cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Centrālāfrikas Republika
Pilsoņu karš (2012 - pašlaik)
2012. gada beigās nemiernieku apvienība "Seleka", vainojot Bozizē vienošanās nepildīšanā, ieņēma vairākas lielas pilsētas valsts centrālajā un ziemeļu daļā. Čada, Gabona, Kamerūna, Angola, Dienvidāfrikas Republika un Kongo Republika nosūtīja savas bruņotās vienības uz CĀR, lai neļautu nemierniekiem ieņemt galvaspilsētu Bangi. Gabonā tika noslēgta vienošanās par uguns pārtraukšanu. Nemiernieku alianse atteicās no prasības gāzt prezidentu Fransuā Bozizē, bet valsts vadība piekrita par premjerministru iecelt kandidātu no nemiernieku puses. 17. janvārī iepriekšējo premjerministru Fostēnu-Aršanžu Tuaderu nomainīja Nikolass Tiangaje.
Neraugoties uz to, 2013. gada martā nemiernieki atkal apvainoja prezidentu vienošanās pārkāpšanā un sāka uzbrukumu galvaspilsētas virzienā. 23. martā nemiernieki iegāja Bangi, 24. martā tika ieņemta prezidenta pils. Prezidents Bozizē bēga uz Kongo Demokrātisko Republiku, vēlāk uz Kamerūnu. "Selekas" līderis Džotodija pasludināja sevi par prezidentu.
Situācija valstī neuzlabojās. Nemiernieki nodarbojās ar laupīšanām, slepkavībām un izspiešanu. Augustā sāka parādīties ziņas, ka bijušie nemiernieki aplaupa kristiešus, neaiztiekot musulmaņus. Kristieši sāka veidot pašaizsardzības vienības "Antibalaka" ("Antimačete"), vēršoties pret musulmaņiem, kuras darbojās ar tām pašām nesaudzīgajām metodēm. 2. novembrī ANO īpašais vēstnieks genocīda novēršanā Adama Dings paziņoja, ka CĀR radies liels genocīda risks pēc reliģiskās piederības.
2013. gada 5. decembrī ANO Drošības padome akceptēja Francijas un Āfrikas Savienības spēku ievešanu Centrālāfrikā, lai aizsargātu civiliedzīvotājus. 6. decembrī Francijas spēki sāka patrulēšanu CĀR. Kaujinieki nomainīja uniformas pret civilo apģērbu un turpināja slepkavošanas arī patrulētajās pilsētās. Stāvoklis vēl vairāk pasliktinājās. Pēc ANO datiem, aptuveni 10 % no 4,6 miljoniem iedzīvotāju bija spiesti doties bēgļu gaitās. 20. decembrī kristiešu kaujinieki uzbruka Bangi, cenzdamies gāzt musulmaņu prezidentu Džotodiju. Kristiešu nemiernieki uzbruka arī miera uzturētājiem no Čadas un nogalināja dažus no tiem, apsūdzot tos musulmaņu režīma atbalstīšanā. Šo kauju dēļ no galvaspilsētas bēga ap ceturtdaļa tās iedzīvotāju.
Nespējot tikt galā ar vardarbību valstī, 2014. gada 10. janvārī Mišels Džotodija atkāpās no prezidenta amata kopā ar premjerministru Tiangeju. Džotodija devās uz Beninu. 11. janvārī par pagaidu prezidentu kļuva Aleksandrs Ferdinands Nguende, kā otrā augstākā amatpersona valstī. Tika izveidots pagaidu parlaments — Nacionālā Pārejas Padome, kura 20. janvārī par pagaidu prezidentu ievēlēja Katrīnu Sambu-Panzu, pirmo sievieti šajā amatā. Uz to laiku CĀR teritorijā jau vairs nefunkcionēja gandrīz nekādas valsts institūcijas, neeksistēja armija un policija, masu slepkavošanas un izvarošanas notika visos reģionos un ap ceturtdaļa valsts iedzīvotāju bija pametusi savas mājas bez iztikas līdzekļiem. Ap pusmiljons no valsts 4 miljoniem iedzīvotāju bija patvērušies franču karaspēka apsargātā nometnē pie Bangi lidostas. 2014. gada vidū tika noslēgts pamiers, un valsts tika faktiski sadalīta starp "Antibalakas" un bijušās "Selekas" kaujinieku grupām, pirmās kontrolēja dienvidus un rietumus, otrās ziemeļus un austrumus. Abas puses veica reliģiski-etniskas tīrīšanas un masu slepkavošanas. Tomēr, kā bieži šādos konfliktos mazattīstītos reģionos, svarīgākā nozīme bija un ir nevis reliģiskajai un etniskajai piederībai, bet dzīvesveidam un konkurencei par teritoriju: kristieši un animisti CĀR pārsvarā ir zemkopji, musulmaņi - lopkopji, un neorganizētas lauksaimniecības apstākļos šīs grupas nespēj mierīgi sadalīt ierobežotos zemes resursus, atrazdamās vēsturiski fiksētā antagonismā. ANO un Āfrikas Savienības ievestie spēki uzturēja relatīvu kārtību sava izvietojuma apkaimē, tomēr arī paši šie spēki tika vainoti noziegumos pret civiliedzīvotājiem. Kaujās piedalījās arī kaimiņvalstu opozicionārie kaujinieku grupējumi, tā, "Antibalakas" pusē karo Dienvidsudānas "pašaizsardzības grupas", "Selekas" - Sudānas arābu milicija, daļu ziemeļos kontrolēja Čadas musulmaņu grupējums. 2014. gada rudenī valstī izvietoto miera spēku personāls sasniedza 10 tūkstošus. Pašas valdības ietekme ārpus galvaspilsētas bija minimāla.
2015. gada maijā 10 galvenie grupējumi parakstīja miera līgumu, kurš paredzēja atbruņošanos, bēgļu repatriāciju un reintegrāciju. 2015.-2016. gada vēlēšanās uzvarēja agrākais Bozizē valdības premjerministrs Fostēns-Aršanžs Tuadera. Vienlaikus ar to, vieni no "Selekas" mantiniekiem, musulmaņu grupējums FNRC, kurš kontrolēja valsts ziemeļus, paziņoja, ka musulmaņi un kristieši vairs nevar sadzīvot vienā valstī un proklamēja "Logonas republiku" jeb sena sultanāta vārdā "Dar el-Kuti" apmēram ceturtajā daļā valsts teritorijas. Sadursmes kļuva retākas, tomēr 2016. gada rudenī Francija pēc vairākām kļūmīgām operācijām (viena no tām noveda pie tā, ka "Seleka" un "Antibalaka" apvienojās kaujās pret Francijas nolīgtajiem algotņiem no Kongo DR) nolēma izvest savu karaspēku un konflikts atjaunojās ar kaujām par Briā. Arī turpmāk karadarbība mijās ar pamieriem. Valstī izvietotā ANO miera un stabilizācijas misija MINUSCA, kuras budžets ir apmēram viens miljards dolāru gadā, ar gandrīz 12 tūkstošiem kareivju un vairāk kā 2000 policistu, saskaņā ar savu mandātu, neiejaucas konfliktos kādā no pusēm, piedāvājot samierināšanas pakalpojumus un palīdzību civiliedzīvotājiem.
2018. gadā Krievija parakstīja ar CĀR valdību koncesiju par rūdu ieguvi un ieveda valstī ap 500 "militāro padomnieku" no formāli privātās armijas "Vāgnera grupa", kura pirms tam jau bija piedalījusies pilsoņu karā Sudānā prezidenta pusē. "Vāgnerieši" apbruņoja un apmācīja tobrīd 1300 vīru lielo valdības armiju. CĀR aizsardzības ministre izteica pateicību Krievijai par palīdzību un drošības vakuuma aizpildīšanu tad, kad citas valstis bija CĀR pametušas, un neizslēdza iespēju redzēt savā valstī pastāvīgu Krievijas militāro bāzi. Viņa arī norādīja, ka Krievija piedalās pretstāvošo grupējumu miera sarunās. Ietekmi miera sarunās saglabājot arī Ķīna un ASV, bet ES no tās esot faktiski atkāpusies. Kopā bruņotu Krievijas kaujinieku skaitu CĀR 2018. gadā vērtēja uz 1,4 tūkstošiem.
2019.-2020. gadā turpinājās Krievijas ieroču piegādes augošajai CĀR armijai, kā arī sadursmes par dimantu raktuvju apkaimju un galvaspilsētas rajonu kontroli. Notika arī kaujas starp dažādiem grupējumiem, tomēr humanitārā situācija bija ievērojami labāka kā konflikta sākumā.
2020. gada decembrī bijušā prezidenta Bozizē kontrolēts grupējums kopā ar sabiedrotajiem iekaroja Lobajes prefektūras galvaspilsētu Mbaiki 100 km no Bangi, par ko valdība viņu apsūdzēja apvērsuma mēģinājumā. Konflikts tiek saistīts ar cīņu pirms 27. decembra vēlēšanām, dalība kurās Bozizē tika atteikta, kā arī ar Francijas cerībām atjaunot savu ietekmi CĀR. CĀR paziņoja, ka savus kareivjus tai palīgos nosūtīs Ruanda un Krievija, lai gan Krievija noliedza savas regulārās armijas sūtīšanu un norādīja, ka Krievijas oficiālais militārais personāls CĀR sastāv tikai no 5 padomniekiem. Krievija apgalvo, ka tai nav nekāda sakara ar "Vāgnera grupu" un citām Krievijas militārajām kompānijām.
Saskaņā ar iepriekšējiem vēlēšanu rezultātiem, Tuadera ar 54% balsu uzvarēja 2020. gada prezidenta vēlēšanās jau pirmajā kārtā. Apmēram pusē valsts subprefektūru vēlēšanas pilnīgi vai daļēji neizdevās noorganizēt vardarbības dēļ.
2022. gadā CĀR informēja ANO, ka tā grib palielināt "Vāgnera grupas instruktoru" skaitu valstī līdz vairāk nekā 4 tūkstošiem.
2023. gadā CĀR prezidents sarīkoja referendumu par savām tiesībām balotēties par prezidentu katrās vēlēšanās neatkarīgi no konstitūcijas ierobežojumiem. Referendumā piedalījušos bija maz (pēc opozīcijas apgalvojuma, ap 10%), taču tā rezultāti bija pārliecinoši par labu Tuaderam.
Iedzīvotāji
Kopš neatkarības atgūšanas Centrālāfrikas Republikas iedzīvotāju skaits ir četrkāršojies. 1960. gadā iedzīvotāju skaits bija 1 222 000; pēc ANO aplēsēm 2018. gadā tas bija aptuveni 4 666 000 un turpina pieaugt, savukārt CIP iedzīvotāju skaitu 2020. gadā lēš uz 5 990 855. Ticamus skaitļus iegūt nav iespējams. Tomēr iedzīvotāju blīvums abos variantos joprojām ir neparasti mazs priekš teritorijas ar siltu un mēreni mitru klimatu un ir 7-9 cilvēku uz km², ziemeļaustrumu rajonos tas ir mazāks par 1 cilvēku/km².
Iedzīvotāji ir sadalīti vairāk nekā 80 etniskajās grupās, katrai no tām ir sava valoda. Gandrīz 90% pārstāv Nigēras-Kongo grupu. Lielākās etniskās grupas ir rietumos līdz Bangi dzīvojošie gbajas (33% iedzīvotāju, lai gan visa tautību procentu statistika ir ļoti aptuvena) ar tiem radniecīgajiem mandžām (13%), un Ubangi apkaimei raksturīgie bandas (27%), kuri pagātnē imigrējuši attiecīgi no Nigērijas un Sudānas, kā arī pigmeju ciltis aka, bakas un bajakas, daudzus politiķus devušie mbakas (4%), jakomas (4%), ngbandi, zandes jeb azandi. No citām grupām lielākā ir Vidussudānas grupas pārsvarā Čadā dzīvojošie saras - 10% un tiem radniecīgie karas - 2%, ekonomiski un politiski nozīmīgi ir arī bagāri jeb šuvas arābi - 2%, fulas jeb fulbes un to radinieki vūdabes, kā arī pārsvarā franču izcelsmes eiropieši.
Valsts valodas - franču valoda un sango, galvaspilsētā Bangi populāra kreolu valoda uz ngbandu valodu grupas pamata ar stipru franču valodas ietekmi. 1940. gados sango izplatīšanas nolūkos vienkāršoja kristīgie misionāri.
2016. gadā CĀR tika novērtēta par pasaules valsti ar vissliktākajiem apstākļiem jauniešiem 15-29 gadu vecumā, pēc Tautas attīstības indeksa tā 2017. un 2018. gadā ieņēma priekšpēdējo vietu pasaulē, apsteidzot tikai Nigēru. Vidējais dzīves ilgums ir ļoti zems: 54,2 gadi, kas viens no sliktākajiem rādītājiem pasaulē. Vidējais vecums attiecīgi arī zems - 20 gadi, ļoti augsta zīdaiņu mirstība - 8% un māšu mirstība dzemdībās - 0,8%.
Lai gan valstī formāli paredzēta 7 gadu izglītība, 50% vīriešu un 74% sieviešu vecumā virs 15 gadiem ir lasītnepratēji. Oficiālais pilngadības vecums ir 18 gadi, bet 66% meiteņu finansiālu apsvērumu dēļ tiek izprecinātas ātrāk.
Veselība
ANO lēš, ka aptuveni 4% iedzīvotāju vecumā no 15 līdz 49 gadiem ir HIV pozitīvi. Tikai 3% valsts teritorijas ir pieejama viņiem vajadzīgā pretretrovīrusu terapija, salīdzinot ar 17% pārklājumu arī nabadzīgajās tuvajās valstīs Čadā un Kongo Republikā.
Gandrīz pusei lauku iedzīvotāju nav pieejams tīrs dzeramais ūdens, un jebkurš ūdens vai piens lietošanai vispirms jānovāra. Arī dārzeņus tūristiem iesaka novārīt un augļus nomizot. Rietumu kulinārija pieejama tikai galvaspilsētā. Sanitārija pieejama 22% iedzīvotāju. Biežas dažādas infekcijas un parazītu slimības.
Vietējās veselības aizsardzības sistēmas stāvokļa un farmakoloģijas trūkuma dēļ tūristu rekomendācijās iesaka lietot apdrošināšanu, kas slimības gadījumā iekļauj evakuāciju uz Eiropu.
Sports
Par populārāko sportu reģionā tiek nosaukti basketbols un futbols. CĀR basketbola izlase divreiz uzvarējusi Āfrikas čempionātā. Valstī kopš 1968. gada ir savs futbola čempionāts, kura titulētākie klubi ir no Bangi, un futbola izlase, kura FIFA rangu tabulā 2020. gada decembrī ieņēma 114. vietu (salīdzināšanai, Latvija - 136.). Bangi apkaimē populārs arī regbijs. Medaļas Olimpiskajās spēlēs valsts atlēti līdz šim vēl nav izcīnījuši.
Bangi notiek tautas sporta sacensības airēšanā pa Ubangi, kurās katrā liellaivā piedalās simtiem dalībnieku.
Reliģija
Oficiāli, 89% iedzīvotāju tiek uzskatīti par kristiešiem (no tiem 60% protestantu, g.k. baptistu un luterāņu, un 28% katoļu), 9% par musulmaņiem un mazāk par vienu procentu atliek citiem ticējumiem. Tomēr visas grupas ievērojami ietekmē tradicionālie ticējumi, un daži avoti apgalvo, ka ap ceturtdaļa vai pat trešdaļa iedzīvotāju patiesībā uzskatāmi par animistiem. LPE 1982. gadā proporcijas novērtēja kā 60% animistu, 35% kristiešu un 5% musulmaņu. Formāli valstī ir reliģijas brīvība, taču daļai teritoriju kontrolējošo grupējumu ir savi likumi. Burvestību praktizēšana tiek uzskatīta par noziedzīgu nodarījumu; tomēr apsūdzība parasti tiek uzrādīta tikai kopā ar kādu citu noziedzīgu darbību, piemēram, slepkavību vai saslimdināšanu ar buršanās paņēmieniem, un reizēm cilvēki labprātīgi izvēlas būt likuma priekšā notiesāti par buršanos un paciest cietumsargu pazemojumus, nekā riskēt tikt attaisnoti un kļūt par mērķi māņticīgo apkārtējo cilvēku agresijai. Kristieši un musulmaņi pilsoņu kara rezultātā pat Bangi dzīvo atsevišķos kvartālos, kurus apsargā pašorganizēta bruņota milicija.
Valsts pārvalde
Centrālāfrikas Republikas politika formāli notiek daļēji prezidentālas republikas ietvaros. Šajā sistēmā prezidents ir valsts galva, un valdības vadītājs ir premjerministrs. Izpildvaru īsteno valdība. Likumdošanas vara ir gan valdībai, gan parlamentam.
Valsts pārvalde no 1991. līdz 2001. gadam un no 2004. līdz 2013. gadam tika "Freedom House" novērtēta kā “daļēji brīva”, pārējā laikā pirms tam kā nebrīva. Arī 2019. gadā valsts tiek viņu vērtēta kā nebrīva, gan atzīmējot, ka pamatā pie tā vainīgs karš un valsts pussabrukuma stāvoklis. Tiek organizētas daudzpartiju vēlēšanas, bet piedalīšanos tajās ierobežo bailes no reģistrācijas, darbinieku neprofesionālums un neskaidrais daudzo bēgļu statuss. Ārpus galvaspilsētas lielus draudus politiskām darbībām rada vietējās bruņotās grupas, kuras pārvalda 80% valsts, un no tā izrietošā sadrumstalotība, kas ierobežo transporta kustību. Galvaspilsētā un kontrolētajā teritorijā valdība visumā pieļauj vārda brīvību, taču apspiež visu, kas, viņasprāt, draud izprovocēt jaunu vardarbību.
Kopš franču laikiem valsts eliti pārstāv pie Ubangi dzīvojošo tautu klani, kas rada aizvainojumu pārējos, īpaši ziemeļniekos, un ir viens no valstī notiekošo konfliktu motīviem.
Valsts budžets tradicionāli ir ar ievērojamu deficītu, un tā ienākumu daļa 2017. gadā bija ap 300 miljoniem dolāru. (Salīdzināšanai, Latvijas - 11 miljardu dolāru.)
Izpildvara
Prezidentu ievēl ar tautas balsojumu uz piecu gadu termiņu ne vairāk kā divreiz pēc kārtas, un premjerministru ieceļ prezidents. Prezidents arī ieceļ un vada Ministru padomi, kas ierosina likumus un pārrauga valdības darbību.
Likumdošanas vara
Nacionālajā asamblejā (Assemblée Nationale) ir 140 deputāti, kas ievēlēti uz piecu gadu termiņu, izmantojot divu kārtu sistēmu - deputātus ievēl individuāli, pateicoties kam 2016. gada vēlēšanās 60 ievēlētie deputāti nepārstāvēja nevienu partiju. Konstitūcija paredz izveidot arī augšpalātu - Senātu, tomēr tas vēl nav izdarīts.
Tiesu vara
Tāpat kā daudzās citās bijušajās Francijas kolonijās, arī Centrālāfrikas Republikas tiesību sistēma balstās uz Francijas likumiem. Augstāko tiesu jeb veido tiesneši, kurus ieceļ prezidents. Konstitucionālās tiesas tiesnešus arī ieceļ prezidents. Tiesu darbu apgrūtina to korupcija, zemā kvalifikācija un algu neizmaksāšana.
Armija un policija
Valdības armija 2019. gadā tika novērtēta kā 8000 vīru liela (ieskaitot Iekšlietu ministrijas iekšējo karaspēku), kuriem pieskaitāmi 1500 žandarmi-policisti. Armija tiek komplektēta pēc brīvprātības principa un apbruņota g.k. ar lietotiem Ķīnas, Krievijas un Ukrainas ieročiem. Armijas rīcībā 2019. gadā, pēc dažādu avotu ziņām, bija 3 padomju tanki T-55, ap 70 ASV un Ķīnas ražojuma auto-visurgājēji, 7 amerikāņu desanta kuteri ar piepūšamiem korpusiem, ap 40 bruņutehnikas un ap 40 lielgabalu un mīnmetēju, 300 granātmetēju, vieglais helikopters un divas sakaru lidmašīnas. Daļa no šīs tehnikas nebija aktīva apkopes grūtību dēļ. Valdības spēki 2020. gada beigās kontrolēja ap 15% valsts teritorijas, kopā ar sabiedrotajiem grupējumiem - ap 40%.
Ārvalstu palīdzība
Centrālāfrikas Republika ir ļoti atkarīga no ārvalstu palīdzības, un daudzas NVO sniedz pakalpojumus, kurus neorganizē valdība. 2016. gadā ārējā palīdzība veidoja 74% valsts budžeta. 2019. gadā valstī tika iztērēti vairāk nekā 100 miljoni ASV dolāru ārvalstu palīdzības, galvenokārt humānajai palīdzībai. Lielākā daļa šīs palīdzības aiziet medicīnas finansēšanai, tomēr medicīniskā palīdzība ārpus lielākajām pilsētām praktiski nav pieejama.
Ārpolitika
Tradicionāli CĀR ir cieši saistīta ar Franciju, tomēr attiecības bieži bojājas, kad Francijas sabiedriskā doma sāk iebilst pret CĀR atbalstīšanu aiz ētiskiem vai finansiāliem apsvērumiem. Francija kontrolēja urāna ieguvi valstī, kas svarīgi Francijas enerģētikai un armijai, taču kopš 2017. gada tā netiek veikta militārā konflikta dēļ. Ķīna cenšas aizņemt Francijas atbrīvoto vietu citu izrakteņu ieguvē, īpaši musulmaņu kontrolētajos valsts ziemeļos, un gatava atbalstīt visu, kas paaugstinās drošību un stabilitāti šajā rajonā. Attiecības ar visām kaimiņvalstu valdībām parasti ir labas, reizēm tās negatīvi ietekmē atkarībā no situācijas tai vai citā virzienā pārvietojošās dumpinieku bandas vai bēgļu pūļi. Īpaši svarīgas tai ir attiecības ar valstīm, caur kuru ostām notiek eksports - Kamerūnu un Kongo Republiku. CĀR valdība tradicionāli pat juku laikos ved aktīvu ārpolitiku un sadarbojas ar visām uz reģionu attiecošajām starpvalstu organizācijām. 2012. gadā tika nodibinātas diplomātiskās attiecības ar Latviju. Kopš 2017. gada CĀR valdība sākusi strauji pieaugošu militāru un ekonomisku sadarbību ar Krieviju.
Pilsonība
Uz CĀŖ pilsonību ir tiesības katram, kuram vismaz viens no vecākiem ir pilsonis. Valsts atzīst dubultpilsonību. Lai iegūtu CĀR pilsonību naturalizācijas ceļā, valstī jānodzīvo 35 gadus.
Administratīvais iedalījums
Valsts ir iedalīta 16 prefektūrās, no kurām divām ir "ekonomisko prefektūru" statuss, un Bangi autonomajā komūnā. Visas prefektūras nosauktas pēc tām caurtekošo upju vārdiem. Katrai prefektūrai ir savs parlaments - Galvenā padome (Conseil Général) un prefekts. Prefektūras sīkāk iedalās 71 subprefektūrā. Pilsoņu kara dēļ šis sadalījums ne vienmēr atbilst faktiskajam stāvoklim.
Infrastruktūra
Gandrīz visa komunālā infrastruktūra - ūdensapgāde, elektrifikācija, sakari - pieder valstij, pieejama tikai nelielai daļai iedzīvotāju un atrodas ļoti nolietotā stāvoklī.
Informācija
Galvenais informācijas saņemšanas līdzeklis valstī ir radio. Nacionālā televīzija redzama g.k. tikai Bangi apkaimē. Pirmā ikdienas avīze Bangi sāka iznākt 1986. gadā, pašlaik ir vairākas avīzes, tai skaitā valdību kritizējošas. Internets valstī kļuva plašāk pieejams kopš 2007. gada, un 2019. gadā jau vairāk nekā 4% valsts iedzīvotāju lietoja Internetu. Apmēram tāds pats procents valsts iedzīvotāju dzīvo mājās ar elektrību.
Saimniecība
Sīkā lauksaimniecība kopā ar mežsaimniecību un kalnrūpniecību joprojām ir Centrālāfrikas Republikas ekonomikas pamats, jo aptuveni 60% iedzīvotāju dzīvo lauku rajonos. Lauksaimniecības nozare rada gandrīz pusi no aprēķinātā IKP, lai gan statistika ir neuzticama valstī, kurā vairums ekonomikas karadarbības dēļ atrodas pelēkajā zonā. Kokmateriāli un dimanti veido lielāko eksporta ieņēmumu daļu, kuriem seko kokvilna. Svarīgi ekonomiskās attīstības ierobežojumi ir CĀR jūras ostu trūkums, slikta transporta sistēma, lielākoties nekvalificēts darbaspēks un nepareizi virzītas makroekonomiskās politikas mantojums. Militārās sadursmes un teritorijas kontroles sadrumstalotība arī grauj saimniecību. Ienākumu sadalījums ir ļoti nevienlīdzīgs, un starptautiskās sabiedrības palīdzība tikai daļēji spēj apmierināt humānās vajadzības. CĀR ir kopīga valūta ar Centrālāfrikas monetāro savienību. Šī valūta - Centrālāfrikas franks - ir piesaistīta eiro.
Kopš 2009. gada SVF ir cieši sadarbojies ar valdību, lai uzsāktu reformas, kuru rezultāts ir zināms budžeta pārredzamības uzlabojums, taču joprojām pastāv citas problēmas. 2012. gadā Pasaules Banka apstiprināja 125 miljonu dolāru finansējumu transporta infrastruktūrai un reģionālajai tirdzniecībai, koncentrējoties uz maršrutu starp CĀR galvaspilsētu un Dualas ostu Kamerūnā.
Lauksaimniecība
Zemkopības galvenie produkti ir kafija, kokvilna, tabaka, manioka, tapioka, jamss, prosa, kukurūza, banāni. Aramzeme aizņem 2,89% teritorijas, ilggadīgās kultūras - 0,13% (2012. gada aprēķins), pastāvīgas ganības - 5%. Apūdeņota zeme: 10 km² (2012). Atlikusī zeme tiek lietota galvenokārt kā neregulāras ganības nomadu lopkopībā. Mežos notiek nelegāla un legāla izciršana un tādas pašas medības, pateicoties kurām starp būtiskiem lauksaimniecības produktiem ir arī ziloņkauls un savvaļas dzīvnieku gaļa. Lopkopība ir mazattīstīta slimības pārnēsājošo cece mušu lielās izplatības dēļ, turklāt pret lopkopjiem vērsto represiju dēļ lopu skaits pilsoņu kara laikā samazinājies par divām trešdaļām.
Kopš 1950. gadiem valstī attīstīja dīķu zivsaimniecību, un kopējā upju un dīķu nozveja 2003. gadā bija 15 tūkstoši tonnu gadā.
Rūpniecība
Gandrīz neeksistē, izņemot kalnrūpniecību un kokzāģētavas. Ir alus darītavas, tabakas ražotnes, apavu darbnīcas un cukura rafinēšanas fabrikas, praktiski visas tās koncentrētas ap Bangi.
Transports
Bangi Mpoko starptautiskā lidosta ir vienīgā Centrālāfrikas Republikas starptautiskā lidosta. 2014. gadā no tās bija regulāri tiešie lidojumi uz Brazavilu, Kasablanku, Kotonu, Dualu, Kinšasu, Parīzi un vēl dažām Āfrikas galvaspilsētām. Vēl valstī ir divas vietējās lidostas ar asfaltētiem skrejceļiem (svarīgākā no tām - Berberati) un ap 40 lidlauku ar dabiskajiem skrejceļiem. Tomēr regulāru vietējo reisu gandrīz nav degvielas piegāžu neparedzamības dēļ.
Kopš vismaz 2002. gada ticis plānots pievienot Bangi Transkamerūnas dzelzceļam, taču tas nav nonācis līdz realizācijai un pašlaik valstī darbojošos dzelzceļu nav. 1930.-1962. gadā darbojās 7,5 km gara šaursliežu dzelzceļa līnija Mongo-Zinga Ubangi upes krāču apbraukšanai, kura tika slēgta pēc apvadkanāla izbūves. Pamestā līnija tagad iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma papildu sarakstā. 1958. gadā parādījās plāns saistīt Bangi ar Čadu 870 km garā dzelzceļa līnijā, taču neatkarības pasludināšana pārvilka projektam svītru.
Ārējā tirdzniecība
2017. gadā imports pārsniedza eksportu gandrīz četrkārtīgi. Eksporta preces - dimanti, kokmateriāli, kokvilna, kafija. 31% eksporta iet uz Franciju, 16% - uz Burundi, 12% - uz Ķīnu, 10% - uz Kamerūnu, 8% - uz Austriju. Importēta visvairāk tika pārtika, apģērbi un audumi, mašīnas, naftas produkti, ķīmijas preces un farmaceitika. Lielākie importa partneri bija Francija (17%), ASV (12%), Indija (11,5%), Ķīna (8%). Tiek uzskatīts, ka vairāk par pusi dimantu valstī tiek iegūts un eksportēts nelegāli, zelta nelegālais eksports pārsniedz legālo vairākkārtīgi. Valsts legālā eksporta kopējā vērtība 2017. gadā bija ap 100 miljoniem dolāru, importa ap 400 miljoniem dolāru (salīdzināšanai, Latvijas - 12 un 16 miljardi dolāru).
Dabas resursi
Iegūstami dimanti (g.k. upju aluviālajos nogulumos pie Koto, Lobajes un Mamberes upēm), urāns (Bakumas raktuves 900 km uz ZA no Bangi), kokmateriāli, zelts (Pasendro raktuves valsts centrā, ziemeļos no Bambari u.c.), nafta, hidroenerģija. Mazos daudzumos iegūst dzelzs (Boguinā), mangāna, alvas un vara rūdu (Ngadē). Lielāko daļu elektroenerģijas valstī iegūst no hidroelektrostacijām.
Kopējie atjaunojamie ūdens resursi: 141 km³ gadā, no tiem 56 km³ gruntsūdeņi. Saldūdens novadīšana (mājsaimniecību / rūpniecības / lauksaimniecības vajadzībām): kopā - 0,07 km³/gadā (83% / 17% / 1%); uz vienu iedzīvotāju - 17,42 m³/gadā (2005)
Valsts novērtētie naftas krājumi ir 5 miljardi barelu, izpētītie - 1 miljards. Ieguve pilsoņu kara dēļ gandrīz netiek veikta.
Dabas aizsardzība
CĀR var lepoties ar pasaulē vismazāko gaismas piesārņojumu naktīs (2008. gada dati).
Valsts DR daļā atrodas Dzangas-Sangas nacionālais parks, kurš pazīstams ar ziloņiem un gorillām. Manovo-Gundas Senflorī nacionālais parks ziemeļos ir UNESCO Pasaules mantojuma vieta ar daudzveidīgu savannas faunu, taču smagi cietis no karadarbības un humanitārās krīzes. Tas pats attiecas uz austrumos pie Sudānas robežas izvietoto Bamingi-Bangorānas nacionālo parku. Kopējā aizsargājamā dabas teritorija aizņem 11% valsts. Tūrisma infrastruktūras šajos parkos nav.
Tūrisms
Līdz 2013. gadam valstī bija neliels tūrisma sektors, kas pamatojās uz dabas objektu apskati - nacionālie parki, Boali ūdenskritumi, safari. Drošas pārvietošanās grūtības pēc šī laika tūrismu praktiski apturējušas.
Tanahs
Tanahs (he, ) ir termins jūdaismā, ar kuru apzīmē ebreju Bībeles kanonus. Būtībā tas ir akronīms, kuru veido pirmie ebreju alfabēta burti no Tanaha tradicionālā apakšiedalījuma: Toras ("Likumi"), Neviim ("Pravieši") un Ketuvim ("raksti"). Tanahā ir apvienotas 24 grāmatas: 5 Toras grāmatas (tiek sauktas arī par Mozus grāmatām), 8 praviešu grāmatas un 11 pārējo rakstu grāmatas.
Gints Bude
Gints Bude (dzimis Rīgā) ir latviešu modes dizainers, apģērba un stila etiķetes eksperts.
Biogrāfija
Mācījies Rīgas Iļģuciema vidusskolā, Rīgas 16. arodvidusskolā, ieguvis virsdrēbju izgatavošanas meistara augstāko kvalifikāciju. Studējis RTU Mašīnbūves un automatizācijas fakultātē, specialitātē - "Šūto izstrādājumu konstruēšana un tehnoloģija". 1988-89 r/a “Rīgas modes” eksperimentālā ceha jauno kolekciju drēbnieks. 1990. gada 2. novembrī nodibinājis modes namu “Bude” (tagadējais nosaukums - Gints BUDE modes nams) un Latvijas pirmo profesionālo modeļu skolu “Bude” (tagadējais nosaukums - Gints BUDE Tērpu Demonstrētāju studija). Kopš 2004. gada Baltijas Modes Dizaineru asociācijas biedrs.
Gints Bude veido sieviešu un vīriešu apģērbu kolekcijas, prezentētas starptautiskos modes forumos, gadatirgos un pasākumos kopš 1994. gada - lielākajā Eiropas vīriešu apģērbu gadatirgū "Herren-Mode-Wöche-Köln". Festivālu „Mode. Māksla. Mūzika” un balvas „Zelta Adata” idejiskais līdzautors un organizētājs. Gints Bude bija ilggadīgs festivāla „Mode. Māksla. Mūzika”, "Baltijas Baleta festivāls", „Stils un Mode”, “Midnight Mols” un žurnāla „Pastaiga” organizēto modes pasākumu dalībnieks.
Prezentējis apgērbu kolekcijas Riga Fashion Week.
2005. gadā Parīzē, Francijā Latvijas kultūras projekta “Pārsteidzošā Latvija” ietvaros piedalījies Latvijas modes prezentācijā.
Gints Bude veidojis modes stilus žurnāliem “Pastaiga”, “Pastaiga.Ru”, ”Golfs”, ”Avene” u.c.
Gints Bude ir apģērba un stila etiķetes eksperts žurnālos “Vakara Ziņas”, “Privātā Dzīve”, lasa lekcijas par vizuālā tēla nozīmi sabiedrībā, apģērba valkāšanas etiķeti un modes aktualitātēm.
Gints Bude ir vienīgais modes dizainers Baltijā, kas jau divdesmit gadus atrod un izveido daudzas slavenas tērpu demonstrētājas ar nopietnu, starptautisku karjeru pasaules vadošajās aģentūrās — IMG Models, NEXT Model Management, WOMEN Management u.c.
Ētika uzņēmējdarbībā
Uzņēmējdarbības ētika jeb biznesa ētika ir lietišķās ētikas un profesionālās ētikas forma, kas izskata ētikas principus un morālās vai ētiskās problēmas, kas var rasties uzņēmējdarbības vidē. Tā attiecas uz visiem uzņēmējdarbības aspektiem un attiecas gan uz indivīdu, gan uz organizācijas rīcību. Uzņēmējdarbības ētikas normas, vērtības un prakse ir principi, kas nosaka organizācijas darbības kultūru, uzņēmuma reputāciju, vadības mehānismus, un vada uzņēmējdarbības mērķu realizāciju ikdienā.
Uzņēmējdarbības ētika aplūko tikumisko praksi, kāda uzkrāta uzņēmējdarbībā, komercdarījumos, un tās morālās prasības, kas nepieciešamas, lai godīgākas, taisnīgākas un savstarpēji sabalansētākas un izdevīgākas būtu attiecības gan uzņēmumā, gan starp uzņēmumiem, gan starp biznesu un sabiedrību. Uzņēmējdarbības ētika nosaka, ka pretrunīgajās situācijās intereses jāsaskaņo ar taisnīgumu, godīgumu, patiesīgumu, atbildību, tā izvirza prasību, ka, tiecoties pēc sava labuma nedrīkst kaitēt citiem un sabiedrībai. Tā arī nosaka, ka uzņēmējdarbība, kura neievēro ētiskās vērtības, piemēram, uzņēmējdarbība, kas tiek veikta aiz aprēķina un personiskā izdevīguma, ir necivilizēta un nekulturāla, rada netaisnību un apdraud cilvēku dabiskās tiesības.
Uzņēmējdarbības ētiku mēdz raksturot kā kalpošanu citiem cilvēkiem, sagādājot viņiem jūtamus labumus un saņemot par to ienākumus, kas attaisno ieguldījumus, un paliekot morāles ietvaros.
2005. gada FIBT pasaules čempionāts
2005. gada FIBT pasaules čempionāts bobslejā un skeletonā norisinājās no līdz 27. februārim, Kalgari, Kanādā. Tā bija ceturtā reize, kad Kalgari norisinājās pasaules čempionāts.
Pasaules kausa rezultāti
2004.—2005. gada Pasaules kausa kopvērtējumā bija šādi rezultāti:
Folklenda Salas
Folklenda Salas (en), sauktas arī par Malvinu salām (es), ir Apvienotās Karalistes kolonija Atlantijas okeāna dienvidrietumos, uz kuru pretendē arī Argentīna.
2013. gada 10.—13. maijā Folklenda Salu iedzīvotāji referendumā nobalsoja par palikšanu Apvienotās Karalistes aizjūras teritorijas statusā.
Vēsture
Pirmais, kas atklāja šo arhipelāgu 1591.—1592. gadā, bija britu pirāts Džons Deiviss, kurš komandējis kuģi Kavendiša pirātu eskadrā, tomēr arī spāņi pretendē uz salas pirmatklājēju godu. 1763.—1765. gadā salas izpētījusi franču ekspedīcija Luija Antuāna de Bugenvila vadībā.
Pirms tam būdamas Spānijas koloniālās impērijas sastāvā, 1816. gadā salas tika iekļautas jaundibinātās Argentīnas teritorijā. 1833. gadā tās ar bruņotu spēku anektēja Lielbritānijas impērija, taču Argentīna turpina uzskatīt šo teritoriju par savu.
Argentīnas konflikts ar Lielbritāniju
1982. gada 2. aprīlī Argentīnas militārā hunta sarīkoja iebrukumu Folklenda salās. Lai šo teritoriju atgūtu, Lielbritānijas premjerministre Margarēta Tečere pret uzbrucējiem vērsa kara flotes spēkus.
Bruņotais konflikts ilga 74 dienas un noslēdzās 14.jūnijā ar Argentīnas spēku kapitulāciju. Folklendu karā krita 649 argentīniešu karavīri un 255 briti.
Viļņas seņūnijas
Viļņas seņūnijas (lt) ir Viļņas pilsētas pašvaldības administratīvi-teritoriālā iedalījuma vienības.
Saraksts
Seņūnija ir mazākā Lietuvas administratīvi-teritoriālā iedalījuma vienība. Viļņā ietilpst 21 seņūnija:
Berryz Kobo
Berryz Koubou (ja) ir japāņu popmūzikas grupa, kas 2004. gadā izveidota jauniešu mūzikas projektā ''Hello! Project kids''. No Hello! projekta dalībniekiem sākotnēji tika izveidota grupa "°C-ute", taču tā, nevienu singlu nepublicējusi, drīz pārtapa par "Berryz Koubou". Pirmie trīs grupas singli tika izdota viena mēneša — 2004. gada marta — laikā. Tiem sekoja pirmā albuma izdošana 2004. gada jūlijā.
2009. gada Riebiņu novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Riebiņu novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Riebiņu novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 5 kandidātu saraksti, kas veidoti no 70 kandidātiem. Riebiņu novads tika izveidots administratīvi teritoriālās reformas rezultātā, tādēļ šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Riebiņu novadā vēlēšanas notika 6 iecirkņos.
Imagine
Imagine ir Džona Lenona otrais solo albums, kurš tika ierakstīts un izdots 1971. gadā. Albumā iekļautās dziesmas bija maigākas, vairāk komerciālas un mazāk avangardiskas, atšķirībā no pirmajā albumā John Lennon/Plastic Ono Band iekļautajām. Imagine tiek uzskatīts par Lenona slavenāko darbu, un 2003. gadā žurnāls Rolling Stone savā pasaules labāko albumu sarakstā to ierindoja 76. vietā.
Dziesmu saraksts
Visas dziesmas sarakstīja Džons Lenons, izņemot, kur minēts.
ISO 639-1 kodu saraksts
ISO 639 ir trīs kodu saraksti. Tālāk ir ISO 639-1 valodu kodu saraksts, kurā iekļauti, ja piešķirti, arī ISO 639-2 un ISO 639-3 kodi. Tabula sakārtota pēc 639-1 koda.
Lāzerdiode
Lāzerdiode ir pusvadītāju diode, kas pārveido elektrisko enerģiju koherentā gaismas izstarojumā.
Lāzerdiodi var uzskatīt par lāzeru, kam aktīvā vide ir elektronu-caurumu gāze, bet darbīgais apgabals - pusvadītāju p-n pāreja.
Sirreālisma kino
Sirreālisms kinematogrāfijā radās līdz ar sākotnējo sirreālisma kustību citās mākslas nozarēs. Kino izrādījās ļoti pateicīga vide sirreālisma attēlošanai, ilglaicīgas kustības laikā vizuāla attēlošana un vēlāk arī skaņas izmantošana radīja iespējas sirreālistisko pasaules redzējumu attēlot tā, kā tas nebija iespējams, piemēram, glezniecībā un literatūrā. Par spilgtākajām sirreālisma filmām var uzskatīt Luija Bunjuela un Salvadora Dalī kopīgi uzņemtās filmas Andalūzijas suns (1929) un Zelta laikmets (1930). Tomēr sirreālisms kino ir izpaudies jau no 1920. gadu sākuma, tāpat arī tas un tā elementi ir raksturīgi arī vairākām līdz pat mūsdienām uzņemtajām filmām.
Brīvzemnieku pagasts
Brīvzemnieku pagasts ir viena no Limbažu novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Braslavas, Alojas, Pāles un Katvaru pagastiem, Valmieras novada Dikļu un Matīšu pagastiem.
Reljefa formas
Stārastiņa kalni
Ūdensteces
Ežupīte, Īģe, Jogla, Paktene, Pērļupe, Struņķupīte, Zunda.
Purvi
Purezera purvs, Rāķa purvs, Vanagpurvs, Vilzēnu purvs
Dabas aizsardzība
Pagasts atrodas Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā. Valsts aizsardzībā atrodas Puikules parks.
Vēsture
1935. gadā Ozolu pagastā 75,0 km² un 734 iedz., Puikules pagastā 60,3 km² un 975 iedz. 1945. gadā Valmieras apriņķa Ozolu pagastā izveidoja Brīvzemnieku ciema padomi. Brīvzemnieku ciems (vēlāk pagasts) ietilpis Limbažu apriņķī (1947-1949), Alojas rajonā (1949-1956), Limbažu rajonā (1956-1962, 1967-2009) un Valmieras rajonā (1962-1967). 1950. gadā Brīvzemnieku ciemam pievienoja likvidēto Ozolu ciemu, 1954. gadā - likvidēto Puikules ciemu. 1977. gadā daļu Brīvzemnieku ciema teritorijas pievienoja Alojas pilsētciematam un Katvaru ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Brīvzemnieku pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Alojas novadā. 2021. gadā Alojas novadu iekļāva Limbažu novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc OSP un CSP datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Ozolmuiža, Puikule (pagasta centrs), Puikules stacija, Buiva, Ozoli.
Stefans Batorijs
Stefans Batorijs (la, hu, pl, lt, be; dzimis, miris ) bija Transilvānijas vaivads no 1571. gada līdz 1576. gadam un Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs, kā arī nominālais Livonijas lielhercogs no 1575. gada līdz savai nāvei 1586. gadā. Valdīja kopā ar savu sievu Annu Jagellonu. Pēc daudzu vēsturnieku domām bija viens no ietekmīgākajiem no ievēlētajiem Polijas-Lietuvas kopvalsts valdniekiem. Latvijas vēsturē pazīstams saistībā ar notikumiem Livonijas kara laikā. Viļņas Universitātes dibinātājs.
Tituls
Latīniski rakstītajos tekstos viņš tika dēvēts kā "Stefans, no Dieva žēlastības karalis Polijai, un lielhercogs Lietuvai, Krievijai, Prūsijai, Mazovijai, Žemaitijai, Kijevijai, Volīnijai, Podlahijai, Livonijai, tāpat kā vaivads Transilvānijai" (Stephanus, Dei gratia rex Poloniae et magnus dux Lithuaniae, Russiae, Prussiae, Masoviae, Samogitiae, Kiioviae, Volhyniae, Podlachiae, Livoniaeque, necnon princeps Transylvaniae.)
Dzīvesgājums
Dzimis 1533. gadā Osmaņu impērijas okupētajā Transilvānijā, ungāru augstmaņa un vēlākā Transilvānijas vaivada Jānoša Sapojai līdzgaitnieka Ištvāna Batorija ģimenē. Pēc Sapojai nāves transilvāniešu kārtas 1571. gadā par jauno Transilvānijas vaivadu ievēlēja Stefanu Batoriju, pretēji Jānoša novēlējumiem, kurš vēlējās, lai par viņa pēcnācēju kļūtu Gāšpārs Bēkēšs. Kaut arī Bēkēšu atbalstīja Hābsburgi, sekojošajā pilsoņu karā Bēkēšs tika padzīts no Transilvānijas.
1572. gadā nomira Polijas karalis Sigismunds II Augusts, kuram nebija legālu pēcnācēju. 1573. gadā mirušā karaļa māsa Anna Jagellona pārliecināja Sejmu par karali ievēlēt Henriku Valuā un apprecējās ar viņu. Tomēr drīz vien Henriks devās uz Franciju un kļuva par Francijas karali Anrī III. 1575. gada 12. decembrī Seims par karali ievēlēja Svētās Romas impērijas ķeizaru Maksimiliānu II, tomēr pēc trim dienām, draudot izcelties pilsoņu karam, atcēla, jo daļai poļu augstmaņu bija bažas par kontrreformācijas iespēju Polijā. Pēc debatēm tika nolemts, ka Anna Jagellona tiks ievēlēta par Polijas karalieni, bet Stefans Batorijs Annu apprecēs (Transilvānijā valdīja reliģiskā tolerance).
1575. gada 13. decembrī Annu Jagellonu ievēlēja par Polijas karalieni un Lietuvas lielkņazi, bet 1576. gada 1. maijā Stefans Batorijs tika kronēts. Stefana Batorija kronēšanas rezultātā gandrīz tika lauzta Ļubļinas ūnija, jo Lietuvas lielkņazistes augstmaņi nepiedalījās karaļa vēlēšanās un atbalstīja Maksimiliānu III. Tomēr Stefanam Batorijam izdevās normalizēt attiecības ar Lietuvu, apstiprinot Lietuvas autonomiju, kā arī nodibinot Viļņas Universitāti. Batorijam, apvienojot karadarbību un diplomātiju, izdevās salauzt Dancigas opozīciju. 1581. gadā Polijas karalim pakļāvās arī Rīgas brīvpilsēta, kurai karalis piešķīra privilēģijas un kara turpmākajā gaitā Rīga cīnījās Polijas-Lietuvas kopvalsts pusē.
Iekšpolitikā viens no galvenajiem Stefana Batorija padomdevējiem un sabiedrotajiem bija kanclers Jans Zamojskis. Stefans Batorijs reorganizēja valsts armiju un tieslietu sistēmu. Ārpolitiski Stefans Batorijs realizēja relatīvi miermīlīgu politiku, tomēr Krievijas caristes ofensīvas dēļ, Žečpospolitai nācās iesaistīties Livonijas karā, kurā Stefans Batorijs guva izšķirošo pārsvaru pēc Pleskavas aplenkšanas, 1582. gadā noslēdzot Jamas-Zapoļskas mieru.
1582. gadā Stefans Batorijs ieradās Latvijā, vispirms apmeklējot Kurzemes un Zemgales hercogisti, kur viņam pievienojās hercogs Gothards Ketlers, ar kuru kopā karalis ceļoja uz Rīgu, kur viņš pavadīja gandrīz divus mēnešus.
Negaidīti miris 1586. gadā Grodņā, 53 gadu vecumā. Nāves iemesls bija neskaidrs, kā viens no iespējamajiem iemesliem tiek minēta noindēšana. Apglabāts Vāvelas katedrālē Krakovā.
Dzelzceļa līnija Zemitāni—Skulte
Zemitāni—Skulte (neoficiāls nosaukums – Rīga—Skulte) ir dzelzceļa līnija Latvijā. Līnija no Zemitāniem ir 52 km gara (no Rīgas – 56 km). Līnijā pastāv galvenokārt piepilsētas elektrovilcienu satiksme, maršrutos Rīga—Carnikava, Rīga—Saulkrasti, Rīga—Skulte. Brauciena ilgums no Rīgas līdz Skultei ar elektrovilcienu ir 1 stunda un 8–9 minūtes (atkarīgs no reisa). Regulāra kravas vilcienu satiksme pastāv līdz Ziemeļblāzmai, aiz Ziemeļblāzmas kravas vilcieni kursē samērā reti.
Vēsture
1872. gadā Rīgas—Dinaburgas dzelzceļa sabiedrība uzbūvēja Mīlgrāvja dzelzceļu, bet no 1894. gada līnija pārgāja valsts īpašumā. 1937. gadā izbūvēja līnijas turpinājumu līdz Rūjienai. 1957. gadā elektrificēja posmu Rīga—Mangaļi, nākamajā gadā elektrifikāciju pabeidza līdz Saulkrastiem. 1971. gadā elektrificēja posmu Saulkrasti—Zvejniekciems, bet 1991. gadā – posmu Zvejniekciems—Skulte. Pēc posma Skulte—Rūjiena slēgšanas to dēvē par līniju Zemitāni—Skulte.
Stacijas
Šobrīd dzelzceļa līnijā Latvijas teritorijā ir 20 stacijas un pieturas punkti. 8 stacijas vai pieturas atrodas Rīgas pilsētā (Rīga—Vecāķi), 6 – Carnikavas pagastā, 3 – Saulkrastu pagastā, 2 – Skultes pagastā un 1 – Saulkrastos.
Temuko
Temuko īslaicīgi ir dzīvojuši divi Nobela prēmijas literatūrā laureāti Gabriela Mistrala un Pablo Neruda.
Opera (pārlūkprogramma)
Opera ir interneta pārlūkprogramma, kurā ir iekļautas arī e-pasta, tērzēšanas un BitTorrent klientprogrammas, lejupielāžu un paroļu pārvaldnieki. Tā ir aizklātā koda, bezmaksas programmatūra. Pārlūkprogrammu izstrādāja Norvēģijas uzņēmums Opera Software, bet kopš 2016. gada pieder Ķīnas konsorcijam.
Opera ir pieejama vairākām operētājsistēmām, tai skaitā Windows, Mac OS, Linux un citām Unix tipa operētājsistēmām. Lietošanai mobilajās ierīcēs ir izstrādātas pārlūkprogrammas versijas Opera Mobile, Opera Mini un Opera Coast.
Vēsture
Pārlūkprogramma Opera tika izveidota 1994. gadā. Sākotnēji tas bija pētniecības projekts Norvēģijas lielākajā telekomunikāciju uzņēmumā Telenor. 1995. gadā dibināts uzņēmums Opera Software ASA, kurš pārņēma kontroli pār šo pārlūkprogrammu.
Pārlūkprogrammas Opera pirmā publiski pieejamā versija 2.0 iznāca 1996. gadā, kuru bija iespējams darbināt tikai Microsoft Windows vidē. 2000. gadā izlaista versija 4.0, kura varēja darboties uz dažādām platformām.
2016. gada 18. jūlijā Opera pārlūkprogrammu bizness, snieguma un privātuma lietotnes, tās zīmolu, ka arī akcijas kopuzņēmumā Ķīnā par 600 miljoniem ASV dolāru pārdots Ķīnas konsorcijam, kurā apvienojies investīciju fonds Golden Brick Silk Road, uzņēmums Qihoo 360 un citi investori.
Īpašības
Pārlūkam Opera ir viegli pielāgojama lietotāja saskarne - lietotājs ātri var nomainīt veidu, kā tiek parādīta lapa, ka arī konfigurēt rīkjoslas, paneļus un pogas atbilstoši savām vajadzībām, tāpat pieejamas vairākas pārlūka apdares. Pieejama balss vadība un priekšālasīšana (kuru gan nepieciešams uzstādīt atsevišķi), iespējams izveidot piezīmes, automātiski tiek saglabātas aizvērtās lapas, kā arī iespējams saglabāt vairākas lapas kā sesiju. Opera ir pieejami tā saucamie "peles žesti", kas ļauj kontrolēt programmas darbību gandrīz tikai ar peles palīdzību, tāpat programmu var vadīt, lietojot gandrīz tikai tastatūru, lietotājam iespējams ieprogrammēt peles žestus un tastatūras taustiņu kombinācijas. Aplūkojamās lapas izmēru vajadzības gadījumā iespējams palielināt vai samazināt. Aizsardzības nolūkiem pieejami uznirstošo logu un krāpniecisku lapu satura bloķētāji. Atsevišķās lapās, kuru saturs konfigurēts noteiktiem pārlūkiem, Opera var "maskēties" par citu pārlūku.
Tuneļdiode
Tuneļdiodes izmanto ģeneratoros, pastiprinātājos, slēdžos, pie augstām frekvencēm un paaugstinātas precizitātes.
Degunragputnu dzimta
Degunragputnu dzimta (Bucerotidae) ir viena no degunragputnveidīgo kārtas (Bucerotiformes) putnu dzimtām. Degunragputnu dzimtā ir 59 sugas, kas iedalītas 15 ģintīs. Degunragputni ir sastopami tropu un subtropu Āfrikā, Āzijā un Melanēzijā. Zinātniskais nosaukums Bucerotidae sasaucas ar putna knābja formu. Grieķu valodā "buceros" nozīmē govs rags.
Nesenā pagātnē degunragputnu dzimtu sistematizēja zaļvārnveidīgo putnu kārtā (Coraciiformes).
Izskats un īpašības
Degunragputni ir ļoti dažādi. Tie var būt vidēja un liela auguma putni. Mazākais degunragputnu dzimtā ir mazais degunragputns (Tockus hartlaubi), kurš sver 102 gramus, un tā ķermenis ir apmēram 30 cm garš. Toties lielākais ir lielais degunragputns (Buceros bicornis), kurš sver līdz 4 kg, bet tā ķermenis ir 1,3 metrus garš. Tēviņi vienmēr ir lielāki nekā mātītes, reizēm pavisam nedaudz, bet reizēm dzimumdimorfisms ķermeņa izmēros ir izteikti pamanāms. Atkarībā no sugas tas svārstās 1—17% apmērā. Arī to knābji (8—30%) un spārni (1—21%) ir lielāki.
Everests
Everests (en) jeb Džomolungma (bo; zh) vai Sagarmātha (ne) ir augstākā kalna virsotne uz Zemes. Atrodas uz Nepālas un Ķīnas (Tibetas) robežas Himalajos. Virsotnes augstums ir 8848,86 metri virs jūras līmeņa. Tā ir viena no pasaules 14 virsotnēm, kuru augstums pārsniedz 8000 metrus.
Degunragputnu dzimta
Izskats un īpašības
Visatšķirīgākā pazīme no pārējiem putniem degunragputniem ir to knābis, ko papildina spēcīgie kakla skriemeļi un muskuļi. Degunragputni knābi izmanto savstarpējām cīņām, apspalvojuma tīrīšanai, ligzdas būvēšanai un, protams, lai noķertu medījumu. Degunragputniem unikāla anatomiska īpatnība ir to dobais, kaskveidīgais "rags" uz knābja augšējās daļas. Dažām sugām tas tikpat kā nav pamanāms un kalpo kā knābja papildus nostiprinājums, bet citām tas ir izteiksmīgs un liels, kas ir papildus spēcināts ar kaulu. "Rags" ir dobs, ar tukšumu vidū un kalpo kā rezonators putna saucieniem. Toties bruņcepures degunragputnam (Rhinoplax vigil) rags nav dobs kā citiem, bet pildīts ar keratīnu. Knābi bruņcepures degunragputns lieto savstarpējām cīņām, kas var būt agresīvas un nežēlīgas.
Degunragputnu apspalvojums parasti ir melns, pelēks, balts vai brūns. Toties knābji var būt ļoti krāsaini, kā arī kailās ādas laukumi uz sejas ir koši un kontrastaini. Dažām sugām ir pasekste — ādas bārda, kas tāpat kā ādas laukumi ir koši un krāsaini.
Degunragputniem ir binokulārā redze, lai gan lielais knābis daļēji aizsedz redzamību. Toties tie var saskatīt savu knābja galu, un tie spēj ļoti precīzi manipulēt ar savu knābi. Acis aizsargā garas skropstas, kas kalpo kā aizsargs pret saules tiešo gaismu.
Everests
Vēsture
Pirmie Everesta virsotni sasniedza jaunzēlandietis Edmunds Hilarijs un nepāliešu šerpa Tenzings Norgajs. 1995. gadā Everestā uzkāpa Elisone Hārgrīvza no Apvienotās Karalistes. Savukārt visvairāk — 21 reizi — virsotnē ir uzkāpis šerpa Apa Tenzings. Līdz 2010. gada beigām bija reģistrēti 219 alpīnistu nāves gadījumi, cenšoties uzkāpt Everesta virsotnē.
2020. gada 8. decembrī Ķīna un Nepāla vienojās, ka Everesta augstums ir 8848,86 metri.
1995. gada Latvijas alpīnistu ekspedīcija
plkst. 15:15 Everesta virsotnē Latvijas karogu pacēla divi Latvijas alpīnisti — Teodors Ķirsis un Imants Zauls. I. Zauls stāstīja, ka alpīnisti gatavojušies šim kāpienam 30 gadus. Viņi bija ieguvuši "Sniega leoparda" nosaukumu, kuru deva par piecu 7000 metru augsto virsotņu sasniegšanu Padomju Savienībā. Pirms Everesta 1993. gadā alpīnisti uzkāpa citā Himalaju astoņtūkstošniekā — Dhaulāgiri. 1995. gada Everesta ekspedīcijā piedalījās vairāki latvieši un amerikāņu kāpēju grupa. Nepāla nedeva atļauju kāpt, tāpēc nācās kāpt Everestā no Ķīnas puses. No padsmit cilvēkiem virsotnē nonāca tikai divi latvieši un viens amerikānis. Ilgvaram Paulam spēku trūkums un veselības problēmas 1995. gada ekspedīcijā neļāva sasniegt kalna virsotni. I. Zaulam un T. Ķirsim virsotnē ar laika apstākļiem paveicās. Zauls atzina, ka tādi laika apstākļi gadās reti: “Tu vari vairāk nekā pusstundu nosēdēt augstākajā virsotnē un priecāties par visu apkārtni. Tu redzi visu, bet lielākā daļa tur uzkāpj un neredz neko".
Baltkrievijas pilsētu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopotas visas Baltkrievijas pilsētas. Baltkrievijā 2010. gada sākumā pilsētas statuss bija 112 apdzīvotajām vietām. Baltkrievijā pilsētas tiek iedalītas 3 kategorijās.
Pārskats
Saskaņā ar 1998.g. 5. maija likumu Baltkrievijā pilsētas tiek iedalītas 3 kategorijās:
Šāds pilsētu kategoriju sadalījums saglabājies kopš 1938. gada.
Baltkrievijā šobrīd ir
Pilsētu uzskaitījums
Statusa atšifrējums:
Degunragputnu dzimta
Uzvedība un barība
Degunragputni ir visēdāji, un tie barojas ar augļiem, kukaiņiem un maziem dzīvniekiem. Tie nevar norīt barību, kas satverta knābja galā, jo to mēles ir pārāk īsas, tādēļ tie barību cenšas iemest sava knābja dziļumā. Ir dažas mežos dzīvojošas sugas, kas specializējušās augļu ēšanā. Toties dažas atklāto ainavu sugas galvenokārt pārtiek no dzīvnieku izcelsmes barības. Pastāv uzskats, ka meža sugas ir svarīgs ekosistēmas posms koku sēklu izplatīšanā.