cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reljefs
Reljefa formas
Jebkuru fiziski ģeogrāfisko rajonu veido vairāku taksonomisko pakāpju dabas kompleksi. Vismazākā — elementārā pakāpe ir ģeogrāfiskā facija. Tā atbilst nelielai platībai, kuras robežās atsevišķi dabas apstākļi praktiski ir vienveidīgi: facija aptver vienu reljefa elementu jeb vienādu novietojumu uz reljefa (piemēram, paugura virsotni, pret noteiktu debesspusi vērstu nogāzi, nogāzes piekāji utt.) vai tā daļu ar vienādu augsnes cilmiežu veidu. Dabiskos apstākļos, piemēram, mežā, facijas robežās ir vienveidīgi mitruma un mikroklimatiskie apstākļi, viens augsnes veids utt., kā arī noteikts organismu grupējums — biocenoze.
Noteiktā klimatiskā apgabalā parasti atkārtojas līdzīgas facijas, kas veido noteiktus faciju tipus. Latvijas apstākļos tādi ir mežu un purvu tipi.
Ģeogrāfiskās facijas cieši saistās cita ar citu augstāku pakāpju kompleksos. Visu šo kompleksu veidošanā galvenā nozīme ir reljefa formām un to sakopojumiem. Nākamā taksonomiskā vienība — savrupiene aptver veselas izliektas vai ieliektas reljefa formas, piemēram, atsevišķu pauguru, ieplaku, ielejas nogāzi, terasi vai palieni. Šīs formas robežās augsnes cilmieži var būt atšķirīgi. Vienas savrupienes robežās ir radniecīgi virsas noteces apstākļi, mitruma režīms un no reljefa atkarīgās mikroklimata īpašības. Sakarā ar to noteiktām savrupienēm atbilst arī noteikts nogāžu procesu (virsas erozijas, noslīdeņu, nobrukumu) virziens, piemēram, pastiprināta augšņu erozija vai sanešu uzkrāšanās.
Savrupienes klasificē vispirms pēc to mitruma režīma un nogāžu procesu izpausmes. No teiktā kļūst skaidrs, ka savrupieņu izdalīšanai un raksturošanai ir liela praktiska nozīme — pa savrupienēm un to tipiem krasi mainās gan pašreizējais zemes izmantošanas raksturs (vispirms — zemes izmantošanas veidu izvietojums), gan arī optimālo agrotehnisko un melioratīvo pasākumu sistēma.
Trešā ģeogrāfisko kompleksu pakāpe — vietiene aptver pēc reljefa izcelsmes vienotu grupējumu, kam atbilst noteikts reljefa saposmojums un augsnes cilmiežu izvietojums. Vietieņu piemēri — morēnu vai kēmu sīkpauguraine, fluvioglaciāls lielpaugurs vai plakanvirsas pacēlums, kāpu grēda, sīki viļņots smiltāja līdzenums, viendabīgs upes ielejas posms vai neliela ieleja. Katrai vietienei atbilst ne tikvien zimāns dabisko īpašību, bet arī noteikts to saimnieciskās nozīmes sadalījums jeb "spektrs".
Vietienes savukārt tiek grupētas lielākās vienībās — ģeogrāfiskajos apvidos. Apvidiem atbilst noteiktas reljefa ģenētisko veidu vai arī mitruma apstākļu kombinācijas, kas aptver plašākas teritorijas, piemēram, plaši purvu masīvi ar nepārpurvotu pacēlumu salām, no atšķirīgiem posmiem sastāvošas upju ielejas, salikta rakstura pauguraines vai viļņoti līdzenumi, augstieņu nogāžu joslas vai pacēlumu grēdas uz augstieņu virsas utt.
Noteiktu apvidu kopumi veido nākamo taksonomisko vienību — fiziski ģeogrāfisko rajonu (augstieni vai zemieni). Rajonēšanā reizēm rodas nepieciešamība sadalīt rajona teritoriju lielās specifiska rakstura daļās — no noteiktiem apvidiem sastāvošos apakšrajonos.
Latvijas teritorijā, neskaitot upju ielejas, izdala trīs galvenos reljefa saposmojuma veidus.
Džeimss Freizers
Sers Džeimss Džordžs Freizers (en; dzimis, miris ) - skotu sociālantropologs, viens no ietekmīgākajiem XX gadsimta sākuma reliģijas un mitoloģijas pētniekiem.
Viņa pazīstamākais darbs ir 1890. gadā izdotais "Zelta zars" (The Golden Bough: A Study in Magic and Religion), kurā apskatīti rituāli un reliģijas visā pasaulē un izvirzīta teorija par to, ka cilvēces uzskati savā attīstībā progresē cauri trīs stadijām - maģisko, reliģisko un zinātnisko.
Freizers studēja Glāzgovas un Kembridžas Universitātēs klasiskās valodas. Gandrīz visu darba mūžu pavadīja Kembridžas Universitātē. Ietekmējās no Edvarda Teilora, savukārt ietekmējis Mirčas Eliades un Renē Žirāra (René Girard) uzskatus.
Salaspils koncentrācijas nometne
Vēsture
Nometnes celtniecība sākās 1941. gada oktobrī. Vietu nometnes celtniecībai sagatavoja Sarkanās armijas karagūstekņi no nometnes Stalag 350/Z, kas atradās netālu no Salaspils, kā arī reiha ebreji no Jumpravmuižas koncentrācijas nometnes. Nometni cēla galvenokārt reiha ebreji un, iespējams, arī ebreji no Rīgas geto. Celtniecībā bija iesaistīti apmēram 1500 — 1800 ebreju, no kuriem apmēram 1000 gāja bojā gan slikto dzīves apstākļu, grūtā darba un nepietiekamās pārtikas dēļ, gan arī apsardzes personāla brutalitātes un pret ebrejiem vērstās nacionālsociālistu politikas dēļ. Līdz 1942. gada vidum nometnē atradās ap 500 — 1000 ebreju, kuri gāja bojā vai tika nogalināti. Pēdējie ebreji, izņemot divus zobārstus, devās prom uz geto 1943. gada janvāra sākumā. 1942. gada maijā nometnē ievietoja 200 apcietināto latviešu no Valmiermuižas cietuma un vēl 200 no citām vietām. Pēc nometnes pabeigšanas 1942. gada septembrī to sāka izmantot galvenokārt latviešu un citu Ostlandes neebreju iedzīvotāju izvietošanai. Tā kalpoja daļēji kā darba nometne, daļēji kā tranzītnometne cilvēkiem, kas gaidīja spriedumu, nopratināšanu vai ievietošanu Rīgas Centrālcietumā. Ieslodzīto vidū dominēja politieslodzītie.
1942. gada oktobrī SS reihsfīrers Heinrihs Himlers noteica, ka notiesātajiem latviešu, igauņu un lietuviešu policijas bataljonu karavīriem, kurus notiesājušas SS un policijas tiesas, sods jāizcieš Salaspils nometnē. 1943. gada vasarā, pēc Latviešu leģiona izveidošanas, tāda pati kārtība tika noteikta arī leģiona karavīriem.
1943. gada februārī un martā pret krievu partizāniem veiktās akcijas „Ziemas burvība” laikā Salaspilī uz dažām dienām ievietoja ap 1850 evakuēto krievu iedzīvotāju, kurus pēc neilga laika nosūtīja uz Ļeņingradas fronti ierakumu rakšanai vai darbos uz Vāciju. 1943. gada augustā Latgalē pret partizāniem veiktās akcijas „Vasaras ceļojums” laikā uz Salaspili nosūtīja 3284 apcietinātās personas, daļu no kurām pēc neilga laika atbrīvoja, bet daļu nosūtīja darbos uz Vāciju. Partizānu atbalstītāju ģimenēm tika atņemti bērni. 1943. gada martā nometnē atradās 1100 bērnu. Apmēram 250 bērnu nomira masalu, vēdertīfa un citu slimību dēļ, vairākus simtus bērnu nodeva apkārtējo pagastu lauku saimniecībās, apmēram 300 bērni nonāca bērnunamos Rīgas Jūrmalā, Igatē un Saulkrastos, daļu bērnu paņēma pareizticīgo klosteris Rīgā. 1943. gada maijā bērnu barakas tika likvidētas.
Nometnes pastāvēšanas pēdējā gadā lielākā daļa ieslodzīto bija latviešu pretošanās kustības dalībnieki, tie, kas izvairījās no darba vai iesaukšanas armijā un no leģiona dezertējušie. 1944. gada rudenī nometne tika likvidēta. 1944. gada vasarā aptuveni 1500 civiliedzīvotāju tika nosūtīti uz Vāciju, ap 2500 latviešu leģionāru — uz būvbataljoniem. Daļa ieslodzīto tika aizdzīti uz Rīgu, daļa — uz Gramzdu pie Priekules. 1944. gada septembrī nometnē bija palikuši 17 nespējnieki, kuri tika nogalināti.
Pēc tam, kad nometnes teritoriju ieņēma padomju armija, četrās nenodegušajās barakās tika ieslodzīti vairāki simti vācu karagūstekņu.
Nometnes uzbūve
Nometne tika celta pēc vācu koncentrācijas nometņu parastā parauga — apkārt bija divkāršs dzeloņstiepļu žogs ar sargtorņiem stūros. Apmēram 30 ha lielā teritorija bija sadalīta divos apakšnodalījumos — ieslodzīto dzīvojamajā zonā un pārvaldes (ekonomiskajā) zonā. Ārējā riņķī atradās apsardze un administratīvās barakas. Centrā atradās ūdenstornis ar virsotnē uzstādītiem prožektoriem un ložmetējiem. Nometne sastāvēja no vismaz 59 celtnēm, kuru vidū bija daudz palīgēku un darbnīcu. 1943. gada maijā nometnē bija uzbūvētas 28 standarta (12 x 25 m) dzīvojamās un darba barakas. Ieslodzītie bija izvietoti atsevišķās barakās pēc tautības, dzimuma un apcietinājuma veida. Latviešu leģionāriem bija savas barakas, igauņiem — sava. Atsevišķi bija ievietotas arī krievu sievietes, krievu vīrieši un čigāni.
Nometnes iekšējā kārtība
Salaspils nometnē ieslodzītie parasti 10 stundas dienā strādāja fizisku darbu (ieskaitot vienu stundu pusdienlaika). Svētdiena bija brīva. Ieslodzītie strādāja dažādās darbnīcās nometnes teritorijā vai arī ārējos darbos kūdras rakšanā netālajā purvā, Sauriešu akmeņlauztuvēs vai būvdarbos Spilves lidostā. Nometnes teritorijā bija šūšanas darbnīca, kurā gatavoja apģērbu ieslodzītajiem, salmu darbnīca, kurā gatavoja zābaku uzvilktņus karavīriem, lai sardzē nesaltu kājas, kā arī galdnieku darbnīca. Par nepietiekami intensīvu darbu varēja saņemt sodu — sitienus ar gumijas nūju vai ieskaitīšanu soda grupā, kura mitinājās atsevišķā barakā un darīja netīrākos un smagākos darbus. Sodu varēja saņemt arī par nometnes kārtības pārkāpumu. Politiskie apcietinātie divreiz mēnesī varēja saņemt pienesumus bez svara ierobežojuma (pārtiku, drēbes, grāmatas) un nosūtīt vēstules. Soda grupā pienesumi un sarakste bija aizliegti, taču darba laiks bija palielināts līdz 14 stundām.
Ieslodzīto apsardze
No 1941. gada decembra līdz 1943. gada beigām Salaspils nometnes apsardzi veica 189 Arāja komandas vīri Konrāda Kalēja vadībā. No 1943. gada beigām līdz 1944. gada vasarai nometni apsargāja 320-W. latviešu policijas bataljona 4. rotas karavīri, bet 1944. gada vasarā to veica lietuviešu SD vīri.
Ieslodzīto skaits un sastāvs
Ieslodzīto un nometnē bojā gājušo skaita novērtējumu apgrūtina tas, ka evakuācijas laikā tika likvidēts tās administratīvais arhīvs. Ir saglabājusies statistika par ieslodzīto skaitu tikai atsevišķos datumos. Piemēram, 1943. gada janvārī nometnē bija ieslodzīti 1857, aprīlī — 1990, bet maijā — 2197 cilvēki. Kopumā visā nometnes pastāvēšanas laikā šeit ilgāku vai īsāku laiku bija ieslodzīti 21 855 — 23 035 cilvēki, no kuriem 11 735 bija dažādās akcijās pārvietotas personas, kas nometnē uzturējās tikai īsu laiku. Vienlaikus nometnē bija ieslodzīti apmēram 2000 — 3000 cilvēki.
Lauris Dārziņš
Lauris Dārziņš (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, spēlēja kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, bijušais Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pēdējā komanda, kurā spēlēja bija KHL klubs Rīgas "Dinamo", kurā L. Dārziņš pildīja komandas kapteiņa pienākumus. Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri, šobrīd (2023) ir Latvijas hokeja izlases galvenā trenera asistents.
Salaspils koncentrācijas nometne
Ieslodzīto skaits un sastāvs
Tiek uzskatīts, ka bojā gājušo skaits bija 1162 — 1952 cilvēki, neskaitot upurus nometnes celtniecībā nodarbināto ebreju vidū, taču pieskaitot 320 — 500 padomju karagūstekņus invalīdus, kurus ievietoja nometnē 1944. gada augustā, lai iznīcinātu. Padomju laikā izplatītā informācija, ka nometnē gājuši bojā vairāk nekā 50 tūkstoši cilvēku, mūsdienās ir noraidīta. Tomēr vēl mūsdienu Krievijā izdotajā literatūrā figurē šādi skaitļi — pēc liecinieku atmiņām, nometnē bojā gājušo skaits esot pārsniedzis 100 000 cilvēku. Jekelna 1945. gada krimināllietā figurēja „Akts par vācu fašistu iebrucēju veicināto 35 000 padomju bērnu likvidēšanu Latvijas PSR teritorijā” ar informāciju par bērnu nogalināšanu Salaspilī. Galvenie ieslodzīto nāves cēloņi bija nepietiekama pārtika, smagais darbs, miesas sodi un slimības.
Lauris Dārziņš
Karjera
Savu hokejista karjeru uzsāka 2001.—2002. gada sezonā, kad pievienojā Somijas kluba Raumas "Lukko" junioru komandai un tajā nospēlēja līdz pat 2004. gadam, kad viņu CHL draftā ar kopējo 55. numuru draftēja Kelovnas "Rockets", kurā Dārziņš nospēlēja divas sezonas. 2003. gada NHL draftā viņu 9. kārtā ar kopējo 268. numuru draftēja Nešvilas "Predators". 2006.—07. gada sezonu viņš aizvadīja Čehijas Ekstralīgas klubā HK Vsetīna, lai gan sezonu uzsāka Somijas hokeja līgas klubā Tamperes "Ilves". 2007.—08. gada sezonu Dārziņš uzsāka Čehijas Ekstralīgas klubā Tršinecas "Ocelari", bet pēc tam pievienojās Baltkrievijas Ekstralīgas klubam HK Gomel. Kopš 2008. gada spēlē Rīgas "Dinamo" rindās. 2011. gada 17. janvārī tika atzīts par KHL nedēļas labāko uzbrucēju.
2011. gada maija sākumā parakstīja līgumu ar citu KHL vienību Kazaņas "Ak Bars". "Ak Bars" rindās nākamajās divās sezonās traumu dēļ Dārziņš aizvadīja vien 43 spēles. 2013. gada jūnijā tika aizmainīts uz Čeļabinskas "Traktor", taču pēc 19 kluba rindās aizvadītām spēlēm, decembrī līgums ar Dārziņu tika lauzts.
Rihards Pīks
Rihards Pīks (dzimis Rīgā) ir Latvijas politiķis, bijušais kinorežisors un kino darbinieks. Šobrīd valdes loceklis partijā "Latvijas attīstībai".
Politiskā darbība
Iesaistījās Atmodas kustībā, 1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā. Bija kultūras ministrs Andra Šķēles 1. un 2. valdībā no Latvijas Zemnieku savienības, 7. un 8. Saeimas deputāts no Tautas partijas, ārlietu ministrs Induļa Emša Ministru kabinetā, no 2004. līdz 2009. gadam — Eiroparlamenta deputāts. Šobrīd pārstāv partiju Latvijas attīstībai, kurā ievēlēts par valdes locekli un vada darba grupu "Aizsardzība".
Bruņneši
Bruņneši, bruņnešu kārta (Cingulata) ir Amerikas placentāļu (Xenarthra) zīdītāju kārta. Bruņnešu kārtā mūsdienās ir viena dzimta — bruņnešu dzimta (Dasypodidae). Šajā kārtā ir vēl 2 izmirušas dzimtas - Pampatheriidae un Glyptodontidae. Bruņneši no citiem dzīvniekiem atšķiras ar savu bruņām līdzīgo ādu. Acteki tos sauc par azotochtli, kas latviski nozīmē bruņurupučtruši. Bruņnešu dzimtā ir 21 mūsdienās dzīvojošas sugas, kas iedalītas 9 ģintīs. Dažas sugas savā starpā var atšķirt tikai pēc to joslu skaita biezajā bruņu ādā.
Lauris Dārziņš
Latvijas izlase
Pirms 2013. gada Pasaules čempionāta kļuva par Latvijas izlases kapteini, to noslēdzot kā komandas rezultatīvākais spēlētājs. 9. maija 5:3 uzvarā pār Slovākiju Dārziņš kļuva vien par ceturto Latvijas izlases hokejistu un pirmo kopš Kārļa Skrastiņa 2003. gadā, kam izdevies atzīmēties ar hat-trick. 2014. gada Olimpisko spēļu turnīru noslēdza kā Latvijas izlases rezultatīvākais spēlētājs un visa turnīra trešais labākais vārtu guvējs.
Bruņneši
Visas bruņnešu sugas pamatā mājo Dienvidamerikā un Centrālamerikā. Bet vislielākā sugu daudzveidība sastopama Paragvajā un tuvākajos reģionos. Daudzu bruņnešu sugu izdzīvošana mūsdienās ir apdraudēta, lai arī, piemēram, gardeguna bruņnesis (Dasypus novemcinctus) ir plaši izplatīts visā Amerikā, Ziemeļameriku ieskaitot.
Lauris Dārziņš
Latvijas izlase
Junioru vecumā spēlējis 2004. gadā un 2005. gadā Pasaules čempionātā junioriem, kā arī 2002. gadā un 2003. gadā Pasaules čempionātā U-18 jauniešiem.
Sandra Kalniete
Sandra Kalniete (dzimusi ) ir mākslas zinātniece, politiķe, rakstniece un diplomāte. Mākslas teorijas zinātņu maģistre (1996). Latvijas Tautas frontes Valdes priekšsēdētāja vietniece (1988), Latvijas vēstniece ANO (1993—1995) un Francijā (1997—2002), Latvijas ārlietu ministre (2002—2004), Eiropas Parlamenta deputāte no Latvijas (kopš 2009).
Lauris Dārziņš
Latvijas izlase
Pēc pēdējās hokeja spēles 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, pret Dānijas hokeja izlasi, Dārziņš paziņoja par savas karjeras beigām Latvijas izlasē.
Bruņneši
Izskats un īpašības
Bruņnešu vidējais ķermeņa garums ir apmēram 75 cm, ieskaitot asti. Lielākais kārtas bruņnesis ir milzu bruņnesis (Priodontes maximus), kura ķermeņa garums sasniedz 150 cm, svars 40 kg. Bet mazākais ir sārtais bruņnesis (Chlamyphorus truncatus), kura garums ir 8—12 cm.
Lauris Dārziņš
Trenera karjera
2023. gada Pasaules čempionātā kļuva par vienu Latvijas hokeja izlases galvenā trenera Harija Vītoliņa asistentiem. Čempionātu izlase pabeidza ar vēsturē augstāko trešo vietu un ieguva bronzas medaļu.
Privātā dzīve
Pabeidzis Rīgas 99. vidusskolu. Precējies ar Leldi Dārziņu. 2010. gadā ģimenē piedzima dēls, 2015. gadā ģimeni papildināja arī meita. L. Dārziņš spēlē arī golfu.
Bruņneši
Izskats un īpašības
Bruņnešiem ir gari un asi nagi, kurus tie lieto, lai izraktu no augsnes kukaiņus vai alas dzīvošanai. Pakaļkājām ir 5 pirksti, bet priekškājām 3—5 pirksti. Tiem ir zema ķermeņa temperatūra (33—36 °C) un bāzes vielmaiņa. Šādas īpašības ir raksturīgas dzīvniekiem, kas pamatā pārtiek no termītiem Bruņnešiem ir arī gara un lipīga mēle, kas piemērota kukaiņu uzlasīšanai. Tiem ir liels skaits "vaiga zobu", kas neiedalās dzerokļos un priekšdzerokļos. Bruņnešiem ir tikai griezējzobi un ilkņi. Bruņnešu raksturīgākā pazīme ir to ārējais ragveida plākšņu apvalks, kas veido bruņas. Bruņas parasti klāj galvu, plecus, muguru, gurnus, kāju augšējo daļu un asti. Pavēderi bruņas nesedz. Tā ir mīksta un bieži pūkaina.
Lai arī dažas sugas briesmu gadījumā savelkas kamolā un tā paglābjas no ienaidniekiem, tomēr lielākā daļa glābjas bēgot un slēpjoties asos krūmos, jo nespēj savilkties kamolā. To bruņām ir pārāk daudz plākšņu. Gardeguna bruņnesis briesmu gadījumā mēdz palēkties augstu gaisā, tādējādi izbiedējot ienaidnieku. Lai arī bruņnešiem ir īsas kājas, tie spēj paskriet samērā ātri. Bruņneši spēj samērā ilgstoši atrasties zem ūdens, apmēram 6 minūtes. Ūdens tilpnes tie šķērso divējādi: sarijas kuņģī un zarnās gaisu un pārpeld šķērsli līdzīgi kā ūdenī iemests gaisa balons, vai arī šķērso tilpni zem ūdens, pārsoļojot to pa apakšu. Sakampjoties gaisu, tā vēders var kļūt pat divas reizes lielāks.
Uzvedība un barība
Bruņneši ir vientuļnieki un medīt dodas naktī. Tie pamatā barojas ar kukaiņiem, to kāpuriem un citiem bezmugurkaulniekiem. Ir bruņneši, kas specializējušies, piemēram, tikai barojoties ar skudrām vai termītiem. Bruņnešiem ir ļoti vāja redze, un medījot tie izmanto ožu.
Grūsnības periods bruņnešiem ilgst 60—120 dienas, atkarībā no sugas. Visbiežāk piedzimst 4 mazuļi, bet var piedzimt 1—8 mazie bruņneši. Mazajiem bruņu vietā ir mīksta āda, kas vairāku nedēļu laikā nocietē. Dzimumbriedumu bruņneši sasniedz 3—12 mēnešu vecumā, atkarībā no sugas.
Viens no pirmiem zinātniskiem bruņnešu aprakstiem latviski iznāca 1921. gadā: "BRUŅNEŠI ir vienigie zīditaji, kuŗi līdzigi rāpuļiem, apklāti kaula zvīnām. Mugura viņiem pārklāta kaula plātišu bruņām, kuŗas savā starpā savienotas nekustigi. Bet vidū atrodas dažas joslas četrstūrainu kustigi savienotu plātišu. Starp plātitem un ari ķermeņa apakšpusē atrodas cieti sari. Ari galva pārklāta kaula bruņām. Kājas apbruņotas stipriem nagiem, kuŗi noder zemes rakšanai. Bruņneši dzīvo Dienvidus Amerikā, rok sev alas, no kuŗām izlien tikai naktī; pārtiek no kukaiņiem un tārpiem. Briesmu brīdī ļoti ātri ierokas zemē."
Sandra Kalniete
Biogrāfija
Dzimusi 1952. gada 22. decembrī KPFSR Tomskas apgabala Kolpaševas rajona Toguras ciemā izsūtīto latviešu Ligitas un Aivara Kalniešu ģimenē. Māte Ligita, dzimusi Dreifelde (1926—2006), kopā ar savu māti un tēvu bija 1941. gada 14. jūnijā deportēta uz Sibīriju. 1948. gadā viņa atgriezās Latvijā, bet 1949. gadā tika apcietināta un aizsūtīta atpakaļ. Tēvs Aivars (1931) kopā ar savu māti izsūtīti 1949. gada 25. martā.
1957. gada 30. maijā četrgadīgā Sandra Kalniete kopā ar vecākiem atgriezās Latvijā. Mācījās Rīgas 39. astoņgadīgajā skolā, Rīgas 49. vidusskolā, Rīgas 39. vidusskolā (1960—1971). Neklātienē studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Mākslas kritikas fakultātes Mākslas vēstures un teorijas nodaļā (1975—1981). Pēc tam S. Kalniete strādāja par šuvēju ražošanas apvienības “Daiļrade” salonā “Baltijas modes” (1981—1982). 1983. gadā kļuva par sekretāri referenti LPSR Mākslinieku savienībā, bija tās Valdes atbildīgā sekretāre (1987—1990). Līdztekus strādāja par sekretāri izdevniecībā “Liesma” (1985—1987).
Sanderlenda
Sanderlenda (en) ir industriāla pilsēta ar ostu Tainā un Vīrā, Anglijas Ziemeļaustrumos, Ziemeļjūras krastā. Līdz 1974. gadam Sanderlenda bija neliela, Daremas grāfistei piederoša pilsēta ar savu pašpārvaldi.
Sandra Kalniete
Politiskā karjera
1988. gadā S. Kalniete iestājās Latvijas Tautas frontē un kļuva par Valdes priekšsēdētāja vietnieci. Pēc Augstākās padomes deklarācijas "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu" pieņemšanas strādāja par protokola vadītāju Latvijas Republikas Ārlietu ministrijā (1990—1993). Bija ārlietu ministra vietniece Ivara Godmaņa valdībā un vēlāk Latvijas vēstniecībā Apvienotajā Karalistē 1. sekretāre. Papildinājās Līdsas Universitātes Starptautisko attiecību institūta kursos (1992).
Sanderlenda
Pagaidām Sanderlendu apdzīvo aptuveni 280 000 iedzīvotāju. Tās platība — 137 km2. Pēc iedzīvotāju skaita un platības, Sanderlenda ir arī lielākā Lielbritānijas pilsēta starp Edinburgu Skotijā un Līdsu. Tā atrodas aptuveni 442 km no Londonas, 322 km no Birmingemas, 187 km no Edinburgas un 126 km no Jorkas.
Sandra Kalniete
Politiskā karjera
No 1993. līdz 1995. gadam bija Latvijas ārkārtējā un pilnvarotā vēstniece ANO un UNESCO Eiropas mītnē Ženēvā. Apmeklēja Ženēvas Universitātes Starptautisko attiecību institūta kursus (1995).
No 1997. līdz 2002. gadam strādāja par Latvijas vēstnieci Francijā. 2002. gadā Saeima apstiprināja S. Kalnieti LR ārlietu ministres amatā Einara Repšes (JL) valdībā (2002. gada novembris—2004. gada marts). Viņas pilnvaru laikā 2003. gadā LR pievienojās ASV sabiedroto koalīcijas iebrukumam Irākā. 2004. gadā viņas vadībā izstrādāja izmaiņas Latvijas ārpolitikas stratēģiskajos dokumentos “Latvijas ārpolitikas pamatvirzieni līdz 2005. gadam” un “Latvijas Republikas ārpolitiskajā koncepcija”. 2004. gadā Latviju uzņēma NATO un Eiropas Savienībā.
2004. gadā Eiropas Parlaments apstiprināja viņu Eiropas Komisijas kolēģijas sastāvā par Eiropas Komisijas lauksaimniecības un zivsaimniecības komisāra Franca Fišlera t. s. ēnu komisāri. 2005. gadā kā līdzdibinātāja piedalījās Kokneses fonda izveidošanā.
Sanderlenda
Cauri pilsētai plūst Wear upe. Ar šo faktu skaidrojama arī pilsētas nosaukuma izcelsme — vārds “Sanderlenda” cēlies no vārda “Soender-land” un tulkojumā nozīmē “zeme, kuru sadala upe”.
Uz Wear upes kuģi tika būvēti vismaz kopš 1346. gada, un 18.gs. vidū Sanderlenda, visticamāk, bija valsts lielākā kuģubūves pilsēta. Wearmouth Bridge tilts pāri upei tika uzcelts 1796. gadā.
Sandra Kalniete
Politiskā karjera
2006. gada janvārī iestājās labēji konservatīvajā partijā “Jaunais laiks”. Novembrī ievēlēta Saeimā no partijas “Jaunais laiks” kandidātu saraksta.
Sanderlenda
Sanderlenda ir pazīstama ar kuģu būvniecību, stikla mākslu un ražošanu, premjerlīgas futbola komandu (Sunderland A.F.C.) un universitāti (University of Sunderland), kas 2001. gadā tika nodēvēta par “labāko jauno universitāti Anglijā” (“The Guardian”) un “Lielbritānijas labāko jauno universitāti pētniecības veikšanai” (“The Times”).
Sandra Kalniete
Politiskā karjera
2008. gada janvārī pameta partiju “Jaunais laiks” un iesaistījās jauna politiska spēka “Pilsoniskā savienība” veidošanā. Aprīlī piedalījās partijas “Pilsoniskā savienība” dibināšanā un kļuva par partijas Valdes priekšsēdētāju.
2009. gada jūnijā, kandidējot no partijas “Pilsoniskā savienība”, tika ievēlēta Eiropas Parlamentā, kur darbojās Eiropas Tautas partijas jeb kristīgo demokrātu politiskajā grupā.
Sanderlenda
Pilsētā, upes ziemeļu krastā, atrodas slavenais Nacionālais Stikla Centrs (National Glass Centre) un jaunuzceltais Gaismas stadions (Stadium of Light). Futbola stadiona vietā vēl 1994. gadā atradās ogļraktuves — pēdējās visā industriālajā pilsētā. Netālu no upes krasta atrodas arī slavenā Sv. Pētera baznīca (St. Peter's church), kas ir viena no vissenākajām mūra baznīcām visā Lielbritānijā. Gar otru — dienvidu krastu — stiepjas universitātes studentu kopmītņu kompleksi. Pilsētas centrā atrodas arī Sanderlendas muzejs ar Ziemas dārziem (Sunderland Museum and Winter Garden).
Sandra Kalniete
Politiskā karjera
Kļuva par Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas pastāvīgo locekli un darbojās Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejā kā aizstājēja. Priekšsēdētāja vietniece Eiropas Parlamenta delegācijā attiecībām ar Japānu un aizstājēja delegācijā ES un Turcijas apvienotajā parlamentārajā komitejā.
Forons
Forons (diizopropilidēnacetons, 2,6-dimetil-2,5-heptadiēn-4-ons, CO[CH=C(CH3)2)]2 pieder pie nepiesātinātajiem ketoniem. Forons ir dzeltenzaļa kristāliska viela ar ģerāniju smaržu.
Sandra Kalniete
Politiskā karjera
2011. gadā, apvienojoties partijām “Jaunais laiks”, “Pilsoniskā savienība” un “Sabiedrība citai politikai”, kļuva par partijas “Vienotība” biedri. 2011. gada 26. novembrī partijas “Vienotība” kongresā tika ievēlēta par partijas Domes priekššēdētāju, 2012. gada 1. decembrī ievēlēta atkārtoti.
Forons
Iegūšana
Iegūst no acetona aldolās kondensācijas reakcijā. Atšķirībā no mezitiloksīda, kurš rodas, kondensējoties divām acetona molekulām, forons rodas no 3 acetona molekulām.
Sandra Kalniete
Politiskā karjera
2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās S. Kalniete, pārstāvot apvienības “Jaunā Vienotība” sarakstu, atkal tika ievēlēta Eiropas Parlamentā. Kalniete tika ievēlēta par Eiropas Tautas partijas grupas viceprezidenti.
Forons
Īpašības
Līdzīgas mezitiloksīda īpašībām.
Ja pie forona dubultsaitēm pievienojas amonjaks, rodas triacetonamīns - heterociklisks savienojums, kuru lieto dažu medicīnisku preparātu iegūšanai.
Izmantošana
Foronu var izmantot kampara atvasinājumu iegūšanai.
Sandra Kalniete
Ģimene
Vīrs — Šveices arhitekts Ansis Reinhards, ar kuru Sandra ir pazīstama kopš 1989. gadā, kad viņi kopā strādāja Ženēvā, Latvijas pārstāvniecībā ANO. "Man tas tolaik bija ļoti nepieciešams, jo biju padomju mucā augusi un pa spundi barota. Ansis bija tas, kurš man atvēra Rietumu pasauli," - teica Sandra. Ansis Ženēvā mācījas un dzīvoja kopš 1955. gada.
Briljants
Briljants ir noslīpēts dimants, šādus dimantus izmanto juvelierizstrādājumos.
Laušanas koeficients
Vielas laušanas koeficients (refrakcijas indekss) ir skaitlisks koeficients, kas rāda, cik reižu samazinās gaismas ātrums (v) vielā attiecībā pret šī paša viļņa ātrumu vakuumā — gaismas ātrumu c. Parasti laušanas koeficientu apzīmē ar simbolu n un to aprēķina pēc formulas:
Elektromagnētiskā viļņa fāzes ātrums samazinās tāpēc, ka gaismas viļņi - daļiņas mijiedarbojas ar vielas atomu elektromagnētisko lauku.
Laušanas koeficients ir atkarīgs no vielas īpašībām un gaismas viļņu garuma. Eksistē optiski anizotropas vielas (kristāli), kuru laušanas koeficients ir atkarīgs no virziena, kādā gaisma šķērso kristālu, kā arī no gaismas polarizācijas.
Materiāla laušanas spēja ir nozīmīga vielas īpašība, kas ļauj veidot daudzveidīgas optiskās iekārtas - lēcas, prizmas utt. Vielas laušanas koeficients ir noteikts skaitliskais lielums, kas izmantojams optikas iekārtu raksturlielumu aprēķiniem.
Katras vielas laušanas koeficients ir raksturlielums, ko bieži izmanto vielas (piemēram, minerāla, dārgakmens) tīrības noteikšanā. Laušanas koeficients piemīt tikai caurspīdīgām vielām. Laušanas koeficienta mērījumiem tiek izmantots refraktrometrs.
6. augusts
6. augusts ir gada 218. diena pēc Gregora kalendāra (219. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 147 dienas.
Mirnija (Brjanskas apgabals)
Mirnija ir neliels pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala rietumos, Gordejevkas rajona sastāvā. Tajā dzīvo ap 1,45 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsētciemats atrodas 25 km uz dienvidrietumiem no Gordejevkas un apmēram 210 km no Brjanskas.
Dibināts 1956. gadā, kad šeit sākās kūdras fabrikas būvniecība (fabrika darbojās līdz 20. gadsimta beigām). Līdz 1964. gadam ciemata nosaukums bija Kožanstroja. Kopš 1974. tas ir pilsētciemats, bet 2011. gadā statuss pazemināts par lauku ciematu.
Soda
Soda ( no — līdzeklis pret galvassāpēm ) ir nātrija un ogļskābes sāļu (parasti tehnisko) kopējs nosaukums, bez tam nātrija hidroksīdu dažkārt dēvē par kaustisko sodu.
Placentāļi
Placentāļi, placentāļu infraklase (Eutheria) ir viena no zīdītāju klases (Mammalia) infraklasēm, kas pieder dzemdētājzīdītāju apakšklasei (Theria). Šajā infraklasē apvienoti visi mūsdienu zīdītāji - placentāļi, kā arī visi izmirušie zīdītāji, kas ir tuvāki savā uzbūvē mūsdienu placentāļiem, nekā somaiņiem.
Senākais zināmais placentālis ir Juramaia sinensis, kas dzīvoja pirms 160 miljoniem gadu un kura fosilijas atrastas Ķīnas teritorijā. Ķīnā ir atrasts arī otrs senākais placentālis Eomaia scansoria, kurš dzīvoja pirms apmēram 125 miljoniem gadu. Placentāļu infraklasi izdalīja un noformulēja Tomass Hekslijs 1880. gadā. Jaunizveidotās infraklases priekštece Placentalia tika paplašināta ar seno dzīvnieku izmirušājām kārtām, kas savā attīstībā bija tuvāki placentāļiem, nekā pārējiem dzīvniekiem.
Īpatnības
Zinātniskais nosaukums Eutheria grieķu valodā nozīmē īsts dzīvnieks. No pārējiem dzīvniekiem placentāļi atšķiras ar vairākām pazīmēm. Tiem ir atšķirīgas pēdas, elkoņu locītavas, žokļi un zobi. Pati galvenā placentāļu atšķirībā ir tā, ka placentāļiem iegurnī iztrūkst epipubis kaula, kurš piemīt visiem pārējiem dzīvniekiem, somaiņus ieskaitot.
Radošums
Radošums jeb kreativitāte (no — 'radīt') ir spēja radīt jaunas idejas vai konceptus. No zinātniska viedokļa, radošas domas rezultātā rodas gan oriģināla, gan piemērota ideja. Ikdienas uztverē radošums vienkārši ir māka radīt ko jaunu. Lai gan vairāki cilvēki uzskata, ka radošums ir iedzimts, citi apgalvo, ka to var iemācīt.
Ungāra Mihāja Čīksentmihāji koncepcijā radošuma sistemātiskais modelis sastāv no trim komponentiem: Radošums rodas, kad indivīdam, izmantojot kādus no domēnu simboliem, rodas jauna ideja vai produkts, kas tiek atzīts un iekļauts domēnā. Nākamā paaudze to jau uztvers kā domēna sastāvdaļu. Spilgts piemērs ir džezs, kuru profesionāli mūziķi sākotnēji neuzskatīja par nopietni vērā ņemamu mūzikas veidu, bet tad mūziķi biežāk to sāka iekļaut savās koncertprogrammās un pašlaik džezs ir līdzvērtīga profesionālās mākslas joma. Tas ir saņēmis "lauka" atzinumu un iekļauts mūzikas domēnā.
Psihologs Roberts Šternbergs (Robert J. Sternberg), skaidrojot radošuma raksturu, izmanto gan ieguldījuma teoriju, kas balstās uz ideju, ka radoši cilvēki ir tie, kas „pērk lēti un pārdod dārgi, t.i., attīsta idejas, kuras ir nezināmas vai nepopulāras, bet tām piemīt izaugsmes potenciāls, pēc tam šo ideju var pārdod tālāk), gan radošuma sasaisti ar lēmumu pieņemšanu.
Ieguldījuma teorijas pamatā ir sešu savstarpēji savienotu komponentu saplūšana: Šiem komponentiem piemīt loma radošas domāšanas lēmumu pieņemšanā, notiek šo komponentu mijiedarbe, kas uzlabo radošo domāšanu, tāpat viena komponenta vājumu (piemēram, apkārtējā vide) var neitralizēt cita komponenta stiprums (piemēram, motivācija).
Viens no galvenajiem radošās domāšanas priekšnoteikumiem ir tas, ka kreativitāte lielā mērā ir lēmums, ko var pieņemt jebkurš, bet tikai daži cilvēki tiešām pieņem šo lēmumu, jo uzskata, ka radošuma izmaksas ir pārāk augstas. Sabiedrības lomā radošuma attīstībā ir saistīta ar atlīdzības pieauguma noteikšanu un izmaksu samazināšanu. Prasme ģenerēt jaunas idejas ir nepietiekami, sākumā ir jāpieņem lēmums izmantot savas spējas, lai veidotu idejas, analizētu tās un tad pārdot idejas citiem. Bieži vien jaunās idejas sabiedrībā tiek noraidītas. Tipiski cilvēki vēlas, lai viņu radītās idejas patiktu arī citiem, bet tūlītēja kādas idejas atzīšana bieži var norādīt uz to, ka šai idejai nav radošs raksturs.
Abdulmedžids II
Abdulmedžids II (osmaņu turku: عبد المجيد الثانى; vārds dažādos avotos rakstīts atšķirīgi, piemēram, Abdul Mejid, Aakhir Khalifatul Muslimeen Sultan Abd-ul-Mejid, Abdul Medjit, tr; dzimis, miris ) bija pēdējais Osmaņu dinastijas valdnieks un kalifs (1922. gada 19. novembris — 1924. gada 3. marts).
Tāllēkšana
Tāllēkšana ir vieglatlētikas lēkšanas disciplīna, kurā dalībniekiem pēc iespējas tālāk jāaizlec speciāli sagatavotā bedrē. Tāllēkšana ir viena no vīriešu desmitcīņas un sieviešu septiņcīņas disciplīnām.
Lēciena atzīme ir dēlītis, kuram mūsdienu čempionātos ir uzlikta maza plastilīna strīpiņa, lai varētu redzēt pēdas, ja sportists ir pārkāpis atspēriena dēlīti. Lēciens netiek ieskaitīts, ja sportists pārkāpj atspēriena dēlīti vai neveic lēcienu atvēlētajā laikā (parasti vienā minūtē).
Tāllēkšana ir iekļauta olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1896. gada, sievietes — kopš 1948. gada. Tāpat tā bija iekļauta arī Antīko olimpisko spēļu programmā.
Pasaules rekords tāllēkšanā vīriešiem ir 8,95 m un pieder Maikam Pauelam no ASV, uzstādīts. Pasaules rekords tāllēkšanā sievietēm ir 7,52 m un pieder Gaļinai Čistjakovai no PSRS, uzstādīts.
Latvijas rekords tāllēkšanā vīriešiem ir 8,08 m un to 2016. gada 12. jūlijā uzstādīja Elvijs Misāns. Latvijas rekords tāllēkšanā sievietēm ir 6,92 m un tas pieder Inetai Radēvičai, uzstādīts, Eiropas čempionātā Barselonā, kur ar šo rezultātu I. Radēviča kļuva par čempioni.
Čeļabinska
Čeļabinska (ru) ir Krievijas Federācijas pilsēta Dienvidurālu austrumu nogāzēs pie Miasas upes, Čeļabinskas apgabala centrs. Liels militārās rūpniecības cetrs. Federālā autoceļa M5 galapunkts.
Vēsture
Dibināta 1736. gadā, kad Miasas upes krastā Orenburgas aizsardzībai pret baškīriem Krievijas impērijas armija uzcēla Čeļebi (Челеби) cietoksni, kura nosaukums tjurku valodā nozīmē ‘caradēls’ vai ‘izglītotais’. Jau 1744. gadā cietoksni ieņēma Jemeļjana Pugačeva karaspēks. 1787. gadā Čeļabinskai piešķīra pilsētas tiesības. 1890. gados pilsēta sāka strauji attīstīties saistībā ar Transsibīrijas maģistrāles izbūvi. 1918. gada maijā Čeļabinskā notika incidents, kurš noveda pie Čehoslovāku leģiona dumpja.
Auna Sana Su Či
Auna Sana Su Či (my, aung hcan: cu. krany,, dzimusi ) ir Mjanmas politiķe, diplomāte un rakstniece, Nobela miera prēmijas laureāte. Viņa ir valdošās, agrāk opozīcijas partijas Nacionālā līga par demokrātiju līdere, kura izvirzīja mērķi ieviest savā valstī demokrātiju. Viņa pirmā un pašreizējā Mjanmas valsts padomniece, kas ir līdzvērtīgs amats pirms tam esošajam Mjanmas premjerministra amatam.
Čeļabinska
Vēsture
Vēl vienu impulsu pilsētas attīstībai deva Otrais pasaules karš, kad no PSRS rietumu apgabaliem šeit tika pārceltas lielas militārās rūpnīcas — kara gados Čeļabinska bija tanku T-34 un reaktīvo ieroču, t.s. katjušu ražošanas centrs.
Auna Sana Su Či
Aunas Sanas Su Či tēvs Auns Sans tiek uzskatīts par Birmas dibinātāju. 1947. gadā, tikai divus gadus pēc Aunas Sanas Su Či piedzimšanas, viņas tēvs tika nogalināts. Savukārt Aunas māte bija ievērojama diplomāte, 1960. gadā viņa kļuva par vēstnieci Indijā.
Čeļabinska
Sports
Čeļabinskā bāzēts Kontinentālās hokeja līgas klubs Čeļabinskas "Traktor", kurš savas mājas spēles aizvada 2009. gadā atklātajā Čeļabinskas Sporta pilī. "Traktor" jauniešu klubs Čeļabinskas "Belije Medvedi" spēlē Jaunatnes hokeja līgā.
Auna Sana Su Či
1990. gadā Birmā pēc gandrīz 30 gadu pārtraukuma notika pirmās demokrātiskās vēlēšanas, kurās 81 % vietu ieguva uzvarēja Aunas Sanas Su Či vadītā opozīcijas partija. Militārā hunta noraidīja vēlēšanu rezultātus, un Aunai Sanai Su Či tika piemērots mājas arests.
Skarabeju dzimta
Skarabeju dzimta (la) — visēdāju vaboļu dzimta. Tā ir liela daudzveidīga dzimta, kurā ietilpst apmēram 30 000 sugas, no kurām savukārt Latvijā sastopamas 86 sugas. Viena no raksturīgākajām šīs dzimtas īpašībām ir vaboļu ūsiņu uzbūve, kuru galotnes sastāv no 3 līdz 7 plāksnīšveida posmiem, kas izplešoties ir līdzīgas vēdeklim; taču dažiem īpatņiem, piemēram, no Lethrus, ūsiņu gals nespēj izplesties kā vēdeklis.
Čeļabinska
Cilvēki
Čeļabinskā dzimuši:
Auna Sana Su Či
1991. gadā viņa saņēma Nobela miera prēmiju par "nevardarbīgo cīņu par demokrātiju un cilvēktiesībām". Tomēr ilgstošā mājas aresta dēļ savu balvas saņemšanas runu viņa varēja teikt tikai — vairāk kā divdesmit gadus pēc balvas piešķiršanas.
Skarabeju dzimta
Apraksts
Vairākums vaboļu no šīs dzimtas ir vidēji garas - no 2 līdz 60 mm, bet tomēr starp dzimtas sugām gadās īsti giganti, kuras pieder pie lielākajām vabolēm pasaulē. Vislielākās sastopamas Centrālamerikā un Dienvidamerikā, tās ir Dynastes hercules, kuru tēviņu garums sasniedz 160–165 mm, bet pēc dokumentāli nepierādītiem datiem pat līdz 178 mm. Otrā lielākā pēc garuma ir tās tuva radiniece Dynastes neptunus, kuru maksimālais tēviņa garums ir 158 mm un vidējais garums 120–135 mm. Nākamās lielākās ir Dienvidamerikas Megasoma ģints pārstāves — Megasoma elephas, Megasoma actaeon, Megasoma mars, un vēl sugas no Āzijas ģints Chalcosoma, kuru garums var sasniegt 110–120 mm. Skarabeju dzimtā ir vissmagākās vaboles pasaulē, atsevišķi tēviņi no Goliathus ģints, kuru garums ir 95–100 mm, var svērt pat 47 gramus, bet citos avotos pat 80—100 grami.
Noziegums un sods
Noziegums un sods ir krievu rakstnieka Fjodora Dostojevska filozofiski psiholoģisks romāns. Pirmo reizi publicēts 1866. gadā turpinājumos literārajā žurnālā Русский вестник.
Auna Sana Su Či
2015. gada parlamenta vēlēšanās pārliecinoši uzvarēja Aunas Sanas Su Či vadītā partija Nacionālā līga par demokrātiju, viņa ieņēma Valsts padomnieces (valdības vadītājas) amatu.
Skarabeju dzimta
Pieaugušo vaboļu morfoloģija
Ķermenis kompakts, īsi ovāls; forma ir daudzveidīga: var būt ovāla, subkvadrātiska, cilindriska. Krāsa ir ļoti mainīga, var būt vai nebūt ar metālisku spīdumu. Piemēram, Chrysina ģints pārstāvji ir nokrāsoti dažādos zaļas krāsas toņos un bieži ar citu krāsu strīpām uz priekšspārniem, bet tomēr ir arī dažas sugas, kas ir pilnīgi gludas un metāliski spīdošas ar zeltainu vai sudrabainu krāsu. Dažas sugas var būt ar spurainu vai zvīņainu virsmu.
Ekoloģija
Skarabeju vaboļu dzīves cikls ir ļoti daudzveidīgs. Pieaugušas vaboles barojas uz dzīvnieku izkārnījumiem, maitas, sēnēm, veģetācijas, ziedputekšņiem vai ar augu saknēm. Atzīmētas arī plēsīgas skarabejvaboles, piemēram Canthon kas medī lapgraužu skudras (no Attini cilts).
Auna Sana Su Či
2020. gada 8. novembrī notika vispārējās vēlēšanas, un arī šajās vēlēšanās pārliecinoši uzvarēja Nacionālā līga par demokrātiju, bet militāristu atbalstītā Solidaritātes un attīstības savienības partija ieguva niecīgu deputātu skaitu parlamentā. 2021. gada 1. februārī bruņotie spēki veica valsts apvērsumu. Tika aizturēts valsts prezidents Vins Mjins un Auna Sana Su Či.
Noziegums un sods
"Noziegums un sods" ir viens no krievu literatūras pazīstamākajiem darbiem. Romāns guvis starptautisku ievērību, bieži tiek minēts starp pasaules 19. gadsimta labākajiem literārajiem darbiem.
Sižets
Romānā atainotā pamatproblēma ir slepkavība un slepkavas domas un izjūtas pēc nozieguma. Galvenais varonis Raskoļņikovs ir nabadzīgs students, kuram nav pietiekošu iztikas līdzekļu. Viņš izplāno nogalināt kādu vecu sievieti, Aļonu Ivanovu, kas pelna ar naudas aizdošanu uz procentiem. Pirms tam bijis viņas dzīvoklī, apskatot iekārtojumu un iespējamo dārgumu atrašanās vietu. Raskoļņikovs izdara ieplānoto, bet nozieguma vietā viņu pārsteidz sievietes māsa, un viņš nogalina arī to. Noziegums tiek izdarīts arī lai gūtu pārliecību par sevi — ka viņš ir to spējīgs paveikt. Iespējams, tāpēc Raskoļņikovs savu iegūto laupījumu nevis iztērē vai pārdod, bet gan noglabā.
Pēc kāda laika Raskoļņikovs sāk domāt par atzīšanos slepkavībā. Atzīties vai neatzīties — romānā attēlotas viņa šaubas, uzskati, psiholoģiskais stāvoklis. Nozieguma pastrādāšanas dēļ Raskoļņikovs kļūst arvien nomāktāks. Vairākas reizes viņš iziet no mājas ar domu iet uz policiju un atzīties, bet tomēr atgriežas mājās. Romāna gaitā Raskoļņikova personība sāk šķelties, viņam parādās divas dabas. Viena ir tā, kas liek atzīties, atklāt visu, bet otra — kura izliekas neko nezinām.
Raskoļņikovam ir bail no tiesas un soda, bet viņu arī moka sirdsapziņa. Tomēr, kad viņš ierodas policijā pie Porfīrija Petroviča, ieslēdzas viņa otrā puse, un viņš noliedz slepkavības faktu. Kad gandrīz jau ir noskaidrota viņa vaina, noziegumā atzīstas kāds no krāsotājiem, kurš slepkavības dienā bija namā un krāsoja istabu. Tas paglābj Raskoļņikovu no soda.
Raskoļņikovs satiek bijušo prostitūtu Soņu Marmeladovu, ar kuru sadraudzējas. Ar laiku Raskoļņikovs viņai uztic savu noslēpumu. Viņa to mudina atzīties izdarītajā.
Epilogā teikts, ka Raskoļņikovs saņem sodu — astoņus gadus Sibīrijā. Soņa viņam seko uz izsūtījuma vietu, un ar viņas atbalstu Raskoļņikovs cietumā sāk domāt par sava grēka izpirkšanu un morālu atgūšanos.
Angolas ģerbonis
Angolas Republikas ģerbonis ir viens no Angolas simboliem. Ģerbonis veidots neheraldiskā stilā pēc sociālistisko valstu valsts simbolu parauga.
Ģerboņa centrā zilā laukā sarkana saule, virs kuras izvietotas sakrustotas mačete un kaplis, kas simbolizē lauksaimniecību un atbrīvošanās cīņas. Austošā saule simbolizē jauno valsti, kas neatkarību no Portugāles ieguva 1975. gadā. Virs mačetes un kapļa novietotā zelta piecstaru zvaigzne simbolizē starptautisko solidaritāti un progresu. Ģerboni apjož no vienas puses puse zobrata, kas simbolizē rūpniecību, un no otras kukurūzas, kafijas un kokvilnas kūlis — galvenās lauksaimniecības kultūras. Pie ģerboņa pamatnes novietota atvērta grāmata, kas simbolizē izglītību un kultūru. No apakšas ģerboni apvij zelta lente ar valsts nosaukumu "República de Angola".
Datorsistēmu atbalstīts kolektīvs darbs
Datorsistēmu atbalstīts kolektīvais darbs (CSCW) ir uz projektu orientēts teorētisks zinātnes lauks. Neskatoties uz dažādiem izpausmes veidiem, CSCW ir identificējama zinātne, kas koncentrējas uz savstarpēji atkarīga organizēta kolektīva darba rakstura izpratni. Tās mērķis — radīt atbilstošas datortehnoloģijas, kas atbalstītu kolektīvo darbu.
Vēsture
Termins "datorsistēmu atbalstīts kolektīvais darbs" (angļu: Computer Supported Cooperative Work vai CSCW) pirmo reizi minēts 1984.gadā Masačūsetsā, ASV Irēnes Greifas (Irene Greif) un Paula Kešmana (Paul M. Cashman) organizētā seminārā par tehnoloģiju atbalstu cilvēku darbā. 1987.gadā Dr. Čārlzs Findlijs (Dr. Charles Findley) prezentē koncepciju ‘kolektīvs mācību darbs’. CSCW definē ‘kā kolektīvais darbs un tā koordinācija var tikt atbalstīta ar datorsistēmu iespējām’. Dažkārt tiek uzskatīts, ka CSCW un grupprogrammatūra ir sinonīmi, taču pastāv arī tam pretējs uzskats, ka grupprogrammatūra attiecināma uz reālam datorsistēmām, kamēr CSCW pēta grupprogrammatūras instrumentus un tehnikas, kā arī to psiholoģisko, sociālo un organizācijas efektu. Definīcija izskaidro atšķirību starp šīm divām koncepcijām:
‘CSCW ir vispārīgs termins, kas apvieno izpratni par veidu kā cilvēki strādā grupā, izmantojot datora tīkla tehnoloģijas, saistīto tehnoloģisko nodrošinājumu, programmatūru, pakalpojumus un tehniku.’
Galvenās CSCW pamatnostādnes
Gadu gaitā CSCW pētnieki ir definējuši vairākas kolektīvā darba būtības dimensijas. Dažas no tām: CSCW koncepcija radīta galvenokārt ņemot vērā CSCW pētnieku komandas izstrādātu sistēmu izpēti, vai izmantojot esošu sistēmu analīzi (piemēram, Wikipedia). CSCW pētnieki, kas izstrādā un rada šādas sistēmas, mēģina iepazīstināt ar to pamatprincipiem nebijušos veidos, tomēr šīs sfēras sarežģītība rada grūtības parādīt pārliecinošus rezultātus; CSCW sistēmu panākumi bieži ir tik nosacīti sociālā konteksta īpatnībās, ka ir grūti šādas sistēmas ieviest. Rezultātā CSCW sistēmas, kas bāzētas uz veiksmīgu projektu sistēmām, var ciest neveiksmi indivīdu pierašanas ziņā šķietami līdzīgā kontekstā dažādu iemeslu dēļ, kurus ir gandrīz neiespējami identificēt vispār. CSCW zinātnieks Marks Akermans (Mark Ackerman) to nosauc ‘dalīšanās starp to, ko mēs zinām, ka vajadzētu sociāli atbalstīt un to, ko mēs varam tehniski atbalstīt’ — ‘socioloģiski tehnoloģiskā plaisa’ un apraksta CSCW galveno izpētes gaitu, lai tā būtu ‘izvērsta, izprotama un ar cerībām uz situācijas uzlabošanos’.
CSCW matrica
Viens no izplatītākajiem veidiem kā rast priekšstatu par CSCW sistēmām ir aplūkot tās izmantošanas kontekstā. Šādu iespēju sniedz CSCW matrica. Tā aplūko darbu divu dimensiju kontekstā: pirmkārt, vai kolektīvā darba procesa ģeogrāfiskā atrašanās vieta viena, vai tas ir ģeogrāfiski dalīts, otrkārt — vai indivīdi strādā vienlaicīgi (sinhroni), vai dažādos laikos neatkarīgi no tā, vai citi arī tajā laikā piedalās procesā (asinhroni).
Frančeska Skjavone
Frančeska Skjavone (it; dzimusi Milānā, Itālijā) ir karjeru beigusi profesionāla itāļu tenisiste. Profesionāles karjeru uzsāka 1996. gadā. F. Skjavones labākais sasniegums WTA Tūres vienspēļu rangā ir sasniegtā 4. vieta, dubultspēlēs viņa ir sasniegusi 8. vietu.
Karjerā F. Skjavone ir uzvarējusi 8 WTA vienspēļu un 7 dubultspēļu turnīros, bet lielāko panākumu Grand Slam sacensībās viņa sasniedza 2010. gada Francijas atklātajā čempionātā, kurā tika gūta uzvara. Viņa kļuva par pirmo itālieti, kura uzvarējusi Grand Slam vienspēļu turnīrā.
2018. gada 5. septembrī paziņoja par karjeras beigām.
Gaismas laušana
Gaismas laušana jeb refrakcija ir parādība, kad gaismai pārejot no vienas vides citā vidē, kurā ir atšķirīgs gaismas izplatīšanās ātrums, tā maina gaismas staru izplatīšanās virzienu. Gaismai lūstot var novērot priekšmetu formu, novietojumu un izmēru izmaiņas. Gaismas atstarošana un gaismas laušana vienlaicīgi notiek, ja uz robežvirsmu starp divām caurspīdīgām vidēm krīt gaismas staru kūlis. Savukārt, viendabīgā vidē gaisma izplatās taisnā virzienā, bet ja tās ceļā ir šķēršļi, tad vietās, kur gaismas stari nenonāk, rodas ēna. Astronomijā par refrakciju dēvē gaismas stara noliekšanos, kas notiek, tam ejot cauri Zemes atmosfērai. Refrakcijas cēlonis ir Zemes atmosfēras nehomogenitāte. Refrakcijas dēļ visi redzamie debess spīdekļi ir nedaudz novirzīti uz zenīta pusi no savas īstās atrašanās vietas.
Gaismas laušanas likums
Gaismas laušanas likums:
kur
α
ir krišanas leņķis,
γ
— laušanas leņķis,
v
n
— gaismas laušanas koeficients attiecīgajā vidē.
Gaismai ir lielāks izplatīšanās ātrums optiski mazāk blīvā vidē. Gaismas krišanas leņķis ir lielāks kā gaismas laušanas leņķis, kad gaisma pāriet no optiski mazāk blīvas vides uz optiski blīvāku vidi. Savukārt, gaismas laušanas leņķis ir lielāks kā gaismas krišanas leņķis, kad gaisma pāriet no optiski blīvākas vides uz optiski mazāk blīvu vidi. Tātad, jo lielāks ir gaismas ātrums, jo gaismas laušanas koeficients, kas raksturo katru caurspīdīgu vielu, ir mazāks un gaismas stari mazāk lūst.
V. Snelliuss daudzu eksperimentu rezultātā 1660. gadā pierādīja, ka vienā plaknē atrodas krītošais stars, lauztais stars un arī perpendikuls, kas ir vilkts stara krišanas punktā pret robežvirsmu. Gaismas stars netiek lauzts, ja gaisma krīt perpendikulāri pret robežvirsmu starp divām caurspīdīgām vidēm.
Gaisma visātrāk izplatās vakuumā, bet pārējās caurspīdīgās vidēs gaisma izplatās ar mazākiem ātrumiem. Par optiski homogēnu vidi sauc tādu vidi, kuras visos punktos gaismas izplatīšanās ātrums ir vienāds.
Absolūtais gaismas laušanas koeficients rāda, cik reizes gaismas ātrums konkrētā vidē ir mazāks nekā gaismas ātrums vakuumā. Vakuumā gaismas absolūtais laušanas koeficients ir 1. Gaismai pārejot no optiski blīvākas uz optiski mazāk blīvu vidi, krišanas leņķis ir mazāks nekā laušanas leņķis. Ja krišanas leņķis ir tik liels (šo leņķi sauc par krišanas robežleņķi), lai gaismas laušanas leņķis būtu 900, tad lauztais stars neieiet otrajā vidē un lauztais stars slīd pa robežvirsmu starp abām vidēm. Savukārt, ja gaismas krišanas leņķis ir lielāks par gaismas krišanas robežleņķi, tad notiek process, ko sauc par pilnīgo gaismas atstarošanos, tas ir, gaisma pilnīgi atstarojas pirmajā vidē.
Absolūtais gaismas laušanas koeficients (n) sarkanai gaismai:
Gaismas difūza atstarošana
Par gaismas difūzu atstarošanu sauc parādību, kad gaismu atstarojošā virsma ir matēta, nevis spoguļgluda, un no tās gaisma atstarojas visos iespējamajos virzienos.