cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tauhīda
Tiešs Muhameda vēsts izaicinājums bija saukšana pie islāma monoteisma jeb tauhīdas. Tā laika arābi ticēja Dieva esamībai. Tomēr Muhameds sauca viņus pie monoteisma, nevis vienkārši ticības Dievam. Vietējie pagāni (Meka, Medīna un pārējā Arābija), jūdaisti (Medīna un Jemena), kristieši (Jemena) atzina monoteismu Dieva Kundzībā (Tauhīd ar-Rububījja) — to, ka Dievs ir visas radības Radītājs, Pārvaldītājs un Aprūpētājs. Tomēr gan pagāni, gan jūdaisti, gan kristieši neatzina divas nākamās monoteisma kategorijas, tas ir, monoteismu Dieva vārdos un atribūtos (Tauhīd al-Asma vas-Sifāt) un monoteismu Pielūgsmē un Paklausībā (Tauhīd al-Ibāda). Monoteisms Dieva vārdos un atribūtos nozīmēja nepiedēvēt Radītājam radības īpašības un atribūtus, bet Muhameda noliedzēji atteicās to atzīt. Piemēram, jūdaisti un kristieši turējās pie viedokļa, ka Dievs pēc 6 radīšanas dienām bija noguris un septītajā dienā atpūtās. Islāmā to redz kā radības īpašību (trūkumu) piedēvēšanu Dievam. Islāma monoteismā Dievs ir viens pats savās īpašībās un vārdos. Radības īpašības ir citādas nekā Radītāja, Kurš ir brīvs no trūkumiem.
Muhameda vēsts noliedzēji noliedza arī monoteismu Dieva pielūgsmē un paklausībā. Tas nozīmē, ka pielūgsme un paklausība ir tikai Dievam. Piemēram, nedrīkst vērsties ar lūgšanām ne pie viena cita kā tieši un nepastarpināti pie Dieva. Arābu pagāni uzskatīja, ka tikai īstās problēmās un grūtību laikos viņi var vērsties tieši pie Dieva. Mierīgos laikos viņi vērsās pie starpniekiem, kuri aizbilstu viņu vietā labu vārdu Dievam. Šie starpnieki bija dažādi mirušie cienīti par dievbijību vai citām labām īpašībām — svētie. Gluži tāpat kā mūsdienu katoļi vai pareizticīgie vēršas ar lūgumiem pie svētajiem. Par dievībām (pielūgsmes objektiem) tika padarīti arī daži miruši pravieši, Jaunava Marija, un pat personificētas Dieva īpašības. Kā arī dažādi citi pielūgsmes objekti (elki), kuru izcelsme nav zināma. Muhameds aicināja apkārtējos uz monoteismu un pielūgt tikai Dievu un bez starpniekiem un līdziniekiem. Atteikšanās no elkiem, nozīmētu Mekai lielas finansiālās grūtības. Meka tajā laikā bija pagānu svētceļojumu mērķis. Viņi ceļoja uz Kaabu slavināt Dievu un elkus. Atbilstoši islāmam, Kaabu uzcēla pravieši Ābrahams un viņa dēls, arābu sencis Išmaēls, un viņi uzsāka svētceļojumu tradīciju un rituālus slavinot Dievu. Tomēr laika gaitā sākotnējie rituāli un nozīmes tika pazaudētas, tā vietā Kaaba — monoteisma svētnīca tika piepildīta ar simtiem elku un Ābrahama svētceļojuma rituāli apmainīti ar pagānu izdomātajiem. Atzīstot Muhamedu, būtu jālikvidē elki un Meka nesaņemot svētceļotājus un viņu nestos ienākumus un prestižu. Tā šī atteikšanās no elkiem, līdztekus Muhameda aicinājumiem būt godīgiem ekonomiskajās attiecībās, bija tiešs drauds vietējās elites pārticībai un prestižam.
Otrs šīs monoteisma kategorijas aspekts ir tas, ka par paklausības objektu jāatzīst tikai Dievu. Tas nozīmē, ka Dievs ir vienīgais, kurš nosaka atļauto un aizliegto. Tas nozīmē, ka vietējā vara un cilvēki individuāli savās dzīvēs, nevar noteikt, kas ir atļauts un kas ir aizliegts. Viņiem ir jāņem par atļauto un aizliegto atbilstoši Dieva norādījumiem atklāsmē. Šādi monoteismā tiek atzīts, ka Dievs ir vienīgais likumdevējs un ka nekas nav pielūgsmes un paklausības vērts kā vien Dievs. Tā kā elite izdomāja likumus savām vajadzībām, tad viņi nevēlējās, ka Dievs iejauktos ar Saviem likumiem viņu dzīvēs un noteiktu kā jādzīvo viņiem un sabiedrībai kopumā. Līdzīgi individuālā līmenī, cilvēkiem ir vēlme domāt par sevi, ka viņi ir lieliski cilvēki, kuri nepārkāpj aizliegto. Tā kā aizliegto nereti ir grūti nepārkāpt, tad tā vietā lai censtos nepārkāpt, viņi sāk izdomāt citas aizliegtā un atļautā robežas. Muhameda sludinātajā monoteismā šāda prakse tika nosodīta kā sevis pielūgšana un paklausība, jo pielūgsmei un paklausībai ir jābūt pret Dievu. Muhameds norādīja, ka arī kristieši un jūdaisti šādā veidā pielūdz savus garīdzniekus, jo tie viņiem atļauj to, ko Dievs ir aizliedzis, un aizliedz to, ko Dievs ir atļāvis. Kā vienu no piemēriem, Muhameds norādīja uz mūkiem, kuriem ir celebāts un citi dzīves aizliegumi, lai gan Dievs neko tādu nav aizliedzis. Šo aizliegumu ir izdomājuši cilvēki, un tie, kuri paklausa pretēji Dievam, ir pārkāpuši monoteismu un šādi pielūdz līdztekus Dievam aizliegumu izdomātājus.
Tā bija īsta revolūcija un monoteisma atjaunotne plašas sabiedrības uzskatos un apziņā, bet sākotnēji Muhamedu noraidīja, jo vairākumam nāktos pilnībā mainīt savu dzīvi, vērtības un dažkārt pat ienākumu avotu. Elite bija apjukusi un dusmīga uz Muhamedu. Muhameds bija zināms kā viens no uzticamākajiem un cienījamākajiem tās sabiedrības locekļiem. Viņš bija zināms kā nekad melos nepieķerts, bet vienlaikus ar iesauku "al-amīn" ("uzticamais") apveltītā pravieša mācīto monoteismu dažādu iemeslu dēļ bija grūti pieņemt. Vēlāk, absolūtajam vairākumam pagānu pieņemot islāmu, viņi stāstīja par saviem iemesliem, kāpēc viņi nepieņēma islāmu uzreiz. Pagāniem traucēja paražas, ekonomiskā atkarība no Muhameda nosodītiem avotiem, nespēja atzīt, ka viņu tēvi un vectēvi ir dzīvojuši kļūdaini, kā arī individuālā nevēlēšanās mainīties un upurēties lai atzītu Dieva aizliegtā un atļautā robežas. Lielākai daļai ebreju traucēja nacionālisms, jo, lai gan viņi gaidīja parādāmies jaunu Dieva pravieti šajā reģionā, viņi domāja, ka jaunais pravietis būs ebrejs un nevis arābs. Islāmam pamazām izplatoties, pagāni un ebreji uzsāka dažādas nerezultatīvas kampaņas islāma ticīgo izkaušanai un Muhameda nogalināšanai. Noslēdzot Hudeibijas pamieru, miera apstākļos islāms izplatījās visā Arābijas pussalā un Mekas pagāni padevās bez kaujas.
Pēc 23 gadiem sludināšanas, Arābijas pussala atteicās no pagānisma par labu Muhameda sludinātajam monoteisma apliecinājumam: nekas nav pielūgsmes un paklausības vērts kā vien Dievs (لا إله إلاَّ الله).
Mālkalni
Mālkalni var būt:
Ciaguns
Ciaguns var būt:
Lovre Kaliničs
Lovre Kaliničs (hr; dzimis ) ir horvātu futbolists, vārtsargs, Horvātijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Horvātijas kluba HNK Hajduk Split sastāvā.
Horvātijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Argentīnu. Bija iekļuats izlases sastāvā 2016. gada Eiropas čempionātā, taču palika rezervē. 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā piedalījās grupu turnīra pēdējā spēlē pret Islandi.
Sasniegumi
Hajduk Split
Niklass Jalmašons
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru sāka 2004.—05. gada sezonā, aizvadot 14 spēles Zviedrijas Elitsērijas kluba HV71 rindās. 2006.—07. gada sezonā Jalmašons jau bija nostiprinājies komandas sastāvā.
2007.—08. gada sezonu aizvadīja AHL klubā Rokfordas "IceHogs", 13 spēles aizvadot arī NHL vienībā Čikāgas "Blackhawks". 2009.—10. gada sezonā hokejists nostiprinājās "Blackhawks" sastāvā, kopā ar klubu sezonas beigās izcīnot Stenlija kausu. 2013. un 2015. gadā Jalmašons kopā ar "Blackhawks" izcīnīja vēl divus Stenlija kausa titulus.
Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2014. gada olimpiskajā turnīrā.
Lepsturga
Lepsturga ir Vitrupes kreisā krasta pieteka Limbažu novadā. Tek rietumu virzienā. Ietek Vitrupē pie Vitrupes ciema.
Dirks Būsts Gipss
Dirks Būsts Gipss (nl; zināms arī kā Gerarduss van Hāns (nl); dzimis, miris ) bija nīderlandiešu sporta šāvējs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
Frīdrihs Vilhelms fon Rezons
Frīdrihs Vilhelms Albrehts Kārlis Maksimiliāns Rezons (de), kopš 1787. gada fon Rezons (de), (dzimis Koburgā (saskaņā ar citiem avotiem Veimārā ), miris  Jelgavā) bija franču hugenotu izcelsmes Kurzemes un Zemgales hercogistes administrators, padomnieks, diplomāts un zinātnieks.
Dirks Būsts Gipss
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja divās šaušanas disciplīnās. Olimpisko bronzas medaļu viņš izcīnīja kā Nīderlandes komandas pārstāvis 50 metru šaušanā ar pistoli komandām. Savukārt individuālajās 50 metru šaušanas sacensībās viņš izcīnīja 6. vietu.
Ilgu laiku viņa īstais vārds nebija zimāms. Oficiālajos protokolos viņš tika minēts kā "van Hāns", un gandrīz visi avoti atsaucās uz Gerardusu van Hānu. Apmēram 40 gadus nīderlandiešu olimpiskais vēsturnieks Entonijs Bijkerks meklēja “pazudušā šāvēja” vārdu (kā viņš pats nosauca van Hānu), līdz 2000. gada janvārī viņš publicēja rakstu Olimpiskās vēstures žurnālā ar pierādījumu, ka "pazudušais šāvējs" bija Dirks Būsts Gipss.
Frīdrihs Vilhelms fon Rezons
Dzīvesgājums
1762. gadā Rezons kļuva par hercoga Ernsta Johana Bīrona kabineta sekretāru. No 1770. gada līdz 1791. gadam Rezons bija Kurzemes hercoga Pētera Bīrona kancelejas padomnieks, vairākas reizes devās diplomātiskās misijās uz Krieviju un vācu zemēm. 1772. gadā Rezons ieteica Bīronam pieņemt lēmumu par Academia Petrina dibināšanu. Rezons 1773. gadā devās zinātniskā misijā, kā arī sagādāja akadēmijai astronomijas un fizikas instrumentus.
Vairāki Rezona pēcteči kļuva par mācītājiem un ir kalpojuši Kurzemes draudzēs. Viņa dēls Johans Georgs Vilhelms (1775—1838) bija mācītājs Lielaucē, Mazaucē un īlē, mazdēls Ernests Augusts (1807—1882) bija mācītājs un Dobeles diecēzes prāvests. Prāvesta dēls Jūlijs (1845—1899) bija mācītājs Lutriņos.
Viktorija Jūhansone
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējusi Zviedriju Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos, kuros labāko rezultātu sasniegusi 1991. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā meitenēm, kad ieņēmusi 6. vietu.
1993. gadā Helsinkos apsteigusi Ingrīdu Dālu un Johannu Pāsikangasu-Tellu Pasaules čempionāta šahā sievietēm zonas turnīrā un ieguvusi tiesības spēlēt starpzonu turnīrā. 1993. gadā Džakartā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 35. vietu.
Pārstāvējusi Zviedriju Pasaules šaha olimpiādēs:
Pārstāvējusi Zviedriju Eiropas komandu sieviešu šaha čempionātos:
Par panākumiem turnīros FIDE 1993. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Helmuts Kalniņš
Helmuts Kalniņš (dzimis ) ir latviešu aktieris.
1970. gados kļuvis par Dailes teātra aktieri.
Filmējies seriālā "Likteņa līdumnieki", kā arī filmās "Zītaru dzimta", "Mazās kaislības", "Fronte tēva pagalmā", "Vajadzīga soliste", "Vilkatis Toms" un "Gaidiet "Džonu Graftonu"".
Strodi (Maļinovas pagasts)
Strodi ir ciems Maļinovas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 240 km attālumā no Rīgas.
Jānis Ciaguns
Jānis Ciaguns (dzimis Aizkraukles pagastā) ir bijušais latviešu kalnu slēpotājs. Pēc karjeras beigām bijis uzņēmējs un treneris. J. Ciaguns 25 reizes bijis Latvijas čempions, trīskārtējs PSRS junioru čempions, PSRS pieaugušo čempions slalomā (1973), PSRS Tautu spartakiādes čempions slalomā (1974), PSRS kausa ieguvējs (1978). 1974. gadā izcīnījis 47. vietu Pasaules čempionāta nobrauciena distancē.
1977. gadā absolvējis Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtu. Ciaguns kļuva par pirmo latvieti, kas startējis gan Pasaules čempionātā, gan Pasaules kausa izcīņā. 1989. gadā kļuvis par Latvijas PSR Nopelniem bagāto treneri.
Viņa dēls Ivars Ciaguns arī bijis kalnu slēpotājs, Ivars piedalījies trīs Ziemas Olimpiskajās spēlēs (1998, 2002, 2006).
Gorbačovka
Gorbačovka var būt:
Stšelces-Drezdenko apriņķis
Stšelces-Drezdenko apriņķis ir apriņķis Polijā, Lubušas vojevodistē. Robežojas ar Lubušas vojevodistes Mendzižečas un Gožovas apriņķi, Lielpolijas vojevodistes Čarnkovas-Tšcjankas un Mendzihodas apriņķiem, kā arī Rietumpomožes vojevodistes Mislibožas, Hoščno un Valčas apriņķiem.
Hellica nitida
Hellica nitida ir slaidvairogblakšu suga no Blaudusinae apakšdzimtas. Sastopama Dienvidamerikā — Argentīnā, Brazīlijā un Urugvajā. Barības augs ir pudeļķirbis (Lagenaria siceraria).
SpaceX CRS-3
SpaceX CRS-3 jeb SpaceX Commercial Resupply Services 3 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services (CRS) programmā. To orbītā palaida 2014. gada aprīlī. Maijā Dragon nolaižamais aparāts veica kontrolētu nolaišanos okeānā.
Derīgā krava
Dragon bija iepildīts ar aptuveni 2,4 t kravas. Starp mantām bija četras energoapgādātas kravas hermētiskajā sekcijā un divas nehermētiskajā sekcijā. Transportkuģa hermētiskajā sekcijā atradās 1518 kg kravas: mantas apkalpei (476 kg), zinātniesko eksperimentu aparatūra un materiāli (715 kg), stacijas rezerves daļas (204 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (123 kg), datorpiederumi (0,6 kg).
Zinātniskie eksperimenti:
Nehermētiskā kravas sekcijā kravas masa bija 571 kg. Tajā atradās divas iekārtas:
Uz zemi atgriežamā krava bija plānota ar masu 1563 kg. Tajā bija pētījumu rezultāti, iekārtas u.c. lietas
Lidojuma gaita
Dragon tika palaists 19:25:22  UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.1 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40. Pēc tam, kad kravas kuģis veiksmīgi tika ievadīts orbītā, no otrajai raķešpakāpei piemontētajām četrām CubeSat pavadoņu izmešanas iekārtām Poly Picosatellite Orbital Deployers (PPODs) tika izmesti nanopavadoņi KickSat, ALL-STAR/THEIA, SporeSat, TestSat-Lite, PhoneSat 2.5.
20. aprīlī 11:14 UTC Dragon tika satverts ar manipulatoru Canadarm2, kuru no stacijas iekšienes vadīja Koiči Vakata. Kontakts ar Harmony moduli notika 14:00, un kosmosa kuģis pilnībā bija pieslēgts 14:06 UTC.
1. maijā ar stacijas manipulatora un DEXTRE palīdzību no Dragon vaļējā kravas nodalījuma tika izņemts HDEV kameru bloks un pārvietots uz Columbus modula montāžas plati. HDEV tika aktivizēts 2. maijā un sāka pārraidīt augstas izšķirtspējas video. 5. maijā no vaļējā kravas nodalījuma tika izcelta iekārta OPALS.
18. maijā 11:55 UTC ar manipulatoru, kuru vadīja Stīvens Svonsons, Dragon tika atvienots no Harmony moduļa un 13:26 UTC atlaists no robotrokas. 18:12 UTC veikts bremzēšanas manevrs. 19:05 UTC Dragon kapsula nolaidās Klusajā okeānā.
Pēc lūku atvēršanas nolaižamajā aparātā tika pamanīts neliels daudzums ūdens, bet tas nav ietekmējis uz zemi atgrieztos materiālus.
Opāls
Opāls ir bezkrāsains, balts, iedzeltens, sarkans, retāk citas krāsas dārgakmens vai pusdārgakmens, reizumis ar varavīkšņainu lāsmojumu. Opāli ir silīcija dioksīda forma (SiO2×nH2O); to ūdens saturs var svārstīties no 3% līdz 21% no opāla svara, bet parasti tas ir no 6 līdz 10%. Savu amorfo īpašību dēļ tas ir klasificēts kā mineraloīds, nevis minerāls. Opāli var rasties gandrīz visu veidu iežu plaisās, visbiežāk sastopams limonītā, smilšakmenī, riolītā, merģelī un bazaltā.
Tiek uzskatīts, ka nosaukums "opāls" ir izcēlies no sanskrita vārda "upala" (उपल), kas nozīmē "dārgakmens", un vēlāk no grieķu "opállios" (ὀπάλλιος), kas nozīmē "redzēt krāsas maiņu".
Zviedrupīte
Zviedrupīte var būt:
Juļus Juzeļūns
Juļus Juzeļūns (, dzimis, miris ) bija Latvijā dzimis lietuviešu komponists un mūzikas pedagogs. Mācījās ģimnāzijā Šauļos. No 1944. līdz 1948. gadam studēja Kauņas konservatorijā. Joza Groda skolnieks. No 1952. gada pasniedza Lietuvas konservatorijā. 1966. gadā ieguva Lietuvas PSR Tautas mākslinieka nosaukumu. 1988. gadā bija viens no kustības Sajūdis dibinātājiem.
Oto Junge
Karloss Oto Junge (de; 1887. gads Konsepsjona — 1978. gads Vācija) bija Čīles un Vācijas šahists.
Kalvis Torgāns
Kalvis Torgāns (dzimis Valkā, miris  Rīgā) bija latviešu jurists, Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes profesors, Latvijas Republikas Augstākās tiesas Civillietu departamenta senators (2008–2014), Latvijas Zinātņu akadēmijas akadēmiķis (1997).
Oto Junge
Biogrāfija
Čīles šaha čempionātā uzvarētājs 1922. gadā. 1928. gadā kopā ar ģimeni un saviem pieciem dēliem pārcēlies uz Vāciju. 1930. gados dzīvojis Hamburgā un kopā ar dēlu Klausu pārstāvējis vietējo šaha klubu Hamburger Schachklub. 1932. gadā iestājies Nacionālsociālistiskajā vācu strādnieku partijā (NSDAP). Pirms un pēc Otrā pasaules kara bijis sporta kluba Allgemeiner Turn- und Sportverein Cuxhaven priekšsēdētājs (1930-1939, 1944–1945, 1947-1953).
Kalvis Torgāns
Dzīvesgājums
Dzimis 1939. gadā Valkā jurista Ernesta Torgāna ģimenē. Mācījās Bauskas vidusskolā. Studēja LVU Ekonomikas un juridiskās fakultātes Tiesību zinātņu nodaļā (1957—1962). 1962. gadā sāka strādāt LVU Civiltiesību un civilprocesa katedrā par asistentu, tad par vecāko pasniedzēju, docentu. 1985. gadā pēc juridisko zinātņu doktora disertācijas aizstāvēšanas viņu ievēlēja par profesoru. No 1991. līdz 2005. gadam Torgāns bija Civiltiesisko zinātņu katedras vadītājs. Atkārtoti bija LU Juridiskās fakultātes dekāns (1976—1979; 1997—1998).
Miris 2021. gadā.
Latvijas Valsts prezidents Egils Levits teicis:
Vornupīte (Vaidavas pieteka)
Vornupīte (arī Vārnupīte, Maltenieku strauts, lejtecē - Raudupe, Raudupīte) ir Vaidavas labā krasta pieteka Alūksnes novadā.
Iztece - no Maskaļu ezera dienvidu krasta. Tek dienvidu virzienā. Vidustecē tek gar Mellekauļu purva austrumu malu. Lielākās pietekas - Ašais, Blusu upīte, Ķauķupīte, Maltenieku upīte. Ietek Vaidavā pie Čukstiem. Vornupīti šķērso valsts autoceļš V383 (Lucka – Alūksne). Vornupīte krastos atrodas Tortuži, Bērziņi.
Kārklumuiža
Kārklumuiža var būt:
Strodi (Andrupenes pagasts)
Strodi ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 251 km attālumā no Rīgas.
Francijas Otrā impērija
Francijas Otrā impērija, oficiāli Francijas Impērija (fr) bija no 1852. gada 2. decembra līdz 1870. gada 4. septembrim Napoleona III vadīta Bonapartu dinastijas monarhija Francijā, kas izveidojās Francijas Otrās republikas prezidentam Luijam Napoleonam sagrābjot varu, un beidza pastāvēt pēc smagām sakāvēm franču-prūšu karā, kas noveda pie Trešās republikas izveidošanas.
Napoleons III atjaunoja 1815. gadā sagrautās Pirmās impērijas pārvaldes sistēmu un simbolus. Lai arī monarhija, visiem vīriešiem bija balsstiesības un valstī regulāri notika režīma kontrolētas vēlēšanas, kurās opozīcija pakāpeniski guva aizvien lielākus panākumus. Imperators savu varu balstīja tautā, regulāri izsludinot referendumus par politiski svarīgiem jautājumiem. Impērijas pastāvēšanas pirmo gadu politisko oponentu aresti un apspiešana pakāpeniski vājinājās, līdz 1870. gada maija referendumā pieņēma jaunu, liberālu konstitūciju, kas gan nepaguva stāties spēkā. Pēc vairākām militārām un politiskām uzvarām varas pirmajos gados, impērijas pēdējie desmit gadi nesa neveiksmes, kuras pastiprināja imperatora aizvien sliktākais veselības stāvoklis.
Panākumu gadi
Līdz 1860. gadam impēriju varēja raksturot kā autoritāru diktatūru, kurā Napoleons vienpersonīgi pieņēma svarīgākos lēmumus, un opozīcija netika pieļauta. Reģionus kontrolēja imperatora iecelti prefekti un armija. 1852. gada vēlēšanās opozīcija ieguva 8, bet 1857. gadā 12 no 267 deputātu vietām. Napoleons nostiprināja katoļu baznīcas ietekmi valstī, pretī saņemot baznīcas atbalstu savam režīmam. Strādnieku lojalitāti režīms centās panākt, veicinot un attīstot industrializāciju, kuras mērķis bija veicināt labāk apmaksātu darbavietu pieejamību. Tika izveidota vadošo industriālistu, baņķieru un valsts ierēdņu padome, kas vienojās par attīstības projektiem, kuru finansēšanai valsts veica banku sektora reformu. Telegrāfa līniju garums 1870. gadā sasniedza 40 000 km. Dzelzceļa līniju garums pieauga no 3250 km 1851. gadā līdz 17 000 km 1870. gadā. Parīzē atvērās pirmie universālveikali. Starpvalstu tirdzniecībā tika samazināti vai likvidēti muitas tarifi, kas veicināja franču produktu eksportu, vienlaikus radot problēmas nozarēm, kas nespēja konkurēt ar Lielbritānijas ražotājiem.
Napoleons III labprāt izmantoja karus, lai sasniegtu savus politiskos mērķus un nostiprinātu Francijas prestižu pasaulē. Francija aktīvi iesaistījās Krimas karā pret Krievijas Impēriju. Lai vājinātu Austrijas impēriju un savas Itālijā pavadītās jaunības dēļ, viņš atbalstīja Itālijas apvienošanās karu, taču franču katoļu ietekmes dēļ uzturēja Romā franču garnizonu, kas sargāja Pāvesta valsts neatkarību un sadusmoja itāļus, anektējot Savoju un Nicu.
Koloniālās impērijas veidošanās
Pirmajos impērijas pastāvēšanas gados Francijas armija turpināja Alžīrijas iekarošanu un iedzīvotāju pretestības apspiešanu. 1858. gadā Napoleons III izveidoja īpašu Alžīrijas un koloniju ministriju, teritorijas pārvaldi nododot civilajai administrācijai. Tika nostiprinātas eiropiešu kolonistu tiesības, vietējos arābus un berberus centās pievērst franču kultūrai un zemes privātīpašuma sistēmai. Pēc personīga apmeklējuma 1860. gadā imperators atjaunoja Alžīrijas militāro pārvaldi.
Aizstāvot kristiešu intereses, 1860. gadā Francija nosūtīja armiju uz Osmaņu impēriju, lai aizstāvētu maronītu kristiešus, un izveidoja pusautonomu kristiešu Libānas kalnu mutašerifātu. Kristiešu interešu aizstāvēšana kļuva arī par ieganstu iekarojumiem Tālajos austrumos, kur 1857. gadā franču flote un armija kopā ar spāņiem sāka karu Vjetnamas dienvidos katoļu misionāru aizsardzībai. Vjetnamas dienvidus izdevās pakļaut 1865. gadā, iesākot Franču Indoķīnas veidošanu. Franči kopā ar angļiem piedalījās Taipinu sacelšanās apspiešanā Ķīnā, 1860. gadā iebrūkot un izpostot Pekinu. Sākās Franču koloniālās impērijas otrais posms, frančiem iegūstot jaunas kolonijas attālos pasaules nostūros.
Meksika
Pēc ilgstoša pilsoņu kara 1857. gadā par Meksikas prezidentu kļuva liberālais Benito Huaress. Viņa politiskie pretinieki vērsās pie Francijas pēc militāras palīdzības. Situācijai labvēlīgs bija ASV Pilsoņu karš, kura dēļ ASV nevarēja iejaukties konfliktā. Iebrukumam par pamatu kalpoja nenokārtotie Meksikas parādi, un 1861. gada decembrī Lielbritānija, Spānija un Francija nosūtīja armiju uz Meksiku. Kā pretstats ASV ekspansijai Ziemeļamerikā 1864. gadā franču aizsardzībā tika pasludināta Meksikas impērija ar Austrijas Maksimiliānu I tronī. Napoleons III cerēja, ka Maksimiliāna iecelšana tronī uzlabos Itālijas neatkarības karā sabojātās attiecības ar Austrijas impēriju. Projekts sabruka 1867. gadā, kad pēc franču armijas izvešanas meksikāņi atguva kontroli un sodīja Maksimiliānu I ar nāvi.
Sabrukums
Prūsijas Karaliste kļuva par lielāko spēku vācu zemēs, 1866. gadā sakaujot Austrijas impēriju, izmainot spēka balansu Centrāleiropā un kļūstot par potenciālu Francijas pretinieci. 1870. gada jūlijā sākās Francijas konflikts ar Prūsiju, kuras valdošās Hoencollernu dinastijas pārstāvis Leopolds bija pieņēmis uzaicinājumu ieņemt vakanto Spānijas troni. Francija Spāniju uzskatīja par savu senu ietekmes sfēru un nevarēja pieņemt tās nonākšanu Prūsijas ietekmē. Stingro līniju Spānijas jautājumā aizstāvēja arī imperatore Eižēnija, kas bija spāniete. Par spīti Leopolda kandidatūras atsaukšanai, attiecības starp abām valstīm bija saasinājušās tiktāl, ka abas puses vēlējās militāru konfliktu.
1870. gada 19. jūlijā Francija oficiāli pieteica karu Prūsijai. Napoleons bija pārliecināts par franču armijas spēku, kā arī cerēja, ka Austrija vai Krievija izmantos iespēju uzbrukt Prūsijai, taču abas valstis nebija gatavas karam un uzskatīja Francijas novājināšanu par vēlamu savām interesēm. Sākās Francijas-Prūsijas karš, kurā franči cieta virkni sakāvju, kas izraisīja politisko krīzi Parīzē. Smagi slimais Napoleons III jau no augusta sākuma nekontrolēja situāciju galvaspilsētā, jo atradās frontē ar armiju un 1. septembrī padevās vāciešiem. Uzzinot par imperatora sagūstīšanu, opozīcijas politiķi 4. septembrī pasludināja republikas izveidošanu.
Liepupes-Reiņupes kanāls
Liepupes-Reiņupes kanāls savieno Vitrupi (tās augšteci Nabi jeb Reiņupi) ar Liepupi. Atrodas Limbažu novadā. Augštecē tek rietumu virzienā, lejtecē - uz ziemeļiem, virzienā no Liepupes uz Vitrupi. Iztek no Vitrupes uz dienvidrietumiem no Bruņķīša ezera, ietek Liepupē pie Rūju mājām. Liepupes-Reiņupes kanāls šķērso valsts autoceļu P53 (Duči–Limbaži), tā krastos atrodas Imšas.
Marija Lusija Ratna Sulistja
Marija Lusija Ratna Sulistja (id; dzimusi ) ir Indonēzijas starptautiskā meistare šahā (1993).
Biogrāfija
1992. gadā Buenosairesā izcīnījusi bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U20 meiteņu vecuma grupā. Divas reizes uzvarējusi Indonēzijas sieviešu šaha čempionātā (1993, 1995). 1993. gadā Džakartā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 29. vietu. Pārstāvējusi Indonēziju Āzijas komandu sieviešu šaha čempionātā 1995. gadā. 1998. gadā Kualalumpurā dalījusi desmito vietu Āzijas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.
Pārstāvējusi Indonēziju Pasaules šaha olimpiādēs:
Gabonas karogs
Gabonas karogs sastāv no 3 horizontālām joslām — zaļas, dzeltenas un zilas. Karogs tika pieņemts 1960. gadā, aizstājot iepriekšējo kolonijas karogu, kura kreisajā augšējā stūrī atradās Francijas karogs. Pašreizējais karogs pastāv kopš Gabonas republikas neatkarības iegūšanas tajā pašā gadā, kad pašreizējais karogs tika pieņemts. Jaunajā karogā tika paplašināta vidējā dzeltenā josla un noņemts Francijas karogs.
Simbolika
Krāsām un simboliem karogā ir kulturālas, politiskas un reģionālas nozīmes. Dzeltenā josla simbolizē ekvatoru, uz kura atrodas Gabona, kā arī sauli. Zaļā svītra simbolizē Gabonas dabas resursus, kā arī tās mežu zonu, no kuras koksnes ir ekonomiski atkarīgi Gabonas iedzīvotāji. Zilā svītra simbolizē jūras ūdeņus, precīzāk Atlantijas Okeānu, ar kuru Gabonai ir plaša piekraste. Vitnijas Smitas enciklopēdijā "Encyclopædia Britannica" un Dorlinga Kinderslijas "Complete Flags of the World" vidējā josla ir aprakstīta kā tikai dzeltena, savukārt "The World Factbook" tā tiek raksturota gan kā dzeltena, gan kā zelta krāsas.
Kā Tev klājas, Rūdolf Ming?
"Kā Tev klājas, Rūdolf Ming?" ir režisora Roberta Rubīna 2010. gadā Jura Podnieka studijā uzņemtā latviešu dokumentālfilma. Filma stāsta par jauno talsinieku Rūdolfu, kurš mājās veido animācijas filmas, kā arī zēna ikdienu un ģimeni. Tā ir dziļa pārdoma par personības nobriešanu, sevis meklēšanu un radoša cilvēka vietu sabiedrībā.
LU Rododendru selekcijas un izmēģinājumu audzētava "Babīte"
LU Rododendru selekcijas un izmēģinājumu audzētava "Babīte" (dibināta 1980. gada 1. jūlijā) 11,8 hektāru platībā atrodas priežu mežā Babītes pagastā. Audzētavas dibinātājs un vadītājs ir Dr. habil. biol., prof. Rihards Kondratovičs, kurš ar rododendru pētījumiem nodarbojas kopš 1957. gada. Pašreiz tā ir vienīgā specializētā rododendru audzētava Baltijas valstīs. Tās galvenais uzdevums ir radīt jaunas, dekoratīvas un ziemcietīgas brīvdabas rododendru šķirnes.
Nepieciešamība izveidot specializētu audzētavu
1957. gadā Latvijas Valsts Universitātes Botāniskā dārza zinātniskā darba plānos tika iekļauta tēma "Rododendru introdukcija un aklimatizācija Latvijas PSR”, kuras vadītājs un izpildītājs bija toreizējais Botāniskā dārza direktors Rihards Kondratovičs. Impulsu šādas tēmas izvēlei deva daži rododendru eksemplāri, kas bija saglabājušies Botāniskajā dārzā no pagājušā gadsimta 30. gados izveidotās kolekcijas. Tajā laikā Latvijā šie izcili dekoratīvie krāšņumkrūmi bija sastopami ļoti reti. Turpmāko 7 gadu laikā Botāniskajā dārzā tika izveidota pietiekami liela savvaļas sugu un arī šķirņu kolekcija, kas ļāva pievērsties jaunu šķirņu veidošanas darbam. Bija iegūti desmitiem tūkstošu hibrīdo sējeņu, kas bija jāizaudzē līdz ziedēšanai, lai varētu veikt selekcijas darbu. Šim procesam bija vajadzīgas lielas zemes platības, kuru Botāniskajā dārzā nebija, tāpēc radās nepieciešamība veidot specializētu rododendru audzētavu.
Audzētavas dibināšana
1973. gadā LPSR Valsts plāna komitejas zinātņu daļa, izskatot LVU Botāniskā dārza zinātniskā darba rezultātus, par nozīmīgu un praksē ieviešamu atzina darbu rododendru introdukcijā un selekcijā, tāpēc tika meklēta zemes platība, kas būtu piemērota rododendru audzētavas ierīkošanai. Vajadzēja atrast labu priežu mežu, kurā valdītu pusēna (biezība 0,4-0,5), kur būtu pietiekami biezs humusa slānis un netālu atrastos ūdenstilpe mākslīgai rododendru laistīšanai sausajās vasarās, kā arī tuvumā vajadzēja būt sabiedriskajam transportam. Šāda vieta ar mežsaimnieku palīdzību tika atrasta Babītē. Tālāk sekoja ilgstoša dokumentācijas sagatavošana, līdz 1976. gadā Latvijas PSR Ministru Padome piešķīra Latvijas Valsts universitātei 12,1 ha lielu priežu meža gabalu specializētas rododendru selekcijas un izmēģinājumu audzētavas organizēšanai. 1977. un 1978. gadā dārzu mākslas vecmeistars Rīgas Dārzu un parku Galvenais ainavu arhitekts Kārlis Barons, izpildot pasūtījumu, izstrādāja audzētavas ģenerālplānu. Ar Pētera Stučkas Latvijas Valsts universitātes rektora V. Millera pavēli Nr. 86 1980. gada 1. jūlijā audzētava tika oficiāli nodibināta. Līdz ar tās nodibināšanu rododendru introdukcija, selekcija, rododendru agrotehnikas pilnveidošana un citu jautājumu risināšana notiek te.
Audzētavas darbība
Dibinot audzētavu, tika izvirzīti galvenie uzdevumi, kas tiek pildīti visā tās pastāvēšanas laikā:
Audzētava sadarbojas ar vairākām līdzīga profila zinātniskajām iestādēm ārvalstīs: Helsinku universitāti, Brēmenes rododendru parku un Botānisko dārzu, Varšavas botānisko dārzu, Lielbritānijas Karalisko dārzkopības biedrību, Vācijas rododendru biedrību, Amerikas rododendru biedrību. Līdz 2017. gadam audzētavā ir izveidota ievērojama brīvdabas rododendru kolekcija no 76 savvaļas sugām un 265 šķirnēm, veikti 656 krustojumi dažādās kombinācijās un no iegūtajām hibrīdajām sēklām izaudzēti daudzi tūkstoši hibrīdo sējeņu, no kuriem izdalīti vairāki simti perspektīvo hibrīdu. Rezultātā izveidotas 109 jaunas šķirnes (selekcionārs Rihards Kondratovičs), kas kopš 1999. gada tiek reģistrētas un iekļautas Lielbritānijas Karaliskās dārzkopības biedrības Starptautiskajā rododendru šķirņu reģistrā:
Audzētavas nozīme rododendru popularizēšanā
Pateicoties LU Rododendru selekcijas un izmēģinājumu audzētavas „Babīte” aktīvajai darbībai, rododendri Latvijā kļuvuši par ļoti populāru dekoratīvo augu kultūru. Par to liecina kaut vai tas, ka divas ielas – viena Rīgā un viena Babītē – nosauktas rododendru vārdā. Par Babītes novada simbolu Latvijas Heraldikas komisija apstiprināja mūžzaļo rododendru ziedkopu, kas attēlota Babītes novada ģerbonī un karogā. Pēdējos gados rododendrus arvien vairāk redzam sabiedriskajos apstādījumos Rīgā un citās pilsētās, nemaz nerunājot par individuālajiem apstādījumiem un daiļdārziem. Kā piemēru var minēt Rīgas centrālās daļas apstādījumus: pie Latvijas Nacionālās operas un baleta, kanālmalā, pie Latvijas Universitātes galvenās ēkas (Raiņa bulvārī 19), pie bijušās Bioloģijas fakultātes ēkas (Kronvalda bulvārī 4), Dziesmu svētku parkā un citur. Katru gadu ziedēšanas laikā - maijā un jūnijā audzētavu apmeklē ap 19 000 cilvēku. Stādu realizācijas laikā - pavasarī (aprīlī, maijā) un rudenī (septembrī, oktobrī) tiek pārdoti vairāk kā 6 000 stādu.
Skrajā veronika
Skrajā veronika (Veronica prostrata) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas centrālajā, dienvidu un dienvidaustrumu daļā, kā arī Āzijā. Latvijā tā ir uzskatāma par ļoti retu, adventīvu augu sugu — nelielas grupas ir sastopamas sausās ceļmalās, atmatās un gar dzelzceļiem.
Klauss Junge
Klauss Junge (de; Konsepsjona —  Velle) bija Vācijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis Čīles vāciešu ģimenē. Viņa tēvs Oto Junge bijis labs šahists un uzvarējis Čīles šaha čempionātā 1922. gadā. 1928. gadā Junges vecāki kopā ar saviem pieciem dēliem pārcēlušies uz Vāciju.
1939. gada augustā Villija Šlāges vadībā sācis nodarboties Vācijas jauno šahistu grupā, kurā bijuši arī Volfgangs Uncikers, Edīte Kellere un citi. Jau 1941. gadā kļuvis par vienu no Vācijas vadošajiem šahistiem. 1941. gadā uzvarējis Hamburgas pilsētas šaha čempionātā. 1941. gada maijā uzvarējis Vācijas šaha čempionāta atlases turnīrā, bet augustā dalījis ar Paulu Šmitu 1.-2. vietu Vācijas šaha čempionāta finālā. Papildu mačā gan nācies atzīt Šmita pārākumu ar ½:3½. 1941. gada oktobrī ierindojies 4. vietā šaha turnīrā Krakovā aiz Aleksandra Aļehina, Paula Šmita un Jefima Bogoļubova. 1942. gada sākumā tika izcīnīta uzvara Drēzdenes šaha turnīrā, bet pēc tam iegūta 2. vieta Leipcigā aiz Valtera Nīfava. 1942. gada aprīlī Junge ieņēma 2. vietu Rostokas šaha turnīrā aiz Kārļa Karlsa. 1942. gada jūnijā Zalcburgā viņš dalīja 3.-4. vietu ar Paulu Šmitu aiz Aleksandra Aļehina un Paula Keresa. 1942. gada septembrī Junge ieņēma 7. vietu Eiropas šaha individuālajā čempionātā. 1942. gada oktobrī viņš izcīnīja 2. vietu aiz Aleksandra Aļehina Varšavas, Ļubļinas un Krakovas turnīrā. 1942. gada decembrī Junge dalīja 1.-2. vietu ar Aļehinu Oldržiha Durasa 60 gadu jubilejas turnīrā Prāgā.
Lai gan Junge bija Hamburgas Universitātes students, sava tēva ietekmē, kurš bija NSDAP biedrs kopš 1932. gada, viņš devās Otrajā pasaules karā. Kā Vērmahta leitnants Junge krita kaujās pret sabiedrotajiem Rietumu frontē netālu no Hamburgas (tagadējā Lejassaksijas federālā zeme) trīs nedēļas pirms kara beigām.
Jānis Burdajs
Jānis Burdajs(dzimis gadā Drustu pagastā, miris 1941. gadā) bija latviešu jurists un dzejnieks.
Skrajā veronika
Morfoloģija
Skrajā veronika ir daudzgadīgs, 5—35 cm garš, zaļganpelēks un īsi apmatots lakstaugs. Parasti vienam augam ir vairāki stublāji — tie ir guloši vai pacili, taču ziedošie dzinumi ir stāvi.
Jānis Burdajs
Dzīves gājums
Jānis Burdajs dzimis 1909. gadā Drustu pagastā. Studējis Juridiskajā fakultātē. Uzsācis darbu Latvijas Sabiedrisko lietu ministrijā Preses departamentā. Šajā darbā Burdajs nonāca  saskarsmē ar literatūru un radošiem cilvēkiem, veidojās kā dzejnieks un stāstnieks.
Skrajā veronika
Morfoloģija
Lapas ir iegareni olveidīgas vai lancetiskas, aptuveni 1—3 cm garas un 0,3—0,9 cm platas. Augšējās lapas ir lineāri lancetiskas, to mala ir zobaina vai gandrīz gluda. Lapas gals ir strups, pamats ķīļveida un kāts ir ļoti īss.
Jānis Burdajs
Dzīves gājums
Burdajs vairāk darbojās kā dzejnieks. Prozā sarakstīti īsie stāsti un viens romāns. Dzejnieka darbus ievēroja vairākas laikrakstu un žurnālu izdevniecības, kuras sāka regulāri publicēt viņa dzejoļus un stāstus savos izdevumos.
Skrajā veronika
Morfoloģija
Ziedi ir izvietoti blīvos ķekaros, kuri ir aptuveni 1,5—4 cm garos, augšējo lapu žāklēs. Ziedam ir 5 kauslapas, tās ir lineāri lancetiskas un smailas. Vainaglapas ir zili violetas, aptuveni 0,4—0,7 cm garas, olveidīgas, ar smailu vai strupu galu. Putekšņlapas nepārsniedz vainagu. Auglis ir kaila pogaļa ar seklu jomu. Irbuļa palieka pogaļas garumā. Zied maijā un jūnijā.
Sliežu iela
Sliežu iela var būt:
Jānis Burdajs
Dzīves gājums
Dzejnieks bieži devās ārpus pilsētas. Šādā ceļojumā viņš satika savu nākamo sievu, ar ko pavadīja visu atlikušo mūžu. Viņiem bija dēls. Dienesta laikā armijā Burdajs bija saslimis ar smagu plaušu slimību, vairākus gadus pavadīja slimnīcās un sanatorijās, tomēr nespēja atgūt veselību un spēku. Miris 1941. gadā.
Strodova
Strodova ir ciems Svariņu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 303 km attālumā no Rīgas.
Ivans Barbašovs
Ivans Barbašovs (ru, dzimis ) ir krievu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Barbašovs pārstāv NHL komandu Vegasas "Golden Knights". Iepriekš Barbašovs ir spēlējis AHL komandā Čikāgas "Wolves". 2019. gadā Barbašovs ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu.
Sliežu iela (Rīga)
Sliežu iela ir Rīgas iela, Ziemeļu rajona Sarkandaugavas apkaimē. Sliežu iela sākas strupceļā pie Sarkandaugavas stacijas un beidzas krustojumā ar Tvaika ielu. Tā sastāv no 1 braukšanas joslas. Ielas kopējais garums ir 2197 metri.
Sliežu ielā atrodas arī dzelzceļa pārbrauktuve, kur krustojas tramvaja sliedes ar dzelzceļa sliedēm (Mangaļu stacijas pievedceļu), kas ir arī vienīgā vieta Latvijā, kur ir šāds šķērsojums.
Ielu savienojumi
Sliežu iela ir savienota ar šādām ielām:
Mihals Rozsīvals
Mihals Rozsīvals (dzimis 1978. gada 3. septembrī) ir bijušais čehu hokejists, aizsargs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 963 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 2013. un 2015. gadā kopā ar Čikāgas "Blackhawks" izcīnot Stenlija kausu. Čehijas izlases sastāvā kļuvis par 2010. gada pasaules čempionu.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Rozsīvals uzsāka 1995.—96. gada sezonā Čehijas Ekstralīgas kluba Jihlavas "Dukla" rindās. Nākamās divas sezonas hokejists aizvadīja WHL, taču 1998.—99. gada sezonā spēlēja AHL vienībā Sirakūzas "Crunch".
No 1999. līdz 2004. gadam aizsargs spēlēja NHL kluba Pitsburgas "Penguins" sistēmā. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā kļuva par Čehijas čempionu HC Pardubice rindās, taču tad noslēdza līgumu ar NHL klubu Ņujorkas "Rangers". n"Rangers" Rozsīvals spēlēja līdz pat 2010.—11. gada sezonas vidum, kad tika aizmainīts uz Fīniksas "Coyotes", tās sastāvā aizvadot nākamo pusotru sezonu. 2012. gada septembrī noslēdza viena gada līgumu ar Čikāgas "Blackhawks". 2012.—13. un 2014.—15. gada sezonā kopā ar Čikāgas "Blackhawks" izcīnīja Stenlija kausu.
Dobegņeva
Otrais pasaules kara laikā pilsētas pievārtē atradās poļu karagūstekņu nometne Oflag II-C. 1944. gada vasarā tajā ieslodzītajiem tika atļauts rīkot Olimpiskās spēles (kara dēļ tās oficiāli nenotika). Kara laikā Dobegņevā tika nopostīts 85% no pirmskara apbūves.
Virsmas viļņainums
Viļņainumu no raupjuma un formas novirzēm atšķir pēc soļa Sw attiecības pret negluduma augstumu Wz. Viļņainumam atbilst.
Viļņainuma parametri
Viļņainuma atskaitei izmanto viduslīniju mW.
Belinda Benčiča
Belinda Benčiča (Belinda Bencic, sk; dzimusi ) ir Šveices tenisiste. Augstāko vietu WTA vienspēļu rangā (4. vieta) sasniegusi 2020. gada martā. Uzvarējusi septiņos WTA vienspēļu un divos dubultspēļu turnīros. 2020. gada vasaras olimpisko spēļu čempione vienspēlēs.
Bērnībā trenējusies pie Martinas Hingisas mātes, 16 gadu vecumā sasniedza junioru pasaules ranga līderes pozīciju. Vienspēļu ranga pirmo simtnieku sasniedza 17 gadu vecumā. 2014. gada ASV atklātajā čempionātā kļuva par jaunāko tenisisti kopš Hingisas (1997. gads), kas sasniegusi ceturtdaļfinālu. 2015. gadā izcīnījusi pirmos vienspēļu turnīrus, nākamajā gadā iekļuva vienspēļu ranga pirmajā desmitniekā. Pēc vairākām sezonām, kurās cīnījusies ar savainojumiem, 2019. gadā sasniedza savu pirmo pusfinālu Grand Slam turnīros (ASV), kvalificējās WTA sezonas noslēguma sacensībām (pusfināls). Benčica Šveices komandas sastāvā divas reizes izcīnījusi uzvaru Hopmaņa kausā (2018, 2019). Piedalījusies Tokijā, kur kļuvusi par čempioni vienspēlēs un ieguvusi sudraba medaļu dubultspēlēs.
Aloza
Aloza (Alosa alosa) ir siļķu dzimtas (Clupeidae) anadroma zivs, kas sastopama Atlantijas okeāna austrumu piekrastē no Norvēģijas dienvidiem līdz Ziemeļāfrikai, Vidusjūru ieskaitot. Baltijas jūrā konstatēta tikai rietumdaļā, līdz Kaļiņingradas piekrastei. Areāls dienvidos okeāna piekrastē sasniedz Mauritāniju.
Anastasija Grigorjeva
Anastasija Grigorjeva (dzimusi Daugavpilī) ir Latvijas cīkstone, startē brīvajā cīņā. Četrkārtēja Eiropas čempione un divu Pasaules čempionāta bronzas medaļu īpašniece. Latvijas Olimpiskās vienības sastāvā kopš 2008. gada.
Aloza
Latvijā
20. gadsimta sākumā aloza iekļauta Latvijas ihtiofaunas sarakstos, lai gan atrašanas gadījumi Latvijas ūdeņos nav zināmi. Pēdējie noķeršanas gadījumi Baltijas jūrā reģistrēti 1959. un 1982. gadā. Norādījumi par alozas atradnēm Somu līcī, visticamākais, attiecināmi uz paledi.
Anastasija Grigorjeva
Karjera
Dzimusi un augusi Daugavpilī. Cīņas sportā trenējas kopš 2003. gada, vispirms nodarbojusies ar džudo, dažus gadus vēlāk pārgājusi uz brīvo cīņu. Beigusi Daugavpils Universitāti.
Aloza
Izskats
Aloza ir vidēji liela vai liela siļķveidīgā zivs, kas ir viena no lielākajām sugām visā siļķu dzimtā. Tās ķermeņa garums var sasniegt 80—83 cm, svars 5 kg, lai gan parasti tā ir apmēram 40 cm gara. Mātītes aug ātrāk un vienmēr ir lielākas, nekā tā paša vecuma tēviņi.
Anastasija Grigorjeva
Karjera
Guvusi labus panākumus jauniešu vecumā: 2007. gada Eiropas čempionātā kadetiem izcīnīja otro vietu, 2008. gada Eiropas čempionātā junioriem kļuva par sacensību uzvarētāju. 2009. gada Pasaules un Eiropas čempionātā junioriem izcīnīja sudraba medaļu.
Aloza
Izskats
Ķermenis samērā augsts, no sāniem saplacināts. Mute ar sīkiem zobiem, vērsta uz priekšu. Mugura tumši zila, sāni un vēders sudrabaini. Uz sāniem, uzreiz blakus žaunu vākiem, parasti ir 1—2 tumši plankumi, retumis 1—2 papildu plankumi, reizēm plankumu nav vispār. Vēdera ķīlis ass. Augšlūpa vidū šķelta, šķēlumā precīzi ieguļas apakšlūpa. Žaunu bārkšu vairāk nekā paledei un reņģei, tās ir garākas nekā žaunu lapiņas. Gareniski gar sāniem parasti vairāk zvīņu nekā paledei, reņģei un brētliņai. Visām spurām ir mīksti stari. Aloza ir ļoti līdzīga paledei, bet pēdējai uz sāniem ir 7—8 tumši plankumi un tai ir mazāk žaunu bārkstis.
Anastasija Grigorjeva
Karjera
Starp pieaugušajiem viņas lielākais panākums ir 2010. gada Eiropas čempionātā izcīnītā uzvara svara kategorijā līdz 55 kilogramiem. Tāpat 2012. gada Eiropas čempionātā viņa izcīnīja otro vietu svara kategorijā līdz 59 kilogramiem.
Aloza
Uzvedība un barība
Aloza ir anadroma zivs, kas uzturas baros. Dzīvo jūrā, krasta tuvumā, nārstot dodas uz lielām upēm. Dažos ezeros sastopamas saldūdens populācijas (piemēram, Marokā un Portugālē), nārsto ezeros ietekošajās upēs. Mājo 10—300 m dziļumā. Novērota līdz 700—800 km tāla migrācija, pārvietošanās ātrums 20 km diennaktī. Pie upju ietekām jūrā pieaugušās zivis sāk pulcēties februārī.
Anastasija Grigorjeva
Karjera
2012. gada maijā notikušajās Olimpisko spēļu kvalifikācijas sacensībās A. Grigorjeva iekļuva finālā, tādējādi kvalificējoties svara kategorijā līdz 63 kilogramiem. Tajās viņa izstājās otrajā kārtā, kopvērtējumā ieņemot 9. vietu. 2013. gadā otro reizi karjerā izcīnīja Eiropas čempiones titulu, šoreiz svara kategorijā līdz 63 kg. Pēc Olimpiskajām spēlēm sekmīgi startējusi turnīros, uzvarot visās starptautiskajās sacensībās. 16 uzvaras pēc kārtas ir trešā garākā uzvaru sērija starp FILA elites cīkstoņiem. 2013. gadā tika atzīta par gada labāko sportisti Latvijā. 2014. gada martā ierindojās pasaules ranga pirmajā vietā, savukārt aprīlī izcīnīja savu trešo Eiropas čempionāta zelta medaļu. 2014. gada Pasaules čempionātā izcīnīja bronzas medaļu. Arī 2014. gadā tika atzīta par gada labāko sportisti Latvijā.
Aloza
Uzvedība un barība
Barojas ar zooplanktonu, galvenokārt ar vēžveidīgajiem, pieaugušās zivis ar nelielām, baros dzīvojošām zivīm. Kāpuri barojas ar saldūdens kukaiņu kāpuriem.
Anastasija Grigorjeva
Karjera
2015. gadā izcīnīja bronzas medaļu Eiropas spēlēs Baku, Azerbaidžānā, kas vienlaikus bija arī Eiropas čempionāts šajā sporta veidā. Šī bija pirmā Latvijas sportistu izcīnītā medaļa šajās sacensībās.
Aloza
Vairošanās
Dzimumgatavība alozai iestājas 3—9 gadu vecumā, sasniedzot 30—40 cm garumu. Mātītes nārsto 1—3 gadus vēlāk nekā tā paša vecuma tēviņi. Nārsto savās dzimtajās vietās. Upēs uz nārstu alozas ienāk aprīlī vai maijā, kad ūdens temperatūra sasniedz 9—12° C, bet masveidā ienāk, kad temperatūra sasniedz 13—16° C. Nārstošanas vietas tēviņi sasniedz pirmie, mātītes ierodas 1—2 nedēļas vēlāk. Nārsto seklumā ar grants gultni un tuvumā esošu spēcīgu straumi.
Anastasija Grigorjeva
Privātā dzīve
A. Grigorjeva ir precējusies ar Daugavpils cīkstoni, tagad treneri, Imantu Lagodski. 2018. gada novembrī pārim piedzima dēls.
Aloza
Vairošanās
Auglība 100—200 tūkst. ikru. Raksturīgs vienlaicīgs nārsts nakts laikā (vairākas naktis), kad ūdens temperatūra ir vismaz 15° C, bet optimālā temperatūra ir 22—24° C. Ikri nogrimst uz gultnes, to attīstība ilgst 3—8 dienas, atkarībā no ūdens siltuma. Pieaugušās zivis pēc nārsta atgriežas jūrā vai mirst. Tikai 5—6% no pieaugušajām alozām nārsto otro reizi. Mazuļi uzturas upju dziļumā, vietās ar lēnu straumi. Mazuļi 3—4 mēnešu vecumā sāk peldēt jūras virzienā (daļa vasaras beigās un rudenī migrē pa upi uz augšu). Jaunās zivis, kas ir apmēram gadu vecas vai vecākas, galvenokārt uzturas upju grīvā. Reizēm hibridizējas ar paledi. Var sasniegt 21 gada vecumu.
Sjameņa
Sjameņa (zh, ), agrāk zināma arī kā Amoja, ir prefektūras līmeņa municipalitāte Fudzjaņas provincē Ķīnas dienvidaustrumos; veido subprovinciālu administratīvu teritoriju. Izvietojusies provinces dienvidos Taivānas šauruma krastā. Robežojas rietumos ar Džandžou, bet ziemeļos un austrumos — ar Cjuaņdžou. Nozīmīga osta, viena no Ķīnas pirmajām speciālajām ekonomiskajām zonām.
Vēsture
Sjameņa aizsākusies kā zvejnieku ciemats Sjameņas salā Fudzjanas piekrastē. Sunu dinastijas laikā attīstījusies kā osta. 1387. gadā, lai aizsargātu ostu pret pirātiem, uzbūvēts cietoksnis. No 16. gadsimta ostu intensīvi izmantoja Austrumindijas kompānija un citu Eiropas valstu tirgotāji. Pēc Kantonas sistēmas ieviešanas (paaugstinājās nodokļi) ārzemju tirgotāji Sjameņas ostu pārstāja lietot. Pēc Pirmā Opija kara beigām 1842. gadā Sjameņas osta atkal tika atvērta ārzemju tirgotājiem. Sjameņas osta tradicionāli bijis Ķīnas tējas tirdzniecības centrs.
1980. gados Sjameņā tika izveidota viena no Ķīnas pirmajām speciālajām ekonomiskajām zonām. Sākotnēji zona aizņēma 2,5 km² Sjameņas salā, bet vēlākajos gados tika vairākkārt paplašināta un mūsdienās aizņem lielu daļu pilsētas administratīvās teritorijas — 1573 km².
1988. gadā Sjameņai tika piešķirts subprovinciālas pilsētas un speciālas plānošanas pilsētas statuss. 2006. gadā Sjameņa tika atzīmēta kā Ķīnas otra dzīvošanai piemērotākā pilsēta, bet 2011. gadā — Ķīnas romantiskākās atpūtas pilsēta.
Pilsēta atrodas mitrā subtropiskā klimata zonā. Gada vidējā temperatūra ir 20,7 °C un vidējais nokrišņu daudzums 1350 mm.
Strojenka
Strojenka ir ciems Naujenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 241 km attālumā no Rīgas.
Izabella Roselīni
Izabella Fiorella Eletra Džovanna Roselīni (it, dzimusi ) ir itāļu izcelsmes amerikāņu aktrise, rakstniece, filantrope un bijusī modele. Roselīni ir zviedru aktrises Ingrīdas Bergmanes un itāļu kinorežisora Roberto Roselīni meita. Roselīni ir piedalījusies tādās filmās kā "Zilais samts" (1986), "Mežonīgie sirdīs" (1990), "Nāve viņai piestāv" (Death Becomes Her, 1992), "Divi mīlētāji" (2008), "Ienaidnieks" (2013) un "Džoja" (2015). Rosselīni saņēma Zelta globusa balvas nomināciju par lomu filmā Crime of the Century (1996).
Brici
Brici var būt:
Marko Pantāni
Marko Pantāni (it; —) bija profesionāls Itālijas šosejas riteņbraucējs, kurš tika uzskatīts par vienu no labākajiem sava laika kalnu braucējiem. 1998. gadā viņš uzvarēja gan Tour de France, gan Giro d'Italia, kļūstot par pirmo Itālijas pārstāvi, kurš uzvarējis Tour de France, kopš Feličes Džimondi 1965. gada sasnieguma. Viņš ir pēdējais riteņbraucējs, kurš uzvarējis Giro un Tour tajā pašā gadā.
Viņa uzbrūkšais stils un agresīvā braukšana padarīja viņu par 1990. gadu beigu līdzjutēju favorītu. Viņa iesauka bija Il Pirata, jo viņš bija noskuvis galvu un nēsāja bandanu un auskarus. Būdams 172 cm garš un sverot 57 kilogramus, Pantāni atbilda klasiskajam priekšstatam par kalnu braucēju. Viņa stils kontrastēja ar individuālā brauciena ekspertiem kā pieckārtējais Tūres uzvarētājs Migels Indurains.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Mario (franšīze)
Galvenā Mario franšīzes Super Mario spēļu sērija, kas aizsākta 1985. gadā ar spēli Super Mario Bros., kurā Mario atrodas izdomātajā Sēņu karaļvalsts pasaulē un izmantojot Mario lēkšanas spēju, var progresēt pa līmeņiem. Franšīze izvērsusies vairāk nekā 200 dažādu žanru un apakšsēriju spēlēs, tostarp Mario Golf, Mario Kart, Mario Party, Mario Tennis, Mario vs. Donkey Kong un Paper Mario; vairākiem spēļu tēliem no Mario franšīzes laika gaitā izveidojušās savas franšīzes, piemēram Donkey Kong, Wario, Yoshi un Luidži.
Mario spēļu sērija ir viena no veiksmīgākajām un atpazīstamākajām franšīzes daļām, ar daudzām spēlēm, sevišķi Super Mario apakšsērijā, tā tiek uzskatīta par vienu no dižākajām jebkad izveidotajām videospēlēm. Šī ir visu laiku vislabāk pārdotā videospēļu sērija ar vairāk nekā 826 miljoniem pārdotām spēļu kopijām, starp kurām 385 miljoni ir tikai Super Mario spēlēm vien.