cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gundars Rēders
Biogrāfija
Gundars Rēders 1994. gadā absolvējis Rīgas Tehnisko universitāti. 2008. gadā Latvijas Universitātē ieguvis maģistra grādu sociālajās zinātnēs. 1995. gada martā uzsācis darbu Latvijas Televīzijas (LTV) Ziņu dienestā. 1999. gada septembrī iecelts par Ziņu dienesta vadītāju. 2002. gada februārī, pēc Rolanda Tjarves atstādināšanas no Latvijas Televīzijas ģenerāldirektora amata, Rēders kļuva par uzņēmuma pagaidu vadītāju. Iesaistījies konkursā uz vakanto amatu, taču zaudējis Uldim Gravam. Tad vadījis LTV administratīvo daļu, bet novembrī atgriezies Ziņu dienesta vadībā. 2004. gadā, kad pēc Gravas aiziešanas tika izsludināts jauns konkurss, piedalījies vēlreiz, taču šoreiz zaudējis Jānim Holšteinam.
Privātā dzīve
Gundars Rēders ir dzimis 1972. gadā. Ir trīs bērni: Gundega, Jēkabs un Gustavs. 2019. gadā apprecējies vēlreiz, ar televīzijas žurnālisti Ilzi Jaunalksni.
FC Energie Cottbus
Fußballclub Energie Cottbus e. V. ir Vācijas futbola klubs, kas bāzējās Kotbusā, Brandenburgā. No 1997. līdz 2014. gadam klubs spēlēja Vācijas 2. Bundeslīgā un Bundeslīgā. 2020. gadā spēlēja Ziemeļaustrumu reģionālajā līgā, kas ir daļa no Vācijas futbola klubu līgas ceturtā līmeņa.
Žīgurova (Susāju pagasts)
Žīgurova (arī Žeigurova) ir ciems Viļakas novada Susāju pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos 11,5 km no pagasta un novada centra Viļakas un 257,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa V473 (Žīguri–Silaciems–Katleši) un Vjadas upes. Uz rietumiem no ciema atrodas Žīguru pagasta ciems ar līdzīgu nosaukumu - Žeigurova.
Akira Nišino
Akira Nišino (ja; dzimis ) ir japāņu futbola treneris un bijušais futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks. Strādājis arī kā Japānas izlases galvenais treneris, vadīja izlasi 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā.
Nacionālā izlase
!Kopā||12||1
Krišanas skaitlis
Krišanas skaitlis ir viens no kviešu, rudzu, miežu, tritikāles un citu graudaugu miltu un graudu galvenajiem kvalitātes rādītājiem, kas izpaužas kā tajos esošo amilolītisko fermentu (α-amilāzes un β-amilāzes) aktivitāte un cietes graudiņu kvalitāte. Jo krišanas skaitlis ir lielāks, jo graudu nobriešanas laikā cietes graudiņi ir izveidojušies lielāki un stabilāki, un to šķeļošo fermentu darbība ir mazāka. Ja krišanas skaitlis ir mazs, cietes graudiņi ir sīki, vismaz daļēji bojāti, un ir pastiprināta to šķeļošo fermentu darbība. Zema krišanas skaitļa cēlonis visbiežāk ir laikapstākļi labības novākšanas laikā. Pat ja nobriedušie graudi ir kaut nedaudz saslapināti, tie var sākt dīgt jau atrodoties vārpās, kas nozīmē, ka sākas tajos esošās cietes šķelšanās.
Dažādiem graudiem jau dabiski ir atšķirīga amilāžu aktivitāte un cietes graudiņu izturība pret fermentu iedarbību, piemēram, kviešu graudiem amilāze ir mazāk aktīva un cietes graudiņi noturīgāki, nekā rudzu graudos, tāpēc tiem mitrums nav tik bīstams.
Noteikšana
Krišanas skaitļa noteikšanai izmanto Hagberga—Pertena metodi, ko 1950. gadu beigās Stokholmas Mākslas, amatniecības un dizaina augstskolas graudaugu laboratorijā ar savu kolēģi Haraldu Pertenu izstrādāja Svens Hagbergs. Metodes pamatā ir α-amilāzes karstumā klisterizētas cietes šķelšana līdz dekstrīniem, kas padara miltu klīsteri šķidrāku un nenoturīgāku. Krišanas skaitlis ir laiks, pa kuru samaisītā karstā miltu klīsterī viskozimetra maisītājs iegrimst noteiktā dziļumā.
Dziļezers (Limbažu pagasts)
Dziļezers (arī Domeru ezers) ir pēc statusa privāts ezers Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies subglaciālajā vagā Jumpravmuižas ezeru grupā, kopā ar rietumos esošo Riebezeru iekļauts dabas liegumā «Dziļezers un Riebezers». Krasti zemi, vietām stāvi, dibens — akmeņains, oļains, vietām — smilšains. Maksimālais dziļums — 32,1 m — viens no Latvijas dziļākajiem ezeriem. Ezerā ietek viens strauts, iztek Mazupīte uz Riebezeru. Mīt līdaka, plaudis, rauda, asaris, ālants, zutis, līnis, rudulis, plicis, karūsa, vīķe, ausleja, spidiļķis, ķīsis, akmeņgrauzis, grundulis, vēdzele, platgalve. Dziļezerā tiek organizēta licencēta makšķerēšana, ir pieejama laivu noma, atpūtas vietu noma un kājām iespējams apmeklēt arī Dziļezera - Riebezera dabas taku.
Azerbaidžānas odze
Azerbaidžānas odze jeb Šemahas odze (Vipera shemakhensis, arī Pelias shemakhensis) ir odžu dzimtas (Viperidae) neliela indīga čūska, kas sastopama Azerbaidžānas ziemeļaustrumu daļā, ieskaitot Šemahas rajonu, kurš devis latīnisko sugas nosaukumu.
Taksonomija
Suga aprakstīta 2013. gadā. Iekļauta Azerbaidžānas Sarkanajā grāmatā.
Gruzijas Kahetijā pēc 75 gadu pārtraukuma atkal atklāta vietējā sugas varietāte Pelias shemakhensis kakhetiensis (Vipera shemakhensis kakhetiensis). Šai varietātei raksturīga tumšāka pamatkrāsa un dažāds plankumu lielums astes daļā, atšķirībā no pamatformas.
Līdzība ar Vipera lotievi un Vipera eriwanensis daļu zinātnieku mudināja apšaubīt, ka Vipera shemakhensis ir atsevišķa suga. 2018. gadā tika nolemts, ka tās visas trīs ir atsevišķas sugas.
Apraksts
Vidējais pieaugušas Azerbaidžānas odzes garums ir 55—60 cm. Krāsa netīri balta ar nelieliem tumšiem plankumiem sānos 2—3 rindās (citām radnieciskām Kaukāza odzēm raksturīga viena lielu plankumu rinda), uz muguras odzēm raksturīga tumša (melna līdz tumši brūna) zigzagveida līnija ar salīdzinoši nelielu zigzagu skaitu (53—56). Līnijas izlocījumi ķermeņa vidusdaļā neizteikti, var atgādināt plankumu rindu.
Tēviņi vizuāli atšķiras no mātītēm ar lielākām zvīņām apakšdaļā, īpaši astes rajonā.
Sastopama kalnainos bezmeža rajonos, 700—1000 m virs jūras līmeņa. Ganībās, krūmos, uz atklātām akmeņainām nogāzēm. Aktīvas galvenokārt krēslā un naktī, īpaši karstajās vasarās. Dabiskie ienaidnieki — eži, seski, lapsas, stepes ērgļi, jaundzimušiem čūskulēniem var uzbrukt pat dievlūdzēji.
Pašlaik nav fiksēti nāves gadījumi pēc Azerbaidžānas odzes koduma, taču vēl nav zināms, vai šī suga ir mazāk indīga vai tas skaidrojams ar neilgo pētījumu laiku.
Kraņa
Kraņa (sl, ) ir pilsēta Slovēnijas ziemeļrietumos, Goreņskas reģionā. Kraņa ir šī statistiskā reģiona administratīvais centrs. Pilsēta atrodas aptuveni 20 km uz ziemeļrietumiem no Slovēnijas galvaspilsētas Ļubļanas, Savas upes krastā, kur tajā ietek Kokra. 2019. gadā Kraņā dzīvoja 37,5 tūkstoši cilvēku.
QB50p2
QB50p2 (zināms arī kā EO-80) ir Beļģijas viens no diviem pirmajiem Zemes mākslīgajiem pavadoņiem (otrs bija QB50p1). Tas ir Eiropas Komisijas finansētās Zemes apakšējās termosfēras izpētes programmas QB50 pavadoņu priekšgājējs. Ar to izmēģināja pretimplūstošās gāzes analizatoru FIPEX, kas tika uzstādīts vēlākos QB50 kosmiskajos aparātos. Projektu vada Beļģijas Fon Kārmāna institūts hidrodinamikai. QB50p2 orbītā palaists 2014. gada jūnijā.
Kosmiskā aparāta struktūru izgatavoja un sistēmas integrēja Nīderlandes uzņēmums ISIS BV Fon Kārmāna institūta hidrodinamikai vadībā. Tas veidots pēc CubeSat 2U formas standarta ar masu aptuveni 2 kg.
Pavadoņa primārais uzdevums bija izmēģināt QB50 projektam paredzētās sistēmas:
Sekundārā krava bija radioamatieru retranslators ar 435/145 MHz FM raiduztvērēju un FX25 datu raidītāju. To piegādāja organizācija AMSAT-Francophone. Radioamatieru pavadoņa nosaukums ir EO 80 (European-OSCAR 80).
Lidojuma gaita
QB50p2 tika palaists 19:11:11 UTC ar nesējraķeti Dnepr-1 no Jasnijas militārās bāzes Orenburgas apgabalā Krievijā. QB50p2 bija Zemes tālizpētes pavadoņa KazEOSat-2 sekundārā krava; pavisam solārsinhronā orbītā tika ievadīti 36 pavadoņi.
Bratislavas I apriņķis
Bratislavas I apriņķis ir Slovākijas Bratislavas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Aizņem Bratislavas pilsētas centrālo daļu, tās vecpilsētu (Staré Mesto). Robežojas ar Bratislavas apgabala Bratislavas III apriņķi ziemeļos, Bratislavas II apriņķi austrumos, Bratislavas V apriņķi dienvidos un Bratislavas IV apriņķi rietumos.
Tautsaimnieku politiskā apvienība
Tautsaimnieku politiskā apvienība bija politiskā partija Latvijā. Tā tika dibināta 1994. gada maijā un likvidēta 1996. gada novembrī. To izveidoja deputāti, kas tika ievēlēti no "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai" saraksta, taču nepievienojās Tautas Saskaņas partijai. 1995. gadā tā piedalījās 6. Saeimas vēlēšanās, taču nepārvarēja 5% barjeru. 1996. gadā notika apvienošanās ar Latvijas Zemnieku savienību.
Mēklenburgas valdnieku uzskaitījums
Mēklenburgas valdnieki bija cēlušies no rietumslāvu cilts obodrītu jeb bodriču ķēniņiem, kuru sākotnējā rezidence atradās Mēklenburgas (Mikelenburg) pilskalnā pie Vismāras. Pēdējais suverēnais ķēniņš bija Niklots, kas Ziemeļu krusta karu laikā cieta sakāvi pret sakšu hercogu Heinrihu Lauvu (Heinrich der Löwe) un Dānijas ķēniņu Valdemāru I. 1167. gadā Mēklenburgas valdnieki pieņēma katoļticību un nonāca vasaļatkarībā no sakšu hercoga Heinriha Lauvas, bet 1202. gadā no Dānijas ķēniņa Valdemāra II. 1234. gadā agrākie Mēklenburgas ķēniņu īpašumi tika sadalīti četrās daļās - Meklenburgā, Parhimā-Rihtenbergā, Rostokā un Verlē (Werle). 1348. gadā Mēklenburgas valdnieki kļuva par Svētās Romas impērijas hercogiem (Herzog zu Mecklenburg) un viņu dinastija sadalījās Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Štargardas (1348-1471), vēlāk Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Gīstrovas (1555-1695), visbeidzot 1701. gadā Mēklenburgas-Šverīnas un Mēklenburgas-Štrēlicas atzaros. Pēc 1815. gada abu dinastiju valdniekiem piešķīra lielhercogu (Großherzog von Mecklenburg) titulu, kas tika lietots līdz pat Vācijas Impērijas sabrukumam 1918. gadā.
Autoceļš R120 (Krievija)
Autoceļš R119 (Автодорога Р119) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas savieno Orlas pilsētu ar Krievijas-Baltkrievijas robežu un tālāk ved līdz Vitebskai. Trases garums ir 406 km, tā ved caur Brjanskas apgabala ziemeļu daļu (garām Brjanskai) un Smoļenskas apgabala dienvidu un rietumu daļām (garām Roslavļai, Smoļenskai un Rudņai).
Armando Diazs
Armando Diazs (dzimis, miris ) bija itāļu karavadonis Pirmā pasaules kara laikā. Diaza kā ģenerālštāba priekšnieka vadībā kara gaitā Itālijas armija veiksmīgi sakāva Austroungārijas armiju.
Armijā no 1881. gada. Beidzis Turīnas militāro akadēmiju. Karoja Lībijā Itāļu-turku kara laikā, 1914. gadā ieguva ģenerālmajora dienesta pakāpi. Sākoties Pirmajam pasaules karam darbojās štābā Luidži Kadornas vadībā. Pēc itāļiem neveiksmīgās Kaporeto kaujas 1917. gada oktobrī/novembrī Kadorna tika atcelts no amata, un Diazs iecelts par Itālijas ģenerālštāba priekšnieku. Viņam izdevās nostabilizēt fronti gar Pjaves upi, bet vēlāk uzvarēt Pjaves kaujā 1918. gada jūnijā un Vitorio Veneto kaujā 1918. gada oktobrī/novembrī, pilnībā sagraujot Austroungārijas armiju.
Pēc kara - senators. Vēlāk Diazam tika piešķirta feldmaršala, bet pensionējoties - maršala pakāpe. Miris 1928. gadā.
Masakuni Jamamoto
Masakuni Jamamoto (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||4||0
Plovdivas apgabals
Plovdivas apgabals (bg) ir apgabals Bulgārijas dienvidu daļā, nosaukts tā administratīvā centra — Plovdivas — vārdā. Tas robežojas ar Lovečas apgabalu ziemeļos, Stara Zagoras apgabalu austrumos, Haskovas apgabalu dienvidaustrumos, Kardžali un Smoļanas apgabalu dienvidos, Pazardžikas apgabalu rietumos un Sofijas apgabalu ziemeļrietumos. Administratīvi sīkāk Plovdivas apgabals dalās 18 pašvaldībās.
Lūiss Svifts
Lūiss Svifts (Lewis A. Swift; dzimis, miris ) bija ASV astronoms, kurš atklāja 13 komētas un 1248 iepriekš nefiksētus miglājus. Vienīgi Viljams Heršels vizuāli bija atklājis vairāk miglāju. Svifta vārdā ir nosaukts asteroīds 5035 Swift, kā arī Mēness krāteris.
Zinātniskā darbība
Svifts patstāvīgi vai kopā ar citiem atklāja vairākas komētas, tajā skaitā tādas periodiskās komētas, kā 11p/Temple-Swift-LINEAR, 64P/Swift-Gehrels un 109P/Swift-Tuttle (Perseīdu radianta mātes ķermenis). Vēl viņš ir atklājis komētas C/1877 G2, C/1878 N1, C/1879 M1, C/1881 J1, C/1881 W1, C/1892 E1, D/1895 Q1 (jeb D/Swift, ar kura atlūzu plūsmu Mariner 4, iespējams, saskārās 1967. gada 15. septembrī), C/1896 G1 un C/1899 E1, un kopā ar Bruksu atklāja C/1883 D1 (jeb Brooks-Swift). Vēl būtu jaatzīmē, ka komētu 54P/Vico-Swift-NEAT atklāja viņa dēls Edvards Svifts, nevis viņš pats. Savu pēdējo komētu Svifts atklāja 79 gadu vecumā. Un viņš bija viens no nedaudziem, kas Haleja komētu (76 gadu periods) redzēja divas reizes.
1878. gadā viņš novēroja divas Vulkāna veida planētas (starp Merkura orbītu un Sauli), taču viņš kļūdījas.
Autoceļš R177 (Krievija)
Autoceļš R177 "Pievetluga" (Автодорога Р177 «Поветлужье») ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas savieno Ņižņijnovgorodas pilsētu ar Marijelas galvaspilsētu Joškarolu, tā garums ir 300 km. Autoceļā izveidots 2020. gadā no reģionālajiem ceļiem 22Р-0159 un 22К-0018, lielākā daļa maršruta atrodas Vetlugas baseinā.
Muscimols
Muscimols (5-(aminometil)3-izoksazols) ir sarkanajās mušmirēs Amanita muscaria un panteru mušmirēs Amanita pantherina atrodama viela ar centrālo nervu sistēmu ietekmējošām īpašībām. Tas ir ibotēnskābes degradācijas produkts, viegli izšķīdināms ūdenī, metilspirtā, etilspirtā un DMSO. Tiek pieskaitīta disociatīvo halucinogēnu klasei.
Vēsture
Kopš tika atklāts, ka sarkanajās mušmirēs atrodamais muscimols izraisa psihotropisku efektu, tika ieguldīts daudz darba, lai izolētu psihoaktīvās vielas no pašas sēnes. Pirmo reizi muskarīna hlorīds tika izolēts no sarkanās mušmires 1954. gadā un izpētīta vielas struktūra.
10 gadus vēlāk tika ziņots par pilnīgu aktīvo vielu izolēšanu. Izrādījās, ka tikuši atdalīti 3-izoksazolola atvasinājumi ar dikatjonu struktūrām. Ibotēnskābe tiek sintezēta Amanita muscaria, turpretī muscimols veidojas, dekarboksilējoties ibotēnskābei. Šis process var notikt bez enzīmu katalīzes.
Sarkanās mušmires jau izsenis tikušas izmantotas to disociatīvo īpašību dēļ dažādās kultūrās. Ziemeļsibīrijā praktizēja briežu urīna vai briežu gaļas lietošanu uzturā, ja tie iepriekš bija baroti ar mušmirēm, kā arī vienkārši ievākto sēņu vārīšanu vai kaltēšanu, lai izšķīdinātu kaitīgos toksīnus. Sibīrijā sēņu lietošanai bija rekreācijas nozīme un tām tika piedēvēta komerciāla vērtība.
Farmakoloģija
Muscimols ir strukturāli ļoti līdzīgs GABA (gamma-aminosviestskābei), tādēļ tas var ietekmēt centrālo inhibējošo GABA neiromediatoro sistēmu. In vitro tam ir liela afinitāte uz postsinaptiskajiem GABA receptoriem un presinpatiskajiem autoreceptoriem, visticamāk lai regulētu GABA sinaptisko atbrīvošanu. In vivo muscimols spēj aktivēt GABA receptorus līdzīgi kā GABA. Muscimols ietekmē GABA transporta sistēmu, kalpojot kā substrāts neironu un iespējams arī gliju šūnu transportam. Lai gan muscimols in vitro nav substrāts GABA-metabolējošajam fermentam GABA:2-oksoglutarāt-aminotransferāzei (GABA-T), tas ļoti strauji spēj sadalīties in vivo, visticamāk transaminēšanas reakcijās, iesaistot aminometil sānu ķēdi. Muscimola metabolīti vēl nav identificēti, bet šādi iekššūnu vidē izveidojušies produkti varētu tikt uzskatīti par toksiskiem. GABA sinapses laikā izraisītie efekti, kas limitē muscimola izmantojamību farmācijā, ir iemesls tā psihoaktīvajām īpašībām.
Izmantošana
Sarkanās mušmires jau vairākus gadsimtus tikušas izmantotas gan saimnieciskos nolūkos, gan tradicionālajā medicīnā, taču šo sēņu aktīvā viela muscimols ir izmantojama lielākoties tikai disociatīvo īpašību dēļ, kaut gan tiek uzskatīts, ka tā var tikt izmantota epilepsijas, šizofrēnijas un Hantingtona slimības simptomu atvieglināšanai. Sibīrijas šamaņi sēnes izmantoja savos rituālos. Avotos minēts, ka sibīrieši lietojuši uzturā sēnes, jo tās palielinājušas mentālās prasmes un fizisko veiktspēju – ļāvušas veikt lielus attālumus dziļā sniegā nenogurstot.
Efekts
Muscimola ierosinātie efekti var sākties pēc 30 minūtēm līdz 3 stundām un parasti ir novērojami pēc nelielas miega pauzes. Ir izteikti muskuļu koordinācijas traucējumi, spēcīgas garastāvokļa maiņas (svētlaime un eiforijas sajūta, naids un agresivitāte), cilvēks zaudē realitātes sajūtu, visbiežāk vizuālās, bet var būt arī audiālās halucinācijas. Dažreiz var novērot lēkmjveidīgus enerģijas uzplūdumus, arī hiperaktivitāti. Tā kā muscimols ir GABAA receptoru agonists, tam piemīt daudzas depresantu un sedatīvas īpašības - delīrija, apziņas aptumšošanās, līdzsvara sajūtas mazināšanās, reiboņi un, pretēji minētajiem enerģijas uzplūdumiem, arī nomierinoša ietekme. Reizēm arī nejūtība pret sāpēm. Bieži novērojami laika sajūtas traucējumi, it īpaši laika cilpas sajūta. Taču šie efekti ir būtiski atkarīgi no cilvēka garastāvokļa, vides, apkārtējiem cilvēkiem, kā arī garīgā stāvokļa. Muscimola ietekmē paplašinās arī acu zīlītes, pastiprinās svīšana un urinēšana, novērojams nelabums, muskuļu raustīšanās un krampji, siekalošanās un miegainība.
Maksimālie efekti parasti tiek sasniegti 2-3 stundas pēc muscimolu saturošās sēnes lietošanas uzturā un turpinās 4-10 stundas.
Legalitāte
Muscimola saturošo sēņu uzglabāšana, tirgošana un lietošana ir aizliegta Rumānijā kopš 2008. gada. Nīderlandē vairāk par 0,5g kaltētu un 5g svaigu sēņu glabāšana tiek uzskatīta par krimināli sodāmu. ASV lielākā daļa štatu atļauj sarkanās mušmires uzglabāšanu, vienīgi Luiziānā sēņu ievākšana un visas ar to saistītās darbības ir aizliegtas, ja vien mušmires nav paredzētas dekoratīviem nolūkiem.
Sietnieki
Sietnieki ir skrajciems Krustpils pagasta austrumu daļā, Babraunīcas abos krastos, vietā, kur upi šķērso Jēkabpils—Vilkukroga—Antužu ceļš. Ciems atrodas aptuveni 3,5 km no Krustpils dzelzceļa stacijas.
Ciema teritorijā atrodas daļēji izdemolēta liellopu novietne, kas tika uzbūvēta kolhozu laikā.
Ciema rašanās
Pirmo reizi Sietnieki kā sādža rakstos minēta 1885. gadā. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā Sietniekos bijuši sešimāju saimnieki ar 38 cilvēkiem saimēs. 1906. gadā sādžai "Сетнекь" zemes platība bijusi 144 desetīnas ar četrām sētām, kurās dzīvojuši 39 cilvēki. 1935. gadā bijuši 9 saimnieki. 1943. gadā ciemā bijušas 11 sētas un dzīvojuši 37 ļaudis. Vēlākos padomju varas gados daļu māju nopostīja Krustpils lidlauka celtniecības laikā.
2009. gadā Sietniekos dzīvojuši 9 iedzīvotāji un bija mājas: Kaijas, Kalna Sietnieki, Cīrulīši, Strautlejas, Vaidavas, Kalnvidi.
Donbass
Donbass, arī Donetčina (uk, ru), ir vēsturisks reģions Ukrainas austrumos un mazliet Krievijas dienvidrietumos, Rostovas apgabalā. Nosaukums Donbass ir saliktenis no vārdiem “Doņecas baseins”; Doņecas upe plūst caur šo reģionu. Termins Donbass tiek attiecināts arī uz Doņecas akmeņogļu baseinu. Ir arī citas Donbasa definīcijas, piemēram, tikai Luhanskas apgabals un Doneckas apgabals kopā.
Ērlings Holanns
Ērlings Breuts Holanns (no, dzimis ) ir norvēģu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada 1. jūlija Holanns pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Mančestras "City".
Karjera
Holanns ir dzimis Līdsā, Anglijā, jo tobrīd viņa tēvs Alfs Inge Holanns pārstāvēja Leeds United F.C. Savu karjeru Holanns sāka Eliteserien līgas komandā Bryne FK. 2017. gadā Holanns pievienojās Molde FK. 2018. gadā bija tuvu pārejai uz Manchester United FC 2019. gada janvārī viņš pievienojās Austrijas Bundeslīgas klubam Red Bull Salzburg. Debijas spēlē UEFA Čempionu līgā 2019. gada 17. septembrī guva trīs vārtus 6:2 uzvarā pār Beļģijas klubu KRC Genk. Viņš guva vārtus pirmajās piecās Čempionu līgas spēlēs pēc kārtas.
2019. gada decembrī vienojās par pāreju uz Vācijas Bundeslīgas klubu Dortmundes "Borussia". 2020. gada 18. janvārī savā pirmajā spēlē Bundeslīgā Borussia sastāvā pret FC Augsburg nāca uz maiņu 56. minūtē un izcēlās ar trim vārtu guvumiem.
Holanns U-20 Pasaules kausa spēlē pret Hondurasu guva deviņus vārtus, tādējādi palīdzot Norvēģijai uzvarēt ar 12—0. Šī spēle kļuva par vislielāko uzvaru U-20 Pasaules kausā, un Holanns uzstādīja rekordu par visvairāk gūtajiem vārtiem vienā spēlē. Norvēģijas izlasē debitēja 2020. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācijas spēlē pret Maltu.
Sasniegumi
Red Bull Salzburg
Borussia Dortmund
Manchester City
Individuālie sasniegumi
Orma kalns
Orma kalns jeb Ormaņkalns ir pilskalns, kas atrodas Dienvidkurzemes novada Aizputes pagastā, Tebras kreisajā krastā, Aizputes dienvidu pievārtē.
Jošijuki Macujama
Jošijuki Macujama (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||10||4
Tungusu valodas
Tungusu valodas vai tungusu-mandžūru valodas ir valodu saime, kurā runā tungusu tautas Sibīrijā, Krievijas Tālajos Austrumos un Mandžūrijā Ķīnas ziemeļaustrumos. Grupas nosaukums cēlies no evenku agrākā etnonīma «tungusi». Daudzas tungusu valodas ir apdraudētas un ir uz izmiršanas sliekšņa. Daļa valodnieku uzskata, ka tungusu valodas ir altajiešu valodu atzars. Lielākās tungusu valodas pēc runātāju skaita ir evenku valoda un evenu valoda. Viena no lielākajām valodām savulaik bija mandžūru valoda, kura kā dzimtā valoda 2007. gadā vairs bija tikai 20 cilvēkiem; mūsdienās tā ir apdraudēta valoda.
Klasifikācija
Tradicionāli tungusu valodas tiek iedalītas ziemeļtungusu (Sibīrijas) un dienvidtungusu (mandžūru) valodās, bet pēdējā bieži tiek vēl sadalīta dienvidaustrumtungusu (Amūras) un dienvidrietumtungusu valodās.
10BASE-5
10BASE-5 (pazīstams arī kā resnais Ethernet) ir Ethernet kabeļa sistēmas specifikācijas oriģinālā (pirmā) versija, kurā tika izmantots īpašs koaksiālais kabelis, līdzīgs kā RG-8XU, bet ar papildu ekrāna slāni. Tas ir ciets kabelis, kas ir 9,5 mm diametrā, ar viļņu pretestību 50 omi, ar cietu centrālo kodolu, porainu izolējošu pildvielu, aizsargekrānu un aizsargapvalku. Parasti no etilēnpropilēna kaučuka (ugunsdrošībai) izgatavotajam ārējam apvalkam bija dzeltenīgi oranža krāsa, tāpēc bieži tika lietots termins „dzeltenais Ethernet”.
Raksturojums un uzstādīšana
10BASE-5 ir veidots tā, lai varētu veikt papildu savienojumus, neatvienojot tīklu un neizjaucot kabeli. Tas tika panākts, izmantojot tā saukto "vampire tap"- ierīci, kas “ir iekosta” caur kabeli ar lielu spēku, kur centrālā spaile savienojas ar koaksiālā kabeļa centrālo kodolu, un abas sānu tapas saskaras ar galvenā kabeļa aizsargu. No uztvērēja uz tīkla mezglu (lieldatoru, personālo datoru, printeri utt.) tika izmantots stiprinājuma bloka interfeiss (AUI). Šajā spraudnē tika izmantots 15-kontaktu divrindu D-subminiatūrais savienotājs, bet ar papildu stiprinājumiem, nevis skrūvēm, lai atvieglotu uzstādīšanu.
Maksimālais mezglu skaits, ko var pieslēgt 10BASE-5 segmentam, ir 100, un segmenta garums nedrīkst pārsniegt 500 metrus. Raidītāji var tikt uzstādīti tikai ar 2,5 metru intervālu, kas aptuveni atbilst signāla viļņa garumam. Ar melnām zīmēm, kas ir uzzīmētas paša kabeļa, ir atzīmētas piemērotas uztvērēju uzstādīšanas vietas.
10BASE5 turpmāk tika aizvietots ar daudz lētākām un ērtākām alternatīvām: vispirms, ar 10BASE2, kas izmantoja plānāku koaksiālo kabeli, un pēc tam, kad tika izstrādāts Ethernet "vītais" pāris, ar 10BASE-T un arī 100BASE-TX un 1000BASE-T.
Kabelis jānovieto vienā cietā segmentā, T veida savienojumi nav atļauti.
Bosnijas krīze
Bosnijas krīze izvērsās 1908. un 1909. gadā pēc tam, kad Austroungārijas impērija oficiāli anektēja kopš 1878. gada Berlīnes kongresa tās pārvaldēs esošo Osmaņu Bosnijas un Hercegovinas provinci. Šis solis izraisīja Krievijas Impērijas neapmierinātību un draudēja izraisīt karu Eiropā. Tās notikumi lielā mērā atkārtojās 1914. gada jūlija krīzes laikā, kas noveda pie Pirmā pasaules kara.
10BASE-5
Raksturojums un uzstādīšana
Tādēļ, ka sistēmā tika izmantoti koaksiālie kabeļi, katra kabeļa galā ir jāpievieno 50 omu pretestība, lai pārtrauktu signālu. Parasti šī pretestība ir iebūvēta N-tipa savienotājā un piestiprināta kabeļa galam kopā ar pēdējo ierīci. Ja signāla izbeigšanas nav, vai, ja kabelī ir pārtraukums, tad sasniedzot kabeļa beigas, signāls kopnē tiks atspoguļots, nevis izkliedēts. Šis atspoguļotais signāls nav atšķirams no tiešā signāla un traucē komunikācijai.
Nosaukums
Nosaukums 10BASE-5 ir atvasināts no dažām pārraides vides fizikālajām īpašībām. Numurs 10 atbilst maksimālam datu pārraides ātrumam — 10 Mbps. Vārds BASE ir angļu valodas saīsinājums no “Baseband”, kas nozīmē signālu pārraidi bez modulācijas, un pieci nozīmē maksimālo segmenta garumu, kas ir 500 metri.
Trūkumi
Jaunu staciju pievienošanu tīklam ir ļoti sarežģīta, jo ir nepieciešams precīzi caurdurt kabeli. Kabelis ir stīvs un grūti saliecams ap stūriem. Viens nepareizs savienojums var pārtraukt visa tīkla darbību, un problēmas avotu ir grūti identificēt.
Bosnijas krīze
Provinces piederība
Ārpolitiski Austroungārija nebija aktīva kopš 1878. gada Berlīnes kongresa un 1882. gadā noslēgtās Trejsavienības. Iekšēji sašķeltajai un vājajai impērijai nebija koloniālu ambīciju, un tā koncentrējās uz ietekmes saglabāšanu Balkānos, aizvien vairāk kļūstot atkarīga no Vācijas impērijas.
Pēc 1908. gada jūlija Jauno turku revolūcijas, Austroungārijā radās bažas, ka jaunā reformistu valdība varētu pieprasīt atdot varu pār šim provincēm. Jaunie turki sāka organizēt parlamenta vēlēšanas, un plānoja tās veikt arī Bosnijā un Hercegovinā. Tas jau nozīmēja reālu risku zaudēt varu pār provinci. Austroungārija pieņēma lēmumu provinci anektēt.
Attiecības ar Serbiju
Līdz 1903. gada valsts apvērsumam Serbijas karalistei bija labas ekonomiskās un politiskās attiecības ar Austroungāriju. Pēc apvērsuma par Serbijas aizstāvi kļuva Krievija, bet Austroungārija sāka domāt par Serbijas iznīcināšanu, un izvēlējās Bulgārijas karalisti par savu jauno sabiedroto. Tieši tāpēc, ka Bosnija un Hercegovina bija serbiem tik svarīga, tās aneksija varēja izraisīt karu, kura rezultātā Serbija beigtu pastāvēt un to sadalītu starp Bulgāriju un Austroungāriju.
Papildus problēmas radīja dubultmonarhijas iekšpolitika. Lai panāktu ungāru nacionālistu piekrišanu vācu valodas saglabāšanai armijā, impērijas valdība ierobežoja serbu cūku importu, lai aizsargātu ungāru cūkaudzētājus. Abu valstu tirdzniecības līgumu lauza pēc tam, kad Serbija atteicās iepirkt ieročus no Škodas. Serbija sāka iepirkt ieročus no Francijas un cūkas eksportēja caur osmaņu Saloniku ostu. Tirdzniecības karš tikai saasināja serbu naidu pret Austroungāriju. Impērijas iekšienē dienvidu slāvi sāka skatīties uz Serbiju kā savu atbalstītāju.
Kamēr impērijas ārlietu ministrs Aloīzs Erentāls un ģenerālštāba priekšnieks Francs Konrāds fon Hecendorfs sāka domāt par Serbijas sagrāvi un dienvidu slāvu apvienošanu impērijas robežās, tam asi iebilda ungāri, kas nevēlējās zaudēt savu priviliģēto stāvokli impērijā. Šo iebildumu dēļ, 1909. gada sākumā Austroungārija bija gatava aprobežoties tikai ar Belgradas okupāciju un pieprasīt kompensācijas izmaksāšanu.
Austroungārijas un Krievijas sarunas
1908. gada 2. jūlijā Krievijas Ārlietu ministrs Aleksandrs Izvoļskis nosūtīja vēstuli Austroungārijas Ārlietu ministram Aloīzam Erentālam ar piedāvājumu pārskatīt Berlīnes kongresa lēmumus. Vasarā Krievijas un Austroungārijas starpā notika sarunas par abu valstu attiecībām un interesēm Balkānos. Septembrī Krievijas un Austroungārijas ārlietu ministri tikās Morāvijā, un lai arī oficiālu tikšanās protokolu nav, Krievija principā piekrita Bosnijas un Hercegovinas aneksijai, taču vēlējās, lai to apstiprina lielvaru konference, kurā apstiprinātu arī Bosfora un Dardaneļu atvēršanu Krievijas karakuģiem. Austroungārija vēlējās paturēt sev gala lēmumu par provinces aneksiju, taču piekrita atbalstīt Krievijas intereses jūras šaurumu jautājumā.
Aneksija
30. septembrī Austroungārija informēja Krieviju ka anektēs Bosniju-Hercegovinu 7. oktobrī. Revolucionārie nemieri Osmaņu impērijā arī pamudināja faktiski neatkarīgo Bulgāriju 6. oktobrī (22. septembrī pēc vecā stila) pasludināt pilnīgu neatkarību.
1908. gada 6. oktobrī Austroungārija informēja osmaņus, ka oficiāli anektē Bosniju un Hercegovinu, un vienlaikus, izved savu karaspēku no Novi Pazar sandžaka, atdodot to osmaņiem. Nedz aneksija, nedz Bulgārijas neatkarība nebija paredzēta Berlīnes kongresa lēmumos, un izraisīja satraukumu lielvaru galvaspilsētās. Osmaņi aktīvāk protestēja par Bulgārijas neatkarību nekā Bosnijas un Hercegovinas aneksiju.
Valstu reakcija
Pēc aneksijas pasludināšanas, Serbijas karaliste 7. oktobrī veica daļēju mobilizāciju un iesniedza protestu visām Eiropas lielvarām ar prasību vai nu atjaunot stāvokli pirms aneksijas, vai arī piešķirt tai daļu šo zemju, kas tai sniegtu pieeju Adrijas jūrai. Austroungārija atteicās pieņemt Serbijas protestu. Serbija, kas vēlējās apvienot visas dienvidu slāvu apdzīvotās zemes, nespēja samierināties ar to, ka lielākā daļa etnisko serbu un etnisko dienvidu slāvu tagad atrodas Austroungārijas pakļautībā.
Itālijas karaliste balstoties uz Berlīnes kongresa lēmumiem, un Trejsavienības līgumu, vēlējās saņemt teritoriālas kompensācijas no Austroungārijas. To nesaņemšana bija viens no iemesliem, kāpēc 1915. gadā tā pārgāja Antantes pusē.
Krievijā sākās preses histērija ar atbalstu Serbijai un slāvu brāļiem, kas nonākuši vācu pakļautībā. Lai arī Krievija sākotnēji neplānoja neko vairāk par diplomātiska protesta izteikšanu, tā 1909. gada sākumā sāka atbalstīt osmaņu prasību pēc jaunas lielvaru konferences, kas izskatītu šos Berlīnes kongresa lēmumu pārkāpumus. Šo ideju aktīvi atbalstīja arī Lielbritānija un Itālija, kamēr Francija centās palikt neitrāla. Austroungārija bija gatava konferencei, taču uzstāja, ka konferencē nedrīkst apspriest aneksijas leģitimitāti, bet tikai risināt tās izraisītās sekas. Krievija iesniedza konferences programmu, kurā paredzēja teritoriālas kompensācijas Serbijai un Melnkalnei. Austroungārija uzstāja, ka kompensācijas var būt tikai finansiālas. Konfliktam saasinoties, Vācija pilnīgi nostājās Austroungārijas pusē, pat ierosinot publiskot 1908. gada ārlietu ministru slepenās sarunas, kas nostādīja Krieviju neērtā stāvoklī. Daļu šo sarunu austroungāri nopludināja presei.
Ģenerālis (filma)
"Ģenerālis" (en) ir 1926. gada ASV mēmā kinokomēdija, kuras režisori ir Basters Kītons (arī galvenās lomas attēlotājs) un Klaids Brukmens. Filmas pamatā ir Amerikas pilsoņu karā notikusī lielā pakaļdzīšanās lokomotīvei.
Bosnijas krīze
Valstu reakcija
Vienlaikus, Austroungārija veica sarunas ar osmaņiem, kas vainagojās ar vienošanos 1909. gada 26. februārī, kurā provinces musulmaņu iedzīvotājiem tika piešķirta virkne privilēģiju un Austroungārija izmaksāja kompensāciju osmaņiem. Pēc tam Austroungārija paziņoja, ka konflikts ir atrisināts un lielvaru konference nav nepieciešama.
Ģenerālis (filma)
Filma ir par inženieri, kura atbildībā esošo lokomotīvi "Ģenerālis" Amerikas pilsoņu karā nozog pretinieku armija. Tajā galvenās lomas attēlo Kītons un Meriona Maka.
Bosnijas krīze
Atrisinājums
Krīzi izdevās atrisināt veidā, kas pilnībā sabojāja Krievijas un Serbijas attiecības ar Austroungāriju un spēlēja negatīvu lomu 1914. gadā.
Ģenerālis (filma)
Filma, kas iznāca neilgi pirms skaņu kino parādīšanās, sākotnēji neguva panākumus, tomēr mūsdienās to uzskata par vienu no visu laiku labākajām filmām. Amerikas Kinoinstitūts to ierindoja 18. vietā visu laiku labāko amerikāņu filmu sarakstā. Aina, kurā vilciens nogāžas no sliedēm, saskaņā ar mūsdienu avotiem izmaksājusi 42 tūkstošus ASV dolāru, tādējādi tā ir dārgākā viena aina mēmā kino ēras laikā.
Bosnijas krīze
Atrisinājums
Vācija, kura vienreiz vēlējās atrisināt ieilgušo konfliktu, 14. martā Krievijai piedāvāja risinājumu - lielvaras atzīs aneksiju, Krievija tai piekritīs un izdarīs spiedienu uz Serbiju. Pretējā gadījumā Vācija ļaus notikumiem attīstīties neņemot vērā konsekvences (kas nozīmēja karu). Kad Krievija vilcinājās ar atbildi, 21. martā Vācija pieprasīja skaidru jā vai nē. Krievijai, kas sava militārā vājumā dēļ jau bija nolēmusi situāciju tālāk nesaasināt, piekrita piedāvātajam risinājumam. Šis lēmums pazemoja Krieviju, un arī ietekmēja tās uzvedību 1914. gadā.
Nesaņēmusi Francijas atbalstu, Krievija neriskēja viena sākt karu pret Austroungāriju un Vāciju, un 1909. gada martā paziņoja, ka akceptē aneksijas faktu.
Tikmēr Serbijā turpinājās aicinājumi sākt karu. Krievija ierosināja veikt kopīgu lielvaru spiedienu pret Austroungāriju un Serbiju, lai novērstu iespējamo karu, taču pārējās valstis atteicās to atbalstīt.
Pēc tam, kad Austroungārija informēja Lielbrtāniju, ka Serbija ir gatava atzīt notikušo aneksiju, 28. martā arī briti piekrita notikušajam.
1909. gada 31. martā Serbija bija spiesta iesniegt notu Austroungārijai, ar kuru tā paziņoja, ka piekrīt Bosnijas un Hercegovinas aneksijai, izbeigs protestēt pret to kā arī demobilizēs armijas rezervistus un brīvprātīgo vienības.
Berlīnes kongresa lēmumu izmaiņas lielvalstu galvaspilsētās oficiāli parakstīja aprīļa sākumā.
Plēsējsomaiņu dzimta
Plēsējsomaiņu dzimta (Dasyuridae) ir viena no divām mūsdienās dzīvojošām plēsīgo somaiņu kārtas (Dasyuromorphia) dzimtām, kas apvieno apmēram 75 mūsdienās dzīvojošas sugas, kuras tiek iedalītas 21 ģintī un divās apakšdzimtās. Daudzas no šīm sugām ir neliela auguma, apmēram peles lielumā. Lielākie dzimtā ir caumsomaiņi un velnsomaiņi. Plēsējsomaiņu dzimtas sugas sastopamas Austrālijā, Tasmanijā un Jaungvinejā, mājojot plašos zālājos, krūmājos, mežos un kalnos. Dažas sugas dzīvo tikai kokos, bet citas ir daļēji ūdens dzīvnieki.
Izskats un īpašības
Lielākā daļa plēsējsomaiņu ir peles lielumā, bet dažas sugas ir krietni lielākas. Mazākā suga dzimtā ir garastainais peļsomainis (Planigale ingrami), kura ķermeņa garums var būt tikai 55 mm, svars 4,2 g. Lielākais ir Tasmanijas velns (Sarcophilus harrisii), kura ķermeņa garums ir 52—80 cm, svars līdz 12 kg. Apmēram tikpat liels ir arī plankumainais caunsomainis (Dasyurus maculatus), kura ķermeņa garums ir 38—76 cm, svars 7 kg. Mazā auguma plēsējsomaoņi ārēji atgādina peles un ciršļus, raksurīga ir gara aste un smails purniņš. Lielākā auguma sugas atgādina mangustus un caunas.
Daudzas plesējsomaiņu sugas ir ļoti primitīvas, kurām ir daudz kopīgu īpašību ar aizvēsturiskajiem somaiņiem, no kuriem evolūcijas gaitā attīstījās arī ķenguri un bandikuti. Plēsējsomaiņiem visi pirksti ir katrs par sevi atsevišķi, toties daudziem citiem mūsdienu somaiņiem otrais un trešais pirksts ir saauguši kopā. Daudzām sugām ir arī primitīva, neattīstīta vēdera soma. Tā bieži ir tikai vienkārša ādas kroka, kas apņem zīdekļus.
Bioloģija
Plēsējsomaiņi galvenokārt ir kukaiņēdāji, bet tie barojas arī ar ķirzakām, augļiem un ziediem. Viens no dzimtas izņēmumiem ir Tasmanijas velns, kurš barojas ar mugurkaulnieku maitas gaļu.
Čertoka ezers (Valnezers)
Čertoka ezers (Valnezers) ir 1977. gadā izveidots 55 hektāru liels dabas liegums Krāslavas novada Šķeltovas pagastā Jazinka ezera ziemeļrietumu krastā. Teritorijā atrodas Čertoka ezers.
Plēsējsomaiņu dzimta
Bioloģija
Grūsnības periods ilgst 12—16 dienas, un atkarībā no sugas piedzimst 2—12 mazuļi. Mazā auguma sugas vairojas vismaz divas reizes gadā, bet lielākā auguma sugas parasti vairojas tikai vienu reizi gadā. Mazās sugas dzimumbriedumu sasniedz apmēram gada vecumā, lielākās nobriest apmēram divos gados. Pieaugušie īpatņi parasti ir vienpatņi.
Čertoka ezers (Valnezers)
Čertoks ir sufozijas izcelsmes ezers, kuram apkārt izvietojušies skujkoku meži uz osiem. Izcili ainaviski vērtīgs objekts, sevišķi ezers dziļā piltuvveida ieplakā ar stāvām krasta nogāzēm.
Plēsējsomaiņu dzimta
Sistemātika
Plēsējsomaiņu dzimta (Dasyuridae)
Uz jauno krastu
"Uz jauno krastu" ir 1955. gada padomju Latvijas drāma. Filmas režisors ir Leonīds Lukovs. Filma uzņemta Rīgas Mākslas un hronikālo filmu studijā sadarbībā ar Maksima Gorkija kinostudiju, pēc Viļa Lāča tāda paša nosaukuma romāna motīviem. Šī ir pirmā Latvijas krāsainā aktierfilma.
Sižets
Līdumu, Tauriņu un Pacepļu dzimtu dramatiskie likteņi no 20. gadsimta 20. līdz 50. gadiem. Līdumu un Tauriņu dinastiju konflikts kā šķiru cīņa, kas beidzas ar Līdumu uzvaru.
Tanosa
Tanosa (el) ir upe Peloponēsā, Grieķijā. Tās izteka atrodas Parnona kalnu grēdas nogāzē, Arkādijas austrumu daļā. Upe ietek Argolidas līcī uz ziemeļiem no Astrosas pilsētas.
Pirmo reizi tika pieminēta Eiripīda traģēdijā "Elektra". Ar šādu pašu nosaukumu Tanosu piemin arī Pausanijs. Antīkos laikos Tanosa bija robežupe starp Argolidu un Kinuriju, bet vēlāk starp Argolidu un Lakoniju. Netālu no Tanosas atradās senā pilsēta Eva un Hēroda Atika villa.
Senatnē Tanosa plūda cauri mežu zonai, taču mūsdienās atmežošanas rezultātā upe vasarās bieži vien izžūst, bet ziemās mēdz notikt postoši plūdi. Tā 1911. gada 9. novembrī plūdi aizskaloja Kato Doliana tiltu, bet 1921. gada 4. decembrī ūdeņi Astrosā iznīcināja vairākas mājas. Plūdi sagrāva mājas arī 1967. gada decembrī.
Pirmais, kas upi identificēja topogrāfiski precīzi, bija franču ģeogrāfs Boblāžs. Viņš to izdarīja 1829. gadā, kad šķērsoja Kinuriju. Ģeogrāfs apstiprināja Lika liecību, ka senāk Tanosa veidoja deltu Tireātikas līdzenumā un ieplūda jūrā.
Vecates muiža
Vecates muiža (de) bija muiža Salacas kreisajā krastā pie tās iztekas no Burtnieku ezera tagadējā Valmieras novada Vecates pagastā pie autoceļa P16. No 1755. gada līdz 1920. gada agrārajai reformai muiža piederēja fon Zīversu dzimtai.
Vēsture
Zviedru Vidzemes laikā 1640. gadā Zviedrijas karaliene Kristīne I Vāsa Ates muižu uzdāvināja franču izcelsmes ģenerālim Delabaram (Vilhelm de la Barre), pēc tam muiža nonāca bijušā Vidzemes ģenerālgubernatora Aksela Oksenšernas (1583-1654) īpašumā, un gadsimta beigās atkal valsts īpašumā. Pēc Vidzemes inkorporācijas Krievijas Impērijas sastāvā 1744. gadā ķeizariene Katrīna II Lielā Vecates muižu uzdāvināja gvardes majoram Matvejevam, kurš muižu pārdeva Vidzemes landrātam pulkvedim Kārlim Gustavam fon Patkulam (1686—1750), pēc viņa nāves muižas īpašniece bija pulkveža atraitne Johanna Šarlote fon Drentelna (1696—1754). 1755. gadā muižu pārdeva Joahimam Johanam fon Zīversam (1699—1770). 1770. gadā muižu mantoja majors Kārlis Eberhards fon Zīverss (1745—1821), kas līdz 1820. gadam uzbūvēja jaunu muižas kungu māju.
Muižu mantoja viņa dēls ģenerālis Johans Georgs fon Zīverss (1778—1827), pēc viņa nāves Vecates muižā dzīvoja J.G. fon Zīversa atraitne Emīlija fon Krīdenere (1793—1863). Līdz 1905. gada revolūcijai muiža saimniekoja viņu dēls Nikolajs Kārlis fon Zīverss (1826-1910), kas 1907. gadā to uzdāvina savai meitai Marijai Emīlijai Olgai fon Zīversai (1873—1958).
Pēc Otrā pasaules kara muižas koka kungu mājā līdz 1960. gadiem bija klubs, mūsdienās no tās saglabājušās vien drupas un parks.
Kārlis Roberts Neselrode
Kārlis Roberts fon Neselrode-Ēreshovens (de, ru; 1780–1862), pazīstams arī kā Šarls de Neselrode (fr) bija vācu izcelsmes Krievijas Impērijas diplomāts, ilggadējs ārlietu ministrs (1816–1856).
Dzīvesgājums
Ceturtās koalīcijas kara laikā 1806. gada viņš bija ģenerāļa Frīdriha Bukshēvdena diplomātiskais sekretārs, piedalījās Prūšu Eilavas kaujā 1807. gada janvārī un Tilzītes miera līguma sarunās. Pēc tam darbojās kā Krievijas Impērijas sūtniecības padomnieks Parīzē, bet 1810. gadā atgriezās Pēterburgā. 1814. gadā Neselrode kļuva par valsts sekretāru un Krievijas Impērijas delegācijas vadītāju Vīnes kongresā, bet 1816. gadā Neselrode kļuva par Krievijas Impērijas ārlietu ministru. Pavadīja ķeizaru Aleksandru I uz Āhenes, Tropavas, Laibahas un Veronas kongresiem. 1824. gadā viņš Pēterburgā vadīja sarunas ar ASV, kuras beidzās ar robežlīgumu par Krievijas Amerikas dienvidu robežu. 1829. gadā viņš pēc Krievu—turku kara (1828—1829) Adrianopoles miera līguma sarunās panāca Serbijas kņazistes, Moldāvijas un Valahijas autonomiju, kā arī neatkarīgas Grieķijas Karalistes dibināšanu 1832. gadā.
No 1845. gadā Neselrodi iecēla par Krievijas Impērijas kancleru, 1849. gadā viņš nosūtīja Krievijas Impērijas karaspēku apspiest Lajoša Košuta vadīto Ungārijas revolūciju. Neselrodes centieni paplašināt Krievijas Impērijas ietekmi Balkānos un Vidusjūras reģionā izraisīja konfliktu ar Osmaņu impēriju, Apvienoto Karalisti, Franciju un Sardīnijas Karalisti, kuras sakāva Krievijas Impēriju Krimas karā (1853–1856). Neselrode atkāpās no amata un mira 1862. gada 23. martā Pēterburgā.
Nove Mesto pie Vāhas apriņķis
Nove Mesto pie Vāhas apriņķis ir Slovākijas Trenčīnas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Trenčīnas apgabala Trenčīnas, Bānovces pie Bebravas un Mijavas apriņķi, Trnavas apgabala Pještjanu apriņķi, Nitras apgabala Topoļčanu apriņķi, kā arī Čehiju.
Nove Mesto pie Vāhas apriņķa Čahtices pilī (tagad drupas) dzīvoja slepkava Eržēbeta Bātori (Báthori Erzsébet, 1560-1614).
1990. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1990. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā sacentās no 6. līdz 9. septembrim Tokijā (Japāna), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 19. līdz 21. novembrim Romā (Itālija), sievietes brīvajā cīņā no 29. jūnija līdz 1. jūlijam Lūleo (Zviedrija).
Tenu Karma
Tenu Karma (et; dzimis, miris ) bija igauņu valodnieks, tulkotājs. No 1995. gada — Latvijas Zinātņu akadēmijas Goda loceklis.
Dzimis skolotāju ģimenē. 1951. gadā absolvējis Tartu Valsts universitāti. Līdz 1954. gadam strādājis laikrakstā Traktoristi Hääl ("Traktorista Balss"), pēc tam — tipogrāfijā. 1956. gadā pārcēlies uz dzīvi Rīgā. No 1956. līdz 1994. gadam strādājis Latvijas Universitātes bibliotēkā, kur vadījis sistematizācijas grupu. Latvijas Universitātē pasniedzis lībiešu filoloģiju.
Pētījis lībiešu valodu, līvu kultūru. Uzmanību pievērsis līvu, igauņu un latviešu sakariem. Ap 200 zinātnisku publikāciju autors.
1997. gadā apbalvots ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 1998. gadā — Igaunijas Baltās Zvaigznes ordeni. 2006. gadā saņēmis Valsts kultūrkapitāla fonda mūža stipendiju, 2007. gadā — Ministru kabineta Atzinības rakstu.
Ainažu ģerbonis
Ainažu pilsētas ģerbonis ir viens no Ainažu pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1926. gadā.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs vertikāli sadalīts divās daļās. Labajā ģerboņa pusē uz sarkana fona attēlots sudraba grifs ar zobenu labajā ķetnā, kurš ir aizgūts no Vidzemes ģerboņa, un apzīmē pilsētas piederību konkrētajām novadam. Kreisajā pusē uz zelta fona attēlots melns enkurs, kas simbolizē ostas pilsētu.
Autoceļš R178 (Krievija)
Autoceļš R178 (Автодорога Р178) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas savieno Saranskas un Uļjanovskas pilsētas. Trases garums ir 240 km.
Patība
Patība ir cilvēka kā subjekta parādību pieredze attiecībā uz uztveri, jūtām un domām. Tā kā pieredzēšana nevar notikt bez pieredzētāja, fenomenoloģijā šī pieredze tiek uztverta kā patības pieredze. Tāpēc patība ir "tūlītēji dota", būtiska un neatņemama parādību pieredzēšanas fakta šķautne. Dažos citos filozofijas novirzienos patību uzskata kā prasību pēc atgriezeniskas uztveres par sevi kā individuālu personu, šādā redzējumā patība nozīmē apziņas objektu. Patību pēta filozofi un psihologi, kā arī tā ir būtiska daudzām pasaules reliģijām.
Patības psiholoģija
Patības psiholoģija pēta gan izziņas, nodomu vai jūtu pārstāvniecību indivīda identitātē, gan indivīda pieredzi kā priekšmetu. Pats agrākais patības formulējums mūsdienu psiholoģijā radās, definējot atšķirību starp patību "Es" – subjektīvais zinātājs, un patību "Mani" – zināmais objekts. Pašreizējie uzskati psiholoģijā patību pozicionē kā neatņemamu cilvēku motivācijas, izziņas, emociju un sociālās identitātes sastāvdaļu. Patības pieredzi var mēģināt pamatot ar norisēm neironos, kas noslēdzas ar izziņas rezultātu un kas dod ieskatu elementos, no kuriem sastāv mūsdienu identitātes sarežģītās un daudzvietīgās patības.
Patībai ir vairākas šķautnes, kas ir neatņemamas tās sastāvdaļas – pašapzināšanās, pašcieņa, pašzināšana un pašuztvere. Visas patības sastāvdaļas cilvēkiem dod iespēju pamainīt, nomainīt, pievienot un pārveidot savus izpausmes aspektus, lai gūtu labvēlību sabiedrībā. “Iespējams, ka labākais patības izcelsmes novērtējums ir tas, ka patība parādās kā saskarsmes punkts starp iekšējām bioloģiskām norisēm cilvēka organismā un sociokulturālo tīklu, kuram pieder šī persona.”
Patības dimensijas
Pašapzināšanās vai pašizpratne ir pašanalīzes spēja. Tā ir spēja sevi uztvert kā no apkārtējās vides un citām personām atsevišķu indivīdu. Pašanalīze ir paša apzināto domu un sajūtu izpēte. Socioloģijā un psiholoģijā pašcieņa atspoguļo cilvēka vispārējo, subjektīvo un emocionālo vērtīguma pašnovērtējumu. Tas ir spriedums par sevi, kā arī attieksme pret savu patību. Pašcieņa ietver uzskatus (piemēram, "Es esmu prasmīgs", "Es esmu vērtīgs") un emocionālas konstrukcijas (piemēram, triumfs, izmisums, lepnums vai kauns). Pašzināšana ir termins, ko izmanto psiholoģijā, lai apzīmētu informāciju, uz kuru balstās indivīds, lai atbildētu uz jautājumu "Kam es līdzinos?”. Citiem vārdiem sakot, zināšanas vai izpratne par savām paša spējām, raksturu, sajūtām un motivāciju.
Cilvēka paškoncepcija ir pārliecību kopums par sevi, kas ietver tādas parādības kā akadēmiskie sasniegumi, dzimumu lomas, seksualitāte un rasu identitāte. Kopumā, paškoncepcija atbild uz jautājumu "Kas es esmu?”. Paškoncepciju veido pašshēmu kopums.
Tiltnieki (Krustpils pagasts)
Tiltnieki ir skrajciems Krustpils pagasta ciems pie Rīgas—Daugavpils šosejas 1 km pirms Velvītes.
Ciema teritorijā atrodas zemnieku saimniecība "Tiltnieki—Brēķi", kas audzē graudaugus.
Ciema rašanās
Pirmo reizi Tiltnieki kā sādža rakstos minēta 1885. gadā. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā Tiltniekos bijuši septiņi māju saimnieki ar 41 cilvēku saimēs. Ģimeņu locekļu vidū bijuši četri plostnieki, divi mucinieki un viens skroderis. 1906. gadā kā apdzīvota vieta "Тильтенекь" minēta divās vietās. Vieniem zemes platība bijusi 53 desetīnas ar divām sētām, kurās dzīvojuši 16 cilvēki. Citiem zemes platība bijusi 9 desetīnas ar četrām sētām, kurās dzīvojuši 19 cilvēki. Latvijas pirmās brīvvalsts laikā tās tika jau reģistrētas kā atsevišķas apdzīvotas vietas — Tiltnieki un Tiltnieksala. 1935. gada tautas skaitīšana parāda, ka bijuši 4 māju saimnieki Tiltniekos un tikpat Tiltnieksalā. 1943. gadā Tiltniekos bijuši 4 saimnieki, bet Tiltnieksalā 3, kopā 7 sētas un dzīvojuši 25 ļaudis. Padomju varas gados visu apdzīvoto vietu sauca kā par Tiltniekiem, tā Tiltnieksalu. 2009. gadā Tiltniekos dzīvojuši 11 iedzīvotāji un bija mājas: Avoti, Banderi, Tiltnieki, Tiltnieki 3, Vasaras un Zīles.
Džefs Plets
Džefs Plets (dzimis 1985. gada 10. jūlijā Toronto) ir kanādiešu izcelsmes Baltkrievijas hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2020) Plets spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Jekaterinburgas "Avtomobilist" rindās.
Spēlētāja karjera
Plets savu spēlētāja karjeru uzsāka 2001. gadā, spēlējot Ontārio hokeja līgas kluba Nortbejas "Centennials". OHL Plets spēlēja līdz pat 2004.—05. sezonas noslēgumam, taču 2005.—06. sezonā hokejists debitēja Nacionālajā hokeja līgā, aizvadot 15 spēles Kolumbusas "Blue Jackets" sastāvā. 2007.—08. sezonā Plets aizvadīja vairākas spēles Anahaimas "Ducks" rindās, taču 2008.—09. sezonu uzsāka SM līgas kluba Tamperes "Ilves" rindās.
2008.—09. gada sezonas izskaņā Džeofs pievienojās Minskas "Dinamo" rindām. 2009.—10. sezonā Plets spēlēja arī otrajā KHL Zvaigžņu spēlē. Minskas kluba sastāvā Plets spēlēja līdz pat 2013.—14. gada sezonas otrajai pusei, kad tika aizmainīts uz Jaroslavļas "Lokomotiv". 2015. gada vasarā pievienojās Maskavas CSKA.
2011. gada nogalē Plets saņēma Baltkrievijas pilsonību, un 2013. gada oktobrī IIHF atzina, ka hokejists ir tiesīgs pārstāvēt Baltkrievijas izlasi. Izlases sastāvā spēlēja 2014. gada Pasaules čempionātā.
Edgars Kulda
Edgars Kulda (dzimis Rīgā) ir latviešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Pašlaik (2022) Kulda spēlē Latvijas hokeja virslīgā "Zemgale/LLU" komandā.
Viņa vecākais brālis Artūrs ir profesionāls hokejists.