cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Monoms
Monoma jēdziens
Ja ar burtiem apzīmētus skaitļus vai mainīgos lielumus savieno ar matemātisko darbību zīmēm, tad iegūst matemātisku izteiksmi, piemēram, 2a + 3x2y + 7x - 5; (m - n)2 + 2mn ir matemātiska izteiksme. Īpaši aplūko tādas matemātiskas izteiksmes, kurās skaitļi, mainīgie lielumi, kā arī to pakāpes ir savienoti ar reizināšanas zīmi. Šādas izteiksmes sauc par monomiem (grieķu izcelsmes vārds; monos nozīmē “viens”, “vienīgs”, nomē nozīmē “daļa”). Par monomu uzskata arī atsevišķu skaitli vai mainīgo lielumu. Tā piemēram, monoms ir 2xy2; a5; 11 Monoma skaitlisko reizinātāju sauc par koeficientu. Ja monomi atšķiras tikai ar koeficientiem vai arī ja tie ir vienādi, tad tādus monomus sauc par līdzīgiem monomiem.
Monomu reizināšana
Reizināt divus monomus nozīmē sareizināt to koeficientus un saskaitīt vienādo burtu pakāpes. Divu monomu reizinājums vienmēr ir monoms, piemērs (2a2b3xy)*(-3ab) = - 6a3b4xy Viegli pārliecināties, ka monomu reizināšanai ir spēkā komutatīvā un asociatīvā īpašība.
Šampaņa-Ardēni
Šampaņa-Ardēni (, izrunā: ) ir bijušais Francijas reģions, kas pēc 2016. gada teritoriālās reformas kopā ar agrākajiem Lotringas un Elzasas reģioniem apvienota Lielo Austrumu jeb Grandestas (Grand Est) reģionā.
Šampaņa-Ardēni sīkāk iedalās četros departamentos: Ardēni, Augšmarna, Marna un Oba. Šampaņa-Ardēni austrumos robežojas ar Lotringu, dienvidaustrumos ar Franškontē, dienvidos ar Burgundiju, austrumos ar Ildefransu, bet ziemeļaustrumos ar Pikardiju. Ziemeļos tā robežojas ar Beļģiju.
Monoms
Monomu saskaitīšana un atņemšana
Acīmredzami monomu summa vai starpība ir monoms tikai tad, ja saskaita vai atņem līdzīgus monomus. Tā, piemēram, izteiksme xy + xy - 5xy + 2xy faktiski ir monomi, jo xy + xy - 5xy + 2xy = -xy. Ja turpretī saskaita vai atņem monomus, kuri nav līdzīgi, tad iegūto izteiksmi sauc par polinomu, piemēram, izteiksme 2xy2 + 3x2 - 5y + x2 - xy2 + 4 ir polinoms.
Monoma normālforma
Monoms normālformā satur katru mainīgo tikai vienu reizi, tas nevar atkārtoties. Piemēram:
Head Like a Hole
"Head Like a Hole" ir otrais Nine Inch Nails singls no albuma Pretty Hate Machine.
Cliffs of Dover (skaņdarbs)
Cliffs of Dover ir instrumentāls skaņdarbs no Ērika Džonsona 1990. gada albuma Ah Via Musicom. Dziesmas nosaukums atsaucas uz baltajām Doveras klintīm (en). Dziesma tiek izmantota datorspēlē Guitar Hero III un bieži tiek atskaņota The Weather Channel Local on the 8s vakara raidījumos.
Grammy balva
1991. gadā, Cliffs of Dover ieguva Grammy balvu par Labāko roka instrumentālo skaņdarbu, pārspējot Allman Brothers Band ("Kind of Bird"), Deniju Getonu ("Elmira Street Boogie"), Rush ("Where's My Thing?"), un Yes ("Masquerade").
Vera Singajevska
Vera Singajevska-Āboliņa (plašāk pazīstama arī kā Vera Singajevska un Singa, dzimusi Svinarnas sādžā Viņņicas apgabalā, Kijevas guberņā, Ukrainas PSR, mirusi ) bija latviešu aktrise, LPSR Tautas skatuves māksliniece. Pazīstama kļuvusi ar zviedru bērnu grāmatu autores Astrīdas Lindgrēnas radītā tēla Karlsona lomu un citām lomām bērnu lugās.
Dzīvesgājums
Kā Singajevskas oficiālais dzimšanas datums reģistrēts, bet dzimusi viņa ir pusotru mēnesi agrāk: "Piedzimu pavasarī, kad ziedēja ķirši un čivināja putni, naktī no 27. uz 28. aprīli. Pēc pāris dienām izkritu no šūpuļa, un visi nobijās, ka būšu beigta. Lai es ar nesataisītu sirdi neaizietu mūžībā, mani nokristīja turpat sādžā pareizticīgo koka baznīciņā. Pēc tam visa ģimene, izņemot mani, saslima ar vēdertīfu, un tēvs nevarēja manu dzimšanu valsts reģistros iegrāmatot. To viņš izdarīja vēlāk. Tā tas kļūdainais ieraksts radās."
No 1945. līdz 1953. gadam strādāja Jelgavas teātrī, pēc tam līdz 1992. gadam — Jaunatnes teātrī, arī Nacionālajā teātrī.
1947. gadā izveidoja tautas deju ansambli "Kalve", kas joprojām darbojas LLU paspārnē. Bijusi precējusies ar aktieri Tālivaldi Āboliņu, dēli Gundars un Māris (LTV skaņu operators). Studenšu korporācijas Varavīksne goda filistre.
Apbedīta 1. Meža kapos līdzās savam vīram Tālivaldim.
Cūkkārpa
Cūkkārpas Raganības un burvestību arodskola jeb vienkārši Cūkkārpa ir rakstnieces Džoannas Ketlīnas Roulingas izdomāta burvestību skola, kurā mācās vienpadsmit līdz septiņpadsmit gadus veci burvji. Skola atrodas kaut kur Skotijā. Vientieši nespēj skolai piekļūt, jo tā ir noburta, lai viņu acīs izskatītos pēc sadrupušas ēkas atliekām ar aizliegumu piekļūt.
Cūkkārpu pirms tūkstoš gadiem nodibināja četri lieli burvji — Salazars Slīdenis, Godriks Grifidors, Elga Elšpūte un Klementīne Kraukļanaga. Viņi šo skolu izveidoja tā, lai vientieši to nevarētu redzēt. Taču skolas dibinātājiem bija ļoti atšķirīgas domas, kādiem skolēniem būtu jāmācās šajā skolā, tādēļ viņi nodibināja četrus torņus, skatoties uz katra skolēna rakstura piemērotību tornim:
Cūkkārpa ir milzīga pils ar daudziem torņiem, to ieskauj Aizliegtais mežs un ezers no vienas puses, bet otrā pusē atrodas ceļš uz Cūkmiestiņu, vietējo burvju ciematu, kurā iespējams iepirkt visdažādākos burvju priekšmetus un kārumus.
Ozols (nozīmju atdalīšana)
Ozols var būt:
The Rose Vol. 2
The Rose Vol. 2 ir 2005. gada albums, kura pamatā ir Tupaka Šakura dzeja. Albumā visas dziesmas ir Tupaka dzejoļi muzikālā formā. Albumā piedalās tādi populāri izpildītāji kā Ludacris un Bone Thugs n Harmony. Šis ir otrais albums, kurā ietilpst Šakura dzejoļi, pirmais albums bija The Rose that Grew from Concrete, kuru arī izpildīja pasaulē populāri izpildītāji.
Falanga
Falanga var būt:
Starptautiskā bibliotēku asociāciju un institūciju federācija
Starptautiskā bibliotēku asociācijas un institūcijas federācija (en; IFLA) ir starptautiskā organizācija, kura pārstāv bibliotēku un informācijas pakalpojumu intereses. IFLA direktore no 2009. līdz 2011. gadam ir Ellen Tise. IFLA tika dibināta 1927. gadā Edinburgā, Skotijā. IFLĀ darbojas 1600 biedru no 150 dažādām valstīm. IFLA kā organizācija tika reģistrēta Nīderlandē 1971. gadā. IFLA sastāv no vairākām daļām jeb sekcijām. Katra veic noteiktu darbu. Piemēram, ir publisko bibliotēku, nacionālo bibliotēku, akadēmisko un izpētes bibliotēkas, kā arī ģenealoģijas un novadpētniecības sekcijas.
Uzdevumi
IFLA svarīgākie uzdevumi ir: IFLA uzskata, ka sabiedrībai un organizācijai vajag nodrošināt universālu un objektīvu informācijas pieejamību, lai sabiedrība spētu realizēt jaunas idejas un ekonomiski, sociāli, kulturāli un demokrātiski attīstīties. Bibliotēkas palīdz padarīt pieejamāku informāciju cilvēkiem un tādējādi veicināt sabiedrības attīstību. Visiem cilvēkiem jādod iespēja sevi pierādīt dažādos pasākumos un aktivitātēs, neatkarīgi no to vecuma, etniskās piederības, reliģiskās piederības, valodas un ģeogrāfiskās vietas.
Darbība
Informācijas avotos tiek doti dažādi ar novadpētniecību un ģenealoģiju saistīti terminu skaidrojumi.
Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcija
Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcija (GENLOC) pieder pie „IFLA Starptautiskā bibliotēku asociācija un institūciju federācijas Speciālās bibliotēku sadaļas”. Sekcijas darbība ir orientēta uz ģenealoģiju, novadpētniecību, mutvārdu vēsturi, tradīcijām un sadarbību starp arhīviem, bibliotēkām un muzejiem.
Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcijas darbības mērķis
Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcija ir ļoti nozīmīga, jo tās mērķis ir nodrošināt ar informāciju visus pasaules bibliotekārus par ģenealoģiju un novadpētniecību, kā arī atvieglot un veicināt komunikāciju starp bibliotēkzinātnes un informācijas speciālistiem, bibliotēkām, arhīviem, muzejiem un dažādām institūcijām un veicināt ģenealoģijas un vietējās vēstures attīstību.
Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcijas darbība
Šī sekcija ir atbalsta vieta visas pasaules bibliotekāriem, kuri nodarbojas ar ģenealoģijas un novadpētniecības pētīšanu. Tā mēģina padarīt ērtāku un pieejamāku globālo tīmekli, lai tajā varētu sadarboties un sazināties bibliotekāri, kā arī lai globālajā tīmeklī būtu elektroniski pieejami ģenealoģijas un novadpētniecības uzziņu pakalpojumi. Sekcijā ir notikuši vairāki darba komandējumi, kuros ir tikti apspriesti jautājumi par ģenealoģiju un novadpētniecību. Piemēram, 2009. gada 26. augustā, Itālijā, Milānā notika kongress, kuru apmeklēja 38 cilvēki no ”IFLAS Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcijas”. Šajā kongresā tika runāts par Itālijas arhīviem,to uzdevumiem un darbību, par arhīvu un bibliotēku dokumentiem, to vākšanu, apstrādi un saglabāšanu, kā arī kongresa biedri viesiem mazliet pastāstīja par Itālijas vēsturi. Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcija izdod publikācijas, piemēram, ziņojumus jau no 2001. gada, ir izdota grāmata, kurā ir apkopotas 2001.–2005. gada ”IFLAS” konferences par ģenealoģiskiem tematiem, tiek izdoti informatīvi izdevumi un stratēģiski plāni sekcijas attīstībai un pilnveidošanai. Sekcijas ir organizējusi vairākas informatīvas konferences dažādās pasaules valstīs un pilsētās. Konferences ir notikušas Itālijā, Kanādā, Dienvidāfrikā, Korejā, Norvēģijā, Argentīnā, Vācijā, Skotijā, Amerikas Savienotajās valstīs, savukārt 2010. gada konference notiks Zviedrijā, Gēteborgā.
Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcijas darbības virzieni
”GENLOC” darbības virzieni saistās ar ģenealoģiju un novadpētniecību. Sekcija mēģina rūpēties, lai cilvēki rastu iespēju sapulcēties, piemēram, dažādās konferencēs, apmainīties ar pieredzi un iegūtu jaunu informāciju par ģenealoģiskās izpētes proceu un tās attīstību. GENLOC viens no darbības virzieniem ir cilvēkiem padarīt pieejamākus ģenealoģiskos informācijas avotus gan tīmekļa vidē, gan tradicionālajos resursos, piemēram, grāmatās. GENLOC mēģina palīdzēt bibliotekāriem kļūt par informācijas speciālisitiem, kuri ir zinoši un izglītoti gan savā sfērā, gan ģenealoģiskos jautājumos, lai spētu palīdzēt cilvēkam atrast vajadzīgo informāciju. Ja bibliotekārs ir orientēts uz lietotāju interešu apmierināšanu, tad viņš noteikti ir sava darba patriots. .
Kopsavilkums par IFLU
Visā pasaulē ģenealoģiskos un novadpētnieciskos pētījumus palīdz veikt „IFLA - Starptautiskā bibliotēku asociācija un institūciju federācija”, kuras viens no daudzajiem uzdevumiem ir palīdzēt cilvēkiem, bibliotekāriem, citiem interesantiem iegūt zināšanas par savu dzimtas saknēm un novadu vai apgabalu. Šī starptautiskā asociācija ar dažādām aktivitātēm, piemēram, konferenču rīkošanu, veicina komunikāciju starp dažādu valstu profesijas pārstāvjiem, kuri komunikācijas rezultātā ne tikai uzzina jaunu informāciju, bet arī apmainās ar darba metožu informāciju un darba pieredzi. IFLA ir kā liela bibliotēkas krātuve, uz kuru atnākot, cilvēks var uzzināt jebko. IFLA un IFLA Ģenealoģijas un novadpētniecības sekcijas darbība ir ļoti nozīmīga, jo tā pārstāv bibliotekāru, informācijas speciālistu un informācijas lietotāju intereses. IFLA sadarbojoties ar dažādām iestādēm, bibliotēkām un arhīviem spēj uzturēt gan komunikāciju tās biedru vidū, gan arī sniegt cilvēkiem informāciju par bibliotēku un arhīvu darbību ģenealoģisku materiālu saglabāšanā, gan pavēstīt informāciju par svarīgiem pētījumiem, konferencēm un jaunumiem, kas notiek ģenealoģijas un novadpētniecības jomā.
Jesajas grāmata
Jesajas grāmata, ir viena no Bībeles grāmatām, par kuras autoru tradicionāli tiek uzskatīts pravietis Jesaja, kurš dzīvojis 8. gadsimtā p.m.ē. Grāmatā ir 66 nodaļas: pirmajās 39 nodaļās Jesaja paredz grēkā slīgstošās Jūdejas karalistes iznīcību, bet pēdējās 27 nodaļās viņš pravieto, ka Izraēla bērni atkal atdzims. Šī sadaļa arī ietver pareģojumus, kuros kristieši saskata norādes uz Jēzus Kristus nākšanu, bet ebreji — pareģojumus par viņu valsts atdzimšanu.
Karātavu kalns (Mērdzenes pagasts)
Karātavu kalns atrodas autoceļa P49 rietumu pusē, 200 metrus uz ziemeļiem no Kārsavas — Mērdzenes un Mērdzenes — Stiglovas ceļu krustojuma Mērdzenes pagastā.
Šis kalns ir izstiepts ziemeļu — dienvidu virzienā, 60x130 metru liels un 25 metrus augsts. Tam ir sedlveida forma ar pacēlumiem ziemeļu un dienvidu galos. Soda vieta ir valdošā augstiene tuvākajā apkārtnē un tā dienvidu galā saglabājies trigonometriskā torņa pamatu kvadrāts. 5 metrus uz ziemeļiem no pamatu vietas ir vairāki līdz pusotram metram diametrā lieli akmeņi. Ziemeļrietumu nogāzē saskatāmas vairākas terases, bet nav nosakāms, vai tās ir dabīgas vai mākslīgas. Kultūrslāņa nav. Būvējot šoseju, ir norakta austrumu nogāze. Tagad noraktā daļa aizaugusi ar kokiem un krūmiem.
Vindzoru dinastija
Vēsture
Pēc karalienes un imperatores Viktorijas nāves Hanoveres dinastija pārtrūka — tronī kāpa viņas un Saksijas Koburgas un Gotas hercoga Alberta (de, 1819-1861) dēls Alberts Eduards, aizsākot Saksijas Koburgas un Gotas dinastiju (House of Saxe-Coburg and Gotha) Apvienotās Karalistes tronī, kuru karalis un imperators Džordžs V 1917. gada 17. jūlijā lika pārdēvēt pēc karaliskās rezidences nosaukuma par Vindzoru dinastiju (lai dinastijai nebūtu nekā kopīga ar Vāciju, kas bija Lielbritānijas pretiniece Pirmajā pasaules karā).
Skujkoku dižkoksngrauzis
Morfoloģija
Pieauguša skujkoku dižkoksngrauža ķermeņa krāsa ir brūna vai sarkanīgi brūna. Ķermeņa forma iegarena, pats ķermenis robusts. Pirmais krūšu segments un trešā krūšu segmenta ventrālā (vēdera) daļa ar samērā gariem, sarkanīgi brūnas krāsas matiņiem. Antenas tievas un garas. Tēviņiem antenas sniedzas līdz elitras (cietie priekšspārni jeb segspārni) gala trešdaļai, bet mātītēm — līdz vidusdaļai. Segspārni mēreni velvēti ar dažiem gareniskiem paaugstinājumiem. Kājas slaidas, garas. Kopējais ķermeņa garums variē no 16 līdz 36 mm.
Izplatība
Skujkoku dižkoksngrauzis ir holarktiska suga, ar boreālu izplatību. Tā sastopama skujkoku mežos Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Šī koksngrauža apdzīvotais biotops ir veci dabiskie skujkoku meži. Kādā pētījumā Latvijā, Slīteres nacionālajā parkā 2008. gadā tika konstatētas šīs sugas izskrejas vecās priežu kritalās bez mizas, mozaīkveida ainavā, kas sastāv no deguša priežu meža nogabaliem un apkārt esošiem mitrājiem.
Dzīves cikls
Skujkoku dižkoksngrauzis ir holometabols kukainis — tā attīstība notiek ar pilnīgo metamorfozi (ola → kāpurs → kūniņa → pieaugušais īpatnis → ola). Suga ir saproksilofāga — tā attīstība ir saistīta ar atmirstošu/atmirušu koksni. Saimniekaugi ir Pinus, Picea un Larix ģints koku kritalas. Olas tiek dētas trūdošās vai puvošās kritalās. Pētījumā Zviedrijā konstatēts, ka šī vabole kritalās parādās jau pēc trim līdz četriem gadiem, lai gan visbiežāk tā izmanto ilgāk trupējušas kritalas, kurām sāk jau atdalīties miza. Kāpuri barojas dziļi aplievā (jaunas koksnes slānis), un tajā iztaisa plašas, garas ejas, pildītas ar skaidām. Skujkoku dižkoksngrauža kāpuri šad un tad sastopami kopā ar lielā dižkoksngrauža (Ergates faber) kāpuriem. Kūniņas stadija notiek ārējā aplievā, jūnija un jūlija mēnešos. Pieaugušie parādās jūlijā, augustā. Kopējais dzīves cikls ilgst no trīs līdz četriem gadiem. Šie koksngrauži ir aktīvi naktī, tāpēc dienā tie slēpjas plaisās vai zem mizas.
Pētīšanas metodes
Skujkoku dižkoksngrauža klātbūtni var konstatēt pēc tā raksturīgajām izskrejām. Izskreju malas, atšķirībā no lielā dižkoksngrauža (Ergates faber) izskrejām ir "nekārtīgākas", to mala ir robaina (lielā dižkoksngrauža izskrejas ir ar gludu malu). Lai pārliecinātos par šī koksngrauža esamību noteiktajās (kur atrastas kritalas ar raksturīgajām izskrējām) vietās, var izmantot mobilas gaismas lamatas. Gaismas lamatas jāuzstāda kritalu tuvumā. Ir bijuši gadījumi, kad skujkoku dižkoksngrauža fragmenti atrasti zaļās vārnas (Coracias garrulus) ligzdā. Tādā gadījumā, ja konstatēti kukaiņa fragmenti, var apskatīt un novērtēt apkārt esošos biotopus.
Aizsardzība
Galvenais skujkoku dižkoksngrauža ietekmējošais faktors ir piemērota biotopa esamība. Šai sugai nepieciešami veci, dabiski (neapsaimniekoti) skujkoku, priežu vai egļu meži ar kritalām. Priekšroka tiek dota kritalām, kas ir saules apspīdētas, kā arī uz sausas augsnes nogabaliem atrodošas. Var apdzīvot arī koku stumbrus, kuri ir paaugstināti virs zemes mitros nogabalos ar blīvāku veģetāciju.
Skujkoku dižkoksngrauzis ir viena no retākajām koksngraužu sugām. Šī suga ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā kā 0 kategorijas suga. Pie 0 kategorijas sugām pieskaita izzudušās sugas. Šī suga ir MK noteikumu Nr.396 „Noteikumi par īpaši aizsargājamo sugu un ierobežoti izmantojamo īpaši aizsargājamo sugu sarakstu” īpaši aizsargājamo sugu sarakstā, kā arī MK noteikumu Nr.45 „Mikroliegumu izveidošanas, aizsardzības un apsaimniekošanas noteikumi” īpaši aizsargājamo dzīvnieku, ziedaugu, paparžaugu, sūnu, ķērpju un sēņu sugas, kurām izveidojami mikroliegumi sarakstā. Turklāt skujkoku dižkoksngrauzis ir iekļauts dabisko meža biotopu indikatorsugu sarakstā kā tipisks un raksturīgs vecu boreālo skujkoku mežu elements. Veci boreālie skujkoku meži ir Eiropas Savienības prioritāri aizsargājams biotops. Latvijā šī suga konstatēta 19.gs. sākumā Liepupes apkārtnē, vēlāk atrasta galvenokārt Kurzemē. Kopš tā laika skujkoku dižkoksngrauzis Latvijā nebija konstatēts 80 gadus, līdz brīdim, kad 2008.gada jūlijā šī suga novērota Slīteres nacionālajā parkā, Bažu purva nodedzinātajā apgabalā.
Galvenais iemesls, kāpēc suga ir apdraudēta ir mežu apsaimniekošana. Koksngrauzim nepieciešamas kritalas (vismaz 3—4 gadus vecas), tāpēc sanitārās cirtes, kā arī kailcirtes šai sugai ir lielākais drauds. Gadījumos, ja vietās, kur sastopama vabole, trūkst jaunu priežu (vai egļu, lapegļu) kritalu, ieteicams atklātās vietās nogāzt un atstāt dažas priedes. Kalstošus kokus un kritalas no audzes nedrīkst izvākt. Vējgāzes un ugunsgrēki varētu būt skujkoku dižkoksngrauzi pozitīvi ietekmējoši faktori.
Sinonīmi
Roberts Štelmahers
Roberts Štelmahers (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā. Šobrīd — basketbola treneris. Pašlaik (2021) ir Igaunijas kluba Tallinas "Kalev/Cramo" galvenais treneris. No 2019. gada 1. augusta līdz 2021. gada februārim bija Latvijas vīriešu basketbola izlases galvenais treneris. Agrāk trenējis arī Latvijas klubu BK Ventspils, ar ko kļuvis par LBL čempionu.
Bijis Latvijas basketbola izlases dalībnieks, tās sastāvā aizvadījis 144 spēles. Izlasi pārstāvējis četros Eiropas čempionāta finālturnīros. Spēlētāja karjeras laikā viņš ir spēlējis Latvijas, Krievijas, Polijas, Turcijas, Slovēnijas un Lietuvas klubos. No 2009. gada, kad beidza spēlētāja karjeru — treneris.
Palestīna (nozīmju atdalīšana)
Palestīna var būt:
Mērdzene
Mērdzene (pareizāk Mērdzine, arī Mērzdene; agrāk Мярзинка ) ir ciems Ludzas novadā, Mērdzenes pagasta centrs. Attālums no ciema līdz novada centram Ludzai ir 16 km, līdz Rēzeknei — 44 km, bet līdz Rīgai — 294 km.
Fredži
Frederiku Šavišs Guedišs (pt; dzimis ), pazīstams kā Fredži jeb Freds (Fred, ), ir brazīliešu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv Brazīlijas A sērijas klubu Riodežaneiro "Fluminense".
Lielāko karjeras daļu aizvadījis Brazīlijas klubos, spēlējis šīs valsts América Mineiro, Cruzeiro un Fluminense klubā, kā arī Francijas Lionas "Olympique". Olympique sastāvā trīs reizes kļuva par Francijas čempionu, Fluminense sastāvā divas reizes kļuva par Brazīlijas čempionu.
Sasniegumi
Fluminense
Cruzeiro
Brazīlija
Individuālie sasniegumi
Andrejs Freimanis
Andrejs Roberts Freimanis ( — ) bija Latvijas armijas un Latviešu leģiona virsnieks. Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieris.
Dzīvesgājums
Dzimis 1914. gada 21. decembrī Grobiņas pagasta "Riežnieku" mājās. Pēc Liepājas komercskolas beigšanas strādāja A/S "Turība" Liepājas nodaļā. No 1936. līdz 1939. gadam dienēja Latvijas armijas 2. Ventspils kājnieku pulkā, 1939. ieguva leitnanta dienesta pakāpi.
Otrā pasaules kara laikā 1943. gada aprīlī Freimani iesauca Latviešu leģiona 19. ieroču SS grenadieru divīzijā, kur viņš komandēja 44. pulka 13. rotu. Pēc kaujām pie Volhovas viņu apbalvoja ar II šķiras Dzelzskrustu, 1944. gada septembra Mores kauju laikā ar I šķiras Dzelzskrustu, paaugstinot virsleitnanta dienesta pakāpē. Par kaujām Kurzemes cietoksnī 1945. gada 5. maijā viņam piešķīra augstāko tā laika Vācijas militāro apbalvojumu Dzelzs krusta Bruņinieka krustu, kuru viņš nesaņēma. Pēc Vācijas kapitulācijas A. Freimanis nokļuva Sarkanās armijas gūstā un tika pārvests uz Piejūras novadu, kur 1945. gadā 9. augustā Sarkanā armija uzbruka japāņu Kvantunas armijai. 1946. gada novembrī viņš atgriezās Latvijā.
Kopš 1983. gada dzīvoja Saldus rajona Lutriņos. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas leģionāru piemiņas dienā 1993. gada 16. martā Rīgas Tehniskās universitātes zālē notika svinīgs akts, kurā Andrejam Freimanim pasniedza kara beigās piešķirto Bruņinieka pakāpes dzelzs krustu.
Miris 1994. gada 10. septembrī, apglabāts dzimtas kapos Otaņķu pagasta Nīcā. Freimaņa izvadīšanā piedalījās Liepājas robežsargu, jūras aizsardzības spēku, Latvijas drošības dienesta, zemessargu padomnieku, Nacionālo karavīru un Daugavas Vanagu pārstāvji, kā arī Liepājas Karostas jūrnieku orķestris.
Mēmele
Mēmele, Lietuvas teritorijā saukta Nemunēle (lt), ir upe Lietuvā un Latvijā. Tās garums ir 191 km (Latvijā 40 km), kritums 97 m (0,5 m/km). Sākas Lietuvā pie Rokišķiem, lejastecē tā 76 km tek pa Latvijas — Lietuvas robežu. Bauskā (lejpus Bauskas pilskalna) satekot ar Mūsu, veido Lielupi (labā krasta satekupe).
Valensija
Valensija (Valencia) var būt:
Kravas kuģis
Kravas kuģis ir jebkurš kuģa veids, kas paredzēts kravas, preču un materiālu pārvadāšanai no vienas ostas uz otru. Katru gadu tūkstošiem kravas kuģu izmanto pasaules jūras un okeānus, lai pārvadātu vairumu starptautiskajā tirdzniecībā iesaistīto preču. Kravas kuģi parasti ir īpaši projektēti veicamajam uzdevumam, bieži tie ir aprīkoti ar celtņiem un citiem mehānismiem kravas iekraušanai un izkraušanai, un tie sastopami dažādos izmēros. Mūsdienās gandrīz vienmēr kravas kuģus būvē no metināta tērauda un, ar nedaudziem izņēmumiem, vidējais to kalpošanas laiks ir 25 līdz 30 gadi pirms sagriešanas metāllūžņos.
Dienvidāfrika (nozīmju atdalīšana)
Dienvidāfrika var būt:
Kravas kuģis
Tipi
Kravas kuģus var iedalīt sešās grupās atbilstoši kravai, ko tie pārvadā. Grupas ir sekojošas:
Ģenerālās kravas kuģi pārvadā tādas iepakotas kravas kā dažādas ķimikālijas, pārtiku, mēbeles, mehānismus, transporta līdzekļus, militāro tehniku, apavus, apģērbus utt.
Tankkuģi pārvadā naftas produktus un citas šķidrās kravas.
Balkeri pārvadā ogles, graudus, rūdu un citus līdzīgus produktus izbērtā veidā.
Refrižeratori ir īpaši projektēti kuģi, kuri paredzēti, lai pārvadātu ātri bojājošās preces, kuras prasa noteiktas temperatūras uzturēšanu. Šādas preces pārsvarā ir augļi, gaļa, zivis, dārzeņi, piena produkti un citi pārtikas produkti.
Kravas kuģus iespējams iedalīt arī universālajos un specializētajos. Universālie kuģi paredzēti jebkādu kravu transportēšanai, bet specializētie transportē vairāku veidu kravas, kuras pieder pie vienas kategorijas, piemēram, beramkravas vai lejamkravas. No uzskaitītajiem specializēti kravas kuģu tipi ir konteinerkuģi un balkeri. Pēc būtības arī visu izmēru tankkuģi ir specializēti kravas kuģi, lai arī bieži tos uzskata par atsevišķu kuģu kategoriju.
Pēc darbības veida kravas kuģus var iedalīt līnijkuģos un klaiņkuģos (Tramp – angļu val.). Tie kuģi, kuri kursē atbilstoši kuģniecības publicētam sarakstam un kuriem ir fiksēta pārvadāšanas maksa, tiek saukti par kravas līnijkuģiem. Kravas līnijkuģi parasti pārvadā ģenerālās kravas, bet daži no tiem var pārvadāt arī pasažierus. Šādu kuģi, kurš pārvadā 12 vai vairāk pasažieru, sauc par kravas - pasažieru līnijkuģi. Klaiņkuģiem nav fiksēta kursēšanas saraksta un tie pēc vajadzības veic reisus pa dažādiem maršrutiem. Kravu īpašnieki šos kuģus nofraktē, lai pārvadātu tiem piederošo kravu. Parasti klaiņkuģus ekspluatē mazākas kuģniecības un fiziskas personas. Katru kuģa pārgājienu sauc par reisu.
Upju kravas kuģu veidi
Eiropas Savienībā upju kravas kuģus iedala sekojoši:
Pašpiedziņas liellaiva
Liellaiva, kas nav pašpiedziņas
Ikviens iekšējo ūdensceļu kravas kuģis, kas nav pašgājējs un kas nav tankkuģis. Šajā kategorijā ir iekļautas liellaivas, kuras velk, stumj velkoņi.
Pašpiedziņas tankkuģis, kas paredzēts šķirdumu vai gāzu pārvadāšanai uzstādītās tvertnēs.
Tankkuģis, kas nav pašpiedziņas
Tankkuģis, kas nav pašgājējs un kas paredzēts šķidrumu vai gāzu pārvadāšanai uzstādītās tvertnēs. Šajā kategorijā ir iekļauti tankkuģi, kurus velk, stumj velkoņi.
Vēsture
Pirms 19. gadsimta vidus, pirātisma gadījumu biežums piespieda daudzus kravas kuģus apbruņot, dažreiz visai smagi, kā gadījumos ar Manilas galeonām un Austrumindijas kuģiem. Dažreiz šos kuģus eskortēja karakuģi.
Pirātisms
Dažos ūdeņos pirātisms vēljoprojām ir visai bieži izplatīta parādība. Pirms kāda laika bīstams bija Malakas šaurums starp Indonēziju no vienas puses un Singapūru ar Malaiziju no otras puses, kurā notika bieži uzbrukumi kravas kuģiem. 2004. gadā šo trīs valstu valdības vienojās nodrošināt labāku aizsardzību kuģiem, kuri izmanto šaurumu. Pirātismam pakļauti ir Somālijas un Nigērijas ūdeņi. Mazākiem kuģiem bīstami ir atsevišķi Dienvidamerikas, Dienvidaustrumāzijas un Karību jūras piekrastes posmi.
Definīcijas
Ar kravu (Cargo - angļu val.) saprot preces un materiālus, kurus pārvadā ar izīrētu kuģi. Savukārt ar frakts maksu (Freight rate - angļu val.) saprot kompensāciju par kuģa izmantošanu kravas pārvadāšanai, kuru maksā fraktētējs jeb iznomātājs. Angļu sarunvalodā šo vārdu nozīme ir kļuvusi savstarpēji aizstājama un kravas kuģi var saukt gan par cargo ship, gan arī freighter ship.
Vispārīgi modernos okeāna kravu pārvadājumus pēc darbības veida var iedalīt divās klasēs:
Lielākus kravas kuģus parasti ekspluatē kuģniecības līnijas: uzņēmumi, kuri pamatā specializējas kravu pārvadāšanā. Tādi mazāki kuģi kā piekrastes kuģi, bieži pieder to operatoriem.
Kuģu prefiksi
Dažreiz pirms kuģa vārda tiek likts tā kategorijas apzīmējums. Daži prefiksu piemēri karakuģiem ir "USS" - Savienoto Valstu kuģis (United States Ship - angļu val.), "HMS" - Viņas/Viņa Majestātes kuģis (Her/His Majesty's Ship - angļu val.), "HMCS" - Viņas/Viņa Majestātes kanādiešu kuģis (Her/His Majesty's Canadian Ship - angļu val.), "HTMS" - Viņa Taju Majestātes kuģis (His Thai Majesty's Ship - angļu val.) un "LVNS" - Latvijas Jūras spēku kuģis (Latvian Navy Ship - angļu val.). Prefiksu piemēri, kurus lieto tirdzniecības kuģiem: "RMS" - Karaliskais pasta kuģis (Royal Mail Ship - angļu val.), tie parasti ir pasažieru līnijkuģi; "MK" vai "MV" - motorkuģis (Motor Vessel - angļu val.), kuru darbina dīzeļdzinējs; "MT" - motortankkuģis (Motor Tanker - angļu val.), ar dzinēju aprīkots kuģis, kurš pārvadā tikai lejamkravas; "FV" - zvejas kuģis (Fishing Vessel - angļu val.) un "SS" - tvaikonis (Steamship - angļu val.). Ja pirms tirdzniecības kuģa vārda ir prefikss "TS", kuģi darbina tvaika turbīna (Turbine Steamer - angļu val.).
Slaveni kravas kuģi
Slaveni kravas kuģi iekļauj otrā pasaules kara Liberty tipa kuģus, kuri bija projektēti daļēji izmantojot britu projektu. Liberty tipa kuģu sekcijas tika iepriekš izgatavotas dažādās vietās Amerikas Savienotajās Valstīs un tad montētas kopā kuģu būvētavās vidēji sešās nedēļās ar rekordu nedaudz ilgāk kā četrās dienās. Šie kuģi ļāva Sabiedrotajiem aizvietot nogremdētos kravas kuģus ātrāk nekā Krīgsmarīne zemūdenes U-boat spēja tos nogremdēt. Tas būtiski palīdzēja karā, piegādēs un vēlākajā uzvarā pār Ass valstīm.
Izmēra kategorijas
Kravas kuģus iedala izmēra kategorijās daļēji pēc kravas ietilpības, daļēji pēc kravnesības (dedveita tonnāžas DWT) un daļēji pēc izmēriem. Tādi maksimālie izmēri kā garums un platums ierobežo kanāla slūžas, kurās kuģis var ienākt, iegrime ierobežo izmantojamos kanālus, seklos šaurumus un ostas, bet augstums ierobežo kuģa iespējas paiet zem tiltiem. Pastāv sekojošas plaši izmantotas izmēra kategorijas:
TI - klases supertankkuģi ir ultra lieli jēlnaftas tankkuģi ar iegrimi lielāku nekā Suezmax, Malaccamax un New Panamax kuģiem. Tas dara pārgājienus no Atlantijas uz Kluso okeānu ļoti garus. Tankkuģiem jāveic gari reisi uz dienvidiem no Labās cerības un Horna ragiem, lai pārvietotos starp Atlantijas un Klusajiem okeāniem.
Lielo ezeru kravas kuģi ir būvēti darbam Ziemeļamerikas Lielajos ezeros un pēc savas uzbūves atšķiras no jūras kuģiem, jo viļņu izmērs un to sekošanas frekvence Lielajos ezeros ir atšķirīga no jūras. Daļa no šiem kuģiem ir lielāki par Seawaymax un nevar atstāt ezerus un ienākt Atlantijas okeānā, jo tie neietilpst Sentlorensas ūdensceļa slūžās.
Piesārņojums
Lai samazinātu izmaksas, lielus kuģus bieži darbina ar tādu zemas kvalitātes degvielu kā kuģu mazutu, kurš satur augstāku sēra līmeni nekā dīzeļdegviela. Piesārņojuma apjoms pieaug: 2001. gadā kuģi gada laikā patērēja 278 miljonus tonnu degvielas un tiek prognozēts, ka 2020. gadā tiks patērēti 500 miljoni tonnu. Lai būtiski samazinātu sēra saturu kuģu degvielās un slāpekļa oksīda emisijas, ir pieņemtas starptautiskas normas. Daži no risinājumiem ir pāriešana uz zemāka sēra satura degvielu ienākot SOX emisijas kontroles zonās un kuģu pieslēgšana krasta barošanai, kamēr tie atrodas ostā. Sēra saturs degvielā, ko drīkst izmantot SOX emisijas kontroles zonās, ir samazinājies līdz 0,1%. Tik mazu saturu sasniegt kuģu mazutā tehniski nav iespējams, tādēļ kuģiem emisijas kontroles zonās ir jāpāriet uz dīzeļdegvielu. Bet dīzeļdegvielai ir mazāka viskozitāte un eļļošanas spēja, kas var radīt bojājumus degvielas sūkņiem, kuri būvēti kuģu mazuta izmantošanai. Degvielas viskozitāti var palielināt dīzeļdegvielu atdzesējot. Starptautiskā Jūrniecības Organizācija ir samazinājusi atļauto sēra saturu kuģu mazutā no 4,5% līdz 3,5% un atļauto sēra saturu degvielā, ko lieto SOX emisijas kontroles zonās no 1,5% līdz 0,1%. Eiropas Savienība plāno vēl striktāku emisiju kontroli.
Nacionālā kultūras mantojuma pārvalde
Nacionālā kultūras mantojuma pārvalde, akronīms NKMP, ir nacionālā kultūras mantojuma aizsardzības institūcija Latvijā. Izveidota 1988. gadā un kopš 1989. gada ir Latvijas Kultūras ministrijas struktūrvienība. Līdz 2018. gada 13. jūnijam bija pazīstama ar nosaukumu Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija (VKPAI), kad stājās spēkā apjomīgi grozījumi likumā Par kultūras pieminekļu aizsardzību, kas cita starpā paredzēja Inspekcijas pārdēvēšanu pašreizējā nosaukumā.
Darbības mērķi
Institūcija nodarbojas ar kultūras pieminekļu aizsardzības kontroli, kultūras mantojuma apzināšanas, izpētes un pieminekļu uzskaites veikšanu. Nacionālā kultūras mantojuma pārvaldei ir deviņas struktūrdaļas Rīgā, kā arī piecas reģionālās nodaļas (Rīgas, Vidzemes, Latgales, Kurzemes un Zemgales).
Galvenie pārvaldes darbības virzieni ir:
Iestādes vadība atrodas Mazajā Pils ielā 19, Rīgā (vienā no ēku kompleksa "Trīs brāļi" ēkām). Tās vadītājs kopš izveides brīža ir arhitekts Juris Dambis.
Koņskes apriņķis
Koņskes apriņķis ir apriņķis Polijā, Sventokšiskas vojevodistes ziemeļos. Robežojas ar Sventokšiskas vojevodistes Skaržisko, Kelces un Vloščovas apriņķiem, Lodzas vojevodistes Radomsko un Opočno apriņķiem, kā arī Mazovijas vojevodistes Pšisuhas un Šidlovecas apriņķiem.
Eiropas Savienības valodas
Eiropas Savienības valodas ir valodas, kuras lieto Eiropas Savienības dalībvalstīs. Tās iekļauj 24 ES oficiālās valodas, kā arī daudzas citas.
Eiropas Savienībā valodu politika ir dalībvalstu kompetencē un ES nav kopējas valodu politikas. Eiropas Savienības institūcijām ir tikai atbalstoša loma valodu jomā, kas pamatojas uz funkciju decentralizācijas principu. ES loma ir dalībvalstu sadarbības veicināšanā, kā arī veicināt Eiropeisku dimensiju dalībvalstu valodu politikā. ES mudina visus savus pilsoņus uz daudzvalodību, respektīvi, lai tie bez savas dzimtās valodas pārvaldītu vēl vismaz divas valodas. Kaut arī ES ir visai niecīgi panākumi šajā jomā, jo izglītības programmu saturs arī ir katras dalībvalsts kompetencē, tomēr vesela rinda ES finansētu programmu stimulē valodu apgūšanu un valodu daudzveidību.
Eiropas Savienības oficiālās valodas
Dalībvalstu skaits (28) pārsniedz oficiālo valodu skaitu, jo dažas valodas ir oficiālās (valsts) valodas vairākās dalībvalstīs:
Ne visas dalībvalstu oficiālās (valsts) valodas ir atzītas par ES oficiālajām valodām. Tās ir luksemburgiešu valoda (Luksemburgas oficiālā valoda no 1984. gada) un turku valoda (viena no Kipras oficiālajām valodām).
Visas ES oficiālās valodas ir arī darba valodas ES institūcijās. Jebkurš dalībvalsts vai personas dokuments var tikt iesniegts tajās jebkurā no oficiālajām valodām. Atbildei jābūt noformētai tajā pat valodā. Vispārējas nozīmes regulas un citi dokumenti jānoformē 24 valodās. Arī Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis tiek izdots visās oficiālajās valodās.
Pēc ES datiem, daudzvalodīguma politikas izmaksas sastāda 1% (€1123 miljoni) no gada budžeta jeb €2,28 uz katru dalībvalsts iedzīvotāju.
Izņēmumi un pārejas noteikumi
Īru valoda ir Īrijas Republikas pirmā (galvenā) valsts valoda, kā arī oficiāla Ziemeļīrijas minoritātes valoda. Īru valoda ir vienīgā ES oficiālā valoda, kas nav dominējošā savā valstī. 2006. gada tautskaites dati uzrāda, ka tikai 1,66 miljoni no 4,24 miljoniem Īrijas iedzīvotāju pārvaldīja īru valodu un tikai 0,54 miljoni lieto to ikdienā. Apmēram 355 000 to pārvaldīja dzimtās valodas līmenī. Tiek lēsts, ka ap 165 000 Ziemeļīrijas iedzīvotāju kaut kādā līmenī prot īru valodu.
Kaut arī jau kopš Īrijas pievienošanās Eiropas Ekonomikas kopienai 1973. gadā ES līgumi tika izdoti un apstiprināti īru valodā, tikai 2005. gada 13. jūnijā ar ES ārlietu ministru lēmumu (Eiropas padomes 667. sanāksme Luksemburgā) paziņoja, ka īru valoda kļūst par ES 21. oficiālo valodu, bet ar zināmiem ierobežojumiem, kas nosaka, ka ne visiem dokumentiem jātiek tulkotiem īru valodā. Šis lēmums nozīmē, ka tie lēmumi, kurus apstiprina gan Eiropas Parlaments, gan Eiropas Savienības Padome, tiek tulkoti īru valodā un īru valodas tulkošana ir pieejama Eiropas parlamenta plenārsesijās un padomes sanāksmēs. Jaunais lēmums stājās spēkā 2007. gada 1. janvārī.
Tāpat Eiropas Padome bija noteikusi triju gadu pārejas periodu no 2004. gada 1. maija līdz 2007. gada 30. aprīlim, kura laikā ES institūcijām nebija pienākuma visus aktus tulkot maltiešu valodā.
Reģionālo un minoritāšu valodu statuss
Eiropas Savienības Padomes 667. padomes sanāksmē Luksemburgā 2005. gada 13. jūnijā izlēma apstiprināt ierobežotu lietošanu arī citām ES dalībvalstu oficiāli atzītajām valodām. Padome piešķīra atzīšanu "valodām, kas nav minētas Padomes regulā Nr. 1/958 un kuru statuss oficiāli ir atzīts dalībvalstu konstitūcijās visā to teritorijā vai teritorijas daļā vai kuras pēc likumiem ir atzītas par nacionālajām valodām". Šādas valodas oficiālai lietošanai jābūt apstiprinātai speciālā administratīvā kārtībā, vienojoties starp Padomi un pieprasošo dalībvalsti.
Katalāņu, galisiešu un basku valodas
Saskaņā ar Spānijas konstitūciju katalāņu, galisiešu un basku valodas ir reģionu oficiālās valodas, bet tās nav oficiālās valodas visā Spānijā. 2005. gada 16. novembrī ES Reģionu komitejas prezidents parakstīja līgumu ar Spānijas sūtni ES, kas apstiprināja šo triju Spānijas valodu lietošanu ES institūcijās.  2006. gada 3. jūlijā Eiropas Parlamenta Prezidijs apstiprināja Spānijas piedāvājumu atļaut vērsties Eiropas Parlamentā basku, katalāņu un galisiešu valodās. Kopš 2006. gada 30. novembra Spānijas pilsoņi var griezties pie Eiropas tiesībsarga basku, katalāņu un galisiešu valodās. Saskaņā ar līgumu tulkošanu finansē Spānijas valdība.
Velsiešu, skotu gēlu un skotu valodas
Atbildot uz rakstisko parlamentāriešu pieprasījumu, Apvienotās Karalistes Eiropas lietu ministrs 2005. gada 29. jūlijā atbildēja, ka "valdībai šobrīd nav plānu par līdzīgiem nosacījumiem Apvienotās Karalistes valodām".
Luksemburgiešu un Kipras turku valodas
Kaut arī luksemburgiešu valoda ir viena no Luksemburgas valsts valodām, tomēr tās oficiāla lietošana ES nav apstiprināta speciālā administratīvā kārtībā. Tāpat arī turku ir viena no Kipras valsts valodām, bet tās oficiāla lietošana ES nav apstiprināta.
Eiropas Savienības zīmju valodas
1988. gada 17. jūnijā Eiropas Parlaments apstiprināja rezolūciju par nacionālajām zīmju valodām. Rezolūcija vēršas pie visām dalībvalstīm par to nacionālo zīmju valodu oficiālu atzīšanu, lai dotu to lietotājiem lielākas lingvistiskas tiesības un aizsargātu pašas zīmju valodas. Apmēram katra tūkstošā persona kā savu galveno saziņas valodu lieto zīmju valodu, bet vēl vairāk ir tādu, kas to lieto kā otro valodu. Palielinās to valstu skaits, kas savām nacionālajām zīmju valodām piešķir oficiālu statusu; kā piemēram Beļģijas flāmu zīmju valoda un franču zīmju valoda, Apvienotās Karalistes britu zīmju valoda. Ziemeļīrijā par oficiālām ir atzītas īru zīmju valoda un Ziemeļīrijas zīmju valoda.
Eiropas Savienības iedzīvotāju valodu prasmes
Sekojošās tabulas ir veidotas pamatojoties uz Eiropas Komisijas "Speciālo Eirobarometru" ar nosaukumu "Eiropieši un viņu valodas" (rezultāti pilns teksts), izdoto 2006. gada februārī pēc 2005. gada novembra un decembra pētījumu rezultātiem. Pētījums tika publicēts pirms 2007. gada Eiropas Savienības paplašināšanas. Tā bija aptauja, nevis tautskaite. 25 dalībvalstīs, Rumānijā, Bulgārijā, Horvātijā un Turcijā tika iztaujāti 28 694 šo valstu pilsoņi vecumā virs 15 gadiem. Iztaujāti tika tikai šo valstu un citu ES dalībvalstu pilsoņi.
Pirmā tabula attēlo, kāda pilsoņu daļa apgalvo, ka var sazināties katrā no valodām dzimtās valodas, un svešvalodas līmenī (uzskaitītas tikai valodas, ko prot ne mazāk kā 2% cilvēku):
Vācu valoda ar 18% bija visdaudzskaitlīgākā dzimtā valoda, bet angļu valoda ar 51% bija visplašāk lietotā valoda. 100% Ungārijas un Portugāles iedzīvotāju, kā arī 99% Grieķijas iedzīvotāju prata savas valsts oficiālo valodu.
Svešvalodu zināšanas ievērojami atšķiras atkarībā no valsts. Četras visvairāk lietotās valodas ES bija angļu, vācu, franču un spāņu valodas. Ar zilu iekrāsotās rūtiņas apzīmē to, ka valoda ir viena no valsts valodām šajā zemē. Tumši zils nozīmē ka tā ir galvenā šīs valsts valoda.
Vēl kādā valodā, izņemot savu dzimto valodu, prata sazināties 56% Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņu. Tas bija par 9% vairāk, nekā 2001. gadā.. 28% aptaujāto apgalvoja, ka tie prot divas svešvalodas sarunvalodas līmenī. Gandrīz puse respondentu (44%) apgalvoja, ka tie neprot nevienu valodu, izņemot savu dzimto. Apmēram piektdaļa eiropiešu bija raksturojami kā aktīvi valodu apguvēji, t.i., tādi, kas nesen uzlabojuši savas valodu zināšanas, vai plāno to darīt turpmāko 12 mēnešu laikā.
Angļu valoda ir visizplatītākā valoda Eiropā. Saskaņā ar šo aptauju, 38% ES iedzīvotāju apgalvoja, ka tiem ir pietiekoši augstas angļu valodas zināšanas, lai uzturētu sarunu (bez Apvienotās Karalistes un Īrijas iedzīvotājiem, kurās angļu valoda ir galvenā dzimtā valoda). 14% eiropiešu apgalvoja, ka tie prot franču vai vācu valodu. Franču valodu visbiežāk mācās un lieto Vidusjūras valstīs, Vācijā, Rumānijā, Apvienotajā Karalistē un Īrijā. Vācu valodu visvairāk mācās un lieto Beniluksa valstīs, Skandināvijā un Centrālās un Austrumeiropas dalībvalstīs. Spāņu valodu visbiežāk apgūst Beļģijā, Francijā, Itālijā, Luksemburgā un Portugālē. 19 no 29 valstīm angļu valoda ir visvairāk prastā svešvaloda. Visvairāk Zviedrijā (89%), Maltā (88%), Nīderlandē (87%) un Dānijā (86%).
Visu summējot, 2007. gadā angļu valodā gan dzimtās, gan svešvalodas līmenī prata 51% ES pilsoņu, vācu valodu — 32%, bet franču valodu — 28%.
Ar Eiropas Savienības paplašināšanos līdzsvars starp franču un vācu valodām mainījās. Jaunajās dalībvalstīs daudz vairāk cilvēku pārvaldīja vācu valodu (23% salīdzinājumā ar 12% ES15), bet zināšanas franču un spāņu valodās bija niecīgas (3% un 1% respektīvi pret 16% un 7% E15). Vērā ņemams izņēmums bija Rumānija, kur 24% iedzīvotāju prata franču valodu, bet vācu tikai 6% (4% prot arī itāļu valodu un 3% spāņu valodu).
Valodu prasmes līmenis ir ļoti dažāds atkarībā no ģeogrāfiskā reģiona un sociodemogrāfiskās grupas. Ievērojami labākas valodu prasmes ir relatīvi mazākajās dalībvalstīs ar vairākām valsts valodām. Piemēram, Luksemburgā 92% iedzīvotāju prot vismaz divas valodas. Dienvideiropas valstīs, kā arī valstīs, kurās valsts valoda ir viena no lielajām Eiropas valodām, ir ievērojami zemākas valodu zināšanas. Tikai 5% Turcijas, 13% Īrijas, 16% Itālijas, 17% Spānijas un 18% Lielbritānijas iedzīvotāju prot divas svešvalodas. Daudzvalodīgie eiropieši pārsvarā ir gados jauni, labi izglītoti un joprojām mācās, dzimuši citā valstī, lieto svešvalodas profesionāliem mērķiem un ir motivēti valodas apgūt.
Bezmaksas valodu kursi (26%), ērti plānojami kursu laiki (18%) un iespēja valodas mācīties to lietošanas zemēs (17%) ir atzīti par galvenajiem aspektiem, kas stimulē valodu mācīšanos. Grupu kursi ar pasniedzēju (20%), valodu stundas skolā (18%), individuāla apmācība un garas vai biežas vizītes valodas zemē ir atzīti par labākajiem veidiem valodu apgūšanai.
Reģionālās un minoritāšu valodas
Saskaņā ar Eiromozaīkas pētījumu, Eiropas Savienībā tiek lietots ievērojams skaits reģionālo un minoritāšu valodu, kurām nav oficiālas atzīšanas ES līmenī. Dažām no tām ir oficiāls statuss dalībvalstu līmenī un dažām ir lielāks valodas pratēju skaits, nekā mazāk lietotajām oficiālajām valodām. Sarakstā (ES25) iekļautās oficiālās valodas ir treknrakstā:
Šajā sarakstā nav iekļautas mākslīgās valodas un tās valodas, kuras dalībvalstīs uzskata par oficiālo valodu dialektiem. Jāpiezīmē, ka daudzus no tā sauktajiem dialektiem valodnieki parasti uzskata par patstāvīgām valodām. To skaitā ir skotu valoda (ģermāņu grupas valoda, anglosakšu valodu pēctece; nejaukt ar skotu gēlu valodu) un vairākas romāņu valodas, kā venēciešu, neapolitāņu un sicīliešu.
Londonas satiksmes nodeva
Londonas satiksmes nodeva (bieži saīsina CC) ir maksa tiem Londonas autobraucējiem, kuri pārvietojas ar savu mehāniskajiem transportlīdzekļiem pa noteiktām Londonas satiksmes nodevu zonām (CCZ). Šīs maksas mērķis ir ierobežot privāto automašīnu lietošanu, samazināt sastrēgumus un iegūt naudas līdzekļus, kurus pēc tam iegulda sabiedriskā transporta attīstībā. Par šādu satiksmes nodevas zonu 2003.gada 17.februārī tika pasludināta daļa no Centrālās Londonas. 2007.gada 19.februārī arī Rietumlondonā izveidoja šādas zonas. Lai gan šī nav pirmā šāda veida shēma Apvienotajā Karalistē, tā bija lielākā, kad tā tika ieviesta, un joprojām tā ir viena no lielākajām pasaulē. Par 10,50 sterliņu mārciņu samaksu ir iespējams katru dienu no septiņiem rītā līdz sešiem vakarā iebraukt zonā jebkādiem satiksmes līdzekļiem.
Eiropas Savienības valodas
Krievu valoda
Krievu valodu prot ievērojama daļa Centrālās un Austrumeiropas valstu pilsoņu. Tā ir dzimtā valoda 1,3 miljoniem Latvijas, Lietuvas un Igaunijas iedzīvotāju, kā arī no bijušās PSRS teritorijas izceļojušajai krievvalodīgo kopienai Vācijā. Krievu valoda ir astotā visvairāk lietotā valoda ES, kuru prot 7% iedzīvotāju.
Migrantu valodas
ES valstu imigrantu komūnās tiek lietotas visdažādākās pasaules valodas. Turku valoda ir dzimtā valoda 2% Beļģijas un Vācijas rietumdaļas iedzīvotājiem un 1% Nīderlandes iedzīvotājiem. Citas plaši lietotas migrantu valodas ir arābu valoda (lielākoties Francijā un Beļģijā), urdu, bengāļu valoda un hindi (Lielbritānijā). Dienvidslāvijas kara rezultātā kopā ar bēgļiem daudzās valstīs izplatījušās Balkānu valodas.
Francijā, Lielbritānijā, Spānijā un Itālijā ir plašas ķīniešu komūnas, kurās lieto dažādus ķīniešu valodas dialektus.
Daudzas imigrantu kopienas mīt Eiropas Savienības valstīs vairākās paaudzēs un to locekļi lielākoties ir divvalodīgi mītnes zemes un savas kopienas valodā.
Eiropas Savienības oficiālo valodu klasifikācija
Lielākā daļa ES oficiālo valodu pieder indoeiropiešu valodu saimei. Trīs galvenie atzari ir ģermāņu, romāņu un slāvu. Ģermāņu (dāņu, nīderlandiešu, angļu, vācu un zviedru) valodu pratēji lielākoties dzīvo ES vidus un ziemeļu daļā. Romāņu (franču, itāļu, portugāļu, rumāņu un spāņu) valodas pārsvarā izplatītas rietumu un dienvidu reģionos, kā arī Rumānijā un tās ir franču, itāļu, portugāļu, rumāņu un spāņu valodas. Slāvu (bulgāru, čehu, poļu, slovāku un slovēņu) valodas pārsvarā tiek lietotas ES austrumos. Pie baltu valodām pieder latviešu un lietuviešu valodas, pie ķeltu valodām pieder īru valoda. Grieķu valoda ir izolēta valoda indoeiropiešu valodu saimē.
Ārpus indoeiropiešu valodu saimes ir pie urāliešu valodu saimes piederošās igauņu, somu un ungāru valodas, kā arī pie semītu valodām piederošā maltiešu valoda.
Likumdošana
Eiropas Savienības iespējas likumdošanā valodu politikas jomā ir pamatotas uz nosacījumiem, kas ietverti Eiropas Savienības līgumos. Eiropas Savienībā valodu politika ir dalībvalstu kompetencē un ES nav savas "kopējās valodu politikas". Pamatojoties uz "funkciju decentralizācijas principu", ES institūcijas šajā jomā veic tikai atbalstošas funkcijas. Veicina dalībvalstu kooperāciju un atbalsts Eiropeiskas dimensijas dalībvalstu valodu politikās; it sevišķi apmācot dalībvalstu oficiālajās valodās un tās izplatot. (Paragrāfs 149.2)
Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, legāli nesaistošā tekstā, ES deklarē, ka tā respektē valodu dažādību un aizliedz diskrimināciju valodu jomā. Valodu dažādības respektēšana ir Eiropas Savienības pamatvērtība, tāpat kā jebkuras personas respektēšana, atvērtība pret citām kultūrām, iecietība un citu cilvēku atzīšana.
ES iniciatīvas valodu apmācībā un valodu dažādībā
Sākot ar 1990. gada Lingua programme, Eiropas Savienība investēja vairāk kā €30 mijonus gadā (€120 miljardu ES ikgadējā budžeta) dažādām valodu attīstības programmām; kā piemēram Socrates un Leonardo da Vinci. Šīs programmas atbalstīja sekojošas aktivitātes: valodu skolotāju apmācība ārzemēs, ārzemju valodu skolotāju asistācija skolās, klašu apmaiņas programma valodu mācību motivēšanai, jaunu valodu apmācību programmu izstrāde.