijas PSR atskurbtuves darbojās pēc PSRS modeļa, kas tika apstiprināts ar turienes iekšlietu ministra ("tautas komisāra") L. Berijas pavēli 1940. gada 4. martā.
Pilsētās kursēja speciālas automašīnas — furgoni, kuras savāca pārlieku apskurbušos. Miliči nogādāja pacientus atskurbtuvē, kur viņu pārbaudīja ārsts un ierādīja gultas vietu slēgtā “numuriņā”. No rīta, pēc protokola un visu formalitāšu nokārtošanas paģiraino klientu izlaida.
1985. gada pretalkoholisma kampaņas laikā PSRS Augstākās Padomes prezidijs pieņēma jaunus noteikumus par atskurbtuvju darbību.
Radās strīdi par atbildības uzņemšanos par atskurbtuvju uzturēšanu. 2013. gadā tika panākta vienošanās, ka tā ir valsts funkcija, bet gadu vēlāk Vides ministrija piedāvāja, lai atskurbtuves uzturētu pašvaldības, kurām valsts to apmaksās. Rīgā iereibušo personu nogādāšana slimnīcās, jo šie cilvēki parasti ir veseli, taču viņu izmeklēšana un pārbaudes lieki noslogo slimnīcas. Šādus iereibušos ērtāk aprūpēt atskurbtuvēs, kurās būtu arī mediķu personāls.
Atskurbtuvju izveide bija viens no priekšlikumiem Alkoholisko dzērienu patēriņa mazināšanas un alkoholisma ierobežošanas rīcības plānā 2012.—2014. gadam.
Atskurbtuvju aizstājēji
Daudzās valstīs darbojas pakalpojums, kas iereibušus cilvēkus par maksu nogādā dzīvesvietā. Reizēm brīvprātīgie šādus pakalpojumus kampaņas veidā izdara bez maksas vai par ziedojumiem, kā Kanādas ziemas mēnešos organizētā Operation Red Nose (Operācija "Sarkanais deguns").
Ādolfs Tomegē
Ādolfs Tomegē (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Tomegē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai pirmās kārtas posmā.
Ploješti
Ploješti (ro, ir pilsēta Rumānijā, Prahovas žudeca administratīvais centrs. 2016. gadā pilsētā dzīvoja 234 tūkstoši iedzīvotāju, devītā lielākā Rumānijas pilsēta. Ploješti atrodas 65 km uz ziemeļiem no Rumānijas galvaspilsētas Bukarestes. Ploješti ir nozīmīgs transporta mezgls, kas savieno Bukaresti ar Transilvāniju un Moldovu.
Princese Estella
Princese Estella, pilnā vārdā Estella Silvija Eva Marija (dzimusi ), ir Zviedrijas princese, kā arī Ēsterjetlandes hercogiene. Kroņprinceses Viktorijas un prinča Dāniela ģimenē viņa ir pirmdzimtais bērns.
Estellas oficiālais tituls ir Viņas Karaliskā Augstība, Zviedrijas princese, Ēsterjetlandes hercogiene. Princese kā troņmantniece atrodas otrajā vietā pēc kroņprinceses Viktorijas un pirms prinča Kārļa Filipa. Vārdi Silvija un Eva princesei tika doti, godinot vecmāmiņas — kroņprinceses māti karalieni Silviju un prinča Dāniela māti Evu Vestlingu. Vārds Estella tika piešķirts, atceroties Bernadotu dinastijas radinieci Estellu Bernadoti.
Biogrāfija
2011. gada 1. augustā Zviedrijas Karaliskais Galms oficiāli ziņoja, ka kroņprinceses pāris ir pirmdzimušā bērna gaidībās. 2012. gada 23. februārī plkst. 04.26. Karolinskas universitātes slimnīcā Solnā piedzima princese Estella kā 51 cm garš un 3280 gramus smags bērns. Šī ziņa izraisīja lielu mediju publicitāti — diennakts laikā Zviedrijā laikrakstos parādījās 2300 raksti, bet ārvalstīs aptuveni 1000 raksti.
2012. gada 24. februārī Hāgas pilī norisinājās tradicionālais liecinieku apstiprinājums. Liecinieku vidū piedalījās Riksdāga runas vīrs Pērs Vesterbergs, valsts premjers Fredriks Reinfelds, valsts maršals Svante Lindkvists un galvenā galma dāma Alise Trolle Vahtmeistere. Vēlāk tajā pašā dienā Stokholmas pilī karalis Kārlis XVI Gustavs sasauca padomi, kuras laikā piešķīra princesei vārdu un hercogienes titulu. Padome noslēdzās ar pateicības dievkalpojumu "Te Deum" pils baznīcā, kurā 22. maijā ir ieplānotas arī princeses kristības arhibīskapa Andreja Vejrīda vadībā.
Benzoilperoksīds
Benzoilperoksīds ir organisks savienojums, kas pieder pie peroksīdu grupas. Tā struktūrformula ir [C6H5C(O)]2O2. Atbrīvodams atomāro skābekli, kavē anaerobās baktērijas, tāpēc to izmanto piņņu ārstēšanā. Preparāta gela, krēma vai losjona lietošanas laikā āda kļūst sausa un mazāk taukaina, mazinās tās iekaisums. Taukainā sekrēta samazināšanās saistīts ar brīvo taukskābju samazināšanās taukaudos. Audu oksigenācijas uzlabošanās dēļ pastiprinās to granulācija. Šo parādību izmanto galvenokārt trofisko ādas čūlu ārstēšanā. Benzoilperoksīdam piemīt arī keratolītiska (ādu loboša) darbība, kā arī līdzīgi ūdeņraža peroksīdam — balinošas īpašības. Daļai cilvēku uzklāšanas vietās reizēm var būt dedzinoša sajūta un parādīties ādas apsārtums. Benzoilperoksīdam, iespējams, ir kancerogēna iedarbība.
Pauls Butkēvičs
Pauls Butkēvičs (dzimis Rīgā) ir latviešu aktieris.
No Latvijas aktieriem nospēlējis visvairāk lomu kino - apmēram 150 filmās, arī Dānijā, Zviedrijā, Vācijā, Polijā, Krievijā un Indijā.
Precējies ar kostīmu mākslinieci, ilggadējo Latvijas Televīzijas darbinieci Zintu Jansoni, dzīvo Daudzeses pagasta „Rudzīšos”.
Seržinjo Dests
Dests ir dzimis Nīderlandē, viņa māte ir nīderlandiete, bet tēvs – Surinamas amerikānis.
Savu karjeru sācis Amsterdamas "Ajax" futbola sistēmā. 2019–20. gada sezonu nospēlējis Ajax rindās. Jau nākamajā sezonā Dests pārcēlās uz La Liga komandu FC Barcelona.
ASV futbola izlases sastāvā debitējis pret Meksiku.
Sasniegumi
Ajax
ASV
Džeidons Sančo
Džeidons Sančo (en, dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Sančo pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Manchester United FC un Anglijas futbola izlasi.
Karjera
14 gadu vecumā Sančo pievienojās Manchester City akadēmijai. Sančo pievienojās Dortmundes "Borussia" un uzreiz kļuva par pirmās komandas spēlētāju. Pirmajā sezonā Sančo 12 spēlēs guva vienus vārtus. Sančo kļuva par jaunāko spēlētāju, kas ir guvis astoņus vārtus vienā Bundeslīgas sezonā. Kopumā sezonu noslēdza ar 12 vārtiem un tika iekļauts Bundeslīgas sezonas izlasē.
Anglijas futbola izlases sastāvā debitēja spēlē pret Horvātiju.
Anglijas Premjerlīgas komanda Manchester United FC oficiāli pavēstīja, ka ir panākusi vienošanos ar Sančo, noslēdzot līgumu uz pieciem gadiem par 85 miljoniem eiro (72,6 miljoni mārciņas).
Sasniegumi
Manchester United
Anglijas U17 izlase
Anglijas izlase
Āžudambis
Āžudambis ir ciems Balvu novada Balvu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Naudaskalna, 8 km no novada centra Balviem un 228 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P47 (Balvi—Kapūne).
Īstais vīnkoks
Īstais vīnkoks (la) ir vīnkoku dzimtas suga, kura ir izcēlusies Vidusjūras reģionā, Centrāleiropā un Āzijas dienvidrietumos, no Marokas un Portugāles ziemeļiem līdz Vācijas dienvidiem un Irānas ziemeļiem.
Īstā vīnkoka ogas, t.i., vīnogas, un no tām gatavoti produkti tiek plaši lietoti uzturā visā pasaulē. Vīnogas tiek ēstas svaigas vai žāvētas. Vīnogu lapas izmanto daudzu kultūru virtuvē. Svaigas vīnogas var arī pārstrādāt sulā, kas tiek raudzēta, lai iegūtu vīnu un etiķi. Lielākā daļa visā pasaulē ražotā vīna ir veidots no īstā vīnkoka ogām.
Pašlaik ir no 5000 līdz 10 000 īstā vīnkoka šķirņu, lai gan tikai dažām ir komerciāla nozīme vīna un ēdamo vīnogu ražošanā. Īstais vīnkoks tiek audzēts visos kontinentos, izņemot Antarktīdu.
Ansu Fati
Ansumane "Ansu" Fati Vjeira (pt, dzimis ) ir Spānijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Spānijas La Liga komandu FC Barcelona.
Fati ir dzimis Gvinejā-Bisavā, bet pārstāv Spānijas izlasi.
Beijaņas valdība
Beijaņas valdība ir neformālais Pekinā bāzētās Ķīnas Republikas nosaukums laikā no 1912. līdz 1928. gadam, lai arī biežāk attiecināts uz laiku pēc Juaņa Šikaja nāves 1916. gadā. Valstī formāli darbojās 1912. gada konstitūcija, parlaments un prezidents, bet īstā vara piederēja konfliktējošiem virsnieku grupējumiem, kas pieņēma visus svarīgākos lēmumus. Šajos gados Beijaņas valdībai bija septiņi prezidenti, piecas pagaidu valdības, 34 premjerministri, 25 valdības, pieci parlamenti. Beijaņas valdības posmu izbeidza Čana Kaiši vadītais Ziemeļu karagājiens, kas formāli apvienoja valsti Naņdzjinā bāzētās valdības rokās.
Centrālā statistikas pārvalde
Centrālā statistikas pārvalde (saīsināti CSP) ir tiešās pārvaldes iestāde, kura darbojas Latvijas Republikas Ekonomikas ministrijas pārraudzībā, un ir galvenā valsts statistikas darbu veicēja un koordinatore Latvijā. CSP ir atbildīga par valsts statistikas darba organizāciju un par datu pareizību, kurus ieguvusi, apkopojot no respondentiem saņemto informāciju.
Beijaņas valdība
Valdības nosaukums cēlies no Juaņa Šikaja vadītās Beijaņas (Ziemeļu jūru) armijas, no kuras virsniekiem nāca lielākā daļa šī laika politisko darboņu. Pēc Juaņa Šikaja nāves 1916. gadā, virsnieku grupējumi sagrāba varu provincēs, turpmākos desmit gadus pavados savstarpējās cīņās par varu Pekinā. Ietekmīgākie bija Aņhui, Žili un Feņtjaņas grupējumi. Savstarpējo konfliktu likvidēšanai 1917. gadā viens no grupējumiem mēģināja tronī atjaunot pēdējo imperatoru Puji, taču šo mēģinājumu sagrāva divās nedēļās. Turpmāk valdību kontrolēja Aņhui grupējums, kuru 1920. gadā sakāva Feņtjaņas un Žili alianse, starp kurām 1922. un 1924. gadā izcēlās savstarpēji kari. Žili grupējumu atbalstīja Rietumvalstis, bet Feņtjaņas grupējumu Japāna. Pirmajā abu grupējumu karā uzvarējušais Feņtjaņas grupējums zaudēja 70 000 kritušo un ievainoto. 1924. gada karā Žili grupējums sākotnēji ieņēma Pekinu, taču drīz to zaudēja.
Šīs nebeidzamās cīņas novājināja visus grupējumus, padarot Beijaņas valdību rīcības nespējīgu, un paverot ceļu Gomiņdan Ziemeļu ekspedīcijai 1926. gadā. Provinces Pekinai nesūtīja nodokļu ieņēmumus, un tā varēja balstīties tikai uz ārzemju tirdzniecības koncesiju maksājumiem, sāls nodokli un muitas ieņēmumiem, kā arī ārvalstu kredītiem. Centrālās varas vājums pavēra ceļu ekonomikas uzplaukumam piekrastes pilsētās, īpaši Šanhajā, kā arī radīja atbalstu nacionālistiem, kas aizstāvēja valsts apvienošanu stingras centrālās varas rokās.
Centrālā statistikas pārvalde
Vēsture
Latvijas Valsts statistisko pārvaldi (VSP) nodibināja 1919. gada 1. septembrī. Latvijas Pagaidu valdība par pārvaldes pirmo direktoru iecēla Marģeru Skujenieku. Viņa 1912. gadā izdoto darbu "Nacionālais jautājums Latvijā" uzkata par pirmo tolaik sadalītās Latvijas statistikas avotu. No 1921. gada katru gadu iznāca "Latvijas statistiskā gadagrāmata" latviešu un franču valodās. Sakarā ar M. Skujenieka aktīvo darbošanos politikā no 1926. līdz 1937. gadam VSP vadīja direktora vietas izpildītājs Voldemārs Salnais.Pēc Latvijas okupēšanas VSP direktoru M. Skujenieku apcietināja un nošāva, pēdējais statistikas "Mēneša biļetens" iznāca 1940. gada jūlijā.
Vācu okupācijas laikā statistikas datu apkopošanu veica Ostlandes reihskomisariāta iestādes, kas apkopoja savus datus izdevumā "Struktūrziņojums par Ostlandi" (Strukturbericht über das Ostland). Pēc kara beigām 1945. gadā statistikas pārvalde tika iekļauta PSRS statistikas sistēmā, kurā lielākā daļa statistisko datu tika uzskatīti par slepeniem. Pirmais statistisko datu apkopojums, kas nebija tikai dienesta iekšējai lietošanai paredzēts, bija 1957. gadā izdotā "Latvijas PSRS tautas saimniecība" latviešu un krievu valodās. 1987. gadā Latvijas PSR Valsts statistikas pārvaldi pārdēvēja par Valsts statistikas komiteju (VSK).
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas valsts statistikas sistēma tika reformēta, 1998. gadā VSK pārdēvēja par Centrālo statistikas pārvaldi.
Karloss Kvartass
Karloss Kvartass (es; Itagui —  Itagui) bija Kolumbijas starptautiskais meistars šahā (1975).
Biogrāfija
Septiņas reizes uzvarējis Kolumbijas šaha čempionātos (1965, 1966, 1967, 1970, 1975, 1976, 1983). Pārstāvējis Kolumbijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 10 reizes (1964-1966, 1970-1976, 1980-1984, 1994). 1972. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu. Par panākumiem turnīros FIDE 1975. gadā Kvartasam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Kaujas pie Daugavpils (1920)
Kaujas pie Daugavpils (pl, ru), militārajā vēsturē pazīstama arī kā operācija Ziema (pl) bija Latvijas un Polijas Otrās republikas armiju kopīga uzbrukuma operācija Latvijas brīvības cīņu laikā. Tās mērķis bija ieņemt Padomju Latvijas spēku kontrolēto Daugavpili un veikt Latgales atbrīvošanu no pēdējiem padomju spēkiem. Kaujas notika no 1920. gada 3. līdz 9. janvārim.
Situācija 1919. gadā
1919. gada 22. maijā Landesvērs ar Dzelzsdivīzijas atbalstu padzina padomju spēkus no Rīgas, bet Igaunijas bruņotie spēki ar dāņu brīvprātīgo korpusu iebruka Vidzemē, 5. jūnijā ieņemot Jēkabpili. Padomju karaspēka padzīšanu no Latgales sākumā aizkavēja Cēsu kaujas, kurās igauņi sakāva vāciešus, un tām sekojošā Bermontiāde, kuras laikā Latvijas Pagaidu valdības spēki no Latvijas padzina vāciešus un baltos krievus. 1919. gada 14. augustā vācu izveidotās Rietumkrievijas armijas pavēlnieks Bermonts nosūtīja Krievijas Augstākajam pavēlniekam admirālim Kolčakam ziņojumu par sava korpusa plāniem uzbrukt Daugavpilij, no kurienes tas varētu iesaistīties Krievijas pilsoņu kara kaujās.
Pirmais poļu uzbrukums
Kad 1919. gada 28. jūnijā Vācija beidzot parakstīja Versaļas miera līgumu, Polijas Otrā republika, kas vēlējās 1772. gada robežu atjaunošanu, guva iespēju pārvietot savu armiju no Vācijas pierobežas uz austrumiem. 1. jūlijā poļi ieņēma Viļeiku, 4. jūlijā Maladzječnu, 8. augustā Minsku un turpmākajās dienās sasniedza Berezinas upes līniju. Tā nodrošinājuši savu austrumu flangu, poļi augusta vidū atsāka uzbrukumu uz ziemeļiem Polockas virzienā. 29. augustā poļi bija 23 km attālumā no Daugavpils, bet jau 31. augusta rītā Polijas leģiona 1. kājnieku divīzija (1. Dywizja Piechoty Legionów) ielauzās Kalkūnu stacijā un sāka uzbrukumu Grīvas tilta virzienā, draudot iebrukt Daugavpilī. Pievilktie Padomju Latvijas armijas papildspēki šo uzbrukumu atsita, atguva Kalkūnu dzelzceļa staciju un Nīderkūnus, saglabājot kontroli pār priekštilta nocietinājumiem Daugavas dienvidu krastā.
1. septembrī poļiem Daugavpils frontē bija 91 virsnieks, 4256 kareivji, 85 ložmetēji, 8 lielgabali, pāris mīnmetēju. Gatavojoties nākamajam uzbrukumam, poļu karaspēks pieauga līdz 104 virsniekiem, 6320 kareivjiem un 96 ložmetējiem. 27. septembrī, izmantojot jau 37 lielgabalus, no kuriem 18 bija smagie, kā arī 20 franču ražojuma tankus, poļi atsāka uzbrukumu dienvidu krasta priekštilta nocietinājumiem, kurus izdevās ieņemt 28. septembrī. Daugavas šķērsošana un Daugavpils ieņemšana vairs netika mēģināta līdz pat 1920. gada janvāra uzbrukuma operācijai.
Sakarā ar Deņikina vadītās armijas uzbrukumu poļu-padomju karadarbība apklusa. 1919. gada septembrī un oktobrī notika poļu-padomju diplomātiskās sarunas, kas Padomju Krievijai ļāva pārmest latviešu strēlnieku divīziju no Latgales uz Dienvidu fronti un sakaut Dienvidkrievijas armiju Orlas-Kromu kaujās un ģenerāļa Judeniča komandēto Ziemeļrietumkrievijas armiju pie Petrogradas 1919. gada beigās. Krievijas Rietumu frontē pie Daugavpils atradās uz likvidētās Padomju Latvijas armijas bāzes izveidotā 15. armija, kuras satāvā bija trīs kājnieku pulki un kavalērijas eskadrons ar apmēram 2000 karavīriem. Daugavpils cietokšņa garnizonu komandēja Ansis Daumanis.
Latviešu-poļu alianse
Bermontiādes cīņu laikā 1919. gada novembrī Polija piedāvāja Latvijai noslēgt pret Padomju Krieviju vērstu militāro savienību. Sarunas beidzās ar līguma parakstīšanu un kopīgas militārās operācijas "Ziema" izstrādāšanu. Par operācijas sākumu nolika 1920. gada janvāra sākumu. Poļi uz šejieni nosūtīja 1. un 3. kājnieku divīziju septiņu pulku sastāvā. Tie bija 340 virsnieki, 13 260 kareivji, 44 vieglie, 28 smagie lielgabali, 300 ložmetēji. Poļi uzturēja teritoriālās pretenzijas par robežu gar Daugavu, un iespējams, būtu paturējuši arī Daugavpili, ja ne smagā situācija poļu-padomju karā, kas 1920. gada vasarā lika tiem atkāpties no reģiona.
Kaujas norise
Agrāko Pirmā pasaules kara frontes līniju gar Daugavu pie Daugavpils aizsargāja Padomju Krievijas Rietumu frontes 15. armijas 33., 31., 30., 29. un 28. pulki, 30. komunistu rota, 2. jātnieku eskadrons un viens bruņotais vilciens. Kopā pilsētas apkārtnē bija vismaz 2000 karavīru ar 35 ložmetējiem un 24 lielgabaliem.
Uzbrukums Daugavpilij sākās 1920. gada 3. janvāra agrā rītā. Polijas leģiona 3. divīzija un daļa no 1. divīzijas šķērsoja aizsalušo Daugavu un ar 1. tanku pulka atbalstu līdz pēcpusdienai tiešā triecienā ieņēma pilsētu. Daļa no 1. divīzijas aplenca pilsētu no austrumiem, bet Latvijas bruņoto spēku Kurzemes divīzijas daļas no ziemeļiem. Latgales divīzijas 9. Rēzeknes pulks pārgāja pār aizsalušo Daugavu plašā posmā tagadējā Dunavas pagastā starp Cukuriņiem un Dunavu un ātri izsita ienaidnieku no visiem nocietinājumiem Daugavas labajā krastā. Lielākā kauja notika pie Rīgas-Daugavpils dzelzceļa Jaunās (Novajas) sādžas apkaimē, kur Rēzeknes pulka karavīrus ar ložmetējiem apšaudīja Nīcgales stacijā esošais bruņotais vilciens. Pēc dzelzceļa līnijas ieņemšanas pulks turpināja uzbrukumu pāri aizsalušajiem purviem līdz sasniedza Dubnas upi no Lazdāniem līdz Mačāniem tagadējā Rožkalnu pagastā. Landesvērs šķērsoja Daugavu uz leju no Dunavas jau pēc dažām stundām sasniedza Dubnas upes labo krastu. Kurzemes divīzijas 3. Jelgavas pulka trīs bataljoni šķērsoja Daugavu pa ledu pie Glaudāniem tagadējā Dvietes pagastā. Daugavas labajā krastā notika pirmā kauja pie Gančevsku un Mīstelu ciemiem tagadējā Līksnas pagastā. Sarkanās armijas 33. pulka daļas atkāpās līdz Līksnas dzelzceļa stacijai, kurā no Nīcgales iebrauca padomju bruņotais vilciens ar ložmetējiem un artilērijas baterija. 3. Jelgavas pulka II bataljons aplenca staciju un dienvidos no tās uzspridzināja sliedes, lai nedotu iespēju vilcienam aizbraukt uz Daugavpili. Sarkanarmieši atkāpās ziemeļaustrumu virzienā, pametot stacijā 20 gūstekņu, bruņuvilcienu un 14 preču vagonus ar artilērijas šāviņiem. Pēc Līksnas stacijas ieņemšanas 3. Jelgavas pulka II bataljons vakarā sasniedza Daugavpili, kuru jau bija ieņēmis poļu karaspēks. Daugavpils cietoksnis bez kaujas padevās. 3. Jelgavas pulka I bataljons pārrāva pretinieka nocietinājumus pie Tenisiem un līdz vakaram pavirzījās 12 līdz 15 km līdz Dublinieku-Baltu līnijai tagadējā Vaboles pagastā, bet III bataljons uzvarēja sarkanarmiešus kaujā Daugavas krastā starp Kalvāniem un Somugalu un līdz vakaram sasniedza līniju Mukāni-Logocki tagadējā Kalupes pagastā.
4. janvārī 3. Jelgavas pulks uzbruka Sarkanās armijas nocietinājumiem starp Višķu un Kalupes ezeriem un sasniedza līniju Kalupe-Uda Kalupes pagastā, bet 9. Rēzeknes pulks un Landesvērs izturēja pretuzbrukumus iepriekš ieņemtajās pozīcijās gar Dubnas upi. 5. janvārī arī 3. Jelgavas pulks sasniedza Dubnas upi no Stradišķiem līdz Lazdāniem tagadējā Rožkalnu pagastā pa labi no Rēzeknes pulka pozīcijām. Trijās dienās Jelgavas pulks ar kaujām bija nogājis apmēram 30 kilometrus.
Polijas karaspēka vienības līdz 5. janvārim sasniedza līniju Stradišķi-Višķi-Krāslava, kur savienojās ar Latvijas karaspēku.
Sarkanās armijas pretuzbrukums
7. un 8. janvārī padomju 15. armijas 30. pulks un 28. brigādes sevišķu uzdevumu bataljons artilērijas piesegā uzbruka 3. Jelgavas pulkam pie Bramaņiem un Nīdermuižas tagadējā Pelēču pagastā ar mērķi pārraut fronti starp latviešu un poļu daļām, bet panākumus neguva. 9. janvāri sekoja vēl stiprāks ar artilēriju atbalstīts pretuzbrukums visā 3. Jelgavas pulka un poļu karaspēka vienību aizsargātajā frontē, kurā piedalījās padomju 15. armijas 28., 29. un 30. pulki. 3. Jelgavas pulks ar vieglo lielgabalu baterijas palīdzību noturējās ieņemtajās pozīcijās. Sarkanā armija kaujās no 7. līdz 9. janvārim zaudēja 35 kritušos un apmēram 100 ievainotos. Savukārt 12. janvārī poļu karaspēks kopā ar bruņoto vilcienu atsāka uzbrukumu gar Daugavpils-Rēzeknes dzelzceļa līniju, bet 3. Jelgavas pulks ieņēma Gubanišķus, Stradu, Šustu un Raipu muižas.
Noslēgums
Pēc Latgales atbrīvošanas operācijas beigām Daugavpilī 1920. gada 21. februārī notika Polijas armijas parāde, kuru pieņēma tās virspavēlnieks Juzefs Pilsudskis. Par godu šim notikumam pilsētā tika uzstādīta piemiņas plāksne.
Blažģa ezers (dabas liegums)
Blažģa ezers ir dabas liegums Dienvidkurzemes novadā. Izvietojies Vārtājas upes ielejā un tai pieguļošajā Embūtes pauguraines ziemeļu nogāzē Embūtes, Kalvenes un Priekules pagastos; iekļauj Blažģu ezeru. Izveidots 1999. gadā kokvardes reintrodukcijai kā teritorija, kas pēc mikroklimatiskā un biocenotiskā raksturojuma atbilst kokvardes bioloģiskajām prasībām. Sastopami arī vairāki aizsargājami biotopi: sugām bagātas ganības un ganītas pļavas, mēreni mitras pļavas, mitri zālāji periodiski izžūstošās augsnēs, veci jaukti platlapju meži, dabiski eitrofi ezeri ar iegrimušo ūdensaugu un peldaugu augāju, pārejas purvi un slīkšņas. Konstatētas vairākas aizsargājamas putnu sugas, 8 abinieku un 4 rāpuļu sugas. Liegums ir iekļauts Natura 2000 — Eiropas nozīmes aizsargājamo dabas teritoriju tīklā.
Monpeljē HSC
Monpeljē HSC (Montpellier HSC; pilnais nosaukums Montpellier Hérault Sport Club) ir profesionāls Francijas futbola klubs, kas bāzēts Monpeljē, Langdokas-Rusijonas reģionā. Oriģinālais klubs tika dibināts 1919. gadā, taču pašreizējais klubs — 1974. gadā. Pašlaik tas spēlē Francijas 1. līgā un mājas spēles aizvada Stade de la Mosson stadionā, kur ir 32 900 skatītāju vietas. Monpeljē klubs ir viens no Francijas futbola pirmās divīzijas dibinātājklubiem (spēlēja 1932.—1933. gada sezonā). Lielākos panākumus klubs guvis 2011.—2012. gada sezonā, kad triumfēja 1. līgas čempionātā. Vēl Monpeljē klubs ir izcīnījis divus Francijas kausus un Intertoto kausu.
Sastāvs
Sastāvs atjaunots .
Džeremijs Bentams
Džeremijs Bentams (Jeremy Bentham; dzimis, miris ) bija angļu filozofs un jurists, kas sludināja un atbalstīja dažādas sociālās reformas. Viņš ir viens no mūsdienu utilitārisma filozofijas aizsācējiem.
Bentams aizstāvēja individuālo un ekonomisko brīvību un vārda brīvību. Bentams uzskatīja, ka baznīcai jābūt atdalītai no valsts, ka ikvienam jābūt tiesībām uz laulības šķiršanu, ka sievietēm ir jābūt tādām pašām tiesībām kā vīriešiem un ka homoseksualitāte jādekriminalizē. Bentams atbalstīja verdzības un nāvessoda atcelšanu, nosodīja bērnu fizisku sodīšanu un vēlākajos dzīves gados pauda idejas par dzīvnieku tiesībām un spēju just kā izšķirīgu kritēriju jautājumā par dzīvnieku ētisko statusu.
Lai gan Bentams atzina, ka prioritātei jābūt indivīda, nevis valsts tiesībām, viņš noraidīja idejas par dabisko lietu kārtību, nosaucot to par "bezjēdzību uz koka kājām".
Ištvāns Bočkai
Ištvāns Bočkai (hu; dzimis, miris ) bija Ungārijas kalvinistu līderis, Transilvānijas princis no 1605. līdz 1606. gadam.
Dzimis Transilvānijā. Jaunību pavadijis Vīnē un Prāgā. 1576. gadā atgriezās Transilvānijā, kur Bočkai māsa bija Transilvanijas prinča Krištofa Bātori sieva. Pēc Krištofa Bātori nāves par princi kļuva mazgadīgais Žigmonds Bātori, bet Bočkai ietilpa reģentu skaitā. 1595. gadā Ištvāns Bočkai kopa ar Valahijas princi Mihaju Drosmīgo sakāva osmaņus kaujā pie Džurdžu.
Vēlāk Transilvānijā itāļu karavadonis Džordžo Basta ar Hābsburgu atbalstu sāka represijas pret Transilvānijas protestantiem. Bočkai pret to iebilda, tāpēc tika izsūtīts uz Prāgu, kur pavadīja divus gadus.
Atgriežoties Transilvānijā un meklējot atbalstu pie osmaņiem, viņš kļuva par prethābsburgu sacelšanās vadoni. Vairākkārt sakāva Hābsburgu karaspēku, līdz Matiāss bija spiests sākt miera sarunas. 1606. gadā tika noslēgts Vīnes līgums, kurā tika pieļauta reliģiskā tolerance. Tomēr 1606. gada beigās Bočkai mira. Pēc nostāstiem Ištvānu Bočkai noindēja Transilvānijas kanclers Mihājs Kātajs.
Indijas mango
Indijas mango (Mangifera indica) ir indessumahu dzimtas suga. Savvaļā šī suga sastopama Indijā, Bangladešā un Pakistānā. Mūsdienās augļu (mango) dēļ kultivē tropu joslā pa visu pasauli.
Apraksts
Mango koki var sasniegt 35—40 m augstumu, ar vainaga rādiusu 10 m. Kokam ir ļoti ilgs mūžs. Ir daži ļoti veci mango koki, kas ir vairāk nekā 300 gadus veci un joprojām ražo augļus. Dziļi augsnē (6 metrus—20 pēdas) stiepjas mietsakne un plaši izplešas saknes pavedieni. Lapas ir mūžzaļas, pamīšus sakārtotas, vienkāršas, 15—35 cm garas un 6—16 cm platas. Kad lapas ir mazas, augļi ir oranži, tad rozā un strauji mainās līdz tumši spīdīgi sarkani, tad tumši zaļi tie nobriest.
Mango ziedi ir kā 10—40 cm garas skaras, un katrs zieds ir mazs, balts ar piecām ziedlapiņām 5—10 mm garš, ar saldenu smaržu. Augļus novāc 3—6 mēnešu laikā, lai tie nenobirst. Gatavie augļi ir dažāda lieluma un dažādās krāsās. Tie var būt dzelteni, oranži, sarkani, kad gatavi, tad ir zaļi. Gataviem nemizotiem augļiem izdalās sveķaini salda smarža. Augļa centrā ir sēklas, kuras satur embriju.
Iļģi
Iļģi ir latviešu postfolkloras un folkroka grupa, kas izmanto tradicionālās tautas mūzikas motīvus, tos radoši pārstrādājot un etniskajai mūzikai raksturīgo skanējumu kombinējot ar rokmūzikas instrumentiem.
Vēsture
Ar 1998. gada albumu "Saules meita" sākas "Iļģu" interese par popmūziku un rokmūziku, kas vēlāk piešķir viņu mūzikai vieglāk uztveramu skanējumu. 2002. gadā iznāk disks "Spēlēju, dancoju" — tā ir folkloras rokopera, kas balstīta uz Raiņa lugu, tai mūziku sacerējuši grupas dalībnieki, un tā iekļauj dažādus mūzikas stilus. Šie meklējumi turpinās arī nākamajā diskā "Kaza kāpa debesīs".
2011. gada 3. decembrī "Iļģi" atzīmēja 30 gadu jubileju ar plašu koncertu Rīgā, koncertzālē Palladium.
Kārļa Egles iela
Kārļa Egles iela ir Rīgas un Garkalnes pagasta Berģu robežiela. Rīgā tā atrodas Vidzemes priekšpilsētā, Berģos. Kārļa Egles iela sākas no Upesciema ielas un beidzas krustojumā ar Lejasciema un Mākoņu ielām. Kopējais ielas garums ir 500 metri. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Vēsture
Iela izveidota 1974. gadā ar nosaukumu Priežu aleja. 1975. gadā tika pārdēvēta par Kārļa Egles ielu, kopš tiem laikiem nosaukums vairs netika mainīts.
Ielu savienojumi
Kārļa Egles iela ir savienota ar šādām ielām:
4motion
4motion ir Volkswagen AG reģistrēta preču zīme, ko izmanto tikai Volkswagen automobiļiem, kas aprīkoti ar četru riteņu piedziņas sistēmu. Volkswagen iepriekš ir izmantojis terminu "Syncro" saviem pilnpiedziņas modeļiem.
No Volkswagen grupas citu marku "quattro" nomenklatūra tiek izmantota 4WD Audi automašīnām. Māsas uzņēmumi Škoda pēc modeļa nosaukuma vienkārši izmanto nomenklatūru "4x4", Seat modeļeim izmanto "4" vai "4drive", bet Porsche tikai izmanto "4".
Neviena no iepriekš minētajām preču zīmēm neattiecas uz kādu konkrētu pilnpiedziņas sistēmu vai tehnoloģiju, kas tiek izmantota. Parasti Volkswagen izmantoto Haldex vilces sajūga sistēmu savos "4motion" modeļos, kuros automobiļa dzinējs novietots šķērsvirzienā. Attiecībā uz modeļiem, kuriem dzinējs novietots garenvirzienā, viņi izmantoto uz Torsen diferenciāli balstītu pilnpiedziņas sistēmu.
Robežkalibrs
Robežkalibrs ir bezskalas kontroles rīks, ar kuru pārbauda izstrādājuma (biežāk — gludo cilindrisko salāgojumu, bet arī konisku virsmu, vītņu u.c.) ģeometrisko parametru — izmēra, formas, virsmu savstarpējā novietojuma — atbilstību izstrādājumam noteiktajām robežnovirzēm.
Izmantošana un izgatavošana
Laika taupīšanas nolūkā robežkalibrus izmanto izstrādājumu ģeometrisko parametru kontrolei lielsēriju ražošanā, kur nav lietderīgi īstenot kontroli ar universālajiem mērinstrumentiem: bīdmēriem, mikrometriem un citiem. Vēl viena robežkalibru priekšrocība ir tāda, ka to izmantošanai nav nepieciešamas sevišķas darbinieku iemaņas. Ar robežkalibriem konstatē, vai izmērs iekļaujas noteiktajās pielaides robežās, ar tiem nenosaka reālo izmēru.
Precīzas kontroles labad kalibrus izgatavo no siltumizolējošiem materiāliem vai ar tiem nosedz virsmas, lai nepieļautu kalibru sasilšanu no turētāja rokām un izplešanos.
Visiem kalibriem pastāv izgatavošanas un dilšanas pielaides. Kalibru nominālizmērus nosaka, ievērojot kontrolējamo detaļu robežizmērus un izgatavošanas kvalitāti. Gludos robežkalibrus izmanto izstrādājumiem, kuru kvalitāte ir IT6 vai zemāka.
Robežkalibra tapa
Robežkalibra tapas lieto urbumu kontrolei. Tapa sastāv no diviem izmēriem, kas novietotas tapas pretējās pusēs: caurejošā (latviešu CE, krievu ПР, angļu GO u.c. apzīmējumi atbilstošajās valodās) un necaurejošā (NE, НЕ, NO GO). Abi izmēri var tikt izvietoti katrs savā vienpusējā tapā. Sastopamas arī vienpusējas tapas, kurām abi izmēri novietoti vienā pusē — caurejošais tuvāk malai, abi izmēri savstarpēji atdalīti ar ievirpojumu.
Tapas caurejošā puse izgatavota atbilstoši urbuma mazākajam robežizmēram — tai jāiet pārbaudāmajā urbumā pašsvara ietekmē, pretējā gadījumā urbuma izmērs ir mazāks par pieļaujamo. Šī tapas puse kontrolē arī urbuma ass novietojumu. Tapas necaurejošā puse izgatavota atbilstoši urbuma lielākajam robežizmēram — tā nedrīkst ieiet urbumā, pretējā gadījumā urbuma izmērs ir lielāks par pieļaujamo. Šī tapas puse kontrolē arī urbuma virsmas formu. Parasti tapas caurejošo pusi izgatavo garāku nekā necaurejošo pusi, lai tapa labāk centrētos urbumā, savukārt, necaurejošā puse var būt īsa, jo tai nav jāiet urbumā.
Pastāv tapas ar uzmontējamiem gredzeniem, kurus, tiem nodilstot, var apgriezt un nostiprināt otrādi, un pēc otras puses nodiluma — nomainīt.
Robežkalibra skava
Robežkalibra skavas lieto vārpstu kontrolei. Tam var izmantot arī robežkalibra gredzenus, tomēr to izmantošana ir neparocīga. Analoģiski robežkalibra tapai skava sastāv no diviem izmēriem (tie tāpat var tikt izvietoti divās atsevišķās skavās vai skavas vienā pusē — caurejošais tuvāk malai, abi izmēri savstarpēji atdalīti ar ievirpojumu).
Skavas caurejošā puse izgatavota atbilstoši vārpstas lielākajam robežizmēram — vārpstai tajā jāiet, pretējā gadījumā vārpstas izmērs ir lielāks par pieļaujamo. Skavas necaurejošā puse izgatavota atbilstoši vārpstas mazākajam robežizmēram — vārpsta nedrīkst tajā ieiet, pretējā gadījumā vārpstas izmērs ir mazāks par pieļaujamo.
Andona
Kopš 1970. gada Andona sāka strauji attīstīties, 30 gadu laikā iedzīvotāju skaits trīskāršojās. Mūsdienās pilsēta kalpo kā nozīmīgs tūrisma un kultūras centrs.
Andona ir pazīstama kā Korejas nacionālās kultūras centrs, kur ir saglabājušās vairākas senās tradīcijas. Tūristu vidū sevišķi populāras ir Andonas maskas.
Vēsture
Andona tika izveidota mūsu ēras 1. gadā, taču tad to sauca par Gočangu. Korejas trīs karaļvalstu periodā to pārvaldīja Sillas karaliste.
930. gadā notika Gočangas kauja starp Pekčes un Kogurjo karalistēm, Kogurjo karalis Vangons ieņēma pilsētu un vēlāk pārdēvēja to par Andonu.
Līdz ar Čosonas dinastiju Andona kļuva par konfūcisma centru. No šejienes nāca konfūcisma filozofs - Li Hvans. Vecumdienās Li Hvans atgriezās Andonā un nodibināja konfūcisma akadēmiju.
No 16. līdz 18. gadsimtam Andonas ietekme samazinājās. 19. gadsimtā vietējā Kimu dinastija apprecējās ar karalisko un atkal sāka atgūt savu ietekmi uz karalisko ģimeni.
Andona bija sīvu kauju vieta Korejas kara laikā 1950. gados. Lai gan pilsēta tika sagrauta, to atjaunoja salīdzinoši īsā laikā.
1976. gadā tika uzcelta Andonas hidroelektrostacija, kas nodrošina pilsētu ar elektrību.
1999. gadā karaliene Elizabete II pilsētā nosvinēja savu 73. dzimšanas dienu.
Ekonomika
Viena no galvenajām ekonomikas nozarēm ir tūrisms. Pilsētas teritorijā atrodas divi kūrorti - Tosana un Haho.
Arī lauksaimniecība ir labi attīstīta, it īpaši lopkopība un augļkopība, galvenokārt ābolu un meloņu audzēšana.
Tūrisms
Andona ir populārs tūrisma galamērķis Dienvidkorejā. Tā ir slavena ar bagātu kultūras mantojumu un ainavām. Nozīmīgākie tūrisma objekti:
Lauksaimniecība
Nozīmīgs ekonomiskais elements ir lauksaimniecības sektors. Reģionālās ģeogrāfiskās īpatnības, piemēram, bagātīgās auglīgās zemes un labvēlīgais klimats, veicina lauksaimniecības attīstību, dažas nozīmīgākās jomas Andonā ir sekojošas:
Pilsētas pašvaldība īsteno atbalsta pasākumus, lai attīstītu lauksaimniecības nozari, piemēram, nodrošina zemes resursus un apmācības, lai veicinātu produktivitāti un modernizētu saimniecības.