cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1941. gada jūnija notikumi Litenē
Priekšvēsture
1940. gada 9. jūnijā Maskavā notika Baltijas valstu okupācijas organizatoru slēgta sēde, kurā NKVD priekšnieka vietnieks Černiševs ziņoja, ka Ostaškovas nometne ir gatava uzņemt 8000 gūstekņu, Kozeļskas un Starobeļskas pa 5000, tikpat arī Juhnovas un Oranas nometnes. Baltijas-Baltās jūras kanāla nometnēs paredzēja nodarbināt 20 000 un Ribinskas ūdenskrātuves būvniecības darbos — 10 000 Baltijas valstu karavīru. 16. jūnijā PSRS Ārlietu tautas komisārs Vjačeslavs Molotovs izsauktajam Latvijas sūtnim Fricim Kociņam nolasīja PSRS valdības ultimātu, kurā bezierunu tonī tika pieprasīta Latvijas valdības atkāpšanās, jaunas valdības izveidošana ar no PSRS puses norādītām personām un neierobežota padomju karaspēka kontingenta ielaišana Latvijā, informējot, ka ja līdz plkst. 23.00 netiks saņemta pozitīva atbilde no Latvijas valdības, Sarkanā armija ieies Latvijas teritorijā un pārņems to, ar spēku apspiežot jebkādu pretošanos. Šajā laikā Sarkanā armija jau bija okupējusi Lietuvu un sāka īstenot līdzīgu operāciju pret Igauniju.
Pēc Latvijas okupācijas Latvijas Bruņotos spēkus pārdēvēja par "Latvijas PSR Tautas armiju", bet 10. jūlijā iekļāva Sarkanās armijas sastāvā kā 24. teritoriālo korpusu. Pirms tā izveides tika atvaļināti 10 037 karavīri. Līdz 1941. gada jūnijam tika apcietināti vairāk nekā 300 virsnieku, instruktoru un karavīru, daudzi sodīti ar nāvi.
Represijas
14. jūnija rītā abas nometnes aplenca Iekšlietu tautas komisariāta karaspēks. Bet jau pirms šī datuma no tām sāka pazust atsevišķi virsnieki un karavīri. Pēc sarakstiem virsnieki tika izsaukti pulcēties, lai it kā dotos uz mācībām. Atbruņošana notika pa grupām. Visus, kuri acumirklī nepakļāvās pavēlei vai nepaspēja pacelt rokas, nošāva. Šajā dienā apcietināja ne mazāk par 560 virsniekiem, karavīriem un instruktoriem, bet nošāva ap 10 karavīru. Apcietinātos iesēdināja automašīnās, nogādāja Gulbenes stacijā un iepriekš sagatavotajos lopu vagonos izveda uz Krieviju. No vairāk nekā 560 Litenes deportētajiem pēc reabilitācijas atgriezās tikai 70, pārējie nošauti Maskavas un Astrahaņas cietumos vai gājuši bojā necilvēcīgajos apstākļos spaidu darbos Noriļskas nometnēs.
Pēc vācu uzbrukuma PSRS un frontes tuvošanās abās Litenes nometnēs sākās karavīru demobilizācija. Tās laikā no 28. jūnija līdz jūlija pirmajām dienām nogalināti ne mazāk kā 40 demobilizētie. Lielai daļai karavīru tomēr izdevās dezertēt un tuvējos mežos sagaidīt Sarkanās armijas evakuāciju un vācu karaspēka ierašanos.
Ekshumācija
Pēc vācu karaspēka ienākšanas sākās nogalināto virsnieku meklēšana nometņu teritorijā un zināmajos mežos. 1941. gada jūlijā Litenes kapos pārapbedīja 5-6 nogalinātos. 14 nogalinātie tika atrasti netālu no Ostraviešu nometnes. Tie tika apbedīti kopīgā kapā Gulbenes-Rēzeknes ceļa malā. Vēlāk šajā vietā izveidojusies Pededzes kapsēta. 5 nogalinātie tika atrasti netālu no Sitas stacijas. Tie tika apbedīti Balvu luterāņu kapos.
Trešās atmodas laikā 1988. gadā pēc kāda Balvu rajona iedzīvotāja norādījumiem LPSR prokuratūras pārstāvji un arheologi Māris Atgāzis un Andrejs Vasks atrada 11 cilvēku mirstīgās atliekas Sitas mežā netālu no Ostraviešu nometnes. 1989. gada 2. decembrī tie tika pārapbedīti Litenes kapos. Vairāku karavīru mirstīgās atliekas joprojām nav atrastas.
Piemiņa
Litenes notikumi reizēm tiek salīdzināts ar Katiņas slaktiņu, kurā nogalināja poļu armijas virsniekus. Komponists Pēteris Vasks ir sacerējis šai traģēdijai veltītu balādi ar Ulda Bērziņa vārdiem.
Latvijas Orientēšanās federācija
Latvijas Orientēšanās federācija (LOF) ir galvenā orientēšanās sporta pārvaldes institūcija Latvijā. Tā dibināta 1963. gada 7. februārī.
Pirmās orientēšanās sacensības Latvijā notika 1936. gadā. Pēc kara Baltija kļuva par galveno orientēšanās sporta attīstības centru PSRS. 1950. gadu beigās sākās regulāra sacensību rīkošana un 1963. gadā tika nodibināta Latvijas Orientēšanās federācija. Šobrīd to vada Dagnis Dubrovskis, pirms viņa prezidenti bija Viesturs Tamužs un Pēteris Apinis.
1963. gadā Raunas apkārtnē notika arī pirmais Latvijas čempionāts orientēšanās sportā. Šobrīd Latvijas čempionu tituls ik gadus tiek noskaidrots divos čempionātos četrās galvenajās disciplīnās (sprints, vidējā distance, garā distance, stafete) daudzās grupās pēc dzimuma un vecuma. Savi Latvijas čempionāti notiek arī ziemas orientēšanās, veloorientēšanās un rogaininga cienītājiem.
Piederības
Starptautiskās Orientēšanās federācijas (IOF) padome 1991. gada 27. septembrī pieņēma lēmumu uzņemt Latviju, Lietuvu, Igauniju par IOF biedriem.
Pārvaldības struktūra
LOF pārvalda ievēlēta padome, kuras sastāvā ir priekšsēdētājs, valdes priekšēdētāja vietnieks un septiņi citi padomes locekļi. Par LOF ikdienas darbību ir atbildīgs LOF izpilddirektors.
Disciplīnas
Latvijas Orientēšanās federācija ir atbildīgā institūcija par visiem četriem IOF oficiāli atzītajiem orientēšanās veidiem. Tie ir:
Ārējās saites
https://lof.lv/
Salvadoras administratīvais iedalījums
Salvadoras administratīvo iedalījumu veido 14 departamenti (spāņu: departamentos), kas sīkāk iedalās 262 municipalitātēs (spāņu: municipios). Pēc platības lielākais departaments ir Usulutanas departaments (2130,4 km²), bet mazākais — Kuskalānas departaments (756.2 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākais departaments ir Sansalvadoras departaments (1 740 847 iedzīvotāji), bet mazākais — Morasanas departaments (199 519 iedzīvotāji).
Pan Pacific peldēšanas čempionāts
Pan Pacific peldēšanas čempionāts notiek garajā baseinā kopš 1985. gada. Sākotnēji sacensības notika katru otro gadu (gados, kad nenotiek Olimpiskās spēles un Pasaules čempionāts). Taču kopš 2002. gada tas notiek ziemas olimpisko spēļu gadā (sacensības tiek rīkotas ik pēc četriem gadiem). Sacensības dibināja četras valstis: Kanāda, ASV, Austrālija un Japāna.
Pan Pacific čempionātā var piedalīties tās valstis, kas nepiedalās Eiropas čempionātā. Pēc Olimpiskajām spēlēm, Pasaules un Eiropas čempionātiem tās ir lielākās peldēšanas sacensības.
Meinlenda
Meinlenda (Mainland) var būt:
Dienvidu polārā klijkaija
Dienvidu polārā klijkaija jeb Antarktikas klijkaija, arī Makormika klijkaija (Stercorarius maccormicki) ir liela auguma klijkaiju dzimtas (Stercorariidae) jūrasputns. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Pirmais pētnieks, kurš aprakstīja dienvidu polāro klijkaiju, bija flotes ķirurgs Roberts Makormiks, kura vārdā kādreiz sauc šo klijkaiju. Reizēm dienvidu polāro klijkaiju, lielo klijkaiju un citas dienvidu puslodes lielā auguma klijkaijas izdala atsevišķā ģintī — Catharacta.
Dienvidu polārā klijkaija ir migrējošs putns. Tā dienvidu puslodes vasarā ligzdo Antarktīdas kontinentā, bet ziemo Klusajā, Indijas un Atlantijas okeānā. Atlantijas okeāna ziemeļaustrumos to aizstāj lielā klijkaija.
Izskats un īpašības
Dienvidu polārā klijkaija ir liela auguma jūrasputns ar masīvu krūšu kurvi un platiem spārniem. Tās augums ir apmēram 50—55 cm garš, spārnu plētums 160 cm. To augumā var salīdzināt ar mājas vistu. Lidojums spēcīgs un taisns. Pieaugušas dienvidu polārās klijkaijas apspalvojums var būt divējāds: tumšā morfa un gaišā. Gaišajam apspalvojumam mugurpuse ir tumši pelēkbrūna, bet tās galva, krūtis un pavēdere gaiši pelēka, veidojot izteiktu kontrastu, bet tumšajai morfai galva un pavēdere ir dzeltenbrūna.
Dzīves veids
Dienvidu polārā klijkaija novembrī un decembrī ligzdo Antarktīdas krastos. Parasti dējumā ir 2 olas. Kā visas klijkaijas arī dienvidu polārā klijkaija agresīvi apsargā savu ligzdu, uzbrūkot gan cilvēkiem, gan citiem ligzdošanas traucētājiem. Dienvidu polārā klijkaija ir unikāla starp jūrasputniem, jo ligzdojot tā veido kooperatīvo grupu, kas sastāv no vienas mātītes un diviem vai vairākiem tēviņiem. Grupai ir noturīgas un ilgstošas attiecības. Tās sastāvs nemainās daudzu gadu garumā. Ligzdošanai vieta parasti tiek izvēlēta pingvīnu vai vētrasputnu kolonijas tuvumā. Ligzda vienkārša bedrīte zemē. Dējumā ir 2 olas, kas katra var būt no cita tēviņa. Perē abi dzimumi, bet mātīte to dara ilgstošāk. Putnēnus baro visa kooperatīvā ligzdošanas grupa. Visbiežāk izdzīvo tikai viens no putnēniem, jo vecākais jaunāko izstumj no ligzdas. Ligzdu tas pamet pēc 45—59 dienām. Dienvidu polārās klijkaijas mūžs ir ilgs, tas bieži ir vairāk nekā 20 gadi.
Tā pamatā barojas ar zivīm, kuras medī uz ūdens virsmas. Bieži medījumu nozog citām kaijām, zīriņiem un pat jūras kraukļiem. Reizēm tā uzbrūk citiem mazākiem jūrasputniem, tos medījot, kā arī klijkaija zog citiem putniem olas un putnēnus. Reizēm pāris sadarbojas. Kamēr viens novērš pingvīna uzmanību, otrs paņem olu. Tā ēd arī maitas gaļu. Dienvidu polārā klijkaija, salīdzinot ar citiem jūrasputniem, nav tik veikla, bet daudz agresīvāka un spēcīgāka, spēku izmantojot barību zogot.
Aronas pilskalns
Aronas pilskalns (arī Gultas kalns) ir pilskalns, kas atrodas Madonas novada Bērzaunes pagastā, blakus autoceļam P37 (Pļaviņas—Madona—Gulbene), apmēram 4 km uz austrumiem no Bērzaunes. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Pilskalnu 1920. gados aprakstījis Ernests Brastiņš. Pēc viņa apraksta pilskalns ir četrstūra formā ar vienlīdz stāvām 10–15 m augstām sānu malām. No ziemeļu un austrumu puses to apskalo strautiņš. Kalns pilnībā atdalīts no pārējās kalnu grēdas ar platu dziļu gravu, kas tikusi mākslīgi padziļināta. Pilskalna virsma līdzena, 75 m gara, 45 m plata. Plakuma austrumu galā 2 metrus augsts uzbedums. Tas padara kalna veidolu līdzīgu gultai ar spilvenu galā. No tā arī otrs nosaukums "Gultas kalns".
Pilskalnā ir divi izteikti kultūrslāņi, seklākais (jaunākais) ir salīdzinoši šaurāks, no kā izriet, ka pilskalna izmantojums jaunākos laikos ir bijis mazāks, vecākais slānis, kas ir ievērojami biezāks, liecina ka pilskalns intensīvāk izmantots pirms mūsu ēras, iespējams tas arī ir tā izveidošanas laiks. Jaunākais kultūrslānis liecina par tā salīdzinoši intensīvu apdzīvotību šīs ēras 11.-14. gadsimtos, savukārt, koksnes atlieku radioloģiskās analīzes no vecākā kultūrslāņa, un vecākā kultūrslāņa biezums salīdzinot ar jaunāko, liecina, ka pilskalns intensīvāk ir izmantots 220 gadus pirms mūsu ēras, no kā izriet, ka pilskalns, iespējams, ir veidots pirms mūsu ēras. Vadoties no reljefa kartes secināms, ka pilskalns ir atdalīts no kopējās kalnu grēdas izmantojot ūdeni, mākslīgi ir veidoti divi ūdens dambji, ar kuru palīdzību novadot ūdeni paredzētās vietās ir veidotas gravas, kas atdalīja pilskalnu no kopējās kalnu grēda, kā arī, no reljefa kartes secināms, ka pilskalna ieeja sākotnēji ir bijusi tā ziemeļaustrumu stūrī, nevis tā ziemeļrietumos, kur tā ir pašlaik no laika, kad tā mākslīgi tika izveidota 19. gadsimta sākumā Visticamākais, ka pilskalna funkcionēšanas laikā, tā pievārte vēsturiski ir bijusi šī kalna ziemeļu nogāze, nevis dienvidu, kā tas ir pašlaik. Arheoloģiskie izrakumi pilskalnā nav veikti, bet netālu dienvidrietumu virzienā atrodas senkapi ar 11.-12. gadsimta dzelzs izstrādājumu atradumiem. Domājams, ka pilskalns bija apdzīvots līdz krustnešu iebrukumam. Tajā laikā nozīmīgais kara ceļš no Pleskavas uz Alūksni — Cesvaini — Bērzauni — Kalsnavu — Koknesi gāja garām pilskalnam. Pilskalnā esot atrastas lielgabalu čuguna lodes. Ir saglabājušies nostāsti, ka krievu armijas artilēristi esot veikuši šaušanas mācības pilskalna dienvidu daļā, kas kalpojis par apšaudes mērķi. Vēl kāds nostāsts stāsta, ka pilskalnu ar savām cepurēm ir sanesuši zviedru karavīri. Vēlāk pilskalna plakums ticis lauksaimnieciski izmantots. Arot zemi šeit ir konstatētas misiņa saktas u.c. senlietas. 19. gadsimtā pilskalnā tika ierīkota zaļumbaļļu vieta. Tika sadzīti mieti un izveidotas sēdvietas. Muzikanti tika izvietoti pie uzbeduma. No tā laika pilskalns ieguva Aronas kalna nosaukumu pēc blakus tekošās Aronas upes.
Blakus pilskalnam atrodas t.s. Ledavots, kas nejauši atklāts 2017. gada 24. maijā, no analīzēm izriet, ka tā izteka 1406. gadā tika aizbāzta ar svaigi cirstu, aptēstu priedes baļķi, to apstiprina baļķa parauga dendrohronoloģiskās analīzes. Avots atrodas pilskalnam blakus esošā aizsargvaļņa augšpusē. Avota slēpšanas iemesli nav zināmi. Tas ticis noslēgts laikā, kad netālu no pilskalna Bērzaunē tika uzcelta viduslaiku mūra pils.
Pašlaik pilskalna teritoriju ir labiekārtojis Lauris Galiņš, un tā ir pieejama apmeklētājiem. Ir iespējams arī nobaudīt Ledavota artēzisko ūdeni, kā arī šeit ir izveidotas piknika vietas.
Rita Levi-Montalčīni
Rita Levi-Montalčīni (it; dzimusi, mirusi ) bija itāļu neirobioloģe.
Studēja medicīnu Turīnas Universitātē. Pēc kara strādāja Vašingtona Universitātē Misūri, ASV. 1962. gadā Romā dibināja Šūnu bioloģijas institūtu. Kopā ar amerikāni Stenliju Koenu 1986. gadā saņēma Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā par nervu augšanas faktora atklāšanu. Levi-Montalčīni bija vecākā dzīvā Nobela prēmijas saņēmēja, kā arī pirmā, kas sasniegusi 100 gadu vecumu.
2001. gadā Itālijas premjerministrs Karlo Adzeljo Čampi iecēla Levi-Montalčīni par mūža senatori par viņas ieguldījumu zinātnē.
XC
XC var būt:
Al-Rayyan SC
Al-Rayyan Sports Club (ar) ir profesionāls Kataras futbola klubs no Raijānas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā. Klubam ir arī komandas telpu futbolā, basketbolā, volejbolā, rokasbumbā, vieglatlētikā, galda tenisā un peldēšanā.
Klubs tika dibināts 1967. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada Amada bin Ali stadionā, kurā ir 40 740 skatītāju vietas. Klubs ir astoņas reizes uzvarējis valsts augstākajā futbola līgā.
Maduraja
Maduraja (Madurai) ir pilsēta Tamilnādas štatā, Indijā. Trešā lielākā pilsēta štatā gan pēc iedzīvotāju skaita, gan platības. Atrodas Vaigaji upes krastā.
Viena no vecākajām apdzīvotajām pilsētām pasaulē. Nozīmīgs industriālais un izglītības centrs. Pilsētā atrodas vairāki rūpniecības uzņēmumi, nozīmīgas izglītības iestādes. Arhitektūras pieminekļi: Šivas tempļa komplekss, Minakši templis, Tūkstoš kolonnu zāle.
Bernhards Bīlenšteins
Bernhards Maksis Augusts Bīlenšteins (de, 1877—1959) bija vācbaltiešu arhitekts, kas strādāja Rīgā, projektējot jūgendstila ēkas.
Dzīvesgājums
Dzimis Dobelē luterāņu mācītāja un latviešu mitoloģijas pētnieka Augusta Bīlenšteina ģimenē. Studēja Rīgas Politehniskajā institūtā, iestājās studentu korporācijā Fraternitas Baltica. 1904. gadā beidza studijas un vienu gadu papildinājās Šarlotenburgas Tehniskajā augstskolā Berlīnē (tagad Berlīnes Tehniskā Universitāte). 1905. gadā uzsāka arhitekta privātpraksi, līdztekus strādāja par Rīgas Hipotēku biedrības taksatoru. 1907. gadā salaulājās ar Betiju fon Bergmani (1885—1963), viņiem piedzima seši bērni. Pirmā pasaules kara laikā līdz 1917. gadam dienēja Krievijas impērijas armijā. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā lielinieki nošāva viņa brāli mācītāju Ansi Bīlenšteinu. 1925. gadā Bīlenšteinu ievēlēja par Rīgas vācu namīpašnieku biedrības sekretāru, 1931. gadā par slimokases valdes locekli. Vācbaltiešu izceļošanas laikā Otrā pasaules kara sākumā pameta Latviju. Pēc kara nodarbojās ar lauksaimniecību. Miris 1959. gada 14. aprīlī Heilbronnā, Vācijā.
Projektētās ēkas
Pēc viņa projektiem Rīgā uzcelts vairāk nekā 30 daudzstāvu dzīvojamo un sabiedrisko ēku. Dažās agrākajās pēc viņa projektiem celtajās ēkās (piemēram, Tērbatas ielā 6/8, 1908) atspoguļojas latviešu nacionālā romantisma izteiksme, bet lielākā daļa viņa darbu ir racionālistiski lietišķas stateniskā jūgendstila celtnes. 1912. gadā uzcēla savu ģimenes māju Lineburgas ielā (tagadējā Sudrabu Edžus ielā) 16 Mežaparkā.
Aleksija Ruta
Aleksija Vilhelmīna Ruta (en; dzimusi Rudolfa (en) ) ir ASV starptautiskā meistare šahā.
Biogrāfija
Šahu sākusi spēlēt deviņu gadu vecumā. 1989. gadā kļuvusi par ASV sieviešu šaha čempioni. 1990. gadā Malaizijā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā un palikusi 18. vietā. 1990. gadā Novisadā pārstāvējusi ASV komandu 29. sieviešu šaha olimpiādē.
Beigusi Kalifornijas Universitāti ar filozofijas doktora grādu. Strādā par starpdisciplīnu lektori Teksasas universitātē Dalasā un ir sešu grāmatu autore par šaha saistību ar izglītību.
Pihes-Luosto nacionālais parks
<mapframe text="Pihes-Luosto nacionālais parks" width=300 height=300 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1429179" } Pihes-Luosto nacionālais parks ir 2005. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļu dalā, Lapzemē. Izveidots apvienojot divus nacionālos parkus, to starpā vecāko Somijas parku - 1938. gadā dibināto Pihetunturi nacionālo parku. Apvidus ir raksturīgs kā Somijā vistālāk uz dienvidiem esošā fjeldu ainava.
Francis Frīdrihs Reinholds Holmanis
Francis Frīdrihs Reinholds Holmanis (de, dzimis, miris ) bija Igaunijas un Latvijas luterāņu mācītājs.
No 1875. līdz 1884. gadam mācījās Tartu ģimnāzijā, no 1885. līdz 1890. gadam — teoloģiju Tartu universitātē. Ordinēts 1891. gadā Rīgā. No 1891. līdz 1892. gadam — adjunkts, vēlāk līdz 1902. gadam — mācītājs Tartu Mārjas draudzē. No 1902. līdz 1918. gadam — mācītājs Reugeas Mārjas draudzē.
Skoles rajons
Skoles rajons (uk) ir Ļvivas apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Ļvivas apgabala Turkas, Drohobičas un Strijas rajoniem, Aizkarpatu apgabala Mižhirjas un Volovecas rajoniem, kā arī Ivanofrankivskas apgabala Dolinas rajonu un Bolehivas pilsētu.
Rajona centrālo daļu aizņem Skoles Beskidu kalni (augstākā virsotne — Paraška (1268,5 m)), kur izveidots nacionālais parks. Parkā atrodas Kijevas Krievzemes laiku Tustaņas pils vieta.
Viculaiku pilskalns
Viculaiku pilskalns ir pilskalns, kas atrodas Gulbenes novada Beļavas pagasta Beļavas ciema dienvidu pievārtē, uz austrumiem no valsts autoceļa V410 (Gulbene—Zeltiņi).
No trijām pusēm pilskalna nogāzes ir vairāk kā 20 metri augstas, dabīgi stāvas, bet augšpusē vēl mākslīgi padarītas stāvākas. Ceturtā nogāze lēzena — tikai 4 m augsta, taču grūtāk pieejama padarīta ar mālu klājumu. Pilskalna plakums ir gandrīz kvadrātisks, apmēram 35×31 metrus liels. Kultūrslāņa biezums sasniedz 45 centimetrus. Atrasta bezripas keramikas lauska, sīkas oglītes, deguši akmeņi. Pilskalns savulaik lauksaimnieciski apstrādāts, bojājot kultūrslāni.
Ritvars Gailums
Ritvars Gailums ir latviešu aktieris.
1999. gadā beidzis Daugavpils 1. ģimnāziju. 2003. gadā beidzis toreizējā Daugavpils teātra galvenā režisora Valentīna Maculeviča veidotu kursu Daugavpils Universitātē aktiera un masu pasākumu organizatora specialitātē.
Kopš 1999. gada ir Daugavpils teātra aktieris.
Āzijas valstu un atkarīgo teritoriju uzskaitījums
Šajā sarakstā apkopotas visas Āzijas valstis un atkarīgās teritorijas. Āzijā ir 49 suverēnas valstis, 6 neatzītas/pašpasludinātas valstis un 6 nesuverēnas teritorijas. Saskaņā ar Āzijas ģeogrāfijas definīciju, par Āzijas teritorijas rietumu robežu no Eiropas tiek uzskatīti Urālu kalni, Urālas upe, Kaspijas jūra un Kaukāza kalni, par dienvidu robežu tiek uzskatīts Indijas okeāns.
Al-Arabi SC
Al-Arabi Sports Club (ar) ir profesionāls Kataras futbola klubs no Dohas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb Kataras Zvaigžņu līgā.
Klubs tika dibināts 1952. gadā. Tas savas mājas spēles aizvada Grand Hamad Stadium stadionā, kurā ir 13 000 skatītāju vietas. Al-Arabi ir viens no Kataras veiksmīgākajiem klubiem, ar izcīnītiem septiņiem Zvaigžņu līgas čempionu tituliem.
Regresīvais nodoklis
Regresīvais nodoklis ir nodoklis, kura nodokļa likme samazinās, palielinoties vērtībai, kas apliekama ar nodokli. Vārds "regresīvais" apzīmē to, kā nodokļa likme regresē jeb samazinās no augstākas uz zemāku, tādēļ vidējā nodokļa likme pārsniedz marginālo nodokļa likmi. Regresīvs var būt gan viens atsevišķs nodoklis, gan arī visa nodokļu sistēma. Šāds nodoklis pārnes nodokļu slogu uz iedzīvotājiem ar mazāko maksātspēju. Regresīvajam nodoklim pretējais ir progresīvais nodoklis — nodoklis, kura likme pieaug, palielinoties vērtībai, kas apliekama ar nodokli.
Nodokļa regresivitāti var noteikt arī sabiedrības grupu atšķirīgā tieksme pirkt labumus, kas ir aplikti ar šo nodokli. Citiem vārdiem, pat ja nodokļa likme nav regresīva, bet ar nodokli aplikto labumu vairāk pērk nabadzīgie iedzīvotāji, un viņi ir šī nodokļa galvenie maksātāji, tad šo nodokli var uzskatīt par regresīvu.
Šāds nodoklis palielina nevienlīdzību. To mēdz ieviest, lai veicinātu uzņēmumu attīstību.
Rīsitunturi nacionālais parks
<mapframe text="Rīsitunturi nacionālais parks" width=300 height=300 zoom=10 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q2722153" } Rīsitunturi nacionālais parks ir 1982. gadā izveidots nacionālais parks Somijas ziemeļu daļā, Lapzemē. Apvidus paugurains, daudz purvu, tai skaitā purvi kalnu nogāzēs.
Sadnieki
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V705 (Skrudaliena–Ērgļi–Jaunsudrabi).
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Daugavpils rajonā.
Alta
Alta (no, se, fkv) ir pilsēta Norvēģijas ziemeļos, Altas komūnas centrs Trumses un Finnmarkas filkē. Vistālāk ziemeļos izvietotā apdzīvotā vieta ar vairāk kā 10 tūkstošiem iedzīvotāju.
Pirmā Starptautiskā polārā gada (1882-1883) laikā Bosekopas ciema nomalē atradās Norvēģijas Bosekopas polārstacija.
Svjatohirska
Svjatohirska ir pilsēta Doneckas apgabalā Ukrainas austrumos. Izvietojusies apgabala ziemeļos Siverskijdoņecas krastos, pakļauta Slovjanskas pilsētas padomei.
Vēsture
Apdzīvoto vietu 16. gadsimtā dibināji kazaki un izbēguši zemnieki. Rakstu avotos pirmoreiz minēta 1526. gadā. 1624. gadā Siverskijdoņecas labajā krastā dibināts Svjatihorskas pareizticīgo klosteris. 18. gadsimta otrajā pusē upes pretējā krastā izveidojās sloboda Banne (Банне). 1788. gadā klosteris slēgts un tā īpašumi nodoti valstij (27 000 desetīnu zemes, ap 2000 dzimtļaužu). 1844. gadā klosteris atjaunots. 19. gadsimta beigās Bannē izveidotas vairākas ražotnes. 1903. gadā ciemā ap 500 iedzīvotāju. Padomju laikā klosteris slēgts, bet 1922. gadā tā viesnīcā izveidota dziednīca. 1927. gada kalna galā netālu no klostera uzstādīts 22 m augsts piemineklis revolucionāram Artjomam. Kopš 1938. gada pilsētciemata statuss. 1964. gadā piešķirtas pilsētas tiesības un pārdēvēta par Slovjanohirsku (Слов'яногірськ). 1992. gadā atjaunots klosteris. 2003. gadā pilsēta pārdēvēta tagadējā vārdā.
Koroneišena
Koroneišena (en, es) ir sala Antarktikā, lielākā Dienvidorkneju salu arhipelāga sala. Izvietojusies arhipelāga ziemeļdaļā, Ljūtveita šaurums austrumos to atdala no Pauela salas, bet Normannas šaurums dienvidos — no Signijas salas. Sala kalnaina, tās centrālo daļu aizņem Brisbena kalni un salas un visa arhipelāga augstākā virsotne Nivejas kalns (1265 m vjl). Krasta līnija stipri robota, piekrastē daudz sīku saliņu un klinšu. Lielāko salas daļu klāj ledāji.
Salu 1821. gada 6. decembrī atklāja britu roņu mednieks Džordžs Pouels un nodēvēja to par Koroneišenu par godu Lielbritānijas karaļa Džordža IV kronēšanai. Neatkarīgi no Pouela salu 1822. gadā atklāja Džeimss Vedels un nodēvēja to par Pomonu vai Meinlendu par godu Orkneju salu galvenajai salai Skotijā. 1945. gada 19. februārī Mortona ragā salas rietumu galā operācijas Tabarin gaitā tika izveidota britu atbalsta stacija Bāze C (Sandefjordbeja), bet tā nekad netika apdzīvota.
2003. gadā salas ziemeļu krastā tika izveidota speciāli aizsargājama teritorija (Nr. 114), kas galvenokārt tiek izmantota kā relatīvi neskarta atskaites vieta citu areālu salīdzinošai izpētei Antarktikā. 92 km² lielā platībā ir vairākas pingvīnu un divu vētrasputnu sugu ligzdošanas kolonijas.
Ēriks Kamarūts
Biogrāfija
Ierakstījis Jāņa Sildega, Edmunda Goldšteina, Ivara Vīgnera un citu komponistu dziesmas. Vairākkārt dziedājis duetā ar Māru Krievkalni. Iedziedājis I. Vīgnera dziesmas kinofilmās "Tās dullās Paulīnes dēļ" ("Ak, skaistā jaunība!") un "Tarāns" ("Nepaej laimei garām"). 1976. gada "Mikrofona" aptaujā viņa dziedātā dziesma "Sarkana debess mala deg" ieguva 9. vietu, savukārt 1979. gadā dziesma "Par vēju, tevi un mani" ieguva 6. vietu.
Pēc ilga pārtraukuma uz skatuves atgriezies 2014. gadā, M. Krievkalnes jubilejas koncertā. Piedalījies arī I. Vīgnera piemiņas koncertā festivālā "Bildes".
Ē. Kamarūta māsasdēls ir kinorežisors un mūziķis Aigars Grauba.
Voksova
Voksova ir ciems Augšdaugavas novada Salienas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 8 km no pagasta centra Salienas, 35 km no novada centra Daugavpils un 265 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P69.
Reiki (Brigu pagasts)
Reiki ir ciems Brigu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 295 km attālumā no Rīgas Jučovas upītes krastos.
Ciema apkārtnē atrodas Reiku pareizticīgo baznīca.
Karpas
Karpu ģints (Cyprinus) ir karpu dzimtas (Cyprinidae) ģints, kas pieder īsto karpu apakšdzimtai (Cyprininae). Karpu ģints apvieno 24 sugas, no kurām vairākas ir izmirušas vai arī to izdzīvošana ir kritiski apdraudēta. Vislabāk zināmā suga ir karpa. Karpas audzē zivsaimniecībās daudzviet pasaulē, Austrāliju un Dienvidameriku ieskaitot.
Lielākā sugu dažādība sastopama Āzijas austrumos, ko uzskata par karpu ģints izcelsmes reģionu. Latvijā sastopama viena karpu ģints suga - karpa (Cyprinus carpio), kas ir iecienīta zivjaudzētavu suga. Dabiskajās Latvijas ūdenstilpēs tā ir sastopama samērā reti. Zivsaimniecībās tiek audzētas gan Eiropas karpas, gan Koi karpas.
Sistemātika
Karpu ģints (Cyprinus)
Aizvēsturiskās sugas:
Ketija Forbsa
Ketija Forbsa (en; dzimusi, bijusi precējusies Varvika (en)) ir Lielbritānijas starptautiskā meistare šahā (1990).
Linda Liepiņa
Linda Liepiņa (dzimusi Rīgā) ir latviešu uzņēmēja un politiķe. Bijusi 13. Saeimas deputāte (ievēlēta no partijas KPV LV, bet to pametusi). Šobrīd pārstāv partiju "Latvija pirmajā vietā", no kuras saraksta ievēlēta 14. Saeimā.
Ketija Forbsa
Biogrāfija
Trīs reizes uzvarējusi Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātos (1987, 1988, 1994). 1990. gadā Malaizijā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā kopā ar Marinu Makropulu un Navu Stāru dalījusi 13.-15. vietu. Divas reizes pārstāvējusi Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs (1988-1990).
Linda Liepiņa
VIdējo izglītību ieguvusi Rīgas Natālijas Draudziņas vidusskolā. Absolvējusi Baltijas Krievu institūtu, 2005. gadā iegūstot profesionālo maģistra grādu uzņēmējdarbības vadībā un administrēšanā. Pirms ievēlēšanas Saeimā bija uzņēmēja, vadīja sev piederošos uzņēmumus "Wok Rīga" un "Wok Tallinn". Dzīvojusi un strādājusi arī ārpus Latvijas, Francijā.
Ketija Forbsa
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 1990. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Linda Liepiņa
Publiski izskanējusi informācija, ka L. Liepiņai ir atkarība no alkohola.
Ketija Forbsa
Biogrāfija
Pazīstama arī kā šaha žurnāliste un vairāku šaham veltītu grāmatu autore.
Linda Liepiņa
Politiskā darbība
2016. gadā L. Liepiņa iestājās partijā "Kam pieder valsts" un 2018. gadā tika ievēlēta 13. Saeimā no KPV LV saraksta. Saeimā viņa iekļāvās KPV LV daļai, kas atbalstīja Aldi Gobzemu valdības vadītāja amatā un bija pret partijas iesaisti Krišjāņa Kariņa valdībā. 2019. gadā L. Liepiņa izstājās no partijas KPV LV un tās Saeimas frakcijas, turpmāk darbojoties Saeimā kā neatkarīgai opozīcijas deputātei. Vadīja 13. Saeimas Pieprasījumu komisiju no tās darbības sākuma līdz 2019. gada septembrim. 2020. gada 16. oktobrī L. Liepiņa paziņoja, ka noliek Saeimas deputātes mandātu, bet turpinās darboties politikā.
2021. gada augustā L. Liepiņa bija Aināra Šlesera veidotās partijas "Latvija pirmajā vietā" dibinātāju skaitā. 2022. gada rudenī notikušajās Saeimas vēlēšanās ievēlēta 14. Saeimā.
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2017)
European Hit Radio Top 40 ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots, apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2017. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu.
Top 40 sastādīšanas princips
European Hit Radio Top 40 tiek sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tiek apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalās visas dziesmas, par kurām balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļās Top 9 un Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā par dziesmām ir balsots, visas balsis pēc noteikta algoritma tiek summētas, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skan katru piektdienu plkst. 15.00, ar atkārtojumu svētdienā plkst. 16.00.
Balsošanas iespējas
Balsot par dziesmām var vairākos veidos:
European Hit Radio mājas lapā, sadaļās Top 9 un Top 40, ir iespējams nobalsot par trim dziesmām, savukārt, reģistrējoties kā European Hit Radio Padomdevējam, katru nedēļu uz lietotāja norādīto e-pasta adresi tiek nosūtīts 40 dziesmu saraksts, kurā katra no dziesmām ir jānovērtē ar atzīmi no 1 līdz 7 (1 ir zemākais vērtējums, kas nozīmē, ka dziesma pavisam nepatīk, 7 — augstākais vērtējums, kas nozīmē, ka dziesma ļoti patīk). Jāatzīmē, vai dziesma ir pazīstama vai nē, kā arī jāatzīmē, vai dziesma jau ir apnikusi vai nē. Papildus šīm izvēlnēm, katrai dziesmai ir iespējams noklausies tās fragmentu, uzklikšķinot uz saites. Pēc dziesmu vērtēšanas papildus ir jāatbild uz 2 aptaujas jautājumiem par dažādām tēmām. Lai gan Padomdevēju aptaujas ir angļu valodā, tomēr atbildēt uz jautājumiem var arī latviešu valodā.
Balsojot European Hit Radio mājas lapā, sadaļā Top 9, balsojuma rezultāts tiek apkopots raidījumā Top 9, kas skan no svētdienas līdz ceturtdienai plkst. 21.00.
Uģis Magonis
Uģis Magonis (dzimis Rīgā) ir latviešu uzņēmējs, bijušais Latvijas Dzelzceļa prezidents, Latvijas Hokeja federācijas prezidents (1995—1998).
Biogrāfija
U. Magonis 1989. gadā absolvējis Ļeņingradas admirāļa S.O. Makarova vārdā nosaukto inženieru jūrskolu.
No 1989. līdz 1992. gadam strādājis "Latvijas kuģniecībā" par stūrmani, kapteiņa 3. palīgu.
Pēc padomju jūras flotes sadalīšanas un "Latvijas kuģniecības" privatizācijas 1993. gadā sācis nodarboties ar uzņēmējdarbību, līdz 2000. gadam būdams SIA "Hanzas jūras aģentūra" direktors.
Latvijas politikā U. Magonis iesaistījās 1998. gadā, kļūdams par Aināra Šlesera izveidotās Jaunās partijas biedru. 2001. gadā viņš kandidēja Rīgas domes vēlēšanās no Jaunās kristīgās partijas saraksta, bet netika ievēlēts.
2004.—2005. gadā viņš bija satiksmes ministra A. Šlesera padomnieks, padomes loceklis "Latvijas kuģniecībā", Rīgas Tirdzniecības ostā un Latvijas Privatizācijas aģentūrā, kā arī vadījis VAS "Latvijas dzelzceļš" padomi.
Kopš 2005. gada 1. septembra Magonis bija VAS "Latvijas dzelzceļš" (LDz) valdes priekšsēdētājs. Viņa vadībā LDz sasniedza rekordu kravu pārvadājumos — 60,6 miljonus tonnu 2012. gadā. LDz šo laika posmu bija viens no lielākajiem darba devējiem valstī, nodrošinot darbu gandrīz 12 000 cilvēku jeb aptuveni 1% Latvijā strādājošo. Vidējā darba alga uzņēmumā 2012. gadā pārsniedza 1000 eiro (783,7 latus), kas bija gandrīz uz pusi vairāk, nekā vidējā alga valstī. Uzņēmums bija lielākais sociālā un iedzīvotāju ienākuma nodokļa maksātājs valsts budžetā, gadā nomaksājot vairāk nekā 60 miljonus latu.
U. Magonis tika atbrīvots no darba 2015. gadā saistībā ar to, ka Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs viņu aizturēja aizdomās par kukuļņemšanu 500 tūkst eiro apmērā no Igaunijas uzņēmēja Oļega Osinovska. 2021. gada 21. janvārī Vidzemes rajona tiesa Limbažos atzina abus apsūdzētos pēc Krimināllikuma 323. panta otrās daļas par nevainīgiem un attaisnoja visā apsūdzības apjomā.
LDz vadītājs
Ar U. Magoni priekšgalā LDz īstenoja daudz investīciju un attīstības projektu. Viņš neatļāva sadalīt uzņēmumu un privatizēt to, izveidojot vienoto koncernu.
Tikai 2014. gadā LDz infrastruktūrā tika investēti 387 miljoni eiro, tajā skaitā ar ES naudu. ES atbalstīti projekti bija otrā sliežu ceļa būvniecība posmā Skrīveri—Krustpils, Rīgas Šķirotavas stacijas šķirošanas uzkalna modernizēšana, stacijas "Bolderāja 2" būvniecība ar savienojošo ceļu uz Krievu salu.
Tiesas lieta
2015. gada 5. augustā U. Magonis tika aizturēts aizdomās par aptuveni pusmiljona eiro kukuļa saņemšanu saistībā ar LDz meitasuzņēmuma "LDz ritošā sastāva serviss" (LDz RSS) četru renovēto dīzeļlokomotīvju iegādi no Igaunijas miljonāram O. Osinovskim piederošā uzņēmuma "Skinest Rail" par astoņiem miljoniem eiro. Lokomotīvju remonts bija paredzēts "Skinest Rail" meitas uzņēmumā — Daugavpils Lokomotīvju remonta rūpnīcā (DLRR), kura cieta smagus zaudējumus pēc Krievijas dzelzceļa (AS RŽD) pasūtījumu pātraukšanas 2014. gadā abpusēju sankciju dēļ. O. Osinovskis nenoliedz, ka devis naudu U. Magonim, taču tam esot bijis pavisam cits mērķis: pierunāt RŽD vadītāju Vladimiru Jakuņinu, kas ir Magoņa sievas radinieks, atjaunot RŽD pasūtījumus DLRR.
Rīgas rajona tiesa 2015. gada 8. augustā U. Magonim kā drošības līdzekli piemēroja apcietinājumu, bet vēlāk tiesa viņu nolēma atbrīvot pret 400 000 eiro lielu drošības naudu.
2016. gada jūlijā KNAB Operatīvo izstrāžu nodaļas vadītājs Juris Jurašs žurnālam "Ir" teica, ka viņam tika piedāvāts kukulis 1 miljona eiro apmērā, lai krimināllietu pārkvalificētu no kukuļdošanas uz tirgošanos ar ietekmi, par ko likumā paredzētais sods ir maigāks. KNAB priekšnieks Jaroslavs Streļčenoks šī iemesla dēļ izdeva rīkojumu par dienesta tiesisko attiecību izbeigšanu ar J. Jurašu.
U. Magoņa advokāts Jānis Rozenbergs un O. Osinovska advokāts Saulvedis Vārpiņš norādīja, ka viņu klienti nav pratināti par J. Juraša publiski minēto faktu. J. Rozenbergs norādīja, ka gadījumā, ja kāds gribētu dot J. Jurašam kukuli, tad viņa kompetencē nemaz nav tiesību lemt par nozieguma pārkvalifikāciju — to dara tikai izmeklētājs. "Ja šāds smaga nozieguma fakts ir bijis, tad cerams, ka Jurašs ir par to ziņojis, jo pretējā gadījumā viņš pats, iespējams, pieļāvis noziegumu, par ko paredzēta atbildība. Šāda atziņa pēc viņa atbrīvošanas no amata ir diezgan smieklīga," piebilda J. Rozenbergs.
2017. gada septembrī tiesa atcēla U. Magonim uzlikto aizliegumu tikties ar O. Osinovski un uz pusi samazināja drošības naudu, samazināto daļu atmaksājot drošības naudas iemaksātajai, U. Magoņa sievai Anastasijai Bakuļinai.
2018. gada 19. marta tiesas sēdē bijušais "LDz Cargo" vadītājs Guntis Mačs liecināja, ka viņam nekas neesot zināms par U. Magoņa iespējamo ietekmi uz LDz investīciju padomi un LDz prezidentu padomi, bez kuru lēmuma "LDz ritošā sastāva serviss" nemaz nevarētu no "Skinest Rail" iegādāties lokomotīves, ko piedāvāts nomāt pārvadātājam "LDz Cargo" un citiem pārvadātājiem Latvijā un ārpus Latvijas. To apliecināja arī bijusī "LDz ritošā sastāva serviss" valdes priekšsēdētāja Svetlana Berga sēdē 26. martā. 2018. g. 13.maijā bijušais DLRR valdes priekšsēdētājs Aivars Keskuela izteica šaubas, vai LDz vadītājs Uģis Magonis vienpersoniski spētu ietekmēt iepirkuma procedūru LDz, kas ir ļoti sarežģīta.
Apbalvojumi
2013. gadā apbalvots ar II. šķiras Atzinības krustu vienlaicīgi ar AS “Uzbekistānas dzelzceļš" direktoru Ačilbaju Ramatovu.
Sjerraleone (upe)
Sjerraleones upe ir upes grīva estuāra formā Atlantijas okeānā Sjerraleones valsts rietumos. To veido Bankasokas un Rokelas upju satece, un tās platums ir no 6 līdz 16 km, garums — 40 km. Tās krastos atrodas galvenās valsts ostas — Karalienes Elizabetes II osta Frītaunā un Pepela. Estuārs ir svarīgs arī iekšējai kuģošanai un ir plašākā dabiskā osta Āfrikas kontinentā. Estuārā ir vairākas salas, tai skaitā Taso sala (lielākā no visām), Tombo sala un vēsturiski nozīmīgā Bansas sala ar senu vergturu būvētu apmetni. Upes daļas tiek sauktas arī par Tumbu ezeru (augštecē) un Tagrinas līci (lejtecē).
Lungi starptautiskā lidosta
Upe atdala Frītaunu, Sjerraleones galvaspilsētu, kas ir upes dienvidu krastā, no valsts galvenās Lungi starptautiskās lidostas, kura atrodas ziemeļrietumu, tā sauktajā Baloma krastā (Bullom Shore). Galvenie transporta līdzekļi no lidostas uz Frītaunu ir ātrlaivas un prāmji. Agrākie gaisa spilvena kuģu un helikoptera pakalpojumi vairs nedarbojas.
Ekoloģija
2950 km² no Sjerraleones upes grīvas un apkaimes tiek klasificēti kā starptautiskas nozīmes mitrājs Rāmsaras konvencijas ietvaros Sjerraleones rietumos. Teritorija galvenokārt ir mangrovju purvi, bet tajā ietilpst arī paisuma saldūdens purvu meži.
Hanss Georgs Švarcenbeks
Hanss Georgs Švarcenbeks (de, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Rietumvācijas futbola izlases dalībnieks.
Visu savu karjeru, no 1966. līdz 1981. gadam, aizvadījis Vācijas Bundeslīgas komandā Bayern Munich, piedaloties 416 mačos. Viņš sešas reizes ieguva Vācijas čempionu titulu, trīs Vācijas kausus, vienu Eiropas Kausu ieguvēju kausu un trīs Eiropas kausus (1974. gadā uzvarot Atletico Madrid, 1975. gadā Leeds United un 1976. gadā Saint-Étienne). 1974. gada finālā pret Atlético Madrid, Švarcenbeks guva izlīdzinājuma vārtus pēdējā minūtē. Divas dienas vēlāk Bayern uzvarēja pārspēlē ar rezultātu 4–0.
Rietumvācijas futbola izlases sastāvā Švarcenbeks spēlēja no 1971. līdz 1978. gadam. Palīdzējis izlasei uzvarēt 1974. gada FIFA Pasaules kausā, finālā pārspējot Nīderlandi. Uzvarējis arī 1972. gada Eiropas čempionātā, finālā apspēlējot PSRS izlasi, kā arī izcīnīt otro vietu 1976. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Bayern Munich
Rietumvācija
Interešu izglītība
Interešu izglītība ir bērna vai jaunieša iespēja attīstīt savu radošo potenciālu, lietderīgi pavadīt brīvo laiku, gūt jaunu pieredzi un iemaņas.
Latvijas Izglītības likumā noteikts, ka interešu izglītība ir "personas individuālo izglītības vajadzību un vēlmju īstenošana neatkarīgi no vecuma un iepriekš iegūtās izglītības".
Interešu izglītības īstenotāji
Interešu izglītības programmu īstenošanu galvenokārt veic interešu izglītības iestādes un vispārizglītojošās skolas.
Interešu izglītības iestādēs, atšķirībā no vispārizglītojošām skolām, parasti intensīvs darbs noris arī vasaras mēnešos, piedāvājot savādākas šī darba organizācijas formas, piemēram, dažādas nometnes, radošās darbnīcas, spēļu istabas.
Darbības formas
Interešu izglītībā izmantotās darbības formas var būt ļoti dažādas: piemēram, pulciņu un kolektīvu nodarbības, individuālais darbs, dažādu interešu klubi, nometnes, pasākumi, konkursi un viktorīnas, sacensības, iesaistīšanās dažādos projektos u.c.
Nepiedots
"Nepiedots" (en) ir 1992. gada ASV vesterna filma, kuras režisors un galvenās lomas attēlotājs ir Klints Īstvuds.
Filma ir par novecojošo Viljamu Maniju — slepkavu, kas pieņem vienu darba piedāvājumu vairākus gadus pēc tam, kā sācis pievērsties darbam fermā. Galvenās lomas tajā attēlo Īstvuds, Džīns Hekmens, Morgans Frīmens, Ričards Heriss.
Reiniški
Reiniški ir ciems Biķernieku pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 249 km attālumā no Rīgas.
50. kilometrs
50. kilometrs ir neizmantots dzelzceļa pieturas punkts Glūdas pagastā (uz robežas ar Svētes pagastu) līnijā Jelgava—Liepāja starp Jelgavas staciju un Viesturu pieturu. Atrodas netālu no Mežvidu vasarnīcu ciema, pieturai tuvākās mājas ir "Maztumes". Dzelzceļa pieturā saglabājusies pasažieru nojume. Uz 50. kilometra pieturu neved neviens ceļš, piekļūt tai var pa sliedēm vai caur mežu no tuvākā ceļa. No Mežvidiem uz Jelgavu kursē pilsētas autobusi, no autobusa galapunkta līdz 50. kilometram jāiet apmēram kilometrs. Dažu simtu metru attālumā no pieturas Glūdas virzienā atrodas FUES/WILD postenis.
Vēsture
1917. gadā apmēram kilometru no tagadējās pieturas uz Glūdas pusi atradās stacija Lone. Kopš 2010. gada, kad atcēla dīzeļvilciena maršrutu Rīga—Reņģe, pieturas punkts ir neizmantots. 2016. gadā nojaukti pieturas peroni.
Čoruma
Čoruma (tr) ir pilsēta Turcijas ziemeļdaļā, Čorumas ila administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Pilsēta izvietojusies ielejā Anatolijas plakankalnē 230 km uz austrumiem no valsts galvaspilsētas Ankaras.
Vēsture
Pilsētas apkārtne bijusi apdzīvota kopš bronzas laikmeta — 80 km uz dienvidrietumiem no Čorumas atradās senās Hetu impērijas galvaspilsēta Hatuša. Tiek uzskatīts, ka Čorumas apkārtnē atradusies Bizantijas pilsēta Eihaneja (Εὐχάνεια), bet tam trūkst tiešu pierādījumu. Mūsdienu pilsēta tās pašreizējā atrašanās vietā zināma kopš 16. gadsimta.
Bobslejs 1976. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Bobslejs 1976. gada ziemas olimpiskajās spēlēs norisinājās Insbrukas olimpiskajā bobsleja, kamaniņu un skeletona trasē, kas atrodas Īglsā, netālu no Insbrukas. Olimpiskās sacensības notika no 6. līdz 14. februārim.
Šajā sporta veidā medaļas tika sadalītas divās disciplīnās vīriešiem — divniekos un četriniekos.
Kopā šajā sporta veidā piedalījās 92 sportisti no 13 valstīm. Ar medaļām bagātākie bija Austrumvācijas sportisti, kuri vienīgie izcīnīja divas zelta medaļas. Savukārt Šveice un Rietumvācija katra šajā sporta veidā izcīnīja pa vienai sudraba un bronzas medaļai.
Pārstāvētās valstis
1976. gada ziemas olimpisko spēļu bobsleja sacensībās bija pārstāvētas 13 valstis. Austrumvācijas sportisti pirmo reizi debitēja bobslejā.
Iekavās norādīts kopējais sportistu skaits no valsts.
Faļtopi
Faļtopi ir ciems Augšdaugavas novada Salienas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 9 km no pagasta centra Salienas, 36 km no novada centra Daugavpils un 267 km no Rīgas.
Dainis Sumišķis
Dainis Sumišķis ir latviešu aktieris.
Piedalījies teātra "Skatuve" izrādēs. Filmējies "Sapņu komanda 1935", "Rūdolfa mantojums", "Rīgas sargi", "Nameja gredzens", "Baņuta", "Suflieris" un "Baiga vasara", kā arī seriālos "Likteņa līdumnieki". un "Cerību iela 21".
Paugurainā dižsardzene
Paugurainā dižsardzene, agrāk paugurainā saulsardzene (Macrolepiota mastoidea, agrāk Lepiota umbonata u.c., pavisam Index Fungorum kopā ar varietātēm uzrāda 55 reģistrētus latīniskus šīs sugas nosaukumus) ir Latvijā reta atmateņu dzimtas dižsardzeņu ģints sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.
Augšanas apstākļi
Humusa un nedzīvās zemsedzes saprofīte. Aug pa vienai un grupās no augusta līdz septembrim mitrās pļavās, ganībās un mežmalās, arī piejūras augsnēs.
Līdzīgās sugas
Jaunībā var līdzināties nāvīgi indīgajai baltajai mušmirei. Visas mušmires atšķiras no dižsardzenēm ar to, ka viņām uz cepurītes nav saplaisājušu tumšu zvīņu, var būt tikai baltas pārslas — plīvura atliekas, un mušmirēm kātiņa pamatne ietverta makstī, kādas dižsardzenēm nav. Bez tam, baltajai mušmirei ir nepatīkama smaka. Tāpat bez zvīņām ir atmatenes. No šīm ģintīm dižsardzenes atšķiras arī ar to, ka viņu gredzens uz kātiņa ir pārbīdāms. No dižsardzenēm lielākā līdzība ir ar ēdamo sēnalaino dižsardzeni, kuras kātiņš gluds bez zvīņām un cepurīte ar platākām zvīņām. Vienīgā uzturā neieteicamā Latvijā atrodamā šīs ģints suga — dārza dižsardzene — sastopama galvenokārt siltumnīcās un jaunībā ir ar brūnu cepurīti, vecumā tās cepurītē arī daudz vairāk brūnās krāsas lielāko zvīņu dēļ un tās mīkstums uz vecumu arī nobrūnē, lapiņām kļūstot sarkanbrūnām, kamēr paugurainajai dižsardzenei tās paliek baltas.
Klasiskā mitoloģija
Klasiskā mitoloģija var būt:
Juhanna Skotheima
Juhanna Skotheima (sv; dzimusi ) ir zviedru biatloniste.
Ēriks Lobrons
Ēriks Lobrons (de; dzimis Filadelfijā) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (1982).
Biogrāfija
Piedzimis ASV, bet piecu gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlies uz Vāciju. 1978. gadā kļuvis par Vācijas junioru šaha čempionāta uzvarētāju. Divas reizes uzvarējis arī Vācijas šaha čempionātos (1980, 1984). Trīs reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikli starpzonu turnīros, kuros labāko rezultātu sasniedzis 1993. gadā Groningenā, kad ieņēmis 10. vietu. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Bīlē (1981. gadā kopā ar Vlastimilu Hortu un 1986. gadā kopā ar Ļevu Polugajevski), Manilā (1982. gadā kopā ar Ļevu Polugajevski), Ņujorkā (1983, 1985), Berlīnē (1984), Lionā (1988. gadā kopā ar Simenu Agdesteinu), Vīsbādenē (1993), Grācā (1993), Veikanzē (2003). 1990. gadā Vācijas komandas SG Solingen sastāvā uzvarējis Eiropas šaha klubu kausa izcīņā.
Pārstāvējis Vācijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1980. gadā Lobronam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1982. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Lasīšana
Lasītprasme
Lasītprasme ir pareizi un kritiski izprast rakstītos tekstus. Plašākā interpretācijā lasītprasme ir spēja identificēt, saprast, interpretēt, radīt, digitāli pielietot un komunicēt, izmantojot vizuālos, skaņas un digitālos materiālus. Lasītprasme ir izglītības pamats. Neprasmi lasīt un rakstīt sauc par analfabētismu. Starptautiskā lasītprasmes diena tiek atzīmēta 8. septembrī.
Rejas Vacumi
Rejas Vacumi ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 171 km attālumā no Rīgas.
2013. gada Kanādas Grand Prix
2013. gada Kanādas Grand Prix izcīņa notika 9. jūnijā Monreālā. Tajā jau trešo uzvaru sezonā izcīnīja Sebastiāns Fetels, kuram šī bija pirmā uzvara Kanādas trasē. otrais palika Fernando Alonso, kamēr trešais finišēja Luiss Hamiltons.
Kiravska
Vēsture
Rakstos no 16. gadsimta kā Lietuvas lielkņazistes ciems. Iekļauta Krievijas Impērijā pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā. 1935. gadā izveidojot rajonu, rajona centru Starcus nosauca par godu padomju darbiniekam Sergejam Kirovam. Pilsēta no 2001. gada.
Skole
Skole ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Skoles rajona centrs pie Opiras upes, Skoles Beskidu kalnos. Pilsēta atrodas ukraiņu etniskās grupas boiku tradicionālajā apdzīvotības rajonā.
Vēsture
Leģenda vēsta, ka Skoles apkaimē 1015. gadā Kijevas lielkņazs Svjatopolks Vladimirovičs panāca un nogalināja uz Ungāriju bēgošo brāli Svjatoslavu. Svjatopolks esot devis komandu Сколоть их всех! (Sacirst viņus visus!) no kā pilsētas nosaukums. Apkārtnē ir daudzi citi vietvārdi, kas saistās ar šo kauju.
Rakstos pirmoreiz minēta 1397. gadā kā apdzīvota vieta pie svarīga ceļa no Kijivas uz Ungāriju. Vēlāk ietilpa Žečpospolitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Skole tika iekļauti jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Skolē iegāja PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Skoli ieņēma vācieši. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.
Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Skole bija Ukrainas PSR sastāvā.
J.M.K.E.
J.M.K.E. ir igauņu pankroka grupa, kas tika dibināta Tallinā,.
Vēsture
1980. gados Igaunijā parādījās ne tikai pankroks, bet arī smagais metāls, jaunais romantisms un jaunais vilnis. Neskatoties uz to, ka Igaunijā žanri parādījās vairākus gadus pēc tam, kad tas bija noticis pārējā pasaulē, Igaunija joprojām palika soli priekšā citām Padomju Savienības republikām.