cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atlantic City (filma)
Korumpētā pilsētā gangsteris un marihuānas pārdevēja atsvešinātā sieva nonāk kopā bīštamā piedzīvojumā, kas sevī ietver mīlestību, naudu un narkotikas.
Pantelis Karasevds
Pantelis Karasevds (el; dzimis 1877. gadā, miris 1946. gada 14. martā) bija grieķu šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un zelta medaļas ieguvējs. No 1924. līdz 1926. un no 1928. līdz 1930. gadam viņš bija klubu Panathinaikos FC un Panathinaikos AC prezidents. Karasevds, apvienojot divas sporta organizācijas, izveidoja Panachaiki G.E..
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Pantelis Karasevds 19 gadu vecumā startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs šaušanas sacensības trijās disciplīnās. 200 metru šaušanā ar militāro pistoli viņš ar 40 trāpījumiem, iegūstot 2350 punktus, izcīnīja zelta medaļu. 300 metru šaušanā ar šauteni trijās pozīcijās viņš ieguva 1039 punktus, izcīnot 5. vietu. Savukārt 25 metru šaušanā ar militāro pistoli viņš sacensības nebeidza.
Cita informācija
Karasevds studēja tiesību zinātni Atēnu universitātē, bet vēlāk kļūstot par militārpersonu, piedalījās gandrīz visos Grieķijas militārajos pasākumos, sākot no Grieķu-Turku kara 1897. gadā līdz Grieķijas pretošanās kustībai Pirmā pasaules kara laikā, ieskaitot Pirmo Balkānu karu, kurā viņš tika nopietni ievainots Samā.
Viņš bija ievērojams venizēlists un anti-rojālists, tāpēc viņš kopš 1910. gada tika ievēlēts par parlamenta deputātu.
Divas reizes (1924—1926 un 1928—1930) viņš tika ievēlēts par Panathinaikos AC prezidentu, kā arī bija Grieķijas Olimpiskās komitejas loceklis no 1924. līdz 1935. gadam.
Karasevds nomira 1946. gada 14. martā Astaksā, tajā pašā pilsētā, kurā viņš bija dzimis.
Latvijas Universitātes Veselības māja
Latvijas Universitātes Veselības māja ir Latvijas Universitātes (LU) projektēta ēka Vienības gatvē Rīgas Torņakalna apkaimē. Tajā plānots izveidot studiju, zinātnes un pētniecības bāzi ambulatoro pakalpojumu jomā, kas veidos ārstniecības, pedagoģijas un zinātnes sinerģiju un veicinās jaunu ārstniecības tehnoloģiju izstrādi. Veselības centrs plāno sniegt pakalpojumus 28 000 klientiem — LU studentiem, personālam un Torņakalna apkaimes iedzīvotājiem. Ēkā plāno izvietot ambulatoro klīniku ar konsultāciju kabinetiem, specializēto klīniku ar īstermiņa stacionāru un manipulāciju kabinetiem, kā arī mācību un zinātnes bloku un sporta zinātnes bloku. LU Veselības māja būs viena no septiņām ēkām 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2023. gadam paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī Dabas māja, Zinātņu māja, Rakstu māja, Tehnoloģiju māja, Čempionu māja, kā arī Viesu māja.
Tēvijas dziesma
Tēvijas dziesma ir patriotiska Baumaņu Kārļa kora dziesma ar Lapas Mārtiņa vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota 1873. gada Pirmajos vispārīgajos latviešu dziedāšanas svētkos. Publicēta dziesmu krājumā "Austra" (1874).
Tēvijas dziesma imponē ar spēcīgu patriotisko garu, spraigu dinamiku un pārskatāmām lakoniskām līnijām. Tā turējās vīru koru repertuārā gadiem ilgi.
Vēsture
Mārtiņš Lapa 1870. - 1871. gadā bija palīgskolotājs Jaunkārķu pagastskolā, bet laikrakstā "Mājas Viesis" un "Baltijas Vēstnesis" publicēto patriotisko dzejoļu dēļ tika atlaists. Dzejolis "Tēvijas dziesma" izdots 1870. gadā.
Kārlis Baumanis kopš 1860. gada strādāja par vācu valodas pasniedzēju Pēterburgas Reformātu skolā un bija "Pēterburgas Avīžu" līdzstrādnieks (1862-1865), kur tolaik darbojās arī Krišjānis Valdemārs un Auseklis. Jau Cimzes seminārā viņš bija iemācījies vācu mūzikas garā harmonizēt tautasdziesmas, 1865. gadā Baumanis ņēma klavierspēles privātstundas pie Pēterburgas konservatorijas profesora F. Černija.
Svarīgs pavērsiens viņa dzīvē bija ievēlēšana par Rīgas Latviešu biedrības runasvīru un Dziedāšanas komisijas locekli 1870. gadā, kur viņš rosīgi piedalījās Pirmo vispārīgo latviešu dziedāšanas svētku sagatavošanā. 1870. gadu sākumā radās Baumaņu Kārļa pirmās latviešu oriģināldziesmas, ko iekļāva dziesmu svētku programmā.
Jurijs Bogatirjovs
Jurijs Bogatirjovs (dzimis, miris ) bija Rīgā dzimis krievu aktieris. 1953. gadā ģimene pārcēlās uz Maskavu. Pazīstams ar darbiem Ņikitas Mihalkova filmās, sākot ar Mihalkova pilnmetrāžas debiju - 1974. gada filmu "Savējais starp svešiem, svešs starp savējiem" (Свой среди чужих, чужой среди своих). Darbojies arī kā Maskavas teātru "Sovremennik" un MHAT aktieris. 1988. gadā ieguva KPFSR Tautas aktiera goda nosaukumu. Miris 1989. gadā.
Latvijas Universitātes Sporta māja
Latvijas Universitātes Sporta māja ir Latvijas Universitātes (LU) plānota ēka Rīgas Torņakalna apkaimē. Tajā plānots izveidot multifunkcionālu sporta kompleksu, lai nodrošinātu kvalitatīvas sporta un aktīvās atpūtas iespējas LU studentiem, darbiniekiem un tuvākās apkārtnes iedzīvotājiem (1400 apmeklētājiem dienā), vienlaikus popularizējot veselīgu dzīvesveidu sabiedrībā un veicinot sporta zinātnes attīstību. LU Sporta māja būs viena no septiņām ēkām 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2023. gada beigām paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī Dabas māja, Zinātņu māja, Rakstu māja, Tehnoloģiju māja, Veselības māja, kā arī Viesu māja.
Dekāna
Dekāna (sa, dákṣiṇa — ‘dienvidi’) ir plakankalne Indijas centrālajā daļā starp Rietumgatiem un Austrumgatiem, bet ziemeļos atrodas Satpuras kalnu grēda un Narmadas upes ieleja. Dekānas vidējais augstums virs jūras līmeņa ir 600 metri ar kritumu austrumu virzienā. Tieši tāpēc upes ar iztekām rietumu pusē plūst cauri Dekānai austrumu virzienā, sasniedzot Bengālijas līci. Lielākās upes ir Godāvari, Krišna un Kaveri. Dekānas klimats ir sausāks nekā piekrastes reģioni rietumos un austumos. Dekānas augstākā virsotne ir Anamudi (2695 m).
Spektr.press
Spektr.press ir tiešsaistes ziņu žurnāls krievu valodā, kas atrodas Rīgā, Latvijā. To 2014. gadā izveidoja Antons Lisenkovs, bijušais žurnālists no ievērojamas krievu valodas vietnes Lenta.ru.
Spektr.press ir daudzkārtējs Redkollegia krievu valodas žurnālistikas balvas laureāts. Dmitrijs Durņevs no Spektr tika apbalvots 2020., 2021. gadā un divas reizes 2022. gadā.
Pēc Lisenkova teiktā, vietni atbalsta Baltijas ziņu vietne Delfi.
Saskaņā ar Journalismfund Europe teikto "projekta materiāli tiek prezentēti vairākos formātos: profesionālas ekspertīzes, reportāžas un intervijas teksta un video veidā".
Starp Spektr komentāriem ir: Valērijs Panjuškins, Ludmila Petranovskaja, Gaļina Timčenko (Meduza) un citi.
Hols
Hols var būt:
2023. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā
2023. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā ir 19. pasaules čempionāts vieglatlētikā, ko organizē World Athletics. Čempionāts notiek Budapeštā, Ungārijā, no 2023. gada 19. augusta līdz 27. augustam. Sacensības pamatā notiek Nemzeti Atlétikai Központ stadionā.
Budapešta par čempionāta norises vietu tika apstiprināta 2018. gada decembrī. Ungārija pasaules čempionātu vieglatlētikā rīko pirmo reizi.
Latvijas sportisti
Latviju pasaules čempionātā pārstāvēs deviņi sportisti. Latvijas izlases sastāvu augusta sākumā apstiprināja Latvijas Vieglatlētikas savienības Treneru komisija un valde. Sastāvā iekļauti šķēpa metēji Līna Mūze-Sirmā, Anete Kociņa, Patriks Gailums, Rolands Štrobinders un Gatis Čakšs, trīssoļlēcēja Rūta Kate Lasmane, soļotājs Arnis Rumbenieks, garo distanču skrējēja Agate Caune 5000 metru distancē, kā arī sprintere Gunta Vaičule startam 400 metru distancē.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ventspils novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ventspils novadā.
Pārtikas rūpniecība
Pārtikas rūpniecība ir apstrādes rūpniecības nozare, kas ražo gatavus pārtikas produktus vai to pusfabrikātus. Pārtikas rūpniecība ir cieši saistīta ar lauksaimniecību kā izejvielu avotu, kā arī tirdzniecību. Svarīgākās pārtikas rūpniecības nozares ir gaļas rūpniecība, zivju rūpniecība, augļu un dārzeņu apstrādes rūpniecība, piena rūpniecība, maizes rūpniecība, cukura rūpniecība, dzīvnieku barības rūpniecība un citas. Pie pārtikas rūpniecības pieder arī alkoholisko dzērienu un spirta ražošana, kā arī tējas un kafijas pārstrāde.
Pārtikas rūpniecība ir lielākā Latvijas apstrādes rūpniecības nozare. Pārtikas preces sastāda apmēram trešo daļu no Latvijas rūpniecības produkcijas. Ap 75 % Latvijas pārtikas rūpniecības produkcijas tiek patērēti uz vietas, bet pārējo eksportē. 2017. gadā pēc apgrozījuma lielākie pārtikas ražotāji Latvijā bija Dobeles dzirnavnieks, Rīgas Piena kombināts, Latvijas balzams un Orkla Confectionery & Snacks Latvija.
Kongiljio nacionālais parks
Kongiljio nacionālais parks (es) ir 1950. gadā izveidots nacionālais parks Čīles vidusdaļā, Araukānijas reģionā. 608 km2 lielais parks atrodas Andos, tā teritorijā atrodas aktīvais Ljaimas vulkāns un vairāki kalnu ezeri. Parkā mīt puma, kodkods (Leopardus guigna), pelēkais zorro, kolpeo lapsa. Aug Čīles araukārija,
Šķilbani
Šķilbani (arī Šķilbēni) ir ciems Balvu novada Šķilbēnu pagastā. Ciems atrodas nepilnu 2 km attālumā no pagasta centra Rekovas, 29,5 km attālumā no novada centra Balviem un 249 km attālumā no Rīgas. Šķilbēni atrodas 5,5 km attālumā no Latvijas-Krievijas robežas.
Gar ciema rietumu malu iet autoceļš P45, kas nodrošina satiksmi līdz novada centram. Ciemā atrodas pareizticīgo baznīca. Tuvākais katoļu dievnams atrodas pagasta centrā Rekovā (Šķilbēnu katoļu baznīca).
Fizioģeogrāfiski Šķilbēnu ciems atrodas Mudavas zemienes Abrenes nolaidenumā. Austrumos no ciema tek Rikas upīte. Vidējais nokrišņu daudzums svārstās ap 650 mm gadā. Vidējā gaisa temperatūra janvārī bieži vien pārsniedz −7 °C, bet jūlijā ir nedaudz virs +17 °C. Vidējais bezsala periods gaisā ir 135-145 dienas gadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Esperanto simboli
Esperanto simboli ir simbolu kopums, kas prezentē kā esperanto valodu, tā arī visu esperanto kopienu. Visu šo simbolu atzīšanas pakāpe ir atšķirīga, bet tomēr pie biežāk lietojamiem ir pieskaitāmi esperanto karogs, esperanto kustības himna un zaļā piecstaru zvaigzne. Pie papildus neoficiālajiem atribūtiem pieskaita arī zaļo krāsu kopumā, kā arī esperanto iniciatora Ludvika Zāmenhofa portretu. 1987. gadā tika prezentēts vēl viens t.s. "esperanto jubilejas simbols".
Zaļā zvaigzne
Pirmo reizi zaļa piecstaru zvaigzne kā esperanto simbols tika piedāvāta 1892. gadā žurnālā "Esperantists" (esp. La Esperantisto). Drīz vien tā kļuva par esperantistu atpazīšanas zīmi. To lietoja (un arī mūsdienās turpina lietot) krūšu piespraudes veidā. Tā tika izmantota arī uz esperanto stelo monētas. Pēc biežāk izplatītā traktējuma zvaigznes pieci stari simbolizē piecus kontinentus, apvienotus ar vienu cerību apvienot visas valstis un tautas ar esperanto palīdzību (zaļā krāsa ir tradicionāli simbolizē cerību). Šim simbolam ir daudz variāciju (piemēram, ir sastopamas zvaigznes ar "E" burtu vidū).
Esperanto karogs
Esperanto karogs būtībā ir zaļš audums ar malu proporciju 2:3, kura kreisajā augšējā stūrī atrodas balts kvadrāts ar zaļas piecstaru zvaigznes attēlu uz tā. Zaļā krāsa simbolizē cerību, baltā — mieru un neitralitāti, piecstaru zvaigzne — piecus kontinentus, kas apvienoti ar vienu cerību.
Jautājums par karoga apstiprināšanu tika risināts 1. Vispasaules esperantistu kongresā, kas tika rīkots Buloņsirmēras pilsētā, Francijā. Ilja Ostrovskis (dalībnieks no Jaltas) ieteica to atzīt par vietējās esperanto grupas oficiālo karogu, un kongress viņa priekšlikumu atbalstīja.
Esperanto karoga attēls 2009. gada 15. decembrī, esperanto iniciatora Zāmenhofa 150. jubilejas gadā, tika attēlots uz Google meklētāja logotipa.
Esperanto kustības himna
Esperanto himna ir dziesma ar paša Zāmenhofa dzejoļa "La Espero" vārdiem, kuras mūziku sacerēja franču esperantists Felisjens Menu de Meni.
Esperanto jubilejas simbols
Jubilejas simbolu izveidoja speciāli organizēta konkursa ietvaros. Konkursā uzvarējušo simbolu izveidoja brazīliešu esperantists Ilmārs Iltuns Ferera (vēlāk viņa piedāvātais variants tika nedaudz tehniski pilnveidots).
Jubilejas simbols ir veidots stilizētas zemeslodes veidā, kas sastāv no latīņu burta "E" un kirilicas burta "Э", simbolizējot austrumu un rietumu apvienošanos (kas īpaši aktuāli bija Aukstā kara laikā). Tas tika svinīgi prezentēts 1987. gadā (esperanto simtgades gads). Pastāv neoficiāli simbola nosaukumi, kas saistīti ar tā formu: "melone", "ola", "regbija bumba". Daži esperantisti kritizē šo simbolu par to, ka tā ieviešana lauž jau izveidojušos tradīciju. Līdz šim laikam šī simbola lietošana ir diezgan ierobežota: tas tiek lietots tikai kā emblēma dažu lielu esperanto organizāciju izdevumos (piemēram, UEA un FEL). Ierindas esperantistiem joprojām atpazīstamāki šķiet tradicionālāki simboli.
Zāmenhofa portrets
Ludvika Zāmenhofa portrets plaši tiek lietots esperantistu vidē, piemēram, kā sienas atribūts esperantistu klubā, neskatoties uz to, ka pats Zāmenhofs ne vienreiz vien uzsvēra, ka viņš ir tikai "esperanto iniciators", un visādi pretojās kaut kāda personības kulta izveidei attiecībā uz savu personu. Viņa portrets tika izmantots arī uz PSRS pastmarku sērijas.
Interesants fakts
Krievu esperanto kustības pētnieks Anatolijs Sidorovs vienā no saviem rakstiem apgalvoja, ka sarkanās piecstaru zvaigznes ideja radās RKP vadītājam Trockim tad, kad viņš kādā no sapulcēm ieraudzīja esperantistu zaļo zvaigzni piespraustu pie padomes locekļa un Petrogradas "Espero" biedrības biedra Nikolaja Kriļenko krūtīm.
Versija par zvaigznes simbola aizgūšanu no esperantistiem, un pārkrāsošanu sarkanā krāsā, skan arī no galvenā varoņa Sverčņikova mutes romānā "Kazaroza".
Karaļa gambīts
Karaļa gambīts ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 e7-e5 2. f2-f4'''.
Tas pieder pie atklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu no C30 līdz C39.
Vēsture
Pirmoreiz pieminēts R. Lopesa darbā (1561. g.), vēlāk Dž. Greko, Dž. Polerio, A. Salvio un citos. Karaļa gambīts 18. un 19. gadsimtā daudziem bijis iemīļota, bet arī bieži klupieniem bagāta atklātne. 19. gadsimta otrā pusē šaha aizsardzības un pozicionālās spēles metodes būtiski pilnveidojās. Tas noveda pie tā, ka melnie spēles gaitā, bieži vien atdodot upurēto bandinieku, ieguva drošu, mazāk taktiski saspringtu stāvokli. Kā sekas karaļa gambīts tika spēlēts arvien retāk. No lielmeistariem tikai Rūdolfs Špīlmans, kas vēlāk tika iesaukts par pēdējo karaļa gambīta bruņinieku, 20.gs. 20. — 30. gados to vēl lietoja regulāri, bet Savēlijs Tartakovers epizodiski. Pēc Otrā pasaules kara tikai Dāvids Bronšteins un Boriss Spaskis to lietojuši dažās partijās.
Stratēģiskā ideja
Ar bandinieka "f" upuri baltie aizvilina melno bandinieku un cenšas ar d2-d4 izveidot bandinieku centru un pāriet uzbrukumā. Mūsdienu traktējumā baltie necenšas uzbrukt par katru cenu, bet ir gatavi apmierināties tikai ar pozicionālām priekšrocībām. Melnie ir iespējas ne tikai sekmīgai aizsardzībai, bet arī cīņai par iniciatīvu.
Latvijas Universitātes Viesu māja
Latvijas Universitātes Studentu un viesu māja ir Latvijas Universitātes (LU) ēkas projekts LU Akadēmiskā centra teritorijā, Rīgas Torņakalna apkaimē. Tajā plānots izveidot studentu un vieslektoru mītni un LU Studentu padomes biroju. LU Studentu un viesu māja būs viena no septiņām ēkām 4,5 hektārus plašajā teritorijā, kur līdz 2025. gadam paredzēts izveidot jaunu LU studentu pilsētiņu, kurā ietilps arī Dabas māja, Zinātņu māja, Rakstu māja, Tehnoloģiju māja, Veselības māja, kā arī Sporta māja.
Grenvils Stenlijs Hols
Grenvils Stenlijs Hols (, dzimis, miris ) bija amerikāņu psihologs un izglītības darbinieks. Īpaši interesējās par cilvēku vecumposmu psiholoģiju. Amerikas psiholoģiskās asociācijas (American Psychological Association) un Klārka Universitātes pirmais prezidents. "Amerikas psiholoģijas žurnāla" (American Journal of Psychology) dibinātājs 1887. gadā.
Valstu uzskaitījums vasaras olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopotas valstis, kuru Nacionālās Olimpiskās komitejas piedalījušās vasaras olimpiskajās spēlēs kopš 1896. gada. Pēdējās 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro piedalījās 206 valstis. Austrālijas (ieskaitot 2 spēles, kad tā startēja Austrālāzijas komandā), Francijas, Lielbritānijas, Grieķijas un Šveices sportisti līdz šim ir piedalījušies visās 28 vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sākuma gadi (1896—1916)
Sākotnēji olimpiskajās spēlēs nebija skaidri dokumentēts, kuras valstis piedalās spēlēs. Pirmajās olimpiskajās spēlēs 1896. gadā Atēnās piedalījās 14 valstu komandas un jauktā komanda. Taču Bulgārija un Čīle apgalvo, ka arī ar vienu sportistu ir bijušas pārstāvētas olimpiskajās spēlēs. Citos avotos ir minēts, ka spēlēs piedalījušies arī sportisti no Itālijas, Ēģiptes un Osmaņu impērijas (tagadējā Turcija). Pēc 1900. gada vasaras olimpisko spēļu oficiālā ziņojuma Parīzes olimpiskajās spēlēs tika pārstāvētas 24 valstis, taču pēc citiem avotiem 28 valstis. 1904. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās ASV pilsētā Sentluisā piedalījās tikai 12 valstis un ļoti liels sportistu pārsvars bija tieši no ASV. Lai gan 1906. gada neoficiālās olimpiskās spēles oficiāli vairs netiek atzītas un iekļautas olimpisko spēļu sarakstā, tās palīdzēja uzlabot un atjaunot olimpisko kustību. Nākamajās spēlēs valstu skaits tikai pieauga, 1908. gada Londonas spēlēs piedalījās — 22 valstis, savukārt 1912. gada Stokholmas spēlēs — 28 valstis. Šajās divās spēlēs Austrālijas un Jaunzēlandes sportisti startēja kā apvienotā Austrālāzijas komanda. 1916. gada vasaras olimpiskās spēles, kas bija plānotas Vācijas galvaspilsētā Berlīnē bija pirmās olimpiskās spēles, kas tika atceltas.
Starpkaru periods (1920—1940)
Pēc Pirmā pasaules kara olimpiskās spēles tika atkal organizētas 1920. gadā Antverpenē. Šajās olimpiskajās spēlēs piedalījās 29 valstis, bet tajās nebija pārstāvēta Austrija, Ungārija, Vācija un Turcija. Šīm valstīm bija nozīmīga loma Pirmajā pasaules karā, līdz ar to tās netika uzaicinātas uz 1920. gada Antverpenes spēlēm. Šajās spēlēs piedalījās vairākas jaunas Eiropas valstis, piemēram Čehoslovākija un Dienvidslāvija.
1924. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs strauji pieauga dalībvalstu skaits līdz 44 valstīm, lai gan šajās spēlēs joprojām bija liegts piedalīties Vācijai. Šī situācija mainījās 1928. gadā, kas olimpiskās spēles tika organizētas Berlīnē, un Vācijas komandai bija ļauts atgriezties olimpiskajās spēlēs. Kopumā 1928. gada Berlīnes spēlēs piedalījās 46 valstis. Lielās depresijas ietekmes dēļ 1932. gada Losandželosas olimpiskajās spēlēs, piedalījās tikai 37 valstis — kaut gan tajā laikā nacionālo olimpisko komiteju skaits Starptautiskajā olimpiskajā komitejā (SOK) bija vismaz divreiz lielāks. 1936. gada vasaras olimpiskās spēles atkal notika Vācijas (tajā laikā Nacistiskās Vācijas) galvaspilsēta Berlīnē, taču tās bija ļoti augsti politizētas spēles. Šajās spēlēs kopumā piedalījās 49 valstis, no tām 8 valstis pirmo reizi. 1940. gada vasaras olimpiskās spēles bija plānotas Japānas galvaspilsētā Tokijā, taču tās tika atceltas saistībā ar Otrā pasaules kara sākumu. Arī nākamās 1944. gada vasaras olimpiskās spēles, kas bija plānotas Londonā šī paša iemesla dēļ tika atceltas.
Pēckara periods un Aukstā kara gadi (1948—1988)
12 gadus pēc iepriekšējām olimpiskajām spēlēs 1948. gada vasaras olimpiskās spēles tika organizētas Lielbritānijas galvaspilsētā Londonā. Tajās piedalījās 59 valstis no kurām 14 valstis startēja pirmo reizi. Šajās olimpiskajās spēlēs netika uzaicināta Vācija un Japāna. 1952. gada Helsinku olimpiskajās spēlēs, atkal piedalījās tajā laikā rekordliels valstu skaits — 69 valstis —, tostarp pirmo reizi olimpiskajās spēlēs piedalījās Padomju Savienība, kā arī spēlēs tika atkal atļauts piedalīties Vācijas un Japānas sportistiem. 1956. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Austrālijas pilsētā Melburnā piedalījās 67 valstis. Šīs bija pirmais olimpiskās spēles, kas saskārās ar boikotu. Ēģipte, Irāka un Lībija atteicās piedalīties olimpiskajās spēlēs, reaģējot uz Suceas krīzi. Savukārt Nīderlande, Spānija un Šveice olimpiskajās spēlēs atteicās piedalīties, reaģējots uz Padomju Savienības iebrukumu Ungārijā. Saistībā ar Austrālijas karantīna ierobežojumiem Jāšanas sacensības tika organizētas piecus mēnešus agrāk un tās notika Zviedrijas galvaspilsētā Stoholmā. Šajās sacensībās piedalījās 29 valstis, tostarp piecas valstis, kuras vēlāk nepiedalijās olimpiskajās spēlēs, kad tās notika Melburnā.
20. gadsimta 60. gados olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās vairākas Āfrikas un Latīņamerikas valstis. 1960. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Romā piedalījās 84 valstis. Nakamājās olimpiskajās spēlēs 1964. gadā Tokijā piedalījās 94 valstis. Savukārt 1968. gada Mehiko spēlēs piedalījās 112 valstis. 1968. gada Mehiko olimpiskās spēles bija pirmās olimpiskās spēles kur startēja atsevišķas Rietumvācijas un Austrumvācijas komandas. Iepriekšējās trijās olimpiskajās spēlēs (1956—1964) šīs valstis startēja kā Vācijas apvienotā komanda. Nākamajās 1972. gada Minhenes spēlēs atkal piedalījās rekordliels valstu skaits. Šajās spēlēs bija pārstāvēta 121 valsts.
Nakamās trīs olimpiskās spēles (1976—1984) saskarās ar iespaidīgiem boikotiem. 1976. gada olimpiskajās spēlēs Monreālā piedalījās tikai 92 valstis. 29 Āfrikas valstis (vienīgie izņēmumi bija Kotdivuāra un Senegāla) šajās spēlēs atteicās piedalīties, saistībā ar aparteīda politiku Dienvidāfrikas Republikā. Šī paša iemesla dēļ vienīgo reizi savā dalības vēsturē no piedalīšanās olimpiskajās spēlēs atteicās arī Jaunzēlande. Lielākais boikots līdz šim olimpisko spēļu vēsturē bija 1980. gada Maskavas olimpiskajās spēlēs, kad bija pārstāvēta tikai 81 valsts. Šī boikota ierosinātāja bija ASV, kas protestēja pret PSRS iebrukumu Afganistānā. Boikotā oficiāli piedalījās 65 valstis, kas tika uzaicinātas uz olimpiskajās spēlēm, taču nepiedalījās. Atbildot uz 1980. gada boikotu, 1984. gada Losandželosas spēles boikotēja Padomju Savienība un vairākas tās sabiedrotās valstis (kopumā 15 valstis). Tomēr šis boikots bija daudz mazāks kā iepriekšējais un kopumā Losandželosas olimpiskajās spēlēs startēja 140 valsts. Nakamās 1988. gada vasaras olimpiskās spēles bija pa ilgiem laikiem bez boikotiem un tajās piedalījās rekorliels valstu skaits — 160 valstis.
Mūsdienas (1992 — pašlaik)
Vairāki 20. gadsimta 90. gadu notikumi ievērojami palielināja olimpisko spēļu dalībvalstu skaitu. Pēc Padomju Savienības sabrukšanas, Baltijas valstis pirmo reizi kopš 1936. gada 1992. gada Barselonas olimpiskajās spēlēs piedalījās, kā neatkarīgas valstis. Savukārt pārējās Padomju Savienības republikas 1992. gada Barselonas spēlēs piedalījās kā kopīga Apvienotā komanda. Kopš 1964. gada kopīgi atkal startēja vienota Vācijas komanda. Savukārt Dienvislāvijas sabrukuma rezultātā izveidojās virkne jaunas valstis, kuras šajās spēlēs debitēja.
2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Pekinā jau piedalījās 204 valstis, un tajās debitēja Māršala Salas un Tuvalu. Pēc tam, kad 2004. gada spēlēs Serbija un Melnkalne startēja kā kopīga komanda, nākamajās vasaras olimpiskajās spēlēs jau piedalījās kā neatkarīgas valstis. Bruneja bija vienīgā valsts, kas nepiedalījās 2008. gada Pekinas olimpiskajās spēlēs. Lai gan Dienvidsudāna pēc neatkarības pasludināšanas 2011. gadā vēl nebija paspējusi izveidot savu olimpisko komiteju, tā olimpiskajās spēlēs debitēja ar vienu sportistu. Šajās olimpiskajās spēlēs atkal piedalījās Brunejas sportisti, taču sportisti no bijušās Nīderlandes Antiļām startēja kā neatkarīgas komandas, saistībā ar to, ka šī valsts beidza pastāvēt 2010. gadā un tās olimpiskā komiteja tika likvidēta 2011. gadā.
Arī 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro palielinājās dalībvalstu skaits līdz 207. Šīs bija pirmās olimpiskās spēles, kur Dienvidsudānas sportisti varēja startēt zem sava karoga, kā arī pirmo reizi olimpiskajās spēlēs piedalījās Kosovas komanda kā neatkarīga valsts. Šajās olimpiskajās spēlēs bija arī speciāli izveidota bēgļu komanda, kuras sastāvēja no Kongo Demokrātiskās Republikas, Etiopijas, Dienvidsudānas un Sīrijas sportistiem, kuri bija aizbēguši no savām dzimtajām valstīm. Viņiem bija atļauts spēlēs piedalīties zem olimpiskā karoga.
Paskaidrojums
Katrai olimpiskajai komitejai ir savs unikāls SOK kods. Kopš 1960. gada šos kodus bieži izmanto Staptautiskā olimpiskā komiteja (SOK) un spēļu organizētājkomiteja, lai identificētu nacionālās olimpiskās komitejas, piemēram, olimpisko spēļu oficiālajā ziņojumā. Tomēr šajā sadaļā vairākām valstīm tiek lietots Apvienoto Nāciju organizācijas noteiktais valsts nosaukums, kas ir īsāks par oficiālo valsts pilno nosaukumu, piemēram: Laosa (Laosas Tautas Demokrātiskā Republika), Ziemeļkoreja (Korejas Tautas Demokrātiskā Republika), Moldova (Moldovas Republika) u.c. Vairākām valstīm ir mainījiess nosaukums olimpisko spēlu vēsturē.
Aknīstes luterāņu baznīca
Aknīstes evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīcas baznīca, kas atrodas Jēkabpils novada Aknīstē.
Celta 1865. gadā kā skolas ēka, kas izmantota arī kā vietējo luterticīgo lūgšanu nams. Celta kā guļbūve, kas apšūta ar dēļiem. Uz divslīpju jumta, kas Latvijas PSR laikā apšūts ar šīferi, uzbūvēts miniatūrs tornītis. 20. gadsimta 80. gadu beigās ēka apšūta ar ķieģeļiem. Līdz Latvijas valsts dibināšanai Aknīstes luterāņu draudze bija saistīta ar Subates, vēlāk – ar Kaldabruņas draudzēm, bet tad tā kļuva par patstāvīgu draudzi Sēlpils prāvesta iecirknī. 20. gadsimta 30. gadu beigās bijuši plāni netālajā Brūžu kalnā celt jaunu luterāņu baznīcu.
Aleksis Adolfi
Kārlis Heinrihs Aleksandrs (Aleksis) Adolfi (dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes pirmais Cēsu pilsētas ārsts un dzejnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis Pērnavas apriņķī Tignicas (Tignitz) muižas īpašnieka, vēlākā Pērnavas zēnu ģimnāzijas direktora Jākoba Adolfi ģimenē. No 1829. līdz 1833. gadam mācījās Tērbatas ģimnāzijā. No 1833. līdz 1840. gadam studēja medicīnu Tērbatas Universitātē. Papildinājies Vīnē, Vircburgā un Berlīnē. No 1843. līdz 1847. gadam Lielstraupes draudzes novada ārsts. No 1847. līdz 1874. gadam Cēsu pilsētas ārsts. Viņa pirmie dzejoļi publicēti 1858. gadā, dzejoļu krājumi izdoti 1863. un pēc nāves 1877. gadā.
Mīlas dzīve (Liebesleben)
Liela, dziļa un vētru sabangota:
Esi saule, kas tajā skaidri
Klusā mierā spoguļojas!
Es esmu gliemežvāks, kas tur guļ,
Ar jūras dūņām blāvi apklāts:
Kas tam sirdī mirdz!
(..)
Sei du die Sonne, die sich klar
Bin ich die Muschel, die da ruht,
Vom Meerschlamm trüb umfeuchtet:
Die ihr im Herzen leuchtet!
CD Tondela
CD Tondela (pt) ir Portugāles futbola klubs no Tondelas pilsētas.
Box2D
Box2D ir atvērtā koda C++ dzinējs, kas imitē cietos ķermeņus 2D. Box2D izstrādā Erin Catto[1], un tam ir zlib licence. To izmanto Crayon Physics Deluxe, Limbo, Rolando, Incredibots, Angry Birds, Tiny Wings, Shovel Knight, Transformice, Happy Wheels un daudzās tiešsaistes flash spēlēs, kā arī iPhone, iPad un Android spēlēm izmantojot Cocos2d vai Moscrif spēļu dzinēju un Corona sistēmu.
Zīmēšanu Box2D neveic. Dažās implementācijās tiek zīmētas pavisam vienkāršas figūras atkļūdošanai, bet vispār box2D tikai sniedz objektu pozīcijas un rotāciju, un zīmēšana jāveic pašiem.
Vēsture
Box2D[2] pirmo reizi tika izlaists kā "Box2D Lite", demonstrācijas dzinējs, ko papildināja fizikas prezentācija, kuru sniedza Erin Catto GDC 2006. gada 11. septembrī. 2010. gada 17. janvārī Box 2D pārvietoja projektu uz Google kodu, lai to uzturētu. 2015. gada 12. jūlijā atkal tika pārcelts hostings, šoreiz uz GitHub.
Ķermeņu tipi
Box2D veic ierobežotu stingru ķermeņa simulāciju. Tā var simulēt ķermeņus, kas sastāv no izliektiem poligoniem, apļiem un malu formām. Ķermenis ir savienots kopā ar locītavām un darbojas ar spēkiem. Dzinējs izmanto arī smagumu, berzi un restitūciju. Šos ķermeņus iedala 3 tipos:
Objektu izveidošana
Lai izveidotu objektu nepieciešams izpildīt 5 soļus:
Pieejamība starp citām platformām
Box2D ir rakstīts neatkarīgi no platformas C ++ (izmantojams jebkurā sistēmā ar C ++ kompilatoru). Dzinējs var tikt sastādīts fiksētā un peldošā komata režīmā, un to izmantoja Nintendo DS, Wii un vairākos mobilajos tālruņos (ieskaitot Android, BlackBerry 10 un iOS), kā arī lielākajā daļā galveno operētājsistēmu.
Dzinējs ir pārnests uz daudzām citām programmēšanas valodām un vidēm, ieskaitot Java, Adobe Flash (ActionScript un Haxe valodās), C #, Lua, JavaScript, un D. Saistības pastāv, lai izmantotu apkopoto bibliotēku no Python un DarkBASIC.
2009. gada 30. oktobrī tika paziņots, ka Box2D tika integrēts (tagad vecāks) 2D spēļu dzinējs.
Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — špaga profesionāļiem, vīriešiem
Paukošana ar špagu profesionāļiem, vīriešiem bija viena no septiņām paukošanas disciplīnām, kas tika aizvadīta 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, Parīzē. Sacensības tika aizvadītas no 1900. gada 11. līdz 14. jūnijam. 11. un 12. jūnijā tika aizvadītas ceturtdaļfināla sacensības, 13. jūnijā notika pusfināls, bet 14. jūnijā — fināla sacensības. Sacensības notika Tilerī dārzā, Parīzē un tajā kopā startēja 54 sportisti no 5 valstīm. Šī disciplīna bija viena no četrām disciplīnām, kurā varēja startēt paukotāji, profesionāļi.
Šī bija viena no trim paukošanas disciplīnām, kurā olimpiskās medaļas ieguva tikai Francijas sportisti. Zelta medaļu ieguva Albērs Aijā, sudraba medaļu ieguva Žilbērs Buņols, bet bronzas medaļu ieguva Anrī Lorāns.
Sacensību kalendārs
— ceturtdaļfināls; — pusfināls;  — fināls (medaļu izcīņa)
Ceturtdaļfināli
— kvalifikācija nākamajai kārtai
Pusfināli
— kvalifikācija nākamajai kārtai
Pārstāvētās valstis un sportisti
Disciplīnā startēja 54 sportisti no 5 valstīm. Tā kā disciplīna tika aizvadīta pirmoreiz, visas valstis tajā startēja pirmoreiz.
Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.
Īspirkstu cīruļi
Īspirkstu cīruļi (Calandrella) ir cīruļu dzimtas (Alaudidae) putnu ģints, kas apvieno 6 mūsdienās dzīvojošas dziedātājputnu sugas. Sastopamas Āfrikā un Āzijā. Viena suga — īspirkstu cīrulis (Calandrella brachydactyla) — sastopams arī Eiropā.
Latvijā
Latvijā novērota viena īspirkstu cīruļu ģints suga — īspirkstu cīrulis (vienu reizi 2020. gada 24. aprīlī). Tuvākās zināmās ligzdošanas vietas atrodas aptuveni 1000 km uz dienvidaustrumiem (Ukrainas ziemeļu daļā).
Kopīgās īpašības
Īspirkstu cīruļi mājo sausās, smilšainās biomās. Vairākas sugas sastopamas tuksnešu malās un arī pašos tuksnešos. Apspalvojums gaiši pelēks vai smilšu dzeltenbrūns, tādējādi putns saplūst ar apkārtējo vidi. Vēders gaišs, vienkrāsains, mugura un galva tumšāka un raibumota. Knābis īss un konisks, atgādina žubītes knābi, bet ir smalkāks. Īspirkstu cīruļi ir visēdāji, galvenokārt barojas ar sēklām. Ārpus vairošanās sezonas uzturas lielos baros.
Sistemātika
Īspirkstu cīruļu ģints (Calandrella)
Kikkoman
Kikkoman Corporation (ja, Kikkōman Kabushiki-gaisha) jeb Kikkoman ir Japānas pārtikas produktu ražotājs. Tā galvenie produkti ir sojas mērce, garšvielas, mirīns, soču (shōchū), sakē, sulas un citi dzērieni, medikamenti, kā arī piedāvā restorānu vadības pakalpojumus.
Kikkoman ir ražotnes un biroji Japānā, ASV, Nīderlandē, Singapūrā, Taivānā, Ķīnā un Kanādā. Kikkoman ir populārākais sojas mērces zīmols Japānā un ASV. Uzņēmuma galvenais ofiss Eiropā ir Groningenā, Nīderlandē, kur 1997. gadā sāka darboties Kikkoman ražotne un tagad gada laikā saražo vairāk nekā 400 miljonus litru sojas mērces un apgādā visu Eiropas tirgu.
Vēsture
Tiek uzskatīts, ka Kikkoman uzņēmuma pirmsākums ir meklējams 1603. gadā, kad Mogi un Takanaši dzimtas pilsētā Nodā sāka ražot sojas mērci no sojas pupiņām, kviešiem, ūdens un sāls. Pilsētas atrašanās vieta Edo upes krastā nodrošināja ērtu piekļuvi izejvielām un tūlītēju piegādi uz augošo Edo pilsētu (mūsdienu Tokiju). 19. gadsimta vidū Noda bija kļuvusi par galveno sojas mērces ražotāju Japānā.
Kikkoman formāli nodibināts 1917. gadā, kā Noda Shoyu Co. Ltd, kad apvienojās astoņi ģimeņu uzņēmumi, tostarp, Mogi, Takanaši un Horikiri dzimtu uzņēmumi. Pēc apvienošanās, Kikkoman kļuva par lielāko sojas ražotāju visā pasaulē. Kikkoman sāka izplesties ārzemju tirgū pēc Otrā pasaules kara beigām. 1957. gadā Sanfrancisko nodibināts Kikkoman International, Inc. 1962. gadā uzņēmums sāka ražot un izplatīt bezalkoholiskus dzērienus un 1964. gadā nodibināts meitas uzņēmums Mann's Wine Company, kurš specializējas vīnu darīšanā un mūsdienās ir populārākais vīna zīmols Japānā.
1964. gadā uzņēmuma nosaukums nomainīts uz Kikkoman Shoyu Co. Ltd, bet 1964. gadā — uz Kikkoman Corporation.
1972. gadā Kikkoman atvēra sojas rūpnīcu Viskonsinā, ASV.
Pārdošana
2016. gadā 57% no pārdotajām precēm nopirktas ārpus Japānas, kā arī 72% no visas peļņas iegūta ārvalstu tirgos.
2021. gadā Kikkoman neto apgrozījums bija 439,41 miljardi Japānas jenu (aptuveni 3,03 miljardi eiro), un neto peļņa sasniedza 57 167 miljonus jenu (394,55 miljoni eiro).
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Viesītes novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Viesītes novadā.
Dienvidķīnas dižskābardis
Dienvidķīnas dižskābardis ir dižskābaržu dzimtas suga.
Ilhams Abdrlaufs
Ilhams Abdrlaufs (no; arī Ilhams Amars (no); dzimis ) ir Norvēģijas starptautiskais meistars šahā (2022).
Biogrāfija
2020. gada janvārī izcīnījis otro vietu starptautiskajā šaha turnīrā ar starptautiskā meistara normu Stokholmā. 2020. gada februarī Fredericijā izcīnījis sudraba medaļu Ziemeļu valstu jauniešu šaha čempionātā C klases turnīrā.
2023. gada jūlijā Oslo izcīnījis bronzas medaļu Norvēģijas šaha čempionātā (turnīrā uzvarējis lielmeistars Simens Agdesteins).
2023. gada augustā uzvarējis šaha festivāla RTU Open 2023 "A" turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2022. gadā Ilhamam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Baltais zīdkoks
Baltais zīdkokoks (Morus alba) ir zīdkoku dzimtas koks, tiek plaši kultivēts zīdtārpiņu barošanai, ko izmanto komerciālā zīda ražošanā, tiek arī audzēts ēdamo augļu dēļ.
Koks mēdz būt līdz 15 metriem augsts un ir ar izplestu vainagu. Lapas virspusē ir spilgti zaļas, spīdīgas, apakšpusē gaišākas un var būt līdz 20 centimetriem garas. Ēdamie augļi nogatavojoties no baltiem kļūst sārtāki, līdz paliek tumši purpursarkani, tie mēdz būt līdz 2,5 centimetriem gari.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Viļakas novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Viļakas novadā.
Japānas dižskābardis
Japānas dižskābardis ir dižskābaržu dzimtas suga.
Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — špaga amatieriem un profesionāļiem, vīriešiem
Paukošana ar špagu amatieriem un profesionāļiem, vīriešiem bija viena no septiņām paukošanas disciplīnām, kas tika aizvadīta 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, Parīzē. Sacensības tika aizvadītas 1900. gada 15. jūnijā. Tās notika Tilerī dārzā, Parīzē un tajās kopā startēja 8 sportisti no 2 valstīm. Šajā disciplīnā startēja četri labākie amatieri un četri profesionālie paukotāji no špaga un špaga, profesionāļiem disciplīnas.
Zelta medaļu šajā disciplīnā ieguva Francijas paukotājs, profesionālis, Albērs Aijā. Savukārt sudraba un bronzas medaļu ieguva amatieri, attiecīgi Kubas paukotājs Ramons Fonsts un Francijas paukotājs Leons Sē.
Sacensību formāts un kvalifikācija
Šajā disciplīnā startēja četri labākie paukotāji amatieri un profesionāļi, pamatojoties uz špaga un špaga profesionāļiem disciplīnām.
Katram no paukotājiem bija jāveic cīņa ar pārējiem septiņiem paukotājiem.
Sacensību kalendārs
— fināls (medaļu izcīņa)
Gruzijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Gruzijas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši medaļas.
Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — špaga amatieriem un profesionāļiem, vīriešiem
Pārstāvētās valstis un sportisti
Disciplīnā startēja 8 sportisti no 2 valstīm. Tā kā disciplīna tika aizvadīta pirmoreiz, visas valstis tajā startēja pirmoreiz.
Gruzijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Līdz šim Gruzija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 32 olimpiskās medaļas (8 zelta, 7 sudraba un 17 bronzas medaļas). Visas šīs medaļas ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs. Visvairāk medaļu, kopā 7 medaļas, tā ir izcīnījusi 2008. gada Pekinas un 2016. gada Riodežaneiro spēlēs. No sporta veidiem lielākā daļa medaļu, 17 medaļas, ir izcīnītas cīņas sportā. Gruzija olimpiskās medaļas kopumā ir izcīnījusi 5 olimpiskajos sporta veidos, medaļas ir izcīnītas arī džudo (8 medaļas), svarcelšanā (5 medaļas), boksā un šaušanā (abos pa 1 medaļai).
Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — špaga amatieriem un profesionāļiem, vīriešiem
Pārstāvētās valstis un sportisti
Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.
Gruzijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Visvairāk medaļas olimpiskajās spēlēs pārstāvot Gruziju ir izcīnījuši cīņas sporta pārstāvji Giorgijs Asanidze Giorgijs Gogšelidze, Vladimers Hinčegašvili, Eldars Kurtanidze un džudists Laša Šavdatuašvili. Viņi visi olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši pa divām medaļām. Savukārt sporta šāvēja Nino Salukvadze olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 3 medaļas, pirmās divas — pārstāvot Padomju Savienību.
Sportistu uzskaitījums
''Šajā uzskaitījumā iekļauti tie sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Gruziju. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Olimpiskie medaļnieki (citu valstu sastāvā)
''Šajā sadaļā iekļauti tie Gruzijas/gruzīņu izcelsmes sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas, pārstāvot kādu citu valsti. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Viļānu novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Viļānu novadā.
Perija salas
Perija salas (en) ir Kanādai piederoša mazapdzīvotu salu grupa Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijai (austrumu daļa) un Ziemeļrietumu Teritorijām (rietumu daļā). Vienīgā apdzīvotā vieta salās ir Rezolūtas ciems Kornvolisas salā.
Ģeogrāfija
Salas izvietojušās Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļrietumos. Ietilpst Karalienes Elizabetes salu grupā. Grupā ietilpst astoņas galvenās salas (Prinča Patrika sala, Melvila sala, Batērsta sala, Bordena sala, Makenzi Kinga sala, Kornvolisa, Eglintona sala un Baiama Mārtina sala) un vairākas nelielas saliņas un klintis. Valda arktiska tuksneša klimats ar sausu aukstu ziemu un vēsu vasaru.
Vēsture
Nodēvētas par godu britu polārpētniekam Viljamam Perijam. Līdz 1953. gadam par Perija salām vai Perija arhipelāgu dēvēja visas Kanādas Arktiskā arhipelāga salas uz ziemeļiem no Perija šauruma. 1953. gadā sakarā ar karalienes Elizabetes II kronēšanu arhipelāgs tika pārdēvēts par Karalienes Elizabetes arhipelāgu, bet par Perija salām mūsdienās dēvē tā dienvidrietumu daļu, ko austrumos norobežo Prinča Gustava Ādolfa jūra, Maklīna šaurums, Penija šaurums un Velingtona šaurums, bet dienvidos — Perija šaurums.
Gass Van Sants
Gass Grīns Van Sants jaunākais (en, dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, kinoproducents, fotogrāfs un mūziķis. Ieguvis atpazīstamību gan neatkarīgajā, gan meinstrīma kino. Vairākas viņa filmās ir attēlota homoseksualitātes tematika.
Savu karjeru iesācis kā televīzijas reklāmu režisors. 1986. gadā režisējis savu pirmo filmu Mala Noche. Viņa nākamā filma, krimināldrāma "Aptieku kovbojs" (1989), tika atzinīgi novērtēta no kritiķiem un vairākos kinofestivālos saņēma balvas par scenāriju. Viņa filma "Mans personīgais Aidaho" (My Own Private Idaho, 1991) tiek uzskatīta par vienu no labākajām 20. gadsimta LGBT filmām. Veidojis arī satīrisko kriminālkomēdiju "Pāri līķiem" (1995) ar Nikolu Kidmenu galvenajā lomā. Drāma "Krietnais Vils Hantings" (1997) tika nominēta deviņām, savukārt biogrāfiskā filma "Milks" (2008) astoņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Par abām filmām Van Sants tika nominēts arī "Labākā režisora" balvai.
2003. gadā Van Santa filma par Kolumbainas vidusskolas slaktiņu "Zilonis" saņēma Zelta palmas zaru Kannu kinofestivālā. Viņš arī saņēma festivāla labākā režisora balvu, padarot viņu par vienu no tikai diviem režisoriem, otram esot Džoelam Koenam, kurš ir ieguvis abas balvas vienā gadā. Lai gan vairums citu Van Santa filmu, kā "Atrast Foresteru" (Finding Forrester, 2000) un Paranoid Park (2007), ir saņēmušas pozitīvas kritiķu atsauksmes, tādas viņa filmas kā Last Days (2005), "Apsolītā zeme" (Promised Land, 2012), "Kad kovbojmeitenēm kļūst skumji" (Even Cowgirls Get the Blues, 1993), "Psiho" (Psycho, 1998) un "Koku jūra" (2015) saņēma negatīvas kritiķu atsauksmes.
Madagaskaras administratīvais iedalījums
Madagaskaras administratīvo iedalījumu veido 6 provinces (faritra), kuras sīkāk iedala 22 prefektūrās. Savukārt prefektūras sīkāk iedalās 117 distriktos.
Valstu uzskaitījums pēc krasta līnijas garuma
Valstu uzskaitījums pēc krasta līnijas garuma ir uzskaitījums, kurā suverēnas valstis, atkarīgās teritorijas un aizjūras departamenti ir sakārtoti pēc krasta līnijas garuma. Šajā uzskaitījumā ir uzskaitītas 100 lielākās valstis pēc krasta līnijas garuma, kurā Latvija ieņem 96. vietu.
Džuzepe Peāno
Džuzepe Peāno (it, dzimis, miris ) bija itāļu matemātiķis, viens no mūsdienu matemātiskās loģikas un kopu teorijas pamatlicējiem. 1895. gadā publicētajā Formulario mathematico publicēja matemātikas pamatteorēmu kopumu, izmantojot Pāano izstrādātās loģiskās darbības. Peāno izveidotie simboli ieviesušies matemātikas standartā (to starpā ∈, ⊂, ∩, ∪). Lielu daļu no mūža Peano darbojās Turīnas universitātē. Darbojies arī mākslīgo valodu radīšanā.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Zilupes novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Zilupes novadā.
Čuhņa
Čuhņa jeb čuhna ir krievu valodā lietots nievājošs apzīmējums Baltijas somu tautām, kura sākotnējā forma чухно atvasināta no senākā etnonīma čudi (чудь — "svešie").
2000. gadā televīzijas žurnālists Leonīds Parfenovs esot jauno Krievijas Federācijas prezidentu Vladimiru Putinu nosaucis par "blondo čuhņu" (чухонь белобрысая).
Pēc tam, kad 2022. gadā bijušā basketbolista Kaspara Kambalas sieva Olga nosauca Dobeli par "čuhņu", arī viņš savos Instagram īsajos komentāros ierakstīja:
"Sveiciens visiem Dobeles iedzīvotājiem, kas ir baigi apvainojušies, ka mana sieva kaut kādā intervijā pateica, ka Dobele - tā jau ir čuhņa. Visa Latvija īstenībā ir čuhņa, ja salīdzina pasaules mērogā!"
Šērlija Templa
Aktrises karjeru uzsākusi 1932. gadā triju gadu vecumā, 1934. gadā kļuva populāra ar lomu filmā Bright Eyes. Kā atzinību par izcilo sniegumu 1934. gada filmās saņēma Amerikas Kinoakadēmijas Speciālo balvu - Akadēmijas jaunatnes balvu (Academy Juvenile Award).
Jaunietes vecumā pameta kinoindustriju, tomēr turpmākajos gados vēl uzņēmās dažās filmās, līdz 1950. gadā pilnībā beidza aktrises karjeru 22 gadu vecumā. Filmējusies tādās filmās kā The Little Colonel, Curly Top, Wee Willie Winkie, Heidi, A Little Princess, The Bachelor and the Bobby-Soxer un Fort Apache.
1958. gadā pievērsās šovbiznesam, tāpat piedalījās dažādos TV raidījumos kā viese. Bijusi dažādu korporāciju un organizāciju valdēs, tai skaitā The Walt Disney Company, Del Monte Foods. Neveiksmīgi kandidēja uz vietu ASV Kongresā no ASV Republikāniskās partijas. Laikā no 1969. gada septembra līdz decembrim bija ASV pārstāve Apvienoto Nāciju Ģenerālajā asamblejā, vēl bija ASV vēstniece Ganā (1974—1976) un Čehoslovākijā (1989—1992).
1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts ierindoja Templu 18. vietā izcilāko sieviešu kārtas zvaigžņu sarakstā.
Taivānas dižskābardis
Taivānas dižskābardis ir dižskābaržu dzimtas suga.
Ķīnas dižskābardis
Ķīnas dižskābardis ir dižskābaržu dzimtas suga.
Lakta
Lakta var būt:
Medžugorje
Medžugorje ir neliela pilsēta Bosnijā un Hercegovinā. Medžugorje atrodas netālu no Horvātijas robežas, tādēļ daļa pilsētas iedzīvotāju ir horvāti. Tajā 1981. gadā Vissvētākā Jaunava Marija parādījās sešiem katoļiem. Kopš tā brīža ik dienas pilsētu apmeklē tūkstošiem katoļu svētceļnieku.
Kaza kāpa debesīs
"Kaza kāpa debesīs" ir Latvijas dokumentālā filma, kas iznāca. Filmas režisore ir Laima Žurgina.
Sižets
Filma veidota par 20. gadsimta 60. gadiem, kad Latvijas kultūras dzīvē īpašu vietu ieņēma Rīgas kafejnīca "Kaza", kuru savā jaunībā apmeklēja tādas Latvijas kultūras personības kā Imants Kalniņš, Maija Tabaka, Eižens Valpēters, Jānis Rokpelnis, Juris Zvirgzdiņš u.c.
Japānas zilais dižskābardis
Japānas zilais dižskābardis ir dižskābaržu dzimtas suga.
Latvijas volejbola leģendas
"Latvijas volejbola leģendas" ir Latvijas dokumentālā filma, kas iznāca. Filmas režisore ir Ilze Kunga-Melgaile.
Sižets
Filma veidota par volejbola komandu Rīgas "Radiotehniķis" un tās pirmsākumiem. Filma veidota, balstoties uz sarunām ar Latvijas zināmākajiem volejbolistiem, lai sameklētu atbildi uz jautājumiem: kā atgriezt slavu volejbolam un kā panākt, lai leģendām apvītie stāsti par volejbolu atdzimtu.
Kaķis Parīzē
"Kaķis Parīzē" (fr) ir 2010. gada Francijas animācijas filma, kuras režisori ir Žans-Lups Felicioli un Alains Gaņols. Filmas pirmizrāde notika.
Filma 2011. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Rango".
Pirms nolikt karoti
"Pirms nolikt karoti" (en) ir 2007. gada ASV komēdijdrāmas filma, kuras režisors ir Robs Rainers. Filmā galvenās lomas atveido Džeks Nikolsons, Morgans Frīmens, Šons Heiss un Robs Morovs.
Filma stāsta par diviem svešiniekiem ar plaušu vēzi, kuri dodas kopīgā ceļojumā, lai izpildītu savas pēdējās vēlmes.
Filmas "Pirms nolikt karoti" pirmizrāde notika un to izplatīja Warner Bros. Pictures. Lai gan filma saņēma atšķirīgus kritiķu vērtējumus, National Board of Review to iekļāva savā desmit gada labāko filmu sarakstā. Filma bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 175,5 miljonus ASV dolāru pie 45 miljonu budžeta. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 41% vērtējums.
Ozolkrogs
Ozolkrogs ir ciems Madonas novada Bērzaunes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.