cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sopočnaja Karga
Jūras hidrometeoroloģiskā krasta stacija «Sopočnaja Karga» (ru), ir Krievijas vissezonas hidrometeoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Jeņisejas upes grīvā Jeņisejas līča austrumu krastā Taimiras pussalas rietumu piekrastē. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.
Vēsture
Stacija atvērta 1939. gada 2. oktobrī un darbojas bez pārtraukumiem līdz mūsdienām. Sākotnēji veica tikai pamata hidrometeoroloģiskos novērojumus, bet kopš 20. gadsimta 60. gadiem programma paplašināta, iekļaujot arī agrometeoroloģiskos novērojumus briežkopības vajadzībām. Pēdējos gados stacijas apkārtnē vērojama strauja krasta abrāzija, tādēļ daļu stacijas ēku nācies pārvietot dziļāk iekšzemē.
Frīdrihs Fromholds Martenss
Frīdrihs Fromholds Martenss (,, 1845-1909) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas Impērijas diplomāts un starptautisko tiesību speciālists. Pazīstams ar viņa vārdā nosaukto "Martensa klauzulu", ko viņš formulēja 1899. gada Hāgas miera konferencē. 1901.-1908. gadā vairākkārt nominēts Nobela miera prēmijai, bet nav to saņēmis.
Dzīvesgājums
1871. gadā viņš kļuva par Pēterburgas universitātes starptautisko tiesību katedras docentu, bet 1872. gadā par publisko tiesību profesoru Carskoje Selo licejā. 1873. gadā Martenss aizstāvēja zinātņu doktora disertāciju "Par konsuliem un konsulāro ekspedīciju Austrumos" un tika iecelts par ārkārtas profesoru Pēterburgas universitātē, 1876. gadā par ordināro profesoru. 1874. gadā viņš kļuva par Krievijas Impērijas kanclera un ārlietu ministra Aleksandra Gorčakova īpašo uzdevumu atašeju. 1879. gadā viņš Bādenbādenē salaulājās ar Katarīnu Mariju Luīzi Tūru. Nākamajos gados profesors Martenss guva ievērību ar saviem rakstiem, it īpaši ar 1881. un 1882. gadā publicēto grāmatu "Civilizēto nāciju starptautiskās tiesības" divos sējumos, kas 1883. gadā tika izdota vācu valodā (Völkerrecht. Das internationale Recht der civilisierten Nationen). No 1874. līdz 1909. gadam Martenss izdeva 15 sējumu krājumu par Krievijas starptautiskajiem līgumiem ar citām valstīm paralēli krievu un franču valodās (Recueil des traités et conventions conclus par la Russie).
Martenss piedalījās daudzās starptautiskās konferencēs, ieskaitot 1889. gada Briseles Tirdzniecības un jūras tiesību konferencē, 1889./1890. gada Briseles Pretverdzības konferencē un Hāgas Starptautisko privāto tiesību konferences sesijās 1893., 1894., 1900. un 1904. gadā. Viņš bija sarunu vedējs un starptautiskais vidutājs daudzu valstu konfliktos. Martenss spēlēja svarīgu lomu 1905. gada sarunās starp Japānu un Krieviju, kas beidzās ar Portsmutas līguma noslēgšanu un Krievijas-Japānas kara pārtraukšanu.
Lai sagatavotu Hāgas miera konferenci pretišķību pārvarēšanai starp Trejsavienības valstīm un pārējām Eiropas lielvalstīm, Martenss 1907. gadā personīgi tikās ar visu Eiropas lielvalstu ķeizariem, imperatoriem un karaļiem.
Martenss negaidīti mira 1909. gada 20. jūnijā Valkas dzelzceļa stacijā ceļojuma laikā no savas vasaras mājas Pērnavā uz Pēterburgu. Apglabāts Pēterburgas luterāņu kapos.
Piemiņa
1984. gadā igauņu rakstnieks Jāns Kross publicēja romānu "Professor Martensi ärasõit", kas 2011. gadā tika izdots latviski ar nosaukumu "Profesora Martensa aizbraukšana" (tulk. M. Grīnberga).
Ārlavciems
Ārlavciems ir apdzīvotā vieta Tukuma novada Slampes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 9,3 km no pagasta centra Slampes, 9,0 km no novada centra Tukuma un 67,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas starp autoceļu P98 (Jelgava (Tušķi)—Tukums) un Tukuma-Jelgavas dzelzceļa līniju.
Monmartras kapsēta
Monmartras kapsētu oficiāli atklāja 1825. gada 1. janvārī. Tās platība ir 11 hektāri, te ir sastādīti 783 koki. Pāri kapsētai ir 1888. gadā būvētais Kolankūra metāla tilts (Pont de Caulaincourt). Kapsēta atrodas avenue Rachel 20, Parīzes 18. apgabalā, kas atrodas tā saucamajā augšējā pilsētā, vēsturiskajā centrā netālu no Svētās Sirds bazilikas (La Basilique du Sacré Cœur de Montmartre). 20 000 kapavietu starpā ir tādu slavenu cilvēku kā Heinriha Heines, Stendāla, Zolā, Berlioza, Vaclava Ņižinska pieminekļi. Vispopulārākā tūristu un pielūdzēju vidū ir franču dziedātājas Dalidas atdusas vieta, kas visu gadu ir noklāta ar ziediem.
Zilenīši
Zilenīši, zilenīšu ģints (Polyommatus) ir zeltainīšu dzimtas (Lycaenidae) ģints, kas ir lielākā un plašākā ģints zilenīšu apakšdzimtā (Polyommatinae). Zilenīši mājo un ir sastopami Palearktikas ekozonā. Lai noteiktu sugu, zilenīšiem parasti ir jāskatās abas spārnu puses un visdrošāk sugu var noteikt pēc spārna apakšpuses.
Latvijā
Latvijā sastopamas 6 zilenīšu ģints sugas: amoliņa zilenītis (Polyommatus dorylas), esparsešu zilenītis (Polyommatus damon), krāšņais zilenītis (Polyommatus bellargus), meža zilenītis (Polyommatus semiargus), parastais zilenītis (Polyommatus icarus) un vīķu zilenītis (Polyommatus amandus). Visbiežāk Latvijas pļavās var novērot parasto zilenīti (Polyommatus icarus).
Sistemātika
• * Amoliņa zilenītis (Polyommatus dorylas)
• * Esparsešu zilenītis (Polyommatus damon)
• * Krāšņais zilenītis (Polyommatus bellargus)
• * Meža zilenītis (Polyommatus semiargus)
• * Parastais zilenītis (Polyommatus icarus)
• *Polyommatus achaemenes
• *Polyommatus actinides
• *Polyommatus actis
• *Polyommatus admetus
• *Polyommatus aedon
• *Polyommatus afghanicus''
Jānis Ankravs
Dzīvesgājums
Dzimis 1892. gada 13. jūlijā Sarkaņu pagasta Kalnajaunzemos pareizticībā pārgājuša lauksaimnieka Jāņa Ankrava un viņa sievas Edas, dzimušas Zeltiņas, ģimenē. Mācījās Sarkaņu pagastskolā, Lazdonas draudzes skolā, no 1904. gada Rīgas garīgajā skolā, tad Rīgas Pareizticīgo garīgajā seminārā. Studēja Maskavas Komercinstitūta Ekonomiskās nodaļas pedagoģiskās programmas grupā (1912—1916). Pirmā pasaules kara laikā strādāja par darbvedi un skolotāju Maskavā un Tulas guberņā.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus afghanistana
• *Polyommatus ahmadi
Jānis Ankravs
Dzīvesgājums
1920. gadā atgriezās Latvijā studēja tieslietas LU Tiesību nodaļā (1921—1931), līdztekus strādāja par jaunāko tiesamatu kandidātu Tiesu palātā, tad par vecāko tiesamatu kandidātu. No 1930. gada bija Rīgas apgabaltiesas prokurora biedrs, no 1932. gada Rīgas apgabaltiesas loceklis., bija Rīgas apgabaltiesas priekšsēdētāja biedrs (1935—1936), Rīgas Centrālcietuma Administratīvās komisijas priekšsēdētājs (1936—1937). 1937. gadā Ankravu iecēla par Latvijas Senāta senatoru Kriminālās kasācijas departamentā.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus alcestis
Jānis Ankravs
Dzīvesgājums
Pēc Otrā pasaules kara dzīvoja Jaunpiebalgas ciema ambulancē ar Jura Lasmaņa vārdu. 1952. gadā Ankravu apcietināja un sodīja ar brīvības atņemšanu uz 25 gadiem. Apsūdzībā viņam inkriminēja palīdzības sniegšanu buržuāziskām organizācijām un to, ka, būdams prokurors, uzraudzījis izmeklēšanu komunistu lietās, un, būdams senators, taisījis spriedumus pret Komunistiskās partijas biedriem. Uz jautājumu, vai viņš atzīst savu vainu, Ankravs tiesas sēdē esot norādījis, ka viņam esot grūti atbildēt, jo „dzīvojot buržuāziskā Latvijā, es nezināju PSRS Kriminālkodeksu”.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus aloisi
Jānis Ankravs
Dzīvesgājums
Pēc ielodzījuma Jaroslavļas apgabala gulaga nometnēs viņš 1956. gadā atgriezās Latvijā. Miris 1963. gada 26. novembrī Rīgā.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus amor
• *Polyommatus annamaria
• *Polyommatus anthea
• *Polyommatus anticarmon
• *Polyommatus antidolus
• *Polyommatus arasbarani
• *Polyommatus ardschira
• *Polyommatus ariana
• *Polyommatus artvinensis
• *Polyommatus aserbeidschanus
• *Polyommatus atlantica
• *Polyommatus attalaensis
• *Polyommatus avinovi
• *Polyommatus baltazardi
• *Polyommatus barmifiruze
• *Polyommatus baytopi
• *Polyommatus bilgini
• *Polyommatus bilucha
• *Polyommatus birunii
• *Polyommatus biton
• *Polyommatus bogra
• *Polyommatus boisduvalii
• *Polyommatus buzulmavi
• *Polyommatus caeruleus
• *Polyommatus carmon
• *Polyommatus carmonides
• *Polyommatus celina
• *Polyommatus chitralensis
• *Polyommatus cilicius
• *Polyommatus ciloicus
• *Polyommatus cornelia
• *Polyommatus corona
• *Polyommatus csomai
• *Polyommatus cyane
• *Polyommatus cyaneus
• *Polyommatus dagestanicus
• *Polyommatus dagmara
• *Polyommatus dama
• *Polyommatus damocles
• *Polyommatus damone
• *Polyommatus damonides
• *Polyommatus dantchenkoi
• *Polyommatus daphnis
• *Polyommatus darius
• *Polyommatus deebi
• *Polyommatus dezinus
• *Polyommatus diana
• *Polyommatus dizinensis
• *Polyommatus dolus
• *Polyommatus dux
• *Polyommatus ectabanensis
• *Polyommatus elbursicus
• *Polyommatus ellisoni
• *Polyommatus elvira
• *Polyommatus erigone
• *Polyommatus eriwanensis
• *Polyommatus ernesti
• *Polyommatus eroides
• *Polyommatus eros
• *Polyommatus erotides
• *Polyommatus erotulus
• *Polyommatus escheri
• *Polyommatus esfahensis
• *Polyommatus eurypilus
• *Polyommatus evansi
• *Polyommatus everesti
• *Polyommatus fabiani
• *Polyommatus fabressei
• *Polyommatus fatima
• *Polyommatus femininoides
• *Polyommatus firdussii
• *Polyommatus forresti
• *Polyommatus fraterluci
• *Polyommatus fulgens
• *Polyommatus glaucias
• *Polyommatus golgus
• *Polyommatus haigi
• *Polyommatus hispana
• *Polyommatus hopfferi
• *Polyommatus huberti
• *Polyommatus humedasae
• *Polyommatus hunza
• *Polyommatus igisizilim
• *Polyommatus interjectus
• *Polyommatus iphicarmon
• *Polyommatus iphidamon
• *Polyommatus iphigenia
• *Polyommatus iphigenides
• *Polyommatus iranicus
• *Polyommatus isauricoides
• *Polyommatus ischkaschimicus
• *Polyommatus juldusa
• *Polyommatus juno
• *Polyommatus kamtshadalis
• *Polyommatus kanduli
• *Polyommatus karindus
• *Polyommatus kashgharensis
• *Polyommatus kendevani
• *Polyommatus khoshyeilagi
• *Polyommatus klausschuriani
• *Polyommatus lanka
• *Polyommatus larseni
• *Polyommatus lorestanus
• *Polyommatus lycius
• *Polyommatus magnifica
• *Polyommatus marcida
• *Polyommatus melamarina
• *Polyommatus melanius
• *Polyommatus menalcas
• *Polyommatus menelaos
• *Polyommatus meoticus
• *Polyommatus merhaba
• *Polyommatus miris
Avianca Ecuador
Avianca Ecuador (agrākais nosaukums AeroGal) ir Ekvadoras lidsabiedrība. Ietilpst Avianca grupā. Galvenā bāze atrodas Mariscal Sucre starptautiskajā lidostā Kito; sekundārā — José Joaquín de Olmedo starptautiskajā lidostā Gvajakilā. Dibināta 1985. gadā.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus mithridates
• *Polyommatus mofidi
• *Polyommatus molleti
Avianca Ecuador
Avianca Ecuador īpašnieks ir Kolumbijā reģistrētais Avianca Holdings SA, kurš ir pievienojies aliansei Star Alliance.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus morgani
• *Polyommatus muetingi
• *Polyommatus myrrha
• *Polyommatus nadira
Avianca Ecuador
Lidsabiedrība nodrošina pasažieru un kravu pārvadajumus Ekvadorā kontinenta daļā un uz Galapagu salām, kā arī uz Kolumbiju un Peru.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus nekrutenkoi
• *Polyommatus nephohiptamenos
Avianca Ecuador
Lidsabiedrība dibināta 1985. gada novembrī ar nosaukumu Aero Galapagos (saīsinājumā AeroGal), lai nodrošinātu pasažieru un kravu pārvadajumus no Ekvadoras kontinentālās daļas uz Galapagu salām. Sākotnēji tā izmantoja divas lidmašīnas Dornier Do 28.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus nivescens
• *Polyommatus nuksani
Avianca Ecuador
No 1993. līdz 1995. gadam lidsabiedrība atjaunoja gaisa floti ar 3 Fairchild F-27.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus olympicus
Avianca Ecuador
2002. gada iegādāts pirmais Boeing 727-200. 2006. gada jūlijā atklāta pirmā starptautiskā līnija uz Bogotu Kolumbijā. 2008. gadā ar Boeing 757 sākti lidojumi uz Maiami ASV.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus peilei
• *Polyommatus phyllides
• *Polyommatus phyllis
• *Polyommatus pierceae
• *Polyommatus pierinoi
Avianca Ecuador
Līdz 2015. gada sākumam lidsabiedrībai nav atgadījušies nopietni incidenti vai avārijas.
Zilenīši
Sistemātika
• *Polyommatus poseidon
• *Polyommatus poseidonides
• *Polyommatus posthumus
• *Polyommatus pseudactis
• *Polyommatus pseuderos
• *Polyommatus pseudoxerxes
• *Polyommatus pulchella
• *Polyommatus putnami
• *Polyommatus ripartii
• *Polyommatus rjabovi
• *Polyommatus rovshani
• *Polyommatus sagratrox
• *Polyommatus sennanensis
• *Polyommatus shahrami
• *Polyommatus shamil
• *Polyommatus sheikh
• *Polyommatus sigberti
• *Polyommatus stigmatifera
• *Polyommatus stoliczkanus
• *Polyommatus surakovi
• *Polyommatus sutleja
• *Polyommatus syriaca
• *Polyommatus tankeri
• *Polyommatus tenhageni
• *Polyommatus theresiae
• *Polyommatus thersites
• *Polyommatus transcaspicus
• *Polyommatus tshetverikovi
• *Polyommatus tsvetaevi
• *Polyommatus turcicolus
• *Polyommatus turcicus
• *Polyommatus valiabadi
• *Polyommatus vanensis
• *Polyommatus venus
• *Polyommatus violetae
• *Polyommatus vittatus
• *Polyommatus wagneri
• *Polyommatus xerxes
• *Polyommatus yurinekrutenko
• *Polyommatus zamotajlovi
• *Polyommatus zapvadi
• *Polyommatus zarathustra
AAE Pro līga
AAE Pro līga (ar), sponsorēšanas nolūkos pazīstama kā ADNOC Pro League, ir augstākā futbola līga Apvienotajos Arābu Emirātos. Čempionātā piedalās 14 komandas.
Līga tika dibināta 1973. gadā. Visvairāk (14) čempionu titulus ir izcīnījusi Al Ain komanda.
Putrāni (Dricānu pagasts)
Putrāni ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 245 km attālumā no Rīgas.
Topoļčanu apriņķis
Topoļčanu apriņķis ir Slovākijas Nitras apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Nitras apgabala Zlate Moravces un Nitras apriņķiem, Trenčīnas apgabala Nove Mesto pie Vāhas, Bānovces pie Bebravas un Partizānskes apriņķiem, kā arī Trnavas apgabala Hlohovecas un Pještjanu apriņķiem.
Ivans Teļegins
Ivans Teļegins (ru, dzimis ) ir krievu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Teļegins pārstāv KHL komandu Maskavas CSKA.
Krievijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis divos Pasaules čempionātos un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Vilnis Titāns
Vilnis Titāns (dzimis Limbažos, miris  Rīgā) bija latviešu tēlnieks. Strādāja stājtēlniecībā, memoriālajā un monumentālajā tēlniecībā un medaļu mākslā. Darbi izpildīti galvenokārt granītā, arī bronzā un kokā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1944. gadā Limbažos mežsarga ģimenē. Mācījās Viļķenes pamatskolā, apmeklēja Latvijas Republikas arodbiedrību padomes Kultūras nama tēlniecības studiju (vad. L. Dzeguze) un LVMA vakara sagatavošanas kursus (1967). Studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Tēlniecības nodaļā, studijas beidza 1974. gadā ar diplomdarbu "Cilvēks un kosmoss" (vad. E. Melderis).
Strādāja par Carnikavas astoņgadīgās skolas zīmēšanas skolotāju (1974—1977), Mākslas muzeju un izstāžu apvienotā direkcijas (MMIAD), T. Zaļkalna memoriālā muzeja restauratoru (1977—1981), Mākslas fonda (MF) Tēlniecības nama izstāžu zāles vadītāju (1981—1985). Izstādēs piedalījās kopš 1977. gada. Mākslinieku savienības biedrs kopš 1983. gada.
Parastais krupis
Parastais krupis jeb vienkārši krupis (Bufo bufo) ir krupju dzimtas (Bufonidae) Latvijā dzīvojoša bezastaino abinieku suga. Tas sastopams plašā Eiropas areālā, izņemot Skandināvijas ziemeļus, Īriju, Islandi, Pirenejus un lielāko daļu Vidusjūras salu. No Vidusjūras salām tas sastopams Sicīlijā. Tas mājo arī Āzijas dienvidrietumos (Turcijā un Sīrijā), lai gan izplatīts galvenokārt Āzijas ziemeļrietumos. Krupis izplatīts visā Latvijā un sastopams ļoti bieži, lai gan to ir grūti novērot, jo lielāko dienas daļu tas guļ noslēpies.
Sistemātikas izmaiņas
Vairākas kādreizējās parastā krupja pasugas mūsdienās tiek sistematizētas kā atsevišķas sugas: Formozas krupis (Bufo bankorensis), Japānas krupis (Bufo japonicus), Kaukāza krupis (Bufo verrucosissimus), Kukunora krupis (Bufo tuberculatus), milzu krupis (Bufo spinosus) un Tālo Austrumu krupis (Bufo gargarizans).
Vilnis Titāns
Dzīvesgājums
Miris 2006. gada 10. jūnijā, apbedīts Skultē. Dēli, Jānis Titāns — gleznotājs un Vilnis Titāns - ārsts.
Parastais krupis
Izplatība
Parastais krupis ir trešā visbiežāk sastopamā bezastaino abinieku suga Eiropā (uzreiz pēc parastās vardes un zaļās vardes). Tas mājo Turcijā un Sīrijā, bet Āzijas izplatība galvenokārt ir mērenajā joslā. Virzienā uz austrumiem krupis sastopams līdz Irkutskai Sibīrijā un Kazahstānas ziemeļiem. Parastais krupis mājo no jūras līmeņa līdz 2500 metriem virs jūras līmeņa. Apdzīvo dažādus mitrus biotopus ar biezu augāju. Galvenokārt sastopams mitros, mežainos apvidos, kas var būt gan skujoku, gan lapkoku, gan jauktu koku meži, pļavās, krūmājos, dārzos un parkos, nereti samērā tālu no ūdenstilpes. Parasti izvairās no plašiem, atklātiem biotopiem. Dienā tie uzturas zem dažādiem priekšmetiem (malkas, akmeņiem u.c.), zem augiem vai daļēji ierakušies zemē. Ūdensbaseinos uzturas tikai nārsta laikā. Nārsto dažāda dziļuma un platības ezeros, dīķos, lielās peļķēs, strautos ar samērā tīru ūdeni. Ziemo grauzēju alās, zem akmeņiem, alās un pagrabos.
Vilnis Titāns
Daiļrades raksturojums
Titāna tēlniecībai raksturīga konstruktīva stilistiskā ievirze. Daiļradi ietekmējusi arī tautas māksla un latvju raksti. Kompozīcijās izmantotas ģeometrizētas dabas formas, kas reizēm papildinātas ar tautas rakstiem. Darbiem dekorativitāti piešķir arī akmens virsmas kaluma faktūras, akmens un bronzas materiāla apvienojums.
Parastais krupis
Izskats
Parastajam krupim mātītes ir masīvākas un lielākas nekā tēviņi, un dienvidos dzīvojošie īpatņi ir lielāki nekā ziemeļos dzīvojošie. Tēviņa ķermeņa garums ir 5—6 cm, mātītes 8—9 cm. Sastopami arī lielāki īpatņi, pieaugušas mātītes ķermeņa garums var sasniegt 12—13 cm. Galva krupim ir plata ar lielu muti un bez zobiem. Āda sausa, kārpaina. Galvas malās lieli pieauss indes dziedzeri ­— parotīdi. Sīkāki indes dziedzeri izkaisīti pa visu ādu. Plēsīgie dzīvnieki, kas medī krupjus, ādu un galvu ar parotīdiem parasti atstāj neskartu. Krupja ķermenis ir saplacināts un parasti piespiests pie zemes. Tā priekškājas ir īsas un pēdas iegrieztas uz iekšpusi. Pakaļkājas, salīdzinot ar citiem krupjiem un vardēm, arī ir īsas. Pēdām nav peldpleznu. Mugura pelēka vai brūna, var būt gan gaišāka, gan tumšāka, bieži ar olīvzaļganu nokrāsu. Mātītes ir brūnākas, bet tēviņi pelēcīgāki. Vēderpuse gaiša, reizumis ar maziem sarkaniem punktiņiem. Redzokļi horizontāli, dzeltenā vai vara krāsā. Nārsta laikā tēviņi atšķiras no mātītēm ar tumšbrūnām dzimumtulznām priekškāju iekšpusē. Tās tiek izmantotas, lai pārošanās brīdī varētu cieši satvert mātīti. Tēviņš nārsta laikā dzied, taču klusi un neizteiksmīgi. Tā iekšējais rezonators ir neliels un no ārpuses nav redzams.
Vilnis Titāns
Nozīmīgākie darbi
"Tautasdziesma" (1978), "Austras koks" (1982), "Jumis", "Saules pulkstenis" (abi 1983), cikls "Ceļa stabiņi" (1985), triptihs "Leģenda par karu" (1987). Kultūras fonda Daugavas programmas ietvaros 1991. gadā izveidoja desmit granīta zīmes ("Robežkrogs" un "Dīriķupīte" Birzgalē, piemiņas akmens Daugavas plostniekiem Dunavā u.c.).
Parastais krupis
Uzvedība un barība
Krupis kļūst aktīvs vakarā un visu nakti pavada, barojoties ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, lielāki īpatņi spēj norīt arī sīkus mugurkaulniekus. Iecienīta barība ir kailgliemeži, mitrenes (Oniscidea), vaboles, tauriņu kāpuri, mušas, sliekas un nelielas peles. Mazāks upuris tiek uzlaizīts ar mēli, bet lielāks saķerts žokļos. Tā kā krupim nav zobu, medījums tiek norīts vesels. Tas savu medījumu neatšķir, bet reaģē uz jebkuru nelielu, tumšu, kustīgu objektu. Krupis ļoti labi redz arī tumsā un medī, izmantojot redzi. Ja laiks ir apmācies un lietains, krupis sastopams arī dienā, jo barībai izmanto sliekas, kas, glābdamās no lietus ūdens, ir izlīdušas virszemē. Sausās un saulainās dienās krupji parasti slēpjas zem akmeņiem, koku saknēm un kritušiem kokiem, lapu un baļķu kaudzēs, grauzēju alās, saimniecības ēkās, lai pasargātu ādu no izžūšanas. Krupis naktī medīdams klejo apkārt, bet no rīta atgriežas savā slēptuvē. Vienā un tajā pašā slēptuvē tas var atgriezties vairākus mēnešus pēc kārtas. Tas pārvietojas lēniem, nevienmērīgiem soļiem vai īsiem lēcieniem. Ūdenī krupis ir neveikls un ūdenstilpi apmeklē tikai nārsta periodā. Laiku pa laikam krupis maina ādu, tā nonāk nost kā skrandains lēveris, kuru krupis pēc tam apēd. Ziemu tas pavada slēptuvē, iegrimis ziemas miegā.
Vilnis Titāns
Nozīmīgākie darbi
Projekta "Saules tilts pāri līcim" ietvaros izveidoja koka zīmi "Zilā Saule" Kolkā, granīta "Uguns zīmi" Roņu salā un granīta zīmi "Baltā saule" Ainažos (1996—1998). Pēc projekta "Latvija saules zīmē" uzstādīja četras granīta zīmes Latvijas tālākajos ģeogrāfiskajos punktos: "Austras koks" Pasienes pagastā, "Zaļais stars" Nīcas pagastā, "Baltās naktis" Ipiķu pagastā un "Saules puķe" Demenes pagastā (visas 1998 — 1999). Darinājis kapa pieminekļus (O. Rivaram — 1977, arhitektam M. Hristovam — 1985., abi Rīgā, Meža kapos, Neredzīgajam Indriķim Liepājas rajona Lažas pagasta kapos, 1988. u.c.) Veidoja pieminekli rakstniekam Sudrabu Edžum memoriālajā muzejā Siliņos Meņģelē (1986., arhitekts A. Vītols), komponistam, Latvijas himnas autoram Baumaņu Kārlim, ko atklāja 1988. gada 17. septembrī komponista dzimtajā vietā Viļķenes ciema "Indriķos", dzejniekam Fricim Bārdam Pociema Rumbiņos (1989), kā arī piemiņas zīmes brīvības cīnītājiem Cīravā (1989) un Rojā (1995). Izkala K. Zemdegas pieminekli "Koklētājs" Talsos (1996. gadā pēc 1939. gada modeļa, kopā ar dēlu J. Titānu, arhitekts A. Lācis).
Parastais krupis
Aizsardzība un ienaidnieki
Ja krupis ir izbiedēts, tas ieņem aizsardzības pozu, izslienoties stīvās kājās un cenšoties izskatīties pēc iespējas lielāks. No parotīdiem un citiem ādas dziedzeriem tam izdalās inde, kas ir pietiekami iedarbīga, lai daudzi plēsēji no krupjiem izvairītos. Tā ienaidnieki ir zalkši, eži, žurkas, mājas kaķi, gārņi, vārnas un dažādi plēsīgie putni. Putni izvairās ēst krupja ādu, tie ar knābjiem uzplēš krupja vēderu un izēd tikai iekšas. Arī kurkuļu āda ir indīga, tādēļ zivis neēd krupja kurkuļus, bet indīgā āda neattur lielo tritonu. Ar kurkuļiem barojas arī spāru kāpuri un dažādas ūdens vaboles.
Vairošanās
Pavasarī pēc atmošanās no ziemas miega sākas krupju nārsts, kad simtiem krupju dodas uz nārstošanas vietām. Vairāk kā 80% krupju atgriežas savā dzimtajā ūdenstilpē, vai tur, kur pirmoreiz veiksmīgi pārojušies. Ceļā uz savu dīķi krupis var paiet garām citām ūdenstilpēm, tajās nepaliekot. Šādu instinktu, kas spiež dzīvnieku meklēt dzimto ūdenstilpi, zinātnieki sauc par homingu (no angļu val. home — atgriezties mājās).
Vilnis Titāns
Nozīmīgākie darbi
Strādāja medaļu mākslā ("Arhitekts Andris Vītols", 1978 ; "Jānis Pauļuks", 1983), darināja plaketes ("Tēlnieks Kārlis Baumanis", 1986). Veidoja dekoratīvo skulptūru — organiskās sintēzes molekulas modeli pie PSRS ZA Bioorganiskās ķīmijas institūta Maskavā (1984).
Parastais krupis
Vairošanās
Nārsta periods sākas samērā agri, aprīļa beigās vai maija sākumā un ilgst tikai dažas dienas. Nārstošana notiek palielos dīķos, karjeros, nelielos ezeros ar pastāvīgu ūdens līmeni. Pirmie nārsta vietās ierodas tēviņi, kur uzturas vairākas nedēļas un, gaidot mātītes, tās sauc. Kad ierodas mātītes, tās sapārojas, iznērš ikrus un aiziet. Pēc kurkšķēšanas mātīte var noteikt tēviņa lielumu un spēku. Krupjiem raksturīgas vairāku tēviņu cīņas ap vienu mātīti, izveidojoties vairāku krupju kamolam, līdz spēcīgākais tēviņš beidzot nostumj konkurentus un paliek ar mātīti divatā.
Vilnis Titāns
Izstādes
Personālizstādes Rīgā ("Krustceļā", 1992; 1998), Talsos (1996), Limbažos (1997). Piedalījies grupas izstādēs "Ceļā" (kopā ar dzejnieku J. Baltvilku, fotogrāfu G. Eniņu; kolhoza "Vaidava" prēmija, 1986), Rīgā, Vaidavā (abas 1985), Limbažos, Ventspilī (abas 1986); grupas izstāde Limbažos (1987, kopā ar A. Gulbi,, Z. Dz. Rapu, J. Rapu), Lēdurgā (1988, kopā ar J. Petraškeviču , S. Krastiņu), Kauņā (1989, kopā ar V. Mickeviču, J. A. Sīmani), Rīgā (1993, kopā ar J. Titānu un J. Titānu (1893 — 1952). Piedalījās starptautiskā tēlniecības simpozijā Plovdivā (1980, Bulgārijā), granīta tēlniecības simpozijā Rīgā (1986, "Raiņa motīvs", Tēlnieku parkā pie Mārupītes), starptautiskā koktēlnieku simpozijā "Rīga—Dzegužkalns" (1998, "Pilsētas saule"). Diploms tēlniecības kvadriennālē "Rīga—84" par parka skulptūru "Atklāsme" (1984). Viļķenē veidojis piemiņas zīmi represijās cietušajiem viļķeniešiem (atklāja pēc tēlnieka nāves 2006. gada 23. augustā pie Viļķenes kultūras nama)
Parastais krupis
Krupis un cilvēks
Krupi bieži var novērot dārzos un apdzīvotu vietu tuvumā. Par to izveidojušies dažādi tautas ticējumi un mīti, kas neatbilst patiesībai. Krupis nedzer pienu, arī zemenes tas neēd, jo abinieki nekustīgus objektus neuzskata par barību. Krupja klātbūtne zemeņu dobē liecina, ka tas ieradies kailgliemežu medībās. Savukārt, mīts par piena zīšanu radies, ieraugot krupjus govju kūtī. Zīst spēj tikai zīdītājdzīvnieki, bet krupim nav šādai darbībai nepieciešamo vaigu muskuļu. Turklāt, krupis nedzer šķidrumus, bet ķermenim nepieciešamo ūdeni uzņem caur ādu no mitras zemes. Kūtī tas ķer mušas, odus un citus kukaiņus, kurus pievilina lopu mēslu un sviedru smaka.
Nav pamatojuma arī ticējumam, ka no krupja uz rokām uzmetas kārpas. Krupis ir ļoti vērtīgs dārza iemītnieks, kas aizsargā kultūraugus no visdažādākajiem kaitēkļiem.
Lota (upe)
Lota (ru) jeb Lutojoki (no) ir 235 kilometrus gara Augštulomas ūdenskrātuves pieteka Somijā un Krievijā.
Iztece pie Sāriselkes ciema Somijā. Tek austrumu virzienā. Augštece Somijas, lejtece Krievijas teritorijā. Ietek Augštulomas ūdenskrātuvē. Lielākoties līdzenuma upe, dažviet krāces.
Iežu tekstūra
Iežu tekstūra (no textura — audums, pinums) ir iežu uzbūves īpašību kopums, kuru nosaka to sastāvdaļu orientācija, relatīvais izvietojums un sadalījums.
Magmatisko iežu tekstūra ir atkarīga no kristalizācijas īpatnībām, no veida, kā tiek aizpildīta telpa ar iežu masu procesu rezultātā, kas noris kausējumā līdz atdzišanai vai kristalizācijas laikā, kā arī no plaisājumu veida, kas rodas sacietējušā kausējuma atdzišanas rezultātā vai ārējo faktoru iespaidā kristalizācijas laikā un pēc tās beigām.
Nogulumiežos izšķir primārās tekstūras, kas radušās sedimentācijas periodā (piemēram, slāņainās tekstūras) vai vēl nesacietējušajos plastiskajos nogulumos (piemēram, zemūdens noslīdeņos) un sekundārās tekstūras, kas izveidojušās stadijā, kad nogulumi transformējas iežos, kā arī to tālāko izmaiņu rezultātā (diaģenēze, kataģenēze, metamorfisma sākumstadijās).
Nogulumiežu primārās tekstūras veidojas mehānisko faktoru iedarbības rezultātā (abiogēnās tekstūras). Pie primārām tekstūrām attiecina arī tādas, kas attiecas uz nogulumu virsmām, pārsvarā sīkgraudainos iežos (viļņu ripsnājums, žūšanas plaisas, organismu dzīvības procesu pēdas).
Reizēm tekstūru un struktūru īpašības ir grūti nodalīt vienas no otrām, piemēram, oolītu kaļķakmeņi, kur oolītu forma un izmēri nosaka iežu struktūru, bet oolītu uzbūve, kas saistīta ar koncentriskiem apvalkiem ap centrālo kodolu, un sastāvošu no minerālo graudu kopuma, ir tekstūras īpašība. Atkarībā no tā, vai tekstūra ir redzama ar neapbruņotu aci, izšķir mikro un makrotekstūras.
Tekstūras termins pasaules ģeoloģiskajā literatūrā tiek traktēts atšķirīgi. Amerikāņu, angļu un daļēji franču literatūrā tekstūras jēdziens atbilst krievu (PSRS) literatūrā lietotajam terminam struktūra, un otrādi, ar struktūru viņi saprot to, kas krievu literatūrā attiecas uz tekstūru. Savukārt, vācu un lielākoties franču literatūrā šī terminoloģija sakrīt ar krievu valodā lietoto terminoloģiju.
Putrāni (Nautrēnu pagasts)
Putrāni ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 269 km attālumā no Rīgas.
Jānis Vēveris
Jānis Vēveris (1954) ir latviešu disidents, viens no organizācijas Helsinki-86 aktīvistiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1954. gada 30. decembrī Rīgā strādnieka Friča Vēvera un viņa sievas Mirdzas ģimenē. Vecāki bija baptistu draudzes locekļi. Dzīvoja Laboratorijas ielā Grīziņkalnā. Mācījās Anrī Barbisa Rīgas 11. vidusskolā, kur represētā skolotāja Ieva Lase viņam mācīja tehnisko tulkošanu. Kopš 1970. gada nodarbojās ar akadēmisko airēšanu. Strādāja par dežurantu ūdensvada un kanalizācijas pārvaldē, celtnieku brigādē, kā arī Latvijas PSR Oktobra revolūcijas un sociālisma celtniecības arhīvā.
Baptistu draudzē iepazinās ar disidentiem Jāni Rožkalnu un Edmundu Cirveli, "Gaismas akcijas" ietvaros kopēja un izplatīja trimdas latviešu preses izdevumus un grāmatas. 1983. gada 5. un 6. janvāra akcijas laikā VDK viņu apcietināja un līdz tiesai veselu gadu turēja apcietinājumā Stūra mājā. Viņu tiesāja kopā ar Jāni Rožkalnu un vienā laikā ar Gunāru Astru, piespriežot trīs gadu ieslodzījumu labošanas Permas apgabala darbu nometnē, kurā tolaik atradās arī Žanis Skudra, Ints Cālītis un citi latviešu politieslodzītie. 1985. gada decembrī viņu pārveda uz Rīgu un pēc mēneša atbrīvoja.
1986. gadā Jānis Vēveris iesaistījās Helsinki-86 grupā, pēc 1988. gada jūlija LNNK. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas strādāja Latvijas Republikas Muitas pārvaldē.
Trīna Narva
Trīna Narva (et; dzimusi Tallinā) ir Igaunijas FIDE meistare šahā (2016).
Biogrāfija
Igaunijas šaha meistaru Borisa Ritova (1937–1987) un Merikes Ritovas (1936) mazmeita. Trīnas tēvs ir FIDE šaha meistars Jāns Narva (1958), bet māte ir FIDE šaha meistare Regīna Narva (1970). Arī jaunākā māsa Maija Narva (1999) ir šaha meistare.
Pārstāvējusi Igaunijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (2010-2016). Interesanti, ka 2014. un 2016. gadā Pasaules šaha olimpiādēs spēlējusi kopā ar māti Regīnu un māsu Maiju.
2013. gadā ar zelta medaļu beigusi Tallinas Gustava Ādolfa ģimnāziju.
Jandzi milzu mīkstbruņurupucis
Jandzi milzu mīkstbruņurupucis, arī Sarkanās upes milzu mīkstbruņurupucis (Rafetus swinhoei) ir ārkārtīgi reta mīkstbruņurupuču dzimtas suga, kas bija sastopama Ķīnā un Vjetnamā. Abi nosaukumi raksturo sugas kādreizējo ģeogrāfisko izplatību. 2012. gadā bija atlikuši 4 šīs sugas īpatņi, un to pieskaitīja pie Zemeslodes 100 visapdraudētākajām sugām. Vienīgais pāris mitinās Sudžou zoodārzā Ķīnā, taču visi olu dējumi līdz šim bijuši neauglīgi.
Apraksts
Lielākais saldūdens bruņurupucis. Garumā var sasniegt vismaz 60 cm, iespējams, arī 80 cm, svars — 100 kg. Pēc citām ziņām, šī milzeņa muguras vairogs jeb karapakss var pārsniegt 1 m, un tas var svērt līdz pat 120 kg. Iegarenais, plakanais karapakss bez ragvielas vairodziņiem, zaļganā olīvkrāsā ar lielu skaitu dzelteniem plankumiem un punktiņiem. Purns iegarens ar cauruļveidīgām nāsīm. Galva, kakls no melnas līdz olīvzaļganai, izraiboti dzeltenu rakstu. Tēviņš lielāks, to raksturo arī gara, resna aste.
Zinātniskā apraksta vēsture un sistemātika
Zinātniski sugu 1873. gadā aprakstīja bruņurupuču eksperts Džons Grejs Britu muzejā pēc eksemplāra, kuru atsūtīja no Šanhajas. Grejs to nosauca par Oscaria swinhoei un raksturoja kā "visbrīnišķīgākās dūņu bruņurupuču sugas, kādas jebkur esmu novērojis, lielu paraugu".
1880. gadā franču misionārs un zoologs Pjērs Marī Heude ieguva piecus eksemplārus Šanhajas apkārtnē, aprakstot tos kā piecas dažādas Yuen ģints sugas. Ģints nosaukumu viņš atvasināja no ķīniešu vārda yüen, kas nozīmē "liels bruņurupucis". Turpmāk šo sugu pieskaitīja Trionyx (1889), Pelodiscus (1893) un Pelochelys (1984) ģintīm. Rafetus ģintī mīkstbruņurupuci iedalīja 1987. gadā.
Daži vjetnamiešu biologi kā atsevišķu sugu izdala Rafetus leloii, kuras pēdējais pārstāvis līdz 2016. gadam dzīvoja Huaņkima ezerā Hanojā. Vietējie iedzīvotāji to bija iesaukuši par Cụ Rùa ("lielo bruņurupuču vectēvu"). Tomēr lielākā pētnieku daļa to klasificē kā Rafetus swinhoei.
Izplatība
Bija sastopams Jandzi upē un Taihu ezerā starp Dzjansu un Džedzjanas provincēm Ķīnas austrumos. Pēdējais dzīvais savvaļas eksemplārs tika noķerts 1998. gadā Juaņdzjanas jeb Sarkanajā upē Juņnaņas provincē valsts dienvidos, netālu no Vjetnamas robežas. Pēc noķeršanas bruņurupuci atbrīvoja.
2011. gadā Huaņkima ezerā sagūstīja pēdējo tur mītošo sugas pārstāvi, kurš bija guvis ievainojumu. Tas nomira 2016. gada janvārī, un šobrīd zināmi trīs milzu mīkstbruņurupuča īpatņi. Viens no tiem dzīvo Dongmo ezerā Hanojā. Atlikušie divi veido pāri Sudžou zoodārzā Ķīnas austrumos.
Barība
Pārtiek no gliemjiem, kukaiņiem, vēžveidīgajiem un dumbrāju augu sēklām.
Apdraudējums
Jandzi mīkstbruņurupuča tēlam bija īpaša nozīme reģiona kultūrvēsturē. Viens no mītiem vēsta, ka 1428. gadā vjetnamieši sakāva ķīniešu armiju ar zelta bruņurupuča dāvāto zobenu. Tomēr ārišķīga, ceremoniāla godināšana sugu pasargāt nespēja. Medības, vides izpostīšana un piesārņošana ir noteicošie iemesli, kas tik dramatiski samazinājuši bruņurupuču populāciju.
Ukrainas Sauszemes spēki
Ukrainas Sauszemes spēki (ukraiņu: Сухопутні війська Збройних сил України) ir Ukrainas sauszemes karaspēks, kas ir daļa no Ukrainas bruņotajiem spēkiem. Spēki tika izveidoti no Padomju armijas vienībām Ukrainā pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas, un to izcelsme meklējama Ukrainas Tautas Republikas 1917.—1922. gadu armijā. Kopš 2019. gada sauszemes spēku komandieris ir Oleksandrs Sirskis.
Struktūra
Sauszemes spēku pavēlniecība: Sauszemes spēki sastāv no:
Bruņojums un ekipējums
Ukrainas Sauszemes spēku bruņojums 2022. gada augustā:
Prevcs
Prevcs var būt:
Džonatans Kviks
Džonatans Kviks (en; dzimis ) ir profesionāls amerikāņu hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Kviks pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Ņujorkas "Rangers".
Spēlētāja karjera
2005. gada NHL draftā viņu Losandželosas "Kings" izraudzījās ar kopējo 73. kārtas numuru.
Savu debiju "Kings" sastāvā Kviks piedzīvoja 2007.—08. gada sezonā, kluba sastāvā laukumā dodoties trīs spēlēs. 2008.—09. gada sezonā hokejists bija kļuvis jau par "Kings" pamatvārtsargu, sezonas ievadā gan aizvadot 14 spēles AHL vienībā Mančestras "Monarchs".
2011.—2012. gada regulārajā sezonā bija otrs vismazāk vārtus (vidēji spēlē) ielaidušais vārtsargs visā līgā, kā arī "Kings" sastāvā kļuva par Stenlija kausa ieguvēju, iegūstot arī Kona Smita balvu, kuru pasniedz izslēgšanas kārtas vērtīgākajam spēlētājam. Divas sezonas vēlāk Kviks kopā ar "Kings" izcīnīja vēl vienu Stenlija kausa titulu.
2023. gada 1. jūlijā Kviks ar Ņujorkas Rangers parakstīja viena gada līgumu par 925 000 USD.
ASV izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu.
Jūtuanjoki
Jūtuanjoki (fi) ir 10 kilometrus gara Inari ezera pieteka Somijas ziemeļos. Tek austrumu virzienā, savieno Solojervi ezeru ar Inari ezeru.
Kristaps Nikolajs Radvils
Dzīvesgājums
Dzimis 1547. gadā Viļņā Nikolaja Radvila Rudā (1512-1584) un viņa sievas Katarīnas ģimenē. No 1564. gada kopā ar tēvu piedalījās Livonijas karā, 1572. gadā viņu ievēlēja par Lietuvas hetmani. 1580. gadā viņš vadīja Veļikije Luku aplenkumu un piedalījās Pleskavas aplenkšanā (1581-1582).
Pēc Livonijas kara beigām kļuva par Viļņas vaivadu (1584), vēlāk par Lietuvas lielhetmani (1589). No 1586. līdz 1589. gadam Kristaps Nikolajs Radvils pie Kurzemes un Zemgales hercogistes robežas uzcēla Biržu pili, kas līdz 18. gadsimta sākumam kalpoja par Radvilu dzimtas rezidenci. Komandēja Lietuvas karaspēku Polijas-Zviedrijas kara (1600-1629) laikā, uzvarēja zviedrus Kokneses kaujā 1601. gada 23. jūnijā.
Miris 1603. gada 20. novembrī Lososnā (Łosośna) tagadējā Sokulkas apriņķī.
Viestura prospekts
Viestura prospekts ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Mežaparkā un Sarkandaugavā. Tā sākas krustojumā ar Meža prospektu un beidzas krustojumā ar Mīlgrāvja ielu. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu.
Ielu savienojumi
Viestura prospekts krustojas ar šādām ielām:
Putrīši
Putreiši (arī Putrīši) ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas viesu nams.
Bičuļu grāvis
Bičuļu grāvis ir Stirnupītes kreisā krasta pieteka Tukuma novadā.
Ietek Stirnupītē pirms Stirnupīti šķērso autoceļš A10 (Rīga—Ventspils). Bičuļu grāvi nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Al Ain FC
Al Ain Football Club (ar) ir profesionāls Apvienoto Arābu Emirātu futbola klubs no Al Ajnas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līga jeb AAE Pro līgā.
Klubu 1968. gadā dibināja spēlētāji no Al Ajnas, apmaiņas studenti no Bahreinas un sudāniešu kopiena, kas strādāja AAE. Klubs ātri ieguva popularitāti un atpazīstamību valstī un pašlaik ir tituliem visbagātākais valsts futbola klubs (kopumā 35 trofejas). Klubs ir arī izcīnījis 14 Pro līgas čempionu titulus, kas ir rekords. Tas ir arī vienreiz uzvarējis AFC Čempionu līgā, pašlaik esot vienīgajam klubam no Apvienotajiem Arābu Emirātiem, kas ir izcīnījis šo trofeju.
Eduards Gartjē
Eduards Gartjē, pareizāk, Eduards Hartje ( , , 1872-1959) bija vācbaltiešu izcelsmes pediatrs, Petrogradas Psihoneiroloģiskā institūta Bērnu katedras profesors (1914-1921), Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesors.
Izcelsme
Uzvārds cēlies no lejasvācu vārda Hartje ("sirsniņa"). Vecvectēvs Heinrihs Hartje kritis 1815. gada kaujā pie Vaterlo. Vectēvs drēbnieks Kārlis Hartje (1800–1884) bija dzimis Šoningas (Schoningen bei Uslar) ciemā Vestfālenē un ieceļojis Vidzemes guberņā, kur 1836. gadā apprecējās ar Pērnavas miesnieka meitu Amāliju Freibergu. Viņš nomainīja savu uzvārdu uz Hartge (Carl Heinrich Hartge).
Sutana
Sutana - ir Romas Katoļu baznīcas klerika tērps un priestera ikdienas tērps, ko lieto ārpus Svētajām Misēm.
Eduards Gartjē
Dzīvesgājums
Eduards Gartjē dzimis 1872. gada 27. augustā Pērnavā tirgotāja Eduarda Aleksandra Hartjes (1843-) ģimenē. 1874. gadā viņš kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā. Studēja Pēterburgas kara medicīnas akadēmijā (-1896). Strādāja par ārštata ordinatoru Pēterburgas Sv. Marijas Magdalēnas slimnīcā (1896-1898). No 1898. gada viņš bija Semjonova-Aleksandra (Семёновско-Александровский) kara hospitāļa jaunākais ordinators, līdztekus Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijas Bērnu klīnikas ordinators. 1900. gada 16. maijā aizstāvēja medicīnas doktora disertāciju. Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijas Bērnu klīnikas otrais asistents (1904), vecākais asistents (1907), privātdocents (1909). No 1912. gada E. Gartjē bija Pastēra mazgadīgo bērnu klīniskās slimnīcas Terapeitiskās nodaļas vadītājs un neiznēsāto bērnu patversmes vadītājs. 1914. gadā viņš tika ievēlēts par Petrogradas Psihoneiroloģiskā institūta, vēlākā Valsts Medicīnas zinātņu institūta (Государственний институт медицинских знаний) Bērnu katedras profesoru.
Pēc Igaunijas Republikas nodibināšanas 1920. gada augustā profesors E. Gartjē iesniedza lūgumu viņam piešķirt Igaunijas pavalstniecību. 1921. gadā viņš ar ģimeni pārcēlās uz Tallinu, tad uz Rīgu. 1921. gadā tika ievēlēts par LU bērnu slimību profesoru, 1940. gadā par Bērnu slimību katedras vadītāju. Dzīvoja Margrietas ielā 16-1, Rīgā.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gada rudenī Eduards Gartjē devās bēgļu gaitās uz Vāciju, pēc kara beigām dzīvoja Austrijā, no 1951. gada Lielbritānijā, lietojis franciskotu sava vārda formu Édouard Gartier.
Sutana
Šis tērps tiek gatavots no melnas krāsas auduma, simbolizējot un atgādinot Kristus ciešanas, nāvi, kā arī upuri par pasaules pestīšanu. Nēsājot sutanu, tiek sludināta brīvprātīga un priecīga Kristus piederības sludināšana, izsakot brīvību piederēt Kristum, brīvi sludinot Kristus Labo Vēsti. Tērpa piegriezne atgādina kleitu, kurš tiek apģērbts kā kleita, uzvelkot uz sevis vai žaķete, aizpogājot to ar 33 pogām, kas atrodas sutanas priekšpusē no augšas līdz sutanas apakšai. 33 pogas simbolizē Jēzus Kristus nodzīvotos 33 gadus.
Eduards Gartjē
Dzīvesgājums
Miris 1959. gadā Edinburgā, apglabāts Ņūvingtonas kapsētā (Newington Cemetery).
Viņa meita Melita Eiženija Adele Grīnberga (arī Militsa Green; 1912-1998) bija juriste, Ivana Buņina mantojuma pētniece.
Sutana
Kleriki simboliski sutanu saņem no bīskapa rokām vienu reizi mūžā, ieģērbšanas svētkos, kas notiek Svētā Jāzepa svētkos. Vēlākā laikā sutanu kā ikdienas apģērbu var pasūtīt jaunu, kad tas ir nepieciešams.
Pamatsutana ir melnā krāsā, taču sutana var būt arī purpursarkanā krāsā jeb melnā krāsā ar purpursarkanām nošuvēm un pogām, ko nēsā kardināli, violetā krāsā vai melnā krāsā ar violetām nošuvēm un pogām, ko nēsā bīskaps, baltā krāsā ar baltām pogām, ko nēsā Romas Pāvests, īpašos gadījumos arī kardināli, taču šajā gadījumā baltajai sutanai ir purpursarkanas nošuves un purpursarkanas pogas, norādot piederību atbilstošajam titulam un hierarhiskajai piederībai.
1897. gada Krievijas Impērijas tautas skaitīšana
1897. gada Krievijas impērijas tautas skaitīšana bija pirmā un vienīgā Krievijas impērijas tautskaite ar mērķi iegūt detalizētus visaptverošus datus par Krievijas impērijas pastāvīgajiem iedzīvotājiem, viņu ģimenēm un mājokļiem. Tā notika 1897. gada sākumā ar mērķi iegūt datus par stāvokli 1897. gada 28. janvārī. Tika iegūti dati par vairāk nekā 125 miljoniem cilvēku. Pilnībā tautas skaitīšanas rezultāti kļuva pieejami tikai pēc 1905. gada.
Metodoloģija
Tautskaites laikā katrai mājsaimniecībai izveidoja atsevišķu lapu, kurā ierakstīja visus tajā pastāvīgi vai pagaidus dzīvojošos cilvēkus. Aptaujas lapas bija vairāku veidu:
Kurzemes guberņa
Pēc 1897. gada Krievijas impērijas tautas skaitīšanas datiem Kurzemes guberņā bija 674 034 iedzīvotāji. Tās apriņķos bija šāds iedzīvotāju etniskais sastāvs:
Vidzemes guberņa
Pēc 1897. gada tautas skaitīšanas datiem Vidzemes guberņas latviešu daļā 1897. gadā bija 753 730 iedzīvotāji. Guberņas apriņķos bija šāds iedzīvotāju etniskais sastāvs:<
Vitebskas guberņa
Pēc 1897. gada tautas skaitīšanas datiem Vitebskas guberņas latviešu daļā 1897. gadā bija 501 623 iedzīvotāji. Guberņas apriņķos bija šāds iedzīvotāju etniskais sastāvs:<
Emīls Fukss
Emīls Fukss (de, — ) bija protestantu mācītājs un teologs.
Pēc politiskās pārliecības sociālists, bijis vieno pirmajiem mācītājiem, kas iestājās Vācijas Sociāldemokrātiskajā partijā, vēlāk pacistisku uzskatu vadīts pievienojies kveikeriem, attīstot to darbību Vācijā. Otrā pasaules karā laikā bijis saistīts ar antinacistisko pretošanos kustību. Pēc kara sabiedriskais darbinieks Vācijas Demokrātiskajā Republikā, pēc obligātā dienesta ieviešanas panācis alternatīvā dienesta ieviešanu. Vairāku augstskolu goda doktors un profesors.
Nokia Data
Nokia Data Oy bija Somijas daudznozaru uzņēmuma Nokia meitas uzņēmums. Dibināts 1988. gadā, apvienojoties Nokia Information Systems un Ericsson Information Systems. 1991. gadā pārdots ICL, kuru vēlāk pārņēma Fujitsu.
Uzņēmums nodarbojās ar datortehnikas un programmatūras ražošanu un apkalpošanu.
Vēsture
1960. gadā kabeļu ražosanas uzņēmumā Suomen Kaapelitehdas izveidota elektronikas nodaļa. Tā sākotnēji eksportēja lieldatorus no Apvienotās Karalistes (Elliott) un Vācijas (Siemens). Datorcentrs tika iekārtots kabeļu rūpnīcas augšējā stāvā Salmisāri (Helsinkos). Jau rudenī palaists pirmais dators Elliott 803. 1961. gada decembrī palaists dators Siemens 2002. Suomen Kaapelitehdas bija pirmais lielais datoru pārdevējs Somijā; pirmais dators (Siemens) pārdots 1963. gadā bankai KOP. 1963. gadā datoru nodaļa tika izdalīta kā atsevišķa vienība. Datortehnika tika izgatavota rūpnīcā Kilo, Espo.
1967. gadā Suomen Kaapelitehdas Ab apvienojās ar Suomen Kumitehdas Oy un Nokia Ab, izveidojot Oy Nokia Ab (tagad zināma kā Nokia Oyj). Uz Suomen Kaapelitehdas elektronikas un datoru nodaļu bāzes tika izveidota nodaļa Nokia Elektroniikka.
1972. gadā izlaists minidators Mikko 1. 1981. gadā Kilo rūpnīcā tika izlaists pirmais personālo datoru MikroMikko modelis. MikroMikko bija balstīti uz Intel mikroprocesoru arhitektūru. Pirmajam modelim bija CP/M operētājsistēma, bet kopš 1983. gada tika izlaisti datori ar MS-DOS. 1986. gadā MikroMikko kļuva savietojams ar IBM PC/AT arhitektūru.
1984. gadā Nokia nopirka Zviedrijas elektronikas ražotāju Luxor. Datoru nodaļa Luxor datorer AB, ras ražoja datorus ABC, tika pievienota Nokia informācijas sistēmu nodaļai. 1986. gadā pārtraukta datoru ražošana Zviedrijā. Luxor datorer AB pārdēvēta par Nokia-Luxor Information System AB.
1986. gadā Nokia Electronics nodaļa tika sadalīta četrās apakšnodaļās: Nokia Information Systems, Nokia Mobile Phones, Nokia Telecommunications un Nokia Consumer Electronics.