cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
BELINTERSAT-1
Lidojuma gaita
BELINTERSAT-1 tika palaists 16:57 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 3B/E no Sičanas kosmodroma. BELINTERSAT-1 tika izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 51,5° austrumu garuma.
Pēgava
Pēgava (de) ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Leipcigas apriņķī pie Veise Elsteres upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1096. gadā. Pilsēta attīstījusies ap benediktiešu klosteri. Klosteris likvidēts 1539. gadā.
Cilvēki
Pēgavas klosterī apglabāts Polijas lielkņazs Vladislavs II Trimdinieks (Władysław II Wygnaniec, 1105-1159). Pēgavas apkaimē dzimusi Mārtiņa Lutera sieva Katarīna fon Bora (Katharina von Bora, 1499-1552).
Ziemeļu Kaujas grupa
Ziemeļu Kaujas grupa ir viena no 18 Eiropas Savienības kaujas grupām. Tā sastāv no apmēram 2500 karavīriem un virsniekiem. Kopumā ir 7 valstis, kas ir deleģējušas savus karavīrus šai kaujas grupai: Zviedrija, Somija, Norvēģija, Īrija, Igaunija, Latvija un Lietuva. Dānija nav šajā grupā, jo ir atteikusies no ES Kopējās drošības un aizsardzības politikas. Norvēģija ir grupā, lai gan nav ES dalībvalsts.
Spēki
Kopš 2014. gada decembra Ziemeļu kaujas grupa sastāv no aptuveni 2500 kareivjiem un virsniekiem:
Bruņojums
Automašīnas
Helikopteri
Lidmašīnas
Šaujamieroči
M šūna
M šūnas ir šūnas, kuras atrodas zarnu Peijera plāksnītēs, kā arī ar bronhiem saistītajos limfoīdajos audos (bronchus-associated lymphoid tissue — BALT). To galvenā funkcija ir mikroorganismu un daļiņu transports cauri epitēlija barjerai līdz imūnajām šūnām, tādējādi stimulējot gļotādas imunitāti. Atsevišķos gadījumos M šūnas var būt kā ieejas vārti dažādām baktērijām, piemēram, Shigella flexneri, Salmonella typhimurium, un Yersinia pseudotuberculosis.
Struktūra un funkcijas
M šūnas atšķiras no enterocītiem, jo tām virsmas mikrobārkstiņu vietā ir mikrokrokas (no tā arī nosaukums). Gļotādā šīs šūnas ir mazāk sastopamas. Tās nepiedalās sekrēcijā un to glikokalikss ir plānāks, lai atvieglotu caur to antigēnu transportēšanu. Tās ir unikālas, jo satver antigēnus no zarnu dobuma puses ar endocitozes vai fagocitozes palīdzību un ar transcitozes palīdzību aizgādā līdz dendrītiskajām (antigēnprezentējošas šūnas) un limfocītiem. Šīs imūnās šūnas tālāk migrē uz limfmezgliem, kur var tālāk tikt veidota imūnā atbilde.
Alize
Alize Žakotē (fr; dzimusi ) ir franču dziedātāja.
Viņu 1999. gadā pēc uzvaras talantu šovā Graines de Star atklāja Milēna Fārmere. Sadarbības laikā ar M. Fārmeri un Lorānu Butonā māksliniece izdeva divus studijas albumus, kas guva panākumus gan Francijā, gan ārpus tās. Mūzikas biznesā karjeru sākusi 2000. gadā. Kopumā izdevusi četrus albumus. Pirmais albums Gourmandises tika sertificēts ar platīna disku jau trešajā mēnesī pēc izdošanas. Otrais studijas albums Mes Courants Électriques tika izdots 2003. gadā, tas gan neguva tik lielus panākumus kā iepriekšējais. Gada beigās apprecējās un uz laiku pārtrauca mūziķes karjeru. Atgriezās ar 2007. gada decembrī izdotu albumu Psychédélices. Nākamais albums Une enfant du siècle tika izdots 2010. gada martā. 2013. gadā māksliniece izdeva jaunu studijas albumu 5.
Skomants
Skomants arī Komants (dzimis ap 1225. gadu — miris pēc 1285. gada) bija rietumbaltu cilts jātvingu (sudāvu) vadonis Lielās prūšu sacelšanās laikā (1260—1274). No avotiem noprotams, ka Skomants ir bijis arī priesteris (krīvs).
Pirmā ziņas par Skomantu atrodamas Duisburgas Pētera hronikā, kurā viņš minēts kā vadonis prūšu 1263. gada karagājienā uz Vācu ordeņa cietoksni Helmnē. Tomēr Skomants nespēja pilnvērtīgi iesaistīties sacelšanā, jo paralēli vadīja iebrukumus Pinskā un citās slāvu apdzīvotajās teritorijās. Pēc sacelšanās apspiešanas Skomants vadīja apvienoto prūšu/lietuviešu karaspēku (ap 4000 vīru) pret vācu ordeni, bet nesekmīgi.
Prūšu un jātvingu apdzīvotā teritorija tika pamatīgi postīta un 1280/81 gada ziemā tika izpostīti arī Skomanta īpašumi. Skomants ar saviem trim dēliem Rukalu, Ģedetu un Galmu bija spiests bēgt uz Melnkrieviju, tobrīd Lietuvas dižkunigaitijas kontrolēto teritoriju mūsdienu Baltkrievijas rietumos. Drīz vien gan Skomants atgriezās Prūsijā un piekrita pieņemt kristīgo ticību. Pēc kristīšanas Skomantam tika piešķirtas zemes Prūsijā un viņš kļuva par vienu no ordeņa vasaļiem.
Veclisiņa
Veclisiņa ir Meirānu kanāla kreisā krasta pieteka Madonas novadā. Tā ir vecā Lisiņas upes gultne līdz Meirānu kanāla izbūvei. Atdalās no Lisiņas īsi pirms tās ieteces Meirānu kanālā un tek paralēli Meirānu kanālam. Pietekas - Ikaviņa un Peilāgs. Dažkārt par Veclisiņas otru daļu uzskata arī Īdeņas kanāla lejteci.
Kriss Hojs
Kristofers Endrū "Kriss" Hojs (en; dzimis ) ir bijušais skotu treka riteņbraucējs, kas Apvienoto Karalisti pārstāvēja Olimpiskajās spēlēs un Pasaules čempionātos, savukārt Nāciju Sadraudzības spēlēs bija Skotijas pārstāvis.
Viņš ir piedalījies četrās Olimpiskajās spēlēs Olimpiskajās spēlēs. 2000. gadā Sidnejā viņš izcīnīja sudraba medaļu komandu sprintā, 2004. gadā Atēnās — zeltu 1 km ar atsevišķu startu. 2008. gadā Pekinā K. Hojs izcīnīja uzvaru sprintā, komandu sprintā un keirinā, savukārt 2012. gadā Londonā izcīnīja zeltu komandu sprintā un keirinā. Ar trim izcīnītām zelta medaļām viņš bija veiksmīgākais Skotijas pārstāvis Pekinas Olimpiskajās spēlēs. Ar izcīnītām septiņām olimpiskajām medaļām viņš ir visu laiku medaļām bagātākais britu sportists. Kā galveno rādītāju ņemot zelta medaļu skaitu, nevis kopējo izcīnīto medaļu skaits viņš ir arī medaļām bagātākais riteņbraucējs Olimpiskajās spēlēs. Guvis panākumus arī pasaules čempionātā, kur izcīnījis vairākas zelta medaļas. Viņš ir pirmais sportists, kas Pasaules čempionātā uzvar visās četrās sprinta distancēs.
Daugavpils skrošu rūpnīca
Daugavpils skrošu rūpnīca ir sporta un medību munīcijas ražošanas uzņēmums. Rūpnīca ir celta 1885. gadā un tā atrodas Varšavas ielā 28 Daugavpilī.
Vēsture
Rūpnīca ir celta 1886. gadā Daugavpils centrālās daļas augstākajā vietā (Jaunbūvē), lai varētu izvietot ražošanas telpas dažādos līmeņos. Rūpnīca ir vairākkārt pārbūvēta un paplašināta — 1911. gadā tika uzbūvēts pašreizējais rūpnīcas tornis, kurš tiek izmantots arī mūsdienās — tas ir vienīgais joprojām strādājošais svina liešanas tornis Eiropā. Jau no pašiem pirmsākumiem rūpnīcā galvenais ražošanas virziens ir bijis svina apstrāde — no tā izgatavoja skrotis, plombes, loksnes.
Pēc Otrā Pasaules kara rūpnīca tika paplašināta, tika uzbūvēti jauni cehi, paaugstināts liešanas tornis, kā arī produktu sortiments papildināts ar metāla žogiem un pakulu apstrādi. Daugavpils skrošu rūpnīca bija viens no lielākajiem rūpniecības uzņēmumiem Daugavpilī.
2012. gadā izveidoja rūpnīcas muzeju, kurā ir apkopota informācija par tās vēsturi un produkciju, kā arī apmeklētājiem tika atvērta daļa no vēsturiskā ražošanas ceha.
Ražošana
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas rūpnīca pārtrauca žogu un pakulu ražošanu, bet attīstīja sporta un medību munīcijas ražošanu.
Daugavpils skrošu rūpnīcā tiek ražota medību un sporta munīcija gludstobra un pneimatiskajiem ieročiem. Tāpat tiek izgatavotas svina plombas, makšķerēšanas piederumi u.c. Produkcija tiek gan realizēta uz vietas, gan eksportēta uz ārzemēm.
Tūrisms
Daugavpils skrošu rūpnīcas tornis ir kļuvis par vienu no Daugavpils industriālajiem simboliem. Tas ir arī pilsētai raksturīgās sarkano ķieģeļu arhitektūras paraugiem. „Viena no plašākajām un glītākajam ielām Jaunbūvē ir Varšavas iela, kas atstāj glītu iespaidu ar savām celtnēm un apstādījumiem. Īpatnēja celtne še ir ap 30 m augstais četrstūrainais skrošu fabrikas tornis,” raksīts Daugavpils ceļojuma aprakstā „Daugavas Vēstnesī.” Jau 20. gadsimta 30. gados, kad rūpnīca īslaicīgi bija pārtraukusi darbību dēļ īpašnieku maiņas, pilsētnieki ierosināja torni pārvērst par skatu torni. No skrošu liešanas torņa var redzēt Daugavpils pilsētas centru, Baznīckalnu, Daugavpils cietokšņa vaļņus un citus nozīmīgus objektus.
Neredzamā roka
"Neredzamā roka" ir metafora par to, kā brīvajā tirgus ekonomikā ieinteresētās personas, kas darbojas ar sevi, darbojas savstarpējas atkarības sistēmā, lai veicinātu sabiedrības vispārējo labumu kopumā.
Šī frāze tika pirmo reizi izmantota Ādama Smita grāmatā "Nāciju bagātība", kurā viņš pieņēma, ka ekonomika var darboties labi brīvā tirgus scenārijā, kurā visi strādās savu interešu labā. Viņš paskaidroja, ka ekonomika salīdzinoši labi strādās un darbosies, ja valdība pametīs cilvēkus, lai viņi varētu brīvi pirkt un pārdot savā starpā. Viņš ierosināja, ka, ja cilvēkiem būtu atļauts brīvi tirgot, tirgū esošie pašnodarbinātie tirgotāji konkurētu viens ar otru, novedot tirgu pie pozitīva rezultāta, izmantojot "neredzamo roku".
Brīvā tirgus scenārijā, ja valdība nav noteikusi nekādus noteikumus vai ierobežojumus, ja kāds samaksās mazāk, klients no tā iegādāsies. Tāpēc ir jāsamazina cena vai jāpiedāvā kaut kas labāks par konkurentu. Ikreiz, kad pietiekami daudz cilvēku pieprasa kaut ko, to nodrošinās tirgus un visi būs laimīgi. Pārdevējs cenšas iegūt cenu, un pircējs saņems labākas preces pēc vēlamās cenas.
Vēsture
"Nāciju bagātība" tika publicēta pirmajā rūpnieciskajā revolūcijā un tajā pašā gadā kā Amerikas neatkarības deklarācija. Smita neredzamā roka kļuva par vienu no galvenajiem brīvā tirgus kapitālisma ekonomiskās sistēmas pamatojumiem.
Rezultātā Amerikas Savienoto Valstu uzņēmējdarbības vide attīstījās, vispārēji saprotot, ka brīvprātīgie privātie tirgi ir produktīvāki nekā valdības ekonomika. Pat valdības noteikumi dažreiz mēģina iekļaut neredzamo roku. Bijušais Federācijas valdes priekšsēdētājs Bens Bernankens paskaidroja, ka "uz tirgu balstīta pieeja ir neredzamās rokas regulēšana", kuras mērķis ir saskaņot tirgus dalībnieku stimulus ar regulatora mērķiem."
Neredzamā roka mūsdienu skatījumā
Ir daudz argumentu par to, ka "neredzamā roka" vienkārši nepastāv. Piemēram, raugoties uz diviem svarīgiem amerikāņu tirgus aspektiem, veselības aprūpi un izglītību. Iepērkot kādu no šiem pakalpojumiem, pircējam ir ļoti grūti pašam uzzināt produkta kvalitāti un efektivitāti, kuru viņš pērk. Lai "neredzamā roka" darbotos, klientiem faktiski jāzina, kas viņiem ir nepieciešams, lai viņi varētu signalizēt to ražotājiem, kas to izveidotu. Taču klienti ir tik bailīgi, jo viņiem nav pietiekams zināšanas konkrētajā jomā, kā rezultātā viņiem nav stimula un viņi attālinās no potenciālā darījuma. Rezultātā, ražotāji arvien vairāk veido un iekasē naudu, bet sabiedrībai tas nenāk par labu. Bet Ādama Smita vīzija par "neredzamo roku" bija arī kultūras izaicinājums amerikāņiem. Amerika tika dibināta ar relatīvi mazu un ierobežotu valdību, kuras dibinātāji gribēja parādīt sabiedrībai, ka tā varētu uzplaukt ar šo pārvaldes formu.
Konors Mērfijs
Konors Mērfijs (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Mērfijs pārstāv NHL komandu Čikāgas "Blackhawks". Iepriekš spēlejis arī Arizonas "Coyotes" sastāvā.
ASV hokeja izlases sastāvā spēlejis piecos Pasaules čempionātos.
Vācu aitu suns
Vācu aitu suns (senāk arī Elzasas vilku suns) ir suņu šķirne, kas jau kopš seniem laikiem tika izmantota kā aitu gans, vēl šīs šķirnes suņus izmanto dažādu lietu meklēšanai — narkotiku, sprāgstvielu u.c. Šīs šķirnes suņus ieguva, sakrustojot dažādas suņu šķirnes no Vācijas centrālajiem un austrumu reģioniem. Mūsdienās vācu aitu suņi piedalās izstādēs, apsargā cilvēkus vai ir ģimenes mīluļi. Vācu aitu suns nemainīgi ir starp pašām populārākajām suņu šķirnēm pasaulē.
Malaševo kalni
Malaševo kalni (bg, mk) ir kalnu masīvs Bulgārijas dienvidrietumos un Ziemeļmaķedonijas dienvidos. Uz austrumiem no Malaševo kalniem — Strumas upes ieleja. Kalnu austrumu, Bulgārijas pusē ierīkoti divi dabas rezervāti — Sokolatas rezervāts un Tisatas rezervāts. Augstākā virsotne — 1803 metrus augstais Iļovrihs.
Sidraburga
Sidraburga ir sīka Mazās Juglas pieteka. Tā sākas Siguldas novada Mālpils pagasta Ošiņu purvā 4 km uz DR no Sidgundas netālu no Zeltiņu mājām, saplūstot kopā ar citiem melioratīvajās sistēmās esošiem grāvju ūdeņiem, bet beidzas Ogres novada Suntažu pagasta Z daļā, ieplūstot Mazajā Juglā pie Silbalšu mājām kā labā krasta pieteka. Upes kopējais garums 2,9 km. Kopumā Sidraburga plūst D, DR virzienā, daudzviet stipri meliorēta un vairāk atgādina aizaugošu novadgrāvi nekā urgu. Nosaukuma daļa “urga” ir lībiešu izcelsmes, pēc vietējās versijas, sidrabainās nosaukumu urga ieguvusi tās apkaimē augošo sudrabaino kārklu un vītolu dēļ. Savā lejtecē Sidraburga vispirms šķērso vietējās nozīmes Sidgundas — Kārdes grants ceļu, kas pievienojas Sidgundas — Ropažu autoceļam V66, tad šķērso Mazās Juglas labajam krastam paralēli ejošo vietējās pagasta nozīmes Juglas — Suntažu grants ceļu.
Minskas rajona "Isloč"
Minskas rajona "Isloč" ir Baltkrievijas futbola klubs, kas pārstāv Minskas rajonu un spēlē Baltkrievijas augstākajā futbola līgā. Dibināts 2007. gadā.
Išs Smits
Išmails Lerijs Smits (en; dzimis Šarlotā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Denveras "Nuggets". Karjeras laikā pārstāvējis 13 NBA komandas, kas ir rekords starp spēlētājiem.
Karjera
Pēc visām četrām sezonām NCAA, kur pārstāvēja Veikforestas Universitātes komandu, I. Smits netika izvēlēts 2010. gada NBA draftā. Tomēr viņš noslēdza līgumu ar NBA komandu Hjūstonas "Rockets", daļu sezonu spēlējot arī tās D Līgas komandā. Sekojošajās sezonās I. Smits kļuva par pastāvīgu NBA spēlētāju, pārsvarā pildot rezerves saspēles vadītāja lomu kopumā dažādās komandās. Šajā laikā viņa pārstāvētās komandas gan tikai četras reizes spējušas kvalificēties NBA izslēgšanas spēlēm.
2019. gada jūlijā I. Smits noslēdza līgumu ar Vašingtonas "Wizards", kas kļuva par viņa 11. komandu 8 sezonās NBA. 2021. gada vasarā pievienojās dzimtās pilsētas klubam Šarlotas "Hornets". 2022. gada februārī I. Smits atgriezās savā iepriekšējā komandā, kad kopā ar Vernonu Keriju un otrās kārtas drafta izvēli tika aizmainīts pret Montrezu Harelu. 2022. gada aprīlī aizvadīja "Wizards" sastāvā produktīvāko spēli rezultatīvo piespēļu skaita ziņā, izdalot komandas biedriem 14 piespēles uzvarā pār Minesotas "Timberwolves" (132—114).
2022. gada jūlijā I. Smits kopā ar Kentaviusu Koldvelu-Poupu tika aizmainīts uz Denveras "Nuggets" pret Vilu Bārtonu un Monti Morisu. Nospēlējot pirmo spēli "Nuggets" sastāvā, viņš uzstādīja NBA rekordu kā spēlētājs, kurš vienīgais pārstāvējis tik daudzas komandas (13).
Annija Erno
Annija Terēza Blanša Erno (fr, dzimusi ) ir Francijas rakstniece un skolotāja. 2022. gadā viņa ieguva Nobela prēmiju literatūrā par “drosmi un nesaudzīgo asumu, ar kādu viņa atsedz saknes, atsvešināšanos un cilvēka atmiņas kolektīvos ierobežojumus”.
Kaspars Zemītis
Kaspars Zemītis (dzimis Cēsīs) ir latviešu ģitārists, komponists, pedagogs un aranžētājs.
Ilga Tomase
Ilga Tomase ir latviešu aktrise.
Kaspars Zemītis
Biogrāfija
Kaspars Zemītis dzimis Cēsīs, beidzis Cēsu Bērnu Mūzikas skolas klarnetes klasi. Līdz 1992. gadam mācījies Priekuļu Lauksaimniecības tehnikumā. Vēlāk iestājies Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, taču sapratis, ka tas viņu neinteresē. Tālāk turpinājis studijas mūzikas jomā Cēsu mūzikas vidusskolā un Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskolā saksofona klasē. Kad Latvijas Mūzikas akadēmijā tika atvērta ģitārspēles nodaļa profesora Juliusa Kurauska vadībā, Kaspars tajā nekavējoties iestājās un turpināja akadēmiskās studijas klasiskās ģitāras jomā, iegūstot bakalaura un maģistra grādus (pirmais ģitārspēles maģistrs Latvijā).
Šobrīd Kaspars strādā Latvijas Mūzikas akadēmijā kā lektors un pasniedz jaunajiem studentiem klasisko ģitārspēli. Tāpat strādā arī kā ģitārspēles pasniedzējs Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskolā. Pēc JVLMA maģistrantūras beigšanas uzsācis aktīvu solo koncertdarbību.
Dominiks Kahūns
Dominiks Kahūns (de, dzimis ) ir vācu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Kahūns pārstāv Šveices Nacionālās līgas komandu SC Bern.
Spēlētāja karjera
Pēc divām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Kahūns uzsāka 2014.—15. gada sezonā Vācijas hokeja līgas kluba Minhenes "Red Bull" sastāvā. Jau 2015.—16. gada sezonā kļuva par vienu no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem. 2016., 2017. un 2018. gadā kļuva par Vācijas čempionu.
2018. gada aprīlī Kahūns noslēdza līgumu ar NHL vienību Čikāgas "Blackhawks". Tās rindās savā NHL debijas sezonā 82 spēlēs atzīmējās ar 37 rezultativitātes punktiem. 2019. gada jūnijā tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins", taču jau 2020. gada februārī viņš nonāca Bufalo "Sabres". 2020.—2021. gada sezonu aizvadīja Edmontonas "Oilers". 2021. gadā atgriezās Eiropā, pievienojoties Šveices komandai SC Bern.
Kaspars Zemītis
Muzikālā darbība
Spēlējis grupā "Time After Time" kopā ar Kārli Lāci, Gintu Pabērzu, Denisu Paškeviču, Ingaru Viļumu un Mārtiņu Lindi. Regulāri muzicē kopā ar dziedātājiem Intaru Busuli, Daumantu Kalniņu, Renāru Kauperu, Aiju Andrejevu, Lindu Leen, Igo, kā arī uzstājas kopā ar Latvijas Radio kori un Latvijas Valsts Akadēmisko kori Latvija.
Kozupi
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V747.
Kaspars Zemītis
Muzikālā darbība
Pirmais Kaspara Zemīša nozīmīgākais solokoncerts notika 2013. gada 30. aprīlī Doma baznīcā ar koncertprogrammu "Eklektika".
Kopā ar citiem mūziķiem izdevis albumus "Nākamā pietura", "TAT Live". Ieguvis Mūzikas ierakstu gada balvu "Zelta Mikrofons" kategorijā "Instrumentālās vai starpžanru mūzikas albums".
Nodibinājis akustisko ģitāristu trio (AG3) kopā ar Mārci Auziņu un Aivaru Hermani.
2016. gada 27. oktobrī tiek izdota viņa grāmata "Sešas stīgas. Ģitārspēles pamati".
2016. gada 30. martā izdeva savu pirmo solo albumu "Mana lūgšana".
2017. gada 31. janvārī Kaspars izdeva savu otro solo albumu "Vētra klusumā".
Kopš 2008. gada kopā ar savu sievu Andu Zemīti, ģitāristu Mārci Auziņu, vokālo pedagoģi Karīnu Tropu un uzņēmēju Māri Saukānu organizē ģitāristu nometni "Sešas stīgas". Šīs nometnes notiek vasarā, Īvandes muižā, Kuldīgas novadā.
Privātā dzīve
Kaspars Zemītis ir precējies ar Andu Zemīti, audzina trīs dēlus. Vecākais dēls Kārlis spēlē grupā "Pirmais kurss" un ir izveidojis savu izdevniecību "ZeArts". Mārtiņš Matīss muzicē grupā "Sudden Lights", strādā Mūzikas namā "Daile", apgūst sitaminstrumentu spēli Pāvula Jurjāna Mūzikas vidusskolā. Jaunākais dēls Jēkabs Roberts mācās Rīgas Doma kora skolā. Visa Kaspara Zemīša ģimene ir saistīta ar mūziku. Viņi ir piedalījušies labdarības pasākumos un arī festivālā "Bildes", kur Kaspara brālis Oskars Zemītis spēlēja basģitāru.
Ārējās saites
http://www.kasparszemitis.lv/
Vecmalmuta
Vecmalmuta ir Īdeņas kanāla kreisā krasta pieteka Madonas novadā. Tā ir vecā Malmutas upes gultne līdz Meirānu kanāla izbūvei. Tek ziemeļu virzienā, ietek Īdeņa kanālā pie Lubāna. Lielākā pieteka - Vecciska. Atrodas dabas lieguma Lubāna mitrāja teritorijā.
Rodrigo de Bastidass
Rodrigo de Bastidass (, 1445. gads — ) bija spāņu ceļotājs un konkistadors.
Piedalījies Kristofora Kolumba organizētajā ekspedīcijā uz Ameriku. Pēc Spānijas karaļa atļaujas saņemšanas organizējis patstāvīgu ekspedīciju, ar kuru 1499. gadā izbraucis uz Ameriku. Ekspedīcijas laikā izpētījis jūras krastus mūsdienas Kolumbijas rietumos. 1501. gadā pirmais no eiropiešu ceļotājiem sasniedzis un izpētījis mūsdienas Panamas teritoriju, tādēļ tiek uzskatīts par tās pirmatklājēju. Organizējis vēl citas ekspedīcijas, vēlāk apmetoties Jaunajā pasaulē.
Palkinas rajons
Palkinas rajons ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Pečoru, Pleskavas, Ostrovas un Pitalovas rajoniem, kā arī Latviju. Rajona centrs — pilsētciemats Palkina.
Vēsture
1502. gada 13. septembrī pie Palkinas notika Kauja pie Smoļinas ezera, kurā Livonijas ordenis sakāva Maskavijas karaspēku. Rajona dienvidrietumu daļa (Kacēnu pagasts un Upmales pagasts) līdz 1944. gadam atradās Latvijas sastāvā.
Skaņu iela
Skaņu iela var būt:
Alēns Žiress
Gandrīz visu savu spēlētāja karjeru, 16 sezonas, pavadījis Francijas komandā Bordeaux, kur kopumā nospēlējis 592 mačus. Ar Bordeaux komandu divas reizes kļuvis par Francijas čempionu. Karjeru noslēdzis Marseille. 1982., 1983. un 1987. gadā ticis atzīts par Francijas gada futboistu.
1995. gadā kļuvis par Toulouse galveno treneri. Vēlāk vadījis vairākas izlases, kā Gruziju, Gabonu, Mali, Senegālu un Tunisiju. 2022. gadā Žiress tika apstiprināts par Kosovas futbola izlases galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Bordeaux
Francija
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Paris Saint-Germain
Īvs Montāns
Īvo Līvi (it, dzimis, miris ), plašāk pazīstams kā Īvs Montāns (fr) bija Itālijā dzimis franču aktieris un dziedātājs. Viens no pazīstamākajiem Francijas 20. gadsimta māksliniekiem.
Kozupka
Kozupka ir ciems Mākoņkalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 276 km attālumā no Rīgas.
Īvs Montāns
Karjera
Īvo Līvi piedzima Monsumāno Termes pilsētā Toskānā, Itālijā. Viņam piemita dzelžaina komunisma pārliecība un 1923. gadā, pie varas nākot Benito Musolīni, viņš ar ģimeni pārcēlās uz Marseļu.
1944. gadā, esot dziedātājam Parīzē, viņu atklāja Edīte Piafa, pēc kā viņš kļuva par pazīstamu dziedātāju. Montāns bija populārs arī Padomju Savienībā un Austrumeiropā, vairākas reizes tur uzstājoties.
Savas aktiera karjeras laikā tēlojis arī vairākās Holivudas filmās un Brodvejas uzvedumos. Par filmām I comme Icare (1980) un Garçon! (1994) viņš nominēts Cēzara balvai. Iespējams, vislabāk pazīstams, kopā ar Žerāru Depardjē piedaloties filmā Jean de Florette (1986) un Emanuelu Beāru filmā Manon des Sources (1986).
Piedalījies arī filmās "Maksa par bailēm" (Le salaire de la peur, 1953), "Mīlēsimies!" (Let's Make Love, 1960), Le Joli Mai (1963), Grand Prix (1966), Vivre pour vivre (1967), "Z" (1969), "Sarkanais aplis" (1970), L'Aveu (1970), "Viss ir labi" (Tout va bien, 1972), Le fond de l'air est rouge (1977). Strādājis ar režisoriem Anrī Žoržu Kluzo, Džordžu Kjūkoru, Krisu Markeru, Kostu Gavru, Džonu Frankenheimeru, Klodu Lelušu, Žanu Pjēru Melvilu, Žanu Liku Godāru un Žaku Demī.
Personīgā dzīve
1951. gadā Montāns aprecējās ar Simonu Sinjorē, ar ko kopā viņš vēlāk piedalījās arī vairākās filmās.
MIP karte
MIP karte (en) ir iepriekš aprēķināti, secīgi attēli, no kuriem katrs nākamais ir pakāpeniski zemākas izšķirtspējas izšķirtspējas attēlojums vienai un tai pašai tekstūrai. Tas nozīmē, ka katras nākamās tekstūras attēla augstums un platums būs uz pusi mazāks kā iepriekšējā līmeņa tekstūrai.
Priekšrocības
MIP kartes izmantošanai ir divas galvenās priekšrocības:
MIP kartes veidošana
Pastāv dažādi veidi, kā izveidot MIP karti. Piemēram, spēļu dzinēji lielākoties paši uzģenerē MIP kartes, ja tās jau neeksistē tekstūras failā. Izstrādātājs šīs tekstūras var izveidot arī manuāli, vienkārši saglabājot tekstūru dažādos izmēros vai veidojot kodu. Pastāv arī dažādas tīmekļa vietnes, kuras piedāvā uzģenerēt MIP kartes no augšupielādētas tekstūras.
Veidojot MIP kartes manuāli, iespējams arī izmantot kādus efektus, lai padarītu tekstūru efektīvāku.
Izmantošana
Izmantojot vienkāršas tekstūras, apstrādājamo tekstūras pikseļu skaits uz vienu ekrāna pikseli var būt mazāks. To praktiski izmanto gadījumos, kad distance starp objektu un kameru var mainīties.
Piemēri:
Arī galvenā tekstūra pie piemērotiem apstākļiem tiek atveidota, tomēr renderētājs pamatā pārslēdzās uz piemērotu MIP kartes attēlu, kad tekstūra tiek aplūkota mazākā izmērā no lielāka attāluma.
Ja tekstūras izmērs ir, piemēram, 256 x 256, tad saistītajā MIP kartē var atrasties astoņi attēli - 128x128, 64x64, 32x32, 16x16, 8x8, 4x4, 2x2, 1x1. Process, kad pakāpeniski mainās tekstūras izmēri, tiek saukts par minifikācijas filtrešānu.
Vienīgais MIP kartes ierobežojums ir tāds, ka katram tekstūras attēlam nepieciešama par trešdaļu lielāka atmiņa, tomēr, ņemot vērā uzlabojumus renderēšanas ātrumā un attēla kvalitātē, ir vērts palielināt atmiņu.
Gadījumi, kad labāk izvairīties no MIP kartēm:
Vlahina
Vlahina jeb Vlaina (bg, mk) ir kalnu masīvs Bulgārijas dienvidrietumos un Ziemeļmaķedonijas dienvidos. Uz austrumiem no Malaševo kalniem - Strumas upes ieleja. Augstākā virsotne - 1212 metrus augstais Ogrejaks, saukts arī Kadijca. Tuvākās pilsētas - Simitli Bulgārijā un Pehčevo Ziemeļmaķedonijā.
Skaņu iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Skaņu iela krustojas ar:
Antonija Lutere
Antonija Lutere (dzimusi Ludzā) ir latviešu aktrise un māksliniece.
1974. gadā absolvējusi Latvijas Mākslas akadēmiju. Jau studiju laikā iekļāvusies mākslinieciskajā dzīvē un sākusi piedalīties dažādās izstādēs. Kopš 1978. gada ir Latvijas Mākslinieku savienības locekle.
Ir piedalījusies vairākās filmās, tai skaitā "Zem apgāztā mēness", "Ceplis" un "Tauriņdeja".
Zvidzienas kanāls
Zvidzienas kanāls (arī Zvidzenes kanāls, Zvidzes kanāls) ir daļa no Lubāna ezera hidrotehniskās sistēmas. Stiepjas gar Lubāna ziemeļrietumu krastu no Abaines upes līdz Lubāna izvadkanālam, kur Kalnagala hidromezglā pievienojas Meirānu kanālam. Lielākās pietekas - Asna, Lakste, Lakstienas grāvis, Maizaste, Mazais Pabrauklis, Strūdzene.
Kožanki
Kožanki ir ciems Šķaunes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 312 km attālumā no Rīgas.
Kožanku ciemā dzimis Jānis Meikšāns (1909-1942), sabiedriskais darbinieks, bijis Šķaunes pagasta vecākais, padomju represiju upuris.
Ilga Vītola
Filmējusies arī vairākās filmās, tai skaitā "Duplets", "Cilpā", "Aizaugušā grāvī viegli krist", "Carmen Horrendum", "Īsa pamācība mīlēšanā", "Atcerēties vai aizmirst", "Nepabeigtās vakariņas" un "Teātris".
Saldus vēsture
Saldus vēsture aptver laika periodu kopš Saldus pils uzcelšanas senajā "Zemē starp Skrundu un Zemgali" līdz mūsdienām.
Viduslaiki
Pie Saldus ezera atradās seno kuršu Saldus pilskalns, kas pieminēts 1253. gada Kursas dalīšanas līgumā kā Saldin vai Salden zemē starp Skrundu un Zemgali. Pēc 1253. gada Saldus novads atradās Livonijas ordeņa valsts sastāvā. Aizsardzībai pret žemaišu uzbrukumiem starp 1341. un 1411. gadu uzcelta Frauenburgas pils (Frauwenburg, Vrouwenburch). Saldus draudzes novads pieminēts 1420. gadā, bet Saldus baznīca 1461. gadā. No 1500. gada Saldus pils bija pakļauta Kuldīgas komturiem, kas bija ordeņa mestra vietnieki Kursā. 1530. gadā tika uzcelta jauna koka baznīca.
Kurzemes hercogistes sastāvā
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes nodibināšanas 1562. gadā Saldus pils piederēja Kurzemes un Zemgales hercogiem. Kad 1587. gadā pēc hercoga Gotharda testamenta tā tika sadalīta starp viņa dēliem, Saldus bija hercoga Vilhelma Ketlera pārvaldītās Kurzemes hercogistes daļā. 1615. gadā par hercoga Vilhelama līdzekļiem uzcelta Saldus Svētā Jāņa luterāņu baznīca. Pēc abu hercogvalstu apvienošanas 1618. gadā Saldus pilsnovads iekļauts Kuldīgas virspilskunga tiesā. Kopš 1638. gada Saldus pils bija hercoga Jēkaba tiešā pārvaldē, Saldus draudzes novadā ietilpa Brocēni, Ezere, Kursīši, Nīgrande, Pampāļi, Skrunda un Zvārde.
Otrā Ziemeļu kara laikā 1659. gadā zviedru karavīri Frauenburgas pili izlaupīja, 1660. gadā pēc atgriešanās no trimdas pilī uzturējās hercogs Jēkabs ar ģimeni. 1685. gada martā cauri Saldum sāka darboties Kurzemes un Zemgales hercogistes pasta ceļš Jelgava — Dobele — Blīdene — Saldus — Skrunda — Grobiņa — Liepāja — Sventa — Mēmele ar atzaru uz Kuldīgu. Lielā Ziemeļu kara laikā 1701. gada 23. augustā Saldus pilī ieradās Zviedrijas karalis Kārlis XII, domājams, ka zviedru karaspēks atkāpšanās laikā pili ap 1710. gadu uzspridzināja. Vairums pilsētiņas iedzīvotāju miruši Lielā mēra epidēmijā. Sagrautās baznīcas vietā draudzes novada iedzīvotājiem 1737. gadā tika uzcelta tagadējā mūra baznīca. 18. gadsimta vidū no pils bija palikušas vienīgi drupas, J. G. Arnts savā piļu sarakstā rakstīja, ka "Frauenburga Zemgalē pie Daunes upes, latviski Salde, kur vēl stāv zviedru nopostītie mūri." Blakus pilsdrupām uzcēla Saldus muižas ēkas.
Krievijas impērijas sastāvā
Pēc pievienošanas Krievijas impērijai Saldus draudzes novads ietilpa Kurzemes guberņas Kuldīgas pilskunga iecirkņa, pēc 1819. gada Kuldīgas apriņķa sastāvā. 1856. gadā Saldus muižas zemi sadalīja 42 gruntsgabalos miesta atjaunošanai, 1881. gadā saldenieku skaits sasniedza 2348. 1894. gadā Saldum tika piešķirtas paplašinātas miesta tiesības. 1903. gadā paplašināta un pārbūvēta Saldus Svētā Jāņa luterāņu baznīca.
20. gadsimta pārmaiņu laikā
Līdz 1929. gadam cauri Saldum uzbūvēja platsliežu dzelzceļu Glūda-Liepāja, kas veicināja Saldus saimniecisko uzplaukumu. Pilsētā notika rosīga celtniecība, papildus 3,5 km2 lielu platību sadalīja 514 apbūves gabalos. 1935. gadā Saldū bija 288 rūpniecības uzņēmumi.
Otrā pasaules kara laikā 1940. gada jūnijā Saldu okupēja Sarkanā armija, bet 1941. gada 29. jūnijā Vērmahts. No 1944. gada rudens līdz 1945. gada 8. maijam pie Saldus notika sešas Kurzemes cietokšņa lielkaujas. Pēc kara beigām 1949. gada 31. decembrī Saldus kļuva par Saldus rajona centru, 1952. – 1953. gadā tas ietilpa Liepājas apgabalā. Kopš 2009. gada Saldus ir Saldus novada centrs.
Salacgrīvas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Salacgrīvas novada pašvaldības vadītāji. Salacgrīvas novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Ainažu, Liepupes, Salacgrīvas pagastus un Ainažu un Salacgrīvas pilsētas.
Uzskaitījums
{{legend| #741569| LPP/LC |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue| Reģionu alianse |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #1f355e| Latvijas Reģionu Apvienība |border=1px solid #AAAAAA}}
Gestācijas trofoblastiskā neoplāzija
Gestācijas trofoblastiskā neoplāzija ir ar grūtniecību saistīto audzēju grupa. Pašlaik trofoblastiskie audzēji ir vieni no vislabāk ārstējamiem sieviešu ļaundabīgiem audzējiem. Parasti šīs patoloģijas beidzas ar grūtniecības pārtraukšanos, bet var rasties arī pēc normālas gestācijas. Šo slimību diagnosticē pēc pārmaiņām seruma β-horijgonadotropīna (β-hCG) līmenī.
Tiek izšķirtas vairākas patoloģiskās formas — daļēja vai pilnīga pūslīšmola, gestācijas horijkarcinoma un placentas puses trofoblastisks audzējs. Pūslīšmola attīstās vidēji 1 no 1000 grūtniecībām un biežāk vērojama vai nu reproduktīvā vecuma sākumā vai beigās. Sievietes parasti sūdzas par menstruāciju trūkumu un asiņošanu I trimestra laikā. Transvaginālās ultrasonoskopijas laikā redzami pūslīši un nav atrodamas augļa ķermeņa daļas. Pūslīšmolas ārstēšanas pamatmetode pēc dzemdes dobuma iztīrīšanas ir ķīmijterapija. 3—5 gadus pēc ķīmijterapijas pabeigšanas iespējama jauna grūtniecība. Saslimšana ar pūslīšmolu nenozīmē, ka nākamo grūtniecību noteikti apdraudēs atkārtota šī patoloģija.
Kožas
Kožas ir ciems Lejasciema pagastā, Gulbenes novadā. Atrodas 167 km attālumā no Rīgas.
Kāpukvieši
Kāpukvieši (la) ir graudzāļu dzimtas ģints, kuras sugas ir sastopamas Eiropā, Āzijā un Amerikā. Latvijā ir sastopama viena suga — smiltāja kāpukviesis (Leymus arenarius).
Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:
Staņislavs Kerbedzis
Staņislavs Kerbedzis (, ; 1810–1899) bija lietuviešu cilmes inženieris, tiltu būves speciālists, Pēterburgas Universitātes profesors (1842), Krievijas Impērijas armijas ģenerālmajors (1850), Pēterburgas Zinātņu akadēmijas goda loceklis (1858). Lūznavas un Riebiņu muižu īpašnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1810. gadā Naudvaru muižā uz rietumiem no Panevēžas, tolaik Viļņas guberņā, tās īpašnieka Valeriāna Kerbedža ģimenē. Mācījās Panevēžas Piaristu ordeņa skolā, pēc tam Kauņas klasiskajā ģimnāzijā. Studēja Viļņas Universitātē (1826–1828), pēc tam līdz 1831. gadam Pēterburgas Ceļu inženieru korpusa institūtā (Институт корпуса инженеров путей сообщения). Studiju laikā 1830. gadā piedalījās tilta projektēšanā pār Ventas-Dubīsas kanālu. Šajā laikā agrākās Polijas-Lietuvas kopvalsts teritorijā notika Novembra sacelšanās (1830—1831).
1837. un 1838. gadā viņš kopā ar profesoru D. Meļņikovu apceļoja daudzu Eiropas valstu universitātes, pēc tam darbojās kā mācībspēks Varšavas un Pēterburgas augstskolās. 1842. gadā tika ievēlēts par Pēterburgas Universitātes vispārīgās mehānikas profesoru. No 1841. līdz 1850. gadam viņš strādāja pie tilta būves pāri Ņevas upei Pēterburgā. Pēc tā pabeigšanas viņam piešķīra ģenerālmajora militāro pakāpi un ievēlēja par Pēterburgas Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli.
1852. gadā viņu iecēla par dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava būvniecības direktora vietnieku un viņš devās uz Austriju, Beļģiju, vācu valstīm un Angliju apgūt pieredzi dzelzs tiltu celšanā. 1853.-1857. gadā viņš vadīja lielo dzelzceļa tiltu būvi pāri Lugas upei un Daugavai Daugavpilī. 1859.-1864. gadā viņš vadīja dzelzceļa tilta būvi pāri Vislas upei Varšavā.
No 1863. gada viņš strādāja Krievijas Impērijas Transporta ministrijā, no 1872. gada vadīja Kronštates un Pēterburgas ostu izbūvi. 1870. gadā viņš nopirka Laizēnu muižu (Lajziny) no brāļiem Pētera un Jūlija Dlužņevskiem, bet 1874. gadā Riebiņu muižu. 1881. gadā viņu iecēla par īsteno slepenpadomnieku. 1891. gadā viņš pensionējās un apmetās uz dzīvi Varšavā, vasaras pavadīja Latgalē.
Pečoru rajons
Pečoru rajons ir Krievijas Pleskavas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Pleskavas apgabala Pleskavas un Palkinas rajoniem, kā arī Latviju un Igauniju.
304. mikroautobusu maršruts (Rīga)
304. ekspresbusa maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta maršruts, kas kursēja no Centra caur Ķengaragu, Pļavniekiem, Purvciemu un Mežciemu līdz Juglai.
No 2019. gada 1. maija tika mainīts mikroautobusa kustības maršruts un saraksts. Zemās pasažieru plūsmas dēļ no 2021. gada 15. novembra maršruts "īslaicīgi" tika slēgts. RMS maksātnespējas procesa uzsākšana 2022. gada septembrī slēdza maršrutu pavisām.
Maršruts
Centrs — Jugla kursēja pa: Marijas ielu, Gogoļa ielu, Sadovņikova ielu, Ludzas ielu, Lauvas ielu, Lomonosova ielu, Lubānas ielu, Salaspils ielu, Rušonu ielu, Prūšu ielu, Maskavas ielu, Slāvu ielu, Lubānas ielu, A.Saharova ielu, Akadēmiķa M.Keldiša ielu, Ilūkstes ielu, A.Deglava ielu, G. Astras ielu, Dzelzavas ielu, Stigu ielu, Biķernieku ielu, Hipokrāta ielu, Malienas ielu, Murjāņu ielu un Silciema ielu.
Jugla — Centrs kursēja pa: Silciema ielu, Brīvības gatvi, Juglas ielu, Malienas ielu, Hipokrāta ielu, Biķernieku ielu Stigu ielu, Dzelzavas ielu, G.Astras ielu, A.Deglava ielu, Ilūkstes ielu, Akadēmiķa M. Keldiša ielu, A.Saharova ielu, Lubānas ielu, Maskavas ielu, Rušonu ielu, Lokomotīves ielu, Salaspils ielu, Lubānas ielu, Lomonosova ielu, Lauvas ielu, Kalna ielu, Sadovņikova ielu, Lazdonas ielu, Gogoļa ielu un Marijas ielu.
Pieturvietas
304. ekspresbusa maršrutā pavisam bija 81 pietura. Virzienā Centrs — Jugla bija 40 pieturas, bet virzienā Jugla — Centrs bija 41 pieturas.
Markuss Krīgers
Spēlētāja karjera
Iepriekš spēlējis arī Karolīnas "Hurricanes" un Čikāgas "Blackhawks", kā arī Zviedrijas hokeja līgas klubā Djurgårdens IF.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis trijos Pasaules čempionātos un 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Urogomfas
Urogomfas (la) ir pāru, nereti segmentārie piedēkļi postsegmentālo segmentu vaboļu un taureņu kāpuriem. Urogomfu attīstības pakāpe ir tieši saistīta ar kāpuru dzīvesveidu. Tiem kāpuriem, kas dzīvo pazemē vai citos cietos substrātos (piemēram, koksnē) urogomfas palīdz pārvietošanās laikā. Veidojot ejas, urogomfas palīdz kukaiņu ķermenim atbalstīties un pārvietoties uz priekšu. Taureņu kāpuriem, kas pārvietojas pa virszemi, šādi piedēkļi nav nepieciešami, tāpēc tie ir mazāk attīstīti. Dažām tauriņu kāpuru sugām pie urogomfu pamatnes ir novietoti dziedzeri.
Papardes iela (Rīga)
Papardes iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētas Dārzciema apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Sesku ielu un beidzas krustojumā ar Rumbulas ielu. Ielas garums ir 189 metri.
Ielu savienojumi
Papardes iela krustojas ar:
Cido Grupa
SIA Cido Grupa ir Latvijas pārtikas uzņēmumu grupa. Uzņēmuma birojs atrodas Rīgā. 99,99 % tā kapitāļdaļu pieder Dānijas uzņēmumam Royal Unibrew.
Uzņēmuma grupa ražo sulas, bezalkoholiskos dzērienus, minerālūdeni un alu.
Vēsture
1993. gadā SIA RyBarg sāka ražot meža zemeņu sīrupu un bezalkoholisko dzērienu SunSet. 1994. gada 31. janvārī dibināts uzņēmums SIA Cido & Co. Tas pārņēma RyBarg bezalkoholisko dzērienu ražošanu. 1994. gadā Cido privatizēja Valsts dzērienu rūpnīcu Mīlgrāvis. 1994. gadā sākta minerālūdens Mangaļi ražošana 1996. sākta dabīgās sulas ar zīmolu Cido ražošana iepakojumā ar vāciņu, kas bija jaunums Baltijas valstīs; sākta atspirdzinošā dzēriena Fantastika ražošana. 1996. gada 24. aprīlī uzņēmums pārdēvēts par SIA Cido pārtikas grupa. 1999. gadā dibināts meitas uzņēmums Cido Loģistika, kas pārņēma produkcijas izplatīšanas funkcijas. 1999. gadā sākta bezalkoholiskā dzēriena Senču Kvass un tarhūna ražošana.
2000. gadā sākta augļu sulu dzērienu bērniem ZOO ražošana. 2002. gadā sākta Cido multiaugļu nektāra, sulas Amigo, Pilsētas kvasa un dzeramā ūdens A ražošana 2003. gadā sākta Cido ledus tējas un sulas dzēriena Fruts ražošana. 2004. gadā uzņēmumu nopirka Dānijas alus ražotāja A/S Royal Unibrew grupas sastāvā. Sākta bezalkoholiskā sidra JAZZ ražošana. 2005. gadā mātes uzņēmums Royal Unibrew Latvijā iegādājās alus ražotāju AS Lāčplēša alus. 2006. gadā pie SIA Cido pārtikas grupa pievienots SIA Cido logistika, uzņēmuma nosaukums mainīts uz SIA Cido grupa. Sākta atspirdzinošā dzēriena Upside ražošana. 2008. gadā Royal Unibrew iegādājas alus ražotāju Liepājā Līvu alus; tas un Lāčplēša alus tika iekļauts Cido Grupa sastāvā. Uz minerālūdens Mangaļi bāzes sākta Mangaļi VitaFruit ražošana.
2015. gada 2. oktobrī paziņots, ka 2016. gada janvārī Cido grupa kļūs par partneri ASV dzērienu ražotajam PepsiCo. Turpmāk PepsiCo zīmolu dzērieni Baltijas valstīm tiks ražoti Latvijā. 2019. gada 11. jūnija tika paziņots, ka Cido grupa iegādāsies alus ražotāju SIA Bauskas alus. Pēc Konkurences padomes apstiprinājuma darījums tika pabeigts 4. novembrī, par tā īpašnieku kļūstot "Cido Grupa" uzņēmumam SIA "Lāčplēša alus".
Jānis Skutelis
Jānis Skutelis (dzimis ) ir latviešu komiķis, raidījumu un pasākumu vadītājs, aktieris.
Kopš 2009. gada veido stāvizrādes, izveidojis un vadījis Karalisko improvizācijas teātri (KIT). Kā aktieris piedalījies Jaunā Rīgas teātra izrādēs "Linda Vista" (2018), "Krizantēmas" (2021).
Filmējies Matīsa Kažas filmās "Kino un mēs", "Kur vedīs ceļš", "Ūdens garša" un "Neona pavasaris". Par tēlojumu filmā "Kino un mēs" kopā ar Andri Keišu un Egonu Dombrovski saņēma nomināciju 2020. gada Lielā Kristapa balvai kategorijā "Labākais aktierdarbs galvenajā lomā" (nominēts kā aktieru ansamblis).
Krapiški
Krapiški ir ciems Preiļu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 212 km attālumā no Rīgas.
Arnolds Moltrehts
Arnolds Kristiāns Aleksandrs Moltrehts (, dzimis, miris ) bija vācbaltiešu ārsts - oftalmologs un neirologs. Pazīstams Krievijas Tālo Austrumu faunas pētnieks un etimologs.
Dzimis Matīšu mācītājmuižā. Arnolda brālis Kārlis Moltrehts kļuva par mācītāju. 1892. gadā beidza Bērzaines ģimnāziju, no 1893. līdz 1899. gadam studēja medicīnu Tartu Universitātē. Strādāja Sanktpēterburgā, papildinājās Vācijā un Šveicē. 1902. gadā Moltrehtu nosūtīja par acu slimību vienības vadītāju uz Krievijas Tālajiem Austrumiem, kur Moltrehts nostrādā par ārstu Usurijskā, Habarovskā un Vladivostokā līdz trīsdesmito gadu beigām. Paralēli ārsta darbam no 1909. gada publicējās par Tālo Austrumu kukaiņu pētniecības jautājumiem. Pēc Otrā pasaules kara pārcēlās uz VFR, kur miris 1952. gadā.
Projekts X: ballīte bez bremzēm
"Projekts X: ballīte bez bremzēm" (en) ir 2012. gada ASV komēdija, kuras režisors ir Nima Nurizade.
Filma ir par trīs vidusskolēnu rīkotu dzimšanas dienas svinību ballīti, kas ar laiku kļūst nekontrolējama. Galvenās lomas tajā attēlo Tomass Manns, Olivers Kūpers un Džonatans Denjels Brauns. Lielākajai daļai aktieru šī bija kinodebija, jo filmas veidotāji vēlējās radīt "īstas ballītes iespaidu".
Filmas pirmizrāde notika. Project X sākotnēji tika ieplānots par filmas pagaidu nosaukumu, tomēr vēlāk tika izlemts to izmantot kā galīgo nosaukumu. Pēc filmas pirmizrādes tikušas rīkotas vairākas ballītes, iedvesmojoties no filmā attēlotās. Nīderlandes pilsētā Harenā uz ballīti (nosaukta par Project X Haren) ieradās vairāki tūkstoši cilvēku, vairāk nekā 30 cilvēku tika arestēti. Ballītes nodarītie zaudējumi tika lēsti vairāk nekā 1 miljona EUR apmērā.
Nummela
Nummela (fi) ir ciems Somijā, agrākās Dienvidsomijas lēnes Ūsimā reģionā, Vihti pašvaldības dienvidu daļā. Nummela atrodas trīsstūrī starp 1., 2. un 25. lielceļu, 44 km uz ziemeļrietumiem no galvaspilsētas Helsinkiem. Iedzīvotāju skaits Nummelas administratīvajā teritorijā ir ap 13 500, bet tās apkārtnē aptuveni 15 000.
Rīgas Stikla un spoguļu rūpnīca
Rīgas Stikla un spoguļu rūpnīca (RSSR), arī Rīgas Spoguļu rūpnīca bija Latvijas PSR laikā, apvienojot līdz tam pastāvējušus ražošanas uzņēmumus, izveidota rūpnīca, kas ražoja spoguļus, mēbeļu stiklus un eglīšu rotājumus. Tās galvenā ēka atradās Rīgā, Ļeņina ielā 160.
Pilns rūpnīcas nosaukums bija Latvijas PSR Rūpniecības ministrijas Rīgas stikla un spoguļu rūpnīca.
Vēsture
RSSR tika izveidota 1963. gadā uz stikla rūpnīcas "Baltija" (pastāvējusi kopš 1896., 1940.—1960. gados tās nosaukums bija "Sarkanais oktobris") pamata, apvienojot to ar Rīgas kokapstrādes rūpnīcu "Asociācija" un Daugavpils fabrikas "Sarkanais mēbeļnieks" spoguļu ražošanas cehu. Darbības laikā rūpnīca tika modernizēta, tai skaitā kopš 1964. gada kā pirmā PSRS ieviesa spoguļu un eglīšu rotājumu metalizāciju ar alumīniju dārgā sudraba nitrāta vietā, tā aiztaupot padomju valstij 560 kg sudraba nitrāta gadā. Apstrādājamais stikls tika saņemts no stikla fabrikas "Sarkandaugava", kā arī ievests no Krievijas pilsētas Kļinas. Jaunciema iecirknim metāla izejvielas piegādāja tuvumā esošā rūpnīca "Mangaļi".
Ražošanas apjomi
1987. gadā rūpnīca saražoja 1,2 miljonus gabalu sadzīves un mēbeļu spoguļu, 2 miljonus gabalu mēbeļu stiklu un 5 miljonus stikla eglīšu rotājumu. Produkcija tika izplatīta visās PSRS republikās.
Eglīšu rotājumu ražošana
Eglīšu rotājumi tika ražoti Jaunciemā pie Ķīšezera. Tika izgatavotas spuldzīšu virtenes, eglīšu dekori, kā arī rotājumi no kartona, putuplasta un stikla.
Pēckara gadu desmitos pārtikas deficīta apstākļos populāri kļuva augļu un dārzeņu rotājumi, kas tika veidoti no stikla, kā arī vairāki rotājumi, kas atspoguļoja pasaku tēlus vai tā laika notikumus. Tika ražota arī tam laikam raksturīga atribūtika, piemēram, zvaigznes, raķetes, karodziņi, ugunsdzēsēji un kosmonauti ar uzrakstiem "CCCP."
1980. gados populāras kļuva tumsā spīdošās krāsas, kuras rūpnīcā lietoja līdz tās slēgšanai.
Rūpnīcas teritorijā esošās ēkas apsildīja no iegūtajiem siltuma zudumiem, karsējot stikla caurulītes, no kurām tika veidoti rotājumi. Teritorijā bija izvietotas pāris ražošanas ēkas un divas noliktavas, kurās bija izejvielas un jau gatavā produkcija pārdošanai.
1990. gadā Rīgas eglīšu rotājumu fabrika atdalījās no RSSR un abas pārtrauca ražošanu.
Mūsdienās eglīšu rotājumus kā vienīgais Baltijā ražo Rīgas uzņēmums "G-Stils".
Maziras "Slavia"
Maziras futbola klubs "Slavia" (be) ir Baltkrievijas futbola klubs no Maziras, kas spēlē Baltkrievijas augstākajā futbola līgā. Dibināts 1987. gadā.
2013. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem
2013. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem norisinājās no 2012. gada 26. decembrim līdz 2013. gada 5. janvārim Ufā, Krievijā. Spēles tika aizvadītas Ufas arēnā un Salavata Julajeva Ledus pilī. Šis bija jau 37. oficiālais Pasaules čempionāts hokejā junioriem.
Vietu sadalījums un statistika
{| style="float:right;"
Voldemārs Lobiņš
Voldemārs Lobiņš (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
1963. gadā kļuvis par Jaunatnes teātra aktieri.
Filmējies vairākās latviešu filmās, tai skaitā "Likteņdzirnas", "Drosme nogalināt", "Aizaugušā grāvī viegli krist", "Trīs dienas pārdomām", "Nepabeigtās vakariņas", "Dāvanas pa telefonu", "Mans draugs — nenopietns cilvēks", "Uzticamais draugs Sančo", "Vārnu ielas republika", "Pie bagātās kundzes" un "Mērnieku laiki".
Aizsaules iela (Rīga)
Aizsaules iela Rīgā atrodas Ziemeļu rajonā, Čiekurkalna apkaimē. Tā ved no Gaujas ielas līdz Pirmajiem meža kapiem. No 19. un 20. gs. mijas Rīgas ielu sarakstā kā daļa no Milgrāvja ceļa, bet no 1913. gada kā ceļš uz kapiem, kurš posmā aiz Varoņu ielas turpinājās līdz Inčukalna ielai ar vārtiem norobežota kapu ceļa veidā. Ielas kopējais garums ir 618 metri.
Nosaukumi
1913. gada 9. novembrī Meža kapu komisija lūdza pilsētas valdi nosaukt ielu, kas ved uz Meža kapiem, par Meža kapu ceļu un to apgaismot. 1913. gada 30. novembrī pilsētas valdes nolēma nosaukt ielu, kas ved no Pletenbergas ielas (tagadējā Gaujas iela) līdz Meža kapiem par Kapsētas prospektu un apgaismot ar lākturiem. 1932. gada 2. maijā iela nosaukta par Aizsaules ielu, Otrā pasaules kara laikā tai bija vācisks nosaukums Ewigkeitsstr., un savukārt 1950. gada 7. jūnijā tā pārdēvēta par Bērzu aleju. Nosaukums Aizsaules iela atjaunots 1990. gada 20. aprīlī.
Objekti
Gaujas un Aizsaules ielas stūrī atrodas 1939. gadā celtais lielais kiosks. Agrāk te bija smilšains laukums, ko apkārtnes puikas izmantoja sporta spēlēm. Uz ielas atrodas arī apbedīšanas pakalpojumu firma un Rīgas kapsētu pārvalde, kā arī Rīgas pilsētas dzimtsarakstu nodaļas miršanas reģistrācijas sektors.
Raiņa kapi
Raiņa kapi atklāti un nosaukti Raiņa vārdā 1929. gada 15. aprīlī, kad tur apbedīts dzejnieks Jānis Rainis jeb īstajā vārdā Jānis Pliekšāns. Pie Raiņa kapa 1935. gadā uzcelts sarkana granīta piemineklis kura autors ir tēlnieks Kārlis Zemdega. Raiņa kapu ieejas vārti celti 1929. gadā pēc arhitekta A.Birznieka projekta. Kapi tautā sākotnēji saukti par "bezdievju kapiem", jo 1925. gadā tur sāka apbedīt pie draudzēm nepiederošus aizgājējus.
Brāļu kapi
Rīgas Brāļu kapi atrodas starp Aizsaules un Varoņu ielām. Brāļu kapu skulpturālais ansamblis izbūvēts no 1924. gada līdz 1936. gadam.
Praphāvdī Čēronratanathārākūna
Izcīnījusi zelta medaļu 2008. gada Vasaras Olimpiskās spēlēs 53 kg svara kategorijā. Tāpat izcīnījusi sudraba medaļu 2005. gada Pasaules čempionātā un bronzu 2003. gada Pasaules čempionātā. 2006. gadā guva uzvaru Universiādē. 2007. gadā nomainījusi vārdu.
Aizsaules iela (Rīga)
I Meža kapi
Zeme kapu izveidošanai Mežaparka dienvidu daļā piešķirta 1910. gada 29. decembrī. 1912. gadā tā sadalīta nomā septiņām Rīgas draudzēm. Pie Aizsaules ielas atradās Sv.Ģetrūdes draudzes, Sv.Jēkaba draudzes, kā arī Doma un Reformātu draudzes kapi. 30. gadu otrajā pusē visa šī zeme kļuva par Rīgas pilsētas īpašumu. Pēc arhitekta Georga Kūfalta ieceres kapi izveidoti kā parks ar galveno aleju, sānu alejām un līkumoties celiņiem starp tām. Meža kapu kapliča un administratīvā ēka uzcelta 1913. gadā. I Meža kapi ir izcils dārzu mākslas un memoriālās celtniecības piemineklis.
Sabiedriskais transports
Pa pašu Aizsaules ielu sabiedriskais transports nekursē, taču nokļūt līdz tai var ar vairākiem sabiedriskajiem transportiem.