cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Scenogrāfija
Aizsākumi līdz Otrajam pasaules karam
Latviešu scenogrāfijas attīstība saistīta ar profesionālā teātra rašanos 19. gadsimta otrajā pusē. Sākotnēji dekorācijas pasūtīja vācu meistariem, vēlāk skatuves glezniecībā iesaistījās arī latviešu mākslinieki (J. Rozentāls, A. Baumanis u.c.) Latviešu scenogrāfijas veidošanās procesu lielā mērā ietekmēja gleznieciskā krievu scenogrāfija, jo profesionālu izglītību pirmie latviešu scenogrāfi ieguva Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Pēterburgā (tās Teātra dekorāciju klasi beidza E. Brencēns, A. Cimermanis, J. Kuga, P. Kundziņš, E. Vītols u. c.). Latviešu scenogrāfijas pamatlicējs bija J. Kuga, kas plaši izmantoja nacionālās arhitektūras formas un nacionālo ornamentiku. 20. gados mākslinieki bagātināja jau iedibinātās gleznieciskās dekorācijas tradīcijas, kas bija arī LMA jaunatvērtās Dekoratīvās glezniecības darbnīcas darba pamatā (vad. J. Kuga).
Attīstība okupācijas periodā
Padomju okupācijas laikā 1945 — 83 Operas un baleta teātra galvenais mākslinieks bija A. Lapiņš. Viņa scenogrāfijas pamatā bija muzikālās dramaturģijas izpēte, saistība ar režijas principiem, un atkarībā no tā galvenokārt ar glezniecības izteiksmes līdzekļiem tika veidota gan formu un vides realitāte, gan nosacītība. Dailes teātrī galvenais mākslinieks Ģirts Vilks (1947 — 68), apvienojot arhitektoniskās izbūves, gleznojumus un gaismas efektus, radīja tēlainu un monumentālu skatuves noformējumu. Rīgas Operetes teātrī scenogrāfs L. Merkmanis (1945 — 83) veidoja daudzveidīgas un krāsainas telpas izbūves. Jaunatnes teātra māksliniekam M. Kitajevam (1953 — 73) bija raksturīga nosacīta, lakoniska skatuves izbūve ar izteiksmīgiem simbolikas elementiem. Ar spilgtu, tēlainu izdomu un tehnisko virtuozitāti izcēlās Leļļu teātra scenogrāfs P. Šēnhofs. Daži mākslinieki (M. Kangare, B. Puzina) specializējās kostīmu metu darināšanā. Līdz ar kinomākslas attīstību 50. — 60. gados izveidojās īpaša kinoscenogrāfu jeb mākslinieku inscenētāju specialitāte (L. Grasmanis, H. Līkums, G. Balodis, U. Pauzers, I. Romanova, D. Rožlapa, V. Šildknehts; kostīmu māksliniece I. Kundziņa, V. Varslavāne). 70. gados latviešu scenogrāfijai raksturīga tieksme pēc lielākas nosacītības un lakonisma un spilgta, līdz simbolam sakāpināta tēlainība; scenogrāfi arvien biežāk izmantoja konstruktīvus izteiksmes līdzekļus un oriģinālas faktūras, kā arī kinomākslas un fotomākslas elementus. Spilgtākie tālaika jaunie scenogrāfi G. Zemgals, J. Dimiters, I. Blumbergs un A. Freibergs pārstāvēja t. s. Baltijas scenogrāfijas skolu. G. Zemgals (Drāmas teātrī) vidi veidoja tēlainās formās, izmantojot dažādus paņēmienus un materiālus, it īpaši glezniecības izteiksmes līdzekļus. J. Dimiters (Drāmas teātrī, Dailes teātrī un Valmieras teātrī) atklājās kā mākslinieks ar neierobežotu fantāziju, smalku ironiju un labu telpas izpratni. I. Blumbergs (Dailes teātrī) ir viens no ievērojamākajiem novatorisko tendenču pārstāvjiem 70. gadu scenogrāfijā; viņam raksturīgas lakoniskas, vienotas un nosacītas uzbūves, kas dažādā veidā iesaistītas izrādes darbībā; skatuviskās telpas veidojumam, vides elementiem un kostīmiem šā mākslinieka darbos vienmēr ir konceptuāla un filozofiski simboliska ievirze; īpaša uzmanība piešķirta skatuves iekārtojuma izmaiņām izrādes laikā. A. Freiberga scenogrāfijā (dažādos Latvijas teātros) dominē telpiskas, konstruktīvas formas, kas būtiski atsedz uzveduma ieceri; līdzās tīri konstruktīvai skatuves uzbūvei un daudznozīmīgai, metaforiski poētiskai vides simbolikai niansētā krāsu gammā viņš ar dažādiem priekšmetiem, faktūru un citiem scenogrāfijas elementiem rada ikdienišķas vides konkrētību. 80. gados – 90. gadu sāk. Dailes teātrī scenogrāfiju veidoja I. Gailāns, 90. gados – I. Sedlenieks. Kopš 90. gadiem dažādos teātros darbojas I. Noviks.
Mūsdienu tendences
20. gadsimta beigās teātra mākslā un līdz ar to arī scenogrāfijā estētisko vienotību nomainījusi tendence izcelt atsevišķus elementus. Par būtisku scenogrāfijas elementu kļuvis aktiera ķermenis, tā siluets vai kailums; telpa tiek veidota un pakārtota konkrētam tēlam. Mūsdienu iestudējumu scenogrāfijā laikmeta izjūta tiek izteikta, veidojot gan abstraktus, gan funkcionāli metaforiskus, gan arī eklektiski dekonstruktīvus telpiskos risinājumus, eksperimentējot ar dažādiem stiliem un estetizētām formām; scenogrāfijā tiek izmantoti galvenokārt popārtam radniecīgi paņēmieni, instalācijas, fotogrāfijas, videomākslas, dizaina un modes elementi, moderno tehnoloģiju līdzekļi.
21. gadsimta sākumā Jaunais Rīgas teātris pievērsies dokumentālajai realitātei, kas iestudējumu scenogrāfijā izpaužas kā detalizēts un maksimāli autentisks vides raksturojums un konceptuāla saistība ar režisora ieceri. Līdzās scenogrāfijas meistariem I. Blumbergam, A. Freibergam un G. Zemgalam un kostīmu māksliniekiem Z. Atālei, I. Kundziņai, K. Pasternakai, V. Varslavānei darbojas jaunās paaudzes scenogrāfi, no kuriem ievērību guvuši A. Bikše, G. Gabrāns, M. Grosbahs, I. Jurjāne, M. Kalseris, A. Ozoliņš, M. Pormale, G. Sippo, M. Vilkārsis, kostīmu mākslinieki K. Jurjāne, A. Heinrihsone, M. Mastiņa, E. Patmalniece, R. Pēterkops, I. Vītoliņa.
Zeltainīši
Zeltainīši, zeltainīšu ģints (Lycaena) ir zeltainīšu dzimtas (Lycaenidae) ģints, kas pieder pie zeltainīšu apakšdzimtas (Lycaeninae). Zeltainīšu sugas galvenokārt sastopamas Holarktikas reģionā. Izņēmumi ir četras Jaunzēlandes sugas un divas Dienvidāfrikas sugas. Zeltainīšu sistemātikai ir samērā grūti izsekot. Balstoties uz jaunākajiem atklājumiem, daudzas senākās zeltainīšu apakšdzimtas ģintis ir kļuvušas par zeltainīšu ģints sinonīmiem. Par daudzām sugām joprojām nav vienprātības un, lai atrisinātu zeltainīšu sistemātiku, ir nepieciešami jauni, padziļināti pētījumi.
Scenogrāfija
Mūsdienu tendences
70. gados PSRS ekspozīcijā aizsākās Latvijas scenogrāfu dalība Prāgas scenogrāfijas un teātra arhitektūras kvadriennālē (notiek kopš 1967), kas ir vienīgā šās nozares izstāde Eiropā. Kopš 1995. gada tajā piedalās latviešu scenogrāfi ar savu ekspozīciju, un katrreiz tā ieguvusi apbalvojumus (sudraba medaļa A. Freibergam par scenogrāfiju J. S. Baha un K. Penderecka baletam “Marija Magdalēna”, 1995; UNESCO balva LMA Scenogrāfijas nodaļas studentu ekspozīcijai, 1999; sudraba medaļa J. Blumbergam par scenogrāfiju un kostīmiem V. A. Mocarta operai “Burvju flauta”, 2003; zelta medaļa LMA Scenogrāfijas nodaļas studentu ekspozīcijai un zelta medaļa scenogrāfijas studentam R. Suhanovam, 2007). 2002. gadā notika plaša I. Blumberga scenogrāfijas darbu izstāde Parīzē. Latvijā scenogrāfa profesiju var iegūt LMA Scenogrāfijas fakultātē (meistardarbnīcas vad. A. Freibergs).
Ievērojamākie latviešu scenogrāfi: Ilmārs Blumbergs, Eduards Brencēns, Juris Dimiters, Jānis Kuga, Ludolfs Liberts, Helmuts Puto, Rūsiņš Rozīte, Voldemārs Valdmanis, Ģirts Vilks.
Zeltainīši
Latvijā ir sastopamas 6 zeltainīšu sugas, kas ir samērā plaši izplatītas: brūnais zeltainītis (Lycaena tityrus), lielais skābeņu zeltainītis (Lycaena dispar), mazais skābeņu zeltainītis (Lycaena hippothoe), parastais zeltainītis (Lycaena phlaeas), violetais zeltainītis (Lycaena alciphron) un zeltgalvīšu zeltainītis (Lycaena virgaureae). Viena suga - lielais skābeņu zeltainītis ir aizsargājama.
Sistemātika
Zeltainīšu ģints ( Lycaena)
Uldis Viesturs Sprūdžs
Uldis Viesturs Sprūdžs (dzimis 1956. gada 12. oktobrī) ir latviešu vijolnieks un pedagogs. Profesionālā apmācība sākās 7 gadu vecumā Emīla Dārziņa mūzikas skolā. Jau bērnībā jaunais vijolnieks izcēlās ar spožu virtuozitāti un spilgtu muzikalitāti, savā attīstībā apsteidzot visus profesionālos parametrus. Pēc E. Dārziņa MS seko mācības Latvijas Mūzikas akadēmijā, kuru viņš absolvē 1979. gadā. Tālāk seko papildināšanās Pēterburgā un Maskavā pie Borisa Gutņikova un Valentīna Berlinska. Jau mācību laikā viņš kļūst par vairāku starptautisku konkursu laureātu. Aktīvā koncertdarbība sākās no 14 gadu vecuma. Sniedzis apmēram 1500 koncertu visdažādākajās pasaules valstīs. Viņa repertuārs ir apbrīnojami plašs - no vecklasikas līdz pēdējiem 20. gs. mūzikas sasniegumiem. Vienlīdz labi un pārliecinoši viņš jūtas kā solists simfoniskā orķestra priekšā, gan kā smalks kamermūziķis, veidojot visizsmalcinātākās kamermūzikas programmas visdažādākajiem ansambļiem. Ilgstoša sadarbība viņu saista arī ar Rīgas stīgu kvartetu. Arī latviešu komponisti var pateikties viņam par savu skaņdarbu atskaņošanu gan Latvijā, gan ārzemēs.
Tallinas osta
Tallinas ostas struktūrvienības:
Heilija Steinfelda
Heilija Steinfelda ir amerikāņu dziedātāja, aktrise. Par savām lomām filmās "Īstenā drošsirdība" un "Gandrīz septiņpadsmit" (The Edge of Seventeen) ir saņēmusi Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Zelta globusa balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu, BAFTA kino balvu un citas mazsvarīgākas nominācijas.
Viņas populārākie mūzikas singli ir Love Myself, Starving  un Let Me Go. Tāpat aktrise arī sadarbojusies ar vairākiem populāriem māksliniekiem.
Kolonāde
Kolonāde (fr) — arhitektūrā kolonnu rinda vai vairākas rindas, kas apvienotas ar horizontālu pārsedzi. Kolonādes var būt pielietotas portiku vai galeriju veidā, kas piekļaujas ēkai, kas apvieno tās nošķirtos apjomus un vizuāli savieno ēku ar blakus esošos pagalmus vai laukuma telpu (piemēram, Svētā Pētera laukuma kolonāde Vatikānā ), kā arī ar apkārtējo dabu. Kolonāde var būt arī patstāvīga būve.
No vienas puses slēgtas kolonādes sauc par stojām. Kā vienu no pazīstamām šāda veida celtnēm varētu minēt Kanta kapu pie Kēnigsbergas katedrāles, kuru kādreiz sauca "stoa Kantiana".
Pomerelija
Pomerelija (la, de) ir vēsturisks reģions Polijas ziemeļos. Uzskatīta arī par Pomerānijas un Prūsijas daļu.
Ireks Zinnurovs
Ireks Zinnurovs (ru; dzimis ) ir bijušais Krievijas ūdenspolo spēlētājs, Krievijas Nopelniem bagātais sporta meistars.
Biogrāfija
Kazaņas Specializētās olimpisko rezervju bērnu un jaunatnes skolas audzēknis. Pirmais treneris V. Gorjunovs. 1994. gadā beidzis Simferopoles Valsts universitāti.
1994. gada sāka spēlēt Volgogradas klubā "Lukoil-Spartaks", kura sastāvā kļuva par četrkārtēju Krievijas čempionu (1997, 1999, 2003, 2004) un seškārtēju Krievijas kausa ieguvēju (1998, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004).
No 1995. gada Zinnurovs spēlēja Krievijas izlasē. Viņš ir sudraba medaļas ieguvējs 2000. gada (Sidneja) un bronzas medaļas ieguvējs 2004. gada vasaras olimpiskās spēlēs (Atēnas), 1998. gada Labas gribas spēļu uzvarētājs (Ņujorka), 2001. gada pasaules čempionāta (Fukuoka) bronzas medaļas ieguvējs, 2002. gada Pasaules līgas (Grieķija) uzvarētājs, 2002. gada Pasaules kausa ieguvējs (Belgrada), 1997. gada Eiropas čempionāta (Sevilja) bronzas medaļas ieguvējs.
2004. gadā kļuva par Kazaņas komandas "Sintez" kapteini, kuras sastāvā ieguva kausu "Len Trophy" (2006—2007), uzvarēja Krievijas čempionātā (2007) un Krievijas kausu izcīņā (2005).
2009. gadā paziņoja par sporta karjeras beigšanu.
2016. gadā ievēlēts par Krievijas Valsts domes 7. sasaukuma deputātu no partijas "Vienotā Kreivija".
Beresheet
Mēness nolaižamā aparāta projektu 2011. gadā sāka Izraēlas komanda SpaceIL, iesaistoties Google Lunar X Prize kosmiskajā sacensībā par 30 miljonu ASV dolāru galveno balvu. Sākotnēji bija plānots izgatavot nolaižamo aparātu un mobili, kas varētu nobraukt 200 m, lai izpildītu sacensīnas noteikumus. Organizācijas vāca ziedojumus, lai varētu finansēt projektu; lielas naudas summas ziedoja vairāki filantropi (Šeldons Adelsons 16,4 miljonus USD 2014. gadā, Moriss Kāns 27 miljonus USD), Izraēlas kosmosa aģentūra 7,5 miljonus USD 2017. gadā). Finansējums tomēr nebija pietiekams, un projekts nespēja iekļauties Lunar X Prize termiņos. 2018. gadā projekta kopējās izmaksas bija izaugušas līdz aptuveni 95 miljoniem USD.
Kosmisko aparātu izgatavoja SpaceIL ar uzņēmuma Israel Aerospace Industries līdzdalību. Tā diametrs ir 2 metri, augstums 1,5 m, sausā masa ir 150 kg, starta masa 585 kg. Beresheet ir uzstādīts magnetometrs, ko izgatavoja Veicmana zinātnes institūtā Izraēlā. Tam ir arī uzstādīti ASV Godarda Kosmosa lidojumu centrā izgatavotie lāzera leņķa atstarotāji.
Beresheet tika palaists 01:45 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40. Tas bija sakaru pavadoņa Nusantara Satu sekundārā krava.
Beresheet sākotnēji tika ievadīts Zemes orbītā, un 1,5 mēnešu laikā eliptiskās orbītas apogejs tika pamazām paaugstināts, līdz sasniedza Mēness ietekmes zonu. 4. aprīlī 14:26 UTC zonde iegāja orbītā ap Mēnesi.
11. aprīlī Beresheet sāka nolaišanos uz Mēness virsmas. Negaidīti izslēdzās žiroskops, bet lidojuma vadība uz Zemes nespēja atjaunot tā darbību, jo pēkšņi pazuda sakari ar aparātu. Kad sakari tika atjaunoti, dzinējs jau bija nostrādājis. Pēc sistēmu pārstartēšanas nolaižamais aparāta augstums jau bija pārāk zems, lai veiksmīgi samazinātu tā nolaišanās ātrumu. Pēdējie telemetrijas dati rādīja, ka 150 metru augstumā Beresheet ātrums bija 500 kilometri stundā. Tādējādi Beresheet tika zaudēts, ietriecoties Mēness virsmā.
Antas
Antas (latīņu daudzskaitlis: antae, iespējams, no ante — 'priekšā') — arhitektūrā tempļu garenisko sienu izvirzījumi, kas norobežo ieejas abas puses, vienlaicīgi pilda antablementa balsta funkciju. Visbiežāk sastopamas sengrieķu tempļu pronausos. No šejienes nāk tempļu tipa nosaukums "templis uz antām". Ja starp antām ir kolonnas, piemēram, fasādes portikos, tad tās sauc par kolonnām antās.
Atšķirībā no balstošajām kolonnām vai stabiem, antas tika iebūvētas tieši tempļu sienās. To izcelsme nāk no vertikāli nostādītiem baļķiem senajās primitīva veida grieķu pilīs un tempļos, piemēram, Tirintas pilī vai Hēras templī Olimpijā. Tās tika izmantotas kā nesošās konstrukcijas jumta balstīšanai (jumta baļķi) priekš to, lai lielākais svars nebalstītos uz sienām, kas bija celtas no neapdedzinātiem ķieģeļiem vai arī ķieģeļu mūrējuma uz māla javas. Vēlāk, kad sienu veidojošie materiāli kļuva diezgan izturīgi, lai balstītu ēku nesošās konstrukcijas, antas kļuva par dekoratīviem elementiem.
Portiks
Portiks (la) ir atklāta ēkas ārtelpa, kuras pārsegums balstīts uz kolonnām (vai stabiem) tiešā veidā, vai uz tās pārsedzošiem arhitrāviem, vai arī uz tām pārmestajām arkām. Portiku augšā tradicionāli nosedz frontons. Portiks ir atvērts no vienas puses, bet otrā pusē atduras pret sienu, vai nu noslēgtu, vai arī ar durvīm un logiem. Bet parasti portiks atrodas ieejas priekšā. Par portikiem mēdz saukt arī parku paviljonus ar kolonādēm.
Portiku veidi:
Vēsture
Portikus arhitektūrā ieviesa senie grieķi, bet no viņiem tos aizguva senie romieši. Antīkajās celtnēs tie kalpoja par vietām, kurās varēja sēdēt vai pastaigāties, pasargāti no cepinošiem saules stariem vai lietus. Šis celtņu tips saglabājās arī viduslaiku arhitektūrā (klosteru kuluāri) un renesanses laikmetā. Jaunajā laikā portiki tika plaši lietoti klasicisma arhitektūrā 18. gadsimtā un 19. gadsimta sākumā.
Birzava
Birzava (ro) vai Brzava (sr) ir upe Rumānijā un Serbijā. Birzava ir 166 km gara. Tās baseina platība ir 1190 km² (daļa no Melnās jūras sateces baseina). Tā ietek Tamišas (Timišas) upē.
Vārda izcelme
Upes nosakums ir dāku cilmes un nozīmē 'bērzupe', skat. arī Bērzupes, Latvijā. Birzavas vārdā ir nosaukta arī kopiena Arādā, kā arī ciems Hargitas apriņķī.
Serbija
Brzava plūst garām Konakas (Sečaņas apriņķī) un Mazās Margitas (Banatskas Dubicas) ciemam, kur tā kļūst par Serbijas lielākās kanālu sistēmas (Donavas—Tisas—Donavas kanāls) daļu. Vienīgā apdzīvotā vieta upes lejtecē ir Jarkovacas ciems, kas atrodas netālu no upes ietekas Tamišā, dienvidos no Botošas ciema. Viss upes 39 km garais posms Serbijas teritorijā nomenklatūriski tiek klasificēts kā Brzavas kanāls, taču tas nav kuģojams.
Pietekas
Bērzavai ir šādas pietekas:
Apdzīvotas vietas upes apkārtnē
Rumānijā: Veļuga, Rešica, Bokša, Bērzavija, Gātāja, Denta
Serbijā: Markovičeva, Konaka, Mazā Margita, Jarkovaca
Mārgarita Sengere
Mārgarita Higinsa Sengere (dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu medmāsa, ģimenes plānošanas un seksuālās izglītības popularizētāja.
1911. gadā ierodoties Ņujorkā, strādāja par medmāsu graustu rajonos un iekļāvās Grīnvičvilidžas rajona kreisi noskaņoto intelektuāļu (to starpā bija Džons Rīds, Aptons Sinklērs, Emma Goldmane) pulkā. 1916. gadā Ņujorkā atvēra pirmo ģimenes plānošanas klīniku ASV. Tika arestēta par kontracepcijas propagandu, tomēr sekojošā tiesas prāvā Sengere ieguva plašu atbalstītāju loku. 1921. gadā nodibināja organizāciju, kas mūsdienās pazīstama kā Planned Parenthood Federation of America. Savulaik atbalstīja arī eigēniku.
Bosnijas un Hercegovinas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Bosnijas un Hercegovinas pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Bosnija un Hercegovina vasaras olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1992. gada un ziemas olimpiskajās spēlēs kopš 1994. gada.
Žiljēns Alafilips
Žiljēns Alafilips (fr; dzimis Sentamānmontronā) ir Francijas šosejas riteņbraucējs, karjeras sākumā starējis velokrosā. Šobrīd pārstāv  komandu. Divkārtējs Pasaules čempions grupas braucienā.
2014
2014. gadā Alafilips pievienojās Omega Pharma-Quick Step komandai. Pirmo reizi uz pjedestāla viņš finišēja Volta a Catalunya sacensību pirmajā posmā. Piektajā posmā viņš izcīnīja otro vietu. Alafilips savu pirmo uzvaru kā profesionālis izcīnīja Tour de l'Ain 4. posmā, pierādot savu eksplozivitāti finišā pret kalnu pārspējot Denjelu Mārtinu. Viņa augstākā izcīnītā vieta UCI Pasaules tūres sacensībās togad bija piektā vieta GP Ouest-France.
2015
2015. gads Alafilipam bija izrāviena gads. Ardēnu klasikās viņam bija paredzēta atbalsta loma, lai palīdzētu tābrīža pasaules čempionam Mihalam Kvjatkovskim, bet viņš pārsteidzoši ieņēma 7. vietu Amstel Gold Race sacensībās, Kvatkovskim gūstot uzvaru. La Flèche Wallonne, pirmoreiz startējot šajās sacensībās, viņš turpināja atbalstīt Kvjatkovski, bet vienā no izšķirošajiem sacensību posmiem komandas līderis bija atpalicis. Komandas direktors ļāva Alafilipam brīvu rīcību un viņam izdevās izcīnīt otro vietu aiz trīskārtējā uzvarētāja Alehandro Valverdes. Scenārijs atkārtojās pēc pāris dienām Ljēža—Bastoņa—Ljēža, kad atkal debijā Alafilips bija otrais aiz Valverdes. Tas bija Francijas sportistu labākais panākums kopš 1998. gad, kad Lorāns Žalabērs finišēja otrais.
Pēc šiem panākumiem un vairākiem pjedestāliem Tour de Romandie, Alafilips 4. maijā pagarināja līgumu uz diviem gadiem līdz 2017. gada beigām. Vēlāk tomēnes Alafilips uzvarēja Tour of California posmā ar augstāko kāpumu un pārņēma vadību kopvērtējumā. Tomēr kopvērtējuma vadību viņš zaudēja pēdējā posma finišā, to iegūstot Peteram Saganam, pēc sprinta bonusa sekunžu piešķiršanas. Vasaras beigās viņš ieņēma astoto vietu Sansevastjanas klasikā, finišējot vadošajā grupā aiz uzvarētāja Ādama Jeitsa. Pēc tam tika gūta desmitā vieta kopvērtējumā Eneco Tour, kurā bija posms, ks iekļāva daudzus no Ardēnu klasiku ceļiem. Alafilipa forma kritās uz sezonas beigām, kad viņš nefinišēja Pasaules čempionātā. Vēlāk viņam tika diagnosticēta mononukleoze. Slimība izraisīja ārkārtīgu nogurumu, padarot viņu nespējīgu saglabāt augstvērtīgu sniegumu un liekot priekšlaicīgi beigt sezonu.
2018
Alafilips uzvarēja La Flèche Wallonne sacensībās, veicot izrāvienu veica trešajā un pēdējā kāpumā Mur de Huy, pēdējos 100 metros apsteidzot atrāvienā bijušo Jelli Vanendertu. Alehandro Valverde, kurš bija uzvarējis pēdējās četrās La Flèche Wallonne sacensībās, veica vēlu izrāvienu un gandrīz noķēra Alafilipu, bet Alafilips spēja veikt vēl vienu izrāvienu pēdējos metros, palielināt pārsvaru pār Valverdi un gūt uzvaru. Tā bija lielākā uzvara līdzšinējā Alafilipa karjerā un viņš kļuva par pirmo šajās sacensībās uzvarējušo francūzi kopš Lorāna Žalabēra 1997. gadā.
Alafilips uzvarēja 2018. gada Tour de France 10. un 16. posmā, ka arī kalnu klasifikācijas kopvērtējumā.
Nedēļu pēc Tour de France noslēguma Alafilips uzvarēja Sansevastjanas klasikas sacensībās.
2019
2019. gada 9. martā uzvarēja Strade Bianche sacensībās. 23. martā uzvarēja Milāna—Sanremo sprinta finišā, gūstot savu pirmo uzvaru klasikas pieminekļos. 8. jūlijā uzvarēja Tour de France 3. posmā un kļuva par līderi kopvērtējumā. Alafilips uzvarēja arī sacensību 13. posmā, kas bija individuālais brauciens.
Sezonas beigās Alafilips saņēma Velo d'Or apbalvojumu kā gada labākais riteņbraucējs.
2020
30. augustā Alafilips uzvarēja Tour de France otrajā posmā un pārņēma līdera dzelteno krekliņu.
Pasales čempionātā Imolā, Itālijā, Alafilips veica uzbrukumu pēdējā kāpumā 14 kolometrus no finiša, gūstot pirmo uzvaru vīriešu grupas braucienā Francijas pārstāvim kopš 1997. gada.
2021
Pasaules čempionātā Flandrijā Alafilips atkārtoja iepriekšējā gada panākumu grupas braucienā, atkal veicot atrāvienu vienatnē.
Privātā dzīve
Žiljēna brālis Braiens Alafilips arī bija šosejas riteņbraucējs, karjeru noslēdza 2021. gada martā.
Jurijs Losevs
Jurijs Losevs (dzimis Daugavpilī; miris  ) bija Latvijas krievu aktieris un režisors.
Dzīvesgājums
Absolvēja Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti. No 1971. līdz 1983. gadam strādāja Rīgas Krievu teātrī. No 1983. līdz 1986. gadam strādāja Konstantīna Staņislavska vārdā nosauktajā Karagandas krievu dramatiskajā teātrī. Kopš 1997. gada strādāja Daugavpils teātrī.
Filmējās seriālā "Likteņa līdumnieki". 2017. gadā tika nominēts „Spēlmaņu nakts” balvai kategorijā „Gada aktieris otrā plāna lomā”.
Mārtiņš Vilkārsis
Mārtiņš Vilkārsis (dzimis Jelgavā) ir latviešu scenogrāfs.
Mācījies Jelgavas 1. vidusskolā un Rēzeknes Lietišķās mākslas vidusskolas Dekoratoru nodaļā. 1993. gadā absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas Dizaingrafikas nodaļu. Mācījies arī Aleksandra Dembo Dizaingrafikas meistardarbnīcā un Andra Freiberga Scenogrāfijas meistardarbnīcā.
Strādājis Dailes teātrī gan par reklāmas mākslinieku, gan par galveno mākslinieku, gan par māksliniecisko vadītāju. Tāpat bijis Rīgas Krievu teātra galvenais mākslinieks.
Veidojis scenogrāfijas vairāk nekā divsimt izrādēm Latvija, Lietuvā, Igaunijā, Krievijā, Kazhstānā, Japānā.
Piecas reizes saņēmis "Spēlmaņu nakts" balvu kā gada scenogrāfs.
Pašlaik brīvmākslinieks.
Kosmos-2512
Kosmos-2512 (Космос-2512) jeb KJuA-1 (КЮА-1) bija Krievijas pasīvs pavadonis radaru kalibrācijai no zemes. Tas orbītā tika palaists 2015. gada 5. decembrī.
Kosmiskais aparāts KJuA (Калибровочно-Юстировочный Аппарат) ir paredzēts uzņēmuma Almaz-Antej pretgaisa un pretraķešu aizsardzības radiolokācijas sistēmu izmēģināšanai. Tas izveidots lodes formā ar masu 15,8 kg.
Inga Krasovska
Inga Seņkāne (dzimusi Inga Krasovska ) ir latviešu horeogrāfe.
1996. gadā absolvējusi Latvijas Lauksaimniecības universitāti ekonomista specialitātē. 2007. gadā absolvējusi Latvijas Kultūras akadēmijas Modernās dejas horeogrāfijas nodaļu.
Vairākkārt bijusi nominēta Spēlmaņu nakts balvai kategorijā Gada kustību režisors. Balvu saņēmusi 2011. un 2012. gadā.
Precējusies ar uzņēmēju Arni Seņkānu.
Klīrings
Klīrings (no en — 'notīrīšana') jeb tīrvērte ir maksājuma dokumentu nosūtīšana, apstrāde un savstarpējā saskaņošana, saskaņā ar kuru organizācija darbojas kā starpnieks un uzņemas pircēja un pārdevēja lomu darījumā, lai saskaņotu rīkojumus starp darījuma partneriem, kas notiek pirms norēķiniem un kura rezultātā, balstoties uz visiem iesniegtajiem maksājuma dokumentiem, aprēķina katras kredītiestādes klīringa neto pozīciju, t.i., kopējās naudas līdzekļu saistības vai prasības pret pārējām kredītiestādēm. Klīrings ir nepieciešams, lai saskaņotu visus pirkšanas un pārdošanas pasūtījumus tirgū. Tas nodrošina vienmērīgākus un efektīvākus tirgus, jo puses var veikt pārskaitījumus tīrvērtes sabiedrībai, nevis katrai atsevišķai pusei, ar kuru tās ir veikušas darījumus.
Saistību apkalpošanas koeficients
Saistību apkalpošanas koeficients (DSCR) ir rādītājs, kas sniedz informāciju par uzņēmuma spēju segt saistību maksājumus konkrētajā periodā. Tā ir bieži izmantota mēraukla, kas rāda, vai uzņēmums spēj nopelnīt pietiekami daudz naudas, lai spētu segt savas saistības. Jo augstāks ir šis rādītājs, jo lielākas izredzes saņemt aizdevumu.
Pielietošana
DSCR izmanto, lai izvērtētu uzņēmuma spēju izpildīt savas saistības. Ja šis rādītājs ir lielāks par 1, tad var uzskatīt, ka uzņēmuma maksātspēja ir pietekama, bet, ja tas ir zem 1, tas norāda uz potenciālām problēmām. Lai uzņēmums darbotos ar rezervi, pieņemts, ka DSCR rādītājam jābūt 1,2 - 1,3. Pieaugot DSCR, samazinās saistību neizpildes gadījuma iestāšanās, ka arī zaudējumu rašanās iespēja.
Valters Kristbergs
Valters Kristbergs (dzimis Rīgā) ir latviešu scenogrāfs.
Saistību apkalpošanas koeficients
Aprēķināšana
DSCR aprēķināšanai nepieciešams zināt uzņēmuma EBITDA rādītāju.
Valters Kristbergs
No 1994. līdz 1998. gadam mācījies Saldus sākumskolā. No 1998. līdz 2003. gadam mācījies Saldus pilsētas ģimnāzijā. No 1999. līdz 2003. gadam mācījies Saldus mākslas skolā. 2007. gadā beidzis Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu. 2010. gadā iestājies Latvijas Mākslas akadēmijas Scenogrāfijas nodaļā.
Saistību apkalpošanas koeficients
Aprēķināšana
DSCR = EBITDA / saistību maksājumi pārskata periodā (procenti + pamatsummas).
Valters Kristbergs
Bijis scenogrāfs vairākām Dailes teātra un Dirty Deal Teatro izrādēm.
Saistību apkalpošanas koeficients
Interpretācija
Ja DSCR ir mazāk par 1, tas nozīmē, ka uzņēmuma naudas plūsma ir negatīva, un uzņēmums nespēs veikt parāda atmaksu, nepiesaistot papildus līdzekļus no citiem avotiem. Piemēram, DSCR 0.95 nozīmē, ka uzņēmums būs spējīgs izpildīt tikai 95% no savām saistībām. Ja DSCR ir lielāks par 1, tad uzņēmums ir spējīgs pildīt esošās saistības, tomēr, ja tas ir tuvu 1, piemēram, 1.1, pietiks ar mazu naudas plūsmas samazinājumu, lai uzņēmuma spēja izpildīt saistības tiktu negatīvi ietekmēta.
Finanšu risks
Finanšu risks ir ekonomikas dalībnieku risks, kas ir tieši saistīts ar finanšu nozari un tam ir ietekme uz tirgus dalībnieka peļņu vai zaudējumiem.
Zeltainīšu apakšdzimta
Zeltainīšu apakšdzimta (Lycaeninae) ir viena no astoņām zilenīšu dzimtas (Lycaenidae) apakšdzimtām, kas ir viena no mazākajām. Zeltainīšu apakšdzimtas sugas galvenokārt mājo Holarktikas reģionā, tikai dažas sugas sastopamas tropos. Latvijā sastopamas zeltainīšu ģints (Lycaena) 6 sugas.
Finanšu risks
Nediversificējami riski (sistemātiski riski)
Tirgus risks – risks, ka tirgus kopumā, vai tā attiecīgais segments zaudēs vērtību.
Zeltainīšu apakšdzimta
Zeltainīšu apakšdzimtas 7 ģintis dalās divās ciltīs: safīros (Heliophorini) un zeltainīšos (Lycaenini). Safīru cilts ģintīm vienai no otras ir ļoti attālināti izplatības reģioni. Safīru (Heliophorus) sugas sastopamas Palearktikas reģionā un Austrumāzijā, toties Jaungvinejas safīri (Melanolycaena) ir endēma Jaungvinejas ģints un monotipiskie Centrālamerikas safīri (Iophanus) sastopami tikai Centrālamerikā. Zeltainīšu cilts sugām ir ļoti plaša izplatība, bet lielākā sugu dažādība sastopama Palearktikā. Daudzas agrākās cilts ģintis, balstoties uz jaunākajiem atklājumiem, kļuvušas par zeltainīšu ģints sinonīmiem.
Finanšu risks
Diversificējami riski (sistēmiski riski)
Kredītrisks – risks, ka darījuma pretējā puse vai finanšu instrumenta emitents neveic maksājumus vai neveic tos laikus. Cenu svārstību risks – risks, ka lielas finanšu instrumenta tirgus vērtības svārstības negatīvi ietekmēs ieguldījuma vērtību ieguldījuma turēšanas periodā. Cenas risks – risks, ka noteikta finanšu instrumenta tirgus vērtība ir pazeminājusies brīdī, kad tas ir jāapmaksā vai tiek pārdots. Valūtas risks – risks, ka ārvalstu valūta, kurā ir izteikti finanšu instrumenti, zaudēs vērtību. Nodokļu risks – risks, ka nodokļu likumi vai apmēri ir nenoteikti un var mainīties. Juridiskais risks – risks, ka attiecīgie likumi un noteikumi ir neskaidri un var mainīties. Uzņēmumam raksturīgs risks – risks, ka konkrētā uzņēmuma peļņa ir mazāka, nekā cerēts, vai cieš neveiksmes, kas negatīvi ietekmē ar uzņēmumu saistīto finanšu instrumentu vērtību. Nozarei raksturīgs risks – risks, ka konkrētā nozarē peļņa ir mazāka, nekā cerēts, vai tā cieš neveiksmes, kas negatīvi ietekmē ar nozari saistīto finanšu instrumentu vērtību. Likviditātes risks – risks, ka pieprasījuma trūkuma dēļ nav iespējams pārdot finanšu instrumentu noteiktā laikā vai par cenu, kas ir tuva reālajai tirgus vērtībai. Procentu likmju risks – risks, ka finanšu instruments zaudē vērtību pastāvošo procentu likmju izmaiņu dēļ. Pieaugot procentu likmēm akicju tirgū, parāda vērtspapīru tirgus vērtība samazinās. Finanšu struktūras risks – risks, ka noteikta atvasinātā instrumenta izmantošana vairo tā saistītā aktīva tirgus vērtības maiņas ietekmi. Sistēmas risks - risks sakarā ar tehniskiem bojājumiem depozitāriju, biržu, norēķinu institūciju un citu iestāžu sistēmās, pārskatu sistēmās vai komunikāciju kanālos, kā rezultātā tiek anulēti darījumi, kavēti norēķini pēc darījumiem, notiek neprecīzi darījumi u.c.
Zeltainīšu apakšdzimta
Sistemātika
Zeltainīšu apakšdzimta (Lycaeninae)
Kariatīde
Kariatīdes (sengr. καρυάτιδα) ir apģērbtas sieviešu statujas, kuras sengrieķu arhitekti izmantoja antablementa atbalstam, aizvietojot ar tām kolonnas vai pilastrus.
Kariatīdes pirmo reizi tiek minētas Vitrūvija traktātā, kas veltīts Oktaviānam Augustam:
Ja šāda statuja attēloja sievieti ar augļu vai ziedu kurvi uz galvas, tad tādu sauca par kaneforu. Šāda arhitektūras motīva nosaukums ir cēlies no Karijas pilsētas Lakonijā, kur sievietes svētkos par godu dievietei Artemīdai dejoja reliģiskas dejas ar groziem uz galvas. Pazīstamākās antīkā laika kariatīdes atrodas Erehtejona portikā, Atēnu akropolē, kā arī sauktajā par kariatīdu portiku jeb Pandrosionu (pēc nimfas Pandrosas vārda) Delfu mantnīcā.
Viduslaikos kariatīdes gandrīz vispār netika pielietotas, un no jauna arhitektūrā tās parādījās sākot ar renesanses laiku. Vēlākos laikos kariatīdes ir vairumā sastopamas historisma stila celtnēs, kuras parādās vairākās Eiropas galvaspilsētās 19. gadsimta vidū. Mūsdienu mākslā par kariatīdēm sauc ne tikai apģērbtas vai pusizģērbtas sievietes, kas balsta sijas vai kādus ēku izvirzījumus, bet arī līdzīgas vīriešu figūras, kaut arī pareizāk tās būtu saukt par atlantiem.
Rubens Neviss
Rubens Neviss (pt, dzimis ) ir portugāļu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, pārstāv Portugāles futbola izlasi. Kopš 2023. gada Neviss pārstāv Saūda Arābijas profesionālā līgas komandu Al Hilal.
Savu karjeru sāka Portugāles Premjerlīgas kluba FC Porto. 2015. gadā pievienojās Vulverhemptonas "Wanderers". Tur viņš pavadīja sešas sezonas, kopumā aizvadot 253 mačus un gūstot 30 vārtus. 2023. gada vasarā pārgājis uz Saūda Arābijas komandu Al Hilal.
Sasniegumi
Wolverhampton Wanderers
Portugāle
Hedžēšana
Hedžēšana ir risku vadības metode, kas izmanto atvasinātos finanšu instrumentus finanšu risku mazināšanai.
Princips
Hedžēšanas darbības balstās uz vēlmi tagadnē vienoties par pieņemamu darījuma objekta nākotnes cenu, lai nodalītu iespējamās nākotnes cenu svārstības no pamata darījuma. Izplatītākie hedžēto darījumu objekti ir izejvielu cenas, vērtspapīru biržas kursi, valūtas maiņas kursi un procentu likmes. Lai hedžētu pamata darījuma finanšu risku, tam piesaista papildus nākotnes darījumu, kura korelācija ar pamata darījumu ir apgriezta, tādējādi iegūstot svārstību izlīdzinošu efektu.
Piemērs
Pieņemot, ka netiek iekasēta komisijas maksa un šī brīža valūtas kurss ir $1 = €1, ražotājam šis darījums izmaksā €100 000. Ja pēc gada eiro maiņas kurss ir nokrities par 20% un $1 = €0,80, tad ražotājam darījuma izpildei nepieciešamo $100 000 iegāde izmaksās €125 000.
Lai ražotājs varētu valūtas kursa svārstības novērst jeb hedžēt, piegādes līgumam būtu jāpiesaista nākotnes darījums, ar kuru ražotājs savā īpašumā iegūst tiesības pēc gada nopirkt $100 000 par šodienas cenu.
FK Liepāja
FK Liepāja ir futbola klubs no Liepājas, kas spēlē Latvijas Virslīgā. Tas tika dibināts 2014. gadā ar nosaukumu FK Liepāja kā mantinieks futbola klubam "Liepājas Metalurgs", kurš savu darbību pārtrauca 2014. gada janvārī pēc uzņēmuma īpašnieka "Liepājas Metalurgs" bankrota. 2015. gadā klubs kļuva par Latvijas čempioniem, bet 2017. gadā ieguva Latvijas kausu. Kluba prezidents līdz 2018. gada beigām bija bijušais Liepājas futbolists Māris Verpakovskis.
2017. gada martā pirms otrās Virslīgas kārtas FK Liepāja paziņoja par sponsora Mogo.lv piesaisti un tā iekļaušanu kluba nosaukumā, bet 2019. gada janvārī klubs paziņoja, ka sezonu sāks ar veco nosaukumu FK Liepāja.
Gustavs Dalens
Nilss Gustavs Dalens (sv, dzimis, miris ) bija zviedru fiziķis un inženieris. 1912. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā par automātisko regulatoru izgudrošanu un tā pielietojumu gāzu akumulatoros bāku un boju apgaismojumam.
Dzīves sākuma posms
Dalens piedzima 1869. gadā Stēnstorpā, Vesterjētlandē (Västergötland). Jaunībā viņš vadīja ģimenes saimniecību, kur bija izveidojis arī pienotavu. Viņš mācījās lauksaimniecības skolā. 1892. gadā viņš izgudroja piena tauku testēšanas ierīci, ar ko pārbaudīt piena kvalitāti. Dalens savu izgudrojumu parādīja Gustavam de Lavalam Stokholmā. Lavals bija pārsteigts par Dalena izgudrotāja talantu, ieteica viņam pievērsties inženierijai. Dalens iestājās Čalmersa tehniskajā universitātē, ko pabeidza 1896. gadā. Pēc tam Dalens vienu gadu studēja Šveicē Eidgenössisches Polytechnikum. Vēlāk viņš atgriezās Zviedrijā.
1901. gadā Dalens apprecējās ar Elmu Pērsoni. Ģimenē piedzima četri bērni.
Karjera
Dalens 1901. gadā sāka strādāt par tehnisko vadītāju kompānijā Swedish Carbide and Acetylene. 1906. gadā Dalens kļuva par galveno inženieri gāzu akumulatoru kompānijā. 1909. gadā sāka strādāt par vadošo direktoru kompānijā AGA (Svenska Aktiebolaget Gasaccumulator). Ražošanā tika ieviesti daudzi Dalena izgudrojumi.
Dalens daudzos no saviem izgudrojumiem lietoja gāzi kā enerģijas avotu. Viņš strādāja ar acetilēna gāzi, lietojot to kā degvielu bāku gaismas avotiem. 1912. gadā izmēģinājuma laikā Dalens smagi cieta no acetilēna eksplozijas un zaudēja redzi. Kad viņam šajā pašā gadā piešķīra Nobela prēmiju fizikā, viņa vietā to saņēma brālis.
Kaut arī Dalens bija kļuvis akls, līdz mūža beigām (1937) viņš turpināja gan strādāt pie jauniem izgudrojumiem, gan vadīt AGA kompāniju. Viņš ieguva kontraktu par Panamas kanāla aprīkošanu ar gaismām. Vēlāk Dalens pievērsās siltumtehnikas ierīcēm un izgudroja plaši pazīstamo AGA plīti (Aga cooker).
Savas dzīves laikā Dalens saņēma vairāk kā 100 patentus. 1913. gadā viņš kļuva par Zviedrijas Karaliskās zinātņu akadēmijas locekli, bet 1919. gadā arī par Zinātnes un inženierijas akadēmijas locekli.
Pamede (zeme)
Pamede jeb Pomezānija bija baltu prūšu zeme tagadējās Polijas Pomožes vojevodistes teritorijā. Pamede atradās starp Vislas un Ilfingas (tagad Elblongas) upēm un robežojās ar Baltijas jūru ziemeļos, Pomereliju rietumos, Kulmas zemi dienvidos un Pagudes zemi austrumos.
Vēsture
Pamedieši pirmo reizi pieminēti Duisburgas Pētera hronikā kā viena no prūšu ciltīm. Šīs zemes vārda izcelsmi saista ar senprūšu valodas vārdiem pa (pie) un mede (meža) no kā cēlies zemes Duisburgas Pētera minētais latīniskais nosaukums terra Pamesania. Prūsijas krusta kara sākumā Vācu ordenis 1232. gadā ieņēma Pamedi un Kvidinas pilskalnā uzcēla Marienverderas pili (Marienwerder). Pēc Pamedes zemes pakļaušanas un kristianizēšanas to sadalīja starp Vācu ordeni un Pamedes bīskapiju Rīgas arhibīskapijas pakļautībā. Marienverderas pils 1254. gadā kļuva par Pomezānijas bīskapu rezidences vietu.
Lielās prūšu sacelšanās laikā 1260. gadā pamedieši bija vienīgā prūšu cilts, kas nesacēlās pret krustnešiem.
1309. gadā Vācu ordeņa mītnes vieta tika pārcelta no Venēcijas uz Marienburgu, līdz Grunvaldes kaujai Marienburgas pils bija Vācu ordeņa lielmestru dzīvesvieta un ordeņa valsts politiskais centrs.
2018. gada Tour de Romandie
2018. gada Tour de Romandie bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika no 24. līdz 29. aprīlim. Tā bija 72. reize, kad notika Tour de Romandie sacensības un tās bija 19. sacensības 2018. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensību kopvērtējumā uzvarēja Primožs Rogličs no .
Komandas
Tā kā Tour de Romandie bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicināta viena UCI profesionālā kontinentālā komanda — , veidojot 19 komandu pelotonu.
Aurenieku iela
Aurenieku iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņos. Aurenieku iela sākas krustojumā ar Zvārdes ielu un beidzas ar strupceļu, nekrustojot citas ielas. Kopējais ielas garums ir 100 metri, tā ir asfaltēta iela ar vienu braukšanas joslu. Aurenieku ielā ir savrupmāju apbūve.
Rentabilitāte
Rentabilitāte, pelnītspēja jeb ienesīgums ir rādītājs, kas liecina par uzņēmuma spēju veikt tādu saimniecisko darbību, kas ir ienesīga.
Aurenieku iela
Ielas raksturojums
Aurenieku iela sākas krustojumā ar Zvārdes ielu, vietā, kur tā pārtrūkst dēļ vēlāk izbūvētās Kārļa Ulmaņa gatves, un beidzas ar strupceļu, nekrustojot citas ielas. Iela iet paralēli Kārļa Ulmaņa gatvei aptuveni 50 m attālumā no tās. Aurenieku ielas strupceļa gals atduras Mārupītes ielejā, taču pieeja upei šeit ir slēgta ar žogiem.
Aurenieku iela ir savienota ar Zvārdes ielu.
Rentabilitāte
Lietošana
Rentabilitātes rādītāju var izmantot, lai analizētu, kā ieguldījumi atspoguļosies nākotnes peļņā. Zema rentabilitāte liecina par iespējamām problēmām uzņēmuma attīstībā, kuras nenovēršot, iespējama maksātnsepēja.
Veidi un aprēķināšana
Rentabilitāti var aplūkot no dažādiem aspektiem, atkarībā no tā, ko tieši ir nepieciešams mērīt un analizēt. Rentabilitāti principā nemēra tieši naudā, bet gan kā atdevi no kādiem aktīviem.
Bruto rentabilitāte
Bruto rentabilitāte norāda uz to, cik rentabla ir uzņēmuma pamatdarbība (pamatprodukcija). Bruto rentabilitāti aprēķina pēc formulas: bruto peļņa / neto apgrozījums x 100.
EBITDA rentabiltāte
Šis rādītājs ļauj izvērtēt, cik rentabla ir saimnieciskā darbība kopumā. To aprēķina pēc formulas: EBITDA / neto apgrozījums x 100.
Pašu kapitāla rentabilitāte
Pašu kapitāla rentabilitāte palīdz izprast, cik liela atdeve ir katram EUR, kas ieguldīts uzņēmuma pamatkapitālā. To aprēķina: pārskata gada peļņa / pašu kapitāls X 100. Šis rādītājs uzņēmuma īpašniekus parasti interesē visvairāk, jo ļauj izmērīt, kāda ir peļņa / atdeve no ieguldījuma.
Aktīvu rentabilitāte
Aktīvu rentabilitāte parāda, kāda ir atdeve no uzņēmuma saimnieciskajā darbībā izmantotajiem aktīviem. To aprēķina: pārskata gada peļņa / aktīvu kopsumma x 100.
Turcijas jūras šaurumu krīze
Turcijas jūras šaurumu krīze bija diplomātiska krīze starp Turciju un PSRS 1945. un 1946. gados. Krīzi izraisīja karā uzvarējušās PSRS vēlēšanās likvidēt 1936. gada Montrē konvenciju, nodibināt militāru kontroli pār Bosforu un Dardaneļiem, tā slēdzot Melno jūru citu valstu kuģiem un iegūstot neierobežotu izeju uz Vidusjūru. PSRS uzskatīja Montrē konvenciju par novecojušu un izgāzušos, jo kara laikā Ass valstu karakuģi ar Turcijas atļauju bija šķērsojuši jūras šaurumus. Turki uzskatīja, ka konvencija ir starptautiska, un tās izmaiņas var veikt tikai visu iesaistīto valstu sarunās. Kara sabiedrotie ASV un Lielbritānija atbalstīja Turciju un noraidīja padomju pārmērīgās prasības. Šī diplomātiskā krīze bija viens no konfliktiem Sabiedroto vidū, kas noveda pie Aukstā kara sākšanās. Lielbritānijas nespēja Turcijai nodrošināt finansiālu un militāru aizsardzību pret iespējamiem PSRS draudiem 1947. gada sākumā noveda pie Trūmena doktrīnas un Turcijas iestāšanās NATO 1952. gadā.
Situācija
Otrā pasaules kara sākumā Turcijai bija labas attiecības ar Lielbritāniju un Franciju, ar kurām tai 1939. gada pavasarī bija noslēgti militārās palīdzības līgumi. Pēc Vācijas iekarojumiem Balkānos 1941. gada 18. jūnijā Turcija noslēdza draudzības un neuzbrukšanas līgumu ar vāciešiem. 1941. gada 25. jūnijā Turcija pasludināja neitralitāti. Kara laikā Turcija aktīvi tirgojās ar Vāciju, un starp abām valstīm izvērsās plaša militārā sadarbība. Sākotnēji turku neitralitāte bija izdevīga PSRS, jo neradīja draudus no dienvidiem, tomēr 1943. gadā neitralitāte jau vairāk sāka palīdzēt vāciešiem, kas PSRS cieta sakāves. Turkus uztrauca padomju uzvaras tuvošanās, jo tas nozīmēja iespējamus militāros draudus un jaunas PSRS prasības pēc privilēģijām Bosforā un Dardaneļos. 1944. gadā Turcija sāka ierobežot Vācijas atbalstītāju aktivitātes un atbrīvoja aizturētos padomju spiegus. 1944. gada 2. augustā Turcija sarāva diplomātiskās attiecības ar Vāciju, 1945. gada 12. janvārī atvēra jūras šaurumus sabiedroto kuģiem un 23. februārī pieteica karu Vācijai.
1945. gada prasības
1945. gada 19. martā Molotovs informēja Turcijas vēstnieku Sarperu, ka ņemot vērā 1925. gada 17. decembra turku-padomju draudzības un neitralitātes līguma beigu tuvošanos, padomju puse uzteic šo līgumu un ierosina sākt sarunas par jaunu līgumu. Uz vēstnieka jautājumu, vai PSRS ir kādas konkrētas prasības, kā uzlabojamas abu valstu attiecības, Molotovs atbildēja, ka sagaida Turcijas piedāvājumu attiecību uzlabošanai. Sarpers atgriezās Turcijā, kur pēc konsultācijām ar valdību veica sarunas ar PSRS vēstniek Vinogradovu. Sarpers viņu informēja, ka Turcija ir gatava noslēgt draudzības un alianses līgumu. 24. maijā Sarpers atgriezās Maskavā. Pirms 7. jūnija tikšanās ar Molotovu Sarpers bija saņēmis valdības pilnvaru pārrunāt alianses līgumu ar PSRS, taču neveikt sarunas par Montrē konvenciju. 7. jūnijā Molotovs paziņoja, ka PSRS vēlas nostiprināt savu drošību un iegūt kontroli pār jūras šaurumiem un pieprasīja 1921. gada robežu pārskatīšanu. Kad Sarpers to noraidīja, Molotovs norādīja uz Polijas piemēru, kur jaunā komunistu kontrolētā valdība bija gatava robežu pārskatīšanai. Pirms sākt sarunas par iespējamo alianses līgumu, Molotovs izvirzīja trīs prasības:
11. jūnijā Turcijas prezidents informēja ASV vēstnieku, ka ir gatavs runāt ar PSRS, bet ne ar tādiem noteikumiem. Turcija uzskatīja, ka visi trīs punkti pārkāpj Turcijas suverenitāti. Padomju izvirzītās prasības pārsteidza pārējos Sabiedrotos, kas uzskatīja, ka par šo jautājumu vēl tikai notiks kopīgas diskusijas. 18. jūnijā notika jauna Sarpera un Molotova tikšanās, kurās Molotovs atkal uzstāja uz robežas izmaiņām. 22. jūnijā Turcija noraidīja PSRS prasības, un sāka meklēt atbalstu pie Lielbritānijas un ASV.
1945. gada 20. augustā Turcija ASV nosūtīja notu kurā lūdza ASV garantijas miera nodrošināšanai jūras līčos; neatbalstīt tādas Montrē konvencijas izmaiņas, kas pārkāptu Turcijas suverenitāti; palīdzēt padomju-turku saspīlēto attiecību uzlabošanā.
1945. gada 2. novembrī ASV publiskoja savu piedāvājumu Montrē vienošanās izmaiņām, kas jūras šaurumus padarītu atvērtus visu valstu tirdzniecības un Melnās jūras reģiona valstu karakuģiem. Trešo valstu karakuģu kustība būtu aizliegta, izņemot atsevišķus atrunātus gadījumus vai ANO atļauju. Turkus uztrauca šis punkts, kas dotu padomju karakuģiem kuģošanas brīvību, bet liegtu to pārējiem Sabiedrotajiem. 21. novembrī savu piedāvājumu, kas bija līdzīgs amerikāņu projektam, iesniedza arī Lielbritānija.
Armēņu un gruzīnu teritoriālās prasības
1945. gada vidū Gruzijas un Armēnijas ārlietu ministri saņēma slepenu uzdevumu apkopot informāciju par Turcijai pieprasītajām teritorijām – ģeogrāfiju, iedzīvotāju nacionālo sastāvu, vēstures un kultūras pieminekļiem. Lai izdarītu spiedienu uz Turciju teritoriju jautājumā, PSRS kopā ar armēņu diasporas organizācijām sāka kampaņu par Armēnijas PSR palielināšanu līdz Armēnijas Pirmajai republikai paredzētajām robežām, kuras 1920. gadā bija noteicis ASV prezidents Vilsons. 1945. gada martā armēņu baznīcas padome ASV nosūtīja lūgumu prezidentam Trūmenam atbalstīt Armēnijas pretenzijas uz Turcijas kontrolēto Rietumarmēniju. 7. aprīlī Armēņu Nacionālā komiteja no Ņujorkas nosūtīja vēstījumu Staļinam, atgādinot Rietumarmēnijas jautājumu. 1945. gadā Staļins atļāva ievēlēt jaunu armēņu baznīcas katolikosu, lai aizpildītu kopš 1938. gada tukšo amatu. 27. novembri jaunais katolikos Kevorks VI nosūtīja vēstuli Staļinam, Trūmenam un Etlijam, aprakstot armēņu ciešanas zem osmaņu un turku jūga, aicinot pievienot Rietumarmēniju Armēnijas PSR. 1945. gada 2. decembrī PSRS paziņoja, ka dod iespēju trimdas armēņiem pārcelties uz dzīvi Armēnijas PSR. 1946. gada jūlija sākumā pirmie ārzemju armēņi sasniedza Erevānu. Pirmā 1200 imigrantu grupa nāca no franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas. Kopumā uz PSRS pārcēlās gandrži 87 000 armēņu. Pārcelšanās sajūsma ātri apsīka, sastopoties ar PSRS nabadzību. Daudzi no imigrantiem nespēja atrast darbu, cieta 1949. gada represijās un pēc Staļina nāves sāka pamest PSRS.
1945. gada 14. decembrī Gruzijas PSR laikrakstā "Komunisti" publicēja divu gruzīnu akadēmiķu rakstu, kurā tie pamatoja gruzīnu vēsturiskās tiesības uz Turcijas teritorijām.
20. decembrī to pārpublicēja pārējo PSRS republiku laikrakstos. Gruzīnu prasību iesniedza Maskavā notiekošajai Sabiedroto ārlietu ministru konferencei. Akadēmiķu rakstam 1946. gada janvārī sekoja Adžārijas musulmaņu vadītāja un Gruzijas Pareizticīgās baznīcas katolikosa raksti par likumīgajām tiesībām uz senajām gruzīnu zemēm. Turcijas premjerministrs teritoriālās prasības noraidīja kā jau sen atrisinātas ar abpusējiem līgumiem.
1946. gada prasības
PSRS savu piedāvājumu līču statusa izmaiņām nosūtīja tikai 1946. gada 7. augustā, kad ģeopolitiskā situācija jau bija mainījusies un PSRS pozīcijas pasliktinājušās. 1946. gada pavasari iezīmēja Irānas krīze un Čērčila "dzelzs priekškars". Sabiedroto attiecības daudzos jautājumos atradās strupceļā un pasliktinājās. 1946. gada aprīlī ASV karakuģi ieradās Stambulā, nogādājot dzimtenē Turcijas vēstnieka ASV mirstīgās atliekas un redzami paužot ASV atbalstu. ASV arī norakstīja gandrīz visu Turcijas parādu.
7. augusta notā PSRS sīki uzskaitīja vairākus gadījumus, kad Vācijas un Itālijas karakuģi bija šķērsojuši jūras šaurumus. Padomju puse izvirzīja piecus punktus, no kuriem trīs pirmie saskanēja ar ASV un britu piedāvājumu:
ASV uz šo ierosinājumu atbildēja, ka līču aizsargāšana jāveic Turcijai. Gadījumā, ja jūras līčos sāktos militārs konflikts, tas jau būtu starptautisks konflikts, kura risināšana būtu jāveic ANO Drošības padomei.
Turki savu atbildi sniedza 22. augustā, piekrītot pirmajiem trim punktiem, taču noraidot pēdējos divus kā savas suverenitātes pārkāpumu. 24. septembrī PSRS iesniedza savu atbildes notu, kurā atkārtoja savu neapmierinātību ar Turcijas kara laika uzvedību, uzsvēra Melnās jūras kuģošanas problēmas un paskaidroja, ka pēdējie divi punkti nav uzskatāmi par Turcijas suverenitātes pārkāpumu. 9. oktobrī ASV atkārtoja savu viedokli, ka līču drošību garantē Turcija, un krīzes gadījumā ANO. 18. oktobrī Turcija atbildēja, ka atbalstītu jaunu starptautisku konferenci Montrē konvencijas pārskatīšanai, kurā piedalītos Turcija, PSRS, ASV, Lielbritānija un Francija. Turcija joprojām noraidīja padomju piedāvājuma pēdējos divus punktus, kā arī apvainojumus par kara laika uzvedību. Šo Turcijas pozīciju atbalstīja arī ASV un Lielbritānija. 25. septembrī PSRS atkārtoti iesniedza savas prasības, taču saprotot, ka iespējamo jūras līča sarunu gaitā tā būs absolūtā mazākumā, vairāk pie šīs tēmas neatgriezās, dēvējot to par "neatrisinātu jautājumu". Montrē konvencija joprojām ir spēkā.