cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nacionālā inovācijas sistēma
Nacionālās inovācijas sistēmas elementu grafiskais attēlojums
Nacionālā inovācijas sistēma var tikt raksturota kā noteiktu elementu kopums vairākās dimensijās, kā, piemēram, izglītība, zinātne un pētniecība, uzņēmējdarbība, un valsts īstenotā politika inovācijas kontekstā, kas kā pirmās dimensijas elementi ir iesaistīti inovācijas procesā. Šos elementus jau citā dimensijā ietekmē tādi elementi kā finanšu sektors, sociālie un kultūras aspekti, ekonomikas atvērtība un attīstības līmenis, politiskā vide, globalizācijas līmenis un citi. Šo elementu mijiedarbības rezultātā tiek radītas jaunas zināšanas, kas tiek pārvērstas jaunās vērtībās.
Nacionālā ekonomika
Pasaulē pašlaik ir apmēram 160 valstis. Tās neapšaubāmi atšķiras viena no otras gan pēc lieluma, gan iedzīvotāju skaita, tomēr pastāv vairāk raksturlielumi, kas visām šīm valstīm ir līdzīgi. Piemēram, tajās notiek ekonomiskā aktivitāte. Preces un pakalpojumi tiek ražotas, mainītas un patērētas. Ekonomiskās aktivitātes apjomu var noteikt daudz dažādos veidos, tomēr visbiežāk tiek izmantoti valsts IKP un nacionālā kopprodukta rādītāji. Abi no tiem parāda kopējo produktu un pakalpojumu pārdošanas apjomu vērtību. Turklāt šos abus rādītājus var izmantot arī kā nacionālā ienākuma rādītāju. Atšķirība starp šiem rādītājiem slēpjas faktā, kur un kas ir saražojis preces un pakalpojumus. IKP tiek noteikts pēc saražotās produkcijas kopējā apjoma dotajā valstī, neatkarīgi no tā, vai ražotājs ir vietējais vai ārzemju. Savukārt nacionālais kopprodukts tiek noteikts pēc konkrētās valsts ražotāju saražotā konkrētajā valstī vai ārpus tās. Viens no valsts labklājības rādītājiem bieži vien tiek noteikts pēc IKP uz vienu iedzīvotāju. Tas būtībā parāda, cik daudz katrs no iedzīvotājiem iegūtu, ja viss saražotais tiktu sadalīts. Pēc šī standarta dažas valstis ir ar zemiem vai vidējiem ienākumiem, savukārt citas ar augstiem ienākumiem.
American Idiot
American Idiot ir amerikāņu pankroka grupas Green Day septītais studijas albums, kas tika laists klajā. Albumu izdeva Reprise, tā producenti ir Robs Kavallo un Green Day.
Albums guva ievērojamus komerciālus panākumus, tas iekļuva 26 valstu albumu topu 1. vietā, ieskaitot ASV un Lielbritāniju. Kopš albuma laišanas klajā tas ir ticis pārsots vairāk nekā 14 miljonos kopiju, tai skaitā 167 000 kopiju tika pārdots jau pirmajā nedēļā. ALbums saņēma Grammy balvu par labāko roka albumu un lielākoties pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Dziesmu saraksts
Visām dziesmām mūziku sarakstījis Billijs Džo Ārmstrongs (izņemot, kur norādīts) un mūziku sarakstījuši Green Day.
Sarkaņi
Sarkaņi var būt:
Deiviss
Deiviss ( — 'Dāvida dēls') ir izplatīts velsiešu cilmes uzvārds (sieviešu dzimtē Deivisa). Cilvēki ar šo uzvārdu:
1999. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola Virslīgas 1999. gada sezona''' bija 25. Virslīgas sezona, kas sākās 1999. gada 10. aprīlī, bet noslēdzās 6. novembrī. Par Latvijas čempioniem astoto reizi pēc kārtas kļuva "Skonto", kas par 9 punktiem apsteidza tuvākos sekotājus "Liepājas Metalurgu". Par labāko vārtu guvēju kļuva liepājnieks Viktors Dobrecovs ar 22 vārtiem.
Turnīra tabula
Sp = Aizvadītās spēles; U = Uzvaras; N = Neizšķirti; Z = Zaudējumi; + = Gūtie vārti; - = Zaudētie vārti; V = Vārtu starpība; Pkt = Punkti
Malkolms X
Biogrāfija
Malkolms piedzima Omahā, Nebraskas štatā. Tēva paustās idejas par cieņu pret sevi, savu rasi un citas līdzīgas idejas atstāja ietekmi uz visu viņa turpmāko dzīvi. Kad viņam bija 13 gadi, viņa tēvs, kurš bija baptistu priesteris, tika nošauts Mičiganas štatā, bet māte pēc šī gadījuma nokļuva psihiatriskajā slimnīcā. Pēc tam viņš dzīvoja vairākos bērnu namos, kur uzrādīja labas sekmes mācībās. Tomēr vēlāk viņš iesaistījās noziedzīgās grupās Ņujorkā un Bostonā. 1945. gadā viņam tika piespriests reāls cietumsods par paveiktajiem noziegumiem.
Cietumā viņš kļuva par Islāma nācijas biedru. 1952. gadā viņš tika atbrīvots. Tad viņš nomainīja savu uzvārdu no Litls uz burtu "X", jo iepriekšējais simbolizēja verdzību. Viņš turpināja darboties Islāma nācijā, kur kļuva par vienu no tās līderiem un runasvīriem. Ar savām runām viņš piesaistīja organizācijai daudz jaunu biedru, tai skaitā pasaules čempionu boksā Muhamedu Ali. Daudzus gadus viņš bija Islāma nācijas publiskā seja. Darbojās arī kā organizācijas avīzes redaktors. Nesaskaņu dēļ ar organizācijas vadītāju viņš 1964. gada martā to pameta.
Pēc tam viņš pievērsās sunnītu islāmam un veica musulmaņu svēto rituālu, ceļojumu uz Meku. Uz turieni viņš devās, apceļojot arī Āfriku un Tuvos Austrumus. Pēc tam viņš atteicās no saviem rasistiskajiem uzskatiem. Šajā dzīves posmā viņš nodibināja savu islāma sekotāju grupu. Mazāk kā pēc 10 gadiem pēc Islāma nācijas pamešanas viņš tika nošauts runas laikā Hārlemā, Ņujorkā.
Viņa sākotnējās idejas atstāja lielu iespaidu uz afroamerikāņu organizāciju Melnās panteras. Viņa piemiņai ir nosauktas vairākas ielas, skolas, kā arī uzņemtas vairākas filmas par viņa dzīvi un darbību, starp tām Spaika Lī filma Malcolm X (1992), kurā viņu attēloja Denzels Vašingtons, kas par šo lomu tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā.
S/2003 J 16
S/2003 J 16 ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 2 km. Pavadonis ir piederīgs Anankes grupai.
Stīvens Hārpers
Stīvens Džozefs Hārpers (en; dzimis ) ir Kanādas politiķis. Viņš bija Kanādas premjerministrs no līdz. Viņš bija Konservatīvās partijas līderis. Stīvens Hārpers kļuva par Kanādas premjerministru pēc viņa partijas uzvaras 2006. gada Kanādas federālajās vēlēšanās. Viņš kļuva par pirmo premjerministru no rekonstruētās Konservatīvās partijas. Pirms tam bija Kanādas parlamenta deputāts. Absolvējis Kalgari Universitāti.
Akvarium
Akvarium (ru) ir pazīstama PSRS un Krievijas mūzikas grupa. Dibināta 1972. gadā Ļeņingradā. Grupas muzikālais līderis ir Boriss Grebenščikovs, kurš ir vienīgais dalībnieks, kas tajā palicis no Akvarium sākuma sastāva. Tās mūzika pat viena albuma ietvaros var stilistiski stipri atšķirties, tomēr to visbiežāk pieskaita folkrokam. Pirmsākumos, vēl darbojoties nelegāli, Akvarium atradās stiprā glemroka ietekmē, kamēr pēdējos gados izmanto pat transmūzikas elementus.
Akvarium regulāri uzstājas Rīgā, parasti pavasarī.
Diskogrāfija
Sarakstā iekļauti albumi, kas Akvarium oficiālajā mājas lapā minēti kā "dabiskie".
Burundija
Burundija (rn, fr, izrunā ), oficiāli Burundijas Republika (Republika y’Uburundi, République du Burundi), ir valsts Āfrikā. Robežojas ar Ruandu ziemeļos, ar Tanzāniju austrumos un ar Kongo Demokrātisko Republiku rietumos. Valsts galvaspilsēta no 2018. gada 24. decembra ir Gitega, valsts lielākā pilsēta ir iepriekšējā galvaspilsēta Bužumbura. Burundija atrodas uz plakankalnes starp Kongo un Nīlas baseiniem.
Aptuveni 80% no iedzīvotājiem ir hutu, bet no atlikušajiem lielākā daļa ir tutsi. Aptuveni 1% veido arī teritorijas pirmiedzīvotāji no tva pigmeju cilts. Valsts valodas ir kirundi un franču valoda. Plaši tiek izmantota arī svahili valoda. Dominējošā reliģija ir kristietība, galvenokārt Romas Katoļu baznīca, kā arī daudzi ir palikuši pie tradicionālajām ticībām. Valūta ir Burundijas franks.
Burundija ir līdzīga savām kaimiņvalstīm, kuras tāpat kā Burundija ir biezi apdzīvotas un nabadzīgas. Lielas problēmas Burundijas iedzīvotājiem sagādā milzīgais bēgļu skaits, kas devies prom no sagrautās Ruandas. Burundija ir viena no nabadzīgākajām valstīm pasaulē un ar vienu no mazākajiem IKP uz vienu iedzīvotāju.
Vēsture
Pirmie Burundijas iedzīvotāji bija pigmeji, kurus ap 1000. gadu izspieda ieceļojušās zemkopju hutu ciltis.
15.—16. gadsimtā reģionā ieceļoja lopkopju tutsi ciltis. No 16. gadsimta Burundija pastāvēja kā neatkarīga karaliste, kurā aristokrātija sastāvēja galvenokārt no tutsi, taču 1903. gadā to pakļāva vācu kolonizatori, un pēc Pirmā pasaules kara tā nonāca Beļģijas pārvaldībā. Pēc Otrā pasaules kara ar ANO lēmumu tā kļuva par Beļģijas aizbilstamās teritorijas Ruandas-Urundi sastāvdaļu un tās bija apvienotas vienā valstī. Beļģija saglabāja tutsi virsvadību šajā apvienotajā zemē. 1962. gadā Burundija ieguva neatkarību.
No neatkarības iegūšanas 1962. gada līdz prezidenta vēlēšanām 1993. gadā Burundiju pārvaldījuši vairāki tutsi izcelsmes militāri diktatori, kuri augstus posteņus uzticēja tikai savai etniskajai grupai. Šie gadi saistās ar abpusēju etniski politisku vardarbību, kad hutu vairākas reizes mēģināja iegūt varu, bet tika apspiesti. 1969. gadā šāda mēģinājuma rezultāti tika nogalināti ap 50 000 cilvēku, pārsvarā hutu tautības. Šai periodā notika arī vairāki asiņaini valsts apvērsumi, kas saistījās ar cīņu starp aristokrātiju un armiju. 1972. gadā hutu vadoņi, kurus atbalstīja žandarmērija, mēģināja izveidot neatkarīgu republiku valsts dienvidos. Sacelšanās laikā tika noslepkavoti gandrīz visi rajonā esošie tutsi, kā arī tie hutu, kas neatbalstīja sacelšanos. Tika nogalināti ap 1000 cilvēku. Nemiernieki apvienojās ar kaimiņvalsts Zairas opozicionāriem un uzbruka valsts centrālajiem rajoniem, nogalinot vēl vairākus tūkstošus tutsi. Prezidents Mikombero vērsās pēc militāras palīdzības pie Zairas diktatora un, kamēr tā spēki kontrolēja stratēģiskos punktus, nosūtīja savu armiju pret nemierniekiem. Armija un tās sabiedrotās tutsi jauniešu paramilitārās grupas, tāpat kā nemiernieki, pamatā slepkavoja pretiniekus pēc etniskās piederības, īpaši iznīcinot hutu izglītotos slāņus, kuri varētu nākotnē konkurēt par varu. Starp armijas nogalinātajiem bija arī tutsi monarhistu līderis, kādreizējais karalis Ntare V. Valdības spēku nogalināto kopējais skaits nav precīzi aplēšams, Rietumu avoti to vērtē starp 80 un 210 tūkstošiem, vietējie avoti atkarībā no to simpātijām nosauc ekstrēmākus skaitļus. Starptautiskās organizācijas notikušo vērtē kā genocīdu. Pēc šiem notikumiem arī vietējā policija un žandarmērija nonāca tutsi rokās. Tomēr 1988. gadā izcēlās jaunas sadursmes ar ap 20 000 upuru.
1993. gadā Burundijā notika demokrātiskas prezidenta vēlēšanas, kurās uzvaru guva hutu Demokrātu frontes līderis Melhiors Ndadaje, pēc pāris mēnešiem prezidentu nogalināja tutsi minoritātes pārstāvji, kas noveda pie pilsoņu kara un jauna genocīda sākuma, kurš ar īsiem pārtraukumiem turpinājās līdz 2005. gadam. Hutu spēki šī kara laikā nogalināja vismaz 25 000 tutsi, taču tie, būdami labāk bruņoti un pieredzējušāki, nodarīja pretiniekiem daudz lielākus zaudējumus. ANO vērtē kopējo nogalināto skaitu uz 260 tūkstošiem, vairums no kuriem bija mierīgie iedzīvotāji. Stāvokli pasliktināja līdzīgs, bet vēl asiņaināks pilsoņu karš ar genocīdu kaimiņu Ruandā un citu kaimiņvalstu bandītisku grupu iejaukšanās, īpaši no Zairas, kuras Burundijas tuvumā esošo valsts daļu Zairas valdība praktiski nekontrolēja.
2005. gadā ar kara beigām pie varas Burundijā nāca prezidents Pjērs Nkurunziza, valstī uz laiku tika ievesti ANO miera spēki. Prezidents tiek apvainots diktatorismā un cilvēktiesību pārkāpumos, un protestējošā opozīcija nepiedalās vēlēšanās. 2015. gadā notika neveiksmīgs valsts apvērsuma mēģinājums, kurš šoreiz nenoveda pie nopietnām etniskām sadursmēm.
Lai gan situācija valstī ir uzlabojusies, Burundija vēl joprojām tiek uzskatīta par nestabilu, tādēļ daudzas valstis neiesaka saviem pilsoņiem doties uz to tūrisma ceļojumos.
Ģeogrāfija
Burundija atrodas Āfrikas centrālajā daļā uz austrumiem no Kongo Demokrātiskās Republikas uz plakankalnes starp Kongo un Nīlas baseiniem. Plakankalnes augstums svārstās no 772 līdz 2 670 metriem virs jūras līmeņa, bet vidējais augstums sasniedz 1 707 metrus virs jūras līmeņa. Ar kopējo platību 27 834 km², tā ir 146. lielākā valsts pasaulē. Izmēra ziņā tā ir līdzīga Haiti un Ekvatoriālai Gvinejai. Augstākā virsotne valstī ir Hehas kalns (2670 m). Lielākais ezers valstī ir Tangaņikas ezers.
Klimats
Burundija atrodas subekvatoriālajā klimata joslā. Pēc Kepena klimata klasifikācijas Burundijā valda silts tropiskais musonu klimats (Am). Burundijā gadā ir divas lietus sezonas, kuras ilgst no februāra līdz maijam un no septembra līdz novembrim, kā arī divi sausuma periodi kuri ilgst no jūnija līdz augustam un no decembra līdz janvārim. Vidējā gaisa temperatūra gadā svārstās no 23 °C līdz 17 °C un temperatūra ir pārsvarā mēreni silta, taču ir atkarībā no atrašanās vietas, kalnainajos apvidos ir vēsāks, bet līdzenumā temperatūra sausuma periodos var pārkāpt 30 °C.
Demogrāfija
Iedzīvotāju vairākums ir zemkopji. Auglīgajos apvidos dzīvo un strādā daudz cilvēku, jo kopumā augsne ir mazauglīga. Zemes lauciņi ir pietiekami lieli, lai apgādātu ģimeni ar pārtiku. Vienīgi tad, ja ir neražas gads, var iestāties bads. Dažās vietās zemi izmanto pārāk intensīvi, tur sākas augsnes erozija.
Reliģija
Ap 62 % iedzīvotāju ir Romas katoļi, 5 % anglikāņi, 10 % sunnīti un 23 % piekopj āfrikāņu reliģijas.
Kultūra
Burundijas iedzīvotāji (tutsi un hutu) no paaudzes paaudzē ar mutvārdiem nodod stāstus, dziesmas un mūziku. Tutsi tautas dejas ir viens no kultūras spilgtākajiem piemēriem. Šāds piemērs ir arī 12 vai 15 bundzinieku lielās grupas, kad visi vienlaikus rībina bungas, neizmantojot nevienu citu instrumentu.
Sports
Olimpiskajās spēlēs Burundijas sportisti debitēja Atlantas 1996. gada Olimpiskajās spēlēs.
Burkinafaso
Burkinafaso (fr) ir valsts Rietumāfrikā. Tai nav pieejas jūrai, robežojas ar Mali ziemeļos, ar Nigēru austrumos, ar Beninu dienvidaustrumos, ar Ganu un Togo dienvidos, kā arī ar Kotdivuāru dienvidrietumos. Burkinafaso kopējā platība ir 274 200 km², valsts atrodas tropu joslā. Burkinafaso teritorija ir lielākoties līdzena, atrodas uz 200 līdz 500 metrus augsta līdzenuma. Valsts dienvidrietumos teritorijas augstums palielinās līdz 700 metriem virs jūras līmeņa. Burkinafaso ar 17,32 miljoniem iedzīvotāju ir 21. lielākā valsts Āfrikā un 61. lielākā valsts pasaulē pēc iedzīvotāju skaita.
Burkinafaso ir pusprezidentāla republika, kas sastāv no trīspadsmit reģioniem un četrdesmit piecām provincēm. Galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Vagadugu. Burkinafaso ekonomika ir vāji attīstīta. Tā ir viena no visnabadzīgākajām valstīm pasaulē. Valstī ir liela ekonomiskā emigrācija uz apkārtējām valstīm. Burkinafaso ir Āfrikas Savienības, Frankofonijas un ANO dalībvalsts.
Vēsture
Līdz 19. gadsimta beigām mūsdienu Burkinafaso teritorijā pastāvēja mosu karaļvalstis. Mosi mūsdienu Burkinafaso teritorijā apmetās 11. gadsimtā ienākot no Centrālās Āfrikas vai Austrumāfrikas. Viņi bija labi karotāji un aizstāvēja savu kultūru pret musulmaņiem. 1896. gadā Francija pieteica savas tiesības uz teritoriju un 1904. gadā iekļāva to Franču Rietumāfrikā. 1919. gadā Franču Rietumāfrikas sastāvā tika izveidota Franču Augšvolta. 1956. gada 23. jūlijā tika pieņemts likums, kas franču kolonijām deva lielākas pašnoteikšanās tiesības. 1959. gada 11. decembrī Augšvolta kļuva par autonomu republiku Franču sadraudzībā. 1960. gada 5. augustā Augšvolta ieguva pilnīgu neatkarību no Francijas.
Valsts pirmais prezidents bija Moriss Jameogo (Maurice Yameogo), kurš drīz pēc nākšanas pie varas ieviesa vienpartijas sistēmu. 1966. gadā pēc studentu, arodbiedrību un valsts ierēdņu streikiem, armija veica valsts apvērsumu.
Pulkvežleitinanta Abukara Sangule Lamizanas (Aboukar Sangoule Lamizana) vadībā, armija pie varas bija četrus gadus. 1970. gadā tika pieņemta jauna konstitūcija, kas noteica četru gadu ilgu pārejas periodu uz demokrātiju. Jauna konstitūcija tika pieņemta 1977. gadā, un Lamizana atkal tika ievēlēts par prezidentu 1978. gadā.
1980. gada 25. novembrī pulkvedis Saje Zerbo (Saye Zerbo) gāza Lamizanu, un nodibināja Militāro Komiteju Nacionālā Progresa Atjaunošanai. Zerbo tika gāzts divus gadus vēlāk, kad majora Žanbaptista Uedraogo vadībā tika izveidota Nacionālā Glābšanas Padome. Pie varas esošās padomes dalībnieku vidū veidojās konflikts. No vienas puses bija mērenie spēki, no otras radikāļi kapteiņa Tomā Sankaras vadībā. Sankara tika iecelts par premjerministru 1983. gada janvārī, taču nesaskaņas turpinājās, un Sankara tika atcelts no amata un arestēts. Kapteinis Blēzs Kompaore 1983. gada 4. augustā veica valsts apvērsumu ar mērķi atbrīvot Sankaru.
Pēc šī apvērsuma Sankara kļuva par Nacionālās Revolucionārās Padomes prezidentu. Padomes biedri bija marksisti, kuri "mobilizēja masas" un izveidoja Revolūcijas aizsardzības komitejas. 1984. gada 4. augustā valsts nosaukums tika mainīts uz Burkinafaso — burtiski tulkojot, "zeme, kurā dzīvo godājami cilvēki". Sankara ar savu harizmu centās panākt straujāku valsts attīstību, taču taupības režīms nebija populārs, un revolūcijas mērķu īstenošanā parādījās aizvien vairāk problēmu.
1987. gada 15. oktobrī Sankaru nogalināja, un pie varas nāca kapteinis Blēzs Kompaore, kurš kopā ar majoru Žanbaptistu Boukarī Lengani (Jean-Baptiste Boukary Lengani) izveidoja Tautas fronti, kura pasludināja, ka cīnīsies par revolūcijas mērķu īstenošanu un izlabos Sankaras pārspīlējumus. 1989. gada jūnijā tika legalizētas dažas opozīcijas organizācijas, kas izraisīja marksistu neapmierinātību. 1989. gada septembrī Kompaore apsūdzēja Lengani un vairākus citus savus biedrus apvērsuma plānošanā un tajā pašā dienā tie tika sodīti ar nāvi.
1990. gadā Tautas fronte sasauca savu pirmo kongresu un uzsāka darbu pie jaunas konstitūcijas izstrādāšanas, kas tik pieņemta 1991. gadā. 1992. gadā Kompaore tika ievēlēts par prezidentu vēlēšanās, kuras opozīcijas partijas boikotēja. 1995. gadā notika pirmās vairākpartiju reģionālās vēlēšanas kopš neatkarības iegūšanas, Kompaores vadītā Tautas fronte ieguva 1100 no 1700 vēlētājiem amatiem. 1997. gada parlamenta vēlēšanās Kompaores vadītā partija ieguva 101 no 111 vietām.
Kampaore tika gāzts no amata tautas protestos 2014. gada oktobrī. 2015. gada septembrī prezidenta gvardes pārstāvji ģenerāļa Djenderes vadībā veica valsts apvērsuma mēģinājumu.
Ģeogrāfija
Burkinafaso atrodas Āfrikas rietumos bez pieejas pie jūras. Burkinafaso kopējā platība ir 274 200 km², kura sastāv no 273 800 km² jeb 99,85% ir sauszeme un 400 km² jeb 0,15% ir ar ūdeni klātas virsmas. Tā pēc platības ir divdesmit devītā lielākā valsts Āfrikā un septiņdesmit ceturtā lielākā valsts pasaulē pēc platības. Augstākais punkts ir Tenakuru kalns, kas atrodas valsts dienvidrietumos un atrodas 749 metrus virs jūras līmeņa.
Relatīvi līdzena valsts un tās lielākā daļa ir viļņots līdzenums, kas ir no 200 līdz 500 metrus augsts. Tikai valsts dienvidrietumos smilšakmens plato paceļas virs 700 metriem. Kā liecina valsts vecais nosaukums Augšvolta, valsts lielākā daļa atrodas Voltas upes baseinā. Tomēr 27% no valsts teritorijas austrumos atrodas Nigēras baseinā. Ūdens trūkums ir liela problēma, sevišķi valsts ziemeļu daļā.
Burkinafaso lielākās upes ir Melnā Volta jeb Muhuna, Baltā Volta jeb Nakambe, Sarkanā Volta jeb Nazinona. Kopumā valstī valda divi gadalaiki, kā sausuma un lietus sezonu. Lietus sezona ilgst no maija līdz septembrim, bet nokrišņu daudzums ir 600-900 mm. Jo tālāk uz ziemeļiem, jo lietus sezona ilgst īsāku laiku.
Adrians Ņūvijs
Adrians Ņūvijs (en; dzimis, Stretfordā uz Evonas, Apvienotajā Karalistē) ir angļu inženieris. Viņš ir Red Bull Formula 1 komandas tehniskais direktors.
Aphrodite
Aphrodite ir austrāliešu dziedātājas Kailijas Minogas 11. studijas albums. Tas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Parlophone. Šis bija viņas pirmais studijas albums pēdējos trīs gados. Albums debitēja Apvienotās Karalistes topā ar pirmo vietu. Aphrodite ir piektais K. Minogas albums, kas sasniedz Apvienotās Karalistes topa pirmo vietu. Tāpat viņa ir vienīgā sieviete, kas šīs valsts topā ir spējusi iegūt pirmo vietu četras desmitgades pēc kārtas (1980. gadi, 1990. gadi, 2000. gadi un 2010. gadi). Pašlaik (2011) no albuma ir iznākuši trīs singli: All the Lovers, Get Outta My Way, Better Than Today. Vairāki mūzikas kritiķi šo albumi ir novērtējuši ar pozitīvu vērtējumu.
Burkinafaso
Iedzīvotāji
Aptuveni 40% no Burkinafaso iedzīvotājiem ir mosi. Pēc 2006. gada tautas skaitīšanas datiem 60,5% iedzīvotāju bija musulmaņi, bet 23,2% kristieši (19% katoļi un 4,2% protestanti).
Adrians Ņūvijs
Dzīves un karjeras sākums
Ņūvijs ir dzimis Stretfordā uz Evonas. 1980. gadā viņš ieguva pirmās pakāpes grādu aeronautikā un astronautikā. Drīz pēc tam viņš sāka strādāt Fittipaldi F1 komandā Hārvija Postletvaita vadībā. 1981. gadā viņš pievienojās March komandai. Ar laiku Ņūvijs sāka veidot pats savu sacīkšu auto rasējumus. Viņa veidotais "March GTP" modelis divus gadus pēc kārtas izcīnīja IMSA GTP titulu.
1983. gadā Ņūvijs sāka strādāt March IndyCar projektā. Viņa veidotais spēkrats bija ļoti veiksmīgs un 1984. gadā March komanda izcīnīja septiņas uzvaras, tostarp uzvaru Indy 500. Nākamajā sezonā Als Ansers izcīnīja titulu, bet Bobijs Rahals šo panākumu atkārtoja 1986. gadā. Kā dizaineris un sacīkšu inženieris Ņūvijs kļuva par tuvu Rahala draugu.
Ņūvijs nolēma atgriezties Eiropā, jo viņa veidotie spēkrati ASV dominēja. Viņš pievienojās FORCE projektam, kas gada beigās bankrotēja un tad atgriezās March.
March un Leyton House
Laikā, kad aerodinamiku Formula 1 čempionātā vēl slikti izprata, Ņūvijs varēja īstenot inovatīvas idejas. . gadā viņa veidotajam modelim izdevās kādu laiku būt vadībā, tomēr pēc kritiķu domām, Ņūvija idejas aerodinamikā ierobežoja komandu citās jomās. Kad March kļuva par Leyton House, Ņūvijs tika paaugstināts amatā par tehnisko direktoru, tomēr rezultāti bija tik vāji, ka viņu vēlāk atlaida no darba.
Williams
1990. gadā Williams komanda nolīga Ņūviju par dizaineri. Viņam palīdzēja tehniskais direktors Patriks Heds. . gada sezonas vidū Williams FW14 bija tikpat dominējoša kā agrākie McLaren, tomēr Airtona Sennas neatlaidība un FW14 neizturība liedza Williams pilotam Naidželam Menselam izcīnīt titulu. . gadā neviens nespēja panākt Williams un Mensels izcīnīja savu vienīgo titulu, savukārt Ņūvijs - savu pirmo konstruktoru kausu. . gadā Alēns Prosts atkārtoja Mensela sasniegumu. . gadā komandas galvenais pilots Airtons Senna gāja bojā sacīkstē, tādēļ par titula pretendentu kļuva viņa komandas biedrs Deimons Hills. Lai gan Williams izcīnīja konstruktoru kausu, par čempionu kļuva Benetton pilots Mihaels Šūmahers.
McLaren
Ņūvijs maz varēja ietekmēt formulas dizainu, tāpēc. gadā McLaren rezultāti neuzlabojās. . gadā McLaren izcīnīja konstruktoru kausu, bet Mika Hekinens kļuva par čempionu. . gadā Hekinens par titulu cīnījās ar Ediju Irvainu un kļuva par čempionu, tomēr konstruktoru kauss tika Ferrari. . gadā McLaren sīvā cīņā zaudēja abus titulus.
2001. gadā Ņūvijs piekrita pievienot Jaguar Racing, kuru vadīja viņa draugs Bobijs Rahals, tomēr pēc pārrunām ar McLaren vadītāju Ronu Denisu nolēma palikt komandā. Rahals dažus mēnešus vēlāk tika atlaists no Jaguar vadītāja amata.
Par spīti tam, ka Adrians palika McLaren, turpināja baumot, ka viņš vēlas pamest komandu. 2005. gada aprīlī viņš pagarināja līgumu ar komandu par pusgadu un tika uzskatīts, ka pēc līguma beigām viņš dosies uz citu komandu vai pametīs F1.
Brick by Boring Brick
"Brick by Boring Brick" ir amerikāņu grupas Paramore otrais singls no trešā studijas albuma Brand New Eyes. Tas tiek laists klajā. Pirmoreiz grupa šo dziesmu izpildīja 2009. gada septembrī MTV Unplugged.
Dziesmas "Brick by Boring Brick" videoklips tika filmēts Losandželosā. Videoklipa režisors ir Meierts Aviss.
Antiviela
Saskaņā ar pašreizējiem zinātnes uzskatiem antivielas struktūra ir tāda pati kā parastajai vielai, jo stiprā mijiedarbība, kas veido atomu kodolus, un elektromagnētiskā mijiedarbība, kas veido atomus un molekulas, gan uz daļiņām, gan antidaļiņām iedarbojas pilnīgi vienādi. Ir atklāta neliela atšķirība vājās mijiedarbības ietekmē uz antidaļiņām, taču parastos apstākļos šie efekti ir ļoti niecīgi. Tā kā antivielu pagaidām iespējams iegūt ārkārtīgi niecīgos daudzumos, nav viennozīmīgi noteikts, kā uz to iedarbojas gravitācija.
Nav vēl droši noskaidrots, kādēļ novērojamajā Visumā antivielas praktiski nav (vielas-antivielas daudzuma asimetrija ir viena no lielākajām fizikas problēmām). Visdrīzāk, šī asimetrija radusies jau pirmajās sekundes daļās pēc Lielā Sprādziena.
Pirmais no antidaļiņām sastāvošais objekts (nevis atsevišķas antidaļiņas) bija antideitrons, ko sintezēja 1965. gadā; vēlāk ieguva arī smagākus antikodolus. Pirmo antiūdeņraža atomu (sastāvošu no antiprotona un pozitrona) ieguva 1995. gadā CERN. Vēlāk antiūdeņradi izdevās iegūt relatīvi lielākos daudzumos un sākt tā īpašību izpēti. CERN ziņoja, ka izdevies noturēt 38 antiūdeņraža atomus magnētiskajā laukā miera stāvoklī dažas sekundes daļas īpašību izpētes nolūkā.
Antivielai iedarbojoties ar parasto vielu, to masa pārvēršas enerģijā - šo procesu sauc par anihilāciju. Anihilācijā izdalās ārkārtīgi daudz enerģijas - 1 kg vielas reaģējot ar 1 kilogramu antivielas, izdalās 1,8·1017 džoulu enerģijas, kas atbilst 42,96 megatonnu trotila ekvivalenta. Tādēļ antivielu ilgstoši iespējams uzglabāt tikai apstākļos, kad tā nesaskaras ar vielu, piemēram, vakuumā, īpašas konfigurācijas magnētiskajā laukā.
Antiviela uzskatāma par pašu dārgāko substanci uz Zemes (10 mg pozitronu iegūšana izmaksātu ap 250 miljonu dolāru ).
Turcijas tiesību sistēma
Turcijas tiesību sistēma balstās uz Turcijas konstitūcijas 138. — 160. pantu. Kara tiesas un civilās tiesas ir šķirtas. Kara tiesas var tiesāt personas, kas kalpo militārajā dienestā, kā arī jebkuru personu kara stāvokļa apstākļos vai par jautājumiem militārā dienesta sakarā.
Juridiskā profesija
Termins, ar kuru apzīmē jebkuru personu, kas praktizē jurisprudenci ir jurists (tr). Persona, kas ieguvusi augstāko juridisko izglītību var kļūt par advokātu (tr), tiesnesi (hâkim vai yargıç), prokuroru (savcı) vai notāru (noter) pēc atsevišķos likumos noteikta prakses laika.
Zvērināti advokāti
Privātie advokāti vienu gadu praktizē un tad iestājas zvērinātu advokātu padomē (baro) un Turcijas Zvērinātu Advokātu Padomju Apvienībā.
Tiesneši
Turcijas tiesās nav piesēdētāji. Lēmumu pieņem viens vai vairāku tiesnešu kolēģija, kas lēmumus pamato ar likumiem un tiesu praksi. Par tiesnesi kļūst persona, kas beigusi juridisko augstskolu un tiesneši iedalās trijos virzienos:
Krimināllietu tiesneši strādā krimināllietu tiesā. Krimināllietu tiesa (tr) iedalās trīs tiesās: vispārīgā tiesa (turku: ağır ceza), galvenā tiesa (turku: asliye ceza) un krimināllietu šķīrējtiesa (sulh ceza). Civillietu tiesneši strādā galvenajā civilitiesā (turku: asliye hukuk mahkeme) vai civillietu šķīrējtiesā (turku: sulh hukuk mahkeme''). Administratīvo lietu tiesneši strādā administratīvajā tiesā (turku: idari mahkeme).
Tiesnešu un Prokuroru Augstākā Padome (turku: Hâkimler ve Savcılar Yüksek Kurulu) nodarbojas ar tiesnešu un prokuroru apstiprināšanu profesijā, iecelšanu amatā, pārcelšanu, pagaidu īslaicīgu uzdevumu uzticēšanu, iecelšanu pirmajā līmenī, amatu pilnvaru noteikšanu, atstādināšanu, disciplināro sodīšanu un izslēgšanu. Tieslietu ministrijas Personāla lietu ģenerāldirektorāts ir šīs Augstākās padomes sekretariāts.
Tiesu instances un lietu izskatīšana
Tiesu sistēma sastāv no vispārējām tiesām, sevišķām krimināllietu tiesām, kara tiesām, Konstitucionālās tiesas, Augstākās tiesas un trīs atsevišķām augstākās tiesas palātām. Kasācijas tiesa izskata apelācijas krimināllietās, Valsts padome izskata apelācijas administratīvās lietās vai lietās starp valsts iestādēm, Kontroles tiesa veic valsts institūciju auditus un revīzijas. Lielākā daļa lietu tiek iztiesātas vispārējās tiesās, kas iedalās krimināllietu, civillietu un administratīvo lietu tiesās. 2004. gadā parlaments pieņēma likumu ar kuru tiks izveidotas Apelācijas apgabaltiesas, lai atslogotu augstākās tiesas darbu un lietas tiktu izskatītas efektīvāk.
Civillietu tiesas
Pastāv divi civillietu tiesu veidi: šķīrējtiesas (turku: sulh hukuk mahkeme), kas ir pirmā civillietu izskatīšanas instance katrā rajonā viena tiesneša sastāvā un galvenās civiltiesas (turku: asliye hukuk mahkeme''), kas izskata tās lietas, kas nav piekritīgas šķīrējtiesām. Katrā rajonā un pilsētā ir viena šķīrējtiesa un galvenā civiltiesa, kas dažkārt, skatoties pēc nepieciešamības, var būt iedalītas sīkākās nodaļās.
Valsts drošības tiesas
Saskaņā ar 1982. gada konstitūciju tika izveidotas valsts drošības tiesas (turku: Devlet Güvenlik Mahkeme), kurās izskata lietas par noziegumiem pret valsti un organizētās noziedzības lietas. Šīs tiesas izveidoja kara tiesu vietā, kādas pastāvēja vairākos Turcijas reģionos kara stāvokļa apstākļos. Šobrīd šādas tiesas ir tikai astoņos ilos.
1991. gadā, saskaņā ar Terorisma apkarošanas likumu Nr. 3713, valsts drošības tiesām uzticēts izskatīt arī noziegumus pret valsti, kas paredzēti šajā likumā. Tiesā lietas izskata trīs tiesnešu sastāvs, no kuriem viens ir kara tiesnesis. Kara tiesneši ir bruņoto spēku sastāvā un viņu atalgojumu maksā Turcijas Bruņotie spēki. Vairākās lietās Eiropas Cilvēktiesību Tiesa ir atzinusi, ka šādu kara tiesnešu klātbūtne lietu izlemšanā ir pretrunā ar Eiropas Cilvēktiesību Konvencijas 6. pantu, kas nosaka tiesības uz taisnīgu tiesu.
1999. gadā Turcijā tika izdarīti grozījumi likumos un kara tiesnešus izslēdza no šo tiesu sastāva. Saskaņā ar vairākiem likumu grozījumiem 2004. gadā pieņemtajā reformu paketē, šādas tiesas oficiāli ir likvidētas un pieskaitītas krimināllietu tiesām. Tagad šīs tiesas var izskatīt vienīgi lietas par organizēto noziedzību, terorismu un valsts drošību. Līdz ar jaunā Kriminālprocesa likuma stāšanos spēkā, šo tiesu nosaukums mainīts un tās tagad sauc: Smagu noziegumu tiesas. Vairums lietu, kas izskatītas šajās tiesās tiek dēvētas par politisko noziedznieku lietām.
Augstākās tiesas
Konstitūcijā kā valsts augstākās tiesas noteiktas: Konstitucionālā tiesa, Kasācijas tiesa, Valsts padome, Kasācijas kara tiesa, Augstākā kara administratīvā tiesa un Juridisko strīdu tiesa.
Konstitucionālā tiesa
1961. gadā izveidotās Turcijas Republikas Konstitucionālās tiesas (turku: T.C. Anayasa Mahkemesi) pamata uzdevums ir izskatīt jautājumus gan pēc būtības, gan formas par likumu, noteikumu ar likuma spēku un parlamenta kārtības ruļļa atbilstību konstitūcijai. Tiesai papildus ir šādas tiesības: Konstitucionālā tiesa sastāv no 11 pastāvīgajiem un četriem nepastāvīgajiem locekļiem. Tiesa ir lemttiesīga, ja sēdē piedalās vismaz 11 locekļi. Konstitucionālās tiesas lēmumi ir galīgi. Šos lēmumus negroza un neatliek to izpildi.
Šobrīd Turcijas Konstitucionālās tiesas priekšsēdētājs (turku: Anayasa Mahkemesi Başkanı) ir Hasims Kiličs.
Kasācijas tiesa
Turcijas Kasācijas tiesa (turku: Yargıtay) ir pēdējā lietas izskatīšanas instance lietām, kas izlemtas civiltiesās un krimināltiesās un tā izskata lietu, ja iesniegta kasācijas sūdzība. Tiesas pieņemtais lēmums un secinājumi var tikt izmantoti pirmās instances tiesā par precedentu un šī tiesa var arī grozīt savus iepriekš pieņemtos lēmumus, ja iesniegts šāds lūgums.
Kasācijas tiesa iedalīta civillietu palātā un krimināllietu palātā (turku: hukuk ve ceza daireleri). 2007. gada aprīlī tiesā pastāvēja 21 civillietu palāta un 11 krimināllietu palātas.
Augstākais tiesnesis, kuru sauc par pirmo priekšsēdētāju, šobrīd ir Hasans Gerčekers. Kasācijas tiesā darbojas arī Virsprokurors (turku: Yargitay Cumhuriyet Başsavcısı) un šo amatu šobrīd pilda Abdurrahmans Jalčinkaja. Lietās par sūdzībām pret politiskajām partijām, Virsprokurors ceļ apsūdzību Konstitucionālajā tiesā.
Administratīvā tiesa
Valsts padomes priekšsēdētājs (turku: Danıştay Başkanı) ir Mustafa Birdens. Tiesā darbojas Virsadvokāts, jeb Virsprokurors (Danıştay Kanunsözcüsü vai Danıştay Başsavcısı) un šajā amatā šobrīd iecelts Jilmazs Čimens.
Kara tiesa
Kara tiesas lemj par visām lietām, kas saistītas ar bruņoto spēku personālu un ar visām personām, kas atrodas teritorijā, kur izsludināts kara stāvoklis. Tiesu darbības pamati noteikti 1971. gada Kara likuma Nr. 1402 11. pantā. Citi tiesas reglamentējoši noteikumi noteikti arī 1963. gada oktobra Kara tiesu kriminālprocesa likuma Nr. 353 11. — 14. pantā (ar grozījumiem 2006. gadā).
Juridisko strīdu tiesa
Juridisko strīdu tiesa (turku: uyuşmazlık mahkemesi) ir augstākā instance strīdos par lēmumiem, kurus pieņēmusi civillietu, krimināllietu vai kara tiesa. Šīs tiesas sastāvā ir Kasācijas tiesas, Valsts padomes, Augstākās apelācijas kara tiesas un Augstākās administratīvās kara tiesas tiesneši.
Apollo 11
Apollo 11 bija ASV NASA Apollo programmas kosmosa kuģa lidojums. 1969. gada 20. jūlijā pirmoreiz cilvēces vēsturē cilvēku apkalpe mēness modulī nolaidās uz Mēness. Pirmais uz Mēness virsmas 21. jūlijā 02:56:15 UTC kāju spēra Nīls Ārmstrongs; pēc 19 minūtēm viņam pievienojās Edvīns Oldrins. Viņi uz Mēness virsmas pavadīja nedaudz vairāk par divām stundām. Pēc tam viņi atgriezās komandmodulī Mēness orbītā, kur viņus gaidīja Maikls Kolinss. Visi trīs astronauti 24. jūlijā veiksmīgi nolaidās uz Zemes.
Ārmstronga pirmais solis uz Mēness virsmu tika pārraidīts TV tiešraidē pasaules auditorijai. Ārmstrongs šo notikumu raksturoja kā "vienu mazu soli cilvēkam, vienu milzīgu lēcienu cilvēcei". Apollo 11 efektīvi pabeidza kosmisko sacensību un izpildīja valsts mērķi, ko 1961. gadā izvirzīja ASV prezidents Džons Kenedijs: "pirms šī desmitgade ir beigusies, cilvēkam nolaisties uz Mēness un droši atgriezties uz Zemes."
Apkalpe
Apollo 8 komandmoduļa pilots Maikls Kolinss sāka piedzīvot nepatikšanas ar kājām. Ārsti šo problēmu diagnosticēja kā kaula augšanu starp piekto un sesto skriemeli, kam nepieciešama operācija. Lovels ieņēma viņa vietu Apollo 8 apkalpē. Kad Kolinss atguvās pēc operācijas, viņš pievienojās Ārmstronga apkalpei.
Dublējošā apkalpe:
Starts
Apollo 11 tika palaists 13:32:00 UTC ar nesējraķeti Saturn V (AS-506) no Kenedija kosmosa centra starta laukuma LC-39A. Pēc divdesmit minūtēm Apollo 11 tika ievadīts 185,9 × 98,9 km orbītā. Pēc pusotra apriņķojuma 16:22:13 UTC trešā pakāpe veica manevru, sasniedzot otro kosmisko ātrumu, un kosmosa kuģi ievadīja trajektorijā uz Mēnesi. Pēc 30 minūtēm sākās nodalījumu pārkārtošanas operācija: kosmosa kuģis Columbia tika atvienots no S-IVB, raķešpakāpe tika apgriezta par 180 grādiem, un Columbia pieslēdzās pie mēness moduļa Eagle, kas bija vēl pievienots pie S-IVB. Pēc tam kosmosa kuģis ar mēness moduli tika atvienots no trešās pakāpes. Kad Apollo 11 bija droši attālinājies no S-IVB, 19. jūlijā 17:21:50 UTC uz 5 minūtēm 57 sekundēm tika iedarbināts servisa moduļa dzinējs, lai ieietu orbītā ap Mēnesi.
Nolaišanās uz Mēness
20. jūlijā 12:52 UTC Oldrins un Ārmstrongs pārvietojās uz mēness moduli. 13. Mēness apriņķojuma sākumā 17:44 UTC, kad Apollo 11 bija Zemei pretējā pusē, Eagle atvienojās no Columbia. Kolinss no komandmoduļa apskatīja mēness moduli, pārliecinoties, ka tas nav bojāts, un nosēšanās kājas ir izvērstas pareizi. 13. apriņķojuma beigās uz 29,8 sekundēm tika iedarbināts mēness moduļa dzinējs.
Kad sākās nolaišanās, Ārmstrongs un Oldrins atklāja, ka viņi divas vai trīs sekundes agrāk šķērso atzīmes uz virsmu un ziņoja, ka viņi nolaidīsies jūdzes uz rietumiem no sava mērķa punkta. Eagle pārvietojās pārāk ātri. Problēma varēja būt maskoni — lielas masas koncentrācijas, kas varēja mainīt trajektoriju.
Piecas minūtes pēc nolaišanās manevra, 1800 m virs Mēness virsmas, mēness moduļa vadības dators (LGC) samulsināja apkalpi ar pirmo no vairākiem neparedzētiem programmas signāliem 1201 un 1202. Lidojumu vadības centrā datorinženieris Džeks Gārmens teica vadības speciālistam Stīvam Bālsam, ka turpināt nolaišanos ir droši, un tas tika nodots apkalpei. Programmas brīdinājuma signāli liecināja par "vadības pārplūšanu" — vadības dators nevarēja pabeigt visus savus uzdevumus reālā laikā, un dažus no tiem nācās atlikt.
Margareta Hamiltona, MIT laboratorijas Apollo lidojumu datorprogrammēšanas direktore, vēlāk atgādināja, ka "vainot datoru Apollo 11 problēmu risināšanā, ir tāpat kā vainot cilvēku, kurš pamanījis uguni un izsauc ugunsdzēsējus. Faktiski dators bija ieprogrammēts darīt vairāk, nekā atpazīt kļūdas apstākļus. Programmatūrā tika iekļauts pilns atkopšanas programmu komplekts. Programmatūras darbība šajā gadījumā bija zemākas prioritātes uzdevumu novēršana un svarīgāko uzdevumu atjaunošana. Dators, nevis piespieda programmas pārtraukšanu, bet gan neļāva veikt pārtraukšanu. Ja dators nebūtu atpazinis šo problēmu un būtu veicis atkopšanas pasākumus, es šaubos, vai Apollo 11 būtu veiksmīgi nosēdies uz Mēness."
Lidojuma laikā par datora kļūmes cēloni tika uzskatīts, ka tuvošanās radara slēdzis atradies nepareizā stāvoklī, liekot datoram vienlaikus apstrādāt datus gan no tuvošanās, gan nosēšanās radariem. Programmatūras inženieris Dons Eiless (Don Eyles) 2005. gada Guidance and Control Conference izdevumā secināja, ka problēmas cēlonis ir bijusi aparatūras konstrukcijas kļūda, kas iepriekš tika novērota, testējot pirmo bezpilota Apollo 5 mēness moduli. Tam, ka tuvošanās radars ir ieslēgts (tā, ka tas ir iesildīts avārijas nosēšanās pārtraukšanai), vajadzētu būt neatbilstošam datoram, bet elektriskas fāzes neatbilstība starp divām tuvošanās radiolokācijas sistēmas daļām var izraisīt stacionārās antenas parādīšanos datorā kā izplūdušu uz priekšu un atpakaļ starp diviem stāvokļiem atkarībā no tā, kā aparatūra nejauši iedarbināta. Papildu viltus cikla pārķere, kad tuvošanās radars atjaunināja nejaušu skaitītāju, izraisīja datora trauksmes signālus. Kad Ārmstrongs atkal paskatījās uz āru, viņš redzēja, ka datora piezemēšanās mērķis atrodas akmeņu nosētā laukumā tieši uz ziemeļaustrumiem no 90 m diametra krātera (vēlāk to nosauca par Rietumu krāteri), tāpēc viņš pārņēma vadību uz pusautomātisko kontroli. Ārmstrongs apsvēra iespēju nolaisties netālu no akmeņu laukuma, lai no tā varētu savākt ģeoloģiskos paraugus, bet nevarēja, jo viņu horizontālais ātrums bija pārāk liels. Visā nolaišanās laikā Oldrins sauca navigācijas datus Ārmstrongam, kurš bija aizņemts ar Eagle pilotēšanu. 33 m augstumā Ārmstrongs zināja, ka degvielas padeve samazinās, un bija apņēmies nolaisties pirmajā iespējamā nosēšanās vietā.
Ārmstrongs atrada tīru grunts laukumu, un virzīja uz to nolaižamo aparātu. 76 m augstumā viņš atklāja, ka jaunajā nosēšanās vietā ir krāteris. Tad viņš atrada citu līdzenuma laukumu. Tagad viņi atradās 30 m attālumā no virsmas, un degviela bija atlikusi tikai 90 sekundēm. Mēness putekļi, ko bija pacēluši mēness moduļa dzinēji, sāka nomākt viņa spēju noteikt aparāta kustību. No putekļu mākoņa rēgojās daži lieli akmeņi, un nosēšanās laikā Ārmstrongs pievērsās tiem, lai varētu noteikt kosmosa kuģa ātrumu.
Dažus mirkļus pirms nosēšanās indikators informēja Oldrinu, ka vismaz viena no 170 cm zondēm, kas karājas no Eagle kājām, ir pieskārusies virsmai, un viņš teica: "Kontaktuguns!" Ārmstrongam vajadzēja nekavējoties izslēgt dzinējus, jo bija bažas, ka spiediens, ko radīja paša dzinēja izplūdes gāzes, kas atstarojās pret Mēness virsmu, var izraisīt dzinēja eksploziju, bet viņš par to aizmirsa. Pēc trim sekundēm Eagle nosēdās, un Ārmstrongs izslēdza dzinējus.
Ārmstrongs apstiprināja Oldrina pēcnosēšanās kontrolsaraksta pabeigšanu ar "dzinējs ir izslēgts", pirms tam atbildot komunikatoram Čārlzam Djūkam ar vārdiem: "Hjūstona, šeit Miera bāze. Ērglis ir nolaidies." Ārmstronga negaidītā izsaukuma signāla maiņa no "Ērgļa" uz "Miera bāzi" (Tranquility Base) klausītājiem uzsvēra, ka nolaišanās ir pabeigta un veiksmīga.
Darbības uz virsmas
Gatavošanās iziešanai uz Mēness virsmas sākās 23:43 UTC. Tā aizņēma trīsarpus stundas, nevis divas, kā bija paredzēts. Treniņu laikā uz Zemes bija kārtīgi salikts viss, tikai nepieciešamais, bet uz Mēness kabīnē bija arī liels skaits citu priekšmetu, piemēram, kontrolsaraksti, pārtikas saiņi un rīki. Kad Ārmstrongs un Oldrins bija gatavi iziet ārā, mēness modulis bija dehermetizēts. Lūka tika atvērta 02:39:33. Ārmstrongam sākotnēji bija zināmas grūtības izspraukties caur lūku ar savu dzīvības nodrošināšanas mugursomu. 02:51 UTC Ārmstrongs sāka nokāpšanu pa mēness moduļa kāpnēm. Tālvadības ierīces vadības pults uz krūtīm neļāva viņam saskatīt pēdas. Kāpjot lejup pa deviņšķērsu kāpnēm, Ārmstrongs pavilka D gredzenu, lai izvērstu modulāro iekārtu novietošanas bloku (modular equipment stowage assembly, MESA), kas bija salocīts pret Eagle sāniem, un aktivizēja televīzijas kameru.
Apollo 11 izmantoja lēnas skenēšanas televīziju, kas nebija saderīga ar apraides TV, tāpēc signāls no Mēness tika rādīts īpašā monitorā, un parastā televīzijas kamera filmēja šo monitoru, ievērojami samazinot attēla kvalitāti. Signāls tika uztverts ASV tālo kosmisko sakaru kompleksā Goldstonā, bet labāka kvalitāte bija no Honeysuckle Creek Tracking Station netālu no Kanberas Austrālijā. Pēc dažām minūtēm plūsma tika pārslēgta uz daudz jutīgāko Pārksa radioteleskopu Austrālijā. Par spīti dažām tehniskām un laika apstākļu grūtībām, tika saņemti un pārraidīti rēgainie melnbaltie pirmās Mēness pastaigas attēli vismaz 600 miljoniem cilvēku uz Zemes. Šī video kopijas apraides formātā tika saglabātas un ir plaši pieejamas, bet lēnās skenēšanas avota pārraides no lunārās virsmas oriģināla ieraksti, visticamāk, tika iznīcināti magnētiskās lentes atkārtotas lietošanas laikā, kas bija ierasta prakse NASA.
Kamēr Ārmstrongs vēl bija uz kāpnēm, viņš noņēma pārklāju mēness moduļa nolaišanās pakāpei piemontētai plāksnei, uz kuras bija divi Zemes zīmējumi (rietumu un austrumu puslode), uzraksts, kā arī astronautu un prezidenta Niksona paraksti. Uzraksts vēstīja: "Šeit cilvēki no planētas Zeme pirmo reizi spēra kāju uz Mēness, 1969. gada jūlijs. Mēs nākam ar mieru visai cilvēcei."
Apmēram septiņas minūtes pēc tam, kad Ārmstrongs bija uzkāpis uz Mēness virsmas, viņš paņēma grunts paraugu, izmantojot paraugu maisu spieķa galā. Tad viņš salocīja somu un iebāza to kabatā uz labās kājas augšstilba. Tas tika darīts tāpēc, lai nodrošinātos, ka tiktu atgādāti Mēness virsmas paraugi, ja ārkārtas gadījumā astronautiem būtu jāpārtrauc iziešana un jāatgriežas mēness modulī. Divpadsmit minūtes pēc parauga paņemšanas viņš izņēma televīzijas kameru no MESA un uzņēma panorāmas attēlus, pēc tam to uzmontēja to uz trijkāja. TV kameras kabelis palika daļēji atklāts un radīja avārijas risku visā iziešanas laikā. Fotografēšana tika veikta ar Hasselblad kameru, ko varēja darbināt ar roku vai uzmontēt uz Ārmstronga skafandra. Oldrins pievienojās Ārmstrongam uz Mēness virsmas. Viņš šo skatu raksturoja ar vienkāršu frāzi: "Brīnišķīga postaža."
Ārmstrongs stāstīja, ka pārvietojoties uz Mēness ar vienu sesto daļu no Zemes gravitācijas bija "pat varbūt vieglāk nekā simulācijās... Absolūti nav grūti staigāt." Oldrins piebiedrojās viņam uz virsmas un izmēģināja metodes, kā pārvietoties, ieskaitot ķenguru lēcienus. Dzīvības nodrošināšanas mugursoma radīja tieksmi liekties atpakaļ, taču nevienam no astronautiem nebija nopietnu problēmu uzturēt līdzsvaru. Lēkšošana kļuva par labāko pārvietošanās metodi. Astronauti ziņoja, ka viņiem jāplāno pārvietošanās sešus vai septiņus soļus uz priekšu. Smalkā grunts bija diezgan slidena. Oldrins atzīmēja, ka pāreja no saules stariem uz Eagle ēnu neradīja nekādas temperatūras izmaiņas skafandrā, bet ķivere bija siltāka saules gaismā, tāpēc viņš jutās vēsāks ēnā. MESA nespēja nodrošināt stabilu darba platformu un bija ēnā, nedaudz palēninot darbu. Viņiem darbojoties, ar kājām saceltie pelēkie putekļi nosēdās uz viņu skafandriem.
Astronauti Mēness virsmā iesprauda ASV karogu, lai to skaidri varētu redzēt no TV kameras. Oldrins atcerējās: "No visiem darbiem, kas man bija jāpaveic uz Mēness, visgludāk es gribēju paveikt karoga pacelšanu." Diemžēl astronauti cīnījās ar teleskopisko stieni un cietajā Mēness virsmā to spēja iespiest tikai pāris collu (5 cm). Oldrins baidījās, ka tas varētu nogāzties televīzijas skatītāju priekšā. Pirms Oldrins paguva nofotografēt Ārmstrongu ar karogu, prezidents Ričards Niksons sāka runāt ar viņiem pa telefona — radio pārraidi, ko Niksons nosauca par "visvēsturiskāko zvanu no Baltā nama". Sākotnēji Niksons telefona sarunas laikā bija gatavojies lasīt garu runu, bet Frenks Bormans, kurš Apollo 11 laikā Baltajā namā bija NASA pārstāvis, pārliecināja prezidentu, lai saruna būtu īsa.
Astronauti izvietoja EASEP iekārtu, kura bija pasīvā seismisko eksperimentu pakete mēnesstrīču mērīšanai, un lāzeratstarotāju bloks, ko izmantoja attāluma mērīšanai ar lāzeri no Zemes. Pēc tam Ārmstrongs atgāja 60 m no mēness moduļa, lai nofotografētu Mazo Rietumu krāteri, kamēr Oldrins ieguva divus serdes paraugus. Viņš izmantoja ģeologa āmuru, lai iesistu caurules, bet nespēja tās iedziļināt vairāk par 15 cm. Astronauti pēc tam vāca iežu paraugus, izmantojot kausus un knīpstangas ar pagarinātiem rokturiem. Daudzas operācijas aizņēma vairāk laika, nekā tika gaidīts, tāpēc viņiem bija jāpārstāj dokumentēt paraugu vākšana pusceļā atvēlēto 34 minūšu laikā. Oldrins ievietoja 6 kilogramus grunts akmeņu kastē, lai tos cieši sasaiņotu. Vēlāk ģeoloģiskajos paraugos tika atrasti divi iežu veidi: bazalts un brekčija. Astronautu savāktajos iežu paraugos tika atklātas trīs jaunas minerālvielas: armalkolīts, trankvilitīts un piroksferīts. Armalkolīts tika nosaukta Ārmstronga, Oldrina un Kolinsa vārdā. Pēc tam visi šie minerāli ir atrasti uz Zemes.
Misijas vadība izmantoja kodētu frāzi, lai brīdinātu Ārmstrongu, ka viņa vielmaiņas rādītāji ir augsti un ka viņam vajadzētu piebremzēt. Viņš strauji virzījās no uzdevuma uz uzdevumu. Tā kā abu astronautu vielmaiņas rādītāji kopumā palika zemāki nekā paredzēts visā iziešanas laikā, misijas vadība piešķīra astronautiem 15 minūšu pagarinājumu. 2010. gada intervijā Ārmstrongs paskaidroja, ka NASA toreiz ierobežoja pirmo Mēness iziešanas laiku un attālumu, jo nebija empīrisku pierādījumu tam, cik daudz dzesēšanas ūdens dzīvības nodrošināšanas mugursomas patērētu, lai dzesētu saražoto ķermeņa siltumu.
Pacelšanās no Mēness
Mēness modulī pirmais atgriezās Oldrins. Ar nelielām grūtībām astronauti līdz lūkai pacēla filmu un divas paraugu kastes ar 21,55 kilogramiem Mēness virsmas materiāla, izmantojot plakanu trošu trīšu mehānismu Lunar Equipment Conveyor (LEC). Tas izrādījās neefektīvs rīks, un vēlākās misijās priekšroka tika dota aprīkojuma un paraugu uznešanai ar rokām. Ārmstrongs atgādināja Oldrinam par memoriālo priekšmetu maisiņu savā piedurkņu kabatā, un Oldrins nometa maisiņu lejā. Tad Ārmstrongs uzlēca uz kāpņu trešā pakāpiena un iekāpa mēness modulī. Pēc pārslēgšanās uz Eagle dzīvības nodrošināšanas sistēmu, astronauti atviegloja pacelšanās pakāpi, izmetot savas PLSS mugursomas, Mēness apavus, tukšu Hasselblad kameru un citas vairs nevajadzīgās iekārtas. Lūka atkal tika aizvērta 05:01 UTC. Tad viņi mēness modulī ielaida skābekli un devās gulēt.