cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elektrokardiostimulators
Primārais elektrokardiostimulators
Elektrokardiostimulatora šūnas ir savienotas ar blakus esošajām kontraktīlajām šūnām, izmantojot spraugas savienojumus, kas ļauj tām lokāli depolarizēt blakus esošās šūnas. Spraugas savienojumi nodrošina pozitīvu katjonu pāreju no elektrokardiostimulatora šūnas depolarizācijas uz blakus esošajām kontraktilām šūnām. Tas sāk depolarizāciju un iespējamo darbības potenciālu saraušanās šūnās. Ja kardiomiocīti ir savienoti caur spraugas savienojumiem, visas sirds kontrakcijas šūnas var darboties saskaņoti un sarauties kā vienība. Visu laiku atrodoties sinhronizācijā ar elektrokardiostimulatora šūnām; šī ir īpašība, kas ļauj elektrokardiostimulatora šūnām kontrolēt kontrakcijas visos citos kardiomiocītos.
Šūnas SA mezglā spontāni depolarizējas, galu galā izraisot kontrakciju, aptuveni 60-100 reizes minūtē. Šo dabisko ātrumu pastāvīgi maina simpātisko un parasimpātisko nervu šķiedru darbība caur autonomo nervu sistēmu, kā rezultātā vidējais sirdsdarbības ātrums miera stāvoklī pieaugušiem cilvēkiem ir aptuveni 70 sitieni minūtē.
Marcins Vasilevskis
Marcins Vasilevskis (pl, dzimis ) ir bijušais Polijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.
Lielu savu karjeras daļu pavadījis Beļģijas komandā Anderlecht, kur pavadījis septiņas sezonas, kuru laikā izcīnījis četrus Pro līgas čempionu titulus. Pārstāvējis arī vairākus klubus Polijā, kā arī Anglijas klubu Leicester City.
Polijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2008. un 2012. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Anderlecht
Leicester City
Škocjanas alas
Škocjanas alas (sl) ir karsta alu sistēma, ko izveidojusi Rekas upe. Upe vairākkārt parādās un pazūd zem zemes. Pēdējoreiz tā pazūd pie Škocjanu alas ieejas, bet atkal parādās virszemē pēc 34 kilometriem, jau Itālijas teritorijā, netālu no Adrijas jūras. Alas izpētītā daļa ir 6200 metrus gara. Tajā ietilpst viens no dziļākajiem pazemes kanjoniem pasaulē. Ala ir atvērta tūristiem. 1986. gadā alu sistēma iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā, bet 1999. gadā tā kļuva par Rāmsaras vietu.
Jura Alunāna iela
Jura Alunāna iela var būt:
Mežainis
Mežainis (ru) austrumslāvu mitoloģijā ir meža un zvēru saimnieks. Teikās mežainis ir kāds nolādēts cilvēks vai ļauns mironis, kas baida cilvēkus ar saviem smiekliem, nolaupa bērnus un līdzīgi kā vadātājs latviešu mitoloģijā maldina cilvēkus, lai tie apmaldītos mežā. Mežaiņa nolaupītie no viņa varot aizsargāties Mežaiņa mājās neko neēdot un no tām neko neņemot līdzi.
Tikai drosmīgie
"Tikai drosmīgie" (en) ir uz 2017. gada patiesiem notikumien balstīta filma, kura režisors ir Džozefs Kosinskis. Galvenās lomas atveido Džošs Brolins, Mailss Tellers, Džefs Bridžess, Džeimss Bedžs Deils, Teilors Kitčs un Dženifere Konelija. Filmas pirmizrāde notika 2017. gada 10. oktobrī.
Sižets
"Tikai drosmīgie" ir uz patiesiem notikumiem balstīts stāsts par kādu ugunsdzēsēju vienību, kura 2013. gada vasarā cīnījās ar postošu savvaļas ugunsgrēku, kas apdraudēja Jarnelas pilsētu Arizonas štatā.
Džosija Vilārds Gibss
Džosija Vilārds Gibss (dzimis, miris ) bija amerikāņu fizikālķīmiķis, viens no termodinamikas un statistiskās mehānikas pamatlicējiem. Nodarbojās arī ar Maksvela vienādojumu piemērošanu viļņu optikā. Matemātikā kopā ar britu Oliveru Hevisaidu ir viens no vektoranalīzes pamatlicējiem.
Pirmais doktora grāda ieguvējs inženierijā ASV. Izņemot viesošanos jaunības dienās Eiropā, kur iepazinās ar Liuvila, Šala, Veierštrāsa, Kronekera, Kirhofa, Helmholca un Bunzena darbību, lielāko daļu no mūža pavadījis dzimtajā Ņūheivenā, strādādams Jeila Universitātē. Iesākot zinātnisko darbību, ieguva atbalstu no Džeimsa Maksvela, kura nāve 48 gadu vecumā radīja joku — "Maksvels bija vienīgais, kurš saprata Gibsa pētījumus, bet nu viņš ir miris".
1874. gadā tika publicēts Gibsa darbs On the Equilibrium of Heterogeneous Substances, kurš tiek uzskatīts par vienu no termodinamikas pamatdarbiem. Vāciski to tulkojis Vilhelms Ostvalds.
Ārējās saites
}
Teja Gregorina
Teja Gregorina (sl; dzimusi ) ir slovēņu bijusī biatloniste, iepriekš nodarbojusies arī ar distanču slēpošanu.
Piedalījusies četrās ziemas olimpiskajās spēlēs, 2002. gadā kā distanču slēpotāja, pārējās — biatloniste. 2014. gadā Sočos izcīnījusi bronzas medaļu iedzīšanā.
Ar panākumiem startējusi arī Pasaules čempionātā, kur izcīnījusi divas sudraba medaļas — 2009. gadā Phjončhanā 15 km individuālajā distancē un 2012. gadā Rūpoldingā jauktajā stafetē. Pasaules kausā debitēja Kontiolahti. Neskaitot godalgas olimpiskajās spēlēs un pasaules čempionātā, vēl divas reizes individuāli izcīnījusi vietas uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos. 2013.—2014. gada sezonā izcīnīja trešo vietu iedzīšanā Kontiolahti un 2. vietu masu startā Holmenkollenē.
Ivars Deinis
Ivars Deinis (dzimis Aizkrauklē) ir bijušais latviešu kamaniņu braucējs. Startēja kopā ar Sandri Bērziņu.
Piedalījies, kur kopā ar Bērziņu izcīnīja 10. vietu divnieku sacensībās. 1999. gada Pasaules čempionātā izcīnīja 13. vietu, 2000. gadā 21. vietu, 2000.gada Eiropas čempionātā 13. vietu divniekā.
40A. autobusu maršruts (Rīga)
40a. autobusu maršruta kopējais garums bija 18,410 km. Maršruta Centrāltirgus — Ziepniekkalns kopējais garums bija 8,867 km, bet maršruta Ziepniekkalns — Centrāltirgus kopējais garums bija 9,543 km.
Darbdienās pa 40a. autobusu maršrutu kursēja 3 autobusi, bet brīvdienās — tikai 2 autobusi. 40a. autobusu maršrutu apkalpoja RPPU "Imanta" un SIA "Rīgas satiksme" 6. autobusu parks.
Maršruts
Centrāltirgus — Ziepniekkalns kursēja pa šādām ielām: Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, K. Ulmaņa gatve, Telts iela, Vienības gatve un Ozolciema iela.
Ziepniekkalns — Centrāltirgus kursēja pa šādām ielām: Ozolciema iela, Vienības gatve, K. Ulmaņa gatve, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela un Gogoļa iela.
Pieturvietas
40a. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 24 pieturas. Maršrutā Centrāltirgus — Ziepniekkalns bija 11 pieturas, bet maršrutā Ziepniekkalns — Centrāltirgus bija 13 pieturas.
Karnunta
Karnunta (la) bija romiešu militārā nometne Dzintara ceļa krustojumā ar Donavu, Augšējās Panonijas administratīvais centrs, kura drupas atrodas blakus Petronelkarnuntas ciematam Austrijā, pusceļā no Vīnes uz Bratislavu. Tiek uzskatīts, ka romiešu pilsētas Karnuntas iedzīvotāju skaits bija ap 50 tūkstošiem cilvēku.
Vēsture
Kornunta pirmo reizi vēsturē parādās Augusta valdīšanas laikā 6. gadā, kad Tiberijs izveidoja to par savu bāzi, kā romiešu fortu (kastrumu) karā pret Marbodu, markomanu vadoni.
Būtiska romanizācija notika, kad pilsēta tika izraudzīta kā Legio XV Apollinaris garnizona dislokācijas vieta pirms 14. gada. Pēc dažiem gadiem tā kļuva par romiešu nocietinājumu centru gar Donavu posmā no Vindobonas (mūsdienās Vīne) līdz Brigetio (blakus Komaromai). Tacits vēsta, ka imperators Klaudijs deva rīkojumu Panonijas pārvaldniekam "uzturēt rezerves leģionu Donavas krastā", lai aizsargātu zaudējušos (kvadus un markomanus) strīdā starp ģermāņu ciltīm, un atturētu uzvarētājus no kārdinājuma iebrukt Panonijā. Uz šo laiku (ap 50. gadu) attiecas papildus nocietinājuma izveide kavalērijai 1,5 km uz dienvidrietumiem no leģiona nometnes. Kopš tā laika XIV Pāra leģions un XV Apollona leģions bija dislocēti Karnuntā. Šeit bija arī Donavas flotes bāze. 3. gadsimtā Karnuntu izpostīja ģermāņi. Kaut arī nometne tika daļēji atjaunota, tomēr tā vairs nesasniedza savu iepriekšējo nozīmīgumu. Galīgi drupās to pārvērta ungāru iebrukums viduslaikos.
Karnunta ne vienreiz vien tiek minēta vēsturiskajos avotos. Šeit imperators Marks Aurēlijs uzrakstīja daļu no sava darba "Προς εαυτόν" ("Pārdomas par sevi"). Šeit par imperatoru tika pasludināts Septimijs Severs. 308. gadā Karnuntā notika pazīstamais tetrarhu salidojums.
Karnuntā bija atrastas labi saglabājušās gladiatoru skolas drupas. To ieskāva biezas sienas. Iekšā atradās vesels celtņu komplekss, kuru starpā izceļas neliels cirks gladiatoru apmācībai. Tika konstatētas ap 40 nelielas kameras, lielas termas, kapi, treniņu zāle ar apsildāmo grīdu, kā arī dažādas administratīvās ēkas.
Pāvels Brožeks
Pāvels Lukašs Brožeks (pl, dzimis ) ir bijušais Polijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeras lielāko daļu pavadījis Polijas komandā Wisla Krakow, kur kopumā aizvadījis 18 sezonas, kuru laikā izcīnījis septiņus Ekstraklasa titulus. Neilgu laiku spēlējis arī Turcijas komandā Trabzonspor, Skotijas komandā Celtic un Spānijas komandā Recreativo.
Polijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Wisła Kraków
Individuālie sasniegumi
Gaisma (personvārds)
Izplatība Latvijā
Pēc Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datu bāzes datiem vārds Gaisma ir reģistrēts 43 personām.
Sandris Bērziņš
Sandris Bērziņš (dzimis Cēsīs) ir bijušais latviešu kamaniņu braucējs. Pasaules junioru čempions divniekā (1993). Divniekos startēja kopā ar Ivaru Deini.
Piedalījies, kur ieguva 25. vietu vieniniekos un, kur kopā ar Ivaru Deini izcīnīja 10. vietu divnieku sacensībās.
Kuplastes klinšu valabijs
Introdukcijas
1800. gadu beigās ģenerālgubernators Džordžs Grejs Jaunzēlandes Ziemeļsalas Hauraki līča saliņās ieveda četras dažādas valabiju sugas, kuplastes klinšu valabiju ieskaitot. Visas četras sugas ir labi iedzīvojušās un izveidojušas stabilas populācijas. Mūsdienās valabiji tiek vērtēti kā eksotiski kaitēkļi, kas blīvās populācijas dēļ nelabvēlīgi ietekmē saliņu floru un faunu.
Tā kā Austrālijā valabiju izdzīvošana jau 20. gadsimta vidū dažviet kļuva kritiski apdraudēta, tad laikā no 1967. līdz 1975. gadam Kavau salā tika noķerti vairāki tūkstoši valabiju, to skaitā 210 klinšu valabiji, un izvesti uz Austrāliju. 1990. gados klinšu valabiji pilnībā tika izvesti no Ranitoto un Motutapu salām. Arī 2000. gados Kavau salā turpinās valabiju izķeršana un izvešana. Daļa kuplastes klinšu valabiju 2003. gadā no Kavau salas tika aizvesti uz nacionālo parku Sidnejas tuvumā, lai pavairotu šo sugu nebrīves apstākļos.
Oahu salā (Havaju salas) 1916. gadā no zoodārza izbēga daži kuplastes klinšu valabiji, kas uz salas izveidojuši nelielu savvaļas populāciju.
Izskats
Kuplastes klinšu valabijs ir neliela auguma ķengurs. Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes. Ķermeņa garums ir 48—59 cm, astes garums 50–70 cm, tēviņa svars 5—11 kg, mātītes 4–9 kg. Aste gara, nedaudz garāka nekā ķermenis ar galvu kopā, cilindrveidīga, pūkaina, ļoti lokana un lēcienos kalpo kā stūre. Pakaļkājām, kas piemērotas lēkāšanai pa klintīm, ir stipri nagi, kustīgi pirksti un pēdas ar platiem, bieziem un elastīgiem spilventiņiem. Areāla ziemeļos dzīvojošie kuplastes klinšu valabiji ir nedaudz mazāki, kā arī to astes ir mazāk pūkainas.
Kažoks biezs, mīksts un salīdzinoši garspalvains, īpaši uz ķermeņa un astes apakšā. Mugurpuse parasti ir pelēkbrūna, bet pavēdere sarkanbrūna. Uz sāniem tipiskas tumši pelēka un gaiši pelēka garenvirziena joslas, kas nodala pelēcīgo muguru no rudākās pavēderes, tomēr ne visiem īpatņiem ir šīs joslas. Aste parasti ir tumši brūna vai melna. Populācijām, kas dzīvo Jaundienvidvelsas austrumu daļā, ir biezāka aste un tumši brūns apmatojums, kas dzīvniekus lieliski maskē apkārtējā vidē. Mātītei ir vēdera soma, kas atvērta uz priekšpusi, somā ir četri zīdekļi.
Uzvedība
Kuplastes klinšu valabiji ir sabiedriski dzīvnieki, tie veido nelielas kolonijas (5—7 pieaugušie īpatņi), kurā valda stingra hierarhija. Katram valabijam (gan tēviņam, gan mātītei) ir sava teritorija. Tēviņa teritorija var pārklāties ar vienas vai divu mātīšu teritorijām. Tēviņi viens ar otru cenšas ievērot distanci, vismaz 5 metru attālumu. Ja tie atrodas viens otram tuvāk, diezgan drīz izceļas agresīvs kautiņš. Jaunie tēviņi drīz pēc tam, kad tie ir pārtraukuši zīst pienu, tiek no kolonijas padzīti. Nebrīvē tas var arī nozīmēt jaunā tēviņa nogalināšanu, ja tam nav kur aizbēgt. Mātītes ir daudz draudzīgākas un parasti pacieš citas mātītes tuvumu. Radniecīgas mātītes ļoti bieži kopīgi atpūšas vienā slēptuvē, viena otrai palīdzot sakopt un iztīrīt kažoku. Tēviņu teritorija ir lielāka nekā mātītei. Jo dominantāks tēviņš, jo lielāka teritorija.
Aizsardzība
Kuplastes klinšu valabija galvenais ienaidnieks ir rudā lapsa, kuru eiropieši Austrālijā ieveda 19. gadsimtā. Tās, salīdzinot ar dingo, nogalina ļoti daudz valabiju un citu mazo somaiņu. Populāciju lielumu 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā ietekmēja arī intensīvās kuplastes klinšu valabiju medības, lai iegūtu to mīkstās kažokādas. Medību rezultātā daudzās izplatības areāla daļās dzīvnieks ir kļuvis ļoti rets, bet dažviet pilnīgi iznīcināts. Mūsdienās ir ieviesti dažādi kuplastes klinšu valabiju aizsardzības pasākumi, izveidoti nacionālie parki, kuros suga tiek pavairota nebrīves apstākļos. Valabiji tiek ievesti arī no Jaunzēlandes salām un palaisti brīvībā retāk apdzīvotos reģionos.
Peters Prevcs
Peters Prevcs (sl, ; dzimis ) ir Slovēnijas tramplīnlēcējs. 2016. gadā uzvarēja Pasaules kausa kopvērtējumā, kā arī ieguvis četras medaļas olimpiskajās spēlēs.
Ir piedalījies arī, kur izcīnīja 7. vietu normālajā tramplīnā, 8. vietu komandu sacensībās un 16. vietu lielajā tramplīnā. kļuva par olimpiskās sudraba medaļas laureātu normālā tramplīna sacensībās un bronzas medaļu lielā tramplīna sacensībās. 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā P. Prevcs ieguva medaļas abās komandu sacensībās: zelta medaļu Slovēnijas jauktajā komandā un sudraba medaļu vīriešu komandas sastāvā.
2013., 2014., 2015. un 2016. gadā ticis atzīts par Slovēnijas gada labāko sportistu.
Jānis Baltauss
Jānis Baltauss (1961—2000) bija latviešu dzejnieks. Vārdu autors populārām dziesmām "Ticot, mīlot un gaidot", "Ziemeļvējš", "Nāc", "Mājupceļš", "Lido" u.c.
Dzīvesgājums
Atmodas kustības laikā 1989. gadā izveidoja labdarības kustību "Mēs - latviešu bērniem", lai ar populāru mākslinieku atbalstu vāktu līdzekļus bērnu slimnīcām, īpaši mazajiem cukura diabēta slimniekiem. Vēlāk nodibināja arī labdarības kustības "Mēs - tēvu zemei" un "Mēs - Rīgai", iesaistījās Rīgas ielu vēsturisko nosaukumu atjaunošanā, vāca ziedojumus Melngalvju nama un Rolanda statujas atjaunošanai. 1990. gadu sākumā kļuva par pusaudžu laikraksta "LaBA" direktoru, izdeva bērnu grāmatu "Burtu būšanas" ar dzejoļiem par alfabēta burtiem (1992). 1995. gadā nodibināja bērnu laikrakstu "Mana", bijis tās galvenais redaktors. Vadīja televīzijas bērnu spēles "Maniaks" un "Manaparx",. Miris no miokarda infarkta kā diabēta komplikācijas 2000. gada 2. novembrī Rīgā, apglabāts Meža kapos.
Nervjona
Nervjona (es, eu) ir 72 kilometrus gara Biskajas līcī ietekoša upe, kuras estuārā atrodas Bilbao pilsēta. Iztece - Delikas kanjonā. Tek ziemeļu virzienā. Bez Bilbao, upe tek caur Amurrio, Laudio un Ugao-Miraveljesas pilsētām.
Ventspils jūrskola
Ventspils jūrskola bija 1871. gadā Ventspilī dibināta jūrskola.
Vēsture
Jūrskola dibināta balstoties uz 1867. gada jūrskolu likuma kā I (zemākās) kategorijas jūrskola, kurā sagatavoja tuvbraucēju stūrmaņus. Jūrskolas priekšnieks bija F. Mīlenbergs. 1880. gadā to pārveidoja par III (augstākās) kategorijas jūrskolu, bet pēc 1902. gada likumdošanas izmaiņām pārveidoja par tālbraucēju jūrskolu.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gadā Ventspils trīsklašu jūrskolu apvienoja ar Ainažu jūrskolu un pārcēla uz Taurijas guberņu Krievijas dienvidos, kur tā 1918. gadā pārtrauca darbību.
Cīnītājs
"Cīnītājs" (en) ir 2010. gada biogrāfiska sporta filma, kuras režisors ir Deivids Rasels. Galvenās lomas atveido Marks Volbergs, Kristians Beils, Eimija Adamsa, Melisa Leo un Džeks MakDžī. Filmas pirmizrāde notika Holivudā.
Filma 2011. gadā tika nominēta septiņām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā divas reizes nominācijā par labāko otrā plāna aktrisi; filma ieguva balvas nominācijās "Labākais aktieris otrā plāna lomā" un "Labākā aktrise otrā plāna lomā".
Natalija Oreiro
Natalija Oreiro (es, dzimusi ) ir Urugvajas dziedātāja, aktrise un modele. Karjeru sāka ar lomu spēlēšanu latīņu pasaules seriālos. Darbojās ne tikai Urugvajā, bet arī Argentīnā. Kopš 1998. gada filmējās arī kinofilmās. Ir izdevusi trīs mūzikas albumus: Natalia Oreiro (1998), Tu Veneno (2000) un Turmalina (2002).
Kosadvuhpilotova
Polārā stacija «Kosadvuhpilotova» (ru) ir bijusī Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietota Čukču jūras dienvidrietumos pie Amguemas ieteks uz Dvuhpilotova strēles tās austrumu daļā. Stacija administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Iviltinas rajonā.
Vēsture
Staciju pirmo reizi izveidoja 1944. gadā kā hidrometeoroloģisko punktu kuģu satiksmes apkalpošanai Ziemeļu jūrasceļā posmā starp Oto Šmita ragu un Vankaremu. 1957. gadā izveidota sezonālā (iznestā) hidrometeoroloģiskā stacija, kas darbojās tikai navigācijas periodā līdz 1970. gadiem pēc 3. kategorijas programmas. Staciju apkalpoja Misšmitas personāls — hidrometeorologs un radists.
Ivans II Ivanovičs Skaistais
Ivans II Ivanovičs Skaistais arī Joans II Skaistais, (ru; dzimis, miris ), bija Maskavas kņazs un Vladimiras lielkņazs no 1353. līdz 1359. gadam, no 1355. gada arī Novgorodas kņazs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1326. gadā Joana I Kaļitas un viņa sievas Jeļenas ģimenē kā otrais dēls. Pēc tēva nāves 1340. gadā par Zelta Ordas Krievzemes vietvaldi kļuva viņa vecākais brālis Simeons Ivanovičs Lepnais. Kad vecākais brālis un viņa dēli nomira mēra epidēmijā, Zelta Ordas hans Džanibeks viņu 1354. gadā iecēla par Vladimiras lielkņazu, piešķīra Zelta Ordas vietvalža jarliku.
Valdīšanas laikā karoja ar Lietuvas un Rjazaņas lielkņaziem, 1355. gadā kļuva par Novgorodas kņazu. 1356. gadā dižkunigaitis Aļģirds uzbruka Brjanskas un Možaiskas kņazistēm. Joanam II nācās cīnīties arī ar Suzdaļas kņazu Konstantīnu Vasiļjeviču par Vladimiras lielkņaza troni un jarliku. Miris 1359. gada 13. novembrī Maskavā, apglabāts Spasas klosterī Maskavas kremļa teritorijā.
Bezrūpīgais braucējs
"Bezrūpīgais braucējs" (en) ir 1969. gada ASV neatkarīgā drāmas filma, kuras režisors ir Deniss Hopers, bet scenārija autori Hopers, Pīters Fonda un Terijs Souterns. Filmā galvenās lomas atveido Hopers, Fonda un Džeks Nikolsons.
Hopers un Fonda attēlo divus motociklistus, kuri ceļo pa Amerikas dienvidiem ar lielu naudas summu, kas iegūta, pārdodot kokaīnu.
Tā kļuva par nozīmīgu 1960. gadu "kontrkultūras" filmu, kas attēloja ASV sabiedrību, problēmas, hipiju kustības pieaugumu un narkotiku izmantošanu. Ainās, kurās redzama marihuānas un citu vielu lietošana, lietoja īstas narkotikas.
Filmas panākumi iezīmēja "Jaunās Holivudas" (New Hollywood) jeb "amerikāņu jaunā viļņa" sākumu, kas turpinājās 1970. gados. Filmas "Bezrūpīgais braucējs" pirmizrāde notika. Tā nopelnīja 60 miljonu ASV dolāru, pie 400 tūkstošu liela budžeta. Filma nominēta divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās "Labākais oriģinālscenārijs" un "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Nikolsons). 1998. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Sižets
Vaiats un Billijs ir motociklisti. Viņi pārdod lielu daudzumu kokaīna, ko atveduši no Meksikas uz Losandželosu, saņemot lielu naudas summu. Paslēpuši naudu Vaiata motocikla degvielas tvertnē, viņi dodas uz austrumiem, lai sasniegtu Ņūorleānu Madri Gras festivāla laikā.
Brauciena laikā Vaiats un Billijs apstājas, lai nomainītu Vaiata motocikla cauro riepu lauku sētā Arizonā. Viņi ietur maltīti kopā ar zemnieku un viņa ģimeni. Vēlāk Vaiats savāc hipiju stopētāju, kurš uzaicina viņus apmeklēt viņa komūnu, kur viņi paliek visu atlikušo dienu. Tur viņi iepazīstas ar Līzu un Sāru, kuras šķietami sāk pievērst abiem uzmanību. Abiem dodoties prom, stopētājs iedod Vaiatam LSD.
Vēlāk, braucot kopā ar parādi Ņūmeksikā, pāris tiek arestēts par "piedalīšanos parādē bez atļaujas" un tiek ieslodzīti cietumā. Tur viņi sadraudzējas ar advokātu Džordžu Hansonu, kurš pavadījis nakti cietumā pēc pārmērīgas alkohola lietošanas. Pieminējis darbu, Džordžs palīdz motociklistiem izkļūt no cietuma un nolemj doties viņiem līdzi uz Ņūorleānu. Tajā vakarā viņi iepazīstina Džordžu ar marihuānu. Džordžs, būdams alkoholiķis, nevēlas to izmēģināt, baidoties kļūt atkarīgs, tomēr ātri padodas.
Apstājoties paēst Luiziānas mazpilsētas ēdnīcā, trijotne piesaista vietējo uzmanību. Meitenes restorānā uzskata viņus par izskatīgiem, taču vietējie vīrieši viņus uzskata par nepiederošiem. Vaiats, Billijs un Džordžs nolemj doties prom un izveido nometni ārpus pilsētas. Nakts vidū vietējo iedzīvotāju grupa uzbrūk guļošajai trijotnei, sitot tos ar nūjām. Billijs ar nazi uzbrucējus aizbiedē. Vaiats un Billijs gūst nelielus ievainojumus, bet Džordžs ir piekauts līdz nāvei. Vaiats un Billijs ietin Džordža ķermeni viņa guļammaisā, savāc viņa mantas un apņemas atdot tās viņa ģimenei.
Viņi dodas uz Ņūorleānu un atrod bordeli, par kuru Džordžs viņiem stāstīja. Kopā ar prostitūtām Kārenu un Mēriju, Vaiats un Billijs klīst pa Mardi Gras svētku parādes pilnajām ielām. Viņi nonāk franču kvartāla kapsētā, kur visi četri lieto LSD.
Nākamajā rītā abus uz lauku ceļa apdzen vietējie vīrieši pikapā. Pikapa pasažieris mutiski provocē Billiju un piedraud viņam ar ieroci. Kad Billijs atbild ar vidējo pirkstu, pasažieris izšauj un viņš piedzīvo avāriju. Vaiats atrod Billiju, asiņainu guļam ceļa malā. Vaiats saka Billijam, ka brauks meklēt palīdzību un aizsedz Billija brūci ar viņa paša ādas jaku. Tikmēr pasažieris vēlreiz izšauj, šoreiz uz Vaiatu. Motocikls nokrīt ceļmalā un uzsprāgst.
Darbs pie filmas
Hopers un Fonda filmu izveidoja tikai ar 400 tūkstošu ASV dolāru lielu budžetu. Hopers un Fonda jau iepriekš kopā darbojās tēmas ziņā līdzīgā filmā The Trip (1967). Fonda jau pirms filmas bija kļuvis par ASV "kontrkultūras" ikonu, pēc piedalīšanās filmā The Wild Angels (1966). Filmēšana notika 1968. gada vasarā. Darbs pie filmas bija ļoti grūts. Papildus tam, ka Hopers bija nepieredzējis režisors, tajā brīdī viņš daudz lietoja alkoholu un narkotikas. Dažās ainās arī filmā izmantoja īstas narkotikas. Filmēšanas laukumā valdīja anarhija, scenāriju atkārtoti pārrakstīja un ainas atkāroti pārfilmēja.
Filmā izmantoti populāru rokgrupu The Band, The Byrds, The Jimi Hendrix Experience un Steppenwolf skaņdarbi.
Vērtējums
Lai gan filmu pabeidza 1968. gada pirmajā pusē, filmu neizlaida līdz pat 1969. gada vasarai. To izrādīja arī 1969. gada Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Hopers saņēma festivāla balvu par "labāko pirmo filmu".
Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Kritiķi īpaši atzinuši aktierspēli, režiju, scenāriju, mūzikas celiņu un vizuālos efektus. Kritiķis Rodžers Īberts 2004. gadā filmu iekļāva savā Great Movies sarakstā. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 84% vērtējums.
Filma guva arī ievērojamus finansiālos panākumus, kopumā nopelnot 60 miljonu ASV dolāru. Tā kļuva par ceturto ienesīgāko 1969. gada filmu.
Ietekme
Kopā ar filmām "Bonija un Klaids" (Bonnie and Clyde, 1967) un "Absolvents" (1967), "Bezrūpīgais braucējs" palīdzēja iesākt "Jaunās Holivudas" ēru 1960. gadu beigās un 1970. gados. Lielās studijas saprata, ka naudu var nopelnīt no avangardisku režisoru mazbudžeta filmām. Tā sauktās "postklasiskās Holivudas" filmas, ko lielā mērā ietekmēja franču jaunais vilnis, pārstāvēja to paaudzi, kas arvien vairāk bija vīlusies savā valdībā, kā arī par valdības ietekmi uz pasauli kopumā. Lai gan Džeks Nikolsons parādās tikai kā otrā plāna aktieris, viņa izcilais sniegums liecināja par viņa nākotnes kinozvaigznes statusu. ASV viceprezidents Spiro Agņū kritizēja filmu "Bezrūpīgais braucējs", kopā ar grupu Jefferson Airplane, nosaucot tos par piemēriem 1960. gadu "kontrkultūras" visatļautībai.
Blakus
"Blakus" ir Latvijas ceļa filma, kas kinoteātros nonāca. Filmas režisore ir Alise Zariņa, kurai šī ir debija kino.
Sižets
Filmas galvenie varoņi ir Kaspars un Luīze, kuri satiekas, braucot uz Jāņu svinībām. Kaspars cenšas aizbēgt no neizdevušās un brūkošas laulības, bet Luīze — no bezjēdzības sajūtas un traucējošiem kaimiņiem. Luīze un Kaspars ir ļoti līdzīgi gan pašreizējo emociju, gan nākotnes plānu ziņā. Iespējams, tieši tāpēc abu brauciens izvēršas neparedzamā, trīs gadus ilgā ceļojumā.
40E. autobusu maršruts (Rīga)
'''40e. autobusu maršruts''' bija Rīgas sabiedriskā transporta eksprešu autobusu maršruts, kas kursēja no Centrāltirgus Rīgas centrā līdz Ziepniekkalnam. Maršruts tika slēgts 2006. gada 1. februarī.
40e. eksprešu autobusu maršruta kopējais garums bija 17,2 km. Maršruta Centrāltirgus — Ziepniekkalns kopējais garums bija 8,6 km, bet maršruta Ziepniekkalns — Centrāltirgus kopējais garums bija 8,6 km.
Pirms maršruta slēgšana pa 40e. autobusu maršrutu kursēja tikai 2 autobusi, bet brīvdienās — tikai 2 autobusi.
40e. eksprešu autobusu maršrutu apkalpoja RPPU Imanta un SIA Rīgas satiksme 6. autobusu parks.
Maršruts
Ziepniekkalns — Centrāltirgus kursēja pa šādām ielām: Ozolciema iela, Valdeķu iela, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, K. Ulmaņa gatve, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela, Gogoļa iela.
Centrāltirgus—Ziepniekkalns kursēja pa šādām ielām: Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, K. Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Valdeķu iela un Ozolciema iela.
Pieturvietas
40e. eksprešu autobusu maršrutā pavisam kopā bija 14 pieturas. Maršrutā Centrāltirgus — Ziepniekkalns bija 7 pieturas, bet maršrutā Ziepniekkalns — Centrāltirgus bija 7 pieturas.
Slovēnija 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Slovēnija piedalījās 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Grieķijas galvaspilsētā Atēnās no 2004. gada 13. līdz 29. augustam. Šī bija ceturtā reize, kad Slovēnija piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs, kopš Dienvidslāvijas sabrukuma.
Slovēnijas olimpisko komandu veidoja 79 sportisti (56 vīrieši un 23 sievietes), kuri startēja 10 olimpiskajos sporta veidos. Šī ir lielākā Slovēnijas sportistu komanda kāda līdz šim ir piedalījusies vasaras olimpiskajās spēlēs. Visvairāk sportistu, 19 sportisti, no Slovēnijas startēja vieglatlētikā. Pēc 16 gadu pārtraukuma Slovēnija atkal bija pārstāvēta džudo.
Slovēnijas komandā bija trīs olimpiskie čempioni no iepriekšējām, 2000. gada Sidnejas spēlēm: airētāju pāris Iztoks Čops un Luka Špiks un sporta šāvējs Raimonds Debevecs. Raimonds Debevecs kļuva par pirmo slovēņu sportistu, kurš ir piedalījies sešās vasaras olimpiskās spēlēs (pirmās divas viņš startēja Dienvidslāvijas sastāvā). Sprinterei Merlīnai Otija i, kura bija pieņēmusi Slovēnijas pilsonību un šajās olimpiskajās spēlēs pārstāvēja to, šīs bija 7. vasaras olimpiskās spēles (iepriekšējas sešās vasaras olimpiskajās spēlēs viņa pārstāvēja savu dzimto Jamaiku). Viņa bija pirmā sieviete, kas piedalījusies tik daudz olimpiskajās spēlēs.
Slovēnija šajās vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja 4 olimpiskās medaļas (1 sudraba un 3 bronzas medaļas), ierindojoties 63. vietā pēc iegūto medaļu kopvērtējuma. Iepriekšējo spēļu čempioni, airētāju pāris Iztoks Čops un Luka Špiks šajās vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja vienīgo sudraba medaļo Slovēnijai. Savukārt bronzas medaļas izcīnīja burātājs Vasilijs Žbogars, džudiste Urška Žolnira un vieglatlēte Jolanda Čeplaka. Šīs bija pirmās medaļas burāšanā un džudo Slovēnijai.
Slovēnijas karognesējs olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija rokasbumbas spēlētājs Beno Lapajne, bet noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa vieglatlēts Primožs Kozmuss.
Suņa spēks
"Suņa spēks" (en) ir 2021. gada vesterns, psiholoģiskā drāmas filma. Filmas režisore, scenārija autore un viena no producentēm ir Džeina Kempione. Filmas sižets balstīts uz Tomasa Sevedža 1967. gada tāda paša nosaukuma romānu. Galvenās lomas atveido Benedikts Kamberbačs, Kirstena Dansta, Džese Plemonss un Kodijs Smits-Makfī. Filmēšana lielākoties norisinājās Jaunzēlandes Otāgo reģionā. Šī ir starptautiskā kopražojuma filma (Jaunzēlandes, Austrālijas, Apvienotās Karalistes un Kanādas). Filmā tiek apspēlētas mīlestības, skumju, aizvainojuma, skaudības un seksualitātes tēmas.
Filmas "Suņa spēks" pasaules pirmizrāde notika 78. Venēcijas kinofestivālā, kur Kempione ieguva Sudraba lauvas balvu kā labākā režisore. Ierobežotā seansu skaitā to demonstrēja Austrālijas un Jaunzēlandes kinoteātros no un ASV un Apvienotās Karalistes kinoteātros no. Straumēšanas kanālā Netflix tā ir pieejama kopš tā paša gada 1. decembra.
Moriss Hemelsūts
1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Hemelsūts startēja divās airēšanas disciplīnās. No kurām labāko rezultātu viņš izcīnīja airēšanas astoņnieku sacensībās, kur, būdams viens no Beļģijas komandas Minerva Amsterdam pārstāvjiem, izcīnīja sudraba medaļu.
Viņš Eiropas čempionātā airēšanā no 1897. līdz 1901. gadam izcīnīja 7 zelta medaļas, 4 medaļas airēšanas astoņnieku un 3 medaļas stūrmaņa četrinieku disciplīnās.
Kaņepīši
Kaņepīši, kaņepīšu ģints (Linaria) ir žubīšu dzimtas (Fringillidae) ģints, kas pieder dadzīšu apakšdzimtai (Carduelinae). Apvieno 4 neliela auguma sugas, kas izplatītas Eirāzijā un Āfrikā.
Vēl nesenā pagātnē visas kaņepīšu sugas tika sistematizētas dadzīšu ģintī (Carduelis) kaņepīšu apakšģintī. Saskaņā ar ģenētiskajiem pētījumiem 2013. gada oktobrī no dadzīšu ģints tika izdalīta kaņepīšu ģints (Linaria).
Latvijā
Latvijā sastopamas 2 kaņepīšu ģints sugas: kalnu ķeģis (Linaria flavirostris) un kaņepītis (Linaria cannabina).
Kopīgās īpašības
Kaņepīšu sugas ir mazi putniņi. Knābji ir īsi, taisni, konusveidīgi, spārni gari un samērā smaili, aste šķelta. Kaņepīšu sugu tēviņiem pavasarī izaug iesta apspalvojums, kas ir košāks nekā pārējā gada laikā.
Lote un pazudušie pūķi
"Lote un pazudušie pūķi" (et) ir Latvijas un Igaunijas animācijas filma, kas tika izdota. Filmas režisori ir Janno Põldma un Heiki Ernits. Filmu latviešu valodā ieskaņojuši Lueta Meldere, Amēlija Barone, Ilze Ķuzule, Gundars Āboliņš, Anita Sproģe, Jānis Jarāns, Renārs Kaupers, Pēteris Šogolovs, Imants Pakalnietis, Andris Freidenfelds un Edgars Lipors.
Filma tika iekļauta Berlīnes starptautiskā kinofestivāla konkursa programmā.
Sižets
Izgudrotāju ciemā ierodas zinātnieki Viktors Vīķis un Kārlis Jenots. Abi vēlas piedalīties sacensībās, kurās jāsavāc visvairāk tautasdziesmu. Kārlis un Viktors sapņo ierakstīt pūķa dziedāšanu. Lote un viņas māsa Rozīte izdzird šo zinātnieku sapni un nolemj viņiem palīdzēt.
Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana
"Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana" (en) ir 2019. gada ASV kosmiskā opera. Filmas producents, scenārija līdzautors un režisors ir Dž. Dž. Eibramss. Šī ir "Zvaigžņu karu" triloģijas turpinājuma trešā daļa, kas seko tās iepriekšējām daļām "Spēks mostas" (2015) un "Pēdējie džedi" (2017), kā arī ir noslēdzošā filma deviņu daļu "Skaivokera sāgai". Filmu producēta Lucasfilm un Eibramsa producentu kompānijā Bad Robot Productions pēc kinokompānijas Walt Disney Studios Motion Pictures pasūtījuma. Galvenās lomas filmā atveido Kerija Fišere, Marks Hemils, Ādams Draivers, Deizija Ridlija, Džons Bojega, Oskars Aizeks, Entonijs Denjelss, Naomi Ekija, Donals Glīsons, Ričards Grants, Lupita Ņono, Kerija Rasela, Jonas Suotamo, Kelija Mērija Trena, Jans Makdermids un Billijs Dī Viljamss. Šī ir otrā filma ar Kerijas Fišeres līdzdalību, kas izdota pēc aktrises nāves 2016. gadā.
"Skaivokera atdzimšana" seko Rejas, Fina un Po Demerona kā Pretošanās kustības līderu noslēdzošajai cīņai pret Kailo Renu un Pirmo ordeni, kuriem palīdz galaktiskais imperators Palpatīns. Pēc tā kad 2012. gadā Disney iegādājās Lucasfilm uzreiz tika paziņots par nākamās triloģijas izveidi, sākotnēji tika plānots, ka triloģijas daļas "Pēdējie džedi" režisors Raians Džonsons rakstīs scenāriju devītajai epizodei. 2015. gada augusta Kolins Trevorovs tika nolīgts filmas režijai un scenārija izveidei kopā ar Dereku Konoliju, beigās scenārija pamatam izvēlējās viņu, Eibramsa un Krisa Terio sižeta kopdarbu. 2017. gada septembrī Trevorovs pameta projektu radošo nesaskaņu dēļ ar producenti Ketlīnu Kenediju, un Eibramss kļuva par šīs daļas režisoru. Filmēšanas process sākās 2018. gada augustā studijā Pinewood Studios Anglijā un noslēdzās 2019. gada februārī; filmas pēcapstrāde noslēdzās tā paša gada 24. novembrī.
Klases salidojums
"Klases salidojums" ir Latvijas komēdija, kas izdota. Filmas režisors ir Andrejs Ēķis.
Sižets
Filmas galvenie varoņi ir trīs draugi, kuri turas kopā jau kopš skolas laikiem. Viens no viņiem ir rokeris, kuru pēc katra koncerta sagaida pielūdzējas, otrs ir pārguris ģimenes cilvēks, bet trešais nesen pašķīries no sievas. Nu, 25 gadus pēc skolas absolvēšanas, draugu trio saņem ielūgumu uz klases salidojumu. Šis pasākums draugu atmiņās galvenokārt ieies kā traka ballīte.
Turpinājums
2019. gada vasarā uzsāka filmēt turpinājumu, kas tiks izlaists 2020. gadā ar nosaukumu "Klases salidojums 2". Visi trīs galvenie varoņi atgriezīsies arī turpinājumā.
Uz līnijas
Pirmais raidījuma vadītājs bija žurnālists, austrumpētnieks un skolotājs Imants Frederiks Ozols, vēlāk viņu nomainīja Jānis Labucs.
“Uz Līnijas” ir interaktīvs televīzijas raidījums, kurā no pirmdienas līdz piektdienai uz interviju ar raidījuma vadītāju tiek aicinātas piedalīties interesantas un aktuālas personības. Tā ir iespēja intervijas veidā skaidrot sabiedrībai, turklāt raidījuma laikā aktīvi tiek iesaistīti arī skatītāji, dodot iespēju iesaistīties tiešraides sarunā ar saviem jautājumiem, uzdodot tos gan telefoniski studijā, gan saziņas lietotnē Whatsapp.
"Raidījums “Uz līnijas” sniedz iespēju skatītājiem rast atbildes uz sev aktuālajiem jautājumiem tiešajā ēterā, uzdodot tos studijas viesim. Latvijas televīziju programmu piedāvājumos “Uz Līnijas” joprojām ir vienīgais raidījums, kurā skatītāju iespēja uzdot jautājumus tiešraides laikā tiek izvirzīta kā satura prioritāte,” saka raidījuma vadītājs J. Labucs.
TV24 direktors Klāvs Kalniņš norāda, ka “Uz Līnijas” jau ir sevi pierādījis, kā raidījums, kas palīdz sabiedrībai padziļināti izprast ikdienas svarīgākās ziņas un notikumus.
Raidījuma mērķis ir nojaukt robežu starp televīziju un skatītāju, ļaujot uzdot intervējamajām personām sev interesējošos jautājumus visa raidījuma tiešraides laikā.
Ārējās saites
xtv.lv
Anrī Delabārs
Anrī Delabārs (fr) bija franču airētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Delabārs startēja divās airēšanas disciplīnās — stūrmaņa divniekos un stūrmaņa četriniekos. Abās šajās disciplīnās viņš bija Francijas komandas Club Nautique de Dieppe dalībnieks. Komanda disciplīnās startēja tikai kvalifikācijas kārtā un tālākajām kārtām nekvalificējās.
Linda Matisone
Dzīvesgājums
Dzimusi 1976. gada 23. aprīlī. Studēja Rīgas Tehniskajā universitātē, 1999. gadā ieguva bakalaura grādu uzņēmējdarbībā un vadīšanā, savukārt pēc studijām Baltijas Krievu institūtā 2004. gadā ieguva maģistra grādu uzņēmējdarbības vadīšanā un administrēšanā.
No 2005. līdz 2022. gadam Matisone bija AS "Lauma Lingerie" valdes priekšsēdētāja, kā arī OOO Silvano Fashion un Baltkrievijas uzņēmuma Junona padomes locekle.
Politiskā darbība
2013. gada pašvaldību vēlēšanās viņu ievēlēja par Liepājas domes deputāti no Reformu partijas saraksta. 2017. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās vēlreiz ievēlēta Liepājas domē, tagad jau no Latvijas Reģionu apvienības. Tāpat vēlētāju atbalstu saņēmusi arī 2021. gada pašvaldību vēlēšanās.
2022. gada Saeimas vēlēšanās L. Matisoni ievēlēja par 14. Saeimas deputāti no "Apvienotā saraksta", kurā iekļāvās Latvijas Reģionu apvienība. 23. novembrī viņu ievēlēja par Saeimas Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas vadītāju.
Kasimova
Kasimova (ru) ir pilsēta Krievijā, Rjazaņas apgabalā. Atrodas apgabala ziemeļos, Okas upes labajā krastā.
Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1152. gadā kā Gorodeca Meščorska (Городец Мещёрский — meščeru pilskalns). 1376. gadā pilsēta nodedzināta, bet vēlāk atjaunota un zināma kā Novijņizovojgoroda (Новый Низовой Город). Pilsētu apdzīvoja meščeri un krievi. No 1452. līdz 1681. gadam Kasimovas hanistes centrs.
Gaišo atmiņu mūžīgais starojums
"Gaišo atmiņu mūžīgais starojums" (en) ir 2004. gada filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Mišels Gondri. Galvenās lomas atveido Džims Kerijs, Keita Vinsleta, Kirstena Dansta, Marks Rafalo, Elaidža Vuds, Toms Vilkinsons un Deivids Kross. Filmas pirmizrāde notika.
Filma saņēma daudz balvu, tajā skaitā Oskara balvu par labāko oriģinālo scenāriju.
Sižets
Džoels Berišs pamostas un brauc nevis uz darbu, bet jūru, kaut ārā ir auksts. Viņš satiek meiteni, vārdā Klementīne, spilgtās drēbēs, ar ziliem matiem un viņi iepazīstas. Klementīnes un Džoela vētrainās attiecības ilgst jau vairākus gadus. Kādu dienu Klementīni TV raidījumā piesaista kādas firmas reklāma, kas piedāvā izdzēst atmiņas. Klementīne nolemj izmēģināt šīs firmas pakalpojumu un izdzēst Džoelu no savas atmiņas. To uzzinot, Džoels izmisumā arī nolemj izdzēst no savas atmiņas Klementīni un uzmeklē šīs ierīces izgudrotāju doktoru Merzviaku. Taču kad Džoela atmiņas viena pēc otras sāk izgaist, viņš no jauna izjūt agrāko mīlas kvēli un saprot, ka nevar draudzeni izmest no galvas.
Lomās
un citi aktieri.
Slovēnija 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Slovēnija piedalījās  2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Ķīnas galvaspilsētā Pekinā no 2008. gada 8. līdz 24. augustam.Slovēnijai šīs bija piektās vasaras olimpiskās spēles, kopš Dienvidslāvijas sabrukuma.
Slovēnijas olimpisko komandu veidoja 62 sportisti (41 vīrieši un 21 sievietes), kuri startēja 11 olimpiskajos sporta veidos. Šī bija pēdējos 12 gados mazākā Slovēnijas sportistu delegācija. Visvairāk sportistu, 17 sportisti, no Slovēnijas startēja vieglatlētikā. Pēc 16 gadu pārtraukuma Slovēnija atkal bija pārstāvēta galda tenisā, bet pēc 8 gadu pārtraukuma — badmintonā un vingrošanā.
Slovēnijas sportisti šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja 5 olimpiskās medaļas (1 zelta, 2 sudraba un 2 bronzas), ierindojoties 39. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Pirmo reizi Slovēnija vasaras olimpiskajās spēlēs ieguva visa kaluma medaļas, un šis ir līdz šim augstākais Slovēnijas panākums vasaras olimpiskajās spēlēs. Vienīgo zelta medaļu šajās spēlēs ieguva vieglatlēts Primožs Kozmuss. Viņš izcīnīja pirmo zelta medaļu Slovēnijai vieglatlētikā. Sudraba medaļas izcīnīja peldētāja Sāra Isakoviča un burātājs Vasilijs Žbogars. Sāra Isakoviča bija pirmā Slovēnijas sportiste, kas izcīnīja medaļas peldēšanā. Bronzas medaļas Slovēnijai izcīnīja džudiste Lūcija Polavdera un sporta šāvējs Raimonds Debevecs.
Slovēnijas karognesēja 2008. gada Pekinas spēļu atklāšanas ceremonijā bija džudiste Urška Žolnira, bet noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa kanoe airētāja Špela Ponomarenko.
Fei Dzunluns
Fei Dzunluns (, dzimis ) ir Ķīnas haņu tautības kosmonauts, Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēku lidotājs, ģenerālmajors. Viņš ir veicis divus lidojumus kosmosā.
Dienests gaisa spēkos
1982. gada jūnijā Fei tika uzņemts TAA Gaisa spēku 7. lidojumu skolā, ko absolvēja ar izcilību. 1986. gada viņš sāka dienēt par instruktora pilotu 3. Gaisa spēku mācību korpusā Džanjē un pēc tam 4. Gaisa spēku mācību korpusā Uvei (abas pilsētas Gaņsu provincē). Fei Dzunluns tika atzīts kā izcils pilots. Vēlāk viņš kļuva par lidojumu tehniskās apmācības inspektoru vienā no Gaisa spēku lidojumu skolām un nodarbojās ar lidojumu negadījumu analītisko ziņojumu rakstīšanu. 1992. gada jūlijā testa lidojuma laikā Fei lidmašīnai beidzās degviela, taču viņš spēja sasniegt lidlauku un nosēdināt lidaparātu.
Kosmonauta karjera
1995. gada oktobrī Fei Dzunluns sāka Ķīnas kosmonautu atlases procesu, kurā bija pieteikušies 1504 lidotāji. 1998. gada 5. janvārī viņš tika uzņemts kosmonautu vienībā un sāka apgūt kosmosa kuģi Shenzhou.
2003. gadā Fei bija viens no 5 kandidātiem, kuri sāka gatavoties pirmajam kosmiskajam lidojumam ar kosmosa kuģi Shenzhou 5. 2004. gada decembrī viņš sāka gatavoties lidojumam ar Shenzhou 6
2008. gadā viņš bija Shenzhou 8 dublieru apkalpes operators. 2011. gada jūnijā viņam piešķirta ģenerālmajora dienesta pakāpe. 2012. gadā Fei kļuva par kosmonautu brigādes vadītāju (nodaļas komandieri).
Kelemantija
Kelemantija bija romiešu cietoksnis (kastela) un apmetne mūsdienu Ižas municipalitātes teritorijā, apmēram 4 km uz austrumiem no Komārno pilsētas Slovākijā. Šis ir lielākais zināmais romiešu cietoksnis mūsdienu Slovākijas teritorijā. Tā bija daļa no romiešu limes, t.i. impērijas nocietinātās robežas.
Fei Dzunluns
Kosmonauta karjera
Otro reizi kosmosā Fei Dzunluns devās 2022. gada 29. novembrī, esot kosmosa kuģa Shenzhou 15 komandierim. Viņš ar diviem apkalpes biedriem orbitālajā stacijā Tiangong (4. ekspedīcija) pavadīja 186 dienas. Uz zemes kosmosa kuģis atgriezās 2023. gada 3 jūnijā.
Kelemantija
Ģermāņu apmetni "Kelemantija" šajā apgabalā piemin Klaudijs Ptolemajs 2. gadsimtā. Tā varētu sakrist ar civilās apmetnes paliekām, kas atrodas blakus cietoksnim, vai arī ar kādu citu nezināmu apmetni. Daži vēsturnieki uzskata, ka tas attiecas gan uz cietoksni, gan arī uz blakus esošo apmetni.
Fei Dzunluns
Kosmonauta karjera
Fei Dzunluna vārdā ir nosaukts asteroīds 9512 Feijunlong 7 km diametrā.
Kelemantija
Cietokšņa celtniecība sākās 1. gadsimta otrajā pusē. Markomanu karu laikā (166-180. gadi) ģermāņi to ieņēma un nodedzināja, bet vēlāk tas tika atjaunots. Cietoksnis pilnībā beidza pastāvēt ap 400. gadu (lielās tautu staigāšanas sākums). Drupas bija ļoti labi redzamas līdz 18. gadsimta beigām, taču vēlāk ļaudis izmantoja celtņu akmeņus, lai uzceltu cietoksni un citas būves Komarno.
Dens Cjiņmins
Dens Cjiņmins (, dzimis ) ir Ķīnas kosmonauts, Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēku lidotājs. Viņš ir veicis vienu lidojumu kosmosā.
Biogrāfija
Dens Cjiņmins piedzima Dzjansji provinces Ihuanas apgabala ciematā toreizējā Donpo tautas komūnā zemnieku ģimenē. Viņš bija vecākais no pieciem bērniem.
1984. gadā Dens sāka mācības TAA Gaisa spēku 2. lidotāju pamatskolā Baodinā. Viņš pēc gada tika nosūtīts uz 8. Pilotu akadēmiju Kumulā, lai studētu aeronavigācijas inženieriju.
1987. gada novembrī Dens veiksmīgi pabeidza mācības un tika pārcelts uz eskadru, kas bija izvietota Jaņdzi, Ķīnas ziemeļaustrumu Dzjiliņas provincē. Viņš kļuva par elites iznīcinātājpilotu.
1995. gada oktobrī Dens Cjiņmins sāka Ķīnas kosmonautu atlases procesu, kurā bija pieteikušies 1504 lidotāji. 1998. gada 5. janvārī viņš tika uzņemts kosmonautu vienībā un sāka apgūt kosmosa kuģi Shenzhou.
Pirmo kosmisko lidojumu Dens Cjiņmins sāka 2022. gada 29. novembrī, esot kosmosa kuģa Shenzhou 15 operatoram (pilotam). Viņš ar diviem apkalpes biedriem orbitālajā stacijā Tiangong (4. ekspedīcija) pavadīja 186 dienas. Uz zemes kosmosa kuģis atgriezās 2023. gada 3 jūnijā.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
2017.—2018. gada Skotijas futbola čempionāta sezona
'''Skotijas futbola 2017.—2018. gada sezonā''' Glāzgovas "Celtic" bija iepriekšējie čempioni un aizstāvēja savu titulu arī šajā sezonā, kļūstot par Skotijas čempioniem 49. reizi.
Izpildītājmāksla
Izpildītājmāksla jeb skatuves māksla ir mākslas veidu grupa, kurā ietilpst deja, mūzika, teātris, iluzionisms, performances māksla un citi mākslas veidi, kuros mākslinieki parasti uzstājas skatītāju priekšā. Tā no tēlotāja mākslas atšķiras tādā ziņā, ka izpildītājmākslā tiek izmantots paša mākslinieka ķermenis un galvenais ir izpildījums jeb performance, bet tēlotāja mākslā tiek radīts mākslas darbs, izmantojot materiālus, piemēram, mālu, metālu, akmeni vai krāsas.
Teātris, mūzika, deja un cita veida performances ir sastopamas visās pasaules kultūrās. Mūzikas un dejas vēsture aizsākās aizvēsturiskajos laikos, savukārt cirka pirmsākumi ir identificēti Senajā Ēģiptē. Ar izpildītājmākslu ir saistītas daudzas profesijas, kā arī izpildītājmāksla ir uzskatāma par izklaidi, it sevišķi kopš audio un video ierakstu attīstība ir radījusi iespēju izpildītājmākslu patērēt privāti. Izpildītājmāksas mērķis bieži vien ir izteikt savas emocijas un jūtas.
Lasko
Lasko (fr) ir ala Francijā, kas ievērojama ar tajā esošajiem vairāk par 600 klinšu zīmējumiem. Atrodas dienvidrietumu Francijā, Dordoņas departamentā, netālu no Montinjakas pilsētas.
Pārsvarā visos zīmējumos attēloti lieli dzīvnieki, vietējā fauna, kas atbilst paleolīta laikam. Tiek uzskatīts, ka zīmējumus veidojušas vairākas cilvēku paaudzes, precīzs zīmējumu veidošanas laiks nav zināms, bet varētu būt pirms 17 000 gadu.
Mūsdienās alu 1940. gadā atklāja četri jaunieši, kas pamanīja, ka tajā atrodami vairāki zīmējumi. 20. gadsimta 60. gados ala ieguva plašu popularitāti, 1962. gadā to apmeklēja ap 125 tūkstoši cilvēku. Lai saglabātu alu un tās zīmējumus, pēc tam tika ierobežota piekļuve tai.
1979. gadā Lasko ala iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Ķivuļu ģints
Ķivuļi, ķivuļu ģints (Spinus) ir žubīšu dzimtas (Fringillidae) ģints, kas pieder dadzīšu apakšdzimtai (Carduelinae). Apvieno 20 neliela auguma mūsdienās dzīvojošas sugas. Gandrīz visas ķivuļu sugas izplatītas Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā, izņemot ķivuli, kas sastopams Eirāzijā un Āfrikā. Arī Latvijā sastopama vienīgā Eirāzijas ķivuļu suga — ķivulis (Spinus spinus).
Vēl nesenā pagātnē visas ķivuļu sugas tika sistematizētas dadzīšu ģintī (Carduelis) ķivuļu apakšģintī. Saskaņā ar ģenētiskajiem atklājumiem no dadzīšu ģints tika izdalīta ķivuļu ģints (Spinus).
Rusne
Rusne (lt, de) ir Lietuvas mazpilsēta jeb miests Klaipēdas apriņķa Šilutes rajonā, seņūnijas un seņūnaitijas centrs. Tā atrodas uz Rusnes salas Nemunas deltā, pierobežā ar Krievijas Kaļiņingradas apgabalu ap 9 kilometrus uz dienvidrietumiem no Šilutes. Senatnē Lamatas zemes galvaspilsēta. Šajā vietā Nemunas upe sadalās divos lielākos atzaros — Atmatā un Skirvītē. Rusnes miesta nosaukums radies no upes vietvārda Rusne — mūsdienās vienas no Nemunas attekām no Gilijas līdz Atmatai.
Rusnes pilsētas vēsturiskā daļa ar galvenokārt 19. gadsimta apbūvi kopš 1992. gada iekļauta Lietuvas Kultūras mantojuma reģistrā (kods 2933). Galvenā iedzīvotāju nodarbošanās tradicionāli ir zvejniecība un zivjapstrāde.
SpaceX Crew-4
SpaceX Crew-4 bija ASV uzņēmuma SpaceX kosmosa kuģa Crew Dragon lidojums. Tas orbītā tika palaists 2022. gada 27. aprīlī NASA uzdevumā Commercial Crew Development programmā. Tajā pašā dienā kosmosa kuģis saslēdzās ar Starptautisko kosmosa staciju. Nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 14. oktobrī.
Vahids Halilhodžičs
Vahids Halilhodžičs (bs, dzimis ) ir bosniešu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Dienvidslāvijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Halilhodžičs ir Marokas futbola izlases galvenais treneris.
Rusne
Vēsture
Rusne pirmo reizi pieminēta 1365. gadā, kad Vācu ordenis atļāva klaipēdiešiem veikt salā saimnieciskus darbus.