cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blue Walker 1
Blue Walker 1 ir Lietuvas uzņēmuma NanoAvionics pavadonis, kas paredzēts tehnoloģiju pārbaudei kosmosā. Pavadonis orbītā tika palaists 2019. gada 1. aprīlī. Reizē ar to kosmosā devās otrs NanoAvionics pavadonis M6P.
Blue Walker 1 pamatā ir NanoAvionics izstrādātā pavadoņu platforma M6P, kas veidota CubeSat 6U formā. Kosmiskajā aparātā tiek testētas NanoAvionics mātes uzņēmuma AST & Science patentētās tehnoloģijas, kas nākotnē tiks izmantotas AST & Science izgatavotajos pavadoņos. Blue Walker 1 izgatavošanai un derīgās kravas integrēšanai bija nepieciešams tikai viens mēnesis.
Lidojuma gaita
Blue Walker 1 tika palaists 03:57 UTC ar Indijas nesējraķeti PSLV-XL (lidojums PSLC-C45) no Satīša Dhavana kosmosa centra. Tas kopā ar 27 mazajiem pavadoņiem bija sekundārā krava Indijas pavadonim EMISAT. Blue Walker 1 tika ievadīts solārsinhronā orbītā 434 km × 515 km, zemāk nekā plānots.
Pagarinātais grīslis
Pagarinātais grīslis ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā, pārmitrās pļavās, krūmājos un mežos.
Jošio Okada
Nacionālā izlase
!Kopā||7||0
Pagarinātais grīslis
Apraksts
Pagarinātais grīslis ir daudzgadīgs, 30-80 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.
Augs veido nelielu ceru. Stublājs ir trīsšķautņains un raupjš. Lapas ir zaļas, smailas un 0,2-0,3 cm šauras, raupjas un aptuveni stublāja garumā. Seglapu nav. Ziedkopa ir šaura un aptuveni 3-6 cm gara, visbiežāk sastāv no 6-12 iegarenām vārpiņām. Ziedkopā apakšējās vārpiņas parasti ir manāmi garākas. Segplēksne ir olveidīga, brūngana, mala šauri plēvjaina, vidū zaļgana šķautne. Augļa pūslītis ir zaļganbrūns, lancetisks, ar labi saskatāmu dzīslojumu, ap divas reizes garāks nekā segplēksne. Pūslīša knābītis ir īss un divzobains. Zied maijā, jūnija sākumā.
Virsāja grīslis
Virsāja grīslis ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, sausos priežu mežos, mežmalās un izcirtumos.
Apraksts
Auga cers ir skrajš. Lapas ir pacietas, 0,2-0,4 cm šauras, divreiz līdz trīsreiz īsākas nekā stublājs un ir novietotas tikai stublāja apakšdaļā. Ziedkopas galotnē ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa un tai blīvi piespiestas 1 vai 2 olveidīgas, 0,4-0,7 cm garas sievišķo ziedu vārpiņas. Seglapa ir ļoti īsa, brūna, ar plēvjainu gala daļu un akotainu dzeloņsmaili. Augļa pūslīša segplēksne ir brūna, strupa, ar plēvjainu malu. Pūslītis ir brūns, lodveidīgs, ar īsu knābīti, apmatots un aptuveni segplēksnes garumā vai garāks. Zied maijā.
Margarita Drobjazko
Margarita Drobjazko (ru, lt; dzimusi Maskavā) ir Krievijā dzimusi un dzīvojoša bijusī Lietuvas daiļslidotāja. Startēja dejās uz ledus ar partneri no Lietuvas Povilu Vanagu.
M. Drobjazko ir dzimusi Maskavā, bet līdz sešu gadu vecumam dzīvoja Magadanā, Krievijas galējos ziemeļaustrumos. 1993. gadā ieguvusi Lietuvas pilsonību.
M. Drobjazko un P. Vanaga lielākie starptautiskie panākumi bija bronzas medaļas 2000. gada Pasaules čempionātā Nicā, kā arī divas bronzas medaļas Eiropas čempionātos (2000, 2006). Piedalījušies piecās olimpiskajās spēlēs, augstākā sasniegtā vieta — 5. vieta 2002. gada olimpiādē Soltleiksitijā, kas ir viens no augstākajiem sasniegumiem Lietuvai ziemas olimpiskajās spēlēs. 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs pāris palika 6. vietā, kas arī bija labākais sasniegums Lietuvai šajā olimpiādē.
Pēc 2022. gada Krievijas iebrukuma Ukrainā M. Drobjazko ir atbalstījusi invāziju. 2022. gada 10. augustā Lietuvas prezidents Gitans Nausēda viņai un P. Vanagam atņēma Lietuvas Dižkunigaiša Ģedimina ordeni pēc dalības iebrukumu atbalstošā daiļslidošanas šovā Sočos, bet 2023. gada vasarā Lietuvas Iekšlietu ministrija aicināja viņai atņemt Lietuvas pilsonību.
Lielbritānija 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Lielbritānija (Lielbritānijas un Īrijas apvienotā karaliste) 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viena no 14 pārstāvētajām valstīm pirmajās vasaras olimpiskajās spēlēs. Šajās olimpiskajās spēlēs Lielbritāniju pārstāvēja 10 sportisti (visi vīrieši) 7 olimpiskajos sporta veidos.
Lielbritānija bija piektā veiksmīgākā valsts šajās olimpiskajās spēlēs, izcīnot 7 olimpiskās medaļas. No šīm 7 olimpiskajām medaļām 2 bija zelta medaļas, 3 sudraba un 2 bronzas medaļas. Zelta medaļas izcīnīja Džons Bolands tenisā un Lonsestons Eliots svarcelšanā. Lonsestons Eliots šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja divas medaļas. Arī Džons Bolands izcīnīja divas olimpiskās medaļas, bet viņa otrā medaļa (zelta medaļa), ko ieguva tenisa dubultspēlēs kopā ar Vācijas sportistu Frīdrihu Traunu tiek ieskaitīta Jauktās komandas (ZZX) rezultātos. Vieglatlētikā, riteņbraukšanā un tenisā tika iegūtas pa divām olimpiskajām medaļām šajās spēlēs.
Medaļnieki
Džons Bolands kopā ar Vācijas sportistu Frīdrihu Traunu izcīnīja zelta medaļu tenisa dubultspēlēs. Tā kā viņš startēja komandā kopā ar citas valsts pārstāvi, viņa rezultāts un iegūtā medaļa tiek pieskaitīta pie Jauktās komandas (ZZX).
Sportistu sadalījums starp sporta veidiem
• — Sportists(-i) startēja vairākos sporta veidos.
Cīņas sports 25px
Lielbritāniju cīņas sportā pārstāvēja Lonsestons Eliots. Viņš kopvērtējumā izcīnīja 4. vietu.
Riteņbraukšana 25px 25px
Riteņbraukšanā Lielbritānija bija pārstāvēta ar diviem sportistiem — Frederiku Kīpingu un Edvardu Batelu. Abi sportisti izcīnīja olimpiskās medaļas. Sudraba medaļu ieguva Frederiks Kīpings 12 stundu braucienā, bet bronzas medaļu ieguva Edvards Batels grupas braucienā.
Teniss 25px
Lielbritāniju tenisā pārstāvēja divi sportisti — Džons Bolands un Džordžs Stjuarts Robertsons. Abi startēja vienspēļu turnīrā. Džons Bolands startēja arī dubultspēļu turnīrā kopā ar Vācijas sportistu Frīdrihu Traunu. Viņu rezultāts tiek pieskaitīts pie Jauktās komandas (ZZX). Vienspēlēs Džons Bolands izcīnīja zelta medaļu.
Vieglatlētika 25px
Vieglatlētikā Lielbritāniju pārstāvēja visvairāk sportistu — 5 sportisti. Sportisti startēja 5 vieglatlētikas disciplīnās, no kurām divās ieguva olimpiskās medaļas. Sudraba medaļu izcīnīja Grentlijs Guldings 110 metru barjerskrējienā, bet bronzas medaļu Čārlzs Gmelins izcīnīja 400 metru skrējienā.
Vingrošana 25px
Vingrošanā Lielbritāniju pārstāvēja Lonsestons Eliots. Viņš startēja virvē kāpšanas disciplīnā un izcīnīja 5. vietu.
Dons Badžs
Džons Donalds Badžs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu tenisists, pirmais Grand Slam uzvarētājs tenisa vēsturē (1938), četrpadsmitkārtējs Grand Slam turnīru uzvarētājs vienspēļu, vīriešu dubultspēļu un jaukto dubultspēļu sacensībās, divkārtējs Deivisa kausa ieguvējs ASV izlasē (1937, 1938), vairākkārtējs "profesionālo Grand Slam" turnīru (Vimbldonas, ASV un Francijas profesionālais čempionāts) uzvarētājs vienspēlēs un dubultspēlēs (1939-1953). Starptautiskās tenisa slavas zāles biedrs kopš 1964. gada.
Vīķi (augi)
Vīķi (la) ir ģints tauriņziežu dzimtā, kurai dabiskais izplatības areāls ir mērenajā un subtropu joslā līdz tropu kalniem. Tajā ir klasificētas vairāk nekā 240 sugas, no kurām vairākas ir sastopamas Latvijā.
Klasifikācija
Latvijā ir sastopamas vai ir konstatētas šādas vīķu sugas:
Paula Strautmane
Paula Strautmane (dzimusi Rīgā) ir latviešu basketboliste, spēlē veglās uzbrucējas pozīcijā, Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. 2023. gadā pārstāv Beļģijas komandu Mehelenas "Kangoeroes".
P. Strautmanes jaunākā māsa Digna Strautmane arī ir basketboliste, abas māsas kopā spēlējušas visa vecuma Latvijas jaunatnes izlasēs. Pieaugušo izlases sastāvā spēlējusi 2017. gada Eiropas čempionātā.
Karjera
Pirms spēlēšanas ASV studentu čempionātā bijusi dažādu jauniešu komandu sastāvā Latvijā. Studentu basketbolā pārstāvēja Kvinipiekas Universitātes sieviešu basketbola komandu NCAA čempionātā. Debijas gadā ASV iekļuva savas konferences simboliskajā debitantu izlasē.
Pēc koledžu basketbola karjeras beigām P. Strautmane atgriezās Latvijā un kopš 2019. gada vasaras spēlēja Rīgas TTT. Pēc tam pārcēlās uz Spāniju, kur pārstāvēja Cadi La Seu komandu, bet 2023. gada vasarā noslēdza līgumu ar Beļģijas čempionvienību Mehelenas "Kangoeroes".
Miljoniem iespēju, kā atdot galus
"Miljoniem iespēju, kā atdot galus" (en) ir 2014. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem, scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Sets Makfārlins. Citas lomas atveido Šarlīze Terona, Amanda Saifreda, Nīls Patriks Heriss, Džovanni Ribisi, Sāra Silvermana un Liams Nīsons. Filmas pirmizrāde gan ASV, gan Latvijā notika 2014. gada 30. maijā.
Filmas galvenais varonis ir gļēvs aitkopis Alberts. Kad viņu pamet mīļotā sieviete, Alberts iepazīstas ar kāda slavena bandīta sievu, kura palīdz viņam rast sevī drosmi.
9 (animācijas filma)
"9" ir 2009. gada Amerikas Savienoto Valstu datoranimācijas filma, kuras režisors ir Šeins Ekers. Filmas scenārija autore ir Pamela Petlere, producenti Džims Lemlijs, Tims Bērtons, Timurs Bekbambetovs un Dana Ginsburga. Galvenās lomas ierunāja Elaidža Vuds, Džons Reilijs, Dženifere Konelija, Kristofers Plamers, Krispins Glovers un Mārtins Landau.
Filma balstīta uz Ekera Kinoakadēmijas balvai nominētās tāda paša nosaukuma īsfilmas, kuru viņš izveidoja, studējot Kalifornijas Universitātē. Tās pirmizrāde notika 2009. gada 9. septembrī, saņemot dažādas kritiķu atsauksmes. Pie 30 miljonu dolāru liela filmas budžeta tā nopelnīja 48 miljonus. Vēl tā tika nominēta Annie balvai par labākajiem animācijas efektiem. 2009. gada 25. decembrī filma tika izdota uz DVD un Blu-ray datu nesējiem.
Filmā cilvēce tikusi iznīcināta, tiecoties uz tehnisko progresu. Vienīgais, kas saglabājies no civilizācijas ir deviņas lupatu lelles, kurās ir iekļautas cilvēku dvēseles.
Krusta pacelšana
Krusta pacelšana ir flāmu gleznotāja Pītera Paula Rubensa gleznots triptihs, kas tika pabeigts 1610.—1611. gadā.
Pīters Pauls Rubenss uzgleznoja Krusta pacelšanu pēc atgriešanās Flandrijā no Itālijas. Darbā skaidri saskatāma itāļu renesanses un baroka mākslinieku kā Karavadžo, Tintoreto un Mikelandželo ietekme. Centrālais panelis ilustrē spriedzi starp daudziem muskuļotiem vīriešiem, kuri cenšas pacelt krustu un Kristus uz krusta šķietami nepaceļamo svaru.
Pītera Paula Rubensa perspektīvas saīsināšana redzama krustu ceļošo vīriešu kontūrās. Kristus izvietots uz centrālā paneļa diagonāles, stilistiski līdzīgi Karavadžo Apglabāšanā. Kustība, vieta un laiks ir ilustrēti kopā ar grūtībām piecelt krustu vertikāli. Rubens droši izmanto dinamiskas krāsas un chiaroscuro, stilu, kas ar laiku kļūts izsmalcinātāks.
Glezna kopā ar dažiem citiem Rubensa darbiem atrodas Antverpenes katedrālē, Beļģijā. To pasūtīja baznīca, lai izteiktu savu atbalstu katolicismam pēc protestantu atdalīšanās. Pēc Napoleona rīkojuma šo gleznu kopā ar citu Pītera Paula Rubensa darbu Noņemšana no krusta aizveda uz Parīzi. Gleznas atgriezās katedrālē 1815. gadā.
Masu kultūrā
Marijas Luīzas Ramē (Ouida) romānā "Flandrijas suns" galvenie tēli, Nello un Patrašs, vēlas kaut reizi dzīvē redzēt gan Rubensa Krusta pacelšanu, gan Noņemšanu no krusta. Tas kalpo kā stāsta kulminācija, kad abi aukstā Ziemassvētku vakarā ielavās Antverpenes katedrālē, lai redzētu gleznas skaistumu. Nākamajā dienā viņus atrod mirušus triptiha priekšā.
Cīņas sports 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cīņas sports 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no olimpiādes programmā iekļautajiem sporta veidiem, pavisam to bija 31. Tā sacensības notika Sidnejas konferenču un izstāžu centrā grieķu-romiešu cīņā no 24. līdz 27. septembrim, brīvajā cīņā no 28. septembra līdz 1. oktobrim. Kopā cīņas sportā tika sadalīti 16 medaļu komplekti.
Vācijas cīkstonis Aleksandrs Leipolds, kas startēja brīvā stila svara kategorijā līdz 76 kg, sākotnēji bija ieguvis pirmo vietu, bet tika diskvalificēts pēc pozitīvas nandrolona pārbaudes.
No Latvijas cīkstoņiem olimpiādes brīvās cīņas sacensībās pussmagajā svarā (līdz 85 kg) piedalījās Igors Samušonoks. Viņš vienā cīņā uzvarēja, divās cieta zaudējumu un turnīru noslēdza 11. vietā.
Dalībnieki
Sacensībās piedalījās 314 cīkstoņi no 55 valstīm:
Marselo Bjelsa
Marselo Bjelsa (, dzimis ) ir Argentīnas futbola treneris, bijušais futbolists. No 2018. gada līdz 2022. gada februārim Bjelsa trennēja Anglijas Premjerlīgas komandu Leeds United.
Cīņas sports 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Dalībnieki
Iekavās uzrādīts cīkstoņu daudzums no valsts.
Gāršmuižas urga
Gāršmuižas urga ir Ķīšupes labā krasta pieteka Saulkrastu novadā.
Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Ķīšupē pie Gāršmuižas. Gāršmuižas urgu šķērso valsts autoceļš V78 (Saulkrasti—Vidriži).
Ričards Gordons
Ričards Frensiss "Diks" Gordons jaunākais (Richard Francis "Dick" Gordon Jr.; dzimis, miris ) bija ASV astronauts, Jūras kara flotes lidotājs. Veicis divus kosmiskos lidojumus.
Dzīvesgājums
1951. gadā Gordons Vašingtonas Universitātē ieguva bakalaura grādu ķīmijā. 1952. gadā viņš sāka dienestu Jūras kara flotes aviācijā. Pēc lidotāja apmācības Gordons dienēja Visu laikapstākļu iznīcinātāju eskadriļā Džeksonvillas kara bāzē Floridā. 1957. gadā viņš apguva izmēģinātājpilota apmācību un pēc tam veica dažādu lidaparātu izmēģināšanu.
Pirmo lidojumu kosmosā Gordons veica 1966. gada septembrī, esot Gemini 11 pilots. Lidojuma laikā notika kosmosa kuģa saslēgšanās ar Agena Target Vehicle, tai skaitā savienojot abus objektus ar trosi. Gordons veica divas iziešanas kosmosā ar kopējo ilgumu 2 stundas 41 minūte.
1966. gada decembrī Ričards Gordons tika apstiprināts Apollo trešā lidojuma dublieru apkalpē. 1967. gada novembrī viņš apstiprināts par Apollo 9 dublieru apkalpes komandmoduļa pilotu.
Ričarda Gordona otrais kosmiskais lidojums notika 1969. gada novembrī, esot Apollo 12 komandmoduļa pilotam. Kamēr Čārlzs Konrāds ar Elanu Bīnu nosēdās uz Mēness virsmas, Gordons palika komandmodulī Mēness orbītā.
1970. martā Gordons tika apstiprināts par Apollo 15 dublieru apkalpes komandieri. Bija paredzēts, ka šī apkalpe kļūs par Apollo 18 pamatapkalpi, bet pēc Apollo programmas finansējuma samazināšanas šīs lietojums tika atcelts.
1971. gada augustā Gordons sāka darboties kosmoplāna Space Shuttle programmā. 1972. gada janvārī Ričards Gordons atstāja NASA un atvaļinājās no Kara flotes.
No 1972. līdz 1976. gadam Ričards Gordons bija amerikāņu futbola komandas New Orleans Saints viceprezidents. 1977. gadā viņš kļuva par ģenerālmenedžeru kopuzņēmumā Energy Developers, kas izstrādāja šķidrās ķīmiskās sprāgstvielas naftas un gāzes rūpniecībā. 1978. gadā Gordons kļuva par prezidentu uzņēmumā Resolution Engineering and Development Company (REDCO), kas konstruēja naftas urbumu kontroles un ugunsdzēsības aprīkojumu. Pēc tam, kad 1980. gadā REDCO apvienojās ar Amarco Resources, Gordons kļuva par AMARCO meitas uzņēmuma Westdale mārketinga viceprezidentu. No 1981. līdz 1983. gadam viņš bija Scott Science and Technology, Inc. Losandželosas nodaļas direktors. 1982. gadā Gordons kļuva par Astro Sciences Corporation prezidentu.
Ričards Gordons bija arī Louisiana Heart Fund priekšsēdētājs, bezpeļņas organizācijas March of Dimes priekšsēdētājs, Muscular Dystrophy goda priekšsēdētājs un Ņūorleānas skautu kluba direktoru padomes priekšsēdētājs. Miris 2017. gadā.
Stevauns Kardls Stēvaunsons
Stevauns Kardls Stēvaunsons (is,, dzimis , miris ) bija Islandes aktieris. Ievērību guvis ar ļaundara tēla Robija Rotena (Robbie Rotten) atveidošanu TV programmā Lazy Town.
16. autobusu maršruts (Daugavpils)
16. autobusu maršruts ir Daugavpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Autoostas līdz Piena kombināta ciematam. 16. autobusu maršrutu apkalpo A/S "Daugavpils satiksme". Maršruts tika atklāts. Sākotnēji tas bija eksperimentāls maršruts, bet vēlāk tika apstiprināts par regulāru maršrutu.
Pieturvietas
16. autobusu maršrutā ir 14 pieturas, virzienā Autoosta — Piena kombināta ciemats ir 7 pieturas, tāpat arī virzienā Piena kombināta ciemats — Autoosta ir 7 pieturas.
Kodži Mijata
Kodži Mijata (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||6||0
Latvija 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Latvija piedalījās, kas no līdz  notika Apvienotās Karalistes galvaspilsētā Londonā. Latvijai šīs bija desmitās vasaras olimpiskās spēles.
Latviju olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 45 sportisti 12 sporta veidos, kas ir viena no lielākajām Latvijas delegācijām olimpisko spēļu vēsturē. Olimpiskajām spēlēm bija kvalificējies arī Ronalds Arājs, tomēr 2012. gada jūnijā guva smagu traumu un olimpiskajās spēlēs viņš nestartēja. Olimpiskajām spēlēm bija kvalificējies arī 2008. gada Pekinas olimpisko spēļu čempions BMX riteņbraukšanā Māris Štrombergs, kā arī divu olimpisko medaļu laureāts šāvējs Afanasijs Kuzmins, kam šīs bija devītās olimpiskās spēles. Latvijai bija lielākā iespējamā sportistu delegācija šķēpa mešanā (seši sportisti; Latvija bija vienīgā valsts, kuru šķēpa mešanā pārstāv seši sportisti), pludmales volejbolā vīriešiem (divi pāri), BMX riteņbraukšanā vīriešiem (trīs sportisti). A. Kuzmins bija arī vecākais Latvijas pārstāvis olimpiskajās spēlēs (65 gadi), savukārt jaunākā — peldētāja Gabriela Ņikitina (18 gadi). Latvijas sportistu vidējais vecums ir 26,8 gadi.
Latvijas sportisti izcīnīja divas medaļas — vīriešu BMX riteņbraukšanā zelta medaļu izcīnīja Māris Štrombergs un pludmales volejbolā bronzas medaļu izcīnīja Mārtiņš Pļaviņš un Jānis Šmēdiņš. Latvijai šīs vasaras olimpiskās spēles bija ar otro mazāko izcīnīto medaļu skaita kopš neatkarības atjaunošanas pēc.
Sportisti
Šajā tabulā ir sportistu sadalījums pēc sporta veidiem.
Kate Vilka
Kate Vilka (dzimusi Kate Krēsliņa Rīgā) ir latviešu basketboliste, spēlē veglās uzbrucējas pozīcijā, Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. 2023. gadā pārstāv Latvijas klubu Rīgas TTT.
Karjera
Rīgas TTT sastāvā trīs reizes kļuvusi par Latvijas čempioni, 2019. gadā tika atzīta par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju. 2020.—2021. gada sezonā spēlēja vienā no titulētākajiem Beļģijas klubiem Castors Braine.
Pēc sezonas beigām 2021. gadā pārtrauca profesionālā basketbola karjeru, gaidot bērna piedzimšanu. 2022. gada rudenī K. Vilka atgriezās sportā, pievienojoties Rīgas TTT komandai. Šajā pašā sezonā atgriezās arī Latvijas valstsvienības apritē.
Agnis Andžāns
Agnis Andžāns (dzimis, Rīgā) ir latviešu matemātiķis, Dr.hab.mat., profesors, izglītības darbinieks un mācību grāmatu autors. Izveidojis Latvijas Universitātes A. Liepas Neklātienes matemātikas skolu jaunajiem matemātiķiem, apmācījis daudzus Latvijas matemātiķus, sagatavojis jauniešus starptautiskajām olimpiādēm.
Latvijas Universitātē no 1971. līdz 2012. gadam strādājis dažādos amatos: laborants, jaunākais zinātniskais līdzstrādnieks, vecākais pasniedzējs, docents, profesors, LU A. Liepas Neklātienes matemātikas skolas vadītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1952. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas L. Paegles 1. vidusskolā, kur viņa matemātikas skolotājs bija Alfrēds Grava, piedalījās Latvijas un PSRS matemātikas olimpiādēs. Pēc skolas absolvēšanas 1969. gadā sāka studēt LVU Fizikas un matemātikas fakultātē (1969—1974). Drīz pēc studiju uzsākšanas sāka vadīt matemātikas pulciņu Rīgas 1. vidusskolā, līdztekus studijām strādāja LVU Skaitļošanas centrā (1971—1984) un nodarbojās ar matemātikas mācīšanas metodiku. Kā arī savus metodiskos ieteikumus publicēja dažādos izdevumus un organizēja dažādus matemātikai piesaistošus pasākumus.
1984. gadā sāka strādāt par LVU Fizikas un matemātikas fakultātes vecāko pasniedzēju un 1988. gadā aizstāvēja zinātnisko darbu fizikas un matemātikas kandidāta grāda iegūšanai, 1991. gadā kļuva par  Vispārīgās matemātikas katedras docentu, 1995. gadā par matemātikas habilitēto doktoru, 1997. gadā par LU Fizikas un matemātikas fakultātes profesoru. Strādājot Latvijas Universitātē, sagatavoja virkni akadēmisku kursu: elementārās matemātikas speciālās metodes, elementārās matemātikas vispārīgās metodes, skaitļu teorija, kombinatorikas elementi, algoritmu un automātu teorija, kombinatoriskie algoritmi. Izveidoja arī LU matemātikas maģistrantūras apakšvirzienu Modernā elementāra matemātika.
Matemātikas mācīšanas sistēmas pilnveide
Kopš savas pedagoģiskās darbības sākuma Andžāns centās attīstīt padziļinātu matemātikas mācīšanas sistēmu, kas jebkuram apdāvinātam skolēnam dotu iespēju apzināties un attīstīt spējas, mācoties jebkurā Latvijas skolā. No 1979. gada līdz 2010. gadam viņš vadīja Latvijas Universitātes A. Liepas Neklātienes matemātikas skolu. Apmācības sistēma tika izveidota paralēli skolas izglītībai — LU A. Liepas Neklātienes matemātikas skola un matemātikas olimpiāžu sistēma. Laika gaitā Andžāns LU A. Liepas NMS pilnveidoja un paplašināja, izveidojot to par padziļinātas matemātikas mācīšanas centru Latvijā. Agņa Andžāna ieguldīto darbu matemātikas padziļinātā mācīšanā novērtē ne tikai Latvijā, bet arī pasaulē — saņemti citu valstu un starptautisku organizāciju piešķirtie apbalvojumi.
Kopš 1980. gadu sākuma Latvijas skolēnu izlases PSRS olimpiādēs bija labākās, ilgu laiku Andžāns bija vienīgais izlašu vadītājs un treneris. Kopš 1990. gadiem Latvija piedalās starptautiskajās olimpiādēs. Izlases sagatavošanā ir piedalījušies vairāki Andžāna kādreizējie skolēni (arī starptautisko olimpiāžu dalībnieki), katrs pārzināja savu jomu: Juris Smotrovs — algebra; Andris Ambainis, Ainārs Galvāns, Filips Jeļisejevs — kombinatorika; Kalvis Apsītis — matemātiskā analīze un skaitļu  teorija; Aivars Bērziņš — skaitļu teoriju. Tā kā Andžāna pārziņā bija vispārējā sagatavošana un ģeometrija, tad LU izveidoja akadēmisko kursu — Olimpiāžu uzdevumu risināšanas praktikumu (kopš 1997. gada).
Zinātniski pētnieciskā darbība
Publicējis vairāk nekā 100 zinātniskās publikācijas, vairāk nekā 170 mācību literatūras darbus un apmēram 500 rakstus periodikā.
Zinātniskās publikācijas (skaits):
Paralēli darbam LU vadījis arī nodarbības skolēniem un skolotājiem par matemātikas sacensību uzdevumu risināšanu.
Zinātniski organizatoriskā darbība
LU A. Liepas Neklātienes matemātikas skolas vadīšana, LU matemātikas maģistrantūras apakšvirziena "Modernā elementārā matemātika" izveide un vadīšana, LU matemātikas maģistrantūras programmas vadīšana, matemātikas padziļinātas mācīšanās sistēmas izveide un vadīšana Latvijas mērogā, starptautiskās matemātikas olimpiādes "Pilsētu turnīrs" vadīšana (viceprezidents), Latvijas izglītības sistēmas informatizācijas investīciju projekta izglītošanas informatizācijas daļas vadītājs, Latvijas - Islandes projekta "LAIMA" vadītājs, "NORD + NEIGHBOURS" projekta "Publishing books in olympiad mathematics" vadītājs, Pasaules Matemātisko sacensību federācijas komsijas loceklis, ~ 25 starptautisku kongresu/konferenču programmu komiteju un/vai orgkomiteju loceklis/vadītājs, etc.
Līdzdalība zinātniskās organizācijās
Latvijas Matemātikas biedrība, Amerikas matemātikas asociācija, Vācijas matemātikas didaktikas biedrība, žurnāla "Квант" redakcijas padome, žurnāla "Integrālis" (Armēnija) redakcijas padome, žurnāla "Zvaigžņotā Debess" atbildīgais redaktors, žurnāla "Matematika ir matematinis modeliavimas" (Lietuva) redakcijas padome, u.c.
Energoefektivitāte
Energoefektivitāte ir attiecība starp iegūto preci vai pakalpojumu un patērēto enerģiju. Savukārt energoefektivitātes paaugstināšana nozīmē energoefektivitātes uzlabošanu tehnoloģisku, galalietotāju rīcības vai saimniecisku darbību rezultātā. Energoefektivitātes paaugstināšanas būtība ir samazināt enerģijas apjomu, kas tiek patērēts preču ražošanai un pakalpojumu sniegšanai, bet nesamazināt saražotās preces vai sniegtā pakalpojuma kvalitāti. Energoefektīvi risinājumi ļauj ražotājiem samazināt produktu pašizmaksu, un sabiedrībai ietaupīt uz saņemto pakalpojumu rēķina.
Eiropas Savienība
Izmaiņas ES energoefektivitātes un ēku energoefektivitātes direktīvā EK prezidente Urzula fon der Leiena 2020. gadā izvirzīja vēlmi līdz 2030. gadam Eiropas Savienība (ES) mērogā samazināt siltumnīcefekta gāzu (SEG) emisijas par 55 %. Kā daļu no "Eiropas Zaļā Kursa", ar mērķi palielināt klimata ambīcijas laika periodam no 2030. līdz 2050. gadam, Eiropas Komisija (EK) plāno mainīt energoefektivitātes un ēku energoefektivitātes direktīvas. Spēkā esošā direktīva tika apstiprināta 2012. gadā ar mērķi panākt 20 % energoefektivitātes uzlabojumu līdz 2020 (salīdzinot ar 2005). 2018. gadā mērķis tika papildināts, nosakot 32,5 % enerģijas efektivitātes uzlabojumus līdz 2030. Ēkas patērē 40 % no visas gala enerģijas un ir atbildīgas par aptuveni 36 % SEG emisijām Eiropā – tas ir būtisks aspekts, ko abas direktīvas risinās ar dažādu instrumentu palīdzību. Īpaša loma plānota valsts un pašvaldību sektoram nosakot tam obligāti renovējamo ēku skaitu un īpaši izceļot publiskā sektora lomu labās prakses veidošanā. Latvija nav pilnībā pārņēmusi esošās 2018. gadā direktīvas saistības. Šajā sakarā tiks veikts spēkā esošās direktīvas izvērtējums, kas palīdzēs papildus apzināt problēmjomas un veikt nepieciešamos uzlabojumus.
Latvija
Enerģijas kopējais galapatēriņš Latvijā pēdējos gados ir bijis svārstīgs, taču 2020. gadā tas bija mazāks nekā pirms 10 gadiem, tostarp mājsaimniecību sektorā patērētais enerģijas apjoms – par gandrīz 20%. Industriālajā sektorā enerģijas patēriņš audzis galvenokārt uz kokrūpniecības rēķina. Pārējais sabiedriskais un komercsektors patērē aptuveni pusi no enerģijas apjoma, ko izlieto mājsaimniecības; tādējādi ir būtisks arī ēku energoefektivitātes kontekstā.
Adele
Adele var būt:
Pergamas valsts
Pergamas valsts (grc) bija hellēniska valsts Mazāzijas ziemeļrietumu daļā no 283. līdz 133. gadam pr.Kr. ar galvaspilsētu Pergamu. Tā atdalījās no Maķedonijas pēc Lismaha nāves. Pergamas valsts pirmais valdnieks bija einuhs Fileters. Maķedonijas karu laikā Pergama slēdza savienību ar Romu.
Pergamas valsti apdzīvoja dažādas vietējās ciltis (mīsieši, masdieni, palagonieši u.c.), kā arī atēnieši un maķedonieši. Šajā valstī iekļāvās virkne grieķu polisu (pilsētu). Vienas atradās Attalīdu valdnieku pakļautībā, bet citām bija atstāta autonomija. Valdnieks kontrolēja finanses, iecēla stratēgus. Lielāko uzplaukumu valsts sasniedza Eimena I (263—241. g.pr.Kr.) un Eimena II (197—159. g.pr.Kr.) valdīšanas laikā.
Pakāpeniski Pergama sāka zaudēt savu nozīmi kā neatkarīga valsts. Attals III, uzskatīdams par neizbēgamu Pergamas pakļaušanos Romai, 133. gadā pr.Kr. novēlēja tai, acīmredzot, visu savu valsti. Pergamas kara rezultātā romieši iznīcināja Pergamas valsts neatkarību. Uz tās pamata romieši izveidoja sev jaunu provinci - Āziju, bet dažas tās daļas nodeva saviem sabiedrotajiem ķēniņiem u.c. romiešu provincēm.
Leons Toms
Leons Toms (fr; dzimis, miris ) bija franču jātnieks. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja jāšanas pasta piegāžu sacensībās, izgūstot 2. vietu sacensībās.
Kojurgas grāvis
Kojurgas grāvis ir Puskas kreisā krasta pieteka Saulkrastu novadā. Tek ziemeļrietumu virzienā purvainā mazapdzīvotā apvidū.
Antons Martusēvičs
Antons Martusēvičs jeb Antans Martusevičs (, 1863—1938) bija lietuviešu kadru virsnieks, kas dienēja Krievijas impērijas, Padomju Latvijas un Lietuvas Republikas armijās. Latviešu sarkano strēlnieku divīzijas komandieris (1919. gada 27. martā — 20. oktobrī), vienlaikus Sarkanās armijas trieciengrupas komandieris.
Dzīvesgājums
Dzimis 1863. gada 25. februārī Padubisas muižā pie Raseiņiem Žemaitijas novadā. Mācījās Pēterburgas Pāvela karaskolā, pēc kuras beigšanas dienēja Krievijas impērijas armijas artilērijas daļās kā podporučiks (1883), poručiks (1887), štāba kapteinis (1894), kapteinis (1898). Piedalījās krievu-japāņu karā, ieguva apakšpulkveža pakāpi (1905), tad pulkveža pakāpi (1910). Pirmā Pasaules kara laikā paaugstināts par ģenerālmajoru (1915). 1917. gada vasarā kļuva par Krievijas armijas 110. kājnieku divīzijas komandieri. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas demobilizējās un apmetās uz dzīvi Vācijas okupētajā Rīgā.
Pēc Rīgas ieņemšanas LSPR armijas pavēlnieks Jukums Vācietis 1919. gada sākumā ģenerāli Martusēviču kā militāro speciālistu uzaicināja kļūt par Padomju Latvijas armijas 1. strēlnieku divīzijas artilērijas komandieri, vēlāk viņš kļuva par divīzijas komandieri. Pēc militārām neveiksmēm kaujās pie Orlas viņš 1919. gada 20. oktobrī tika atvaļināts no Latviešu strēlnieku divīzijas komandēšanas, vadīja LSPR kara komisariātu, pēc 15. armijas atkāpšanās no Latgales darbojās tās štābā Veļikije Lukos. Sakarā ar veselības pasliktināšanos 1920. gada augustā atgriezās dzimtajā Lietuvā. 1921. gadā mobilizēts Lietuvas armijā un iecelts par armijas artilērijas priekšnieku ģenerālleitnanta pakāpē. Pēc atvaļināšanas 1922. gadā strādāja par Kredītbankas direktoru un pamatā dzīvoja Raseiņos. Miris Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 9. septembrī no nejauša ievainojuma Kauņas bombardēšanas laikā.
Cardiff City F.C.
Cardiff City F.C. ir profesionāls futbola klubs, kas atrodas Kārdifā, Velsā, piedalās Anglijas futbola līgu sistēmā. Dibināts 1899. gadā kā Riverside A.F.C. Komanda pašlaik spēlē Anglijas otrajā spēcīgākajā līgā — Championship. Mājas spēles aizvada Kārdifas pilsētas stadionā.
Put On Your White Sombrero
Put On Your White Sombrero ir Zviedrijas popmūzikas grupas ABBA singls, kas pirmo reizi tika izdots 1994. gadā bokseta Thank You For The Music sastāvā, lai gan dziesma tika ierakstīta jau 1980. gada 9. septembrī. Šī dziesma tika izdota kā singls albuma Forever Gold popularizēšanai 1996. gadā, bet vēlāk arī albuma Super Trouper atkalizdevumos. Dziesmas autori ir Bjērns Ulveuss un Benni Andešons, bet vokālo sniegumu veido Anni Fridas Lingstades balss, bet bekvokālā piedalās visi pārējie grupas dalībnieki.
Vēsture
Sākotnēji bija iecerēts, ka dziesmu sauks Spansk II, Pig Party On Mallorca un Padre un, ka šī dziesma būs albuma Super Trouper sastāvā, bet, kad albums bija pēdējā stadijā pirms izdošanas, šī iecere netika īstenota. Dziesma tika veidota kopā ar Me and I un Lay All Your Love on Me, kas bija vienas no pēdējām dziesmām, kuras tika sarakstītas šim albumam. Dziesma palika neizdota līdz pat 1994. gadam, kad tā tika iekļauta Thank You For The Music boksetā, bet vēlāk tika izdota vēlākajos Super Trouper atkalizdevumos.
Taro Kagava
Taro Kagava (ja; dzimis, miris ) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Put On Your White Sombrero
Vēsture
Kad tika veidots boksets 1993. gadā, Bjērns un Benni noklausījās vairākas savas karjeras laikā nepabeigtās un neizdotās dziesmas un izlēma, ka Put On Your White Sombrero un Dream World tiks izdotas kā singli, jo tās, viņuprāt, bija pabeigtākās no šīm neizdotajām dziesmām. Bjērns šīs klausīšanās laikā piebilda, ka dziesmas vārdi bija tikai joku uzmetums, kas tika veidots tikai, lai izjustu dziesmas skanējumu. Dziesma tika samiksēta 1994. gada jūlija beigās, kad Bjērns un Benni kopā ar grupas skaņu inženieri Maiklu Tretovu miksēja boksetam paredzētās, iepriekš neizdotās dziesmas.
Taro Kagava
Nacionālā izlase
!Kopā||5||0
Put On Your White Sombrero
Vēsture
Dziesmas aranžējums vēlāk tika izmantots ABBA dziesmā Cassandra, kas tika kopā ar You Owe Me One bija grupas pēdējo singlu b-puses. Cassandra tika sarakstīta nepabeigtajam grupas devītajam studijas albumam, bet albuma veidošanas laikā ABBA pārtrauca savu darbību.
Freiberga
Freiberga ir universitātes pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķa centrs. Vecpilsēta ir pilsētbūvniecības piemineklis.
Vēsture
Pilsēta radās 1183. gadā kā Kristiānsdorfas ciems, un bija pirmā vieta Rūdu kalnos, kur tika atklātas sudraba atradnes. Septiņgadu kara laikā 1762. gadā pie pilsētas notika Freibergas kauja, kurā prūši sakāva austriešus. Pilsēta attīstījās kā kalnrūpniecības centrs, bet kopš universitātes dibināšanas 1765. gadā - arī viens no svarīgākajiem kalnu un mineraloģijas zinātnes centriem pasaulē. 19. gadsimta vidū Freibergas apkārtnē tika iegūti minerāli, no kuriem tika izdalīti jauni ķīmiskie elementi - germānijs un indijs.
Ekonomika
Freibergā atrodas Saksijas Kalnrūpniecības virspāvalde (Sächsisches Oberbergamt). Šeit atrodas kompāniju SolarWorld (saules baterijas) un Siltronic (silīcija plāksnes) struktūrvienības.
Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētā atrodas 1765. gadā dibinātā Freibergas Kalnrūpniecības Tehniskā universitāte (Technische Universität Bergakademie Freiberg).
Jūnija beigās pilsētā notiek tradicionālie Kalnraču pilsētas svētki (Bergstadtfest).
Freibergā atrodas vēl VDR laikos celta mormoņu baznīca (Freiberg-Tempel).
Cilvēki
Freiberga ir mūziķa ATB (1973), Saksijas kūrfirsta Augusta (August, 1526-1586), ģeodēzista Frīdriha Roberta Helmerta (Friedrich Robert Helmert, 1843-1917), Saksijas kūrfirsta Morica (Moritz, 1521-1553), ķīmiķa Klemensa Vinklera (Clemens Winkler, 1838-1904) dzimtā pilsēta.
Freibergas universitātē mācījušies tādas personas kā Kristiāns Leopolds fon Buhs (Christian Leopold von Buch), Aleksandrs fon Humbolts, Mihails Lomonosovs, Frīdrihs Moss (Friedrich Mohs), Novaliss (Novalis), Abrahams Gotlobs Verners (Abraham Gottlob Werner). 1800. gadā kopā ar ģimeni Freibergā dzīvoja Kārlis Maria fon Vēbers. 1825. gadā Freibergā dzīvoja norvēģu matemātiķis Nīlss Henriks Ābels. Pilsētā bērnību pavadījis biologs Ginters Blobels (Günter Blobel).
Hasela šaurums
Hasela šaurums (en) ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Amunda Ringnesa salu austrumos un Elefa Ringnesa salu rietumos. Savieno Pīrija šaurumu ziemeļos ar bezvārda akvatoriju rietumos no Norvīdžena līča. Šaurumu atklāja Oto Sverdrupa ekspedīcija 1900.—1901. gadā. Nosaukts par godu norvēģu polārpētniekam, Sverdrupa un Rūela Amundsena ekspedīciju dalībnieka Sverres Hasela (Sverre Hassel) vārdā.
Teodors Sukatnieks
Teodors Sukatnieks (dzimis, miršanas dati nav zināmi) bija latviešu vieglatlēts.
Dzīvesgājums
Dzimis Ventspilī, Kriša (Kristapa) Sukatnieka un viņa sievas Emīlijas dzimušas Robežnieks (1871—1943) ģimenē. Jaunākais brālis Nikolajs Sukatnieks (1896-1973?) arī bijis sportists un Krievijas, Latvijas armijas un leģiona virsnieks.
1912. gadā beidzis Ventspils pilsētas skolu.
Septiņkārtējs Latvijas meistars: diska mešanā (1920—1923), smaguma mešanā (1920), 4x100 m stafetē (1921), kārtslēkšanā (1923). 15 reižu uzstādījis Latvijas rekordus (diska mešanā, smaguma mešanā, kārtslēkšanā, 4x100 m stafetē). Pārstāvējis Ventspils sporta biedrību "Spars" un "SSS".
Piedalījās Parīzē, kur diska mešanā ieguva 21.vietu (35,98 m).
Sieva — Tamāra Sukatnieks (dzimusi 1892. gadā Krievijā). Meita Valentina (Valija) (dzimusi 1921. gadā Ventspilī), apcietināta 1945. gadā kā Latvijas Centralās padomes atbalstītāja.
Apcietināts 1947. gadā, pēc tam kopā ar sievu izsūtījumā Omskas apgabalā. Atbrīvoti 1960. gadā.
Vējzaķsala
Salas garums bija 1,8 km, platums 0,6 km, augstums 1-1,8 m. Mūsdienās Vējzaķsala ir daļēji apbūvēta, paaugstināta, uzberot smiltis, saglabājušās ar niedrēm aizaugušās, purvainās atteku gultnes ar sīkiem ezeriem.
Nosaukums
13. gadsimta sākumā sala atradās Daugavas Līvzemes teritorijā un vēstures dokumentos pirmo reizi minēta kā Osmasar. 1239. gadā Rīgas bīskaps Nikolajs apstiprināja domkapitula tiesības izmantot salas lielāko daļu un to sāka dēvēt par Domkunga salu. Kopš Zviedru Vidzemes laikiem uz salas esošā Vējzaķsalas muiža piederēja Fēgezaku dzimtai, no kura uzvārda sala ieguva savu pašreizējo nosaukumu.
Gražina Šmaciņska
Gražina Šmaciņska (pl; dzimusi Bžezinos) ir Polijas starptautiskā meistare šahā (1978).
Biogrāfija
Pirmos panākumus guvusi 1970. gadu sākumā, kad divas reizes pēc kārtas uzvarējusi Polijas junioru šaha čempionātā (1970, 1971). 1975. gadā pirmo reizi piedalījās Polijas sieviešu šaha čempionātā un jau debijas turnīrā kļuva par šo sacensību uzvarētāju. Turpmākajos gados Polijas sieviešu šaha čempionātos ieguvusi vēl septiņas medaļas: 5 zelta (1976, 1981, 1983, 1986, 1988) un 2 sudraba (1977, 1979). Daudzkārtējā starptautisko sieviešu šaha turnīru laureāte, tajā skaitā uzvarējusi Ļubļinā (1976), Bidgoščā (1977, 1980) un Pjotrkovā Tribunalskā (1978). Par sasniegumiem turnīros FIDE 1978. gadā Šmaciņskai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Pārstāvējusi Polijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (1978-1988). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1980) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (1982) medaļu. 1983. gadā Polijas komandas sastāvā uzvarējusi Ziemeļu kausa izcīņā šahā.
1993. gadā beigusi profesionālās šahistes karjeru, pēc tam šaha turnīros piedalījusies retāk. 2005. gadā uzvarējusi Polijas policijas darbinieku šaha čempionātā.
Henrijs Džordžs
Henrijs Džordžs (angļu: Henry George, dzimis 1839. gada 2. septembrī, miris 1897. gada 29. oktobrī) bija amerikāņu politiskais ekonomists un žurnālists. Viņa raksti bija populāri 19. gadsimta Amerikā. Viņš iedvesmoja ekonomisko filozofiju, ko pazīst kā džordžisma kustību, kas tic, ka cilvēkiem vajadzētu piederēt tai vērtībai, ko viņi paši ražo, bet ekonomiskajām zemes vērtībām (ieskaitot dabas resursus) vajadzētu piederēt vienlīdzīgi visai sabiedrībai. Džordžs apgalvoja, ka vienīgā nodokļa uz zemes vērtību ieviešana radītu produktīvāku un taisnīgāku sabiedrību.
Viņa slavenāko grāmatu "Progress and Poverty" (1879) pasaulē pārdeva miljoniem eksemplāru. Grāmata izpēta netaisnības un nabadzības paradoksu ekonomiskā un tehnoloģiskā progresā.
Džordžs bija žurnālists daudzus gadus, un viņa rakstu un runu popularitāte noveda viņu līdz domai kandidēt uz Ņujorkas pilsētas mēra amatu 1886. gadā. Džordžs cieta letālu insultu savā otrajā kampaņā pēc mēra amata 1897. gadā. Aptuveni 100 000 cilvēku piedalījās viņa bēru ceremonijā.
Džordža idejas un mantojums turpina būt apspriesti un pētīti līdz šai dienai.
Četrsēklu vīķis
Četrsēklu vīķis (la) ir tauriņziežu dzimtas suga. Tās dabiskais izplatības areāls ir Rietumeiropā, Dienvideiropā un dienvidrietumu Āzijā, taču suga ir plaši ieviesusies Eiropas centrālajā un ziemeļu daļā, tostarp Latvijā, kur tā ir sastopama nereti visā valsts teritorijā.
Atsevišķi eksemplāri un skrajas grupas aug atmatās, kultivētās ganībās, sausās meža ceļu un dzelzceļu malās.
Mazā Vējzaķsala
Mazā Vējzaķsala ir bijusī palienes sala Daugavas lejteces iekšējās deltas lejas paplašinājumā pie upes labā krasta. Mazo Vējzaķsalu no Vējzaķsalas šķīra Pīļu salas atteka. Rietumos Mazo Vējzaķsalu norobežoja Pīļumuižas grāvis. Sala sāka veidoties 18. gadsimta vidū, kad inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis izbūvēja Katrīnas dambi un Kaķasēkļa dambi. Bijusi aptuveni 1 km gara un 0,3-1,5 m augsta, pastāvējusi vismaz līdz 1920. gadam, tagad Sarkandaugavas dienvidu daļa.
Mūsdienās Mazā Vējzaķsala saplūdusi ar Vējzaķsalu un Lakstīgalu salu. Teritorija daļēji apbūvēta gar Kaķasēkļa dambja ielu, purvaina, atteku vietās niedru audzes, nelieli dīķi.
Jānis Vilde
Jānis Vilde (1900—1971) bija latviešu ārsts neirologs, veicis pētījumus antropoloģijā. Latvijas Universitātes profesors, Nervu slimību katedras un klīnikas vadītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gada 16. aprīlī Taurkalnes pagasta Ašmaņu mājās zemnieka ģimenē. 1919. gadā beidza mācības Latviešu izglītības biedrības vidusskolā un sāka studijas LU Medicīnas fakultātē. Profesora Gastona Bakmaņa rosināts, J. Vilde pievērsās pētniecībai un 1922. gadā vienatnē apceļoja Kolkas raga apkaimi un izmērīja 372 cilvēku antropoloģiskos rādītājus. 1924. gadā viņš publicēja rakstu par Kurzemes lībiešu antropoloģiju.
No 1925. gada J. Vilde profesora Edvarta Kalniņa vadībā sāka pētījumus par galvas smadzeņu uzbūvi un darbības traucējumiem. 1931. gadā viņš aizstāvēja medicīnas doktora disertāciju "Patoloģiski anatomiski pētījumi par lepras slimnieku centrālo nervu sistēmu" un tika ievēlēts par Nervu slimību klīnikas vecāko asistentu. 1934. gadā Vilde pārgāja uz Psihiatrijas klīniku pie profesora Hermaņa Budula. Te viņu ieinteresēja malārijas terapija progresīvās paralīzes gadījumā, kā arī daži ģenialitātes aspekti. 1940. gadā Vildi ievēlēja par docentu un Nervu slimību katedras un klīnikas vadītāju, Rīgas pilsētas 1. slimnīcas ēkā viņš sāka veidot neiroloģijas muzeju un 1944. gadā izdeva pirmo mācību grāmatu par nervu slimībām latviešu valodā.
1946. gadā J. Vildi ievēlēja par profesoru, līdz 1947. gadam viņš vadīja Nervu slimību katedru un līdz 1951. gadam Rīgas 1. slimnīcas Nervu slimību nodaļu. Pēc čekas denunciācijas 1951. gadā Vildi arestēja sakarā ar izteicieniem „par vārdā neminēta proletariāta vadoņa vārdā nenosauktu slimību” un notiesāja uz desmit gadiem ieslodzījumā Vorkutlagā "par naidīgu darbību pret PSRS un pretpadomju aģitāciju".
Pēc Staļina nāves viņu 1956. gadā atbrīvoja un viņš atsāka strādāt par neirologu Rīgā. Miris 1971. gada 22. aprīlī Rīgā, apbedīts Meža kapos.
Jānis Zlaugotnis-Cukurs
Jānis Zlaugotnis-Cukurs ( — ) bija Latvijas politiķis. Bijis 3. Saeimas deputāts, Latvijas Komunistiskās partijas biedrs.
Biogrāfija
Jānis Zlaugotnis piedzima Kauguru pagastā. 1920. gadā nomainīja uzvārdu uz Zlaugotnis-Cukurs. Darbojās arodbiedrībās un Latvijas Komunistiskajā partijā, bija Žūpības apkarošanas kurators. 1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā no Strādnieku un zemnieku partijas (Komunistiskās partijas) saraksta.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā apcietināts. Nošauts Rīgas Centrālcietumā.
Navahrudakas pils
Navahrudakas pils ir bijusī pils Pils kalnā Navahrudakā, Baltkrievijā. Pils bija viens no galvenajiem Lietuvas lielkņazistes cietokšņiem, kuru poļu 16. gadsimta vēsturnieks Macejs Strijkovskis minēja kā Mindauga kronēšanas vietu par Lietuvas karali, kā arī viņa iespējamo apbedīšanas vietu. Mūsdienu vēsturnieki nav izšķīrušies, kur bijusi Mindauga kronēšanas patiesā vieta.
Pašlaik pils atrodas drupu stāvoklī.
Vēsture
Arheologi par cilvēku pastāvīgas apmešanās laiku šai vietā nosauc 10. gadsimtu.
11. gadsimtā Navahrudakā, kas tulkojama kā "Jaunā pilsētiņa", Pils kalnā tika uzbūvēts sens koka nocietinājums Kijevas Krievzemei raksturīgajā stilā, ar kremli jeb dzjadziņecu (дзядзінец), kurš kopā ar pilsētas aizsargāto daļu jeb priekšpili ierobežoja 2,7 hektāru platību.
13. gadsimta otrajā pusē nocietinājuma ziemeļpusē tika uzbūvēts četrstūrains akmens tornis — donžons Kamjaņecas torņa stilā, kuram piegūla zemes vaļņi un koka nocietinājumi. Šis tornis nospēlēja būtisku lomu nākamajos uzbrukumos Navahrudakai — 1274. gadā to nesekmīgi mēģināja ieņemt Galīcijas—Volīnijas kņazistes un tatāru karaspēks, 14. gadsimtā pilij vairākkārtīgi uzbruka krustneši. 1314. gadā teitoņu bruņinieki tai uzbruka mestra Heinriha fon Pleckes vadībā. Lai arī uzbrukums nebija veiksmīgs, tornis cieta ievērojamus bojājumus. Sekojošie neveiksmīgie uzbrukumi arī turpināja bojāt torni, un 14. gadsimta beigās Vītauta Dižā valdīšanas laikā Navahrudakas nocietinājumu sistēmai tika pievienoti četri jauni akmens torņi. Kā pirmo uzbūvēja Vairoga torni — Ščitovku (Шчытоўка), kas tika celts no ķieģeļiem uz iepriekšējā akmens torņa pamatiem. Jaunais tornis bija piecstāvu ar stāvu pārsegumiem, 25 metrus augsts un ar līdz 2,7 metriem biezām sienām, un piesedza pils vārtus.
14.—15. gadsimtu mijā sākās pilnvērtīgākas pils būve, kuras gaitā vēl trīs akmens torņi un tos savienojošās akmens sienas aizstāja koka un zemes nocietinājumus. Vēlāk tika pievienoti vēl divi torņi ar sienām, un 16. gadsimta sākumā pilij bija akmens nocietinājumi no visām pusēm. Navahrudaka bija viens no vistālākajiem ziemeļu fortiem, ko 16. gadsimta sākumā aplenca Krimas tatāri. 16. gadsimtā galvenajai pilij bija 7 torņi. Priekšpilī bija uzbūvēta Mazā pils.
!4. gadsimtā pils teritorijā tika uzbūvēta akmens baznīca, kurā notikuši vairāki vēsturiski notikumi, tai skaitā Lietuvas lielkņazistes autokefālijas (organizatoriskās neatkarības) pasludināšana no Maskavas metropolīta 1416. gadā. 1581.—1775. gadā šai baznīcā līdz ar tim citām pilsētām notika lielkņazistes augstākās apelācijas tiesas — tribunāla sēdes. 1870. gados baznīca tika nojaukta ķieģeļu ieguvei.
1921. gadā pilsdrupas tika ņemtas atjaunotās Polijas valsts aizsardzībā, 1922.—1930. gados tika veikta drupu konservācija un atkal uzceltas divas no sabrukušajām Baznīcas torņa sienām. Mūsdienās virs zemes saglabājušās tikai šī un Vairoga torņa atliekas.
Mūsdienas
21. gadsimta sākumā tika veikta daļēja drupu konservācija, kuru pārtrauca līdzekļu trūkuma dēļ. 2011. gadā tika izziņots jaunas konservācijas piecgadu plāns, kura gaitā nav paredzēti restaurācijas darbi, bet tikai uz tūristiem orientēta uzkopšana. 2016. gadā pils tika iekļauta to 27 vēsturisko objektu sarakstā, kuru saglabāšanai var piesaistīt Baltkrievijas valsts budžeta līdzekļus.
Pils teritorija tiek lietota kā skatuve teatrāliem uzvedumiem un viduslaiku rekonstruktoru darbībām.
Alvins un burunduki (filma)
"Alvins un burunduki" (en) ir 2007. gada ģimenes filma, kuras režisors ir Tims Hills. Galvenās lomas ierunājuši Džastins Longs, Metjū Grejs Gablers, Džese Makartnijs, bet galvenās cilvēku lomas atveido Džeina Linča, Kamerona Ričardsone, Deivids Kross un Džeisons Lī. Filmas pirmizrāde notika.
Filmai ir iznākuši trīs turpinājumi: 2009. gada filma "Alvins un burunduki: Turpīkstinājums", 2011. gada filma "Alvins un burunduki. Aizburājuši" un 2015. gada filma "Alvins un burunduki: Diženais burunduļojums".
Dziesmu autors Deivids Sevils, kurš cīnās par savu iztikšanu, atklāj trīs dziedošus burundukus Alvinu, Teodoru un Saimonu. Izmantojot trijotnes labās dziedāšanas spējas, Deivids drīz vien cenšas kļūt slavens.
Latvija 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Latviju 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 31 sportists 11 sporta veidos. Šīs bija astotās vasaras olimpiskās spēles, kurās piedalās Latvijas komanda. Latvijas sportisti izcīnīja četras medaļas (visas sudraba): Jevgeņijs Saproņenko vingrošanā, Vadims Vasiļevskis vieglatlētikā, Jeļena Rubļevska modernajā pieccīņā un Viktors Ščerbatihs svarcelšanā. Ar četrām sudraba medaļām Latvija ierindojās 58. vietā neoficiālajā medaļu kopvērtējumā. Latvijas karognesējs atklāšanas ceremonijā bija šķēpa metējs Vadims Vasiļevskis.
Orānas Frīdrihs Henrihs
Orānas Frīdrihs Henrihs (Oranjes Frederiks Henriks) (nl, dzimis, miris ) bija vairāku Nīderlandes provinču stadhaulders no 1625. gada līdz nāvei 1647. gadā. Orānas Vilhelma dēls no viņa ceturtās laulības. Nīderlandiešu militārais līderis ciņā pret spāņiem. Kļuva par politisko līderi pēc pusbrāļa Orānas Morica nāves 1625. gadā. Lielākais Frīdriha Vilhelma militārais triumfs bija Hertogenbosas aplenkums un ieņemšana 1629. gadā.