cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aleksandrs Burmistrovs
Aleksandrs Burmistrovs (dzimis 1991. gada 21. oktobrī) ir krievu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2023) Burmistrovs spēlē KHL kluba Kazaņas "Ak Bars" rindās.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Burmistrovs sāka 2008.—09. gada sezonā, kad aizvadīja savu debijas spēli KHL kluba Kazaņas "Ak Bars" rindās. Iepriekšējās divas sezonas hokejists bija aizvadīja kluba otrajā sastāvā Krievijas Augstākajā līgā.
2009.—10. gada sezonu uzbrucējs aizvadīja Ontārio hokeja līgas klubā Berijas "Colts", taču 2010.—11. gada sezonu aizvadīja jau NHL kluba Atlantas "Thrashers" vienībā. 2011. gada vasarā kopā ar franšīzi Burmistrovs pārcēlās uz Vinipegas "Jets", tās rindās aizvadot nākamās divas sezonas. 2012.—13. gada sezonā "Jets" sastāvā Burmistrovs gan aizvadīja vien 44 spēles.
Krievijas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada Pasaules čempionu.
Nataša Pirca Musara
Nataša Pirca Musara (sl; dzimusi  Ļubļanā) ir Slovēnijas juriste, žurnāliste, politiķe un grāmatu autore. Kopš 2022. gada decembra ir Slovēnijas prezidente.
Dzīvesgājums
Studējusi Ļubļanas Universitātes Juridiskajā fakultātē. 1997. gadā viņa nokārtoja advokāta eksāmenu. Sešus gadus strādājusi Slovēnijas Televīzijā kā žurnāliste un ziņu raidījuma vadītāja, vēlāk strādājusi arī lielākājā Slovēnijas komerctelevīzijā POP TV. No 2004. līdz 2014. gadam bija informācijas komisāre.
2015. gadā viņa ieguva doktora grādu Vīnes Universitātes Juridiskajā fakultātē ar disertāciju par taisnīgu līdzsvaru starp privātuma tiesībām un informācijas brīvību. No 2015. līdz 2016. gadam bijusi Slovēnijas Sarkanā Krusta prezidente. Pirca Musara ir pazīstama arī ar grāmatām par informācijas brīvību, kā arī juridiskām lietām, kurās viņa pārstāvēja Slovēnijā dzimušo Melāniju Trampu, bijušā ASV prezidenta Donalda Trampa sievu.
Kriss Grifins
Kriss Grifins (en) ir izdomāts tēls animētajā Fox Broadcasting Company komēdijseriālā "Mana trakā ģimene", kā arī viens no trim bērniem Grifinu ģimenē. Ģimene dzīvo izdomātā pilsētā Kouhogā, Rodailendas štatā, ASV.
Krisam ir 14 gadi, viņa svars ir apmēram 90 kg. Viņa vecāki ir Luisa Grifina un Pīters Grifins. Krisam ir māsa Mega un brālis Kriss, kā arī viņa draugs suns Braiens.
Krisa lomu seriālā ierunā Alekss Boršteins.
Karīna Tatarinova
Karīna Tatarinova (dzimusi 1973. gada 30. oktobrī) ir latviešu aktrise.
Beigusi Liepājas Mūzikas koledžas kordiriģēšanas nodaļu, kā arī Latvijas Kultūras akadēmiju kino un dramatiskā teātra aktiera specialitātē.
No 2000. līdz 2005. gadam bijusi Latvijas Nacionālajā teātra aktrise, bet laika posma no 2006. līdz 2011. gadam strādājusi Teātra observatorijā. 2012. gadā kļuvusi par neatkarīgu mākslinieci. Kopš 2016. gada decembra ir Liepājas teātra aktrise.
Atveidojusi Margaritas lomu seriālā "Viņas melo labāk" un Jadvigas lomu seriālā "Likteņa līdumnieki".
Aizstāvības kampaņa
Aizstāvības kampaņa (en) ir politisks process, kurā indivīds vai grupa cenšas ietekmēt lēmumus, politiskās, ekonomiskās un sociālās sistēmas un iestādes. Aizstāvēšana var iekļaut daudz darbību, ko kāda persona vai organizācija apņemas veikt. Tajā skaitā var būt kampaņu izmantošana plašsaziņas līdzekļos, publiskas uzstāšanās, semināri, pētījumu pasūtīšana un publicēšana, sabiedrisko aptauju veikšana. Viens no aizstāvības veidiem ir lobēšana, bieži to veic lobiju grupas, kur tiešā komunikācija ir vērsta uz likumdošanu, kas ieņem lielu lomu mūsdienu politikā. Pētījumus šajā jomā sāka izmantot, lai noskaidrotu, kā interešu aizstāvības grupas ASV un Kanādā izmanto sociālos medijus, lai veicinātu pilsonisko līdzdalību un kolektīvo rīcību.
Aizstāvības izstrādes soļi
Lai izveidotu un īstenotu konkrēto interešu aizstāvības plānu, tiek formulēti vairāki soļi veiksmīgākai tā izpildei:
Aizstāvības veidi
Pastāv vairāki aizstāvības veidi, kur katrs no tiem demonstrē atšķirīgu pieeju, kā ieviest izmaiņas sabiedrībā.
Sociālā taisnīguma veicināšana: Šis interešu aizstāvības veids iestājas par sociālā taisnīguma veicināšanu, balstoties uz valsts likumdošanu, kā arī sabiedrībā ētiski pieņemtajām normām. Parasti definē, kas konkrētajā jautājumā šobrīd ir nepieņemami un kā tam vajadzētu būt sociāli labvēlīgā vidē.
Likumdošanas aizstāvība: Ir paļaušanās uz valsts vai federālo likumdošanas procesu, pieņemot to kā daļu no stratēģijas, lai radītu pārmaiņas. Budžeta aizstāvēšana: Nodrošina pilsoniskās sabiedrības organizāciju iesaistīšanos pašvaldību un valsts budžeta pārvaldībā. Viņu uzdevums ir veicināt valdību būt pēc iespējas vairāk atbildīgai pret iedzīvotājiem, veicināt budžeta darbību redzamību visiem, kā arī veicināt valdību būt modrākai pret līdzekļu lietderīgu izmantošanu pareizajiem, noteiktajiem mērķiem.
Birokrātisku interešu aizstāvība: Cilvēkiem, kuri ir uzskatīti par kādas noteiktas jomas ekspertiem, ir vairāk iespēju gūt panākumus interešu aizstāvībā un lēmumu pieņemšanā. Viņi bieži izmanto aizstāvību, lai ieviestu izmaiņas birokrātiskā darba kārtībā. Izteikšanās pret jautājuma uzdošanu aizstāvība: Šī veida aktivitātes ir vienots veselums un notiek grupu debašu veidā, kur katrs indivīds var izteikt viedokli, uzdot jautājumus un beigās ar balsošanas palīdzību nonākt pie secinājumiem vai rīcības politikas. Grupu interešu aizstāvība: Lobēšana ir viens no instrumentiem, ko izmanto interešu grupas masu sabiedrības aizstāvēšanā. Šī ir darbība, kas ne vienmēr izdodas, jo to spēcīgi ietekmē politikas lēmumu pieņēmēji. Tā spēj ietekmēt organizāciju efektivitāti un izmantojamos resursus.
Ideoloģiju aizstāvība: Šajā pieejā var novērot grupu cīņas, reizēm protestu laikā, kurās tiek virzītas savas idejas lēmumu pieņemšanas brīžos.
Veselības aizstāvība: Tā pārstāv un veicina pacientu veselības aprūpes saņemšanas tiesības, kā arī to pieejamo kvalitāti. Galvenais mērķis ir uzlabot sabiedrības veselības līmeni, kā arī politiskās iniciatīvas, kas vērstas uz to.
Masu aizstāvība: Ir jebkāda veida aktivitātes, iesaistot lielas grupas. Piemēram, demonstrācijas, petīcijas.
Mediju aizstāvība: Ir "stratēģiski pareizi izmantoti plašsaziņas līdzekļi kā resurss, lai veicinātu sociālo un sabiedriski politisko iesaistīšanos"(Jenigan and Wright, 1996) Piemēram, Kanādā Manitoba sabiedrības apdrošināšanas (Manitoba Public Insurance) kampaņa rāda, kā tiešsaistes mediji tiek izmantoti, lai apkarotu alkohola un tabakas izraisītās veselības problēmas. Šajā gadījumā ir jāņem vērā veselības aizstāvības loma un likumdošanas sistēma valstī starp 1970. un 1995. gadu.
Izglītības aizstāvēšana: Aizstāvība, kas fokusējas izglītības jomā uz studentiem un to vajadzībām, lai nodrošinātu labvēlību studiju procesu.
Starptautiskā aizstāvība
Aizstāvības grupas pārstāv lielu skaitu kategoriju un atbalsta dažādus jautājumus, kuras ir uzskaitītas tīmekļa vietnē worldadvocacy.com. Advokatūras institūts (The Advocacy Institute), ASV veidota starptautiska organizācija, ir veltīta politikas kapacitātes stiprināšanai, sociālā un ekonomiskā taisnīguma paaugstināšanai, kā arī valsts politikas mainīšanai. Globalizācija veicina interešu aizstāvības darbošanos ārpus valstu robežām. Tādas organizācijas un tīmekļa vietnes kā Aizstāvības Institūts (Advocacy Institute) un Pasaules aizstāvība (World Advocacy) demonstrē pieaugošās starptautiskās aizstāvības nozīmi. Starpvalstu aizstāvības tīkli koncentrējas jautājumos, kur ir vajadzīga plašāka un ātrāka komunikācija starp grupām, politikas lēmumu pieņēmējiem, iesaistītajām pusēm ar līdzīgām interesēm un mērķiem.
Andrāšs Adorjāns
Šahista karjera
1969. gadā kļuvis par Eiropas junioru čempionu šahā. Tajā pašā gadā Stokholmā bijis otrais Pasaules junioru čempionātā šahā aiz uzvarētāja Anatolija Karpova. 1970. gadā kļuvis par FIDE starptautisko meistaru (IM), bet 1973. gadā par starptautisko lielmeistaru (GM). Trīskārtējs Ungārijas šaha čempionāta uzvarētājs (1984, 1992, 1993).
Lielāko panākumu guvis starpzonu turnīrā Rīgā, kad dalījis 3.-4. vietu ar savu tautieti Zoltānu Ribli. Papildmaču Budapeštā noslēdzis neizšķirti ar 3:3, izlīdzinot rezultātu pēc neveiksmīga starta ½:2½, un pēc labāka koeficienta pamatturnīrā iekļuvis pretendentu mačos. Tomēr pretendentu maču ceturdaļfinālā zaudējis Robertam Hībneram ar 4½:5½ un izstājies no tālākas cīņas par Pasaules šaha čempiona nosaukumu.
Turpmākajos Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas ciklos nav spējis iekļūt pretendentu mačos. 1982. gadā starpzonu turnīrā Tolukā (Meksika) dalījis 9.-10. vietu, bet 1987. gada starpzonu turnīrā Sirakā (Ungārija) dalījis tikai 13.-14. vietu.
1978. gadā bijis Ungārijas izlases sastāvā, kas Pasaules šaha olimpiādē Buenosairesā pirmo un vienīgo reizi pārtrauca PSRS šahistu dominanci šaha olimpiādēs. Kopumā Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1978, 1984-1992).
Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 6 reizes (1970-1983, 1992) un komandas sastāvā izcīnījis 3 sudraba (1970, 1977, 1980) un 2 bronzas medaļas (1973, 1983), kā arī individuālo zelta (1983) un 2 bronzas medaļas (1970, 1980). Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1985-1989) un izcīnījis sudrabu komandas sastāvā (1985). Pasaules studentu komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1972-1974) un komandas sastāvā izcīnījis sudraba (1972) un bronzas (1974) medaļas.
1981. gadā piedalījies Rīgas starptautiskajā šaha turnīrā, taču ierindojies tikai 11. vietā. 1983. gadā starptautiskajā šaha turnīrā Baņa Lukā dalījis pirmo vietu kopā ar Džonatanu Spīlmenu un Krunoslavu Hulaku.
1994. gadā kļuvis par FIDE starptautisko tiesnesi. Vairāku šaha grāmatu autors.
Aivars Irbe
Dzīvesgājums
Aivars Irbe ir dzimis 1943. gadā Zilākalna “Ķenčos”, kas atrodas Zilākalna pagasta Valmieras novadā. “Ķenči” piederēja viņa vecvecākiem un radiem, bet tika izpostīti Otrajā pasaules karā. Rezultātā daiļdārzniekam savas dzīves laikā vajadzēja nomainīt vairākas dzīves vietas, kas bija Dikļi, Vilzēni un Burtnieki. Savu pirmo mācību gadu Aivars aizvadīja Vilzēnu pamatskolā, turpinot mācības vēlāk Burtnieku septiņgadīgajā skola un vidusskolas izglītību saņemot Valmieras Viestura Vidusskolā.
Jau kopš 1978. gada vairākās Latvijas pilsētās katru gadu rīko "Puķu draugu" saietu. Pašlaik dzīvo un strādā Siguldas apkārtnē, kur kopš 1997. gada ieņem Turaidas muzejrezervāta kultūrvides nodaļas vadītāja amatu, pārvaldot 42 ha lielu zemes īpašumu ar tā vēsturiskajām ēkām.
Džemils Džans Ali Marandi
Džemils Džans Ali Marandi (tr; dzimis ) ir Turcijas starptautiskais lielmeistars šahā (2017).
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējis Turciju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros uzstādījis savdabīgu rekordu, piecas reizes uzvarot Eiropas jauniešu šaha čempionātos piecās dažādās vecuma grupās:
Pārstāvējis Turcijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Marandi piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Glashite
Glashite ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Saksijas Šveices - Austrumu Rūdu kalnu apriņķī. Tradicionāls Vācijas pulksteņrūpniecības centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1445. gadā.
Ekonomika
Glāshitē atrodas pazīstamas pulksteņu ražošanas kompānijas, to skaitā A. Lange & Söhne, Glashütte Original, Nomos Glashütte un Nautische Instrumente Mühle Glashütte (ražo arī jūras navigācijas iekārtas).
Tibeteika
Tibeteika (ru, ba, kk, ky, tt, uz, az) ir daudzu tjurku tautu iecienīta galvassega. Nosaukums ir cēlies no tjurku vārda tibe (virsotne) ar krievu valodas deminutīvu galotni (-ka).
Vēsture
Tibeteikas izcelsme nav zināma. Daži zinātnieki tās izcelsmi saista ar bruņinieku paražām nēsāt zem bruņu ķiveres auduma cepuri, lai izvairītos no metāla saskares ar galvu un mīkstinātu iespējamos triecienus. Krievzemē tibeteika parādījās pēc mongoļu iekarojumiem. Sākotnēji kokvilnas tibeteikas galvenā funkcija bija aizsargāt galvu no karstās dienvidu saules, bet kad tjurku tautu vidū izplatījās islāms, tās nozīme nedaudz mainījās. Svētie raksti aizliedza musulmanim bez galvassegas uzturēties sabiedriskās vietās. Līdz ar to tibeteika kļuva par reliģiskā tērpa sastāvdaļu. Ne visi musulmaņi nēsā tibeteiku ikdienā, bet ir brīži, kad īsteni ticīgam tā ir obligāta, piemēram, bērēs, lūgšanas laikā gan mošejā, gan mājās, reliģisko svētku dienās.
Raksturojums
Tibeteiku atšķirību nosaka nēsātāja dzimums un vecums (vīriešu, sieviešu, bērnu), forma, materiāls, izšūtais ornaments (zīmējums). Pēc tibeteikas formas un uz tās redzamā ornamenta un krāsu gammas, var noteikt gan nēsātāja dzīves vietu, viņa sociālo statusu, gan aptuveno vecumu (jauna cilvēka tibeteikai ir košāka nokrāsa).
Pēc formas tibeteikas ir apaļas vai kvadrātveida. To virsdaļas var būt plakanas, sfēriskas vai asu izvirzījumu konusa vai piramīdas formā. Piramīdveidīgā augšdaļa ir četrdaļīga, sašūta no četriem trīsstūriem (ķīļiem).
Tatāru tibeteika (pēc formas apaļa) ir nacionāls atribūts, bez kura neiztiek neviens mūsdienu tatārs. No musulmaņu tērpa elementa tibeteika kļuvusi par laicīgu galvassegu. To nēsā arī tie cilvēki, kas ne vienmēr ievēro reliģiskās ceremonijas, bet dziļi godā nacionālās tradīcijas. Visbiežāk tatāru tibeteikas šuj no samta. Tās vienmēr atšķīrušās atkarībā no tatāra materiālā nodrošinājuma un norādījušas tās nēsātāja statusu un sociālo piederību. Piemēram, tibeteikas, kas izšūtas ar zelta pavedieniem, nēsāja tikai aristokrātiskas izcelsmes pārstāvji vai cilvēki, kas par kaut kādiem nopelniem bija izpelnījušies šādu dārgu dāvanu. Tibeteiku ornaments atšķiras atkarībā no nēsātāja vecuma, tradīcijām un šuvējas meistarības. Vecāki ļaudis nēsā pieticīgākas krāsu gammas galvassegas, jaunatne priekšroku dod košiem un saulainiem toņiem.
Klasiskām vīriešu uzbeku tibeteikām (dupi) no Fergānas ielejas ir noteikts, vienkāršs un tajā pašā laikā ļoti dekoratīvs izskats. Tām raksturīgs kontrastains četru baltu pipara pākstu izšuvums uz uz melna fona. Pēc sena ticējuma četri izšuvumi uz cepures augšdaļas no četrām pusēm sargā nēsātāja veselību, bet sešpadsmit raksta arkas, kas izšūtas uz izstrādājuma sānu apmales, izsaka vēlmi būt par lielas un draudzīgas ģimenes locekli ar sešpadsmit bērniem. Uzbekistānai raksturīga liela dupi dažādība. Vēsturiski izveidojušies vairāki reģioni ar atšķirīgām dupi. Išķir Taškentas, Samarkandas, Buhāras, Kaškadarjas, Surhadarjas un Horezmas dupi.
Savas, tikai šai tautai atšķirīgas tibeteikas ir kazahiem, kirgīziem, tadžikiem, turkmēņiem, azerbaidžāņiem, Krimas tatāriem un citām musulmaņu tautām Krievijā un Vidusāzijā.
Tibeteika naudas zīmēs
Tibeteikas var atrast arī uz naudas zīmēm. Piemēram, Kazahstānā apgrozībā bija 20 tenges naudas zīme, uz kuras attēlots kazahu dzejnieks Abajs Kunanbajevs ar klasisko tatāru tibeteiku galvā.
Artilērijas iela (Jūrmala)
Artilērijas iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Artilērijas iela sākas krustojumā ar Satiksmes ielu un beidzas krustojumā ar Tirzas ielu. Kopējais ielas garums ir 435 metri, tā ir klāta gan ar asfalta, gan ar grants segumu. Artilērijas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir gan daudzstāvmāju, gan savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Artilērijas iela ir savienota ar šādām ielām:
Nestori
Nestori, nestorpapagaiļi jeb kākas (Nestor) ir viena no Jaunzēlandes papagaiļu dzimtas (Strigopidae) ģintīm, kas apvieno 3 sugas. Viena no tām ir izmirusi. Visas ģints sugas ir endēmas Jaunzēlandei un tai tuvākajām salām, un šo sugu izdzīvošana mūsdienās ir apdraudēta.
Tumsas sirds
"Tumsas sirds" (en) ir 1899. gada novele, ko sarakstījis poļu-angļu rakstnieks Džozefs Konrads.
Nestori
Izplatība
Kea (Nestor notabilis) sastopams Jaunzēlandes Dienvidsalas biezajos kalnu mežos, sākot ar zemienēm un piekrastes mežiem un beidzot ar kalniem. Jaunzēlandes nestors (Nestor meridionalis) sastopams visā Jaunzēlandē, lielākās tuvējās salas ieskaitot. Mājo nobriedušos, vecos mežos, uzturoties 450—1000 m augstumā virs jūras līmeņa.
Tumsas sirds
Tā stāsta par jūrnieku Čārlzu Mārlovu, kas stāsta par piedzīvoto, strādājot par tvaikoņa kapteini kādā beļģu uzņēmumā Āfrikā 19. gadsimta beigās. Mārlovs tiek nosūtīts augšup pa upi, lai atrastu ziloņkaula tirgotāju Kurcu, kurš ir kļuvis slims. Novele tiek uzskatīta par Eiropas koloniālās varas Āfrika kritiku, vienlaikus aplūkojot tādas tēmas kā morāle un alkatība. Lai gan Konrads nenosauc upi, kurā notiek stāstā aprakstītie notikumi, rakstīšanas laikā Kongo Brīvvalsts un Kongo upe bija Beļģijas karaļa Leopolda II personīgais īpašums.
Nestori
Kopīgās īpašības
Nestori ir liela auguma, spēcīgi papagaiļi ar masīvu, izteikti saliektu knābi un taisnstūrveida, platu asti. Mātītēm knābis ir smalkāks un īsāks. Visraksturīgākā ģints iezīme ir šo putnu mēle, kuras galā aug matiem līdzīgas bārkstis.
Tumsas sirds
Konrada darbā galvenā ir doma, ka starp "civilizētiem cilvēkiem" un "mežoņiem" ir maz atšķirību. Darbs arī aplūko tēmas, kā imperiālisms un rasisms. Konrads arī velk paralēles starp Londonu kā "lieliskāko vietu uz Zemes" un Āfriku kā tumsas vietu.
Orģināli "Tumsas sirds" trīs daļās tika izdots Blackwood's Magazine žurnālā. Grāmatas veidā stāsts tika izdots 1902. gadā. "Tumsas sirds" iedvesmoja Frānsisu Fordu Kopolu uzņemt 1979. gada filmu "Mūsdienu apokalipse". 1998. gadā Modern Library savā 100 labāko 20. gadsimta angļu romānu sarakstā "Tumsas sirds" ierindoja 67. vietā.
Nestori
Kopīgās īpašības
Abas mūsdienās dzīvojošās sugas barojas ar sēklām, augļiem, nektāru, kukaiņiem un to kāpuriem. Kea samērā bieži var novērot arī barojamies izgāztuvēs. Ligzdošanas ieradumi abām sugām ir atšķirīgi. Kea ir poligāms, bet Jaunzēlandes nestors veido pārus.
Sebastjans Džovinko
Sebastjans Džovinko (it, dzimis ) ir Itālijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Džovinko pārstāv Itālijas A sērijas komandu Sampdoria.
Savu karjeru 2006. gadā sācis Itālijas B sērijas komandā Juventus. Ticis izīrēts Empoli un Parma. 2015. gadā Džovinko pievienojās MLS līgas klubam Toronto FC, padarot viņu par līgas vislabāk apmaksāto spēlētāju. Toronto komandas rindās ieguvis MLS kausu, kā arī 2015. gadā kļuvis par sezonas rezultatīvāko spēlētāju. Vēlāk spēlējis Saūda Arābijas klubā Al Hilal. 2022. gadā atgriezies Itālijā un pievienojies Sampdoria.
Itālijas futbola izlases sastāvā debitējis 2011. gadā. Piedalījies 2012. gada Eiropas čempionātā un 2013. gada FIFA Konfederāciju kausā.
Sasniegumi
Juventus
Toronto
Al Hilal
Individuālie sasniegumi
Botsvānas administratīvais iedalījums
Botsvānas administratīvais iedalījumu veido 10 distrikti.
Klauns Krastijs
Šo tēlu ir ierunājis Dens Kastellaneta. Krastijs ir Bārta un Līzas iemīļotākā TV šova vadītājs, šovā tiek rādīts arī "Niezīša un Kasīša šovs" (The Itchy & Scratchy Show). Viņš ir viens no populārākajiem "Simpsonu" tēliem ārpus Simpsonu ģimenes.
Pirmoreiz Klauns Krastijs parādījās "Treisijas Ulmenas šova" sērijā The Krusty the Klown Show 1989. gada 15. janvārī.
Talantu aģentūra
Talantu aģentūra vai talantu aģents ir uzņēmums vai privātpersona, kas darbojas kā starpnieks starp mākslas vai sporta darbinieku un darba devēju, atrodot darbu aktieriem, mūziķiem, modeļiem un jebkura cita veida speciālistiem un māksliniekiem šovbiznesa, skatuves mākslas, multimediju un sporta jomā. Viņi arī sniedz konsultācijas un padomus dažādos jautājumos, kas saistīti ar viņu klientu specializācijas jomu.
Filmu aktieru atlases režisori vai citi uzņēmumi bieži dodas uz talantu aģentūrām, lai atrastu nepieciešamos māksliniekus. Aģenti un aģentūras savus līdzekļus gūst no procentuālās komisijas maksas (pārsvarā 10%), ko saņem no saviem klientiem un sadarbības partneriem. Dažādi noteikumi regulē dažādu veidu aģentus. Nolikumu nosaka mākslinieku arodbiedrības un jurisdikcijas, kurās aģents darbojas. Ir arī talantu aģentūru profesionālās asociācijas. Talantu aģentus uzskata par sava klienta karjeras vārtiem un viņiem pastāv iespēja izmainīt sava klienta tēlu.
Kalifornijā talantu aģentūras strādā ar ienesīgiem līgumiem, tādēļ aģentūrām jābūt licencētām saskaņā ar īpašām Kalifornijas Darba kodeksa sadaļām, kas definē aģentu kā "personu vai korporāciju, kas nodarbojas ar iegādi, piedāvāšanu, solīšanu vai mēģinājumu iegādāties darbu māksliniekam vai māksliniekiem."
Tailers Čailderss
Timotijs Tailers Čailderss (en; dzimis 1991. gada 21. jūnijā Kentuki, ASV) ir amerikāņu dziedātājs un dziesmu autors. Viņa mūzikas stilu mēdz raksturot kā kantri, blūgrāsa (bluegrass) un tautas mūzikas sajaukumu.
Čaildersa mūziku ietekmējusi viņa dzimtā Kentuki un tās saistība ar kantrimūziku un blūgrāsu. Čailders bieži dzied par ogļu raktuvēm, kurās mēdza strādāt viņa tēvs, vienlaikus aprakstot attiecīgā darba sekas. Čailderss savās dziesmās liek uzsvaru uz lirisko aspektu, salīdzinot dziesmu rakstīšanu ar īsu stāstu stāstīšanu.
Deivids Sīmens
Deivids Endrū Sīmens (en, dzimis ) ir bijušais Anglijas futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, pārstāvējis Anglijas futbola izlasi.
Lielu karjeras daļu no 1990. gada līdz 2003. gadam pavadījis Arsenal komandā, ar kuru viņš ir izcīnījis trīs līgas čempionu titulus, četrus FA kausus, Anglijas Līgas kausu un UEFA Kausu ieguvēju kausu.
Anglijas futbola izlases sastāvā Sīmens otrs ar spēlēm bagātākais vārtsargs vēsturē, atpaliekot tikai no Pīters Šiltona. Piedalījies 1996. un 2000. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1998. un 2002. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Arsenal
Individuālie sasniegumi
Alves
Alves ir oriģinālā rakstība diviem romāņu cilmes uzvārdiem. Tas var būt:
Lauris Dzelzītis
Lauris Dzelzītis (dzimis Alojā) ir latviešu aktieris.
Mācījies Alojas Ausekļa vidusskolā un Limbažu bērnu mūzikas skolā. Cēsu 4. arodskolā ieguvis galdnieka diplomu. 2002. gadā absolvējis Dailes teātra 8. studiju. Dailes teātra aktieris kopš 1999. gada.
Piekaramā sliežu vai speciālas konstrukcijas pakete
Piekarināmā sliežu vai speciālas konstrukcija pakete (skat. foto galeriju) paredzēta ceļa laiduma pārsedzei remontdarbu vai būvniecības iecirkņos, lai veiktu, piemēram, inženierbūvju (gājēju tunelis, caurteka u.tml.) ierīkošanu, hidroizolācijas nomaiņu inženierbūvēm, tiltu balstu remontu, zemes klātnes remontu vai piesardzībai pret iespējamu iegruvumu u.c. Piekarpaketes izgatavo no veidtērauda vai sliedēm. Paketes garums ir 25 vai 12,5 m, kas paredzētas vilcienu kustības drošības nodrošināšanai pret iespējamu ceļa nosēšanos vai arī iegruvumu, atskaitot 0,5 m pirms katra atbalstāmā laukuma. Paketes pieļauj vilcienu caurlaišanas ātrumu 25 km/h, t.sk. 8-asīgos vagonus ar celtspēju 130 tonnas spēka (t sp.). Smagāku ritošo sastāvu pa darba vietu caurlaiž ar ātrumu 15 km/h (16-asīgais transportieris ar celtspēju 200 t.sp), tomēr pa saīsinātām aprēķina paketēm ātrums var būt 25 km/h. Paketes var pielietot sliežu ceļam ar koka, dzelzsbetona u.c. gulšņiem, līknēs vai taisnos ceļa posmos, kā arī pie atšķirīgiem vilces veidiem. Tomēr līknēm ceļa plānā jābūt laidenām, tāpēc pirms pakešu uzstādīšanas var būt nepieciešams tās izlāgot. Veidtērauda paketes pielieto vienīgi taisnos ceļa posmos.
Lauris Dzelzītis
Atveidojis lomu kinofilmā "Nameja gredzens".
Piekaramā sliežu vai speciālas konstrukcijas pakete
Konstrukcija
Veidtērauda paketes sastāv no četrām saliekamām sijām - paketes dubulta "T" veida šķērsgriezuma zariem (pa diviem katram sliežu pavedienam), pie kuriem piekar šķērssijas, kuras kalpo ceļa sliežu balstīšanai. Nesošās sijas izvieto sliežu platuma centrā, kuras savstarpēji savienotas ar trijstūrsistēmas garensaitēm.
Lauris Dzelzītis
Filmējies seriālos "Viņas melo labāk", "Likteņa līdumnieki" un "Neprāta cena", kā arī miniseriālā "Emīlija. Latvijas preses karaliene".
2021. gadā ieguvis Lielā Kristapa balvu kā Labākais aktieris otrā plāna lomā par lomu filmā "Gads pirms kara".
Višegrāda
Višegrāda (hu) ir neliela pilsēta Ungārijas ziemeļos, Donavas labajā krastā augšpus Budapeštas, Donavas loku rajonā.
Apdzīvotā vieta zināma no 1009. gada. 13. gadsimtā šeit tika uzcelta Višegrādas pils. 13. gadsimtā Višegrāda kalpoja kā Ungārijas galvaspilsēta. 1335. gadā šeit notika Višegrādas kongress. Pēc galvaspilsētas pārcelšanas uz Budu, 14. un 16. gadsimtā pils kalpoja kā Ungārijas karaļu vasaras rezidence. 18. gadsimtā pili nopostīja Hābsburgu karaspēks. Līdz mūsdienām pilī pilnībā saglabājies tikai viens tornis, kurā, kā vēsta leģenda, esot bijis ieslodzīts Vlads III Drakuls.
1991. gadā šeit tika nodibināta Višegrādas grupa.
Armēnija 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Armēnijas delegāciju šajās olimpiskajās spēlēs veidoja 2 sportisti, kuri startēja vienā olimpiskajā sporta veidā — bobslejā, kur Armēniju pārstāvēja ASV armēņu kopienā dzimuši sportisti. Šajās olimpiskajās spēlēs Armēnijas sportisti medaļas neizcīnīja.
Armēnijas karognesējs olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija Arsēns Harutjunjans.
Bobslejs 25px
Armēnijas sportisti Džo Almasians un Kens Topalians startēja bobsleja divnieku disciplīnā. Četru braucienu rezultātā viņi ar rezultātu 3 minūtes un 39,81 sekundes izcīnīja 36. vietu.
Datubāzes dzinējs
Viena DBPS spēj atbalstīt vairāk nekā vienu datubāžu dzinēju, piemēram, MySQL satur vairākus no kuriem divi populārākie ir MyISAM un InnoDB.
Emīls Prauliņš
Emīls Prauliņš ( — ) bija latviešu politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts un Kaplavas pagasta padomes priekšsēdētājs, Mazinieku partijas pārstāvis.
Biogrāfija
Emīls Prauliņš piedzima Kaplavas pagasta «Braģišķos». Mācījies vietējā draudzes skolā.
Miris, apbedīts.
Džonatans Čīčū
Džonatans Čīčū (dzimis 1980. gada 15. jūlijā) ir bijušais kanādiešu hokejists, labās malas uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 501 spēli Nacionālās hokeja līgas Sanhosē "Sharks" un Otavas "Senators". 2006. gadā kā līgas labākais vārtu guvējs saņēmis Morisa Rišāra balvu. Karjeras otrajā pusē aizvadījis vairākas sezonas Amerikas hokeja līgā un Kontinentālajā hokeja līgā.
Spēlētāja karjera
Pēc vairākām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām un 1999. gadā izcīnītā līgas čempiona titula, profesionāļa karjeru Čīčū sāka 2000.—2001. gada sezonā AHL kluba Kentuki "Thoroughblades" rindās. NHL Čīčū debitēja 2002.—2003. gada sezonā, aizvadot 66 spēles Sanhosē "Sharks" vienībā. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja Zviedrijas Elitsērijas kluba HV71 sastāvā, taču tad atgriezās "Sharks", aizvadot savu labāko sezonu NHL, to noslēdzot ar 93 punktiem 82 spēlēs un kā līgas visvairāk vārtus guvušais spēlētājs iegūstot Morisa Rišāra balvu.
Uzbrukumi Dobelei (1280)
1280. gada uzbrukumus Dobelei Livonijas krusta karu laikā veica Kuldīgas fogts ar kuršu karaspēku pēc tam, kad zemgaļu ķēniņš Nameisis noslēdza savienību ar Lietuvas dižkunigaiti Traideni un padzina krustnešus no Zemgales.
Atskaņu hronikas vēstījums
Kuldīgas fogts Johans no Ohtenhauzenes 1280. gadā kopā ar četriem ordeņa bruņiniekiem sapulcināja kuršu karaspēku un "caur purvu, meža biezokni" devās karagājienā uz Dobeles zemi. Kad viņi sasniedza aizžogu (hagen), kas bija uzcelts uz Zemgales robežas, fogts ar kuršu karaspēku, kurā bija piecdesmit jātnieku, atdalījās no citiem un devās uzbrukumā Dobeles pilskalnam. Uzbrucēji cieta neveiksmi un ar smagi ievainoto Kuldīgas fogtu uz nestuvēm atkapās no pils.
Par to uzzināja zemgaļu ķēniņš Nameisis, kas izraudzījās labākos dobeliešu jātniekus un devās vajāt Kuldīgas fogta karapulku. Pēc vairākām dienām viņi pie Babotes panāca kuršus, kas izrādīja niknu pretestību un kaujā nogalināja 50 zemgaliešu. Nameisis pieņēma lēmumu atkāpties atpakaļ uz savu zemi.
SHIZUKU
SHIZUKU (ja "ūdens pile") jeb GCOM-W1 (en) ir Japānas Aerokosmisko pētījumu aģentūras (JAXA) Zemes novērošanas pavadonis ūdens cikla pētījumiem. Tas iekļaujas ASV/Francijas klimata pētniecības pavadoņu sistēmā A-Train. Kosmiskais aparāts palaists 2012. gada maijā solārsinhronā orbītā.
Pavadonis apgādāts ar mikroviļņu skenējošo radiometru Advanced Microwave Scanning Radiometer 2 (AMSR2), ar kuru mēra vāju mikroviļņu emisiju no Zemes virsmas un atmosfēras. Tas ļauj novērot nokrišņus, ūdens tvaiku, jūras virsmas vēju ātrumu, jūras virsmas temperatūru, augsnes mitrumu un sniega dziļumu. AMSR2 rotē ar vienu apgriezienu 1,5 sekundēs, iegūstot datus 1450 km platumā un aptverot 99 % Zemes divās dienās. AMSR2 ir Japānas pavadonī ADEOS II (beidzis darboties 2003. gadā) uzstādītā instrumenta AMSR un NASA pavadoņa Aqua instrumenta AMSR-E (sabojājies 2011. gadā) uzlabota versija. Līdzīgs radiometrs bija arī uz Eiropas pavadoņa Envisat, bet ar to tika zaudēti sakari 2012. gada aprīlī.
SHIZUKU tika palaists 16:09 UTC ar nesējraķeti H-IIA/202 (lidojums 21) no Tanegasimas kosmosa centra. Kopā ar to tika palaisti pavadoņi KOMPSAT-3, SDS-4 un HORYU-II. Pavadonis no raķetes atdalījās 17:02 UTC.
Dbm
dbm (database manager) ir datubāzes dzinējs (database engine), ko 1979. gadā radīja Kens Tomsons. To izplatīja AT&T.
dbm atbalsta jebkādus datus ar vienu primāro atslēgu (primary key), glabājot vairākas vērtības noteikta izmēra apgabalos jeb angliski bucket, respektīvi dbm glabā atslēgas/datu pārus, ko saista jaucējfunkcija (hash function).
Dati tiek organizēti pēc extendible hashing veida sistēmas, kurās bucket tiek izvietoti kā koka (tree) struktūras lapas, bet atslēgas jaucējsumma tiek izmantota pareizās koka lapas atrašanai un tālākai meklēšanai atbilstošajā bucket. Sākotnēji ir tikai viens bucket, bet vērtību skaitam sasniedzot limitu to pārdala uz pusēm. Tas pats notiek ar visiem pārējiem bucket, ja tajos vairs nav brīvas vietas. Pateicoties šim aspektam dbm veida datubāzes sākotnēji aizņem maz vietas.
dbm un tā paveidi nav relacionālas DB, tādēļ tām ir ierobežots pielietojums, salīdzinot ar RDBMS, taču lasīšanas ātrdarbība un vienkāršība ir nodrošinājusi, ka tās turpina lietot.
Valmieras 5. vidusskola
'''Valmieras 5. vidusskola''' ir vispārējās vidējās izglītības mācību iestāde Valmieras pilsētā. Tā atrodas pie Dzirnavu ezeriņa Raiņa ielā 3. Skola darbojas kopš 1919. gada.
Skolas vēsture
1919. gadā Rīgas ielā 2 atvēra Valmieras pilsētas komercskolu (vecais skolas nams bija celts 1780. gadā), kuru 1929. gadā pārdēvēja par Valmieras Valsts komercskolu. 1938. gada 9. septembrī	uzsāka jaunās skolas ēkas būvi (arhitekts Arnolds Nikolajs Čuibe), pabeigto ēku Raiņa ielā 3 iesvētīja 1939. gada 17. decembrī. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada vasarā	skolu pārdēvēja par Valmieras Valsts ekonomisko tehnikumu. Vācu okupācijas laikā 1942. gadā komercskolas telpās ierīkoja kara slimnīcu. Pēckarara gados Valmieras ekonomiskajā tehnikumā izglītoja grāmatvežus un tirdzniecības darbiniekus. 1948. gadā to pārdēvēja par Valmieras Pedagoģisko skolu, bet 1958. gadā par '''Valmieras 3. vidusskolu''', 1960. gadā par '''Valmieras 1. astoņgadīgo skolu''', 1977. gadā par Valmieras 5. vidusskolu. 2001. gadā uzcēla jaunu korpusu mazo klašu skolēniem un pilnībā rekonstruēja sporta zāli.
Haime Mata
Haime Mata (es, dzimis ) ir spāņu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Mata pārstāv La Liga komandu Getafe Club de Fútbol.
Sabinova
Sabinova ir pilsēta Slovākijas austrumos, Prešovas apgabala Sabinovas apriņķa centrs tradicionālajā Šarišas novadā pie Torisas upes.
Haime Mata
Spānijas futbola izlases sastāva Mata debitēja mačā pret Norvēģiju.
Sabinova
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1248. gadā kā apdzīvota vieta tirdzniecības ceļā uz Poliju. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā, pilsētas ungāriskais nosaukums ir Kišsebena. 1405. gadā pasludināta par karaļa brīvpilsētu. 15. gadsimtā kopā ar Bardejovu, Košici, Levoču un Prešovu ietilpa t.s. Pentapolisā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. 1964. gadā Sabinovā tika uzņemta filma "Veikals pie laukuma" (Obchod na korze), kas 1965. gadā ieguva Kinoakadēmijas balvu kā labākā filma svešvalodā. No 1993. gada — Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (90,62 %), čigāni (6,40 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (70,48 %), grieķu katoļi (10,53 %), nereliģiozi (5,14 %), luterāņi (4,16 %).
Sabinova ir ungāru gleznotāja Tividara Kostkas Čontvāri (Csontváry Kosztka Tivadar, 1853-1919) dzimtā pilsēta.
Ādams Šrafers
Bija viens no Zviedrijas armijas komandieriem Poļu—zviedru kara (1600—1629) laikā. Bija Tallinas ģenerālsuperintendants, Hāpsalu pārvaldnieks un no 1623. gada - Rīgas vietvaldis. Gustavs II Ādolfs piešķīra Šrafera īpašumā vairākas muižas Tartu apriņķī.
Olavs (nozīmju atdalīšana)
Olavs var būt:
1917. gada Krievijas revolūcija Latvijā
Situācija pirms revolūcijas
1917. gads iesākās ar asiņainajām Ziemassvētku kaujām sekojošo Vācijas Impērijas 8. armijas pretuzbrukumu. Ziemassvētku un Janvāra kauju laikā kritušajos un ievainotajos latviešu strēlnieki zaudēja ap 37% kareivju. Strēlnieku neapmierinātība ar Krievijas armijas komandieriem noveda pie viņu straujas politiskās radikalizēšanās revolūcijas pirmajos mēnešos.
1905. gadā zemnieki un strādnieki sacēlās pret cara patvaldību, kas izmantoja policiju un armiju, lai apspiestu revolūciju. 1905. gada revolūcijas vadoņi 1917. gada revolūcijas sākumā vai nu atradās ārzemju trimdā vai apcietinājumā un Sibīrijas trimdā. Arī mēreni pilsonisko aprindu vadoņu lielākā daļa atradās Petrogradā un Maskavā. 1917. gada revolūcija sākās ar patvaldības krišanu, policijas likvidēšanu un armijas atbalstu Pagaidu valdībai. 1917. gada revolūcija Latvijā lielā mērā bija jau uzvarējušo revolucionāru cīņa Rīgā un Vidzemē par varu, kur 1905. gada revolucionārās strādniecības lomu spēlēja revolucionārie kareivji. Vēsturnieks Andrievs Ezergailis rakstīja: "Galvenā starpība starp 1905. gadu un Marta revolūciju bija tā, ka 1905. gads sākās ar demonstrācijām, bet 1917. gads ar organizēšanos, komitejām un rezolūcijām."
Revolūcijas pirmās dienas
Latviski izdotajos laikrakstos pastāvēja karalaika cenzūra, un revolucionāro notikumu dēļ pāris dienas nepienāca Pēterburgas un Maskavas laikraksti. Ziņas par carisma krišanu un Krievijas Pagaidu valdības izveidošanos sāk parādīties 3. martā, kad sāk publicēt pirmos jaunās valdības pārstāvju uzsaukumus armijai saglabāt mieru. Saņemot ziņas par carisma gāšanu 3. martā Rīgas pilsētas dome apsveica jauno Pagaidu valdību. Pilsētnieki nekādu revolucionāro aktivitāti sākotnēji neizrādīja. Tikmēr Rēzeknē 4. martā kareivju un strādnieku grupas atbruņoja policiju un atbrīvoja ieslodzītos.
5. martā Ziemeļu frontes virspavēlnieks ģenerālis Nikolajs Ruzskijs un 12. armijas komandieris ģenerālis Radko-Dimitrijevs informēja kareivjus par izmaiņām valstī, un aicināja lojāli kalpot jaunajai Pagaidu valdībai. Rīgā, Valmierā, Cēsīs, Daugavpilī notika kareivju demonstrācijas. Šajā dienā strēlnieku rotu pārstāvji tikās Valmierā un izvēlēja delegāciju (K. Gaili, J. Vilku, J. Larozi, A. Anskinu), ko nosūtīja uzņemt kontaktus ar Petrogradas Strādnieku un kareivju deputātu padomi. No Latvijas sociāldemokrātijas (LSD) rindām nākušie kareivju delegāti Petrogradā nodibināja sakarus ar LSD veterānu Pēteri Stučku, kas darbojās ne tikai Petrogradas Strādnieku un kareivju padomes izpildkomitejā bet arī boļševiku Petrogradas komitejā. 8. un 9. martā sociālistu meņševiku un eseru vadībā izveido 12. armijas kareivju deputātu padomi (Iskosols 12), kas turpmākajos mēnešos bija uzticīga Pagaidu valdībai un atbalstīja Pirmā pasaules kara turpināšanu. 9. martā 12. armijas virsnieki izveidoja savu Virsnieku izpildkomiteju (Iskomof 12). 11. martā latviešu strēlnieki deva zvērestu jaunajai Krievijas Pagaidu valdībai.
Pagaidu valdība izsludināja politisko amnestiju, pilnīgu preses un sapulču brīvību, legalizēja streikus un apsolīja drīzas Krievijas Satversmes sapulces vēlēšanas. Pakāpeniski sākās latviešu politisko trimdinieku atgriešanās Krievijā, vai no Krievijas uz Rīgu un Vidzemi.
Padomju veidošanās
Vidzemes guberņas gubernators un citi administrācijas augstākie ierēdņi uzreiz pēc revolūcijas bēga no Rīgas. 4. martā Pagaidu valdība visā Krievijā atcēla guberņu gubernatorus un vicegubernatorus, tos aizvietojot ar Pagaidu valdības komisāriem.
5. martā Pagaidu valdība par Vidzemes guberņas komisāru iecēla konservatīvo Rīgas pilsētas galvu Andreju Krastkalnu, kurš 6. martā deva pavēli visām iestādēm turpināt ierasto darbu. 7. martā kara evakuāciju krietni noplicināto Rīgas strādnieku organizāciju 150 pārstāvji izveidoja Rīgas Strādnieku deputātu padomi 46 locekļu sastāvā. Par tās pirmo priekšsēdētāju kļuva A. Zeibots, ko drīz aizvietoja Rūdolfs Endrups. Līdzīgi kā Petrogradā, Rīgas Strādnieku deputātu padome sevi uzskatīja par likumīgu izpildvaru, izdeva savu laikrakstu "Ziņotājs" un pavēlēja cara policiju aizvietot ar strādnieku miliciju. Par "Ziņotāja" redaktoru iecēla 18 gadus veco tieslietu studentu Brūno Kalniņu, kas bija arī LSD jauniešu organizācijas vadītājs. Tāpat kā Petrogradā, Rīgā izveidojās divvaldība, jo darbu turpināja vēlētā Rīgas pilsētas dome Andreja Krastkalna vadībā. Viņš nepieņēma jauno strādnieku miliciju, un veidoja paralēlu miliciju, galvenokārt no ugunsdzēsējiem. 8. martā mērenais LSD spārns (meņševiki) un pilsonisko (buržuāzijas) aprindu pārstāvji no 48 dažādām organizācijām nodibināja Rīgas Sabiedrisko organizāciju padomi. 10. martā Rīgā un daudzviet citur notika pirmās plašākās revolucionārās demonstrācijas.
6. martā Rīgas Centrālā lauksaimniecības biedrība nosūta Vidzemes pagastvaldēm vēstuli par zemes sapulces sasaukšanu:
Atsaucoties aicinājumam, 12.-13. martā Valmierā notiek Vidzemes apriņķu pārstāvju sapulce, kas izveido Vidzemes Pagaidu Zemes padomi. Ar Pagaidu valdības akceptu tā kļūst par jauno Vidzemes guberņas latviešu daļas pārvaldes orgānu. Padomē ievēlēja 48 locekļus, kas bija politiski mēreni zemnieki, lauku iestāžu un skolu ierēdņi un pat 4 muižnieki. Tā iesākās divvaldības laiks, kad ar Pagaidu valdībai lojālām padomēm konfliktēja aizvien radikālākās kareivju un strādnieku padomes. Revolūcijā iezīmējās šķiru cīņas sākums.
18. martā Rīgas Strādnieku deputātu padome izteica neuzticību Krastkalnam. 20. martā padomes izpildkomiteja pieņēma lēmumu par Rīgas domes atlaišanu un Pagaidu domes izveidošanu. Lēmumu atbalstīja arī mērenā Rīgas Sabiedrisko organizāciju padome. Pagaidu dome 65 cilvēku sastāvā iekļāva arī daudzus pilsonisko aprindu pārstāvjus. Par Pagaidu domes vadītāju ievēlēja advokātu Gustavu Zemgalu no radikāldemokrātu partijas. 3. aprīlī atstādināto Krastkalnu pēc Rīgas Strādnieku deputātu padomes rīkojuma arestēja un nosūtīja uz Petrogradu. 6. aprīlī Vidzemes Pagaidu Zemes padome par jauno Vidzemes komisāru ievēlēja LSD veterānu Andreju Priedkalnu, bet par viņa vietnieku Kārli Ulmani. Priedkalns nesen bija atbrīvots no cietuma un vēl atradās Petrogradā, kas netraucēja viņa kandidatūru atbalstīt arī Rīgas Strādnieku deputātu padomei un 12. armijas izpildkomitejai. 8. aprīlī Vidzemes guberņas vadību uz laiku uzticēja guberņas ierēdnim S. Rahmaņinam divu Rīgas Strādnieku deputātu padomes pārstāvju kontrolē. Pagaidu valdība negribīgi piekrita Priedkalna kandidatūrai, kurš 18. maijā ieradās Rīgā un 19. maijā stājās amatā.
Boļševiku parādīšanās
Uzreiz pēc revolūcijas legalizējās Krievijā esošā LSD Centrālkomiteja, kurā no 1914. gada dominēja Ļeņina sekotāji, boļševiki. Latviešu bēgļu veidotās LSD un boļševiku šūniņas bija aktīvas daudzās Krievijas pilsētās. Iedzīvotājiem situācija sociāldemokrātiskajā partijā bija neskaidra, taču daudzi atcerējās tās vadošo lomu 1905. gada revolūcijas laikā. 1917. gadā daudzi partijas dibinātāji un vadītāji atradās trimdā. Partija vairs nebija neatkarīga, bet nonākusi Ļeņina Krievijas sociāldemokrātiskās partijas pakļautībā. 7. martā Maskavā sāka iznākt laikraksts "Sociāldemokrāts" un Petrogradā "Cīņa". 20. martā legāli sāka darboties LSD Rīgas nodaļa, kurā bija ap 300 biedru. Daudzās pilsētās jaunveidotās padomes vadīja LSD boļševiki, kas vairāk klausīja partijas vadībai nevis Pagaidu valdībai. Pēc padomju vēsturnieku datiem marta beigās Rīgā un Vidzemē bija ap 600 boļševiku.
Mērenais LSD spārns, meņševiki (mazinieki), 23. martā Petrogradā sāka izdot Anša Rudevica vadīto "Strādnieku Avīzi". Jūnijā meņševiki izveidoja savu organizāciju, septembrī nodibināja savu partiju, kas kļuva par Krievijas meņševiku partijas autonomu daļu. No LSD 1917. gada septembrī galīgi atšķēlās arī meņševiki-internacionālisti, kas 1918. gada jūnijā Rīgā atjaunoja neatkarīgu Latvijas Sociāldemokrātisko Strādnieku partiju. Šajā partijā iekļāvās arī latviešu meņševiki. 1903. gadā dibinātā Latviešu sociāldemokrātu savienība martā legalizējās kā nacionāli noskaņotā Latvijas Revolucionāro sociālistu partija (eseri), kurai bija labas pozīcijas Rīgā, Valkā un Cēsīs, 1. maijā sāka izdot laikrakstu "Darba Tauta".
22. martā Rīgas Strādnieku padome visos uzņēmumos ieviesa 8 stundu darbadienu. 23. martā visā Krievijas Impērijā notika revolūcijas dienās kritušo piemiņai veltītas demonstrācijas. Rīgā demonstrāciju organizēja LSD, un tā bija pirmā patiesi lielā revolucionārā demonstrācija ar sarkanajiem karogiem. Demonstrāciju no Rīgas pareizticīgo katedrāles kāpnēm patriotiski uzrunāja ģenerālis Radko-Dimitrijevs un svētīja pareizticīgo mācītājs. Lai atmodinātu 1905. gada revolūcijas garu, 40-50 000 demonstrantu no Esplanādes devās uz Matīsa kapiem, kur bija apglabāti daudzi nošautie 1905. gada revolucionāri. Lielāko demonstrantu daļu veidoja kareivji, militārie orķestri spēlēja sēru maršus un Marseljēzu.
26. martā nodibinājās latviešu strēlnieku LSD organizācija. No 27. līdz 29. martam Rīgā notika Latviešu strēlnieku pulku delegātu 1. kongress, kas izveidoja Latviešu strēlnieku pulku apvienoto padomi un tās izpildkomiteju Iskolatstrelu ko vadīja kapteinis Voldemārs Ozols. Trešā daļa Iskolatstrela locekļu bija LSD biedri, bet vadībā atradās meņševiki un eseri. Strēlnieku kongress izteica neuzticību Vidzemes Pagaidu Zemes padomei.
No 19. līdz 22. aprīlim Maskavā notika LSD 13. konference, kurā piedalījās sociāldemokrāti un boļševiki. No Latvijas konferencē piedalījās tikai 4 deputāti. Partija atbalstīja radikālās Ļeņina Aprīļa tēzes, kas bija vērstas uz Pagaidu valdības gāšanu un padomju varas nodibināšanu. Konference atbalstīja latviešu apdzīvoto zemju apvienošanu vienotā Latvijā, kas būtu autonoma demokrātiskas Krievijas sastāvā. Maija sākumā LSD Centrālkomiteja atgriezās Rīgā, kur 13. maijā sāk iznākt "Cīņa", kamēr Stučka palika Petrogradā.
Bezzemnieku organizēšanās
Lai grautu mērenās Vidzemes Pagaidu Zemes padomes varu, un dotu politisku varu bezzemniekiem, LSD un Rīgas Strādnieku deputātu padome 15. martā aicināja katrā pagastā ievēlēt divus deputātus, ko nosūtīt uz 16.-18. aprīlī Valmierā notiekošo Vidzemes bezzemnieku 1. kongresu. Kongresā piedalījās 436 deputāti no 239 Vidzemes pagastiem. 10 cilvēku prezidijā ievēlēja 7 boļševikus un 2 meņševikus-internacionālistus. Ar 265 pret 120 balsīm kongress pieņēma boļševiku izvirzīto dienas kārtību, kas koncentrējās uz politiskiem jautājumiem. Bezzemnieki un laukstrādnieki pieņēma lēmumu par visu muižas un baznīcas zemju konfiskāciju, ieviesa 8 stundu darbalaiku, izteica neuzticību Vidzemes Pagaidu Zemes padomei, nodibināja pagastu Bezzemnieku padomes un ievēlēja Vidzemes Bezzemnieku padomi 45 cilvēku sastāvā, kurā dominēja boļševiki. Bezzemnieku pārstāvjiem turpmāk vajadzēja strādāt kopā ar Rīgas Strādnieku deputātu padomi. Kongresa rezolūcija paziņoja:
Rīgas Strādnieku deputātu padome panāca, ka 26. aprīlī Vidzemes guberņas pagaidu komisāra vietas izpildītājs Gustavs Zemgals izdod rīkojumu visām pagastu valdēm netraucēt bezzemnieku padomju veidošanos. Maija beigās bezzemnieku padomes bija izveidotas visā Vidzemē.
LSD dominētās padomes, bezzemnieki un kareivju padomes jau no paša sākuma atteicās atzīt Kurzemes Pagaidu Zemes padomi, jo tā pārstāvēja galvenokārt zemes īpašniekus. Pēc sarunām tika panākta vienošanās, ka abas puses apmainīsies ar pārstāvjiem, kas piedalīsies ikdienas darbā kā novērotāji. Ņemot vērā Bezzemnieku padomes lielo atbalstu tautā, Vidzemes Pagaidu Zemes padome uzaicināja bezzemniekus pievienoties savam darbam. 3. maija sēdē Vidzemes Bezzemnieku padome izlēma apvienoties ar Vidzemes Pagaidu Zemes padomi, pamatojot šo lēmumu ar to, ka tādējādi tā varēs kontrolēt Zemes padomes darbu. Padomi tagad veidoja 93 deputāti, no kuriem LSD kontrolēja ap 45% deputātu, Zemnieku savienība 34%, meņševiki un eseri 5%. Bezzemnieku padome Zemes padomē izveidoja savu frakciju, kas 12. maijā arī iekļāvās Rīgas Strādnieku deputātu padomes Bezzemnieku frakcijā. Tādējādi Rīgas un Vidzemes politiskā vara daļēji saplūda.
Austeru sānause
Austeru sānause (Pleurotus ostreatus) ir ēdama sānaušu ģints sēne. Savvaļā izplatīta plašā areālā, kas ietver Eiropu, Āziju, Ziemeļāfriku, Ameriku, Austrāliju. Bieži sastopama arī Latvijā. To pirmoreiz sāka audzēt Vācijā Pirmā pasaules kara laikā, tagad tā ir viena no biežāk audzētajām sēnēm pasaulē. Lai gan dabā tā aug uz koksnes, to var audzēt arī uz salmiem un citiem materiāliem.
Austeru sānausi var izmantot ne tikai pārtikā, bet arī industriālajām vajadzībām — lai mazinātu gaisa piesārņojumu. Tai ir rūgti salds benzaldehīda aromāts.
1917. gada Krievijas revolūcija Latvijā
Neatkarības prasības
1917. gada maija sākumā "Cīņā" un "Dzimtenes Atbalsī" parādās raksti par to, ka Latvija varētu kļūt neatkarīga. Ernests Blanks jūnijā un jūlijā "Dzimtenes Atbalsī" kurā atbalstīja Krievijas sadalīšanu nacionālās valstīs. "Mūsu ideāls ir suverēna Latvija. (...) Otrā pakāpe uz leju - Latvijas-Lietuvas republika un trešā pakāpe, vēl zemākā pakāpe - federācija ar Krieviju. Pēc tam nāk Latvijas pašnāvība." Neatkarības jautājums radīja ideoloģiskas problēmas LSD, kas par galveno uzdevumu uzskatīja internacionālo šķiru cīņu par sociālismu. LSD par galveno uzskatīja nevis nācijas, bet strādnieku šķiras, proletariāta intereses.
Pilsonisko politiķu darbība
Veidojās situācija, ka neokupētajās latviešu zemēs lielāko atbalstu guva radikālie sociāldemokrāti un boļševiki, kamēr pa Krieviju izkaisītajās bēgļu kopienās populārāki bija pilsoniskā un nacionālā spārna pārstāvji, kas atbalstīja Pagaidu valdību un ierobežotas padomju tiesības. Sabiedriskā darbinieka un bēgļu kustības vadītāja Viļa Olava nāve 28. martā laupīja vienu no cienītākajiem pilsonisko aprindu vadītājiem. Visas pilsoniskās partijas šajā laikā aizstāvēja autonomas, demokrātiskas un kapitālistiskas Latvijas ideju, ko ar Krieviju saistītu vāja federācija.