cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alojas novada ciemu uzskaitījums
Braslavas pagasts
Braslavas pagasta centrs atrodas Vilzēnos. Braslavas pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 3 mazciemi.
Brīvzemnieku pagasts
Brīvzemnieku pagasta centrs atrodas Puikulē. Brīvzemnieku pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 3 vidējciemi un 2 mazciemi.
Staiceles pagasts
Staiceles pagasta centrs atrodas Staiceles pilsētā. Staiceles pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 6 mazciemi un 1 aprūpes ciems
Nakts dzīvnieki
"Nakts dzīvnieki" (en) ir 2016. gada psiholoģisks trilleris, kas balstīts uz Ostina Raita romānu "Tony and Susan". Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Toms Fords. Galvenās lomas atveido Džeiks Jillenhols, Eimija Adamsa, Maikls Šenons, Ārons Teilors-Džonsons, Aila Fišere, Lora Linnija, Armijs Hammers, Andrea Rīzboro un Maikls Šīns. Filmas pasaules pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Peitavas iela (Rīga)
Vēsture
Iela pastāv no 1568. gada, tās senākais nosaukums – Rēzes vai Rēzenes iela, kas radies no dzimtas, kam ielas galā piederēja Rēzes sēta. Blakus tai esošos aizsargmūra vārtus un torni sauca par Rēzes vārtiem un Rēzes torni. 1577. gadā iela ieguva Peitavas ielas nosaukumu. 1920. gados ielas nosaukums latviešu valodā bija Peitau iela, no 1923. gada ielu atkal sauca par Peitavas ielu.
Čižiks. 7 lidojumi
"Čižiks. 7 lidojumi" ir Latvijas īsmetrāžas spēlfilma, kas izdota. Filmas režisors un scenārija autors ir Juris Grave.
Sižets
Čižiks ir naivs puisis no laukiem, kurš pirmo reizi dzīvē aizbrauc uz Rīgu. Šajā braucienā Čižiks nejaušu apstākļu sakritības rezultātā nokļūst situācijā, kad jāizvēlas starp mammas uzdevuma izpildi un skaista sapņa realizēšanu.
Peitavas iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Peitavas iela ir savienota ar šādām ielām:
Nakts dzīvnieki
Mākslas galerijas īpašniece Sjūzana sāk lasīt sava bijušā vīra Edvarda jauno romānu un sāk saskatīt līdzības grāmatā un abu attiecībās laulības laikā.
Svetlana Išmuratova
Svetlana Išmuratova (ru; dzimusi ) ir bijusī tatāru-baškīru izcelsmes Krievijas biatloniste, divkārtēja olimpiskā čempione, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.
Biogrāfija
Mīlestību uz slēpošanu Išmuratovai ieaudzina viņas tēvs. 1990. gados viņa kļuva par vienu no valsts labākām slēpotājām. 1996. gadā iekļuva eksperimentālā biatlona komandā, kas tika komplektēta no slēpotājām. No 1998. gada kļuva par valsts biatlona izlases dalībnieci.
2006. gada olimpiskajās spēles Turīnā Išmuratova ieguva zelta medaļas 15 km individuālā distancē un 4x6 km sieviešu stafetē. Viņas aktīvā ir arī Soltleiksitijā izcīnītā 2002. gada olimpisko spēļu bronzas medaļa 4x7,5 km sieviešu stafetē.
Pieckārtēja pasaules čempione — stafetē (2001, 2003, 2005), jauktajā stafetē (2005) un komandu braucienā (1998). Divu sudraba medaļu (2003. gadā masu startā un 2004. gadā stafetē) un vienas bronzas medaļas (2003. gadā iedzīšanā) ieguvēja. Divkārtēja pasaules čempione vasaras biatlonā (1999).
Labākais rezultāts Pasaules kausā — sestā vieta 2000. un 2006. gadā.
2007. gada 2. decembrī S. Išmuratova tika ievēlēta par Krievijas Federācijas Valsts domes piektā sasaukuma (2008—2011) deputāti no partijas "Vienotā Krievija".
1999. gadā beigusi Urālu Valsts fiziskās kultūras un sporta akadēmiju. Viņa ir Krievijas Federācijas bruņoto spēku apakšpulkvede. Ar Aizsardzības ministra pavēli 2016. gada februārī iecelta par futbola kluba CSKA priekšnieka vietnieci.
Kartvelu valodas
Kartvelu valodas, agrāk Dienvidkaukāza valodas, ir valodu saime, kura izplatīta Kaukāzā, galvenokārt Gruzijā. Kartvelu valodām nav kopīgu iezīmju ar citām valodu saimēm, tāpēc tā ir izdalīta kā atsevišķa saime. Kartvelu valodās runā aptuveni 5,2 miljoni cilvēku. Lielākā valoda no tām ir gruzīnu valoda (3,7 miljoni runātāju). Šajā saimē ietilpst vēl svanu valoda, lazu valoda un megrēliešu valoda. Visās valodās izmanto gruzīnu alfabētu, lai gan lazu valodā izmanto arī latīņu alfabētu.
2018. gada Ljēža—Bastoņa—Ljēža
2018. gada Ljēža—Bastoņa—Ljēža bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kas notika 22. aprīlī. Tā bija 104. reize, kad notika Ljēža—Bastoņa—Ljēža sacensības un tās bija 18. sacensības 2018. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensībās uzvarēja Luksemburgas čempions Bobs Jungelss (), kurš izšķirošo atrāvienu veica Côte de la Roche-aux-Faucons kāpumā. Sprinta finišā otro vietu izcīnīja Maikls Vudss ('), bet trešais palika Romēns Bardē (').
Komandas
Tā kā Ljēža—Bastoņa—Ljēža bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas septiņas UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.
2018. gada La Flèche Wallonne
2018. gada La Flèche Wallonne bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kas notika 18. aprīlī. Tā bija 82. reize, kad notika La Flèche Wallonne sacensības un tās bija 17. sacensības 2018. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensībās uzvarēja Žiljēns Alafilips, kurš izrāvienu veica trešajā un pēdējā kāpumā Mur de Huy, pēdējos 100 metros apsteidzot atrāvienā bijušo Jelli Vanendertu. Alehandro Valverde, kurš bija uzvarējis pēdējās četrās La Flèche Wallonne sacensībās, veica vēlu izrāvienu un gandrīz noķēra Alafilipu, bet Alafilips spēja veikt vēl vienu izrāvienu pēdējos metros, palielināt pārsvaru pār Valverdi un gūt uzvaru. Tā bija lielākā uzvara līdzšinējā Alafilipa karjerā un viņš kļuva par pirmo šajās sacensībās uzvarējušo francūzi kopš Lorāna Žalabēra 1997. gadā.
Komandas
Tā kā La Flèche Wallonne bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas septiņas UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 25 komandu pelotonu.
Rūdolfs Maslovskis
Rūdolfs Maslovskis (dzimis 1995. gada 31. maijā) ir latviešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2020) Maslovskis spēlē Francijas 1. līgas komandā HK Marseļa.
Hokejists ir arī viņa jaunākais brālis Voldemārs.
Spēlētāja karjera
Karjeru Maslovskis sāka 2011.—12. gada sezonā, kuras laikā aizvadīja trīs spēles Latvijas čempionāta vienībā HK Liepājas Metalurgs-2. Nākamās trīs sezonas aizvadīja Krievijas Jaunatnes līgā spēlējošajā HK Rīga, epizodiski spēlējot arī ar komandu saistītajās Latvijas čempionāta vienībās.
2014. gadā tika pieķerts aizliegtās vielas acetazolamīda lietošanā, par ko saņēma Starptautiskās hokeja federācijas brīdinājumu.
2018. gada pievienojās HK Mogo sastāvām, kopā ar to kļūstot par 2019. gada Latvijas čempionu.
Latvijas hokeja izlases rindās debitējis 2014. gada 6. novembrī, tās rindās spēlējot trīs pārbaudes spēlēs.
Jauči
Jauči ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļrietumos Pļaviņu ūdenskrātuves krastā 10 km no pagasta centra Seces, 20,5 km no novada centra Aizkraukles un 107 km no Rīgas.
Gatarta
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P29.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Igaunijas Jūras muzejs
Igaunijas Jūras muzejs (et) ir 1935. gadā dibināta muzejs Tallinā, kurā eksponēti ar jūrniecību saistīti priekšmeti.
Muzeju 1935. gadā dibināja bijušie jūrnieki un tā kolekcija atradās ostas teritorijā. Pēc PSRS okupācijas muzeju likvidēja, bet kolekcijas priekšmetus pārcēla uz citiem muzejiem. 1960. gadā tas tika atjaunots. 1980. gadā tika restaurēts pilsētas aizsardzības mūru tornis Resnā Margarēta un muzejs iekārtots šeit. Mūsdienās bez pamatekspozīcijas, kas atrodas Resnajā Margarētā, muzejam ir vairākas filiāles - Hidroplānu osta, kur atrodas arī muzeja ekspozīcijas kuģi, kā arī mīnu muzejs bijušajā pulvernoliktavā. Galvenā muzeja ekspozīcija līdz 2019. gada augustam atrodas rekonstrukcijā.
13. Saeima
13. Saeima bija Latvijas Republikas parlamenta 13. sasaukums, kas savu darbību uzsāka 2018. gada 6. novembrī.
Vēlēšanas
13. Saeimas vēlēšanas notika 2018. gada 6. oktobrī, vēlēšanās kandidēja 16 saraksti un tajās nobalsoja 845 113 vēlētāji jeb 54,59% balsstiesīgo pilsoņu.
Saeimas partijas un partiju apvienības termiņa sākumā
5% barjeru pārvarēja un 13. Saeimā iekļuva pārstāvji no 7 vēlēšanu sarakstiem:
Tāpat kā 9. Saeimā, 5% barjeru pārvarēja septiņi vēlēšanu saraksti. Tā ir trešā Saeima pēc kārtas, kurā visvairāk deputātu mandātu pieder partijai Saskaņa. Tāpat pēc vairāku gadu ilgstošām diskusijām un nepieciešamajiem likuma grozījumiem tā bija pirmā Saeima Latvijas valsts vēsturē, kas Valsts prezidentu 2019. gadā ievēlēja atklātā balsojumā.
2018. gada Tour of California
Sacensību kopvērtējumā un jauno braucēju klasifikācijā uzvarēja Kolumbijas sportists Egans Bernals (), kam tā bija pirmā uzvara UCI Pasaules tūres sacensībās. Bernals uzvarēja sacensību otrajā un sestajā posmā. Sprinta klasifikācijā uzvarēja Kolumbijas sprinteris Fernando Gavirija (), kurš uzvarēja visos trijos līdzenumu posmos. Komandu klasifikācijā pārākā bija  komanda, kurai pirmajā desmitniekā finišēja Bernals un Teo Geigens-Hārts.
Sacensībās  komandas sastāvā startēja arī Latvijas sportists Toms Skujiņš, kurš uzvarēja sacensību trešajā posmā un kalnu klasifikācijas kopvērtējumā, kļūstot par pirmo latvieti, kurš uzvarējis kādu UCI Pasaules tūres sacensību kalnu klasifikācijā.
Komandas
Tā kā šīs sacensības UCI Pasaules tūres kalendāram tika pievienotas tikai 2017. gadā, visas UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas, bet tām nebija obligāti jāpiedalās. Sacensībās piedalījās trīspadsmit no astoņpadsmit WorldTeam komandām. Tika uzaicinātas četras UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 17 komandu pelotonu.
Maksims Iglinskis
Maksims Iglinskis (kz) (dzimis Astanā) ir Kazahstānas šosejas riteņbraucējs. Nozīmīgākā Iglinska uzvara izcīnīta 2012. gada Ljēža—Bastoņa—Ljēža.
Viņa jaunākais brālis Valentīns Iglinskis arī bija profesionāls riteņbraucējs.
Karjera
Iglinskis par profesionāli kļuva 2005. gadā Domina Vacanze komandā, bet nākamajā sezonā pārgāja uz . Pēc tam pārgājis uz , kur pavadīja lielāko karjeras daļu (2007—2014).
2012. gada pavasarī viņš uzvarēja vienās no Ardēnu klasikām, Ljēža—Bastoņa—Ljēža. Viņš atrāvās no sekotāju grupas kopā ar Hoakimu Rodrigesu (), kurš neizturēja tempu. Iglinskis kilometru pirms finiša apsteidza arī tā brīža līderi Vinčenco Nibali () un izcīnīja uzvaru vienatnē.
2014. gada oktobrī viņam tika uzrādītas pozitīvas EPO analīzes augustā ņemtā paraugā un viņš tika atlaists no komandas. Arī viņa brālis Valentīns 10. septembrī tika diskvalificēts pēc 2014. gada augustā ņemtām analīzēm.
Jānis Filipsons
Jānis Filipsons (dzimis ) ir latviešu aktieris.
Beidzis Dailes teātra 3. studiju. Pēc studijas absolvēšanas spēlējis Dailes teātrī.
Filmējies vairākās latviešu un ārzemju filmās, tai skaitā "Pieskāriens", "Peterss" un "Diena bez vakara".
Refats Čubarovs
Refats Čubarovs (crh; dzimis ) ir Krimas tatāru politiskais līderis. No 2013. gada sabiedriskās organizācijas Krimas tatāru tautas medžliss vadītājs. No 2009. gada Krimas tatāru vispasaules kongresa prezidents.
Dzimis izsūtījumā Samarkandā, ģimene izsūtīta no Krimas 1944. gadā. 1968. gadā ar ģimeni atgriezās dzimtenē. 1983. gadā pabeidzis Maskavas valsts vēstures un arhīvu institūtu Maskavā.
No 1983. līdz 1991. gadam dzīvojis un strādājis Latvijā. No 1984. līdz 1991. gadam — Latvijas PSR Oktobra revolūcijas un sociālistiskās celtniecības Centrālā valsts arhīva direktors. Atmodas laikā iesaistījies politikā un sabiedriskajā dzīvē. No 1988. līdz 1990. gadam — Latvijas Nacionālo kultūras biedrību asociācijas prezidents. No 1989. līdz 1994. gadam Rīgas domes deputāts Latvijas Tautas frontes frakcijā.
Divu sasaukumu Krimas Augstākās padomes deputāts (1994—1998, 2010—2015). Četru sasaukumu Ukrainas Augstākās radas deputāts (1998—2002, 2002—2006, 2006—2007, 2015—2019).
2013. gada oktobrī sestajā Krimas tatāru tautas kongresā Čubarovs tika ievēlēts par Krimas tatāru tautas medžlisa priekšsēdētāju.
Pēc 2014. gada Krimas krīzes un Krimas iekļaušanas Krievijas sastāvā sākās Krimas tatāru cilvēktiesību ierobežošana. Čubarovs kā medžlisa priekšsēdētājs aicināja boikotēt 2014. gada 14. septembra vēlēšanas Krimā. Krievija 2015. gada novembrī neveiksmīgi mēģināja iekļaut Čubarovu Interpola meklēšanas sarakstā, apsūdzot viņu par aicinājumu atdalīt Krimu no Krievijas.
2016. gada aprīlī Krimas tatāru tautas medžliss tika pasludināts par ekstrēmistisku organizāciju un aizliegts Krievijas teritorijā. Daudzi medžlisa aktīvisti bija spiesti doties trimdā uz Ukrainu.
Abhāzi
Abhāzi (ab, Apswa) ir viena no Kaukāza ziemeļrietumu tautām. Viņi galvenokārt dzīvo Gruzijā, precīzāk, Abhāzijā. Kopējais abhāzu skaits tiek lēsts ap 200 tūkstošiem, pie kam Turcijā dzīvo daudz abhāzu pēcteču. Radniecīgākās tautas ir abazīni, kabardieši un adigi. Abhāzi galvenokārt runā abhāzu valodā, kā arī saziņai izmanto krievu valodu un gruzīnu valodu.
Stokrotka
Stokrotka (no pl mārpuķīte), uzņēmuma nosaukums 'Stokrotka Sp. z o.o.', ir Polijas mazumtirdzniecības veikalu tīkls. Galvenais birojs atrodas Ļubļinā. Dibināts 1994. gadā. Uzņēmuma īpašnieks ir Emperia Holding S.A., kā lielākais akcionārs ir Lietuvas Maxima Grupė.
2018. gada martā Stokrotka tīkls aizņēma aptuveni 20 % tirgus daļu Polijā, un tīklā bija 436 veikali.
Vēsture
1994. gadā dibināts uzņēmums EDEN. 1996. gadā Ļubļinā atvērts pirmais veikals. 2000. gadā EDEN zīmols mainīts uz Stokrotka. 2009. gadā veikalu skaits sasniedza 30.
2013. gadā izveidots savs loģistikas tīkls ar izplatīšanas centru Teresinā netālu no Varšavas un 9 reģionālām noliktavām. Izveidots jauns logotips un sākta veikalu vizuālā modernizācija. 2013. gada novembrī atvērta pirmā Stokrotka franšīze. 2015. gadā veikalu skaits sasniedza 300. 2016. gada janvārī Ļubļinā atvērts otrais izplatīšanas centrs. 2017. gada aprīlī atvērts pirmais kompaktā formāta Stokrotka Express veikals. 2018. gadā paplašināts Ļubļinas izplatīšanas centrs.
2017. gada 23. novembrī noslēgta vienošanās par Stokrotka mātes sabiedības Emperia Holding akciju pārdošanu Lietuvas tirdzniecības uzņēmumam Maxima Grupė. 2018. gada 4. aprīlī šo pārņemšanu atļāva Polijas Konkurences padome. Darījums pabeigts 18. aprīlī Maxima iegūstot 93,66 % Emperia kapitāldaļu. 2018. gada jūlijā paziņots, ka veikalu tīklam Stokrotka tiks pievienoti Maxima Grupė piederošie Aldik veikali, tiem turpmāk darbojoties ar Stokrotka zīmolu.
1966. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1966. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika no 16. līdz 22. jūnijam Tolīdo (Ohio štats, ASV).
Ādams Lalana
Ādams Lalana (en; dzimis ) ir Anglijas futbolists, pussargs, Anglijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Brighton & Hove Albion sastāvā.
Sarkanā Baltija
Sarkanā Baltija (ru, cv) ir latviešu kolonistu 1875. gadā dibināts ciems Krievijas Federācijas Uļjanovskas apgabala Kuzovatovas rajonā.
Ādams Lalana
Sasniegumi
Liverpool
Bents Larsens
Jergens Bents Larsens (da;, Tilsteda — , Buenosairesa) bija dāņu starptautiskais lielmeistars šahā (1956), ilggadējais Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendents.
Sarkanā Baltija
Ietilpst Jedeļevas pagastā. Atbilstoši 2010. gada tautas skaitīšanas datiem ciemā bija 218 iedzīvotāji. Savukārt presē vēl 2014. gadā minēts, ka ciematā dzīvo aptuveni 270 cilvēki, no kuriem aptuveni 20 ir latvieši.
Ādams Lalana
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Sarkanā Baltija
Ciema sākotnējais nosaukums bija Čakalne.
Velga Vīlipa
Dzimusi dzejnieka Pāvila Vīlipa un aktrises Elvīras Brambergas ģimenē. Absolvējusi Latvijas Valsts konservatorijas teātra fakultāti. No 1964. līdz 1972. gadam strādājusi Jaunatnes teātrī. Strādājusi arī Dailes teātrī.
Bents Larsens
Pasaules čempiona nosaukuma pretendents
1960. gadu pirmajā pusē Larsens pakāpeniski pilnveido savu spēles stilu, kas bieži balstās uz ļoti oriģināliem un nestandarta risinājumiem. Šajā laikā visos šaha turnīros dominēja padomju šahisti, un Larsens bija gandrīz vai vienīgais Rietumu pasaules pārstāvis, kas spēja konkurēt ar padomju šaha skolu. 1964. gada Amsterdamas starpzonu turnīrā Larsens dalīja 1.—4. vietu ar Vasiliju Smislovu, Borisu Spaski un Mihailu Tālu. 1965. gadā pretendentu maču ceturdaļfinālā viņš pieveica Borislavu Ivkovu ar 5½:2½, tomēr pusfinālā atzina Mihaila Tāla pārākumu 4½:5½, zaudējot izšķirošo partiju. Vēlāk mačā par 3. vietu pretendentu turnīrā Larsenam izdevās uzvarēt Jefimu Helleru ar 5:4. 1967. gadā Larsens pārliecinoši uzvarēja Susas (Tunisija) starpzonu turnīrā un atkal ieguva tiesības spēlēt pretendentu mačos. Par šo un citiem turnīru panākumiem Larsens tika apbalvots ar pirmo šaha Oskaru (1967). 1968. gada pretendentu maču ceturtdaļfinālā tika pieveikts Lajošs Portišs ar 5½:4½, tomēr pusfinālā Larsens ļoti neveiksmīgi aizvadīja mača sākumu pret Borisu Spaski, zaudējot pirmās trīs partijas, kādēļ nācās piekāpties visā mačā ar 2½:5½. Tāpat kā iepriekšējā ciklā Larsens spēja uzvarēt papildmačā par 3. vietu — šoreiz izdevās revanšēties pret Mihailu Tālu ar 5½:2½. 1970. gadā Larsens bija Pasaules izlases līderis, kad tā Belgradā cīnījās pret PSRS izlasi. Pie pirmā galdiņa viņš izcīnīja 2½ punktus no 4 (+2, -1, =1), spēlējot pret toreizējo Pasaules šaha čempionu Borisu Spaski un rezervistu Leonīdu Šteinu. 1970. gadā Palma de Maļorkā (Spānija) starpzonu turnīrā Larsens dalīja 2.—4. vietu un jau tradicionāli iekļuva pretendentu turnīrā. 1971. gadā pretendentu maču ceturtdaļfinālā tika pieveikts Volfgangs Ūlmans ar 5½:3½, tomēr pusfināla mačs Denverā pret Robertu Fišeru beidzās ar Larsena sagrāvi 0:6. Šī neveiksme iedragāja Larsena izredzes uz Pasaules šaha čempiona nosaukumu, lai gan viņš turpināja piedalīties izcīņas ciklos. 1973. gadā Ļeņingradas starpzonu turnīrā Larsens palika 6. vietā. 1976. gadā Larsens gan spēja uzvarēt starpzonu turnīrā Bīlē (Šveice), tomēr pretendentu maču ceturtdaļfinālā tika piedzīvots sāpīgs zaudējums pret Lajošu Portišu — 3½:6½. 1979. gada starpzonu turnīrā Rīgā Larsens pēc starta izvirzījās līderos, taču zaudējumu sērija turnīra vidusdaļā un it īpaši partijās pret saviem galvenajiem konkurentiem Ļevu Polugajevski un Andrāšu Adorjānu ļāva iegūt tikai 7. vietu. Larsena pēdējais starpzonu turnīrs bija Laspalmasā 1982. gadā, kurā viņš atkal palika 7. vietā.
Sarkanā Baltija
1975. gadā, veicot velobraucienu no Rīgas uz Vladivostoku, ciemu apmeklēja vēsturnieks Ingvars Leitis un fotogrāfs Uldis Briedis. Liecības par šo apmeklējumu iekļautas grāmatā “Latviešus Sibīrijā meklējot"
Velga Vīlipa
Filmējusies tādās filmās kā "Šķēps un roze", "Nauris", "Carmen Horrendum", "Mājiņa kāpās" un "Uzbrukums slepenpolicijai".
Bija precējusies ar aktieri Edgaru Liepiņu.
Galīcijas un Lodomērijas karaliste
Galīcijas un Lodomērijas karaliste ar Krakovas lielhercogisti un Aušvicas un Zatoras hercogistēm bija Austrijas Hābsburgu zemju, vēlāk Austrijas impērijas un Austroungārijas teritorija, kas tika izveidota Polijas-Lietuvas dalīšanu rezultātā iegūtajās zemēs. Pastāvēja no 1772. gada līdz 1918. gadam. Atradās vēsturisko Mazpolijas un Galīcijas-Volīnijas kņazistes zemēs. Galvaspilsēta atradās Lembergā, mūsdienu Ļvivā. Galīcijas nosaukums un provinces jaunākā vēsture sākas 1772. gadā, kad pirmās Polijas-Lietuvas dalīšanas laikā šo teritoriju iegūst Hābsburgu valdniece Marija Terēzija. Galīcijas un Lodomērijas karalistes nosaukums cēlies no senās Galīcijas un Vladimirijas (Volīnijas) karalistes nosaukuma vācu valodā.
Bents Larsens
Vēlākie gadi
1988. gadā Larsens kļuva par pirmo lielmeistaru, kas zaudēja šaha datorprogrammai «Deep Thought». 1990. gados viņš apprecējās otrreiz un pārcēlās uz savas sievas dzimteni Argentīnu. Buenosairesā Larsens līdz mūža galam piedalījās turnīros, tomēr vājā veselības stāvokļa dēļ viņa rezultāti bija vairāk kā viduvēji. 2010. gada rudenī Larsens nomira no cerebrālās asiņošanas.
Galīcijas un Lodomērijas karaliste
Vēsture
Mazpolija jau no 11. gs. bija pirmās Polijas karalistes kodols, ar Krakovu, kā Polijas galvaspilsētu. Austrumos no Polijas no 1140. līdz 1199. gadam Galīcijā pastāvēja Kijivas Krievzemē ietilpstošā Galīcijas kņaziste ar galvaspilsētu Galičā. 1199. gadā Galīcijas kņazisti apvienojot ar Volīnijas kņazisti, tika izveidota Galīcijas-Volīnijas kņaziste, kas 13. gadsimta otrajā pusē kļuva par karalisti Daniela Romanoviča vadībā.
Ungārijas Karalistes valdnieks Andrāšs II 1205. gadā tika kronēts par Galīcijas-Volīnijas karali, papildus saviem Ungārijas, Dalmācijas, Horvātijas, Romas, Serbijas karaļa tituliem.
Hābsburgu vara
Jauniegūtās zemes pārdēvēja par Galīciju un Lodomēriju un pārveidoja par kroņa karalisti. Tālāko Polijas-Lietuvas dalīšanu rezultātā, karalistei uz laiku pievienoja arī Bukovinas teritoriju, kas pēc 1849. gada tika nodalīta. Mazovijas zemes karalistei pievienoja kā Jauno Galīciju.
1772. gada augustā, pēc jaunās provinces iegūšanas, to plānoja nosaukt par Lembergas lielhercogisti, taču oktobrī, Hābsburgu varu oficiāli nodibinot, tika pasludināta Galīcijas un Lodomērijas karaliste. Teritoriju veido bijusī Rutēnijas vojevodiste ar centru Ļvivā un daļa Mazpolijas, kuras centrs Krakova, palika Polijas-Lietuvas sastāvā. 1845. gadā Austrijas impērija anektēja un Galīcijai pievienoja Krakovas republiku.
Teritorija bija etniski dažāda. Rietumos dominēja poļi, bet austrumos rutēņi. Ebreji šeit lielā skaitā dzīvoja kopš Kazimira III Lielā laika, un to vidū plaši izplatīts hasīdisms. Mainot poļu laikā ieviesto pārvaldes sistēmu, karalistes ebrejus pakļāva vienam virsrabīnam (Landesrabin). 1787. ebrejiem uzlika par pienākumu sākt lietot uzvārdus. 1788. gadā ebrejus pakļāva karaklausībai. Galvenie lauksaimniecības produkti bija auzas un mieži. Audzēja arī linus, bietes un tabaku. Galīcija bija slavena ar medu. Šeit lielos apjomos ieguva sāli un vēlāk arī nedaudz naftas. Svarīgi tirdzniecības centri bija Brodi, Ternopiļa, Kolomija, Pšemisla un Jaroslava.
Pēc Austroungārijas sadalīšanās
Pēc Pirmās pasaules kara Mazpolija, Galīcija un Volīnija tika iekļautas Polijas Otrās Republikas sastāvā, Otrā pasaules kara Polijas kampaņas laikā to iekaroja Vērmahts un Sarkanā armija, pēc 1991. gada tās ir Polijas Republikas (rietumdaļa) un Ukrainas Republikas (austrumdaļa) sastāvā.
Pagude (zeme)
Pagude bija senprūšu zeme tagadējās Varmijas-Mazūrijas vojevodistes teritorijā. Atradās Ilfingas (tagad Elblongas) un Pasarges (tagad Paslenkas) upju baseinā un robežojās ar Baltijas jūru ziemeļos, Vārmes zemi austrumos un Pamedes zemi rietumos.
Vēsture
Galvenā Pagudes osta bija Truso, kuras vietā Lībekas tirgotāji nodibināja Elbingas pilsētu. Pagudieši pirmo reizi pieminēti Duisburgas Pētera hronikā kā viena no 11 prūšu ciltīm. Šīs zemes vārda izcelsmi saista ar senprūšu valodas vārdiem pa (pie) un gudde (krūmiem) no kā cēlies zemes Vācu ordeņa dokumentos minētais latīniskais nosaukums terra Pagudinensis. Pagudiešus poļi dēvējuši par pogezāņiem (pogedzańe), no kā cēlies zemes vāciskais nosaukums Pogesanien. Prūsijas krusta kara sākumā Vācu ordenis 1237. gadā ieņēma Pagudi un citas prūšu zemes. 1246. gadā Elbingas pilsēta ieguva Lībekas tiesības un kļuva par Hanzas savienības locekli.
Lielās prūšu sacelšanās laikā 1260. gadā pagudieši par savu vadoni ievēlēja Auktumu un ieņēma visus Vācu ordeņa nocietinājumus, izņemot Elbingas pili. 1271. gadā pagudieši karavadoņa Linkas vadībā kopā ar bārtiešiem iebruka Kulmas zemē, bet 1274. gadā krustneši uzvarēja un ieņēma Pagudes galveno cietoksni Heilsbergu.
Pēc Pagudes zemes pakļaušanas un kristianizēšanas to sadalīja starp Vācu ordeni un Pamedes un Varmijas bīskapijām Rīgas arhibīskapijas pakļautībā. Ap 1350. gadu Elbingā tika pierakstīta Elbingas prūšu vārdnīca (Elbing-Preussisches Wörterbuch).
Līdz 1466. gadam tā bija Vācu ordeņa valsts sastāvā, bet pēc Trīspadsmitgadu kara ziemeļu daļa ar Elbingas pilsētu nokļuva poļu Karaļa Prūsijas sastāvā. Dienvidu daļa palika Vācu ordeņa, no 1525. gada Prūsijas hercogistes pakļautībā, kopš 1772. gada abas daļas nokļuva Prūsijas karalistes, kopš 1945. gada Polijas sastāvā.
Osvalda Tīlmaņa iela
Osvalda Tīlmaņa iela ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Iela dabā neeksistē — tā iet pa stāvlaukumu aiz Rīgas Tehniskās universitātes galvenās ēkas. Oficiāli tā sākas krustojumā ar Mazo Jaunielu un beidzas krustojumā ar Ķemerejas ielu.
Iela izveidota 2009. gadā kvartālā starp Jaunielu, Mazo Jaunielu un Kaļķu ielu. Iela nosaukta par godu latviešu arhitektam Osvaldam Tīlmanim, starp kura darbiem ir arī RTU galvenā ēka.
Ielu savienojumi
Osvalda Tīlmaņa iela ir savienota ar šādām ielām:
Zuarguss Zarmass
Zuarguss Zarmass (dzimis Viesturs Ermansons, no 1992. līdz 2018. gadam Viesturs Dūle ) ir izglītības centra "Cilvēkam" vadītājs, emocionālā intelekta un konferenču lektors un mācību metožu inovators mācību procesiem izglītības sistēmā   un organizācijās.
Bijis uzņēmuma «Mēmais šovs» īpašnieks un radošais direktors mediju, mārketinga industrijā ar 60 darbiniekiem, kā arī latviešu televīzijas raidījumu vadītājs, producents, kinorežisors, futbolists un mūziķis. Izdevis divus mūzikas albumus ar pseidonīmu Livingstons.
Biogrāfija
Dzimis aktrises Ausmas Dūles ģimenē. Uzaudzis Valmierā, kur spēlēja futbola klubā «Gauja». 1991. gadā pabeidza Valmieras Viestura vidusskolu, vēlāk studēja Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļā. 1990. gados un 2000. gadu sākumā viņš bija pussargs futbola klubā «Auda».
1990. gadu sākumā viņš sāka uzstāties televīzijas kanālā NTV-5 ar vārdu Viesturs Ermansons, ir darbojies arī Picca TV. Vēlāk viņš nomainīja uzvārdu uz Dūle un izveidoja producentu grupu «Mēmais šovs», kura veidoja humora raidījumus. Grupa 2000. gadu sākumā veidoja Latvijas Neatkarīgās televīzijas (LNT) raidījumus «Savādi gan» un «Ak, kungs!», kur Dūle pildīja arī raidījumu vadītāja pienākumus. Kopā ar citiem «Mēmā šova» dalībniekiem 2004. gadā Dūle izveidoja filmu «Es mīlu jūsu meitu!». Viņš bija režisors, producents un scenārija autors.
2008. gadā pievērsās mūzikai, ar pseidonīmu Livingstons izdodot albumu «Kur vien ej, tu satiec sevi». 2011. gadā tika izdots albums «9 šūpuļdziesmas dienai». Viņš mūzikā ir lietojis arī pseidonīmu Zuarrgss.
2009. gadā kopā ar kādreizējiem partneriem Baibu Sipenieci-Gavari, Aldi Kalniņu un Viesturu Krauzi sāka veidot humora raidījumu «TAS notiek Latvijā», to publicējot YouTube un Dūles izveidotajā interneta televīzijā tetv.lv. 2010. gadā Dūle izveidoja Latvijas Intelektuālās attīstības fondu, ar nolūku popularizēt emocionālā intelekta prasmes. 2011. gadā viņš vadīja LNT diskusiju ciklu «Intelektuālā apokalipse. Būt vai nebūt». 2014. gadā viņš kopā ar Sipenieci-Gavari, Krauzi, Jāni Skuteli un Nadeždu Kokinu veidoja TV3 humora raidījumu «Valstī viss ir kārtībā».
Stiprāks (filma)
Filmas pamatā ir patiess stāsts par Bostonas iedzīvotāju Džefu Baumanu, kurš 2013. gada Bostonas maratonā zaudēja abas kājas.
Okja
Okja ir 2017. gada asa sižeta piedzīvojumu filma, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Pons Čunho. Galvenās lomas atveido Tilda Svintone, Pols Deino, Lilija Kolinsa, Stīvens Juns un Šērlija Hendersone. Filmas pirmizrāde notika Kannu filmu festivālā.
Jauna meitene Mija ir gatava riskēt ar visu, lai nepieļautu, ka varens, starptautisks uzņēmums nolaupa viņas labāko draugu — fantastisku būtni, ko sauc par Okju.
Mežonīgā dzīve
"Mežonīgā dzīve" (en) ir 2018. gada ASV drāmas filma, kas balstīta uz Ričarda Forda tāda paša nosaukuma romāna. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Pols Deino. Galvenās lomas atveido Džeiks Jillenhols, Kerija Maligana, Eds Oksenbolds un Bills Kemps. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Toledo province
Toledo province ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts centrālajā daļā, Kastīlijas-Lamančas autonomajā apgabalā. Tā robežojas ar Madrides autonomo reģionu ziemeļos, ar Kuencas provinci austrumos, ar Sjudadrealas provinci dienvidos. Toledo provinces platība ir 15 370 kvadrātkilometri un tā ir astotā lielākā province Spānijā. 2012. gadā provincē dzīvoja 711 228 iedzīvotāju. Tās administratīvais centrs ir Toledo, kurā 2012. gadā dzīvoja 84 019 iedzīvotāji. Province ir sīkāk sadalīta 204 municipalitātē.
Hoverla
Hoverla (uk, hu) ir kalns Karpatos, Ukrainas augstākā virsotne. Izvietojies Čornohoras kalnu grēdā uz Aizkarpatu un Ivanofrankivskas apgabalu robežas. Nogāzēs dižskābaržu un egļu meži, kupolveida virsotnē — subalpīnās pļavas. Nosaukums cēlies no senungāru Hóvár — ‘sniegotā virsotne’ vai rumāņu valodas howirla — ‘grūti pieejama virsotne’. Populārs ziemas un vasaras tūrisma objekts.
Tefta Taško-Koko
Tefta Taško-Koko (sq; dzimusi, mirusi ) bija albāņu operdziedātāja.
Biogrāfija
1930. gados parādījās izpildītājas fonogrammu ieraksti. Dziedātājas repertuārā bija pārstāvētas dažādu Albānijas reģionu dziesmas, pašas populārākās klausītāju vidū bija dziesmas "Kroi и fshatit tone", "Dola ne penxhere" un "Zare trendafile". 1937. gadā dziedātāja iepazinās aiz baritonu Kristu Kočo, kurš nesen no ārzemēm bija atgriezies savu senču dzimtenē Albānijā. 1940. gadā Tefta un Kristo apprecējās. 1941. gadā pāris devās uz Milānu, kur savas dziesmas ierakstīja ar profesionālas skaņu ierakstu iekārtas palīdzību. Tur, Itālijā, Tefta dziedāja vairāku itāļu operu iestudējumos, to vidū bija "Traviata" un "Seviljas bārddzinis".
Itālijas turnejas laikā Taftas veselība pasliktinājās, tas sevišķi kļuva pamanāms pēc dēla Eno piedzimšanas. 1944. gadā, pēc Albānijas atbrīvošanas no fašistu okupantiem, dziedātāja atgriezās dzimtenē un vairākas reizes piedalījās Albānijas radio-koncertos. Papildus viņa nodarbojās ar pedagoģisko darbu, Tirānas mākslas skolā organizēja vokālās nodarbības.
1946. gadā dziedātājas veselība jūtami pasliktinājās, un viņa tika nosūtīta ārstēties uz PSRS, kur viņai diagnosticēja vēzi. Tefta Taško-Koko nomira 1947. gadā 37 gadu vecumā Tirānā.
Atzinība un apbalvojumi
Pēc dziedātājas nāves viņai piešķīra Albānijas Tautas mākslinieces goda nosaukumu. 1973. gadā par viņu uzņemta dokumentāla filma — Këndon Tefta Tashko Koço (Dzied Tefta Taško-Koko). Dziedātājas nāves sešdesmitās gadadienas piemiņai Albānijā bija sarīkots koncerts, kurā uzstājās valsts vadošie vokālisti. Teftas Taško-Koko vārdā nosaukta viena no Tirānas ielām.
Lil Pump
Gazijs Garsija (dzimis 2000. gada 17. augustā), profesionāli pazīstams kā Lil Pump, ir amerikāņu reperis. Viņš ir viens no ievērojamākajiem SoundCloud repa skatuves dalībniekiem un ir pazīstams ar savu minimālisma mūziku un hiperaktīvo sabiedrisko personību, kur viņš bieži tiek attēlots, lietojot narkotikas, piemēram, marihuānu, Xanax – darbības, kas ir izraisījušas strīdus.
Lil Pump kļuva populārs 2017. gadā ar singlu "Gucci Gang", kas Billboard Hot 100 topa 3. vietā ieņēma augstāko vietu un Amerikas Ierakstu industrijas asociācija (RIAA) to sertificēja piecas reizes ar platīnu. Singls tika iekļauts viņa debijas albumā Lil Pump (2017), kas sasniedza 3. vietu ASV Billboard 200. Kopš tā laika viņš ir izdevis singlus "I Love It" (ar Kanje Vestu), "ESSKEETIT", "Drug Addicts", "Butterfly Doors", "Racks on Racks", "Be Like Me" (ar Lil Wayne) un "Welcome To The Party" no Deadpool 2 skaņu celiņa. Viņa otrais studijas albums Harverd Dropout (2019) sasniedza 7. vietu ASV Billboard 200.
Akoruņas province
Akoruņas province ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts ziemeļrietumos, Galisijas autonomajā apgabalā. Tā robežojas ar Lugo provinci austrumos un ar Pontebedras provinci dienvidos. Provinci rietumos un ziemeļos apskalo Atlantijas okeāns. Tās lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Akoruņa. Akoruņas provinces platība ir 7950 kvadrātkilometri, 2012. gada beigās provincē dzīvoja 1 139 121 iedzīvotājs. Tā ir sīkāk sadalīta 94 municipalitātēs.
Anglijas—Zanzibāras karš
Anglijas—Zanzibāras karš bija karš starp Apvienoto Karalisti un Zanzibāras Sultanātu. Konflikts ilga apmēram 40 minūtes, tas ir pasaules vēsturē īsākais karš.
Karu izraisīja sultāna Hamāda bin Tūvaini (حمد بن ثويني البوسعيد‎) nāve un sekojošā sultāna Halīda bin Bargāša (خالد بن برغش البوسعي) nākšana pie varas. Briti vēlējās redzēt Hamūdu bin Muhammedu (حمود بن محمد) kā sultānu, jo viņš bija labvēlīgāks britu interesēm. Saskaņā ar 1886. gadā parakstītu līgumu, sultānam, lai nāktu pie varas, jāsaņem britu konsula atļauja, bet Halīds nebija izpildījis šo prasību. Briti to uzskatīja par kara aktu un nosūtīja ultimātu Halīdam, kurā pieprasīja viņam atkāpties un atstāt pili. Kā atbildi uz to viņš novietoja apsardzi pie pils un aizbarikādēja sevi pilī iekšā.
Ultimāts beidzās plkst 9.00 pēc vietējā laika, uz šo laiku briti bija sapulcējuši militāro tehniku un personālu ostas teritorijā. Pili aizsargāja apmēram 2800 personas, no kuriem lielākā daļa bija civiliedzīvotāji, tomēr bija iekļauti arī sultāna pils sargi un vairāki simti viņa kalpu un vergu. Plkst. 9.02 briti uzsāka bombardēšanu, kas padarīja nederīgu pretinieku artilēriju. Briti vēl noslīcināja Zanzibāras karalisko jahtu HHS Glasgow un divus mazākus kuģus. Pils karogs tika notriekts un apšaude tika pārtraukta plkst. 9.40.
Sultāna karaspēka pusē bija apmēram 500 ievainotie vai mirušie, savukārt no britiem tikai viens jūrnieks tika ievainots. Briti ātri sultāna amatā iecēla Hamūdu. Ar kara beigām beidzās Zanzibāras sultanāta laiks un sākās lielas britu ietekmes periods.
Kosmos-2511
Kosmos-2511 (Космос-2511) jeb Kanopus-ST (Канопус-СТ) bija Krievijas militārais Zemes tālizpētes pavadonis meteroloģiskiem un zemūdens novērojumiem. Tas orbītā tika palaists 2015. gada 5. decembrī, bet neatdalījās no raķetes pēdējās pakāpes un pēc trīs dienām sadega Zemes atmosfērā.
Kosmiskais aparāts tika izgatavots uzņēmumā Poljot pēc Rossijskije kosmičeskije sistemy pasūtījuma Krievijas Aizsardzības ministrijas uzdevumā. Tas veidots, par pamatu ņemot platformu MKA. Derīgā krava sastāvēja no diviem instrumentiem: mikroviļņu radiometra ar izšķirtspēju 12 — 160 kilometri un vairāku kanālu attēlveidotāja КМВД-Е ar izšķirtspēju 30 — 50 metri.
Kanopus-ST tika palaists 14:08:33 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1v / Volga no Pļeseckas kosmodroma. Dzinējbloks Volga ar Kanopus-ST un pavadoni KJuA-1 atdalījās no raķetes un iegāja orbītā. Noteiktā laikā KJuA-1 (tam piešķirts oficiālais nosaukums Kosmos-2512) atdalījās no Volga, bet Kanopus-ST (Kosmos-2511) palika savienots ar dzinējbloku. Bija saņemta telemetrija, komanda atdalīties tika izpildīta, bet viens no četriem pirotehniskajiem aizslēgiem (izgatavoti Poljot) nebija nostrādājis. Tika mēģināts atkārtoti izpildīt atdalīšanās komandas, bet nesekmīgi. 7. decembrī tika paziņots, ka Kanopus-ST ir zaudēts.
6. decembrī tika novērots, ka Volga ar Kosmos-2512 veikusi manevru, izmainot orbītu uz 104 × 564 km. Tas bija noticis tāpēc, ka dzinējbloks bija ieprogrammēts pēc pavadoņu palaišanas orbītā veikt bremzēšanas manevru, lai ieietu Zemes atmosfērā un sadegtu, tādējādi nepalielinot kosmisko atkritumu skaitu orbītā. Tā kā šoreiz dzinējblokam bija papildu masa (Kanopus-ST), tad tam netika iedots pietiekams impulss, lai uzreiz noietu no orbītas. Tas vēl dažas dienas riņķoja ap Zemi. 8. decembrī Kosmos-2511 kopā ar Volga nogāja no orbītas un aptuveni 05:43 UTC sadega Zemes atmosfērā.
Inese Caune
Dzīvesgājums
Dzimusi 1976. gada 8. augustā Cēsīs. Mācījās Cēsu 1. vidusskolā, kuru pabeidza 1994. gadā, tad studēja Liepājas Pedagoģijas akadēmijas Aktiermākslas nodaļā (Liepājas teātra 5. studija), pēc tam kopš 1999. gada ir Liepājas teātra aktrise. Atveidojusi galveno lomu filmā “Baiga vasara”, 1999. Liepājnieku atzīta aktrise, īpaši izrādē "Kaupēn, mans mīļais."
Sandriks
Sandriks ir dekoratīvs arhitektūras elements dzegas veidā virs logu vai durvju ailām, vai arī virs nišām, bieži vien ar frontonu. Reizēm tiek izmantots arī interjerā. Sākotnēji sandriks kalpoja logu un durvju aizsegam pret lietu. Ar laiku tas transformējās no vienkārša logu izvirzījuma sarežģītā konstrukcijā ar frontonu, uz kura varēja tikt izvietotas dekoratīvas kompozīcijas. Sandriks bieži vien tiek balstīts ar diviem kronšteiniem.
Sandriku veidi
Sandriks palīdz uzsvērt visas mājas īpašo stilu, dekoratīvi noformējot fasādi. Sandriki tiek uzstādīti komplektā ar dekoratīvajām logu apmalēm. Sandrika formas izvēle ir atkarīga no arhitektūras stila, kurā tiek noformēta nama fasāde. Sandriki parasti tiek izmantoti baroka, klasicisma un ampīra stilos. Ampīra stila sandrikiem ir vienkāršas, lakoniskas formas. Parasti tās ir trīsstūrveida vai lokveida, bez dekoratīvā piepildījuma. Taisnstūra sandriki tiek izmantoti logu noformēšanai klasiskā stilā. Dekoratīvi izrotāti sandriki ir raksturīgi barokam.
Vatikāna muzeji
Vatikāna muzeji (la, it) ir 1506. gadā dibināts mākslas muzeju komplekss, kas atrodas Vatikāna teritorijā. Muzejos izstādīti mākslas darbi no Romas pāvestu gadsimtiem veidotās kolekcijas. Šeit atrodas vairāki no vispazīstamākajiem antīkās tēlniecības un renesanses laika darbiem. Muzeju kolekcijā ir apmēram 70 000 darbu, no kuriem 20 000 ir publiski izstādīti. Kolekcija izstādīta 54 galerijās jeb zālēs. Muzeju kompleksā ietlpst arī Siksta kapela ar Mikelandželo un citu Renesanses mākslinieku freskām un griestu gleznojumiem, kā arī Rafaēla veidotās Rafaēla stancas.
2017. gadā muzejus apmeklēja apmēram 6,5 miljoni cilvēku un tas bija 4. apmeklētākais muzejs pasaulē.
Fasāde
Fasāde (no fr — 'priekšējais, ēkas priekšpuse') ir celtnes vai tās daļas ārpuse, parasti priekšpuse vai parādes puse, ēkas ārējā siena pretskatā. Tāpat par fasādi sauc ēkas ortogonālās projekcijas rasējumu uz vertikālo plakni. Fasādes formas, proporcijas un dekoru nosaka celtnes lietojums, tās konstruktīvās īpatnības un arhitektoniskā tēla stilistiskie risinājumi.
Izšķir galveno, sānu, aizmugurējo, kā arī ielas un sētas fasādi. Pie fasādes elementiem (fasādes detaļām) attiecina nenoņemamas daļas, kā piemēram portiku, portālu, kolonādi, pilastrus, kariatīdes, durvis, logus, frontonu. Pie fasādes elementiem nevar attiecināt noņemamus elementus, kā piemēram pieliekamus tentus, plakātus u.c.
Konstantīns Novosjolovs
Sers Konstantīns Novosjolovs (ru, en; ) ir krievu izcelsmes britu fiziķis. Kopā ar Andre Geimu 2010. gadā ieguvis Nobela prēmiju fizikā par novatoriskiem eksperimentiem, kuros iegūts divdimensionāls materiāls grafēns. 2012. gadā par ieguldījumu zinātnē Novosjolovam piešķirts bruņinieka bakalaura nosaukums.
Biogrāfija
1999. gadā Novosjolovs pārcēlās uz Nīderlandi un sāka strādāt Neimegenas Universitātē Andre Geima vadībā. 2001. gadā abi zinātnieki pārcēlās uz Apvienoto Karalisti un zinātniskos pētījumus turpināja Mančestras Universitātē. 2004. gadā Novosjolovs ieguva doktora grādu Neimegenas Universitātē, aizstāvot disertāciju Development and Applications of Mesoscopic Hall Microprobes.
Novosjolovs veicis pētījumus galvenokārt mezoskopiskās fizikas un nanotehnoloģiju jomās. 2004. gadā Novosjolovs kopā ar Andre Geimu atklāja oglekļa alotropisko modifikāciju grafēnu.
Novosjolovs ir viens no Mančestras Universitātes Nacionālā Grafēna institūta direktoriem. No 2011. gada Novosjolovs ir Londonas Karaliskās biedrības biedrs.
Alvasetes province
Alvasetes province ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts centrālajā daļā, Kastīlijas-Lamančas autonomajā apgabalā. Robežojas ar Granadas provinci dienvidos, ar Mursijas reģionu dienvidaustrumos, ar Alakantas provinci austrumos, ar Valensijas provinci uz ziemeļaustrumos un ar Kuencas provinci ziemeļos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Alvasete. Alvasetes provinces kopējā platība ir 14 858 kvadrātkilometri, 2012. gada beigās provincē dzīvoja 402 837 iedzīvotāju. Tā ir devītā lielākā province Spānijā un tā ir sīkāk sadalīta 88 municipalitātēs.
Frontons
Frontons (no fr, la, frontis — 'piere, sienas priekšējā daļa') ir celtnes fasādes, portika vai kolonādes nosegums (parasti trīsstūrveida, retāk lokveida), kas ir norobežots ar divslīpju jumtu virspusē un dzegu pamatnē.
Antīko tempļu galējās malas vienmēr nobeidzās augšpusē ar zemu frontonu, kura trīsstūrveida laukums jeb timpāns bija dekorēts ar skulptūrām, bet sānu dzegas balstīja celtnes divslīpju jumta galus. Romiešu arhitektūras beidzamajā posmā parādījās citas formas frontoni, kas vēlāk pārgāja renesanses arhitektūrā, proti, kuros abas slīpās dzegas tika nomainītas pret vienu lokveida dzegu, veidojot pusapaļas formas timpānu. Vēlākos laikos frontoni kļuva vēl daudzveidīgāki: trapeces veida frontoni ar sānu dzegām, kas augšpusē nesavienojas, vienādmalu trīsstūru veidā u.c. Šādi frontoni tika uzstādīti galvenokārt ne virs fasādēm, bet virs logiem, durvīm un lieveņiem. Frontonus, kuri nepilda nesošās konstrukcijas funkcijas, bet ko izmanto virs logiem un durvīm kā dekoratīvus elementus, sauc par sandrikiem.
Neatzīto Valstu Sadraudzība
Neatzīto Valstu Sadraudzība ir četru pašpasludināto valstu sadarbības organizācija bijušajā PSRS teritorijā. Visas sadraudzības dalībnieces ir izveidojušās militāro un etnisko konfliktu rezultātā pēc PSRS sabrukuma.
Vēsture
Organizācija nodibināta 2001. gadā kā "Kopiena par demokrātiju un tautu tiesībām" Kalnu Karabahas galvaspilsētā Stepanakertā. 2008. gadā Krievijas Federācija atzina Abhāziju un Dienvidosetiju, vēlāk tai sekoja arī dažas citas valstis.
Apustuliskā pils
Ēkā ietilpst Pāvesta apartamenti, vairākas Romas Katoļu baznīcas un Svētā Krēsla iestādes, vairākas kapelas, Vatikāna muzeji, Vatikāna bibliotēka, kā arī Siksta kapela, Rafaēla stancas un Bordžas apartamenti. Daļa telpu ir atvērta publiskai apskatei, daļa ir tūristiem slēgta.
Apustulisko pili pie Vecās Svētā Pētera bazilikas 5. gadsimtā pāvests Simmahs. Pili mūsdienu izskatā sāka būvēt pāvests Siksts V 1589. gadā.
Akropolis Group
Akropolis Group ir Lietuvas pārvaldītājsabiedrības Vilniaus prekyba meitas uzņēmums, kas nodarbojas ar nekustamo īpašumu — tirdzniecības un izklaides centru, biroju ēku — attīstīšanu, apsaimniekošanu un nomu Lietuvā un Latvijā. Tas ir dibināts 2002. gadā. Akropolis Group pārvaldībā ir 6 iepirkšanās un izklaides centri: četri Lietuvā (Viļņā, Kauņā, Klaipēdā un Šauļos) un divi Latvijā (Rīgā). IIC "Akropolis" Kauņā tika pārdots 2008. gadā.
Vēsture
2002. gada 26. aprīlī Viļņā tika atklāts pirmais iepirkšanās un izklaides centrs "Akropolis", kurš 2004. gadā tika paplašināts un kļuva par lielāko šāda veida objektu Baltijas valstīs, kura platība pēc rekonstrukcijas sasniedza gandrīz 110 000 m². 2005. gadā atvēra IIC "Akropolis" Klaipēdā ar kopējo platību 76 000 m². 2007. gadā atvēra IIC "Akropolis" Kauņā ar kopējo platību 81 000 m², kuru 2008. gadā iegādājās Vācijas investīciju fonds. 2009. gadā atvēra IIC "Akropolis" Šauļos ar kopējo platību 49 519 m².
2016. gadā Lietuvas pārvaldītājsabiedrība UAB Vilniaus Prekyba iegādājās uzņēmumu UAB Akropolis Group, kas Lietuvā pārvaldīja tirdzniecības centrus "Akropolis" un citus nekustamos īpašumus.
2017. gada maijā tika uzsākti daudzfunkcionālā iepirkšanās un izklaides centra "Akropole" (tagad "AKROPOLE Rīga") būvniecības darbi, kas tika atklāts 2019. gada aprīlī Rīgā, Maskavas ielā 257. Ēkas platība ir 98 000 kvadrātmetri, bet teritorijas kopējā platība —16 hektāri. Tas izveidots teritorijā, kur kādreiz atradās Kuzņecova porcelāna fabrika. Kopējās investīcijas projekta realizācijā, ieskaitot transporta infrastruktūras izveidi un apkārtnes uzlabošanu, sasniedz nepilnus 180 miljonus eiro.
2021. gadā Akropolis Group nopirka tirdzniecības centru "Alfa", kas atrodas Rīgā, Brīvības gatvē 372, kura kopējā platība ir 154 000 m². 2022. gada 3. februārī Akropolis Group paziņoja, ka TC "Alfa" Brīvības gatvē tiks mainīts nosaukums uz "AKROPOLE Alfa", savukārt IIC "Akropole" Maskavas ielā uz "AKROPOLE Rīga".
Tirdzniecības centri
Akropolis Group pārvaldībā ir vairāki tirdzniecības centri Lietuvā un Latvijā:
Barbara Flerova-Bulhaka
Barbara Flerova-Bulhaka (pl; dzimšanas gads nav zināms — miršanas gads nav zināms) bija Polijas šahiste, 1937. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm dalībniece.
Biogrāfija
Barbara Flerova-Bulhaka piedalījusies pirmajos divos Polijas sieviešu šaha čempionātos, kuros 1935. gadā ierindojusies 7. vietā, bet 1937. gadā izcīnījusi Polijas vicečempiones titulu (abi turnīri notikuši Varšavā). Tāpat viņa piedalījusies pirmajos Varšavas sieviešu šaha čempionātos, kuros 1936. gadā ieņēmusi 2. vietu, bet 1937. gadā dalījusi 1.-2. vietu kopā ar Regīnu Gerlecku.
Natālija Kovalska
Natālija Kovalska (pl; 1918. gads Varšava — miršanas gads nav zināms) bija Polijas šahiste, 1935. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm dalībniece.
Biogrāfija
1935. gadā Natālija Kovalska piedalījusies pirmajā Polijas sieviešu šaha čempionātā un ierindojusies 5. vietā. Tāpat viņa piedalījusies pirmajos Varšavas sieviešu šaha čempionātos, kuros 1935. gadā ieņēmusi 2. vietu, bet 1936. gadā dalījusi 6.-8. vietu.
1935. gadā Varšavā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm, kurā dalījusi 9. - 10. vietu. Par tālāko Natālijas Kovalskas dzīvi trūkst informācijas.
Scenogrāfija
Scenogrāfija (no de), (fr. scène — skatuve + gr. graphein — rakstīt) ir teātra izrādes un citu skatuves uzvedumu vizuālā tēla (dekorāciju, kostīmu, gaismas) veidošanas māksla ; arī attiecīgais mākslas darbs.
Vēsturiskā attīstība
Svarīgi scenogrāfijas elementi ir dekorācijas, kostīmi, apgaismojums, skatuves tehniskā uzbūve (rekvizīti, butaforijas). Scenogrāfija ir cieši saistīta ar teātra, dramaturģijas un tēlotājas mākslas attīstību. Daži scenogrāfijas elementi radušies jau pirmatnējo tautu rituālos. Senās Grieķijas teātrī bija telpiskas un vēlāk arī gleznotas dekorācijas. Antīkā teātra scenogrāfijas pamatprincipi raksturīgi gan senās Romas, gan Eiropas viduslaiku teātrim: uzvedumos tika radīti vairāki scēnisko laukumu tipi (statiski un pārvietojami), kuros bija telpiskas vai gleznotas dekorācijas. 15.—16. gadsimta sākumā Itālijā izveidojās perspektīvās dekorācijas princips, tādējādi lugas darbības vieta palika nemainīga. Scenogrāfijai pilnveidojoties, radās kulises un kastes veida skatuves, kas savu nozīmi saglabājušas līdz mūsu dienām. No 18. gadsimta beigām līdz 19. gadsimta sākumam tika izstrādāta sarežģīta skatuves tehnika komplicētiem uzvedumiem ar efektīgām daudzainu dekorācijām un krāšņiem kostīmiem. 19. gadsimta otrajā pusē attīstījās krievu scenogrāfija (K. Korovins, V. Serovs, V. Vasņecovs, M. Vrubels u. c.), kurā par galveno izteiksmes līdzekli kļuva glezniecība (apgleznotas kulises, prospekti, paviljonu izbūves); līdz ar to tika radīta iluzoriski konkrēta un reāla darbības vieta. 20. gadsimtā scenogrāfija bagātinājās tehnisko iespēju ziņā — tika izmantoti sintētiskie materiāli, luminiscentas krāsas, kolāžas, spoguļu sistēmas, foto un kino projekcijas u. tml.