cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bronhīts
Simptomi
Bronhīta simptomi ir: sauss klepus, dedzinoša sajūta vai spiediena sajūta aiz krūšu kaula. Pēc dienas vai vēlāk parādās nedaudz krēpu, kas ir gļotaini strutainas, dzelteni zaļganā krāsā. Rodas nespēks, temperatūra var būt normāla vai paaugstināta — līdz 38°. Akūts bronhīts ilgst 7 — 14 dienas. Rūpīgi un laikus ārstēts, tas beidzas ar pilnīgu izveseļošanos. Iespējamas arī sāpes aiz krūšu kaula dziļi ieelpojot, ausu sāpes pēc klepošanas, arī iesnas. Ne vienmēr jābūt krēpām. Runājot par hronisko bronhītu, tas ir mazliet savādāk. Hronisks bronhīts ir viena no visvairāk izplatītajām elpošanas orgānu slimībām. Visbiežāk ar to slimo pieaugušie un veci cilvēki. Hroniskais bronhīts var izveidoties no neizārstēta akūta bronhīta. Hronisku bronhītu veicina arī dažādi toksiski arodfaktori, kas pastiprina bronhu gļotādas jutīgumu. Hroniskā bronhīta cēlonis var būt arī aptaukošanās un krūškurvja deformācija, jo tad ir traucēta plaušu ventilācija. Galvenie simptomi: klepus, krēpas un reizēm arī aizdusa (vēlākajos slimības periodos). Klepu pastiprina aukstums un mitrums, kā arī putekļaina gaisa ieelpošana. Neārstētam bronhītam var būt nopietnas komplikācijas: pneimoskleroze, plaušu emfizēma, bronhektāzes. Bez tam hroniskais bronhīts veicina plaušu karsoņa un bronhiālās astmas rašanos.
Profilakse
Jānovērš visi kaitīgie faktori, kas var radīt bronhītu. Nozīme ir arī organisma norūdīšanai.
Grammy balva par labāko smagā roka izpildījumu
Grammy balva par labāko smagā roka izpildījumu tiek piešķirta no 1990. gada līdz 2011. gadam. 1989. gadā tika pasniegta Grammy balva par labāko smagā roka/metāla izpildījumu, pēc tam šo kategoriju sadalot šajā un kategorijā Grammy balva par labāko metāla izpildījumu. No 1992. gada līdz 1994. gadam balvu pasniedza kā Grammy balvu par Labāko smagā roka dziesmu ar vokālu. Kopš 2012. gada šī kategorija atkal tika apvienota ar labākā metāla izpildījuma kategoriju, no jauna izveidojot Grammy balva par labāko smagā roka/metāla izpildījumu kategoriju.
Gadi norāda laiku kad tika pasniegta balva, mūzika tika izlaista gadu atpakaļ. Living Colour un The Smashing Pumpkins ir vienīgās grupas, kas ieguvušas Grammy balvu vairākus gadus pēc kārtas.
Patriks Eliāšs
Patriks Eliāšs (cs; dzimis Tršebīčā, Čehoslovākijā) ir bijušais čehu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 1240 spēles Nacionālās hokeja līgas kluba Ņūdžersijas "Devils" sastāvā, tajās atzīmējoties ar 1025 rezultativitātes punktiem. Kļuvis par divkārtēju Stenlija kausa ieguvēju, 2001. gadā iekļauts līgas simboliskajā izlasē. Čehijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis vienu olimpisko spēļu un divas Pasaules čempionātu bronzas medaļas. Kopumā spēlējis četros Olimpisko spēļu turnīros.
Spēlētāja karjera
P. Eliāšs ir "Devils" kluba visu laiku visvairāk vārtus guvušais hokejists, kā arī vienā sezonā gūtajos punktos (96) un visvairāk gūtajos spēļu uzvaras vārtos karjerā (74). Tāpat čehu hokejists kopā ar Matsu Sundinu, Sergeju Fjodorovu un Jaromīru Jāgru ir NHL līderi karjerā visvairāk gūtajos vārtos papildlaikā (15).
Karjeru uzsācis 1992. gadā Čehoslovākijas līgas klubā HC Kladno. 1995.—1996. gada sezonā spēlēja Ziemeļamerikā, pārstāvēdams AHL klubu Olbani "River Rats" un NHL klubu Ņūdžersijas "Devils", kas viņu 1994. gada NHL draftā izraudzījās ar kopējo 51. kārtas numuru. Tālākajā karjerā vienīgi lokautu laikā spēlēja Eiropas līgu klubos: Čehijas Ekstralīgas klubos HC Pardubice un HC JME Znojemští Orli, kā arī Krievijas Superlīgas klubā Magņitogorskas "Metallurg".
Čehijas izlases sastāvā ir izcīnījis 1998., 2011. gadu Pasaules čempionātu, kā arī 2006. gada ziemas olimpisko spēļu bronzas medaļas.
Kursa
Kursa var būt:
Daiļspāres
Daiļspāres jeb daiļspāru ģints (Ischnura) ir krāšņspāru dzimtas (Coenagrionidae) ģints, kas pieder pie vienādspārnu spāru apakškārtas (Zygoptera).
Daiļspāru sugas ir sastopamas visā pasaulē. Latvijā mājo 2 sugas: dienvidu daiļspāre (Ischnura pumilio) un parastā daiļspāre (Ischnura elegans).
Sistemātika
ģints Daiļspāres (Ischnura) • Dienvidu daiļspāre (Ischnura pumilio) (Charpentier, 1825)
• Parastā daiļspāre (Ischnura elegans) (Vander Linden, 1823)
• Ischnura acuticauda Lieftinck, 1959
• Ischnura albistigma Fraser, 1927
• Ischnura aralensis Haritonov, 1979
• Ischnura ariel Lieftinck, 1949
• Ischnura aurora Brauer, 1865
• Ischnura buxtoni Fraser, 1927
• Ischnura capreolus (Hagen, 1861)
• Ischnura cardinalis Kimmins, 1929
• Ischnura cervula Selys, 1876
Dobele (nozīmju atdalīšana)
Dobele var būt:
Daiļspāres
Sistemātika
• Ischnura chromostigma Fraser, 1927
• Ischnura cruzi De Marmels, 1987
• Ischnura cyane Realpe, 2010
• Ischnura damula Calvert, 1902
• Ischnura demorsa (Hagen, 1861)
• Ischnura denticollis (Burmeister, 1839)
• Ischnura dorothea Fraser, 1924
• Ischnura erratica Calvert, 1895
• Ischnura evansi Morton, 1919
• Ischnura filosa Schmidt, 1951
• Ischnura fluviatilis Selys, 1876
• Ischnura forcipata Morton, 1907
• Ischnura fountaineae Morton, 1905
• Ischnura gemina (Kennedy, 1917)
• Ischnura genei (Rambur, 1842)
• Ischnura graellsii (Rambur, 1842)
• Ischnura haemastigma Fraser, 1927
• Ischnura hastata (Say, 1839)
• Ischnura heterosticta (Burmeister, 1839)
• Ischnura inarmata Calvert, 1898
Sociālistiskais reālisms
Sociālistiskais reālisms ir reālisma mākslas veids, kas attīstījās Padomju Savienībā un kļuva par dominējošo mākslas veidu komunisma valstīs. Sociālistiskajam reālismam raksturīgs ideoloģiski orientēts stils, kas tendēts ar mērķi vairot sociālisma un komunisma idejas. Sociālistiskais reālisms ir saistīts ar citu mākslas virzienu — sociālo reālismu —, kas reālistiski attēlo sociāli nozīmīgas problēmas. Tomēr atšķirībā no sociālā reālisma sociālistiskais reālisms koncentrējas uz nabadzīgās sabiedrības daļas glorificēšanu.
Daiļspāres
Sistemātika
• Ischnura indivisa (Ris, 1918)
Sociālistiskais reālisms
Nozīmīgākie sociālistiskā reālisma gleznotāji ir Boriss Kustodijevs, Izaks Brodskis, Aleksandrs Gerasimovs un Georgijs Rjažskis.
Daiļspāres
Sistemātika
• Ischnura intermedia Dumont 1974
• Ischnura isoetes Lieftinck, 1949
• Ischnura karafutonis Matsumura, 1931
• Ischnura kellicotti Williamson, 1898
• Ischnura luta Polhemus, Asquith & Miller, 2000
• Ischnura ordosi Bartenev, 1912
• Ischnura pamelae Vick & Davies, 1988
• Ischnura perparva Selys, 1876
• Ischnura posita (Hagen, 1861)
• Ischnura ramburii (Selys, 1850)
• Ischnura rhodosoma Lieftinck, 1959
• Ischnura rubella Navás, 1934
• Ischnura rufostigma Selys, 1876
• Ischnura rufovittata (Blanchard, 1843)
• Ischnura saharensis Aguesse, 1958
• Ischnura sanguinostigma Fraser, 1953
• Ischnura senegalensis (Rambur, 1842)
• Ischnura spinicauda Brauer, 1865
• Ischnura stueberi Lieftinck, 1932
• Ischnura thelmae Lieftinck, 1966
• Ischnura ultima Ris, 1908
• Ischnura vinsoni Fraser, 1949
Piņjiņa tabula
Šī piņjiņa tabula ir pilnīgs visu standarta ķīniešu mandarīnu valodā lietoto haņu piņjiņa zilbju uzskaitījums. Katra zilbe tabulas šūnā ir veidota no iniciālēm (ailēs) un finālēm (rindās). Tukša šūna nozīmē, ka attiecīgā zilbe nepastāv standarta ķīniešu valodā.
Tabula ataino iespējamās iniciāļu un fināļu kombinācijas, bet neaptver toņus, kas ir tikpat svarīgi pareizai izrunai ķīniešu valodā. Dažām zilbēm var piemērot visus 5 toņus, lielākajai daļai nē. Dažām pielieto tikai vienu toni.
Ļevs Trockis
Ļevs Trockis (ru, īstajā vārdā Leiba Bronšteins (ru); dzimis, miris ) bija Ukrainā dzimis ebreju izcelsmes revolucionārs un marksisma teorētiķis. Viens no Oktobra revolūcijas līderiem un Sarkanās armijas izveidotājs. Trocka izveidotā teorija — trockisms — būtiski ietekmēja kreiso kustību attīstību pasaulē.
Piņjiņa tabula
Tabulas uzbūve
i, u un ü grupas nozīmē šādu fināļu kombinācijas ar a grupas finālēm. Piemēram:
Bē
Bē var būt:
Ļevs Trockis
Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gadā Hersonas guberņas ebreju zemnieku ģimenē. Skolu apmeklēja Odesā. No 1896. gada piedalījās revolucionārajā kustībā. 1898. gadā pirmoreiz arestēts. 1900. gadā izsūtīts uz Sibīriju, 1902. gadā no turienes izbēdzis un devies uz ārzemēm, kur darbojās krievu sociāldemokrātu aprindās, pieslejoties meņševikiem. Sākoties 1905. gada revolūcijai, atgriezās Krievijā. Darbojās Sanktpēterburgā. 1906. gadā arestēts, atkal izsūtīts uz Sibīriju, no kuras izbēdzis uz Vīni, kur uzturējās līdz 1912. gadam. Vēlāk darbojās Parīzē un Spānijā, no kuras 1916. gadā izsūtīts uz ASV, kur dzīvoja Ņujorkā. Pēc Februāra revolūcijas atgriezās Krievijā.
Piņjiņa tabula
Tabulas uzbūve
Lielākā daļa zilbju ir iniciāļu un fināļu kombinācija, tomēr dažām zilbēm nav iniciāļu. Piņjiņā tas tiek attēlots sekojoši:
Ļevs Trockis
Dzīvesgājums
1917. gada 20. septembrī (8. oktobrī pēc jaunā stila) tika ievēlēts par Petrogradas padomes priekšsēdētāju. Pēc Oktobra revolūcijas kļuva par Krievijas Ārlietu Tautas komisāru. Vadīja Krievijas delegāciju Brestļitovskas miera līguma sarunās. Krievijas pilsoņu kara laikā — Kara Revolucionārās padomes priekšsēdētājs un vadīja Sarkanās armijas cīņu frontēs. Bija viens no Kominternes dibinātājiem un ideologiem. Pēc Ļeņina nāves — viens no redzamākajiem kandidātiem uz PSRS līdera lomu. Veidoja t. s. kreiso opozīciju Staļinam. Staļinam nostiprinot savu varu, Trockis tika atstādināts no amatiem, un 1929. gadā izsūtīts no PSRS.
Piņjiņa tabula
Tabulas uzbūve
Jāpiezīmē, ka y, w un yu aizvietošana nemaina šo fināļu izrunu beziniciāļu zilbēs. Šos variantus lieto, lai novērstu pārpratumus piņjiņa rakstībā. Piemēram, "uen" un "ian" apvienojot kā "uenian", to var saprast kā: Tādēļ zilbes raksta "wen" un "yan", kā rezultātā rodas nepārprotams "wenyan".
Tabula
Piņjiņa zilbes tabulā attēlotas taisnrakstā, latviskie atveidojumi - slīprakstā.
Pamatzilbes
Piezīme: Caur slīpsvītru doti "Karšu izdevniecības Jāņa sēta" izmantotie varianti. Pirmais variants vārda sākumā, otrais variants pārējos gadījumos.
Ļevs Trockis
Dzīvesgājums
Trockim atrodoties Meksikā, 1940. gada 20. augustā viņam uzbruka NKVD aģents Ramons Merkaders un nāvīgi ievainoja. 21. augustā Trockis mira.
Piņjiņa tabula
Pamatzilbes
! align="left" | "Standarta" iniciāles vai fināles "a" grupas fināle vai tieša kombinācija no: ! align="left" style="background: rgb(204, 204, 204);" | "i", "u", "ü" grupu fināles ir modificēta kombinācija no: (vai izpildās "beziniciāles" noteikums)
Papildzilbes
Dažas papildus zilbes piņjiņā veidojas kombinējot iniciāļu-fināļu kombinācijas no pamattabulas ar papildus "er" fināli.
13. aprīlis
Vārda dienas
Egils, Egīls, Nauris
Zasulauks
Zasulauks ir Rīgas pilsētas apkaime Pārdaugavā, Kurzemes rajonā. Zasulauka apkaime ir viena no centrālajām Pārdaugavas apkaimēm. Tā robežojas ar Dzirciema, Āgenskalna, Šampētera un Imantas apkaimēm. Zasulauka apkaimes robežas ir Slokas iela, Jūrmalas gatve, Zārdu iela, dzelzceļa loks, dzelzceļš (Smārdes iela, Tapešu iela), Lielirbes iela, Kalnciema iela, Dreiliņu iela, Baldones iela, Slokas iela.
Zasulauka apkaimes kopējā platība ir 1,190 km², kas ir gandrīz piecas reizes mazāk nekā vidējais apkaimes platības rādītājs Rīgā, taču pašreiz noteiktajās robežās šo apkaimi ir grūti uztvert kā vienotu telpisku un funkcionālu vienību, jo to fiziski sašķeļ Bolderājas dzelzceļa līnija, kas šķērso apkaimi tās rietumdaļā no dienvidiem uz ziemeļiem. Pa perimetru apkaimes robežas garums ir 5530 metri.
Zasulauks vēstures gaitā veidojies kā Rīgas centram tuvu esošs rūpnieciskais rajons, taču mūsdienās agrākais ražošanas spožums ir zudis, un apkaimē izvietojušās galvenokārt sociālisma laikā celtas dzīvojamās mājas, vietumis mijoties ar 19. gadsimta koka būvēm.
Vēsture
Tagadējā Zasulauka teritorija izvietojusies Daugavas sengultnes krastā uz plaša kāpu smiltāja līdzenuma kādreizējā Baltijas ledus ezera teritorijā. Vēsturiskās attīstības gaitā un cilvēka darbības rezultātā smilšu kāpas nolīdzinātas un apbūvētas. Arheoloģisko izrakumu rezultātā Zasulaukā atrasts sirdsveida krama bultas gals, kas pieder pie auklas keramikas kultūras un liecina, ka 2. g.t. p.m.ē. seno smilšu kāpu nogāzē tagadējā Zasulaukā uz dzīvi, iespējams, apmetušies lopkopji-mednieki.
17. gadsimtā kādreizējās Zasumuižas vietā atradās birģermeistara Benkendorfa muiža. 18. gadsimtā Zasulauka apkaimes robežas bija plašākas nekā šobrīd — tās teritorija sniedzās no tagadējās Daugavgrīvas ielas līdz Zasulauka stacijai. Teritorijā bija izkaisītas vairākas nelielas zemnieku sētas, kuru iedzīvotāji pamatā bija brīvie zemnieki un algādži. Zasulauks ir viena no tām apkaimēm, kas Rīgai tika pievienota vairākos "cēlienos", tomēr pirmā pievienošana notika samērā agri — 1786. gadā. Nākamās teritorijas pievienošana notika 1828. gadā, kad Rīgas administratīvajās robežās iekļāva mazu Zasulauka daļiņu ap Bolderājas dzelzceļu.
Par apdzīvotu teritoriju un rosīgu rūpniecisko rajonu Zasulauks sāka veidoties 18. gadsimta otrajā pusē līdz ar teritorijas īpašnieku maiņu. 1765. gadā Zasu muižu savā īpašumā ieguva pirmais latviešu izcelsmes rūpnieks, kroņa mastu šķirotājs Jānis Šteinhauers. Uz jauniegūtās zemes bagātās Šteinhaueru dzimtas pārstāvis uzcēla rūpnīcas ēku un holandiešu tipa vējdzirnavas — pirmo Rīgas papīra manufaktūru. Manufaktūra izgatavoja dažādas kvalitātes papīru, par izejvielām izmantojot lupatas un ražošanā nodarbināja jaukta tipa darbaspēku — gan brīvos strādniekus, gan Šteinhauera dzimtcilvēkus. Jānis Šteinhauers bija Rīgas latviešu brāļu draudzes vadītājs, un tādēļ Zasumuižas teritorija izveidojās par Pārdaugavas brāļu draudzes centru. Ar laiku papīrfabrikas darbībā radās grūtības, tā vairākkārt mainīja īpašniekus, līdz 1806. gadā Zasumuižas papīrdzirnavu iekārtu pārdeva Ulbrokas papīrmanufaktūrai, un papīra ražošana Zasulaukā beidzās. Manufaktūras ēkas vēlāk pārveidoja vadmalas ražošanas vajadzībām, un 1810. gadā atklāja Zasulauka vadmalas manufaktūru. Īpaši plaši šo rūpalu izvērsa Georgs Ādolfs Tīlo, kurš 1833. gadā nopirka manufaktūras ēkas un uzņēmumu modernizēja, par dzinējspēku agrāko dzirnavu vietā uzstādot tvaika mašīnu. Vadmalas manufaktūrā par vērpējām strādāja latviešu sievietes, kas dzīvoja tuvējās barakās, taču līdztekus fabrikā tika nodarbināti arī Rīgā iebēgušie dzimtcilvēki, cietumnieki un klaidoņi. Lai gan arī vadmalas manufaktūra beidza pastāvēt jau 1873. gadā, 19. gadsimts Zasulaukā iezīmējās ar divu spēcīgu manufaktūru darbību. Turklāt jau minētā G.Ā. Tīlo dēls Ādolfs ap 19. gadsimta vidu atvēra skolu fabrikas strādnieku bērniem, svētdienas skolu pieaugušajiem un bibliotēku. Kā Jāņa Šteinhauera Zasu muižiņā nodibinātās pirmās papīra manufaktūras sekas tika mantots 20. gadsimta ražošanas ēku kvartāls pie Kuldīgas un Daugavgrīvas ielu satekas.
1856. gadā visu Zasumuižas teritoriju nopirka K.Ā. Tīlo, un 19. gadsimta vidū liela daļa Zasulauka teritorijas tika sadalīta ap 100 zemesgabalos, uz kuriem tika būvētas dzīvojamās ēkas. Tomēr līdz pat 19. gadsimta beigām Zasulauka teritorija uzskatāma par mazapdzīvotu: "uz stāvā Daugavas senkrasta pacēlās tikai neliels ciems, vairākas pilsētnieku vasaras "muižiņas", dažas manufaktūras un vējdzirnavas".
Apkaimes attīstībā būtiska loma bija teritoriju šķērsojošo dzelzceļa līniju izveidei — 1873. gadā atklāja līniju Rīga—Bolderāja, savukārt 1877. gadā caur Zasulauku sāka kursēt vilciens Rīga—Tukums. 1912. gadā tika uzcelta tagadējā Zasulauka stacijas ēka, taču vēl līdz pat 1920. gadam stacija saglabāja savu veco nosaukumu "Zasenhofa".
Ejot līdzi laikam, 1950. gadā Zasulaukā dibināja motorvagonu depo, lai veiktu tehnisko apkopi un remontu elektrovilcieniem, kas kursēja šajā pašā gadā atklātajā — Latvijā pirmajā elektrificētajā dzelzceļa līnijā Rīga—Dubulti.
Latvijas Universitātes Botāniskā dārza teritorijā atrodas trīs 18. līdz 19. gadsimtā celtas, labi saglabājušās muižiņu ēkas, kas nodēvētas vienā vārdā — Volfšmita muižiņas un šobrīd ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Muižiņu teritorijā bija iekopts parks, kur teicami saglabāta Pārdaugavai raksturīgā daba un reljefs, laika gaitā tas kļuvis par savdabīgu rezervātu. Šī unikālā teritorija kļuva par pamatu Botāniskā dārza izveidei Zasulaukā. Latvijas Universitātes Botāniskais dārzs ir dibināts 1922. gadā Dreiliņos, taču savu tagadējo vietu atrada 1926. gadā, kad Latvijas valdība no Volfšmita dzimtas mantiniekiem atpirka 10 hektāru lielu teritoriju Kandavas ielā 2.
Šajā pašā ielā atrodas arī 1877. gadā celtais koka arhitektūras piemineklis — bijusī diētiskās pansijas ēka, kas savos ziedu laikos lepojās ar nosaukumu "Pīlādžbirzs muižiņa" (en), kā arī arhitekta Alfrēda Grīnberga funkcionālisma stilā 1934. gadā būvētā Rīgas 34. vidusskola.
Padomju varas gados Zasulauks attīstījās kā tipisks mikrorajons, mazstāvu dzīvojamajai apbūvei mijoties ar daudzdzīvokļu ēkām un rūpniecisko teritoriju. 20. gadsimta 70. un 80. gados notika intensīva dzīvojamo namu masīvu celtniecība Elvīras ielas apkaimē un teritorijā starp Dzirciema ielu un Bolderājas dzelzceļu. Zasulauka ielu tīkls vēsturiski veidojies uz seno satiksmes ceļu bāzes. Starp Daugavgrīvas, Kalnciema un Slokas ielām pakāpeniski izveidojušās mazākas šķērsielas.
1995. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm
1995. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm (EuroBasket Women 1995) bija 25. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Čehijā no 1995. gada līdz. Čempionātu organizēja FIBA Europe. Čempionātā uzvarēja Ukrainas izlase, kura finālā uzvarēja Itālijas izlasi. Mazajā finālā Krievijas izlase uzvarēja Slovākijas izlasi.
Eiropas čempionātā piedalījās 14 Eiropas sieviešu basketbola valstsvienības.
Jānis Siliņš (mākslas zinātnieks)
Jānis Siliņš (dzimis ) ir teātra zinātnieks un kultūras pasākumu režisors. No 2004. līdz 2014. gadam viņš bija Latvijas Kultūras akadēmijas rektors.
J. Siliņš Kultūras akadēmijā pasniedz latviešu teātra vēsturi un režiju, viņš bijis arī prorektors. Rektora amatā 2004. gadā nomainījis Pēteri Laķi. Atkārtoti ievēlēts LKA rektora amatā 2009.gada 20.martā un ieņēmis šo amatu līdz 2014. gadam. J. Siliņa darbības laikā notika uzlabojumi teātra mākslas studiju programmā, tika kapitāli izremontēts un modernizēts "Zirgu pasts", LKA piederošā ēka Dzirnavu ielā. Regulārs Spēlmaņu nakts žūrijas loceklis.
Melilja
Melilja ir Spānijai piederoša pilsēta, kura atrodas Āfrikas ziemeļos pie Vidusjūras krastiem. Tā robežojas ar Maroku. Tās platība ir 20 km², un tajā dzīvo gandrīz 70 000 iedzīvotāju.
Sets Rogens
Sets Rogens (en; dzimis ) ir kanādiešu—amerikāņu komiķis, aktieris, producents, režisors un scenārists.
Karjeru sācis kā stāvkomiķis, 1998. gadā uzvarējis Vankūveras amatieru konkursā. Pēc filmēšanās dažādos seriālos, tai skaitā Freaks and Geeks (1999), viņš uzsāka darboties kinojomā. Pirmā nelielā loma bija 2001. gada filmā "Donijs Darko". Rogens atveido otrā plāna lomu un titros atzīmēts arī ka līdzproducents Džada Apatova kinorežisora debijas filmā "Nevainīgs 40 gadu vecumā" (2005). Tāpat viņš piedalījies arī citās Apatova režisētajās komēdijās: "Pēkšņi stāvoklī" (2007) un "Ērmotie ļaudis" (2009). Rogens atveidoja Stīva Vozņaka lomu 2015. gada filmā "Stīvs Džobss". 2016. gadā kopā ar paziņām scenāristiem Evanu Goldbergu un Semu Ketlinu viņš kanālā AMC attīstīja seriāla Preacher ideju, kā arī kopā ar Goldbergu ir vairāku seriāla sēriju scenārija autori, līdzproducenti un režisori.
Rogens kopā ar Goldbergu ir scenāristi filmām "Supergriboši" (2007), "Ananasu ekspresis" (2008), "Zaļais sirsenis" (2011), "Gals klāt!" (2013), kā arī režisējis filmas "Gals klāt!" un "Intervija ar diktatoru" (2014); visās šajās filmās Rogens ir arī filmējies. Vēl Sets Rogens ir piedalījies kā balss aktieris filmās "Hortons" (2008), "Kung Fu Panda" filmu sērijā, "Spaidervika hronikas" (2008), "Monstri pret atnācējiem" (2009), "Pols" (2011), "Cīsiņu klubs" (2016), "Karalis Lauva" (2019) un "Super Mario Brāļi: Filma" (2023).
Latvijas Kultūras akadēmija
Latvijas Kultūras akadēmija (saīsināti LKA vai LKuA) ir Latvijas augstskola, kur var iegūt akadēmisku un profesionālu izglītību kultūras jomā. Tā ir dibināta.
Ideja
Ideja par atsevišķas Latvijas Kultūras akadēmijas izveidošana pausta 1990. gada martā notikušajā Latvijas Kultūras forumā. Pēc 4. maija deklarācijas pieņemšanas izskanēja atziņas par garīgo vērtību īpašo nozīmi Latvijas vēsturē, savukārt viens no Latvijas Tautas frontes vadītājiem — Latvijas Universitātes Socioloģijas katedras vadītājs Pēteris Laķis, kurš bija kļuvis par Augtākās padomes Tautas izglītības, zinātnes un kultūras lietu komisijas priekšsēdētāju, bija runājis par iespēju veidot jauno kultūras augstskolu ārpus Rīgas, piemēram, Siguldā. Tobrīd Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatoriju tika paredzēts pārdēvēt par Latvijas Mūzikas akadēmiju, taču šis nosaukums nesaskanēja ar tobrīd tur esošo teātra studiju programmām.
Attīstība
Maģistrantūra savu darbību sāka 1996. gadā. 1999. gadā pirmo reizi tika uzņemti studenti doktorantūras programmā. 2009. gadā kā augstskolas struktūrvienības tai pievienoja E. Smiļģa Teātra muzeju un Rīgas Kino muzeju, 2012. gadā — Latvijas Kultūras koledžu (bijušo Latvijas Kultūras skolu). 2012. gadā noslēdzās Kultūras akadēmijas teātra studiju ēkas Zirgu pasts rekonstrukcija Dzirnavu ielā.
Latvijas Spices nr. 1 dziesmas 1997. gadā
Šis ir Latvijas Spices nr. 1 dziesmu saraksts 1997. gadā.
Karaļa runa
"Karaļa runa" (en) ir 2010. gada Apvienotās Karalistes vēsturiskā drāma, kuras režisors ir Toms Hūpers un scenārija autors ir Deivids Seidlers. Galvenās lomas filmā atveido Kolins Fērts, Džefrijs Rašs, Helēna Bonema Kārtere, Maikls Gembons, Gajs Pērss, Timotijs Spols, Dereks Džekobi un Dženifere Ehle.
Filma ir stāsts par Džordžu VI, kurš stostīšanās dēļ tiek iepazīstināts ar runas defektus ārstējošu speciālistu Laionelu Logu, kas viņam palīdz nestostīties. Viņi kļūst par labiem draugiem un pēc Džordža VI brāļa atteikšanās no troņa, viņš lūdz L. Logam sagatavot radio runu tautai pirms Otrā pasaules kara.
Filmas pirmizrāde notika Telluride filmu festivālā ASV. ASV tā tika izdota, Lielbritānijā — un Latvijā —. "Karaļa runas" filmēšana galvenokārt notika Londonā, kā arī citās Lielbritānijas pilsētās, laika posmā no 2009. gada decembrim līdz 2010. gada janvārim.
"Karaļa runa" tika nominēta 14 BAFTA kino balvām, no kurām ieguva septiņas, tai skaitā kā labākā filma. Tāpat tā tika nominēta divpadsmit 83. Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām ieguva 4, tai skaitā kā labākā filma.
Sofija Vergara
Sofija Margarita Vergara Vergara (es; dzimusi ) ir kolumbiešu aktrise, komiķe, TV raidījumu vadītāja un modele.
Kļuvusi pazīstama 1990. gadu beigās, kad ASV spāņu TV kanālā Univision vadījusi divus raidījumus. Angļvalodīgajai auditorijai kļuvusi pazīstama ar lomu 2003. gada filmā "Papuča medības" (Chasing Papi). Pašlaik ir pazīstama ar Glorijas Delgado-Pričetas lomu ABC seriālā "Amerikāņu ģimenīte". Par lomu tajā S. Vergara ir tikusi nominēta kā labākā otrā plāna aktrise vairākām Primetime Emmy, Zelta globusa, Ekrāna aktieru ģildes balvām. Ekrāna aktieru ģildes balvu ir saņēmusi kā daļa no aktieru sastāva. Vēl ir filmējusies tādās filmās kā "Smurfi" (2011), "Jaungada nakts" (New Year's Eve, 2011), "Jautrās pleznas 2" (2011) un The Three Stooges (2012).
Ladislavs Naģs
Ladislavs Naģs (Ladislav Nagy; dzimis Šacā, Čehoslovākijā) ir profesionāls slovāku hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, Slovākijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) Naģs spēlē Slovākijas Ekstralīgas klubā HC Košice.
Spēlētāja karjera
Karjeru uzsācis 1996. gadā Slovākijas Ekstralīgas klubā HK Dragon Prešov. 1997. gada NHL draftā viņu Sentluisas "Blues" izraudzījās ar kopējo 177. kārtas numuru. Nacionālajā čempionātā aizvadījis dažas sezonas, 1998. gadā sāka spēlēt Ziemeļamerikā. Debijas sezonā (1999—2000) NHL Sentluisas "Blues" sastāvā aizvadīja 11 spēles, kurās guva divus vārtus. "Blues" sastāvā aizvadīja divas sezonas, pēc tam tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes". 2006.—2007. un 2007.—2008. gada sezonas aizvadīja trīs klubu sastāvos: "Coyotes", Dalasas "Stars" un Losandželosas "Kings". Nākamās divas sezonas L. Naģs aizvadīja KHL kluba Čerepovecas "Severstal" sastāvā.
Slovākijas hokeja izlases sastāvā ir izcīnījis zelta medaļu 2002. gada Pasaules čempionātā un bronzu 2003. gada Pasaules čempionātā.
Fox Broadcasting Company
Fox Broadcasting Company, pazīstams arī kā Fox Network jeb FOX, ir ASV komerciāls televīzijas tīkls. Tas pieder Mērdoku ģimenes kontrolētam uzņēmumam Fox Corporation. Pirmā pārraide notika. Laikā no 2004. līdz 2009. gadam tas bija augstāk novērtētais televīzijas kanāls ASV starp cilvēkiem vecumā no 18 līdz 49 gadiem. 2007.—2008. gada sezonā Fox pirmoreiz kanāla vēsturē kļuva par populārāko ASV televīzijas kanālu, pārspējot CBS. Kanālā pašlaik tiek pārraidīti tādi šovi kā "Amerikāņu elks", "Nozieguma skelets", "Simpsoni", "Mana trakā ģimene", "Jauniņā" un Bruklina deviņi-deviņi.
1993. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm
1993. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm (EuroBasket Women 1993) bija 24. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Itālijā no 1993. gada līdz. Čempionātu organizēja FIBA Europe. Čempionātā uzvarēja Spānijas izlase, kura finālā uzvarēja Francijas izlasi. Mazajā finālā Slovākijas izlase uzvarēja Itālijas izlasi.
Eiropas čempionātā piedalījās 8 Eiropas sieviešu basketbola valstsvienības.
Kalifs
Kalifs, arī halifs (ar, halīfa) ir kalifāta valsts galva, un tas ir tituls, ar kuru apzīmē islāma ummas (šariata likumiem pakļauta visu musulmaņu kopiena) vadītāju. Vārds ir cēlies transliterācijā no arābu vārda halīfa – pēctecis, sūtnis, pārstāvis. Sākotnēji, pēc Muhameda (570—632) nāves, musulmaņu valdnieku sauca Dieva pravieša pēctecis (Khalīfat ar-rasul Allāh), un vēsturnieki šo titulu parasti atveidoja: kalīfs.
Pēc pirmajiem četriem kalifiem (Abū Bekrs, Umars Ibnelhatābs, Osmāns Ibn Afāns un Alī ibn Abū Tālibs) kalifa titulu pieņēma omejādi, abasīdi un osmaņi, kā arī dažādas citas dinastijas. Pārsvarā islāma valdniekus sauca par sultāniem vai emīriem, kas bija uzticīgi un padoti kalifam. 1924. gadā Turcijas Lielā nacionālā asambleja atcēla kalifa titulu un likvidēja Osmaņu kalifātu.
Autošoseja
Autošoseja ir autosporta veids, kurā sacensība notiek asfaltētā trasē, ar automobili braucot pa sacīkšu apli. Par autošosejas virsotni tiek uzskatīta Formula 1, bet salonmašīnu virsotnē pašlaik atrodas WTCC sacīkstes. Arī Latvijā ik gadus norisinās Ziemeļeiropas zonas (NEZ) čempionāts autošosejā. Latvijā populārākā no sacīkstēm ir Nacionālā klase.
Jumprava
Jumprava var būt:
Cukurs C-6bis
Cukurs C-6bis bija 1940. gadā būvēts Latvijas gaisa spēku pikējošais bumbvedējs, vienīgais pilnīgi no metāla izgatavotais šādas klases lidaparāts Latvijā. Konstruēts uz Cukurs C-6 Trīs Zvaigznes bāzes, aprīkojot ar jaudīgāku dzinēju.
Vēsture
Lidmašīnu konstruēja Herberts Cukurs pēc Latvijas kara ministrijas pasūtījuma. Neilgi pirms Latvijas okupācijas Kara ministrija pasūtīja Cukuram vēl 12 šādas lidmašīnas. Izmēģinājuma lidojumus veica 2. iznīcinātājeskadriļas kapteinis I. Balodis, virsleitnants A. Graudiņš un A. Grants. Lidojumi tika izbeigti 7. jūnijā, 10 dienas pirms Latviju okupēja PSRS.
Padomju okupācijas laikā par Cukura lidmašīnām ieinteresējas padomju varas iestādes un aviokonstruktoru izsauca uz Jakovļeva konstruktoru biroju Maskavā. Cukurs esot izvairījies no sadarbības un atgriezies savā lauku saimniecībā "Lidoņos" agrākajā Bukaišu muižā. Būdams PSRS interešu objekts, Cukurs netika pakļauts represijām un saglabāja dažas privilēģijas, ieskaitot personisko auto.
Kurzeme
Kurzeme (liv ) jeb Kursa ir viena no latviešu vēsturiskajām zemēm. Mūsdienu Kurzemes teritoriālā identitāte izsekojama kopš Kurzemes bīskapijas dibināšanas 1230. gadā, lai gan līdz Melnas līguma noslēgšanai 1422. gadā pie Kurzemes pieskaitīja arī Senās Kursas dienvidu daļa mūsdienu Lietuvas teritorijā (Ceklis, Megava un Pilsāts). Vecākās Kurzemes pilsētas ir Aizpute, Kuldīga un Ventspils.
Etimoloģija
Kurzemes nosaukums veidots no etnonīma 'kurši' (senāka forma 'kursi') jeb 'kūri', kas rakstos kā Cori minēti jau 9. gadsimtā, un vēlākajos laikos izmantotajos vācu Kuren un latīņu curones. Savukārt par paša etnonīma un tam atbilstošā vietvārda Kursa izcelsmi pastāv vairākas versijas.
Par visticamāko etimoloģiju uzskata lietuviešu valodnieka Kazimiera Būgas versiju, ka vārda izcelsme būtu saistāma ar slovēņu krš (krūms), ukraiņu kors (līdums, plēsums), čehu krs (nonīcis koks), poļu karślak (zems, šķībs malkai nederīgs koks), kas norāda uz to, ka Kurzeme ir līdumu un plēsumu zeme ar nabadzīgiem kokiem.
Pirms krusta kariem
Jau no aizvēsturiskiem laikiem Kurzemi apdzīvoja kurši un līvi. Tagadējās Grobiņas apkaimē 6.—9. gadsimtā bijusi pastāvīga vikingu apmetne Ezerpils (Seeburg). Senākās rakstītās ziņas par seno Kursu ir atstājis Romas pāvesta legāts Ansgars (801—865), kas no 831. gada bija Hamburgas virsbīskaps, bet no 845. gada arī Brēmenes bīskaps. Viņa pēcnācējs Rimberts ap 875. gadu sarakstīja kuršu senvēsturei svarīgo darbu "Svētā Anskara dzīve". Tajā vēstīts par zviedru vikingu ķēniņa Olava uzbrukumu kuršu ķēniņvalsts pilsētai (urbs regni) Ezerpilij, ko aizstāvējuši 7000 karavīru ("Ezerpils kauja") un Apūlei, ko aizstāvējuši 15 000 karavīru ("Kauja pie Apūles"). Pēc sakāves kurši apņēmās, tāpat kā agrāk, turpmāk maksāt kunga tiesu (censum) zviedru ķēniņam un atzīt sevi par tā pavalstniekiem.
Romas pāvesta Gregora IX vicelegāts Alnas Balduīns 1230. gada 28. decembrī noslēdza līgumu ar kuršu ķēniņu Lamekinu, kas liecināja par kūrijas tā laika nodomu dibināt Kurzemē Svētā Krēsla vasaļvalsti un atbrīvot Lamekinam padotās zemes no pakļautības Dānijas un Zviedrijas karaļvalstīm.
Krusta kari pret kuršiem
1242. gadā Vācu ordeņa Livonijas atzara mestrs Groningas Dīriķis iesauca Dānijas karaļa Igaunijas vasaļus, Tērbatas, Sāmsalas—Vīkas un Rīgas bīskapu karavīrus, kā arī iepriekš pakļauto un kristīto latgaļu un līvu spēkus. Ar apvienoto karaspēku viņš devās no Rīgas gar Kurzemes jūrmalu pret kuršiem, laupīdams un dedzinādams viņu zemi. Kuršu zemes padome nolēma slēgt mieru ar ordeni un atļāva izvietot ordeņa karavīrus Kuldīgā, kas tiek uzskatīts par pilsētas dibināšanas sākumu. Tajā kopā ar vācbrāļu garnizonu palika arī daļa kuršu labiešu, bet daži citi kuršu novadi nodrošināja šo mieru ar ķīlniekiem. Lietuvas dižkunigaitis Mindaugs Kurzemes pakļaušanai savāca lielu karaspēku, tomēr cieta sakāvi 1244. gada Embūtes kaujā un 1245. gada lietuviešu karagājienā uz Kursu.
1252. gadā, kad katoļu ticībā pārgājušais Lietuvas valdnieks Mindaugs bija noslēdzis savienību ar Livonijas ordeni, mestra pienākumu izpildītājs Seinas Eberhards vadīja karagājienu Dienvidkursas pakļaušanai. Pie Dangas upes ietekas Nemunā ordeņa brāļi uzcēla Memelburgas pili.
1253. gada 4. aprīlī krustnešu karaspēka vadonis Sainas grāfs Eberhards apliecināja, ka pēc Romas pāvesta rīkojuma ar Sāmsalas bīskapa un citu garīdznieku starpniecību viņš ordeņa vārdā Rīgas sanāksmē vienojies ar Kursas bīskapu Heinrihu no Licelburgas par 6 kuršu zemju sadalīšanu, pie kam Vanemas, Ventavas, Bandavas, Cekļa, Duvzares un Piemares zemēs minētais bīskaps saņem vienu, bet ordenis divas trešdaļas, kas izteiktas ar vārdā nosauktiem novadiem un to piederumiem. Vanemanes 3 ezeri (Kaņģeru, Engures un Usmas), kā arī Liepājas, Durbes un Svētezers palika nedalīti kopīgā lietošanā; upes, kas tek no šiem ezeriem, piederēja attiecīga novada kuršiem, paturot spēkā katra zemes kunga kundzību viņa zemē un tās ūdeņos. Tāpat nedalītas palika Kursas akmens lauztuves; ja vēlāk tiktu atklātas minerālu vai metālu atradnes, tad katrs kungs savā zemē paturētu kalnu regālijas. Neviens kursis nezaudēja savas īpašuma tiesības uz tīrumiem, pļavām, zvejas ūdeņiem, nesvētiem mežiem un bišu kokiem, bet arī bīskaps un ordenis paturēja savas grunts kungu tiesības uz kuršu realnastām. Kopīgos ūdeņos bīskapa ļaudis deva zivju desmito tiesu bīskapam, bet ordeņa ļaudis ordenim.
notika Durbes kauja, kurā žemaišu un kuršu karaspēki bez karaļa Mindauga piekrišanas smagi sakāva krustnešus un viņu sabiedrotos prūšus. Sekojošās kuršu sacelšanās laikā 1263. gadā kurši atkārtoti uzbruka Klaipēdai, taču nespēja to ieņemt.
Kurzemes hercogiste un Kurzemes guberņa
Vācu literāts Rozins Lentilijs 17. gadsimta beigās rakstīja, ka Kurzemes jūrmalas iedzīvotāji (līvi) lieto igauņu valodu, bet citi lieto latviešu valodu, kam nav gandrīz nekā kopēja ar kādu citu valodu, un runā viņu noteiktā Kurzemes un Vidzemes daļā.
Pēc Polijas-Lietuvas sadalīšanas 1795. gadā Kurzeme tika pievienota Krievijas Impērijai un izveidota Kurzemes guberņa.
Pēc Kurzemes okupācijas 1812. gada jūlijā uz sešiem mēnešiem tika atjaunota Kurzemes, Zemgales un Piltenes hercogiste.
Kurzeme 20. gadsimtā
Kopš 1918. gada 18. novembra Kurzeme veido daļu no Latvijas Republikas, ko 1940.-1991. bija anektējusi PSRS. Ļoti smagi Kurzeme cieta abos pasaules karos. Otrajā pasaules karā ilgstoša kara darbība notika tās ziemeļu un rietumu daļā (saukts par "Kurzemes katlu" jeb "Kurzemes cietoksni"; 1944—1945).
Līdz 1949. gada reformai
Līdz 1949. gada 31. decembrim Kurzemi veidoja Liepājas apriņķis (līdz 1920. gada 9. augustam — Grobiņas apriņķis), Ventspils apriņķis, Aizputes apriņķis, Kuldīgas apriņķis un Talsu apriņķis, kuru ārējās robežas veidoja Kurzemes kultūrvēsturiskā novada robežu.
Pēc 2008. gada reformas
Pēc Latvijas Republikas Saeimā 2008. gada 18. decembrī pieņemtā „LR Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likuma” Kurzemes vēlēšanu apgabalā atradās 19 novadi un 2 republikas pilsētas:
Pēc 2021. gada reformas
Pēc 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas un Latviešu vēsturisko zemju likuma pieņemšanas otrajā lasījumā Kurzemei kā latviešu vēsturiskajai zemei pieder:
Maikls Lopess-Alegrija
Maikls Lopess-Alegrija (Michael López-Alegría, dzimis ) ir spāņu ASV kosmonauts.
Maikls Lopess-Alegrija ir veicis piecus kosmiskos lidojumus. Pirmais lidojums notika 1995. gadā (STS-73). Viņš ir ASV rekordists iziešanu kosmosā skaita ziņā (10) un to kopējā ilgumā (67 stundas 40 minūtes).
2012. gada martā Lopess-Alegrija atstāja NASA un kļuva par Komerciālo kosmisko lidojumu federācijas prezidentu.
2017. gadā Maikls Lopess-Alegrija pārgāja darbā uz uzņēmumu Axiom Space un kļuva par biznesa attīstības direktoru.
Vērsis (nozīmju atdalīšana)
Vērsis var būt:
Framheima
Framheima bija norvēģu polārpētnieka Roalda Amundsena ekspedīcijas bāzes nometne Antarktīdā. Tika ierīkota 1911. gada janvārī uz Rosa šelfa ledāja pie Vaļu līča 4 km no ledāja malas. Bāze kalpoja kā atbalsta punkts Amundsena ekspedīcijai uz Dienvidpolu. Nosaukta ekspedīcijas kuģa Fram vārdā ("Frama māja"). Nometne darbojās līdz 1912. gada 30. janvārim.
Bāzes pamatā bija koka dzīvojamā ēka, kas sākotnēji tika uzbūvēta Amundsena mājas dārzā Norvēģijā, bet vēlāk izjaukta un ar kuģi atvesta uz Antarktīdu un tur divu nedēļu laikā salikta no jauna. Ēkas izmēri bija 4x8 m garumā un platumā un 4 m augstumā. Tā tika iedziļināta ledū par 120 cm. Dzīvojamās telpas platība bija 24 m², virtuves - 8 m². Bēniņos glabājās pārtikas rezerves un fotolaboratorija. Ēka tika apkurināta no virtuves, kur atradās ogļu krāsns.
Papildus dzīvojamajai mājai bāzē bija 15 sešpadsmitvietīgas armijas teltis, kur dzīvoja suņi un glabājās kurināmais un gaļas rezerves.
Framheima kalpoja par bāzes nometni abiem Amundsena pārgājieniem uz polu. Pirmajā, neveiksmīgajā mēģinājuma, kas startēja 1911. gada 8. septembrī, piedalījās seši ekspedīcijas locekļi, otrajā, veiksmīgajā, kas startēja 19. oktobrī - pieci. Novembrī trīs ekspedīcijas locekļi veica pārgājienu uz Karaļa Eduarda VII Zemi, lai uzmeklētu dienvidu magnētisko polu, bet tas beidzās bez rezultāta.
1912. gada 30. janvārī bāze tika pamesta. Tur palika neizmantoti pārtikas, ogļu un petrolejas krājumi vismaz pusotram gadam.
Framheimu 1911. gada 4. februārī apmeklēja Roberta Skota ekspedīcijas kuģis Terra Nova leitnanta Kempbela vadībā un 1912. gada 16. janvārī japāņu ekspedīcija Nobu Širases vadībā ar kuģi Kainan Maru.
1928. gadā no ledāja atdalījās aisbergs ar bāzes atliekām un aiznesa to okeānā.
Taktiskais apgaismojums
Taktiskais apgaismojums ir šaujamieroča palīgierīce, kas atvieglo vāji apgaismota mērķa identificēšanu un atļauj labam šāvējam vienlaikus tēmēt un apgaismot mērķi, kad apgaismojums ir uzstādīts paralēli stobra kanāla asij. Taktiskie apgaismojumi reizēm ir apvienoti arī ar lāzeru, lai izveidotu vairākfunkciju ierīci. Parasti tas tiek darbināts ar vairākām litija baterijām un tā ietvars ir izgatavots no īpaši izturīga polimēra.
Raksturojums
Taktiskie apgaismojumi var tikt apgādāti ar lēcām, lai iegūtu noteiktas krāsas, iekļaujot gaismu ar infrasarkano spektru, kas ir redzama tikai caur noteiktām brillēm. Taktiskie apgaismojumi ir arī pārveidoti kā neletālas apžilbinošas ierīces, kas izstrādātas, lai mērķi acumirklī padarītu nespējīgu bez ilgstoša efekta un gūtu taktiskas priekšrocības. Taktiskais apgaismojums parasti ir izgatavots noteikta modeļa vai klases šaujamierocim. Pistolēm parasti ir vajadzīgs speciāls apgaismojums katram modelim, kamēr lielāki ieroči var izmantot speciālas sliedes vai stobra spailes, kur uzstādīt universālus izstrādājumus. Šī apgaismojuma gaismeklis parasti ir halogēns un tā darbības laiks ir ap 1 stundu ilgs.
Salonautomobiļu sacensības
Salonautomobiļu sacensības ( vai stock car racing) ir autošosejas veids, kurā piloti un komandas piedalās ar sacensībām atbilstoši pārveidotām ielu automašīnām. Šis sporta veids ir īpaši iecienīts Lielbritānijā, Vācijā, ASV Skandināvijā un Austrālijā. Eiropas čempionātos parasti piloti brauc trasēs, bet ASV populārajos NASCAR čempionātos tiek izmantoti ovāli.
Amerikas čempionāts basketbolā
Pirmais Amerikas čempionāts basketbolā notika 1980. gadā Puertoriko. Pašreizējie Amerikas čempioni ir ASV izlases spēlētāji. Arī visvairāk uzvaras turnīrā ir izcīnījusi ASV izlase — 7 reizes.
Ežēns Delakruā
Ferdinands Viktors Ežēns Delakruā (fr; dzimis, miris ) bija 19. gadsimta franču gleznotājs un grafiķis, viens no ievērojamākajiem romantisma māksliniekiem. Delakruā romantisma stila gleznas ar īpaši raksturīgiem izteiksmīgajiem otas triepieniem un eksperimentiem ar krāsām bieži vien ir uzskatāmas par priekštečiem vēlākajai impresionisma kustībai, savukārt viņa gleznu ekstravagantums un fantastikas elementu tematika sekmēja simbolisma attīstību.
1966. gada FIFA Pasaules kauss
1966. gada FIFA Pasaules kauss notika Anglijā no 11. līdz 30. jūlijam. Tas bija pēc skaita 8. Pasaules kausa finālturnīrs. Pirmo un pagaidām vienīgo reizi par Pasaules čempioniem kļuva futbola dzimtenes pārstāvji Anglijas izlase, kas finālā spraigā spēlē pagarinājumā ar 4-2 pieveica VFR.
Komandas
Tālāk minētās 16 izlases piedalījās 1966. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā. Turnīram automātiski kvalificējās laukuma saimnieki Anglijas izlase un 1962. gada Pasaules čempioni Brazīlijas izlase.
CBS
CBS pirmsākumi datējami ar 1927. gada 27. janvāri, kad tika izveidots radiostaciju tīkls United Independent Broadcasters. Kad par investoru kļuva Columbia Records, 1927. gada 18. septembrī radiostaciju tīkls tika pārdēvēts par Columbia Phonographic Broadcasting System. Tas 1928. gadā pārtapa par Columbia Broadcasting System. 1941. gadā, 1. jūlijā notika CBS pirmā televīzijas pārraide.
2017. gada 17. novembrī radio staciju tīkls CBS Radio tika pārdots Entercom.
2019. gadā par CBS īpašnieku kļuva ViacomCBS.
1966. gada FIFA Pasaules kauss
Turnīra gaita
Pusfinālos noritēja ļoti sīvas cīņas, kas abas beidzās ar rezultātu 2-1. Lieliski spēlējošā PSRS izlase piekāpās VFR, kuras labā izšķirošos vārtus guva aizsargs Francs Bekenbauers. Savukārt angļi pateicoties Bobija Čārltona 2 gūtajiem vārtiem uzveica Portugāli. Spēlē par 3. vietu portugāļi tomēr tika galā ar PSRS.
Izslēgšanas turnīrs
Labākie vārtu guvēji
Lana Jēkabsone
Lana Jēkabsone (dzimusi Rīgā) ir bijusī latviešu vieglatlēte, startējusi 400 m barjerskrējienā un sprinta distancēs, pēc sportistes karjeras beigām — žurnāliste.
Piedalījusies Atlantā, kur izcīnījusi 18. vietu, priekšskrējienu veicot 56,18 s.
Feniletilspirts
Atrašanās dabā
Atrodams daudzās dabiskās nozīmīgās esteru eļļās, piemēram, rožu, neļķu, hiacinšu, apelsīnu ziedu, Burbona ģerāniju u.c.
Iegūšana
Feniletilspirtu iegūst, reducējot etilfenilacetātu ar spirtu un nātriju, vai hidrogenējot fenilacetaldehīdu niķeļa katalizatora klātbūtnē. Var iegūt arī benzola reakcijā ar etilēna oksīdu AlCl3 klātbūtnē; stirola oksīda hidrogenēšana; pēc Grinjāra reakcijas. Pašreizējās feniletilspirta ražošanas komerciālajās metodēs ietilpst Grinjāra sintēze, Frīdela-Krafta process un katalītiskā hidrogenēšana no stirola oksīda.
Iegūšanas procesa stadijas
Ķīmiskajā rūpniecībā iegūstamā tehniskā ß-feniletilspirta attīrīšana notiek šādā secībā:
Izmantošana
Izmanto kā konservantu oftalmiskos šķīdumos un kā farmaceitisku līdzekli (pretmikrobu), parfimērijā (ziepju aromātiskās piedevas) un pārtikas rūpniecībā (aromātisko pārtikas esenču izgatavošanai). Izmanto arī kā izejvielu ß-feniletilacetāta un dažu citu smaržvielu sintēzei. Kukaiņu apkarošanā feniletilspirtu uzskata par līdzekli pret odiem. Zemās cenas, ķīmiskās stabilitātes un smaržas kvalitātes dēļ feniletilspirts ir ideāli piemērots ziepju aromāts. Aptuveni 85% feniletilspirta izmanto smaržām. Feniletilspirta izmantošana parasti neizraisa veselības problēmas.
Fizikālās īpašības
Feniletilspirtam, iespējams, ir visprestižākais ķīmiskais aromāts no visām aromātiskajām organiskajām vielām parfimērijas pasaulē. To nosaka tā izsmalcinātā dabisko rožu ziedlapiņu smarža. Feniletilspirts ir šķidrums. Stipri sakratot, 100 ml ūdens šķīst 2 ml vielas. 50% spirtā labi šķīst (1:1) un ierobežoti šķīst ūdenī (1:60). Kušanas temperatūra -27 °C, viršanas temperatūra 220—222 °C. Molekulmasa: 122,17. C 78,66%, H 8,25%, O 13,10%.
Aukstais karš
Aukstais karš ir stāvoklis starp valstīm, kad nenotiek reāla karadarbība, bet cīņa ar pretējo pusi notiek ar ekonomiskām un politiskām darbībām, spiegošanu, kā arī lokālos karos atbalstot cīņu pret pretinieka sabiedrotajiem vai satelītvalstīm.
Par "auksto karu" parasti dēvē stāvokli, kas izveidojās pēc Otrā pasaules kara starp ASV ar tās sabiedrotajiem un PSRS ar tās satelītvalstīm. Šo periodu raksturo asa abu lielvalstu politiskā, ekonomiskā, zinātniskā un bruņošanās sacensība. To sauc par "auksto karu", jo konflikts nenoveda pie tiešas karadarbības starp abām lielvarām. Tā būtība — cīņa starp ASV un PSRS un to sabiedrotajiem par varu pasaulē. Aukstais karš ilga no 1947. gada līdz PSRS sabrukuma sākumam 1991. gadā.
Eiropa pēc Otrā pasaules kara
Otrais pasaules karš bija lielākais bruņotais konflikts cilvēces vēsturē un iesaistīja vairumu pasaules valstu. Tas notika no 1939. gada līdz 1945. gadam starp Ass valstīm un Sabiedrotajiem un prasīja 57 miljonus civiliedzīvotāju un militārpersonu dzīvību. 1941. gada 14. augustā tika parakstīta "Atlantijas harta", kas iezīmēja t.s. rietumu pasaules plānotos uzbūves un darbības principus pēc nacistiskās Vācijas sakāves. Tie, protams, atšķīrās no PSRS principiem.
Ja pirms otrā pasaules kara Eiropā un pasaulē bija vairākas spēcīgas valstis, no kurām tradicionāli par spēcīgāko tika uzskatīta Britu impērija, tad pēc 1945. gada izveidojās divas varenas lielvaras, kuras kontrolēja pārējās valstis — ASV un PSRS. Tās valstis, kuras sadarbojās ar ASV, pieņemts dēvēt par Rietumu bloka valstīm, bet PSRS kontrolētās teritorijas par Austrumu bloka valstīm. Par Aukstā kara sākumu tiek uzskatīts 1946. gada 5. marts, kad bijušais Lielbritānijas premjerministrs Vinstons Čērčils, uzstājoties ar runu Fultonā (ASV), paziņoja, ka Eiropā nolaists "dzelzs priekškars” starp PSRS un pārējo Eiropu. Lai arī Lielā trijnieka sarunās par pēckara Eiropas stāvokli kļuva skaidrs, ka PSRS ietekme Centrālajā un Austrumeiropā būs ievērojama, nedz Franklins Rūzvelts, nedz Čērčils nevarēja vai nevēlējās iedomāties, ka Staļina plānos ir pilnīga kontrole pār Padomju armijas ieņemtajām valstīm. 1947. gadā, lai palīdzētu Grieķijai un Turcijai pārvarēt komunisma draudus, tika pasludināta Trumena doktrīna.
Konflikta sākums
Veiksmīgo padomju ofensīvu Mandžūrijā Staļins bija plānojis turpināt ar padomju karaspēka desantu Japānā. To īstenot nepieļāva ASV nomestās atombumbas un Japānas ātrā kapitulācija, tā izbeidzot karu Āzijā. Augusta vidū PSRS gribēja iebrukt Hokaido. Staļins vēstulē Trūmenam uzstāja uz tiesībām okupēt Kuriļu salas un daļu Japānas teritorijas. Trūmens nepiekrita desantam Hokaido, un 22. augustā šo plānu nācās atcelt.
1945. gada 20. un 21. augustā ASV un Lielbritānijas pārstāvji informēja Rumānijas un Bulgārijas karalistu valdības, un tur esošo Sabiedroto okupācijas komisiju PSRS pārstāvjus, ka neatzīs vietējās valdības, ja tās neveidos kā demokrātiskas partiju koalīcijas. Tas bija signāls, ka Rietumi netaisās automātiski atzīt padomju vasaļrežīmus. Bulgārija paziņoja, ka vēlēšanas rīkos visu Sabiedroto valstu novērotāju klātbūtnē.
24.-25. oktobrī ASV uzņēmējs Averels Harimans apciemoja Staļinu Gagrā. Padomju vadītājs sūdzējās par padomju klātbūtnes bloķēšanu Japānā un izteicās, ka PSRS tāpat varētu uzvesties savā okupācijas zonā Eiropā, nepielaižot tur citu Sabiedroti valstu pārstāvjus. Decembra ārlietu ministru konferencē Maskavā, ASV ārlietu ministrs vairāk respektēja jaunveidotās ietekmju sfēras pasaulē. ASV atzina padomju okupācijas spēku ietekmē notikušās vēlēšanas Bulgārijā un Rumānijā; nepieprasīja padomju spēku izvešanu no Irānas ziemeļiem. Staļins to uztvēra kā zaļo gaismu demokrātisko partiju likvidēšanai Balkānos. Tikmēr Polijā, kuras dēļ briti bija iesaistījušies karā, Staļins vēl pieļāva demokrātisko partiju darbību.
Konflikts Ķīnā
1945. gada oktobrī ASV palīdz Ķīnas karaspēkam atjaunot valdības kontroli pār Japānas okupētajiem centra un ziemeļu rajoniem. ASV jūras kājnieku izsēšanās Mandžūrijas piekrastē sadusmoja Staļinu. Lai arī PSRS bija solījusi iekaroto Mandžūriju atstāt dažu mēnešu laikā, viņš to uzskatīja par ASV iejaukšanos PSRS ietekmes zonā. 15. decembrī Trūmens paziņoja, ka ASV militāri neiesaistīsies Ķīnas pilsoņu karā. Ilgstošās sarunās ar Čana Kaiši dēlu, Staļinam neizdevās panākt Ķīnas piekrišanu kļūt par PSRS sabiedroto, lai arī ķīnieši bija gatavi maksimāli pozitīvai politiskai un ekonomiskai sadarbībai. Sarunas radīja uztraukumu ASV, kas 1946. gada februārī piespieda Čanu Kaiši pārtraukt Maskavas sarunas. Aizejošais PSRS karaspēks ļāva Mandžūrijā nostiprināties Mao Dzeduna komunistu spēkiem.