cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Burn (Nine Inch Nails dziesma)
"Burn" ir amerikāņu industriālā roka projekta Nine Inch Nails reklāmsingls. Tas ir viens no retajiem NIN izdevumiem, kam nav sava Halo numura. "Burn" sākotnēji tika izdots filmas "Dzimuši slepkavas" oficiālajā skaņu celiņā, bet vēlāk arī iekļauts desmitās gadadadienas The Downward Spiral seciālā Deluxe Edition pārizdevumā.
Sprogkāji
Sprogkāji (Cirripedia) ir tekostraku apakšklases infraklase. Sprogkāji pārsvarā ir jūras formas (retāk dzīvo iesāļūdeņos). Tie pieaugušā stāvoklī ir piestiprinājušies pie substrāta un nevar aktīvi pārvietoties. Neparazītiskie sprogkāji piestiprinās pie zemūdens klintīm un akmeņiem, bet dažos gadījumos pie jūrā peldošiem priekšmetiem, piemēram, pie kuģu zemūdens daļām. Parazītiskie sprogkāji, kas pieder pie sakņgalvju apakškārtas, sasnieguši galēju vienkāršotības pakāpi ārējā uzbūvē un parazitē uz augstākajiem vēžiem. Sakarā ar sēdošo dzīves veidu sprogkāji pilnīgi kļuvuši par hermafrodītiem.
Par sprogkāju piederību pie vēžveidīgajiem liecina to attīstība: tiem ir nauplija un metanauplija kāpura fāzes. Sprogkājvēži pieaugušā fāzē visvairāk ir novirzījušies no vēžveidīgo tipiskās uzbūves, tāpēc sākotnēji bija problēmas sprogkāju izpētē. Cietā kaļķa čaula, pastāvīgs sēdošs dzīvesveids un vēžveidīgo ārējo morfoloģisko īpašību trūkums traucēja to sistemātiskā stāvokļa noteikšanu. Pat tāds izcils zoologs kā Ž. Kivjē pieskaitīja sprogkājus pie moluskiem. Lamarks uzskatīja sprogkājus par pārejas formu starp tārpiem un moluskiem. Tikai 1830. gadā, kad tika izpētīti sprogkāju kāpuri, kas morfoloģiski ir līdzīgi citiem vēžveidīgo kāpuriem, tika pierādīta sprogkāju piederība pie vēžveidīgajiem.
Sistemātika
Pasaulē ir zināmas ap 1220 sprogkāju sugas.
Infraklase
Mugurkaulnieki
Mugurkaulnieki (Vertebrata) vai galvaskausaiņi (Craniata) — hordaiņu apakštips. Dominējošā (līdz ar kukaiņiem) dzīvnieku grupa gan uz zemes, gan gaisā.
Visus pārējos dzīvniekus reizēm iedala nesistemātiskā grupā — bezmugurkaulniekos. Šī termina lietošanu attaisno tikai tā svarīgā loma, kādu pilda mugurkaulnieki dzīvnieku valstī, jo citādā ziņā bezmugurkaulnieku grupa apvieno organismus, kam savā starpā nav nekā kopīga.
Raksturojums
Mugurkaulnieki — augstākais hordaiņu apakštips. Atšķirībā no pārējiem apakštipiem, kuriem raksturīgs mazkustīgs dzīves veids, pasīva barības uzņemšana kopā ar ūdens plūsmu, kā arī pasīva vairošanās, periodiski izsviežot dzimumproduktus tieši ūdenī neatkarīgi no pretējā dzimuma klātbūtnes, mugurkaulnieki aktīvi meklē gan pretējā dzimuma īpatņus, gan barību, kuru satver ar mutes orgāniem. Šīs svarīgākās galvaskausaiņu bioloģiskās atšķirības no zemākajiem hordaiņiem arī nosaka to augstākā attīstība, kas izpaužas galvenokārt pilnīgāk izveidotajos maņu un kustību orgānos, kuri palīdz sameklēt pretējā dzimuma īpatņus un barību, un augstāk attīstītajās galvas smadzenēs, kas uztver no maņu orgāniem kairinājumus un regulē visa ķermeņa sarežģītās reakcijas. Savukārt maņu orgānu, galvas smadzeņu un mutes aparāta attīstība noteica galvaskausa attīstību, kuram ir divi galvenie nodalījumi: galvaskausa kapsula, kas ir maigo galvas smadzeņu un maņu orgānu aizsargs, un kustīgais viscelārais skelets, kurš balsta zarnu trakta priekšējo daļu, it īpaši mutes aparātu.
Hordu nomainīja skriemeļi, kuru augšējie loki kopumā veido muguras smadzeņu kanālu — drošu aizsargu muguras smadzenēm, bet apakšējie loki kopā ar ribām — iekšējo orgānu aizsargu. No vēdera asinsvada norobežotā sirds, kas enerģiski dzen pa ķermeni asinis, un sarežģītas uzbūves nieres, kuras pastiprināti izdala šķidros vielmaiņas produktus, kāpina visa organisma dzīvības norises.
Šīs augstākās organizācijas iezīmes radīja priekšnoteikumus mugurkaulnieku plašai izplatībai un to iekļūšanai visās dzīves sfērās. Šis apstāklis, kā arī mugurkaulnieku lielais sugu skaits un daudzveidība dara tos par svarīgu ģeogāfiskās vides faktoru. Mugurkaulnieki parādījās ordovikā, bet jurā jau eksistēja visas zināmās mugurkaulnieku klases. Pašlaik ir ap 40 tūkst. mugurkaulnieku sugu.
Sistemātika
Vispārpieņemtā klasifikācija sagrupē mugurkaulniekus septiņās klasēs, balstoties uz anatomisku un fizisku pazīmju interpretāciju. Šī klasifikācija ir visbiežāk sastopama mācību grāmatās, pārskatos, nespecializētos un populāros darbos.
Mugurkaulnieku apakštips (Vertebrata)
Sastādīti ir arī citi veidi kā klasificēt mugurkaulniekus, it īpaši ar uzsvaru uz seno abinieku un rāpuļu filoģenēzi.
(†) — izmirušu organismu grupa.
Dabrelis
Dabrelis (latīniski: senior terrae Dabrelis, miris 1211. gadā) bija Turaidas līvu zemes Gaujas kreisā krasta ("Dabreļa daļas") vecākais, kas piedalījās krusta karos Līvzemē un Igaunijā (1206-1211).
Patriks Tūresens
Patriks Tūresens (dzimis Oslo) ir norvēģu hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, Norvēģijas hokeja izlases spēlētājs. Pašlaik (2020) pārstāv Norvēģijas čempionāta vienībā Storhamar.
Dabrelis
Dabreļa parvaldītā teritorija
Dabreļa daļa ir tās Turaidas zemes, kas atradās Gaujas kreisajā krastā. Dabreļa pils atradusies t.s. Lībju kalnā, kas ir pilskalns ar 75x90 m lielu laukumu un 8 m augstu valni (Ernests Brastiņš, 1930). Pilskalnu vēl 1442. gadā dēvēja par Līvu jeb Lībju kalnu (Lieffse bergk, mons Liffen), kas atrodas Siguldā pie Vējupītes gravas. Dabreļa pils Satesele ir šajā teritorijā vienīgais vēlā dzelzs laikmeta pilskalns, no kura tikai 1,5 km attālumā ordenis uzcēla Siguldas pili. Satesele viduslaikos kļuva par centru draudzei, kas bez Siguldas apkārtnes ietvēra arī Allažus un Vangažus, kur arī konstatējami 12./13.gs. atradumi (Busch, 1862; Tõnisson, 1974).
Patriks Tūresens
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Tūresens sāka 1999.—2000. gada sezonā, debitējot Norvēģijas hokeja līgas kluba Storhamar rindās. 2001.—02. un 2002.—03. gada sezonas hokejists aizvadīja QMJHL, taču tad pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam Djurgårdens IF, tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas.
Dabrelis
Indriķa hronika par Dabreli
1206. gads: "Pēc tam rīdzinieki, atcerēdamies visas pārestības, ko viņiem bija nodarījuši turaidieši, kuri vēl joprojām bija pagāni, kā arī to, ka šie jo bieži bija lauzuši mieru, atsauca sev palīgā zemgaļus, lai atriebtos ienaidniekiem. Zemgaļi allaž bija naidā ar turaidiešiem un tāpēc priecājās par to un nāca, ap trīs tūkstoši vīru, ar savu vadītāju Viestardu rīdziniekiem pretī. Viņi aizgāja līdz Gaujai, sadalīja savu karaspēku un piešķīra Kaupo, karaspēka vadonim, pusi no tā, jo viņš, atgriezies no Romas, bija kļuvis ļoti uzticams un, līvu vajāts, bija atbēdzis pilsētā un dzīvoja kristiešu vidū gandrīz visu to gadu. Karaspēka otru pusi viņi virzīja uz Dabreļa daļu.
Patriks Tūresens
Spēlētāja karjera
2006.—07. gada sezonu Tūresens aizvadīja NHL kluba Edmontonas "Oilers" rindās. 2007.—08. gada sezonas otrajā pusē hokejists tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers", taču vasarā norvēģis atgriezās Eiropā, pievienojoties Šveices hokeja līgas klubam HC Lugano.
Dabrelis
Indriķa hronika par Dabreli
[..] Kad līvi Gaujas otrā krastā, Dabreļa pilī, redzēja paceļamies dūmus un uguni un Kaupo pili degam, viņi baidījās, ka ar viņiem un viņu pili varētu notikt kaut kas līdzīgs; viņi savāca visus pilī, uzkāpa uz aizsargsienas, sagaidīja savus ienaidniekus un, kad tie atnāca, ļoti drosmīgi tiem pretojās. Viņus iedrošināja un iedvesmoja Dabrelis, viņu vecākais, tāpat kā reiz filistieši, sacīdami: “Esiet stipri, filistieši, un cīnieties, lai jums nebūtu jākalpo ebrejiem!” Bet krustneši ar zemgaļiem uzbruka pilij augu dienu, taču ieņemt to nespēja, un daži no viņiem, kas nelielā skaitā mēģināja uzkāpt no otras puses, pameta tur, līvu nogalinātus, piecus savējos. Redzēdami, ka pils ir stipra un neieņemama, viņi atkāpās no tās un, izlaupīdami zemi, atgriezās pie savējiem; atceļā viņi ar visu karaspēku apstājās pie Rīgas un sadalīja visu atvesto kara laupījumu. Bet bīskaps pateicās Dievam un priecīgu prātu aizsūtīja zemgaļus atpakaļ uz viņu zemi".
Patriks Tūresens
Spēlētāja karjera
2009. gada vasarā hokejists noslēdza līgumu ar KHL vienību Ufas "Salavat Julajev". 2010.—11. gada sezonā Tūresens izcīnīja Gagarina kausu. Pēc sezonas beigām Patriks pievienojās Sanktpēterburgas SKA. SKA rindās aizvadīja četras sezonas, 2015. gadā otro reizi izcīnot Gagarina kausu. 2015.—16. gada sezonu aizvadīja Djurgårdens IF, taču tad Tūresens pievienojās Šveices hokeja līgas vienībai Cīrihes "Lions".
Dabrelis
Indriķa hronika par Dabreli
1210.-1211. gads: "Kad pienāca tā Kunga dzimšanas svētki un ziema pieņēmās bargumā, rīdzinieku vecākie apziņoja visu Līvzemi un Letiju un visas pilis pie Daugavas un Gaujas, lai visi ierodas un ir gatavi atmaksāt igauņu pagāntautām. Un vēsts par to sasniedza Pleskavu, kurai tobrīd ar mums bija miers, un mūsējiem palīgā ieradās milzīgs pulks krievu. Un ieradās zemes vecākie Rūsiņš un Kaupo, kā arī Ninnus un Dabrelis ar citiem un virzījās rīdziniekiem un krustnešiem pa priekšu, un aiz tiem uz Metsepoli sekoja viss karaspēks. Saņēmuši ķīlniekus no līviem, kurus uzskatīja par neuzticamiem, viņi devās tālāk uz jūru un, iedami dienu un nakti pa taisno ceļu gar jūru, sasniedza pirmo novadu, kas saucas Sontagana. [..]
Un visā Līvzemē izcēlās liela sērga; cilvēki sāka slimot un mirt, un apmira tautas lielākā daļa, sākot ar Turaidu, kur pagānu līķi gulēja neapbedīti, līdz Metsepolei un tālāk uz Idumeju līdz letiem un Cēsīm; un nomira vecākie, vārdā Dabrelis un Ninnus, un daudzi citi. Arī Sakalā un Ugaunijā un pārējos Igaunijas apgabalos uzkrita lielās miršanas posts, un daudzi, kas bēgdami bija izvairījušies no zobena cirtiena, nevarēja izvairīties no rūgtās nāves sērgā".
13. gadsimta Latvijas nominālie un faktiskie valdnieki Dabreļa laikā
Atbilstoši viduslaiku politiskajām tradīcijām katrai Senlatvijas zemei bija savs faktiskais valdnieks, kas atradās vasaļattiecībās ar savu feodālo senioru. Pakļaujoties savam senioram, vasalis ieguva savu zemi, vai daļu no tās atpakaļ kā lēni. Turaidas vecākais sākotnēji bija Polockas kņaza Valdemāra vasalis, bet pēc padošanās Livonijas bīskapam Albertam viņš kļuva par Alberta vasali, pretī saņemot savu pilsnovadu kā lēni. Saskaņā ar Jersikas miera līgumu Polocka 1212. gadā atteicās no pretenzijām uz Līvzemi.
Inženieris
Inženieris ir profesionāls inženierzinātņu speciālists, kam ir augstākā tehniskā izglītība. Izmantojot zinātņu un matemātikas zināšanas, kā arī izdomu, inženieru uzdevums ir izstrādāt dažādus tehnoloģiskus risinājumus, lai atrisinātu ne tikai tehniskas, bet arī sociālas un ekonomiskas problēmas. Inženieri veido saikni starp zinātnes atklājumiem un to praktisko izmantošanu ikdienas dzīvē.
Žans Marī Gistavs Leklēzio
Žans Marī Gistavs Leklēzio (, dzimis ) ir franču rakstnieks un profesors, kas pazīstams ar savu plašo poētisko valodu un spēju rakstīt par kultūru atšķirībām. Leklēzio ir viens no visvairāk tulkotajiem mūsdienu franču rakstniekiem. 2008. gadā viņš saņēma Nobela prēmiju literatūrā par "jaunu atklāsmju, poētisku piedzīvojumu un juteklīgu baudījumu autoram, cilvēces pētniekam aiz un pāri pašreizējās civilizācijas robežām".
Leklēzio uzauga nelielā ciematā netālu no Nicas. Viņa māte bija francūziete, bet tēvs — anglis. Kā bērns 1947. gadā pavadīja vienu gadu Nigērijā, kur iegūtā pieredze izpaudās 1991. gadā izdotajā pusautobiogrāfiskā darbā Onitsha. 1964. gadā Ēksanprovansas universitātē Leklēzio ieguva maģistra grādu un devās uz Perpiņānas universitāti, kur ieguva doktora grādu.
Leklēzio debijas romāns Le Procès-Verbal ("Pratināšana") iznāca 1963. gadā, kad viņam bija tikai 23 gadi. Par šo darbu saņēma prestižo Renodo balvu. Cits ne mazāk ievērības cienīgs darbs ir 1980. gadā izdotais Désert ("Tuksnesis"). Starp Leklēzio darbiem ir ne tikai romāni un stāsti, bet arī esejas, kritika, bērnu literatūra un memuāri. Latviešu valodā ir izdots viņa noveļu krājums "Aplis".
Mihails Bartaševičs
Biogrāfija
Mihails Bartaševičs ir Latvijas Republikas Augstākās Padomes deputāta Anatolija Bartaševiča dēls, ka arī pašreizēja Rēzeknes domes priekšsēdētāja Aleksandra Bartaševiča jaunākais brālis.
1988. gadā Mihails Bartaševičs pabeidza Rēzeknes 6. vidusskolu, bet 1993. gadā viņš absolvēja Rīgas Tehniskās universitātes Celtniecības fakultāti siltumapgādes, gāzes apgādes un ventilācijas specialitātē. Drīzumā Mihails Bartaševičs sāka strādāt par darbu vadītāju ražošanas firmā „Latgalija”. 1996. gadā Mihails Bartaševičs iestājās Latvijas Būvinženieru savienībā. Tāpat Mihails Bartaševičs ir Latvijas Poļu savienības goda biedrs.
2016. gadā saņēmis Latvijas Pareizticīgās baznīcas Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa III šķiras ordeni.
Politiskā darbība
1997. gadā Mihails Bartaševičs tika ievēlēts Rēzeknes domē no LSP/KSTL saraksta. 2001. gadā viņš atkal tika ievēlēts Rēzeknes domē no PCTVL saraksta. Bet 2005. gadā no TSP saraksta Mihails Bartaševičs netika ievēlēts Rēzeknes domē, kaut arī pēc 9. Saeimas vēlēšanām ieņēma aizgājušā Jāņa Tutina vietu.
Dzimumu līdztiesība
Dzimumu līdztiesība jeb sieviešu un vīriešu vienlīdzīgas tiesības un iespējas ir situācija, kad vīriešu un sieviešu loma sabiedrības attīstībā tiek atzīta par līdzvērtīgu, viņiem tiek piešķirtas vienādas tiesības un vienāda atbildība, nodrošināta vienāda pieeja resursiem un to izmantošanai. Arī vīriešu un sieviešu ieguldījums sabiedrības labā un viņu problēmas tiek uztvertas līdzvērtīgi. Dzimumu līdztiesība ir nozīmīga visās dzīves jomās, un tā attiecas ne vien uz sieviešu, bet arī uz vīriešu tiesībām. Iestājoties par dzimumu līdztiesību, pasaules valstis un virkne organizāciju cenšas panākt, ka persona var baudīt tai garantētās pamattiesības neatkarīgi no dzimuma. Tikpat zīmīgi ir arī izskaust prakses, kas nostāda viena vai otra dzimuma personas salīdzinoši sliktākā situācijā, degradē, noniecina vai kā citādi pazemina personas statusu sabiedrībā, balstoties tikai un vienīgi uz piederību pie noteikta dzimuma.
Dzimumu līdztiesības politika
Pastāv juridiska (de iure) un faktiska (de facto) dzimumu līdztiesība. Nereti pat pie situācijas, kad juridiski sieviešu un vīriešu vienlīdzīgas tiesības un iespējas ir skaidri nostiprinātas, realitātē dzimumu diskriminējošas prakses turpina pastāvēt. Tas ir izaicinājums, ar ko saskaras lielākā daļa pasaules valstu. Biežākās problēmas, kas valstīs tiek risinātas politiskā līmenī, ir:
Papildus minētajem ir virkne citu izaicinājumu - sieviešu tirdzniecība un ekspluatācija, sieviešu un vīriešu veselīgi nodzīvotie gadi un paredzamā mūža ilgums, sieviešu tiesību ierobežošana (piemēram, attiecībā uz piespiedu laulībām, grūtniecību) u.c.
Latvija
Latvijā dzimumu līdztiesības politika tika ieviesta 1999.gadā, par atbildīgo institūciju dzimumu līdztiesības politikas plānošanā un īstenošanā, nosakot Labklājības ministriju. Lai koordinētu dzimumu līdztiesības politikas īstenošanas gaitu, 2010.gadā tika izveidota Dzimumu līdztiesības komiteja. Komitejā tiek pārstāvēti visas nozaru ministrijas, kā arī nevalstiskās organizācijas, sociālie partneri un pašvaldības. Politikas ieviešanai vidēji reizi trijos gados tiek izstrādāts politikas plānošanas dokuments, kurā tiek izvirzīti konlrēti rīcības virzieni, aktualizējot galvenos izaicinājumus attiecīgajā laika periodā, un definējot aktivitātes, ar kuru starpniecību izaicinājumus risināt.
Plānā sieviešu un vīriešu vienlīdzīgu tiesību un iespēju veicināšanai 2018.-2020.gadam izvirzīti četri rīcības virzieni:
Valē kantons
Valē kantons (fr) jeb Vallisas kantons (de) ir viens no Šveices 26 kantoniem, kas atrodas valsts dienvidos. Kantona administratīvais centrs ir Sjona. 1815. gadā tas pievienojās Šveices konfederācijai. Kantons robežojas ar Vo, Bernes, Ūrī un Tičīno kantoniem, kā arī ar Franciju un Itāliju. 2010. gada decembrī kantonā dzīvoja apmēram 313 tūkstoši cilvēku, galvenokārt frančvalodīgie un vācvalodīgie.
Dzimumu līdztiesība
Eiropas Savienība (ES)
Līguma par Eiropas Savienību 2.pantā noteikts, ka "cilvēka cieņu, brīvību, demokrātiju, vienlīdzību, tiesiskumu un cilvēktiesības, tostarp minoritāšu tiesības" ir iespējamas tikai sabiedrībā, kurā līdzās plurālismam, tolerancei, taisnīgumam un solidaritātei pastāv diskriminācijas un atšķirīgas attieksmes aizliegums un sieviešu un vīriešu līdztiesība, papildus 3.pantā ietverot ES apņemšanos apkarot sociālo atstumtību un diskrimināciju, veicināt sociālo taisnīgumu un aizsardzību, sieviešu un vīriešu līdztiesību, paaudžu solidaritāti un bērnu tiesību aizsardzību. Savukārt ES Pamattiesību harta nosaka diskriminācijas aizliegumu dalībvalstīs, tostarp arī dzimuma dēļ (21.pants), kā arī uzliek par pienākumu nodrošināt vīriešu un sieviešu līdztiesību visās jomās, norādot, ka līdztiesības princips neliedz saglabāt vai noteikt pasākumus, kuri paredz īpašas priekšrocības dzimumam, kas kādā jomā ir nepietiekami pārstāvēts ( 23.pants).
Valē kantons
1529. gadā kantons Valē kļuva par Šveices Konfederācijas asociēto biedru. Pēc tam, kad kantons bijis pretojies protestantu reformācijai un palicis uzticīgs Romas Katoļu baznīcai, 1628. gadā Sionas prinča-bīskapa vadībā tas kļuva par republiku. 1815. gadā Valē tika iekļauts Šveices Konfederācijā kā kantons.
Dzimumu līdztiesība
Eiropas Savienība (ES)
Lai īstenotu Līgumā par Eiropas Savienību un ES Pamattiesību hartā noteikto, ES institūcijas izvirza mērķētus pasākumus, tiecoties iespējami mazināt dzimumu līdztiesībai pretējas prakses. Eiropas Komisijas Dzimumu līdztiesības stratēģijā 2020.-2025.gadam izvirzīti seši rīcības virzieni:
Divas reizes gadā ES dalībvalstu nacionālie dzimumu līdztiesības eksperti tiekas Dzimumu līdztiesības integrētās pieejas darba grupā. Darba grupa ir stratēģiska platforma, kurā dalībvalstis var dalīties pieredzē un aktuālajos izaicinājumos, kā arī vienoties par kopīgu iniciatīvu veikšanu. Tāpat divas reizes gadā ES dalībvalstu valdību deleģēti eksperti tiekas Sieviešu un vīriešu vienlīdzīgu iespēju padomdevēja komitejā, lai sniegtu metodisku atbalstu Eiropas Komisijai dzimumu līdztiesības iniciatīvu īstenošanā, kā arī dalītos praktiskā politikas plānošanas un īstenošanas pieredzē. Abas institūcijas vada un koordinē Eiropas Komisija.
Lai sekotu dzimumu līdztiesības progresam dalībvalstīs, 2006.gadā tika izveidots Eiropas Dzimumu līdztiesības institūts, kas kopš tā pirmsākumiem atrodas Viļņā, Lietuvā. Institūts sniedz metodisku atbalstu dalībvalstīm, izdodot dažāda veida publikācijas, kā arī veicot pētniecisko darbu. Reizi divos gados tas izstrādā dzimumu līdztiesības indeksu, kurā tiek vērtēts, kā tiek nodrošināts sieviešu un vīriešu vienlīdzīgu tiesību un iespēju princips sešās jomās: zināšanas, nauda, darbs, vara, laiks, veselība. Maksimālais punkts katrā no jomām ir 100. ES vidējais rādītājs 2019.gadā bija 67.4 punkti, visaugstāko rādītāju sasniedzot veselībā (88.1 punkts), bet viszemāko - vara (51.9 punkti). Visaugstākais rādītājs ES ir Zviedrijai (83.6 punkti), Dānijai (77.5 punkti) un Francijai (74.6 punkti), savukārt viszemākais Grieķijai (51.2 punkti), Ungārijai (51.9 punkti) un Slovākijai (54.2 punkti). Latvija ierindojas 17.vietā ar 59.1 punktu.
Eiropas Padome
Eiropas Padomes Dzimumu līdztiesības stratēģijā 2018.-2023.gadam izvirzīti pieci rīcības virzieni:
Apvienoto Nāciju Organizācija (ANO)
Vispārējā Cilvēktiesību deklarācija nosaka, ka visi cilvēki ir dzimuši brīvi un viņiem pienākas vienlīdzīga cieņa un tiesības, un ikviens ir tiesīgs īstenot savas pamattiesības un brīvības bez jebkādiem ierobežojumiem, tostarp dzimuma dēļ. Deklarācijā iekļauto papildina Starptautiskais pakts par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un Starptautiskais pakts par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām, kuros abos noteikts, ka ANO dalībvalstu pienākums ir nodrošināt sievietēm un vīriešiem vienlīdzīgas iespējas īstenot visas abos līgumos noteiktās ekonomiskās, sociālās, kultūras un pilsoniskās tiesības. ANO Konvencija par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu nosaka tās dalībvalstu apņemšanos veicināt sieviešu un vīriešu līdztiesību visās dzīves jomās, izmainot vīriešu un sieviešu izturēšanās sociālos un kultūras modeļus, lai panāktu aizspriedumu izskaušanu, paražu un visas citas tādas prakses likvidēšanu, kas balstās idejā par viena dzimuma nepilnvērtību vai pārākumu vai stereotipizētu vīriešu un sieviešu lomu.
Papildus ANO Vispasaules sieviešu kongresā 1995.gada 15.septembrī dalībvalstis, tai skaitā, Latvija parakstīja Pekinas rīcības platformu, tādējādi uzņemoties saistības veicināt vienlīdzīgas iespējas sievietēm un vīriešiem šādās jomās: nabadzība, izglītība, veselība, vardarbības pret sievietēm novēršana, bruņotie konflikti, ekonomika, dalība lēmumu pieņemšanā, institucionālie mehānismi, cilvēktiesības, masu mediji, vide, meiteņu vienlīdzīgas iespējas.
2000. gadā pasaules līderi parakstīja ANO Tūkstošgades deklarāciju, kurā minēta apņemšanās veikt pasākumus astoņu Tūkstošgades Attīstības mērķu (Millenium Development goals) īstenošanai. Tie skar dažādus jautājumus, kuri saistīti ar dzīves līmeņa uzlabošanu dažādās jomās, tai skaitā nodrošināt vienādas iespējas sievietēm un vīriešiem. 2015. gadā ANO Ģenerālā asambleja pieņēma rezolūciju "Mūsu pasaules pārveidošana: ilgtspējīgas attīstības programma 2030. gadam" jeb "Dienaskārtība 2030", nosakot 17 mērķus, kas sasniedzami, lai pasaulē mazinātos nabadzība un tiktu nodrošināta ilgtspējīga pasaules attīstība. Dzimumu līdztiesības panākšana un visu sieviešu un meiteņu stiprināšana (empowerment) ir izvirzīts kā piektais ilgtspējīgas attīstības mērķis.
Lai sekotu dzimumu līdztiesības progresam dalībvalstīs, jau 1947.gadā tika izveidota ANO Sieviešu statusa komisija, kas iesaistās ANO dokumentu izstrādē, veicina pilsoniskās sabiedrības aktīvāku iesaisti dzimumu līdztiesības nodrošināšanā, kā arī organizē konferences u.c. aktivitātes dzimumu līdztiesības ekspertu izglītošanai.
ANO Attīstības programmas Dzimumu līdztiesības stratēģija 2018.-2021.gadam izvirzīti pieci rīcības virzieni:
UNESCO (Apvienoto Nāciju Izglītības, zinātnes un kultūras organizācija)
UNESCO 2007.gadā pirmo reizi definēja dzimumu līdztiesību kā vienu no diviem organizācijas globāla mēroga mērķiem, iekļaujot to 2008.-2013.gada stratēģijā. Turpinot savu apņemšanos, UNESCO iekļāva dzimumu līdztiesību arī 2014.-2021.gada stratēģijā, papildus izstrādājot detalizētu pasākumu plānu. Organizācijas mērķis ir panākt, ka visi tās īstenotie pasākumi, respektē sieviešu un vīriešu vienlīdzīgu tiesību un iespēju principu, nodrošinot iespēju sievietēm izmantot savu potenciālu, jo īpaši jomās, kas saistītas ar miera uzturēšanu un ilgtspējīgu attīstību. Plānā izvirzīti pieci rīcības virieni:
WHO (Pasaules veselības organizācija)
Pasaules veselības organizācija aktīvi iesaistās dzimumu nelīdztiesīgu prakšu izskaušanā attiecībā uz piekļuvi veselības aprūpei, kā arī sieviešu un vīriešu rūpēm par savu veselību, veselīgu paradumu veicināšanu un atbildīgu dzīvesveidu. Dzimumu līdztiesības kontekstā organizācijas pamatmērķis ir izskaust stereotipus un aizspriedumus par sieviešu un vīriešu veselību un pieņēmumiem par to, kā vienam vai otram dzimumam būtu jāattiecas pret veselības problēmām, kā arī nodrošināt līdztiesīgu veselības aprūpi visā pasaulē.
FAO (Pārtikas un lauksaimniecības organizācija)
Pārtikas un lauksaimniecības organizācija ir viena no specializētajām ANO aģentūrām. FAO iestājas par sieviešu un vīriešu līdztiesību ilgtspējīgas zemkopības un lauksaimniecības attīstībā, novēršot nabadzību un badu pasaulē. 2012.gadā organizācija pieņēma Dzimumu līdztiesības politikas ietvaru, kas paredz līdz 2025.gadam:
Burn
Burn var būt:
NigeriaSat-2
NigeriaSat-2 ir Nigērijas Zemes novērošanas pavadonis, kas palaists 2011. gadā. Tas ir arī vides avāriju novērošanas pavadoņu sistēmas DMC sastāvdaļa.
Pavadonim ir panhromatiskā kamera ar izšķirtspēju 2,5 m un četru kanālu multispektrālā kamera ar izšķirtspēju 5,0 m (abām attēlu uzņemšanas laukums ir 20 × 20 km), kā arī četru kanālu kamera ar izšķirtspēju 32 m un uzņemamo laukumu 300 × 300 km.
Līgums starp Nigērijas kosmosa aģentūru NASRDA un Apvienotās Karalistes pavadoņu ražotāju Surrey Satellite Technology Ltd par jauna pavadoņa izgatavošanu tika noslēgts 2006. gadā. Sākotnēji bija paredzēts NigeriaSat-2 palaist 2009. gadā.
NigeriaSat-2 tika palaists 07:12:20 UTC ar nesējraķeti Dnepr no Jasnijas raķešu palaišanas bāzes Orenburgas apgabalā Krievijā. Kopā ar to tika palaisti pavadoņi Sič-2, Nigeriasat-X, Rasat, Edusat, AprizeSat-5, AprizeSat-6 un derīgā krava BPA-2.
7. Saeimas deputāti
7. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti, kas sāka savu darbību. Skaitot arī mandātu nolikušos deputātus, kopā 7. Saeimā ir strādājuši 130 deputāti. Šis Saeimas sasaukums darbojās līdz.
7. Saeimas deputātu saraksts
Sarakstā ir visi 130 cilvēki alfabēta kārtībā, kuri ir bijuši 7. Saeimas deputāti. Tie cilvēki, kas ir rakstīti slīprakstā, 7. Saeimas darbības noslēgumā bija uz laiku vai pavisam nolikuši mandātu.
Odincova
Odincova (ru) ir pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā. Odincovas rajona administratīvais centrs un šī rajona lielākā apdzīvotā vieta. Tajā dzīvo 141 tūkstotis iedzīvotāju. Cauri pilsētai iet šoseja A100, bet pilsētas dienvidu robeža savienojas ar federālo autoceļu M1. Pilsēta ir sadalīta 15 mikrorajonos.
Kārlis Irbītis
Kārlis Irbītis ( — ), pazīstams arī kā Kārlis Irbīte, bija latviešu aviokonstruktors, vairāku lidmašīnu un to prototipu autors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1904. gadā Lādes pagastā, 1925. gadā pabeidza mācības Rīgas Valsts tehnikumā (RVT), konstruktora gaitas Latvijas aeroklubā sāka vēl kā RVT mehānikas nodaļas audzēknis, sadarbojās ar lidotāju Nikolaju Pūli. Vēlāk strādāja K. Bakmanes lidmašīnu fabrikā Purvciemā (1926—1930) kā konstruktors un Valsts elektrotehniskajā fabrikā (1935—1942) kā lidmašīnu būves vadītājs. Līdz 1942. gadam viņš konstruēja ap 30 dažādu lidmašīnu. Sadarbojās ar ASV latvieti aviokonstruktoru profesoru Džonu (Jāni) D. Akermani, uzsāka konstruēt arī pirmo Latvijas militāro lidmašīnu, ko nepaspēja pabeigt līdz 1941. gada okupācijai.
Odincova
Vēsture
Odincovas apkaimē ir saglabājušies vairāki arheoloģiskie pieminekļi. Arheoloģiskajos izrakumos tika atrasti kaula bultu uzgaļi, keramisko izstrādājumu lauskas, rotaslietas un mamuta kauli.
Kārlis Irbītis
Dzīvesgājums
1943. gadā K. Irbīte sāka strādāt Vācijā, bija firmas Messerschmitt AG Bavārijā latviešu konstruktoru grupas vadītājs un izstrādāja divmotoru iznīcinātāja Me-10 spārnu konstrukcijas. Pēc kara 1948. gadā viņš aizceļoja uz Kanādu. Ar J. Akermaņa ieteikumu viņš kļuva par lidmašīnu rūpnīcas Canadair vecāko inženieri konstruktoru. Viņš risināja parastā klasiskā lidaparāta apvienojumu ar helikopteru CL-84, kas spētu bez ieskrējiena pacelties gaisā, kā arī reaktīvās treniņlidmašīnas izveidi. No 1971. līdz 1978. gadam bija konsultants Makgila Universitātē Monreālā.
Apbalvojumi un pagodinājumi
K. Irbīti 1990. gadā Latvijas inženieru biedrība un 1992. gadā Latvijas Zinātņu akadēmija iecēla par savu goda biedru. 1994. gadā viņš ieguva arī Goda Vefieša nosaukumu. K. Irbīte sarakstījis grāmatu par Latvijas aviācijas vēsturi, kas angļu valodā iznākusi 1986. gadā, bet latviešu valodā 2003. gadā. K. Irbīte ir VEF firmas zīmes autors (1934) un pirmo VEF radioaparātu dizaina autors kopā ar savu brāli Ādolfu.
Odincova
Vēsture
No 1891. līdz 1892. gadam Odincovā dzīvoja krievu dzejnieks Valērijs Brjusovs. 1920. gadā ciematā darbu uzsāka pamatskola. Cepļi tika pārvērsti par rūpnīcām un Odincova kļuva par strādnieku ciematu ar izaugsmi pilsētas virzienā. Otrā pasaules kara laikā ķieģeļu rūpnīcā ražoja pretkājnieku un prettanku mīnas, savukārt sadzīves ķīmijas kombināts izgatavoja speciālās maskēšanās krāsas, bet mēbeļu kombināts — kastes lādiņiem un patronām.
1957. gada 17. jūlijā Odincovai piešķīra pilsētas tiesības. 1965. gadā pilsētā iekļāva vairākus apkārtējos ciemus.
Ekonomika
Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju strādā Maskavā. Pilsēta atrodas laku krāsu rūpnīca, ugunsizturīgu izstrādājumu rūpnīca (bijusī ķieģeļu rūpnīca), metālkonstrukciju rūpnīca, kā arī kokapstrādes uzņēmumi. Odincovas rajonā atrodas konditorejas rūpnīca, kas pieder koncernam Mars.
2010. gada ziemas olimpiskās spēles (13. diena)
Vankūveras Olimpisko spēļu trīspadsmitajā dienā (24. februārī) sacīkstes norisinājās 8 disciplīnās un tika izcīnīti 6 medaļu komplekti.
Bobslejs
03:00 - 05:00 - Sievietes, divnieki, 3. un '''4. brauciens'''
Distanču slēpošana
21:15 - 23:10 - Vīrieši, 4 x 10 km stafete
Frīstaila slēpošana
05:30 - 06:35 - Sievietes, akrobātika
Hokejs
Viriešu turnīrs
Ceturtdaļfināli
Kērlings
Pārspēles (ja būs nepieciešamas)
Kalnu slēpošna
20:00 - 21:20 - Sievietes, giganstlaloms
23:15 - 00:50 - Sievietes, giganstlaloms, fināls ''sacīkstes pārceltas uz 25. februāri''
Šorttreks
03:00 - 04:45 - Sievietes, 1 000 metri
03:00 - 04:45 - Vīrieši, 500 metri
03:00 - 04:45 - Sievietes, 3 000 metri stafete
Daugavpils ģerbonis
Daugavpils pilsētas ģerbonis ir viens no Daugavpils pilsētas oficiālajiem simboliem. Pilsētas simbols ir arī Daugavpils pilsētas karogs.
Vēsture
Pirmie heraldiskie attēli, saistīti ar Daugavpili, ir sastopami Dinaburgas komtura 13. gadsimta zīmogā (Dinaburga — komtura rezidence 13. — 14. gadsimtos). Zīmogs izskatījās šādi: ovāls sadalīts divās daļās; augšā Livonijas patroneses Mātes Marijas attēls ar zīdaini rokās; apakšā ceļos nometies bruņinieks, kas rokās tur pili.
1582. gada 26. martā Dinaburga kā poļu Inflantijas centrs saņēma no poļu karaļa Stefana Batorija Magdeburgas tiesības un mainīja savu atrašanās vietu — 19 km tālāk Daugavas upes lejtecē. Tagad pilsētai bija arī tiesības lietot savu zīmogu un pirmo ģerboni. Ģerbonis izskatījās šādi: zilā laukumā trīs sakrustoti bruņinieku šķēpi. Ģerboņa augšā — pilsētas kronis ar trim tornīšiem. Taču pietrūkst precīzu ziņu par ģerboņa laukuma tinktūru, jo vienīgajam ģerboņa attēlam ir ļoti zema kvalitāte. Šis ģerbonis tika lietots, līdz pilsēta 1772. gadā tika pievienota Krievijas Impērijai Pleskavas guberņas sastāvā.
Dinaburgai tika piešķirts jauns ģerbonis 1781. gadā, kad tā jau bija Polockas guberņas sastāvā, tāpēc ģerboņa apakšējā laukā tika attēlota heraldiski fiksētā figūra «Pogoņa» no Polockas ģerboņa — lecošais bruņinieks uz zirga ar rokā paceltu zobenu un vairogu, kurā savukārt bija attēlots krusts ar astoņiem galiem. Šī figūra tika attēlota purpura laukā. Šādā veidā Dinaburgas, bet vēlāk — arī Dvinskas ģerbonis tika lietots līdz pilsētas iekļaušanai jaunizveidotās Latvijas Republikas sastāvā 1920. gadā.
1923. gadā Latvijas Republikas Saeima pieņēma Likumu par pašvaldības iestāžu ģerboņiem, kas lika katras pilsētas valdei izmantot savu ģerboni. Pilsētas ģerboņu sistēmas veidošanai tika dibināta Heraldiskā komiteja.
1923. — 1924. g. risinājās Daugavpils pilsētas ģerboņa projekta izstrāde. Pilsētas valdes izskatīšanai tika piedāvāti 7 dažādi varianti, no kuriem tika izvēlēts doktora H. Bruininga projekts. Heraldiskā komiteja pārstrādāja šo projektu un 1925. gada 31. oktobrī kopā ar pārējo Latvijas 37 pilsētu ģerboņiem to ar savu lēmumu apstiprināja Valsts Prezidents Jānis Čakste. Saskaņā ar šo lēmumu pilsētas pašvaldībām viena gada laikā ģerboņi bija jāievieš lietošanā.
Pēc Otrā pasaules kara PSRS teritorijā heraldikai ilgu laiku netika pievērsta uzmanība — ne kā vēstures palīgzinātnei, ne kā lietišķajai nozarei. Tikai 20. gadsimta 60. gadu sākumā pēkšņi radās interese pilsētu simbolikas jomā, kas tika organizēta no augšas. Jauno padomju laika pilsētu ģerboņi tika veidoti lozunga «Pilsētas vizītkarte — katrai pilsētai savu ģerboni!» ietvaros.
1969. gadā pilsētas avīzē «Красное знамя» tika publicēts pilsētas ģerboņa izstrādāšanas konkurss. 1972. gadā jau parādījās jaunā Daugavpils emblēma: vairogā uz viļņiem pilsētas mūris ar atvērtiem vārtiem, virs tiem — zvaigzne un pilsētas dibināšanas gads «1275». Viss — Latvijas PSR karoga krāsās.
1990. gada 21. jūnijā tika atjaunots pilsētas ģerbonis pēc 1925. gada parauga, kā arī 1937. gada pilsētas karogs, saskaņā ar pilsētas padomes 4. sesijas 3. daļas lēmumu.
Sakarā ar 2004. gadā pieņemtā Ģerboņu likuma prasībām par obligātu pilsētu un personisko ģerboņu ierakstīšanu LR Ģerboņu reģistrā, 2007. gada 14. aprīlī Daugavpils pilsētas ģerbonis tika iekļauts tajā ar reģistrācijas Nr.12.
3.1. Pilsētas ģerboņa attēlam jāatbilst ģerboņa heraldiskajam aprakstam, kas apstiprināts Valsts heraldikas komisijā, kā arī pamatā jāsakrīt ar attēlu pielikumā Nr.1.
3.2. Daugavpils pilsētas pašvaldībai ir ekskluzīvas tiesības izmantot Daugavpils pilsētas ģerboņa, kā arī to atsevišķo elementu (sudraba viļņota sija, zelta lilija, savrups sudraba robots ķieģeļu mūris) attēlu.
3.3. Ģerboni attēlo Domes zīmogā, uz Domes, tās nodaļu un departamentu, kā arī pašvaldības iestāžu veidlapām, Domes deputātu un darbinieku apliecībām, vizītkartēm, uz atzinības, pateicības un goda rakstiem un citiem oficiāliem dokumentiem, kā arī izvieto pie šo iestāžu ēkām, dienesta telpās un uz šīm iestādēm piederošiem transportlīdzekļiem, iespieddarbos un uz reprezentācijas materiāliem.
3.4 Domes nodaļas, departamenti un pašvaldības iestādes drīkst lietot ģerboņa attēlu to rīkotajos pasākumos.
3.6. Tiek aizliegts izmantot ģerboni, kas neatbilst heraldiskajam attēlam vai ir bojāts.
6.1. Suvenīrus, vimpeļus, kā arī citu produkciju ar Daugavpils pilsētas karoga, ģerboņa attēla vai to elementu izmantošanu var izgatavot tikai ar Daugavpils pilsētas domes atļauju.
6.2. Pilsētas simboliku reklāmās, izkārtnēs, plakātos, sludinājumos un citos informatīvos materiālos var izmantot tikai ar Daugavpils pilsētas domes atļauju.
6.3. Atļauju izsniedz Daugavpils pilsētas domes Pilsētplānošanas un būvniecības departaments pēc pašvaldības nodevas nomaksas Daugavpils pilsētas domes saistošajos noteikumos noteiktajā apmērā un kārtībā.
6.4. Tirdzniecības uzņēmumiem, pieņemot realizācijā izstrādājumus ar Daugavpils pilsētas simboliku, jāpieprasa no ražotāja izgatavošanas atļaujas kopija, kam jāatrodas glabāšanā tirdzniecības uzņēmumā.
6.5. Par šo noteikumu pārkāpšanu iestājas administratīvā atbildība saskaņā ar Daugavpils pilsētas domes saistošajiem noteikumiem.
Apraksts
Saskaņā ar heraldikas tradīcijām ģerboņa attēlu var izgatavot jebkurā izmērā un stilā. Galvenais nosacījums, lai tas atbilstu apstiprinātajam heraldiskajam aprakstam un pieņemto krāsu toņiem.
Saskaņā ar Valsts Heraldikas komisijas lēmumu ir lietojamas sekojošas karoga krāsas:
Irtiša
Irtiša ( ; ;, Erqisi) ir upe Sibīrijā, Obas lielāka pieteka, kas sākas Džungārijas kalnos. Tās nosaukums nozīmē Baltā upe. Tā ir pat garāka par pašu Obu. Irtišas galvenā pieteka ir Tobola. Oba kopā ar Irtišu veido nozīmīgu Āzijas baseinu, iekļaujot lielu daļu Rietumsibīrijas un Altaja kalnus.
Komoras
Komoras, oficiāli Komoru Savienība (Komoriešu: Udzima wa Komori, fr, ar, al-Ittiḥād al-Qumurī/Qamarī), ir salu valsts Indijas okeānā, netālu no Āfrikas austrumu krasta. Oficiāli Komoru Savienība sastāv no četrām Komoru arhipelāga salām — Nazidžas, Mvali, Nzvani un Majotas —, taču faktiski Majota ir Francijas aizjūras departaments un nekad nav bijusi Komoru Savienības sastāvā.
Saimniecība
Komoru saimniecība lielā mērā ir atkarīga no ārzemēs dzīvojošo iedzīvotāju kapitālieguldījumiem un atbalsta, 2014. gadā šie emigrantu naudas pārvedumi veidoja 20,2% no IKP, šis rādītājs bija devītais augstākais no visām valstīm.
Pernovka
Pernovka (ru) ir Latvijas un Krievijas robežupe Ludzas novadā. Iztek no Sofijskas ezera Krievijā lielā purvu masīvā. Tek pa mežainu un purvainu apvidu galvenokārt ziemeļrietumu virzienā; 10 km garumā ir valsts robežupe. Kādreiz bija Zilupes pieteka, tagad, pēc Zilupes iztaisnošanas, praktiski ietek Zilezerā pa Zilupes vecupi. Vairākas nelielas pietekas, galvenokārt meliorācijas novadkanāli.
Jaroslavļas "Lokomotiv"
Jaroslavļas "Lokomotiv" (ru) ir hokeja komanda, kura bāzēta Jaroslavļā, Krievijā un kura spēlē Kontinentālajā hokeja līgā. Klubs trīs reizes ir izcīnījis Krievijas Superlīgas čempiones titulu — tas notika 1997., 2002. un 2003. gadā.
Vēsture
Hokeja komanda Jaroslavļā tika izveidota 1949. gadā. Līdz pat 1983. gadam, kad komanda iekļuva PSRS hokeja līgā, lielāko daļu laika tā aizvadīja PSRS Otrajā hokeja līgā. Pēc Krievijas neatkarības atgūšanas klubs ar katru sezonu kļuva arvien spēcīgāks, 1997. gadā Pjotra Vorobjova vadībā izcīnot kluba pirmo Krievijas čempiones titulu. 2002. un 2003. gadā čehu trenera Vladimīra Vujteka vadībā "Lokomotiv" izcīnīja vēl divus čempiones titulus. Sākot ar 2008.—09. sezonu, tāpat kā pārējās bijušās Krievijas Superlīgas komandas, komanda uzsāka spēlēt Kontinentālajā hokeja līgā. Līgas pirmajā sezonā Jaroslavļas klubs uzvarēja līgas regulārajā sezonā, taču Gagarina kausa finālā piekāpās Kazaņas "Ak Bars".
2011. gada 7. septembrī Jaroslavļas aviokatastrofā gāja bojā praktiski viss komandas pamatsastāvs. Lai arī sākotnēji tika paziņots, ka komanda piedalīsies 2011.—2012. gada sezonā, taču vēlāk komandas vadība atsauca dalību KHL.
Pašreizējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 22. februārī.''
Ģitārists
Ģitārists ir mūziķis, kas spēlē ģitāru. Ģitāristi var spēlēt dažādus instrumentus, piemēram, klasisko ģitāru, akustisko ģitāru, elektrisko ģitāru un basģitāru. Daži mūziķi reizēm dzied un spēlē ģitāru vienlaicīgi. Ģitāristi vienmēr ir bijuši populāri mākslinieki.
Daudzpusība
Ģitāra ir ļoti daudzpusīgs mūzikas instruments. Lietojot dažādas spēles tehnikas, ģitārists var iegūt skaņu, kas ir tuva cilvēka balsij. Ģitāru var spēlēt dažādos veidos, piemēram, ar mediatoriem, ar nagiem un/vai ar pirkstiem.
Muzicējot ansamblī, ģitārists var būt kā vadošais, tā fona mūziķis. Tāpat ir iespēja reizē ar ģitārspēli spēlēt citus mūzikas instrumentus, piemēram, mutes harmonikas (Bobs Dilans, Neils Jangs).
Ievērojami ģitāristi
Ir pieejami ļoti daudzi un dažādi interneta resursi un žurnāli, kas cenšas noskaidrot labākos ģitāristus, piemēram, The 100 Greatest Guitarists of All Time (žurnāls Rolling Stone), 100 Greatest Guitarists of All time (žurnāls Guitar World).
Rolling Stone
2003. gadā žurnāls Rolling Stone publicēja 100 labāko ģitāristu sarakstu ar nosaukumu The 100 Greatest Guitarists of All Time. Tālāk seko tabula ar 10 labākajiem:
Publicējot sarakstu, Pauls Makkins (britu laikraksts The Guardian) norādīja: „Pārsteidzoši amerikāņu žurnālam, lielākā daļa ir jeņķi”, lai gan norādīja uz trīs izņēmumiem. Interneta žurnāls Blogcritics kritizēja sarakstu, ka tas izceļ dažus sarakstam necienīgus ģitāristus, kamēr aizmirst pieminēt dažus, iespējams, vērtīgākus, piemēram, Filu Kegiju vai Džonu Petruči.
Guitar World
Guitar World, ģitāristu žurnāls, kas iznāk reizi mēnesī, arī publicēja savu labāko 100 ģitāristu sarakstu, izdodot grāmatu Guitar World Presents the 100 Greatest Guitarists of All Time from the Pages of Guitar World Magazine. Atšķirībā no Rolling Stone, Guitar World sadalīja ģitāristus žanros, piemēram, „Lords of Hard Rock” vai „Jazzmen”. Šis saraksts tika kritizēts dēļ tā, ka tajā netika iekļauta neviena sieviešu kārtas pārstāve.
Citi
Pēc mūziķa Lesa Paula nāves TIME mājaslapā tika publicēts 10 labāko elektrisko ģitāristu saraksts. Tāpat kā Rolling Stone sarakstā, Džimijs Hendrikss tika novērtēts kā labākais, nākamajās vietās atstājot Seulu Hadsonu, B. B. Kingu, Keitu Ričardsu, Ēriku Kleptonu un Džimiju Peidžu. Gigwise.com, interneta mūzikas laikraksts, arī titulēja Džimiju Hendriksu, nākamajās pozīcijās ierindojot Džimiju Peidžu, B. B. Kingu, Keitu Ričardsu un Kērku Hammetu.
Rokasbumba
Rokasbumba jeb handbols (en, no hand — 'roka' un ball — 'bumba') ir komandu sporta spēle, kurā sportistiem bumba ar rokām jāiemet pretinieka vārtos. Spēlē katrā komandā uz laukuma ir 7 laukuma spēlētāji, tajā skaitā vārtsargs. Starptautiskā līmenī tiek spēlēta kopš 1920. gadiem. Standarta laukuma izmēri ir 40x20m. Tajā ietilpst divi vārtu laukumi un spēles zona. Agrāk handbolu spēlēja 11 cilvēki un laukums bija tikpat liels kā futbolā.
Spēle ir diezgan ātra un ietver ķermeņa kontaktu, jo aizsargi cenšas apturēt uzbrucējus tuvoties vārtiem.
Handbolā ir 8 soda veidi: brīvmetiens, 9 metri, dzeltenā kartīte, 7 metri, 2 minūšu noraidījums no laukuma un sarkanā kartīte. Spēles laikā spēlētājam var piešķirt 3x2min. sodu, bet pēc tā seko sarkanā kartīte — cilvēku noraida no laukuma uz visu turpmāko spēles laiku.
Latvijā sporta veids tā agrīnajā formā ar 11 spēlētājiem komandā ienāca 20. gadu pirmajā pusē - 1928. gadā Latvijā tika publicēti šīs spēles noteikumi un laukuma zīmējums, vēlāk arī tika aizvadīti pirmie Latvijas čempionāti. Mūsdienās par oficiālo šī sporta veida dzimšanas dienu Latvijā uzskata 1958. gada 1. maiju, kad norisinājās Rīgas ‘’Daugavas’’ sporta biedrības meistarsacīkstes – pirmais oficiālais Latvijas turnīrs rokasbumbā 7:7.
Saikavas pagasts
Saikavas pagasts bija viena no Madonas apriņķa (līdz 1924. gadam Cēsu apriņķa) pašvaldībām tā dienviddaļā, Aiviekstes abos krastos. Robežojās ar Madonas apriņķa Mētrienas, Ļaudonas, Praulienas un Meirānu pagastiem, kā arī Rēzeknes apriņķa Barkavas pagastu. Pagasta valde atradās Saikavā.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Liepāru un Saikavas ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Saikavas pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Madonas novada Praulienas, Mētrienas un Barkavas pagastos.
Serpuhova
Serpuhova ir pilsēta Maskavas apgabalā Krievijā, Naras upes krastā, 99 km no Maskavas. Tajā dzīvo 123 816 iedzīvotāji, pilsēta aizņem 32,6 km2 lielu platību, no kuriem apbūvēti ir 22,3 km2.
Serpuhovas klimats ir mēreni kontinentāls. Gada vidējā gaisa temperatūra ir +5,2 °C. Gada visaukstākais mēnesis ir janvāris ar temperatūru -6,7 °C, bet vissiltākais ir jūlijs ar temperatūru +18,0 °C. Gaisa temperatūras absolūtais maksimums ir +33,2 °C. Gada nokrišņu summa šeit ir 550 mm, vidējais vēja ātrums 3,0 m/s.
Mers - Pavels Zalesovs
Aigars Fadejevs
Aigars Fadejevs (dzimis Valkā) ir bijušais latviešu vieglatlēts, kas piedalījās soļošanas sacensībās un maratonskrējienā. 2000. gada vasaras olimpisko spēļu un 1998. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvējs. Pēc sportista karjeras beigām — sporta rehabilitologs un fizioterapeits.
Piedalījies trīs olimpiskajās spēlēs (1996, 2000, 2004), četros pasaules čempionātos (1997, 1999, 2001, 2003) un trijos Eiropas čempionātos (1994, 1998, 2002). 1997. gadā uzvarēja Eiropas U23 čempionātā 20 km soļošanas distancē. 1998. gadā A. Fadejevs izcīnīja sudraba medaļu 20 km soļojumā Eiropas čempionātā, savukārt 2000. gadā viņš izcīnīja sudraba medaļu 50 km soļojumā Sidnejas olimpiskajās spēlēs. 2000. gadā Aigars Fadejevs ieguva „Gada labākā sportista” nosaukumu.
Pēc soļošanas karjeras beigām pievērsās garo distanču skriešanai — maratonam. Personisko rekordu maratona skrējienā sasniedzis 2008. gadā Vīnē (2.18:19). Ar šo rezultātu A. Fadejevs bija tuvu Pekinas olimpisko spēļu normatīva izpildei maratona skrējienā, tomēr to neizdevās sasniegt.
A. Fadejevs līdz 2005. gadam rīkoja ikgadēju soļošanas festivālu.
Pēc sportista karjeras beigām strādā paša izveidotajā sporta rehabilitācijas klīnikā AF Workout Rīgā. Ir strādājis ar tādiem sportistiem kā Valters Dikss, Malakais Deiviss, Berijs Bondss, Kobe Braiants, Džons Stefensens.
Meksikas pilsētu uzskaitījums
Visas Meksikas pilsētas ar iedzīvotāju skaitu virs 500 000 iedzīvotājiem pēc 2020. gada datiem.
Oāze
Oāze (no, óasis, kas savukārt aizgūts no ēģiptiešu valodas) ir tuksnešainā apvidū pie dabīga ūdens avota ar augāju klāta teritorija. Dabiskās oāzes veidojas vietās ar augstāku gruntsūdens līmeni nekā apkārtējā teritorijā, kā arī avotu izplūdes vai upju periodiskas applūšanas vietās. Mākslīgās oāzēs ūdens tiek piegādāts no artēziskajiem urbumiem vai kanāliem. Oāžu lielums svārstās no dažiem hektāriem līdz desmitiem tūkstošu kvadrātkilometru.
Antarktīdā par oāzēm sauc teritorijas, kas brīvas no pastāvīgas ledus segas.
1467. gads
1467. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās ceturtdienā.
Konstanca (Rumānija)
Konstanca (ro) ir pilsēta Rumānijas dienvidaustrumos pie Melnās jūras. Lielākā Dobrudžas pilsēta un lielākā Rumānijas ostas pilsēta un kūrorts.
Vēsture
Pilsēta ar vārdu Tomisa (Tomis) ap 500. gadu p. m. ē. dibinājuši sengrieķi. 29. gadā p. m. ē. reģionu no Odrisas atkaroja romieši.
8. gadā pēc Oktaviāna pavēles Tomisā tika nometināts Ovidijs, kurš 17. gadā šeit mira. Pēc Romas impērijas šķelšanās tā iekļāvās Bizantijā
Vēlāk pilsētu pārsauca par Konstantiju par godu Flāvijai Jūlijai Konstantijai (Flavia Julia Constantia) — Konstantīna Lielā pusmāsai.
No 1419. gada — Osmaņu impērijas sastāvā, bet pēc 1878. gada — Rumānijā.
Cilvēki
Konstancā dzimuši:
1417. gads
1417. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Latvijas eiro monētas
Latvijas eiro monētas ir eiro monētas, kuras ir izdevusi Latvija. Tās laistas apgrozībā 2014. gada 1. janvārī, pēc tam, kad Latvija bija pievienojusies Eirozonai. Uz Latvijas valsts izlaisto eiro monētu tā dēvētās nacionālās puses (kas katrā eirozonas valstī izdotām monētām ir atšķirīga) ir atveidoti valsti raksturojoši simboli.
Tā uz Latvijas 1 un 2 eiro monētu valsts puses ir attēlots tautumeitas portrets (no pirmskara Latvijas Republikas 5 latu monētas), uz 10, 20 un 50 centu monētām — Latvijas lielā ģerboņa attēls un uz 1, 2 un 5 centu monētām — Latvijas mazā ģerboņa attēls. Dizaina paraugus apstiprināja Eiropas Komisijas Ekonomikas un finanšu padomes Eiro monētu apakškomiteja.
Banknotes visā eirozonā ir pilnīgi vienādas. Arī eiro monētām vienas puses dizains ir visās valstīs kopīgs,taču monētu otras puses dizainu katra valsts izvēlas pati. Tas dara monētu izveidi sarežģītāku, taču daudzveidīgums ir interesants šo naudas zīmju lietotājiem. Neraugoties uz to, ka dažādās valstīs izdotām monētām dizains daļēji atšķiras, tās visas ir likumīgs maksāšanas līdzeklis ikvienā eirozonas valstī.
Eiro ieviešanas vēsture
2013. gada 5. martā Latvijas valdība iesniedza Eiropas Centrālajai bankai (ECB) lūgumu novērtēt Latvijas Republikas ekonomisko un tiesisko konverģenci, lai kļūtu par eirozonas sastāvdaļu.