cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zvaigzne
Mūsdienu stāvoklis
Attālumus līdz zvaigznēm mēra ar dažādām metodēm. Attālumus līdz tuvākajām zvaigznēm mēra ar visprecīzāko — gada paralakses metodi. Piemēram, Zemei tuvākā zvaigzne pēc Saules ir Centaura Proksima, un tās paralakse ir aptuveni 0,76″, attiecīgi tā atrodas 4,2 gaismas gadu attālumā. Tomēr tās zvaigžņu lielums ir +11,09m, un tā nav saskatāma ar neapbruņotu aci. Lai izmērītu attālumu līdz attālākām zvaigznēm, tiek izmantotas citas metodes, piemēram, fotometriskā metode: ja jūs zināt, kāds ir zvaigznes absolūtais spožums, tad, salīdzinot to ar redzamo spožumu, jūs varat noteikt attālumu līdz zvaigznei. Metožu kopums attālumu noteikšanai, ieskaitot līdz zvaigznēm, veido attālumu skalu astronomijā.
Zvaigžņu emisijas spektri savstarpēji atšķiras, bet tie visi ir nepārtraukti spektri ar absorbcijas līnijām. Lai tos aprakstītu, bieži tiek izmantots absolūti melna ķermeņa jēdziens, kurš izstaro saskaņā ar Planka likumu, lai gan ne visām zvaigznēm ir līdzīgi spektri kā šādam ķermenim. Absolūti melna ķermeņa, kura rādiuss un spožums ir tāds pats kā zvaigznei, temperatūru sauc par zvaigznes faktisko temperatūru, un, kā likums, ar to tiek domāta zvaigznes virsmas temperatūra. Parasti zvaigžņu virsmas temperatūra ir robežās no 2-3 līdz 50 tūkstošiem Kelvina grādu.
Zvaigžņu nosaukumi
Senie debess vērotāji zvaigznes asociēja ar praktiskiem dabas aspektiem, kā viņu parādīšanos noteiktu lauku darbu sākšanās laikā, sava virziena vai atrašanās vietas jūrā noteikšanu vai reliģiskiem mītiem. Daudzām zvaigznēm ērtības labad tika doti īpaši nosaukumi. Kā zināmiem zvaigznājiem un Saulei, tā arī visām zvaigznēm kopumā un daļai atsevišķi ir savi mīti. Reizēm tika uzskatīts arī, ka zvaigznes ir mirušo cilvēku vai dievu dvēseles, vai ugunskuri, pie kuriem tās sildās.
1603. gadā astronoms Johans Baiers zvaigznāju nosaukumus pielietoja, lai attiecīgajos debess reģionos dotu zvaigznēm nosaukumu pēc to spožuma — spožākā zvaigzne ar retiem izņēmumiem tika pēc pirmā grieķu alfabēta burta nosaukta par zvaigznāja alfu (piemēram, zvaigzne Vega — Liras alfa), tālāk par bētu, gammu utt. Vēlāk pēc angļu astronoma Džona Flamstīda kataloga tika izdomāta numuru sistēma, kurā zvaigznes saņēma numurus zvaigznājā pēc to koordinātēm. Gandrīz visām zvaigznēm vienlaikus ir daudzi apzīmējumi, kas bāzējas uz to numuriem dažādos katalogos. Īpašas apzīmējumu sistēmas ir dubultzvaigznēm, novām un maiņzvaigznēm. Apjomīgākie no katalogiem ir uz kosmiskā teleskopa Hipparcos bāzētie katalogi Hipparcos un Tycho, kuros ietilpst vairāk nekā miljons zvaigžņu, un 2MASS, kurš apkopo zvaigznes pēc infrasarkanā starojuma.
Vienīgā iestāde mūsdienās, kurai ir tiesības dot zvaigznēm un citiem debess objektiem vārdiskus nosaukumus, ir Starptautiskā Astronomijas savienība. Uz 2020. gadu ir oficiāli atzīti ap 330 vārdiski zvaigžņu nosaukumi, kuri parasti ir to senie arābu vai latīņu apzīmējumi.
Elektroģenerators
Lielākā daļa ģeneratoru ir elektromagnētiskie rotācijas ģeneratori, bet ir sastopami arī elektromagnētiskie lineārie ģeneratori (dažos kabatas lukturīšos) un pjezoelektriskie ģeneratori (šķiltavās).
Tāpat kā dzinējiem, ir iespējami līdzstrāvas ģeneratori, sinhronie maiņstrāvas ģeneratori un asinhronie maiņstrāvas ģeneratori.
Līdzstrāvas ģenerators
Līdzstrāvas ģenerators sastāv no rotora ar tinumiem, kolektora un statora ar elektromagnētiem. Mazjaudīgiem ģeneratoriem iespējams arī stators ar pastāvīgajiem magnētiem. Statora tinumus parasti slēdz vai nu paralēli rotoram, vai arī lieto neatkarīgo ierosmi. Ģeneratora spriegumu regulē, mainot ierosmes strāvu. Ģenerētā strāva inducējas rotorā.
Šāda veida līdzstrāvas ģeneratorus mūsdienās cenšas aizstāt ar sinhronajiem maiņstrāvas ģeneratoriem, jo tie pie tās pašas jaudas ir mazāki un izturīgāki, jo tiem nav vajadzīgs kolektors. Līdzstrāvu no tiem iegūst ar taisngriezi.
Sinhronais maiņstrāvas ģenerators
Sinhronais ģenerators sastāv no rotora, kurā atrodas elektromagnēti, un statora, kurā atrodas tinumi. Ierosmes strāvu rotoram pievada ar kontaktgredzeniem. Sinhronais ģenerators pēc uzbūves ir līdzīgs sinhronajam dzinējam. Sinhronais ģenerators pēc darbības principa ir līdzīgs arī līdzstrāvas ģeneratoram, te tikai rotora un statora tinumi ir samainīti vietām un nav kolektora, kas iztaisnotu ģenerēto maiņstrāvu.
Ģeneratora spriegums ir atkarīgs no rotācijas ātruma un ierosmes strāvas. Frekvence ir atkarīga tikai no rotācijas ātruma. Šī iemesla dēļ lielo ģeneratoru rotācijas ātrumu lielajās elektrostacijās uztur pēc iespējas konstantu, jo no tā ir atkarīga tīkla sprieguma frekvence.
Maziem sinhronajiem ģeneratoriem rotorā ir tikai magnēts. Tie ir visvienkāršākie ģeneratori, taču nav iespējams regulēt to spriegumu un tiem ir ierobežota maksimālā jauda.
Asinhronais maiņstrāvas ģenerators
Asinhronais ģenerators tāpat kā asinhronais dzinējs sastāv no īsslēgta rotora un statora ar tinumiem. Atšķirībā no sinhronā ģeneratora un līdzstrāvas ģeneratora, lai šis varētu darboties, tam vajag maiņstrāvu un darbības laikā tas patērē reaktīvo jaudu no tīkla. Lai asinhronais ģenerators varētu ražot strāvu, to ir jāgriež ar ātrumu, kas ir lielāks par pievadītās maiņstrāvas frekvencei atbilstošo sinhrono ātrumu (sinhronais un līdzstrāvas ģenerators ražo strāvu pie jebkura ātruma (pie maziem ātrumiem gan daudzumi ir nenozīmīgi)).
Asinhronos ģeneratorus nelieto neatkarīgās elektrosistēmās. Asinhronos ģeneratorus parasti lieto nelielās elektrostacijās, kas saražoto elektrību laiž lielā elektrotīklā. Asinhronā ģeneratora maiņstrāvas frekvence nav atkarīga no rotācijas ātruma (atkarīga tikai no ārēji pievadītās maiņstrāvas frekvences), tāpēc te nav nepieciešams precīzi uzturēt ģeneratora rotācijas ātrumu.
Dzirnavupīte
Dzirnavupīte var būt:
Spīdolas balva
Spīdolas balva ekonomikā tiek piešķir par ieguldījumu ekonomiskās brīvības attīstībā Latvijā. Ekonomistu apvienība 2010 Spīdolas balvu ekonomikā pasniedz 2. februārī Spīdolas vārda dienā.
Ekonomistu apvienība 2010 ir dibināta 1994. gadā, ar mērķi veicināt ekonomisko domu un tautsaimniecības ilgtermiņa attīstību Latvijā. Tā ir viena no vecākajām sabiedriskajām organizācijām atjaunotajā Latvijas Republikā un apvieno ekonomistus — praktiķus un teorētiķus.
Ieguvēji
Spīdolas balvas ieguvēji:
Latvijas Kultūras fonda Spīdolas balva tika pasniegta par izciliem sasniegumiem humanitārajās zinātnēs un mākslā. Balvu 1993. gadā iedibināja Latvijas Kultūras fonds.
Sendai
Sendai (, Sendai) ir pilsēta Japānā, Mijagi prefektūras administratīvais centrs. Tā atrodas Honsju salas austrumu piekrastē, Tohoku reģionā. 2012. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 1,06 miljoni iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir 12. lielākā Japānas pilsēta. Attīstīta naftas pārstrādes, elektroenerģijas, kokapstrādes rūpniecības, tektilrūpniecība un pārtikas rūpniecība.
Sendai pilsētu 1600. gadā dibināja daimjo Date Masamune. 2006. gadā pilsētā notika vairākas basketbola Pasaules čempionāta spēles. pilsētu skāra postošs cunami vilnis, kas radās pēc 9,0 balles stiprās Tohoku reģiona zemestrīces.
Iecavas stacija
Iecavas stacija ir apdzīvota vieta Bauskas novada Iecavas pagastā. Izvietojusies pagasta vidienē pie autoceļa A7 un Jelgavas—Krustpils dzelzceļa 4,7 km no pagasta centra Iecavas, 28,6 km no novada centra Bauskas un 41 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie dzelzceļa pēc Iecavas stacijas izbūvēšanas. Netālu atrodas vairāki rūpniecības uzņēmumi, tai skaitā Balticovo putnufabrika.
Orb-2
Orb-2 jeb Orbital Sciences CRS Flight 2, saukts arī par Spaceship Janice Voss bija ASV uzņēmuma Orbital Sciences bezpilota kravas kosmosa kuģa Cygnus lidojums. Tā bija Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādes NASA programmas Commercial Resupply Services otrā Orbital Sciences misija. Kosmosa kuģis palaists 2014. gada jūlijā, bet novadīts no orbītas augustā.
Derīgā krava
Kosmosa kuģa hermētiskajā nodalījumā atradās 1656 kg kravas: lietas apkalpei (pārtika, apģērbs, higiēnas materiāli; 764,2 kg), rezerves daļas stacijas iekārtām (355,1 kg), zinātniskās ierīces, to skaitā nanopavadoņi un to izmešanas mehānismi (327,0 kg), datoru, foto un video iekārtas (8,1 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aprīkojums (39,4 kg).
Lidojuma gaita
Cygnus tika palaists 16:52:14 UTC ar nesējraķeti Antares 120 no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (MARS) starta laukuma LP-0A. Pēc atdalīšanās no raķetes Cygnus izvērsa tā saules bateriju paneļus un veica sākotnējās pārbaudes. Nākamo dienu laikā kosmosa kuģis pamazām paaugstināja orbītas augstumu.
16. jūlijā Cygnus pietuvojās SKS. Kosmosa kuģi ar stacijas manipulatoru, kuru vadīja Stīvens Svonsons, satvēra 10:36 UTC. Tad to pārvietoja uz Harmony moduļa pret Zemi vērsto pieslēgvietu. Saslēgšanās procedūra pabeigta 12:53 UTC.
15. augustā 09:14 UTC ar manipulatoru Canadarm2 Cygnus tika atvienots no Harmony moduļa un 10:40 UTC palaists brīvā lidojumā. Pie SKS atrašanās laiks bija 29 dienas 20 stundas 21 minūtes.
Nākamo dienu laikā kosmosa kuģis veica vairākus manevrus, lai pazeminātu orbītu. 17. augustā tas tika novadīts no orbītas. Pēdējā dzināja iedarbināšana veikta 12:33 UTC. Aptuveni 13:22 UTC Cygnus iegāja atmosfērā un sadega virs Klusā okeāna dienviddaļas.
1992. gada Tour de France
1992. gada Tour de France bija 79. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kurš notika no 1992. gada 4. līdz 26. jūlijam. Dalībniekiem bijā jāveic 3983 km un to viņi paveica ar vidējo ātrumu - 39,504 km/h. Velobraucienā 2. reizi pēc kārtas uzvarēja spānis Migels Indureins.
Dita Krūmberga
Dita Krūmberga (dzimusi Rīgā) ir bijusī latviešu basketboliste, spēlēja uzbrūkošās aizsardzes pozīcijā, Latvijas sieviešu basketbola izlases spēlētāja.
Biogrāfija
Māte bijusi volejboliste, arī D. Krūmberga sportistes gaitas uzsākusi volejbolā. Izglītību ieguvusi Ziemeļvalstu valodu ģimnāzijā Rīgā un Mount St. Mary's universitātē ASV, kuras sastāvā spēlēja NCAA.
Basketbolistes karjeru uzsāka TTT BK komandas sastāvā 2001. gadā, pirms tam pārstāvējusi arī "Rapa/Rīgas zieds". Laikā no 2003. līdz 2007. gadam spēlējusi NCAA, kur pārstāvēja Mount St. Mary's universitātes basketbola komandu Northeast konferencē. Universitātē bija viena no komandas pamatsastāva spēlētājām. Pēc universitātes absolvēšanas viņa atgriezās Eiropā, 2007.—2008. gada sezonu uzsākot Slovākijas komandu Ružomberokas MBK, piedalījās arī FIBA Eirokausā. Pirms 2008. gada izšķirošajām spēlēm D. Krūmberga nokļuva Latvijas SK Cēsis kluba sastāvā, ar ko tika izcīnīta otrā vieta Latvijas čempionātā.
2008. gada jūlijā D. Krūmberga piedalījās Ellas videoklipa dziesmai Shine Like Superstar uzņemšanā. 2008. gada rudenī kopā ar mūziķi Martu Kristiānu Kalniņu piedalījās LNT šovā "Zvaigžņu lietus 2", no kura tika izbalsoti sestajā raidījumā.
2008.—2009. gada sezonā kopā ar klubu Rīgas TTT D. Krūmberga izcīnīja otro vietu Latvijas Sieviešu basketbola līgā (finālā zaudējums SK Cēsis), kvalificējās Final Four turnīram Cēsīs Baltijas Sieviešu Basketbola līgā (4. vieta), FIBA Eirolīgas regulārajā sezonā neizkļuva no grupas. 2009.—2010. gada sezonā kopā ar klubu Rīgas TTT tika iegūts Latvijas čempiontituls un tika startēts Eirolīgas grupu turnīrā.
Arī nākamajā sezonā tika startēts Eirolīgas grupu turnīrā, kur grupā tika ieņemta pēdējā vieta. D. Krūmberga tika atzīta par februāra LSBL mēneša vērtīgāko spēlētāju. Marta sākumā viņa atzina, ka nestartēs 2011. gada Eiropas čempionātā. Tāpat 2010.—2011. gada sezonā D. Krūmbergas pārstāvētais klubs triumfēja Latvijas Sieviešu basketbola līgā, pati basketboliste tika atzīta par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju. 2011. gada vasarā viņai tika veikta operācija.
2011.—2012. gada sezonā neaizvadījusi nevienu spēli, 2012. gada februārī paziņoja par basketbolistes karjeras beigām.
Izlases karjera
Valstsvienībā spēlē kopš 2007. gada, taču pirms tam ir spēlējusi gan U-16, gan U-18, gan U-20 izlasēs. Kopā ar Latvijas sieviešu izlasi ir izcīnījusi 4. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā Itālijā, 7. vietu 2009. gada Eiropas čempionātā Latvijā un dalītu 9.—12. vietu. Kopumā Latvijas izlasē ir aizvadījusi 36 spēles, tajās gūstot 152 punktus, tai skaitā 20 spēles un tajās gūtie 61 punkti ir spēlēti FIBA spēlēs (dati uz ).
Dzintars Zirnis
Dzintars Zirnis (dzimis ) ir bijušais Latvijas izlases futbolists, aizsargs. Lielāko daļu savas spēlētāja karjeras aizvadījis FHK Liepājas Metalurgs sastāvā. 2013. gada nogalē Zirnis paziņoja par futbolista karjeras beigšanu.
Grupas organizācijā
Grupas organizācijā ir organizāciju psiholoģijas galvenais pētījumu objekts. Grupa jeb komanda ir cilvēku kopums ar vienotu mērķi. Rietumu psiholoģijā pietiek ar diviem cilvēkiem, lai par viņu runātu kā par grupu (diāde). Bijušajā padomju, tagad krievu sociālajā psiholoģijā tradicionāli uzskata, ka grupas minimumu veido trīs cilvēki (triāde). Grupas iedala lielajās grupā un mazajās grupās. Lielās grupas tradicionāli ir socioloģijas pētījuma objekts. To, vai grupu dēvē par mazo, nosaka ne tikai tās dalībnieku skaitliskais sastāvs (parasti 10-20 cilvēku), bet arī tas, cik viņi ir savstarpēji cieši saistīti. Tāpēc mazās grupas dažkārt dēvē arī par kontaktgrupām.
Grupu klasifikācija
Organizācijās svarīgākais ir iedalījums formālajās un neformālajās grupās.
Formālas grupas
Formālas grupas organizācijā veido dalībnieki, kuru pozīcijas grupā ir oficiāli noteiktas atbilstoši viņu darba pienākumiem organizācijā. Dž. Ivancevičs un M. Matesons formālās grupas iedala darba komandās (struktūrvienībās) un mērķa (projekta) grupās.
Darba komanda
Darba komanda ir patstāvīga darbinieku grupa, kura ir pakļauta savam tiešajam vadītājam. Komandas ir raksturīgas vertikālajam organizācijas tipam.
Mērķa grupa
Mērķa grupa ir dalībnieku grupa, kura ir izveidota kāda konkrēta mērķa sasniegšanai un pastāv tik ilgi, kamēr šis mērķis ir sasniegts. Mērķa grupas ir raksturīgas matricveida organizācijām.
Neformālas grupas
Neformālās grupas veido dalībnieki uz savstarpējas pievilcības (atrakcijas) pamata. Savstarpējā pievilcība ir atkarīga no līdzības interesēs, uzskatos, kā arī no tīri fiziska faktora – attāluma, kurā darbinieki atrodas cits no cita. Jo mazāks ir šis attālums, jo lielākas ir ciešāku attiecību, savstarpējo simpātiju veidošanās iespējas. Dalībnieka pozīciju šinī gadījumā nosaka cilvēku personiskās simpātijas un antipātijas. Neformālajam grupām ir ļoti liela, bieži vien pietiekami nenovērtēta nozīme organizācijas darbībā.
Grupu iezīmes
Pirmā grupas iezīme ir savstarpējās attiecības grupas dalībnieku vidū, tie pazīst cits citu, uztver pārējos grupas dalībniekus kā savējos un par grupu kopumā runā „mēs” formā, grupas dalībnieki apzinās savu piederību grupai.
Otrā būtiskā grupas iezīme ir grupas struktūra, kura izveidojas pēc zināma laika, katram grupas dalībniekam ir sava pozīcija (statuss) grupā un tam atbilstoša loma. Tā kā struktūras veidošanās prasa laiku, tad relatīvi ilga pastāvēšana arī ir viena no grupas iezīmēm.
Saliedētība
Gan formālajās, gan neformālajās ir vērojama uzskatu un izturēšanās kopība. Šī kopība tad arī ir grupas saliedētība. Bieži sastopams ir maldīgs priekšstats – jo grupa ir saliedētāka, jo augstāka ir tās darbības efektivitāte. Tas tā ir vienīgi tajā gadījumā, ja organizācijas oficiālās normas sakrīt ar grupas iekšējām normām. Pretējā gadījumā, ja organizācijai ir vieni mērķi, bet grupai pavisam citi, grupas produktivitāte, raugoties no organizācijas viedokļa, būs zema.
Grupas saliedētību pavājinošie faktori:
Psiholoģiskais klimats
Tas ir cilvēku vispārējais emocionālais noskaņojums grupā. To apzīmē arī kā grupas atmosfēru. Psiholoģiskais klimats ir atkarīgs no organizatoriskiem faktoriem (pienākumu sadales, atalgojuma, darba apstākļiem) un psiholoģiskiem faktoriem – darbinieku savstarpējās attiecības, psiholoģiskās saderības un vadības stila. Labvēlīgam psiholoģiskajam klimatam ir raksturīga cilvēku savstarpējā uzticēšanās, atvērtība, gatavība sadarboties, apmierinātība ar piederību grupai. Nelabvēlīga psiholoģiskā klimata gadījumā attiecībās grupā valda sasprindzinātība, noslēgtība, piesardzība, izvairīšanās no savstarpējiem kontaktiem, neapmierinātība ar piederību grupai.
Grupas attīstības fāzes
Katras grupas veidošanās notiek savā, unikālā veidā. Balstoties uz B. Tukmana (Tuckman) teoriju, grupu attīstību var iedalīt četrās fāzēs.
Atkarības fāze
Vadītājs iepazīst savus darbiniekus, darbinieki vadītāju un cits citu. „Atkarība” ir atbilstošs apzīmējums šai fāzei, jo iesākumā darbinieki izjūt stipru atkarību no vadītāja, ir orientēti uz viņa norādījumiem un vērtējumiem.
Konfrontācijas fāze
Vērojama pamazām pieaugoša neapmierinātība, kura sākotnēji var vērsties pret organizāciju kopumā. Cilvēki var atklāti izteikt savas domas un vērtējumus, un nereti tiem ir kritisks raksturs. Darbinieki kļūst drošāki, uzstājīgāki un nebaidās konfrontēt ar savu vadību.
Darba fāze
Sāncensības nomaiņa ar sadarbību. Sadarbība vērsta uz visiem pieņemamu grupas normu izveidošanu. Cilvēki sāk labāk apzināties savas pozīcijas un lomas grupā, savstarpējos vērtējumos nozīmīgāka kļūst attieksme pret darbu, pienākumu veikšanu. Grupa pamazāk tuvojās paškontroles līmenim.
Sinerģijas fāze
„Sinerģija” šajā gadījumā nozīmē sistēmiskās pieejas konceptu, ka vienots vesels ir kaut kas vairāk nekā to veidojošo daļu summa. Tas nozīmē, ka šajā fāzē cilvēki skaidri apzinās, ka kopējiem spēkiem viņi var paveikt daudz vairāk. Grupa darbojās kā vienota komanda.
Cilvēka temperaments
Temperaments (la — 'pareizais samērs') ir noturīgs cilvēka individuālo psihodinamisko īpašību kopums (motoriskās reakcijas ātrums, ierosas un aiztures intensitāte, mobilitāte un līdzsvarotība), kas izpaužas viņa darbībā, rīcībā un uzvedībā. Priekšstats par temperamentu ir pats senākais psiholoģijā. Šo jēdzienu ieviesa sengrieķu ārsts un filozofs Hipokrats pirms apmēram 2,5 tūkstošiem gadu. Hipokrats bija pirmais, kas pievērsa uzmanību atšķirībām cilvēku uzvedībā, izturēšanās stilā un pārdzīvojumos. Viņš bija arī pirmais, kas mēģināja iedalīt cilvēkus pēc viņu izturēšanās rakstura četros tipos un deva tiem apzīmējumus, kuri tiek izmantoti arī mūsdienās, kaut gan uzskati par to veidošanos ir mainījušies: melanholiķis, flegmatiķis, sangviniķis un holeriķis.
Temperamenta tipi
Temperamentu iedala četros pamattipos: Cilvēku ar vienu spilgti izteiktu temperamenta tipu nav daudz, visbiežāk izpaužas jauktu temperamenta tipu iezīmes. Saskaņā ar Hansa Aizenka teoriju cilvēka temperamentu nosaka divi pamatrādītāji: introversija un ekstraversija, emocionāla noturība jeb emocionāla līdzsvarotība. Introversijas — ekstraversijas iezīmes ir ļoti plaši lietotas psiholoģijā. Tos 1921. gadā ieviesa Karls Gustavs Jungs.
Melanholiķi
Šis temperamenta tips ir izteikti izturēts. Jūtās ir izteikts dziļums un pastāvība, tās tiek vāji izrādītas, ir emocionāla savaldība. Nosliece uz intimitāti. Grūtības sociālo kontaktu veidošanā un jaunu draugu iegūšanā. Klusināta balss, bailes radīt troksni. Pārmērīga jūtība pret sāpēm. Viņam ir grūti ilgstoši koncentrēties, mīl aizsapņoties. Spēcīga ārēja iedarbība uz melanholiķi izsauc bremzējošu reakciju, ilgstoši var nolaisties rokas strādāt. Viņam ir apspiesta domāšana un runāšana, kautrīgs, nedrošs, neizlēmīgs. Normālos apstākļos melanholiķis ir saturīgs cilvēks. Pie nelabvēlīgiem apstākļiem melanholiķis var kļūt par noslēgtu, bailīgu, uztrauktu, viegli ievainojamu cilvēku, ar tieksmi uz negatīviem iekšējiem pārdzīvojumiem, var pazaudēt dzīves jēgu. Intelekta līmenis augstāks kā pārējiem temperamentiem, bagāta iztēle, attīstīta fantāzija.
Flegmatiķi
Raksturīga ļoti zema aktivitāte. Runa un mīmika ir mierīga, darbība līdzsvarota un lēna. Jūtas ir dziļas un pastāvīgas. Atslābinātība stājā un kustībās, mīl komfortu, labi paēst, daudz gulēt. Pret apkārtējiem cilvēkiem ir pieklājīga un laipna izturēšanās. Neatlaidīgs un pacietīgs darba rūķis, viņš reti kad izrāda neapmierinātību, nav tieksme uz afektiem. Pirms lēmumu pieņemšanas izvērtē savus spēka un resursu iespējas. Iesākto lietu vienmēr noved līdz galam. Sabiedrībā ir vidēji aktīvs, nemīl tukšas sarunas, taupa spēkus un cenšas tos lieki netērēt. Raksturīga stabila un nemainīga domāšana, stingri turas pie sava viedokļa, nemaina dzīvē pieņemtos lēmumus. Nelabvēlīgos apstākļos flegmatiķis ir vienaldzīgs pret apkārtējiem, slinks, ar nabadzīgi izteiktām emocijām, ar tieksmi dzīvot pēc vecajiem paradumiem.
Sangviniķi
Viegli atrod kontaktu ar nepazīstamiem cilvēkiem, daudz mīl uzturēties sabiedrībā, ātri pielāgojas jauniem apstākļiem. Ar labu humora izjūtu, nepārspējams runas talants, dzīvespriecīgs, ar lielu enerģiju un labas aktiera dotības. Jūtas ātri parādās un tikpat ātri arī izzūd, tās ir mainīgas un nepastāvīgas, emocionālie pārdzīvojumi nav dziļi, tie ir virspusēji. Ir izteikta mīmika, vitāls kustībās. Ilgojas pēc jauniem iespaidiem, savus impulsus pietiekoši neregulē, nemāk izveidot noteiktu dzīves ritmu un pie tā pieturēties. Darbā strādā haotiski, nav noteiktas darba sistēmas, tā iemesla dēļ nevar veiksmīgi izpildīt pienākumus, kuri prasa noteiktu spēka patēriņu, ilgstošu un metodisku pieeju. Trūkst nopietnu mērķu, dziļu domu. Pieņemtie lēmumi tiek bieži mainīti, ir nepastāvīgs un svārstīgs.
Holēriķi
Atšķiras ar paaugstinātu uzbudinātību. Raksturīgas ātras kustības un ātra darbība, izteikts spēks un impulsivitāte. Spilgti izteikti emocionālie pārdzīvojumi. Nelīdzsvarotības dēļ aizraujas ar lietām, kurās cenšas ielikt visu spēku, rezultātā iztukšojas vairāk nekā drīkstētu, atpūta ar darbu nav sabalansēta. Tieksme pēc kundzības un izteikta varaskāre. Nosliece uz risku, agresivitāti un uzstājību. Pārliecinoša stāja. Mīl fizisko slodzi un aktīvu dzīvesveidu. Dziļi izteikta tieksme pēc jauniem iespaidiem. Ir daudzpusīgas intereses. Temperaments izpaužas iniciatīvā, principialitātē un enerģiskumā. Ja holēriķim ir sveša garīgā dzīve, tad temperaments bieži izpaužas nervozitātē, haotiskumā, negaidītās dusmu lēkmēs, afektivitātē, ir neadekvāta uzvedība krīzes situācijās.
Māris Smirnovs
Māris Smirnovs (dzimis 1976. gada 2. jūnijā Daugavpilī) ir bijušais Latvijas futbola aizsargs. Latvijas izlasē aizvadījis 22 spēles. Debitējis izlasē 2002. gadā. Ir spēlējis Dinaburg, FK Lokomotīve, FK Valmiera, FK Ventspils, Vronku "Amica", Ditton klubos.
2006. gada novembrī Māris Smirnovs parakstīja līgumu ar Bukarestes "Dinamo" no Rumānijas, taču jau 2007. gada martā to pameta, pievienojoties FK Jūrmala. 2007. gada vasarā, sezonas vidū, kopā ar daudziem citiem spēlētājiem pameta FK Jūrmala. Augusta sākumā Māris pievienojās Polijas augstākās līgas lejasgala komandai Zabžes "Gornik". 2009. gadā komanda izkrita no augstākās līgas un ar Smirnovu līgumu nepagarināja. 2009. gada septembrī Māris noslēdza līgumu ar FK Ventspils komandu, bet Eiropas līgas spēlēm viņš netika pieteikts, komandu pārstāvot tikai Virslīgas un Latvijas kausa mačos.
Žuze Manuels Barozu
Žuze Manuels Durau Barozu (dzimis ) ir portugāļu politiķis. No 2004. gada 23. novembra līdz 2014. gada 31. oktobrim viņš bija Eiropas Komisijas prezidents. No 2002. gada 6. aprīļa līdz 2004. gada 29. jūnijam bija Portugāles premjerministrs.
Alekšupīte
Alekšupīte, augštecē saukta arī Čūtene, Dzirnavupīte, Pelčupīte, vidustecē Sūre, Sūrupīte, lejtecē arī Alekša upīte, ir Ventas kreisā pieteka Kuldīgas pilsētas teritorijā. Upes izteka Pelču pagastā Kurmāles paugurainē netālu no Upenieku dīķiem augšpus Sūrniekiem. Ietek Ventā 70 m lejpus vecā tilta. Pirms ietekas Ventā izveidots dzirnavu dīķis, lejpus kura atrodas dabīgs 4,15 m augsts un 8 m plats ūdenskritums, kas ir augstākais ūdenskritums Latvijā. 17. gadsimtā tas ticis apbūvēts un nostiprināts, lai to varētu izmantot dzirnavu darbināšanai.
Žuze Manuels Barozu
Biogrāfija
Dzimis Portugāles galvaspilsētā Lisabonā. Līdz 1974. gadam Portugālē pie varas bija Salazara izveidotais autoritārais režīms, kas tika gāzts Neļķu revolūcijas laikā. Barozu jau pirms revolūcijas bija saistījies ar komunistiskajiem spēkiem. Iepriekšminētās revolūcijas laikā viņš vadīja pagrīdes maoistu studentu grupu.
Alekšupīte
Pie dzirnavu dīķa aizsprosta atrodas vecās dzirnavas. Dzirnavas minētas visvecākajos dokumentos par Kuldīgu. Uzskata, ka tās celtas kopā ar pili. Hercoga laikos pils dzirnavās gatavots šaujampulveris. Dzirnavas atjaunoja 1807. gadā un no 1820. līdz 1838. gadam te darbojās papīrdzirnavas. Padomju laikā dzirnavās bija iekārtotas sadzīves pakalpojumu kombināta mehāniskās darbnīcas.
Populārs sabiedriskais pasākums, kas saistīts ar Alekšupīti, ir Alekšupītes karnevāls un Alekšupītes skrējiens.
Žuze Manuels Barozu
Biogrāfija
1980. gadā Barozu iestājās labēji centriskajā Demokrātiskajā Tautas partijā, kas vēlāk kļuva par Sociāldemokrātu partiju. Viņš ir šīs partijas biedrs arī šobrīd. Aktīvajā politikā Barozu ir kopš 1985. gada, kad Portugāles premjerministrs viņu iecēla par Iekšlietu ministrijas valsts sekretāra vietnieku. Pie tās pašas valdības 1987. gadā tika iecelts Ārlietu ministrijā par valsts sekretāru. Kā valsts sekretārs sekmēja miera procesus Angolā, kur plosījās pilsoņu karš, Barozu atbalstīja bijušās portugāļu kolonijas Austrumtimoras centienus iegūt neatkarību. 1992. gadā Barozu kļuva par Portugāles ārlietu ministru. Šajā amatā viņš palika līdz 1995. gadam, kad viņa pārstāvētā partija zaudēja vēlēšanās.
Laikā, kad sociāldemokrāti atradās opozīcijā, Barozu aktīvi darbojās parlamenta ārlietu komisijā. 1999. gadā viņu ievēlēja par Sociāldemokrātu partijas priekšsēdētāju. Barozu vadībā Sociāldemokrātu partijas atkal uzvarēja vēlēšanās 2002. gadā un kļuva par daļu no valdošās koalīcijas. Tā paša gada 6. aprīlī Barozu kļuva par valdības vadītāju. Tobrīd viens no valdības galvenajiem uzdevumiem bija samazināt budžeta deficītu. Barozu valdībai izdevās samazināt budžeta deficītu līdz 3%, kā to noteica Eiropas Savienība.
Valdības vadītāja amatā Barozu atradās tikai 2 gadus, jo jau 2004. gada jūlijā viņa kandidatūra tika izvirzīta vakantajam Eiropas Komisijas prezidenta amatam. 2004. gada 22. novembrī Žuze Manuels Barozu kļuva par Eiropas Komisijas prezidentu. 2009. gada 16. septembrī Eiropas Parlaments Barozu atkārtoti ievēlēja šajā amatā.
Paralēli politiskajai karjerai Barozu bija akadēmiskais mācībspēks vairākās augstskolās. Pēc profesijas jurists, pārvalda portugāļu, angļu un franču valodas. Divreiz precējies.
1843. gads
1843. bija parastais gads, kas sākās svētdienā.
Lānemetsa
Lānemetsa (et) ir neliels ciems Igaunijas dienvidos, Valgas apriņķa Tahevas pagasta centrs. Tā atrodas pie pašas Latvijas robežas, aptuveni 4 km no robežupes Gaujas, bet 24 km attālumā no Valgas un 292 km no Tallinas.
Ciemā atrodas bijušās dzelzceļa līnijas Pļaviņas—Valka 1970. gadā slēgtā posma Ape-Valka stacija, kurā tiek veidots muzejs. Līdzās tai — avārijas stāvoklī esošs, pamests pareizticīgo dievnams.
Ivrits
Ivrits (עִבְרִית, ‘ivrit) ir semītu saimes mūsdienu ebreju valoda, kas ir Izraēlas valsts valoda. Ivrita senā forma senebreju valoda ir jūdaisma liturģiskā valoda. Kā saziņas valoda tā izzuda ap 4. gadsimtu, bet, sākot ar 1880. gadiem, sefardi to atdzīvināja. Mūsdienās ivritā runā aptuveni 7 miljoni Izraēlas iedzīvotāju un vēl 2 miljoni ebreju kopienās pārējā pasaulē.
Veseta
Veseta ir Aiviekstes labā krasta pieteka Madonas un Aizkraukles novados. Iztek no Kālezera Kuilīšu līča Vestienas pagastā. Tek pa Vestienas pauguraini un Aronas paugurlīdzenumu labi izteiktā ielejā, kas daudzviet sašaurinās un veido gravu. Vietalvas apkaimē tek pa senleju. Vidustecē, kur paralēli upei tek Jaunā Veseta, Veseta tiek dēvēta par Veco Vesetu. Šeit izveidota dabas liegums Vesetas palienes purvs. Lejtecē upe tek pa Vesetas-Aronas pazeminājumu. Šajā posmā upe regulēta. Pie Aiviekstes dolomīta karjeriem izveidots 1,2 km garš kanāls (Vesetas kanāls), pa kuru lielākā daļa noteces ievadīta Aiviekstē. Vecgultne no Ģeriņiem līdz Vesetniekiem sapostīta, uzņem pieteku Riekstiņu un kā maza upīte ietek Aiviekstē. Netālu no Vesetas ieteces Aiviekstē atrodas industriālais piemineklis - Vesetas tilts.
Lielākās pietekas: Aronīte, Riekstiņa (labās), Skaldu upīte, Labonīte (6 km), Šubraka, Savīte (25 km), Antonīca (14 km; kreisās).
Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Sausnēja, Vietalva, Jaunkalsnava. Upi šķērso autoceļš P37 un dzelzceļi Pļaviņas—Gulbene un Jaunkalsnava—Veseta.
Maija Kūle
Maija Kūle (dzimusi 1951. gada 21. aprīlī Lejasciemā) ir latviešu filozofe. Latvijas Universitātes profesore, Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenā locekle. Galvenās intereses un darbi filozofijā saistās ar fenomenoloģiju, hermeneitiku, kultūras jautājumiem, dzīves formām, vērtībām, Eiropas kultūras pagātni un nākotni. Latvijā pazīstama arī kā kultūras un sociālo notikumu komentētāja no filozofiskajām, ētiskajām un vērtību pozīcijām.
Dzīvesgājums
1969. gadā absolvēja Lejasciema vidusskolu, 1974. gadā absolvēja Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filozofijas fakultāti. Ievēlēta par Latvijas Universitātes profesori, LU Filozofijas un socioloģijas institūta direktori un vadošo pētnieci. Filozofijas doktora studiju programmas un doktorantu semināra vadītāja, vadīja LU promocijas padomi filozofijā un teoloģijā, LU Profesoru komisiju filozofijā, bijusi LU Senāta priekšsēdētāja vietniece. Strādā Latvijas Universitātes akadēmiskajās komisijās. 2010. gadā ievēlēta par Latvijas Zinātnes padomes (LZP) locekli, Latvijas Zinātnes padomes projekta fenomenoloģijā vadītāja, valsts pētījumu programmas "Letonika" (2005—2009) vadītāja vietniece, valsts pētījumu programmas "Nacionālā identitāte" (2010—2014) projekta vadītāja. Ievēlēta LZA Senātā.
Publikācijas
Maija Kūle kopumā publicējusi 185 zinātniskus rakstus un 5 monogrāfijas. Maijas Kūles darbi izdoti latviešu, angļu, krievu, vācu, ķīniešu, grieķu, lietuviešu valodās, tiek tulkoti persiešu valodā un publicēti Dordrehtā, Kopenhāgenā, Leipcigā, Maskavā, Pekinā, Atēnās, Viļņā, Teherānā u.c.
2005. gada NHL drafts
2005. gada NHL drafts bija jau 43. NHL drafts, kurš notika 2005. gada 30. jūlijā Otavā. Kopā tika draftēti 230 spēlētāji septiņās kārtās.
Mikotoksīni
Mikotoksīni ( — sēnes un  — inde) ir toksiski sekundārie metabolīti, ko producē sēņu valsts pārstāvji, pārsvarā dažādi pelējumi. Ķīmiskajā sastāvā ir gan skābes, gan sterolu atvasinājumi, gan aromātiskie savienojumi. Šobrīd zināmi vairāk kā 300 dažādi mikotoksīni.
Attīstībai nepieciešamie apstākļi
Lielākā daļa mikotoksīnus veidojošo sēņu ir aerobi organismi un izmanto skābekli elpošanai. Tās sastopamas tikpat kā visur — gan augsnē, gan gaisā, pat ūdenī, un pēc savas būtības ir mikroorganismi, kas patērē organiskās vielas, kur vien to spēj, ja vien ir piemērota temperatūra un mitrums, gan telpās, gan ārpus tām. Piemērotos attīstības apstākļos sēņu koloniju skaits produktā palielinās, līdz ar to palielinas arī kaitīgo mikotoksīnu daudzums. Dažas sēnes izdala mikotoksīnu tikai noteiktos, specifiskos temperatūras un mitruma apstākļos.
Biežāk sastopamie mikotoksīni
Ohratoksīnu izdala Aspergillus un Penicillium dzimtas sēnes. Toksīns satur izokumarīna atlikumu, kas ar peptīdu saiti savienots ar L-alanīnu. Piemīt nefrotoksiska un teratogēna iedarbība.
Citrinīnu izdala Penicillium un Aspergillus dzimtas sēnes; raksturīga nefrotoksiska iedarbība, kā arī antibiotiskas īpašības, iedarbojas uz grampozitīvām un gramnegatīvām baktērijām.
Stahibotritoksīns — izraisa stahibotriotoksikozi gan cilvēkiem, gan dzīvniekiem. Toksīni saglabājas pat 120 °C 2 h, bet inaktivējas 0,5% NaOH vai KOH šķīdumos.
Dendrodohīni — izdala Dendrodochium toxicum, kas attīstās uz celulozi saturošiem substrātiem. Izraisa dendrodohiotosikozi, kas visbiežāk sastopama zirgiem.
Fuzariotoksīni — izdala Fusarium un citu dzimtu sēnes. Inficē labību un sintezē trihotecēnus, zearalenonu, fuzarenonu, fumonizīnus. Izraisa vienu no bīstamākajām sēņu izraisītajām toksikozēm — toksisko aleikiju. Daudziem fuzariotosīniem ir kancerogēna, neirotoksiska, citotosiska, hepatotoksiska un imūnsupresīva iedarbība. Zaralenonam piemīt estrogēnu īpašības.
Sterigmatocistīns — līdzīgs aflatoksīnam, un var izraisīt aknu vēzi. Sintezē Aspergillus nidulans, Aspergillus versicolar, Chaetomium spp. un citas dzimtas. Toksīnu var atrast riekstos, rīsos un labībā, sevišķi kviešos.
Islandiotoksīns — Penicillium islandicum radīts toksīns, kam raksturīga hepatotoksiska darbība.
Patulīns — Penicillium urticae, Penicillium expansum, Penicillium patulum, Aspegillus clavatus, Byssochlamys nivea, Byssochlamus fulva u. c. sēņu izdalīts toksīns. Patulīns visbiežāk atrodas dārzeņos un augļos. Piemīt kancerogēna, teratogēna, mutagēna un arī antibakteriāla iedarbība.
Ergotoksīni — producē Claviceps purpurea. Sēne parazitē uz graudaugiem — visbiežāk uz rudziem. Izraisa ergotismu un toksikozi ar neirotiskiem simptomiem. Var izraisīt drudzi, caureju, vemšanu, krampjus, gangrēnu, līdz pat letālam iznākumam. Mūsdienās reti sastopami.
Fumigatotoksīni — toksīni, ko graudos producē Aspergillus fumigatus.
Eržēbeta Bātori
Eržēbeta Bātori no Ečēdas (dzimusi, mirusi ) bija ungāru grāfiene no ietekmīgās Bātori dzimtas. Saukta par "Asiņaino grāfieni", un ir viena no pazīstamākajām sērijveida slepkavām pasaules vēsturē. Pēc sava vīra Fērenca Nādašdi nāves, pils kalpiem un kalponēm viņai palīdzot, dažādos veidos nogalinājusi vairākus simtus jaunu meiteņu (precīzs skaits nav zināms, ir liecības par līdz pat 650 upuriem).
Noziegumi lielākoties notikuši grāfienes rezidencēs: Čahtices (mūsdienu Slovākija) un Šārvāras pilī. Noziegumus izmeklēja Svētās Romas imperatora Matiasa pārstāvis Ģerģs Turzo. Grāfienes palīgi tika sodīti ar nāvi, bet pati Eržebeta tika ieslodzīta Čahtices pilī, kur pēc četriem gadiem mira.
Mozus
Mozus (he, gr, ar) ir pats svarīgākais pravietis jūdaismā, un tiek uzskatīts par svarīgu pravieti arī kristietībā, islāmā, bahāismā, rastafari kustībā un daudzās citās ticībās.
Torā ir rakstīts, ka Mozus ir dzimis senajā Ēģiptē. Viņa vecāki, baidoties no faraona pavēles par to, ka visi ebreju zēni jānogalina, mazo Mozu iegulda šķirstā un palaiž to Nīlas straumē. Faraona meita pamana šķirstu ar zīdaini, izglābj viņu, un Mozus tiek uzaudzināts faraona pilī.
Pēc tam, kad, aizstāvot kādu ebreju vergu, Mozus nogalina vergu uzraugu, viņš ir spiests bēgt no Ēģiptes uz Midiana zemi, kur viņš apprec vietējā priestera meitu un kļūst par aitu ganu. Kādu dienu Mozus redz degošu krūmu, kas deg, bet nesadeg un viņu uzrunā Dievs. Tas Mozum pavēl atgriezties Ēģiptē, doties pie faraona un pieprasīt, lai viņš atbrīvo ebrejus no verdzības.
Ibn Haldūns
Valī ed Dīns Abd er Rahmāns ibn Muhammads ibn Haldūns el Hadrāmī (ar, Walī ad-Dīn ʿAbd ar-Raḥmān ibn Muḥammad Ibn Ḫaldūn al-Ḥaḍramī, dzimis, miris ) bija viens no ievērojamākajiem arābu vēsturniekiem. Viņš ir viens no pirmajiem vēstures teorētiķiem, kā arī Ibn Haldūns tiek uzskatīts par mūsdienu socioloģijas “tēvu”. Starp nozīmīgākajiem Ibn Haldūna darbiem ir “Mukaddima” (مقدّمة ابن خلدون, Muqaddimah) un “Pamācošo piemēru grāmata” (Kitāb al-ʻIbar). “Mukaddima” ir tāds kā tā laikmeta sociālās ekonomikas un politiskās vēstures enciklopēdija.
Mozus
Galvenais izziņas avots par Mozu - Bībeles raksti ivritā. Viņa dzīvei un darbiem veltītas četras no piecām Toras (Pentateiha) grāmatām (Izceļošanas grāmata, Levitu grāmata, Skaitļu grāmata, Atkārtotā likumu grāmata).
Ibn Haldūns
No 1352. līdz 1375. gadam Ibn Haldūns ieņēma dažādus valsts amatus Ziemeļāfrikas pilsētā Tunisā. Viņa senči arī bija ieņēmuši dažādus valsts amatus gan Tunisā, gan Pireneju pussalā (Andalusā), kad tur valdīja mauri. 1382. gadā viņš devās uz Kairu, kur pavadīja lielāko daļu no atlikušās dzīves. Kairā viņš kļuva par skolotāju, tiesnesi un musulmaņu likumu izskaidrotāju. 1400. gadā viņš vairākus mēnešus pavadīja arī Timura galmā.
Mozus
Piedzimšana un bērnība
Izceļošanas grāmata stāsta par to, ka Mozus vecāki piederēja pie Levija cilts. Mozus piedzima Ēģiptē laikā, kad tur valdīja faraons, kas par Jāzepu (pirmais augstmanis iepriekšējā faraona laikā) neko nezināja, kas bija pirmais augstmanis iepriekšējā faraona laikā. Valdnieks apšaubīja Jāzepa pēcnācēju uzticību Ēģiptei un pārvērta ebrejus par vergiem. Taču katorgas darbs nemazināja ebreju skaitu, un faraons pavēlēja slīcināt Nīlā visus jaundzimušos ebreju zēnus. Tanī laikā Amrama sievai Johebedai piedzima dēls, un tā viņu paslēpa trīs mēnešus. Bet, nevarēdama viņu vairs ilgāki slēpt no faraona dusmām, māte ņēma niedru grozu, nozieda to ar piķi un, ielikusi puiku iekšā, palaida pa Nīlas straumi. Bet puisēna māsa Mirjama stāvēja no tālienes, lai redzētu, kas ar bērnu notiks.
Pavisam blakus tai vietai peldējās paša faraona meita. Sapratusi, ka tas ir viens no "ebreju bērniem", viņa iežēlojās par raudošo bērnu un pēc bērna māsas Miriamas, kas no tālienes novēroja notiekošo, ieteikuma nodeva bērnu zīdītājai - paša bērna mātei. Kad bērns bija paaudzies, viņa veda to pie faraona meitas, un tas tai bija par dēlu, un tā to nosauca par Mozu, jo tā sacīja: "Es viņu no ūdens esmu izvilkusi".
Tradīcija vēsta par to, ka, būdams vēl pavisam mazs zēns, sēžot faraona klēpī, Mozus noņēma no faraona galvas kroni un nometa to zemē. Galma priesteri to uzlūkoja kā sliktu zīmi un pieprasīja veikt pārbaudi: viņi nolika zēna priekšā vienu pannu pilnu ar zeltu un otru - pilnu ar kvēlojošām oglēm. Ja Mozus paņemtu zeltu, viņu vajadzētu nonāvēt. Eņģelis lika Mozum paņemt ogli, ko viņš tūdaļ iegrūda mutē, ar to izraisot runas traucējumus uz visu mūžu.
Jaunība
Tāpat kā aristokrātu bērni, arī Mozus sāka iet skolā četru gadu vecumā un pavadīja tur laiku no agra rīta līdz pusdienām. Disciplīna skolā bija ārkārtīgi stingra, uzcītības veicināšanai un disciplīnai plaši lietoja miesas sodus: "Skolnieka ausis ir uz muguras - viņš labi dzird, kad viņu sit." Skolā mācīja rakstīt, lasīt, skolniekiem lika iemācīties no galvas plašus tekstus. Mozus tika iepazīstināts ar "visu ēģiptiešu gudrību", tas ir, ar Senās Ēģiptes reliģiskā un politiskā pasaules uzskata visiem noslēpumiem. Taču no Mozus jaunības skaidrs vēl kas: lai gan audzināts aristokrātu garā, viņš nezaudēja saites ar savu vecāku namu: "Kad Mozus bija pieaudzis, tas reiz izgāja pie saviem tautas brāļiem un noskatījās viņu spaidos."
Labi izglītots, taisnīgs un iejūtīgs bija Mozus. Redzēdams, ka vergturis sit kādu no strādniekiem, viņš to ātrās dusmās nogalināja un apraka smiltīs. Citā reizē Mozus redzēja, kā ķildojas divi ebreji, un nostājās vājākā pusē. Strādnieki par to nemaz nepriecājās, un no asās vārdu apmaiņas Mozus saprata, ka slepkavība nav palikusi bez lieciniekiem. Viņu gaidīja atbilstošs sods, un, lai glābtu savu dzīvību, Mozus bēga uz Midiāna zemi. Un vēlreiz: tuksnesī pie akas redzēdams, ka stiprākie gani pagrūž malā Midiāna priestera meitas, viņš atkal nostājās vājāko pusē. Viņa dzīves pirmais posms beidzās Midiāna priestera Jetrus teltī, kur Mozus apprecēja vienu no Jetrus meitām Ciporu, kuras vārds tulkojumā ir "dūja". Viņiem piedzima dēli Gešroms un Eliēzers.
Atklāsme
Midiāniešu zemē Mozus ganīja lopus, bet 40 gadu vecumā "pie Dieva kalna Horeba" (Sīnāja) notika brīnums: liesmojošā, bet nesadegušā ērkšķu krūmā viņu pirmo reizi uzrunāja pats derības Dievs Jahve. Tas bija "tava tēva Dievs/ Ābrahāma Dievs, Īzāka Dievs/ Jēkaba Dievs". Pavisam negaidot izrādījās, ka Mozum jāuzņemas atbildība par cilvēkiem, kuri paši nesaprot, kāpēc viņi tik ļoti cieš. Nojauzdams, ka Dieva pavēle doties pie faraona, lai izprasītu atļauju tautai iziet no Ēģiptes, ir tikai sākums nolemtībai, Mozus atbildēja: "Ak Kungs, es neesmu runātājs, tāds neesmu bijis vakar, tāds neesmu arī šodien, kopš Tu runāji ar savu kalpu; bet man ir grūta valoda un neveikla mēle/". Viņš nebija labs orators (citi saka - viņš esot stostījies) vai arī nepilnīgi pārvaldīja ebreju valodu, jo bija audzināts faraona galmā, kur taču runāja ēģiptiešu valodā. Problēma tika atrisināta, sūtot palīgā brāli Āronu. 'Lai viņš runā tavā vietā, viņš lai kļūst tev par muti, bet tu esi viņam Dieva vietā"
Atgriezies Nīlas krastos, Mozus kopā ar brāli Āronu griezās pie faraona Jahves vārdā ar lūgumu par ebreju tautas atbrīvošanu no ēģiptiešu kundzības. Faraons ne vien izsmēja Izraēļu Dievu, bet arī palielināja vergu izstrādes normas un nedeva vairs salmus ķieģeļu darināšanai. Tad Mozus izmisumā sauca uz Dievu: "Ak Kungs, kāpēc Tu esi sūtījis tādu ļaunumu šai tautai! Kāpēc Tu mani esi izraudzījis par savu sūtni? Kopš es izgāju pie faraona, lai runātu Tavā vārdā, viņš vairojis šīs tautas ļaunumu, bet Tu to neesi glābis."
Seko pazīstamais stāsts par Āronu un Mozu faraona priekšā, kur viņi rādīja visādus brīnumdarbus, izaicinādami slavenos ēģiptiešu burvjus. Vispirms Ārons nometa savu zizli faraona priekšā zemē un tas pārvērtās par čūsku, to pašu izdarīja arī burvji. Taču notika kas neparasts - Ārona zizlis aprija ēģiptiešu burvju zižļus. Tālaika reliģiskās dzīves valodā šis pavērsiens izteica Izraēla Dieva atriebību, bet faraons stūrgalvīgi liedzās to atzīt. Tuvojās jauns posms ēģiptiešu un izraēļu cīņā par atļauju iziet no verdzības. Ēģiptes zemi piemeklēja desmit Ēģiptes mocības. Beidzot faraons atļāva viņiem iziet uz trim dienām, un ebreji, paņēmuši lopus un patriarhu relikvijas, sāka Iziešanu.
Pase
Pase ir valsts izdots personu apliecinošs ceļošanas dokuments. Pase parasti dod tās turētājam tiesības šķērsot izdevējvalsts robežas, taču citas tiesības, piemēram uz konsulāro aizsardzību vai uzturēšanos izdevējvalstī, rodas uz likumu un starptautisko līgumu pamata.
Mozus
Iziešana
Dievs rādīja viņiem ceļu: dienā ar mākoņu stabu, bet naktī - ar uguns stabu. Izraēļa dēli devās ceļā, brīnumaini pārgāja Sarkano jūru, kas viņu priekšā atvērās, bet noslīcināja pakaļdzenošos ēģiptiešu karapūļus. Jūras krastā Mozus un visa tauta, tanī skaitā viņa māsa Miriama, svinīgi pateicās Dievam Jahvem.
Pase
Formāts
Pases un arī citus ceļošanas dokumentus parasti veido pēc starptautiska standarta formāta - uz pase vāka ir izdevējvalsts nosaukums, tās nacionālais simbols (ģerbonis), pases veida nosaukums un, vajadzības gadījumā, simbols, kas norāda, ka pasē iekļauta biometriska informācija. Pases iekšpusē ir titullapa, kas atkārtoti nosauc valsti, kurai seko lapa ar personas datiem un informāciju par izdevējorganizāciju. Piemēram,Eiropas Savienībā šajā lapā tiek norādīts turētāja vārds, uzvārds, pilsonība, dzimšanas datums, dzimšanas vieta, dzimums, paraksts, kā arī izdevējiestādes nosaukums un pases derīguma termiņu. Turklāt pasē ir vairākas papildu lapas citai informācijai, piemēram, vīzām. Pases parasti izdod izdevējvalsts valodā un angliski vai franciski; visvairāk valodu ir Eiropas Savienības pasēs, kuras izdod visās tās oficiālajās valodās.
Mozus
Iziešana
Refidimā Mozus pēc Dieva pavēles no Horeba klints, uzsitot tai ar savu zizli, lika tecēt ūdenim. Šeit ebrejiem uzbruka Amaleka karaspēks, taču, pateicoties Mozus lūgšanai, kuras laikā viņš turēja augstu paceltas rokas, ebreji guva uzvaru.
Trešajā mēnesī pēc iziešanas no Ēģiptes izraēlieši nonāca pie Sīnāja, kur Mozus saņēma no Dieva akmens plāksnes ar desmit baušļiem, kuri kļuva par Mozus likumu (Toras) pamatu. Tā Izraēļa Dēli kļuva par īstu tautu -- ebrejiem. Šeit viņš nodzīvoja 40 gadus. Mozus uzkāpa Sīnājā divas reizes, paliekot tur pa 40 dienām. Pirmajā uzkāpšanas reizē tauta ļoti sagrēkoja: izgatavoja Zelta teļu, kuru ebreji sāka pielūgt un tā priekšā uzjautrināties. Mozus dusmās sasita akmens plāksnes un iznīcināja teļu. Pēc tam viņš atkal uz 40 dienām atgriezās kalnā un lūdz Dievu, lai tautai tiktu piedots. No turienes viņš atgriezās ar Dieva apgaismotu seju, kuru viņam vajadzēja slēpt, lai cilvēki nepaliktu akli.
Ceļojuma beigās tauta atkal palika mazdūšīga un sāka kurnēt. Dievs kā sodu uzsūtīja indīgas čūskas, un kad tauta nožēloja nodarīto, tās dziedināšanai pavēlēja Mozum uzstādīt vara čūsku.
Mozus mākslā
Mozus varenais augums iedvesmojis tēlniekus, gleznotājus, un neviens to nav skaidrāk sapratis kā Mikelandželo, kura darinātā Mozus statuja ir daļa no pāvesta Jūlija II kapa pieminekļa. Siksta kapelā Vatikānā viena puse veltīta Mozus dzīves ainām (otra attēlo notikumus no Jēzus dzīves), ko radījuši labākie itāļu renesanses gleznotāji. Mākslinieki uzskatījuši, ka mazā Mozus atrašana pie upes ir tik svarīgs notikums, ka prasa daudzu ļaužu klātbūtni: tā domājuši Verenoze (Madride, Prado un Vašingtona, Nacionālā galerija) un Tintoreto (Prado). Hendeļa oratorija "Izraēls Ēģiptē" pievēršas visdramatiskākajiem šī stāsta brīžiem. Bieži Mozu attēlo ar ragiem uz galvas - tā darījis gan Mikelandželo, gan citi. Šis groteskais rotājums radies Bībeles tulkošanas kļūdas rezultātā. 2. Mozus grāmata apraksta, kā Mozus starojošu seju kāpj zemē no Sīnāja, bet ebreju valodā vārdi, kas nozīmē "gaismas stars" un "ragi" ir ļoti līdzīgi, un Vulgātā tulkojumā latīņu valodā dots nepareizs vārds.
Neidentificēts lidojošs objekts
Neidentificēts jeb neatpazīts lidojošs objekts (saīsinājumā NLO; en) ir debesīs novērots lidojošs vai uz vietas stāvošs objekts vai parādība, kuras izcelsme nav zināma. Bieži tā sauc objektus, par kuriem tiek pieņemts, ka tie ir nākuši no citām planētām vai galaktikām, bet tiem nav jābūt ar ārpuszemes izcelsmi. Saīsinājumu NLO reizēm kļūdaini atšifrē arī kā "nezināms lidojošs objekts", un sarunvalodā uz tiem var atsaukties kā "lidojošajiem šķīvīšiem".
Libānas ciedrs
Libānas ciedrs (Cedrus libani) ir ciedru ģints koku suga. Dabā sastopams Mazāzijas kalnos. Aug kalnu apvidos, līdz 1300 — 2000m virs jūras līmeņa, veidojot mežus. Reizēm pārējās ciedru sugas tiek uzskatītas par Libānas ciedru pasugām.
Neidentificēts lidojošs objekts
Ziņojumu skaits par iespējamiem NLO strauji pieauga pēc pirmā plaši publicētā ASV novērojuma, par kuru ziņoja privātais pilots Kenets Arnolds 1947. gada jūnijā, tā rodoties populārajiem jēdzieniem "lidojošais šķīvītis" un "lidojošs disks".
Libānas ciedrs
Apraksts
Koki aug līdz 40m. augstumā. Jaunajiem kociņiem konusveidīga lapotne, kokiem pieaugot, tā izplešas platumā. Vecajiem kokiem lapotne iegūst lietussarga formu. Jaunie dzinumi kaili vai nedaudz pūkaini. Skujas tumši zaļas, līdz 4 cm. garas, cietas, četršķautnainas, sakārtotas pušķos pa 30-40 skujām. Čiekuri atsevišķi, gaiši-brūni, līdz 10 cm. garumā un 4 cm. diametrā, muciņveidīgi. Nogatavojas trešajā gadā. Sēklas 15-18 mm lielas, riekstveidīgas, čiekurā saglabā dīgtspēju līdz 20 gadiem. Sēklas nav ēdamas.
Neidentificēts lidojošs objekts
NLO Latvijā
Arī Latvijā ir bijuši vairāki NLO novērojumi. Bieži tie novēroti virs Liepājas ezera, Rīgā, Daugavpilī, Višķu pagastā un citur.
Libānas ciedrs
Apraksts
Aug lēnām, salīdzinot ar citām ciedru sugām, visvairāk mīl gaismu un panes aukstumu. Iztur aukstumu līdz -30°С. Sausumizturīgs, nav prasīgs pret augsnēm (aug arī kaļķainās augsnēs), bet cieš no pārmērīga mitruma. Ilgdzīvotājs. Daži koki ir jau 1500 — 2000 gadu veci.
Izmantošana un selekcija
Libānas ciedra koksne ir izturīga un viegla, samērā mīksta un aromātiska, bez sveķu ieslēgumiem. Pateicoties savām īpašībām koksne tiek lietota kuģubūvē un zemūdens konstrukcijām, celtniecībā, kā arī mēbeļu ražošanā.
Libānas ciedrs tiek arī plaši kultivēts un izmantots pilsētu apzaļumošanā. Eiropā to sāka kultivēt no 1683. gada. Ir selekcionētas vairākas koka šķirnes ('Beacon Hill', 'Glauca', 'Pendula', 'Nana', 'Sargentii' u.c.). Koki tiek stādīti individuāli vai grupās. Sēklas dīgst bez iepriekšējas sagatavošanas, tomēr stratifikācija no +3 līdz +5 °C 14 diennakšu laikā paātrina dīgšanu un paaugstina dīgtspēju.