cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Džons Kenedijs
Biogrāfija
1935. gada septembrī Džons Kenedijs pirmo reizi devās ceļojumā ārpus Amerikas Savienotajām Valstīm, uz Londonu. 1936. gadā iestājās Hārvardas koledžā. Savu Eiropas ceļojumu laikā 1939. gada augustā 5 dienas pavadījis Rīgā. 1940. gadā absolvēja Hārvardas koledžu.
1941. gada septembrī Džons Kenedijs iestājās ASV flotē. Tur viņš kļuva par leitnantu. 1945. gadā beidza dienēt flotē.
1946. gadā Kenedijs kļuva par Masačūsetsas pārstāvi ASV Pārstāvju palātā. Kongresa apakšpalātā nostrādāja sešus gadus. 1952. gadā uzvarēja Senāta vēlēšanās Masačūsetsā. Senātā sāka strādāt. 1953. gadā apprecējās ar Žaklīnu Lī Buvjē. 1956. gadā tika nominēts kā iespējamais ASV Demokrātiskā partijas prezidenta kandidāta Adlija Stīvensona viceprezidents. Līdz prezidenta vēlēšanām šī vieta tomēr tika atdota Estisam Kīfoveram.
Karību krīzes laikā, kad 1962. gadā Padomju Savienība Kubā gribēja izvietot kodolieročus, Kenedijs panāca, ka tas nenotika. Vēlāk noslēdza līgumu par daļēju kodolieroču izmēģinājumu aizliegšanu — tas aizliedza kodolieroču izmēģinājumus uz zemes, ūdenī un atmosfērā, bet ne pazemē. Viņa laikā tika izveidots ASV Miera korpuss.
notika atentāts pret Džonu Kenediju. Šajā noziegumā tika apsūdzēts Lī Hārvijs Osvalds, kuru divas dienas vēlāk nošāva Džeks Rūbijs. Viceprezidents Lindons Džonsons, stājoties prezidenta amatā, deva rīkojumu izveidot komisiju atentāta izmeklēšanai, ko vadīja Ērls Vorens. Komisijas izmeklēšanā tika secināts, ka atentātu Osvalds veicis viens. Šis secinājums bieži ir apšaubīts. Aptaujas rezultāti pat vēl 40 gadus pēc atentāta parādīja, ka 66% ASV sabiedrības ir pārliecināta, ka pret Kenediju tikusi organizēta sazvērestība un 74% uzskata, ka patiesība par atentātu tiek slēpta. Par Džona Kenedija slepkavību ir izvirzītas vairākas sazvērestības teorijas.
Džons Ficdžeralds Kenedijs apglabāts Ārlingtonas nacionālajā kapsētā.
Nepilnus piecus gadus vēlāk, 1968. gada 5. jūnijā, atentāts tika veikts arī pret Džona Kenedija brāli Robertu Kenediju, un no gūtajiem ievainojumiem viņš nākamajā dienā nomira.
Ulfs Sāmuelsons
Ulfs Sāmuelsons (dzimis 1964. gada 26. martā) ir bijušais zviedru hokejists, aizsargs, tagad treneris. Spēlētāja karjeras laikā aizvadījis 16 sezonas Nacionālajā hokeja līgā, 1991. un 1992. gadā Pitsburgas "Penguins" sastāvā izcīnot Stenlija kausu.
Pašlaik (2020) Sāmuelsons ir Zviedrijas hokeja līgas kluba Leksands IF galvenais treneris.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Ulfs uzsāka 1981.—82. gada sezonā, kad debitēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Leksands IF sastāvā. Komandas sastāvā Sāmuelsons aizvadīja vēl divas sezonas, līdz 1984. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties Hārtfordas "Whalers" rindām. Tiesa, aptuveni pusi no pirmās sezonas Sāmuelsons aizvadīja "Whalers" Amerikas hokeja līgas fārmklubā.
Jau 1985.—86. gada sezonā Sāmuelsons bija nostiprinājies "Whalers" pamatsastāvā. 1990.—91. gada sezona vidū Sāmuelsons kopā ar Ronu Frensisu tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins", uzbrucējam kopā ar klubu izcīnot Stenlija kausu un Sāmuelsonam gūstot sērijas izšķirošos vārtus. Nākamajā sezonā "Penguins" izdevās šo sasniegumu atkārtot.
1995. gada vasarā Sāmuelsons tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers" vienību, kuras sastāvā spēlēja līdz pat 1998.—99. gada sezonas izskaņai, kad nokļuva Detroitas "Red Wings" sastāvā. 1999.—2000. gada sezonu Ulfs pavadīja Filadelfijas "Flyers" rindās, taču pēc sezonas beigām paziņoja par savas karjeras beigšanu.
Zviedrijas hokeja izlase sastāvā spēlējis 1998. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī 1985. un 1990. gada Pasaules čempionātos, 1990. gadā kopā ar izlasi izcīnot sudraba medaļas.
Trenera karjera
No 2006. līdz 2011. gadam Sāmuelsons bija NHL kluba Fīniksas "Coyotes" trenera palīgs. No 2011. līdz 2013. gadam strādāja kā Zviedrijas Elitsērijas kluba MODO Hockey galvenais treneris. Tad atgriezās Ziemeļamerikā, kur vairākas sezonas bija Ņujorkas "Rangers" un Čikāgas "Blackhawks" trenera asistents.
Vācbaltu progresīvā partija
Partija tika izveidota 1918. gada decembrī un tajā apvienojās vietējās vācbaltiešu liberālās inteliģences pārstāvji. Partijas pārstāvji darbojās Latvijas Tautas padomē un Latvijas Pagaidu valdībā, kā arī tika vēlāk ievēlēti Latvijas Satversmes sapulcē un Saeimā. Savā darbībā Vācbaltu progresīvā partija aizstāvēja vācbaltu minoritāti un meklēja kompromisa variantus ar latviešu pilsoniskajām aprindām. Starp tās līderiem minami Eduards fon Rozenbergs, Vilhelms Šreiners, Pēteris Klūge un citi. Pēc Kārļa Ulmaņa veiktā apvērsuma partija bija spiesta izbeigt savu darbību.
2009. gada Pasaules čempionāts biatlonā
43. Pasaules čempionāts biatlonā notika Phjončhanā, Dienvidkorejā, laikposmā no 2009. gada 13. līdz 22. februārim.
Īru valoda
Īru valoda (Gaeilge, līdz 1948. gadam rakstīja Gaedhilge) ir ķeltu saimes valoda, viena no trim gēlu valodām, kurā runā daļa īru kā Īrijā, tā arī Apvienotajā Karalistē un īru diasporā citur pasaulē. Īru valoda ir pirmā oficiālā valoda Īrijā (aiz angļu valodas), kā arī kopš viena no Eiropas Savienības oficiālajām valodām. Tai visradniecīgākās ir skotu gēlu un meniešu valodas.
Kādreiz plaši lietota valoda Īrijas salā, īru valoda mūsdienās ir kļuvusi par apdraudētu minoritātes valodu pašu zemē. No 4 miljoniem valsts iedzīvotāju 2011. gadā tikai aptuveni 39% prata to pietiekamā līmenī, savukārt no tiem tikai neliela daļa to lietoja ikdienā. Teritorijas, kurās īru valoda ikdienā tiek plaši tiek izmantota, dēvē par Gēltahtu (An Ghaeltacht). Tomēr šādas teritorijas Īrijā ir salīdzinoši maz.
Pirmās īru valodā, precīzāk — senajā īru valodā, rakstītās liecības ir datētas ar 4. gadsimtu. Rakstītie teksti bija rakstīti, izmantojot ogama zīmes, un atrasti Īrijas salā un Lielbritānijas salas rietumu krastos.
Haralds Rīpalu
Haralds Rīpalu (līdz 1938. gadam Haralds Reibahs ; — ) bija Igaunijas armijas un vēlāk Igauņu leģiona virsnieks. Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieris.
Biogrāfija
Dzimis Sanktpēterburgas guberņā zemnieka, muižas rentnieka ģimenē. Studējis Tartu universitātē Juridiskajā fakultātē no 1932. līdz 1933. gadam, kad tika iesaukts Igaunijas armijā. Obligāto militāro dienestu izgāja Valgā dislocētajā 3. atsevišķajā kājnieku bataljonā. Pēc tam palika virsdienestā. 1937. gadā pabeidza Virsnieku skolu iegūstot virsnieka pakāpi. Pēc tam dienēja pulkā Narvā.
Līdz 1942. gada martam bija karagūsteknis. Izgāja filtrāciju Pleskavā, Kēnigsbergā, Brandenburgā. Pēc tam tika atbrīvots un kļuva par vada, bet vēlāk par rotas, komandieri 36. policijas bataljonā. 1942. gada novembrī kļuva par šī bataljona komandieri. Piedalījies kaujās pie Staļingradas. 1942. gada 21. decembrī apbalvots ar Dzelzs krustu (II šķiras). Kopš 1943. gada Igauņu leģiona dienestā. Dienēja 3. Igauņu SS-brigādē, kura vēlāk pārtapa par 20. ieroču SS grenadieru divīziju. 1944. gada 8. martā apbalvots ar Dzelzs krustu (I šķiras).
1944. gada aprīlī kļuva par 45. ieroču SS grenadieru pulka komandieri. Par cīņām Narvas frontē 1944. gada 23. augustā apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu. 1945. gada janvārī komandējot savu pulku Čehijā pārdzīvoja infarktu. Tika aiztransportēts no Čehijas uz lazareti. Tas viņu paglāba no izrēķināšanās no čehu puses, kura notika nedaudz vēlāk, ar igauņu leģionāriem. 1945. gadā Berlīnē tika ievēlēts par Igaunijas Brīvības Savienības vadītāju. 1945. gada maijā Dānijā, kur bija dislocēts igauņu 20. ieroču SS grenadieru divīzijas rezerves bataljons, krita britu gūstā.
Pēc kara dzīvoja Vācijā. 1948. gadā emigrēja uz Apvienoto Karalisti, kur pavadīja savu atlikušo dzīves daļu. 1961. gadā, 49 gadu vecumā, Haralds Rīpalu mira Vestjorkšīrā.
Karbīns
Karbīns ir viena no oglekļa alotropiskajām modifikācijām. Tā heksagonālo kristālrežģi veido taisnas, lineāras oglekļa atomu ķēdes:
Karbīnā oglekļa atomi ir sp hibridizācijas stāvoklī. Katrs C atoms veido 2 σ saites un divas π saites.
Karbīnu sauc arī par lineāro acetilēna oglekli (Linear Acetylenic Carbon, LAC) vai poliīnu.
Īpašības
Karbīns ir melna pulverveida viela, kam piemīt pusvadītāja īpašības. Tā blīvums ir 1,9 līdz 2,0 g/cm3. Gaismas iedarbībā karbīna vadītspēja stipri samazinās, tādēļ to var izmantot fotoelementos. Karbīns ir cietāks par grafītu, bet daudz mīkstāks par dimantu. Karsējot līdz 2800 °C temperatūrai, karbīns pārvēršas par grafītu.
Ziemeļu Zvaigznes ordenis
Ziemeļu Zvaigznes ordenis ir Zviedrijas valsts apbalvojums, kas kopš 1975. gada tiek pasniegts ārzemniekiem par nopelniem sabiedriskajā darbībā, zinātnē, literatūrā un mākslā, kas veicinājuši sakarus ar Zviedriju, kā arī Zviedrijas karaliskās ģimenes jaunākajiem locekļiem, kas nevar tikt apbalvoti ar Serafima ordeni.
Šo ordeni 1748. gadā lika izveidot Zviedrijas karalis Frederiks I. Kopumā tam ir trīs šķiras — liekrusta komandieris, komandieris un bruņinieks. Sākotnēji ar Ziemeļu Zvaigznes ordeni apbalvoja zviedrus un ārzemniekus, tomēr kopš 1975. gada, kad notikās Zviedrijas apbalvojumu reforma, tas tiek piešķirts tikai ārzemniekiem un noteiktos gadījumos arī Zviedrijas karaliskās ģimenes locekļiem.
Ordenis ir veidots no Maltas krusta ar baltiem stariem, kura centrā novietots medaljons ar baltu zvaigzni un ordeņa devīzi — "Nescit occasumm" (Nekad nenoriet). Zvaigzni ar ordeņa lenti savieno zeltīts kronis. Līdz 1975. gadam lente bija melna un tāpēc tautā ordenis nereti tika saukts par "Melno lenti". Šobrīd gan lentes krāsa ir tumši zila ar divām dzeltenām svītrām. Atbilstoši šķirām atšķiras ordeņa izskats un nēsāšanas noteikumi.
Brandenburga
Brandenburga ir viena no Vācijas 16 federālajām zemēm. Tā robežojas ar Poliju un četrām citām Vācijas federālajām zemēm: Mēklenburgu-Priekšpomerāniju, Saksiju, Saksiju-Anhalti un Lejassaksiju, kā arī aptver Berlīnes federālo zemi. Brandenburgas lielākās pilsētas ir Potsdama, kas ir arī Brandenburgas administratīvais centrs, Kotbusa un Brandenburga. Lielākās upes ir Elba, Odera un Hāfele.
Populārākais sporta veids, tāpat kā visā valstī, ir futbols. Slavenākais futbola klubs ir Energie Cottbus, kas sešas sezonas spēlējis arī Bundeslīgā. 2016./2017. gada sezonā Vācijas trijās spēcīgākajās futbola līgās nav pārstāvja no Brandenburgas.
Vēsture
Par Brandenburgas dibināšanas datumu uzskata, kad Albrehts Lācis (Albrecht der Bär) no Askanu dinastijas Ziemeļu krusta karu laikā iekaroja šo teritoriju un izveidoja Brandenburgas markgrāfisti, kas tika iekļauta Svētās Romas impērijas sastāvā. Pēc 1356. gada, kad Brandenburgas valdniekiem piešķir ietekmīgo kūrfirsta titulu, Brandenburgu sauc arī par Brandenburgas kūrfirstisti (Kurfürstentum Brandenburg). No 1415. gada reģions bija Hoencollernu dinastijas kontrolē, viņi bija vieni no deviņiem impērijas prinčiem-elektoriem.
Apvienotajai Brandenburgai-Prūsijai bija liela loma Prūsijas karalistes un Vācijas impērijas veidošanās vēsturē. 1701. gadā ar imperatora Leopolda I piekrišanu Brandenburgas markgrāfs sevi pasludināja sevi par Frīdrihu I, Karali Prūsijā (König in Preußen), izveidojot Prūsijas karalisti, bet vienlaikus turpinot Brandenburgas markgrāfistes legālo pastāvēšanu. 1772. gadā valdnieka titulu mainīja uz “Prūsijas karali”, bet personālūnija legāli beidza pastāvēt 1806. gadā, līdz ar Svētās Romas impērijas pastāvēšanas beigām. Brandenburgas zemes tad kļuva par Prūsijas karalistes provincēm.
Administratīvais iedalījums
Brandenburga administratīvi sīkāk dalās 14 apriņķos (Landkreis) un 4 neatkarīgās pilsētās (Stadtkreise). Neatkarīgās un vienlaikus lielākās pilsētas ir Potsdama, Kotbusa, Brandenburga pie Hāfeles un Frankfurte pie Oderas.
Pilsētas
Federālajā zemē ir 112 pilsētas (trekninātas pilsētas, kas neietilpst apriņķī (Kreisfreie Stadt), kursīvā — mazpilsētas, kas pašas ietilpst kādā municipalitātē).
Latvijas pagastu karogi
Latvijas pagastu karogi ir Latvijas otrā līmeņa administratīvo vienību (pagastu) pieņemtie karogi.
Kena muiža
Kena muiža ir viens no kultūrvēsturiskiem arhitektūras objektiem, kas atrodas Jēkabpilī, Dambju ielā 19.
Muiža radās 19. gadsimtā, kad pilsētas īpašumus iegūst Kena muižnieku dzimta, kura uzbūvē muižu, bet apkārt tai tajā pašā laikā izveido parku (Kena parks). Muiža līdz pat Pirmajam pasaules karam piederēja slavenajam liķieru fabrikas īpašniekam Alfredam Kenam.
Daļa no muižas kompleksa ēkām — dzīvojamā ēka, stallis, kūts un klēts ir saglabājušās līdz mūsu dienām. Muižas kompleksa ēkas ir vecākās saglabājušās apbūves arhitektūras celtnes Dambju ielā.
Kena muižas dzīvojamā ēka ir vienīgā neogotikas celtne Jēkabpils pilsētā. Padomju varas gados, veicot nama pārbūvi, ēka zaudējusi savu romantisko mansarda jumtu, taču celtne ir saglabājusi vērtību pilsētas apbūvē ar saviem mazajiem tornīšiem, tipiskajām dzegām un zobiņveida karnīzēm, smailo arku pārsedzēm virs logiem, kā arī pašas dzīvojamās ēkas novietojumu Kena parka vienā galā.
Pašlaik Kena muižas kompleksa ēkas apsaimnieko Jēkabpils mākslas skola.
Krievu formālisms
Krievu formālisms bija ļoti ietekmīgs literatūras teorijas virziens Krievijā 1910.-1920. gados; kā tā pazīstamākie pārstāvji minami Viktors Šklovskis, Jurijs Tiņanovs, Boriss Eihenbaums, Romans Jakobsons, ar šo kustību var saistīt arī Vladimiru Propu. Krievu formālisms spēcīgi ietekmējis strukturālisma izveidošanos un attīstību. Līdz 1930. gadu sākumam formālisms bija dominējošais virziens krievu literatūras teorijā un kritikā, taču 1930. gados tas kļuva nepieņemams PSRS valdošajai ideoloģijai.
Vēsture
Krievu formālisma pamatvirzienus veidoja grupa OPOJAZ (Общество изучения Поэтического Языка), kas izveidojās 1916. gadā Sanktpēterburgā, un tā sauktais Maskavas lingvistiskais pulciņš (Московский лингвистический кружок), kas izveidojās 1915. gadā. Krievu formālisms nebija vienota teorija un kritikas skola - atsevišķu tā pārstāvju un abu minēto virzienu uzskati bija daudzveidīgi un atšķirīgi. Formālisti pievērsās ne tikai literatūrzinātnei, bet arī valodniecībai un folkloristikai.
Formālisti uzskatīja, ka literatūrzinātnes, literatūras pētniecības metodēm jābūt zinātniski pamatotām un precīzām, un pamatā viņi pievērsās literatūras formālajai pusei, lielākoties ignorējot tās saturu kā subjektīvu un individuālu. Liela uzmanība tika pievērsta jautājumam: kas kādu tekstu padara par literāru tekstu (литературность)?
Krievu formālisti devuši lielu ieguldījumu poētikas un vēstījuma (naratīva) teoriju attīstībā, kā arī spēcīgi ietekmējuši strukturālistus.
Šķīdumu koligatīvās īpašības
Šķīdumu koligatīvās īpašības ir tās šķīdumu jeb solvātu īpašības, kuras nosaka izšķīdušās vielas daļiņu (atomu, molekulu, jonu) tieksme saistīties ar šķīdinātāja jeb solventa molekulām un kuru izpausme ir atkarīga tikai no izšķīdušās vielas daļiņu koncentrācijas.
Elektrolītu ūdens šķīdumu koligatīvās īpašības
Elektrolītu šķīdumu koligatīvās īpašības atšķiras no neelektrolītu šķīdumu koligatīvajām īpašībām. Abām vielu grupām koligatīvās īpašības nosaka to daļiņu skaits šķīdumā. Izšķīdinot ūdenī elektrolītu un neelektrolītu vienādā koncentrācijā, pirmajā gadījumā šķīdumā radīsies lielāks skaits daļiņu, tadēļ ka elektrolīts ūdenī disociē jonos. Elektrolītam izšķīstot, rodas jonu asociāti, līdz ar to neliela daļa jonu ir saistīti pa pāriem. Šķīduma izotoniskais koeficients norāda, cik reižu elektrolīta koligatīvā īpašība ir lielāka par tādas pašas koncentrācijas neelektrolīta šķīduma attiecīgo koligatīvo īpašību.
Osmotiskais spiediens
Situācijā, kad puscaurlaidīga membrāna (t. i., tāda membrāna, kurai var iziet cauri tikai sīkas daļiņas, piemēram, šķīdinātāja molekulas, bet ne lielākas daļiņas, piemēram, izšķīdušās vielas molekulas) atdala šķīdumu, kura solvents ir plūstoša viela (šķidrums vai gāze, bet ne cietviela), no tīra šķīdinātāja (vai divus šķīdumus ar dažādām koncentrācijām), šķīdinātāja molekulas abās membrānas pusēs atrodas praktiski vienādos fizikālos apstākļos. Tāpat vienas vielas šķīdumā šķīdinātāja koncentrācija ir mazāka nekā otras vielas šķīdumā (kurā izšķīdinātās vielas molekulas aizņem mazāku daļu šķīduma telpas). Tad šķīdinātāja molekulas patvaļīgi difundē caur membrānu no šķīduma ar lielāko šķīdinātāja koncentrāciju uz šķīdumu ar mazāko šķīdinātāja koncentrāciju (šī difūzija norisinās vienā virzienā). Tas, savukārt, nozīmē, ka šķīdinātājs būtībā plūst membrānai cauri, izlīdzinot šķīdumu koncentrācijas un radot spiedienu uz membrānu. Šo procesu (kuru sauc par osmozi) var apturēt, pieliekot papildu spiedienu (piemēram, ar virzuļa palīdzību) pusē ar mazāko šķīdinātāja koncentrāciju — šo spiedienu sauc par osmotisko spiedienu.
Šķīdumus ar vienādu osmotisko spiedienu sauc par izotoniskiem.
Noteikt osmotiskā spiediena skaitlisko vērtību atšķaidītam neelektrolīta šķīdumam var pēc formulas, kuru 1886. gadā ieguva J. H. van't Hofs:
Pirmais Raula likums
Tvaiku, kas ir dinamiskā līdzsvarā ar šķidrumu (slēgtā tilpnē ar šķidrumu iztvaikošanas un kondensācijas ātrumi vienādi), sauc par piesātināto tvaiku. Šāda tvaika spiedienu virs tīra šķīdinātāja (p0) sauc par tīrā šķīdinātāja piesātinātā tvaika spiedienu. Vienā un tajā pašā temperatūrā šķīduma piesātinātā tvaika spiediens p ir mazāks nekā tīra šķīdinātāja piesātinātā tvaika spiediens p0, starpību starp šiem spiedieniem sauc par šķīdinātāja piesātinātā tvaika spiediena pazeminājumu jeb depresiju
Δp=p0 - p.
Negaistošas vielas šķīduma tvaika spiediens ir tieši proporcionāls šķīdinātāja moldaļai šajā šķīdumā:
Elektrolītu šķīdumiem lieto nedaudz citādu vienādojuma formu, kura ļauj ievietot formulā arī izotonisko koeficientu:
Otrais Raula likums
Šķīduma viršanas temperatūra T1 ir augstāka nekā tīram šķīdinātājam T2. Šo abu viršanas temperatūru starpību dēvē par viršanas temperatūras paaugstināšanos
ΔTvirš = T1 - T2.
Analoģiskas izmaiņas notiek ar sasalšanas temperatūru, tikai tā pazeminās:
ΔTsas = T2 - T1.
atšķaidīta neelektrolīta šķīduma viršanas temperatūras paaugstinājums vai sasalšanas temperatūras pazeminājums (depresija) ir tieši proporcionāls šķīduma molalitātei, tas ir,
Ulbroka
Ulbroka ir apdzīvota vieta Pierīgā, Ropažu novada un Stopiņu pagasta administratīvais centrs. 2000. gadā Ulbrokā bija 2701 iedzīvotājs, 1989. g. — 3060. Ulbroka atrodas ceļu Rīga — Ērgļi (P4) un Ulbroka — Ogre (P5) krustpunktā. Ulbrokas apbūve izstiepta gareniski abpus Ogres ceļam. Kopš 2005. gada Ulbrokā un tās apkārtnē notiek strauja būvniecība. Galvenokārt tiek būvētas privātmājas. Ulbrokā atrodas Ulbrokas muiža, kurā atradās Radio sakaru centrs, mūsdienās tā ir pamesta. Blakus muižai tika uzcelti trīs radiotorņi, bet divus no tiem nojauca.
Ulbrokā atrodas mūzikas un mākslas skola, bērnudārzs "Pienenīte", ambulance, bibliotēka, Ropažu novada dome, pašvaldības policijas iecirknis, 2 aptiekas, Latvijas Pasta nodaļa, pārtikas veikali "Elvi" un "Top!", lauksaimniecības tehnikas veikals, kafejnīcas, restorāns "Azerbaidžāna", skaistumkopšanas salons, kultūras centrs "Ulbrokas pērle", vairāki uzņēmumi.
Lielciemu apkalpo RPSIA "Rīgas satiksme" - 51. autobusu maršruts "Abrenes iela — Ulbroka". Daži reisi tiek nodrošināti līdz pieturai "Ulbrokas vidusskola", taču brīvdienās tikai līdz "Ulbrokai".
Ģeogrāfija
Atrodas Viduslatvijas zemienes Ropažu līdzenumā, pie robežas ar Piejūras zemieni. Vidējā gaisa temperatūra janvārī ir −6 °C, jūlijā — +17 °C. Nokrišņu daudzums 700 mm gadā, bezsala perioda vidējais ilgums ap 145 dienām.
Ulbrokai cauri tekošā Piķurga ir mākslīgi paplašināta, Ulbrokā izveidojot Ulbrokas ezeru, savulaik tas rakts kā muižas dīķis, vēlāk bijis arī dzirnavezers. Ciema ziemeļos Piķurgā ietek Dauguļupīte.
Vēsture
Ulbrokas nosaukums cēlies no Rīgas birģermeistara Heinriha fon Ūlenbroka un viņa 16. gadsimta otrajā pusē uzceltās muižas.
Pie ceļu P4 un P5 krustpunkta uzcelts piemineklis 1905. gada revolūcijas aktīvistiem un nogalinātajiem Ulbrokas un tās apkārtnes iedzīvotājiem (uzstādīts 1962. gadā, autori ir tēlnieks Jānis Zariņš un arhitekts Jānis Līcītis). Blakus atrodas barikāžu laika piemiņas akmens. Barikāžu laikos (1991. gadā) Ulbroka bija svarīgs posms ceļā uz Rīgu, kurš tika nobloķēts.
2018. gadā par godu Latvijas Republikas proklamēšanas 100. gadskārtai Institūta ielā blakus 51. autobusa galapunktam tika ierīkots un atklāts Simtgades skvērs.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Saimniecība
Lielākais Ulbrokā reģistrētais uzņēmums pēc apgrozījuma 2020. gadā bija koka taras ražotājs SIA "Kronus".
Kristiāns Nēmets
Kristiāns Nēmets (dzimis Ģērā, Ungārijā) ir ungāru futbolists, uzbrucējs.
"MTK"
Par futbolista pirmo profesionālo komandu kļuva Budapeštas "MTK", ar ko līgums tika parakstīts 2005. gadā. Spēlējot šajā komandā, viņš 37 līgas spēļu laikā guva 16 vārtus un 2006./2007. gada sezonā palīdzēja vienībai ieņemt otro pozīciju nacionālajā čempionātā.
"Liverpool"
2007. gada vasarā uzbrucējs parakstīja trīs gadu līgumu ar "Liverpool". Klubs uz spēlētāju lika lielas cerības, kas saistītas ar nākotni. viņš debitēja Liverpūles kluba rezervistu sastāvā un guva divus vārtus pret Mančestras "City" dublieriem. Nedēļu vēlāk viņš izcēlās ar vēl diviem vārtu guvumiem pret "Everton" rezervistiem. Arī savā trešajā mačā, pret "Middlesborough", Nemets guva vārtus.
futbolists tika iekļauts galvenās komandas sastāvā draudzības spēlei pret "Villarreal" un izgāja laukumā otrā puslaika sākumā. 2. augustā viņš izgāja laukumāvēl vienā pārbaudes mačā - pret Glāzgovas "Rangers".
Nemets uz vienu mēnesi tika izīrēts "Blackpool".
"AEK"
20. septembrī viņš guva pirmos vārtus "AEK" labā, kad komanda nospēlēja neizķširti 1:1 ar "PAS Giannina". Tuvojoties 2010. gadam, futbolists mocījās ar ceļgala savainojumu, kura dēļ nācās izlaist vairākus mēnešus. Viņš atgriezās ierindā vien uz pēdējām sezonas spēlēm.
Sasniegumi
Olympiacos
Columbus Crew
Ogresgals
Ogresgals (agrāk arī Kārļi) ir apdzīvota vieta Ogres novadā Ogresgala pagastā, pagasta centrs. Izvietojies Ogres upes labajā krastā pie Rankas ietekas 9 km no novada centra Ogres un 46 km no Rīgas. Ciema teritorijā iekļauts arī vasarnīcu kooperatīvs «Ogre» pie Ogres pilsētas robežas jeb Dārziņi, kas dabā ir funkcionāli atdalīta ciema daļa.
Herberts Saimons
Herberts Aleksanders Saimons (en, dzimis, miris ) bija ASV politologs. Veicis ievērojamu ieguldījumu kognitīvajā psiholoģijā, datorzinātnē, valsts pārvaldē, ekonomikā, vadībzinībā un zinātnes filozofijā. 1975. gadā saņēmis Tjūringa balvu, bet 1978. gadā — Nobela prēmiju ekonomikā.
Ogresgals
Ogresgalā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, pasts, veikals, aptieka.
Herberts Saimons
Ar vairāk kā tūkstoš bieži citētām publikācijām Saimons tiek uzskatīts par vienu no visietekmīgākajiem sociālo zinātņu pārstāvjiem 20. gadsimtā. Saimons tiek uzskatīts par vienu no vairāku aktuālu mūsdienu zinātnes nozaru aizsācējiem — viņš būtiski ietekmējis mākslīgā intelekta, informācijas apstrādes, lēmumu pieņemšanas, problēmu risināšanas teorijas un zinātnisko eksperimentu datormodelēšanas attīstību.
Ogresgals
Senākā vēsture
Ogresgala ciems veidojās bijušās Vārmas (vai Vārnas; Anrepshof) muižas teritorijā pie skolas un pagasta valdes.
Herberts Saimons
Dzimis Milvoki, vācu imigrantu ģimenē. 1936. gadā Čikāgas Universitātē ieguva bakalaura, bet 1943. gadā doktora grādu politoloģijā.
Ogresgals
Padomju laiki
Par lielāku apdzīvoto vietu izveidojies padomju gados, kad Ogresgalā izveidoja Ogres dārzkopības un izmēģinājumu staciju, kā arī kolhoza «Kopdarbs» ražotnes. Ogresgala kultūras namā savu darbību sāka, mēģināja un uzstājās grupa "Odis", kas nosaukta par godu dārzkopības un izmēģinājumu stacijai,
Iedzīvotāju skaita dinamika
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Reljefs un ģeoloģija
Pēc fizioģeogrāfiskās rajonēšanas Ogresgala apkārtne izvietojusies Madlienas nolaidenuma pašā rietumu malā, kur tas pāriet Viduslatvijas zemienē, taisni mērot, apmēram 40—45 km no Rīgas līča. Apkārtnes virsmas reljefā dominē viļņots pamatmorēnas līdzenums ar vidējo absolūto augstumu 50—60 m virs jūras līmeņa. Ogresgala pagasta dienvidu daļas apkaimei raksturīgi ir īpatnējie senā ledāja kušanas ūdeņu radītie vaļņveida pauguri, osi jeb kangari, kuri veidojušies pēdējā ledus laikmeta beigās, pirms aptuveni 13 000—10 300 gadu zemledāja kušanas ūdeņu tuneļos. Tā kā tie sastāv no smilts un grants, daudzviet padomju laikos izveidoti karjeri šo derīgo izrakteņu ieguvei, jo tie izmantojami kā būvmateriāli. Ogresgala pagasta teritorijas reljefā dominē lēzeni viļņots līdzenums ar maziem un vidēja lieluma pauguriem. Virsmas absolūtais augstums mainās 20—50 metru robežās virs jūras līmeņa. Pagasta dienvidu daļa ir zemāka un robežojas ar plašo Daugavas ieleju, gar kuru R—A virzienā no Ikšķiles, cauri Ogres pilsētai līdz pat Ķegumam turpina stiepties Ogres Kangaru osu pauguru virkne.
Klimats
Klimats pagastā kopumā ir siltāks un sausāks nekā Ogres novada vidus un austrumu daļā. Gada vidējā diennakts temperatūra janvārī ir ap —6 grādiem, bet jūlijā +17,2 grādi. Gada vidējais nokrišņu daudzums ir 600—700 mm. Daugavas ielejā, pie Ciemupes valda savdabīgs maigāks mikroklimats, kas izskaidrojams ar Daugavas Rīgas HES ūdenskrātuvē esošo uzkrāto lielo ūdens masu ietekmi uz apkārtējo pieguļošo teritoriju.
Augājs
Lielākie mežu masīvi atrodas pagasta mazāk apdzīvotajā ziemeļu daļā. Uzskaitīti 28 dižkoki. Ogresgala ciemā, Ogres upes kreisajā krastā aug Ogres novadā lielākā vīksna ar stumbra apkārtmēru 6,5 m. Ievērības cienīgus apmērus — 1,2 m ir sasniedzis arī tāds lēni augošs krūmveida koks kā Netiču kaiķis, Ievērību pelna arī divstumbru Vecdupānu liepa (5,7 un 5,4 m), un Krauzu dižozols (5,8m) Rankas upes labajā krastā 1,5 km augšpus Ogresgala.
Upes
Pagasta dienvidu daļas robežu veido Daugava. Tajā ieplūst vairākas sīkas upītes — Ķilupe, Kazupe un citas. Cauri pagastam ar savu aizsargājamo ieleju līkumo Ogres upe, kurā netālu no Ogresgala kā labā krasta pieteka ieplūst Ranka. Ogres upes krastos vietām atsedzas dolomītu pamatieži, kuros var atrast senu jūras gliemežu brahiopodu pārakmeņojušās atliekas.
Piķurga
Piķurga (arī Piķupe, Pitjurga, Smerdele, Ulbroka, lejtecē Brekšupe, Brekšupīte) ir upe Rīgā un Ropažu un Salaspils novadā. Sākas Salaspils pagastā pie Piķurgām, tek cauri Stopiņu pagastam un Rīgas pilsētas austrumu daļai, ietek Juglas ezerā Brekšu kaktā.
Piķurga ir līkumaina, plūst pa senu Daugavas palu ūdeņu noplūdes ieplaku. Daudzviet aug ūdenszāles. Lielākās Piķurgas pietekas ir Dauguļupīte un Karātavu grāvis. Ulbrokā uz Piķurgas atrodas uzpludinātais Ulbrokas ezers.
Vidējais dzenis
Vidējais dzenis (Dendrocoptes medius) ir dzilnu dzimtas (Picidae) putnu suga, kas sastopama tikai Eiropā un Āzijas dienvidrietumos. 20. gadsimtā, paplašinoties sugas ligzdošanas areālam, ienācis arī Latvijas teritorijā, kur šobrīd ir samērā parasts ligzdotājs un nometnieks. Vidējam dzenim ir 4 pasugas.
Izplatība
Vidējais dzenis sastopams Eiropas centrālajā un dienvidu daļā, no Spānijas ziemeļiem un Francijas austrumos līdz Ukrainai un Rietumkrievijai rietumos, kā arī nelielas populācijas Itālijā. Vienlaidu areāls turpinās pāri Balkānu pussalaem līdz Grieķijai un tālāk uz austrumiem Turcijā, Aizkaukāzā un Irānas rietumos. Pēdējās desmitgadēs Eiropas izplatības areāls ievērojami paplašinājies uz ziemeļaustrumiem, sasniedzot Latviju un Igaunijas dienvidu daļu. Savukārt Eiropas ziemeļu daļā — Lielbritānijā, Skandināvijā, Dāniju ieskaitot, vidējais dzenis nav sastopams, lai gan 1980. gados tas ir ligzdojis Zviedrijā.
Latvijā
Vidējais dzenis Latvijā ienācis pēdējo 40 gadu laikā, lai gan pirmo reizi Latvijā konstatēts 1923. gadā Pilsblīdenē, tagadējā Saldus novada teritorijā. Otrais pierādītais novērojums bijis tikai 1979./80. gadu ziemā. Šobrīd vidējais dzenis Latvijā ir samērā parasts ligzdotājs un nometnieks, tomēr tā izplatība ir samērā nevienmērīga, jo neapdzīvo skuju koku mežu masīvus. Tas mājo platlapu un jauktu koku mežos ar veciem lapu kokiem, īpaši ozoliem. Visbiežāk sastopams vecos muižu parkos, vecu koku grupās pie viensētām. Pēdējos desmit gados to skaits ir pieaudzis vairāk kā par 30%.
Izskats un īpašības
Vidējais dzenis ir vidēji liels putns, nedaudz mazāks par dižraibo dzeni. Tā ķermeņa garums ir 19—22 cm, spārnu plētums 33—34 cm, svars 50—85 g.
Vidējā dzeņa apspalvojums mugurai un spārniem ir līdzīgs dižraibajam dzenim. Tas ir melni-balti raibs, bet salīdzinoši ar lielākiem baltajiem laukumiem spārnu platākajā daļā. Galvas virsa abiem dzimumiem sarkana un satraukumā vidējais dzenis var uzbozt nelielu cekulu. Seja gandrīz balta. Vēders iedzeltens ar gareniskiem sīkiem raibumiem, zemaste netīri rozā. Galvas melnais svītrojums vienkāršāks nekā dižraibajam dzenim, ar mazāk melnajām šķērssvītrām. Atšķirībā no dižraibā dzeņa, kura jaunajiem putniem arī ir sarkana galvas virsa un rozīgas zemastes spalvas, vidējam dzenim nav melnās, ūsām līdzīgās joslas, kas dižraibajam dzenim sākas uzreiz pie knābja.
Ligzdošana
Sezonā vidējam dzenim ir viens perējums. Ligzdošanai tiek izkalts dobums kādā mīkstākā kokā, visbiežāk trupējošā. Tas parasti atrodas 1,25—4,5 metru augstumā no zemes. Dobuma dziļums ir apmēram 35 cm, ieejas cauruma diametrs — 5 cm. Dējumā ir 4—7 baltas olas. Perē abi vecāki. Inkubācijas periods ilgst 11—14 dienas. Jaunie putni ligzdu pamet, sasniedzot 22—23 dienu vecumu.
Sistemātika
Vidējam dzenim ir 4 pasugas:
Halepa
Halepa var būt:
Hūrnāvans
Hūrnāvans (sv) ir ezers Zviedrijā, Norbotenes lēnē, Lapzemē, Skandināvijas kalnos. Pēc platības astotais lielākais Zviedrijas ezers, dziļākais Zviedrijā.
Ezerā ap 400 salas, uz daudzām salām unikāla fauna un flora. Dienvidos ezers saskaras ar citu lielu ezeru — Udjauru. Tā kā šajā Lapzemes reģionā ezerus cilvēka darbība ir maz ietekmējusi, ir veikti vairāki vērtīgi Hūrnāvana un Udjaura ezera salu ekosistēmu pētījumi, no kuriem viens publicēts arī žurnālā Nature. Hornavana un citu apkārtējo ezeru ūdens ir dzerams.
Ezerā dzīvo piecu sugu vietējās sīgas: Coregonus pallasii, Coreganus megalops, Coreganus maxillaris, Coregoni nilssoni un Coreganus widegreni. 1940. gados aklimatizēta sestā suga — Coreganus maraena. Ezerā populāra sīgu un foreļu zveja.
Stūršens
Stūršens (sv — ‘Lielais ezers’) piektais lielākais ezers Zviedrijā, Jemtlandes lēnē. Pie ezera atrodas lēnes centrs Estešundas pilsēta. Ezerā liela sala — Frēsēne (Frösön).
Nostāsti par ezera dzīvnieku
Klīst nostāsti par lielu (10—15 m), noslēpumainu dzīvnieku šajā ezerā — Storšeojuretu (Storsjöodjuret, Storsie), kas esot līdzīgs milzu čūskai ar kupriem, pelēcīgu ādu, citi liecinieki stāsta par milzu krokodilam līdzīgu zvēru. Pirmie rakstītie avoti to piemin 1635. gadā. Liecības par to, vai šim dzīvniekam ir vai nav ekstremitātes, atšķiras — citi redzējuši milzu spuras, citi — kājas. Dzīvnieks naktī mēdzot iznākt no ezera un baroties apkārtējos laukos.
Klods Lemjē
Klods Lemjē (dzimis 1965. gada 16. jūlijā) ir bijušais kanādiešu hokejists, labais malējais uzbrucējs. Lemjē ir četrkārtējs Stenlija kausa ieguvējs, 1995. gadā izcīnījis arī Kona Smita balvu.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Lemjē uzsāka 1983.—84. gada sezonā, kad aizvadīja astoņas spēles NHL kluba Monreālas "Canadiens" sastāvā. "Canadiens" rindās nostiprināties uzbrucējam gan izdevās vien 1986.—87. gada sezonā, lai gan sezonu iepriekš Klods bija izcīnījis savu pirmo Stenlija kausa titulu.
Īsi pirms 1990.—91. gada sezonas sākuma Lemjē tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils" vienību, kluba rindās aizvadot nākamās piecas sezonas. 1994.—95. gada sezonā viņš kopā ar "Devils" izcīnīja Stenlija kausu, Lemjē iegūstot arī Kona Smita balvu kā izslēgšanas kārtas vērtīgākajam spēlētājam.
1995.—96. gada sezonā Lemjē spēlēja Kolorādo "Avalanche" sastāvā, izcīnot jau savu trešo Stenlija kausa titulu karjerā. "Avalanche" rindās hokejists spēlēja līdz pat 1999.—2000. gada sezonai, kuras pirmajā pusē tika aizmainīts atpakaļ uz Ņūdžersijas "Devils", kopā ar "Devils" izcīnot ceturto Stenlija kausa titulu.
2000. gada vasarā Lemjē noslēdza līgumu ar Fīniksas "Coyotes" vienību, taču 2003. gadā viņš tika aizmainīts uz Dalasas "Stars" rindām.
2003.—04. gada sezonu Lemjē pavadīja Eiropā, spēlējot Šveices hokeja līgas kluba EV Zug sastāvā, pēc sezonas beigām beidzot savu karjeru. 2008.—09. gada sezonā Lemjē atgriezās hokejā, aizvadot 18 spēles Sanhosē "Sharks" rindās.
Makdonalds
Makdonalds var būt:
Silikoni
Silikoni (no ) ir mākslīgi iegūti silīcijorganiskie savienojumi. Šaurākā nozīmē silikoni ir skābekli saturoši silīcijorganiski polimēri ar vispārīgo formulu [R2SiO]n, kur R ir kāda organiska grupa, piemēram, metilgrupa vai fenilgrupa. Plašākā nozīmē par silikoniem sauc arī citus lielmolekulāros organosiloksānus, kuri ir galvenā silikoneļļas vai silikongumijas sastāvdaļa. Dažkārt pie tiem pieskaita arī citus silīcija savienojumus, piemēram, silānus.
Molekulu uzbūve
Silikonu polimēru molekulu pamatā ir ķēde no silīcija un skābekļa atomiem …−Si−O−Si−O−Si−O−…. Pie silīcija atomiem pievienojušās organiskas sānu grupas, turklāt dažreiz šīs sānu grupas var savā starpā savienot divas vai vairākas pamatķēdes. Mainot galvenās ķēdes garumu, sāngrupu tipu un saišu skaitu starp ķēdēm, var iegūt silikonus ar daudzveidīgām īpašībām. Silikoni, kuru molekulās ir mazāk kā 3000 siloksāna posmu, parasti ir šķidrumi. Ja posmu skaits lielāks par 10 000 un daudz saišu starp ķēdēm - sveķveidīgas vai gumijveidīgas vielas.
Iegūšana
Silikonus iegūst, izmantojot polimēru sintēzes standartmetodes - polimerizāciju un polikondensāciju. Izplatīta metode ir dihlorsilānu, diaminosilānu vai citu divaizvietotu silānu (pārējās grupas šādās molekulās ir alkilgrupas vai vienkārši ūdeņradis) hidrolītiska polikondensācija. Aizvietotāju hidrolīzes rezultātā veidojas nestabili silanoli (silīcijorganiskie spirtu analogi), kas oligomerizējas, veidojot ciklosiloksānus:
Vislabāk šīs reakcijas notiek ar dihlorsilāniem, taču tad izdalās hlorūdeņradis, kas nav pieļaujams medicīniskas nozīmes polimēru sintēzē. Izmantojot diacetoksisilānus, veidojas etiķskābe, kas nav toksiska. Lai iegūtu lielmolekulārus silikonkaučukus, pielieto ciklosiloksānu jonu polimerizāciju.
Lai iegūtu sazarotus polimērus ar savstarpēji saistītām ķēdēm (silikongumijas), izmanto izejvielas ar lielāku hidrolizējamo grupu saturu un mazāku alkilgrupu skaitu (metiltrihlorsilānu). Savukārt izejvielas ar trim alkilgrupām molekulā nodrošina īsāku polimēru ķēžu iegūšanu un šķidrākus produktus, jo katra tādas izejvielas molekula "aprauj" polimēra ķēdīti.
Mūsdienīgās silikongumijas iegūst no tetraetoksisilāna, kura reakcijas ir vieglāk kontrolējamas.
Izmantošana
Silikonus to daudzveidīgo īpašību dēļ plaši izmanto celtniecībā un sadzīvē. Tiem piemīt labas dielektriskas īpašības, ilgmūžība, ķīmiskais un bioloģiskais inertums, elastība, ekoloģiskums; silikoni saglabā tās ekstremālās temperatūrās un paaugstinātā mitrumā.
Šķidros silikonus un tos saturošas kompozīcijas lieto kā smērvielas, eļļas, hidrofobus šķidrumus, amortizējošus materiālus, siltum- un aukstumnesējus, hermetizējošus un dielektriskus sastāvus. Silikona elastomērus (kaučukveidīgas vielas) lieto kā hermētiķus un silikona gumiju un kompaundu iegūšanai. Silikona sveķus iekļauj silikona-alkīdu, silikona-poliesteru un citu kopolimēru sastāvā, lai iegūtu izturīgus, elektroizolējošus un hidrofobus pārklājumus. No silikona materiāliem izgatavo dažādas blīves un pārklājumus, kas izturīgi pret aukstumu, karstumu, agresīviem ķīmiskiem reaģentiem. Silikona izstrādājumi ir izturīgi pret radiāciju un UV starojumu. Tā kā silikoni nav indīgi un ir fizioloģiski inerti, tie atrod pielietojumu medicīnā.
Lejassaksija
Lejassaksija (de,, nds) ir federālā zeme Vācijas ziemeļrietumos. Tās platība ir 47 624,22 km², un pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā Vācijas federālā zeme. Savukārt iedzīvotāju skaits 2011. gada beigās bija 7,91 miljons, un pēc šī rādītāja tā bija ceturtā lielākā federālā zeme.
Robežojas ar Nīderlandi, Šlēsvigas-Holšteinas, Hamburgas, Mēklenburgas-Priekšpomerānijas, Brandenburgas, Saksijas-Anhaltes, Tīringenes, Hesenes,Ziemeļreinas-Vesfālenes federālajām zemēm un Ziemeļjūru. Kā anklāvs Lejassaksijā atrodas Brēmenes federālā zeme, kuru veido Brēmenes un Brēmerhāfenes pilsētas.
Iedalās 38 apriņķos (Landkreis) un 9 neatkarīgās pilsētās (kreisfreien Städte): Hannovere, Braunšveiga, Osnabrika, Oldenburga, Emdene, Delmenhorsta, Zalcgitere, Vilhelmshāfene un Volfsburga.
Lielākās upes: Vēzere, Leine, Emsa
Kalni un augstienes: Harcs (Harz), Teitoburgas Mežs (Teutoburger Wald), Vēzerberglande (Weserbergland)
Lejassaksijas federālo zemi pēc Otrā pasaules kara,, izveidoja britu militārā valdība, apvienojot bijušo Prūsijas provinci Hannoveri ar Braunšveigas, Oldenburgas un Šaumburgas-Lipes zemēm.
Haleba
Arheoloģiskie izrakumi liecina par apdzīvotas vietas pastāvēšanu Senās Divupes laikā. Pilsēta ar nosaukumu Ha-lam pirmo reizi minēta Eblas ķīļrakstos (ap 2500.—2250. gadu p.m.ē.). Ar vairāk nekā 2 miljoniem iedzīvotāju Haleba pirms Sīrijas pilsoņu kara bija lielākā pilsēta Sīrijā, apsteidzot galvaspilsētu Damasku. Sīrijas pilsoņu kara laikā kopš 2012. gada vasaras notika kaujas par Alepo, kuru laikā daļa no pilsētas tika nopostīta. Pēc četru gadu aplenkuma 2016. gada decembrī Sīrijas valdības spēki iekaroja Alepo austrumu daļu.
Tieši sirdī
Tieši sirdī ir trešais grupas Z-Scars albums. Tas ir pirmais dubultais divvalodīgais roka albums Latvijas rokmūzikas vēsturē.
Haleba
Nosaukums
Pašreizējais pilsētas nosaukums cēlies no akadiešu valodas vārda Halab (arī Halap, Halba, Halbi), vēlāk hetu valodā lietots nosaukums Ḫalpa. Nosaukums Halab veidojies arī mijiedarbībā ar arābu valodas vārdu "(piena) slaukšana", ko saista ar leģendāro Ābrama uzturēšanos pilsētā un piena dalīšanu trūcīgajiem. Seleikīdu impērijas laikā bija pazīstama kā Beroia. Latviešu valodā agrāk zināma arī kā Alepa vai Alepo.
Ziemeļu rase
Ziemeļu rase ir viena no rases apakškategorijām, kādās antropologi sadalīja kaukāziešu rasi 20. gadsimta sākumā. Tās pamatā ir evolūcionisma idejās balstītā rasu teorija par vienu pārāko rasi, kas ir citu, mazāk kvalitatīvu rasu apdraudēta un kurai nepieciešama aizsargāšana pret izmiršanu, lai novērstu cilvēces attīstības traucējumus vai pat pilnīgu tās bojāeju nākotnē. Šīs teorijas ietvaros ziemeļu rase tiek uzskatīta par vadošo un pasaulē attīstītāko rasi, kam ir nepieciešamas vislielākās priekšrocības un aizsardzība.
Ziemeļu rasē tiek iekļautas gandrīz visas Ziemeļeiropā dzīvojošās tautas: ziemeļos esošie krievi, moldāvi, komieši, karēļi, dienvidrietumu somi, rietumu lietuvieši un poļi, lielākā daļa norvēģu, latviešu, igauņu, visi zviedri, vācieši, atsevišķas citas tagad vai kādreiz Vācijas, Nīderlandes, Anglijas, Īrijas, Francijas ziemeļrietumu reģionos dzīvojošās pamattautas.
Mūsdienās idejas par ziemeļu rases eksistenci vairāk tiek skatītas kā ideoloģiskas, ne zinātniskas.
Lielie gubumākoņi
Lielie gubumākoņi Cumulus congestus (Cu cong) ir spēcīgi vertikāli attīstīti mākoņi. Daži no tiem ir daļēji pārrauti, tie izskatās līdzīgi šķībiem torņiem. Mākoņu biezums 1,5—2 reizes pārsniedz to pamata biezumu. Mākoņa virsotne ir balta, bet pamats ir diezgan tumšs, pelēks. Mākoņa vidusdaļā tas pilnībā aizsedz Saules starus, neļaujot tiem nokļūt zem mākoņa. Mākoņa malas gan laiž cauri Saules starus. Nokrišņi krīt reti. Veidojas galvenokārt spēcīgas vertikālas gaisa plūsmas ietekmē. Lielo gubumākoņu attīstība vasarā noved pie gubu lietusmākoņu attīstības un intensīvu lietusgāžu izveidošanās.
Šo mākoņu simbols ir.
Kronekera simbols
Kronekera simbols jeb Kronekera delta ir divu argumentu funkcija, kas ir vienāda ar 1, ja abi argumenti sakrīt; pretējā gadījumā tā ir vienāda ar 0. Parasti to apzīmē ar δij un definē kā kur i un j parasti ir veseli skaitļi. Šī funkcija ir nosaukta par godu vācu matemātiķim Leopoldam Kronekeram.
Īpašības
Summu, kas satur Kronekera simbolu, var aizstāt ar attiecīgo summas locekli: Līdzīga īpašībai piemīt Diraka delta funkcijai attiecībā pret integrāli:
Pielietojumi
Lineārajā algebrā summu pār abiem Kronekera simbola argumentiem sauc par matricas pēdu:
Klēras krasts
Klēras krasts ir Vilksa Zemes piekrastes daļa Austrumantarktīdā. Stiepjas no Purkuapā raga austrumos (66°12′S 136°11′E﻿﻿) līdz Morzes ragam rietumos (66°15′S 130°10′E﻿﻿ / -66.25; 130.167﻿). Dažkārt tiek saukts par Vilksa krastu. Austrumos robežojas ar Adelijas Zemi, rietumos - ar BANZARE krastu.
Kronekera simbols
Pielietojumi
Lai noskaidrotu, vai reāli vektori vi veido ortonormētu bāzi, ir jāpārbauda, ka
Klēras krasts
Klēras krastu 1840. gadā atklāja franču ceļotājs Žils Dimons D'Irvils un nosauca ekspedīcijas otrā kuģa Zélée kapteiņa Žakino (Jacquinot) sievas vārdā.
Brasidīnskābe
Brasidīnskābe (trans-13-dokozēnskābe, izoerukskābe, СН3(СН2)7СН=СН(СН2)11СООН) pieder pie nepiesātinātajām trans taukskābēm. Brasidīnskābe ir bezkrāsaina kristāliska viela. Brasidīnskābei ir cis struktūrizomērs - erukskābe. Brasidīnskābes nosaukums cēlies no latīņu vārda brassica - kāposts.
Kronekera reizinājums
Matricu Kronekera reizinājums jeb tenzorreizinājums ir bināra operācija, kuru izmanto lineārajā algebrā un kvantu mehānikā. Ar tā palīdzību no divām mazākām matricām A un B iegūst lielu bloku matricu, kuru apzīmē ar A ⊗ B. Kronekera reizinājums ir nosaukts par godu vācu matemātiķim Leopoldam Kronekeram.
Definīcija
Ja A ir m × n matrica un B ir p × q matrica, tad šo matricu Kronekera reizinājums A ⊗ B ir mp × nq bloku matrica, kuras katrs bloks ir proporcionāls matricai B ar proporcionalitātes koeficientu aij, kur (i,j) ir attiecīgā bloka koordinātas:
Prinča Edvarda salas
Salas 1663. gadā atklāja holandiešu kuģis Maerseveen. 1776. gadā Džeimss Kuks neveiksmīgi mēģināja izkāpt krastā un nosauca mazāko salu karaļa Džordža III ceturtā dēla prinča Edvarda vārdā. Lielākā sala tika nosaukta par godu franču jūrasbraucējam Markam Žozefam Marionam Di Frenam. Pirmo dokumentēto izkāpšanu krastā 1803. gadā veica roņu mednieki, kas krastā atklāja agrākas cilvēku (citu jūrnieku) klātbūtnes liecības.
1947. gada 29. decembrī Dienvidāfrikas Savienība anektēja Mariona salu, bet nākamā gada 4. janvārī — Prinča Edvarda salu. Tajā pat gadā Mariona salā tika izveidota meteostacija.
Vladislavs IV Vāsa
Vladislavs IV Vāsa (pl, lt, be), krievu tradīcijā saukts par Vladislavu I jeb koroļēviču Vladislavu Žigimontoviču (ru); dzimis, miris ) bija Vāsu dinastijas Krievijas ievēlētais cars no 1610. gada līdz 1613. gadam (formāli līdz 1634.), kad tika atcelts no troņa, un Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs, kā arī nominālais Livonijas lielhercogs no 1632. gada līdz savai nāvei 1648. gadā. Pretendēja arī uz Zviedrijas karaļa troni.
Pilns tituls
Kā Polijas karalis Vladislavs svarīgākos valsts dokumentus cita starpā parakstīja kā "Livonijas lielhercogs", kas norādīja uz to, ka arī pēc Livonijas ziemeļu daļas zaudēšanas zviedriem viņš pretendēja uz šo pārmantojamo titulu:
"Vladislavs Ceturtais, no Dieva žēlastības Polijas karalis, Lietuvas, Krievijas, Prūsijas, Mazovijas, Žemaitijas, Livonijas, Smoļenskas, Severijas, Čerņigovas lielhercogs, kā arī zviedru, gotu un vandaļu karalis ar mantojuma tiesībām, ievēlētais Maskavas lielkņazs."
(Vladislaus Quartus Dei gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniae, Russiae, Prussiae, Masoviae, Samogitiae, Livoniaeque, Smolenscie, Severiae, Czernichoviaeque necnon Suecorum, Gothorum Vandalorumque haereditarius rex, electus magnus dux Moschoviae.)
Arī Krievijas cars Mihails Fjodorovičs Romanovs lietoja Livonijas lielkņaza titulu, kas apliecināja viņa teritoriālās pretenzijas arī pēc sakāves karā ar zviedriem.
Dzīvesgājums
Vladislavs Vāsa dzimis 1595. gada 9. jūnijā Lobzovā, netālu no Krakovas, Polijas un Zviedrijas karaļa Sigismunda III Vāsas un viņa sievas Austrijas erchercogienes Annas ģimenē. Trīs gadu vecumā viņš zaudēja māti, viņu audzināja galma dāma Urzula Meijerine, vēlāk katoļu garīdznieki. Poļu-krievu kara (1609-1618) laikā 1610. gadā Septiņu bajāru padome, kas bija atcēlusi Krievijas caru Vasiliju Šuiski, ievēlēja piecpadsmitgadīgo Vladislavu Vāsu par caru, ar noteikumu, ka viņam ir jāpāriet pareizticībā. Viņa tēvs Sigismunds III tam nepiekrita un tā vietā piedāvāja pats kļūt par Krievijas reģentu, kam savukārt nepiekrita bajāri. Pēc Mihaila I Romanova ievēlēšanas par caru Vladislavs Vāsa 1616. gadā kopā ar Zaporižjas kazakiem organizēja jaunu karagājienu uz Maskavu, ko nespēja to ieņemt. 1618. gadā Deuļino miera līgumā Vladislavs atzina Mihaila Romanova reģenta tiesības, bet neatteicās no Maskavas lielkņaza titula līdz pat mūža beigām. Pēc tēva nāves viņš 1632. gadā, kad viņš kļuva par Polijas karali un Lietuvas dižkunigaiti, Vladislavs uzsāka jaunu Poļu-krievu karu (1632–1634) un atguva Smoļenskas zemi. "Mūžīgā miera līguma" parakstīšanas laikā Poļanovā Maskavas sūtņi viņam piedāvāja 20 tūkstošus rubļu zeltā par atteikšanos no cara titula un carisko regāliju atgriešanu Krievijai.
1633.—1634. gada kara laikā ar Osmaņu impēriju Vladislavs IV piespieda turkus parakstīt miera līgumu, kurā apņēmās neļaut Ukrainas kazakiem iebrukt Osmaņu zemēs, bet Krimas tatāriem iebrukt Polijas-Lietuvas zemēs.
Karalis Vladislavs IV mira 1648. gada 20. maijā netālu no Viļņas laikā, kad sākās Ukrainas kazaku sacelšanās Bohdana Hmeļnicka vadībā, kas vēlāk izraisīja jaunu Poļu-krievu karu (1654—1667) un Otro Ziemeļu karu, iznīcinot Polijas-Lietuvas lielvalsts varenību.
Viņa sirds tika apglabāta Viļņas katedrāles Svētā Kazimira kapelā.
Alvasete
Alvasete ir pilsēta un municipalitāte dienvidaustrumu Spānijā, 258 km uz dienvidaustrumiem no Madrides. Tā ir autonomās komūnas Kastīlijas-Lamančas Alvasetes provinces galvaspilsēta. 2009. gadā iedzīvotāju skaits bija 169 700.
Pilsēta zināma ar savām nažu, šķēru un dunču ražošanas tradīcijām. 2007. gadā pilsētā tika atvērta EADS subsidēta Eurocopter ražotne.
Pilsētu pārstāv futbola klubs Balompie, kas spēlē Spānijas 2. līgā.
Turcijas Futbola federācija
Turcijas Futbola Federācija (TFF) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Turcijā. Tā organizē nacionālo futbola čempionātu, Turcijas Premjerlīgu, kā arī atbild par Turcijas futbola izlasi. TFF tika dibināta 1923. gadā, tajā pašā gadā to uzņēma FIFA, bet 1962. gadā arī UEFA.
Madrides "Atletico"
Madrides "Atlético" (es) ir profesionāla Spānijas futbola komanda no Madrides, kas spēlē Spānijas futbola čempionāta augstākajā līgā — Pirmajā divīzijā jeb La Liga. Klubs dibināts 1903. gadā. No 2017. gada mājas spēles aizvada Wanda Metropolitano stadionā (pirms tam: Visentes Kalderona stadionā). Atlético 11 reizes ir kļuvuši par Spānijas čempioniem un desmit reizes izcīnījuši Spānijas kausu. Komanda ir trīs reizes uzvarējusi UEFA Eiropas līgā, kā arī vienu reizi izcīnījusi UEFA Kausu ieguvēju kausu. Atlético futbolisti ir arī trīs reizes iekļuvuši UEFA Čempionu līgas (agrāk — Eiropas Čempionvienību kauss) finālā (1974., 2014. un 2016. gadā).
Komandas sastāvs
Atjaunots .
1976. gada NHL drafts
1976. gada NHL drafts bija 14. NHL drafts, kurš notika 1976. gada 1. jūnijā Monreālā.