cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ibisu dzimta
Kopīgās īpašības
Ibisu dzimtas putni ir lieli un vidēji lieli putni, tiem ir raksturīgi gari, plati spārni ar 11 primārajām un 20 sekundārajām lidspalvām. Visas dzimtas sugas ir labi lidotāji, kā arī, neskatoties uz lielo augumu un svaru, labi planētāji. Tomēr lielākā daļa izmirušo sugu (Havaju ibisi (Apteribis) un Jamaikas ibisi (Xenicibis)) bija nelidojoši putni. Ķermenim ir slaida, izstiepta forma, kājas garas un arī kakls samērā garš.
Knābis garš, bet katras apakšdzimtas sugām tas ir atšķirīgs — ibisu apakšdzimtas sugām tas ir izliekts ar smailu galu, bet karošknābjiem saplacināts ar paplatinātu knābja galu, kas atgādina karoti.
Ibisu dzimtas putni ir vidēji lieli vai lieli ūdensputni. Mazākais dzimtā ir Santomes ibiss (Bostrychia bocagei), kura ķermeņa garums ir apmēram 50 cm. Toties lielākais ir milzu ibiss (Thaumatibis gigantea), kura ķermeņa garums ir 102—106 cm, svars 4,2 kg.
Ekoloģija
Visi ibisu dzimtas putni ir aktīvi dienas laikā, lielāko dienas daļu pavadot barojoties ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, ūdens kukaiņiem, vēžveidīgajiem, un nelieliem mugurkaulniekiem, piemēram, kurkuļiem, vardēm un zivīm. Tie barojas, izmantojot savu garo knābi, ar to iztaustot ūdenstilpes dūņas un krasta dubļus. Karošknābji atver savu saplacināto knābi un, to šūpojot seklā ūdenī, cenšas uzķert barības vielas.
Nakts laikā ibisi guļ liela koka zaros ūdenstilpes krastā. Visas sugas ir sabiedriskas un veido barus, lai kopīgi barotos, nakšņotu un pārceļotu.
Nireiši
Nireiši ir ciems Bērzgales pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Ibisu dzimta
Ekoloģija
Ibisi ligzdo kolonijās, bieži jauktās kolonijās ar citiem putniem, piemēram, gārņiem un jūras kraukļiem. Karošknābji arī nelielās grupās vai pa vienam pārim. Ligzda parasti tiek iekārtota kokā, kura zari pārliecas pār ūdens virsmu, vai uz nelielām salām purvainās vietās. Ligzdu parasti būvē mātīte, bet tēviņš pienes būvniecības materiālu.
Nireiši
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V593.
Ibisu dzimta
Ekoloģija
Dējumā parasti ir 2—5 olas, perē abi vecāki. Kad putnēni izšķīlušies, par tiem rūpējas arī abi vecāki. Mazuļi ligzdā pavada apmēram 2—3 nedēļas, bet vecāki turpina vēl kādu brīdi jaunos ibisus barot.
Sistemātika
Tā kā abu apakšdzimtu sugas savā starpā var hibridizēties, daļa zinātnieku uzskata, ka iedalījumam apakšdzimtās nav pamatojuma.
1982. gada FIFA Pasaules kausa komandu sastāvi
🇮🇹 [[italy national football team|italy]]
Treneris: Enco Bearcots
🇨🇲 [[cameroon national football team|cameroon]]
Treneris: Žans Vensāns
Kalmāra spēle
Kalmāra spēle var būt:
1982. gada FIFA Pasaules kausa komandu sastāvi
🇵🇪 [[peru national football team|peru]]
Treneris: Tims
🇵🇱 [[poland national football team|poland]]
Treneris: Antonijs Pehničeks
Treneri: Mahidins Halefs un Rašids Mehlufi
🇦🇹 [[austria national football team|austria]]
Treneri: Fēlikss Lacke un Georgs Šmits
🇨🇱 [[chile national football team|chile]]
Treneris: Luiss Santibanjess
🇦🇷 [[argentina national football team|argentina]]
Treneris: Sesars Luiss Menoti
🇧🇪 [[belgium national football team|belgium]]
Treneris: Gijs Tiss
🇸🇻 [[el salvador national football team|el salvador]]
Treneris: Maurisio Rodrigess
🇭🇺 [[hungary national football team|hungary]]
Treneris: Kālmāns Mēseli
🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 [[england national football team|england]]
Treneris: Rons Grīnvuds
Treneris: Jozefs Venglošs
🇫🇷 [[france national football team|france]]
Treneris: Mišels Idalgo
Treneris: Karlušs Albertu Parreira
Treneris: Miļans Miļaničs
Treneris: Hosē de la Pass Errera
🇪🇸 [[spain national football team|spain]]
Treneris: Hosē Santamarija
Treneris: Billijs Bingems
🇧🇷 [[brazil national football team|brazil]]
Treneris: Tele Santana
🇳🇿 [[new zealand national football team|new zealand]]
Treneris: Džons Ešeds
Treneris: Konstantīns Beskovs
Treneris: Džoks Steins
Džankarlo Antonjoni
Džankarlo Antonjoni (it, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Spēlējis uzbrūkošā pussarga pozīcijā, Antonjoni tiek uzskatīs par vienu no visu laiku labākajiem itāļu spēlētājiem šajā pozīcijā. Lielu daļu karjeras pavadījis Itālijas komandā ACF Fiorentina, kur viņš kopumā aizvadīja 429 mačus. 1975. gadā izcīnījis Itālijas kausu.
Sasniegumi
Fiorentina
Santomes un Prinsipi futbola izlase
Santome un Prinsipi futbola izlase ir futbola komanda, kas pārstāv Santomi un Prinsipi starptautiskās sacensībās. Tā ne reizi nav kvalificējusies ne FIFA Pasaules kausam, ne Āfrikas Nāciju kausam.
Rihards Rēti
Rihards Rēti (Richard Réti; dzimis, Pazinokā (netālu no Bratislavas), Austroungārijā, miris , Prāgā, Čehoslovākijā) bija šaha lielmeistars, teorētiķis un literāts.
Jaunība
Izaudzis Vīnē, kur beidzis vidusskolu un iestājies augstskolā fizikas un matemātikas fakultātē. Vēlāk studijas pametis, jo nopietni pievērsies šaham. 1907. gadā sācis piedalīties šaha turnīros. Iesākumā Rēti vajāja neveiksmes, jo Vīnes 1908. gada turnīrā viņš palika pēdējā vietā, iegūstot tikai 1,5 punktu no 19 iespējamajiem. Ceļš pie panākumiem šahā aizņēma gandrīz desmit gadu ilgu darbu.
Pirmās uzvaras un jaunas idejas šahā
Pēc Pirmā pasaules kara 1918. un 1919. gadā Rēti ieņēma pirmo vietu nelielos starptautiskos šaha turnīros Košicē un Roterdamā. 1920. gadā viņš uzvarēja prestižā turnīrā Gēteborgā, apsteidzot tādus atzītus meistarus kā Akiba Rubinšteins un Jefims Bogoļubovs. Tajā pašā gadā sekoja uzvara Amsterdamas turnīrā, kur spēlēja Makss Eive, Gēza Maroci un Savelijs Tartakovers. Šajos gados Rēti uzrakstīja vienu no savām svarīgākajām teorētiskajām grāmatām «Jaunas idejas šahā» (vāciski «Die neuen Ideen im Schachspiel»), kuru izdeva Vīnē 1922. gadā. Pēc gada grāmata tika tulkota angļu valodā, tā guva lielu popularitāti šaha pasaulē un vēl šodien nav zaudējusi savu nozīmi.
Panākumi turnīros
1920. gados Rēti turpināja ar panākumiem piedalīties turnīros. 1922. gadā viņš uzvarēja Teplices starptautiskajā turnīrā, pēc gada bija otrais divos turnīros: Ostravā (aiz Emanuela Laskera) un Vīnē (aiz Savelija Tartakovera). 1924. gadā viņš piedalījās vienā no tā laika lielākajiem turnīriem Ņujorkā, kur palika 5. vietā, aiz trim Pasaules šaha čempioniem Emanuela Laskera, Hosē Raula Kapablankas, Aleksandra Aļehina un ASV čempiona Frenka Māršala. Šeit Rēti sagādāja pirmo zaudējumu Kapablankam beidzamo astoņu gadu laikā un kopš Kapablanka bija kļuvis par Pasaules čempionu šahā.
Dzīves pēdējie gadi
1925. gadā Sanpaulu Rēti uzstādīja neparastu rekordu, spēlējot vienlaicīgi ar 29 dalībniekiem, neskatoties uz galdiņu (20 uzvaras, 2 zaudējumi un 7 neizšķirti), kuru tikai 1933. gadā pārspēja Aļehins. Pirmajā Pasaules šaha olimpiādē Londonā 1927. gadā Rēti bija Čehoslovākijas izlases pirmais numurs un palīdzēja tai ierindoties augstajā 5. vietā, pie sava galdiņa izcīnot trešo vietu individuālajā vērtējumā. Rēti pēdējais turnīrs bija Stokholmā 1929. gadā, kurā viņš uzvarēja. Priekšlaicīgi miris 40 gadu vecumā pēc smagas saslimšanas ar skarlatīnu.
Radošais mantojums
Rēti atstāja nozīmīgu ietekmi uz šaha attīstību. Viņš bija hipermodernisma ideju pamatlicējs, viņa vārdā ir nosaukta Rēti atklātne (1. Zf3 d5 2.с4). Tāpat daudzas Rēti etīdes atstāja paliekošu iespaidu uz šaha kompozīcijas attīstību.
Animators
Animatori bieži strādā radošās komandās pie viena animācijas projekta. Katra animatora uzdevumi var atšķirties atkarībā no tā, kādā jomā viņi strādā, piemēram, veido tēlus videospēlēm vai veido kadru plānus animācijām, filmām un reklāmām.
Klasiskās jeb zīmētās animācijas process iedalās pēc iesaistītajām profesijām šādi: galvenais animators — zīmē skičveidīgas galvenās pozas, bet ievēro visas tēlu proporcijas, animatora asistents — visas galvenās pozas pārzīmē pēc tēla projekta, neaizmirstot detaļas. Fāzētājs — ieliek iztrūkstošos zīmējumus, stingri ievērojot projekta prasības, pēc galvenā animatora sagatavotā grafika. Režisors pārbauda animāciju un izsaka komentārus pēc katras procesa nofilmētās daļas.
Animatoriem ir nepieciešamas dažādas tehniskās spējas, lai strādātu savā profesijā. Tās bieži tiek apgūtas formālās apmācībās un izglītības ceļā. Atkarīgs no tā, kādā darba jomā animatori strādā, tiem ir jāizmanto dažādas īpašas programmas un jāveic dažādas specializētas darbības, piemēram, 3D modelēšana vai interaktīvs dizains. Kā arī animatoriem ir nepieciešams izmantot iztēli, lai izveidotu un uzlabotu idejas un dizainus, prast sadarboties ar režisoriem, producentiem un citiem animatoriem.
2017. gada Bretagne Classic
2017. gada Bretagne Classic bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kuras notika 27. augustā. Tā bija 81. reize, kad notika Bretagne Classic sacensības un tās bija 32. sacensības 2017. gada UCI World Tour kalendārā.
Sacensību sprinta finišā uzvarēja Elia Vivjāni.
Komandas
Tā kā Bretagne Classic bija UCI World Tour sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas septiņas UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.
Īda Līena
Īda Līena (no; dzimusi Drammenē) ir norvēģu biatloniste.
Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2006. gadā. Pārstāv klubu Simostranda IL. IBU kausā sāka piedalīties 2018.—2019. gada sezonā. 2020. gada Eiropas atklātajā čempionātā Raubičos izcīnīja sudraba medaļu sprintā un bronzu jauktajā stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja Nove Mesto Morāvijā ar 68. vietu sprintā. Tajā pašā posmā tika iekļauta arī stafetes komandas sastāvā un kopā ar Karolīni Knoteni, Ingridu Tandrevollu un Tīrilu Ekhofu izcīnīja uzvaru. Pirmos punktus PK ieskaitē ieguva Kontiolahti, sasniedzot 30. vietu sprintā. Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2021. gadā Pokļukā un ieguva zelta medaļu stafetē.
Piedalījās Pekinā. Sprintā ieņēma 38. vietu, bet iedzīšanā pakāpās uz 33. vietu, startēja arī sieviešu stafetē, kur Norvēģijas komanda ieņēma 4. vietu.
RheinEnergieStadion
RheinEnergieStadion ir stadions Ķelnē, Vācijā. Stadionā ir 49 698 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada 1. FC Köln.
Buina smaile
Buina smaile (de, it) ir Silvretas Alpu virsotne uz Austrijas un Šveices robežas. Buina smaile ir Forarlbergas augstākā virsotne. Pirmā dokumentētā uzkāpšana kalna virsotnē notika 1865. gadā.
Slokas pamatskola
Slokas pamatskola bija viena no Jūrmalas pamatskolām, kas atradās Skolas ielā 3, Slokas apkaimē.
Vēsture
Skola dibināta 1907. gadā kā Slokas pilsētas skola Slokā, tagadējo skolas ēku uzcēla 1910.—1911. gadā. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā mācības pārtrauca un skolas ēkā iekārtoja piefrontes lazareti. 1920. — 1940. gadā darbojās kā Slokas sešgadīga pamatskola, Otrā pasaules kara laikā tajā atradās lazarete un noliktava. 1945. gadā to pārveidoja par '''Slokas 1. vidusskolu''', kurā mācības notika divās maiņās. Pēc Slokas iekļaušanas Jūrmalas pilsētā 1959. gadā to pārdēvēja par '''Jūrmalas 1. vidusskolu'''.
1974. gadā Jūrmalas 1. vidusskola pārcēlās uz jaunu ēku Raiņa ielā 55, Kauguru mikrorajonā (tagad tur atrodas Jūrmalas Valsts ģimnāzija), bet ēkā darbojās '''Jūrmalas 1. astoņgadīgā skola''', ko 1985. gadā pārveidoja par '''Jūrmalas 7. vidusskolu''' ar krievu mācību valodu. 1989. gadā to pārcēla uz jaunu ēku Rūpniecības ielā 13, Kauguru apkaimē (tagad tur atrodas Mežmalas vidusskola), bet ēkā darbojās '''Jūrmalas 1. deviņgadīgā skola''', ko pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1992. gadā pārdēvēja par Slokas pamatskolu.
2022. gada janvārī tika paziņots plāns ar septembri pievienot Slokas pamatskolu Jūrmalas Valsts ģimnāzijai, kas izsauca skolotāju un vecāku iebildumus. Jūrmalas dome šo plānu 17. februārī apstiprināja.
2022. gada augustā skolu pārdēvēja par "JVĢ sākumskolu".
Alternatīva Vācijai
"Alternatīva Vācijai" (de, AfD) ir labēja pretimigrācijas un eiroskeptiska politiskā partija Vācijā.
Vēsture
Partija ir dibināta 2013. gada aprīlī, tā paša gada septembrī notikušajās federālajās vēlēšanās tā ieguva 4,7% balsu, gandrīz pārvarēja 5% barjeru, lai iekļūtu Bundestāgā. Nākamajā gadā partija ieguva 7 no 96 Vācijai atvēlētajām vietām Eiropas Parlamentā. 2016. gada notiekušajās Vācijas federālo zemju vēlēšanās "Alternatīva Vācijai" iekļuva triju federālo zemju landtāgos. 2017. gada Bundestāga vēlēšanās AfD ieguva 12,6% balsu, bet 2021. gada Bundestāga vēlēšanās 10,3% balsu.
Popularitāte
2023. gadā partiju atbalstīja 20% iedzīvotāju galvenokārt agrākās VDR teritorijā, kas nostādīja to otrajā vietā aiz kristīgajiem demokrātiem.
Sadarbība ar Krieviju
Krievijas-Ukrainas kara laikā 2023. gada 5. jūlijā AfD iesniedza prasību Vācijas konstitucionālajā tiesā par to, ka valdības lēmums par tanku piegādi Ukrainai nebija saskaņots ar Vācijas parlamentu. Pētnieciskās žurnālistikas tīmekļa izdevums The Insider ziņoja, ka norādi sākt tiesvedību pret Vācijas valsti un tam nepieciešamo finansējumu 2023. gada martā no Krievijas saņēmis partijas AfD Bundestāga deputāta palīgs un naturalizētais Vācijas pilsonis Vladimirs Sergijenko.
Pirms tam 2023. gada 21. aprīlī laikraksts The Washington Post publicēja no 2022. gada jūlija līdz novembrim tapušus Krievijas dokumentus par sadarbību starp AfD un Vācijas kreisajiem ekstrēmistiem masu pretkara protestu organizēšanā pret Vācijas valdības atbalstu Ukrainai.
Deutsche Bank Park
Deutsche Bank Park ir sporta stadions Frankfurtē pie Mainas, Vācijā. Stadiona ietilpība ir 51 500 vietu, tajā savas mājas spēles aizvada futbola klubs Frankfurtes "Eintracht". Stadions ir pazīstams arī ar tā sākotnējo nosaukumu Waldstadion, no 2005. līdz 2020. gadam, pamatojoties uz sponsorēšanas līgumu, tā nosaukums bija Commerzbank-Arena.
Stadions tika atklāts 1925. gada maijā. Vairākas reizes ticis renovēts. Pēdējā lielākā rekonstrukcija notika 2005. gadā, lai stadionā varētu aizvadīt 2005. gada FIFA Konfederāciju kausa un 2006. gada FIFA Pasaules kausa spēles. Stadions ir izmantots arī 2011. gada FIFA Pasaules kausā sievietēm, tajā tika aizvadītas četras spēles, ieskaitot finālu. Pirms tam tajā ir notikušas arī 1974. gada FIFA Pasaules kausa un 1988. gada Eiropas čempionāta finālturnīru spēles. Tas ir izvēlēts par vienu no 2024. gada Eiropas čempionāta finālturnīra norises vietām. UEFA sponsorēšanas lieguma dēļ Eiropas čempionāta laikā tiks izmantots nosaukums Frankfurt Arena.
Sporta komplekss, kas pieder Frankfurtes pilsētai, ietver stadionu un citas sporta būves, tostarp peldbaseinu, tenisa kompleksu, pludmales volejbola laukumu un ziemas sporta halli.
Nirini
Nirini ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 293 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Nirinu ezers.
Tīmo Meiers
Tīmo Meiers (de, dzimis ) ir Šveices hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Maiers pārstāv NHL komandu Ņūdžersijas "Devils". Spēlējis arī AHL komandā Sanhosē "Barracuda".
2023. gada 26. februārī Meiers kopā ar uzbrucēju Timuru Ibragimovu, aizsargiem Skotu Haringtonu un Santeri Hataku, vārtsargu Zahariju Emondu un 2024. gada NHL drafta piektās kārtas izvēli tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils" apmaiņā pret Ņūdžersijas vienības pirmās kārtas izvēle 2023. gada draftā, aizsargiem Šakiru Muhamadullinu un Ņikitu Ohotjuku, uzbrucējiem Andreasu Džonsonu un Fabianu Zeterlundu, nosacīto otrās kārtas izvēli 2024. gada NHL draftā un septītās kārtas izvēli 2024. gadā.
Šveices hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā.
Peloponēsa
Peloponēsa (el, Pelopónnēsos) ir kalnaina pussala un vēsturisks apgabals Grieķijas dienvidos. Pazīstama arī ar nosaukumu Moreja.
Pussalas kopējā platība ir ap 21 400 km² un to kopumā apdzīvo vairāk nekā 650 tūkstoši iedzīvotāju. Rietumos to apskalo Jonijas jūra, ziemeļos Patras un Korintas līcis, ziemeļaustrumos — Saroniks, austrumos Argoliks un Krētas jūra, bet dienvidos — Lakoniks un Mesiniks. 6,3 km platais Korintas zemesšaurums pussalas ziemeļaustrumos savienoja Peloponēsu ar pārējo Grieķiju. Mūsdienās Korintas zemesšaurumu šķērso Korintas kanāls, kas atdala Peloponēsu no kontinentālās Grieķijas. Korintas līča rietumos Peloponēsu ar kontinentālo Grieķiju savieno Rio-Antirrio tilts. Reljefs kalnains, augstākā virsotne ir 2405 m augstais Profitisilijas kalns Taigeta grēdā pussalas dienvidos. Lielākās pilsētas ir Patra, Kalamata un Pirga.
Eglone (dabas liegums)
Teritorijā atrodas 8 Eiropas Savienības nozīmes īpaši aizsargājamie biotopi. Tie ietver jauktus liepu-apšu, egļu, bērzu mežus. Sastopami gāršas tipa meži ar sugām bagātu zemsedzi. Vairāki apgabali izdalīti kā dabiskie meža biotopi. Upes ielejā atrodamas mēreni mitras pļavas, kā arī parkveida pļavas. Dabas liegumā sastopamas 11 īpaši aizsargājamas bezmugurkaulnieku, 13 putnu, 10 ķērpju, 2 sūnu, 2 sēņu, kā arī 13 īpaši aizsargājamas vaskulāro augu sugas. Šeit konstatēti vairāki dižkoki: deviņi dižozoli apkārtmērā no 385 līdz 545 cm, kas atrodas aizaugošajās pļavās un mežmalās. Dabas liegums ir iekļauts Eiropas nozīmes īpaši aizsargājamo dabas teritoriju sarakstā – Natura 2000 teritoriju tīklā. Īpaši aizsargājamās dabas teritorijas kods ir 5301.
Vēsture
2002. gada pavasarī Vides ministrija izsludināja akciju „Iesaki teritoriju!”, kā rezultātā Eglone tika pieteikta aizsargājamās teritorijas statusam sakarā ar īpaši lielu dabisko mežu biotopu koncentrāciju trīs meža kvartālos. 2003. gadā teritorijas novērtējumu sniegušie eksperti atzina par lietderīgu šeit dibināt dabas liegumu. Šajā pat gadā pašreizējā lieguma teritorijā 12,7 ha platībā tika izveidots mikroliegums (Nr.70001) četru īpaši aizsargājamo ķērpju sugu (olīvzaļā cetrēlija (Cetrelia olivetorum), sīkpunktainā artonija (Arthonia byssacea), zvīņainā telotrēma (Thelotrema lepadinum) un caurumainā menegācija (Menegazzia terebrata)) aizsardzībai, kā arī apšu mežu biotopu un biokoku aizsardzībai. Lai saglabātu ES nozīmes meža biotopu - jauktus platlapju mežus, kuros sastopamas retas un aizsargājamas ķērpju sugas pats dabas liegums tika dibināts 2004. gadā.
Aizsargājamās sēņu un ķērpju sugas
Eglones teritorijā var sastapt vairākas aizsargājamo ķērpju sugas. Sākotnēji tās bija olīvzaļā cetrēlija, sīkpunktainā artonija, zvīņainā telotrēma un caurumainā menegācija. Vēlāk aizsargājamo ķērpju sarakstu papildināja parastais plaušķērpis (Lobaria pulmonaria), kaķpēdiņu artonija (Arthonia leucopellea), vīnkrāsas artonija (Arthonia vinosa), gludā nefroma (Nephroma laevigatum), brūngalvainā henotēka (Chaentheca phaeocephala) un apsarmotā kalīcija (Calicium adspersum).
Bez ķērpjiem liegumā ir sastopamas arī divas aizsargājamas sēņu sugas: plaisājošā rūtaine (Xylobolus frustulatus) un Ēzeļu ausene (Otidea onotica).
Bezmugurkaulnieki
Lieguma teritorijā var sastapt daudzas aizsargājamu dzīvnieku sugas. No tām lielu daļu sastāda bezmugurkaulnieki, kurus kopumā pārstāv kukaiņi un gliemji. 12 bezmugurkaulnieku sugas ir iekļautas Latvijas Sarkanajā grāmatā, pie tam 11 sugas - īpaši aizsargājamo sugu sarakstā. No tām divas sugas ir Pasaules dabas aizsardzības organizācijas (The World Conservation Union)  apdraudēto  sugu  sarakstā, kurām ir veidojams mikroliegums. Tās ir lapkoku praulgrauzis (Osmoderma eremita) un zirgskābeņu zilenītis (Lycaena dispar). Pārējos aizsargājamos kukaiņus pārstāv zaļā dižspāre (Aeshna viridis), lielais asmalis (Peltis grossa) un spožā skudra (Lasius fuliginosus). Aizsargājamie taureņi ir kārklu zaigraibenis (Apatura iris), sausseržu raibenis (Limenitis camilla) un čemurziežu dižtauriņš (Papilio machaon).
Mugurkaulnieki
Aizsargājamos mugurkaulniekus caurmērā pārstāv putni. Lieguma teritorijā 2012. gadā tika konstatēta 81 putnu suga, no kurām aizsargājamas ir 13 sugas. Tās ir baltais stārķis (Ciconia ciconia), ķīķis (Pernis apivorus), mežirbe (Bonasa bonasia), dzērve (Grus grus), apodziņš (Glaucidium passerinum), mazais ērglis (Aquila pomarina), vidējais dzenis (Dendrocopus medius), baltmugurdzenis (Dendrocopus leucotus), trīspirkstu dzenis (Picoides tridactylus), melnā dzilna (Dryocopus martius), pelēkā dzilna (Picus canus), brūnā čakste (Lanius collurio) un mazais mušķērājs (Ficedula parva).
No zīdītājiem ir tikušas konstatētas 19 sugas, no kurām 12 sugas ir ar dabas aizsardzības nozīmi. Taču liela un vidēja izmēra zīdītājdzīvnieku sugas visticamāk dabas liegumā uzturas epizodiski, t.i. tās pārmaiņus apdzīvo gan lieguma teritoriju, gan arī tam pieguļošās zemes. No tiem nozīmīgākie ir ūdri (Lutra lutra), kas ir Starptautiskās dabas un dabas resursu aizsardzības savienības aizsargājamo sugu sarakstā. No citām sugām var minēt pigmejsikspārni (Pipistrellus pygmaeus), meža sicistu (Sicista betulina), meža caunu (Martes martes), bebru (Castor fiber), mazo cirsli (Sorex minutus), meža cirsli (Sorex areanus), āpsi (Meles meles), staltbriedi (Cervus elaphus), alni (Alces alces) un stirnu (Capreolus capreolus).
Zvaigžņu kari: Džedu atgriešanās
"Zvaigžņu kari: VI daļa. Džedu atgriešanās" (en, dažreiz saukta arī par "Zvaigžņu kari: Džedaju atgriešanās") ir 1983. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Ričards Makvands. Šī ir trešā uzņemtā "Zvaigžņu karu" sāgas daļa un sestā daļa sāgas oriģinālajā triloģijā. Galvenās lomas filmā atveido Marks Hemils, Harisons Fords, Kerija Fišere, Billijs Dī Viljamss, Entonijs Denjelss, Deivids Prouss, Jans Makdiarmids, Kenijs Beikers, Pīters Maihevs, Frenks Ozs. Filmas darbība norisinās apmēram vienu gadu pēc filmas "Zvaigžņu kari: Impērija dod atbildes triecienu" notikumiem. Filmas pirmizrāde notika.
Dižkoks
Dižkoks ir sevišķi vecs un resns koks, kam ir liela zinātniska, kultūrvēsturiska un estētiska nozīme. Parasti dižkoki ir valsts aizsardzībā kā īpaši dabas pieminekļi, dažos gadījumos arī kā vēsturiski vai kultūrvides pieminekļi. Terminu „dižkoks” literatūrā 1960. gados ieviesa Latvijas dižkoku pētīšanas pamatlicējs Staņislavs Saliņš. Viņš ieteica par dižkoka pamatkritēriju pieņemt stumbra apkārtmēru 1,3 m augstumā no zemes. Mērīšana veicama, ņemot vērā vidi ap koku — slīpā nogāzē apkārtmērs tiek mērīts augstākajā pusē. Gadījumos, ja zem 1,3 m augstuma koka stumbram ir šaurāka vieta, koka apkārtmērs tiek mērīts zemāk. Vairāku koku saaugumi netiek uzskatīti par vienu koku.
Latvijā reģistrēti ap 4000 dižkoku, bet kopā ar nereģistrētajiem to skaits tiek lēsts ap 20 000. 2017. gadā Latvijas Dabas fonds dižkoku atzina par 2018. gada dzīvotni.
Vietējo sugu resnākie koki
Norādīti dižākie zināmie vietējo sugu koki.
Kritēriji
Kritēriji koku iekļaušanai aizsargājamo sarakstā.
Liepājas kūrmāja
Liepājas kūrmāja bija Liepājas kūrorta galvenā celtne, kas atradās Jūrmalas parkā Kūrmājas prospekta galā.
Vēsture
Liepājas kūrmājas kompleksu ar restorānu, deju zāli, teātra izrāžu un koncertzāli ar 500 skatītāju vietām pēc Liepājas galvenā arhitekta Paula Maksa Berči projekta uzcēla 1875. gadā. 1928. gadā uzcēla jaunu estrādi, kurā notika 1. Lejaskurzemes dziesmu svētki.
1930. gados kūrmājā bija basketbola zāle, dažkārt tika sarīkoti arī boksa cīniņi. Ziemas mēnešos ēka bija tukša un nodega 1937. gadā.
2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija
2018. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrs noteica to 31 komandu, kas pievienojās Krievijas izlasei finālturnīrā, kas 2018. gadā notiks Krievijā. Kopumā kvalifikācijā piedalījās 210 izlases. Pirmās kvalifikācijas spēles tika aizvadītas. Kvalifikācija noslēdzās.
Kvalificējušās komandas
Piezīme:
Kvalifikācijas process
Kvalifikācijā piedalījās visas 6 FIFA konfederācijas:
Āzijas un Dienvidamerikas grupas piekto vietu izcīnījušās komandas, kā arī Okeānijas uzvarētāji un Ziemeļamerikas ceturtā labākā komanda izspēlēja starpkonfederāciju play-off spēles.
AFC
Kvalifikācija noritēja 4 posmos:
CONCACAF
Kvalifikācija noritēja 5 posmos:
OFC
Kvalifikācija noritēja trīs posmos:
UEFA
Kvalifikācija noritēja divās kārtās:
HDI-Arena
HDI-Arena ir stadions Hannoverē, Vācijā. Stadionā ir 49 200 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Hannover 96.
Kepler-4b
Kepler-4b sākotnēji pazīstama kā KOI 7.01 ir citplanēta, kas atrodas Pūķa zvaigznājā. Planēta riņķo ap Kepler-4 zvaigzni 0,046 AU attālumā. 1 gads uz planētas ilgst tikai 3,2 diennaktis. Kepler-4b ir masīva gāzu planēta, kas pēc masas un rādiusa līdzinās Neptūnam (vidējais blīvums 1,9 ± 0,4 g/cm³), bet tomēr tuvums zvaigznei to padara karstāku par jebkuru, no Saules sistēmas planētām. Nav izslēgts, ka tās atmosfēras augšējie slāņi iztvaiko kosmiskajā telpā. Planētas vecums tiek lēsts uz 4,5 ± 1,5 mljrd. gadu.
Kepler-4b ir viena no pirmajām piecām citplanētām, kas tika atklāta ar kosmisko teleskopu Kepler, izmantojot tranzīta metodi. Planētas atklāšana kopā ar četrām citām planētām tika paziņota Vašingtonā, 2010. gada 4. janvārī. Vēlāk atklājums tika apstiprināts arī Keka observatorijā, Havaju salās.
Kalnu bebrs
Tā kā kalnu bebrs barojas ar jauniem kociņiem un to stādiņiem, tad mežsaimnieki to uzskata par meža kaitēkli.
Izplatība
Kalnu bebrs mājo Kaskāžu kalnos Britu Kolumbijā (Kanādā), dienvidu virzienā areālam ietverot visu kalnu masīvu ASV teritorijā un Olimpesa kalnus Vašingtonas štata rietumos. Izplatīts arī Siskiju un Sjerranevadas kalnos, austrumu virzienā areālam sasniedzot Nevadas štata pašu rietummalu, izolētas populācijas mājo piekrastes pilsētiņas Puntarenas tuvumā Mendosino apgabalā un Reiza ragā Merinas apgabalā. Sastopamas no jūras līmeņa līdz mežu robežlīnijai kalnos.
Izskats un īpašības
Kalnu bebrs ir liels un masīvs vāverveidīgais grauzējs ar ļoti īsu asti un mazām, apaļām austiņām. Ķermeņa garums 30—50 cm, astes garums 1—4 cm, svars 500—900 g, dažiem īpatņiem sasniedzot 1100 g.
Kalnu bebra kažoka matojums ir raupjš, nespodrs un dubults (apakšā bieza, blīva pavilna, pa virsu garāki un izturīgāki izspūruši akotmati). Tā krāsa mugurpusē tumši sarkanbrūna vai pelēka, pavēderē nedaudz gaišāka: pavilnas matojums uz muguras un sānos ir ogļu melns ar brūniem galiņiem, akotmati brūni vai melni ar sudrabainiem galiņiem, pavilna pavēderē ir pelēka un akotmati ir tikai daži. Aiz katras auss, pie pamatnes ir balts, neapmatots punktiņš. Jaunie dzīvnieki ir tumšāki nekā pieaugušie īpatņi. Kalnu bebram kā visiem grauzējiem ir spēcīgi un lieli priekšzobi. Galva plakana un plata, saplūst kopā ar lielo kaklu un pleciem, acis mazas. Purns viegli liekts, uz tā garas, sudrabainas ūsas.
Maņas
Kalnu bebram ir ļoti laba tauste un oža, bet ierobežotas spējas redzēt un dzirdēt. Tas ir samērā kluss dzīvnieks: sāpēs klusu un maigi smilkst vai šņukst, sakaujoties spiedz vai griež zobus.
Ieradumi
Kalnu bebrs mājo mitros, nobriedušos skujkoku un lapkoku mežos, kuros dominē zaļās duglāzijas, hemlokegles un sarkanie alkšņi, izvēloties atklātas vietas ar dziļu augsnes slāni, kur aug bagāta veģetācija (piemēram, iecienītā barība parastā ērgļpaparde, izskatīgā avene, sarkanā mellene, Šelona goltjēra un Oregonas vīnoga ), kā arī vietas, kas nav pakļautas ilgstošiem plūdiem. Tomēr kalnu bebrs labprāt izvēlas dzīvot nelielu strautu tuvumā. Dziļi zem zemes (līdz 1,8 m) kalnu bebrs rok izvērstu alu labirintu, kas izveidots tā, lai spēcīgu lietavu laikā novadītu lieko ūdeni. Ja labirints tomēr applūst, dzīvnieks to pamet.
Aktīvs galvanokārt naktī, bet aktivitāte novērojama arī dienā. Vasarā galvenokārt zem zemes, veicot galvenos rakšanas darbus, ziemā biežāk iznāk virszemē nekā vasarā. Mēdz pārvietoties pa alām, kuras izrok sniegā. Vienpatis un nesabiedrisks grauzējs, teritoriāls nometnieks, kurš ļoti reti ārpus alas attālinās vairāk kā 15 metrus no ieejas, tā kā ala tam kalpo par slēptuvi no pumas, pūcēm un citiem plēsējiem. Tomēr mazuļus alās mēdz atrast un nomedīt sermuļi un skunksi. Kalnu bebrs ar saviem asajiem un garajiem nagiem spēj uzkāpt arī kokā un ir labs peldētājs.
Barība
Kalnu bebrs ir izteikts augēdājs un barojas pamatā ar to, kas aug tā alas tuvumā. Barojas ar sulīgiem lakstaugiem, nātres ieskaitot, un zālaugiem, lapkoku lapām un jaunajiem dzinumiem, skujkoku mizu un jaunajiem kociņiem. Ļoti iecienītas ir dažādu sugu papardes un rododendri, kas citiem dzīvniekiem ir toksiski. Lai sasniegtu jaunos dzinumus, rāpjas kokā līdz 6 m augstumā no zemes. Kalnu bebrs nedzer ūdeni, nepieciešamo mitrumu uzņemot ar augiem. Kalnu bebram ir raksturīga koprofāgija — savu mīksto ekskrementu apēšana, lai uzņemtu maksimālo iespējamo barības vielu daudzumu. Toties cietos ekskrementus tas noglabā īpašā kambarī zem zemes.
Vairošanās
Mātītēm pirmie mazuļi dzimst 2 gadu vecumā. Pārošanās notiek ziemā, kad kalnu bebri sniega piesegā drošāk pārvietojas pa virszemi. Grūsnības periods ilgst 6—8 nedēļas. Laikā no februāra līdz aprīlim piedzimst 2—3 nevarīgi, kaili un akli mazuļi. Tie sver 20—25 g. Apmēram 30 dienu vecumā mazuļiem izaug priekšzobi un tie kļūst aktīvi. Māte tos zīda ar pienu 8 nedēļas. Savvaļā kalnu bebrs var sasniegt 10 gadu vecumu, parasti dzīvo līdz 6 gadiem.
Masatlana
Masatlana (es) ir pilsēta Meksikas rietumos, Sinaloas štatā. Pilsēta atrodas Klusā okeāna krastā. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 502 547 iedzīvotāji.
Vārds Mazatlán Navatlu valodā nozīmē "briežu vieta". Pilsētu 1531. gadā dibināja spāņu konkistadori un Amerikas pamatiedzīvotāji. 19. gadsimta vidū pilsētā ieradās liela grupa imigrantu no Vācijas. Laika gaitā Masatlana kļuva par ostas pilsētu, importējot aprīkojumu netālu esošajām zelta un sudraba raktuvēm. No 1859. līdz 1873. gadam Masatlana bija Sinaloa štata galvaspilsēta. Vācu imigranti ietekmēja arī vietējo mūziku banda, kas tiek bieži salīdzināta ar bavāriešu tautas mūziku. Pilsēta mūsdienās ir arī populārs tūristu galamērķis, tur esošo kūrortu un muzeju un mākslas galeriju dēļ.
Sports
Pilsētā bāzējas futbola klubs Mazatlán.
Ilzes pilskalns
Ilzes pilskalns atrodas Augšdaugavas novada Bebrenes pagastā, starp Bebreni un Ilzi.
Pilskalnu 2001. gadā aprakstījis Juris Urtāns, kurš atzīmēja, ka pilskalna uzmērījums pagaidām nav veikts. Tas ir ziemeļu - dienvidu virzienā orientēts, savrups, kokiem neapaudzis, apmēram 10 metrus augsts paugurs, kas ilgstošas aršanas rezultātā iespējamās pilskalna mākslīgā izveidojuma pazīmes ir pilnīgi zaudējis.
1926. gadā pilskalnā tika konstatēts kultūrslānis, kas vēlāk, iespējams, noarts nogāzēs. Pašlaik pakalnā, kura virsmas garums apmēram 70 metri, bet platums apmēram 40 metri, varbūtējs kultūrslānis konstatējams tikai atsevišķās vietās.
Džimijs Floids Haselbainks
Džerels "Džimijs" Floids Haselbainks (nl, dzimis ) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Haselbainks ir League One kluba Burton Albion galvenais treneris.
Mirušie nemirst
"Mirušie nemirst" (en) ir 2019. gada ASV šausmu kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Džims Džārmušs. Filmā galvenās lomas attēlo Bills Marijs, Ādams Draivers, Tilda Svintone, Kloē Seviņī, Stīvs Bušemi, Denijs Glovers, Keilebs Lendrijs Džounss, Rozija Peresa, Igijs Pops, Sāra Draivere, RZA, Kerola Keina, Selīna Gomesa un Toms Veitss.
Džimijs Floids Haselbainks
Dzimis Surinamā, vēlāk ar ģimeni pārcēlies uz Nīderlandi. Sākotnēji trenējies vārtsarga pozīcijā, bet vēlāk jau pārgāja uz uzbrucēja pozīciju. Sācis savu karjeru Nīderlandes komandās Telstar un AZ Alkmaar, pirms 1995. gadā pievienojās Portugāles komandai Campomaiorense. Gadu vēlāk viņš pievienojās citai Portugāles komandai Boavista. 1997. gadā izcīnījis Taça de Portugal trofeju. 1997. gada vasarā Haselbainks pievienojās Anglijas komandai Leeds United. 1998–99. gada sezonā kļuvis par Anglijas Premjerlīgas labāko vārtu guvēju. Vēlāk viņš tika pārdots Spānijas komandai Atletico Madrid. Savā pirmajā sezonā klubs izkrita no La Liga turnīra, un Haselbainks atgriezās Anglijā, lai spēlētu Chelsea komandā. Savā pirmajā sezonā viņš otro reizi kļuva par Premjerlīgas rezultatīvāko spēlētāju. 2004. gada vasarā Haselbainks pārcēlās uz Middlesbrough. Spēlējis ar komandu 2006. gada UEFA kausa finālā. 2006. gadā, kā brīvais aģents, viņš pievienojās jau ceturtajai Anglijas Premjerlīgas komandai – Charlton Athletic. Savu karjeru noslēdzis Anglijas čempionāta komandā Cardiff City.
Mirušie nemirst
Filma stāsta par mazas un mierīgas pilsētas policistiem, kuri cīnās pret pēkšņu zombiju invāziju.
Džimijs Floids Haselbainks
Ar Nīderlandes futbola izlasi piedalījies 1998. gada FIFA Pasaules kausā. Kopumā izlasē nospēlējis 23 mačus un guvis 9 vārtus.
2013. gadā Haselbainks kļuva par Beļģijas Otrās divīzijas kluba Royal Antwerp galveno treneri, kur viņš strādāja vienu sezonu. 2014. gada novembrī viņu apstiprināja par Anglijas League Two kluba Burton Albion treneri. Jau pirmajā sezonā viņš kļuva par līgas uzvarētāju un ieveda komandu pirmo reizi League One. Vēlāk bijis Queens Park Rangers un Northampton Town. 2021. gada 1. janvārī otro reizi kļuvis par Burton Albion treneri.
Spēlētāja karjera
Boavista
Chelsea
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Burton Albion
Kauliņš
Kauliņš (sieviešu dzimtē Kauliņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Jū Nēsbē
Jū Nēsbē (no; ; dzimis ) ir norvēģu rakstnieks, mūziķis, bijušais ekonomists un žurnālists. 2014. gada martā tika lēsts, ka Norvēģijā pārdoti vairāk nekā 3 miljoni viņa romānu eksemplāru un viņa darbi tulkoti vairāk kā 40 valodās, pārdodot 23 miljonus kopiju. Nēsbē plašāk pazīstams ar savu kriminālromānu sēriju par inspektoru Hariju Holu, kā arī ar solista un dziesmu autora darbību norvēģu rokgrupā Di Derre.
Literārā darbība
2007. gadā Nēsbē izdeva savu pirmo bērnu grāmatu "Doktora Proktora purkšķu pulveris" (no), kurai sekoja vēl četras šīs sērijas grāmatas (līdz 2017. gadam).
Sarakstījis arī savstarpēji nesaistītus romānus, tai skaitā Kongeriket (2020) (en, 2020).
Nēsbē darbi latviski izdoti izdevniecībā Zvaigzne ABC.
Darbība kino un televīzijā
Pēc Nēsbē romāna Hodejegerne 2011. gadā uzņemta filma Headhunters. Vēl vairāki citi viņa romāni un stāsti izmantoti filmās: Arme Riddere (2011), I Am Victor (2013), Doktor Proktors prompepulver (2014), Doktor Proktors tidsbadekar (2015). Pēc viņa romāna motīviem uzņemta filma "Sniegavīrs" (2017). Nēsbē ir idejas autors, kā arī viens no izpildproducentiem norvēģu TV seriālam "Okupācija" (Okkupert, 2015—).
Personīgā dzīve
Nēsbē profesionālā līmenī spēlējis futbolu Molde FK sastāvā līdz sarāva ceļa krusteniskās saites un beidza karjeru. Nēsbē nodarbojas ar klinšu kāpšanu. Viņš dzīvo Oslo netālu no savas bijušās sievas un kopīgās meitas.
Jurģis Krāsons
Jurģis Krāsons (dzimis Tukumā) ir latviešu mākslinieks un animācijas filmu režisors. Grupas "Bedre" dalībnieks. Organizē Rojā notiekošo kino, mākslas un kultūras festivālu "Rojal", kura idejas autors ir viņš pats.
Mācījies Rojas vidusskolā un Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā. 1994. gadā absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas Monumentālās glezniecības nodaļu. 1996. gadā ieguvis maģistra grādu mākslā.
1989. gadā kļuvis par mākslinieku un izstāžu iekārtotāju Dekoratīvi lietišķās mākslas muzejā, kā arī radoši darbojies dažādos medijos. 90. gadu beigās sācis strādāt par mākslinieku vairākās Latvijā veidotās filmās.
Vairākas reizes nominēts Lielajam Kristapam; kopumā ieguvis četras Lielā Kristapa balvas. Krāsona otrā animācijas filma " Norīt krupi" (2010) atnesa viņam ne tikai Lielā Kristapa balvu kā labākajam animācijas režisoram, bet arī iespēju piedalīties Kannu starptautiskā kinofestivāla īsfilmu konkursā, kurā Krāsona filma iekļuva deviņu balvas pretendentu sarakstā no vairākiem tūkstošiem festivālam iesniegto filmu. 2020. gadā Krāsons ieguva Lielā Kristapa balvu "Labākais mākslinieka darbs" par filmu "Ko zina Klusā Gerda".
Imants Resnis
Imants Resnis (dzimis Rīgā) ir latviešu diriģents. Bijis Liepājas Simfonisko orķestra mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents (1992—2009).
Biogrāfija
No 1956. gada līdz 1967. gadam mācījies čella spēli Em. Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā. 1972. gadā beidzis J. Vītola Latvijas Valsts konservatoriju kā čellists, bet 1982. gadā kā simfoniskā orķestra diriģents. No 1967. gada viņa mākslinieciskā darbība saistīta ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri, sākumā darbojoties tajā kā čellistam, bet kopš 1987. gada — kā diriģentam. Diriģēšanas prasmes Imants Resnis papildinājis P. Čaikovska Maskavas Valsts konservatorijā pie leģendārā Genādija Roždestvenska.
Pirmo starptautisko atzinību kā diriģents guvis 1988. gadā kopā ar Latvijas Nacionālo Simfonisko orķestri, piedaloties festivālā "Prāgas pavasaris". 1992. gadā Imants Resnis kļuva par Liepājas Simfoniskā orķestra māksliniecisko vadītāju un galveno diriģentu. 1993. gadā dibinājis Starptautisko pianisma zvaigžņu festivālu, kas norisinājās katru gadu marta otrajā nedēļā Liepājā, piedaloties pianistiem no dažādām pasaules valstīm. Vadījis Liepājas Simfoniskā orķestra koncertus Spānijā, Zviedrijā, Vācijā, Malaizijā. Viesdiriģenta statusā viesojies Turcijā, Meksikā, Kolumbijā un Portugālē, bet 2000. gadā kopā ar Berlīnes Simfonisko orķestri uzstājies Ēģiptē. Imants Resnis vadīja Liepājas Simfoniskā orķestri līdz 2009. gadam.
Apbalvojumi
1995. un 2006. gadā Imants Resnis ieguva Latvijas Lielo mūzikas balvu, bet 2007. gadā — jaundibināto "Latviešu mūzikas balvu" par sistemātisku ieguldījumu latviešu mūzikas jaunradē un popularizācijā. Viņš apbalvots ar Liepājas pilsētas domes atzinības rakstu (1998), bijis “Gada Liepājnieks” (1999), bet 2006. gadā saņēmis Polijas valdības bronzas medaļu Zasłużony Kulturze Gloria Artis. 2007. gadā par nopelniem Latvijas labā Imantam Resnim piešķirts IV šķiras Triju Zvaigžņu ordenis. 2022. gadā saņēmis Latvijas Lielo mūzikas balvu par mūža ieguldījumu.
Klešniku purvs
Klešniku purvs ir 1957. gadā dibināts dabas liegums Ludzas novada Līdumnieku pagastā, Krievijas pierobežā.
Aizsargājamā teritorija atrodas Mudavas zemienes Zilupes līdzenumā. Liegumā ietilpst Kļešņiku purva, kā arī Peiteļa ezera Latvijas daļa. Tas ir izcilas nozīmes austrumu tipa augstais purvs ar pundurbērzu. Šeit atrodas aizargājami biotopi - purvaini meži un distrofs ezers. Vietām atklāts purvs, kas īpaši piemērots ligzdojošiem bridējputniem. Liela ligzdojošo putnu daudzveidība.
Vaivaru pamatskola
Vaivaru pamatskola ir viena no Jūrmalas pamatskolām, kas atrodas Skautu ielā 2, Vaivaru apkaimē.
Vēsture
1899. gadā uzcēla Asaru sanatorijas ēku, Pirmā pasaules kara laikā šajās ēkās izvietojās militārā pārvalde (1915-1918). Pēc kara tā kā Latvijas Sarkanā krusta sanatorija kļuva par ārstniecības vietu kaulu tuberkulozes slimniekiem. 1964. gadā ēkā izveidoja pionieru nometni „Latvijas Arteks”, ko 1973. gadā pārveidoja par bērnu sanatoriju „Vaivari”.
1996. gadā bērnu sanatorijas ēkā izveidoja Vaivaru pamatskolu, kas kopš dibināšanas īsteno skolēnu ar īpašām vajadzībām iekļaušanu vispārizglītojošā skolā.
Kālenbergs
Kālenbergs (de) ir 484 metrus augsts pakalns Austrijas galvaspilsētas Vīnes ziemeļu pievārtē, Vīnervaldē, Deblingas rajonā. Kalna virsotnē ierīkots komunikāciju tornis, no tā paveras skats uz Vīnes centru, tāpēc tas ir populārs vienas dienas maršruts no Vīnes.
1683. gadā Otrā Vīnes aplenkuma laikā Polijas karalis Jans III Sobeskis no Kālenberga uzsāka izšķirošo uzbrukumu turku spēkiem.
Johans Volfgangs Debereiners
Biogrāfija
Johans Volfgangs Debereiners dzimis Bavārijas pilsētā Hofā ormaņu ģimenē. Debereineram nebija iespējas iegūt vidējo izglītību, līdz ar to viņš nodarbojās ar pašizglītošanos un spēja nodot eksāmenus uz aptiekāra palīgu. Lai iegūtu tiesības pārvaldīt aptieku, no 1800. līdz 1803. gadam viņš studēja dabaszinātnes Strasbūrā. Atgriežoties Vācijā, Debereiners iztikas līdzekļu trūkuma dēļ, kā arī tehniskā aprīkojuma nepietiekamības dēļ nespēja piepildīt savus plānus. Viņa mēģinājumi organizēt ķīmisko vielu ražošanu un pārdošanu, kā arī ķīmiķu-tehnologu mācību iestādes izveide, cieta neveiksmi. Tomēr daudzās Debereinera publikācijas par dažādu ķīmisko vielu iegūšanas uzlabošanām, tika atzītas speciālistu vidū, un 1810. gadā ar Johana Volfganga Gētes palīdzību viņš tika lūgts strādāt Jēnas universitātē par pasniedzēju.
Zinātniskā darbība
1821. gadā viņš ieguva etiķskābi, oksidējot etilspirtu un izmantojot platīnu kā katalizatoru. 1823. gadā Debereiners paziņoja par ūdeņraža strūklas aizdegšanos, kas vērsta uz poraino platīnu. Šie darbi ļoti ātri ieguva atzinību starp vadošajiem ķīmiķiem, kopā ar Hamfriju Deiviju viņš lika pamatus katalītiskajai ķīmijai ar saviem darbiem par heterogēno katalīzi. Pamatojoties uz katalītiskām reakcijām, tika uzkonstruēta ierīce, ko nodēvēja par «Debereinera lampu».
Debereineram izdevās saskatīt pirmās likumsakarības elementu īpašībām. Viņš pamanīja, ka, saliekot kopā trīs elementus ar līdzīgām ķīmiskajām īpašībām augošā secībā pēc to atommasām, atommasa otrajam (vidējam) elementam būs aptuveni vienāda ar pirmā un trešā elementa vidējo aritmētisko atommasu. 1817. gadā Debereiners uzstādīja šādu likumsakarību pirmajai triādei (sārmzemju metāliem): kalcijam, stroncijam un bārijam. 1829. gadā, pēc tam, kad Jenss Jākobs Bercēliuss apstiprināja viņa teoriju, Debereiners centās iegūt līdzīgu likumsakarību arī ar citiem elementiem, piedāvājot vēl divas triādes (litijs, nātrijs, kālijs kā arī sērs, selēns, telūrs). Savas klasifikācijas pamatā bez atommasām viņš saskatīja saikni starp elementu un to savienojumu ķīmiskajām īpašībām, fizikālajām īpašībām.
Debereinera darbiem elementu sistematizācijā sākotnēji nepievērsa pārāk lielu uzmanību, un 1840. gadā Leopolds Gmelins, izvēršot elementu sarakstu, parādīja, ka to klasifikācija pēc ķīmiskajām īpašībām ir daudz sarežģītāka, nekā to sadalīšana pēc triādēm. Tomēr Debereinera triāžu likums lika pamatu elementu sistematizācijai, kā rezultātā tika izveidots periodiskais likums.
Red Bull Arena (Leipciga)
Red Bull Arena ir stadions Leipcigā, Vācijā. Stadionā ir 42 959 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada RB Leipzig.
Nitiški
Nitiški ir ciems Aulejas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 250 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Cārmins un Plaudiņs.
2017. gada BinckBank Tour
2017. gada BinckBank Tour bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kuras notika no 7. līdz 13. augustam. Tā bija 13. reize, kad notika BinckBank Tour sacensības (iepriekš ar nosaukumu Eneco tour), tās bija 29. sacensības 2017. gada UCI World Tour kalendārā. Sacensību kopvērtējumā uzvarēja Toms Dimulēns ().
Komandas
Tā kā šīs bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas četras UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 22 komandu pelotonu.
Maršruts
Pilns sacensību maršruts tika paziņots 2017. gada maijā.
Grentlijs Guldings
Grentlijs Tomass Smarts Guldings (en) bija britu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
Guldings ir dzimis Hertperī ciemā Glosteršīras grāfistē, bagātā zemnieku ģimenē. Vēlak viņš emigrēja uz Dienvidāfriku un dzīvoja Natālas piekrastē. Pirmoreiz Guldings kā sportists izcēlās 1895. gada sezonā, kad uzvarēja vairākās sacensībās vairākās Glosteršīrā.
1984. gada NBC miniseriālā Pirmās Olimpiskās spēles: Atēnas 1896 viņš tika attēlots kā ļoti pompozs un viņam bija ieradums ļoti viegli uztvert pretiniekus (īpaši amerikāņus). Seriālā viņš demonstrēja tik sliktu sportisko izturību, ka Lielbritānijas amatpersonas (un Pjērs de Kubertēns) sāka viņu aizvainot. Brīdī, kad viņš bija veicis 110 metru barjerskrējienu, pūlis viņu apmētāja ar augļiem.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1932. gadā Tomass Kērtiss žurnālā The Sportsman rakstīja par Guldingu: "pēc finiša viņš nekavējās, lai atvadītos, bet no stadiona pa taisno devās uz staciju un ar pirmo vilcienu devās prom no Atēnām".
Rezultāti
Q — Kvalifikācija fināla kārtai
Džeiks Allens
Spēlētāja karjera
Iepriekš spēlējis arī AHL komandā Čikāgas "Wolves".
2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu.
Kīllinnujaka
Kīllinnujaka (iu), agrāk — Kenta pussala (en), ir ap 140 km gara un no 30 līdz 50 km plata pussala Kanādas ziemeļos. Izstiepta ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā; ap 6 km plats zemesšaurums pussalas dienvidaustrumos to savieno ar kontinentu. Pussalu dienvidos apskalo Tarijunnuaka šaurums, kas to atdala no kontinenta, rietumos — Kiluhiktuka līcis, ziemeļos — Dīza šaurums to atdala no Viktorijas salas, bet austrumos — Karalienes Modas līcis. Administratīvi ietilpst Nunavutas teritorijas Kitikmeotas reģionā.
Pussalas teritoriju aizņem relatīvi līdzena arktiskā tundra. Ziemeļu krasts relatīvi līdzens, dienvidu — stipri izrobots, daudz līču un sīku saliņu piekrastē. Daudz sīku ezeriņu.
Pussala ir tradicionālajā tā dēvēto «vara inuitu» teritorijā. No eiropiešiem pussalu 1821. gadā pirmā sasniedza Džona Franklina ekspedīcija, bet pirmais to pilnībā apsekoja Tomass Simpsons 1838. gadā. Sākotnēji nosaukta par godu Beļģijas karaļa Leopolda I māsai Kentas hercogienei Viktorijai. Mūdienās oficiāli pārdēvēta inuitu nosaukumā.
Zvejnieku aleja
Zvejnieku aleja ir iela Liepājā, kas atrodas Vecliepājas apkaimē. Zvejnieku aleja sākas krustojumā ar Kūrmājas prospektu, bet beidzas krustojuma ar Roņu ielu. Ielas garums ir ap 643 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Kustība Zvejnieku alejā norit abos virzienos.
Ielas agrākais nosaukums ir Lomeiera gatve.
Zvejnieku alejā 2/4 atrodas Olimpijas stadions. Zvejnieku alejā atrodas suņu parks.
Elšebī Bošra
Elšebī Bošra (en; dzimusi 1995. gadā) ir Jordānijas FIDE meistare šahā (2012).
Biogrāfija
2011. gadā uzvarējusi Arābu valstu jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā meitenēm. Uzvarējusi Jordānijas sieviešu šaha čempionātos (2015, 2018). Divus gadus pēc kārtas izcīnījusi bronzas medaļu Arābu valstu individuālajā sieviešu šaha čempionātā (2016, 2017). Tāpat divus gadus pēc kārtas uzvarējusi Arābu valstu sieviešu šaha ātrspēles čempionātos (2016, 2017).
Pārstāvējusi Jordānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Donbasa karš
Donbasa karš jeb Karš Austrumukrainā (uk) ir daļa no Krievijas—Ukrainas kara Ukrainas Donbasa teritorijā (Doneckas un Luhanskas apgabalā), kas sākās pēc Krimas aneksijas 2014. gada martā ar pret jauno Ukrainas valdību vērstām prokrieviskām demonstrācijām Doneckā, Luhanskā un citās Ukrainas austrumu un dienvidu pilsētās, kas pārauga vardarbīgos mēģinājumos ieņemt vietējo pašvaldību iestādes.