cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Roberts Ķīlis
Roberts Ķīlis (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu sociālantropologs, pasniedzējs un politiķis. Viņš bija Rīgas Ekonomikas augstskolas asociētais profesors, bijis Valsts prezidenta Valda Zatlera Stratēģiskās analīzes komisijas priekšsēdētājs, kā arī bezpartijisks Zatlera Reformu partijas virzīts Latvijas izglītības un zinātnes ministrs.
Biogrāfija
Vidusskolas izglītību ieguvis Valkā. 1991. gadā R. Ķīlis ar izcilību beidzis Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultāti, 1999. gadā ieguvis filozofijas doktora grādu Kembridžas Universitātes Sociālās antropoloģijas nodaļā. Kopš 1994. gada — asociētais profesors Rīgas Ekonomikas augstskolā, strādājis arī Rīgas Franču licejā. Viens no Latvijas Antropologu biedrības dibinātājbiedriem.
2008. gada 15. oktobrī R. Ķīlis tika iecelts par Valsts prezidenta Valda Zatlera Stratēģiskās analīzes komisijas priekšsēdētāju.
Miris 2022. gada 19. martā.
Politiskā darbība
Tiek uzskatīts, ka R. Ķīlis bija viens no galvenajiem V. Zatlera padomdevējiem, kad viņš izlēma atlaist 10. Saeimu. Pēc 11. Saeimas vēlēšanām, kad Zatlera Reformu partija piedalījās Valda Dombrovska valdības veidošanā, R. Ķīlis tika izvirzīts par šīs partijas izglītības un zinātnes ministra kandidātu. 2011. gada 25. oktobrī viņš tika apstiprināts šai amatā.
Esot izglītības un zinātnes ministrs, R. Ķīlis ierosināja vērienīgas izglītības sistēmas reformas, kas sastapās ar lielu pretestību. Ierosinājumu vidū bija mainīt augstskolu novērtēšanas sistēmu, nepiešķirt finansējumu nekvalitatīvām studiju programmām un ierobežot to pastāvēšanu, kā arī saīsināt skolēnu vasaras brīvlaika ilgumu gandrīz uz pusi.
No amata atkāpās pēc ilgstošām veselības problēmām.
Black Holes and Revelations
Black Holes and Revelations ir ceturtā Muse studijas plate. Par šī albuma izdošanu tika paziņots 2006. gadā.
Albums ir veltīts Helēnas Kirkas piemiņai.
Internetā albums parādījās jau 2006. gada 7. jūnijā, bet oficiāli albumu laida klajā 2006. gada 3. jūlijā Eiropā un 2006. gada 11. jūlijā Ziemeļamerikā. Japānas tirgū tas parādījās 2006. gada 28. jūnijā. Japānas diskam pievienota papildu dziesma “Glorious”, kas citur pasaulē pieejama tikai kā b-puse “Invincible” vinila platē.
Albums bija 1. vietā Lielbritānijā, daudz kur Eiropā un Austrālijā, kā arī 9. vietā Amerikā, Billboard albumu top 200.
24. februāris
24. februāris ir gada 55. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 310 (311 garajā gadā) dienas.
Vārda dienas
Diāna, Dina, Dins
Paramaribo
Paramaribo sākotnēji atradās Amerikas pamatiedzīvotāju ciems. Ap 1640. gadu šajā vietā apmetni izveidoja Francijas Karalistes kolonisti. 1651. gadā kolonija nonāca Britu impērijas sastāvā. 1667. gadā Paramaribo un pārējā Surinama kļuva par daļu no Nīderlandes Karalistes. 1975. gadā Surinama ieguva neatkarību un Paramaribo kļuva par jaunās valsts galvaspilsētu.
Paramaribo ir attīstīta krāsu, margarīna, cementa un alus ražošana. Pilsētas saimniecībā nozīmīga loma ir ostai, jo tā saistīta ar preču eksportu un importu. Attīstīta garneļu zveja, kuras pēc tam transportē tālāk uz Ziemeļamerikas valstīm. Nozīmīgs ienākumu avots ir arī tūrisms.
Sanācija
Sanācija ( — ‘atveseļošana, ārstēšana’) var būt:
Āfrikas cilvēkpērtiķi un cilvēks
Āfrikas cilvēkpērtiķi un cilvēks jeb hominīnu apakšdzimta (Homininae) ir viena no divām cilvēkpērtiķu dzimtas (Hominidae) apakšdzimtām, otra ir Āzijas cilvēkpērtiķu apakšdzimta (Ponginae). Āfrikas cilvēkpērtiķu apakšdzimtu iedala 3 mūsdienās dzīvojošās ciltīs (gorillu cilts, hominīnu cilts un šimpanžu cilts ), vienā izmirušā ciltī un vairākās izmirušās ģintīs, kuru sugas visbiežāk ir apakšdzimtas cilšu kopējās priekšteces vai to vieta sistemātikā nav skaidra.
Klasifikācijas vēsture
Līdz 1980. gadam dzimtā Hominidae bija tikai hominīni, bet visas lielo pērtiķu sugas tika klasificētas dzimtā - Pongidae. Vēlākie atklājumi ieviesa izmaiņas, un cilvēku dzimta (Hominidae) kļuva par cilvēkpērtiķu dzimtu, apvienojot vienā dzimtā gan cilvēkus, gan lielos pērtiķus, izdalot tos atbilstošās apakšdzimtās (cilvēkus — hominīnu apakšdzimtā (Homininae), bet pērtiķus - pērtiķu apakšdzimtā (Ponginae)). Vēlākos pētījumos atklājās, ka gorillas un šimpanzes ir tuvāk radniecīgas cilvēkiem, nekā orangutaniem, kas lika mainīt sistemātiku vēlreiz — gorillas un šimpanzes mūsdienās tiek klasificētas hominīnu apakšdzimtā jeb Āfrikas cilvēkpērtiķu apakšdzimtā, bet orangutāni Āzijas cilvēkpērtiķu apakšdzimtā.
Evolūcija
Balstoties uz DNS pētījumiem, zinātnieki uzskata, ka Āfrikas cilvēkpērtiķu apakšdzimta sāka dalīties ciltīs ne ātrāk kā pirms 8 miljoniem gadiem. Mūsdienās šimpanzes un gorillas mājo tropu mežos ar skābu augsni, kurā ļoti reti saglabājas fosilijas. Lai arī nav atklāta neviena gorillu fosilija, Austrumāfrikā Kenijā ir atklāti 4 šimpanžu zobi, kas ir 500 000 gadus veci. Lielā Rifta ielejā, kur atrada šos zobus, ir atrastas daudzas hominīnu fosilijas.
Ģenētiski šimpanzes ir tuvāk radniecīgas cilvēkiem, nekā gorillām. Gorillu genoms sakrīt ar cilvēka genomu par 95%, bet šimpanžu genoms sakrīt par 98%. Pirmā no kopējā priekšteča nodalījās gorillu cilts, pēc tam šimpanzes. Uzskata, ka cilvēks no šimpanzēm pilnībā bija atdalījies pirms 2,5 miljoniem gadu.
Bipedālisma evolūcija
Bipedālisms jeb spēja pārvietoties uz divām kājām bija svarīgs cilvēka attīstības faktors. Pirms 4,4 miljoniem gadiem dzīvojošā ardipiteka (Ardipithecus ramidus) un pirms 6 miljoniem gadiem dzīvojošā ororīna (Orrorin tugenensis) pētījumi liecina, ka šīm sugām piemita daļējs bipedālisms. Visdrīzāk šīm agrīnajām sugām bija jaukts bipedālisms ar dzīves veidu kokos. Bet australopitēki (Australopithecus) un parantropi (Paranthropus), iespējams, jau bija pilnībā bipedālas sugas.
Smadzeņu apjoma evolūcija
Attīstības gaitā no kopējā Āfrikas cilvēkpērtiķu priekšteča līdz saprātīgajam cilvēkam (Homo sapiens) ir pakāpeniski pieaudzis smadzeņu apjoms. Piemēram, prasmīgajam cilvēkam (Homo habilis) smadzeņu apjoms bija 600 cm³, bet neandertālietim (Homo neanderthalensis) — 1500 cm³, tomēr mūsdienu cilvēkam (Homo sapiens) smadzeņu apjoms ir nedaudz mazāks kā neandertālietim — 1250 cm³. Toties floresas cilvēka (Homo floresiensis) smadzenes ir apmēram šimpanzes smadzeņu lielumā un sastāda tikai trešo daļu no stāvus ejošā cilvēka (Homo erectus) vidējā smadzeņu apjoma — 380 cm³. Bet, neskatoties uz mazo smadzeņu apjomu, floresas cilvēks lietoja uguni un izgatavoja akmens darba rīkus. Salīdzinot dažādo cilvēka sugu un cilvēkpērtiķu smadzeņu apjomus, var secināt, ka inteliģences pakāpē smadzeņu struktūrai ir lielāka nozīme nekā apjomam.
1946. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1946. gada notikumi Latvijā, kas tolaik bija inkorporēta PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.
Koldvela
Koldvela (en) ir angļu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Barvice
Barvice ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz ziemeļiem no Košalinas.
Līdz Otrā pasaules kara beigām pilsēta atradās Vācijā, un tās vāciskais nosaukums bija Bervalde. Pēc Otrā pasaules kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti, bet vietā ieradās poļi no PSRS ieņemtajiem Polijas apgabaliem.
Jānis Žāklis
Jānis Žāklis jeb Žākle (vecajā ortogrāfijā Schahkle), segvārds Mērnieks (dzimis 1883. gada 19. jūlijā, miršanas datums nav zināms), bija latviešu sociāldemokrāts un profesionāls revolucionārs. Latvijas Sociāldemokrātijas (LSD) Centrālkomitejas kaujas organizācijas centra loceklis un Rīgas sociāldemokrātisko organizāciju Federatīvās komitejas kaujas organizācijas vadītājs (1905-1906).
Uzskata, ka viņš ar segvārdu Pēteris Pjatkovs jeb Pēteris Krāsotājs bijis iesaistīts vairāku policistu nogalināšanā Londonā, kas beidzās ar leģendāro Sidnejstrītas aplenkuma operāciju.
Dzīvesgājums
Dzimis 1883. gada 19. jūlijā Talsu apriņķa "Kauņu" mājās zemnieka Jāņa Žākļa un viņa sievas Margaritas sešu bērnu ģimenē. Viņa ģimenē bija arī brālis Kārlis un četras māsas Anna, Marija, Katrīna un Milda. Arī viņa brālēns Fricis Svars (segvārdi Svarelis, Fricelis, Bobrikovs, Karpovičs, Buldogs, Dumnieks), bija revolucionārs un anarhists.
1905. gada revolūcijas laikā viņš 22 gadu vecumā kļuva par nemiernieku vadītāju Tukumā un piedalījās daudzās tā dēvētajās baznīcu demonstrācijās. Vēlāk viņu ievēlēja par Latvijas Sociāldemokrātijas (LSD) Centrālkomitejas kaujas organizācijas centra locekli un Rīgas sociāldemokrātisko organizāciju Federatīvās komitejas kaujas organizācijas vadītāju. Rīgas Federatīvajā komitejā ietilpa latviešu sociāldemokrātu vadība un Vispārējās ebreju strādnieku savienības Lietuvā, Polijā un Krievijā jeb "Bunda" locekļi. Žāklis plānoja 52 kaujinieku uzbrukumu Rīgas Centrālcietumam 1905. gadā naktī no 19. uz 20. septembri un uzbrukumu uzbrukumā Rīgas Policijas pārvaldei 1906. gada janvārī. Pēc tam Žāklis devās uz Somiju, kur kopā ar Ģedertu Eliasu un vairākiem citiem revolucionāriem aplaupīja Krievijas Valsts bankas Helsinku nodaļu un ieguva apmēram 150 tūkstošus rubļu. Iegūtā nauda tika izmantota revolucionārās darbības nodrošināšanai. Pēc revolūcijas sakāves Jānis Žāklis 1906.gadā kļuva par latviešu anarhistisko komunistu grupas "Pats - vārds un darbs!" vadoni. Pēc tam, kad 1906.gada augustā divi grupas dalībnieki Kārlis Ķeida–Krievs (Krieviņš) un Anna Caune konspiratīvajā dzīvoklī Stabu ielā 65–27 tika ielenkti un nogalināti, Žāklis, Svars, Hartmanis un citi kaujinieki bēga uz ārzemēm. 1907. gadā Krievijas Sociāldemokrātiskās Strādnieku partijas 5. Londonas kongresā tika pieņemts lēmums pārtraukt kaujinieku darbību. Pie Latvijas sociāldemokrātijas piederīgie kaujinieki, ievērojot šo lēmumu, arī pārtrauca savu darbību, tomēr daļa turpināja kaujas operācijas kā anarhisti komunisti. Latviešu anarhisti izdeva arī virkni periodisku izdevumu. Līdz šim ir apzināti sekojošie: "Brīvība" (1908-1913 – sākotnēji iespiesta Ņujorkā, 1909. gadā – Parīzē, pēc tam atkal Ņujorkā), "Melnais Karogs" (1911-1914 – iespiests pamīšus Ņujorkā un Parīzē), "Melnie Smiekli" (1907 Rīgā), "Naids" (1908 – rediģēts Mančestrā, Anglijā, iespiests Parīzē).
Par viņa tālākajām gaitām nav precīzas informācijas, bet zināms, ka franču policija kādā nelegālo imigrantu apcietināšanas akcijā aizturēja un nopratināja kādu Pjotru Pjatkovu (angļu policijas versijā Peter Piaktow), kas stāstīja, ka dzimis 1883. gada 20. jūnijā "Krievijas Kurzemes provinces Pleskavas pilsētā" Ivana un Marijas Antonovu ģimenē. Viņš Marseļā ieradies 1908. gada 16. aprīlī un stāstīja, ka viņa tēvs esot nesen miris, bet māte un māsas vēl joprojām dzīvo Kurzemē savā zemnieku sētā pie Talsiem. Viņš esot daudz ceļojis pa Eiropu, studējis ķīmiju Šveicē. Pēc tēva nāves viņa tēvocis piedāvājis maksāt ikmēneša pabalstu, ja Pēteris dotos studēt uz Parīzi, bet viņš esot to noraidījis un piepelnījies ar māju krāsošanu. Pēc franču policijas ziņām viņš bija smēķētājs, kāršu spēlētājs un veģetārietis. Pēc atbrīvošanas Pēteris Pjatkovs devās uz Parīzi, kur uzturējās no 1909. gada 10. decembra līdz 1910. gada oktobrim, pēc tam izbraucis uz Londonu.
Pēc viņa ierašanās Londonā vietējā anarhistu grupa nolēma Ziemassvētku dāvanu pirkšanas laikā 1910. gada 16. decembrī aplaupīt juvelierveikalu Londonas Sitijā. Uzbrukuma laikā laupītāji nošāva trīs neapbruņotus policistus un vairākus ievainoja. Vēlākajā izmeklēšanā britu policija atrada pierādījumus, ka šie anarhisti piederējuši latviešu anarhistisko komunistu grupai Liesma, kuras vadonis jeb "virsaitis", kā bija rakstīts 1933. gadā Maskavā izdotajā 1905. gada Revolucionārās cīņās kritušo piemiņas grāmatas 1. sējumā, bija Jānis Žāklis jeb Žākle. Tika atrasti arī Ņujorkā laikā no 1908. līdz 1913.gadam tika izdotā anarhistu žurnāla "Brīvība" un tikko Parīzē izdot sāktā žurnāla "Melnais Karogs" eksemplārus, kurus visticamāk bija atvedis Pēteris Pjatkovs (Žāklis).
Lai efektīvi izbeigtu anarhistu grupu uzbrukumus, britu policija un armija tālaika Iekšlietu ministra Vinstona Čerčila valdībā veica plašu kaujas operāciju, kas vēsturē pazīstama kā Sidnejstrītas aplenkums, kas beidzās ar kaujinieku ieņemtās mājas nodedzināšanu un divu anarhistu nogalināšanu. Par grupas vadoņa Žākļa, kuram ar pāris citiem anarhistiem izdevās aizbēgt, tālāko likteni ir pretrunīgas ziņas. Visticamāk, ka viņš aizbēdzis uz Austrāliju. 1932. gada izdotajā apcerē ''Thoughts and Adventure. Amid these Storms par Pēteri Krāsotāju rakstīja sekojošo: He was one of those wild beasts, who in later years, amid the convulsions of the Great War, were to devour and ravage the Russian State and people'' ("Viņš bija viens to tiem mežonīgiem nezvēriem, kuri vēlāk Lielā Kara konvulsijās aprija un izvaroja Krievijas valsti un tās ļaudis"), acīmredzami domādams Jēkabu Petersu.
Amfetamīni
Amfetamīni ir vielu klase, kas iekļauj vairākus stimulantus, entaktogēnus, halucinogēnus un citas vielas. Tie satur feniletilamīna kodolu ar alfa ogleklim pievienotu metilgrupu. Amfetamīnu grupai pieder tādas vielas kā amfetamīns, metamfetamīns, efedrīns, katinons, MDMA un DOM. Amfetamīni atrodas arī dabā, piemēram, efedras un katas koka augos.
Phenylethylamine
Dženifera Ēzere
Dženifera Ēzere (de; dzimusi Brunsbutelē, Vācijā) ir profesionāla vācu vieglatlēte, startē septiņcīņas sacensībās.
Dž. Ēzere izcīnīja uzvaru 2003. gada Eiropas U-23 čempionātā. 2006. gada Eiropas čempionātā viņa izcīnīja 4. vietu. 2007. gada Pasaules čempionātā ierindojās 7. vietā, 2008. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs viņa izcīnīja 11. vietu un 2009. gada Pasaules čempionātā viņa ieguva sudraba medaļu.
Kuritibas "Atletico Paranaense"
Atletico Paranaense ir Brazīlijas futbola komanda no Kuritibas Paranaensē, dibināts. Tas uzvarēja Campeonato Brasileiro Série A 2001. gadā.
1992. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu tabula
Šī ir 1992. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu sadalījuma tabula. Šajās olimpiskajās spēlēs kopā startēja 9356 sportisti, kuri pārstāvēja 169 valstis.
1992. gada olimpiskajās spēlēs vismaz 1 medaļu izcīnīja 64 valstis, 105 valstis neizcīnīja nevienu medaļu.
Progress M-16M
Progress M-16M (Прогресс М-16М) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). To palaida.
Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2639 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela 680 kg, skābeklis (28 kg), gaiss (19 kg) ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1242 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, tai skaitā 230 kg amerikāņu segmentam.
Lidojuma gaita
Progress M-16M startēja no Baikonuras kosmodroma 19:35:13 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS notika 2. augustā 01:18 UTC pie Pirs moduļa automātiskā režīmā. Šī bija pirmā reize SKS vēsturē, kad kāds kosmosa kuģis pietuvojas un saslēdzas ar staciju nepilnu sešu stundu laikā pēc starta. Parasti kosmosa kuģi saslēdzas divu vai trīs diennakšu laikā, kas pilotējamu kuģu gadījumā ir nogurdinoši kosmonautiem, tāpēc Krievijas puse vēlas nākotnē kosmonautus nogādāt stacijā sešu stundu laikā.
Cēloņi un sekas
"Cēloņi un sekas" ir 1956. gada Latvijas PSR īsfilma. Filmas režisors ir Varis Krūmiņš, tas ir viņa un operatora Māra Rudzīša diplomdarbs Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūtā. Filma uzņemta Rīgas Mākslas un hronikālo filmu studijā, pēc Andreja Upīša noveles motīviem.
Pastiprinājums
Pastiprinājums ir jēdziens uzvedības psiholoģijā. Tas nozīmē tādu reakciju apkārtējā vidē uz indivīda rīcību, kuras rezultātā indivīds iegūst sev vēlamu rezultātu. Saskaņā ar attiecīgo teoriju, ja indivīds regulāri novēro pozitīvu pastiprinājumu, tad viņš turpmāk līdzīgās situācijās vienmēr rīkosies šādā veidā.
Progress M-16M
Lidojuma gaita
13:12:22 UTC Progress M-16M atvienojās no SKS. Tajā pašā dienā Progress M-16M tika novadīts no orbītas, 16:19 UTC UZ 198,0 sekundēm bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 17:05 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā.
Pastiprinājums
Nošķir pozitīvu un negatīvu pastiprinājumu.
Aptons Sinklērs
Aptons Bīls Sinklērs jaunākais (en; dzimis, miris ) bija kreisi noskaņots amerikāņu rakstnieks, kurš ļoti raženi darbojies daudzos literatūras žanros. Īpaši ietekmīgs 20. gadsimta pirmajā pusē, kad tika uzskatīts par vienu no labākajiem pētnieciskās žurnālistikas pārstāvjiem ASV. Kļuva slavens, 1906. gadā publicējot romānu "Džungļi", kura daļējā ietekmē tika mainīta ASV pārtikas rūpniecības likumdošana.
Atletico
Atletico var būt:
Aleksandrs Grīva
Aleksandrs Grīva (dzimis, miris 2005. gada 6. jūnijā) bija latviešu skaņu režisors, producents un diriģents.
Laikā no 1955. līdz 1958. gadam mācījies Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolā, 1959. gadā absolvējis Cēsu mūzikas vidusskolu, 1964. gadā beidzis LVK Kordiriģentu nodaļas Imanta Kokara klasi.
No 1958. līdz 1961. gadam Grīva diriģēja Cēsu pilsētas jaukto kori, no 1959. līdz 1966. gadam bijis skaņu režisors Latvijas Televīzijā. Vislabāk pazīstams kā Vissavienības firmas "Melodija" skaņu ierakstu studijas mākslinieciskais vadītājs, kā arī galvenais skaņu režisors. No 1966. līdz 1974. gadam šos pienākumus pildījis Rīgā, Tallinā un Viļņā, pēc tam līdz 1987. gadam — vienīgi Rīgā. Dažādos laika posmos bijis Latvijas Radio ģenerāldirektora palīgs, galvenais mūzikas redaktors Rīgas Kinostudijā, izpildproducents kamerkorim "Ave Sol".
Saņēmis vairākus apbalvojumus.
Oldess Hakslijs
Oldess Leonards Hakslijs (en, dzimis, miris ) bija britu rakstnieks. Vislabāk zināmā viņa daiļrades daļa ir romāni un esejas, bet viņš rakstījis arī īsos stāstus, dzeju, filmu scenārijus. Hakslija darbos bieži asi kritizēta sabiedrība, tās normas un ideāli, zinātnes ietekme uz cilvēci. Pazīstamākais Hakslija darbs ir antiutopiskais romāns "Brīnišķīgā jaunā pasaule" (Brave New World, 1932).
Hakslijs ir dzimis Lielbritānijā, bet 1937. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV. Drīz pēc pārcelšanās uz ASV viņš pievērsās parapsiholoģijai un misticismam. Hakslijs ir zināms arī kā humānists, pacifists un psihodēlisko vielu piekritējs un aizstāvis. Pēc Otrā pasaules kara Hakslijs eksperimentēja ar halucinogēnu vielu meskalīnu, pēc kā tapa viņa darbs "Uztveres durvis".
1960. gada rudens semestrī Hakslijs tika uzaicināts pasniegt lekcijas Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā simtgades pasākumu programmas ietvaros, kuru organizēja Humanitārais departaments.
Latviešu valodā izdoti divi Hakslija romāni: "Brīnišķīgā jaunā pasaule" un "Sala" (Island, 1962).
Džordžs VI Vindzors
Džordžs VI (Albert Frederick Arthur George of Windsor, dzimis, miris ) bija Apvienotās Karalistes un Sadraudzības personālūnijas karalis. Viņš bija arī pēdējais Indijas imperators (līdz 1947. gadam), kā arī pēdējais Īrijas karalis (līdz 1949. gadam), bet pēc tam Nāciju Sadraudzības galva.
1936. gadā pēc tēva nāves tronī kāpa Džordža vecākais brālis Eduards VIII. Tomēr mazāk kā pēc gada Eduards atteicās no troņa, jo vēlējās apprecēties ar amerikāņu šķirteni Volisu Simpsoni. Eduards, būdams karalis, varēja precēt šo meiteni, taču britu premjerministrs Stenlijs Boldvins ieteica Eduardam neprecēt Simpsoni un palikt tronī, bet Eduards tomēr atteicās no tā. Pēc atteikšanās no troņa, kas ir unikāls gadījums Britu salu vēsturē, tajā kāpa viņa brālis Džordžs VI. Viņš kļuva par trešo monarhu no Vindzoru dzimtas.
Džordžs bija arī Jorkas hercogs (1920—1952).
Tampella
Tampella bija Somijas uzņēmums, kas nodarbojās ar papīra ražošanas iekārtu, lokomotīvju, šaujamieroču būvi, kā arī no koksnes gatavotu izstrādājumu ražošanu. Uzņēmuma galvenā darbības vieta bija Tampere.
1980. gadu beigās uzņēmumam radās finansiālas grūtības un tas 1990. gados tika pārdots pa daļām.
Vēsture
1861. gadā apvienojās divas fabrikas (linu austuve un metāla lietuve), kas atradās Tamperē Tammerkoski rajonā, izveidojot uzņēmumu Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur AB. Uzņēmums sākumā darbojās slikti, līdz tā īpašnieki bankrotēja. Uzņēmums izdzīvoja, pateicoties valdes priekšsēdētājam Alfredam Kīlmanam (Alfred Kihlman). Uzņēmums sākotnēji ražoja kuģus, koka smalcināšanas iekārtas un ūdens turbīnas; no 1900. gada sāka ražot tvaika lokomotīves. 1870. gados kompānija sāka ražot celulozi un papīru.
1930. gados uzņēmums sāka ražot mortīras. 1934. gadā sākta audumu ražošana. 1938. gadā Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur AB tika pārdēvēts par Tampereen Pellava- ja Rauta-Teollisuus Oy.
1950. gadu sākumā kompānija sāka ražot papīra ražošanas un kalnrūpniecības iekārtas. 1960. gadā uzņēmums tika pārdēvēts par Oy Tampella Ab.
1980. gadu vidū Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankki (SKOP) banka un ar to saistītie uzņēmumi sāka uzpirkt Tampella akcijas. Tampella senais finansētājs Suomen Yhdyspankki (SYP) banka sāka sacensties ar SKOP, un arī sāka pirkt Tampella akcijas. Tajā pašā laikā abas bankas plānoja sadalīt uzņēmumu un tā daļas pārdot, līdz SKOP iegādājās SYP akcijas.
1990. gadu sākumā Tampella un SKOP izjuta nopietnas finansiālas grūtības. 1991. gada 19. septembrī Somijas banka pārņēma SKOP banku, līdz ar to Somijas banka kļuva par Tampella īpašnieci. Tampella tika sadalīta atsevišķos uzņēmumos.
1991. gadā Tampella militāro risinājumu nodaļa tika apvienota ar Aizsardzības ministrijas Vammaskosken rūpnīcu, izveidojot uzņēmumu Vammas Oy, kas vēlāk kļuva par Patria Oy daļu. Tampella paturēja 22,3 % Vammas akciju, bet 1997. gadā tās visas pārdeva Patria.
1991. gadā koksnes izstrādājumu meitas uzņēmums Tampella Forest Oy un iepakojuma materiālu uzņēmums Tambox Europe Oy tika pārdots Enso-Gutzeit Oy. Papīra iekārtu ražošanas apakšuzņēmums Tampella Papertech Oy 1992. gadā tika pardots Valmet.
1996. gadā Norvēģijas uzņēmumam Kvaerner tika pārdots ūdens turbīnu ražotājs Oy Tamturbine Ab, ka arī apkures katlu un elektrostaciju ražotājs Tampella Power Oy. Tamturbine 1999. gadā pārpirka ASV uzņēmums General Electric. Tampella Power tika iekļauts Kvaerner Pulping & Power nodaļā, līdz 2006. gadā visu nodaļu nopirka Somijas uzņēmums Metso Oyj (tagad iekļauts Valmet).
1997. gadā Zviedrijas Sandvik nopirka Tampella pēdējo lielāko sastāvdaļu kalnrūpniecības iekārtu ražotāju Tampella Tamrock Oy. Tā nosaukums tika mainīts uz Tamrock Oy un vēlāk uz Sandvik Tamrock Oy; 2006. gadā uzņēmums tika pārsaukts par Sandvik Mining and Construction Oy.
Centaurs
Centaurs var būt:
Tīra
Tīra var būt:
1947. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1947. gada notikumi Latvijā, kas tolaik bija inkorporēta PSRS sastāvā kā Latvijas PSR.
Tips 98
Tips 98 (WZ-123; ZTZ-98) ir ķīniešu kaujas pamattanks. Trešās paaudzes jaunākā ķīniešu tanka prototips Tips 98 (rūpnīcu indekss: WZ-123 vai ZTZ-98) pirmoreiz publiski tika parādīts 1999. gada 1. oktobrī Tiaņaņmeņa laukumā parādes laikā Pekinā un veltītās Ķīnas Tautas republikas 50 gadadienai. Kopējā parādes ierindā brauca tanku kolonnas Tips 98 un Tips 96, kas ļāva dažiem speciālistiem tos identificēt kā Tips 90-II/90-IIM, tā kā vieniem tankiem esot divas izpūtēju īscaurules, bet citiem četras izpūtēju īscaurules (protams, pēdējais attiecās uz tankiem Tips 96/88S, jo tiem divas izpūtēju īscaurules iznāk uz labo bortu).
Nešaubāmi, tanks Tips 98 kļuva par ķīniešu kara rūpniecības tehnisko "izrāvienu". Trešās paaudzes tanka koncepcijas izstrādāšana Ķīnā tika iesākta 70. gados. Tankā realizētie konstruktīvie lēmumi bija izmēģināti uz prototipiem: WZ-1224 un WZ-1226, kas ir radīti 80. gados., kā arī uz eksporta tankiem Tips 90-II/MBT-2000 un uz 90. gadu beigām Ķīna beidzot radīja savu perspektīvo tanku. Galvenais mašīnas izstrādātājs bija Ziemeļķīnas Mašīnbūves pētniecības institūts № 201 (NEVORI, Pekinā) un Pirmais mašīnbūves uzņēmums FIRMACO (bijusī rūpnīca № 617 Baotou, Iekšējā Mongolija). Projektējot tanku viņa koncepcija vairākas reizes mainījās. Tika piedāvāti varianti ar 120 mm vai 105 mm rietumu parauga lielgabalu, ar ielādēšanas automātu vai bez viņa, ar gāzes turbīnu vai dīzeļa dzinējiem. Ap 1984.gadu kompromiss tika atrasts un tika nolemts izmantot padomju T-72 tanka koncepciju ar viņa iekštelpas izkārtojuma un dažu konstruktīvu lēmumu atkārtošanu.
Jaunā prototipa korpuss tika radīts no jauna, un viņa priekšdaļa faktiski atkārtoja tanka T-72M konstrukciju. Tas pats notika un ar ritošo daļu — daudzie tās elementi ir kopēti no T-72M (precīzāk no — Tips 90-II). No viņa tāpat ir "aizņemts" apbruņojums, mehanizētā lādiņu ielādēšana ar automātu un daudz kas cits. Torņa moduļuveida bruņojums tāpat analoģisks tankam Tips 90-II (ar dinamiskās aizsargbruņas uzstādīšanas iespēju). Tornim, kas ir metināts, konstrukcija veidota no dažāda resnuma bruņām, kas novietotas zem racionāliem leņķiem.
Tur viņš bija apzīmējams kā ZM-87 (domājams, tas var traumēt cilvēka aci tālumā līdz 10 km).
Spriežot pēc tā, kā lāzera iekārta tankā uzstādīta vertikālā plaknē, ir varbūtība, ka to var izmantot arī zemu lidojošu helikopteru iznīcināšanai.
Galvenais tanka bruņojums — 125 mm gludstobra lielgabals, kas ir Krievijas tanku lielgabala 2A46 bezlicences kopija, bet faktiski tā ķīniešus variants, kas ir pārprojektēts vietējo tehnoloģiju pielietošanai. Lielgabala stobrs "apšūts" ar siltumizolācijas apvalku. Karuseļa tipa ielādēšanas hidromehāniskais automāts ar 22 šāvieniem arī ir kopēts no Krievijas mehāmisma (agrāk tas tika piekietots tankos Tips 85-IIM, Tips 96 un Tips 90-II). Ūdensdzeses dīzeļdzinējs 1200 z.s. jaudu ir atvasināts no vācu WD396. Tas ir sabloķēts ar transmisiju vienotā blokā, kuru lauku apstākļos var nomainīt 30—40 min. laikā. Spēkiekārta ir līdzīga tankam Tips 90-II, bet ievērojami pārkomponēta, tamdēļ motora-transmisijas nodaļas augstums ir pazemināts salīdzinot ar tanku Tips 90-II, uz kura arī tika uzstādīts šāds dzinējs.
1999. gada parādē Ķīna demonstrēja tikai 18 tankus Tips 98, bet rietumu analītiķi uzreiz uzskatīja, ka šis tanks paredzēts sērijveida ražošanai. Īstenībā, Ķīna negrasījās pārbruņot visu savu armiju ar tamlīdzīgām mašīnām, to dārdzības un tehniskās sarežģītības dēļ. Tie bija paredzami pirmkārt tikai elitārām apakšvienībām. Vēlāk noskaidrojās, ka Tips 98 ir tikai prototips, bet sērijveidā ražos mašīnu, kas parādījās ar apzīmējumu Tips 99.
Hocivela
Hocivela ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Košalinas.
Līdz Otrā pasaules kara beigām pilsēta atradās Vācijā, un tās vāciskais nosaukums bija Freienvalde. Pēc Otrā pasaules kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti, bet vietā ieradās poļi no PSRS ieņemtajiem Polijas apgabaliem.
Meškovice
Meškovice ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz rietumiem no Gožovas Velkopolskas. Pilsēta nosaukta Polijas pirmā zināmā valdnieka Meško I vārdā, kurš pēc Cediņas kaujas anektēja šo apvidu. Pilsētā daļēji saglabājušies viduslaiku aizsardzības mūri.
Trīsdesmitgadu kara laikā 1631. gada 23. janvārī pilsētā tika noslēgts Bervaldes līgums starp Zviedriju un Franciju par kopīgu cīņu pret imperatora spēkiem.
Ašē
Ašē (portugāļu: axé) ir populārās mūzikas stils, kas cēlies Salvadorā, Brazīlijā. Vārds cēlies no rituāla sveiciena, kas nozīmē "laba vibrācija" un kas nāk no kandomblē un umbanda reliģijām.
Kopš 1990. gadu sākuma ašē ir viens no populārākajiem popmūzikas žanriem Brazīlijā.
Ksenija Solo
Dzimusi Rīgā, ir krievu izcelsmes. Piecu gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlusies uz Toronto, Kanādu. Nozīmīgākā kino loma — 2010. gada filmā "Melnais gulbis" (Black Swan). Kopš 2010. gada tēlo seriālā Lost Girl.
Sūra (pilsēta)
Sūra (, Ṣūr, feniķiešu:, Ṣur) jeb Tīra (, Tzor, , Týros, ) ir pilsēta Libānas dienvidos. Tā atrodas Vidusjūras krastā, aptuveni 19 km uz ziemeļiem no Libānas—Izraēlas robežas un aptuveni 40 km uz dienvidiem no Saidas. Aptuveni no 2000. gada p.m.ē. līdz Senās Romas laikiem tā bija nozīmīgākā feniķiešu jūras osta.
Sūra ir sākta celt uz salas un uz netālu esošās kontinentālās daļas. Iespējams, sākotnēji tā bija feniķiešu pilsētas Saidas kolonija. 9. gadsimtā p.m.ē. feniķiešu kolonisti no Sūras dibināja Kartāgu. Sūra bieži ir pieminēta Bībelē, gan Vecajā Derībā, gan Jaunajā Derībā.
Sūra (nozīmju atdalīšana)
Sūra var būt:
HK Liepājas Metalurgs
SK Liepājas Metalurgs bija Latvijas hokeja klubs no Liepājas. Liepājas Metalurga komanda septiņas reizes ir kļuvusi par Latvijas čempioni, pēdējās divas reizes titulu gan izcīnot Metalurgs otrajam sastāvam. 2002. gadā komanda kļuva par Austrumeiropas hokeja līgas čempioni. 2013. gadā sakarā ar uzņēmuma Liepājas Metalurgs finanšu problēmām, klubs beidza pastāvēt.
Vēsture
No 2008. līdz 2010. gadam Latvijas čempionātā spēlēja Metalurga otrais sastāvs, un pirmā komanda pievienojās tikai izslēgšanas kārtai, 2009. gadā kļūstot par Latvijas čempioni, taču 2010. gadā sērijā ar 2—3 zaudējot HK Dinamo Juniors. Turpmākajās trīs sezonās Latvijas čempionātā spēlēja tikai Metalurgs otrais sastāvs, vēl divas reizes izcīnot klubam Latvijas čempiona titulu.
1999., 2008. un 2009. gadā komanda izcīnīja uzvaru Latvijas kausa izcīņā.
Nogale
Nogale ir ciems Talsu novada Ārlavas pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā 11 km no pagasta centra Valdemārpils, 21 km no novada centra Talsiem un 137 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Nogales muižas (Nogallen) centra. Līdz 1949. gadam bija Nogales pagasta, līdz 1954. gadam — Nogales ciema centrs. Nogales muižas apbūve un parks ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
22. trolejbusu maršruts (Rīga)
22. trolejbusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kas kursē no Pļavniekiem līdz E. Birznieka-Upīša ielai Rīgas centrā.
22. trolejbusu maršruta kopējais garums ir 15,209 km. Virziena Pļavnieki — Centrāla Stacija kopējais garums ir 7,933 km, bet virziena Centrāla Stacija — Pļavnieki kopējais garums ir 7,276 km.
Darbdienās pa 22. trolejbusu maršrutu kursē 6 trolejbusi, bet brīvdienās — 4 trolejbusi.
22. trolejbusu maršrutu apkalpo RP SIA "Rīgas Satiksme" 1. trolejbusu parks.
Vēsture
Maršruts atklāts un kopš tiem laikiem tā trasi neskara izmaiņas. 2014. gadā galapunkta nosaukums "Katlakalna iela" tika mainīts uz "Pļavnieki", bet ap 2016. gadu, galapunkts "E. Birznieka-Upīša iela" pārdevēts par "Centrālo Staciju" jo tā atrodas tuvumā.
Saistībā ar Iekšlietu ministra Sanda Ģirģena rīkojumu slēgt Deglava tiltu satiksmei, pamatojoties uz Būvniecības valsts kontroles biroja ekspertu atzinumu par tā drošumu no 2019. gada 25. aprīļa līdz 4. maijam maršruts tika novirzīts caur Zemitāna tiltu un Purvciemu.
Maršruts
Virzienā Pļavnieki — Centrāla Stacija trolejbusi brauc pa šādām ielām: Katlakalna iela, A. Saharova iela, A. Deglava iela, Avotu iela, Stabu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Elizabetes iela un E. Birznieka-Upīša iela.
Virzienā Centrāla Stacija — Pļavnieki trolejbusi brauc pa šādām ielām: E. Birznieka-Upīša iela, Lāčplēša iela, Avotu iela, A. Deglava iela, A. Saharova iela un Katlakalna iela.
Pieturvietas
22. trolejbusu maršrutā pavisam kopā ir 32 pieturas. Virzienā Pļavnieki — Centrāla Stacija ir 17 pieturas, bet virzienā Centrāla Stacija — Pļavnieki ir 15 pieturas.
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Duntes iela — Centrāla Stacija''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Dambja iela, Duntes iela, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Marijas iela, Elizabetes iela, E. Birznieka-Upīša iela, Lāčplēša iela, Avotu iela, A. Deglava iela, A. Saharova iela un Katlakalna iela.
Virzienā '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Ganību dambis — Centrāla Stacija''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Ganību dambis, Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Marijas iela, Elizabetes iela, E. Birznieka-Upīša iela, Lāčplēša iela, Avotu iela, A. Deglava iela, A. Saharova iela un Katlakalna iela.
Virzienā Pļavnieki — Ganību dambis — '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Katlakalna iela, A. Saharova iela, A. Deglava iela, Avotu iela, Stabu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, Ganību dambis un Dambja iela.
Maršruta ar mainītu virzienu pieturvietas
Virzienā '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Duntes iela — Centrāla Stacija''' ir 14 pieturas.
Virzienā '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Ganību dambis — Centrāla Stacija''' ir 10 pieturas.
Bet virzienā Pļavnieki — Ganību dambis — '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''' ir 26 pieturas.
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Centrālā stacija (pārdēvēta par  Ernesta Birznieka-Upīša iela  )
E. Birznieka-Upīša iela (pārdēvēta par  E.Birznieka-Upīša iela / Centrālā stacija)''
Lāčplēša iela (pārdēvēta par Avotu iela )
Stadions Daugava (pārdēvēta par Daugavas stadions )
Mēbeļu Fābrika Teika (pārdēvēta par Nīcgales iela )
Akadēmiķa Mstislava Keldīša iela (pārdēvēta par Brāļu Kaudzīšu iela )
Veikals Pļavnieki (pārdēvēta par Pavasara gatve )
Cēres pagasts
Cēres pagasts ir viena no Tukuma novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļos. Robežojas ar sava novada Kandavas, Zentenes un Pūres pagastu, kā arī Talsu novada Strazdes un Balgales pagastu.
Vēsture
Mūsdienu Cēres pagasta teritorijā vēsturiski atradās Cēres muiža (Gut Zehren, Cēre), Oksles muiža (Gut Oxeln, Oksle).
1935. gadā Cēres pagasta platība bija 106 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Cēres un Oksles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Cēres ciemam pievienoja likvidēto Oksles ciemu. 1961. gadā kolhoza «Dzintars» teritoriju pievienoja Pūres ciemam. 1977. gadā Cēres ciemu likvidēja, teritoriju pievienoja Zentenes ciemam. 1990. gadā, atdalot no Zentenes ciema, atjaunoja Cēres pagastu. 1996. gadā Cēres pagastu kopā ar Kandavas pagastu pievienoja Kandavai, izveidojot Kandavas lauku teritoriju. 2009. gadā, reformējot Kandavas novadu, Cēres pagastu atjaunoja kā atsevišķa administratīvā teritorija novada ietvaros. 2021. gadā Kandavas novadu iekļāva Tukuma novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas: Cēre (pagasta centrs), Oksle, Vecciems, Korģeļciems, Balklāvi, Rēzes.
Mazā Pakri
1965. gadā salu PSRS armijas bāzes dēļ pameta pēdējās divas ģimenes, taču 2004. gadā salā uz pastāvīgu dzīvi atgriezās viens cilvēks — Mati Ērki Nīmans (Mati-Erki Nyman).
Lazdas
Lazdas (Corylus) ir neliela bērzu dzimtas ģints — krūmi un koki. Pasaulē zināmas 18 lazdu sugas. Lazdu augļi ir rieksti (lazdurieksti - nosaukums tirdzniecībā). Latvijā savvaļā plaši izplatīta parastā lazda (Corylus avellana), kas ir lieli krūmi vai reti arī nelieli koki.
Lazdas bieži izmanto arī apstādījumos, rindu stādījumos un pat dzīvžogos. Vairākās valstīs lazdas audzē riekstu ieguvei. Lazdu rieksti ir arī nozīmīga barība dažādiem dzīvniekiem.
Lazdas Latvijā
Latvijā audzē arī vairākas svešzemju sugas. Pazīstamākā ir kokveida lazda (Corylus colurna), kura aug kā liels koks. Snuķaugļu lazdai (Corylus cornuta) rieksts pilnībā ietverts vīkalā un vīkals veido tādū kā "snuķi".
Džons Denvers
Džons Denvers (en; dzimis kā Henrijs Džons Deičendorfs jaunākais (en), miris ) bija amerikāņu kantri mūziķis un sabiedrisks darbinieks. Viens no populārākajiem kantrimūziķiem 20. gadsimta septiņdesmitajos gados. Denvers ierakstījis ap 300 dziesmu, no kurām kādas 200 pats sacerējis.
Dzimis 1943. gadā Ņūmeksikā kara pilota ģimenē. Bērnība pagāja pārceļoties no vienas ASV pilsētas uz otru, jo ģimene sekoja tēva militārā dienesta ceļam. 1963. gadā Denvers pameta mācības uz devās uz Losandželosu, kur spēlēja klubos. 1969. gadā RCA Records ierakstīja pirmo Denvera albumu, bet pēc 1971. gada albuma Poems, Prayers & Promises Denvers kļuva par slevenību.
Kopš septiņdesmito gadu vidus Denvers plaši iesaistījās sabiedriskajā dzīvē. 1976. gadā atbalstīja Džimija Kārtera vēlēšanu kampaņu un atbalstīja Demokrātisko partiju. Iesaistījās un dibināja projektus cīņai pret badu, nabadzību un AIDS, kā arī dabas aizsardzības projektus.
Gāja bojā Kalifornijā, avarējot pašam piederošajam amatieru lidaparātam.
BMS Megapolis
BMS Megapolis (SAS "BMS" un SAS "BMS" filiāle Latvijā) ir datoru ražotājs, datortehnikas un biroja iekārtu mazumtirgotājs. Lietuvā BMS Megapolis pieder 15 veikali, bet Latvijā divi veikali. Uzņēmums izgatavo stacionāros un pārnēsājamos datorus "BMS Expert". Bez datoru ražošanas un mazumtirdzniecības BMS nodarbojas arī ar datoru un perifērijas iekārtu importu un vairumtirdzniecību, datoru un biroja tehnikas ilgtermiņa un īstermiņa nomas pakalpojumu sniegšanu.
Mazumtidzniecība
Kompānijai pieder 15 "BMS Megapolis" datortehnikas veikalu Lietuvā, kas atrodas Viļņā, Kauņā, Klaipēdā, Tauraģē, Paņevežā, Šauļos, Mažeiķos un Ķēdaiņos.
Eduards VIII Vindzors
Eduards VIII Vindzors (Edward Albert Christian George Andrew Patrick David of Windsor, dzimis, miris ) bija Apvienotās Karalistes un britu aizjūras domīniju karalis, kā arī Indijas imperators no līdz tā paša gada 10. decembrim, kad atteicās no troņa. Viņš bija otrais monarhs no Vindzoru dzimtas, kurai nosaukumu bija devis viņa tēvs Džordžs V, nomainot Saksijas-Koburgas un Gotas dzimtai nosaukumu 1917. gadā.
BMS Megapolis
Mazumtidzniecība
Pirmais "BMS Megapolis" veikals Latvijā tika atvērts Rīgā, 2006. gada 24. augustā tirdzniecības centrā Galerija Azur. Otrais "BMS Megapolis" veikals tika atvērts 2007. gada 26. oktobrī iepirkšanās centrā Olympia, kas bija Baltijas valstīs pirmais jaunās koncepcijas BMS Megapolis veikals.
Eduards VIII Vindzors
Pirms kļuva par karali, Eduardam bija vairāki tituli: Jorkas princis Eduards, Kornvolas un Jorkas princis Eduards, Kornvolas hercogs, Rotsejas hercogs, kā arī Velsas princis (1910—1936). Vēl būdams jaunietis, viņš piedalījās arī Pirmajā pasaules karā, kā arī devās dažādos ārzemju ceļojumos sava tēva vārdā. Tikai pēc dažu mēnešus valdīšanas, Eduards VIII izraisīja konstitucionālo krīzi, piedāvājot noslēgt laulības amerikāņu šķirtenei Volisai Simpsonei. Eduards VIII likumiski varēja apprecēties ar Simpsones kundzi un vienlaicīgi palikt par karali, toties dažādu apgabalu premjerministri iebilda pret šīm laulībām, argumentējot, ka tauta nekad nespēs Simpsoni pieņemt kā karalieni. Belvederas pilī Eduards VIII parakstīja lēmumu par atteikšanos no troņa, lai tomēr varētu noslēgt šīs laulības. Viņš ir vienīgais britu monarhs, kurš brīvprātīgi ir atteicies no troņa. Eduards VIII valdīja tikai 325 dienas, kas ir viens no visīsākajiem monarhu valdīšanas termiņiem, kā arī viņš netika kronēts.
BMS Megapolis
Ražošana
Atestētā BMS darbstaciju, galda un pārnēsājamo datoru ražošanas bāze var saražot līdz 200 datoriem dienā. Ražošanas procesā datori tiek testēti ne mazāk par 3 stundām, bet darbstacijas un cita sarežģītāka datortehnika arī ilgāk.
Eduards VIII Vindzors
Eduardam tika piešķirts Vindzoras hercoga tituls. Otrā pasaules kara laikā sākotnēji Eduards tika norīkots Lielbritānijas kara misijā Francijā, bet pēc tam pārcēlās uz Bahamām.
Lielā Pakri
Lielā Pakri (et vai Lääne-Pakri — ‘rietumu Pakri’, sv) ir otra lielākā sala Pakri salu grupā Somu līcī, Igaunijas ziemeļrietumu piekrastē, rietumos no Mazās Pakri. Ietilpst Paldiski pilsētas administratīvajā teritorijā. Ar Mazo Pakri salu savieno 1950. gados celts dambis un tilts.
BMS Megapolis
Publiskie iepirkumi
BMS aktīvi piedalās valsts iestāžu un privāto sabiedrību, Lietuvas un ārvalstu kapitāla uzņēmumu publiskajos konkursos par datortehnikas iegādi, Lietuvas, Eiropas Savienības fondu vai Pasaules Bankas atbalstītajos projektos.
Lielā Pakri
Salas ziemeļu piekrastē stiepjas 4 m augsta kaļķakmens krauja. Ziemeļu daļā augsne ir plāna un augājs nabadzīgs. Salīdzinājumā ar Mazo Pakri, Lielajā Pakri ir labāka augsne un tāpēc tajā agrāk bija vairāk iedzīvotāju. Kopš 1940. gadu otrās puses sala ir pamesta, Pakri salās pēc kara atradās PSRS militārā bāze. Kopš 1998. gada Pakri salās izveidots ainavu aizsardzības liegums.
BMS Megapolis
Finanšu rādītāji
Pēdējā laikā BMS pārdevumi ir auguši daudz straujāk nekā kopējais Lietuvas IT tirgus — 2001. gadā BMS apgrozījums palielinājās par 37 procentiem, 2002. gadā par 77 procentiem, 2003. gadā par 21 procentu, 2004. gadā par 56 procentiem, 2005. gadā par 27 procentiem.
No pašas BMS sabiedrības dibināšanas 1993. gadā BMS orientējās uz mājas lietotāju un mazo biroju segmentu, kurā BMS jau ir kļuvis par vienu no IT tirgus līderiem. No 2004. gada sākuma BMS aktīvi cenšas iziet uz lielu biznesa klientu un valsts institūciju apkalpošanu.
2003. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
Vēlēšanu norise
2003. gada prezidenta vēlēšanas bija līdz šim vienīgās prezidenta vēlēšanas atjaunotajā neatkarīgajā Latvijā, kurās bija tikai viena kandidatūra. Balsošana notika aizklāti ar vēlēšanu zīmēm, deputātiem pa vienam ieejot balsošanas zālē. Jau pirmajā balsojuma kārtā Vaira Vīķe-Freiberga ieguva pietiekamu balsu skaitu, lai tiktu atkārtoti ievēlēta par Latvijas Valsts prezidenti, saņemot 88 balsis Par no maksimāli iespējamajām simts. Līdz ar to, tāpat kā Guntis Ulmanis pirms viņas, arī Vaira Vīķe-Freiberga bija tikusi atkārtoti ievēlēta par Latvijas prezidenti. Lielāku atbalstu par viņu Latvijas Republikas vēsturē guva tikai Jānis Čakste 1922. gada vēlēšanās.
Balsojumā par Vairas Vīķes-Freibergas atkārtotu ievēlēšanu piedalījās visi partiju Jaunais laiks, Tēvzemei un Brīvībai/LNNK, Zaļo un Zemnieku savienības, Latvijas Pirmās partijas, Tautas partijas un Tautas saskaņas partijas deputāti, kuri jau iepriekš bija pauduši atbalstu prezidentes ievēlēšanai. Latvijas Sociālistiskās partijas frakcija pirms prezidenta vēlēšanām bija paziņojusi, ka tā balsos pret prezidentes pārvēlēšanu, bet četri Par cilvēka tiesībām vienotā Latvijā Saeimas deputāti balsojumā plānoja nepiedalīties.
Prezidentes pilnvaras otrajiem četriem prezidentūras gadiem sākās 2003. gada 8.jūlijā, kad viņai bija jādod zvērests.
Riodežaneiro "Flamengo"
Clube de Regatas do Flamengo, biežāk zinams kā Flamengo ir Brazīlijas sporta klubs no Riodežaneiro.
Citi komandas fanu lietotie komandas apzīmējumi ir "Fla", "Mengo" un "Mengão" (kas nozīmē Lielais Mengo), kā arī kluba krāsas aprakstošais nosaukums rubro-negro ("spilgti sarkans-melns").
Flamengo simbols savulaik bija jūrnieks Papaijs, bet 1960. un 1970. gados to pakāpeniski aizvietoja grifs.
Gunārs Piesis
Gunārs Piesis (dzimis, miris ) bija latviešu kinorežisors un kinoscenārists.
Biogrāfija
Pēc debijas aktierfilmas "Kārkli pelēkie zied" (1961) iznīcinošas oficiālās kritikas Piesis pievērsās kinožurnāliem kā kinodokumentālists un sižetu autors. Izcilākie dokumentālie darbi ir "Zemes atmiņa", "Svjatoslavs Rihters" un krāšņā "Rīgas parki".
Gunārs Piesis pie spēlfilmu režijas atgriezās 1971. gadā, kad uzņēma filmu "Nāves ēnā". Filma guva pozitīvas atsauksmes. Piesis pievērsās literāro darbu, pasaku un dabas filmu ekranizācijām. Viņš bija arī vairāku savu filmu scenāriju autors. Spēlfilma "Pūt, vējiņi!", kas uzņemta pēc Raiņa dzejas lugas motīviem, kļuva par Vissavienības festivāla laureātu 1974. gadā, bet jauniešu drāma "Tavs dēls" — 1979. gadā. Īpaši veiksmīga bija Annas Brigaderes pasaku lugas "Sprīdītis" ekranizācija. Šis kopdarbs ar Čehoslovākijas Barrandov Studio ieguva apbalvojumus bērnu filmu festivālā Tallinā un Vissavienības kinofestivālā Tbilisi (abas 1987. gadā), kā arī Starptautiskajā bērnu un jauniešu filmu festivālā Buenosairesā (1988).
Režisors
Spēlfilmas
Pasūtījuma filmas
1918. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1918. gada notikumi Latvijā.
Baltiešu-vācu Nacionālā komiteja
Baltiešu-vācu Nacionālā komiteja (vācu: Baltisch-Deutsches Nationalausschuss) bija politiska organizācija 1918. — 1920. gadā, kurā apvienojās vācbaltiešu sabiedriskās organizācijas. Tās sākotnējais mērķis bija vienota vācbaltiešu interešu pārstāvniecība iepretim Latviešu Pagaidu Nacionālajai padomei, un vēlāk Tautas padomes izveidotajai Latvijas Pagaidu valdībai. Baltiešu-vācu Nacionālā komiteja uzņēmās arī vācbaltiešu starptautisko interešu pārstāvniecību. Nacionālā komiteja pārtrauca darboties 1920. gada aprīlī un vācbaltiešu intereses Saeimā vēlāk pārstāvēja viņu politiskās partijas.
Nodibināšana
Komiteju Rīgā nodibināja 1918. gada 8. novembrī, īsi pirms Vācijas impērijas karaspēka kapitulācijas Pirmajā pasaules karā un Kompjeņas pamiera parakstīšanas 11. novembrī. 13. novembrī Nacionālā komiteja vāciski iznākošajās avīzēs "Rigasche Zeitung" un "Baltische Zeitung" publicēja aicinājumu iestāties Baltijas landesvērā ("Baltijas zemessardzē") un veidot militāras pašaizsardzības vienības. Pēc tam, kad Augusts Vinnigs 26. novembrī atzina Latvijas Pagaidu valdības pastāvēšanu, 28. novembrī beidza pastāvēt Vācijas satelītvalsts Apvienotā Baltijas hercogiste un to pārvaldošā Reģentu padome.
Struktūra
Komitejas sastāvā ietilpa šādas vācbaltiešu sabiedriskās organizācijas:
Pirmais komitejas priekšsēdētājs bija Lielās ģildes vecākais Vilhelms Reimerss, pēc viņa Artūrs Reisners, sekretārs bija Frīdrihs Samsons fon Himmelšerna (Friedrich Samson von Himmelstjerna).
Darbība
1919. gada 22. februārī Berlīnē ieradās Vācbaltiešu nacionālās komitejas delegācija, kuru vadītāja tās jaunais priekšsēdis jurists Artūrs Reisners (Reussner), tās sastāvā bija jurists Ervīns Morics (Moritz), uznēmējs Kārlis Lēzers (Loeser) un bijušais priekšsēdis Vilhelms Reimerss. Delegācija lūdza 50 miljonu marku ostrubļos kredītu karadarbībai pret lieliniekiem.
1919. gada martā, pēc Padomju Latvijas armijas padzīšanas no Kurzemes, kurā svarīgāko lomu spēlēja Vācijas un vācbaltiešu karaspēka vienības, Nacionālā komiteja Liepājā izvirzīja Pagaidu valdībai nodrošināt vācbaltiešiem svarīgus jautājumus. 14. punktu programmā tika prasīta:
1919. gada 16. aprīļa puča rezultātā vācu un vācbaltiešu vienības Liepājā gāza Ulmaņa Pagaidu valdību. 21.aprīlī Baltiešu-vācu Nacionālā komiteja Tautas padomei paziņoja, ka 16.aprīļa notikumi izdarīti pret tās gribu un ka vienīgā izeja ir militārās direktorijas nodibināšana, ko veidotu landesvēra vācu, latviešu un krievu vienību komandieri. Pēc tam, kad paredzētais latviešu pārstāvis Jānis Balodis atteicās piedalīties militārajā direktorijā, ar Baltiešu-vācu Nacionālās komitejas atbalstu Liepājā 25. aprīlī nodibināja Oskara Borkovska Pagaidu valdība, kas sāka sarunas ar mācītāju Andrievu Niedru par ministru prezidenta pienākumu uzņemšanos. Sarunu rezultātā 10. maijā izveidojās Niedras valdība.
19. maijā Berlīnē Vācbaltiešu nacionālās komitejas pārstāvji Artūrs Reisners, Pauls Pālens un Valters Firkss no jauna lūdza finansu palīdzību cīņai ar lieliniekiem, aicinot Vāciju neatvilkt savas karaspēka vienības no Baltijas.