cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Serbija 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Šajās vasaras olimpiskajās spēlēs Serbija izcīnīja 3 olimpiskās medaļas (1 sudraba un 2 bronzas medaļas), ierindojoties 61. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Sudraba medaļu Serbijai izcīnīja peldētājs Milorads Čavičs, savukārt bronzas medaļas tenisists Novaks Džokovičs un Serbijas vīriešu ūdenspolo izlase.
Serbijas karognesēja 2008. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija sporta šāvēja Jasna Šekariča, savukārt noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa volejbola spēlētājs Saša Starovičs.
Artūrs Ļūļe
Artūrs Baltazars Voldemārs Ļūļe (1882—1941) bija latviešu ekonomists un diplomāts, Latvijas ģenerālkonsuls Ņujorkā (1927—1936).
Dzīvesgājums
Dzimis 1882. gada 6. janvārī Inciema pagastā skolotāja Kārļa Ļūļes un viņa sievas Annas, dzimušas Kreišmanes, ģimenē. Mācījās Inciema pagastskolā, tad K. Millera reālskolā Cēsīs, absolvēja Nikolaja ģimnāziju Rīgā. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Tirdzniecības nodaļā (1901—1912), iestājās studentu korporācijā "Selonija". Strādāja par grāmatveža palīgu Latviešu lauksaimniecības ekonomiskajā savienībā, Vidzemes Savstarpējā kredīdbiedrībā Rīgā. 1913. gadā papildinājās Grenobles Universitātes franču valodas kursos.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, strādāja par grāmatveža palīgu elektrotehnikas uzņēmumā Maskavā, no 1916. gada septembra galvenais grāmatvedis Betona un būvdarbu akciju sabiedrībā. Bija latviešu bēgļu apgādāšanas organizācijas "Dzimtene" sekretārs Maskavā. Krievijas impērijas Sarkanā Krusta galvenās valdes nodaļas darbvedis Tiflisā (1916-1917).
1920. gadā atgriezās Latvijā, no 1920. gada jūnija bija LR Ārlietu ministrijas Ekonomiski-konsulārā departamenta direktora palīgs, vēlāk iecelts par komisijas priekšsēdētāju norēķinu kārtošanai ar Igaunijas Republiku. Finanšu ministrijas mēnešraksta "The Latvian Economist" redaktors. 1922. gada janvārī viņu iecēla par I konsulu Ņujorkā, 1925. gada novembrī par ģenerālkonsulu. Lasīja lekcijas par Latviju augstskolās un biedrībās. No 1937. gada marta līdz 1938. gada maijam Ļūļe bija Latvijas konsuls Kēnigsbergā.
No 1938. gada maija darbojās Rīgas pašvaldībā, bija Rīgas pilsētas Rīgas pilsētas galvas biedrs un finansu pārvaldes priekšnieks, Rīgas Latviešu biedrības biedrs, Latvijas Pilsētu savienības valdes loceklis. Darbojās arī Latvijas Sabiedriskajā klubā, Amerikas draugu biedrībā.
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 14. jūnijā viņu apcietināja un izsūtīja uz Molotovas apgabala Usoļlagu, kur miris.
Džuniči Inamoto
Džuniči Inamoto (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Viktors Suhorukovs
Viktors Suhorukovs (ru; dzimis ) ir padomju un krievu aktieris. Viņš sākot ar 1974. gadu ir piedalījies vairāk nekā 50 filmās un televīzijas seriālos. Atveidojis galveno lomu filmā "Laimīgās dienas" (Счастливые дни, 1991), ko demonstrēja 1992. gada Kannu kinofestivālā. Filmējies filmās "Suņa gads" (Год собаки, 1994), "Pils" (Замок, 1994), "Brālis" (1997), "Par kropļiem un cilvēkiem" (Про уродов и людей, 1998), "Brālis 2" (2000), "Antikillers" (Антикиллер, 2002), "Punduris Gardegunis" (2003), "Nakts pārdevējs" (Ночной продавец, 2005), "Aklās vistiņas" (2005), "Sala"(Остров, 2006), "Stērstes" (Овсянки, 2010), "Ivans cara dēls un Pelēkais Vilks" (2011) un "Paradīze" (Рай, 2016). Piedalījies seriālā "Fizruks".
Džuniči Inamoto
Nacionālā izlase
!Kopā||82||5
Tamāra Soboļeva
Tamāra Kristiņa (plašāk pazīstama kā Tamāra Soboļeva, dzimusi 1937. gadā Susāju pagasta Stompakos) ir latviešu aktrise.
1956. gadā vēlējās iestāties Latvijas Valsts Konservatorijas Teātra fakultātē, taču palika ārpus pieņemto saraksta, tāpēc iestājās Jelgavas mūzikas skolā, lai mācītos kordiriģentos. Neilgi pēc iestāšanās mūzikas skolā uzzināja, ka ir ieskaitīta Teātra fakultātes vakara nodaļā, līdz ar to gadu dienas laikā mācījās Jelgavā, bet vakaros brauca mācīties uz Rīgu. Pēc diplomdarba, kurā Soboļeva spēlēja Ieviņu "Skroderdienās Silmačos", viņa saņēma norīkojumu uz Jaunatnes teātri. Soboļevas pazīstamākā loma Jaunatnes teātrī ir Brālītis izrādēs "Brālītis un Karlsons, kas dzīvo uz jumta" un "Karlsons lido atkal".
Pēc tam, kad 1992. gadā tika likvidēts Jaunatnes teātris, Soboļevai divu gadu garumā bija smags pārdomu laiks. 1994. gadā viņa kļuva par pastnieci abonēšanas centrā "Diena". 1999. gadā viņu Jaunā Rīgas teātra režisors Viesturs Kairišs uzaicināja spēlēt izrādē "Čūska". Tamāra Soboļeva ir zināma ar lomu seriālā "Cerību iela 21", kā arī dižkareives Tamāras lomu spēlfilmā "DžimLai Rūdi Rallallā!".
Tiesnesis (futbols)
Katru futbola spēli kontrolē tiesnesis, kuram ir visas pilnvaras realizēt spēles noteikumu ievērošanu saistībā ar spēli. Tiesnesis ir vienīgā persona futbola laukumā, kuram ir tiesības lemt, lēmumi jāpieņem saskaņā ar spēles noteikumiem, balstoties uz tiesneša maksimālajām spējām, un tiem jāpamatojas uz tiesneša viedokli, kuram ir rīcības brīvība pieņemt atbilstošus lēmumus spēles noteikumu pieļautajos ietvaros. Tiesneša lēmumi par spēles faktiem ir galīgi. Futbola maču apkalpo trīs tiesneši — galvenais tiesnesis, tiesneša asistenti. Tiesneša asistenta pienākums ir fiksēt un signalizēt galvenajam tiesnesim, kad bumba ir atsājusi spēles laukumu, par aizmugures stāvokļa pārkāpumu un citiem pārkāpumiem, kas ir palikuši ārpus galvenā tiesneša redzesloka, tiesneša asistenta lēmumi nav galēji, asistents tos ziņo galvenajam tiesnesim, kurš pieņem galalēmumu. Augstāka līmeņa spēlēs tiesnesi asistē arī ceturtais tiesnesis un tiesneša videoasistents.
Starptautiskā Futbola asociācijas valde (IFAB ) nosaka futbola spēles noteikumus, pēc kuriem tiesnesis un viņa asistenti apkalpo futbola spēli.
Latvijā atbildīgā organizācija par tiesnešiem ir Latvijas Futbola federācija (LFF).
Pienākumi
Tiesnesis:
Tiesneša ekipējums
Tiesnesim ir jābūt šādam ekipējumam:
Papildu ekipējums
Tiesnešiem var būt atļauts izmantot:
Vēsture
Futbols ir mērojis ļoti garu ceļu, kopš tajā tika ieviesti pirmie noteikumi, kad 1863. gadā Londonā (Freemasons' Tavern) vairāku angļu futbola klubu pārstāvji kopā uzrakstīja pirmos futbola noteikumus. Svilpi pirmo reizi tiesnesi izmantoja 1878. gadā, taču tajā laikā tiesneša kā oficiālas personas spēles laukumā nebija. 1891. gadā, paaugstinoties futbolistu konkurētspējai, pirmo reizi noteikumos tika iekļauts tiesnesis kā officiāla persona uz laukuma ar tiesībām fiksēt pārkāpumus, noraidīt spēlētājus. Agrāk šadas situācijas risināja pēc džentelmeņu principa: abu komandu kapteiņi savā starpā izrunāja incidentu un kopā pieņēma lēmumu.
Latvijas Futbola federācijas Tiesnešu akadēmija
Mērķi:
Uzdevumi:
Latvijas tiesnešu saraksts starptautiskām futbola spēlēm
Arī Latvijā tiesnešu sadalījums ir pēc licencēm:
Tiesnesis ar augstāku licenci var apkalpot augstākas klases futbola mačus, tajā skaitā arī starptautiskos mačus, ja ir iegūta FIFA licence.
Tiesnesis augstāku kategoriju var iegūt, nokārtojot teorētiskos un fiziskos testus, iztiesājot konkrētu skaitu spēļu, ko nosaka attiecīgās valsts atbildīgā organizācija par tiesnešiem, Latvijā — Latvijas Futbola federācija.
Velna laivas
"Velna laivas" jeb Laivveida akmens krāvuma senkapi ir ļoti senas Bronzas laikmeta (ap 950—750. gads p.m.ē.) apbedījumu vietas Kurzemes ziemeļu daļā. Šādas apbedīšanas tradīcijas bronzas laikmetā un līdz pat vikingu laikiem bija izplatītas arī citās Baltijas jūras reģiona zemēs, galvenokārt Gotlandes salā, kā arī Igaunijas un Somijas rietumu daļā, Zviedrijas dienvidu daļā, Vācijas ziemeļu daļā un Dānijā.
Kurzemes "Velna laivas" celtas no lieliem, stāvus liktiem granīta akmeņiem, krāvuma gali un "laivu" duļļu vietas iezīmētas ar īpaši lieliem akmeņiem. "Laivu" garums ir 9—15 metri, platums 2,5—4,5 metri. Krāvuma centrā izraktās bedrēs novietotas māla urnas, kurās sabērti sadedzināti mirušo kauli, dažreiz urnas novietotas no plakaniem akmeņiem veidotās kamerās. Vienā "velna laivā" varēja būt 4—12 apbedījumu. Laivu kapeņu iekšējā uzbūve ir visām puslīdz vienāda: zem velēnas visā laivas iekšienē izlikts akmeņu klāsts; pats kaps atrodas laivas vidū: zem lielas akmens plāksnes še izbūvēti viens, divi, vai vairāki akmens šķirstiņi, kuros novietoti māla trauki, urnas ar pelniem un sadedzināto miroņu kaulu drumstalām; nekādas citas senlietas šais kapos nav atrastas.
Nosaukums
Nosaukums radies pēc laivas veida virszemes akmeņu krāvumiem. Latviešu mitoloģijas iespaidā to izcelsmi savulaik saistīja ar veļiem, pēc Senlatvijas tautu kristianizēšanas ar Velnu.
Atrašanās vietas
Latvijā zināmi astoņi laivveida akmens krāvuma senkapi Talsu un Kuldīgas novados. Mūsdienās dabā apskatāmas tikai Birznieku un Bīlavu akmens laivas.
Vēsture
Pirmos izrakumus 1863. gadā pie Bīlavu mājām izdarīja Jelgavas mākslinieks un senatnes pētnieks Jūliuss Dērings. Vinš atklāja divus, vienu aiz otra izvietotus, ZR-DA virzienā orientētus, no lieliem laukakmeņiem veidotus laivas formas apbedījumus. Izrakumos atrada 10—12 no plānām akmens plāksnēm veidotas kameras, kas bija novietotas cita virs citas trijos līmeņos. To pildījumā atradās ar degušiem cilvēku kauliem, oglītēm un trauku lauskām sajauktas smiltis. 1999. gadā Bīlavu laivas tika atjaunotas un kļuva par Valsts nozīmes kultūras pieminekli, 2004. gadā te izveidoja atpūtas vietu.
Birznieku velna laiva 1863. gadā bijusi labi saglabājusies 14,5 m gara un 3,05 m plata ar no astoņiem akmeņiem sastāvošu 5,1 m garu "stūres" vietu dienvidu galā. Izrakumos tika atrastas trauku lauskas un deguši cilvēku kauli, kā arī viens vesels māla trauks.
Teika
Vietējā novada vecākais Vidzers noslēdzis līgumu ar velnu, lai tas aizber ar smiltīm jūras šaurumu starp Sāmsalu un Kolkas ragu. Tādā veidā vācu kuģiem būtu slēgta ieeja jūras līcī un līdz ar to atņemta iespēja piestāt Kurzemes krastā. Lai to izdarītu, velns koka kuģos vedis smiltis, taču naktī, trešā brauciena laikā, to pārsteigusi gaiļa dziesma, un velns aizbēdzis uz elli, bet kuģi pārvērtušies par akmeņiem. Tādējādi izveidojušās "velna laivas", bet mežs, kurā tās atrodas, ieguvis nosaukumu "Vidzera mežs".
Emīls Braginskis
Emīls (Emanuels) Braginskis (ru; dzimis, miris ) bija ebreju izcelsmes padomju un krievu dramaturgs un scenārists, Krievijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1976), PSRS Valsts prēmijas ieguvējs (1977).
Miris, apbedīts Maskavā Vagaņkovas kapsētā.
Mujānu pils
Mujānu pils (, dēvēta arī par Moyan, Maian, Mojahn) bija Rīgas arhibīskapijas vasaļa pils 15.-16. gadsimtā, sagrauta 18. gadsimta sākumā, drupas tagad atrodas pie Mujāniem Kocēnu pagastā.
Blakus Mujānu pils drupām atrodas bijušā Mujānu pagasta valdes ēka, tagad viesu nams, Mujānu tautas nams, dzirnavu ezers, dzirnavu drupas, Mujānu muižas parks un muižas klēts.
Pils apraksts
Pils bija uzcelta pie tilta pār Jumāras upi senā Limbažu-Valmieras ceļa malā nelielā pakalnā pie dzirnavu ezera. Tās sienas veidoja četrstūri, ziemeļu pusē bija divi apaļi torņi, bet dienvidaustrumu pusē bija galvenā ieeja ar četrkantīgu sargtorni pie tās. Mūsdienās saglabājies vienīgi ziemeļrietumu (Baltais) tornis ar 3 m biezām sienām pie pamatnes un atliekas no ziemeļaustrumu stūrī esošā apaļā torņa. Starp torņiem ir redzami 1,2 m biezās pils ziemeļu sienas fragmenti.
Vēsture
Uz tirdzniecības ceļa pie Livonijas ordeņa robežas Rīgas arhibīskapa vasalim Johanam fon Rozenam iznomātā muiža pie Mujāniem (hofe to Moyane) pirmo reizi pieminēta jau 1390. gadā. 15. gadsimta beigās tā piederēja Ēvaldam Patkulam, bet 1494. gadā Hansam no Ikšķiles. 15. gs. beigās tās īpašnieki pakalnā pie dzirnavām uzcēla mūra nocietinājumu. Mujānu pils kā Rīgas arhibīskapijas nocietinājums pirmo reizi rakstos pieminēts 1503. gadā, kad Hanss Ikšķils dzirnavas un pili pārdeva Johanam Patkulam, kas to atkal pārdeva Hansam Rozenam. 1555. gadā Livonijas piļu sarakstā Mujānu pils nosaukta par arhibīskapa vasaļu Rozenu mantojumu. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Mujānu pilsnovada citadeli.
Poļu-zviedru kara (1600-1629) laikā 1601. gada pavasarī Mujānu pili ieņēma zviedri, jūlijā to atkaroja poļi, bet 1606. gadā zviedri pili nespēja ieņemt. Zviedru Vidzemes laikā 1622. gadā Mujāni piešķirti karaļa Gustava II Ādolfa valsts kancleram Akselam Ūksenšernam, kura dzimtas valdījumā tie atradās līdz pat muižu redukcijai. 1633. gadā bija plānots pili nostiprināt, bet Lielā Ziemeļu kara laikā to sagrāva un vairs neatjaunoja.
No 1759./1761. līdz 1801. gadam Mujānu pilsmuiža piederēja Meku dzimtai. 19. gadsimtā no Mujānu pils bija palikušas tikai drupas, izņemot Balto torni vairāku stāvu augstumā. Pils pēdējais īpašnieks grāfs Morics Mengdens 19. gadsimta otrajā pusē lika Baltā torņa otrā stāva velvi noklāt ar cementbetonu.
Inta Čaklā
Inta Čaklā (dzimusi 1941. gada 6. janvārī Rīgā, mirusi 2016. gada 18. februārī) bija latviešu literatūrkritiķe.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1941. gadā Rīgā kā Inta Zariņa zemnieka un skolotājas ģimenē. Mācījās Salaspils septiņgadīgajā skolā (1948–1955), tad Rīgas 3. vidusskolā (1955–1959). Studēja Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļā (1959—1964), 1963. gadā apprecējās ar dzejnieku Māri Čaklo, izšķīrās 1966. gadā. Viņa strādāja Raiņa Literatūras vēstures un mākslas muzejā (1964–1969). 1967. gadā publicēts pirmais kritiskais raksts - recenzija par J. Plotnieka dzejas krājumu "Ar liesmu ledus deg". 1968. gadā I. Čaklā apprecās ar rakstnieku Ēvaldu Vilku (Lāci), piedzimst meita Linda un dēls Ēvalds Lācis, vēlākais animācijas filmu režisors. 1976. gadā Ē. Lācis mirst. I. Čaklās meita Maija dzimusi civillaulībā ar kritiķi Osvaldu Kravali. No 1976. līdz 1987. gadam Inta Čaklā strādāja laikrakstā "Literatūra un Māksla", publicēja recenzijas un problēmrakstus. Sadarbojās arī ar laikrakstiem "Padomju Jaunatne", "Diena" un "Kultūras Forums", žurnāliem "Karogs" un "Latvju Teksti", publicēja pārskatus par literatūru almanahā "Kritikas gadagrāmata". No 1987. līdz 1994. gadam viņa bija redaktore izdevniecībā "Liesma", pēc tam redaktore apgādos "Nordik" un "Tapals".
Darbi
Inta Čaklā rakstīja recenzijas un apceres par Knutu Skujenieku, Vizmu Belševicu, Imantu Ziedoni, Eriku Ādamsonu, Uldi Bērziņu un citiem dzejniekiem, sekmējot latviešu literatūras kritikas atbrīvošanos no socreālisma kanonu dogmām 1970. gados. 2013. gadā izdota I. Čaklās literatūrkritisko rakstu un recenziju izlase "Kas dzīvo vārdos", tajā apkopoti vairāk nekā 40 gadu garumā tapuši teksti.
Velbeks
Velbeks var būt:
Eiropas Tālmācības augstskola
Vēsture
Dibināta 2003. gadā kā Latvijas Biznesa koledžas meitas uzņēmums - privātā augstskola EIHSEBA. Lai gan iestāde tā nesaņēma akreditāciju, īpašniekiem nomainot nosaukumu "EIHSEBA" uz "Eiropas Tālmācības augstskola" (European Distance University), tā turpināja pastāvēt un kādu laiku reklamēja neakreditētās studiju programmas. 2013. gadā akreditēja uzņēmējdarbības un tūrisma vadības studiju virzienus, bet 2014. gadā divām studiju programmām (jurisprudencei un datorzinātnei) atņēma licenci.
Henrihs Vorkals
Henrihs Vorkals (dzimis 1946. gada 2. janvārī Rēzeknes rajona Bērzgalē, miris 2018. gada 20. decembrī) bija Latvijas mākslinieks, kurš darbojās 20. gadsimta otrā pusē un 21. gadsimta sākumā pārsvarā akvareļu glezniecībā, kā arī tekstilmākslas, grafiskā dizaina, interjera dizaina, monētu dizaina un citās jomās.
Biogrāfija
1965. gadā beidzis Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas Dekoratoru nodaļu, studējis Latvijas Mākslas akadēmijas Tekstilmākslas nodaļā, to absolvējot 1972. gadā. Kopš 1969. gada piedalījies izstādēs.
Bijis sešu Baltijas republiku akvareļglezniecības triennāļu dalībnieks (1977—1992).
1992. gadā organizējis izstādi "Baltijas ceļš", no 1994. līdz 1997. gadam vairākas akvareļu izstādes. Sarīkojis vairāk nekā desmit personālizstādes. Piedalījies grupu izstādēs Mongolijā, Bulgārijā, Baltkrievijā, Spānijā, Dānijā, Austrālijā, Vācijā, Polijā, Krievijā un Francijā.
Bijis žurnāla "Arhitektūra. Celtniecība. Dizains" un laikrakstu "Literatūra un māksla", "Neatkarīgā Rīta avīze", "Labrīt", "Jaunā Avīze", "Literatūra. Māksla. Mēs", "Literatūra un māksla Latvijā", "Opera" mākslinieciskais redaktors. Vairāku grāmatu dizaina un ilustrāciju autors. Darbojies arī pie izrāžu scenogrāfijas.
Rihards Štrauss
Rihards Georgs Štrauss (de; — ) bija vācu romantisma komponists. Viņš ir pazīstams kā operu "Rožu kavalieris" (Der Rosenkavalier) un "Salome" autors, tāpat ir pazīstams ar simfoniskajām poēmām un skaņdarbiem orķestriem. Tāpat R. Štrauss bija atzīts diriģents Vācijā un Austrijā.
Henrihs Vorkals
Biogrāfija
Miris 2018. gada 20. decembrī.
Darbi atrodas
== Apbalvojumi ==
Rihards Štrauss
R. Štrauss kopā ar Gustavu Māleru pārstāv vēlo uzplaukstošo vācu romantismu pēc Riharda Vāgnera.
Komponista dzīves laikā viņš tika uzskatīts par 20. gadsimta pirmās puses izcilāko komponistu un viņa sacerētajai mūzikai bija milzīga ietekme uz 20. gadsimta mūzikas attīstību. Kanādiešu pianists Glenns Gūlds 1962. gadā R. Štrausu aprakstīja, kā izcilāko ar mūziku saistīto personību, kas dzīvojusi 20. gadsimtā.
Liepājas ielu uzskaitījums
Liepājā ir 384 ielas.
Homo novus (filma)
Homo novus ir Latvijas filma, kura veidota pēc Anšlava Eglīša tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Filma iznāca 2018. gada 26. septembrī. Filmas režisore ir Anna Viduleja. Pēc apmeklētāju skaita (91 561) tā bija otrā skatītākā filma Latvijā 2018. gadā (pirmā bija "Viesnīca "Transilvānija" 3: Mošķu brīvdienas").
Par darbu pie filmas Liene Rolšteine saņēma Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākais kostīmu mākslinieks".
Sižets
1938. gadā nabadzīgs mākslinieks Juris Upenājs ierodas Rīgā. Tajā pašā laikā Eižens Žibeika atgriežas no gleznošanas Parīzē un cer saņemt sava tēvoča Kaspara Žibeika ievērojamo mantojumu. Kaspars gan visu mantojumu nolemj ziedot mākslinieku konkursam, kura uzvarētājam ir iespēja iegūt stipendiju mācību braucienam uz Parīzi. Upenājs kuratora un kritiķa Kurcuma vadībā sastop dažādus mākslas pasaules personāžus, kā arī pieredz panākumus, izgāšanos, nicinājumu un mīlestību. Tikmēr Eižens Žibeika zaudē naudu, mīļoto sievieti un konkursu, tomēr, nododoties glezniecībai, viņš gūst glābiņu.
Denijs Velbeks
Denijs Velbeks (en; dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Brighton & Hove Albion.
Anglijas izlasē debitējis 2011. gadā. Pirms tam pārstāvējis dažādu vecumu jaunatnes izlases. U-17 izlases sastāvā spēlējis 2007. gada Pasaules kausā. Pārstāvējis pieaugušo izlasi. gada Eiropas čempionātā un 2014. gada FIFA pasaules kausā.
Sasniegumi
Manchester United
Arsenal
100 gadi esības vējos
"100 gadi esības vējos" ir Latvijas dokumentālā filma, kas izdota 2018. gadā. Filmas režisore ir Ludmila Ikere. Filmu sāka veidot jau 2015. gadā; trīs gadu laikā tika uzfilmēts vairāk nekā 200 stundu garš materiāls, ko apstrādāja un sagatavoja ekrānam.
Sižets
Filmas galvenie varoņi ir 16 latvieši, kuri ir vienā vecumā ar Latvijas valsti un kuri var apstiprināt principu "Es esmu Latvija". Filmas veidotāji vēlējās izcelt Latvijas vienaudžus un viņu devumu valsts vēsturiskajā atmiņā un tās stiprināšanā.
Sanita Pušpure (aktrise)
2006. gadā beigusi Balvu pilsētas ģimnāziju; tajā pašā gadā iestājusies Turībā, lai studētu tūrismu, tomēr pēc gada mācības pametusi, lai iestātos aktieros. 2011. gadā absolvējusi Latvijas Kultūras akadēmiju.
Kopš 2014. gada ir Nacionālā teātra aktrise. Pirms tam strādājusi Valmieras teātrī, kā arī neatkarīgo teātru projektos. Ir filmējusies seriālos "Eņģeļu māja" un "Bitīt' matos".
Luisa Čiriko
Luisa Čiriko (en; dzimusi Moristounā, ASV) ir amerikāņu tenisiste. Čiriko ir vinnējusi 3 vienspēļu un 2 dubultspēļu ITF titulus.
Kijivas "Arsenal"
Kijivas "Arsenal" ir bijušais profesionālais Ukrainas futbola klubs no Kijivas. Mājas spēles komanda aizvadīja Valērija Lobanovska stadionā "Dinamo", kura ietilpība ir 16 873 vietas.
Klubs ir dibināts 1925. gadā kā rūpnīcas "Arsenal" komanda. Komanda ir divreiz uzvarējusi Ukrainas PSR čempionātā. 1964. gadā tā tika izformēta. 2001. gadā klubs tika atjaunots. Ukrainas čempionāta augstākajā līgā lielākais sasniegums ir divreiz izcīnīta 5. vieta — 2003. un 2012. gadā.
Kihnu pagasts
Kihnu pagasts (et) ir viena no 7 Igaunijas Pērnavas apriņķa pašvaldībām. Aizņem Kihnu salu Rīgas līcī un dažas mazākas apkārtējās saliņas. Pašvaldībā ir 4 ciemi.
Loketas pils
Loketas pils (cz) ir 13. gadsimtā celta pils Čehijas rietumos pie Loketas pilsētas. No trijām pusēm to ietver Ohržes upe. Mūsdienās pilī ierīkots muzejs. Pie pils notiek tradicionāls operas festivāls.
Pils pirmoreiz rakstos minēta 1234. gadā. Pils vairākkārt pārbūvēta un paplašināta. Līdz 15. gadsimtam pils kalpoja kā viena no karaļa rezidencēm. 1725. gadā tā nodega. No 1822. līdz 1948. gadam Loketas pilī bija ierīkots cietums.
Nestriktā loģika
Nestriktā loģika jeb faziloģika ir loģika, kas speciāli izveidota zināšanu un cilvēka domāšanas procesu attēlošanai. Faziloģika tiek plaši izmantota ekspertu un mākslīgā intelekta sistēmās. Atšķirībā no binārās loģikas vērtību `aplams` un `patiess` vietā faziloģika operē ar loģiskiem mainīgajiem, kas pieņem veselu virkni dažādu vērtību, piemēram, `pareizi`, `nepareizi`, `ne gluži pareizi`, `vairāk vai mazāk pareizi`, `pavisam pareizi`, `kļūdaini`, `ne pārāk kļūdaini`, `visai kļūdaini`, `augstākā mērā kļūdaini`, kas to padara tuvāku cilvēka domāšanas veidam.
Faziloģikas vēsturiskā attīstība
1. posms 1960. — 1970. gadi Kā patstāvīgas matemātikas teorijas aizsākumu uzskata 1965.gadā Berklija (ASV, Kalifornija) universitātes profesora Lotfi A. Zadeh žurnālā “Informātika un vadība” publicēto rakstu “Fazi (izplūdušās) kopas”.
2. posms 1970. — 1980. gadam Parādās pirmie praktiskās pielietošanas rezultāti- 1974.gadā — virzuļa dzinējā. 1980. gadā dāņu firma F. L. Smits&CO izmanto faziloģiku cementa apdedzināšanas krāsns vadībā. Izmantošana intelektuālās vadības sistēmās.
3. posms 1980. — 202. gadam 1983. gadā Japāņu kompānija “Fuzzy Electric” izmanto FL teoriju ķīmiskā inžektora vadībā ūdens attīrīšanā. 1987. gadā japāņi demonstrē faziloģisko kontrolieri, kuru izmanto elektrovilciena vadīšanai. 1994. gadā L. Zadehs ievieš jēdzienus “skaitļošanas intelekts” un “fazi aprēķini”. FL plaši pielieto militārajā lomā — raķešu vadības aparatūrā un tēlu atpazīšanas aparatūrā un programmatūrā
Faziloģikas teorijas pamatlicēji
Lotfi A. Zadeh, Berklija universitāte, ASV, faziloģikas teorijas pamatlicējs
Bart_Kosko, FL teorētiķis, ASV, pēta faziloģiku un tās saistību ar neironu tīkliem;
Marija Zemankova — Leech, ASV, FL datu bāzu teorijas izstrāde;
Chizuko Yasunobu — izveido ekspertu sistēmu Fuzzy Bank, kura dod līdz $700000 ienākumus mēnesī īslaicīgos biržas darījumos;
Hans Zimmermann — investīciju risku analīze ASK, Vācijā;
A. N. Meļikovs — viens no kopprocesora radītājiem, Krievijā. Lotfi Zadeh, Berklija universitāte, ASV, faziloģikas teorijas pamatlicējs;
Bart Kosko, FL teorētiķis, ASV, pēta faziloģiku un tās saistību ar neironu tīkliem;
Faziloģikas teorētisko pamatu apskats
Faziloģikas teorijas izklāstā var pielietot dažādas metodes un veidus. Tas galvenokārt saistīts ar to, kam domāts materiāls, kādas ir paredzamā lasītāja priekšzināšanas un iespējamās pielietošanas vai izmantošanas nolūks. Teorijas pamatnostādnes ir lēmumu pieņemšana vai lietotājam saprotama rezultāta iegūšana no neprecīzi (klasiskās matemātikas izpratnē) uzdotiem sākuma noteikumiem. Kaut gan teorijas izklāsta nosaukumā ir vārds faziloģika — tā sevī ietver arī fazikopas un darbības ar tām. Var uzskatīt, ka faziloģika ir klasiskās (precīzās) loģikas papildinājums un fazikopu teorija ir klasiskās (precīzās) kopu teorijas un arī varbūtības teorijas papildinājums. Mūsdienās faziloģiku var iedalīt vairākos tipos: Faziloģikas tipi ir atšķirami pēc pamatnostādnēm, kas nosaka operatorus tajās un darbības ar tiem.
Dekompozīcijas metodes
Praktiskajā faziloģikas izmantošanā tiek plaši pielietotas dekompozīcijas metodes. Risinot sistēmas vadības un lēmumu pieņemšanas uzdevumus- tos nosacīti var reducēt uz uzdevumu: veicot variantu salīdzināšanas, izvēlēties piemērotāko un labāko atrisinājumu, atrast labāko kombināciju. Dekompozīcijas veikšanai var izmantot vairākas metodes. Pamatmetodes: paralēlā un pakāpeniskā.
Paralēlo dekompozīcijas metodi izmanto, ja problēmu kopa sastāv no alternatīvu risinājumu apakškopām. Tad katru no variantiem var risināt atsevišķi un beigās tikai kvalitatīvi salīdzināt un izvēlēties pieņemamāko.
Pakāpenisko dekompozīcijas metodi izmanto, ja kopējo problēmu var sadalīt apakš problēmās, kuras pašas veido vairākus hierarhiskus līmeņus. Izvēles procedūra šajā metodē saistās ar pakāpenisku katra līmeņa risinājumu izvēli. Katrā apakšlīmenī izveido efektīvāko risinājumu apakškopu, kurus analizē turpmākajā darbā.
Faziloģikas pielietošana vadības sistēmu projektēšanā
Projektējot vadības sistēmas bieži vien rodas problēmas pielietot formālus algoritmus — klasiskās matemātikas izpratnē. Iemesls var būt:
1) statistikas datu nepietiekamais daudzums par sistēmu un tās darbu,
2) ļoti sarežģīts ir “matemātiskā aparāta” pielietojums,
3) atsevišķos sistēmas darbības posmos ir pietiekami vispārīgāki dati,
4) sistēmas vēlākā apkalpošanā iesaistīto cilvēku iespēja vadīt sistēmas darbi izmantojot sarunvalodas (lingvistiski izteiktus) jēdzienus.
fazifikācija — precīzas informācijas (kritisko vērtību, statistikas datu) pārveidošana par fizioloģijas kopu. defazifikācija — fizioloģijas kopu elementu pārveidošana par precīzām vērtībām (formalizācija) izmantojot piederības funkciju. Izmantojot faziloģiku ekspertiem nevajag aprakstīt visus iespējamos sistēmas (apakšsistēmas) darbības gadījumus, pietiek ar atsevišķi kritisko vērtību iekļaušanu algoritmā un atbilstošas funkcijas uzdošanu.
Visvaris Millers
Visvaris Millers (1927-1992) bija latviešu jurists. LVU rektors (1970-1987). Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Filozofijas un tiesību Institūta direktors, LZA korespondētājloceklis. 1988. gada Latvijas PSR Augstākās Padomes sesijā uzstājās par latviešu valodas statusu.
Nestriktā loģika
Faziloģikas izmantošana aparatūrā un datorprogrammās
Jaunākie mūsdienu zinātnes un tehnikas sasniegumi ļauj izveidot jaudīgas un komplicētas vadības sistēmas, kurās apvienotas neironu tīklu, ģenētisko algoritmu un faziloģikas iespējas. 90. gadu beigās tika izveidotas programmu paketes, ar kurām varēja radīt un ekspluatēt fizioloģijas vadības sistēmas izmantojot datoru.
Visvaris Millers
Dzīvesgājums
Dzimis 1927. gada 31. oktobrī Krasnojarskā uz Sibīriju izceļojušā latvieša Oto Millera ģimenē. Otrā pasaules kara beigās viņš 1944. gadā ieradās Latvijā, studēja tieslietas LVU (1944-1949). 1951. gadā iestājās PSKP un 1952. gadā sāka strādāt LVU par docētāju. Līdztekus bija LKP Rīgas pilsētas komitejas Propagandas un aģitācijas nodaļas vadītāja vietnieks (1953-1956). 1954. gadā aizstāvēja juridisko zinātņu kandidāta disertāciju Создание конституции Латвийской ССР (Latvijas PSR konstitūcijas izveide). 1962. gadā viņu iecēla par LVU prorektoru, tad par LPSR Valsts augstākās un vidējās speciālās izglītības komitejas priekšsēdētāju (1965-1966) un Augstākās un vidējās speciālās izglītības ministru (1966-1970). 1966. gadā Maskavas Universitātē aizstāvēja juridisko zinātņu doktora disertāciju "Создание советской государственности в Латвии" (Padomju valstiskuma izveide Latvijā) par Iskolata periodu Latvijā, bija LKP CK locekļa kandidāts (1966) un LPSR Augstākās padomes deputāts (1967). 1970. gadā V. Millers kļuva par LVU rektoru, paralēli vadīja Valsts un tiesību zinātņu katedru (1974). 1972. gadā V. Milleru ievēlēja par Rostokas Universitātes Goda doktoru. 1988. gadā V. Millers kā Latvijas PSR Augstākās Padomes likumdošanas ierosinājumu komisijas priekšsēdētāja vietnieks vadīja Latvijas PSR Augstākās Padomes Prezidija darba grupu Latvijas PSR Konstitūcijas un citu republikas likumdošanas aktu pilnveidošanai. Miris 1992. gadā Rīgā.
Nestriktā loģika
Faziloģikas saistība ar varbūtības teoriju
FL ir papildinājums, kas nodrošina nepārtrauktību, esošajās matemātiskās loģikas un kopu teorijās. Lai gan FL un varbūtību teorijā līdzīga ir apskatāmo funkcionāļu vērtību kopa — {0,1}, atšķirība ir- varbūtību teorijai piemīt Būla algebras īpašības, bet FL ir atšķirības. Varbūtību teorijā katrs konkrēts gadījums tiek apskatīts tikai divos variantos: ir/nav noticis, faziloģikā tas ir citādi. Ir iespējama abu teoriju vienlaicīga izmantošana dažādu uzdevumu veikšanai. To mūsdienās izmanto speciālisti, kas strādā drošības nodrošināšanas jomās.
Lielaisciems
Lielaisciems (agrāk arī Lielciems, Melnkaļi) ir apdzīvota vieta Tukuma novada Smārdes pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā 10 km no pagasta centra Smārdes un 64 km no Rīgas.
Hiroši Kijotake
Hiroši Kijotake (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||33||1
Lielciems (nozīmju atdalīšana)
Lielciems var būt:
Sasunas sacelšanās (1894)
'''Sasunas sacelšanās 1894. gadā, kas pazīstama arī kā Pirmā Sasunas sacelšanās' (hy), bija konflikts starp Osmaņu impērijas spēkiem un armēņu kaujiniekiem, kuri piederēja pie Armēņu nacionālās kustības "Hunčak" ("Zvans"'') Osmaņu impērijas Sasunas reģionā.
Pamatinformācija
Sociāldemokrātu partija "Hunčak" bija armēņu nacionālā kustība, kas aktīvi darbojās šajā apkaimē. 1891. gadā sultāns Abdulhamids II, neapmierināts ar šī reģiona armēņu faktisko autonomiju, sāka gatavot augsni armēņu masu slepkavošanai, kas notika 1894.—1896. gadā. Sākusies vajāšana un sadursmes ar varas iestāžu militāri atbalstītajiem vietējiem kurdiem stiprināja nacionālismu un bruņošanos armēņu vidū.
Sasunā armēņu nacionālistu organizatori bija "Hunčak" aktīvisti, tai skaitā, Mihrans Damadjans, Hamparcums Bojadžjans ("Mecns Murads") un Hrairs Džohks.
Konflikts
1894. gadā Sasunas armēņi atteicās maksāt tiem uzspiestos papildu nodokļus, un osmaņu spēki izveidoja ap Sasunu militāras kontroles zonu. Kopējā vadība tika uzticēta Zeki pašā, 4. Anatolijas armijas komandierim, kura tiešā pakļautībā bija 12 000 kareivju; papildus no Dijarbakiras tika pārsviests Omara pašā kājnieku korpuss (3000 vīru), divi jātnieku pulki no Erzindžanas un Mušas, 26. kājnieku pulks no Erzurumas apkaimes un daži tūkstoši turku un kurdu neregulāro grupējumu kaujinieku — bašibuzuku. Armēņi no savas puses Mecna Murada vadībā sagatavojās aizsardzībai. Jūlijā turki sāka uzbrukumu Šenikas un Semalas ciemu rajonā, taču tika atsisti. Augusta sākumā turki atjaunoja uzbrukumu šajā virzienā, tomēr atkal neveiksmīgi, bet 3. augustā viņi ieņēma netālo Čatakas pilsētu. Armēņi atkāpās uz Andoka kalnu, kur tika aplenkti. 13. augustā turki sāka uzbrukumu armēņu pozīcijām kalnā. 27. augustā armēņi munīcijas un pārtikas izsīkuma dēļ atstāja pozīcijas un atkāpās uz Kepinas kalnieni un Talvorikas ielejām, kur tika kurdu aplenkti un iznīcināti. Daļa kaujinieku, ieskaitot sievietes, beidza dzīvi pašnāvībā. Tika sagūstīts Gevorgs Čaušs (īstajā vārdā Gevorgs Kazarjans), vēlākais Otrās Sasunas sacelšanās (1904) dalībnieks un armēņu—kurdu savienības piekritējs. Turpinot uzbrukumu, osmaņu karaspēks nopostīja 32 no ap 40 armēņu apkaimes ciemiem, nogalinot pēc armēņu versijas ap 20 000 cilvēku.
Ārvalstu ziņotāji dedzīgi protestēja pret Sasunas notikumiem; Lielbritānijas premjerministrs Viljams Gledstons Abdulhamidu sauca par "lielo noziedznieku" vai "sarkano sultānu". Arī pārējās lielvalstis protestēja un pieprasīja Abdulhamida solīto reformu izpildi. Uz šo reģionu tika nosūtīta izmeklēšanas komiteja, kurā bija Francijas, Lielbritānijas un Krievijas pārstāvji, lai pārbaudītu notikušo.
Luidži Kolombo
Luidži Kolombo (it) bija itāļu riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasunas sacelšanās (1894)
Sekas
1895. gada maijā iepriekš minētās ārvalstu lielvalstis pieprasīja izpildīt reformu plānu, kurš bija sagatavots jau Berlīnes kongresā 1878. gadā. Tomēr tas netika realizēts. Agrāk armēņiem labvēlīgā Krievijas Impērijas politika attiecībā uz Armēnijas jautājumu arī bija mainījusies. Krievijas ārlietu ministrs Aleksejs Lobanovs-Rostovskis atbalstīja osmaņu valsts nacionālo vienotību, aicinot uz "Armēniju bez armēņiem". No otras puses, Lielbritānija tobrīd bija ieguvusi ievērojamu ietekmi un varu bijušajās osmaņu zemēs Ēģiptē un Kiprā, un Gladstonam labas attiecības ar osmaņiem nebija tik svarīgas kā agrāk. Tikmēr Turcija bija atradusi sev jaunu Eiropas sabiedroto — Vācijas kancleru Bismarku. Tādējādi Osmaņu impērija varēja brīvi rīkoties turpmākajos slaktiņos 1896. gadā.
Luidži Kolombo
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja divās treka riteņbraukšanas disciplīnās. Punktu braucienā viņš ieguva dalīto 12. vietu ar 1 punktu. Sprinta braucienā viņš startēja tikai priekšsacīkšu kārtas braucienā, kurā viņš bija starp trim labākajiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai.
1899. gadā viņš ieguva otro vietu sprinta distancē Itālijas čempionātā.
Rumens Radevs
Rumens Radevs (bg; dzimis Dimitrovgradā, Bulgārijā) ir bulgāru politiķis un bijušais ģenerālmajors. Pirms kļūšanas par Bulgārija prezidentu, bijis Bulgārijas gaisa spēku augstākais komandieris. 2016. gada vēlēšanās, kā neatkarīgais kandidāts, tika ievēlēts par Bulgārijas prezidentu.
Biogrāfija
2003. gadā pabeidzis ASV Gaisa spēku Gaisa spēku koledžu vai ASV Gaisa spēku Gaisa universitāti, iegūstot Stratēģisko studiju maģistra grāds.
Oto Blāti
Oto Tituss Blāti (hu; dzimis, miris ) bija ungāru elektrotehnikas inženieris un šaha problēmists.
Profesionālā darbība
1885. gadā bijis viens no elektriskā transformatora izgudrotājiem. 1889. gadā izgudrojis maiņstrāvas elektriskās enerģijas skaitītāju, kas nosaukts viņa vārdā. Projektējis ģeneratorus, turboģeneratorus, transformatorus un citas elektrostacijām nepieciešamās iekārtas. Ungārijas Zinātņu akadēmijas goda biedrs, Budapeštas un Vīnes augstāko tehnisko skolu goda doktors.
Šaha kompozīcija
No 1879. gada publicējis vairāk nekā 400 šaha kompozīcijas. Divu daudzgājienu uzdevumu krājumu autors. Pazīstams, kā redzams speciālists uzdevumu — monstru sastādītājs (viens no tiem — "Mats 292 gājienos", diemžēl ar neiespējamu sākuma pozīcīju).
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
Sarkanās kaulu smadzenes
Sarkanās kaulu smadzenes ir kaulu smadzenes, kas atrodas plāno kaulu porainajā kaulvielā un cauruļkaulu epifīzēs. No kopējās pieauguša cilvēka ķermeņa masas sarkanās kaulu smadzenes veido 4—5%, kas aptuveni ir 2,5—3 kg. Tajās atrodas hemopoētiskās (asinsšūnas veidojošas) cilmšūnas, kuras veido asins formelementus: eritrocītus, trombocītus, leikocītus, tai skaitā T un B limfocītus un citas šūnas. Sarkanās kaulu smadzenes novietojas apkārt arteriolām cilindrisku auklu veidā.
Thymus
Thymus var būt:
Paranoja
Paranoja (no grc (paránoia) — 'neprāts') ir garīgi traucējumi, kuros personas domāšanu izteikti ietekmē raizes un bailes, bieži izraisot domāšanas iracionalitāti un murgus. Paranoiskai domāšanai ir raksturīga vajāšanas mānija — nerimstoša pārliecība par nopietnu, gandrīz visur esošu apdraudējumu. Paranoja nerada pārmaiņas personībā. Senāk ar šo vārdu apzīmēja personas garīgo stāvokli, ko nomāc jebkāda veida murgi.
Belindas kalns
Belindas kalns (en) ir aktīvs vulkāns Dienvidsendviču salu Montagjū salā Antarktikā, salas un visa arhipelāga augstākā virsotne.
Vulkāns paceļas 3000 m augstumā no okeāna pamatnes un vainagojas ar ledus pildītu kalderu 6 km diametrā. Belindas kalna nosaukums tiek attiecināts kā uz salas augstāko punktu kalderas dienvidu malā, tā arī uz salīdzinoši jaunāko centrālo vulkāna konusu. Līdz 2001. gadam nebija datu par vulkāna aktivitātēm, kad tās tika konstatētas MODIS satelītainās. Analizējot agrākos uzņēmumus, vulkānisko aktivitāšu pazīmes tika konstatētas arī AVHRR attēlos par laika periodu no 1995. gada marta līdz 1998. gada februārim. Pēdējais intensīvais vulkānisko aktivitāšu periods ilga no 2001. līdz 2007. gadam.
Kalnu pirmais, iespējams, redzējis salas pirmatklājējs Džeimss Kuks 1775. gadā, aprakstījis Fabiāns fon Belinshauzens 1819. gadā, uzmērīja Discovery Investigations ekspedīcija 1930. gadā un nosauca par godu ekspedīcijas vecākā zinātnieka Stenlija Kempa meitai Belindai Kempai (Belinda Kemp).
Visēdājas vaboles
Visēdājas vaboles (Polyphaga) ir lielākā un plašākā vaboļu kārtas (Coleoptera) apakškārta. Visēdāju vaboļu apakškārta sadalās 5 infrakārtās, kurās kopumā ietvertas 144 vaboļu dzimtas, kas iedalītas 16 virsdzimtās. Apakškārtā ir vairāk kā 300 000 sugu, kuras sastāda 90% no zināmajām vaboļu sugām. Galvenā visēdāju vaboļu pazīme ir tā, ka to aizmugurējo kāju pāra pamatne nenodala vēdera pirmo un otro sternītu.
Grieķu vārds poly latviski nozīmē - daudz, bet vārds phagein - ēst.
Air Greenland
Air Greenland ir 1960. gadā dibināta Grenlandes nacionālā lidsabiedrība. Tās galvenā mītne un bāze atrodas Nūkas lidostā. Nodrošina lidojumus uz Grenlandes apdzīvotajām vietām, tostarp daudzi maršruti tiek nodrošināti ar helikopteru palīdzību. Veic regulārus lidojumus arī uz Dāniju un Islandi. Kompānijai pieder arī viesnīca un tūrisma aģentūras. Kopš 2019. gada vienīgais uzņēmuma īpašnieks ir Grenlandes valdība.
Vess Andersons
Veslijs Veilss "Vess" Andersons (dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un producents. Sešas reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai dažādās kategorijās — par filmām "Karaliskie Tenenbaumi" (2001), "Lieliskais Lapsas kungs" (2009), "Mēness lēkta karaļvalsts" (2012), "Viesnīca "Diženā Budapešta"" (2014). Par filmu "Viesnīca "Diženā Budapešta"" saņēmis Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā muzikālā filma vai komēdija" kā producents, kā arī saņēmis BAFTA kino balvu par labāko oriģinālscenāriju. Andersons pazīstams ar savu īpatnējo estētiku.
Aizkrūtes dziedzeris
Aizkrūtes dziedzeris jeb tīmuss ir iekšējās sekrēcijas dziedzeris. Atrodas augšējā videnē, aiz krūšu kaula roktura un ķermeņa. 70% gadījumos tīmuss sastāv no divām izstieptām daivām, kuras vidū ir saaugušas.
Aizkrūtes dziedzeris vislabāk attīstīts jauniem dzīvniekiem, pēc tam reducējas, bet pilnīgi neizzūd. Attīstītā stāvoklī dziedzerim ir nepāra krūšu daļa un pāra kakla daļas. Krūšu daļa atrodas videnes prekardiālajā daļā, bet kakla daļas — ap traheju līdz balsenei. Govij tīmuss makroskopiski nav saskatāms jau ap 6. dzīves gadu, cūkai un zirgam ap 2.-3. dzīves gadu. Tīmusam ir liela nozīme imunoģenēzes procesā, jo tajā attīstās T limfocīti. No ārpuses tīmusu apņem saistaudu kapsula. Saistaudu starpsienas dziedzeri sadala daiviņās. Parenhīma sastāv no izmainītiem epitēlijaudiem, kas veido tīklu, starp kura cilpām atrodas limfocīti. Daiviņas perifērija krāsojas intensīvāk, tāpēc to sauc par garozu, bet centrālo daļu — par serdi. Garozā ir vairāk limfocītu, bet serdē — tīmusa ķermenīšu.
A Love Letter To You 4
A Love Letter To You 4 ir ceturtais amerikāņu repera Trippie Redd komerciālais miksteips. To 2019. gada 22. novembrī izlaida TenThousand Projects un Caroline Distribution. Projektā piedalās Lil Mosey, Juice WRLD, YNW Melly, Chris King, Quan'ta, YoungBoy Never Broke Again, Smokepurpp, Tory Lanez, DaBaby, Lil Yachty, Pi'erre Bourne, Youv Dee, Lil Wop un Mariah The Scientist. Luksusa izdevums tika izlaists 2020. gada 21. februārī, un tajā piedalījās arī Chance The Rapper, Russ, Young Thug, Lil Tecca, Lil Durk, G Herbo un SahBabii.
Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā sākuma fāzes
'''Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā sākuma fāzes''' ir Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā pirmā daļa no Krievijas iebrukuma sākuma 2022. gada 24. februārī līdz Ukrainas pretuzbrukuma operācijas beigām 2022. gada 10. oktobrī.
Pirmā fāze: Krievijas uzbrukuma apturēšana (24. februāris – 2. aprīlis)
Ukrainas Valsts robežsardzes dienests ziņoja, ka uzbrukums sākās 24. februāra rītā 5:00 no trim virzieniem: no Baltkrievijas—Ukrainas robežas, no Krievijas—Ukrainas robežas līdz Luhanskai, kā arī no 2014. gadā okupētās Krimas. Ukrainas varas iestādes ziņoja par militāro vienību un noliktavu apšaudīšanu Kijivas, Hmeļnickas, Dņipropetrovskas un Vinnicas apgabalos. Saskaņā ar Ukrainas Bruņoto spēku ģenerālštāba datiem Krievijas bruņotie spēki veica raķešu un aviācijas triecienus sešos lidlaukos: Borispiļā, Ozernē, Kuļbakinē, Čuhujivā, Kramatorskā un Čornobajivkā. Krievijas Aizsardzības ministrija vēstīja par raķešu triecieniem Ukrainas militārās infrastruktūras objektiem Kijivas, Harkivas un Odesas apgabalos un paziņoja par Ukrainas pretgaisa aizsardzības sistēmu apspiešanu un Ukrainas gaisa bāzu infrastruktūras iznīcināšanu. Krievijas Aizsardzības ministrija gan apgalvoja, ka nav veikti triecieni pa pilsētām. Līdz 7.00 Krievijas Bruņotie spēki ieņēma Miloves un Horodiščes ciemus pie Krievijas un Ukrainas robežas.
25. februārī Ukrainas Bruņotie spēki spēja dot pretsparu iebrukušajam Krievijas karaspēkam visā frontes garumā. Frontes ziemeļu sektorā Ukrainas Bruņotie spēki atvairīja Krievijas karaspēka uzbrukumu Kijivas apgabala Vasiļkivas pilsētā. Ukrainas pretgaisa aizsardzības spēki atvairīja Krievijas aviācijas uzbrukumus Mikolajivai un novērsa Krievijas desanta izsēdināšana Očakivas pilsētā. Ukrainas Bruņotie spēki no 25. februāra rīta cīnījās par Hersonas pilsētu un pārceltuvi pār Dņepru. Svarīgā pārceltuve vairākas reizes pārgāja no vienām rokām otrās, bet pēc smagām kaujām Ukrainas spēki zaudēja kontroli pār to. Tās pašas dienas vakarā Ukrainas kara aviācija deva triecienu Krievijas bruņutehnikai, kas bija koncentrēta Hersonas pilsētā, piespiežot ienaidnieku atkāpties, un pilsēta atkal nonāca Ukrainas Bruņoto spēku kontrolē. 26. februārī turpinājās Krievijas gaisa spēku uzlidojumi Ukrainas lidlaukiem un armijas grupējumiem Ukrainas austrumos un Kijivas apgabala ziemeļu daļā, atsevišķi uzlidojumi notika Sumu, Poltavas apgabalā un pie Mariupoles. Krievijas karakuģi no Melnās jūras turpināja Ukrainas apšaudi ar spārnotajām raķetēm “Kaļibr”, kamēr Mikolajivai no austrumiem tuvojās krievu tanki, un pilsēta gatavojās riņķa aizsardzībai.
Galvaspilsētas iedzīvotāji patvērās metro vai bumbu patvertnēs. Naktī uz 27. februārī visā valstī uzbrukumos cieta naftas termināļi un gāzes vadi. Aktīvākās kaujas notika pie Harkivas, kur līdz vakaram Ukrainas armijai izdevās atgūt kontroli pār piepilsētām. Vakarā Krievijas karaspēks ieņēma Berdjanskas pilsētu pie Azovas jūras. 28. februārī sīvākās kaujas notika Mariupoles, Čerņihivas un Harkivas apkārtnē. Kijivas apkārtnē Krievijas karaspēka uzbrukums tika atsists pie Bučas un Irpiņas, uz šosejas starp Irpiņu un Žitomiru tika iznīcināti vai bojāti vairāk nekā 200 Krievijas militāro transportlīdzekļu. Apšaudēs Harkivā dienas laikā gāja bojā 11 civiliedzīvotāji un vairāki desmiti tika ievainoti. Krievijas Aizsardzības ministrija ziņoja par Zaporižjas atomelektrostacijas ieņemšanu.
1. marta naktī notika jauni Krievijas artilērijas triecieni Kijivai, gaisa triecienus piedzīvoja Mariupole, kurā gandrīz pilnībā tika pārtraukta elektroapgāde. Krievijas spēki sāka atkārtotu uzbrukumu Hersonai. Harkivā nogranda sprādziens pie apgabala administrācijas ēkas, kas tika daļēji sagrauta. 2. martā Krievijas bruņotie izsēdināja desantu Harkivas ziemeļrietumos, kur uzbruka Ukrainas militārajam hospitālim. Krievijas puse oficiāli paziņoja, ka tās armija pabeigusi Hersonas ieņemšanu. Turpinājās aplenktās Mariupoles bombardēšana. 3. martā liela Krievijas karaspēka kolonna apstājās aptuveni 30 kilometrus no Kijivas centra, jo tās virzību kavēja Ukrainas karavīru un civiliedzīvotāju pretestība un tehnikas problēmas. Ukrainas Nacionālā gvarde kopā ar gaisa spēkiem turpināja aizstāvēt Mariupoli. Krievijas diktators Putins Krievijas Drošības padomes sēdē paziņoja, ka karadarbība Ukrainā rit stingri saskaņā ar izvirzīto plānu.
4. martā Zaporižjas atomelektrostacijas tuvumā notika apšaudes un tās teritorijā sākās ugunsgrēks. AES teritorijā ielaistie ugunsdzēsēji ugunsgrēku lokalizēja. Notikuma vietā uzņemtajā video bija redzams, ka AES teritorijā trāpījis lādiņš. Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras ģenerāldirektors Rafaels Grossi vēstīja, ka nav ziņu par radiācijas noplūdi. Ukrainas bruņoto spēku Ģenerālštābs vēstīja, ka Krievijas okupācijas spēki koncentrējas uz Kijivas ielenkšanu un ukraiņu pretestības vājināšanu. Virzoties tuvāk galvaspilsētai, Krievijas karaspēks postīja ceļā esošās pilsētas, īpaši Sumus un Čerņihivu, kur gaisa uzlidojumos gāja bojā aptuveni 50 cilvēku. NATO ārlietu ministru ārkārtas sanāksme nolēma atturēties no lidojumiem slēgtas zonas izveides virs Ukrainas, lai apturētu Krievijas kara aviācijas uzlidojumus.
5. martā Krievijas karaspēks turpināja uzbrukumu Sumiem. Krievija pārkāpa uguns pārtraukšanas režīmu un sāka apšaudīt aplenktās Mariupoles un Volnovahas pilsētas, no kurām bija paredzēts izvest civiliedzīvotājus. Krievijas karaspēka okupētās Hersonas ielās izgāja ap 1000 cilvēku, pieprasot okupantu atgriešanos Krievijā. Krievijas prezidents Putins paziņoja, ka pabeigta Ukrainas militārās infrastruktūras iznīcināšana, bet Ukrainas aizsardzības ministrs Oleksijs Rezņikovs paziņoja, ka Krievijas spēku resursi Ukrainā izsīkst un tālāk tos gaida loģistikas sabrukums un aizvien vairāk pretinieka karavīru padodas gūstā. 6. martā turpinājās Kijivas, Harkivas, Čerņihivas un Sumu bombardēšana un artilērijas apšaudes. Krievijas kara aviācija sagrāva Ohtirkas termoelektrostaciju un pilsētā nebija apkures, bet daļai māju pārtrūka ūdens un elektrības piegāde. Aplenktajās Bučas un Hostomeļas pilsētās Krievijas karavīri apšaudīja civiliedzīvotājus. Aplenktajā Mariupoles lielpilsētā nebija apkures, elektrības un ūdens, samazinās pārtikas krājumi, draud humānā katastrofa. Ukrainas Bruņoto spēku Ģenerālštābs paziņoja, ka Krievijas karaspēks plānojot sagrābt Kaņivas hidroelektrostaciju. Ukrainas prezidents Zelenskis paziņoja, ka Vinnicas civilajai lidostai trāpījušas astoņas raķetes un tā ir pilnībā iznīcināta, viņš vēlreiz vērsās pie rietumvalstu līderiem, lūdzot izveidot humāno gaisa zonu bez raķetēm un bombardēšanas.