cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valsts policijas koledža
Policijas koledža
2022. gada 25. oktobrī noslēdza līgumu starp VPK, Latvijas Universitāti, Rīgas Stradiņa universitāti un Latvijas Republikas Iekšlietu ministriju par ilgtermiņa konsorcija “Iekšējās drošības akadēmija” izveidi. 2. decembrī, sekojot Valsts policijas vizuālās identitātes maiņai, prezentēja Koledžas jauno logotipu un saukli.
Pārvalde
VPK pārstāvības, vadības un lēmējinstitūcijas ir koledžas padome un koledžas direktors. Padome ir koledžas personāla lēmējinstitūcija izglītības un pētniecības jautājumos. Direktors ir koledžas augstākā amatpersona, kas veic koledžas administratīvo un saimniecisko vadību un pārstāv koledžu bez īpaša pilnvarojuma.
Logotips
VPK logotipa dizaina pamatā ir Valsts policijas vizuālās identitātes krāsas un līnijas, kas simbolizē Daugavas straumes ritmu, stilistiski atgādinot Laimas slotiņu — Latvijas tīrības un aizsardzības simbolu. VPK logotipā ir ietverta atsauce uz Laimas slotiņu, kas ir vērsta uz augšu, norādot uz izaugsmi un izcilību. Līdzās simboliskajai nozīmei, logotipa uzbūve ir uztverama arī grafiski, jo slīpās līnijas veido salikumu, kurā no augšas uz leju nolasāmi VPK iniciāļi.
Līdz 2022. gadam lietotā emblēma ietvēra vairogu, kura centrā ozollapu un valsts karoga lentu aplokā atradās tumši zila aizvērta grāmata ar Valsts policijas emblēmu uz tās vāka, kā arī trīs zvaigznes, koledžas nosaukums un gadskaitlis '2006' zelta krāsā.
Himna
2018. gadā sarakstīta VPK himna ar Anitas Fišeres vārdiem un Ulda Timmas mūziku.
Izglītības iespējas
VPK piedāvā iegūt izglītību šādās izglītības programmās:
Auces draudzes novads
Auces draudzes novads jeb Auces ķiršpēle (de) bija administratīva vienība Kurzemes un Zemgales hercogistes Tukuma virspilskunga iecirkņa Tukuma pilskunga iecirkņa (Hauptmannschaft Tuckum), vēlākā Kurzemes guberņas Tukuma apriņķa (1819—1918) sastāvā.
Automatizētais ārējais defibrilators
Automatizētais ārējais defibrilators (AED) ir pārnēsājama elektroniska ierīce, kas automātiski diagnosticē dzīvībai bīstamas sirds aritmijas — kambaru fibrilāciju (VF) un kambaru tahikardiju bez pulsa — un spēj tās ārstēt, izmantojot defibrilāciju, proti, elektrības pielietošanu, kas aptur aritmiju, ļaujot sirdij atjaunot efektīvu ritmu.
Auces draudzes novads
Tagad bijušā Auces draudzes novada teritorija ietilpst Dobeles novadā un Saldus novadā.
Automatizētais ārējais defibrilators
Ar vienkāršām audio un vizuālām komandām AED ir izstrādāti tā, lai tos varētu lietot arī nespeciālisti, un AED lietošana tiek mācīta daudzās pirmās palīdzības, sertificētu pirmās palīdzības sniedzēju un pamata dzīvības atbalsta (BLS) līmeņa kardiopulmonālās reanimācijas (KPR) nodarbībās.
Auces draudzes novads
Muižas Auces draudzes novadā (1841)
Atsauce: {| table width=99%
Automatizētais ārējais defibrilators
Pārnēsājamo defibrilatora versiju 20. gadsimta 60. gadu vidū izgudroja Frenks Pantridžs (Frank Pantridge) Belfāstā, Ziemeļīrijā, un pirmo automātisko publiskās lietošanas defibrilatoru 70. gadu beigās izgatavoja Cardiac Resussitation Company. Ierīce tika laista tirgū ar nosaukumu Heart-Aid.
Stāvokļi, kurus ārstē ar šo ierīci
Automatizēto ārējo defibrilatoru izmanto dzīvībai bīstamu sirds aritmiju gadījumos, kas izraisa pēkšņu sirdsdarbības apstāšanos, kas nav tas pats, kas sirdslēkme. Ritmi, kurus ierīce ārstē, parasti ir šādi:
Auces draudzes novads
Kroņa muižas
{| table width=99%
Automatizētais ārējais defibrilators
Stāvokļi, kurus ārstē ar šo ierīci
AED, tāpat kā visi defibrilatori, nav paredzēti, lai šokētu asistolijas ("plakanās līnijas" modeļus), jo tas nenodrošina pozitīvu klīnisko rezultātu. Asistoliskam pacientam ir izredzes izdzīvot tikai tad, ja, kombinējot KPR un sirdsdarbību stimulējošus medikamentus un vazopresorus, izdodas panākt kādu no elektrošoku veicinošiem ritmiem, tāpēc KPR ir obligāti jāveic pirms defibrilatora ierašanās.
Novēlotas ārstēšanas ietekme
Ja sirdsdarbība netiek koriģēta, šie sirdsdarbības traucējumi (kambaru tahikardija, kambaru fibrilācija, asistole) pēc sirdsdarbības apstāšanās ātri izraisa neatgriezeniskus smadzeņu bojājumus un nāvi. Aptuveni pēc 3—5 minūtēm pēc sirdsdarbības apstāšanās var sākties neatgriezeniski smadzeņu / audu bojājumi. Katru minūti, ko sirdsdarbības apstāšanās brīdī cilvēks netiek veiksmīgi ārstēts (ar defibrilāciju), izdzīvošanas izredzes samazinās par 7 procentiem minūtē pirmajās 3 minūtēs un par 10 procentiem minūtē, kad laiks pārsniedz ~ 3 minūtes.
Lietošanas prasības
AED ir paredzēti lietošanai nespeciālistiem, kuriem ideālā gadījumā ir jābūt apmācītiem AED. Tomēr ir ziņots, ka sesto klašu skolēni defibrilāciju sāk 90 sekunžu laikā, savukārt apmācīts operators to sāk 67 sekunžu laikā. Tas ir pretstatā sarežģītākiem manuālajiem un pusautomātiskajiem defibrilatoriem, kurus izmanto veselības aprūpes speciālisti un kuri var darboties kā elektrokardiostimulators, ja sirdsdarbība ir pārāk lēna (bradikardija), un veikt citas funkcijas, kam nepieciešams kvalificēts operators, kurš spēj nolasīt elektrokardiogrammas.
Pirms AED lietošanas kādam cilvēkam jānoņem krūšturi ar metāla kronšteiniem un pīrsingiem uz rumpja, lai izvairītos no traucējumiem. Amerikāņu televīzijas raidījums MythBusters atrada pierādījumus, ka defibrilatora lietošana sievietei ar krūšturi ar kronšteinu var izraisīt elektriskā loka veidošanos vai ugunsgrēku, bet tikai neparastos un maz ticamos apstākļos.
Pētījumā, kurā analizēja AED tūlītējas klātbūtnes ietekmi Čikāgas Sirds starta programmas laikā divu gadu laikā, no 22 personām 18 bija sirds aritmija, ko AED var ārstēt. No šiem 18 cilvēkiem 11 izdzīvoja. No šiem 11 pacientiem 6 pacientus ārstēja klātesošie, kuriem nebija nekādas iepriekšējas apmācības AED lietošanā.
Izvietošana un pieejamība
Automātiskos ārējos defibrilatorus parasti novieto tur, kur tos var izmantot veselības aprūpes speciālisti un pirmās palīdzības sniedzēji (veselības aprūpes iestādes un ātrās palīdzības automašīnas), kā arī publiskās piekļuves ierīces, kuras var atrast sabiedriskās vietās, tostarp uzņēmumu un valsts iestādēs, tirdzniecības centros, restorānos, sabiedriskajā transportā un citās vietās, kur var pulcēties cilvēki.
Lai tie būtu labi pamanāmi, publiski pieejamie AED bieži vien ir spilgtā krāsā un ir uzstādīti aizsargapvalkos pie ēkas ieejas. Kad šie aizsargvāciņi tiek atvērti vai defibrilators noņemts, daži no tiem ieslēdz skaņas signālu, lai brīdinātu tuvumā esošo personālu par to noņemšanu, lai gan tas ne vienmēr izsauc neatliekamās palīdzības dienestus; apmācītiem AED operatoriem būtu jāzina, ka, nosūtot AED vai izmantojot AED, jāzvana ātrajai palīdzībai. Starptautiskā reanimācijas sadarbības komiteja 2008. gada septembrī izdeva "universālu AED zīmi", kas jāpieņem visā pasaulē, lai norādītu uz AED klātbūtni, un tā ir attēlota labajā pusē.
Attīstās tendence iegādāties AED lietošanai mājās, jo īpaši cilvēkiem ar zināmām sirds slimībām. Ierīču skaits sabiedrībā ir pieaudzis, jo cenas ir samazinājušās līdz pieņemamam līmenim. Medicīnas profesionāļi ir pauduši zināmas bažas par to, ka šiem mājas lietotājiem ne vienmēr ir atbilstoša apmācība, un daudzi atbalsta plašāku sabiedrībā strādājošo personu, kuras var atbilstoši apmācīt un vadīt, izmantošanu. Parasti AED komplektā ir sejas vairogs, kas nodrošina barjeru starp pacientu un pirmās palīdzības sniedzēju glābšanas elpošanas laikā; nitrila gumijas cimdu pāris; traumu šķēres, ar kurām pārgriezt pacienta apģērbu, lai atklātu krūškurvi; neliels dvielis, ar ko noslaucīt mitrumu uz krūškurvja, un skuveklis, ar ko noskūt ļoti apmatotas krūtis.
Sagatavošanās operācijai
Lielākā daļa ražotāju iesaka pārbaudīt AED pirms katra darba laika vai regulāri stacionārajiem aparātiem. Daži aparāti ir jāieslēdz, lai veiktu pašpārbaudi; citos modeļos ir iebūvēta pašpārbaudes sistēma ar redzamu indikatoru.
Visi ražotāji uz elektrodu spilventiņiem norāda derīguma termiņu, un ir svarīgi pārliecināties, ka spilventiņi ir derīgi. AED spilventiņu paredzamais kalpošanas laiks parasti ir no 18 līdz 30 mēnešiem. Tas parasti ir norādīts uz spilventiņu ārējās daļas. Daži modeļi ir veidoti tā, lai šis datums būtu redzams caur "logu", lai gan citos modeļos ir nepieciešams atvērt korpusu, lai atrastu datuma zīmogu.
Svarīgi ir arī pārliecināties, ka AED ierīces baterijām nav beidzies derīguma termiņš. AED ražotājs norāda, cik bieži baterijas jāmaina. Katram AED ir atšķirīgs ieteicamais apkopes grafiks, kas norādīts lietotāja rokasgrāmatā. Tomēr kopējie katra kontrolsaraksta punkti ietver arī ikmēneša akumulatora enerģijas pārbaudi, pārbaudot zaļo indikatora gaismiņu ieslēgšanas brīdī, visu kabeļu un ierīces stāvokli un tīrību, kā arī atbilstošu krājumu pārbaudi.
Darbības mehānisms
AED ir "automātisks", jo ierīce spēj autonomi analizēt pacienta stāvokli. Lai to atvieglotu, lielākajai daļai ierīču ir balss norādījumi, un dažām var būt arī vizuāli displeji, kas sniedz norādījumus lietotājam.
"Ārējais" attiecas uz to, ka operators uzliek elektrodu spilventiņus uz cietušā kailām krūtīm (atšķirībā no iekšējiem defibrilatoriem, kuros elektrodi ir ķirurģiski implantēti pacienta ķermenī).
Kad AED ir ieslēgts vai atvērts, lietotājs saņems norādījumu, lai elektrodus (spilventiņus) pievieno pacientam. Pēc tam, kad elektrodi ir pievienoti, ikvienam jāizvairās pieskarties pacientam, lai izvairītos no ierīces kļūdainiem rādījumiem. Spilventiņi ļauj AED pārbaudīt sirds elektrisko jaudu un noteikt, vai pacientam ir elektrošoku izraisošs ritms (kambaru fibrilācija vai kambaru tahikardija). Ja ierīce nosaka, ka elektrošoks ir pamatots, tā izmanto akumulatoru, lai uzlādētu iekšējo kondensatoru un sagatavotos elektrošoka veikšanai. Ierīces sistēma ir ne tikai drošāka — tā uzlādējas tikai tad, kad nepieciešams, bet arī ļauj ātrāk piegādāt elektrisko strāvu.
Kad ierīce ir uzlādēta, tā uzdod lietotājam pārliecināties, ka neviens nepieskaras pacientam, un pēc tam nospiest pogu, lai ievadītu šoku; lai ievadītu šoku pacientam, parasti ir nepieciešama cilvēka iejaukšanās, lai izvairītos no iespējas nejauši ievainot citu personu (kas var rasties, ja atbildīgā persona vai apkārtējais cilvēks pieskaras pacientam šoka laikā). Atkarībā no ražotāja un konkrētā modeļa pēc šoka izvadīšanas vairums ierīču analizē pacientu un vai nu dod norādījumus veikt KPR, vai arī gatavojas izvadīt citu šoku.
Daudzām AED iekārtām ir "notikumu atmiņa", kurā tiek saglabāta pacienta EKG kopā ar informāciju par laiku, kad iekārta tika aktivizēta, kā arī par to, cik un cik spēcīgi ir bijuši elektrošoki. Dažiem aparātiem ir arī balss ierakstīšanas iespējas, lai uzraudzītu personāla veiktās darbības un noskaidrotu, vai tās ir ietekmējušas izdzīvošanas iznākumu. Visus šos ierakstītos datus var lejupielādēt datorā vai izdrukāt, lai organizācija vai atbildīgā iestāde, kas sniedz palīdzību, varētu redzēt gan KPR, gan defibrilācijas efektivitāti. Dažas AED ierīces pat nodrošina atgriezenisko saiti par glābēja veikto kompresiju kvalitāti.
Pirmie komerciāli pieejamie AED bija monofāziskā tipa, kas atkarībā no modeļa deva augstas enerģijas triecienu, līdz 360-400 džoulu. Tas izraisīja pastiprinātu sirds traumu un dažos gadījumos otrās un trešās pakāpes apdegumus ap šoka spilventiņa vietām. Jaunākos AED (ražotos pēc 2003. gada beigām) parasti izmanto divfāzu algoritmus, kas rada divus secīgus 120-200 džoulu zemākas enerģijas triecienus, katram triecienam starp spilventiņiem pārvietojoties ar pretēju polaritāti. Citi var sniegt pakāpenisku enerģijas padevi, parasti 200 džoulu, otru 200 džoulu, tad 300 džoulu un visbeidzot 360 džoulu triecienu, un arī visi turpmākie triecieni ir 360 džoulu. Šī zemākas enerģijas viļņu forma klīniskajos testos ir izrādījusies efektīvāka, kā arī nodrošina mazāku komplikāciju skaitu un īsāku atveseļošanās laiku.
Ģeolokācija
Skaidri tiek reklamēts standarta logotips. OpenStreetMap kartē atrašanās vieta ir norādīta ar birku emergency=defibrillator.
Lietošanas vienkāršība
Visos AED, kas apstiprināti lietošanai Amerikas Savienotajās Valstīs, tiek izmantota elektroniska balss, kas lietotājiem norāda katru soli. Tā kā AED lietotājam var būt dzirdes traucējumi, daudzos AED tagad ir arī vizuāli norādījumi. Lielākā daļa ierīču ir paredzētas lietošanai operatoriem, kas nav medicīnas darbinieki. To lietošanas ērtums ir radījis jēdzienu "publiski pieejama defibrilācija" (PAD).
Ieguvumi
Novērojumu pētījumi liecina, ka sirdsdarbības apstāšanās gadījumos, kad sirdsdarbība apstājusies ārpus slimnīcas, publiskās piekļuves defibrilatoru izmantošana ir saistīta ar 40 % vidējo izdzīvošanas ilgumu. Ja ar tiem darbojas neprofesionāli pirmās palīdzības sniedzēji, kas nav dispečeri, ir vislielākā izdzīvošanas iespēja.
Amerikas Savienotās Valstis
Automātiskie ārējie defibrilatori tagad ir pietiekami vienkārši lietojami, un vairums ASV štatu ir iekļāvuši AED lietošanu "labā ticībā" jebkuras personas labā samarieša likumos. "Labticīga" aizsardzība saskaņā ar "labā samarieša" likumu nozīmē, ka brīvprātīgo atbildētāju (kas nerīkojas savas profesijas ietvaros) nevar saukt pie civiltiesiskās atbildības par cietušā kaitējumu vai nāvi, sniedzot nepareizu vai neatbilstošu aprūpi, ja kaitējums vai nāve nav bijusi tīša un ja atbildētājs ir rīkojies savas apmācības ietvaros un labticīgi. Amerikas Savienotajās Valstīs likumi par labu samarieti nodrošina zināmu aizsardzību AED izmantošanai, ko veic apmācīti un neapmācīti palīdzības sniedzēji. AED rada nelielu atbildību, ja tos izmanto pareizi; NREMT-B un daudzu štatu neatliekamās medicīniskās palīdzības tehniķu (EMT) apmācībā un daudzās CPR klasēs AED apmācība ir iekļauta vai tiek piedāvāta kā programmas daļa.
Kanāda
Papildus labā samarieša likumiem Kanādas Ontario provincē ir arī 2007. gada jūnijā pieņemtais "Chase McEachern Act (Heart Defibrillator Civil Liability), 2007 (Bill 171 — Subsection N)", kas aizsargā personas no atbildības par zaudējumiem, kas var rasties, izmantojot AED, lai glābtu kāda cilvēka dzīvību neatliekamās palīdzības vietā, ja vien zaudējumi nav radušies rupjas nolaidības dēļ.
Austrālija
Tiesību akti Austrālijā atšķiras atkarībā no štata, un ir atsevišķi jautājumi par atbildību saistībā ar AED aprīkojuma nodrošināšanu un lietošanu. Katrā štatā un teritorijā ir pieņemti "labā samarieša" likumi, kas nodrošina tiesisko aizsardzību personai, kura sniedz palīdzību neatliekamās medicīniskās palīdzības gadījumā — sagaidāmās aprūpes standarts atbilst tās apmācībai (vai apmācības trūkumam). Jaunajā Dienvidvelsā Darba drošības un veselības aizsardzības noteikumi (2011) nosaka, ka darba devējam ir jāizmanto riska novērtējums, lai pārliecinātos, ka ir nodrošināta atbilstoša pirmās palīdzības sniegšana; ja pastāv pietiekams risks, tas ir pamats nodrošināt defibrilatoru.
Uzticamība
2012. gadā ASV Pārtikas un zāļu pārvalde (FDA) rūpīgi pārbaudīja AED (automātiskos ārējos defibrilatorus), apsverot iespēju pārklasificēt AED kā III klases ierīces pirms to laišanas tirgū. Tehniski darbības traucējumi, iespējams, izraisīja vairāk nekā 750 nāves gadījumus piecu gadu laikā no 2004. līdz 2009. gadam, vairumā gadījumu tie bija saistīti ar detaļu atteici vai konstrukcijas kļūdām. Tajā pašā laikposmā tika atsaukti līdz pat 70 AED tipiem, tostarp no visiem AED ražotājiem pasaulē.
FDA 2015. gada janvārī un februārī publicēja šo paziņojumu presei: "FDA izdeva galīgo rīkojumu, saskaņā ar kuru AED ražotājiem būs jāiesniedz pirmspārdošanas apstiprinājuma pieteikumi (PMA), kas tiks pārbaudīti stingrāk nekā tas, kas bija nepieciešams šo ierīču tirdzniecībai agrāk. Pastiprinātajā pārskatīšanā aģentūra galveno uzmanību pievērsīs svarīgākajām prasībām, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu AED un to nepieciešamo piederumu, tostarp bateriju, spilventiņu elektrodu, adapteru un aparatūras atslēgu drošumu un uzticamību lietošanai pediatrijā."
Apvienotajā Karalistē pastāv bažas, ka nepietiekama apkope var padarīt publiskos defibrilatorus neuzticamus. Laikraksts "Henley Standard" 2017. gada 21. jūlijā ziņoja, ka vairāk nekā pusei defibrilatoru Henlejā pie Temzas un tās apkārtnē draudēja atteice vai nu zema akumulatoru uzlādes līmeņa, vai arī nolietojušos līmējošo spilventiņu dēļ.
Vēsture
Pirmo reizi ārējo defibrilatoru cilvēkam 1947. gadā izmantoja Klods Beks. Pārnēsājamo ārējā defibrilatora versiju 20. gadsimta 60. gadu vidū izgudroja Frenks Pantridžs (Frank Pantridge) Belfāstā, Ziemeļīrijā, kas bija neatliekamās medicīniskās palīdzības pionieris. Pantridža defibrilatoram bija nepieciešams apmācīts operators, lai veiktu šoka procedūru, un tas iezīmēja ceļu daudziem jauninājumiem ārējās defibrilācijas jomā.
Pagājušā gadsimta 70. gadu beigās tika izstrādāts Heart-Aid — pirmais patiesi automatizētais ārējais defibrilators, kas bija paredzēts sabiedrībai. ABC novērtēšanas principi un cilvēka balss, kas pārraida norādījumus, palīdzēja apkārtējiem cilvēkiem reaģēt uz pēkšņu sirdsdarbības gadījumu, gaidot, kamēr uz notikuma vietu ieradīsies pirmie palīdzības sniedzēji. Daudzi no Heart-Aid modeļa agrīnajiem jauninājumiem joprojām ir daļa no pašreizējās paaudzes AED, lai gan daži jauninājumi, piemēram, elpceļu elektrods, vairs netiek izmantoti.
Gadījumu izpēte
Pētījumā, kas publicēts 2017. gadā, pētnieki Polijā izvēlējās galvenās ieejas ēkās, kurās bija AED, lai gan paši pētnieki nezināja precīzu ierīču atrašanās vietu. Sastrēgumos, kuros tika izspēlēts infarkts, vidējais laiks, lai AED nogādātu līdz pacientam, bija 96 sekundes, un šis laiks svārstījās no 52 līdz 144 sekundēm. Tas atbilda trīs minūšu mērķim. Dažos gadījumos AED izmantošanai bija nepieciešama nepārtraukta ēkas personāla klātbūtne. Turpmākie uzlabojumi ietver uzskatāmākas norādes un publiski pieejamus AED, kuriem nav nepieciešams, lai ēkas darbinieks atvestu vai izmantotu ierīci.
Sarkanavots
Sarkanavots (arī Sarkanavotvalks, Sarkanvalks) ir Abavas labā krasta pieteka Ventspils novadā.
Izteka - pie Kunerāju kapiem. Iesākumā tek ziemeļrietumu virzienā, tad ar loku pagriežas uz dienvidiem-dienvidaustrumiem. Ietek Abavā.
Valērijs Šarovs
Valērijs Šarovs (Валерий Юрьевич Шаров; dzimis, miris ) bija PSRS un Krievijas žurnālists; gatavojies kā kosmonauts, bet nav lidojis kosmosā.
1976. gadā Šarovs absolvēja Gorkijas valsts universitātes bioloģijas fakultāti specialitātē "Cilvēka un dzīvnieku fizioloģija un bioķīmija". Sāka strādāt Maskavas ārstu uzlabošanas centrālajā institūtā. 1979. gadā viņš strādāja Viskrievijas aklo biedrības Speciālajā konstruktoru birojā. No 1980. līdz 1982. gadam bija laikraksta "Maskavas universitāte" korespondents. 1982. gadā Šarovs pabeidza Maskavas valsts universitātes žurnālistikas fakultāti. Sāka strādāt Maskavas valsts universitātes Fiziskās audzināšanas un sporta katedrā par laborantu. 1984. gadā bija Maskavas valsts universitātes Fiziskās audzināšanas un sporta katedras pasniedzējs. 1984. gadā Šarovs kļuva par Ļiteraturnaja gazeta zinātnes nodaļas korespondentu.
1989. gadā Valērijs Šarovs piedalījās programmā "Kosmoss bērniem". 1989. gada decembrī izgāja sākotnējo medicīnisko apskati kosmonautu atlasei. 1990. gada 11. maijā viņš tika ieskaitīts kosmonautu sagatavošanas grupā. 1992. gada 7. februārī Šarovam piešķirta kvalifikācija "kosmonauts—pētnieks". Kā stāstījis Šarovs, 1980. gadu beigās Japānas televīzijas un radio raidorganizācija TBS nopirka vietu PSRS kosmosa kuģī, un 1989. gadā kosmiskajam lidojumam sāka gatavoties japāņu žurnālisti Tojohiro Akijama un Rioko Kikuči. Padomju žurnālisti ar to nebija apmierināti, jo vēlējās būt pirmie žurnālisti kosmosā. No valsts vadītāja Mihaila Gorbačova tika panāks, ka atlasīja vairākus žurnālistus, to skaitā arī Valēriju Šarovu. Šī gatavošanās kosmiskajam lidojumam notika laikā, kad sagruva Padomju Savienība. Valstī notika milzīgas pārmaiņas, un kosmonautika tika atstāta novārtā. Krievu žurnālistu kosmonautu grupa tika izformēta, bet japānis Tojohiro Akijama veiksmīgi veica lidojumu kosmosā 1990. gada decembrī.
1992. gadā Šarovs kļuva par Ļiteraturnaja gazeta ārštata korespondentu. No 1996. gada viņš bija sabiedriskās apvienības "Tālo Austrumu informācijas centrs". No 1999. gada Šarovs darbojās Maskavā kā neatkrīgais žurnālists.
Miris.
Beilšteina
Beilšteina (de) ir pilsēta Heilbronnas rajonā, Štutgartes apgabalā, Bādenē-Virtembergā, Vācijā. Tā atrodas 14 km uz dienvidrietumiem no Heilbronnas. Beilšteina atrodas uz Virtenbergas vīna ceļa (Württemberger Weinstraße).
1969. gada Eiropas čempionāts basketbolā
1969. gada Eiropas čempionāts basketbolā (EuroBasket 1969) bija 16. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Itālijā laika posmā no līdz. Eiropas čempionātā piedalījās 12 Eiropas vīriešu basketbola valstsvienības. Uzvaru tajā izcīnīja PSRS izlase.
Vojevodistes autoceļi
Vojevodistes autoceļš (droga wojewódzka) ir viens no autoceļu iedalījumiem Polijā. Vojevodistes autoceļi ir pakāpi zemāk par galvenajiem autoceļiem nozīmīguma ziņā. Autoceļi ir numurēti no DW100 līdz DW993. Vojevodistes autoceļu kopējais garums Polijā ir 28 536 kilometru, no kuriem 61,4 kilometri ir bez cietā seguma.
<!-- == Vojevodistes autoceļu uzskaitījums ==
100-199
— Rumja — Kazimerža — Pervošino
— Kosakovo — Pervošino
— Meņdzizdroje — Dzivnuveka — Pobirovo — Revala — Tšebjatova — Kolobžega
—  — Tšensova — Leškovice
— Ževnovo — Golčevo — Novogarda — Maševo — Lenčica — Stargarda Ščeciņska — Pižice
— Dzivnuveka — Kameņa Pomorska — Parluvko
— Parluvko — Golčevo — Ploti
— Mžežuno — Tšebjatova — Grifice — Ploti
— Leņdzina — Karnice — Cerkvica — Grifice
— Autoceļš 3 — Reclava — Racimerza — Stepņica — Krempsko — Modževe
— likvidēts
— Autoceļš 6 — Maševo
— Nove Varpno — Tšebeža — Police — Tanovo
Mežezeri
Mežezeri ir ciems Salaspils novada Salaspils pagastā. Atrodas pagasta rietumos 6,3 km no pagasta un novada centra Salaspils un 18,7 km no Rīgas.
Vojevodistes autoceļi
100-199
— Ščecina — Tanovo — Dobeščina — Vācijas robeža
Mežezeri
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Vojevodistes autoceļi
100-199
— Obžicko — Penckovo — Ostroroga
—  — Zelonovo — Nove Dvori
— Radziševo — Hlebovo — Gardno
— Vācijas robeža — Grifino — Stare Čarnovo — Kolbača — Kobilanka
—  — Kuzņica Želihovska — Pšeseki — Autoceļš 22
— Vācijas robeža — Cediņa — Hojna
— Vācijas robeža — Cediņa — Moriņa — Vežhlasa
— Osinova Dolni — Sekerki — Meškovice — Smolņica — Dembno
— Vācijas robeža — Požeče — Namislina — Hvarščani — Dembno
— Rova — Keškova — Otanova — Misliboža — Lavi
— Sarbinovo — Dombrošina
— Barnuvko — Tarnova — Gožova Velkopolska
— Novini Velke — Kšešice
— Kostšina pie Odras — Vitņica — Gožova Velkopolska
— Helsta — Božisko-Mlina — Serakova — Rižina — Hšipsko Velke
— Muškovo — Osno Lubuske — Žepina — Urada
— Veleņa — Mali — Pilka — Božisko-Mlina
— Valdovice — Lubņevice — Vendžina
— Slubice — Kovalova — Osno Lubuske — Dlugošina — Suleņcina — Vendžina — Mendzižeča — Tšcela
— Muškovo — Dlugošina — Suleņcina — Tožima — Benžņica — Korčicova — Gubina
— Gužica — Kovalova — Žepina — Debžņica
— Vronki — Jasonna — Kruča — Ciškovo -->
Nordenšelda arhipelāgs
Nordenšelda arhipelāgs (ru) ir Krievijai piederoša neapdzīvotu salu grupa Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.
Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Karas jūras dienvidaustrumos uz ziemeļiem no Taimiras pussalas. Arhipelāgs sastāv no vairākām atsevišķām salām un piecām salu grupām. Lielākā arhipelāga sala ir Ruskija tā ziemeļos. Dažkārt Nordenšelda arhipelāgam pieskaita arī salu grupu pie Taimiras pussalas ziemeļu krasta, ko no pārējām atdala Matisena šaurums — Taimiras sala, Nansena sala, Bonevī sala, Pilota Mahotkina sala, Pilota Aļeksejeva sala, Pravdas sala u.c.
Galvenās salas un salu grupas:
Salas vulkāniskas izcelsmes, reljefs paugurains. Salas atrodas arktiskās tundras dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas. Arhipelāgs ietilpst Lielā Arktikas dabas rezervāta teritorijā.
Vēsture
Salas 1740. gadā atklāja Lielās Ziemeļu ekspedīcijas grupa Ņikifora Čekina vadībā, bet nosaukumu tām nepiešķīra, noturot tās par Taimiras pussalas ziemeļu krastu. 1893. gadā arhipelāgu apsekoja Fritjofa Nansena ekspedīcija ar kuģi Fram un piešķīra tam zviedru ģeologa un ģeogrāfa Ādolfa Ērika Nordenšelda vārdu.
Līdz 1990. gadiem arhipelāgā darbojās vairākas polārstacijas: Ruskijas salā — vissezonas stacija Ostrovruskija, Tirtova salā — Tirtova, bet Pravdas salā — Pravda.
Teiču iela
Teiču iela ir iela Jūrmalā, Kauguru apkaimē. Teiču iela sākas krustojumā ar Talsu šoseju un beidzas krustojumā ar Slīteres ielu. Kopējais ielas garums ir 300 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Teiču ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Petriki (Zvirgzdenes pagasts)
Petriki ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 276 km attālumā no Rīgas.
Krejči
Krejči (cz — 'drēbnieks', sieviešu dzimtē Krejčova (Krejčová)) ir čehu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Gorongosas nacionālais parks
<mapframe text="Gorongosas nacionālais parks" width=290 height=290 zoom=8 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q113952" } Gorongosas nacionālais parks (pt) ir 1960. gadā izveidots nacionālais parks Mozambikas centrālajā daļā, Sofalas provincē.
Nacionālais parks ietver Gorongosas kalnu un Mukonbeses upes mitrāju. Parka dzīvnieku valsts smagi cieta pilsoņu kara laikā no 1981. līdz 1994. gadam, kad 95% no dzīvniekiem tika izmedīti. Pēc kara tika atjaunota parka infrastruktūra. Kopš 2004. gada ieviesti pasākumi dzīvnieku skaita atjaunošanai. Parka teritorijā mīt Selusa zebras populācija.
Sociālliberālisms
Sociālliberālisma pamatidejas ir brīvība, tirgus ekonomika, cilvēktiesības, tiesiskums, sociālais līgums, etniskā un nacionālā vienlīdzība, plurālisms un demokrātija.
Atšķirībā no klasiskā liberālisma, kurš ir par pašregulējošu tirgu un negatīvu attieksmi pret iespēju regulēt ekonomiskās un sociālās attiecības, sociālliberāļi uzskata, ka galvenais princips, lai to īstenotu praksē, ir nodrošināt tiesības uz indivīda pašnoteikšanos un pašrealizāciju, un tam ne vienmēr pietiek ar paša indivīda pūlēm. Starta iespēju izlīdzināšana nav iespējama bez valsts līdzdalības un valstij jānodrošina sociālo labumu pārdale par labu sociāli nelabvēlīgākiem sabiedrības locekļiem, atbalstot tos, tādējādi sekmējot saskaņu sociālās attiecībās, stiprinot sociālo un politisko stabilitāti. Tomēr, atšķirībā no citiem sociālistiskās ideoloģijas virzieniem, sociālliberāļi ir par kapitālistiska tipa ekonomiku.
Sociālliberāļi ir par valsts iejaukšanos ekonomiskajos procesos, lai apkarotu monopolus un saglabātu konkurētspējīgu ekonomiku brīvā tirgus apstākļos. Sabiedrībai jābūt leģitīmam pamatam, ja indivīda ienākumi neatbilst tā ieguldījumam kopējā labumā, caur nodokļiem novirzīt daļu no šiem ieņēmumiem uz sociālajām vajadzībām. Nabadzīgāko sabiedrības slāņu dzīves uzlabošana veicinātu patēriņa izaugsmi vietējā tirgū un ekonomiskas izaugsmi.
Šī mehānisma piemērošana mazinātu konfliktus sabiedrībā un pakāpeniski pārveidotu "brīvās konkurences kapitālismu" uz "sociālu tirgus ekonomikas sabiedrību", balstītu uz privātīpašumu un regulētām tirgus attiecībām.
Silmalas (Salas pagasts)
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Sedova arhipelāgs
Sedova arhipelāgs (ru) ir Krievijai piederoša salu grupa Ziemeļu Ledus okeānā Severnaja Zemļas arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.
Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Karas jūras austrumos Severnaja Zemļas arhipelāga rietumu piekrastē. 5 km platais Vostočnija šaurums austrumos tās atdala no Oktobra Revolūcijas salas, bet 17 km platais Sarkanās Armijas šaurums ziemeļos — no Krupskas salas un Pioņeras. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Arhipelāgs stiepjas 53 km garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, to veido 6 galvenās salas (Golomjannija, Sredņija, Domašņija, Strela, Figurnija un Vostočnija), vairākas no kurām savā starpā savienotas ar šaurām smilšu strēlēm. Augstākais punkts 49 m vjl atrodas Figurnijas salā arhipelāga dienvidaustrumos.
Vēsture
Salas 1930. gada augustā atklāja padomju polārpētnieku ekspedīcija ar ledlauzi Georgij Sedov Oto Šmita vadībā. Salas tika nosauktas par Sergeja Kameņeva salām (острова Сергея Каменева) par godu Sarkanās Armijas karavadonim un vienam no OSOAVIAHIM dibinātājiem Sergejam Kameņevam. Lielā terora laikā 1937. gadā, jau pēc Kameņeva nāves 1936. gadā no sirdslēkmes, viņš tika pieskaitīts «tautas nodevējiem» un salas tika pārdēvētas tagadējā vārdā par godu krievu hidrogrāfam un polārpētniekam Georgijam Sedovam.
Detāli salas izpētīja un nokartēja Georgija Ušakova un Nikolaja Urvanceva vadītā ekspedīcija 1930.—1932. gadā.
1930. gadā Domašņijas salā Ušakova ekspedīcijas nodrošināšanai tika izbūvēta atbalsta bāze četriem cilvēkiem. Vēlāk tā sāka darboties kā pastāvīga polārstacija, līdz 1954. gadā tika pārcelta uz ērtāku vietu Golomjannijas salā, kur funkcionē joprojām. Sredņijas salā darbojas Sredņijas lidlauks un robežsardzes postenis.
Ielas kanjons
Ielas kanjons (en), arī pilsētas kanjons, ir vieta pilsētā, kur ielas malās atrodas vairākas augstceltnes vai debesskrāpji, kas rada kanjonam līdzīgus apstākļus šajā vietā. Bieži šādi veidojas vietās, kur kāda iela atdala kvartālus vai vairāku lielu ēku kompleksus. Šādas vietas ir, piemēram, Magnificent Mile iela Čikāgā, "Varoņu kanjons" Manhatanā un Honkongas centrālajā un Kouluņas apkārtnē. Šādiem kanjoniem ir ietekme uz vietējo mikroklimatu — temperatūru, vēju, gaisa kvalitāti, kā arī GPS un radio uztveramību. Tāpat kā dabas radītiem kanjoniem, ielu kanjonus iedala vairākos veidos, kā, piemēram, simetriskie un asimetriskie kanjoni, kuros celtnes ielu malās ir vai nav aptuveni viena augstuma, īsie, vidēji garie un garie kanjoni, kuru veids ir atkarīgs no ielas daļas garuma, kur abās malās ir augstceltnes, kā arī to iedala regulāros, avēnijas un dziļajos pēc kanjona augstuma un platuma attiecības.
Morisa Džesepa rags
Morisa Džesepa rags (da) ir Grenlandes tālākais ziemeļu punkts. Atdala Ziemeļu Ledus okeāna Linkolna jūru rietumos no Vandela jūras austrumos. Atrodas 712 kilometrus no Ziemeļpola. Zemesragu 1900. gadā sasniedza amerikāņa Roberta Pīrija ekspedīcija un tas nosaukts ekspedīcijas sponsora, baņķiera Morisa Džesepa vārdā.
Georgs Venderots
Georgs Venderots (de) bija vācu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Venderots bija Vācijas regbija komandas (FC 1880 Frankfurt) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.
Sirgumi
Sirgumi ir ciems Ventspils novada Ugāles pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 12,6 km no pagasta centra Ugāles, 50,7 km no novada centra Ventspils un 164,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1310 (Piltene–Silakrogs), Vēždūkas upes krastā. Sirgumi nav iekļauti valsts adresu reģistra datubāzē. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie vēsturiskās Sirgumu (Sirgum) pusmuižas.
Elkšņu baznīca
Elkšņu Evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Elkšņu pagastā Sēlijā. Tā ietilpst Daugavpils diecēzes Sēlpils iecirknī.
Vēsture
Senākā Elkšņu baznīca celta pie Ilzenbergas tuvu Ilzu muižas ezeram pie pašreizējās Latvijas-Lietuvas robežas pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā 1567. gadā. Lielā Ziemeļu kara laikā 1712. gadā, pēc tam no jauna 1777. gadā Elkšņos pie Susējas upes uzcēla baznīcu ar koka torni. No 1831. līdz 1833. gadam uzcēla tagadējo mūra baznīcu, ko iesvētīja 1834. gadā. Juliusa Dēringa altārglezna "Kristus pie krusta" ir valsts nozīmes mākslas piemineklis. 1887. gadā baznīcu remontēja, tad uzbūvēja tagadējo torni. 1905. gadā dievnamam uzlika jaunu jumtu un piebūvēja sakristeju.
Pirmā pasaules kara laikā kopš 1915. gada baznīca atradās vācu karaspēka okupācijas zonā, zvanu evakuēja uz Krieviju. Tai tika sapostītas ērģeles, iznesti soli, nozudis kroņlukturis, bet priekšbaznīcā ierīkota labības noliktava. 1925. gadā atjaunoja ērģeles, 1934. gadā baznīcā atsakās dievkalpojumi. Pēc Otrā pasaules kara baznīca turpināja darboties. 2010. gada vasarā remonta laikā Elkšņu baznīcas altāra labajā pusē iebruka daļa sienas.
Petrovka (Lazdulejas pagasts)
Petrovka ir ciems Lazdulejas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 240 km attālumā no Rīgas.
Karotāža
Karotāža ir ģeofiziska pētījumu metode, kas tiek veikta urbumos, lai sadalītu un korelētu ģeoloģiskos griezumus, izlūkotu un konstatētu zemes slāņkopas ar naftu, gāzi, akmeņoglēm, radioaktīvajām, polimetālu vai dzelzs rūdām, noteiktu slāņu dziļumus, biezumu un uzbūvi, kā arī risinātu citus ģeoloģiskus uzdevumus.
Karotāža veic detalizētu griezuma pētījumu urbumā, nolaižot tajā un paceļot ģeofizisko zondi. Šī metode aptver nelielu rādiusu ap urbumu (no dažiem centimetriem līdz dažiem metriem), taču tai ir augsta detalizācijas pakāpe, kas ļauj ne tikai noteikt slāņa dziļumu ar precizitāti līdz dažiem centimetriem, bet arī slāņa īpašību izmaiņas visā tā griezumā. Karotāžas metožu daudzumu nosaka virszemes ģeofizisko metožu daudzveidība, kur katrai no tām ir izstrādāts analoģisks "pazemes" variants. Bez tam eksistē arī specializēti karotāžas veidi, kuriem nav analogu virszemes ģeofizikā. Tādēļ karotāžas metodes iedala pēc pielietojamajām fiziskajām iedarbībām uz slāņiem (piemēram, akustiskā, gamma, dielektriskā, induktīvā, magnētiskā, radioaktīvā, neitronu, rentgen-radiometriskā, seismiskā, elektriskā u.c.).
Finsponga
Finsponga (sv) ir apdzīvota vieta un Finspongas komūnas centrs Esterjētlandes lēnē Zviedrijā, kurā dzīvo aptuveni 13 000 iedzīvotāju (2010).
Dienvidpapua
Dienvidpapua (id) ir Indonēzijas pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība ar speciālu statusu. Izvietojusies valsts dienvidaustrumos, aizņem Jaungvinejas salas Indonēzijas daļas dienvidaustrumus un Josa Sudarso salu. Provinces teritorija aptuveni atbilst papuasu tradicionālajam Animha (Anim Ha) reģionam. Administratīvi iedalās četros apriņķos. Provinces deklarētā galvaspilsēta ir jaunbūvējamā pilsēta Salora, bet faktiskais administratīvais centrs ir Merauke.
Finsponga
Finsponga ir tradicionāla rūpniecības pilsēta. Pirmie rūpniecības uzņēmumi tika dibināti 1580. gadā.
Mežmala (Salaspils pagasts)
Mežmala ir vasarnīcu ciems Salaspils novada Salaspils pagastā. Atrodas pagasta austrumos 7,8 km no pagasta un novada centra Salaspils un 29,0 km no Rīgas.
Dienvidpapua
Vēsture
Tagadējā province sākotnēji izveidota 1960. gados kā Meraukes apriņķis. 2002. gadā sadalīta četros apriņkos. Kā patstāvīga province izveidota 2022. gada 25. jūlijā.
Sārts
Sārts var būt:
Mežmala (Salaspils pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Ežupes krastā.
Jorkas rags (Grenlande)
Jorkas rags (da) jeb Perlernerits (kl) ir zemesrags Grenlandes ziemeļrietumos, Bafina jūrā. Uz dienvidiem no raga atrodas Melvila līcis. Zemesragā savā otrajā ekspedīcijā piestāja 1894. gadā piestāja Roberts Pīrijs, kas apkaimē atklāja Jorkas raga meteorīta atlūzas. Šī dzelzs meteorīta dēļ inuītu vidū Jorkas rags bija pazīstams kā dzelzs ieguves vieta.
Sporas
Sporas ir īpašas šūnas, kas nodrošina daudzu organismu vairošanos vai izdzīvošanu. Spora ir vairošanās vienība aļģēm, sēnēm, ķērpjiem, sporaugiem (sūnām, paparžaugiem); haploidāla šūna, no kuras attīstās dzimumpaaudze sēklaugiem; bet protistu valstī tā ir attīstības stadija vienšūņiem — sporaiņiem, kad mikroskopiski sīkie vienšūņi sadalās vēl mazākās šūnās. Daļai baktēriju nelabvēlīgos vides apstākļos šūnu iekšpusē veidojas daudzslāņains apvalks, zem kura gandrīz nenotiek vielmaiņas procesi. Šādas uzbūves baktēriju sauc par sporu. Reizēm par sporām sauc arī daudzšūnu kompleksus, kuros katra šūna ir atsevišķa spora.
Dažādiem organismiem sporas veidojas dzimuma vai bezdzimuma vairošanās ceļā, pēc nogatavošanās tās var palikt miera stāvoklī vai tikt pārnestas uz citu vietu ar gaisa vai ūdens plūsmām, vai ar dzīvnieku palīdzību. Daļai zemāko sēņu un aļģu sporas spēj izaudzēt vicas, ar kuru palīdzību tās var aktīvi pārvietoties šķidrā vidē. Šādas kustīgas sporas sauc par zoosporām. Parasti tām nav cieta apvalka un tās dzīvo īslaicīgi — līdz dažām stundām, kamēr apvalkotās sporas var saglabāties dzīvas no dienām līdz gadiem ilgi.
Augu sporas
Sporaugu dzīves ciklā izšķir divas paaudzes ar labi izteiktu paaudžu maiņu. Dzimumpaaudzei jeb gametofītam attīstās dzimumšūnas — gametas. Pēc apaugļošanās veidojas zigota, no kuras attīstās bezdzimumpaaudze jeb sporofīts ar sporām. Tām dīgstot, rodas pirmdīglis un jauna dzimumpaaudze. Sūnām sporu vācelīte dzīvo īslaicīgi, turpretī paparžaugiem tieši sporofīts ir daudzgadīgs. Sporas veidojas mejozes rezultātā, tāpēc tās ir haploīdas.
Arī sēklaugiem ilgāk dzīvo sporofīts, kuram veidojas divējādi sporangiji — mikrosporangijs un megasporangijs. Sēklaugu mikrospora ir puteksnis, bet megaspora — sēklaizmetņa sastāvdaļa.
Sēņu sporas
Sēnēm sporas var veidoties endogēni — speciālās sporu somiņās, vai eksogēni — uz sēņotnes īpašu izaugumu jeb konīdiju galiem. Bazīdijsēnēm himēnija slānī uz īpašiem izaugumiem — bazīdijām dzimumceļā veidojas bazīdijsporas. To skaits vienai sēnei var sasniegt miljardus, bet rekorda gadījumos pat triljonus. Pēc nogatavošanās sporas izsējas, tiek izgrūstas vai kukaiņu iznestas no sporu veidojošā slāņa un gaida tādu vides apstākļu sasniegšanu, kuros tās varētu producēt jaunu sēņotni. Sasniedzot šādu augteni un piemērotus klimatiskos apstākļus, spora uzdīgst. Parasti, sporai izveidojot sēņotni, tā netraucētas augšanas gadījumā aug radiāli uz visām pusēm, veidojot raganu apļus.
Sporu klasifikācija pēc veidošanās tipiem
Galvenie sporu veidošanas tipi ir:
Baktēriju sporas
Atšķirībā no citiem organismiem baktērijas ar sporām nevairojas. Tā ir miera stadija, kas nelabvēlīgos apstākļos var saglabāties pat vairākus gadu desmitus, jo zem sporas apvalka šūnā gandrīz nenotiek vielmaiņa. Ja veģetatīvā baktērijā ir 80—90% ūdens, tad sporā tikai 40%. Nonākot optimālos apstākļos, spora dīgst, un dažu stundu laikā atjaunojas baktērijas vielmaiņa.
Mikroorganismu kontrole
Baktēriju sporas ir ļoti izturīgas pret ārēju mehānisku, termisku un ķīmisku iedarbību, tomēr slikti panes ultravioleto starojumu. Daudzas sporas veidojošās baktērijas ir slimību ierosinātājas, tāpēc ir svarīgi ierobežot to skaitu. Ķīmiskie un fizikālie dezinfekcijas līdzekļi iznīcina vairumu baktēriju, taču sporas saglabājas. Pret tām efektīva ir sterilizācija. Biežāk izmantotā metode dažādu materiālu apstrādei ir karsts tvaiks (120—132 oC) zem spiediena autoklāvos. Telpu un pārtikas bloku gaisa sterilizācijai izmanto ultravioleto starojumu.
Semjuels Džeksons
Karjera
Viņš vislabāk pazīstams ar lomu filmā "Lubene" (1994), par lomu tajā viņš pretendēja uz Amerikas Kinoakadēmijas balvu un saņēma BAFTA kino balvu kā labākais otrā plāna aktieris. Kopumā aktieris ir filmējies vairāk nekā 100 filmās, tai skaitā "Cietais rieksts 3", "51. štats" (The 51st State), "Džekija Brauna", "Neievainojamais" (Unbreakable), "Lieliskie", "Melnās čūskas vaidi", "Šafts" (Shaft), "Čūskas lidmašīnā" (Snakes on a Plane), "Baņķieris". Par lomu Spaika Lī filmā "Džungļu drudzis" (Jungle Fever, 1991) sanēmis Kannu kinofestivāla balvu "Labākais otrā plāna aktieris".
Conexus Baltic Grid
AS Conexus Baltic Grid (Conexus) ir vienotais dabasgāzes pārvades un uzglabāšanas operators Latvijā. Tas ir dibināts 2016. gada 22. decembrī. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Rīgā.
Conexus pārvalda Latvijas maģistrālo gāzesvadu sistēmu un Inčukalna pazemes gāzes krātuvi, kas ir vienīgā pazemes dabasgāzes krātuve reģionā. Kopš 2020. gada 1. janvāra Conexus ir daļa no vienotā dabasgāzes tirgus, kurā apvienoti gāzes pārvades sistēmu operatori Latvijā, Igaunijā un Somijā.
Vēsture
2016. gada 11. februārī Saeima pieņēma Enerģētikas likuma grozījumus, paredzot tiesības lietotājiem izvēlēties gāzes piegādātāju, tādējādi īstenojot dabasgāzes tirgus reformas noslēdzošo posmu. Likums prasīja, ka vienīgajam dabasgāzes piegādātājam Latvijā AS “Latvijas Gāze” līdz 2017. gada 3. aprīlim bija jānodala gāzes pārvade un uzglabāšana no sadales un tirdzniecības, izveidojot divus uzņēmumus; savukārt līdz 2017. gada 31. decembrim vienotajam dabasgāzes pārvades un uzglabāšanas operatoram bija jābūt juridiski neatkarīgam no uzņēmumiem, kas nodarbojas ar dabasgāzes tirdzniecību un sadali.
2016. gada 2. septembrī “Latvijas Gāze” akcionāri ārkārtas sapulcē apstiprināja uzņēmuma reorganizāciju, izveidojot jaunu komercsabiedrību AS “Conexus Baltic Grid” un nododot tai dabasgāzes pārvades un uzglabāšanas sistēmas aktīvus. 2016. gada 22. decembrī notika Conexus Baltic Grid dibināšanas sapulce. Par valdes priekšsēdētāju ievēlēja “Latvijas Gāze” valdes priekšsēdētāju Aigaru Kalvīti. Uzņēmums Uzņēmumu reģistrā tika reģistrēts 2017. gada 2. janvārī. Conexus Baltic Grid īpašnieku sadalījums bija proporcionāls Latvijas Gāze akcionāriem: Krievijas Gazprom (34,1 %), Eiropas investīciju fonds Marguerite Fund (29,1 %), Vācijas Uniper Ruhrgas International (18,3 %) un Itera Latvija (16 %). Pārējiem akcionāriem piederēja 2,5 % Conexus Baltic Grid kapitāldaļu. 5. janvārī Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijas (SPRK) padome Conexus Baltic Grid uz 20 gadiem izsniedza licences dabasgāzes pārvadei Latvijā un uzglabāšanai Inčukalna pazemes gāzes krātuvē.
2017. gada 15. decembrī Latvijas valstij piederošais elektroenerģijas pārvades sistēmas operators AS “Augstsprieguma tīkls” (AST) no Vācijas Uniper Ruhrgas International nopirka tam piederošo 18,31 % Conexus Baltic Grid akciju. 27. decembrī Augstsprieguma tīkls no SIA Itera Latvija nopirka tai piederošo 16,05 % Conexus Baltic Grid akciju.
2018. gada 28. septembrī Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija atzina, ka Conexus Baltic Grid daļēji atbilst vienotā dabasgāzes pārvades un uzglabāšanas sistēmas operatora sertificēšanas prasībām, bet nolēma to sertificēt. SPRK uzdeva Conexus Baltic Grid līdz 2019. gada beigām nodrošināt, ka Gazprom nav iespējas īstenot tiešu vai netiešu kontroli pār Conexus Baltic Grid, kā arī jānovērš interešu konflikta riski, ko rada Marguerite Gas I un Marguerite Gas II vienlaicīga dalība gan Conexus Baltic Grid, gan “Latvijas Gāze”. Uzņēmums šī SPRK prasības apstrīdēja tiesā, uzskatot, ka Conexus kā komercsabiedrība nevar tiesiski ietekmēt akcionāru rīcību. 2018. gada oktobrī Latvijas, Igaunijas un Somijas dabasgāzes pārvades sistēmu operatori parakstīja saprašanās memorandu par būtiskākajiem jautājumiem vienotās tirgus zonas izveidei. Decembrī Conexus Baltic Grid kļuva par Eiropas Gāzes Infrastruktūras asociācijas (Eurogas) biedru.
2019. gada 4. decembrī tika paziņots, ka Gazprom 30. decembrī rīkos tam piederošo 34,09911 % Conexus kapitāldaļu izsoli ar akciju paketes sākumcenu 79 miljoni eiro. 2020. gada februārī bija jāpabeidz šis darījums, bet izsoles uzvarētājs nebija samaksājis nosolīto summu, tādēļ darījums nenotika. 5. decembrī tika paziņots, ka Marguerite Fund pārdos sev piederošos 29,06 % Conexus kapitāldaļu Japānas uzņēmuma Marubeni pārvaldītajam fondam MM Capital Infrastructure Fund 1.
2020. gada 1. janvārī darbību sāka vienotais dabasgāzes tirgus, kurā apvienojās gāzes pārvades sistēmu operatori Latvijā (Conexus Baltic Grid), Igaunijā (Elering) un Somijā. 10. martā Latvijas Ministru Kabinets atļāva Marguerite Gas I piederošās akcijas pārdot MM Infrastructure Investments Europe Limited; darījums pabeigts 1. aprīlī. 27. jūnijā par Conexus valdes priekšsēdētāju kļuva līdzšinējais uzņēmuma Korporatīvās stratēģijas daļas vadītājs Jānis Eisaks. 2020. gada 21. jūlijā "Augstsprieguma tīkls" Ministru kabineta uzdevumā no Gazprom iegādājās Conexus Baltic Grid 34,10 % akciju, tādējādi palielinot kontroli tajā līdz 68,46 %. 16. novembrī Conexus valdes priekšsēdētāja amata pienākumus sāka pildīt Uldis Bariss.
Dabasgāzes pārvades sistēma
Conexus pārvalda 1188 kilometru garu maģistrālo gāzesvadu sistēmu, kas pārklāj Latvijas teritoriju. Tā ir savienota ar Lietuvu, Igauniju un Krieviju. 40 gāzes regulēšanas stacijas pārvada dabasgāzi uz vietējo gāzes sadales sistēmu, ko pārvalda uzņēmums AS Gaso. Bez tam gāzesvadu Rīga — Daugavpils un Iecava — Liepāja sākumdaļā ir gāzes reducēšanas mezgli automatizētai darba spiediena samazināšanai.
Kornetu gāzes mērīšanas stacija pie Latvijas — Igaunijas robežas ir vienīgā, kas Latvijā uzskaita no Krievijas saņemto dabas gāzes daudzumu. 2020. gada sākumā Conexus pabeidza gāzes mērīšanas stacijas “Korneti” modernizācijas projektu, tajā investējot 1,4 miljonus eiro. Projekts ilga 2 gadus, un tā laikā tika veikta uzskaites un kvalitātes noteikšanas iekārtu nomaiņa un objekta vadības sistēmas modernizācija.
Vienotais dabasgāzes tirgus
2020. gada 1. janvārī darbību uzsāka vienotais dabasgāzes tirgus, kurā apvienojas gāzes pārvades sistēmu operatori Somijā, Latvijā un Igaunijā. Vienotais dabasgāzes tirgus iezīmē jaunu gāzes apgādes laikmetu, atverot Baltijas un Somijas gāzes tirgu jaunām tirdzniecības iespējām. Visās vienotā tirgus dalībvalstīs ir atcelti maksājumi par vienotās ieejas tarifu zonas valstu robežu šķērsošanu, noteikti vienoti pārvades tarifi, kā arī veicināta tirgus konkurence, tā iezīmējot ceļu virzībai uz Eiropas Savienības vienotā gāzes tirgus izveidi.