cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mežaine
Mežaine (agrāk arī Sūrikas) ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā Durbes krastos pie autoceļa P111 8,5 km no pagasta centra Sakas, 31,5 km no novada centra Grobiņas un 212 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta veidojusies ap Sūriku mežniecību.
Glohīdija
Glohīdija (no grc (glohis) — 'bultas gals, dzelksnis') ir saldūdens gliemju (dižgliemeņu dzimta) parazītisks kāpurs. Būtībā tā ir molusku kāpuru — veligeru specializējusies forma. Glohīdijām ir parazītisks dzīvesveids. To saimnieki ir zivis, kas ne tikai apgādā parazītus ar barību, bet arī veicina molusku izplatību. Īpaši lielus zaudējumus saimniekzivīm glohīdijas nerada.
Apraksts
Atšķirībā no sugas glohīdijas variē izmēros no 50 līdz 500 μm. Glohīdijām ir divvāku čaula (sh), no iekšpuses klāta ar mantiju (mt), kuras malās atrodas jutīgu sariņu kūlīši (s). Glohīdijām ir daži pieaugušo organismu orgānu aizmetņi: kāja (f), žauna (br) un zarna (al), taču tām nav mutes un anālās atveres, kā arī barības vada. Glohīdijām ir garš, lipīgs larvālais pavediens (by), bet čaulas vāciņi ir savā starpā kustīgi savienoti un ar slēdzējmuskuļa (ad) palīdzību tie var sakļauties.
Inficēšanās
Saimniekzivju dzīvesveids nosaka, kādā veidā glohīdijas tiks izmestas ārā. Piemēram, ja saimniekzivis nērš ūdenstilpes dibenā vai barojas ar bentosu, tad moluski, kuru glohīdijas parazitē uz šīm zivīm, veido uz virsmas gļotainus pavedienus, kas pilni ar glohīdijām. Ptychobranchus fasciolaris un Ptychobranchus greenii izlaiž savas glohīdijas ārējā vidē īpašās gļotainās pakās — konglutinātos. Konglutinātiem ir lipīgi pavedieni, ar kuru palīdzību tie piestiprinās pie substrāta un netiek aizskaloti ar ūdeni. Reizēm glohīdijas veido blīvas krāsotas kopas, pēc formas līdzīgas tārpiem, kukaiņiem vai sīkām zivīm. Inficēšanās notiek, kad zivs norij šādu kopu, bet atbrīvojušās glohīdijas piestiprinās pie tās žaunām. Ir zināms gadījums, kad gliemis pievilina potenciālo saimniekzivi ar mantijas izaugumu, kas līdzinās nelielai zivtiņai. Kamēr zivs vēro mānekli, uz to tiek izšļākts vesels glohīdiju mākonis. Dažos gadījumos molusks demonstrē ļoti lielu izvēli attiecībā uz potenciālo saimnieku, taču visbiežāk tie kāpuru attīstībai izmanto visdažādākās zivju sugas.
Bezzobju (Anodonta) glohīdiju čaulas ir aprīkotas ar āķveida izaugumiem. Saskaroties ar zivs ķermeni, glohīdiju čaulu vāciņi sakļaujas. Par sakļaušanās signālu kalpo īpaši ķīmiski savienojumi, kas ir zivs gļotādā. Sākotnējais kāpura kontakts ar zivi notiek ar lipīgā larvālā pavediena palīdzību. Citu molusku glohīdijām nav āķveida izaugumu, un tās stiprinās pie zivju žaunām. Īpašas saimniekzivs šūnas migrē pie piestiprinātās glohīdijas un izveido ap to saistaudu kapsulu. Glohīdijas barojas ar organisko materiālu, kas veidojas, zivs audiem sadaloties fagocitāro šūnu rezultātā, kas nāk no kāpura mantijas. Glohīdiju parazitēšana ilgst 10 līdz 30 dienas, reizēm pat vairākus mēnešus. Šajā laikā glohīdiju kāpuru struktūras (larvālās mantijas maņu sariņi, larvālais pavediens, kāpura slēdzējmuskulis, larvālā mantija) noārdās un un aizvietojas ar attiecīgām pieaugušo dzīvnieku struktūrām. Kad moluska organisms ir pilnīgi attīstījies, tas uzsāk pieauguša organisma dzīvesveidu.
Lielie saldūdens divvāku gliemji var gadā saražot līdz 17 miljoniem glohīdiju, bet uz vienas zivs var vienlaicīgi parazitēt līdz 3 tūkstošiem kāpuru. Lai gan zivju mazuļi bieži vien iet bojā no sekundārās inficēšanās, kas saistīta ar glohīdiju parazītismu, domājams, pieaugušajām zivīm glohīdijas nopietnu kaitējumu nerada.
1968.—1969. gada Eiropas kausa sezona
1968.—1969. gada Eiropas kausa sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 14. sezona. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Santiago Bernabéu stadionā Madridē.
Par Eiropas kausa uzvarētājiem otro reizi kļuva Itālijas klubs AC Milan, kas finālspēlē uzvarēja Nīderlandes klubu Ajax ar rezultātu 4–1.
Vairāki klubi no Austrumu bloka izstājās pirmajā kārtā, kad pēc Padomju Savienības iebrukuma Čehoslovākijā UEFA izlozēja visus Austrumu bloka klubus vienu pret otru.
Pirmo reizi izbraukuma vārtu likums tika izmantots arī turnīra otrajā kārtā, kā arī pirmo reizi katrā spēlē komanda varēja izdarīt divas spēlētāju maiņas.
Viktors Guščins
Viktors Guščins (ru; dzimis Jelgavā) ir Latvijas krievu vēsturnieks un politiķis.
Dzīvesgājums
1975. gadā viņš pabeidza mācības Jelgavas 5. vidusskolā. 1984. gadā absolvēja A. Ždanova Ļeņingradas Valsts universitāti vēsturnieka specialitātē un sāka strādāt par PSKP vēstures pasniedzēju Rīgas Politehniskajā institūtā un Latvijas Valsts Universitātē. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gadā pārgāja strādāt uz Rīgas Aviācijas universitāti, bija Sociālo zinātņu un tieslietu katedras docents. Vēlāk strādāja par konstitucionālo tiesību pasniedzēju Ekonomikas un kultūras augstskolā (1998—2001) un Baltijas Krievu institūtā (2001—2009). Avīzes Образование и карьера redaktors (1998—2009).
Politiskā darbība
2006. gadā Guščins kļuva par Baltijas Vēsturisko un sociāli politisko pētījumu centra direktoru un Latvijas Sabiedrisko organizāciju padomes koordinātoru (2007), viņš ir Vispasaules Ārzemēs dzīvojošo Krievijas tautiešu koordinācijas padomes loceklis (2009—2018 un 2021—2024).
2017. gadā uzstājies Krievijas Valsts Domes Neatkarīgo Valstu Sadraudzības, Eirāzijas integrācijas un tautiešu politikas lietu komisijā par to, ka Latvijā atdzimstot nacisms un Latvijas likumi masveidā diskriminējot krievus. Neveiksmīgi kandidēja 12. Saeimas un 13. Saeimas vēlēšanās no Latvijas Krievu savienības saraksta.
Arvīds Immermanis
Arvīds Immermanis (dzimis (pēc vecā stila — ), miris ) bija latviešu riteņbraucējs.
Dzīves gājums un sasniegumi
Dzimis 1912. gadā Rīgā Friča Imermaņa un Marijas, dzimušas Šteinblūmas, ģimenē. Strādāja G. Ērenpreis velosipēdu fabrikā.
Piedalījās individuālajā un 100 kilometru grupas braucienā 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Berlīnē. Četrkārtējs Latvijas meistars riteņbraukšanā: sprintā (1934), grupas braucienā šosejā (1935, 1937), aizmotora braukšanā trekā. Trīskārtējs Vienības brauciena uzvarētājs (1936—1938). Pārstāvējis riteņbraukšanas sporta klubus "Mars", ASK.
Pēc Otrā pasaules kara okupācijas iestādes 1945. gada 25. janvārī Arvīdu Immermani apcietināja un izsūtīja uz Sibīriju.
Miris ieslodzījuma nometnē 1947. gada jūlijā Sibīrijā.
Jāsons
Jāsons (gr) ir varonis sengrieķu mitoloģijā, argonautu vadītājs uz kuģa "Argo". Iolkas valdnieka Aisona dēls. Jāsons un argonauti ar burves Mēdejas palīdzību atveda no Kolhīdas (mūsdienu Rietumgruzijas) zelta aunādu.
Oksana Herheļa
Oksana Herheļa (uk; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, pasaules čempione.
Biogrāfija
Dzimusi 1994. gada 20. jūnijā Ivaniči ciematā, Volīnijas apgabalā, Ukrainā. Kopš deviņu gadu vecuma viņa nodarbojās ar brīvo cīņu. Viņa bija Ivaničevskas Bērnu un jaunatnes sporta skolas audzēkne. 2011. gadā viņa absolvēja Ļvivas Valsts Fiziskās kultūras kolēdžu, bet 2016. gadā Ļvivas Valsts Fiziskās kultūras universitāti. Sākotnēji viņa trenējās pie Ivana Palija, pēc tam — pie Andreja Pistuna. Kopš 2011. gada viņa pārstāvēja sporta biedrību "Dinamo".
2016. gada aprīlī Oksana Herheļa olimpiskajā kvalifikācijas turnīrā ieguva otro vietu un ieguva licenci dalībai 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro. Tomēr dopinga pārbaudē, kas viņai tika noņemta kvalifikācijas turnīra ietvaros, sportistes organismā tika reģistrēta neliela aizliegto zāļu meldonija koncentrācija: viņai tika atņemta olimpiskā licence. Vēlāk izrādījās, ka aizliegto zāļu koncentrācija nepārsniedz pieļaujamo normu, Oksanai tika atgriezta olimpiskā licence un viņa piedalījās 2016. gada olimpiskajās spēlēs, kur ieņēma 13. vietu.
Sarkstošā bērzubeka
Sarkstošā bērzubeka (Leccinum oxydabile, arī Leccinum roseafractum) ir Latvijā reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Sarkstošā bērzubeka bieži tiek uzskatīta nevis par patstāvīgu sugu, bet tikai par parastās bērzubekas (Leccinum scabrum var. oxydabile) formu.
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug zem bērziem mitrās vietās no augusta līdz oktobrim.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Līdzīgās sugas
Līdzīga vairumam bērzubeku. It īpaši parastajai bērzubekai, kuras mīkstums griezumā nesārtojas, un raibajai bērzubekai, kuras pamatne griezuma vietā krāsojas zila.
Mailītes
Mailītes, mailīšu ģints (Phoxinus) ir sapalu dzimtas (Leuciscidae) ģints, kas apvieno 21 saldūdens zivju sugu. Tās sastopamas Eiropā un Āzijā, tomēr tikai vienai sugai (parastajai mailītei) izplatība saistīta ar Eirāzijas teritoriju. Lielākā daļa sugu mājo vai nu Eiropā, vai Āzijā, un to izplatība ir salīdzinoši ierobežota. Nesenā pagātnē mailīšu ģintī tika sistematizētas arī Ziemeļamerikas raudas (Chrosomus), kas mūsdienās izdalītas atsevišķā ģintī.
Latvijā
Latvijā mājo viena mailīšu ģints suga — mailīte (Phoxinus phoxinus), kas sastopama daudzās upēs, arī strautos un meliorācijas grāvjos. Ezeros parasti nav sastopama.
Artūrs Plēsnieks
Artūrs Plēsnieks (dzimis Dobelē) ir latviešu svarcēlājs, Latvijas rekordists svarcelšanā. bronzas medaļas ieguvējs, 2016. gada Eiropas čempions, 2017. gada pasaules vicečempions.
Karjera
Ar svarcelšanu nodarbojas kopš deviņu gadu vecuma. Ar panākumiem startējis jaunatnes sacensībās. 2008. gada Eiropas čempionātā U-17 vecuma grupā A. Plēsnieks guva uzvaru ar summā paceltiem 338 kg. Tā paša gada Eiropas junioru čempionātā viņš izcīnīja otro vietu ar 343 kg. 2009. gadā sportists guva medaļas U-20 vecuma grupā gan Eiropas, gan Pasaules čempionātos, kā arī guva uzvaru 2009. gada Eiropas čempionātā junioriem.
2010. gada Eiropas čempionātā pieaugušajiem A. Plēsnieks izcīnīja 9. vietu. 2010. gadā viņš kļuva par pasaules junioru čempionu (385 kg), nākamajā gadā izcīnīja sudrabu. 2011. gadā uzvarēja Eiropas čempionātā junioriem un ieņēma 15. vietu Pasaules čempionātā pieaugušajiem. 2009. un 2010. gadā bija pretendents uz Latvijas Gada balvu sportā kā gada uzlecošā zvaigzne. 2012. gada aprīlī izcīnīja 5. vietu Eiropas čempionātā ar kopsummā paceltu 381 kg. Tāpat izcīnīja sudrabu 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem.
A. Plēsnieks kvalificējās startam. Tajās viņš ar jaunu personisko rekordu summā izcīnīja 7. vietu. 2013. gadā ar jaunu Latvijas rekordu izcīnījis 4. vietu Eiropas čempionātā (tā paša gada novembrī tika paziņots, ka pēc Davita Gogijas diskvalifikācijas Plēsniekam piešķirta bronzas medaļa), grūšanā bijis 2. vietā. 2013. gadā kļuvis arī par Eiropas U-23 čempionu. Tā paša gada oktobrī izcīnījis 5. vietu Pasaules čempionātā ar kopsummā paceltiem 393 kilogramiem. 2014. gada Eiropas čempionātā ierindojies 4. vietā, bet Pasaules čempionātā — 10. vietā.
2015. gadā Plēsnieks laboja Latvijas rekordu (405 kg) un izcīnīja bronzas medaļu Pasaules čempionātā. 2016. gadā Plēsnieks kļuva par Eiropas čempionu, summā paceļot 403 kg. 2016. gadā pārliecinoši kvalificējās olimpiskajām spēlēm Rio. Olimpiskajās spēlēs traumas dēļ neizdevās iecerētais. Pēc OS veica kreisā pleca operāciju. 2017. gadā veiksmīgi izcīnīja 2. vietu pasaules čempionātā, summa paceļot 402 kg.
2021. gada Eiropas čempionātā izcīnīja 6. vietu.
Tamīms bin Hameds al Tānī
Tamīms bin Hameds bin Halīfa al Tānī (ar, Tamīm bin Ḥamad Āl Ṯānī; dzimis ) ir pašreizējais Kataras emīrs. Valda kopš 2013. gada, kad viņam varu nodeva tobrīdējais emīrs, viņa tēvs Hameds bin Halīfa al Tānī.
Artūrs Plēsnieks
Karjera
, uzlabojot personisko rekordu grūšanā, izcīnīja bronzas medaļu svara kategorijā līdz 109 kg.
Tamīms bin Hameds al Tānī
Mācījies Sandhērstas militārajā akadēmijā, ko absolvējis 1998. gadā. Darbojies sporta nozarē, ir Starptautiskās Olimpiskās komitejas loceklis, kā arī Kataras Olimpiskās komitejas vadītājs. Saskaņā ar 2013. gada datiem viņš ir jaunākais valdošais monarhs pasaulē.
Artūrs Plēsnieks
Privātā dzīve
2007. gadā pārcēlies uz dzīvi Ventspilī. 2012. gadā apprecējies, sieva ir bijusī svarcēlāja.
Valsts apvērsums Sīrijā (1966)
1966. gada valsts apvērsums Sīrijā bija bruņots apvērsums Sīrijas Arābu Republikā valdošā Baas partijas režīma iekšienē, kura laikā no 21. līdz 23. februārim no varas tika padzīts Baas partijas dibinātājs Mišels Aflaks, un viens no galvenajiem 1963. gada 8. marta apvērsuma vadītājiem Muhammads Umrans, bet visu varu pārņēma Baas partijas Militārās komitejas virsnieki Salaha Džadida un Hafeza al-Asada vadībā. Apvērsums sašķēla Arābu Sociālistisko Baas partiju savstarpēji naidīgos Sīrijas un Irākas atzaros un Sīrijā aizsāka politiski visradikālāko režīmu, kas pastāvēja līdz nākamajam apvērsumam 1970. gada 13. novembrī, kad pie varas nāca mērenāki Baas Militārās komitejas virsnieki Hafeza al-Asada vadībā.
Pirms apvērsuma saasinājās cīņa starp Baas partijas dibinātāju Aflaku un premjerministru al-Bitaru no vienas puses, un Džadida vadītajiem Baas partijas Militārās padomes virsniekiem. 21. februārī tradicionālie Baas vadītāji pavēlēja Militārās padomes virsnieku atcelšanu no amatiem, kam 23. februārī sekoja Džadida piekritēju militārs uzbrukums. Rezultātā Baas partijas tradicionālie vadītāji un partijas biedri, arī Aflaks, zaudēja varu, bēga no Sīrijas, daudzi pārcēlās uz Baas kontrolēto Irāku.
Situācija pirms apvērsuma
1963. gada 8. marta apvērsumā pie varas nāca jaunāko virsnieku padome, kurā lielākā ietekme bija Baas partijas biedriem. Otrs lielākais spēks bija nāserīti, kas vēlējās 1961. gadā sabrukušās AAS iespējami ātrāku atjaunošanu. Baas virsnieki labākajā gadījumā vēlējās vāju federāciju ar Ēģipti un Irāku. 1963. gada vasarā notika nāserītu tīrīšana no armijas un valdības. Savas varas nostiprināšanai armijas un Baas partijas rindas pastiprināja etnisko minoritāšu un reģionu pārstāvji, kas bija radikālāki par tradicionālajiem Sīrijas lielpilsētu vidusšķiras pārstāvjiem.
Sīrijas elites biedēja Baas partijas sociālistiskā politika, Musulmaņu brālībai nepatika Baas sekulārisms, komunisti pretojās Baas vienpartijas modelim, lielākajai iedzīvotāju daļai, kas bija sunnīti un arābu nacionālisti nepatika etniskās minoritātes alavīti, druzi un citi, kas kontrolēja Baas partiju un armiju.
Madame Monsieur
Madame Monsieur ir franču elektroniskās mūzikas un popmūzikas duets, kas savu darbību aizsāka 2013. gadā. Grupa pārstāvēja Franciju 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā pēc uzvaras nacionālajā atlasē Destination Eurovision ar dziesmu Mercy. Grupa finālā ieguva 13. vietu.
Valsts apvērsums Sīrijā (1966)
Konflikts ar Aflaku
Tradicionālās Baas partijas mērķi bija: izveidot federāciju ar Ēģipti, ieviest mērenu sociālismu, izveidot vienpartijas valsti, kas tomēr cienītu indivīda un vārda brīvību. Taču pēc 1963. gada apvērsuma notikušajā 6. Baas partijas kongresa šī pozīcija zaudēja Militārās komitejas aizstāvētajai programmai par radikālu PSRS stila plānotās ekonomikas ieviešanu, marksisma-ļeņinisma tipa valdošās partijas izveidošanu, un koncentrēšanos uz sociālisma izveidošanu Sīrijā, nevis arābu valstu apvienošanos.
Madame Monsieur
Dalībnieki
Grupas sastāvā ir:
Valsts apvērsums Sīrijā (1966)
Konflikts ar Aflaku
Aflaka piekritēji dominēja Baas partijas Nacionālajā vadībā, kamēr radikāļi dominēja Baas partijas Sīrijas Reģionālajā vadībā.
Pēc plašiem iedzīvotāju protestiem, 1964. gadā radikāļu ambīcijas mazinājās un tradicionālais Baas spārns atguva ietekmi. Premjerministrs al-Bitars izveidoja jaunu valdību, kas apturēja uzņēmumu nacionalizāciju un apstiprināja indivīda un privātīpašuma tiesības.
Cīņa par varu
Domājot, kā reaģēt uz 1964. gada nemieriem, sākās konflikts starp Baas Militārās komitejas vadošajiem virsniekiem Umranu un Džadidu. Umrans, kas bija iecelts par Aizsardzības ministru, vēlējās mērenāku politiku, kamēr Džadids vēlējās nemierus apspiest. Ar trešā ietekmīgākā Militārās komitejas locekļa, Gaisa spēku komandiera Hafeza al-Asada atbalstu, militārā komiteja pieņēma lēmumu protestus apspiest ar militāru spēku. Umrans atrieBaas, informējot Baas partijas Nacionālo vadītāju Aflaku par Militārās komitejas plāniem pārņemt pilnīgu kontroli Baas partijā. Aflaks reaģēja ar pavēli izformēt partijas Sīrijas Reģionālo vadību, taču partijas biedru spiediena rezultātā bija spiests lēmumu atsaukt. Umranam nācās doties trimdā kā Sīrijas vēstniekam Spānijā, bet Baas partijas Nacionālā vadība un Sīrijas Reģionālā vadība turpināja cīniņus par kontroli partijā. Militārā komiteja atrada sabiedrotos partijā — reģionu pārstāvjus, kas pēc AAR izveidošanas nebija paklausījuši pavēlei par Baas partijas darbības pārtraukšanu. Reģionu pārstāvji bija noskaņoti pret Aflaku.
1965. gada martā notika 2. Baas partijas reģionālais kongress, kurā tika izlemts, ka partijas Sīrijas Reģionālās vadības vadītājs arī kļūst par valsts vadītāju un Reģionālajai vadībai ir tiesības iecelt Sīrijas Premjerministru, valdību, armijas vadību. Šis lēmums pilnībā ierobežoja Nacionālās vadības ietekmi uz Sīrijas iekšpolitiku. Aflaks vēlējās 8. Nacionālajā kongresā, kas notika 1965. gada aprīlī, izvērst publisku uzbrukumu Reģionālajai vadībai un militārajai padomei, taču tika atrunāts no šī soļa, lai saglabātu partijas tradicionālo politiķu ietekmi valstī un partijā, kuru aizvien vairāk kontrolēja virsnieki. Kongresā Aflaks zaudēja partijas ģenerālsekretāra amatu.
Apvērsums
1965. gada novembrī Nacionālās vadības rezolūcija aizliedza Reģionālajai vadībai pārcelt vai atbrīvot armijas virsniekus bez iepriekšēja Nacionālās vadības piekrišanas. Reaģējot Džadids, kurš oficiāli bija Reģionālās vadības vadītāja vietnieks, bet faktiski Sīrijas vadītājs, pavēlēja dažu Nacionālajai vadībai uzticīgu virsnieku arestu. Nacionālās vadības ģenerālsekretārs sasauca ārkārtas sesiju, kurā pieņēma lēmumu par Reģionālās vadības atlaišanu, veica izmaiņas valdībā un prezidenta padomē, Umrans tika atsaukts no Spānijas un atkal iecelts par Aizsardzības ministru un armijas virspavēlnieku. Džadids bija gatavs militārai sadursmei, bet Hafezs al-Asads, kam nebija simpātiju pret Aflaku bet arī nebija vēlēšanās piedalīties militārā konfliktā, devās uz Londonu.
21. februārī Umrans pārbaudīja savu autoritāti, izdodot rīkojumu par vairāku Džadida atbalstītāju pārcelšanu citos amatos. Lai varētu netraucēti rīkoties, Džadida atbalstītāji izplatīja baumas par armijas virsnieku strīdu pie Izraēlas robežas, kura laikā lietoti arī ieroči. Umrans un augstākā armijas vadība devās izmeklēt viltus incidentu. 23. februārī 5 no rīta Džadids sāka bruņotu uzbrukumu armijas vadītāju rezidencēm. Sākās asas sadursmes Damaskā un lielākajās pilsētās, kuru rezultātā Džadida spēkiem izdevās gūt uzvaru.
Jaunā valdība
Aflakam un Umranam lojālie virsnieki nekavējoties tika iztīrīti no armijas un arestēti. Lai arī viņš nebija aktīvi atbalstījis apvērsumu un nepiekrita partijas konflikta risināšanai militārā ceļā, Hafezs al-Asads tika iecelts par Aizsardzības ministru. Tā kā cīņa ar Aflaku bija galā tad samazinājās Militārās padomes nozīme un ietekme. Džadids, kurš joprojām neieņēma nedz Prezidenta, nedz Premjerministra amatus un saglabāja Baas partijas Sīrijas Reģionālās vadības vadītāja vietnieka amatu, bija neapstrīdēts Sīrijas vadītājs līdz 1970. gadam.
Džadida vadītā Sīrija strauji centās ieviest PSRS valsts un ekonomikas modeli, izvērsa cīņu ar Izraēlu, kas noveda pie neveiksmīgā 1967. gada kara, kritizēja reakcionāros arābu režīmus. Pasliktinājās attiecības ar Libānu, Jordāniju, Irāku, Saūda Arābiju. Atbalstot Palestīnas Atbrīvošanas organizāciju Jordānijas Melnā septembra sadursmju laikā, 1970. gada 18. septembrī Sīrijas tanki iebruka Jordānijā, taču 22. septembrī bija spiesti atkāpties Jordānijas gaisa uzbrukumu rezultātā.
Džadida radikālisms kontrastēja ar al-Asada pragmatismu, un noveda pie 1970. gada 13. novembra apvērsuma, kura rezultātā gāztais Džadids palika cietumā līdz savai nāvei 1993. gadā.
Baas partijas sašķelšanās
Baas partijas dibinātāji un pirmie vadītāji uzskata, ka virsnieku kontrolētajai Baas partijai Sīrijā un Irākā ir maz sakara ar partijas sākotnējiem ideāliem. Pēc 1966. gada apvērsuma partijas Nacionālā vadība pārcēlās uz Irāku. Aflaks, kas līdz 1968. gadam uzturējās Brazīlijā, atkal tika ievēlēts par ģenerālsekretāru, taču reālā partijas vadība Irākā atradās vietējo vadītāju rokās. Ja Irākas Baas partija attieksmē pret Sīriju bija pielaidīgāka, Sīrijas Baas partija Džadida un al-Asada valdīšanas laikā uzturēja nemitīgu propagandas karu pret Irākas Baas partiju. 1971. gadā Aflakam neklātienē pat tika piespriests nāvessods.
Aschiza
Aschiza ir viena no divām Cyclorrhapha sekcijām, kas pieder pie mušu infrakārtas (Muscomorpha). Otra Cyclorrhapha mušu sekcija ir Schizophora. Aschiza sekcijā apvienotas 7 dzimtas, kas tiek iedalītas 2 virsdzimtās. Lielākās ir  un, kuru pārstāvji sastopami arī Latvijā.
Moiras
Senākajā versijā, kas minēta Hēsioda "Teogonijā", viņas ir nakts dievietes Niktes meitas, vēlāk tiek norādītas kā debesu un pērkona dieva Zeva un taisnības un likumības dievietes Temīdas meitas.
Aschiza
Visas šīs sekcijas sugas apvieno tas, ka tām atšķirībā no Schizophora sekcijas mušu sugām kūniņas attīstības stadijā uz galvas neveidojas iespaidīgais, balonveidīgais pieres vezikulārais orgāns — ptilinum, ar kura palīdzību Schizophora sekcijas mušas atspiež vaļā ar cirkulāro šuvi atdalīto kūniņas galu.
Sistemātika
Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar #.
Polārie vaļi
Polārie vaļi (Balaena) ir viena no divām polāro vaļu dzimtas (Balaenidae) ģintīm, kas apvieno vienu mūsdienās dzīvojošu sugu un vairākas aizvēsturiskas, izmirušas sugas. Senākās polāro vaļu fosilijas saglabājušās no miocēna beigām. Kopumā zināmas 9 aizvēsturiskās sugas, kuru fosilijas atrastas Eiropā, Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā. Mūsdienās dzīvojošais polārais valis (Balaena mysticetus) mājo pašos ziemeļos: Ziemeļu Ledus, Atlantijas un Klusajā okeānā.
Sistemātikas izmaiņas
Polāro vaļu sistemātika vēsturiski piedzīvojusi vairākkārtējas izmaiņas. Bija laiks, kad visi gludvaļi un polārais valis tika sistematizēti polāro vaļu ģintī gan kā viena suga, gan divas sugas, gan četras. 18. gadsimtā tie visi tika uzskatīti par vienu sugu — polāro vali (Balaena mysticetus), tomēr ar laiku zinātnieki saprata savu kļūdu un nodalīja no polārvaļa jaunu sugu — gludvali, visas mūsdienās zināmās gludvaļu sugas sistematizējot kā vienu sugu. Padziļinoties morfoloģiskajiem pētījumiem, tika atklātas atšķirības galvaskausa formā un tika nodalīts dienvidu gludvalis (Dienvidu puslodē dzīvojošais gludvalis) no ziemeļu gludvaļa (ziemeļu puslodē dzīvojošais gludvalis). Tomēr daļa sistemātiķu līdz pat 1998. gadam polārvaļu ģintī sistematizēja tikai divas sugas: polāro vali (Balaena mysticetus) un gludvali (Balaena glacialis).
Tikai 2000. gados veiktās DNS analīzes ieviesa skaidrību polāro vaļu ģints sistemātikā. 2007. gadā tika veikta sistemātikas revīzija un no polāro vaļu ģints tika nodalīta gludvaļu grupa, izveidojot jaunu ģinti — gludvaļi (Eubalaena), kurā tika sistematizētas trīs gludvaļu sugas.
Džasinda Ārdērna
Džasinda Keita Ārdērna (en,, dzimusi ) ir Jaunzēlandes politiķe. No līdz  bija Jaunzēlandes premjerministre. No līdz 2023. gadam viņa bija Jaunzēlandes Leiboristu partijas līdere, bet no līdz  bija Jaunzēlandes parlamenta locekle. Viņa ir jaunākā Jaunzēlandes premjerministre pēdējos 150 gados (amata stāšanās brīdī bija 37 gadus veca).
Fridriķmuiža
Fridriķmuiža, agrāk arī Fridriķi, ir ciems Talsu novada Laucienes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā Vārngrāvja krastā pie autoceļa V1383 9,5 km no pagasta centra Laucienes, 21 km no novada centra Talsiem un 110 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Fridriķa (Pidriķa) pusmuižas (Friedrichshof) centru.
Dikeitura
Dikeitura (en) ir pilsēta Alabamas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 57 938 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Dikeitura ir devītā lielākā pilsēta Alabamā. Pilsētas iesauka ir "Upes pilsēta", tā atrodas Alabamas ziemeļos, Tenesī upes krastos.
Līdzīgi kā citas dienvidu pilsētas 19. gadsimta sākumā, Dikeituras izaugsme bija balstīta uz tās atrašanās vietu upes krastā. Liela nozīme pilsētas attīstībai bija izbūvētajai dzelzceļa līnijai. Dikeitura izauga par lielu ekonomisko centru Tenesī ielejā un bija ceļotāju un kravu centrs starp Našvilu un Mobilu, kā arī Čatanūgu un Ņūorleānu.
Pašlaik pilsētas ekonomika lielā mērā balstās uz ražošanas, kalnrūpniecības, kravas tranzīta, ķīmijas un tehnoloģiju uzņēmumiem.
Adils Rāmī
Adils Rāmī (fr; dzimis ) ir Francijas futbolists, aizsargs, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Rāmī spēlē Francijas 1. līgas kluba Troyes sastāvā, kur ir arī komandas kapteinis.
Sasniegumi
Lille
Sevilla
Marss uzbrūk!
"Marss uzbrūk!" (en) ir 1996. gadā izlaista ASV filma, zinātniskās fantastikas komēdija. Tās režisors un viens no producentiem ir Tims Bērtons. Galvenās lomas ierunājuši Džeks Nikolsons, Pīrss Brosnans, Anete Beninga, Glenna Klouza, Denijs DeVito, Mārtins Šorts, Sāra Džesika Pārkere un Maikls Dž. Fokss. Filmas pirmizrāde notika ASV.
Filmā Zemei uzbrūk marsieši ar nepārspējamiem ieročiem un nežēlīgu humora izjūtu.
Kārlis Ādamsons
Kārlis Oskars Ādamsons (1884—1958) bija latviešu ārsts un sabiedriskais darbinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 16. februārī Mazsalacas pagastā. 1904. gadā beidza Baltijas Skolotāju semināru un strādāja par skolotāju Biķernieku draudzes skolā (1904—1905), bet no 1905. līdz 1909. gadam Donas apgabala latviešu kolonijā. No 1909. līdz 1911. gadam studēja Maskavas Universitātes Medicīnas fakultātē, no 1912. līdz 1914. gadam viņš turpināja studijas Bernes Universitātē, kur 1914. gada 13. jūlijā aizstāvēja dr. med. disertāciju par operācijas lauka apstrādi-dezinfekciju ar benzīnu un alkoholu. Pirmā pasaules kara laikā no 1914. gada strādāja Maskavas guberņas Broņņicas apriņķī par zemstes ārstu un sanatorijas vadītāju.
Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām bija Rēzeknes Pedagoģiskās skolas direktors (1920—1924) un Rēzeknes skolu ārsts (1924—1926). Vēlāk strādāja par Latvijas skolotāju slimo kases ārstu (1926—1934) un Rīgas pilsētas 1. slimnīcas direktoru (1928—1934). Pēc Ulmaņa apvērsuma strādāja privātpraksē (1934—1940).
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Ādamsonu ievēlēja par Latvijas Universitātes docentu, viņš lasīja lekcijas darba higiēnā un sociālajā medicīnā. Vācu okupācijas laikā strādāja par ārstu Rīgā. 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur bija Baltijas Universitātes Fizioloģijas un Fizioloģiskās ķīmijas katedras vadītājs (1947—1949). 1949. gadā Dr. K. Ādamsons kopā ar ģimeni emigrēja uz ASV. Miris 1958. gada 30. aprīlī Ņujorkā.
Agata Kristi (rokgrupa)
Agata Kristi (ru) bija PSRS un Krievijas rokgrupa no Jekaterinburgas, kuru 1985. gadā dibināja Vadims Samoilovs, Aleksandrs Kozlovs un Pjotrs Majs. Tās sākotnējais nosaukums — VIA RTF UPI (ВИА РТФ УПИ), 1988. gadā pārdēvēta par Agata Kristi. Kļuva par vieno no pazīstamakām Krievijas rokgrupām 1990. gadu otrajā pusē. Grupas sastāvs vairakkārt mainījies, bet visu laiku tās līderi bija Vadims Samoilovs un viņa jaunākais brālis Gļebs, kurš pievienojās grupai 1988. gada sākumā. Viņi kopā ar taustiņinstrumentālistu Aleksandru Kozlovu ir arī visu grupas dziesmu autori.
Grupa spēlēja dažādu žanru mūziku, ieskaitot gotisko roku, postpanku, alternatīvo roku, psihedēlisko roku, glemroku, ārtroku un smago roku.
Darbības laikā grupa izdeva 10 studijas albumus, 5 kompilāciju albumus, 2 remiksu albumus, 3 minialbumus un 18 mūzikas klipus. 2009. gadā grupa paziņoja par darbības beigšanu un devās pēdējā koncertturnejā pa Krieviju un tuvākajām kaimiņvalstīm. 2010. gadā grupa izdeva savu pēdējo albumu "Epilogs" un nospēlēja pēdējo koncertu festivālā Našestvije.
Pēc Agata Kristi darbības izbeigšanas Gļebs Samoilovs kopā ar klaviernieku Konstantīnu Bekrevu un bundzinieku Dmitriju Hakimovu izveidoja grupu The Matrixx.
Stojna Vangelovska
Karjera
Pirmoreiz Dienvidslāvijas olimpiskās komandas sastāvā Stojna Vangelovska iekļuva 1984. gadā. Olimpiskajās spēlēs Stojna kļuva par savas valsts visjaunāko basketbolisti. Losandželosā piecās spēlēs Dienvidslāvijas basketbolistēm izdevās izcīnīt tikai vienu uzvaru, ieņemot pēdējo vietu priekšsacīkšu turnīrā, kas notika pēc apļa sistēmas. Pēc priekšsacīkstēm par medaļām cīnījās tikai četras labākās komandas, līdz ar to tajās iegūtā sestā vieta palika galīgā vieta Dienvidslāvijas sieviešu komandai.
Pēc olimpiskajām spēlēm, kas nenesa panākumus, Vangelovska turpināja spēlēt savā valstī, kā rezultātā līdz nākamajām olimpiskajām spēlēm Seulā viņa izvirzījās par valstsvienības kapteini. 1988. gada vasaras olimpisko spēļu sieviešu basketbola turnīrs notika divās kārtās, pirmajā kārtā visas astoņās komandas tika sadalītas divās grupās, no kurām pirmās divas vietas devās iekļuva pusfinālā, bet pēdējās divas piedalījās kvalifikācijā par 5. līdz 8. vietu. Dienvidslāvijas basketbolistes pieveica Čehoslovākiju un Ķīnu, zaudēja ASV komandai un ieguva savā grupā otro vietu. Pusfinālā uzveicot Austrālijas valstsvienību ar viena punkta starpību, Dienvidslāvija sasniedza finālu, kur atkal zaudēja amerikāņu basketbolistēm. Stojna Vangelovska ar savu komandu kļuva par spēļu sudraba medaļnieci.
Pēc tam Stojna vairākas reizes tika atzīta par labāko spēlētāju pasaules un Eiropas čempionātos un, pēc savas sporta karjeras beigšanas, kļuva par Maķedonijas Olimpiskās komitejas viceprezidenti, Direktoru padomes locekli, kā arī Maķedonijas Olimpiskās komitejas Milžu (Slavenību) kluba (mk) locekli.
Aleksandrs (personvārds)
Aleksandrs (no el — 'ļaužu aizstāvis') ir populārs vīriešu personvārds. Popularitāti ieguvis no maķedoniešu ķēniņa un karavadoņa Aleksandra Lielā vārda. Latviešu kalendārā Aleksandra vārdadiena ir 18. novembrī.
Izplatība Latvijā
Pēc Latvijas Republikas Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datiem 2016. gada 31. decembrī Latvijā Latvijas Iedzīvotāju reģistrā bija reģistrētas 35 537 personas ar vārdu Aleksandrs.
Kurts Mazurs
Kurts Mazurs (de; dzimis, miris ) bija vācu diriģents.
Eulachnus
Eulachnus ir īsto laputu dzimtas ģints. Tajā ietilpst vairāk nekā 20 sugas. Vairākas no tām sastopamas Eiropā. Tās ir maza izmēra, ar plakanu ķermeni.
Kurts Mazurs
Dzimis Silēzijā, mūsdienu Polijas teritorijā. Studēja Leipcigā. Diriģējis Drēzdenes filharmonisko orķestri (1967—1972), Leipcigas Gewandhaus orķestri (1970—1996), Ņujorkas simfonisko orķestri (1991—2002), Londonas simfonisko orķestri (2000—2007). Strādājis arī Berlīnes Komiskajā operā. Slavens vācu romantiskās mūzikas interprets. VDR Nacionālās balvas ieguvējs. VFR Nopelnu ordeņa kavalieris.
Eulachnus
Attīstās un barojas uz priežu skujām pa vienam indivīdam vai mazās kolonijās. Slēpjas barošanās laikā un kļūst ļoti aktīvas, ja pakaitina.
Šī ģints ir labs piemērs, kur sugas ir ar šaubīgu pozīciju. Piemēram, Eulachnus pumilae un Eulachnus cembrae, kas atšķiras no citām ar dorsālo un abdominālo sklerītu neesamību.
Solaris Trollino 18,75 H2
Solaris Trollino 18,75 H2 ir trešās Solaris Trollino 18 paaudzes trolejbuss, kura pamatā tiek izmantots posmainais trolejbusu modelis. To ražo Polijas uzņēmums Solaris Bus & Coach. Tas tika ražots un aprīkots ar H2 sistēmu no 2017. līdz 2018. gadam tieši priekš Rīgas. Līdzīgi kā citi ar dīzeļģeneratoru aprīkotie trolejbusi, 18,75 H2 versijas trolejbuss var tikt izmanots arī bez kontaktlīnijas, izmantojot ūdeņraža enerģijas ģeneratoru ar kuru var nobraukt līdz 150 km attālumam salīdzinājumā ar dīzeļģeneratoru kuram braukšanas attālums ir līdz 70 km. Papildus ūdeņraža ģeneratoram, trolejbuss ir aprīkots ar akumulatoru kuru izmantojot var nobraukt līdz 12 km.
Rīgai kopumā ir piegādāti 10 šādi trolejbusi par kopējām izmaksām 21 miljonu eiro.
Dantes smaile
"Dantes smaile" (en) ir 1997. gada ASV trillera filma, kuras režisors ir Rodžers Donaldsons. Galvenās lomas atveido Linda Hemiltone, Pīrss Brosnans un Čārlzs Halahans. Filmas pirmizrāde notika.
Vulkanologs Harijs Daltons ierodas lauku pilsētā Vašingtonas štatā, lai izpētītu netālu esoša vulkāna "Dantes smailes" seismisko aktivitāti, un atklāj, ka vulkāns var pamosties jebkurā brīdī.
Sibīrijas haskijs
Sibīrijas haskijs ir suņu šķirne, kuras dzimtene ir Sibīrijas ziemeļaustrumi, bet tālāk attīstijusies tā ir Aļaskā. Skausta augstums šim sunim var sasniegt 53—60 cm, kucei 51—56 cm. Sibīrijas haskijam ir vidēji garš apmatojums ar pavilnu, šīs šķirnes standarts pieļauj visas krāsas un jebkuru krāsu kombināciju, izņemot marmora un tīģerkrāsu. Tiem var būt arī daļēji zilas acis.
Sibīrijas haskija raksturs un apmācīšana
Sibīrijas haskijs ir patstāvīgs, neatkarīgs, gudrs, enerģisks un ļoti dzīvespriecīgs suns. Tam patīk klejot, šis mājdzīvnieks ļoti mīl savu saimnieku un viņa ģimeni. Tā kā Sibīrijas haskijs pret visiem ir draudzīgs, viņš nav pārāk labs sargsuns. Suņa saimniekiem ir nepieciešama liela pacietība un spēja izprast šī ziemeļu suņa dabu. Sibīrijas haskijs pakļaujas vienīgi tādai pavēlei, kurā saskata jēgu.
Suņa īpašības
Sibīrijas haskijs jūtas ļoti labi, ja var dzīvot ārā kopā ar vienu vai vairākiem citiem suņiem, un labi saprotas arī ar citiem mājdzīvniekiem. No lietus un aukstuma tos aizsargā biezais kažoks. Visvairāk šīs šķirnes sunim kaitē karstums, tādēļ vasarā viņu nedrīkst fiziski nodarbināt.
Suns ir ļoti piemērots ziemai un sniegotiem laikapstākļiem, jo Sibīrijas haskija acis ietver tumša āda. Tā iemesla dēļ acīs nokļūst mazāk sniega atstarotās gaismas. Tumšais acu ieēnojums ir tas, kas padara izteiksmīgāku šī suņa skatienu.
Fiziskā slodze
Sibīrijas haskijam ir vajadzīga ievērojama fiziskā slodze. Šajā sakarā saimniekiem ir jābūt neatlaidīgiem.
Iedzimtais bara instinkts spilgti izpaužas suņu kolektīva darbā. Bara dominējošais suns kļūst par barvedi, un pārējie suņi paklausīgi izpilda viņu pavēles. Nedrīkst aizmirst, ka šim pajūgam ir divi barveži — suns un cilvēks. Bara instinktus vērot var tieši grupās, kurās šie suņi ir dzīvojuši kopā ilgstošu laiku.
Sava ātruma dēļ šie suņi ir slaveni visā pasaulē.
Semikarakorska
Semikarakorska (ru) ir pilsēta Krievijā, Rostovas apgabalā. Pilsēta atrodas 129 km no Rostovas pie Donas.
Upsēde
Upsēde ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā. Atrodas pagasta dienvidos Durbes krastos pie autoceļa P111 11 km no pagasta centra Sakas, 29 km no novada centra Grobiņas un 208 km no Rīgas.
Devenporta (Aiova)
Devenporta (en) ir pilsēta Aiovas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 101 724 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Devenporta ir trešā lielākā Aiovas pilsēta.
Devenporta ir dibināta 1836. gadā. Tā ir nosaukta par godu angļu jūrniekam Džordžam Devenportam, kurš dienēja ASV armijā Britu—amerikāņu karā. Pilsēta atrodas pie pašas štata robežas ar Ilinoisu, Misisipi upes krastos.
Ēdoles luterāņu baznīca
Ēdoles evaņģēliski luteriskā baznīca ir 17. gadsimta vidū celts Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Kuldīgas novada Ēdoles pagasta Ēdolē. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.
Baznīca celta 1648. gadā. Leģenda vēsta, ka reliģisko nesaskaņu dēļ 1623. gadā Ēdoles muižas īpašnieku Verneru Bēru nogalināja paša dēls Flips. Baznīcu, lai izpirktu grēkus, esot cēlis Vernera Bēra otrs dēls Johans Dītrihs. Kokgriezumus darinājis Ventspils kokgriezējs Nikolass Sēfrenss.
Dubļani
Dubļani ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabala Žovkvas rajonā, Ļvivas ziemeļu pievārtē. Pazīstama kā 1856. gadā dibinātās Ļvivas Nacionālās agrārās universitātes mājvieta.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēti 1468. gadā. 1856. gadā šeit tika nodibināta lauksaimniecības skola. Pēc Pirmā pasaules kara Dubļani tika iekļauti jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Dubļanos ienāca padomju karaspēks. Pēc Otrā pasaules kara Dubļani iekļāvās PSRS, un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā.
Heralda sala
Heralda sala (ru) ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Čukču jūrā. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Iultinas rajonā.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Čukču jūras rietumu daļā 65 km uz austrumiem no Vrangeļa salas. Izveidojusies kā granīta paliksnis no kādreiz lielāka zemes masīva. Izstiepta 9,5 km garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā. Krasti klinšaini, stāvi. Ainavā dominē tundras augājs. Salu 1849. gadā atklāja britu jūrasbraucējs Henrijs Kelets un nodēvēja par godu savam kuģim Herald.
Salu kopā ar apkārtējiem ūdeņiem 1976. gadā iekļāva Vrangeļa salas dabas rezervātā. Salā aizliegta praktiski jebkāda cilvēka darbība, izņemot zinātniskos pētījumus. 2004. gadā rezervāts iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Liturģiskās krāsas
Liturģiskās krāsas ir īpašas krāsas, ko atbilstoši baznīcas gadam lieto gan garīdznieku apģērbā, gan altāra pārklājos un norāda uz baznīcas gada perioda galvenajiem svētkiem. Krāsas pieder pie izteiksmes pamatlīdzekļiem un tās tiek izmantotas visās tradicionālajās konfesijās kā palīglīdzeklis liturģijā. Liturģiskās krāsas dievkalpojuma svinēšanā tika ieviestas balsoties uz vēsturē pieņemtām krāsu simboliskajām nozīmēm.
Vēsture
Pirmajā gadu tūkstotī garīdznieku apģērbu un citu dievkalpojumā izmantoto atribūtu krāsai netika piešķirta liturģiska nozīme. Garīdzniekus no citu profesiju pārstāvjiem atšķīra viņu darba specifika tāpēc viņu tērpi bija tikai no balta auduma.
Svētais Augustīns 12. gadsimtā Jeruzalemē sagatavoja pirmo zināmo liturģisko krāsu lietošanas secību. Domājams, ka augošā baznīcas labklājība pieļāva lielāku dažādību apģērbu audumu un baznīcas aksesuāru izmantošanā, protams, krāsas izmantoja saskaņā ar viduslaikos izstrādāto sistēmu, kas norādīja uz konkrētiem liturģiskajiem notikumiem baznīcas kalendārā. Sākotnēji kopējā prakse bija šos greznākos tērpus- praktiski neatkarīgi no krāsas- lietot tikai lielos svētkos.
Mūsdienās liturģiskās krāsas izmanto visas tradicionālās konfesijas. Simboliskā nozīme un svētki, kuros attiecīgās liturģiskās krāsas tiek lietotas var nedaudz atšķirties.
Liturģisko krāsu simboliskā nozīme un kalendārais lietojums Austrumu baznīcā
Kunga Apskaidrošanas, Kunga Debesbraukšanas), svētdienās, apustuļu un svētītāju piemiņas dienās;
Dievišķā salvija
Dievišķā salvija (Salvia divinorum) ir psihotrops salvijas ģints augs, ko izmanto kā halucinogēnu. Tā dabiskā izplatības vieta ir Meksikas lietus meži, kur tas aug ēnainās un mitrās vietās. Dievišķā salvija bieži pārsniedz metra garumu, tam ir lielas lapas un balti ziedi ar violetām kauslapām. Auga sēklas nogatavojas reti, tas pārsvarā vairojas veģetatīvi.
Ķīmiskais sastāvs
Salvia divinorum lapas satur salvinorīnu A un salvinorīnu B (galvenais komponents ir salvinorīns A). Salvinorīnus sauc arī par divinorīniem. Salvija satur loliolīdu un citas vēl neidentificētas vielas. Salvinorīni nepieder pie alkaloīdiem, bet ir diterpēni (precīzāk — diterpenoīdi).
Lietošana
Dievišķo salviju cilvēki izmanto tā psihotropo īpašību dēļ. Augs ir nozīmīga mazateku kultūras sastāvdaļa, kur to līdzās citiem augiem un sēnēm šamaņi izmanto savos rituālos. Dievišķā salvija tiek izmantota dziedniecībā, nākotnes pareģošanai, garu piesaukšanai. Mazās devās to izmanto kā diurētisku (urīnu izdalošu) līdzekli un lai ārstētu dažādas vieglas slimības. Tie izmanto vienīgi svaigas dievišķās salvijas lapas, lai gan Rietumu pasaulē ir dažādi citi veidi, kā no dievišķās salvijas panākt lielāku efektu. Auga aktīvā viela ir salvinorīns A. Uzņemot 100—200 mg salvinorīna A, var iegūt spēcīgas apziņas stāvokļa izmaiņas.
Augs galvenokārt tiek uzņemts tinktūras veidā, vai arī to smēķējot vai košļājot. Apēšana nedod rezultātu, jo gremošanas orgānu sistēma salvinorīnu A dezaktivē.
Iedarbība
Dievišķās salvijas iedarbība var būt dažāda un individuāla. Galvenokārt tā ir meditatīva un, atšķirībā, piemēram, no marihuānas, nav koncentrēta uz sociāli interaktīvu uzvedību. Tā arī mēdz būt daudz spēcīgāka par marihuānu un liela daļa lietotāju to uzskata par ļoti nepatīkamu un atkārtoti dievišķo salviju nemēģina. Galvenie dievišķās salvijas izraisītie efekti ir:
Legalitāte
Augs lielākajā daļā pasaules valstu ir legāls. Arī aptuveni pusē Eiropas Savienības valstu augs ir legāls. Latvijā kopš 2009. gada auga pārdošana un lietošana ir aizliegta. Tas ir iekļauts kontrolējamo narkotisko vielu, psihotropo vielu un prekursoru I sarakstā (aizliegtās sevišķi bīstamās narkotiskās vielas, tām pielīdzinātās psihotropās vielas un augi).
Gloguveka
Gloguveka, nosaukuma vāciskais variants — Oberglogava , ir pilsēta Polijas dienvidos, Opoles vojevodistē. Kopš 2009. gada pilsēta un tās gmina ir bilinguāla — oficiāls statuss ir arī vācu valodai.
No 1655. gada oktobra līdz decembrim, glābjoties no iebrukušajiem zviedriem, pilsēta bija Polijas karaļa Jana II Kazimira rezidence. 1806. gadā pilsētas pilī pie sava labvēļa uzturējies Ludvigs van Bēthovens, rakstīdams savu 4. un 5. simfoniju. 18. gadsimtā Austrijas mantojuma kara rezultātā pilsēta iekļāvās Prūsijā. Līdz 1945. gadam tā ietilpa Vācijā, bet, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, tika piešķirta Polijai.
Batumi Starptautiskā lidosta
Aleksandra Kartveli Batumi Starptautiskā lidosta (IATA: BUS, ICAO: UGSB) ir lidosta, kas atrodas 2 kilometrus uz dienvidiem no Batumi, Melnās jūras krastā, Gruzijas dienvidrietumu daļā. Lidosta atrodas 20 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Turcijas pilsētas Hopas un apkalpo Gruzijas un ziemeļaustrumu Turcijas vietējos un starptautiskos reisus.
Pārskats
Batumi ir viena no trijām starptautiskajām lidostām Gruzijā (kopā ar Tbilisi starptautisko lidostu un Kutaisi lidostu). Jaunākais lidostas terminālis darbojas kopš 2007. gada 26. maija. Tās kopējā platība ir 4256 kvadrātmetri un tā spēj apkalpot ap 600 000 pasažieru gadā.
Batumi Starptautiskā lidosta kopš renovācijas piedzīvojusi ievērojamu pasažieru skaita pieaugumu. 2011. gadā tā apkalpoja 134 000 pasažierus, kas bija 51% pieaugums, salīdzinot ar iepriekšējo gadu.
Fārgo (seriāls)
Fārgo (en) ir amerikāņu melnās komēdijas un kriminālās drāmas seriāls, kura autors ir Noa Houlijs. Seriāls ir iespaidojies no brāļu Koenu tāda paša nosaukuma 1996. gada filmas. Seriālam pašlaik ir iznākušas četras sezonas. Seriāls iznāca.
Schizophora
Schizophora ir viena no divām Cyclorrhapha sekcijām, kas pieder pie mušu infrakārtas (Muscomorpha). Otra Cyclorrhapha mušu sekcija ir Aschiza. Schizophora sekcijā apvienotas 13 virsdzimtas, kas tiek iedalītas 2 apakšsekcijās.
Fārgo (seriāls)
Seriāls ir veidots antoloģijas formātā, kur katras sezonas notikumi norisinās citā laikā ar citu stāstu un aktieriem.
Schizophora
Visas šīs sekcijas sugas apvieno tas, ka tām atšķirībā no Aschiza sekcijas mušu sugām kūniņas attīstības stadijā uz galvas veidojas iespaidīgs, balonveidīgs pieres vezikulārais orgāns — ptilinum, ar kura palīdzību mušas atspiež vaļā ar cirkulāro šuvi atdalīto kūniņas galu. Drīz pēc izlīšanas no kūniņas šis orgāns saraujas un izzūd, uz pieres ass starp acīm saglabājoties nelielam pacēlumam (ptilinal suture)
Teodors Šīmanis
Teodors Šīmanis (de, 1847-1921) bija vācbaltiešu vēsturnieks, Berlīnes Universitātes profesors Austrumeiropas vēsturē.
Dzīvesgājums
Dzimis 1847. gada 17. (5.) jūlijā Grobiņā. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā (1858—1867), studēja vēsturi Tērbatas Universitātē (1867—1872). Uzņemts vācbaltu studentu korporācijā Curonia. Strādāja par mājskolotāju Jelgavā par arhivāru Dancigā. 1874. gadā Šīmanis Getingenes Universitātē aizstāvēja savu promocijas darbu. 1878. gadā vadīja arheoloģiskos izrakumus Vīlandes ordeņa pilī, kopš 1883. gada viņš strādāja Tallinas pilsētas arhīvā. 1885. gadā publicēja pētījumu par Tallinas attiecībām ar Rīgu un Krieviju 1483.-1505. gados (Revals Beziehungen zu Riga und Russland in den Jahren 1483-1505 '').
1887. gadā Šīmani ievēlēja par Berlīnes Universitātes docentu, līdztekus viņš bija Prūsijas slepenā valsts arhīva arhivārs (1889—1892). 1892. gadā Šīmani ievēlēja par ekstraordināro profesoru, 1906. gadā par profesoru Austrumeiropas vēsturē. Līdz 1914. gada rudenim viņš rakstīja ārpolitikas nedēļas kopsavilkumus "Kreuzzeitung", kam bija liela ietekme uz vadošo aprindu viedokli par Krievijas politiku Baltijas provincēs. Bija viens no vēstures žurnāla "Zeitschrift für osteuropeische Geschichte" redaktoriem 1910. gadā. Vācijas ķeizara Vilhelma II draugs un padomnieks.
Pirmā pasaules kara laikā viņš atkāpās no profesora amata, kopā ar Paulu Rorbahu veidoja pretkrievu politiku un noformulēja ģeopolitisko koncepciju par Krievijas impērijas sadalīšanu. Pēc Vidzemes okupācijas 1918. gadā viņu iecēla par Tērbatas Universitātes kuratoru. Miris 1921. gada 26. janvārī Berlīnē.
Mežvidi (Sakas pagasts)
Mežvidi ir vasarnīcu ciems Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā. Atrodas pagasta dienvidos Atupes krastā netālu no tās ietekas Durbē 14 km no pagasta centra Sakas, 29 km no novada centra Grobiņas un 211 km no Rīgas.
Džibrils Sidibē
Džibrils Sidibē (fr; dzimis ) ir Francijas futbolists, aizsargs, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2016. gada spēlē Francijas 1. līgas kluba AS Monaco sastāvā.
Sasniegumi
Monaco
Francija
Eri Tosaka
Eri Tosaka (ja; dzimusi ) ir japāņu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu čempione, trīskārtīgā pasaules čempione.
Eri Tosaka dzimusi 1993. gadā. 2011. gadā uzvarēja Āzijas junioru čempionātā. 2012. gadā kļuva par pasaules čempionāta sudraba un Āzijas čempionāta bronzas medaļas ieguvēju. 2013. gadā izcīnīja pasaules čempiones titulu. 2014. un 2015. gadā šo panākumu atkārtoja. 2016. gada olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro svara kategorijas līdz 48 kg finālā pieveica Mariju Stadņiku un kļuva par olimpisko čempioni.
Tomasa Krauna afēra (1999. gada filma)
"Tomasa Krauna afēra" (en) ir 1999. gada zādzību filma, kas veidota kā rīmeiks 1968. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Džons Maktīrnans. Galvenās lomas atveido Pīrss Brosnans (arī viens no producentiem), Renē Ruso un Deniss Līrijs. Filmas pirmizrāde notika.
Tomass Krauns ir bagāts un veiksmīgs pleibojs, kurš izklaidējas, zogot mākslas darbus. Drīz vien gan Tomass saprot, ka viņš, iespējams, ir saticis sev līdzvērtīgu pretinieku pēc tam, kad Tomass iepazīstas ar valdzinošu detektīvi Ketrīnu Baningu.
Pusmaratons
Pusmaratons ir vieglatlētikas disciplīna — skriešana 21,0975 kilometrus garā distancē (puse no maratona), ko parasti skrien ārpus stadiona pa ielām un citiem ceļiem. Bieži vien pusmaratons notiek vienlaicīgi ar maratonu pa to pašu trasi tikai ar vēlāku startu, agrāku finišu vai saīsinātiem ceļa posmiem.