cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Parastais ozols
Dižozoli
Kopš 2010. gada 16. marta Latvijā Ministru kabinets noteikumos Nr. 264 „Īpaši aizsargājamo dabas teritoriju vispārējie aizsardzības un izmantošanas noteikumi” ir noteicis mazākus izmērus kokiem, kuri ir aizsargājami koki un uzskatāmi par dižkokiem. Tagad dižkokus nosaka pēc tādiem pašiem kritērijiem kā citur Eiropā. Ozolam jāsasniedz 4 m apkārtmērs 1,3 m augstumā no zemes, lai kļūtu par dižozolu, vai arī jāstiepjas 32 m augstumā. Līdz izmaiņām dižozols Latvijā skaitījās tikai no 5 m apkārtmēra sasniegšanas. Aizsargājamo teritoriju arī dižkoku var apzīmēt ar speciālu „ozollapas zīmi”. Šo zīmju sagatavošanu un izvietošanu nodrošina Dabas aizsardzības pārvalde sadarbībā ar attiecīgo pašvaldību.
FSM
FSM jeb Mazlitrāžas automobiļu fabrika (pl) bija 20. gadsimta septiņdesmitajos gados dibināts poļu FSO (Fabryka Samochodów Osobowych) un itāļu FIAT kopuzņēmums, kas rūpnīcās Belsko-Bjalā un Tihos divdesmitā gadsimta otrajā pusē ražoja automašīnu Polski Fiat 126p. Tā tika saražota vairāk nekā 3 miljonu eksemplāros. 1992. gadā rūpnīcu pārņēma FIAT, mūsdienās uzņēmums zināms kā FCA Poland un ražo automašīnas Fiat 500.
Somija
Somija (fi, sv), oficiāli Somijas Republika (Suomen tasavalta, Republiken Finland), ir valsts Ziemeļeiropā, parlamentāra republika un Eiropas Savienības locekle. Ziemeļrietumos tā robežojas ar Zviedriju, ziemeļos ar Norvēģiju un austrumos ar Krieviju. Somiju apskalo divi Baltijas jūras līči: dienvidu daļu apskalo Somu līcis, kurš atdala Somiju no Igaunijas, bet rietumu daļu apskalo Botnijas līcis. Aptuveni viena trešdaļa no Somijas teritorijas atrodas aiz Ziemeļu polārā loka.
Somijā dzīvo tikai 5,3 miljoni iedzīvotāju, lai gan pēc platības tā ir viena no lielākajām valstīm Eiropas Savienībā. Pēc apdzīvotības blīvuma (16 cilv./km²) Somija ir viena no visretāk apdzīvotajām Eiropas valstīm. Lielākā daļa iedzīvotāju dzīvo valsts dienvidos, Somijas galvaspilsētā Helsinkos un tās apkārtnē. Oficiālās valsts valodas ir divas, somu un zviedru valoda, lai gan 92% iedzīvotāju ir somi, bet zviedri ir tikai 6%. Zviedri dzīvo galvenokārt Olandē (Ālandu salās), šai teritorijai ir piešķirta autonomija. Somijas platība ir 337 tūkstoši km². No kopējās teritorijas aramzeme aizņem 8%, meži — 57%, ezeri — 9% un purvi — 26%. Somijā meži ir galvenā dabas bagātība, tie valsti nodrošina ar kokmateriāliem un izejmateriāliem. Purvi Somiju nodrošina ar kūdru, ko pārsvarā izmanto kā kurināmo. Somijas krasta līnija ir ļoti robota, ar daudzām sīkām salām un šērām. Somijai ir arī ostas, kas atvieglo valsts ārējo tirdzniecību.
Etimoloģija
Valsts nosaukums "Somija" ir cēlies no somu pašnosaukuma suomi. Šī vārda izcelsme nav īsti skaidra, bet viena no versijām apgalvo, ka tas ir cēlies no baltu valodu vārda "zeme". Saskaņā ar citām versijām, nosaukums ir cēlies no vārda suomaa, kas nozīmējot "purvainā zeme".
Daudzas tautas Somiju dēvē par "Finlandi". Šis eksonīms ir cēlies no skandināvu vietvārda "Finnmarka" un citiem vietvārdiem, kas sākas ar "Fin(n)-". Vietu nosaukumi, kuri sākas ar "Fin(n)-", ir ļoti bieži sastopami gan Zviedrijā, gan Norvēģijā. Visticamāk, ar šo vārdu ģermāņi apzīmēja medniekus un vācējus. Termins "Finn" bieži ir attiecināts arī uz sāmiem.
Ģeogrāfija
Somijas platība ir 338 424 km². Salīdzinājumā ar citām Eiropas valstīm: tā ir mazliet mazāka nekā Vācija un mazliet lielāka nekā Norvēģija. Somija ir 5,2 reizes lielāka nekā Latvija. Tā atrodas starp 60. un 70. platuma grādu un ir viena no ziemeļvalstīm. Aptuveni trešdaļa no valsts atrodas aiz Ziemeļu polārā loka. Ziemeļu—dienvidu virzienā Somijas garums ir 1160 kilometri (no Nuorgamas līdz Hanko), bet rietumu—austrumu virzienā tās platums ir 540 kilometri (no Nerpesas līdz Ilomantsi). Somijas daļu, kas atrodas uz ziemeļiem no Oulujervi ezera, sauc par "Ziemeļsomiju", lai gan tā ir apmēram puse no valsts. Savukārt Jiveskiles pilsēta atrodas Somijas centrālajā daļā, lai gan ģeogrāfiski tā atrodas vairāk uz dienvidiem. Somijai sauszemes robežas ir ar Krieviju, Norvēģiju un Zviedriju. Garākā no tām ir austrumu robeža ar Krieviju (1269 km). Ziemeļos robežas garums ar Norvēģiju ir 716 km, bet ziemeļaustrumos ar Zviedriju — 536 km. Somijas krastus apskalo Baltijas jūras līči. Rietumos to apskalo Botnijas līcis, bet dienvidos — Somu līcis. Somijas upju tīkls ir blīvs. Upes ir īsas un krāčainas. Tās izmanto elektroenerģijas ražošanai. Lielākā daļa upju ietek Botnijas līcī. Pēc oficiāliem datiem, Somijā ir 187888 ezeri, kuru platība ir lielāka par 500 m², un 56 tūkstoši, kuru platība ir vismaz viens hektārs. Tādēļ Somiju dažreiz dēvē arī par "Tūkstoš ezeru zemi".
Somijā ir pieci lieli fiziski ģeogrāfiskie rajoni: Dienvidsomijas zemiene, Austrumbotnijas zemiene, Somijas ezeru zemiene, Somijas augstiene un Lapzemes augstiene. Dienvidsomijas līdzenums plešas no Satakuntas provinces līdz pat Krievijas robežai. Salīdzinot ar Somijas ezeru līdzenumu, šajā līdzenumā ir maz ezeru, toties ir vairāk aramzemes. Tālāk gar rietumu krastu plešas Austrumbotnijas līdzenums. Šo līdzenumu šķērso ļoti daudz upju, kā arī šeit ir plašas aramzemju platības. Somijas kopējais krasta līnijas garums sasniedz aptuveni 40 tūkstošus kilometrus, kas gandrīz atbilst Zemes apkārtmēram pa ekvatoru. Tā ir tik gara tāpēc, ka Somijas piekraste ir ļoti izrobota un ar ļoti daudzām sīkām salām un šērām. Kopā ir apmēram 76 tūkstoši piekrastes salas, kuru platība ir vismaz 500 m². Ļoti daudz salas un šēras atrodas Turku pilsētas piekrastē, kā arī Olandē (Ālandu salās). Dienvidos esošā morēna Salpauselke un rietumos Somenselke ir divas valsts nozīmīgākās ūdensšķirtnes, kuras atdala piekrastes rajonus no Somijas ezerzemes (Järvi-Suomi). Šī purvainā un ar mežiem klātā teritorija, kurā ir aptuveni 42,2 tūkstoši ezeri, ir lielākā "ezeru zeme" Eiropā. Iekšējie ūdeņi aizņem apmēram 18% no Somijas teritorijas. Tieši no "ezeru zemes" iztek valsts nozīmīgākās dienvidu upes, kā Kokemeenjoki, Kimijoki un Vuoksi. Šeit atrodas arī Somijas lielākais ezers — Saima ezers, kura platība ir 4400 km². Somijas ezeri ir kuģojami, jo tie veido ezeru sistēmas. Atsevišķus ezerus un ezeru sistēmas savā starpā saista upes. Lai gan iekšzemē kravu transportēšanā parasti izmanto auto transportu vai dzelzceļa transportu, Somijas dienvidaustrumdaļā var izmantot arī jūras transportu. Raksturīgi ir arī tas, ka ezeros ir ļoti daudz salu. Somijas augstiene (Vaara-Suomi) plešas no valsts austrumos esošās Ziemeļkarēlijas līdz Kainū provincei, dienvidos no Lapzemes. Augstienei ir raksturīgi neskaitāmi pakalni, no kuriem visaugstākais ir Koli kalns (347 m) Ziemeļkarēlijā. Somijas augstiene ziemeļos robežojas ar Lapzemes augstieni. Lapzemes augstienē plešas meži un kalni (tunturi), uz kuriem aug maz koki. Augstākās virsotne ir Pallastunturi (807 m), Illestunturi (718 m) un Pihetunturi (540 m). Inari ezera tuvumā, kurš atrodas Lapzemes ziemeļrietumos, tāpat kā dienvidos ir ļoti daudz ezeru. Garākās Somijas upes Kemijoki (560 km) baseins aizņem lielu daļu no Lapzemes. Pašos Somijas ziemeļos ir arī Skandināvijas kalni. Uz Somijas—Norvēģijas robežas atrodas valsts augstākā virsotne — Halti kalns (1324 m).
Somijas lielāko daļu klāj taiga un purvi. No kopējās teritorijas aramzeme aizņem tikai 8%, meži — 57% un purvi — 26%. Somijā meži ir galvenā dabas bagātība. Tie valsti nodrošina ar kokmateriāliem un izejmateriāliem. Purvi Somiju nodrošina ar kūdru, kuru pārsvarā izmanto kā kurināmo. Somijai ir arī ostas, kas atvieglo valsts ārējo tirdzniecību. Akmeņi, kuri ir pēc pēdējā ledus laikmeta ir izkaisīti pa visu valsti, galvenokārt sastāv no granīta.
Somijas klimatu nosaka valsts novietojums mērenās joslas pašos ziemeļos pie robežas ar polārajiem apgabaliem. Šajos apgabalos ir ļoti auksts un tur parasti dzīvo maz iedzīvotāju. Pateicoties Golfa straumei, Somijas klimats ir maigs, lai gan pašos valsts ziemeļos ir auksts. Klimats ir ļoti svarīgs faktors preču pārvadāšanai. Somijas vidējā gaisa temperatūra ir nedaudz zemāka nekā Latvijā.
Administratīvais iedalījums
Somijā pirmā līmeņa administratīvā iedalījuma vienība pirms 2010. gada bija lēne (fi, sv). Visu valsti iedalīja sešās lēnēs, no kurām tikai Olandei bija autonomija. Lēņu pakļautībā darbojās policija, prokuratūra un citas valsts iestādes. Kopš 2010. gada augstākās iedalījuma vienības ir 19 reģioni, bet lēņu funkcijas daļēji pārņēmušas 6 Valsts reģionālās administratīvās pārvaldes (VRAP) un viens Valsts departaments (Olandē).
Sīkāk Somija tiek iedalīta 19 reģionos (fi, sv). Tos iedala vēl 70 apakšreģionos (seutukunta, ekonomisk region), un visbeidzot 2009. gadā Somija tika sadalīta arī 348 pašvaldībās (kunta, kommun). Pirms tam bija 415 pašvaldības, uz 2020. gadu to skaits samazinājies līdz 310.
Valsts pārvalde
Somijas konstitūcija ir pieņemta 1919. gadā. Vēlāk ir izdarīti vairāki grozījumi un papildinājumi. Pēdējais labojums konstitūcijā ir veikts. Būtiskākais labojums bija pilnvaru izlīdzināšana starp Somijas prezidentu, parlamentu un valsts padomi. Tādēļ no prezidentālas republikas Somija kļuva par pusprezidentālu republiku. Vienpalātas parlamentam (fi, sv), kurš sastāv no 200 locekļiem, pieder likumdošanas vara. To uz četriem gadiem ievēl proporcionālās vēlēšanās. Somijas pilsoņi tikai no 18 gadu vecuma var iet uz vēlēšanām. Kopš konstitucionālās reformas valsts padome (valtioneuvosto, statsrådet) nav tieši atbildīga parlamenta priekšā.
Somijas premjerministru tieši ievēl parlaments, savukārt pārējos valsts padomes locekļus pēc premjerministra ierosinājuma apstiprina prezidents. Kopš 2019. gada decembra premjerministre ir Sanna Marina. Somijas prezidentu uz 6 gadiem ievēlē vispārējās divpakāpju vēlēšanās. Prezidentam ir plašas tiesības, viņš izdod lēmumus un dekrētus, var uzlikt veto parlamenta paziņotajiem likumprojektiem. Prezidents vada Somijas ārpolitiku, kā arī ir bruņoto spēku augstākais virspavēlnieks un ieceļ augsta ranga valsts ierēdņus un tiesnešus. Kopš 2012. gada Somijas prezidents ir Sauli Nīniste. Augstāko izpildvaru realizē valsts padome un prezidents.
Somijā nav atsevišķa kontitucionālā tiesa. Pārvaldes orgānu darbību izskata parastajās tiesās. Somijas tiesu varu spēcīgi ir ietekmējusi Zviedrija, kuras pakļautībā somi bija līdz 1809. gadam. Kopš pievienošanās Eiropas Savienībai 1995. gadā, Somijas likumos kā nepieciešamība ir ieviesti daudzi Savienības tiesību akti. Parastā tiesu sistēma ir strukturēta trīs līmeņos. Ikvienu lietu vispirms izskata 56 rajonu tiesās (käräjäoikeus), bet pēc tam apelāciju var iesniegt sešās augstākajās tiesās (hovioikeus, hovrätt). Visbeidzot pēc stingriem noteikumiem lietu var iesniegt izskatīt Somijas Augstākajai tiesai (korkein oikeus, högsta domstolen).
Ārpolitika
Somijas drošības un aizsardzības politikas pamatā ir tās pieredze Otrajā pasaules karā. Somijas loma starptautiskajās attiecībās ir vienota neitralitāte. Tautas prātos ir palikusi apziņa, ka nevar paļauties uz sabiedrotajiem un, ja sāksies karš, tad valsts aizsardzība primāri būs janodrošina pašiem. Somijas aizsardzības politika ir vērsta uz "kopējo aizsardzību" (kokonaismaanpuolustus), kuras uzdevums ir nodrošināt valsts suverenitāti, teritoriālo integritāti un demokrātisku konstitūciju. Starptautiskajās attiecības tā cenšas ievērot neitralitāti, lai gan tā 1994. gadā kļuva par organizācijas "Partnerattiecības mieram" locekli, bet 1997. gadā arī par Eiroatlantijas sadarbības padomes locekli. Vēlāk somu karavīri iesaistījās arī NATO vadītajos drošības spēkos Kosovā un Afganistānā, lai gan valsts nebija NATO locekle.
Pievienošanās NATO
Pievienošanās NATO ilgu laiku bija viens no strīdīgākajiem jautājumiem Somijas sabiedrībā. NATO pretinieki galvenokārt bija kreiso partiju atbalstītāji. Somijai iestāšanās jautājumā bija svarīga arī kaimiņvalsts Zviedrijas pozīcija, un daudzi uzskatīja, ka pozitīvs vai negatīvs lēmums abām valstīm būtu jāpieņem vienlaicīgi. Valsts prezidente Tarja Halonena uzskatīja, ka Somijai nav nepieciešams iestāties NATO, arī vairums somu pret iestāšanos bija noskaņoti negatīvi. Stāvoklis izmainījās 2022. gada sākumā līdz ar Krievijas iebrukumu Ukrainā. Ja 2017. gadā tikai 17% somu atbalstīja valsts dalību NATO, bet 2022. gada janvārī — 30%, tad februāra beigās par to iestājās 53% Somijas iedzīvotāju, 28% bija pret un 19% bez noteikta viedokļa. 2022. gada 29. jūnijā NATO samitā Madridē dalībvalstu līderi pieņēma lēmumu oficiāli uzaicināt Zviedriju un Somiju kļūt par Ziemeļatlantijas alianses dalībvalstīm. Oficiāli par NATO dalībvalsti kļuva.
Bruņotie spēki
2006. gadā Somijas bruņoto spēku (Puolustusvoimat) budžets bija 5,7% no valsts budžeta, kas apmēram atbilst 2,27 miljardiem eiro. No iekšzemes kopprodukta militārie izdevumi veido 1,6%. Somijā pastāv obligātā karaklausība. Militārā apmācība ilgst no 6 līdz 12 mēnešiem. No obligātās karaklausības atbrīvoti ir tikai Jehovas liecinieki un autonomās Olandes iedzīvotāji. Kopš 1995. gada karaklausībā brīvprātīgi var doties arī sievietes. Somijas bruņotajos spēkos miera laikā dienē 35 tūkstoši karavīri, no kuriem 26 tūkstoši ir iekļauti armijā, 5 tūkstoši — flotē, bet 4 tūkstoši — gaisa spēkos. Vēl apmēram 35 tūkstoši somu katru gadu tiek iesaukti rezervistu apmācībās. Līdz ar to, ja sākas karš, Somijas bruņoto spēku kopējais karavīru skaits īsā laikā var pieaugt līdz 520 tūkstošiem.
Saimniecība
Vēl 20. gadsimta sākumā Somija bija viena no nabadzīgākajām Eiropas valstīm. Šajā laikā Somijā nodarbojās ar papīra ražošanu un dzelzs liešanu. Tikai pēc Otrā pasaules kara strauji attīstījās lauksaimniecība. Pēc kara strauji pieauga industrializācijas apmēri, jo Somijai bija jānomaksā reparācijas Padomju Savienībai. Divdesmit gadu laikā attīstījas dažādas saimniecības nozares. Nozīmīgas kļuva elektrotehniskā rūpniecība, naftas ķīmijas, mašīnrūpniecība un dažādu transporta iekārtu ražošana. Par vēl vienu nozīmīgu nozari kļuva kuģu būvniecība.
Kopš 1970. gadiem Somijas enerģētikā nozīmīgu vietu ieņem atomenerģētika.
Somijas meži ir valsts nozīmīgākais dabas resurss. Tādējādi koksnes un papīra rūpniecība ir dominējošās ražošanas nozares valstī. 17. gadsimtā Somija bija pasaulē lielākā darvas eksportētāja, savukārt jau 19. gadsimtā lielākā daļa no uzņēmumiem bija kokzāģētavas. Līdz pat 1970. gadiem vairāk nekā puse no Somijas eksporta allaž bija koksne un papīrs. Mūsdienās tā sastāda tikai 12% no eksporta no rūpnieciskās ražošanas, un katru gadu tiek izzāģēti aptuveni 75 miljoni m³ koksnes. Uzņēmumi "Stora Enso", "UPM—Kymmene" un "M—real" pēdējos gados iegulda lielus līdzekļus, lai attīstītos citās valstīs, un ir kļuvuši par vieniem no līderiem papīra rūpniecībā. Pēdējos gados strauji attīstās arī metālapstrāde, kā arī elektronikas rūpniecība. Elektropreču ražošanas apjomi no 1995. līdz 2006. gadam ir četrkāršojušies. Lauvas tiesu šajā nozarē aizņem telekomunikāciju uzņēmums "Nokia". "Nokia" apgrozījums gadā ir 41,1 miljardi eiro, līdz ar to tas ir lielākais uzņēmums Somijā. Citi pazīstami somu uzņēmumi ir "Fiskars", "Kone", "Valmet" un "Sisu Auto".
Demogrāfija
Somijā dzīvo aptuveni 5,3 miljoni iedzīvotāji. Tā kā pēc platības tā ir liela valsts, tad tās vidējais apdzīvotības blīvums ir mazs, tas ir, 16 cilvēki uz kvadrātkilometru. Iedzīvotāji ir ļoti nevienmērigi sadalīti pa valsts teritoriju. Lapzemē, Somijas ziemeļos, iedzīvotāju blīvums ir vēl mazāks, tas ir, tikai 1,9 cilvēki uz km², savukārt aptuveni 40% Somijas iedzīvotāji dzīvo Dienvidsomijā, kur apdzīvotības blīvums sasniedz 62,6 cilvēkus uz km². Aptuveni 1,23 miljoni dzīvo Helsinku aglomerācijā. Nākamās lielākās pilsētas ir Tampere, Turku un Oulu.
Somijā iedzīvotāju skaits pieaug, bet tā kā jaunieši izvēlas studēt un strādāt pilsētās, tad lauku teritorijās cilvēku skaits tomēr samazinās.
Kultūra
Somijas kultūra ir veidojusies galvenokārt ietekmējoties no Rietumeiropas un Krievijas. Spēcīga ir bijusi Zviedrijas, kuras pakļautībā somi bija vairākus gadsimtus, un Vācijas ietekme, ar kuru somiem vienmēr ir bijuši cieši tirdzniecības sakari. Krievu kultūras ietekme vienmēr ir bijusi jūtama Austrumsomijā un Karēlijā. Pēc abiem pasaules kariem Somijā ļoti ātri izplatījās Rietumeiropas popkultūra. Lai gan urbanizācijas rezultātā Somijas kultūra kļūst arvien globālāka, valstī, īpaši lauku teritorijās, joprojām tiek piekoptas arī somu tradīcijas, piemēram, iešana somu pirtī.
Jau pirms mūsu ēras somi bija bagāti ar mutvārdu tautasdziesmām, kurās galvenokārt tika apdziedātas tēmas no somu mitoloģijas. Pirmie literālie teksti tika sarakstīti 13. gadsimtā, kad Somijā tika ieviesta kristietība. Ļoti maz tekstu no šiem laikiem ir saglabājušies līdz mūsdienām. Tie bija latīņu valodā sarakstītie sakrālie teksti. Pirmie teksti somu valodā tika sarakstīti Reformācijas laikā 16. gadsimtā. Jauno Derību somu valodā 1548. gadā iztulkoja Mikaels Agrikola.
Mūsdienās Somijā ļoti populāra ir smagā metāla mūzika, piemēram, mūzikas topos regulāri ir smagā metāla grupas "Children of bodom" dziesmas. Vēl pavisam nesenā pagātnē pasaules slavu ieguva tādas roka un metāla grupas kā "HIM", "The Rasmus" un "Nightwish". Somu dziedātāji regulāri piedalās arī Eirovīzijā. 2006. gada Eirovīzijā pirmo reizi uzvarēja Somijas pārstāvji, smagā roka grupa "Lordi". Slavena ir arī grupa "Leningrad Cowboys", kuri nodarbojas ar pazīstamām popa un roka dziesmu interpretēšanu. Visā pasaulē pazīstamus hītus ir iedziedājuši arī cita somu grupa "Bomfunk MC’s".
Sports
Somija ir uzskatāma par sportu mīlošu valsti gan pašu sportistu, gan skatītāju vidū. Aptuveni 1,1 miljons iedzīvotāju (piektā daļa no iedzīvotājiem) ir kāda sporta kluba biedrs. Nozīmīgus sporta notikumus pie TV ekrāniem regulāri skatās aptuveni 1,4 miljoni skatītāju.
Panākumi sporta sacensībās dod lielu daļu no to nacionālās identitātes. Panākumu guvuši sportisti tiek pielīdzināti valsts varoņiem, it īpaši 1920. gadu somu sportisti, kuri guva uzvaras starptautiskās sacensībās. 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kuras notika Parīzē, somu sportisti bija otrajā vietā iegūto medaļu kopvērtējuma tabulā. Skrējējs Pāvo Nurmi (viens no "Lidojošajiem somiem") ieguva deviņas zelta medaļas un kļuva par vienu no visu laiku labākajiem sportistiem olimpiskajās spēlēs, kā arī viņš ir medaļām bagātākais vieglatlēts olimpiskajās spēlēs. Olimpiskajās spēlēs un ne tikai allaž veiksmīgi ir startējuši arī šķēpa metēji, piemēram, 2007. gada šķēpa mešanā par pasaules čempionu kļuva Tero Pitkemeki. Nacionālās pašapziņas celšanai lielu artavu dod arī uzvaras pret to kaimiņvalstīm, it īpaši, pret Zviedriju, kuras pakļautībā tā bija vairākus gadsimtus.
1952. gadā Somijas galvaspilsētā Helsinkos norisinājās vasaras olimpiskās spēles. Tām vajadzēja notikt jau 1940. gadā, bet tās tika atceltas Otrā pasaules kara dēļ. Valstī ir arī senas ziemas sporta veidu tradīcijas. Olimpiskās un pasaules čempionāta medaļas regulāri iegūst somu distanču slēpošanas sportisti. Panākumus guvuši arī tramplīnlēkšanas, ziemeļu divcīņas un citu ziemas sporta veidu pārstāvji.
Viens no populārākajiem komandu sporta veidiem ir hokejs. Tādi hokejisti kā Tēmu Selenne, Saku Koivu un Jere Lehtinens ir kļuvuši par Nacionālās hokeja līgas zvaigznēm. Arī Somijas hokeja līga ir viena no vadošajām Eiropā. Somijas hokeja izlase ir četras reizes uzvarējusi Pasaules čempionātā, bet 2022. gadā somu hokejisti pirmo reizi kļuva par olimpiskajiem čempioniem. Somijā futbolam nav izveidojušās nozīmīgas tradīcijas, tomēr arī futbols gūst arvien lielāku popularitāti. Somijas futbola izlase kvalificējās 2020. gada Eiropas čempionātam, pirmo reizi iekļūstot kādā no finālturnīriem. FIFA Pasaules kausā izlase līdz šim nav spēlējusi. Tomēr daži somu futbolisti kā Jari Litmanens, Sami Hīpie (Sami Hyypiä) un Mikaels Forsels (Mikael Forssell) ir spēlējuši slavenos Eiropas futbola klubos, tādā veida popularizējot futbolu savā valstī. Toties Somijas sieviešu futbola izlase vairākas reizes spēlējusi Eiropas čempionāta finālturnīrā, 2005. gadā sasniegusi pusfinālu.
Ļoti populārs Somijā ir arī autosports. Par Formula 1 čempioniem ir kļuvuši Kimi Reikenens, Mika Hekinens un Keke Rosbergs. Somu sportisti dominē arī autorallijā. Septiņi dažādi somu autosportisti ir kļuvuši par Pasaules rallija čempioniem, Juha Kankunens un Tomijs Mekinens to ir paveikuši četras reizes.
Karagājiens uz Nalseni
Karagājiens uz Nalseni var būt:
Asklepiāds
Asklepiāds var būt:
Vaskmirtes
Vaskmirtes (Morella) purvmiršu dzimtas augi. Latvijā savvaļā nav sastopamas, bet pie mums kokaugu kolekcijās un apstādījumos audzē, un. Visas ģints sugas kādu laiku iekļāva radniecīgajā ģintī.
Sentkitsa un Nevisa
Sentkitsa un Nevisa (en, izrunā: ), oficiāli Sentkitsas un Nevisas Federācija (Federation of Saint Kitts and Nevis), pazīstama arī kā Svētā Kristofera un Nevisa Federācija, atrodas Antiļu salās un ir Rietumindijas divu salu federācija.
Iedzīvotāji
Sentkitsā un Nevisā kādreiz dzīvojuši karību un aravaku cilšu indiāņi, bet mūsdienās — galvenokārt afrikāņu vai eiropiešu un afrikāņu pēcnācēji.
Klimats
Salas atrodas tropiskajā klimata joslā, te bieži līst. Tām ir gājušas pāri daudzas viesuļvētras, kas nodarījušas lielus postījumus.
Daba
Kaut arī lielākā teritorijas daļa tiek izmantota lauksaimniecībā, salās vēl ir lielas tropisko lietus mežu, mitrzemju un dabisko pļavu platības, kur saglabājusies daudzveidīga augu un dzīvnieku valsts.
Derīgie izrakteņi
Sentkitsā un Nevisā ir maz derīgo izrakteņu. Kurināmo, galvenokārt naftu, enerģijas ieguvei pilnībā importē — pārsvarā no Meksikas un Venecuēlas.
Politika
1983. gadā salas ieguva neatkarību no Lielbritānijas. 1998. gadā Nevisa gribēja izstāties no federācijas, taču vēlēšanās neizdevās iegūt nepieciešamās divas trešdaļas vēlētāju balsu.
Amatols
Amatols ir brizanta sprāgstviela, kas sastāv no trotila un amonija nitrāta maisījuma. Amatolu plaši izmantoja Pirmajā Pasaules karā un Otrajā Pasaules karā, pēc tam to aizvietoja ar efektīvākām sprāgstvielām.
Trotila attiecība amatola maisījumā ir no 20 līdz 80 masas %. Šo sprāgstvielu izmanto tās salīdzinoši zemo izmaksu dēļ. Trotils ir relatīvi dārgs un tas satur nepietiekamu daudzumu skābekļa, lai nooksidētu visu oglekli un ūdeņradi. Amonija nitrāts satur skābekļa pārpalikumu (detonējot tīram amonija nitrātam, viens no sadalīšanās produktiem ir skābeklis). Sastāviem ar TNT saturu virs 60% jauda ir līdzīga (tikai nedaudz mazāka) kā tīram TNT, taču amonija nitrāts ir ievērojami lētāks par TNT. Amatola izgatavošanas tehnoloģija arī ir relatīvi vienkārša: izkausētā trotilā iemaisa iemērītu daudzumu pulverveida amonija nitrāta un kamēr maisījums vēl ir šķidrs, to salej čaulās (artilērijas šāviņos, aviācijas bumbās, utt). Sprāgvielas nepilnības ir īsais uzglabāšanas laiks, jo sastāvā esošais amonija nitrāts strauji absorbē gaisā esošo mitrumu.
Amatols ir relatīvi stabils (tomēr nestabilāks par amonija nitrātu) un lai izraisītu detonāciju parasti lietoja tetrila detonatorus.
Mūsdienās amatolu militārām vajadzībām vairs nelieto. Sastāvu ar 20% TNT saturu dažreiz lieto kalnrūpniecībā un sauc par amonītu.
Mikado
Mikado (ja vai 御門 — ‘diženi vārti’) ir senākais imperatora tituls Japānā, mūsdienās nomainīts ar tenno.
Arhilohs
Arhilohs (Αρχιλοχος, dzimis ap 680.g. p.m.ē., miris ap 645.g. p.m.ē.) bija nozīmīgs sengrieķu dzejnieks un senākais zināmais Eiropas liriskais dzejnieks vispār. Arhiloha dzeja zīmīga ar formu daudzveidību, lakonisku un koncentrētu valodu, izteiktu individuālismu un bieži vien arī skepsi un ironiju pret vispārpieņemtām vērtībām un tradīcijām. Arhilohs ieviesis jamba trimetru un trohaja tetrametru. Ar saviem bieži vien ironiskajiem un satīriskajiem darbiem viņš atstājis lielu ietekmi uz romiešu dzejniekiem Katullu un Horāciju. No viņa darbiem saglabājušies tikai fragmenti. 2005.g. tika atrastas trīsdesmit rindiņas no iepriekš nezināmas Arhiloha poēmas.
Dzīve
Ziņas par Arhiloha dzīvi ir ļoti trūcīgas. Viņš dzimis Paras salā, viņa tēvs Telesikls bijis trūcīgs dižciltīgais, māte Enipo - verdzene. Neapmierināts ar dzīvi Parā, viņš pametis Paru un devies uz Teosas salu. Iespējams, viņš kļuvis par algotni. Uzturējies dažādās pilsētās, līdz gājis bojā kaujā pret naksiešiem dzimtajā Paras salā. Gan dzīves laikā, gan arī jo īpaši pēc nāves Arhilohs bijis viens no pazīstamākajiem un iecienītākajiem dzejniekiem Senajā Grieķijā. Parā pat bijis viņam un mūzām veltīts templis - Arhilohejs.
Onorē de Balzaks
Onorē de Balzaks (fr,, dzimis , miris ) bija franču romānu rakstnieks, dramaturgs un literatūrkritiķis. Viņa magnum opus sastāv no vairāk nekā 90 romāniem un lugām, kurus kopumā dēvē par “Cilvēcisko komēdiju” (La Comédie humaine), kurā attēlota Francijas sabiedrība Burbonu restaurācijas (1815–1830) un Jūlija monarhijas (1830–1848) laikā, tas ir, pēc Napoleona Bonaparta valdīšanas laika, kas beidzās 1815. gadā. Balzaks kopā ar Gistavu Flobēru tiek dēvēti par reālisma literatūras tēviem.
Onorē de Balzaks rakstījis arī lugas, esejas un humoristiskus stāstus. Balzaks rakstīja dažāda žanra romānus, piemēram, filozofisko romānu “Nezināmais šedevrs”, fantastikas romānu “Šagrenāda” vai dzejas romānu “Lilija ielejā”.
Juris Dobelis
Juris Dobelis (dzimis Rīgā) ir latviešu ķīmiķis un politiķis, bijis Augstākās Padomes un četru Saeimas sasaukumu deputāts. Atmodas laikā bija viens no Latvijas Tautas frontes un LNNK līderiem. Pēc tam pārstāvēja partiju Tēvzemei un Brīvībai/LNNK, šobrīd — Nacionālo apvienību.
Dzīvesgājums
Dzimis 1940. gadā futbolista, vēlākā trenera Jāņa Dobeļa ģimenē. Mācījās Rīgas 35. vidusskolā. 1963. gadā pabeidza studijas Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas fakultātē, iegūstot inženiera tehnologa specialitāti.
Strādāja stikla rūpnīcā "Sarkandaugava", pēc tam Rīgas Porcelāna un fajansa rūpnīcā, Koksnes ķīmijas institūtā, par ķīmijas skolotāju Rīgas 25. vidusskolā, Sintētiskās izolācijas speciālajā konstruktoru birojā, Olaines Praktiskās bioķīmijas institūtā un tehniskajā centrā "Laukceltnieks".
Līdztekus J. Dobelis darbojās neformālos grupējumos, kas cīnījās par latviešu nacionālās pašapziņas saglabāšanu, modinot interesi par Latvijas vēstures un kultūras mantojuma saglabāšanu. Nodarbojies ar latviešu karavīru piemiņas vietu apzināšanu un sakopšanu.
Politiskā darbība
Sākoties Atmodai iesaistījās Latvijas Tautas frontē (LTF) un LNNK to pirmsākumos 1988. gadā. 1989. gadā kandidēja PSRS Tautas deputātu padomes vēlēšanās, bet netika ievēlēts. 1990. gadā kā LTF kandidāts Saulkrastu vēlēšanu apgabalā tika ievēlēts Augstākajā Padomē. balsoja par deklarāciju "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu".
Pirms 1993. gadā 5. Saeimas vēlēšanām J. Dobelis, atšķirībā no daudziem citiem tā laika vadošajiem politiķiem, nemainīja politisko piederību un neiesaistījās nevienā no jaunajām politiskajām partijām. Viņa pārstāvētā Latvijas Tautas fronte piedalījās, bet netika ievēlēta 5. Saeimā, taču J. Dobelis tajā kļuva par LNNK Saeimas deputāta Odiseja Kostandas palīgu.
1994. gadā J. Dobeli ievēlēja Rīgas domē no LNNK/LZP saraksta, bet 1995. gadā no šīs pašas apvienības arī 6. Saeimā. Pēc tam viņš bija arī visu nākamo Saeimas sasaukumu deputāts, ievēlēts jau no Tēvzemei un Brīvībai/LNNK: 7. Saeimā, 8. Saeimā (gan netika ievēlēts uzreiz, bet ieņēma vietu parlamentā vispirms Ģirtam Valdim Kristovskim, pēc tam Guntaram Krastam noliekot mandātus) un 9. Saeimā. J. Dobelis bija pazīstams kā aktīvākais un nepiekāpīgākais orators Latvijas parlamentā, vairākos sasaukumos viņš ir bijis visvairāk debatējušais parlamentārietis, vienlaikus ir daudz kritizēts par pārlieku agresīviem un nekorektiem izteikumiem no Saeimas tribīnes. Pēdējo reizi Saeimas vēlēšanās kandidēja 2010. gadā, kad no Nacionālās apvienības saraksta netika ievēlēts 10. Saeimā.
Apbalvojumi
J. Dobelis ir apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.
Skandāli
2016. gadā uzņēmējs Jūlijs Krūmiņš izdeva memuārus "Iļģuciema pašpuikas stāsti", kuras vienā nodaļā apgalvoja, ka, lai netiktu slēgtas Krūmiņam piederošas noliktavas, TB/LNNK partijas pārstāvji viņam pieprasījuši mēnesī maksāt 10 000 dolāru, bet pēc Krūmiņa sarunas ar tā laika ministru prezidentu Vili Krištopānu summa samazināta līdz 300 latiem, kas katru mēnesi esot bijusi jāizmaksā partijas biedram Jurim Dobelim. Dobelis apstiprināja, ka šādu naudu tiešām saņēmis un par tās saņemšanu katru reizi parakstījies, taču noliedza Krūmiņa apgalvojumu par reketu, apgalvojot, ka tā esot bijusi alga par darbu, ko viņš darījis pie Krūmiņa un ka no 1993. līdz 1994. gadam, kad aprakstītais, visticamāk, norisinājies, viņš nemaz neesot bijis TB/LNNK biedrs.
Toyota F1
Toyota F1 bija Formula 1 autosacīkšu komanda, kura piederēja Toyota automašīnu koncernam. Lai arī tās bāze atradās Vācijā, komanda pārstāvēja Japānu. Komanda F1 piedalījās no. līdz. gadam.
Priekšvēsture (1957—1999)
Toyota ienāca motoru sportā 1957. gadā kādā rallijā. F1 komandas saknes tālāk ved uz 1972. gadu, kad vēlākais Toyota F1 komandas direktors, Ūve Andersens, izmantoja Toyota Celica auto savai rallija komandai. Vēlāk komandu pārsauca par Toyota Team Europe un, pēc tam, kad Toyota viņus nopirka 1993. gadā, Toyota Motorsport GmbH.
Rallija komanda izcīnīja četrus titulus, pusi no tiem ar Karlosa Sainsa palīdzību. Starptautiskā Automobiļu federācija komandu diskvalificēja uz 12 mēnešiem pēc tam, kad tika lietotas nelegālas detaļas. Atgriežoties čempionātā 1996. gadā viņi atkal izcīnīja uzvaras, taču vairs nedominēja. 1997. un 1998. gadā viņiem neizdevās uzvarēt Lemānas sacīkstēs.
Gatavošanās debijai (1999—2001)
Toyota paziņoja par dalību Formula 1 pasaules čempionātā. Sākotnēji viņi vēlējās debitēt. gadā, taču tas neizdevās un viņi tādēļ zaudēja 11 miljonus ASV dolāru. komanda ieguva tiesības startēt. gadā kā divpadsmitā komanda, taču, tā kā Prost bankrotēja un atsauca dalību, viņi kļuva par vienpadsmito komandu. Toyota no citām komandām atšķīrās ar to, ka jau no paša sākuma būvēja sev gan motoru, gan šasiju un nepiesaistīja partnerus. 2001. gadā viņi 11 trasēs testēja komandas pirmo bolīdu, Toyota TF101, kopā ar Miku Salo un Alanu Maknišu.
Pirmie soļi (2002—2004)
. gadā arī sarkani baltās Toyota formulas bija redzamas peletonā. Pirmā sacīkste izdevās necerēti veiksmīga: Salo izcīnīja vienu punktu, lai gan finišēja tikai astoņi piloti (tolaik punktus deva par pirmajām sešām vietām). Sezonas gaitā viņš vēl reizi bija sestais. Toyota vadība paziņoja, ka sezona pārspēja cerības.
. gadā tika nomainīti abi piloti. Tagad pie stūres bija francūzis Olivjē Panī un brazīlietis Krištianu da Mata. Komandas zvaigžņu stunda bija, kad drošības mašīna un pitstopu stratēģijas palīdzēja abiem pilotiem nokļūt pirmajās divās vietās. Sacīkstes finišā da Mata bija septītais, bet Panī — vienpadsmitais. Lai arī komanda izcīnīja 16 punktus, viņi bija priekšā tikai vājajām Jordan un Minardi vienībām.
Piloti saglabāja savas vietas arī uz nākamo sezonu, taču tās gaitā da Mata tika atlaists un aizvietots ar Rikardu Zontu, bet Panī kļuva par testpilotu un tika aizvietots ar Jarno Trulli. Kopumā komanda ar 9 iegūtiem punktiem atkal bija astotā konstruktoru kausā.
Panākumi (2005—2006)
Trulli saglabāja savu vietu komandā arī. gadā un viņam piebiedrojās vācietis Ralfs Šūmahers. Sezonā viņi vairākas reizes kāpa uz pjedestāla, cīnījās par uzvarām un bija labākā komanda aiz Renault, McLaren un Ferrari. . gada sezona gan bija daudz vājāka un piloti spēja konstruktoru kausā izcīnīt vien sesto vietu. Par spīti tam, Šūmahers kāpa uz pjedestāla.
Pārmaiņas (2007—2009)
. gadā komanda paturēja abus pilotus. Gloks atkal izcīnīja 2. vietu. komandas piloti kvalificējās pirmajā starta rindā, tomēr sacīkstē Trulli ieguva 3. vietu un Gloks — 7. vietu. Gloks guva kājas traumu un sacīkstē nepiedalījās. Vēlāk tika atklāts arī skriemeļu plīsums, tādēļ un  viņa vietā brauca komandas testpilots Kamui Kobajaši.
komanda paziņoja, ka. gada sezonā nepiedalīsies.
Zemās grīdas tramvajs
Zemās grīdas tramvajs ir tāda veida tramvajs, kam nav pakāpienu pie durvīm, kas ļauj tajā bez problēmām iekāpt arī invalīdiem un cilvēkiem ar bērnu ratiņiem. Salonā līdz ar to arī ir mazāk sēdvietu uz paaugstinājuma. Zemā grīda ļauj logiem būt lielākiem un tramvajā ir vairāk brīvas vietas.
Ja pie pieturām ir izbūvēti paaugstinājumi un tramvaja salonā iespējams nokļūt uzreiz, nekāpjot pa pakāpieniem, tad nereti par zemās grīdas tramvaju tiek dēvēts arī tramvajs ar augsto grīdu.
Tramvaja uzbūve
Tradicionāli tramvajiem ir augstā grīda, laika gaitā tika radīti arī tramvaji ar zemo grīdu. Pazīstamākā zemās grīdas tramvaja konstrukcijas īpatnība ir tāda, ka tramvajam ir īsākas carbody daļas priekš riteņiem un garākas suspended daļas. Šādi tramvaji ir, piemēram, Citadis un Combino. Līdzīga, bet senāka tehnika ir tā, ko 1990. gadā veidoja MAN, tie bija pirmie zemās grīdas tramvaji. Šādi tramvaji tiek izmantoti 10 Vācijas pilsētās, piemēram, Brēmenē un Minhenē, kā arī Zviedrijas pilsētā Norčēpingā. Citās Vācijas pilsētās tramvajiem zemā grīda ir tikai starp ārējajiem ratiņiem un vienu ass ratiņu centrālajā daļā. "Light rail" tipa tramvajiem ir līdzīga uzbūve, bet centrālais ratiņš, kurš ir projektēts kā zemās grīdas apgādnieks īsajā centra daļā. Radikālāks risinājums ir izmantots tramvajam City Class LRV (Citytram), tam grīda atrodas 300 mm augstumā no sliedēm. Austrijā Porsche izstrādāja ultra zemas grīdas tramvaju (ULF). Šie tramvaji var kneel at the curbside, samazināt augstumu no ceļa līdz 180 mm. Super Citytram tramvajam viscaur ir zemā grīda. Eja tramvaja salonā ir pietiekami plaša, lai tajā varētu atrasties invalīda vai bērnu ratiņi. The City Class tramvaji ir konstruēti tā, lai tie varētu izgriezties 15 m garos pagriezienos.
Pārsvarā zemās grīdas tramvajiem ir fiksēti ratiņi, kas ļauj tramvajam wear and tear samazinot ātrumu līdz tam kādā tramvajs var izbraukt pagriezienu (parasti 4—15 km/h 20m radiālā pagriezienā). Tramvajs Škoda ForCity, pirmais zemās grīdas tramvajs ar grozošiem ratiņiem, ir radīts tā, lai novērstu šīs problēmas, tieši izmantojot grozošos ratiņus.
Grīdas augstumi
Šeit ir parādīti dažādu tramvaju veidu grīdas augstumi, kā arī vilciena grīdas augstums:
Bobs Bīmons
Roberts "Bobs" Bīmons (en; dzimis Kvīnsā, Ņujorkā, ASV) ir bijušais amerikāņu vieglatlēts, startēja tāllēkšanas sacensībās.
Viņš uzvarēja 1968. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs ar jaunu pasaules rekordu 8,90 m, kas noturējās 23 gadus. Uz startu Olimpiskajās spēlēs viņš ieradās kā pārliecinošs favorīts, jo pirms tam bija uzvarējis 22 sacensībās no 23, kurās bija piedalījies. Pēc lēciena Mehiko viņš turpmākajā karjerā neaizlēca tālāk par 8,22 m. 1991. gada 30. augustā viņa sasniegumu par pieciem centimetriem laboja Maiks Pauels. B. Bīmona rezultātais vēl joprojām ir otrs visu laiku tālākais lēciens tāllēkšanas vēsturē. Šis lēciens Sports Illustrated vērtējumā ir viens no 20. gadsimta lieliskākajiem momentiem sportā.
Pirms vieglatlēta karjeras viņš spēlēja basketbolu. 1969. gada NBA draftā viņu izraudzījās Fīniksas "Suns" 15. kārtā ar kopējo 189. kārtas numuru. Neskatoties uz to, viņš nekad nav spēlējis NBA.
Sandra Izbaša
Sandra Raluka Izbaša (ro; dzimusi ) ir rumāņu sporta vingrotāja.
Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs. 2008. gadā Pekinā viņa kļuva par čempioni brīvajās kustībās un bronzas medaļas ieguvēju komandu sacensībās, savukārt 2012. gadā Londonā izcīnīja zeltu atbalsta lēcienā un atkārtoja Pekinas Olimpisko spēļu panākumus komandu sacensībās. Izcīnījusi vienu sudraba un divas bronzas medaļas (no kurām viena ir izcīnīta daudzcīņā) Pasaules čempionātā. Eiropas čempionātā kļuvusi par septiņkārtēju čempioni, tāpat četras reizes ieņēmusi otro vietu un vienu reizi — trešo vietu.
Garastes upesūdrs
Garastes upesūdrs dzīvo ezeros, nelielās upītēs, purvos un lagūnās, sākot ar Meksikas ziemeļrietumiem un beidzot ar Argentīnas ziemeļiem, ietverot Urugvaju, Paragvaju, Bolīviju un Brazīliju. Lai arī šī suga ir visizplatītākā ūdru suga Dienvidamerikā, tomēr tās pastāvēšana ir apdraudēta tāpat kā citiem ūdriem. Sarkanaj'greāmatā garastes upesūdrs ir ierakstīts kopš 2004. gada.
Izskats
Garstes upesūdrs izskatā ir ļoti līdzīgs Ziemeļamerikas upesūdram, tikai ir par to nedaudz mazāks. Ap muti garastes upesūdram ir gandrīz balts apmatojums. Trijām garstes upesūdra pasugām ir dažāda deguna forma. Deguna formas var apskatīt šeit Galva ir noapaļota un nedaudz saplacinātas formas. Ausis mazas un apaļas, kas novietotas zemu uz galvas. Purniņš īss, plats un noapaļots, segts ar biezām ūsām. Kakls spēcīgs, un platāks par galvu. Acis mazas, apaļas, novietotas sejā augstu un plati. Mātītēm ir 4 piena dziedzeri.
Kā visiem ūdriem garstes upesūdram ir garš, slaids, cilindrisks ķermenis ar īsām, spēcīgām kājām. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Tēviņu ķermeņa garums ir 83—97 cm, astes garums 55—65 cm, svars 16—24 kg. Mātītēm ķermeņa garums ir 65—76 cm, astes garums 44—51 cm, svars 12—15 kg. Tam ir īss, biezs kažoks, brūni pelēkā krāsā, ar gaišāku pavēderi un pazodi. Kažoka pavilna ir ļoti mīksta un bieza, akotspalva to saglabā sausu, kamēr ūdrs ir ūdenī. Aste ir bieza, koniska un muskuļota. Tās garums var sasniegt 1/3 daļu no visa ķermeņa. Ķepas ir ar peldplēvēm, un upesūdrim ir 5 pirksti katrai ķepai.
Priekškājas ir īsākas kā pakaļkājas, kas ļauj attīstīt ievērojamu ātrumu peldot. Kad ūdrs peld lēni, tas airējas ar visām 4 pleznotajām kājām. Kad ūdrs nirst vai peld ātri, priekškājas tiek cieši piespiestas pie ķermeņa, bet pakaļkājas kopīgi ar spēcīgu astes propellerveida kustību stumj ūdri cauri ūdenim.
Uzvedība un barība
Garastes upesūdri ir vientuļnieki un aktīvi visu diennakti. Teritorijās, kurās ir aktīva cilvēku darbība, ūdri ir kļuvuši par nakts dzīvniekiem. Tie savā starpā sazinās ar svilpieniem, dūkšanu un spiedzieniem. Garsastes upesūdri rok alas ūdens tilpju krastos, zem koku saknēm, akmeņiem, reizēm alas tiek izraktas mīkstajā kaļķakmens iezī.
Lai gan garstes upesūdri galvenokārt barojas ar zivīm, vēžveidīgajiem un moluskiem, tie apēdīs jebko, ko varēs nomedīt; kukaiņus, mazus rāpuļus, putnus un citus mazus dzīvniekus. Mazāku ieguvumu tie apēd uzreiz ūdenī, bet lielāku medījumu garastes upesūdrs iznes krastā un tad apēd.
Vairošanās
Garastes upesūdri ir vientuļnieki, un pretējā dzimuma ūdri pavada kopā 1 dienu gadā, pārošanās dienu. Māte mazuļus audzina viena pati. Garastes upesūdram nav noteikts riesta laiks. Tāpat kā citiem ūdriem arī garastes upedūdram piemīt embrioniskā diapauze un tas var būt atlikta embrija attīstība. Mazuļi piedzimst nevarīgi, akli, bet ar kažoku. Acis atveras 44 dienu vecumā. Pēc 52 dienām mazie sāk atstāt uz īsu laiku dzimšanas alu, bet, sasniedzot 74 dienu vecumu, tie sāk sekot mātei līdzi ūdenī.
Sistemātika
Garastes upesūdram ir 3 pasugas:
Parastā purvmirte
Parastā purvmirte (Myrica gale) ir divmāju krūms, kur sievišķie un vīrišķie ziedi nav uz viena auga. Suga Latvijā aizsargājama un atļauta ierobežota tās izmantošana. Augs tiek izmantots medicīnā un pārtikas rūpniecībā. Parastā purvmirte ietilpst arī balzamu receptēs.
Latvijā šīs sugas aizsardzībai Dienvidkurzemes novadā izveidots dabas liegums Brienamais purvs.
Borga
Borga var būt:
Windows 2000
Windows 2000 ir Microsoft Windows 32 bitu operētājsistēma, kas tika izdota 2000. gadā. Šai operētājsistēmai ir vairākas versijas, kas atšķiras ar cenu un iespējām. Te ir darbstaciju versija (Windows 2000 Professional) un vairāki serveri (Server, Advanced Server un Datacenter Server). Win 2000pro bija lētāka, bet pie iebūvētā SMB servera var vienlaikus pieslēgties tikai 10 lietotāji, serveri ir dārgāki, bet tur nav šāda ierobežojuma. Sākotnēji šo operētājsistēmu bija paredzēts saukt par Windows NT 5 un tas arī ir iekšējais nosaukums (Windows NT 5.0). Iepriekšējā versija bija Windows NT4 (kuru tā arī sauca par NT4), tajai bija bijušas tikai 2 versijas: workstation un sever. Nākamās MS Windows operētājsistēmas bija Windows XP un Windows server 2003 (tad darbstaciju un serveru versijas nodalīja vēl tālāk).
Operētājsistēmas galvenie uzlabojumi, salīdzinot ar NT4, bija FAT32 failsistēmu atbalsts un USB. Te arī bija izmainīta lietotāja saskarne (padarīts līdzīgāks win98). Windows 2000 galvenais atbalsts no Microsoft beidzās 2005. gada 30. jūnijā, un pagarinātais atbalsts beidzās 2010. gada 13. jūlijā.
Zlotova
Rakstos pirmoreiz minēta 1370. gadā. No 1772. līdz 1945. gadam ietilpa Prūsijā. Pēc Otrā Pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.
Pilsētā atrodas Prūsijas ainavu arhitekta Petera Jozefa Lennē (Peter Joseph Lenné, 1789 - 1866) projektēts parks.
Volejbolistes Agņeškas Bednarekas-Kašas (Agnieszka Bednarek-Kasza, 1986 - ) dzimtā pilsēta.
Jevgeņija Kanajeva
Jevgeņija Kanajeva (ru; dzimusi ) ir bijusī krievu mākslas vingrotāja.
Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs, gan 2008. gadā Pekinā, gan 2012. gadā Londonā izcīnījusi zelta medaļu daudzcīņā, kļūstot par pirmo sportisti ar divām mākslas vingrošanas daudzcīņas zelta medaļām. Ar 17 Pasaules un 13 Eiropas čempiones tituliem viņa ir abu sacensību zelta medaļām bagātākā sportiste. 2009. gada Pasaules čempionātā kļuva par pirmo mākslas vingrotāju, kas uzvar visās sešās disciplīnās, 2011. gadā atkārtoja šo panākumu.
Borga (polārstacija)
Borga (en, Borga Field Base vai Borga Geological Base ) bija Dienvidāfrikas vasaras polārstacija Antarktīdā. Izvietota Borgas masīva dienvidos pie Vindegas grēdas. Izveidota 1968./1969. gada vasaras sezonā un pirmā ekspedīcija sastāvēja no četru cilvēku komandas. Periodiski darbojusies kā vissezonas stacija. Stacija izmantota kā atbalsta bāze apvidus ģeoloģisko pētījumu veikšanai. Slēgta 1976. gadā, bet vēlākos laikos periodiski izmantota kā lauka ekspedīciju un traversu atbalsta punkts.
Kalcija sulfāts
Kalcija sulfāts (CaSO4) ir balta, kristāliska viela, kas slikti šķīst ūdenī. Tas ir galvenais minerāla ģipša komponents. Kalcija sulfāts var veidot vairākus kristālhidrātus.
Pushidrāts piesaista ūdeni, veidojot dihidrātu. Dihidrātu karsējot līdz ~160 °C, tas veido pushidrātu.
Kalcija sulfātu var iegūt no kalcija hidroksīda un sērskābes, tas veidojas kā blakusprodukts, attīrot dūmgāzes no sēra dioksīda (vispirms veidojas kalcija sulfīts, kas viegli oksidējas par kalcija sulfātu).
Kalcija sulfātu izmanto arī kā pārtikas piedevu E516.
Endrū Vailss
Sers Endrū Džons Vailss (en, dzimis ) ir britu matemātiķis, specializējies skaitļu teorijā. Pasaules slavu ieguvis 1994. gadā pierādot Fermā pēdējo teorēmu. 2016. gadā saņēmis Ābela prēmiju.
Dzimis Kembridžā, teologa ģimenē. Studējis Kembridžas un Oksfordas Universitātēs. Bijis Prinstonas Universitātes profesors, vēlāk kļuvis par Karaliskās biedrības pētniecības profesoru Oksfordas Universitātē.
Darbaspēks
Darbaspēks ir visi iedzīvotaji, kuri var piedalīties produktu ražošanā vai pakalpojumu sniegšanā. Darbaspēkā tiek iekļauti bezdarbnieki un nodarbinātie. Latvijā darbaspēkā ietilpst iedzīvotāji darbspējas vecumā (15-64 gadi).
Maiks Kšiževskis
Maikls Viljams Kšiževskis (Michael William "Mike" Krzyzewski; dzimis Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV) ir poļu izcelsmes ASV basketbola treneris. Pašlaik (2015) vada NCAA komandu Djūka "Blue Devils" no Djūka Universitātes. Tāpat ir ASV basketbola izlases galvenais treneris. Kopā ar Djūkas klubu ir ieguvis 5 NCAA čempiontitulus, 12 reizes sasniedzis Final Four turnīru. 2001. gadā ticis uzņemts Basketbola slavas zālē. Četras reizes ir ticis atzīts par ASV gada labāko basketbola treneri (2006, 2007, 2008, 2010). 2011. gada novembrī viņš kļuva par uzvarām bagātāko NCAA treneri vīriešu basketbola sacensībās.
Kopā ar ASV izlasi ir izcīnījis bronzas medaļu 1990. gada Pasaules čempionātā (kā galv. treneris), zelta medaļu 1992. gada Barselonas olimpiādē (kā trenera asistents), bronzas medaļu 2006. gada Pasaules čempionātā (galv. treneris) un zelta medaļu 2008. gada Pekinas olimpiādē (galv. treneris).
Datu izvilkšana, transformēšana un ielāde
Datu izvilkšana, transformēšana un ielāde (ETL — extract, transform and load) ir viens no komercizpētes soļiem, kurā datus izvelk no viena vai vairākiem datu avotiem, transformē un ielādē specifiskās mērķa sistēmās.
Datu noliktavu radīšana ietver sevī liela apjoma datu apkopošanu, kas tiek iegūti no dažādiem avotiem. Tā kā katrā avotā iespējams pastāv citādas datu ievades metodoloģijas, datu izvilkšanas, transformēšanas un ielādes process ir nepieciešams, lai pēcāk būtu iespējams veikt manipulācijas ar iegūtajiem datiem. Ar datiem, kas nav standartizēti, tas nav iespējams.
Datu izvilkšanas, transformēšanas un ielādes process sastāv no sekojošiem posmiem :
Ja dati tiek apstrādāti brīdī, kad datubāzē tie tiek ievadīti (sistēma „klausās” datus, tos apstrādājot un ielādējot pēc nepieciešamības), atsevišķs datu izvilkšanas process var nenotikt.
Datu izvilkšana
Datus, kas tiks izmantoti datu noliktavās, vispirms ir nepieciešams izvilkt (extract) no esošām sistēmām. Liela apjoma izvilkšana noris datu noliktavas radīšanas brīdī, bet periodiska, mazāka apjoma — tās atjaunošanas brīžos.
Ir būtiski, lai dati informācijas avotā būtu bez loģikas kļūdām, piemēram, ja ierakstam par veiktu pirkumu trūkst atbilstoša ieraksta par pircēju, šī kļūda ir jānovērš pirms izvilkšanas. Lai no tā izvairītos, datubāžu izstrādātāji mēdz ieviest kļūdu pārbaudes algoritmus savās datubāzēs. Šīs darbības ir nepieciešams, lai ETL process noritētu pēc iespējas gludāk. Bieži neatbilstības var novērot, ja informācijas sistēmas pieļauj ievadīt datus brīvā formā. Šādos gadījumos dati, kas saturiski ir identiski, var būtiski atšķirties formas ziņā. Pirms tie tiek izmantoti analīzei, datus ir nepieciešams standartizēt.
Transformēšana
Lielu daļu no transformēšanas procedūrām var veikt brīdī, kad dati tiek izvilkti no avota sistēmām. Tomēr mēdz būt arī nepieciešamība pēc papildu datu izmaiņām. Piemēram, neviendabīgi dati, kas iegūti no dažādām sistēmām, pēc izvilkšanas ir jāvienādo, jātīra, jāformatē utt.
Ne visa transformēšana notiek izvilkšanas brīdī; ja visi darbi tiek veikti vienlaicīgi, tas var negatīvi ietekmēt avota sistēmu ātrdarbību un darbību vispār. Tādos gadījumos transformēšanas process tiek novilcināts līdz izvilkšanas beigām.
Pēc izvilkšanas procesa beigšanās, dati var tikt ievietoti pagaidu glabātuvē. Šajā vietnē tiem tiek veiktas visas nepieciešamās transformācijas un tīrīšanas operācijas pirms dati tiek ielādēti datu noliktavā. Šī pagaidu glabātuve var būt gan atsevišķa datubāze, gan arī atsevišķas tabulas datu noliktavas ietvaros.
Tīrīšanas un transformācijas fāzes laikā tās izstrādātāji var pārbaudīt datu atbilstību, transformēt to vienotos un vispārējos formātos un iekļaut aizstājēj atslēgas. Var būt nepieciešams veikt manuālas operācijas, lai likvidētu datu neatbilstības un neskaidrus teksta laukos ievadītus datus.
Bieži izmantotas transformācijas ir:
Ielāde
Kad dati ir attīrīti un transformēti atbilstoši datu noliktavas struktūrai, tos ir iespējas ielādēt. ETL izstrādātāji var veikt dažas, nelielas transformācijas ielādes procesa laikā, tomēr visas būtiskās pārmaiņas uz ielādes brīdi jau ir veiktas.