cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silmalas pagasts
Kultūras pieminekļi
Pagasta teritorijā ir trīs arhitektūras un viens arheoloģiskais piemineklis. Valsts nozīmes pieminekļi: Lošu pilskalns, Prezmas katoļu baznīca. Vietējās nozīmes pieminekļi: Prezmas muižas parks, Tiskādu vecticībnieku kopienas lūgšanu nams.
Vilsandi
Vilsandi (et) ir Igaunijai piederīga sala Baltijas jūrā, rietumos no Sāmsalas. Tā ir vistālāk rietumos novietotā apdzīvotā sala Igaunijā.
Satiksmi uz salu nodrošina laiva divreiz dienā no Papisāres ostas Sāmsalā. Uz salu iespējams nokļūt arī ar īpaši pielāgotu apvidus automašīnu vai pat aizbrist pa seklo jūru, pa braslu šķērsojot laivu ceļu.
Daba
Sala ir ģeoloģiski ļoti jauna - radusies aptuveni pirms 350 gadiem. Radusies tāpēc, ka pēc ledus laikmeta turpinās jūras gultnes pacelšanās - Vilsandi sala izveidojās, lēnām paceļoties no sākuma vairākām mazākām saliņām un tad tām saplūstot kopā. Sagaidāms, ka nākotnē, turpinoties Zemes garozas kustībām, izzudīs arī šaurums starp Vilsandi un Sāmsalu un tās kļūs par vienu salu.
Tā kā sala ir ļoti nozīmīga migrējošo putnu atpūtas un barošanās vieta, 1910. gadā salā tika nodibināts Baltijā pirmais putnu liegums. Dabas aizsardzības tradīcijas salā aizsākās, tā laika bākas sargam Artūram Toomam uzstādot putnu ligzdas un citādi rūpējoties par putnu labklājību. 1993. gadā salā un piegulošajā Sāmsalas piekrastes daļā tika nodibināts Vilsandi nacionālais parks. Medības salā ir aizliegtas. Salā ligzdo ap 100 putnu sugu.
Uz salas atrodas 1809. gadā celta, 40 m augstā Vilsandi bāka. Sala ir salīdzinoši populārs tūrisma objekts - šeit putnu migrācijas laikā ierodas daudz putnu vērošanas entuziastu no Igaunijas, Somijas un citurienes.
Vēsture
Pirmie cilvēki salā sāka dzīvot 18. gadsimta sākumā — pirmais iemītnieks bija nīderlandiešu jūrasbraucējs Johans Dolls. Vēl saglabājušās viņa dzimtas mājas — Tolli. 18. gadsimtā salā ierīkoja robežkontroles punktu.
Pirms Otrā pasaules kara salā bija ap 200 pastāvīgo iedzīvotāju, taču tagad to skaits sarucis līdz aptuveni 30.
Kara laikā sala, tai skaitā putnu ligzdošanas vietas, tika izpostīta. Tikai 1957. gadā tika atjaunota lieguma darbība.
Kritušie eņģeļi
Kritušie eņģeļi kristietības mitoloģijā ir tādi eņģeļi, kas zaudējuši spārnus savas nepareizās rīcības dēļ. Par vienu no tādiem tiek uzskatīts Lucifers.
Paukošana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — zobens sieviešu komandām
2008. gada vasaras olimpisko spēļu komandu sacīkstes sievietēm paukošanā ar zobenu notika 14. augustā. Zelta medaļu izcīnija Ukrainas paukošanas komanda.
FIBA Eiropas kauss sievietēm
Eiropas Kauss sievietēm (oficiāli FIBA Eiropas Kauss sievietēm) ir otra spēcīgākā sieviešu basketbola līga Eiropā, kurā piedalās sieviešu basketbola komandas, kas startē savas valsts čempionātā. Līga Eiropas Kauss sievietēm tika dibināta 2003. gadā pēc Ronketi kausa izjukšanas.
Fināli
* norāda mājnieku pilsētu.
Latvijas Entomologs
«Latvijas Entomologs» ir Latvijas Entomoloģijas biedrības izdots zinātnisks žurnāls, kur publicē zinātniskos rakstus par entomoloģiju un atsevišķus rakstus par Latvijas Entomoloģijas biedrības dzīvi.
CS
CS var nozīmēt:
HF
HF var būt:
Petroviča
Petroviča (sr; vīriešu dzimtē Petrovičs) ir serbhorvātu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Portugāle
Etimoloģija
Portugāles nosaukums ir cēlies no romiešu nosaukuma Portus Cale. Cale bija nosaukums apmetnei, kura atradās pie Douru upes ietekas Atlantijas okeānā (mūsdienās Portu pilsēta). Aptuveni 200 gadus p.m.ē. Otrā pūniešu kara laikā romieši iekaroja kartāgiešu pakļauto Pireneju pussalu, un, iekarojot Cale apmetni, pārdēvēja to par Portus Cale (Portus nozīmē "osta"). Viduslaikos Portus Cale reģionu vestgoti un svēbi sauca par Portucale. 7. un 8. gadsimtā nosaukums Portucale pārveidojās par Portugale, un 9. gadsimtā to attiecināja uz teritoriju starp Douru un Miņu upēm.
Vēsture
Pirms mūsu ēras Portugāles teritorijā dzīvoja ibēri, ķelti un luzitāņi. Viena no versijām apgalvo, ka tieši luzitāņi ir portugāļu senči. Portugāles teritoriju ir iekarojuši gan Kartāga, Romas Republika, gan suevi, gan vandaļi, gan vestgoti, gan mauri. 1139. gadā Portugāle kļuva par karalisti. 1179. gadā Romas pāvests atzina Portugāles karalistes pastāvēšanu. 15. gadsimtā Portugāle aizsāka lielo ģeogrāfisko atklājumu laikmetu un kļuva par lielāko jūras braucēju nāciju ar kolonijām Brazīlijā, Āfrikā, Arābijā, Indijā un Ķīnā. 1580. gadā Portugāle nonāca Spānijas Hābsburgu dinastijas kontrolē, bet pēc 60 gadiem atkal atguva neatkarību ar portugāļu karali. 1807. gadā valsti iekaroja Napoleons Bonaparts. 1910. gadā tika pasludināta Portugāles Pirmā Republika. 1926. gadā notika militārs apvērsums, kuram sekoja Antoniu Salazara diktatūra, kas ilga līdz 1968. gadam. 1949. gadā Portugāle bija viena no 12 NATO dibinātājvalstīm. Salazara izveidotais režīms tika gāzts 1974. gada Neļķu revolūcijā. 1986. gadā Portugāle pievienojās Eiropas Ekonomikas kopienai.
Ģeogrāfija
Portugāles platība ir 92 090 km², aptuveni 1,5 reizes lielāka par Latviju. Portugāle atrodas Dienvideiropā, Pireneju pussalā. Tās vienīgā kaimiņvalsts ir Spānija. Robežas garums ar Spāniju ir 1214 km. Portugāles rietumu un dienvidu piekrasti apskalo Atlantijas okeāns. Krasta līnijas garums ir 1793 km. Portugāles sastāvā ietilpst arī Atlantijas okeānā esošās Azoru salas un Madeiras sala. Rietumos no valsts galvaspilsētas Lisabonas atrodas Eiropas galējais rietumu punkts — Rokas rags.
No kopējās platības aramzeme ir 17,29%. No dabas katastrofām spēcīgas zemestrīces regulāri notiek Azoru salās. Portugālē ir arī spēcīga augsnes erozija, gaisa piesārņojums, ko rada rūpniecības uzņēmumu un transporta izplūdes gāzes, kā arī ūdens piesārņojums, īpaši piekrastes reģionos.
Portugālē valda Vidusjūras klimats. Ziemeļos ir aukstāks un mitrāks, savukārt dienvidos ir siltāks un sausāks klimats. Ziemeļu daļā gada vidējā gaisa temperatūra svārstās no 12 °C līdz 13 °C, bet dienvidu daļā gada vidējā temperatūra svārstās no 17 °C līdz 18 °C. Madeirā un Azoru salās gada vidējā temperatūra sasniedz 20 °C. Zemākā temperatūra ir novērota ziemās kalnainajos apgabalos; tur tā nokrītas līdz -15 °C, savukārt augstākā temperatūra ir reģistrēta Portugāles dienvidos, kur tā sasniedz 40 °C.
Administratīvais iedalījums
Portugālei ir sarežģīts administratīvais iedalījums. To vispārīgi iedala piecos lielos reģionos un divos autonomos reģionos: Azoru Salas un Madeira. Sīkāk to iedala 18 apgabalos, savukārt vēl sīkāk Portugāle tiek sadalīta 28 apakšreģionos. Apakšreģioni tiek sadalīti 308 pašvaldībās (concelho) un vairāk nekā 4000 ciematos (freguesia). Maza mēroga daudzlīmeņu struktūra ir neefektīva un dārga. Pašlaik tiek gatavoti darbi reformai, kuras rezultātā tiks likvidēti apgabali un decentralizētas pilnvaras.
1976. gadā Portugāle tika sadalīta divās daļās, šo sadalījumu nereti lieto arī mūsdienās. Šīs daļas ir Kontinentālā Portugāle (Portugal Continental) un Portugāles autonomie reģioni — (Azoru Salas un Madeira).
Valdība
Pēc 1974. gada Neļķu revolūcijas Portugāle ir izveidojusies par stabilu parlamentāru republiku. Valsts varas četras galvenās institūcijas ir Portugāles prezidents, premjerministrs, parlaments un Augstākā tiesa. Prezidents tiek ievēlēts ik pēc pieciem gadiem tiešās vēlēšanās. Viņš ir arī bruņoto spēku virspavēlnieks. Pamatojoties uz parlamenta vēlēšanu rezultātiem, prezidents izvēlas un ieceļ amatā arī premjerministru un pārējos ministrus.
Portugāles valdību vada premjerministrs. Portugāles parlaments (Assembleia da República) sastāv no vienas palātas, kurā ir 230 delegāti. Delegāti uz četriem gadiem tiek ievēlēti proporcionālās vēlēšanās. Prezidentam ir tiesības atlaist parlamentu un izsludināt jaunas vēlēšanas.
Portugāles Augstākā tiesa ir augstākā institūcija tiesu sistēmā. Turklāt Augstākā tiesa ir atbildīga arī par militārajiem, administratīvajiem un finanšu jautājumiem. Konstitucionālajā tiesā ir deviņi locekļi, kas pārrauga konstitucionālo likumu interpretāciju.
Ārpolitika
Portugāle ir Eiropas Savienības dalībvalsts. 2007. gada otrajā pusē tā bija šīs organizācijas prezidentējošā valsts. Portugāle ir viena no NATO dibinātājvalstīm. Tā NATO uzdevumā ir nosūtījusi miera uzturēšanas spēkus Balkānu pussalā. Kopā ar Spāniju tā ir iesaistījusies arī Ibērijas un Amerikas valstu organizācijā (pt), kurā uzmanība tiek vērsta uz savstarpēju sadarbību starp Portugāli un Latīņamerikas valstīm. Tā ir iesaistījusies arī Latīņu savienībā, kurā ir apvienojušās romāņu valodās runājošās valstis. Portugālei ir cieši kontakti arī ar tās bijušo koloniju Austrumtimoru.
Starp Portugāli un Spāniju pastāv konflikts par Olivensas pilsētu. Pašlaik tā ir iekļauta Spānijas teritorijā, bet portugāļi apgalvo, ka šī pilsēta ir jāiekļauj Portugāles sastāvā. 1801. gadā Olivensa tika pievienota Spānijai, bet pēc 1815. gadā notikušā Vīnes kongresa tai bija jāatgriežas Portugāles sastāvā.
Demogrāfija
Portugālē dzīvo 10 680 000 iedzīvotāju, no kuriem lielākā daļa ir portugāļi (96,87%). Lielākās minoritātes ir emigranti no bijušajām Portugāles kolonijām (galvenokārt Brazīlijas un Āfrikas kolonijām), kā arī ukraiņi.
Portugāles lielākās aglomerācijas ir Lisabona, Portu, Braga, Aveiru un Koimbra.
Tautsaimniecība
1986. gadā Portugāle pievienojās Eiropas Savienībai, un kopš tā laika valsts saimniecība ir stipri mainījusies, kļūstot daudzveidīgāka. Šajā laikā strauji ir attīstījusies pakalpojumu joma, un pašlaik tā veido divas trešdaļas no valsts iekšzemes kopprodukta. Kopš Portugāles naudas vienība ir eiro. Ārvalstu kapitālieguldījumi valstī ieplūst galvenokārt no Apvienotās Karalistes.
2021. gada septembrī bezdarba līmenis Portugālē bija 6,1%.
Kultūra
Portugāle dažreiz tiek saukta par "dzejnieku zemi". Portugāles literatūrā dzejai vienmēr ir bijusi lielāka nozīmē nekā prozai. Viduslaikos ļoti slavens dzejnieks bija Luišs di Kamoinšs. 1998. gadā no mūsdienu autoriem Žuze Saramagu saņēma Nobela prēmiju literatūrā.
Sports
Portugālē populārākais sporta veids ir futbols. Leģendārais Eusebiu joprojām ir Portugāles futbola vēstures simbols. Divi citi portugāļu futbolisti Luišs Figu un Krištianu Ronaldu ir ieguvuši FIFA Pasaules gada spēlētāja titulu. Arī portugāļu futbola treneri ir ieguvuši pasaules slavu, kā Žuze Mourinju un Manuels Žuze (Manuel José). Starptautiskā sacensībās Portugāles futbola izlases labākais sasniegums ir uzvara 2016. gada Eiropas čempionātā, kad finālspēlē tika uzvarēta Francijas futbola izlase. 1966. gada FIFA Pasaules kausā portugāļi ieguva trešo vietu, bet 2006. gada FIFA Pasaules kausā — ceturto vietu. No futbola klubiem pasaules slavu ir ieguvis tā sauktais "Lielais trijnieks" (pt): Sport Lisboa e Benfica, Futebol Clube do Porto un Sporting Clube de Portugal. Šiem trim klubiem ir 12 tituli UEFA rīkotajās klubu sacensībās.
Tāpat Portugālē ir populārs arī telpu un pludmales futbols. Portugāļu sportisti veiksmīgi startē arī tādos sporta veidos kā pludmales volejbolā un skrituļslidu hokejā. Portugāles dienvidu un rietumu krasts visa gada garumā ir piemērots arī sērfošanai, ar ko nodarbojas ļoti daudz portugāļi. Daži no labākajiem pasaules sērfotājiem ir arī portugāļi. Portugāles tradicionālais sporta veids ir Jogo do pau.
Kopš 1912. gada portugāļu sportisti ir piedalījušies visās vasaras olimpiskajās spēlēs. ziemas olimpiskajās spēlēs portugāļu sportisti pirmo reizi piedalījās tikai 1952. gadā. Portugāļi vēl ir piedalījušies tikai 1988., 1994., 1998., 2006. un 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Vasaras olimpiskajās spēlēs ir iegūtas 22 medaļas, bet ziemas olimpiskajās spēlēs pagaidām nav nevienas. Lielākā daļa no medaļām ir iegūtas burāšanā, vieglatlētikā un jāšanas sportā. 2008. gada olimpiskajās spēlēs Pekinā portugāļi ieguva divas medaļas: zelta medaļu trīssoļlēkšanā ieguva Nelsons Evora, bet sudraba medaļu triatlonā ieguva Vanesa Fernadeša (Vanessa Fernandes).
Eklstons
Eklstons (en) var būt:
Tanšonņatas starptautiskā lidosta
Tanšonņatas starptautiskā lidosta (Sân bay quốc tế Tân Sơn Nhất) ir starptautiskiem lidojumiem sertificēta lidosta 7 kilometru attālumā no Hošiminas centra, Vjetnamas dienvidos. Lidostai ir viens skrejceļš un 2 termināļi. Lidostu apkalpo Vietnam Airlines. Lidostas teritorija aizņem 850 hektāru platību.
Mārīšu dzimta
Mārīšu dzimta ir viena no lielākajām vaboļu dzimtām. Tajā ietilpst galvenokārt plēsīgi kukaiņi, arī augēdāji un sēņēdāji.
Izplatība
Pasaulē sastopamas apmēram 6000 sugas, apvienotas 360 ģintīs, no tām ap 2000 apdzīvo Palearktikas teritoriju. Latvijā sastopamas 62 sugas, Krievijā var sastapt ~100 sugu. Lielāka sugu koncentrācija ir visu kontinentu tropos un Dienvidaustrumāzijā.
Apraksts
Pieauguša īpatņa ķermenis parasti gandrīz apaļš, izliekts, it īpaši augšējā daļa, reizēm ķermenis var būt puslodveidīgs, reti mazizliekts. Apakšējā ķermeņa daļa ir plakana vai mazliet izliekta. Dažām mārīšu grupām ķermenis ir izstiepti-ovāls vai izstiepts. Ķermeņa virsma var būt kaila vai ar matiņiem. Mārīšu nokrāsai ir raksturīgi kontrastaini punkti vai traipi uz augšējās daļas, dažreiz tādu nav.
Lauksaimniecībā
Mārīšu dzimtas vabolēm ir svarīga praktiska nozīme. Mārīšu vairākums ir plēsēji, kuri iznīcina laputu, lapu blusiņu, Aleyrodidae, bruņutu, tripšu, tīklērces, lapgraužu kāpurus, kā arī citus posmkājus un ir to skaita dabiski regulatori. Šādas īpašības ļauj plaši izmantot mārītes bioloģiskai augu aizsardzībai.
Starp mārīšu dzimtas vabolēm eksistē arī tāda grupa (daži Epilachninae apakšdzimtas pārstāvji), kura var kaitēt kultūraugiem.
Mārītes Latvijā
Pēc literatūras datiem Latvijas faunā minētas 62 mārīšu sugas. Vairākas literatūrā minētās sugas, iespējams, Latvijā nav sastopamas, jo par tām pēdējo gadu desmitu laikā gandrīz nav nekādu datu. Daļa sugu Latvijā ir sastopamas reti. Izmēros sīkās sugas grūti pamanāmas un bieži nelīdzinās tādām "tipiskām" mārītēm, kā, un citām. No tipiskiem augēdājiem Latvijā sastopama. Ar sēnēm barojas un citas sugas. Lielākā Latvijā sastopamā suga ir.
Šķēps un roze
"Šķēps un roze" ir 1959. gada Latvijas PSR drāmas filma. Filmas režisors ir Leonīds Leimanis.
Sižets
Kopš Otrā pasaules kara laikiem Vecrīgas pazemē palikusi vācu sprāgstvielu noliktava. Kādreizējais bagātnieks, vecais Grēve naidā pret pārmaiņām gatavs uzspridzināt šo bumbu krājumu, lai piepildītu atriebības alkas pret jauno dzīvi, ko personificē celtnieks Jurģis, kas iemīlējies Grēves meitā Daigā.
Orlando "Magic"
Orlando "Magic" (en) ir profesionāls ASV basketbola klubs, kas ir bāzēts Orlando, Floridas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās basketbola asociācijas Austrumu konferences Dienvidaustrumu divīzijā. Tas tika dibināts 1989. gadā un kopš dibināšanas brīža spēlē NBA.
Savas pastāvēšanas vēsturē "Magic" ne reizi nav ieguvuši NBA čempiontitulu, 2 reizi ir kļuvis par konferences uzvarētāju un 5 reizes — divīzijas čempionu. Mājas spēles komanda aizvada Amway Center arēnā.
Vidusskolas mūzikls
"Vidusskolas mūzikls" (en) ir 2006. gada amerikāņu muzikālā filma, kuras režisors ir Kenijs Ortega. Galvenās lomas filmā atveido Zaks Efrons, Vanesa Hadžensa, Korbins Blo, Ešlija Tisdeila. Filmas pirmizrāde notika. Šī ir "Vidusskolas mūzikls" filmu sērijas pirmā daļa. "Vidusskolas mūzikls" kļuva par visienesīgāko filmu, ko ir producējusi Disney Channel Original Movie. Filmas skaņu celiņš kļuva par pārdotāko albumu ASV 2006. gadā. Filma ir stāsts par mīlestību starp diviem Austrumu vidusskolas jauniešiem: basketbola komandas kapteini Troju Boltonu (attēlo Zaks Efrons) un izcilnieci mācībās Gabrielu Montezu (attēlo Vanesa Hadžensa).
Orlando "Magic"
Kopš izvēles 2004. gada NBA draftā ar kopējo pirmo numuru viens no komandas vadošajiem spēlētājiem ir Dvaits Hauards, kurš kļuvis par vienu no vislabākajiem centra spēlētājiem NBA, kas tiek īpaši slavēts par spēli aizsardzībā, cīņu zem groziem un prasmi metienu bloķēšanā. Viņš komandu pameta 2012. gadā.
Baltijas Basketbola līga
Baltijas Basketbola līga (en), saīsināti BBL, bija basketbola čempionāts, kurā piedalījās spēcīgākās Baltijas valstu basketbola komandas. Pirmā BBL sezona notika 2005. gadā, kurā uzvarēja Kauņas "Žalgiris". Līgā ir uzvarējuši Lietuvas klubi Viļņas "Lietuvos rytas", Kauņas "Žalgiris", KK Šiauliai, BC Prienai, BC Pieno žvaigždės un BK Ventspils no Latvijas.
Vēsture
Baltijas Basketbola līga tika dibināta 2004. gada 26. novembrī. Pirmais BBL turnīrs norisinājās 2005. gada sezonā, kas sākās 6. janvārī. Pirmajā sezonā BBL tika sadalīta divās divīzijās. Pirmajā divīzijā piedalījās 10 komandas (5 no Lietuvas, 3 Latvijas un 2 Igaunijas), bet otrajā divīzijā - 14 komandas (4 Lietuvas, 5 Latvijas, 5 Igaunijas). 2005./2006. gada sezonā sacensības notika vienā divīzijā, kurā piedalījās 17 komandas (8 Lietuvas, 5 Latvijas, 4 Igaunijas). 2006. gadā Arēnā Rīga notika pirmā BBL Zvaigžņu spēle.
Izaicinājuma kauss
A grupa
B grupa
Urocyon progressus
Urocyon progressus (latīniski) ir izmirusi plēsēju suga pelēko lapsu ģintī (Urocyon).
Pelēko lapsu ģints ir viena no vecākajām suņu dzimtā, toties suga Urocyon progressus ir visvecākā pelēko lapsu ģintī. Šīs sugas pārstāvji Ziemeļameriku apdzīvoja pirms 3,5 miljoniem gadu un izmira pleistocēna sākumā. Zinātnieki pieļauj, ka Urocyon progressus varētu būt priekštecis pelēkajai lapsai (Urocyon cineroargenteus), kas Ziemeļamerikā parādās pirms 1,5 miljoniem gadu.
Zinātniskais žurnāls
Zinātniskais žurnāls ir periodisks zinātniskais izdevums, kas apkopo zinātniskos rakstus un retāk arī rakstus par notikumiem zinātnē. Pasaulē tiek izdoti ļoti daudz dažādu nozaru un tematu zinātniskie žurnāli. Parasti tos izdod zinātniskās iestādes un biedrības, bet tie var būt arī uzņēmējsabiedrību izdevumi. Atkarībā no mērķa un vajadzības žurnālus izdod ar noteiktu periodiskumu — reizi mēnesī, reizi ceturksnī, reizi gadā vai retāk.
Ir gan zinātniskie žurnāli ar ilggadīgu izdošanas vēsturi un regulāriem izdevumiem, gan arī tādi, ko finanšu trūkuma vai citu iemeslu dēļ izdod ar lieliem pārtraukumiem. Bibliotēkās pieejami arī tādi zinātniskie žurnāli, kuriem izdots tikai pirmais vai pirmie numuri (laidieni, sējumi), bet turpmāku numuru izdošana dažādu iemeslu dēļ ir pārtraukta.
Cukura kļava
Cukura kļava (Acer saccharum) ir nozīmīga kļavu suga. Tās dzimtene ir Ziemeļamerika, kur cukura kļavu plaši izmanto kļavu sulas ieguvei. Šīs sugas lapa ir Kanādas simbols (tā attēlota arī uz Kanādas karoga). Latvijā cukura kļava pa retam sastopama dažādās kokaugu kolekcijās.
Kaitinošais Apelsīns
1. sezona
1. Kaitinošais Apelsīns  — The Annoying Orange
2. Kaitinošais Apelsīns un Ķlirbis — Annoying Orange 2: Plumpkin
3. Kaitinošais Apelsīns un Tomāts! — Annoying Orange 3 — TOE-MAY-TOE
4. Kaitinošais Apelsīns un Sala-dējuma Vecis — Annoying Orange 4: Sandy Claus
5. Kaitinošais Apelsīns: Vēl vairāk Kaitinošo Apelsīnu — Annoying Orange 5: More Annoying Orange
6. Kaitinošais Apelsīns un futbols — Annoying Orange 6: Super Bowl Football
7. Kaitinošais Apelsīns Kā sviežas? — Annoying Orange / Wazzup
8. Kaitinošais Apelsīns un Zāģis — Annoying Orange / Saw
9. Kaitinošais Apelsīns un augļa ciešanas — Annoying Orange 7: Passion of the Fruit
10. Kaitinošais Apelsīns un Ipods — Annoying Orange gets Autotuned
11. Kaitinošais Apelsīns: Sierainā sērija — Annoying Orange: A Cheesy Episode
12. Kaitinošais Apelsīns un Rūķis — Annoying Orange: Luck o' the Irish
13. Kaitinošais Apelsīns un joku zvans — Annoying Orange Prank Call
14. Kaitinošais Apelsīns un Super Mario — Annoying Orange Super Mario
15. Kaitinošais Apelsīns un Katrupelis — Annoying Orange: Muddy Buddy
16. Kaitinošais Apelsīns un Kāpostgalva — Annoying Orange: Excess Cabbage
17. Kaitinošā reklāma — The Annoying Trailer
18. Kaitinošais Apelsīns un Sīpolu Gredzens — Annoying Orange: The Onion Ring
20. Kaitinošais Apelsīns un Sāpju Ābols — Annoying Orange — Pai-Apple
21. Kaitinošais Apelsīns un Pakmānija — Annoying Orange: Pacmania
22. Kaitinošā Apelsīna attēlu konkurss — Annoying Orange Picture Contest
24. Kaitinošais Apelsīns un Vectēvs Citrons — Annoying Orange: Grandpa Lemon
25. Kaitinošais Apelsīns: Atpakaļ mēbelē — Annoying Orange: Back to the Fruiture
26. Kaitinošais Apelsīns un noslēpumainais viesis — Annoying Orange: Mystery Guest
28. Kaitinošais Apelsīns un Kaitinošais Jūlijs — Annoying Orange: Orange of July
28. Kaitinošais Apelsīns un futbolsezona! — Annoying Orange: The Orange Cup
30. Kaitinošais Apelsīns un āboli—nindzjas — Annoying Orange: Teenage Mutant Ninja Apples
2. sezona
1. Kaitinošais Apelsīns un Lady Pasta— Annoying Orange / Lady Pasta
2. Kaitinošais Apelsīns un Gurķis— Annoying Orange / Cruel as a Cucumber
3. Kaitinošais Apelsīns un maziņš ābolītis — Annoying Orange / Crabapple
4. Kaitinošais Apelsīns un miljons klonu — Annoying Orange / Million Clones
5. Kaitinošais Apelsīns un satikšanās ar kaitinošo sugu — Annoying Orange / Close Encounters of the Annoying Kind
7. Kaitinošais Apelsīns un Rieksts! — Annoying Orange / Going Walnuts
8. Kaitinošais Apelsīns: Kā sviežas? 3 — Annoying Orange / Wazzup 3: Bonsai Tree
9. Kaitinošais Apelsīns un Zāģis 2 — Annoying Orange / Saw 2: Annoying Death Trap
10. Kaitinošais Apelsīns un Nazis — Annoying Orange / No More Mr. Knife Guy
11. Kaitinošā Apelsīna dzimšanas diena — Annoying Orange / Happy Birthday!
12. Kaitinošais Apelsīns: Sprāgstošais Apelsīns — Annoying Orange / The Exploding Orange
13. Kaitinošais Apelsīns un Frankenauglis — Annoying Orange / Frankenfruit
14. Kaitinošā Apelsīna tituldziesmas uzbrukums — Annoying Orange / Theme Song Attack!
15. Kaitinošā Apelsīna kaitinošais bumbieris — Annoying Orange / Annoying Pear
16. Kaitinošā Apelsīna virālā balsošana — Annoying Orange / Viral Vote
24. trolejbusu maršruts (Rīga)
24. trolejbusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kurā pasažieri tika pārvadāti no akciju sabiedrības "Dzintars" ražošanas kompleksa Ziepniekkalnā, Mālu ielā, netālu no Ziepniekkalna kapiem (galapunkts saucās AS "Dzintars") līdz Ganību dambja, Pētersalas un Pulkveža Brieža ielas krustojuma apkārtnei Pētersalas-Andrejsalas dienvidos (galapunkts - Pētersalas iela).
24. trolejbusu maršruta kopējais garums bija 19,4 km, virziena AS "Dzintars" — Pētersalas iela garums sasniedza 9,9 km, bet virziena Pētersalas iela — AS "Dzintars" - 9,5 km.
Darbdienās 24. trolejbusu maršrutā kursēja 3 trolejbusi, reisu izpilde tika veikta tikai rīta (plkst. 6:00-9:00) un vakara maksimumstundās (plkst. 15:00 - 19:00). Brīvdienās kursēja aptuveni no plkst. 8:00 līdz plkst. 16:00, reisus nodrošināja 2 trolejbusi. Pasažieru pārvadājumus maršrutā veica RP SIA "Rīgas Satiksme" 2. trolejbusu parks.
Vēsture
24. trolejbusu maršruts atklāts 1986. gada 21. jūlijā, sākotnēji pārvadājumi tika veikti darbdienās no Latvijas Universitātes apkārtnes pilsētas centrā (pieturvieta atradās Inženieru ielā) līdz parfimērijas un kosmētikas rūpnīcai "Dzintars" Ziepniekkalnā, Mālu ielā. Līnijas atklāšanā Tramvaju un trolejbusu pārvaldei finansiāli palīdzēja arī pats uzņēmums "Dzintars", kura mērķis bija nodrošināt tajā strādājošajiem ērtāku nokļūšanu uz darba vietu. Tā kā maršruts gandrīz visā garumā izmantoja 19. trolejbusu maršrutam paredzēto infrastruktūru, kontakttīkla izbūve bija jāveic vien aptuveni 900 metrus garā posmā Mālu ielā no krustojuma ar Graudu un Saulkalnes ielu līdz rūpnīcai "Dzintars", pie kuras ierīkots apgriešanās aplis trolejbusiem.
1988. gada 20. martā līdz lokam Mālu ielā uzsākta regulāra reisu izpilde arī brīvdienās, sākotnēji šo uzdevumu veica 20. maršruta trolejbusi (Pētersalas iela — rūpnīca "Dzintars"), no 1990. gada 22. decembra - 24. maršruts.
Vienīgās būtiskās izmaiņas maršrutā veiktas 2005. gada 1. aprīlī - no galapunkta Inženieru ielā pagarināts līdz 1. un 19. trolejbusu maršruta galapunktam "Pētersalas iela". Līdz ar izmaiņām pilsētas centrā virzienā no Pārdaugavas ieviesta jauna pieturvieta "Merķeļa iela" Merķeļa ielā, pārējās pieturas sakrīt ar 19. maršruta pieturām. Atpakaļceļā pieturām "Inženieru iela" un "Centrālā stacija" mainīta atrašanās vieta, turpmāk trolejbusi pietur 19. maršrutam paredzētajās pieturvietās. Vienlaicīgi likvidēts dispečeru punkts A/S "Dzintars".
2018. gada februāra vidū, pamatojoties uz veiktajiem pasažieru plūsmas mērījumiem, pieņemts lēmums no 3. marta slēgt maršrutu, tā vietā turpmāk daži 19. trolejbusu maršruta reisi gan virzienā no centra, gan no Ziepniekkalna veic braucienu līdz apgriešanās lokam pie "Dzintara" un atpakaļ. Līdz ar izmaiņām sabiedriskā transporta tīklā Graudu, Valdeķu un tuvumā esošo mazo šķērsielu iedzīvotājiem radās iespēja nokļūt līdz Ziepniekkalna kapiem bez pārsēšanās. Lai jaunā pārvadājumu kārtība apkaimē varētu stāties spēkā, bija nepieciešams izbūvēt kontakttīklu pagriezienam no Graudu ielas uz Mālu ielu.
Maršruts
Virzienā AS "Dzintars" — Pētersalas iela trolejbusi kursēja pa šādām ielām: Mālu iela, Saulkalnes iela, Valdeķu ielas rotācijas aplis, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Mūkusalas rotācijas aplis, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris un Pulkveža Brieža iela.
Pieturvietas
24. trolejbusu maršrutā bija 38 pieturas, katrā virzienā pa 19 pieturām.
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā ''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Mūkusalas iela — AS "Dzintars"'' trolejbusi kursēja pa šādām ielām: Buru iela, Laivu iela, Mūkusalas iela, Mūkusalas rotācijas aplis, Kārļa Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Valdeķu ielas rotācijas aplis, Saulkalnes iela un Mālu iela.
Virzienā ''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Salu tilts — Pētersalas iela'' trolejbusi kursēja pa šādām ielām: Buru iela, Laivu iela, Mūkusalas iela, Mūkusalas rotācijas aplis, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris un Pulkveža Brieža iela.
Virzienā AS "Dzintars" — Mūkusalas iela — ''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā)'' trolejbusi kursēja pa šādām ielām: Mālu iela, Saulkalnes iela, Valdeķu ielas rotācijas aplis, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Mūkusalas rotācijas aplis, Mūkusalas iela, Laivu iela un Buru iela.
Pieturvietas
Virzienā ''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Mūkusalas iela — AS "Dzintars" bija 9 pieturas, turpretī virzienā 2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Salu tilts — Pētersalas iela'' - 11 pieturvietas.
Virzienā AS "Dzintars" — Mūkusalas iela — ''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) bija 11 pieturas, turpretī virzienā Pētersalas iela — Salu tilts — 2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā)'' - 13 pieturvietas.
Saukas ciems
Saukas ciems bija pašvaldība Neretas (1949-1956) un Jēkabpils (1956-1975) rajonos. Izveidots 1945. gadā Jēkabpils apriņķa Saukas pagastā. Saukas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidētā Jaunsaukas ciema kolhoza «Asupe» teritoriju, 1966. gadā kolhoza «Elkšņi» teritoriju pievienoja Elkšņu ciemam, 1968. gadā padomju saimniecības «Lone» teritoriju pievienoja Lones ciemam. Saukas ciems likvidēts 1975. gada 14. martā, tā teritorija pievienota Elkšņu un Lones ciemiem.
Lauksaimniecības nodrošināšanas pārvalde
Lauksaimniecības nodrošināšanas pārvalde (en) dibināta 1937. gadā, kad tika apvienotas ASV valdības Pārkārtošanas Pārvalde (Resettlement Administration) un Lauksaimniecības nodaļa (Department of Agriculture). Lauksaimniecības nodrošināšanas pārvalde (LNP) bija tā laika ASV prezidenta Franklina Rūzvelta politiska pieeja cīņai ar Lielo depresiju un tās radītajām sekām ASV ekonomikā un tautsaimniecībā, un graudaugu neražu 20. gs. 30. gados. Pārvaldes pamatuzdevums bija palīdzēt trūkumā nonākušajiem lauksaimniekiem, nodrošinot viņus ar tehniku, piešķirot auglīgāku zemi, kā arī sniedzot iespēju lauksaimniecībā nodarbinātajiem iesaistīties industriālās ražošanas, pakalpojumu sfērā.
Liela nozīme cīņai ar Lielo Depresiju bija LNP fotogrāfijas nodaļai, kuru vadīta sociālais zinātnieks Rojs Straikers. Vadītāja galvenais uzdevums bija apkopot dažādu fotogrāfu uzņemtos fotoattēlus, kuri atspoguļoja LNP labos darbus, un nodot šos attēlus presei. Valdība deva norādes par attēliem, kādus tā vēlas redzēt. R. Straikers, savukārt, iestājās par fotoattēlu uzņemšanu mazās ASV pilsētās, fotoattēliem ar šo pilsētu iedzīvotājiem, tādējādi atspoguļojot reālo ainu – ekonomiskās krīzes skartos cilvēkus, viņu ikdienu un dzīves. Līdz ar to fotogrāfu uzņemtie attēli pievērsa sabiedrības un sociālo zinātnieku uzmanību valstī esošajai situācijai un pastāvošajām problēmām.
LNP darbība un fotogrāfijas nodaļa tika kritizēta, pielīdzinot to PSRS propagandai. ASV valdība un LNP darbinieki gan šādu salīdzinājumu noliedza, kā arī vārda propaganda vietā lietoja terminu publicitāte. Kritiski par nodaļas darbu izteicās arī mākslas fotogrāfs Ansels Adamss, apgalvojot, ka projektā iesaistītie nav fotogrāfi, bet gan bariņš sociologu ar kamerām.
LNP fotogrāfijas nodaļa kļuva par visnozīmīgāko piemēru valsts sponsorētam dokumentālam projektam. Daudzi projekta dalībnieki pēcāk tika nodēvēti par dižajiem fotogrāfiem. Viņu vidū bija: Volkers Evanss, Doroteja Lange, Rasels Lī, Artūrs Rotsteins, Bens Šāns, Mariona Posta Valkota. Šo autoru darbus bieži dēvē par Amerikas Lielās Depresijas cilvēku seju atklājējiem.
LNP darbojās līdz 1942. gadam, kad tā no Lauksaimniecības kļuva par Kara aģentūru un tajā nodarbinātie fotogrāfi nodarbojās ar kara fotogrāfiju uzņemšanu.
Viktorija (karaliene)
Viktorija jeb Aleksandrīna Viktorija (en, dzimusi, mirusi ) bija Lielbritānijas un Īrijas Apvienotās Karalistes karaliene no līdz , kad nomira. No viņa bija arī Indijas imperatore. Apvienotās Karalistes monarha tronī viņa bija 63 gadus, 7 mēnešus un 2 dienas – tajā laikā bija visilgāk valdījušais monarhs britu vēsturē. Šis laiks vēsturē ir iegājis kā Viktorijas laikmets. Šis periods ir iezīmējies ar industriālām, politiskām un zinātniskām, un militārām pārmaiņām Apvienotajā Karalistē, kā arī ar plašu Britu impērijas ekspansiju. Viktorija bija pēdējais Hannoveres dinastijas monarhs Apvienotajā Karalistē.
Viktorija bija prinča Eduarda, Kentas un Straternas hercoga (karaļa Džordža III ceturtā dēla), un Saksijas-Koburgas-Zālfeldas princeses Viktorijas meita. Pēc viņas tēva un vectēva nāves 1820. gadā viņa tika audzināta viņas mātes un viņas auditora Džona Konroja stingrā pārraudzībā. Viņa mantoja troni 18 gadu vecumā pēc viņas tēva trīs vecāko brāļu nāvēm bez neviena leģitīma mantinieka. Būdama konstitucionāls monarhs, Viktorija privāti tiecās iespaidot valdības politiku un ministru izvēles; publiski viņa kļuva par nacionālu ikonu, kura tika asociēta ar stingriem personālās moralitātes standartiem.
Viktorija apprecēja savu pirmās pakāpes brālēnu Saksijas-Koburgas un Gotas princi Albertu 1840. gadā. Viņu bērni ieprecējās daudzās Eiropas karaliskajās un dižciltīgajās ģimenēs, izpelnoties Viktorijai "Eiropas vecmāmiņas" iesauku un izplatot hemofiliju Eiropas karaļnamos. Pēc Alberta nāves 1861. gadā Viktorija ieslīka dziļās sērās un izvairījās no iziešanas sabiedrībā. Viņas noslēgtības rezultātā īslaicīgi spēkā pieņēmās republikāniskās kustības, bet viņa atguva savu popularitāti sava vadīšanas laika otrajā pusē. Viņas zelta un dimanta jubilejas bija publisku svinību laiki. Viņa nomira Vaitas salā 1901. gadā. Viņas pēctecis bija viņas dēls Eduards VII no Saksijas-Koburgas un Gotas dinastijas; Viktorija bija pēdējais britu monarhs no Hannoveres dinastijas.
Dzimšana un ģimene
Viktorijas tēvs bija princis Eduards, Kentas un Straternas hercogs, Apvienotās Karalistes valdošā karaļa Džordža III ceturtais dēls. Līdz 1817. gadam Eduarda brāļa meita Velsas princese Šarlote bija vienīgais leģitīmais Džordža III mazbērns. Viņas nāve 1817. gadā izraisīja pēctecības krīzi un lika spiedienu uz Kentas hercogu un viņa neprecētajiem brāļiem precēties un radīt bērnus. 1818. gadā viņš apprecēja Saksijas-Koburgas-Zālfeldas princesi Viktoriju, vācu firstieni, atraitni, ar diviem bērniem ‒ Karlu (1804-1856) un Feodoru (1807-1872) ‒ no pirmās laulības ar Emihu Karlu, otro Leiningenas firstu. Viņas brālis Leopolds bija princeses Šarlotes atraitnis. Kentas hercoga un hercogienes vienīgais bērns, Viktorija, piedzima plkst. 4.15 1819. gada 24. maijā Kensingtonas pilī, Londonā.
1933. gada Latvijas prezidenta vēlēšanas
1933. gada Latvijas Valsts prezidenta vēlēšanas notika, 4. Saeimas darbības laikā. Jau pirmajā balsojuma kārtā atkārtoti par prezidentu tika ievēlēts līdzšinējais prezidents Alberts Kviesis.
Vēlēšanu norise
Līdzās valsts prezidentam Albertam Kviesim un Saeimas priekšsēdētājam Paulam Kalniņam par prezidenta amata kandidātu tika izvirzīts mazpazīstamais Miķelis Bite, kuram vēlēšanu brīdi vēl nebija nokārtots deputāta mandāts. Jau pirmajā kārtā Latvijas Zemnieku savienības virzītais kandidāts, līdzšinējais Latvijas prezidents Alberts Kviesis ieguva pietiekamu balsu skaitu, lai tiktu atkārtoti ievēlēts par prezidentu.
Teognīds
Teognīds (Θέογνις, dzīvojis 6.gs. 2. pusē p.m.ē., dzimis Megarās) bija sengrieķu dzejnieks, rakstījis elēģijas un gnomas. Teognīdam ticis piedēvēts ap 1400 rindu liels elēģiju un gnomu krājums (Corpus Theognideum), kur gan atrodami arī teksti, kuru īstie autori ir Tirtajs, Mimnerms un Solons.
Vidusskolas mūzikls 2
"Vidusskolas mūzikls 2" (en) ir 2007. gada amerikāņu muzikālā filma, kuras režisors ir Kenijs Ortega. Galvenās lomas filmā atveido Zaks Efrons, Vanesa Hadžensa, Korbins Blo, Ešlija Tisdeila. Filmas pirmizrāde notika. Šī ir "Vidusskolas mūzikls" filmu sērijas otrā daļa. Filmā ir attēlota filmas galveno varoņu darbs vasarā.
Slesora glečers
Slesora glečers (en) ir vismaz 120 km garš un 80 km plats šļūdonis Antarktīdā. Sākas no Polārā plato un noplūst uz Filhnera šelfa ledāju starp Terona kalniem ziemeļos un Šekltona grēdu dienvidos. Glečeri 1956. gada 7. februārī atklāja Sadraudzības Transantarktiskā ekspedīcija; aptuveni nokartēts no gaisa 1956.—1957. gados. Nosaukts par godu aviācijas maršalam Džonam Slesoram (Sir John Cotesworth Slessor), ekspedīcijas organizācijas komitejas priekšsēdētājam.
Viljams IV
Viljams IV (en, dzimis, miris ) bija Apvienotās Karalistes karalis no 1830. līdz 1837. gadam. Bija arī Klarensas hercogs (Duke of Clarence and St Andrews, 1789.-1837.), Hannoveres karalis (King of Hanover, 26.06.1830. – 20.06.1837.), lords - virsadmirālis (Lord High Admiral, 1827.-1828.).
Iesaukts par "jūrnieku" karali, Viljams IV bija pēdējais Lielbritānijas impērijas karalis, kurš valdīja arī Hannoverē. Ir arī pēdējais karalis, kurš nomainījis valsts premjerministru, pretēji parlamenta gribai. Valdīšanas laikā tika pilnveidoti "nabagu likumi", ierobežots bērnu darbs, pilnveidota vēlēšanu sistēma, kā arī gandrīz visā impērijā atcelta verdzība. Pēc nāves neatstāja leģitīmus mantiniekus (tomēr Viljamam bija daudz ārlaulības bērnu no Dorotejas Džordanas), tāpēc par Lielbritānijas monarhu kļuva Viljama IV brāļameita Viktorija.
Jēkabsons
Jēkabsons (no personvārda Jēkabs un de — 'dēls'; sieviešu dzimtē Jēkabsone) ir latviešu uzvārds. Līdzīgas cilmes uzvārdi izplatīti arī ģermāņu valodās — Jākobsons (de, sv). Cilvēki ar šo uzvārdu:
PT
PT var būt:
Rebeka Soni
Rebeka Soni (en; dzimusi ) ir amerikāņu peldētāja, specializējusies brasā.
Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs. 2008. gadā Pekinā izcīnīja zelta medaļu 200 m brasā, kā arī sudrabu 100 m brasā un 4x100 m kompleksā stila stafetē. 2012. gadā Londonā izcīnīja zeltu 200 m brasā, 4x100 m kompleksā stila stafetē un sudrabu 100 m brasā.
Pasaules čempionātos garajā baseinā R. Soni ir izcīnījusi četrus zeltus un pa vienam sudrabam un bronzai, pasaules čempionātos īsajā baseinā viņa trīs reizes ir kļuvusi par čempioni un vienu reizi izcīnījusi sudrabu, Pan Pacific čempionātā amerikāņu peldētāja ir izcīnījusi trīs uzvaras.
Personiskie rekordi
''Pēdējoreiz atjaunots 2010. gada 17. decembrī.''
Kompetenču pieeja
Kompetenču pieeja jeb uz kompetencēm balstīta cilvēkresursu vadīšana ir pieeja personāla vadīšanā, kas, pretstatā tradicionālajai - uz darba saturu jeb amata aprakstiem un formālām kvalifikācijas prasībām balstītajai personāla vadīšanas pieejai, uzmanības centrā izvirza prasmes un īpašības, kas nodrošina izcilu darba izpildi.
Kompetenču pieejas rašanās vēsture
Kompetenču pieejai nav viena noteikta pirmavota. Kompetenču jēdziens ir pazīstams jau gadsimtiem ilgi – viduslaiku ģildēs mācekļi apguva prasmes un, sasniedzot noteiktu prasmju līmeni, tika novērtēti un apbalvoti. Industriālās revolūcijas periodā aizsākās darba un tam nepieciešamo prasmju pētījumi - obligātajā izglītībā ieviesa novērtēšanas metodes un izglītības iestāžu akreditācija tika saistīta ar zināšanu un rakstīt un lasīt prasmes standartiem. 20. gadsimta 30. gados, līdz ar zinātniskā menedžmenta rašanos un cilvēcisko attiecību skolas attīstību, akadēmiķu un praktiķu interešu centrā nonāca jautājums, kā labāk organizēt darbu un motivēt darbiniekus. 20. gadsimta 30. gados amatu funkcionālā analīze noslēdzās ar Profesiju nosaukumu vārdnīcas publicēšanu, kurā bija apkopotas dažādām profesijām atbilstošas zināšanas un prasmes (Makglagana, 1997). Pēckara periodā turpinājās pētījumi darba funkcionālās analīzes jomā ar galveno uzsvaru uz ekonomiskās efektivitātes un konkurētspējas palielināšanu (Fains, 1988).
Mūsdienu idejas par kompetenču pieeju personāla vadībā izveidojās 20. gadsimta 60. gadu mainīgajā politiskajā un ekonomiskajā vidē. 60. gadu beigās Amerikas Savienoto Valstu (ASV) un Lielbritānijas ekonomika pārdzīvoja globalizācijas, paaugstinātas starptautiskās konkurences un tehnoloģisko pārmaiņu radītu spiedienu. Abas valstis atbildēja uz ārējo ietekmi līdzīgā veidā. Pirmkārt, notika mēģinājumi uzlabot izglītības sistēmas standartus un darbību, jo uzskatīja, ka tā neatbilst darba tirgus vajadzībām - nenodrošina jauniešus ar zināšanām un prasmēm, kuras tiek pieprasītas darba tirgū. Otrkārt, uzmanība tika pievērsta darbaspēkam un tā prasmju trūkumam.
Otrs virziens anglo - amerikāņu reakcijā uz konkurētspējas pazemināšanos bija pētījumi vadības izcilības jomā. Daži pētnieki uzskata, ka tieši Deivids Maklelends ir patiesais kompetenču pieejas tēvs, un viņa raksts žurnālā "American Psychologist" 1973. gadā aizsāka kompetenču kustību ASV. Maklelends uzskatīja, ka tradicionālie eksāmeni un testu rezultāti nepietiekoši labi ļauj paredzēt, vai cilvēks spēs labi paveikt darbu, un ir citi veidi, kā noteikt kompetences, kuras nodrošina panākumus darbā. Viņš izmantoja jēdzienu "kompetence", lai aizstātu šaurāku jēdzienu "prasme" un ietvertu tajā arī uzvedības jeb biheiviorālos aspektus un tehniskās spējas. Arī "uzvedības interviju" un "uz kritērijiem balstītas novērtēšanas"  metodoloģija ir Maklelenda ieguldījums kompetenču pieejas attīstībā.
Kompetenču pieejas pretstatījums tradicionālajai pieejai personāla vadīšanā
Svarīgākās atšķirības starp tradicionālo (uz amata formālajām prasībām un to analīzi balstīto) pieeju personāla vadīšanā un kompetenču pieeju apkopotas 1.tabulā. Avots: Dubois D.D. Competency-Based Human Resource Management / Rothwell, W.J. – Palo Alto, Davies – Black Publishing, 2004, p. 291, pp. 11–13, raksta autora tulkojums no angļu val.
Kompetenču jēdziens
Vārdam "kompetence" ir daudz dažādu nozīmju, definīciju, rakstības veidu un vismaz divas galvenās pieejas tā izpratnei. Latviešu valodā jēdziens "kompetence" nozīmē gan lietpratību, redzesloku, erudīciju jeb speciālas zināšanas, gan darbības lauku, tiesības un pilnvaras noteiktā jomā vai jurisdikciju. Angļu valodā ir atšķirība starp kompetenci (kompetencēm) jeb „ indivīda uzvedības pazīmēm, kuras ir cēloņsakarīgi saistītas ar efektīvu vai izcilu darba izpildi” (Bojacis, 1982) un kompetenci jeb lietpratīgumu, prasmīgumu, kas tiek skaidrots kā „spēja pildīt darbības kādas nodarbošanās ietvaros atbilstoši iepriekš noteiktam standartam” (Flečers, 1991). Jēdziena izpratnes atšķirību pamatā ir aspekti, kuri ir attiecīgās pieejas uzmanības centrā: pirmā pieeja koncentrējas uz ieguldījumiem, kas palīdz sasniegt efektīvu darba izpildi, bet otrā uz darbības rezultātiem , tāpēc pirmās tiek dēvētas par uzvedības kompetencēm un otrās par uz rezultātu balstītajām kompetencēm. Vienkāršāk izsakoties, pirmās ir saistītas ar cilvēku, kurš dara darbu, bet otrās ar darbu un tā parametriem. Pieejas mēdz attiecīgi dēvēt par amerikāņu un britu pieejām kompetenču modeļu izstrādāšanā.
Nepastāv nepārprotama vienošanās par to, kas ir un kas nav kompetence (kompetences). Džordžs Klemps 1980. gadā definēja darba kompetenci kā "personai piemītošas īpašības, kuras izpaužas efektīvā vai izcilā darba sniegumā”. Viņš arī norādīja, ka „kompetences ir pazīmes, kuras ir cēloņsakarīgi saistītas ar efektīvu vai izcilu darba sniegumu”. Paplašinot šo definīciju, Spensers un Spensere 1993. gadā raksturoja kompetenci kā "indivīdam piemītošas īpašības, kuras ir cēloņsakarīgi saistītas ar efektīvu vai izcilu sniegumu darbā vai citās situācijās un ir raksturojamas ar noteiktiem kritērijiem”. Viņi skaidroja, ka kompetences ietver motīvus, rakstura iezīmes, paštēlu, zināšanas un prasmes.
Ir dažādi kompetenču tipi un līmeņi; tās var klasificēt un sakārtot dažādos veidos. Bieži tās iedala individuālajās un organizācijas kompetencēs. Individuālo kompetenču kategorijā ietilpst dažādi kompetenču tipi, kā, piemēram, tehniskās un personīgās: tehniskās kompetences ir saistītas ar profesionālajām prasībām darba izpildei - piemēram, noteiktas datorprogrammas lietošanas prasme, likumdošanas pārzināšana konkrētā jomā, specifiskas profesionālās prasmes, ne-tehniskās kompetences ir vispārīgākas (Rotvels, Hone un Kings, 2000) - piemēram, orientācija uz rezultātu, precizitāte, inicatīva vai patstāvība. Baiems un Mojers 1998. gadā iedalīja kompetences organizācijas līmeņa kompetencēs, ar darbu vai lomu saistītajās un personīgajās kompetencēs.
Kompetenču noteikšanas metodes
Kompetenču noteikšanai tiek izmantotas dažādas metodes, ar kuru palīdzību nosaka svarīgākās prasības konkrētai amatu grupai vai struktūrvienībai. Tās var noskaidrot tikai pēc tam, kad ir noteiktas darba sastāvdaļas (piemēram, pienākumi, uzdevumi, darba apstākļi, darba līdzekļi u.c.). Konkrētas kompetenču noteikšanas metodes izvēle ir stratēģisks lēmums.
Uzvedības intervija
Metode pamatojas uz uzvedības interviju laikā iegūto datu apkopošanu un analīzi. Uzvedības intervija ir tehnika, kuru izstrādāja Deivids Maklelends un Čārlzs Deilijs 1973. gadā. Tā apvieno Flenegana 1954. gadā izstrādāto kritisko gadījumu tehniku ar citiem datiem, kuri iegūti vairāk nekā 30 gadus ilgušajos Maklelenda (1985) motivācijas pētījumos, kas tika veikti, izmantojot Tematiskās apercepcijas (jeb uztveres) testu (TAT). Uzvedības intervijas laikā intervētājs uzdod detalizētu jautājumu sērijas par darba apstākļos veiktām darbībām, kuras intervējamais uzskata par sekmīgām vai nesekmīgām, kā arī viņa domām, jūtām un darbības rezultātiem, kuri bijuši ar tām saistīti (Spensers, Maklelends un Spensere, 1994). Galvenais šīs pieejas mērķis ir noskaidrot īpašības, kuras piemīt izciliem darbiniekiem - rada priekšnosacījumus izcilai darba izpildei.
Kompetenču izvēlne
Kompetenču izvēlnes metodes pamatā ir iepriekš izveidoti kompetenču saraksti jeb izvēlnes. Praktiķi izveido izvēlnes un tad izmanto tās, lai identificētu kompetences, kuras nepieciešamas attiecīgam amatam organizācijā. Kompetenču izvēlnes piedāvā daudzi piegādātāji; tās var atrast internetā. Jāievēro, ka kompetenču izvēlnes no ārējiem avotiem var būt ar diskutējamu pielietojamību konkrētā organizācijai, pat gadījumos, kad tiek izmantotas augstas kvalitātes izvēlnes, kuras veidotas, pamatojoties uz uzticamiem pētījumiem. Kompetenču izvēlni var pielāgot, lai tā atbilstu konkrētas korporatīvās kultūras prasībām. Pielāgošanu var veikt vairākos veidos, piemēram, izmantojot kartīšu šķirošanu, fokusa grupas, anketas vai visu trīs veidu kombināciju. Katrai no metodēm ir savas stiprās un vājās puses:
Veids, kā tiek izmantotas kompetenču izvēlnes, būtiski ietekmē iegūto rezultātu kvalitāti.
Kontrolētā fokusgrupu metode
Tā ir amata analīzes metode, kas pamatojas uz disciplinētu fokusgrupas pieeju informācijas ievākšanai, analīzei un rezultātu prezentācijai. Metodes ietvaros vispirms tiek izveidotas attiecīgā amata ekspertu grupas. Ekspertu lomā var būt izcilie darbinieki, vadītāji, vadošie speciālisti, komandu līderi un iespējamie klienti, ja tie labi pārzina amatu, kurš tiek pētīts. Ekspertiem lūdz raksturot visas darbības, kuras cilvēki ikdienā veic šī amata ietvaros, lai sasniegtu izcilus darba rezultātus, tādējādi tās kļūst par informācijas avotu izcilu darba rezultātu sasniegšanas pamatā esošo kompetenču noteikšanai.
Turpmākai lasīšanai
1. Lucia, A., Lepsinger, R. The Art and Science of Competency models. Pinpointing Critical Success factors in Organizations, Jossey–Bass/Pfeiffer, 2004, 197 lpp.
2. Spencer,L.M., Spencer S.M. Competence at Work: Models for Superior Performance. Wiley India Pvt. Ltd., 2008, p.384.
Stepanovs
Stepanovs (ru, no personvārda Stepans (Степа́н); sieviešu dzimtē Stepanova (Степа́нова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Referendums
Referendums (no la — 'paziņojamais') jeb tautas nobalsošana ir vēlētāju balsošana par kādu konkrētu sabiedrībā populāru valsts vai sabiedrības dzīves jautājumu (likumu, konstitūciju, to labojumiem, grozījumiem, atcelšanu, u.c. jautājumiem). Referendums ir tiešās demokrātijas svarīgākais institūts, ar mērķi palielināt pilsoņu lomu sabiedrisko lēmumu pieņemšanā. Referendumi var būt visas valsts, pašvaldību, štatu vai atsevišķu pilsētu līmeņos, bieži vien, referendumi mēdz notikt dažādu vēlēšanu laikā. Likumi saistībā ar referendumiem var atšķirties atkarībā no valsts. Ierosināt referendumu var pilsoņi vai likumus izsniedzošā iestāde. Pastāv dažādi referendumu veidi.
Pastāv arī plebiscīti, kas ir līdzīgi referendumiem.
Singer Building
Singer Building bija ēka uz Libertijas un Brodvejas ielas Ņujorkā. Ēka bija augstākā pasaulē no 1908. līdz 1909. gadam. Tās augstums bija 187 metri (47 stāvi). Ēkas arhitekts bija Ernests Flags.
Ziemeļblāzma
Ziemeļblāzma, polārblāzma jeb kāvi ir atmosfēras augšējo slāņu (jonosfēra) spīdēšana, gaisa molekulām mijiedarbojoties ar Saules vēja daļiņām.