cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kapsēde (stacija)
Vēsture
1932. gadā atvērts pieturas punkts līnijā Liepāja—Ventspils. 1939. gadā šeit uzbūvēta ēka ceļa strādniekiem, kurā bija arī pasažieru uzgaidāmā telpa. Stacija tika slēgta 1996. gadā.
V8 dzinējs
V8 dzinējs ir iekšdedzes dzinēja konfigurācija, kurā cilindri izvietoti divās plaknēs pa 4 cilindriem katrā. Cilindru plaknes ir izvietotas leņķī, veidojot "V" veida formu. Visi cilindri ir savienoti ar vienu kloķvārpstu. V8 dzinēji ir izplatīti sacīkšu automašīnās — IRL, NASCAR, kopš 2006. gada arī Formula 1 izmanto šādas konfigurācijas dzinējus.
Vēsture
Pirmo V8 dzinēju 1902. gadā patentēja Leons Levavasē, 1904. gadā šo dzinēju uzstādīja gan uz ātrlaivām, gan pirmajām lidmašīnām. V8 dzinējs popularitāti ieguva 1904. gadā, kad Renault sāka ražot aviācijas dzinējus. 1914. gadā ASV kompānija Cadillac uzsāka V8 dzinēju masveida ražošanu autobūves vajadzībām.
Zigismunds Sirmais
Zigismunds Sirmais (dzimis Rīgā) ir latviešu vieglatlēts, startē šķēpa mešanā. Viņš ir 2016. gada Eiropas čempions, bijis Eiropas U-20 un U-23 čempions, kā arī pasaules rekordists junioriem (84,69 m 2011. gadā). Viņam ir otrs visu laiku labākais personiskais rekords Latvijā ar jaunās konstrukcijas šķēpu.
Karjera
XI Eiropas ziemas kausa izcīņā mešanas disciplīnās Bulgārijas galvaspilsētā Sofijā, uzvarot ar rezultātu 84,47 m, viņš laboja norvēģim Andrēasam Tūrkildsenam kopš 2001. gada piederējušo pasaules rekordu junioriem. Jāņa Lūša kausa izcīņā Bauskā viņš šo rezultātu uzlaboja līdz 84,69 m (Z. Sirmā pasaules rekords noturējās līdz 2016. gada jūlijam, kad Pasaules čempionātā junioriem to uzlaboja Nīradžs Čopra no Indijas). 2011. gada jūlijā kļuva par Eiropas U-20 čempionu ar rezultātu 81,53 m, kas ir arī jauns čempionāta rekords. 2011. gada Pasaules čempionātā Z. Sirmais startēja neveiksmīgi, ar 73,16 m tālu metienu ierindojoties 32. vietā. 2012. gada Eiropas čempionātā viņš kvalifikācijā ierindojās 23. vietā ar rezultātu 72,42 m, tādējādi nekvalificējās finālam. Neveiksmīgs bija arī Z. Sirmā starts, kur viņš kvalifikācijā palika bez rezultāta.
2013. gadā viņš uzvarēja Eiropas U-23 čempionātā.
2014. gadu Z. Sirmais ar savu personisko rekordu (86,61 m Ostravā) noslēdza 6. vietā pasaulē.
2016. gada Eiropas čempionātā Amsterdamā ar personisko rekordu 86,66 m kļuva par čempionu, kas ir viņa līdz šim augstākais sasniegums pieaugušo konkurencē.
Privātā dzīve
Z. Sirmais jau daudzus gadus ir pāris ar citu latviešu šķēpmetēju Līnu Mūzi, ir precējušies.
Vostok-5
Vostok-5 (Восток-5) bija PSRS kosmosa kuģis, kas piedalījās divu kuģu grupveida lidojumā.
Kosmosa kuģis tika palaists, un tajā atradās Valērijs Bikovskis. Divas dienas vēlāk, startēja Vostok-6 ar pirmo sievieti kosmosā Valentīnu Tereškovu.
Sākotnēji lidojums bija plānots astoņām dienām, bet Saules uzliesmojumu pieauguma dēļ Bikovskis uz zemes atgriezās pēc piecām dienām. Līdz šai dienai tas ir ilgākais viena cilvēka lidojums kosmosā.
Kosmosa kuģim radās problēmas ar tualeti, tādēļ kapsulā bija nepatīkama smaka. Atgriežoties uz zemes, nolaižamais aparāts neatdalījās no instrumentu nodalījuma kā paredzēts.
Starogardas apriņķis
Starogardas apriņķis ir apriņķis Polijā, Pomožes vojevodistes dienvidos. Robežojas ar Pomožes vojevodistes Hojņices, Koscežinas, Gdaņskas un Tčevas apriņķiem, kā arī Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Sveces un Tuholas apriņķiem.
1655. gads
1655. bija parastais gads, kas sākās piektdienā.
Kahvedži
Kahvedži (tr) ir turku cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Balsīgs labiodentāls eksplozīvs slēdzenis
Balsīgs labiodentāls eksplozīvs slēdzenis ir mutvārdu valodās reti sastopams līdzskanis, ko izrunā līdzīgi balsīgs bilabiāls eksplozīvs slēdzenis, tikai gaisa plūsmas noslēgšanai apakšlūpa tiek piespiesta augšzobiem, kā artikulējot balsīgs labiodentāls berzenis.
Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā šo skaņu attēlo ar simbolu kombināciju, attiecīgais X-SAMPA simbols ir <tt>b_d</tt>. Speciāls, IPA neiekļauts, simbols bieži tiek lietots bantu valodniecībā - db ligatūra .
Fonēmiski balsīgais labiodentālais eksplozīvais slēdzenis nav sastopams nevienā valodā. Alofoniski tas sastopams:
Raksturojumi
Balsīga labiodentāla eksplozīva slēdzeņa raksturojumi:
Atveidošana latviešu valodā
Latviešu valodā balsīgo labiodentālo eksplozīvo slēdzeni atveido ar burtu "b".
Alsunga (stacija)
Alsungas stacija var būt:
Vostok-6
Vostok-6 (Восток-6) bija PSRS kosmosa kuģis, ar kuru kosmosā devas pirmā sieviete Valentīna Tereškova.
Kosmosa kuģis tika palaists. Divas dienas agrāk, startēja Vostok-5, kurā lidoja Valērijs Bikovskis.
Riepa
Riepas ir gredzena formas detaļas, kas tiek apliktas ap dažādiem riteņiem. Tās lieto uz automašīnu, motociklu, divriteņu, kravas auto, lidmašīnu un citu spēkratu riteņiem. Riepas aizsargā riteņus, uzlabo saķeri ar braukšanas segumu, samazina bremzēšanas ceļa garumu un uzlabo vadāmību. Uz jebkuras riepas apmales ir uzrakstīta visa informācija — marķējums, kas attiecas uz konkrēto riepu: izmērs; tips un citi.
Ziemas riepas
Kad ceļa segums ir slidens, ieteicams lietot ziemas riepas. Ziemas riepas lieto, lai palielinātu tās saķeri ar ceļa segumu. Tās tiek ražotas laikapstākļiem, kad gaisa temperatūra ir zemāka par 7 °C.
Vostok-6
Tas bija pēdējais no Vostok 3KA sērijas.
Riepa
Riepu bojājumi
Riepā var būt sadūrušies svešķermeņi: skrūves, naglas un citi priekšmeti. Riepas pietiekami jāpiepumpē, riteņiem jābūt ir kārtīgi pieskrūvētiem.
Riepai var būt puns — kritiska situācija, kas traucēs mašīnas vienmērīgu gaitu, radīs pastiprinātu gumijas nodilumu puna lokalizācijas vietā un beigās puns var novest pie riepas pārsprāgšanas. Puns rodas, kad tiek pārrautas kordas (kārtainība) — kaprona auklas vai tērauda stieples. Korda ir gumijā ievērta bandāža, kas strādā, kā armatūra spiediena noturēšanai neizejot ārpus riepas tilpuma.
Upenieki (stacija)
Upenieki bija 1932. gadā atvērts pieturas punkts līnijā Liepāja—Ventspils. Šeit uzbūvēta ēka ceļa strādniekiem, kurā bija arī pasažieru uzgaidāmā telpa. Sākumā pieturu sauca par Ulmali, bet pēc gada tā tika pārdēvēta.
Bīskaps
Bīskaps (la, grc (epískopos) — 'uzraugs'). var būt: Bīskaps tiek ordinēts kā katoļu, tā arī pareizticīgo baznīcās.
Uzdevumi
Bīskapa galvenie uzdevumi: Bīskaps ir apustuļu pēctecis saskaņa ar Jēzus Kristus iedibināto kārtību. "Lai Evaņģēlijs Baznīcā vienmēr tiktu saglabāts neskarts un dzīvs, apustuļi par saviem pēctečiem atstāja bīskapus, viņiem uzticot savu mācīšanas sūtību".
Ordinācija — konsekrācija
Bīskapa jeb episkopāta pakāpe ir līdzdalības priesterībā augstākā pakāpe; bīskapa ordinācija — ordinācijas sakramenta pilnība, kuru baznīcas liturģiskā tradīcija un svēto tēvu balss sauc par augstāko priesterību, par svētā kalpojuma pilnību (summa).
Ordinācijas sakramenta svinēšana iekļaujas eiharistiskajā liturģijā, tai ir vairāki riti. Latīņu ritā pirmie riti ir ordinējamā priekšā stādīšana un izraudzīšana, bīskapa uzruna, ordinējamā iztaujāšana, Visu Svēto litānija, kuras laikā ordinējamais atrodas guļus stāvoklī altāra priekšā.
Ordinācijas sakramenta laikā jeb bīskapa konsekrācijā bīskaps veic īpašu galveno ritu — maģistērisku, reliģisku un liturģisku — uz nākamā bīskapa galvas veic roku uzlikšanu un īpašu konsekrācijas lūgšanu bīskapa kalpošanas nolūkā. Šī tradīcija ir atrodama Svētajos rakstos saukta grieķu: takseis, latīņu: ordinēs — tā liturģija runā par episcopo ordo. Ar šo sakramentu — roku uzlikšanu un iesvētīšanas vārdiem tiek dāvāta Svētā Gara žēlastība un tiek uzspiests svētais zīmogs, tā ka bīskapi izcilā un redzamā veidā ieņem paša Kristus- Mācītāja, Ganītāja un Virspriestera — vietu un darbojas Viņa personā. (la).
Pēc konsekrācijas seko riti, kas simboliski izsaka un piepilda notikušo noslēpumu — svaidīšana ar svēto hrizmu par zīmi īpašam Svētā Gara svaidījumam, kas dara auglīgu kalpojumu un pasniedz Evaņģēlija grāmatu un bīskapa insignijas jeb amata zīmes — gredzenu, gana zizli, mitru, krūšu krustu un palliju gadījumā, ja tiek konsekrēts par arhibīskapu-metropolītu.
Romas Katoļu baznīcā par bīskapu var kļūt kristīts vīrietis, kurš pieņem ordinācijas līdzdalības priesterībā sakramentu, šajā gadījumā tā augstāko pakāpi — episkopātu."Par bīskapu kārtas locekli kļūst sakramentālās iesvētīšanas spēkā un hierarhiskā vienotībā ar bīskapu kolēģijas galvu un locekļiem".
Darbība
Pēc bīskapa ordinācijas sakramenta jeb konsekrācijas norisinās ingress galvenajā diecēzes, kura bīskapam ir uzticēta, katedrālē vai baznīcā, kura laikā priesteri saliek paklausības solījumu jaunajam bīskapam. Ar šo brīdi bīskaps pārņem administratīvo varu. Šajā baznīcā vai katedrālē arī atrodas bīskapa sēdeklis jeb katedra, kas izsaka svētsapulces priekšsēža lomu.
Katram bīskapam kā Kristus vietniekam ir pastorāls pienākums pret sev uzticēto atsevišķo Baznīcu (diecēzi vai diecēzēm), bet tajā pašā laikā viņš ir aicināts kopā ar saviem brāļiem episkopātā koleģiāli rūpēties par visām Baznīcām. Bīskaps saņem Ordinācijas sakramenta pilnību, kas viņu iekļauj bīskapu kolēģijā un dara par viņam uzticētās vietējās Baznīcas galvu. Katoļu Baznīcas bīskapi kā apustuļu pēcteči un bīskapu kolēģijas locekļi ir līdzdalīgi apustuliskajā atbildībā un visas Baznīcas sūtībā, pakļaujoties Romas pāvesta, Svētā Pētera pēcteča, autoritātei.
Pie bīskapa insignijām pieder: gredzens, gana zizlis, mitra, krūšu krusts, kā arī arhibīskapiem-metropolītiem — pallijs.
Bīskaps ikdienā nēsā liturģisku apģērbu — sutanu.
Latvijas Romas Katoļu Baznīcas bīskapu kolēģija
Bīskapi ir pēc to administratīvās teritorijas.
Latvijas Evaņģēliski Luteriskās Baznīcas bīskapu kolēģija
Iekļaujas sekojoši bīskapi:
Latvijas Pareizticīgās Baznīcas bīskapi
Baznīcu vada trīs Virsgani :
Pirktspējas paritāte
Pirktspējas paritāte ekonomikā ir teorētisks cenu salīdzīnājums, ko aprēķina, balstoties uz kāda preču groza cenu katrā valūtā tās pamatvalstī. Tas bieži būtiski atšķiras no tirgus valūtas kursa, jo arī vienā valūtā preču cenas mēdz atšķirties dažādās valstīs ģeogrāfiskās situācijas, ražošanas atšķirību un tirgus īpatnību dēļ.
Pirktspējas paritāti bieži lieto tirgus kursa vietā, lai salīdzinātu dažādu valstu un valūtu ekonomiskos rādītājus - jo tad tiek atspoguļots konkrēts preču daudzums vai labklājības līmenis, neņemot vērā cenu atšķirības.
Sapņotāji (filma)
"Sapņotāji" (The Dreamers) ir Lielbritānijas, Itālijas un Francijas kopražojuma drāma. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas kinofestivālā, kur tā kļuva par vienu no kinofestivāla centrālajiem notikumiem. "Sapņotājos" ir ļoti daudz atklāti erotisku, pat šokējošu ainu: homoseksuāls akts, nevainības zaudēšana, incesta mēģinājums. Filma tāpēc tika vērtēta pretrunīgi, īpaši ASV. ASV filmas pilnā versija tika vērtēta ar NC-17.
Sižets
Filma stāsta par 1968. gada Parīzi, kur norisinās politiskie nemieri un ir seksuālās brīvības laiks. Demonstrācijas laikā Metjū iepazīstas ar Teo un Izabellu — bagātu intelektuāļu bērniem. Kaislīgie kino mīļotāji pierunā Metjū dzīvot kopā ar viņiem. Lepnajā dzīvoklī Teo un Izabella guļ kopā vienā gultā, kopā iet vannā un izspēlē dažādas epizodes no savām mīļākajām filmām. Metjū šeit sastopas ne tikai ar diskusijām par kino, bet arī ar Izabellas vēlmi iepazīt mīlestības pasauli. Brālis un māsa eksperimentē ar kārdinājumiem un jūtām, un drīz vien šokētais Metjū tiek iesaistīts dīvainajās izpriecās.
Zakopane
Zakopane ir pilsēta Polijas galējos dienvidos, Mazpolijas vojevodistē, Podhales reģionā, Tatru kalnu piekājē. Viens no pazīstamākajiem Polijas kūrortiem. Kalnu slēpošanas, alpīnisma un tūrisma centrs. Neformāli pilsēta tiek saukta par "Polijas ziemas galvaspilsētu". Poļu etniskās grupas - guralu kultūras centrs.
Rakstos Zakopane pirmoreiz minēta 17. gadsimtā. 19. gadsimtā attīstījās kā metalurģijas centrs. No 19. gadsimta beigām sākās Zakopanes kā kūrorta attīstība. 1899. gadā pilsētā tika ierīkota dzelzceļa līnija, kas deva impulsu kūrorta attīstībai. 1940. gadā Zakopanē notika Gestapo un NKVD konference, kurā apsprieda abu dienestu sadarbību cīņā pret Polijas pretošanās kustības dalībniekiem.
Zakopane ir tramplīnlēcēja Kamila Stoha (Kamil Stoch, 1987) dzimtā pilsēta.
Maldīviešu valoda
Maldīviešu valoda jeb divehi ir indoāriešu saimes valoda, kurā runā vairāk nekā 300 000 cilvēku Maldīvu salās un ziemeļos no tām esošajā Indijai piederošajā Minikojā, kur to sauc par mahlu. Maldīviešu valoda ir tuvu radniecīga singāļu valodai. Valodas attīstību ietekmējušas dažādas valodas, no kurām nozīmīgākā ir arābu valoda. Citas ir malajālama, franču, persiešu, portugāļu un angļu valoda.
No maldīviešu valodas cēlies tāds vispārzināms termins kā atols (atolhu).
1992. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona
'''Latvijas futbola 1. līgas 1992. gada sezona''' bija 1. Pirmās līgas sezona. Pirmajā līgā piedalījās 14 komandas, kas aizvadīja divu riņķu turnīru. Par 1. līgas čempioniem kļuva "Decemviri".
Turnīra tabula
Sp = Aizvadītās spēles; U = Uzvaras; N = Neizšķirti; Z = Zaudējumi; + = Gūtie vārti; - = Zaudētie vārti; V = Vārtu starpība; Pkt = Punkti * Dublieru komandas, kuras 1. līgas čempionātā startēja ārpus konkurences.
Vircava (upe)
Vircava (lt) ir Lielupes kreisā krasta pieteka Latvijā (Jelgavas pilsētā un Jelgavas novadā) un Lietuvā (Šauļu apriņķī). Sākas Lietuvā Pašvitines seņūnijā Linkuvas galamorēnas vaļņa ziemeļu nogāzē. Tek ziemeļu virzienā pa Zemgales līdzenumu. Baseins garš un šaurs, upes gultne lielākajā daļā tecējuma regulēta, iztaisnota. Ietek Lielupē Jelgavas pilsētas dienvidaustrumos (pie Sieramuižas). Lielākās pietekas ir Ašvine, Audruve (52 km), Eleja (32 km; kreisās). Lietuvā uz upes izbūvēta Drasutaiču ūdenskrātuve. Upi šķērso autoceļi A8, P94, P103 (Latvijā) un 209 (Lietuvā). Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Kārniņi, Mežciems, Vircava, Lielvircava, Bērvircava (Latvijā), Mindaugi (Lietuvā).
Autortiesības
Autortiesības ir autora personisko nemantisko un mantisko tiesību kopums uz paša radītu intelektuālo darbu tā materiālajā formā. Šīs tiesības veido divas daļas: personiskās jeb morālās un mantiskās jeb ekonomiskās tiesības. Latvijas Republikas teritorijā tās nosaka Autortiesību likums un primārais to uzdevums ir aizsargāt autora darbu pret neatļautu lietošanu.
Tas ir izņēmuma tiesību veids (tiesību īpašnieks var atļaut vai aizliegt izmantot viņa darbu), kuru subjekts ir literārā vai mākslas darba autors, bet objekts — šī autora darbs. Autortiesības tiek attiecinātas uz jebkuriem darba izmantojuma aspektiem un veidiem. Tiesiskā režīma ziņā tās pielīdzināmas tiesībām uz materiālu lietu un stājas spēkā, tiklīdz darbs ir radīts, neatkarīgi no tā, vai darbs ir pabeigts vai nepabeigts. Tiesību piederības apliecināšanai nav nepieciešama īpaša reģistrācija vai citu formalitāšu ievērošana, taču, ja autors vēlas, lai citas personas būtu informētas par viņa autorību, tad viņš savas tiesības var demonstrēt ar autortiesību aizsardzības zīmi "©", autortiesību subjekta vārdu (nosaukumu) un darba radīšanas gadu. Kaut arī pastāv vispārpieņemtie autortiesību principi, definēti starptautiskajās konvencijās, katras atsevišķas valsts likumdošanā ir sastopamas arī atšķirības, kas attiecas uz šīs valsts jurisdikcijā radītajiem darbiem. Neaizskarot oriģināldarbu autoru tiesības, autortiesības aizsargā arī atvasināto darbu autoru tiesības. Likums nosaka, ka autoram ir tiesības izmantot savu darbu jebkādā veidā, atļaut vai aizliegt tā izmantošanu, saņemt atlīdzību par atļauju izmantot savu darbu un par darba izmantošanu.
Autortiesības un blakustiesības (blakustiesības aptver izpildītāju, televīzijas un radio raidorganizāciju, fonogrammu producentu un mākslas filmu producentu tiesības — dažreiz sauktas arī par saistītajām tiesībām) ir daļa no intelektuālā īpašuma tiesībām, kas radītas tiesību sistēmā, lai vairotu jaunradi un aizsargātu sākotnējā radītāja īpašumtiesības. Tiesību sistēmā autortiesības un blakustiesības sastāda tikai daļu no intelektuālā īpašuma tiesībām. Cita daļa sastāv no rūpnieciskā īpašuma tiesībām (tādām kā patenti). Autortiesības no citām intelektuālā īpašuma tiesībām atšķiras arī ar to, ka autortiesības rodas pēc darba radīšanas bez atsevišķas šo tiesību atzīšanas procesa nepieciešamības.
No autortiesībām izriet to objekti, lietotāju tiesības, blakustiesības, autortiesību kolektīvais pārvaldījums, autortiesību licence, autortiesību licences līgums, autortiesību līdzsvars u.c.
Autortiesību objekts, subjekts un tā tiesības
Autors kā autortiesību subjekts autortiesības uz darbu var izmantot pats, var nodot savas mantiskās tiesības arī jebkurai citai personai, šai personai kļūst par autortiesību subjektu, un var arī nodot tiesību pārvaldīšanu autoru mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijai. Autora nāves gadījumā par autortiesību subjektiem saskaņā ar Civillikumā noteikto kārtību (likumisko, testamentāro vai līgumisko) kļūst viņa mantinieki. Tiesību pārņēmēji pārņem tikai mantiskās tiesības (mantinieki daļēji arī personiskās tiesības), jo arī pēc nāves autors saglabā autorību — neviens cits nevar kļūt par šī darba autoru.
Saskaņā ar Latvijas Autortiesību likumu darba autoram ir šādas: Personiskās jeb morālās tiesības: Mantiskās tiesības:
Latvijas Krimināllikumā ir paredzēts sods par autortiesību un blakustiesību pārkāpšanu, par autorības piesavināšanos vai līdzautorības uzspiešanu, kā arī par piespiešanu atteikties no autorības (KL 148. pants). Noteikts arī sods par nelikumīgām darbībām ar autortiesību un blakustiesību objektiem (KL 149. pants).
Autortiesību pārkāpšana
Autortiesības tiek pārkāptas 3 pamatgadījumos: Kā arī sīkāk atrunātos papildu gadījumos (piemēram, literāra darba tulkošana un publicēšana bez atļaujas, pārāk liela darba fragmenta citēšana bez atļaujas, darba izkropļošana u.c.).
Darba izmantošana
Lai iegūtu darba izmantošanas tiesības, darba izmantotājam ir jāsaņem autortiesību subjekta atļauju. Šī atļauja var tikt izsniegta gan licences līguma, gan licences veidā, un jāsaņem pirms darba izmantošanas uzsākšanas — darbu nedrīkst izmantot, ja atļauja nav saņemta. Autortiesību likuma 2. pants nosaka, ka autortiesības tiesiskā režīma ziņā tiek pielīdzinātas tiesībām uz kustamu mantu LR Civillikuma izpratnē. Autors savas tiesības var nodot tikai ar līguma palīdzību, kuru apstiprina abas puses, bet vienpusējs solījums, kuru vēl nav pieņēmusi otra puse, nedibina nekādas saistības (LR Civillikums, 1511.-1513. pants).
Izmantotāju tiesības:
Autortiesības ir privātas tiesības, un autora darba izmantošanā abas puses ir līdzvērtīgas, savas civiltiesiskās attiecības var veidot, tikai savstarpēji vienojoties. Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā definētas katra cilvēka tiesības uz viņa radīto darbu aizsardzību, vienlaikus rēķinoties arī ar organizētās sabiedrības tiesībām baudīt šī autora radītā darba augļus. To pašu nosaka arī ANO Starptautiskais pakts par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām.
Tiesību nodošana:
Autortiesības ietilpst privāto tiesību sfērā, t.i. tiesības izmantot darbu var tikt nodotas tikai ar līguma palīdzību, kurā tiek atrunāts, kādas mantiskās tiesības tiek nodotas ar šā līguma starpniecību. Visas tiesības, kas netiek nodotas, paliek autoram.
Civillikuma 3. pants nosaka, ka katra civiltiesiskā attiecība apspriežama pēc likumiem, kas bijuši spēkā tad, kad šī attiecība radusies, pārgrozījusies vai izbeigusies, un neskartas paliek jau iegūtās tiesības. Tas nozīmē, ka ja darbs tapis Latvijā pirms 1993. gada, uz to attiecas tās autortiesības regulējošās likumdošanas normas, kādas bijušas spēkā darba radīšanas laikā un vietā (Krievijas Impērijas, Latvijas Republikas, Vācijas, PSRS — atkarībā, kuras šīs valsts jurisdikcijā Latvijas teritorija bija darba tapšanas brīdī).
Darba izmantošana reklāmā:
Darbu izmantošanu reklāmā reglamentē Reklāmas likums, kas nosaka, ka reklāmā aizliegts attēlot, izmantot vai citādi pieminēt fizisko personu (kā privātpersonu vai kā amatpersonu) vai tās īpašumu bez šīs personas piekrišanas. Īpašums ietver arī intelektuālo īpašumu: mūziku, dzejoli, fotogrāfiju u.tml.
Atlīdzība par autordarbu izmantošanu:
Par autordarba izmantošanu jāmaksā atlīdzību, kuru var maksāt gan tieši autoram (par t.s. lielo tiesību darbu izmantošanu, par darba izmantošanu reklāmā, par tiesībām darbu tulkot, aranžēt u.tml.), vai arī maksāt autora darbu mantisko tiesību kolektīvā pārvaldījuma organizācijai (par t.s. mazo tiesību darbu raidīšanu, reproducēšanu, retranslāciju, masveida tiražēšanu komerciālos nolūkos u.tml.). Ir gadījumi, kad mantiskās tiesības var tikt pārvaldītas tikai kolektīvi (tieši autoram maksāt atlīdzību nav iespējams), ja darbs tiek: Likumdošana neparedz atlīdzības apmēru, kas pienākas autoriem par viņu darbu izmantošanu bez autora atļaujas un ko iekasē autortiesību kolektīvās administrēšanas organizācijas.
Atsevišķu objektu aizsardzības īpatnības
Datorprogrammas tiek atzītas pie autordarbiem un pieskaitītas literāriem darbiem, tomēr to autoriem ir atšķirīgs tiesību kopums un tie ir nosacītā izņēmuma stāvoklī. No citiem darbu veidiem pamatatšķirība ir tā, ka lielākajā daļā gadījumu autortiesības pieder nevis programmas radītājam, bet darba devējam, kurš pasūtījis autoram vai līdzautoriem šādas programmas izstrādi un par to samaksājis autoratlīdzību. Uz datorprogrammām neattiecas ne izmantošana informatīviem, ne izglītības un pētniecības mērķiem, ne arī izmantošana personiskiem mērķiem, maksājot nesēja atlīdzību. Datorprogrammu izmantošana bez atļaujas prasīšanas un bez atlīdzības maksāšanas pieļauta tikai 2 gadījumos:
Datubāzes ir neatkarīgu darbu, datu vai citu materiālu krājums, kas sakārtots sistemātiski vai metodiski, un ir pieejams elektroniskā vai kādā citā veidā. Tās tiek atzītas par īpašiem objektiem, kas īsti nav ne autordarbs, ne īsti blakustiesību objekts, tāpēc to veidotāju tiesības aizsargātas īpašā veidā, t.s. sui generis. Bez datubāzes veidotāju piekrišanas drīkst: Likums nepieļauj datubāzes bojāšanu vai arī izņemšanu kopā ar datoru bez likumpamatota iemesla.
Darbu izmantošanas atvieglojumi
Ir darbi, kuru izmantošana ir atļauta, ja tie atbilst likumā noteiktajiem nosacījumiem. Par darba izmantošanu jāmaksā, izņemot, ja: brīva šo darbu lietošana ir atļauta (t.s. neaizsargājami darbi); darbam ir beidzies autortiesību aizsardzības periods; tie atbilst atsevišķām situācijām, kas paredzētas likumā (t.s. autortiesību ierobežojumi).
Autortiesību ierobežojumi
Dažādu valstu likumdošanā autortiesībām noteikti dažādi ierobežojumi, t.i. situācijas, kad autora radīto darbu var izmantot bez atļaujas prasīšanas vai bez samaksas par tā izmantošanu, kas rada līdzsvaru starp tiesību īpašnieku un lietotāju interesēm. Autora darba izmantošana bez atļaujas un atlīdzības nedrīkst būt pretrunā ar autora darba normālas izmantošanas noteikumiem un nepamatoti ierobežot autora likumīgās intereses vai radīt tam zaudējumus.
Saskaņā ar Latvijas Autortiesību likumu likuma V nodaļas "Autora mantisko tiesību ierobežojumi" 19. pantu autortiesības nav uzskatāmas par pārkāptām, ja bez autora piekrišanas un bez atlīdzības šajā likumā noteiktajā kārtībā: 18. pants nosaka: "Autora darba izmantošana bez atļaujas un bez atlīdzības nedrīkst būt pretrunā ar autora darba normālas izmantošanas noteikumiem un nepamatoti ierobežot autora likumīgās intereses vai radīt viņam zaudējumus".
Darbu izmantošana bez atļaujas, samaksājot
Darbus var izmantot bez autora piekrišanas, taču samaksājot viņam taisnīgu atlīdzību, gadījumā ja:
Aizsardzības periods
Autortiesību personiskās tiesības spēkā ir neierobežotu laiku, savukārt mantiskajām tiesībām ir aizsardzības termiņš, ko nosaka likums darba radīšanas brīdī, pirms stājas spēkā jauns likums vai izmaiņas (likumam nav atpakaļejoša spēka).
Latvijas Republikā pēc 6.04.2000. radītajiem darbiem mantiskās tiesības ir spēkā visu autora dzīves laiku un 70 gadus pēc viņa nāves. Attiecībā uz līdzautoru darbu, tās ir spēkā visu autoru dzīves laiku un 70 gadus pēc pēdējā, pārējos līdzautorus pārdzīvojušā līdzautora nāves. Pēc šī termiņa beigām darbu var izmantot bez atļaujas prasīšanas un bez samaksas, tomēr arī turpmāk jāievēro autora personiskās tiesības uz vārdu un darba neaizskaramību.
Autortiesību vēsture
Antīkajā pasaulē sabiedrība neuzskatīja intelektuālo darbu par profesiju. Sengrieķu rakstnieki sevi uzskatīja par skolotājiem, romiešu rakstnieki — par politiķiem. Lielāko tiesu viņi rakstīja nevis lai ar šo darbu pelnītu iztiku, bet gan lai gūtu atzinību līdzcilvēkos. Tika atzītas autora tiesības tikt atzītam par autoru, izlemšanas tiesības, vai darbs tiks darīts pieejams sabiedrībai, tiesības nepieļaut pārveidojumus u.c., bet mantiskās tiesības likums neparedzēja. Vienīgais, kas uztrauca lielāko daļu autoru (bija arī izņēmumi, piemēram, dzejnieks Martials), bija sveša darba piesavināšanās, uzdodot to par savu un liedzot patiesajam autoram atzinības laurus. Šajā laikā parādās jēdziens "plaģiāts", kas ņemts no romiešu likuma Lex Fabia (kas paredzēja sodu vispirms par bērnu nolaupīšanu, vēlāk arī par vergu zādzību). Martials, savus sarakstītos darbus uztverot kā savus "gara bērnus", vienā no epigrammām nodēvē neatļautu pārrakstīšanu par plaģiātu jeb bērnu nolaupīšanu.
Arī viduslaikos Eiropā autora mantiskās tiesības neatzina, taču atzina autora morālās tiesības. Pirmā zināmā tiesas prāva šajā jomā notika Īrijā XII gs., kad kāds Colomba savas vizītes laikā augustīniešu Sv. Marijas klosterī (St Mary's Abbey Augustinian Order) bija bez atļaujas nokopējis abata Finniana psalmu, un bez atļaujas to izplatījis. Abats viņu iesūdzēja tiesā un Leinsteras karalis Dermots (Dermot MacMurrough, King of Leinster) lēma: "Katrai govij pieder tās teļš un tātad katram autoram pieder viņa grāmatas kopijas". XV gs. beigās radās jauns uzņēmējdarbības veids — iespiedēji un grāmatu tirgotāji (kurus Anglijas Karalistē dēvēja par stationers), — kuri sastapās ar savas produkcijas pārkopēšanu, jo kopiju drukāšanai vajadzēja daudz mazākus finanšu ieguldījumus. Lai nepieļautu izdevējdarbības apstāšanos, XVI gs. sākumā Anglijā un Francijā monarhi izsludināja pirmās grāmatu izdevēju privilēģijas: izdevējiem tika piešķirtas ekskluzīvas reproducēšanas un izplatīšanas tiesības (ierobežotas laikā ar konkrētu termiņu), un sods par šo tiesību pārkāpšanu bija naudas sods un īpašuma apķīlāšana, kā arī nelegālo kopiju konfiskācija un zaudējumu atlīdzināšana. Šo laiku var uzskatīt par mūsdienu Autortiesību aizsākumu, kaut arī līdz pat XVIII gs. nepastāvēja autortiesību aizsardzību regulējošas tiesību normas likumdošanā (pēc tradīcijas, tiesa atzina autora tiesības neļaut nepublicēta darba publicēšanu bez atļaujas). 1556. gadā Anglijā tika nodibināta Stationer's Company, kas piedāvāja autoriem tiesisku aizsardzību un autorības pierādīšanas iespējas, izveidojot īpašu reģistru, kurā pēc autora iesnieguma piereģistrēja to sarakstītos darbus. Autoram reģistrējot savu darbu šajā kompānijā, tā ieguva pastāvīgas reproducēšanas tiesības un autora vietā sekoja, lai to nedarītu citi, pārkāpumu gadījumos uzņemoties iniciatīvu tiesvedības uzsākšanai. Aptuveni līdz XIX gs. šī autortiesību aizsardzības forma attiecās tikai uz rakstītajiem darbiem, taču ar laiku iekļāva arī cita veida darbu — muzikālo, dramatisko un mākslas, — aizsardzību. Savukārt "īpašuma tiesību pārejas" jēdziena rašanās cieši saistīta ar Baznīcu, kas viduslaikos bija lielākais skaņdarbu pasūtītājs komponistiem, sacerētās mūzikas kopijas paturot konkrētajā Baznīcas iestādē un raugoties, lai to neizmantotu tas, kurš nav komponistam par šo darbu maksājis. Savukārt dramaturgi guva ienākumus, saņemot daļu no ienākumiem par pārdotajām biļetēm kā arī par tekstu publicēšanu, tiesībām uz pamatienākumiem pārejot konkrētā teātra īpašumā.
Mūsdienām raksturīgā autortiesību aizsardzība (gan, kas raksturīgs visām valstīm XVIII gs., attiecināta tikai uz pavalstniekiem, nevis ārvalstniekiem) saistās ar Lielbritānijas Karalistes karalienes Annas Stjuartas izdoto Annas Statūtu (Statute of Anne), ko Lielbritānijas Parlaments pieņēma 1710. gada 10. aprīlī. Uz noteiktu laiku izdevējam tika piešķirtas grāmatas izdošanas monopoltiesības. Uz šī pamata tika izveidotas grāmatu publicēšanas tiesības, kas izdevējam bija noteiktas 14 gadu garumā, bet autoram — papildus vēl 14 gadu garumā (ja vien viņš bija dzīvs). Tāpat izdevējam bija tiesības konfiscēt un iznīcināt nelegālās kopijas, kā arī pārtraukt tādu kopiju ievešanu no citām valstīm. Šajā laikā citi izdevēji nedrīkstēja šo konkrēto darbu izdot un izplatīt. Lai aizsargātu savu autoru darbus kaimiņvalstīs, tika slēgti divpusējie līgumi par autortiesību aizsardzību, vadoties pēc apmaiņas principa. Pirmais autortiesību likums ASV stājās spēkā 1790. gadā, dodot autoriem un izgudrotājiem ekskluzīvas tiesības uz saviem darbiem vai atklājumiem uz noteiktu laiku. Francijā modernās autortiesības aizsākās ar diviem dekrētiem (1791. un 1793. gados), bez tam Francija bija pirmā, kas 1852. gadā ar likumu noteica, ka ārvalstu autoriem pienākas tādas pašas tiesības kā Francijas pavalstniekiem — neatkarīgi no tā, kādu aizsardzību sniedz autoriem no Francijas ārvalstu autora mītnes zemē (šis princips gan bija raksturīgs Eiropas valstīm — ASV līdz pat XX gs. liedza aizsardzību citās valstīs tapušajiem darbiem, ļaujot amerikāņu rūpniekiem, izdevējiem un teātru menedžeriem izmantot Eiropā radušos izgudrojumus, publicēt un izpildīt Eiropas valstu autoru darbus bez to piekrišanas un dalīšanās ienākumos). Pēc vairākām diplomātu apspriedēm 1884.-1886. gados 14 Eiropas valstis vienojās par t.s. Bernes savienības izveidošanu un pieņēma t.s. Bernes autortiesību konvenciju jeb Konvenciju Par literāro un mākslas darbu aizsardzību (ASV Bernes savienībai pievienojās tikai 1989. gadā).
Par autortiesību aizsardzības sākumu Latvijā uzskatāms 1911. gada 20. marts, kad tika pieņemts Krievijas Impērijas likumu kopojuma “Likums par autora tiesībām” (X.sēj. I.d. 695.1 — 695.75p.), kurš bija spēkā Latvijas teritorijā arī pēc Latvijas Republikas proklamēšanas. Šajā likumā bija noteikts vispārējais autortiesību termiņš 50 gadi no autora nāves brīža. Autora tiesības bija aizsargātas tikai gadījumā, ja uz darba bija norādīts darba autors, viņa dzīvesvieta un darba tapšanas gads un, ja autors bija norādījis, ka patur sev šīs tiesības. 1937. gadā Latvija pieņēma savu Autora tiesību likumu un pievienojās Bernes konvencijai. Pēc Latvijas okupācijas izveidotajā PSRS teritoriāli administratīvajā vienībā Latvijas PSR bija spēkā vispārējā jeb Ženēvas autortiesību konvencija un PSRS likumdošana. Kopš 1963. gada autortiesības regulēja LPSR Civilkodeksa IV daļa "Autortiesības", kā arī Latvijas PSR Ministru padomes 1979. gada 27.12. dekrēts Nr. 511. 1993. gada 11. maijā tika pieņemts likums Par autortiesībām un blakustiesībām, kurā pirmo reizi tika iekļautas arī izpildītāju un producentu tiesības. 1997. gada 20. augustā Latvija kļuva (ar 24.03.1997. likumu) par Ženēvas Konvencijas par autortiesībām dalībvalsti. 1998. gadā Latvija kļuva (ar 12.03.1998. likumu) par Romas Konvencijas par autortiesībām dalībvalsts. 2000. gada 6. aprīlī tika pieņemts Autortiesību likums, kas saskaņots gan ar TRIPS līgumu, gan WIPO līgumiem, savukārt kopš 2004. gada 1. maija saskaņots ar 8 ES direktīvām autortiesību aizsardzībā.
LR Autortiesību likums ietver sevī visus principus, kas atrodami visos svarīgākajos starptautiskajos tiesību aktos, kam Latvija pievienojusies: Bernes konvencijai par literatūras un mākslas darbu aizsardzību, Starptautiskai konvencijai par izpildītāju, fonogrammu producentu un raidorganizāciju tiesību aizsardzību (Romas konvencija), Ženēvas konvencijai par fonogrammu producentu aizsardzību pret neatļautu viņu fonogrammu pavairošanu, WIPO Autortiesību līgumam un WIPO Izpildījumu un fonogrammu līgumam. Likums ir saskaņots ar ES direktīvām: par datorprogrammu juridisku aizsardzību (91/250/EEK), par nomas tiesībām un patapināšanas tiesībām, un atsevišķām blakustiesībām, kas attiecas uz autortiesībām intelektuālā īpašuma jomā (92/100/EEK), par autortiesību aizsardzības termiņu un dažu blakustiesību termiņu saskaņošanu (93/98/EEK), par noteikumu saskaņošanu attiecībā uz autortiesībām un citām blakustiesībām satelīttelevīzijas un kabeļtelevīzijas jomā (93/83/EEK), par datubāzu juridisko aizsardzību (96/9/EEK), par dažu autortiesību un blakustiesību aspektu saskaņošanu informācijas sabiedrībā (2001/29/EEK), par tālākpārdošanas tiesībām par labu mākslas oriģināldarba autoram (2001/84/EEK). Autortiesību piederības apliecināšanai nav nepieciešama reģistrācija, darba speciala noformēšana vai kādu citu formalitāšu ievērošana. Autortiesību likums aizsargā arī blakustiesības.
Autortiesību koncepcijas
Vēsturiski Rietumu valstu autortiesību likumdošanā izveidojušās 2 pamatpieejas:
Autortiesības regulējošās normas katrā valstī ir atšķirīgas. Piemēram, dažās valstīs autortiesības ir mūžīgas un neatsavināmas, savukārt Lielbritānijas likumdošana paredz, ka no tām var atteikties, un, ja neatsakās, autortiesības beidzas līdz ar to aizsardzības termiņa beigām. ASV autortiesību likumdošanā tāds termins kā morālās tiesības vispār neeksistē.
Zūras (stacija)
Zūras bija 1944. gadā atvērta stacija līnijā Liepāja—Ventspils. Sākumā biļešu kase un uzgaidāmā telpa ierīkota dzelzceļa vagonā, vēlāk uzcelta primitīva stacijas ēka. Kad vācu armija šeit uzbūvēja dzelzceļu, sākotnējais stacijas nosaukums bija München, bet pēc kara — 99. km. postenis. 1947. gadā stacija nosaukta par Zūrām.
Kosumelas jenots
Kosumelas jenots jeb mazais jenots (Procyon pygmaeus) ir neliels jenotu dzimtas (Procyonidae) plēsējs, kas pieder jenotu ģintij (Procyon).
Kosumelas jenots dzīvo tikai Kosumelas salā. Sala atrodas Karību jūrā netālu no Jukatanas pussalas Meksikā. Suga šobrīd ir uz izmiršanas robežas, un tās populācija varētu būt 200 - 300 dzīvnieki. Sala ir tik maza, ka, kopš salā ir ieradušies cilvēki, dzīvnieki neizbēgami zaudē savus dabīgos dzīves apstākļus. Salā bez Kosumelas jenota dzīvo arī citas unikālas, endēmiskas sugas, kā Kosumelas degunlācītis (Nasua nelsoni) un Kosumelas lapsa (Urocyon sp). Salās parasti nedzīvo sauszemes zīdītāji, īpaši plēsēji, kas šīs 3 sugas padara unikālas kopējā kontekstā.
Izskats
Kosumelas jenots ir izteikti mazāks par pārējām divām jenotu sugām: krabjēdājjenotu un parasto jenotu. Tam ir mazāki zobi, uz kakla ir plats, melns matojuma laukums, astes pamatkrāsa zeltaini dzeltena vai bronzas sarkanbrūna ar melniem gredzeniem. Mazie zobi liecina par ilgstošu izolāciju no pārējiem jenotiem. Kopumā tas ārēji ir līdzīgs samazinātam parastajam jenotam. Kažoka krāsa ir pelēka vai pelēkbrūna, uz sejas raksturīgās melnās "brilles" kā visiem jenotiem. Ķermeņa garums 50—100 cm, astes garums 20—40 cm, svars tēviņiem 3,7 kg, mātītēm 3,3 kg. Daži indivīdi var sasniegt 4,5 kg. Abiem dzimumiem augumā nav liela atšķirība, toties ilkņi tēviņiem ir par 1 cm garāki kā mātītēm.
Uzvedība
Salu bieži izposta tropiskās vētras. Šie skarbie apstākļi ir izveidojuši Kosumelas salas veģetāciju. Jenoti dod priekšroku mangrovju audzēm salas piekrastē, bet tos var sastapt arī piekrastes purvos un tropu mežos. Kosumelas jenotam patīk mangrovju audžu smilšainās augsnes.
Kosumelas jenots ir vientuļnieks, bet reizēm var novērot nelielas grupas, kas iespējams sastāv no mātītes un tās mazuļiem. Kosumelas jenoti dzīvo diezgan tuvu viens otram, 1 kvadrātkilometrā dzīvo 17—27 jenoti. Iespējams, ka Kosumelas jenoti tāpat kā parastie jenoti nav īpaši teritoriāli, jo barības resursi ir bagātīgi.
Lai arī salu bieži posta viesuļvētras, un daudzi jenoti aiziet vētru laikā bojā, tomēr par galveno Kosumelas jenota ienaidnieku varētu nosaukt tūrisma industriju.
Barība
Kosumelas jenots ir visēdājs, bet tā pamatbarība ir krabji, kas sastāda vairāk kā pusi no visas pārējās barības. Tas barojas arī ar augļiem, vardēm, ķirzakām un kukaiņiem. Lietus sezonā jenoti ēd vairāk augļus, bet sausajā sezonā vairāk krabjus un citus sīkos dzīvniekus. Kosumelas jenotu tieksme uz krabjiem varētu izskaidrot faktu, ka tie ir sastopami ļoti ierobežotā teritorijā salas piekrastē un ka tie neizplatās salas iekšienē.
Vairošanās
Kosumelas jenotam nav noteikta pārošanās sezona, tas var sapāroties jebkurā laikā visu gadu. Mātītes dzimumbriedumu sasniedz apmēram 1 gada vecumā, bet tēviņi 2 gados. Grūsnība ilgst 63 dienas, piedzimst 4—6 mazuļi.
Sviestmaizes-kaķa paradokss
Sviestmaizes-kaķa paradokss ir humoristisks paradokss, kas ir ironiska kombinācija no diviem izteikumiem:
PPP
PPP (Point to Point Protocol) ir kanāla slāņa datu pārraides protokols, kuru lieto point to point tipa savienojumiem. To lieto galvenokārt iezvanpieejai un modificētos variantos (PPP over ethernet un PPP over internet) lieto attiecīgi arī DSL un VPN. Tas mūsdienās ir aizvietojis specifiskākus (un novecojušus) protokolus, kā SLIP un X.25. PPP tika veidots, lai spētu darboties ar vairākiem tīkla slāņa protokoliem (tai skaitā IP un IPX).
PPP sastāv no vairākiem komponentiem. Svarīgākie ir:
Parasti PPP lieto HDLC protokolam līdzīgus kadrus.
Lai arī tas nav standarta pielietojums, PPP lieto arī caur ethernet un ATM. Tur lietotā freimu struktūra var atšķirties.
PPP konekcijas atvēršana sastāv no vairākām stadijām:
LCP konfigurē kanāla slāņa protokola parametrus. LCP neinteresējas par šiem parametriem, bet par datu apmaiņas mehānismu. Pēc savienojuma izveidošanas, tas gals, kurš uzsāka savienojuma izveidošanu, nosūta piedāvātos konfigurācijas parametrus un otrs gals tos vai nu pieņem, vai arī nepieņem (vai pieņem daļēji). Tad, tas, kurš atvēra savienojumu var vai nu piedāvāt alternatīvus parametrus, vai arī atteikties ko komunikācijām un aiztaisīt savienojumu.
NCP protokoliem nav gandrīz nekā kopīga. Tie ir cieši saistīti ar attiecīgo transporta slāņa protokolu. IPCP svarīgākā daļa ir dinamiskā adrešu piešķiršana.
Dzirnavu iela (Rīga)
Dzirnavu iela ir Rīgas iela, Centra rajona Centra un Avotu, kā arī Latgales priekšpilsētas Maskavas forštates apkaimē. Dzirnavu iela sākas pie krustojuma ar Pulkveža Brieža ielu un beidzas pie krustojuma ar Maskavas ielu (gājēju savienojums turpinās līdz Mazajai Krasta ielai). Posmā no Ernesta Birznieka-Upīša ielas līdz Pulkveža Brieža ielai Dzirnavu iela ir vienvirziena iela, pa kuru var braukt virzienā uz Pulkveža Brieža ielu. Dzirnavu ielas kopējais garums ir 3002 metri, tā klāta ar asfalta un bruģa segumu. Caur 90 m garu tuneli Dzirnavu iela šķērso dzelzceļa uzbērumu pie Rīgas centrālās dzelzceļa stacijas.
Dzirnavu ielā ir pilsētas centram raksturīga blīva vairākstāvu vēsturisko namu apbūve, kas kalpo kā dzīvojamās ēkas, taču šeit ir arī daudz dažādu sabiedrisku celtņu, tostarp tirdzniecības centrs "Galleria Riga" (Dzirnavu iela 67), vairākas viesnīcas, Rīgas 3. arodskola (Dzirnavu iela 67). Vēsturiskajā apbūvē vairākas ievērojamas ēkas, kas ir arhitektūras piminekļi, tostarp Berga bazāra komplekss. Dzirnavu ielā 124 atrodas memoriāls, kas izveidots Otrā pasaules kara laikā nodedzinātās Rīgas Horālās sinagogas vietā.
Vēsture
Dzirnavu iela (de) izveidojās jau 18. gadsimtā, iegūstot savu nosaukumu no dzirnavām, kas agrāk atradušās ielas tuvumā. Pēc Rīgas nocietinājumu nojaukšanas un priekšpilsētu pārbūves Dzirnavu ielai 1885. gadā pievienoja Lielo Riepnieku ielu (Grosse Reeperstrasse) un Dzirnavu dambi. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela tika pārsaukta par Riharda Vāgnera ielu (Richard Wagner Straße), bet 1944. gadā tā atguva savu vēsturisko nosaukumu.
Vejherovo
Vejherovo (, kašūbu: Wejrowò) ir pilsēta Polijas ziemeļos, Pomožes vojevodistē, uz ziemeļrietumiem no Gdiņas. Kopā ar Rumju un Redu ietilpst t.s. Kašūbijas trīspilsētas aglomerācijā (Małe Trójmiasto Kaszubskie).
Dzirnavu iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Dzirnavu iela ir savienota ar šādām ielām:
PPP
PPP autentifikācija. Lai pārliecinātos par lietotāja, kas mēģina pieslēgties identitāti, lieto autentifikācijas protokolus. Sākumā lietoja PAP (password authentication protocol) taču tas nebija pārāk drošs, tāpēc mūsdienās vairāk lieto CHAP (challenge handshake authentication protocol).
PPP parasti lieto, lai ar modemu vai mobilo telefonu pieslēgtos internetam. Šajos abos gadījumos, parasti lieto CHAP autentifikācijas protokolu (lietojot GPRS autentifikācijai gan nav nozīmes jo savienojums terminējas pašā telefonā) un IPCP (IP control protocol) lai nokonfigurētu IP parametrus.
Jaunpļavas (Ķūļciema pagasts)
Jaunpļavas ir ciems Talsu novada Ķūļciema pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidaustrumu daļā Dursupes kreisajā krastā 7 km no pagasta centra Ķūļciema, 39 km no novada centra Talsiem un 83 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta vēsturiski veidojusies uz pagastu robežas pie bijušās pusmuižas, kas uzcelta 1875.—1883. gados pēc Engures ezera līmeņa pazemināšanas. Lielākā daļa ciema atrodas Zentenes pagastā.
Klusais okeāns (albums)
"Klusais okeāns" ir Edītes un Ingus Baušķenieku albums, kas ierakstīts Ingus Baušķenieka mājas studijā "Pie Lielās Omas" no 1988. gada novembrim līdz 1990. gada februārim un pavairots magnetofona lentēs 1990. gadā, par tā izdošanas datumu tiek uzskatīts 1990. gada 6. februāris. Albums oficiāli nekad nav izdots. Albums remāsterēts 2015. gadā, "Bicycle Systems", Rīgā. Albuma dziesmu tekstus sacerējusi Edīte Baušķeniece, mūziku - Edīte un Ingus Baušķenieki. Dziesma "Trīsi, trīsi, Sikspārnīt..." ir "Dzelteno Pastnieku" albuma "Alise" dziesmas atšķirīga versija.
Albuma lielākais hits ir Edītes un Ingus kopīgi sacerētā dziesma "Milzīte Ilzīte", kura 1990. gada "Mikrofona aptaujā" ieguva 3. vietu. Šī albuma dziesmas "Milzīte Ilzīte", "Kur tu esi" un "Varbūt" ir iekļautas Ingus labāko dziesmu izlasē Nezināmais šedevrs 1988-2003 (2004).
1990. gadā Latvijas televīzija izveido pusstundu garu raidījumu "Lidmašīnu parks", kurā Daiga Mazvērsīte intervē Ingu Baušķenieku, tajā iekļauti arī video šī albuma dziesmām "Lidmašīnu parks", "Tu esi tik vājš" un "Tik necilvēcīgs", kā arī "Dzelteno pastnieku" dziesmas "Salauztā kafejnīca" versija.
Edīte - vokāls
Ingus - vokāls, instrumenti, programmēšana
SpaceX CRS-4
SpaceX CRS-4 jeb SpaceX Commercial Resupply Services 4 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services (CRS) programmā. To orbītā palaida 2014. gada septembrī. Oktobrī Dragon nolaižamais aparāts veica kontrolētu nolaišanos okeānā.
Derīgā krava
Dragon bija iepildīts ar aptuveni 2216 kg kravas. Transportkuģa hermētiskajā sekcijā atradās 1627 kg kravas: mantas apkalpei (626 kg), zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (746 kg), stacijas rezerves daļas (183 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (25 kg), datoru piederumi (46 kg).
Nehermētiskā kravas sekcijā kravas masa bija 589 kg. Tajā atradās skaterometrs RapidScat.
Lidojuma gaita
Dragon tika palaists 05:52:03  UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.1 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40.
23. septembrī 10:52 UTC Dragon tika satverts ar manipulatoru Canadarm2, kuru no stacijas iekšienes vadīja Aleksanders Gersts. Kontakts ar Harmony moduli notika 13:21 UTC, un kosmosa kuģis pilnībā bija pieslēgts pēc 3—4 minūtēm.
29. septembrī ar stacijas manipulatora un DEXTRE palīdzību no Dragon vaļējā kravas nodalījuma tika izņemts skaterometrs RapidScat un pārvietots uz Columbus moduļa ārējo derīgās kravas platformu SDX.
Atkārtota izmantošana
Pēc atgriešanās uz zemes nolaižamajam aparātam tika veiktas daudzas inspekcijas, lai izpētītu, kuras komponentes ir jānomaina, lai to varētu atkārtoti izmantot kosmiskā lidojumā. Tika uzlikts jauns karstuma vairogs, kas bremzēšanā Zemes atmosfērā ablācijas procesā degradējās, un akumulatoru baterija, kas bija cietusi saskarē ar jūras ūdeni.
2017. gada 3. jūnijā CRS-4 nolaižamais aparāts atkārtoti startēja misijā SpaceX CRS-11.
Dekāns (garīdznieks)
Vēsture
Pirmo reizi dekāna amats tika ieviests 7. gadsimtā, Franku karalistē, ar mērķi attīstījušos bīskapiju darbības sekmīgākai organizācijai. Dekāni reizi gadā inspicēja viņiem uzticētās baznīcas un kapelas, apmeklējot arī priesterus, bet pēc tam atskaitījās savam bīskapam. Vēlākos gadsimtos dekāna funkcijas paplašinājās — dekāns sasauca dekanāta kongregāciju, par svarīgākajām problēmām informēja bīskapu un piedalījās galvenajās diecēzes sanāksmēs.
Iecelšana dekāna amatā
Baznīcā dekāna amatu piešķir attiecīgās diecēzes bīskaps — ordinārijs, pirms lēmuma pieņemšanas, uzklausot attiecīgā dekanātā kalpojošu garīdznieku viedokli par piemērotību amatam.Par dekānu var kļūt pieredzes bagāts, cienījams priesteris. Baznīcas administratīvajā sistēmā dekānu var arī saukt par apgabala vikāru (latīņu: vicarius foraneus) vai arhiprezbiteru. Dekāns veic administratīvas un pastorālas funkcijas, lai savā dekanātā — noteiktā teritorijā koordinētu diecēzes draudžu darbu.
Pienākumi un tiesības
Dekāna pienākums un tiesības ir: Dekāns ikdienā nēsā liturģisku apģērbu — sutanu.
Arsēns
Arsēns ir ķīmiskais elements ar simbolu As un atomskaitli 33. Periodiskajā tabulā arsēns ir 4. perioda un 15. grupas elements. Arsēns reti ir sastopams tīrā veidā, tas galvenokārt ir atrodams sulfītos. Tas pieder pie pusmetāliem. Atkarībā no modifikācijas, arsēnam var būt gan metālu, gan nemetālu īpašības.
Arsēna savienojumi ir zināmi jau kopš senajiem laikiem. Lai gan šie savienojumi ir ļoti indīgi, tie tika izmantoti atsevišķu medikamentu izgatavošanā.
Ķīmiskās īpašības
Savienojumos arsēnam iespējamas oksidēšanas pakāpes −3, +3 un +5. Atkarībā no modifikācijas, arsēnam var būt gan metālu, gan nemetālu īpašības.
Atrašanās dabā
Arsēns dabā ir sastopams gandrīz tikai savienojumu veidā ar sēru un citiem metāliem (retumis atrodami arsēna tīrradņi). Arsēns bloķē enerģijas ražošanas procesus šūnās (inhibē oksidatīvo fosforilēšanos). Toksiskāks ir trīsvērtīgais arsēns (arsēna(III) oksīda letālā deva cilvēkam ir 20—300 mg). Par spīti toksiskumam, vairākiem dzīvniekiem un, iespējams, arī cilvēkam arsēns ir nepieciešams mikroelements. Iespējams, ka tam ir nozīme metionīna vielmaiņā, kā arī DNS veidošanās procesos leikocītos, tomēr objektīvu sīkāku ziņu nav. Cāļi un žurkas, kuru barībā nav arsēna, neizaug lieli. Savukārt garnelēs, austerēs un citos jūras dzīvniekos ir augsts dabiskā arsēna saturs, kas tiem nenodara nekādu kaitējumu. Dabiskā arsēna rūdas pazemē nopietni apdraud dzeramo ūdeni tādās valstīs kā Indijā un Bangladešā. Uzskata, ka aptuveni 70 miljoni cilvēku pasaulē cieš no hroniskas saindēšanās ar arsēnu.
Izmantošana
Arsēna savienojumi ir lietoti par dažāda veida indēm. Tos lietoja insekticīdiem un joprojām lieto koksnes piesūcināšanai, lai pasargātu to no trupēšanas (elektrības stabiem). Tie bijuši iecienīts līdzeklis indētāju arsenālā.
Durbe (nozīmju atdalīšana)
Durbe var būt:
Sids Višess
Džons Simons Ričijs (en; - ), pazīstams kā Sids Višess (en), bija angļu pankroka mūziķis un grupas Sex Pistols dalībnieks. Viņš nomira 21 gada vecumā no heroīna pārdozēšanas.
Kapu ezers
Kapu ezers (arī Kāpu ezers, Visagala ezers) ir ezers Madonas novada Indrānu pagastā pie Visagala. Ezera platība ir 5,4 ha, vidējais dziļums 5 m, lielākais dziļums 11 m. No ezera iztek Upsts un Slaviešu grāvis. Grāvis savieno ar ziemeļaustrumos esošo Salas ezeru. Pie ezera atrodas senkapi. Ezerā ir peldvieta. Kopš 2004. gada ezers un tā apkārtne 17 ha platībā ir dabas liegums un Natura 2000 teritorija.