cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nonode
Uzbūve
Nonodei ir septiņi koncentriski spirāliski tīkliņi. EQ-80 tipa nonodei ir trīs stūrējošie tīkliņi, ko atdala trīs savstarpēji kopā savienoti ekrāntīkliņi. Septītais, anodam tuvākais, ir bremztīkliņš. PSRS tika ražots heptagrīds ar speciālām šķeltās histerēzes raksturlīknēm 6Л1П. Tam, skaitot no kvēldiega un speciāla ekranēta katoda, ir ar katodu savienots modulatora tīkliņš, pirmais paātrinošais tīkliņš, fokusējošais tīkliņš, otrais paātrinošais tīkliņš, pirmais stūrējošais tīkliņš, otrais stūrējošais tīkliņš, un ekrāntīkliņš, kas savienots ar kvēldiegu. Vēl neparastāka ir tīkliņstaru lampa 6Л2Г.
Izmantošana
6Л1П tipa deviņelektrodu lampas tika lietotas kā nelineāri elementi ātrdarbīgās shēmās (amplitūdas diskriminatoros, binārajās atmiņas ierīcēs, ierobežotājos, skaitļošanas ierīcēs).
1948. gads
1948. gads bija garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās ceturtdienā.
Bredlijs Viginss
Bredlijs Marks Viginss, (en; dzimis, Ģentē, Beļģijā) ir bijušais Lielbritānijas treka un šosejas riteņbraucējs. Viginss karjeru sāka trekā, kur specializējās iedzīšanā un medisonā. 2012. gadā B. Viginss uzvarēja prestižākajā daudzdienu velobraucienā Tour de France, kā arī individuālajā braucienā. Ar izcīnītām septiņām olimpiskajām medaļām pēc 2012. gada Londonas olimpiskajām spēlēm viņš apsteidza airētāju Stīvu Redgreivu, ierindojoties otrajā vietā visu laiku medaļām bagātāko britu sportistu sarakstā. Pavisam drīz viņam nācās šo rekordu dalīt ar Krisu Hoju, kurš arī 2012. gadā ieguva savu septīto olimpisko medaļu. 2016. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs Viginss ieguva savu astoto medaļu un piekto zeltu, kad uzvarēja komandu iedzīšanā Lielbritānijas komandas sastāvā.
Karjera
Pēc 2008. gada Olimpiskajām spēlēm Viginss uz laiku pārtrauca dalību treka sacensībās, lai koncentrētos šosejas riteņbraukšanai. Sākotnēji uzskatīts par individuālā brauciena speciālistu un vispusīgu braucēju, Viginss pierādīja savas spējas kā daudzdienu brauciena kopvērtējuma titula kandidāts, kad viņš ierindojās ceturtajā vietā 2009. gada Tour de France, kas bija atkārtots labākais britu braucēju sasniegums velobrauciena vēsturē. 2010. gadā viņš kļuva par jaunizveidotās  komandas līderi. Lielākās viņa uzvaras ir bijušas 2011. un 2012. gada Critérium du Dauphiné un 2012. gada velobraucienā Parīze-Nica. Viginss finišēja trešais 2011. gada Vuelta a España, kļūstot par vienu no trim britu braucējiem, kuri spējuši nokļūt uz pjedestāla Lielajās tūrēs. Pēc desmit dienām Viginss ieguva sudraba medaļu individuālajā braucienā Pasaules čempionātā Kopenhāgenā. Viginss bija arī daļa no komandas, kura palīdzēja Markam Kevendišam uzvarēt šī paša čempionāta grupas braucienā.
2012. gada Tour de France B. Viginss startēja kā viens no pretendentiem uz uzvaru kopvērtējumā. Pēc 7. posma, kas bija viens no pirmajiem vidēji augstu kalnu posmiem, viņš kļuva par velobrauciena līderi, pārsvaru nostiprinot individuālajā braucienā (10. posms), kurā izcīnīja savā karjerā pirmo Tour de France etapa uzvaru. Pēc uzvaras otrajā braucienā ar atsevišķu startu (19. posms), B. Viginsa izredzes kļūt par velobrauciena uzvarētāju kļuva neapstrīdamas un dienu vēlāk viņš kļuva par pirmo britu velobraucēju, kas uzvarējis Tour de France. Viņš piedalījās, kur guva uzvaru individuālajā braucienā, tādējādi kļūstot par pirmo riteņbraucēju, kas vienā gada uzvarējis gan Tour de France, gan Olimpiskajās spēlēs.
Ho Ši Mina ceļš
Ho Ši Mina ceļš (en) bija sauszemes un ūdens ceļu loģistikas sistēma, kas Vjetnamas kara laikā, sākot ar 1959. gadu, savienoja Ziemeļvjetnamu ar Dienvidvjetnamu, lai varētu apgādāt dienvidos esošos nemierniekus ar ieročiem, materiāliem un dzīvo spēku. Šis ceļš gāja cauri kaimiņos esošo Laosu un Kambodžu un tā kopējais garums bija vairāk kā 20 000 kilometru. ASV Aizsardzības departaments šo ceļu ir nosaucis par "vienu no lielākajiem militārās inženierijas sasniegumiem 20. gadsimtā".
Pēc ilgstošas cīņas par neatkarību no Francijas vjetnamiešu komunista Ho Ši Mina vadībā Vjetnamas komunistiem izdevās gūt daļēju uzvaru. Starp komunistiem, kas bija nostiprinājušies valsts ziemeļos, un Franciju tika parakstīts miera līgums un valsts tika sadalīta divās daļās. 17 ziemeļu paralēle kļuva par robežu starp abām valstīm, kur tika izveidota demilitarizētā zona. Lai arī franči izveda savu karaspēku un ziemeļnieki bija ieguvuši patstāvību, tomēr Dienvidvjetnama joprojām atradās prorietumniecisku spēku rokās. Turklāt arī dienvidos atradās nemiernieki, kuri kļuva aizvien spēcīgāki, vedot no 1957. gada partizānu karu. Lai palīdzētu šiem nemierniekiem un turpinātu cīņu par visas vjetnamiešu apdzīvotās teritorijas apvienošanu vienā valstī, ziemeļnieki nolēma atbalstīt tur esošos vjetnamiešus.
1959. gadā tika izveidota 559. transporta grupa, kurai tika uzdots izveidot kara materiālu apgādes maršrutu uz Dienvidvjetnamu. Sākotnēji ziemeļvjetnamieši mēģināja šo maršrutu izveidot caur demilitarizēto zonu, tomēr drīz vien viņu mēģinājumi tika apturēti, kas noveda pie tā, ka maršrutu sāka veidot cauri Laosai. Izvēli par labu Laosai veicināja tas, ka šajā valstī tobrīd norisinājās pilsoņu karš un robežreģioni ar Vjetnamu atradās komunistu kontrolē. Lai arī Laosa oficiāli bija neitrāla attiecībā pret Vjetnamā notiekošo, tomēr tā neiebilda pret savas teritorijas izmantošanu no ziemeļvjetnamiešu puses.
Ceļš sastāvēja no liela ceļu tīkla, kurā gan bija paralēli ceļi, gan takas, gan ūdensceļi, kuri bija savienoti vienotā sistēmā. Sākotnēji ceļu izmantoja tikai vienību pārvietošanai uz dienvidiem, bet pēc tam, kad ASV bloķēja apgādi no jūras, ceļu sāka izmantot arī materiālu un ieroču pārvadāšanai. Bija atsevišķi ceļi satiksmei, kājāmgājējiem un arī riteņbraucējiem. Sākotnēji materiālu pārvadāšanai izmantoja cilvēkus un dzīvniekus, bet drīz vien tos nomainīja autotransports, kuru Vjetnamas komunistiem piegādāja PSRS, Ķīna un Austrumu bloka valstis. Pie ceļiem tika būvētas atpūtas bāzes. Tās atbildēja arī par loģistikas jautājumiem. Šādu bāzu tuvumā tika veidotas pretgaisa aizsardzības pozīcijas. Džungļi maskēja ceļa atrašanos un liedza tā atklāšanu no gaisa. Būtiski apgādi ietekmēja laikapstākļi, jo musonu lietu periodā ceļi faktiski bija nelietojami, tāpēc tika izmantota ūdensceļu sistēma. Ho Ši Mina ceļa priekšrocība bija tajā, ka tas nebija viens ceļš, bet gan to sistēma, kas gadījumos, kad viens posms tika izvests no ierindas, ļāva uzreiz novirzīt transportu pa kādu no paralēlajiem ceļiem.
Jau 1961. gadā ASV militārie analītiķi norādīja uz to, ka pa Ho Ši Mina ceļu notiek aizvien plašāka apgāde un tiek ievests ziemeļnieku karaspēks Dienvidvjetnamā. 1965. gadā pēc amerikāņu aprēķiniem Dienvidvjetnamas komunisti saņēma 234 tonnas apbruņojuma, no kurām 195 tonnas tika ievestas tieši caur Laosu. Tajā pašā gadā ASV izlūkošana ziņoja par to, ka sausajā sezonā pa Ho Ši Mina ceļu dienā veica piegādes ar vismaz 30 kravas mašīnām priekš spēkiem Saigonas apkārtējiem reģioniem, kas atbilda 90 tonnām kravas. Vēl vienas apgādes ceļa, kas ļāva piegādā materiālus no Kambodžas ostām dienvidos, kā arī paša Ho Ši Mina ceļa paplašināšana ļāva 1965. gadā veikt pārvadājumus, kas pārsniedza visu piecu iepriekšējo gadu kopapjomu. Šāda notikumu attīstība lika amerikāņiem pievērst pastiprinātu uzmanību pret šo apgādes sistēmu.
Būtiska problēma visa Vjetnamas kara laikā bija tajā, ka ASV nevēlējās iebrukt kaimiņos esošajās Laosā un Kambodžā sauszemes operācijā. Šajā valstīs varēja darboties tika speciālo uzdevumu vienības, kuras pamatā nodarbojās ar diversijām un informācijas ievākšanu. Laosas gadījumā amerikāņi atbalstīja antikomunistiskos spēkus, tomēr viss uzsvars tika likts uz gaisa spēkiem. Jau 1964. gada decembrī notikās pirmā Ho Ši Mina ceļa bombardēšana. 1965. gada martā tika uzsākta bombardēšana operācija "Rolling Thunder", kura tika vērsta pret nemiernieku apgādes bāzēm Laosas un Ziemeļvjetnamas robežreģionos. Līdz ar šīs operācijas atļaušanu tā brīža ASV prezidents Lindons Džonsons atļāva vērst gaisa uzlidojumus arī uz Ho Ši Mina ceļu. Laosas dienvidu daļa tika bombardēta operācijas "Steel Tiger" ietvaros. Bombardēšanas reģioni bija sadalīti kvadrantos un turpmāko gadu laikā notikās nemitīga Ho Ši Mina ceļa bombardēšana, kura gan tā arī neļāva to pilnībā iznīcināt vai nopietni samazināt tā darbību.
Gatavojoties ofensīvai "Tet" ziemeļvjetnamieši aizvien intensīvāk sāka veidot apgādes bāzes un izmantot Ho Ši Mina ceļu, lai pārsviestu savus spēkus ofensīvai. Ofensīva sākās 1968. gada janvārī un bija saistīta ar ļoti plaša mēroga operācijām visas Dienvidvjetnamas teritorijā. Lai arī abas puses guva taktiskas uzvaras dažādās vietās, tomēr ziemeļnieki sāka iegūt jūtamu spēku pieplūdumu. Būtiska loma tajā bija tieši Ho Ši Mina ceļam, pa kuru notikās dienvidnieku apgāde. Amerikāņi tā paša gada otrajā pusē uzsāka bombardēšanas operāciju "Commando Hunt" un izlūkoperāciju "Igloo White". Bombardēšanas operācija norisinājās no 1968. līdz 1972. gadam, bet izlūkoperācija beidzās 1973. gadā. Abas operācijas bija saistītas un to galvenais mērķis bija komunistu apgādes bāzes un koridori uz Ho Ši Mina ceļa. Intensīvākās bombardēšanas notikās no 1969. līdz 1971. gadam.
Kā jau tika minēts, ASV Aizsardzības departaments šo ceļu ir nosaucis par "vienu no lielākajiem militārās inženierijas sasniegumiem 20. gadsimtā". Faktiski Ho Ši Mina ceļš spēlēja vienu no nozīmīgākajām lomām Vjetnamas karā, jo caur to vairāku gadu garumā tika ievesti Dienvidvjetnamā gan ieroči, gan kara materiāli, gan aģitatori, gan arī komunistu karaspēks, kas viņiem ļāva uzvarēt šajā karā.
Demidovs
Demidovs var būt:
Strupvaboļu dzimta
Strupvaboļu dzimta (la) — visēdāju vaboļu dzimta. Latvijā ir sastopamas 58 sugas.
Apraksts
Strupvaboles sasniedz 1 līdz 25 mm garumu, biežāk līdz 10 mm garas.
Ekoloģija
Pieaugušas vaboles un to kāpuri ir plēsēji, kuri barojas ar citu kukaiņu kāpuriem. Dažas sugas ir mikofāgi (organismi, kuri barojas ar sēnēm). Vairākas sugas var sastapt uz maitām, mēsliem, ekskrementiem, satrūdējušiem augiem. Dažas sugas dzivo zem koku mizas un koksnē citu kukaiņu alu ieejās, vēl dažas putnu ligzdās un zīdītāju alās, arī skudru pūžņos.
Gvardejskas rajons
Gvardejskas rajons ir Krievijas Kaļiņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Kaļiņingradas apgabala Poļeskas, Čerņahovskas, Pravdinskas, Bagrationovskas un Gurjevskas rajoniem.
Latvenergo
AS Latvenergo ir Latvijas valstij piederošs elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošanas un tirdzniecības, elektroenerģijas sadales, kā arī dabasgāzes tirdzniecības uzņēmums. Kopš 2003. gada Latvenergo piedāvā arī telesakaru risinājumus uzņēmumiem. 2021. gadā Latvenergo trīspadsmito reizi pēc kārtas tika atzīts par Latvijas vērtīgāko uzņēmumu.
Sāra Konora
Sāra Konora (Sarah Connor, dzimusi Sāra Leve (Sarah Lewe) Delmenhorstē, Vācijā), īstajā vārdā Sāra Terenci (Sarah Terenzi), ir vācu dziedātāja. Viņa sākusi dziedāt 15 gadu vecumā. 2001. gadā iznāca pirmais singls "Let's Get Back To Bed, Boy", kas aizkļuva līdz Vācijas singlu topa 2. vietai. Latvijas airplay topā tas aizkļuva līdz 15. vietai. Popularitāti Eiropā ieguva ar singlu "From Sarah With Love", kas Vācijā vien tika pārdots 750 000 eksemplāru. 2004. gadā ieguvusi "World Music Award" kā pasaulē populārākā vācu dziedātāja.
Latvenergo
Vēsture
Pašreizējais nosaukums pirmo reizi tika lietots 1980. gados, taču līdzīgs nosaukums parādījās jau 1941. gadā, kad pēc Latvijas okupācijas nacionalizēja privātās elektrostacijas un elektrotīklus un izveidoja valsts enerģētikas pārvaldi "Latenergo". Latvijas PSR laikā tika uzcelta vairākas lielas elektrostacijas un valsts energosaimniecība tika vairākkārt restrukturizēta. 1989. gadā tika izveidota Latvijas institūcijām pakļautā ražošanas apvienība "Latvenergo".
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā "Latvenergo" kļuva par valsts monopolu, bet tā pārziņā esošās elektroceltniecības struktūras tika privatizētas. 2015. gada 1. janvārī Latvijā tika atvērts elektroenerģijas tirgus, un bijušais monopolists "Latvenergo" turpināja darboties ar preču zīmi Elektrum. 2017. gada aprīlī notika dabasgāzes tirgus atvēršana Latvijā, un "Latvenergo" uzsāka dabasgāzes tirdzniecību klientiem Latvijā un Igaunijā.
Ministru kabinets 2019. gada 8. oktobrī atbalstīja pilnīgu elektroenerģijas pārvades sistēmas operatora īpašumtiesību nodalīšanu.Tādējādi AS "Latvenergo" meitassabiedrība AS "Latvijas elektriskie tīkli" ir nodalīta no Latvenergo koncerna un AS "Latvijas elektriskie tīkli" īpašumā esošie Latvijas elektroenerģijas pārvades sistēmas aktīvi (330 kV un 110 kV elektropārvades līnijas, apakšstacijas un sadales punkti) 2020. gada 10. jūnijā nodoti valstij, kas tos ieguldīja AS "Augstsprieguma tīkls" pamatkapitālā.
2021. gada 30. jūnijā meitas uzņēmums Elektrum Eesti Igaunijā iegādājās vairākus mikrotīkla pakalpojuma uzņēmumus (Energiaturu Võrguehitus OÜ, SNL Energia 1 OÜ un Baltic Energy System OÜ), kam pieder apakšstacijas ar savu klientu loku, pārvaldot elektroenerģijas savienojumus 53 MW apjomā un pārvadot gandrīz 80 GWh elektroenerģijas gadā; Igaunijas konkurences uzraudzības institūcija darījumu atļāva 3. augustā.
Vārmes pagasts
Vārmes pagasts ir viena no Kuldīgas novada administratīvajām teritorijām tā dienvidaustrumos, Ventas labajā krastā. Robežojas ar sava novada Kabiles, Rumbas, Pelču, Snēpeles un Skrundas pagastiem, kā arī Saldus novada Zirņu, Jaunlutriņu un Šķēdes pagastiem.
Latvenergo
Vēsture
2022. gada 22. jūlijā kopā ar AS "Latvijas valsts meži" tika dibināts uzņēmums SIA "Latvijas vēja parki" vēja enerģijas ražošanai. Jaunajā uzņēmumā "Latvenergo" ieguva 80 % kapitāldaļu, bet "Latvijas valsts meži" — 20 %. Vairākos lielos vēja parkos plānots uzstādīt 100 līdz 120 vēja ģeneratorus ar aptuveni 800 MW kopējo jaudu, saražojot 2,4 TWh elektroenerģijas gadā.
Darbība
Latvenergo koncerna struktūru veido komercsabiedrību kopums, kurā izšķirošā ietekme ir mātessabiedrībai AS"Latvenergo".
Vārmes pagasts
Hidrogrāfija
Ezers: Dziedru ezers.
Latvenergo
Darbība
Mātessabiedrība AS "Latvenergo" nodarbojas ar elektroenerģijas un siltumenerģijas ražošanu un tirdzniecību, kā arī dabasgāzes tirdzniecību. AS "Sadales tīkls" nodrošina elektroenerģijas piegādi līdz katram klientam. Elektroenerģijas un dabasgāzes tirdzniecību Igaunijā veic Elektrum Eesti OÜ, savukārt Lietuvā – Elektrum Lietuva UAB. AS "Enerģijas publiskais tirgotājs" veic elektroenerģijas obligātā iepirkuma administrēšanu Latvijā. SIA "Liepājas enerģija" (51% akciju) nodrošina siltumenerģijas ražošanu un piegādi Liepājas pilsētā.
Vārmes pagasts
Vēsture
Mūsdienu Vārmes pagasta teritorijā vēsturiski atradās Dūres muiža (Gut Duhren, Dūras), Vārmes muiža (Gut Wormen, Vārme)
Latvenergo
Darbība
AS "Latvenergo" ir līdzdalība arī AS "Pirmais Slēgtais Pensiju Fonds" (46,3% akciju), kas nodarbojas ar pensiju plāna pārvaldīšanu, kā arī finanšu ieguldījums (0,005% akciju) AS "Rīgas siltums".
Vārmes pagasts
Vēsture
1935. gadā Kuldīgas apriņķa Vārmes pagasta platība bija 169 km² un tajā dzīvoja 2289 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Vārmas un Imantas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kuldīgas rajona Imantas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Vārmas ciemu. 1966. gadā Imantas ciemu pārdēvēja par Vārmes ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vārmes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Kuldīgas novadā
Latvenergo
Darbība
Latvenergo pieder četras hidroelektrostacijas — Ķeguma HES, Pļaviņu HES, Rīgas HES, Aiviekstes HES un divas lielas termoelektrostacijas — TEC-1 un TEC-2, kā arī Ainažu vēja elektrostacija. 2017. gadā Latvenergo saražoja 5734 GWh elektroenerģijas, no kurām 4270 GWh jeb 74,46% Daugavas HES kaskādē. Latvenergo 2017. gadā klientiem Baltijā pārdeva 6,9 TWh elektroenerģijas.
Vārmes pagasts
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vārme (pagasta centrs), Dūras, Vecvārme, Zalkšciems.
Sempulno apriņķis
Sempulno apriņķis ir apriņķis Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes ziemeļrietumos. Robežojas ar Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Tuholas, Bidgoščas un Naklo apriņķiem, Pomožes vojevodistes Hojņices un Čluhovas apriņķiem, kā arī Lielpolijas vojevodistes Pilas un Zlotovas apriņķiem.
Vārmes pagasts
Izglītība un kultūra
Vārmes pamatskola
Latvenergo
Mecenātisms
AS „Latvenergo” ir Latvijas Universitātes fonda atbalstītājs. 2009. gada septembrī AS „Latvenergo” sniedza atbalstu Latvijas Universitātes 90. jubilejas izdevuma izdošanai 3 560 eiro apmērā.
Jurijs Žigajevs
Jurijs Žigajevs (dzimis ) ir bijušais Latvijas futbolists, malējais pussargs. Pēc karjeras beigām — futbola apskatnieks, pazīstams ar raidījumu "Pa pāris kausiem", komentētājs un treneris. Futbolista karjeras laikā pārstāvējis Latvijas klubus FK Zibens/Zemessardze, FK Rīga, FK Ventspils un FK Spartaks Jūrmala, kā arī spēlējis Polijas klubā Lodzas "Widzew". Aizvadījis 35 spēles Latvijas izlasē.
Biogrāfija
Dzimis Sanktpēterburgā (toreizējā Ļeņingrada), kur viņa vecāki mācījās, bet astoņdesmito gadu beigās ar ģimeni pārcēlās uz Latviju. Tēvs ir no Kazahstānas, kur jaunībā arī spēlējis futbolu, bet Jurija māte ir no Daugavpils rajona Eglaines Eglaines pagastā.
Jurijs mācījies un spēlējis futbolu Ilūkstes sporta skolā pie trenera Vladimira Vinokurova, jau no agras bērnības trenējies kopā ar kādreizējo Dinaburg FC futbolistu Rolandu Krjaukli.
Virslīgā debitējis Ilūkstes kluba FK Zibens/Zemessardze sastāvā, bet jau kopš 2002. gada spēlēja FK Rīga. Jurijam bija 17 gadi, kad viņš saņēma FK Rīga komandas piedāvājumu un pārcēlās uz Rīgu. Mācījies Rīgas 49. vidusskolā.
2006. gadā spēlējis Latvijas U-21 izlases pamatsastāvā, bet 2007. gadā kopā ar FK Rīga veiksmīgi aizvadīja sezonas sākumu un tika uzaicināts uz Latvijas izlasi, kur vairākām spēlēm bija pieteikts kā rezervists. Izlases sastāvā debitēja spēlē pret Islandi, izejot uz maiņu spēles kompensācijas laikā.
Tajā pašā 2007. gadā Latvijas Futbola federācijas Treneru padome, nosaucot LMT Virslīgas čempionāta 2007. gada labākos spēlētājus, atzina Žigajevu par vienu no labākajiem labās malas pussargiem kopā ar Alekseju Višņakovu no FK Skonto. Gada beigās arī portāla eSports.lv LMT Virslīgas gada apskatā nosaukts kā visvairāk progresējušais spēlētājs, iekļauts arī simboliskās izlases rezervistos.
2008. gadā Žigajevs pussezonu aizvadīja FK "Rīgas" sastāvā, bet jūlijā pārgāja uz FK Ventspils. Žigajevs guva savainojumu spēlē pret FK Jūrmala un pusgadu nevarēja atgriezties laukumā.
Pēc veiksmīgas 2010. gada sezonas Virslīgā FK Ventspils sastāvā Žigajevs parakstīja līgumu ar Polijas augstākās līgas komandu Lodzas "Widzew", bet divu sezonu laikā tur aizvadot tikai 5 spēles, viņš atgriezās FK Ventspils. 2013. un 2014. gadā FK Ventspils sastāvā kļuva par Latvijas čempionu.
Pirms 2018. gada sezonas pievienojās FK Spartaks Jūrmala. Tomēr tajā aizvadīja tikai septiņas spēles un 2018. gada jūlijā paziņoja par futbolista karjeras beigām.
Sundu valoda
Sundu valoda (Basa Sunda) (arī zundu valoda; atvasinot no Zunda salām) ir viena no lielākajām Indonēzijas valodām, kuru lieto ap 27 miljoni cilvēku Javas salas rietumu daļā, kas ir 27% no Indonēzijas iedzīvotājiem.
Valoda pieder pie austronēziešu valodu saimes. Izšķir 4 galvenos vietējos dialektus:
Priananas dialekts, kas izplatīts lielākajā sundu valodas izplatības areālā, ir arī galvenais dialekts, kurā notiek apmācības pamatskolās līdz 9.klasei.
Sundu valoda šobrīd lieto latīņu alfabētu, kurš 19.gs. nomainīja sundu alfabētu.
Kļetņa
Vēsture
Ciemats bija dibināts ap 1880. gadu un no sākuma tika saukts par Ļudinku (ru). Turp bija uzcelts dzelzceļš no Žukovkas un Ļudinkā tika izveidota kokzāģētavas rūpnīca, vienа no lielākajām Orlas guberņā. Par Kļetņu tad sauca klosteri pie upes ar tādu pašu nosaukumu, 12 km uz dienvidaustrumiem no Ļudinkas.
1920. gados šis klosteris bija iznīcināts un 1935. gadā Ļudinka kļuva par pilsētciematu ar savu mūsdienu nosaukumu.
Otrā pasaules kara gados Kļetņas rajons kļuva par svarīgu partizānu centru, kur mežos rīkojušās 6 partizānu brigādes.
Šodien Kļetņa ir viens no lielākajiem apgabala pilsētciematiem, kur darbojas kokapstrādes, mēbeļu, pārtikas rūpniecības uzņēmumi.
Elipse
Elipse (el — ‘trūkums’) ir plaknes līnija, kuras jebkura punkta attālumu līdz diviem fiksētiem punktiem summa ir konstanta. Šos divus fiksētos punktus sauc par elipses fokusiem. Elipsi var iegūt kā riņķa līnijas projekciju citā plaknē, kā arī šķeļot konusu ar plakni un cilindru ar plakni. Elipses speciāls gadījums ir riņķa līnija.
Vienādojums
Elipses kanoniskais vienādojums ir, kur a \ un b \ ir elipses pusasis.
kur.
Elipses perimetra aprēķināšana
Elipses, ar pusasīm a un b, perimetrs ir vienāds ar
Ja elipses pusasis a un b ir vienādas, tad elipse ir riņķa līnija ar rādiusu a, tāpēc tās perimetrs ir 2 \pi a. Savukārt, ja elipses pusasis a un b ir dažādas, tad šādas elipses perimetrs ir izsakāms ar eliptiskajiem integrāļiem, kas nav izsakāmi ar elementārajām funkcijām. Tāpēc ir izveidotas daudzas elipses perimetra tuvinātas aprēķināšanas. Piemēram:
Elipses optiskā īpašība
Elipsei piemīt šāda optiskā īpašība: ja vienā tās fokusā novieto gaismas avotu, tad no tā izejošie stari pēc atstarošanās nonāk otrā elipses fokusā.
Elektronoptiskais indikators
Elektronoptiskais indikators ir speciāla elektronu lampa, kas paredzēta elektroniskās shēmas daļas stāvokļa vizuālai attēlošanai. Visbiežāk šādas lampas izmantoja kā lampu radiouztvērēju noskaņošanas indikatorus un dēvēja arī par maģiskajām acīm.
Uzbūve
Elektronoptiskais indikators ir modificēta triode vai dubulttriode, kam ir papildu anods ar īpašu gaismu izstarojošu ekrānu, kas pārklāts ar zaļā vai zilganā krāsā spīdošu luminofora kārtiņu. Ir izstrādātas vairāk nekā desmit atšķirīgas elektronoptisko indikatoru konstrukcijas ar fokusējošiem elektrodiem, starus veidojošiem ekrāniem, indikatortīkliņiem. Ekrāna spīdošajai daļai var būt dažādi izmēri, forma, krāsas tonis, spīdēšanas izmaiņas raksturs.
Johans IV fon Zintens
Johans IV fon Zintens (de, vai Johannes von Sinten jeb Zinten, la; miris 1397. gadā), literatūrā arī Jānis no Cintenes vai Jānis Sintenis, bija astotais Rīgas virsbīskaps no 1374. gada 23. oktobra līdz 1393. gada 24. septembrim.
Elektronoptiskais indikators
Izmantošana
"Maģiskās acis" agrāk plaši lietoja radiouztvērējos kā noskaņošanas indikatorus, magnetofonos kā ieraksta līmeņa indikatorus, barošanas avota sprieguma indikācijai, arī dažādos mēraparātos.
Johans IV fon Zintens
Dzīvesgājums
Dzimis Zintenē Austrumprūsijā. No 1352. līdz 1359. gadam bija notārs un Rīgas rātes sekretārs. 1359. gadā kļuvis par Rīgas domkapitula locekli. 1371. gadā kļuvis par arhibīskapa vietnieku (vicarius generalis) viņa prombūtnes laikā. Šajā laikā tika iecelts arī par domkapitula prioru. 1374. gadā Romas pāvests viņu iecēla par Rīgas arhibīskapu. Savā darības laikā 1380. gadā pārveda pirmā Livonijas bīskapa Meinarda pīšļus no Ikšķiles un apglabāja Doma baznīcā, kā arī 1385. gadā piešķīra Limbažiem Rīgas pilsētas tiesības. 1391. gadā ordenis viņu piespieda bēgt uz Lībeku, pārmetot nodevīgas attiecības ar lietuviešiem un krieviem. Viņš iesniedza sūdzību pāvestam un vācu ķeizaram. 1391. gadā Romas pāvests viņu iecēla par Aleksandrijas latīņu titulāro patriarhu. Miris 1397. gadā Garcā, apbedīts Štetīnā.
Fromholds fon Fifhūzens
Fromholds fon Fifhūzens (, latīņu: Vromoldus à Funffhausen, pazīstams arī kā Bromholds, miris 1369. gada 28. decembrī), bija Rīgas arhibīskaps no 1348. gada 17. marta līdz 1369. gada 28. decembrim. Viņa valdīšanas laikā turpinājās Livonijas pilsoņu karš ar Livonijas ordeni par Rīgas pilsētas pakļaušanu.
Dzīvesgājums
Fromholds dzimis Lībekā.
Fromholds kā arhibīskaps Rīgā ilgi neuzturējās. Ordeņa terora dēļ viņš aizbēga un turpmāk pārsvarā uzturējās pāvesta galmā. Viņš nozīmēja sev vietniekus - sākotnēji divus domkungus, kurus kā arhibīskapa aizvietotājus sauca par ekonomiem, bet vēlāk savu brāli - Tērbatas bīskapu Jāni.
Tomēr Fromholda laikā pāvesta galmā atjaunojās cīņa pret ordeni, un 1351. gadā pēc pāvesta Klementa VI lūguma Zviedrijas karalis Magnuss ņēma Rīgas arhibīskapiju savā aizsardzībā. Taču tas bija tikai formāls akts, kam nebija nekāda reāla iespaida uz Fromholda stāvokli.
Pāvests Inocents VI uzdeva izmeklēt strīdu starp arhibīskapu un ordeni, kura izšķiršana ievilkās galvenokārt dēļ jautājuma par virskundzību pār Rīgas pilsētu.
1353. gada 12. augustā pāvests izdeva bullu, ar kuru apstiprināja arhibīskapa tiesības uz Rīgas pilsētu.
Japānas karogs
Japānas karogs ir balts ar lielu sarkanu apli vidū. Saskaņā ar leģendu karogs radies 13. gadsimtā, kad mongoļi iebruka Japānā.
Fromholds fon Fifhūzens
Dzīvesgājums
Arhibīskaps Fromolds ieguva arī Zviedrijas karaļa un Vācijas ķeizara Kārļa IV atbalstu, kurš 1356. gada 19. augustā apstiprināja visas arhibīskapa tiesības, kādas agrākie ķeizari bija devuši Livonijas bīskapiem.
Japānas karogs
Karogam malu attiecība ir 2:3.
Fromholds fon Fifhūzens
Dzīvesgājums
Sakarā ar to, ka ordenis visiem šiem lēmumiem nepiegrieza nekādu vērību, 1359. gadā Fromholds panāca pāvesta Inocenta VI šķīrējtiesnešu lēmumu, ka ordeņa kundzība pār Rīgas pilsētu kā garīgās, tā laicīgās lietās jānodod arhibīskapam, kā arī jāatlīdzina visi radušies zaudējumi. Pāvests šo lēmumu apstiprināja 1360. gada 16. martā. 17. augustā šķīrējtiesnešu lēmumu Rīgā nolasīja Fromholda aizstājējs Tērbatas arhibīskaps Jānis, bet jau nākamajā dienā Rīgas birģermeisters Meija norādīja, ka šķīrējtiesas lēmums pieņemts bez Rīgas pilsētas ziņas un ka ir aizskartas Rīgas vecās privilēģijas.
Ordenis par šķīrējtiesnešu lēmumu bija žēlojies pāvesta galmā, un tika nozīmēts jauns šķīrējtiesnesis Sīmanis Sudburijs. 1361. gada 26. februārī viņš atstāja spēkā iepriekšējo spriedumu.
Taču tā kā šķīrējtiesnešu lēmumu negribēja respektēt nedz ordenis, nedz Rīgas pilsēta, ordenis ar tā izpildi vilcinājās.
1366. gadā pāvests Urbāns V uzdeva Vācu ordeņa virsmestram un Livonijas ordeņa mestram izlīgt ar arhibīskapu Fromholdu. Pamatojoties uz pāvesta uzdevumu, Fromholds vērsās pie Vācu ordeņa virsmestra Vinriha no Kniprodes. Sanāksme notika 1366. gada 7. maijā Dancigā, un tajā piedalījās arhibīskaps Fromolds, Rīgas domkungi, arhibīskapijas vasaļi, Rīgas birģermeistars ar rātskungu, Rēveles bīskaps un vasaļi, Sāmsalas domkapitula prāvests ar dekānu, Vācu ordeņa virsmestrs, Livonijas ordeņa mestrs, komturi u.c. Ordeņa virsmestrs Vinrichs pieņēma lēmumu, ka ordenim jāatsakās no virskundzības pār Rīgas pilsētu, bet arhibīskapam jāatsakās no ordeņa uzticības zvēresta un vasaļu solījuma. Taču pāvests izlīgumu neapstiprināja, un tas nekad nestājas spēkā. Acīmredzot Fromholds nebija apmierināts ar izlīguma nosacījumiem.
Pēc Dancigas konferences Fromholds atgriezās pāvesta galmā Romā, kur 1369. gada 28. decembrī mira. Apglabāts S.Maria Trostaere baznīcā.
Stilo bāka
Stilo bāka (pl) atrodas Polijā, Pomožes vojevodistē, Stilo (uz atsevišķām kartēm Osetņika), Baltijas jūras krastā. 54.7868°N, 17.73401°W
Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1906. gada. Pirms tam šeit atradās 20 m augsts, piramīdveida signāluguns tornis. Lēmumu par bākas celtniecību Prūsijas valdība pieņēma 1901. gadā. Bāku projektēja Prūsijas civilais inženieris Valters Koerte (Walter Koerte). Celtniecība sākās 1904. gadā un ilga divus gadus. Bākā tika uzstādīta gaismas iekārta, kura sastāvēja no Frenela lēcām un prizmām 1150 mm diametrā. Par gaismas avotu tika izmantota maiņstrāvas loka lampa, kura kopā ar optiskajām ierīcēm bija uzmontēta uz rotējošas plātnes. Lampa bija viegli nomaināma nepieciešamības gadījumā. Oriģinālā gaismas iekārta darbojās līdz 1926. gadam, kad tika modernizēta. Loka lampa tika aizstāta ar 2000 W elektrisko spuldzi, kura bija izturīgāka lietošanā. Papildus tika uzstādīti sfēriski reflektori un rezerves lampa, kura darbojās ar sašķidrinātu gāzi. Bāka darbojās visu Otrā pasaules kara laiku. Vienīgi pašās kara beigās kāda lidmašīna izšāva vairākas kārtas pa bāku, sašaujot dažus laternas paneļus. Tas nenodarīja lielu kaitējumu bākai un pēc remonta 1946. gadā tā atsāka darbību un darbojas līdz mūsdienām. 1906. gadā tika uzbūvēta arī miglas taure. Tā atradās apm. 800 m no bākas, jūras krastā uz 21 m augsta metāla torņa. Taure izdeva 3 signālus, ik pēc 35 s. Blakus atradās ēka ar kompresoru, kurš ražoja saspiestu gaisu taures darbināšanai. Jūras radītās krasta erozijas dēļ, miglas taures tornis 1950. gadā tika demontēts. Šo torni izmantoja Jastarņas bākas konstrukcijā. Šajā laikā pie bākas tika uzcelts ķieģeļu tornis, uz kura tika uzstādīta demontētā miglas taures iekārta. Tā darbojās līdz 1980. gadu vidum.
Raksturojums
Bākas augstums ir 33,4 m. Bāku veido sešpadsmitstūrains čuguna tornis ar dubultu galeriju un laternu. Torņa apakšējā trešdaļa ir melna, vidējā balta, augšējā sarkana. Gaismas elements atrodas 75 m virs jūras līmeņa. Bākā uzstādīta PRB-21 gaismas iekārta, kura sastāv no 3 paneļiem. Uz katra paneļa atrodas 8 halogēnās spuldzes (6 darbojas, 2 rezervē). Gaisma balta (0,3 s deg, 2,2 s pārtraukums, 0,3 s deg, 2,2 s pārtraukums, 0,3 s deg, 6,7 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 23,5 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
2006. gadā Polijas pasts izdeva pastmarku ar Stilo bākas attēlu.
10. maijs
10. maijs ir gada 130. diena pēc Gregora kalendāra (131. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 235 dienas.
Vārda dienas
Maija, Paija
Skandinaviska Enskilda Banken
Skandinaviska Enskilda Banken AB jeb saīsinājumā SEB ir Zviedrijas finanšu uzņēmumu grupa. SEB darbojas Skandināvijā, Baltijas valstīs, Vācijā, Polijā, Krievijā un Ukrainā, kā arī uztur stratēģisku klātbūtni vēl desmit citās valstīs. Uzņēmums izveidojās 1972. gadā, apvienojoties Stockholms Enskilda Bank un Skandinaviska Banken.
Latvijas filiāles izveide
1993. gadā, apvienojot pēc Latvijas Bankas reorganizācijas neprivatizētās nodaļas, nodibināja AS Latvijas Universālā banka. 1994. gadā Latvijas Unibanku nodeva Privatizācijas aģentūras valdījumā, bet 1995. gadā tā tika reģistrēta kā privāta akciju sabiedrība (puse akciju piederēja privātajam kapitālam, puse - Latvijas valstij). 1996. gadā Latvijas Unibankas akcijas sāka kotēt Rīgas Fondu biržas oficiālajā sarakstā, par bankas akciju īpašniekiem kļuva Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka un Swedfund International AB.
Skujkoku ligzdu koksngrauži
Skujkoku ligzdu koksngrauži ir koksngraužu dzimtas vaboļu ģints no Lepturinae apakšdzimtas. Vairākas šī ģints sugas ir sastopamas Eirāzijā, citi — Ziemeļamerikā.
Sinonīmi :
Sistemātika
Rhagium
Mihails Stefanovičs
Mihails Stefanovičs (be, ; dzimis 1989. gada 27. novembrī Minskā) ir baltkrievu hokejists, labās malas uzbrucējs. Pašlaik (2020) pārstāv Baltkrievijas Ekstralīgas komandu Minskas "Yunost".
Spēlētāja karjera
Savu spēlētāja karjeru Stefanovičs uzsāka Baltkrievijā, 2004. gadā pievienojoties Minskas "Dinamo" otrajam sastāvam. Tās pašas sezonas gaitā Mihails pārcēlās uz HK Gomeļu, kur turpināja spēlēt Baltkrievijas Augstākajā līgā, bet 2006.—07. sezonā debitēja arī Baltkrievijas Ekstralīgā. 2007. gada vasarā Stefanovičs pārcēlās uz Ziemeļameriku, pievienojoties Kvebekas junioru hokeja līgas klubam Kvebekas "Remparts". Tā rindās Mihails spēlēja līdz pat 2010. gada vasarai. 2010.—11. sezonā Stefanovičs nespēja nostiprināties "Maple Leafs" AHL fārmklubā Toronto "Marlies", kā rezultātā tika izīrēts Minskas "Dinamo" vienībai.
Arī 2011.—12. gada sezonu Stefanovičs uzsāka Minskas "Dinamo" rindās, taču drīz tika izīrēts Baltkrievijas Ekstralīgas klubam HK Gomeļa. Tā rindās hokejists aizvadīja arī 2012.—13. gada sezonu. 2013.—14. gada sezonu uzsāka Krievijas Augstākās līgas kluba Ņeftekamskas "Toros" rindās, taču sezonas vidū pārcēlās uz Toljati "Lada". 2014.—15. gada sezonu aizvadīja Penzas "Dizel" rindās, taču tad atgriezās Ziemeļamerikā, 2015.—16. gada sezonu aizvadot ECHL vienībā Rapid City Rush.
2016. gadā Stefanovičs atgriezās Baltkrievijā, nākamās divas sezonas aizvadot Baltkrievijas Ekstralīgas komandā Grodņas "Neman", tās rindās izcīnot divus Baltkrievijas čempiona titulus. 2018.—19. gada sezonā Minskas "Yunost" rindās uzbrucējam izdevās trešo sezonu pēc kārtas kļūt par līgas čempionu. Stefanovičs bija līgas rezultatīvākais spēlētājs un labākais vārtu guvējs. Lielāko daļu 2019.—20. gada sezonas aizvadīja KHL spēlējošās Minskas "Dinamo" sastāvā.
Baltkrievijas izlases rindās spēlējis 2009., 2010., 2013. un 2017. gada Pasaules čempionātos.
Balodis (zvaigznājs)
Balodis ir mazs zvaigznājs pie Lielā Suņa zvaigznāja. Jēdziens tika izveidots 1592. gadā, apvienojot zvaigznes, kas netika uzskatītas par Lielā Suņa zvaigznēm. Senākos zvaigžņu atlantos zvaigznājs tiek dēvēts arī kā Columba Noachi (Noasa balodis), simbolizējot balodi, kuru Noass palaida pēc Grēku plūdiem.
Trimda
Trimda ir jau no senajiem laikiem pazīstams soda veids, kas paredz aizliegumu apmeklēt vai apmesties uz dzīvi noteiktā teritorijā. Atšķirībā no izsūtījuma vai nometinājuma trimdā cilvēks var pats izvēlēties savu apmešanās vietu.
Nereti ar trimdu saprot arī labprātīgu teritorijas pamešanu (emigrācija), lai izvairītos no iespējamām represijām, piemēram, latvieši, kas Otrā pasaules kara laikā pameta Latviju pirms Padomju Savienības ienākšanas Latvijas teritorijā, vai atteicās atgriezties atrodoties ārpus Latvijas teritorijas, tiek saukti par trimdiniekiem, trimdas latviešiem.
Polijas upju uzskaitījums
Upju sistēma
Baltijas jūra
Nove
Nove - pilsēta Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē Vislas kreisajā krastā uz ziemeļiem no Grudzjondzas.
Datņu serveris
Lielākos tīklos datņu serveriem var būt nepieciešama speciāla operētājsistēma, bet mazākos tas var strādāt ar parastu personālā datora operētājsistēmu. Datņu serverim lokālajā tīklā parasti ir galvenā loma. Jo serverim ir pieslēgts vairāk darba staciju, jo tā jaudai vajadzētu būt lielākai. Lai nodrošinātu tīkla darbu jebkurā laikā, serveri bez īpašas vajadzības neizslēdz. Tā kā tīkla administrēšana neprasa ilgstošu un regulāru darbu pie servera, tas var būt komplektēts ar ne pārāk kvalitatīvu monitoru, peli un klaviatūru, uzsvaru liekot uz koplietošanas iekārtām un datora jaudu.
Galvenais servera uzdevums ir visu pieņemto pieprasījumu izsekošana, piekļūšanas vadība resursiem un maksimāli ātra šo resursu piedāvāšana klientiem.
Tā, piemēram, datņu serverim ir izteikti liela nozīme tīmekļa mitināšanas pakalpojumu nodrošināšanā, kas apmeklētājiem pieejamas padara tīmekļa vietnes. Kvalitatīvu mitināšanas pakalpojumu sniegšanai vajadzīgi serveri ar augstu jaudu, kas bez liekiem traucējumiem nodrošina nepārtrauktu darbību, bet nepieciešamā darbības ātruma nodrošināšanai liela uzmanība jāpievērš servera noslogojumam.
Johans V fon Vallenrods
Johans V fon Vallenrods vai Jānis Valenrods (de, la; ap 1370. — 28.05.1419.) bija Rīgas virsbīskaps (27.08.1393.—30.05.1418). Viņu kā Vācijas impērijas firstu uzaicināja uz Konstances koncīlu, pēc kura lēmuma sadedzināja uz sārta čehu brīvdomātāju un baznīcas reformatoru Janu Husu.
Dzīvesgājums
Dzimis ap 1370. gadu Frankenlandes bruņnieku dzimtā tagadējā Bavārijā. Iestājies Vācu ordenī. 1393. gadā tika iecelts par Rīgas virsbīskapu laikā, kad saglabājas spriegums starp Rīgas arhibīskapiju un Livonijas ordeni. Viņa valdīšanas laikā nomainījās trīs Livonijas ordeņa mestri — Vennemars fon Brigenejs, Konrāds fon Fītinghofs un Dītrihs Torks. Lielu daļu no sava valdīšanas laika viņš pavadīja diplomātiskos ceļojumos uz Itāliju. 1418. gadā viņš kļuva par Ljēžas bīskapu tagadējā Beļģijā, bet jau pēc gada mira.
Filipsa līkne
Filipsa līkne, arī Filipa līkne, ekonomikā parāda apgrieztu sakarību starp cenu izmaiņām (inflāciju) un bezdarbu - jo zemāka inflācija, jo augstāks bezdarbs. Šo sakarību 1958. gadā atklāja jaunzēlandiešu ekonomists A. Filipss (A. Philips), balstoties uz Lielbritānijas ekonomikas datiem no 1861. līdz 1957. gadam.
Pazudušā šķirsta meklējumos
"Pazudušā šķirsta meklējumos" (en) ir 1981. gada režisora Stīvena Spīlberga piedzīvojumu filma. Šī filma ir pirmā daļa no piedzīvojumu kino tetraloģijas par arheologu un piedzīvojumu meklētāju Indianu Džonsu.
Sižets
Piedzīvojumu meklētājs Indiana Džonss ASV valdības uzdevumā dodas mistiskā Derības šķirsta meklējumos. Viņam līdzi dodas viņa senais draugs Salla un bijusī mīļākā Meriona Reivenvuda. Džonsam šķirsts ir jāatrod ātrāk par nacistiem un viņa oponentu, franču arheologu Renē Beloku.
Filmas skaņu celiņš
Oriģinālo muzikālo pavadījumu filmai "Pazudušā šķirsta meklējumos" komponēja komponists Džons Viljamss un tas, pateicoties leģendārajam "The Raiders March", kas kļuva par simbolu visam, kas saistīts ar Indianu Džonsu, kļuva par vienu no atpazīstamākajiem muzikālajiem pavadījumiem filmām. Iesākumā Viljamss komponēja divas dažādas "The Raiders March" versijas, no kurām Spīlbergs izvēlējās to, kura zināma pašreiz. Skaņu celiņā tika iekļautas arī citas zīmīgas kompozīcijas: izcilo un mistisko "Ark Theme", kompozīciju, kas saistīta ar Merionu, ka arī skaļo "Nazi March". Skaņu celiņš tika nominēts "Oskaram", bet piekāpās elektro-sintētiskajām Vangeļa kompozīcijām filmai "Uguns rati" (en).
Gņevkovo
Gņevkovo (pl) ir pilsēta Polijā, Kujāvijas-Pomožes vojevodistē pusceļa starp Toruņu un Inovroclavu.
1314. gadā kļuva par nelielas kņazistes centru. 1332. gadā pilsētu uzbruka Vācu ordenis. 1408. gadā pilsēta satikās Jagailis un Vācu ordenis, lai apspriestu strīdigās Dobžiņas zemes piederību. 1772. gadā pēc Polijas Pirmās dalīšanas tā iekļāvās Prūsijā, un vēlāk Vācijas valstī. 1920. gadā pēc Versaļas līguma kļuva par Polijas daļu. Starp pasaules kariem pilsētu smagi skāra ekonomiskā krīze — Otrā pasaules kara priekšvakarā 70% no pilsētas iedzīvotājiem bija bezdarbnieki.
Ahmets Ertegins
Ahmets Ertegins (tr; — ) bija turku izcelsmes ASV uzņēmējs. Viņš ir pazīstams kā Atlantic Records līdzdibinātājs un ilggadējs vadītājs. Ertegins ir arī bijušās futbola komandas Ņujorkas "Cosmos" līdzdibinātājs.
Ertegins bija dzimis Turcijas pilsētā Stambulā. 1935. gadā viņa ģimene pārcēlās uz Vašingtonu sakarā ar tēva darbu vēstniecībā. 1944. gadā Ertegina tēvs nomira, tomēr ģimene palika ASV. 1947. gadā Ahmets Ertegins, viņa brālis Nesuhi un viņu zobārsts Vahdi Sabits izveidoja Atlantic Records ierakstu kompāniju. 1950. gados kompānija sāka paplašināties. 1957. gadā Atlantic sāka ierakstīt stereo ierakstus.
2006. gadā Ertegins paklūpot un krītot guva galvas traumu, pēc kuras ieslīga komas stāvoklī un pēc pusotra mēneša bezsamaņā, 14. decembrī nomira. Grupa Led Zeppelin sniedza atkalapvienošanās koncertu Ertegina piemiņai. Uzņēmēja piemiņai tika veltīta arī filma Shine a Light.
Džejs Baumīsters
Džejs Daniels Baumīsters (en; dzimis Edmontonā, Albertas provincē, Kanādā) ir profesionāls kanādiešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Kanādas hokeja izlases dalībnieks, neformālā Trīs zeltu kluba biedrs. Pašlaik (2019) pārstāv NHL klubu Sentluisas "Blues".
Spēlētāja karjera
2002. gada NHL draftā viņu Floridas "Panthers" izraudzījās ar kopējo 3. kārtas numuru. Debijas sezonā NHL viņš tika iekļauts simboliskajā debitantu izlasē. "Panthers" sastāvā aizvadīja septiņas sezonas. 2007.—08. un 2008.—09. gada sezonas noslēdza ar augstāko vidējo spēles laiku visā līgā. 2009. gadā tika aizmainīts uz Kalgari "Flames".
Baumīsters aizvadīja 486. NHL spēli pēc kārtas, tādējādi pārspējot Kārli Skrastiņu un uzstādot jaunu līgas rekordu kā visvairāk spēles pēc kārtas aizvadījušais aizsargs. Viņa sērija ilga līdz pat 2014. gada novembrim, kad Baumīsters bija aizvadījis 737 spēles pēc kārtas. Viņam nācās izlaist spēli ķermeņa lejasdaļas traumas dēļ. Baumīsters sasniedza piekto garāko spēļu sēriju NHL vēsturē.
2012.—13. gada sezonā tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues" rindām. 2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu. Tādā veidā Baumīsters kļuva par 29. hokejistu, kas kļuvis par neformālā Trīs zeltu kluba biedru.
Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu. Izlases sastāvā viņš debitēja 2003. gadā un pirmajos divos Pasaules čempionātos izcīnīja zelta medaļu, vēl 2008. gadā Kanādā ar izlasi ieņēma 2. vietu. Tāpat triumfējis 2004. gada Kanādas kausa izcīņā. Piedalījies arī 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Kanādas izlases sastāvā ir spēlējis trijos Pasaules čempionātos junioriem (2000—2002), kuros izcīnījis sudraba un divas bronzas medaļas.
Bratislavas "Slovan"
Bratislavas "Slovan" ir Slovākijas hokeja klubs, kas dibināts 1921. gadā. Pašlaik tas spēlē Slovākijas Ekstralīgā un ir bāzēts Bratislavā. "Slovan" ir izcīnījis astoņus Slovākijas (1998, 2000, 2002, 2003, 2005, 2007, 2008, 2012, 2022) un vienu Čehoslovākijas (1979) čempiontitulu. Tāpat 2004. gadā klubs izcīnīja uzvaru IIHF Kontinentālajā kausā.
Latviešu personvārdi
Latviešu personvārdus veido viens vai vairāki vārdi, kam seko uzvārds. Atsevišķos gadījumos sastopami dubultuzvārdi, kuru daļas savieno ar defisi. Latviešu uzvārdu raksturīga īpatnība ir galotņu maiņa atbilstoši uzvārda īpašnieka dzimumam. Vīriešu dzimtes lokāmās galotnes parasti ir -s, -š, -is, bet sieviešu dzimtes lokāmās galotnes parasti ir -a, -e. Citvalodu personvārdus latviešu valodā atveido atbilstoši to izrunai oriģinālvalodā un iekļauj latviešu valodas gramatiskajā sistēmā.
Latvijā biežāk lietojamie personu vārdi ir apkopoti latviešu vārda dienu kalendārā. Par to izcelsmi un nozīmes skaidrojumu izdoti gan zinātniski, gan uz subjektīviem novērojumiem balstīti apcerējumi. Vārda dienas svinēšana Latvijā tradicionāli ir tikpat populāra kā dzimšanas dienas svinēšana.
Līdz 14. gadsimtam
No viduslaiku dokumentiem un hronikām zināma atsevišķu baltu vārdu transkripcija latīņu valodā — Meluke, Paike, Russinus, Talibaldus, Vesthardus, Vester, Utile, Dravestove, Vesdots, Waridote, Darbeslave, Kaire, Rameke, Waribule un Drivinalde. Indriķa hronika piemin arī šādus līvu vārdus: Ilo (Ylo), Kulevenes tēvs (Kulewene), Vieco (Viezo, Vietzo), Alo tēvs, Viliendi, Uldenago, Vade, Valdeko, Gerveders, Kaupo, Anno, Imauts jeb Imants, Kirjāns, Lajāns, Aso, Ako, Dabrelis, Vane, Vesiķis, Ase, Uldevene, Vievaldis. Daļa no šiem vārdiem ir baltu cilmes, piemēram, Gerveders vai Dabrelis. Līvu pārlatviskošanās rezultātā daļa no līvu personvārdiem kļuva par latviešu vārdiem, piemēram, Imants vai Uldis.
Rakstos minēti arī tādi 13. un 14. gadsimtā muižu apsaimniekojušo baltu vasaļi vārdi kā Manegints, Radiķis, Tontegode, Tots, Aulis, brāļi Mažeiki, Grimeķis, Sirkants, Gaiža, Duvkants, Dumpjāts, Treinis, Gribonis, Mēlvaldis, Kantebute, Stegebute, Taites, Angutis, Poja, Krūms, Pitkejānis, Tautenis, Sentots, Cielava, Karīds u.c.
Balti, tāpat kā visas citas Eiropas tautas, nav lietojušas uzvārdus jeb ģimenes vārdus. Tā vietā lietoti pievārdi, kas norādīja tā īpašnieka statusu un izcelsmes vietu. Indriķa hronikas latīņu valodā rakstītajā tekstā pieminēti šādi personvārdi: ķēniņš Viesceķis no Kokneses (rex Vetseke de Kukonoyse), ķēniņš Visvaldis no Jersikas (Vissewalde rex de Gerzika), savukārt Kaupo saukts par ķēniņu un Turaidas līvu vecāko (Caupo quasi rex et senior Lyvonum de Thoreida). Livonijas feodālie seniori savu vasaļu vārdiem mēdza pievienot arī viņu etniskās izcelsmes pievārdu, piemēram, Gerhards Līvs (Gerardus Livo) vai lēņa vārdu — Varidots no Autīnes (Waridote de Antine) vai Ikšķiles Konrāds (Conradus de Ykescole). Ar laiku šie pievārdi kļuva par dižciltīgo vācbaltiešu dzimtu uzvārdiem, piemēram, fon Līveni (von Lieven) vai fon Ikskili (von Uexküll).
14.—18. gadsimtā
Pēc senlatviešu kristīšanas vai pāriešanas katoļu ticībā lielākā daļa zemnieku saglabāja senos vārdus, bieži vien vienlaikus ar kristībās piešķirtajiem baznīcas vārdiem jeb „krustavārdiem”. Vienlaikus pastāvēja arī pavārdi jeb iesaukas, kas varēja mainīties dzīves laikā un nepārgāja uz citiem ģimenes locekļiem. Palaikam tika lietoti arī tēva vai mātes vārdi, piemēram, Teņa tēvs, Marijas Juris. Pirmie lībiešu un baltu cilmes uzvārdi avotos sastopami Livonijas Konfederācijas pilsētās pastāvīgi dzīvojošajiem līvu un latviešu ģilžu amatniekiem 14. gadsimtā, senākos personvārdus Latvijā pētījis un apkopojis Ernests Blese (1929).
Pēc Romas katoļu baznīcas Tridentas koncila (1545–1563) lēmuma par metriku grāmatu kārtību Latvijas katoļu draudzēs pamazām sāka lietot arī uzvārdus. 1599. gada Latgales katoļu draudžu revīzijas dokumentos atrodami vairāki desmiti uzvārdu, piemēram, Leitāns, Kalvišs, Malnačs, Piterāns, Pudāns, Punculs. Tolaik visiem viena ciema iedzīvotājiem deva vienu uzvārdu, piemēram, visi Kairiši 1654. gadā dzīvoja Kairišu ciemā.
19. gadsimtā
Pēc dzimtbūšanas atcelšanas Kurzemes guberņas (1818) un Vidzemes guberņas (1819) zemnieki drīkstēja brīvi pārcelties no vienas muižas uz citu, tāpēc radās nepieciešamība veikt precīzāku personas identificēšanu baznīcu grāmatās.
Latviešu uzvārdu došanas process Vidzemes guberņā sākās 1822. gadā. Vidzemes guberņas vadība 1822. gada 21. augustā izdeva šādu pavēli:
„Miķeļos, kad pirmai saimnieku daļai brīvlaišana top sludināta, tad muižniekiem būs katru saimnieku vaicāt, kādu uzvārdu tas sevim un savai ciltij grib pieņemt, un tad visus uz brīvlaišanu izredzētus cilvēkus ierakstīt pie šiem uzvārdiem tai īsā vārdu un skaitļu rullē, kas ir nosūtams uz draudžu tiesu visvēlāk tai 22-trā janvārī, tā kā 5-tais § to prasa un munsturis (piemērs) B. to rāda.”
Pārraudzību pār uzvārdu izvēles gaitu veica zemnieku pagasttiesas un muižnieki. Zemnieki tika pēc kārtas izsaukti uz pagasta tiesu un paziņoja savu izvēlēto uzvārdu. Vidzemes un Kurzemes guberņās uzvārdu rakstība tolaik atbilda vācu valodas grafētikai un ortogrāfijai, piemēram, Anna Kahrkling vai Anna Kārkliņ. Pagasta tiesu protokolos bija jāmin gan zemnieku vecie vārdi, gan arī viņu jaunie uzvārdi, bet diemžēl ir saglabājušies tikai nedaudzi no šiem protokoliem.
1822. gada 6. novembrī Vidzemes guberņas skolu direktora vietnieks virsskolotājs Keišlers (Keuszler) mudināja nepieņemt tēvu vārdus par dzimtas ("cilts") uzvārdiem:
"Pagājušos Miķeļos jau noticis pēc šām pavēlēšanām un tagad tā pirmā saimnieku daļa gan jau savus uzvārdus būs pieņēmusi. Bet tomēr mēs dzirdam, ka dažiem šī uzvārda izlasīšana bijusi grūta, un ka dažās malās daudz saimnieki sevim tos pašus uzvārdus ir izlasījuši tā kā tomēr viņus un viņu ciltis nevar izšķirt. Tad nu gan dažam godīgam lasītājam, kam vēl nākošos 3 gados uzvārds būs pieņemams, patiks še kādu padomu par to atrast. Ja tu, godīgs lasītājs, sevim uzvārdu gribi pielikt, tad lūko uz to, ka tu nepieņemi tādu uzvārdu, ko jau cits ir pīeņēmis, jo tad tavu cilti nevar nošķirt no cita cilvēka cilts. Tādēļ arī sava tēva krusta vārdu nepieliec sevim par uzvārdu, jo tik daudz ļaužu jau to ir darījuši, ka tagad gan tāds pulks Ādamsonu, Bērtulsonu, Indriksonu un Pētersonu ronams, ka turpmāk viņu ciltis labi nevarēs izšķirt savā starpā."