cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pamplemuses botāniskais dārzs
Citi augi
Vēl daži no daudziem dārzā audzētajiem augiem ir īstais sarkankoks jeb īstā mahagonija, no kura iegūst vērtīgu koksni, viens no skaistākajiem krāšņumkokiem ar spilgtiem purpursarkaniem ziediem flamboiantkoks, košais Malajas laterningvers, Maurīcijas nacionālais augs Boutona trohētija.
Anna Stjažkina
Anna Stjažkina (ru; dzimusi ) ir Krievijas starptautiskā meistare šahā (2013).
Mets Dilons
Metjū Reimonds Dilons (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris un kinorežisors.
Kino debitējis ar filmu Over the Edge (1979). Kļuvis par pusaudžu elku, piedaloties tādās filmās kā My Bodyguard (1980), Little Darlings (1980), Tex (1982), "Izaicinājums" (Rumble Fish, 1983), The Outsiders (1983) un The Flamingo Kid (1984). Savus panākumus turpinājis ar filmām Drugstore Cowboy (1989), Singles (1992), The Saint of Fort Washington (1993), "Pāri līķiem" (1995), "Skaistās meitenes" (Beautiful Girls, 1996), "Šurpu turpu" (In & Out, 1997), "Šis un tas par Mēriju" (1998) un "Briesmu lietas" (Wild Things, 1998). Slavenais kinokritiķis Rodžers Īberts 1991. gada rakstā minēja Dilonu kopā ar Šonu Pennu kā labāko aktieri savā vecuma grupā.
2002. gadā Dilons režisēja savu pirmo filmu City of Ghosts. 2000. gados piedalījies tādās filmās kā Factotum (2005), "Tu, es un Duprī" (2006), Nothing but the Truth (2008), Sunlight Jr. (2013) un "Māja, ko uzcēla Džeks" (2018). Par filmu "Sadursme" (2004), Dilons saņēma Independent Spirit Award balvu, kā arī tika nominēts Zelta globusa balvai un Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākais aktieris otrā plāna lomā. 2015. gadā piedalījies Fox seriāla Wayward Pines pirmajā sezonā, par ko viņš tika nominēts Saturna balvai.
Anna Stjažkina
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Stjažkinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Rasela
Rasela (en) ir angļu uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu:
Jokstu senkapi
Jokstu senkapi, arī Mogiļņiks vai Jokstu kurgāns, ir aizsargājams arheoloģijas piemineklis Preiļu novada Aglonas pagastā pie valsts autoceļa V762 (Aglona—Višķi) uz dienvidiem no Ciriša ezera.
Stjažkina
Stjažkina (ru; vīriešu dzimtē Stjažkins (Стяжкин)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Zoboomafoo
Zoboomafoo ir amerikāņu bērnu televīzijas raidījums, kura autori ir Kriss un Martins Krati. Raidījums ir kļuvis populārs ar tā izglītojošo saturu. Raidījuma pirmā sērija iznāca un kopš tā laika ir iznākušas 2 sezonas ar vairāk nekā 65 sērijām.
Kalnapededze
Kalnapededze, agrāk Kalna Pededze, ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 8 km no pagasta centra Pededzes, 27 km no novada centra Alūksnes un 228 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V392, Virgulicas upes krastā.
Joans Kapistrāno
Svētais Joans Kapistrāno (la, it, de, hu, sr; dzimis, miris ) bija itāļu franciskāņu mūks, sludinātājs, teologs un inkvizitors.
Dzimis Abruco. Studēja Perudžas Universitātē. Tika iecelts par Parudžas pārvaldnieku. Sagūstīts karā ar Sidžizmondo Malatestu. Gūstā Sjēnas Bernardīno ietekmē pievērsās teoloģijas studijām. 1416. gada 4. oktobrī iestājās franciskāņu ordenī. No 1420. gada publiski sludināja daudzās zemēs (Vācijā, Bohēmijā, Austrijā, Ungārijā, Horvātijā un Polijā) un kļuva plaši pazīstams. Asi vērsās pret dažāda veida ķeceriem (husītiem, kriptojūdiem, ebrejiem u.c.). Kapistrāno ietekmē vairākas Vācijas pilsētas padzina ebrejus, bet Breslavā dažus sadedzināja uz sārta.
1453. gadā krita Konstantinopole un Mehmeds II apdraudēja Ungāriju. 1454. gadā Joans Kapistrāno aicināja uz krusta karu pret osmaņiem. Septiņdesmit gadu vecumā faktiski pats vadīdams 60 tūkstoši lielās savāktās karaspēka vienības, palīdzēja Jānošam Huņadi gūt uzvaru Belgradas aplenkuma kaujās. Pats tajā pašā gadā mira no mēra.
Čudova
Čudova ir pilsēta pie Kerestas upes Novgorodas apgabala ziemeļu daļā Krievijā, Čudovas rajona centrs  pie Krievijas federālā autoceļa M10.
Vēsture
Čudovas ciems rakstos pirmoreiz minēts 1539. gadā. 1849. gadā netālu no ciema tika uzcelta Pēterburgas - Maskavas dzelzceļa līnija un pie stacijas sāka veidoties mūsdienu Čudova. 1871. gadā Čudova kļuva par dzelzceļa mezglu, jo Čudova kļuva par Novgorodas - Čudovas šaursliežu dzelzceļa līnijas galastaciju. 1923. gadā pilsēta kļuva par pilsētciematu, bet 1937. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Otrā pasaules kara laikā pilsēta no 1941. gada 20. augusta līdz 1944. gada 29. janvārim atradās vācu okupācijā. Pēc Čornobiļas AES katastrofas 1986. gadā no radiācijas zonas uz Čudovu pārcēlās ievērojams skaits romu. 2006. gadā pilsētā bija 218 romu mājsaimniecību.
Cilvēki
Čudovā no 1871. līdz 1876. gadam vasaras pavadīja dzejnieks Nikolajs Ņekrasovs (Николай Алексеевич Некрасов, 1821 — 1877). Mūsdienās dzejnieka mājā iekārtots muzejs.
Miklošs Todoresku
Miklošs Todoresku (hu; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija ungāru paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Todoresku 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu.
Alekss Ivobi
Alekss Ivobi (dzimis ) ir Nigērijas futbolists, pussargs, Nigērijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Everton F.C. sastāvā.
Sasniegumi
Arsenal
Moonbeam City
Moonbeam City ir ASV animācijas seriāls, kura autors ir Skots Gērdners. To rādīja kanālā Comedy Central no līdz. Kopā tika izveidotas tikai 1 sezona un 10 sērijas. Stāsts bija par nekompetento policistu Dazelu Novaku un viņa apkārtni. Seriāls parodēja 1980. gadu popkultūru. Galvenās lomas ieskaņojuši Robs Lovs, Elizabete Benksa, Keita Mara un Vills Forte.
2015. gada 1. decembrī seriāla 4. sēriju Quest for Aquatica nominēja Annie balvai, tomēr tā zaudēja "Simpsonu" sērijai Halloween of Horror. Moonbeam City ieguva jauktās atsauksmes no skatītāju puses, tomēr kritiķi negatīvi novērtēja tā humoru, kā arī bieži salīdzināja to ar līdzīgās tematikas seriālu Archer.
Comedy Central seriālu atcēla.
1667. gada Šamahi zemestrīce
1667. gada Šamahi zemestrīce bija aptuveni 6,9 magnitūdas spēcīga zemestrīce, kuras epicentrs atradās netālu no Šamahi pilsētas toreizējā Sefevīdu valstī (mūsdienās Azerbaidžānā). Tā bija viena no spēcīgākajām zemestrīcēm Šamahi pilsētas vēsturē. Upuru skaits 19. un 20. gadsimta pētnieku aplēsēs tika vērtēts uz aptuveni 80 000, viņi vēsta arī par pilnīgu pilsētas māju iznīcināšanu un kalnu izskata izmaiņām, kā arī par plaisām zemes virsmā, kuru dēļ karavānām nācies mainīt savus maršrutus. Šie ziņojumi ir balstīti uz ierakstiem holandiešu ceļotāja Jana Stroisa dienasgrāmatā, kurš ap šo laiku apmeklēja nelaimes skarto reģionu. Pēc Merkalli postījumu novērtēšanas skalas, postījumi epicentra apkaimē sasniedza 10 balles no 12, t.i. ekstremālo līmeni.
Daži avoti apgalvo, ka šī zemestrīce notikusi 17. decembrī vai kā divas dažādas zemestrīces šajā dienā (ar koordinātām 40,6 N, 48,6 E 12 km dziļumā ar magnitūdu 6,9, t.i., konkrēti šo zemestrīci, un koordinātām 41,7 N, 47,3E 30 km dziļumā ar magnitūdu 6,5).
Fukusima
Fukusima (ja, Fukushima-shi, — ‘Laimīgā sala’) ir pilsēta Japānā, Fukusimas prefektūrā. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 291 tūkstotis iedzīvotāju. Pasaules ievērību pilsēta ieguva 2011. gada 11. martā, kad 60 km uz dienvidaustrumiem no pilsētas notika avārija Fukusimas atomelektrostacijā.
Piemineklis Sudrabu Edžum
Piemineklis Sudrabu Edžum ir latviešu rakstniekam Sudrabu Edžum veltīts piemineklis, kas atrodas Rīgā, Kronvalda parkā. Valsts nozīmes mākslas piemineklis. Tā autors ir tēlnieks Ojārs Siliņš.
Bharatpura (Nepāla)
Bharatpura (ne) ir Nepālas trešā lielākā pilsēta. Atrodas valsts centrālajā daļā pie Gandaki upes uz rietumiem no Katmandu. 2021. gadā tajā dzīvoja 369 377 iedzīvotāji.
Piemineklis Sudrabu Edžum
Piemineklis ir 2,35 metrus augsts. Tas attēlo Sudrabu Edžus pelēkā granīta krūšutēlu, kas novietots uz melna postamenta, uz kura lasāms rakstnieka pseidonīms.
Bharatpura (Nepāla)
Bharatpura ir viena no visstraujāk augošajām Nepālas pilsētām. Metropoles pilsētas statusu ieguva 2017. gadā, apvienojoties Narajani, Čitravanas un Kabilasas pašvaldībām. Pilsētas ekonomika balstās uz lauksaimniecību.
Piemineklis Sudrabu Edžum
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā tika ierosināts demontēt pieminekli Sudrabu Edžum, tomēr Rīgas domes Pieminekļu padome šo ierosinājumu neatbalstīja.
Jumtiņstabs
Jumtiņstabs (lt, no stogas — 'jumts' un stulpis — 'stabs') ir tradicionāls lietuviešu sakrālais koka piemineklis — koka stabs ar vienu vai vairākiem četrslīpju jumtiņiem un dekoratīvu smaili. Tajā grebti dažādi saules, debesu un dabas motīvi, kā arī mītiskas būtnes, karaļi un pat literāri tēli.
Jumtiņstabus galvenokārt gatavoja Žemaitijā, Aukštaitijas austrumos un Dzūkijā, un novietoja ceļmalās netālu no mājām vai dažkārt arī kapsētās.
Jevīčko
Jevīčko (cz) ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Svitavu apriņķī.
Aizeks Sterns
Aizeks Sterns (, ; dzimis, miris ) bija Ukrainas ebreju izcelsmes amerikāņu vijolnieks un diriģents.
Dzīvesstāsts
Dzimis Ukrainā 1920. gadā, bet jau 1921. gadā ģimene pārcēlās uz Sanfrancisko. No 1928. līdz 1931/ gadam studēja Sanfrancisko konservatorijā. 15. gadu vecumā, 1936. gada 18. februārī pirmoreiz koncertēja publiski, izpildot Sensānsu kopā ar Sanfrancisko simfonisko orķestri Pjēra Montē vadībā.
1951. gadā Sterns bija pirmais amerikāņu vijolnieks, kurš plaši uzstājās PSRS, tomēr no 1967. gada atteicās koncertēt PSRS, protestējot pret režīma politiku. 1999. gadā pirmoreiz deva meistarklases Vācijā, tomēr nekad tajā neuzstājās publiski. Atbalstīja Izraēlu un bieži tur uzstājās. 1979. gadā veica koncertūri Ķīnā. Astoņkārtējs Grammy balvas ieguvējs.
Biezlapu virza
Biezlapu virza (la) ir augu suga virzu ģintī, kas ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā.
Latvijas teritorijā nelielas biezlapu virzu grupas aug pārpurvotos ūdenstilpju krastos un avoksnājos. Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.
Apraksts
Biezlapu virza ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs ar pacilu vai stāvu, gludu, četršķautņainu, stublāju, kas bagātīgi zaro. Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji; tās ir stingras, sulīgas, iegareni lancetiskas, 0,5—1,5 cm garas un 0,3—0,6 cm platas, ar smailu galu un gludu malu.
Ziedu kausam ir neskaidrs dzīslojums. Vainaglapas ir baltas, dziļi šķeltas, 0,4—0.7 cm garas, mazliet garākas nekā kauss. Ziedkāti ir 1—2,5 cm gari. Seglapas ir zālainas. Pogaļa ir eliptiska, garāka nekā kauss, gatava daļēji atveras pa 6 vārsnēm (nevis līdz pašam pamatam). Zied no jūnija beigām līdz augustam.
Māja, ko uzcēla Džeks
"Māja, ko uzcēla Džeks" (en) ir 2018. gada šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Larss fon Trīrs. Filmā galvenās lomas atveido Mets Dilons, Bruno Gancs, Uma Tūrmane, Ševāna Felona Hogana, Sofija Grobela, Railija Keo un Džeremijs Deiviss.
Filma ir par inteliģentu sērijveida slepkavu Džeku (Dilons), kurš, 12 gadu periodā, 70. un 80. gados, pastrādā neskaitāmas slepkavības Vašingtonas štatā. Filma ir sadalīta piecos notikumos un epilogā.
"Māja, ko uzcēla Džeks" pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā, neskatoties uz to, ka viņam iepriekš festivālā piedalīties bija aizliegts. Ar šo filmu, fon Trīrs Kannu kinofestivālā atgriezās pēc vairāk nekā sešu gadu pārtraukuma. Filmas pirmizrādes laikā vairāk nekā 100 skatītāji izgāja no kinoteātra, lai gan pēc seansa sekoja 10 minūšu ovācijas. Filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus.
Balsis (2014. gada filma)
"Balsis" (en) ir 2014. gada melnā komēdija, kura režisore ir Marjane Satrapi. Galvenās lomas atveido Raiens Renoldss, Anna Kendrika, Džemma Artertone, Džeki Vīvere un Ella Smita. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Kāds puisis izseko savu biroja mīlestību ar savu ļauno runājošo mājdzīvnieku palīdzību.
Velta Sniķere
Velta Sniķere (dzimusi, mirusi ) bija latviešu dzejniece un jogas skolotāja.
Dzīvesgājums
1946. gadā Sniķere pārcēlās uz dzīvi Londonā, kur studēja salīdzinošās reliģijas Londonas Karaliskajā koledžā. No 1954. līdz 1958. gadam viņa bija dejotāja Rama Gopala indiešu deju grupā. 1965. gadā Sniķere kļuva par jogas skolotāju, no 1972. gada Anglijā organizēja un vadīja jogas skolotāju kursus. Aktīvi darbojās arī Latvijas PEN kluba Londonas nodaļā, kas apvienoja latviešu rakstniekus trimdā. Darbojās Britu līgā Eiropas brīvībai (British League of European Freedom), bija viena no Britu Jogas rata (British Wheel of Yoga) dibinātājām. Mirusi 2022. gada 9. decembrī.
Dzejas raksturojums
Veltas Sniķeres dzeja sakņojas maģijas un simbola poētikā, dažkārt tuvinoties sirreālistiskam izteiksmes veidam, taču saglabājot saikni ar dažādu tautu arhetipisko un mītisko pasaules izjūtu un tēlainību. Viņas dzejas centrālā tēma ir cilvēka spēja atklāt pasaules un dabas dziļāko metafizisko nozīmi un iekļauties kosmiskā ritējumā. Dzejoļiem lakonisks, piesātināts spriegums.
Bibliogrāfija
No 1950. līdz 2010. gadam publicēja septiņus dzejas krājumus, veica arī Zinaīdas Lazdas un Andreja Eglīša dzejas atdzejojumus angļu valodā.
Šjēra
Šjēra (fr) jeb Korna (fr) ir Māsas labā krasta pieteka Luksemburgā, Beļģijā un Francijā.
Iztece pie Diferdānžas, Luksemburgā. Tek rietumu virzienā. Dažus kilometrus veido Francijas — Beļģijas robežu. Ietek Māsā Francijas teritorijā netālu no Sedānas. Lielākās apdzīvotās vietas upes krastos — Atū, Longvī, Longijona.
Mazie dzeņi
Mazie dzeņi (Dryobates) ir dzilnu dzimtas (Picidae) ģints, kas apvieno 5 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās galvenokārt sastopamas Ziemeļamerikā, un tikai viena suga — mazais dzenis (Dryobates minor) — mājo Eirāzijā. Arī Latvijā sastopams Eirāzijas mazais dzenis.
Nesenā pagātnē gandrīz visas mazo dzeņu sugas tika sistematizētas trīspirkstu dzeņu ģintī (Picoides), bet viena suga raibo dzeņu ģintī (Dendrocopos). Tomēr līdz ar jaunākajiem ģenētiskajiem atklājumiem dzilnu dzimtas sistemātikai ir veikta revīzija. Daudzos informācijas avotos šīs sugas joprojām atzīmētas bijušajās ģintīs.
Kopīgās īpašības
Mazo dzeņu ģints dzeņiem salīdzinoši ir masīvāks knābis, nāsu paugurs aizņem gandrīz pusi no knābja garuma. Spārni samērā gari un smaili. Astes vidējās lidspalvas melnas, mugura melna ar baltiem raibumiem. Galvas virsa tēviņiem sarkana, mātītēm melna vai balta.
Sistemātika
Mazo dzeņu ģints (Dryobates)
Ulrihs Kristiāns Hillners
Ulrihs Kristiāns Hillners (, dzimis 1784. gada 23. februārī, miris 1825. gada 9. decembrī) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs un teologs, izdevis mācību līdzekli latviešu valodā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1784. gada 23. februārī Rindas (Angermindes) pastorātā luterāņu mācītāja un teologa Johana Zāmuela Hillnera ģimnenē. Māte, iespējams, vietējā latviete. Mācījās teoloģiju Jelgavas ģimnāzijā. No 1801. līdz 1804. gadam turpināja studijas Jēnā. Pēc studijām atgriezās Kurzemē. 1812. gadā kļuva par adjunktu (mācītāja palīgu) sava tēva vadītajā Rindas draudzē. 1818. gadā Jelgavā izdeva mācību līdzekli latviešu valodā par kristīgo mācību. Miris turpat Rindā 1825. gada 9. decembrī 41 gada vecumā.
Roberts Raušenbergs
Roberts Raušenbergs (en, dzimis Roberts Miltons Ernests Raušenbergs (en), miris ) bija amerikāņu abstraktā ekspresionisma un popārta mākslinieks. Strādāja vairākās tehnikās: glezniecībā, fotogrāfijā, kolāžā un jauktajā tehnikā, nodarbojās ar keramiku, tēlniecību, veidoja vides instalācijas. Jaunībā uzstājās arī kā dejotājs.
Biogrāfija
Dzimis Teksasā Ernesta R. Raušenberga un Doras Karolīnas Metsonas ģimenē. Sešpadsmit gadu vecumā sāka studēt farmakoloģiju Teksasas Universitātē Ostinā. 1943. gadā tika iesaukts ASV Jūras kara flotē. Pēc demobilizācijas 1945. gadā studēja Kanzassitijas mākslas institūtā, Žuliāna Akadēmijā (Académie Julian) Parīzē un Black Mountain College Ziemeļkarolīnā. Viņa pirmā izstāde notika 1951. gadā Ņujorkā, bet neviens darbs netika pārdots. 1952. gadā viņš piedalījās pirmajā Hepeningā, ko organizēja viņa draugs Džons Keidžs, un kas apvienoja vairāku mākslas žanru pārstāvjus. Tajā pašā gadā notika otrā Raušenberga personālizstāde.
Viņš apmetās Ņujorkā, kur iepazinās ar mākslinieku Džesperu Džonsu, kas kļuva par viņa dzīvesbiedru. Viņu savstarpēja ietekme atspoguļojās arī abu mākslas darbos.
1952-1964. Raušenbergs sadarbojas ar Mersa Kaningama baleta trupu (Merce Cunningham Company), veidojot dekorācijas un apgaismojumu uzvedumiem, strādājot kā mākslinieciskais direktors.
1953. gadā nopirka un izdzēsa Vilema de Koninga zīmējumu, pasniedzot to kā mākslas žestu un izstādot zem nosaukuma Erased de Kooning Drawing.
1963. gadā izmēģina sevi kā horeogrāfs un pats dejo uzvedumā Pelican.
1970. kopā ar vairākiem citiem māksliniekiem, protestējot pret Vjetnamas karu pārtrauc savu piedalīšanos 35. Venēcijas Mākslas biennālē un izņem savus darbus no Savienoto Valstu paviljona.
1985. gadā dibināja starptautiskās kultūrapmaiņas veicināšanas projektu Rauschenberg Overseas Culture Interchange, kas iekļauj vairākas valstis: Amerikas Savienotās Valstis, Padomju Savienību, Vācijas Demokrātisko Republiku, Meksiku, Čīli, Venecuēlu, Tibetu, Japānu, Kubu, Malaiziju.
1989. gadā Raušenbergs veido dekorācijas Trišas Braunas baleta trupas izrādei Astral Converted. Nākamajos gados viņš eksperimentē ar serigrāfiju uz metāla.
Raušenbergs kļuvis slavens ziedoja ievērojamas naudas summas medicīnas pētniecības fondiem un bērnu aizsardzības organizācijām. Viņš atbalstīja vairākus jaunus māksliniekus, kā arī ASV Demokrātisko partiju. Pēdējos gadus pavadīja starp Kaptivas salas darbnīcu un savu dzīvokli Griničviledžā Ņujorkā. 2008. gada 12. maijā nomira no sirds mazspējas.
SKINS (albums)
SKINS ir amerikāņu repera un dziedātāja XXXTentacion trešais studijas albums, kas izdots 2018. gada 7. decembrī. Tas ir viens no projektiem, pie kura XXXTentacion strādāja pirms savas nāves, un tika izlaists pēc nāves. Albuma funkcijas ietver Travis Barker no blink-182 un Kanye West. Albuma tēmā XXXTentacion apspriež sirds sāpes un garīgos satricinājumus. Albuma žanri ietekmē lo-fi, nu metal, screamo, emo, pankroku, ambient, trap un akustiskos elementus. 2018. gada 4. decembrī albums tika nopludināts vairākās vietnēs. Albuma vadošais un vienīgais singls "BAD!" sasniedza 16. vietu Billboard Hot 100.
Lai gan albums saņēma pretrunīgas atsauksmes no kritiķiem, kritika bija vērsta uz albuma īso garumu un "nepabeigto" raksturu, tas bija komerciālie panākumi, debitējot pirmajā vietā ASV Billboard 200, padarot to par XXXTentacion otro ASV labāko albumu. Pirmajā nedēļā ASV tas pārdeva 132 000 albumiem līdzvērtīgu vienību, no kurām 52 000 bija tīri albumu pārdošanas apjomi, un kopš tā laika Amerikas Ierakstu industrijas asociācija to ir sertificējusi par zeltu, pārdodot 500 000 vienību ASV.
Fons
Pēc EP A Ghetto Christmas Carol izdošanas 2017. gada decembrī, XXXTentacion paziņoja, ka gatavo trīs jaunus albumus un galu galā paziņoja albumu nosaukumus kā Bad Vibes Forever, SKINS un ?. XXXTentacion otrais studijas albums ? tika izdots 2018. gada martā. XXXTentacion tika noslepkavots 2018. gada jūnijā, pirms tika izdoti albumi Bad Vibes Forever un SKINS.
Pēc viņa nāves, XXXTentacion Instagram uz laiku tika publicēts, ka albums būs "īpaši īss. Tas burtiski būs minūte", taču vairākas publikācijas ziņoja, ka albums var parādīties nepabeigtā formā. Dažas detaļas par albumu tika parādītas, kad iTunes Store saite 7. novembrī kādu laiku kļuva aktīva, pirms tā tika noņemta; lapā bija redzams, ka albumā ir 10 skaņdarbi un kopumā tas bija 17 minūtes garš. Lapa vēlāk tika atjaunota. Vienīgais parādītais ieraksta nosaukums ir "BAD!" DJ Scheme, XXXTentacion oficiālais dīdžejs, paziņoja, ka SKINS nebūs XXXTentacion pēdējais pēcnāves albuma izlaidums.
2018. gada septembrī amerikāņu reperis un ierakstu producents Kanye West privāti priekšskatīja dziesmu no sava gaidāmā albuma Yandhi, kurā bija XXXTentacion pēcnāves vokāls. 2018. gada 23. novembrī tika nopludināts fragments no XXXTentacion dziesmas ar nosaukumu “One Minute”, kurā piedalījās Vests. "One Minute" vēlāk tika apstiprināts, kad 2018. gada 3. decembrī tika atklāts oficiālais dziesmu saraksts.
Kompozīcija un dziesmu teksti
Skots Gleišers no XXL rakstīja: "SKINS turpina tur, kur? Pabeidza: tas ir haotisks roka un repa sajaukums, kas atstāj vairāk jautājumu nekā atbilžu." Albuma tēmā, XXXTentacion apspriež sirds sāpes un garīgos satricinājumus. Albuma žanri rada ietekmi no lo-fi, emo, screamo, pankroka, nu metal, ambient, trap un akustikas. Tāpat kā XXXTentacion iepriekšējie albumi, ? ietver klavieru akordus un akustisko ģitāru, kā arī izmanto elektriskās ģitāras rifus.
Attiecībā uz albuma žanru Gleišers rakstīja: "Rekvizīti ir jāpateicas XXXTentacion, lai mēģinātu risināt visus šos žanrus, tomēr, neskatoties uz vēlīnā mākslinieka daudzpusību, viņa trešais albums šķiet nedaudz skeleta. Dziesmas ir īsas, nav īpaši labi miksētas un, iespējams, tāpēc Ja XXXTentacion būtu bijis blakus, lai redzētu šo albumu līdz galam un izjauktu dažas no tā sasteigtajām grumbām, tas varētu būt viņa līdz šim labākais projekts. Taču, kā tas ir šobrīd, SKINS atveido pati par sevi ir vēl viena iespēja XXXTentacion kultam līdzīgajiem sekotājiem turpināt baudīt jaunu mūziku.”
Veicināšana
Kamēr XXXTentacion bija dziedājuši rindu "BAD!" un runāja par SKINS Instagram pirms viņa nāves, albuma stāvoklis pēc viņa nāves netika apstiprināts, līdz viņa komanda Twitter publicēja, ka sīkāka informācija tiks paziņota 9. novembrī. Iepriekšējais pasūtījums kļuva pieejams neilgi pēc "BAD!" tika izlaists.
Kritiskā uztveršana
Metacritic, kas galveno kritiķu atsauksmēm piešķir vērtējumu no 100, albums saņēma vidējo vērtējumu 44, pamatojoties uz 9 atsauksmēm, kas norāda uz "jauktas vai vidējas atsauksmes".
The Independent albumu raksturoja kā "kārtējo ugunīgo katarses uzliesmojumu, lielākoties no metaforām brīvu telpu, kurā par depresiju netiek dots poētisks mājiens, bet tiek aicināts mest zemē". Rakstot XXL, Glaišers paziņoja, ka "tas ir haotisks roka un repa sajaukums, kas atstāj vairāk jautājumu nekā atbilžu." Slant Magazine norādīja, ka "pat dziesmas, kurās Onfrojs var klausīties ilgāk par dažām sekundēm, šķiet vairāk kā demonstrācijas, nevis pabeigtas. dziesmas — efekts, kas var būt spokains, piemēram, ar rezerves, akustiskās ģitāras vadītajām dziesmām "difference (interlude)" un "what are you so afraid of".
Komerciāls sniegums
SKINS debitēja pirmajā vietā ASV Billboard 200 ar 132 000 albumiem līdzvērtīgu vienību, no kurām 52 000 bija tikai albumu pārdošanas apjomi. Tas ir XXXTentacion otrais albums, kas ieņem pirmo vietu ASV. Albums ierindojās ASV Billboard 200 topā 18 nedēļas, pirms pameta topu. Amerikas Ierakstu industrijas asociācija (RIAA) albumam ir piešķirts zelta sertifikāts par 500 000 vienību pārdošanu ASV.
Talsu viduslaiku pils
Talsu viduslaiku pils bija Livonijas ordeņa mūra pils Talsos, kas līdz 1447. gadam bija Kandavas fogtejas palīgpils, vēlāk draudzes novada centrs. Nopostīta 17. gadsimtā, līdz mūsdienām nav saglabājušās pat pilsdrupas.
Vēsture
14. gadsimta beigās Livonijas ordenis netālu no Talsu pilskalna senajā kuršu kulta vietā Dzirnavkalnā uzcēla mūra pili, bet dokumentos Talsu odeņa pils droši minēta tikai ar 1434. gadu. Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka ordeņa kuršu vasaļi turpināja lietot arī veco koka pili. Vilkumuižas ezerā atrasti ļoti daudzi bronzas un dzelzs priekšmeti, kā zobeni, kaujas cirvji, naži, iemaukti un rotaslietas, kas iegremdeti ezera apbedīšanas rituālu laikā. Līdz 1447. gadam Talsu ordeņa pils bija Kandavas fogtejas palīgpils, pēc tam Talsu draudzes novada pārvaldes centrs. Soģa tiesības bija Kuldīgas komturiem. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes izveides Talsu pils atradās Kandavas virspilskunga iecirknī. Otrā Ziemeļu kara laikā pils 1659. gadā tika izpostīta un zaudēja savu militāro nozīmi. Pilsdrupu laukakmeņus izlietoja apkartējo māju un vējdzirnavu celtniecībai, kas darbojās no vismaz 1857. gada līdz pat 1922. gadam. Dzirnavkalnā atradās arī Heikingu villa.
Apraksts
Talsu ordeņa pils atradās starp Talsu un Vilkumuižas ezeriem. Rietumu pusē tā bija grūti ieņemama stāvās nogāzes dēļ, bet ziemeļu pusē nogāze bija lēzenāka. Dienvidaustrumu pusē bija izrakts dziļš aizsarggrāvis, pa kuru mūsdienās iet Akas un Kalna ielas. Pati pils bija celta no granīta laukakmeņiem, tās pamati veidoja 98x66 metrus lielu taisnstūri, sienu biezums ir pārsniedzis 2 metrus. Gar visu ārējā mūra iekšpusi bija uzcelti četri 10 metrus plati dzīvojamie korpusi. No mūra pils līdz mūsdienām saglabājušies vienīgi atsevišķi laukakmeņi.
Vimbas
Vimbas, vimbu ģints (Vimba) ir sapalu dzimtas (Leuciscidae) ģints, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas. Sastopamas Eiropā un Āzijā. Vimbu sugas mājo gan saldūdeņos, gan viegli sāļos ūdeņos. Divas sugas sastopamas kalnu ezeros un upēs (Bavārijas vimba un Maķedonijas vimba). Vimbām ķermenis ir samērā slaids, no sāniem nedaudz saplacināts. Mute vērsta uz leju.
Latvijā
Latvijā mājo viena vimbu ģints suga — vimba (Vimba vimba), kas sastopama Baltijas jūras un Rīgas līča piekrastēs, jūrā ietekošās upēs un to pietekās, kā arī piejūras ezeros. Tā ir anadromā zivs, un areāla atsevišķās vietās var būt sastopama arī saldūdens forma.
Atēnu lauka tenisa klubs
Atēnu lauka tenisa klubs (A.L.T.C.) ir tenisa klubs Grieķijas galvaspilsētā Atēnās. Tenisa klubs ir dibināts 1895. gadā. Atēnu lauka tenisa klubs ir vecākais, aktīvākais un uzvarām veiksmīgākais sporta klubs Grieķijā. Klubs atrodas starp Zeva templi un Akropoli no vienas puses un Panatinaiko stadionu no otras puses, iepretim Zapiona savrupmājai.
Šis tenisa klubs bija 1896. gada vasaras olimpisko spēļu tenisa sacensību norises vieta, kā arī šajā vietā notika 1906. gada neoficiālo olimpisko spēļu tenisa turnīrs.
Mūsdienās kluba teritorijā ir gan tenisa, gan skvoša laukumi.
Ārējās saites
Atēnu lauka tenisa kluba mājaslapa
Pula
Pula ir pilsēta Horvātijā valsts ziemeļrietumu daļā, Istras župānijā. Pilsētas rietumu daļu apskalo Adrijas jūra. Pula atrodas 266 kilometrus uz rietumiem no Horvātijas galvaspilsētas Zagrebas un 520 kilometru attālumā no Horvātijas otrās lielākās pilsētas Splitas. Pilsētas kopējā platība ir 51,65 km², pēc 2011. gada datiem pilsētā dzīvo 57 460 iedzīvotāji, bet tās aglomerācijā dzīvo 130 000 iedzīvotāji. Tā ir astotā lielākā pilsēta Horvātijā un Istras župānijas lielākā pilsēta.
Pilsēta ir pazīstama ar savu vīnu, kuģu būvniecību, makšķerēšanu un tūrismu. Pulā ir labi saglabājušās Senās Romas celtnes, no kurām vispazīstamākā ir pirmajā gadsimtā celtais amfiteātris Pulas arēna.
Lalitpura
Lalitpura (ne), vēsturiski zināma kā Pātana, Manigala un Jala, ir Nepālas ceturtā lielākā pilsēta. Atrodas valsts centrālajā daļā Katmandu ielejā pie Bagmati upes uz dienvidiem no valsts galvaspilsētas Katmandu. 2021. gadā tajā dzīvoja 299 283 iedzīvotāji.
Dibināta 3. gadsimtā. Pazīstama ar saviem vēstures pieminekļiem, amatniecību un tautas mākslu. Cietusi 2015. gada Nepālas zemestrīcē.
2013.—2014. gada LBL sezona
2013.—2014. gada LBL sezona bija 23. Latvijas Basketbola līgas sezona. Par sezonas čempionu kļuva BK Ventspils klubs, kas finālā uzvarēja Rīgas VEF klubu. Par fināla MVP tika atzīts čempionu komandas spēlētājs Jānis Timma. 3. vietu izcīnīja BK Jēkabpils.
Kapiņu senkapi
Kapiņu senkapi ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Preiļu novada Aglonas pagasta Kapiņos, uz ziemeļiem no valsts autoceļa P60 (Dagda—Aglona).
Dens Dimiņš
Dens Dimiņš (dzimis 1974. gada 25. decembrī Rīgā) ir latviešu tulkotājs.
Biogrāfija
Dimiņš dzimis Pārdaugavā, Āgenskalnā. Studējis klasisko filoloģiju un franču valodu Latvijas Universitātē, vēlāk apguvis islandiešu valodu Islandes Universitātē Reikjavikā. Strādājis par pasniedzēju Latvijas Universitātē un Kultūras akadēmijā, mācījis latīņu, franču un islandiešu valodu. Strādājis arī Eiropas Savienības tiesā par sinhrono tulku.
Tulko daiļliteratūru no franču, islandiešu, grieķu, itāļu, bulgāru, nīderlandiešu, vācu, krievu un albāņu valodas. Tulkojis romānus: Mena Kumandareja "Arfas brālība" (2002), Mišela Velbeka "Elementārdaļiņas" (2003), "Platforma" (2004), "Varbūt ir sala" (2008), "Karte un teritorija" (2011) "Pakļaušanās" (2016), Halgrīma Helgasona "Reikjavīka 101" (2007), Georga Gospodinova "Dabiskais romāns" (2008), Roberto Saviano "Gomora" (2010), Vladislava Todorova "Dzifts" (2013), Džonatana Litela "Labvēlīgās" (2015), Selīna "Ceļojums līdz nakts galam" (2016) un daudzus citus.
Saņēmis Literatūras gada balvu par M. Velbeka "Varbūt ir sala" un G. Gospodinova "Dabiskā romāna" tulkojumu (2008), kā arī par Dž. Litela romāna "Labvēlīgās" tulkojumu (2015).
Aklie ezeriņi
Aklie ezeriņi (arī Aklie ezeri, Kliģēnu ezeriņi) ir divi nelieli caurteces ezeri uz Cēsu novada Inešu pagasta un Madonas novada Liezēres pagasta robežas.
Ezeriem caurtek Liedes strauts.
Ārlavas iela
Ārlavas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņos. Iela sākas krustojumā ar Altonavas ielu, un beidzas krustojumā ar Robežu ielu. Kopējais ielas garums ir 536 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Ielā pārsvarā savrupmāju apbūve.
Iela ir nosaukta Ārlavas — ciema Talsu novada Ārlavas pagastā — vārdā.
Ielu savienojumi
Ārlavas iela ir savienota ar šādām ielām:
Mierkalns
Mierkalns ir ciems Valkas novada Zvārtavas pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 8,3 km no pagasta centra Stepiem, 34,6 km no novada centra Valkas un 157,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V229 (Vecbilska–Cirgaļi).
Kailašs
Hinduismā to tradicionāli atzīst par Šivas mītni, kurš tur dzīvoja kopā ar savu laulāto dievieti Pārvatī un viņu bērniem Ganēšu un Kartikeju. Vienā Višnu Purānas kalna aprakstā teikts, ka tā četras sejas ir izgatavotas no kristāla, rubīna, zelta un lapis lazuli. Tas ir pasaules pīlārs un atrodas sešu kalnu grēdu centrā, kas simbolizē lotosu.
Saskaņā ar džainu svētajiem rakstiem Aštapada ir vieta, kur pirmais džains Tirthankara Rišabhadeva sasniedza mokšu (atbrīvošanos).
Budistu tekstos Kailaša kalns ir pazīstams kā Meru kalns. Tā ir galvenā tās kosmoloģijas sastāvdaļa un nozīmīga dažu budistu tradīciju svētceļojumu vieta.
Sakarā ar kalna svētvietas statusu tas ir viena no retajām virsotnēm, kurā nav uzkāpuši alpīnisti.
Wimzie's House
Wimzie's House ir amerikāņu bērnu televīzijas raidījums. Raidījums ir kļuvis populārs ar tā izglītojošo saturu. Raidījuma pirmā sērija iznāca un kopš tā laika ir iznākušas 2 sezonas ar vairāk nekā 112 sērijām.
Mazsalacas ģerbonis
Mazsalacas pilsētas ģerbonis ir viens no Mazsalacas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs ir sadalīts trīs vertikālās joslās — sānu malas melnas, vidējā daļā sudraba krāsā. Vairoga apakšdaļā viļņveida atdalījums. Augšējā daļā katrai joslai pretējā krāsā iekrāsotas piecstaru zvaigznes.Vairoga vidusdaļā attēlots tilts, kas norāda uz senu pārceltuves vietu. Savukārt zvaigznes norāda uz piederību Latvijai.
Valdemārpils vēsture
Valdemārpils vēsture aptver laika periodu kopš tās dibināšanas līdz mūsdienām. Šeit atradās Dupurkalna pilskalns, viens no Vanemas zemes centriem, vēlāk Sasmakas miests (Kurzemes bīskapijā, Piltenes novadā un Kurzemes guberņā), ko 1926. gadā pārdēvēja par Valdemārpili.
Vanemas sastāvā
Pirms Livonijas krusta kariem mūsdienu Valdemārpils apkaime atradās Vanemas zemes Ārlavas pilsnovada teritorijā, kur Sasmakas ezera krastā atrodas Dupurkalna pilskalns (47 m). Par šĪs vietas aizvēsturisko nozīmīgumu liecina Elku liepa Sasmakas parkā, kulta vieta Ozolu Svētkalnā un skandināvu kultūrai raksturīgās "velna laivas" pilsētas apkārtnē.
Livonijas konfederācijas laiks
Ārlava pieminēta 1231. gada līgumā starp kuršiem un Romas pāvesta vietvaldi Alnas Balduīnu. 1253. gadā pēc kuršu sacelšanās apspiešanas Ārlavas apkārtne nonāca Kurzemes bīskapijas sastāvā. Sasmakas (Sansmagen) vārds pirmo reizi rakstos minēts 1582. gada nodevu sarakstos, kad pēdējais Kurzemes bīskaps Magnuss jau bija kļuvis par Polijas-Lietuvas kopvalsts vasali. Domājams, ka tirgotāju apmetnes veidošanos veicināja 1570. gadā ebrejiem izdotā atļauja brīvi ieceļot Kurzemes bīskapijā. Sasmakas ciems tajā laikā bija izlēņots Johanam Manteifelim-Scēgem un tajā bijušas 10 mājas.
Piltenes apgabala sastāvā
1628. gadā Piltenes apgabala Ārlavas draudzes novada Sasmakas ciemā dzīvoja ap 20-30 ģimeņu. 1644. gadā Sasmaka ieguva brīvciema statusu, 1646. gadā tika pabeigta luterāņu baznīcas būve, ko apmaksāja muižas īpašnieks Kristofers fon Hoenastenbergs-Vīgands (Hohenastenberg genannt Wigandt). Sakarā ar Kurzemes hercoga Jēkaba veiksmīgo ekonomisko politiku arī Sasmaka piedzīvoja saimnieciskās dzīves uzplaukumu. Sasmakas keramikas cepļos tika ražoti ķieģeļi, krāsns podiņi un māla trauki. 1656. gadā hercogs nopirka nomas tiesības uz Piltenes apgabalu un Sasmakas ciemam piešķīra miesta tiesības. Pa Sasmakas ezeru un Rojas upi notika preču nogāde Rojas ostā. Otrā Ziemeļu kara laikā zviedru karaspēks izpostīja Kurzemes saimniecību, bet Lielā Ziemeļu kara laikā sākušās Lielā mēra epidēmijas laikā 1710.-1711. gadā nomira liela daļa no tā iedzīvotājiem. 1793. gadā tika uzcelta tagadējā mūra baznīca.
Kurzemes guberņas sastāvā
Pēc Piltenes apgabala pievienošanas Krievijas impērijai 1795. gadā un pilnīgas iekļaušanas Kurzemes guberņas sastāvā 1818. gadā saimnieciskā rosība atjaunojās un miestā atsāka apmesties ebreju tirgotāji un amatnieki. Sasmakas ezerā atkal ienāca jūras liellaivas, ebreju tirgotāji no līvu zvejniekiem pirka butes un cieti kūpinātas pārdeva ne tikai Sasmakā, bet arī Rīgā un Ventspilī. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1863. gadā Sasmakā dzīvoja 1182 Mozus ticīgie, veidojot 83,1% no miestiņa iedzīvotāju skaita. Šajā laikā Sasmaku mēdza dēvēt par "ebreju galvaspilsētu", tomēr pēc dzimtbūšanas atcelšanas miestā arvien vairāk sāka apmesties arī latvieši. 1834. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 600 un Kurzemes guberņas administrācija ciemam piešķīra miesta statusu, kas tā iedzīvotājiem nodrošināja plašākas sociālās brīvības, atšķirīgu nodokļu sistēmu un pašvaldības tiesības. 1835. gadā Sasmakā namīpašumu iegādājās Krišjāņa Valdemāra tēvs un jau no mazotnes nākamo jaunlatviešu kustības pamatlicēju iespaidoja miesta rosīgā saimnieciskā dzīve. Zīmīgi, ka Krišjānis Valdemārs savās publikācijās aicinājis latviešus mācīties no ebrejiem, kā tikt pie turības, pārņemt viņu darbaspējas un prasmi atrast jauno, noderīgo. Par Sasmakas daudznacionālo vidi liecina tas, ka 19. gadsimta beigās blakus luterāņu baznīcai bija arī sinagoga un pareizticīgo baznīca (celta 1887.-1889. gados). Par labajām izglītības tradīcijām liecina tas, ka kopš 1870. gada te darbojās E. Lindenberga zēnu skola, O. Mītela Kristīgā zēnu elementārskola, J. Pinskera ebreju elementārskola, N. Kononovas meiteņu skola un vairākas ebreju reliģiskās skolas. 20. gadsimta sākumā darbojās arī F. Freimaņa privātskola un F. Jēgera privātā elementārskola zēniem un meitenēm. Līdztekus sīktirgotavām un amatnieku darbnīcām saimnieciskā uzplaukuma gados 19./20. gadsimtu mijā Sasmakā nodibināja vilnas kārstuvi un vērptuvi, vilnas un audumu krāsotavu, alus darītavu un divas vējdzirnavas. 1894. gadā Sasmaka ieguva pašpārvaldes tiesības, bet tikai pēc tam, kad Pirmā pasaules kara sākumā Kurzemes teritoriju 1915. gadā okupēja Vācijas karaspēks, 1917. gadā Sasmakai vienlaicīgi ar Talsiem piešķīra pilsētas tiesības. 1916.-1917. gadā caur Valdemārpili uzbūvēja šaursliežu dzelzceļa atzaru Valdgale-Roja.
Mans puisis - slepkava
"Mans puisis-slepkava" (en) ir 2016. gada romantiska asa sižeta komēdija, kuras režisors ir Pako Kabezass. Galvenās lomas atveido Sems Rokvels, Anna Kendrika, Tims Rots, Džeimss Rensons, Maikls Eklunfs un Ansons Mounts. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Meitene iemīlas "perfektā" puisī, kuram, izrādās, ir viens liels trūkums: viņš strādā kāda krimināla karteļa labā.
Valdemārpils vēsture
Latvijas Republikas sastāvā
1919. gada 14. janvārī Sasmakā tika ievēlēta pirmā pilsētas valde, pēc tam vēlēšanas notika ik pēc trīs gadiem: 1922. gada 14.-15. martā, 1925. gada 31. janvārī-1. februārī (anulētas un atkārtotas 6.-7. jūnijā), 1928. gada 19.-20. maijā, 1931. gada 28.-29. martā. 1926. gadā Sasmaku pārdēvēja par Valdemārpili un noteica pilsētas robežas. Pēc 1934. gada 15. maija apvērsuma Iekšlietu ministrija ieguva tiesības iecelt pilsētas galvu. Neatkarības laikā krasi izmainījās pilsētas nacionālais sastāvs un dominējošo stāvokli ieguva latvieši, kuru skaits 1935. gadā bija 930 no 1135 (82%), atstājot ebrejus otrajā vietā - 159 (14%). 1935. gadā Valdemārpilī lielākie ražošanas uzņēmumi bija K. Mutenberga vējdzirnavas, A. Petroviča dzirnavas un elektrostacija un J. Ozola vērptuve un kārstuve. Bez tam pilsēta bija 21 sīkpreču tirgotava, 4 gaļas skārņi, 2 maiznīcas, 6 alus pārdotavas, l degvīna veikals un l vīna pagrabs. Darbojušās 5 frizētavas, 2 viesnīcas, 1 veļas mazgātava, l laikrakstu kiosks, kā arī 2 autotransporta uzņēmumi un viens taksometra pakalpojumu un auto izīrēšanas uzņēmums. Šajā laikā Valdemārpilī bija 170 dzīvojamās ēkas, no tām mūra - 35, koka - 123, jauktas konstrukcijas - 12. 158 no šīm ēkām bijušas vienstāvīgas, bet 12 divstāvu. Valdemārpils iedzīvotāju skaits 1936. gadā bija 1135 cilvēki, pašvaldības 1936. gada budžets bija Ls 27 270 jeb Ls 24,03 uz vienu iedzīvotāju. 1938. gadā Valdemārpilī notika pirmie novada dziesmu svētki ar 17 koriem un 350 dziedātājiem.
Otrā pasaules kara laikā Valdemārpili okupēja PSRS (1940-1941), tad Vācija (1941-1945), pēc "Kurzemes cietokšņa" kapitulācijas 1945. gada 10. maijā pilsētu no jauna ieņēma Sarkanā armija. PSRS laikā Valdemārpilī bija tekstilrūpnīcas "Sarkanais rīts" filiāle, krejotava, maizes ceptuve, sadzīves pakalpojumu kombināta darbnīcas.
Hugo Hohs
Hugo Hohs (hu; dzimis, miris ) bija ungāru paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Hohs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu.
Jūness Belhanda
Jūness Belhanda (ar; dzimis ) ir Marokas futbolists, pussargs, Marokas futbola izlases dalībnieks.
Cēsu pils aplenkums (1577)
Cēsu pils aplenkums (1577) bija daļa no Livonijas kara. Pēc piecu dienu ilgas bombardēšanas aptuveni 300 cilvēku pilī izdarīja masveida pašnāvību, uzspridzinoties ar četrām mucām šaujampulvera.
Vēsture
1561. gadā Cēsu pili ieņēma Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks. 1577. gada vasarā Cēsu pils pakļāvās Livonijas karalim Magnusam. Drīz pēc tam pilsētu aplenca cara Ivana IV vadītais Krievijas karaspēks, bet pilsētnieki nolēma pils vārtus neatvērt. Pēc Zalomona Heninga teiktā, no pils izšāva lielgabala lodi, kas nošvīkstēja tieši gar cara galvu.
Aplenkums un sprādziens
Krievijas karaspēks bija bruņots ar smago artilēriju, bet pili aizstāvēja daži simti cilvēku, pēc Laurentija hronikas datiem, pārsvarā sievietes un bērni. Zalomons Henings rakstīja, ka pils aizstāvju vidū valdīja izmisums un pilnīga bezcerība: "Ikreiz, kad kāds, piemēram, stāvēdams pie loga, tika sists un nogalināts no smagās artilērijas šāviena, cits ieņems viņa vietu, tiklīdz viņš bija aizvilkts prom, tādā pašā veidā sasniedzot savu galu. "Pili nopietni sabojāja piecas dienas ilgā apšaude — plaisas un caurumi biezajās sienās kļuva arvien lielākas. Cēsu pils bija nolemta, bet cilvēki, kas bija meklējuši patvērumu aiz tās sienām, bija gatavi darīt visu, lai nežēlīgie iebrucēji nepaņemtu viņus gūstā. Tāpēc viņi nolēma veikt galēju pasākumu: uzspridzināt sevi ar šaujampulveri.
Dokumentālie un arheoloģiskie pierādījumi norāda, ka par pašnāvības vietu tika izvēlēta pils rietumu diapazona pirmā stāva zāle.
Zalomona Henninga “Livonijas un Kurzemes hronika” (Lifflendische Churlendische Chronica) sniedz masu pašnāvības aprakstu:"Vajadzēja redzēt šīs bēdas ārpus visām bēdām, kad labie cilvēki metās ceļos telpā, zem kuras bija ievietots šaujampulveris. Vīrietis un sieva turēja viens otra rokas, bērni pulcējās ap vecākiem, daži joprojām barojās pie mātes krūtīm, visi gaidīja svētīto Svētā Simeona stundu. Tā kā maskavietis drīz pēc tam sāka vētraini un iebruka pilī, tā nebija ilgi aizkavējusies. Šaujampulveris tika aizdedzināts un visi tika uzspridzināti, izņemot tos, kuri bija paslēpušies citur pilī... "
Atbrīvošana
1577. gada decembrī 100 vācu, 50 poļu un 200 latviešu karavīri Turaidas pils pārvaldnieka Jāņa Bīriņa (Johannes Büring) vadībā nakts stundā ieradās pie Cēsu pilsētas mūriem. Daļa no viņiem pārvarēja aizsargmūrus un atvēra pils vārtus pārējiem karavīriem, krievu garnizons patvērās pagrabos, kur viņus sagūstīja.
Aleksandrs Zaharčenko
Aleksandrs Zaharčenko (ru, uk; dzimis 1976. gada 26. jūnijā Doneckā, Ukrainas PSR, PSRS, miris 2018. gada 31. augustā) bija separātistu līderis, starptautiski neatzītās Doneckas tautas republikas vadītājs. Republikas vadītājs (no 2014. gada 4. novembra), Ministru Padomes priekšsēdētājs (no 2014. gada 7. augusta) un bruņoto spēku virspavēlnieks. Ukrainā atzīts par teroristu.
Biogrāfija
Ar izcilību pabeidzis Doneckas rūpnieciskās automātikas tehnikumu, sāka strādāt raktuvēs par kalnu elektromehāniķi. Pēc profesijas bija tehniķis-elektromehāniķis.
Mācījies Ukrainas iekšlietu ministrijas Doneckas juridiskajā institūtā, bija nepabeigta augstākā izglītība.
2014. gada 30. augustā pret Zaharčenko tika izdarīts atentāta mēģinājums. Viņš pats necieta, taču automašīnas vadītājs, ar kuru viņš brauca, guva ievainojumus.
Miris 2018. gada 31. augustā Doneckā bumbas sprādziena rezultātā.
Ģimene
Sieva — Nataļja. Ir 4 dēli.
Asaugļu sūrene
Asaugļu sūrene (la) ir augu suga sūreņu dzimtā. Tā sporādiski ir sastopama Baltijas jūras piekrastes valstīs — mitros un akmeņainos smiltājos jūras krastā. Latvijā šī ir uzskatāma par ļoti retu, iespējams, izzudušu sugu. Kādreizējais atradņu apvidus, kur sugu visticamāk varētu atrast atkārtoti, ir jūras piekraste starp Tūju un Ainažiem. Latvijai ģeogrāfiski tuvākās pastāvīgo atradņu vietas mūsdienās ir Zviedrija un Igaunijas salas Baltijas jūrā.
Ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā nulles kategorijā.
Apraksts
Augļu sūrene ir daudzgadīgs, gulošs lakstaugs. Auga stublājs ir zarains, plati izpleties, kails. Tā zari ir 15—70 cm gari. Lapas ir izvietotas pamīšus, tās ir veselas, lineāras, aptuveni 1—2 cm garas un 0,3—0,6 cm platas, to mala ir gluda, gals smails un kāts — īss. Ziedi pa vienam vai nedaudzi pušķī lapu žāklēs. Apziednis ir vainagveidīgs, tā gals sārts vai sarkans. Auglis ir iegareni zaļganbrūns riekstiņš. Augļu gatavības laikā zaļās apziedņa lapas riekstiņu nosedz tikai līdz pusei vai trešdaļai tā garuma. Zied jūlijā un augustā.
Jasīns Brāhīmī
Jasīns Brāhīmī (ar, fr, dzimis ) ir Francijā dzimis Alžīrijas futbolists, spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Brāhīmī pārstāv Kataras komandu Al-Rayyan SC un Alžīrijas futbola izlasi.
Karjera
Savu karjeru Brāhīmī ir sācis Stade Rennais F.C. komandā. Ir ticis īrēts gan Francijas 2. līgas klubam Clemont, gan La Liga komandai Granada CF. 2013. gadā Brāhīmī pievienojās Granada CF. Pēc vienas sezonas noslēdza līgumu ar FC Porto.
Alžīrijas futbola izlases sastāvā ir spēlējis 2014. gada FIFA Pasaules kausā un 2015. gada un 2017. gada Āfrikas Nāciju kausā.
Sasniegumi
Porto
Alžīrija
Individuālie sasniegumi
Surinamas futbola izlase
Surinamas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Surinamu starptautiskās futbola sacensībās. Surinamas futbola izlasi pārvalda Surinamas Futbola asociācija.
Cilvēks, kas atnāca par agru
"Cilvēks, kas atnāca par agru" ir dāņu-amerikāņu rakstnieka Pola Andersona zinātniskās fantastikas stāsts par kādu ASV Armijas karavīru, kurš nejauši nonāk vikingu laiku Islandē. Kaut gan šis stāsts dažos aspektos līdzinās Marka Tvena "Konektikutas jeņķis karaļa Artura galmā", patiesībā tas ir Tvena stāsta pretstats: Pola Andersona un Marka Tvena attieksme pret primitīvo sabiedrību, kādā nonāk stāsta varonis, ir stipri atšķirīga, atšķiras arī viņu domas par mūsdienu cilvēka izdzīvošanas iespējām tādā sabiedrībā.
Stāsts pirmo reizi tika publicēts 1956. gada jūnijā amerikāņu fantāzijas un zinātniskās fantastikas žurnālā The Magazine of Fantasy and Science Fiction. Pēc tam tas atkārtoti tika izdots The Best from Fantasy and Science Fiction, Sixth Series un Andersona stāstu apkopojumā The Horn of Time. 2010. gadā iznākušajā Pola Andersona stāstu krājumā Fragile and Distant Suns tas iekļauts ar nosaukumu Early Rise.
Latviešu valodā stāsts izdots 1968. gadā, iekļauts sērijā "Fantastikas pasaulē" iznākušajā krājumā "Ekspedīcija uz Zemi".
Sižets
Stāsts sarakstīts pirmajā personā, to it kā stāsta vikingu laiku islandietis — Ospaks Ulfsons. Spēcīga pērkona negaisa laikā Ospaka sētā neizskaidrojamā veidā nokļūst cilvēks no 20. gadsimta — seržants Džeralds Robertss no Savienoto Valstu armijas bāzes Islandē.
Uzskatot Džeraldu par kuģa avārijā izdzīvojušo, viņu pieņem Ospaka ģimene, pēc islandiešu tradīcijām nodēvējot viņu par Semsonu (Džeralda tēvu sauca par Semu). Kaut arī Džeralda inženiera izglītība ļauj viņam ģenerēt dažādas idejas par to, kā izmainīt islandiešu dzīvi (piemēram, uzlabojot zvejai izmantotos buru kuģus), viņam trūkst praktisku iemaņu, viņa idejas ir pārlieku sarežģītas, lai 10. gadsimtā tās varētu realizēt. Zināšanas par 20. gadsimta metalurģiju viņam neko nedod, strādājot 10. gadsimta kalvē, un viņa mēģinājumi beidzas ar fiasko, gandrīz nodedzinot kalvi. Arī zināšanas par to, kā veidot lielu metāla tiltu, nav noderīgas, lai ar viduslaiku galdniecības instrumentiem uzbūvētu nelielu koka tiltiņu pāri strautam. Džeralds arī neprot lauku darbus.
Džeralds cenšas to izskaidrot saviem klausītājiem saprotamā valodā, taču tiek saprasts tā, ka visu, kas attiecas uz pilsoņu tiesību aizsardzību, veic pats karalis personiski. Uzjautrinātie islandieši spriež, ka šāds karalis būtu pārāk aizņemts, lai parūpētos par sava mantinieka radīšanu... Un tieši otrādi, kad Džeralds stāsta, ka bijis militārais policists, viņa izklāstu par 20. gadsimta armijā pierasto karavīru apģērba un personiskās dzīves pakļaušanu reglamentam islandieši uztver kā karavīru aizvainošanu.
Džeralds neapdomīgi stāsta, ka viņa ģimenei nepieder zeme un ģimene dzīvo vienā dzīvoklī, lielā mājā, kopā ar daudzām citām ģimenēm, nesaprotot, ka tikko strauji pazeminājis savu vērtību islandiešu acīs — šajā sabiedrībā cilvēks bez zemes sociālajā skalā ir tālu lejā. Un, kad viņš lepojas, ka Amerikas Savienotajās Valstīs ir brīva sabiedrība, taču atzīst, ka ASV pilsoņi var tikt iesaukti militārajā dienestā pat ražas novākšanas laikā, viņa satriektie saimnieki secina, ka ASV ir briesmīgākā no tirānijām, jo 10. gadsimta islandiešu aizkavēšana ražas novākšanas laikā nozīmētu nolemt viņu ģimenes nomiršanai badā.
Saimnieka meita Torgunna un Džeralds iemīl viens otru. Sāncensis Ketills no kaimiņu ģimenes ir sakaitināts par to, ka viņa izvēlējusies "bezjēdzīgu ārzemnieku", viņš izsaka Džeraldam apvainojumus, strīds noved līdz divkaujai. Džeralds nezina, ka šajā sabiedrībā bez ieročiem cīnās tikai vergi, brīvie cilvēki cīnās ar ieročiem un bieži līdz nāvei. Kā ieroci viņš izvēlas islandiešu cirvi, jo ar zobenu neprot apieties, tiek ievainots, un, lai izvairītos no nākamā — jau nāvējošā cirtiena, viņš izmanto savu revolveri un nogalina pretinieku.