cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ak Jeruzaleme, modies
Citāti
"...ko gan līdzēja visi tādi krievu noliegumi lietot Latvijas vārdu, kuru uzdevums bija noslāpēt mūsu nacionālo garu, ja pat tādu dziesmu, kā "Jeruzaleme, mosties" tauta saprata kā varenu aicinājumu: "Latvija, mosties!" Es vēl šodien, pēc vairāk nekā 50 gadiem, nevaru aizmirst milzīgo saviļņojumu, kad dzirdēju abu šo dziesmu ("Ak Jeruzaleme, mosties" kopā ar Baumaņa himnu "Dievs, svētī Latviju") varenās skaņas līstam pār klausītājiem." (Edgars Švēde, "Latvija, mosties!" Latvija, 1954. nr. 27.)
Rūselare
Rūselare (nl, fr) ir pilsēta Beļģijā, Flandrijas reģionā, Rietumflandrijas provincē. 2018. gada Rūselarē dzīvoja 62 301 iedzīvotājs.
Pilsētas rātsnams, tirgus un zvanu tornis ir iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā. Rūselarē atrodas Rodenbach alus darītava.
The Ipcress File
The Ipcress File ir 1965. gada Apvienotās Karalistes spiegu filma, kuras režisors ir Sidnijs L. Fūrijs. Filmā galvenās lomas atveido Maikls Keins, Naidžels Grīns, Gajs Doulmans un Sjū Loida. Filma balstīta uz Lena Deitona 1962. gada romānu The IPCRESS File.
Filma stāsta par spiegu, kurš Londonā izmeklē vairāku britu zinātnieku nolaupīšanu un smadzeņu skalošanu, vienlaikus cīnoties ar savas aģentūras birokrātiju.
Filmas The Ipcress File pirmizrāde notika. Filma guva pozitīvas kritiķu atsauksmes un saņēma BAFTA kino balvu kategorijā "Labākā britu filma". Filmai iznāca divi turpinājumi: Funeral in Berlin (1966) un Billion Dollar Brain (1967). Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 97% vērtējums. 1999. gadā Britu Kinoinstitūts The Ipcress File filmu ierindoja savā 20. gadsimta labāko britu filmu saraksta 59. vietā.
Ivans Striničs
Ivans Striničs (hr; dzimis ) ir Horvātijas futbolists, aizsargs, Horvātijas futbola izlases dalībnieks.
Sasniegumi
Hajduk Split
Lomela
Lomela (nl) ir pilsēta Beļģijā, Flandrijas reģionā, Limburgas provincē. 2018. gadā Lomelā dzīvoja 34 044 iedzīvotāji.
Bez dzīvojamās zonas, Lomelā atrodas arī vairāki dabas rezervāti. Pilsētā tiek iegūtas smiltis, ko izmanto stikla ražošanā. Daži no smilšu ieguves karjeriem ir pārveidoti par dabas rezervātiem un atpūtas zonām.
Karijs (ēdiens)
Kopumā karija sastāvdaļas un pasniegšanas veids ir atkarīgs no reģionālām kultūras tradīcijām un personīgām vēlmēm, un, piemēram, taizemiešu karija receptes ir ļoti atšķirīgas no tām, kas tiek ēstas Japānā. Karijs var saturēt zivis, vēžveidīgos, putnu vai citu veidu gaļu, ar vai bez dārzeņiem, kā arī var būt veģetāri un vegāniski kariji. Sausos (jeb biezos) karijus pagatavo ar mazu mērces daudzumu. Šķidrāki kariji satur manāmu daudzumu mērces, kuras pamatā ir buljons, kokosriekstu krēms vai kokosriekstu piens, krējums vai jogurts, vai pākšaugu biezenis, sautēts, sasmalcināts sīpols vai tomātu biezenis.
Rietumu pasaulē tiek plaši tirgots karija pulveris — komerciāli sagatavots garšvielu maisījums, kas var tikt izmantots, lai pagatavotu kariju.
Falkenšteina
Falkenšteina ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķī pie Veise Elsteres upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1260. gadā.
Kastīši
"Kastīši" (en) ir 2014. gada ASV animācijas filma, kuras režisori ir Greiems Anable un Entonijs Stači. Galvenos tēlus ierunājuši Bens Kingslijs, Elle Faninga, Dī Bredlijs Beikers, Stīvens Blums un Toni Kolete. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Filma 2014. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Lielais 6".
Filmas galvenais varonis ir cilvēkbērns Egs, kuru ir uzaudzinājuši kastīši, atkritumus vācoši trollīši. Filmā Egs cenšas kastīšus pasargāt no kaitēkļu iznīcinātāja Arčibalda Snačera.
Hieronims
Svētais Hieronims (, dzimis ap 347. gadu, miris 420. gadā) bija katoļu priesteris, mācītājs, teologs un vēsturnieks. Viņš ir atzīts par katoļu svēto un par Baznīcas doktoru. Dzimis Dalmācijas pilsētā Stridonā. Hieronims ir ievērojams ar to, ka uzrakstījis Vulgātu — Bībeles tulkojumu latīņu valodā. No ebreju valodas iztulkojis Veco Derību un veicis vairākus labojumus Jaunās Derības tulkojumā. Pirms tam viņš daudz pētīja svētos rakstus un apguva ebreju valodu.
Vašingtona universitāte Sentluisā
Vašingtona universitāte Sentluisā (en) ir uz pētniecību orientēta privāta universitāte. Tā atrodas Sentluisā, Misūri štatā, un tiek uzskatīta par vienu no prestižākajām ASV universitātēm. Izdevuma U.S. News & World Report reitingā Vašingtona universitāte ir atzīta par 14. labāko universitāti ASV, savukārt pasaules universitāšu akadēmiskajā reitingā tā ierindota 32.vietā.
Vašingtona universitāte dibināta 1853. gadā un nosaukta pirmā ASV prezidenta Džordža Vašingtona vārdā. Pašlaik tajā studē ap 14 000 studentu no visiem 50 ASV štatiem un vairāk nekā 100 pasaules valstīm. Ar universitāti saistīti cilvēki (studenti, pētnieki u.c.) ir saņēmuši 23 Nobela prēmijas.
Žozefs Liuvils
Žozefs Liuvils (, dzimis, miris ) bija franču matemātiķis.
Dzīvesstāsts
1827. gadā pabeidzis Politehnisko skolu (École Polytechnique). Kopš 1838. gada - tās pasniedzējs. No 1850. gada - pasniedzējs Collège de France. 1836. gadā nodibināja arī mūsdienās izdoto zinātnisko žurnālu Journal de Mathématiques Pures et Appliquées. 1846. gadā savā žurnālā ievietoja nepublicētu, jau mirušā Evarista Galuā darbu, tā pievērsdams uzmanību šim matemātiķim. Liuvila vārdā nosaukts Mēness krāteris.
Vukovaras kauja
Vukovaras kauja jeb Vukovaras aplenkums (hr, sr) bija 87 dienas ilgs Vukovaras pilsētas aplenkums Horvātijas kara sākumposmā 1991. gadā.
Pirms Horvātijas kara sākuma Vukovārā dzīvoja gan horvāti, gan serbi (apmēram trešdaļa). Sākoties Horvātijas karam, pilsētu, kuru aizstāvēja horvātu spēki un paramilitārās grupas, centās ieņemt Dienvidslāvijas tautas armija, kas bija nostājušies serbu pusē, un serbu paramilitārie spēki. Kaujas laikā uz pilsētu tika raidīti līdz pat 12 000 šāviņu dienā. Pilsētas nopostīšana ar kaujas ieročiem Eiropā tika piedzīvota pirmoreiz kopš Otrā pasaules kara laika. Kad Vukovaru 18. novembrī ieņēma, pilsētas pievārtē Ovčaras fermā tika noslepkavoti vairāk nekā 200 horvātu karagūstekņu un civiliedzīvotāju. Veicot etnisko tīrīšanu, vairāk nekā 20 000 pilsētas horvātu iedzīvotāju tika padzīti no pilsētas, bet pilsēta iekļauta Serbu Krajinas republikas sastāvā.
Horvātija Vukovaru atguva 1998. gadā mierīgiem līdzekļiem, pusēm parakstot Erdutas vienošanos. Pilsēta ir atjaunota, kaut arī daudzas ēkās var redzēt kauju pēdas. Tajā dzīvo divreiz mazāk iedzīvotāju nekā pirms kara un kopienu starpā saglabājas nošķirtība.
Centrālāfrikas Republikas administratīvais iedalījums
Centrālāfrikas Republikas administratīvo iedalījumu veido 14 prefektūras, 2 ekonomiskās prefektūras (Nanas-Grebizi un Sangas-Mbaēres) un Centrālāfrikas Republikas galvaspilsētas Bangi autonomā komūna. Prefektūras sīkāk iedalās 71 apakšprefektūrā, kuras savukārt sīkāk iedalās komūnās. Visas prefektūras nosauktas pēc tām caurtekošo upju vārdiem. Katrai prefektūrai ir savs parlaments - Galvenā padome (Conseil Général) un prefekts. Pilsoņu kara dēļ šis sadalījums un varas sistēma ne vienmēr atbilst faktiskajam stāvoklim, un pēdējie ticamie skaitļi par iedzīvotāju skaitu ir 2003. gada tautas skaitīšana.
Bangi rajoni
Galvaspilsēta Bangi tiek iedalīta 8 rajonos (arrondissements), kuri sīkāk dalās iecirkņos jeb kvartālos (quartiers).
Tiričmirs
Tiričmirs (ur) ir Hindukuša augstākā virsotne Pakistānas ziemeļos, Haibaras Pahtūnhvas provincē. Augstākais kalns ārpus Himalaju—Karakoruma grēdas.
Kalna virsotne labi redzama no distrikta centra Čitralas. Apkaimes iedzīvotāji — čitrālieši, kas runā khovārā. Pirmā dokumentētā uzkāpšana Tiričmirā notika 1950. gadā un to paveica norvēģu ekspedīcija.
Dūmakainie leopardi
Dūmakainie leopardi jeb mākoņainie leopardi, dūmakaino leopardu ģints (Neofelis) ir viena no kaķu dzimtas (Felidae) ģintīm, kas pieder panteru apakšdzimtai (Pantherinae). Šajā ģintī ir 2 sugas, kuras mājo Dienvidaustrumāzijā, izplatības areāla rietumu robežai sasniedzot Nepālu un Sikimu. Kontinentālajā Āzijā sastopams dūmakainais leopards (Neofelis nebulosa), bet Zundu dūmakainais leopards (Neofelis diardi) mājo Sumatras un Borneo salās. Dūmakainie leopardi galvenokārt dzīvo tropiskajos lietus mežos, bet tie sastopami arī skrajākos mežos, kā arī krūmājos un zālājos. Himalajos tie novēroti līdz 1450 metriem virs jūras līmeņa.
Zinātniskais ģints nosaukums Neofelis atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē jaunais kaķis (neo - jauns, felis - kaķis).
Klasifikācijas vēsture
Edvards Grejs 1867. gadā izdalīja dūmakaino leopardu ģinti, dodot zinātnisko nosaukumu Neofelis. Šajā ģintī viņš iedalīja divas sugas: Neofelis macrocelis, kas mājo no Himalajiem līdz Taizemei, un izmirušo Formozas dūmakaino leopardu (Neofelis brachyurus), kas dzīvoja Taivānas salā, kādreizējā Formozā. 1917. gadā ģints tika revidēta, tā kļuva monotipiska - viena dūmakaino leopardu suga ar vairākām pasugām. Gandrīz 90 gadus dūmakainajiem leopardiem tika klasificēta viena suga. Tikai attīstoties ģenētiskajiem pētījumiem, 2006. gadā tika atklāts ģenētiski atšķirīgais Zundu dūmakainais leopards.
Izskats un īpašības
Dūmakainie leopardi ir mazākie no visiem lielajiem kaķiem un tie nav tuvu radniecīgi leopardam. Ir pieņemts uzskatīt, ka dūmakainie leopardi ir evolucionāra saite starp lielajiem kaķiem un mazajiem kaķiem. Tiem ir dzeltenīgi pelēks kažoks ar lieliem, mākoņiem līdzīgiem rakstiem, kuru ārējā mala ir melna, bet centrs kļūst gaišāks. Ķermenis ir spēcīgs un kompakts, aste gara, kājas proporcionāli īsas, galvaskauss pagarināts un plats. Viena no galvenajām dūmakaino leopardu iezīmēm ir garie ilkņi. Neskatoties uz salīdzinoši nelielo augumu, tie sasniedz tīģera ilkņu garumu. Salīdzinot abas dūmakaino leopardu sugas, tās ir apmēram vienādi lielas, bet Zundu dūmakainajam leopardam augšējie ilkņi ir garāki, turklāt attālums starp tiem ir mazāks.
Tēviņi dūmakainajiem leopardiem ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Ķermeņa garums lielākajiem īpatņiem sasniedz 108 cm, papildus aste 91 cm, svars 25 kg.
Sistemātika
Dūmakaino leopardu ģints (Neofelis)
Francija olimpiskajās spēlēs
Līdz šim Francija ir organizējusi 5 olimpiskās spēles (2 vasaras olimpiskās spēles un 3 ziemas olimpiskās spēles). Pirmās spēles, ko tā rīkoja, bija 1900. gadā, kad tās notika galvaspilsētā Parīzē, arī nākamās vasaras olimpiskās spēles, 1924. gadā, tika rīkotas Parīzē. Francijā tika organizētas pirmās ziemas olimpiskās spēles 1924. gadā Šamonī; nākamās ziemas olimpiskās spēles tika rīkotas 1968. gadā Grenoblē, bet 1992. gadā ziemas olimpiskās spēles tika rīkotas Albērvilā. 2024. gadā Parīzē ir plānotas vasaras olimpiskās spēles. Tādējādi Parīze kļūs par otru pilsētu, pēc Londonas, kur olimpiskās spēles būs organizētas trīs reizes.
Serēna
Serēna (fr) ir pilsēta Beļģijā, Valonijas reģionā, Ljēžas provincē. 2018. gadā Serēnā dzīvoja 64 270 iedzīvotāji. Pilsēta ietilpst Ljēžas pilsētas aglomerācijā.
Francija olimpiskajās spēlēs
Līdz šim Francija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 889 olimpiskās medaļas (264 zelta, 293 sudraba un 332 bronzas medaļas). Lielākā daļa medaļu, 751 medaļa, ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs, savukārt 138 medaļas ir izcīnītas ziemas olimpiskajās spēlēs. Ar 751 izcīnītu medaļu vasaras olimpiskajās spēlēs Francija ir 4. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita starp visām startējušajām valstīm olimpiskajās spēlēs. Visvairāk medaļu (102 medaļas) Francija izcīnīja 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs, kad tā bija arī pirmajā vietā pēc iegūto medaļu skaita. Savukārt 1924. gada Parīzes (38 medaļas), 1932. gada Losandželosas (28 medaļas) un 1948. gada Londonas spēlēs (29 medaļas) tā bija trešājā vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Veiksmīgākās ziemas olimpiskās spēles Francijai bija 1968. gadā Grenoblē, kad ar izcīnītajām deviņām medaļām tā ierindojās 3. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita.
Serēna
Pilsētā atrodas gan dzelzs, gan kristālstikla rūpnīcas, no kurām pazīstamākā ir Val Saint Lambert, kas darbojās kopš 1826. gada.
Francija olimpiskajās spēlēs
No vasaras olimpiskajiem sporta veidiem Francija visvairāk medaļas ir izcīnījusi paukošanā — 123 medaļas, savukārt riteņbraukšanā ar iegūtām 93 medaļām tā ir pirmajā vietā. Kā arī Francija ir izcīnījusi visas 7 medaļas, kas bija pieejamas kroketā, kad tas 1900. gadā bija olimpisko spēļu programmā. Vēl vairāk par 40 medaļām Francija ir izcīnījusi vieglatlētikā (70 medaļas), džudo (57 medaļas), burāšanā (49 medaļas), peldēšanā (43 medaļas) un jāšanā (43 medaļas). No ziemas olimpiskajiem sporta veidiem visvairāk medaļas (51 medaļa) ir izcīnītas kalnu slēpošanā, bet biatlonā ir izcīnītas 33 medaļas. Kopumā Francija medaļas ir izcīnījusi 32 vasaras un 10 ziemas olimpiskajos sporta veidos.
Serēna
Sadraudzības pilsētas
Serēnai ir šādas sadraudzības pilsētas:
Francija olimpiskajās spēlēs
Paukotājs Filips Katjū ir titulētākais Francijas sportists olimpiskajās spēlēs. Viņš no 1920. līdz 1936. gadam kopumā ir izcīnījis 9 olimpiskās medaļa (5 zelta, 3 sudraba un 1 bronza medaļa). Savukārt biatlonists Martēns Furkads ir titulētākais ziemas olimpisko spēļu sportists no Francijas, viņš no 2010. līdz 2018. gadam kopumā ir izcīnījis 7 olimpiskās medaļas: 5 zelta un 2 sudraba medaļa.
Rīkotās spēles
Līdz šim Francija olimpiskās spēles ir organizējusi 5 reizes (2 vasaras un 3 ziemas olimpiskās spēles). Abas vasaras olimpiskās spēles tika organizētas Parīzē, savukārt ziemas olimpiskās spēles tika rīkotas Šamonī, Grenoblē un Albērvilā. 2024. gadā Francijas galvaspilsētā Parīzē tiks rīkotas trešo reizi vasaras olimpiskās spēles. Tādējādi Parīze kļūs par otro pilsētu, kurā būs organizētas trīs vasaras olimpiskās spēles.
Medaļas pa vasaras sporta veidiem
{{legend|#E9D66B| Līderi sporta veidā}}
Medaļām bagātākie sportisti
Šajā tabulā apkopoti tikai tie sportisti, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Franciju ir ieguvuši piecas un vai vairāk olimpiskās medaļas.
Karognesēji
Francijas sportisti, kas nesuši valsts karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
Pygocephalomorpha
Pygocephalomorpha ir izmirušu perakarīdu vēžveidīgo grupa. 1930. gadā vācu paleontologs Kārlis Boirlens Pygocephalomorpha izdalīja kā šķeltkājvēžu apakškārtu. Pašlaik tā ir paaugstināta līdz perakarīdu kārtai. Tās sastāvā ir piecas dzimtas un viena dzimtām nepievienota (incertae sedis) ģints. Dzīvoja karbona un perma periodos.
Ekoloģija un izplatība
Pigocefalomorfi bija specializēta perakarīdu grupa, kas ir raksturīga vēlā paleozoja augstāko vēžu grupa. Ir kādas morfoloģiskas līdzības starp tiem un mezozoja - kainozoja langustiem. Agrīnā karbona atradumi liecina, ka pigocefalomorfi apdzīvoja jūru akvatorijas, taču perma periodā tie sāka apdzīvot tikai saldūdens un sājūdens vides Pangejas nomalēs. Lai gan būdami anatomiski dažādi un ģeogrāfiski plaši izplatīti karbona tropiskajā joslā, taču pēc perma, mezozojā tie vairs nav sastopami.
Sistemātika
Pygocephalomorpha sastāvā ir piecas dzimtas un piecas dzimtām nepievienotas (incertae sedis) ģintis.
(†) - izmirušu organismu grupa.
Ginnalas kļava
Ginnalas kļava, pazīstama arī kā krastu kļava, (la) ir ziepjkoku dzimtas suga. Augs savvaļā ir sastopams Āzijas ziemeļaustrumos — no Mongolijas līdz Amūras upes ielejai. Izmērā neliela kļava — var sasniegt 6 m augstumu. Raksturīga izcila sausumizturība, labi pakļaujas veidošanai. Pacieš salu. Lapas rudenī purpursarkanas. Iecienīts apstādījumu augs, jo īpaši zem elektrolīnijām sava nelielā auguma dēļ.
Kilmarnock FC
Kilmarnock FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Kilmārnoka. Tas ir dibināts 1869. gadā. Pašlaik spēlē Skotijas Premjerlīgā. Mājas spēles aizvada Rugby Park stadionā. 1965. gadā komanda ir icīnījusi Skotijas čempiontitulu. Kluba futbolisti ir trīs reizes ieguvuši Skotijas kausu un vienreiz uzvarējuši Skotijas Līgas kausa izcīņā.
2014. gadā komandā spēlēja Latvijas futbolists Vitālijs Maksimenko, klubs viņu īrēja no Brighton & Hove Albion.
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
When Marnie Was There
When Marnie Was There (ja, Omoide no Mānī) ir 2014. gada Japānas anime filma, kuras režisors ir Hiromasa Joonebajashi. Filmas pirmizrāde notika.
Filma 2015. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Prāta spēles".
Sižets
Filmas galvenā varone Anna Sasaki dzīvo kopā ar saviem radiniekiem piejūras pilsētā. Kādu dienu Anna atrod gandrīz pamestu savrupmāju, kurā viņa satiek noslēpumainu meiteni Mārniju, kas Annai lūdz no visiem pasargāt Mārnijas noslēpumus. Vasaras gaitā Anna pavada arvien vairāk laika ar Mārniju un uzzina patiesību par savu ģimeni.
Melnkalne 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Melnkalne piedalījās  2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Ķīnas galvaspilsētā Pekinā no 2008. gada 8. līdz 24. augustam. Melnkalnei šīs bija pirmās vasaras olimpiskās spēles, kopš 2006. gadā sadalījās Serbija un Melnkalne. Melnkalne bija jaunākā valsts, kas piedalījās 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Melnkalnei, kopā ar Māršalu Salām un Tuvalu šīs bija pirmās vasaras olimpiskās spēles.
Melnkalnes olimpisko komandu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs veidoja 19 sportisti (17 vīrieši un 2 sievietes), kuri startēja sešosolimpiskajos sporta veidos. Lielāko daļu no olimpiskās komandas veidoja Melnkalnes vīriešu ūdenspolo komanda, divi sportisti no Melnkalnes piedalījās vieglatlētikā, savukārt pa vienam sportistam piedalījās boksā, džudo, peldēšanā un šaušanā.
Melnkalne šajās vasaras olimpiskajās spēlēs medaļas neizcīnīja. Taču vistuvāk medaļām bija vīriešu ūdenspolo komanda, kura cīņa par bronzas medaļu piekāpās Serbijas komandai.
Melnkalnes karognesējs 2008. gada Pekinas spēļu atklāšanas ceremonijā bija ūdenspolo spēlētājs Veļko Uskokovičs. Viņš karogu nesa arī olimpisko spēļu noslēguma ceremonijā.
Vēsture
Melnkalne savu nacionālo olimpisko komandu izveidoja 2006. gadā, un Starptautiskā Olimpiskā komiteja to atzina 2007. gadā. Iepriekš 2004. gadā Melnkalnes sportisti sacentās Serbijas un Melnkalnes komandas sastāvā un pirms tam startēja Dienvidslāvijas komandā. Melnkalne bija arī daļa no Dienvidslāvijas komandas 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kurās piedalījās kā neatkarīgie olimpiskie dalībnieki. Pēc Melnakalnes referenduma par neatkarīgu valsti, Serbija tika atzīta par pēcteci un mantoja kopīgo valsts nacionālo olimpisko komiteju.
Čičibu bērzs
Čičibu bērzs ir kritiski apdraudēta bērzu dzimtas suga. Tā ir endēmiska Japānai - dabā aug tikai uz Okučičibu kalnu kaļķakmens atsegumiem, Kitakami kalnos un Honsju salā. Ļoti reti sastopama, iekļauta Starptautiskajā sarkanajā grāmatā kā kritiski apdraudēta. 1993. gadā savvaļā bija sastopams tikai 21 koks. Čičibu bērzs nevar veikt pašapputi, tam ir raksturīga zema sēklu dzīvotspēja (apmēram 1 % pēc dažām aplēsēm ), kā arī sugu apdraud biotopu degradācija un mežu izciršana Čičibu apgabalā, un tās mazais populācijas lielums padara to īpaši neaizsargātu pret dabas katastrofām un slimībām. Daudzos pasaules botāniskajos dārzos tagad audzē šo bērzu sugu.
Koks sasniedz 8-10 m augstumu. Čičibu bērza miza ir gaiši brūna un kārtaina ar horizontālām līnijām.
Olše
Olše (cs) jeb Olze (pl) ir 86,2 (citos avotos 99) kilometrus gara Oderas labā krasta pieteka Polijā un Čehijā.
Iztek no Silēzijas Beskidu kalniem Polijas teritorijā. Tek ziemeļrietumu virzienā, tās tecējumā vairākas reizes veidojot Čehijas — Polijas valsts robežu. Ietek Oderā uz valstu robežas uz ziemeļiem no Bohumīnas. Pie Olšes upes atrodas Jablunkova, Tršineca, Česki Tešīna, Cešina, Karvina, Bohumīna. Teritorija uz rietumiem no Olšas (Olzes) upes — Zaolze starp pasaules kariem bija Čehoslovākijas un Polijas strīdus teritorija.
Mobira Senator
Telefons ar masu 9,8 kg sastāvēja no operāciju bloka un klausules; barošana bija ārēja 12 V. Aparāta atmiņā glabājās līdz 50 telefona numuriem, izsaucamo numuru rādīja uz ekrāna. Telefonu varēja apgādāt ar brīvroku sistēmu.
Mobira Senator tika izlaistas modifikācijas Mobira Combi (Televa Trafik) un Mobira Quattro (Televa Cargo). Mobira Quattro veidots profesionālām vajadzībām, ar to apgādājot pakalpojumu sniegšanas mašīnas.
Alvaro Martins
Alvaro Rafaels Martins Uriols (es; dzimis Ljerenā) ir spāņu vieglatlēts, startē soļošanas sacensībās. Viņš ir 2023. gada pasaules čempions 20 kilometru soļošanā, divkārtējs Eiropas čempions.
Karjera
Piedalījies 2010. gada vasaras jaunatnes olimpiskajās spēlēs Singapūrā, ieņēma 9. vietu 10 km soļošanas distancē. 2012. gadā pirmo reizi piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs, bet nefinišēja 20 km soļošanā. Pasaules čempionātā pirmo reizi startēja 2013. gadā Maskavā un ieņēma 24. vietu. Pirms tam tajā pašā gadā izcīnīja bronzas medaļu Eiropas junioru čempionātā Rieti 10 km distancē. 2015. gadā ieguva sudraba medaļu Eiropas U-23 čempionātā Tallinā. Riodežaneiro ieņēma 22. vietu 20 km. 2018. gada Eiropas čempionātā Berlīnē izcīnīja zelta medaļu 20 km distancē ar rezultātu 1:20:42. , kas norisinājās 2021. gada augustā, soļošana notika Saporo, 20 km distancē Martins finišēja ceturtajā vietā. 2022. gada Eiropas čempionātā Minhenē otro reizi kļuva par Eiropas čempionu, 20 km distanci veicot 1 stundā 19 minūtēs un 11 sekundēs.
2023. gada Pasaules čempionātā Budapeštā 20 km soļošanā pirmo reizi kļuva par pasaules čempionu, labojot personisko rekordu un distanci veicot 1 stundā 17 minūtēs un 32 sekundēs.
Kā pieradināt pūķi 2
"Kā pieradināt pūķi 2" (en) ir 2014. gada ASV animācijas filma, kura balstīta uz Kresidas Kovelas tāda paša nosaukuma grāmatām. Filmas režisors un scenārija autors ir Dīns Debluā. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Džejs Berušels, Keita Blanšeta, Džerards Batlers, Kreigs Fērgusons, Amerika Ferera, Džona Hills un Kristena Viga. Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā. Filma ir turpinājums 2010. gada filmai "Kā pieradināt pūķi". 2019. gadā filmai iznāca turpinājums "Kā pieradināt pūķi 3".
Filmu 2014. gadā nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā piekāpās animācijas filmai "Lielais 6".
Filmā Hikaps un viņa draugi satiek Hikapa sen pazudušo māti Valku, kā arī Drago Bludvistu, trako, kurš vēlas iekarot visu pasauli.
Zelta muzejs
Zelta muzejs (es) ir muzejs Kolumbijas galvaspilsētā Bogotā, kurā ir izstādīti dažādu pirmskolumba Amerikas kultūru zelta un citu materiālu artefakti. Muzeja kolekcijā ir apmēram 55 000 priekšmetu, no kuriem izstādīti apmēram 6000. Muzejs pieder Kolumbijas centrālajai bankai.
2022.—2023. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona
2022.—2023. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona bija 121. Itālijas futbola čempionāta sezona un 91. A sērijas sezona pēc apļa turnīra sistēmas. Tā sākās, bet noslēdzās.
Par čempioniem kļuva Napoli futbolisti, kas izcīnīja trešo titulu kluba vēsturē un pirmo kopš 1990. gada. Visvairāk vārtu (26) guva Napoli uzbrucējs Viktors Osimens.
Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem no B sērijas uz A sēriju tika paaugstināti klubi Lecce, Cremonese un Monza, bet uz B sēriju tika pazemināti Cagliari, Genoa un Venezia. Monza A sērijā iekļuva pirmo reizi kluba vēsturē.
Falkbēra kontrgambīts
Falkbēra kontrgambīts ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 e7-e5 2. f2-f4 d7-d5'''.
Tas ir Karaļa gambīta variants un pieder pie atklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem C31—C32.
Vēsture
Atklātne nosaukta Austrijas meistara Ernesta Falkbēra vārdā, kurš to 1851. gadā spēlēja pret Ādolfu Anderssenu. Atklātni ar savām analīzēm bagātinājuši Vilhelms Steinics, Ārons Nimcovičs, Zīgberts Tarrašs, Akiba Rubinšteins, Rihards Rēti un citi. Vairāk nekā simts gadu Falkbēra gambīts tika uzskatīts par korektu. Piemēram, Z. Tarašs vispār uzskatīja Falkbēra gambītu par Karaļa gambīta atspēkojumu. Tikai 20. gadsimta otrajā pusē, pateicoties Paula Keresa un citu analīzēm, izdevās apšaubīt agrākos vērtējumus un pierādīt, ka baltie šai kontrgambītā var pretendēt uz atklātnes pārsvaru.
Stratēģiskā ideja
Pretuzbrukums centrā ar mērķi to novājināt vai pretoties tālākai balto spēku attīstībai.
Ciblas Kapu kalns
Ciblas Kapu kalns ir pilskalns, kas atrodas Latgalē, Ludzas novada Ciblas pagastā uz dienvidaustrumiem no Ciblas, Ludzas upes labajā krastā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.
Latvijas futbola izlases rekordi
Šajā lapā ir apkopoti dažādi Latvijas futbola izlases rekordi. Dati ir aktuāli uz.
Parastā gaiļsāre
Parastā gaiļsāre (la) ir mainīga izskata graudzāļu dzimtas suga, kas plaši sastopama abu pusložu mērenajā un tropu klimata joslā, tomēr plašāk ziemeļu puslodē Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā suga sastopama nereti visā teritorijā.
Apraksts
Parastā gaiļsāre ir viengadīgs, pelēkzaļš 15-70 cm garš lakstaugs. Augam ir stāvs vai pacils, stingrs, gluds, augšdaļā raupjš stiebrs, kurš parasti ir kails. Stiebra mezgli dažreiz ir apmatoti. Lapas ir īsas un 0,5-1,5 cm platas, plati lineāras vai lancetiskas. Mēlītes nav. Skara ir plaša, ar vairākiem daudzmaz vienpusējiem, stāviem, vārpveida sānzariem, kas novietoti pamīšus un ir nevienāda garuma (1-7, dažreiz pat 10 cm). Vārpiņas ir šauras un 0,2-0,4 cm garas, uz zariem blīvi. Katrā vārpiņā ir 2 ziedi: augšējais divdzimumu, apakšējais neauglīgs. Vārpiņas plēksnes ir ar sarveidīgiem matiņiem, ārējā plēksne ir ar 3 dzīslām, iekšējā - ar 5 dzīslām, beidzas ar garu vai īsu smaili vai bez smailes (atkarībā no šīs pazīmes nodala trīs varietātes; daži autori tās uzskata par pasugām). Zieda plēksnes ir kailas, spīdīgas, plēvjainas, atskaitot neauglīgā zieda ārējo zieda plēksni, kam arī ir garāka vai īsāka smaile. Ziedot vārpa izskatās dzeltenzaļa, nogatavojoties graudiem kļūst brūna, spīdīga. Grauds cieši ieskauts plēksnēs un nobirst reizē ar tām. Zied jūlijā un augustā.
Motherwell FC
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Amerikas lazda
Amerikas lazda ir lazdu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama ASV austrumu un centrālajā daļā, kā arī Kanādas austrumu un centrālās daļas dienvidu reģionos.
Eokarīdi
Eokarīdi (Eocarida) ir izmirušu augstāko vēžu (Eumalacostraca) apakšklases virskārta. Šo virskārtu 1962. gadā izdalīja Harolds Kellijs Bruks. Eokarīdu virskārtā sākotnēji tika iekļautas Eocaridacea un Pygocephalomorpha kārtas. Taču vēlāk Pygocephalomorpha tika pieskaitīta perakarīdiem, bet eokarīdus papildināja belotelsonīdu kārta. Eokarīdi dzīvoja no vidusdevona līdz perma periodam.
Apraksts
Karapakss ar vienu šķērsenisku vagu un nav saaudzis ar krūšu segmentiem; divzarainās krūšu kājas ir ar vienu protopodīta segmentu. Galvenā diagnosticējošā pazīme bija furkālās plātnes un posmains dzelksnis uz telsona. Taču pēc tam, kad Pygocephalomorpha pārstāvjiem tika atrasti ostegīti un tie tika pārcelti pie perakarīdiem, tad šī pazīme dotajai grupai vairs nav universāla. Marsūpija eokarīdiem nav.
Sistemātika
(†) — izmirušu organismu grupa.
Melnkalne 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Melnkalne piedalījās  2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Lielbritānijas galvaspilsētā Londonā, no 2012. gada 27. jūlija līdz 12. augustam. Melnkalnei šīs bija 2. vasaras olimpiskās spēles, kopš Serbijas un Melnkalnes sadalīšanās.
Melnkalni 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 33 sportisti (18 vīrieši un 15 sievietes), kuri startēja 7 olimpiskajos sporta veidos. Melnkalne pirmo reizi tika pārstāvēta burāšanā un rokasbumbā (startēja sieviešu komanda). Bez rokasbumbas Melnkalne komandu sporta veidos bija pārstāvēta arī ūdenspolo ar vīriešu komandu. Sporta šāvējs Nikola Šaranovičs bija vecākais komandas pārstāvis (41 gads), viņam šīs bija otrās vasaras olimpiskās spēles, pārstāvot Melnkalni.
Melnkalne šajās vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja vienu sudraba medaļu. Šo medaļu izcīnīja sieviešu rokasbumbas komanda, kam šī bija debija olimpiskajās spēlēs. Tādejādi Melnkalne ierindojās 69. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Šī bija arī pirmā olimpiskā medaļa Melnkalnei olimpiskajās spēlēs.
Melnkalnes karognesējs 2012. gada Londonas spēļu atklāšanas ceremonijā bija džudists Srdans Mrvaljevičs, bet noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa rokasbumbas spēlētāja Bojana Popoviča.
Ģeometrisks ķermenis
Ģeometrisks ķermenis ir telpas tilpuma daļa, kas ir norobežota no apkārtējās telpas ar ģeometriskā ķermeņa virsmu.
Vienkāršākais ģeometriskā ķermeņa veids ir daudzskaldnis, kur kopējo ģeometriskā ķermeņa virsmu var izteikt kā vienā plaknē izklātu ģeometriskā ķermeņa skaldņu summu. Bez vienkāršākiem ģeometriskiem ķermeņiem var arī izdalīt sarežģītus ģeometriskus ķermeņus, kuru virsma var tikt izteikta ar nevienmērīgu virsmas izklājumu attiecībā pret virsmas projekcijas plakni. Tāpat bez sarežģītiem un vienkāršiem ķermeņiem var arī izdalīt dobus ģeometriskus ķermeņus.
Čehijas Olimpiskā komiteja
Čehijas Olimpiskā komiteja (abreviatūra: ČOV) ir bezpeļņas organizācija, kas pārstāv Čehiju Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā (SOK). Olimpiskā komiteja sākotnēji tika izveidota 1899. gada 18. maijā, ar juridisko formu asociācijai, kas darbojas Čehijā, lai izstrādātu un izplatītu olimpiskos ideālus un pārstāvētu un nodrošinātu Čehijas dalību olimpiskajās spēlēs. Tā ir viena no vecākajām nacionālajām olimpiskajām komitejām pasaulē. Olimpiskā komiteja darbojas saskaņā ar Olimpisko hartu, tās misija ir attīstīt un popularizēt olimpiskās vērtības un ideālus, kā arī organizēt Čehijas pārstāvniecību olimpiskajās spēlēs. Olimpiskās komitejas galvenā mītne atrodas Čehijas galvaspilsētā Prāgā. Čehijas pašlaik izmantotais SOK kods ir CZE.
Kopš 1934. gada komiteja katru gadu piešķir sporta personībām Jirži Gūta-Jarkovska balvu par izciliem sporta rezultātiem pagājušajā sezonā. Kopš 2012. gada komitejas priekšsēdētājs ir Jirži Kajvals.
Biedru federācijas
Čehijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Bulgārijā darbojas 34 vasaras olimpiskās un 8 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.
Suņu ciņuvārpata
Suņu ciņuvārpata (la) ir graudzāļu dzimtas suga, kas ir plaši sastopama Centrālāzijā un Eiropā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā.
Nelielas grupas aug dažādos mežos un krūmājos, mitrās pļavās, ēnainās upju krastmalās.
Apraksts
Suņu ciņuvārpata ir daudzgadīgs, 50—150 cm garš lakstaugs bez acīmredzama sakneņa. Augam ir neliela un skraja cera. Stiebrs ir stāvs, vārpas līmenī nokarens. Lapas ir raupjas, 0,7—1,7 cm platas. Maksts ir gluda, mēlīte strupa. Vārpa ir 10—20 cm gara, šaura un blīva, tās ass ir apmatota, vārpiņas ir izvietotas 2 rindās, vārpiņas plēksnes ir ar 3—5 dzīslām. Vārpa kopumā ir plakana. Zieda plēksnes ir garākas nekā vārpiņas plēksnes, ārējā plēksne ar 1,5—3 cm garu un tievu akotu. Kalluss ir garš, strups un apmatots. Grauds ir aptuveni 0,8 cm garš un galā apmatots. Zied jūnijā un jūlijā.
Turnē
Turnē (fr) ir pilsēta Beļģijā, Valonijas reģionā, Eno provincē. 2018. gadā Turnē dzīvoja 69 554 iedzīvotāji.
Cilvēki
Turnē dzimuši:
Sadraudzības pilsētas
Turnē ir šādas sadraudzības pilsētas:
1997. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1997. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā sacentās no 28. līdz 31. augustam Krasnojarskā (Krievija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 10. līdz 13. septembrim Vroclavā (Polija), sievietes brīvajā cīņā no 10. līdz 12. jūlijam Klermonferānā (Francija).
Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.
Latvijas cīkstoņu rezultāti
Čempionātā piedalījās 3 grieķu-romiešu un 2 brīvās cīņas Latvijas cīkstoņi.
Ludvigs Nāgels
Ludvigs Nāgels (de, ru; 1738—1808) bija Krievijas Impērijas virsnieks un ierēdnis. Armijas ģenerālmajors, īstenais slepenpadomnieks. No 1798. līdz 1800. gadam bija Baltijas ģenerālgubernators.
Dzīvesgājums
Dzimis 1738. gadā, jau 1748. gadā iestājās karadienestā. Polijas dalīšanas laikā 1772. gadā viņš piedalījās karā pret Baras konfederācijas karaspēku Polijā.
1776. — 1778. gadā pulkvežleitnants Nāgels komandēja Ahtiras huzāru pulku, tad pulkveža pakāpē no 1780. līdz 1789. gada bija Kabardas pulka komandieris Kaukāza karā viņš komandēja Selengas pulku, 1784. gadā dibināja Vladikaukāzas cietoksni, 1787. gadā Nāgelu paaugstināja par brigadieri, bet 1789. gadā par ģenerālmajoru.
No 1791. līdz 1797. gadam viņš bija Irkutskas gubernators un slepenpadomnieks.
1798. gada 26. oktobrī Nāgelu iecēla par Livonijas un Igaunijas ģenerālgubernatoru ar algu 6000 rubļu gadā, bet 1800. gada 26. septembrī atbrīvoja no dienesta. 1801. gadā viņu apsūdzēja jakobīnismā, taču attaisnoja. Miris 1808. gadā.
Moldova 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Moldova piedalījās  2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Lielbritānijas galvaspilsētā Londonā, no 2012. gada 27. jūlija līdz 12. augustam. Moldovai šīs bija 5. vasaras olimpiskās spēles, kopš Padomju Savienības sabrukuma.
Moldova 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs piedalījās ar līdz šim mazāko sportistu delegāciju. Tajā bija 21 sportists (12 vīrieši un 9 sievietes), kuri startēja 9 olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk sportistu, 9 sportisti, no Moldovas startēja vieglatlētikā. Šī bija jaunākā Moldovas olimpiskā delegācija, kāda ir piedalījusies olimpiskajās spēlēs: sportistu vidējais vecums bija 25 gadi. Maratona skrējējs Jaroslavs Musinšči, kurš startē kopš 2000. gada piedalījās olimpiskajām spēlēm, bija pieredzējušākais komandas pārstāvis (trešās vasaras olimpiskās spēles). 14 Moldovas sportistiem šī bija pirmās vasaras olimpiskās spēles. Komandas jaunākais pārstāvis bija 15 gadus vecais loka šāvējs Dans Olaru.
Moldova sākotnēji šajās vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja divas bronzas medaļas. Medaļas bija izcīnījuši svarcēlāji Kristīna Iovu un Anatolijs Kiriku. Tomēr abiem sportistiem vēlāk tika medaļas atņemtas saistībā ar pozitīvajiem dopinga rezultātiem.
Moldovas karognesējs 2012. gada Londonas spēļu atklāšanas ceremonijā bija loka šāvējs Dans Olaru, bet noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa vieglatlēte, vesera metēja Zalina Margijeva.
Dižaugļu lazda
Dižaugļu lazda (la) ir lazdu dzimtas suga, kura ir sastopama ir Dienvidaustrumu Eiropā un Dienvidrietumu Āzijā — no Balkāniem līdz Ordu Turcijā.
Džons Barijs
Džons Barijs Prendergasts (en, dzimis, miris ) bija angļu komponists, diriģents un filmu orģinālmūzikas autors.
Laika posmā no 1963. līdz 1987. gadam sarakstījis mūziku vienpadsmit "Džeimsa Bonda" filmām. Saņēmis četras Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijā "Labākā oriģinālmūzika" par filmām Born Free (1966), "Lauva ziemā" (The Lion in Winter, 1968) (saņēmis arī pirmo BAFTA kino balvu kategorijā "Labākā orģinālmūzika"), "Prom no Āfrikas" (1985) un "Dejas ar vilkiem" (1990) (par abām saņēmis arī Grammy balvu). Par filmu Born Free saņēmis arī balvu kategorijā "Labākā dziesma".
Barijs radījis mūziku arī tādām filmām kā Zulu (1964), The Ipcress File (1965), "Pusnakts kovbojs" (1969), Walkabout (1971), The Day of the Locust (1975), The Game of Death (1978), Moonraker (1979), The Black Hole (1979), Somewhere in Time (1980), Body Heat (1981), The Cotton Club (1984), "Pegija Sjū precas" (1986), "Čaplins" (1992), "Nepiedienīgs piedāvājums" (Indecent Proposal, 1993), "Speciālists" (The Specialist, 1994), "Merkūrijs briesmās" (1998) un Enigma (2001).
Inukjuaka
Inukjuaka (angļu un fr, iu, Inukjuaq — ‘Milzis’) ir ciems Kvebekas ziemeļos, Kanādā. Izvietojusies Labradoras pussalas rietumu krastā pie Hudzona līča Innuksuakas upes grīvā. Apdzīvotā vieta pieejama tikai ar aviotransportu cauru gadu vai ūdens transportu vasarā. Lai arī ciems atrodas tādos pat platuma grādos, kā Pērnava, gada vidējā gaisa temperatūra ir tikai –7 °C; klimatu ietekmē seklais un aizsalstošais Hudzona līcis, kurš vasarās lēni atkūst.
Vēsture
Kā liecina arheoloģiskie atradumi, apvidu izsenis apdzīvojuši inuiti. 20. gadsimta sākumā franču kažokzvēru tirdzniecības kompānija Révillon Frères šeit nodibināja Portharisonas (Port Harrison) tirdzniecības posteni. 1920. gadā konkurējošā Hudson's Bay Company šeit izveidoja savu pārstāvniecību, bet 1936. gadā atpirka Révillon Frères un kļuva par monopolistu līdz pat 1958. gadam. 1953. un 1955. gadā vairākas inuitu ģimenes no Inukjuakas Augstās Arktikas pārcelšanās kampaņas ietvaros pārcēlās uz ziemeļiem, nodibinot Grisfjordas un Rezolūtas ciemus. Municipalitātes statuss kopš 1980. gada. Lielākā daļa iedzīvotāju ir inuiti.
Infrastruktūra
Inukjuakas ciemā ir policijas iecirknis (kopš 1935. gada), ambulance (1947), skola (1951), kooperatīvais veikals (1962), atpūtas centrs, viesnīca, anglikāņu baznīca, muzejs. 1,5 km no ciema atrodas lidosta ar vissezonas grants seguma skrejceļu.
Daugaiļu katoļu baznīca
<mapframe text="Daugaiļu katoļu baznīca" width=260 height=260 zoom=19 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q12652519" } '''Daugaiļu Sv. Padujas Antonija baznīca''' (lt) ir 1883. gadā celts Romas katoļu dievnams, kas atrodas Lietuvas ziemeļaustrumos, Daugaiļu miestā. Baznīca celta tautas arhitektūras stilā ar baroka iezīmēm.
Grunts drenāža
Grunts drenāža paredz ierīces gravitācijas un ar to saistītā kapilārā ūdens izvadīšanai no grunts slāņiem, to nosusinot un pazeminot gruntsūdens līmeni. Ar speciālām ventilācijas drenām iespējams noņemt arī plēves ūdeni.
Daugaiļu katoļu baznīca
Pirmoreiz Daugaiļu baznīca minēta 1685. gadā un ilgus gadus tā bija Dusētu katoļu baznīcas filiālbaznīca. 1766. gadā baznīca pārbūvēta, bet tajā pašā gadā tajā iespēra zibens un tā nodega. 1852. gadā uzcelta jauna baznīca, bet 1883. gadā tā ievērojami pārbūvēta. 1939. gadā tika nodibināta atsevišķa Daugaiļu draudze. 1982. gadā baznīca atkal remontēta.
Grunts drenāža
Gruntsūdeņi: pasliktina grunts noturību; pazemina iekšējās berzes koeficientu un grunts saķeri; palielina tās tilpummasu, kā arī veicina grunts kūkumošanos, kas var apdraudēt zemes klātni. Savukārt lauksaimniecības slīkšņās neaug augu kultūras un nav iespējams veikt mašinizētu zemes apstrādi ar traktortehniku.
Pēc ierīkošanas un ūdens savākšanas un novadīšanas veida drenāžu var iedalīt horizontālajā, vertikālajā un kombinētajā. Dzelzceļos visizplatītākā ir horizontālā drenāža, ko iedala: atvērta tipa drenāža, pie kuras attiecina grāvjus, teknes; slēgtā tranšejas tipa drenāža; un ejas. Pie horizontālās drenāžas attiecina arī kurmjdrenāžas urbumus, ko urbj zemes klātnē ar nelielu slīpumu pret horizontu. Šādas drenāžas efektivitāti palielina ūdens notecei pielietojot perforētas caurules.Pie vertikālās drenāžas attiecina ūdens nolaišanas akas un urbumus ūdens nolaišanai drenējošās grunts dziļākās kārtās un ūdens nosūknēšanas akas. Ūdens nosūknēšana atkarībā no dziļuma var būt vienkārtas, divkārtu un daudzkārtu.
Kombinētā drenāža sevī ietver pirmo divu veidu kombināciju. To pielieto sarežģītās drenāžas sistēmās, piemēram, lielu potenciālu noslīdeņu nosusināšana kalnu nogāzēs.
Pēc mitruma aizvadīšanas veida no grunts drenāžu var iedalīt gravitācijas, ventilācijas un bioloģiskajā.
Gravitācijas drenāžā ūdens plūst pateicoties ūdens smaguma spēkam. Drenāžu, kura ierīkota līdz ūdens atbalstam un vēl nedaudz tajā iekšā (t.i. visu ūdeni nesošo grunts slāni pārtveroša) sauc par pilnīgu drenāžu. Bet drenāžu, kura nesasniedz ūdens atbalstu dziļos slāņos sauc par nepilnīgu.
Ventilācijas drenāža grunts mitrumu izvada ar tvaika izgarojumiem. Šo drenāžu pielieto samērā reti, galvenokārt trekno mālu žāvēšanai, kurš slikti atdod ūdeni, pielietojot gravitācijas drenāžu. Tādu drenāžu tāpat veido tranšejas veidā ar ventilācijas kanāliem un uzstādot ventilācijas caurules un akas. Pie tam izmanto dabīgo vai piespiedu ventilāciju (ar kompresoru).
Krievu balss pret karu
"Krievu balss pret karu" bija Latvijas krievvalodīgo kopienas protesta akcija, kas notika 2022. gada 23. aprīlī pie Brīvības pieminekļa Rīgā. Uzrunās šajā pasākumā vairāki cilvēki pauda asu nosodījumu Kremļa režīmam un īstenotajai militārajai agresijai Ukrainā.
Grunts drenāža
Par bioloģisko drenāžu sauc nosusināšanu ar augu apstādījumu palīdzību: koki, krūmi, zālājs.
Krievu balss pret karu
Pasākumā bija sanākuši vairāki simti cilvēku, turot rokās Ukrainas karogus un plakātus ar tādiem uzrakstiem kā "Apturēt genocīdu Ukrainā", "Pilnīgu Krievijas gāzes un naftas embargo".
Grunts drenāža
Drenāža ģipsi, kaļķakmeni un dolomītu saturošos iežos attīsta karsta procesus.
Krievu balss pret karu
Mūziķe Katrīna Gupalo izpildīja Latvijas un Ukrainas himnu. Par notiekošo Ukrainā viņa teica: “Mēs nevaram dalīt cilvēkus, kā to dala Putins, mums jānāk kopā, lai uzvarētu šo vājprātu, kas 21. gadsimtā, izrādās, pastāv uz planētas Zeme.”
“Šim karam nav valodas, un Ukraina cīnās par Eiropu, Baltiju, Poliju un Somiju. Ja Ukraina kritīs, mēs būsim nākamie, kuriem katru nakti būs jāsēž pagrabos un jāslēpjas no bumbām un kuriem būs jābēg, uz kuru zemes notiks izvarošana un notiks nogalināšana, un būs nāve, jo Putina armija nāk ar nāvi,” uzsvēra pianists Andrejs Osokins.
Grunts drenāža
Drenāžas grāvis
Visvienkāršākā atvērtā tipa drenāžas ierīce ir drenāžas grāvis. Tāds grāvis būtiski atšķiras no lietus ūdens novadīšanas grāvja, jo lietus ūdens grāvju gultni un nogāzes cenšas norobežot no gruntsūdeņiem. Savukārt drenāžas grāvī galvenokārt nonāk gruntsūdens, tāpēc veic pasākumus brīvai gruntsūdens izplūšanai no grunts grāvī caur nogāzēm, bet dažkārt arī caur gultni. Drenāžas grāvju nogāzes ar ūdeni necaurlaidīgiem klājumiem nenostiprina. Uzstādītajiem klājumiem jāļauj gruntsūdens ieplūdi grāvī.
Krievu balss pret karu
Kara upuri tika pieminēti ar klusuma brīdi.
Kustības “Krievu balss pret karu” nolūks bija parādīt, ka ne visi krievi identificē sevi ar Putina režīmu. To apliecināja arī zili baltais karogs, kas plīvoja blakus Latvijas un Ukrainas simboliem.
Sanākušo vidū bija arī Latvijā dzīvojošie ukraiņi un tie, kuri šurp ieradušies, bēgot no kara.
Grunts drenāža
Drenāžas grāvis
Drenāžas grāvja darbības rajonā gruntsūdeņu raksturlīknei (ūdens virskārtai) ir izliekta aprises, kura pazeminās pie grāvja - izplūdes vietā. Līkni vertikālā plaknē grāvja šķērsgriezumā sauc par depresijas līkni.
Lai grāvis ziemā neaizsaltu, to nosiltina. Vienkāršs paņēmiens ir - tuvojoties salam - grāvi lejasdaļā aizsprosto, kā rezultātā ūdens līmenis tajā paaugstinās un ļauj izveidoties ledus kārtai šajā līmenī. Tad aizsprostu noņem un starp ledu un ūdens horizontu izveidojas gaisa slānis, kas kopā ar ledu neļauj grāvim aizsalt pilnībā un kalpo kā siltuma izolācija.
Drenāžas tekne
Ja grāvju ierīkošanai to lēzeno nogāžu dēļ nepietiek zemes platības, izmanto salīdzinoši šauras un dziņas teknes, kas faktiski ir drenāžas grāvja analogs. Drenāžas teknes ir dzelzsbetona, betona, akmens un senatnē arī koka. Koka teknes kalpo īslaicīgi un to sabrukšana var izraisīt zemes klātnes deformāciju, tāpēc industriāli tādas vairs neizmanto. Arī rūpes par dabu - koku izciršanu ievērojamās platībās nav mazsvarīgas.
Gruntsūdens drenāžas teknēs iesūcas caur 25 mm diametra caurumiem to sieniņās (izņemot apakšu) vai pa 10 mm atstātajām spraugām. Kopējais spraugu un caurumu apjoms sienās sastāda 10 - 15 % no kopējās sienu laukuma platības. Mālainās un smilšmāla sevišķi putekļainās gruntīs starp drenāžas teknes sienām ieklāj lielgraudu smilts vai grants drenējošo starpslāni 0,25 - 0,4 m biezumā. Pretējā gadījumā grunts kopā ar ūdeni aizsprostos drenāžas caurumus un apgrūtinās caurplūdi drenāžas teknē, bet blakus teknei veidosies grunts nosēdumi tās aizskalošanas dēļ.
Drenāžas tekni, kura iegriezta ūdens atbalstā (pilnīgais drenāžas tips) un kura šķērso gruntsūdens tecēšanas virzienu sauc par drenāžu - aizsprostu. Tā veic pilnīgu gruntsūdens pārtveršanu. No ūdens plūšanas pretējās puses šādā drenāžā veido hidroizolācijas ekrānu no mīcītiem māliem.
Zemķivetes drenāža
Izplatību ieguvis slēgtais drenāžas veids - zemķivetes drenāžas caurule, kuru pielieto gruntsūdens pazemināšanai zem zemes klātnes pamata laukuma.
Pilnīgā tipa drenāžas visas gruntsūdeņu plūsmas pārtveršanai ierīko dziļumā līdz 4 m no zemes klātnes augšdaļas virsmas malas. Ja ūdens atbalsta slānis atrodas dziļāk, ierīko nepilnīgās drenāžas, kuras dažkārt sauc par uzkārtām. Šādu grāvju gultne atrodas virs ūdens atbalsta slāņa.
Kad gruntsūdens plūst šķērsi ceļam, pilno drenāžu ierīko tikai no vienas puses - no kalna puses.
Nepilno drenāžu sasaistītās gruntīs ierīko no abām ceļa pusēm. Atsevišķos gadījumos ierīko nepilnīgo drenāžu tikai no vienas ceļa puses, ja tās pietiekamību pamato attiecīgs depresijas līknes pazeminājums. Nepilnās drenāžas dziļumu nosaka, ņemot vērā ūdeni nesošā grunts slāņa ūdens caurlaidības īpašības. Kad drenāžu ierīko zem abām ķivetēm, aprēķinu attiecina pa ceļa vertikālo asi; bet pie vienpusējas drenāžas pret vertikālo asi pa balasta prizmas plecu vienpusējās drenāžas pretējā pusē, lai pasargātu ceļa virsbūvi no kūkumošanās iespējamības.Drenāžas dziļumu aprēķina ,
Vienpusējā nepilnā drenāžā ūdens pieplūst no tranšeju sāniem un caur gultni. Ūdens dziļumu drenāžā h0 parasti pieņem vienādu ar 0,3 - 0,4 m - t.i. ar rezervi, lai drenāža strādātu pat, ja tā nedaudz aizdūņo. Depresijas raksturlīknes vienādojumu var noteikt, ņemot vērā attiecīgās grunts filtrācijas koeficientu k un pēc ūdens daudzuma, kas ieplūst drenāžā caur tās sienām: pie pilnīgās drenāžas - no vienas puses, bet pie nepilnās drenāžas - no abām pusēm un arī gultnes. Depresijas raksturlīknes krituma vietā parasti izmanto tās vidējo slīpumu I0. Zinot attālumu m1 pie divpusējās drenāžas vai m1+m2 no vienpusējās drenāžas līdz vertikālajai aprēķina asij, f aprēķina f=m1I0 vai attiecīgi f=(m1+m2)I0.
Izstrādājot tranšeju ar mašīnu, tās platums ir no 0,5 - 0,6 m. Tranšejas platumu rokot ar rokām nosaka izejot pēc darba veikšanas nosacījumiem: 0,8 - 1 m dziļumā līdz 2 m un 1 - 1,5 m dziļāk par 2 m. Drenāžas asi zem ķivetes piemeklē izejot no tuvajām depresijas raksturlīknes līnijām pret zemes sasaluma līmeni vai 3,7 m no ceļa ass.