cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miranda (futbolists)
Sasniegumi
São Paulo
Brazīlija
Pļavnieku iela
Pļavnieku iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Pļavniekos. Tā sākas krustojumā ar Andreja Saharova ielu un beidzas krustojumā ar pievadceļu. Kopējais ielas garums ir 579 metri.
Ielu savienojumi
Pļavnieku iela krustojas ar šādām ielām:
Kaugurs
Kaugurs (arī Kauguris, Kaugaru ezers, Kauguru ezers) ir ezers Rēzeknes novada Mākoņkalna pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos pie Stepiņu ciema, izstiepts austrumu—rietumu virzienā. Krasti zemi, lēzeni, slīpi, dibens — dūņains, dūņu slānis ap 2—3 m. Ietek 12 grāvji un strauti, tai skaitā grāvis no Piertnieku ezera austrumos; iztek strauts uz Soročkas ezeru. Mīt asaris, rauda, līnis, karūsa, līdaka. Krastā atpūtas vieta.
Tīnūžu iela
Tīnūžu iela var būt:
Œ
Œ (œ) ir grafēma un ligatūra, ko veido burti "o" un "e". Viduslaiku un agrīnajā latīņu valodā burts tika izmantots, lai apzīmētu grieķu valodas divskani οι, un šādi tas tiek izmantots arī mūsdienu angļu un franču valodā. Franču valodā ligatūra tiek izmantota ne tikai no latīņu valodas aizgūtos vārdos, bet arī citos. "Œ" arī tiek izmantots sennorvēģu valodas mūsdienu ortogrāfijā, kā arī Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā, lai apzīmētu zemi vidēju noapaļotu patskani. Angļu runoloģijā "œ" izmanto, lai translitētu rūnu rakstu zīmi odālu, tāpēc šo burtu reizēm dēvē līdzīgi par otelu vai etelu (no ēðel — 'īpašums, senču mājas'). Mūsdienu britu angļu valodā bieži burta "œ" vietā tiek izmantots "o" un "e" atsevišķi, un ir tieksme izvairīties no ligatūras lietošanas, piemēram, vārdā diarrhoea (diarrhœa). Līdzīgi tiek darīts ar burtu Æ (æ).
Kukuči (Sakstagala pagasts)
Kukuči ir ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 236 km attālumā no Rīgas.
Karels Sameliuss
Karels Sameliuss (nl; dzimis, miris ) bija nīderlandiešu šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Sameliuss sastādīja galvenokārt divvilčus un trīsvilčus. Daudzi viņa uzdevumi tikuši iekļauti FIDE albumos. Tas viņam devis 36,5 albumu punktus. 1969. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums
J
J ir latīņu alfabēta desmitais burts un latviešu alfabēta piecpadsmitais burts.
Apaisja
Apaisja (el) ir ciems Limasolas eparhijā, Kiprā. 2011. gadā tajā bija 474 iedzīvotāji. Atrodas apmēram 485 metru augstumā.
Abduļina
Abduļina (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijā, Orenburgas apgabala ziemeļos, pie pašas robežas ar Baškortostānu. rajona centrs. Pilsētā dzīvo 19 320 iedzīvotāji (2016). Attālums līdz apgabala centram Orenburgai — 280 km. Pilsēta atrodas Urālu priekškalnēs, Tirisas upes krastos.
Pilsētā atrodas pārtikas rūpniecības uzņēmumi, būvmateriālu rūpnīca un dzelzceļa transporta uzņēmumi. Nozīmīga dzelzceļa stacija. Apkaimē ir naftas un dabasgāzes atradnes.
Pilsēta pirmo reizi avotos minēta 1795. gadā kā jauna sādža Abdulova ar 37 iedzīvotājiem. Kopš 1811. gada saucas pašreizējā nosaukumā. Pēc dzelzceļa izbūves 1880. gadu beigās kļuva par nozīmīgu dzelzceļa staciju, labības tirdzniecībs un pārstrādes centru. Pilsētas tiesības kopš 1923. gada. Lielāko iedzīvotāju skaitu — gandrīz 30 000 — Abduļina sasniedza 1950. gadu beigās.
Karaļciems
Karaļciems ir ciems Ventspils novada Piltenes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidos 5 km no pagasta centra Piltenes, 28,7 km no novada centra Ventspils un 186,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no valsts autoceļa V1309 (Piltene–Zlēkas), Cērsupes krastā.
Tarnobžegas apriņķis
Tarnobžegas apriņķis ir apriņķis Polijā, Piekarpatu vojevodistē. Apriņķis robežojas ar Piekarpatu vojevodistes Stalova Volas, Kolbušovas un Melecas apriņķiem, Tarnobžegas pilsētu, kā arī Sventokšiskas vojevodistes Stašovas un Sandomežas apriņķiem.
Funkcionālie valodas stili
Funkcionālie valodas stili ir valodas iedalījums, kurus lieto ikdienas un professionālajā saziņā, tos raksturo atšķirīgas pazīmes. Visos stilos var būt vieni un tie paši elementi, bet to kopums — kvantitāte un kvalitāte — veido vienu attiecīgo valodas stilu.
Riebums (filma)
"Riebums" (en) ir 1965. gada Lielbritānijas psiholoģisks trilleris. To režisēja Romans Polaņskis, tā ir pirmā Poļanska filma, kas tika uzņemta ārpus Polijas — Londonā. Filmā galvenās lomas spēlē Katrina Deneva, Ivonna Furno, Jans Hendrijs un Džons Freizers. Filmas stāsts ir par sievieti, kas pēc viņas māsas aizbraukšanas ceļojumā, piedzīvo dīvainus un šausminošus murgus un halucinācijas.
"Riebums" ir pirmā daļa Polaņska "dzīvokļu" filmu trioloģijā, tai seko "Rozmarijas bērns" (1968) un "Īrnieks" (1976). Filma ieguva Sudraba lāci un FIPRESCI balvu Berlīnes kinofestivālā.
Funkcionālie valodas stili
Vispārīgi
Valodas pamatfunkcija un tās rašanās iemesli ir sazināšanās un domāšanas funkcija. Latvijā 20. gadsimta 60. gados tiek ieviests funkcionālo valodas stilu jēdziens, par paraugu ņemot čehu valodnieku veidoto iedalījumu. Valodas stilu lietošanas izvēle ir atkarīga no komunikācijas satura veida, kā arī vides un komunikācijas veicēja attieksmes pret tiem. Lai varētu raksturot kādu funkcionālo stilu, uzmanība jāpievērš diviem aspektiem:
Valodas stilu klasifikācijā nav vienveidības, ne principu, ne stilu klasifikācijā, nedz arī terminoloģijā. Līdzšinējos pētījumos ir ievērojami arī subjektīvi pieņēmumi. Taču vadlīnijas veiktajos pētījumos ir pareizas. Latviešu valodniecībā tradicionāli runā par 6 funkcionālajiem valodas stiliem:
Funkcionālos valodas stilus veido valodas strukturālie elementi: fonēmas, morfēmas, vārdi, teikumi. Visos stilos var būt vieni un tie paši elementi, bet to kopums — kvantitāte un kvalitāte — veido vienu attiecīgo valodas stilu. Starp stiliem nav noteiktu robežu, ir iespējami gadījumi, kuros stilistisko izteiksmes līdzekļus sastāvs ir tāds, kāds nav atbilstošs nevienam valodas stilam, šādi gadījumi uzskatāmi par problēmjautājumiem, kurus risina ar apakšstilu ieviešanu. Zinātnisko stilu iedala trīs apakšstilos — teorētiskais (monogrāfija, disertācija, zinātnisks raksts, anotācija, kopsavilkums), populārzinātniskais (raksts, recenzija, anotācija), mācību (mācību grāmata, uzdevumu krājums, darba burtnīca). Lietišķo stilu arī iedala trīs apakšstilos — diplomātiskais (deklarācija, komunikatīvs, konvencija,memorands, nota, līgums), juridiskais (likums, nolēmums, statūti, spriedums, apelācija, protokols), administratīvais (akts, instrukcija, pavēle, rīkojums, līgums, kvīts, protokols, pilnvara, iesniegums, atlūgums, raksturojums, CV). Gluži kā divus iepriekš minētos stilus, arī publicistikas stilu iedala trīs apakšstilos — informatīvais(hronika, ziņa, informācija, pārskats, reportāža, intervija), analītiskais (korespondence, ievadraksts, problēmraksts,recenzija, apskats), ekspresīvais (raksts, recenzija, miniatūra, feļetons). Daiļliteratūras stilu iedala divos apakšstilos — prozaiskais (romāns, īsromāns, stāsts, novele), dzejiskais (eposs, poēma, oda, dzejolis).
Vēsture
Valodas funkcionālo stilu pētīšana ir samērā jauna parādība, taču tie pastāvējuši jau nacionālās valodas izveides pirmsākumos. Valodas stili tika un tiek pētīti arī mūsdienās. 20. gadsimtā rodas nopietnāka interese par šo valodniecības virzienu, šajā laika posmā tiek iesākta stilistiskās izteiksmes daudzveidības, to valodas līdzekļu un dažādu tekstu specifikas pētīšana. Līdz ar to mūsdienās ir pieejami dažādi zinātniska rakstura raksti un mācību grāmatas šīs tēmas izpratnei.
Zinātniskais stils
Zinātniskā stila apakšstils ir populārzinātniskais stils, tam raksturīgas zinātniskā stila īpatnības pēc satura, kam tiek piejaukti publicistikas un daiļliteratūras stilu elementi pēc formas. Tiek samazināts terminu lietojums, pievienots ilustratīvais materiāls, valoda ir saprotama un nav sarežģīta, pat runājot par sarežģītiem zinātnes sasniegumiem.
Mācību apakšstila teksti ir vēl vienkāršāki, jo to mērķis ir izglītot, audzināt, attīstīt. Teksta vienkāršība skaidrojama ar to, ka šāda tipa tekstos tiek ņemtas vērā adresāta priekšzināšanas. Abos minētajos apakšstilos svarīgi ir ieinteresēt, tādēļ tekstos manāma aktivitāte un tēlainība.
Lietišķais stils
Lietišķo stilu izmanto oficiālos darījuma dokumentos. To pielieto arī mutvārdu saziņā sapulcēs, apsveikumos, ziņojumos. Šis stils izceļas ar izteiktu sakārtotību, noslēgtību, attīstības noturīgumu, kā arī īpaši izvēlētiem valodas līdzekļiem. Taču šis stils nav viendabīgs, tas robežojas ar publicistikas un zinātnisko stilu. Raksturīgas šī stila pazīmes ir oficiālums, vispārīgums (plašs adekvātu skaits) un teksts tiek veidots tā, lai nebūtu vietas interpretācijām. Teksts ir konkrēts un tajā tiek izmantoti tikai paši nepieciešamākie vārdi, frāzes un teikumu konstrukcijas. Dokumentu veidošanai ir izveidoti noteikti paraugi, kurus izmanto jaunu dokumentu radīšanai, šie paraugi arī veido lietišķo stilu. Gluži kā zinātniskajā stilā, arī šeit tiek plaši izmantoti termini, kuri atbilst konkrētajai sfērai.
Morfoloģiskajā ziņā lietoti tiek daudz lietvārdu, no darbības kārtas formām izplatītākā ir ciešamā kārta, darāmās kārtas trešā persona. No sintakses - pārsvarā izmanto stāstījuma teikumus. Šī stila apakštili ir diplomātiskais, juridiskais, administratīvais. Diplomātisko apakšstilu izmanto starptautisko attiecību sfērā, juridiskais nosaka tiesiskās sfēras valstī, bet administratīvais funkcionē sfērā, kas regulē attiecības starp pilsoņiem un iestādēm.
Publicistikas stils
Šo stilu izmanto laikrakstos, žurnālos, publicistikas rakstura grāmatās, radio un televīzijas pārraidēs, runās (piemēram, intervijās). Publicistikas valodas stils ietekmē un izklāsta lielas sabiedriski politiskas nozīmes. Teksta raksturs ir atkarīgs no tā funkcijām — informēšana, ietekmēšana, izglītošana, audzinoša, popularizējoša, organizējoša, kā arī izklaidējoša. Teksts var veikt dažādas funkcijas vienlaikus, šie uzdevumi nosaka šo valodas stilu. Šajā stilā tiek izmantoti gan zinātniskā, gan daiļliteratūras stila elementi. Valoda ir jābūt stilistiski pareizai, vienkārši uztveramai, kā palīglīdzekļus izmanto racionālus un emocionālus izteiksmes līdzekļus. Racionālie izteiksmes līdzekļi iedarbojas uz cilvēka prātu, emocionālie pauž autora attieksmi pret runas objektu vai adresātu. Publicistikas valodas stila īpatnības atspoguļojas arī leksikā. Tai ir sava speciālā terminoloģija, kā arī tā plaši izmanto plašāk pazīstamos citu nozaru terminus. Daudz tiek pielietoti īpašvārdi un saīsināti nosaukumu apzīmējumi. Lai valodu padarītu dzīvāku un tēlaināku, izmanto frazeoloģismus. Teikuma konstrukcijas parasti nav sarežģītas, izmanto ne tikai stāstījuma, bet arī pamudinājuma, jautājuma un izsauksmes teikumus. Mūsdienās šajā stilā tiek iekļauti dažādi sarunvalodas elementi, lai mazinātu oficiālismu un uzrunātu adresātu, taču publicistikas stilam ir nozīmība valodas attīstībā un kopšanā, tādēl šī valoda ir jākopj un tās lietotājiem jābūt atbildīgiem tās izmantošanā.
Šim stilam var izdalīt trīs apakšstilus: Lietojot publicistikas stilu, jāpievērš uzmanību pareizam valodas lietojumam, jo tas sasniedz un ietekmē adresātu. Problemātisks jautājums ir tieši valodas kvalitāte plašsaziņas līdzekļos, kurai būtu jāpievērš pastiprināta uzmanība, jo tā ietekmē adresātu visvairāk.
Sarunvalodas stils
Sarunvalodas stils ir ikdienas valodas mutvārdu instruments, visbiežāk dialoga formā. Rakstu formā šo stilu izmanto neoficiālās vēstulēs, dienasgrāmatās, kā arī daiļliteratūrā un publicistikā. Ir jāpievērš uzmanība tam, ka jānošķir sarunvalodas stils no sarunvalodas — valodas paveida. Lieterārās sarunvalodas stilu ar rakstu valodas stiliem vieno valodas normu ievērošana. Sarunvalodas stilam ir brīvāka attieksme pret valodas normām, valoda nav tik oficiāla un teikuma konstrukcija ir brīvāka. Bieži tiek izmantoti mākslinieciskie izteiksmes līdzekļi, lai valodu padarītu iespaidīgāku. Leksiskā stāstījumā izmantotie vārdi nav sarežģīti (sarunvalodas vārdi, deminutīvi u.c.) Ir vairākas sintaktiskās īpatnības:teikumi ir vienkārši un kodolīgi, bieži lieto izsauksmes teikumus, mīmika, darbība un pauzes aizstāj valodas izmantojumu, šis stils nav vienveidīgs. Tā lietojums atkarīgs no dalībnieku familiaritātes, apstākļiem, satura un nolūka.
Daiļliteratūras stils
Šis stils tiek lietots mākslinieciskiem nolūkiem. Nozīmīga daiļliteratūras stila pazīme ir individuālisms, jo ar to iespējams parādīt autora personīgo stilu, tas skaidrojams ar atšķirīgajiem mākslinieciskajiem un pasaules tvērumiem. Daiļliteratūras stila galvenais instruments ir valoda. Šajā stilā tiek izmantoti plašs mākslinieciski izteiksmes līdzekļu klāsts gan neitrāli, gan sarunvalodas, kuri jātver kopskatā, lai gūtu estētisko baudījumu. Daiļliteratūras pazīmes ir:
Katram daiļliteratūras žanram un paveidam ir raksturīgas savas valodas īpatnības. Appakšstilus iedala prozaiskajā un dzejiskajā, kur prozaiskais ir piemītošs prozai, dzejiskais - dzejai.
Zulu valoda
Zulu valoda jeb isizulu (isiZulu) ir Nigēras-Kongo saimes valoda. Tā ir dzimtā valoda aptuveni 10 miljoniem Dienvidāfrikas, Lesoto, Svatini, Zimbabves, Malāvijas un Mozambikas iedzīvotāju. Kopš 1994. gada zulu valoda ir viena no 11 Dienvidāfrikas valsts valodām. Šajā valodā runā aptuveni 24% no Dienvidāfrikas iedzīvotājiem. Zulu valodai visradniecīgākās valodas ir isiķhosa, sisvati un isindebele. Vairums zulu valodas vārdu beidzas ar patskani.
Starptautiskā civilās aviācijas organizācija
Starptautiskā Civilās aviācijas organizācija (ICAO, ; OACI, ) ir Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) izveidota aģentūra. 1944. gada 7. decembrī tika uzsākts darbs pie Starptautiskās civilās aviācijas konvencijas (angļu: Convention on International Civil Aviation) jeb Čikāgas konvencijas pakāpeniskas ratifikācijas, kurā pirmo reizi bija reglamentētas Starptautiskās Civilās aviācijas organizācijas funkcijas. Tikai 1947. gada 4. aprīlī (t.i. pēc 26. ratifikācijas), Čikāgas konvencijai stājoties spēkā, darbu uzsāka Starptautiskā Civilās aviācijas organizācija. Organizācija apkopo starptautiskās aeronavigācijas principus un tehniku, un veicina starptautiskā aviotransporta plānošanu un attīstību, kā arī veicina drošību un sakārtotu jomas izaugsmi. Kopš 2009. gada organizācijas vadītājs ir Reimonds Bendžamins. Organizācijas galvenā mītne atrodas Kanādas pilsētā Monreālā. Organizācijas dalībvalstis ir 190 no 193 ANO dalībvalstīm (izņemot Dominiku, Lihtenšteinu un Tuvalu), kā arī Kuka Salas.
Starptautisko Civilās aviācijas organizāciju veido Asambleja, Padome un tādas struktūras, kādas var būt vajadzīgas, t. sk. Aeronavigācijas komisija.
Organizācija attiecībā uz tās kompetencē esošiem aviācijas jautājumiem, kas tieši ietekmē drošību pasaulē, ar Asamblejas balsojumu var slēgt atbilstošas vienošanās ar jebkuru vispārēju organizāciju, kuru pasaules valstis izveidojušas miera saglabāšanai.
Tiem Asamblejas un Padomes locekļiem, kuri nav piekrituši Čikāgā 1944. gada 7. decembrī sastādītajam Starptautiskajam nolīgumam par gaisa satiksmes tranzīta pakalpojumiem un Starptautiskajam gaisa transporta nolīgumam, nav tiesības balsot par jautājumiem, kas iesniegti Asamblejai vai Padomei saskaņā ar attiecīgā nolīguma noteikumiem.
Organizācijas mērķi
Organizācija pilntiesīgi darbojas katrā dalībvalstī paredzētajā apjomā. Tās mērķi un uzdevumi ir izstrādāt starptautiskās aeronavigācijas principus un metodes un veicināt starptautiskā gaisa transporta plānošanu un attīstību, lai :
Sanāksmes un balsošana
Asamblejas sanāksmes notiek ne retāk kā vienu reizi trijos gados, un tās sasauc Padome piemērotā laikā un vietā. Asamblejas ārkārtas sanāksmi var noturēt jebkurā laikā pēc Padomes uzaicinājuma vai tad, ja to ar Ģenerālsekretāram adresētu lūgumu pieprasa ne mazāk kā viena piektā daļa no visām Līgumslēdzējām valstīm. Visām Līgumslēdzējām valstīm ir vienādas tiesības būt pārstāvētām Asamblejas sanāksmēs, un katra Līgumslēdzēja valsts ir tiesīga uz vienu balsi. Delegātiem, kas pārstāv Līgumslēdzējas valstis, var palīdzēt tehniskie padomdevēji, kuri var piedalīties sanāksmēs, bet kuriem nav balsstiesību. Kvorumu Asamblejas sanāksmēs veido Līgumslēdzēju valstu vairākums. Ja vien konvencijā nav neparedzēts citādi, Asambleja pieņem lēmumus ar nodoto balsu vairākumu.
Padomes sastāvs un ievēlēšana
Padome ir pastāvīga struktūra, kas atbildīga Asamblejai. To veido trīsdesmit trīs Līgumslēdzēju valstu pārstāvji, kurus ievēlē Asambleja. Vēlēšanas notiek pirmajā Asamblejas sanāksmē un pēc tam reizi trijos gados, un šādi ievēlēti Padomes locekļi atrodas amatā līdz nākamajām vēlēšanām.
Ievēlot Padomes locekļus, Asambleja sniedz iespēju atbilstoši tikt pārstāvētām: Asamblejai jāaizpilda visas vakances Padomē, cik drīz vien iespējams; visi šādi ievēlētie līguma valstu pārstāvji paliek amatā uz to priekšteču atlikušo pilnvaru laiku. Neviens Līgumslēdzējas valsts pārstāvis Padomē nevar būt aktīvi saistīts ar starptautiskajiem gaisa pārvadājumiem vai finansiāli ieinteresēts šādu pārvadājumu veikšanā.
Padomes priekšsēdētājs
Padome ievēlē savu priekšsēdētāju uz trīs gadiem. Viņu var ievēlēt atkārtoti. Viņam nav balsstiesību. Padome no saviem locekļiem ievēlē vienu vai vairākus priekšsēdētāja vietniekus, kuri priekšsēdētāja pienākumu pildīšanas laikā saglabā savas balsstiesības. Priekšsēdētāju nav jāizvēlas no Padomes locekļu pārstāvju vidus, bet, ja ir ievēlēts pārstāvis, tad viņa vietu uzskata par vakantu un to ieņem viņa pārstāvētās valsts pārstāvis. Priekšsēdētājam ir šādi pienākumi:
Balsošana Padomē
Padomes lēmumus nepieciešams apstiprināt tās locekļu vairākumam. Padome var deleģēt pilnvaras attiecībā uz jebkuru jautājumu kādai tās locekļu komitejai. Jebkuras Padomes komitejas lēmumus ieinteresētā līguma valsts var pārsūdzēt Padomē.
Dalība bez balsošanas
Jebkura Līgumslēdzēja valsts bez balsstiesībām var piedalīties jebkura jautājuma, kas īpaši skar tās intereses, apspriešanā Padomē vai tās komitejās un komisijās. Neviens Padomes loceklis nebalso, izskatot Padomē strīdu, kurā tas ir puse.
Padomes obligātās funkcijas
Pielikumus ar starptautiskajiem standartiem pieņem piedaloties balsošanā 2/3 Padomes locekļu un par tiem Padome ziņo katrai dalībvalstij. No paziņojuma saņemšanas brīža tas stājas spēkā 3 mēnešu laikā vai ilgākā laikā, ja to noteikusi Padome, ja vien dalībvalstu vairākumam pret to nav iebildumu.
Padomes funkcijas pēc nepieciešamības
Vajadzības gadījumā – un ja, vadoties pēc pieredzes, tas var izrādīties vēlams – izveidot pakļautas reģionālas un cita veida gaisa transporta komisijas un definēt valstu vai aviosabiedrību grupas, ar kuru palīdzību tā var darboties, lai atvieglotu Čikāgas konvencijas mērķu sasniegšanu;
Deleģēt Aeronavigācijas komisijai pienākumus papildus tiem, kas izklāstīti Čikāgas konvencijā, un jebkurā laikā atcelt vai mainīt šādi deleģētas pilnvaras;
Veikt pētījumus visos starptautiski svarīgos gaisa transporta un aeronavigācijas aspektos, paziņot savu pētījumu rezultātus Līgumslēdzējām valstīm un veicināt informācijas apmaiņu līguma valstu starpā gaisa transporta un aeronavigācijas jautājumos;
Izpētīt visus jautājumus, kas skar starptautisko gaisa pārvadājumu organizāciju un veikšanu, tostarp starptautiskās īpašumtiesības un starptautisko gaisa pārvadājumu veikšanu maģistrālajos ceļos, un iesniegt Asamblejai ar tiem saistītos plānus;
Pēc jebkuras Līgumslēdzējas valsts pieprasījuma izmeklēt visas situācijas, kas, iespējams, var radīt novēršamus šķēršļus starptautiskās aeronavigācijas attīstībai, un pēc šādas izmeklēšanas sniegt tādus ziņojumus, kādi tai var šķist vēlami.
Komisijas pārstāvju izvirzīšana un iecelšana
Aeronavigācijas komisiju veido piecpadsmit locekļi, kurus Padome ieceļ no līguma valstu izvirzīto personu vidus. Šīm personām ir piemērotas kvalifikācijas un teorētiskā un praktiskā pieredze aeronavigācijā. Padome pieprasa, lai visas līguma valstis izvirzītu pretendentus. Aeronavigācijas komisijas priekšsēdētāju ieceļ Padome.
Personāla iecelšana
Saskaņā ar visiem Asamblejas paredzētajiem noteikumiem un Čikāgas konvencijas noteikumiem Padome nosaka Organizācijas ģenerālsekretāra un cita personāla iecelšanas un darba attiecību izbeigšanas metodi, apmācības, algas, pabalstus un darba noteikumus un var izmantot jebkuras līguma valsts valstspiederīgo pakalpojumus.
Personāla patstāvība
Padomes priekšsēdētājs, Ģenerālsekretārs un pārējais personāls nelūdz vai nesaņem norādījumus attiecībā uz savu pienākumu pildīšanu no kādas iestādes ārpus Organizācijas. Katra Līgumslēdzēja valsts apņemas pilnībā ievērot personāla pienākumu starptautisko raksturu un necenšas ietekmēt kādu savu valstspiederīgo attiecībā uz viņa pienākumu pildīšanu.
Neaizskaramība un privilēģijas
Katra līguma valsts apņemas, cik iespējams saskaņā ar tās konstitūciju piešķirt Padomes priekšsēdētājam, Ģenerālsekretāram un pārējam Organizācijas personālam tādus atbrīvojumus un privilēģijas, kādi piešķirti atbilstošam citu publisku starptautisku organizāciju personālam. Ja noslēdz vispārēju starptautisku nolīgumu par starptautisku civildienesta ierēdņu atbrīvojumiem un privilēģijām, tad Padomes priekšsēdētājam, Ģenerālsekretāram un pārējam Organizācijas personālam tās ir jāpiešķir.
Budžets un izdevumu sadale
Padome iesniedz Asamblejai gada budžetu, gada kontu pārskatus un visu ieņēmumu un izdevumu aprēķinus. Asambleja balso par budžetu, izdarot visus grozījumus, kurus tā uzskata par lietderīgiem, izņemot izmaksas, kuras atsevišķas valstis iegulda savu kopīgo aģentūru veidošanā un uzturēšanā, kā tas ir paredzēts Čikāgas konvencijā.
Balss tiesību apturēšana
Asambleja var apturēt jebkuras līguma valsts balsstiesības Asamblejā un Padomē, ja tā saprātīgā termiņā nenokārto savas finanšu saistības ar Organizāciju.
Torihosa—Kārtera līgumi
Torihosa—Kārtera līgumi ir divi starp ASV un Panamu 1977. gadā noslēgti līgumi, ar kuriem tika atcelts agrākais 1903. gada Heja—Bunau—Varila līgums. Saskaņā ar Torihosa—Kārtera līgumiem no 1979. gada Panamas kanāla zona pārgāja abu valstu kontrolē, savukārt 1999. gada 31. decembrī ASV pameta Panamu, nododot kanāla zonu Panamas kontrolē.
1903. gadā tika noslēgts Heja—Bunau—Varila līgums, saskaņā ar kuru amerikāņi "uz mūžīgiem laikiem" ieguva Panamas kanāla celtniecības un ekspluatācijas tiesības, kā arī neierobežotu kontroli pār Panamas kanāla zonu. Lai arī panamieši ilgstoši tiecās pārskatīt minēto vienošanos, tikai 1960. gados, pēc vairākiem panamiešu nemieriem un demonstrācijām, starp ASV un Panamu aizsākās sarunas par turpmāko kanāla zonas likteni. Neskatoties uz to, ka 1967. gadā tika parakstīta jauna vienošanās, tā tomēr netika ratificēta Panamas parlamentā.
Jaunas sarunas par starpvalstu līgumu noslēgšanu norisinājās no 1977. gada 15. februāra līdz 10. augustam. 1977. gada 7. septembrī ASV prezidents Džimijs Kārters un Panamas premjers Omārs Torihoss parakstīja jaunos līgumus. Panama ratificēja līgumus referendumā 1977. gada 23. oktobrī, kurā divas trešdaļas no 96% balsstiesīgajiem panamiešiem nobalsoja par ratifikāciju. Savukārt, neskatoties uz atsevišķu republikāņu senatoru iebildumiem, līgumi 1978. gada 16. martā un 18. aprīlī tika ratificēti arī ASV Senātā.
1701. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1701. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Zviedru okupētais Piltenes apgabals bija personālūnijā ar Kurzemes un Zemgales hercogu, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā. Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.
Notikumi
1701. gada 19. jūlijā Pārdaugavā notika Daugavas kauja. Apvienotais Saksijas, Kurzemes un Krievijas karaspēks Oto Arnolda fon Paikula un hercoga Frīdriha Vilhelma vadībās izvietojās Daugavas kreisajā krastā no Spilves pļavām līdz Katlakalnam. Zviedru kājnieki dūmu aizsegā pārcēlās pāri Daugavai un spējā triecienā sakāva sakšus un krievus, kas bija spiesti atkāpties. Karalis Kārlis XII viegli ieņēma Kurzemes un Zemgales hercogistes galvaspilsētu Jelgavu, hercogs Frīdrihs Vilhelms kopā ar ģimeni aizbēga uz Prūsiju. 1701. gada oktobrī zviedri izveidoja karaspēka ziemas nometni Virgā pie Liepājas.
Kukujeva
Kukujeva ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 284 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Mazais Kurmas ezers.
Ilzas ezers (Mākoņkalna pagasts)
Ilzas ezers (arī Ilzas II ezers, Ilzes ezers) ir subglaciālas izcelsmes caurteces ezers Rēzeknes novada Mākoņkalna pagastā. Izvietojies pagasta dienvirietumos meža masīvā starp Ilzas un Rabovas sādžām. Krasti zemi, vietām stāvi, slīpi, dibens — dūņains, siekstains, dūņu slānis ap 2—4 m. Ietek 2 grāvji un strauts no Soročkas ezera, iztek grāvis uz Baldu. Mīt asaris, rauda, līdaka, līnis, karūsa, plicis.
Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības vienošanās
Centrāleiropas Brīvās tirdzniecības vienošanās (CEBTV) ir brīvās tirdzniecības telpa, kuru 1994. gadā izveidoja četras Centrāleiropas valstis (Polija, Ungārija, Čehija un Slovākija), kurām pakāpeniski pievienojās Slovēnija, Rumānija, Bulgārija un Horvātija. Pēc to pievienošanās Eiropas Savienībai CEBTV ekonomisko telpu paplašināja uz dienvidaustrumu Eiropas valstīm. Patlaban tajā ietilpst septiņas valstis (Albānija, Bosnija un Hercegovina, Kosova, Ziemeļmaķedonija, Moldova, Melnkalne un Serbija). To ekonomikas ir vairāk vai mazāk integrētas ar Eiropas Savienības valstu ekonomikām un daļa no tām ir ES kandidātvalstis.
Vēsture
Sākotnējā Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanās tika noslēgta 1992. gada 21. decembrī starp Višegrādas grupas valstīm, pie kurām piederēja Polija, Ungārija, Čehu un Slovāku Federatīvā Republika, no kuras vēlāk izveidojās Čehija un Slovākija. Vienošanās stājās spēkā 1994. gada jūlijā. Vēlāk CEBTV pievienojās Slovēnija (1996), Rumānija (1997), Bulgārija (1999), Horvātija (2003) un Maķedonija (2006).
Pēc tam, kad 2004. gadā Polija, Ungārija, Čehija, Slovākija un Slovēnija pievienojās Eiropas Savienībai, arī atlikušās četras CEBTV valstis 2006. gada 6. aprīlī Bukarestē noslēdza vienošanos par citu Dienvidaustrumeiropas valstu uzņemšanu vienošanās zonā. 2007. gada 1. janvārī Bulgārija un Rumānija iestājās Eiropas Savienībā, 2007. gada 26. jūlijā noslēdza jaunu Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanos, kurai pievienojās Albānija, Kosova, Maķedonija, Moldova un Melnkalne, 22. augustā Horvātija, 24. oktobrī Serbija, bet 22. novembrī Bosnija un Hercegovina. Kosovas neatkarības pasludināšanas dēļ pēc 2008. gada ir pārtraukta brīvā tirdzniecība starp Kosovu un Serbiju. 2013. gada 1. jūlijā Horvātija iestājās Eiropas Savienībā.
Vēlēšanās iestāties ES
Starpvaldību sarunas par iestāšanos Eiropas Savienībā notiek ar Albānijas, Maķedonijas Republikas, Melnkalnes un Serbijas valdībām. Kā potenciālās kandidātvalstis, kurām ir solīts uzsākt sarunas par iestāšanos pēc zināmu nosacījumu izpildes, ir Bosnija un Hercegovina, kā arī Kosova. Moldova un Ukraina 2014. gadā noslēdza asociācijas un tirdzniecības līgumu ar Eiropas Savienību.
Krievciems
Krievciems var būt:
Snova
Snova (en) vai Nevada (es) ir sala Dienvidšetlendas salu arhipelāgā Antarktikā. Izvietojusies arhipelāga dienvidrietumos. Ap 5 km platais Mortona šaurums ziemeļaustrumos to atdala no Livingstona salas un Ragidas, bet ap 40 km platais Boida šaurums dienvidaustrumos — no Smita salas. Lielāko daļu salas teritorijas klāj ledājs, kas salas vidienē paceļas virs 250 m vjl. Krasti roboti, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu.
Salu 1819. gada 19. februārī atklāja britu kapteinis Viljams Smits. Salu ap 1820. gadu aptuveni nokartēja amerikāņu vaļu mednieki un nosauca par Monro salu (Monroe Island) vai nu par godu ASV prezidentam Džeimsam Monro, vai arī Natenjela Pālmera kuģim James Monroe. Saukta arī par Prezidenta salu (President Island) vai Bezilholas salu (Basil Hall's Island). Vēlāk aprakstoši nosaukta par Sniega salu (Snow Isle), nosaukumu kartēs tulkojot arī citās valodās, tajā skaitā spāņu (Isla Nevada). 1821. gada janvārī salu atkārtoti atklāja Krievijas Antarktiskā ekspedīcija Fabiāna fon Belinshauzena vadībā un nosauca par Malojaroslavecas salu (остров Малоярославец) par godu 1812. gada kaujas vietai.
Talrids Rullis
Talrids Rullis (dzimis Ventspilī, miris ) bija latviešu tulkotājs.
Studējis Latvijas Universitātes Vēstures un filoloģijas (vēlāk - Filoloģijas) fakultātē. Ar tulkošanu no krievu, baltkrievu un ukraiņu valodas sācis nodarboties 1962. gadā, bet lietuviešu literatūras tulkošanā debitējis 1991. gadā. 2005. gadā saņēmis Literatūras gada balvu par mūža ieguldījumu literatūrā. 2006. gadā Valsts kultūrkapitāla fonda (VKKF) padome piešķīra Talridam Rullim mūža stipendiju.
Talridam Rullim ir būtiski nopelni lietuviešu literatūras popularizēšanā Latvijā — "Tulkojot piecdesmit gadu garumā, atveda mums lietuviešu literatūru," nekrologā raksta Gundega Repše.
2008. gadā Talrids Rullis par profesionāli un mākslinieciski iztulkotiem lietuviešu daiļliteratūras darbiem, kā arī ilgstošu un nozīmīgu pašaizliedzīgu darbu, popularizējot lietuviešu literatūru Latvijā, saņēma Sv. Hieronīma prēmiju, ko piešķir Lietuvas Literatūras tulkotāju savienība.
Tulkojumi
Starp Talrida Ruļļa pēdējo gadu nozīmīgākajiem tulkojumiem ir:
Žeremi
Žeremi Sorele Ndžitaps Fotso (fr, dzimis ) ir bijušais Kamerūnas futbolists, spēlējis aizsarga vai pussarga pozīcijā, bijis Kamerūnas futbola izlases dalībnieks.
Savus karjeras spilgtākos posmus Žeremi pavadīja Real Madrid un Chelsea komandās. Ar Real Madrid komandu vienreiz uzvarējis La Liga turnīrā un divreiz ieguvis UEFA Čempionu līgas trofeju. Ar Chelsea komandu Žeremi divas reizes ieguva Anglijas Premjerlīgas čempionu titulu.
Kamerūnas futbola izlases sastāvā aizvadījis 118 mačus un guvis 13 vārtus. 2000. un 2002. gadā ieguvis Āfrikas Nāciju kausa trofeju. Piedalījies 2002. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Racing Bafoussam
Real Madrid
Chelsea
Newcastle United
Kamerūna
Krievciems (Piltenes pagasts)
Krievciems ir valsts adresu reģistrā neiekļauts ciems Ventspils novada Piltenes pagastā. Izvietojies pagasta austrumos 9,7 km no pagasta centra Piltenes, 34 km no novada centra Ventspils un 168,7 km no Rīgas.
Viljams Holands
Viljams Džozefs "Bills" Holands (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 400 metru skriešanas distancē 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja trijās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās, no kurām vienā izcīnīja olimpisko medaļu. Šo medaļu viņš ieguva 400 metru skriešanā, kur viņa rezultāts bija 49.6 sekundes. Viņš piekāpās savam tautietim Maksvelam Longam tikai par 0.2 sekundēm. 200 metru skriešanā finālā viņš ieguva 4. vietu. Viņš startēja arī 60 metros, taču šajā disciplīnā viņš priekšskrējienā ieguva trešo vietu un fināla skrējienam nekvalificējās.
Neīstā madara
Neīstā madara (Galium spurium) ir mainīga izskata augu suga rubiju dzimtas madaru ģintī, kurai ir izdalītas vairākas pasugas. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā.
Neīstā madara ir izplatīta dārzos, tīrumos, nezālienēs, ceļmalās un dzelzceļu uzbērumos.
Morfoloģija
Neīstā madara ir viengadīgs, 10—70 cm augsts lakstaugs ar šķautņainu, gulošu vai kāpelējošu stublāju. Uz stublāja šķautnēm, lapu malām un lapu apakšpusēm ir āķveidīgi dzeloņi.
Lapas ir izvietotas neīstā mieturī pa 6—10, tās ir lineāri lancetiskas, 2—4 cm garas un 0,2—0,5 cm platas ar visplatāko punktu lapu vidū. Lapas galā ir dzeloņsmaile.
Ziedi ir sīki un zaļgandzelteni, tie izvietoti saliktos divžuburoņos stublāja galotnē un lapu žāklēs.
Augļi ir riekstiņu skaldauglī izvietoti riekstiņi, kuri, atkarībā no pasugas, ir klāti ar īsiem, skarbiem un atliektiem sarveida matiņiem (G.s. var. vaillantii) vai gludi un kaili (G.s. var. spurium). Zied no jūnija līdz septembrim.
Marks Madio
Marks Madio (fr; dzimis Renazē) ir bijušais profesionālais Francijas šosejas riteņbraucējs, divkārtējs Parīze—Rubē uzvarētājs. Viņš piedalījās arī individuālajā braucienā 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 1994. gadā viņš beidza sportista karjeru un šobrīd ir  komandas sporta direktors.
2008. gadā viņš saņēma Goda Leģiona ordeni. To pasniedza tābrīža prezidents Nikolā Sarkozī Elizejas pilī Parīzē.
Viņam ir jaunākais brālis Ivons Madio, kas arī bija profesionāls riteņbraucējs un Francijas čempions.
Iglulika
Vēsture
Arheoloģiskie pētījumi liecina, ka inuiti un to priekšteči Iglulikas salā mituši kopš 4000 gadu tālas senatnes. Pirmie kontakti ar eiropiešiem bija 1822. gadā, kad Iglulikā ziemoja britu ekspedīcija Viljama Perija vadībā. Vēlākos gados Igluliku apmeklēja citas Arktikas izpētes ekspedīcijas.
1937. gadā Iglulikā nodibināja Romas katoļu misiju un 1939. gadā arī Hudson's Bay Company faktoriju. 1960. gados Iglulikā izveidoja skolu, policijas posteni un feldšeru punktu; sāka veidoties reģionāls centrs, uz kuru pārcēlās inuiti no apkārtnē izkaisītajām apmetnēm.
Infrastruktūra
Ciemā ir pamatskola, vidusskola, Arktikas koledžas filiāle, ambulance, sporta centrs, katoļu un anglikāņu dievnami, vairāki veikali un viesnīcas, lidosta. Kopš 1975. gada darbojas Iglulikas pētniecības centrs.
Pio no Pjetrelčinas
Svētais Pio no Pjetrelčinas pazīstams kā Tēvs Pio; dzimis kā Frančesko Fordžone , miris ) bija itāļu kapucīniešu mūks. Viens no ticīgajiem ar stigmātiem.
Dzimis nelielā Kampānijas pilsētā, bet lielāko daļu mūža nodzīvojis Apūlijas pilsētā Sandžovanni Rotondo, kas tagad izvērtusies par viņa svētvietu. No 1907. gada - kapucīniešu mūks. Pēc tēva Pio piekritēju pārliecības dzīves laikā veicis daudzus brīnumus. Tēva Pio stigmātus pārbaudīja vairāki mediķi, kuri nenonāca pie slēdziena par stigmātu izcelsmi. Katoļu baznīca iesākumā skeptiski raudzījās uz tēva Pio darbību, no 1922. līdz 1933. gadam viņš faktiski tika atstādināts no publiskas darbības. Tomēr tēva Pio slava auga, pie viņa nāca svētceļotāji, un baznīca mainīja savu nostāju. Kanonizēts 2002. gadā.
Stīvens Džonta
Stīvens Džonta (Stephen Gionta; dzimis 1983. gada 10. oktobrī) ir bijušais amerikāņu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 301 spēli Nacionālajā hokeja līgas klubos Ņūdžersijas "Devils" un Ņujorkas "Islanders".
Viņa brālis Braiens arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Pēc četrām NCAA čempionātā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Džonta sāka 2005.—2006. gada sezonas otrajā pusē AHL kluba Olbani "River Rats" rindās. No 2006. līdz pat 2010. gadam uzbrucējs spēlēja Lovelas "Devils" rindās.
2010.—2011. gada sezonā kā komandas kapteinis spēlēja Olbani "Devils" rindās, sezonas gaitā aizvadot arī 12 spēles NHL kluba Ņūdžersijas "Devils" sastāvā. 2011.—12. gada regulārajā sezonā NHL Džonta aizvadīja tikai vienu spēli, taču izslēgšanas kārtas komandas sastāvā laukumā devās 23 spēlēs. 2012.—13. gada sezonā hokejists jau bija izcīnījis vietu "Devils" pamatsastāvā, tās rindās spēlējot līdz 2016. gada vasarai. No 2016. līdz 2019. gadam Džonta aizvadīja 31 spēli Ņujorkas "Islanders" rindās, taču 2019. gada vasarā noslēdza karjeru.
Kulakiški
Kulakiški ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 293 km attālumā no Rīgas.
Stīvens Džonta
Spēlētāja karjera
ASV hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļas 2013. gada Pasaules čempionātā.
Sombatheja
Sombatheja (hu, ) ir pilsēta Ungārijas rietumos, netālu no robežas ar Austriju. Sombatheja ir Vašas meģes administratīvais centrs. 2015. gadā Sombathejā dzīvoja 77,9 tūkstoši iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir desmitā lielākā Ungārijas pilsēta.
Vēsture
. Senās Romas laikā te atradās 296. gadā dibinātās Pirmās Panonijas provinces (Pannonia Prima) administratīvais centrs Savarija (Savaria, Sabaria). Caur pilsētu gāja cauri Dzintara ceļš, kas savienoja Baltijas jūru ar Romu.
Kausveida mukocīts
Kausveida mukocīts ir sekretējoša cilindriska epitēlija šūna, kuras galvenā funkcija ir olbaltumvielu — mucīnu — sekrēcija. Mucīni ir galvenais gļotu komponents. Kausveida mukocīti ir sastopami dažādos orgānu epitēlijos, piemēram, elpvadā, bronhos, zarnās. Retos gadījumos no kausveida mukocītiem var veidoties kausveida mukocītu karcinoīds.
Uzbūve
Kausveida šūnas ir pielāgojušās vielu sekrēcijai. Tās galotnē ir izvietotas mucīna granulas, kas atrodas blakus Goldži kompleksam. Atkarībā no tā, kur izvietoti mukocīti, atšķiras arī mucīnu veids, piemēram MUC2 ir sastopams zarnās, bet MUC5AC, MUC5B — elpceļos. Histoloģiskajos krāsojumos ar hemotoksilīnu un eozīnu šūnas izskatās gaišas, jo granulu vielas tiek izskalotas ārā preparātu pagatavošanas laikā. Toties tās krāsojas rozā PAS krāsojumā.
1702. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1702. gada notikumi Latvijā''', kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Zviedru okupētais Piltenes apgabals bija personālūnijā ar Kurzemes un Zemgales hercogu, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā. Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.
Notikumi
1702. gada janvārī zviedru karaspēks no ziemas nometnes Virgā pārvietojās uz Lietuvu, bet 23. martā iebruka Polijā. Polijas-Lietuvas kopvalsts valdība bija gatava atteikties gan no Latgales, gan no Kurzemes un Zemgales hercogistes.
1702. gada 18. jūlijā ap 40 000 vīru liels Krievijas caristes karaspēks Borisa Šeremetjeva vadībā kaujā pie Omuļiem sakāva ap 5700 vīru lielo Volmāra fon Šlipenbaha komandēto Zviedru Vidzemes karaspēka vienību. Pēc šis uzvaras krievu karaspēks izpostīja Vidzemi.
Lagzdiena
Lagzdiena (arī Lagzdiene, agrāk Lagzdene) ir ciems Ventspils novada Piltenes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 8 km no pagasta centra Piltenes, 31,8 km no novada centra Ventspils un 182,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies starp Ventas upi un autoceļu V1309 (Piltene–Zlēkas). Veidojusies ap vēsturisko Lagzdienas muižu (Gut Laxdienen).
1111. gads
1111. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Ašbērtona
Ašbērtona – upe Austrālijas ziemeļrietumos, Rietumaustrālijas štatā. Garums 640 km, baseina platība 66 850 km².
Sākas Oftalmijas grēdas dienvidu nogāzē, ap 100 km uz dienvidiem no Ņūmenas, plūst pa dziļu ieleju sākumā dienvidrietumu, pēc tam ziemeļrietumu virzienā, ietek Indijas okeānā netālu no Eksmutas līča, ap 20 km uz dienvidrietumiem no Onslovas. Tek pa sausu apvidu, gandrīz visā garumā (izņemot 5 km posmu pie ietekas) regulāri izžūst. Tek tikai pēc spēcīgām lietusgāzēm, dažkārt pārplūst līdz vairāku kilometru platumam. Vidējais nokrišņu daudzums Ašbērtonas baseinā svārstās no 25 līdz 686 mm gadā. Lielākās pietekas – Hārdija (Hardey), Henrija (Henry) un Dakkrīka (Duck Creek).
Aksels Munte
Viņa grāmata "Stāsts par Sanmikelu” (1929) izdota vairāk nekā 45 valodās, latviešu valodā to tulkojusi Vizma Belševica.
Dzīvesgājums
Aksels Munte dzimis 1857. gada 31. oktobrī Oskarshamnas (Kalmaras lēne) aptiekāra ģimenē. 1874. gadā uzsāka medicīnas studijas Upsālas Universitātē, bet pēc pāris gadiem plaušu tuberkulozes dēļ bija spiests studijas pārtraukt un doties ārstēties uz Kapri salu netālu no Neapoles. Pēc atveseļošanās Munte turpināja studijas Monpeljē un Parīzes universitātē pie neirologa un psihoterapeita Žana Martēna Šarko. 23 gadu vecumā kļuva par ārstu Parīzē un ātri ieguva popularitāti, tomēr saglabāja iejūtību pret nabadzīgiem pacientiem, kurus ārstēja bez maksas. 1884. gadā Munte ārstēja holēras slimniekus epidēmijas laikā Neapolē. 1887. gadā viņš iegādājās ipašumu Villa San Michele Anakapri pie Sanmikelas baznīcas Kapri salā, kurā atradās drupas, kuru vēsture saistījās ar Senās Romas laikiem. Munte aizrāvās ar šīs vietas vēsturi, viņš organizēja darbus vēsturiskās vietas atjaunošanai un labiekārtošanai. Šim darbam viņš veltīja lielu daļu no sava turpmākā mūža. Lai iegūtu naudu būvniecības turpināšanai, 1890. gadā Munte atvēra savu privātpraksi netālu no Spāņu kāpnēm Romā.
1908. gadā viņš kļuva par Zviedrijas karalienes Viktorijas ārstu, kura atkārtoti veseļojās Kapri salā. 1910. gadā viņš iegādājās vasarnīcu mežā pie Siljana ezera Zviedrijā.
Pirmā pasaules kara laikā Munte, kas bija precējies ar anglieti, pieņēma Lielbritānijas pilsonību un dienēja britu armijas medicīniskajā daļā. Šajā laikā tapa viņa pirmā grāmata "Sarkanais Krusts, Dzelzs krusts" (Red Cross, Iron Cross). Acu slimības dēļ viņš bija spiests pamest Kapri salu un pārcelties uz Zviedriju, kur angliski uzrakstīja atmiņu un dzīves filozofijas grāmatu "Stāsts par Sanmikelu" (The Story of San Michele). Pēc izdošanas 1929. gadā tā kļuva par vienu no vispopulārākajām 20. gadsimta grāmatām. Veiksmīgas acu operācijas rezultātā viņš daļēji atguva redzi un atkal atgriezās savā Sanmikelas villā Anakapri.
Otrā pasaules kara laikā Munte 1942. gadā pieņēma Zviedrijas karaļa Gustava V uzaicinājumu un apmetās uz dzīvi Stokholmas karaļa pilī. Miris 1949. gada 11. februārī Stokholmā.
Juri Tīlemanss
Juri Tīlemanss (Youri Tielemans; dzimis ) ir Beļģijas futbolists, pussargs, Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Aston Villa sastāvā.
Iepriekš spēlējis Beļģijas komandā Anderlecht, Ligue 1 klubā AS Monaco un Anglijas Premjerlīgas komandā Leicester City.
Sasniegumi
Anderlecht
Leicester City
Individuālie sasniegumi
Kuljakana
Kuljakana (es), oficiāli Kuljakana Rosalesa (es) ir pilsēta Meksikā, Sinaloas štata administratīvais centrs un lielākā pilsēta. 2015. gadā pilsētā dzīvoja 785 800 iedzīvotāji.
Cilvēki
Kuljakanā dzimuši:
IK kods
IK kods ir skaitlis, kas norāda elektroiekārtas aizsardzības pakāpi pret mehāniskiem triecieniem. Eiropas standartizācijas komisijas standarts EN 62262, vai internacionālais standarts IEC 62262 (2002) ar IK koda palīdzību definē iekārtas aizsardzību pret mehāniskiem triecieniem. IK kods tika 1995. gadā definēts (un 1998. gadā labots) kā Eiropas standarts BS EN 50102. Pēc standarta globālas atzīšanas, tas tika pārsaukts par EN 62262.
Pirms IK koda ieviešanas, aizsardzību pret triecieniem dažreiz norādīja kā 3. ciparu IP kodā, piemēram IP66(9), bet koda nestandarta pielietojums bija viens no IK koda ieviešanas iemesliem. Standarts stājās spēkā 1995. gada oktobrī, ar pārejas laiku līdz 1997. gada aprīlim.
EN 62262 definē kā, testējot mehāniskās aizsardzības pakāpi, iekārtām ir jābūt stiprinātām, kādam ir jābūt atmosfēras spiedienam, triecienu skaitu un to vienmērīgu klājumu, testēšanas aparatūras triecienāmuru izmēru, izskatu, materiālu, utt.
* Aizsardzības nav
Alašas autonomija
Alašas autonomija (kk; ru) jeb Alašorda (kk) bija pašpasludināta valsts mūsdienu Kazahstānas teritorijā, kas pastāvēja no 1917. līdz 1919. gadam. Galvaspilsēta bija Semipalatinska (mūsdienās Semeja), tai laikā saukta par "Alaškalu" (Alašpili).
Spēki
1917.—1919. gadā Alašordas pieprasītajā teritorijā darbojās vai to būtiski ietekmēja šādi pamatspēki:
Izveide
Alašas autonomija kazahu inteliģences kongresā tika publiski pasludināta Orenburgā 1917. gada decembrī, taču tolaik tā pastāvēja tikai vārdos. Kazahstānu kontrolēja antikomunistiskā Baltā armija, dažādi vietējas nozīmes bruņoti pusbandītiski grupējumi un vēl cara valdības ieceltais administrators, kurš noturēja formālo varu, līdz Sarkanā armija 1919. gadā pārņēma kontroli pār teritoriju. Alašas autonomijas vadītāji izveidoja valdību — Alašordu un paziņoja par nolūku radīt 25 000 vīru lielu miliciju.
Kulakova (Ķepovas pagasts)
Kulakova ir ciems Ķepovas pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
Alašas autonomija
Izveide
Formāli deklarētais Alašas autonomijas izveides motīvs bija Krievijas republikas krišana pusotru mēnesi iepriekš un nevēlēšanās pieļaut anarhiju. Tomēr izvairīties no anarhijas un radīt plānoto "visu kazahu atzītu stingru roku" neizdevās. Neviens no apkārtējiem spēkiem nebija ieinteresēts patstāvīgas kazahu valsts eksistencē, un pašu kazahu organizācijas līmenis bija nepietiekams, lai izcīnītu neatkarību saviem spēkiem. Turklāt pretrunas partijas iekšienē (divi no līderiem, Baitursinovs un Dulatovs, sākotnēji iestājās par pilnīgu neatkarību, kamēr Bukeihanovs bija par autonomiju Krievijas sastāvā) un pozīcijas biežās maiņas atkarībā no ārējās situācijas neļāva uzturēt pastāvīgu politisko kursu.
Vairums ievēlētās Alašordas valdības locekļu pēc profesijas bija juristi, kuri bija nākuši no dažādām kazahu ciltīm, tomēr visvairāk bija pārstāvēti argini — visdaudzskaitlīgākā kazahu cilts, kura arī agrāk bija devusi valdošo grupu pārstāvjus ne tikai kazahu zemēs, bet arī Krimā un tagadējā Uzbekistānā, un tikpat internacionālie naimani ar senām pašpārvaldes tradīcijām. Pats valdības vadītājs A. Bukeihanovs bija čingizīds jeb Čingishana pēctecis, kas tjurku tautu acīs piešķīra viņam lielāku varas leģitimāciju.
Alašas valdības jeb Alašordas sastāvā bija 25 locekļi (10 vietas bija atvēlētas nekazahiem) un 15 kandidāti. Tā izveidoja īpašu izglītības komisiju un sāka organizēt milicijas pulkus kā savus bruņotos spēkus.
1918. gada sākums — sarkano pārsvars
Līdz 1918. gada martam teritoriju pamazām pārņēma lielinieki un viņu tābrīža sabiedrotie kreisie eseri, bieži vien mierīgu vēlēšanu ceļā — iedzīvotāju vairums neredzēja spēku, kas varētu stāties viņiem pretīm. Alašorda veidoja savu jātnieku miliciju ar Orenburgas balto kazaku atamana Dutova atbalstu, taču process ritēja lēni un neefektīvi. Turklāt jau mēnesi pēc Alašordas radīšanas Orenburgu ieņēma sarkanie un viņiem nācās doties prom uz dienvidiem.