cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dāvis Geks
Karjera
2022.—2023. gada sezonu sāka Igaunijas komandā Pērnavas "Sadam", bet pēc tam, kad komanda izstājās no Eiropas līmeņa turnīra, pārcēlās uz citu Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas komandu BK Liepāja, ko bija jau pārstāvējis pāris sezonas iepriekš. Sezonas turpinājumā D. Geks noslēdza līgumu ar Islandes klubu Tindastoll, ar kuru sezonas noslēgumā kļuva par valsts čempioniem.
D. Geks ir spēlējis Latvijas U-16, U-18 un U-20 izlasē. Bijis Latvijas basketbola izlases sastāvā, taču pārstāvējis to tikai pārbaudes spēlē 2021. gadā.
Brīvā Sīrijas armija
Brīvā Sīrijas armija (BSA, ar, al-Jaysh as-Sūrī al-Ḥurr) ir karojošā puse Sīrijas pilsoņu karā. to radīja dezertējuši Sīrijas Arābu armijas (Sīrijas valdības spēku) virsnieki, lai gāztu autoritāro Sīrijas prezidentu Bašāru al Asadu. Pilsoņu kara sākumā Brīvo Sīrijas armiju uzskatīja par galveno nemiernieku grupu. Kopš 2012. gada slikta disciplīna un iekšējās cīņas novārdzināja BSA, ļaujot džihādistu grupām kļūt ietekmīgākām. Pašlaik grupām, kas sevi sauc par daļu no Brīvās Sīrijas armijas, vairs nav centralizētas vadības.
Villijs Mejs
Villijs Hauards Mejs (en; dzimis Vestfīldā, Alabamas štatā, ASV) bija amerikāņu beisbolists, spēlēja centra laukuma spēlētāja pozīcijā. Karjeras laikā spēlēja MLB klubos Ņujorkas/Sanfrancisko "Giants" un Ņujorkas "Mets".
V. Mejs divas reizes tika atzīts par Nacionālās līgas vērtīgāko spēlētāju (MVP) un kopā ar Stenu Mjūselu viņam pieder rekords par visvairāk dalības reizēm Visu zvaigžņu spēlē (24). Karjeras laikā viņš veica 600 mājas skrējienus, kas karjeras beigšanas brīdī bija trešais visu laiku labākais rezultāts.
Viņš tiek uzskatīts par visu laiku izcilāko all-around spēlētāju. 1979. gadā viņš tika uzņemts nacionālajā beisbola slavas zālē. 1999. gadā The Sporting News veidotajā List of the 100 Greatest Baseball Players V. Mejs ierindojās otrajā vietā, tajā pašā gadā tika iekļauts MLB gadsimta izlasē.
Teds Viljamss reiz teicis: "Visu zvaigžņu spēles tikušas izveidotas Vilijam Mejam."
Krons (nozīmju atdalīšana)
Krons var būt:
Džinejts Čakirs
Džinejts Čakirs (tr; dzimis Stambulā) ir Turcijas futbola tiesnesis.
Karjera
Tiesneša karjeru sāka 1997. gadā, apkalpojot spēles Turcijas trešajā līgā. 2001. gadā debitēja Turcijas Superlīgā. UEFA sacensībās debitēja 2003. gadā kā ceturtais tiesnesis spēlē starp Skonto FC un Maltas klubu Sliema Wanderers UEFA Čempionu līgas kvalifikācijā. 2006. gadā kļuva par FIFA kategorijas tiesnesi. 2006. gada jūlijā pirmo reizi tiesāja UEFA kausa izcīņas spēli kā galvenais tiesnesis. UEFA Čempionu līgas grupu turnīra spēles sāka tiesāt 2010.—2011. gada sezonā.
2012. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā tiesāja divas grupu turnīra spēles, kā arī pusfinālu starp Portugāli un Spāniju. Viņš bija ceturtais tiesnesis Euro 2012 finālspēlē. 2012. gada decembrī bija galvenais tiesnesis FIFA Klubu Pasaules kausa finālā starp Chelsea un Corinthians. Čakirs bija viens no tiesnešiem arī 2014. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Viņš tiesāja divas grupu turnīra spēles un pusfinālu starp Nīderlandi un Argentīnu.
2015. gada 6. jūnijā bija galvenais tiesnesis UEFA Čempionu līgas finālā, kurā tikās FC Barcelona un Turīnas "Juventus". 2016. gada Eiropas čempionātā tiesāja trīs spēles — divas grupu turnīrā un vienu astotdaļfinālu. Tāpat Čakirs bija arī viens no tiesnešiem 2016. gada vasaras olimpisko spēļu vīriešu futbola turnīrā.
2018. gada 29. martā FIFA paziņoja, ka Čakirs iekļauts 2018. gada FIFA Pasaules kausa tiesnešu vidū. Finālturnīrā viņš tiesāja divas spēles grupu turnīrā un pusfinālu starp Horvātiju un Angliju. 2021. gada aprīlī Čakirs tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Misolovjannija
Misolovjannija (ru) ir slēgta Krievijas hidrometeoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Severnaja Zemļas arhipelāga lielākās Oktobra Revolūcijas salas dienvidaustrumos, Olovjannija ragā Šokaļska šauruma krastā.
Vēsture
Staciju bija plānots izveidot 1934. gadā, bet smago ledus apstākļu dēļ ledlauzis Sadko nespēja piekļūt paredzētajai vietai, tādēļ Ziemeļu jūras ceļa pārvalde izlēma būvēt staciju Ujediņeņijas salā Karas jūrā. Olovjannija ragā staciju izbūvēja 1935. gada pavasarī no ledlauža Sibirjakov. Stacijā ziemoja četri cilvēki un tās pirmais vadītājs bija Ernsts Krenkelis. Maiņa stacijā nostrādāja divas sezonas, bet 1937. gada vasarā apgādes kuģis atkal nespēja piekļūt stacijai, tādēļ personāls tika evakuēts ar lidmašīnu, bet stacija uz diviem gadiem iekonservēta. 1939. gadā stacijas darbība tika atjaunota; tās apkalpe uz staciju devās no Misčeļuskinas suņu pajūgos.
Stacija nodrošināja hidrometeoroloģisko informāciju Ziemeļu jūras ceļam un polārajai aviācijai. Slēgta 1943. gadā (pēc citiem datiem – 1940. gadā).
Ābele (nozīmju atdalīšana)
Ābele var būt:
Liepu purva grāvis
Liepu purva grāvis (arī Liepupurva grāvis) ir Ziemeļsusējas labā krasta pieteka Jēkabpils novada Ābeļu pagastā. Augštecē tek caur Liepu purvu. Tek dienvidu - dienvidrietumu virzienā. Ietek Ziemeļsusējā pie Lukstenieku mājām.
Annaberga-Buholca
Annaberga-Buholca ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Rūdu kalnu apriņķa centrs.
Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Mūsdienās pilsēta ir tūrisma un ziemas sporta centrs. Tā ir pazīstama ar saviem ziemassvētku tirdziņiem un sarežģītiem Ziemassvētku kokgriezumiem. Šeit atrodas matemātiķa Ādama Rīza un Rūdu kalnu muzeji. Notiek tradicionāls folkloras festivāls Annaberger Kät un Vācijā lielākā kalnraču parāde (Bergparade).
Anjnabergas pilsētas vārdā nosaukts minerāls annabergīts.
Cilvēki
Annaberga-Buholca ir slēpotājas Violas Baueres (Viola Bauer, 1976), divcīņnieka Tino Edelmaņa (Tino Edelmann, 1985), divcīņnieka Ērika Fencela (Eric Frenzel, 1988), futbolista Matiāsa Hergeta (Matthias Herget, 1955), diskmetējas Evelīnas Jālas (Evelin Jahl, 1956) dzimtā pilsēta.
Pilsētā lielu daļu no mūža pavadījis matemātiķis Ādams Rīzs (Adam Ries, 1492-1559). 1907. gadā Annabergas lauksimniecības skolā strādāja Kārlis Ulmanis.
Osinovka (Biķernieku pagasts)
Osinovka ir ciems Biķernieku pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 247 km attālumā no Rīgas Putānu upītes krastos.
Plieņupīte
Plieņupīte var būt:
Ziemeļnieks
Ziemeļnieks var būt:
Sentluisas "Cardinals"
Sentluisas "Cardinals" (en) profesionāls beisbola klubs. Tas ir bāzēts Sentluisā, Misūri štatā, ASV. Tas ir dibināts 1882. gadā. "Cardinals" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Nacionālās līgas Centrālajā divīzijā. Klubs savā pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis 11 Pasaules sērijas izcīņās. "Cardinals" savas mājas spēles kopš 2006. gada aizvada Busch Stadium.
Plieņupe
Plieņupe (augštecē — Plieņupīte, Ķeldas upīte) ir Rīgas līcī ietekoša upe Tukuma novadā.
Tek austrumu virzienā. Lielākā pieteka — Pakuļupīte. Ietek Rīgas līcī pie Plieņciema. Plieņupi šķērso valsts autoceļš P128 (Sloka—Talsi). Tās krastos atrodas Plieņciems.
Moreirense FC
Moreirense FC (port.Moreirense Futebol Clube) ir Portugāles futbola klubs no Bragas pilsētas.
Billijs Bremners
Viljams Džons Bremners (en, dzimis, miris ), pazīstams kā Billijs Bremners, bija skotu futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga pozīcijā, pārstāvējis arī Skotijas futbola izlasi.
Bremners tiek uzskatīts par vienu no Leeds United visu laiku labākajiem spēlētājiem, pārstāvot komandu no 1959. līdz 1976. gadam, vienā no kluba veiksmīgākajām ērām. No 1965. gada pildījis arī komandas kapteiņa pienākumus. Ar komandu izcīnījis divus Pirmās divīzijas un Otrās divīzijas čempionu titulu, FA kausu, Līgas kausu, FA Charity Shield un divus Starppilsētu gadatirgu kausus. Spēlējis arī 1974–75. gada Eiropas kausa finālā. 2004. gadā viņš tika atzīts par Leeds United visu laiku labāko spēlētāju un ārpus Elland Road atrodas viņa statuja.
Vēlāk pārstāvējis arī Hull City un Doncaster Rovers, jau kā spēlējošais treneris. 1985. gadā atgriezies Leeds United un kļuvis par komandas galveno treneri, komandu vadot trīs gadus. 1989. gadā atgriezies Doncaster Rovers, bet 1991. gadā beidzis trenera karjeru.
Skotijas futbola izlasi pārstāvējis no 1965. līdz 1975. gadam, kopumā aizvadot 54 mačus un gūstot 3 vārtus. Bijis komandas kapteinis 1974. gada FIFA Pasaules kausā.
Spēlētāja karjera
Leeds United
Norfolka (Virdžīnija)
Norfolka (en) ir pilsēta Virdžīnijā, ASV, pie Atlantijas okeāna Hemptonrodsas līča. Ar gandrīz 246,4 tūkstošiem iedzīvotāju (2013. gada dati) tā ir otra apdzīvotākā pilsēta štatā pēc Virdžīnijabīčas.
Dibināta 1682. gadā, nosaukta Anglijas Norfolkas grāfistes vārdā. Zeme tika nopirkta no namdara Nikolasa Vaisa par 4500 kg tabakas. Ilgu laiku pilsēta ir bijusi stratēģisks militārais un transporta punkts. Pilsētā atrodas pasaulē lielākā jūras kara flotes bāze, vairākas universitātes, botāniskais dārzs, ASV ģenerāļa Daglasa Makartura memoriāls un kapavieta, divi NATO stratēģiskie komandpunkti. Katru gadu notiek NATO veltītais starptautiskais Azalea festivāls.
Gļebs Kļuškins
Gļebs Kļuškins (dzimis Rīgā) ir Latvijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) pārstāv Latvijas Virslīgas komandu FK Liepāja.
Latvijas Virslīgā debitēja FK Daugava (vēlāk apvienojās ar Rīgas Futbola skolu) sastāvā pret Skonto FC. Nākamās divas sezonas aizvadīja Latvijas 1. līgā Rīgas Futbola skolas sastāvā. No 2012. līdz 2014. gadam spēlēja FK Daugava Rīga. No 2015. līdz 2017. gadam pārstāvēja FK Jelgava, divreiz uzvarot Latvijas kausa izcīņā. Vēlāk divas sezonas aizvadīja FK RFS rindās. 2020. gada maijā pievienojās Lietuvas klubam Marijampoles "Sūduva".
Waldheim
Waldheim var būt:
Kellers
Kellers (de — 'vīndaris'; sieviešu dzimtē Kellere) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Krievu—zviedru karš (1554—1557)
Krievu—zviedru karš (1554—1557) (ru; sv) bija viens no krievu-zviedru kariem Karēlijā, kas notika pirms Livonijas kara sākuma.
Norise
1554. gadā zviedri uzbruka krievu dibinātajam Petsamo klosterim pie Ziemeļu Ledus okeāna. 1555. gada janvārī krievu armija devās uzbrukumā Viborgas cietoksnim, bet pēc trim dienām atkāpās. 1555. gada martā zviedri uzvarēja krievus Kivinābas (Kivennapa) kaujā pie tagadējās Pervomaiskas un vēlāk uzbruka Orešekas cietoksnim.
1556. gada janvārī Krievijas armija no Novgorodas devās jaunā uzbrukumā Viborgai, taču atkal bija spiests atkāpties. 1557. gada 2. aprīlī karojošās puses noslēdza Novgorodas miera līgumu uz 40 gadiem. Tomēr pēc Livonijas kara sākuma 1562. gada 7. augustā Dānija un Krievija Možaiskā noslēdza pret Zviedriju vērstu militāru savienību, kurā Krievija atzina Dānijas tiesības uz īpašumiem Igaunijā, Sāmsalā un Kurzemē. Tas noveda pie nākamā Krievu—zviedru kara (1570—1595).
Cerību kuģis
"Cerību kuģis" ir 2007. gadā izdota Latvijas animācijas filma. Filmas režisors ir Māris Brinkmanis.
Sižets
Filmas galvenais temats ir cilvēka vientulība citu cilvēku pūlī. Kādā brīdī cilvēks dodas pūlī, lai viņu pamanītu un ievērotu, tomēr tajā pašā brīdī viņš jau kļūst par vienu no bara un spēlē pēc tā noteikumiem.
Karloss del Serro Grande
Karloss del Serro Grande (es; dzimis Alkalā de Enaresā) ir Spānijas [[futbols|
futbola]] tiesnesis.
Pirmo reizi La Liga spēli tiesāja 2011. gada 11. septembrī starp Real Betis un Mallorca. Par FIFA kategorijas tiesnesi kļuva 2013. gadā. Tā paša gada maijā tiesāja Eiropas U-19 čempionāta kvalifikācijas spēles elites kārtā. UEFA klubu sacensībās debitēja 2013. gada 17. jūlijā, tiesājot UEFA Čempionu līgas kvalifikācijas spēli starp Zviedrijas klubu IF Elfsborg un Daugavpils "Daugavu".
Viņš tiesāja 2022.—2023. gada UEFA Eiropas konferences līgas finālu starp West Ham United un Fiorentina.
Zvīņbeku ģints
Zvīņbeku ģints (Strobilomyces) ir beku dzimtas stobriņu sēņu ģints. Saskaņā ar Catalogue of Life, 2021. gada sākumā tajā ietilpa 42 sugas, no kurām Latvijā atrasta tikai viena — ģints tipiskā suga melnā zvīņbeka (Strobilomyces strobilaceus), kura iekļauta Latvijas īpaši aizsargājamo sugu sarakstā un Latvijas Sarkanajā grāmatā. Daļa autoru šo ģinti ieskaita īpašā zvīņbeku dzimtā, kurā tā atradās līdz pēdējo desmitgažu ģenētiskajiem pētījumiem, ieļaujot tajā arī tumšbekas (Porphyrellus) un žultsbekas (Tylopilus),  tomēr kopš 2010. gadiem šī dzimta vairs neskaitās pastāvoša. Ģints latīniskais nosaukums veidots no grieķu valodas vārdiem "priedes čiekura sēne".
Uzskata, ka šai ģintij ir tuvākā radniecība ar tikai tropu Āfrikā sastopamo ģinti Afroboletus, tomēr tās atšķiras pēc sporām un ķīmiski.
Augšanas apstākļi
Aug pārsvarā tropu rajonos, daudzas sugas aprakstītas un atrastas tikai Dienvidaustrumu Āzijā, dienvidu Ķīnā un Austrālijā, tuvu Klusā okeāna piekrastei.
Vasarietis
Vasarietis (sieviešu dzimtē Vasariete) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Dionīsijs Gotfrīds Krons
Dionīsijs Gotfrīds Krons (dzimis, miris ) bija Vidzemes luterāņu mācītājs, vācu tautības latviešu rakstnieks, tulkotājs, viens no Latviešu literārās biedrības dibinātājiem.
Rosme (žurnāls)
Rosme ir Latvijas Neredzīgo biedrības (LNB) izdevums kopš 1957. gada, vienīgais pielāgotais žurnāls Latvijā cilvēkiem ar redzes traucējumiem. To izdod vienu reizi mēnesī latviešu valodā. Žurnāls «Rosme» ir valsts apmaksāts sociālās rehabilitācijas pakalpojums, kas bez maksas tiek piešķirts personām ar redzes invaliditāti.
Dionīsijs Gotfrīds Krons
Cēlies no Rīgas tirgotāju aprindām. No 1785. līdz 1797. gadam mācījies Domskolā. Tā kā cars Pāvils I bija aizliedzis studēt ārzemēs, no 1797. līdz 1800. privātskolotājs Rīgā. No 1802. līdz 1804. gadam studēja Tērbatas universitātē. No 1805. gada - mācītājs Lazdonā, no 1811. gada - Madlienā, no 1825. gada - Lielvārdē.
Rosme (žurnāls)
Vēsture
Ideja par neredzīgo preses ieviešanu Latvijā radās jau 1940. gadā, kad Rīgas Neredzīgo institūtā sāka izdot galda avīzi Braila rakstā «Brīvā Straume». Avīzes izdošanu pārtrauca Otrais pasaules karš.
Dionīsijs Gotfrīds Krons
Latviešu literārā biedrības krājumā "Magazīna" viņš publicēja Klopštoka atdzejojumus (1828), piezīmes par latviešu ortogrāfiju (1833), materialus vācu-latviešu vārdnīcai (1828, 1829, 1835) un tulkotu ludziņu "Jauna gada diena" (1844). Tulkojis un izdevis grāmatā Lutera sprediķus ("Dieva vārdu mīļotājiem", 1836-38). Periodikā (laikrakstos "Latviešu Avīzes", "Tas Latviešu Ļaužu Draugs") publicējis dzeju un stāstus.
Rosme (žurnāls)
Vēsture
Kad 1950.-to gadu sākumā tika nodibināta LNB skolēnu, studentu un pedagogu (SSP) pirmorganizācija, atdzima arī ideja par savu izdevumu. Pēc organizācijas priekšsēdētāja Aleksandra Svilāna ierosinājuma tām deva nosaukumu «Rosme», žurnāls tika izdots Braila rakstā vienā vai divos eksemplāros SSP organizācijā sabiedriskā kārtā no 1952. gada līdz 1956. gadam.
1956. gadā ar LNB II kongresa lēmumu žurnālu «Rosme» pārveidoja par LNB preses izdevumu. Žurnāls no sākuma iznāca reizi ceturksnī Braila rakstā 100 eksemplāros, vēlāk tā periodiskums palielinājās līdz sešiem numuriem gadā, bet 1960. gadā «Rosme» iznāca reizi mēnesī.
1963. gadā notika pavērsiens žurnāla izaugsmē: ar LNB CV prezidija lēmumu to sāka izdot arī redzīgo rakstā, dodot iespēju papildināt informāciju fotoattēlu un ilustrāciju veidā, kā arī uzlabot žurnāla māksliniecisko noformējumu. Šajos gados strauji pieauga žurnāla tirāža un popularitāte. Ja sākumā redakcijā strādāja trīs algoti darbinieki, 1965. gadā to skaits palielinājās līdz pieciem, bet 1979. gadā, kad žurnāls «Rosme» atzīmēja savas pastāvēšanas 25. gadskārtu, tā lappusēs kopskaitā bija publicējušies vairāk nekā 700 ārštata autoru. Žurnāla koptirāža 1980.-to gadu sākumā pārsniedza 4 000 eksemplāru.
Atmodas gadu saimnieciski ekonomiskā krīze skāra arī žurnālu. Līdzekļu trūkuma dēļ tā periodiskums tika pakāpeniski samazināts, un no 1995. gada žurnāls tika izdots tikai 6 reizes gadā. Ievērojami samazinājās lasītāju skaits, vairākkārt mainījās žurnāla redaktori.
Tēmas
Žurnāls stāsta par sarīkojumiem, projektiem un notikumiem Latvijas Neredzīgo biedrībā, publicē intervijas ar iedvesmojošiem cilvēkiem, par izmaiņam LR likumdošanā (ja attiecas uz personām ar invaliditāti). Žurnāls arī izvieto informāciju par Latvijas Neredzīgo bibliotēkas jaunākām grāmatām, aktualitātēm Latvijas Neredzīgo sporta savienībā, cilvēku ar redzes invaliditāti literāros darbus, kā arī publicē citu nevalstisku organizāciju ziņas.
«Rosmes» galvenās tēmas 1970-1980-s gados bija LNB ekonomiskais un kultūras darbs. Uzmanības centrā allaž bijusi LNB četru mācību un ražošanas uzņēmumu dzīve. «Rosmes» literārajos konkursos piedalījušies gan iesācēji, gan jau profesionāli literāti, tādi, ka Staņislavs Rubinčiks. Konkurss notika katru gadu ar iespaidīgām balvām: 300 rubļu par 1.vietu, 200 par otro, 100 par trešo, un ari bija paredzētas 3 viecināšanas premijas pa 50 rubļu (vidēja alga tad sastādīja ap 140 rubļu).
«Rosmei» bija čieši kontakti ar brālīgo republiku neredzīgo biedrību attiecīgiem izdevumiem.
Tilgāļu valks
Tilgāļu valks ir Cieceres kreisā krasta pieteka Saldus novadā uz ziemeļaustrumiem no Zirņiem. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Ciecerē pie Lejas Tilgaļu mājām.
Osinovka (Tabores pagasts)
Osinovka ir ciems Tabores pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 241 km attālumā no Rīgas.
Polāks
Polāks (cz — 'polis'; sieviešu dzimtē Polākova (Poláková)) ir čehu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kurts Valdheims
Kurts Jozefs Valdheims (de; dzimis, miris ) bija austriešu diplomāts un politiķis.
Ieguvis doktora grādu tiesību zinātnē Diplomatische Akademie Wien. Laikā no 1972. līdz 1981. gadam viņš bija 4. ANO ģenerālsekretārs, savukārt no 1986. līdz 1992. gadam pildīja Austrijas prezidenta pienākumus. 1985. gadā, kad viņš kandidēja uz Austrijas prezidenta amatu, izvērtās starptautisks skandāls par viņa darbību Vērmahtā Otrā pasaules kara laikā.
Marks Hermons
Tomass Marks Hermons (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.
Viņa tēvs Toms Hermons ir spēlējis amerikāņu futbolu universitātes laikā, saņēmis Heismana balvu (tā tiek piešķirta gada labākajam amerikāņu futbola spēlētājām koledžu futbolā), viņa māte Elīze Noksa ir bijusi māksliniece un aktrise. Pats Marks arī universitātē spēlēja amerikāņu futbolu, bija saspēles vadītājs, spēlējis UCLA "Bruins". Aktiera karjeru televīzijā sācis 1973. gadā ar lomu vienā no seriāla Ozzie's Girls sērijām. Vēlāk piedalījās vairāku seriālu vienas sērijas filmēšanā, 1977. gadā debitēja filmā Eleanor and Franklin: The White House Years, tāpat bijis galveno lomu atveidotājs vairākos seriālos. Kopš 2003. gada filmējas seriālā "NCIS: militārās izmeklēšanas dienests" (NCIS). Vairākkārt ticis nominēts People's Choice balvai, Ekrāna aktieru ģildes balvai un Zelta globusa balvai.
Touršvotls
Touršvotls (fo — 'Tora lauks') ir nacionālais futbola stadions Touršhavnā, Fēru Salās. Celts 1999. gadā, notiek renovācija, kuru plānots pabeigt 2021. gadā. Ietilpība — 6040 skatītāju. Stadionā bāzējas Fēru Salu futbola izlase.
Igaunijas Pagaidu valdība
Igaunijas Pagaidu valdība bija 1918. gada 24. februārī Igaunijas Zemes padomes izveidota Igaunijas valdība, kas vācu okupācijas dēļ līdz 1918. gada 11. novembrim pārtrauca savu legālo darbību.
Tūlīt pēc Vācijas impērijas sabrukuma 1918. gada 12. novembrī atjaunotā Igaunijas Pagaidu valdība atsāka darbību. Vācu okupācijas iestādes 21. novembrī nodeva zemes pārvaldi Igaunijas Pagaidu valdībai, kas 27. novembrī tika nomainīta un vadīja valsti Igaunijas brīvības cīņu laikā līdz 1919. gada 8. maijam, kad tā savas pilvaras nodeva jaunievēlētajai Igaunijas valdībai ar Oto Strandmani priekšgalā.
Pirmās Pagaidu valdības sastāvs (no 24. februāra)
Vācu, krievu un zviedru minoritātēm paredzētās ministru vietas palika vakantas. Jiri Jāksons tika iecelts par Igaunijas pagaidu valdības ģenerālpilnvaroto saziņai ar vācu okupācijas varu.
Dobeles draudzes novads
Dobeles draudzes novads jeb Dobeles ķiršpēle (de) bija administratīva vienība Kurzemes un Zemgales hercogistes Jelgavas virspilskunga iecirkņa Dobeles pilskunga iecirkņa (Hauptmannschaft Doblen), vēlākā Kurzemes guberņas Dobeles apriņķa (1819—1918) sastāvā.
Igaunijas Pagaidu valdība
Pirmās Pagaidu valdības sastāvs (no 24. februāra)
25. februārī vācu okupācijas iestādes apcietināja Konstantīnu Petsu un turēja ieslodzījumā, no jūnijā viņš tika izsūtīts uz Poliju. 24. martā premjerministra vietnieks Jiri Vilmss devās uz Somiju, lai Zviedrijā izveidotu trimdas valdību, taču tika nogalināts mīklainos apstākļos. Igaunijas Zemes padomes sūtnis Londonā Ants Pīps un citi Igaunijas Zemes padomes locekļi (Tenisons, Martna, Pusta, Virgo, Menrings) aktīvi darbojās trimdā un panāca Igaunijas valsts de facto atzīšanu no Lielbritānijas un Francijas valdībām.
Gēsta Štolcs
Gēsta Štolcs (sv;, Stokholma — , Stokholma) bija Zviedrijas starptautiskais lielmeistars šahā (1954).
Igaunijas Pagaidu valdība
Trešās Pagaidu valdības sastāvs (no 27. novembra)
Iecēla arī trīs ministrus vācu, krievu un zviedru minoritātēm.
Gēsta Štolcs
Biogrāfija
Jau no piecpadsmit gadu vecuma strādājis kā automehāniķis, bet vēlāk kļuvis par vienu no 20. gadsimta spēcīgākajiem Zviedrijas šahistiem. Trīs reizes pēc kārtas uzvarējis Zviedrijas šaha čempionātos (1951—1953). 1947. gadā dalījis pirmo vietu Ziemeļu valstu šaha čempionātā. Ar labiem panākumiem cīnījies mačos pret Rūdolfu Špīlmanu (1930. gads - 2½:3½), Salo Floru (1931. gads - 4½:3½), Gideonu Štālbergu (1931. gads - 3:3), Āronu Nimcoviču (1934. gads - 2½:3½). 1941. gadā uzvarējis neoficiālajā Eiropas šaha čempionātā Minhenē, apsteidzot toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu. Pēc Otrā Pasaules kara 1946. gadā Nīderlandē bijis otrais spēcīgā turnīrā aiz Alberika O'Kelli.
Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīros: 1948. gadā ieņēmis 18. vietu, bet 1952. gadā — 16. vietu.
Dobeles draudzes novads
Tagad bijušā Dobeles draudzes novada teritorija ir sadalīta Dobeles un Tukuma novados.
Francis fon Liperheide
Francis fon Liperheide (de, miris ) bija Livonijas ordeņa brālis 16. gadsimtā, Kokneses pils fogts Koadjutoru kara laikā.
Dobeles draudzes novads
Muižas Dobeles draudzes novadā (1841)
Atsauce: {| table width=99%
Gēsta Štolcs
Biogrāfija
Zviedrijas izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:
Francis fon Liperheide
Cēlies no Oberhauzenes apkaimes. Franča tēvs bija Vivians fon Liperheide, bet māte - Engela, dzimusi fon Oldenbokuma.
Livonijas ordenī rakstos pirmoreiz minēts 1550. gadā. 1555. gadā darbojās Cēsu pilī, vālāk pārvaldīja Kokneses pili. Kritis Ērģemes kaujā.
Leons Binošs
Leons Binošs (fr; dzimis, miris ) bija franču regbists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Binošs bija viens no Jauktās komandas regbija komandas (Union des Sociétés Françaises) pārstāvjiem, kuri olimpiskajā regbija turnīrā izcīnīja zelta medaļu.
No 1895. līdz 1902. gadam viņš bija Racing Club de France komandas spēlētājs. 1900. un 1902. gadā komanda izcīnīja Francijas čempiona titulu. Binošs studēja tiesību zinātnes Parīzes Lycée Carnot un pēc tam strādāja par juristu.
Talghars
Talghars (kk) ir 4979 m augsta kalnu virsotne Tjanšana Iles Alatau grēdā Kazahstānas dienvidos, Almati apgabala Talgharas rajonā. Talghars ir Iles Alatau grēdas augstākā virsotne, atrodas tuvu Kirgizstānas robežai. Tās sniegotā virsotne ir redzama arī no Kazahstānas lielākās pilsētas Almati, kalns ietilpst Almati rezervāta teritorijā.
Alpīnistu grupa Talghara virsotni pirmo reizi sasniedza 1938. gadā. Kalns ir populārs alpīnisma mērķis arī mūsdienās.
Aru salas
Aru salas (id) ir salu grupa Indonēzijā. Administratīvi ietilpst Moluku provincē, veido atsevišķu Aru salu apriņķi. Ģeogrāfiski salas tiek pieskaitītas Moluku salām, ģeoloģiski — Austrālijas kontinentam, jo izvietojušās uz Austrālijas plātnes, bet etnogrāfiski pieskaitāmas Melanēzijai.
Kazarmu iela
Kazarmu iela var būt:
Aru salas
Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Indonēzijas dienvidaustrumos Arafuru jūrā. Sastāv no 95 salām; galvenās izvietojušās ciešā grupā, ko atdala dabiski meandrējoši šaurumi. Lielākās salas ir Tranana (2149 km²), Kobrora (1723 km²), Vokama (1604 km²), Maikoora (398 km²), Koba (386 km²) un Kola (270 km²). Austrumos un rietumos no galvenās grupas ir mazākas salas — Penambulai, Vorkai, Bauna, Apara, Udžira un citas. Vamaras salā Vokamas rietumu piekrastē atrodas apriņķa centrs un arhipelāga lielākā pilsēta Dobo. Salu reljefs līdzens. Valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži, sastopamas savannas, piekrastēs — mangrovju audzes.
STORK-3
STORK-3 ir Polijas uzņēmuma SatRev Zemes tālizpētes pavadonis. Tas orbītā tika palaists 2022. gada 13. janvārī.
Lidojuma gaita
STORK-3 tika palaists 22:51:39 UTC ar nesējraķeti LauncherOne (sērijas numurs R5) no lidmašīnas Cosmic Girl (Boeing 747-400), kas pacēlās 21:39 UTC no Mohaves gaisa un kosmosa ostas (Mojave Air and Space Port). Raķetes starts notika virs Klusā okeāna punktā ar koordinātēm 120,78 rietumu garuma 32,34 ziemeļu platuma. Kopā ar STORK-3 tika palaists vēl viens SatRevolution izgatavotais pavadonis SteamSat-2.
Smiltāja kāpuniedre
Smiltāja kāpuniedre (la) ir suga graudzāļu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama jūru un okeāna piekrastē Eiropas ziemeļu, rietumu un dienvidu daļā, kā arī Ziemeļāfrikā. Latvijā smiltāja kāpuniedre ir sastopama retumis un nevienmērīgi (vietām diezgan bieži) Rīgas līča un Baltijas jūras piekrastē.
Veido grupas un audzes smilšainajā kāpu joslā.
Apraksts
Smiltāja kāpuniedre ir daudzgadīgs, 50-120 cm garš, zilganzaļš lakstaugs ar ložņājošiem sakneņiem, kurš veido blīvu ceru. Stiebrs ir stāvs, spēcīgs, kails un gluds. Lapas ir 0,2-0,5 cm platas, durošas, plātne saritināta. Lapas virspuse ir rievaina, īsi apmatota, apakšpuse - gluda, spīdīga. Maksts ir kaila, vaļēja un rievaina. Lapas mēlīte ir smaila, šķelta līdz pamatam. Ziedkopa - ļoti blīva, iedzeltena, 8-20 cm gara skara, kas atgādina cilindrisku vārpu ar sašaurinātu pamatu un galu. Skaras zariņi blīvi cits pie cita. Vārpiņā viens sāniski saplacināts zieds. Vārpiņas plēksnes vārpiņas garumā, šķautņainas, mala plēvjaina. Ārējā zieda plēksne galā divzobaina, akots ļoti īss. Auglis ir paliels, 0,3-0,6 cm garš grauds. Zied jūnija beigās un jūlijā.
Bukera balva
Bukera balva (en) ir literārs apbalvojums, kas tiek piešķirta rakstniekam par gada labāko romānu, kas sarakstīts angļu valodā. Bukera balvu līdz 2013. gadam varēja saņemt vienīgi Nāciju Sadraudzības, Īrijas vai Zimbabves pilsonis. No 2014. gada balvu varēs saņemt jebkurš, ja vien darbs ir angliski un ir izdots Apvienotajā Karalistē. Šī ir viena no prestižākajām balvām literatūrā.
Pašreizējā Bukera balvas ieguvēja ir Jaunzēlandes rakstniece Eleanora Katona (Eleanor Catton), kas balvu saņēma par darbu The Luminaries.
1971. gadā tika mainīti kandidātu izraudzīšanās noteikumi — līdz tam balvas piešķīra par iepriekšējā gada darbiem, savukārt kopš 1971. gada Bukera balvu piešķir par attiecīgā gada darbiem. Līdz ar to netika apbalvots 1970. gada labākā darba autors. 2010. gadā tika pasniegta "aizmirstā" Bukera balva par 1970. gada darbiem, to saņēma Džeimss Gordons Farels.
Seišelu futbola izlase
Seišelu futbola izlase ir futbola komanda, kas pārstāv Seišelas starptautiskās sacensībās. Tā ne reizi nav kvalificējusies ne FIFA Pasaules kausam, ne Āfrikas Nāciju kausam.
Timbru strauts
Timbru strauts (arī Timbru strautiņš) ir Cieceres ezera pieteka Saldus novadā. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Cieceres ezera dienvidrietumu krastā pie Timbru mājām.
Mariss Vētra
Mariss Vētra (līdz 1922. gadam — Morics Blumbergs; dzimis, miris ) bija latviešu dziedātājs, režisors, vokālais pedagogs un rakstnieks.
Dzīvesgājums
1906. gada viņa vecāku ģimene pārcēlās uz dzīvi Rīgā. Mācījās Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā, kas Pirmā pasaules kara laikā evakuēta uz Tērbatu, pēc tam Rīgas 2. pilsētas ģimnāzijā, kuru beidza 1919. gadā. Mācību laikā strādāja Latvijas SPR Statistikas birojā par ierēdni, un tas viņam 1919. gada sākumā ļāva māti izglābt no nošaušanas. Brīvības cīņu laikā 1919. gada jūnijā viņš brīvprātīgi pieteicās Latvijas armijā un kā Daugavpils 8. pulka 10. rotas karavīrs piedalījās kaujās.
Kad 1920. gada janvārī atklāja Latvijas Konservatoriju, Morics Blumbergs sāka mācības pie profesora Paula Saksa. Paralēli viņš iestājās arī Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, bet laika trūkuma dēļ tur nemācījās, kaut gan apmeklēja dažādas lekcijas kā brīvklausītājs. Lai iegūtu iztikas līdzekļus, viņš strādāja Dzelzceļa pārvaldē. 1921. gadā viņš koncertēja Liepājā. 1922. gadā Morics Blumbergs kopā ar māti Emmu, brāli medicīnas studentu Nikolaju (vēlāk LU mācību spēks, viens no Baltijas Universitātes dibinātājiem), māsām Austru un Maigu nomainīja vārdu un uzvārdu, kļūdams par Marisu Vētru.
Studiju laikā Mariss Vētra 1922. gada septembrī kļuva par jaundibinātās Liepājas operas premjeru, līdz 1923. gada pavasarim ar panākumiem dziedot vairāk nekā 70 izrādēs. Par viņu ieinteresējās Latvijas Nacionālā opera un uzaicināja viesizrādēs. 1923. gada maijā notika viņa viesizrāde dona Hosē lomā operā „Karmena”. No 1923. gada rudens viņš jau bija pilntiesīgs Nacionālās operas solists. 1924. gada pavasarī viņš beidza studijas Latvijas konservatorijā, septembrī dziedāja Nacionālajā operā, bet oktobrī ar Latvijas Kultūras fonda studiju pabalstu devās uz Itāliju un tur līdz 1926. gada pavasarim papildinājās dziedāšanas mākslā pie Neapoles un Romas pedagogiem. Dzīve bija ļoti trūcīga, bet nelielu atbastu viņam deva piedāvājums kļūt par laikrakstu "Valdības Vēstnesis", "Rīgas Ziņas" ārzemju korespondentu, kuros sākotnēji aprakstīja savus iespaidus Itālijā, vēlāk arī dažādus citus, pārsvarā ar mūziku un kultūras dzīvi saistītus notikumus un problēmas.
No 1926. gada rudens līdz 1928. gada pavasarim Vētra bija Latvijas Nacionālās operas solists. 1928. gada jūnijā Vētra bija viesizrādēs Vīnes operā, rudenī viņš uz 4 gadiem noslēdza līgumu ar operteātri Frankfurtē pie Mainas, kur strādāja divas sezonas, bet bija spiests lauzt līgumu, jo viņu iesauca karadienestā nokalpot trūkstošos mēnešus. 1930. gada jūlijā viņš atgriezās Rīgā, iestājās dienestā, bija Vidzemes artilērijas pulka seržants un dienēja līdz 1931. gada februārim. Nacionālā opera ar viņu noslēdza līgumu par atsevišķām izrādēm. Šajā laikā Vētra Vācijā sastapa baletdejotāju Ireni Veilu, kuru atveda uz Rīgu. Vēlāk viņu ģimenē piedzima divi dēli — Pēteris un Andrejs.
1930. gada augustā Vētra saslima, bija spiests ārstēties sanatorijā. 2. oktobrī viņam, dziedot Ļenski operā „Jevgēņijs Oņegins”, pazuda balss. Operas direkcija bija aizmirsusi viņu laikus atprasīt no dienesta, viņš pēc smaga darba pēdējā brīdī skriešus bija ieradies uz izrādi. Kritiķis Ernests Brusubārda uzrakstīja izsmējīgi iznīcinošu kritiku, kurā paziņoja, ka Mariss Vētra ir tenors, kam trūkst pienākuma apziņas. 25. oktobrī Vētra viņam publiski iecirta pļauku. Par to direktors Prande Vētru prettiesiski atlaida no darba, kaut gan daudzi viņu aizstāvēja. Tomēr Vētra turpināja rosīgi darboties. Viņš sarīkoja trīs solokoncertus, ko publika atzinīgi novērtēja. Vētra sagatavoja daudz solokoncertu, turklāt bijis pirmais operdziedātājs, kurš mudināja rakstīt viņam dziesmas. Viņam atsaucās Jāzeps Vītols, Jēkabs Poruks, Jānis Zālītis, Lūcija Garūta, Jānis Ķepītis, Alberts Jērums u.c.
1930. gada nogalē Vētra dziedāja Liepājas operā viesizrādēs. 1931. gada janvārī viņš sarīkoja divus atvadu koncertus pirms došanās uz Vāciju. Tur Vētra sākumā koncertēja cirkā ar pseidonīmu Mārtiņš Vells, ar kuru iedziedāja arī vieglās mūzikas plates, tad ar ceļojošo operu apbrauca visu Vāciju, īpašus panākumus gūstot ar Kurta Veila operu „Mahagoni”. Vētra turpināja publicēties laikrakstos „Latvis”, „Pēdējā Brīdī”, „Latvijas Karavīrs”, žurnālā „Daugava”, izmantojot arī pseidonīmu M. Dūka.
1933. gada pavasarī viņš atgriezās Rīgā un Dailes teātrī dziedāja izrādēs „Dzejnieka mīla” un „Paganīni”. Vētra bija iesūdzējis tiesā Operas direkciju, un tiesa piesprieda izlīgumu un lika izmaksāt viņam kompensāciju.
Vētru aicināja dziedāt dažādu valstu operteātros un koncertzālēs. Viņš viesojās Vīnes operā, Grācā, Prāgā, Stokholmā (18. novembra svinībās), Romā. 1936. un 1937. gadā bija viesizrādēs Padomju Savienībā. 1934. gadā Vētra filmējās Vācijas filmā „Pavasara pasaka” (režisors Karls Frēlihs), kurā tēloja Itālijas zvejnieku — jaunatklātu dabas dotu tenoru (pirmizrāde notika kinoteātrī „Forums”).
Vaikiki
"Vaikiki" ir 2017. gadā izdota Latvijas animācijas īsfilma. Filmas režisors ir Māris Brinkmanis.
Mariss Vētra
Dzīvesgājums
1934. gadā Vētra Nacionālajā teātrī bija režisors Ferenca Lehāra operetes „Kalnu dziesma” iestudējumam, kura pirmizrāde notika 15. maijā. No 1935. gada Vētram kā brīvmāksliniekam bija daudz lomu Nacionālajā operā — Gesta Berlings Candonai operā „Ekebijas kavalieri”, Griška Nikolaja Rimska-Korsakova operā „Teiksma par neredzamo pilsētu Kitežu” u.c. 1935. gadā tika izdota Vētras grāmata „Div’dūjiņas” par Brīvības cīņās piedzīvoto.
Vaikiki
Sižets
Brūnais kakao puisis un baltā zefīru meitene, kuri ikdienā dzīvo konditorejas veikala dažādos plauktos, nejauši iepazīstas, tomēr abu radi negrib pieņem svešinieku, kas ir citā krāsā. Tāpēc radi šo svešo cenšas apbērt ar kakao vai pūdercukuru un padarīt sev līdzīgi. Tomēr beigās abi jaunie draugi atrod laimīgo zemi.
Mariss Vētra
Dzīvesgājums
Pēc 1940. gada Latvijas okupācijas Vētra Nacionālajā operā režisēja dažus viencēlienus, kā arī dziedāja Grigoriju Meļehovu operā „Klusā Dona”. Viņš sniedza arī kamerstila koncertus, kuros iekļāva dziesmas ar klausītājiem saprotamiem zemtekstiem. Vācu okupācijas laikā Vētra turpināja dziedāt Rīgas operā, koncertēja Latvijas Universitātes aulā. 1944. gada 15. martā Vētra dziedāja Lūcijas Garūtas kantātes „Dievs, Tava zeme deg!” pirmatskaņojumā Vecajā Svētās Ģertrūdes baznīcā. 1944. gadā kopā ar Jāni Ādolfu Kaktiņu un citiem latviešu mūziķiem M. Vētra vairākkārt koncertēja piefrontes joslā latviešu leģionāriem.
1946. gadā viņam piedāvāja darbu Kanādas operā, tāpēc Vētra sarīkoja atvadu koncertu, par kuru saglabājusies Oļģerta Bištēviņa rakstīta recenzija. 1947. gada janvārī Vētra ar ģimeni devās uz Kanādu, kur situācija pa to laiku bija mainījusies un viņam darbu atteica, tāpēc Vētra nonāca Helifeksā un sāka strādāt Helifeksas Konservatorijā, kur izveidoja operas kursu. Helifeksā Vētra veica milzīgu organizatorisku darbu, meklējot darba devējus, lai latviešu bēgļiem būtu vieglāk izceļot uz Kanādu, apvienotu viņus un palīdzētu izturēt līdz tam, kad varēs atgriezties Latvijā. Sākumā Vētra pats sagaidīja katru kuģi, ar kuru atbrauca bēgļi, un centās viņiem palīdzēt. Latviešu Palīdzības asociāciju (Latvian Relief Association) izveidoja vietējo latviešu pulciņš, lai šai darbā arī finansiāli atbalstītu Vētru un Teodoru Briltu (bijis baritons Latvijas Nacionālajā operā), un Vētra bija tās pirmais priekšnieks. Šī apvienība 1950. gadā kopā ar Kanādas Latviešu nacionālo apvienību Toronto (tās priekšnieks bija K. Dobelis) izveidoja Latviešu Nacionālo apvienību Kanādā.
Strādādams Helifeksā, kur nebija ne operteātra, ne orķestra, Vētra ar saviem studentiem rīkoja operu fragmentu koncertus, bet 1949. gadā, pieaicinot arī citus muzikāli apdāvinātus cilvēkus, iestudēja operu „Dons Žuans”, kas bija pirmais operas iestudējums šajā pilsētā. Helifeksas iedzīvotāji novērtēja izrāžu kvalitāti, un tas Vētram palīdzēja rosināt Jaunskotijas opersabiedrības (Nova Scotia Opera Association)2 izveidi un tajā darboties kopā ar diriģentu un pianistu Alfrēdu Strombergu, veicot mākslinieciskā vadītāja un režisora pienākumus. Opersabiedrība sāka finansiāli atbalstīt izrāžu iestudējumus. Vētra rosināja arī Helifeksas Konservatorijas simfoniskā orķestra izveidošanu. Nākamais Vētras iestudējums bija Ž. Ofenbaha „Hofmaņa stāsti”, pēc tam Dž. Verdi „Traviata” (abi 1950), Dž. Pučīni „Madama Butterfly” un V. A. Mocarta „Figaro kāzas” (abi 1951), kā arī I. Kālmāna operete „Grāfiene Marica” (1952).
1953. gadā Vētra ar ģimeni pārcēlās uz Toronto, kur izveidoja savu vokālo studiju, kurā mācījās dažādu vecumu, profesiju un tautību cilvēki. Viena no izcilākajām audzēknēm bija īriete Marta Makvikare (Macvicar), kas dziedāja arī latviski. Studija rīkoja koncertus, brauca uzstāties pat uz ASV. 1954. gadā Ņujorkā apgāds „Grāmatu Draugs” izdeva Vētras atmiņu grāmatas „Mans Baltais nams” un „Karaļa viesi”. Turpat izdotas arī grāmatas „Rīga toreiz...” (1955) un „Sestā kolonna” (1957). Vētra daudz publicējās arī avīzēs „Latvju Ziņas” (Zviedrijā), „Laiks” (ASV), „Latvija Amerikā” (Kanādā), „Latvija” (Vācijā). Visās grāmatās un rakstos ir bagāts kultūrvēsturisks materiāls, kas izklāstīts vieglā un asprātīgā stāstījumā. Vētra bija kolorīts portretētājs, kas, nebaidīdamies teikt arī skaudru patiesību, prata atklāt traģikomisko personībās un situācijās, lasītājam radot klātbūtnes iespaidu.
Mariss Vētra aktīvi piedalījās Kanādas latviešu kultūras un sabiedriskajā dzīvē līdz pat 1962. gadam, kad piedzīvoja smadzeņu insultu un vairs nevarēja dziedāt.
Miris 1965. gada 24. decembrī Toronto, apbedīts vietējā latviešu kapsētā, kas ir Ziemeļu Jorkas (North York) kapsētas teritorijā.
Jāņa 3:16
Jāņa 3:16 ir Jāņa evaņģēlija trešās nodaļas 16. pants. Tas ir viens no citētākajiem pantiem no Bībeles, tāpat tas tiek saukts par Bībeles populārāko pantu. Vēl Jāņa 3:16 tiek saukts par "Evaņģēliju īsumā", jo to var uzskatīt par tradicionālās kristietības centrālo dogmu:
Šo frāzi Jēzus izteica diskusijā ar farizeju Nikodēmu.
Katoļu iela (Jelgava)
Vēsture
17. gadsimta Jelgavas kartēs iela saukta par Ķēniņu ielu. Iela sākās krustojumā ar Lielo ielu pie Tirgus laukuma un beidzās pie pilsētas vaļņiem Annas vārtu apkaimē, aiz kuriem sākās Kalves lielceļš (Kalwensche Straße, tagadējā Lietuvas šoseja). 1645. gadā hercoga Jēkaba valdīšanas laikā šajā ielā uzcēla Svētā Jura baznīcu, kas no 1783. gada līdz Kurzemes un Zemgales hercogistes likvidācijai bija Inflantijas un Piltenes bīskapa rezidence. Ielu pārdēvēja par Katoļu ielu (de). Tagadējā katedrāles ēka uzcelta 1906. gadā pēc arhitekta Kārļa Strandmaņa projekta. 1909. gadā uz Jelgavas Latviešu biedrības priekšnieka Jāņa Čakstes zemesgabala pēc arhitekta Paula Eplē projekta uzcēla jaunu namu 1885. gadā nodegušā nama vietā. Pirmā pasaules kara Kurzemes ofensīvas laikā 1915. gadā sagrāva Katoļu ielas dienvidu galā esošās ēkas.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 27. augustā to pārdēvēja par Lietuvas ielu. Latvijas neatkarības atjaunošanas laikā 1990. gada 26. aprīlī tai atjaunoja Katoļu ielas nosaukumu.
Ielu savienojumi
Katoļu iela ir savienota ar šādām ielām:
Danelija
Danelija (ka) ir gruzīnu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Osinovka (Istras pagasts)
Osinovka ir ciems Istras pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 318 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Ilza ezers.
Mēness iela
Mēness iela var būt:
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 1500 metri vīriešiem
1500 metri sievietēm bija viena no 14 disciplīnām ātrslidošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Nacionālajā ātrslidošanas ovālā, Pekinā 2022. gada 7. februārī. Tajās bija pārstāvēti 30 sportisti no 16 valstīm.
Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Nīderlandes sportists Kjelds Neiss (finiša rezultāts — 1:43.21), sudraba medaļu arī ieguva Nīderlandes sportists Tomass Krols (finiša rezultāts — 1:43.55), bet bronzas medaļu ieguva Dienvidkorejas sportists Kims Minsoks (finiša rezultāts — 1:44.24). Neisam šī bija trešā olimpiskā zelta medaļa, bet Krols izcīnīja savu pirmo olimpisko medaļu. Neisa finiša rezultāts kļuva arī par jauno olimpisko rekordu.
Latviju šajā disciplīnā pārstāvēja Haralds Silovs. Viņš izcīnīja 24. vietu ar finiša laiku 1:48.24.
Kvalifikācija
Šajā disciplīnā bija pieejama 30 dalībnieku kvota, maksimāli trīs sportisti no vienas valsts. Pirmie 20 sportisti kvalificējās ar savu sniegumu 2021.–2022. gada ISU ātrslidošanas Pasaules kausa izcīņā, bet pārējie desmit ieguva kvotas, sasniedzot labākos laikus starp sportistiem, kuri vēl nav kvalificējušies. Valsts varēja nopelnīt tikai maksimālās trīs vietas Pasaules kausa reitingā.
Gada dramatiskā teātra izrāde (Spēlmaņu nakts)
Gada dramatiskā teātra izrāde ir viena no nominācijām Spēlmaņu nakts ceremonijā. To pasniedz par gada labāko izrādi Latvijā. Balva līdz šim ir pasniegta visās Spēlmaņu nakts ceremonijās.
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 1500 metri vīriešiem
Kvalifikācija
Disciplīnas kvalifikācijas laiks (1:48.00) tika paziņots 2021. gada 1. jūlijā un tas bija nemainīgs salīdzinot ar 2018. gada Phjončhana spēlēm. Sportisti disciplīnai varēja kvalificēties, laika posmā no 2021. gada 1. jūlija līdz 2022. gada 16. janvārim, Starptautiskās Slidošanas savienības (ISU) pasākumu ietvaros.
Rezultāti
— olimpiskais rekords; — trases rekords.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 29 sportisti no 14 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Vireši
Vireši ir ciems Smiltenes novada Virešu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Gaujas labajā krastā pie autoceļa A2 24 km no novada centra Smiltenes un 150 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ceļu krustojumā pie bijušās Gaujienas pagasta valdes. Izaugusi padomju gados kā ciema padomes un kolhoza «Vireši» ciemats.
Virešos atrodas pagasta pārvalde, saieta nams, feldšerpunkts, pasts, veikals. Pagastnama ēka ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Serdars Berdimuhamedovs
Serdars Berdimuhamedovs (tk; dzimis 1981. gada 22. septembrī Ašgabatā) ir Turkmenistānas politiķis, kopš 2022. gada 19. marta — Turkmenistānas prezidents. Viņš ir iepriekšējā prezidenta Gurbanguli Berdimuhamedova vienīgais dēls.
2022. gada 19. martā G. Berdimuhamedovs atkāpās no valsts prezidenta pienākumiem, amatu ieņemot viņa dēlam S. Berdimuhamedovam, kurš pārliecinoši bija uzvarējis prezidenta vēlēšanās. 2022. gada 12. martā notikušajās prezidenta vēlēšanās Serdars uzvarēja ar 73% balsu. Jau pirms vēlēšanām viņš tika uzskatīts par plānoto sava tēva pēcteci prezidenta amatā. Turkmenistānas valsts mediji viņu bieži dēvēja par "nācijas dēlu".
Artpop
Artpop (stilizēts kā ARTPOP) ir amerikāņu dziedātājas Lady Gaga trešais studijas albums. Japānā albums tiks izlaists 2013. gada 6. novembrī, Vācijā, Austrālijā, Jaunzēlandē, Somijā, un Austrijā - 8. novembrī, kamēr citviet pasaulē - 11. novembrī. Pirmā singla Applause radio pirmizrāde un relīze iTunes notika 2013. gada 12. augustā, kamēr visās pārējās radio stacijās singls pirmoreiz izskanēja un oficiālā video pirmizrāde notika tā paša gada 19. augusta rīta raidījumā Good Morning America. Kā viena no visu albuma dziesmu un singlu mūzikas un vārdu autorēm un producentēm, Lady Gaga sadarbojās ar vairākiem citiem mūziķiem, tai skaitā RedOne un DJ White Shadow, ar kuriem viņa jau ir sadarbojusies arī agrāk, un Zedd, Madeon, Dino Zisiss un Niks Monsons. Atsevišķas albuma dziesmas viņa iedziedājusi kopā ar R&B dziedātāju R. Kelly, džeza pianistu Sun Ra un reperiem T.I., Too Short un Twista.
Gaga aprakstīja Artpop kā: "svētkus un poētisku muzikālu ceļojumu", kas demonstrē "brieduma un atbildības trūkumu", pretēji tumšajam un askētiskajam Born This Way.
Reklāma
12. jūlija oficiālajā paziņojumā par albuma izlaišanu tika minēts, ka Gaga uzņems "artRave" ballīti vakarā pirms albuma publicēšanas, kas aizsāks albuma un citu viņas projektu realizāciju, kuros viņa strādājusi kopā ar Haus of Gaga, nīderlandiešu duetu - Inezu fon Lamsvērdi un Vinūdu Matadinu, Robertu Vilsonu, Marinu Abramoviču un mākslinieku Džefu Kūnsu.
4. oktobrī tika izlaists filmas Mačete nogalina, kurā Lady Gaga spēlē vienu no galvenajām lomām, treileris, kas sniedz ieskatu Gagas dziesmas Aura studijas versijā. 9. oktobrī publicētajā dziesmas oficiālajā video, kura režisors ir Roberts Rodrigess, tika publicētas vairākas ainas un dialogi no filmas. Venus tiks izlaists 27. oktobrī un vēl kādas citas dziesmas pirmizrāde būs 4. novembrī. Vairāki dziesmu G.U.Y. un Artpop fragmenti tika publicēti albuma relīzes reklāmas rullītī.
Dokumentālā filma
2012. gada 25. decembrī Gaga mikroblogošanas vietnē Twitter paziņoja, ka nāks klajā ar dokumentālo filmu "Artpop veidošana + tu",  ko māksliniece veido kā dāvanu savas mūzikas cienītājiem. Filma vēl ir izstrādes stadijā. Tās režisors ir Terijs Ričardsons, kurš ir arī viens no fotogrāmatas Lady Gaga x Terry Richardson līdzautoriem.
Singli
Applause tika izlaista kā albuma pirmais singls. Sākotnēji tika iecerēts, ka tās pirmizrāde būs 2013. gada 19. augusts, taču vairāku dziesmas "noplūžu" internetā dēļ tās pirmizrāde notika 2013. gada 12. augustā. Singls oficiāli sāka izskanēt galvenajās radio stacijās 2013. gada 19. augustā. Tās pašas dienas rītā, kanāla ABC rīta raidījumā Good Morning America. Video ASV pilsētā Losandželosā uzņēma Ineza fon Lamsvērde un Vinūds Matadins, kuri arī izveidoja singla titulbildi.
2013. gada 20. septembrī Gaga paziņoja, ka otrais albuma singls tiks publicēts pirms albuma, pamatojot to ar: "Ir vairākas iespējas. Es gribu izvēlēties kaut ko tādu, kas parāda manu būtību! Man tas nozīmē izvēlēties labāko dziesmu..." Tika plānots, ka nākamais singls Venus tiks publicēts 2013. gada 25. oktobrī, taču 22. oktobrī Gaga paziņoja, ka 21. oktobrī izlaistās dziesmas Do What U Want, kas iedziedāta kopā ar R&B mūziķi R. Kelly, lielo panākumu dēļ tā kļuvusi par otro singlu Venus vietā. Sākotnēji tā tika izlaista kā viena no trijiem plānotajiem veicināšanas singliem. Dziesmai vajadzēja tikai 5 stundas, lai tā kļūtu par iTunes pārdotāko dziesmu ASV. Pēc tās izlaišanas Do What U Want guva ļoti pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Dziesmu saraksts
Avots:
Rīgas Ritmi
Mūzikas festivāls Rīgas Ritmi ir viens no vadošajiem pasaules mūzikas un džeza festivāliem Baltijā, plaši pazīstams arī Eiropā un pasaulē. Festivāla skatuves katru gadu Rīgā pulcē gan pasaulē atzītus un apbalvotus māksliniekus, gan jaunus un vēl nedzirdētus mūzikas talantus.
Apraksts
Mūzikas festivāls „Rīgas Ritmi” ir viens no vadošajiem pasaules mūzika s un džeza festivāliem Baltijā, plaši pazīstams arī Eiropā un pasaulē. Festivāla skatuves katra gada jūlijā Rīgā pulcē gan pasaulē atzītus un apbalvotus māksliniekus, gan jaunus un vēl nedzirdētus mūzikas talantus. Viens no festivāla galvenajiem mērķiem ir izglītot – gan klausītājus, gan jaunos mūziķus, tāpēc festivāls piedāvā arī jam sessions, meistarklases un seminārus, kuru ietvaros pasaulslaveni mūziķi dalās savās zināšanās ar jaunajiem talantiem.
Mūzikas festivāla „Rīgas Ritmi” idejas autors ir Māris Briežkalns, kurš ir arī festivāla mākslinieciskais vadītājs. Pateicoties savai radošajai darbībai, Māris Briežkalns par ieguldījumu Latvijas kultūrā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.
2023. gadā džeza un mūsdienu mūzikas festivāls "Rīgas Ritmi" norisināsies no 5. līdz 8. jūlijam.