cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2010. gada Mērsraga novada domes vēlēšanas
Tās notika reizē ar Rojas novada domes vēlēšanām.
Andrejs Rubins
Andrejs Rubins (dzimis Rīgā, miris ) bija Latvijas futbola izlases pussargs. Latvijas izlasē Rubins aizvadīja 117 spēles, gūdams 9 vārtus. Rubins kopā ar izlasi piedalījās 2004. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā Portugālē.
Dzīvesgājums
Dzimis 1978. gadā, bērnību pavadīja Vecmīlgrāvī. Futbolista karjeru Rubins sāka 1996. gadā FK Auda sastāvā Latvijas 2. līgā. 1997. gadā pievienojās Zviedrijas augstākās līgas klubam Östers IF, kurā aizvadīja 11 spēles. Jau nākamajā gadā Rubins atgriezās Latvijā Skonto FC komandā, kuras sastāvā trīs reizes uzvarēja Latvijas čempionātā, kā arī divreiz ieguva Latvijas Kausu. Latvijas izlasē Rubins debitēja 20 gadu vecumā 1998. gada 10. novembrī pārbaudes spēlē pret Tunisiju. Kopš tā laika Rubins bija stabils Latvijas izlases kreisās malas pussargs, un viņš aizvadīja visvairāk spēļu no visiem Latvijas futbola izlases futbolistiem 21. gadsimtā.
2000. gada beigās Rubins kopā ar izlases vārtsargu Aleksandru Koliņko devās uz Anglijas klubu Crystal Palace. Anglijā Rubins aizvadīja dažas ļoti veiksmīgas spēles, to skaitā Līgas kausa izcīņas spēli pret Liverpool F.C., kurā Rubins guva izšķirošos uzvaras vārtus, tā izpelnoties uzmanību visā Anglijas futbola sabiedrībā. Tomēr šeit viņam neizdevās nostiprināties, tādēļ 2003. gadā Rubins devās uz Krievijas Premjerlīgas klubu Šiņņik. Klubā Rubins aizvadīja divas veiksmīgas sezonas, līdz 2005. gadā pārgāja uz tobrīd Aleksandra Starkova trenēto Maskavas Spartak, kurā nespēja nostiprināties un aizvadīja tikai 5 spēles, tādēļ 2006. gada sezonā atkal atgriezās Šiņņik sastāvā.
2007. gadā viņu izīrēja Liepājas Metalurgam, kura sastāvā uzsāka arī 2008. gada sezonu. Pēc pussezonas Rubins no "Metalurga" tika atlaists, bet jūnijā noslēdza līgumu ar Azerbaidžānas komandu Inter.
Miris 2022. gada 1. augustā.
1935. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1935. gada notikumi Latvijā.
Satikšanās (filma)
"Satikšanās" ir 1979. gadā Latvijas PSR Rīgas Kinostudijā uzņemta īsfilma. Filma ir Oļega Rozenberga diplomdarbs režijā pēc Vsevoloda Kočetova stāsta "Nakts medības" motīviem.
Stara
Stara ir pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala ziemeļos, Djatkovas rajona sastāvā. Tajā dzīvo ap 5 tūkstoši iedzīvotāju. Tas atrodas 15 km uz rietumiem no Djatkovas, Ivotokas upes krastos, kur ierīkots dīķis.
Stara ir pazīstama no 17. gadsimta, sākumā kā ciems. 1797. gadā šeit tika izbūvēta "Čerņatinas" stikla fabrika, kas darbojas arī mūsdienās.
Limbažu pagasts
Limbažu pagasts ir viena no Limbažu novada teritoriālajām vienībām. Robežojas ar Limbažiem, Viļķenes, Umurgas, Vidrižu, Skultes, Liepupes pagastiem, Siguldas novada Lēdurgas pagastu un Cēsu novada Stalbes un Straupes pagastiem. Pagasta pārvalde atrodas Limbažos, Jūras ielā 58.
Hidrogrāfija
Upes: Cimeļupe, Kranupīte, Mazupīte, Miežupīte, Sprukstupīte, Stante.
Vēsture
Limbažu pagasta platība 1935. gadā bija 94,5 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Limbažu un Pauku ciema padomes. 1954. gadā Pauku ciemu pievienoja Limbažu ciemam. 1956. gadā Limbažu ciemu iekļāva Limbažu pilsētas lauku teritorijā. 1971. gadā Limbažu lauku teritoriju reorganizēja par Limbažu ciemu un pievienoja Stienes un daļu Katvaru ciema. 1977. gadā pievienoja daļu Umurgas un Viļķenes ciemu, bet daļu Limbažu ciema iekļāva Limbažos un Liepupes un Skultes ciemos. 1991. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā Limbažu pagastu iekļāva Limbažu novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Inte, Jumpravmuiža, Kaijciems, Lāde, Lādezers, Muižkalni, Nabe, Ozolaine, Pelodas, Stūrīši.
Fuksa dzegužpirkstīte
Fuksa dzegužpirkstīte (Dactylorhiza fuchsii Druce ex Soó vai Dactylorhiza maculata ssp. fuchsii) ir orhideju dzimtas suga. Latvijā tā ir diezgan bieža, bet ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā komerciāli apdraudēto sugu kategorijā. Sugas epitets - vācu botāniķa Leonharta Fuksa godināšanai.
Apraksts
Daudzgadīgs, liels, aptuveni 30-100 cm augsts lakstaugs. Gumi "pirkstaini" (grieķu: dactylos — 'pirksts', rhiza — 'sakne'), saknes īsas. Stublājs stāvs, kails un diezgan tievs. Augšējās lapas šauri, apakšējās plati eliptiskas. Lapas virspusē plankumainas arī zaļas, apakšpusē vismēr gaiši zaļas. Pieziedlapas lancetiskas, zaļas. Lieli ziedi (līdz 150), sakārtoti blīvā, garā ziedkopā. Ziedi no purpurvioletiem līdz baltiem. Apakšlūpa trīsdaivaina, vidējā daiva parasti šaurāka un garāka. Lūpa parasti klāta ar starveidīgu svītru un punktu zīmējumu. Auglis - stāva, iegarena pogaļa. Latvijā zied jūnijā un jūlijā.
Biotopi
Aug mitros melnalkšņu mežos kā arī mežmalās. Sugu apdraud meliorācija un augsnes rekultivēšana kā arī apmežošana ar eglēm.
Bazilika
Bazilika Romas katoļu baznīcā ir priviliģēta baznīca. Tas ir goda nosaukums, ko tai piešķir Romas pāvests. Parasti tās ir baznīcas, kurās atrodas brīnumdarošas svētbildes, Svēto relikvijas un uz kurām dodas svētceļotāji, lai godinātu un pielūgtu Jēzu Kristu un viņa māti Jaunavu Mariju.
Romas katoļu Baznīcā tiek izšķirti divi baziliku veidi: "Basilica majoris" — lielā bazilika un "Basilica minoris" — mazā bazilika. Abu veidu bazilikas ir baznīcu goda nosaukumi.
"Basilica majoris"— lielās bazilikas ir pasaulē tikai četras un tās visas atrodas Itālijā Romas pilsētā. "Basilica minoris" — mazās bazilikas atrodas dažādās pasaules pilsētās.
Lielās bazilikas, kā arī dažas no mazajām bazilikām savu nosaukumu un privilēģijas ir ieguvušas jau no neatminamiem laikiem, citas mazās bazilikas privilēģijas un titulu iegūst tikai no pāvesta. Dokumenti, kas apliecina baznīcai piešķirto goda titulu un privilēģijas, kas tiek saprastas zem nosaukuma bazilika, ir dekrēts, kuru piešķir Svētā dievišķā kulta un sakramentu kongregācija un bulla, kuru paraksta pāvests. Garīdznieks, kas vada bazilikas darbu, tiek saukts par rektoru.
Vēsture
Sākot ar mūsu ēras 4. gadsimtu katoļu lūgšanu vietām sāk būvēt celtnes, kas arhitektoniski atbilst tā laika sabiedriskajām celtnēm — bazilikām, kurās tiek novietoti altāri. No šīm sabiedriskajām celtnēm arī tiek aizgūts nosaukums bazilika. Tāpēc Romas impērijas nākamos gadsimtos pastāv kā sabiedriskās bazilikas, tā arī sakrālās celtnes — bazilikas. Romā pirmās bazilikas kristiešu kulta vajadzībām imperatori neļāva būvēt pilsētas teritorijā, tāpēc tās tika celtas pie pilsētas, vēlāk iegūstot nosaukumu "ārpus mūriem". Atkarībā no tā, kas konstruējis un finansējis bazilikas, tām mēdz nosaukumos pieminēt arī to būvētāju vārdus. Tā, piemēram, imperators Honorijs finansēja Svētā Paula ārpus mūriem bazilikas celtniecību, tāpēc tā tiek saukta par Svētā Paula ārpus mūriem Honorija baziliku, līdzīgi pāvests Libērs finansēja Svētās Marijas Madžori bazilikas celtniecību, tāpēc to mēdz saukt par Libēra baziliku, bet imperators Kontantīns finansēja Svētā Pētera un Svētā Jāņa Laterāna baziliku būvniecību, par to tās mēdz saukt par Konstantīna bazilikām. Līdzīgi citās valstīs, kā, piemēram, Itālijā, Izraēlā, Portugālē, Spānijā un Polijā ir baznīcas, kas nes baziliku nosaukumu jau no seniem laikiem. Visas pārējās bazilikas savu titula nosaukumu no 18. gadsimta beigu posma ir saņēmušas tikai pēc pavesta rīkojuma, pirms tam veicot lielu procedūru darbu.
Bazilikas insignijas
Visām bazilikām ir noteiktas divas insignijas: paviljons, tiek dēvēts arī par ombrellino, kas vizuāli atgādina saulessarga formu ar sarkanas un dzeltenas krāsas zīda audumu līnijām, kas tiek nests procesijās un atrodas tā attēls bazilikas ģerbonī un tintinabula, kas parasti atrodas pie kora luktas, bet procesijas laikā tiek nesta tās priekšā.
Lielās bazilikas
Lielās bazilikas jeb "Basilica majoris" ir četras un visas atrodas Romā. Tās ir sekojošas:
Raksturojums
Katru lielo baziliku vada kardināls, kas, saņēmis īpašas privilēģijas no pāvesta, nēsā īpašas insignijas. Katrai bazilikai ir Svētās durvis, kas ir atvērtas svētajā gadā vai jubilejā, kad ir iespējams iegūt atlaidas. Tāpēc arī lielo baziliku ģerbonī tiek attēlotas pārsietas atslēgas, kas atrodas ģerbonī zem paviljona. Bazilikām ir savas kanoniķu un cietumu koledžas. Visu lielo baziliku arhitektūrā ir piecas navas. Tās ir atvērtas apmeklētājiem visu diennakti. Paviljoniem bez mazo baziliku raksturīgajām to sarkanas un dzeltenas krāsas zīda auduma līnijām paviljoni ir arī pārklāti ar zelta krāsas metāliskām līnijām un sarkanu velvetu ar zelta malām. Pie bazilikas galvenā altāra, kas saucas par Pāvesta altāri, upurēt Svēto Misi var tikai pāvests vai kardināls, kuram katru reizi jāiegūst īpaša atļauja no pāvesta. Bazilikas gada dienas svin visas Romas katoļu baznīcas.
Mazās bazilikas
Mazo baziliku jeb "Basilica minoris" pasaulē ir daudz. Romā tās ir 11, viena mazā bazilika ir arī Latvijā — Aglonas bazilika. Tikai maza daļa no visam mazajām bazilikām nes savu titulu un bauda savas privilēģijas, lielākā daļa tās ir saņēmusi no pāvesta, kuru vidū ir arī Aglonas bazilika. Lielākoties tās ir svētceļotāju baznīcas.
Titula piešķiršana ir pāvesta ziņā, kurš pieņem lēmumu, vadoties no baznīcas pretendentes vecuma, konkrētās arhidiecēzes vai metropolijas virsgana lūguma, kā arī apstākļiem, vai nav nekādu šķēršļu titula piešķiršanai. Bazilika nevar būt katedrāle un otrādi.
Mazo baziliku insignijas
Mazajām bazilikām ir trīs insignijas: paviljons, tintinabula vai speciāls zvaniņš un prelāti, atbilstoši kanoniem.
2000. gada F1 sezona
2000. gada F1 sezona bija 51. F1 sezona. Tā sākās un beidzās.
Tajā pirmo reizi kopš 1995. gada par čempionu kļuva Mihaels Šūmahers, neļaujot Mikam Hekinenam izcīnīt trešo čempiona titulu pēc kārtas. Stewart pārtapa par Jaguar. Savu sniegumu uzlaboja BAR, kas pirmajā sezonā neizcīnīja ne punkta. Sezonas gaitā gāja bojā viens no trases tiesnešiem – tas notika. Pa tiesnesi trāpīja no kādas formulas nolūzis ritenis.
Pilotu kopvērtējums
† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.
19. maijs
19. maijs ir gada 139. diena pēc Gregora kalendāra (140. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 226 dienas.
Vārda dienas
Lita, Sibilla, Teika
Gulbis (nozīmju atdalīšana)
Gulbis var būt:
Roop
Roop var būt:
Sitiens (filma)
"Sitiens" ir 1979. gadā Latvijas PSR Rīgas Kinostudijā uzņemta īsfilma. Filma ir Riharda Pīka diplomdarbs režijā pēc Ēvalda Vilka noveles "Es nevaru atstāt tevi vienu" motīviem.
2010. gadi
2010. gadi bija 21. gadsimta 2. desmitgade, kas sākās un beidzās.
Dekāde sākās globālās finanšu krīzes un tai sekojošās Eirozonas krīzes ietekmē. Ekonomiskie izaicinājumi kā bezdarbs, konsolidācija un inflācija izraisīja nemierus daudzviet pasaulē, t.sk. arābu valstīs, kur tie noveda pie revolūcijām Tunisijā, Ēģiptē un Bahreinā, kā arī pilsoņu kariem Lībijā, Sīrijā un Jemenā. Attieksmes maiņa veicināja LGBT tiesību atzīšanu, sieviešu parstāvniecību un kultūras apropriācijas noliegšanu.
ASV saglabāja globālās lielvaras statusu, taču, pateicoties tādiem procesiem kā Jostas un ceļa iniciatīva, militārās reformas, teritoriālās pretenzijas Dienvidķīnas jūrā un attiecību stiprināšana ar Āfrikas valstīm, izvirzījās arī Ķīna. Abu valstu sāncensība rezultējās savstarpējā tirdzniecības "karā". Pēc ilgstoša saspīlējuma uzlabojās Ziemeļkorejas un Dienvidkorejas savstarpējās attiecības. Turpinājās karš pret terorismu, veicot atentātu pret Osamu bin Ladenu. Izveidojoties Islāma valstij, Sīrijas pilsoņu karš pārplūda arī Irākā un Libānā. Tā apkarošanā notika starptautiska iesaiste. Kara rezultātā desmitgades vidū Eiropas Savienība piedzīvoja migrantu krīzi un referendumu par Apvienotās Karalistes dalību Eiropas Savienībā, kam sekoja ilgstošas izstāšanās sarunas. 2011. gadā referenduma ceļā Dienvidsudāna atdalījās no Sudānas. Krievija mēģināja nostiprināt savu pozīciju ārlietās, anektējot Krimu 2014. gadā.
Strauji progresēja informācijas tehnoloģijas, plaši izplatītām kļūstot tādām lietām kā viedtālruņi, lietu internets, bezvadu tīkla ierīces un mākoņskaitļošana. Datu apstrādes jauninājumi un 4G ieviešana ļāva datiem un informācijai ceļot nepieredzētos ātrumos, kamēr sociālie mediji veicināja tādus strāvojumus kā Me Too kustība, slaktīvisms un Cancel kultūra. Nopludinot noslepenotu informāciju par Gvantanamo līča aizturēšanas nometni, Sīrijas politiķu korespondenci, Afganistānas un Irākas karu un ASV diplomātiju, WikiLeaks, tiešsaistes bezpeļņas organizācija, ieguva starptautisku uzmanību, savukārt Edvards Snoudens cēla trauksmi par masu novērošanu un informācijas privātumu, bet pēc Panamas skandāla tika aktualizēti ofšori un izvairīšanās no nodokļiem.
Vairākkārtēji temperatūras rekordi un ekstremāli laikapstākļi darīja redzamākus globālās sasilšanas sekas. Desmitgades ietvaros CO2 koncentrācija atmosfērā pieauga no 390 līdz 410 miljonajām daļām. Pateicoties protestiem, sabiedrības iniciatīvām un likumdošanai, kas guva plašu plašsaziņas līdzekļu uzmanību, aktuāla kļuva cīņa pret vides piesārņojumu un klimata pārmaiņām — tika pieņemts Parīzes nolīgums un Grēta Tūnberja veicināja starptautiskas skolu sebošanas kustības izveidošanos. Notika tādas ievērojamas dabas katastrofas kā 2010. gada Haiti zemestrīce, 2011. gada Japānas zemestrīce, 2015. gada Nepālas zemestrīce, 2018. gada Sulavesi zemestrīce, viesuļvētra Sendija, Haijans u.c.
Izglītībā un zinātnē
2010. gados Latvija kļuva par populārāko Baltijas valsti ārvalstu studentu vidū ar vairāk kā 10 000 studentu 2019./2020. mācību gadā, kas sastāda 17,2% no visiem studējošajiem. 2019. gadā visvairāk lūgumu atzīt ārvalstīs apgūtas izglītības diplomus tika saņemti no Indijas — 6168, Uzbekistānas — 1175, Pakistānas — 1011, Šrilankas — 902 un Vācijas — 526.
2010
2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs: 2010. gada Pasaules čempionātos: 2010. gada Eiropas čempionātos: FIBA Eirolīgā sievietēm Anetei Jēkabsonei-Žogotai, kura spēlē iekš Maskavas apgabala "SpartaK".
Ernests Gulbis izcīnīja karjeras pirmo ATP turnīru vienspēļu titulu, bet aprīlī uzveica pasaules pirmo raketi Rodžeru Federeru.
2010. gada Eiropas čempionāts kamaniņu sportā notika Siguldā.
2011
2011. gada Pasaules čempionātos: 2011. gada Eiropas čempionātos: konflikta dēļ Latvijas bobsleja federācija no Latvijas komandas izslēdza Jāni Miņinu.
Jaroslavļas aviokatastrofā gāja bojā hokejists Kārlis Skrastiņš.
2012
2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs: 2012. gada Vasaras Paraolimpiskajās spēlēs: 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs: 2012. gada Pasaules čempionātos: 2012. gada Eiropas čempionātos: 2012. gada Pasaules Jaunatnes olimpiādē kamaniņu sportā sieviešu vieniniekos Ullai Zirnei.
2012. gada Eiropas U-16 un U-18 čempionāts basketbolā notika Latvijā un Lietuvā.
1936. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1936. gada notikumi Latvijā.
2010. gadi
2013
2013. gada Pasaules čempionātos: 2013. gada Eiropas čempionātos: 2013. gada Vasaras Universiādē: FIBA Eirolīgā sievietēm Anetei Jēkabsonei-Žogotai, kura spēlē iekš Jekaterinburgas UGMK.
2013. gada Eiropas U-18 čempionāts basketbolā tika rīkots Latvijā.
2014
2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos Latvija ieguva 1 zelta, 1 sudraba un 3 bronzas medaļas: 2014. gada Vasaras Jaunatnes olimpiskajās spēlēs: 2014. gada Pasaules čempionātos: 2014. gada Eiropas čempionātos: WNBA Anetei Jēkabsonei-Žogotai, kura spēlē iekš Fīniksas "Mercury".
Ernests Gulbis sasniedz Francijas atklātā čempionāta pusfinālu, nonākot 10. vietā rangā, kas ir viņa karjeras augstākais punkts līdz šim, kopsummā gūstot 6 ATP vienspēļu titulus un 2 ATP dubultspēļu titulus.
2014. gada U-16 Eiropas čempionāts basketbolā notika Latvijā.
2014. gada Eiropas čempionāts kamaniņu sportā notika Siguldā.
Hameleons
Hameleons var būt:
2010. gadi
2015
2015. gada Pasaules čempionātos: 2015. gada Eiropas čempionātos: 2015. gada Eiropas spēlēs Baku: 2015. gada NBA draftā ar ceturto kārtas numuru Latvijas basketbolistu Kristapu Porziņģi izvēlējās Ņujorkas "Knicks", kļūdams par NBA visu laiku augstāk draftēto basketbolistu no Baltijas valstīm.
Pēc iekļūšanas WTA Kvebekas turnīra finālā 2015. gadā Aļona Ostapenko pirmoreiz iekļuva vienspēļu ranga pirmajā simtniekā;
Rīgā notika 2015. gada Eiropas čempionāta basketbolā apakšgrupu turnīri.
2016
2016. gada Paraolimpiskajās spēlēs: 2016. gada Ziemas Jaunatnes olimpiskajās spēlēs: 2016. gada Pasaules čempionātos: 2016. gada Eiropas čempionātos: — Latvijā notika Pasaules čempionāts florbolā
Mairis Briedis iegūst IBF starpkontinentiālā čempiona boksā titulu svarā līdz 90,7 kg.
2016. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā notika Rīgā.
Rodēzija
Rodēzija, oficiāli Rodēzijas Republika, bija neatzīta valsts Dienvidāfrikā, kas pastāvēja no 1965. līdz 1979. gadam pēc vienpusējas atdalīšanās no Apvienotās Karalistes. Tās teritorija bija Dienvidrodēzijas bijusī (britu) kolonija. Valsts robežojās ar Dienvidāfriku dienvidos, Botsvānu (no 1966) dienvidrietumos, Zambiju ziemeļrietumos un Mozambiku austrumos. Līdz 1979. gadam zemi pārvaldīja baltādainie kolonizatori. Dienvidrodēzija ieguva starptautisku atzīšanu 1980. gadā, kad tā kļuva par Zimbabvi.
2010. gadi
2017
Mairis Briedis iegūst WBC pagaidu čempiona jostu
Rodēzija
Valsts tika nosaukta Sesila Rodsa vārdā, kura vadītā Britu Dienvidāfrikas kompānija 19. gadsimta beigās kolonizēja teritorijas Dienvidāfrikā. Pirms 1964. gada vārds Rodēzija attiecās uz teritoriju, kas sastāvēja no tagadējās Zambijas (Ziemeļrodēzija), Zimbabves (Dienvidrodēzija) un Malāvijas (Njasalenda). Kopš 1953. gada tās veidoja Rodēzijas un Njasalendu federāciju. 1964. gadā Ziemļrodēzija ieguva neatkarību kā Zambija un Njasalenda, kā Malāvija. Dienvidrodēzija sāka saukties par Rodēziju. Izmaiņas nosaukumā gan netika oficiāli atzītas un britu valdība to turpināja saukt par Dienvidrodēziju.
Vēsture
Britu valdība piekopa politiku „nekādas neatkarības pirms mažoritārā likuma (apstiprinājuma)’’, kas iezīmēja, ka zemes ar stabilu balto iedzīvotāju skaitu nesaņems neatkarību, izņemot ar iedzīvotāju vairākuma piekrišanu. Rodēzijas valdošā partija, kas bija balto mazākumu pārstāvošā Rodēzijas fronte (RF) ar Aienu Smitu priekšgalā, nostājās pret šo politiku. Britu impērija kontrolēja pašas pārvaldīto Dienvidrodēzijas koloniju līdz sarunām starp koloniālo valdību un britu valdības krišanai 1965. gadā.
2010. gadi
2018
2018. gada Eiropas čempionāts kamaniņu sportā notika Siguldā.
Uzvarot Sarptautiskās tenisa federācijas 15 000 kategorijas turnīrā vienspēlēs, ITF titulu iegūst Daniela Vismane, tad 2018. g. augustā — dubultspēlēs.
Rodēzija
Vēsture
1965. gada 11. novembrī Smita valdība deklarēja, ka Rodēzija ir neatkarīga no britu varas, deklarācijā, kas kļuva zināma kā "Vienpusējā neatkarības deklarācija" (Unilateral Declaration of Independence- UDI). Smits nosūtīja telegrammu britu valdības vadītājam Haroldam Vilsonam tieši tajā brīdī, kad Lielbritānija ieturēja klusuma brīdi, pieminot Pirmajā pasaules karā kritušos un tā beigas. Tas izraisīja konfliktu starp Dienvidrodēzijas augstāko komisāru Dž. Beinsu- Džonstonu, kuram nepatika RF vadītājs un viņa politika, un Smitu. Starptautiskā sabiedrība neatzina UDI. Apvienoto Nāciju Drošības padome ieviesa sankcijas, kas ierobežoja tirdzniecību un finanšu apriti ar Rodēziju, lai gan Dienvidāfrika, Portugāle, Izraēla, Irāna, Irāka un atsevišķas arābu valstis centās palīdzēt Rodēzijai. Neviena no pasaules lielvarām neatzina Rodēziju, un 1970. gadā ASV vadība paziņoja, ka nekādā gadījumā neatzīs Rodēzijas neatkarību.
2010. gadi
2018
Kristaps Porziņģis tika izvēlēts NBA Visu zvaigžņu spēles rezervistu sastāvā, taču viņš guva smagu ceļgala traumu — sarautas krusteniskās saites, kas sportistam liedza spēlēt vairāk nekā gadu. Tādēļ viņš tika aizmainīts uz Dalasas "Mavericks". 2018. gada 18. martā tika atklāta Liepājas Olimpiskā centra manēža.
Rodēzija
Vēsture
Sākotnēji Rodēzijas valdība atzina karalienes (Elizabete II) varu savā zemē, bet ne tās pārstāvi gubernatoru Hamfriju Gibsu. 1970. gada 2. martā Rodēzija formāli sarāva saites ar Lielbritāniju un pasludināja republiku. Vēlāk Apvienotās Karalistes valdības piespieda ASV valsts sekretāru V.P. Rodžersu slēgt ASV konsulātu Solsberi.
Pēc UDI pasludināšanas melnādainos pārstāvošo organizāciju militārie grupējumi- Zimbabves āfrikāņu nacionālās atbrīvošanas armija (ZANLA) un Zimbabves tautas revolucionārā armija (ZIPRA) sāka bruņotu konfliktu pret Rodēzijas valdību. Konflikts kļuva sekmīgāks pēc 1975. gada, kad neatkarību ieguva tās kaimiņvalsts Mozambika un cīnītāji sāka izmantot bāzes šajā valstī. Arī Zambijas un Botsvānas valdības atļāva cīnītājiem izmantot savas teritorijas. Rodēzijas valdība bija spiesta tērēt arvien vairāk līdzekļus aizsardzībai. 1978-79. gadā tie sasniedza 47% no valsts budžeta. Pēc vienošanās ar atsevišķām melnādaino politiskajām partijām, kuras nebija iesaitītas pilsoņu karā, 1979. gada aprīlī tika sarīkotas vēlēšanas. Divas lielākās melnādaino partijas - Zimbabves Afrikāņu Nacionālā savienība (ZANU) un Zimbabves Afrikāņu Tautas savienība (ZAPU) vēlēšanās nepiedalījās. Vēlēšanās uzvarēja Apvienotā afrikāņu nacionālā padome (UANC) un par premjerministru kļuva Abels Muzoreva. 1979. gada 1. jūnijā tika mainīts valsts nosaukums uz Zimbabve Rodēzija. Tomēr pilsoņu karš turpinājās, Muzorevas valdību neatzina staptautiskā kopiena un sankcijas palika spēkā. 1979. gada nogalē britu valdība Londonā sarīkoja sarunas, uz kurām uzaicināja Zimbabves Rodēzijas valdību un visas partijas. Tika noslēgta vienošanās par pamieru un jaunu vēlešanu rīkošanu. 1980. gada sākumā notika vēlēšanas, kurās uzvarēja Roberta Mugabes vadītā ZANU. 1980. gada 18. aprīlī tika pasludināta Zimbabves Republikas neatkarība.
2010. gadi
2019
2019. gada Pasaules čempionātos: 2019. gada Eiropas čempionātos: 2019. gada Eiropas spēlēs Latvija ieguva 2 zelta, 3 sudraba un 2 bronzas medaļas, t.sk. brīvajā cīņā sievietēm svarā līdz 68 kg Anastasijai Grigorjevai.
No 27. jūnija līdz 7. jūlijam Latvijā un Serbijā notika 2019. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm.
Ķeguma novads
Ķeguma novads atradās Daugavas abos krastos — Vidzemes dienvidu daļā un Zemgales ziemeļu daļā. Izveidots 2002. gadā un sākotnēji ietvēra Ķeguma pilsētu ar lauku teritoriju un Rembates pagastu, bet pēc 2009. gada teritoriālās reformas novadam tika pievienots arī Birzgales pagasts, bet lauku teritorija pārdēvēta par Tomes pagastu. Ķeguma novada dome atradās Ķegumā, Lāčplēša ielā 1.
2021. gadā Ķeguma novads tika pievienots Ogres novadam.
Pašvaldība
LU fonda atbalstītājs
Ķeguma novada dome bija Latvijas Universitātes fonda atbalstītāja. 2016. gadā ziedoja 3 000 EUR studentu pasākumam "Forums KUBS '10".
9. novembris
Vārda dienas
Teodors
Hidra
Hidra var būt:
Ļubohna
Ļubohna — pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala ziemeļos, Djatkovas rajona sastāvā. Tajā dzīvo 5,6 tūkstoši iedzīvotāju. Tas atrodas 12 km uz dienvidiem no Djatkovas, Bolvas upes labajā krastā. Šeit atrodas dzelzceļa stacija starp Brjansku un Djatkovu.
Vēsture
Ļubohna ir pazīstama no 1626. gada. 1755. gadā šeit bija izbūvēta čugunа lietuve; 19. gadsimtā — dažādi citi uzņēmumi (cukura fabrika, kokzāģētava, auklu fabrika, alus darītava u.c.). Čugunа lietuve vēlāk bija rekonstruēta un darbojas arī mūsdienās. 1861. gadā Ļubohna kļuva par pagasta ciemu; no 1939. gadā tā ir pilsētciemats.
Gordons Frīmens
Gordons Frīmens ir nerunīgs fiziķis-teorētiķis - Half-Life datorspēļu sērijas galvenais varonis. Spēles gaitā viņam nākas aizsargāties pret citplanētiešiem un citiem ienaidniekiem pēc avārijas ar starptelpu portāliem svarīga zinātniska eksperimenta laikā.
Uzmanību! Zemāk tiek atklāts spēles sižets!
Vejinmi Efedžuku
Vejinmi Efedžuku Rouzs (en; dzimis Oricevejinmi Efedžuku (en) Kvīnsā, Ņujorkā, ASV), pazīstams arī kā Vejinmi Efedžuku (en), ir profesionāls jamaikiešu basketbolists, spēlē saspēles vaditaja pozīcijā, Jamaikas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2011) pārstāv Itālijas klubu "Pepsi Juvecaserta".
Gordons Frīmens
Gordons Frīmens spēlē Half-Life
Kādā darba dienā Frīmens veic nopietnu zinātnisku eksperimentu, kura laikā notiek katastrofa - eksperiments iziet ārpus kontroles un slepenajā pētniecības centrā Melnā Plakankalne (Black Mesa) iebrūk liels daudzums naidīgu citplanētiešu būtņu no paralēlās pasaules, kuri sāk iznīcināt visu dzīvo, kas atrodas tuvumā. Valdība nosūta uz pētniecības centru armijas vienības, kam jāiznīcina kā citplanētieši, tā arī cilvēki - katastrofas liecinieki. Frīmens uzvelk speciālu aizsargtērpu un dodas uz kompleksu "Lambda", lai palīdzētu tur dzīviem palikušajiem zinātniekiem apturēt citplanētiešu iebrukumu. Taču Frīmens kļūst par armijas vienību galveno mērķi un nokļūst līdz "Lambdai" tikai pēc daudziem piedzīvojumiem un pārbaudījumiem, iznīcinot milzumu citplanētiešu un kareivju. "Lambdā" zinātnieku grupai izdodas teleportēt Frīmenu uz Ksenu - paralēlo pasauli, no kuras iebrukuši atnācēji. Tur Frīmens ar lielām pūlēm atrod un iznīcina Nihilantu - galveno citplanētiešu uzbrukuma vaininieku.
Vejinmi Efedžuku
Karjera
Spēlējis NCAA, kurā pārstāvēja Providensas universitātes basketbola komandu "Friars". Universitātes sastāvā aizvadīja četras sezonas (2005.—2006. līdz 2008.—2009.). Pēdējā gadā viņš 33 spēlēs vidēji guva 15,7 punktus, savāca 4 atlēkušās bumbas un atdeva 2,3 rezultatīvas piespēles.
Spēlētājs neizvēlējās pieteikties NBA draftam, tā vietā 2009.—2010. gada sezonas sākumā spēlēja Spānijas otrās divīzijas klubā Tenerife Rural. 2009. gada decembrī parakstīja līgumu ar Latvijas basketbola līgas klubu BK Barons. Ta sastāvā kļuva par Latvijas čempionu un tik atzīts par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju. 2010. gada vasarā piedalījās NBA Vasaras līgā. Tajā aizvadīja četras spēles Maiami "Heat" sastāvā. Vidēji spēlē guva 11,8 punktus un savāca 2,3 atlēkušās bumbas.
2010.—2011. gada sezonu uzsāka Čehijas līgas klubā CEZ Nymburk. Kluba sastāvā aizvadīja tikai dažus mēnešus, novembrī pievienojās Ukrainas klubam Zaporožjes "Ferro-ZNTU". Arī "Ferro-ZNTU" sastāvā neaizvadīja lielu sezonas daļu. Janvārī parakstīja līgumu ar citu LBL klubu BK Ventspils.
Pēc 2010.—2011. gada sezonas peivienojās Itālijas līgas klubam "Pepsi Juvecaserta".
2011. gada augustā nomainīja vārdu uz Vejinmi Efedžuku Rouzs.
Frics Pregls
Frics Pregls arī Frideriks Pregls (Fritz Pregl, Friderik Pregl) (dzimis 1869. gada 3.septembrī Ļubļanā, miris 1930.gada 13.decembrī Grācā) bija slovēņu izcelsmes austriešu ķīmiķis.
Studējis Grācā, kur pavadījis lielāko daļu no mūža, mācījies arī Vācijā pie Ostvalda un Fišera, strādājis arī Insbrukā. 1905. gadā atgriezās Grācā. 1923. gadā saņēma Nobela prēmiju ķīmijā par organisko vielu mikroanalīzes metodes atklāšanu.
Vainīgais (filma)
"Vainīgais" ir 1979. gadā Latvijas PSR Rīgas Kinostudijā uzņemta īsfilma. Filma ir Arvīda Krieva diplomdarbs režijā pēc Rūdolfa Blaumaņa stāsta "Slepkavas" motīviem.
Sižets
Ziemassvētku vakarā Kārļa kaimiņu vecīgā, bet turīgā saimniece piedāvā kļūt par iegātni bagātās mājās.
Indiānis (nozīmju atdalīšana)
Indiānis var būt:
Albrehts Dīrers
Albrehts Dīrers (de; dzimis, miris ) bija vācu gleznotājs un grafiķis, viens no Renesanses laikmeta izcilākajiem māksliniekiem. Izteikta doma, ka sava ceļojuma laikā uz Nīderlandi, Dīrers 1520. gada beigās bijis arī Livonijā, kur gleznojis altārgleznu Rīgas Svētā Pētera baznīcai. Glezna iznīcināta Kalendāra nemieru laikā.
Dzīvesgājums
Dīrers dzimis Nirnbergā zeltkaļa ģimenē. Šeit viņš arī izglītojās un pavadīja lielāko savas dzīves daļu. Tajā pašā laikā mākslinieks daudz ceļoja, pabija gandrīz visās vācu zemēs, Šveicē, Nīderlandē, kā arī Itālijā. Itāliešu meistaru darbos Dīrers īpaši apbrīnoja prasmi atveidot plaknē telpu un kailu cilvēka ķermeni. Tāpēc Itālijā viņš papildināja zināšanas anatomijā un perspektīvas mācībā. Mākslinieka galvenā skolotāja tomēr bija daba, jo viņš mākslu uzskatīja par vienu no izziņas formām.
Dīrers uzturēja draudzīgas attiecības ar kristīgās ticības reformatoru Mārtiņu Luteru, bet pēc tam, kad sākās viņa vajāšanas, 1520. gada 12. jūnijā kopā ar sievu devās uz Nīderlandi. Antverpenes pilsētas maģistrāts viņam piešķīra 300 guldeņu gada pensiju un dzīvojamo māju. Šajā laikā viņš aktīvi gleznoja pasūtījuma darbus, arī Rīgas Svētā Pētera baznīcas altārgleznu un "Trīs Livonijas sievietes". Izteikts pieņēmums, ka viņš šajā laikā apmeklējis Rīgu, bet tam trūkst dokumentālu pierādījumu. 1521. gada 2. jūlijā Dīrers atgriezās Nirnbergā.
Miris 1528. gada 6. aprīlī pēc ilgstošas slimošanas.
Daiļrades raksturojums
Dīrera mantojumā ietilpst altārgleznas, portreti, figuratīvas kompozīcijas ar reliģisku tematiku un sižetiem no antīkās mitoloģijas un literatūras, kā arī grafikas darbi. Sevišķu vērību mākslinieks veltīja grafikai, izkopjot un bagātinot ksilogrāfijas (kokgriezuma) un vara grebuma tehniku. Viņš arī paplašināja grafikas tematikas loku, ietverot tajā no sadzīves smeltus sižetus.
Dīrers izmēģināja spēkus arī arhitektūrā, nodarbojās ar fortifikācijas teorijas jautājumiem, interesējās par dažādām dabaszinātņu un humanitāro zinātņu nozarēm. Dīrers atstājis arī lielu teorētisko mantojumu — vairākus traktātus par celtniecības atziņām, par laukumu un ķermeņu mērīšanu, par pilsētu, piļu un apvidu nocietinājumiem, kā arī "Četras grāmatas par cilvēka ķermeņa proporcijām" (1528. g.). Tajās pirmo reizi vācu mākslā izklāstīti mākslas teorētiskie pamati.
Albrehta Dīrera daiļrade vācu renesanses mākslā veidoja dominējošo līniju. Viņa ietekme uz sava laika māksliniekiem bija liela. Tā skāra ne vien Vācijas, bet arī Francijas un citu Rietumeiropas zemju mākslu.
Ķirzaka
Ķirzaka var būt:
Espo
Espo (fi, sv) ir Somijas otrā lielākā pilsēta. Atrodas uz rietumiem no Helsinkiem un ietilpst Helsinku aglomerācijā.
Espo ir jauna pilsēta, kas strauji attīstās. Tai nav izteikta centra, un tā sastāv no atsevišķām daļām - Espo Centrs (Espoon keskus), Esponlahti (Espoonlahti), Kalajervi (Kalajärvi), Kauklahti (Kauklahti), Lepenvāra (Leppävaara), Matinkile-Olari (Matinkylä-Olari) un Tapiola (Tapiola).
Kompass (nozīmju atdalīšana)
Kompass var būt:
Espo
Vēsture
Espo vārds pirmoreiz rakstos minēts 1431. gadā. Līdz XX gadsimta 40. gadiem Espo bija neliels ciematiņš, kad attīstoties tuvējiem Helsinkiem, arī Espo strauji sāka augt.
Cilvēki
Espo dzimuši:
Elejas rajons
Elejas rajons bija Latvijas PSR administratīvi teritoriālā vienība. Izveidota, apvienojot bijušā Jelgavas apriņķa Augstkalnes, Elejas, Jēkabnieku, Lielplatones, Lielvircavas (daļas), Sesavas, Vilces un Zaļenieku (daļas) pagastu un Bauskas apriņķa Svitenes pagasta teritorijas. Rajona centrs bija Eleja. Rajons no 1952. līdz 1953. gadam ietilpa Rīgas apgabalā. Rajons likvidēts, tā teritoriju iekļaujot Auces, Bauskas un Jelgavas rajonos.
Administratīvi teritoriālais iedalījums
Elejas rajonā dibināšanas brīdī ietilpa 17 ciema padomes:
Teritoriālās izmaiņas
Uz likvidēšanas brīdi rajonā bija 1 strādnieku ciemats un 12 ciema padomes:
Klio (žurnāls)
Klio, pilnais nosaukums Baltijas kultūras un publicistikas vēstnesis "Klio" ir Latvijā izdots vēstures un kultūras žurnāls, kas iznāk kopš 2002. gada, krievu valodā. Žurnāla pirmā laidiena raksturojums bija "Rīgas kultūras un vēstures vēstnesis". Līdz 2010. gadam klajā nāca 23 laidieni. Žurnāla galvenais redaktors — vēsturnieks Igors Gusevs, bijušais galvenais zinātniskais konsultants — Boriss Infantjevs, izdevējs — IK "ZORIKS".
2007.—2014. gadā ar "Klio" zīmolu nāca klajā deviņas grāmatas:
Franks de Vinne
Franks vikonts De Vinne (Frank burggraaf De Winne, dzimis ) ir ESA kosmonauts, Beļģijas gaisa spēku virsnieks.
Over (Drake dziesma)
Over ir kanādiešu dziedātāja Drake galvenais singls no viņa debijas albuma Thank Me Later. Dziesmu sarakstījis Dreiks kopā ar Boi-1da, un producējis Boi-1da kopā ar Al Khaliq. 2010. gada 8. martā singls tika izdots ciparu lejupielādei.
Dziesma no kritiķiem ieguva pozitīvu vērtējumu un iekļuva ASV un Kanādas divdesmit populārāko dziesmu vidū, līdz ar to kļūstot par Dreika ceturto singlu pēc kārtas, kas iekļūst ASV top divdesmit. Tas iekļuva arī ASV R&B un repa topa, top pieci, respektīvajos topos. Dziesma arī iekļuva Apvienotās Karalistes topā, kā arī tās R&B topā.
Franks de Vinne
Otrais lidojums notika 2009. gadā, esot SKS 20. ekspedīcijas pamatsastāvā. Kopš viņš bija 21. ekspedīcijas komandieris. Stacijā viņš strādāja no maija līdz novembrim.
Vārdos nepateiktais
Vārdos nepateiktais ir Lienes Šomases pirmais soloalbums, kas tika izdots sadarbībā ar Mikrofona Ierakstiem. Albumā iekļautas tādas kompozīcijas kā "Jauna diena", kura veiksmīgi startēja 2008. gada Cīņas klubā; 2007. gada Eirodziesmas "Take Off Your Mask" latviskā versija "Tik dīvaini tuvs"; 2006. gada Latvijas Šlāgeraptaujas uzvarētājdziesma "Ugunskurs" un vēl daudzas kompozīcijas. Albumā ir iekļauti arī 5 videoklipi - no šova "Dziedi ar zvaigzni" freestyle dziesma "Dzelzsgriezējs", "Mambo Nr. 5" un "You Can Leave Your Hat On", kuras Liene Šomase izpilda kopā ar Jāni Vinteru, dziesmas "Jauna diena" videoklips un LNT seriāla "Svešā dzīve" tituldziesmas "Svešā dzīve" videoklips.
Dziesmu saraksts
DVD disks
Vitālijs Astafjevs
Vitālijs Astafjevs (dzimis Rīgā) ir bijušais Latvijas futbolists, tagad — treneris, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Latvijas izlases dalībnieks.
V. Astafjevs ar aizvadītām 167 spēlēm ir Latvijas izlases un līdz 2017. gadam, kad to pārspēja Ikers Kasiljass, bija arī visas Eiropas rekordists aizvadīto spēļu skaita ziņā. Izlasē gūti 16 vārti. Viņš kopā ar Latvijas izlasi 2004. gadā piedalījās Eiropas čempionātā Portugālē. No 1999. līdz 2010. gadam viņš bija izlases kapteinis.
Profesionāļa karjera
V. Astafjeva profesionālā futbolista karjeras sākums sakrita ar Latvijas neatkarības atgūšanu 1992. gadā. Kopš 1992. gada viņš sāka spēlēt Skonto FC sastāvā. Latvijas izlasē V. Astafjevs debitēja 21 gada vecumā 1992. gada 26. augustā spēlē pret tobrīdējiem Eiropas čempioniem Dānijas izlasi (0—0). Kopš tā laika V. Astafjevs bija stabils komandas pamatsastāva futbolists, Latvijas izlasē aizvadot 18 gadus. Divas sezonas pēc kārtas (1995. un 1996. gadā) V. Astafjevs tika atzīts par Latvijas čempionāta vērtīgāko spēlētāju, 1995. gadā viņš netipiski pussargam kļuva par Latvijas čempionāta rezultatīvāko futbolistu. 1996. gadā V. Astafjevs devās uz savu pirmo ārzemju komandu Vīnes "Austria", kurā aizvadīja vienu sezonu, pēc gada atkal atgriezdamies Skonto FC rindās. 1999. gadā, kad karjeru Latvijas izlasē beidza tobrīdējais komandas kapteinis Vladimirs Babičevs, V. Astafjevs kļuva par tās kapteini.
Pēc trim sezonām Skonto FC rindās, V. Astafjevs atkal devās uz ārvalstīm — šoreiz uz Anglijas otrās līgas klubu Bristol Rovers F.C.. Šajā komandā V. Astafjevs aizvadīja nepilnas četras sezonas, taču Latvijas izlases kapteinim šis līmenis bija pārāk zems. 2003. gada nogalē V. Astafjevs atkal atgriezās Austrijā, šoreiz Admira Wacker sastāvā. 2004. gada 31. martā V. Astafjevs kļuva par pirmo Latvijas futbolistu, kas aizvadījis 100 spēles izlases rindās. 2004. gadā pēc vienas aizvadītas sezonas Austrijā un Eiropas čempionāta, V. Astafjevs devās uz Krievijas Premjerlīgas klubu Kazaņas "Rubin", kurā atkal bija viens no komandas līderiem. Pabeidzot 2005. gada sezonu, V. Astafjevs nolēma atkal atgriezties Latvijā Skonto FC sastāvā, komandā, kuras sastāvā viņš 8 reizes kļuva par Latvijas čempionu. 2007. gadā viņu 36 gadu vecumā atkal atzina par Latvijas gada labāko futbolistu.
V. Astafjevs kopā ar komandas biedru Marianu Paharu paziņoja par profesionālā spēlētāja karjeras beigām. Pēc pāris dienām gan V. Astafjevs šo faktu noliedza, izsakot apgalvojumu, ka varētu spēlēt citā klubā. Pēc jaunā gada tika paziņots, ka viņš spēlēs JFK Olimps/ASK komandā un kopā ar Andreju Štolceru un Mihailu Koņevu pildīs trenera pienākumus, bet galvenais treneris būs nīderlandietis Antons Jore. Olimps tobrīd vēl nebija nodrošinājis vietu Virslīgā, taču tāda iespēja pastāvēja, klubam apvienojoties ar kādu citu Rīgas klubu.
Pēc nospēlētas pussezonas V. Astafjevs pievienojās iepriekšējā gada čempioniem FK Ventspils, kuri papildināja savu sastāvu pirms UEFA Čempionu līgas kvalifikācijas spēlēm. Tomēr jau novembrī klubs nolēma no V. Astafjeva pakalpojumiem atteikties.
2010. gada sezonu Astafjevs aizvadīja Skonto sastāvā, ar kuru kopā kļuva par Latvijas čempionu. Savu pēdējo spēli Latvijas izlases sastāvā viņš aizvadīja 2010. gada 17. novembrī draudzības spēlē ar Ķīnas izlasi. Ar aizvadītām 167 spēlēm nacionālajā izlasē viņš ir Eiropas rekordists.
Pēc 2010. gada sezonas V. Astafjevs beidza futbolista karjeru un kļuva par Skonto galvenā trenera Mariana Pahara palīgu. 2014. gadā kļuva par FK Jelgava galveno treneri.
Ņenci
Ņenci (pašnosaukums: не, ненач, ненэй, ненэц, ненэйне), vēsturiski pazīstami arī kā samojedi, ir Eirāzijas ziemeļu apgabalu pamatiedzīvotāju tauta. Ņencu apdzīvotajā teritorijā atrodas Krievijas Federācijas Ņencu autonomais apvidus un Jamalas Ņencu autonomais apvidus. Agrāk pastāvējušais Taimiras (Dolganu—Ņencu) autonomais apvidus 2007. gadā reorganizēts par Taimiras Dolganu—Ņencu rajonu. Kopējais ņencu skaits ir apmēram 41 tūkstotis, apmēram 1500 «meža ņencu» mīt arī Hantu-mansu autonomajā apvidū.
Nosaukums
Vēsturiskais ņencu nosaukums ir "samojedi", kas sākotnēji cēlies no viņu pašnosaukuma saamod vai saamid, kas krievu valodā pārveidojies par "самоядь" vai "самодь", vēlāk ar nievājošu pieskaņu kā "самоеды" — "pašēdāji". 20. gadsimtā pieņemts apzīmējums "ņenci", kas ir tautas autonīms un nozīmē "cilvēki".
Tradīcijas
Ņenci nodarbojas ar ziemeļbriežu ganīšanu, zvejniecību un medībām. Lielā mērā saglabājuši savu tradicionālo dzīvesveidu, valodu un ticējumus.
Apdraudējumi
Sakarā ar strauji pieaugošo gāzes un naftas ieguvi Jamalas pussalā, ir apdraudēta ņencu apdzīvotās teritorijas ekoloģiskā drošība un tradicionālās ziemeļbriežu ganību vietas.
LNK (TV)
LNK ( "Brīvais un neatkarīgais kanāls") ir Lietuvas komerciālais televīzijas kanāls, kurš pieder akciju sabiedrībai "Laisvas ir nepriklausomas kanalas", kura atrodas Viļņā.
Apraidi šis kanāls uzsāka 1995. gada 5. maijā. Kanāla raidlaika lielāko daļu aizņem izklaidējoši raidījumi, seriāli un mākslas filmas. Šai kanālā var arī noskatīties ziņas ("LNK Žinios", "LNK Vakaro žinios"). Šis kanāls raida 19 stundas diennaktī (133 stundas nedēļā). Oriģinālraidījumi aizņem apmēram 35%, bet ārzemju produkcija aizņem 65% no raidlaika. LNK translāciju nodrošina uzņēmums "Laisvas ir nepriklausomas kanalas".
Viduslatvijas zemiene
Viduslatvijas zemiene ir zemiene Latvijas centrālajā daļā. Tā atrodas starp Austrumkursas un Vidzemes augstienēm, ziemeļu - dienvidu virzienā stiepjas no Igaunijas robežas līdz pat Lietuvas robežai. Viduslatvijas zemieni iedala sekojošās sīkākās vienībās: Rīgavas līdzenums (kas daļēji ir iekļauts Piejūras zemienē), Metsepoles līdzenums, Tīreļu līdzenums, Zemgales līdzenums, Ropažu līdzenums, Upmales līdzenums, kā arī Taurkalnes līdzenums un Lejasdaugavas senleja.
Viduslatvijas zemienē atrodas tādas pilsētas kā Rīga, Jelgava, Bauska, Ogre, Limbaži u.c.
Džo Baidens
Džozefs Robinets Baidens jaunākais (en, ; dzimis ) ir 46. ASV prezidents. No 2009. līdz 2017. gadam bijis ASV viceprezidents, bet no 1973. līdz 2009. gadam bijis ASV senators, pārstāvot Delavēras štatu.
1972. gadā ievēlēts ASV Senātā, bija sestais visu laiku jaunākais senators. Amatā pārvēlēts sešas reizes, kad atkāpās no amata, bija ceturtais pēc atrašanās laika Senātā. 2008. gada ASV prezidenta vēlēšanās Džo Baidens bija Baraka Obamas izraudzītais kandidāts ASV viceprezidenta amatam. Vēlēšanās Baraks Obama uzvarēja, un 2009. gadā Džo Baidenu inaugurēja viceprezidenta amatā, abus amatā pārvēlēja arī 2012. gada vēlēšanās. 2016. gada augustā Džo Baidens oficiālā vizītē apmeklēja Latviju. 2017. gada janvārī Džo Baidenam piešķīra Prezidenta brīvības medaļu.
2020. gada ASV prezidenta vēlēšanās Džo Baidens apsteidza Donaldu Trampu ar visu laiku lielāko balsu skaitu valsts vēsturē (81,2 miljoni balsu), prezidenta amatā stājās.
Dzīvesgājums
Dzimis Skrentonā, Pensilvānijā kā vecākais bērns angļu, franču un īru izcelsmes uzņēmēja Džozefa Robineta Baidena un viņa īru izcelsmes sievas Katerīnas Jūdžinas Baidenas, dzimušas Fineganas, ģimenē. Viņam ir māsa Valērija un 2 brāļi — Frānsiss un Džeimss. . Baidena tēvs sākotnēji bija turīgs, bet ap viņa piedzimšanas laiku nokļuva finansiālās grūtībās. Vairākus gadus Baidena ģimene dzīvoja kopā ar vecvecākiem no mātes puses. 1950. gados Skrentona piedzīvoja ekonomisko lejupslīdi, kā dēļ Baidena tēvs nevarēja atrast pastāvīgu darbu. 1953. gadā Baidena ģimene dzīvoja Klejmontā, Delavērā, bet vēlāk pārcēlās uz Vilmingtonu, Delavērā. Baidens bērnībā cieta no stostīšanās, bet ap divdesmit gadu vecumu tā izzuda. Viņš pārvarējis stostīšanos, lasot dzejoļus pie spoguļa.
Džo Baidens apprecējās ar Neiliju Hanteri (1942—1972), Sirakjūsas Universitātes studenti, pārvarot viņas vecāku nevēlēšanos atļaut meitai precēties ar katoli. Viņiem kopā piedzima trīs bērni — Bo Baidens (1969—2015), Hanters Baidens (dzimis 1970. gadā) un Naomi Baidena (1971—1972). 1968. gadā Džo Baidens ieguva juridisko zinātņu doktora grādu Sirakjūsas Universitātē.
1968. gadā Baidens darbojās Vilmingtonas advokātu birojā, kuru vadīja vietējais republikānis Viljams Prikets. Baidenam nepatika toreizējā Delavēras gubernatora Čārlza Terija konservatīvā rasu politika, tāpēc viņš atbalstīja republikāni Raselu Petersonu, kas vēlāk uzvarēja 1968. gada Delavēras gubernatora vēlēšanas. Vietējie republikāņi Baidenu centās pierunāt pievienoties republikāņiem, bet viņš tomēr reģistrējies kā neatkarīgais, jo viņš neatbalstīja republikāni Ričardu Niksonu.
Sākotnēji Baidens strādāja kā valsts nodrošinātais aizstāvis, bet vēlāk sāka strādāt advokātu birojā, kuru vadīja vietējais demokrātu aktīvists, kurš pierunāja Baidenu pievienoties demokrātu grupai, kas mēģināja reformēt demokrātisko partiju. Vēlāk Baidens pārreģistrējās uz Demokrātisko partiju.
Politiķa karjeras sākums
1970. gadā Džo Baidens kandidēja uz Ņūkāslas pilsētas valdi (Delavērā), koncentrējoties uz tādām liberālām vērtībām, kā atbalsts valsts apmaksātiem mājokļiem priekšpilsētās. Baidens uzvarēja vēlēšanās un stājās amatā. Esot amatā, Baidens nostājās pret autoceļu projektiem, baidoties, ka šo projektu realizēšana varētu sagraut Vilmingtonas apkaimi.
1972. gada Senāta vēlēšanās viņš uzvarēja Delavēras senatoru republikāni Džeimsu Kalebu Bogu. Baidens bija vienīgais demokrāts, kurš stājās pretī Bogam. Viņa kampaņai trūka naudas un viņam nebija gandrīz nekādu iespēju uzvarēt. Viņa koncentrējās uz jautājumiem par Vjetnamas kara izbeigšanu, vidi, civiltiesībām un veselības sistēmas uzlabošanu. Vēl dažus mēnešus pirms vēlēšanām Baidens pirmsvēlēšanu aptaujās atpalika no Boga par gandrīz trīsdesmit procentpunktiem, bet viņa enerģija un prasme komunicēt ar vēlētājiem ļāva Baidenam uzvarēt vēlēšanas ar 50,5% balsu.
Baidens apprecējās ar skolotāju Džilu Džeikobsu, ar kuru viņš iepazinās 1975. gadā. Viņiem ir viena meita — Ešlija Baidena, kas ir sociālā darbiniece.
Pirmajos gados ASV Senātā Džo Baidens pievērsās patērētāju aizsardzības un vides problēmām. 1974. gada intervijā Džo Baidens aprakstīja sevi kā liberāli attiecībā uz civiltiesībām un veselības sistēmu, bet konservatīvu attiecībā uz sociālajām jomām, tādām kā aborts vai iesaukšana militārā dienestā.
Pēc tam, kad ASV Kongresam neizdevās ratificēt 1979. gadā parakstīto SIIS II līgumu starp PSRS vadītāju Leonīdu Brežņevu un ASV prezidentu Džimiju Kārteru, Baidens tikās ar PSRS ārlietu ministru Andreju Gromiko, lai paustu amerikāņu bažas.
1988. gadā Baidenam atklāja galvas smadzeņu asinsvadu aneirismu, viņu kritiskā stāvoklī aizveda uz slimnīcu, kur veica steidzamu operāciju. Senātā viņš varēja atgriezties tikai pēc septiņiem mēnešiem.
Senātā Baidens darbojās Juridiskajā komisijā. No 1987. līdz 1995. gadam viņš bija tās priekšsēdētājs, bet no 1995. gada līdz 1997. gadam — priekšsēdētāja biedrs. Baidens strādāja arī Senāta Ārlietu komisijā. Viņš bija tās priekšsēdētājs no 2001. gada līdz 2003. gadam un no 2007. līdz 2009. gadam. Laikā, kad Baidens bija Senāta Ārlietu komisijas biedrs, viņš tikās ar vismaz 150 ārvalstu līderiem no 60 valstiskām un starptautiskām organizācijām.
1999. gadā, Kosovas kara laikā, Baidens atbalstīja NATO veikto bombardēšanu Dienvidslāvijas Federatīvajā Republikā. Viņš un toreizējais Arizonas senators Džons Makeins izstrādāja tā saucamo Kosovas rezolūciju, kurā aicināja Billu Klintonu izmantot visus nepieciešamos spēkus, tostarp arī karaspēku, lai stātos pretī Slobodana Miloševiča un Dienvidslāvijas valdības darbībām pret etniskajiem albāņiem Kosovā.
Baidens bija Afganistānas kara atbalstītājs, sakot: “Lai ko tas prasītu, mums tas būtu jādara.” 2002. gadā kā Senāta Ārlietu komisijas vadītājs viņš sacīja, ka Irākas prezidents Sadams Huseins ir drauds ASV drošībai un ka nav citas izvēles kā likvidēt šos draudus. 2002. gada oktobrī Džo Baidens balsoja par militārā spēka izmantošanu pret Irāku, apstiprinot ASV iebrukumu Irākā.
ASV prezidenta vēlēšanu kampaņas (1988, 2008)
Džo Baidens paziņoja par kandidēšanu ASV prezidenta amatam. Sākumā Baidens tika uzskatīts par spēcīgu kandidātu viņa mērenības un komunikācijas spēju dēļ, kā arī sava augstā amata dēļ Senāta Juridiskajā komisijā. Viņš patika pēckara paaudzei. Ja Baidens būtu ticis ievēlēts, viņš būtu bijis otrs jaunākais ASV prezidents pēc Džona Kenedija. 1987. gada pirmajā ceturksnī Baidens savāca vairāk līdzekļus nekā jebkurš cits demokrātiskās partijas priekšvēlēšanu kandidāts. Bet 1987. gada septembrī viņš tika apsūdzēts par Leiboristu partijas līdera Nīla Kinoka runas izmantošanu savas uzstāšanās laikā, kas tika uztverta kā plaģiāts. Baidens arī izteica pārspīlētus apgalvojumus, kā piemēram, ka viņš ir gājis civiltiesību gājienos. viņš izstājās no cīņas.
2008. gadā Džo Baidens atkal kandidēja ASV prezidenta amatam. Baidens lielākoties pievērsās Irākas karam. Kampaņas laikā 2007. gada vidū viņš izcēla savu ārpolitikas pieredzi salīdzinājumā ar Baraka Obamas pieredzi, sakot, ka Obama nebūtu gatavs veikt prezidenta pienākumos ārpolitikas jautājumos. Baidens arī sacīja, ka Obama esot kopējis dažus viņa ārpolitikas priekšlikumus. Baidenam bija grūtības savākt līdzekļus savai kampaņai, un kampaņu negatīvi ietekmēja arī komentārs par Baraku Obamu, kur viņš nosauca Obamu par pirmo afroamerikāni, kurš ir daiļrunīgs, gudrs un izskatās diezgan labi. Komentārs izraisīja sašutumu afroamerikāņu kopienā. Viņš publiskajās aptaujās nekad nepacēlās virs 10 procentpunktiem. Baidens izstājās no cīņas pēc sliktiem rezultātiem Aiovas pirmsvēlēšanu balsošanā.
Viceprezidentūra
Īsi pēc Baidena izstāšanās no 2008. gada Demokrātiskās partijas priekšvēlēšanu cīņas, Baraks Obama paziņoja, ka ievēlēšanas gadījumā, viņš būtu ieinteresēts piedāvāt Baidenam nozīmīgu amatu savā administrācijā. Sākotnēji Baidens atteica Obamam, kas piedāvāja viņu virzīt ASV viceprezidenta amatam, baidoties, ka viceprezidentūra atņemtu viņa ietekmi ASV Senātā. Tomēr vēlāk viņi vienojās un Obama paziņoja, ka viņš ir izvēlējies Baidenu kā ASV viceprezidenta amata kandidātu.