cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juris Grants
Dzīvesgājums
Juris Grants ir vairāk kā 140 zinātnisko rakstu autors, tai skaitā 3 monogrāfiju autors un 7 kolektīvo monogrāfiju līdzautors. Zinātniskā žurnāla “LASE Journal of Sport Science” redaktors, darbojas 9 citās Eiropas un pasaules valstu zinātnisko sporta zinātnes žurnālu redkolēģijās. Vairākus gadus bijis Latvijas Slēpošanas federācijas prezidents, Baltijas Sporta zinātnes asociācijas prezidents (2016-2018), Eiropas Sporta un nodarbinātības observatorijas aktīvs biedrs, ikgadējo Starptautisko Vasaras skolu rekreācijas sporta veidos vadītājs, vairākus gadus darbojies ES ekspertu izglītības un sporta darba grupā Duālās karjeras jomā.
Luksofors
Luksofors (no — 'gaisma' un  (foros) — 'nesošs') ir gaismas signalizācijas ierīce, kas tiek izmantota ceļu krustojumos, gājēju pārejās, dzelzceļa līnijās un citās vietās satiksmes regulēšanai. Pirmie luksofori parādījās 1868. gadā Londonā, mūsdienās tie tiek izmantoti visā pasaulē. Luksoforu funkcijas var izpildīt pilnvarots satiksmes regulētājs. Ja kustību vada satiksmes regulētājs, šajā gadījumā luksoforu signālrādījumiem un ceļa zīmēm, kā arī horizontālajiem un vertikālajiem apzīmējumiem, ja tādi ir, vairs nav signālnozīmes un jāpilda tikai un vienīgi satiksmes regulētāja komandas. Ja luksofori nedarbojas un krustojumā nav regulētāja, jāvadās Ceļu satiksmes noteikumos noteiktajā kārtībā un ceļu pirmais šķērso tas, kuram uz to ir priekšrocība un tikai tad pārējie satiksmes dalībnieki. Dzelzceļa transportā luksoforu nepareizas darbības gadījumā reģistrētus rīkojumus un kustības kārtību nosaka vilcienu dispečers vai stacijas dežurants. Katrs konkrēts gadījums, kā jārīkojas noteiktās situācijās ir aprakstīts dzelzceļa tehniskās ekspluatācijas noteikumos.
Termins "luksofors" latviešu valodā ieviests tikai 1970. gadā ; līdz tam šīs ierīces sauktas par gaismas signālaparātiem, bet dzelzceļa luksofori — par gaismaforiem.
Luksofori, neskaitot dzelzceļa transporta luksoforus
Luksofori, neskaitot dzelzceļa transporta luksoforus, ir: transporta līdzekļu (TL) luksofori; velosipēdu; gājēju; pārbrauktuvju; tramvaju; maiņvirziena kustības luksofori; prāmju pārceltuvju un paceļamo tiltu luksofori .Luksoforu bieži komplektē ar sekunžu taimeri, kas palīdz orientēties, cik laika atlicis degt attiecīgajam signālam.
TL luksofori
TL luksofori var būt vertikāli vai horizontāli. Tajos ir trīs krāsas, ko nolasa vertikālajam luksoforam no augšas uz leju un horizontālajam no kreisās puses uz labo – tikai šādā secībā pēc kārtas: sarkanā, dzeltenā un zaļā. TL vadītāji, kas neatšķir krāsas, vadās pēc uguns degšanas vietas luksoforā. Zaļais signāls – atļauj TL kustību. Zaļais mirgojošais – atļauj TL kustību. Dzeltenais signāls ir kustību aizliedzošs signāls. Dzeltens pastāvīgi mirgojošs signāls – brīdina, ka priekšā svarīgs krustojums, norāda, ka jcbraukt uzmanīgi un ir pārslēdzies neregulējošā stāvoklī. Tāpat neregulējamās gājēju pārejās dzeltens mirgojošs luksofora signāls var brīdināt par īpašu uzmanību. Kad veic ceļu darbus vai ved bīstamas kravas – arī apzīmē ar dzeltenu mirgojošu.
TL luksoforu, kas signalizē vien ar zaļu vai sarkanu uguni, pielieto uzņēmumu pagalmu un brauktuves pagaidu sašaurinājumu vietās.
Maiņvirziena un kustības joslas pārkārtošanās luksofori
Maiņvirzienu kustības regulēšanai joslai un prasībai pārkārtoties izmanto speciālus luksoforus ar zaļu bultu, sarkanu krustu un dzeltenu bultu. Šādi luksofori ir ar ilgstošu degšanu kustības regulēšanai joslā.
Tramvaja luksofors
Speciāli luksofori ir tramvaja bezkonflikta regulēšanas maršrutēšanai ar izkārtotām baltām lampiņām T burta veidā, kuras noteiktā kārtībā iedegas pie noteiktiem atļautiem vai aizliegtiem maršrutiem.
Pārbrauktuvju luksofori
Uz regulējamām pārbrauktuvēm izmanto speciālus pārbrauktuvju luksoforus, kas var būt ar balto kontrollampu un bez tās. Baltā kontrollampa liecina, ka pārbrauktuves signalizācijas ierīces darbojas paredzētajā režīmā. Pārbrauktuvei aizveroties, iedegas sarkans mirgojošs signāls un baltā kontrollampa nodziest. Atveroties - sarkanās ugunis nodziest un kontrollampa atkal iedegas. Parasti baltā kontrollampa mirgo.
Paceļamu tiltu, prāmju pārceltuvju un speciālo izbraukšanas vietu luksofori
Ir speciāls paceļamo tiltu, prāmju pārceltuvju un speciālo TL izbraukšanas vietu luksofors.
Luksofors ar sarkanu krustu uz melna fona atkārto pretējā braukšanas virziena luksofora aizliedzošo signālrādījumu.
Dzelzceļa transporta luksofori
Dzelzceļa līnijās vilcienu kustības organizācijai izmanto : sarkanas; dzeltenas; dzeltenas mirgojošas; zaļas; zaļas mirgojošas luksoforu ugunis; kā arī normāli nedegošas ugunis. Lokomotīvju luksoforos (vadības kabīnē) autobloķēšanas iecirkņos izmanto zaļu, dzeltenu, dzeltenu kopā ar sarkanu un sarkanu uguni. Vilcienu manevru sastāvu kustības organizācijai izmanto: sarkanas, zilas un mēnessbaltas luksoforu ugunis.
Sarkanais aizliedz kustību un prasa apstāties visos gadījumos. Dzeltenais norāda, ka nākamais - priekšā esošais luksofors ir aizliedzošs un atļauj sev pabraukt garām, bet prasa samazināt ātrumu un gatavoties apstāties. Zaļais signalizē, ka priekšā ir vismaz viens kustību atļaujošs luksofors. Četrzīmju autobloķēšanas signalizācijā izmanto papildus dzeltenu kopā ar zaļu, kas nozīmē, ka nākamais luksofors ir dzeltenais. Mirgojošie luksofori atļauj braukt garām un brīdina, ka paredzama vilcienu novirzīšanās pa pārmijām uz blakusceļiem, ka attiecīgā momentā vajadzēs samazināt ātrumu un ka nākamais priekšā esošais luksofors ir kustību atļaujošs. Divas dzeltenās ugunis nozīmē, ka vilcienam jānovirzās uz sānu ceļu pa pārmiju ar samazinātu ātrumu, nākamais luksofors ir slēgts. Trīs dzeltenie nozīmē, ka vilcienu pieņem stacijā uz aizņemta ceļa brīvās daļas ar mazu ātrumu. Zaļu svītru pielietošana pie luksofora rādījuma nozīmē, ka novirzīšanās paredzēta pa lēzenu pārmiju, bet maršruta rādītāji savukārt norāda sagatavotā maršruta virzienu.
Manevros mēnessbaltais atļauj manevrus, zilais tos aizliedz. Sarkanais kustību aizliedz jebkurā gadījumā, kā manevros, tā vilcienu kustībā bez izņēmumiem.
Atkarībā no konkrētās dzelzceļa līnijas specifikācijas luksoforu pielietojums var atšķirties tiesību aktos noteiktajā kārtībā.
Paredzams, ka līdz ar rokas vadības vilcienu samazināšanos un tehnoloģiju uzlabošanos samazināsies nepieciešamība luksoforu praktiskam pielietojumam.
2021. gada Pasaules čempionāts hokejā
2021. gada Pasaules čempionāts hokejā (en) bija 85. Pasaules čempionāts, kas notika no līdz  Latvijas galvaspilsētā Rīgā. Arēna Rīga un tai blakus esošais Olimpiskais sporta centrs bija čempionāta spēļu norises arēnas. Otro reizi čempionāta vēsturē tas notika Latvijā. Tajā piedalījās 15 valstu hokeja komandas un Krievijas Olimpiskās komitejas (KOK) izlase, jo Krievijas sportistiem dopinga skandālu dēļ nav atļauts pārstāvēt savu valsti visās augstākā līmeņa sacensībās.
Sākotnēji Latvija bija plānojusi čempionātu rīkot kopā ar Baltkrievijas galvaspilsētu Minsku, taču A grupas un izslēgšanas spēles tika pārceltas no Minskas (dēļ diktatora Aleksandra Lukašenko izvērstās agresijas pret demokrātiju Baltkrievijā) un viss čempionāts notika Rīgā. COVID-19 pandēmijas dēļ čempionāts galvenokārt notika bez klātienes skatītājiem, taču no spēles bija iespējams skatīties arī klātienē. Tā kā nenotika 2021. gada pasaules čempionāts hokejā 1. divīzijā, tad no elites divīzijas pēc šī čempionāta neizkrita neviena komanda.
Elisa Madžolo
Elisa Madžolo (Elisa Maggiolo; dzimusi ) ir Argentīnas starptautiskā meistare šahā (2001).
2021. gada Pasaules čempionāts hokejā
Norises vieta
Čempionāta grupu turnīra, kā arī izslēgšanas spēles notika Latvijas galvaspilsētā Rīgā divās spēļu arēnāsː Arēnā Rīga, kas bija arī viena no 2006. gada čempionāta norises vietām (notika B grupas spēles, 2 ceturtdaļfināli, abi pusfināli, kā arī spēles par medaļām), un Olimpiskajā sporta centrā, kura futbola zālē speciāli čempionātam tika ierīkots ledus laukums (notika A grupas spēles un 2 ceturtdaļfināli). Olimpiskais sporta centrs bija arī čempionāta mediju centra atrašanās vieta. Sākotnēji Minskas arēnā, Baltkrievijā bija paredzēts rīkot A grupas, kā arī izslēgšanas spēles.
Elisa Madžolo
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējusi Argentīnas sieviešu šaha čempionātā (1995, 1998). 1999. gadā izcīnījusi otro vietu Pasaules šaha čempionāta sievietēm izcīņas cikla zonas turnīrā un ieguvusi tiesības piedalīties Pasaules šaha čempionātā sievietēm. Piedalījusies 2001. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Maskavā, kurā 1. kārtā zaudējusi Džu Čeņai. 1998. gadā pārstāvējusi Argentīnu 1. Pasaules junioru komandu čempionātā pie 3. galdiņa (+4, =0, -3).
2021. gada Pasaules čempionāts hokejā
Rīkotājvietas noteikšana
Uz 2021. gada Pasaules čempionāta rīkošanu sākotnēji bija 3 kandidātvalstis — Baltkrievija, Latvija un Somija. Sākumā galvenais pretendents rīkošanai bija Somijas pilsētu Helsinku un Tamperes pieteikums, bet vēlāk, kad Latvijas un Baltkrievijas galvaspilsētu Rīgas un Minskas pieteikumi apvienojās cīņai par rīkošanu, to piedāvājums Starptautiskās Hokeja federācijas (IIHF) preses konferencē Ķelnē, Vācijā 2017. gada čempionāta laikā tika noteikts par uzvarētāju, apsteidzot Helsinkus un Tamperi tikai par 3 punktiem, Somijas pieteikumam iegūstot 52 punktus, kamēr Baltkrievijas un Latvijas — 55. Somija vēlāk tika noteikta kā 2022. gada čempionāta norises vieta.
Kampučijas Tautas Republika
Kampučijas Tautas Republika bija no Vjetnamas atkarīga sociālistiska valsts mūsdienu Kambodžas karalistes teritorijā, kas izveidojās pēc Demokrātiskās Kampučijas militāras sagrāves. Tā kā virkne Rietumvalstu, Ķīnas Tautas Republika un ANO turpināja atzīt sarkano khmeru valdību, Tautas Republika savas pastāvēšanas laikā saņēma tikai daļēju starptautisko atzīšanu, galvenokārt no PSRS un Austrumu bloka valstīm.
2021. gada Pasaules čempionāts hokejā
Rīkotājvietas noteikšana
Abās pilsētās jau iepriekš bija noticis čempionāts hokejā, Rīgā — 2006. gada Pasaules čempionāts hokejā, bet Minskā — 2014. gada Pasaules čempionāts hokejā. Kopā ar rīkotājvietu izvēlēšanos tika noteikts arī tas, ka, lai optimizētu biļešu tirdzniecību, Somijas hokeja izlase spēles noteikti aizvadītu Rīgā, bet Krievijas izlase — Minskā. Tā nepieciešamības gadījumā tiktu mainīts komandu sadalījums grupās.
Kampučijas Tautas Republika
Izveidošana
Lai arī sarkano khmeru kustība bija lielā mērā izveidota un uzvarējusi Kambodžas pilsoņu karā tieši ar komunistiskās Vjetnamas militāro atbalstu, kustībā pastāvēja pret vjetnamiešiem vērsts noskaņojums, kas izspaudās ne tikai etnisko vjetnamiešu slepkavībās un padzīšanā no valsts, bet arī regulārās pierobežas sadursmēs ar Vjetnamu. Pēc tam, kad khmeru uzbrukumos bija nogalināti ap 1000 vjetnamiešu civiliedzīvotāju, Vjetnamas armija 1977. gada oktobrī veica masīvu iebrukumu pierobežas rajonos, lai sodītu sarkanos khmerus. Pēc soda operācijas beigām, 1978. gada janvārī Vjetnamas karaspēks pameta valsti.
2021. gada Pasaules čempionāts hokejā
Gatavošanās čempionātam
Pēc rīkošanas aizlieguma Baltkrievijai paziņošanas IIHF pauda pārliecību, ka vismaz puse spēļu varētu notikt Rīgā, kamēr pārējās varētu tikt pārceltas uz Herningu Dānijā vai Bratislavu Slovākijā — attiecīgi 2018. un 2019. gada Pasaules čempionāta rīkotājpilsētām. Tikmēr pēc Saeimas deputāta Mārtiņa Bondara ierosinājuma Rēzeknes dome izrādīja gatavību rīkot daļu čempionāta Olimpiskā centra Rēzekne ledus hallē. Arī Lietuvas valdība bija piedāvājusi iespēju kopā rīkot čempionātu, taču no šīs iespējas IIHF atteicās. Oficiālais variants, lai Latvija varētu rīkot visas čempionāta spēles, bija pagaidu ledus laukuma un skatītāju vietu izveide Olimpiskajā sporta centrā, rīkošanas izmaksas dalot ar IIHF.
IIHF oficiāli paziņoja, ka visas čempionāta spēles notiks Rīgā un ka Arēnā Rīga, kas kopā ar Minskas arēnu bija sākotnēji plānotā čempionāta norises vieta, notiktu B apakšgrupas spēles, kā arī divi ceturtdaļfināli, abi pusfināli un fināls (kopā 34 spēles), kamēr otra norises vieta būtu arēnai blakus esošā Olimpiskā sporta centra futbola zāle, kur tiktu izveidota pagaidu ledus arēna ar 6000 skatītāju vietām un kur notiktu spēles A apakšgrupai un pārējie divi ceturtdaļfināli (kopā 28 spēles).
Treniņiem tiek izmantota jaunā halle pie Daugavas stadiona. Hokejisti tiek izmitināti vienā viesnīcā (Radisson Blu Hotel Latvija), un ap abām arēnām ir izveidots cilvēku "burbulis" čempionātā iesaistītajiem.
Klātienes skatītāji
Dienu pirms čempionāta sākuma,, Latvijas Saeima nolēma atļaut pret COVID-19 vakcinētajiem un slimību pārslimojušajiem klātienē skatīties čempionāta spēles, liekot valsts valdībai noteikt attiecīgus noteikumus, kas to atļautu lai gan šādu soli infektologi un veselības ministrs Daniels Pavļuts nosodīja. Latvijas valdība nolēma, ka čempionāta spēles drīkstēs skatīties arī klātienē, bet tikai tiem, kas ir pabeiguši pilnu vakcinācijas pret COVID-19 kursu vai arī slimību ir pārslimojuši, norādot apliecinājuma sertifikātu un personu apliecinošu dokumentu, kā arī personalizēta ieejas biļete. Papildus tika noteikts, ka maksimālais skatītāju skaits Arēnā Rīga būtu 2660, bet Olimpiskajā sporta centrā — 1058 cilvēku, kuriem visu spēles laiku būs jālieto sejas maska. tika paziņotas čempionāta spēļu apmeklēšanas cenas, ko noteica IIHF, kas arī saņems visus biļešu ienākumus, papildus paziņojot to, ka uz spēlēm skatītāji ārpus Latvijas varēs ierasties tikai no valstīm, kurās 14 dienu kumulatīvais saslimstības rādītājs ir zem 50.
Kampučijas Tautas Republika
Izveidošana
Vjetnama sāka atbalstīt uz tās teritoriju pārbēgušos mērenos sarkanos khmerus un veicināt nestabilitāti sarkano khmeru režīmā. 1978. gada 3. decembrī Vjetnama pasludina, ka ir izveidota Kampučijas vienotās nācijas glābšanas fronte (KVNGF), kuru veidoja sarkano khmeru pārbēdzēji, khmeru komunisti un nacionālisti. Glābšanas fronte bija pilnībā atkarīga no Vjetnamas, un kalpoja par aizsegu Vjetnamas iebrukumam Demokrātiskajā Kampučijā, kas sākās 1978. gada 22. decembrī un ar pilnu spēku 25. decembrī. Jau 1979. gada 7. janvārī vjetnamieši ieņēma galvaspilsētu Pnompeņu, un 8. janvārī tika pasludināta Kampučijas Tautas Republikas izveidošana KVNGF vadībā. Sarkanie khmeri atkāpās uz džungļu bāzēm Taizemes pierobežā un turpināja bruņotu cīņu pret jauno režīmu. Vjetnamas karaspēks valstī palika turpmākos desmit gadus.
Valdība
Jauno valsti vadīja bijušais sarkanais khmers Hengs Semrins, Tautas revolucionārās padomes priekšsēdētājs un KNNGF Centrālkomitejas priekšsēdētājs. Viņš vadīja arī komunistisko Kampučijas Tautas Revolucionāro partiju. Pēc parlamenta vēlēšanām 1981. gada maijā, kurās piedalījās tikai valdošās partijas kandidāti, 1981. gada 27. jūnija konstitūcija izveidoja civilās pārvaldes orgānus. No 1985. gada janvāra premjerministra amatu ieņēma Huns Sens, kas iepriekš bija ieņēmis Ārlietu ministra amatu. Jaunā režīma galvenie uzdevumi bija cīņa pret sarkano khmeru un prinča Seihanūka koalīcijas partizāniem, kā arī sagrautās valsts un genocīdu pārcietušās sabiedrības atjaunošana. Pilsētās, no kurām sarkanie khmeri bija padzinuši iedzīvotājus, palēnām atjaunojās dzīve.
Valsts turpināja sarkano khmeru iesākto sociālisma ieviešanas politiku, tikai bez brutālajām metodēm. Tā kā jaunais režīms bija naidīgi noskaņots pret Ķīnu, tad vēl pārpalikusī ķīniešu minoritāte tika apspiesta. Lēnām tika atjaunoti budistu tempļi un reliģiskā dzīve. Lielas problēmas radīja valsts pārvaldei nepieciešamo speciālistu trūkums, jo gandrīz visa inteliģence bija nogalināta sarkano khmeru varas laikā. Viņu vietu ieņēma Vjetnamas atsūtītie speciālisti, kas neveicināja jaunā režīma popularitāti.
Līdz ar globālajām pārmaiņām sociālisma nometnē un Aukstā kara beigām, 1989. gada aprīļa beigās valsts nosaukums tika mainīts uz Kampučijas valsti, vai ierasto Kambodža. Budisms tika atjaunots par valsts reliģiju. 1991. gada oktobrī valdošā Tautas Revolucionārā partija mainīja nosaukumu uz Kambodžas Tautas partija un atteicās no marksisma ideoloģijas. 1993. gada 21. septembrī valsts oficiāli beidza pastāvēt, jo tika atjaunota Kambodžas karaliste.
2021. gada Pasaules čempionāts hokejā
Karogu nomaiņa
, sekojot Ryanair lidojuma 4978 incidentam, Brīvības bulvārī, pie Radisson Blu Hotel Latvija, kur ir apmetušās visas čempionāta komandas, vietā, kur izkārti visi čempionāta komandu karogi, Rīgas mērs Mārtiņš Staķis kopā ar Latvijas Ārlietu ministru Edgaru Rinkēviču Baltkrievijas valsts karogu nomainīja ar vēsturisko baltsarkanbalto karogu, ko izmanto arī valsts opozīcijas grupas, kas protestē pret Aļaksandra Lukašenkas režīmu, nomaiņu pamatojot ar to, ka ir nepieņemami šī režīma simbolizējošo karogu izvietot Rīgas pilsētvidē. Šādu soli publiski atbalstīja arī valsts prezidents Egils Levits. Karoga nomaiņa radīja diplomātisko krīzi starp Latviju un Baltkrieviju, abām valstīm izraidot vēstniecību darbiniekus, būtībā iesaldējot abu valstu attiecības. IIHF prezidents Renē Fāzels paziņoja, ka uzskata karogu nomaiņu par nepieņemamu, nosakot, ka, ja oficiālais karogs netiks atlikts atpakaļ, federācija uz pilsētā esošajiem mastiem nevēlas redzēt savus un oficiālos čempionāta karogus, norādot, ka tā ir apolitiska sporta organizācija. Rīgas mērs Staķis nolēma vēsturisko karogu atstāt, paziņojot, ka pilsēta noņems IIHF karogus no mastiem, aizvietojot tos ar Rīgas karogiem. Baltkrievija uzsāka kriminālo izmeklēšanu pret Staķi un Rinkēviču par nacionālā naida kurināšanu. Rīgas dome nolēma karogu stendos Krievijas karogu aizstāt ar KOK karogu.
Datumi
Tā kā COVID-19 pandēmijas dēļ nebija zināms, vai čempionāta nacionālās priekšsacīkstes varēs sākties pirms 2020. gada septembra, IIHF nolēma čempionāta sākumu pārcelt no uz. Tas nozīmē, ka čempionāts beigsies, kas būs pirmā reize, kad pasaules čempionāts hokejā notiek arī jūnijā.
Talismans
preses konferencē Minskā, Baltkrievijā tika paziņots, ka čempionāta talismans būs ezis Spaikijs (en), kas tika izvēlēts pēc konkursa, kas notika gan Baltkrievijā, gan Latvijā. Konkursā piedalījās vairāk nekā 100 talismanu skiču pieteikumi, un uzvarētājs tika izvēlēts gan ar žūrijas, kas sastāvēja no abās valstīs sabiedrībā zināmiem cilvēkiem, čempionāta organizatoriem un sportistiem, gan arī ar hokeja fanu palīdzību. Talismana skices autors bija Jānis Burmeisters no Latvijas, kamēr tā vizuālo tēlu uzlaboja baltkrievu aģentūra DAB.Agency. Pēc rīkotājtiesību atņemšanas Baltkrievijai čempionāta talismans tika saglabāts.
Oficiālā dziesma
, tieši mēnesi pirms čempionāta sākuma, Latvijas Televīzijas raidījumā "Rīta Panorāma" tika pirmatskaņota oficiālā čempionāta dziesma For Glory and Joy ("Slavai un priekam"), kuras autori un izpildītāji ir grupa Astro'n'out. Tajā pašā dienā tika izlaista dziesma kopā ar tās videoklipu.
Komandas
Pasaules čempionātā piedalās 15 valstu komandas un KOK hokeja izlaseː
Sadalījums pa grupām
Atceltajam 2020. gada Pasaules čempionātam komandas tika sadalītas pa grupām atbilstoši vietām 2020. gada IIHF rangā pēc 2019. gada Pasaules čempionāta (izlašu vietas šajā rangā norādītas iekavās). Šis sadalījums tika saglabāts 2021. gada čempionātam.
Visas spēles notika Rīgā, Latvijā. A grupas spēles notika Olimpiskajā sporta centrā, bet B grupas — Arēnā Rīga. Komandu sadalījums tika paziņots.
Izlašu sastāvi
Katras izlases sastāvā ir 15 līdz 25 laukuma spēlētāji un 2 līdz 3 vārtsargi.
Grupu turnīrs
Spēļu norises grafiku IIHF publiskoja.
Tiesneši
IIHF paziņoja čempionāta tiesnešu sastāvu, kas sastāv no 18 tiesnešiem un 18 līnijtiesnešiem no 14 dažādām valstīm. COVID-19 pandēmijas radīto ierobežojumu dēļ tiesneši tika sadalīti grupās pa 6 (3 tiesneši un 3 līnijtiesneši), kuri visu čempionāta laiku strādā kopā.
Elisa Madžolo
Biogrāfija
Pārstāvējusi Argentīnu Pasaules šaha olimpiādēs:
Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Pols Veslijs
Pols Veslijs (en; dzimis Pols Tomass Vasilevskis (en) 1982. gada 23. jūlijā Ņūdžersijā) ir amerikāņu aktieris un modelis, vislabāk pazīstams kā Stefans Salvatore The CW kanāla seriālā Vampīru Dienasgrāmatas. No sākuma Pols vēlējās iegūt Deimona lomu, jo uzskatīja, ka viņš nebūs piemērots labā brāļa attēlošanai, taču seriāla vadošā komanda bija citās domās un iedalīja viņam Stefana lomu, kas pēcāk arī izrādījās daudz piemērotāka Polam. Veslijs atbalsta Eltona Džona AIDS Fondu, kā arī viņš ir liels dzīvnieku mīļotājs, tādēļ Pols atbalsta arī Humane sabiedrību, kas aizsargā un glābj dzīvniekus no vardarbīgiem cilvēkiem.
Bērnība
Viņš mācījās Kristiešu Brāļu Akadēmijā Linkroftā Ņūdžersijā un nedaudz apmeklēja arī Marlboro vidusskolu savos vidusskolas gados. Savā junioru vidusskolas gadā Veslijs ieguva lomu seriālā Vaduguns, atveidojot Maksu Nikersonu. 2000. gadā viņš uzsāka studijas Ratgersas Universitātē, taču ar vecāku piekrišanu izstājās pēc pirmā semestra, saprotot, ka ar aktiermākslu viņš varētu pelnīt iztiku.
Karjera
2005. gadā viņš uzsāka savas karjeras gaitas kā Pols Veslijs. Jautājot viņam, kādēļ viņš nomainīja savu īsto uzvārdu, viņš atbildēja: "To ir pārāk grūti izrunāt. Es lūdzu ģimenes atļauju, un tas tiešām palīdzēja manai karjerai."
Viņš ir piedalījies vairākos TV šovos, kā piemēram, 24, 8 Vienkārši Noteikumi, Amerikāņu Sapņi, Armijas Sievas, [https://en.wikipedia.org/wiki/Smallville_(TV_series) Smolvila. Leģenda Par Supermenu], kā arī O.C. Pašlaik Veslijs atveido vampīru Stefanu Salvatori Vampīru Dienasgrāmatās, kas pirmizrādi CW kanālā piedzīvoja 2009. gada septembrī. Seriālā viņš atveido jaunāko brāli Deimonam Salvatorem (atveido Ians Somerhalders), kā arī Elēnas Gilbertes (atveido Ņina Dobreva) mīļoto. Viņa bijusī sieva Torija DeVito arī filmējās Vampīru Dienasgrāmatās, seriāla trešajā sezonā atveidojot Meriditu Felu, ārsti Mistikfālā. Filmējoties seriālā Vampīru Dienasgrāmatas, Pols ir ieguvis dažādus apbalvojumus.
Personiskā dzīve
2007. gadā Veslijs, filmas Slepkavu Filma uzņemšanas laukumā satika Toriju DeVito un uzsāka attiecības. 2011. gada aprīlī Ņujorkā viņi slēgtā ceremonijā apprecējās, taču 2 gadus vēlāk tika paziņots, ka pāris izlēmis šķirt laulību. 2013. gada novembrī paklīda baumas, ka Pols uzsācis attiecības ar Vampīru Dienasgrāmatu kolēģi Fībiju Tonkinu.
Polijas 3. leģiona kājnieku divīzija
'''Polijas 3. leģiona kājnieku divīzija''' (pl) bija no Pirmā pasaules kara poļu leģionāriem izveidota Polijas armijas militārā vienība (1919—1939). Divīzija piedalījās Latgales atbrīvošanas cīņās (1919—1920) un Poļu—padomju karā. Otrā pasaules kara sākuma Polijas kampaņā (1939) divīzija aizstāvēja Poliju kaujās ar Vērmahtu.
Izveide
Pēc Centrālo lielvalstu sakāves Pirmajā pasaules karā Poļu leģionu veterāni 1919. gada 9. aprīlī kā trešo leģionāru kājnieku divīziju izveidoja Polijas 3. leģiona kājnieku divīziju.
Piedalīšanās kaujās
Polijas 3. leģiona kājnieku divīzija 3. Polijas armijas sastāvā piedalījās daudzās kaujās pret Sarkano armiju Poļu—padomju kara laikā 1919. un 1920. gadā:
Pēc kara beigām divīziju izvietoja pie Lietuvas robežas.
Pirms Otrā pasaules kara sākuma 1939. gada martā divīziju atkal mobilizēja un tā piedalījās poļu Prūsijas armijas (Armia Prusy) sastāvā kaujās pie Radomas. Pēc nedēļu ilgām kaujām pret vācu XV motorizēto korpusu divīzija beidza pastāvēt, tās daļas pievienojās Polijas 1. leģiona kājnieku divīzijai.
Svētais Filips
Svētais Filips (, Phílippos, miris ap 80. gadu) ir viens no Jēzus Kristus divpadsmit apustuļiem. Kristiešu svētajos tekstos ir aprakstīts, ka apustulis Filips sludināja Grieķijā, Sīrijā un Frīģijā.
Romas Katoļu baznīcā diena, kad tiek godināts apustulis Filips, ir 3. maijs, bet pareizticīgajiem šī diena ir 14. novembris.
Svētais Filips ir cepurnieku, konditoru un Urugvajas aizgādnis.
Mišelē
Mišelē (fr) var būt:
Kristobals Enrikess Viljagra
Kristobals Giljermo Enrikess Viljagra (es; dzimis, Santjago) ir Čīles starptautiskais lielmeistars šahā (2017).
Biogrāfija
2013. gadā uzvarējis Panamerikas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2014. gadā uzvarējis Panamerikas junioru šaha čempionātā un bijis trešais Pasaules junioru šaha čempionātā. Trīs reizes uzvarējis Čīles šaha čempionātos (2015, 2017, 2018). 2015. gadā izcīnījis 2. vietu Dienvidamerikas zonas turnīrā un kvalificējies FIDE Pasaules kausam pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā uzvarējis Borisu Gelfandu ar 2,5:1,5, bet 2. kārtā zaudējis Hulio Grandam ar 0:2. 2019. gadā atkārtoti piedalījies FIDE Pasaules kausā pēc izslēgšanas sistēmas un 1. kārtā zaudējis Janam Kšištofam Dudam ar 0,5:1,5.
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 43. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Tuksneša karaliene
"Tuksneša karaliene" (en) ir 2015. gada ASV biogrāfiska drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Verners Hercogs. Galvenās lomas atveido Roberts Patinsons, Nikola Kidmena, Džeimss Franko, Deimiens Luiss un Džejs Abdo. Filmas pirmizrāde notika Berlīnes filmu festivālā.
Filmā parādīta ceļotājas, rakstnieces, arheoloģes, pētnieces un kartogrāfes Ģertrūdes Bellas dzīve.
Emīls Mišelē
Kamils Emīls Gastons Mišelē (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču burātājs, olimpiskās sudraba un divu bronzas medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Mišelē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja vairākās burāšanas disciplīnās. Open klasē viņš izcīnīja bronzas medaļu. 0,5 līdz 1 tonnu laivu klases pirmajā braucienā viņš kopā ar Marselu Merānu ieguva bronzas medaļu, bet otrajā braucienā sudraba medaļu. Savukārt 3 līdz 10 tonnu laivu klases pirmajā braucienā viņi kopā ar Merānu ieguva 4. vietu, bet otrajā braucienā tika diskvalificēti.
Cigoriņu apakšdzimta
Cigoriņu apakšdzimta ir kurvjziežu dzimtas apakšdzimta, kurā ir klasificēti tādi zināmi kultūraugi, kā salāti, pienenes, cigoriņi un rudzupuķes. Apakšdzimtā ir klasificētas aptuveni 240 ģintis un aptuveni 2900 sugas. Apakšdzimta ir heterogēna un daudzi tajā klasificēto augu morfoloģija ir atšķirīga, to radniecība ir identificējama vienīgi ar molekulāriem pētījumiem.
Suvona
Suvona (ko, ) ir pilsēta Dienvidkorejā, Kjongido provinces administratīvais centrs. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 1,23 miljoni iedzīvotāju. Suvona atrodas 30 km uz dienvidiem no Dienvidkorejas galvaspilsētas Seulas, līdz ar to tā ietilpst Seulas aglomerācijā.
Suvonā bāzējas uzņēmums Samsung Electronics.
Kēniga teorēma
Kēniga teorēma var būt
Batarejas kalns
Batarejas kalns ir pilskalns, kas atrodas Vidzemē, Cēsu novada Straupes pagasta Straupē, Braslas upes kreisajā krastā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.
Tas ir 8 metrus augsts augsts paugurs, kam divās pusēs gravas. Iegarena plakuma izmērs — 80 x 50 metri. Pilskalna ziemeļu un austrumu puses ir nocietinātas ar 1—2 metrus augstu valni un grāvi. Pilskalna datējums — vēlais dzelzs laikmets / viduslaiki. Pirmās ziņas par pilskalnu ievācis Augusts Bīlenšteins, to aprakstījis Ernests Brastiņš.
Burvju flauta
"Burvju flauta" (de) ir austriešu komponista Volfganga Amadeja Mocarta komiskā opera (Singspiel) divos cēlienos. Libreta autors — austrietis Emanuels Šikanēders (Emanuel Schikaneder).
Šī ir pēdējā Mocarta opera — tās pirmizrāde notika Theater auf der Wieden netālu no Vīnes, savukārt Mocarts nomira. Debijas iestudējumā Papageno lomā bija libreta autors Šikanēders.
Mūsdienās viena no iestudētākajām operām pasaulē.
Karls fon Frišs
Karls fon Frišs (de, dzimis, miris ) bija Austrijas etologs, entomologs un biškopis. 1973. gadā kopā ar Konrādu Lorencu un Nikolasu Tinbergenu ieguva Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā par “viņu atklājumiem, kas saistīti ar individuālās un sociālās uzvedības modeļu organizēšanu un izcelšanu”.
Rahiva
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1447. gadā. Līdz pat Pirmajam pasaules karam ietilpa vēsturiskajā Ungārijā. Trianonas līgums iekļāva Rahivu Čehoslovākijas sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara Piekarpatu Rutēnija (Підкарпатьска Русь) tika atdalīta no Čehoslovākijas, un izveidots Aizkarpatu apgabals Ukrainas PSR sastāvā. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas pilsēta.
Nellija Aginjana
Nellija Aginjana (hy; dzimusi ) ir armēņu šahiste, lielmeistare.
Šaha karjera
Aginjana ir veiksmīgi pārstāvējusi Armēnijas sieviešu nacionālo komandu. 1996. gadā savā dzimtajā pilsētā Erevānā, kā Armēnijas otrās komandas dalībniece, viņa pirmoreiz spēlēja šaha olimpiādē. Līdz 2010. gadam viņa ir piedalījies septiņās šaha olimpiādēs ar personisku kopējo punktu skaitu 28 punkti no 53 spēlēm (+18, -15, = 20).
No 2003. gada viņa ir bijusi Armēnijas komandas dalībniece piecos Eiropas sieviešu komandu čempionātos. 2003. gada Eiropas čempionātā Plovdivā Armēnija uzvarēja ar Nelliju Aginjanu kā rezerves spēlētāju. 2007. gadā Iraklijā, komanda izcīnīja bronzas medaļas. Aginjana spēlēja pie trešā galdiņa un pēdējā kārtā guva svarīgu uzvaru pret gandrīz par divsimt punktiem augstāk reitingā esošo gruzīnieti Nino Hurcidzi. Šī uzvara deva iespēju nospēlēt neizšķirti 2:2 maču ar Gruzijas komandu.
Pasaules komandu šaha čempionātā 2007. gadā Jekaterinburgā viņa spēlēja pie trešā, 2009. gadā Ningbo pie ceturtā galdiņa un 2011. gadā Mardinā bija rezerves spēlētāja.
Klubu sacensībās Aginjana pārstāvēja Erevanas MIKA komandu, ar kuru 2005. gadā viņa uzvarēja Armēnijas čempionātā un divreiz pārstāvēja to Eiropas klubu kausa izcīņā sievietēm, pie tam 2006. gadā Fīganā uzvarot.
Kopš 2001. gada viņā ir sieviešu starptautiskā meistare, kopš 2005. gada maija sieviešu starptautiskā lielmeistare.
Škrjabi (Mākoņkalna pagasts)
Škrjabi ir ciems Rēzeknes novada Mākoņkalna pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 2 km no pagasta centra Lipuškiem, 26 km no novada centra Rēzeknes un 220 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie reģionālā autoceļa P56 (Malta_Kaunata), Rāznas ezera krastā.
Ciema teritorijā atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Škrabu senkapi I,II.
Jānis Apsītis
Dzīvesgājums
Pēc atgriešanās dzimtenē 1920. gadā sāka strādāt Latvijas Republikas Zemkopības ministrijā, no 1923. gada bija Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātes docētājs, katedras vadītājs (1933) un profesors (1935).
Pēc Otrā pasaules kara turpināja strādāt par Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas profesoru.
Miris 1952. gada 18. oktobrī Rīgā.
Fērvetera rags
Fērvetera rags (, es) ir 705 m augs klinšains zemesrags Antarktīdas pussalas austrumos Antarktīdā. Izvietojies Vedela jūras piekrastē starp Drigalska un Evansa glečeriem. Atdala Nordenšelda krastu ziemeļaustrumos no Oskara II krasta dienvidrietumos.
Zemesragu 1947. gadā nokartēja FIDS ekspedīcija no Hopbejas bāzes un nosauca par godu Dandī vaļu mednieku kuģa Balæna kapteinim Aleksandram Fērveteram (Alexander Fairweather), kurš 1892.—1893. gados darbojās Antarktīdas pussalas ziemeļaustrumu piekrastē.
Stavre Jada
Stavre Jada (mk; dzimis Kruševā) ir Ziemeļmaķedonijas distanču slēpotājs un biatlonists.
Pārstāvēja Maķedoniju 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhjanā, kur bija delegācijas karognesējs olimpiādes atklāšanas ceremonijā. Startēja divās distanču slēpošanas disciplīnās. Viņa iegūtā 79. vieta sprinta distancē bija augstākais sasniegums Maķedonijai 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Šukteri
Šukteri ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Tadaiķu pagasta. Izvietojusies pagasta dienvidrietumos Kazupes krastā pie autoceļa A9 6 km no pagasta centra Lieģos un 198 km no Rīgas.
Aleksandrs Priede
Futbola karjera
Aleksandrs Priede, tāpat kā viņa brālis Ādolfs futbolista gaitas sāka sociāldemokrātu futbola paspārnē, 1927. gadā Rīgas Centra komandas sastāvā kļūstot par strādnieku sacensību uzvarētājiem. 1927. gada vasarā SSS sastādītās komandas sastāvā piedalījās spēlēs pret PSRS izlasi .1928 .gadā A. Priede un vēl viens vēlākais Latvijas izlases futbolists Augusts Baraks pārgāja uz pilsonisko sportu, pievienojoties Rīgas ASK komandai.
Kā ASK spēlētājs Aleksandrs Priede 1929. gadā debitēja Latvijas izlases sastāvā un jau 2. spēlē - Baltijas kausa sacensībā pret Igauniju atzīmējās ar vārtu guvumu. 1930. gadā Aleksandrs Priede pārgāja uz spēcīgo RFK komandu un tās sastāvā 3 reizes (1930, 1931, 1934) izcīnīja Latvijas meistartitulu. 1935. gadā Priede atkal atgriezās ASK rindās un par saviem sasniegumiem, pārstāvot Latvijas izlasi, saņēma LFS Lielo nozīmi, taču savā otrajā uznācienā armijnieku rindās viņš vairs tik veiksmīgs nebija, un 1936. gadā pie spēlēšanas Virslīgas spēlēs vairs netika. Latvijas neatkarības pēdējos gados Aleksandrs Priede spēlēja zemākās Rīgas līgās RPDS (tramvaja darbinieku) komandas sastāvā, liekot nopietnām sportiskajām gaitām punktu sirds problēmu dēļ.
Vēlākos gados strādājis, remontējot dzīvokļus, bet 1963. gadā pārcēlies dzīvot uz Lēdurgu, kur aizvadījis sava mūža pēdējos gadus. Apglabāts Lēdurgas kapos.
Katalonijas neatkarības referendums
2017. gada Katalonijas neatkarības referendums bija referendums par neatkarīgas Katalonijas Republikas izveides iespēju, kas notika. 90,18% balsotāju atbalstīja atdalīšanos no Spānijas, bet referendumā piedalījās 43% no aptuveni 5,3 miljoniem balsstiesīgo.
Priekšvēsture
2017. gada 7. septembrī Katalonijas parlaments pieņēma likumu par neatkarības referenduma rīkošanu 1. oktobrī, par ko nobalsoja 72 no 83 reģionālajiem deputātiem, bet 52 Spānijas vienotības atbalstītāji pirms balsojuma atstāja sēžu zāli. Lēmumu tūlīt atbalstīja reģionālās valdības vadītājs Karless Pudždemons, bet Spānijas konstitucionālā tiesa paziņoja par Katalonijas parlamenta lēmuma apstādināšanu. Spānijas prokuratūra sāka kriminālizmeklēšanu pret vairāk nekā 700 Katalonijas pašvaldību mēriem, kuri bija piedāvājuši savu palīdzību referenduma sarīkošanai, kā arī pieprasīja, lai policija konfiscē visus materiālus, kas var tikt izmantoti referenduma sarīkošanā, piemēram, biļetenus, balsošanas urnas un plakātus, kas aicina vēlētājus piedalīties referendumā.
21. septembrī Spānijas policija Barselonā veica kratīšanu vairākās Katalonijas valdības ēkās un aizturēja ekonomikas valsts ministru Džuzepu Mariju Džuvē.
Norise
Referenduma priekšvakarā Spānijas valdība paziņoja, ka policija slēgusi un aizzīmogojusi 1300 no 2315 vēlēšanu iecirkņiem. Dienā pirms referenduma Madridē, Seviļā, Santanderā, Ļeidā, Alikantē un Palmā, kā arī Barselonā demonstranti pauda atbalstu Spānijas vienotībai. Savukārt Galisijas apgabalā notika Katalonijas neatkarības atbalsta demonstrācija.
Balsošanas dienā 2017. gada 1. oktobrī Spānijas policija mēģināja nepieļaut balsošanu, ieņemot referenduma iecirkņus un konfiscējot urnas un biļetenus. Tomēr Katalonijas valdība paziņoja, ka referendumu neatcels, lai gan policija slēdza lielāko daļu balsošanas iecirkņu.
3. oktobrī simtiem tūkstoši cilvēku Barselonā izgāja ielās, lai protestētu pret policijas vardarbību referenduma dienā. Saskaņā ar Katalonijas varasiestāžu teikto, ievainojumus guva gandrīz 900 cilvēku. Katalonijas reģionālā valdība paziņoja, ka referendumā piedalījušies nepilni 2,3 miljoni cilvēku jeb aptuveni 40% no balsstiesīgajiem, un ka 90% no viņiem atbalstījuši Katalonijas neatkarību. Katalonijas reģionālās valdības līderis Karless Pudždemons paziņoja, ka Katalonija pasludinās neatkarību 48 stundu laikā pēc balsojuma "oficiālo rezultātu saskatīšanas".
Spānijas valdības reakcija
Spānijas Konstitucionālā tiesa un Spānijas valdība noraidīja referenduma rīkošanu kā nelikumīgu. Spānijas karalis Felipe VI 3. oktobrī savā uzrunā valstij paziņoja, ka Katalonijas līderi ir izgājuši "ārpus likuma varas" un ar savu "bezatbildīgo" rīcību apdraud gan autonomā reģiona, gan visas valsts ekonomiku, teica karalis. Viņš uzsvēra, ka Spānija nonākusi "galēji smagā" situācijā un "valsts likumīgajām varasiestādēm ir pienākums garantēt konstitucionālo kārtību". Viņš aicināja visus Spānijas pilsoņus "ievērot likumu un konstitūciju". 5. oktobrī Spānijas konstitucionālā tiesa nolēma aizliegt sasaukt 9. oktobrī gaidāmo Katalonijas parlamenta sesiju, lai novērstu iespējamo vienpusējo Katalonijas neatkarības pasludināšanu.
18. oktobrī Spānijas valdība piedraudēja Katalonijai atņemt tās reģionālās autonomijas statusu, ja tā neatteiksies no prasības pēc neatkarības, bet 21. oktobrī tā uzsāka Katalonijas autonomijas atcelšanas procesu, paredzot pusgada laikā sarīkot jaunas reģiona valdības vēlēšanas.
Rezultāti
6. oktobrī Katalonijas reģionālā valdība paziņoja galīgos balsu skaitīšanas rezultātus, saskaņā ar kuriem atdalīšanos no Spānijas atbalstījuši 90,18% balsotāju, bet referendumā piedalījušies 43% no aptuveni 5,3 miljoniem balsstiesīgo.
Zobgaļsīlis (nozīmju atdalīšana)
Zobgaļsīlis (Mockingjay) var būt:
Eduards Vītols
Eduards Kārlis Vītols (dzimis, miris ) bija latviešu mākslinieks, scenogrāfs, gleznotājs, pedagogs, grāmatu ilustrators, veidoja metus mēbelēm, rotām un metālkalumiem, arī Kuzņecova un Jesena porcelāna fabriku traukiem.
Biogrāfija
Eduards Vītols ir dzimis Katvaru muižā, kur viņa tēvs Jānis Vītols (1830-1890) strādāja par pārvaldnieku. Eduarda māte Trīne Vītola (1841-1880) mirst 1880.gadā un zēnu audzināšanā pieņem tēva brālēns Pēteris Veidemanis (1841-1904), tirgotājs, kurš dzīvo Umurgā.
Skolas gaitas Eduards uzsāk Limbažu pilsētas skolā. Pēc skolas beigšanas 1896. gadā iestājas Pēterburgas Štiglica Centrālā tehniskās zīmēšanas skolas teātra dekorāciju klasē, kuru beidz 1901.gadā ar izcilību, kā arī iegūst specializāciju stikla glezniecībā. Apsolvējot ieguvis stipendiju studijām ārzemēs, no 1901. līdz 1903. gadam uzturējies Vācijā, Itālijā, Francijā, Anglijā, Beļģijā, Holandē, Dānijā, Vircburgā, Nirnbergā, Rotenburgā u.c., kur padziļināti apguvis gotiku, renesances u.c. celtnicību. No 1902. līdz 1903. gadam mācījies Minhenes Lielās operas (Minhenes Karalskās operas vai Bavārijas Valsts operas) dekorāciju darbnicā praksē pie gleznotāja Frāma.
Atgriezies Pēterburgā, strādājis par zīmēšanas skolotāju vidējās mācību iestādēs un Marijas teātrī no 1903. līdz 1918. gadam. No 1906. gada darbojies Ķeizariskajā Akvarelistu biedrībā. Latvijas Operas aicināts, 1918. gadā kopā ar ģimeni pārcēlies uz Rīgu.
No 1918. līdz 1935. gadam bija dekorators un dekorāciju darbnīcas tehniskais vadītājs Latvijas Nacionālajā operā. Darbojies Rūpniecības departamentā pār mākslas amatniecības pārzini no 1919. līdz 1921. gadam. No 1922. līdz 1932. gadam bija Latvijas Mākslas akadēmijas vecāko klašu vadītājs, bet no 1946. līdz 1954. gadam bija LMA Glezniecības katedras asistents, no 1947. gada Keramikas katedras docents. No 1935. līdz 1937. gadam vadījis savu studiju.No 1937. līdz 1940. gadam strādājis par pedagogu Latvijas Valsts universitātē Arhitektūras fakultātē. Eduards no 1939. līdz 1941. gadam bijia mākslinieks Vilhelma Ķuzes saldumu fabrikā. Strādaja par zinātnisko līdzstrādnieku no 1941. līdz 1944. gadam Latvijas PSR Padomju mākslas muzejā. No 1946. līdz 1954. gadam bija pedagogs Latvijas PSR Valsts Mākslas akadēmijā.
Gleznojis impresionistiskas ainavas akvareļtehnikā, kā arī reālismā. Izmantojis arī eļļas, temperas tehniku, gleznojis grafikā, akvareļtehnikā, veidojis scenogrāfijas, grāmatu ilustratrācijas, metus mēbelēm, rotām un metālkalumiem.
Brāļa dēls ārsts Alfrēds Jānis Vītols.
Izstādes un darbi
Izstādēs piedalās no 1903. gada. Zīmējis karikatūras žurnālam “Svari” (1906–1907). Sadarbojies ar J. Ozola apgādu Cēsīs – zīmējis vākus vairākām grāmatām (Raiņa “Vētras sēja” (1905), G. Merķeļa darbi (1905, 1906). Piedalījās Lētas mākslas salona 1920. gadā un latviešu mākslinieku 1923. gadā rīkotajās izstādēs.
Autors vairāk nekā 80 Latvijas Nacionālās operas scenogrāfijām: "Jevgeņijs Oņegins" (1918), „Pīķa dāma" (1919, 1924), "Loengrīns" (1920), „Don-Žuans" (1921), „Nāra" (1923), „Fra Diavolo" (1924), Madama Butterfly (1925), "Meistardziedoņi" (1925) Cosi fan tutte (1925), "Ugunī", "Raimonda", "Gulbju ezers", "Arlekinade" (1927), "Šopeniane" (1927), "Dzejnieka sapnis" (1932), "Marta" (1934).
2018. gadā atklāta tēlnieka Jāņa Strupuļa veidota piemiņas plāksne Dzintaros, Ķemeru ielā, pie kādreiz E. Vītolam piederošās mājas.
Šķeltovas pareizticīgo baznīca
Šķeltovas Svētā Nikolaja pareizticīgo baznīca ir 1836. gadā uzcelts Latvijas Pareizticīgās baznīcas dievnams, kas atrodas Krāslavas novada Šķeltovas pagasta Šķeltovā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.
No 1874. līdz 1909. gadam (35 gadus) draudzes baznīcā kalpoja labi ieredzētais garīdznieks Vasilijs Nazarevskis, kurš apglabāts baznīcā. 1996. gadā tika veikta baznīcas restaurācija.
Jānis Pleps
Jānis Pleps (dzimis 1982. gada 4. janvārī Daugavpilī) ir latviešu jurists, Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes docents un Tiesību teorijas un vēstures katedras vadītājs (2013), kā arī Valsts prezidenta Egila Levita padomnieks tiesību politikas jautājumos (2019).
Jāņa Plepa zinātniskā darbība galvenokārt vērsta uz Latvijas konstitucionālo tiesību un tiesību teorijas problēmu izpēti.
Dzīvesgājums
Jānis Pleps dzimis 1982. gadā. 2000. gadā absolvēja Ilūkstes 1. vidusskolu un tajā pašā gadā uzsāka studijas Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Jau studiju laikā publicēja dažādus rakstus par valststiesību problēmām un, būdams 4. kursa students, kopā ar studiju biedriem Edgaru Pastaru un Ilzi Plakani publicēja monogrāfiju “Konstitucionālās tiesības”. Pamatstudijas Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē noslēdza 2005. gadā, iegūstot jurista kvalifikāciju. 2006. gadā turpat ieguva arī akadēmisko maģistra grādu tiesībzinātnē ar izcilību. Profesionālo pieredzi uzkrājis, strādājot Administratīvajā apgabaltiesā (tiesneša palīgs no 2004. līdz 2005. gadam), Satversmes tiesā (Satversmes tiesas tiesneša palīgs no 2005. līdz 2008. gadam), Saeimas Juridiskajā birojā (juridiskais padomnieks no 2008. līdz 2013. gadam un vecākais juridiskais padomnieks no 2013. līdz 2015. gadam). No 2015. gada 10. augusta līdz 2019.gada 7.jūlijam Jānis Pleps bija Valsts prezidenta Raimonda Vējoņa konstitucionālo tiesību padomnieks. No 2005. līdz 2012. gadam (ar pārtraukumiem) bija VSIA “Latvijas Vēstnesis” nedēļas žurnāla “Jurista Vārds” tieslietu redaktors.
Kopš 2019. gada 8. jūlija Jānis Pleps ir Egila Levita padomnieks tiesību politikas jautājumos. Jānis Pleps akadēmisko darbību uzsāka 2007. gadā lektora amatā Biznesa augstskolā “Turība”. 2011. gadā Latvijas Universitātē ieguvis tiesību zinātņu doktora grādu tiesību teorijas un vēstures apakšnozarē; promocijas darba tēma – “Satversmes iztulkošanas konstitucionāli tiesiskie un metodoloģiskie problēmjautājumi”. 2011. gadā ievēlēts lektora amatā Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes Tiesību teorijas un vēstures katedrā. 2013. gadā turpat ievēlēts docenta un Tiesību teorijas un vēstures katedras vadītāja amatā (2019. gadā atkārtoti pārvēlēts abos amatos).
Darbi
Kopš 2002. gada publicējis vairāk nekā 150 zinātnisku un populārzinātnisku rakstu par dažādiem valststiesību, tiesību teorijas un tiesību vēstures jautājumiem, kuri publicēti gan grāmatās, gan Latvijas un ārvalstu periodikā.
Labākais šāvējs
"Labākais šāvējs" (en) ir 1986. gada ASV asa sižeta drāma, kuras režisors ir Tonijs Skots. Filmā galvenās lomas atveido Toms Krūzs, Kellija Makgilisa, Vels Kilmers, Entonijs Edvardss un Toms Skerits.
"Labākais šāvējs" pirmizrāde notika. Filma saņēma dalītus kritiķu vērtējumus, galvenokārt izceļot specefektus un Krūza un Makgilisas tēlojumu. Filma finansiāli bija ļoti veiksmīga, nopelnot 357 miljonus ASV dolārus pie tikai 15 miljonu budžeta. Filmas tituldziesma "Take My Breath Away" saņēma Kinoakadēmijas balvu par labāko dziesmu. Filma pavisam tika nominēta četrām Kinoakadēmijas balvām. 2015. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālais kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Filmas turpinājums — "Top Gun: Maveriks" tiks izdots.
Vilija Matačūnaite
Vilija Matačūnaite (lt, dzimusi ) ir lietuviešu dziedātāja, pārstāvēja Lietuvu 2014. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Šajā konkursā viņa piedalījās ar dziesmu Attention. Viņa jau 2005. gadā piedalījās Lietuvas Eirovīzijas dziesmu atlasē. 2014. gadā viņa ieguva arī Barbara Dex Award, kuru pasniedz vissliktāk ģērbtajam Eirovīzijas konkursa dalībniekam.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Mongolijā
Sarakstā apkopotas tās vietas Mongolijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā no Mongolijas ir iekļautas 4 vietas (1 — dabas objekts un 3 — kultūras objekti), savukārt 13 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Mongolija Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1990. gada 2. februārī.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Aleksandrs Galkins
Spēlētāja karjera
Spēlētāja karjeru Galkins sāka 2005.—06. gada sezonā, kad spēlēja Latvijas čempionāta vienībā HK Liepājas Metalurgs. Turpmākās divas sezonas Galkins aizvadīja Latvijas U-18 čempionātā, taču tad divus gadus spēlēja Baltkrievijas 1. līgā. 2009.—10. gada sezonā aizvadīja 18 spēles Baltkrievijas Ekstralīgas komandā HK Bresta.
No 2010. līdz 2012. gadam Galkins spēlēja Krievijas Jaunatnes hokeja līgā, tostarp daļu 2010.—11. gada sezonas aizvadot HK Rīga rindās. 2012.—13. gada sezonā spēlēja HK Zemgale sastāvā Latvijas čempionātā, taču tad devās uz Franciju, no 2013. līdz 2015. gadam spēlējot Francijas 1. līgas komandā HC Mulhouse.
2016.—17. gada sezonu uzsāka Francijas hokeja līgas vienībā HC Chamonix-Morzine, taču decembra sākumā pievienojās HK Kurbads rindām, kopā ar komandu kļūstot par 2017. un 2018. gada Latvijas čempionu. 2018.—19. gada sezonu aizvadīja Polijas un Francijas līgās, taču tad atgriezās HK Kurbads sastāvā. 2020. gadā pievienojās HK Zemgale vienībai.
2016. gada 3. novembrī Galkins aizvadīja savu debijas spēli Latvijas hokeja izlases sastāvā. 2008. gadā junioru izlases sastāvā spēlējis Pasaules U-18 čempionātā.
Čeneks Kotnauers
Biogrāfija
No 1930. gadu vidus līdz 1960. gadu beigām aktīvi piedalījies dažādos starptautiskos šaha turnīros, pārsvarā ierindojies turnīru tabulu vidusdaļā. Labākos rezultātus sasniedzis 1947. gadā, kad Šlehtera memoriālā Vīnē izcīnījis 2. vietu (uzvarēja Lāslo Sabo), bet Nīderlandes pilsētā Beverveikā bijis 3. vietā. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Kotnaueram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1951. gadā - starptautiskā arbitra nosaukumu.
1953. gadā uzvarējis Lucernas starptautiskajā šaha turnīrā. Drīz pēc tam emigrējis uz Lielbritāniju, kur pieņēmis šīs valsts pilsonību. 1970. gados bijis viens no vadošajiem Anglijas bērnu un jaunatnes šaha treneriem.
Leruā (burātājs)
Leruā (fr; dzimišanas un miršanas datums nav zināms) bija franču burātājs, olimpiskās sudraba un divu bronzas medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.