cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gribas brīvība
Gribas brīvība jeb brīva griba (el, la) ir spēja indivīdam brīvi veikt savu izvēli, zinot apstākļus un situāciju, tādā veidā pieņemot lēmumus un pārvaldot veiktās darbības. Tas ir gan filozofisks, gan teoloģisks jēdziens, kas līdz galam nav pilnīgi skaidrs. Tajā tiek spriests, vai pastāv attiecība starp brīvību un cēloņiem, tas ir, vai dabas likumi jau iepriekš nenosaka notikumu gaitu. Pastāv dažādi viedokļi par gribas brīvību. Gribas brīvība ir saistīta ar determinismu, kā arī tā kontrastē ar fatālismu. Gribas brīvības pētniekus iedala deterministos un nedeterministos. Atkarībā no tā, mainās arī gribas brīvības skaidrojums. Deterministi uzskata, ka gribas brīvību ietekmē ārējie apstākļi un iedarbība, savukārt indeterministi uzskata, ka tā ir patstāvīgas un patvaļīgas rīcības pašcēlonis. Gribas brīvība ir viens no brīvības veidiem, kuras pamatā ir diskusija par notiekošo procesu kārtību un to cēloņsakarībām.
Fils Džeksons
Filips Daglass "Fils" Džeksons (en; dzimis ) ir bijušais ASV basketbolists un basketbola treneris. Basketbolista karjeras laikā spēlējis Ņujorkas "Knicks" un Ņūdžersijas "Nets" vienībās, kuru sastāvā divkārt kļuvis par NBA čempionu. F. Džeksons ir izcīnījis 11 NBA čempiona titulus kā Čikāgas "Bulls" un Losandželosas "Lakers" treneris, tādējādi kļūdams par visu laiku panākumiem bagātāko treneri NBA vēsturē. Tāpat viņš ir visu laiku tituliem bagātākais treneris Ziemeļamerikas sporta vēsturē.
Gribas brīvība
Gribas brīvības jautājums vēsturiski skaidrots no mītu, kosmoloģijas, teoloģijas un filozofijas viedokļa, bet mūsdienās tas tiek apskatīts arī psiholoģijā, neiroloģijā un kvantu mehānikā.
Gribas brīvība filozofijā
Jautājums par gribas brīvību galvenokārt tiek uzskatīts par filozofisku jēdzienu. Ideja par “brīvu gribu” tiek pretstatīta determinismam. Priekšstatu, ka šie abi jēdzieni ir saderīgi, sauc par savietojamību (arī svešvārdā par kompatibilismu) vai “mīksto determinismu”.
Gribas brīvība reliģijā
Gribas brīvība ir jēdziens, kuru izmanto arī reliģijā. Tā tiek saistīta ar dievībām un to spēju ietekmēt notikumus. Rietumu pasaulē liela nozīmē gribas brīvības izpratnei ir kristietībai. Tā parādās arī islāmā un citās reliģijās. Gribas brīvība tiek skaidrota, kā cilvēku brīva pašnoteikšanās attiecībā pret dievu un dievišķo iepriekšnolemtību. Tā ir arī kā spēja izvēlēties starp labo un ļauno bez augstākas varas iejaukšanās.
Morālā atbildība
Gribas brīvība tradicionāli tiek uzskatīta par sava veida varu, kā rezultātā tiek kontrolēta konkrēta indivīda izvēle un rīcība. Bet vienmēr ir bijis jautājums, cik lielā mērā šī izvēle un rīcība tiek iespaidota no sabiedrības. Vairākus gadsimtus gribas brīvības pamatojumā ir iesaistīta morālā atbildība. Mūsdienās morāles statuss mainās, un līdz ar to mainās arī gribas brīvības pamatojums.
Bulgārijas sieviešu basketbola izlase
Bulgārijas sieviešu basketbola izlase ir nacionālā basketbola sieviešu komanda, kas pārstāv Bulgārijas Republiku starptautiskās basketbola sacensībās, tādās kā Eiropas čempionāts, Pasaules čempionāts, Olimpiskās spēles. Bulgārijas izlases labākais panākums ir uzvara 1958. gada Eiropas čempionātā.
Pols Pīrss
NBA
Vienu sezonu ar labiem panākumiem nospēlējis Kanzasas universitātē NCAA P. Pīrss pieteicās 1998. gada NBA draftam, kur pirmajā kārtā ar kopējo 10. numuru viņu izraudzīja Bostonas "Celtics".
Karjeras laikā astoņas reizes piedalījies Visu Zvaigžņu spēlēs, četras reizes iekļauts līgas simboliskajā sezonas pieciniekā un bija savas komandas līderis 2008. un 2010. gada NBA finālsērijā. 2008. gada finālsērijā, kur "Celtics" uzvarēja, viņu atzina par finālsērijas labāko spēlētāju. P. Pīrss ir viens no tikai trim spēlētājiem, kas guvuši 20 000 punktu, pārstāvot Bostonas "Celtics" (arī Lerijs Bērds un Džons Havličeks).
2013.—2014. gada sezonu aizvadīja Bruklinas "Nets", pēc kuras pievienojās Vašingtonas "Wizards". 2015. gada vasarā kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Losandželosas "Clippers", kur arī noslēdza savu karjeru..
ASV izlase
Kopā ar ASV basketbola izlasi P. Pīrss ir piedalījies 2002. gada Pasaules čempionātā, kur tika ieņemta pieticīgā 6. vieta. Viņš bija iekļauts arī ASV izlases sastāvā 2006. gada Pasaules čempionātam, taču nespēlēja traumas dēļ.
Aparāts
Aparāts var būt:
Anglikāņu sadraudzība
Anglikāņu sadraudzība (en) ir 44 autonomu anglikāņu baznīcu sadraudzība, kas ir vienotas ar Anglijas Baznīcu un tās galvu Kenterberijas arhibīskapu. Tai ir aptuveni 80 miljoni locekļu, galvenokārt angļu valodā runājošajās valstīs. Kopumā pasaulē ir ap 450 anglikāņu bīskapiju 160 valstīs.
Anglikāņu Baznīcas pirmsākumi ir saistīti ar Anglijas Baznīcu, kas radās 1538. gadā, kad Anglijas Karalistes karalis Henrijs VIII ar speciālu aktu noteica sevi par Anglijas Baznīcas galvu Romas pāvesta vietā. Kopš tā laika formālais Anglijas Baznīcas valdnieks ir Anglijas Karalistes monarhs.
No 1867. gada Anglikāņu Baznīca rīko t.s. Lambetas konferences, lai spriestu par anglikāņu baznīcu kopējiem jautājumiem un koordinētu kopīgo politiku.
Attiecības ar valsti
Kopš 1840. gada vienīgi Anglijas Baznīcu aizsargā likums Pret zaimošanu (The Law of blasphemy). Saskaņā ar šo likumu noteikta kriminālatbildība par jebkāda veida vēršanos pret anglikāņu Baznīcu. Britu precedentu tiesības šo likumu attiecina ne tikai uz Anglijas Baznīcu, bet interpretē paplašināti, aizsargājot no zaimošanas vispār kristīgo doktrīnu kopumā (paplašināta interpretācija neattiecas uz citām reliģijām, piemēram, budismu vai islāmu).
P. Kampers no Notingemas universitātes min piemēru par valsts un Baznīcas attiecībām: godinot Folklendu (Malvinu) militārajā konfliktā kritušos britu karavīrus, 1982. gadā tika sarīkots atceres pasākums. Kenterberijas arhibīskaps Roberts Ransijs (Robert Runcie) aizlūdza par abām pusēm — gan par britu, gan par argentīniešu kritušajiem, — ar to izpelnoties publisku Lielbritānijas premjerministres Mārgaritas Tečeres nosodījumu. Arhibīskapam tika pārmests apolitisks aizlūgums un — tieši tāpēc — arī iesaistīšanās politikā. Arhibīskapa Rancija priekšgājējs K. Garbets 1950. gados rakstīja: “Viduslaikos Anglijas Baznīcu kontrolēja pāvests un kronis, vēlāk — tikai kronis, un tagad to dara arī parlaments.
Anglikāņu Baznīca Latvijā
Tagadējā Latvijas teritorijā anglikāņi parādījās līdz ar britu kopienas izveidošanos. Līdz 19. gadsimta vidum, kad Rīgā, Daugavas malā blakus Rīgas pilij uzcēla anglikāņu baznīcu, kopiena reliģiski bija saistīta ar Rīgas reformātu draudzi.
1829. gadā Londonas bīskaps nozīmēja Džonu Elisu par Rīgas britu kopienas kapelānu, un 1830. gadā Rīgas Reformātu baznīcas telpās notika pirmais Rīgas anglikāņu dievkalpojums.
1857.—1859. gadā pēc J. D. Felsko projekta, Paula bastiona vietā (mūsdienās Pils iela (Rīga) 11), Rīgā ceļ Anglikāņu baznīcu. Baznīca ir eklektisma paraugs.
1859. gadā Rīgā tika iesvētīta anglikāņu Sv. Pestītāja baznīca.
Pēc 1891. gada tautas skaitīšanas datiem, Rīgā bija 180 anglikāņi.
Helēna Mirena
Helēna Mirena (en; dzimusi Helēna Lidija Mironofa (Helen Lydia Mironoff) Londonā) ir angļu aktrise.
Anglikāņu sadraudzība
Anglikāņu Baznīca Latvijā
1938. gadā starp Latvijas evaņģēliski luterisko Baznīcu un Lielbritānijas Anglikāņu Baznīcu tika noslēgts konkordāts (gan vienas, gan otras Baznīcas locekļi var iet pie dievgalda abās baznīcās). Anglikāņu Baznīca šo dokumentu ratificēja 1939. gadā, bet vienošanos ieviest to dzīvē iztraucēja Otrais pasaules karš.
Helēna Mirena
H. Mirenas māte ir angliete Ketlīna Rodžera (1909—1996), bet tēvs krievs Vasīlijs Mironovs (1913—1980), dzimis Krievijas Smoļenskas apgabala Kurjanovā. Vectēvs no tēva puses Pjotrs Mironovs, būdams Krievijas Impērijas dienestā Londonā, neatbalstīja 1917. gada Oktobra revolūciju un palika emigrācijā Lielbritānijā.
Anglikāņu sadraudzība
Anglikāņu Baznīca Latvijā
Padomju okupācijas gados Anglikāņu baznīcā no 1941. līdz 1966. gadam pulcējās Sv. Pētera evaņģēliski luteriskā draudze.
No 1967. gada līdz 1992. gadam Anglikāņu baznīcu izmantoja Rīgas Politehniskā institūta “Studentu klubs”, kā arī bibliotēka.
1992. gadā amerikāņu misionārs Ardens Haugs izveidoja anglikāņu draudzi, kas formāli bija pakļauta Latvijas evaņģēliski luteriskajai baznīcai.
2004. gadā Latvijas Republikā pēc Reliģisko lietu pārvaldes datiem bija 41 anglikānis.
Filter
Filter ir amerikāņu industriālā/alternatīvā roka grupa no Klīvlendas Ohaio štatā, ko 1993. gadā izveidoja bijušais Nine Inch Nails koncertgrupas dalībnieks Ričards Patriks kopā ar ģitāristu/programmētāju Braienu Līzegengu. Filter ir viena no komerciāli veiksmīgākajām 1990. gadu industriālā roka grupām. Grupa ir izdevusi sešus studijas albumus: Short Bus, Title of Record, The Amalgamut, Anthems for the Damned, The Trouble with Angels un The Sun Comes Out Tonight. Vispazīstamākā grupas dziesma "Take a Picture" 2000. gadā sasniedza Billboard singlu topa 12. vietu un nokļuva arī Billboard deju mūzikas topa 1. vietā.
Mareks Židlickis
Mareks Židlickis (dzimis 1977. gada 3. februārī) ir čehu hokejists, aizsargs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2016) Židlickis pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Ņujorkas "Islanders".
Spēlētāja karjera
Savu profesionāļa karjeru Židlickis uzsāka 1994.—95. gada sezonā Čehijas Ekstralīgas kluba HC Kladno sastāvā. Tā rindās viņš aizvadīja piecas sezonas, tad pārceļoties uz SM līgas klubu Helsinku HIFK. 2000.—01. gada sezonu Mareks noslēdza kā visas līgas rezultatīvākais aizsargs.
Vairākus gadus nespējot noslēgt līgumu ar spēlētāju, NHL klubs Ņujorkas "Rangers" 2002. gada nogalē aizmainīja viņa tiesības uz Nešvilas "Predators", pievienojoties klubam jau 2003.—04. gada sezonā. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā aizsargs spēlēja HIFK, taču tad atgriezās "Predators" sastāvā.
Pēc 2007.—08. gada sezonas noslēguma Židlickis tika aizmainīts uz Minesotas "Wild" vienību, taču 2011.—12. gada sezonas otrajā pusē - jau uz Ņūdžersijas "Devils". "Devils" sastāvā Židlickis aizvadīja nepilnas trīs sezonas, līdz 2015. gada martā tika aizmainīts uz Detroitas "Red Wings". 2015. gada septembrī noslēdza viena gada līgumu ar Ņujorkas "Islanders".
Čehijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu 2006. gada olimpiskajās spēlēs, tāpat kļuvis par 2005. gada Pasaules čempionu hokejā.
Lejaskalifornija
Lejaskalifornija (es, izrunā: ) ir štats Meksikas ziemeļrietumos, Kalifornijas pussalā uz ziemeļiem no 28. paralēles. Ziemeļos robežojas ar ASV Kalifornijas štatu. Austrumos robežojas ar ASV Arizonas štatu, Sonoras štatu Meksikā un Kalifornijas līci. Uz dienvidiem atrodas Dienvidu Lejaskalifornija, rietumos — Klusais okeāns.
RPI
RPI var būt:
Hoseps Gvardiola
Hoseps "Peps" Gvardiola (, dzimis ) ir bijušais Spānijas futbola izlases pussargs un pašreizējais Manchester City galvenais treneris. Kaut gan lielāko savas spēlētāja karjeras daļu viņš aizvadīja spēlējot FC Barcelona, viņš ir pārstāvējis arī Brescia Calcio, AS Roma, Al-Ahli (Doha) un Sinalojas "Dorados". Izlašu turnīros Gvardiola ir pārstāvējis gan Spānijas, gan Katalonijas izlases. Spānijas izlases sastāvā - kļuvis par 1992. gada olimpisko spēļu čempionu. Pēc spēlētāja karjeras beigšanas Gvardiola kļuva par treneri. 2008. gada 8. maijā "FC Barcelona" prezidents, Žoans Laporta, paziņoja, ka Gvardiola pārņem pirmās komandas vadību, nomainot Franku Raikārdu galvenā trenera amatā. Pēc 2011-2012. gada sezonas viņš atstāja darbu "FC Barcelona". 2013. gadā Gvardiola kļuva par Minhenes "Bayern" galveno treneri un šajā amatā palika līdz 2016. gadam.
Karjeras statistika
263||6||50||2||71||3||384||11 28||3||8||2||1||0||37||5 18||2||9||3||9||2||36||7 10||1||6||1||4||0||20||2 319||12||73||8||85||5||477||25
Tituli
FC Barcelona sastāvā
Tasmanijas velns
Tasmanijas velns jeb velnsomainis (Sarcophilus harrisii) ir plēsīgais somainis, kurš savvaļā ir sastopams tikai Austrālijai piederošajā Tasmanijas salā. Tā ir vienīgā mūsdienās dzīvojošā suga velnsomaiņu ģintī (Sarcophilus). Tam ir kompakts, spēcīgi veidots ķermenis, melns kažoks, asa smaka un neparasti skaļa balss. Tasmanijas velnu raksturo spēcīgākais sakodiens no visiem plēsējiem pasaulē, ņemot vērā sakodiena spēku uz vienu plēsēja ķermeņa masas kilogramu.
Tasmanijas velns ir Tasmanijas simbols, kā arī tā attēls tiek izmantots daudzu Tasmanijas organizāciju, biedrību un kompāniju logo zīmēs. Mazais dzīvnieciņš ir kļuvis par vienu no galvenajiem tūristu apskates objektiem Tasmanijā, un kopš 2013. gada Tasmanijas velnus atkal izplata pasaules zoodārzos, tādējādi veidojot apdraudētajam dzīvniekam alternatīvu izdzīvošanas veidu. Tasmanijas velns iekļauts apdraudēto dzīvnieku sarakstā kopš 2008. gada, tā kā to skaits nemitīgi samazinās, līdz ar īpašas sejas audzēja slimības izplatību Tasmanijas velnu populācijā kopš 1990. gadiem. Veselīgas populācijas audzēšana zoodārzos ir veids, kā zinātnieki cenšas saglabāt slimības dēļ apdraudēto Tasmanijas velnu.
Nosaukums
Saskaņā ar vācu zoologa Bernharda Gržimeka teikto, nostāsti par šī dzīvnieka velnišķīgo raksturu un pastāvīgi slikto omu, dēļ kura tie ieguvuši savu nepatīkamo nosaukumu, cēlušies no britu dabaspētnieka Herisa, kas 1808. gadā noķēra šos dzīvniekus. Heriss rakstīja: "Liekas, ka tie ir nepieradināmi, ļauni dzīvnieki, kas kož un vienlaikus skaļi, rēcoši rūc." Taču viņš abus nabaga noķertos dzīvniekus turēja "vairākus mēnešus vienu pie otra pieķēdētus mucā!" Protams, tādos apstākļos jebkurš plēsīgs dzīvnieks var krist izmisumā.
Izplatība
Tasmanijas velns sastopams visā Tasmanijas salā, visdažādākajos biotopos, gan mežos, gan pļavās, sākot ar jūras līmeni un beidzot ar kalniem. Viszemākais populācijas blīvums ir zālainajos līdzenumos, bet visaugstākais sausajos kalnu mežos un Tasmanijas austrumu un ziemeļrietumu piekrastes tīreļos. Dzīvnieks izvairās no mitriem un bieziem mežiem.
Velnsomaiņu kauli vairākkārt ir atrasti Austrālijas kontinentālajā daļā. To galvaskausi uzieti kādreiz Viktorijas štatā dzīvojošo aborigēnu virtuves atkritumos. Acīmredzot, Tasmanijas velni kādreiz bija sastopami arī kontinentā, un pie to izzušanas no turienes vainojami dingo.
Izskats un īpašības
Tasmanijas velns ir lielākais plēsīgais somainis pasaulē, kopš 20. gadsimta sākumā izmira Tasmanijas vilks. Tam ir raksturīgs kompakts, spēcīgi veidots ķermenis ar proporcionāli lielu galvu, lielām, sārtām ausīm un pamanāmu asti, kas ir apmēram pusķermeņa garumā. Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Tēviņa vidējais ķermeņa lielums, galvu ieskaitot, ir 652 mm, papildu astes garums 258 mm, svars apmēram 8 kg. Lielākie īpatņi sasniedz 13 kg. Mātītes vidējais ķermeņa garums ir 570 mm, astes garums 244 mm, svars 6 kg, lielākā auguma mātītēm sasniedzot 9 kg. Tasmanijas rietumos dzīvojošie velni kopumā ir mazāki kā citur dzīvojošie. Tasmanijas velna sārtās ausis ir bez matojuma un ādas krāsa parāda dzīvnieka stresa līmeni. Jo dzīvnieks satrauktāks un nervozāks, jo ausis kļūst sarkanākas, tā kā galvā ieplūst papildu asinis.
Barības rezerves Tasmanijas velns tauku veidā uzkrāj astē. Tā kalpo ne tikai kā barības rezervju krātuve, bet ir nozīmīga līdzsvara noturēšanai, kad dzīvnieks ātri pārvietojas. Zem astes atrodas smirddziedzeri, kuru sekrēts tiek izmantots pārvietošanās ceļu iezīmēšanai. Mātītei uz vēdera ir soma, kas atveras uz aizmuguri. Atšķirībā no daudziem citiem plēsējsomaiņiem Tasmanijas velna mātītei soma saglabājas visu tās mūžu. Zīdekļi ir četri. Tēviņam sēklinieki ir ārēji, bet tos daļēji nosedz ādas kroka.
Maņu orgāni
Tasmanijas velnam ir ļoti daudz ūsu, kuras turklāt ir izteikti garas. Tās atrodas ne tikai tipiskajā ūsu augšanas vietā — purna galā, bet arī uz vaigiem, žokļu locītavas apvidū. Ūsas ir velnsomaiņa maņu orgāni, kas tam palīdz nakts tumsā atrast barību, kā arī, vairākiem dzīvniekiem barojoties ar vienu maitu, ūsas palīdz katram īpatnim ievērot savu personīgo telpu. Tādējādi Tasmanijas velni izkārtojas ap vienu ķermeni vienmērīgi, negrūstoties viens ar otru. Kamēr ūsas nesaskaras, tikmēr ķildīgie dzīvnieciņi ir ārpus saplēšanās zonas. Bet galvenā maņa Tasmanijas velnam ir dzirde, kā arī tā oža ir labi attīstīta.
Tasmanijas velna sakodiens
Tasmanijas velnam ir spēcīgākais sakodiens no visiem plēsējiem pasaulē. Protams, tā kā dzīvnieki ir dažādos lielumos, savstarpēji var salīdzināt tikai relatīvo sakodiena spēku. Piemēram, 10 kg smaga Tasmanijas velna sakodiens ir identisks 40 kg smaga suņa sakodienam. Līdzīgs sakodiena spēks ir arī plankumainajai hiēnai.
Rūnija Mara
Rūnija Mara (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.
Tasmanijas velns
Uzvedība
Tasmanijas velns ir vienpatis un visaktīvākais ir krēslas stundās (agri no rīta un vakarā) un naktī. Ar saviem spēcīgajiem žokļiem un asajiem zobiem Tasmanijas velns pārkož kaulus un saplēš mirušā dzīvnieka ādu. Jo dzīvnieks ir vecāks, jo galva kļūst lielāka un masīvāka. Vislielākās galvas ir vecākiem tēviņiem. Jaunie dzīvnieki, kuriem žokļi nav tik attīstīti un nobrieduši, savukārt ir kustīgāki un daudz biežāk medī. Lai arī Tasmanijas velni bieži viens ar otru saplēšas, tomēr bieži var novērot vairākus īpatņus barojoties pie viena kritušā dzīvnieka ķermeņa. Kā liecina daudzās rētas uz dzīvnieka ķermeņa, savstarpējās cīņās niknie dzīvnieciņi viens otram kož vietās, kas nav bīstamas dzīvībai. Visdominantākie dzīvnieki ir vismotivētākie, tas nozīmē, jo īpatnis ir izsalkušāks, jo tas ir dominantāks un agresīvāks. Tipiski visdominantākās ir mātītes, jo tām ir jāpabaro arī mazuļi, īpaši tās mātītes, kuru mazuļi jau paslēpti migā, drošībā.
Rūnija Mara
Aktrises karjeru sākusi 2005. gadā. Kļuva pazīstama ar lomām 2010. gadā uzņemtajā 1984. gada filmas "Šausmas Gobu ielā" rīmeikā ar tādu pašu nosaukumu un drāmā "Sociālais tīkls". R. Mara attēlo Līzbeti Salanderi, galveno tēlu 2011. gada filmā "Meitene ar pūķa tetovējumu", kas ir zviedru rakstnieka Stīga Lāšona grāmatas ekranizācijas amerikāņu versija. Par lomu filmā "Meitene ar pūķa tetovējumu" nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, tāpat bijusi nominēta Zelta globusa balvai. Šīm pašām balvām, kā arī BAFTA kino balvai nominēta par otrā plāna lomu filmā "Kerola" (2015). Par šo lomu ieguvusi Kannu kinofestivāla balvu kā labākā aktrise (vienlaicīgi ar Emanuelu Berko).
Tasmanijas velns
Apdzīvotā teritorija
Tasmanijas velni kopumā netiek uzskatīti par teritoriāliem dzīvniekiem, tomēr mātītes ap mazuļu migu ir teritoriālas. Katram dzīvniekam ir sava mājas teritorija, kurā tas uzturas un meklē barību, apmēram 4—27 km², visbiežāk ap 13 km². Katru nakti dzīvnieka maršruts ir atšķirīgs un, ja barība tiek atrasta samērā ātri, tad Tasmanijas velns neklejo pa nakti vispār. Toties mazāk veiksmīgās naktīs tas noiet pat 20 km.
Kāpšana kokos
Jauni Tasmanijas velni spēj kāpt kokos, bet, kļūstot vecākiem, šīs iemaņas tiek zaudētas un uzkāpt kokā kļūst arvien grūtāk. Dzīvnieki rāpjas kokos, kuru diametrs ir lielāks par 40 cm un, ja stumbriem nav sānzariņu, spēj uzkāpt līdz 2,5—3 metriem. Mazuļi kāpj krūmos līdz 4 metru augstumam, bet kokos līdz 7 metriem, ja tas nav vertikāls stumbrs. Ļoti izbadējies Tasmanijas velns ir ļoti agresīvs un reizēm mēdz uzbrukt un apēst savas sugas mazuļus. Tādēļ mazuļu spēja uzkāpt kokā ir ļoti svarīga pašaizsardzībai no agresīviem pieaugušajiem īpatņiem.
Savstarpējā komunikācija
Lai izvairītos no kautiņiem un plēšanās, Tasmanijas velni daudz ņurd, rūc un spiedz. Tā balss kopumā atgādina raudulīgu ņurdēšanu. Jo kāds agresīvāks, jo balss kļūst skaļāka un brīdinošāka. Tādējādi ar balss palīdzību Tasmanijas velni barošanās vietā nodibina mirkļa kārtību un hierarhiju. Par īpatņa agresivitāti liecina arī aste. Jo dzīvnieks satrauktāks, jo aste pacelta augstāk. Ja dzīvnieks ir noskaņots īpaši agresīvi, tad aste ir izslieta stāvus gaisā.
Barība
Tasmanijas velns galvenokārt barojas ar maitu un kopumā ir ļoti ēdelīgs — 30 minūšu laikā tas var apēst tik lielu barības daudzumu, ko var salīdzināt ar 40% no īpatņa svara. Ja izdodas apēst tādu daudzumu barības, tad dzīvnieks barojas ik pa 2—3 dienām. Tasmanijas velns barojas ar jebkura dzīvnieka gaļu, ko var atrast: zīdītājus, putnus, zivis, abiniekus un bezmugurkaulniekus. Ja ir izvēle, priekšroka tiek dota vombatu gaļai, kas ir bagāta ar taukvielām. Ja trūkst maitas gaļas, Tasmanijas velns medī dažādus nelielus dzīvniekus. Lielāki īpatņi medī arī valabijus un vombatus, turklāt ikviens savainots dzīvnieks var kļūt par ēdelīgā plēsēja upuri, neskatoties uz to, ka ir vairākas reizes lielāks par pašu uzbrucēju.
Mājdzīvniekiem Tasmanijas velns neuzbrūk, jo tie tam ir par lielu. Pat mirušas govs maitu ēdelīgais plēsējs atstāj bez ievērības, tā kā tā zobi ir nepiemēroti govs biezās ādas pārplēšanai. Mirušu aitu Tasmanijas velns apēd, atstājot lielos kaulus, kurus nespēj sakost. Arī cilvēkam Tasmanijas velns neuzbrūk, bet, ja tam nav kur bēgt, aizstāvoties var cilvēku sakost un nopietni traumēt.
Vairošanās
Dzimumbriedumu Tasmanijas velns sasniedz apmēram 2 gadu vecumā, bet tā dzīves ilgums savvaļā ir apmēram 5 gadi, tikai dažiem pārsniedzot piecu gadu vecumu.
Mātītei mazuļi dzimst vienu reizi gadā. Pārošanās parasti notiek agri pavasarī un vasaras sākumā, kad dabā ir visvairāk barības. Ap mātīti, kas meklējas, pulcējas vairāki tēviņi, kas cīnās par tās uzmanību. Mātīte sapārojas ar dominantāko un spēcīgāko tēviņu. Ja tēviņš savu partneri neapsargā, mātīte sapārojas ar vairākiem tēviņiem, kā arī tēviņš sezonā sapārojas ar vairākām mātītēm. Mātītes ir ļoti izvēlīgas un mazākus īpatņus agresīvi padzen.
Grūsnības periods ilgst 21 dienu. Lai arī mātītei ir tikai 4 zīdekļi, un tā nevar vairāk par četriem mazuļiem izbarot, parasti piedzimst ļoti daudz mazuļu, apmēram 20—30. Katrs no tiem sver 0,18—0,24 gramus. Tikai stiprākie no mazuļiem tiek līdz zīdekļiem, kur tie piestiprinās un pirmos mēnešus barojas ar mātes pienu (apmēram 105 dienas). Parasti jauna mātīte pirmajā reizē izbaro četrus mazuļus, vecākas mātītes izbaro tikai trīs mazuļus. Mātītei tās mūžā ļoti reti ir četri metieni.
Sasniedzot 105 dienu vecumu, mazuļi izlien no somas. No embrijam līdzīgajiem mazulīšiem ir izaugušas mazas lielo īpatņu kopijas, kas sver apmēram 200 gramus. Pēc iznākšanas no somas mazuļi tajā vairs neatgriežas. Māte tos slēpj īpaši iekārtotā migā, kurā tie uzturas apmēram 3 mēnešus. Kad māte dodas barības meklējumos, mazuļi vai nu paliek paslēpti migā, vai dodas līdzi mātei, sēžot tās mugurā. Māte visu šo laiku turpina tos zīdīt ar pienu. Mazuļi migu atstāj tikai krēslā un tos ir grūti dabā novērot.
Tasmanijas velna sejas audzējs
Tasmanijas velna populācijas izzušanas galvenais iemesls kopš 1990. gadiem ir transmisīvs ļaundabīgais sejas audzējs. Pirmo reizi slimība tika piefiksēta 1996. gadā. Saslimstot ar šo slimību, dzīvnieks iet bojā apmēram mēneša laikā. Šobrīd, lai cīnītos ar slimības izplatību, zinātnieki cenšas izķert saslimušos dzīvniekus, lai pasargātu savvaļas populāciju, kā arī zoodārzos veido veselo dzīvnieku populāciju. Sugas izdzīvošanu apgrūtina arī fakts, ka tai ir ļoti zems ģenētiskās dažādības līmenis, līdz ar to dzīvnieki ir uzņēmīgi pret slimībām un ļoti viegli saslimst ar sejas audzēju.
Nokia 6108
Nokia 6108 bija Somijas uzņēmuma Nokia mobilais telefons, kas darbojās GSM 900, 1800 un 1900 tīklā. Izlaists 2003. gadā.
Nokia 6108 bija pirmais telefons, ar kuru varēja rakstīt un atpazīt tekstu ķīniešu un angļu valodā. Tas bija apgādāts ar zīmuli, ar kuru varēja rakstīt rokrakstā.
Dienvidu Lejaskalifornija
Dienvidu Lejaskalifornija (, izrunā: ) ir štats Meksikas ziemeļrietumos, Kalifornijas pussalā uz dienvidiem no 28. paralēles. Ziemeļos robežojas ar Lejaskalifornijas štatu. Austrumos robežojas ar Kalifornijas līci, rietumos - Klusais okeāns.
FC Daugava
FC Daugava ir Latvijas futbola klubs no Daugavpils. 2012. gadā klubs kļuva par Latvijas čempioniem. Pašlaik "FC Daugava" spēlē Latvijas futbola 2. līgas Latgales zonā.
Vēsture
Līdz 2007. gadam komanda bija pazīstama ar nosaukumu FC Ditton. Ditton Virslīgā debitēja 2004. gadā, tajā pašā gadā to atstājot. 2006. gadā klubs ar nu jau daudz lielāku budžetu un infrastruktūru Virslīgā atgriezās un ieguva 5. vietu. 2006. gada beigās klubs ieguva jaunus īpašniekus un nomainīja nosaukumu uz "FC Daugava". Tika izmantota 1944. gadā dibinātā Rīgas kluba "Daugava" simbolika, taču citādi Daugavpils komandai nav nekādas saiknes ar Rīgas komandu. 2008. gadā "Daugava" ieguva Latvijas kausu. 2009. gada sākumā globālās finanšu krīzes ietvaros klubs apvienojās ar citu Daugavpils klubu Dinaburg FC. Daugavas nosaukumu saglabāja jauniešu komanda, kas spēlē 1. līgā, kā arī 2008. gada sezonā atklātais Daugavas stadions. 2012. gadā FC "Daugava" pirmo reizi savā pastāvēšanas vēsturē kļuva par Latvijas čempioniem, par četriem punktiem pārspējot Skonto FC un FK Ventspils.
aizdomās par plaša mēroga krāpšanu tika aizturēts astoņi cilvēki, to skaitā komandas galvenais treneris Ivans Tabanovs, tehniskais direktors Jevgēnijs Klopovs, kā arī spēlētāji Aleksandrs Vlasovs un Jevgēņijs Kosmačovs, kas gan pēc divām dienām tika atbrīvoti, bet vēlāk tika diskvalificēti no Latvijas futbola, bet iespējamais organizators, bijušais Dinaburg FC prezidents Oļegs Gavrilovs tika paturēts apcietinājumā.
Pirms 2015. gada sezonas Latvijas Futbola federācijas Licencēšanas komisija FC Daugava nepiešķīra startam Virslīgā nepieciešamo A licenci. Klubs iesniedza apelāciju, tomēr tā tika noraidīta, tādējādi FC Daugava nevarēja šajā sezonā piedalīties Virslīgas čempionātā, tāpēc tā pieteicās 2. līgas Latgales reģiona čempionātam.
Iegūtās vietas Latvijas čempionātā
* Neskaitot Virslīgas klubu otrās komandas, kuras 1. līgas čempionātā startēja ārpus konkurences.
Komandas sastāvs
Atjaunots
Slovākijas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: Vladimīrs Veiss
Sarkanais milzis
Sarkanais milzis ir liela un ne pārāk karsta zvaigzne, tās virsmas temperatūra ap 3000 K. Pārsvarā sarkanie milži ir maiņzvaigznes. Mūsu pašu Saule kļūs par sarkano milzi pēc apmēram 5 miljardiem gadu. Sarkanais milzis ir stadija, kad zvaigznes kodolā paaugstinās temperatūra un hēlija "degšanas" ātrums palielinās. Ap zvaigznes (tai skaitā nākotnē arī mūsu Saules) kodolu rodas ūdeņraža čaulveida "degšanas" slānis, tas uzkarsē virs kodola esošos slāņus un tādā veidā uzpūš zvaigzni. Zvaigznes rādiuss un spožums pieaug.
Kopā ir 4 zvaigznes mūža stadijas:
Tasmanijas vilks
Tasmanijas vilks, Tasmanijas tīģeris jeb vilksomainis (Thylacinus cynocephalus) bija lielākais zināmais plēsīgais somainis. Tas tika iznīdēts 20. gadsimta vidū, bet pirms tam apdzīvoja gan Austrāliju, gan Jaungvineju.
Raksturojums
Tasmanijas vilkam bija dzeltenbrūns kažoks ar 13—21 strīpām uz muguras, no kā tas ieguva vienu no savām iesaukām "tīģeris". Pieaudzis īpatnis bija 100—130 cm garš ar 50—65 cm garu asti. Dzīvnieka plecu augstums no zemes bija 60 cm, un tas svēra 20—30 kilogramus. Tēviņi pārsvarā bija lielāki par mātītēm. Tasmanijas vilki spēja atvērt žokļus netipiski plati - pat līdz 120 grādu platumam. Žokļi bija muskuļoti un sastāvēja no 46 zobiem.
Tasmanijas vilki parasti medīja naktīs. Dzīvnieki parasti bija piesardzīgi un vairījās no sastapšanās ar cilvēku. Tasmanijas vilkiem bija pastāvīga uzturēšanās teorija aptuveni 40—80 km2 liela, tomēr tie neizrādīja konkurenci par teritoriju. Lai arī vilksomaiņi bija vientuļnieki, tie dažkārt mēdza uzturēties baros, sevišķi gadījumos, kad trūka barības. Dzīves ilgums Tasmanijas vilkam sasniedza 5—7 gadus, bet, dzīvojot nebrīvē, tas varēja sasniegt pat 9 gadu vecumu.
Izmiršana
Kad pirms 5000 gadiem Austrālijā ieradās dingo, Tasmanijas vilki, kas tobrīd apdzīvoja visu Austrālijas cietzemi un Jaungvineju, tika izkonkurēti un to izplatības areāls sašaurinājās. 1788. gadā, kad Austrāliju sasniedza pirmais kuģis ar eiropiešu kolonistiem, Tasmanijas vilki dzīvoja vairs tikai Tasmanijā. Vēlāk austrāliešu fermeri Tasmanijas vilkus sāka izšaut, jo tie medīja aitas. No 1888.—1909. gadam Tasmanijas valdība pat piešķīra atlīdzību par katru nomedīto Tasmanijas vilku. Tā rezultātā sākās ļoti strauja šīs sugas izmiršana. Pēdējais zināmais brīvā dabā esošais vilksomainis tika nošauts 1930. gadā Mavbanā, bet pēdējais sugas pārstāvis nebrīvē nomira 1936. gadā 7. septembrī Hobārtas zooloģiskajā dārzā.
Daugavas stadions (Rīga)
Daugavas stadions ir daudzfunkcionāls stadions Rīgā, Latvijā. Stadionā norisinās valsts mēroga futbola un vieglatlētikas sacensības, kā arī Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku deju lieluzvedumi.
Līdz 1990. gadu beigām stadiona tribīņu ietilpība bija vairāk nekā 10 000 cilvēku, taču, nojaucot vienu tribīni, tā samazinājās līdz 5562 sēdvietām. Kopš 2018. gadā noslēgtās rekonstrukcijas stadionā ir 10 461 sēdvietas.
Kopš 1992. gada Daugavas stadionam ir Latvijas nacionālās sporta bāzes statuss. Līdz 2000. gadā tika uzcelts Skonto stadions, tajā savas mājas spēles aizvadīja Latvijas futbola izlase. Blakus stadionam atrodas ledus halle, divi futbola treniņlaukumi, tenisa korti, līdz 2009. gadam tā teritorijas ēkā atradās arī Latvijas Futbola federācijas galvenā mītne.
2022. gada 27.septembrī četras valsts kapitālsabiedrības – stadiona apsaimniekotājs Kultūras un sporta centrs “Daugavas stadions”, Bobsleja un kamaniņu trase "Sigulda", Tenisa centrs "Lielupe" un Sporta centrs "Mežaparks" – tika reorganizētas un apvienotas, izveidojot SIA "Latvijas Nacionālais sporta centrs" (LNSC).
Vēsture
1945. gadā tika izveidots sporta biedrības "Daugava" stadions, kuru iekārtoja uz Rīgas pilsētas stadiona bāzes. 1949. gadā uzsākti sporta bāzes rekonstrukcijas darbi. Pie pārbūvētā sporta laukuma uzbūvēja tribīnes ar 5000 skatītāju sēdvietām. 1950. gadā atklāja jaunuzcelto sporta arēnu. Pēc gada pārbūvēja arī stadiona skrejceliņu un vieglatlētikas sektoru. Vēl pēc gada uzsāka esošo tribīņu pārbūvi un jaunās (Rietumu) tribīnes būvniecību pēc arhitekta Vladimira Šņitņikova projekta, būtiski palielinot skatītāju sēdvietu skaitu līdz vairāk nekā 10 800.
1959. gadā tika iekļauts sporta kombinātā "Daugava". 1960. gadā stadiona teritorijā pabeidza mākslīgā ledus slidotavas būvniecību un atklāja Bērnu sporta skolu ar daiļslidošanas, ātrslidošanas, hokeja un vieglatlētikas nodaļām. 1978. gadā atkārtoti nojauca un 1982. gadā atklāja pēc Viktora Rimšas projekta no jauna uzcelto Rietumu tribīni ar palielinātu skatītāju ietilpību, bet 1983. gadā — viņa projektēto bobsleja estakādi. 1980. gadā uzbūvēja vieglatlētikas manēžu, vēlāk arī basketbola un volejbola laukumus.
1992. gada 27. februārī BASB "Daugava" pārveidoja par Valsts Bezpeļņas organizāciju "Daugavas stadions". organizācijai piešķīra Nacionālās sporta bāzes statusu. 1996. gadā veikti centrālās arēnas skrejceliņu un komunikāciju, vieglatlētikas manēžas, tenisa laukuma un futbola laukuma kapitālais remonts un renovācija. 1999. gadā demontētas stadiona ziemeļu, austrumu un dienvidu tribīnes, kas samazināja skatītāju vietu daudzumu līdz 5683, pēc Andas Ārgales projekta tika atjaunota un pārbūvēta ledus halle.
2008. gadā tika veikta centrālās arēnas vieglatlētikas skrejceļu un sektoru renovācija. 2014. gadā stadionam piešķirts otrās kategorijas Starptautiskās Vieglatlētikas federāciju asociācijas sertifikāts, kas ļauj stadionā rīkot starptautiska līmeņa vieglatlētikas sacensības. Futbola stadionam ir 4. līmeņa UEFA sertifikāts, kas ļauj tajā rīkot Eiropas līgas līmeņa sacensības.
Kopš 2018. gada šajā stadionā spēles aizvada Latvijas futbola izlase, taču no 2023. gada daļa mājas spēļu atkal norisinās Skonto stadionā. No 2018. gada jūnija mājas spēles stadionā vairākkārt aizvadīja Virslīgas komanda FK Metta/LU.
Rekonstrukcija
Eiropas Reģionālās attīstības fonda atbalstītā projekta "Kultūras un sporta kvartāla izveide Grīziņkalna apkaimē" ietvaros sākās stadiona rekonstrukcijas darbi, bet 2018. gada 15. maijā tika noslēgta pirmā rekonstrukcijas kārta, kuras laikā rekonstruēja rietumu tribīni un iekštelpas, kā arī uzbūvēja ziemeļu un dienvidu tribīni. Rekonstrukcijas laikā stadiona ietilpība tika palielināta līdz 10 461 sēdvietām. Rekonstrukcijas darbi ar pārtraukumiem tika paredzēti līdz 2022. gadam. Vēlāk termiņš tika pagarināts līdz 2024. gadam. Kopējais projekta finansējums ir 88,28 miljoni eiro. No kopējās summas Eiropas Savienības finansējums veido 39,01 milj. eiro, valsts finansējums - 5,39 milj., Rīgas domes - 1,5 milj., privātās investīcijas - 1,68 miljoni eiro.
Otrās rekonstrukcijas kārtas ietvaros 2019. gada septembrī tika noslēgts līgums par ledus halles būvniecību, un ar nokavēšanos tā tika pieņemta ekspluatācijā 2021. gada 14. maijā, nepilnu nedēļu pirms paredzētā 2021. gada pasaules hokeja čempionāta sākuma kā izlašu treniņu vieta. 2021. gada rudenī, kad Rīgā viesojās FIFA prezidents Džanni Infantīno, viņš izteicās, ka "Daugavas" stadions neesot piemērots futbola atmosfēras baudīšanai, un sacīja, ka valstij vajadzīgs jauns moderns stadions. Iecere par apsildāmu futbola laukumu 2021. gadā tika atmesta finanšu trūkuma dēļ, taču nākotnē iecerēts uzbūvēt izbīdāmu jumtu virs VIP tribīnēm.
2021. gada janvārī tika pabeigta daudzfunkcionālās halles (vieglatlētikas manēžas) ar 1998 sēdvietām specifikācijas izstrāde un 1. jūlijā tika parakstīts līgums par tās celtniecību. Vieglatlētikas manēža ar daudzfunkcionalitāti un World Athletics sertifikāciju būs paredzēta vieglatlētikas disciplīnu, kā arī komandas sporta veidu (basketbola, volejbola, florbola, handbola un futzāla) treniņiem un sacensībām. Halli bija paredzēts pabeigt līdz 2022. gada beigām, taču darbi aizkavējās dēļ Krievijas iebrukuma Ukrainā ietekmes uz cenām un materiālu pieejamību un pārprojektēšanu bobsleja estakādes integrēšanai. 2023. gada janvārī būvkompānija A/S "UPB" noslēdza vienošanos ar pasūtītāju LNSC par manēžas nodošanu ekspluatācijā līdz gada beigām.
Nokia 6630
Nokia 6630 bija Somijas uzņēmuma Nokia biznesa klases mobilais telefons, kas darbojās GSM 900, 1800 un 1900 tīklā. Izlaists 2004. gadā.
Tas bija pirmais telefons ar pilnīgu globālu viesabonēšanas iespēju (agrakie viesabonēšanas modeļi bija gandrīz globāli, jo Japānā 2G standarts bija atšķirīgs).
Nokia 6630 bija uzstādīta operētājsistēma S60 (2nd Edition FP2).
Halovīns
Halovīns   (en) ir Visu svēto dienas priekšvakars, 31. oktobra vakars, kas tiek atzīmēts vairākās valstīs, arī Latvijā. Halovīns liturģiskajā gadā ievada trīs dienu ciklu, kuru veido ne tikai Halovīns, bet arī Visu svēto diena (1. novembris) un Visu dvēseļu diena (2. novembris). Halovīnā sāk pieminēt mirušos, svētos, mocekļus un dvēseles, kas vēl atrodas šķīstītavās.
Halovīna vakarā cilvēki (galvenokārt bērni) pārģērbjas par spokiem, raganām, miroņiem un citiem mošķiem un staigā pa mājām, prasot saldumus. Tā ir amerikāņu tradīcija, taču globalizācijas rezultātā izplatījusies arī citās valstīs, arī Latvijā. Latvijā tradīcijai nav vēsturiska pamatojuma un tā balstās uz bērnu vēlmi iegūt saldumus. Tāpat tiek veicināts vandalisma pieaugums, jo izjokošana bieži pārvēršas par vienkāršu demolēšanu vai, piemēram, jēlu olu sviešanu. Halovīnā pārģērbjas un grebj ķirbjus, arī lai aizbiedētu ļaunos garus.
Seno ķeltu un baltu skatījumā
Tradīcija svinēt šos svētkus ir radusies pirms mūsu ēras. Šo tradīciju iekopuši senie ķelti un balti. Ķelti šajā dienā atzīmējuši gada tumšās puses iestāšanos. Viņu priesteri, druīdi, dedzinājuši ugunskurus, tajos esot ziedojuši dažādus upurus nāvei (ķelti uzskatīja, ka it viss rodas no nāves). Pēc dažādām ugunskurā atrodamajām zīmēm zīlēja nākotni. No ugunskura esot katrs paņēmis pa oglītei, ko mājās pavardā nolikt, tādējādi, pēc to uzskatiem, uguns pavardā dodot lielāku siltumu un degot ilgāk. Pēc ugunskura nodzišanas katrs druīds esot atstājis tam blakus mazu akmentiņu, ja no rīta kāds neatrodas vecajā vietā, tā nolicējs ilgāk par gadu nenodzīvos. Pastāvēja uzskats, ka šajā laikā atveroties vārti uz viņsauli, un mirušo gari var apciemot zemi, bet kopā ar viņiem no elles ierodas arī visādi nešķīsteņi, raganas, tādēļ priesteri esot saģērbušies atbaidošos tērpos, zvērādās, lai aizbaidītu no sevis šos mošķus. Ķelti esot atstājuši ēdienu ārpus mājām un uz ceļiem, lai mirušie un dēmoni nenāktu mājā ēst.
Gan ķeltiem, gan senajiem baltiem esot bijis likums uguni nededzināt pēc pusnakts. Balti šo laiku sauc par veļu laiku, kad mirušo gari apciemojuši savus tuviniekus. Tiem par godu kaut kur ārpusē esot ticis klāts galds ar ēdieniem, ar kuriem tiem mieloties. Šādi galdi klāti pat vēl 19. gadsimtā. Šajā laikā arī aktuāla bija zīlēšana. Cilvēki, novērojot dabu, centās paredzēt, kāds būs nākamais gads. Balti ticēja, ja pie ugunskura nolikti divi rieksti blakus mierīgi viens pie otra deg, cilvēkiem, kuri tos nolikuši, tāda būšot arī kopdzīve. Tāda pati tradīcija sastopama ķeltiem. Tieši šajā laikā raganas rīko vienu no 4 galvenajiem sabatiem gadā.
Tradīcijas izplatīšanās
1850. gadā, kad Īrijā bija bads, daudzi bija spiesti doties uz Ameriku, amerikāņiem šī viņu tradīcija iepatikusies, bet sākumā visa svinēšana īstenībā bijusi huligānisms, viņi esot dedzinājuši kokus, demolējuši apkārtni. Tas ar katru gadu izvērties arvien plašāk, līdz valdībai apnika šis huligānisms, un viņi to "pārtaisījuši" par izklaides pasākumu bērniem. Tāds tas ASV ir vēl šodien, reti kurš aizdomājas par svētku īsto nozīmi. Mūsdienās bērni šajā laikā pārģērbjas par visādiem spokiem, raganām, miroņiem un citiem mošķiem, staigā pa mājām, prasot saldumus, citādi solot izjokot. Gandrīz katrā amerikāņu mājā šajā laikā top izgrebts ķirbis. Nosaukums sākumā esot bijis Visu svēto diena (en), vēlāk to sāka dēvēt par "Allhallowmas" (the mass of all hallows), nakts pirms šīs dienas nosaukta par "All Hallows Eve" — Visu svēto dienas priekšvakars, no tā tad arī radies nosaukums "halovīns".
Visu svēto dienas ķirbis
Tradicionāls Halovīna simbols ir izgrebts ķirbis ar sveci iekšpusē. Tradīcija esot radusies, pateicoties īru leģendai par kādu vīru, vārdā Džeks (en), kas visu mūžu uzdzīvojis un grēku dēļ nav ņemts debesīs, tādēļ viņš esot spiests mūžīgi dzīvot ēnainos kaktos uz zemes un klīst pa tumšām ielām. Vīram līdzi esot bijusi tikai viena oglīte, ar ko apgaismot ceļu, kuru tad viņš esot ielicis izdobtā rācenī, lai dod vairāk gaismas un ilgāk deg. Leģendai nonākot Amerikā, rāceņa vietā parādījies ķirbis, un šādus ķirbjus — laternas tagad sauc par Jack` o Lantern. Parasti greba baisu vai smieklīgu seju un ķirbi tumsā nolika pie mājas durvīm.
Kristofers Stīvenss
Džons Kristofers Stīvenss (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu diplomāts un advokāts. Laikā no 2012. gada jūnijam līdz tā paša gada septembrim viņš bija ASV vēstnieks Lībijā. Ticis nogalināts uzbrukuma laikā ASV konsulātam Bengāzī, Lībijā,.
Mārtins Grūnevegs
Mārtins Grūnevegs (1562—1615) bija vācu dancigietis, tirgotājs, mūks. Viņš atstājis atmiņas par laiku, kad bijis tirgotāja māceklis, kas ir unikāls materiāls šī laika Polijas vēsturē.
Kristofers Stīvenss
Izglītību ieguvis Kalifornijas Universitātē Bērkli, University of California, Hastings College of the Law un National War College. Bijis starptautiskās tirdzniecības advokāts Vašingtonā. 2012. gada septembrī viņu nogalināja protestētāji uzbrukumā ASV konsulātam. Protestus izraisīja filma "Musulmaņu nevainība" (Innocence of Muslims). K. Stīvenss kļuva par pirmo amata pildīšanas laikā uzbrukumā nogalināto ASV vēstnieku kopš 1979. gada.
Mārtins Grūnevegs
Biogrāfija
Dzimis Dancigā 1562. gadā turīgā vācu ģimenē. 12 gadu vecumā nosūtīts uz Bidgošču mācīties poļu valodu. Stājies tirgoņa Georga Kestera dienestā. No 1582. gada strādājis pie kāda armēņu tirgoņa Ļvivā (Lembergā), izvērsa sakarus daudzviet Austrumeiropā un veicināja izpratni par dzīvi krievu kņazistēs. Viņš ceļoja ne tikai pa tagadējo Poliju, bet devās arī tirdzniecības braucienos uz Osmaņu impēriju, Maskavu. 1586. gadā Turcijā viņš gandrīz mira no mēra. Vēlāk pārgāja katoļticībā. 1590. gados iestājās Ļvivas dominikāņu klosterī kā brālis Vaclavs no Dancigas.
Vāsa
Vāsa var būt:
Sonora
Sonora (, izrunā: ) ir štats Meksikas ziemeļrietumos. Rietumos no tā atrodas Ziemeļu Lejaskalifornija un Kalifornijas līcis, dienvidos Sinaloa, austrumos Čivava, bet ziemeļos tas robežojas ar ASV Arizonas un Ņūmeksikas štatiem.
Hanoja
Hanoja (, tulkojumā "pilsēta starp upēm") ir Vjetnamas galvaspilsēta. 2010. gadā Hanojā dzīvoja 6,91 miljons iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir tikai otra lielākā pilsēta Vjetnamā aiz Hošiminas. Pilsēta atrodas Honas (Sarkanās upes) krastos.
Vēsture
Hanoja ir dibināta 1010. gadā. Pilsētas strauja attīstība sākās ar 1882. gadu, kad Indoķīnā ieradās franči. No 1902. līdz 1945. gadam Hanoja bija Franču Indoķīnas galvaspilsēta. Otrā pasaules kara laikā to okupēja Japānas impērija. 1954. gadā komunistiskā Vjetmina neatkarības koalīcija piespieda frančus atkāpties no Indoķīnas, un Hanoja kļuva par Vjetmina galveno štābu un Ziemeļvjetnamas galvaspilsētu. Vjetnamas kara laikā Hanoja bieži tika bombardēta. 1976. gadā tā kļuva par visas Vjetnamas galvaspilsētu. Hanoja kļuva trīs reizes lielāka, jo tai tika pievienotas vairākas apkārtējās provinces un reģioni. Pašlaik pilsētas platība ir aptuveni 3,3 tūkstoši kvadrātkilometri.
Ģeogrāfija
Hanojā galvenokārt valda subtropu okeāniskais klimats. Gada vidējā gaisa temperatūra ir 23,5 °C. Karstākais ir jūlija mēnesis, kad vidējā gaisa temperatūra sasniedz 28,9 °C, bet vēsākais ir janvāris, kad vidējā temperatūra ir 16,4 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ir 1676 mm gadā. Lietainākais ir augusts, kad nolīst aptuveni 318 mm nokrišņu, bet sausākais ir janvāris ar vidēji 18,6 mm nokrišņu.
Administratīvais iedalījums
Hanoja administratīvi sīkāk tiek dalīta 10 pilsētas apgabalos, 18 lauku apgabalos un 1 pilsētā.
Punkts
Punkts var būt:
2009. gada Ventspils novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Ventspils novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Ventspils novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 5 kandidātu saraksti, kas veidoti no 62 kandidātiem. Ventspils novads tika izveidots administratīvi teritoriālās reformas rezultātā, tādēļ šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Ventspils novadā vēlēšanas notika 12 iecirkņos.
2009. gada Pasaules čempionāta vieglatlētikā kvalifikācijas normatīvi
Šeit ir uzrādīti normatīvi, ar kādiem sportists var startēt 2009. gada Pasaules čempionātā vieglatlētikā. No katras valsts katrā disciplīnā var startēt 4 sportisti ar A normatīvu.
Žoržs Vezina
Žoržs Vezina (fr; — ) bija profesionāls kanādiešu hokejists, spēlēja vārtsarga pozīcijā. Karjeras laikā septiņas sezonas spēlēja Nacionālās hokeja asociācijas un vēlāk arī deviņas sezonas Nacionālās hokeja līgas kluba Monreālas "Canadiens" sastāvā. Pēc līguma parakstīšanas ar "Canadiens" Ž. Vezina aizvadīja 327 regulārās sezonas un 39 izslēgšanas turnīra spēles pēc kārtas. Viņš beidza profesionāļa karjeru 1925. gadā, kad arī pirmoreiz neizgāja uz laukuma slimības dēļ.
Viņš bija vienīgais "Canadiens" vārtsargs laika posmā no 1910. līdz 1925. gadam, vārtsargs palidzēja komandai divas reizes izcīnīt Stenlija kausu (1916, 1924), kā arī vēl trīs reizes kvalificēties Stenlija kausa izcīņas finālam. 1918. gadā Ž. Vezina kļuva par pirmo vārtsargu NHL vēsturē, kurš ir iemetis soda metienu un rezultatīvi piespēlējis komandas biedram.
1926.—1927. gada NHL sezonas sākumā tika ieviesta Vezinas balva, kura sākumā tika piešķirta katrā sezonā vārtsargam, kurš ir ielaidis vismazāk ripu savos vārtos. Kopš 1981. gada tā tiek piešķirta līgas labākajam vārtsargam, ko nosaka visu NHL klubu ģenerālmenedžeru balsojums.
Kad 1945. gadā tika atklāta Hokeja slavas zāle, Ž. Vezina bija viens no pirmajiem 12 uzņemtajiem cilvēkiem.
Ž. Vezina mira no tuberkulozes.
Florence
<mapframe text="Florence" width=300 height=300 zoom=11 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q2044" }
Florence (it, izrunā:, la) ir pilsēta Itālijas ziemeļdaļā, Toskānā pie Arno upes, Toskānas administratīvais centrs un Florences provinces centrs.
Pilsētas ekonomika lielā mērā balstās uz tūrismu. Modes ekonomikā pazīstama kā kompānijas Gucci dzimtene. Florencē atrodas viens no ievērojamākajiem mākslas muzejiem pasaulē - Ufici galerija. Pilsētas pārbagātība ar mākslas pieminekļiem radījusi jēdzienu Stendāla sindroms. Florence tiek uzskatīta par itāliešu literārās valodas rašanās vietu.
Pilsēta bija viens no ievērojamākajiem vēlo viduslaiku Eiropas tirdzniecības un kultūras centriem. Florence tiek uzskatīta par galveno renesanses izcelsmes vietu un centru. Daudzus gadsimtus pilsētu un apkārtni pārvaldīja Mediči ģimene.
Florencē daudzu ievērojamu renesanses darbinieku vidū darbojušies - Dante Aligjēri, Džoto, Džovanni Bokačo, Mikelandželo Buonaroti, Leonardo da Vinči, Sandro Botičelli, Džirolamo Savonarola, Nikolo Makjavelli, Rafaēls.
Vēsture
Florence 59. gadā p. m. ē. tika dibināta kā karavīru - veterānu apmetne Florentija (Florentia). Izdevīgā novietojuma dēļ apmetne ātri auga un izveidojās par svarīgu tirdzniecības centru. 3. gadsimtā imperators Diokletiāns izvēlējās Florenci par Tuskijas (Tuscia) provinces centru.
774. gadā Florenci ieņēma Kārlis Lielais un tā iekļāvās Toskānas hercogistē, kuras galvaspilsēta bija Luka. Ap 1000. gadu par hercogistes galvaspilsētu kļuva Florence un tas bija sākums straujam pilsētas uzplaukumam.
1348. gadā pilsētu izpostīja mēra epidēmija. Dekamerona darbība notiek šīs mēra epidēmijas laikā.
1494. gadā pilsētā nodibinājās republika Džirolamo Savonarolas vadībā, tomēr 1498. gadā Savonarola tika sodīts ar nāvi.
1537. gadā Mediči kļuva par mantojama hercoga titula īpašniekiem (līdz tam Florence formāli bija republika) un valdīja Toskānas hercogistē (no 1569. gada lielhercogistē) līdz 1737. gadam, kad Mediči dzimta izmira un lielhercogiste kļuva par Austrijas kroņa sastāvdaļu.
1859. gadā Toskānu ieņēma Sardīnijas Karalistes un franču spēki un 1861. gadā Florence iekļāvās Itālijas valstī. No 1865. gada līdz 1871. gadam Florence bija Itālijas galvaspilsēta un šeit sanāca pirmais Itālijas parlaments.
19. gadsimtā Florence daudz neattīstījās, tomēr 20. gadsimtā līdz ar tūrisma un ekonomikas attīstību pilsētas iedzīvotāju skaits trīskāršojās.
1966. gada novembrī pilsētas arhitektūras vērtības cieta Arno upes plūdos.
Cilvēki
Florencē vai tās apkārtnē dzimuši:
Rinats Dasajevs
Rinats Dasajevs (ru, dzimis Astrahaņā, PSRS) ir tatāru izcelsmes bijušais Krievijas futbola vārtsargs, kurš PSRS sastāvā ir spēlējis trīs pasaules kausa turnīros. Viņš tiek uzskatīts par otro labāko Krievijas futbola vārtsargu aiz Ļeva Jašina, un vienu no labākajiem pasaulē 1980. gados. 1988. gadā viņš saņēma IFFHS balvu kā labākais vārtsargs pasaulē. 2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Dasajevs bija Krievijas pieteikuma 2018. gada FIFA Pasaules kausam organizatoru komitejas sastāvā. Krievija arī ieguva tiesības rīkot šo turnīru.
Aleksandrs Šaļimovs
Aleksandrs Šaļimovs (ru, dzimis 1917. gada 12. aprīlī Tambovā; miris 1991. gada 4.februārī Sanktpēterburgā) bija padomju krievu ģeologs un zinātniskās fantastikas autors.
Piedalījies ģeoloģiskās ekspedīcijās Centrālāzijā, Galējos Ziemeļos, Kaukāzā, Krimā, piedalījies vairāku atradņu atklāšanā. Piedalījies Otrajā pasaules karā Polijas padomju spēku sastāvā. Apbalvots ar divām medaļām "Par kaujas nopelniem".
Lasījis lekcijas Ļeņingradas Kalnu (Горном) institūtā, Polijā un Orientas universitātē Kubā. Ģeoloģijas un mineraloģijas zinātņu kandidāts. Vairāk kā simts dažādu zinātnisko publikāciju. Bija PSRS Rakstnieku Savienības biedrs.