cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Luīze Arnere Boida
Biogrāfija
Luīze piedzima 1887. gada 16. septembrī Kalifornijā, turīgā ģimenē, viņai bija arī vēl divi vecāki brāļi: Sets un Džons. Vecāku turības dēļ viņa un brāļi bija priviliģētā stāvoklī. Viņi bezrūpīgi auga, mācījās labā skolā un katru vasaru savā rančo Oklendā uzturējās ilgāk un devās uz skolu vēlāk nekā citi. Tieši savā rančo viņa iepazina piedzīvojumu un atklājumu sajūtas. Kopā ar saviem brāļiem Luīze jāja ar zirgiem, izpētīja vietējos kalnus, zvejoja, medīja un gulēja apmetnēs. Tomēr, kad Luīze sasniedza pusaudžu gadus, viņas brāļi ar pāris mēnešu intervālu nomira no sirds slimībām. Pēc šiem notikumiem viņas vecāki bija sagrauti, visu savu uzmanību tie veltīja tikai savam vienīgajam bērnam – Luīzei. Vecāki novēlēja vairākus īpašumus savai meitai, bet dažus atstāja un ierīkoja kā piemiņas vietas abiem saviem dēliem. Pēc šī smagā trieciena visi trīs devās vairākos ceļojumos uz Eiropu. Pēc šiem braucieniem Luīze saprata, ka vēlas apceļot ASV. Tā nu viņa 1919. gada pavasarī ar vilcienu nokļuva Bufalo, iegādājās tūrisma automašīnu un devās braucienā pa ASV, kad tur vēl nebija ceļu tīklu, tikai vien nelīdzeni grants ceļi. Šis bija tikai pirmais no daudzajiem braucieniem, ko viņa detalizēti aprakstīja daudzajos žurnālos un avīzēs. Taču ilgu laiku Luīze aprūpēja vecākus, līdz tie nomira, un viņa saņēma savas ģimenes bagātību. Saņēmusi mantojumu, Luīze varēja neuztraukties par savu dzīvi, tāpēc arī turpmāk nodevās dažādiem ceļojumiem un piedzīvojumiem.
Viņas interese par polāro izpēti sakās 1924. gadā, kad viņa pirmo reizi apmeklēja arktiskos apgabalus uz Norvēģijas kruīza kuģa klāja. Divus gadus vēlāk, kopā ar draugu grupu, Luīze iznomāja norvēģu kuģi "Hobby" un devās braucienā no Norvēģijas uz Ziemeļu Ledus okeānu. Viņi apmeklēja Franča Jozefa Zemi un salu ķēdi Eiropas, Krievijas ziemeļos, kur medīja roņus un polārlāčus. Vēl pēc diviem gadiem (1928. gadā) Luīze ar to pašu kuģi vadīja un finansēja ekspedīciju, sacīdama: “Kā es varu doties izpriecu braucienā, ja šīs 22 dzīvības ir apdraudētas”, lai atrastu nesen pazudušo norvēģu pētnieku Roaldu Amundsenu, kurš bija devies meklēt itāļu pētnieku Umberto Nobile. Veicot 16 100 km pāri Ziemeļu Ledus okeānam, viņi neatrada nekādas pēdas. Neskatoties uz neveiksmīgo braucienu, Norvēģijas valdība piešķīra Arnerei Svētā Olava Chevalier Krusta ordeni, tā kļūstot par pirmo amerikānieti un par trešo sievieti pasaulē, kas saņēmusi tādu apbalvojumu.
No 1931. gada Arnere uzsāka virkni ikgadēju ekspedīciju uz Arktiku. Viņa pētīja Grenlandes ziemeļaustrumu piekrasti, kur pārbaudīja ledājus, fotografēja augus un dzīvniekus. Atzinību viņa ieguva, pateicoties pētījumiem par maz zināmo De Geer ledāju, bet vēlāk blakus esošā teritorija tika nosaukta par Luīzes Boidas zemi. 1933 . gadā Luīze vadīja ekspedīciju, ko sponsorēja Amerikas Ģeogrāfijas biedrība, lai atkal pētītu ledājus Grenlandes ziemeļaustrumu piekrastē. Turklāt viņi izmantoja skaņas ierīci, lai noteiktu okeānu dziļumu. 1937. gadā un 1938. gadā komanda turpināja izmantot skaņas ierīci okeāna dziļuma mērījumiem. Šīs divas ekspedīcijas palīdzēja noteikt zemūdens kalnu grēdu starp Lāča salu un Jana Majena salu.
Tad sākās Otrais pasaules karš un tā sākumā Luīze nedevās ekspedīcijās līdz 1941. gadam, kad ASV valdība finansēja viņas ekspedīciju uz Arktiku. To darīja, lai noteiktu polārā magnētiskā lauka ietekmi uz radiosakariem. Pēc šīs ekspedīcijas viņa bija kā padomdevēja militārajām stratēģijām Arktikā. Par to 1949. gadā Luīzei piešķīra sertifikātu.
1955. gadā Boida atgriezās Arktikā. 68 gadu vecumā viņa pārlidoja pāri Ziemeļpolam, tā kļūstot par pirmo sievieti, kas kaut ko tādu ir paveikusi. Šis lidojums ilga 16 stundas, viņa to veica ar DC – 4 lidmašīnu.
Dzīves beigas
Atlikušo dzīvi Luīze pavadīja Sanfrancisko. Savas dzīves laikā viņa rakstīja rakstus par saviem piedzīvojumiem, izdeva divas grāmatas: The Fjord Region of East Greenland (1935) un The Coast of Northeast Greenland (1948), kā arī iepazina Poliju un tās laukus. Dzīves beigu posmā Boida veica dažas neveiksmīgas investīcijas, tāpēc viņai nācās pārdot savas dzimtās mājas Kalifornijā. Saņēmusi arī daudzus akadēmiskos apbalvojumus. Luīze Arnere Boida mirusi 1972. gada 14. septembrī (85 gadu vecumā).
Ģula Kakašs
Ģula Kakašs (hu; dzimis, miris ) bija ungāru sporta vingrotājs, 1896. gada, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu un 1906. gada neoficiālo olimpisko spēļu dalībnieks.
Olimpiskās spēles
Kakašs kopā ir startējis divās vasaras olimpiskajās spēlēs — 1896. gada Atēnu un 1900. gada Parīzes vasaras olimpiskajās un 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās. Visās šajās olimpiskajās spēlēs viņš startēja dažādās sporta vingrošanas disciplīnās. 1896. gada Atēnu vasaras olimpiskajās spēlēs viņš startēja četrās vingrošanas disciplīnās — atbalsta lēcienā, līdztekās, vingrošanas stienī un vingrošana uz zirga. Diemžēl nevienā no šīm disciplīnām viņa iegūtais punktu skaits un vieta nav zināmi. 1900. gada Parīzes vasaras olimpiskajās spēlēs viņš startēja vienīgajā vingrošanas disciplīnā — daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš kopā ieguva 211 punktus, izcīnot dalīto 88./92 vietu.
Migels Naidorfs
Migels Naidorfs (pl; es;, Grodziska Mazovecka — , Malaga) bija ebreju izcelsmes Polijas un Argentīnas starptautiskais lielmeistars šahā (1950).
Biogrāfija
Piedzimis Krievijas Impērijā tagadējās Polijas teritorijā. Beidzis ģimnāziju Varšavā. Jau bērnībā iemācījies spēlēt šahu. Bijis pazīstamā šahista Savelija Tartakovera skolnieks. Divdesmit gadu vecumā kļuvis par Polijas šaha meistaru. Polijas izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:
Ģula Kakašs
Olimpiskās spēles
Pēc 6 gadiem viņš startēja 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs, trijās sporta vingrošanas disciplīnās. daudzcīņā ar 5 disciplīnām viņš ieguva 74 punktus, izcīnot 31. vietu; Daudzcīņā ar 6 disciplīnām viņš ieguva 91 punktu, izcīnot 23. vietu; bet komandu daudzcīņā viņš bija viens no Ungārijas komandas pārstāvjiem. Ungārijas komanda izcīnīja pēdējo 6. vietu, iegūstot 14.45 punktus.
Migels Naidorfs
Biogrāfija
Argentīnā Naidorfs ātri kļuvis par valsts labāko šahistu. Jau 1939. gadā savā pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Buenosairesā viņš dalīja pirmo vietu ar Paulu Keresu. Naidorfs astoņas reizes uzvarējis Argentīnas šaha čempionātos (1949, 1951, 1952, 1955, 1960, 1964, 1967, 1975). 1950. gadā viņš uzvarēja Amsterdamas šaha turnīrā, bet 1959. gadā dalīja pirmo vietu Mara del Platas šaha turnīrā. 1950. gadā FIDE Naidorfam kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Vairākas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas ciklos, labākos rezultātus sasniedzot 1950. gadu pirmajā pusē. 1950. gadā Budapeštas pretendentu turnīrā bijis 5. vietā, bet 1953. gadā Cīrihes pretendentu turnīrā izcīnījis 6. vietu.
Šajā laikā izcīnījis arī divus mačus ar Semjuelu Reševski par "Brīvās Pasaules" (valstis, kas atrodas ārpus PSRS ietekmes zonas) šaha čempiona nosaukumu. 1952. gadā Naidorfs zaudējis ar 7:11 (+4, -8, =6), bet 1953. gadā Argentīnā piedzīvojis minimālu zaudējumu ar 8½:9½ (+5, -6, =7). Argentīnas izlases sastāvā 9 reizes (1950-1956, 1960-1962, 1966-1970, 1974-1976) piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs, kur komandu kopvērtējumā izcīnījis 3 sudraba (1950, 1952, 1954) un bronzas (1962) medaļas, bet individuālajā - 2 zelta (1950, 1952) un sudraba (1962) medaļas.
1970. gadā Belgradā piedalījies Padomju Savienības un pārējās pasaules šahistu mačā, kur pie 9. galdiņa nospēlējis neizšķirti 2:2 (+1, -1, =2) ar Mihailu Tālu.
Atstājis ievērojamu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Naidorfa vārdā ir nosaukts abpusēji ass variants sicīliešu aizsardzībā (1. e4 c5 2. Zf3 d6 3. d4 cxd4 4. Zxd4 Zf6 5. Zc3 a6).
Naidorfs nebija šaha profesionālis, jo visu dzīvi nodarbojies ar biznesu un bijis turīgs cilvēks. Šaha turnīros piedalījies līdz mūža beigām. Bijis ļoti draudzīgs un sabiedrisks, un šīs īpašības padarījušas Naidorfu par šaha publikas mīluli. Bijis pazīstams kā "dons Migels".
Lolita Ritmane
Lolita Ritmane (pilnā vārdā Lolita Līza Ritmane-Matsone, dzimusi ) ir latviešu izcelsmes ASV komponiste.
Lolitas vecāki atstāja Latviju Otrā pasaules kara laikā, 1949. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. Viņa ir mācījusies Dika Grova mūzikas skolā, kur specializējusies komponēšanā (it īpaši filmu mūzikas komponēšanā), aranžēšanā. Komponējusi mūziku dažādiem seriāliem, tai skaitā Young Justice, Batman: The Brave and the Bold, Teen Titans, The Spectacular Spider-Man. 1996. gadā orķestrēja daļu no noslēguma ceremonijas. Pašlaik darbojas Dynamic Music Partners, kur arī ir viena no dibinātājām. Sadarbojusies ar latviešu māksliniekiem. Strādājusi pie Lindas Leen un Laura Reinika Ziemassvētku albumiem.
Ritmane ir divas reizes tikusi nominēta Primetime Emmy balvai, kā arī astoņas reizes nominēta Daytime Emmy balvai, no kurām vienu 2001. gadā arī saņēmusi par mūziku animācijas seriālam Batman: Beyond (1999). Viņa ir pirmā un pašlaik vienīgā latviete, kas saņēmusi šo apbalvojumu. 2020. gadā saņēma Lielā Kristapa balvu par labāko mūziku filmai "Dvēseļu putenis" (2019). 2021. gadā saņēma ikgadējo ASV Komponistu un autoru biedrības balvu par labāko oriģinālmūziku neatkarīgai filmai ("Dvēseļu putenis"). 2021. gada aprīlī apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeņa IV šķiru. 2022. gadā saņēmusi Grammy balvu, kā producente, par albumu "Women Warriors – The Voices Of Changes".
Precējusies ar mūzikas producentu Marku Matsonu, viņiem ir trīs bērni. Viņas tēvs Andris Ritmanis un māsa Brigita Ritmane ir sarakstījuši dziesmu "Manai tautai".
Bakeu
Bakeu (ro, ) ir pilsēta Rumānijas austrumos, Rietummoldāvijas reģionā, Bakeu žudeca administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 173 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas netālu no Bistricas upes ietekas Siretas upē, Karpatu kalnu pakājē. Netālu no pilsētas uz Bistricas upes ir izbūvētas divas hidroelektrostacijas — Bakeu I HES un Bakeu II HES. Bakeu atrodas starptautiskā lidosta.
Ūnartokekertaka
Ūnartokekertaka (kl), tulkojumā Brīdinājuma sala, ir sala Grenlandes austrumos, uz ziemeļiem no Skorsbija līča. Par salu tā tika atzīta 2005. gada septembrī, jo pirms tam tā ar ledāju bija savienota ar Liverpūles Zemi. Salas izveidošanos zinātnieki saista globālās sasilšanas parādību.
Kekertarsuaka
Kekertarsuaka (kl) jeb Disko sala (dk) ir pēc platības otrā lielākā sala Grenlandes arhipelāgā aiz pašas Grenlandes salas.
Atrodas Grenlandes rietumos Bafina jūrā. Disko salas diametrs ir apmēram 160 kilometru ar augstāko virsotni 1919 metru augstumā. Uz ziemeļiem no salas atrodas Nūsuakas pussala, bet uz dienvidiem — Disko līcis. Lielākā salas apdzīvotā vieta — Kekertarsuaka atrodas salas dienvidu piekrastē. Salā atrodamas pasaulē ļoti retas dzelzs tīrradņu atradnes. Salā sastopami termālie avoti, kuros 1994. gadā atrada endēmu, virpotājiem radniecīgu mikroorganismu Limnognathia maerski ar pagaidām neskaidru klasifikāciju. Tiek lēsts, ka sala pieminēta jau sāgās par Ērika Rudā dzīvi.
Arlabunakti un visu labu
"Arlabunakti un visu labu" (en) ir 2005. gada ASV, Francijas, Apvienotās Karalistes un Japānas kopražojuma vēsturiska drāmas filma, kuras režisors, producents un viens no scenārija autoriem ir Džordžs Klūnijs. Filmā galvenās lomas atveido Deivids Stratērns, Patriša Klārksone, Džordžs Klūnijs, Džefs Denjelss, Roberts Daunijs jaunākais, Frenks Landžella, Teits Donovans un Rejs Vaizs.
Filma stāsta par konfliktu starp žurnālistu Edvardu Murovu un ASV senatoru Džozefu Makārtiju.
Makarova (ciems)
Makarova ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 247 km attālumā no Rīgas.
Vidzemes iela (Jūrmala)
Vidzemes iela ir iela Jūrmalā, Kauguru apkaimē. Vidzemes iela sākas krustojumā ar Staburaga ielu un beidzas krustojumā ar Raiņa ielu. Kopējais ielas garums ir 1200 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Vidzemes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Vidzemes iela ir savienota ar šādām ielām:
Kaspers Rūds
Kaspers Rūds (no; dzimis Oslo) ir profesionāls Norvēģijas tenisists, vairāku ATP turnīru uzvarētājs, 2022. un 2023. gada Francijas atklātā čempionāta un 2022. gada ASV atklātā čempionāta finālists.
Karjera
Sekmīgi startējis junioru sacensībās, 2016. gada janvārī sasniedza 1. vietu pasaules junioru rangā. 2020. gada februārī izcīnīja savu pirmo ATP titulu, uzvarot Argentina Open turnīrā Buenosairesā. Viņš kļuva par pirmo Norvēģijas tenisistu, kurš ieguvis ATP titulu vienspēlēs. 2021. gada sezonā izcīnīja piecus ATP titulus. Iekļuva sezonas noslēguma turnīrā ATP Finals, kur pusfinālā piekāpās Daniilam Medvedevam. 2022. gada aprīlī Miami Open pirmo reizi iekļuva ATP Masters 1000 sērijas turnīra finālā. Tajā zaudēja 18 gadus vecajam spāņu tenisistam Karlosam Alkarasam. 2022. gadā pirmo reizi sasniedza arī Grand Slam turnīra finālu. Tas izdevās Francijas atklātajā čempionātā, kur finālā tomēr trīs setos zaudēja Rafaelam Nadalam. sasniedza piekto vietu ATP rangā. Arī 2022. gada ASV atklātajā čempionātā iekļuva finālā, kurā piekāpās Karlosam Alkarasam. pakāpās uz otro vietu ATP vienspēļu rangā. Spēlēja 2022. gada ATP Finals sezonas noslēguma turnīra finālā, bet piekāpās Novakam Džokovičam.
2023. gada Francijas atklātajā čempionātā sasniedza otro finālu pēc kārtas, bet tajā zaudēja Novakam Džokovičam.
Dzirnezera iela (Rīga)
Dzirnezera iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona Čiekurkalna apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Rusova ielu un beidzas krustojumā pie Kadagas ielu. Ielas garums nav nosakāms.
Ielu savienojumi
Dzirnezera iela krustojas ar:
Muižnieki (Tārgales pagasts)
Muižnieki ir ciems Ventspils novada Tārgales pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 24,3 km no pagasta centra Tārgales, 20,2 km no novada centra Ventspils un 194,8 km no Rīgas.
Isliena
Isliena (arī Isliene, iztaisnotais posms - Jaunisliena) ir Aiviekstes kreisā krasta pieteka Varakļānu un Madonas novados.
Muižnieki (Tārgales pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu P77 (Ventspils—Dundaga) un V1337 (Eglāji–Muižnieki) krustojuma.
Isliena
Iztece - no Islienas ezera. Tek ziemeļaustrumu virzienā, lejtecē pagriežoties uz ziemeļrietumiem. Ietek Aiviekstē pie Stalīdzānu ciema. Islienu šķērso valsts autoceļš V903 (Mūrnieki–Gaigalieši). Upes krastos atrodas Obsenieki, Stalīdzāni. Lielākās pietekas - Dubīte, Madava, Sildu grāvis, Sumeja.
Lisinis
Lisinis var būt:
Džeimss Medisons (futbolists)
Sasniegumi
Leicester City
Individuālie sasniegumi
Rarotongas starptautiskā lidosta
Rarotongas starptautiskā lidosta (en) ir Kuka Salu galvenā lidosta uz rietumiem no Kuka Salu galvaspilsētas Avarua. No 2008. līdz 2009. gadam lidosta tika rekonstruēta.
2021. gada Latvijas ārkārtas pašvaldību vēlēšanas
2021. gada Latvijas ārkārtas pašvaldību vēlēšanas notika. Domes tika ievēlētas 2 pašvaldībās — Varakļānu un Rēzeknes novados. Vēlēšanas organizēja Centrālā vēlēšanu komisija.
Dzimums, izglītība, pilsonība
Vēlēšanās tika pieteikti 226 kandidāti — 127 (56,2%) vīrieši un 99 (43,8%) sievietes 12 sarakstos. Augstākā izglītība bija 92 (40,7%) kandidātiem, vidējā izglītība — 49 (21,7%) kandidātiem, pamatizglītība — 1 (0,4%) kandidātam, bet 84 (37,2%) kandidāti savu izglītības pakāpi nebija norādījuši. Visiem kandidātiem bija viena pilsonība — Latvijas Republikas pilsonība. .
Vecums
Vienam jeb 0,4% kandidātam bija 18 gadu, bet 6 jeb 2,7% kandidātiem bija vairāk nekā 71 gads. Vidējais kandidātu vecums 46,9 gadi. Plašākās vecumgrupas vēlēšanās bija 51—60 gadu grupa 60 (26,5%), 41—50 gadu grupa 59 (26,1%) un 31—40 gadu grupa 54 (23,9%), jaunākais kandidāts bija 2002. gadā dzimušais Saldus tehnikuma, programmas "Ugunsdrošība un ugunsdzēsība" audzēknis Matīss Lopsa, kurš kandidēja Rēzeknes novadā un kuram bija 18 gadu, vecākā kandidāte bija 1942. gadā dzimusī pensionāre Anna Strode, kura kandidēja Varakļānu novadā un kurai bija 79 gadi.
Tautība
191 (84,5%) kandidāts bija reģistrēts kā latvietis, 9 (4,0%) krievi, 1 (0,4%) polis un 1 (0,4%) baltkrievs. 24 (10,6%) kandidāti savu tautību nenorādīja.
Rarotongas starptautiskā lidosta
Regulārie lidojumi:
Antuāns Ibērs
Antuāns Ibērs (fr; — ) bija franču sacīkšu pilots. Viņš bija 2013. gada Francijas F4 čempions un 2018. gada GP3 Series čempions. Viņš gāja bojā 2019. gadā negadījumā FIA Formula 2 čempionāta sacīkstē.
Autosacīkšu karjera
Antuāns Ibērs sāka braukt ar kartingiem deviņu gadu vecumā 2006. gadā. 2010. gadā viņš izcīnīja 2. vietu CIK-FIA Karting Academy kausā. 2011. un 2012. gadā viņš izcīnīja 3. vietu CIK-FIA U18 pasaules kartingu čempionātā.
2013. gadā Ibērs sāka piedalīties atklāto riteņu sacīkstēs un pievienojās Francijas F4 čempionātā. Viņš kļuva par čempionu, 21 sacīkstē izcīnot 11 uzvaras un vēl divas reizes kāpjot uz goda pjedestāla. 2014. gadā viņš piedalījās Eurocup Formula Renault 2.0 čempionātā, pārstāvot Tech 1 Racing komandu. Viņš čempionātu noslēdza 15. vietā, sešas reizes gūstot punktus. Viņš piedalījās arī vairākos Formula Renault 2.0 Alps čempionāta posmos kā viesis. 2015. gadā Ibērs turpināja piedalīties Eurocup Formula Renault 2.0 ar savu līdzšinējo komandu, un izcīnīja 5. vietu čempionāta kopvērtējumā, uzvarot divās sacīkstēs. Viņš atkal piedalījās atsevišķos Formula Renault 2.0 Alps posmos, sešās sacīkstēs izcīnot četras uzvaras un divreiz finišējot 2. vietā.
2016. gada februārī tika paziņots, ka Ibērs piedalīsies FIA Formula 3 Eiropas čempionātā Van Amersfoort Racing komandas sastāvā. Viņš izcīnīja vienu uzvaru Norisring trasē, un noslēdza sezonu ar 8. vietu kopvērtējumā. Tā paša gada novembrī viņš piedalījās GP3 Series pēcsezonas testos ar ART Grand Prix komandu. 2017. gada februārī tika paziņots, ka viņš ART sastāvā piedalīsies GP3 čempionātā. Savā pirmajā sezonā Ibērs kopvērtējumā ierindojās 4. vietā. 2018. gadā viņš turpināja piedalīties GP3 un kļuva par čempionu. 2018. gada novembrī Ibērs piedalījās FIA Formula 2 čempionāta testos ar MP Motorsport komandu. 2019. gada janvārī tika paziņots, ka viņš piedalīsies čempionātā BWT Arden komandas sastāvā.
Nāve
Antuāns Ibērs gāja bojā no traumām, ko guva negadījumā FIA Formula 2 čempionāta sacīkstē Spa-Frankošāmas trasē (fr). Izvairoties no Džuliano Alezī avarējušā automobiļa Raidillon līkuma augšpusē, Ibērs sadūrās ar Ralfu Bošungu un ietriecās riepu krāvumā. Pēc tam Ibēra bojātajā spēkratā ietriecās Huans Manuels Korrea. Ibērs tika nogādāts trases medicīniskajā centrā, kur nomira plkst. 18.35 pēc vietējā laika.
Heiberga salas
Heiberga salas (ru) ir Krievijai piederoša neapdzīvotu salu grupa Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.
Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Karas jūras dienvidaustrumos Viļkicka šaurumā starp Taimiras pussalu dienvidos un Severnaja Zemļas arhipelāgu ziemeļos. Salu grupā ietilpst četras galvenās salas (Sredņija, Zapadnija, Vostočnija un Severnija), kā arī vairākas saliņas un klintis.
Salas atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas. Salas ietilpst Lielā Arktikas dabas rezervāta teritorijā.
Tomass Heslers
Tomass Jirgens Helsers (de, dzimis ) ir Vācijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā spēlējis Vācijas klubos 1. FC Köln, Karlsruher SC, Borussia Dortmund un 1860 Munich, Itālijas komandās Juventus un AS Roma, kā arī Austrijas klubā SV Salzburg.
Vācijas futbola izlases sastāvā nospēlējis 101 maču un guvis 11 vārtus. Vācijas izlases sastāvā uzvarējis 1990. gada FIFA Pasaules kausā un 1996. gada Eiropas čempionātā. Piedalījies arī 1994. un 1998. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1992. un 2000. gada Eiropas čempionātā. Vēl spēlējis 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Vācija
Roberts Morss
Roberts Morss (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Morss piedalījies 1961 gada Brodvejas mūzikla How to Succeed in Business Without Really Trying iestudējumā, par ko ieguva Tony balvu, kā arī mūzikla 1967. gada kino adaptācijā. Filmējies televīzijas kanāla AMC seriālā Mad Men (2007–2015). Savu otro Tony balvu Morss ieguva par Trūmena Kapotes atveidošanu 1989. gada monoizrādē Tru. 1992. gadā šo lugu demonstrēja TV seriālā American Playhouse un Morss par tēlojumu ieguva Primetime Emmy balvu.
Pēteris Cimoška
Biogrāfija
Pēteris Cimoška dzimis 1914. gada 27. janvārī Krāslavas pagasta Aišpuru sādžā. No 1936. līdz 1937. gadam dienējis Latvijas armijas Štāba bataljonā Rīgā. Dienesta laikā kļuvis par 1. klases šāvēju ar kaujas šauteni un ieguvis dižkareivja dienesta pakāpi. 1939. gada septembrī iekļuvis Latvijas armijas atkārtotajā iesaukumā un ieskaitīts 3. Jelgavas kājnieku pulka ložmetēju rotā. Tā paša gada novembrī demobilizēts.
1940. gada 8. maijā sācis dienestu Robežsargu brigādē, 3. Abrenes bataljonā. Kritis sadursmē ar NKVD kaujiniekiem 1940. gada 15. jūnija rītausmā. Apbedīts Abrenes pilsētas katoļu kapos.
Masļenku robežincidents
1940. gada 15. jūnija naktī, NKVD kaujinieku uzbrukuma brīdī, Cimoška pildīja dienesta pienākumus un atradās slēpnī. Atskanot pirmajiem uzbrucēju raidītajiem šāvieniem, Cimoška pieņēma kauju un atklāja pretuguni no slēpņa. Neskatoties uz slikto redzamību, uzbrucēji ātri atklāja slēpņa atrašanās vietu un sāka to ielenkt. Cimoška to saprotot, visticamāk, bija sācis atkāpties sardzes ēkas virzienā, tomēr to nesasniedza, jo uzkāpa uz uzbrucēju izliktā rokasgranātu saišķa netālu no ēkas. Gājis bojā sprādziena brīdī. Vēlāk, sabrūkot degošajai sardzes ēkai, viņa mirstīgās atliekas pārogļojās.
Tramlink
Tramlink ir vieglā dzelzceļa tramvaja sistēma Londonas dienvidos, lielākoties Kroidonas rajonā. Tā tika atklāta 2000. gadā un ir pirmā tramvaju sistēma Londonā pēc pēdējās tramvaja līnijas slēgšanas Londonā 1952. gadā. Tramlink izveidošanu veicināja metro neesamība Kroidonas rajonā. Tramvaja sistēmā ietilpst sliežu ceļi 28 kilometru garumā. Darbojas 4 tramvaja līnijas.
Tramvaja sistēma pieder uzņēmuma Transport for London struktūrvienībai London Trams, bet sistēmas operators ir FirstGroup meitasuzņēmums Tram Operations Ltd.
Kristofs Hāberlands
Dzīvesgājums
Kristofs Hāberlands ir dzimis Rīgā 1750. gada 1. janvārī mūrniekmeistara Johana Andreasa Hāberlanda un viņa sievas Kristīnes, dzimušas Meinertes, ģimenē. Mācījās amatu pie tēva (1765—1767) un pie meistara J. P. Leihta (1767—1768). Kā mūrniekzellis vairākus gadus mācījies Berlīnē un Drēzdenē. 1777. gadā atgriezies Rīgā, nolika mūrniekmeistara eksāmenu, tika uzņemts mūrnieku cunftē un ieguva Rīgas pilsoņa tiesības. Jau nākamajā gadā kļuva par Rīgas galvenā būvmeistara J.P. Leihta palīgu. Pēc būvmeistara Leihta nāves 1789. gadā kļuva par Rīgas pilsētas galveno arhitektu. Šo amatu pildīja līdz 1797. gadam.
Miris Rīgā 1803. gada 7. martā. Apbedīts Rīgas Lielajos kapos (kapavieta saglabājusies līdz mūsdienām).
Profesionālā darbība
Kristofs Hāberlands ir pirmais arhitekts, kurš sāka pārveidot viduslaikus atgādinošo Rīgas pilsētas tēlu, atbilstoši apgaismības laikmeta idejām. Tām raksturīgas antīkās Grieķijas būvformas un hellēnisms. Šīs, tolaik novatoriskās, idejas un svaigs skats uz arhitektūru ļauj Hāberlandu uzskatīt par Rīgas klasicisma arhitektūras celmlauzi.
Pats nozīmīgākais un oriģinālākais Hāberlanda devums baznīcu celtniecībā ir Rīgas pievārtē 1791.—1794. gadā tapusī Katlakalna baznīca. Miniatūrā veidā te atkārtota Romas Panteona ideja.
Rīgā Hāberlands pārbūvēja vai uzcēla no jauna aptuveni 20 Rīgas patriciešu mājokļus, kam raksturīgi daudzstāvu namu apveidi, ordera fasādes dekorējums un racionāls telpu grupējums. Ārpus Rīgas Hāberlands uzbūvējis vairākas muižu kungu mājas un luterāņu baznīcas. Šo kulta celtņu veidolā savienojas antīkās arhitektūras majestātiskums ar būvmasas kompaktumu. 1789. — 1790. gadā remontējis Sv. Pētera baznīcas torni Rīgā.
Par Šmitu
"Par Šmitu" (en) ir 2002. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Aleksandrs Peins. Filmā galvenās lomas atveido Džeks Nikolsons, Houpa Deivisa, Dērmonts Malronijs un Ketija Beitsa. Filma balstīta uz 1996. gada Luisa Beglija romānu ar tādu pašu nosaukumu.
Filma stāsta par tikko pensijā devušos Vorenu Šmitu, kurš pēc sievas nāves dodas ceļā pie savas meitas uz kāzām pa ceļam meklējot dzīves jēgu.
Filmas "Par Šmitu" pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā. Filma bija gan finansiāli veiksmīga, nopelnot 105,8 miljonus ASV dolāru, gan saņēma pozitīvu kritiķu novērtējumu. Nikolsonu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā", savukārt Beitsu nominēja kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā".
Domants Sabonis
Domants Sabonis (lt; dzimis Portlendā, ASV) ir lietuviešu basketbolists, spēlē centra un spēka uzbrucēja pozīcijā, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Sakramento "Kings". Divkārtējs NBA Visu Zvaigžņu spēles dalībnieks.
Domanta tēvs ir Lietuvas basketbola leģenda Arvīds Sabonis. Dzimis Portlendā, ASV, laikā, kad tēvs spēlēja NBA komandā Portlendas "Trail Blazers".
Karjera
Jaunieša karjeru aizvadījis Spānijā Malagas "Unicaja" sastāvā. ASV spēlējis NCAA koledžu basketbolā Gonzagas Universitātes komandas sastāvā.
2016. gada NBA draftā D. Saboni ar 11. kārtas numuru izvēlējās Orlando "Magic", tomēr spēlētājs nokļuva Oklahomasitijas "Thunder" sastāvā, jo drafta naktī kopā ar Ersanu Iljasovu un Viktoru Oladipo tika aizmainīts pret Seržu Ibaku. Pēc vienas sezonas 2017. gada vasarā viņš kopā ar V. Oladipo tika aizmainīts uz Indiānas "Pacers" pret Polu Džordžu. "Pacers" sastāvā kā starta piecinieka spēlētājs nostiprinājies kopš 2019.—2020. gada NBA sezonas. Šajā sezonā viņa sniegums tika novērtēts arī ārpus kluba — viņš saņēma savu pirmo uzaicinājumu piedalīties NBA Visu Zvaigžņu spēlē (šo sasniegumu atkārtoja arī pēc gada).
2022. gada janvārī D. Sabonis aizvaadīja savu karjeras rezultatīvāko spēli, uzvarā pret Jūtas "Jazz" (125—113) gūstot 42 punktus. Sezonas vidū "Pacers" paziņoja, ka ir gatavi piedāvāt citām komandām savus labākos spēlētājus, un februārī D. Sabonis kopā ar Džastinu Holideju un Džeremiju Lembu tika aizmainīts uz Sakramento "Kings" pret Tairīsu Halibārtonu, Badiju Hīldu un Tristanu Tompsonu.
Lietuvas izlase
Lietuvas valstsvienības sastāvā debitējis 2015. gadā, kļūstot par jaunāko Lietuvas izlasē spēlējušo basketbolistu (par dažām dienām pārspēja Jona Valančūna rekordu). Izlases sastāvā izcīnīja sudraba medaļu 2015. gada Eiropas čempionātā, kā arī pārstāvēja izlasi. Piedalījies 2016. gada vasaras olimpisko spēļu turnīrā.
Ticis atzīts par 2018. gada Lietuvas gada basketbolistu.
Džons Roikrofts
Džons Roikrofts (en; dzimis ir angļu šaha problēmists.
Pirms aiziešanas pensijā Roikrofts 26 gadus strādāja firmā IBM UK.
Šaha kompozīcija
Kopš 1950. gada Roikrofts, sadarbības partneru Herolda Lommera un Hjū Blendforda iedvesmots, sastādīja vairāk nekā 40 šaha etīdes. Vairākas no tām iekļuva FIDE albumos. 1959. gadā Roikroftam tika piešķirts tituls — starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. Žurnāla New Statesman iknedēļas slejās publicētie etīžu risināšanas konkursi un vairāki raidījumi par etīžu kompozīciju BBC raidstacijās veidoja ap Roikroftu entuziastu grupu, kas kļuva par pamatu biedrības The Chess Endgame Study Circle dibināšanai. 1965. gadā Roikrofts kopā ar minēto biedrību izveidoja ilgstoši pastāvošu, šaha etīžu žurnālu EG. Viņš kļuva par tā redaktoru un izdevēju līdz 1991. gadam, kad tā īpašumtiesības ieguva Nīderlandes firma "ARVES". Roikrofts palika žurnāla galvenais redaktors līdz 2007. gadam, kad viņu šajā amatā nomainīja Harolds van der Heidens. No 1973. līdz 1974. gadam Roikrofts strādāja arī par etīžu redaktoru žurnālā British Chess Magazine.
Pielāgojot Gaja-Blendforda kodu, 20. gadsimta septiņdesmitajos gados Roikrofts izveidota Gaja-Blendforda-Roikrofta kodu, kas ir efektīvs šaha etīdes un jebkuras šaha pozīcijas pieraksts. Viņš arī ieteica Kenam Tompsonam rakstīt programmas četru un piecu figūru galotņu datu bāzēm. Šaha spēles galotņu "karalis, dāma un bandinieks pret karali un dāmu" daži rezultāti tika publicēti Roikrofta trīs bukletos 1986.gadā, gadu pirms pilnīgas tabulas izlaides uz CD.
2016. gadā Roikroftam tika piešķirts tituls — Goda meistars šaha kompozīcijā. Viņš ir arī Hendon Chess Club Goda prezidents.
Piemērs
Etīdes risinājums:
Pernels Karls Sabens
Pernels Karls Sabens (dzimis 1989. gada 13. maijā) ir kanādiešu hokejists, aizsargs. Savas karjeras laikā Sabens spēlējis Nacionālās hokeja līgas klubu Ņūdžersijas "Devils", Monreālas "Canadiens", Nešvilas "Predators" sastāvos.
Viņš jaunākais brālis Malkolms arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Pēc četrām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Sabens uzsāka 2009.—10. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Hamiltonas "Bulldogs" sastāvā. Sezonas gaitā gan Sabens aizvadīja 16 spēles arī Monreālas "Canadiens" rindās. Nākamajā sezonā Sabens bija "Canadiens" pamatsastāva spēlētājs, sezonu noslēdzot kā komandas rezultatīvākais aizsargs. 2012.—13. gada sezonā kā līgas labākais aizsargs ieguva Džeimsa Norisa balvu. Turpmākajās sezonās pieauga Sabena rezultativitāte, 2014.—15. gada sezonu viņam noslēdzot ar 60 rezultativitātes punktiem.
Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu, spēlējis arī 2013. gada Pasaules čempionātā. Junioru izlases sastāvā spēlējis 2008. un 2009. gada Pasaules čempionātos junioriem, abos kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas. 2014.gada 2.augustā Sabens parakstīja 8 sezonu līgumu ar Monreālas "Canadiens" par 72 miljoniem, tādējādi kļūstot par līgas vislabāk apmaksāto aizsargu.
2022. gada 20. septembrī P.K.Sabens paziņoja par spēlētāja karjeras noslēgumu.
Jirži Sekāčs
Jirži Sekāčs (dzimis ) ir čehu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2020) spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Omskas "Avangard" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Pēc divām Ziemeļamerikas junioru līgās aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Sekāčs sāka 2011.—12. gada sezonā, kuru aizvadīja KHL kluba Popradas "Lev" sastāvā. 2012.—13. gada sezonā turpināja spēlēt komandas sastāvā pēc tās pārcelšanās uz Prāgu, taču sezonas gaitā tika izīrēts Čehijas Ekstralīgas vienībai Prāgas "Sparta".
2013.—14. gada sezonā atzīmējās ar 28 rezultativitātes punktiem, to noslēdzot kā otrs rezultatīvākais Prāgas "Lev" spēlētājs aiz Martina Ternberga. Sezonas izskaņā kopā ar "Lev" sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan septiņās spēlēs piekāpjoties Magņitogorskas "Metallurg".
2014. gada vasarā Sekāčs noslēdza līgumu ar NHL vienību Monreālas "Canadiens", oktobrī jau aizvadot savu NHL debiju un ātri nostiprinoties komandas sastāvā. 2015. gada 24. februārī hokejists tika aizmainīts uz Anahaimas "Ducks". 2015.—16. gada sezonā "Ducks" aizmainīja Sekāču uz Čikāgas "Blackhawks", taču vien drīz pēc tam no neaizsargāto spēlētāju saraksta tiesības uz uzbrucēju pārņēma Arizonas "Coyotes", kuras rindās hokejists aizvadīja 11 spēles.
2016. gada jūnijā Sekāčs atgriezās Eiropā, pievienojoties KHL klubam Kazaņas "Ak Bars". "Ak Bars" sastāvā 2018. gadā izcīnīja Gagarina kausu. 2019. gada jūnijā noslēdza līgumu ar Maskavas CSKA, taču gadu vēlāk pārcēlās uz Omskas "Avangard".
Jumurdas iela (Rīga)
Jumurdas iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona Čiekurkalna apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Rusova ielu un beidzas krustojumā pie Kadagas ielu. Ielas garums nav nosakāms.
Ielu savienojumi
Jumurdas iela krustojas ar:
Jumurdas iela
Jumurdas iela var būt:
Ģedimina vēstules
Ģedimina vēstules ir seši līdz mūsdienām saglabājušies Lietuvas dižkunigaiša Ģedimina vēstuļu noraksti. Vēstules tika rakstītas 1323. un 1324. gadā un tie ir senākie līdz mūsdienām saglabājušies dokumenti no Lietuvas lielkņazistes. Tā kā vēstules tika sūtītas uz Rietumeiropu, pāvestam, tirgoņiem un amatniekiem, tās tika rakstītas latīņu valodā.
Otrā vēstule tika sarakstīta 1323. gada 25. janvārī vairākām vācu pilsētām — Lībekai, Brēmenei, Magdeburgai, Ķelnei — un citām pilsētām Svētajā Romas impērijā. Ģedimins klāstīja, ka Lietuvas lielkņaziste ir ļoti toleranta pret kristiešiem, bet vēl joprojām pagāniska un nepieņem kristietību Teitoņu bruņinieku noziegumu dēļ. Viņš arī aprakstīja pāvestam sūtīto vēstuli. Valdnieks aicināja bruņiniekus, tirgoņus, ārstus, kalējus, malējus un citu profesiju pārstāvjus doties uz Lietuvas lielkņazisti, kur viņi varētu bez aizlieguma strādāt savā amatā. Iebraucējiem tika apsolīts, ka no viņiem neievāks nodokļus desmit gadus, tirgoņiem netiktu piespriesti nekādi tirgošanās tarifi. Šī vēstule ir nozīmīga ar to, ka pirmo reizi rakstiskajos avotos tiek minēta Viļņa, Lietuvas galvaspilsēta, tādēļ 1323. gadu uzskata par oficiālo Viļņas dibināšanas gadu. Vēstulē Viļņa skaidri tiek aprakstīta kā galvaspilsēta. Ģedimins tiek uzskatīts par pilsētas dibinātāju, lai gan tā eksistējusi vairākus gadus pirms Ģedimina valdīšanas laika. Šajā vēstulē uz Lietuvu doties tiek aicināti ne tikai kristieši, bet arī Vācijas ebreji, tādēļ vēstule ir saistāma ar Lietuvas ebreju (litvaku) kopienas izveidošanos.
Trešā vēstule tika rakstīta Lībekai, Rostokai, Šundai, Greifsvaldei, Ščecinai un Gotlandes pilsētām 1323. gada 26. maijā. Tajā tika atkārtots otrajā vēstulē minētais aicinājums, bet papildus vēl tika paplašināts aicināto nozaru skaits. Vēstulē tikai minēts, ka kņazistē ir trīs baznīcas — divas Franciskāņu ordeņa (Viļņā un Navahrudakā) un viena Dominikāņu ordeņa. Katrs varēja tās brīvi izmantot.
Ceturtā un piektā vēstule arī tika sarakstīta 1323. gada 26. maijā uz tika nosūtīta Franciskāņu un Dominikāņu ordeņiem. Ģedimins, gaidīdams savu kristīšanu, ielūdza priesterus un mūkus doties uz Lietuvas lielkņazisti. Viņš turpināja izplatīt ziņas, ka amatnieki var brīvi doties uz Lietuvu. Tieši vēstulē Dominikāņu ordenim Ģedimins min, ka Teitoņu ordeņa bruņinieki sadedzinājuši viņa zīmogu.
1324. gadā tika sarakstīta pēdējā līdz mūsdienām saglabājusies vēstule. Tā tika rakstīta Erzelam, Tartu bīskapam un Tallinas zemes valdniekam, un Rīgas rātei. Vēstulē bija klāstīts, ka Teitoņu bruņinieki pārkāpuši iepriekš parakstīto miera līgumu. Bruņinieki uzbrukuši pierobežas zemēm, nogalinājuši cilvēkus un izlaupījuši vērtīgās mantas, vairāki ziņneši tikuši nogalināti. Ģedimins prasīja palīdzību uzturēt miera līgumu.
Istmija
Istmija (sengr. Ισθμία) bija senā Poseidona svētnīca Korintas zemesšaurumā, Grieķijā. Atrodoties senās Korintas pilsētvalsts teritorijā tā senatnē bija pazīstama ar Istmijas spēlēm un Poseidona templi. Svētnīca atrodas pie Kiras Vrisi ciemata. Blakus svētnīcai ir izveidots Istmijas arheoloģijas muzejs.
Istmijas Poseidona svētnīca bija dibināta Korintas zemesšauruma austrumu daļā, blakus ceļam no Atēnām uz Korintu, un kļuva par panhellēnisko spēļu rīkošanas centru. Saskaņā ar senāko mītu Pausānija atstāstījumā spēļu dibinātājs ir Korintas valdnieks Sīzifs, kurš tādā veidā pagodināja mirušo Melikertu-Palemonu, kad bojā gājušo puisīti delfīni nogādāja Korintas zemesšaurumā. Savukārt Plutarhs uzskatīja, ka spēles dibināja Tēzejs par godu savam dievišķajam tēvam Poseidonam, lai šķīstītu sevi no laupītāju Skirona un Sinisa nokaušanas. Saskaņā ar filoģenētiskiem nostāstiem spēļu dibinātāji ir Korintas tirāni Kipselīdi, kas organizēja spēles pēc Olimpisko spēļu parauga. 49. olimpiādes (582-579. g.pr.Kr.) pirmajā gadā. Istmijas spēles tika rīkotas ik pēc diviem gadiem pavasarī, un bez airēšanas, vingrošanas, jāšanas iekļāva arī mākslinieciskās, muzikālās un poētiskās sacensības. Arheoloģiskie atradumi, kurus veica ASV klasiskās filoloģijas skola sadarbībā ar Čikāgas Universitāti, apstiprina, ka svētnīcā bez Poseidona tempļa bija visas celtnes, kas nepieciešamas panhellēnisko spēļu rīkošanai. Tika atrasti divi stadioni, teātris, hipodroms, pirtis, svētnīcas un palīgtelpas atlētiem un skatītājiem.
Poseidona templis
Templis, svētnīcas centrālā ēka, tika uzcelts 650-630. gados pr.Kr. svētajā vietā, kur tika rīkota upurēšana sākot no 9. gadsimta pr.Kr. vidus, par ko liecina biezais pelnu slānis ar bagātīgiem atradumiem. Šis pirmais templis bija ar koka peristilu, kurā 500 gadā pr.Kr. tika uzstādīts akmens altāris, bet 470-460. gados pr.Kr. ugunsgrēka rezultātā templis gāja bojā. Jaunais templis bija ar akmens peristilu, ar 6x13 doriskajām kolonām, un 390. gadā pr.Kr. tas tika nopostīts. Pēc tam atjaunots tas pastāvēja līdz 4. gadsimta sākumam.
Pirmais stadions
Stadions bija izveidots netālu no tempļa spēļu dibināšanas laikā 6. gadsimta pr.Kr. sākumā. Tas bija orientēts virzienā no ziemeļrietumiem uz dienvidaustrumiem, un bija 600 pēdu garš. Lai to izveidotu, nācās paaugstināt zemes līmeni par 5,3 metriem un uzbērumam tika izmantots ap 5000 m³ zemes. Skatītāju nokļūšanai uz terasi ziemeļaustrumu pusē tika izveidots slīps ceļš. Sakarā ar lielu apmeklētāju plūsmu 5. gadsimta pr.Kr. vidū terase tika paplašināta, kā arī tika izveidotas atbalsta sienas. Šajā periodā stadiona starta laukumā ar 16 vietām priekš atlētiem tika izveidota mehāniska starta kontroles sistēma t.s. "ispliga". Vertikāli mieti ar trīsstūrveida iegriezumiem un horizontālām līstēm virspusē kalpoja par norobežojumu un iezīmēja atlētu teritoriju. Startu vadīja tiesnesis, kurš stāvēja padziļinājumā zem stadiona līmeņa un turēja rokās virves, kas piesietas pie konstrukcijas līstēm. Šis mehānisms drīz vien tika nomainīts ar vienkāršu akmens plāksni.
Hellēnisma periodā dabiskā padziļinājumā, 250 metrus no tempļa dienvidaustrumu virzienā, tika uzbūvēts jauns stadions. Hipodroms priekš jāšanas sacensībām atradās 2 kilometrus uz rietumiem no svētnīcas.
Teātris
5 gadsimtā pr.Kr. ziemeļaustrumos no tempļa tika uzcelts teātris muzikālo sacensību rīkošanai. Sākotnēji tam bija trīspusējs kilons (amfiteātris), kur varēja izvietoties līdz 500 skatītāju, ka arī taisnstūra orķestri. Imperatoru Nerona un Antonīna valdīšanas laikā (2-3. gasimts) teātris tika atjaunots un pārbūvēts. Bet 3. gadsimta beigās to pārstāja lietot.
Palemonijs
Melikerta-Palemona kulta rīkošanai 5. gadsimta pr.Kr. vidū tika uzbūvēts nožogojums, kur pielūgšana tika praktizēta līdz pat svētnīcas izlaupīšanai 146. gadā pr.Kr. pēc romiešu iebrukuma. Romas valdīšanas laikā pirmā stadiona starta laukumā tika uzcelts apaļš templis ar kolonādi (rotonda), Palemonijs, kuru izdaiļoja delfīna skulptūra ar bērniņu.
Aizsargmūris
Istma, kā nozīmīga stratēģiska vieta, kas sargāja pieeju Peloponēsai, bija nostiprināta ar aizsargmūri. Pati senākā siena tiek datēta ar vēlo Mikēniešu periodu (1200 gadi pr.Kr.). Taču iespaidu atstāj sešu jūdžu garais aizsargmūris "Heksamilions", kas tika uzcelts 4. gadsimtā aizsardzībai pret Alariha vestgotu iebrukumiem. Vēlāk bizantieši un venēcieši to pārbūvēja.
Pirtis u.c. celtnes
Alās, kas atradās svētnīcas ziemeļrietumu nogāzē, kā arī pie teātra, 5. un 4. gadsimtā pr.Kr. pusdienoja apmeklētāji. Uz ziemeļiem no tempļa tika atrastas Romas perioda termas (2. gadsimts) ar labi saglabātām arkveida sienām, marmora apšuvumu un skulptūrām, kas tika uzceltas senāku piršu vietā. "Svētajā ielejā" plašā Istmijas teritorijā atradās svētnīcas, kas bija veltītas Artemīdai, Dionīsam un Korai (Persefonei). [[Attēls:Plan Isthmia colored.svg|right|350 px|thumb|Istmijas svētnīcas plāns. {{Legend|#fee992|Klasiskais periods}} {{Legend|#febba6|Hellēnisma periods}} {{Legend|#eabad2|Senās Romas periods}} 1 — Poseidona templis
2 — Palemonijs
3 — Sākotnējais stadions
4 — Hellēnisma perioda stadions
Makarovka (Galēnu pagasts)
Makarovka ir ciems Galēnu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 233 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Makarovkas vecticībnieku lūgšanu nams.
Istmija
Pirtis u.c. celtnes
7 — Heksamilions ]]
Pausānija apraksts
Antīkais ģeogrāfs Pausānijs apmeklēja Istmiju un to aprakstīja šādi:
Gustava iela
Gustava iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Torņakalnā. Gustava iela sākas krustojumā ar Altonavas ielu un beidzas krustojumā ar Olīvu ielu. Kopējais ielas garums ir 140 metri, tā klāta ar bruģa segumu, pārsvarā divu un trīs stāvu īres nami. Gustava iela laika gaitā nav mainījusi savu nosaukumu.
Vēsture
Pirmo reizi Rīgas kartogrāfiskajā materiālā tā minēta 1880/1883. gadā. Iela savu nosaukumu laika gaitā nav mainījusi.
Ielu savienojumi
Gustava iela ir savienota ar šādām ielām:
Trāķiešu kapenes Sveštaros
Trāķiešu kapenes Sveštaros ir 1982. gadā Bulgārijas ziemeļaustrumos atklātas 3. gadsimta pirms mūsu ēras ierīkotas getu kapenes. Visticamāk tajās bija apbedīts getu karalis Dromihaets un viņa sieva, Maķedonijas Aleksandra diadoha Līsimaha meita. Kapeņu iekšpusē redzamas īpatnēja stila kariatīdes un augu motīvi. Apkārtējā teritorijā, kas mūsdienās ir arheoloģijas piemineklis, ir vēl vairāki neizpētīti kurgāni. 1985. gadā kapenes tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Ulfs Kirstens
Ulfs Kirstens (de, dzimis ) ir Vācijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Austrumvācijas un Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kirstens ir pirmais spēlētājs, kurš ir nospēlējis kopumā 100 mačus ar divām dažādām izlasēm.
Vācijas futbola izlases sastāvā piedalījies 1994. un 1998. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2000. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Bayer Leverkusen
Individuālie sasniegumi
Dzirnezera iela
Dzirnezera iela var būt:
Kalitriksu dzimta
Kalitriksu dzimta (Callitrichidae) ir primātu dzimta, kas pieder Jaunās pasaules pērtiķu virsdzimtai. Dzimtai pieder 7 ģintis un aptuveni 47 sugas. Dzīvo Dienvidamerikas un Centrālamerikas tropu lietus mežos. Lielākā sugu daļa mitinās Amazones baseinā.
Izskats
Dzimtu pārstāv Rietumu puslodes mazākie pērtiķi. Svars — 140-900 g, ķermeņa garums 13–37 cm, aste — 15–42 cm. Gara un mīksta vilna, virs ausīm dažkārt matu pušķi, parasti ir vaigubārda un citi matu rotājumi. Kažokā dominē baltie, melnie un rudie toņi. Aste ļoti pūkaina, taču netiek izmantota satveršanai. Asi nagi.
Dzīvesveids un barība
Visas sugas aktīvas diennakts gaišajā laikā. Dzīvo kokos un pārvietojas ar lēcieniem vai horizontāli skrienot pa zariem. Parasti dzīvo nelielās ģimeņu grupās, kuras sastāv no pāriem un viņu pusaugu pēcnācējiem, kas palīdz rūpēties par jaunākajiem mazuļiem. Šādu grupu areāls aptver no 1 līdz 50 ha.
Visēdāji. Uzturā lieto gan augu, gan dzīvnieku izcelsmes barību. Ēdienkartē ietilpst dažādi augļi, lapas, ziedi un to nektārs, kukaiņi, zirnekļi, vardes, ķirzakas, gliemji, putnu mazuļi un olas, reizēm arī sikspārņi.
Vairošanās
Vairāki kalitriksu vairošanās aspekti ir neparasti ne tikai starp pērtiķiem, bet arī zīdītājiem. Partneri veido attiecības no monogāmām līdz poligāmām un poliandrām (daudzvīrība), vai pat attiecībām, kad diviem vai vairāk tēviņiem ir divas vai vairāk mātītes.
Izņemot Geldi kalimiko, kuriem ir viens mazulis, kalitriksiem 80 % gadījumu dzimst dvīņi. Galvenais mazuļu aprūpētājs ir tēviņš. Viņš tos nēsā, barošanās reizēs ik pēc divām trim stundām iedodot tos mātītēm. Pēcnācēju audzināšanā parasti iesaistās visi grupas tēviņi un pārējie saimes locekļi.
Sistemātika
Sākotnēji Jaunās pasaules pērtiķi bija iedalīti divās dzimtās — Callitrichidae (līdz 1950. gadiem Hapalidae) un Cebidae. Vēlāk visas sugas apvienoja kopīgā Cebidae dzimtā ar septiņām apakšdzimtām, un kalitriksu apakšdzimta (Callitrichinae) iekļāva 4 ģintis — Callitrix (iskaitot pundurkalitriksu Cebuella pygmaea), Saguinus, Leontopithecus un Callimico. Dzimtas nosaukumu Callitrichidae atjaunoja 2002. gadā.
2023. gada Pasaules čempionāts biatlonā
2023. gada Pasaules čempionāts biatlonā notika Oberhofā, Vācijā, laikposmā no 8. līdz 19. februārim. Čempionātā sacensības tika aizvadītas 12 disciplīnās: sprintā, iedzīšanā, individuālajā distancē, masu startā, stafetēs vīriešiem un sievietēm, kā arī 2 jauktajās stafetēs. Sacensības rīkoja Starptautiskā Biatlona savienība. Pasaules čempionāta rezultāti netika ieskaitīti 2022.—2023. gada Pasaules kausa kopvērtējumā.
Oberhofa sākotnēji pretendēja uz 2020. gada Pasaules čempionāta rīkošanu, par kuru tika lemts 2016. gada Starptautiskās Biatlona savienības (IBU) kongresā Kišiņevā, bet saņēma tikai 4 balsis. Vācija nepieteicās uz 2021. gada čempionātu, jo tajā gadā Oberstdorfā notika Pasaules čempionāts ziemeļu slēpošanā. 2023. gada čempionāta rīkošanas tiesības tika piešķirtas IBU kongresā Porečā 2018. gada septembrī. Uz čempionāta rīkošanu pretendēja arī Čehijas pilsēta Nove Mesto Morāvijā. Oberhofa ieguva 28 balsis, Nove Mesto — 21.
Oberhofa jau vienreiz ir rīkojusi Pasaules čempionātu biatlonā. Tas notika 2004. gadā. Vācijā čempionāts iepriekšējo reizi notika 2012. gadā, kad tas risinājās Rūpoldingā.
Sacensību kalendārs
Sacensību sākuma laiki norādīti pēc Latvijas laika, iekavās norādīts laiks norises vietā.
Tahrir al-Sham
Hay'at Tahrir al-Sham (ar, Organizācija Levantes atbrīvošanai jeb Levantes Atbrīvošanas komiteja), pazīstams arī kā Tahrir al-Sham un pēc galvenās grupas nosaukuma Al-Nusra fronte un Jabhat Fateh al-Sham un pēc arābu akronīma Hatesh (analogi Daesh), ir salafistu džihādistu teroristiska organizācija Sīrijas pilsoņu karā.
Organizācija izveidojās 2017. gada 28. janvārī, apvienojoties Jabhat Fateh al-Sham (kādreizējā Al-Nusra fronte) un citām mazākām islāmistu organizācijām.
Sāmarra
Sāmarra (ar, Sāmarrāʾ) ir pilsēta Irākā. Pilsēta atrodas Tigras kreisajā krastā, Salāh ed Dīnas muhāfazā, 125 km uz ziemeļiem no Bagdādes. 2018. gadā Sāmarrā dzīvoja apmēram 144 tūkstoši iedzīvotāju.
Sāmarra no 836. līdz 892. gadam bija Abāsīdu kalifāta galvaspilsēta un ir viena no retajām tā laika pilsētām, kas saglabājusi plānojumu un apbūves elementus. Pilsēta ir nozīmīgs šiītu islāma reliģiskais centrs. Šeit atrodas Al Askari mošeja, kas ir divu (10. un 11.) imāmu kapa vieta.
2007. gadā tā tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā un ir atzīta par apdraudētu Pasaules mantojuma objektu.
Džordžs Santajana
Horhe Augustīns Nikolāss Ruiss de Santajana i Borrāss (es, pazīstams kā Džordžs Santajana (dzimis, miris ) bija amerikāņu/spāņu filozofs, dzejnieks un rakstnieks.
Kaut arī dzimis Spānijā, uzauga ASV un pats sevi uzskatīja par amerikāņu intelektuāli. Tomēr četrdesmit astoņu gadu vecumā pameta amatu Hārvarda Universitātē, devās uz Eiropu un ASV vairs nekad neatgriezās. Pazīstamu aforismu autors, iespējams pazīstamākais no tiem ir "Tie, kuri neatceras pagātni, ir spiesti to atkārtot" (Those who cannot remember the past are condemned to repeat it).
Ēvalds Ezerietis
Ēvalds Ezerietis (dzimis, miris ) bija latviešu ķirurgs, viens no sirds ķirurģijas pamatlicējiem Latvijā.
Biogrāfija
Mācījies Cesvaines valsts ģimnāzijā, 1940. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Medicīnas fakultāti. Laikā no 1943. līdz 1945. gadam strādājis Jēkabpils slimnīcā, kā arī Rīgas pilsētas 2. slimnīcas ķirurģijas nodaļā. Pēc tam bijis Latvijas Universitātes Ķirurģijas klīnikas asistents līdz 1950. gadam, kad kļuva par Rīgas medicīnas institūta docētāju (šajā amatā bijis līdz 1964. gadam), laikā no 1958. līdz 1974. gadam pēc Paula Stradiņa nāves vadījis Ķirurģijas katedru un klīniku.
Ezerietis veica pirmo sirds operāciju Baltijā. Bijis Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis, Latvijas Ķirurgu biedrības ģenerālsekretārs. Publicējis vairāk nekā 200 zinātnisko rakstu.