cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Turcijas ģenerālštābs
Aizsardzības iekārta
Turcijas bruņoto spēku iekārtu, pārstāvību un darbību nosaka Turcijas konstitūcija. Saskaņā ar konstitūciju, bruņoto spēku virspavēlnieks pārstāv Lielās nacionālās asamblejas morāles principus. Par bruņoto spēku komandieri valsts prezidents ieceļ ģenerālštāba komandieri un tas savā darbībā ir pakļauts premjeram. Ministru kabinets ir atbildīgs Lielajai nacionālajai asamblejai par valsts drošību un valsts bruņoto spēku gatavību aizstāvēt valsti. Tiesības pasludināt karu un nosūtīt karaspēku militāros uzdevumos ārpus valsts robežām ir tikai Lielajai nacionālajai asamblejai.
Turcijas valsts aizsardzības iekārta
Ģenerālštāba komandieris ir pakļauts premjeram un ir atbildīgs par visu bruņoto spēku vadību un kontroli. Viņš ir atbildīgs arī par militāro operāciju veiksmīgu izpildi, kā arī par bruņoto spēku sagatavotību.
Trīs galveno nozaru (sauszemes, jūras un gaisa spēki) komandieri ir pakļauti ģenerālštāba komandierim. Ģenerālštāba komandieris kopā ar Aizsardzības ministriju kopā koordinē un izpilda valsts aizsardzības uzdevumus. Žandarmērijas un Krasta apsardzes štābi ir pakļauti Iekšlietu ministrijai miera laikā, bet kara laikā tie attiecīgi ir pakļauti sauszemes spēku un jūras spēku komandieriem.
Ceļa locītava
Ceļa locītava (la) ir locītava, kas savieno augšstilbu ar apakšstilbu. To veido augšstilba kaula locītavpauguri, lielā lielakaula locītavpauguri un ceļa kauls jeb skriemelis, kas ietverts ciskas četrgalvainā muskuļa cīpslā. Locītavā atrodas skrimšļa meniski, kas izlīdzina locītavvirsmu savstarpējo neatbilstību, un krusteniskās saites, kas nostiprina locītavu.
Ceļa locītavas protēze
Ceļa locītavas protēzes ir viena no locekļu protēzes veidiem, kuras uzdevums ir nodrošināt kājas kustēšanos tiem cilvēkiem, kuriem tā ir amputēta virs ceļgala.
2005. gadā amerikāņu pētnieki no Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta izstrādāja mākslīgo celi, kurā iebūvēts dators, kurš pārvietošanās laikā visu laiku regulēs pretestības spēkus, ļaujot cilvēkiem daudz vieglāk un drošāk pārvietoties ar ceļa protēzi. Datora uzdevums ir pasargāt protēzi no nevadāmas šūpošanās un vienlaikus ļauj to viegli kustināt. Atšķirībā no citām modernām ceļgala protēzēm, amerikāņu zinātnieku izstrādātā inteliģentā kāja nav speciāli jāprogrammē, bet tā spēj pati pielāgoties tādam iešanas stilam, kāds raksturīgs pacientam. Ar iebūvētu sensoru palīdzību celis 1000 reižu sekundē apkopo informāciju par kājas pozīciju un tās kustināšanas spēku. Protēze visu laiku “jūt”, kad jāsniedz lielāks atbalsts un kad var pieļaut brīvākas kustības.
Aleksandrs Jakimovs
Aleksandrs Jakimovs (ru; dzimis Abajā, Kazahstānā) ir Latvijas krievu dzejnieks, publicists, jurists un politiķis, pārstāv partiju "Saskaņa". Bijis Ludzas novada un trīs Saeimas sasaukumu deputāts. A. Jakimova dzejoļi publicēti vairākos izdevumos. Starptautiskās prozaiķu un publicistu asociācijas biedrs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1961. gadā Abajā, Kazahijas PSR Karagandas apgabalā. 1970. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Latvijā.
Apbalvots ar Latvijas Pareizticīgās Baznīcas I šķiras Svētā svētmocekļa Rīgas arhibīskapa Jāņa medaļu.
Politiskā darbība
2009. gadā A. Jakimovu ievēlēja Ludzas novada domē no "Saskaņas Centra" saraksta. 2010. gadā viņš kandidēja Saeimas vēlēšanās un tika ievēlēts 10. Saeimā. Tāpat vēlētāju atbalstu A. Jakimovs saņēma arī ārkārtas vēlēšanās nākamajā gadā un darbojās 11. Saeimā. 12. Saeimas vēlēšanās sākotnēji netika ievēlēts, taču 2015. gada oktobrī kļuva par 12. Saeimas deputātu pēc tam, kad mandātu nolika Marjana Ivanova-Jevsejeva. 2018. gada rudenī kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts; tāpat vēlētāju atbalstu neguva 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās.
2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz vietu Ludzas novada domē, taču netika ievēlēts. Kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gada rudenī, taču "Saskaņas" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.
Darbi
A. Jakimova dzejoļi un apraksti publicēti arī Rēzeknē iznākušajā "Poētiskajā vēstnesī" (Резекненский Поэтический Вестник 2010-2013), krājumā “Он из тиких районных стониц” u.c. Viņš ir redaktors un sastādītājs grāmatām “Русская поэзия Латгалии ХХ-ХХI век”, „Русская поэзия Латвии”, „Засмотревшийся в озера”.
Degšana
Degšana iedalās "siltuma" degšanā un "ķēdes" degšanā. "Siltuma" degšanas pamatā ir paātrinoši progresējoša ķīmiska reakcija, kas rodas izdalošā siltuma akumulācijas rezultātā. "Ķēdes" degšana sastopama dažu gāzes fāžu reakcijās pie zema spiediena.
Degšana var sākties kā pašaizdegšanās, vai arī to var iniciēt ar aizdedzināšanu. Pie fiksētiem ārējiem apstākļiem nepārtraukta degšana var notikt "stacionārā režīmā", kad procesa galvenie rādītāji --- reakcijas ātrums, siltuma izdalīšanās jauda, temperatūra un produktu sastāvs --- laikā nemainās, vai arī "periodiskā režīmā", kad šie rādītāji svārstās ap savām vidējām vērtībām. Tā kā temperatūras izmaiņas stipri ietekmē reakcijas ātrumu, degšanas process ir ļoti atkarīgs no ārējiem apstākļiem. Šī degšanas īpašība nosaka vairāku stacionāru režīmu eksistenci pie vieniem un tiem pašiem nosacījumiem (histerēzes efekts).
Degšanas teorija
Ja zināms sākotnējā degmaisījuma sastāvs, degmaisījuma un produktu termodinamiskās funkcijas, tad degmaisījuma adiabātiskās sadegšanas rezultātā var aprēķināt izdalīto siltuma daudzumu, temperatūru ТD, kāda sasniegta pie pilnīgas sadegšanas, un degšanas produktu sastāvu. Ja iepriekš ir zināms produktu sastāvs, tad ТD var aprēķināt no sistēmas iekšējās enerģijas vienādības nosacījuma pie nemainīga tilpuma vai tās entalpijas pie pastāvīga spiediena sākuma un beigu stāvoklī, izmantojot sakarību: ТD = Т0undefined + Qr/C, kur Т0 — maisījuma sākotnējā temperatūra, С — sākuma maisījuma īpatnējās siltumietilpības (ņemot vērā tās izmaiņas iespējamās fāžu pārejās) vidējā vērtība temperatūru intervālā no Т0 līdz ТD, Qr — maisījuma īpatnējais sadegšanas siltums pie temperatūras ТD. Pie а0 relatīvā daudzuma komponentu maisījumā, kas tiek pilnīgi izmantots reakcijā, QD = Q*а0 kur Q — degšanas reakcijas siltuma efekts. ТD vērtība pie konstanta tilpuma ir lielāka nekā pie konstanta spiediena, jo pēdējā gadījumā daļa sistēmas iekšējās enerģijas tiek izlietota izplešanās darba veikšanai. Praksē adiabātiskās degšanas nosacījumi izpildās tajos gadījumos, kad reakcija paspēj izbeigties, pirms kļūst būtiska siltumapmaiņa starp reaģējošo tilpumu un apkārtējo vidi, piemēram, lielu reaktīvo dzinēju degkamerās, lielos reaktoros ar lielu degšanas viļņu izplatīšanās ātrumu.
Termodinamiskais aprēķins sniedz tikai daļēju informāciju par procesu līdzsvara sastāvu un produktu temperatūru. Pilnu degšanas aprakstu, kas nosaka arī procesa ātrumu un kritiskos nosacījumus pie siltuma un masas apmaiņas ar apkārtējo vidi, var veikt tikai makrokinētikas ietvaros, kas aplūko ķīmisko reakciju kopsakarā ar enerģijas un vielas pārneses procesiem.
Ja degvielas un oksidētāja sastāvs ir iepriekš sajaukts, degšanas reakcija var notikt visā sastāva tilpumā ("tilpuma degšana"), vai arī izplatīties salīdzinoši šaurā joslā, tā sauktā "degošā vilnī". Nesajauktās sistēmās iespējama "difūzā degšana", kad reakcija lokalizējas relatīvi šaurā zonā, kas atdala degvielu no oksidētāja. Degšanu nosaka reaģentu difūzijas ātrums šajā zonā. Difūzijas ātrums šajā zonā atšķirīgs no degšanas ātruma.
Degšanas procesa apraksts
Degšanas procesa svarīgums tehniskās iekārtās veicināja dažādu modeļu radīšanu, kas ļautu ar nepieciešamo precizitāti to aprakstīt. Tā sauktais nulles tuvinājums iekļauj ķīmisko reakciju, temperatūras izmaiņu, spiediena un reaģentu sastāva aprakstu laikā bez to masas izmaiņām. Tas atbilst tāda procesa aprakstam, kas notiek slēgtā tilpumā, kurā tika novietots degmaisījums un sasildīts virs uzliesmošanas temperatūrai. Viena-, divu- un trīsdimensiju modeļi jau sevī satur reaģentu telpisku pārvietošanos. Mērījumu skaits atbilst modeļa telpisko koordinātu skaitam. Degšanas režīms iespējams tāpat kā gāzdinamiskā plūsma: laminārs vai turbulents. Laminārās degšanas viendimensionāls apraksts ļauj iegūt analītiski svarīgus rezultātus par degšanas fronti, kurus pēc tam izlieto sarežģītākos tubolences modeļos.
Difūzā degšana
Raksturojas ar to, ka degviela un oksidētājs uz degšanas zonu tiek padots atsevišķi. Komponentu samaisīšanās notiek degšanas zonā. Piemērs: ūdeņraža un skābekļa degšana raķešdzinējā, gāzes degšana sadzīves gāzes plītī.
Bezliesmas degšana
Atšķirībā no parastās degšanas, kad ir redzamas oksidēšanās liesmas un reducēšanās liesmas zonas, iespējams izveidot priekšnosacījumus bezliesmas degšanai. Kā piemēru var minēt organisko vielu katalītisko oksidēšanos uz piemērota katalizatora virsmas, piemēram, etanola oksidēšanos uz platīna katalizatora.
Gruzdēšana
Degšanas veids, kurā liesma neizveidojas, bet degšanas zona lēnām izplatās pa materiālu. Gruzdēšanu parasti var novērot pie porainiem vai šķiedrainiem materiāliem, kuri lielā daudzumā satur gaisu, vai kuri ir piesātināti ar oksidētāju.
Autogēna degšana
Pašuzturoša degšana. Terminu izmanto atkritumu sadedzināšanas tehnoloģijās. Atkritumu autogēnās (pašuzturošās) degšanas iespēju nosaka balastējošo komponentu (mitrums un pelni) saturs. Lai noteiktu autogenās degšanas robežas, zviedru zinātnieks Tanners ilggadēju pētījumu pamatā ieteica izmantot trijstūri — shēmu ar šādām robežvērtībām: degmateriāls - vairāk par 25%, mitrums — mazāk par 50%, pelni — 60%.
SGR 1806-20
SGR 1806-20 ir magnetārs, neitronu zvaigzne ar spēcīgu magnētisko lauku. Tā atrodas 14,5 kiloparseku jeb 50 000 gaismas gadu attālumā no Zemes Strēlnieka zvaigznāja virzienā.
Eksplozija
2004.gada 27.decembrī tika reģistrēts līdz šim spēcīgākais gamma un rentgenstaru uzliesmojums mūsu Galaktikā, kurš nāca no SGR 1806-20. Šis magnetārs tikai 0,2 sekundēs kopš uzliesmojuma sākuma atbrīvoja tik lielu enerģiju, cik Saule izstaro 250 000 gados. Enerģija, kas nonāca līdz Zemei, divkārt pārsniedza pilnmēness gaismas enerģiju. Šādu starojumu Zemei var dot vēl tikai Saule.
Oskars Bārtulis
Karjera
2007. gadā viņš spēlēja QMJHL līgas klubā Keipbretonas "Screaming Eagles". 2005. gada NHL draftā viņu ar kopējo 91. numuru izvēlējās Filadelfijas "Flyers", parakstot 3 gadu līgumu. No 2004. līdz 2006. gadam viņš spēlēja citā QMJHL līgas klubā — Monktonas "Wildcats". 2004.—2005. gada sezonā viņš bija QMJHL līgas debitantu komandas sastāvā. Kopš 2008. gada spēlēja Adirondakas "Phantoms" Amerikas Hokeja līgā (Filadelfijas "Flyers" fārmklubs).
2012. gada vasarā hokejists atgriezās Eiropā, pievienojoties Doneckas "Donbass" rindām, un pēc vienas kluba sastāvā aizvadītas sezonas aizsargs pagarināja līgumu ar "Donbass" vēl uz nākamajiem diviem gadiem. 2014. gada vasarā kluba darbība tika pārtraukta, un septembrī O. Bārtulis noslēdza viena gada līgumu ar Kazahstānas hokeja klubu Astanas "Baris". Nākamajā vasarā hokejists pievienojās Vladivostokas "Admiral". Īsi pirms sezonas sākuma tika apstiprināts par komandas kapteini. Pēc tam spēlējis Ufas "Salavat Julajev", Pekinas komandā "Kunlun Red Star" un Rīgas "Dinamo", kā arī Austrijā. Pēdējās sezonas pārtāvēja Latvijas klubu "Mogo".
2022. gada septembrī O. Bārtulis paziņoja par profesionālā hokeja karjeras beigām.
2023. gadā viņš bija jauniešu komandu treneris Šveicē, Bāzelē.
Izlases karjera
Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā, 2005. un 2009. gada Pasaules čempionātos, divos Pasaules čempionātos U-18 junioriem un trijos Pasaules čempionātos junioriem. 2007. gada Pasaules čempionātā junioriem, 1. divīzijā, tika atzīts par turnīra labāko aizsargu.
2018. gadā O. Bārtulis pieņēma Krievijas pilsonību, līdz ar to beidza savu karjeru Latvijas izlasē, taču 2020. gada februārī spēlētājs izplatīja informāciju, ka nožēlo šo soli un vēlas atgriezties valstsvienībā.
Karjeras statistika
! Sezona !! Klubs !! Līga !! !! !!  !!  !!  !!  !!  !!  !!  !! ! colspan="3" | Kopā NHL ! 66 !! 1 !! 8 !! 9 !! 32 ! 7 !! 0 !! 0 !! 0 !! 4
5. autobusu maršruts (Rīga)
5. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Abrenes ielas līdz Mežciemam.
5. autobusu maršruta kopējais garums bija 24,595 km. Maršruta Abrenes iela — Mežciems kopējais garums bija 11,851 km, bet maršruta Mežciems — Abrenes iela kopējais garums bija 12,744 km. Darbdienās pa 5. autobusu maršrutu kursēja 3 autobusi, kuri pavisam veica 67 reisus, bet brīvdienās — tikai 2 autobusi, kuri pavisam veica 44 reisus. 5. autobusu maršrutu apkalpoja 7. autobusu parks.
Vēsture
Maršruts tika atklāts 2004. gadā 105. taksobusa vietā. Sākotnēji tas kursēja no Abrenes ielas līdz Slimnīcai "Gaiļezers", bet no 2005. gada 1. aprīļa tas tika pagarināts līdz trolejbusu galapunktam Mežciemā un abos virzienos sāka kursēt pa S. Eizenšteina un Mežciema ielu.
No 2021. gada 15. marta līdz 31. jūlijam autobusa maršrutu aizstāja ar 5A. trolejbusa maršrutu, kurā kursēja 18 metrus garie trolejbusi. No 2022. gada 1. septembra tas tika aizvietots ar 35. trolejbusu maršrutu.
Maršruts
Mežciems — Abrenes iela kursēja pa šādām ielām: Hipokrāta iela, Mežciema iela, S. Eizenšteina iela, Ulbrokas iela, Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Ieriķu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela un Abrenes iela.
Pieturvietas
5. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 43 pieturas, virzienā no Abrenes ielas uz Mežciemu bija 21 pietura, virzienā no Mežciema uz Abrenes ielu bija 22.
Pulcenes
Pulcenes bija skrajciems, tagad savrupiene ziemeļos no Teiču purva, Islienas kreisajā krastā. Līdz 20. gadsimta 70.–80. gadiem ciema teritorijā bija saglabājušās vairākas viensētas. Mūsdienās ciems ir izzudis. Grants ceļš Pulcenes savieno ar ziemeļos esošajiem Radžēļiem un Barkavu, kādreiz no ciema pa meža ceļu varēja nokļūt dienvidos bijušajā Mindaugas ciemā. Mūsdienās skrajciema teritorijas dienvidu daļa ar Vaišļusalu ir iekļauta Teiču dabas rezervāta teritorijā. Pulceņu teritorijā esošās dabiskās pļavas joprojām tiek izmantotas lauksaimniecībā. Teritorijai raksturīgas arī latvāņu audzes.
Sulu jūra
Sulu jūra (en, tl. ms) ir Klusajam okeānam piederoša starpsalu jūra, atrodas starp Filipīnām un Malaizijai piederošo Kalimantānas ziemeļaustrumu daļu.
Ģeogrāfija
Vidējais dziļums pārsniedz 4400 metrus. Ziemā virsējā ūdens slāņa temperatūra ir 25,5°С, vasarā — ap 29°С. Dziļākajos slāņos ūdens temperatūra līdz gultnei ir virs 10°С. Šī salīdzinoši augstā temperatūra izskaidrojama ar to, ka savienojums ar Dienvidķīnas jūru Mindoro šaurums veido 450 m dziļu slieksni. Plūdmaiņas ir 2—3 m augstas.
Jūras centrālajā daļā nav lielu salu, ir koraļļu rifi — lielākā centrālās daļas salu grupa ir Tubatahas atols. No apkārtējām jūrām labi norobežo salas. Sulu jūrā atrodas viens no UNESCO Pasaules mantojuma pieminekļiem — Tubatahas rifa nacionālais jūras parks. Sulu jūras koraļļu rifu stāvās sienas paceļas no gultnes aptuveni 1 000 metrus augstu.
Dienvidu daļa ir dziļāka, gultne pakāpeniski paceļas Palavanas salas virzienā.
Sulu jūras centrālās daļas rifi vēl nav pilnībā kartēti un izpētīti. Musonu dēļ tikai laikaposmā no marta vidus līdz jūnija sākuma Sulu jūra ir kuģošanai droša un tikai šajā laikā notiek Sulu jūras sugām bagāto rifu izpēte - pētnieki un nirēji - entuziasti Sulu jūrā visbiežāk dodas no Puertoprincesas ostas Palavanas salā.
Jūrā notiek tunču un rifos dzīvojošo zivju zveja, iegūst arī jūras gurķus, jūras bruņurupučus, pērles. Sulu jūras dienvidu un rietumu daļa ir tūristiem ļoti bīstama - šo reģionu daļēji kontrolē pirāti.
Iekšējie viļņi
Sulu jūrā novērojama interesanta dabas parādība — vieni no pasaulē lielākajiem «iekšējiem viļņiem» — viļņošanās, kas notiek starp dažāda blīvuma jūras ūdens slāņiem lielākā dziļumā. Sulu jūras iekšējie viļņi var sasniegt pat 90 metru augstumu, attālums starp diviem viļņiem ir 5—16 km, ātrums var pārsniegt 2 m/s, viļņu pastāvēšanas laiks — pat vairāk kā 60 stundas. Jūras virspusē tie izpaužas tikai kā vienu līdz vairākus metrus augsti viļņi.
Sulu jūrā iekšējie viļņi rodas dienvidu daļā un virzās Palavanas salas virzienā. Tie ir labi novērojami no liela augstuma Saules gaismā, jo Saules gaisma labi atstaro uz jūras virsmas projicēto viļņošanos.
Robežas
Ziemeļrietumos no Dienvidķīnas jūras atdala Palavanas sala un Busuangas sala, rietumos ar Dienvidķīnas jūru savieno Balabakas šaurums starp Palavanu un Kalimantānu. Ziemeļos no Dienvidķīnas jūras atdala Mindoro šaurums starp Busuangas salu un Mindoro salu. Ziemeļaustrumos un austrumos atrodas daudz Filipīnu salu, tai skaitā Panaja, Negrosa, Mindanao. Dienvidaustrumos – dienvidos atrodas Sulu arhipelāgs, aiz kura atrodas Sulavesi jūra. Dienvidrietumos Sulu jūra apskalo Kalimantānas salu.
Salas
Sulu jūrā ir ap 400 salu.
Konrāds Ubāns
Konrāds Ubāns (pilnā vārdā Aleksandrs Kārlis Konrāds Ubāns — ) latviešu mākslinieks, biedrību Rīgas mākslinieku grupas un "Sadarbs" biedrs.
Dzīvesgājums
1920. gadā notika viņa pirmā personālizstāde. Tai pašā gadā viņš sāka strādāt Rīgas pilsētas mākslas muzejā kā direktora Burkarda Dzeņa palīgs. 1922. gadu pavadīja studiju braucienā pa Vāciju un Franciju. Nākamajā gadā notika viņa otrā personālizstāde. 1925. gadā Vilhelma Purvīša aicināts viņš uzsāka darbu Latvijas Mākslas akadēmijā, kur bija gleznošanas pasniedzējs. Šajā darba vietā viņš strādāja līdz pat 1940. gadam.
Padomju varas laikā kļuva par LMA Glezniecības katedras docentu, bet vēlāk (1946) par glezniecības profesoru. 1969. gadā notika viņa ceturtā personālizstāde, bet 1980. gadā viņa pēdējā personālizstāde, kura bija visplašākā pēc savu darbu kopskaita. Miris 1981. gadā, apglabāts Rīgas Meža kapos.
Mākslinieciskā darbība
Ubāns tiek uzskatīts par izcilu ainavistu, intīmas noskaņu ainavas meistars, izsmalcināts kolorists. Gleznojis arī portretus, klusās dabas, aktus, darbojies grafikā, tēlniecībā, keramikā. Strādājis eļļas tehnikā.
Racionālisms
Racionālisms filozofiskā izpratnē ir uzskats, ka zināšanu un spriedumu pamatā par apkārtējo pasauli un tajā notiekošajiem procesiem ir cēloņsakarības. Citiem vārdiem, katrai vērojamai parādībai, notikumam vai procesam ir konkrēts cēlonis vai cēloņu kopums (secība).
Konrāds Ubāns
Mākslinieciskā darbība
Sākot ar 1920. gadu vidu, Ubāna glezniecībā nostiprinājās interese par subjektīvi pastiprinātu impresionistisku redzējumu. Viņš gleznoja portretus, klusās dabas, bet jo īpaši Rīgas nomali Pārdaugavā un Daugavas ieleju. Motīvu izvēli noteica tas, ka pie Daugavas stāvajā Pērses upes krastā iepretim Kokneses pilsdrupām K. Ubāns ieguva savu vasaras māju.
Racionālisms
Racionālisms lielā mērā ir pretstats reliģiskajam (transcendentālajam) pasaules uzskatam, kura pamatā ir Dieva atklāsme un ticība dievišķai pasaules uzbūvei un kārtībai. Zināmā mērā racionālisms ir pretstats arī vienam no ētikas, līdz ar to arī humānisma pamata postulātiem — emocionālai sajūtai par pareizu vai nepareizu. Taču ne tādēļ, ka noliegtu ētiku vai humānismu, bet skaidrojot to postulātus uz loģiski atvasinātu slēdzienu, nevis emocionālu sajūtu pamata.
Konrāds Ubāns
Mākslinieciskā darbība
Daugava pie Kokneses kļuva par K. Ubāna glezniecības neizsīkstošu iedvesmas avotu. Viņš ir sacījis šādus vārdus: “Man ļoti patīk Pērse, Daugavas krasti, un es esmu vairākas reizes no Pļaviņām nostaigājis līdz Skrīveriem un vērojis. Šis posms, man liekas, ir viens no skaistākajiem mūsu Daugavas posmiem. Man ir varbūt zināmā mērā romantiska daba, un es, vārdu sakot, tur sajūtu to, kas man ir tuvs. Tur es esmu no sevis visvairāk dabūjis ārā. Koknesē es biju pilnīgi savā elementā.” 1930. gados Ubāna ainavas ieguva monolītu un episku raksturu, krāsu kāpinājumu sasniedzot saulrieta gleznojumos. Saulriets padarīja iespējamas visplašākās krāsu simfonijas.
Anšlava Eglīša domas par K. Ubānu. : “Ubāns bija glīts, kulturāla paskata cilvēks. Vidēja, bet samērīga auguma. Vienmēr rūpīgi nokopies, tumšā uzvalkā. Vienmēr ļoti laipns, viņš tomēr turēja lūpas tikko viežamu ironisku smaidu. Viņš bija ļoti savaldīgs, nekad nesteidzās, nekad neiekarsa un neielaidās strīdos.”
Bad Religion
Bad Religion ir pankroka grupa, kas izveidota Losandželosā 1979. gadā. Viņi ir pazīstami ar intelektuāliem dziesmu vārdiem un politiskiem vai reliģiskiem komentāriem. Apvienības sastāvs ir mainījies vairākkārtīgi.
Bad Religion ir klajā laidusi piecpadsmit studijas albumus un tiek uzskatīta par vienu no labākajām pankroka apvienībām. Grupa ir pārdevusi vairāk kā 5 miljonus albumu visā pasaulē.
Tatjana Troina
Tatjana Troina (dzimusi Minskā, Baltkrievijā) ir baltkrievu basketboliste, uzbrucēja, Baltkrievijas sieviešu basketbola valstsvienības dalībniece, pašlaik (2010) pārstāv Izraēlas klubu Electra Ramat-Hasharon.
Ozoliņš
Ozoliņš (sieviešu dzimtē Ozoliņa) ir izplatīts latviešu cilmes uzvārds, ceturtais izplatītākais vīriešu uzvārds Latvijā (aiz Bērziņš, Ivanovs, Kalniņš). Radies no vārda „ozols” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Koptu pareizticīgā baznīca
Aleksandrijas koptu pareizticīgā (arī ortodoksālā) baznīca (koptu: Ϯⲉⲕ'ⲕⲗⲏⲥⲓⲁ 'ⲛⲣⲉⲙ'ⲛⲭⲏⲙⲓ 'ⲛⲟⲣⲑⲟⲇⲟⲝⲟⲥ / ti.eklyseya en.remenkimi en.orthodoxos ente alexandrias) ir lielākā kristīgā baznīca Ēģiptē. Šī baznīca pieder pie Austrumu baznīcu saimes. Saskaņā ar leģendu baznīcu ir dibinājis Svētais evaņģēlists Marks Aleksandrijā 1. gadsimtā. Tas aprakstīts Oksirinkhosā atrastajos papirusos.
Ēģiptes koptu baznīca atšķēlās no pārējās baznīcas 5. gadsimta vidū pēc Halkēdonas koncila, jo tā nepiekrita koncilā pieņemtajai deklarācijai par Jēzus Kristus divējādo dabu.
Paukošana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — špaga sievietēm
2008. gada vasaras olimpisko spēļu individuālās sacīkstes sievietēm paukošanā ar špagu notika 13. augustā. Zelta medaļu izcīnija Vācijas sportiste Brita Heidemane.
Ēriks Abidāls
Ēriks Abidāls (fr; dzimis Lionā, Francijā) ir bijušais franču futbolists, aizsargs. Ir bijis Francijas futbola izlases dalībnieks. Savu profesionāļa karjeru sāka 2000. gadā Monaco klubā.
Francijas futbola izlasi pārstāv kopš 2004. gada. Ir piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā (izcīnīta 2. vieta) un 2008. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Lyon
Bracelona
Olympiacos
C4P
C4P — Polijas armijas artilērijas vilcējs, kurš tika izmantots Otrajā Pasaules karā. Universāls artilērijas vilcējs, kurš spēja pārvietot ne tikai vieglos lielgabalus, bet arī smago artilēriju.
Vēsture
Tas tika veidots uz automobiļa Fiat 621 bāzes. Dzinējs tika veidots pēc franču tanku Citroën-Kegresse P17/P14/P19 un angļu tanku Vickers 6-Ton parauga. Pirmā vilcēju partija tika izgatavota 1935. gadā, bet jau no 1936. gada tika ražota sērijveidā. Kopā tika izgatavotas aptuveni 400 mašīnas.
Varianti
Smagās artilērijas vilcējs: paredzēts 1878. gada parauga 120 mm lielgabala vai 105 mm lielgabala Schneider vilkšanai. Tika veidoti vilcēji gan ar vaļējo kabīni, gan ar kabīni pārklātu ar brezentu.
Vieglās artilērijas vilcējs: paredzēts 1897. gada parauga 75 mm lielgabala Schneider vai 1914./1919. gada parauga 100 mm haubices Škoda vilkšanai. Papildus tam, tika ierīkoti arī divi soliņi, paredzēti trīs cilvēku vešanai uz katra.
Zenītartilērijas vilcējs: paredzēts 75 mm zenītlielgabala Strar vilkšanai. Papildus tam, tika ierīkoti arī divi soliņi (aiz vadītāja sēdekļa), paredzēti divu cilvēku vešanai uz katra.
1512. gads
1512. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Jekaterinburgas UGMK
Jekaterinburgas UGMK (starptautiskais nosaukums: UMMC) ir Krievijas sieviešu basketbola klubs, kas ir bāzēts Jekaterinburgā, Krievijā. Klubs ir dibināts 1938. gadā. Klubs spēlē spēcīgākajā Eiropas klubu turnīrā Eirolīgā.
Veličkas apriņķis
Veličkas apriņķis ir apriņķis Polijā, Mazpolijas vojevodistē. Apriņķis robežojas ar Mazpolijas vojevodistes Bohņas, Misleņices un Krakovas apriņķiem, kā arī Krakovu.
Vahemadala bāka
Vahemadala bāka (et) atrodas Igaunijā, uz sēkļa Tallinas līcī, ziemeļos no Paljasāres pussalas.
Humānisms
Humānisms ir viena no ētikas kategorijām filozofijā.
Vahemadala bāka
Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1979. gada.
Humānisms
Par humānismu dēvē arī uzskatu sistēmu Eiropā, kas radās Renesanses beigu periodā.
Vahemadala bāka
Raksturojums
Bākas augstums ir 13 m. Bāku veido astoņšķautnains, piramidāls metāla tornis ar dubultu galeriju, bez laternas. Torņa apakšējā daļa ir sarkanā krāsā, augšējā balta. Galerijas margas sarkanas. Gaismas elements atrodas 14 m virs jūras līmeņa. Gaisma sarkana (1 s deg, 9 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 6 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
Baltā Roka
Baltā Roka (sr) bija slepena, neoficiāla monarhistiska militāra organizācija Serbijā, vēlāk Serbu, Horvātu un Slovēņu karalistē (no 1929. gada — Dienvidslāvijas karalistē). Organizācijai lielākā ietekme valstī bija starp abiem Pasaules kariem.
Baltā Roka tika pretnostatīta citai organizācijai, sauktai par Melno Roku, un to radīja pulkvedis Petars Živkovičs ar prinča Aleksandara Karadžordževiča (vēlākā Dienvidslāvijas karaļa Aleksandara I) ziņu 1912. gadā. Živkovičs, līdz ar Melno roku, bija iesaistīts arī 1903. gada valsts apvērsumā pret Serbijas karali Aleksandaru Obrenoviču.
Pēc Melnās Rokas izjukšanas pēc Saloniku procesa (Solunski proces), Baltā Roka ieguva noturīgu kontroli pār jauno un ambiciozo princi Aleksandaru. 1921. gadā Živkovičs tika iecelts par Pils gvardes komandieri, un palielināja savu ietekmi galmā. 1929. gadā Karalis Aleksandrs I, kopā ar Baltās rokas virsniekiem, organizēja valsts apvērsumu, lai apspiestu nestabilo parlamentu, un cīnītos pret nacionālo spriedzi reģionos (īpaši Horvātijā). Živkovičs, jau ģenerālis, tika iecelts par premjerministru. 1931. gadā karalis atjaunoja dažas konstitucionālās tiesības, pēc tam kad viņa reformas bija izgāzušās. Živkovičs zaudēju savu amatu 1932. gadā, pēc vairākām paraugprāvām pret nacionālistu grupām un komunistiem.
Baltās rokas locekļi tika turēti aizdomās par dalību troņmantnieka prinča Džordžes atstādināšanā no mantošanas tiesībām 1909. gadā, Aleksandara iecelšanā par reģentu karaļa Petara I valdīšanas laikā, kā arī 1941. gada 27. marta valsts apvērsumā, kura laikā tronī tika iecelts Aleksandars II Karadžordževičs, nostādot Dienvidslāviju kara stāvoklī ar Vāciju.
Pēc Josipa Broza Tito vadīto komunistu uzvaras, Baltās Rokas locekļi tika vai nu sodīti ar nāvi vai devās trimdā.
Humānisms
Humānisms kā ētikas un filozofijas kategorija
Izceļ cilvēka vērtību un nozīmi, balstoties uz tādiem universāliem jēdzieniem, kā taisnīgs un netaisnīgs, pareizs un nepareizs un tml. Kā filozofijas kategorija, humānisms ir cieši saistīts arī ar racionālismu, kurš tāpat kā humānisms noraida transcendentālus (reliģiskus, nepierādāmus) pasaules kārtības un cilvēka lomas pasaulē skaidrojumus. Humānisms skaidro, ka ne Dievs, ne kāda absolūta ideja vai substance, bet tikai pats cilvēks ir pasaules un sabiedrības kārtības vienīgais noteicējs.
Tas tomēr nenozīmē, ka humānisms būtu pielīdzināms ateismam, jo pieļauj, ka atsevišķu cilvēku dzīvē reliģijai, ticībai var būt nozīme kā dzīves vērtībai, morāles un ētikas pamatam.
Humānisms kā uzskatu sistēma
Humānisms bija zinātniska sengrieķu filozofu un latīņu klasiķu, kā arī seno Baznīcas tēvu darbu studijas pašas studēšanas dēļ. Humānisti apguva klasisko mantojumu un klasiskās valodas, tie ievadīja pedagoģiskās reformas un pārmaiņas kultūrā, kas 15. un 16. gadsimtā izplatījās visā Eiropā. Humānisti radīja kritisku vēstures zinātni, ieviesa grāmatu iespiešanu ar pārvietojamiem burtiem. Tautas valoda nostājās līdzās latīņu valodai, pamazām izspiežot to no literatūras un politikas.
Humānisti aizstāvēja studia humanitatis, jeb brīvo mākslu studijas, kas ietvēra gramatiku, retoriku, poētiku, vēsturi, politiku un morālfilozofiju. Šo priekšmetu studijas tika uzskatītas par intelektuālās baudas un cilvēka cieņas augstāko izpausmi, kā arī dzīvesveidu, kas piepildītas ar tikumisku aktivitāti. Renesanses zinātnieki bija daudz sekulārāki un to interešu loks bija plašāks, jo viņi bija atraduši daudzus senos manuskriptus, kā arī paaugstinājuši to studiju prasmi. Humānistu metode nebija tikai salīdzināšana un kopsavilkumu veikšana. Viņi vērsās tieši pie oriģinālavota.
Xandros
Xandros ir gan Linux distributīvu līnijas nosaukums, gan Xandros Corporation, kompānija, kas tos izstrādā. Xandros Desktop ir distributīvs, kas ir pazīstams ar koncentrēšanos uz komerciālajiem un vairākuma lietotājiem un pēc izskata ir līdzīgs Windows XP. Nosaukums Xandros ir cēlies no X Window System un Grieķijas salas Andros.
Autoceļš P86
P86 autoceļš Sērene—Kalnieši ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P87 Sērenē pie Aizkraukles caur Daudzevu un Zalvi ar autoceļu P73 8 km no Neretas. Autoceļa kopējais garums ir 37,9 km un visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Pie Daudzevas ciema autoceļš šķērso dzelzceļa līniju Jelgava I—Krustpils. Ceļš šķērso Aizkraukles novadu.
Samaras CSKA
Samaras CSKA (pazīstams arī kā Samaras "Volgaburmaš") ir Krievijas sieviešu basketbola klubs, kas ir bāzēts Samarā, Krievijā. Klubs ir dibināts 2002. gadā. Klubs startē nacionālajā līgā.
Melnā Roka
Melnā Roka (Serbu: Црна Рука/Crna Ruka), arī Apvienošanās vai Nāve (Serbu: Уједињење или смрт/Ujedinjenje ili Smrt) - serbu nacionālistu nelegāla militāra organizācija. Radās 1910. gadā, apvienojoties serbu virsniekiem, kuri 1903. gadā piedalījās asiņainā valsts apvērsumā, kura rezultātā tika nogalināts pēdējais Obrenoviču dinastijas Serbijas karalis Aleksandars Obrenovičs, bet varu ieguva konkurējošās dinastijas pārstāvis Petars Karadžordževičs.
Organizācijas mērķis bija panākt visu serbu apvienošanu vienā valstī, izmantojot jebkurus līdzekļus. Tā bija dziļi konspirēta organizācija, kuras biedri savstarpēji nebija pazīstami. Melnās Rokas vadītājs bija Serbijas armijas ģenerālštāba izlūkošanas vadītājs Dragutins Dimitrijevičs. Organizācijā bija arī Belgradas žandarmērijas priekšnieks, ģenerālštāba priekšnieka vietnieks un citas ietekmīgas militārpersonas.
Tā kā 1908. gadā Austroungārija bija anektējusi Bosniju un Hercegovinu, organizācijas tuvākais mērķis bija pretoties austriešu klātbūtnei Bosnijā. Izmantojot izdevību, ka Austroungārijas troņmantinieks Francis Ferdinands 1914. gadā 28. jūnijā bija plānojis apmeklēt Sarajevu, Melnā Roka organizēja atentātu, iesaistot Bosnijas nelegālās organizācijas Jaunā Bosnija (Mlada Bosna) biedrus. Ir viedoklis, ka Francis Ferdinands tika izraudzīts par atentāta mērķi, jo bija labvēlīgi noskaņots pret Austroungārijas slāvu iedzīvotājiem. Iegūstot varu, Francis Ferdinands varētu noskaņot slāvu iedzīvotājus lojāli Austroungārijai, kas neietilpa Melnās Rokas plānos. Kaut arī, pēc dažu vēsturnieku domām, Serbijas valdības vadītājs Nikola Pašičs zināja par atentāta gatavošanu un bija pret to, viņam nebija reālas varas, lai traucētu atentāta norisi.
Liktenīgu sakritību dēļ atentāts izdevās, un tā rezultātā 1914. gada 26. jūlijā sākās Pirmais pasaules karš.
Pēc tam, kad Austroungārijas karaspēks kara gaitā ieņēma Serbiju, Melnā Roka pamazām zaudēja ietekmi valdošajās aprindās, un pēc tā līdera Dragutina Dimitrijeviča sodīšanas ar nāvi par nodevību 1917. gada 11. jūnijā, faktiski beidza pastāvēt, bet serbu militāraju vidū sāka dominēt konkurējoša organizācija - monarhistiskā Baltā Roka (Bela Ruka).
Pēteris Simms
ar izcilību beidzis Krievijas Valsts Kinematogrāfijas Universitāti kino un televīzijas režisora specialitātē.
Dinamīts
Dinamīts ir sprāgstviela, ko izgudroja zviedru ķīmiķis un inženieris Alfrēds Nobels 1866. gadā (patentēja 1867. gadā). Tas ātri kļuva populārs, jo bija daudz drošāks par alternatīvām - šaujampulveri un nitroglicerīnu.
Nobelam dinamīta patents deva lielu bagātību, par kuru pēc viņa nāves tika izveidota Nobela prēmija.
Sastāvs
Dinamīts satur dažādu sprāgstvielu maisījumu — tas satur nitroglicerīnu vai nitroglicerīna un dietilēnglikola dinitrāta maisījumu kopā ar nātrija nitrāta un citu nitrātu piedevām, piesūcinot ar tiem kādu inertu materiālu (gūrdinamīti), vai oksidēties spējīgu materiālu (jauktie dinamīti). Vislabākie un stabilākie ir tā saucamie želatinētie dinamīti, kas bez nitroglicerīna un neorganiskiem nitrātiem satur koloksilīnu. Koloksilīna 7—10% šķīdumu nitroglicerīnā sauc par "sprāgstošo recekli" — tā ir elastīga, kaučukam līdzīga masa, kas ir visspēcīgākais no dinamītiem. Dinamīts nav tik jutīgs pret triecieniem kā tīrs nitroglicerīns, kas savas nestabilitātes dēļ Eiropā tika aizliegts.
Dinamīts ir visai mazjutīgs pret triecieniem. Nelieli dinamīta daudzumi ugunī sadeg, bet nesprāgst. Dinamīta spridzināšanai ir vajadzīgs detonators.
Ignacijs Lukasevičs
Jans Juzefs Ingnacijs Lukasevičs (dzimis, miris ) bija Galīcijas poļu uzņēmējs un izgudrotājs. Viens no naftas rūpniecības pamatlicējiem. Viens no pirmajiem pasaulē 1856. gadā uzbūvēja naftas pārstrādes rūpnīcu. Uzlaboja petrolejas ieguves tehnoloģiju. Izgudroja petrolejas lampu. Viens no sava laika lielākajiem mecenātiem.
Dzimis poļu inteliģences ģimenē. Skolā gāja Žešovā. Vēlāk sāka strādāt aptiekā Laņcutā. 1840. gadā atgriezās Žešovā, kur tāpat strādāja aptiekā. 1845. gadā iesaistījās pagrīdes poļu organizācijā. 1846. gada februārī arestēts, ieslodzīts Ļvivā. 1847. gada decembrī atbrīvots pierādījumu trūkuma dēļ. Vēlāk strādāja aptiekā Ļvivā, studēja Krakovas un Vīnes universitātēs. 1853. gadā Lukasevičs pirmais pasaulē spēja iegūt petroleju no naftas (1846. gadā kanādietim Abrahamam Gesneram tas izdevās no oglēm). 1853. gada 31. jūlijā Lukasevičs izgatavoja petrolejas lampu operāciju veikšanai vietējā slimnīcā. Šo datumu var uzskatīt par mūsdienu naftas rūpniecības sākumpunktu.
1854. gada sākumā Lukasevičs pārcēlās uz Gorlici, un kopā ar vietējiem uzņēmējiem un zemes īpašniekiem izveidoja daudzus uzņēmumus. 1854. gadā pie Krosno izveidoja pasaulē pirmo naftas ieguves urbumu. 1856. gadā Lukasevičs pie Jaslo uzcēla pasaulē pirmo naftas pārstrādes rūpnīcu. Lukasevičš atklāti sponsorēja 1863. - 1865. gada Janvāra sacelšanos Krievijā. Miris 1882. gadā.
Deivids Loids Džordžs
Deivids Loids Džordžs (1863. gada 17. janvāris — 1945. gada 26. marts) bija britu politiķis no Liberālās partijas. Vienīgais Lielbritānijas premjerministrs, kurš pēc tautības bija velsietis. Vadīja valsti Pirmā pasaules kara laikā. Viena no ietekmīgākajām personām 1919. gada Parīzes miera konferencē. Pēc 1922. gada Loida Džordža ietekme mazinājās. Gados pirms Otrā pasaules kara bija Hitlera Vācijas "nomierināšanas politikas" piekritējs.
Marks Deivids Čepmens
Marks Deivids Čepmens (, dzimis 1955. gada 10. maijā Fortvērtā, ASV) ir pazīstams kā Džona Lenona slepkava.
1980. gada 8. decembrī Čepmens ap plkst. 17.00 pie Džona Lenona mājas Manhatanā palūdza viņa autogrāfu. Saņēmis to, viņš sagaidīja, kad Lenons ar Joko Ono ap plkst. 22.50 atgriežas no ierakstu studijas un ar 5 revolvera šāvieniem nogalināja Džonu Lenonu. Čepmens pēc slepkavības sagaidīja policijas ierašanos lasot Selindžera romānu "Uz kraujas rudzu laukā". Tiesa atzina Čepmenu par pieskaitāmu un piesprieda mūža ieslodzījumu ar tiesībām pēc 20 gadiem lūgt apžēlošanu. Pašlaik viņš izcieš sodu cietumā Atikā, Ņujorkā. Četras reizes viņš lūdzis apžēlošanu, tomēr tā nav piešķirta.
U kvarks
U kvarks jeb augšējais (up) kvarks - pirmās ģimenes kvarks, pats vieglākais no kvarkiem. Ietilpst nuklonu sastāvā. U kvarka eksistence tika teorētiski pamatota 1964. gadā, eksperimentāli u kvarks tika atklāts 1967. gadā.
U kvarks un tā antikvarks ietilpst daudzu mezonu (pionu, kaonu, η un ρ daļiņu) un barionu (protonu, neitronu, delta daļiņu, vairāku veidu hiperonu) sastāvā.
D kvarks
D kvarks jeb apakšējais (down) kvarks - pirmās ģimenes kvarks, otrais vieglākais no kvarkiem. Ietilpst nuklonu sastāvā. D kvarka eksistence tika teorētiski pamatota 1964. gadā, eksperimentāli d kvarks tika atklāts 1967. gadā, kopā ar u kvarku.
D kvarks un tā antikvarks ietilpst daudzu mezonu (pionu, η un ρ daļiņu) un barionu (protonu, neitronu, delta daļiņu, vairāku veidu hiperonu) sastāvā.
Jānis Urbanovičs
Jānis Urbanovičs (dzimis Rēzeknē) ir latviešu inženieris-hidrotehniķis un politiķis. Viņš ir bijis deviņu Saeimu deputāts (vienīgais, kas darbojies tik daudzos sasaukumos). J. Urbanovičs bija partijas "Saskaņa" vadītājs kopš tās dibināšanas 2010. gadā līdz 2013. gada novembrim, atkal ieņēma šo amatu no 2019. gada oktobra līdz 2022. gada oktobrim.
Dzīvesgājums
Dzimis 1959. gadā Rēzeknē, mācījās Rēzeknes 1. vidusskolā. 1982. gadā absolvēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju inženiera-hidrotehniķa specialitātē.
Latvijas PSR laikā strādāja celtniecībā un bija Rēzeknes rajona Komjaunatnes komitejas pirmais sekretārs, vēlāk — LĻKJS CK pirmais sekretārs. Latvijas neatkarības atjaunošanas periodā 1990. gada 8. jūnijā Latvijas komjaunatnes konferencē organizāciju pārdēvēja par Latvijas Jaunatnes progresa savienību un pieņēma jaunu programmu, kurā galvenokārt uzsvēra jaunatnes sociālo jautājumu risināšanu. Par LJPS vadītāju ievēlēja bijušo LĻKJS pirmo sekretāru J. Urbanoviču.
Līdz ievēlēšanai 5. Saeimā viņš strādāja biznesā starptautiskajā tirdzniecības jomā.
Politiskā darbība
5. Saeimas vēlēšanās 1993. gadā J. Urbanovičs kandidēja no apvienības "Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai" saraksta, ar kuru sadarbojās Latvijas Jaunatnes progresa savienība. Sākotnēji netika ievēlēts un mandātu ieguva tikai, pēc tam, kad to nolika Ernests Jurkāns. Tajā pašā gadā iestājās Tautas Saskaņas partijā (TSP). No tās saraksta viņu ievēlēja arī 6. un 7. Saeimā. 7. Saeimas vēlēšanās TSP virzīja J. Urbanoviču kā savu Ministru prezidenta amata kandidātu. 8. Saeimas vēlēšanās viņu ievēlēja no PCTVL saraksta, kurā ietilpa arī TSP.
2003. gada februārī Tautas Saskaņas partijas pārstāvji izstājās no PCTVL Saeimas frakcijas un izveidoja jaunu frakciju. 2005. gada jūlijā TSP piedalījās politiskās apvienības "Saskaņas Centrs" izveidē, un J. Urbanovičs tika ievēlēts par valdes locekli. Tā paša gada oktobra nogalē TSP Saeimas frakcija tika pārdēvēta par "Saskaņas Centra" frakciju. Novembrī J. Urbanoviču ievēlēja par TSP priekšsēdētāju. No "Saskaņas Centra" saraksta ievēlēts 9. Saeimā, kā arī bijis apvienības Ministru prezidenta amata kandidāts.
2010. gadā, apvienojoties Tautas Saskaņas partijai, Sociāldemokrātu partijai-SDP un "Jaunajam Centram", izveidojās partija "Saskaņa" un J. Urbanoviču ievēlēja par tās valdes priekšsēdētāju. 10. Saeimas vēlēšanās viņš bija "Saskaņas Centra" saraksta pirmais numurs Rīgas apgabalā un Ministru prezidenta amata kandidāts. Pretēji vēlētāju aptaujām, kas, lielākoties, prognozēja SC uzvaru, apvienība ieguva otro vietu un tika atstāta opozīcijā. Saskaņā ar TV3 raidījuma "Nekā personīga" 2011. gada pētījumu J. Urbanovičs bija balsojumu dalības ziņā visneaktīvākais 10. Saeimas deputāts, nepiedaloties teju pusē jeb 653 no 1394 10. Saeimā notikušajiem atklātajiem balsojumiem, kas bija apmēram trīsreiz vairāk nekā otrajam slinkākajam balsotājam.
2011. gada rudenī notikušajās 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās "Saskaņas Centrs" guva uzvaru un J. Urbanoviču ievēlēja 11. Saeimā. Viņš bija vēlētāju visvairāk atbalstītais kandidāts, saņemot 49 949 plusiņus vēlēšanu zīmēs. Kopš šīs Saeimas J. Urbanovičs gan vairs nesaņēma pielaidi darbam ar valsts noslēpumu. Viņš Satversmes aizsardzības biroja lēmumu pārsūdzēja ģenerālprokuroram Ēriks Kalnmeieram, taču Kalnmeiers SAB lēmumu atstāja spēkā. 2013. gada novembrī J. Urbanovičs zaudēja partijas "Saskaņa" valdes priekšsēdētāja amatu, ko pārņēma Nils Ušakovs. 2014. gadā ievēlēts 12. Saeimā, bet 2018. gadā ievēlēts 13. Saeimā.
2019. gada oktobrī atgriezies partijas "Saskaņa" valdes priekšsēdētāja amatā pēc tam, kad N. Ušakovs atteicās pretendēt uz to.
Kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gadā, taču "Saskaņas" saraksts nepārvarēja 5% barjeru. Tādējādi 14. Saeima kļuva par pirmo kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas, kuras deputāts nav bijis J. Urbanovičs. Pēc partijas neveiksmes vēlēšanās J. Urbanovičs uzņēmās atbildību, atkāpjoties no valdes priekšsēdētāja amata.
Skandāli
1996. gadā atklājās, ka J. Urbanovičs saņēmis 42 000 latu kredītu Alejas komercbankā, kas vēlāk atzīta par maksātnespējīgu. Politiķis šo summu neuzrādīja savā ienākumu deklarācijā.
2001. gadā netālu no Rēzeknes Verēmu pagastā J. Urbanovičs uzcēla savrupmāju uz zemes, kas piederēja viņa sievai Ritai un māsai Marijai Ločmelei, tomēr vietējie iedzīvotāji apgalvoja, ka māja reāli piederēs Urbanovičam. Tika uzsākta Urbanoviča ienākumu deklarācijas pārbaude. 2014. gadā, uzņēmums "Reviteko", kas netiešā veidā bija saistīts ar J. Urbanoviču, iegādajās zemi Pierīgā un uz tās uzbūvēja māju. 2018. gadā, "Nekā Personīga" sižetā tika atklāts, ka Urbanovičs šo it kā firmas vajadzībām uzcelto māju izmantoja savām vajadzībām.
2011. gadā Urbanovičs kopā ar žurnālistu Juri Paideru un Krievijas toreizējā prezidenta Dmitrija Medvedjeva padomnieku Igoru Jurgenu izdeva vēstures grāmatu "Nākotnes melnraksts", kurā stāsta par notikumiem Latvijā 1934.—1941. gadā un kurā autori noliedza Latvijas okupāciju. 2013. gadā tie paši autori izdeva nākamo grāmatu, par notikumiem Latvijā 1948.—1955. gadā, kurā nievājoši izteicās par latviešu zemniekiem un slavēja padomju laiku iekārtu pēckara Latvijā.
2017. gadā žurnāls "IR" publicēja "Rīdzenes sarunu" ierakstus, kuros viens no dalībniekiem bija arī J. Urbanovičs. Urbanovičs apšaubīja sarunu patiesumu, pieņemot, ka tās varētu būt safabricētas, bet tajā pašā laikā, atvainojās par rupjībām, kuras izmantojis Rīdzenes sarunu laikā.
Privātā dzīve
J. Urbanovičs ir precējies ar Ritu, ģimenē 3 bērni (divas meitas un dēls). Dzīvo Rīgā un Rēzeknes novadā.
Herbergen
Herbergen var būt:
Mūzika Latvijā
Latvijā mūzikai ir senas tradīcijas, sākot ar tradicionālo tautas mūziku līdz pat mūsdienu klasiskajai un populārajai estrādes mūzikai. Īpaši nozīmīga ir tieši tradicionālās mūzikas forma — dainas, kas satur pirmskristietības dzīvesveidu, tematus un nostāstus, un, kas Eiropas tradicionālajā mūzikā ir īpaši reti sastopams, vokālo burdonu.
Dziesminieki
u.c.
Dziedošie profesionālie latviešu aktieri
u.c.
Ateisms
Ateisms ( — 'bez'; — 'dievs') ir uzskatu sistēma, kuras pārstāvji vai nu noliedz dievību esamību, vai arī nepiekrīt teismam. Visvairāk to tomēr saista ar neticību dievību esamībai. Daudzi ateisti ir skeptiski noskaņoti arī pret jebkādām pārdabiskām parādībām, apgalvojot, ka tam trūkst lietisku pierādījumu.
Antīkajā pasaulē daži ateisma aspekti parādījās epikūrismā, taču izzuda no grieķu-romiešu filozofijas tradīcijām līdz ar kristietības ietekmes palielināšanos. Ateisma ideja no jauna parādījās apgaismības laikā, kad ateismā apsūdzēja tos, kas apšaubīja reliģisko status quo, taču līdz 18. gadsimta beigām tas nostiprinājās kā augošas minoritātes filozofiskā nostāja. Ateisms izplatījās paralēli racionālismam un humānismam, un 20. gadsimtā jau bija kļuvis par bieži sastopamu uzskatu sistēmu, īpaši zinātnieku vidū.
Ateisma veidi
Pastāv divi galvenie ateisma veidi:
Vājā ateisma pārstāvis var, piemēram, uzskatīt, ka dievību esamība ir apšaubāma, jo tai trūkst pierādījumu. Teisti apgalvo, ka pastāv kāda dievība vai dievību grupa. Vājā ateisma pārstāvji neapgalvo pretējo; viņi atturas no piekrišanas teistiskiem apgalvojumiem. Agnosticisms ir epistemoloģiska nostāja, ka patiesība par dievību esamību vai tās trūkumu nav zināma un, iespējams, nav arī izzināma. Agnostiskais teisms savukārt nozīmē uzskatu, ka dievību esamība nav pierādāma, taču turpināšanu tai ticēt (tam pretstata agnostisko ateismu).
Racionālisti mēdz būt stiprā ateisma pārstāvji. Viņu argumentācijas pamatā, piemēram, var būt apgalvojumi, ka dievības ideja pati par sevi ir pretrunīga, tādēļ neiespējama (piemēram, ļaunuma problēmas dēļ), vai arī uzskats, ka ticība jebkam pārdabiskam nav racionāli pamatojama. Stiprā ateisma pārstāvji kā argumentu mēdz izmantot arī ticības psiholoģiskās iezīmes (piemēram, Patiesi ticīgā sindroms), kā rezultātā sliecas atbalstīt uzskatu sistēmas, kas balstās uz kritisko domāšanu, nevis ticību.
Pastāv arī termins „antiteisms”, un ar to apzīmē uzskatu sistēmu, kas postulē, ka reliģija ir nosodāma un vairo naidu dažādu uzskatu pārstāvju starpā.
B kvarks
B kvarks jeb pamata (bottom) kvarks ir vieglākais kvarks trešajā ģimenē. Dažreiz to dēvē arī par "brīnišķīgo" (beauty) kvarku. Otrais smagākais no visiem kvarkiem (tā masa līdzinās apmēram četru protonu masām). Procesi, kas pierāda b kvarka eksistenci, pirmo reizi tika novēroti 1977. gadā.
C kvarks
C kvarks jeb šarmantais (charm) kvarks ir smagākais kvarks otrajā ģimenē un trešais smagākais no visiem kvarkiem. C kvarkam piemīt tā saucamais šarms un daļiņas, kas to satur, sauc par šarmantajām daļiņām. Pirmā šarmantā daļiņa - J/ψ mezons - tika reģistrēta 1974. gadā, bet c kvarka eksistence tika paredzēta 1970. gadā.
Bumbiere
Bumbiere var būt:
Prāgas iela
Prāgas iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Maskavas forštates apkaimē. Prāgas iela sākas pie 13. janvāra ielas krustojuma un beidzas pie Turgeņeva un Elijas ielas krustojuma.
S kvarks
S kvarku un tā antikvarku satur vairāki mezoni - kaoni un citi, kā arī barioni - hiperoni. Omega hiperons sastāv no trim s kvarkiem.
Prāgas iela
Vēsture
Iela izveidota 1928. gadā un kopš tiem laikiem tās nosaukums netika mainīts.
Ielu savienojumi
Prāgas iela ir savienota ar šādām ielām:
Fortvērta
Fortvērta (en) ir pilsēta ASV Teksasas štata ziemeļos, Dalasas aglomerācijā pie Trinitiriveras upes. Pēc iedzīvotāju skaita ceturtā lielākā štata pilsēta un deviņpadsmitā lielākā ASV.
Fortvērtā atrodas aviokompānijas American Airlines, elektronikas veikalu ķēdes RadioShack, dzelzceļa kompānijas BNSF Railway un helikopteru ražošanas uzņēmuma Bell Helicopter Textron galvenās mītnes.
Fortvērta ir viena no divām pilsētām valstī (otra ir Vašingtona), kurā tiek drukātas ASV naudas zīmes. Šeit atrodas Teksasas Kristīgā universitāte (Texas Christian University).
Pilsētā atrodas Kimbela mākslas muzejs (Kimbell Art Museum), kura kolekcija skaitliski nav liela, tomēr izcila. Citu starpā šeit atrodas Pikaso, Karavadžo, El Greko, Fra Andželiko, Rembranta, Monē, Geinsboro, Rubensa un Mondriāna darbi. Muzeja celtni projektējis Lūiss Kāns.
Pilsēta dibināta 1849. gadā pēc Meksikas — ASV kara kā forts, lai aizsargātos pret indiāņu uzbrukumiem. Apmetne kļuva par lopu tirdzniecības un transportēšanas centru. ASV pilsoņu kara laikā pilsēta panīka. 1876. gadā Fortvērta iekļāvās dzelzceļa tīklā. Līdz ar Teksasas naftas atklāšanu pilsēta sāka strauju attīstību. Otrā pasaules kara laikā Fortvērta kļuva par aviorūpniecības centru.
Cilvēki
Fortvērtā dzimuši:
Garo nažu nakts
Garo nažu nakts, arī Operācija Kolibri (Unternehmen Kolibri), bija Vācijas nacistisko varas iestāžu režīma ārpustiesas slepkavību sērija, kas notika no līdz 2. jūlijam. To izvērsa NSDAP valdošā frakcija pret NSDAP daļu, ko vadīja Gregors Štrasers, pret SA vadību, kā arī virkni vācu labējo konservatīvo politiķu. SA (Sturmabteilung) bija paramilitāra organizācija, nozīmīga daļa no agrīnās nacistu kustības.
Labākais spēlfilmas režisors (Lielais Kristaps)
Labākais spēlfilmas režisors ir balva, kas tiek piešķirta Latvijas Nacionālajā filmu festivālā "Lielais Kristaps". Balva tiek pasniegta kopš 1988. gada, kad to saņēma režisore Ada Neretniece par filmu "Zīlēšana uz jēra lāpstiņas".