cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dobele
Dobeles katoļu baznīca
Draudzes lielākie svētki ir Kunga žēlastības jeb Baltā svētdiena, Vissvētākās Trīsvienības svētki — 40 stundas, Vissvētākās Jaunavas Marijas dzimšanas diena.
Dobeles stacija
Dobelē ir dzelzceļa stacija, kas pieder līnijai Jelgava—Liepāja. Dobelē pietur pasažieru vilciens Rīga—Liepāja virzienā uz Liepāju piektdienās, bet virzienā uz Rīgu — svētdienās. Darbdienu rītos no Dobeles uz Rīgu kursē ekspresvilciens (vakaros no Rīgas uz Dobeli). Dobeles stacijā tiek veiktas kravas operācijas, tai ir pievedceļi uz "Dobeles dzirnavnieku", "Elagro" un citiem uzņēmumiem. Dobele ir viena no nedaudzajām dzelzceļa stacijām Latvijā, kuras pārmijas nav aprīkotas ar elektrocentralizāciju (elektrocentralizācijas gadījumā pārmijas pārslēdz stacijas dežurants no vadības pults).
Dobeles stacija atklāta reizē ar Liepājas dzelzceļa līnijas atklāšanu 1927. gada 15. augustā. Stacijas ēka uzbūvēta 1929. gadā (arhitekts Pēteris Feders, 1868—1936). Saglabājies arī ķieģeļu ūdenstornis.
Līdz 2015. gada 31. maijam pasažieru vilciens Rīga—Liepāja Dobelē pieturēja virzienā uz Liepāju piektdienās un svētdienās, bet virzienā uz Rīgu — pirmdienās un sestdienās. 2015. gadā tika izteikts priekšlikums ieviest jaunu dīzeļvilcienu maršrutu Rīga—Dobele—Rīga un no 1. jūnija šādi reisi arī norīkoti.
Ievērojamas personības
Dobelē dzīvojuši:
Dobelē dzimuši:
Zasas pagasts
Zasas pagasts ir viena no Jēkabpils novada administratīvajām teritorijām tā centrālajā daļā. Robežojas ar sava novada Dignājas, Dunavas, Rubenes un Leimaņu pagastiem.
Hidrogrāfija
Upes: Aldaunīca, Bērze, Landzānu upīte, Ridupīte, Skujupīte, Zasa, Ziemeļsusēja.
Ūdenstilpes: Ļūļu ezers.
Vēsture
Mūsdienu Zasas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Zasas muiža (Gut Wiessen, Zasa).
1935. gadā Jēkabpils apriņķa Zasas pagasta platība bija 81,8 km² un tajā dzīvoja 1222 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Liepas un Zasas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Zasas ciems ietilpis Aknīstes (1949-1956) un Jēkabpils (pēc 1956. gada) rajonos. Zasas ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Liepas ciemu, 1954. gadā — likvidēto Bērzones ciemu, 1980. gadā — daļu likvidētā Slates ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Zasas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jēkabpils novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Zasa (pagasta centrs), Akmeņāres, Bērzone, Eikava, Ģērķāni, Kalvāni, Landzāni, Liepas, Sīpulāni, Spietiņi, Staģi, Vidsmiests.
Jūras efekta nokrišņi
Jūras efekta nokrišņi (tiek dēvēti arī kā Ezera efekta nokrišņi) ir auksto gaisa masu plūšana pāri lielai un neaizsalušai ūdenstilpei, kuras rezultātā rodas konvekcija (vertikāla siltumapmaiņa). Aukstais gaiss, nonākot virs siltiem ūdeņiem sasilst un paceļas augšup. Mākoņi un nokrišņi veidojas tad, ja gan konvekcija gan gaisa mitrums ir gana lieli. Retos gadījumos var būt pat pērkona negaiss.
Raksturojums
Bieži šāda veida nokrišņus var vērot lielu ezeru tuvumā, piemēram, pie Amerikas Lielajiem ezeriem, kuri atrodas uz robežas starp ASV un Kanādu. Šie ezeri spēj dažu dienu laikā radīt pat metru biezu sniega segu. Iespējams, ka tieši tāpēc šis nokrišņu veids guvis nosaukumu "lake-effect snow".
Eiropā pietiekami liels ir Lādogas ezers. Lai rastos nokrišņi, aukstajam gaisam jāšķērso vismaz 75 km gara ūdens virsma. Eiropā šādi nokrišņi visbiežāk vērojami virs Norvēģu jūras, Baltijas jūras un Ziemeļjūras, arī virs Ziemeļeiropas līčiem.
Jūras efekta nokrišņus var vērot aiz aukstās frontes, ar Z vai ZR vējiem ieplūstot aukstam gaisam. Nokrišņu josla ir gareniska, paralēla vēja virzienam un var būt līdz pat 200 km gara. Galvenie nokrišņi izkrīt nevis pie pašas jūras, bet mezliet tālāk no tās sauszemē. Intensīvākie nokrišņi ir ja to josla ir šaura — tad tie skar mazāku teritoriju, bet ir spēcīgāki.
Lai nokrišņu būtu iespējami vairāk, jāizpildās šādiem nosacījumiem:
Jūras efekts Latvijā
Jūras efekta nokrišņi nav iespējami vienīgi vasarā. Visintensīvākie tie ir oktobra beigās un novembrī, jo tad ūdens vēl ir silts, bet gaiss ir krietni atdzisis. Rīgas līcis visvairāk nokrišņu saražo pie ZR vēja, kad vējam ir garākais iespējamais ceļš, ko veikt.
Aronijas
Aronijas (Aronia) ir rožu dzimtas krūmu ģints. Lapas vienkāršas, veselas. Ziedi balti, čemurveida ziedkopā. Augļi pēc morfoloģiskās klasifikācijas ir āboli, 1—1,5 cm diametrā, melni, sulīgi, satur daudz C un P vitamīna, cukura un krāsvielu. Lieto ievārījumam, konservēšanai, vīniem. Pavairo ar stratificētām sēklām, spraudeņiem un atvasēm.
Konkistadors
Konkistadori bija spāņu un portugāļu iekarotāji Centrālamerikā un Dienvidamerikā 15. gadsimta beigās un 16. gadsimtā. Acteku impērijas iekarošanu vadīja Ernans Kortess un Pedro de Alvarado, bet Fransisko Pisarro vadīja Inku impērijas iekarošanu.
Domufudži
Domufudži (ja; Dōmu Fuji Kichi, ) ir Japānas vasaras polārstacija Antarktīdā, Karalienes Modas Zemē. Atrodas uz otra augstākā Polārā plato paaugstinājuma — Valkīras leduskupola 3810 m vjl ~800 km no piekrastes un 1400 km no Dienvidpola. Izveidota 1995. gadā 1000 km no japāņu bāzes stacijas Šovas un nosaukta pēc Valkīras leduskupola japāņu nosaukuma (Fudzi leduskupols) par Domufudži novērojumu bāzi (ja, Dōmu Fuji Kansoku Kyoten). 2004. gadā pārdēvēta par Domufudži staciju.
Stacija sastāv no 8 ēkām ar kopējo platību 407 m², lielākā daļa no kurām atrodas zem sniega. Stacija izveidota ledus dziļurbuma projekta veikšanai. 1996. gadā tika sasniegts 2503 m dziļums, kas ļauj iegūt 340 000 gadus vecus ledus paraugus. Otrs urbšanas projekts tika sākts 2003. gadā un četru sezonu laikā tika sasniegts 3035,22 m dziļums, kas atbilst 720 000 gadu senai pagātnei.
Alles wieder offen
Alles wieder offen ir vācu avangarda mūzikas grupas Einstürzende Neubauten studijas albums.
Apgriezieni minūtē
Apgriezieni minūtē (apzīmējumi apgr/min, apgr./min, 1/min, min−1) ir rotācijas ātruma jeb rotācijas frekvences mērvienība. Šīs mērvienības vērtība apraksta, cik reižu vienas minūtes laikā rotējošais objekts apgriežas par 360°. Tā kā viens apgrieziens atbilst 360° jeb 2π radiāniem, mērvienība ir saistīta ar SI leņķiskā ātruma mērvienību radiāniem sekundē (rad/s), taču tehnikā plašāk lieto apgriezienus minūtē.
Angļu valodā šo apzīmē ar revolutions per minute, ko parasti saīsina par rpm vai RPM.
Ierīces rotācijas ātruma mērīšanai sauc par tahometriem, tās mēdz būt graduētas apgriezienos minūtē vai apgriezienos sekundē.
Artis Kampars
Biogrāfija
1985. gadā beidza Tukuma 2. vidusskolu. 1992. gadā absolvēja Rīgas Tehniskās universitātes Mehānikas un Mašīnbūves fakultāti, specialitātē "Automobiļi un automobiļu saimniecība", iegūstot inženiera — mehāniķa diplomu.
2019. gadā šķīries ar multimākslinieci Ilvu Kampari. Jau kopš 2011. gada medijos ir informācija, ka A. Kamparam ir attiecības ar žurnālisti, sabiedrisko attiecību speciālisti un partijas "Vienotība" biedri Elīnu Bīviņu.
Politiskā darbība
Politikā mēģināja iesaistīties jau 2001. gadā, kad nesekmīgi kandidēja Tukuma pilsētas domes vēlēšanās no Latvijas Demokrātiskās partijas. 2002. gadā iestājās jaunveidotajā partijā "Jaunais laiks", tika ievēlēts 8. Saeimā, 2006. gadā ievēlēts 9. Saeimā. Bija "Jaunā laika" Saeimas frakcijas priekšsēdētāja vietnieks, partijas Reģionālās padomes vadītājs, kopš 2008. gada arī Domes priekšsēdētājs. Darbojās Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) un Eiropas lietu komisijā. Pašvaldību un 9. Saeimas vēlēšanu kampaņas vadības grupas vadītājs. Līdztekus budžeta un finanšu jautājumiem nodarbojās arī ar pašvaldību lietām un ar pilsoniskās sabiedrības attīstību saistītajiem likumpojektiem.
kļuva par Ekonomikas ministru Valda Dombrovska valdībā. Darbība ministra amatā vērtēta neviennozīmīgi. Oponenti kritizējuši viņu par vājo izpratni par ekonomiskajiem procesiem valstī, kamēr piekritēji atzīmējuši A. Kampara sasniegumus, izvedot valsti no ekonomiskās krīzes. 2010. gadā opozīcija vairākkārt mēģināja viņu atbrīvot no ministra amata, tomēr izšķirīgajā Saeimas balsojumā ar minimālu pārsvaru A. Kampars saglabāja savu vietu Ministru kabinetā.
2010. gada rudenī ievēlēts 10. Saeimā no apvienības "Vienotība" saraksta, taču drīz mandātu nolika, jo nolēma turpināt darboties Ekonomikas ministra amatā arī V. Dombrovska otrajā valdībā.
2011. gada aprīlī portāls pietiek.com publicēja informāciju un vērsās KNAB ar iesniegumu par nesakritībām A. Kampara 2010. gada amatpersonas ienākumu deklarācijā, kas radīja aizdomas par nelikumīgiem ienākumiem. A. Kampars uz apvainojumiem atbildēja, ka visi uzrādītie ienākumi ir legāli un noliedza iespēju atkāpties no amata.
11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās A. Kampars nekandidēja, tāpat arī visās sekojošajās Saeimas vēlēšanās. 2011. gada novembrī ieņēma partijas "Vienotība" ģenerālsekretāra posteni, turpinot aktīvi darboties politikā, bet neesot vēlētos amatos.
Lielvārdes Violetais koris
Lielvārdes Violetais koris ir TV3 šova "Koru Kari" 1. sezonas dalībnieks, kas tika izveidots 2008. gada augustā. Pirmajam mēģinājumam tā dalībnieki sanāca 2008. gada 5. septembrī. Šova noslēgumā paliekot 2. vietā, Lielvārdes Violetais koris sāka koncerttūri pa Latvijas kultūras namiem un estrādēm, ko noslēdz 2009. gada 25. augustā, Lielvārdē.
Dalība šovā
Pirmās šova nedēļas tēma bija kora vadītāja dziedāta dziesma. Ņemot vērā, ka pirmais šova raidījums sakrita ar TV3 sezonas atklāšanu, Lielvārdes Violetais koris izpildīja dziesmu "Ziemeļvējā". Parādot diezgan apšaubāmu sniegumu, uz ko norādīja žūrijas balsojums, koris 2. nedēļas dziesmai izvēlējās A. Banderasa izpildīto dziesmu "Cancion del Mariachi", kuras solists bija Raimonds Graudiņš. Koris saņēma 2. zemāko žūrijas vērtējumu.
3. nedēļas tēmas, Rokenrols, Blūzs, kantri, ietvaros Lielvārdes koris izpildīja Kristīnas Agileras dziesmu "Candyman" (solistes Sintija Ģēģere, Zane Briška, Antra Stafecka), par kuru saņēma 2. zemāko vērtējumu.
Nākamajā, 4. nedēļā ar "Čikāgas Piecīšu" dziesmu "Bitītes" (solists Jānis Peisenieks) Lielvārdes koris izpelnijās žūrijas atzinību, iegūstot 1. vietu žūrijas vērtējumā.
5. nedēļā, disko tēmā izpildītā Pippo Franco dziesma "Chi Chi Chi Cho Cho Cho" (solisti Ainars Bumbieris, Atis Čamanis, Rinalds Birkenfelds, Nikolajs Puzikovs) izpelnijās žūrijas ievērību, kas ierindoja Lielvārdes Violeto kori žūrijas balsojuma 1. vietā, no kuras tas nešķīrās līdz pat finālam.
Nākamajā nedēļā, roka tēmā, Lielvārdes Violetais koris izpildīja grupas "Menuets" dziesmu "Raganas dziesmiņa pirms sprieduma pasludināšanas" (solistes Diāna Grīnberga, Sintija Ģēģere, Katrīna Anna Vīgante). Izpildot šo dziesmu Lielvārdes Violetais koris pārsteidza gan žūriju, gan skatītājus ar kvalitatīvo un aizkustinošo dziedājumu, kā arī šova elementiem.
Par godu Latvijas Neatkarības pasludināšanas gadadienai 18. novembrī, nākamajā nedēļā Lielvārdes Violetais koris izpildīja grupas "Opus Pro" dziesmu "Svētuguns" (solisti Reinis Petrovičs,Zane Briška).
Klasiskās mūzikas nedēļa, Lielvārdes Violetais koris dziedāja Džoša Grobana dziesmu "Gira con me questa notte" (solo Oskars Zaļkalniņš, Ainars Bumbieris, Artūrs Mangulis), kur tika pieaicināti viesmākslinieki Oskars Zaļkalniņš (baritons) un Ieva Romanosa (čells). Koris pārsteidza ar šovu, dziesmas beigās palaižot gaisā baltus baložus.
Nākamās nedēļas tēmai (dziesmas no filmām vai mūzikliem) atbilstošu dziesmu no m/f "Džungļu Grāmata", proti "I Wan'na Be Like You" dziedāja Nikolajs Puzikovs un Artūrs Mangulis. Šajā dziesmā tika izmantots mazpazīstams mūzikas instruments - Litrofons. Šajā raidījuma visiem trim palikušajiem koriem tika uzdots sagatavot latviešu tautasdziesmu "Rikšiem bērīt es palaidu" savā apdarē. Lielvārdes Violetā kora aranžējumu ļoti iespaidoja tās dalībnieks Atis Čamanis, kura idejas par bītboksu un dziesāšanu apgriezti žūrija atzina par ļoti veiksmīgām. Fināla raidījumā Lielvārdes Violetais koris izvēlējās Zigfrīda Muktupāvela izpildīto dziesmu "Kamēr svecītes deg" (solisti Artūrs Mangulis,Linda Mangule,Līga Zaļkalniņa) no operas "Meža Gūlbji". Šī dziesma tika izvēlēta, jo tā Lielvārdes korim simbolizēja piemiņu par labi pavadītu laiku šova laikā.
Koncertturneja
Pēc TV3 šova "Koru Kari" noslēguma, Lielvārdes Violetais koris sāka aktīvu koncertturneju pa Latvijas kultūras namiem un estrādēm. To sāka ar diviem koncertiem Lielvārdē 2008.g. 26. decembrī, un noslēdza 2009.g. 26. augusta. Tūres laikā koris piedalījās arī "Imantdienās". Turnejas laikā Lielvārdes koris sniedza 94 koncertus, kurus kopumā apmeklēja ~28 tūkstoši skatītāju.
Dalībnieki
Olga Rajecka - Kora vadītāja. Pabeigusi Kaibalas pamatskolu un Kultūras Koledžu. Dziedājusi tādās pazīstamās grupās kā Eolika, Bāze 7 un Turaidas roze. Lielu iespaidu uz Olgas muzikālo gaumi atstājis Imants Kalniņš un Līvi.
Aija Zitāne - dzimusi. Pabeigusi E.Kauliņa Lielvārdes vidusskolu, šobrīd mācās Latvijas Kultūras koledžā. Dzied grupā "Mik 8". Kopā ar Lielvārdes Mūzikas skolas kori "Lielvārde" ieguvusi 1. vietu Pasaules Koru konkursā.
Līga Zaļkalniņa - dzimusi. Pabeigusi E. Kauliņa Lielvārdes vidusskolu. Dzied grupā "Mik 8".
Katrīna Anna Vīgante - dzimusi. Pabeigusi Kaibalas pamatskolu, šobrīd mācās Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā. Dzied grupā "Mik 8". Kopā ar Lielvārdes Mūzikas skolas kori "Lielvārde" ieguvusi 1. vietu Pasaules Koru konkursā.
Dace Jansone
Diāna Grīnberga - dzimusi .Pabeigusi E.Kauliņa Lielvārdes vidusskolu, šobrīd mācās Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmijā. Strādā par sporta skolotāju.
Zane Briška - dzimusi. Mācās Ogres 1. vidusskolā. Pabeigusi Ogres mūzikas skolu. Darbojas Artūra Manguļa vokālajā studijā. Dziedot meiteņu trio "Candygirls" ieguvusi pirmo vietu mūziķu konkursā "Gaujas atbalsis". Iesildījusi 2007. gada "Dziesma manai paaudzei" vasaras tūri.
Sintija Ģēģere
Jānis Peisenieks - dzimis. Mācījies E. Kauliņa Lielvārdes vidusskolā. Mācās Āgenskalna Valsts ģimnāzijā. Pabeidzis Lielvārdes Mūzikas skolu. Dziedājis zēnu korī "Sidrabiņš". Pašlaik dzied koros "Mūžīgais strauts" un "Rīgas Jaunais vīru koris".
Kristaps Paegle
Atis Čamanis - dzimis. Pabeidzis E. Kauliņa Lielvārdes vidusskolu, mācās LU Pedagoģijas fakultātē. Grupas "Royal Holidays" izveidotājs, solists un pianists. Sarakstījis divas humoristiska rakstura grāmātas - "Blondā Grāmata" un "Idiota Rokasgrāmata". Dzejnieka pseidonīms - "Jānis Raimis".
Reinis Petrovičs - dzimis. Pabeidzis Ķeguma Komercnovirziena vidusskolu. Mācījies Bolderājas mūzikas skolā. Mācās E. Dārziņa mūzikas vidusskolas Basģitāras spēles klasē. Basģitārists grupā Animal Stampede.
Rinalds Birkenfelds
Raimonds Graudiņš
Nikolajs Puzikovs
Ainars Bumbieris - dzimis. Beidzis Skrundas 1. vidusskolu. Skrundas mūzikas skolu, klavieru specialitāti. Pašlaik studē LU Politikas zinātnes 3.kursā. Šobrīd aktīvi nodarbojas ar mūzikas, teātra mākslas un izklaides lietām. Dzied grupā Latté.
Pāvels Doroševs
Pāvels Doroševs (dzimis ) ir Latvijas futbolists, vārtsargs.
Karjera
Savu profesionālo futbolista karjeru Doroševs sāka 2000. gadā Skonto FC sastāvā. Šajā laikā Skonto pamatvārtsargs bija Andrejs Piedels, tāpēc Doroševam netika daudz spēles laika. No 2002. līdz 2004. gadam viņš tika izīrēts citām Latvijas komandām: PFK Daugava, Dinaburg FC, FK Jūrmala un FK Rīga. 2005. gadā Doroševs atgriezās Skonto sastāvā. 2009. gadā noslēdza līgumu ar Azerbaidžānas klubu FK Gabala.
Bruknas pagasts
Bruknas pagasts bija viena no Bauskas apriņķa pašvaldībām tā vidienē. Robežojās ar Vecsaules, Misas, Stelpes, Bārbeles, Skaistkalnes un Jaunsaules pagastiem. Sastāvēja no trim atsevišķām daļām. Pagasta valde atradās Bruknā.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 21. novembrī pagastā izveidoja Bruknas un Ozolaines ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Bauskas rajonā. Mūsdienās Bruknas pagasta teritorija iekļauta Bauskas novada Dāviņu, Vecsaules un Skaistkalnes pagastos.
AZ
AZ var būt:
Jaunsaules pagasts
Jaunsaules pagasts bija viena no Bauskas apriņķa pašvaldībām tā dienvidos, Mēmeles labajā krastā. Robežojās ar Vecsaules, Bruknas, Skaistkalnes un Panemunes pagastiem. Pagasta valde atradās Jaunsaulē.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 2. novembrī pagastā izveidoja Jaunsaules un Ramiķenu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Bauskas rajonā. Mūsdienās Jaunsaules pagasta teritorija iekļauta Bauskas novada Vecsaules un Skaistkalnes pagastos.
AZE
AZE var būt:
BS
BS var nozīmēt:
Artelis
Artelis (ru) bija viens no kopsaimniecību veidiem Krievijas Impērijā un PSRS.
Kaliksts II
Kaliksts II (la, arī Calixt II vai Callistus II, īstajā vārdā grāfs Gvido vai Burgundijas Gi (fr vai Guy de Bourgogne); dzimis ap. 1060. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 1119. gada 2. februāra līdz 1124. gada 13. decembrim.
Burgundijas grāfa, Vilhelma Lielā dēls, Luija VI tuvs radinieks. Vīnes arhibīskaps (1088) un pāvesta legāts Francijā (1106).
Palīdzot normāņu feodāļiem, aplenca Sutrī pilsētu, kur atradās antipāvests Gregors VIII (jau pirms Kaliksta II, viņu iecēla imperators Heinrihs V) un piespieda iedzīvotājus izdot pretinieku, kuru nekavējoties ieslodzīja cietumā.
Svarīgākais, ko paveica Kaliksts II, bija Vormsas konkordāta noslēgšana ar Heinrihu V, kas ļāva izbeigt piecdesmit gadus ilgušos strīdus par investitūru. 1123. gadā Laterānas Pirmais koncils svinīgi apstiprināja konkordātu. Pāvests izdeva rīkojumu, ka katrs, kurš solījis doties krusta karagājienā pret neticīgajiem un to nav izdarījis, ir sodāms ar izraidīšanu no baznīcas uz gadu. Saglabājušās ir dažas Kaliksta II vēstules un svēto apraksti.
Bērzs
Bērzs var būt:
BH
BH var būt:
Abruka
Abruka (et), agrāk — Abro (sv, de), ir sala Rīgas līcī, Igaunijā, Monzunda arhipelāgā, netālu no Sāmsalas dienvidaustrumu krasta.Viens no tālākajiem platlapu koku izplatītajiem rajoniem Eiropas ziemeļu daļā,atrodas valsts aizsardzībā.
No Sāmsalas atrodas 6 km attālumā. 1931. gadā salā uzcelta 36 metrus augsta betona bāka, šeit ir arī otra - metāla konstrukciju - bāka. Salu var sasniegt ar laivu no 6 km attālās Romasāres ostas.
Vēsture
Pirmās ziņas par salu ir no viduslaikiem, kad Sāmsalas bīskaps salā izveidoja zirgu fermu. Tikai 18. gadsimtā salā uz dzīvi apmetās pastāvīgi iedzīvotāji, maksimālais iedzīvotāju skaits uz salas ir bijis 180.
1878.—1880. gados salā tika izveidots briežu dārzs, taču līdz mūsdienām salā nav izdzīvojis neviens briedis.
Dabas un kultūras vērtības
Uz salas atrodas 92 ha liels botāniskais un zooloģiskais liegums. Sala ir neparasta ar to, ka to klāj platlapju koku mežs, kur ozoli, liepas, gobas un oši paceļas līdz 30 metru augstumā.
Artēziskie ūdeņi
Artēziskie ūdeņi ir pazemes ūdeņi, kas atrodas zem spiediena starp diviem ūdens mazcaurlaidīgiem slāņiem. Artēziskie ūdeņi parasti sastopami dziļos horizontos starp ūdeni necaurlaidīgiem slāņiem un kuru pjezometriskie līmeņi ir augstāki par zemes virspusi (spiedienūdeņi). Tiek uzskatīts, ka tie ir tīrāki par gruntsūdeņiem.
Viljams Heršels
Viljams Heršels (dzimis, miris ) bija Vācijā dzimis britu astronoms un komponists, kurš kļuva slavens ar to, ka 1781. gada 13. martā atklāja planētu Urāns. Viņš atklāja arī infrasarkano starojumu un veica citus atklājumus astronomijā.
Laika posmā no 1785. līdz 1789. gadam Viljams Heršels izgatavoja "40 pēdu teleskopu", kurš nākamos 50 gadus bija lielākais teleskops visā pasaulē.
Pēc Heršela nāves viņa darbu turpināja dēls Džons Heršels.
BY
BY var būt:
Greifsvalde
Greifsvalde (de), oficiāli Universitātes un Hanzas pilsēta Greifsvalde (de) ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, starp Rostoku un Ščecinu. Pilsēta pazīstama ar savu universitāti. Viena no "gados jaunākajām" Vācijas pilsētām — no apmēram 55 000 pilsētas iedzīvotāju, 12 500 ir universitātes studenti un 5 000 — tās darbinieki. Greifsvalde ir gāzes vada Nord Stream Vācijas puses galapunkts.
Vēsture
Greifsvalde dibināta 1199. gadā ap cisterciešu dibināto klosteri. Pilsēta attīstījās kā sāls tirdzniecības centrs. 13. gadsimta beigās iekļāvās Hanzas savienībā. 1456. gadā Greifsvaldē tika dibināta Grifu akadēmija (Academia Gryphica), kuras patrons bija Pomerānijas hercogs Vartislavs IX. 1631. gadā Greifsvaldi ieņēma zviedri un pēc Trīsdesmitgadu kara (1648. gadā) Greifsvalde oficiāli iekļāvās Zviedrijā. Greifsvalde bija Zviedru Pomerānijas galvaspilsēta līdz Vīnes kongresam 1815. gadā, kad to piešķīra Prūsijai.
Zinātniskie institūti
Pilsētā atrodas veterinārās pētniecības Frīdriha Leflera institūta (Friedrich-Loeffler-Institut) galvenais birojs, viens no diviem Vācijā Maksa Planka Plazmas fizikas institūtiem, Alfrēda Krupa Padziļinātās pētniecības institūts un Zemo temperatūru plazmas fizikas institūts. Maksa Planka Plazmas fizikas institūtā kopš 2005. gada tiek būvēts kodoltermiskais reaktors Wendelstein 7-X. Saules bateriju un jahtu ražošanas uzņēmumi. 44% no pilsētas iedzīvotājiem ikdienā pārvietojas ar velosipēdiem.
Cilvēki
Greifsvaldes Universitātē darbojušies dzejnieks Ernsts Morics Arnts (Ernst Moritz Arndt, 1769—1860, viņa vārdā nosaukta universitāte), reliģijas reformators Johanness Būgenhāgens (Johannes Bugenhagen, 1485—1558), patologs Gerhards Domagks (Gerhard Domagk, 1895—1964), ķirurgs Teodors Bilrots (Theodor Billroth, 1829—1894), fiziķis Johanness Štarks (Johannes Stark, 1874—1957).
Jasmuižas katoļu baznīca
Jasmuižas Svētā Krusta pagodināšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Preiļu novada Aizkalnes pagasta centrā Aizkalnē.
Vēsture
Jasmuižas pirmā katoļu koka baznīca bijusi jau senos laikos un tās celšanas laiks nav zināms. 1815. gadā ap šo baznīcu muižkungs Ksaverijs Šadurskis uzcēla jaunu dievnamu, veltītu Svētā Krusta paaugstināšanas godam. Tas bija taisnstūrveida 24 metrus garš, 12 metrus plats nams. Uz pīlāriem pie gala durvīm balstījās lievenis, zem kura uz sienas bija uzgleznoti Svētā Pētera un Svētā Pāvila attēli. Baznīca bija bez torņa. Tāda tā pastāvēja līdz 1926. gadam, kad prāvesta Ostrovska darbības laikā baznīcu nojauca, atstājot tikai mūrus un sāka pārbūvi. Lai piebūvētu kapelas, tika izlauztas sānu sienas 9 metru platumā, vēlāk katrā sānā izbūvējot 9 metrus platu un 3 metrus garu kapelu. No priekšpuses dievnams tika pagarināts par 6 metriem, virs pagarinājuma uzliekot nelielu tornīti. No iepriekšējās baznīcas iekšējā iekārtojuma paturēja tikai lielo altāri, divus biktskrēslus, skulptūras un gleznu ar Svētā Jura attēlojumu, pārējo inventāru iegādājās no jauna.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Onufrijs Pujats. Jasmuižas draudze izveidojās jau 1815. gadā, kad uzcēla mūra baznīcu, jo koka baznīcu apkalpoja Nīdermuižas priesteri. Draudzei ir sešas kapsētas — Bleidenes kapsēta, Daugaviešu kapsēta, Džeriņu kapsēta, Gāgu kapsēta, Raipoles kapsēta un Aizkalnes vecā kapsēta.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidu dienas ir Svētā Krusta paaugstināšanas svētki, Svētā Jāzepa diena.
Tehniska informācija
Jasmuižas baznīca ir mūra vairāknavu krustveida celtne ar skārda jumtu un flīžu jumtu. Tā ir 30 metrus gara un 20 metrus plata. Apkārt baznīcas dārzam ir laukakmeņu mūra žogs un ķieģeļu laukakmeņu vārti.
Interjers
Dievnamā ir aplūkojams no vecās baznīcas pārnestais lielais altāris ar koka krustu, Svētā Jura glezna, Jaunavas Marijas un Svētā Jāņa ģipša statujas, koka tabernakuls ar eņģeļu figūrām. Uzmanību piesaista divi veci biktskrēsli.
Velingtona
Velingtona ir Jaunzēlandes galvaspilsēta un apdzīvotākā galvaspilsēta visā Okeānijā.
Nosaukums
Velingtona savu vārdu guvusi par godu Arturam Velslijam, pirmajam Velingtonas (Anglija, Somersetas grāfiste) hercogam un Vaterlo kaujas uzvarētajam.
Nozīmīgums
Velingtona ir Jaunzēlandes politiskais centrs, tajā atrodas parlamenta ēka, ministrijas un ārzemju vēstniecības.
She
She ir amerikāņu poproka grupas Green Day singls no viņu studijas albuma Dookie. Singls tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompānijām Reprise Records un Warner Music Group. Šī ir viena no retajām Green Day singliem, kam netika filmēts videoklips. Grupas koncertā Madison Square Garden arēnā 1994. gada decembrī grupas solists Billijs Džo Ārmstrongs dziesmu izpildīja kails.
Velingtona
Nozīmīgums
Pēc konsultāciju kompānijas Mercer pētījuma datiem, Velingtona ir 12. labākā pilsēta, vērtējot pēc dzīves kvalitātes.
Vēsture
Kā vēsta leģendas, aptuveni 10. gadsimtā Velingtonu atklāja un izpētīja maoru mītiskais tēls Kupe.
Pirmie eiropieši Velingtonā ieradās 1839. gada 20. septembrī ar kuģi Tory. Nākamie 150 ieceļotāji ieradās ar kuģi Aurora 1840. gada 22. janvārī.
1865. gadā Velingtona kļuva par Jaunzēlandes galvaspilsētu, nomainot Oklendu.
Ģeogrāfija
Velingtona atrodas Ziemeļsalas galējā dienvidu daļā, Kuka šaurumā, starp Ziemeļu un Dienvidu salām.
Velingtona ir vistālāk dienvidos esošā galvaspilsēta pasaulē.
Ārstniecības augi
Ārstniecības augi ir augi, kas satur dažādas organiskas vielas (alkaloīdus, glikozīdus, vitamīnus, ēteriskās eļļas, u.c.), kas nosaka to dziednieciskās īpašības. No ārstniecības augiem iegūst daudzus vērtīgus ārstniecības līdzekļus, piemēram, morfīnu, kodeīnu, hinīnu. Vairākus ārstniecības augus izmanto parfimērijā (rozes, lavandas) un pārtikas rūpniecībā (magones, jūras kāpostus, ķimenes u.c.).
Pētniecība
Milzīgu ieguldījumu ārstniecības augu pētniecībā Latvijā ir devuši Dr. med., asoc. prof., farmakologs Antons Skutelis un Dr. Biol. Dailonis Pakalns. Kopīgā pētnieciskā darba rezultātā ir tapusi grāmata "Ārstniecības augu farmakoloģija".
Atsauces
Mācību =2FAR1014 literatūras uzskaitījums] par ārstniecības augiem.
Zālītes pagasts
Zālītes pagasts (līdz 1925. gadam Grienvaldes pagasts) bija viena no Bauskas apriņķa pašvaldībām tā ziemeļdaļā. Robežojās ar Bauskas apriņķa Iecavas un Mežotnes pagastiem, Jelgavas apriņķa Garozes un Salgales pagastiem, kā arī Rīgas apriņķa Baldones pagastu. Pagasta valde atradās 1,5 km uz ziemeļrietumiem no Iecavas ciema.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 2. novembrī pagastā izveidoja Zālītes un Ziemeļu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Baldones rajonā. Mūsdienās Zālītes pagasta teritorijas lielākā daļa iekļauta Bauskas novada Iecavas pagastā un neliela teritorija Ķekavas novada Baldones pagastā.
BZ
BZ var būt:
Hašišs
Hašišs ( ḥashīsh, burtiski "sausa zāle", no hashsha "kļūt sausam") ir kaņepes produktu grupas nosaukums. Tajā iekļautas vairākas no kaņepēm ekstrahētas, cietas pīpējamās vielas, kuras satur psihoaktīvos komponentus THC un CBD.
Hašiša izcelsme ir Rietumāzija, it īpaši Tuvie Austrumi, kur to lieto kā ārstniecisku līdzekli un baudvielu. Ļoti daudz hašiša tiek patērēts Ziemeļindijas apgabalos, kur to pagatavo ar īpašas metodes palīdzību un sauc par čarām. 19. gadsimta otrajā pusē hašiša smēķēšanas tradīcijas sasniedza Eiropu. Visvairāk šī tradīcija izplatījās arābu zemēm tuvajās valstīs — Turcijā un Grieķijā.
Mūsdienās hašiša lielākās ražotājvalstis ir Afganistāna, Maroka un Libāna. Hašiša krāsa var atšķirties pēc reģiona un lietotās ekstrakcijas metodes. Piemēram, Afganistānas hašišs mēdz būt melns, Marokas — brūns, Libānas — pat zaļš vai sarkans.
Kapilāri
Kapilāri ir vissīkākie asinsvadi, kuros notiek vielu apmaiņa starp asinīm un audiem. To sieniņas ir ļoti plānas un sastāv tikai no vienas šūnu rindas. Arteriālās asinis, plūstot caur kapilāriem, atbrīvo skābekli un piesaista oglekļa dioksīdu, tādējādi pārvēršoties par venozajām asinīm. Organismā ir apmēram 150 miljardi kapilāru. Katrā orgānā ir biezs kapilāru tīkls. No kapilāriem asinis saplūst vismazākajās vēnās - vēnulās.
Pastorāle
Pastorāle ir sadzīves žanra paveids, kurš mākslas darbos tiek attēlots kā idealizēta lauku ainava ar idillisku un šķietami bezrūpīgu ganu un dzīvnieku dzīves attēlojumu, dažreiz sižetā iesaistot arī sengrieķu meža dievības.
Idealizētu pastorālu ainavu pirmsākumi ir atrodami helēņu kultūrā Senās Grieķijas civilizācijā, kā arī Senajā Romā gleznojumos uz sienām. Renesanses laikā atdzima interese par pastorāli Itālijā, kur iedvesmojās no itāļu dzejnieka Jakopo Sannazaro aprakstiem viņa darbā "Arkādija", kas ir pirmā poēma — pastorāle dzejā. Viens no šī žanra aizsācējiem un iedvesmotājiem tajā laikā bijis gleznotājs Džordžone un viņa darbs "Pastorālais koncerts". Vēlāk, 17. — 18. gadsimtā Francijā, kas ir uzskatāms par pastorāles kā žanra uzplaukuma laiku un vietu, tai bija pievērsušies vairāki franču mākslinieki, kuru vidū ir minami Nikolā Pusēns, Klods Lorēns un Antuāns Vato.
Pastorāle kā žanrs ir saistīts ar sadzīves žanru un ainavas žanru.
Misas pagasts
Misas pagasts bija viena no Bauskas apriņķa pašvaldībām tā ziemeļdaļā. Robežojās ar Vecsaules, Bruknas, Stelpes, Vecumnieku un Iecavas pagastiem. Pagasta valde atradās Misā (pie tagadējā Misas tautas nama pie autoceļa P92).
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. Pēc 1920. gada agrāras reformas Lambārtes muižu 1901 ha platībā sadalīja 58 vienībās, Trapes (Briedenes) muižu 214 ha platībā sadalīja 11 vienībās, bet Kroņmisas muižu sadalīja 38 vienības 477 ha platībā.
BEL
BEL var būt:
Kalvadosa
Kalvadosa (, izrunā: ) ir Francijas departaments. Tas ir viens no Lejasnormandijas trijiem departamentiem, kā arī viens no sākotnējiem 83 departamentiem, kas tika izveidoti Franču revolūcijas laikā 1790. gada 4. martā. Kalvadosas administratīvais centrs ir Kāna (109 899 iedzīvotāji), citas lielākās pilsētas ir Lizjē un Eruvila-Senklēra. Kalvadosas departaments sīkāk iedalās 4 apgabalos (arrondissements):
Batālais žanrs
Batālija ir tēlotājas mākslas žanrs vai šī žanra atsevišķs mākslas darbs, kurā attēlo kompozīcijā sakārtotus kaujas ainu un frontes dzīves motīvus.
Džeisons Kids
Džeisons Frederiks Kids (en; dzimis Sanfrancisko, Kalifornijas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, tagad — basketbola treneris, spēlējis saspēles vadītāja pozīcijā, bijis ASV basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) ir Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) kluba Dalasas "Mavericks" galvenais treneris. Dž. Kids ir 2011. gada NBA čempions "Mavericks" sastāvā kā spēlētājs un 2020. gada NBA čempions kā Losandželosas "Lakers" treneris asistents.
Batālais žanrs
Mākslinieku, kas darbojas batālajā žanrā, sauc par batālistu.
Džeisons Kids
Karjera
1994. gada NBA draftā viņu ar kopējo otro numuru draftēja Dalasas "Mavericks", spēlējis arī Fīniksas "Suns" un Ņūdžersijas "Nets", bet 2008. gadā atgriezās savā pirmajā profesionālajā komandā "Mavericks", kurā aizvadīja nedaudz vairāk nekā četras sezonas, pēc tam pārgāja uz Ņujorkas "Knicks". 10 reizes piedalījies NBA visu zvaigžņu spēlē, "Mavericks" sastāvā arī izcīnījis NBA čempiontitulu 2011. gadā. Divkārtējs olimpisko spēļu čempions ASV izlases sastāvā. Pēc 2012.—2013. gada sezonas beigām paziņoja par karjeras beigšanu.
Batālais žanrs
Batāliju žanra galvenās tēmas ir kājnieku un jūras kauju, kā arī karagājienu ainas. Batāliju darbos tiek attēlota kauju varonība, raksturīgākie un nozīmīgākie kauju ainu momenti, kara darbības nozīme, kas to satuvina ar vēsturisko žanru, savukārt kara sadzīves ainas tiek bieži saistītas ar sadzīves žanru.
Džeisons Kids
Karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri, kļuvis par NBA kluba Bruklinas "Nets" galveno treneri. "Nets" klubu vadījis 2013.—2014. gada sezonā, kad tika sasniegta izslēgšanas spēļu otrā kārta, kurā zaudēts Maiami "Heat" klubam. Nākamajā sezonā kļuva par Milvoki "Bucks" galveno treneri. Viņa vadībā klubs no palikšanas pēdējā vietā iepriekšējā sezonā (15 uzvaras sezonā) sasniedza izslēgšanas spēles šajā sezonā. Dž. Kids kļuva par pirmo treneri līgas vēsturē, kas pirmajās divās sezonās sasniedzis izslēgšanas spēles ar diviem klubiem. Pēc tam strādājis kā Losandželosas "Lakers" galvenā trenera Frenka Vogela asistents, kļūdams par 2020. gada NBA čempionu.
Pirms 2021.—2022. gada NBA sezonas Dž. Kids kļuva par Dalasas "Mavericks", komandas, kuras sastāvā kļuvis par čempionu kā spēlētājs, galveno treneri.
Batālais žanrs
Žanra attīstība
Batāliju motīvi ir atrodami jau senajās civilizācijās, par ko liecina gleznojumi uz sengrieķu vāzēm, senajos tempļos, kuros ir redzami kauju attēli, parādot mitoloģisko varoņu drošsirdību. Motīvi ir redzami arī reljefos uz Senās Romas triumfa arkām — imperatoru uzvaras un karagājieni. Viduslaikos kaujas bija raksturīgi attēlot grāmatu miniatūrās, uz gobelēniem, paklājiem, arī uz ikonām. Batāliju kā žanra veidošanās ir attiecināma uz 16. gadsimtu. Renesanses laikā Itālijā tika radīti pirmie reālistiskie kauju atainojumi, pakāpeniski pārejot no oficiālajām batālijām uz reālu kara epizožu atainošanu. Krievijā batāliju žanrs sāka attīstīties ar 17. gadsimtu, kas ir saistīts ar Pētera I uzvaru laiku, vēlāk aktualizējās Pirmā un Otrā pasaules kara laikā un pēc tā.
Batālijas latviešu mākslā
Žanrs sācis veidoties 19. gadsimtā, batāliju žanrā darbojušies gleznotāji Jānis Staņislavs Birnbaums, Kārlis Veidemanis un Kārlis Baltgailis.
Germans Māliņš
Germans Māliņš (dzimis  Rīgā) ir Latvijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2018) pārstāv Latvijas Virslīgas klubu Riga FC.
Savu karjeru viņš uzsāka JFK Olimps vienībā, kur 2007. gada sezonā bija pamatvārtsargs. 2008. gada sezonā viņš atgriezās Skonto FC sastāvā un aizvadīja 10 spēles Virslīgā. 2009. gada sezonu viņš sāka kā komandas pamatvārtsargs, līdz klubā ieradās Aleksandrs Vlasovs no SK Blāzma. Arī 2010. gada Virslīgas sezonā viņam tika atvēlēta rezerves vārtsarga vieta aiz Kaspara Ikstena.
Māliņš guva vārtus 94. minūtē pēc stūra sitiena un panāca neizšķirtu.
2013. gada martā Māliņš pievienojās Barisavas "BATE".
Kleperu ciems
Kleperu ciems bija Rēzeknes rajona administratīvi teritoriāla vienība tā vidienē. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Makašēnu pagastā izveidoja Kleperu ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī, pēc pagasta likvidēšanas, ciemu iekļāva Rēzeknes rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, tā teritoriju pievienojot Vērēmu ciemam.
Good Riddance (Time of Your Life)
Good Riddance (Time of Your Life) ir amerikāņu poproka grupas Green Day singls no viņu studijas albuma Nimrod. Singls tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Reprise Records.
Irsis
Irsis var būt:
BJ
BJ var būt:
BEN
BEN var būt:
Trinidāda un Tobāgo
Trinidāda un Tobāgo (en), oficiāli Trinidādas un Tobāgo Republika (Republic of Trinidad and Tobago), ir arhipelāgu valsts Karību jūras dienvidos, uz ziemeļiem no Dienvidamerikas valsts Venecuēlas un uz dienvidiem no Grenādas Mazajās Antiļās.
Parasti tiek uzskatīta par Karību reģiona valsti, tai ir jūras robeža ar vairākām valstīm, tai skaitā Barbadosu, Gajānu, Grenādu un Venecuēlu. Tā sastāv no divām salām — Trinidādas un Tobāgo — un vairākām citām mazākām reljefa formām. No 1639. līdz 1693. gadam Tobāgo bija Kurzemes kolonija un tika dēvēta par Jaunkurzemi.
Trinidāda un Tobāgo neatkarību ieguva 1962. gadā, 1976. gadā tā kļuva par republiku.
Sēļi
Sēļi (no liv — 'augšējie [ļaudis]') bija baltu tauta, kas apdzīvoja Daugavas un Lielupes baseinus uz austrumiem no Daugavas līviem un Upmales (zemgaļiem). Daugavas labajā krastā viņi dzīvoja pamīšus ar letgaļiem un bija pakļauti Jersikas un Kokneses valdniekiem, bet kreisajā krastā viņu zemes robežojās ar Nalsenes un Lietavas zemēm. Viņu apdzīvotās teritorijas ziemeļu daļa laikā no 1208. līdz 1256. gadam tika iekļauta Livonijas sastāvā, un sēļi, veidojoties latviešu tautai, saplūda ar letgaļiem. Dienvidu daļa pēc ilgstošiem kariem starp Livonijas ordeni un Lietuvas dižkunigaitiju 14.—15. gadsimtā tika iekļauta Lietuvas sastāvā, kur saplūda ar Aukštaitijas lietuviešiem.
Apdzīvotā teritorija un etnoģenēze
Sēļu apdzīvotā teritorija vēsturiski dēvēta ne tikai par Sēliju, bet arī par Augšzemi vai Augškurzemi. Pats sēļu nosaukums radies no līvu vārda sälli, kas nozīmē augšējie (t.i., ļaudis). Šo nosaukumu vēlāk lietošanā pārņēma vācu ieceļotāji.
Pēc arheoloģiskā materiāla sēļus var izsekot jau 1. g.t., kad tie bija ieņēmuši samērā plašu teritoriju abpus Daugavai (Augšzemes augstienes, Aknīstes nolaidenuma, Sēlijas paugurvaļņa un Austrumlatvijas zemienes apvidus) un daļēji Lietuvas ziemeļaustrumu daļu. Vēlajā dzelzs laikmetā (10.—12. gs.) sēļi dzīvoja galvenokārt tikai Daugavas kreisajā krastā, jo ar 7. gadsimtu labajā krastā par dominējošo etnisko elementu kļuva latgaļi.
Sēļiem raksturīgie arheoloģiskie atradumi atrasti tagadējā Sālakā, Taurāgnē, Utenā, Svēdašos, Subāčos, Palēvenē, Pasvalī un Saločos. Ar sēļu izcelsmes problēmu nodarbojās 20. gadsimta lietuviešu valodnieks Kazimirs Būga. Citi zinātnieki ir mēģinājuši nospraust sēļu senās apdzīvotās teritorijas robežas pēc sēļiem raksturīgās kāpjošās intonācijas. Par to, ka sēļi dzīvojuši apvidos uz D no Latvijas teritorijas, liecina gan valodniecības dati, gan arī antropoloģiskie materiāli, tomēr jautājums par sēļu etnoģēnēzi un apdzīvoto teritoriju vēl nav pilnībā izpētīts.
Sēļi līdz 15. gadsimtam apdzīvoja Latvijas dienvidaustrumus un Lietuvas ziemeļaustrumus, galvenokārt Daugavas kreisajā krastā uz dienvidiem no Aizkraukles un Kokneses. Taču ir arī ziņas par sēļiem pie Rīgas, Oliņkalnā un Koknesē. 1. g.t. pirmajā pusē sēļi acīmredzot apdzīvojuši arī Daugavas labo krastu Austrumvidzemē, bet sākot ar 6.—7. gs. viņus pakāpeniski atspieduši un asimilējuši latgaļi.
Vēstures avotos sēļi pirmoreiz minēti Latviešu Indriķa sarakstītajā Livonijas hronikā, kur tie nosaukti par lietuviešu sabiedrotajiem. No šīs hronikas sniegtajām norādēm var secināt, ka sēļu zemes atradušās Jersikas (Dignāja), Kokneses un lietuviešu kunigaišu pakļautībā.
Sēļu zemes (pilsnovadi)
10. — 13. gs. Sēlijas teritorijā izveidojās vairāki teritoriāli novadi, ar apmēram 30 pilskalniem un sēļu centru Sēlpilī. Par sēļu apdzīvoto zemju jeb pilsnovadu nosaukumiem saglabājušās visai fragmentāras ziņas no dažādiem 13. un 14. gadsimta dokumentiem.
1218. gadā dibinātās Sēlijas bīskapijas (episcopatus Seloniensis) teritorija sākotnēji ietvēra katoļu ticībai pievērstās zemes gar Daugavu — daļu no tagadējā Aizkraukles novada un Jēkabpils novada līdz Dignājas pilskalnam.
1254. gada maijā Inocents IV apstiprināja Livonijas ordeņa īpašuma tiesības uz šādām agrāk kristītajām sēļu pilīm un to ciemiem (la): 1255. gada oktobrī, pateicībā par Vācu ordeņa starpniecību, kuras dēļ pāvests licis viņu kristīt un kronēt par visas Lietuvas pirmo karali, kā arī solītās aizsardzības dēļ Mindaugs dāvināja ordeņa Livonijas mestram un brāļiem viņam līdz tam pakļauto zemi, ko sauc par Sēlenes zemi (la) ar šādiem pilsnovadiem:
Šie vietu vārdi atrodami arī pāvesta Aleksandra IV apstiprinājumā 1257. gadā.
Rameka
Rameka jeb Ramēķis (tekstos: Rameko, Rameke) bija Tālavas valdnieka Tālivalža dēls, kas no 1214./1215. gada kā bīskapa Alberta vasalis valdīja tēva zemēs, pirms tās tika sadalītas starp Livonijas bīskapu un Zobenbrāļu ordeni 1224. gadā.
Sēļi
Sēļu zemes (pilsnovadi)
1261. gada 7. augustā karalis Mindaugs it kā noteicis Livonijas ordenim atdāvināto sēļu zemju robežas šādi:
Rameka
Vārda cilme
Personvārds Rameka etimoloģiski saistāms ar vārdiem rimt, rāms kā mierīga cilvēka vārds (Blese, 1929). Tālavas dalīšanas dokumentā 1224. gadā minēti īpašumi, kas pieder vīram, ko sauc par Rameku. Pēc kāda 1259. gadā sastādīta dokumenta var secināt, ka Ramekas īpašumi atradušies uz austrumiem no Burtnieku ezera starp Sedas upi un Trikātu (Laakmann, 1930; Hellmann, 1954). Apšaubāma ir Pabsta hipotēze par Rankas (Ramkau) nosaukuma saistību ar Rameku (Pabst, 1867).
Sēļi
Sēļu zemes (pilsnovadi)
Dokuments var arī būt Livonijas ordeņa viltojums, lai leģitimizētu iekarotās vai iekārotās zemes, jo tajā iezīmētā teritorija ietver arī Rīgas bīskapam 1251. gadā pielemto agrākās Zemgales bīskapijas daļu.
Rameka
Dzīves gājums
1213. gadā pirmo reizi Ramekas vārds pieminēts sakarā ar lietuviešu iebrukumu Tālavā, kad tie sagūstīja novada valdnieku Tālivaldi un viņa dēlu Varibulu. Kopā ar Cēsu pils komturu Bertoldu Rameka vajāja lietuviešus līdz pat Lietuvas robežām Daugavas otrā pusē. Izmantodams to, ka bīskapam Albertam draudzīgais Pleskavas kņazs Vladimirs Mstislavičs uz laiku bija kritis nežēlastībā, Jersikas ķēniņa sievastēvs lietuviešu kunigaitis Daugerūts mēģināja noslēgt pret vāciem vērstu savienību ar viņa brāli Novgorodas kņazu Mstislavu Mstislaviču. Tomēr atceļā Daugerūts Tālavas teritorijā tika sagūstīts un ieslodzīts Zobenbrāļu ordeņa pilī Cēsīs, kur viņš izdarīja pašnāvību. Droši vien pēc sava vecākā brāļa Novgorodas kņaza rīkojuma Vladimirs Mstislavičs uz laiku atgriezās dzimtenē.
Sēļi
Sēļu zemes (pilsnovadi)
Sēlijas robežas minētas arī kādā 1392. gada dokumentā, bet tās ir grūti identificējamas.
Rameka
Dzīves gājums
1214. gadā Rameka kopā ar saviem brāļiem Frēdelandes pilī Turaidā noslēdza līgumu ar bīskapa Alberta vietnieku Raceburgas bīskapu Filipu par pāriešanu katoļticībā un labprātīgi kļuva par Livonijas bīskapa vasaļiem.
Sēļi
Sēļu materiālā kultūra
Sēļu materiālajā un garīgajā kultūrā daudz kopīgu pazīmju ar latgaļiem (mirušo apbedīšanas virzieni, kapu inventārs u.c.) un aukštaišiem. Tipiskas sēļu kultūras iezīmes ir ilgā kolektīvo uzkalniņkapu saglabāšanās, ziedojumi kapa kājgalī un no latgaļiem atšķirīgs antropoloģiskais tips.
Rameka
Dzīves gājums
1215. gadā sakalieši un ugauņi Trikātas pilī sagūstīja veco Tālavas valdnieku Tālivaldi un nežēlīgi dedzināja viņu dzīvu uz uguns, lai viņš uzrādītu visu savu naudu. Un viņš tiem sacīja: “Kaut arī es jums parādītu visu savu un arī savu dēlu naudu, jūs tomēr mani nededzinātu mazāk.” Tāpēc viņi to atkal pielika pie uguns un cepināja kā zivi, kamēr tas izlaida garu un nomira. Tālivalža dēli Rameka un Drivinalds (Druvvaldis) atriebjoties kopā ar krustnešiem izsiroja igauņu zemes, kā rezultātā igauņi piekrita kristīties katoļu ticībā.
Sēļi
Sēļu materiālā kultūra
Pētītajos agrā feodālisma perioda līdzenajos kapulaukos (Dignājas Strautmaļos, Skrudalienas Vitanišķos) un uzkalniņu kapulaukos (Lejasdopeļu kapulaukā, Ābeļu Priedniekos) atrastās senlietas raksturīgas ne vien sēļu, bet arī latgaļu materiālajai kultūrai, piemēram, sievietēm — lentveidīgais spirāļu vainags, kaklariņķi ar noplacinātiem galiem, cilpu vai seglu-kāšveida galiem, lociņa važturis, zvērgalvu aproces, villaine un vīriešiem tādas lietas kā karavīra aproce un griezumā puslodveida aproces, ar bronzu apkaltas jostas, cirvis un šķēpi, dažreiz arī zobens.
Rameka
Dzīves gājums
1216. gadā Pleskavas krievi sadusmojās uz ugauņiem un tālaviešiem par to, ka tie, nonievādami viņu kristību, bija pieņēmuši Romas katoļu kristību, piedraudēja tiem ar karu un pieprasīja nodevas un meslus. Krievi atnāca arī uz Tālavas latgaļu zemi, lai ievāktu nodevas, un, tās ievākuši, nodedzināja Beverīnas pili.
Sēļi
Sēļu materiālā kultūra
Kopīga ar latgaļiem ir arī vīriešu un sieviešu apbedījumu pretējā (A-R un R-A) orientācija. Atšķirībā no latgaļiem sēļiem bijis paradums darba rīkus novietot kapa kājgalī, kur dažreiz nolikti arī ziedojumi mirušajam (Lejasdopelēs sievietes kapa kājgalī konstatētas dzirkles, nazis, rauknis, īlens; citā sievietes kapā — dzirkles, rauknis, sarene; kādā vīrieša kapā — sieviešu rotu komplekts).
Rameka
Dzīves gājums
1223. gada sākumā, igauņu sacelšanās laikā, Rameka ar savu karadraudzi iebruka Ugaunijā. Tajā pašā gadā, kad sakalieši un to sabiedrotie krievi iebruka letu un līvu zemēs, Rameka kaujā pie tagadējās Ungurmuižas uzvarēja iebrucējus un nogalināja Vīlandes krievu karaspēka garnizona pavēlnieku Varemaru.
Sēļi
Sēļu materiālā kultūra
Sēļu sievietes nēsāja kaklariņķus, aproces, gredzenus, saktas vainagus. Sieviešu vidū plaši bija izplatīti piekariņi. To forma varēja būt visdažādākā — zirdziņi, krustiņi, medaljoni. Vīriešu kapos atrastas karavīru aproces, saktas, ar kurām sasprauda svārkus un apmetni. Sēļu vīrieši nēsāja gredzenus un apkaltas ādas jostas.
Rameka
Dzīves gājums
1224. gadā pēc Tērbatas kņaza Vetsekes sakaušanas un miera līguma slēgšanas ar Pleskavu un Novgorodu, Livonijas bīskaps un Zobenbrāļu ordenis līdz ar citām Pleskavas meslu zemēm, sadalīja Ramekas zemi savā starpā.
Sēļi
Sēļu materiālā kultūra
Sēļu un latgaļu apbedīšanas kultūra bija ļoti līdzīgas — netika veidoti uguns kapi un vīriešu un sieviešu kārtas mirušos guldīja kapu bedrēs pretējos virzienos. Taču sēļu vīriešu apbedījumos ir sastaptas vairākas īpatnības. Atrasti ir apbedījumi, kuros mirušajiem bija savstarpēji savienotas plecu jostas un pie kājām novietota vācele ar sieviešu rotu komplektu (kaklariņķi, aproces, saktas). Viens no lielākajiem sēļu kapulaukiem, kas arheoloģiski pētīts ir Lejaspdopeļu kapulauks. Arheoloģiskie izrakumi šeit ir veikti 20. gs. 60. g. sākumā. Kapulaukā atrodas 63 uzkalniņi, no kuriem izpētīti ir 10 uzkalniņi un 42 apbedījumi. Interesanti, ka apbedījuma kājgalī noliktas ne tikai rotaslietas, bet arī darbarīku komplekti. Atrasti arī gleznojumi uz koka. Tie ir gan melnbalti, gan daudzkrāsaini (sarkanā, baltā un melnā krāsā). Atrastie gleznojuma fragmenti liecina, ka apbedījumā varēja būt bijuši apgleznoti vairogi, kā arī melnā un baltā krāsā tonēti šķirsti.
Rameka
13. gadsimta Latvijas nominālie un faktiskie valdnieki Ramekas laikā
Atbilstoši viduslaiku politiskajām tradīcijām katrai Senlatvijas zemei bija savs faktiskais valdnieks, kas atradās vasaļattiecībās ar savu feodālo senioru. Pakļaujoties savam senioram, vasalis ieguva savu zemi, vai daļu no tās atpakaļ kā lēni. 1211.—1213. gadā un 1214. gadā Tālavā apmetās no Pleskavas padzītais kņazs Vladimirs Mstislavičs, kas bija Tālavas feodālais seniors un pats pārņēma valsts virsvadību. Pēc viņa atkārtotās padzīšanas no Tālavas virsvadību ieguva Rameka un citi Tālivalža dēli, kas 1214. gadā kļuva par Livonijas bīskapa Alberta vasaļiem, pretī saņemot savu pilsnovadus kā lēni. Tālavas dalīšanas līgumā 1224. gadā kā vienīgais letgaļu valdnieks ir pieminēts vienīgi Tālivalža dēls Rameka.
Sēļi
Valoda
Sēļi runāja sēļu valodā, kas pašlaik ir izmirusi.
Sēļu valoda pieder pie Indoeiropiešu valodu saimes Baltu valodu grupas. Valodas pēdas ir saglabājušās bijušo sēļu apdzīvoto teritoriju izloksnēs gan Sēlijā, gan arī Vidzemes dienvidaustrumu daļā (Aiviekstes upes baseinā).
Sēļu tautas noriets
Livonijas krusta karu perioda sākumā krustneši ātri pakļāva sēļu apdzīvotās teritorijas abos Daugavas krastos. 1208. gadā tika ieņemta galvenā sēļu pils — Sēlpils pils. Tomēr cīņas Sēlijas dienvidu daļā pret Nalsenes zemes pierobežā dzīvojošajiem sēļiem ieilga uz vairākiem gadu desmitiem, postošo karagājienu dēļ vairums iedzīvotāju bija spiesti šo teritoriju pamest. 1261. gadā Daugavas kreisā krasta sēļu zemes tika iekļautas Livonijas ordeņa valsts sastāvā, tomēr kari ar Lietuvas dižkunigaitiju par šo zemju piederību turpinājās vēl līdz 15. gadsimtam. Pēdējās ziņas par sēļiem kā par tautu ir sastopamas 14.—15. gs.