cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Galēki
Vēsture
Pomponijs Mela, kurš aprakstīja Galēkijas piekrasti un tās iedzīvotājus 40. gadā, sadalīja piekrastes galēkus neķeltu grovijos dienvidu apgabalos un ķeltu galēkos, kas dzīvoja Rias Baišas un Kosta da Morte apgabalos Galēkijas ziemeļdaļā, kā arī ķeltu artabros, kas dzīvoja visā ziemeļu piekrastē.
Antonesku diktatūra
Opozīcija
Jaunais karalis Mihajs kļuva aizvien patstāvīgāks; karaļa māte Helēna regulāri lūdza Antonesku būt saudzīgākam pret ebrejiem.
Galēki
Arheoloģija
Arheoloģiski galēki ir cēlušies no vietējiem atlantiskā bronzas laikmeta (1300–700. gadi pr.Kr.) iedzīvotājiem. Dzelzs laikmetā viņus papildus iespaidoja citas ibēriešu kultūras, kā arī tautas no Centrālās un Rietumeiropas (Hallštates un mazākā mērā La Tenas kultūras), kā arī Vidusjūras tautas (feniķieši, kartāgieši). Galēki dzīvoja nocietinātos pilskalnos (castros), un arheoloģisko kultūru, kuru viņi izveidoja, arheologi sauc par "Kastrejas kultūru", un to raksturo apaļas vai iegarenas mājas (bet ne vienmēr).
Antonesku diktatūra
Militārā sakāve
Karam nesagatavotā Rumānijas armija jau no kopš kara sākuma cieta smagus zaudējumus. Antonesku vēlējās, lai rumāņi paši ieņem topošās Transņistrijas centru, Odesu. Divus mēnešus ilgā aplenkuma laikā bojā iet vismaz 100 000 rumāņu kareivji. Oktobrī tika svinēta Odesas ieņemšana un liela daļa rumāņu domāja, ka karš tūlīt beigsies.
Galēki
Arheoloģija
Galēku dzīvesveids balstījās uz zemju ieņemšanu, nocietinātu apmetņu izveidi, kas latīniski saucās "castra" (pilskalns) vai "oppida" (citadele). Apmetnes izmēros variēja no nelieliem ciematiem zem 1 hektāru lieliem (pārsvarā ziemeļu daļā) līdz lielām ar mūriem apjoztām citadelēm platībā virs 10 hektāriem, kuras reizēm sauca par oppidām, un tās vairāk bija izplatītas dienvidu daļā un ap Aves upi. Kastrejas kultūras apbūve pastāvēja līdz romiešu okupācijai, taču daži galēku pilskalni palika apdzīvoti pat līdz 5. gadsimtam.
Antonesku diktatūra
Militārā sakāve
1942. gada vasarā rumāņu armija aktīvi iesaistījās vācu uzbrukumā Kaukāzam uz fronti nosūtot 30 divīzijas ar 500 000 kareivju. Sakāvē Staļingradas kaujā puse no šīm divīzijām tika iznīcināta. Liela daļa kareivju krita, tika ievainoti vai nonāca gūstā. Šajos mēnešos Antonesku neskaidru iemeslu dēļ bija pazudis no publikas. Par iemesliem tiek minētas dažādas slimības vai smagās sakāves izraisīta psiholoģiskā krīze.
Galēki
Arheoloģija
Šie nocietinātie ciemi un pilsētas parasti bija izvietoti uz pakalniem, bet reizēm uz klinšainiem ragiem un pussalām netālu no jūras krasta, jo šāds izvietojums uzlaboja pārskatāmību un teritorijas kontroli. Šīs apmetnes bija stratēģiski izvietotas, lai labāk kontrolētu dabas resursus, ieskaitot derīgos izrakteņus, kā piemēram dzelzs rūdas. Galēku pilskalni un oppidas saglabāja lielu vienveidību un kopīgas īpatnības. Taču citadeles funkcionēja kā pilsētvalstis un tām varēja būt izteiktas kultūras īpatnības.
Antonesku diktatūra
Militārā sakāve
Karš un pilnīgā atkarība no Vācijas izraisīja arī ekonomikas problēmas. 1942. gadā ASV un Lielbritānijas aviācija sāka rumāņu naftas lauku bombardēšanu.
Galēki
Arheoloģija
Šo pilskalnu nosaukumi, kas saglabājušies latīņu uzrakstos u.c. literārajos avotos, bija salikteņi, kuri nobeidzās ar -bris (no pirmsķeltu * brixs), -briga (no pirmsķeltu * brigā), -ocelum (no pirmsķeltu * okelo-), -dunum (no pirmsķeltu * dūno-) un visi nozīmē paugurs>pilskalns vai līdzīgi: Aviliobris, Letiobri, Talabriga, Nemetobriga, Louciocelo, Tarbucelo, Caladunum u.t.t. Citi nosaukumi cēlušies no pirmsķeltu * -isamo-, - (s) amo-: Berisamo (no * Bergisamo-), Sesmaca (no * Segisamo-). Daudzi mūsdienu galīsiešu toponīmi ir cēlušies no senajām apmetnēm: Canzobre < Caranzovre < *Carantiobrixs, Trove < Talobre < *Talobrixs, Ombre < Anobre < *Anobrixs, Biobra < *Vidobriga, Bendollo < *Vindocelo, Andamollo < *Andamocelo, Osmo < Osamo < *Uxsamo, Sésamo < *Segisamo, Ledesma < *φletisama u.t.t.
Antonesku diktatūra
Militārā sakāve
Saprotot, ka Vācija karu zaudēs, Antonesku atļāva savam vietniekam un Ārlietu ministram uzsākt slepenas sarunas ar Sabiedrotajiem Ēģiptē un Zviedrijā.
1944. gada martā padomju armija pārrāva fronti dienvidu Bugas un Dņestras rajonā. Vienlaikus, Henrijs Vilsons, Sabiedroto komandieris Vidusjūrā iesniedza Antonesku ultimātu. Pēc vēl vienas tikšanās ar Hitleru Antonesku izlemj turpināt karu. Šajā laikā Itālijas un Ungārijas piemēri viņam rāda, ka attiecību saraušana ar Hitleru nozīmētu pilnīgu valsts okupāciju un paša arestu. Fronti izdodas nostabilizēt līnijā starp Jasiem, Kišiņevu un Dņestru.
1944. gada pavasarī sabiedroto aviācija veic plašu Bukarestes bombardēšanu, vasarā padomju turpina iebrukt Rumānijas teritorijā. Militārais un politiskais spiediens; opozīcijas partiju darbība un karaļa iesaistīšanās noved pie 1944. gada 23. augusta apvērsuma. Šajā dienā karalis Mihajs uzaicina Antonesku uz sarunu, kurā pieprasa izvest Rumāniju no alianses ar Vāciju. Kad Antonesku atsakās, viņš tiek arestēts un atcelts no visiem amatiem.
Holokausts
Antonesku neslēpa savus antisemītiskos uzskatus, un sadarbībā ar Dzelzs Gvardi un nacistiem veicināja Holokaustu gan legāli – pieņemot virkni aizvien ierobežojošāku likumu, gan fiziski organizējot ebreju deportācijas, grautiņus un masu slaktiņus. Jau pēc nākšanas pie varas kopā ar Dzelzs Gvardi, Antonesku ieviesa vairākus pret ebrejiem vērstus likumus. Ebreju īpašumi pilsētās tika konfiscēti, tika noteikti plaši profesiju ierobežojumi; tā kā ebrejus vairs neiesauca armijā, tiem bija jāveic klaušu darbi. Tika aizliegtas jauktās laulības.
Aprēķināts, ka Antonesku režīms, pārsvarā valsts austrumos, Besarābijā, un okupētajā Ukrainā nogalināja no 280 000 līdz 380 000 ebreju un vismaz 11 000 čigānu. Vienlaikus, Rumānijas Karalistes centrālajā daļā dzīvojošo ebreju vairākums izdzīvoja. Ebreji no Rumānijas austrumiem tika deportēti uz Transņistriju un piefrontes rajoniem, kur vispārējā kara haosā tos likvidēt bija vieglāk. Antonesku teica: „Es atbalstu ebreju izraidīšanu no Besarābijas un Bukovinas uz robežas otru pusi (…). Viņiem šeit nav nekā ko darīt, un es neiebilstu, ja vēsture mūs uzskatīs par barbariem (…). Vēl nekad nav bijis piemērotāks laiks mūsu vēsturē, lai atbrīvotos no ebrejiem un ja nepieciešams, lietojiet pret viņiem automātus.”
Jasu slaktiņš
1941. gada jūnija beigās Antonesku pavēlēja padzīt ebrejus no Jasu pilsētas. Tas deva zaļo gaismu grautiņam un masu slepkavībām, kuru laikā bojā gāja vairāki tūkstoši ebreju. Izdzīvojušie tika salādēti vilcienos, un vasaras tveicē bezmērķīgi vadāti apkārt, periodiski apstājoties un ļaujot izkrāmēt mirušo līķus. Kopējais bojā gājušo skaits tiek lēsts starp 8000 un 14 000.
Odesas slaktiņš
Kad rumāņu 16. oktobrī okupētajā Odesā 1941. gada 21. oktobrī uzsprāga rumāņu štābs, nogalinot ap 50 kareivjus un 50 virsniekus, Antonesku pavēlēja atriebties ebrejiem. Par katru mirušo kareivi tika noteikta kvota – 100 ebreju, bet par virsnieku 200. Odesas ebreji jau iepriekš bija sadzīti geto, un pret tiem tagad tika vērsta visa veida vardarbība – masu nošaušana, pakāršana, sadedzināšana, uzspridzināšana.
Tie ebreji, kas izdzīvoja slaktiņu pašā Odesā tika deportēti no pilsētas, sadzīti koncentrācijas nometnēs vai pārvesti uz etnisko vāciešu apdzīvotajiem rajoniem, kur tos nošāva šucmaņi. Paralēli tika veiktas pārējo Ukrainas ebreju slepkavības.
Kopējais upuru skaits Odesā un tās apkārtnē ir grūti aprēķināms; tas svārstās no 25 000 līdz 100 000, taču to uzskata par vienu no lielākajiem ebreju slaktiņiem visā Holokaustā.
Pēckara statuss
Lai arī līdz ar Antonesku krišanu Rumānijā tika atjaunota 1923. gada konstitūcija, jau pāris gadu laikā komunisti ar PSRS atbalstu pārņēma varu valstī.
Taču, ja neņem vērā dažu vadošo režīma figūru sodīšanu, lielākā daļa cilvēku, kas veica ikdienas represijas, īstenoja Holokaustu un karoja ar PSRS netika sodīti. Tas tiek izskaidrots ar to, ka ebreji pēc kara emigrēja uz Izraēlu, vietējie komunisti bija nacionālisti un daļēji antisemīti, nedaudzajiem komunistiem bija nepieciešams iedzīvotāju un vecā režīma aparāta atbalsts. 1950. gadā lielākā daļa notiesāto kara noziedznieku tika atbrīvoti.
Pēc komunistu diktatora Čaušesku nākšanas pie varas Antonesku režīma reabilitācija pastiprinājās. No bibliotēkām tika izņemtas grāmatas par rumāņu organizētiem ebreju slaktiņiem un visa vaina tika novelta vai nu uz ungāriem Transilvānijā vai vācu armiju.
Pirmajos gados pēc komunisma gāšanas, Antonesku kults un reabilitācijas mēģinājumi bija sevišķi spēcīgi. Taču valstij kļūstot eiropeiskākai, 1999. gadā skolu mācību grāmatās tiek iekļauta nodaļa par noziegumiem Transņistrijā. 2003. gadā Rumānijas prezidents Jons Iliesku izveido starptautisku ekspertu komisiju rumāņu Holokausta noziegumu pētīšanai. Antonesku portreta publiska izmantošana tiek aizliegta.
Palladium Rīga
Koncertzāle "Palladium Rīga" (arī "Palladium") ir viena no pirmajām tāda tipa (vidēja mēroga grupu uzstāšanās) koncertzālēm Latvijā. Tā atrodas Rīgā, Marijas ielā 21 un durvis vēra 2011. gada 28. septembrī, tās ietilpība ir 1600—2000 cilvēki. Koncertzāle iekārtota bijušā kinoteātra "Palladium" telpās, kurš darbību uzsāka 1913. gadā un darbojās līdz pat 2002. gadam. Atjaunotās "Palladium" koncertzāles logotipa un vizuālās identitātes autori ir dizaina studija Asketic.
Vēsture
Kinoteātris "Palladium" dzīvojamajā ēkā tika izveidots 1913. gadā un līdz tā slēgšanai jaunās tūkstošgades sākumā bija viens no cienījamākajiem galvaspilsētā. Tas nebija tik smalks kā "Splendid Palace" (laikā no 1952. līdz 2011. gadam pazīstams ar nosaukumu "Kino Rīga"), bet vienmēr pietiekami aktuāls. Ap 2006. gadu ēkas telpās tika uzsākta vērienīga naktskluba būvniecība, taču tas tā arī nepiedzīvoja savu atvēršanu.
Jaunā koncertzāle saglabā Palladium nosaukumu, kā arī kinozāles kādreizējo apaļo formu, un tajā divos līmeņos ir izbūvēti skatītāju balkoni. Koncertzāle savas durvis vēra 2011. gada 28. septembrī un kā pirmie mākslinieki, kas uzstājās tajā bija Džeimss Blants, islandiešu grupa FM Belfast, Anglijas rokgrupa Kaiser Chiefs un britu mūziķe Anna Calvi.
Polsas
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P42.
Stašķeviči
Stašķeviči, arī Staskeviči, ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Šķeltovas, 12 km no novada centra Aglonas un 244 km no Rīgas.
Artūrs Gēlerts
Artūrs Gēlerts (de; dzimis, miris ) bija vācu rūpnieks un politiķis. Viņam piederēja filca un korda audumu rūpnīca Ditersdorfā (netālu no Kemnicas) un viņš bija Vācijas Reihstāga loceklis, kur viņš pārstāvēja Vācijas reiha partiju kopš 1884. gada.
Šaha kompozīcija
Artūrs Gēlerts bija arī šaha problēmists. Viņa publicētais raksts 1903. gadā 8. marta Vācijas iknedēļas šaha laikraksta Deutsches Wochenschach pielikumā par šaha uzdevumu būtību lauza vairākus gadu desmitus valdošos Bergera šaha kompozīcijas likumus un deva pamatus jaunam virzienam, kas vēlāk izveidojās par jaunvācu jeb loģisko skolu.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Džerijs Raiss
Džerijs Lī Raiss (en; dzimis Kraufordā, Misisipi štatā, ASV) ir bijušais ASV amerikāņu futbola spēlētājs, spēlējis malējā uzbrucēja pozīcijā. Viņš tiek uzskatīts par visu laiku izcilāko malējo uzbrucēju un vienu no visu laiku izcilākajiem NFL spēlētājiem. NFL Network pārraidē The Top 100: NFL's Greatest Players viņš tika atzīts par visu laiku izcilāko NFL spēlētāju.
Karjera
Dž. Raiss ir līderis vairākās galvenajās statistikas kategorijās starp malējiem uzbrucējiem, kā arī ar 208 veiktajiem piezemējumiem ir līderis starp visiem līgas spēlētājiem tās vēsturē. Viņš ir piedalījies 13 Pro Bowl spēlēs un ticis iekļauts All-Pro izlasē 11 reižu. Sanfrancisko "49ers" sastāvā Dž. Raiss izcīnījis trīs Superkausa čempionu gredzenus, ar Oklendas "Raiders" viņš izcīnījis uzvaru Amerikas futbola konferencē.
1985. gada draftā viņu Sanfrancisko "49ers" izraudzījās ar kopējo 16. kārtas numuru. "49ers" sastāvā aizvadījis lielāko daļu profesionāļa karjeras (līdz 2000. gadam). Vēlāk spēlējis Oklendas "Raiders" un Sietlas "Seahawks" klubu sastāvos. 2005. gada sezonu gatavojās uzsākt Denveras "Broncos" sastāvā, taču neilgi pirms sezonas sākuma paziņoja par karjeras beigām.
"49ers" paziņoja, ka Dž. Raiss parakstīs līgumu ar klubu, tādējādi beidzot profesionāļa gaitas kā tā kluba spēlētājs, kurā uzsācis profesionāļa karjeru. Dž. Raiss oficiāli beidza karjeru kā "49ers" spēlētājs, parakstīdams vienas dienas līgumu par 1 985 806,49 ASV dolāriem. Līguma summa apzīmēja daudzi nozīmīgi skaitļi: Dž. Raisa draftēšanas gads (1985), viņa spēļu numurs (80), karjeras beigšanas gads (2006) un "49ers" (49). Šī summa gan bija simboliska, jo par šo līgumu viņš neko nesaņēma.
Rūdolfs Kandis
Rūdolfs Kandis (1901-1942) bija Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks, pēdējais Latvijas Aviācijas pulka komandieris
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā. Pēc mācībām Rīgas 2. vidusskolā 1919. gada 25. maijā Kandis brīvprātīgi iestājās 3. Atsevišķajā bataljonā, piedalījās kaujās pret lieliniekiem Latgalē un tika ievainots. 1919. gada 8. augustā viņu pārcēla uz 3. Jelgavas kājnieku pulku, vēlāk nosūtīja uz Latvijas kara skolu. Pēc kara skolas beigšanas ar I šķiru Kandi ieskaitīja 6. Rīgas kājnieku pulkā.
1921. gada 20. maijā viņš iestājās kara aviācijas skolā, pēc tās beigšanas ar lidotāja-novērotāja kvalifikāciju dienēja aviācijas divizionā. 1923. gadā Kandis uzņēmās kara aviācijas skolas motoristu nodaļas vadību, 1924. gadā beidza virsnieku kursus un 1925. gada 20. jūnijā viņu paaugstināja par kapteini. 1926. gadā Kandis komandēja tālās izlūkošanas eskadriļu, bet 1928. gadā devās uz Franciju pieredzes apmaiņas nolūkos, tur viņu piekomandēja Francijas gaisa spēku 3. iznīcinātāju pulkam, pēc atgriešanās nozīmēja par apmācības pārzini. 1932. gadā viņš beidza kara akadēmiskos kursus un tika nozīmēts par Aviācijas pulka iznīcinātāju eskadriļas komandieri, pēc tam kļuva par pulka adjutantu. 1934. gada 1. novembrī Kandim uzdeva pildīt bataljona komandiera pienākumus, bet 1935. gadā viņš kļuva par aviācijas kursu vadītāju un tika iecelts par Latvijas aerokluba galvenās valdes priekšnieku. 1936. gada 3. martā viņu paaugstināja par pulkvedi-leitnantu un 1937. gada februārī iecēla par Aviācijas pulka komandieri 1938. gada 18. novembrī Kandi apbalvoja ar Triju Zvaigžņu ordeņa III šķiru.
1940. gada 15. jūnijā plkst. 10.00 Kandis pie sevis uz apspriedi izsauca vienību komandierus un izsludināja pagaidu trauksmes stāvokli sakarā ar PSRS izdarīto politisko spiedienu. Viņš pavēlēja visām eskadriļām līdz plkst. 18.00 sagatavot lidaparātus pilnā kaujas gatavībā. 19.00 notika jauna apspriede, kurā Kandis pavēlēja visām lidmašīnām doties uz nolaišanās lidlaukiem prom no Rīgas, pēc tam ik pa stundai uzturēt sakarus ar pulka štābu. 17. jūnijā plkst. 4.00 no rīta Kandis eskadriļu komandieriem paziņoja, ka Sarkanā armija tiks ielaista bez pretošanās, ap plkst. 12.00 Spilves lidlaukā ieradās seši Sarkanās armijas tanki, Kandim pavēlēja lidmašīnas novietot angāros un ar visu personālu atstāt lidlauku. 1940. gada rudenī Kandi paaugstināja par pulkvedi.
Otrajā pasaules karā
Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS starpvaru periodā Kandis iesaistās latviešu pašaizsardzības vienībās un piedalās Sarkanās armijas padzīšanā. Pēc Rīgas ieņemšanas 1941. gada 1. jūlijā vācu izlūkošanas dienests meklē krieviski runājošus lidotājus, ko plāno izmantot spiegu un diversantu izsēdināšanai PSRS frontes aizmugurē. Pulkvedis Kandis saskata šādas avantūras pašnāvniecisko būtību un izplata slepenu paroli bijušajiem Aviācijas pulka virsniekiem tajā nepiedalīties - pēc viņa norādes neviens lidotājs šim aicinājumam tā arī nepiesakās. Pēc vācu vietvaldības nodibināšanas Kandis organizē civilo Satiksmes inspekciju. Pats Kandis 1942. februārī kā viens no pirmajiem atsaucas aicinājumam pieteikties latviešu brīvprātīgajās vienībās un dodas uz Austrumu fronti. Tur Kandis tiek nozīmēts par latviešu sakaru virsnieku Policijas Kaujas Grupas Jeckeln štābā, vēlāk darbojas korpusa komandiera ģenerāļa Bruno Gedikes (Gödicke) štābā pie kaujas plānu izstrādes, sākotnēji latviešu bataljoniem, vēlāk arī citām vienībām. Latviešu vienību nomainīšanas jautājumā Kandis nonāk konfliktā ar vācu pulkvedi Šmitu, Kandis iestājas pret to, ka vācu vienības frontē pavada vienu nedēļu līdz nomaiņai, taču latviešu karavīriem ierakumos jāpavada vairākas nedēļas.
Pulkveža Kanda nāves apstākļi ir neskaidri, zināms, ka viņš miris no šautas brūces, taču pastāv dažādas versijas par to, kas tieši izdzēsa viņa dzīvību. Pēc vienas versijas Kandi nošāvis kāds iereibis vācu leitnants, pēc citas nāvējošo šāvienu mugurā veicis vācu pulkvedis Šmits, kuram Kandis publiski bija iecirtis pļauku par latviešu virsnieku apvainošanu, savukārt viņa adjutants virsleitnants Brechmanis apgalvojis, ka uztraukumā Kandis pats nošāvies pēc vācu virsnieka izrādītas necieņas.
1945. gada 20. oktobrī Kanda vārdā nosaukta Trimdas latviešu "Pulvedis Kandis aviācijas" skautu vienība.
Dūliņas
Dūliņas ir ciems Gaigalavas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 249 km attālumā no Rīgas.
Karaliskā viktorija
Karaliskā viktorija (Victoria amazonica) ir ūdensrožu dzimtas suga, kas sastopama Amazones baseinā Dienvidamerikā. Karaliskā viktorija ir viena no divām viktoriju ģints sugām.
Pori "Ässät"
Laikposmā no 1992. līdz pat 2004. gadam uzreiz septiņas sezonas kluba sastāvā aizvadīja Latvijas uzbrucējs Vjačeslavs Fanduļs, no 1989. līdz 1992. gadam Pori spēlēja Aleksejs Froļikovs, bet no 2002. līdz 2005. gadam trīs sezonas kluba sastāvā aizvadīja arī Oļegs Sorokins. 1989.—1990. gada sezonu Pori aizvadīja arī Vladimirs Durdins, bet 1991.—92. gada sezonā klubā spēlēja Andrejs Maticins.
Karaliskā viktorija
Nosaukums
Augs tika atklāts 1801. gadā un jau 19. gadsimta vidū ieviests Eiropas botāniskajos dārzos. Par godu Anglijas karalienei sugu sākotnēji nosauca Victoria regia, bet vēlāk nomainīja kā Victoria amazonica.
Apraksts
Karaliskās viktorijas pazīstamas neparasti lielo apaļveida lapu dēļ, kuru diametrs var pārsniegt 2,5 m. Lapu maliņa uzlocīta, tās virspusi klāj vaskota kārtiņa, novēršot lapu samirkšanu. Lejasdaļa purpursarkana un violeta, ar ribainu dzīslojumu un klāta daudziem dzeloņiem. Dzeloņi, acīmredzot, pasargā lapas no augēdājām zivīm un lamantīniem. Spēcīgās, līdz 5 cm platās un 6 cm augstās ribas nodrošina lapām izturību, pasargājot tās no salūšanas. Līdzīga citām ūdensrožu dzimtas sugām, labi attīstīti vēdinātājaudi jeb aerenīma — lielas, ar gaisu pildītas starpšūnu telpas, — kas nodrošina peldspēju. Garais kāts iesniedzas līdz ūdenstilpes dibenam, caur dubļu kārtu nostiprinoties tās dzelmē.
Ziedēšanas laiks ļoti īss. Salīdzinoši milzīgie ziedi atplaukst naktīs un pirmajā naktī izplata stipru ananasiem līdzīgu smaržu, piesaistot apputeksnētājas vaboles. Nākamajā naktī atplaukušo ziedu krāsa variē no sārtas līdz spilgti sarkanai. Rītausmā ziedi aizveras un nogrimst ūdenī. Tur izveidojas liels auglis, kas satur nelielas melnas sēklas. Sēklu nobriešana ilgst līdz 2 mēnešiem. Sezonas laikā katrs karaliskās viktorijas augs spēj radīt 40 līdz 50 lapas, veidojot blīvas audzes un pārklājot ūdenstilpes virspusi.
Izplatība
Sastopama ekvatoriālajā Brazīlijā, Bolīvijā Amazones baseina vidusdaļā, kā arī Gviānā upēs, kuras ietek Karību jūrā.
Veģetācija
Aug klusos, mierīgos un siltos ūdeņos nelielos ezeros un par ezeriem tapušās vecupēs, dīķos, applūdušās pļavās.
Gunnars Frīdemanis
Gunnars Frīdemanis (et; Tallina — ) bija vācbaltiešu izcelsmes Igaunijas šahists.
Biogrāfija
Ar šahu sācis nodarboties vienpadsmit gadu vecumā. 1933. gadā uzvarējis Igaunijas šaha čempionātā. 1935. gadā gandrīz atkārtojis šo panākumu, kad dalījis pirmo vietu ar Paulu Keresu, taču zaudējis papildu mačā par čempiona nosaukumu ar 1:2. Vēl trīs reizes Igaunijas šaha čempionātos izcīnījis bronzas medaļas (1932, 1934, 1939).
Pārstāvējis Igaunijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Otrā pasaules kara laikā kā etniskais vācietis iesaukts vērmahtā un kritis kaujās Austrumu frontē.
Patriks Ribārs
Patriks Ribārs (sk, dzimis ) ir Slovākijas hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2021. gada Ribārs pārstāv KHL komandu Minskas "Dinamo".
Iepriekš spēlējis Slovākijas Ekstralīgas komandās Bratislavas "Slovan", HK Orange 20 un SHK 37 Piestany, Čehijas Ekstralīgas komandā Mountfield HK, AHL komandā Grandrepidsas "Griffins" un Somijas hokeja līgas komandā Oulu "Kärpät".
A. Šaņavska Maskavas Tautas universitāte
A. Šaņavska Maskavas Tautas universitāte bija Maskavas pilsētas augstākās izglītības iestāde, kas darbojās no 1908. līdz 1920. gadam. To izveidoja pēc poļu izcelsmes Tālo Austrumu zelta raktuvju īpašnieka generāļa Alfonsa Šaņavska (1837—1905) sieva saskaņā ar viņa novēlējuma nosacījumiem. 1912. gadā uzcēla jaunu universitātes ēku (arhitekts Ilarions Ivanovs-Šics).
Maskavas Tautas Universitātē drīkstēja studēt bez iepriekšējās izglītības apliecību uzrādīšanas, tomēr tautas universitāte pati arī nedeva beigšanas sertifikātus vai apliecības. 1911. gadā tajā pēc konflikta ar Krievijas impērijas izglītības ministriju pārnāca strādāt virkne izcilu Maskavas Universitātes profesoru. Zinātniski populārajā nodaļā varēja studēt četrus gadus bez iepriekšējās augstākās izglītības, bet akadēmiskajā nodaļā uzņēma ar jau iepriekš pabeigtu augstāko izglītību, dabaszinātņu vai humanitārās studijas ilga trīs gadus. Pie universitātes bija arī elementāro zināšanu kursi vāji sagatavotiem klausītājiem.
Studiju maksa bija 45 rubļi gadā. Universitāti vadīja padome, kurā pusi locekļu iecēla Maskavas dome, bet otru pusi ievēlēja mācībspēki. Studiju programmas apstiprināja akadēmiskā padome.
Likvidācija
Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gadā A. Šaņavska MTU nacionalizēja un tā pārgāja Krievijas PFSR Izglītības TKP (Наркомпрос) pakļautībā. 1919.-1920. gadā to apvienoja ar Maskavas Valsts Universitātes fakultātēm, bet zinātniski populārajā nodaļā izveidoja J. Sverdlova Komunistisko universitāti, ko vēlāk pārveidoja par PSKP Centrālkomitejas Augstāko partijas skolu (Высшая партийная школа при ЦК КПСС). Pēc PSRS sabrukuma ēkā atrodas Krievijas Valsts humanitārā universitāte.
Tripiņš
Trepaks (ru, uk) ir ukraiņu dancis 2/4 taktsmērā, kas ar nosaukumu tripiņš (ltg) lokalizēts arī Latvijā. Ar ukraiņu tropaku vai tam līdzīgo hopaku, iespējams, saistīts arī Kurzemē zināmais dancis kazāks un Latgalē dejotā ruska, bet Somijā šis dancis pazīstams ar nosaukumu ripaska vai kyykkytanssi.
Vēsture
19. gadsimtā un 20. gadsimta sākumā trepaks bija izplatīts visā Krievijas Impērijā un tika uzskatīts par krievu deju. Latvijā nav bijis ļoti izplatīts. Nav fiksēts, ka trepaku dejotu arī latviešu ciemos Sibīrijā. Kā 1990. gadā atzīmēja Lejasbulānas iedzīvotāji, viņi agrāk nedejoja krievu dejas. Tomēr Jurjānu Andrejs trepaka melodiju iekļāva savā Latvju tautas mūzikas materiālu 5. burtnīcā.
Norise
Tripiņš ir puišu sacensību dancis, kurā puiši izrādās, ātrā tempā piesisdami kājas, pietupdamies, palēkdamies un visādi izaicinādami viens otru. Dejošana sākas lēnā tempā, bet dejas laikā kustību ātrums pieaug.
Karēlijā fiksēts variants, kad puiši vienu kadriļas daļu dejo tripiņu. Līdzīgi tas ir Aulejas Žeperā, kas sākas ar puišu sacensību, kurā piedalās četri puiši un turpinās kā četrpāru deja, kad puiši uzlūdz meitas.
Latvijā zināmā pāru deja tripiņpolka horeogrāfiskās norises un zīmējuma ziņā nav saistāma ar tripiņu. Par tripiņa saistību ar senāku latviešu tautas dejas slāni liecina horeogrāfiskā ziņā radniecīga darbība "spriņģošana":
Spring, spring jēriņi,
Spring kazulēniņi,
Es pate spriņģoju
Budeļvakarā.
Ringolds Ore
Ringolds Ore (1931—1968) bija latviešu komponists, diriģents un mūzikas pedagogs, Rīgas estrādes orķestra (REO) pirmais diriģents (1957—1959).
Iga Švjonteka
Iga Natalija Švjonteka (pl; dzimusi Varšavā, Polijā) ir profesionāla poļu tenisiste, pirmā Grand Slam titula ieguvēja no Polijas. WTA ranga līdere kopš 2022. gada 4. aprīļa. Kopā izcīnījusi četrus Grand Slam titulus.
Viņas lielāko sasniegumu vidū ir trīs uzvaras Francijas atklātajā čempionātā tenisā. 2020. gadā uzvara tika izcīnīta, nezaudējot ne seta, ceļā uz to uzvarot gan ar pirmo numuru izsēto Simonu Halepu, gan finālā vēl vienu Grand Slam ieguvēju amerikānieti Sofiju Keninu. Otrā uzvara tika gūta 2022. gadā, uzvarot amerikānieti Koko Gofu. 2022. gada septembrī viņa uzvarēja arī ASV atklātajā čempionātā, pārspēdama tunisieti Onsu Žabēru. 2023. gadā izcīnīja trešo French Open titulu, finālā uzvarot čehieti Karolīnu Muhovu.
2022. gada pirmajā pusē (no februāra līdz jūlijam) Švjonteka izcīnīja 37 uzvaras pēc kārtas, kas ir labākais sasniegums sieviešu tenisā 21. gadsimtā (kopš 1997. gada).
Ringolds Ore
Dzīvesgājums
Dzimis 1931. gada 13. janvārī Jelgavā. Mācījās Jelgavas mūzikas vidusskolā (1946—1949) un Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskolas kompozīcijas un teorijas klasē (1949—1952). Studēja Latvijas Valsts konservatorijas profesora Jāņa Ivanova kompozīcijas klasē (1952—1957), viņa diplomdarbs bija programmatiskā simfoniskā poēma "Tīreļa noslēpums".
Parīze–Ruāna 1894 (autosports)
Parīze–Ruāna 1894, jeb Petit Journal bezzirgu automašīnu sacensības (fr), tiek uzskatītas par pirmajām automašīnu sacīkstēm pasaulē. Sacīkstes organizēja "Le Petit Journal", Parīzes laikraksta izdevniecība un tās bija sacensības no pilsētas uz pilsētu, kas 19. gadsimta beigās bija ļoti populārs sacensību veids.
Ringolds Ore
Dzīvesgājums
1957. gadā R. Ori iecēla par jaundibinātā Rīgas Estrādes orķestra (REO) vadītāju un diriģentu, vēlāk par Rīgas skaņuplašu fabrikas "Melodija" māksliniecisko vadītāju (1959—1961) un Latvijas radio skaņu režisoru. No 1962. gada viņš bija mūzikas teorijas pasniedzējs Latvijas Valsts konservatorijā. 1966. gadā kļuva par Televīzijas un radio vieglās un estrādes mūzikas orķestra vadītāju un diriģentu.
Čili pipari
Čili pipari jeb čili ir stipri kairinošs garšvielu sajaukums, ikdienas piedeva meksikāņu virtuvē, kā arī vairākos Dienvidamerikas, Āzijas un īpaši Taizemes valstu ēdienos. No dažādiem Meksikas rajoniem iegūtas aptuveni 70 dažādu šķirņu aso piparu, piemēram, saldo mulatos, tumšo pasilja un zaļo halapenjo. Pasaulē esot 200 dažādu aso piparu šķirnes.
Ringolds Ore
Dzīvesgājums
Miris no sirdstriekas 1968. gada 7. jūnijā Rīgā.
Prinča Edvarda sala (Dienvidāfrika)
Prinča Edvarda sala ir neapdzīvota vulkāniska sala Indijas okeāna dienvidrietumos, mazākā no Prinča Edvarda salu grupas salām. Izvietojusies 19 km uz ziemeļaustrumiem no lielākās Mariona salas. Administratīvi pieder Dienvidāfrikai un ietilpst Rietumkāpas provincē.
Čili pipari
Garšvielu galvenā sastāvdaļa parasti ir paprika, kaltēti un samalti kapsaicīnu saturoši Kajennas pipari (Capsicum annuum). Capsicum ģints augi izraisot dedzināšanas sajūtu kur viela nonāk tiešā saskarē ar audiem. No dažām kapsaicīnu saturošām čili šķirnēm tiek izgatavota piparu gāze.
Ringolds Ore
Darbi
Estrādes dziesmas un instrumentālas miniatūras "Pavasarīgs motīvs", "Studentu ugunskura dziesma", "Puķu pārdevējas dziesmiņa", "Zilās naktis" u. c.
Parīze–Ruāna 1894 (autosports)
Pašas sacensības notika 1894. gada 22. jūlijā, taču kvalifikācijas, treniņu braucieni un publiska automobiļu apskate notika no 18. līdz 21. jūlijam. Starp pieteiktajiem dalībnieku transportlīdzekļiem bija gan benzīna, gan elektro un tvaika automobiļi. Pirmais braucējs pāri finiša līnijai Ruānā gan bija Žils Albērs de Dions, taču par uzvarētāju viņš netika pasludināts, jo viņam bija vajadzīga kurinātāja palīdzība, lai darbinātu savu auto.
Prinča Edvarda sala (Dienvidāfrika)
Salu 1663. gada 4. martā atklāja holandiešu jūrasbraucējs Barends Barendsons Lams, bet salas atrašanās vietu atzīmēja diezgan neprecīzi un 1772. gada 13. janvārī to no jauna atklāja franču jūrasbraucējs Marks Žozefs Marions Difrens un nosauca to par Kavernas salu (Ile de la Caverne). 1776. gada decembrī, neatkarīgi no Difrena, salu atklāja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nodēvēja to, tāpat kā visu salu grupu, par godu karaļa Džordža III ceturtajam dēlam princim Edvardam.
Pitons (filma)
"Pitons" ir 2003. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Laila Pakalniņa.
Parīze–Ruāna 1894 (autosports)
Dalībnieki
Skrējienam reģistrējās 102 dalībnieki un samaksāja 10 franku dalības maksu. No tiem 18. jūlijā uz kvalifikāciju neieradās 78 dalībnieki un 3 transportlīdzekļi nekvalificējās. Kvalificējās tikai benzīna un tvaika dzinēja automobiļi.
Kvalifikācija
Kvalifikācija tika organizēta ap Parīzi 50 km garos etapos, lai izvēlētos labākos dalībniekus priekš 126 km garajām sacensībām.
Pitons (filma)
Sižets
Kāds nezināms cilvēks ir pieķēzījis skolas bēniņus. Direktore sāk meklēt vainīgo. Tajā pašā laikā skolā ierodas Fotogrāfs, kurš pamanās pazaudēt Pitonu. Vai skolā vienlaicīgi var atrasties divas čūskas?
Parīze–Ruāna 1894 (autosports)
Kvalifikācija
Sacīkstēm kvalificējās:
Sacīkstes
Sacensības sākās astoņos no rīta Porte Maillot. Pirmais posms norisinājās līdz Mantesai, kur sacīkšu dalībnieki varēja no 12:00 līdz 13.30 pusdienot, pēc kā sacensības atsākās. Pirmais finiša līniju šķērsoja Albērs de Dions ar vidējo ātrumu 19 km/h.
Čili pipari
Asuma skala
1912. gadā ASV farmaceits Skovils izveidoja čili asuma mērvienību — Scoville Heat Units. Skaitlis apzīmē, cik reizes čili pipara ekstrakts jāatšķaida ar cukurūdeni, līdz kapsaicīnu vairs nevarot sagaršot. Saldus piparus apzīmē ar "0", halapenjo piparus skalā apzīmē ar 2500-5000, bet tabasko un kajennas piparus — ar 30 000—50 000. Visasākie esot habanerosa pipari, kurus skalā apzīmē ar 100 000—300 000. Skalas diapazons skaidrojams ar garšotāja subjektivitāti. Čili izmērs ir asuma pazīme, jo lielāks čili pipars, jo maigāks. 80% kapsaicīna esot sēklā un membrānā. Apgalvots, ka ne vienmēr svaigais čilli ir asāks par kaltēto.
Ticējumi
Čili ir navatlu vārds, bet savukārt Kajennas piparu nosaukums esot no Gviānas pilsētas Kajennas. Kristofora Kolumba ārsts esot atvedis no jaunās pasaules čili sēklas (Capsicum ģints) un eiropiešiem skaidrojis, ka tie esot pipari (Piper ģints). Gadus vēlāk portugāļu tirgotāji tos esot izplatījuši uz Āzijas zemēm. Mūsdienās vislielākā čili ražotāja un eksportētāja ir Indija.
Pastāv dažādi ticējumi par čili iedarbību uz cilvēka fizioloģiju un veselību. Senie acteki čili pipariem esot piedēvējuši dzimumdziņu veicinošas īpašības. Ēdot čili piparus, pastiprināti izdalās endorfīni, hormoni, kuri rada labsajūtu un uzlabojot imunitāti. Čili kairina mutes un kuņģa gļotādu, tādējādi sekmējot kuņģa sulas izdalīšanos. Tiek veicināta apetīte, un uzlabojas gremošanas process. Tāpat pikanti ēdieni veicinot vielmaiņu, un tiek sadedzināts vairāk kaloriju. Taizemiešu zinātnieki esot pierādījuši, ka čili kapsaicīns spējot ietekmēt glikozi sieviešu asinīs. Kapsaicīns samazinot gan taukaudu daudzumu organismā, gan tauku daudzumu asinīs. Pipariem piemīt arī pretmikrobiska ietekme zarnu traktā un asins viskozitāti mazinošas īpašības.
"Dziednieciskie čili pipari" uzlabojot aknu darbību un aizkavē vēža šūnu augšanu. Tie spējot uzlabot veselības stāvokli hepatītu, astmas, epilepsijas un alerģijas gadījumā. Kapsaicīns tiek izmantots pretsāpju ziedēs pret artrītu, jostas rozi (herpes zoster) un citām kaitēm.
Liepas (Kocēnu pagasts)
Liepas ir ciems Valmieras novada Kocēnu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Pie ciema atradās Ainažu-Smiltenes dzelzceļa stacija Zilaiskalns.
Raiss
Raiss var būt:
Frīdrihs Mālberģis
Frīdrihs Mālberģis jeb Frīdrihs Mālbergs (1824—1907), bija latviešu skolotājs un dzejnieks, viens no Atmodas kustības dalībniekiem. Viens no pirmajiem latviešu dzejniekiem, plašāk kļuva pazīstams ar poēmu "Staburags un Liesma" ("Veci un jauni laiki"), kas iznāca 1869. gadā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1824. gada 1. janvārī (pēc vecā stila 1823. gada 20. decembrī) Dundagas pagasta Antēs saimnieka ģimenē.
No 1840. gada līdz 1844. gadam viņš mācījās jaundibinātajā Irlavas skolotāju seminārā, bet pēc tā beigšanas līdz 1850. gadam strādāja par skolotāju Ernesta Dinsberga vadītajā Kubeles skolā, kur viņa skolnieks bija Krišjānis Barons. 1845. gadā sāka publicēt savus stāstus laikrakstā „Latviešu Avīzes”, vēlāk arī laikrakstos „Mājas Viesis”, „Baltijas Vēstnesis”, „Balss” u.c. Pēc tam strādāja par skolotāju Lindes-Birzgales skolā (1851-1856), pēc tam par skolotāju Seces Šķesteru (tagadējā Altenes) skolā (1856-1887).
Kondora leģions
Kondora leģions (de) bija no vācu brīvprātīgajiem veidots militārais formējums, kas no 1936. gada jūlija līdz 1939. gada martam piedalījās Spānijas pilsoņu karā. Leģions karoja Franko nacionālistu pusē.
1936. gada jūnijā Spānijā nacionālisti veica valsts apvērsuma mēģinājumu. Tā rezultātā tie ieguva kontroli pār Spānijas kolonijām un daļu Spānijas teritorijas, kamēr atlikušo Spānijas teritoriju joprojām kontrolēja valdība, kas noveda pie pilsoņu kara. Spānijas valdība, kur būtiska loma bija kreisā spārna spēkiem, apvērsuma mēģinājuma rezultātā būtiski nosvērās par labu kreisajam radikālismam. Tādēļ tā lūdza palīdzību Padomju Savienībai, kas neatteica. Tikmēr lielākā daļa nacionālistu spēku bija koncentrēta Spānijas kolonijās. Tādēļ tie bija jāpārsviež no Āfrikas uz Pireneju pussalu, lai nacionālisti varētu pilnvērtīgi iesaistīties karadarbībā. 1936. gada 22. jūlijā nacionālisti adresēja palīdzības lūgumus Trešajam reiham un Itālijas Karalistei. Tās abas atsaucās.
Hitlers nolēma atbalstīt nacionālistus 26. jūlijā. Trešais reiha pirmā palīdzība bija transporta lidmašīnas ar civilajiem Luft Hansa pilotiem, kas nacionālistu spēkiem piegādāja kara materiālus, un veica karaspēka transportēšanu no spāņu Marokas uz Spāniju. Jau pirmajās divās nedēļās pēc 26. jūlija uz Spāniju tika transportēti ap 2500 karavīru, bet transportēšanas operācijas beigās (11. oktobrī) vācieši kopumā bija no Āfrikas pārsvieduši 13 500 karavīrus, 127 ložmetējus un 36 lielgabalus. Tāpat vācieši ar gaisa satiksmi piegādāja lādiņus, tankus un citus nepieciešamos kara materiālus.
Paralēli palīdzībai ar transportēšanu Trešajā reihā sākās brīvprātīgo vervēšana. Tā rezultātā jau augustā spāņiem palīgā ieradās pirmie vācu brīvprātīgie. Tanki tika atvesti kopā ar apkalpēm, kas uzsāka nacionālistu karavīru apmācību. Pēc kursa iziešanas mācībās izmantotie tanki kopā ar apmācītajām spāņu apkalpēm iesaistījās karadarbībā. Jau nākamo tankistu apmācīšanai tika piegādāti jauni tanki. Tieši tāpat vācu palīdzības ietvaros tika apmācīti nacionālistu piloti, kājnieki un artilēristi. 1936. gada 3. novembrī vāciešu gaisa transporta, apmācību un citas misijas tika apvienotas zem vienota nosaukuma — Kondora leģions. Tā kodols bija kara aviācija, kas atšķirībā no citām daļām, kuras galvenokārt pildīja apmācības, apgādes un atbalsta funkcijas, tieši iesaistījās militārajās operācijas. Vāciešu aviācijas daļas tieši atbalstīja nacionālistus lielākajās to operācijās, tostarp arī Gernikas bombardēšanā. Kopā Spānijas pilsoņu karā kauju pieredzi ieguva 405 Luftwaffe piloti. Kondora leģions vāciešiem ļāva veikt arī jaunākās militārās tehnikas testēšanu, pilnveidošanu, kā arī noslīpēt dažādus militārās taktikas jautājumus. Līdz ar to šeit pirmo reizi parādījās jaunievedumi, kas vēlāk tika izmantoti Otrajā pasaules karā, piemēram, gaisa apgādes tilts, aviācijas hospitāļi ievainoto evakuācijai no kaujas lauka.
Trešais reihs slēpa un noliedza vācu brīvprātīgo klātbūtni Spānijas pilsoņu karā līdz pat tā beigām. Brīvprātīgie pēc aizbraukšanas no dzimtenes oficiāli tika izslēgti no vācu bruņotajiem spēkiem. Spānijā tie valkāja spāņu uniformās un atšķirības zīmes. Ārpus Kondora leģiona Spānijas pilsoņu karā piedalījās arī vācu jūras spēki un Abvērs. Biežās rotācijas rezultātā kopumā nacionālistu pusē kaujas pieredzi ieguva aptuveni 200 000 vācu brīvprātīgo. Praktiski visa vācu kara tehnika, kas atradās Spānijā, pēc pilsoņu kara beigām tika uzdāvināta spāņiem.
Vladimirs Zagorovskis
Vladimirs Zagorovskis (ru; Voroņeža -  Voroņeža) bija Krievijas šahists un vēsturnieks. Ceturtā pasaules čempionāta korespondencšahā (1962–65) uzvarētājs. ICCF lielmeistars (1965).
Biogrāfija
1940. gadu beigās un 1950. gadu sākumā bijis viens no perspektīvākajiem Krievijas šahistiem. 1951. gada PSRS Bruņoto spēku čempionātā šahā pārliecinoši izcīnījis uzvaru par 2½ punktiem apsteidzot 2. vietas ieguvēju. Sekmīgi spēlējis PSRS komandu sacensībās. 1948. gadā Ļeņingradā Krievijas PFSR izlases sastāvā izcīnījis 3. vietu komandu vērtējumā un 2. vietu pie 7. galdiņa. 1951. gadā Tbilisi bijis Maskavas izlases sastāvā, kas ieguvusi 2. vietu komandu vērtējumā, bet Zagorovskis bijis individuāli 3. vietā pie 4. galdiņa. 1952. gadā Odesā PSRS komandu kausa izcīņā Bruņoto spēku komandas sastāvā bijis 1. vietā pie 2. galdiņa. Atzīstamus panākumus guvis Maskavas pilsētas šaha čempionātos. 1951. gadā bijis otrais, atpaliekot tikai no nākamā Pasaules čempiona šahā Tigrana Petrosjana, bet 1952. gadā kļuvis par šī turnīra uzvarētāju, apsteidzot pazīstamo lielmeistaru Aleksandru Kotovu.
1951. gadā Zagorovskis beidzis Voroņežas valsts pedagoģiskā institūta vēstures fakultāti. No 1957. gadā kļuvis par šīs mācību iestādes vēstures pasniedzēju. 1961. gadā aizstāvējis vēstures zinātņu kandidāta disertāciju, bet 1969. gadā - vēstures zinātņu doktora disertāciju. No 1970. gada līdz 1992. gadam bijis Voroņežas valsts pedagoģiskā institūta profesors. Savos zinātniskajos darbos galvenokārt pētījis Krievijas dienvidu apgabalu attīstību vēsturi.
1960. gados Zagorovskis kļuvis par vienu no spēcīgākajiem PSRS korespondencšahistiem un regulāri piedalījies spēcīgos turnīros. 1965. gadā uzvarējis 4. Pasaules čempionātā korespondencšahā. Vēlākajos gados bijis tuvu, lai atkārtoto šo panākumu. 6. Pasaules čempionātā korespondencšahā (1968–71) tikai par puspunktu atpalicis no uzvarētāja, VDR šahista Horsta Ritnera. 8. Pasaules čempionātā korespondencšahā (1975–80) dalījis pirmo vietu ar Dānijas šahistu Jornu Slotu, taču nācies samierināties ar 2. vietu pēc papildus koeficienta.
Ādolfs Klīve
Ādolfs Klīve (1888—1974) bija latviešu tautsaimnieks, politiķis un sabiedriskais darbinieks. 1., 2. un 3. Saeimas deputāts, Latvijas Bankas padomes priekšsēdētājs. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1888. gada 31. maijā Vecumnieku pagasta Klīvu saimnieka ģimenē (mūsdienās Klīvi). Mācījās Stelpes-Beķera pagasta skolā (1897—1900), Bauskas pilsētas skolā (1900—1905), 1909. gadā izturēja mājskolotāja eksāmenu Rīgā. Studēja A. Šaņavska Maskavas Tautas universitātes tautsaimniecības nodaļā (1909—1913), bija skolotājs Jaunjelgavas un Jelgavas tirdzniecības un komercskolās (1913—1915). Pirmā pasaules kara laikā Cēsīs organizēja bēgļu centrālo darba biroju (1915). Krievijas impērijas 12. armijas pārtikas nodaļas vadītājs (1916). Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā piedalījās Latviešu zemnieku savienības dibināšanā, bija LZS centrālās valdes priekšsēdētāja biedrs. Bija Kurzemes Zemes padomes loceklis, Latviešu pagaidu nacionālās padomes līdzdibinātājs, vēlāk Tautas padomes un Satversmes sapulces loceklis. Bija 1.—3. Saeimas deputāts, no 1931. gada Latvijas bankas padomes priekšsēdētājs līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā.
Miris 1974. gada 8. aprīlī Springfīldā, Ohaio štatā, ASV. 1994. gada septembrī pārapbedīts Vecumnieku pagasta Klīves kapos.
Prinča Edvarda sala
Prinča Edvarda sala (en) var būt:
Austrumkrasta hokeja līga
Austrumkrasta hokeja līga (ECHL) ir profesionāla hokeja līga ASV, kas izveidota 1988. gadā.
ECHL un AHL ir vienīgās divas profesionālās hokeja līgas, uz kurām saskaņā ar NHL un NHL Spēlētāju asociācijas līgumu ir atļauts nosūtīt spēlētāju ar NHL līgumu.
Aulejas Žepers
Aulejas Žepers ir latgaliešu četrpāru jeb Krusta dancis pēc Prankusejas (Franksēzes) parauga.
Dejai ir četri gājieni un salīdzinoši gara ievaddaļa. Ievaddaļā puiši sacenšas dejas mākā. Šo dejas daļu var uzskatīt arī par atsevišķu sacensību danci (Trepaku jeb Tripiņu). Ievaddaļa beidzas tad, kad sacensības gaitā noskaidrojas, kuri četri būs Žepera dejotāji. Tikai tad četri puiši uzlūdz meitas, ar kurām jau dejo pa pāriem visu dejas laiku.
Dejas nosaukums saistīts ar to, ka deju dejo četrstūru jeb krusta grupējumā. Par žeperu Latgalē sauc pupāju un zirnāju zārdu, kas domāts to kaltēšanai pēc nopļaušanas.
Deju 1987.- 88. gados vasarās pierakstīja tautas dejas pētnieks Ernests Spīčs, daudzkārt ciemodamies Aulejas pagasta Meža Goldos (padomju okupācijas laikā pārsaukti par Lesnije doski) pie muzikanta Jakoveļu Jāņa, Dzalbos pie Monikas Dzalbas, Helēnas Dzalbas un arī pašā Aulejas centrā pie visām Aulejas sievām uzreiz.
Pēc Jāņa Jakoveļa stāstītā, pašā Aulejā Žeperu sadzīves situācijā pēdējo reizi dejoja 1949. gadā. E. Spīča interpretāciju dejoja LU Deju folkloras kopa Dandari, folkloras kopas Vīteri un Ceiruleits, kā arī VDA Daile, TDA Dancis, Pērle
Nansei salas
Arhipelāga iedalījums
Nansei salās ietilpst šādas salas un salu grupas:
Sacunanas salas ietilpst Kagošimas prefektūrā, bet Rjūkjū, Senkaku un Daito salas — Okinavas prefektūrā. Senkaku salas ir Japānas, Ķīnas Tautas Republikas un Ķīnas Republikas (Taivānas) teritoriālo strīdu subjekts.
Mačāni (Palsmanes pagasts)
Mačāni ir ciems Smiltenes novada Palsmanes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3,3 km no pagasta centra Palsmanes, 25,9 km no novada centra Smiltenes un 147,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas uz dienvidaustrumiem no Palsmanes, nomaļus no valsts autoceļiem, Vizlas upes krastos.
Ivo Pešāks
Ivo Pešāks (cs, dzimis, Bohēmijas un Morāvijas protektorātā, miris , Prāgā, Čehijā) bija čehu dziedātājs, dejotājs un komiķis.
Mansuba
Mansuba (no ar — 'uzstādītais') ir ņemta no partijas vai mākslīgi sastādīta šatrandžas pozīcija, kurā vienai no pusēm tiek izvirzīt uzdevums uzvarēt vai panākt neizšķirtu. Mansuba ir mūsdienu šaha uzdevumu un etīžu priekštece.
Apraksts
Mansubas ir vienlaicīgi līdzīgas gan mūsdienu šaha uzdevumiem, gan etīdēm. Vairums mansubu beidzas ar matu, tas norāda ar to līdzību šaha uzdevumiem, bet, līdzīgi etīdēm, mansubām risinājumam nepieciešamais gājienu skaits nav noteikts. Vairum mansubu radušās 9.—10. gadsimtā, kad to sastādīšanas māksla bija sasniegusi visaugstāko līmeni.
Dīns Kukans
Dīns Kukans (de, dzimis ) ir Šveices hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2016. gada Kukans pārstāv NHL komandu Kolumbusas "Blue Jackets".
Iepriekš spēlējis Nacionālās līgas komandā Cīrihes "Lions", Zviedrijas hokeja līgas komandā Luleå HF un AHL komandās Lake Erie Monsters un Klīvlendas "Monsters".
Šveices hokeja izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 2018. gada Pasaules čempionātā. Pavisam piedalījies četros Pasaules čempionātos.
O-Zone
O-Zone ir Moldovas eirodeju mūzikas grupa, kas pastāvēja no 1998. līdz 2005. gadam. Tās sastāvā ir Dans Balans, Radu Sirbu un Arsenijs Todirass.
Grupa darbības laikā izdeva trīs albumus, no kuriem lielākos panākumus guva pēdējais albums (DiscO-Zone). Grupa lielāko popularitāti guva 2004. gadā ar dziesmu Dragostea Din Tei, kas guva panākumus vairākās Eiropas valstīs. Grupa atgriezās 2017. gadā ar diviem koncertiem Kišiņevā un Bukarestē
Fascija (apģērba elements)
Fascija ir auduma josta, kas kalpo kā apģērba elements, ko nēsā latīņu rita Romas katoļu Baznīcas un Anglikāņu baznīcas garīdznieki un semināristi jeb kleriķi.
To nēsā, uzsienot to sutanas vai sutanas ar pelerīnu virs jostas vietas starp krūtīm un nabu. Sasienot fasciju, tās galiem jābūt brīvi krītošiem uz leju un sējuma vietai jābūt pavirzītai uz kreiso pusi.
Līdz otrajam Vatikāna koncilam bija divu veidu fascijas, kuru galos atradās bārkstu veidoti pušķi kā galero vai bārkstis. Pēc koncila sāka lietot tikai fascijas ar bārkstīm.
Fasciju krāsas
Bascijas krāsa parāda garīdznieka pakāpi Baznīcas hierarhijā.
Apriķu iela (Rīga)
Apriķu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē. Apriķu iela sākas krustojumā ar Abavas ielu un, šķērsojot Makša ielu, beidzas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu. Kopējais ielas garums ir 150 metri, segums — grants. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Iela ir nosaukta Apriķu — Dienvidkurzemes novada Lažas pagasta centra — vārdā.
Ielu savienojumi
Apriķu iela ir savienota ar šādām ielām:
Dvorupe
Dvorupe ir ciems Kubulu pagastā, Balvu novadā. Atrodas 223 km attālumā no Rīgas.
Roberts Šūmanis (skolotājs)
Roberts Nikolajs Žanis Šūmanis (1880—1954) bija latviešu skolotājs, Iecavas pamatskolas pārzinis (direktors).
Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gada 3. martā Jaunpils pagastā. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās, darbojās presē. Pēc studijām Latvijas Universitātē no 1927. gada strādāja par Iecavas pamatskolas pārzini.
Pēc R. Šūmaņa ierosinājuma Iecavas pamatskolas zālē 1934. gada rudenī atklāja piemiņas plāksne Latvijas atbrīvošanas cīņās kritušajiem skolēniem. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Šūmani atbrīvoja, bet vācu okupācijas laikā (1941—1945) atkal atjaunoja darbā. Pēc kara beigām pārcēlās uz dzīvi Nīkrācē, tad Bikstos. Miris 1954. gadā.
Uzmava
Uzmava var būt
Kuopio "KalPa"
Kuopio "KalPa" ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Kuopio, Somijā, un spēlē SM līgā. Komanda dibināta 1929. gadā. "KalPa" augstākais sasniegums ir 1990.—91. gada sezonā izcīnītās SM līgas sudraba medaļas.
1998.—99. gada sezonā četras spēles komandas sastāvā aizvadīja latviešu uzbrucējs Mareks Jass.
Kemerona sala
Kemerona sala (en) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Karalienes Elizabetes salu arhipelāgā. Kemerona sala ir vienīgā vieta Kanādas Arktikā, kur rūpnieciskos apjomos iegūta nafta.
Ģeogrāfija
Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga Karalienes Elizabetes salu Perija salu grupā. Baiama Mārtina šaurums rietumos salu atdala no Melvila salas, Debarā šaurums ziemeļos — no Findleja salām, bet Arnota šaurums dienvidos atdala no Vanjē salas. Sala izstiepta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, krasti stipri izroboti, daudz nelielu līču. Reljefā dominē līdzenums, salas augstākais punkts ir Vilmota kalns (244 m vjl) dienvidaustrumos. Salas teritorijā valda arktiskais tuksnesis.
Vēsture
Sala ilgi tika uzskatīta par daļu no Batērsta salas sauszemes masīva. Tagadējais nosaukums piešķirts 1952. gadā par godu kanādiešu kartogrāfam Maksvelam Džordžam Kemeronam (Maxwell George Cameron).
1974. gadā pēc degvielas krīzes salā kompānija Panarctic atklāja naftas iegulas. No 1985. līdz 1996. gadam Benthornas atradnē salas dienvidrietumos kopumā ieguva 2,8 miljonus barelus naftas, izvedot to vasaras mēnešos ar tankkuģi uz Monreālu. 1999. gadā atradnes vieta tika sakopta.
Rāvas
Rāvas ir ciems Valmieras novada Kocēnu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P11, Ziedenes upes krastā.
Rudens vidus svētki
Rudens vidus svētki (zh, ) ir ražas svētki, kurus galvenokārt svin Ķīnā. Svētki norisinās mēness kalendāra astotā mēneša 15. dienā. Pēc Gregora kalendāra svētki iekrīt septembra otrajā pusē vai oktobra sākumā, kad ir pilnmēness. Tāpēc svētki dažreiz tiek saukti par Mēness svētkiem. Tradicionāls svētku ēdiens ir mēnesskūkas jeb juebini.
Prēduļeva
Prēduļeva, arī Prīduļeva, ir ciems Alūksnes novada Liepnas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Liepnas, 37 km no novada centra Alūksnes un 238 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V403, Liepnas upes krastā.
Ludzas iela (Rēzekne)
Ludzas iela ir viena no senākajām Rēzeknes ielām, pilsētas Dienvidu rajona ziemeļaustrumu stūrī. Tā reizē ir robeža starp pilsētas Dienvidu un Vipingas mikrorajoniem.