cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islande
Flora un fauna
Tikai nedaudz augu un dzīvnieku ir attīstījušies uz Islandes salas kopš ledus laikmeta. Uz salas ir zināmi apmēram 1 300 dažādu kukaiņu, kas ir ļoti neliels skaits, salīdzinot ar jebkuru citu Eiropas teritoriju, kurās parasti dzīvo vairāk kā viens miljons dažādu veidu kukaiņu. Islandē nedzīvo odi. Līdz ar to gan pašiem islandiešiem, gan viņu dzīvniekiem ierodoties zemēs, kur dzīvo odi, bieži ir alerģiskas reakcijas uz odu kodumiem. Kad uz salas ieradās pirmie cilvēki, tad vienīgais zīdītājdzīvnieks, kas tur dzīvoja, bija polārlapsa. Uz salas nedzīvo nekādi rāpuļi. Apmēram trīs ceturtdaļas salas ir bez augāja. Vietās, kur kaut kas aug, tā parasti ir zāle, kurā ganās Islandes mājdzīvnieki. Vienīgais koks, kas aug Islandē, ir ziemeļu bērzs Betula pubescens, kas parasti aug Islandes dienvidos.
Cilvēku saimnieciskā darbība ir negatīvā veidā iespaidojusi trauslo Islandes ekosistēmu — vulkānisko augšņu ierobežotā augāja dzīvotspēju. Esošie meži tika intensīvi izcirsti apkures un celtniecības vajadzībām. Izzūdot mežiem, plānā augsnes virskārta tika pakļauta zemes erozijai, tādējādi samazinoties teritorijām, kurās koki spēja augt. Mūsdienās vairs tikai nelielās aizsargātās teritorijās aug ziemeļu bērzs. Salā tiek mēģināts atjaunot koku audzes, bet to ir ļoti grūti izdarīt, jo zeme ir zaudējusi augsnes virskārtu. Jaunstādītajos mežos islandieši cenšas ieviest arī jaunas koku šķirnes.
Uz salas audzē lauksaimniecības dzīvniekus: aitas, liellopus, vistas, kazas un izturīgos Islandes zirgus. Islandes piekrastes okeāna ūdeņos dzīvo daudz un dažādas zivis. Zivsaimniecība ir galvenā Islandes nodarbošanās. Zivjrūpniecība veido vairāk nekā 50% valsts eksporta. No savvaļas dzīvniekiem Islandes salā var sastapt polārlapsas, ūdeles, peles, žurkas, trušus un ziemeļbriežus. Reizēm no Grenlandes uz salu ar aisbergu lediem atceļo polārlāči.
Uz salas dzīvo dažādi putni, īpaši daudz ir jūras putnu, kas vij ligzdas krasta klintīs. Islandē ir atļautas komerciālās vaļu medības līdz ar vaļu medībām zinātnes vajadzībām. Kopš 1997. gada populāra ir vaļu vērošana, kas ekonomiski Islandei ir ienesīgāka nekā vaļu medības.
Valdība
Islande ir parlamentāra republika. Parlaments mūsdienu izpratnē Islandē tika nodibināts 1845. gadā un tas pildīja konsultatīvu funkciju Dānijas karalim. Pašlaik parlaments (saukts par altingu) sastāv no 63 locekļiem, kurus ievēl uz četriem gadiem. Valsts galva ir prezidents, kurš galvenokārt pilda reprezentatīvās funkcijas. Faktiski valsts un valdības vadītājs ir premjerministrs.
Tiesu sistēmai ir divi līmeņi. Apakšējo līmeni veido rajonu tiesas, bet augšējo līmeni augstākā tiesa, kas darbojas arī kā konstitucionālā tiesa.
Islande ir ANO dalībvalsts kopš 1946. gada, NATO dalībvalsts kopš 1949. gada, EFTA dalībvalsts kopš 1960. gada un ESAO dalībvalsts kopš 1961. gada. Islande ir pievienojusies Eiropas Ekonomiskajai Zonai, taču pagaidām nav Eiropas Savienības dalībvalsts. 2009. gada jūlijā Islandes parlaments nobalsoja par pieteikšanos dalībai ES.
Tautsaimniecība
Līdz 20. gadsimtam Islande bija viena no nabadzīgākajām valstīm Rietumeiropā un tās tautsaimniecība balstījās uz lauksaimniecību. Tautas skaitīšana 1703. gadā parādīja, ka 69% iedzīvotāju bija nodarbināti lauksaimniecībā un 30% bez lauksaimniecības piekopa arī zveju. 19. gadsimta beigās notika pāreja uz dziļjūras zveju un daudzi iedzīvotāji pārgāja no lauksaimniecības uz pilnu nodarbinātību šajā zvejniecībā. Pēdējos gadu desmitos valsts tautsaimniecība ir kļuvusi daudzveidīgāka, nozīmi gūstot pakalpojumu, tūrisma, finanšu un dažādiem tehnoloģiju attīstības un ražošanas sektoriem. 2007. gadā lauksaimniecībā bija nodarbināti tikai 3% kopējā darbaspēka, ražošanā 19% (no tiem apm. 7% zvejniecībā) un pakalpojumu sektorā 78% no darbaspēka.
Pirms 2008. gada krīzes Islande bija sasniegusi augstu ekonomiskās attīstības līmeni, bija vērojama tautsaimniecības izaugsme, zems bezdarbs un augsts labklājības līmenis. 2008. gada Tautas attīstības indeksā Islande ierindojās pirmajā vietā un islandieši bija trešajā vietā pēc vidējā dzīves ilguma — 81,5 gadi. Pateicoties skandināvu tipa sociālajai tirgus ekonomikai, Islandes sabiedrība ir arī viena no vienlīdzīgākajām, salīdzinot Džini koeficienta rādītājus.
Iedzīvotāju skaits
Tiek uzskatīts, ka kopš salas kolonizēšanas līdz 19. gadsimta vidum tās iedzīvotāju skaits svārstījās no 40 000 līdz 60 000. Tajā laikā iedzīvotāju skaitu vairākkārt būtiski samazināja aukstas ziemas, pelnu izbiršana uz zemes vulkānu izvirdumos un mēris. Pirmā tautas skaitīšana 1703. gadā parādīja, ka Islandē dzīvo 50358 cilvēki. Pēc postošajiem vulkāna Laki izvirdumiem 1783.—1784. gados iedzīvotāju skaits saruka līdz apmēram 40 000. Dzīves līmeņa uzlabošanās veicināja strauju iedzīvotāju skaita pieaugumu kopš 19. gadsimta vidus — no apm. 60 000 1850. gadā līdz 320 000 2009. gadā.
Pēdējo desmit gadu laikā Islandē ievērojami palielinājies ārzemnieku īpatsvars. Ja 1985. gadā iedzīvotāji ar ārzemju pilsonību veidoja 1,5% no iedzīvotāju kopskaita, tad 2008. gada sākumā to skaits bija 7,4% (23,4 tūkstoši). Ārzemnieku vidū visvairāk ir poļu (36% no kopējā ārzemnieku skaita, 2,7% no iedzīvotāju kopskaita), viņiem seko vācieši (4,2% no ārzemnieku kopskaita), dāņi (4,1%), portugāļi (3,8%) un filipīnieši (3,2%). Desmitajā vietā pēc skaita ir latvieši: 2008. gada sākumā Islandē dzīvoja 434 Latvijas pilsoņi (1,9% no kopējā ārzemnieku skaita). Ārzemnieku skaits būtiski pieauga ekonomikas izaugsmes laikā, kad Islandē bija darbaspēka trūkums, īpaši kopš 2006. gada, kad tika atcelti brīvas darbaspēka kustības ierobežojumi jaunajām Eiropas Savienības un Eiropas Ekonomikas zonas Austrumeiropas dalībvalstīm. 2008. gada finanšu krīzes dēļ gan daļa ārzemju darbaspēka, gan arī daudzi islandieši apsvēra iespēju pamest valsti.
Ģenealoģija un ģenētika
Islandes pamatiedzīvotājiem ir norvēģu un ķeltu izcelsme, ko apstiprina gan no kolonizēšanas laikiem saglabājusies literatūra, gan arī zinātniski pētījumi, kas balstās uz asins tipu un ģenētiskās informācijas analīzēm. Viens no ģenētiskajiem pētījumiem parādīja, ka vairumam vīriešu pirmo kolonistu vidū bija norvēģu izcelsme, kamēr vairumam sieviešu bija ķeltu izcelsme. Islandē ir pieejama ģenealoģiskā informācija par tās iedzīvotājiem kopš 17. gadsimta beigām un atsevišķos gadījumos kopš kolonizēšanas sākuma perioda. Biofarmaceitiskā kompānija deCODE Genetics finansēja ģenealoģijas datubāzes izveidošanu, lai veiktu pētījumus par ģenētika ģenētiku un slimību pārmantojamību. Islandes genoms ir īpaši interesants pētniekiem, jo Islandes populācija ir samērā maza, viendabīga un vēsturiski tā ir bijusi salīdzinoši izolēta, ir pieejami unikāla ģenealoģiska informācija, kā arī individuāli veselības aprūpes sistēmas dati kopš 1915. gada. Taču šīs informācijas nodošana vienas privātas kompānijas rokās ir arī izraisījusi diskusiju par to, vai valsts var nodot šādu informāciju komerciālai organizācijai, vai netiek pārkāptas privātpersonu tiesības un informācija netiks izmantota ļaunprātīgi, kā arī par to, vai šādas informācijas monopols ir pareizs risinājums.
Reliģija
Konstitūcija nosaka, ka Islandē ir ticības brīvība, taču tai pat laikā konstitūcijā ir rakstīts, ka valsts oficiālā baznīca ir evaņģēliski luteriskā Islandes Nacionālā baznīca. Nacionālajā reģistrā tiek fiksēta katra Islandes pilsoņa reliģiskā piederība. Saskaņā ar oficiālajiem statistikas datiem 2022. gadā 60,9% iedzīvotāju ir luterāņi, Romas katoļu baznīcai piederēja 3,9% iedzīvotāju, Reikjavikas brīvajai baznīcai 2,7%, Hābnarfjērdiras brīvajai baznīcai 2,0%, bet pārējām reliģiskajām organizācijām, kuru Islandē ir vairāk par 30, sekotāju īpatsvars nepārsniedz 1% no kopējā iedzīvotāju skaita.
Valoda
Islandē vairumam cilvēku nav uzvārdu. Tā vietā tiek lietots tēvavārds vai, retāk, mātes vārds, pievienojot vārdu "meita" (dóttir) vai "dēls" (son), kas tiek saglabāti arī pēc laulībām. Tāpēc Islandes telefonu grāmatā cilvēki ir sakārtoti pēc vārda, nevis uzvārda, kā tas ir citās valstīs.
Angļu valoda tiek plaši lietota kā otrā valoda, bez tam vairākums islandiešu saprot dāņu valodu. Abas šīs svešvalodas ir obligātajā skolas programmā.
Kultūra
Islandiešu kultūra sakņojas skandināvu tradīcijās. Pasaulē vislabāk ir pazīstama islandiešu literatūra ar tās viduslaikos sarakstītajām sāgām un eddām.
Islandieši augstu vērtē neatkarību un pašpietiekamību; Eiropas Komisijas veiktā sabiedriskā viedokļa aptauja 2005. gadā parādīja, ka 85% islandiešu uzskata, ka neatkarība ir "ļoti svarīga" tai laikā, kad vidējais rādītājs Eiropas Savienībā bija 53%, Norvēģijā 47% un Dānijā 49%. Islande ir progresīva seksuālo minoritāšu jautājumos, atļaujot reģistrēt viendzimuma attiecības, kurām piešķir gandrīz visas tās pašas tiesības kā laulībai. Taču Islandē ir saglabājušies arī tradicionāli ticējumi. Tā, piemēram, daļa islandiešu nevēlas noliegt elfu pastāvēšanu.
Mūzika
Islandiešu mūzikai ir raksturīga dinamiska, tautas un popmūzikas sintēze. Slavenākā Islandes izpildītāja, komponiste, producente un aktrise ir Bjorka, bet starptautisku atzinību guvuši arī tādi mākslinieki kā elektroniskās mūzikas grupa GusGus un postroka pārstāvji Sigur Rós. No islandiešu klasiskās mūzikas pārstāvjiem komponists un pianists, Jons Leifs (1899—1968) tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākajiem māksliniekiem.
XXV Vispārējie latviešu Dziesmu un XV Deju svētki
XXV Vispārējie latviešu Dziesmu un XV Deju svētki notika no līdz. Kopkora koncerti notika Rīgas Mežaparka Lielajā estrādē, bet "Daugavas" stadionā notika Deju svētku četri koncerti. Arēnā "Rīga" skanēja vokāli simfoniskās mūzikas koncerts.
Galvenais svētku režisors bija Uģis Brikmanis, bet svētku noslēguma koncerta scenārija autore bija rakstniece Nora Ikstena.
Koncepcija un svētku logo
Svētku moto bija "Gaisma līgo Latvijā". Svētku atslēgas vārdi bija Līgo — lai top! Līgo ir pārtapšanas, garīgas un fiziskas attīrīšanās, auglības un pats galvenais — gaismas (saules) pavadīšanas un sagaidīšanas rituāls. Šo svētku vienojošie vārdi — Gaisma līgo Latvijā.
Svētku vizuālās identitātes konkursā uzvarējusi ideja "Skaņu vijums vainagā", kas paredz iespēju katram Latvijas iedzīvotājam radīt savu logo — nopīt savu Dziesmu un deju svētku vainagu, pēc izvēles nodziedot kādu no piedāvātajām Līgo tautasdziesmām. No radītās skaņas īpaši izstrādāts datora algoritms "sapīs" lietotājam unikālu vainagu.
Vokāli simfoniskās mūzikas koncerts
Vokāli simfoniskās mūzikas koncerts notika 3. jūlija vakarā arēnā "Rīga". Koncertā apvienojās četri simfoniskie orķestri — Latvijas Nacionālais simfoniskais orķestris, Liepājas simfoniskais orķestris, Latvijas Nacionālas Operas orķestris un "Sinfonietta Rīga", piedalījās arī Valsts Akadēmiskais koris "Latvija", kamerkoris "Ave Sol", Latvijas Nacionālās Operas koris un 20 labākie Latvijas amatierkori. Pirmajā daļā izpildīja klasiskos latviešu komponistu darbus, otrajā — Latvijas jauno mūziku, kā arī Džuzepes Verdi un Riharda Vāgnera operu korus.
Svētku gājiens
Svētku noslēguma pasākumu programmu ievadīja svētku dalībnieku gājiens un Lielo balvu pasniegšana pie Brīvības pieminekļa. Balvas no Valsts prezidenta Andra Bērziņa, ministru prezidenta Valda Dombrovska, kultūras ministres Žanetas Jaunzemes-Grendes un Saeimas priekšsēdētājas Solvitas Āboltiņas rokām saņēma labākie deju, vokālie un instrumentālie kolektīvi.
Noslēguma koncerts "Līgo"
Noslēguma koncerts notika 7. jūlija vakarā Mežaparka Lielajā estrādē. Kopkorī piedalījās 240 jauktie kori, 79 sieviešu kori, 28 vīru kori, 42 senioru kori, 26 ārzemju latviešu kori, 12 viesu kolektīvi, 30 tautas deju kolektīvi, 37 pūtēju orķestri, Nacionālo Bruņoto spēku orķestris, profesionālais pūtēju orķestris "Rīga", Latvijas Universitātes pūtēju orķestris, J. Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskolas pūtēju orķestris, jauniešu pūtēju orķestris "Auseklītis", Rīgas Doma kora skolas zēnu koris, Rīgas Doma kora skolas meiteņu koris, J. Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolas zēnu koris, Pūces etnogrāfiskais orķestris, "Auļi", T. Loei un M. Hernandez Giraldi ar perkusijas skolas "Ritma karavāna" audzēkņiem.
Atklājot noslēguma koncertu, Valsts prezidents Andris Bērziņš cita starpā sacīja, ka "Tagad atkal dziedam un dejojam savā Latvijā, savā dārgajā tēvzemē. Dziesmu un deju svētki ir mūsu grandiozākais mākslas darbs, dārgums, kas pieder mums visiem un kam visi esam piederīgi, Dziesmu svētkos visi pasaules latvieši atkal ir kopā."
Koncerta repertuārs
Dziesmai šodien liela diena (Pēteris Barisons), Dievs, svētī Latviju (Baumaņu Kārlis), Svētī debesīs šo zemi (Zigmars Liepiņš), Ar dziesmu dzīvībā (Pēteris Plakidis), Latvijā (Pēteris Barisons), Upe un cilvēka dzīve (Jāzeps Vītols), Senatne (Emīls Dārziņš), Ziemeļblāzma (Jāzeps Vītols), Lūgšana (Imants Kalniņš), Tev mūžam dzīvot, Latvija (Jānis Mediņš), Dzīvības mūžīgais vārds (Raimonds Pauls), Brīvība (Ēriks Ešenvalds), Kalējs (Jāzeps Vītols), Mūžam zili (Emīls Dārziņš), Bij' man vienas rozes dēļ (Emiļa Melngaiļa apd.), Mūžu mūžos būs dziesma (Valters Kaminskis), Rozēm kaisu istabiņu (Oļģerta Grāvīša apd.), Caur sidraba birzi gāju (Jura Vaivoda apd.), Es meitiņa kā smildziņa… (Jēkabs Graubiņš), Moseņ, zeileit viesti nesa (Ilonas Rupaines apd.), Es bij meita (Kārlis Lācis), Saule auda audekliņu (Andra Sējāna apd.), Lokatiesi, mežu gali (Emiļa Melngaiļa apd.), Vai tādēļ nedziedāju (Jura Vaivoda apd.), Dod Dieviņi (Raimonds Tiguls), Pūt, vējiņi (Imanta Ramiņa apd.), Gaismeņa ausa (Ilonas Rupaines apd.), Līgo (Ārija Šķepasta apd.), Neba maize pate nāca (Selga Mence), Kālabadi galdiņami (Jevgeņija Ustinskova apd.), Saule brida rudzu lauku (Ilonas Rupaines apd.), Kas dziedāja Jāņu nakti (Uģis Prauliņš), Jāņuvakars (Emilis Melngailis), Augu nakti (Valts Pūce), Līgo saule vakarāi (Riharda Skultes apd.), Jāņu dziesma (Arturs Maskats), Svinēšanas dziesma (Uģis Prauliņš), Saule, Pērkons, Daugava (Mārtiņš Brauns), Gaismas pils (Jāzeps Vītols), Dvēseles dziesma (Ēriks Ešenvalds).
Trajāns
Marks Ulpijs Nerva Trajāns (Marcus Ulpius Nerva Traianus, dzimis, miris ) bija Romas impērijas imperators no 98. līdz 117. gadam, otrais no tā sauktajiem "pieciem labajiem imperatoriem". Trajāna valdīšanas laikā Romas impērijas teritorija sasniedza vēsturiski maksimālos izmērus.
Dzīvesgājums
Trajāns dzimis Itālikā, Bētikas province, Pireneju pussalā, mūsdienu Seviljas pievārtē. Nākamais imperators daudzus gadus pavadīja romiešu armijā, uzturoties galvenokārt pie Romas impērijas ārējām robežām. 89. gadā sāka komandēt romiešu leģionu Pireneju pussalā. 91. gadā tā brīža Romas imperators Domiciāns Trajānam piešķīra konsula amatu. Ar laiku Trajāns kļuva par legātu — romiešu armijas ģenerāli. Šajā amatā ieguva lielu popularitāti. 97. gadā tā brīža imperators Nerva Trajānu adoptēja, jo armija bija kļuvusi ļoti uzticīga tieši Trajānam.
98. gadā, pēc Romas imperatora Nervas nāves, Trajāns kļuva par jauno imperatoru. No 101. gada līdz 106. gadam izcīnīja sīvas kaujas ar Dākiju, pievienodams to Romas valstij kā provinci. Apmēram tajā pašā laikā romieši ieņēma Nabateju. Pēc Dākijas ieņemšanas Trajāna impērija septiņus gadus dzīvoja salīdzinoši mierīgi.
113. gadā partiešu valdnieks Hosrojs pārkāpa vienošanos starp Partu un Romas impēriju par Senās Armēnijas teritoriju. Trajāns nekavējoties veica jaunu kampaņu, ieņemdams Armēniju un daļu no Partas valsts (Asīriju un Babiloniju). 116. gadā iekaroja arī Partas galvaspilsētu Ktesifonu. Tajā pašā laikā šajā reģionā un Ziemeļāfrikā ebreji uzsāka sacelšanos pret romiešu kundzību, kas Trajānam lika apturēt turpmākos iekarojumus. Kampaņas laikā Trajāns saslima un atpakaļceļā mira Kilīkijā, mūsdienu Turcijas teritorijā. Trajāns bija nākamā imperatora Adriāna tēvocis.
Diplomātika
Diplomātika — vēstures zinātnes palīgdisciplīna, kas nodarbojas ar dokumentu formas un satura pētniecību. Tās uzdevums ir noteikt dokumentu autentiskumu. Jēdziens atvasināts no Renesanses laika jēdziena, kad vēstures dokumentus pēc karaļu un pāvestu privilēģiju parauga sāka dēvēt par diplomiem.
Diplomātika ir pirmā vēstures palīgdisciplīna, kas tika teorētiski pamatota. Praktiskā diplomātika radās XIV gadsimtā kā jurisprudences palīgnozare. XIV—XV gs. sāka veidoties tās metodika. Zinātnes iezīmes tai piešķīra franču benediktietis Žans Mabiljons(Mabillon) 1681. gadā ar savu darbu "Par diplomātiku" (De re diplomatica), kas izraisīja plašu rezonansi un kam bija daudz sekotāju.
Diplomātikas uzplaukums sākās pēc Lielās franču revolūcijas. 1821. g. Parīzē nodibināja pat īpašu diplomātikas skolu (École des Chartes), kuras vadītājs bija Leopolds Delīls (Delisle). Tur mācījās arī vācu vēsturnieks Teodors fon Zikels (von Sickel), kurš vēlāk pēc Parīzes parauga nodibināja diplomātikas skolu "Austrijas vēstures pētniecības institūts" (Institut für Österreichische Geschichtsforschung).
Alekss Tangvē
Alekss Tangvē (dzimis 1979. gada 21. novembrī) ir bijušais kanādiešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījs 1088 spēles Nacionālajā hokeja līgā, tajās gūstot 863 punktus. 2001. gadā kopā ar Kolorādo "Avalanche" izcīnījis Stenlija kausu.
Pašlaik (2020) Tangvē ir Amerikas hokeja līgas kluba Aiovas "Wild" galvenā trenera palīgs.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Tangvē uzsāka 1998.—99. gada sezonas izskaņā, kad debitēja Amerikas hokeja līgas kluba Hēršijas "Bears" sastāvā. Jau nākamajā sezonā Tangvē debitēja NHL, atzīmējoties ar 51 punktu Kolorādo "Avalanche" sastāvā. 2000.—01. gada sezonā uzbrucējs palīdzēja "Avalanche" izcīnīt Stenlija kausu, gūstot arī sērijas izšķirošo vārtu guvumu.
2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā Tangvē aizvadīja vairākas spēles Šveices hokeja līgas kluba HC Lugano sastāvā, taču 2005.—06. gada sezonā turpināja spēlēt "Avalanche" rindās.
2006. gada vasarā Tangvē pievienojās Kalgari "Flames" rindām, 2006.—07. gada sezonai izvēršoties par līdz šim rezultatīvāko hokejista NHL karjerā. Pēc divām "Flames" sastāvā aizvadītām sezonām Tangvē tika aizmainīts uz Monreālas "Canadiens", bet 2009.—10. gada sezonu aizvadīja Tampabejas "Lightning" sastāvā.
2010. gadā Tangvē atgriezās Kalgari "Flames" sastāvā. 2013. gada jūnija nogalē tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche" rindām. 2014.—15. gada sezonā ar 55 rezultativitātes punktiem bija starp vadošajiem "Avalanche" spēlētājiem. 2015.—16. gada sezonā tika aizmainīts uz Arizonas "Coyotes". 2016. gada vasarā palika bez NHL līguma, un 2017. gada februārī Tangvē oficiāli paziņoja par karjeras beigšanu.
Ronaldu
Ronaldu Luišs Nazariu de Lima (pt-BR; dzimis, Riodežaneiro, Brazīlijā) jeb Ronaldu ir bijušais brazīliešu futbola uzbrucējs, kurš tiek uzskatīts par vienu no labākajiem spēlētājiem futbola vēsturē.
Profesionālo karjeru viņš uzsāka Belohorizontes "Cruzeiro" klubā 1993. gadā. Pirmo reizi ārzemju klubā Ronaldu spēlēja 1994. gadā, kad tika aizmainīts uz Eindhovenas PSV. Brazīlijas izlasē viņš debitēja 1994. gadā un aktīvi tajā spēlēja līdz 2006. gadam. Spēlējis FC Barcelona, Milānas "Internazionale", Madrides "Real" un AC Milan. Pēdējais profesionālais klubs viņa karjerā bija Sanpaulu "Corinthians Paulista".
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
2011. gada 14. februārī Ronaldu paziņoja par futbolista karjeras beigām, bet 1. jūnijā aizvadīja atvadu spēli Brazīlijas izlasē (1:0 pret Rumāniju).
Sasniegumi
Cruzeiro
PSV Eindhoven
Barcelona
Inter Milan
Real Madrid
Corinthians
Individuālie sasniegumi
Proteīni (nozīmju atdalīšana)
Proteīni var būt:
Sergejs Bubka
Sergejs Bubka jeb Serhijs Bubka (uk; ru; dzimis Vorošilovgradā, Ukrainas PSR, PSRS) ir bijušais ukraiņu vieglatlēts, startējis kārtslēkšanas sacensībās. S. Bubka profesionāli ar kārtslēkšanu nodarbojās un startēja sacensībās laika posmā no 1981. līdz 2001. gadam. Līdz 1991. gadam pārstāvēja PSRS. Viņš bija pasaules rekorda īpašnieks stadionā (6,14 m), bijis arī rekordists telpās (6,15 m). Kopumā uzstādījis 35 pasaules rekordus (17 stadionā un 18 telpās). Pirmais vīrietis pasaulē, kas spējis pārvarēt 6,10 m augstumā novietotu latiņu, tāpat bijis pirmais, kas pārvarējis 6,00 m atzīmi, kopumā 6 metru atzīmi ir pārvarējis 45 sacensībās. 1988. gada Seulas Vasaras Olimpisko spēļu čempions, seškārtējs pasaules čempions (1983, 1987, 1991, 1993, 1995, 1997). PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars (1983). Vairākkārt ticis atzīts par labāko vieglatlētu pasaulē.
Kopš 2005. gada ir Ukrainas Olimpiskās komitejas priekšsēdētājs, tāpat ir Starptautiskās Olimpiskās komitejas loceklis.
Biogrāfija
S. Bubka bija veiksmīgs vieglatlēts jau bērnībā, kad vēl nodarbojās ar 100 metru sprintu un tāllēkšanu, taču par pasaulslavenu sportistu viņš kļuva tikai tad, kad pievērsās kārtslēkšanai. 1983. gadā viņš uzvarēja pirmajā pasaules čempionātā Helsinkos, kad vēl pirms čempionātā nebija guvis vispasaules uzmanību. Nākamajā gadā viņš uzstādīja savu pirmo pasaules rekordu — viņš pārvarēja 5,75 m augstumā novietoto latiņu. Līdz PSRS sabrukumam 1991. gadā viņš pārstāvēja Padomju Savienību. Par saviem pasaules rekorda labojumiem, kas parasti tika laboti tikai par dažiem centimetriem, S. Bubka saņēma vairākus PSRS apbalvojumus un naudas prēmijas.
Kārtslēkšanas karjera
S. Bubka starptautiskajā sacensību arēnā parādījās 1981. gadā, kad Eiropas junioru čempionātā ieguva 7. vietu. 1983. gada pasaules čempionātā Helsinkos īpaši nepazīstamais S. Bubka uzvarēja un kļuva par pirmo pasaules čempionu šajā disciplīnā. Viņš pārvarēja 5,70 m. Nākamajos gados izpaudās S. Bubkas dominance kārtslēkšanas sektorā vieglatlētikas sacensību laikā, tai skaitā notika vairāki pasaules rekorda labojumi un viņš noteica kārtslēkšanas modi.
Savu pirmo pasaules rekordu viņš uzstādīja 1984. gada 26. maijā, kad pārvarēja 5,85 m, taču jau nākamajā nedēļā šis rezultāts tika uzlabots līdz pat 5,88 m. Mēnesi vēlāk pasaules rekords jau bija sasniedzis 5,90 m. Pirmoreiz savā mūžā un kārtslēkšanas vēsturē tika pārvarēta 6 metru atzīme, tas notika 1985. gada 13. jūlijā Parīzē. S. Bubkas konkurentiem ilgu laiku 6,00 m bija neaizsniedzama latiņa. Bez līdzvērtīgiem konkurentiem viņš uzlaboja savu rekordu nākamajos 10 gados, līdz sasniedza augstvērtīgāko rezultātu, kas pašlaik ir arī pasaules rekords, 6,14 metri. Rezultāts tika uzstādīts 1994. gadā.
Laiviņš
Laiviņš var būt:
Aisteres muiža
Aisteres muiža ir ciems Dienvidkurzemes novada Tadaiķu pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļos pie autoceļa V1202 8 km no pagasta centra Lieģiem un 198 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Aisteres muižas (Aistern) centru. Aistere vēstures avotos pirmoreiz minēta 1253. gadā. Tagadējais muižas kungu nams celts 19. gadsimtā. Aisteres muižas īpašnieks bija Oto Frīdrihs fon Bērs. Pēc viņa nāves 1734. gada 18. jūnijā par muižas īpašnieku kļuva viņa dēls Ēvalds fon Bērs. Pēc Ēvalda nāves īpašuma pārvaldi uzņēmās viņa atraitne Juliane Eleonora fon Bīlova.
Muižas komplekss ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis. Pils parks veidots ap 1850.—1870. gadiem. Parkā aug Veimuta priedes un dižskabārži.
Andrejs Patrīcijs Nideckis
Andrejs Patrīcijs Nideckis (,, 1522—1587) jeb Andreass Patrīcijs bija poļu katoļu garīdznieks, humānists un filologs, Polijas-Lietuvas valdnieka Sigismunda II Augusta sekretārs (1560), Viļņas arhidiakons (1576), Livonijas bīskaps ar rezidenci Valmierā (1585-1587).
Viņam lieli nopelni Cicerona darbu pētīšanā.
Dzīves gājums
Dzimis 1522. gadā Osvencimā. Studēja Padujas universitātē, kur 1559. gadā ieguva tiesību doktora grādu. 1561. gadā Venēcijā tika izdoti Cicerona darbu fragmenti ar viņa komentāriem (cum Patricii adnotationibus). Bija Polijas-Lietuvas valdnieka Sigismunda II Augusta sekretārs (1560), vēlāk Stefana Batorija (1576) un viņa sievas Annas Jagelones (1572) sekretārs.
1584. gadā viņu iecēla par Livonijas bīskapu, bet Kalendāra nemieru (1584-1589) dēļ šo amatu viņš uzņēmās tikai 1586. gada pavasarī. Par savu rezidenci viņš izvēlējās Valmieras Sv. Sīmaņa baznīcu, bet jau drīz pēc ierašanās Valmierā viņš mira 1587. gada 6. februārī.
Apglabāts Cēsu Sv. Jāņa baznīcā, kur saglabājies unikāls cilnis.
AirBaltic lidojumu galamērķi
airBaltic lidojumu galamērķi ir saraksts ar Latvijas lidsabiedrības airBaltic galamērķiem no Rīgas, Viļņas un Tallinas lidostām. Saraksts neietver savienotos lidojumus (koda koplietošana) vai franšīzes galamērķus.
Kerijs
Kerijs (sieviešu dzimtē Kerija) ir angļu izcelsmes uzvārds.
Tuba
Tuba (la — ‘taure’) ir metāla pūšaminstruments, tam ir ventiļu mehānisms un plaša menzūra. Tubai ir viszemākais reģistrs no visiem pūšaminstrumentiem. Tiek izšķirta basa un kontrabasa tuba.
Tubu 1835. gadā patentēja Vilhelms Frīdrihs Vīprehts (Wilhelm Friedrich Wieprecht) un Johans Morics (Johann Moritz). Tas ir viens no jaunākajiem instrumentiem mūsdienu orķestrī. Kā simfoniskajos, tā arī operu orķestros tuba parasti tiek izmantota kā trombonu grupas bass. Parasti tubai ir spēcīgs skanējums, tomēr ir iespējams iegūt arī pianissimo skanējumu.
Tēmu Lasila
Spēlētāja karjera
Par hokejistu uzaugot Turku TPS sistēmā, turpat Lasila uzsāka savu profesionāļa karjeru, 2002.—03. gada sezonā kļūstot par TPS otro vārtsargu. 2004.—05. gada sezonā Lasila bija jau TPS vienības pamatvārtsargs.
No 2005. līdz 2007. gadam Lasila divas sezonas aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas klubā Djurgårdens IF, taču tad pievienojās SM līgas klubam HPK. HPK rindās Lasila spēlēja līdz pat 2010.—11. gada sezonas noslēgumam.
2011.—12. gada sezonu vārtsargs aizvadīja KHL vienībā Novokuzņeckas "Metallurg", tiekot atzīts par janvāra līgas labāko vārtsargu. 2012.—13. gada sezonu Lasila aizvadīja Astanas "Baris" sastāvā, taču tad pievienojās Omskas "Avangard" vienībai. "Avangard" gan 2013.—14. gada sezonu sāka ļoti neveiksmīgi, kā rezultātā oktobra sākumā līgums ar Lasilu tika lauzts. Decembrī Lasila pievienojās Zviedrijas hokeja līgas vienībai Vekšes "Lakers".
Somijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2011. gada Pasaules čempionātā, tajā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas.
Sprogainā cekula sīlis
Sprogainā cekula sīlis (Cyanocorax cristatellus) ir vidēja auguma, krāšņs vārnu dzimtas (Corvidae) putns. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Izplatība
Sprogainā cekula sīlis ir Dienvidamerikas centrālās daļas ligzdotājs. Tā izplatības areāls aptver Amazones baseinu. Sastopams Brazīlijā, Bolīvijā un Paragvajā.
Izskats
Sprogainā cekula sīlis pieder Jaunās pasaules putnu grupai. Tas ir vidēji liels starp vārnu dzimtas putniem, bet salīdzinoši liels starp cekulsīļiem. Ķermeņa garums apmēram 35 cm, svars 178 g.
Uzvedība
Sprogainā cekula sīlis ir skaļš putns, tā klaigāšana atgādina vārnas balsi. Sprogāna cekula sīļi dzīvo nelielās grupās, kurās ir 9—11 īpatņi. Grupai ir sava teritorija, bet kaimiņu teritorijas var pārsegties. Visu dienu grupa kopīgi pārvietojas pa mežu, meklējot barību. Viens no grupas uzmana, vai netuvojas ienaidnieki. Ja parādās kāds plēsīgs putns, sargs skaļi brīdina pārējos.
Sprogainā cekula sīļa ienaidnieki ir dzeltengalvas karakara (Milvago chimachima), baltvaigu karakara (Caracara cheriway), ceļmalu vanags (Buteo magnirostris) un melnais kalitrikss (Callithrix penicillata).
Barība
Sprogainā cekula sīlis ir visēdājs. Tas barojas ar kukaiņiem, citiem bezmugurkaulniekiem, vardēm, rāpuļiem, citu putnu mazuļiem, olām, riekstiem, sēklām un augļiem. Tam ļoti garšo Šeflēra lietussarga auga (Schefflera actinophylla) augļi. Kā arī ir novērots, ka tas stundām pavada pekanriekstu kokos (Caryocar brasiliense), lai no ziediem sūktu nektāru.
Ligzdošana
Sprogainā cekula sīļa riests sākas septembrī, līdzko sākas lietus sezona. Ligzda tiek būvēta dažādos kokos, bet visbiežāk pekanriekstu kokos. Dominējošam pārim mazuļus audzināt palīdz visa grupa. Grupas putni sargā teritoriju, baro putnēnus un tīra ligzdu. Iespējams, ka vienā ligzdā tiek iedētas vairāku mātīšu olas.
Ligzdai ir bļodas forma, tā tiek būvēta no zariem un izoderēta ar saknītēm, liānām un lapām. Dējumā ir 5—6 olas. Tās ir gaiši zilizaļas ar brūniem raibumiņiem. Ola ir apmēram 34 mm gara un 24 mm plata. Perē tikai mātīte, bet tēviņš to tikmēr baro. Inkubācijas periods ilgst 18—20 dienas, putnēni izlido pēc 24 dienām.
Gemedža rags
Gemedža rags ir klinšains zemesrags Antarktīdā, Anveras salas dienvidos. Izvietojies Artura līča dienvidu piekrastē un iezīmē Hiro līča ziemeļu malu.
Kopš 1968. gada Gemedža ragā darbojas ASV polārstacija Pālmera.
Sorokina
Sorokina var būt:
Windows Vista
Windows Vista ir Microsoft Windows saimes operētājsistēma personālajiem datoriem, kura pārdošanā tika izlaista. Pirms nosaukuma "Vista" došanas tā bija pazīstama ar kodēto nosaukumu "Longhorn". Windows Vista tika izlaista vairāk nekā piecus gadus pēc tās priekšgājēja Windows XP, kas bija ilgākais pārtraukums starp Windows saimes operētājsistēmām. Windows Vista pēctece ir Windows 7, kas tika izlikta pārdošanā. Galvenais atbalsts priekš Windows Vista no Microsoft beidzās 2012. gada 10. aprīlī, un pagarinātais atbalsts beidzās 2017. gada 11. aprīlī.
SSDP
Vienkāršas pakalpojumu atklāšanas protokols (SSDP), ir tīkla protokols, kurš veidots uz interneta protokolu bāzes informācijas par tīkla pakalpojumiem un to klātbūtni iegūšanai. Šis protokols paveic to bez citu serveru palīdzības un konfigurācijas mehānismiem, tādiem kā DHCP (Dynamic Host Configuration Protocol), vai DNS (Domain Name System) un bez speciālām statiskām konfigurācijām. SSDP protocols ir bāzēts uz UPnP protokola un ir paredzēts mājsaimniecībām vai mazajiem birojiem. Protokolu specificēja Microsoft un Hewlett Packard IETF interenta draftā 1999 gadā.
SSDP protokola adrešu multiraides rezultāti:
Sorokins
Sorokins (ru; sieviešu dzimtē Sorokina (Соро́кина)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Hronoloģija
Hronoloģija (no el (hrónos) — 'laiks') ir vēstures palīgdisciplīna, kas pēta dažādu tautu gadu skaitīšanas sistēmas un laika noteikšanas paņēmienus kalendāros, palīdz noteikt vēstures avota rašanās laiku, sniedz notikumu uzskaitījumu laika secībā.
Vēsture
Vēstures hronoloģijas sistematizāciju XVI gs. ieviesa Ž.Ž. Skaligers (Francija). Vispārējo hronoloģijas teoriju un vēsturi XIX gs. izstrādāja L.Idelers (Vācija), XX gs. sākumā to paplašināja F.Gincels (Vācija). XX gs. radītie darbi par hronoloģiju ir veltīti galvenokārt atsevišķu tautu gadu skaitīšanas veidiem un formām (pēc gada laikiem, par atskaites punktu ņemot zvaigznāju atrašanās vietu), kā arī pēc tādām parādībām kā saules aptumsumi, zemestrīces u.c.
Latvijā pirms t.s. Gregora kalendāra ieviešanas bija sava laika skaitīšanas sistēma. Pirmais zinātnieks, kas tajā iedziļinājās, bija 20. gadsimta pirmajā pusē Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja un Valsts vēsturiskā muzeja pārzinis Matīss Siliņš. Pirmais lielākais latviešu gadskārtas un laika skaitīšanas pētījums ir mākslinieka un senatnes pētnieka Ernesta Brastiņa publicētās “Latvju gadskārtas dziesmas” (1929). Matemātiķis Valdis Klētnieks ir veicis pētījumu par mēnešu nosaukumu latvisko izcelsmi un pierādījumus, ka deviņu dienu savaite ir senās laika skaitīšanas mēra vienība. Lielu ieguldījumu devis arī mākslinieks un senatnes pētnieks Arvīds Brastiņš, kurš uzrakstījis darbu “Māte Māra” (1967), kurā rodam seno baltu laika skaitīšanas sistēmas īsu kopsavilkumu.
Alfreds Besters
Alfreds Besters (en; dzimis, miris ) bija ASV zinātniskās fantastikas rakstnieks. 1953. gadā par romānu "Cilvēks bez sejas" (The Demolished Man) saņēmis Hjugo balvu. 1987. gadā piešķirta SFWA Lielmeistara balva, pēc nāves 2001. gadā uzņemts Zinātniskās fantastikas slavas zālē.
Bibliogrāfija
Romāni "Tīģeris! Tīģeris!" (Tiger, Tiger jeb The Stars My Destination) (1956.) u.c.
Stāsti:
Smadzenītes
Smadzenītes ir smadzeņu daļa. Tās atrodas galvaskausa pakauša daļā. Tām ir liela nozīme sensorās uztveres saskaņošanā, kustību koordinācijā. Smadzenītes veido divas puslodes, kuras saista tā sauktais tārps.
Smadzenītes atrodas iegareno smadzeņu un tilta aizmugurē. Smadzenītes veic muskuļu kustību koordināciju un saskaņošanu pozas un līdzsvara nodrošināšanai. Bez tam smadzenītes regulē arī muskuļu tonusu, laika koordināciju un ķermeņa stāju. Smadzenītēm izšķir 2 puslodes un vidusdaļu. To perifēro daļu veido pelēkā viela jeb smadzenīšu garoza, bet centru — baltā viela. Balto vielu veido nervu šūnu izaugumi jeb aksoni, kas sakopoti īpašos kūlīšos. Smadzeņu garengriezumā, kas izdarīts tieši redzams īpatnējs baltās un pelēkās vielas izkārtojums, kas atgādina dzīvības koku.
Ar apkārtējām smadzeņu daļām smadzenītes saista vairāki šķiedru (baltās vielas) sakopojumi, tas ir, smadzenīšu kājiņas. Apakšējās kājiņas savieno tās ar iegarenajām un muguras smadzenēm; pa tām smadzenītes saņem impulsus no ķermeņa muskuļiem, saitēm, locītavām, kā arī no iekšējās auss pusloka kanāliem. Vidējās kājiņas savieno abas smadzenīšu puslodes savā starpā un ar tiltu, bet tālāk — ar smadzeņu lielo pusložu garozu. Smadzenīšu augšējās kājiņas savieno tās ar vidussmadzenēm.
Latvijas futbola izlase 1927. gadā
'''Latvijas futbola izlase 1927. gadā''' aizvadīja 5 spēles, no kurām uzvarēja 2, bet 3 zaudēja. Šajā gadā Latvijas izlase piedzīvoja lielāko zaudējumu savā vēsturē, ar 0-12 Stokholmā zaudējot Zviedrijai. Spēlē pret Lietuvas izlasi Voldemārs Žins kļuva par pirmo spēlētāju izlases vēsturē, kas vienā spēlē guvis 3 vārtus. 1927. gadā par Latvijas izlases galveno treneri strādāja austrietis Karls Kurcs.
Spēles
Latvija: Arvīds Jurgens (Ādolfs Greble 79'-85'); Voldemārs Grāvelis, Pēteris Lauks, Harijs Fogelis, Česlavs Stančiks, Voldemārs Roze, Arvīds Bradiņš, Emīls Urbāns, Alberts Šeibelis, Voldemārs Bērziņš, Aleksandrs Ābrams.
Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Harijs Pīkols, Aleksandrs Varakājs, Česlavs Stančiks, Kārlis Tīls, Emīls Urbāns, Arnolds Tauriņš, Alberts Šeibelis, Arkādijs Pavlovs, Alfrēds Brašmanis.
Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Harijs Pīkols, Voldemārs Roze, Rūdolfs Kronlaks, Kārlis Tīls, Emīls Urbāns, Voldemārs Žins, Alberts Šeibelis, Voldemārs Plade, Arvīds Bradiņš.
Latvija: Arvīds Jurgens; Pēteris Lauks, Harijs Pīkols, Rūdolfs Kronlaks, Česlavs Stančiks (Kurts Strazdiņš 30'), Alberts Tarulis, Emīls Urbāns, Alberts Šeibelis, Ludvigs Dudaņecs, Augusts Skiltriters, Roberts Blūmentāls.
Latvija: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Harijs Pīkols, Voldemārs Bērziņš, Rūdolfs Kronlaks (Ludvigs Dudaņecs '46), Kārlis Tīls, Roberts Blūmentāls, Voldemārs Žins, Alberts Šeibelis, Voldemārs Plade, Emīls Urbāns.
Andrē Žids
Andrē Pols Gijoms Žids (fr; dzimis, miris ) bija franču rakstnieks.
Biogrāfija
1947. gadā Žids saņēma Nobela prēmiju literatūrā.
A. Žids pazīstams ar saviem morāles un tikumības problemātikai veltītajiem, kā arī autobiogrāfiskajiem darbiem. Viņa populārākie darbi ir Les Nourritures terrestres, L'Immoraliste, La Porte étroite, Les Caves du Vatican, La Symphonie pastorale ("Pastorālā simfonija", 1925), Corydon, Les Faux-monnayeurs ("Naudas viltotāji"), Si le grain ne meurt ("Ja grauds nemirst", 1924), Retour de l'U.R.S.S. ("Atgriešanās no PSRS", 1936), Journal intime - Et Nunc Manet In Te ("Dienasgrāmata — un tagad viņa dzivo tevī", 1951).
Fredriks Brauns
Fredriks Brauns (en, dzimis, miris ) bija ASV zinātniskās fantastikas rakstnieks. Strādājis pārsvarā īsā stāsta, groteskas žanrā. Arī mistērijas un šausmu stāstu meistars.
Brauns dzimis Sinsinati.
Sāka publicēties 1938. gadā.
Bibliogrāfija
Latviešu valodā izdots stāstu krājums "Zvaigžņu karuselis" (ievietoti F. Brauna un V. Tenna stāsti; izdevniecība "Zinātne", Rīga, 1978).
Dainis Deglis
Dainis Deglis (dzimis Smiltenē) ir bijušais latviešu futbola aizsargs, kurš lielāko savu karjeras daļu aizvadīja FK Daugava Rīga sastāvā.
Spēlētāja karjera
Kad rezultāti atkal kļuva sliktāki, Deglis pārcēlās uz Liepājas "Zvejnieks" komandu, kur viņš aizvadīja 1987.-1988. sezonas. 1989. gada viņš atkal spēlēja Daugava sastāvā, bet pēc tam vienu gadu aizvadīja Somijā, FC KooTeePee sastāvā.
FK Jūrmala
Pēc spēlētāja karjeras beigām viņš kļuva par pirmo latviešu futbola aģentu, kā arī līdzdarbojās kluba FK Jūrmala izveidē.
Mihalovce
Mihalovce (sk) ir pilsēta Slovākijā, Košices apgabala Mihalovces apriņķa centrs pie Zemplīnskas Širavas ūdenskrātuves krastā.
Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1244. gadā. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums bija Naģmihāja (hu). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (79,53 %) un čigāni (3,09 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (42,07 %), bez konfesijas (18,30 %), grieķu katoļi (16,5 %), nereliģiozi (10,33 %), evaņģēlisti (3,97 %), pareizticīgie (3,96 %).
Mihalovce ir futbolista Mariāna Kelemena (Marián Kelemen, 1979) dzimtā pilsēta.
The Notorious B.I.G.
Kristofers Džordžs Lators Volless (Christopher George Latore Wallace; dzimis, miris ), vairāk zināms kā Biggie Smalls vai Big Poppa, bet nozīmīgākais skatuves vārds — The Notorious B.I.G., bija amerikāņu reperis.
Avrila Laviņa
Avrila Ramona Laviņa (fr; dzimusi ) ir kanādiešu dziedātāja, kuras mūzikas stils definējams kā poproks.
The Notorious B.I.G.
Bigijs dzimis Bruklinā, Ņujorkā. Viņš uzauga Ņujorkas narkotiku laika sākumā un sāka pārdot narkotikas, kad bija vēl diezgan mazs. Kad Bigijs izdeva savu pirmo albumu "Ready To Die" (1994), viņš kļuva par Austrumkrasta repa ikonu un tādā veidā popularizēja Ņujorkas vārdu hiphopa industrijā laikā, kad tajā galvenokārt dominēja Rietumkrasta mākslinieki. Nākamajā gadā viņš apvienojās ar saviem bērnības draugiem un izveidoja savu protežē grupu "Junior M.A.F.I.A.", kura guva arī panākumus. Kamēr ierakstīja savu otro albumu, Bigijs iesaistījās Austrumkrasta-Rietumkrasta hiphopa karā, kurā bija viena no centrālajām figūrām.
Avrila Laviņa
Viņa bija precējusies ar kanādiešu rokgrupas Sum 41 solistu Deriku Vibliju. Tagad precējusies ar kanādiešu grupas Nickelback solistu Čadu Krogeru.
Agrie gadi
Avrila Laviņa piedzima Belevillas pilsētā Kanādas provincē Ontārio franču izcelsmes kanādiešu un baptistu Džona un Džūdijas Laviņu ģimenē. No piecu gadu vecuma Laviņja auga Napanī pilsētā. Tur viņa dziedāja baznīcas korī, mācījās spēlēt ģitāru, dziedāja kantri stilā.
Jaski
Jaski ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā pie Līdumnieku—Plaudišu ceļa 3,3 km no pagasta centra Līdumniekiem, 16 km no novada centra Blontiem un 294 km no Rīgas. Ciemā ietilpst 7 (2012) adrešu vienības (mājas).
Avrila Laviņa
Agrie gadi
Klifs Fabrī, pirmais profesionālais Avrilas menedžers, iepazinās ar viņu, kad viņa dziedāja kantri stilā dziesmas grāmatu veikalā Chapters Kingstonā Ontārio provincē. Izrādes laikā teātrī "Lennox Community" Avrilu ievēroja Stīvs Medss, vietējais izpildītājs un kantri dziesmu autoru, kurš viņu uzaicināja dziedāt dziesmā "Touch The Sky" ("Skart debesis") viņa albumam "Quinte Spirit" 1999. gadā. Iespaidots ar viņas talantu, viņš uzaicināja atkal dziedāt dziesmās "Temple Of Life" ("Dzīves templis") un "Two Rivers" ("Divas upes") viņa nākamajam albumam, "My Window To You" ("Mans logs pie jums") 2000. gadā.
2002 - 2003
Acīmredzami, pirmie mēģinājumi uzrakstīt dziesmu Avrilai neizsauca viņas piekrišanu, un beigu beigās viņa aizbrauca uz Losandželosu, Kalifornijā un uzņēmās ierakstīt savu pirmo albumu kopā ar Klifu Magnesu "The Matrix" kompānijā, starp kuru darbiem bija dziesmas Šīnai Īstonei (Sheena Easton), un Kristīnai Agilerai (Christina Aguilera).
Galu galā iznāca albums "Let Go". Avrila izteica vēlmi uzrakstīt vairāk pop orientētās dziesmas nākotnē. Albums "Let Go" iznāca 2002. gada 4. jūnijā un īsā laikā sasniedza 2. vietu ASV, 1. Austrālijā, Kanādā un Lielbritānijā. Albums četras reizes ieguva platīna statusu mazāk nekā sešos mēnešos; 2004. gada decembrī tirāža pa visu pasauli sastādija 15 miljonus kopiju.
Četras kompozīcijas no "Let Go" albuma kļuva par singliem. "Complicated" sasniedza pirmo vietu Austrālijas hitu parādē un 2. Billboard Hott 100 ASV. Dziesma "Sk8er Boy" sasniedza labāko desmitnieku ASV un Austrālijā, un pirmo vietu Kanādā. "I'm With You" sasniedza Top-5 ASV. "Losing Grip" sasniedza pirmo vietu Kanādā, Top-10 Taivānā un Top-20 Čīlē.
Avrila Laviņa uzvarēja nominācijā "Labākais atklājums" 2002. gadā Video Music Awards MTV, uzvarēja 4 no 6 Žino balvas nominācijām 2003. gadā, nopelnīja World’s Best-Selling Canadian Singer World Music Award, un visbeidzot tika nominēta astoņām Grammy balvas prēmijām (Grammy Awards).
2004 - 2006
Otrais Avrilas albums, "Under My Skin", tika izdots 2004. gada 25. maijā. Šis albums nepiekāpās pirmajam un bija hitu parādes priekšgalā dažās valstīs, ieskaitot Lielbritāniju, ASV, Kanādu un Austrāliju. Lielāko daļu albuma dziesmu Avrila sarakstīja pati.
Vadošais singls, "Don’t Tell Me", kļuva par numuru viens Argentīnā, bija labāko piecnieku starpā Lielbritānijā un Kanādā, un iekļuva Top-10 Austrālijā un Brazīlijā. "My Happy Ending" sasniedza Top-10 ASV. "Nobody's Home" un pēdējais singls, "He Wasn't", sasniedza numuru viens Kanādā.
Avrila uzvarēja divās nominācijās World Music Awards 2004. gadā - World’s Best Pop/Rock Artist un World’s Best Selling Canadian Artist. Viņa ieguva piecas Žino balvas nominācijas 2005. gadā, nopelnot trīs no tām, ieskaitot Fan Choice Award, Artist of the Year un Pop Album of the Year. Viņa tāpat tika nosaukta Favourite Female Singer astoņpadsmitajā ikgadējajā Nickelodeon Kids' Choice Awards apbalvošanā.
Animācijas filma "Otrpus žogam" — Avrilas debija animācijas filmu ieskaņošanā, kur viņa strādāja kopā ar Viljamu Šetneru, Brūsu Vilisu un Geriju Šendlingu. Viņa tāpat piekrita uzņemties Ričarda Gīra filmā, "Pūlis", un viņas trešais projekts saucas "Ātrās ēdināšanas nācija", izveidots no viņas iemīļotās grāmatas. Tur viņas spēlē otrā plāna lomu.
2006. gada janvārī Avrila parakstīja kontraktu ar modeļu aģentūru "Ford Models". Februārī viņa parādījās uz "Harpers Bazaar" februāra izdevuma. Tāpat viņa astoņas minūtes uzstājās 2006. gada ziemas olimpisko spēļu noslēguma cerimonijā (Turīnā, Itālijā).
2011 - 2012
2011. gada pavasarī tika izdots Avrilas ceturtais albums ar nosaukumu "''Goodbye Lullaby". Tā pirmais singls iznāca janvārī - "What The Hell", pēc tam sekoja "Smile" un "Wish You Were Here"''
2013
2013. gada novembrī Avrila laida klajā piekto studijas labumu ar nosaukumu "Avril Lavigne". Pirmais singls iznāca gandrīz pusgadu pirms albuma ar nosaukumu "Here's to Never Growing Up", ar ko Lavinja veiksmīgi pieteica savu atgriešanos. Pēc tam sekoja singls "Rock n Roll" un "Let Me Go", ko izpilda kopā ar savu vīru Čadu Krogeru.
Filmu karjera
Laviņas filmu karjera sākās animācijas filmā Otrpus žogam ("Over the Hedge"), kur viņa strādāja kopā ar Viljamu Šetneru, Brūsu Vilisu, Geriju Šendlingu, Vanku Skaizu, Niku Nolti un Stīvu Karelu. Viņa arī tēloja aizdomās turamā draudzeni Ričarda Gīra filmā Pūlis ("The Flock"), bet viņas trešais projekts bija Ātrās ēdināšanas nācija ("Fast Food Nation"), kurš ir balstīts uz viņas mīļāko grāmatu. Laviņa uzrakstīja un iedziedāja dziesmu "Keep Holding On" kopā ar "Dr. Luke" filmas Eragons ("Eragon") skaņu celiņam, dziesma bija iekļauta arī viņas trešajā albumā, "The Best Damn Thing". Viņa arī iedziedāja motīva dziesmu filmai Sūklis Bobs Kvadrātbiksis ("The SpongeBob SquarePants Movie").
Laviņa nospēlēja epizodisku lomu filmā "Jautrais izbrauciens" (Going the Distance) un parādījās seriāla "Sabrina, pusaugu burve" (Sabrina, the Teenage Witch) sērijā, izpildot "Sk8er Boi" kopā ar viņas grupu.
Britu izdevumā The London Paper tika paziņots, ka viņa nesen dabūjusi vadošo lomu gaidāmajā filmā. "Man drīzumā ir loma - kaut kas ko jūs negaidāt no manis, kaut kas tumšs un melns."
The Notorious B.I.G.
Losandželosā Bigiju nezināms uzbrucējs nogalināja "drive-by" apšaudes laikā. Viņa dubultdisks "Life After Death" tika izdots 50 dienas pēc viņa nāves un tas ieguva 1. vietu ASV albumu topos, kā arī 2000. gadā dimanta statusu. MTV viņu iekļāva topa The Greatest MCs of All Time 3. vietā uzreiz pēc 2Pac.
TWiiNS
TWiiNS (iepriekš pazīstamas kā Tweens un Twice as Nice) ir slovāku popduets. Dueta dalīvnices ir māsas Daniela un Veronika Nizlovas, kuras abas ir dzimušas.
Viņas bija Čehijas pārstāves Terezas Kerndlovas bekvokālistes 2008. gada Eirovīzijā. Duets ir pazīstams ar savu kaverversiju dziesmai "Boys, Boys, Boys", ko viņas ierakstīja 2010. gada janvārī kopā ar vācu reperi Carlprit.
TWiiNS pārstāvēs Slovākiju 2011. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu I'm Still Alive.
Itāļu valodas
Itāļu valodas bija Apenīnu pussalā runātu, pie indoeiropiešu saimes piederošu valodu grupa, kurā ietilpst latīņu, osku, umbru un vairākas citas valodas.
Latīņu valoda asimilēja ne tikai izolētas, pie indoeiropiešu saimes nepiederošas valodas, piemēram, etrusku valodu, un indoeiropiešu valodas, kas nepiederēja pie itāļu grupas, piemēram, mesapiešu valodu, bet arī visas citas itāļu valodas un izplatījās visā Vidusjūras reģionā. Pēc latīņu valodas faktiskās nāves tā ilgu laiku baudīja augstu prestižu, piemēram, būdama viena no rakstvedības valodām Polijā-Lietuvā.
No sākotnējām itāļu valodām oficiāls statuss kādā teritorijā mūsdienās ir tikai latīņu valodai (Vatikānā), taču no latīņu valodas cēlušās romāņu valodas, tai skaitā itāļu valoda, ir plaši izplatītas pasaulē.
Paranoja i Angedonija
Paranoja i Angedonija (ru) ir Krievijas pankroka grupa, ko 2000. gadā dibināja Andrejs Skovorodnikovs.
Āda
Āda ir dzīvnieku un cilvēku ķermeņa ārējais apvalks. Āda sargā ķermeni no apkārtējās vides ietekmes un mikroorganismiem, ir maņu orgāns, piedalās vielmaiņā un termoregulācijā.
Augstāk attīstītākajiem mugurkaulniekiem ir 3 ādas slāņi; virsāda jeb epiderma — sastāv no epitēlijaudiem, radusies no ektodermas; pamatāda — sastāv no saistaudiem, radusies no mezodermas; zemāda — sastāv no taukaudiem.
Bezmugurkaulniekiem ir 1 ādas slānis, tā ir epiderma.
Aukstasiņu mugurkaulniekiem ir 2 ādas slāņi; siltasiņu mugurkaulniekiem ir arī mezoderma. No epidermas veidojas ādas dziedzeri, rāpuļu ragvielas zvīņas un vairogi, putnu spalvas, zīdītāju mati, ragi un nagi. No ektodermas rodas zivju kaulu zvīņas un pārkaulojumi rāpuļu ādā.
Ādas imūnfunkcijas
Āda ir pirmā aizsargbarjera, kādā veidā cilvēks pasargājas no citiem ārējiem, bīstamiem faktoriem. Ādā esošā blīvā keratīna dēļ baktērijām un sēnītēm ir grūti izkļūt caur to. Epidermas šūnas nepārtraukti zvīņojas un atjaunojas no zemāk esošajiem slāņiem, tāpēc mikroorganismi, kas iekļuvuši starp ādas slāņiem, atdalās kopā ar mirušo ādu.
Ādā ir imūnās šūnas (Langerhansa šūnas, tuklās šūnas u.c.), kas cīnās ar mikroorganismiem, tos noārdot vai piesaistot vēl citas iekaisuma šūnas un veicinot to migrāciju uz ādu. No ārējo faktoru iedarbības pasargā arī dziedzeru sekrēti, piemēram, sviedros atrodams antibakteriāls peptīds - dermcidīns.