cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vidusdaugavas zemiene
Klimats
Zemienes klimats ir samērā kontinentāls. Janvāra vidējā temperatūra sasniedz -6,5, -7 °C, bet viszemākā ir -43 (pats zemākais minimums Latvijā), jūlijā — augstāka par 17 °C, visaugstākā — 36 °C (vislielākais maksimums valstī). Nokrišņu daudzums nav liels: 580—620 mm gadā. Aktīvo temperatūru summa ziemeļdaļā ir 1900°, dienviddaļā — 2100°. Šajā rajonā ir lielākā aktīvo temperatūru summa Latvijā. Veģetācijas periods ilgst 180—185 dienas, bezsala periods — 130—145 dienas. Ziemā sniega sega nenokūst 90—100 dienu. Ziemeļaustrumos tā ir 30 cm bieza, Daugavas apkārtnē — 35 cm.
Ūdeņi
Upes aizsalst decembra pirmajā pusē, bet Nereta un Daugava lejpus Līvāniem aizsalst tikai decembra beigās. Ledus visās upēs uzlūst gandrīz vienlaikus marta beigās.
Augājs
Visizplatītākās ir velēnu vidēji un stipri podzolētās augsnes, bet ūdensšķirtņu apvidos — arī velēnu gleja un purvu augsnes. Augājs rajona lielākajā daļā cilvēka darbības rezultātā stipri pārmainījusies. Cilvēka ietekmes pakāpe ir saistīta gan ar dabiskās noteces apstākļiem, gan ar mākslīgās drenāžas iespējām. Tāpēc lielas platības aizņem ne vien purvi, bet arī meži, kur mālainās augsnēs sastopams vēris, kā arī egļu damaksnis un dumbrājs, bet smilšainās augsnēs — priežu mētrājs, riests un purvājs.
Jānis Krūzkops
Jānis Krūzkops (dzimis Burtniekos, miris  Rīgā) bija Latvijas šaha treneris un pedagogs.
Šahista karjera
1937. gadā Jānis Krūzkops debitēja Latvijas šaha čempionātā, taču bez lieliem panākumiem. Otrā Pasaules kara laikā viņš piedalījās Latvijas meistarsacīkstēs 1943. gadā un Latvijas un Igaunijas šahistu turnīrā Rīgā. Pēc kara Krūzkops bieži spēlēja Latvijas šaha čempionāta finālos - 1945. gadā, 1947. gadā un 1948. gadā un 1949. gadā. Labākais panākums tika sasniegts 1945. gadā, kad tika izcīnīta Latvijas čempionāta 2. vieta, jo uzvarētājs Vladimirs Alatorcevs spēlēja ārpus konkurences.
Šaha treneris un pedagogs
Pēc profesijas Jānis Krūzkops bija angļu valodas skolotājs. Tomēr gandrīz 15 gadus, sākot ar 1946. gadu līdz mūža beigām, viņš bija Rīgas pionieru pils šaha pedagogs. Pēckara Rīgā Krūzkops kļuva par galveno jauno šahistu audzinātāju. Viņš bija nākamā pasaules šaha čempiona Mihaila Tāla pirmais treneris. Starp citiem viņa audzēkņiem bija nākamie lielmeistari Aivars Gipslis, Jānis Klovāns un Latvijas čempionātu uzvarētāji Jānis Kļaviņš, Marks Pasmans. Jānis Krūzkops atstāja paliekošu ietekmi uz pēckara Latvijas jauno šahistu spēles stilu, mācot tiem spēlēt aktīvi, neizvairoties no sarežģītas un brīžiem riskantas spēles.
Keiptaunas Universitāte
Keiptaunas Universitāte (en) ir sabiedriski finansēta universitāte Keiptaunā, Dienvidāfrikas Republikā.
Dibināta 1829. gada 1. oktobrī kā Dienvidāfrikas koledža (South African College). Pēc starptautisko universitāšu rangu tabulām tā ir viena no labākajām Āfrikas universitātēm. Aparteīda sistēmas laikā Keiptaunas Universitāte bija viens no pretaparteīda noskaņojumu centriem. 1987. gadā universitātes pilsētiņā notika nemieri un cīņas starp policiju un studentiem.
Dālderis (nozīmju atdalīšana)
Dālderis var būt:
Rīgas Krusta baznīca
Rīgas Krusta Evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams Ropažu ielā 120, Rīgā. Baznīcā darbojas Rīgas Krusta draudze.
Baznīca tikusi celta laikā no 1908. līdz 1910. gadam, tās projekta autors ir arhitekts Vilhelms Bokslafs un Edgars Voldemārs Eduards Frīzendorfs.
Pašreizējais zemes gabals tika piešķirts apmēram 1904. gadā, arī šīs ēkas projekta autors bija Bokslafs. Būvniecība tika uzsākta 1908. gadā, tās laikā projekts tika vairākas reizes izmainīts, kā arī pilnveidots. Baznīca tikusi iesvētīta 1910. gada vasarā.
UNIX laiks
UNIX laiks jeb POSIX laiks ir laika pieraksta sistēma, kura sākotnēji tika ieviesta UNIX operētājsistēmās, bet to plaši izmanto arī citās datorsistēmās. Šajā sistēmā laiks tiek skaitīts sekundēs, kas pagājušas kopš pusnakts pēc UTC, kas tiek uzskatīts par UNIX epohas (Unix Epoch) sākumu. Tā kā šajā formātā netiek iekļautas koordinācijas sekundes (piem., 1998. gada 31. decembra plkst. 23.59.60), tad tas nav precīzs UTC laika attēlojums. UNIX sistēmās pašreizējo UNIX laika vērtību parasti var uzzināt ar komandrindas komandu date +%s.
Vēsturiski datoros UNIX laiks parasti tika glabāts kā 32 bitus liels vesels skaitlis, kur viens bits ir paredzēts skaitļa zīmei. Tādējādi ar to var kodēt laiku 136 gadu garumā ar minimālo datumu 13.12.1901., maksimālo — 19.01.2038. (skat. 2038. gada problēma). Jaunākajās sistēmās datu tips time_t parasti ir palielināts līdz 64 bitiem, kas ļauj iekodēt laiku aptuveni 293 miljardus gadu pirms vai pēc 1970. gada, kas virzienā uz pagātni vairāk kā 20 reizes pārsniedz Visuma vecumu.
Lenna
Lenna var būt:
UNIX laiks
Vēsture
Sākotnēji UNIX laiks tika glabāts sekundes sešdesmitdaļās, jo tajā laikā Unix aparatūras sistēmas pulkstenis darbojās 60 Hz frekvencē. Taču vēlāk tas tika vairākkārt mainīts. Pirmajā UNIX programmēšanas rokasgrāmatā, kas iznāca, Unix laiku jau definēja kā "laiku kopš 1971. gada 1. janvāra plkst. 00.00.00, mērīta sekundes sešdesmitdaļās". Glabājot laiku 32 bitu veselā skaitlī izmantojot šādu formātu, tas ļāva saglabāt tikai 2^{32} sekundes sešpadsmitdaļas, kas atbilst sekundēm, kas, savukārt, atbilst tikai aptuveni astoņarpus gadiem. Šī iemesla dēļ formāts vēlāk tika mainīts un beigās noteikts kā "sekunžu skaits kopš 1970. gada 1. janvāra plkst. 00.00.00 UTC".
Kad tika rakstīta pirmā POSIX specifikācija, radās diskusijas, kā precīzi definēt datu tipu time_t attiecībā uz koordinācijas sekundēm. Beigās tika nolemts tās neņemt vērā, lai nesarežģītu C standarta bibliotēkas funkcijas.
Bjūkenens
Bjūkenens (en) ir daļēji angliskots skotu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Lenna (albums)
Lenna ir igauņu dziedātājas Lennas Kūrmā debijas studijas albums. Tas tika izdots sadarbībā ar Mortimer Snerd OÜ. Albuma prezentācija notika Tallinnas Rock Cafés. Albums tika ierakstīts laika posmā no 2009. gada oktobra līdz 2010. gada maijam Sonicmedia studijā un Lennas Kūrmā virtuvē.
Niksons
Niksons (Nixon) var būt:
Līdzenums
Līdzenums ir pārsvarā līdzens, plašs sauszemes apgabals. Parasti augstuma svārstības līdzenumā nepārsniedz 200 metrus un līdzenumam viendabīga ģeoloģiskā uzbūve. Atkarībā no augstuma virs jūras līmeņa līdzenumus iedala zemienēs (0-200 m vjl), augstienēs (200-500 m vjl), paceltajos līdzenumos jeb plakankalnēs (vairāk kā 500 m vjl). Līdzenumiem ir plakana vai viļņota virsma.
Šaurākā nozīmē līdzenums var būt arī ne tik plašs sauszemes apgabals. Piemēram, Latvijā par līdzenumiem dēvē zemieņu daļas (Zemgales līdzenums, Taurkalnes līdzenums u.c.).
Hirohito
Hirohito (ja, dzimis, miris ) bija 124. Japānas imperators. Viņš ir visilgāk Japānā valdošais monarhs. Japānas imperatora krēslā Hirohito bija no līdz pat nāvei  (62 gadus). Ārpus Japānas pazīstams ar dzimto vārdu Hirohito, bet Japānā viņu vairāk pazīst kā Imperatoru Šovu (昭和天皇, Shōwa tennō). Tā viņu nodēvēja pēc nāves, bet viņa valdīšanas periodu sauc par Šovas ēru (Shōwa). Bērnībā viņa vārds bija Mičinomija (迪宮 — princis Miči). Pēc Hirohito nāves par Japānas imperatoru kļuva Akihito.
Biogrāfija
Hirohito ir dzimis Aojamas pilī, Tokijā. Viņa tēvs bija Japānas imperators Taišo, bet vectēvs — imperators Meidzi. Viņš izglītību ieguva Japānas izglītības iestādē Gakushūin (学習院), kas sākotnēji tika izveidota, lai izglītotu japāņu dižciltīgo bērnus. Pēc mācījās speciālā kroņprinču institūtā (Tōgū-gogakumonsho). Dzīves sākuma posmā viņu ļoti interesēja jūras bioloģija. 1921. gadā Hirohito kļuva par pirmo Japānas kroņprinci, kas bija devies ārpus Japānas. Viņš bija aizbraucis uz Eiropu. 1924. gadā viņš apprecējās ar princesi Kodzjunu.
Par Japānas imperatoru Hirohito kļuva, kad nomira viņa tēvs imperators Taišo. Vēsturnieku vidū pastāv dažādas versijas par Hirohito lomu Otrajā pasaules karā, kad Japānas impērija kopā ar Trešo reihu un Itālijas Karalisti bija nostājušās pret Sabiedrotajiem.
1975. gadā pirmo reizi Japānas imperators, šajā gadījumā — Hirohito, satikās ar ASV prezidentu, kas tajā brīdī bija Ričards Niksons. Hirohito nomira. Par Hirohito pēcteci Japānas imperatora tronī kļuva viņa dēls Akihito.
Saša Vujačičs
Aleksandrs Saša Vujačičs (sl; dzimis Mariborā, Slovēnijā) ir slovēņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijās, Slovēnijas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) pārstāv NBA klubu Ņujorkas "Knicks".
2004. gada NBA draftā viņu izraudzījās Losandželosas "Lakers" ar kopējo 27. kārtas numuru. Tieši 2004. gadā NBA draftā tika izraudzīts arī latviešu spēlētājs Andris Biedriņš. Losandželosas "Lakers" sastāvā kļuvis par divkārtēju NBA čempionu.
Savu profesionāļa karjeru viņš sāka 16 gadu vecumā Udīnes "Snaidero" kluba rindās. Sašas tēvs Vaso Vujačičs ir serbu basketbola treneris. Vujačičs ir spēlējis arī Slovēnijas junioru izlasē.
Kvadrātmetrs
Kvadrātmetrs ir SI laukuma mērvienība.
1 m² ir vienāds ar:
Attiecīgi:
Kenedijs
Kenedijs (sieviešu: Kenedija; en) var būt:
Apgaismība
Apgaismība var būt:
Mī
Mī (Μ, μ; gr) - grieķu alfabēta 12. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 40. Cēlies no feniķiešu burta — mems. No burta "mī" cēlies latīņu alfabēta burts M un kirilicas alfabēta M.
Pielietojums
Mazo burtu μ kā simbolu izmanto, lai apzīmētu:
Mētrājs
Mētrājs ir sausieņu meža augšanas apstākļu tips labi aerētās minerālaugsnēs, kas izveidojies ar barības vielām bagātākās smilts podzola augsnēs salīdzinājumā ar silu. Šeit priedes, salīdzinājumā ar silu, ir garākas. Zem priedēm var augt egles un bērzi. Arī zemsedze ir bagātāka: sastopami mellenāji, brūklenāji un sūnas.
Latvijā plašākie mētrāja masīvi aizņem kāpas un plakanos līdzenumus Piejūras zemienē, Taurkalnes un Sedas apkārtnē. Mētrāji aizņem 4% no Latvijas mežaudžu kopplatības.
Latviešu Radio
Latviešu Radio bija komercradiostacija, kas raidīja Latvijā. Tā atskaņoja populārākās dziesmas latviešu valodā, kas tapušas pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā. Programmas muzikālā daļa sastāv tikai no populārākās Latvijā tapušās mūzikas latviešu valodā. Radiostacija savu darbību uzsāka 2008. gada 9. oktobrī un darbojās 3 gadus, līdz 2011. gada 26. novembrī tika pārdēvēta par Radio Super FM.
Latviešu Radio līdzās European Hit Radio un Krievijas Hiti ietilpa mediju grupā "Super FM", kas bija valstī lielākā komercradiostaciju grupa, kas ar 29 raidītāju tīklu visā Latvijā katru nedēļu aptvēra turpat 500 000 klausītāju.
Apraide
Radiostacijas apraide 2011. gada novembrī.
Valbžihas apriņķis
Valbžihas apriņķis (pl) ir apriņķis Polijas Lejassilēzijas vojevodistē. Robežojas ar Lejassilēzijas vojevodistes Kamenna Guras, Javoras, Svidņicas, Dzeržoņovas un Klodzko apriņķiem, kā arī Čehiju.
Zosēnu pagasts
Zosēnu pagasts ir viena no Cēsu novada administratīvajām teritorijām. Robežojās ar sava novada Jaunpiebalgas, Vecpiebalgas, Taurenes un Dzērbenes pagastiem, kā arī Smiltenes novada Drustu pagastu.
Hidrogrāfija
Upes: Alupe, Dzestrene, Gailīšupīte, Gauja, Gausupīte, Pērļupe, Tulija.
Vēsture
Zosēnu pagasts sāka veidoties kā Zosēnu ciema padome, ko 1945. gadā izveidoja Jaunpiebalgas pagastā. 1951. gadā tai pievienoja Pērļupes ciema Mičurina kolhoza teritoriju. 1990. gadā Zosēnu ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jaunpiebalgas novadā. 2021. gadā Jaunpiebalgas novadu iekļāva Cēsu novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Melnbārži (pagasta centrs), Magonas, Murdēni, Ormaņi, Rudiņi, Spulgas, Zosēni.
Rihards Bērziņš
Rihards Bērziņš (dzimis, miris ) bija Latvijas pirmās ziņu aģentūras LETA dibinātājs, literāts un aktīvs sabiedrības darbinieks, kurš zināms ar pseidonīmu Rihards Valdess.
Ceļš no varjagiem uz grieķiem
Ceļš no varjagiem uz grieķiem (vecslāvu: путь из Варягъ въ Грѣкы, el), vikingu sāgās pazīstams kā Austrumu ceļš (is) ir historiogrāfijā lietotais apzīmējums ūdens ceļu tīklam no Baltijas jūras uz Melno jūru, kuru agrīnajos viduslaikos (7.—11. gadsimts) intensīvi izmantoja vikingi ekspansijai Austrumeiropā un tirdzniecībai ar Hazāru kaganātu un Bizantijas impēriju.
2001. gada vasarā Latvijas un Zviedrijas arheologu grupa deviņu cilvēku sastāvā veica seno vikingu Daugavas ūdensceļu ar kuģi „Aifur”. Arī latviešu laiva „Namejs” 2014. gada vasarā veica šo pašu ceļu.
Rihards Bērziņš
Biogrāfija
1909. gadā R. Bērziņš pabeidza Pērnavas ģimnāziju. Tajā pašā gadā nomira tēvs, atstājot lielo ģimeni bez iztikas līdzekļiem. Spiedīgo apstākļu dēļ R. Bērziņam neizdevās turpināt mācības, jo, lai palīdzētu mātei uzturēt ģimeni, viņš sāka strādāt vairākus pagaidu darbus. R. Bērziņam palīdzēja skolas gaitās iegūtās zināšanas, lielā interese par literatūru, mākslu un politiku. Kāds toreizējais skolas biedrs savās atmiņās pieminējis, ka R. Bērziņš bijis ļoti aktīvs sabiedriskais darbinieks, piedalījies arī politiskajos procesos. Viņš bija sociāldemokrātu Pērnavas komitejas sekretārs, rakstīja sēžu protokolus un sūtīja korespondences Vilandes laikrakstam. Līdz ar aktīvo sabiedrisko dzīvi R. Bērziņam bija sapņi par arhitektūras studijām Rīgas Politehniskajā institūtā. Lai iekrātu naudu mācībām, viņš sāka pasniegt privātstundas, bet nepieciešamās pamatzināšanas iestājpārbaudījumu nokārtošanai guva, kopā ar Ludolfu Libertu apmeklējot Jūlija Madernieka mākslas stundas.
Ceļš no varjagiem uz grieķiem
Atsauces no ziemeļnieku sāgām un senkrievu hronikām
Domājams, ka pirmā atsauce uz Daugavas - Dņepras ūdensceļu ir saglabājusies Gutasāgā, kas pierakstīta 13. gadsimtā un apraksta gutu cilts daļas pārcelšanos no Gotlandes uz Dagdas salu, kur tie „uzcēluši pili, bet nespēdami sevi uzturēt, devušies pa Daugavu (Dyna) tālāk uz Krieviju un Grieķiju”. Tiek uzskatīts, ka gotu pārcelšanās uz Melnās jūras krastiem notikusi m. ē. pirmajā gadsimtā. Dāņu hronists Saksis Gramatiķis (Saxo Grammaticus, ap 1150.— ap 1220.g.) savas latīniski rakstītās hronikas „Gesta Danorum” pirmajā grāmatā apraksta 9. gadsimta sāgu par vikingu Hadingu, kurā Daugavas - Dņepras ūdensceļa apzīmēšanai lietots vārds „Helesponts”.
Nestors savas hronikas sākumā rakstīja:
Rihards Bērziņš
Biogrāfija
Domas par jaunu pasauli, sociāldemokrātiski uzskati, iebildumi pret Krievijas cara politiku R. Bērziņu pamudināja daudz aktīvāk piedalīties politiskajā dzīvē. 1910. gada septembrī par savu politisko darbību R. Bērziņš tiek arestēts un aizvests uz Tērbatas cietumu. Apcietinājumā viņš pavadīja pāris mēnešus.
Ceļš no varjagiem uz grieķiem
Atsauces no ziemeļnieku sāgām un senkrievu hronikām
Pēc tam, kad kuršu jūrasbraucēji sāka dominēt Baltijas jūrā un varjagu cilts rūsi ieņēma Ņevas upes baseinu, Ladogas ezera krastus un Novgorodu, par dominējošo kļuva ūdensceļu ziemeļu atzarojums, kur vikingiem kuģošana bija drošāka.
Rihards Bērziņš
Biogrāfija
1911. gada vidū pēc izciestā soda R. Bērziņš kopā ar dažiem studiju biedriem kā brīvprātīgais iestājās karadienestā un strādāja par tehniķi konstruktoru Viļņas inženieru nodaļā.
1914. gadā sākās Pirmais pasaules karš, un R. Bērziņš saņēma mobilizācijas pavēli. Viņš kļuva par tehniķi intendantūras tehniskajā nodaļā.
1918. gadā, frontei sabrūkot, R. Bērziņš no Lietuvas devās uz Latviju. Jau tā paša gada pavasarī sāka strādāt par grāmatu veikala “Kultūra” vadītāju un igauņu korespondentu Valkas laikrakstā “Līdums”.
1919. gadā, Latvijas Pagaidu valdības Aizsardzības ministrijai pakļautā preses biroja “Latopress” vadītāja Edmunda Freivalda uzrunāts, R. Bērziņš uzsāka darbu kā igauņu un franču tulks, bet vēlāk kļuva par “Latopress” ārzemju nodaļas vadītāju.
1919. gada novembrī, kad Bermonta spēki tika padzīti no Rīgas, un galvaspilsētā atgriezās Latvijas Pagaidu valdība, E. Freivalds ar R. Bērziņu sāka kalt plānus par "Latvijas Telegrāfa aģentūras" izveidi. Lai gan “Latopress” darbības principi bija līdzīgi, to pagaidām nevarēja uzskatīt par tradicionālu telegrāfa aģentūru kā, piemēram, Reuters.
1920. gada sākumā E. Freivalds pameta “Latopress” vadītāja amatu, un par viņa vietas izpildītāju kļuva R. Bērziņš.
1920. gada 4. maijā R. Bērziņš Ministru kabineta izskatīšanai iesniedza Latvijas telegrāfa aģentūras statūtus. Dienu vēlāk, 5. maijā valdība pieņēma lēmumu likvidēt “Latopress”, un izveidot uz tā bāzes Latvijas telegrāfa aģentūru LETA, par kuras vadītāju iecēla R. Bērziņu.
R. Bērziņš par LETA vadītāju nostrādāja 20 gadus. Mainoties sabiedriskajai iekārtai Latvijā, 1940. gada 24. jūlijā R. Bērziņš tika nosūtīts pensijā.
Padomju vara R. Bērziņu uzskatīja par nevēlamu elementu, tāpēc 1941. gada 14. jūnijā viņš tika arestēts, no Ikšķiles aizvests uz Šķirotavas staciju un iesēdināts vilcienā, kas devās Sibīrijas virzienā.
1942. gada 20. februārī Soļikamskā R. Bērziņš, būdams apcietinājumā, miris. Viņa kapa vieta nav zināma. Tikai 1960. gadā R. Bērziņa otrā sieva Helēna Bērziņa no LPSR prokurora vietnieka saņēma vēstuli, kurā bija teikts, ka R. Bērziņš ticis apžēlots un atzīts par nevainīgu, bet - kad tas noticis, arestētais jau esot bijis miris.
R. Bērziņa meita Dagnija (10.05.1919–24.01.1993) kopā ar savu vīru Georgu Šleieru Zviedrijas trimdā bija avīzes "Latvju Ziņās", kā arī žurnāla, vēlāk arī apgāda "Daugava" dibinātāji un vadītāji.
Literārā darbība
Literārajās aprindās R. Bērziņš zināms ar pseidonīmu Rihards Valdess. 1920. gada nogalē LETA izdevniecība sāka izdot “Ilustrēto Žurnālu”, un viņš tajā publicēja recenzijas par teātra un baleta izrādēm, kā arī aprakstus par mākslu un latviešu jau pazīstamiem vai vēl topošiem talantīgiem māksliniekiem. R. Bērziņš arī daudz strādāja kā tulkotājs, izmantojot savas valodu zināšanas.
No 1926. līdz 1927. gadam R. Valdess izdod vairākus stāstus — „Portofino“ un „Karvaišu gals“, „Alina“, „Rūte“ , „Teoloģijas kandidāts Plikgalvis“. Pievienojot tiem noveli „Traģēdija uz jūras“ un „Beatriče no Klaipēdas ielas“, 1927. gadā tiek izdots stāstu un noveļu krājums „Traģēdija uz jūras“.
1929. gadā iznāk stāstu un miniatūru grāmata „Skumjā kafejnīca”, kas aptver 16 neliela apjoma darbus.
1930. gadā iznāk divi romāni — „Devītais vilnis“ un „Jūras vilki“.
Ir zināmi arī nepabeigti R. Valdesa darbi - romāns „Jukāns“, trīscēlienu luga „Mūžīgā līgava“ un romāns „Gūtmaņu ģimene“.
Ksī
Ksī (Ξ, ξ;gr) - grieķu alfabēta 14. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 60. Cēlies no feniķiešu burta — sameks. No burta "ksī" cēlies kirilicas alfabēta burts Ѯ, kuru mūsdienās izmanto tikai baznīcas slāvu valodā.
Pielietojums
Mazo burtu ξ kā simbolu izmanto, lai apzīmētu:
Grīnis
Grīnis ir zemas biezības priežu mežu tips, kas izplatīts slapjās un mazauglīgās smilts augsnēs. Domājams, ka tas veidojies senu meža ugunsgrēku vietā. Augiem te ir ekstremāli apstākļi. Pavasarī un slapjā rudenī grīnis applūst, bet vasarā izkalst, tāpēc te zemsedzi veido izturīgāki augi - virši, vaivariņi, zilenāji.
Grīnī augošajām neliela auguma priedēm ar bērzu un melnalkšņu piejaukumu nav liela nozīme koksnes ieguvē.
Grīnis ir viens no retāk sastopamajiem mežu tipiem Latvijā. Tas aizņem tikai 0,2 % no Latvijas mežu kopplatības. Lielākās grīņu audzes atrodas starp Liepāju un Pāvilostu. Lai aizsargātu šo savdabīgo mežu tipu, ir izveidots Grīņu dabas rezervāts, kurā aug reti sastopamais augs grīņu sārtene.
Dālderis
Dālderis (atvasināts no ) bija sudraba monēta ar diametru apmēram 40 mm un 29 gramu lielu svaru. Pirmo reizi dālderus sāka kalt 1518. gadā Joahimstālē, Bohēmijā. Dālderis bija Svētās Romas impērijas naudas sistēmas pamatā no 1555. gada.
Safrāns
Safrāna vērtību nosaka trīs galvenie sekundārie metabolīti – krocīns (ang: crocin), kas atbild par krāsu, pikrokrocīns (ang: picrocrocin), kas dod rūgteno garšu, un safranāls (ang: safranal), kas atbild par smaržu.
Dālderis
Latvijā kaltie dālderi
Latvijas teritorijā pirmos dālderus sāka kalt 1525. gadā - Cēsīs, vēlāk arī Rīgā (1557) un Jelgavā (1575)
Safrāns
Nosaukums "safrāns" ir cēlies no arābu vārda زعفران, kas burtiski nozīmē "dzeltenais". Pirmo reizi rakstu avotos šī garšviela minēta Senajā Divupē 3000. gadus p.m.ē. Tiek uzskatīts par vienu no dārgākajām garšvielām pasaulē, jo viena kilograma tā iegūšanai tiek iztērēti 200 000 ziedu. Galvenais safrāna ražotājs ir Irāna.
Austrālijas somaiņi
Austrālijas somaiņi (Australidelphia) ir viena no divām somaiņu (Marsupialia) virskārtām, kurā ir 5 kārtas.
Austrālijas somaiņu virskārta apvieno apmēram 2/3 no visiem mūsdienu somaiņiem, ietverot gan Austrālijā un Jaungvinejā dzīvojošas somaiņu sugas, gan vienu sugu, kas dzīvo Dienvidamerikā. Visas pārējās somaiņu sugas pieder Amerikas somaiņiem (Ameridelphia). DNS pētījumi liecina, ka Amerikas somaiņi ir primitīvāki par Austrālijas somaiņiem un ka visiem Austrālijas somaiņiem ir sastopami Amerikas somaiņu gēni, kas liecina, ka visi mūsdienu somaiņi ir cēlušies no vienota aizvēsturiska somaiņu priekšteča, kas dzīvojis Dienvidamerikā. Kā arī DNS pētījumi apliecina izvirzītās hipotēzes pareizību, ka somaiņi Austrāliju sasniedza caur Dienvidameriku un Antarktīdu.
Latvijas Republikas okupācijas diena
Latvijas Republikas okupācijas diena (17. jūnijs) ir Latvijas Republikas atceres diena.
Šajā dienā tiek pieminēts 1940. gada 17. jūnijs, kad Padomju Savienība okupēja Latviju. 1940. gada naktī uz 15. jūniju padomju robežsargi uzbruka Latvijas robežsargiem. Sadursmē gāja bojā trīs latviešu robežsargi un sardzes priekšnieka sieva, bet 10 robežsargus un 16 privātpersonas padomju puses robežsargi aizveda sev līdzi. Šis notikums vēsturē iegājis kā Masļenku robežincidents.
Nākamajā dienā, 16. jūnijā, Padomju Savienības ārlietu tautas komisārs Vjačeslavs Molotovs Latvijas sūtnim Maskavā pulkvedim-leitnantam Fricim Kociņam nolasīja PSRS valdības ultimātu, kurā pieprasīja Latvijas valdības atkāpšanos, kā arī neierobežota padomju karaspēka kontingenta ielaišanu Latvijā. Latvijas valdībai piekrītot šī ultimāta noteikumiem tika atļauts ielaist Sarkanās armijas daļas Latvijā. 17. jūnija rītā tās šķērsoja Latvijas robežu. Latvija nokļuva pilnīgā svešas armijas varā un Latvijas valdība zaudēja rīcības spēju. Situāciju valstī kontrolēja PSRS sūtniecība Rīgā. Tas bija starptautisko tiesību pārkāpums, kā arī iepriekš noslēgto vienošanos pārkāpums. Šajā dienā sākās okupācija, kura Latvijā ilga 50 gadus.
Mazais grizons
Mazais grizons (Galictis cuja) ir vidēja auguma sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs, kas pieder grizonu ģintij (Galictis). Mazo grizonu mēdz saukt arī par mazo Dienvidamerikas tini.
Mazo grizonu var sastapt Dienvidamerikas dienvidu daļā: Argentīnā, Bolīvijā, Brazīlijā, Čīlē, Peru un Paragvajā.
Mazais grizons dzīvo dažāda rakstura biomās, gan tuksnešanos un nabadzīgos apvidos, gan ar veģetāciju bagātīgās teritorijās, kā mūžzaļie meži un plašās savannas. Mazais grizons tāpat kā lielais grizons vienmēr apmetas ūdens tuvumā. Tas nav sastopams tikai augstāk kalnos par 4000 metriem virs jūras līmeņa.
Izskats
Kažoka krāsa visai ķermeņa augšdaļai ir sudraboti pelēka, bet kājas, purns, pakakle un vēders melni. Balta josla sejā izceļ uzacu daļu, tieši virs acīm un stiepjas visa kakla garumā, reizēm līdz pleciem, atdalot melno pakakli no pelēkās augšdaļas. Mazā grizona matojums ir dubults; pavilna ir mīksta un bieza, akotspalva gara, rupja un stingra. Astes apmatojums ir garš un mīksts, tā spalvas ir apmēram 6—7 cm garas. Kažoka krāsa variē, dažādos ģeogrāfiskos rajonos tā var būt atšķirīga. Sirmā kažoka spalva var būt ar dzeltenīgu toni, vai tīri pelēka, vai tumša, gandrīz melna ar sirmiem spalvu galiem.
Uzvedība un barība
Mazie grizoni ir ļoti sociāli dzīvnieki. Lai arī visbiežāk tie medī vienatnē, tomēr reizēm tie uzturas kopā pa pāriem vai nelielās ģimeņu grupās. Medīt tie dodas gan dienas laikā, gan naktī. Tie medī mazus grauzējus, putnus, kukaiņus, vardes un čūskas, no ligzdām izēd olas un ēd arī augļus. Ir novērots, ka mazais grizons spēlējas ar savu medījumu tāpat kā to dara kaķis.
Mazo grizonu vokalizācija ir diezgan izkopta, un pastāv uzskats, ka tie savā starpā komunicē ar balsi. Briesmu gadījumā mazie grizoni spalgi rej. Mazos grizonus var viegli pieradināt, un tie kļūst par atraktīviem mājdzīvniekiem.
Vairošanās
Iespējams, mazie grizoni veido monogāmas attiecības un dzīvo ģimenēs. Mazuļi dzimst martā, augustā, septembrī vai oktobrī. Grūsnības periods ilgst 40 dienas, un parasti piedzimst 2—4 mazuļi. Dabā līdz šim nav veikta nopietna mazo grizonu novērošana, tādēļ faktu materiāls ir ļoti skops.
Jaguar
Jaguar (lv) var būt:
2. Rīgas latviešu strēlnieku pulks
Bataljona izveide
2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljonu sāka veidot 1915. gada 16. augustā pēc strauja Vācijas impērijas karaspēka uzbrukuma Rīgas virzienā no brīvprātīgajiem rīdziniekiem, kas vēl nebija sasnieguši iesaukšanas vecumu. Bataljona karogā bija attēlota Pērkona roka, kas met zibeņus uz tēvijas ienaidniekiem un uzraksts "Tēvu zemei grūti laiki, dēliem jāiet palīgā". Sākotnēji katrā bataljonā bija četras rotas un piecas komandas - izlūku, ložmetēju, jātnieku-spridzinātāju, sakaru un saimniecības. Bataljona personālsastāvs - 26 virsnieki, 7 ārsti un ierēdņi, 1246 instruktori un kareivji. Tajā bija arī 164 zirgi, 4 ložmetēji un 47 rati. Katrā bataljonā izveidojās savs kara orķestris. Ķekavas kauju laikā 1916. gada vasarā bataljonā izveidoja papildus divas rotas.
Komandieri
Pulka komandieri bija
Likvidācija
Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gada 30. decembrī 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulks tika iekļauts jaunizveidotajā Latviešu strēlnieku korpusā, kuru komandēja pulkvedis Jukums Vācietis. Korpuss sastāvēja no divām divīzijām, kuras komandēja Gustavs Mangulis un Pēteris Avens. Pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem 1918. gada 6. aprīlī Krievijas Padomju valdība izdeva rīkojumu par Latviešu strēlnieku pulku demobilizāciju un Latviešu strēlnieku divīzijas izveidi Sarkanās armijas sastāvā.
Kaujas pie Ķemeriem 1915. gadā
31. oktobra Slokas kaujās pie „Meža Odiņiem”: 1 kritis, 3 ievainoti. 2. novembra kaujā pie „Mežbeltēm” starp Sloku un Ķemeriem: 9 krituši, 39 ievainoti. 7./11. novembra kaujās Ķemeru tuvumā: 5 krituši, 28 ievainoti, 14 pazuduši. 18. novembra kaujā pie Smārdes kroga: 1 kritis, 1 ievainots.
Kaujas Tīreļpurvā un pie Ķekavas 1916. gadā
2. janvāra kaujā pie „Mangaļiem” Tīreļpurvā: 1 kritis. 18./19. janvāra kauja Jegansona mežā pie „Mangaļiem”: bez zaudējumiem 9. marta kaujā pie Bērzmentes: 7 krituši, 10 ievainoti. 21. marta kaujā pie „Frančiem” Ķekavas tuvumā: 128 krituši, pazuduši, 187 ievainoti.
Kaujas Nāves salā pie Daugavas 1916. gadā
2. maijā - 4. jūlija kaujās pie Ikšķiles priekštilta nocietinājumiem: 40 krituši, 188 ievainoti. 8. septembra kaujā pie Smārdes: 2 krituši, 38 ievainoti. 8./11. oktobra kaujā pie Ikšķiles priekštilta nocietinājumiem: 2 krituši, 23 ievainoti. 31. oktobra kauja Daugavas kreisajā krastā pie Ogres: 16 krituši, 2 ievainoti, 5 pazuduši.
Ziemassvētku kaujas 1917. gadā
5. janvāra kaujā Tīreļpurvā: 125 krituši, pazuduši, 275 ievainoti. 6./11. janvāra kaujās Tīreļpurvā: 26 krituši, 150 ievainoti, 26 pazuduši. 25. janvāra kaujā Tīreļpurvā: 63 krituši, 230 ievainoti, 133 pazuduši. 30./31. janvāra kauja Tīreļpurvā: bez zaudējumiem.
Damaksnis
Damaksnis ir sausieņu meža augšanas apstākļu tips labi aerētās minerālaugsnēs, kurā kokaudzi veido priedes kopā ar eglēm, bērziem vai apsēm. Pamežā aug pīlādži, lazdas un paegļi. Zemsedzē aug papardes, brūklenāji, mellenāji, zaķskābenes, vizbulītes un dažādu sugu sūnas. Tas aug līdzena vai viļņota reljefa apstākļos smilts, mālsmilts vai smilšmāla augsnē.
Damaksnis koksnes pieauguma ziņā ir viens no ražīgākajiem Latvijas meža tipiem. Damaksnis ir izplatīts visā valsts teritorijā, bet lielākās platības ir Rietumkursas augstienē, Kursas zemienē un Vidusgaujas zemienē. Aizņem 21% no Latvijas mežaudžu kopplatības.
Neapole
<mapframe text="Neapole" width=300 height=300 zoom=10 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q2634" }
Neapole ir pilsēta Itālijas dienvidos pie Tirēnu jūras Neapoles līča. Trešā lielākā pilsēta Itālijā aiz Romas un Milānas un lielākā Dienviditālijas pilsēta, Kampānijas un Neapoles provinces centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 960 tūkstoši iedzīvotāju. Slavena ar savu vēsturi, kultūru un gastronomiju — Neapole ir picas dzimtene.
Vēsture
Ap 8. gadsimtu p.m.ē. Neapoli (, Neápolis — ‘Jaunā pilsēta’) dibināja sengrieķu kolonisti no Kūmām.
Kaut arī 4. gadsimtā p.m.ē. Neapoli iekaroja Roma, pilsētas grieķu raksturs saglabājās, un Neapole kļuva par vietu, kur mijiedarbojās romiešu un grieķu kultūras. Patīkamā klimata dēļ Neapoles piekraste kļuva par atpūtas vietu daudziem turīgiem romiešiem. Pilsēta ir sens kristietības centrs — leģenda vēsta, ka šeit sprediķojuši Svētais Pēteris un Svētais Pāvils. Pēdējais Romas imperators Romuls Augusts tika nometināts Neapolē, kad Odoakrs to gāza 476. gadā. Kad langobardi iekaroja gandrīz visu Itālijas pussalu, Neapole palika uzticīga Bizantijai. No 638. gada līdz 1137. gadam Neapole bija neatkarīgas Neapoles grāfistes centrs.
1137. gadā Neapoli ieņēma Sicīlijas karalistes karaspēks normāņu karaļa Rodžēro II (Rožē II) vadībā, bet 1266. gadā Neapole kļuva par Sicīlijas karalistes galvaspilsētu. 1442. gadā Neapoli ieņēma Aragonas karalis Alfonso V, un pats kļuva par Neapoles karali. Turpmākos gadsimtus Neapole un Dienviditālija politiski bija vairāk saistīta ar Spāniju, nekā ar Ziemeļitāliju.
pilsētā ienāca Garibaldi karaspēks, un īsi pēc tam pilsēta un visa Dienviditālija kļuva par Itālijas karalistes sastāvdaļu. 19. gadsimta beigās — 20. gadsimta sākumā Neapole bija viens no itāļu emigrācijas centriem, liela daļa no itāļu izcelsmes emigrantiem pasaulē nāk no Neapoles. Kopš 18. gadsimta Neapolē darbojas organizētās noziedzības organizācija kamorra (Camorra).
Kultūra
Pazīstama ar saviem muzejiem — Museo Archeologico Nazionale Napoli (lieliski romiešu mākslas paraugi) un Museo di Capodimonte (Mikelandželo, Karavadžo, Ticiāns u.c.). Slavena arī ar pasaulē vecāko darbojošos operu — Teatro di San Carlo (1737).
Cilvēki
Neapolē dzimuši:
Urla (nozīmju atdalīšana)
Urla var būt:
Konflikts
Konflikts (no la — 'sadursme') ir interešu, uzskatu vai darbības un pretdarbības spēku sadursme. Konflikts var būt arī dramaturģijā un literatūrā kā uzskats, interešu, tieksmju, darbības, rīcības sadursme starp personām; pretspēku cīņa. Daniels Vebsters konfliktu definē: sacensība vai ķīviņš starp atšķirīgi domājošiem indivīdiem; antagonisks stāvoklis vai rīcība; cīņa, ko izraisījušas atšķirīgas vajadzības, centieni, vēlmes vai prasības; naidīga sadursme. Konflikts rodas, ja pastāv konkurējoši vai nesavienojami viedokļi.
Alanja
Alanja (tr) ir Turcijas kūrortpilsēta pie Vidusjūras. Tā atrodas Antaljas ilā Turcijas Vidusjūras reģionā, 138 km uz austrumiem no Antaljas.
Konflikts
Konfliktu veidi
Pirmās stadijas iekšējais konflikts izpaužas kā vieglas galvas un reizēm arī muguras sāpes. Šajā gadījumā labākais pretlīdzeklis ir stresa nomākšanas paņēmieni. Otrās stadijas iekšējā konfliktā stress sasniedz tādu līmeni, ka ķermenis liekas kā izdedzis. Bet trešajā stadijā cilvēku jau nomoka domas par pašnāvību un eksistences bezjēdzību. Indivīda spēja tikt galā ar iekšējiem konfliktiem liecina par viņa izturēšanos savstarpējos konfliktos.
Savstarpējs konflikts pastāv starp vairākiem indivīdiem. Tie rodas, ja kāds pārkāpj indivīda pamatprasības ( t.i. prasību, lai indivīdu pienācīgi novērtē un izturas pret viņu kā personību; nepieciešamību valdīt par sevi un situāciju; spēcīgi izteiktu pašvērtību; vajadzību rast saskaņu un kopsaucēju ). Ja šīs vajadzības pārkāpj, konflikts parasti izpaužas kā viens no 4 uzvedības modeļiem : atriebība, centieni gūt virsroku, novēršanās un sadarbība.
Savstarpējie konflikti arī tiek iedalīti sīkāk : grupas iekšējais konflikts un savstarpējais grupu konflikts. Grupas iekšējais konflikts pastāv konkrētas ļaužu grupas robežās, savukārt savstarpējie grupu konfliktā ir iesaistītas vairākas ļaužu grupas.
Savstarpējie grupu konfliktos grupas aspekts padara šos konfliktus daudz sarežģītākus, jo indivīdam ne tikai jāpārvar katra iekšējās problēmas un nesaskaņas divu vai vairāku personu starpā, bet arī jāiesaistās notikumos, kuros darbojas visi konfliktā iesaistītie spēlētāji. Bieži gadās, ka šādi konflikti arvien vairāk plešas plašumā, politiskās intrigas, tenkas, netieši mājieni vairo problēmas un pat šķietami apdzisušos pelnos uzliesmo arvien jaunas sadursmes, konfliktam rodas arvien jauni slāņi. Ieteicams censties likvidēt vai vismaz ierobežot konfliktu, kamēr tajā iesaistīts mazāks cilvēku skaits.
Konflikta stadijas
Konfliktiem ir 3 stadijas : ikdienišķu ķīviņu un uzskatu sadursmes, tās vislabāk likvidēt ar vismiermīlīgākajiem līdzekļiem; nozīmīgākas viedokļu sadursmes, atstāj ilgstošas sekas, tāpēc to risināšana prasa pieredzi un zināšanas; atklāts viedokļu pretnostatījums, dominē vēlme sodīt, pat visjaukākie cilvēki var izturēties pret pārējiem nežēlīgi un nesavaldīgi, šādus konfliktus ir visgrūtāk atrisināt, parasti atrisinājums rodas tikai izšķirot konflikta dalībniekus.
Maleīnskābe
Atrašanās dabā
Atšķirībā no fumārskābes, maleīnskābe dabā nav sastopama un ir visai toksiska viela.
Iegūšana
HOOC−CHOH−CH2−СООН → HOOC−CH=CH−СООН + H2O
Rūpnieciski iegūst anhidrīda veidā, katalītiski oksidējot benzolu ar gaisa skābekli.
Īpašības
Karsējot kopā ar ūdeni slēgtā traukā, var iegūt D,L-ābolskābi:
Reducējot (hidrogenējot), iegūst dzintarskābi:
HOOC−CH=CH−СООН + H2 → HOOC−CH2−CH2−СООН
Reakcijā ar HBr iegūst bromdzintarskābi:
HOOC−CH=CH−СООН + HBr → HOOC−CH2−CHBr−СООН
To pierāda arī maleīnskābes veidošanās, oksidējot 1,4-benzohinonu - hinona molekulā karbonilgrupas attiecībā pret divkāršo saiti viennozīmīgi ieņem cis pozīciju, tātad arī radušās maleīnskābes karboksilgrupas būs šādā pozīcijā:
Ir visai maz gadījumu, kad tik skaidri iespējams noteikt izomēru telpisko konfigurāciju, tādēļ dažkārt cis savienojumus dēvē par maleinoīdiem savienojumiem, bet trans savienojumus - par fumaroīdiem.
Pielietošana
Ķīmiskajā rūpniecībā maleīnskābi lieto kā izejvielu glioksilskābes iegūšanai ozonolīzes ceļā.
Indestructible
Indestructible ir ASV smagā metāla grupas Disturbed ceturtais studijas albums. Albums ir pašizdots, atšķirībā no trim iepriekšējiem, kurus izdeva Johnny K. Indestructible tika ierakstīts Groovemaster Studios Čikāgā. Albumā ir divas dziesmas, kuras tika uzrakstītas pirms pirmā grupas albuma The Sickness izdošanas, bet netika iekļautas nevienā albumā ar nosaukumiem "Perfect Insanity" un "Divide".
Indestructible tika izdots 2008. gada 2. jūnijā, ar ierobežotā izdevuma un īpašā izdevuma digipakām. Albums pirmajā nedēļā tika pārdots vairāk nekā 253,000 kopijās. Tas bija trešais Disturbed albums, kurš nokļuva Billboard 200 pirmajā vietā, kas ir izdevies vēl tikai piecām rokgrupām. 2009. gada aprīlī albums ASV ir ticis pārdots vairāk nekā 1,000,000 eksemplāros un pēc RIAA kritērijiem serificēts ar platīna disku. Albuma singls "Inside the Fire" tika nominēts 2009. gada Grammy balvai kategorijā "Labākais smagā roka izpildījums".
Dziesmu saraksts
Papildu dziesmas
Hūvers
Hūvers var būt:
Pī (burts)
Pī (Π, π; gr) - grieķu alfabēta 16. burts. Grieķu alfabēta skaitļu pieraksta sistēmā, tam ir nozīme 80. Cēlies no feniķiešu burta — pe. No burta "pī" cēlies latīņu alfabēta burts P un kirilicas alfabēta П.
Pielietojums
Mazo burtu π kā simbolu izmanto, lai apzīmētu:
Doroteja fon Bīrone, hercogiene de Dino
Dzīvesgājums
Dzimusi kā Johanna Doroteja Benigna 1793. gadā Frīdrihsfeldes pilī pie Berlīnes no savas mātes hercogienes Dorotejas attiecībām ar poļu diplomātu un sūtni Jelgavā Aleksandru Batovski (Aleksander Benedykt Batowski, 1760–1841), bet hercogs Pēteris atzina meiteni kā savu jaunāko meitu ar visām mantojuma tiesībām. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes likvidācijas Bīronu ģimene, saņēmusi no Krievijas Impērijas ķeizarienes Katrīnas II zināmu kompensāciju, pārcēlās uz dzīvi savos Silēzijas īpašumos. 1803. gadā savā Berlīnes pilī (Palais Kurland) hercogiene izveidoja vienu no Berlīnes ievērojamākajiem saloniem. Pēc sešiem gadiem viņa izveidoja vēl spožāku salonu Parīzē. Franču valstsvīrs un diplomāts Šarls Moriss de Taleirāns-Perigors gribēja apprecināt savu radinieku, brāļadēlu Edmonu de Taleirānu-Perigoru tā, lai šis lēmums neizraisītu Napoleona neapmierinātību. "Man bija laime iegūt viņas piekrišanu, un kāzas notika 1809. gada 22. aprīlī Frankfurtē pie Mainas", rakstīja Taleirāns. Nākamajā gadā Doroteja tika iecelta par Napoleona I sievas Marijas Luizes galmadāmu. 1811. gadā kļuva par Šarla Morisa sekretāri un mīļāko. Viņa slepeni piedalījusies koalīcijas veidošanā, kas bija vērsta pret Napoleonu I. Turpretim Dorotejas māsa Vilhelmīne bija austriešu valstsvīra un Francijas pretinieka Meterniha mīļākā.
1817. gadā Doroteja kļuva par Dino hercogieni (duchesse de Dino), 1845. gadā par Zagānas hercogieni. Laikā, kad Taleirāns bija Francijas sūtnis Apvienotajā Karalistē, viņi dzīvoja Londonā un šis bija viņas aktīvākais darbības posms politikā (1830—1834). 1843. gadā no vecākās māsas Paulīnes mantoja Zagānas pilī Silēzijā, kur mirusi 1862. gadā.
Netfilter
Netfilter ir ietvars, kas dod iespēju Linux kodolam pievienot notikumu apstrādātājus pakešu pārtveršanai un apstrādei. Pazīstamākais komponents, kas balstīts uz Netfilter ir ugunsmūris, kurš filtrē paketes, bet notikumu apstrādes "āķus" izmanto arī citi komponenti, kas veic tīkla adrešu tulkošanu, stāvokļjūtīgu pakešu izsekošanu un pakešu sarindošanu lietotāja atmiņas apgabalā. Nosaukums Netfilter attiecas arī uz projekta nosaukumu, kurā tiek izstrādāti ugunsmūra rīki Linuksam. Šie kompenenti parasti ir ielādējami kodola moduļi, lai gan projekts arī piedāvā lietotāja apgabalā izvietojamus rīkus un bibliotēkas. Netfilter produkti pēdējā laikā vairs nenodrošina atpakaļsavietojamību ar ipchains.
iptables ir nosaukums rīkam lietotāja apgabalā, ar kuru Linuksa servera administratori veido likumus pakešu filtrēšanai un NAT moduļiem. Tehniski runājot, iptables ir rīks, kurš vienīgi kontrolē pakešu filtrēšanu un NAT komponentus kodolā, nosaukumu iptables bieži lieto, lai aprakstītu visu infrastruktūru, ieskaitot Netfilter, savienojumu sekošanu un NAT, kā arī pašu iptables komponentu. Tā ir standarta sastāvdaļa visās mūsdienīgās Linux distribūcijās.
Vēsture
Netfilter/iptables projektu 1998. gadā uzsāka Rastijs Rasels, kurš bija arī iepriekšējā projekta - ipchains autors. Projektam augot, viņš izveidoja Netfilter pamatkomandu (vai vienkārši pamatkomandu(coreteam)) 1999. gadā. Softs, ko viņi veido (kopš tā laika to sauc netfilter) ir licencēts ar GNU General Public License (GPL), un tika sapludināts ar Linux 2.3 2000.gada martā. 2003.gada augustā Harald Welte kļuva par pamatkomandas vadītāju, un 2004.gada aprīlī, veicot šī projekta ietvaros izmeklēšanas darbības pret tiem, kas izplatīja viņu softu iegultās sistēmās - rūteros, neievērojot GPL licences noteikumus, Welte Vācijas tiesā panāca svarīgu piekāpšanos no Sitecom Germany, kas līdz tam atteicās sekot GNU licences noteikumiem (sk. Tiesu strīdi saistībā ar GPL).
Pirms iptables, dominējošā programmatūra Linux ugunsmūru veidošanai bija ipchains versijai Linux 2.2 un ipfwadm versijai Linux 2.0, kas savukārt bija balstīts uz BSD ipfw. Gan ipchains, gan ipfwadm maina tīklošanās kodu tā, lai varētu manipulēt ar pakotnēm, jo pirms Netfilter nebija universāla pakešu vadības ietvara. iptables saglabā pamatidejas, ko Linux-ā ieviesa ipfwadm: likumu saraksts, no kuriem katrs rāda, kādas atbilstības meklēt paketē un ko darīt ar katru šādu paketi. ipchains pievienoja likumu ķēžu jēdzienu, un iptables to tālāk paplašināja par tabulām: vienu tabulu pārbaudīja, lai izlemtu, vai NAT-ot paketi, otru izmantoja, lai izlemtu, kā filtrēt paketi. Turklāt trīs punkti paketes ceļā, kur agrāk veica filtrēšanu tika izmainīti, tādēļ iptables gadījumā katra pakete iet cauri tikai vienam filtrēšanas punktam.
Kamēr ipchains un ipfwadm kombinē pakešu filtrēšanu un NAT (it īpaši trīs atsevišķus NAT paveidus, ko sauc "maskošanās", "portu pāradresēšana" un "novirzīšana"), Netfilter dod iespēju sadalīt pakešu operācijas trīs daļās - pakešu filtrēšana, savienojumu sekošana un tīkla adrešu tulkošana. Katra daļa piesaistās Netfilter atpakaļizsaukumiem ("āķiem") atšķirīgās koda vietās, lai piekļūtu paketēm. Savienojumu sekošana un NAT apakšsistēmas ir vispārīgākas un varenākas nekā vienkāršotās versijas, ko lieto ipchains un ipfwadm.
Šī atbildības dalīšana savukārt ļāva iptables izmantot informāciju, ko savienojumu izsekošanas slānis bija noteicis par pakotni - agrāk šī informācija bija piesaistīta NAT-am. iptables ir pārākas par ipchains, jo tām ir spēja novērot savienojuma stāvokli un novirzīt, pārveidot vai apturēt datu paketes, atkarībā no savienojuma stāvokļa, ne tikai no izcelsmes, galaadreses vai datu satura šajā paketē. Ugunsmūris, kurš balstīts uz iptables tādēļ kļūst par stāvokļjūtīgu ugunsmūri atšķirībā no ipchains, kas ļauj veidot vienīgi bezstāvokļa ugunsmūri, izņemot ļoti specifiskus gadījumus. Var uzskatīt, ka ipchains nezina pilnu kontekstu, kurā datu pakete rodas, kamēr iptables to zina. Tādēļ iptables var pieņemt labākus lēmumus par pakešu un savienojumu likteni.
Iptables, NAT-a apakšsistēma un savienojumu sekošanas apakšsistēma arī ir paplašināmas, un daudzi paplašinājumi ir iekļauti pamata "iptables" risinājumā, piemēram "iptables" paplašinājums, kurš ļauj izdarīt vaicājumus par savienojuma stāvokli, kā izklāstīts augstāk. Papildu paplašinājumi tiek izplatīti līdzās iptables lietojumprogrammai, piemēram, ielāpi kodola pirmkodam, līdz ar ielāpu rīku, ko sauc patch-o-matic.
Tika izveidota arī iptables versija protokolam IPv6, kuru sauc par ip6tables, atbilstoši administrēšanas rīka nosaukumam.
Darbības pārskats
Netfilter ietvars ļauj sistēmas administratoram noteikt likumus, ko darīt ar tīkla paketēm. Likumus grupē ķēdēs - katra ķēde ir sakārtots likumu saraksts. Ķēdes grupē tabulās - katra tabula tiek saistīta ar citu pakešu apstrādes paveidu.
Katrs likums apraksta nosacījumu, kuras paketes tam atbilst un mērķi, kas norāda, ko darīt ar paketi, ja tā atbilst nosacījumam. Katra tīkla pakete, kas ienāk vai iziet no datora šķērso vismaz vienu ķēdi un katrs likums šajā ķēdē pārbauda savu nosacījumu. Atrodot pirmo likumu, kurš atbilst pakotnei, pārbaude beidzas, un likuma mērķis nosaka, ko darīt ar paketi. Ja pakete sasniedz predefinētas ķēdes beigas, neatbilstot neviena šīs ķēdes likuma nosacījumam, ķēdes politikas mērķis nosaka, ko darīt ar paketi. Ja pakete sasniedz lietotāja definētas ķēdes beigas, neatrodot nevienu atbilstošu likumu šajā ķēdē vai arī lietotāja definētā ķēde ir tukša, pārbaude turpinās izsaucošajā ķēdē (noklusētais mērķis ir RETURN). Vienīgi predefinētām ķēdēm ir politikas.
Katrs likums var izmest paketi no ķēdes (īsslēgums), un turpmākas ķēdes tad netiek apskatītas. Ķēde var saturēt norādi uz citu ķēdi - ja vai nu pakete iziet cauri visai ķēdei vai atbilst RETURN mērķim kārtējā likumā, tā turpināsies pirmajā ķēdē. Nav robežas uz to, cik daudzas iekļautas ķēdes var būt. Ir trīs vienkāršas predefinētas ķēdes (INPUT, OUTPUT un FORWARD), un lietotājs var radīt jaunas ķēdes pēc vajadzības. Likums var būt arī vienkārši norāde uz ķēdi.
Savienojumu izsekošana
Viena no svarīgākajām funkcijām, kas ir izveidota uz Netfilter ietvara pamata, ir savienojumu izsekošana (en). Savienojumu izsekošana ļauj kodolam sekot līdzi visām loģiskajiem tīkla savienojumiem vai sesijām, un tādējādi atpazīt paketes, kuras varētu piederēt dotajam savienojumam. NAT balstās uz šo informāciju, lai translētu visas saistītās paketes vienā un tanī pašā veidā, un "iptables" var izmantot šo informāciju, lai darbotos kā stāvokļjūtīgs ugunsmūris.
Savienojumu izsekošana klasificē katru paketi vienā no četriem stāvokļiem - <tt>NEW</tt> jeb jauna (cenšas izveidot jaunu savienojumu), <tt>ESTABLISHED</tt> jeb izveidojusies (daļa no jau esoša savienojumu), <tt>RELATED</tt> jeb saistīta (saistīta ar kādu no esošajiem savienojumiem, bet faktiski tai nepieder) vai <tt>INVALID</tt> jeb nederīga (nepieder pastāvošajam savienojumam un nespēj izveidot jaunu savienojumu). Normāla secība ir šāda - pirmā pakete, ko redz ugunsmūris tiek klasificēta kā <tt>NEW</tt>, atbilde uz to tiks klasificēta kā <tt>ESTABLISHED</tt> un ICMP kļūda būs <tt>RELATED</tt>. Savukārt tāda ICMP kļūdas pakotne, kas neatbilda nevienam zināmam savienojumam tiktu klasificēta kā <tt>INVALID</tt>.
Izmantojot spraudņu moduļus, savienojumu izsekošanai var darīt zināmus lietotnes slāņa protokolus un tādējādi var konstatēt, ka divi vai vairāki atsevišķi savienojumi ir "saistīti". Piemēram, aplūkosim FTP protokolu. Vispirms izveidojas vadības savienojums, bet, kad sākas datu pārraide, rodas atsevišķs savienojums datu pārraidei. Kad ielādējas nf_conntrack_ftp modulis, pirmā FTP datu savienojuma pakotne tiks apzīmēta kā <tt>RELATED</tt> nevis <tt>NEW</tt>, jo tā loģiski ir jau pastāvoša savienojums sastāvdaļa.
iptables var izmantot savienojumu izsekošanas informāciju, lai paplašinātu pakešu filtrēšanas likumu iespējas un vadāmību. Pakešu atbilstības nosacījumu "conntrack" paplašinājums pārbauda paketes savienojumu izsekošanas klasifikatoru dotajai paketei. Piemēram, kāds likums varētu atļaut <tt>NEW</tt> paketes tikai no iekšpuses uz ārpusi, bet atļautu <tt>RELATED</tt> un <tt>ESTABLISHED</tt> abos virzienos. Tas atļauj normālas atbildes pakotnes no ārpuses jau izveidotam (<tt>ESTABLISHED</tt>) savienojumam, bet neatļauj jaunus savoienojumus no ārpuses uz iekšpusi. Toties, ja FTP datu savienojumam ir jānāk no ugunsmūra ārpuses uz iekšpusi, tā tiks atļauta, jo paketi pareizi klasificēs kā <tt>RELATED</tt> attiecībā pret FTP vadības savienojumu, nevis kā <tt>NEW</tt> savienojumu.
iptables
iptables ir lietotāja apgabala lietojumprogramma, kas ļauj sistēmas administratoram konfigurēt Netfilter tabulas, ķēdes un likumus kā paskaidrots agrāk. Tā kā "iptables" darbināšanai ir nepieciešamas papildu privilēģijas, to jāizpilda lietotājam root, citādi tā nedarbosies. Vairumam Linux sistēmu, iptables ir instalēts kā <tt>/sbin/iptables</tt> un dokumentēts savā man lappusē. Šis vienkāršais piemērs iptables lietojumam ilustrē, kā novirzīt visu datu plūsmu, kura pienāk uz noklusēto HTTP portu tālāk uz portu 8080, atļaujot HTTP dēmonam darboties kā nepriviliģētam lietotājam, kurš nevar klausīties portus, kuru numuri ir mazāki par 1024. iptables -t nat -A PREROUTING -p tcp --dport 80 -j REDIRECT --to-port 8080
ipset
ipset tiek lietots, lai izveidotu, uzturētu un pārlūkotu t.s. "IP kopas" Linux-a kodolā. "IP kopa" parasti satur kopu ar IP adresēm, bet var arī saturēt kopas ar citiem tīklošanā izmantotiem skaitliskiem identifikatoriem, atkarībā no tās "tipa".
Jebkuru elementu vienā kopā var piesaistīt arī citai kopai, kas ļauj veikt sarežģītas atbilstību meklēšanas darbības. IP kopu var izdzēst vienīgi tad, ja nav iptables likumu vai citu kopu, kas uz to norādītu.
Diagrammas
Lai labāk saprastu, kā pakete šķērso Linux kodola Netfilter tabulas/ķēdes, sk. šādas diagrammas: