cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šaurmutvaržu dzimta
Kopīgās īpašības
Šaurmutvaržu dzimtas vardes kopumā ir neliela auguma. Tipiska šīs grupas varde ir apmēram 4 cm gara, bet daudzas sugas ir mazākas par 15 mm. Mazākā dzimtā ir Papua-Jaungvinejā dzīvojošā Amau vardīte (Paedophryne amauensis), kuras ķermeņa garums ir 7–8 mm. Tā ir arī ne tikai mazākā vardīte pasaulē, bet arī mazākais mugurkaulnieks pasaulē. Lielākā dzimtā ir Āzijas buļļvarde (Kaloula pulchra), kuras ķermeņa garums vidēji ir 7,5 cm, lielākajiem īpatņiem sasniedzot 10 cm garumu. Šīs dzimtas vardēm mātītes parasti ir lielākas nekā tēviņi.
Šaurmutvardēm ir raksturīgi divu veidu ķermeņa proporcijas: plati ķermeņi, kas atgādina lietus lāsi, ar nelielu, smailu, vizuāli neatdalītu galvu un šauru mutīti, dažām sugām ķermenis atgādina tipiskas vardes ķermeņa proporcijas, un tām ir nedaudz lielāka mute. Visām sugām ir spēcīgas pakaļkājas, īsa purna daļa.
Bioloģija
Lielākā daļa šo varžu dzīvo ierakušās zemē vai zem meža sauso lapu zemsedzes, daļa mājo kokos un dažas sugas ūdens tuvumā. Šīs dzimtas sugas aktīvas ir parasti nakts laikā, tomēr sugas, kas dzīvo augstu kalnos biežāk ir aktīvas gaišajā diennakts laikā. Vardes ar ļoti šauro muti galvenokārt barojas ar termītiem, pārējās sugas barojas, līdzīgi kā lielākā daļa varžu, ar dažādiem nelieliem bezmugurkaulniekiem. Vairošanās ieradumi, atkarībā no sugas, var būt ļoti dažādi: tām var būt ūdenī dzīvojoši  tipiski kurkuļi, kurkuļi bez mutes un var būt attīstība bez kurkuļu fāzes.
Sistemātika
Šaurmutvaržu dzimta (Microhylidae)
Nolietojums
Nolietojuma aprēķināšana
Lai aprēķinātu nolietojumu, var tikt izmantotas šādas metodes:
Mazroja
Mazroja, arī Mazupīte, ir Rojas labā krasta pieteka Talsu novadā. Sākas Vanemas pauguraines nogāzē pie Laidzes pagasta Rocežiem. Augštecē uz upes izbūvēti vairāki dīķi (Dižavotu, Niedrāju, Dižozolu, Skuju, Klāvu dīķi). Tek ziemeļu—ziemeļrietumu virzienā pa Dundagas pacēlumu. Vidustecē tek cauri Sasmakas ezeram. Ietek Rojā lejpus Popervāles. Upe visā tecēšanas garumā pārrakta, regulēta. Lielākā pieteka ir Suteņu grāvis, Sasmakas ezerā ietek arī Zoķupe un Undra. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Roceži, Ārlava un Popervāle.
ASV Jūras kājnieku korpuss
ASV Jūras kājnieku korpuss (en) ir viena no piecām ASV Bruņoto spēku daļām un viens no septiņiem uniformas valkājošajiem ASV dienestiem. Korpusu vadība ir ASV Jūras kara flotes departaments. ASV Jūras kājnieku korpuss tika izveidots. Tā vadītājs ir ASV Jūras kājnieku korpusa komandants Deivids H. Bergers. Pašlaik ASV Jūras kājnieku korpusam ir 180 958 cilvēku liels aktīvais personāls un apmēram 32 400 rezervistu.
Aigula Idrisova
Aigula Idrisova (, ; dzimusi ) ir Krievijas (Baškortostānas) dambretiste, 2019. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļniece, 2017. gada pasaules čempionāta bronzas medaļniece, 2016. gada Eiropas čempione, 2012. gada pasaules čempione ātrspēlē, 2016. gada pasaules čempione rapidā, starptautiskā lielmeistare.
Biogrāfija
Dambreti sākusi spēlēt 6 gadu vecumā bērnudārzā. Mācoties pirmajā klasē, viņa sāka apmeklēt skolas dambretes nodaļu. Aigula Idrisova bija Specializētās olimpisko rezervju bērnu un jauniešu sporta skolas audzēkne. Viņa debitēja augstākajā līmenī 9 gadu vecumā, piedaloties 2004. gada Krievijas sieviešu individuālajā un komandu čempionātā starptautiskajā dambretē. Līdz 2011. gadam viņa pārstāvēja dambretes klubu "Satraš" (Išimbaja). Pēc pārcelšanās uz Ufu, kopš 2012. gada viņa pārstāvēja dambretes klubu Junost (Ufa). un mācījās Ufas pilsētas 23. jaunatnes sporta skolā. Tagad pārstāv Ufas centrālo dambretes klubu "Baškortostāna".
Aigula Idrisova ir 2011. gada Krievijas sieviešu starptautiskās dambretes čempionāta bronzas medaļniece (Ufa). 2011. gada Krievijas individuālā un komandu čempionātā starptautiskajā dambretē (gan individuāli, gan komandām) uzvarētāja (Išimbaja). 2011. gada Pasaules meiteņu čempionāta bronzas medaļniece starptautiskajā dambretē (Ulanbatora). 2012. gada Krievijas čempionāta sudraba medaļniece starptautiskajā dambretē sievietēm (Išimbaja). 2012. gada Pasaules intelektuālo spēļu čempione Lillē.
2013. gada Eiropas čempionāta bronzas medaļniece ātrspēlē (Budapešta). 2013. gadā viņa uzvarēja pasaules čempionātā starptautiskajā dambretē starp meitenēm līdz 19 gadu vecumam (Francija).
2014. gada Eiropas čempione ātrspēlē Krievijas komandas sastāvā (Igaunija). 2014. gadā kļuva par Eiropas čempionāta uzvarētāju starptautiskajā dambretē starp meitenēm (Pinska).
Kopš 2004. gada viņa bija Krievijas jaunatnes izlases dalībniece gan starptautiskajā dambretē, gan krievu dambretē.
Serhijs Sternenko
Serhijs Sternenko (uk, dzimis, Sadove, Odesas apgabals, Ukraina) ir ukraiņu galēji labējais nacionālists, sociālais aktīvists, jurists un blogeris.
Sternenko ir nevalstiskās organizācijas "Nebajduži" (ukraiņu: Небайдужі) vadītājs, viens no "Tautas lustrācijas" dibinātājiem un bijušais galēji labējās grupas "Labējais sektors" Odesas reģionālās nodaļas valdes loceklis un vadītājs.
Dzīves gājums
Dzimis 1995. gada 20. martā Odesas apgabalā, Ukrainā. Serhija tēvs ir bijušais robežsargs, bet māte — skolotāja. Līdz 2014. gadam viņš nodarbojās ar grupu "reklamēšanu" sociālajos tīklos.
Astoņpadsmit gadu vecumā viņš kļuva par aktīvu protestētāju pret Viktoru Janukoviču. 2013. gada beigās viņš pievienojās Eiromaidanam Odesā un drīz vien kļuva par tā līderi. 2015. gada maijā tika iekļauts labdarības fonda "Žurnālisti par demokrātiju" veiktajā Odesas reģiona nozīmīgo personu reitingā "100 ietekmīgie odesieši" (56. vieta).
Pēc labējā sektora izveides Odesā 2014. gada 5. februārī viņš 22. martā sāka strādāt par reģionālā centra vadītāju.
2017. gada 5. februārī viņš atkāpās no amata un pameta Labējo sektoru. 2020. gada 11. jūnijā Serhijam Sternenko tika paziņots par aizdomām par tīšu slepkavību un nelikumīgu aukstā ieroča nēsāšanu. 15. jūnijā Kijivas Ševčenkivskas rajona tiesa piemēroja mājas arestu. Tajā pašā dienā pie Ševčenkivskas tiesas ēkas notika sadursmes starp nacionālistu organizāciju aktīvistiem un policistiem.
2021. gada 21. janvārī tiesa atcēla mājas arestu un atbrīvoja Sternenko.
2021. gada 23. februārī ar Odesas Primorskas rajona tiesas lēmumu Sternenko tika notiesāts par Kominternovskas rajona padomes locekļa Serhija Ščerbiča nolaupīšanu uz 7 gadiem un 3 mēnešiem. Vēlāk viņam atkal tika piemērots mājas arests.
2022. gada 24. februārī, kad sākās Krievijas iebrukums Ukrainā, Sternenko pievienojās Kijivas teritoriālajai aizsardzībai.
Franss Nīlsens
Franss Nīlsens (dk, dzmis ) ir bijušaisdāņu hokejists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā. Nīlsens pārstāvēja NHL komandas Detroitas "Red Wings"un Ņujorkas "Islanders". Nīlsens bija pirmais Dānijas pilsonis kurš spēlējis NHL.
Karjera
Karjeru Nīlsens sāka Dānijas hokeja līgas klubā Herningas "Blue Fox". Vēlāk spēlējis dažādos Zviedrijas hokeja līgas klubos, kā MIF Redhawks, Malmes "Redhawks" un Timrå IK. No līdz  spēlēja NHL komandā Ņujorkas "Islanders". No 2016. gada līdz 2021. gadam spēlēja Detroitas "Red Wings".
Dānijas hokeja izlasē spēlējis astoņos Pasaules čempionātos.
2022. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola Virslīgas 2022. gada sezona''' bija 48. Virslīgas sezona. Čempionātu organizēja Latvijas Futbola federācija. 2022. gada Latvijas futbola virslīgas ģenerālsponsors bija "Optibet", tāpēc čempionāta oficiālais nosaukums bija "Optibet Virslīga". Šajā sezonā Virslīgā piedalījās 10 klubi. Sezona tika uzsākta 11. martā un noslēdzās 12. novembrī.
Par čempioniem pirmo reizi kļuva Valmiera FC futbolisti, kas titulu nodrošināja pēdējā kārtā. Sudrabu izcīnīja Riga FC, bet bronzu — RFS. Par rezultatīvāko spēlētāju kļuva Valmiera FC uzbrucējs Raimonds Krollis, kurš guva 24 vārtus. Aiz viņa palika RFS spēlētājs Andrejs Iličs ar 16 vārtiem, bet trešo vietu vārtu guvēju sarakstā ieņēma Kamilo Mena no Valmieras kluba.
Komandas
Latvijas Futbola federācijas (LFF) Klubu licencēšanas pirmās instances padome, izvērtējot "Optibet" Virslīgas 2022. gada sezonas dalībnieku atbilstību prasībām, nolēma piešķirt LFF A licenci visiem desmit klubiem. Līdz ar to gaidāmajā virslīgas sezonā gaidāma desmit klubu dalība, tāpat kā tas notika 2020. gadā. LFF A licences piešķirtas "Riga FC", FK "Liepāja", FK "Auda", SK "Super Nova", FK "Tukums 2000", "Valmiera FC", FK "Metta", BFC "Daugavpils", RFS un FK "Spartaks".
Pārspēles par vietu Virslīgā
Metta uzvarēja divu spēļu summā ar 5:2 un saglabāja vietu Virslīgā.
Grid Solutions
Grid Solutions Oy (agrākie nosaukumi Alstom Grid, Nokia Kondensaattorit) ir Somijā reģistrēts uzņēmums, kas ražo elektropārvades iekārtas. Uzņēmums pieder ASV uzņēmumam Grid Solutions, kas ietilpst grupā General Electric (GE). Galvenais birojs atrodas Tamperē. Dibināts 1990. gadā, atdaloties no Nokia.
Uzņēmums izstrādā un ražo iekārtas elektropārvades līniju reaktīvās jaudas kompensācijai, harmoniskās filtrācijas ierīces, kā arī kondensatorus. Grid Solutions Somijā ir divas ražotnes Tamperē: spoļu un kondensatoru rūpnīca un maiņstrāvas pārvades elastīgā sistēmu (FACTS) projektu centrs. Helsinkos ir Grid Solutions produktu pārdošanas birojs Somijā.
Vēsture
Uzņēmuma pirmsākumi sniedzas līdz 1917. gadam, kad Helsinkos tika dibināts elektrokabeļu ražošanas uzņēmums Suomen Kaapelitehdas (tagad Prysmian Finland).
1957. gadā Suomen Kaapelitehdas izveidoja spēka kondensatoru ražotni.
1967. gadā Suomen Kaapelitehdas Ab apvienojās ar Suomen Kumitehdas Oy un Nokia Ab, izveidojot Oy Nokia Ab (tagad zināma kā Nokia Oyj). 1968. gadā kondensatoru ražotne pārcelta no Helsinkiem uz Tamperi. 1983. gadā atklāta jauna rūpnīca.
1980. gadu beigās — 1990. gadu sākumā, kad no Nokia piedzīvoja nopietnas finanšu problēmas, tika nolemts atstāt tikai telesakaru biznesu, visas pārējās nozares pārdodot. 1990. gadā kondensatoru un elektropārvades iekārtu ražošana tika atdalīta patstāvīgā uzņēmumā Nokia Kondensaattorit Oy (starptautiski pazīstama kā Nokia Capacitors).
2008. gadā uzņēmumu nopirka Francijas energoiekārtu ražošanas uzņēmums Areva T&D.
2010. gadā uzņēmums pārdots Francijas energoiekārtu un transporta sistēmu ražošanas uzņēmumam Alstom; pārdēvēts par Alstom Grid Oy.
2015. gadā, līdz ar Alstom enerģētikas un elektrības pārvades biznesa pārdošanu General Electric, Alstom Grid Oy nonāca GE pārvaldībā. 2016. gadā uzņēmuma nosaukums mainīts uz Grid Solutions Oy.
Alstom Grid Latvijā
Uzņēmums Latvijā pārstāvēts ar Grid Solutions SAS filiāli.
Metos
Metos Oy Ab ir Somijas uzņēmums, kas piedāvā profesionālo virtuves aprīkojumu un ar to saistītos pakalpojumus. Metos īpašnieks ir Itālijas uzņēmumu grupa Ali. Dibināts 1922. gadā. Galvenais birojs atrodas Keravā.
Metos ir Skandināvijā lielākais ēdiena pagatavošanas iekāru, ēdiena izsniegšanas, virtuves ratiņu un nerūsošā tērauda darba vietu ražotājs. Uzņēmumam ir ražotnes Somijā (Keravā un Sorsakoski) un Igaunijā (Tallinā).
Latvijā uzņēmumu pārstāv SIA Metos.
Vēsture
1922. gadā tika dibināts uzņēmums Oy Metalliteos, tā lielākais īpašnieks bija Āre Leikola. Uzņēmums sāka ražot metāla izstrādājumus. Kad tika apgūta nerūsošā tērauda apstrāde, Metalliteos pievērsās nerūsošā tērauda galda virsmu ražošanai.
1931. gadā uzņēmums sāka ražot nerūsošā tērauda kastroļus. 1938. gadā tas izgatavoja pasaulē pirmo rūpnieciski ražoto elektrisko pirts sildītāju. No 1935. līdz 1938. gadam uzņēmums investēja līdzekļus rūpnīcas paplašināšanā, bet 1930. gadu beigās daļa rūpnīcas nodega. 1939. gadā tika izstrādāts pirmais pilnīgais virtuves iekārtu projekts.
1950. gadā Metos publicēja pirmo preču katalogu klientiem. Dažādās Somijas vietās Metos sāka rīkot klientu apmācības, lai tie prastu rīkoties ar jaunām tehnoloģiski uzlabotajām iekārtām. 1956. gadā tika sarīkota pirmā virtuves iekārtu izstāde, kas būtiski ietekmēja uzņēmuma attīstību. 1959. gadā Metalliteos kapitāldaļu vairākumu iegādājās uzņēmums Instrumentarium.
1960. gadu sākumā Somijas ekonomikā sākās izaugsme. 1962. gadā tika nodibināts Metos servisa centrs. 1962. gadā Keravā tika uzcelta Instrumentarium meitas uzņēmuma Merivaara rūpnīca, kas sākotnēji ražoja mēbeles un aprīkojumu slimnīcām, bet vēlāk izgatavoja arī atsevišķus Metos produktus. 1965. gadā tika izlaista Somijā pirmā mikroviļņu krāsns Metos Micronic.
1972. gadā Metos ražošana tika pārcelta uz Keravu. Zviedrijā tika dibināts meitas uzņēmums Metos Storkök AB. 1976. gadā no Helsinkiem uz Keravu pārcēlās arī Metos administrācija, mārketinga un tirdzniecības nodaļas. 1970. gadu beigas Merivaara ražošanu pārcēla uz Lahti, un Metos rīcībā nonāca visa Keravas rūpnīca.
1980. gadā uzņēmums saņēma ievērojamu pasūtījumu Olimpiskajām spēlēm Maskavā. 1983. gadā Metos pārtrauca pirts sildītāju ražošanu, pievēršoties tikai profesionālajām virtuves iekārtām. Uzņēmums piedāvāja arī un ar šīm iekārtām saistīto pakalpojumu sniegšanu: projektēšanu un apkalpošanu. Tika sākta arī kruīza kuģu aprīkojuma ražošana.
1990. gadu sākuma krīze valstī ietekmēja arī Metos, jo pieprasījuma krituma dēļ nācās samazināt ražošanu.
1994. gada 7. septembrī Instrumentarium un Hackman dibināja kopuzņēmumu Hackman Metos Oy Ab, apvienojot Metos ar Hackman Professional Kitchens. 1998. gadā Hackman daļa Hackman Metos palielinājās no sākotnējiem 60 procentiem līdz pilnīgai kontrolei. 1998. gadā Hackman Metos nopirka uzņēmumu Dihr International, kas bija viens no Itālijas vadošajiem profesionālo trauku mazgājamo mašīnu ražotājiem. Tajā pašā gadā Hackman iegādājās Norvēģijas lielāko profesionālo virtuvju piegādātāju Frost Team un Somijas Pakkaskone, kas specializējās skaitītājos un displeju iekārtās restorānos un konditorejas pārdošanas vietās, un bija viens no vadošajiem Skandināvijas tirgū. 1990. gadu beigās Metos sāka darbību Baltijas valstīs un Krievijā. Uzņēmums izveidoja plašu servisa tīklu visā Somijā.
2001. gada jūnijā Hackman Metos iegādājās Zviedrijas profesionālo trauku mazgājamo mašīnu sistēmu atbalsta iekārtu ražotāju Nordien System AB kopā ar savu meitas uzņēmumu Apvienotajā Karalistē. Beļģijā tika nopirkts uzņēmums International Catering Systems . 2002. gadā Keravā tika atklāts Metos centrs, kas bija lielākais virtuves profesionālā aprīkojuma izstāžu un apmācību centrs Eiropā.
2004. gadā mātes uzņēmumu Hackman iegādājās Itālijas Ali S.p.A. Ali sev atstāja virtuves iekārtu biznesu Hackman Metos, bet pārējo biznesu pārdeva. 2004. gada 15. jūnijā Hackman Metos pārdēvēts par Metos Oy Ab. 2005. gada 31. augustā Hackman Oy Ab tika pārdēvēts par Metos Oy Ab (reģistrācijas numurs 01084664), tam pievienojot 30. augustā no uzņēmuma reģistra dzēsto Metos Oy Ab (reģistrācijas numurs 09212376).
Cilvēks, kurš pārāk maz zināja
Filma stāsta par Volisu Ričiju (Marijs), kurš tiek sajaukts ar spiegu, kā rezultātā viņam ir jāaptur sazvērestība, kuras mērķis ir izraisīt vēl vienu Auksto karu.
Filmas "Cilvēks, kurš pārāk maz zināja" pirmizrāde notika. Filma saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes un nebija finansiāli veiksmīga.
Lustrācija Ukrainā
Lustrācija Ukrainā (uk) ir piekļuves ierobežošana valsts dienestam un darbam pašvaldībās personām, kuras bijušo politisko režīmu laikā ieņēma augstus amatus, bijušās Padomju Savienības speciālo dienestu darbiniekiem, kā arī personām, kuras tur aizdomās par saistību ar korupciju.
Ķepu patruļa
Ķepu patruļa (angļu: PAW Patrol) ir Kanādas datoranimācijas bērnu televīzijas seriāls, ko veidojis Kīts Čepmens. To producē Spin Master Entertainment, bet animāciju nodrošina Guru Studio. Kanādā seriālu galvenokārt pārraida kanālā TVOKids, kas pirmo reizi pārraidīja šova priekšskatījumus 2013. gada augustā. Seriāla pirmizrāde notika ASV kanālā Nickelodeon 2013. gada 12. augustā.
Lustrācija Ukrainā
Lustrācijai pakļautas arī personas, kas ieņēma vadošus amatus Komunistiskajā partijā, komjaunatnes orgānos un KGB darbinieki.
Lustrācijas procedūras Ukrainā nosaka Likums par varas attīrīšanu, kas stājās spēkā 2014. gada oktobrī.
Saskaņā ar Tetjanas Kozačenko teikto, no aptuveni 700 tūkstošiem amatpersonu tika lustrēti aptuveni 5 tūkstoši.
GOST
GOST ( (valsts standarts)) jeb VVST (Vissavienības valsts standarts) ir galvenā standartu kategorija Krievijā un Neatkarīgo Valstu Sadraudzības valstīs. Standartu var izstrādāt gan materiāliem objektiem (produktiem, etaloniem, vielu paraugiem), gan normām, noteikumiem un prasībām dažādās jomās.
Nikica Jelavičs
Nikica Jelavičs (hr; dzimis ) ir bijušais Horvātijas futbolists, uzbrucējs, Horvātijas futbola izlases dalībnieks.
Sasniegumi
Hajduk Split
Rangers
GOST
Kopš Krievijā ir stājies spēkā 2002. gada 27. decembrī pieņemtais federālais likums Nr. 184 "Par tehnisko regulējumu", valsts standarti vairs nav obligāti, jo tika nošķirti jēdzieni "standarts" un "tehniskais reglaments". Pašlaik valsts standartu ievērošana ir brīvprātīga, izņemot tās sadaļas, kas tieši attiecas uz dzīvības, veselības, īpašuma vai vides aizsardzību, patērētājus maldinošu darbību novēršanu un energoefektivitātes nodrošināšanu.
Tagad notiek pakāpeniska valsts standartu aizstāšana ar tehniskajiem reglamentiem, kas regulē katru produkcijas vai darbības veidu.
Rašanās vēsture
Padomju Savienībā bija spēkā kopīga valsts standartu sistēma GOST. Pirmais vissavienības standarts kviešiem tika apstiprināts 1926. gadā. GOST standartu kategorija tika ieviesta 1940. gadā.
Valsts standarti GOST bija obligāti izpildāmi noteikumi ar likuma spēku. Līdz 1996. gadam likuma spēks bija visiem Krievijas valsts standartiem — tie bija normatīvi tiesiskie akti. Kopš 1996. gada GOST R sistēma vairs nav obligāta. 2002. gadā Krievijā tika pieņemts federālais likums "Par tehnisko regulējumu". Saskaņā ar šo dokumentu tiek nošķirti valsts standarti un tehniskie reglamenti, tādējādi sertifikācija GOST R sistēmā ir kļuvusi brīvprātīga. Izņēmumi ir minēti valdības lēmumā Nr. 982, kas ir pieņemts 2009. gadā.
Valsts standartu GOST klasifikācija
Pašlaik valsts standartu GOST klasifikācijai NVS pirmām kārtām tiek izmantots "Valsts standartu klasifikators". Šī sistēma tiek atspoguļota ar trīs vai četru līmeņu burtciparu kodiem. Pirmais līmenis sastāv no 19 krievu alfabēta lielajiem burtiem, bet otrais un trešais līmenis — no cipariem. Dažos gadījumos aiz punkta tiek pievienots ceturtais līmenis. Šādā kodā ir iekļauts standarta numurs, tā apstiprināšanas gads (atdalīts ar defisi), kā arī informācija par produkcijas saimes kodu un konkrētās preces numuru saimē.
Vēl kopš 2000. gada Krievijā ir ieviests Viskrievijas standartu klasifikators, kas ir sastādīts, pamatojoties uz ISO starptautisko standartu klasifikatoru. To ir izstrādājis Viskrievijas kvalitātes un standartizācijas terminoloģijas, informācijas un klasifikācijas zinātniskās pētniecības institūts.
Viskrievijas standartu klasifikators ir hierarhiska trīspakāpju klasifikācija, kurā tiek izmantots koda ciparu alfabēts. Tā struktūra ir šāda: ХХ.YYY.ZZ.
XX apzīmē preces sadaļu, YYY — grupu, ZZ — apakšgrupu.
Standartu publicēšana
Saskaņā ar Krievijas Federācijas valdības lēmumu Nr. 966, kas pieņemts 2007. gada 29. decembrī, ir noteikta vienota tehniskā regulējuma informācijas sistēma. Valsts standarti tiek publicēti "Rosstandart" tīmekļa vietnēs.
Turklāt Valsts pakalpojumu tīmekļa vietnē ir pieejama iespēja saņemt informāciju par valsts standartiem GOST par maksu (135 rubļiem).
GOST sertifikācija
Valsts standartu sistēmai tāpat kā jebkurai citai standartu sistēmai ir sava sertifikācijas sistēma, kas ir radusies jau Padomju Savienības laikā un joprojām tiek izmantota NVS valstīs. Muitas savienības valstīs tā pakāpeniski tiek aizstāta ar tehnisko reglamentu sistēmu, taču to izstrāde notiek lēni, tāpēc GOST sertifikācijas sistēma tiek izmantota samērā aktīvi. Sertifikācijas noteikumi GOST sistēmā ir apstiprināti ar valdības lēmumu Nr. 982, kas tika pieņemts 2009. gadā. Lēmumā ir ietverts obligātai sertifikācijai pakļauto preču saraksts. Pārējām precēm atbilstības sertifikātu noteiktam standartam var iegūt brīvprātīgi.
Sertifikāciju GOST sistēmā ir tiesīgi veikt īpaši sertifikācijas centri, kas ir saņēmuši "Rosstandart" akreditāciju.
Butiški
Butiški ir ciems Naujenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 241 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Butišku ezers.
Paši dievi
Paši dievi (en) ir Aizeka Azimova zinātniski fantastisks romāns. Romāns sastāv no trim daļām, kuru nosaukumi veido Frīdriha Šillera pazīstamo teicienu "Pret stulbumu paši dievi cīnās veltīgi" no viņa lugas "Orleānas jaunava". Sevišķi augstu tiek vērtēti nehumanoīdo ārpuszemes saprātīgo būtņu psiholoģijas apraksti romāna otrajā daļā. Tulkojums latviešu valodā izdots 1979. gadā sērijā "Fantastikas pasaulē" (tulkojusi R. Koka).
Romāns ieguvis Nebulas prēmiju 1972. gadā un Hugo prēmiju 1973. gadā.
Sižets
Romānā aprakstīts cilvēces kontakts ar trīsdzimumu būtņu rasi, kas dzīvo paralēlajā Visumā jeb Parauniversā. Parauniversa fizikas likumi atšķiras no mūsu pasaules fizikas likumiem — tajā ir daudz spēcīgāka stiprā mijiedarbība, tādēļ tajā var pastāvēt tādi izotopi, kas mūsu Visumā būtu ārkārtīgi nestabili, bet Parauniversa zvaigznēm pietiek ar daudz mazākiem izmēriem, lai tajās varētu notikt kodolreakcijas.
Romāna pirmajā daļā "Pret stulbumu..." radioķīmiķis Fredriks Helams nejauši atklāj, ka viņa laboratorijā volframa-186 paraugs ir pārvērties par plutoniju-186, turklāt šis plutonija izotops sākumā ir stabils, bet pamazām kļūst arvien radioaktīvāks. Tiek secināts, ka tas nācis no cita Visuma, kur šāds plutonija izotops ir stabils, savukārt mūsu Visuma volframs nonācis šajā paralēlajā Visumā. Plutonija-186 atoms mūsu Visumā izstaro 20 pozitronus, pamazām pārvēršoties atpakaļ par volframu-186, bet volframa-186 atoms Parauniversā izstaro 20 elektronus un pārvēršas par plutoniju-186, kas Parauniversā ir stabils. Līdz ar to kā mūsu Universā, tā Parauniversā šāds process (tā saucamais "Elektronu Sūknis") var kalpot par neizsīkstošu enerģijas avotu. Fredriks Helams kļūst par Elektronu Sūkņa galveno ideologu un bauda vispasaules slavu, kaut arī Sūkņa zinātnisko pamatojumu izstrādājuši daudzi citi zinātnieki, bet Sūkņa praktiskās realizācijas instrukcijas atsūtījušas augstāk attīstītās Parauniversa būtnes. Tomēr Helamam ir oponenti, kas uzskata, ka elektronu "sūknēšana" ir bīstama Zemes civilizācijas pastāvēšanai, jo tādēļ pieaug starpkodolu mijiedarbība mūsu Visumā, un Saule pēc zināma laika var eksplodēt, kļūstot par pārnovu. Viens no oponentiem, Pīters Lemonts, mēģina sazināties ar "paracilvēkiem", konstatē, ka viņi arī apzinās šo problēmu, tomēr nevēlas apstādināt sūknēšanu.
Romāna trešā daļa "...cīnās veltīgi?" norisinās divdesmit gadus vēlāk Mēness kolonijā, tajā stāstīts par zinātniskiem un politiskiem konfliktiem ar administrāciju uz Zemes. Bijušais radioķīmiķis Bendžamins Denisons ierodas Mēness kolonijā, lai pārbaudītu Lemonta hipotēzi. Denisona zinātniskā karjera uz Zemes ir sagrauta Helama intrigu dēļ. Vietējais fiziķis Berons Nevils atļauj Denisonam strādāt ar savā pārziņā esošajām iekārtām, tai skaitā pionoru — Mēness zinātnieku izgudrojumu. Pionors spēj izmainīt elementārdaļiņu masas, paverot ceļu uz citiem Visumiem. Ar Nevila civilsievas Selēnas Lindstromas L. palīdzību Denisons ne tikai apstiprina Lemonta hipotēzi par Sūkņa bīstamību, bet arī atrod problēmas risinājumu, atklājot procesu, kas ļauj kompensēt Elektronu Sūkņa radīto stiprās mijiedarbības pieaugumu. Ar pionora palīdzību var vienpusēji iesūknēt vielu no tāda Visuma, kas ir "kosmolodes" stadijā — sastāv no viena vienīga ārkārtīgi blīva un ar enerģiju bagāta ķermeņa. Šādā veidā var ne tikai iegūt enerģiju (uz Mēness Elektronu Sūknis nedarbojas), bet arī neitralizēt Elektronu Sūkņa radīto stiprās mijiedarbības pieaugumu. Līdz ar to kosmolodes Visumā stiprā mijiedarbība kļūs spēcīgāka un tālā nākotnē tur notiks Lielais Sprādziens.
Butkoni
Butkoni ir ciems Asūnes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 280 km attālumā no Rīgas.
Karloss de Kandamo
Karloss Gonsaless de Kandamo i Rivero (es; dzimis, miris ) bija peruāņu diplomāts un sportists. Pirmais Peru sportists, kurš startējis vasaras olimpiskajās spēlēs.
De Kandamo piedzima Lielbritānijā, Londonā. Viņa tēvs bija Peru valsts vēstnieks Francijā, bet tēvocis, Peru prezidents, Manuels Kandamo.
De Kandamo bija vairāki sportiskie talanti. Viņš spēlēja pirmajā Francijas atklātajā tenisa čempionātā 1891. gadā, kad tajā piedalījās tikai 5 dalībnieki un tas tika aizvadīts uz zālāja. Nākamajā gadā viņš uzvarēja Francijas regbija čempionātā ar komandu Racing Club de France. Racing Club de France. Viņš bija tās kapteinis un spēlēja kopā ar vienu no saviem brāļiem, 1893. gadā viņš šajā čempionātā ieguva vicečempionu titulu.
Viņš sekoja ģimenes tradīcijām un kļuva par diplomātu. 1901. gada maijā viņš tika iecelts par Peru ārkārtējo sūtni un pilnvaroto ministru Apvienotajā Karalistē. Vēlāk viņš bija Peru Francijas vēstnieks un savas valsts vārdā parakstīja Versaļas līgumu.
Orlova (Čehija)
Orlova (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Karvinas apriņķī. Akmeņogļu ieguves centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1227. gadā. Bija neievērojama apdzīvota vieta līdz 19. gadsimtam, kad apkārtnē sākās akmeņogļu ieguve. Pēc Pirmā pasaules kara — Čehoslovākijas sastāvā. 1922. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Pēc 1938. gada Minhenes vienošanās pilsētu ieņēma poļu karaspēks, bet pēc Otrā pasaules kara sākuma — vācieši. Pēc kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijas sastāvā.
Zīna el Abidīns Ben Alī
Zīna el Abidīns Ben Alī (ar, Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alī; dzimis, miris ) bija otrais Tunisijas prezidents. Amatu ieņēma no 1987. gada 7. novembra līdz 2011. gada 14. janvārim, kad bija spiests atkāpties pēc plašiem vairāku dienu tautas protestiem un nemieriem.
1987. gada oktobrī Zīna el Abidīns Ben Alī tika iecelts par premjerministru, bet tā paša gada novembrī nevardarbīgā valsts apvērsumā pārņēma prezidentūru no toreizējā 84 gadus vecā prezidenta Habiba Burguibas, kurš tika pasludināts par nekompetentu prezidenta amatam.
Džūdija Denča
Lēdija Džudita Olīvija "Džūdija" Denča (en; dzimusi ) ir angļu aktrise, dziedātāja un autore.
Lielāko daļu karjeras spēlējusi teātrī, darbojusies Karaliskajā Nacionālajā teātrī, Royal Shakespeare Company, tāpat spēlējusi televīzijā un kino. Septiņas reizes nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, no kurām vienu reizi balvu saņēmusi — par lomu filmā "Iemīlējies Šekspīrs" (1998) kā labākā otrā plāna aktrise. Pārējās nominācijas par lomām filmās "Misis Brauna" (Mrs Brown, 1997), "Šokolāde" (2000), "Airisa" (Iris, 2001), "Piedāvā Hendersones kundze" (Mrs Henderson Presents, 2005), "Piezīmes par kādu skandālu" (2006), "Filomena" (Philomena, 2013). Denča saņēmusi 11 BAFTA kino balvas, septiņas Lorensa Olivjē balvas, divas Zelta globusa balvas. 1988. gadā Denča saņēma Britu impērijas ordeni, iegūstot lēdijas titulu (Britu impērijas Goda dāmas titulu). 2008. gadā Denča saņēma Eiropas Kino balvu par mūža ieguldījumu.
Erceņģelis
Erceņģeļi ( no grc — "galvenais sūtnis") ir eņģeļi, kas dažādās ticībās ieņem vadošo pozīciju eņģeļu vidū. Viņu uzdevums ir cilvēkiem un veselām tautām pavēstīt dievišķus rīkojumus. Vecās derības Sibillu un Enoha grāmatās minēti erceņģeļi Miķelis (Mihaēls), Gabriēls, Rafaēls un Uriēls (vārda otrā daļa -el norāda uz Dieva vārdu), kas atbilst lauvas (Mikaēls), vērša (Uriēls), ērgļa (Gabriēls) un čūskas (Rafaēls) zīmēm. Jaunajā derībā vienīgi Miķeli sauc par erceņģeli, savukārt Gabriēlu un Rafaēlu dēvē par eņģeļiem, bet Uriēls nav pieminēts.
Vēlēšanas Igaunijā
Likumdošanas varas vēlēšanas Igaunijā notiek nacionālā līmenī. Rīgikogu sastāvā ir 101 deputāts, ko proporcionālās vēlēšanās ievēl uz četru gadu termiņu. Valsts galvu — prezidentu — ievēl uz piecu gadu termiņu, to dara parlaments (1.—3. kārtā) vai vēlēšanu kolēģija (4. un nākamajās kārtās). Vietējā līmenī tiek ievēlētas pašvaldību domes, kas izmēros atšķiras. Vēlēšanu likums nosaka, ka domes minimālais izmērs ir atkarīgs no pašvaldības izmēra. Arī pašvaldību domes ievēl proporcionālās vēlēšanās.
Igaunijā pastāv vairākpartiju sistēma ar daudzām partijām. Visbiežāk nevienai partijai nav iespējams iegūt absolūtu vairākumu un tām ir jāsastrādājas, veidojot koalīcijas valdību.
Igaunijā kopš neatkarības atgūšanas ir notikušas šādas vēlēšanas:
Referendumi
Igaunijas konstitūcija ļauj Rīgikogu iesniegt likumprojektu vai citu valsts līmeņa jautājumu referendumam (105. konstitūcijas pants ). Balsojuma rezultāts ir saistošs. Ja iesniegtais priekšlikums nesavāc vairākuma atbalstu, prezidentam ir jāizsludina ārkārtas parlamenta vēlēšanas.
Ir atsevišķi jautājumi, kurus nevar iesniegt referendumam: jautājumi, kas attiecas uz budžetu, nodokļiem, finansiālām saistībām pret valsti, starptautisku līgumu ratifikācija un denonsēšana, ārkārtas stāvokļa izsludināšana vai pārtraukšana, valsts aizsardzība.
Atsevišķas konstitūcijas daļas var tik mainītas tikai referenduma rezultātā (nodaļas "Vispārīgie jautājumi" un "Konstitūcijas papildināšana", 162.konstitūcijas pants ). Lai iesniegtu jautājumu referendumam, nepieciešamas trīs piektdaļu pralemanta locekļu atbalsts (164. pants ).
Ištvāns V
Ištvāns V (hu, ; dzimis, miris ) bija Ungārijas karalis no 1270. gada līdz savai nāvei 1272. gadā, kā arī Štīrijas hercogs no 1258. līdz 1260. gadam.
Karaļa Bēlas IV vecākais dēls. Tika kronēts un pasludināts par Slavonijas hercogu sešu gadu vecumā, tēvam dzīvam esot. Jau bērnībā apprecināts ar kumānu virsaiša meitu Elizabeti. 1257. gadā Bēla iecēla Ištvānu par Transilvānijas hercogu, bet 1258. gadā - par Štīrijas hercogu. Tomēr Štīrijas pavalstnieki sacēlās un Bohēmijas karaļa Otokāra II vadībā 1260. gadā sakāva Išvānu Kresenbrunnas kaujā.
1262. gadā Išvāns piespieda tēvu piešķirt viņam visas Ungārijas zemes uz austrumiem no Donavas. Divu gadu laikā izcēlās pilsoņu karš starp tēvu un dēlu, kas beidzās 1266. gadā līdz ar miera līguma noslēgšanu. 1268. gadā Ištvāns V iebruka Bulgārijā un kronējās par Bulgārijas karali. 1270. gadā Bēla IV mira, un Ištvāns V kļuva par karali. 1272. gadā sacēlies feodālis nolaupīja Ištvāna dēlu Lāslo IV, drīz pēc tam negaidīti mira arī Ištvāns V,
Rostehnadzor
Ekoloģijas, tehnoloģiju un kodolenerģētikas uzraudzības federālais dienests (Ростехнадзор, "Rostehnadzor") ir Krievijas Federācijas federālā institūcijas, kas īsteno kodolenerģijas izmantošanas un rūpnieciskās drošības kontroli, kā arī enerģētikas, būvniecības un kalnrūpniecības valsts uzraudzību. Šis dienests nodarbojas ar valsts politikas un normatīvi tiesiskā regulējuma izstrādi norādītajā darbības jomā.
Vēsture
"Rostehnadzor" tā pašreizējā formā ar Krievijas Federācijas prezidenta dekrētu ir izveidots 2004. gada 20. maijā no Tehnoloģiju uzraudzības federālā dienesta un Kodolenerģētikas uzraudzības federālā dienesta. Tad šim dienestam tika nodotas arī ekoloģijas uzraudzības funkcijas, kas līdz tam bija Ekoloģijas un dabassaimniecības uzraudzības federālā dienesta pārziņā.
"Rostehnadzor" funkcijas
Saskaņā ar [http://www.rg.ru/2004/08/11/prirodopolzovanie-doc.html Krievijas Federācijas valdības 2004. gada 30. jūlija lēmumu Nr. 401 "Par Ekoloģijas, tehnoloģiju un kodolenerģētikas uzraudzības federālo dienestu"] "Rostehnadzor" veic šādas funkcijas:
Federālie likumi, kas regulē "Rostehnadzor" darbību
Karakalpakstāna
Karakalpakstānas Republika (kaa, uz) ir autonoma republika Uzbekistānas teritorijā. Tās galvaspilsēta ir Nukusa.
Karakalpakstāna atrodas Turānas zemienē. Dienvidos no tās ir Karakuma tuksnesis, bet lielu autonomās republikas daļu tās ziemeļaustrumos aizņem Kizilkuma tuksnesis. Ziemeļrietumos Ustjurta plato. Karakalpakstānas teritorijā ietilpst kādreizējā Arāla jūras dienvidu daļas gultne, kas mūsdienās ir tuksnesis (Arālkums) izsīkušā ezera vietā. Lielākā upe — Amudarja.
2013. gadā Karakalpakstānā dzīvoja 1,7 miljoni iedzīvotāju. No tiem gandrīz trešdaļa ir karakalpaki, otra trešdaļa — uzbeki, bet trešā trešdaļa — kazahi. Lielākās pilsētas ir republikas galvaspilsēta Nukusa, kā arī Hedžaili, Tahiatoša, Čimboja, Kenghirota un Meinoka. Meinoka kādreiz bija nozīmīga ostas pilsēta pie Arāla jūras, bet mūsdienās, kad jūra ir izsīkusi, tā atrodas tuksnešainā apvidū. Karakalpakstāna ir nabadzīgākais Uzbekistānas reģions.
Džekija Brauna
"Džekija Brauna" (en) ir 1997. gada ASV kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Kventins Tarantīno. Filmā galvenās lomas atveido Pema Grīra, Semjuels Džeksons, Roberts Forsters, Bridžita Fonda, Maikls Kītons un Roberts De Niro.
Filma ir par stjuarti Džekiju Braunu, kura piepelnās, pārvadājot noziedznieku naudu no Meksikas uz ASV.
Roberts Forsters par savu sniegumu tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā, kā arī Zelta globusa balvai. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Aurava
Aurava (kļūdaini arī Aurova) ir ciems Gulbenes novada Litenes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem. Ciems ir daļēji izzudis. Pie ciema Apkārtupes izteka.
Malvīne Vīgnere-Grīnberga
Malvīne Vīgnere-Grīnberga (1871–1949) bija latviešu operdziedātāja un vokālā pedagoģe. Izcila latviešu tautas dziesmu interpretētāja un J. Vītola, A. Kalniņa, E. Dārziņa solodziesmu pirmatskaņotāja.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1871. gada 24. oktobrī Rīgā. Mācījās Vīgneru Ernesta dziedāšanas kursos Rīgā, pēc tam papildinājās Maskavā, Pēterburgā un Berlīnē. 1891. gadā debitēja Rīgas Latviešu biedrības rīkotā koncertā kā latviešu tautas dziesmu izpildītāja. Dziedāja arī Liepājas un Rīgas vācu operā, 1905. gadā sarīkoja pirmo latvju dziesmu koncertu Berlīnē. 1908. gadā devās koncertturnejā no Rīgas līdz Vladivostokai, septiņos mēnešos nodziedot 40 koncertus 25 pilsētās. 1912. gadā izpildija Filipjevnas lomu pirmajā Latvju operā "Jevgenijs Oņegins". 1913. gadā dziedāja vairākas partijas Latvju operā.
Latvijas Nacionālās operas soliste (1919-1920) grāfienes lomā (P. Čaikovska „Pīķa dāma”), Martas lomā (Š. Guno „Fausts”), titullomā Ž. Bizē operā „Karmena”. Rīgas Tautas konservatorijas pedagoģe (1927–1930). Vadīja latviešu tautasdziesmu ansambli. Kopš 1930. gadiem dzīvoja Siguldā, kur vadīja privātu vokālo studiju.
Apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeni, IV šķira (1927), Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbiniece (1945).
Mirusi 1949. gada 6. jūnijā Rīgā.
Bija precējusies ar diriģentu Ernestu Vīgneru (precēti 1892; šķirti 1904). Šai laulībā dzimušas meitas Tekla un Mirdza. Otrā laulība (precēti 1906; šķirti 1928) ar inženieri Oskaru Oto Grīnbergu, tēlnieka Teodora Zaļkalna brāli.
Pabērži
Pabērži var būt:
Vera Čudova
Vera Čudova (ru; Lodza —  Maskava) bija PSRS šahiste, FIDE starptautiskā arbitre (1951).
Biogrāfija
1926. gadā beigusi vidusskolu, pēc tam iestājusies Maskavas Transporta inženieru institūtā, kuru beigusi 1934. gadā. Strādājusi ceļu milicijā. Aktīvi piedalījusies pirmajos PSRS sieviešu šaha turnīros. 1927. gadā bijusi otrā Maskavas Tirdzniecības sekretāru savienības sieviešu šaha turnīrā, bet pēc gada uzvarējusi šajā turnīrā. 1934. gadā uzvarējusi Krievijas PFSR sieviešu šaha čempionātā. Trīs reizes uzvarējusi Maskavas pilsētas sieviešu šaha čempionātos (1937, 1941, 1949). No 1927. līdz 1954. gadam ar pārtraukumiem piedalījusies PSRS sieviešu šaha čempionātos, kuros labāko rezultātu sasniegusi 1947. gadā, kad dalījusi 2.-3. vietu. Pazīstama arī kā aktīva sabiedriskā darbiniece. Bijusi Maskavas rajona padomes deputāte, vadījusi PSRS šaha federācijas sieviešu komisiju, kā arī FIDE starptautisko sieviešu komisiju. Publicējusi rakstus par sieviešu šaha sacensībām. Bijusi galvenā tiesnese 1949.—50. gada Pasaules čempionātā šahā sievietēm, 1953. gada mačā par pasaules čempiones titulu un 1959. gada mačā par pasaules čempiones titulu.
Stīvens Smeils
Stīvens Smeils (en; dzimis ) ir amerikāņu matemātiķis. Ilggadējs Kalifornijas Universitātes darbinieks. 1966. gada Fīldsa prēmijas laureāts. Darbi topoloģijā un dinamiskajās sistēmas. Līdzīgi 1900. gadā Hilberta izvirzītajām problēmām, 1989. gadā izvirzīja t.s. Smeila problēmas.
Matiass Šindelārs
Matiass Šindelārs (de, dzimis kā Matejs Šindelāržs (cz), miris ) bija austriešu futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Austrijas futbola izlasi.
Šindelārs tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem austriešu futbolistiem, kā arī par vienu no labākajiem pirmskara futbolistiem pasaulē. Bijis viens no 1930. gadu Austrijas izlases jeb Wunderteam pārstāvjiem, bijis komandas kapteinis 1934. gada FIFA Pasaules kausā. Ieguvis iesauku "futbola Mocarts" un "papīra vīrs" (Der Papierene), viņš bija pazīstams ar savu slaido augumu, driblu un radošumu. 1999. gada IFFHS aptaujā viņš tika atzīts par 20. gadsimta labāko austriešu futbolistu. Ticis atzīts arī par Austrijas gadsimta sportistu.
Pēc tam, kad 1938. gadā Nacistiskā Vācija anektēja Austriju, Šindelārs atteicās spēlēt Vācijas izlases rindās. gan Šindelārs, gan viņa draudzene tika atrasti miruši, viņu dzīvoklī Vīnē. Par oficiālo nāves iemeslu tika pasludināta saindēšanās ar oglekļa monoksīdu, tomēr pastāv versijas gan par pašnāvību un slepkavību.
Sasniegumi
Austria Wien
Austrija
ASV Krasta apsardze
ASV Krasta apsardze (en) ir viena no piecām ASV Bruņoto spēku daļām un viens no septiņiem uniformas valkājošajiem ASV dienestiem. Krasta apsardzes vadība miera laikā ir Tēvzemes drošības departaments, bet kara laikā — Jūras kara flotes departaments (Department of the Navy). ASV Krasta apsardze tika izveidota. Tās vadītājs ir Dzimtenes drošības departamenta sekretārs Alehandro Majorkass. Pašlaik ASV Krasta apsardzei ir 40 558 cilvēku liels aktīvais personāls.
Oņegas rajons
Oņegas rajons ir Krievijas Arhangeļskas apgabala administratīvais rajons apgabala ziemeļrietumu daļā. Rajons robežojas ar Arhangeļskas apgabala Piejūras rajonu ziemeļaustrumos un Pļeseckas rajonu dienvidos un dienvidaustrumos, kā arī ar Karēlijas Republikas Pudožas un Medvežjegorskas rajoniem dienvidrietumos un ar Segežas un Belomorskas rajoniem rietumos. No ziemeļrietumiem rajonu apskalo Baltās jūras Oņegas līcis.
Aleksejs Grigorjevs
Dzīvesgājums
Dzimis Ventspilī etniski jauktā krievu skolotāja Valentīna Grigorjeva un viņa sievas latvietes Mirdzas, dzimušas Viļumsones, ģimenē. Mācījās Ventspils 2. vidusskolā (1961—1971), studēja Latvijas Valsts Universitātes Svešvalodu fakultātē (1971—1976). 1980. gadā turpināja studijas aspirantūrā Maskavas Valsts universitātes Literatūras teorijas katedrā (1980—1984), kur aizstāvēja filoloģijas zinātņu kandidāta disertāciju “Nacionālo literatūru tipoloģiskās un kontaktās attiecības. Bairons un Ļermontovs”. Strādāja Latvijas Universitātē par angļu valodas pasniedzēju. 1990. gadā viņa filoloģijas zinātņu kandidāta grādu nostrificēja par filoloģijas doktora grādu.
Oristāno
Oristāno (it, ) jeb Araistanisa (sc) ir pilsēta Itālijā, Sardīnijas salas rietumos. Tā ir Oristāno provinces administratīvais centrs. 2018. gadā Oristāno dzīvoja 31,7 tūkstoši iedzīvotāju.
Aleksejs Grigorjevs
Dzīvesgājums
1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 148. Ludzas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā A. Grigorjevs balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
Pēc deputāta pilnvaru beigām A. Grigorjevs lasīja lekcijas Ņujorkas Universitātes maģistra studiju programmā (1994—1996), pēc tam bija ASV Nacionālā demokrātijas institūta (National Democratic Institute for International Affairs) zinātniskais līdzstrādnieks (1996—2013) Krievijā, Gruzijā, Ukrainā, Moldovā, Turcijā, Azerbaidžānā, Kirgizstānā, Uzbekistānā un Baltkrievijā. 2013. gadā viņš atgriezās Latvijā, no 2015. gada ir Baltijas—Melnās jūras alianses valdes priekšsēdētāja vietnieks.
2018. gada 20. decembrī, publiskojot Latvijas PSR VDK aģentu kartotēku, noskaidrojies, ka A. Grigorjevs ir iekļauts tajā kā ziņotājs. VDK aģentu kartotēkā A. Grigorjevs atrodams ar segvārdu "Jevgēnijs", savervēts 1977. gadā, kad sāka strādāt Ventspils ostas rūpnīcā par tulku.
Apbalvojumi
2000. gadā A. Grigorjevu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.
Elpidifors Tihoņickis
Elpidifors Tihoņickis ( — ) bija krievu pedagogs, sabiedriskais darbinieks. No 1925. līdz 1928. gadam bijis 2. Saeimas deputāts.
Robena
Robena (af, en) ir sala Tafelbājā, 6,7 km uz rietumiem no Keiptaunas krasta Dienvidāfrikā. Aptuveni ovāla formas, ziemeļu—dienvidu virzienā 3,3 km gara, 1,9 km plata. Atrodas tikai dažus metrus virs jūras līmeņa.
16. un 17. gadsimtā sala bija biežs kuģu apstāšanās punkts. Otrā pasaules kara laikā uzcelti nocietinājumi. No 20. gadsimta 60. gadu vidus līdz 1991. gadam te atradās maksimālas drošības cietums. Aparteīda laikā 18 no 27 gadiem ieslodzījuma šeit pavadīja bijušais Dienvidāfrikas prezidents un Nobela miera prēmijas laureāts Nelsons Mandela. Ieslodzījumu šeit pavadījuši arī citi valsts prezidenti: Kgalema Motlante un Jakobs Zuma. Pēdējie ieslodzītie tika atbrīvoti 1991. gadā. Līdz 1996. gadam tas bija vidējas drošības cietums. 1997. gadā cietumu pārveidoja par muzeju. 1999. gadā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Butkunova
Butkunova ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 300 km attālumā no Rīgas.
Elpidifors Tihoņickis
Dzīvesgājums
Krievijas pilsoņu kara laikā viņš bēga uz Igauniju, bet jau 1920. gada sākumā pārcēlās uz Rīgu, kur viņš tika pieņemts par krievu valodas skolotāju Ebreju ģimnāzijā. Pēc tam mācījis krievu valodu arī krievu un latviešu ģimnāzijās. 1922. gadā pēc viņa iniciatīvas tika dibināta Rīgas Valdības krievu ģimnāzija. Turpmākos divus gadus viņš bija tās vadītājs. 1925. gadā ievēlēts 2. Saeimā. Bijis izglītības biedrības priekšsēdētājs. Aktīvi piedalījies Krievu Kultūras Dienu organizēšanās (1925—40), darbojies dažādās krievu biedrībās.
Butkunova
Ciema apkārtnē atrodas Baļbinovas katoļu baznīca.
Frensiss Janghazbends
Dzimis Britu Indijā, absolvējis Karalisko militāro koledžu Sandhērstā. Pēc skolas beigām 1882. gadā norīkots dienestā Indijā.
1886. un 1887. gadā šķērsoja Centrālāziju no Pekinas līdz Jarkendai, pētot Muztagu, Kašgāriju un Karakorumu. Pēc atgriešanās vadīja divas ekspedīcijas uz Pamiru, kas iekļāvās tā dēvētajā Lielajā spēlē.
1903. gadā F. Janghazbends saņēma uzdevumu vest sarunas ar Tibetas valdību par tirdzniecības attiecībām un robežu noregulējumu ar Britu Indiju. Kad sarunas neizdevās veikt, briti devās militārā ekspedīcijā, kas izraisīja militāru konfliktu, un rezultātā 1904. gadā tika ieņemta Tibetas galvaspilsēta Lhasa. Dalailama XIII aizbēga uz Mongoliju, bet Lhasā palikusī tibetiešu elite noslēdza līgumu ar britiem. Pēc šīs ekspedīcijas F. Janghazbends saņēma bruņinieka titulu, taču ekspedīcija tika vērtēta neviennozīmīgi.
No 1906. līdz 1909. gadam viņš darbojās Kašmīrā, bet pēc tam pārcēlās uz Londonu. 1919. gadā F. Janghazbends tika ievēlēts par Karaliskās ģeogrāfijas biedrības prezidentu. No 1921. gada viņš bija britu Everesta ekspedīcijas organizācijas vadītājs.
Līdzās grāmatām par Centrālāziju un ārpolitiku, mūža beigu daļā aizrāvies un pievērsies rakstniecībai par reliģisko misticismu.
Vakārijas
Vakārijas (la) ir monotipiska ģints neļķu dzimtā, kurā ietilpst tikai viena suga — Spānijas vakārija (Vaccaria hispanica).
Tā ir sākotnēji dienvidaustrumu Eiropā un Rietumāzijā sastopama suga, kura ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla (ievazāts augs vai dārzbēglis). Suga ir reti sastopama arī Latvijā (pārsvarā Rīgā un tās apkaimē), kur tā ir ievazāts (adventīvs) augs.
Apraksts
Spānijas vakārija ir viengadīgs, 20—50 cm garš, zilganzaļš lakstauks. Tā stublājs ir stāvs un sākot no vidus bagātīgi zaro. Lapas uz stublāja ir sēdošas, pretēji novietotas un olveidīgi lancetiskas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals smails un pamats — neizteikti sirdsveidīgs. Ziedi skrajā vairogveida dihāzijā stublāja un zaru galā. Ziedam ir 5 kauslapas un vainaglapas. Kauss ir dzeltenzaļš, 1—1,5 cm garš, uzpūsts, piecšķautņains. Vainags ir sārts, 1—2,5 cm garš, sekli daivains vai jomains, bez vainadziņa. Auglis ir ovāla pogaļa ar melnām sēklām, kas mazliet garāka nekā kauss. Zied no jūnija līdz augustam.
Vitauts Ļūdēns
Vitauts Ļūdēns (dzimis Jelgavā, miris ) bija latviešu dzejnieks un publicists, pievērsies lirikai un liroepikai, īpašu uzmanību veltījis vēsturei un bērnu dzejai. Sakārtojis Edvarta Virzas un Elzas Stērstes darbu krājumus.
Dzīves gājums
V. Ļūdēna māte Zelma bija Edvarta Virzas jaunākā māsa. Mācījās Bērzes septiņgadīgajā skolā un Bauskas 1. vidusskolā, strādāja Mežotnes mašīnu un traktoru stacijā par kombainieri un atslēdznieku. Studēja Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātē latviešu valodu un literatūru, pēcāk - žurnālistiku.
Apbalvots ar Ojāra Vācieša prēmiju bērnu dzejā un ar Viļa Plūdoņa prēmiju. Ar V. Ļūdēna dzeju sarakstītas kora un estrādes dziesmas, arī Jura Pavītola 1972. gadā sarakstītā un 1982. gadā aizliegtā dziesma "Vairogi".
Miris no smadzeņu triekas 2010. gada 27. maijā, apglabāts Usmas pagasta kapos.
Dzeja un proza bērniem
Zēni, zaķi, varavīksnes, 1966; Pāvu aste, lapsas aste, 1969; Miega dzirnas, 1971; Mārīte un vējš, 1971; Sisis Vijoļkāja, 1974; Maizes šūpulīši, 1975; Šņībīši Apelsīnijā, 1979; Meldru puikas, meldru vīri, 1981 (Izlase); Laimiņas valoda, 1983; Saulēniņi, 1986; Kalējdēls Didzis, 1986 (luga); Sudraba kalējs, tērauda kalējs. Sarunas ar Laimiņu par seniem laikiem Latvijā, 1991; Princis iet pa mākoņiem, 1993; Trešais susuriņš, 1998; Satiksimies avenēs, 1998; Pelēkās krāsas septiņi svētki, 2002; Klau, kur Vau? 2004.
Zvirbuļu infrakārta
Zvirbuļu infrakārta ir lielākā zvirbuļveidīgo putnu grupu, kas mūsdienās tiek sadalīta 3 virsdzimtās. Joprojām nav atbildēts uz visiem neskaidrajiem jautājumiem un esošajā sistemātikā joprojām iespējamas izmaiņas.
Mērsraga novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Mērsraga novada pašvaldības vadītāji. Mērsraga novads tika izveidots 2011. gada 3. janvārī, tam atdaloties no Rojas novada.
Uzskaitījums
{{legend| #861623| Demokrātiju visiem |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #258B4C| Latvijas Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| darkwhite| Mēs Mērsraga novadam |border=1px solid #AAAAAA}}
Pehlevī dinastija
Pehlevī dinastija valdīja Irānā no 1925. gada līdz 1979. gadam. Dinastijas valdnieki - Rezā šahs Pehlevī un Mohammads Rezā Pehlevī. Gāzta Islāma revolūcijas gaitā.
Gžegožs Fitelbergs
Gžegožs Fitelbergs (pl; dzimis, miris ) bija Daugavpilī (tolaik Dinaburgā) dzimis poļu diriģents, vijolnieks un komponists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gadā Daugavpils cietokšņa kara muzikanta Hozjaša (Gošija) Fitelberga un viņa sievas Matildes Pincovas ģimenē. No 1891. līdz 1896. gadam viņš mācījās Varšavas Mūzikas institūtā. No 1896. gada bija vijolnieks Varšavas Lielā teātra, no 1901. gada Varšavas filharmonijas orķestrī. 1904. — 1905. gada un 1908. — 1911. gada sezonā diriģēja Varšavas filharmonijas orķestri, kā viesdiriģents uzstājās arī Berlīnē, Leipcigā, Drēzdenē un Vīnē. 1910. gada vasaras sezonā diriģēja orķestri Majoros, kur 12. septembrī pirmo reizi atskaņoja Karola Šimanovska 2. simfoniju.