cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teoderihs no Turaidas
Igaunijas bīskaps
1211. gadā, tūlīt pēc savas atgriešanās no Vācijas, bīskaps Alberts viņu iecēla par Igaunijas bīskapu (Estiensis episcopus). Savukārt viņa vietā par Daugavgrīvas abatu tika nozīmēts Bernhards no Lipes. Viņa iesvētīšanā piedalījās trīs no Vācijas atbraukušie bīskapi - Fīlips no Raceburgas, Īzo no Verdenas un Helmolds no Pleses, Pādebornas bīskaps. Šķiet, ka tieši tādēļ ir bijusi nepieciešama viņu vizīte, jo Albertam nebija tiesību iesvētīt jaunus bīskapus Livonijā. 1218. gadā viņš kopā ar Livonijas bīskapu Albertu Šlēzvigā lūdza palīdzību Dānijas karalim Valdemāram II, kļūstot par tā sabiedroto un padomdevēju Igaunijas iekarošanā. 1219. gadā viņš kopā ar dāņiem devās karagājienā uz Rēveli 1219. gada jūnija sākumā, kur tika nogalināts pēkšņa rēveliešu un hariešu uzbrukuma laikā.
Atspulgs ūdenī
"Atspulgs ūdenī" ir 1977. gada Latvijas PSR spēlfilma. Filmas režisors ir Andris Rozenbergs un tā uzņemta Rīgas Kinostudijā.
Sižets
Talantīgs ķirurgs Zigurds Mārkalns pēc šķiršanās no sievas ierodas dzimtajā pilsētiņā, lai sāktu dzīvi no jauna. Paļaujoties uz savu pieredzi, viņš cer apliecināt sevi vietējā slimnīcā, bet sastopas ar šķēršļiem.
HK 13
HK 13 ir Vācijas kompānijas Heckler & Koch izstrādātais vieglais ložmetējs. Šī ieroča izstrāde saistīta ar 1972. gadu. Tā galvenais uzdevums faktiski ir cīņa pret kājniekiem, tomēr šis ierocis ir sastopams ļoti reti, un tā noriets ir sācies jau sen.
Raksturojums
HK 13 būtībā ir HK 33 triecienšautenes lielstobra versija. To izmēri ir līdzīgi, tie izmanto vienas un tās pašas magazīnas, un ir aprīkoti ar divkāji. HK 13 pilnveidojums ir HK 13e ("Export"). Daudzi HK 13 uzskata par modificētu G3 un HK 41 versiju. Tam pastāv arī zināma līdzība ar HK 23. HK 13 šauj ar 5,56 mm lodēm. Tas tiek barots no magazīnām, būdams pilnīgi kaujas spējīgs ar standarta stila magazīnām vai speciālām lielāka izmēra magazīnām. Tā uguns temps kā ložmetējam var būt: tēmēts, vidēja tempa un mežonīgs, bet tas ir nespējīgs ilgiem šāviņiem vai ilgām tuvcīņām. Tomēr HK 13 ir arī vairāki trūkumi, piemēram, tas veido šķeltas grupas pilnīgi automātiskajā režīmā.
Smaiļošana un kanoe airēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — K-1 slaloms sievietēm
Sieviešu K-1 kanoe sacensības 2008. gada Olimpiskajās spēlēs airēšanas slalomā notika 2008. gada 13. - 15. augustā Šunji airēšanas un kanoe parkā, Pekinā.
HK 13
Raksturojums
1984. gada jūnijā, domājot par pretestību HK 13 un dažiem citiem ieročiem, Lielbritānija sāka LSW Comparative Weapon Trials, tomēr šī programma izgāžas.
Smaiļošana un kanoe airēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — K-1 slaloms sievietēm
Sacensībus grafiks
Visi laiki ir Ķīnas standartlaikā (UTC+8)
Olbaltumvielas
Olbaltumvielas jeb proteīni (no fr vai de, kas savukārt no el (protōs) — 'pirmējs'), nereti saīsināti arī kā olbaltumi vai OBV, ir biopolimēri, lielmolekulāri savienojumi, ko veido līdz pat 20 dažādu α-aminoskābju saturošas lineāras virknes, kurās aminoskābes savstarpēji saistītas ar peptīdsaitēm. Polipeptīds ir olbaltumvielas molekula veidošanās procesā, kas savijusies lodveida (globulārā) vai pavedienveida (fibrilārā) formā.
Iedalījums
Olbaltumvielas iedala:
Vienkāršās olbaltumvielas
Vienkāršās olbaltumvielas jeb proteīni ir tikai no vienas vai vairākām aminoskābju virknēm sastāvošas olbaltumvielas. Nereti ar jēdzienu „proteīns” saprot arī olbaltumvielas kā tādas.
Vienkāršās olbaltumvielas nav iespējams iedalīt grupās, balstoties uz to ķīmisko struktūru un sastāvu, kas ir salīdzinoši sarežģīts, tāpēc tos grupē pēc šķīdības dažādos šķīdinātājos un daļiņu formas. Pazīstamākie proteīnu veidi:
Saliktās olbaltumvielas
Biežāk sastopamās salikto olbaltumvielu klases:
Uzbūve
Olbaltumvielas molekulu veido vismaz viens garš polipeptīds — virkne aminoskābju atlikumu, kas savstarpēji saistījusies ar peptīdsaitēm. Dažādām olbaltumvielām polipeptīdi ir dažādu aminoskābju secība un garumu. Vienu olbaltumvielas molekulu vidēji veido vairāk nekā 100 aminoskābes, no kurām dažādas var būt līdz pat 20 aminoskābēm. Olbaltumvielām var būt 2×1023 variācijas. Īsus polipeptīdus, kuros ir tikai 20—30 aminoskābju atlikumi, sauc par peptīdiem vai oligopeptīdiem, un tos parasti vēl neuzskata par olbaltumvielām.
Olbaltumvielas veido tikai proteinogēnās jeb α-aminoskābes, augiem un dzīvniekiem — L rindas enantiomēri, bet mikroorganismiem — arī D rindas enantiomēri. Olbaltumvielu molekulmasa var būt no dažiem desmitiem tūkstošu līdz vairākiem miljoniem daltonu (Da).
Funkcijas
Olbaltumvielas veic daudzas organismu bioloģiskās funkcijas:
Biosintēze
Olbaltumvielas sintezē ribosomas. Aminoskābju secību olbaltumvielā nosaka secība olbaltumvielu kodējošajā gēnā. Kopumā ģenētiskais kods kodē 20 standarta aminoskābes, taču noteiktos organismos ģenētiskais kods var noteikt unikālas aminoskābes, piemēram, selenocisteīnu, kā arī pirrolizīnu (arhejiem). Īsi pēc olbaltumvielas sintēzes šūnā (dažreiz arī sintēzes laikā) olbaltumvielām var tikt mainītas gan fiziskās, gan ķīmiskās īpašības, piemēram, stabilitāte, aktivitāte, salocīšanās un funkcija. Dažreiz olbaltumvielām ir pievienotas nepeptīdu grupas, ko sauc par kofaktoriem. Olbaltumvielas var mijiedarboties savā starpā un veidot sarežģītus kompleksus, kas pilda specifiskas funkcijas.
Olbaltumvielām izveidojoties, tas var pastāvēt tikai noteiktu laiku līdz tas tiek noārdītas un pārstrādātas šūnas organoīdos. Olbaltumvielu dzīvildze tiek mērīta ar pussabrukšanas laiku, kas katrai olbaltumvielai ir atšķirīga — tā var pastāvēt no dažām minūtēm līdz pat gadiem.
Nozīme uzturā
Olbaltumvielas ir būtiskākā dzīvo organismu šūnu sastāvdaļa (no tām sastāv 45% no dzīvnieku organisma sausnas). Organismā ir vairāk nekā 200 000 olbaltumvielu. Tās galvenokārt veido 20 dažādas α-aminoskābes, no kurām 8 ir neaizstājamas: izoleicīns, leicīns, metionīns, fenilalanīns, treonīns, triptofāns, valīns, lizīns (zīdaiņiem — arī histidīns un arginīns). Atšķirībā no vairuma mikroorganismu un augu, dzīvnieku (t.sk. cilvēku) organisms pats tās nespēj sintezēt, tādēļ šīs aminoskābes jāuzņem ar uzturu.
Dažāda vecuma cilvēkiem ieteicams uzturā uzņemt dažādu olbaltumvielu daudzumu. Saskaņā ar Pasaules veselības organizāciju, zīdaiņiem uz katru ķermeņa kilogramu jāuzņem 2 grami olbaltumvielu, kas, cilvēkam pieaugot, pakāpeniski samazinās un pieaugušiem un veciem cilvēkiem jau sasniedz vairs tikai 0,8 gramus olbaltumvielu uz ķermeņa vienu kilogramu. Cilvēkiem ar lielu fizisko slodzi savukārt jāuzņem nedaudz lielāks olbaltumvielu daudzums — 0,9—1.1 g/ķermeņa kg.
Par vērtīgāko neaizstājamo aminoskābju avotu dietoloģija atzīst olas baltumu (no 100 g uzņemtā olas baltuma organisms spēj veidot 100 g ķermeņa olbaltumu); tiem seko kartupeļi, liellopa gaļa, zivis, piena produkti, pākšaugi (sojas olbaltums pēc aminoskābju sastāva ir līdzvērtīgs gaļas olbaltumam), kukurūza u.c. Kombinējot uzturā dažādus produktus (pākšaugus apvienojot ar graudaugiem vai kartupeļiem, olas — ar pienu, pienu ar graudaugiem u.tml.), iespējams iegūt vērtīgāku olbaltumu par olu.
Lavrentijs Berija
Lavrentijs Berija (, Lavrenti Beria; ; dzimis, miris ) bija megrelu izcelsmes padomju valsts darbinieks, PSRS Iekšlietu ministrijas vadītājs. Josifa Staļina tuvs līdzgaitnieks. No 1938. gada līdz 1945. gadam vadīja PSRS represīvo aparātu. Organizēja represijas un deportācijas Baltijas valstīs un PSRS ieņemtajos Polijas apgabalos (mūsdienu Baltkrievijas un Ukrainas rietumdaļa). Katiņas slaktiņa organizētājs. Tieši vadīja čečenu, ingušu un balkāru deportācijas 1944. gadā. Pēc Otrā pasaules kara vadīja PSRS kodolprogrammu. Pēc Staļina nāves 1953. gadā, būdams viens no ietekmīgākajiem cilvēkiem valstī, centās koncentrēt varu savās rokās. 1953. gada jūnija beigās arestēts, apsūdzēts spiegošanā un kapitālisma atjaunošanas mēģinājumā. Ar tiesas spriedumu kopā ar vairākiem līdzgaitniekiem no drošības orgāniem sodīts ar nāvi.
Biogrāfija
Lavrentijs Berija piedzima Merheuli ciemā netālu no Suhumi. Viņš mācījās Suhumi ģimnāzijā un pēc tās beigšanas devās uz Baku, kur iestājās celtniecības skolā, ko absolvēja 1919. gadā. Baku Berija iestājās sociāldemokrātiskajā partijā un uzsāka nelegālu darbību. Sākotnēji viņš bija meņševiku uzskatu atbalstītājs, bet 1917. gada martā pieslējās boļševikiem. Pirmā pasaules kara sākumā viņu iesauca armijā, un vairākus mēnešus viņš pavadīja frontē Rumānijā, līdz 1917. gada beigās dezertēja un atgriezās Baku, kur pilsoņu kara laikā darbojās pagrīdē. Pēc tam Berija uz kādu laiku atgriezās Gruzijā, taču drīz vien viņu arestēja un izsūtīja uz Baku. Pēc tam, kad Azerbaidžānā tika nodibināta padomju vara, viņš kļuva par čekas darbinieku. Kopš tā laika Berija sāka pamazām kāpt uz augšu pa karjeras kāpnēm, ieņemdams augstus posteņus Gruzijas un Azerbaidžānas čekā. Pēc asinspirts, ko viņš bija sarīkojis kolektivizācijas laikā, Berija iemantoja stingra vadītāja slavu, vadītāja, kurš izmanto jebkurus līdzekļus mērķa sasniegšanai.
Pēc Staļina nāves 1953. gada 5. martā Padomju Savienībā izveidojās kolektīvās vadības modelis, kurā Politbiroja veterānu ietekme bija nestabilā līdzsvarā. Sākotnēji par vadoni ar Berijas atbalstu izvirzījās Georgijs Maļenkovs, kas kļuva par PSRS Ministru padomes priekšsēdētāju, ko tajā brīdī uzskatīja par ietekmīgāko amatu valstī. Berija piešķīra amnestiju vairāk nekā miljonam ieslodzīto; savienības republikās vadošos amatus sāka piešķirt vietējo tautību pārstāvjiem; ierosināja izbeigt sociālisma celtniecību VDR un izveidot apvienotu, neitrālu Vāciju. Liberalizācija VDR izraisīja jūnija sacelšanos, ko apspieda padomju tanki. Jau 1953. gada jūnija beigās Hruščovs panāca pārējo Prezidija locekļu atbalstu Berijas arestam un nošaušanai 23. decembrī.
Milomlina
Milomlina — pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz ziemeļrietumiem no Ostrudas. Līdz 1945. gadam Lībemīle (Liebemühl) Vācijas (Austrumprūsijas) sastāvā.
Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Milomlina iekļāvās Polijā, bet vācu iedzīvotāji no pilsētas tika padzīti.
Gregors XV
Pāvests Gregors XV (la; dzimis Alesandrs Ludovizi (Alessandro Ludovisi) 1554. gada 9. vai 15. janvārī, miris ) bija Romas pāvests no 1621. gada februāra līdz nāvei 1623. gada jūlijā.
Dzimis dižciltīgā ģimenē. Ieguvis izglītību Boloņas Universitātē, kur ieguva doktora grādu tiesību zinātnē. 1612. gadā kļuvis pa Boloņas arhibīskapu, 1616. gadā — kardinālu. Par pāvestu kļuva pēc sava priekšteča Pāvila V. Gregors sava pontifikāta laikā ieviesa slepeno balsojumu pāvesta vēlēšanās. Kanonizējis četras personas.
Arturs Skutelis
Arturs Skutelis, pazīstams vienkārši kā Skutelis, (dzimis 1986. gadā Rīgā) ir latviešu reperis un tekstu autors, grupas "Tvērumi" līderis. Ir izdevis vairākus hiphopa albumus.
Tēta
Tēta (Θ, θ; gr) ir grieķu alfabēta 8. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 9. Cēlies no feniķiešu burta — tets. No burta "tēta" cēlies senās kirilicas burts Ѳ.
Arturs Skutelis
Dzīvesgājums
Dzimis 1986. gadā Rīgā. 2000. gadu sākumā nodibināja studiju un radošo apvienību PKI. Organizēja repa festivālu "Ritms un plūsma" klubā "Nabaklab", pasākumu ciklu "Hiphopa Zaptes" (kopā ar Mixmaster AG) klubā "Pulkvedim neviens neraksta" un daudzus citus nekomerciālās mūzikas pasākumus.
Pirmie ieraksti un "Manī mīt"
Pirmās dziesmas tapa 2000. gadu sākumā, kad veikti vairāki demo ieraksti un aktīva sadarbība ar citiem Latvijas mūziķiem. Ap 2007. gadu kopā ar radošo apvienību PKI (vēl ansis, Edavārdi, KasPis, Eliots un AKE) Skutelis aktualizēja latviešu urbānās mūzikas scēnā tobrīd maz izmantotus mākslinieciskās izteiksmes līdzekļus un formas aspektus: vairākvārdu atskaņas, metaforas, salīdzinājumus, aliterācijas u. tml. PKI izdeva vairākas izlases un mainīja priekšstatu par latviešu repu — līdz ar apvienības aktīvo darbību tas sāka skanēt daudzveidīgāk un sarežģītāk.
Pirmais Skuteļa solo albums "Manī mīt" izdots tikai 2009. gadā — to atzina par Gada labāko hiphopa albumu urbānās mūzikas Street TV Gada balvā. Gadu vēlāk ar muzikālās komandas Dirty Deal Audio un Kreisā Krasta dalībnieku trakuMelodiju tiek ierakstīts mazalbums "Piķis un zēvele".
Aiziešana no PKI un "Apziņas plūsma"
2011. gada pavasarī Skutelis paziņoja par aiziešanu no PKI, bet ar nosaukumu PKI turpināja pastāvēt privātā Skuteļa mājas ierakstu studija. Mūzikas žurnālists Uldis Rudaks 2011. gada aprīlī rakstīja, ka "PKI turējās kopā entuziasma un idejas vārdā — tā kaut kādā ziņā bijusi cīņa — ja ne par scēnas kā tādas uzlabošanu, vismaz par pozitīva piemēra veidošanu," un ka, mērķim piepildoties, izzudusi jēga darboties kopā kā kolektīvam.
2011. gada beigās Skutelis izdeva solo albumu "Apziņas plūsma", ko papildināja ar došanos Latvijas koncerttūrē, uzstājoties Rīgā, Liepājā, Cēsīs, Jelgavā, Madonā, Tukumā, Saldū un Bauskā. Albumā ir daudz sižetisku skaņdarbu (“Nereīda”, “Divi draugi”, “Krauklis parkā” u. c.), izpildījums ir kļuvis nosvērtāks un mazāk ekspresīvs.
"Pieturas un citi punkti" un "Audums"
2014. gada 14. augustā bez kāda publiska komentāra tika izlaists albums "Pieturas un citi punkti", kas ierakstīts kopā ar Latvijas instrumentālās mūzikas veterānu monkeymusician. Albums ir savdabīgs, nevienā no tā desmit skaņdarbiem nav piedziedājumu, muzikāli un tekstuāli tas saplūst vienā veselumā, ļoti reti skaidri iezīmējot dziesmas sākumu un beigas. Kritiķis Artūrs G. Jenots raksta, ka "šāda formāta albumu, kur skaņdarbus nedrīkst raut ārā vai grozīt ar vietām, lai nesabojātu darba jēgu, Latvijas hiphopa scēna piedzīvo pirmo reizi." Kritiķis Rolands Paeglis savukārt uzskata, ka "Skutelis ar "Pieturām" ir izkāpis ārpus repa rāmjiem (šādi soļi manāmi arī "Siltumā", taču ne tik izteikti), atmetot lieko un aizņemoties vērtīgo no citām izpausmes formām."
2016. gada februārī tika publicēta informācija par grupas "Tvērumi" darbību. Bez Skuteļa grupā darbojas: Rūdolfs Latišenko (bungas), Mārtiņš Vilnītis (bass), Alise Golovacka (klavieres, flauta) un Dita Frīdenberga (saksofons). 6. maijā Rīgā, pārpildītās Zunda dārza telpās notiek Tvērumu pirmais koncerts. Vasarā grupa dodas koncerttūrē pa Latvijas pilsētām (uzstājoties Cēsīs, Daugavpilī, Jelgavā, Liepājā, Rēzeknē u. c.) 10. augustā tiek publicēts grupas debijas albums "Audums", kas saņem ļoti augstu klausītāju un kritiķu vērtējumu, kļūdams par vienu no 2016. gada ievērojamākajiem latviešu mūzikas albumiem.
Mūzikas kritiķis Henriks Eliass Zēgners par "Audumu" rakstīja: "Albumu ievada, caurvij un noslēdz četri "pavedieni" — īsi ieraksti, kuros Skutelis norunā nelielu stāstiņu par kāda mūziķa slepkavību un viņa atstāto muzikālo mantojumu. Stāsta noskaņa atgādina film noir estētiku — šāds detektīvam radniecīgs naratīvs Skutelim bijis raksturīgs jau iepriekš. Caur pavedieniem noslēgums atrisinās konceptuālajā "auduma" motīvā, un jāatzīmē, ka šīs 4 "dziesmas" nostrādā ļoti labi, visu albumu "savelkot" kopā. [..] [A]lbumu veido gan jauni, gan veci skaņdarbi "dzīvās" grupas pavadījumā — šāda pieeja, kas faktiski ir albuma dzinējspēks, nav nekas jauns pasaulē, bet Latvijā tik nopietnā izpildījumā nekad nav tikusi realizēta. Muzikālo pavadījumu, kas žanriski vij aizmetņus džezā, veido bass, bungas, klavieres un saksofons — nekas cits, nekādi sampli, nekādas skrečošanas. Kaut kas tāds latviešu hiphopa scēnā ir inovācija, un šis fakts jau paspējis gūt ievērību ne tikai hiphopa fanu, bet arī cita veida mūzikas cienītāju vidū."
Intervijā portālam LSM Skutelis atzina Rolāna Barta un viņa idejas par autora nāvi ietekmi uz "Auduma" koncepciju.
Pozitīvu vērtējumu par "Audumu" izteica Uldis Rudaks, uzskatīdams, ka "šāds albums būtu pelnījis uzvedumu kādā teātrī vai pat ekranizējumu." Mūzikas kritiķis Normunds Vucāns raksta, ka "Audums" ir viens no labākajiem 2016. gada latviešu mūzikas albumiem.
Kultūras žurnālists Jānis Kalve par "Auduma" pirmo singlu ("Rīts sasodīti izdevies / Pazaudēt Teiku") rakstīja: "Pārsteidz dziesmai raksturīgā precīzā spilgtu tēlu izvēle, neierastos savienojumos veidojot jaunus semantiskos līmeņus, oriģinalitāte, kombinējot tekstā valodas slāņus, piemēram, vidusmēra pilsētas intelektuālim saprotamo ar ielu žargonu." Augstu vērtējumu saņem arī viss albums kopumā, Kalve saka: "Albums ir stilistiski izturēts muzikālajā materiālā un interesants ar oriģinālajiem Skuteļa tekstiem, turklāt konceptuāli vienots ar stāsta „pavedieniem” par šī albuma autora nāves izmeklēšanu. „Audums” tiešām apliecina Skuteļa rakstīto, ka forma bez satura nav viņa dzīves naratīvā."
Borovaja
Borovaja var būt:
Ogļhidrāti
Ogļhidrāti, agrāk ogļūdeņi, ir organiski savienojumi, kuri pēc savas uzbūves ir vai nu aldehīdspirti, vai ketospirti; tie var būt kā monosaharīdi un to dimēri (disaharīdi), tā arī polimēri, kurus veido atsevišķas monosaharīdu molekulas (polisaharīdi). Ogļhidrātiem ir iespējams liels skaits optisko izomēru. Dabā sastopamie ogļhidrāti parasti satur vienu optisko izomēru, bet polimēri, kurus iegūst mākslīgi (polimerizējot formaldehīdu) ir visu iespējamo izomēru maisījums. Vienkāršie ogļhidrāti satur oglekli, ūdeņradi un skābekli molārajā attiecībā 1:2:1 un tādējādi to vispārējā formula ir CnH2nOn.
Iedalījums
Monosaharīdus var iedalīt pēc oglekļa atomu skaita molekulā. Parasti par ogļhidrātiem uzskata savienojumus ar vismaz 3 oglekļa atomiem (triozes). Nozīmīgākie dabā sastopamie ogļhidrāti satur 5 (riboze, deziksiriboze)(pentozes) vai 6 oglekļa atomus (glikoze, fruktoze, galaktoze) (heksozes).
Lai arī formaldehīds HCOH un etiķskābe C2H4O2 atbilst vispārīgajai formulai, tos parasti neuzskata par ogļhidrātiem.
Savienojumus, kas satur divas monosaharīdu molekulas, sauc par disaharīdiem. Tos hidrolizējot ir iespējams sašķelt atpakaļ par monosaharīdiem. Savienojumus, kas satur lielu daudzumu monosaharīdu molekulu, sauc par polisaharīdiem.
HK 13e
HK 13e ir HK 13 pēctecis. To ir izstrādājusi Vācijas kompānija Heckler & Koch. Tas ir vieglais ložmetējs, kura galvenā funkcija ir cīņa pret kājniekiem. HK 13e pastāv dažādi uzlabojumi, kas to padara kaujas spējīgāku par HK 13.
Raksturojums
Salīdzinot ar HK 13, tas ir smagāks, tam ir papildrokturis zem stobra, iekārta 3 ložu šāviņiem, un tas lieto standarta STANAG magazīnas. Tas var lietot arī 90 ložu MWG magazīnas un 100 ložu C-Mag. Zināms, ka 1978 .gadā HK iepazīstināja pasauli ar tās jauno uzlaboto produktu - vieglo ložmetēju HK 13e, tomēr tā ražošana masveidā sākās ar 1982. gadu. Vēl HK 13e atšķirība no HK 13 ir tā, ka tam ir iespēja šaut ar patronlenti. Šis patronlentes barošanas komplekts sver 1,6 kg. Šis ierocis ir ļoti līdzīgs HK 13, bet tā iespēja šaut ar patronlenti un dažāda veida magazīnām padara to daudz universālāku un spējīgāku.
Ogļhidrāti
Aldehīdspirti un ketospirti
Aldehīdspirts ir aldehīds, kura ogļūdeņraža atlikumā viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar hidroksilgrupu.
Ketospirts ir ketons, kuram vienā vai abos ogļūdeņraža atlikumos viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar hidroksilgrupu.
Monosaharīdi
Glikoze rodas augos, fotosintēzes procesā, kur hloroplastos notiek šāda reakcija: Vai arī paaugstinātā temperatūrā, polimerizējot formaldehīdu: (Šādā veidā veidojas optisko izomēru maisījums, aldoheksozei vien ir 16 optiskie izomēri, no kuriem tikai viens ir glikoze)
Polisaharīdi
Svarīgāko slāpekli nesaturošo polisaharīdu vispārīgā formula ir (C6H10O5)n. Fotosintēzes turpmākajā darbībā noris šāda reakcija:
Ēta
Ēta (Η, η;gr) - grieķu alfabēta 7. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 8. Cēlies no feniķiešu burta — hets. No burta "ēta" cēlies latīņu alfabēta burts H un kirilicas alfabēta И un Й.
Pielietojums
Lielo burtu Η kā simbolu izmanto, lai apzīmētu:
Mazo burtu η kā simbolu izmanto, lai apzīmētu:
Nichts Passiert
Nichts Passiert ir vācu grupas Silbermond trešais studijas albums, kas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Sony Music Entertainment. Vācijā tas tika sertificēts ar platīna disku un Šveicē ar zelta disku.
Mārupes novada ģerbonis
Mārupes novada ģerbonis tika izveidots 2022. gadā. Tajā attēlots zaļā laukā zelta pupuķis ar atpakaļpagrieztu galvu, melniem ar sudrabu cekula spalvu galiem, tādiem pašiem spārniem un asti, kas knābī tur kreisās spāres virzienā augšupvērstu sudraba pundurbērza lapu.
Heraldiskais apraksts
Zaļā laukā zelta pupuķis ar atpakaļpagrieztu galvu, melniem ar sudrabu cekula spalvu galiem, tādiem pašiem spārniem un asti, kas knābī tur kreisās spāres virzienā augšupvērstu sudraba pundurbērza lapu.
Novada ģerboņa autors ir Edgars Sims.
Asaris
Asaris jeb Eiropas asaris (Perca fluviatilis) ir asaru dzimtas (Percidae) plēsīga saldūdens zivis. Tā dabīgais izplatības areāls ir Eiropa un Āzija, bet mūsdienās tas ir introducēts arī Dienvidāfrikā, Austrālijā un Jaunzēlandē. Latvijā asaris ir viena no visizplatītākajām saldūdens zivju sugām. Tas ir sastopams daudzās upēs un ezeros, kā arī jūras piekrastē, upju grīvu tuvumā. Nelielos, stipri aizaugušos un slēgtos ezeros, kur ziemā trūkst skābekļa, parasti nav sastopams.
Nosaukums
Etimoloģiski nosaukumi latviešu un lietuviešu (ašarys, ešerys) valodā ir radnieciski un saistīti ar vārdu "ass". Ar vārda nozīmes pārnesumu veidots asara nosaukums kurpnieks Aizupē. Šī nosaukuma rašanos paskaidro pievienotais teksts: "kurpniekam muguras spuri kā īleni, tāpēc tas nosaukts par kurpnieku".
Pirmo reizi sugas latviskais nosaukums asara konstatēts 1638. gada darbā ''Phraseologia Lettica. Ander Theil. Verfertigt durch Georgium Mancelium. Riga, 1638''. 18. gadsimta izloksnēs Zemgalē reģistrēti asers, aseris, aseriņš, aserītis.
Kuršu kāpās reģistrēti nosaukumi bierškals, bieršķe, bieršķis, kas ir aizguvumi no vācu valodas (Berschke Austrumprūsijā, Barsch vācu literārajā valodā). Turklāt bierškals darināts no aizgūtajiem bierkšķe, biekšķis ar izskaņu -als, kas sastopama vairākos baltiskas cilmes zivju nosaukumos, piemēram, latviešu sapals, lietuviešu šapalas.
Vairāki izloksnēs atzīmētie nosaukumi veidoti no asaru uzturēšanās vietām: ašķa asari Burtniekos (ašķi — kāds ūdensaugs Burtniekos); zāļu asari ( "mazi, slaidi asarīši, kas uzturas piekrastes zālēs") Viesienā, Meirānos; dziļuma asari ("palieli asari ar kupri, mīt dziļās vietās") Meirānos, Viesienā; duomu asari Burtniekos (duoms — "dzelme" Burtniekos, Mazsalacā); malas asari ("nelieli asari, mīt un nārsto piekrastē") Burtniekos; sēru asari ("gaiši asari, uzturas sēkļos") Burtniekos.
Konstatēti nosaukumi, kas norāda uz krāsu: dzeltēnie asari ("vidēji lieli asari"), tumšie asari ("nelieli asari"), zaļie asari ("lieli asari") Viesienā, Meirānos; zilie asari ("mazi asari") Alūksnē. Apzīmējums puncenis ar nozīmi "asaris nārsta laikā" atzīmēts Usmā.
Izskats un īpašības
Asarim ķermenis ir samērā augsts un no sāniem saplacināts. To sedz ktenoidālas zvīņas. Lielākajiem asariem uzreiz aiz galvas izveidojas kumpa mugura. Mute ar sīkiem, asiem zobiem, vērsta uz priekšu. Mugura zaļganbrūna, sāni zaļgandzelteni, vēders dzeltenīgs vai balts. Uz sāniem 5—9 tumšas šķērssvītras. Asarim ir 2 muguras spuras, pirmā ar asiem stariem, otrā ar mīkstiem. Pirmās muguras spuras galā melns plankums. Vēdera spuras, anālā spura un astes spura sarkanas vai oranžas.
Asarim var būt ļoti dažādi izmēri, kas atkarīgs no ūdenstilpes rakstura. Lielākie īpatņi sasniedz 40 cm garumu, bet masu līdz 1,5 kg. Sasniedz lielus izmērus arī nelielās ūdenstilpēs, ja vien pietiek medījuma — sīkas zivtiņas.
Uzvedība un barība
Asarim ir raksturīgi uzturēties baros, kas nārsta laikā kļūst lielāki. Tam var novērot līdz 25 km tālu migrāciju. Asaris ir plēsīgs un barojas ar dažādām, mazām zivtiņām, piemēram, auslejām, vīķēm un raudām. Vislabāk asarim patīk lēni plūstošas upes un ezeri. Tas parasti uzturas tuvu gruntij, ūdensaugu vai bedrīšu tuvumā, kur to grūti ieraudzīt. Sīkākie asari mājo seklākos ūdeņos, lielākie dziļākos. Asaris var sasniegt 26 gadu vecumu, Latvijā vecākais zināmais asaris ir sasniedzis 15 gadu vecumu.
Vairošanās
Asarim dzimumgatavība iestājas 1—7 gadu vecumā, kad tas sasniedzis 5—22 cm garumu. Mātītes auglība viena nārsta laikā ir 1000—900 000 ikru. Asari Latvijā nārsto no aprīļa līdz jūnijam, kad ūdens temperatūra ir 3°—20 °C. Nārsta dziļums no 20 cm līdz 15 m. Ziņu par nārstu jūras piekrastē nav. Asarim raksturīgs vienlaicīgs nārsts, kas ilgst 3—31 dienu. Ar vienu mātīti nārsto vairāki tēviņi. Iznērstie ikri, savstarpēji savienoti virknē, pielīp pie augiem, krūmiem un cita veida substrāta. Ikru attīstība ilgst 4—24 dienas. Asara kāpuri paliek piestiprinājušies pie augiem līdz ikru (olas) dzeltenums pilnībā ir uzsūcies. Tad mazie asarīši barojas ar zooplanktonu.
Žerārs Uljē
Žerārs Uljē (fr; dzimis Teruānā, miris  Parīzē) bija franču futbolists un treneris.
Pokémon Black un White
Pokémon Black un Pokémon White ( Poketto Monsutā Burakku Howaito) ir "Pokemonu" RPG spēļu sērijas piektās paaudzes daļas. Šīs spēles tika izlaistas 2010. gada 18. oktobrī Japānā Nintendo DS platformai. Eiropā tā tika izlaista 2011. gada 4. martā, bet Ziemeļamerikā, 2011. gada 6. martā.
Žerārs Uljē
Karjeras laikā viņš vadījis tādus pasaulē zināmus klubus kā Parīzes "Saint-Germain", Lionas "Olympique", kā arī Liverpool, ar ko 2001. gadā ieguva UEFA kausu. Ar "Olympique" viņš ieguvis divus Ligue 1 čempiontitulus, bet laika posmā no 1992. līdz 1993. gadam Uljē strādājis ar Francijas futbola izlasi. Bijis arī Francijas U-18 un U-20 izlašu galvenais treneris. Viņa pēdējais vadītais klubs bija Aston Villa.
Uljē bijis gan UEFA, gan FIFA tehniskajā komitejā 2002. un 2006. gada Pasaules kausa izcīņu finālā. No 2012. līdz 2016. gadam bija Ņujorkas "Red Bulls" sporta direktors. Miris 73 gadu vecumā.
Trenera karjera
Paris Saint-Germain
Liverpool
Lyon
Individuālie sasniegumi
Inocents XII
Pāvests Inocents XII (la; dzimis Antonio Pinjatelli (Antonio Pignatelli), miris ) bija Romas pāvests no 1691. gada jūlija līdz nāvei 1700. gada septembrī.
Dzimis aristokrātu ģimenē. Izglītojies jezuītu skolā Romā. 1681. gadā kļuva par kardinālu. No 1686. līdz 1691. gadam bija Neapoles arhibīskaps. 1691. gadā kļuva par pāvestu
Monsona
Monsona (es) ir pilsēta Spānijā, Aragonas autonomā reģiona Veskas provinces otra lielākā pilsēta. Tajā dzīvo nedaudz vairāk par 17 tūkstošiem iedzīvotāju. Tūristu apmeklētākā vieta Monsonā ir Templiešu ordeņa pils (El Castillo Templario). Ievērojami apskates objekti ir arī Santa Marijas del Romeralas katedrāle (Catedral de Santa María del Romeral), Sanhuana baznīca (Iglesia de San Juan), Sanfrancisko baznīca (Iglesia de San Francisco) un vecais tilts, kuru ir būvējuši romieši.
Kapa
Pielietojums
Burts \kappa, ir tāds pats kā K|latīņu k, tas tiek izmantots, lai zinātnē apzīmētu dažādus koeficientus.
Amsterdamas "Ajax"
Amsterdamas "Ajax" ir Nīderlandes futbola klubs, kas ir bāzēts Amsterdamā. Dibināts 1900. gadā, spēlē Nīderlandes futbola augstākajā līgā Eredivisie. Savas mājas spēles komanda aizvada Johana Kruifa arēnā. Ajax futbolisti ir 35 reizes kļuvuši par Nīderlandes čempioniem un 20 reizes izcīnījuši Nīderlandes (KNVB) kausu, līdz ar to tas ir titulētākais futbola klubs Nīderlandē. Klubs ir guvis atzīstamus panākumus arī Eiropas klubu turnīros. Ajax četras reizes ir uzvarējis UEFA Čempionu līgā (agrāk Eiropas Čempionvienību kauss), kā arī pa reizei UEFA Kausu ieguvēju kausa un UEFA kausa turnīros.
Komandas sastāvs
.
Völkerball
Völkerball ir vācu grupas "Rammstein" trešais DVD. Izdots.
Saturs
DVD sastāv no trim nepilniem koncertiem (Maskavā, Tokijā un Londonā) un viena pilna koncerta - Les Arenes De Nimes 2005. gadā.
Versijas
Ir trīs veida DVD — standarta, speciālais un limitētais izdevums.
Vīrietis labākajos gados
"Vīrietis labākajos gados" ir 1977. gada Latvijas PSR spēlfilma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Oļģerts Dunkers. Filma uzņemta pēc Zigmunda Skujiņa romāna ar tādu pašu nosaukumu motīviem.
Sižets
Alfrēds Turlavs ir vīrietis labākajos gados, kurš strādā sakaru tehnoloģijas rūpnīcas konstruktoru birojā Rīgā. Profesionālajā jomā Turlavam veicas, bet attiecībās ar sievu Līviju iestājies atsalums, arī meita Vita jau izaugusi un apprecējusies. Tad Turlava dzīvē ienāk jauna mīlestība - darba kolēģe Maija.
Uzvedība
Uzvedība jeb izturēšanās ir saistīta ar organisma kustību un reakciju uz apkārtējo vidi. Uzvedība var būt gan apzināta, gan neapzināta, gan atklāta, gan apslēpta. Dzīvnieku uzvedību kontrolē endokrīnā un nervu sistēma. Organismu uzvedības sarežģītība ir proporcionāli atkarīga no nervu sistēmas sarežģītības. Organismi ar sarežģītākām nervu sistēmām spēj iegūt jaunas zināšanas un pilnveidot savu uzvedību. Piemēram, bērni parasti uzvedas atšķirīgi no pieaugušajiem. Viņu uzvedība mainās, iegūstot jaunas zināšanas.
Psiholoģijas virzienā uzvedības psiholoģijā jeb biheiviorismā uzvedībai tiek piešķirta īpaša nozīme. Viens no šīs skolas veidotājiem Beress Skiners pat uzskatīja, ka jebkura cilvēka uzvedība ir iemācītas sekas viņa iepriekšējai pieredzei - t.i. vai iepriekš līdzīgās situācijās cilvēks ir saņēmis pozitīvu pastiprinājumu vai sodu. Tomēr šāds radikāls skatījums mūsdienās ir nonācis pretrunā gan atziņām ģenētikā, gan arī pašā psiholoģijā.
Dievišķā komēdija
Saturs
Poēmas tēlainība un alegoriskais skats uz pēcnāves dzīvi ir Romas Katoļu baznīcas attīstītās viduslaiku filozofijas kulminācijas punkts. "Dievišķā komēdija" arī palīdzēja nostiprināties Toskānas dialektam kā literārajai itāļu valodai. Tā sastāv no trim daļām, kuras saucas Inferno, Purgatorio un Paradiso. Tajās rakstīts par elli, šķīstītavu un paradīzi.
MTV
MTV (Music Television) ir amerikāņu kabeļtelevīzijas tīkls. Kanāls pieder uzņēmumam Viacom, kas nodibināts Ņujorkas pilsētā. Tas sācis darboties. Kanāla MTV Music 24 visu diennakti tiek rādīti mūzikas video, bet MTV Europe tiek pārraidīti realitātes šovi un raidījumi kā Catfish: The TV show un citi.
Lendrijs Fīldss
Lendrijs Fīldss (en; dzimis Longbīčā, Kalifornijas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2013) pārstāv NBA klubu Toronto "Raptors". 2010. gada NBA draftā viņu Ņujorkas "Knicks" izraudzījās ar kopējo 39. kārtas numuru.
Vidusskolā viņš pārstāvēja savas skolas Los Alamitos basketbola komandu, pēdējos divos vidusskolas gados bija tās kapteinis. Pēc tam viņš NCAA turnīrā pārstāvēja Stenforda Universitātes basketbola komandu Stenfordas "Cardinal". Viņa sniegums ar katru gadu uzlabojās līdz pēdējā gadā viņš bija viens no labākajiem spēlētājiem komandā, kā arī Pac-10 konferences rezultatīvākais spēlētājs starp ceturtā kursa studentiem.
Pēc draftēšanas NBA draftā viņš uzrādīja labu sniegumu Vasaras līgā un pirmssezonas pārbaudes spēlēs, kas ļāva viņam sākt 2010.—2011. gada NBA sezonu "Knicks" starta sastāvā. Viņš tika atzīts par pirmo divu mēnešu labāko Austrumu konferences debitantu.
Smoļenska
Smoļenska (ru) ir pilsēta Krievijas rietumu daļā, Smoļenskas apgabala administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Dņepras upes krastos 400 km no valsts galvaspilsētas Maskavas. Viena no senākajām Krievijas pilsētām (pirmoreiz minēta 863. gadā), kopš 1985. gada varoņpilsēta.
Vēsture
863. gadā pirmo reizi minēta hronikā (Устюжнский (Архангелогородский) свод), kurā teikts, ka Novgorodas varjagi rūsi Askolds un Dirs ceļā pa Dņepru uz Cargradu nav uzbrukuši Smoļenskai, jo tā bijusi labi nocietināta un apdzīvota. 882. gadā to iekaro Kijevas kņazs Oļegs (non — 'iesvētītais'), kas to nodod kā lēni mazgadīgajam Rurika dēlam kņazam Igoram (non). 948.—952. gadā Konstantīns Porfirogenetoss (Porphyrogennetos) Smoļensku minējis kā centrālo nocietināto varjagu pilskalnu tirdzniecības ceļā pa Daugavas upi un Lovates upi no Baltijas jūras zemēm uz Konstantinopoli, kas šeit krustojās ar ceļu uz Volgas upi uz Kaspijas jūru un Persiju un arābu zemēm ("Ceļš no varjagiem uz grieķiem").
12. gadsimtā Smoļenska kļuva par neatkarīgas kņazistes galvaspilsētu. 1229. gadā tika noslēgts tirdzniecības un sadarbības līgums starp Smoļensku no vienas puses un Rīgu un Gotlandi no otras puses (sk. zemāk). 1238. gadā to izlaupīja mongoļu karaspēks. 1404. gadā pēc atkārtotiem Lietuvas dižkunga Vītauta Dižā uzbrukumiem Smoļenskas kņaziste kļuva par Lietuvas dižkunigaitijas sastāvdaļu. 1514. gadā to iekaroja Maskavijas lielkņaziste. 1611. gadā Poļu—krievu kara (1609—1618) laikā to iekaroja Polijas-Lietuvas armija. 1618. gadā miera līguma rezultātā to atkal iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstī kā Smoļenskas vaivadiju.
1632.—1634. gadā Smoļenskas dēļ izcēlās jauns karš (Poļu—krievu karš (1632—1634)) starp Krievijas caristi un Poliju-Lietuvu, kurā Krievija cieta sakāvi. Kaujās pie Smoļenskas pret Krieviju piedalījās arī Kurzemes hercoga pulks prinča Jēkaba vadībā. Tomēr 1654. gadā Poļu—krievu kara (1609—1618) laikā Smoļensku no jauna iekaroja Krievija un miera līguma rezultātā 1667. gadā iekļāva Krievijas sastāvā. 1812. gadā pilsētu pēc smagas kaujas iekaroja Napoleona armija ("Kauja pie Smoļenskas"). 1918. gadā Smoļenska tika pasludināta par Baltkrievijas Tautas Republikas daļu. 1919. gada 1. janvārī Smoļenskā tika pasludināta Baltkrievijas Padomju Sociālistiskā Republika. Tās valdība šeit atradās līdz 7. janvārim. 1941. gadā Smoļenska tika gandrīz pilnīgi iznīcināta Otrā pasaules kara kaujā starp ielenkto PSRS karaspēku un uzbrūkošo Vācijas armiju. 1943. gadā pilsētu ieņēma Sarkanā armija.
Jūgendstils
Jūgendstils ir mākslas (īpaši arhitektūras un dizaina) stils, kas radās 1890.gadu otrajā pusē Eiropā, bet par visaptverošu parādību kultūrā kļuva laikā no 20. gadsimta sākuma līdz Pirmajam Pasaules karam. Nosaukumu "jūgendstils" jaunais strāvojums guva Vācijā un arī Latvijā. Mākslas vēsturē to dažkārt mēdz apzīmēt par neoromantismu. Par jūgendstila vadmotīvu kļuva mākslas sintēzes ideja, un tā sāka izpausties visos mākslas veidos, sākot ar lietišķo mākslu, un beidzot ar tēlotāju mākslu un arhitektūru.
Jūgendstils attīstījās dažādās Eiropas valstīs, tajās iegūstot atšķirīgus nosaukumus: Jugendstil Vācijā, Art noveau Francijā, modernismo Spānijā, Sezessionsstil Austrijā, Stile Liberty vai Stile Floreale Itālijā, Młoda Polska Polijā. Katalonijā par jūgendstila centru kļuva Barselona, kur darbojās ievērojamais arhitekts Antonio Gaudi. Liela nozīme jūgendstilam bija arī Austrumeiropā; īpaši jāmin čehu mākslinieks Alfonss Muha.
Raksturīgākās iezīmes
Jūgendstils ir ornamentāls stils, kam pamatā liektas līnijas, asimetriska kompozīcija, neregulāri līniju ritmi. Tēlotājā mākslā jūgendstils pamatā izpaudās grafikā (ilustrācijās, plakātos), kur īpaši raksturīgi stilizēti augu motīvi, gaismēnu trūkums, dekoratīvas, liektas līnijas.
Jūgendstila estētikas pamatidejas ir tuvas simbolisma filozofijai. Ikdienišķajā realitātē skaistums izsīkst un aizvien vairāk pieņemas spēkā mehānistiskais princips; mākslinieks ir nevis reportieris vai fotogrāfs, bet radītājs; mākslai ir jāpārveido pasaule, jāienes skaistais un cilvēcīgais vidē, kas ieskauj cilvēku, - viņa mājoklī, sadzīves interjerā un priekšmetos, apģērbā utt. Jūgendstila glezniecība bieži vērsās pie izglītota un izsmalcināta skatītāja, taču daudzās citās izpausmēs jūgendstils bija demokrātisks.
Arhitektūrā jūgendstilam raksturīga celtnes funkcionālā uzbūve, kas izvirzījās par prioritāti, fasāde tika izcelta gan ar arhitektoniskiem līdzekļiem (erkeriem, lizēnām, durvju un logu ailām), gan ar būvplastikas elementiem (ciļņiem, skulptūrām, ornamentu). Ēkas koptēla izveidē svarīgi visi elementi: monumentālā glezniecība, vitrāža, mozaīka un pat uzraksti. Nereti jūgendstilā tika veidots viss nams, sākot ar pašu ēku un tās interjeru un beidzot ar galda piederumiem. Pirmā jūgendstila celtne ir Tasela nams Briselē (1893).
Arhitektūrā dominēja neoklasicisma un nacionālā romantisma elementi, stājtēlniecībā spēcīgākas bija reālisma tendences, monumentos dominēja historisms. Glezniecībā un grafikā jūgendstils saplūda ar reālismu un simbolismu, ir jaušama impresionisma un postimpresionisma ietekme.
Jūgendstila uzplaukums bija īslaicīgs. Ap 1910. gadu interese par to sāka noplakt.
Jūgendstils Latvijā
Jūgendstils bija nozīmīgs mākslas virziens arī Latvijas teritorijā. Sākotnēji spilgtākie jūgendstila pārstāvji bija vācbaltiešu mākslinieki, kuri dominēja reģiona kultūras dzīvē, taču tieši ar jūgendstilu saistās pirmo latviešu nacionālo mākslinieku ienākšana kultūras apritē (Janis Rozentāls, Jānis Valters, Jūlijs Madernieks u.c.). Tāpat kā Skandināvijā, arī Latvijā jūgendstils saistīts ar nacionālās pašapziņas palielināšanos.
Cinisms
Cinisms ir kādas personas uzvedība, nostāja vai attieksme, kā rezultātā apzināti tiek pausta neapmierinātība vai demonstratīva citu personu noniecināšana, kritizējot viņu izskatu, uzvedību, rīcību. Ciniķi ir gatavi atbīdīt malā ētiskās normas, lai tikai panāktu savu. Cinisms bieži vien parādās dažādās nelaimēs, kurās iesaistīti daudzi cilvēki. Piemēram, kuģim grimstot, ir jāizlemj, vai kāpt vienīgajā glābšanas laivā, ieņemot citu cilvēku vietas. Ciniķi, daudz nedomājot, tā arī izdarīs.
Raksturojums
Postulēja, ka zināšanas ir tikai tas, ko var noformulēt jēdzienos, bet patiesas ir tikai zināšanas par atsevišķo. Noliedza iespēju vispār kaut ko galīgi definēt, t.i., saistīt atsevišķo ar vispārīgo, kā arī iespēju piedēvēt priekšmetam kādas nemainīgas īpašības. Par katru sprieduma subjektu var apgalvot tikai to, ka tas ir tieši šis subjekts. Līdz ar to pieļaujami ir tikai tie spriedumi, kuros subjekts sakrīt ar predikātu: “Sokrats ir Sokrats”, nevis “Sokrats ir skolotājs”. Par laimes un tikuma pamatu uzskatīja līdzšinējo sabiedrisko normu revidēšanu, mainot vērtību hierarhiju sistēmu (παραχαράττειν τὸ νόμισμα - "monētu, vērtību pārkalšana"), aicinot iztikt tikai ar nepieciešamo, nepieļaujot atkarību no baudām. Vērtība ir tikai tam, kas cilvēkam ir būtiski nepieciešams, bez kā cilvēks nevar iztikt. Visam pārējam, t.i., tam, bez kā cilvēks var iztikt, nav īstas vērtības, tā ir tikai šķietama. Cilvēkam nepieciešams tikai tas, kas ir dabisks, kas nāk no pašas dabas un tieši tā, kā tas dabā atrodams. Viss pārējais, ko cilvēks izdomājis, izgudrojis, ar dažādiem likumiem noteicis un paražu veidā piesavinājies, nav dabisks un nepieciešams, bet ir tikai cilvēka iedoma, ilūzija, maldi, un tāpēc tam ir tikai iedomāta vērtība. Viss, ko cilvēks piesavinājies un ieguvis kultūras un civilizācijas ceļā, tas viss atmetams kā lieks un kaitīgs, jo tas apkrauj cilvēku ar jaunu vajadzību nastu. Šajā mācībā var izdalīt 3 pamatpostulātus:
Spilgtākais pārstāvis ir Diogens no Sinopes.
Hieronīms Kārlis Frīdrihs fon Minhauzens
Hieronīms Kārlis Frīdrihs fon Minhauzens (de, dzimis, miris ) bija vācu muižnieks, kuram piedēvē grāmatā "Barona fon Minhauzena brīnišķīgie ceļojumi un piedzīvojumi uz ūdens un uz sauszemes" (1786) apkopotos melu stāstus.
Daļa no šiem piedzīvojumu stāstiem bija par laiku, kad Minhauzens dienēja Krievijas impērijas armijā un no 1740. līdz 1750. gadam uzturējās Rīgā un tās apkaimē. 1744. gadā viņš apprecējās ar vācbaltiešu muižnieka meitu Jakobīni fon Duntenu. Savas dzīves otro pusi Minhauzens pavadīja dzimtajā Bodenverderē un izklaidēja savus kaimiņus ar saviem piedzīvojumu stāstiem, kas ātri vien kļuva ļoti populāri. Minhauzenam tiek piedēvēti vairāk nekā simts melu stāstu, lai arī tikai par dažiem no tiem ir skaidri zināms, ka to autors patiešām bijis barons Minhauzens.
Dzīvesgājums
Dzimis 1720. gadā Bodenverderes pilsētā Braunšveigas-Līneburgas hercogistē (tagad Lejassaksijas zemē Vācijā). Viņš bija piektais no astoņiem bērniem pulkveža Oto fon Minhauzena ģimenē. Tēvs nomira, kad viņam bija 4 gadi, un viņu izaudzināja māte. 1735. gadā piecpadsmit gadus vecais Minhauzens uzsāka kalpot par pāžu pie Braunšveigas-Volfenbiteles hercoga Ferdinanda Albrehta II, bet 1737. gadā par pāžu jaunajam hercogam Antonam Ulriham, sākotnēji princeses Annas Leopoldovnas līgavainim un vēlāk vīram. 1738. gadā kopā ar hercogu Antonu Ulrihu Minhauzens piedalījās Ceturtajā Krievu-turku karā tagadējās Ukrainas teritorijā.
1739. gadā Minhauzens iestājās Braunšveigas kirasieru pulkā korneta pakāpē un 1740. gadā tika paaugstināts par poručiku un nozīmēts par šī pulka pirmās rotas komandieri Rīgā. Kad 1741. gada galma apvērsumā par Krievijas impērijas ķeizarieni kļuva Elizabete Romanova, Minhauzena rota 1742. gadā Daugavgrīvas cietoksnī apsargāja apcietināto mazgadīgā troņmantnieka Ivana Romanova ģimeni. Savukārt 1744. gada sākumā Minhauzens komandēja nākamās ķeizarienes Katrīnas II godasardzi, kad viņa cauri Rīgai devās pie sava līgavaiņa Pētera III Romanova uz Pēterburgu.
1744. gada 2. februārī Liepupes baznīcā Minhauzens salaulājās ar Duntes muižas mantinieci Jakobīni fon Duntenu, par ko ir saglabājies ieraksts Liepupes baznīcas grāmatā. Politisku iemeslu dēļ nākamo dienesta pakāpi Minhauzens ieguva tikai 1750. gadā, kad tika nozīmēts par rotmistru. Drīz pēc jaunās pakāpes iegūšanas Minhauzens lūdza gadu ilgu atvaļinājumu, lai nokārtotu mantojuma lietas dzimtajā Bodenverderē. Kopā ar sievu Minhauzens devās uz Vāciju un palika uz pastāvīgu dzīvi Bodenverderes muižā līdz savas dzīves beigām.
Bodenverderē Minhauzens bieži lūdza ciemos draugus un kaimiņus, kurus izklaidēja ar saviem neticamajiem stāstiem, ar kuriem drīz kļuva slavens, vienlaicīgi saglabājot godīga vīra reputāciju biznesa lietās. Minhauzena sieva mira 1790. gadā. Četrus gadus vēlāk Minhauzens apprecēja 20 gadus veco Bernardīni fon Brunu, taču šī laulība beidzās ar skandalozu šķiršanos. Barons fon Minhauzens mira, neatstājot pēcnācējus 1797. gada 22. februārī, 77 gadu vecumā.
Melu stāsti
Minhauzenam piedēvētie stāsti attiecināmi uz melu stāstu tradīciju, kuras paraugi ir sastopami gan klasiskajā literatūrā, talmuda jūdaismā un agrajos austrumu stāstījumos un kas tālāk attīstīta 15. un 16. gadsimtā Vācijā īsajos stāstos un satīriskajā dzejā. Lai arī tikai par četriem melu stāstiem ir skaidri zināms, ka Minhauzens tos patiesi ir stāstījis, dažādi autori Minhauzenam piedēvē kopumā pāri par simts stāstiem. Vieni no visplašāk pazīstamajiem stāsti ir šie:
Literārās adaptācijas
Minhauzens un viņa stāsti kļuva tik populāri, ka ātri vien tos sāka izmantot dažādās publikācijās. Jau 1761. gadā Linaras grāfs Rohuss savā grāmatā iekļāva trīs stāstus, kuri nemin Minhauzena vārdu, taču kurus zinoši ļaudis atpazina kā barona stāstus. 1781. gadā anonīms autors apkopoja un izdeva 16 anekdotiskus stāstus, kuru autors esot kāds kungs "M-h-s-n". Šī darba papildināts variants tika izdots 1783. gadā. Izmantojot šos divus izdevumus, Anglijā dzīvojošais vācietis Rūdolfs Ēriks Raspe 1785. gadā izdeva grāmatu "Barona Minhauzena stāsts par viņa brīnumainajiem ceļojumiem un kampaņām Krievijā". Arī šis izdevums tika papildināts un piedzīvoja vairākus izdevumus. 1786. gadā vācu dzejnieks Gotfrīds Augusts Birgers Getingenē pārtulkoja un papildināja šo darbu, izdodot savu grāmatu "Barona fon Minhauzena brīnišķīgie ceļojumi un piedzīvojumi uz ūdens un uz sauszemes". Šī grāmata kļuva ļoti populāra vācu zemēs un, tieši patiecoties tai, Minhauzens kļuva par slavenu literāru tēlu.
Doi
Doi var būt:
Ulbrokas vidusskola
Ulbrokas vidusskola ir skola netālu no Rīgas, Ropažu novada Stopiņu pagastā, 3 km attālumā no Ulbrokas, Vālodžu ciematā. Skolā darbojas vairāki kori, deju kolektīvs un citi interešu pulciņi. Darbojas sporta komplekss. Populārākie sporta veidi šeit ir rokasbumba un florbols. Skolā ir vairākas labiekārtotas datorklases, darbojas informatīvi metodiskais centrs. Skolas telpās ierīkots Stopiņu pagasta vēstures muzejs, kurā regulāri tiek rīkotas tematiskās izstādes un papildināta ekspozīcija.
Ulbrokas vidusskolā mācās 1013 skolēni, strādā 66 pedagogi. Direktors ir Normunds Balabka. Vidusskolai izveidojusies sadarbība ar Gētes institūtu Rīgā un Roberta Boša fondu Vācijā.
Vēsture
Skolas pamatakmens ielikts 1989. gadā, Ulbrokas vidusskola dibināta 1991. gadā 16. novembrī. Mācības jaunajā ēkā tika uzsāktas 1992. gada 1. septembrī. 1998. gadā tika pabeigts sporta komplekss.
Vāclavs III
Vāclavs III (cs, pl, hu, ; dzimis, miris ) bija Bohēmijas (1305—1306), Ungārijas (1301—1306) un Polijas karalis (1305—1306) no Pšemislu dinastijas. Pēdējais Pšemislu dinastijas pārstāvis.
Ulbrokas vidusskola
Programmas
Ulbrokas vidusskola piedāvā:
Vāclavs III
Dzīvesgājums
Vāclavs III bija Bohēmijas karaļa Vāclava II un ķeizara Rūdolfa I meitas Judītes (Jutas) dēls. Bija precējies ar Ungārijas karaļa Endres III (Endre) — pēdējā Ārpādu dinastijas karaļa, meitu.
Ulbrokas vidusskola
Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
Skolā darbojas vairāki mākslinieciskās pašdarbības kolektīvi: deju kolektīvs “Pastalnieki”, sporta deju grupa “Rondo”, vairāki kori un ansambļi. Darbojas foto darbnīca, instrumentālais ansamblis, keramikas, jaunsargu, svešvalodu, dramatiskais un citi pulciņi, arī jauno žurnālistu studija un Lielbritānijas interesentu klubs.
Tradīcijas
Gadu gaitā skolai ir izveidojies diezgan daudz tradīciju. Daži piemēri:
Vāclavs III
Dzīvesgājums
1301. gadā kļuva par Ungārijas karali (12 gadu vecumā), tēvam Vāclavam valdot Bohēmijā un Polijā. Tomēr tolaik Ungārijas karaļiem reālas varas gandrīz nebija, visu noteica vietvalži. Vāclavu III atzina tikai Augšungārijas (tagad Slovākija) un mūsdienu Rietumungārijas vietvaldži. Kad 1303. gadā sacēlās arī šie apgabali, atbalstot Kārolu Robertu (Károly Róbert), Vāclavs II bija spiests doties palīgā savam dēlam. Tomēr, novērtējis situāciju, viņš paņēma savu dēlu atpakaļ uz Bohēmiju, bet Vāclava III vārdā atstāja vietvaldi.
1305. gadā Vāclavs II mira, atstājot sešpadsmitgadīgā Vāclava III varā Ungāriju (formāli), Poliju un Bohēmiju. Novērtējot spēkus, Vāclavs III 1305. gadā atdeva Ungārijas troni Oto III, bet centās saglabāt Polijas troni. 1306. gadā Vāclavs III devās karagājienā uz Poliju, bet Olomoucā tika nogalināts neskaidros apstākļos. Ar Vāclavu III izbeidzās vairāk kā 400 gadu ilgā Pšemislu karaļu dinastijas vēsture.
Krakovas "TS Wisła Can-Pack"
Krakovas "TS Wisła Can-Pack" (pl) ir profesionāls sieviešu basketbola klubs, kas ir bāzēts Krakovā, Polijā. Klubs piedalās Polijas sieviešu basketbola līgā. Klubs ir dibināts 1928. gadā. Eirolīgas fināliste 1970. gadā. 20 reizes ir izcīnījusi valsts čempiontitulu un septiņas reizes — Polijas kausu.
Pūmipons Adunjadēts
Pūmipons Adunjadēts (th,, —) bija Taizemes karalis un valsts galva. Publiski tika dēvēts par "Diženo" (มหาราช, Maharaja), kā arī bija zināms kā Rama IX. Atrodoties tronī kopš, viņš bija pasaulē pašlaik visilgāk valdošais valsts līderis un visilgāk valdošais monarhs Taizemes vēsturē.
Ceptuve
Ceptuve jeb beķereja (no de) ir uzņēmums, kas specializējas maizes un maizes izstrādājumu ražošanā. Ceptuves, kurās cep tikai maizi sauc par maiznīcām. Ir ceptuves, kas vienlaikus ir arī kafejnīcas, kur nopirktos izstrādājumus var apēst uz vietas, kā arī iegādāties kafiju, tēju un citus dzērienus.
Kārlis Bētiņš
Kārlis Bētiņš (dzimis Bērzmuižas pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu šahists un problēmists.