cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roberts Nilsons
Roberts Nilsons (dzimis 1985. gada 10. janvārī) ir zviedru hokejists, malējais uzbrucējs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) spēlē Šveices hokeja līgas kluba Cīrihes "Lions" sastāvā.
Roberta tēvs Kents Nilsons arī bija profesionāls hokejists, kurš Roberta dzimšanas brīdī pārstāvēja NHL klubu Kalgari "Flames".
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Nilsons uzsāka 2001. gadā, kad debitēja Allsvenskan līgas klubā Leksand IF. Jau sākot ar nākamo sezonu klubs spēlēja Zviedrijas Elitsērijā. Zviedrijā Nilsons turpināja spēlēt līdz 2004.—05. sezonas izskaņai.
2005. gada vasarā Nilsons pievienojās NHL klubam Ņujorkas "Islanders", kas uzbrucēju bija izvēlējusies 2003. gada NHL draftā. "Islanders" rindās Nilsonam neizdevās nostiprināties līgā, jau 2006.—07. sezonā tiekot aizmainītam uz Edmontonas "Oilers" vienību. Tajā Nilsons spēlēja līdz 2010. gada vasarai, kad hokejista līgums tika izpirkts.
Pēc tam, kad Nilsona līgums ar "Oilers" tika pārtraukts, hokejists pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām, 2010.—11. sezonā kopā ar komandu izcīnot arī Gagarina kausu. Gadu vēlāk hokejists pārcēlās uz citu KHL klubu - Ņižņijnovgorodas "Torpedo". Tā rindās Nilsons tika atzīts par februāra labāko līgas uzbrucēju.
2013. gada vasarā Nilsons noslēdza trīs gadu līgumu ar Šveices hokeja līgas vienību Cīrihes "Lions".
Zviedrijas izlases rindās spēlējis 2008. un 2011. Pasaules čempionātos, 2011. gadā izcīnot arī sudraba medaļas.
Supernatural
Supernatural var būt:
Kumanova
Kumanova (mk) ir pilsēta Ziemeļmaķedonijas ziemeļos, uz ziemeļaustrumiem no Skopjes. Maķedonijas otrā lielākā pilsēta. Pilsētai raksturīgs īpatnējs dialekts, kuru ar grūtībām saprot citi maķedonieši.
Pilsētas nosaukums varētu būt cēlies no kumānu (polovciešu) vārda, kuri XII gadsimtā apmetās pilsētas apkaimē. Pilsēta turku rakstos pirmoreiz pieminēta 1519. gadā. XVI gadsimtā turku ceļotājs aprakstīja Kumanovu kā pilsētu ar mošeju, medresi un karavansaraju. 1689. gadā Kumanova bija maķedoniešu Karpoša sacelšanās centrs pret turkiem. Strauji Kumanova sāka attīstīties tikai pēc 2. pasaules kara.
Vālīšu staipeknis
Vālīšu staipeknis (Lycopodium clavatum) ir staipekņu dzimtas (Lycopodiaceae) augs, kas pieder staipekņu ģintij (Lycopodium).
Apraksts
Vālīšu staipeknis ir mūžzaļš, daudzgadīgs lakstaugs ar ložņājošu, dakšveidīgi zarainu, 2—3 m garu dzeltenzaļu stublāju. Toties vertikālie zari izskatās pelēkzaļi, jo katras lapiņas galā gaišs matiņš. Lapas sīkas, 5—8 mm garas. Sporangiji veido vārpiņas vertikālo zaru galos. Viena zara galā parasti divas vai vairāk vārpiņas. Vārpiņas ir 2—6 cm garas, vārpiņas kātiņš 10—18 cm garš. Sporas nogatavojas no jūlija līz septembrim.
Guama
Guama (ch, ; en, ), pilnā nosaukumā Guamas Teritorija (Territory of Guam), ir Amerikas Savienoto Valstu organizēta neinkorporēta teritorija Klusā okeāna rietumos Marianas salu dienvidos. Guama ir lielākā no šī arhipelāga salām. Tā ir viena no piecām no ASV atkarīgajām teritorijām ar civilu valdību. Guamas administratīvais centrs ir Hagātņa, bet lielākā apdzīvotā vieta ir Dededo. Visi Guamā dzimušie cilvēki ir ar ASV pilsonību. Guamas platība ir 541 km², bet iedzīvotāju skaits 2021. gadā bija 168 tūkstoši.
Guamas pirmiedzīvotāji čamorri šo teritoriju sāka apdzīvot pirms aptuveni 4000 gadiem. Fernāns Magelāns bija pirmais eiropietis, kas nonāca šajā zemē. Tas notika, bet spāņi salas kolonizēšanu sāka 1668. gadā. No 16. līdz 18. gadsimtam Guama bija nozīmīga spāņu kuģu apstāšanās vieta Klusā okeāna ūdeņos. , Spānijas—ASV kara laikā, Guamu Spānijai atņēma ASV.
Otrā pasaules kara laikā,, Japānas Impērija iekaroja Guamu. Viņi to bija okupējuši uz divarpus gadiem. Amerikāņi Guamu atkaroja. Kopš 1960. gadiem Guamas saimniecība balstās uz tūrismu un ASV Bruņoto spēku vajadzību nodrošināšanu.
Ģeogrāfija
Guamas sala ziemeļu-dienvidu virzienā stiepjas 50 km garumā. Salas ziemeļu daļa topogrāfiski stipri atšķiras no dienvidu daļas. Ziemeļos ir kaļķakmens plato, kurai apkārt ir koraļļi. Savukārt dienvidu daļa ir vulkāniskas izcelsmes, un tai piemīt kalnains reljefs. Augstākā virsotne ir Lamls (406 m v.j.l.). Kalnus klāj sacietējusi lava, kvarcīts un slāneklis.
Guama atrodas 340 km uz ziemeļaustrumiem no Čelendžera dzelmes, kas ir dziļākā vieta pasaulē un atrodas Marianas dziļvagā.
Guama valda tropu musonu klimats. Dienā gaisa temperatūra ir 26—27 °C. Lietus sezona ilgst no maija līdz novembrim. Visvairāk nokrišņu ir augustā (410 mm). Sausākais mēnesis ir aprīlis (55 mm). Lietus sezonā salu nereti skar taifūni. Viens no tādiem 1962. gadā nopostīja gandrīz visu salu.
Dienvidi
Dienvidi ir viena no četrām debespusēm. Latviešu valodā dienvidus apzīmē ar burtu "D", bet starptautiski — ar burtu "S" (South). Mūsdienu ģeogrāfiskajās kartēs dienvidi parasti atrodas apakšpusē. Lai noteiktu, uz kuru pusi ir dienvidi, tiek izmantots kompass. Dienvidi ir pretēji ziemeļiem. Zemes dienvidos atrodas ģeogrāfiskais dienvidpols, kura atrašanās vieta tikai mazliet atšķiras no magnētiskā dienvidpola.
Vārds dienvidi ir cēlies no diviem latviešu valodas vārdiem: diena un vidus. Tā ir tāpēc, ka Saule dienas vidū atrodas dienvidu pusē.
Aleksejs Murigins
Aleksejs Murigins (dzimis 1986. gada 16. novembrī) ir krievu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2016) Murigins pārstāv Kontinentālās hokeja līgas klubu Jaroslavļas "Lokomotiv".
Spēlētāja karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru Murigins uzsāka 2006. gadā, kad debitēja Krievijas Superlīgas kluba Habarovskas "Amur" rindās. 2008.—09. sezonu Murigins aizvadīja Krievijas Augstākās līgas kluba Angarskas "Jermak" sastāvā. 2009.—10. sezonā Aleksejs ieguva puslīdz regulāru spēles laiku "Amur" rindās, 2011.—12. sezonu noslēdzot kā viens no trim līgas sekmīgākajiem vārtsargiem atvairīto metienu īpatsvara ziņā. "Amur" spēlēja līdz 2014.—15. gada sezonas otrajai pusei, kad pārgāja uz Magņitogorskas "Metallurg".
2015.—16. gada sezonā bija Jaroslavļas "Lokomotiv" pamatvārtsargs, sezonu noslēdzot ar labāko atvairīto metienu procentu KHL, kā arī visvairāk aizvadītajām sausajām spēlēm.
Salvatore Kvazimodo
Biogrāfija
Kvazimodo ir dzimis Modikā, mazā pilsētā netālu no Sicīlijas, sicīliešu un grieķu ģimenē. Viņam bija viena māsa un viens brālis. Viņa tēvs strādāja par dzelzceļa stacijas priekšnieku, tas bija darbs, kurā vajadzēja bieži ceļot, kopā ceļoja arī visa ģimene. Ģimene pārcēlās uz Gelu, kur viņš ieguva pirmo izglītību, pēc tam Mesīnu, tikai divas dienas pēc šausmīgās zemestrīces 1908. gadā. Šie skati ko Salvatore bija redzējis agrā bērnībā, iespiedās dziļi viņa prātā.
Kaut gan Salvatore iemācījās rakstīt un lasīt jau ļoti agrā vecumā un izrādīja agru interesi par dzeju, viņam tomēr labāk padevās matemātika. Viņa māte ieteica viņam iestāties tehniskajā institūtā, nevis ģimnāzijā, kur viņš būtu varējis iegūt akadēmisko izglītību. Ģimnāzija, pēc mātes domām, atradās pārāk tālu un nevarēja dot tik praktisku treniņu kā tehniskais institūts. Viņš nolēma kļūt par inženieri un iestājās Palermo institūtā, pēc tam 1918. gadā devās uz Romu, kur divus gadus studēja Politehnikumā. Juzdams, ka viņam nepadodas inženierzinātnes, Salvatore Kvazimodo kļuva par ģeodēzistu (mērnieku). Tur mācoties viņš arī apguva grieķu un latīņu valodu, un tur viņš arī uzsāka intensīvi aizrauties ne tikai ar grieķu un romiešu klasisko literatūru, bet arī ar seno un moderno psiholoģiju. Tā kā viņa kaislība uz klasicismu strauji pieauga, tad arī viņam pašam parādījās interese ko pašam paveikt. Tā kā viņš bija spiests pelnīt sev iztiku, viņš 1920. gadā kļuva par tehnisko dizaineri būvniecības firmā. Tajā pašā gadā viņš apprecēja Betsiju Doneti. 1924. gadā viņam atkal bija jāmaina darbs, šoreiz viņš sāka strādāt būvpakalpojumu veikalā un pēc tam valsts civilajā dienestā par inženieri.
Kvazimodo mira no asins izplūduma smadzenēs. Viņa ieguldījums itāliešu un arī citu Eiropas valstu literatūrā mūsdienās tiek vērtēts ļoti augstu.
Ungārijas administratīvais iedalījums
Ungārijas administratīvo iedalījumu veido 19 meģes (hu), Budapešta ir atsevišķa galvaspilsētas municipalitāte (hu), kura sīkāk iedalās 23 rajonos (hu). Meģes veido ES NUTS 3. līmeņa apgabalus. Papildus ir 23 pilsētas ar meģes tiesībām (hu). Meģes sīkāk iedalās 173 apakšreģionos.
Visi meģu centri (izņemot Budapeštu) pašas ir pilsētas ar meģes tiesībām (hu). Valstī ir piecas pilsētas, kuras ir pilsētas ar meģes tiesībām, bet kuras pašas nav meģes centri — Ērda (Peštas meģē), Dunaūjvāroša (Fejēras meģē), Hodmezevāšārhēja (Čongrādas meģē), Naģkaniža (Zalas meģē) un Šoprona (Ģēras-Mošonas-Šopronas meģē).
Kopš 1999. gada meģes ir apvienotas reģionos, kuri veido ES NUTS 2. līmeņa apgabalus.
Otrais karagājiens uz Jersiku (1214)
Otrais karagājiens uz Jersiku notika 1214. gada beigās pēc bīskapa Alberta Kokneses vasaļu iniciatīvas, neraugoties uz 1212. gada Jersikas miera līgumu. Par karagājiena iemeslu krustneši minēja Jersikas ķēniņa Visvalža sodīšanu par savu vasaļa saistību nepildīšanu un sadarbību ar lietuviešiem viņu 1213. gada kagājienos. Kokneses bruņnieku Meinarda, Johannesa un Jordana vadībā krustnešu karaspēks kopā ar letgaļu karavīriem no Kokneses devās uz Jersiku. Naktī krustneši ar viltu ieņēma pils aizsargvalni un no rīta ielauzās Jersikā un izlaupīja pilsētu.
Gada staipeknis
Gada staipeknis (la) ir staipekņu dzimtas (Lycopodiaceae) augs, kas pieder staipekņu ģintij (Lycopodium).
Gada staipeknis aug skujkoku (biežāk egļu nekā priežu mežos) un platlapju-skujkoku mežos. Plaši sastopams visā Eirāzijas un Ziemeļamerikas ziemeļu puslodes mežu joslā. Tā ir visbiežāk sastopamā staipekņu suga Latvijā. Parasti veido dažāda lieluma klājeniskas audzes. Populāciju negatīvi ietekmē auga izraušana dekoratīvo vītņu pagatavošanai. Pašatjaunojas ļoti ilgstoši. Par šo sugu Latvijā pirmo reizi rakstīja D.H.Grindelis 1803. gadā.
Apraksts
Gada staipeknis ir mūžzaļš, daudzgadīgs augs ar gulošu, ložņājošu stublāju, kas ir līdz 2 metriem garš, un stāviem 10—15 cm gariem zariem. Vertikālajiem zariem raksturīgas mazas iežmaugas. Lapas sīkas, vienkāršas un aug pamīšus. Lancetiskās lapas ir 0,3—1 cm garas. Strobili vālveida, pa vienam sēdoši katra zara galotnē. Vālītes, kamēr nav nogatavojušās, ir zaļā krāsā, bet, kad nogatavojas, kļūst dzeltenas. Sporas nobriest no jūlija līdz sepetembrim.
Hydac
Uzņēmums Hydac International - vācu hidrauliskās un filtrācijas iekārtas ražotājs. Galvenais birojs atrodas pilsētā Zulcbahā (Zārā)
Ražotnes un filiāles
Uzņēmums tika dibināts 1963.gadā un tajá strádá aptuveni 6000 darbinieku visā pasaulē. Ražotnes atrodas Zulcbahā (Zārā), Getelbornā (Göttelborn), Neunkirhenē (Neunkirchen), Zārbrikenē (Saarbrücken) un Dudvailerā (Dudweiler). Uzņēmuma rīcībā ir 10 biroji Vācijā, un apmēram 40 filiāles ārvalstīs, kā arī globālās tirdzniecības tīkls ar vairāk kā 500 partneriem. Daļēji atrodas pašu ražošanas, tirdzniecības un servisa biroji augošo Āzijas tirgū (1994) Indijā, Singapūrā (1995), Ķīnā (1996), Japānā (1998), Dienvidkorejā (1999), Malaizijā (1999).
Nodaļas
Organizācijas nodaļas veidojas vai nu specializējas noteiktu Hydac International (nosaukums sākas ar Hydac) produktu ražošanai, vai apvienošanās rezultātā kļuva par daļu no uzņēmuma (HYDROSAAR, NORDHYDRAULIC AB un QHP):
Sertifikāti
ISO 9001, ISO 14001, OHSAS 18001
Avoti
Kundenzeitung November 2001, S. 4, Alle Speicher, Alle Zulassungen, Weltweit
Reuters: TTControl un Hydac paziņo par stratēģiskām partnerattiecībām
Vēžošana
Vēžošana ir vēžu ķeršana vai nu ar rokām, brienot pa ūdeni un cenšoties tos saskatīt un notvert vai arī izmantojot vēžošanas rīkus, kuros vēži tiek ievilināti ar ēsmu. Ar to nodarbojas vasarā vai rudens sākumā un parasti krēslā vai tumsā, taču tas nenozīmē to, ka tos nevar noķert arī diennakts gaišajā laikā.
Vēžošana Latvijā
Līdz šim vēžus Latvijā varēja ķert tikai licencētajās ūdenstilpēs, iegādājoties vēžošanas atļauju — licenci, pārējās ūdenstilpes (neskaitot privātās) bija slēgtas vēžošanai. 2013. gada sākumu, zināmā mērā, var uzskatīt par atskaites punktu vēžošanas Latvijā jaunai ērai. Lielā mērā, pateicoties jo plašākai svešo vēžu sugu izplatībai Latvijas ūdeņos, atbilstoši Makšķerēšanas Noteikumu jaunajiem grozījumiem, būs atļauta arī nelicencēta vēžošana 10 ūdenstilpēs, kur ir sastopamas tikai Latvijai svešās vēžu sugas. Raksturojot kopējo situāciju mūsu Valstī jāsaka, ka vēžu populācijas ir atkopušās pēdējo 20 gadu laikā, izbeidzoties intensīvās lauksaimniecības ērai. Daudzos ezeros un upēs vēži ir savairojušies pietiekami lielos apjomos, lai tos varētu ķert, nenodarot lielu skādi to populācijai. Jāsaka pat vairāk, ka daudz kur ir vērojama vēžu pārlieka savairošanās, kas var izraisīt vēžu kvalitatīvo rādītāju pasliktināšanos vai vēžu slimības. Pie tam ir jāatzīmē, ka ļoti plašas akvatorijas ir okupējušas tieši Latvijai svešās vēžu sugas. Vēžus (platspīļu un šaurspīļu) Latvijā ķer no 1. jūlija līdz 1. oktobrim, dzeloņvaigu vēžiem un signālvēžiem nav noteikti ķeršanas termiņu ierobežojumi. Vēžu ķeršanai tiek izmantotas vairākas metodes. Pirmā un pati primitīvākā ir vēžu ķeršana ar rokām. Vēžu ķērējs uzmanīgi pārvietojas pa ūdeni un ielūkojas zem akmeņiem, koku stumbriem un koku zariem, zem kuriem vēži var slēpties dienas laikā. Pamanot vēzi, tūlīt ātri tver vēzi, kamēr tas nav paslēpies kādā citā slēptuvē vai vispār aizbēdzis. Naktī vēži atstāj šīs savas slēptuves. Vēžus tādā pašā veidā var ķert, pievilinot tos ar ēsmu. Apkārt ēsmai savākušos vēžus var ņemt ar rokām vai iesmelt ar ķeseli. Visai plaši vēžu ķeršanai tiek izmantoti vēžu ķeršanas rīki. Visplašāk pazīstamie un paši vienkāršākie ir tā saucamie krītiņi. Tiem var būt dažāda konstrukcija. Vienkāršākā konstrukcija ir kad metāla stieples riņķim (stīpai) uzver tīkla linumu, veidojot tādu kā ķeseli. Mēdz būt arī sarežģītākas konstrukcijas rīki, kaut vai tie paši vēžu ķeršanas murdiņi. Vēžu murdiņi ir plaši izmantojamas universālas lamatas vēžu ķeršanai, kuru galvenais pluss salīdzinājumā ar citiem vēžu ķeršanas rīkiem, ir tāds, ka tos nevajag salīdzinoši bieži pārbaudīt, tā kā tur nokļuvušie vēži tik ātri netiek no turienes laukā.
Noķertos vēžus izmato pārtikā — tā ir lieliska delikatese. Vēžus var ēst vienkārši vārītus, kā arī no tiem var pagatavot ļoti daudz dažādus gardus ēdienus.
Klejotāji
Klejotāji jeb nomadi ( (nomades) — 'ganību meklētāji') ir nevietsēdīgās cilvēku kultūras, kuru dzīvesveidam raksturīga haotiska vai ritmiska pārvietošanās, mainot dzīvesvietu. Klejošana raksturīga vācēju un mednieku—vācēju kultūrām, kā arī dažām ekstensīvās lopkopības formām.
Iedalījums
Klejotājus atkarībā no pārvietošanās rakstura var iedalīt 2 grupās:
Dzīvesveida īpatnības
Klejotājiem raksturīgs minimāls iedzīvotāju skaita pieaugums. Mednieku vācēju izmantotā barība ir tāda, ka bērns to pilnībā var izmantot tikai, sākot no 3 gadu vecuma, kad izauguši zobi. Līdz tam bērns ir jābaro ar mātes pienu un jānēsā līdzi klejojumos (bet divus un vairāk bērnus reizē barot ar krūti un nēsāt līdzi ir visai apgrūtinoši). Vēstures literatūrā valda uzskats, ka akmens laikmeta klejotājiem nākamā grūtniecība neiestājās, kamēr vien māte baroja bērnu ar krūti (tāpat kā mūsdienu cilvēkveidīgajiem pērtiķiem). Mednieki—vācēji nav ieinteresēti mākslīgi veicināt bērnu skaita pieaugumu, jo kopienas locekļu daudzums būtiski neietekmē dzīves līmeņa paaugstināšanos. (Cilvēku skaita pieaugums aritmētiskā progresijā sākās līdz ar pāreju uz vietsēdīgu dzīvesveidu un zemkopību, kas visticamāk saistīts ar ogļhidrātiem bagāto graudaugu pārtiku.) Gan mednieku-vācēju, gan lopkopju sabiedrībām parasti ir jāstrādā mazāk, nekā zemkopju sabiedrībām, lai nodrošinātu visu dzīvei nepieciešamo. Tā, piemēram, !Kung San bušmeņi pārtikas sagādei un citām aktivitātēm, ko varētu klasificēt kā darbu, velta aptuveni 21 stundu nedēļā.
Klejotāju (mednieku-vācēju) dzīvesveida piemērs
Antropologs Dr. Roberts Līkijs savā darbā „Sākotne” apraksta Kalahari tuksneša ziemeļrietumos — pusizkaltušā apgabalā, kas ik otro vai trešo gadu cieš no sausuma, dzīvojošo k’ngu cilti, kas joprojām piekopj klejotāju dzīvesveidu.
Pedersen
Pedersen var būt:
Klejotāji
Klejotāju (mednieku-vācēju) dzīvesveida piemērs
K’ngu zemes sirds ir astoņi dīķi, kur ūdens saglabājas tikpat kā vienmēr un uz kurieni sausuma sezonā atceļo vairāk nekā desmit saimes (vienā saimē ir apmēram 25 cilvēki). Šīs saimes veido diezgan brīvi organizētas nometnes, starp kurām pastāvīgi cirkulē viesi. Šīs sabiedriskās sezonas laikā k’ngi aptuveni 1/3 laika ciemojas citās nometnēs, 1/3 — paši uzņem ciemiņus, bet atlikušo 1/3 laika pavada savas saimes locekļu vidū. Saiešanās ir visai svarīga k’ngu dzīves sastāvdaļa. Kad uznāk lietus sezona, saimes izklīst uz jaunradušajām oāzēm, veidojot mazās apmetnes.
Aptuveni 1/3 k’ngu uztura veido gaļa, 2/3 — augu valsts produkti. K’ngiem laimējies, ka viņi dzīvo vietā, kur ir papilnam ar olbaltumvielām bagāto mongongo riekstu. Vienā dienā k’ngs apēd apmēram 300 riekstu, kas viņam dod 1260 kalorijas un 56g olbaltumvielu. Mongongo rieksti, kas ir izturīgi pret sausumu, veido aptuveni 1/3 viņu uztura, tādējādi nodrošinādami pārtikas resursu stabilitāti. Pārējā augu valsts produktu daļa sastāv no augļiem, melonēm, saknēm un sīpoliem. Gaļu iegūst no kārpcūkām, kudu, gnu, pērļvistiņām un dažādiem citiem zvēriem un putniem, kas visi lielākoties ir diezgan mazi. Kā jau mednieku-vācēju sabiedrībā, mednieki ir vīrieši. Šad un tad viņi vāc arī augus, taču tikai garāmiedami, un par medību ekspedīcijās pamanītajām bagātajām augļu un ogu vietām tie ziņo sievietēm. Medību ekspedīcijas tiek rīkotas ļoti aizrautīgi, bet panākumi parasti ir visai pieticīgi. Ja mednieki pārnes medījumu, nometnē valda liela sajūsma, taču, ja arī atgriežas tukšā, kā nereti gadās, neviens pārāk neuztraucas. Mednieki-vācēji visvairāk savas prasmes un zināšanu veltī medījuma noskatīšanai un nepamanītai piekļūšanai, nevis atklātai vajāšanai vai medību rīku pilnveidošanai.
Medīšana k’ngiem nav ikdienas nodarbošanās. Caurmērā vīrieši medī divarpus dienas nedēļā, un, tā kā „darba diena” ilgst vidēji tikai sešas stundas, līdz pārmērīgam grūtumam vēl ir tālu. Nevar arī sacīt, ka smags būtu sieviešu stāvoklis. Ar pārtikas krājumiem, ko viņas pārnes vienā vākšanas reizē, ģimenes ir paēdušas turpat vai trīs dienas, tāpēc katrai sievietei atliek daudz laika, lai ietu ciemos vai pati uzņemtu viesus, apkoptu bērnus un sevi. Vairāk nekā trim dienām pārtika uzkrāta netiek, un tas nozīmē, ka visu gadu saglabājas vienmērīgs darba un brīvā laika ritms.
Būdami pastāvīgi nodrošināti ar pārtiku, k’ngi ir visai veselīgi. Populārais uzskats, ka, svelmainajā tuksneša saulē gādādami iztiku, viņi nežēlīgi nomokās un agri mirst, neatbilst īstenībai. K’ngu vidējais dzīves ilgums ir 70 gadu. Bērni pārtikas sagādē netiek nodarbināti, bet ir atstāti savā vaļā rotaļām un mācībām (no 5 gadu vecuma sāk apgūt dzīvnieku pēdu un ēdamo augu atpazīšanas prasmes), pret veciem cilvēkiem, kas savā mūžā uzkrājuši lielu praktiskās dzīves pieredzi, labi pārzina paražas un rituālu sīkumus, izturas ar dziļu cieņu. Apspiesti nejūtas arī jaunie. Viņi saimnieciskajā dzīvē sāk piedalīties tikai pēc tam, kad apprecas, — vīrieši vidēji 25, bet sievietes 18 gadu vecumā. Tātad vāc un medī cilvēki, kuru vecums ir robežās aptuveni no 20 līdz 60 gadiem; šīs vecuma grupas īpatsvars ciltī ir aptuveni 60%.
Ornāts
Ornāts ir virsapģērbs. 1. Romas Katoļu baznīcas garīdznieku, izņemot diakonus, tērps, ko lieto celebrējot Svēto Misi, kā arī veicot liturģiskas funkcijas, kas saistītas ar Svēto Misi, un piedaloties dievmaizes svētku procesijā (kur to velk virs albas un stolas). 2. Svinīgs, tikai ceremonijās (iesvētīšana, kronēšana) valkājams tērps augstākajā bruņniecībā.
Lai uzsvērtu tā valkāšanas nozīmīgumu, tērps lielāko tiesu gatavots no pirmšķirīgiem audumiem: zīda, samta vai brokāta auduma. Priesteru ornāta auduma krāsa atkarīga no tā, kādā liturģijā jāpiedalās un kādu rangu priesteris ieņem Baznīcas hierarhijā.
Autoceļš A6 (Latvija)
A6 autoceļš Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Pāternieki), arī Daugavpils šoseja ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas savieno galvaspilsētu Rīgu ar Daugavpili un tālāk ar Baltkrievijas robežu. A6 līdz Jēkabpilij ietilpst starptautiskajā autoceļā, posmā starp Rīgas apvedceļa pieslēgumiem starp un  ir daļa no autoceļiem  un , bet Daugavpils apvedceļa posmā —. Autoceļa kopgarums ir 307 km un tas visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.
Vēsture
Autoceļš izbūvēts 1963. gadā, bet Pļaviņu apvedceļš — 1991. gadā. 2014. gada novembrī tika pabeigta A6 divlīmeņu šķērsojuma ar rekonstrukcija, autoceļa A6 29. kilometrā.
2015. gada 27. janvārī tika izsludināts konkurss par autoceļa A6 posma Jēkabpils-Dreimaņi (149,5-158,5 km) un Daugavpils apvedceļa seguma uzturēšanas darbiem. Savukārt, 29. janvārī tika izsludināts konkurss par seguma atjaunošanu posmā Jaunie Račini-Krāslava (255,8-268,7 km). 11. martā tika paziņots, ka konkursā uzvarējis SIA "Binders" ar līgumcenu 1 511 222 EUR 2017. gada janvārī tika izsludināts konkurss par autoceļa posma Krāslava-Indricas tilts seguma atjaunošanu. Martā par konkura uzvarētāju tika paziņots SIA "Binders" ar līgumcenu 1 750 039 EUR. posmā no Līvāniem līdz Stūrišķiem Līvānu novadā uzsākti remontdarbi, kuros paredzēts iesēdumu remonts, ceļa profila labošana, ūdens novades sistēmas sakārtošana un jaunas asfalta virskārtas ieklāšana. 2022. gadā tika uzsākti ceļa remontdarbi visas Lielvārdes pilsētas posma, kuros notika ceļa seguma nomaiņa, drenāžas un kanalizācijas darbi, ielu apgaismojuma uzlabojumi, kā arī gājēju un velosipēdistu infrastruktūras pārbūve. Tai pašā laikā tika uzsākti arī seguma atjaunošanas remontdarbi posmā Ķegums—Ogre.
1979.—1980. gada NBA sezona
1979.—1980. gada Nacionālās basketbola asociācijas sezona bija 34. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 22 komandas (visas no ASV).
Lehs Kačiņskis
Lehs Aleksandrs Kačiņskis (dzimis, miris ) bija poļu jurists un politiķis, Polijas prezidents. Viņa brālis Jaroslavs Kačiņskis bija Polijas ministru prezidents pirms Donalda Tuska. Pirms ievēlēšanas prezidenta amatā Lehs Kačiņskis pārstāvēja labējo partiju "Likums un taisnīgums" un no 2002. līdz 2005. gadam bija Varšavas mērs.
Pirmo publisko atpazīstamību ieguva, kopā ar brāli piedaloties 1962. gada filmā "Par diviem, kuri nozaga mēnesi" (O dwóch takich, co ukradli księżyc). Astoņdesmitajos gados piedalījās arodbiedrības "Solidaritāte" darbā.
Lehs Kačiņskis un viņa dzīvesbiedre Marija Kačiņska gāja bojā lidmašīnas avārijā Smoļenskas lidostā. Lidmašīnā Tupolev Tu-154, ar kuru viņš lidoja, atradās 96 cilvēki, kuri visi gāja bojā.
1979.—1980. gada NBA sezona
1979. gada NBA drafts notika, tajā Losandželosas "Lakers" ar pirmo numuru izvēlējās Maģisko Džonsonu. 30. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Capital Centre arēnā Lendoverā, Mērilendā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 144–136. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Sanantonio "Spurs" spēlētājs Džordžs Džervins.
Šajā sezonā NBA ieviesa trīspunktnieku metienu līniju. Bostonas "Celtics" aizsargs Kriss Fords pirmais iemeta trīspuntnieku.
Pēc konferencēm
Piezīmes
Paracetamols
Paracetamols (la) jeb acetaminofēns ir plaši izmantots pretsāpju līdzeklis, kā arī pretdrudža līdzeklis. Tas tiek iegūts no akmeņogļu darvas, tas ir aktīvs fenacetīna metabolīts, bet, pretēji fenacetīnam, paracetamols nav kancerogēns.
1995.—1996. gada NBA sezona
'''Nacionālās basketbola asociācijas 1995.—1996. gada sezona''' bija 50. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 29 komandas (27 no ASV un 2 no Kanādas).
Paracetamols
Lietošana
Paracetamols tiek lietots galvassāpju un citu vieglāku sāpju novēršanai, kā arī ir galvenā dažādu saliktu pretgripas un pretsaaukstēšanās līdzekļu sastāvdaļa. Kombinācijā ar opioīdu analgētiskiem līdzekļiem, piemēram, kodeīnu, tas tiek lietots izteiktāku sāpju ārstēšanai, tādu kā pēcoperāciju sāpes un vēža pacientu paliatīvajā aprūpē. Paracetamola pretsāpju darbība sākas aptuveni 11 minūšu laikā pēc iekšķīgas lietošanas, tā pusizvades periods ir 1—4 stundas.
1995.—1996. gada NBA sezona
Par NBA čempioniem kļuva Čikāgas "Bulls" spēlētāji, kas sešu spēļu finālsērijā pieveica Sietlas "SuperSonics" ar 4—2. Šis "Bulls" bija ceturtais tituls kluba pastāvēšanas vēsturē. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas un finālsērijas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Čikāgas "Bulls" spēlētājs Maikls Džordans, kurš bija arī sezonas rezultatīvākais spēlētājs.
Paracetamols
Lietošana
Paracetamola ieteicamā reizes deva pieaugušiem cilvēkiem ir 1000 mg līdz 4 reizēm dienā (maksimālā diennakts deva 4000 mg). Maksimālais ārstēšanas ilgums ir 5—7 dienas. Lai izvairītos no blaknēm, ieteicams lietot iespējami mazu devu un neilgi. Pārdozēšana un retos gadījumos individuāla nepanesamība var izraisīt akūtu aknu mazspēju. Pārdozēšanas risku paaugstina vienlaicīga paracetamola un alkoholisko dzērienu lietošana. Saindējoties ar paracetamolu, kā pretlīdzeklis tiek lietots acetilcisteīns.
Vēsture
Paracetamola plaša lietošana medicīnā sākās 20. gadsimta vidū pēc tam, kad ķīmiķi pierādīja, ka tas ir tolaik populāro analgētiķu un antipirētiķu fenacetīna un acetanilīda aktīvais metabolīts. Vispirms 1950. gadā ASV zāļu tirgū tas parādījās kombinācijā ar aspirīnu un kofeīnu ar nosaukumu Triagesic, bet 1953. gadā kā atsevišķs medikaments ar nosaukumu Panadol, bet 1955. gadā ar nosaukumu Tylenol Elixir bērniem sīrupa formā. 1954. gadā tas kļuva par bezrecepšu medikamentu. 1980. gados paracetamola pārdošanas apjomi daudzās valstīs pārsniedza aspirīna pārdošanas apjomus.
1995.—1996. gada NBA sezona
1995. gada NBA drafts notika, tajā Goldensteitas "Warriors" ar pirmo numuru izvēlējās Džo Smitu. Tāpat notika 1995. gada NBA paplašināšanās drafts, kurā divas līgas jaunpienācējas Vankūveras "Grizzlies" un Toronto "Raptors" varēja izvēlēties spēlētājus 1995.—1996. gada sezonai. 46. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Alamodome arēnā Sanantonio. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 129—118. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Maikls Džordans ("Bulls").
Pa konferencēm
Piezīmes
Viļakas ezers
Viļakas ezers ir ledāju izcelsmes caurteces ezers Balvu novadā Viļakas pilsētas teritorijā. Izveidojies starpmorēnu ieplakā. Krasti lēzeni, zemi, dibens dūņains. Ezerā viena sala ar platību 1,8 ha (2,4 ha), uz kuras atrodas Viļakas (Marienhauzenes) pilsdrupas. Ietek Meirupīte (ziemeļu galā) un septiņi grāvji. Iztek Vēžupīte (Vēdžupīte) uz Kouru. Dienvidu un rietumu krastā Viļakas pilsēta, austrumu krastā Ezermalas un ziemeļu krastā Meirovas ciemi.
Makrofīti: meldri, niedres, glīvenes, hāras, ūdensrozes, lēpes. Mīt rauda, plaudis, asaris, līdaka, ķīsis, karūsa, līnis. Krastā peldvietas.
Dankans
Dankans (siev. dz. Dankana; ) ir viduslaiku Skotijas karaļu vārds. Personas ar šādu uzvārdu:
Petrs Vrāna
Spēlētāja karjera
Vrāna profesionālā spēlētāja karjeru uzsāka 2001.—02., kad ar sešām spēlē HC Havirov rindās debitēja Čehijas Ekstralīgā. Jau nākamajā sezonā spēlētājs pārcēlās uz Kvebekas Junioru hokeja līgas komandu Hailfaksas "Mooseheads", kurā aizvadīja turpmākās trīs sezonas. No 2005. līdz 2009. gadam Vrāna spēlēja Amerikas hokeja līgā, 2008.—09. sezonā aizvadot 14 spēles arī Nacionālās hokeja līgas klubā Ņūdžersijas "Devils".
No 2009. līdz 2011. gadam Vrāna divas sezonas aizvadīja Čehijas Ekstralīgas klubā HC Vitkovice, taču 2011. gada vasarā pievienojās Habarovskas "Amur", kopā ar Jakubu Petružāleku sezonu noslēdzot starp visas līgas rezultatīvākajiem spēlētājiem.
2013.—14. gada sezonā kopā ar Prāgas "Lev" sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan septiņās spēlēs piekāpjoties Magņitogorskas "Metallurg". Vasarā, pēc paziņojuma par "Lev" dalības atsaukšanu no KHL, pārcēlās uz Mitišču "Atlant". Nākamās sezonas vidū tika aizmainīts uz Kazaņas "Ak Bars", taču vasarā pievienojās Brynäs IF rindām. 2016. gadā pievienojās Prāgas "Sparta" vienība. Tās sastāvā aizvadīja nākamās divarpus sezonas, līdz 2019. gada janvārī tika aizmainīts uz Tržinecas "Ocelari".
Sērūdeņradis
Sērūdeņradis (H2S) ir sēra un ūdeņraža binārais savienojums. Sērūdeņradis ir bezkrāsaina, indīga gāze ar raksturīgu ļoti nepatīkamu puvušu olu smaku. Ūdenī šķīst samērā slikti, daudz labāk — etanolā.
Iegūšana
Laboratorijā sērūdeņradi iegūst, iedarbojoties ar skābēm (sālsskābi) uz dzelzs sulfīdu FeS.
Molekulas uzbūve
Sērūdeņraža molekulai ir leņķiska forma, tādēļ tā ir polāra. Kaut arī sērūdeņradis savā ziņā ir ūdens analogs ar daudz smagākām molekulām, tam ir daudz vājāk izteikta spēja veidot ūdeņraža saites, nekā ūdenim, tādēļ H2S normālos apstākļos ir gāze.
Īpašības
Sašķidrinātam sērūdeņradim pašjonizācija ir niecīga, bet ūdens šķīdumos tas jonizējas diezgan labi un veido vāju skābi, ko sauc par sērūdeņražskābi. Sērūdeņražskābes sāļus sauc par sulfīdiem.
Sērūdeņradis ir spēcīgs reducētājs. Atkarībā no reakcijas apstākļiem, tas var oksidēties līdz sēram, sēra dioksīdam vai sērskābei. Gaisā sērūdeņradis deg ar zilu liesmu:
Par 400 °C augstākā temperatūrā sērūdeņradis sāk sadalīties vienkāršās vielās — sērā un ūdeņradī.
Izmantošana
Sērūdeņradi izmanto medicīnā sērūdeņraža vannām.
2009. gada Viļānu novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Viļānu novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Viļānu novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 7 kandidātu saraksti, kas veidoti no 122 kandidātiem. Viļānu novads tika izveidots administratīvi teritoriālajā reformā, tāpēc šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Viļānu novadā vēlēšanas notika 5 iecirkņos.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Zaļo un Zemnieku savienība (31,5%), bet kopā novada domē iekļuva 6 no 7 sarakstiem. Viļānu novada domes vēlēšanās piedalījās 3287 vēlētāji jeb 58,40% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 3276, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 3187 vēlētāji.
Valērijs Borčins
Valērijs Borčins (dzimis 1986. gada 3. jūlijā Povadimovā, Mordovijā) ir erzju tautības Krievijas vieglatlēts, soļotājs. 2008. gada olimpiskajās spēlēs, būdams 22 gadus vecs, Borčins kļuva par visu laiku jaunāko olimpisko čempionu soļošanā.
2005. un 2006. gadā izcieta diskvalifikāciju par dopinga lietošanu.
Noels Galahers
Noels Tomass Deivids Galahers (en; dzimis ) ir angļu mūziķis un dziesmu autors, kurš pazīstams kā galvenais ģitārists, piedziedātājs un dziesmu rakstītājs angļu rokgrupā Oasis, kurā darbojās kopā ar brāli Liamu Galaheru. Šobrīd viņš darbojas savā soloprojektā — Noel Gallagher's High Flying Birds.
Dzīvesgājums
Noels sāka mācīties ģitārspēli jau 13 gadu vecumā. Vēlākajos gados viņš strādāja kā vietējās Mančestras grupas Inspiral Carpets tehniķis un palīgs. Esot ar viņiem koncertturnejā, Noels uzzināja, ka viņa brālis Liams ir izveidojis grupu The Rain, kas vēlāk nomainīja nosaukumu uz Oasis. Pēc atgriešanās Anglijā, Liams uzaicināja brāli pievienoties grupai kā ģitāristu un dziesmu rakstītāju.
Grupas debijas albums Definitely Maybe (1994) iezīmēja Oasis ceļu uz slavu. Grupas otrais albums (What's the Story) Morning Glory? sasniedza topu virsotnes vairākās valstīs, bet trešais studijas albums, Be Here Now, kļuva par visātrāk pārdoto albumu Lielbritānijas vēsturē. Tomēr 2009. gada 28. augustā Galahers paziņoja, ka pamet grupu, bet jau 23. oktobrī apstiprināja savas solokarjeras uzsākšanu.
Noela un Liama strīdi un mežonīgais dzīvesveids ne vienreiz vien kļuvis par britu dzeltenās preses virsrakstiem. Tomēr par spīti tam, daudzi mūziķi viņu ir atzinuši par "vienu no labākajiem savas paaudzes dziesmu rakstītājiem". 2012. gada 29. februārī saņēma NME balvu kā "Dievam līdzīgs ģēnijs".
Karagājieni uz Ridalu un Sakalu (1215)
1215. gada karagājieni uz Ridalu un Sakalu notika 1214./1215. gada ziemā un pavasarī pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās ap 3000 krustnešu un ap 3000 viņu sabiedroto Gaujas un Daugavas līvu un letu, ko vadīja Tālivalža dēli, kā arī Zobenbrāļu ordenis. Līvi sākotnēji mēģināja novirzīt karagājienu pret kuršiem, bet tas viņiem neizdevās. Karagājiens notika caur bīskapam pakļauto Metsepoles novadu un Sontaganas novadu uz vēl nepakļautajiem Ridalas un Rotelvikas novadiem, kurus trīs dienas postīja un izlaupīja.
Otrs karagājiens tā paša gada pavasarī notika uz Leoles pili, kurā valdīja Sakalas vecākais Lembits. Krusta karotāji trīs dienās ieņēma Leoles pili, izlaupīja Sakalu un aizveda gūstā šīs pils vecākos, Lembitu un pārējos.
1888. gads
1888. bija garais gads, kas sākās svētdienā.
Desmitgažu saraksts
Šī lapa indeksē desmitgažu lapas.
Seilema (Oregona)
Seilema ir pilsēta ASV, Oregonas štata administratīvais centrs. Pēc 2007. gada datiem trešā lielākā štata pilsēta (pēc Portlendas un Jūdžīnas). 2020. gadā pilsētā dzīvoja 175 535 iedzīvotāju.
Ekonomika
Seilemas lielākie darba devēji ir dažādas valdības iestādes, taču pilsēta kalpo arī kā tirdzniecības laukums apkārtējām lauksaimniecības uzņēmumiem un ir nozīmīgs pārtikas rūpniecības centrs.
Lielākais privātais darba devējs Seilemā ir pilsētas slimnīca, kurā strādā vairāk nekā 2700 darbinieku. Citi ir kazino "Spirit of the Mountain" uz rietumiem no Seilemas (pieder Oregonas Indiāņu konfederācijai), T-Mobile zvanu centru, GE Security, NORPAC Foods, Sanyo, Vilametas universitāte.
Debžno
Debžno ir pilsēta Pomožes vojevodistē Polijas ziemeļos, uz dienvidrietumiem no Čluhovas.
Lielais Čikāgas ugunsgrēks
Lielais Čikāgas ugunsgrēks plosījās no svētdienas, 1871. gada 8. oktobra, līdz otrdienas, 10. oktobra rītam, nogalinot simtiem cilvēku un nopostot apmēram četras kvadrātjūdzes no Čikāgas pilsētas. Kaut arī ugunsgrēks bija viena no lielākām 19. gadsimta katastrofām, pilsēta tūlīt sāka pārbūvēties, kļūstot par vienu no ASV pašām svarīgākajām pilsētām.
Otrā zvaigzne Čikāgas pilsētas karogā atgādina par lielo ugunsgrēku. Līdz pat šai dienai ugunsgrēka precīzs iemesls un izcelšanās vieta paliek nezināmi.
Izcelšanās
Ugunsgrēks izcēlās svētdien, 8. oktobrī ap plkst. deviņiem vakarā nelielā šķūnī (vai tā tuvumā), kas atradās Dekovena ielā 137. Pēc visizplatītākās versijas ugunsgrēku izraisīja govs, kura ar kāju apgāza petrolejas lampu. Govs piederēja Patrikam un Katrīnai O'Liri. Žurnālists Maikls Eherns, kas publicēja šo "govs stāstu", vēlāk 1893. gadā atzinās, ka tāda versija viņam šķita ļoti pievilcīga. Vēlāk vēsturnieks-amatieris Ričards Beils nonāca pie atzinuma, ka ugunsgrēks sākās brīdī, kad Daniēls Salivans, kurš pirmais paziņoja par ugunsgrēku, mēģinot šķūnī nozagt pienu, aizdedzināja tur sienu. Avīzes Chicago Tribune žurnālists Entonijs Debartolo uzskata, ka ugunsgrēku izraisīja kāds Luiss Kons krepa spēles laikā, kurš, atbilstoši publikācijām, pats savu vainu atzina.
Uguns izplatīšanos veicināja pilsētas noslogotā koka apbūve, iepriekšējais sausuma periods un stiprs dienvidrietumu vējš, kas nesa nodeguļus uz pilsētas centru. Pilsēta nepietiekami reaģēja uz briesmām un iedzīvotāji nenovērtēja radušos briesmu nopietnību. Arī ugunsdzēsēji bija noguruši pēc iepriekšējā dienā dzēstā ugunsgrēka.
Liesmu izplatīšanās
Pilsētas ugunsdzēsības dienests nesaņēma ziņu par ugunsgrēku līdz pat plkst. 21.40, kad aptiekā tika nospiesta ugunsgrēka trauksmes poga. Šajā laikā spēcīgs dienvidrietumu vējš dzina uguni uz pilsētas centru. Drīz liesmas pārsviedās uz tuvākām ēkām un celtnēm. Ap pusnakti liesmas pārsviedās pāri Čikāgas upes dienvidu atzaram. Ātru uguns izplatīšanos veicināja tuvu stāvošās koka ēkas, upes krastos noenkurojušies kuģi, koka trotuāri un ogļu noliktavas. Sakarsētais gaiss aizdedzināja ēku jumtus pat lielā attālumā no ugunsgrēka vietas.
Mēģinājumi ierobežot degšanu cieta neveiksmi. Tika izsaukti ugunsdzēsēji pat no blakusesošām pilsētām, taču ugunsgrēks bija pārāk liels, lai to apturētu. Kad liesmas izpostīja pilsētas ūdensapgādes sistēmu, ugunsdzēsēji bija spiesti vienkārši padoties.
Pirmdienas vakarā vējš beidzot norima un sākās sīks lietus. Ugunsgrēks palēnām izdega, atstājot aiz sevis 48 gandrīz pilnīgi izdegušus kvartālus no O'Liri mājas līdz Fulertona avēnijai pilsētas ziemeļos.
Pat vairākas dienas pēc ugunsgrēka nodegušo māju krāsmatas palika tik karstas, ka nebija iespējams noteikt katastrofas apmērus. Beigās tomēr novērtēja, ka ugunsgrēks ir iznīcinājis visu 6 km garā un 1 km platā joslā. Tika izpostīti 120 km ceļu, 190 km trotuāru, 2000 apgaismes stabu, 17 500 ēku, kas atbilst apmēram pilsētas trešajai daļai. No pilsētas 300 tūkstošiem iedzīvotāju 90 tūkstoši palika bez pajumtes. Vietējās avīzes atzīmēja, ka ugunsgrēks pēc saviem apmēriem pārsniedza Maskavas 1812. gada ugunsgrēku. Interesanti, ka dažas celtnes palika ugunī neskartas. Pati ievērojamākā no tām ir Čikāgas ūdenstornis, kas stāv tanī pašā vietā vēl šodien un kalpo kā neoficiāls ugunsgrēka memoriāls. Vēl viena tāda celtne - Svētās Ģimenes baznīca, uz kuru gāja O'Lari ģimene.
Pēc ugunsgrēka atrada 125 cilvēku mirstīgās atliekas. Bojāgājušo oficiālais skaits ir 200 - 300, kas priekš tāda ugunsgrēka ir neparasti mazs skaits. Vēlāk notikušās katastrofās Čikāgā gāja bojā daudz vairāk cilvēku: 1903. gadā ugunsgrēkā Irokēzu teātrī gāja bojā 571 cilvēks, 1915. gadā gāja bojā 835 cilvēki, kad Čikāgas upē noslīka kuģis "Eastland". Neskatoties uz to, Lielais Čikāgas ugunsgrēks tiek uzskatīts par pašu lielāko katastrofu pilsētas vēsturē.
Zemes spekulanti un biznesmeņi tūlīt sāka pilsētas pārbūvi. 1871. gadā par pilsētas mēru ievēlēja Džozefu Medilu, kurš aktīvi ķērās pie pilsētas pārbūves. Visa valsts palīdzēja pilsētai ar naudu, apģērbu, pārtiku un mēbelēm. Pirmā krava ar koka būvmateriāliem pienāca dienā, kad tika nodzēsta pēdējā degošā māja.
Tūlīt pēc ugunsgrēka pēc apdrošinātāju un ugunsdzēsības dienesta iniciatīvas tika pārskatīti pilsētas ugunsdrošības standarti. Pēc ugunsgrēka Čikāga atdzima kā pilsēta, ko apkalpoja viens no valsts modernākiem ugunsdzēsības dienestiem. Pēc 22 gadiem šeit tika rīkota Vispasaules izstāde, uz kuru ieradās 21 miljons cilvēku. 1956. gadā O'Liru mājas paliekas tika nojauktas un tanī vietā uzcēla Čikāgas ugunsdzēsības akadēmiju.
Citi notikumi
1871. gada rudens padevās karsts, sauss un vētrains. Šajā pat dienā Mičiganas ezera krastos notika vēl trīs lieli ugunsgrēki. 600 km uz ziemeļiem no Čikāgas, stepes ugunsgrēks iznīcināja Peštigo pilsētu (Viskonsinas štats) kopā ar duci blakusesošo ciematu. Šajā ugunsgrēkā gāja bojā no 1200 līdz 2500 cilvēku. Kaut arī ASV vēsturē Peštigo ugunsgrēks prasīja visvairāk cilvēku dzīvību, tolaik tas dēļ sava attāluma palika gandrīz nepamanīts. Mičiganas ezera austrumu krastā uguns iznīcināja Holandes pilsētu (Mičiganas štats), bet vēl 160 km uz ziemeļiem milzīgs ugunsgrēks nopostīja mežstrādnieku ciematu Manisti.
Pastāvēja vairākas teorijas, kas apgalvoja, ka ugunsgrēkus izraisīja komēta. Fiziķis Roberts Vuds izteica domu, ka ugunsgrēks izcēlās no Biela komētas atlūzām. Tas, ka Mičigana ezera krastos vienā un tajā pašā dienā izcēlās četri nopietni ugunsgrēki, vedina uz domu par to vienotu iemeslu. Neviena versija par komētām neguva atzinumu, un karstais laiks paliek kā notikušā pats vienkāršākais izskaidrojums.
Marats Safins
Marats Safins (ru; tt, dzimis 1980. gada 27. janvārī, Maskavā, PSRS) ir bijušais tatāru izcelsmes Krievijas tenisists, kurš savulaik ir atradies pirmajā vietā ATP reitingā.
Viņš ir uzvarējis 2000. gada ASV atklātajā čempionātā, kā arī 2005. gada Austrālijas atklātajā čempionātā. Viņš ir sasniedzis arī divus Austrālijas Atklātā čempionātu finālus. ATP Masters sērijas turnīros Safins uzvarējis piecreiz, vēl pie tam — trīs reizes Parīzes Masters turnīros. Safins ir uzvarējis arī astoņos ATP turnīros. Divkārtējais Deivisa kausa ieguvējs Krievijas izlases sastāvā (2002. un 2006. gados). Dubultspēlēs Marats ir uzvarējis divos ATP turnīros, pirmajā reizē spēlējot kopā ar šveicieti Rodžeru Federeru, bet otrajā — ar krievu Dmitriju Tursunovu.
2005. gadā uzvarējis Austrālijas Atklātajā čempionātā, pusfinālā pieveicot pasaules pirmo raketi Rodžeru Federeru no Šveices, bet finālā - mājinieku lielāko cerību Leitonu Hjūitu. Tomēr praktiski uzreiz pēc šī panākuma Maratu sāka vajāt nopietnas ceļgala traumas, kuru dēļ viņš bija spiests nespēlēt 2005. gada noslēgumā, bet pēc atgriešanās kortā Marats, zaudējis agrāko ātrumu, vairs nespēja gūt saviem labākajiem gadiem līdzvērtīgus panākumus — Marats līdz pat karjeras beigām vairs nespēja ne atgriezties pasaules ranga labāko desmitniekā, ne arī uzvarēt kādā ATP vienspēļu turnīrā kopš 2005. gada Australian Open. 2009. gadā beidzis profesionāļa karjeru, Parīzes Masters turnīrā otrajā kārtā trijos setos piekāpjoties argentīnietim Huanam Martinam del Potro. Karjeru beidzis, ATP rangā būdams 63. vietā.
Brīvi runā dzimtajā krievu, angļu un spāņu valodās, nedaudz runā itāļu un tatāru valodās. Viņa jaunākā māsa Dinara arī ir profesionāla tenisiste, kura 2008. gada Olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu.
Maratons
Maratons ir vieglatlētikas disciplīna — skriešana 42,195 kilometrus garā distancē, ko parasti skrien ārpus stadiona pa ielām un citiem ceļiem. Šī sporta skriešanas disciplīna ir izveidojusies, balstoties uz leģendu par Senās Grieķijas kareivi Feidipīdu (Φειδιππίδης), kurš noskrēja no Maratonas līdz Atēnām (tik garu distanci, cik pašlaik ir maratona oficiālais garums), lai paziņotu par grieķu uzvaru Maratonas kaujā.
Pasaules rekords maratonā vīriešiem ir 2.01:09 un pieder Eliudam Kipčogem no Kenijas, uzstādīts Berlīnes maratonā, iepriekšējo rekordu labojot par 30 sekundēm (viņš bija arī iepriekšējā rekorda īpašnieks). E. Kipčogem pieder arī visu laiku visātrākais maratonskrējiens (1.59:40, uzstādīts 2019. gada 12. oktobrī), kas gan nekļuva par pasaules rekordu, jo sacensības netika rīkotas atbilstoši IAAF noteikumiem. Pasaules rekords maratonā sievietēm ir 2.14:04, to 2019. gada 13. oktobrī Čikāgas maratonā uzstādīja Kenijas skrējēja Bridžida Kosgei (iepriekšējais rekords 2.15:25 piederēja Polai Redklifai no Lielbritānijas un netika labots 16 gadus un 183 dienas).
Katru gadu pasaulē notiek ap 500 maratoniem.
Maratonu vēsture Latvijā
Pirmo reizi Latvijas sportisti maratona distancē startēja 1912. gada Stokholmas olimpiskajās spēlēs, bet pirmās maratona sacensības Latvijā norisinājās 15 gadus vēlāk Liepājā. Maratona skriešanas popularitāte pieauga 20. gadsimta 70. gados, ziedu laikos sasniedzot 80. gadu nogalē. Tautasdziesmas maratons (1988—1990) Atmodas laikā pulcēja jau vairākus tūkstošus skrējēju, no kuriem 250 — 300 finišēja 42 km distancē.
Pirmais Rīgas maratona starta šāviens pie Brīvības pieminekļa atskanēja 1991. gada 27. jūlijā, šis maratons tika dēvēts par Rīgas Starptautisko maratonu. Maratona dalībniekiem tika nodrošinātas ievērojamas naudas balvas (1000 vācu markas pirmo vietu ieguvējiem), gan vimpelis un tiem laikiem eksotiskais auglis — banāns — finišā.
Maratoni tikuši rīkoti arī Gulbenē, Daugavpilī, Ugālē, Kuldīgā, Rojā, Jelgavā, Viļakā, Ēdolē, Jūrmalā, Stučkā (tagadējā Aizkrauklē), Viesienā, Olainē, Ozolniekos, Skrundā, Priekulē, Ikšķilē, Pastendē, Ogrē, Madonā, Ventspilī un, protams, Rīgā.
Maratona skriešanas popularitāte gadu laikā Latvijā ir augusi, 2019. gada Rīgas maratonā maratona distanci finišēja 1887 dalībnieki.
Bezdelīgu dzimta
Bezdelīgu dzimtas putni ir izplatīti visā pasaulē. Tie ir sastopami visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Latvijā ir sastopamas 4 bezdelīgu dzimtas sugas: bezdelīga (Hirundo rustica), mājas čurkste (Delichon urbica), krastu čurkste (Riparia riparia) un Daurijas bezdelīga (Cecropis daurica).
Pastāv viedoklis, ka bezdelīgu dzimta ir cēlusies Āfrikā. Arī mūsdienās vislielākā sugu dažādība ir sastopama Āfrikā. Bezdelīgu dzimtas putni mājo arī okeānu salās. Eiropas un Ziemeļamerikas sugas ziemas periodā migrē lielus attālumus uz dienvidiem, toties Rietumāfrikas un Dienvidāfrikas bezdelīgu dzimtas putni ir nometnieki un nemigrē vispār. Dažu sugu izdzīvošana ir apdraudēta, līdz ar cilvēku saimnieciskās darbības paplašināšanos, bet ir sugas, kas ir ieguvušas papildus izdzīvošanas iespējas, izmantojot cilvēku radīto vidi.
Izskats un īpašības
Bezdelīgu dzimtas putniem ir īsi knābji, spēcīgi žokļi un plats mutes atvērums. To ķermeņa garums ir apmēram 10—24 cm, svars 10—60 g. Spārni gari un smaili, ar 9 lidspalvām. Garajā astē ir 12 spalvas. Astes forma ir dziļi šķelta. Tā nodrošina lieliskas manevrēšanas spējas gaisā, kā arī tā ir svarīgs pretējā dzimuma piesaistīšanas atribūts. Tēviņiem astes ir garākas nekā mātītēm. Piemēram, bezdelīgas tēviņa aste ir par 18% garāka nekā mātītei. Mātītes priekšroku dod tēviņiem ar garākām astēm. Bezdelīgu dzimtas putniem kājas ir īsas, pēdas ar pirkstiem ir piemērotas, lai pieķertos zaaram un pie tā stingri turētos, nevis, lai staigātu. Pirksti, kas vērsti uz priekšu, pie pamatnes ir savienoti. Bet tas nenozīmē, ka bezdelīgu dzimtas putni nevar staigāt, tie to dara un tie māk arī skriet, tikai gaita ir neveikla. Piemēram, upes čurkstes (Pseudochelidon), salīdzinot ar pārējiem bezdelīgu dzimtas putniem, ir daudz spēcīgākas un masīvākas, un labāk piemērotas staigāšanai.
Visbiežāk bezdelīgu dzimtas putni ir melnā vai tumši zaļā krāsā augšpusē, un baltā vai rudā krāsā no apakšas. Starp dzimumiem ir nelielas atšķirības vai to nav vispār. Visizplatītākā atšķirība ir tēviņu garākās astes. Mazuļi izšķiļas kaili, akli un nevarīgi. Jaunajiem putniem apspalvojums ir mazāk košs, pelēcīgāks, salīdzinot ar pieaugušajiem putniem.
Uzvedība
Bezdelīgu dzimtas putni ļoti labi lido, tās medī kukaiņus lidojumā, kā arī tēviņš ar veiklu lidošanu piesaista mātes uzmanību. Dažas sugas ir teritoriālas, piemēram, mangrovju bezdelīga (Tachycineta albilinea), bet citas nav. Kopumā tēviņš izvēlas ligzdas vietu, bet pēc tam piesaista mātītes uzmanību, dziedot un lidojot. Teritorijas lielums ir atkarīgs, kādai sugai pieder bezdelīga. Ir sugas, kuras ligzdo kolonijās. Pēc putnēnu izaudzināšanas ziemas periodā dažas sugas veido lielus barus, kas arī naktī kopīgi nakšņo. Tādā veidā bars sevi pasargā no plēsīgajiem putniem. Šādi nakšņojošie bari var būt ļoti lieli. Nigērijā ticis novērots milzīgs bezdelīgu bars, kurā apvienojās apmēram 1,5 miljoni putnu. Sugām, kas neveido barus, jaunie putni kādu laiku uzturas kopā ar vecākiem nelielos ģimeņu baros.
Barība
Lielākā daļa bezdelīgu dzimtas putnu barojas ar kukaiņiem, tos noķerot lidojumā. Reizēm kukaiņi tiek uzlasīti arī uz koku zariem un uz zemes. Dažas sugas medī augstāk gaisā, citas tuvāk zemei. Medīti tiek lielākā daļa lidojošo kukaiņu. Ir sugas, kuras ir izvēlīgākas un kuras medī tikai lielākos kukaiņus, nevis katru kas lido tuvumā. Bezdelīgu dzimtas putni arī izvairās no atsevišķiem kukaiņiem, pamatā no dzelošiem kukaiņiem, kā lapsenes un bites. Dažas sugas bez kukaiņiem papildus barojas ar augļiem un augiem. Dažas Āfrikas sugas barojas arī ar akāciju koku sēklām, bet lielā svītrainā bezdelīga (Cecropis cucullata) ar akāciju sēklām baro pat savus putnēnus.
Ligzdošana
Primitīvākās sugas ligzdo piemeklētās alās, piemēram, dzeņa pamestos dobumos, bet citas augsnē alas izrok pašas, piemēram, upju stāvkrastos. Bet, piemēram, bezdelīgu ģints (Hirundo) sugas ligzdas būvē no dubļiem vietās, kas pasargātas no nokrišņiem un plēsējiem. Visbiežāk stāvkrastu alu sugas veido ligzdojošas kolonijas. Dubļu ligzdas būvē pāris kopīgi, kā arī ala tiek rakta kopīgi.