cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rēzeknes Kultūras nams
Latgolas Tautas pils ideju ierosinātāja un veicinātāja 1924. gadā dibinātā Latgales Tautas Pils biedrība, kuras locekļi bija visi redzamākie Latgales sabiedriskie darbinieki neatkarīgi no politiskās piederības, viņus vienoja kopīgais darbs – gaismas un kultūras nešana tautā. Par biedrības pirmo priekšsēdētāju tika ievēlēts deputāts Jezups Trasuns. Viens no biedrības pirmajiem uzdevumiem bija radīt Rēzeknē Latgales kultūras centru.
Pēteris Zvidriņš
Dzīvesgājums
Kopš 1991. gada vadījis vairāk nekā 10 Latvijas Zinātnes padomes pārraudzītos zinātniskos projektus un piedalījies trīs nacionālo programmu izstrādāšanā. Vairākus projektus veicis sadarbībā ar ANO Eiropas Ekonomisko komisiju, EUROSTAT un citām starptautiskajām organizācijām.
Samura
Samura (ru, az) ir 213 kilometrus gara upe Krievijas Federācijā, Dagestānas dienvidos, kas ietek Kaspijas jūrā. Vidustecē upe veido Krievijas un Azerbaidžānas robežu.
Pēteris Zvidriņš
Darbi
Vairāk nekā 300 zinātnisko publikāciju, tostarp 12 monogrāfiju autors un līdzautors.
Samura
Sākas Lielā Kaukāza grēdā 2880 metru augstumā. Ietek Kaspijas jūrā uz dienvidiem no Derbentas. Deltā veido daudzas mainīgas attekas. Samura dod ūdeni Samuras-Abšeronas kanālam, kas spēlē būtisku lomu Abšeronas pussalas ūdensapgādē.
Rēzeknes Kultūras nams
1926. gadā tautas nama ēku nopirka Latgales kultūras biedrība un sāka domāt par tās kapitālo pārbūvi. Projektam tika pieaicināts arhitekts Pavlovs. Pēc viņa projekta 1928. un 1929. gada laikā bijušo Tautas biedrības namu arī pārbūvēja. Celtniecības darbus vadīja inženieris F. Kemps. Tautas pils tika atklāta 1929. gada 17. novembrī. Atklāšanā piedalījās valsts prezidents Gustavs Zemgals, ministru prezidents Hugo Celmiņš, tautas labklājības ministrs Vladislavs Rubuļs, kā arī vairāki Latgales deputāti un redzamākie sabiedriskie darbinieki. „Tautas pilī” darbojās Latgales teātris un jauktais koris, atradās bibliotēka, lasītava, zāle teātra izrādēm un citiem sarīkojumiem, blakus ēkai bija biedrības klubs. Teātrī strādāja ievērojami režisori, aktieri un mākslinieki, arī ilggadējais režisors Antons Varslavāns.
Otrā pasaules kara laikā Latgales Tautas pils tika sagrauta, bet pēc kara ēka tika atjaunota un ar nelielām izmaiņām atguva iepriekšējo izskatu. Pēc atjaunošanas to pārdēvēja par Rēzeknes pilsētas Kultūras namu, kurā darbojās Latgales Drāmas teātris, koris un dažādi pulciņi.
2022. gada ziemas olimpisko spēļu vīriešu hokeja turnīra sastāvi
Šie ir 2022. gada ziemas olimpisko spēļu vīriešu hokeja turnīra izlašu sastāvi. Katra komanda spēlēm tiesīga pieteikt 3 vārtsargus un 22 laukuma spēlētājus.
Galvenais treneris: Deivids Kvins
Galvenais treneris: Džeremijs Kolitons
Galvenais treneris: Ivano Dzanata
Galvenais treneris: Toni Sēderholms
Galvenais treneris: Filips Pešans
Galvenais treneris: Heincs Ēlerss
border|23x23px KOK
Galvenais treneris: Aleksejs Žamnovs
Galvenais treneris: Harijs Vītoliņš
Galvenais treneris: Juka Jalonens
Galvenais treneris: Jūhans Garpenlēvs
Ignašāni
Ignašāni ir ciems Griškānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 247 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas viesu māja.
Melnās upes aizas nacionālais parks
Melnās upes aizas nacionālais parks ir nacionālais parks, kas izveidots kalnainā vidē Maurīcijas dienvidrietumos. Jau 1977. gadā daļā no vēlākā parka teritorijas tika radīts Makabeja/Bel Ombres biosfēras rezervāts. Nacionālo parku atklāja 1994. gada 15. jūnijā. Tā platība ir 6574 ha, un parks aptver 3,5% no Maurīcijas teritorijas. 2006. gadā parku iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Pitkjarantas rajons
Pēc nacionālā sastāva rajona iedzīvotāji ir krievi (73 %), baltkrievi (8,8 %), karēļi (8 %) un ukraiņi (3,1 %).
Melnās upes aizas nacionālais parks
Nacionālajam parkam ir ļoti svarīga nozīme Maurīcijas dabas mantojuma saglabāšanā. Tas kalpo par patvērumu vairāk nekā pusei vietējo augu sugu un visām salai endēmām putnu sugām. Parka apmeklētājiem izveidotas iezīmētas takas vairāku desmitu kilometru garumā, skatu vietas un informācijas centri.
Apraksts
Nacionālā parka teritorijā ietilpst lielākā daļa Maurīcijas dienvidrietumu mežu, kas atrodas uz ziemeļiem no Melnās upes baseina. Parku veido aizas, nokalnes, nogāzes un kalnu grēdas, ieskaitot Maurīcijas augstāko smaili Piton de ka Petite Rivière Noire, kuras augstums ir 828 m. 550—600 m augstumā v.j.l. atrodas plakankalne. Tā stāvās nogāzes lejup sasniedz gandrīz jūras līmeni.
Plašo teritoriju caurvij vairākas upītes un tērcītes. Gar stāvajām aizām izveidojušies vairāki ūdenskritumi. Dažādi vietējie augstieņu un zemieņu meži un biezokņi izplatīti kopā ar plašām svešzemju augu platībām.
Flora
Sarkanajā grāmatā Maurīcijas flora pēc Havaju salām un Kanāriju salām ierindota kā trešā visapdraudētākā salu flora pasaulē. Maurīciju atklāja 17. gadsimtā un tolaik to klāja biezs augājs. Kolonizācijas laikā meži tika izcirsti zemkopības, mežkopības, ciematu un pilsētu celšanas vajadzībām. Mūsdienās no 311 salai endēmām augu sugām aptuveni 200 ir apdraudētas, savukārt vismaz 70 sugas jau ir izzudušas. Nacionālais parks ietver pēdējos mežus, kur vēl daļēji saglabājusies pirmskolonizācijam laikam raksturīgā augu valsts, un tas kalpo par patvērumu 163 endēmām augu sugām.
Aptuveni 50 ha lielā platībā izveidotas desmit tā saucamās Aizsardzības pārvaldes platības — iežogotas pirmatnīgo mežu teritorijas, kurās nerimstoši tiek iznīdētas un izravētas svešzemju invazīvās sugas. Augāju apdraud arī vairāki ievestie dzīvnieki, un žogi novērš meža cūku un Javas briežu (Rusa timorensis) iekļūšanu šajās platībās.
Fauna
Pirms kolonizācijas putnu sugu skaita ziņā Maurīcija bija viena visbagātāk pārstāvētām okeānu salām. Tur mājoja vairāk nekā 20 iekšzemes sugas, ieskaitot izmiršanas simbolu dodo. Lielākā daļa no tām ir izzudušas, un nacionālais parks ir kļuvis par galveno patvērumu izdzīvojušajām sugām. Parka teritorijā mitinās astoņas endēmas šo apdraudēto putnu sugas. Īpaši nozīmīgas ir tur sastopamās sārtā baloža, Maurīcijas gredzenkakla papagaiļa un Maurīcijas dzegužčakstes populācijas. Maurīcijas piekūna areāls aptver viscaur aizu, kalnu un nogāžu plašumus. Maskarēnu salangāna, Maurīcijas bulbuls, Maurīcijas olīvzaļā baltactiņa, Maurīcijas fodijs veido nelielas, lokalizētas populācijas.
Parka teritorijā sastopamas vairākas Maurīcijai endēmas rāpuļu sugas — Maurīcijas dienas gekons, zilastes dienas gekons (Phelsuma cepediana), Phelsuma guimbeaui, Makabeju scinks (Gongylomorphus bojerii fontenayi). Gekoni ir nozīmīgi vietējo augu apputeksnētāji.
Vienīgie Maurīcijas faunai piederīgie zīdītāji ir sikspārņi — Maurīcijas augļēdājsikspārnis (Pteropus niger), Mormopterus acetabulosus un Taphozous mauritianus. Pēdējā suga plaši izplatīta arī Āfrikā un Madagaskarā. Augļēdājsikspārņi ir gan svarīgi apputeksnētāji, gan izplata vietējo koku sugu kā, piemēram, melnkoku sēklas.
Lai īstenotu vairāku vietējo sugu atjaunošanas programmas, vēl pirms nacionālā parkā izveidošanas tā teritorijā 1973. gadā atklāja pavairošanas centru nebrīvē turētiem dzīvniekiem. Mūsdienās tas nosaukts Maurīcijas faunas aizsardzības aizsācēja Džeralda Darela vārdā par "Džeralda Darela endēmās dzīvās dabas patvērumu" (Gerald Durrell Endemic Wildlife Sanctuary).
Invazīvās sugas
Nopietnu apdraudējumu vietējām sugām rada invazīvās sugas kā Ķīnas guava (Psidium cattleianum), Ligustrum robustum un ceļotāju palma (Ravenala madagascariensis). Šie daudz ātrāk augošie augi cīņā par vietu, gaismu un barības vielām spēj izstumt un nomākt jebkuru Maurīcijas sugu.
Vietējā augāja degradācijas procesu pastiprina arī ievestie dzīvnieki. Javas brieži un Indijas zaķi (Lepus nigricollis) nograuž jaunās atvasītes un vārīgos dzinumus. Krabjēdāji makaki (Macaca fascicularis) selektīvi izposta kā ziedus un augļus, tā arī koku lapotnes. Plašus postījumus rada meža cūkas, kas izrakņā augu saknes un augsni, savukārt žurkas izēd nobriedušus augļus.
Komercsabiedrība
Komercsabiedrība, arī uzņēmējsabiedrība vai kompānija, ir saimniecisks uzņēmums, kurā veic atklātu saimniecisko darbību, lai komersants savā vārdā gūtu peļņu. Ar komercsabiedrību saprot divu veidu sabiedrības — personālsabiedrības un kapitālsabiedrības. Latvijā abi šo sabiedrību veidi saskaņā ar Komerclikuma prasībām ir jāreģistrē Latvijas Uzņēmumu reģistrā.
Līdz džekpots mūs šķirs
"Līdz džekpots mūs šķirs" (en) ir 2008. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Toms Vogans. Galvenās lomas filmā atveido Eštons Kučers, Kemerone Diasa, Robs Kordrijs, Deniss Millers un Trīts Viljamss. Filmas pirmizrāde notika Londonā.
Džoja un Džeks nejauši satiekas Lasvegasā pēc tam, kad kļūdas rezultātā abiem tiek piešķirta kopīga viesnīcas istaba. Abi pavada nakti, kopā ballējoties un piedzeroties, kas noved pie tā, ka Džoja un Džeks apprecas. Nākamajā rītā abi saprot, ka laulība bija kļūda un nolemj izšķirties, tomēr tiesnesis paziņo, ka Džeks un Džoja varēs izšķirties tikai tad, ja viņi to vēlēsies arī pēc pusgada.
T.u.m.s.a.
t.u.m.s.a. bija latviešu elektroniskās mūzikas grupa. Tā tika izveidota 1986. gadā. t.u.m.s.a. bija pagrīdes mūzikas grupa, veicot visus savus ierakstus mājas apstākļos. Līdz ar to neviens studijas albums grupas darbības laikā netika izdots. No grupas t.u.m.s.a. vēlāk tika izveidota grupa Claustrum.
Tumsa (nozīmju atdalīšana)
Tumsa var būt:
Ziemeļgauja
<mapframe text="Ziemeļgauja" width=280 height=280 zoom=8 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q29167913" }
Ziemeļgauja ir aizsargājamo ainavu apvidus Ziemeļvidzemē ar kopējo platību 21 749 ha, kurš izveidots 2004. gadā ap 140 km garā posmā gar Gaujas vidusteci un tās ieleju no Līvēm līdz Valmierai. Parka teritorija iekļauj dabisku, neregulētu upi (Gauju) un tās vecupju sistēmu, botāniski vērtīgas pļavas, vecus jauktos un lapkoku mežus. Parks ir daļa no aizsargājamo teritoriju tīkla Natura 2000.
Aizsargājamā teritorijā novērojama liela reto Latvijas un ES mēroga īpaši aizsargājamo biotopu dažādība, kas ir mājvieta daudzām ļoti retām ķērpju, vaskulāro augu, bezmugurkaulnieku un putnu sugām. Aizsargājamo ainavu apvidū "Ziemeļgauja" līdz šim noteiktas 126 Latvijā īpaši aizsargājamas sugas: trīs sēņu, deviņas ķērpju, četras sūnu, 13 vaskulāro augu, 47 bezmugurkaulnieku, viena rāpuļu, viena abinieku, četras apaļmutnieku un zivju, 35 putnu un deviņas zīdītāju sugas, kā arī konstatēti 26 ES Biotopu direktīvas biotopi
Pēdējos gados teritorijā attīstīta tūrisma infrastruktūra - netālu no Gaujas, Valkas novada Zvārtavas pagastā, izveidots 27 m augsts skatu tornis, no kura var redzēt Gauju, tās līkumus un apkārtni – pļavas un mežus, bet Valkas tuvumā izveidota 7 km garā Kokšu dabas taka ap četriem ezeriem - Leišu, Zāļu, Dziļā un Dibena ezera, kurus savieno Kokšu upīte.
Taubes
Fon Taubes ir sena Livonijas vācbaltiešu dzimta, kas vēlāk izplatījusies arī Zviedrijā, Krievijā un Vācijā. Bija ierakstīta Zviedrijas (1668), Igaunijas (1746), Vidzemes bruņniecības (1747) un Kurzemes bruņniecības matrikulā (1841).
Vēsture
Pēc viena uzskata dzimta cēlusies no dāņu Tuves (Thuwe) dzimtas. Kopš 14. gadsimta sākuma cilvēki ar Taubes uzvārdu pazīstama arī Livonijas konfederācijā, bet tieša saistība ar dāņu Tuves dzimtu nav pierādāma. No 15. gadsimta bija zināmas piecas Taubes dzimtas no Maidlas (Maidel), Haljavas (Hallinap), Purtses (Isenhof), Ulvi (Oehrten) muižām tagadējās Igaunijas teritorijā un Cesvaines pils (Seßwegen) Latvijas teritorijā.
Par Cesvaines Taubes dzimtas ciltstēvu uzskata Rīgas arhibīskapijas vasali Andreju Taubi (Andreas Tuve, miris 1460). Zināms, ka 1572. gada 30. aprīlī Polijas-Lietuvas valdnieks Sigismunds II Augusts Cesvaines un Rauges pilskungam Johanam Taubem (Joannes Taube, miris 1583) piešķīra brīvkunga titulu. Zviedru Vidzemes laikā viņa mazdēlu Georgu Johanu Taubi (Georg Johann Taube) 1680. gadā ierakstīja Zviedrijas bruņniecības matrikulā kā Cesvaines brīvkungu. 18. gadsimtā fon Taubes dzimtai piederēja Mālpils muiža Vidzemē un Ērberģes muiža Sēlijā.
Telesto (pavadonis)
Telesto (el) (sākotnēji S/1980 S13) ir mazais Saturna pavadonis. Nosaukums ņemts no kādas okeanīdas, sengrieķu mitologiskā tēla vārda. Pavadoni 1980. gadā atklāja Harolds Reitzema, Bredfords Šmits, Stīvens Larsons un Džons Faunteins. Telesto kopā ar vēl vienu pavadoni Kalipso ir Tētijas Trojas pavadoņi. Telesto atrodas Lagranža punktā L4, apsteidzot Tētiju, bet Kalipso punktā L5 par 60° atpaliek no tās. Pavadonim ir pati augstākā atstarošanas spēja (albedo) Saules sistēmā, apsteidzot pat svaigi izkrituša sniega atstarošanas spēju.
Fiziskie parametri
Pavadonim ir ļoti spilgta virsma (spilgtākā pašlaik zināmā virsma Saules sistēmā) ar albedo 0,994, t.i. tā atstaro 99,4% krītošās Saules gaismas. Uz virsmas ir skaidri redzami daži meteorītu krāteri, bet visumā Telesto virsma ir samērā gluda, kas norāda uz to, ka tā ir klāta ar biezu sīkdispersa ledus materiāla kārtu, nogludinot pavadoņa reljefa formu kontūras. Šis biezais ledus regolīta slānis, domājams, ir veidojies Saturna E-gredzena mikrodaļiņu bombardēšanas rezultātā.
Sols Perlmuters
Sols Perlmuters (en; dzimis ) ir ASV astrofiziķis. Kopā ar Ādamu Rīsu un Braienu Šmitu 2011. gadā saņēma Nobela prēmiju fizikā par supernovu pētījumiem.
Studējis Hārvarda Universitātē un Kalifornijas Universitātē Bērkli. Strādā Lorensa Bērklija nacionālajā laboratorijā un ir fizikas profesors Kalifornijas Universitātē Bērkli.
1998. gadā, Perlmuters, Rīss un Šmits, veicot supernovu pētījumus, atklāja Visuma izplešanās paātrināšanos, aprēķināja izplešanās ātrumu un enerģijas blīvumu kosmosā. Par šo atklājumu viņi 2006. gadā saņēma Šova prēmiju astronomijā (Shaw Prize), kas tiek uzskatīta par "Austrumu Nobela prēmiju". Vēlāk, 2011. gadā viņi tika apbalvoti ar Nobela prēmiju fizikā.
Sergejs Vorobjovs
Klubos
Vorobjovs ir Daugavpils futbola skolas audzēknis. 2012. gadā pievienojies Itālijas futbola kluba AlbinoLeffe jauniešu komandai. Tā paša gada maijā 16 gadu vecumā debitējis kluba pieaugušo komandā B sērijā. Pēc komandas izkrišanas no B sērijas spēlējis Lega Pro, Itālijas trešajā spēcīgākajā futbola līgā. Pirms 2015.–2016. gada sezonas bija tuvu pārejai uz B sērijas klubu Vicenza, taču līgums tā arī netika noslēgts. 2015. gada oktobrī pievienojies Itālijas D sērijas klubam Grumellese.
Pirms 2016. gada Virslīgas sezonas atgriezās Latvijā, kļūstot par līgas jaunpienācēju Riga FC spēlētāju. Pirmos vārtus Latvijas Virslīgā guva pret dzimtās pilsētas klubu BFC Daugavpils, spēlē izceļoties uzreiz ar diviem vārtu guvumiem. 2016. gada oktobrī tika panākta vienošanās par Vorobjova pāreju uz RFS 2017. gada sezonā.
Izlasē
Spēlējis Latvijas U-17 un U-21 izlasēs. Latvijas nacionālajā izlasē debitējis Baltijas Kausa izcīņas spēlē pret Lietuvu, nākot uz maiņu 77. minūtē.
Borisova (Vecumu pagasts)
Borisova (arī Barisova) ir ciems Balvu novada Vecumu pagasta centrs. Izvietojies pagasta rietumu daļā 33,5 km no novada centra Balviem un 252,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V457 (Viļaka—Borisova—Bubņi) un V475 (Vecumi—Borisova), Kiras upes krastos.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Balvu rajonā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Jans Foltiss
Jans Foltiss (cs; Ostrava —  Ostrava) bija Čehoslovākijas starptautiskais meistars šahā (1950).
Biogrāfija
No 1930. gadu vidum līdz 1950. gadu sākumam bijis viens no Čehoslovākijas vadošajiem šahistiem. Čehoslovākijas šaha čempionātos izcīnījis zelta (1940), divas sudraba (1936, 1943) un divas bronzas (1938, 1946) medaļas.
Pirmo panākumu starptautiskajos turnīros guvis 1936. gadā Podebrados, kad ieņēmis 3. vietu aiz Salo Flora un Aleksandra Aļehina Čehoslovākijas atklātajā čempionātā. Gadu vēlāk bijis 4. vietā Margeitā (Anglija) aiz Rubena Faina, Paula Keresa un Aleksandra Aļehina, kā arī Prāgā dalījis 3. vietu ar Erihu Eliskazesu aiz uzvarētājiem Paula Keresa un Emila Cinnera.
Pārstāvējis Čehoslovākijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Lielākos panākumus šaha turnīros guvis Otrā pasaules kara laikā. 1941. gadā uzvarējis šaha turnīrā Trenčanske Teplicē. 1942. gadā bijis 3. vietā Prāgas turnīrā aiz Aleksandra Aļehina un Klausa Junges, kā arī Minhenē kopā ar Jefimu Bogoļubovu un Kurtu Rihteru dalījis 3. vietu Eiropas neoficiālajā individuālajā šaha čempionātā. 1943. gadā ieņēmis 2. vietu turnīrā Zlīnā (uzvarējis Čeneks Kotnauers).
Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā kopā ar Svetozaru Gligoriču dalījis 3. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Prāgā (uzvarējuši Migels Naidorfs, Gēsta Štolcs un Petars Trifunovičs). 1948. gadā uzvarējis Karlovi Vari starptautiskajā šaha turnīrā, apsteidzot Gedeonu Barcu, Vasju Pircu un Milanu Vidmaru. Tajā pašā gadā bijis 3. vietā starptautiskajā šaha turnīrā Budapeštā aiz Lāslo Sabo un Svetozara Gligoriča, apsteidzot Saveliju Tartakoveru un Ludeku Pahmanu. 1949. gadā kopā ar Stojanu Pucu dalījis 1. vietu Kārļa Šlehtera memoriālā Vīnē. No 1947. līdz 1949. gadam pārstāvējis Čehoslovākiju starpvalstu šaha mačos, kuros sekmīgi spēlējis ar Lodeveiku Prinsu, Hariju Golombeku, Svetozaru Gligoriču un Kazimežu Makarčiku. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Foltisam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
1951. gadā Marianske Lāznē sekmīgi piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīrā, kurā dalījis 5. vietu ar Pālu Benko un kvalificējies starpzonu turnīram Stokholmā, kas bija paredzēts 1952. gada rudenī. Tomēr šajā turnīrā Foltisam nebija lemts piedalīties, jo 1952. gada pavasarī viņš pāragri miris no leikēmijas.
Ignatāni
Ignatāni ir ciems Kalupes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 206 km attālumā no Rīgas.
Šušanna Sargsjana
Šušanna Sargsjana (hy; dzimusi 1992. gadā) ir Armēnijas šahiste.
Biogrāfija
2010. gadā uzvarējusi Armēnijas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Vairākkārt piedalījusies Armēnijas sieviešu šaha čempionātu finālos, kuros 2012. gadā ieņēmusi 4. vietu, bet 2015. gadā palikusi 5. vietā. 2014. gadā uzvarējusi Armēnijas sieviešu šaha čempionātā.
Pārstāvējusi Armēnijas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījusies 2014. gadā.
Ignatāni
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P64.
Viktors Lindbergs
Mihaels Viktors Aleksandrs Lindbergs (en; dzimis, miris ) bija Fidži dzimis jaunzēlandiešu ūdenspolo spēlētājs, kurš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu ūdenspolo turnīrā pārstāvot Jaukto komandu. Viņš bija Jauktās komandas Osborne Swimming Club pārstāvis.
Lindbergam vecāki bija zviedru un īru tautības, kuri uz Jaunzēlandi pārcēlās jaunībā. Viņš uz Londonu pārcēlās īsi pirms 1900. gada vasaras olimpisko spēļu sākuma. Viņš nav iekļauts oficiālajā ūdenspolo komandas spēlētāju sarakstā, taču turpmākajos pētījumos secināts, ka viņš patiešām sacentās un ka viņš jāuzskata par jaunzēlandieti. Pamatojoties uz to, viņš ir pirmais jaunzēlandietis, kurš piedalījies olimpiskajās spēlēs, un pirmais Jaunzēlandes olimpiskais čempions. Viņa pēcnācējiem Jaunzēlandes Olimpiskās komitejas prezidents Maiks Stenlijs 2014. gadā pasniedza medaļu.
Jastržembskas sieviešu ģimnāzija
Jastržembskas sieviešu ģimnāzija bija privāta Latvijas poļu ģimnāzija Rīgā, kas pastāvēja līdz 1915. gadam.
Vēlāk ģimnāzijas ēkā atradās '''23. Rīgas pilsētas (Ata Kronvalda) pamatskola, tagad — Jāzepa Mediņa Rīgas 1. '''mūzikas skola.
Vēsture
Matemātikas skolotāja Anna Jastržembska (dzimusi 1866. gadā) uzņēmās tolaik sešklasīgās skolas vadību 1895. gadā, kad atkāpās tās iepriekšējā vadītāja Eugenija Undreviča. 1901. gadā tika izveidota 7. klase. Līdz 1909. gada beigām Jastržembskas skola ar internātu atradās Vērmaņiem piederošajā koka namā Elizabetes ielā 55, krustojumā ar Brīvības (Aleksandra) ielu (tagad šajā vietā ir viesnīca Radisson Blu Hotel Latvija). Kopš 1906. gada skolas oficiālais nosaukums bija "Annas Jastržembskas privātā 8 klašu sieviešu ģimnāzija ar valdības ģimnāziju tiesībām". Mācību valoda bija krievu, bet mācīja arī poļu, vācu, franču un latīņu valodu. Lasītnepratējām bija izveidota sagatavošanas klase, un jau pirmajā klasē mācāmie priekšmeti bija reliģija, poļu valoda, krievu valoda, franču valoda, vācu valoda, ģeogrāfija, aritmētika, zīmējumi un kaligrāfija. Poļu valodas apguve bija apstiprināta pēc visplašākajām Varšavas privāto iestāžu programmām. 1909. gada jūlijā Jastržembska nopirka zemes gabalu Kronvalda (Puškina) bulvārī 8 un finansēja īres nama celtniecību, kuru projektēja arhitekts Aleksandrs Šmēlings.
Pirmā pasaules kara laikā skolas ēkā atradās "Komiteja palīdzības sniegšanai Polijas kara dalībniekiem un kara postītajiem poļiem". 1915. gada janvārī A. Jastržembska saņēma atļauju atvērt elementārskolu ar mācībām poļu valodā, bet jau 1915. gada rudenī skolu evakuēja uz Petrogradu, bet 1917. gadā uz Bobruisku. Vācu okupācijas laikā 1918. gada oktobrī Anna Jastržembska ēku Kronvalda (Puškina) bulvārī pārdeva. Pēc tam viņa pārcēlusies uz Poliju, mirusi Varšavā 1942. gadā.
Andoras līdzprinču uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Andoras līdzprinči kopš 1278. gada, kad tā ieguva neatkarību no Aragonas karalistes. Andorai vienlaikus ir divi līdzprinči, viens, Uržellas bīskaps, otrs Francijas valsts vadītājs.
Marija Kursova
Marija Kursova (ru, hy; dzimusi Severodvinskā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2007), kas kopš 2011. gada pārstāv Armēniju.
Biogrāfija
Vairākārt pārstāvējusi Krieviju Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupā, kurās izcīnījusi četras medaļas: 2 zelta (1996. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā un 2001. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā), sudraba (2003. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā) un bronzas (1998. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā). Daudzkārtējā Krievijas junioru šaha čempionātu laureāte, tajā skaitā 1998. gadā bijusi trešā U16 vecuma grupā, 2000. gadā dalījusi pirmo vietu kopā ar Valentīnu Guņinu U14 vecuma grupā, bet 2004. gadā uzvarējusi U18 vecuma grupā.
2000. gadā dalījusi 3. vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Sanktpēterburgā. 2001. gadā dalījusi 4. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionātā. 2007. gadā dalījusi 4. vietu Jeļizavetas Bikovas memoriālā Vladimirā. Tajā pašā gadā uzvarējusi Saratovas pilsētas sieviešu šaha čempionātā.
2006. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā uzvarējusi Džao Sjue, bet 2. kārtā zaudējusi Jekaterinai Kovaļevskai.
2011. gadā apprecējusies un pārcēlusies uz dzīvi Armēnijā. 2012. gadā uzvarējusi Armēnijas sieviešu šaha čempionātā. Šo panākumu atkārtojusi arī 2018. gadā, par 1½ punktu apsteidzot tuvāko sekotāju Siranušu Gukasjanu.
Džandzjakou nacionālais tramplīnlēkšanas centrs
Džandzjakou nacionālais tramplīnlēkšanas centrs (zh) ir tramplīnlēkšanas kalns, kas atrodas Džandzjakou pilsētā, Hebei provincē.
Centra būvniecība sākās 2017. gadā un tas tika atklāts 2021. gada 3. decembrī. Tramplīnlēkšanas centrs atrodas 180 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Pekinas. Centrā 2022. gada ziemas olimpisko spēļu laikā notika tramplīnlēkšanas un ziemeļu divcīņas sacensības. Centrā esošais lielais tramplīns (HS140) ir 136,2 metri, bet normālais tramplīns (HS106) — 114,7 metri.
Marija Kursova
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 2007. gadā Kursovai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Lūzenieki
Lūzenieki (arī Liuzinīki) ir ciems Līvānu novada Rudzātu pagastā. Izvietojiies pagasta dienvidos, uz austrumiem no pagasta centra Rudzātiem pie autoceļa Mālkalni — Rudzātu palīgskola V760. Lielākā daļa ciema iedzīvotāju ir izglītības iestādes skolēni un darbinieki, no kuriem daudzi ir no citām pašvaldībām.
Vēsture
Sākotnēji Lūzinieki ietilpa Stirnienes pagastā, 1920. gadā kļuva par Rudzātu pagasta apdzīvotu vietu. Attīstījās Latvijas PSR gados, kad 1955. gadā šeit uzcēla Rudzātu vidusskolu, jo tā laika vadības funkcionāriem nebija pieņemams, ka skola atrastos Rudzātos, blakus Rudzātu baznīcai, kur agrāk atradās skola. Rudzātu vidusskola šeit atradās līdz 1981. gadam.
Mūsdienās Lūziniekos atrodas Rudzātu speciālā internātpamatskola, kas šeit darbojas no 1981. gada.
Saldumiņš (2002. gada filma)
"Saldumiņš" (en) ir 2002. gada romantiskā komēdija, kuras režisors ir Rodžers Kambls. Galvenās lomas filmā atveido Kristīna Eplgeita, Kemerone Diasa, Selma Blēra, Tomass Džeins, Džeisons Beitmens un Pārkers Pousijs. Filmas pirmizrāde notika.
Filmas galvenā varone ir siržu lauzēja Kristīna, kura satiek Pīteru, kurš izrādās Kristīnas īstais un vienīgais. Drīz vien Kristīna saprot, ka Pītera iekarošana ir grūtāka, nekā sākotnēji domāts.
Gordons Benkss
Gordons Benkss (en; dzimis, miris ) bija angļu futbolists, spēlējis vārtsarga pozīcijā.
15 gadus spēlējis Anglijas futbola līgā, kopā aizvadījis 628 spēles. Lielāko daļu karjeras pārstāvējis Leicester City F.C. un Stoke City F.C., abu komandu sastāvā pa reizei uzvarējis Anglijas Līgas kausā. Tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem vārtsargiem — IFFHS viņu nosauca par 2. labāko vārtsargu 20. gadsimtā pēc Ļeva Jašina. Sešas reizes atzīts par FIFA gada labāko vārtsargu. Anglijas futbola izlases sastāvā kļuvis par pasaules čempionu. gadā.
Lejre
Lejre (da) ir pilsēta Dānijā, komūnas centrs Zēlandes reģionā. Izvietojusies Zēlandes salas vidusdaļā pie Roskildes.
Gordons Benkss
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Lejre
Sena apdzīvota vieta, sennorvēģu valodā saukta kā Hleiðra vai Hleiðragarð. Vēstures avotos minēta jau kopš viduslaikiem kā viena no vietām, kur risinājušies Beovulfa varoņeposā minētie notikumi. 1980. gados sāktie arheoloģiskie izrakumi apstiprinājuši, ka mūsdienu pilsētas vietā pastāvējušas ievērojami apdzīvojuma centri jau dzelzs laikmetā un vikingu laikos. Izrakumi apstiprinājuši, ka Lejre bijis arī ievērojams amatniecības, tirdzniecības un reliģiskais centrs.
2007. gada pašvaldību sadraudzības līgumu ar Lejres komūnu noslēdza Ģibuļu pagasts, pēc 2009. gada to turpina Talsu novads.
Sadraudzības pilsētas
Lejres sadraudzības pilsētas ir:
Sitas un Pededzes paliene
Sitas un Pededzes paliene ir 2004. gadā dibināts dabas liegums Gulbenes novada Litenes pagastā un, neliela daļa, Balvu novada Kubulu pagastā.
Dabas liegums izveidots palienē, kur Sitas upe tiek Pededzē. Šeit sastopamas dabiskas palieņu pļavas ar vecupēm un ozolu grupām. Šeit sastopami Latvijā reti biotopi — parkveida pļavas un jaukti ozolu, gobu, ošu meži upju krastos. Tā ir izcila putnu aizsardzības teritorija. Teritorijā sastopamas 3 apdraudētas putnu sugas — jūras ērglis, grieze un ķikuts (Gallinago media).
Poļakova (ciems)
Poļakova ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 5 km no pagasta centra Pededzes, 33 km no novada centra Alūksnes un 235 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa V394.
Šenova
Šenova (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Ostravas-pilsētas apriņķī uz austrumiem no Ostravas.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1305. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Šenhofa (de). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.
Gravu dīķis
Gravu dīķis var būt:
Jūras transports
Jūras transports (vai okeāna transports) vai, vispārīgāk, ūdens transports ir cilvēku (pasažieru) vai preču (kravas) transports pa ūdensceļiem. Kravu pārvadājumi pa jūru ir tikuši plaši izmantoti viscauri rakstītajai vēsturei. Aviācijas izmantošana ir samazinājusi pasažieru jūras ceļojumu nozīmi, lai arī tie joprojām ir populāri īsos ceļojumos un izpriecu nolūkos. Transports pa ūdeni ir lētāks nekā gaisa vai sauszemes transports, bet ievērojami lēnāks lielos attālumos. Jūras transports, atbilstoši Apvienoto Nāciju Organizācijas tirdzniecības un attīstības konferences (United Nations Conference on Trade and Development (UNCTAD) - angļu val.) datiem, 2020. gadā sastādīja aptuveni 80% no starptautiskās tirdzniecības.
Jūras transports var tikt īstenots jebkādā attālumā ar laivu, kuģi, buru laivu vai baržu pāri okeāniem un ezeriem, cauri kanāliem, vai pa upēm. Kuģi var tikt izmantoti komerciāliem, atpūtas vai militāriem nolūkiem. Lai arī attīstīta iekšzemes kuģniecība mūsdienās nav tik nozīmīga, lielākie pasaules ūdensceļi, tajā skaitā kanāli, vēljoprojām ir ļoti svarīgi un ir neatņemamas pasaules ekonomikas sastāvdaļas. Pa ūdeni var pārvadāt jebkurus materiālus, tomēr ūdens transports kļūst nepraktisks, ja materiālu piegādes laiks ir kritisks, piemēram, ātri bojājošos pārtikas produktu gadījumā. Savukārt, izmaksu ziņā ļoti efektīvs ūdens transports kļūst regulāros kravu pārvadājumos, kuri notiek atbilstoši kuģniecības publicētam sarakstam, piemēram, transokeāniskajos plaša patēriņa preču pārvadājumos un, īpaši, smagsvara kravu vai tādu beramkravu pārvadājumos kā ogles, kokss, rūdas un graudi. Iespējams rūpnieciskā revolūcija savu iespaidu vispirms atstāja tur, kur bija pieejams lēts ūdens transports pa kanāliem, upēm, kuras bija padarītas kuģojamas vai dabīgajiem ūdensceļiem izmantojot visu veidu peldlīdzekļus. Kuģniecība nodrošināja izmaksu ziņā efektīvus beramkravu pārvadājumus.
Konteinerizācija sākot no 1970. gadiem revolucionizēja jūras transportu. Ar "ģenerālo kravu" saprot preces, kuras ir iepakotas kastēs, kārbās, mucās vai atrodas uz paletēm. Kravu pārvadājumus ar vairāk nekā vienu transporta veidu sauc par intermodālajiem vai komodālajiem pārvadājumiem.
Apraksts
Valsts tirdzniecības flote sastāv no kuģiem, kurus ekspluatē civilas komandas, lai pārvadātu pasažierus vai kravu no vienas vietas uz citu. Tirdzniecības flotē iekļauj arī ūdens transportu upju un kanālu sistēmās, kuras savieno lielus un mazus iekšzemes galamērķus. Piemēram, jaunajos laikos Hanzas savienības pilsētas sāka apgūt Ziemeļeiropas upes un ostas. Līdzīgi Sentlorensas ūdensceļš savieno Lielo ezeru ostas pilsētas Kanādā un ASV ar Atlantijas okeāna kuģniecības maršrutiem, kamēr dažādi Ilinoisas kanāli savieno Lielos ezerus un Kanādu ar Ņūorleānu. Rūdas, ogles un graudus var pārvadāt pa Vidējo Rietumu upēm uz Pitsburgu vai Birmingemu Alabamā. Profesionālos jūrniekus sauc par tirdzniecības flotes jūrniekiem vai vienkārši jūrniekiem. Terminu "jūrnieks" var attiecināt arī uz valsts kara flotes karavīriem.
Atbilstoši The World Factbook kopējais pasaules tirdzniecības kuģu skaits 2006. gadā bija 33 222. 2023. gadā tas bija 89 459, pa visām valstīm pieaugums sastāda 169%. 2018. gada decembrī ceturtā daļa no visiem tirdzniecības flotes jūrniekiem bija dzimuši Filipīnās.
Līnijkuģi un klaiņkuģi
Kuģus var iedalīt pēc to darbības veida:
Kuģi un peldlīdzekļi
Jūras transportā izmanto kuģus un peldlīdzekļus. Tie var tikt iedalīti pēc dzinekļu veida, izmēra vai kravas tipa. Atpūtai vai izglītībai paredzētus kuģošanas līdzekļus vēljoprojām darbina vēja spēks, tomēr dažus, mazākus peldlīdzekļus piedzen iekšdedzes dzinēji ar vienu vai vairākām dzenskrūvēm, vai arī laivu ar ūdensmetējiem gadījumā, iebūvēti ūdensmetēji. Seklos rajonos, piemēram, Evergleidā, tādus kuģošanas līdzekļus kā kuģus uz gaisa spilvena piedzen lieli propelleri vai ventilatori.
Lielāko daļu moderno tirdzniecības kuģu var ievietot vienā no zemāk minētajām kategorijām:
Tipiski reisu ilgumi
Kravas kuģa pārgājiens no Eiropas ostas uz ASV tipiski aizņem 10 līdz 12 dienas atkarībā no straumēm un citiem faktoriem. Lai padarītu konteinerkuģu pārvadājumus ekonomiskākus, konteinerkuģu līnijas apkalpojošie uzņēmumi dažreiz samazina kuģu ātrumu, tādējādi palielinot pārgājiena ilgumu, bet samazinot degvielas patēriņu, šādu stratēģiju sauc par "lēno kuģošanu" (Slow steaming — angļu val.).
Profesionālie jūrnieki
Kuģa apkalpe var tikt iedalīta četrās komandās:
Klāja komanda
Virsnieku amati klāja komandā ietver, bet neaprobežojas ar kapteini un viņa vecāko, otro un trešo palīgu. Klāja komandas ierindniekus oficiāli dēvē par kvalificētiem sardzes matrožiem (Able Seaman - angļu val.) un sardzes matrožiem (Ordinary Seaman - angļu val.).
Tipiska kuģa klāja komanda sastāv no:
Klāja praktikants (deck cadet - angļu val.) ir persona, kura iziet obligāto jūras praksi, lai iegūtu savu sardzes stūrmaņa sertifikātu. Viņš pavada savu laiku uz kuģa mācoties tirdzniecības kuģa ikdienas ekspluatācijas procesus un uzdevumus.
Mašīnkomanda
Kuģa mašīnkomanda sastāv no kuģa komandas locekļiem, kuri ekspluatē un veic apkopes dzinējiem un citām kuģa sistēmām. Mašīnkomandas personāls strādā arī ar kuģa sanitārajām un gaisa kondicionēšanas sistēmām, īpaši, notekūdeņu, apgaismošanas, gaisa kondicionēšanas un ūdens apgādes sistēmām. Tā nodarbojas ar šķidrās degvielas pārsūknēšanu un tai nepieciešama apmācība ugunsdzēsībā un pirmajā palīdzībā. Tāpat mašīnkomanda strādā ar kuģa laivām un veic citus kuģa darbus, tajā skaitā saistītus ar tilpņu sistēmām, ugunsdzēsības sistēmām un kravas ierīcēm, lai arī specifiskie kravas izkraušanas darbi paliek klāja virsnieku un ierindnieku atbildībā. Tomēr uz sašķidrinātās naftas gāzes (LPG) un sašķidrinātās dabasgāzes (LNG) tankkuģiem kravas operāciju laikā kravas mehāniķis strādā kopā ar klāja komandu papildus saviem sardzes mehāniķa pienākumiem.
Tipiska kuģa mašīnkomanda sastāv no:
Uz daudziem ASV kuģiem ir arī motorists. Citi iespējamie amati ietver virpotāju, elektriķi, kuģa saldēšanas iekārtu mehāniķi un sūkņu mašīnistu. Mašīntelpas praktikants (engine cadet - angļu val.) ir persona, kura iziet obligāto jūras praksi, lai iegūtu savu sardzes mehāniķa sertifikātu.
Apkalpojošā komanda
Kravas kuģa apkalpojošā komanda parasti sastāv no vecākā stjuarta, pavāra un stjuarta. Visus trīs amatus vairumā gadījumu ieņem ierindnieki. Vecākais stjuarts vada, instruē un norīko personālu tādu pienākumu veikšanai kā maltīšu sagatavošana un pasniegšana, virsnieku dzīvojamo telpu un apkalpojošās komandas telpu tīrīšana un uzturēšana darba kārtībā, kā arī krājumu saņemšana, izsniegšana un inventarizācija. Uz lieliem pasažieru kuģiem apkalpojošās komandas (Catering Department - angļu val.) vadītājs ir vecākais klerks (Purser - angļu val.), bet šīs komandas darbu organizē vecākā klerka palīgi. Lai arī tie ir virsnieku amati, klerki, parasti, sāk savu karjeru ierindnieku amatos. Klerkiem ir pakļauti nodaļu vadītāji, piemēram, vecākais pavārs, vecākais viesmīlis, vecākais bārmenis u.c. Viņi ir atbildīgi par savu jomu vadību.
ASV Tirdzniecības flotē vecākajam stjuartam jābūt ASV Krasta apsardzes izdotam kompetences sertifikātam. Atbilstoši starptautiskajām tiesībām, konvencijām un līgumiem visiem starptautiskajā kuģniecībā nodarbinātajiem pavāriem arī jābūt attiecīgās valsts izsniegtiem kompetences sertifikātiem.
Citas komandas
Kuģa virsnieku amati ietver arī jaunāko klerka palīgu, vecāko klerka palīgu, klerku, vecāko klerku, ārstu, profesionālu māsu, kuģa ārsta palīgu un hospitāļa jaunāko medicīnisko personālu (hospital corpsman - angļu val.), kurus uzskata par administratīviem amatiem un kuru nepieciešamību nosaka kuģa karoga valsts administrācijas izdota apliecība par kuģa apkalpes minimālo sastāvu. Personālu sertificē un tam izsniedz kompetences sertifikātus attiecīgās valsts kompetentā iestāde. ASV to dara krasta apsardze. Arī loči ir tirdzniecības flotes virsnieki un tos licencē krasta apsardze vai cita kompetenta iestāde. Iepriekš pastāvēja radio komanda, kuru vadīja vecākais radio virsnieks un kura sastāvēja no vairākiem radio virsniekiem. Pēc globālās jūras negadījumu un drošības sakaru sistēmas (Global Maritime Distress and Safety System (GMDSS) - angļu val.) un, īpaši, pavadoņsakaru ieviešanas, ja kuģis ir attiecīgi aprīkots, tam ir atļauts kuģot bez radio virsniekiem, tādēļ šī komanda vairs praktiski nepastāv. Tomēr ir kuģi, īpaši pasažieru kuģi, kuriem vēl joprojām ir savi radio virsnieki. Daudzi radio virsnieki ir pārkvalificējušies par elektromehāniķiem un iekļāvušies mašīnkomandā.
Sadzīve uz kuģa
Jūrnieki pavada lielu daļu savas dzīves ārpus zemes sasniedzamības. Dažkārt viņi saskaras ar bīstamām situācijām jūrā vai ezeros. Glosterā atrodas piekrastes memoriāls ar vairāk nekā 10 000 zvejnieku vārdiem, kuri zaudējuši savas dzīvības jūrā. Kopš 19. gadsimta Lielajos ezeros ir gājuši bojā vairāk nekā 10 000 kuģi, tomēr vīrieši un sievietes vēl joprojām dodas jūrā. Dažus cilvēkus vilina dzīve, kuru neapgrūtina sauszemes sadzīves ierobežojumi. Tāpat daudzus jūrniekus piesaista piedzīvojumi un iespēja apskatīt pasauli. Neskatoties uz to, kāda iemesla dēļ cilvēks izvēlējies dzīvot un strādāt jūrā, viņš nenovēršami saskaras ar sociālo izolāciju.
Starptautiskā jūrnieku izpētes centra (Seafarer's International Research Center - angļu val.) pētījumi parāda, ka galvenais iemesls, kādēļ jūrnieki pamet industriju, "gandrīz nemainīgi ir tāds, ka viņi grib būt ar savām ģimenēm." Uz ASV un citu valstu tirdzniecības kuģiem parasti nav atļauts ņemt līdzi reisā jūrnieku ģimenes locekļus. Industrijas eksperti aizvien biežāk atzīst izolāciju, stresu un nogurumu kā kaitīgus darba vides faktorus. Tādas jūrniekus aizstāvošas organizācijas kā Apvienoto Nāciju Organizācijas Starptautiskā Darba Organizācija un Jūras institūts (Nautical Institute - angļu val.) meklē iespējas uzlabot starptautiskos jūrnieku standartus. Pavadoņtelefoni ir uzlabojuši sakarus un darba efektivitāti uz jūras kuģiem. Šī tehnoloģija ir veicinājusi komandu labklājību, lai arī iekārtu un pakalpojuma nodrošināšanas izmaksas ir lielas.
Okeānu reisi tiek pavadīti rutīnā. Jūrniecības tradīcijas nosaka, ka katra diena tiek iedalīta sešos četru stundu periodos. Trīs grupas ar sardzes personālu no klāja un mašīnkomandas ir sardzē četras stundas pēc kurām seko astoņu stundu periods bez sardzes. Tomēr ikdienā ir daudz virsstundu darba. Šis cikls turpinās bezgalīgi 24 stundas dienā, kamēr vien kuģis atrodas jūrā. Apkalpojošās komandas locekļi parasti strādā pa dienu vismaz astoņas stundas ilgi. Dažādas jūrā veicamas operācijas, tajā skaitā remonti, aizsardzība pret pirātismu, kravas nostiprināšana, bunkurēšana gaitā un citi pienākumi, dod iespēju strādāt virsstundu darbu. Darbs uz kuģiem parasti ilgst vairākus mēnešus no vietas, kam seko ilgstošs atvaļinājums krastā. Tomēr daži jūrnieki nepamet darbu uz kuģiem, kuri tiem patīk un paliek uz šiem kuģiem gadiem ilgi.
Daudzu moderno kuģu ātrās kravas operācijas, pavadot ostā tikai dažas stundas, ierobežo jūrnieku iespējas pavadīt brīvo laiku krastā. Vēl jo vairāk, dažu valstu jūrniekiem ASV ostās, ja viņu valsts ietilpst 25 uzraugāmo valstu sarakstā, var tikt ierobežota iespēja pamest kuģi drošības apsvērumu dēļ. Tomēr ierobežojumi atstāt kuģi, kamēr tas atrodas ASV ostās, ietekmē arī amerikāņu jūrniekus. Piemēram, Starptautiskā kapteiņu, stūrmaņu un loču organizācija (International Organization of Masters, Mates & Pilots (MM&P) - angļu val.) atzīmē ASV pārkraušanas terminālu operatoru tendenci ierobežot jūrnieku pārvietošanos no kuģiem uz termināla vārtiem. Pie tam tajos gadījumos, kad pārvietošanās ir atļauta, dažkārt tiek apsvērtas īpašas "drošības maksas".
Augstāk minētie ierobežojumi kuģa atstāšanai kopā ar samazināto ostā pavadāmo laiku nozīmē, ka jūrā tiek pavadīts proporcionāli aizvien ilgāks laika periods. Jūrnieki stāsta, ka ilgstošie periodi ar dzīvošanu jūrā un darbu ar komandas locekļiem, kuri vairumā gadījumu ir svešinieki, prasa laiku, lai pierastu. Tajā pašā laikā pastāv iespēja satikt dažādu tautību cilvēkus no dažādām kultūrām. Uz dažiem ASV un citu valstu kuģiem ir uzlabojušās atpūtas iespējas, kuras var iekļaut trenažieru zāles un salonus filmu skatīšanai, apmaiņai ar jūras stāstiem un citām aktivitātēm. Dažos gadījumos, īpaši uz tankkuģiem, jūrniekiem ir iespējams pavadīt laiku kopā ar ģimenes locekļiem. Tomēr jūrnieku atpūtas laika pavadīšana lielā mērā ir vientuļniekiem raksturīga - nodarbošanās ar vaļaspriekiem, lasīšana, vēstuļu rakstīšana un gulēšana.
Dzīve uz moderniem okeāna kuģiem, kuri parasti ir reģistrēti ar ērtajiem karogiem (Flag of convenience (FOC) - angļu val.), pēdējo 20 gadu laikā ir ievērojami mainījusies. Lielākajai daļai lielo kuģu komandas vajadzībām ir nodrošināta trenažieru zāle vai pat peldbaseins. Pēc Exxon Valdez incidenta brīvā laika pavadīšanas fokuss no virsnieku un ierindnieku bāriem ir pārvirzījies uz atpūtas telpām, kurās virsnieki un ierindnieki var sēdēt un skatīties filmas. Tā kā daudzas kuģniecības mūsdienās nodrošina televizorus un DVD atskaņotājus kajītēs, kā arī ieviesušas stingrus smēķēšanas ierobežojumus, nav brīnums, ka bārs ir kļuvis par daudz klusāku vietu lielākajā daļā kuģu. Dažos gadījumos virsniekiem un ierindniekiem tiek nodrošinātas videospēļu konsoles. Okeāna kuģu virsniekiem tiek nodrošināts daudz augstāks dzīves līmenis nekā ierindniekiem.
Gruzijas prezidentu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Gruzijas prezidenti kopš 1991. gada, kad Gruzija ieguva neatkarību no Padomju Savienības.
30px Gruzijas Republika (1991 — mūsdienas) Coat of arms of Georgia.svg
{{legend| #FFC601 | Apaļais galds — Brīvā Gruzija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #000F89 | Gruzijas pilsoņu savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #e4012e | Apvienotā nacionālā kustība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #004a99 | Gruzijas sapnis |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Jūras transports
Sadzīve uz kuģa
Ierindas jūrnieki parasti ir slikti apmaksāti un ar zemu kvalifikāciju. Pirms atgriešanās mājās atvaļinājuma pavadīšanai, viņiem jāpabeidz apmēram 9 mēnešus ilgs līgums. Viņi bieži nāk no valstīm, kur vidējā alga rūpniecībā vēl ir ļoti zema, piemēram, Filipīnām vai Indijas. Bet virsnieki nāk no visas pasaules un nereti uz kuģiem pastāv dažādu nacionālo piederību virsnieku sajaukums. Virsnieki bieži ir universitāšu absolventi un ir pavadījuši ilgu laiku dažāda veida apmācībās, lai varētu pildīt savus amata pienākumus. Virsniekiem ir lielākas, komfortablākas kajītes un labāka apkalpošana maltīšu laikā.
Virsnieku līgumi vidēji ir 4 mēnešus gari pēc kuriem seko ilgstošs atvaļinājums. Daļai okeāna kuģu galvenos dzinējus vada no stūres mājas un mašīntelpā nav jāatrodas sardzes mehāniķim. Šādā gadījumā mehāniķi strādā tikai pa dienu. Naktī mašīntelpu vada dators, bet sardzes mehāniķis vienalga veic apgaitas automātiskās darbības periodos.
Ietekme uz vidi
Kuģniecības ietekme uz vidi ietver siltumnīcas efekta gāzu emisijas, kā arī akustisko un naftas piesārņojumu. Starptautiskā jūras organizācija (International Maritime Organization (IMO) - angļu val.) ir aplēsusi, ka 2008. gadā oglekļa dioksīda emisijas no starptautiskajiem jūras kravu pārvadājumiem sastādīja 2,9% no pasaules antropogēnajām emisijām, bet 2012. gadā 2,2%. IMO sagaida, ka, pieturoties pie kontroles mehānismiem, 2050. gadā izmeši salīdzinot ar 2008. gadu pieaugs par 90 līdz 130%.
Infrastruktūra
Lai osta efektīvi nosūtītu un saņemtu kravas, tai nepieciešama infrastruktūra: doki, poleri, pāļi, celtņi, beramkravu apstrādes aprīkojums, kā arī palīgiekārtas un organizatorisks atbalsts esošā aprīkojuma funkciju izpildei. No piestātnes uz piestātni nepieciešamais aprīkojums var atšķirties, viens doks var apkalpot intermodālā transporta vajadzības (konteinerkuģi saistīti ar dzelzceļu izmantojot celtņus), kamēr citam var būt beramo un lejamkravu apstrādes iespējas (piemēram, konveijeri, elevatori, tanki, sūkņi), lai iekrautu un izkrautu tādas beramās un lejamkravas kā graudi, ogles vai degviela. Citi var tikt aprīkoti kā pasažieru termināļi vai arī jauktai izmantošanai.
Vispārīgi gan patvērumus (harbor - angļu val.), gan ostas, gan jahtu ostas, visas izmanto peldlīdzekļi un tās sastāv no tādām pamata sastāvdaļām kā ostas dambji (jetty - angļu val.), piestātnes, doki un reidi.
Ķeguma iela (Jūrmala)
Ķeguma iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Ķeguma iela sākas krustojumā ar Kārsas ielu un beidzas krustojumā ar Ventspils šoseju. Kopējais ielas garums ir 250 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Ķeguma ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Ķeguma iela ir savienota ar šādām ielām:
Džans Pjēro Gasperīni
Džans Pjēro Gasperīni (it; dzimis ) ir itāļu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā. Kopš 2016. gada jūnija ir Itālijas A sērijas kluba Bergamo "Atalanta" galvenais treneris.
Futbolista karjera
Gasperīni ir Turīnas "Juventus" jaunatnes sistēmas audzēknis. Juventus pirmajā komandā aizvadījis tikai Itālijas kausa izcīņas spēles. 1978. gadā pievienojās B sērijas klubam Palermo. Tajā nospēlēja piecas sezonas. 1979. gadā sasniedza Itālijas kausa finālu. Karjeras turpinājumā pārstāvējis klubus Cavese un Pistoiese.
1985. gadā pārgāja uz Pescara, ar ko 1987. gadā izcīnīja ceļazīmi uz A sēriju. 1990.—1991. gada sezonā pārstāvēja klubu Salernitana, bet karjeru noslēdza Vis Pesaro rindās 1993. gadā.
Trenera karjera
Trenera karjeru sāka Turīnas "Juventus" kā jauniešu treneris. 2003. gadā kļuva par C1 sērijas kluba Crotone galveno treneri. Gasperīni vadībā komanda iekļuva B sērijā. 2006. gadā sāka vadīt klubu Genoa. Jau savā pirmajā sezonā iekļuva A sērijā. 2008.—2009. gada sezonā ar Genoa izcīnīja 5. vietu. 2010. gada novembrī pēc neveiksmīga sezonas sākuma bija spiests atstāt Genoa galvenā trenera amatu.
2011. gada jūnijā tika apstiprināts par Milānas "Internazionale" galveno treneri, taču tā paša gada septembrī tika atbrīvots no amata, komandai nespējot uzvarēt nevienā no piecām spēlēm. 2012. gada septembrī kļuva par Palermo galveno treneri. 2013. gadā atgriezās Genoa galvenā trenera amatā un nostrādāja klubā trīs sezonas.
kļuva par Bergamo "Atalanta" galveno treneri. Jau savā pirmajā sezonā ar šo klubu izcīnīja 4. vietu A sērijā, kvalificējoties UEFA Eiropas līgai. 2018.—2019. gada sezonā aizveda komandu līdz 3. vietai A sērijā, pirmoreiz kluba vēsturē kvalificējoties Čempionu līgai. 2019. gadā Gran Galà del calcio pasākumā saņēmis Itālijas Futbolistu asociācijas balvu kā sezonas labākais A sērijas treneris. Gasperīni piešķirta arī Panchina d'Oro 2019. gada sezonas labākā trenera balva. 2019.—2020. gada UEFA Čempionu līgas sezonā sasniedza ceturtdaļfinālu. 2020. gadā ar Atalanta A sērijā atkārtoti izcīnīja 3. vietu.