cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sabiedriskais transports Stambulā
T1 līnija
2006. gadā tika atklāta jauna pazemes funikuliera līnija, kas Kabatašu savienoja ar metro staciju Taksimas laukumu.
T2 līnija
2006. gada septembrī tika atklāta otra (T2) tramvaja līnija no Zejtinburnu uz Bādžilaru. Šajā līnijā kursē 14 "ABB" ražojuma tramvaja sastāvi un arī šajā līnijā tika katrai pieturai izbūvētas paaugstinātas platformas, lai to līmenis būtu atbilstošs tramvaja grīdas līmenim.
Līnijas pieturas: Zejtinburnu (savienojums ar T1 un M1 līnijām)-Mehmetakifa-Mertertekstila-Gingerena-Akindžilara-Soganli-Javuzselima-Gineštepe-Bagdžilara.
T3 līnija
Atjaunotā Modas antīkā tramvaja līnija T3 tika atklāta 2003. gadā. Līnija sastāv no viensliežu ceļa un tā atrodas pilsētas Āzijas daļā, Kaidkejas rajonā.
Līnijas pieturas: Kadikeja (savienojums ar prāmi)-Iskeledžami-Čarši-Altijola-Baharije-Kilise-Modailkokulu-Moda-Mihidara-Damgas šķērsiela.
T4 līnija
Līnija starp Šehitliku un Mesdžidiselamu tika atklāta 2007. gadā, bet 2009. gadā abos tās galos tika pagarināta. Ziemeļos tagad tā stiepjas līdz Habiblerai, bet dienvidos - līdz Topkapi. Līdz ar to šī līnija savienojas ar T1 līniju, kuras pasažieri var tagad nokļūt līdz Habiblerai.
Līnijas pieturas: Topkapi (savienojums ar T1)-Fetihkapi-Vatana-Edirnekapi-Šehitlika-Demirkapi-Topčulara-Rami-Ulujola/Bereča-Sagmaldžilara-Bosna/Čukurčešme-Alifuatbašgila-Taškepri-Karadeniza-Metrisa-Čumhurijeta-50. gadadiena/Baštabja-Hadžišikri-Jeni-Sultančiftligi-Džebedži-Mesdžidiselama-Habiblera.
T5 līnija
Atjaunotā Istiklal ielas antīkā tramvaja līnija T5 atklāta 1990. gadā. Tā stiepjas visā Istiklal ielas garumā no Taksimas līdz Tünel funikulera stacijai.
Līnijas pieturas: Taksima (savienojums ar M2 un F1 līnijām)-Agadžami-Galatasaraja-Odakule-Tünel (savienojums ar F2).
Japānas hokeja izlase
Japānas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Japānu starptautiskajās hokeja spēlēs. Pašlaik (2023) tā atrodas 25. vietā Starptautiskās hokeja federācijas vīriešu hokeja izlašu rangā. 2023. gadā tā bija iedalīta IIHF Pasaules čempionāta IB divīzijā.
Kloga (stacija)
Kloga (et) ir dzelzceļa mezgla stacija Igaunijā, Harju apriņķa Keilas pagastā, tajā saslēdzas divi dzelzceļa iecirkņi: Keila—Paldiski un Kloga—Kloga-Ranna. Klogas stacija atrodas 35,9 km attālumā no Baltijas stacijas Tallinā, 12,1 km attālumā no Paldiskiem un 3,1 km attālumā no Kloga-Rannas. Klogas stacijā pietur visi Paldiski, Kloga-Rannas un Tallinas virzienā kursējošie elektrovilcieni.
Vēsture
1870. gada 24. septembrī (5. novembrī pēc jaunā laika) tika atklāts dzelzceļš Baltijas Osta—Rēvele—Gatčina. Pirmajos divos tā pastāvēšanas gados iecirknī Baltijas Osta-Rēvele bija tikai divas stacijas - Kēgele un Lodenzē (de) (ru), taču jau pēc diviem gadiem papildus tika izveidotas vēl divas stacijas - Fridrihshofa un Pieturas punkts 7. versts. Jau no paša sākuma tika nolemts, ka līdztekus kravu plūsmai jāattīsta arī pasažieru pārvadājumi, lai ātrāk atpelnītu apjomīgās infrastruktūras būves izmaksas un lai attīstītu jaunas apdzīvotas vietas mežainajos un neapdzīvotajos apgabalos.
Stacijas ēka
Klogas stacijas celta 1870. gadā pēc tipveida projekta. Tā ir vienstāva koka ēka ar lēzenu divslīpju jumtu un nelielu frontonu virs galvenās ieejas. Galvenajā fasādē izvietotas četras logailes, kas simetriski kārtotas ap ēkas centrālo ieeju. Durvju aile un logailes papildinātas ar sandrikiem, radot nedaudz svinīgu ēkas kopējo iespaidu.
Elektrifikācija
1958. gadā pēc veiksmīgi realizētās dzelzceļa elektrifikācijas dzelzceļa posmā Pēskila-Keila tika nolemts elektrifikāciju turpināt tālāk rietumu virzienā. 9 km garais Keilas—Klogas dzelzceļa posms ar vienu starppieturu - Nītvelju tika pabeigts 1958. gada 30. decembrī.
Zilspāru dzimta
Zilspāru dzimta (Calopterygidae) ir spāru kārtas (Odonata) dzimta, kas pieder pie vienādspārnu spāru apakškārtas (Zygoptera). Zilspāru dzimtā ir apmēram 150 sugas, kas iedalītas 3 apakšdzimtās un 17 ģintīs.
Šīs dzimtas sugas mājo visā pasaulē. Latvijā ir sastopamas 2 sugas: upju zilspāre (Calopteryx splendens) un strautu zilspāre (Calopteryx virgo).
Morfoloģija
Zilspāres ir liela auguma spāres, to spārnu plētums ir 5—8 cm. To ķermeņiem ir raksturīgs metālisks spīdums, un zilspāru spārni ir plati, salīdzinot ar pārējām vienādspārnu spārēm. Atpūšoties tās spārnus sakļauj nedaudz virs ķermeņa un tur tos paralēli ķermenim vai nedaudz slīpi uz augšu. Zilspāres ir samērā viegli atpazīt, jo to spārni ir krāsaini. Turklāt tās ir teritoriālas.
Sistemātika
Zilspāru dzimta (Calopterygidae)
Edvards Liedskalniņš
Edvards Liedskalniņš (en, dzimis Stāmerienas pagastā, miris  vai pēc citiem avotiem  Maiami, ASV) bija latviešu tēlnieks amatieris, kurš vienatnē un slepenībā izveidoja Koraļļu pili Floridā, ASV. Edvards Liedskalniņš kļuva slavens arī ar savu mistisko teoriju par magnētismu.
Dzīvesgājums
Dzimis 1887. gadā Stāmerienas pagastā zemnieku ģimenē. Mācījies vietējā pagastskolā, pabeidzis skolā četras klases, daudz laika pavadījis, lasot grāmatas. Piedalījies 1905. gada revolūcijā. Saderinājies ar Hermīni Lūsi, taču īsi pirms kāzām līgava viņu atstājusi. 1912. gadā, iespējams nelegāli, Liedskalniņš emigrēja uz Ziemeļameriku. Strādājot kokrūpniecībā, viņš dzīvoja dažādās vietās Kanādā un ASV (Vašingtonas štatā, Oregonā, Kalifornijā, Teksasā). 1919. gadā viņš apmetās Floridā.
Vostok (kosmosa kuģis)
Vostok (ru — 'austrumi') bija pirmo PSRS kosmosa kuģu sērija 1960. gados.
Edvards Liedskalniņš
Dzīvesgājums
Edvards Liedskalniņš mira 1951. gada 7. decembrī no nieru slimības. Viņa būvētā Koraļļu pils kļuva par tūrisma objektu un 1984. gadā tā iekļauta ASV Nacionālajā vēsturisko vietu reģistrā.
Koraļļu pils
Apmēram no 1920. gadā Liedskalniņš sāka celt Koraļļu pili Floridasitijā kā veltījumu dzimtenē palikušajai līgavai. Pats Liedskalniņš viņu dēvējis par "Mīļoto Sešpadsmitgadnieci" (Sweet Sixteen), bet amerikāņiem līgavas vārds bija Agnese Scuffs. Koraļļu pils vienmēr tika celta nakts laikā, māksliniekam visus darbus veicot vienatnē. Viņš izmantoja vienkāršas pašdarinātas sviras un vinčas. No 1937. līdz 1939. gadam Liedskalniņš pārveda akmeņus uz jaunu vietu 16 km attālumā, netālu no Houmstedas. Koraļļu pils būvniecības laikā Edvards Liedskalniņš vienatnē spēja pārvietot akmeņus, kas kopumā svēra vairāk kā 1100 tonnas. Neko tuvāk nepaskaidrojot, tēlnieks apgalvoja, ka viņš ir atklājis piramīdu celtniecības paņēmienus. Arī mūsdienās neviens nav spējis izskaidrot, kā Edvards Liedskalniņš vienatnē spēja pacelt milzīgos akmens bluķus. Daži cilvēki uzskata, ka Liedskalniņš vienkārši ir bijis ģeniāls konstruktors un inženieris, bet citi uzskata, ka tēlnieks spējis atklāt un izmantot kādu antigravitātes spēku, kas ļāva viņam pacelt un pārvietot akmeņus līdzīgi kā burvim.
Vostok (kosmosa kuģis)
Konstrukcija
Kosmiskā kuģa kopējā masa sasniedza 4,73 tonnas, garums (bez antenām) — 4,4 m., maksimālais diametrs — 2,43 m.
Edvards Liedskalniņš
Darbi
Liedskalniņš sarakstījis trīs publicistiskas brošūras angļu valodā:
Vostok (kosmosa kuģis)
Konstrukcija
Vostok sastāvēja no lodveida nolaižamā aparāta un koniska instumentu nodalījuma. Nolaižamais aparāts bija 2,3 m diametrā un ar 2,46 t masu. Tajā atradās katapultējamais krēsls, ar kuru kosmonauts varēja katapultēties starta laikā, ja notiktu nesējraķetes avārija. Tāpat katapultēšanos izmantoja nolaišanās laikā, jo nolaižamais aparāts nebija apgādāts ar mīkstās piezemēšanās sistēmu. 7 km augstumā kosmonauts katapultējās, un nolaidās uz zemes ar izpletni. Instrumentu nodalījums bija 2,43 m diametrā un 2,25 m garumā ar masu 2,27 t. Tajā atradās bremzēšanas dzinējsistēma un degvielas tvertnes.
Vostok 1K
Vostok 1K bija prototipa kosmiskais aparāts. To izmantoja, lai izmēģinātu pamatsistēmas un pārbaudītu izvelēto koncepciju.
Vostok 3KA
Vostok 3KA izmantoja tieši cilvēku lidojumiem (pirmie divi bija bezpilota izmēginājumu lidojumi). Pavisam veikti seši kosmonautu lidojumi.
Deandrē Jedlins
Deandrē Jedlins (en; dzimis ) ir amerikāņu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, ASV futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv ASV augstākās futbola līgas klubu Maiami "Inter".
Pirms spēlēšanas MLS bijis USL Premier Development League kluba Seattle Sounders FC U-23 spēlētājs. Kopš 2014. gada spēlē ASV nacionālās izlases sastāvā, piedalījies un tika iekļauts komandas sastāvā arī dalībai 2022. gada FIFA Pasaules kausā.
Viņš ir indiāņu, afroamerikāņu un latviešu izcelsmes. 2014. gada novembrī tika paziņots, ka viņš iegūs Latvijas pasi. Tomēr tā paša gada nogalē tika paziņots, ka viņš ir saņēmis darba atļauju Lielbritānijā, līdz ar to Latvijas pilsonība un pase viņam nav nepieciešama, lai spēlētu Tottenham Hotspur.
Sasniegumi
Newcastle United
Vidusamerikas kakomiclijs
Vidusamerikas kakomiclijs (Bassariscus sumichrasti) ir neliela auguma jenotu dzimtas (Procyonidae) plēsējs, kas pieder kakomicliju ģintij (Bassariscus). Vidusamerikas kakomicliju bieži sauc vienkārši par kakomicliju.
Vidusamerikas kakomiclijs sastopams, sākot ar Meksiku ziemeļos un beidzot ar Panamas centrālo daļu dienvidos līdz 2000 metriem virs jūras līmeņa. Tas dzīvo Meksikā, Belizā, Kostarikā, Salvadorā, Gvatemalā, Hondurasā, Nikaragvā un Panamā. Vidusamerikas kakomiclija izplatības karti var apskatīt šeit. Tas dzīvo tropiskajos lietus mežos gan ielejās, gan kalnos, kā arī sausajos mežos un krūmājos.
Izskats
Vidusamerikas kakomiclija ķermeņa garums ir 38—47 cm, astes garums 39—53 cm, augstums skaustā 17 cm, svars apmēram 0,9 kg. Acis lielas un tumšas, ap katru aci ir smalks, melnu spalviņu gredzens un tad gaiša matojuma gredzens, kas kakomiclija acis vizuāli padara vēl lielākas. Ausis ir lielas un smailas. Viduasamerkas kakomiclija nagi atšķirībā no Ziemeļamerikas kakomiclija nav ievelkami. Ķermenim ir izteikta muskusa smarža.
Kažoka krāsa ir brūnpelēka vai tumši brūna, aste ļoti gara, garāka par ķermeni. Pūkainās astes gredzenveida krāsojums ir pelēk-brūns.
Uzvedība
Vidusamerikas kakomiclijs ir aktīvs nakts laikā, tas pamatā visu laiku atrodas kokā, gandrīz nekad nenokāpjot uz zemes. Lai arī tas ir vientuļnieks un nometnieks, reizēm vienā kokā, ēdam iecienītos augļus, var novērot 5—9 kakomiclijus. Starp indivīdiem var izcelties agresīvi ķīviņi. Katram kakomiclijam ir teritorija, kas kopumā nemēdz pārklāties un kas var sasniegt pat 136 hektārus. Teritorijas robežas netiek iezīmētas, toties kakomicliji nepārtraukti savā starpā sasaucas, pastāv uzskats, ka tādējādi tiek uzmanītas teritorijas robežas.
Vidusamerikas kakomicliju dabīgie ienaidnieki ir lielie, plēsīgie putni, oceloti, tairas un lielās čūskas.
Barība
Vidusamerikas kakomiclijs ir vidēdājs. Tam ļoti garšo augļi, īpaši savvaļas vīģes, papajas un banāni. Bet tas barojas arī ar putnu olām, koka vardēm, ķirzakām, kukaiņiem, nelieliem putniem un pelēm.
Vairošanās
Riests Vidusamerikas kakomiclijiem sākas februārī un beidzas jūnijā. Grūsnība ilgst 63—66 dienas. Mātīte koka dobumā iekārto mazuļu migu. Piedzimst apmēram 2 nevarīgi, akli mazuļi. Jaundzimušie sver 25 g. Pēc 34 dienām atveras to acis. Pēc 6—7 nedēļām tie sāk ēst pieaugušo kakomicliju barību. Sekot mātei mežā tie sāk 2 mēnešu vecumā. Māte tos zīda ar pienu līdz 3 mēnešiem. Lai arī par mazuļiem pamatā rūpējas māte, tā reizēm ļauj tēvam tiem tuvoties, kas parasti ar mazuļiem spēlējas. Dzimumbriedumu jaunie Vidusamerikas kakomicliji sasniedz 10 mēnešos. Savvaļā dzīves ilgums nav zināms, bet nebrīvē tie var nodzīvot līdz 23 gadiem.
Jansons
Jansons ("Jāņa dēls", no personvārda Jānis; sieviešu dzimtē Jansone) ir latviešu uzvārds, piektais izplatītākais vīriešu uzvārds Latvijā (aiz Bērziņš, Ivanovs, Kalniņš, Ozoliņš). Cilvēki ar šo uzvārdu:
Arnolds Rītels
Arnolds Rītels (dzimis Sāmsalā, Igaunijā) ir Igaunijas politiķis, bijušais valsts prezidents no  līdz. No 1983. līdz 1990. gadam bija Igaunijas PSR Augstākās Padomes prezidija priekšsēdētājs. No 1990. gada marta līdz 1992. gada oktobrim - Igaunijas Augstākās Padomes priekšsēdētājs.
Cirvis
Cirvis ir darbarīks, kuru izmanto galvenokārt koksnes apstrādei, bet ticis izmantots arī kā ierocis (āva) un ceremoniāls vai heraldisks simbols. Ir pazīstami arī metamie cirvji. Tas ticis lietots jau pirms vairākiem tūkstošiem gadu.
Uzbūve
Cirvji ir dažādi formas un pielietojuma ziņā. Tas sastāv no kāta un cirvja uzgaļa. Cirvja uzgalim ir ķīļa veida forma, kuram viena galā ir asmens, bet otrā — piets.
Senākie cirvji bija ar akmens uzgali koka kātā. Tehnoloģijām attīstoties, cirvjus sāka izgatavot no vara, bronzas, dzelzs un tērauda.
1577. gads
1577. gads (MDLXXVII) ir parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Cirvis
Uzbūve
Cirvju veidi:
Mokciems
Mokciems ir daļēji izzudusi apdzīvota vieta Talsu novada Īves pagastā. Izvietojusies pagasta rietumos 4 km no pagasta centra Tiņģeres, 26 km no novada centra Talsiem un 134 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie kādreizējā Īves—Plintiņu ceļa. Bijuši trīs krogi, divi no kuriem saglabājušies kā dzīvojamās mājas. Apdzīvotā vieta nav iekļauta adrešu reģistrā.
Daugava
Daugava (lībiešu: Vēna ), vēsturiski pazīstama arī kā Dina (de, pl), bet augšpus Latvijas teritorijas - Rietumu Dvina (ru, baltkrievu: Заходняя Дзвіна), ir Latvijas lielākā upe, kas iztek no Valdaja augstienes Krievijā, tek cauri Krievijai, Baltkrievijai un Latvijai, līdz ietek Rīgas līcī, Baltijas jūrā, kur veido Rīgas ostas akvatoriju. Daugavas garums ir 1005 km, no tiem 352 km Latvijā.
Kulturālais nozīmīgums
Daugava latviešiem ir arī viens no nacionālajiem simboliem, kuru apdzied dziesmās, dēvējot par „Daugavu māmuļu”, par tautas „likteņupi”. Ar cīņu 20. gadsimta beigās pret Daugavas HES būvniecību, kuru izveidojot tiktu applūdināts Daugavas loku dabas parks starp Daugavpili un Krāslavu, sākās tautas atmoda, kas atnesa Latvijai neatkarību.
Vēsture
Vikingu sāgās par Daugavas ūdens ceļu („Ceļš no varjagiem uz grieķiem”) ir vairāk detalizētas informācijas nekā par citām Austrumeiropas upēm. Tas liecina par Daugavas (vikingu: Dyna) lielo nozīmi tā laika tirdzniecības sakaros.
Izmaiņas vēstures gaitā
Līdz 16. gadsimta vidum Daugava ietecēja jūrā pie Vecāķiem (tagadējā Vecdaugava), bet tagadējās Daugavas grīvas vietā atradās lēzens kāpu valnis. 1567. gada pavasara plūdos upe pārrāva kāpas un izveidoja jaunu ieteku jūrā. 16.—17. gadsimtā jaunā Daugavas grīva kļuva aizvien plašāka, bet vecā pamazām aizsērēja.
Lai pasargātu Daugavas gultni no aizsērēšanas un Rīgas pilsētu no plūdiem, 16.—17. gadsimta mijā upes lejtecē sāka celt dambjus. Līdz ar to tika paātrināts upes tecējums, bet tas savukārt veicināja smilšu aizskalošanu no gultnes. Ar dambjiem no upes pamatstraumes tika atšķeltas salas, īpaši tās, kas atradās pretī Sarkandaugavai un Mīlgrāvim, aiz kurām upes attekas sāka aizsērēt, bet pašas salas „augt”. Vesela salu rinda — Putnu, Kundziņu, Kurpnieku, Iļķena, Kroņa, Gubernatora, — pēc dambju uzcelšanas saplūda kopā, izveidojot lielo Kundziņsalu. Līdzīgā kārtā palielinājās Lucavsala, Ķīpsala un citas.
Daugava kā senais tirdzniecības ceļš
Upe izsenis tika izmantota kā ērts tirdzniecības ceļš preču pārvadāšanai. No Daugavas kopējā garuma ūdens transportam varēja izmantot ap 980 km. Izmantojot Daugavas augšteces pietekas, pa vairākiem valkiem varēja bez sevišķām grūtībām sasniegt Dņepru, Volgu un to pietekas. Taču tā kā Daugava ir viena no Austrumeiropā krāčainākajām upēm (kopskaitā ap 150 krāču), un diezgan sekla (vasarās pat lejtecē vietām tās dziļums nepārsniedza 1 m), bet ledus klāja upi 4 mēnešus gadā, navigācijas sezona bija tikai agrā pavasarī vai vēlā rudenī. 15.—16. gadsimta mijā Daugavā no jūras varēja ienākt kuģi ar maksimālo iegrimi 4 olektis (2,4 m), bet lielākiem kuģiem nācās stāvēt Daugavgrīvā un preces uz pilsētu un atpakaļ vest ar liellaivām. Sausās vasarās (vairākas tādas bija 17. gadsimta beigās) bieži vien kuģi vispār nevarēja ienākt Daugavā.
Šo upes īpatnību dēļ nevarēja izmantot tos pašus peldlīdzekļus gan jūrā, gan upē — preces upes grīvā vajadzēja pārkraut no jūras kuģiem upes plakandibena laivās. Tas nāca par labu Rīgai kā šādam pārkraušanas centram.
Daugavas hidroelektrostacijas
Uz Daugavas upes atrodas piecas HES (hidroelektrostacijas) — Rīgas HES 35 km no upes grīvas Rīgas līcī, Ķeguma HES, kas atrodas 70 km attālumā no grīvas, un Pļaviņu HES, kas atrodas jau 107 km no grīvas. Bija plānots arī celt Daugavpils HES, bet sabiedrības protestu dēļ to nepabeidza. HES dēļ tika iztaisnoti vairāki upes līkumi, tādējādi Daugavas garums ir samazinājies par 15 km (Latvijas teritorijā iepriekš Daugavas garums bija 367 km). Baltkrievijā teritorijā ir vēl 2 HES: Polockas HES un Vitebskas HES.
Dabas parks „Daugavas loki”
Šķērsojot Latvijas robežu, Daugava jau ir 200 m plata upe. Augštecē Latvijas teritorijā tā plūst starp Augšzemes un Latgales augstieni, veidojot desmit plašus lokus. No Latvijas robežas līdz Daugavpilij saglabājusies Daugavas dabiskā ieleja, kurā atrodas daudzi vērtīgi biotopi. Augu sugu daudzveidības ziņā tā ir viena no interesantākajām teritorijām Latvijā. Skaistās ainavas un daudzie pilskalni rada priekšnoteikumus tūrisma attīstībai. Te ir izveidots Augšdaugavas aizsargājamais ainavu apvidus un dabas parks "Daugavas loki".
Operete
Operete (no it — 'mazā opera') ir muzikāli dramatisks sacerējums, kurā vokāli un instrumentāli numuri mijas ar dejām un runātiem dialogiem.
Operetes pirmsākumi meklējami muzikāli komiskajās izrādēs 16. gadsimtā, bet kā patstāvīgs žanrs tā izveidojās 19. gadsimta otrajā pusē Žaka Ofenbaha un Johana Štrausa (dēla) darbos. Plašu popularitāti iemantoja Franca Lehāra "Jautrā atraitne" un "Čigānu mīla", Emeriha Kalmana "Silva" ,"Marica", Johana Štrausa "Sikspārni", "Čigānu barons", E. Īgenberga "Annele", Imanta Kalniņa "No saldenās pudeles" u.c.
J. Štrausa "Sikspārni" pirmo reizi uzveda 1874. gadā. Darbības centrā ir spoža masku balle un tajā radušies pārpratumi. Krāšņās dekorācijas balles skatā kontrastē ar cietuma ainu. Ar savu melodisko mūziku operete "Sikspārnis" kļuva par paraugu visām citām operetēm.
Antīkās olimpiskās spēles
Antīkās olimpiskās spēles senajā Hellādā bija vienas no t.s. panhellēniskajām sporta spēlēm (vēl bija Pitijas spēles Delfos no 586. g., Istmas spēles Istmijā no 582. g., Nemejas spēles Nemejā no 573. g.). Sengrieķu mīti vēsta, ka olimpisko spēļu tradīciju iedibinājis mītiskais varonis Herakls, taču pirmās dokumentētās liecības attiecas uz laikaposmu 884.-828. gadi p.m.ē., kad tās nolēmuši organizēt Spartas (Σπάρτη) leģendārais valdnieks Likurgs (Λυκοΰργος) un Elidas (Ήλις vai Ήλεία) valdnieks Ipits (Ίφιτος). Antīko olimpisko spēļu tradīcijā kā obligāts pamatnosacījums bija vispārējs pamiers, kura laikā bija kategoriski aizliegti visu veidu kari un konflikti. Lielākais ētikas pārkāpums bija saistīt olimpiskās spēles ar politiku. Spēļu nosaukums radies no vietas, kur tās noritēja — Olimpijā (Αρχαία Ολυμπία), Peloponēsas pussalas ziemeļrietumos, kur atradās viena no lielākajām antīkās Hellādas svētvietām, Zeva templis, un tika izbūvēts spēļu stadions.
Spēļu dalībnieki
Sākotnēji atlēti bija aristokrāti, kas uztvēra sacīkstes kā savu upuri dieviem un kā spēli. To ideāls bija harmonija un slava, tādēļ parasti atlēti piedalījās uzreiz vairākās disciplīnās. Taču vēlāk, kad sacensībās sāka piedalīties arī citu sociālo slāņu pārstāvji un spēles zaudēja reliģisko saturu, atlēti pamazām pārtapa par profesionāļiem, kas specializējās kādā konkrētā disciplīnā, visu sevi veltot treniņiem un uzstājās stadionā nevis dieviem par godu vai prieka pēc, bet vienīgi naudas dēļ. Šīs pārmaiņas uzreiz atspoguļojās grieķu mākslā — ja uz agrīnās klasikas vāzēm ir attēloti proporcionāli un harmoniski attīstīti atlēti, tad uz IV gs. p.m.ē. vāzēm attēlotas jau pārspīlēti muskuļotas un robustas profesionāļu figūras. Laikabiedri (Platons, Diogens u.c.) šo procesu uztvēra kā olimpiskās idejas degradāciju un olimpiskās kustības pagrimumu.
Piedalīties olimpiskajās spēlēs drīkstēja tikai hellēņi, kuri nebija pakļauti atimijai (τιrμία, burt. „nicinājums“ — pilsoņu tiesību atņemšana), un nebija kriminālnoziedznieki. Barbariem tika ļauts piedalīties tikai kā skatītājiem, jo bija vispārzināms, ka barbaru valstis olimpisko pamieru (ερομηνία) neievēro, tātad neatbilst civilizētu cilvēku kritērijiem (vēlāk, jau Romas impērijas laikā organizatori bija spiesti atļaut piedalīties arī romiešiem). Sievietēm, izņemot Demētras priesterienes, bija aizliegts apmeklēt spēles pat kā skatītājām, taču sieviete varēja kļūt par olimpisko spēļu uzvarētāju neklātienē, piemēram, atsūtot savus kaujas ratus — uzvarētājs bija nevis žokejs, bet gan pajūga īpašnieks). Katra Senās Grieķijas pilsētvalsts sūtīja uz spēlēm arī politiķu delegāciju (θεωροί), kuras uzdevums bija reprezentēt un reklamēt savu valsti, kā arī, izmantojot pamieru, risināt sarunas ar kaimiņvalstu delegācijām.
Sacensību gaita
Pirms tikt pielaistiem pie sacensībām, katram sportistam nācās zvērēt, ka vismaz mēnesi ir centīgi trenējies (προγυμνάσματα), un tad kvalificēties, pierādot, ka ir cienīgs startēt šāda līmeņa sacensībās. Arī sportistu radiniekiem un treneriem vajadzēja zvērēt, ka neveiks neko neētisku vai pretlikumīgu.
Sacensību grafiks tika uzrakstīts uz lielas tāfeles (λεύκωμα). Savukārt sportistu piedalīšanās secība tika noteikta lozējot. Pirms katras sacensības herolds (σπονδοφόροι) skaļi izziņoja dalībnieka vārdu, nopelnus un valsti, no kuras tas nāk.
Olimpiskie sacensību veidi
Skat. arī: Kaujas ratu sacīkstes
Uzvarētāji
Uzvarētājus apbalvoja ar savvaļas olīves vainagu, liekot uzkāpt uz trijkāja postamenta (τρίπους έπιχαλκος) un rokās ieliekot palmas zaru. Citu balvu nebija, kā vien gods būt uzvarētājam, taču dzimtenē uzvarētāju gaidīja dažādas privilēģijas un vispārēja cieņa, jo ar savu uzvaru sportists bija vairojis savas valsts labo slavu. (Atēnas bija vienīgā pilsētvalsts, kur saviem olimpisko spēļu uzvarētājiem izsniedza arī mazu naudas prēmiju; savukārt Pritanejā tam piešķīra mūža pensiju.) No 540. g.p.m.ē. Altisā tika izvietotas uzvarētāju statujas.
Olimpiāde (kalendārs)
Sākotnēji spēles nenumurēja, bet gan dēvēja skriešanas (stadija distancē) uzvarētāja vārdā. Pirmais olimpisko spēļu sarakstu, balstoties uz tā laika materiāliem, kā arī leģendām, mēģināja izveidot Parabalons no Elidas. V-IV gs. mijā p.m.ē. Hipijs no Elidas izveidoja precīzāku hronoloģisko sarakstu, atmetot mītiskos laikus, un IV gs. p.m.ē. visai izplatīts kļuva kalendārs, kura pamatā bija olimpiāde - 4 gadu cikls, - ar atskaites punktu no 776. g.p.m.ē.
Spēļu likvidēšana
Kristietībai kļūstot par Romas impērijas vienīgo valsts reliģiju, vispārējā pagānisma vajāšanas un iznīdēšanas vilnī 394. gadā (293. olimpiādes 1. gads) tika aizliegtas arī olimpiskās spēles, bet Olimpijas Zeva templis 426. gadā nodedzināts.
17. jūlijs
17. jūlijs ir gada 198. diena pēc Gregora kalendāra (199. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 167 dienas.
Vārda dienas
Aleksejs, Aleksis, Alekss
Briņģu muiža
Briņģu muiža (de; arī Susteles vai Pāvītes muiža) ir bijušais muižas centrs Cēsu novada Inešu pagastā Briņģos, Briņģu ezera krastā. Muiža pirmoreiz rakstos pieminēta 16. gadsimtā. Nosaukums, iespējams, cēlies no tās kādreizējā īpašnieka Brinkena vārda. Līdz 1932. gadam pastāvēja Briņģu pagasts, bet muižā bija šī pagasta centrs. Patlaban saglabājušās vairākas Briņģu muižas celtnes: dzīvojamā māja, kūts un klēts, kā arī parks. Briņģu muižas dzīvojamā māja celta 1861. gadā.
Nobu Širase
Nobu Širase (dzimis Konourā, Akitas prefektūrā, miris  Koromo (tagad Tojota), Aiči prefektūrā) bija japāņu virsnieks un polārpētnieks.
Tālāk ekspedīcija devās uz Vaļu līci, kur ledāja malā izveidoja bāzes nometni, bet septiņu cilvēku partija ar suņu pajūgiem devās dienvidu virzienā. 29. janvārī tika sasniegts tālākais dienvidu punkts (80° 5′ S, 156° 37′ W), ko nosauca par Jamato sniega lauku (大和雪原, Yamato yukihara), kur tika uzsliets Japānas karogs.
Kamēr Širase bija ceļā uz dienvidiem, Kainan Maru devās uz Karaļa Edvarda VII Zemi, kur ekspedīcija izkāpa krastā un kā pirmie sasniedza Aleksandras grēdu. Vēlāk kuģis atgriezās Vaļu līcī, kur uzņēma Širases partiju un 1912. gada 2. februārī devās atceļā uz ziemeļiem.
Japānā līdz tam mazpazīstamo armijas virsnieku sagaidīja kā nacionālo varoni. Širase mira 1946. gadā no zarnu aizcietējuma.
Širases vārdā nosaukti:
Latvijas veģetāriešu biedrība
Latvijas veģetāriešu biedrība bija 1927. gadā Rīgā dibināta bezpeļņas organizācija ar filiāli Liepājā. 20. gadsimta sākuma laikraksti liecina, ka 20. un 30. gados biedrība izdeva grāmatas, rīkoja priekšlasījumus, pavārmākslas kursus, ekskursijas un izstādes saistībā ar veselīgu un videi draudzīgu dzīvesveidu. Biedrību vienlaikus ar daudzām citām nevalstiskām organizācijām slēdza 1940. gadā pēc Latvijas okupācijas.
Jeļena Serova
Jeļena Serova (Елена Олеговна Серова, dzimusi ) ir Krievijas kosmonaute, inženiere, politiķe.
2006. gadā ieskaitīta RKK Energija kosmonautu grupā.
Jeļenas Serovas pirmais kosmiskais lidojums sākās 2014. gada septembrī kā kosmosa kuģa Sojuz TMA-14M bortinženierim. Viņa bija SKS 41. ekspedīcijas un 42. ekspedīcijas sastāvā. 2015. gada martā atgriezās uz zemes.
Jeļena Serova 2016. gada 18. septembrī ievēlēta Krievijas Valsts Domē, pārstāvot partiju Vienotā Krievija. 23. septembrī viņa atstāja Kosmonautu sagatavošanas centru un kosmonautu vienību.
Kaskāžu kalni
Kaskāžu kalni (en) ir kalnu grēda Ziemeļamerikas rietumu daļā. Sastāv no vairākām mazākām grēdām: Augstās Kaskādes, Kanādas Kaskādes u.c. Kalnu grēda ir daļa no Klusā okeāna uguns gredzena. 12 kalni pēdējo 4000 gadu laikā izvirduši vismaz vienu reizi no kuriem visbiežāk — Senthelensa kalns. Mēneša laikā kalnos var tikt reģistrētas pat piecas zemestrīces. Pēdējie izvirdumi notikuši 2006., 1980., 1921. un 1914. gadā.
Kaskāžu kalni
Vulkāni, kuri atrodas uz dienvidiem no Freizera upes, pieder Kaskāžu kalniem.
2013. gada Eiropas čempionāts basketbolā
Par Eiropas čempioniem pirmoreiz turnīra vēsturē kļuva Francijas izlase, kas finālā uzvarēja Lietuvas izlasi, bronzas medaļu izcīnīja Spānijas izlase. Latvijas basketbola izlase ieguva dalītu 11. vietu.
Grupu izloze
Grupu izloze notika.
Vietu sadalījums
{| style="float:right;" width=50%
Himalaju brūnais lācis
Himalaju brūnais lācis jeb Himalaju sarkanais lācis (Ursus arctos isabellinus) ir viena no brūno lāču (Ursus arctos) pasugām. Himalaju brūno lāci var sastapt Tjanšana, Pamira, Himalaju kalnos un Pakistānas ziemeļu daļā. Pastāv uzskats, ka Himalaju brūnais lācis ir izraisījis mītiskās leģendas par sniega cilvēku.
Izskats
Himalaju brūnajam lācim tēviņi ir lielāki par mātītēm. Tēviņu ķermeņa garums ir apmēram 1,5—2,2 m, mātītēm 1,4—1,8 m. Tie ir lielākie dzīvnieki, kas apdzīvo attiecīgās kalnu teritorijas. Lielākie sver apmēram 160 kg. Uz skausta tiem ir izteikta muskuļu kumpa, to profils ir nedaudz ieliekts un priekškājām ir gari nagi. Nagi ir gaiši pelēki, dažreiz pat balti, to garums 8—10 cm.
Kažoka krāsa šiem lāčiem parasti ir gaišāka kā citiem brūnajiem lāčiem, tā ir smilšu brūna vai koši sarkanbrūna, tādēļ tos mēdz saukt arī par sarkanajiem lāčiem. Jauni lāči ir gaišāki par pieaugušajiem lačiem, mazuļiem reizēm ir balta apkakle. Pieaugušie tēviņi ir vistumšākie, bet ar laiku matojuma gali paliek balti, līdz ar to kažoks iegūst grizlilāča kažoka izskatu. Ziemas laikā Himalaju brūnajiem lāčiem uzaug biezs dubults kažoks, un tā akotspalva ir apmēram 175 mm gara.
Ieradumi
Himalaju brūnais lācis galvenokārt ir veģetārietis. Tas ēd dažādus augus, augļus, ogas, sēklas, saknes un gumus. Bet pie izdevības tas nomedī dažādus grauzējus: žurkas, peles, vāveres un murkšķus; ežus un zivis. Retu reizi lāči uzbrūk mājlopiem: liellopiem un aitām.
Himalaju brūnais lācis guļ ziemas miegu apmēram 5—7 mēnešus; no novembra līdz aprīlim. Miega laikā lāča ķermeņa temperatūra ir pazemināta, un sirds puksti ir retāki. Kā visi lāči arī Himalaju brūnais lācis ir vientuļnieks, un tikai mātes ar bērniem dzīvo ģimenēs. Riesta laikā no maija līdz jūnijam tēviņš ar mātīti pavada kopā apmēram 2 nedēļas. Mātīte pārojas tikai katru trešo vai ceturto gadu, šo intervālu iespaido arī augsto kalnu retinātais gaiss. Parasti piedzimst 2 mazuļi, lai gan var piedzimt arī trīs.
Pētersīļi
Pētersīļi (Petroselinum) ir čemurziežu dzimtas (Apiaceae) ģints. Pētersīļu ģintī ietilpst divas sugas: cirtainais pētersīlis (Petroselinum crispum) un Petroselinum neapolitanum, no kuriem izplatītāka ir pirmā suga. Pētersīļi ir divgadīgi augi. Sakne veidojas līdzīgi burkāniem, bet lapas ir divkārt un trīskārt plūksnainas. Ziedi un sēklas izaug un nobriest tikai otrajā augšanas gadā. Pētersīļi tiek izmantoti kā garšaugi un piedevas ēdienam.
Kalnmuiža (Īves pagasts)
Kalnmuiža ir apdzīvota vieta Talsu novada Īves pagastā. Izvietojusies pagasta zemeļrietumos pie Tiņģeres—Plintiņu ceļa 2 km no pagasta centra Tiņģeres, 29 km no novada centra Talsiem un 137 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies kā bijušās Tiņģeres muižas lopu pusmuiža (Berghof). , kas 1900. gada kartē atzīmēta kā muiža (Gut). Dienvidos no Kalnmuižas pie Runčkalnu mājām atrodas pagasta augstākā vieta (78 m vjl).
Krustpils (nozīmju atdalīšana)
Krustpils var būt:
1576. gads
1576. gads (MDLXXVI) ir garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Lācene
Lācene (Rubus chamaemorus) ir neliels rožu dzimtas lakstaugs, kurš diezgan bieži sastopams Latvijas augstajos purvos.
Dažādos Latvijas apvidos lācenes tiek sauktas arī par šķomenēm vai šķovenēm, mīklenēm, plocenēm, murenēm u.c.
Apraksts
Daudzgadīgs, neliels, ne vairāk kā 30 cm augsts, vienmājas rožu dzimtas lakstaugs ar gariem, ložņājošiem sakneņiem. Stublājs — stāvs ar nedaudzām zvīņveidīgām zemlapām. Lapas — pamīšus, ar garu kātu, ieapaļas, daivainas, nereti līdz 15 cm lieluma. Ziedi — balti, lieli, līdz 3 cm diametrā, pa vienam stublāja galotnē. Kauslapas un vainaglapas no 4 līdz 10, bet parasti pa 5. Kauslapas zaļas, strupas, auglim nogatavojoties atliecas. Auglis — sākumā iebalti zaļš, vēlāk sārts un nogatavojoties zeltaini dzeltens kopauglis ar specifisku medus garšu. Zied maijā, jūnijā. Augļi ienākas jau jūlijā, tos lieliski var vākt arī negatavus (obligāti jābūt sārtiem), pēc tam izklāt mājās uz auduma un 2—3 dienu laikā ogas nogatavojas bez kvalitātes zaudējumiem. Pārgatavojušies augļi kļūst blāvi dzelteni un negaršīgi.
Izplatība
Lācene aug aukstā un mērenā klimata teritorijā polam tuvos apvidos. Latvijā tas ir pēcledus laikmeta relikts. Lācenes var atrast un lasīt daudzos Latvijas sūnu purvos un purvainos priežu mežos.
Nuakšota
Nuakšota (ar, Nawākšūṭ — ‘Vēju vieta’) ir Mauritānijas galvaspilsēta. Tā ir lielākā valsts pilsēta, kā arī viena no lielākajām Sahāras pilsētām. Nuakšota atrodas Atlantijas okeāna krastā Mauritānijas rietumos un ir nozīmīga valsts līmeņa ostas pilsēta, caur kuru galvenokārt transportē naftu un tās produktus, kā arī varu, kas nāk no netālajām atradnēm.
Līdz 1957. gadam Nuakšota bija mazs zvejnieku ciems ar nelielu nozīmi. Tās nozīme strauji pieauga, kad tā tika izvēlēta par galvaspilsētu Mauritānijai, jo 1960. gadā bija plānota valsts neatkarība no Francijas. 1958. gadā sākās intensīvi pilsētas celtniecības darbi. Pilsētā iedzīvotāju skaits strauji pieauga no 200 līdz vairākiem tūkstošiem. Pilsētas arhitekti bija ieplānojuši pilsētu 15 tūkstošiem iedzīvotāju, bet agri to skaits pārsniedza šo skaitli. 1967. gadā iedzīvotāju skaits bija pārsniedzis 20 tūkstošus. Pēc tam reģionu skāra ilgstošs sausuma periods, kas piespieda lielas ļaužu masas pārcelties uz pilsētu. Mūsdienās Nuakšotā dzīvo gandrīz 900 tūkstoši iedzīvotāju (aptuveni 25% no visiem Mauritānijas iedzīvotājiem).
Līdz 2014. gada novembrim Nuakšota veidoja vienu no Mauritānijas reģioniem (vilajetiem) — Galvaspilsētas reģionu —, bet pēc tam tas tika sadalīts trīs atsevišķos reģionos — Nuakšotas ziemeļu reģionā, Nuakšotas rietumu reģionā un Nuakšotas dienvidu reģionā. Ziemeļu reģionā atrodas Nuakšotas starptautiskā lidosta. 1981. gadā dibināta Nuakšotas Universitāte.
Pēc Kepena klimata klasifikācijas Nuakšotā valda karsts tuksneša klimats (BWh). Gada vidējā gaisa temperatūra ir +25,8 °C. Gada laikā vidējā gaisa temperatūra mainās no +13,7 °C (janvārī) līdz +36,4 °C (oktobrī). Vidējais nokrišņu daudzums gadā ir 94 mm, no kuriem divas trešdaļas nokrīt augustā un septembrī. Visa gada garumā vidēji ir 7 lietainas dienas.
Nobela prēmija fizioloģijā vai medicīnā
Nobela prēmija fizioloģijā vai medicīnā ir ikgadējs apbalvojums par ieguldījumu medicīnā, kuru kopš 1901. gada pasniedz par sasniegumiem fizioloģijā vai medicīnā. Tā ir viena no piecām Alfrēda Nobela 1895. gadā dibinātajām Nobela prēmijām, kura tiek pasniegta piecās dažādās jomās: fizikā, ķīmijā, literatūrā, miera veicināšanā un fizioloģijā vai medicīnā.
Balvas piešķiršanas kārtība
Saskaņā ar Nobela testamentu balvu fizioloģijā vai medicīnā piešķir Karaliskais Kārļa institūts. Sākotnēji tas tika uzdots institūta profesoriem (1901. gadā bija 19 profesoru), bet ar laiku, pieaugot balvas prestižam, tika veiktas organizatoriskas izmaiņas. 1977. gadā tika nodibināta speciāla institūcija — Karolinskas institūta Nobela asambleja. Tajā ir 50 Karolinskas institūta profesori. kas ievēl piecu cilvēku Nobela komiteju, kas izvērtē pretendentus, izvēlas sekretāru organizatorisku jautājumu risināšanai, kā arī katru gadu izvēlas 10 papildus biedrus, kas palīdz vērtētājiem.
Balvu pasniedz Zviedrijas Karaliskā Zinātņu Akadēmija svinīgā ceremonijā Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā katru gadu 10. decembrī (A. Nobela nāves dienā). Pirmo Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā 1901. gadā saņēma vācu fiziologs Emīls fon Bērings. Līdz 2019. gadam tikušas pasniegtas 110 Nobela prēmijas fizioloģijā vai medicīnā (207 vīriešiem un 12 sievietēm). Pirmā sieviete, kas saņēmusi Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā, bija amerikāniete Gērtija Kori (1947. gadā). Šī ir augstākā balva, ko iespējams saņemt fizioloģijā vai medicīnā.
Saņemtās balvas
Katrs Nobela prēmijas laureāts saņem zelta medaļu, diplomu (ar ierakstu par konkrētā laureāta nopelniem) un naudas summu, ko nosaka attiecīgajā gadā no Nobela fonda pieejamo līdzekļu apjoms. Kopš 1968. gada pieņemts noteikums, ka vienā apbalvošanas reizē laureātu skaits fizioloģijā vai medicīnā nepārsniedz 3 cilvēkus, starp kuriem tiek sadalīta piešķirtā naudas prēmija. Saskaņā ar apbalvošanas komitejas lēmumu, trīs laureātu gadījumā prēmija var tikt sadalīta vienādās daļās, vai arī viens no zinātniekiem saņem pusi, bet divi pārējie — pa ceturtdaļai. Kopējā naudas balva dažādos gados ir atšķirīga, piemēram, 2009. gadā 10 miljoni Zviedrijas kronu (1.4 miljoni US$), bet 2012. gadā — 8 miljoni Zviedrijas kronu (1.1 miljoni US$).
Jūdze
Jūdze ir garuma mērvienība. Eksistē vairākas mērvienības ar nosaukumu "jūdze", to garums ir no 1 līdz 15 km. Plašāk izplatītajām garums ir robežās no 1,6 līdz 2 km. Parasti ar jēdzienu "jūdze" saprot ASV lietoto attāluma mērvienību statute mile jeb survey mile, kuru lieto ģeogrāfisku attālumu mērīšanai. Šīs jūdzes garums kilometros ir 1,6093 km.
Akronīms
Akronīms (, akros — 'augšējs, ārmalā esošs' + όνυμος, onymos — 'vārds, nosaukums') ir saīsinājums (abreviatūra), kas veidots no vairāku vārdu grupas sākumburtiem. Akronīmu izrunā kā veselu vārdu, nevis lasa pa atsevišķiem burtiem. Akronīmu piemēri — NATO, ANO, AIDS. Daudzi akronīmi ir ar laiku kļuvuši par pilnvērtīgiem vārdiem, piemēram, lāzers, kas veidojies kā akronīms no angļu valodas (Light Amplification by Stimulated Emission of Radiation, kas latviski nozīmē "gaismas pastiprināšana, izmantojot inducēto starojumu").
Pearl Jam
Pearl Jam ir amerikāņu rokgrupa, kura 1990. gadā dibināta Sietlā, Vašingtonas štatā. Kopš pašiem grupas pirmsākumiem tās sastāvā ir Edijs Veders (vadošais solists, ģitārists), Džefs Aments (basģitārists), Stouns Gosārs (ritma ģitārists) un Maiks Makkrīdijs (soloģitārists). Vienīgi tās bundzinieki ir mainījušies. Pašlaik bundzinieks ir bijušais grupas Soundgarden dalībnieks Mets Kamerons. Viņš grupā ir no 1998. gada.
Pēc Amenta un Gosāra iepriekšējās grupas Mother Love Bone izjukšanas, viņi nolēma Pearl Jam mūzikas stilu mainīt. To varēja just jau grupas debijas albumā Ten (1991). Tā 1990. gadu sākumā kļuva par vienu no grandžmūzikas kustības aizsācējiem. Pearl Jam tika daudz kritizēta, it īpaši to darīja grupas Nirvana līderis Kurts Kobeins.
Pearl Jam tiek uzskatīta par vienu no ietekmīgākajām 1990. gadu rokgrupām. Tā kļuva par vienu no Sietlas "Lielā četrinieka" grupām (vēl Nirvana, Alice in Chains un Soundgarden). Pasaules uzmanību Pearl Jam izpelnījās 1991. gadā ar savu debijas albumu Ten. Pearl Jam kopā ir izdevuši astoņus studijas albumus, četrus koncertierakstus, kā arī divas dziesmu izlases, visi grupas albumi pasaulē ir pārdoti vairāk nekā 60 miljonos eksemplāros.
Rinda (upe)
Rinda (lejtecē arī Angera) ir viena no Irbes satekupēm (otra ir Stende) Ventspils novadā. Iztek no Puzes ezera Puzes pagastā. Tipiska līdzenumu upe — viena no lēnākajām Latvijā. Kopējais kritums ir 6,8 m, kas sastāda vidēji 0,23 m/km. Upes augštece Ugāles līdzenumā, vidustece Ventavas līdzenumā, sateka ar Stendi — Irves līdzenumā. Augštece 7 km garumā līkumo plašā (līdz 100 m) ielejā ar kopējo kritumu 0,5 m, ar salām, vecupēm un blakusgultnēm. Tālāk upes platums 15-25 m, gultne vietām regulēta un tās dziļums līdz 3 m. Lielākā pieteka ir Zviede. Upes krasti pārsvarā apdzīvoti, lielākās apdzīvotās vietas krastā ir skrajciemi Topciems, Desciems un Rinda. Baseinā daudz mežu.
Rinda ir stipri aizaugusi ar glīvenēm, niedrēm un meldriem, lēnākajos posmos arī ar ūdensrozeēm un lēpēm. Neraugoties uz to, visu vasaru tiek izmantota ūdenstūrismam, upē daudz zivju.
Akronīms
Akronīmus un abreviatūras, kuras netulkotas lieto visās valodās neatkarīgi no to sākotnējās cilmes, piemēram, NATO, raksta slīprakstā.
Jūdze
Starptautiski plaši tiek lietota jūras jūdze. Tā sākotnēji bija definēta kā viena zemes meridiāna loka minūte. Mūsdienās jūras jūdze ir definēta precīzi 1852 metri. Ātruma mērvienību "jūras jūdzes stundā" sauc par mezglu. Jūras jūdzes vēl lieto aviācijā un kuģniecībā, jo tās tuvāk atbilst kartes iedaļām (1 jūdze ir apmēram 1 grāda minūte uz kartes).
2004.—2005. gada NBA sezona
'''Nacionālās basketbola asociācijas 2004.—2005. gada sezona''' bija 59. NBA sezona. Regulārā sezona ilga no līdz. Šajā sezonā piedalījās 30 komandas (29 no ASV un 1 no Kanādas). Regulārajā sezonā tika izspēlētas 1230 spēles (katra komanda aizvadīja 82 spēles). Izslēgšanas spēles ilga līdz.
Par NBA čempioniem kļuva Sanantonio "Spurs" spēlētāji, kas septiņu spēļu finālsērijā pieveica Detroitas "Pistons" ar 4—3. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Fīniksas "Suns" spēlētājs Stīvs Nešs, finālsērijas vērtīgāko — Tims Dankans no "Spurs".
2004. gada NBA drafts notika, tajā Orlando "Magic" ar pirmo numuru izvēlējās Dvaitu Hauardu. Tāpat šajā draftā ar 11. numuru Goldensteitas "Warriors" izvēlējās latvieti Andri Biedriņu. Denveras "Nuggets" organizēja 54. NBA Visu zvaigžņu spēli Pepsi Center arēnā Denverā, Kolorādo štatā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 125—115. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts visas sezonas rezultatīvākais basketbolists — Elens Aiversons no Filadelfijas "76ers".
Šī bija pirmā sezona līgas vēsturē, kad turnīrā piedalījās 30 komandas, par 30. komandu kļuva Šarlotas "Bobcats", kas savas mājas spēles aizvadīja Charlotte Coliseum arēnā. Tāpat pirmoreiz komandas tika sadalītas sešās divīzijas ar piecām komandām katrā iepriekšējo 4 divīziju ar dažādu komandu skaitu tajās.
Regulārā sezona
Piezīmes
Linga (grupa)
Linga ir latviešu rokgrupa, kuras solists bija Gvido Linga. Grupu 1988. gada decembrī dibināja bijušais grupas "Zig Zag" līderis Gvido Linga un ģitārists Armands Cālītis, kad viņi kopīgi ierakstīja dziesmu "Pilsēta".
Grupas pirmā publiskā uzstāšanās notika festivālā "Roks par neatkarību" 1989. gada martā, kad grupai pievienojās ģitārists Viktors Fedosejevs un sintezatorists Ivars Makstenieks. Vasarā uz grupu atnāca arī bundzinieks Juris Norītis un saksofonists Elmārs Rudzītis. Gandrīz visu dziesmu tekstu autors bija Gvido brālis Igors Linga. 1989. gadā Linga ierakstīja savu pirmo albumu kasetes formātā, kuram gan nebija nosaukuma. 1990. gadu sākumā "Linga" jau kļuva par vienu no populārākajām Latvijas grupām, jo īpaši jauniešu vidū, viņu pazīstamākās dziesmas ir "Nāc dejot", "Krodziņš", "Signe melo" un "Šeit šeit". 1994. gadā grupa uzvarēja pašā pēdējā Mikrofona dziesmu aptaujā ar dziesmu "Nāc man līdz". Tajā pašā gadā grupa izdeva arī albumu ar nosaukumu "Nāc man līdz".
Populārākās dziesmas "Mikrofona" aptaujā: "Pilsēta" (1989, 33. vieta), "Nāc dejot" (1990, 9. vieta), "Šeit" (1991, 2. vieta), "Karogs" (1992, 17. vieta), "Spēle" (1992, 2. vieta), "Atdodies man" (1993, 5. vieta), "Negribu lai" (1993, 13. vieta), "Nāc man līdz" (1994, 1. vieta).
Turpmāk grupa vairs neuzstājās regulāri. 1998. gadā tika izdota "Lingas" labāko dziesmu izlase. Vēl pēc 2 gadiem 2000. gadā "Linga" beidzot izdeva albumu ar jaunām dziesmām "Ieklausies vējā". Tālāk grupas darbībā atkal iestājās klusais periods, līdz 2006. gada pavasarī radio stacijās nokļuva dziesma "Spārni" no topošā studijas albuma. Dziesma izpelnījās augstas vietas Latvijas radio topos.
2020. gada 20.decembrī miris grupas vokālists Gvido Linga.
2021. gada rudenī ar grupu kā vokālists sāka sadarboties Jānis Frišfelds. Uzstājoties tiek lietots nosaukums "Linga & Frišs".
Centimetrs
Centimetrs (cm) ir SI garuma mērvienība — viena simtdaļa no metra. SI sistēmā garuma pamatmērvienība ir metrs. Vārds centimetrs ir saliktenis no vārdiem centi un metrs. Metriskajā sistēmā vārds centi tiek izmantots kā priedēklis, kas apzīmē vienu simtdaļu. Šī vārda izcelsme nāk no latīņu vārda centum, kas nozīmē simts/simtā.
1 cm = 10 mm = 0,01 m = 0,00001 km
Centimetra izmantošana
To izmanto:
1980.—1981. gada NBA sezona
1980.—1981. gada Nacionālās basketbola asociācijas sezona bija 35. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 23 komandas (visas no ASV). Šajā sezonā līgai pievienojās Dalasas "Mavericks".
Par NBA čempioniem kļuva Bostonas "Celtics" spēlētāji, kas sešu spēļu finālsērijā pieveica Hjūstonas "Rockets" ar 4—2. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Džūljuss Īrvings ("76ers"), par finālsērijas vērtīgāko tika atzīts Sedriks Maksvels ("Celtics"), savukārt Edrians Dentlijs ("Jazz") bija sezonas rezultatīvākais spēlētājs.
Pēc konferencēm
Piezīmes
Krustpils (stacija)
Krustpils ir liela mezgla stacija, kurā savienojas četras dzelzceļa līnijas — Jelgava I—Krustpils, Krustpils—Daugavpils, Krustpils—Rēzekne II un Rīga—Krustpils. Stacija atrodas Jēkabpils pilsētas Krustpils daļā. Krustpils stacija ir iecirkņa stacija, kurā notiek lokomotīvju un brigāžu nomaiņa. Krustpils stacija kalpo kā kravu, tā pasažieru pārvadājumiem. No Krustpils stacijas kursē vietējie pasažieru dīzeļvilcieni uz Rīgu, Daugavpili, Krāslavu, Indru, Rēzekni un Zilupi. Krustpilī pieturēja arī starptautiskie vilcieni uz Maskavu, Sanktpēterburgu un Minsku (koronavīrusa pandēmijas un vēlāk starptautiskās situācijas dēļ starptautiskie pārvadājumi atcelti). Stacijā darbojas biļešu kase.
Vēsture
Krustpils dzelzceļa stacija kā lielākā līnijas Rīga—Daugavpils starpstacija uzbūvēta līdz ar līnijas būvniecību 1861. gadā. Šeit izbūvētas kā lokomotīvju un vagonu depo, tā arī citas dzelzceļa iekārtas un būves. Dzelzceļš kā transporta veids Latvijas teritorijā turpināja attīstīties līdz ar sociālajām un ekonomiskajām reformām Krievijā. Starp trim vietējām dzelzceļa līnijām 19. gadsimta beigās vadošā vieta preču pārvadāšanā bija Rīgas—Dinaburgas līnijai. 1901. gadā izbūvēts Maskavas—Krustpils dzelzceļa posms, savienojot Krustpili ar Tukumu 1904.gadā un noslēdzot Ventspils—Maskavas—Ribinskas maģistrāles būvi. Maģistrālei bija milzīga ekonomiskā nozīme.
Līdz ar Maskavas—Ventspils līnijas pieslēgšanu 1901. gadā staciju paplašināja. 1899. gadā, uzsākot Maskavas—Ventspils dzelzceļa būvi, tika meklēta vieta dzelzceļa stacijai. Krustpils stacija šajā laikā bija neliela, ar diviem sliežu ceļiem, tādēļ neatbilda būvētāju plāniem. Jāatzīmē, ka būvētāji bija speciālisti no Anglijas un Dānijas. Ārzemju akcionāri piedalījās ar saviem kapitālieguldījumiem. Jau 1859. gadā, kad sāka būvēt Rīgas—Dinaburgas (tagad Daugavpils) dzelzceļu, viss aprīkojums nācis no ārzemēm. Rīgas—Dinaburgas līniju atklāja 1861. gadā. Ar līdzīgiem notikumiem ārzemju akcionāri uzsāka Maskavas—Ventspils dzelzceļa būvi. Krustpils tuvumā projektēja jaunu, lielu dzelzceļa staciju. Šiem mērķiem izvēlējās četru kilometru attālumā esošo Zīlānu sādžu, kur uzbūvēja Zīlānu stacija.
Pols
Pols var būt:
Personas ar uzvārdu Pols:
Bioētika
Bioētika ir filozofijas un lietišķās ētikas nozare, kas aplūko ētiskas dabas jautājumus, kuri rodas saskaroties tādām nozarēm kā dabaszinātnes, biotehnoloģija, medicīna, politika, tiesību zinātne, filozofija un teoloģija.
Darbības lauks
Zinātniskā darbība sniedz ne tikai labumu sabiedrībai, bet rada arī aizvien jaunas ētikas problēmas. Sabiedrības uzmanību šiem jautājumiem pievērsa biomedicīniskie eksperimenti, īpaši tie, kas tika veikti Otrā pasaules kara laikā. Nirnbergas procesa ietvaros 1947. gadā tika izveidots īpašs ētikas kodekss (Nirnbergas kodekss), pēc kura vēlāk tiesāja ārstus un zinātniekus, kas veica eksperimentus ar koncentrācijas nometnēs ieslodzītajiem. Uz šo kodeksu bieži atsaucas kā sākumu starpdisciplinārajai nozarei, kas šobrīd pazīstama kā bioētika.
Viens no nozīmīgākajiem dokumentiem bioētikas jomā ir Pasaules Medicīnas asociācijas Helsinku deklarācija, kas tika pieņemta 1964. gadā, un tās mērķis ir noteikt galvenos ētikas principus medicīnas pētījumiem arī cilvēku iesaisti. Helsinku deklarācija ir vairākas reizes papildināta (1975., 1983., 1989., 1996., 2000., 2002., 2004., 2008. un 2013. gadā).
1974. gadā ASV tika izveidota komisija, kas nodarbojas ar bioētikas jautājumiem. Viens no tās uzdevumiem bija definēt bioētikas principus, ko būtu jāņem vērā, iesaistot cilvēkus biomedicīniskos un psiholoģijas pētījumos. 1979. gadā šie ētikas pamatprincipi un vadlīnijas tika publiskoti kā Belmontas ziņojums. Uzmanība tajā bija pievērsta trim vispārīgiem principiem:
Lai šos vispārīgos principus attiecinātu uz pētījumiem ar cilvēku iesaisti, Belmontas ziņojumā bija ieteikts: saņemt pētījuma dalībnieku informētu piekrišanu, veikt risku novērtējumu un veikt taisnīgu pētījuma subjektu atlasi.
Attīstoties biotehnoloģijām un papildinoties uzskatiem par sabiedrības veselību un veselības aizsardzības politiku, bioētika mūsdienās ir kļuvusi par strauji augošu akadēmisko un profesionālo pētījumu sfēru. Kopš 1980. gadu beigām Eiropā šajā nozarē ir iznākuši vismaz ducis žurnālu. Turklāt daudzos akadēmiskos medicīnas centros un universitātēs tiek piedāvātas iespējas specializēties bioētikā.
Šobrīd notiek diskusijas par to, uz cik plašu pētījumu lauku attiecināt bioētikas jēdzienu. Vai tiem būtu jābūt visiem ētiskas dabas jautājumiem, kas rodas bioloģijā un medicīnā? Daži bioētiķi uzskata, ka šo jautājumu loku vajadzētu sašaurināt tikai uz medicīnu vai tehnoloģiskajiem jaunievedumiem. Citi šo loku gribētu paplašināt, ietverot jebkuru rīcību, kas var ietekmēt justspējīgus organismus un ekosistēmas.