cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valters Roberts Gross
Dzīvesgājums
Vēl būdams Latvijā, studiju gados un, iespējams, arī karadienesta laikā Gross turpināja vākt un pētīt ihtiofaunas fosilijas no Gaujas un tās pieteku atsegumiem. Būdams tikai ceturtā kursa students, 1928. gada 24. septembrī Rīgas Dabaspētnieku biedrības sēdē Valters ziņoja par savu pētījumu rezultātiem. Tā kā viņam bija savākta samērā liela bruņuzivju Asterolepis ornata atlieku kolekcija, Gross samērā precīzi varēja rekonstruēt vairākas bruņu plātnes un zivs ķermeņa bruņu kārbu kopumā, izlabojot iepriekšējo pētnieku kļūdas. Viņš arī izveidoja šī antiarha ģipsī atlietu modeli vairākos eksemplāros (divi no tiem atrodas Latvijā — Dabas muzejā un LU Ģeoloģijas muzejā). V. Gross viens no pirmajiem pasaulē pievērsās bruņu kaulaudu histoloģiskai izpētei. Viņš pagatavoja 250 plānslīpējumus, kurus ar mikroskopu izpētīja lielā palielinājumā. Gross detalizēti izpētīja un precizēja arī antiarhu krūšu spuru uzbūvi, to locītavas, un noskaidroja, kādas kustības bija iespējamas šajās locītavās.
Berlīnes Universitātes profesors J. Pompeckis (J. Pompeskj) atzina, ka Gross ir savācis pietiekami materiāla disertācijai. Daļu no 1931. gadā publicētās disertācijas prestižajā paleontoloģijas žurnālā «Palaeontographica» veidoja iepriekš minētajā Dabaspētnieku biedrības sēdē ziņotais materiāls. Tajā pašā gadā par šo darbu V. Grosam tika piešķirts filozofijas doktora grāds, kā arī viņš kļuva par Rīgas Dabaspētnieku biedrības korespondētājlocekli. Pēc disertācijas aizstāvēšanas viņš uzreiz pastāvīgu darba vietu nedabūja, tomēr pētījumus varēja turpināt, saņemot finansējumu grantu veidā no Vācijas Zinātnes glābšanas asociācijas (vēlāk — Vācijas Zinātnes fonds). Ar šīs naudas palīdzību Valters varēja iegādāties mikroskopu histoloģiskajiem pētījumiem, un vēl publicēt virkni nozīmīgu darbu, kas iznāca laikā no 1931. līdz 1935. gadam. Pārsvarā šīs publikācijas bija veltītas devona ihtiofaunai, kuras lielākā daļa nāca no Baltijas. Apkopojot savus 1931. gada ekspedīcijas vākumus, kā arī izmantojot latviešu ģeologa Nikolaja Delles un igauņu kolēģa Kārļa Orvika materiālus V. Gross 1933. gadā publicēja plašu un nozīmīgu darbu par Baltijas devona zivīm, kurā viņš Latvijas un Igaunijas devona nogulumos pirmo reizi izdalīja biostratigrāfiskās zonas, pazemināja vidusdevona un augšdevona robežu un aprakstīja visas tajā laikā zināmās Baltijas vidusdevona un augšdevona ihtiogaunas formas, kā arī vēl 12 jaunas sugas. Šis laiks iezīmējās ar lielām politiskām pārmaiņām — Veimāras republikas beigām un Trešā reiha sākumu. Taču arī tad V. Gross nezaudēja saikni ar Baltiju. Viņš vairākkārt apmeklēja Latviju un Igauniju, un veica izrakumus Ventas, Abavas, Daugavas un Pērses krastos. Garās ekspedīcijās viņu bieži pavadīja jaunākais brālis Rolands Frīdrihs, kurš turpināja ģimenes tradīciju, kļūstot par Rīgas Sv. Pētera baznīcas priesteri. Taču baznīcas pienākumi netraucēja Rolandam piedalīties un pat patstāvīgi veikt izrakumus seno zivju atradnēs. Kādu no jaunajām daivspurzivju sugām (Glyptopomus = Strunius rolandi) V. Gross nosauca sava brāļa vārdā.
1934. gadā Gross kļuva par asistentu Frankfurtes Universitātē un 1935. gadā apprecēja berlīnieti Urzulu Volfu (Ursula Wolff). Profesors R. Rihters, kura vadībā strādāja V. Gross, pieprasīja plašāku pētījumu spektru, tādēļ Valteram nācās pētīt arī bezmugurkaulnieku un rāpuļu fosilijas. Tajā laikā Gross deva ieguldījumu arī šo grupu izpētē. Piemēram, viņš pierādīja, ka lidojošajam zauram ramforinham astes paplašinājums bija orientēts vertikāli, nevis horizontāli, kā iepriekš tika uzskatīts. Pateicoties izcilām darbaspējām, metodiskumam un mērķtiecībai jau 1935. gadā V. Gross habilitējās (apliecināja docentam nepieciešamo kvalifikāciju) un 1936. gadā kļuva par Frankfurtes Universitātes docentu.
Šajā pat gadā Gross pārcēlās uz Berlīni, kur ieņēma docenta vietu, bet kopš 1943. gada — asociētā profesora vietu. Arī šajā laikā viņš uzturēja kontaktus ar ar Baltijas ģeologiem un Rīgas Dabaspētnieku biedrības vadību. 1940. un 1941. gadā iznāca vairākas Grosa publikācijas, veltītas Igaunijas un Latvijas bruņuzivīm, akantodēm un daivspurzivīm. Otrā pasaules kara laikā viņa sadarbība izpaudās tādējādi, ka savu kārtējo monogrāfiju, veltītu Baltijas devona ihtiofaunas izpētei, Gross publicēja Dabaspētnieku biļetenā ("Korrespondentz Blatt des Naturforscher Vereins zu Riga", 1942), padarot šo nozīmīgo darbu par bibliogrāfisku retumu. Tajā pat laikā viņš paspēja sagatavot vēl divus rakstus, kas iznāca jau pēc kara, par dzīvnieku mikrofosilijām un antiarhu Bothriolepis maxima zviedru pētnieka Ērika Stenšes (Erik Stensiö) monogrāfijai par botriolepīdiem. 1943. gadā profesoru Grosu iesauca vācu armijā, kur viņš dienēja līdz kara beigām, kad tika internēts kā karagūsteknis un 1946. gadā atbrīvots. Iespējams, politisku motīvu dēļ no 1946. līdz 1949. gadam viņš kopā ar savu ģimeni dzīvoja laukos. Tikai 1949. gadā V. Gross atgriezās Berlīnes Humbolta universitātē, kur jau Vācijas Demokrātiskajā republikā 1950. gadā kļuva par paleontoloģijas profesoru, kā arī par Ģeologijas un paleontoloģijas institūta un Dabas muzeja Paleontoloģijas sekcijas direktoru. Turpmākajos gados viņam nācās daudz uzmanības veltīt muzeja rekonstrukcijai, jo kara laikā muzeja ēka bija stipri cietusi. Uzskatīdams par vienu no svarīgākajiem uzdevumiem nodrošināt augstus zinātniskos standartus, Gross centās piesaistīt jaunus un spējīgus speciālistus, kaut arī Rietumvācijā bija daudz labāki darba apstākļi. Viņš pats aktīvi veica petījumus, publicējās, uztureja kontaktus ar ārzemju kolēģiem. Tomēr Grosa politiskā pārliecība un aizvainojums par komunistu nodarīto pret viņa tēvu, radīja ģimenei sarežģījumus. Grosa meitai, vienai no labākajām skolniecēm savā klasē, tēva politisko uzskatu dēļ tika liegta iespēja studēt universitātē. Tādēļ meita un abi Valtera dēli pārcēlās uz dzīvi Rietumberlīnē. Berlīnes mūris vienā brīdī varēja izšķirt ģimeni.
1961. gada augustā, laikā, kad tika uzcelts Berlīnes mūris, Valters un Urzula Grosi apmeklēja fosiliju izrakumus, kurus Svētā Jura kalnos veica E. Kūns-Šneiders. Augusta beigās Grosi ieradās Hamburgā, kur notika Vācijas Paleontoloģijas biedrības gadskārtējā sanāksme. Tur profesors Šindevolfs piedāvāja Grosam asociētā profesora amatu Tībingenē, un tā kā Grosa bērni jau atradās Rietumberlīnē, Gross piekrita šim aicinājumam. Tā kā Gross ar šo pārcelšanos zaudēja savu bibliotēku un Baltijas kolekcijas, viņam nācās mainīt savu pētījumu virzienus. Sākumā viņš veica augšjuras nogulumu izrakumus Nusplingenē, kurus vadīja Grosa māceklis Hanss Pēters Šulce (Hans-Peter Schulze). Pēc tam viņš pievērsās Reinas masīva devona zivju studijām, kā arī pētīja zivju mikrofosilijas no erātiskajiem devona nogulumiežu laukakmeņiem. Šī pārcelšanās nemazināja Grosa zinātnisko produktivitāti. Viņš publicēja darbus par zivju un bezžokļaiņu mikroatliekām (zobiem, zvīņām), pētot gan to morfoloģiju, gan histoloģiju. V. Gross pensionējās 1969. gadā, kad viņam tika konstatēts vēzis, taču viņš turpināja savu zinātnisko darbu līdz 1973. gada beigām. Nomira viņš 1974. gada 9. jūnijā, Tībingenē, taču pirms tam paspēja publicēt savas atmiņas par bērnības un jaunības gadiem Straupē.
Grosa vārdā nodēvēta pie vēžskorpioniem piederējusī ģints Grossopterus.
1988. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1988. gada laikapstākļi Latvijā.'''
Janvāris
Viss 1988. gada janvāris Latvijā pagāja ar epizodisku un ļoti plānu (līdz 8 cm) sniega segu. Rietumu rajonos vietām piemājas dārzos ziedēja prīmulas, ceriņiem un augļu koku pumpuriem parādījās jau zaļas maliņas.
Jūlijs
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 108,1 mm.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas. Kamēr ir redzams šis paziņojums, dekāžu un diennakts nokrišņu informācija var būt neprecīza.
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Zemākā gaisa temperatūra dienā:
Augstākā gaisa temperatūra naktī:
Gustavs Šufts
Gustavs Šufts (de; dzimis, miris ) bija vācu sporta vingrotājs, divu olimpisko zelta medaļu ieguvējs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Šufts startēja sešās sporta vingrošanas disciplīnās. Olimpiskās zelta medaļas viņš izcīnīja kā Vācijas vingrotāju komandas pārstāvis komandu sacensībās uz līdztekām un komandu vingrošanā uz stieņiem. Savukārt pārējās disciplīnās — atbalsta lēcienā, līdztekās, vingrošanā uz stieņa un vingrošanā uz zirga viņš neizcīnīja godalgotās vietas.
Pāvils IV
Pāvils IV (la; dzimis ; pilsoniskais vārds — Džans Pjetro Karafa (Gian Pietro Carafa), miris ) bija Romas pāvests no 1555. gada līdz nāvei 1559. gadā.
Pirms kļuva par pāvestu bija nuncijs Spānijā, bet 1524. gadā kopā ar Svēto Kajetānu nodibināja teatīnu ordeni. Bija viens no Romas inkvizīcijas dibinātājiem un iestājās pret dialogu ar reformācijas piekritējiem. Kļūdams par pāvestu 1555. gadā, izdeva rīkojumu, kas lika Romas ebrejiem valkāt pazīšanās zīmes un dzīvot geto.
Raibakozi (Pildas pagasts)
Raibakozi ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 283 km attālumā no Rīgas.
Bruhs
Bruhs var būt:
SK Super Nova
Sporta klubs "Super Nova" ir Latvijas futbola klubs no Salaspils, kas pašlaik spēlē Latvijas futbola Virslīgā.
Līdz 2020. gadam komanda mājas spēles aizvadīja Olainē, bet 2021. gada sezonā spēlēja RTU stadionā Rīgā.
2018. gadā "Super Nova" ieņēma 2. vietu Latvijas futbola 1. līgā un kvalificējās pārspēlēm par tiesībām spēlēt Virslīgā. Tajās komanda sacentās ar Virslīgas turnīra septītās vietas ieguvējiem FK Metta/LU, bet divu spēļu summā zaudēja ar 2:10 (2:7 un 0:3). 2021. gadā ieņēma 3. vietu 1. līgā un pirmoreiz kluba vēsturē iekļuva Virslīgā.
2021. gadā "Super Nova" finišēja trešajā vietā. Komanda trīspadsmit mačos panāca septiņas uzvaras, divas reizes spēlēja neizšķirti un piedzīvoja četrus zaudējumus. Komanda savāca 23 punktus un pēc zaudētajiem punktiem vien par diviem atpalika no “Tukuma”, kas kļuva par vicečempionu. Trešā vieta nodrošināja ceļazīmi uz Latvijas čempionāta virslīgu 2022. gadā.
2022. gadā "Super Nova" debitēja Latvijas futbola virslīgā un sezonu noslēdza pēdējā vietā.
2023. gadā "Super Nova" guva tiesības startēt virslīgā, Spartakam atsakoties no spēlēšanas futbola virslīgā.
Vēsture
Klubs dibināts 2000. gadā.
Vācu ordeņa lielmestri
Vācu ordeņa lielmestri jeb virsmestri ir Vācu ordeņa augstākie pavēlnieki un karavadoņi.
SK Super Nova
Komandas sastāvs
.
2016.—2017. gada Pasaules kauss biatlonā — 4. posms
'''2016.—2017. gada Pasaules kausa biatlonā 4. posms''' notika Oberhofā, Vācijā, laika posmā no 2017. gada 5. janvāra līdz 8. janvārim.
Ārējās saites
IBU mājaslapa
Muca
Muca ir aptuveni cilindriska, samērā liela tvertne ar platāku vidu un vāku. Tradicionāli mucas izgatavo no liektiem koka dēlīšiem, ko savelk ar metāla stīpām. Mūsdienu koka mucas vīna darīšanai ir izgatavotas no franču parastā ozola (Quercus robur), baltā ozola (Quercus petraea) vai Amerikas baltā ozola (Quercus alba), un parasti tām ir standarta izmēri:
Mūsdienās mucas izgatavo arī no alumīnija, nerūsējošā tērauda un dažāda veida plastmasas, piemēram, HDPE.
Persona, kas taisa mucas, tiek saukta par mucinieku (izgatavo arī spaiņus, toverus, kuļmucas un citus koka traukus).
Albānija olimpiskajās spēlēs
Albānija olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1972. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Rietumvācijas pilsētā Minhenē. Savukārt nākamajās četrās olimpiskajās spēlēs nepiedalījās, divās no tām — 1980. gada vasaras un 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — boikota dēļ. Albānija vasaras olimpiskajās spēlēs atgriezās 1992. gadā, kad tās notika Spānijas pilsētā Barselonā un kopš tā laika pārstāvēta visās olimpiskajās spēlēs. Albānija ziemas olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 2006. gadā, kad tās notika Itālijas pilsētā Turīnā.
Muca
Agrīnās mucas saistīja ar koka stīpām, bet 19. gadsimtā tās pakāpeniski nomainīja pret metāla stīpām, kas bija stiprākas, izturīgākas un aizņēma mazāk vietas.
Muca ir izmantota arī kā standarta mēra izmērs, kas attiecas uz noteiktas preces ietilpību vai svaru. Piemēram, Apvienotajā Karalistē alus muca attiecas uz apmēram 160 litru daudzumu. Vīns tika piegādāts 119 litru mucās. Barels ( — muca), kas definēts kā 42 ASV galoni, joprojām tiek izmantots kā naftas tilpuma mērs, lai gan nafta vairs netiek piegādāta mucās.
Albānija olimpiskajās spēlēs
Albānija pašlaik nav izcīnījusi olimpiskās medaļas.
Karognesēji
Albānijas sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
Saldus draudzes novads
Saldus draudzes novads jeb Saldus ķiršpēle (de) bija administratīva vienība Kurzemes un Zemgales hercogistes Kuldīgas virspilskunga iecirkņa Kuldīgas pilskunga iecirkņa, vēlākā Kurzemes guberņas Kuldīgas apriņķa (1819—1918) sastāvā. Jau pirms 1819. gada Kurzemes guberņas pārvaldes reformas Saldus draudzes novadam pievienoja Ezeres draudzes novadu.
Tagad bijušā Saldus draudzes novada teritorija ietilpst Saldus, daļēji Kuldīgas novadā.
Kroņa muižas
{| table width=99%
Doberai pussala
Doberai pussala (id), bieži dēvēta arī par Putna Galvas pussalu (nl, id) pēc tās silueta kartē, ir liela pussala Jaungvinejas salas ziemeļrietumos. Administratīvi ietilpst Indonēzijas Dienvidrietumu Papuas un Rietumpapuas provincēs. Lielākās apdzīvotās vietas ir provinču galvaspilsētas Sorona un Manokvari.
Magdalēna Fošberga
Magdalēna Fošberga (sv; dzimusi Magdalēna Vallīna (Magdalena Wallin) ) ir bijusī zviedru biatloniste.
Doberai pussala
Ģeogrāfija
Pussala izvietojusies Jaungvinejas galējos ziemeļrietumos starp Kluso okeānu ziemeļos, Seramas jūru dienvidrietumos un Čenderavasihas līci austrumos. Dampjē šaurums ziemeļrietumos to šķir no Vaigeo salas, Seles šaurums rietumos — no Salavati salas, bet Bintuni un Berau līči dienvidos — no Bomberai pussalas. Ar pārējo Jaungvineju pussalu savieno 30 km plats zemesšaurums.
Magdalēna Fošberga
Karjeru M. Fošberga sāka kā distanču slēpotāja un biatlonam pilnībā pievērsās 1996. gadā. Karjeras laikā Pasaules kausa posmos guvusi 42 uzvaras un sešas reizes uzvarējusi sezonu kopvērtējumos. Tādējādi viņa ir visu laiku veiksmīgākā biatloniste starp sievietēm Pasaules kausā. Papildu sešiem Lielajiem Kristāla globusiem viņa izcīnījusi vairāk nekā 10 disciplīnu Mazos Kristāla globusus.
2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs viņa izcīnīja divas bronzas medaļas — 15 km individuālajā distancē un 7,5 km sprintā. Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātos, kuros izcīnījusi 6 zelta, 1 sudraba un 5 bronzas medaļas. 1987. gada Pasaules čempionātā distanču slēpošanā izcīnījusi bronzu 4x5 km stafetē.
Doberai pussala
Ģeogrāfija
Pussalas dienviddaļā zemiene ar pārpurvotu līdzenumu, ziemeļu daļā divas kalnu grēdas — Arfaks ziemeļaustrumos ar pussalas augstāko virsotni Arfaka kalnu 2955 m vjl un Tamrau grēda ziemeļos ar augstāko virsotni Irau 2501 m vjl. Valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži, piekrastēs — plašas mangrovju audzes.
Ukonkivi
Ukonkivi jeb Uko akmens (fi, smn) ir sala Inari ezera rietumos, Lapzemē. Svarīga sāmu svētvieta.
Uko ir augstākā dievība somu mitoloģijā. Salas rietumu pusē atrodas ala, kas izmantota ziedojumiem. 1873. gadā tajā britu arheologs Artūrs Evanss atrada sudraba senlietas. Vasaras sezonā uz Ukonkivi var nokļūt no sāmu muzeja Siida Inari ciemā.
Doberai pussala
Iedzīvotāji
Pussalas pamatiedzīvotāji ir papuasi, kas runā pie vismaz četrām valodu saimēm piederošās valodās un trijās izolētās valodās. Papuasi apdzīvo galvenokārt ciematus piekrastē; pussalas iekšzeme reti apdzīvota. Lai arī oficiālā valoda ir indonēziešu valoda, izplatītākā saziņas valoda ir kreoliskā Papuas malajiešu valoda. Divas lielākās pilsētas ir provinču centri Sorona (290 tūkstoši iedzīvotāju) ziemeļrietumos un Manokvari (110 tūkstoši) ziemeļaustrumos; tās apdzīvo galvenokārt imigranti no citiem valsts reģioniem.
Mediķi pasaulei
"Mediķi pasaulei" ir sešus metrus augsta skulptūra, kas atrodas Rīgas centrā pie Latvijas Nacionālā mākslas muzeja Krišjāņa Valdemāra un Elizabetes ielu stūrī.
Skulptūras autors ir tēlnieks Aigars Bikše, tā izveidota, lai pateiktos medicīnas darbiniekiem par viņu darbu COVID-19 pandēmijas laikā. Izveidota īsā laikā un atklāta 2020. gada 16. jūnijā. Veidošanā piedalījās aptuveni 20 uzņēmumi, kas sniedza materiālus, finanses, telpu un transportu. Pēc tēlnieka paustā, skulptūra attēlo mediķi, kas iziet no procedūru telpas un gatavojas nākamajam darba cēlienam.
FC Elva
FC „Elva“ (et) ir Igaunijas futbola klubs no Elvas, kurš spēlē Igaunijas futbola Esiliiga.
2062 Atons
Atons, arī 2062 Atons ir asteroīds ar diametru apmēram 1,1 km. Objekts ir Zemei tuvais asteroīds, pieder Atona tipa asteroīdu grupai.
Asteroīdu atklāja amerikāņu astronome Eleonora Helina (Eleanor Helin) Palomaras observatorijā. Tas bija pirmais atklātais Atona tipa asteroīds, kopumā E. Helina atklājusi 872 dažādu tipu asteroīdus. Objektu nodēvēja par Atonu. Atons ēģiptiešu reliģijā un mitoloģijā ir saules diska personifikācija.
Atons bija pirmais atklātais asteroīds, kura orbītas lielā pusass ir mazāka par 1 AU. Tas nozīmē, ka objekta orbīta atrodas Zemes orbītas iekšpusē, bet pārklāj to, Atonam tuvojoties afēlijam. Atona vārdā nosaukta grupa asteroīdu ar līdzīgiem orbītas parametriem. Pašreiz zināmi vairāk nekā 900 Atona tipa asteroīdu.
Ārējās saites
Atona orbīta
Raibakozi (Nirzas pagasts)
Raibakozi ir ciems Nirzas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 294 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Raipoles katoļu baznīca, Nirzas ezers.
Aleksandrs Ikskils-Gildenbands
Dzīvesgājums
Dzimis 1840. gadā Krievijas Impērijas armijas ģenerālleitnanta Aleksandra Ikskila-Gildenbanda (1799–1880) un Emīlijas Perecas (1815–1878) ģimenē. No 1853. līdz 1860. gadam studēja Sanktpēterburgas Ķeizariskajā Tieslietu augstskolā (Императорское училище правоведения), tad no 1860. gada strādāja Tieslietu ministrijā. 1863. gadā viņš apprecējās ar Linu Adelsoni (1840–1911). No 1863. līdz 1868. gadam viņš bija Senāta sekretārs, 1868. gadā Sanktpēterburgas apgabaltiesas loceklis, tad lielkņazienes Helēnas Pavlovnas hofmeistars un kambarkungs (1866—1872). 1872. gadā viņu iecēla par Vidzemes vicegubernatoru, bet 1874. gadā par gubernatoru. 1876. gadā viņš sāka pildīt Rīgas Politehniskās augstskolas kuratora pienākumus.
Vēlāk Aleksandrs Ikskils-Gildenbands bija Harkivas gubernators (1884—1886), tad Pleskavas gubernators (1886—1888). 1888. gadā viņu iecēla par senatoru u, no 1891. līdz 1896. gadam Ikskils-Gildenbands bija Krievijas Evaņģēliski luteriskās ģenerālkonsistorijas prezidents. No 1899. gada — īstenais slepenpadomnieks, Krievijas Impērijas Valsts padomes loceklis.
Miris 1912. gada 10. jūlijā Pēterburgā.
Albērs Kaens
Albērs Simons Kaens (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Rhinodipterus secans
Rhinodipterus secans ir izmirušu dipterīdveidīgo zivju suga no divējādelpojošo zivju virskārtas. Šo sugu kā Dipterus secans 1933. gadā aprakstīja vācbaltiešu paleontologs Valters Gross, balstoties uz Latvijā pie Kokneses (Cellulosa-Mergel) atrasto materiālu. Vēlāk 1956. gadā uz šīs sugas pamata viņš izveidoja jaunu ģinti Rhinodipterus. Šīs zivis dzīvoja Latvijā, Igaunijā un citur Galvenajā devona laukā augšdevona frānas laikmetā (Pļaviņu svīta, Kokneses rida). Rhinodipterus secans ir Rhinodipterus ģints tipveida suga.
Morfoloģija
Šīs bija salīdzinoši lielas zivis. Segkauli un zvīņas klātas ar kosmīna slāni. Purna priekšējā mala ir salīdzinoši plāna, apaļīgi taisnstūrainas formas un klāta ar kosmīnu. Purna ventrālajā pusē atrodas lielu, satuvinātu, simetrisku, ovālu atveru pāris. Priekšējo ārējo nāsu iedobju izvietojums ir ļoti laterāls. Šīs iedobes ir dziļas. Starp tām atrodas vāji izteikta centrālā iedobe. B kauls ir izstiepts galvaskausa garenass virzienā un nedaudz paplašināts vidusdaļā. Tā maksimālā platuma proporcija sasniedz 0,6 no garuma. Centrālais priekšējais izaugums ir šaurs un smails. Sānu priekšējie izaugumi ir strupu, nelīdzenu izvirzījumu veidā. Kaula aizmugurējā mala ir taisna un bez iedobes. Kaula virsma ir bez kosmīna un ar vāji izteiktu ornamentējumu sīku sporādisku pauguriņu veidā. Bedrīšu līnijas ir seklas. Kaula centrālajā daļā ventrālajā pusē stiepjas šaurs, garenisks ķīlis. Apakšžoklis ir apaļīgi taisnstūrainas formas, izstiepts un sašaurināts simfīza rajonā, un klāts ar kosmīnu. Zvīņas ir lielas un pārsegtas ir 2/3 no kopējā garuma. Zvīņu ārējā virsma ir neregulāri ovāla un klāta ar kosmīnu. Uz kosmīna virsmas redzamas Vestolla līnijas. Uz gludās, centrālajā daļā nedaudz izliektās pārklājuma virsmas redzams smalks, garenisks, līkloču reljefs.
Operkulāro sēriju veido operkulums un suboperkulums. Tie ir masīvi, salīdzinoši lieli kauli, kuru virsma ir nevienmērīgi klāta ar kosmīnu, un reizēm tikai plankumu veidā. Uz kosmīna virsmas ir Vestolla līnijas.
Matiass Ercbergers
Matiass Ercbergers (de; dzimis, miris ) bija Vācijas publicists un politiķis. Bija redzams Centra partijas loceklis. No 1917. gada izvirzījās kā Pirmā pasaules kara kritiķis. Vācijas valdības pilnvarojumā 1918. gada 11. novembrī parakstīja Kompjeņas pamieru. No 1919. līdz 1920. gadam bija Vācijas finanšu ministrs. Nogalināts nacionālistikās organizācijas Organisation Consul dalībnieku atentātā.
Vabuļupīte
Vabuļupīte ir Iecavas labā krasta pieteka Aizkraukles novada Sērenes pagastā.
Iztece — uz dienvidrietumiem no Sērenes. Lielāko daļu tecējuma tek uz rietumiem-dienvidrietumiem, pēc autoceļa Jaunjelgava — Menta krasi pagriežoties uz dienvidiem. Ietek Iecavā neapdzīvotā rajonā lejpus Jaunjelgavas — Mentas autoceļa tilta pār Iecavu.
WarnerMedia
WarnerMedia, LLC (agrāk AOL Time Warner un TimeWarner) ir ASV mediju korporācija, kuras vadība atrodas Ņujorkā, ASV. Pašlaik kompānija ir trešais lielākais mediju un izklaides industrijas konglomerāts pēc ienākumiem (pēc The Walt Disney Company un Comcast), kā arī tas agrāk bija pasaulē lielākais mediju konglomerāts. Uzņēmums tika izveidots pēc divu uzņēmumu Warner Communications, Inc. un Time Inc. apvienošanas. Tas darbojas filmu, televīzijas un izdevējdarbības jomās. Time Warner pieder tādi uzņēmumi kā New Line Cinema, Time Inc., HBO, Turner Broadcasting System, The CW Television Network, TheWB.com, Warner Bros., Kids' WB, Cartoon Network, Boomerang, Adult Swim, CNN, DC Comics, Warner Bros. Animation, Cartoon Network Studios, Hanna-Barbera, Castle Rock Entertainment un no 2016. gada Augusta arī 10% no ASV videoklipu straumēšanas servisa Hulu akcijām.
2016. gada 23. oktobrī paziņots, ka ASV telesakaru uzņēmums AT&T par 108,7 miljardiem ASV dolāru pirks Time Warner. 2017. gada 20. novembrī ASV Tieslietu departamenta Pretmonopola nodaļa lēma neļaut šo apvienošanos, pamatojot ar to, ka šis darījums "ievērojami kaitētu Amerikas patērētājiem".
2018. gada 14. jūnijā TimeWarner tika pārdēvēts par WarnerMedia pēc AT&T iegādes.
2020. gadā WarnerMedia iegādājās Nīderlandes uzņēmumu Widget Co., kas izstrādā lietotnes televīzijas un OTT satura ierīcēm.
HBO
Home Box Office Inc. pārstāv televīzijas kanālus HBO un Cinemax. HBO un Cinemax kanāli šobrīd tiek pāraidīti 70 pasaules valstīs, un HBO raidījumi ir licenzēti citiem televīzijas kanāliem vairāk kā 150 pasaules valstīs.
HBO pārraides ietver HBO dokumentālās filmas, HBO oriģinālās filmas, HBO oriģinālpāraides un HBO sporta tiešraides. Televīzijas kanāls ir arī izstrādājis interneta pakalpojumus HBO GO un HBO NOW.
HBO pamanamākās programmas ir Troņu spēle un Soprano ģimene. 2011. gadā, Cinemax izdeva savu pirmo oriģinālpāraidi.
Turner Broadcasting System Inc.
Turner Broadcasting System Inc. pārstāv televīzijas kanālus CNN, Cartoon Network, HLN, TNT, TBS, TCM, truTV, Boomerang, Adult Swim un Turner Sports, interneta mājaslapas kā bleacherreport.com, nba.com un daudz citas.
CNN ir starptautisks ziņu kanāls, Cartoon Network ir bērnu animācijas kanāls, Boomerang ir bērnu klasisko animācijas seriālu kanāls, TBS un TNT ir izklaides kanāli, Adult Swim ir pieaugušo animācijas kanāls.
Warner Bros.
Warner Bros. pārstāv filmu veidošanu un izplatīšanu, interneta videoklipu pakalpojumus un televīzijas raidījumu veidošanu. Warner Bros. arī pārstāv DC Entertainment divīziju, kura ir atbildīga par stāstiem un tēliem no DC Comics.
The CW
2006. gada 24. janvārī CBS Corporation un Time Warner paziņoja ka veidos jaunu televīzijas kanālu The CW. Jaunais televīzijas kanāls sāka raidīt 2006. gada 18. septembrī.
Televīzijas kanāls izveidojās pēc tam kad Time Warner kompānija The WB apvienojās ar CBS Corporation kompāniju UPN. CBS Corporation un Time Warner katriem pieder 50% akciju no televīzijas kanāla.
Rokfellera centrs
Rokfellera centrs (en) ir 19 komerciālu ēku komplekss Ņujorkā, ASV. Tā kopējā platība ir 89 tūkstoši m2. Centru uzcēla Rokfelleru ģimene, tas ir nosaukts Džona Rokfellera vārdā. Rokfellera centrs tika uzcelts 1930. gados, tā ēkas celtas Art Deco un modernisma stilā, ēku arhitekts ir Reimonds Huds. Ēku kompleksā ietilpst Radio City Music Hall, GE Building, Atlas statuja, kā arī vairākas citas ēkas un statujas.
Lauka pupa
Lauka pupa (Vicia faba) ir viengadīgs tauriņziežu dzimtas pākšaugs. Tā dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļāfrika, Tuvie Austrumi un Dienvidāzija, bet mūsdienās šo kultūraugu kultivē teju vai visā pasaulē. Visizplatītākās varietātes ir cūku, dārza jeb rupjsēklu pupas (Vicia faba var. major), lopbarības jeb sīksēklu pupas (Vicia faba var. minor) un zirgu jeb vidējrupjsēklu pupas (Vicia faba var. equina).
Neticamais stāsts par Bendžaminu Batonu
"Neticamais stāsts par Bendžaminu Batonu" (en) ir 2008. gada ASV romantiska drāma, kuras režisors ir Deivids Finčers. Filmas pirmizrāde notika. Galvenās lomas filmā atveido Keita Blanšeta, Breds Pits, Džūlija Ormonda, Džeisons Flemings, Tilda Svintone un Eliass Koteass.
Filmas galvenais varonis ir Bendžamins Batons, vīrietis, kurš noveco atpakaļgaitā. Šai novecošanai ir savādas sekas.
Fredijs Mārtenss
Fredijs Mārtenss (nl; dzimis Niuvportā) ir bijušais profesionālais Beļģijas šosejas riteņbraucējs, kurš divas reizes uzvarēja Pasaules čempionātā grupas braucienā. Viņa karjera sakrita ar cita beļģu braucēja Edija Merksa spožākajiem gadiem un līdzjutēji un žurnālisti bija dalītās domās, kurš no viņiem ir labāks. Mārtensa karjera svārstījās no sezonas ar vairāk kā 50 uzvarām līdz sezonai ar gandrīz nevienu un atpakaļ uz panākumiem bagātu periodu. Savas dzīves laikā viņš cīnījās arī ar parādiem un alkoholismu. Nodokļu parāda nomaksa viņam aizņēma vairāk kā divas desmitgades. Šobrīd viņš ir Flandrijas tūres muzeja kurators Audenārdē.
Bananarama
Bananarama ir angļu popgrupa, kas slavas zenītā bija 80. gados ar tādiem hitiem kā Venus, Love in the First Degree, Robert de Niro's Waiting un Cruel Summer. Grupa tika izveidota 1979. gadā kā trio, bet kopš 1991. gada darbību turpina kā duets. Grupa popularitāti iemantojusi kā Lielbritānijā un citās Eiropas valstīs, tā arī ASV, Kanādā un Austrālijā. Pirmo trio sastāvu veidoja Sāra Dalina, Ševona Fāhi un Kerena Vudvorda. 1988. gadā Fāhi grupu pameta, un viņas vietā stājās Džekija O'Salivana, bet pēc O'Salivanas aiziešanas 1991. gadā Dalina un Vudvorda turpina darboties kā duets. Grupa klajā laidusi 12 studijas albumus.
Gorans Pandevs
Gorans Pandevs (dzimis Strumicā, Dienvidslāvijā) ir Maķedonijas futbolists, kluba Parma un bijušais Maķedonijas izlases uzbrucējs. Viņš ir Maķedonijas izlases kapteinis un ar 33 gūtajiem vārtiem 103 spēlēs rezultatīvākais spēlētājs valstsvienības vēsturē.
G. Pandevs ir Itālijas čempions un Čempionu līgas uzvarētājs Milānas "Internazionale" sastāvā 2010. gadā, kā arī četrkārtējs Itālijas kausa ieguvējs. Piecas reizes atzīts par Maķedonijas Gada futbolistu.
Sasniegumi
Lazio
Inter Milan
Napoli
Kims Vilforts
Kims Vilforts (dk, dzimis ) ir bijušais Dānijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Dānijas futbola izlases dalībnieks.
Savā 17 gadus ilgajā karjerā pārstāvējis Dānijas un Francijas klubus. Savas karjeras lielāko un spožāko daļu pavadījis Brøndby IF komandā, ar kuru viņš kopumā nospēlēja 470 mačus un ieguva 10 titulus.
Pārstāvējis Dānijas futbola izlasi no 1983. līdz 1996. gadam, kopumā aizvadot 77 mačus. Bija izlases nozīmīgs spēlētājs 1992. gada Eiropas čempionātā, kurā Dānija ieguva pirmo vietu. Piedalījies arī 1988. un 1996. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Dānija
Andrejs Brutāns
Georgs Andrejs Brutāns (Georg Andreas Bruttan, dzimis, miris ) bija vācbaltiešu biologs, lihenologs. A. Brutāns, apceļojot mūsdienu Latvijas un Igaunijas teritorijas, savā nozīmīgākajā ķērpju apkopojumā "Igaunijas, Vidzemes un Kurzemes guberņas ķērpji" (Lichenen Est-, Liv- und Kurlands (1870)) ietvēris 362 sugas pēc mūsdienu taksonomijas principiem.
Dzīvesgājums
Dzimis Vējavas pagastā (mūsdienu Madonas novadā) tēvam Andreasam Brutānam un mātei Annettei Brutānei astoņu bērnu ģimenē, miris Tērbatā (mūsdienās — Tartu). Precējies ar Olgu Leonoru Brutāni  — dzimusi Veinere — (Olga Weiner). Ir zināms, ka A. Brutānam ir bijuši desmit bērni.
A. Brutāns sākotnēji bija mācījies Cēsu pagasta skolā, tad ieguvis izglītību Tērbatas pirmsskolas skolotāju seminārā (1840—1842), kura galvenā ēka bija atradusies Pēterburgā. Vēlāk strādājis par krievu valodas skolotāju Kuresārē (1845—1852). Bijis arī dabaszinātņu skolotājs Tērbatas apgabala skolā (1852—1851), kā arī ģimnāzijā (1861—1871). Skolojis apgabala skolā (1873—1881), un pievērsies dabaszinātņu, vācu valodas un ģeogrāfijas mācīšanai. 1886. gadā A. Brutāns bija beidzis savu skolotāja karjeru, bet arī vēlāk turpinājis mācīt. Īpaši pievērsās apgabala skolas restrukturizācijai vidusskolas statusa iegūšanai, ko arī panāca.
Autoceļš V567
V567 autoceļš Krieviņi—Lendži ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu A13 pie Lejas Ančupāniem ar autoceļu V550 pie Lendžiem. Autoceļš ir 12,1 km garš, klāts ar grants segumu gandrīz visā garumā, izņemot līdz 1 km garu posmu Lendžos, kas ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes novada Vērēmu un Lendžu pagastus.
It Happened One Night
It Happened One Night ir 1934. gada amerikāņu romantiskā komēdija, kuras režisors ir Frenks Kapra. Filmas sižets veidots pēc Semjuela Hopkinsa Adamsa īsā stāsta Night Bus.
Filma ir par augstāko aprindu pārstāvi, kas cenšas tikt vaļā no savas ģimenes un iemīlas reportierī. Tajā galvenās lomas attēlo Klodeta Kolbēra un Klārks Geibls.
It Happened One Night tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai piecās nominācijās, balva arī tika iegūta visās piecās. Šī ir pirmā filma, kas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā uzvar visās piecās "lielajās" nominācijās ("Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais aktieris galvenajā lomā", "Labākā aktrise galvenajā lomā", "Labākais scenārijs"). Vēlāk šo panākumu spējušas atkārtot vienīgi divas filmas: "Kāds pārlaidās pār dzeguzes ligzdu" (1975) un "Jēru klusēšana" (1991). 1993. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Artrodiras
Artrodiras (Arthrodira) ir izmirušu bruņuzivju apakšklase vai kārta. Artrodiras dzīvoja devona perioda jūrās un saldūdeņos, galvenokārt bentālē. Artrodiras bija no dažiem centimetriem līdz 6 metriem garas zivis. Latvijā ir zināmas 7 dzimtas, 20 ģintis un ap 30 sugām. Zinātnē tās izmanto par vadfosilijām devona nogulumu korelācijai.
Apraksts
Artrodiru bruņas var būt dažādās reducēšanās pakāpēs, pārsvarā plecu joslas eksoskeleta saīsināšanās rezultātā. Šarnīrveida savienojums starp plecu joslu un galvas vairogu daudzām formām kļūst nekustīgs vai vispār pazūd. Ja tas ir, tad savienojuma izaugums atrodas uz priekšējā sānu-muguras kaula (ADL), bet bedrīte uz sānu pakauša kaula (Pn). Endokrānija ārējā virsma pārkaulojas veselas kārbas vai vairāku kaulu veidā. Galvai ir īss parasfenoīds. Sklerotiskais gredzens sastāv no četriem vai vairākiem elementiem. Žokļu loks reizēm mēdz daļēji pārkauloties. Muguras stiegra ir pastāvīga. Ir atrasti pārkaulojušies neirālie un hemālie loki, kā arī gredzenveidīgi muguras skriemeļi. Krūšu spuras garas ķermeņa bruņas gadījumā stiprinās pie skapulokorakoīda īpašā aksiālā atvērumā aiz spināles. Saīsinātas bruņas gadījumā uzreiz aiz tās. Skapulokorakoīds bieži vien virspusē pārkaulojas. Žaunu atvere starp galvas postsuborbitale un ķermeņa anterior laterale.
Galēkija
Apraksts
Romieši Pireneju pussalas ziemeļrietumu provincei deva nosaukumu par godu šo apgabalu apdzīvojošajai galēku ciltij.
Galēku ķelti vēstures avotos tiek minēti Sīlija Itālika 1. gadsimta eposā "Pūnika", aprakstot Pirmo Pūniešu karu:
Tādējādi Galēkiju, kā reģionu, romieši raksturoja ar ķeltu dzīvesveida savdabību, Kastrejas kultūru un kārdinošām zelta atradnēm. Šī civilizācija būtiski atšķīrās no dienvidos esošās luzitāņu civilizācijas, uz ko norādīja klasiskie autori Pomponijs Mela un Plīnijs Vecākais.
Pirmsromas Galēkija
Strabons savā "Ģeogrāfijā" uzskaita Ibērijas Atlantiskās piekrastes ziemeļrietumu daļas iedzīvotājus šādi:
Romiešu Galēkija
Pēc Pūniešu kariem romieši pievērsās Spānijas iekarošanai. Galēku cilts, skaitā ap 60 000 cilvēkiem, pēc Pāvila Ozorija teiktā, sadūrās ar romiešu karaspēku 137. gadā pr.Kr. kaujā pie Douru upes. Rezultātā romieši guva nozīmīgu uzvaru, kuras dēļ romiešu prokonsuls Decims Jūnijs Bruts atgriezās kā varonis, iegūstot pievārdu "Kalēks" (kalēku iekarotājs). No tā laika galēku karavīri pievienojās romiešu leģioniem, lai tālāk dienētu pat Dākijā un Britānijā. Galīgā ķeltu pretošanās izbeidzās pēc nežēlīgajiem Kantabrijas kariem, kurus no 26. līdz 19. gadam pr.Kr. vadīja imperators Augusts Oktaviāns. Pretošanās bija šausmīga: kolektīvā pašnāvība tā vietā, lai padotos. Mātes pirms pašnāvības nogalināja savus bērnus. Krustā sistie karagūstekņi dziedāja svinīgas himnas. Sacēlušies gūstekņi nogalināja savus uzraugus un atgriezās mājās no Gallijas.
Romiešu Galēkija bija reģions, kas iekļāva divus konventus — Lucensis un Bragaensis — un pēc rakstiskajiem avotiem krasi atšķīrās no citiem reģioniem, kā piemēram Asturika.
3. gadsimtā Diokletiāns izveidoja administratīvo vienību, kurā ietilpa Galēkijas, Astūrijas un, iespējams, Klūnijas konventi. Šī province tika nosaukta par Galēkiju, jo Galēkija bija pats apdzīvotākais un nozīmīgākais provinces apgabals. 409. gadā, kad romiešu kontrole izbeidzās, svēbu iekarotāji pārveidoja romiešu Galēkiju (Lukus un Brakaras konventi) Galēkijas karalistē (Galliciense Regnum, pēc Idācija un Turas Gregorija datiem).
Vēlā Galēkija
406. gada 31. decembra naktī vairākas ģermāņu barbaru ciltis (vandāļi, alāni un svēbi) pārgāja romiešu Reinas robežu. Viņi devās uz dienvidiem, izlaupīja Galliju un šķērsoja Pirenejus. Viņi pieķērās romiešu provinču pārdalei (Carthaginiensis, Tarraconensis, Gallaecia un Baetica). Svēbi ienāca Galēkijā, kur vēlāk dibināja savu karalisti. Pēc tam, kad vandāļi un alāni aizgāja uz Ziemeļāfriku, svēbi pārņēma savā kontrolē lielāko Pireneju pussalas daļu. Taču vestgoti atkaroja šīs teritorijas lielāko daļu. Turpmākajos karos vestgoti guva uzvaru un visbeidzot iekaroja arī Galēkiju.
Pēc tam, kad mauri uzvarēja vestgotus un okupēja Spānijas lielāko daļu, daļa vestgotu saglabāja savu varu ziemeļu daļas kalnos, Galēkiju ieskaitot. Liebānas Beāta darbos Galēkija tika atzīmēta, kā Pireneju pussalas kristiešu daļa, savukārt, ar Spāniju apzīmēja musulmaņu daļu. Emīri uzskatīja par nelietderīgu iekarot šos kalnus, kurus apdzīvoja kareivīgas ciltis, kurām trūka eļļas un vīna.
Kārļa Lielā laikā Galēkijas bīskapi piedalījās 794. gada Frankfurtes koncilā. Saskaņā ar franku hronikām, savas rezidences laikā Āhenē viņš uzņēma Astūrijas Alfonso II sūtņus. Navarras Sančo III 1029. gadā Leonas Bermudo III sauca par Bermudo nama imperatoru Galēkijā (Imperator domus Vermudus in Gallaecia).
Raicene
Raicene ir ciems Tilžas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Raicinis.
Misa (Vecumnieku pagasts)
Misa ir ciems Bauskas novada Vecumnieku pagastā. Izvietojusies pagasta rietumu daļā pie Jelgavas—Krustpils dzelzceļa (stacija Misa) 8,6 km no pagasta centra Vecumniekiem, 26 km no novada centra Bauskas un 57 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta veidojusies padomju laikā pie Misas kūdras fabrikas. Esošo apbūvi raksturo jaukta dzīvojamo un publiskās apbūves objektu teritorija ciema vidusdaļā. Pieejama dabas gāze, centralizēta siltumapagāde, centralizētā ūdensapgāde un kanalizācija, darbojas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas. Misā atrodas pamatskola, bērnudārzs, bibliotēka, tautas nams, veikali, frizētava.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Kascjukoviču rajons
Kascjukoviču rajons ir  Baltkrievijas administratīvais rajons Mogiļevas apgabala dienvidaustrumos. Tas robežojas ar Mogiļevas apgabala Krasnapoļļes rajonu rietumos, Kļimaviču rajonu ziemeļos un Hocimskas rajonu austrumos, kā arī Krieviju dienvidos.
Tallinas "Infonet"
Infonet Tallinn / FCI Tallinn (et) ir Igaunijas futbola klubs no Tallinas.
Vēsture
Klubs ir dibināts 2002. gadā, 2016. gadā kļuva par čempionu. 2017. gadā tika paziņots par apvienošanos ar FC Levadia Tallinn.
Lāčudārzs
Lāčudārzs, arī Ločudorzs, ir ciems Alūksnes novada Jaunalūksnes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 24 km no pagasta centra Kolberģa, 21 km no novada centra Alūksnes un 223 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V401, Jurenskas upes krastā.
Jons Trinkūns
Jons Trinkūns (lt), garīgais vārds Jauņus (Jaunius; dzimis Klaipēdā 1939. gada 28. februārī, miris Viļņā 2014. gada 20. janvārī), bija lietuviešu etnologs, folklorists un no 2002. gada līdz savai nāvei 2014. gadā seno baltu ticības kopas „Romuva” garīgais vadītājs — krīvs.
Dzīvesgājums
Trinkūns piedzima 1939. gada 28. februārī Klaipēdā. 1957. gadā viņš pabeidza Kauņas 4. vidusskolu, bet 1965. gadā — Viļņas Universitātes Lietuviešu valodas un literatūras fakultāti, iegūstot filologa specialitāti. Studiju laikā Trinkūns interesējās par Indijas kultūru un nodibināja „Indijas draugu biedrību” (Indijos bičulių draugija), kas viņu pamudināja pievērsties arī seno lietuviešu pagāniskajai ticībai.
No 1969. līdz 1973. gadam Trinkūns bija aspirants un pasniedzējs Viļņas Universitātes Filoloģijas fakultātes Filoloģijas katedrā. 1969. gadā viņš nodibināja novadpētniecības biedrību „Ramuva”, kas sāka nodarboties ar seno baltu rituāliem, tostarp tajā pašā gadā ar domubiedriem Ķernaves pilskalnā aizsākot Rasas svētku svinēšanu, uz kuru pirmajā reizē ieradās ap simts cilvēku, bet turpmākos gadus svinētāju skaits arvien pieauga. 1973. gadā padomju varasiestādes svinēšanu aizliedza, bet Trinkūnu „par politisku darbību” atlaida no darba Viļņas Universitātē.
Gandrīz divdesmit gadus viņš pavadīja ceļodams pa Lietuvas ciemiem un pētīdams lietuviešu tautas dzīvās tradīcijas, līdz 1988. gadā, sākoties Lietuvas neatkarības kustībai Sajūdis, Trinkūns varēja atgriezties darbā universitātē un sāka strādāt par palīgu Filozofijas un socioloģijas institūta Ētikas nodaļā. No 1990. līdz 1993. gadam viņš vadīja Lietuvas Kultūras ministrijas Etniskās kultūras nodaļu. 1992. gadā Trinkūns kopā ar domubiedriem reģistrēja seno baltu ticības kopu „Romuva”. 1998. gadā Viļņā notikušajā Pasaules etnisko reliģiju kongresā ievēlēts par šīs organizācijas vadītāju. 2002. gadā viņš saņēma garīgo vārdu Jauņus (no lietuviešu valodas — 'jaunais') un tika iesvētīts par „Romuvas” garīgo vadītāju — krīvu —, kurš bija līdz pat savai nāvei 2014. gadā.
Miris Viļņā 2014. gada 20. janvārī. Apbedīts Rokantišķu kapos.
Ķīnas Centrālā televīzija
Ķīnas Centrālā televīzija (CCTV) ir Ķīnas nacionālā televīzijas raidorganizācija, kas dibināta 1958. gadā kā propagandas kanāls. Tās 50 kanāli pārraida dažādas programmas vairāk nekā vienam miljardam skatītāju sešās valodās. CCTV pārvalda Nacionālā radio un televīzijas pārvalde, kas ir tieši pakļauta Ķīnas Komunistiskās partijas (ĶKP) Centrālajai propagandas nodaļai.
Olivjē Koljarīni
Olivjē Eduārs Luijs Koljarīni (it; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija itāļu paukotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Koljarīni 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja divās paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti un paukošanā ar špagu. Paukošanā ar floreti viņš aizcīnījās līdz ceturdaļfinālam, savukārt paukošanā ar špagu viņš startēja tikai pirmajā kārtā.
Spaļbi
Spaļbi ir ciems Krāslavas novada Grāveru pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 7 km no pagasta centra Grāveriem, 18 km no Aglonas un 252 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa V610, Udriņkas ezera krastā.
Džons Beresfords
Džons Greiems Houps Horslijs de la Pūrs Beresfords (en; dzimis, miris ) bija angļu-īru armijas virsnieks, ierēdnis un polo spēlētājs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja zelta medaļu.
Karjera
1887. gada februārī kā otrais leitnants Beresfords pievienojās 7th Queen's Own Hussars pulkam. 1889. gada 10. aprīlī viņš kļuva par leitnantu un 1896. gada 7. oktobrī par kapteini. Militāro dienestu viņš galvenokārt pavadīja Āfrikā, vispirms Otrajā matebela karā 1896. gadā un vēlāk Otrajā būru karā. 1902. gada februāra sākumā viņš tika iecelts 37. bataljona Imperial Yeomanry komandieri ar pagaidu pulkvežleitnanta pakāpi. No 1903. līdz 1904. gadam viņš kalpoja Somalilendā.
1912. gadā viņš tika ievēlēts par Īrijas pārstāvja līdzgaitnieku un varēja ieņemt vietu Parlamenta augšējā palātā.
Polo
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Beresfords bija viens no polo spēlētājiem, kurš startēja Jauktajā komandā Foxhunters Hurlingham. Viņš no komandas trim spēlēm startēja tikai vienā spēlē. Komanda polo sacensībās šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu.
Asiņainā Strauta kauja
Asiņainā Strauta kauja notika 1675. gada 12. septembrī starp Masačūsetsas angļu kolonistiem un nipmuku sačema Muttavampa vadītajiem indiāņu karotājiem. Tā bija viena no daudzajām kaujām starp eiropiešu kolonizatoriem un Amerikas pamatiedzīvotājiem t.s. Karaļa Filipa karā 1675/76.g. Kapteiņa Lathropa vadībā ap 80 angļu zaldātu konvojēja vezumus ar kviešiem, lai nodrošinātu ar pārtiku Hadlejas garnizonu. Šaurā, purvainā vietā viņus no slēpņa pārsteidza tur paslēpušies nipmuku un pokomtuku cilts indiāņi.
Uzbrukums priekš angļiem bija pilnīgi negaidīts. Pretēji eiropiešu kara mākslai, cīnīties atklātos kaujas laukos, indiāņu karotāji piekopa partizāņu kara taktiku, - uzbrukt nelielās grupās no slēpņiem un ātri nozust mežu biežņā. Angļu vienība skaitliski bija tik liela, ka viņi jutās pārliecināti par uzbrukuma neiespējamību. Izgājusi caur biezu mežu, nodaļa nonāca pie mitra, purvaina strauta. Saprotot ka tā šķērsošana aizņems ilgāku laiku, zaldāti nolēma atpūsties un uzsvieda savas musketes uz kviešu maisiem. Daži iesāka lasīt gar strautu augošās ogas. Pēc signāla līdzās strautam paslēpušies indiāņi atklāja uguni uz konvoju. Viens no pirmajiem krita Lanthrops, ložu un bultu krustugunī no 80 zaldātiem izglābās 7-8; tāpat gāja bojā visi 17 vai 18 vezumnieki.
Cilvēces bērns
"Cilvēces bērns" (en) ir 2006. gada distopiska trillera filma, kuras režisors ir Alfonso Kuarons. Filmā galvenās lomas atveido Klaivs Ouens, Džūliana Mora, Klēra Houpa Eštija, Maikls Keins, Čīvetels Edžiofors un Čārlijs Hanems. Filma ir balstīta uz Filisas Dorotijas Džeimsas 1992. gada noveles The Children of Men.
Filmas darbība norisinās 2027. gadā, kad divus gadu desmitus ilga cilvēku neauglība ir atstājusi sabiedrību uz sabrukuma robežas. Teo Faronam (Ouens), bijušajam aktīvistam un tagadējam birokrātam, ir jāaizsargā vienīgā sieviete uz pasaules, kura gaida mazuli.
Dzeltenknābja gārgale
Dzeltenknābja gārgale (Gavia adamsii) ir liela auguma gārgaļu dzimtas (Gaviidae) migrējošs ūdens putns, kas ligzdo Arktikā, bet ziemo galvenokārt Klusā okeāna ziemeļu krastos un Atlantijas okeāna austrumu krastā pie Norvēģijas.
Izplatība
Dzeltenknābja gārgale ligzdo Holarktikas ziemeļos (ASV, Kanādā un Krievijā), galvenokārt gar Ziemeļu ledus okeāna piekrasti līdz 78° ziemeļu paralēlei. Tā ziemo Klusā okeāna ziemeļrietumu un ziemeļaustrumu piekrastes ūdeņos, kā arī Norvēģijas ziemeļrietumu piekrastē. Lielākā daļa populācijas ziemo uz ziemeļiem no 50° ziemeļu paralēles, bet ziemošanas areāls pie Japānas sasniedz 35° ziemeļu paralēli. Reizēm ziemo lielos iekšzemes ezeros. Dzeltenknābja gārgale ziemas laikā reizēm aizceļo samērā tālu uz dienvidiem, un ir novērota vairāk kā 20 valstīs, Meksiku un Spāniju ieskaitot.
Latvijā tai pagaidām bijuši tikai daži novērojumi. Tomēr tā tiek regulāri novērota Igaunijas ūdeņos, tādēļ, visticamākais, ka dzeltenknābja gārgale ir ikgadēja, bet reta ieceļotāja.
Izskats
Dzeltenknābja gārgale ir lielākā no visām gārgalēm. Tās ķermeņa garums ir 76—97 cm, spārnu izplētums 135–160 cm, svars 4—6,4 kg. Abi dzimumi izskatās vienādi, bet tēviņi ir nedaudz garāki. Arī kakls, salīdzinot ar pārējām gārgalēm ir masīvāks, spēcīgāks. Piere izteikti velvēta uz āru. Knābis smalks, taisns un ass, gaiši dzeltenā krāsā. Gārgalei ir raksturīgi turēt galvu tā, ka knābis ir viegli izsliets gaisā.
Līdzīgi kā pārējām gārgalēm, arī dzeltenknābja gārgalei ir proporcionāli garš ķemenis, vidēji garš kakls un kājas anatomiski novietotas tālu ķermeņa aizmugurē. Pēdas ir platas un pleznotas, ķermenis saplacināts, atgādinot plostu, un, kuļot pēdas kā propellerus, putns veikli peld. Kāju novietojuma dēļ gārgale ir ļoti laba peldētāja un nirēja, bet neveikla uz zemes. Tā nespēj pacelties spārnos no sauszemes un, lai paceltos no ūdens virsmas, tai ir jāieskrienas.
Vairošanās sezonas laikā dzeltenknābja gārgalei ir melni balts apspalvojums (melna galva, kakls un mugura ar baltu, gandrīz rūtiņveida raibumojumu, balts vēders), uz melnā kakla ir balti, labi pamanāmi pusgredzeni, viens pazodē šaurāks, otrs uz kakla platāks. Pusgredzenos ir skaidri saskatāmas smalkas, melnas garenvirziena līnijas. Melnajai galvai un kaklam ir metālisks, lillīgi zaļš spīdums. Ārpus vairošanās sezonas apspalvojums kļūst gaišāks, pelēkbrūngans, uz kakla izzūd kontrastējošie pusgredzeni. Ārpus vairošanās sezonas jaunie putni atgādina pieaugušos.
No ļoti līdzīgās polārās gārgales dzeltenknābja gārgali var atšķirt pēc knābja krāsas: polārajai gārgalei tas ir melns, bet dzeltenknābja gārgalei dzeltens, kā arī polārā gārgale ir nedaudz mazāka.
Uzvedība
Dzeltenknābja gārgale ir aktīva diennakts gaišajā laikā. Tā kā daudz drošāk putns jūtas uz ūdens, nekā uz sauszemes, jo no sauszemes tas gaisā nevar pacelties, tad migrācijas laikā tas pamatā lido gar krasta līniju un atpūšas lielās ūdenstilpēs. Tomēr migrācija notiek arī pāri iekšzemes teritorijām. Dzeltenknābja gārgales pamatā ir vientuļnieces un migrē pa vienai vai vaļīgās grupās. Šī suga ir arī izteikti teritoriāla un padzen no barošanās teritorijas gan savas, gan svešas sugas pārstāvjus. Kā iebiedēšanas paņēmiens tiek izmantota atkārtota un ātra knābja iemērkšana ūdenī līdz acīm vai lēna peldēšana pretinieka virzienā, vienlaicīgi ieraujot un izslienot kaklu. Vasaras periodā barošanās teritorijas ir daudz mazākas nekā ziemā.