cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zaķu lielā diena
Sižets
Zaķēns, kurš pēc dabas ir slinks, kādā pavasara rītā piedzīvo nepatīkamu pārsteigumu - viņa mājās sākusies pēkšņa rosība. Zaķēns tiek gan iztraucēts no miega, gan iesaistīts dažādu uzdevumu veikšanā. Došanās uz vistu kūti kļūst par bīstamu piedzīvojumu. Lai izglābtu Lieldienas, garausim jāpārvar savas bailes un slinkums, kā arī jānotic saules zaķa klātbūtnei.
Daurijas kovārnis
Daurijas kovārnis (Coloeus dauuricus) ir vidēja auguma Āzijas austrumos dzīvojošs vārnu dzimtas (Corvidae) putns. Ģeogrāfisko variāciju nav. Tā tuvākais radinieks ir Eiropā dzīvojošais kovārnis.
Izplatība
Daurijas kovārņa izplatības areāls plešas no Austrumsibīrijas dienviddaļas, Aizbaikāla, līdz Mongolijai un cauri lielākajai daļai austrumu Ķīnas. Areāla ziemeļu populācijas ir gājputni un ziemot dodas dienvidu virzienā. Samērā bieži ziemas periodā uzturas Korejā, retāk Japānā, retumis Tavānā. Ķīnas centrālās daļas populācija ir nometnieki.
Mēdz ieklejot Vidusāzijā (Kazahstānā), kā arī Rietumeiropā. Bijis novērots Dānijā, Nīderlandē un Francijā.
Izskats un īpašības
Daurijas kovārnis ir neliela auguma vārnu dzimtas putns ar samērā garu, viegli noapaļotu asti un īsu, smalku knābi. Ķermeņa garums 29—36 cm, spārnu plētums 54—74 cm, svars 110—275 g.
Daurijas kovārnim, atkarībā no tā vecuma, izšķir divu veidu apspalvojumus. Pieaugušajiem putniem apspalvojums ir dagls (divkrāsains lielos laukumos), bet pirmā gada putniem tas galvenokārt ir melns. Dažos aprakstos minēts arī trešais veids — tumši pieaugušie īpatņi, tomēr izpētot tumšos īpatņus tuvāk (apmēram 200 īpatņus), tie visi bija pirmā gada putni.
Pieaugušam Daurijas kovārnim ir gaiši pelēka vai balta pavēdere, kas savienojas ar gaišo, plato apkakli, nodalot no melnās muguras melno galvu un krūtis. Melnais apspalvojums ir metāliski spīdīgs, izņemot laukumus deniņos ap ausīm, kas ir tumši pelēki. Acis melnas. Pieaugušie putni maina apspalvojumu ligzdošanas sezonas beigās, kad jaunie putni vēl nav pametuši ligzdu. Spalvu nomaiņa ilgst apmēram 105 dienas.
Līdzīgas sugas
Jaunie putni, kuriem vēl nav izveidojies daglais apspalvojums, izskatās ļoti līdzīgi kovārnim, bet abas sugas var atšķirt pēc acīm, kas Eiropas kovārnim ir gaiši zilas. Daurijas kovārnim tā izplatības areālā vizuāli līdzīga suga ir apkakles vārna (Corvus torquatus), bet tā ir izteikti lielāka.
Uzvedība un barība
Daurijas kovārnis ir visēdājs un kā visi vārnu dzimtas putni barojas ar graudiem un citām sēklām, ogām un bezmugurkaulniekiem. Novērojams arī pilsētu izgāztuvēs. Pieaugušie īpatņi labprātāk barojas ar augu izcelsmes barību.
Ligzdošana
Daurijas kovārnis dzimumbriedumu sasniedz apmēram divu gadu vecumā. Ligzdošanas sezona, atkarībā no izplatības areāla, sākas laikā no marta līdz maijam. Veido monogāmus pārus uz mūžu. Koku dobumos, klinšu spraugās vai ēku konstrukciju iedobēs pāris kopīgi būvē ligzdu.
Dējumā ir 4—6 gaiši zilzaļas olas ar brūniem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 16—20 dienas (jo putni ligzdo tālāk ziemeļos, jo ilgāks ir inkubācijas periods). Perē tikai mātīte, bet tēviņš to baro. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Putnēni tiek baroti ar bezmugurkaulniekiem. Jaunie putni sāk lidot apmēram mēneša vecumā.
Avotkalnu iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Avotkalnu iela krustojas ar:
Ilūkstes katoļu baznīca
Ilūkstes Vissvētākās Jaunavas Marijas vārda Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Ilūkstes pilsētā. Adrese: Zemgales ielā 1. Dievnams ir Ilūkstes dekanāta rezidence.
Vēsture
1567. gadā Ilūkstē tika uzcelta luterāņu baznīca ar Kurzemes landtāga lēmumu. 1635. gadā, kad Pilskalnes muižnieks bijis pārgājis katoļticībā un bija miris pēdējais luterāņu mācītājs Ilūkstē, muižnieks Jānis Zībergs dievnamu nodeva katoļiem, ko apstiprinājis Polijas karalis Vladislavs IV uz mūžīgiem laikiem. Tajā laikā Ilūkstē jau no 1621. gada darbojās jezuīti, kur izveidoja Misiju namu, bet 1690. gadā tā tika paaugstināta par rezidenci. Līdzšinējās nelielās baznīcas vietā 1690. gadā jezuīti par muižnieka un zemnieku līdzekļiem uzcēla lielu koka baznīcu un bīskaps Nikolajs Poplavskis to konsekrēja. 1741. gadā dievnamu apmeklējis Latgales-Piltenes bīskaps Jāzeps Puzina, kurš noturējis rekolekcijas. 1748. gadā baznīca ar blakus esošo koka klosteri nodega. Nākamo lielo mūra baznīcu uzcēla jezuīti laika periodā no 1754. līdz 1769. gadam ar muižnieku atbalstu. Tās pamatus 1754. gada 2. jūnijā iesvētījis klostera superiors P. Izdepskis, veltot Svētās Ursulas godam. Tā bija baroka stila baznīca, celta krustveidā, viena no lielākām baznīcām Baltijā, līdzīga Tērbatas dievnamam. Baznīcā bijis daudz krāšņu altāru, lielajā altārī bijusi mākslinieka Smugleviča glezna "Apustuļu izsūtīšana". Dievnamam bijuši divi augsti torņi ar baronu dāvātiem zvaniem — 1751. gadā dāvāto 1684 mārciņu smago un 1780. gadā dāvāto 1904 mārciņu smago zvanu. Tā bija jezuītu mītnes garīgais centrs, dievnams bijis daudz greznāks par Aglonas baziliku. 1761. gadā jezuītu rezidence tika paaugstināta par kolēģiju, kurai bija savas skolas — zemāka un augstāka līmeņa, no kurām izgāja daudz misionāru. 1773. gadā jezuīti savu darbību Ilūkstē izbeidza, grāfs Plāters viņu vietā ataicinājis misionārus lazaristus, kuri 12 tēvu sastāvā Ilūkstē ieradušies 1787. gadā. Viņi uzturējuši arī sešklasīgo skolu un slimnīcu. No šejienes apkalpojuši arī Bebreni, Rubeņus, Dvieti, Dunavu un citus dievnamus. 1832. gadā lazaristi kā visi citi klosteri savu darbību izbeidza. Pirmā pasaules kara laikā šī baznīca tika sagrauta un pēc kara to neatjaunoja. Tikai tās pagrabus, kuros atradās mirušie, dažkārt izmantojuši saimnieciskajiem nolūkiem — kādu laiku atradušies mājlopi. Pēc Otrā pasaules kara baznīcas drupas tika novāktas.
Pašreizējo mūra baznīcu uzcēla 1806., pēc citiem avotiem 1816. gadā par muižkundzes Katrīnes Zībergas līdzekļiem. Tā bija nodota uniātiem. Blakus dievnamam atradies baziliāņu klosteris. 1856., pēc citiem avotiem 1861. gadā baznīcu nodeva pareizticīgajiem, bet pēc Pirmā pasaules kara, 1921. gadā ar kanoniķa Franča Trasuna gādību dievnams pārgājis katoļiem un konsekrēts Vissvētākās Jaunavas Marijas vārda godam.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests monsinjors Jānis Krapāns. Draudze sāka veidoties jau 17. gadsimtā. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Ilūkstē un tās apkārtnē. Dievkalpojumi notiek katru dienu, tie tiek noturēti latviešu, poļu un krievu valodās.
Draudzes lielākie svētki un atlaidas
Draudzes lielākie svētki ir Zvaigznes diena, Sveču diena, Svētā Jāzepa diena, Svētā Jura diena, Svētā Antona diena, Vissvētākā Altāra Sakramenta oktāvas svētdiena, Vissvētākās Jaunavas Marijas vārda diena — 40 stundas, Rožukroņa Karalienes svētki, Jaunavas Marijas Bezvainīgās ieņemšanas svētki.
Latvijas ciemi
Latvijā saskaņā ar "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu" ciems ir viens no trim apdzīvoto vietu veidiem (līdzās pilsētai un viensētai). Ciema statusu var piešķir un atcelt attiecīgā pašvaldība (novada dome), pamatojoties uz teritorijas plānojumu, kurā nosaka ciema robežas un pamato ciema izveides nepieciešamību. Ciema statusu var piešķirt tādai teritorijai, kurā ir (vai tiek plānota) koncentrēta apbūve, pastāvīgi dzīvo cilvēki un ir izveidota attiecīga infrastruktūra.
Ciemu klasifikācija
Ciemu klasifikācijas veidi Latvijā:
Buska
Buska ir pilsēta  Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā pie Rietumu Bugas. Līdz 2020. gadam Buskas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1097. gadā un ietilpa Kijevas Krievzemē. 1241. gadā mongoļu nodedzināta. 1411. gadā tai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. No 14. gadsimta otrās puses ietilpa Polijā, vēlāk - Žečpospolitā.
Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.
Pēc Pirmā pasaules kara Buska tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Busku ieņēma PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Busku ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.
Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Līdz 1991. gadam Buska atradās Ukrainas PSR sastāvā.
Andrejs Migla
Andrejs Migla (dzimis, miris ) bija latviešu rakstnieks, režisors, lektors, pedagogs un scenārists. Vairāku lugu un romānu autors, lielākā daļa no tiem sarakstīti kopā ar Valdi Rūmnieku. Izveidoja un vadīja Liepājas teātra aktieru studiju. Liepājas teātrī dramatizējis un iestudējis izrādes. Kopā ar rakstnieku Valdi Rūmnieku saņēmuši Latvijas Literatūras gada specbalvu par romānu "Čaks"
Kanopuss
Kanopuss, pazīstams arī kā Kuģa Ķīļa Alfa jeb Kuģa Ķīļa α (α Car; Alpha Carinae), ir otra spožākā zvaigzne nakts debesīs (aiz Sīriusa), kas atrodas Kuģa Ķīļa zvaigznājā. Kanopuss atrodas aptuveni 313 gaismas gadus attālumā no Zemes un ir vismaz 9 reizes masīvāks par Sauli. Arī tā rādiuss ir samērā iespaidīgs — tas ir teju 70 reizes lielāks nekā Saulei, padarot to par vienu no lielākajām zvaigznēm Saules sistēmas apkārtnē. Turklāt, pateicoties savam spožumam, Kanopuss ir kalpojis par svarīgu objektu navigācijas vēsturē.
Ziemeļsala
Ziemeļsala (en) vai Ikaamāui (mi) ir otra lielākā un visapdzīvotākā no divām galvenajām Jaunzēlandes salām. Dienvidos Kuka šaurums to atdala no lielākās Dienvidsalas, rietumos to apskalo Tasmana jūra, bet ziemeļos — Fidži jūra. Salā dzīvo 77% valsts iedzīvotāju, te atrodas galvaspilsēta Velingtona un lielākā pilsēta Oklenda.
Daba
Ziemeļsalā reljefs paugurains, bet tas ir mazāk kalnains nekā Dienvidsalā. Veidojies galvenokārt vulkānisku aktivitāšu rezultātā. Salas augstākā virsotne Ruapehu ir aktīvs vulkāns (pēdējoreiz izvirdis 1995.—1996. gadā), bet salas lielākā ūdenstilpe Taupo ezers ir izveidojies pirms 70 000 gadu eksplodējuša vulkāna kalderā. Līdzenumi sastopami salas ziemeļdaļā un gar piekrasti. Piekraste stipri izrobota ar daudziem līčiem, ziemeļdaļā piekrastē daudz nelielu saliņu.
Klimats salā mērens, ziemeļdaļā — subtropisks. Gada vidējā temperatūra ir ap 16 °C.
Vēsture
Pirmie Jaunzēlandes kolonizētāji, kas vēlāk identificējās kā maori, ieradās salās starp 1250. un 1300. gadu. Sākotnēji to galvenie apdzīvotības rajoni bija Dienvidsalas ziemeļu gals un austrumu piekraste, no kurienes tie vēlāk izpletās pa visu tagadējo Jaunzēlandi, ieskaitot Ziemeļsalu.
Pirmie eiropieši, kas atklāja Dienvidsalu, bija holandieša Ābela Tasmana ekspedīcija ar kuģiem Heemskerck un Zeehaen. 1642. gada decembrī tie piestāja Dienvidsalas ziemeļu galā līcī, ko pēc sadursmes ar maoriem nosauca par Slepkavu līci. Tasmans nokartēja Ziemeļsalas un Dienvidsalas rietumu krastus kā vienotu sauszemi un nodēvēja jaunatklāto zemi par Statenlandi (Staten Landt) pēc Nīderlandes Ģenerālštatiem. Vēlāk holandiešu kartogrāfi nosaukumu latīniskoja par Nova Zeelandia pēc Holandes Zēlandes nosaukuma.
Kuka šaurumu, kas atdala Ziemeļsalu no Dienvidsalas, atklāja Džeimsa Kuka ekspedīcija 1769. gadā. Pirmā eiropiešu kolonistu apmetne Ziemeļsalā Kerikeri tika nodibināta 1822. gadā, bet Bejofailendsa krastā salas ziemeļos 1840. gada 6. februārī tika parakstīts Vaitani līgums, kas noteica maoru zemju attiecības ar Lielbritāniju un ļāva sākt plašu Jaunzēlandes kolonizēšanu.
Basu iela
Basu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Šosciemā. Basu iela sākas krustojumā ar Zaļenieku ielu un beidzas krustojumā ar Bātas ielu. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Sīkaugļu ežgalvīte
Atsevišķi eksemplāri un dažāda lieluma grupas ir sastopamas ūdenstilpju seklūdens joslā, pārmitru pļavu ieplakās, grāvjos, purvu apmalēs.
Basu iela
Vēsture
Ar nosaukumu Bases muižas iela (de, ru) tā Rīgas plānā iezīmēta jau 1902. gadā, no Ēbeļmuižas ceļa līdz Bātas ielai,. Aptuveni no 1920. gada iela pārsaukta par Bases ielu, bet 1923. gadā ielas nosaukums precizēts uz mūsdienu. Nosaukums cēlies no bijušā pagasta centra Basu muižas, mūsdienās apdzīvotas vietas Kuldīgas novada Gudenieku pagastā.
Ielu savienojumi
Basu iela ir savienota ar šādām ielām:
Sīkaugļu ežgalvīte
Apraksts
Sīkaugļu ežgalvīte ir daudzgadīgs, 70-150 cm garš lakstaugs ar stāvu, ziedkopā bagātīgi zarojošu stublāju. Lapas ir veselas, lineāras, 30-60 cm garas un 1,5-3 cm platas; lapas mala ir gluda, gals ir īsi smails, pamats ir makstveidīgs, lapas apakšpuse ar asu šķautni. Apziedņa lapas ir biezas. Ziedkopā uz zariem apakšdaļā sievišķo, augšdaļā vīrišķo ziedu galviņas. Raksturīgs strups (0,5-0,7 cm garš), vārpstveidīgs auglis ar iežmaugu mazliet augstāk nekā vidus un ar diezgan garu, taisnu knābi. Sēkla liela, aizņem visu augļa tilpumu. Zied no jūnija beigām līdz augustam.
Vīgriežu iela
Vīgriežu iela var būt:
Baņuta Ancāne
Baņuta Ancāne (dzimusi Kārsavā) ir latviešu grafiķe, darbojas stājgrafikā un grāmatu grafikā, izmantojot galvenokārt litogrāfijas un oforta tehniku.
Mati Pāsivuori
Mati Pāsivuori (fi, līdz 1906. gadam Matti Hälleberg; dzimis, miris ) bija Somijas galdnieks, arodbiedrību vadītājs un politiķis. Viņš 1910. un 1920. gados trīs reizes vadīja gan Somijas Sociāldemokrātisko partiju, gan Somijas Arodbiedrību savienību. Viņš bija ministrs no 1926. līdz 1927. gadam.
Baņuta Ancāne
Biogrāfija
Baņuta Ancāne dzimusi 1941. gada 8. novembrī Kārsavā agronoma un Tautas Saeimas deputāta Jāņa Ancāna (1911 - 1945) un Valentīnas Ancānes ģimenē. Mākslinieces vīrs Vladislavs Grišins ir grafiķis, bet meita Anna Ancāne ir mākslas zinātniece. Mācījusies Latvijas Mākslas akadēmijā Grafikas nodaļā, ko beigusi 1967. gadā ar diplomdarbu "Aktieru portreti" (Kārlis Sebris, Rasma Garne, Antra Liedskalniņa, Leo Šmits) oforta tehnikā. No 1969. gada Mākslinieku Savienības biedre. Saņēmusi vairākus apbalvojumus: diploms 4. Vissavienības estampa izstādē (1974), diplomi 4. un 5. Tallinas grafikas triennālē (1977, 1980), diploms 2. Rīgas miniatūrgrafikas triennālē (1987), Mākslinieku Savienības diploms un medaļa par 1988. gada labāko jaunrades sasniegumu.
Mati Pāsivuori
Biogrāfija
Mati Hellbergs piedzima 1866. gada 6. maijā Ilmajoki. Algotu darbu zēns sāka deviņu gadu vecumā. Viņš strādāja pagaidu darbus (piemēram, malkas cirtējs, plostnieks, važonis) dažādās vietās Somijā, līdz 1887. gadā pārcēlās uz Helsinkiem un sāka strādāt galdnieka amatu. Jaunībā viņš iesaistījās arodbiedrību kustībā un bija pirmās galdnieku arodbiedrības līdzdibinātājs. Ar arodbiedrību kustības starpniecību Hellbergs no 1904. līdz 1906. gadam iesaistījās politikā un kļuva par Helsinku vietējās arodbiedrības sekretāru. Kad 1905. gadā Tautas sapulce Helsinku dzelzceļa laukumā ievēlēja jaunu Senātu, viņa vārds bija senatoru sarakstā. Šis Senāts tomēr nekad netika apstiprināts. 1906. gadā Hellbergs mainīja savu uzvārdu uz Pāsivuori (Paasivuori, tulkojumā "pavarda akmens kalns").
Baņuta Ancāne
Mākslinieciskā darbība
Darbojas stājgrafikā un grāmatu grafikā. Oforta tehnikā atradusi savus savdabīgus metāla plātnes virsmas apdares paņēmienus, kas dod sudrabainu tonējumu estampā. Visvairāk strādā krāsainās litogrāfijas tehnikā, darinot ainavas un klusās dabas, kā arī psiholoģiski saasinātus portretus ar sarežģītu asociatīvu zemtekstu. Grāmatu ilustrācijas darinājusi akvarelī, pastelī un zīmējumā.
Dombrovska 3. Ministru kabinets
Valda Dombrovska vadībā Latvijas Republikas Ministru kabinets darbojās no 2011. gada 24. oktobra līdz 2014. gada 22. janvārim. Šis bija trešais ministru kabinets, ko vadīja Valdis Dombrovskis. Viņš pārstāvēja Vienotību. Dombrovska kabineta koalīcijas sastāvā bija Vienotība, Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" un Reformu partija.
Baņuta Ancāne
Izstādes
Māksliniece izstādēs piedalās no 1966. gada. Personālizstādes noritējušas Rīgā 1991. un 1994. gadā Aizrobežu mākslas muzejā, 2002., 2003, 2006. un 2007. gadā Nacionālajā Valsts mākslas muzejā.
Mati Pāsivuori
Biogrāfija
1917. gada pavasarī Mati Pāsivuori kļuva par Tirdzniecības un rūpniecības nodaļas vadītāja vietnieku Tokoi Senātā. Kopā ar Oskari Tokoi viņi bija vienīgie senatori bez augstākās izglītības. Pāsivuori atturējās no strādnieku kustības radikalizācijas un pilsoņu kara notikumiem. Pēc kara viņš bija vienīgais sociāldemokrātu pārstāvis, kuram bija atļauts darboties atjaunotajā tā dēvētajā "nogrieztajā" parlamentā. Tur viņš centās kritizēt buržuāziskās partijas par līdzdalību notikumos, kas noveda pie kara, kā arī izcelt negodīgu attieksmi pret kara zaudētājiem un necilvēcīgos apstākļus ieslodzījuma nometnēs.
Dombrovska 3. Ministru kabinets
V. Dombrovskis paziņoja par demisiju, "uzņemoties politisko atbildību par Zolitūdes traģēdiju". Tas bija trešais Ministru kabinets pēc kārtas, kuru vadīja Dombrovskis. Tādējādi viņš kļuvis par pirmo Ministru prezidentu Latvijā, kas vadījis trīs valdības pēc kārtas.
Mati Pāsivuori
Biogrāfija
Kad pēc pilsoņu kara reorganizējās sociāldemokrātiskā kustība, Pāsivuori atgriezās vadošos amatos un kļuva par Somijas sociāldemokrātiskā žurnāla žurnālistu. No 1918. līdz 1920. gadam viņš atkārtoti bija Somijas Arodbiedrības priekšsēdētājs. Pēc tam, kad komunisti ieguva vairākumu organizācijas vadībā, Pāsivuori nācās atkāpties no amata, bet viņš tomēr mēģināja turpināt sadarbību ar galēji kreisajiem. Tādējādi viņš bija viens no nedaudzajiem tā laika sociāldemokrātu līderiem, kuru arī komunisti novērtēja. Tas ļāva viņam vēlreiz atgriezties Somijas Arodbiedrību savienības vadībā no 1926. līdz 1929. gadam, kaut arī komunistiem pārstāvju sapulcē bija vairākums. Pāsivuori atstāja šo amatu tikai tad, kad 1929. gada rudenī visi sociāldemokrāti pameta organizāciju.
Kad Sociāldemokrātiskās partijas iekšējās kreiso opozīcijas kritizētais Veine Tanners 1926. gada partijas sanāksmē atkāpās no prezidentūras, par partijas priekšsēdētāju tika ievēlēts Mati Pāsivuori, amatu pildot līdz 1930. gadam. No 1926. līdz 1927. gadam viņš bija ministrs bez portfeļa ministrs Tannera valdībā, pēdējo mēnesi pildot sociālo lietu ministra pienākumus. Viņš bija arī prezidenta elektors 1925. un 1931. gadā un Helsinku pilsētas domes loceklis no 1919. līdz 1937. gadam. Pēdējā parlamentārā sasaukuma laikā no 1933. līdz 1936. Gadam Pāsivuori bija Eduskuntas priekšsēdētājs.
Pāsivuori ir apbedīts Hietaniemi kapsētā Helsinkos. Paasivuorenkatu iela Helsinku centrā (Hakaniemi apkaimē) ir nosaukta viņa vārdā.
Makuži
Makuži ir ciems Rikavas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 226 km attālumā no Rīgas.
Delufen
Delufen ir Austrijā ražotas bezrecepšu homeopātiskas zāles, kas ir deguna aerosols pret rinītu, iesnām, siena drudzi, faringīta un Eistahija kanāla (kanāls, kurš savieno vidusausi ar rīkles galu) iekaisuma ārstēšanai.
Sastāvs
Delufen aktīvās vielas uz 100 ml ir Sinapis nigra D2 1 ml, Euphorbium D6 10 ml, Pulsatilla D6 10 ml, Luffa D12 10 ml, Mercurius bijodatus D12 10 ml.
Citas Delufen sastāvdaļas uz 100 ml ir izotonisks NaCl šķīdums 59 ml, benzalkonija hlorīds 0,01 ml.
Lietošana
Ieteicams degunā pūst 2 reizes katrā nāsī 4 reizes dienā. Bērniem zem 12 gadu vecumam ieteicams pūst 1 reizi katrā nāsī 4 reizes dienā. Lai izvairītos no blaknēm, ieteicams nepārsniegt ieteicamo dienas devu, taču aktīvās vielas ir lielā mērā atšķaidītas, tāpēc pārdozēšanas gadījumā nevajadzētu sagaidīt toksisku iedarbību vai kādus traucējumus.
Katrīna Neiburga
Katrīna Neiburga (dzimusi Rīgā) ir latviešu māksliniece un scenogrāfe.
Biogrāfija
Katrīna Neiburga ir rakstnieces Andras Neiburgas un mākslinieka Andra Brežes meita. Ieguvusi maģistra grādu Latvijas Mākslas akadēmijas Vizuālās komunikācijas nodaļā (2002). Veidojusi instalācijas un videomākslas darbus. Piedalījusies vairākās grupu izstādēs, tai skaitā Sidnejas biennālē Austrālijā (2006), Ziemeļvalstu Ars Fennica balvas mākslā nominantu izstādē Kumu muzejā Tallinā (Igaunijā, 2009). Veido instalācijas, gaismas un video projekcijas, scenogrāfiju un video operas un teātra iestudējumiem, kā arī koncertiem.
Darbi scenogrāfijā: Latvijas Nacionālajā operā — R. Vāgnera "Klīstošais holandietis" (2003), P. Čaikovska "Jevgēņijs Oņegins" (2011), A. Dzenīša "Dauka" (2012), Dž. Pučīni "Manona Lesko" (2015); Jaunajā Rīgas teātrī — A. Neiburgas "Stum, stum" (2014), M. Zālītes "Pilna Māras istabiņa" (2016); M. Čehova Rīgas Krievu teātrī — B. Brehta "Krietnais cilvēks no Sečuanas" (2017).
2008. gadā ieguvusi Purvīša balvu mākslā.
2015. gadā kopā ar dzīvesbiedru mākslinieku Andri Eglīti veidojusi Latvijas ekspozīciju 56. Venēcijas mākslas biennālē "Armpit" ("Paduse").
Efektīvs portfelis
Efektīvs portfelis (en, dažkārt dēvē arī par "optimālo portfeli") ir finanšu portfelis, kura struktūra ir veidota tā, lai varētu sasniegt noteiktu sagaidāmo peļņu. Pastāv dažādas portfeļa strukturēšanas metodes, kas galvenokārt ir atkarīgas no riska līmeņa, ko ieguldītājs uzskata par pieņemamu, pieņemot lēmumu iegādāties vērtspapīrus. Citiem vārdiem sakot, jebkurš ieguldītājs vēlas izvēlēties tos vērtspapīrus, kuru iegāde būs saistīta ar minimālu riska līmeni, kura pieņemšana ir nepieciešama, lai iegūtu vēlamo peļņu.
Efektīvs portfelis ir vislabākais vērtspapīru kopums, ko investors pašlaik var iegādāties un turēt. Lai noteiktu, vai konkrēta ieguldītāja vērtspapīru kopums ir patiešām optimāls, ir jāņem vērā viņa vēlme uzņemties risku, pašreizējais finansiālais stāvoklis un ieguldījumu mērķi konkrētam laika periodam. Ir svarīgi saprast, ka efektīvs portfelis konkrētam ieguldītājam šodien var jau nebūt efektīvs pēc noteikta laika perioda. Ja mainās kāds no trim iepriekš minētajiem faktoriem, jāpārskata portfeļa aktīvu struktūra un jāoptimizē vērtspapīru struktūra atbilstoši jaunajiem apstākļiem.
Efektīva portfeļa veidošana
Efektīva portfeļa veidošana ir sarežģītākā, nekā liekās pirmajā brīdī. Nav ideālas stratēģijas, lai panāktu perfektu līdzsvaru starp vērtspapīriem ar korekto svārstības līmeni un vēlamo peļņas līmeni. Daži ieguldītāji uzskata, ka, iekļaujot vērtspapīrus, kas vērsti uz konkrētu tirgus nozari, var sasniegt mērķi izveidot efektīvu portfeli, koncentrējoties uz iespējami zemākā riska uzņemšanos, lai gūtu iespējami lielāku peļņu. Citi eksperti uzskata, ka akciju, obligāciju, nekustamā īpašuma, īpašumu un dažādu valūtu kombinācija var nodrošināt vēlamo peļņu, vienlaikus saglabājot risku pieņemamā līmenī.
Tā kā efektīva portfeļa veidošana lielā mērā ir atkarīga no ieguldītāja mērķiem, labāk ir vērsties pēc palīdzības pie ieguldījumu konsultanta, ja jums nav atbilstošu zināšanu un apmācības. Pats process nav ātrs; patiesībā var paiet vairāki mēneši vai pat gadi, līdz tiek panākta ideāla aktīvu kombinācija un pareizais riska un ienesīguma līdzsvars. Turklāt, mainoties ieguldītāja mērķiem, efektīva portfeļa veidošana laiks var būt ne tik ātrs.
Kākslis
Kākslis ir endokrīnā slimība, kurai raksturīgs palielināts vairogdziedzeris un pastiprināta hormonu sintēze tajā. Kākšļa gadījumā palielinās vairogdziedzera epitēlijaudi, saistaudi vai limfoidālie audi. Slimību izraisa joda trūkums organismā, kas rada traucējumus vairogdziedzera hormona tireoidīna sintēzē. Kākslis var veidoties arī dzīves posmos, kas saistīti palielinātu hormonu daudzumu, piemēram, pubertātes vecumā un grūtniecības laikā. Vairogdziedzeris palielinās arī audzēju un iekaisuma gadījumos. Ja vairogdziedzera palielināšanās gadījumā ir novērojami traucējumi arī citos orgānos, tad šādus gadījumus nesauc par kāksli.
Pavasara iela (Jūrmala)
Pavasara iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Pavasara iela sākas krustojumā ar Ķemeru ielu un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 70 metri. Pavasara ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Moravecs
Moravecs var būt:
Aleksandrs Peins
Konstantīns Aleksandrs Peins (en, dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists un producents.
Peins vislabāk ir pazīstams ar filmām Citizen Ruth (1996), "Vēlēšanas" (Election, 1999), "Par Šmitu" (2002), "Sānceļi" (Sideways, 2004), "Pēcteči" (2011), "Nebraska" (2013) un "Samazināšana" (2017). Viņa filmas pazīstamas ar melno humoru un satīrisku amerikāņu sabiedrības attēlošanu. Par filmām "Sānceļi" un "Pēcteči" Peins saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais adaptētais scenārijs". Trīs reizes nominēts arī kategorijā "Labākais režisors". 2017. gadā Metacritic 25 labāko 21. gadsimta režisoru sarakstā Peinu iekļāva otrajā vietā.
Packule
Packule ir Ventas labā krasta pieteka Ventspils novadā un Ventspilī.
Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Ventā starp Ventspils pilsētas daļām Packules ciemu un Krievlaukiem. Lielākā pieteka - Platene. Pietek arī Kamārces-Packules kanāls, kas atnes Kamārces upes ūdeņus.
Packuli šķērso valsts autoceļš P122. Tās krastos atrodas Tārgales pagasta Packules ciems un Ventspils daļa Packules ciems.
Ahrar al-Sham
Harakat Ahrar al-Sham al-Islamiyya (ar — 'Brīvās Levantes tautas islāmiskā kustība'), pazīstama kā Ahrar al-Sham, ir islāmistu un salafistu militāra koalīcija, kas Sīrijas pilsoņu karā cīnās pret Bašāra al Asada Sīrijas valdību. Saūda Arābija, Turcija un Katara finansē Ahar al-Sham.
Latvijas Avīze
"Latvijas Avīze" (līdz 2003. gadam — Lauku Avīze) ir Latvijas dienas laikraksts, iznāk latviešu valodā piecas reizes nedēļā (pirmdiena, otrdiena, trešdiena, ceturtdiena, piektdiena). Laikrakstam ir arī vairāki pielikumi.
Vēsture
1988. gada janvārī sāka izdot laikrakstu "Lauku Avīze", 1991. gadā nodibināja AS "Lauku Avīze" (kopš 2017. gada — AS "Latvijas Mediji" ). 2003. gadā "Lauku Avīzi" pārdēvēja par "Latvijas Avīzi". Izdevniecība AS “Lauku Avīze” 2013. gadā strādājusi ar 23 140 eiro peļņu un 4 855 528 eiro apgrozījumu. 2013. gadā, salīdzinot ar 2012. gadu, “Lauku Avīze” nopelnījusi trīs reizes vairāk, bet apgrozījums ir samazinājies par 2%.
Par laikrakstu
“Latvijas Avīze” ir nacionāli konservatīvs dienas laikraksts. “Latvijas Avīze” ik dienu atspoguļo un analizē sabiedriski politiskus notikumus un citas norises Latvijā un pasaulē. Laikraksts ieguva "Latvijas Pasta" preses abonēšanas gada balvu nominācijā "2018. gadā visvairāk piegādātais izdevums".
LA.lv
Ar laikrakstu ir saistīts interneta ziņu portāls "LA.LV". 2020. gada oktobrī portāla galvenais redaktors Atis Sauka paziņoja, ka LA.LV veidos no laikraksta atšķirīgu saturu un maina savu vizuālo identitāti. Tā paša gada maijā portāls paziņoja par iekļaušanos televīzijas kanāla "Rīga TV24" struktūrā, kanālam piedāvājot savu saturu izvietošanai LA.LV.
Ručs un Norie
"Ručs un Norie" ir 2015. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisore ir Ināra Kolmane.
Sižets
Norie Tsuruta, antropoloģijas maģistratūras studente no Japānas, ierodas Latvijā. Viņas mērķis šeit ir rakstīt maģistra darbu par suitu novadu. Novadā viņa satiek vienu no vecākajām suitu sievām — Mariju Steimani, sauktu par Ruču. Norie iemācās gan latviešu valodu, gan dziesmas. Antropoloģiskā interese palēnām pārvēršas gara tuvībā, kura turpinās arī tad, kad Norie atgriežas Japānā.
Raimonds Briedis
Raimonds Briedis ir latviešu literatūrzinātnieks un Latvijas Kultūras akadēmijas profesors. Kopš 1992. gada Latvijas Kultūras akadēmijas Kultūras teorijas un vēstures docētājs, vēlāk arī katedras vadītājs. Pētnieks Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūtā (1989—2015). No 1998. līdz 2009. gadam bijis žurnāla "Letonica" redaktors. Kā eksperts piedalījies Latvijas kultūras kanona izveides darba grupā. Darbojies Valsts kultūrkapitāla fonda ekspertu komisijā literatūras nozarē.
2006. gadā saņēmis Latvijas Literatūras gada balvu literatūrzinātnē.
Hanters Baidens
Roberts Hanters Baidens (en; dzimis ) ir amerikāņu jurists, kurš ir 46. ASV prezidenta Džo Baidena dēls. Hanters Baidens ir jurists un investīciju konsultants. Dibinājis ieguldījumu un kosultāciju firmu "Rosemont Seneca Partners".
Spoguļvīrs
"Spoguļvīrs" ir 2015. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisore ir Agnese Laizāne.
Malcāni
Malcāni ir ciems Šķaunes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 311 km attālumā no Rīgas.
Spoguļvīrs
Sižets
Topošais jurists Viks sapņo par karjeras panākumiem, tomēr ceļā uz tiem atrodas nedrošība un kautrība. Pēc tam, kad Viku uzrunā noslēpumains svešinieks Spoguļvīrs, viņš piekrīt sadarboties. Tomēr Viks nenojauš, ka drīzumā zaudēs kontroli pār savu dzīvi.
Malcāni
Ciema apkārtnē atrodas Malcānu ezers, no kura iztek Malcenka.
Žans Filips Žantilo
Žans Filips Žantilo (fr; dzimis ) ir Monako FIDE meistars šahā (2010).
Biogrāfija
2004. gadā uzvarējis Monako šaha čempionātā. 2015. gadā piedalījies Maķedonijas atklātajā šaha čempionātā, kurā 50 šahistu konkurencē izcīnījis 9. vietu.
Ogres iela
Ogres iela var būt:
Pāvila iela (Jūrmala)
Ielu savienojumi
Pāvila iela ir savienota ar šādām ielām:
Barbara Buša
Barbara Buša (en; dzimusi Pīrsa, dzimusi, mirusi ) bija ASV pirmā lēdija no 1989. gada līdz 1993. gadam. Viņa bija 41. ASV prezidenta Džordža H. V. Buša sieva un 43. ASV prezidenta Džordža V. Buša māte.
Barbara Buša piedzima Manhatanā Ņujorkas štatā. Viņas tēvs Mārvins Pīrss bija attāls ASV 14. prezidenta Frenklina Pīrsa radinieks. 16. gadu vecumā viņa iepazinās ar vēlāko ASV prezidentu Džordžu Herbertu Volkeru Bušu. 18 mēnešus pēc iepazīšanā, tieši pirms Džordžs H. V. Bušs devās uz Otro pasaules karu, viņi saderinājās. Pēc atgriešanās no kara viņi apprecējās. Vairākus mēnešus pēc laulībām, kad Džordžs H. V. Bušs atsāka mācības Jeila Universitātē, Barbara strādāja universitātes pilsētiņā. Jaunlaulātie apmetās nelielā dzīvoklī Trentonā, Mičiganas štatā. Viņiem bija seši bērni: Džordžs V. Bušs (dzimis 1946. gadā, bija ASV prezidents), Paulīne Robinsona Buša (1949—1953, nomira no leikēmijas), Džebs Bušs (1953, bija Floridas gubernators), Nīls Malons Bušs (1955), Mārvins Pīrss Bušs (1956) un Dorotija Buša (1959). Viņu laulības 73 gadi ir ilgākais laiks, ko kāds no ASV prezidentiem ir nodzīvojis laulībā. Barbara Buša, pildot pirmās lēdijas pienākumus no 1989. līdz 1993. gadam un otrās lēdijas pienākumus no 1981. līdz 1989. gadam, cīnījās par vispārējas rakstpratības panākšanu un nodibināja ģimeņu rakstpratības fondu. Barbara Buša nomira.
Viesturi (stacija)
Viesturi ir dzelzceļa pieturas punkts līnijā Jelgava—Liepāja starp pieturām 50. km un Dorupe. Stacijas ēka saglabājusies līdz mūsdienām kā dzīvojamā māja. Uz Viesturu staciju kursē 19. Jelgavas pilsētas autobuss, bet vienreiz dienā — arī 1. autobuss.
Vēsture
Stacija tika atvērta 1925. gadā ar nosaukumu Tērvete. 1935. gadā nosaukums tika mainīts uz Viesturi. Otrā pasaules kara laikā pieturas punkta nosaukums tikai vāciski bija Brandenburg. Viesturos līdz 2001. gada augustam apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja, bet līdz 2010. gada 15. februārim — dīzeļvilciens Rīga—Reņģe. Kopš 2010. gada 15. februāra pieturas punkts bija neizmantots, bet no 2015. gada 25. oktobra līdz 11. decembrim Viesturos pieturēja vilciens Rīga—Dobele—Rīga un Rīga—Liepāja (uz Rīgu — 7:10 darbdienās; uz Dobeli — 19:20 pirmdienās līdz ceturtdienās; piektdienās uz Liepāju). Biļetes cena uz Rīgu bija 2,30 eiro, bet uz Dobeli 1,20 eiro.
2019. gada jūlijā nojaukts Liepājas virziena perons.
Salacas iela
Salacas iela var būt:
Wake Up Call
Wake Up Call ir britu YouTube personības un repera KSI dziesma no viņa debijas studijas albuma Dissimulation (2020). Dziesmā kā viesmākslinieks piedalās amerikāņu reperis un dziedātājs Trippie Redd. Dziesmu producēja S-X un Mally Mall. To digitālai lejupielādei un straumēšanai izdeva RBC Records un BMG 2020. gada 31. janvārī kā otro singlu no albuma. Pop-repa skaņdarbs, tā teksti ir par to, kā KSI ir pierādījis, ka viņa apšaubītāji kļūdās, un kā viņi beidzot pieņem viņa panākumus.
Aleksandrs Kuprins
Aleksandrs Kuprins (dzimis, miris ) bija krievu rakstnieks.
Dzīvesstāts
Dzimis sīka ierēdņa ģimenē. Pēc dēla piedzimšanas tēvs nomira ar holēru. Sešu gadu vecumā Maskavā zēns tika nodots bāreņu skolā, ko absolvēja 1880. gadā. Tajā pašā gadā Kuprins iestājās karaskolā (Otrajā Maskavas kadetu korpusā), bet 1887. gadā pabeidza Aleksandra Kara skolu. Līdz 1894. gadam karadiesnestā, vēlāk demobilizējās un nomainīja daudzas profesijas, daudz ceļodams pa Krievijas impēriju, sevišķi tās Ukrainas daļu. 1889. gadā publicēja pirmo darbu, bet par slavenību kļuva pēc noveles "Divkauja" publicēšanas 1905. gadā. Pēc Oktobra revolūcijas dzīvoja Gatčinā. Kad pilsētā ienāca balto spēki Judeniča vadībā, iestājās Ziemeļrietumu armijas sastāvā. Pēc tās sagrāves devās emigrācijā. Dzīvoja Parīzē, līdz 1937. gadā ar valdība atļauju atgriezās PSRS. Miris 1938. gadā.
Ātrā palīdzība (2022. gada filma)
"Ātrā palīdzība" (en) ir 2022. gada ASV spraiga sižeta trillera filma, kuras režisors ir Maikls Bejs. Filma veidota pēc 2005. gada tāda paša nosaukuma Dānijas filmas motīviem. Galvenās lomas atveidojuši Džeiks Jillenhols, Jahja Abduls-Matīns II, Eisa Gonsalesa. Sižets vēstī par diviem banku laupītājiem, kas nolaupa ātrās palīdzības automašīnu un sagūsta divus neatliekamās palīdzības sniedzējus par ķīlniekiem.
Par filmas veidošanu paziņoja 2015. gadā, bet pēc vairākām izmaiņām veidošanas procesā, pagāja vairāki gadi līdz filmēšanas sākumam. 2020. gadā COVID-19 pandēmijas ierobežojumi aizkavēja Beja plānus citas filmas režisēšanai un viņš piekrita režisēt šo filmu. Filmēšana norisinājās pandēmijas uzliesmojuma vidū Losandželosas centrā.
Filmas pirmizrāde Latvijā notika, bet ASV kinoteātros to demonstrēja tikai no. Filmas izplatītājs ir Universal Pictures. Filmai ir slikti pasaules kases ieņēmumi, tā ir nopelnījusi vairāk nekā 51 miljonu ASV dolāru pie 40 miljonu budžeta, un saņēmusi dažādas kritiķu atsauksmes. Kamēr tiek kritizēts filmas sižets, slavēta tiek Beja režija, īpaši izceļot spraigā sižeta ainas, par kurām vairāki kritiķi izteikušies, ka Bejs atguvis savu veco formu.
Bogdans Makovejs
Bogdans Makovejs (ro, dzimis ) ir Rumānijā dzimis bijušais Moldovas kamaniņu braucējs. Dzimis Rumānijā, taču vēlāk kopā ar ģimeni pārcēlies dzīvot uz Moldovu. Ar kamaniņu sportu nodarbojas kopš 13 gadu vecuma, no 2003. gada startē starptautiskās sacensībās. Piedalījies trijās olimpiskajās spēlēs. Augstāko vietu ieguvis 2006. gada olimpiskajās spēlēs Turīnā — 30. Dzīvo un trenējas Rumānijā, šobrīd — kamaniņu sporta treneris.
Zigurds Akmentiņš
Zigurds Akmentiņš (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
1955. gadā absolvējis Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti. No 1955. gada darbojies Liepājas teātrī. Publicējies presē (rakstījis par Liepājas teātra vēsturi un aktieriem).
No 1958. gada bija Latvijas Teātra darbinieku savienības biedrs.
Upes iela
Upes iela var būt:
Nakts autobusa maršruts N7
'''N7. nakts autobusa maršruts''' bija Rīgas sabiedriska transporta maršruts, kas kursēja no Centra uz Ķengaragu. Kursēja naktīs no piektdienas uz sestdienu un no sestdienas uz svētdienu. Tika slēgts 2020. gada 21. martā, sākoties COVID-19 pandēmijai Latvijā.
Maršruts tika atklāts 2011. gada 10. jūnijā, bet slēgts 2020. gada 21. martā, sākoties COVID-19 pandēmijai Latvijā.
Maršruts
Centrs — Ķengarags kursēja pa šādām ielām: Marijasiela Gogoļa iela, Firsa Sadovņikova iela, Ludzas iela, Lauvas iela, Lomonosova iela, Lubānas iela, Salaspils iela, Rušonu iela, Prūšu iela, Ikšķiles iela, Lokomotīves iela un Višķu iela.
Ķengarags — Centrs kursēja pa šādām ielām: Višķu iela, Lokomotīves iela, Ikšķiles iela, Prūšu iela, Rušonu iela, Salaspils iela, Lubānas iela, Lomonosova iela, Lauvas iela, Kalna iela, Lazdonas iela, Firsa Sadovņikova iela, Gogoļa iela un Marijas iela.
Pieturvietas
Maršrutā bija 42 pieturas, pa 21 katrā virzienā.
Vebstera—Senlagē metode
Vebstera—Senlagē metode ir metode, ar kuru aprēķina vēlēšanu rezultātus vairākās valstīs, ieskaitot Latviju, kurās ir proporcionālā vēlēšanu sistēma, vēlēšanās balsojot par partiju sarakstiem. Tāpat metodi izmanto arī Bosnijā un Hercegovinā, Irākā, Kosovā, Jaunzēlandē, Norvēģijā un Zviedrijā, kā arī daļēji Vācijā un Dānijā. Metode nosaukta amerikāņu politiķa Denjela Vebstera un franču matemātiķa Andrē Senlagē vārdos.
Vebsters ierosināja izmantot savu metodi 1832. gadā. Pēc desmit gadiem, 1842. gadā, šī metode tika pieņemta proporcionālam vietu sadalījumam Amerikas Savienoto Valstu kongresā. Pēc tam to aizstāja ar Hemiltona metodi. Tomēr 1911. gadā tika atjaunota Vebstera metode. Metode atkal tika aizstāta 1940. gadā, šoreiz ar Hantingtona-Hilla metodi. Francijā šo metodi savā 1910. gada rakstā aprakstīja Andrē Senlagē. Eiropā Vebstera metode nebija zināma līdz pat Otrajam pasaules karam.
Metodes apraksts
Vēlēšanu rezultātus aprēķina, balsu skaitu ierakstot tabulā, kurā rindu skaits atbilst ievēlēto deputātu skaitam, un piešķirot mandātu katrā solī (tabulas rindā) partijai ar vislielāko aprēķināto mandāta kvotu šajā rindā.
Tiek izmantota formula:
kur:
Kopējo balsu skaitu partijai izdala ar skaitli, ko aprēķina šīs partijas mandātu skaitu šajā solī pareizinot ar divi un pieskaitot vienu. Lai kādu partiju ievietotu aprēķinu tabulā, bieži vien attiecīgās valsts tiesību aktos ir noteikts kāds nosacījums, piemēram, Latvijā tai ir jāiegūst vismaz 5% no visām balsīm, ieskaitot nederīgās.
Aprēķina piemērs
Piemēram, 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās Latvijā sešas partijas pārvarēja 5% robežu, bet pēc tabulas aprēķiniem tikai piecas no tām saņēma mandātus. Divus mandātus ieguva Jaunā Vienotība, Saskaņa un Nacionālā apvienība. Attīstībai/Par! un Latvijas Krievu savienība pa vienam, bet Zaļo un Zemnieku savienība neieguva nevienu mandātu. Pārējās partijas nepārvarēja 5% robežu un netika iekļautas tabulā.
Dmitrijs Makarovs
Dmitrijs Makarovs (dzimis ) ir bijušais krievu hokejists, centra uzbrucējs. Visas profesionāļa karjeras 17 sezonas Makarovs aizvadīja dažādos Krievijas Superlīgas un Kontinentālās hokeja līgas klubos.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru sāka 2002.—03. gada sezonā, kad debitēja Krievijas Superlīgas kluba Magņitogorskas "Metallurg" rindās. 2003.—04. gada sezonu uzbrucējs pamatā aizvadīja Krievijas Augstākās līgas vienībā Kurgānas "Zauralie". 2004.—05. gada sezonas gaitā tika aizmainīts uz Ufas "Salavat Julajev", kuras rindās nostiprinājās Krievijas Superlīgā.
2007.—08. gada sezonu sāka Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindās, sezonu noslēdzot kā komandas rezultatīvākais spēlētājs. Arī turpmākajās sezonās Makarovs bija viens no vadošajiem komandas spēlētājiem. No 2011. līdz 2013. gadam spēlēja Ņižņijnovgorodas "Torpedo" rindās. 2013.—14. gada sezonā atgriezās Ufas "Salavat Julajev" rindās, sezonu noslēdzot kā komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2017.—18. gada sezonas ievadā spēlēja Hantimansijskas "Jugra" sastāvā, taču tad noslēdza spēlētāja karjeru.
Packules ciems
Packules ciems (arī Packulciems, Packule, ) ir ciems Ventspils novada Tārgales pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 4,9 km no pagasta centra Tārgales, 7,7 km no novada centra Ventspils un 190,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Packules upes krastos. Uz rietumiem no ciema atrodas Ventspils pilsētas daļa ar tādu pašu nosaukumu - Packules ciems.
Steisija Keša
Pornofilmās filmējusies kopš 2001. gada. Kopumā filmējusies vairāk kā 60 filmās.
Fausts (filma)
"Fausts" (de) ir 1926. gada Veimāras republikas mēmā filma, kuras režisors ir F. V. Murnavs. Filmā galvenās lomas atveido Jesta Ekmans, Emīls Janningss, Kamilla Horna, Viljams Dīterls, Frīda Riharda un Iveta Gilbēra. Filma balstīta uz Johana Volfganga fon Gētes tāda pašā nosaukuma lugu.
Filmas "Fausts" pirmizrāde notika un to uzņēma UFA studijā. Šī bija Murnava pēdējā filma Vācijā, pēc kuras viņš pārcēlās uz Holivudu, lai noslēgtu līgumu ar Viljamu Foksu un režisētu filmu Sunrise: A Song of Two Humans (1927). Filmu slavē par tajā izmantotajiem specefektiem un to uzskata par vienu no vācu ekspresionisma paraugiem.
Deklans Raiss
Deklans Raiss (en, dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Raiss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Arsenal FC un Anglijas futbola izlasi.
Andris Akmentiņš
Andris Akmentiņš (īstajā vārdā Andris Grīnbergs, dzimis Valmierā) ir latviešu dzejnieks un prozaiķis, atdzejotājs.
Deklans Raiss
Sasniegumi
West Ham United
Andris Akmentiņš
Biogrāfija
1987. gadā izglītību ieguvis Valmieras 5. vidusskolā. 1994. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti. 1992. gadā bija laikraksta "Neatkarīgā Cīņa" žurnālists. No 1993. līdz 1994. gadam bijis izdevniecības "Zvaigzne" mārketinga direktors. 1996. gadā sācis strādāt reklāmas aģentūrā "Bates ADM".
Deklans Raiss
Sasniegumi
Arsenal
Andris Akmentiņš
Biogrāfija
Publicējies kopš 1988. gada, kopš 1994. gada ir Latvijas Rakstnieku savienības biedrs. Atdzejojis krievu dzeju, vairākkārt tekstgrupas "Orbīta" autorus, tulkojis arī bērnu grāmatiņas izdevniecībā "Egmont Latvia" un rakstījis tekstus bērnu teātra izrādēm un multiplikācijas filmām. Sērijā "Mēs. Latvija, XX gadsimts" uzrakstījis romānu "Skolotāji", kurā apcerējis latviešu inteliģences likteņus Hruščova atkušņa laikā, par prototipiem izmantojot savas dzimtas piederīgo dzīvesstāstus. Sērijā "Es esmu..." uzrakstījis romānu "Meklējot Ezeriņu", kura centrā ir latviešu rakstnieks Jānis Ezeriņš.
1992. gadā saņēmis Klāva Elsberga prēmiju par dzejas publikācijām periodikā. 2019. gadā saņēmis AKKA/LAA Autora balvu un Dzintara Soduma balvu par romānu "Skolotāji".
Deklans Raiss
Sasniegumi
Anglija
Mārtiņš Dzierkals
Mārtiņš Dzierkals (dzimis ) ir latviešu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2023) Dzierkals spēlē Čehijas Ekstralīgas vienībā Motor České Budějovice.
Spēlētāja karjera
Karjeru uzsācis SK Sāga 18 sastāvā. Tās rindās 2012.—13. gada sezonā kļuva par Latvijas U-18 čempionāta rezultatīvāko spēlētāju. Nākamajā sezonā komandas rindās spēlēja jau Latvijas U-20 līgā. 2014.—15. gada sezonu uzsāka Latvijas hokeja līgas kluba Ogre/Sāga 18 sastāvā, taču vien pēc sešām aizvadītām spēlēm pievienojās MHL vienībai HK Rīga. Komandā hokejists iejutās sekmīgi, sezonu noslēdzot ar 28 rezultativitātes punktiem 32 spēlēs.
Pēc sezonas noslēguma Dzierkalu 2015. gada NHL draftā izvēlējās Toronto "Maple Leafs". Rudenī hokejists piedalījās arī komandas treniņnometnē, taču tad pievienojās QMJHL klubam Rouyn-Noranda Huskies. Savā debijas spēlē Dzierkals atzīmējās ar vārtiem un rezultatīvu piespēli, bet sezonu noslēdz ar 67 rezultativitātes punktiem 59 aizvadītās spēlēs. Kopā ar "Huskies" Dzierkals kļuva par līgas čempionu. 2017. gada vasarā Dzierkals noslēdza viena gada līgumu ar AHL vienību Toronto "Marlies", taču sezonas gaitā tās sastāvā aizvadīja tikai četras spēlēs, lielāko daļu sezonas pavadot ECHL.
2018. gada augustā noslēdza viena gada līgumu ar Rīgas "Dinamo". Sezonas gaitā atzīmējās ar 13 punktiem 42 spēlēs, tika nominēts KHL labākā debitanta balvai. Nākamo sezonu aizvadīja SM līgas vienībā Mikeli "Jukurit", taču tad atgriezās Rīgā.
Latvijas hokeja izlases rindās debitēja 2016. gada 30. augusta pārbaudes spēlē pret Dāniju. Jau divas dienas vēlāk, Olimpiskās kvalifikācijas spēlē pret Austrijas izlasi Dzierkals guva arī savus pirmos vārtus Latvijas izlasē. Spēlējis 2019., 2023. gada Pasaules čempionātos. Junioru vecumā spēlējis 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem, kā arī 2014. un 2015. gada Pasaules čempionātos jauniešiem. 2015. gadā ar deviņiem punktiem sešās spēlēs bija izlases rezultatīvākais spēlētājs, palīdzot tai saglabāt vietu elites divīzijā.
Aleksandars Kolarovs
Aleksandars Kolarovs (sr; dzimis ) ir bijušais serbu futbolists, pārstāvējis arī Serbijas futbola izlasi, kur viņš ir bijis kapteinis.
Karjera
Karjeru sāka serbu klubā FK Čukarički, vēlāk pārgāja uz citu serbu klubu OFK Beograd. 2007. gada vasarā pārgāja uz Itālijas klubu Romas "Lazio".
2010. gadā Kolarovs pievienojās Mančestras "City", parakstot piecu gadu līgumu. 2014. gada jūnija Kolarovs parakstīja jaunu trīs gadu līgumu ar City.
2017. gada 22. jūlijā Kolarovs parakstīja trīs gadu līgumu ar AS Roma. 2020. gadā noslēdzis viena gada līgumu ar Internazionale. 2021. gadā kļuvis par Itālijas čempionu, bet 2022. gadā izcīnījis Itālijas kausu. 2022. gada jūnijā paziņojis par savas karjeras noslēgumu.
Serbijas futbola izlasē spēlējis 2010. gada FIFA Pasaules kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Lazio
Internazionale
Individuālie sasniegumi
Kolagēns
Kolagēns ir galvenais strukturālais proteīns, kas veido dzīvnieku saistaudus. Tas sastāda 25-35% no ķermeņa kopējā proteīnu daudzuma. Kolagēns visvairāk atrodams cīpslās, saitēs, ādā, skrimšļos, kaulos, starpskriemeļu diskos u. c. Kolagēnu lielākoties izdala saistaudu šūnas — fibroblasti. Pastāv vismaz 16 kolagēna veidi.
Kolagēna veidošana
Kolagēnu lielākoties izdala fibroblasti.
Pirmais kolagēna sintēzes etaps norisinās šūnā. Vispirms šūna uzņem vajadzīgās aminoskābes, piemēram, prolīnu. Graudainā endoplazmatiskā tīkla izstrādātais topošā kolagēna materiāls nokļūst tā lūmenā. Tajā veidojas ķēdes, norit (prolīna un lizīna) hidrolīze un glikolīze. Šādām trim ķēdēm jeb prekolagēna molekulām savijoties spirālē, rodas prokolagēna molekulas. Šo procesu var nomākt C vitamīna trūkums organismā. Prokolagēna molekulas garums ir 300 nm. Tās galos ir īpaši peptīdi (reģistra peptīdi), kas stabilizē molekulas un neļauj tām polimerizēties. Tad no graudainā endoplazmatiskā tīkla tās nokļūst Goldži kompleksā, kur tās tiek ietvertas membrānu pūšļos, un šūnas transportsistēma tos virza uz šūnas malu. Šeit prokolagēna molekulas eksocitozes ceļā nokļūst šūnstarpā, kur sākas kolagēno šķiedru veidošanās otrais etaps.
Malka (Andrupenes pagasts)
Malka ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas viesu māja.
Skeletons 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — vīrieši
Vīriešu skeletons bija viena no 2 disciplīnām skeletonā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Jandziņas bobsleja un kamaniņu trasē, Pekinā. 2022. gada 10. februārī tika aizvadīti pirmie divi braucieni, bet 11. februārī notika 3. un 4. brauciens. Olimpiskās medaļas tika pasniegtas saskaitot visu braucienu rezultātus. Sacensībās kopā bija pārstāvēti 25 sportisti no 15 valstīm.
Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Vācijas sportists Kristofers Grotērs (finiša rezultāts — 4:01.01), sudraba medaļu ieguva arī Vācijas sportists Aksels Jungs (finiša rezultāts — 4:01.67), bet bronzas medaļu ieguva Ķīnas sportists Vangans Jans (finiša rezultāts — 4:01.77). Visiem škiem sportistiem šī bija pirmā olimpiskā medaļa. Ķīnietis Jans izcīnīja pirmo olimpisko medaļu Ķīnai renes sporta veidos.
Latviju šajā disciplīnā pārstāvēja divi skeletonisti — Tomass Dukurs un Martins Dukurs. No viņiem labāko rezultātu ieguva Martins, kurš četru braucienu kopsummā ieguva 7. vietu (finiša rezultāts — 4:02.76), savukārt Tomass ierindojās 9. vietā (finiša rezultāts — 4:03.21).
Kvalifikācija
Sacensībām kopā varēja kvalificēties 25 sportisti, no vienas valsts ne vairāk kā trīs pārstāvji.
Sacensību kvotu sadale notika pamatojoties uz Pasaules ranga sarakstu 2022. gada 16. janvārī. Sportisti tika sarindori pēc viņu labākajiem septiņiem rezultātiem. Divas valstis varēja būt pārstāvētas ar trim sportistiem, sešas valstis varēja būt pārstāvētas ar diviem sportistiem, bet septiņas valstis varēja būt pārstāvētas ar vienu sportistu. Ķīnai kā spēļu rīkotājvalstij automātiski bija pieejama viena pārstāvja kvota. Lai piedalītos olimpiskajās spēlēs, sportistam bija jābūt TOP 60 sarakstā.