cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Etilēnglikols
Iegūšana
Reakcija var notikt gan skābā, gan bāziskā vidē, vai arī neitrālā vidē paaugstinātā temperatūrā. Lielākais etilēnglikola iznākums ir vāji skābā vai neitrālā vidē lielā ūdens pārākumā. Nozīmīgākie blakusprodukti ir dažādi polietilēnglikola oligomēri, to daudzums palielinās, samazinot ūdens pārākumu (tāpēc, ka etilēna oksīds sāk reaģēt ar jau izveidojušos etilēnglikolu).
Izmantošana
Bezūdens etilēnglikols ir higroskopisks, tāpēc to lieto iespiedkrāsu, zīmoglaku un kosmētisko preparātu ražošanai. Etilēnglikolu izmanto laku, krāsu, sintētisko šķiedru (PET) un šķīdinātāju (celosolvu) ražošanai. Ļoti lielu daļu etilēnglikola lieto dzesēšanas šķidrumiem kā antifrīza piedevu, jo tam ir zemāka sasalšanas temperatūra un augstāka viršanas temperatūra kā ūdenim. Higroskopiskuma dēļ etilēnglikolu lieto dabasgāzes dehidratēšanai
Staņislavs Lugailo
Staņislavs Lugailo (dzimis, miris ) bija ukraiņu volejbolists un treneris, spēlēja arī Latvijas PSR izlasē.
Laikā no 1964. līdz 1970. gadam viņš pārstāvēja Rīgas "Radiotehniķi". PSRS čempionātā izcīnījis divas otrās vietas (1965, 1966), kā arī divas trešās vietas (1968, 1969). Piedalījies, kad volejbols debitēja Olimpiskajās spēlēs. Tajā PSRS izlase izcīnīja uzvaru turnīrā (par Olimpisko spēļu čempionu kļuva arī vēl viens Rīgas "Radiotehniķa" volejbolists Ivans Bugajenkovs), taču pats S. Lugailo nepiedalījās nevienā spēlē.
1970. gadu sākumā pārcēlās uz dzīvi Ukrainā, kur strādāja par treneri.
Kosmos-2471
Kosmos-2471 (Космос-2471) ir Krievijas GLONASS globālās navigācijas sistēmas pavadonis, kurš tika palaists. Glonass zemes vadības kompleksa numurs 701. Izvietots Glonass sistēmas trešajā orbitālajā plaknē, punktā Nr. 20.
Kosmos-2471 ir izgatavots uzņēmumā Informatīvās pavadoņu sistēmas (ISS) uz platformas Ekspress-1000A bāzes. Tas izgatavots, aparatūru neievietojot hermētiskā korpusā, kā tas bija iepriekšējo paaudžu GLONASS. Līdz ar to pavadoņa masa samazināta līdz 935 kg (GLONASS-M masa ir 1415 kg). Energoapgāde palielināta līdz 1,6 kW. Tajā saules baterijām izmantoti vienkaskādes gallija arsenīda fotoelementi, kas izgatavoti ārzemēs. Tādējādi bateriju paneļi samazināti divas reizes, salīdzinot ar Glonass-M. Bez navigācijas signālu iekārtām tajā ir arī kuģu glābšanas sistēmas Kospas-Sarsat aparatūra.
Gadu bija paredzētas kosmiskā aparāta sistēmu izmēģinājumi. 2014. gadā palaists otrs Glonass-K1 — Kosmos-2501.
Nipmuki
Nipmuki (pazīstami arī kā Nipmet, Neepmuck, Neipnett u. c.) ir kopīgs nosaukums Ziemeļamerikas indiāņiem, kuri 17. gs. apdzīvoja mūsdienu Masačūsetsas štata centrālo daļu uz rietumiem no Konektikutas upes.
Vārds "nipmet" algonkinu valodā nozīmē "mazā dīķa vieta" un dažkārt tiek tulkots kā "saldūdeņu ļaudis". Iespējams, ka ar minēto dīķi bija domāts Čaubunagungamaugas ezers,- vieta kur apkārtnes indiāņi bieži rīkoja apspriedes.
Kopskaits
Nipmuku skaits pirms eiropiešu kolonizācijas 17. gs. sākumā ir neskaidrs, jo nav vienprātības kuras no šīm indiāņu grupām pieskaitāmas nipmukiem. Tas svārstās robežās no 3000 - 10000. Mazāk kā 1000 pārdzīvoja Karaļa Filipa karu 1675./76. g. Kopā ar izdzīvojušiem no citām ciltīm viņi bija sakoncentrēti t. s. "lūdzošo indiāņu" ciematos, - puritāņu izveidotās kopienās. Cik daudz nipmuku patvērās starp abenaku, mahikāņu un delavaru ciltīm nav zināms. Ar laiku "lūdzošie indiāņi" izveidojās kā etniski jaukta kopiena, un tur dzīvojošo indiāņu piederību kādai ciltij kļuva neiespējami noteikt.
Līdz mūsdienām ir izdzīvojušas divas indiāņu kopienas, kuras sevi identificē kā nipmuku cilti. Cilts locekļu kopskaits ir virs 500, un nipmukiem pieder divi nelieli rezervāti Masačūsetsas un Konektikutas štatos.
Valoda
Nipmuku valoda pieder pie algonkinu valodu saimes austrumalgonkinu atzara. Tuvi radniecīga masačūsetsu valodai. Aptuveni desmit Nipmuku cilts locekļu joprojām to pārvalda, daži no kuriem valodu ir iemācījušies no gados vecākajiem nipmukiem. Tā tiek mācīta, un, cilts pārstāvjiem sapulcējoties, dziesmas vai lūgšanas tiek izpildītas arī nipmuku valodā.
Grupas
Nipmuki veidoja četras grupas, - Quinebaug, Wabaquasset (Massomuck), Nipmuck, un Nashaway. Vēsturiski atsevišķa nipmuku cilts nekad nav eksistējusi. Ar šo vārdu tiek apzīmēti indiāņi, kuri apdzīvoja centrālo Masačūsetsu. Viņi dzīvoja neatkarīgos ciematos, kopskaitā aptuveni 40 un dažādos laikos ietilpa dažādu cilšu konfederācijās,- pekotu, pokomtuku, penakuku, naragansetu, abenaku.
Kultūra
Nipmuki parasti dzīvoja gar upju krastiem vai līdzās nelielu ezeru līčiem. Līdzīgi citiem Jaunanglijas algonkiniem, nipmuku pamatnodarbošanās bija zemkopība, kā arī medniecība, zvejniecība un savvaļas produktu ievākšana. Audzēja kukurūzu, pupas, ķirbjus. Taču, atšķirti no okeāna bagātībām, nipmuki bija trūcīgāki un mazāk iztikuši par piekrastes ciltīm. Atkarībā no gadalaika nipmuki mainīja savu atrašanās vietu, bet katra no kopienām nekad nepārkāpa kaimiņu grupas robežas. Katru grupu vadīja sačems, bet viņa ietekme nesniedzās tālāk par atsevišķu ciematu vai grupu. Taču tas nenozīmē ka nipmuki būtu bijuši sliktāk organizēti par kaimiņu ciltīm. Nipmuku indiāņi, kā liekas, savā starpā uzturēja miermīlīgas attiecības, un līdz ar to nebija nepieciešams veidot komplicētāku kopienu pārvaldi.
Pirmskoloniālais laikmets
Nipmuki, acīmredzot, bija reģiona pirmiedzīvotāju pēcteči. Arhaiskajā laikmetā, t. i., laikposmā līdz 1000. g. p.m.ē. viņu senči gatavoja akmens bļodas un mizas vai tāss, auduma, koka traukus. Sviedrēšanās pirtīs attīrīšanās rituālu laikā izmatoja ceremoniālos akmeņus pesuponck, un netālu no vietām kur atradās nipmuku ciemati joprojām tiek atrastas seno kulta telpu paliekas.
Vudlenda periodā (1000. g. p.m.ē. - 1000. g. m.ē.) trīs galvenie kultūraugi jeb "trīs māsas" (kukurūza, pupas un ķirbji) veicināja uz zemkopību balstītas sabiedrības izveidošanos. Nipmuku teritorijā atradās "Lielās Takas" centrs. Tā bija irokēzu un algonkinu valodās runājošo tautu izveidota un savienoja Lielo ezeru reģionu no Kanādas līdz Atlantijas piekrastei Jaunanglijā.
Koloniālais laikmets
Pirmie kontakti ar eiropiešiem izveidojās tūlīt pēc Plimutas kolonijas nodibināšanas 1620. g. Angļu kolonistu skaits nipmuku zemēs sāka dramatiski pieaugt līdz ar masveidīgu puritāņu ierašanos Jaunanglijā pēc 1633. g. Kolonisti apmetās auglīgajās upes ielejās. Sagrābjot arvien jaunas teritorijas, jaunatnācēji radīja indiāņiem nopietnas pārtikas sagādes un izdzīvošanas problēmas. Savukārt puritāņu misionāri līdz 1674. g. nipmuku zemēs izveidoja septiņus t. sauc. "lūdzošo indiāņu" ciematus. Cik ļoti "pateicīgi" bija nipmuki par misionāru "rūpēm" liecina fakts, ka 1675. g. vasarā, sākoties Karaļa Filipa karam, gandrīz visi kristītie indiāņi pameta šos ciematus un pievienojās Metakometa karotājiem. Sačema Sagamora Sama vadībā nipmuki 1675. g. vasarā un rudenī kopīgi ar citu cilšu karotājiem rīkoja nepārtrauktus uzbrukumus Jaunanglijas kolonijām. Pirmo triecienu nipmuki 14. jūlijā vērsa pret Mendonu, nodedzinot lielāko daļu pilsētas. Sekojošās vērienīgākās akcijas ar nipmuku piedalīšanos 1675. gadā:
1676. g. pavasarī indiāņi atsāka uzbrukumus, daļēji vai pilnībā nopostot 20 pilsētas. 12. martā viņi izdarīja uzbrukumu Plimutai, apliecinot ka ir spējīgi veikt reidus dziļi koloniju teritorijās. 26. martā naraganseti sačema Kanonheta vadībā, zaudējot dažus karotājus, iznīcināja 60 zaldātu lielu vienību. Bet dažas dienas vēlāk citā kaujā nogalināja vairāk kā 70 zaldātu.
Aprīlī gāja bojā Kanonhets, un tas iezīmēja lūzuma punktu karā. Maijā iniciatīva pamazām pārgāja angļu pusē. 12. augustā tika nogalināts Metakomets. Taču karš nebeidzās un angļi turpināja rīkot pastāvīgus uzbrukumus nipmukiem un to sabiedrotajiem. Daļa nipmumu tika nogalināti, daļa pārdoti verdzībā. Citi pievienojās abenakiem, turpinot cīņu ar angļiem kā franču sabiedrotie turpmākos 50 gadus vai atrada patvērumu starp mahikāņiem Hudzonas upes baseinā un munsi delavariem Ņūdžersijas ziemeļos, kur drīz asimilējās.
Vēsturiskajā teritorijā pēc kara bija atlikuši ne vairāk kā 1000 nipmuku. Kopīgi ar citu Jaunanglijas cilšu izdzīvojušajiem, viņi zem stingras misionāru uzraudzības tika izmitināti etniski jauktos "lūdzošo indiāņu" ciematos vai atvēlētos nelielos rezervātos. Tur Jaunanglijas indiāņi ļoti ātri zaudēja gandrīz visas savas tradīcijas un cilts identitāti. Taču pat šie nelielie zemes gabali drīz nonāca balto īpašumā. 1728. g. Masačūsetsas valdība nopirka 8000 akru lielo Hasanamesitas rezervātu. Pirkuma naudu ieguldīja nipmuku kontā Bostonā, taču viņi tā arī neredzēja ne peniju no tā.
Līdz mūsdienām ir izdzīvojušas tikai divas kopienas, kuras ir iespējams identificēt kā nipmuku pēctečus. Tie ir Čaubunagungamaugas nipmuki ar tiem piederošo Čaubunagungamaugas rezervātu (40 470 m², izveidots 1680. g.) un Hasanamisko nipmuki ar nelielu privāto Hasanamesitas rezervātu (ap 8100 m²). Abu kopienu pārstāvji kopīgi sevi dēvē par nipmuku nāciju, to kopskaits ir nedaudz virs 500, un tās ir Masačūsetsas valdības oficiāli atzītas.
Ligūrijas jūra
Ligūrijas jūra (,, co) ir Vidusjūras daļa starp Itālijas un Francijas krastiem (Rivjēra), Korsiku un Elbas salu. Dienvidaustrumos robežojas ar Tirēnu jūru. Ziemeļu daļā atrodas Dženovas līcis. Lielākā pieteka ir Arno.
Vaļveidīgo dzīvnieku aizsardzībai Ligūrijas jūrā un piegulošajās jūras teritorijās izveidots Starptautiskais Ligūrijas jūras vaļveidīgo liegums 84 000 km² platībā.
Tritons
Tritons var būt:
Čehoslovākijas futbola izlase
Čehoslovākijas futbola izlase bija nacionālā futbola komanda, kas pārstāvēja Čehoslovākijas valsti starptautiskās futbola sacensībās pirms tā sadalījās Čehijā un Slovākijā (skatīt atsevišķās Čehijas un Slovākijas izlases). Čehoslovākijas izlasi laika posmā no 1922. līdz 1993. gadam pārvaldīja Čehoslovākijas Futbola Asociācija. Lielākie Čehoslovākijas izlases panākumi ir divas 2. vietas Pasaules čempionātos (1934. un 1962. gadā), kā arī Eiropas čempionu tituls 1976. gadā.
Ziemassvētku vecītis
Ziemassvētku vecītis ir folkloras tēls, kurš, pēc vairāku Rietumu kultūru tradīcijām, Ziemassvētku vakarā nes dāvanas bērniem, kuri iepriekšējā gadā labi uzvedušies. Iespējamais Ziemassvētku vecīša prototips ir nīderlandiešu Sinterklāss, kurš savukārt varētu būt cēlies no vācu pasakas par dāvanas nesošo Svēto Nikolaju.
Ziemassvētku vecītis parasti tiek attēlots kā apaļīgs, sarkanā tērpā ģērbies vīrs ar garu, baltu bārdu. Šāds Ziemassvētku vecīša attēlojums kļuva populārs ASV un Kanādā 19. gadsimta pēc karikatūrista Tomasa Nasta zīmētajām karikatūrām.
Ir vairākas versijas par Ziemassvētku vecīša dzīvesvietu. Eiropā parasti uzskata, ka viņš dzīvo Lapzemē. Amerikāņu versijā viņš dzīvo Ziemeļpolā kopā ar Klausas kundzi, ļoti daudziem elfiem un vismaz astoņiem vai deviņiem ziemeļbriežiem. Dziesmā "Santa Claus Is Coming to Town" tiek stāstīts, ka Ziemassvētku vecītis bērnus šķiro pēc uzvedības labajos un sliktajos un dala dāvanas: rotaļlietas, saldumus labajiem bērniem visā pasaulē un dažkārt sliktajiem bērniem tiek dāvinātas ogles. Dāvanas tiek izgatavotas darbnīcā, kurā darbojas elfi.
Alvoranas jūra
Alvoranas jūra (, en, ar, Bahr al Būrān) ir Vidusjūras rietumu daļa starp Ibērijas pussalu un Āfrikas Magribas piekrasti, apskalojot Spānijas, Gibraltāra, Marokas un Alžīrijas krastus. Rietumos atrodas Gibraltāra šaurums, kas savieno Vidusjūru ar Atlantijas okeānu.
Jūras centrālajā daļā atrodas nelielā Spānijai piederošā Alvoranas sala, kas devusi jūrai tās nosaukumu. Jūras krasti kalnaini; nereti jūru ielencošās kalnu grēdas tiek dēvētas par «Gibraltāra arku».
Pretstatā pārējai Vidusjūrai, Alvoranas jūrā ir ļoti šaurs kontinentālais šelfs.
Straumes
Alvoranas jūras virsējais ūdens slānis plūst austrumu virzienā, nesot Atlantijas okeāna mazāk sāļos un salīdzinoši vēsākos ūdeņus uz Vidusjūras austrumu daļu. Savukārt dziļākie jūras slāņi plūst pretējā virzienā — uz rietumiem, nesot sāļāko Vidusjūras ūdeni uz Atlantijas okeānu. Bieži Alvoranas jūrā vērojamas arī virpuļveida straumes, kas rodas abiem šiem slāņiem sajaucoties.
Bioloģija
Alvoranas jūra kalpo par pārejas zonu starp vēsāko un ar barības vielām bagātāko Atlantijas okeānu un siltāko, sāļāko un ar barības vielām nabadzīgāko Vidusjūru. Šeit sastopamas gan Atlantijas okeāna, gan Vidusjūras sugas.
Alvoranas jūrā dzīvo lielākā cūkdelfīnu populācija Vidusjūras rietumu daļā. Šeit dzīvo arī citi vaļveidīgie, jūras bruņurupuči. Jūrā notiek komerciālā zveja — tiek zvejotas sardīnes un zobenzivis.
Arī jūras piekrastes kalni ir pārejas zona starp Vidusjūras un Atlantijas biotopiem. Atlantijas okeāna ietekmē klimata svārstības šeit nav bijušas tik krasas, tāpēc Spānijas un Marokas kalnos izdzīvojušas tādas dzīvnieku sugas, kas citur Vidusjūra spiekrastē ir izmirušas.
Lielās bioloģiskās nozīmības dēļ Alvoranas jūrā nodibināta jūras aizsargājamā teritorija.
Tritons (atoma kodols)
Tritonus izmanto lādētu daļiņu paātrinātājos kā bombardējošās daļiņas.
Tritons sabrūk, izstarojot elektronu un elektronu antineitrīno. Sabrukšanā rodas hēlija-3 atoma kodols.
1974. gada Tour de France
1974. gada Tour de France bija 61. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kas notika no 1974. gada 27. jūnija līdz 21. jūlijam. Dalībniekiem bija jāveic 4098 km 22 posmu laikā un to viņi paveica ar vidējo ātrumu 35,241 km/h. Šajā gadā velobraucienā piekto reizi savā karjerā uzvarēja Edijs Merkss. Tāpat beļģu riteņbraucējs šajā sezonā triumfēja arī Giro d'Italia un pasaules čempionātā.
Tritons (atoma kodols)
Šādu radioaktīvās sabrukšanas veidu sauc par bēta sabrukšanu, bet izstaroto elektronu plūsmu — par bēta stariem.
Santa
Santa var būt:
Gadsimts
Gadsimts ir laika mērvienība, kas vienāds ar simts gadiem. Sākot ar mūsu ēru, gadsimti tiek numurēti un tie tiek nosaukti pēc kārtas skaitļa, piemēram, 20. gadsimts. Gadsimti pirms mūsu ēras arī tiek numurēti, bet tie tiek skaitīti pretējā virzienā.
Pēc Gregora kalendāra mūsu ērā 1. gadsimts sākās 1. gadā un beidzās 100. gadā. Savukārt 2. gadsimts sākās 101. gadā un beidzās 200. gadā, 201. gadā sākās 3. gadsimts utt. Attiecīgi 20. gadsimts sākās 1901. gadā un beidzās 2000. gadā, 21. gadsimts sākās 2001. gadā.
Lai noskaidrotu, kad sāksies n-tais gadsimts, simts ir jāpareizina ar n un no rezultāta jāatņem 99, t. i., 100 × n − 99.
Miks Indrašis
Karjera
Hokejista karjeru sācis 2005. gadā Liepājas "Metalurga" komandā. 2008.—2009. gada sezonā nostiprinājies Latvijas čempionātā SK LSPA/Rīga sastāvā, tajā pašā sezonā HK Rīga 2000 sastāvā spēlējis Baltkrievijas Ekstralīgā. 2009.—2010. gada sezonu aizvadīja Baltkrievijas Ekstralīgā HK Dinamo Juniors sastāvā, savukārt kopš nākamās sezonas spēlēja MHL klubā HK Rīga (2011.—2012. gada sezonā spēlēja arī Liepājas "Metalurga" sastāvā Baltkrievijas Ekstralīgā). debitējis KHL Rīgas "Dinamo" sastāvā. 2012.—2013. gada sezonā Indrašis bija viens no "Dinamo" rezultatīvākajiem spēlētājiem, 43 spēlēs guva 14 vārtus un atdeva 12 rezultatīvas piespēles (26 punkti).
Sākoties 2017/2018. gada Kontinentālā hokeja līgas sezonai bija Rīgas "Dinamo" kapteinis. 2018. gada maijā noslēdza divu gadu līgumu ar Maskavas "Dinamo". Bijis arī KHL zvaigžņu spēles dalībnieks. Divus gadus vēlāk atgriezās Rīgas sastāvā. 2021. gadā kā brīvais aģents pārgājis uz Podoļskas "Vitjaz", pēc tam spēlējot Vladivostokas "Admiral". 2022. gada februārī noslēdzis līgumu ar Šveices komandu EHC Biel.
Oficiālos turnīros pieaugušo izlases sastāvā debitējis 2012. gadā, pārstāvējis izlasi 2012. gada Pasaules čempionātā, kur pirmajās trīs spēlēs guvis trīs vārtus (vēl divas reizes rezultatīvi piespēlēja komandas biedriem) un kļuva par rezultatīvāko Latvijas izlasē visā turnīrā. Spēlējis vēl arī 2013., 2014., 2015., 2016., 2017., 2018., 2023. gada Pasaules čempionātos. Miks Indrašis guva pēdas lūzumu, pēc kā beidza sezonu. Pārstāvējis Latvijas jaunatnes izlases.
2022. gada jūnijā Indrašis uz gadu parakstīja līgumu ar Maskavas "Spartak" komandu, kas tālāk liegtu startēt Latvijas hokeja izlasē saskaņā ar pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā pieņemtajiem Sporta likuma grozījumiem. Lai pabeigtu pāreju, no Latvijas Hokeja federācijas ir jāsaņem pārejas karte, kuru tā šobrīd neplāno apstiprināt, tāpēc šobrīd Indrašis spēlēt jaunajā komandā vēl nevar. 2022. gada 5. jūlijā Indrašis paziņoja, ka informācija par pievienošanos "Spartak" komandai nav patiesa un ka viņam ir spēkā esošs līgums ar citu komandu. Tajā pašā dienā "Spartak" paziņoja, ka līgums starp klubu un uzbrucēju tika noslēgts pēc reglamenta un ir reģistrēts KHL Centrālajā Informācijas birojā, piebilstot, ka visi KHL līgumi ir atzīti Starptautiskajā Hokeja federācijā, līdz ar ko tiem jābūt apstiprinātiem. Gadījumā, ja spēlētājs neizpildīs līguma nosacījumus, viņam būs jāizmaksā kompensācija klubam. Šobrīd Miks Indrašis spēlē Vācijas klubā Schwenninger Wild Wings un ziņas par līgumu ar Spartak ir bijušas maldinošas un nepatiesas.
ΜTorrent
µTorrent (pazīstams arī kā uTorrent vai microTorrent) ir C++ programmēšanas valodā sarakstīts bezmaksas BitTorrent klients Microsoft Windows un Mac OS X operētājsistēmām. Tas atšķiras ar ļoti mazo izmēru, ko tas aizņem cietajā diskā, ātru darbību un lielu funkcionalitāti. 2008. gada decembrī aktīvo klientu skaits sasniedza 28 miljonus.
Quoted-printable
Quoted-printable jeb QP kodējums ir kodējums, kas izmanto drukājamas rakstzīmes (alfabēta burtus, ciparus un vienādības zīmi "="), lai pārsūtītu astoņu bitu datus pa septiņu bitu kanālu. To izmanto kā MIME satura sūtīšanas kodējumu e-pasta sūtīšanai. Paredzēts gadījumiem, ja dati pamatā sastāv no US-ASCII simboliem, bet ir arī neliels daudzums baitu, kuru kodi ir virs 127. MIME alternatīva QP kodējumam ir Base64.
Kodēšanas noteikumi
Astoņu bitu baitu kodē ar trīs rakstzīmēm: pirmais ir "=", kam seko divi heksadecimāli cipari (0—9 vai A—F), kas atbilst baita kodam. Piemēram, Windows-1257 kodējumā "ā" (decimālā vērtība 226) attēlo kā "=E2".
Visas drukājamās ASCII rakstzīmes ASCII (decimālās vērtības starp 33 un 126) atstāj nemainītas, izņemot vienādības zīmi "=" (decimālā vērtība 61), kuru attēlo kā "=3D".
ASCII tabulācijas un tukšuma simbolus (decimālās vērtības 9 un 32) var atstat nemainītas, izņemot gadījumus, ja tās atrodas rindas beigās. Ja kāds no šiem simboliem atrodas rindas beigās, to kodē ar "=09" (tabulācija) vai "=20" (tukšumzīme).
Quoted-printable rindu garums nedrīkst būt lielāks par 79 baitiem. Lai to ievērotu, kodētās rindas beigās tiek pievienots "=", kas neizraisa pāriešanu uz jaunu rindu oriģinālajā tekstā.
Piemērs
Būt vai nebūt? Tāds ir jautājums. Teksts ar Windows-1257 kodējumu quoted-printable tiks attēlots: B=FBt vai neb=FBt? T=E2ds ir jaut=E2jums. Salīdzinājumam tas pats teksts alternatīvā kodējumā Base64 būs: Qvt0IHZhaSBuZWL7dD8gVOJkcyBpciBqYXV04mp1bXMu
Angļu komedianti
Angļu komedianti bija angļu aktieri, kas 16. un 17. gadsimtā nelielās trupās devās uz Vāciju izrādīt Šekspīra un viņa laikabiedru lugas. Vispirms angļu komedianti uzturējās Drēzdenē (1586), bet tad atsevišķi Kaseles grāfu Moricu un Braunšveigas hercoga Heinriha Jūlija galmā. Vēlāk angļu komedianti saplūda ar vācu trupām un nodibināja teātrus.
1960. gadi
1960. gadi jeb '''20. gadsimta 60. gadi''' bija gadu desmits, kurš sākās 1960. gadā un beidzās 1969. gadā. Bieži vien šie gadi tiek saukti par sešdesmitajiem.
Salavecis
Salavecis, Salatēvs jeb Salatētis (ru, be; uk) ir Krievijā izplatīts tradicionāls folkloras tēls, kas ir analogs Latvijas Ziemassvētku vecītim. Salavecis dāvanas bērniem nes Jaungada naktī. Tēla saknes ir meklējamas slāvu mitoloģijā.
Padomju Savienības pastāvēšanas sākumā Salavecis bija aizliegts, bet vēlāk tas kļuva par nozīmīgu Padomju Savienības kultūras simbolu. Laika gaitā izveidojās tradīcija, ka pasākumus bērniem Salavecim palīdz vadīt Sniegbaltīte, kura ir viņa mazmeita. Krievijā par Salaveča dzīves vietu uzskata Veļikijustjugu, Vologdas apgabalā.
Tamāra Dauniene
Karjera
Laikā no 1968. līdz 1974. gadam spēlējusi Ļeņingradas "Spartak" sastāvā, 1974.—1976. gadā — Rīgas TTT vienībā. Viņa ir pirmā ārpus Latvijas augusī basketboliste, kas spēlējusi šajā klubā. Pēc tam spēlējusi Maskavas "Dinamo" (1977—1981) sastāvā. Karjeras laikā trīs reizes kļuvusi par PSRS čempioni (1974, 1975, 1976), 1975. gadā ieguva Eiropas čempionvienību kausu, trīs Eiropas kausus (1972, 1973, 1974).
Piedalījusies. Tajās PSRS izlases sastāvā izcīnījusi zelta medaļu. Vēl izlases sastāvā uzvarēja 1971. gada Pasaules čempionātā, divos Eiropas čempionātos (1974, 1976), kā arī trijās Universiādēs (1970, 1973, 1977).
Pēc 1976. gada Olimpiskajām spēlēm atgriezusies Krievijā.
Padures pilskalns
Padures pilskalns (citviet Beltes pilskalns) atrodas Kurzemē, Kuldīgas novada Padures pagastā, pašā Ventas krastā.
Padures pilskalns pēc sava izveidojuma un izskata ir tipisks kuršu nocietinājums un kādreiz bijis diezgan ievērojams senās Bandavas zemes centrs. Pilskalna vecums un atrašanās vieta to padara par Kurzemes mērogā unikālu arheoloģijas pieminekli.
Pilskalna rietumu malā izveidots 15 m plats un 4 maugsts, vizuāli izteiksmīgs valnis, aiz kura izrakts aizsarggrāvis. Pilskalna nogāzes ļoti stāvas. Pret Ventas upi vērstajā nogāzē izveidota terase. Neskatoties uz to, ka pilskalna plakums ilgstoši arts, kultūrslānis pilskalnā vidēji 70 cm biezs, atsevišķās vietās pārsniedzot pat metru.
Apdzīvotība Padures pilskalnā ir aizsākusies jau bronzas laikmetā un turpinājusies līdz mūsu ēras sākumam, kad pārtrūkusi. Ap 6. gadsimtu pilskalnā apdzīvotība atkal atsākusies un savu maksimumu sasniegusi vēlajā dzelzs laikmetā. Iespējams kuršu ekspansijā vai iekšējās cīņās pilskalns un Padure kā centrs gājis bojā 12. gadsimtā, kad apdzīvotība pilskalnā spēji apraujas.
Padures vārds arī vairs neparādās Kursas dalīšanas dokumentos, tomēr pilskalns savu nozīmi nav zaudējis arī vēlāk. Arheoloģiskajos izrakumos pilskalnā ir atklāta 16.—17. gadsimtu apbūve. Sarkano ķieģeļu ēku ar kārniņu jumtu un podiņu krāsni arheologs Andrejs Vasks saista ar Kurzemes hercogisti. Ēkas izvietojums pašā pilskalna nogāzē vedina domāt par kādu Ventas ūdensceļa sargposteni.
Pilskalnu pirmais atklājis un aprakstījis Augusts Bīlenšteins. 1923. gadā savas Kurzemes pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā pilskalnu apsekojis un uzmērījis Ernests Brastiņš. 1964. gadā Ēvalds Mugurēvičs veic pārbaudes izrakumus pilskalnā pakājē. Izdodas konstatēt plašu apmetni (senpilsētu) ap pilskalnu, kuras apdzīvotība attiecas uz vēlo dzelzs laikmetu. No 2003. līdz 2007. gadam izrakumus pilskalnā veic Latvijas Universitātes vēstures studenti Andreja Vaska vadībā. Izrakumos iegūtie materiāli uzrāda arī zināmas Baltijas somu pēdas pilskalnā, līdz ar to ne viss apdzīvotības posms būtu piederīgs kuršiem.
Amonija hlorīds
Amonija hlorīds jeb salmiaks (NH4Cl) ir viens no amonija sāļiem — balta, kristāliska, nedaudz higroskopiska viela bez smaržas un ar rūgti sāļu garšu. To var uzskatīt par amonija hidroksīda un sālsskābes sāli. No ūdens kristalizējas oktaedrisku kristālu veidā. Tā triviālais nosaukums "salmiaks" radies no latīņu termina sal ammoniacus — "amonjaka sāls".
Iegūšana
Amonija hlorīdu viegli iegūt, amonjakam reaģējot ar sālsskābi vai hlorūdeņradi:
Ķīmisko vielu noliktavās, kur ilgstoši uzglabā ožamo spirtu un sālsskābi, no gaisā esošajām amonjaka un hlorūdeņraža zīmēm tādā ceļā mēdz veidoties irdeni, šķiedraini, balti kristāli uz dažādām virsmām.
NH4Cl rodas, amonjakam sadegot hlorā:
Rodas arī, amonija karbonātam reaģējot ar sālsskābi:
Īpašības
Ļoti labi šķīst ūdenī, ūdens šķīdumiem hidrolīzes dēļ piemīt skāba reakcija (it sevišķi paaugstinātā temperatūrā). Etanolā un metanolā šķīst nedaudz (attiecīgi 0,6 un 3,3 g uz 100 g bezūdens šķīdinātāja). Labi šķīst šķidrā amonjakā. Kristalizējoties no ūdens, parasti veidojas ļoti sīki, sazaroti kristāli; pievienojot šķīdumam nedaudz pektīnvielu, var iegūt lielus, pareizus kristālus.
338 °C temperatūrā pilnīgi sadalās par amonjaku un hlorūdeņradi. Atdzesējot no jauna rodas amonija hlorīds, tādēļ šis process līdzīgs sublimācijai. Ir jūtami gaistošs, pat sildot ūdens vannā.
Paaugstinātā temperatūrā līdzīgi reaģē arī ar sārmu metālu karbonātiem:
Izmantošana
Izmanto par slāpekļa minerālmēslojumu sārmainām augsnēm (nedrīkst lietot kultūrām, kas nepanes hlorīdus). Lieto par pārtikas piedevu ar nosaukumu E510 (pievieno dažiem īpašiem saldumiem ). Metālu lodēšanā salmiaks noder oksīdu noņemšanai no virsmām, jo ir reducētājs ; pirotehnikā to lieto kā dūmu veidotāju; amonija hlorīds ir galvanisko elementu elektrolīta sastāvdaļa. Medicīnā amonija hlorīdu lieto kardioloģiska rakstura tūsku ārstēšanai un diurētisku līdzekļu iedarbības pastiprināšanai. Fotogrāfijā lieto ātrās fiksāžas sastāvā.
Velsas ponijs
Velsas ponijs ir poniju šķirne, kurai ir četras sekcijas : sekcija A — Velsas kalnu ponijs, sekcija B — Velsas ponijs (sekcija B), sekcija C — Velsas braucamā tipa ponijs, sekcija D — Velsas braucamais ponijs. Katrai sekcijai ir savi standarti un kvalitātes prasības.
Nelsons Anželu Pikē
Nelsons Anželu Tamsma Pikē Soutu Maiors (pt; dzimis Heidelbergā, Vācijā) ir Brazīlijas autosportists, pazīstams pateicoties savai Formula 1 un GP2 karjerai. Viņš dzīvo Oksfordā.
Pikē ir trīskārtējā F1 čempiona Nelsona Pikē dēls. Tā kā abiem ir vienāds vārds, jaunāko no viņiem parasti sauc par Nelsinju vai Nelsonu junioru.
Pirms F1
1993. gadā Pikē sāka braukt kartingu sacīkstēs. 2001. gadā no kartingiem pārcēlās uz Dienvidamerikas F3 čempionātu. Viņa bagātais tēvs nodrošināja iespēju braukt pašam savā komandā. 2002. gadā viņš tur ieguva čempiona titulu. Turpmākajos gados viņš turpināja piedalīties dažādās formulu sacīkstēs. No. līdz. gadam brauca GP2 čempionātā un savā otrajā sezonā kļuva par vicečempionu.
Ķīnas Tautas Republikas karogs
Ķīnas Tautas Republikas karogs (ķīn. 五星紅旗 Piecu zvaigžņu sarkanais karogs) tika pieņemts 1949. gada 1. oktobrī. Pēc Ķīnas Tautas Republikas izveidošanas bija vajadzīgs jauns karogs, kas simbolizētu jauno valsti. Tika izsludināts konkurss par jauno karogu. Atsaucās ap 3000 cilvēku, bet 38 karogu varianti nokļuva finālā. Par uzvarētāju kļuva Zengs Liansongs, kurš dzīvoja vienā no Ķīnas Tautas Republikas provincēm un pēc profesijas bija ekonomists un arī aktieris. Ķīnas Tautas Republikas karoga izskatu, izmantošanu un citus jautājumus, kas saistīti ar to, regulē speciāls likums.
Karogs ir sarkanā krāsā. Kreisās puses augšā atrodas liela, piecstaraina zvaigzne, bet pa labi no tās, atrodas četras mazākas zvaigznes, kuras ir izkārtotas puslokā. Par karoga izskatu ir daudz skaidrojumu. Sarkanā krāsa tiek saistīta gan ar komunismu, gan arī ar varoņu asinīm, kuri gāja bojā revolūcijas laikā. Dzelteno krāsu skaidro kā Ķīnas kultūras un vēstures pagātnes simbolu. Visvairāk skaidrojumu ir četrām mazajām zvaigznēm. Tradicionāli šīs zvaigznes tiek saistītas ar četrām šķirām, kuras formulēja Mao Dzeduns. Tās ir strādnieki, zemnieki, sīkburžuāzija un patriotiskie ķīniešu kapitālisti. Mūsdienās populārā interpretācija ir, ka četras zvaigznes simbolizē, visvairāk pārstāvētās profesijas Ķīnas Tautas Republikas komunistiskajā partijā, respektīvi, zemniekus, strādniekus, skolotājus un karavīrus. Cits traktējums, kas sakņojas vēsturē, ir saistīts ar Ķīnas karogu laika posmā no 1913. līdz 1928. gadam. Tobrīd valsts karogs sastāvēja no četrām svītrām, kuras simbolizēja četras lielākās etniskās grupas, kas dzīvo Ķīnā. Pavisam noteikti ir zināms, ka lielākā zvaigzne simbolizē Ķīnas komunistiskās partijas vadošo lomu.
Nelsons Anželu Pikē
Formula 1 (2008—2009)
Nelsinju tomēr palika komandā arī. gadā. Pirmajās trijās sacīkšu kvalifikācijās viņš netika tālāk par pirmo kārtu. viņš pirmoreiz kvalificējās labāk par Alonso. Sezonas gaitā viņš punktus neguva, tika paziņots par viņa aiziešanu no komandas un nākamajā,, viņa vietā Renault komandā startēja Romēns Grožāns, kuram tā bija debija F1 sacīkstēs.
Tīši izraisītās avārijas skandāls (Crashgate)
Pēc viņa aiziešanas no komandas 2009. gada augustā aizsākās publiskas diskusijas par to, ka sacīkstēs Pikē apzināti avarējis, lai palīdzētu komandas biedram Fernando Alonso, kurš arī uzvarēja tajās sacīkstēs; tolaik Pikē bija raksturojis avāriju kā vienkāršu kļūdu. Pikē apliecināja FIA, ka avārija bija tīša un ka Renault komandas vadītājs Flavio Briatore un inženieris Pets Simonds bija prasījuši viņam to darīt. Par sadarbošanos Pikē tika atbrīvots no apsūdzībām no FIA puses, bet Renault komanda tika apsūdzēta par rezultātu fiksēšanu.
Septembrī Renault un Briatore ierosināja krimināllietu pret Pikē, apsūdzot viņu viltus apsūdzībā un izspiešanā, tomēr vēlāk Renault atsauca prasību un Briatore un Simonds pameta komandu. Vēlāk, 2010. gada decembrī, Pikē uzvarēja tiesas prāvā pret Renault saistībā ar neslavas celšanu.
2009. gada novembrī FIA piesprieda Renault komandai divu gadu nosacītu sodu — ja komanda šai laikā izdarītu ko līdzīgu, tā saņemtu diskvalifikāciju. Renault komandas tālaika vadītājs Flavio Briatore saņēma mūža diskvalifikāciju no jebkādiem FIA sporta veidiem, komandas inženieris Pets Simonds saņēma piecu gadu diskvalifikāciju, bet no. gada sezonas viņam ir atļauts apmeklēt sacīkstes — kopš 2011. gada viņš strādā Marussia komandā.
Pēc F1
Kopš 2010. gada Nelsinju Pikē startē dažādās NASCAR sacensībās, un 2012. gadā guvis trīs uzvaras.
Apgaismības laikmets
Apgaismība bija filozofiskās domas attīstības posms Eiropā, kas radās 18. gadsimtā un ievērojami ietekmēja tā laika izglītotās aprindas.
Radās cilvēku dabisko tiesību (t.i., dzīvība, brīvība, īpašums) teorija, kas sludināja pilsoņu līdztiesību varas priekšā un to, ka valsts vara (likumdošana, tiesu vara, izpildvara) ir dalīta.
Džulians Beilijs
Džulians Beilijs (Julian Bailey; dzimis, Londonā, Apvienotajā Karalistē) ir bijušais Formula 1 pilots.
Apgaismības laikmets
Raksturojums
Apgaismības pamatus lika XVII gs. filozofijas un zinātnes (īpaši matemātikas) attīstība, tai ir tieša saistība ar humānismu un reformāciju XVI gs.
Apgaismības filozofijas spilgtākā izpausme bija racionālisms, cilvēka prātu aicināja meklēt atbildi uz visiem sabiedrības un pasaules attīstības jautājumiem. Vēstures literatūrā sastopams arī viedoklis, ka apgaismes filozofu loks bija visai šaurs, viņu idejas savstarpēji stipri atšķīrās, bet ietekme uz plašākiem sabiedrības slāņiem bija minimāla — šīs idejas sabiedrību ietekmēja caur izglītotiem monarhiem, kas tās bija pieņēmuši. Savukārt apgaismību kā atsevišķu laikposmu var izdalīt tikai tāpēc, ka šai laikā zināšanas sāk strauji ieņemt nozīmīgāku vietu cilvēku vērtību sistēmā.
Apgaismības tendences stimulēja tas, ka tradicionālās attiecību formas sāka bremzēt tālāku valstu attīstību. XVI un XVII gs. reformācija un kontrreformācija neapšaubāmi bija spēcīgāks, visaptverošāks process, un līdz pat XVII gs. otrajai pusei laicīgajām vērtībām bija otršķirīga loma. Interese par laicīgajām vērtībām strauji pieauga XVIII gs. un bija cieši saistīta ar filozofiskām atziņām. Šī laika domātāji, veidojot savas filozofiskās teorijas, balstijās uz prāta jēdzienu, ar kura palīdzību centās skaidrot pasauli un sabiedrību. Jaunās filozofiskās nostādnes stipri ietekmēja matemātikas attīstība, kur visa teorija bija cieši saistīta ar prāta darbību. Gan Renē Dekarts, Baruhs Spinoza, Gotfrīds Leibnics, Izaks Ņūtons, gan Džons Loks un Tomass Hobss bija cieši saistīti ar matemātikas teoriju.
Apgaismības filozofijas dažādās izpausmes
Anglijā parādījās deisms — filozofiska sistēma, kura noslēdza reformāciju ar atziņu, ka prāts var būt saistīts ar ticību un ticības atklāsmi, nenonākot pretrunās.
Džons Loks un Tomass Hobss akcentēja cilvēku sabiedrības attīstību, saistot to ar līgumu sistēmu; uzsvēra, ka cilvēkam ir individuālā brīvība, bet tautai ir augstākā vara, ko tā ir tikai uzticējusi monarham. Francijā Fransuā Voltērs, Monteskjē, Ruso ļoti lielu uzmanību pievērsa tieši sociālo problēmu risinājumiem utt. Viņi, studējot vēsturi, apkopoja un uzsvēra tos faktorus, kuri ietekmēja vienas vai otras valsts likumdošanu: klimatu, cilvēku raksturu, reliģiju, valsts uzbūves tradīcijas u.c. Domā, ka Monteskjē "Likumu gars" (1748) bijis pagrieziena punkts valsts un tiesību teorijas attīstībā. Par galveno kategoriju viņi izvēlējās prātu un noraidīja visu, kas bija pretrunā ar racionālo (nenoliedzot emocijas). Šiem filozofiem bija visai sarežģītas attiecības ar Romas katoļu baznīcu.
Vācu apgaismības filozofi (Lesings, Herders u.c.) lielāku akcentu lika nevis uz problēmu un situācijas analīzi, bet uz to risinājumu; nevis uz tīru prātu, bet gan vairāk uz cilvēka emocionālo sfēru. Lesings akcentēja un teorētiski pamatoja reliģiskās tolerances teorētiskos aspektus (tā vēl joprojām bija viena no svarīgākajām sociālajām problēmām).
Apgaismība Latvijā
Viņu idejas tālāk attīstīja Rīgas liceja skolotājs, vēlāk konrektors (no 1801) Johans Kristofs Broce (1742–1823), rakstnieks un publicists Garlībs Helvigs Merķelis (1769–1850) un luterāņu mācītājs Kārlis Frīdrihs Vatsons (1777–1826). Apgaismības laikmeta idejas Latvijā vainagojās ar dzimtbūšanas atcelšanu Kurzemes un Vidzemes guberņās.
Atoms Egojans
Atoms Egojans (, ; dzimis Kairā ) - armēņu izcelsmes kanādiešu kinorežisors.
Dzimis Kairā gleznotāju ģimenē, bet uzaudzis Viktorijā, Britu Kolumbijā.
1928. gada vasaras olimpiskās spēles
1928. gada vasaras olimpiskās spēles bija devītās vasaras olimpiskās spēles. Tās no līdz  notika Nīderlandes galvaspilsētā Amsterdamā. Oficiāli spēles atklāja Nīderlandes princis Hendriks. Šīs bija pirmās olimpiskās spēles, kurās atklāšanas ceremonijā pirmā iesoļoja olimpisko spēļu izveidotājvalsts Grieķijas delegācija un pēdējie iesoļoja mājinieki. Šī tradīcija pastāv arī mūsdienās.
Amsterdamas olimpiskajās spēlēs piedalījās 46 valstis, kuras pārstāvēja 2883 sportisti. Kopumā tika sadalīti 109 medaļu komplekti 15 sporta veidos.
Amsterdama par olimpisko spēļu rīkošanu apsteidza vienīgo konkurenti Losandželosu.
Butross Butross-Gali
Butross Butross-Gali (ar; dzimis, miris ) bija Ēģiptes diplomāts, sestais ANO ģenerālsekretārs.
Dzimis Kairā kristiešu koptu ģimenē (Butross arābu valodā nozīmē Pēteris). 1946. gadā beidzis Kairas Universitāti.
1992. gadā ievēlēts par ANO ģenerālsekretāru. Ticis kritizēts par ANO nespēju iejaukties Ruandas genocīdā un Dienvidslāvijas karos.
Butross Butross-Gali netika ievēlēts par ANO ģenerālsekretāru uz otro termiņu lielā mērā ASV pretestības dēļ. No 1997. līdz 2002. gadam bija organizācijas "Frankofonija" ģenerālsekretārs.
2006. gads sportā
Šajā lapā apkopoti '''2006. gada notikumi sportā'''.
Aivars Aksenoks
Dzīvesgājums
Dzimis 1961. gadā Rīgā Raimonda Gunāra Aksenenoka-Aksenoka un viņa sievas Ritas Aksenokas ģimenē. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Mehānikas un mašīnbūves fakultātē, ieguva automobiļu un automobiļu saimniecības specialitāti (1984). Padomju gados bijis Komunistiskās partijas biedrs. Lai gan Aksenoks uzskata, ka ir beidzis darbību partijā jau 1989. gadā, jo beidza maksāt biedra naudu, oficiālu iesniegumu par izstāšanos iesniedzis 1991. gadā. Bija CSDD Rīgas nodaļas priekšnieks. Līdztekus studēja Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, ko absolvēja 2003. gadā.
No 2002. līdz 2004. gadam bija tieslietu ministrs E. Repšes valdībā. Kopš 2005. gada — Rīgas domes priekšsēdētājs un Rīgas brīvostas pārvaldes valdes loceklis. Pirmoreiz Rīgas domes vēsturē 2007. gadā atlaists no domes priekšsēdētāja amata. 2008. gada sākumā izstājās no JL, bet tā paša gada pievienojās TB/LNNK.
Kopš 2009. gada oktobra Aksenoks ir Rīgas Motormuzeja direktors, 2018. gadā kļuva par CSDD valdes locekli.
Antons Drekslers
Antons Drekslers ( — ) Vācu strādnieku partijas (vēlākā NSDAP) dibinātājs.
Biogrāfija
Antons Drekslers dzimis Minhenē (Vācijā). Viņa tēvs bija dzelzceļa strādnieks. Viņš strādāja par atslēdznieku Minhenē, bet 1902. gadā kļuva par dzelzceļa atslēdznieku Berlīnē. Pirmā pasaules kara laikā viņš iestājās Vācijas Tēvzemes partijā. 1918. gada martā ar saviem kolēģiem nodibināja "Brīvo strādnieku komiteju par labāku pasauli", bet vēlāk, šai pat gadā — konservatīvo "Strādnieku politisko pulciņu". Drekslers sevi sauca par sociālistu, strādnieku, kurš iestājas pret kapitālismu, tomēr tas vairāk bija sociālisms ar nacionālisma nokrāsu.
1919. gadā Hitlers no savas vadības puses (Reihsvēra) tika nosūtīts uz Drekslera partijas sanāksmi, lai pārbaudītu tās politiskos uzskatus un tās nostāju. Ievērību partijas biedru starpā viņš ieguva 1919. gada 12. septembrī, kad no publikas teica runu pret runātāju no tribīnes, kurš aizstāvēja Bavārijas atdalīšanos no Vācijas. Drīz pēc tam Hitlers iestājās partijā. 1921. gadā viņš tika ievēlēts par tās priekšsēdētāju. Drekslers, kurš sāka zaudēt savu ietekmi partijā, centās vest sarunas ar citām labējām partijām par iespējamo apvienošanos, bet neveiksmīgi. 1921. gada 25. martā Dekslers vērsās policijā, kurā sūdzējās par Hitlera provokatorisku rīcību. Pēc Hitlera nākšanas pie varas NSDAP Drekslers kļuva par tās "goda priekšsēdētāju".
Šo amatu viņš saglabāja līdz 1923. gadam, kad notika Alus pučs. Viņš tajā nepiedalījās un pēc partijas aizliegšanas iestājās Tautas blokā. No tā viņš tika ievēlēts Bavārijas landtāgā (1924.—1928). 1925. gadā, kad tika atjaunota NSDAP darbība, nepiedalījās tās darbībās un distancējās no tās. 1933. gadā, kad pie varas Vācijā nāca NSDAP, atkal iestājās tajā. 1934. gadā apbalvots ar "Asiņu ordeni", kurš tika izveidots, lai atminētos 1923. gada puču, tomēr partijā viņš nebija vairs politiski svarīgs. 1942. gadā miris Minhenē.
Toms Hartmanis
Toms Hartmanis (dzimis 1987. gada 12. decembrī Liepājā) ir bijušais latviešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras lielāko daļu aizvadījis Latvijas čempionātā, kopā ar HK Kurbads kļūstot par divkārtēju Latvijas čempionu.
Spēlētāja karjera
Savu karjeru Toms sāka Zviedrijā, kur no 2004. līdz 2007. gadam spēlēja Stocksunds IF un Almtuna IS junioru klubos. 2007-08 sezonā Hartmanis spēlēja HK Rīgas 2000 rindās. 2009.-10. gada sezonā Hartmanis spēlēja HK Dinamo Juniors Baltkrievijas Ekstralīgā, kā arī divas spēles aizvadīja Rīgas "Dinamo" sastāvā. 2010.-11. un 2011.-12. gada sezonu viņš aizvadīja Anglijā, bet 2012.-13. gada sezonā piedalījās arī 13 spēlēs Kazahstānas čempionātā. 2013. gada vasarā Hartmanis pievienojās Latvijas virslīgas klubam HK Kurbads. Turpmākajās trīs sezonās kopā ar komandu trīs reizes izcīnīja Latvijas čempionāta sudraba medaļas. 2017. un 2018. gadā kļuva par valsts čempionu, 2017. gadā tiekot atzīts arī par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju. 2019. gadā Hartmanis paziņoja par karjeras noslēgšanu, taču turpmākajos gados tomēr vēl turpināja spēlēt HK Kurbads sastāvā, 2023. gadā kopā ar komandu kļūstot par Igaunijas čempionu.
Latvijas izlases rindās piedalījies četrās pārbaudes spēlēs. Junioru vecumā spēlējis divos Pasaules čempionātos junioriem, kā arī divos Pasaules čempionātos hokejā U-18 jauniešiem.
Čārlzs Boldens
Ārējās saites
! colspan="3" style="background:#a8bb22;" | Amati
Anholta
Anholta ir Dānijai piederoša sala Kategatā. Salas platība ir 21,75 km2. Zema, smilšana, jūrniekiem bīstamu sēkļu apņemta. Salas ziemeļu piekraste iekļauta Rāmsaras mitraiņu sarakstā kā aizsargājama vieta.
Augustovas apriņķis
Augustovas apriņķis ir apriņķis Polijā, Podlases vojevodistes ziemeļos. Robežojas ar Podlases vojevodistes Sokulkas, Moņku, Grajevo, Suvalku un Sejnu apriņķiem un Varmijas-Mazūrijas vojevodistes Elkas apriņķi, kā arī Baltkrieviju.
Herzeleid
Herzeleid ir vācu grupas Rammstein debijas albums. Albumu izdeva studija Motor Music.
Dziesmas Heirate Mich un Rammstein skan Deivida Linča filmā "Ceļš uz nekurieni".
Albuma veidošana
Ģitārists Rihards Kruspe atceras, ka albuma ierakstīšanas laikā Stokholmā, Zviedrijā, grupai bija ļoti grūti ar ierakstu producentu, jo nebija viena valoda, kurā runātu gan grupas dalībnieki, gan producents, un tādēļ grupa nevarēja pienācīgi paust savu nosodījumu pret to, kā Helners liek viņiem skanēt. Domstarpības atrisināja ar nīderlandiešu inženiera Ronalda Prenta palīdzību, kas kalpoja kā starpnieks starp Rammstein un Helneru.
Viņiem bija vajadzīgas septiņas dienas, lai pabeigtu pirmās dziesmas ierakstu, jo grupa pastāvīgi noraidīja Helnera un Prenta ieguldījumu. 2019. gada intervijā izdevumam Metal Hammer Prents teica, ka katru reizi, kad bija jāpieņem lēmums, dalībnieki rīkoja tā saukto "vācu konferenci" — āra sanāksmes, kas ilga no desmit minūtēm līdz divām stundām, līdz visi seši grupas dalībnieki savstarpēji vienojās.
Pirmā dziesma, ko sarakstīja debijas albumam, bija Rammstein, kas bija arī pirmā grupas sarakstītā dziesma. Pēdējā dziesma, kas tika uzrakstīta, visticamāk, bija Asche zu Asche, jo to, atšķirībā no visām pārējām dziesmām, neatskaņoja grupas koncertos 1994. gadā. Dažas dziesmas sarakstītas angļu valodā un tikai pēc tam pārtulkotas vācu valodā. Tāpat ir dziesmas, kuras neiekļāva albumā, tostarp:
Izskats
Albuma vāks pēc tā izdošanas izraisīja vairākas domstarpības. Uz tā attēlotas grupas atkailinātas un iesvīdušas grupas dalībnieku ķermeņu augšdaļas. Tas lika kritiķiem vainot grupu mēģinājumā sevi parādīt kā Herrenmenschen. Ģitārists Kruspe izteicās: Das ist völliger Quatsch, das ist einfach nur ein Foto ("Pilnīgi stulbi. Tā ir tikai fotogrāfija"). Tomēr 2016. gadā viņš pauda apmulsumu, sakot, ka grupa līdzinās gejiem no geju pornofilmas reklāmas. Lindemans piebilda, ka tas bija ātrs fotouzņēmums kādā no Berlīnes stāvlaukumiem. Ziemeļamerikā izdotajam albumam bija atšķirīgs vāks, kurā attēlotas vien otrai blakus izvietotas grupas dalībnieku sejas no oriģinālā bukleta iekšpuses.
Pirmo Rammstein komerciālo logotipu albumam Herzeleid izveidoja Dirks Rūdolfs. Šajā variantā izmantota plānāka "T" rakstzīme nekā vēlākos logotipos.
Mārtiņš Luters
Mārtiņš Luters ( — ) bija katoļu augustīniešu ordeņa mūks, mācītājs, teologs, profesors, baznīcas reformu ideologs.
Viņa mācība rosināja reformāciju, tā kļuva par pamatu luterisma un protestantisma tradīcijām, kā arī lielā mērā Rietumu civilizācijas kultūrvēsturiskai kopībai.
Jaunības gadi
Mārtiņš Luters dzimis 1483. gada 10. novembrī Eislēbenē Hansa un Margarētas Luteru ģimenē. 1484. gadā ģimene pārcēlās uz Mansfeldu, kur Lutera tēvs bija vara raktuvju līdzīpašnieks. Pēc tēva vēlmes Luters skolojās Magdeburgā un Eizenahā un 1505. gadā uzsāka jurisprudences studijas Erfurtes universitātē. Tomēr drīz vien, "pievēršanās pārdzīvojuma" rezultātā (viņam blakus zemē iespēra zibens), viņš pameta studijas un iestājās Erfurtes augustīniešu eremītu klosterī. 1508. gadā Luters pārcēlās uz Vitenbergas Universitāti. 1510. gadā ordeņa vikāra Johana fon Štaupica uzdevumā Luters apmeklēja Romu. 1512. gadā Luters ieguva teoloģijas doktora grādu un 1513. gadā sāka strādāt par pasniedzēju- Bībeles izskaidrošanas maģistru (profesoru). 1514. gadā Luters kļuva par sludinātāju pilsētas baznīcā.
Reformācija
1516. gadā uz tuvējo Brandenburgu tika nosūtīts dominikāņu mūks Johans Tetcels, lai tirgotu indulgences. Tas pamudināja Luteru sacerēt deviņdesmit piecas tēzes, kuras viņš 1517. gadā aizsūtīja Brandenburgas bīskapam un Maincas arhibīskapam. Pēdējais tās nosūtīja uz Romu, ar lūgumu aizliegt Luteram par šo tēmu sprediķot. Populārā epizode par 95 tēžu piesišanu pie Vitenbergas klostera baznīcas durvīm 31. oktobrī mūsdienās bieži tiek apšaubīta. Tēzes tika pārtulkotas vāciski, iespiestas un izplatītas. Gada beigās tās jau zināja visa Vācija. Savukārt Luters meklēja Bībelē argumentus savām tēzēm, un šajos meklējumos nāca pie jauniem atklājumiem un atziņām, kas padarīja lielāku plaisu starp viņu un Baznīcu. Lutera acīs apšaubāmas kļūst ne tikai Baznīcas tiesības piedot grēkus, bet arī pats pāvesta varas harismātiskums, koncilu nemaldība un Baznīcas hierarhu autoritāte.
Taken by a Stranger
Taken by a Stranger ir vācu dziedātājas Lēnas Meieres-Landrutas pirmais singls no viņas otrā studijas albuma Good News. Ar šo dziesmu Lēna pārstāvēs Vāciju 2011. gada Eirovīzijā.
Mārtiņš Luters
Reformācija
1520. gada 15. jūnijā pāvests nosūtīja Luteram bullu, piedraudot viņu izslēgt no baznīcas, ja viņš neatteiksies no saviem uzskatiem. 10. decembrī Luters publiski sadedzināja pāvesta bullu un 3. janvārī tika izslēgts no baznīcas. Luteram draudēja nopietnas nepatikšanas, iespējams pat nāvessods, ja ne Saksijas kūrfirsta Frīdriha III aizstāvība, kurš gan nebija Lutera mācības piekritējs, taču nevēlējās zaudēt slaveno profesoru - vienu no populārākajām un atzītākajām savas kūrfististes personībām.
1530. gadā Luters atzina Filipa Melanhtona sarakstīto Augsburgas ticības apliecību.
Lutera saistība ar Latviju
Rīgas rātes sekretārs Johans Lomillers 1522. gada 20. augustā Luteram nosūtīja vēstuli, kurā lūdza viņu kļūt par apustuli Paulu arī "Livonijai, kas ir galējā zeme Eiropas ziemeļos un kristīgajai pasaulei līdz šim gandrīz nepazīstama". 1523. gadā Luters nosūtīja uz Rīgu vēstījumu "Izmeklētajiem mīļajiem Dieva draugiem, visiem kristiešiem Rīgā, Rēvelē un Tērbatā Līvzemē, maniem mīļajiem kungiem un brāļiem iekš Kristus".
Savu 1524. gadā Vitenbergā iznākušo darbu ar Bībeles 127. psalma skaidrojumu viņš veltīja Rīgai un Livonijai. LU Akadēmiskajā bibliotēkā ir saglabājies Mārtiņa Lutera cirkulārs "Visu vācu zemes pilsētu rātskungiem, ka viņiem jāiekārto un jāuztur kristīgas skolas" (1524). Lībekas Doma baznīcas dekāna J. Branda pierakstos ir norāde, ka jau Lutera dzīves laikā Rīgas latviešu draudze lietojusi 1525. gadā latviski pārtulkoto luterāņu katķismu, bet tas nav saglabājies.
Putnu vērošana
Putnu vērotāji parasti nav ornitologi un bieži tiem nav bioloģijas izglītības, tomēr, nopietni aizraujoties ar putnu vērošanu, pieredze, zināšanas un prasme strauji pieaug un neprofesionāļu novērojumiem bieži ir liela nozīme nopietnos ornitoloģiskajos pētījumos, īpaši faunistikas pētījumos. Nopietnākie putnu vērotāji parasti apkopo novēroto sugu sarakstus gan pēc reģionālā principa (savam dārzam, pilsētai, valstij, kontinentam, Pasaulei), gan laika griezumā (mēneša, gada, mūža). Sevišķi iecienīts vaļasprieks tas ir Skandināvijas valstīs un Somijā, Lielbritānijā, citās Rietumeiropas valstīs, ASV; bieži putnu vērošana tiek apvienota ar ceļojumiem. Lai vērotu putnus, var iztikt bez īpaša aprīkojuma, tomēr labāki rezultāti sasniedzami, izmantojot binokli, teleskopu, fotoaparātu, putnu noteicēju un balsu ierakstus. Izcilākajās putnu vērošanas vietās tiek būvēti īpaši putnu vērošanas torņi, kas ļauj pārskatīt plašāku apkārtni un vērojot mazāk traucēt putniem (Latvijā ir ap 20 putnu vērošanai īpaši būvētu torņu).
Pēdējos gados putnu vērošana kļūst aizvien populārāka arī Latvijā. Latvijas Ornitoloģijas biedrība apvieno ne vien profesionālus ornitologus, bet arī amatierus putnu vērotājus un vienkārši dabas draugus. Katru gadu notiek vairāki ar putnu vērošanu saistīti pasākumi, kā ikgadējās putnu dienas, dažādas uzskaites un ekskursijas. Kopš 2002. gada pavasaros notiek putnu vērošanas sacensības "Torņu cīņas", kur komandas sacenšas, lai diennakti ilgās sacensībās reģistrētu iespējami lielāku putnu sugu skaitu, veicot vērojumus no izlozē noteiktā putnu vērošanas torņa.