cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tora
Tora (senebreju: תּוֹרָה (torah) — ‘mācība, likums’) ir Vecās Derības pirmo piecu, Mozum piedēvēto, grāmatu kopuma apzīmējums. Ļoti izplatīts ir arī sengrieķu valodā lietotais termins Pentateihs (Πεντάτευχος — "pieci (rakstu) ruļļi").
Tora ir Jūdaisma pamats. Atbilstoši Talmūdā minētajam rabīnu viedoklim, tā tikusi radīta 974 paaudzes (2000 gadus) pirms pasaules radīšanas un Dievs to izmantojis kā plānu pasaules radīšanai. Talmūds māca, ka viss, kas radīts šajā pasaulē, pastāv tāpēc, lai īstenotu Toru.
Ortodoksie ebreji tic, ka Mozus Desmit baušļus un Toras tekstu saņēma Sīnājā ap 1280. gadu p.m.ē. Akadēmiskie Toras pētnieki uzskata, ka Toras teksts tika pabeigts ne agrāk kā persiešu valdīšanas laikā (500 — 300 g. p.m.ē.).
Lasāmatmiņa
Lasāmatmiņa ( - ROM) ir datoru atmiņa, kuru ir iespējams tikai nolasīt, bet ne ierakstīt (vai arī ir iespējams ierakstīt, taču tas notiek daudz lēnāk, un pieejas metode atšķiras no tās, kuru lieto nolasīšanai). Tajā uzglabā datus, kurus parasti nevajag izmainīt (firmware), visbiežāk - BIOS programma. Centrālais procesors lasāmatmiņai spēj piekļūt tādā pašā veidā kā brīvpiekļuves atmiņai, tāpēc no tās ir iespējams tiešā veidā izpildīt programmas instrukcijas. Mūsdienās sastopamās lasāmatmiņas ir lēnākas par brīvpiekļuves atmiņām.
Lasāmatmiņas veidi
Uz pusvadītājiem bāzētās: Citu veidu (nosacīti):
Tora
Jūdaismā pastāv uzskats, ka ja vien izraēļi būtu palikuši uzticīgi Dievam un ievērojuši visus viņa baušļus, visa pārējā Tanakh nebūtu nepieciešama, jo tās lielākā daļa ir veltīta Dieva brīdinājumiem un aicinājumiem izraēļiem atgriezties pie Viņa. Tādējādi pirmās piecas Mozus grāmatas tiek uzskatītas par svarīgākajām, jo tās satur pilnīgu Dieva atklāsmi.
Kristieši Toru akceptē kā Bībeles Vecās Derības sastāvdaļu. Islāmā Tora (Tevrāts) tiek uzskatīta par patiesu Dieva atklāsmi, kuru gan ir izkropļojuši vēlāko paaudžu cilvēki.
Saturs
Pirmo piecu, Mozum piedēvēto (Toras, Pentateiha), grāmatu nosaukumi latviešu, senebreju un sengrieķu valodā: Latviski runājošajās teoloģiskajās aprindās visizplatītākie ir grieķu termini, kuri izsaka katras no piecām Mozus grāmatām būtību (piemēram, 1.Mozus grāmata stāsta par visa izcelsmi, tātad — Genesis "sākums", "tapšana"). Savukārt, senebreju nosaukumam ņemti konkrētās grāmatas pirmie vārdi.
Berešit sākas ar stāstu par pasaules radīšanu; Ādamu un Ievu; Noasa šķirstu. Stāstam par Bābeles torni seko Ābrama derība ar Dievu; Patriarhu dzīves. Dievs Patriarhiem apsola Kanāanas zemi, bet pirmās grāmatas beigās Jēkaba dēli bada dēļ pamet Kanaanu un dodas uz Ēģipti.
Šemot ir stāsts par Mozu, kurš izraēļus izved no Ēģiptes verdzības ar solījumu par atgriešanos Apsolītajā zemē. Pie Sīnāja Mozus no Dieva saņem Desmit baušļus. Izraēļi grēko un pielūdz zelta teļu; sāk celt pirmo svētvietu Dievam.
Vajikra satur norādījumus, kā pareizi veikt kulta darbības; košera likumus un citus morāles un kulta likumus.
Bamidbar apraksta divas tautas skaitīšanas, kas tiek veiktas izraēļu vidū; ceļojumu pa Sinaju un došanos uz Kanāanu. Dažādu grēku dēļ, izraēļi ir spiesti tuksnesī pavadīt četrdesmit gadus; grāmatas beigās izraēļi ir gatavi ieiet Apsolītajā zemē.
Devarim satur Mozus uzrunas tautai par nepieciešamību būt paklausīgiem Dievam; likumu paskaidrojumus. Grāmatas beigās pirms savas nāves Mozus apskata Apsolīto zemi, taču Dievs viņam neļauj tajā ieiet.
Mozus kā autors
Tradicionāli tiek uzskatīts, ka Toras autors ir Mozus, lai arī Torā pašā tas skaidri nav norādīts. Šis viedoklis ir pausts Talmūdā, un balstās uz to, ka tekstā vairākās vietās pieminēts tas, ka Mozus raksta "toru/instrukcijas" no Dieva. Ticība Mozum, kā Toras autoram pausta arī Jozuas, Ķēniņu, Laiku, Ezras un Nehemijas grāmatās.
Talmūdā iekļautajās rabīnu diskusijās tiek apspriests, kā Mozus rakstīja Toru. "Rabīns Johanans teica, ka Tora tika dota vairākos mazos tīstokļos", tādējādi paužot viedokli, ka Tora tika radīta laika gaitā no daudziem dokumentiem. Cits viedoklis uzsver, ka viss tekst tika radīts vienlaicīgi. 12. gadsimta rabīns Maimonids uzskatīja, ka Mozus bija Toras autors un vadījās vai nu no dievišķas iedvesmas, vai diktāta.
Andželīna Džolija
Andželīna Džolija (en; dzimusi Andželīna Džolija Voita (Angelina Jolie Voight) Losandželosā, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise, režisore un producente. Viņa ir saņēmusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu ("Oskaru"), divas Ekrāna aktieru ģildes balvas un trīs Zelta globusa balvas. Tāpat viņa ir UNHCR īpašā sūtne, piedalās bēgļu atbalsta kustībā. Par savu ieguldījumu šajā darbā Džolija saņēma Džīna Heršolta humanitāro balvu (par 2013. gadu).
Tora
Akadēmiskā analīze
Daudzi mūsdienu akademiskie Bībeles pētnieki uzskata, ka tās teksts nav vecāks par persiešu valdīšanas laiku (539.—334. g.p.m.ē.). Diskusijas centrējas ap to, ka Tora ir vairāku neatkarīgu tekstu apkopojums.
Hipotēzes autors Jūliuss Vellhauzens (Julius Wellhausen, 1844-1918) uzskatīja, ka Tora sastāv no četriem tekstiem, kas hronoloģiski stiepjas no Zālamana laika līdz Babilonijas trimdas laikiem. Visi šie teksti esot apkopoti vienotā materiālā pēc Babilonijas trimdas.
Andželīna Džolija
Biogrāfija
Viņa ir dzimusi aktieru ģimenē, tēvs Džons Voits ir saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris.
Džolija debitēja uz lielā ekrāna 1982. gadā filmā Lookin' to Get Out, kurā vēl kā bērns filmējās līdzās savam tēvam Džonam Voitam. Taču nopietni pievērsās aktrises karjerai vairāk nekā desmitgadi vēlāk, kad piedalījās mazbudžeta filmas "Kiborgs 2" uzņemšanas procesā.
Tora
Akadēmiskā analīze
Kopš 20. gadsimta 70. gadiem šī versija tiek aizvien spēcīgāk apstrīdēta, un valdošais viedoklis ir, ka Toras teksts gadsimtu laikā ir sastādīts no daudziem maziem tekstiem, kas gadsimtu laikā saplūduši vienotā tekstā.
Andželīna Džolija
Biogrāfija
Viņas pirmā galvenā loma bija 1995. gada trillerī "Hakeri". Par kinozvaigzni viņa kļuva pēc filmēšanās filmās George Wallace (1997) un "Džia" (1998), kā arī pēc tam, kad bija ieguvusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā otrā plāna aktrise par filmā "Dzīve, pārtraukta" (1999).
Starptautisku slavu A. Džolija ieguva pēc datorspēļu tēla Laras Kroftas atveidošanas filmā "Lara Krofta: Kapeņu izlaupītāja" (2001). Vēlāk viņa filmējās filmas turpinājumā "Lara Krofta: Kapeņu izlaupītāja 2" (2003). Kopš tā laika viņa kļuva par vienu no visapmaksātākajām aktrisēm Holivudā.
Lielākos komerciālos panākumus Džolija guva, piedaloties filmās "Smita kungs un kundze" (2005), "Melnā feja Malefisenta" (2014), kā arī ierunājot lomu animācijas filmā "Kung Fu Panda" (2008). Par lomu filmā "Samainītais" (2008) viņa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise.
Džolija uzsākusi darboties arī kinorežisores un producentes amatā. 2014. gadā ievērību guva viņas režisētā filma "Nesalauztais".
Doriskā skaņkārta
Doriskā skaņkārta saskaņā ar viduslaiku un mūsdienu mūziku ir diatoniska skaņkārta, kas atbilst baltajiem klaviertaustiņiem no re līdz re. Tā ir minora skaņkārta, kura no klasiskās minora skaņkārtas atšķiras ar to, ka sestā pakāpe tiek paaugstināta par pustoni uz augšu (re doriešu skaņkārtā si bemols tiek paaugstināts līdz si). Rezultātā sanāk sekojošā formula:
Kostanajas apgabals
Kostanajas apgabals ir viens no Kazahstānas apgabaliem. Tā galvaspilsēta ir Kostanaja. Pašā apgabalā ir 900 300 iedzīvotāju, galvaspilsētā 207 000. Bez galvaspilsētas vēl ievērojama pilsēta ir Rudnija. Apgabals robežojas ar Krieviju, kā arī citiem Kazahstānas apgabaliem — Akmolas, Ziemeļkazahstānas, Aktebes, Ulitau un Karaghandi apgabalu.
Baldzēns
Baldzēns (sieviešu dzimtē Baldzēna) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Adamova
Adamova var būt:
Gauja
Gauja (et) ir Latvijas garākā upe, kas tek tikai pa Latvijas teritoriju. Vidustecē robežupe ar Igauniju. Garums — 452 km, kritums — 234 m. Gauja sākas Vidzemes augstienē, taču par precīzu izteku pastāv atšķirīgi viedokļi: vai nu Cēsu novadā, Elkas kalnā, vai arī no Alauksta ezera. Ietek Baltijas jūras Rīgas līcī pie Carnikavas.
Nosaukums
Augusts Bīlenšteins pirmais izteica domu, ka Gaujas nosaukums latviešu valodā cēlies no līvu valodas keùv vai et, kas nozīmē "bērzs", t.i. "Bērzu upe". Vikingi, vēlāk arī vācieši Gauju pārdēvēja par Aa, kas nozīmē — "ūdens, upe". Lai atšķirtu no Lielupes, vācu valodā iegājās nosaukums Livländische Aa (Vidzemes upe), vai Treider Aa (Turaidas upe).
Izteka un augštece
Par Gaujas izteku pastāv atšķirīgi viedokļi. Vienā versijā Gauja sākas no Alauksta ezera, kaut arī tās izteka Gaujiņa Alauksta ezera ūdens līmeņa pazemināšanas dēļ 19. gadsimtā ir kļuvusi seklāka, tomēr turpina tecēt un uzskatāma par Gaujas izteku. Pastāv cits plaši izplatīts uzskats, ka Gauja iztek no Ežupītes jeb Ārnītes, kas sākas Elkas kalna pakājē, tomēr tam trūkst uzskatāmu pierādījumu un šis upītes uzskatāmas par Gaujiņas kreisā krasta pietekām.
Gaujas augšteces posms lejpus Zobola ezera tiek dažādos avotos saukts par Ārnīti, Mierupīti, Staņaudu upīti, Zobola upīti. Nosaukumu Gauja parasti lieto sākot ar vietu, kur Gaujiņai pietek mazās upītes.
Gauja augštecē tek caur Lodes-Taurenes ezervirkni un uzņem to ūdeņus, kā arī ūdeņus no pirmās lielākās pietekas Pīslas.
Vidustece un lejtece
Gauja plašā lokā apliec Vidzemes augstieni. Pie Cēsīm, Līgatnes un Siguldas Gauja tek iespaidīgā senlejā, šeit tās krastos ir krāšņi smilšakmens atsegumi ar alām. Lejtecē Gaujas gultne ir smilšaina, raksturīgas sēres, strauji līkumi un nobrukuši krasti.
Gaujas grīva ir putnu vērošanai piemērota vieta.
Roberts Slokenbergs
Roberts Slokenbergs (1898—1957) bija Rūjienas draudzes mācītājs (1929—1942). Nodibinājis privātu draudzes pamatskolu Rūjienā.
Roberts Slokenbergs Rūjienas Ziemeļu draudzē darbojies no 1929. līdz 1942. gadam. Pēc Otrā pasaules kara dzīvojis trimdā Zviedrijā un Anglijā.
Mazāk zināms, ka pēc diplomāta Kārļa Zariņa ieteikuma Roberts Slokenbergs 1935. gadā tika uzņemts Stokholmas brīvmūrnieku Jāņa ložā "Den Nordiska Första", bet 1938. gadā Andreja ložā "Den Nordiska Cirkeln".
Viņa 100. dzimšanas dienā Rūjienas iedzīvotāji 1998. gadā viņam uzcēla pieminekli (tēlnieks A. Vārpa).
Mapuči
Mapuči (mapudungunu: Mapuche — ‘zemes cilvēki’) ir Dienvidamerikas indiāņu tauta, kas dzīvo centrālajā un dienvidu Čīlē, kā arī dienvidu Argentīnā. Pazīstami arī kā araukāņi, taču mūsdienās šo nosaukumu vairs nelieto kā tautības apzīmējumu, jo tas tiek uztverts kā nievājošs un vairāk ir saistāms ar Araukānijas provinces iedzīvotāju apzīmējumu.
Mapuči veido apmēram 4% no Čīles iedzīvotāju skaita un visvairāk dzīvo Araukānijas reģionā.
Mapuči pēc savas izcelsmes nav viendabīgs etnisks veidojums, bet sastāv no vairākām etniskām grupām, kurām ir kopīga reliģija, ekonomika un sociālā struktūra, kā arī kopīgs valodas mantojums.
Mapuču vēsturiskais areāls atrodas Čīlē starp Akonkagvas upi ziemeļos un Čonosu arhipelāgu dienvidos.
Pēc ģeogrāfiskā izvietojuma vai nodarbošanās mapuči dalās vairākās apakšgrupās - pikunči (Picunches - "cilvēki no ziemeļiem"), viliči (Williche vai Huilliche - "cilvēki no dienvidiem"), kunki (Cuncos), moluči jeb nguluči (Moluche jeb Nguluche - "cilvēki no Araukānijas "). Moluču dialekts arī ir kalpojis par mapuču valodas jeb mapudungunu kodolu.
Molučiem Čīles iekarošanas laikā spāņu iekarotāji tad arī deva nosaukumu araukāņi.
No 17.-19. gadsimtam mapuči kolonizēja teritorijas, kas atrodas uz austrumiem no Andu kalniem, mūsdienu Argentīnas teritorijā — Komahas reģionu, kā arī lielu daļu pampas Patagonijas ziemeļdaļā. Šīs teritorijas apdzīvoja etniski atšķirīgas tautas — pevenči Komahas reģionā, savukārt Patagonijas pampās — puelči un tevelči.
Līdz ar to šo reģionu tautas pārņēma gan daļu no mapuču kultūras, gan mapudungunu valodu. Šo mapuču valodas un kultūras paplašināšanos Patagonijas līdzenumos mēdz dēvēt par araukanizāciju.
19. februāris
19. februāris ir gada 50. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 315 (316 garajā gadā) dienas.
Vārda dienas
Zane, Zuzanna
Malogošča
Malogošča ir pilsēta un tāda paša nosaukuma gminas centrs Polijas dienviddaļā, Sventokšiskas vojevodistes rietumdaļā.
Pilsētas pievārtē 1863. gadā notika viena no lielākajām kaujām Janvāra sacelšanās laikā.
Rīgas Ziemeļu rajona ielu uzskaitījums
Šis ir Rīgas Ziemeļu rajona ielu uzskaitījums. Rīgas ielu sadalījums atbilstoši priekšpilsētu (rajonu) izpilddirekciju administratīvajām teritorijām tika izveidots, lai atvieglotu tiesas piekritības noteikšanu.
Atkritumi
Atkritumi ir jebkurš priekšmets vai viela, no kuras tās īpašnieks atbrīvojas, ir nolēmis vai spiests atbrīvoties. Parasti atkritumus veido nevajadzīgi priekšmeti vai to daļas, pārtikas produktu iepakojumi, ēdienu atliekas un tā tālāk.
Iedalījums
Atkritumus sīkāk iedala divās kategorijās: bīstamie atkritumi un sadzīves atkritumi.
Bīstamie atkritumi
Bīstamie atkritumi ir atkritumi, kuriem piemīt viena vai vairākas īpašības, kas padara tos bīstamus cilvēku dzīvībai un veselībai, videi, kā arī personu mantai, un kuri atbilst atkritumu iedalītājā noteiktajām bīstamo atkritumu kategorijām.
Ja atkritumi tiek nepareizi uzglabāti vai pārstrādāti, tie rada negatīvu ietekmi, kur bīstamības pakāpi nosaka vielu vai izstrādājumu īpašības, kas atrodas atkritumu sastāvā, kā arī koncentrācija. Bīstamākie ir šķīdinātāju atlikumi, ogļūdeņraža un ūdens maisījumi, emulsijas, kā arī neidentificētas ķīmiskas vielas, kuras radušās pētnieciskā, mācību vai tehniskā darbā, kuru ietekme uz cilvēku un vidi nav zināma, piemēram, vielu atlikumi laboratorijās.
Sadzīves atkritumi
Sadzīves atkritumu jēdziens netiek izskaidrots, jo izprotot bīstamo atkritumu formulējumu ir skaidrs, ka šie ir visi pārējie atkritumi, kuri netiek klasificēti kā bīstamie.
Pārsvarā sadzīves atkritumus rada iedzīvotāji (mājsaimniecības), apkalpojošie vai ražojošie uzņēmumi un iestādes. Tie sastāda lielāko daļu no atkritumiem, un attīstoties vieglajai rūpniecībai un pieaugot iedzīvotāju prasībām pret augstvērtīgākām precēm, mainās arī sadzīves atkritumu struktūra. Pārsvarā sadzīves atkritumos dominē pārtikas un citi bioloģiski sadalāmie atkritumi, kas rodas no pārprodukcijas lielveikalos un cilvēku pirktspējas palielināšanās.
Atkritumu šķirošana un pārstrāde
Lai samazinātu atkritumu daudzumu, radušos atkritumus cenšas racionāli izmantot kā izejvielas ražošanā, kā nosacījums tam ir nepieciešama atkritumu šķirošana pēc to kategorijām. Tas nav vienīgais iemesls, kāpēc atkritumi ir jāšķiro. Nozīmīgs ir arī fakts, ka šķirojot tiek taupīti dabas resursi, netiek piesārņota apkārtējā vide, līdz ar to netiek radīti draudi cilvēku veselībai. Protams, arī atkritumu apsaimniekotāji ir ieguvēji – šķirojot tiek samazinātas atkritumu apglabāšanas izmaksas.
Makulatūra
Pārstrādājot makulatūru tiek taupīta enerģija, saglabātas mežu platības, samazināts izmešu daudzums gaisā un ūdens patēriņš, kā arī kopējais atkritumu daudzums. Papīru var pārstrādāt vairākas reizes, tā pārstrādes shēma redzama attēlā.
No 1 tonnas makulatūras var iegūt 1 tonnu jauna papīra. Papīru un līdz ar to tā izejvielas, var arī ietaupīt, apdrukājot to no abām pusēm, nevis tikai no vienas. Ir aprēķināts, ka viena tonna makulatūras ietaupa vidēji gandrīz 4 m3 koksnes - tas nozīmē, ka tiek saglābti 12 – 14 pieauguši koki. ASV zinātnieki ir aprēķinājuši, ka vienas tonnas avīžpapīra otrreizēja pārstrāde atbrīvo 2,5 m3 zemes izgāztuvē, piesārņo gaisu par 74% un ūdeni par 35% mazāk un nepieciešams par 70% mazāk enerģijas un par 60% mazāk ūdens nekā ražojot no jauna.
Plastmasa
Plastmasa ir ļoti plaši izmantots materiāls, jo tā ir viegla, nerūsē, ir izturīga un lēta. 20. gadsimtu varētu dēvēt par plastmasas laikmetu, jo daudzas lietas, kas ir mums apkārt, ir no plastmasas, piemēram, logu rāmji, griesti, trauki, mēbeles, biroja un sadzīves priekšmeti utt. No vides viedokļa, plastmasa nav pateicīgs materiāls, jo nesadalās, bet piesārņo vidi, to dedzinot rodas toksiskas gāzes.
Plastmasas atkritumu pārstrāde prasa to ļoti rūpīgu iepriekšēju šķirošanu pēc veidiem (un vēlams arī pēc krāsām), kas, protams, ir dārgi un darbietilpīgi. Tāpat jāatdala arī citi materiāli, ja kaut neliela plastmasas daļa konkrētajā pārstrādes procesā neatbilst kopējai masai (piemēram, pie PP būs klāt kaut kriksītis PS), viss apjoms būs sabojāts.
Stikls
Stiklu ražo no kvarca smiltīm, sodas, kaļķakmens un lietota stikla lausku sajaukuma. Stiklu šķiro atsevišķi gan no pārējiem sadzīves atkritumiem, gan arī dažādi pēc tā krāsas. Ir iespējams nodot stikla taru, tā neradot piesārņojumu dabā un nepatērējot lieki enerģiju, ražojot vai pārstrādājot, jo stikla taru var atkārtoti izmantot līdz pat 50 reizēm.
Pēc LASA teiktā ir aprēķināts, ka ik 10% stikla lausku pievienošana pirmējām stikla ražošanas izejvielām, samazina elektroenerģijas patēriņu par 2,5%.
Metāls
Metālu dabā iegūst no rūdām, tad to apstrādā tālākai izmantošanai. Salīdzinot ar polimēriem (plastmasu), tie ir mazāk kaitīgi, jo sadalās dabā sarūsējot. Šķiroto metālu — metāllūžņus var viegli pārveidot izkausējot un izmantot tālākos procesos, līdz ar to saīsināt ražošanas ciklu vairākkārtīgi, kas nenoliedzami patērē mazāk resursus.
Latvijā iespējams pārstrādāt visus dzelzs metāllūžņus, jo visās Latvijas metalurģijas rūpnīcās ražošanas procesā izmanto tika metāllūžņus, nevis izgatavo metālu no rūdas, tas ir arī daudz izdevīgāk.
Tekstilizstrādājumi
Tekstilizstrādājumu atkritumus veido izstrādājumi gan no dabiskajām (liniem, vilnas, kokvilnas), gan no sintētiskajām un mākslīgajām šķiedrām. Ne visus no tiem var otrreizēji pārstrādāt, piemēram, kokvilnas un linu materiālus var pārstrādāt makulatūrā, bet pārējos atkritumus pārsvarā aprok (noglabā).
Organiskie atkritumi
Latvijā no kopējā sadzīves atkritumu daudzuma apmēram 30% ir organiskie atkritumi, kas veidojas no virtuves pārtikas atkritumiem, dārzeņu un augļu atkritumiem, tējas, kafijas biezumiem, veciem augiem, puķēm, nopļautās zāles, koku lapām, zariem u.tml.
Latvijā nav izplatīta atkritumu apsaimniekotāju ieinteresētība dalīti vākt bioloģiski sadalāmos atkritumus, tas ir raksturīgs mājsaimniecībām, kuras no šiem atkritumiem veido kompostu. To pēc tam izmanto mēslojumam. Eiropā no komposta ražo elektroenerģiju un biomasu.
Bīstamie sadzīves atkritumi
Bīstamie sadzīves atkritumi sastāda 1 - 2% no kopējā atkritumu daudzuma. Svarīga ir atsevišķu veidu bīstamo atkritumu šķirošana, jo tos savācot kopā ar sadzīves atkritumiem un transporta līdzeklī sapresējot, kā to dara ar sadzīves atkritumiem, tie tiek atbrīvoti no iesaiņojuma un, nonākot saskarsmē ar citām vielām, var izraisīt bīstamas reakcijas. Savukārt nonākot sadzīves atkritumu izgāztuvēs, šīs vielas var piesārņot gruntsūdeņus un gaisu, līdz ar to pasliktinot mūsu dzīves kvalitāti. Bīstamo atkritumu savākšanu veic specializēti uzņēmumi, kas saņēmuši atļauju darbībām ar noteikta veida bīstamajiem atkritumiem. Latvijā vieni no lielākajiem uzņēmumiem, kas veic bīstamo atkritumu apsaimniekošanu, ir A/S BAO un SIA Corvus Company.
Šobrīd visā Latvijas teritorijā ir izveidotas vairākas savākšanas vietas, kurās ar operatoru palīdzību apsaimnieko videi kaitīgo preču atkritumus, tādus kā nolietotās riepas, akumulatorus, baterijas, eļļas filtrus, atstrādātās eļļas un izlietoto iepakojumu. Minētos atkritumus savāc un utilizē videi draudzīgā veidā.
NOAA 16
Pavadonī uzstādīti instrumenti: Tajā arī uzstādīta meklēšanas un glābšanas sistēmas KOSPAS-SARSAT aparatūra.
Lidojuma gaita
NOAA L tika palaists 10:22  UTC ar nesējraķeti Titan-2(23)G Star-37XFP-ISS no Vandenberga Gaisa spēku bāzes. Pēc veiksmīgā starta tam piešķirts nosaukums NOAA 16.
APT kļuva neizmantojams pēc sensora degradēšanās.
Pēc kritiskas anomālijas NOAA 16 dekomisionēts 9. jūnijā. Sākotnēji plānoto 2 gadu laikā kosmiskais aparāts nokalpoja 14 gadus.
Niue
Niue ir salu valsts Klusā okeāna dienvidu daļā, 2400 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Jaunzēlandes. Tās kopējā platība ir 260 kvadrātkilometru. Lielākā tiesa iedzīvotāju ir polinēzieši, iedzīvotāju kopējais skaits ir ap 1400. Niues galvaspilsēta ir Alofi.
2013. gadā Niue un Kuka Salas kļuva par nepilntiesīgām Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībniecēm, tā nav ne dalībvalsts, ne novērotājvalsts. Tomēr tā ir pilntiesīga UNESCO, FAO, Jūras tiesību konvencijas un UNFCCC dalībniece.
2003. gadā Niue kļuva par pirmo valsti pasaulē, kurā pieejams bezmaksas bezvadu internets visā valsts teritorijā.
Bertraba nunataks
Bertraba nunataks (de vai Bertrabnunatakker) ir nunataks Luitpolda krastā Antarktīdā. Atrodas Lerhenfelda glečera dienvidu malā ap 18 km no Fāzela līča krasta250 m vjl. Nunataku 1912. gada janvārī atklāja otrā Vācijas antarktiskā ekspedīcija Vilhelma Filhnera vadība un nosauca par godu Prūsijas Mērniecības dienesta trigonometrijas daļas vadītājam ģenerālleitnantam Hermanim fon Bertrabam (Hermann Karl Josef Wilhelm von Bertrab).
Bertraba nunataks ir viena no trijām no ledus brīvajām vietām šajā apvidū. Uz nunataka 1970. gada janvārī izveidoja Belgrano I polārstacijas LABEL (Laboratorio Científico de la base Belgrano) vasaras staciju augšējo atmosfēras slāņu pētījumiem. Vēlāk staciju paplašināja un 1979. gada 5. februārī pārveidoja par vissezonas staciju Belgrano II kā aizvietotāju uz šelfa ledāja sniegā ieputinātajai Belgrano I.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Albānijā
Sarakstā apkopotas tās vietas Albānijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli 2 vietas, savukārt 5 vietas Albānijā ir iekļautas kā potenciālās, kuras nākotnē varētu iekļaut oficiālajā sarakstā.
Kandidātu sarakstā esošie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Lutēcijs
Lutēcijs ir ķīmiskais elements ar simbolu Lu un atomskaitli 71. Periodiskajā tabulā tas ir iekļauts lantanīdu grupa, tāpēc tas ir pieskaitāms arī pie retzemju metāliem. Lutēcijs ir sudrabaini balts, korozijas izturīgs metāls. To iegūst no citu metālu rūdu piemaisījumiem. Lutēcijs ir viens no blīvākajiem un dārgākajiem retzemju metāliem (aptuveni 6 reizes dārgāks par zeltu). Lutēciju varētu lietot par katalizatoru (ja tas nebūtu tik dārgs). To izmanto scintilāciju skaitītājā un pozitronu emisijas tomogrāfijā. Savienojumos lutēcijam parasti oksidēšanas pakāpe ir +3.
Atrašanās dabā
Lutēcijs ir retzemju metāls. Tā koncentrācija Zemes garozā ir 0,8 daļas uz miljonu. No lantanīdiem vēl mazāka koncentrācija Zemes garozā ir tikai prometijam un tūlijam, toties tas ir lielākā koncentrācijā, nekā tādi ķīmiskie elementi kā sudrabs, dzīvsudrabs un bismuts. Nav zināmi lutēcija minerāli, tas galvenokārt ir kā piemaisījums citiem retzemju metāliem, it īpaši itrijam un smagākajiem lantanīdiem.
Izotopi
Dabā ir sastopami divi lutēcija izotopi: 175Lu un 176Lu. Lutēcijs-175 ir stabils un tas veido 97,401% no kopējā lutēcija daudzuma, savukārt lutēcijs-176 ir radioaktīvs, veido atlikušos 2,599%.
Iegūšana
Tīra lutēcija iegūšana ir sarežģīta un dārga. Sākumā minerāli, kuros ir konstatēta lutēcija klātbūtne, piemēram, monacīts vai ksenotīms, tiek sagrauti ar skābēm. Pēc tam, lai lutēciju atdalītu no citiem lantanīdiem, tiek izmantotas dažādas metodes. Jonu apmaiņa ir viena no visbiežāk izmantotajām metodēm.
Vēsture
1953. gadā pirmo reizi lutēcijs tika iegūts nosacīti tīrā veidā.
Kovārņi
Latvijā
Latvijā mājo viena kovārņu ģints suga — kovārnis (Coloeus monedula), kas ir parasts ligzdotājs un nometnieks pilsētās un apdzīvotās vietās, kā arī to apkārtnē.
Kopīgās īpašības
Kovārņi ir vieni no mazākajiem vārnu dzimtas putni. Abas sugas ir apmēram vienādi lielas: kovārņa lielāko īpatņu ķermeņa garums sasniedz 39 cm, svars 265 g, bet Daurijas kovārņa lielāko īpatņu ķermeņa garums ir 36 cm, svars 275 g.
Abu sugu apspalvojums ir pelēks ar melnu: galvas virsa, spārni un aste melni, pārējais ķermenis tumši pelēks vai gaiši pelēks, gandrīz balts (atkarībā no pasugas). Acis kovārnim ir tumši pelēkas, bet Daurijas kovārnim gaiši pelēkas.
Uzvedība
Uzvedība un ieradumi abām sugām ir ļoti līdzīgi. Tie mājo gan lauku vidē, gan apdzīvotās vietās. Kovārņi ir sabiedriski, ļoti gudri un inteliģenti putni, kas ātri viens no otra mācās gan savvaļā, gan nebrīvī. Tiem var iemācīt dažādus sarežģītus trikus.
Ligzdo kolonijās, koku dobumos, alās, putnu būros, ēku konstrukciju nišās un citās pasargātās vietās, pat skursteņos. Ligzda tie sakrauta no zariem, pēc tam izklāta ar vilnu. Veido ilgstošus monogāmus pārus. Kovārņi ne tikai ligzdo kolonijās, bet arī guļ un barojas lielos baros. Reizēm barojas vienotā barā ar karuķiem un melnajām vārnām. Barojas galvenokārt ar sēklām, augļiem un bezmugurkaulniekiem. Barojas arī ar maitu, uz braucamajiem ceļiem nogalinātiem dzīvniekiem un citu putnu olām.
Sistemātika
Kovārņu ģints (Coloeus)
Parafīns
Parafīns (de, no la — 'maz' un affinis — 'radniecīgs') ir vaskam līdzīgs, ķīmiski samērā inerts (no tā cēlies arī tā nosaukums) baltas krāsas piesātināto ogļūdeņražu jeb alkānu maisījums. "Parafīni" ir arī novecojis alkānu nosaukums. Parasti parafīna sastāvā ir alkāni ar formulām С18Н38 līdz С35Н72. Parafīna kušanas temperatūra ir 40—65 °C, blīvums 0,880—0,915 g/cm³ (15 °C temperatūrā). Grūtāk kūstošo parafīna frakciju (kuras sastāvā ir alkāni ar vairāk nekā 35 oglekļa atomiem), sauc par cerezīnu.
Iegūšana
Iegūst galvenokārt no naftas. Pirmo reizi ieguvis vācu ķīmiķis Karls fon Reihenbahs. Var iegūt arī no ozokerīta un citām ogļūdeņražus saturošām izejvielām.
Izmantošana
Parafīnu lieto sveču izgatavošanai un kā smērvielu (slīdošu koka detaļu ieziešanai, arī kā slēpju ziedi); sajauktu ar benzīnu var izmantot pretkorozijas pārklājumiem. No parafīna iegūst vazelīnu. Medicīnā izmanto sildošiem aplikumiem (skatīt parafinoterapija). Izmanto arī kā pārtikas piedevu E905.
Radiotehnikā lieto elektrotehniskā papīra piesūcināšanai, kuru izmanto kondensatoru izgatavošanā un transformatoru tinumu izolēšanai. Ar parafīnu mēdz apstrādāt bezkarkasa induktivitātes spoles, lai pasargātu tās no vibrācijām un mikrofona efekta. Izmanto arī citur, kur nepieciešama laba elektriskās izolācijas spēja, mazi maiņstrāvas zudumi, zemas izmaksas un iespēja atbrīvoties no pārklājuma, to vienkārši uzsildot.
Reds Auerbahs
Arnolds Jakobs "Reds" Auerbahs (en; dzimis Bruklinā, ASV, miris  Vašingtonā, ASV) bija amerikāņu basketbola treneris, pēc trenera karjeras beigām strādāja par kluba funkcionāru. R. Auerbahs tika atzīts par vienu no 10 NBA labākajiem treneriem. 1969. gadā tika uzņemts Basketbola slavas zālē. 1980. gadā tika atzīts par visu laiku izcilāko NBA treneri.
R. Auerbahs ir trenējis trīs basketbola klubus: Vašingtonas "Capitols", Trīssitijas "Blackhawks" un Bostonas "Celtics". Pēc trenera karjeras beigām strādāja par "Celtics" ģenerālmenedžeri un prezidentu laika posmā no 1966. līdz 1997. gadam, bet no 2001. līdz 2006. gadam bija tikai kluba prezidents. Kā treneris viņš uzvarēja 983 spēlēs un izcīnīja 9 NBA čempiontitulus, bet kā ģenerālmenedžeris un prezidents viņš izcīnīja vēl 7 NBA čempiontitulus, kas viņu padara par vienu no veiksmīgākajiem sporta funkcionāriem visā Ziemeļamerikas sporta vēsturē. R. Auerbahs bija slavens ar to, ka viņš laukumā deva priekšroku visiem spēlētājiem, nešķirojot viņus pēc ādas krāsas vai etniskās piederības. Vēl ir ieviesis NBA uzvaras cigāra tradīciju.
2006. gadā Bostonas "Celtics" ieviesa Arnolda "Reda" Auerbaha balvu, ko katru gadu pasniedz tam "Celtics" spēlētājam, kurš vislabāk parāda to, ko nozīmē būt šī kluba spēlētājam. Šo balvu ir ieguvuši: Pols Pīrss (2006), Els Džefersons (2007), Kevins Gārnets (2008, 2012), Rejs Allens (2009), Ražons Rondo (2010), Doks Riverss (2011).
Odumova
Odumova var būt:
Mants Savens
Mants Savens (, dzimis ) ir Lietuvas futbolists, pussargs. Šobrīd (2014) pārstāv Latvijas futbola Virslīgas klubu FK Daugava Rīga. Aizvadījis 38 spēles Lietuvas izlasē, kurās guvis 5 vārtus. 2005. gadā kļuva par Lietuvas čempionāta rezultatīvāko spēlētaju, kā arī tika atzīts par tā gada Lietuvas labāko futbolistu.
Cmelova
Cmelova ir pilsēta un tāda paša nosaukuma gminas centrs Polijas dienviddaļā, Sventokšiskas vojevodistes austrumos.
Pilsētā atrodas viena no vecākajām porcelāna rūpnīcām Polijā - tā dibināta 1790. gadā.
Šerons Kolinss
Šerons Merlons Kolinss (en; dzimis Čikāgā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā, spēlēja NCAA studentu čempionātā Kanzasas "Jayhawks" sastāvā no 2006. līdz 2010. gadam. Izcīnījis 2008. gada NCAA čempiontitulu, trīs "Big 12" čempiontitulus un četrus "Big 12" konferences regulārās sezonas uzvarētājtitulus.
Olga Stupiņa
Bērnībā dziedājusi bērnu muzikālajā ansamblī "Vijolīte". "Vijolīte" sastāvā 2006. gada startēja "Jaunā viļņa" atlasē. Ieguvusi titulu "Daugavpils Dīva 2007". Daugavpils oranžā kora sastāvā 2008. gadā piedalījās TV3 šovā "Koru kari" un guva uzvaru, vēlāk arī tika izdots albums Atis Auzāns un Daugavpils Oranžais koris. Divreiz piedalījusies Eirovīzijas nacionālajā atlasē kā bekvokāliste. 2009. gadā bija Valtera Frīdenberga bekvokāliste, savukārt 2011. gadā uzstājās kopā ar Lauri Reiniku.
22. februāris
22. februāris ir gada 53. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 312 (313 garajā gadā) dienas.
Vārda dienas
Adrians, Adriāna, Adrija, Ārija, Rigonda
Emersons Fitipaldi
Emersons ir divu citu slavenu sacīkšu pilotu radinieks: viņa vecākais brālis, Vilsons savulaik arī startēja F1 un viņam piederēja komanda "Fittipaldi Automotive". Vilsona dēls (Emersona brāļadēls), Kristians "autosporta karalienē" piedalījās no. līdz. gadam. Emersons Formulā 1 sāka braukt. gadā vidū kā topošā čempiona Johena Rinta komandas biedrs. Viņš kļuva par komandas pirmo pilotu tajā pašā sezonā pēc Rinta nāves un Džona Mailza karjeras beigām. Sevi Fitipaldi spēja pierādīt - pirmajā sacīkstē pēc komandas atgriešanās viņš izcīnīja uzvaru.
Brazīlieša pirmā pilnā sezona (. gads) vainagojās ar panākumiem, vairākiem pjedestāliem un sesto vietu kopvērtējumā. Tomēr nākamā sezona bija vēl veiksmīgāka: Emersons izcīnīja piecas uzvaras un titulu, kļūstot par jaunāko F1 čempionu. Šo rekordu 33 gadus vēlāk pārspēja Fernando Alonso. . gadā Fitipaldi palika trešais, taču palīdzēja komandai izcīnīt konstruktoru kausu. Tas acīmredzot viņam nešķita pietiekami labi, lai paliktu komandā, tāpēc tika slēgts līgums ar McLaren komandu. Sīvā cīņā ar Kleju Regaconi pilots izcīnīja savu otro titulu. Vēl vienu sezonu pavadījis britu komandā un jau atkal palicis otrajā vietā Emersons devās uz sava brāļa Vilsona komandu "Fittipaldi". Tur gan viņš vairs nesasniedza tādus panākumus kā Lotus un McLaren. Piecu gadu laikā, ko Emersons pavadīja komandā, tikai divas reizes viņš kāpa uz goda pjedestāla. Viņš pameta F1 pēc. gada un pēc četriem gadiem ārpus sacīkstēm devās uz amerikāņu CART čempionātu. Viņš piedalījās tur līdz pat 50 gadu vecumam un 1996. gadā beidza savu karjeru.
Maskavas "Lokomotiv"
Maskavas "Lokomotiv" ir Krievijas futbola klubs no Maskavas, kas dibināts 1923. gadā. Pašlaik spēlē Krievijas Premjerlīgā, mājas spēles aizvada RZD Arena stadionā, kurā ir 27 320 statītāju vietu. Tas ir trīskārtējs Krievijas čempions un astoņkārtējs Krievijas kausa ieguvējs. Padomju gados Lokomotiv divas reizes uzvarēja PSRS kausa izcīņā. Divas reizes komanda ir spēlējusi UEFA Kausu ieguvēju kausa pusfinālā.
1922-1991
Kluba pirmsākumi saistīti ar komandām Kazanka un KOR (Klubs par godu Oktobra Revolūcijai), kas parādījās 1922. gadā, bet par oficiālo dibināšanas gadu uzskata 1923. gadu. Savu pašreizējo nosaukumu «Lokomotiv» ieguva 1936. gadā. Tajā pašā gadā komanda ieguva arī pirmo trofeju, izcīnot PSRS kausu. 1950.—o gadu otrajā pusē «Lokomotiv» bija spēcīgākais komandas sastāvs kluba padomju laiku vēsturē. «Lokomotiv» uzbrucējs Valentīns Babukins PSRS izlases sastāvā ieguva pirmo Eiropas Nāciju kausu kā pamatsastāva rezultatīvākais spēlētājs. Sešdesmitajos gados kluba rezultāti pasliktinājās, jo mainijās futbolistu paaudze un notika labāko spēlētāju pārejas uz spēcīgākiem klubiem.
No 1970. līdz 1980. gadam klubā sāka spēlēt daudzi talantīgi futbolisti, vēlāk kļūdami par talantīgiem treneriem tādi kā Jurijs Sjomins, Valērijs Gazajevs, Givi Nodija, Valērijs Petrakovs un citi.
Stājoties trenera amatā Jurijam Sjominam 1986. gadā, «Lokomotiv» rezultāti strauji uzlabojās — pēc 7 nospēlētiem gadiem Pirmajā līgā 1988. gadā futbola klubs atgriezās PSRS augstākajā līgā, bet 1990. gadā tika līdz PSRS kausa finālam, kur zaudēja tā laika spēcīgākajai komandai — Kijevas "Dinamo".
1992-2008
No 1992. līdz 2006. gadam kluba prezidents bija Valērijs Filatovs, bet galvenā trenera amatā atgriezās Jurijs Sjomins, kurš vadīja komandu līdz 2005. gadam, kad kļuva par Krievijas izlases galveno treneri. Viņa ilggadējs palīgs bija Vladimirs Eštrekovs. Pirmo Krievijas čempionu titulu komanda izcīnija 2002. gadā kad «zelta mačā» «Lokomotiv» uzvarēja Maskavas "CSKA". Tanī pašā laikā tika atklāts ultramoderns stadions «Lokomotiv». 2004. gadā «Lokomotiv» atkārtoti kļuva par Krievijas čempioniem. 1998. un 1999. gadā komanda divreiz tika līdz UEFA Kausu ieguvēju kausa pusfinālam. Otrajā reizē «Lokomotiv» zaudēja Romas "Lazio" izbraukuma vārtu likuma dēļ.
Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms
Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms (de; 1766—1848) bija vācbaltiešu muižnieks, Kurzemes bruņniecības sekretārs (1795), delegācijas sastāvā parakstījis Kurzemes hercogistes pievienošanas aktu Krievijas Impērijai. Vidzemes ģenerālgubernatora marķīza Pauluči kancelejas vadītājs (1813). Vidzemes guberņas civilais gubernators (1829—1847).
Sabiedriskā darbība
Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājs (1815). Jelgavas brīvmūrnieku Jāņa ložas „Zu den drey Gekrönten Schwerdtern“ brālis (1818). 1836. gadā viņu par savu goda biedru ievēlējusi arī Rīgas vēstures un senatnes pētītāju biedrība.
Dzīvesgājums
Dzimis 1766. gada 10. novembrī Kurzemes un Zemgales hercogistē Felkerzāmu dzimtas muižā (Stelles muižā, mūsdienās Šēderes pagastā, de). 1781.—1785. gadā mācījās Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā. 1786.—1789. gadā studēja Getingenes Universitātē. 1793. gadā hercogs Pēteris viņu iecēla par ģenerālkomisāru, viņa uzdevums bija nodrošināt Kurzemes hercogistē izvietotā Krievijas karaspēka apgādi Kostjuško sacelšanās laikā. 1795. gadā kļuva par Kurzemes bruņniecības sekretāru, bijis viens no sešiem Kurzemes bruņniecības deputātiem, kas Pēterburgā parakstīja Kurzemes hercogistes pakļaušanās aktu. 1803. gadā Kurzemes bruņniecības deputāts Pēterburgā. 1809. gadā Kurzemes gubernatora padomnieks. 1812. gada kara laikā pēc Napoleona karaspēka iebrukuma Kurzemē pārcēlās uz Pēterburgu, pēc tam uz Rīgu, kur strādāja militārā gubernatora marķīza Pauluči kancelejā. 1812. gadā bija krievu ieņemtās Klaipēdas (de) ģenerālintendants. Vidzemes ģenerālgubernatora marķīza Pauluči kancelejas vadītājs (1813). 1815. gadā bija viens no Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājiem. 1829.—1847. gadā Vidzemes civilais gubernators, slepenpadomnieks (1835).
Miris 1848. gada 18. novembrī Rīgā.
2008. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola Virslīgas 2008. gada sezona''' bija 34. Virslīgas sezona, kas sākās, bet noslēdzās. 4 kārtas pirms sezonas beigām par čempioniem 3. reizi pēc kārtas kļuva "Ventspils".
Virslīgā piedalījās 10 komandas, kas aizvadīja divu riņķu turnīru. Pēc tam 6 labākās komandas savā starpā aizvadīja vēl pa 2 savstarpējām spēlēm, bet pēdējās 4 vietas savā starpā cīnījās par vietas saglabāšanu Virslīgā nākamajā sezonā. Pēdējoreiz 10 komandas Virslīgā spēlēja 1996. gada sezonā.
Īsi pirms sezonas sākuma FK Vindava, viena no jaunpienācējam komandām, neoficiāli paziņoja par iespējamu nespēlēšanu turnīrā, sakarā ar konfliktiem ar FK Ventspils un Olimpisko sporta centru "Venstpils" par treniņu un spēļu infrastruktūru. Taču pēc pāris dienām tika paziņots, ka komanda Virslīgā spēlēs un spēles aizvadīs Ventspils 2. pamatskolas stadionā uz mākslīgā seguma.
Par turnīra rezultatīvāko spēlētāju kļuva Vīts Rimkus ar 14 gūtiem vārtiem.
Rezultāti
2
Pārspēles par izkrišanu
Divu spēļu summā pārliecinoša SK Blāzma uzvara ar rezultātu 6:1 un nosargātā vieta Virslīgā nākamsezon.
Skarlatīna
Skarlatīna jeb šarlaks ir A grupas streptokoku izraisīta infekcijas slimība, ko parasti pavada iekaisis kakls vai, retāk, citas streptokoku infekcijas. Slimības raksturīgākie simptomi ir iekaisis kakls, drudzis, izsitumi augšējā ķermeņa daļā, kas var izplatīties gandrīz pa visu ķermeni, kā arī raksturīga sasārtusi seja, izņemot laukumu ap muti.
Vēsture
Daudzos romānos, kuros attēlota dzīve pirms deviņpadsmitā gadsimta, šarlaks attēlots kā akūta slimība ar mēnešiem ilgu atlabšanas laiku pēc izslimošanas. Šis garais atveseļošanās periods varētu būt saistīts ar komplikācijām, piemēram, locītavu reimatismu.
Arī, pirms nebija izpētīts streptokoku izplatīšanās veids, šarlaka slimnieka personiskās mantas mēdza sadedzināt vai kā citādi iznīcināt, lai neļautu slimībai izplatīties tālāk.
Krotošinas apriņķis
Krotošinas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lielpolijas vojevodistes dienvidos. Robežojas ar Lielpolijas vojevodistes Ravičas, Gostiņas, Jarocinas, Pleševas un Ostrovas apriņķiem, kā arī Lejassilēzijas vojevodistes Miličas apriņķi.
Dalešice
Dalešice ir pilsēta un tāda paša nosaukuma gminas centrs Polijas dienviddaļā, Sventokšiskas vojevodistē.
Kolobžegas apriņķis
Kolobžegas apriņķis ir apriņķis Polijā, Rietumpomožes vojevodistes ziemeļos. Robežojas ar Rietumpomožes vojevodistes Košalinas, Bjalogardas, Svidvinas, Lobezas un Grifices apriņķiem, kā arī Baltijas jūru.
Pidhajci
Pidhajci ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ternopiļas apgabala Pidhajcu rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1463. gadā. Bija Polijas-Lietuvas pilsēta. Pie pilsētas 1667. gada oktobrī un 1698. gada 8./9. septembrī pie pilsētas Lielajā turku karā notika Pidhajcu kaujas. 1772. gadā pēc Polijas Pirmās dalīšanas pilsēta iekļāvās Austrijas impērijas sastāvā (vēlākā Austroungārija), un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām.
Pēc Pirmā pasaules kara Pidhajci iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pēc PSRS iebrukuma Polijā iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. gada 4. jūlija līdz 1944. gada 22. martam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Cilvēki
Pidhajci ir poļu rakstnieces Gabriēlas Zapolskas (Gabriela Zapolska, 1857–1921) dzimtā pilsēta.
Iugulova (Vērēmu pagasts)
Iugulova ir skrajciems Rēzeknes novada Vērēmu pagastā, kura kādreiz bija vienota apdzīvota vieta ar Ilzeskalna pagasta Iugulovu. Starpkaru periodā Ivgolova bija Makašēnu pagasta centrs. 1933. gadā Ivgolovai piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu.
Iuguluvā atrodas Lūcijas Rancānes Makašānu Amatu vidusskola.
Agrāk Iugulovā atradās pasta nodaļa Makašāni (LV-4629), vēlāk to pievienoja pasta nodaļai Rēzekne-4 (LV-4604), kas pašlaik un apkalpo Iugulovu.
Ethernet
Ethernet ir uz kadriem bāzētu datortīklu tehnoloģiju kopa, uz kurām balstās lielākā daļa lokālo tīklu. Šiem standartiem ir kopīgs (līdzīgs un savstarpēji atpakaļsavietojams) kanāla slāņa protokols un vēsturiski dažādi fiziskā slāņa savienojumu standarti (daži no tiem ir daļēji savstarpēji savietojami, piemēram 100 Mbit ierīces spēj darboties ar 10 Mbit standartu). Sākotnējā Ethernet versija darbojās ar ātrumu 10 Mbit/s un tika standartizēta kā IEEE 802.3, tā lietoja koaksiālos kabeļus maģistrāles topoloģijā. Vēlāk izstrādāja standartu, kurš izmantoja vītā pāra kabeļus — šiem tīkliem lietoja zvaigznes topoloģiju. Lietojot šādus pašus kabeļus (tālākajiem standartiem palielinājās prasības pret kabeļa kvalitāti) izstrādāja 100 Mbit Fast Ethernet un 1000 Mbit Gigabit Ethernet standartus. Eksistē arī standarti, kur lieto optiskos kabeļus, tur arī tīkla topoloģija ir vai nu zvaigzne, vai divpunktu savienojums.
Fizikālais slānis
Sākotnējajai versijai, kas darbojās ar ātrumu 3Mbit/s un nekur nebija standartizēta, kā arī pirmajai standartizētajai Ethernet versijai (standarts IEEE 802.3(8)) lietoja resnu koaksiālo kabeli. Tālākās standartizētās versijas, kas lieto vītā pāra kabeļus parasti ir atpakaļsavietojamas, tas nozīmē, ka savienojot datoru ar 10 Mbit tīklakarti un datoru ar 100 Mbit tīkla karti, tīkls darbosies, bet ar ātrumu 10 Mbit/s.
10BASE2
Šeit lietoja tievāku 50 omu koaksiālo kabeli un datorus tam pieslēdza ar BNC konnektoriem. Lai arī šī tehnoloģija ir novecojusi, to dažreiz vēl lieto. Nosaukumā 10 nozīmē, to, ka tīkls darbojas ar 10 Mbit/s, base — to, ka lieto baseband signālus (neapstrādātu digitālo signālu, atšķirībā no broadband) un 2 ir aptuvenais maksimālais tīkla kabeļa garums simtmetros (precīzi ir 185m, taču to noapaļo). Standarts IEEE 802.3(10). Visiem koaksiālo kabeļu Ethernet standartiem parasti lieto maģistrāles topoloģiju.
10BASE-T
Šeit lieto vītā pāra kabeļus, ko nosaukumā norāda sufikss T. Sākotnējais standarts bija 1BASE5 (darbojās ar ātrumu 1 Mbit/s), bet tas nebija izplatīts. Šis ir otrs izplatītākais 10 Mbit Ethernet standarts. Te lieto vai nu zvaigznes topoloģiju (ja jāsavieno vairāki datori, parasti ar koncentratoru centrā), vai arī divpunktu savienojumu, ja jāsavieno tikai 2 datori. Maksimālais kabeļa garums šajā standartā ir 100 m.
100BASE-T
Šī ir 100 Mbit Ethernet standartu kopa, kuru mēdz dēvēt arī par Fast Ethernet. Tajā lieto vītā pāra kabeļus ar maksimālo garumu 100 m. No visplašāk izplatītais standarts ir 100BASE-TX. Tas lieto Cat5 (5. kategorijas) kabeļus un izmanto 2 vadu pārus. Sākumā bija izstrādāti arī citi standarti, taču tie neguva popularitātri. 100BASE-T4 lietoja Cat3 kabeļus un izmantoja 4 vadu pārus. 100BASE-T2 lietoja Cat3 kabeļus un izmantoja 2 vadu pārus, taču tas lietoja sarežģītu signāla formātu un tīkla kartēm vajadzēja dārgus signālu procesorus.
1000BASE-T
Šis ir izplatītākais 1000 Mbit Ethernet standarts, kuru mēdz dēvēt arī par Gigabit Ethernet. Eksistē arī standarti, kur lieto optiskās šķiedras kabeļus. 1000BASE-T lieto Cat5 kabeli un izmanto visus 4 vadu pārus. Pastāv, taču popularitāti neguva 1000BASE-TX standarts, kurš izmanto tikai 2 vadu pārus. Tas izmanto Cat6 kabeļus, kas ir dārgāki par Cat5, taču šo standartu varēja realizēt ar vienkāršāku aparatūru. 1000BASE-T maksimālais kabeļa garums ir 100 m.
Komutators (switch) un koncentrators (hub)
Lai vienā tīklā varētu savienot vairāk nekā divus datorus, lietojot vītā pāra kabeļus, nākas lietot kādu atsevišķu ierīci, kurā pieslēdz vadus no visiem datoriem. Šī ierīce ir vai nu komutators vai arī koncentrators (jeb centrmezgls).
Koncentratorā ir iespējamas tikai pusdupleksa (angļu: half duplex) komunikācijas, tāpat kā caur koaksiālo tīklu. Koncentratori darbojas tikai kā elektriski pastiprinātāji, tie neskatās adreses. Visas koncentratorā ienākošās paketes tiek nosūtītas ārā pa visiem portiem. Sākotnēji koncentratori bija lētāki, jo tie ir vienkāršāki.
Kanāla slānis
Ethernet lieto 72 līdz 1526 baitu garus kadrus. Minimālo kadra garumu nosaka signāla izplatīšanās ātrums tīkla segmentā (lai varētu identificēt sadursmes). Maksimālo kadra garumu vēsturiski noteica tīkla kartē iebūvētās atmiņas daudzums (tolaik, 20. gs 80. gadu sākumā) tā bija visai dārga. Tas nodrošina dažādu ātrumu Ethernet tīklu savienojamību. Gigabita tīklos lieto arī kadrus ar izmēru līdz ~9 KB, jeb jumbo frames, taču tie nav savietojami ar 10 un 100 Mbit tīkliem. Šo izmēru galvenokārt nosaka tas, ka kontrolsummas aprēķināšanas metode zaudē efektivitāti pie ~12 KB (vairs nespēj atrast kļūdas).
Ethernet tīkli, kas lieto koaksiālo kabeli vai vīto pāri ar koncentratoru lieto pusdupleksus (angļu: half duplex) sakarus — tīkla kartes var vai nu raidīt vai uztvert, bet ne raidīt un uztvert vienlaicīgi. Šādos tīklos ir iespējamas sadursmes (angļu: collision), kas notiek, ja vienlaicīgi sāk raidīt divas tīkla kartes. Sadursmes gadījumā abi raidītie kadri tiek iznīcināti un tos ir jānosūta vēlreiz. Šī procedūra saucas CSMA/CD (carrier sense multiple access / collision detection), tajā kadra nosūtīšana notiek pēc apmēram šāda algoritma:
Pilndupleksa tīklos, tur kur vai nu lieto vienu vītā pāra kabeli starp diviem datoriem, vai arī komutatoru, ir iespējams raidīt un uztvert vienlaicīgi un šī (CSMA/CD) procedūra nav nepieciešama.
FK Zenit Sanktpēterburga
Sanktpēterburgas "Zenit" (ru) ir Krievijas futbola klubs no Sanktpēterburgas. Klubs tika dibināts 1925. gadā, pašlaik spēlē Krievijas Premjerlīgā. Mājas spēles aizvada Sanktpēterburgas stadionā (sponsorēšanas nolūkā saukts par Gazprom Arena), kurā ir 67 800 skatītāju vietu. Zenit septiņas reizes ir kļuvuši par Krievijas Premjerlīgas čempioniem un četras reizes izcīnījuši Krievijas kausu. Lielākie starptautiskie sasniegumi ir uzvara 2007.–2008. gada sezonas UEFA kausa izcīņā un tajā pašā gadā Monako izcīnītais UEFA Superkauss, uzvarot Manchester United ar 2–1.
Sastāvs
Atjainots
Ethernet
Kadra struktūra
Ethernet kadri sastāv no iesākuma (header), vērtuma (payload) un kontrolsummas (FCS — Frame Check Sequence). Ethernet tīkla aparatūru sāka ražot vēl pirms bija pabeigts standarts tāpēc dažas iesākuma lauku definīcijas var atšķirties. Lielākie ražotāji bija DEC, Intel un Xerox, pēc tiem definē DIX kadru. IEEE 802.3 Ethernet standartā var atšķirties viena lauka nozīme. Šeit ir aprakstīts DIX kadrs, jo tādi ir izplatītāki:
Underclass Hero
Underclass Hero ir kanādiešu pankroka grupas Sum 41 ceturtais studijas albums, kas tiek laists klajā sadarbībā ar Island Records.
Merilina Monro
Merilina Monro (en; dzimusi Norma Džīna Mortensone (Norma Jeane Mortenson), mirusi ) bija amerikāņu aktrise, modele un dziedātāja.
Karjeru sākusi kā modele, 1946. gadā parakstījusi kino līgumu ar Twentieth Century-Fox. Sākumā tēloja nelielas lomas, pirmo ievērību guva ar lomām 1950. gada filmās The Asphalt Jungle un "Viss par Ievu". Monro pirmā galvenā loma bija 1952. gada filmā Don't Bother to Knock. Vēlāk tēlojusi tādās filmās kā Niagara (1953), "Džentlmeņi izvēlas blondīnes" (1953), River of No Return (1954), "Septītā gada drudzis" (1955), "Džezā tikai meitenes" (1959). Par lomu filmā "Džezā tikai meitenes" Monro ieguva Zelta globusa balvu kā labākā aktrise komēdijas vai muzikālā filmā. 1960. gadā Monro piešķīra Holivudas zvaigžņu alejā.
Monro pēdējā kinoloma bija filmā The Misfits (1961), kurā viņa filmējās ar Klārku Geiblu un kurai scenāriju sarakstīja aktrises toreizējais vīrs Arturs Millers. Šī bija arī Klārka Geibla pēdējā filma. Divas dienas pēc filmēšanas beigām Geiblam bija sirdstrieka un pēc desmit dienām viņš nomira. Vēlāk Monro piedalījās vēl vienā filmā Something's Got to Give (1962), bet tā palika nepabeigta.
Dzīves pēdējos gadus iezīmējās slimība, privātās problēmas. Monro nomira no barbiturātu pārdozēšanas, oficiāli viņas nāvi klasificē kā pašnāvību, tomēr pastāv vairākas sazvērestības teorijas par viņas nāves apstākļiem.
Viņas iecienītāko rakstnieku vidū bija Fjodors Dostojevskis un Džordžs Bernards Šovs, aktrise jūsmoja par Gojas, El Greko, Pikaso un Mikelandželo mākslas darbiem.
2012. gads sportā
Šajā lapā ir apkopoti '''2012. gada sporta notikumi'''.