cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paradīzes līcis
Paradīzes līcis (, es) ir ap 13 km garš līcis Danko krastā Antarktīdā. Līci ieskauj Danko krasts austrumos un dienvidaustrumos, Lemēra sala ziemeļos un Brīdes sala dienvidos. Pēc citiem datiem par Paradīzes līci uzskata visu piekrastes daļu no Ditjē raga ziemeļaustrumos līdz Lenisa (Barbāro) ragam dienvidrietumos. Līci ar Žerlaša šaurumu savieno Agirres šaurums ziemeļaustrumos, Brīdes šaurums rietumos un Fergusona šaurums dienvidrietumos.
Līci atklāja un aptuveni nokartēja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija Adriena de Žerlaša vadībā 1898. gada februārī. Kopš 1913. gada līci aktīvi izmantoja vaļu mednieki, kas deva līcim nosaukumu.
Koftrija pussalā līča dienvidaustrumu piekrastē kopš 1951. gada darbojas Argentīnas polārstacija Brauna, bet līča ziemeļaustrumu piekrastē — Čīles polārstacija Gabrjela Gonsalesa Videla.
Līmenis
Līmenis var būt:
1773. gads
1773. bija parastais gads, kas sākās piektdienā.
21. decembris
21. decembris ir gada 355. diena pēc Gregora kalendāra (356. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 10 dienas.
Vārda dienas
Saulcerīte, Tomass, Toms
Stirniene
Stirniene (agrāk Tiltagals) ir apdzīvota vieta Varakļānu novada Varakļānu pagastā. Izvietojusies pie Krustpils—Rēzeknes dzelzceļa (stacija Stirniene) Varakļānu strauta krastā 9,2 km no bijušā pagasta centra Kokariem, 8,8 km no novada centra Varakļāniem un 194 km no Rīgas. Saplūdusi ar apkārtējiem skrajciemiem Zalāniem, Aizkalniešiem un Robežveipiem.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Stirnienes stacijas 2 km no kādreizējās Stirnienes muižas (Sterniany) centra. 1933. gadā apdzīvotajai vietai (Tiltagalam) piešķirts ciema statuss. Stirnienē atrodas pasts, feldšeru-vecmāšu punkts, Stirnienes Svētā Laurencija Romas katoļu baznīca. Netālajā Stirnienes muižā atrodas bibliotēka un tautas nams.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Mopēds
Mopēds — divriteņu vai trīsriteņu mehāniskais transportlīdzeklis, kura motora darba tilpums nepārsniedz 50 kubikcentimetrus (dzirksteļaizdedzes tipa motoriem) vai kura maksimālā jauda nepārsniedz 4 kW (elektromotoriem vai cita veida iekšdedzes tipa motoriem) un konstrukcijā paredzētais maksimālais ātrums pārsniedz 25 kilometrus stundā, bet nepārsniedz 45 kilometrus stundā, kā arī četrriteņu mehāniskais transportlīdzeklis, kura pašmasa nepārsniedz 350 kilogramus (neskaitot akumulatoru masu elektrotransportlīdzekļiem), motora darba tilpums nepārsniedz 50 kubikcentimetrus (dzirksteļaizdedzes tipa motoriem) vai kura maksimālā jauda nepārsniedz 4 kW (elektromotoriem vai cita veida iekšdedzes tipa motoriem) un konstrukcijā paredzētais maksimālais ātrums nepārsniedz 45 kilometrus stundā (saskaņā ar Latvijas ceļu satiksmes drošības direkcijas izdotajiem noteikumiem; citās valstīs var būt citādāki ierobežojumi).
Gada kukainis Latvijā
Gada kukainis ir viens no ikgadējiem Latvijas dabas simboliem, ko kopš 1999. gada katru gadu izraugās Latvijas Entomoloģijas biedrība. Parasti par Gada kukaini tiek izraudzīta suga, kurai entomologi vēlas pievērst sabiedrības uzmanību, lai iegūtu vairāk informācijas sugas izpētei vai arī veiktu īpašus pasākumus tās aizsardzībai. Par Gada kukaini kalendārajā gadā sabiedrība tiek pastiprināti informēta, iegūtie rezultāti tiek izmantoti publikācijās par sugas izplatību Latvijā.
Augšzemnieku dialekts
Augšzemnieku dialekts ir viens no trim latviešu valodas dialektiem. Izplatīts Latgalē, Sēlijā un Austrumvidzemē. Iedalās divās izloksnēs — sēliskajās (ar kāpjoši krītošu intonāciju) un nesēliskajās jeb latgaliskās (ar lauztu intonāciju līdzās triju intonāciju apgabala lauzumam). Abās grupās ir dziļās un nedziļās izloksnes. Ziemeļaustrumu Vidzemē un Latgalē runāto izlokšņu pamatā ir seno latgaļu valoda. Pārējās daļās to ir ietekmējusi sena sēļu cilts valoda. 18. gadsimtā uz šī dialekta Dienvidlatgales izlokšņu pamatā izveidojās latgaliešu rakstu valoda.
Abavas rumba
Abavas rumba ir vairākpakāpju ūdenskritums Abavas upes vidustecē 4 km lejpus Sabiles Abavas senlejas dabas parka teritorijā. Ūdens plūst pa dolomīta kāplēm, veidojot 35 metrus platu un ap 1 metru augstu kritumu. Lejpus rumbas upes labajā krastā neliela atteka, kas veido Čigānu salu jeb Sniķera kalvu.
Abavas rumbas apkārtne ir apmeklēta atpūtas vieta. Kopš 2008. gada uzturēšanas un labiekārtošanas darbus ūdenskritumā un tā apkārtnē veic SIA «Abavas rumba», kas par teritorijas apmeklēšanu iekasē nelielu samaksu.
1997. gada F1 sezona
1997. gada F1 sezona bija 48. F1 sezona. Tā sākās un beidzās.
Jaunais čempions Deimons Hills devās uz Arrows komandu, kura solīja regulāras uzvaras, tomēr drīz to nožēloja, jo finišēšana, nemaz nerunājot par labām pozīcijām, bija grūti izpildāms uzdevums abiem komandas pilotiem. Žaks Vilnēvs pēdējā sacīkstē pārspēja Mihaelu Šūmaheru. Šūmahers mēģināja Vilnēvu izsist no trases, tādēļ tika diskvalificēts no visas sezonas, tādējādi par vicečempionu padarot Frencenu.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
19. trolejbusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kas kursē no Pētersalas ielas līdz Ziepniekkalnam.
19.trolejbusu maršrturā daži reisi brauc pa mašrutu Pētersalas iela —  Dzintars  — Ziepniekkalns un Ziepniekkalns — Dzintars — Pētersalas iela.
19. trolejbusu maršruta kopējais garums ir 20,287 km. Virziena Pētersalas iela — Ziepniekkalns kopējais garums ir 10,076 km, bet virziena Ziepniekkalns — Pētersalas iela kopējais garums ir 10,211 km.
Darbdienās pa 19. trolejbusu maršrutu kursē 8 trolejbusi, bet brīvdienās — 5 trolejbusi.
19. trolejbusu maršrutu apkalpo gan RP SIA "Rīgas Satiksme" 1. trolejbusu parks, gan RP SIA "Rīgas Satiksme" 2. trolejbusu parks.
Vēsture
Maršruts atklāts un kursēja no Inženieru ielas līdz Līvciema ielai. Sākotnēji tas bija 12M. maršruts (M nozīmēja to, ka trolejbuss kursē pa Maskavas tiltu). 1980. gadā pārnumurēts par 19. trolejbusu maršrutu.
1994. gadā pagarināts abos galos – no Inženieru ielas līdz Pētersalas ielai, bet no Līvciema ielas līdz tagadējam galapunktam Ziepniekkalnā.
No 2018. gada 3. marta sakarā ar 24. maršruta slēgšanu daži 19. maršruta reisi iebrauc apgriešanās lokā pie rūpnīcas "Dzintars".
Maršruts
Virzienā Pētersalas iela — Ziepniekkalns trolejbusi brauc pa šādām ielām: Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, Kārļa Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Saulkalnes iela, Graudu iela un Valdeķu iela.
Tīkla topoloģija
Tīkla topoloģija ir datortīkla mezglu sakārtojuma veids. Matemātiski to var uzskatīt par grafu, kurā virsotnēm atbilst tīkla mezgli, bet šķautnēm — fiziskās vai datu saites starp mezgliem.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruts
Virzienā Ziepniekkalns — Pētersalas iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Valdeķu iela, Graudu iela, Saulkalnes iela, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris un Pulkv. Brieža iela.
Tīkla topoloģija
Tīkla topoloģiju var attēlot fiziski vai loģiski. Fiziskā topoloģija ir tīkla veidojošo komponentu izvietojums (ierīču atrašanās vieta un kabeļu instalācija). Loģiskā topoloģija attēlo datu plūsmas tīkla, neatkarīgi no tīkla fiziskā izvietojuma. Vienādas topoloģijas tīkliem var atšķirties attālumi starp mezgliem, sakaru vide, datu pārraides ātrumi un signāla tipi.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruts
Virzienā Pētersalas iela —  Dzintars  — Ziepniekkalns trolejbusi brauc pa šādām ielām: Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, Kārļa Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Saulkalnes iela, Mālu iela, Graudu iela un Valdeķu iela.
Tīkla topoloģija
Point to point
Point-to-point topoloģija ir visvienkāršākā iespējamā tīkla topoloģija un to ļoti plaši lieto teritoriālajos tīklos. Lietojot šo topoloģiju, vienā tīkla segmentā var būt tikai divas ierīces. Point to point savienojumus parasti lieto kā sarežģītāku topoloģiju komponentus.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruts
Virzienā Ziepniekkalns — Dzintars  — Pētersalas iela trolejbusi brauc pa šādām ielām: Valdeķu iela, Graudu iela, Mālu iela, Saulkalnes iela, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris un Pulkv. Brieža iela.
Pieturvietas
19. trolejbusu maršrutā pavisam kopā ir 39 pieturas. Virzienā Pētersalas iela — Ziepniekkalns ir 20 pieturas, virzienā Ziepniekkalns — Pētersalas iela ir 19 pieturas.
Tīkla topoloģija
Kopnes topoloģija
Kopnes topoloģijā visi tīkla mezgli ir pieslēgti koplietojamai sakaru videi (kopnei). Jebkuras ierīces nosūtītos signālus uztver visi pārējie mezgli. Katrs dators pārbauda, kam šie dati ir adresēti, un tas dators, kuram tie ir sūtīti, apstrādā šos datus. Visiem pieslēgtajiem mezgliem ir vienlīdzīgas tiesības, tādēļ ierīces informāciju var nosūtīt tikai secīgi viena pēc otras. Ja divi mezgli raida vienlaicīgi, tās viena otrai rada traucējumus; lai to nepieļautu, kopnē tiek realizēta informācijas apmaiņa pusdupleksā režīmā.
Sākotnējās lokālo tīklu realizācijās šī bija izplatītākā topoloģija, jo to ierīkošanai bija nepieciešami tikai koaksiālie kabeļi un līnijas galu noslēdzēji terminatori. Zvaigznes topoloģijai nepieciešams centrālais mezgls, kas agrāk bija dārgs. Bojājums jebkurā kopnes vietā var apturēt visa tīkla darbību (sliktākajā gadījumā, izraisot signāla atstarošanos no bojājuma vietas uz abām pusēm), vai sadalīt tīklu divos (mazāk iespējams).
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Pieturvietas
19. trolejbusu maršrutā kur brauc caur pieturvietu Dzintars pavisam kopā ir 44 pieturas virzienā Pētersalas iela —  Dzintars  — Ziepniekkalns ir 23 pieturas, bet virzienā Ziepniekkalns — Dzintars  — Pētersalas iela ir 21 pieturas.
Tīkla topoloģija
Kopnes topoloģija
Priekšrocības:
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Ziepniekkalns''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Ganību dambis, Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, Kārļa Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Saulkalnes iela, Graudu iela un Valdeķu iela.
Virzienā Ziepniekkalns — '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Valdeķu iela, Graudu iela, Saulkalnes iela, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, Ganību dambis un Dambja iela.
Tīkla topoloģija
Kopnes topoloģija
Trūkumi:
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā '''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Ziepniekkalns''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Buru iela, Laivu iela, Mūkusalas iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Vaiņodes iela, Tadaiķu iela, Saulkalnes iela, Graudu iela un Valdeķu iela.
Virzienā Ziepniekkalns — '''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā)''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Valdeķu iela, Graudu iela, Saulkalnes iela, Tadaiķu iela, Vaiņodes iela, Kārļa Ulmaņa gatve, Mūkusalas iela, Laivu iela un Buru iela.
Tīkla topoloģija
Zvaigznes topoloģija
Star topology: Šeit visas ierīces ar kabeli ir pieslēgtas pie centrālā mezgla, izmantojot point-to-point savienojumu. Mūsdienās tā ir izplatītākā lokālo tīklu topoloģija. Šāda tīkla funkcionalitāte ir atkarīga no centrālā mezgla uzbūves. Ja tas ir hubs, tad tā ir līdzīga, kā lietojot maģistrāles topoloģiju (hubs sevī koncentrē visu maģistrāli). Bojājums kabelī starp hubu un datoru pārtrauc tīkla funkcionalitāti tikai tam datoram. Bojājums centrālajā mezglā pārtrauc visa tīkla darbību. Šeit ir vieglāk atrast bojājumu kā maģistrāles tīklos, ja ir pārtraucis strādāt viss tīkls, ir skaidrs, ka .bojāts centrālais mezgls (maģistrāles tīklā bija jāpārbauda visu maģistrāli, kas bija liela). Šīs topoloģijas popularitāte palielinājās tāpēc, ka elektronika kļuva lētāka (tai skaitā centrālie mezgli).
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā '''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Pētersalas iela''' trolejbusi brauc pa šādām ielām: Buru iela, Laivu iela, Mūkusalas iela, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris un Pulkv. Brieža iela.
Tīkla topoloģija
Zvaigznes topoloģija
Darbības princips tīklā:
Darba stacija, no kuras ir nepieciešams nosūtīt datus, sūta tos uz koncentratoru. Noteiktā laika posmā tikai viena darba stacija var sūtīt datus, ja uz koncentratoru vienlaicīgi pienāk divas informācijas paketes, tad koncentrators nepieņem nevienu no šīm datu paketēm un sūtītājiem ir jāgaida nejauši ģenerēts laika posms un jāsūta datus atkārtoti. Šīs nepilnības tiek novērstas augstāka līmeņa tīkla ierīcēs, tādās kā komutators, kurš atšķirībā no koncentratora, kas padod informācijas paketes uz visiem portiem, padod informāciju tikai uz vienu noteiktu portu saņēmējam. Vienlaicīgi var tikt nodotas vairākas paketes (skaits ir atkarīgs no paša komutatora).
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruta ar mainītu virzienu pieturvietas
Virzienā '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī) — Ziepniekkalns''' ir 24 pieturas.
Tāpat arī virzienā Ziepniekkalns — '''1. trolejbusu parks (Ganību dambī)''' ir 24 pieturas.
Tīkla topoloģija
Zvaigznes topoloģija
Aktīvais zvaigznes slēgums: Zvaigznes centrā atrodas dators, kas pilda servera funkcijas.
Pasīvais zvaigznes slēgums: Zvaigznes centrā atrodas nevis dators, bet koncentrators vai komutators, kas pilda tās pašas funkcijas, kuras veic atkārtotājs (veic ienākošā signāla atjaunošanu un nosūtīšanu uz citām sakaru līnijām).
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruta ar mainītu virzienu pieturvietas
Savukārt, virzienā '''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Ziepniekkalns''' ir 9 pieturas.
Virzienā Ziepniekkalns — '''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā)''' ir 11 pieturas.
Tīkla topoloģija
Zvaigznes topoloģija
Priekšrocības:
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruta ar mainītu virzienu pieturvietas
Virzienā '''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā) — Pētersalas iela''' ir 10 pieturas.
Tīkla topoloģija
Zvaigznes topoloģija
Trūkumi:
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Maršruta ar mainītu virzienu pieturvietas
Bet virzienā Pētersalas iela — '''2. trolejbusu parks (Jelgavas ielā)''' ir 13 pieturas.
Tīkla topoloģija
Gredzena topoloģija
Ring topology: Gredzena un dubultā gredzena topoloģijās savieno katru ierīci ar divām tai blakus esošajām ierīcēm, visam tīklam veidojot gredzenu. Fiziski šī topoloģija bieži vien ir līdzīga maģistrāles topoloģijai, tikai te ir vairāk vadu un labāka noturība pret bojājumiem. Mūsdienās šo dažreiz fiziski implementē kā zvaigzni, kur gredzens atrodas centrālajā mezglā. Šo topoloģiju lieto token ring tīkli.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
J.Čakstes gatve (pārdēvēta par Ēbeļmuižas iela )
Tīkla topoloģija
Gredzena topoloģija
Dubultā gredzena topoloģija lieto divus gredzenus paralēli. Tad ja kāds savienojums nedarbojas, šos divus gredzenus var apvienot vienā, izveidojot vienu veselu (tiesa gan, gandrīz divreiz garāku) gredzenu.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Ziepniekkalns-4 (pārdēvēta par  Spulgas iela  )
Graudu iela (virziens uz Dzintars, pārdēvēta par Mālu iela )
Tīkla topoloģija
Gredzena topoloģija
Darbība gredzena tīklā tiek realizēta tā, ka katrs tīklā ieslēgtais dators retranslē (atjauno) signālu, tādēļ signāla vājināšanās visā tīklā nav nozīmīga, jo nozīmīga ir tikai signāla vājināšanās starp blakus esošiem tīkla datoriem. Šajā tīklā nav atsevišķa izdalīta centra un visi datori var būt vienlīdzīgi, taču parasti tīklā tiek izdalīts viens dators, kas vada un kontrolē informācijas apmaiņu, bet šajā gadījumā jāņem vērā tas fakts, ka, ja šis dators pārstāj darboties, tad pārstāj funkcionēt viss tīkls. Datori šajā tīklā nav vienlīdzīgi (kā tas ir maģistrāles topoloģijā). Viens no tīkla datoriem saņem informāciju no datora, kas tajā pašā brīdī veic informācijas pārraidīšanu, ātrāk, bet pārējie datori šo informāciju saņem vēlāk (pēc ķēdes principa). Šādā tīklā informācijas pārraide notiek pēc speciāli izstrādātas metodes, kura paredz nodot informācijas pārraidīšanas tiesības nākamajam datoram, kurš atrodas aiz šobrīd raidošā datora, un tā tas notiek pa apli.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
A/S Dzintars (pārdēvēta par Dzintars )
Tīkla topoloģija
Gredzena topoloģija
Jaunu datoru pieslēgšana šādam tīklam prasa visa tīkla darbības pārtraukšanu uz laiku, kamēr tiks pieslēgts jaunais dators. Gluži tāpat kā maģistrāles topoloģijā, šajā tīklā var būt ļoti liels (līdz pat tūkstoš datoru). Šāds tīkls parasti ir visnoturīgākais pret pārslodzi un nodrošina drošu informācijas plūsmu, jo šādā tīklā nav konfliktu (pretstatā maģistrāles topoloģijai) un nav centrālā abonenta (kā tas ir zvaigznes topoloģijā).
Gredzena topoloģijā atšķirībā no citām topoloģijām (zvaigznes, maģistrāles) netiek izmantota konkurējošā datu sūtīšanas metode, jo dators datus saņem no tā datora, kas atrodas pirms šī datora, un nosūta šos datus nākamajam, ja tie nav domāti šim konkrētajam datoram. Adresētu saraksts tiek ģenerēts datorā, kas ir marķiera modulētājs. Tīkla modulis ģenerē marķiera signālu un nodod to tālāk nākamajai sistēmai (dažreiz tas notiek MAC adrešu augšanas secībā).
Priekšrocības:
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Celtnieku iela (pārdēvēta par Kartupeļu iela )
Tīkla topoloģija
Gredzena topoloģija
Trūkumi:
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Kartupeļu iela (pieturvieta slēgta)
Tīkla topoloģija
Koka topoloģija
Tas ir viens saknes mezgls, kas ar point-to-point savienots ar vienu vai vairākiem nākamā (zemāka) līmeņa mezgliem. Katrs no tiem tāpat savienots ar saknes mezglu un citiem (atkal zemāka līmeņa) mezgliem. Šī ir hierarhiska topoloģija un to lieto lielos tīklos.
Hibrīda topoloģija
Hibrīda topoloģija/Hibrīda tīkls. Hibrīda tīkls savieno divas vai vairāk topoloģijas tādā veidā, ka gala tīkls neatbilst nevienai standarda topoloģijai (piem zvaigznes, gredzena, kopnes u.c.) Piemēram koka tīkls ir hibrīda topoloģija, kurā zvaigznes tīkls savienojas ar kopnes tīklu. Ja divi vienādi tīkli savienojas tie paliek par tādiem pašiem tīkliem kādi bija. Piemēram ja koka tīkls savienojas ar koka tīklu, tas tāpat paliek koka tīkls. Hibrīda tīkls vienmēr veidojas kad divi vai vairāk dažādi tīklu veidi savienojas vienā.
19. trolejbusu maršruts (Rīga)
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Telts iela (pārdevēta par K.Ulmaņa gatve / Vaiņodes iela)
Rūpnīca Straume (virziens uz Ziepniekkalns pieturvieta pārcelta atpakaļ un tika pārdēvēta par Mūkusalas rotācijas aplis / virziens uz Pētersalas iela tika pārdēvēta par Ceļu pārvalde )''
Ceļu pārvalde (pārdēvēta par Mūkusalas rotācijas aplis )
Ausma (pieturvieta pārdēvēta par Mūkusalas iela un tika slēgta)
Lāčplēša iela (virziens uz Pētersalas iela tika slēgta)
Borne Sulinovo
Borne Sulinovo ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz dienvidrietumiem no Ščecinekas.
Līdz Otrā pasaules kara beigām Borne Sulinovo atradās Vācijā. No 1933. gada šeit tika veidota vācu armijas kara bāze. Pēc Otrā pasaules kara no 1945. līdz 1992. gadam pilsēta savukārt bija kartē neatzīmēta slepena PSRS kara bāze, viena no lielākjām Polijā. 1993. gadā Bornei Sulihovai tika piešķirtas pilsētas tiesības un tā tika nodota civilajām varas iestādēm. Starp pirmajiem pilsētas iedzīvotājiem bija poļu repatrianti no Sibīrijas un Kazahstānas.
Kalnciema pagasts
Kalnciema pagasts ir viena no Jelgavas novada administratīvajām teritorijām, kas atrodas novada ziemeļos. Tas tika izveidots no Kalnciema pilsētas ar tās lauku teritoriju 2010. gada sākumā, šo pārmaiņu rezultātā pagasta centrs Kalnciems zaudēja pilsētas statusu.
Vēsture
1935. gadā Kalnciema pagasta platība bija aptuveni 18 200 ha. Pēc Otrā pasaules kara pagastā izveidoja Kalnciema un Kaiģu ciemus, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kalnciems 1949. gada 16. jūnijā ieguva strādnieku ciemata (pilsētciemata) tiesības un tam pievienoja likvidētos Kaiģu, Kalnciema un Rūduļu un Valgundes ciemus izveidojot Kalnciema lauku teritoriju. 1949. gada 31. decembrī Kalnciema un Valgundes ciemus atjaunoja. 1977. gadā daļa pilsētciemata lauku teritorijas tika atdota Kalnciema ciemam, kuru 1979. gadā pievienoja Valgundes ciemam. Kalnciems ieguva pilsētas tiesības. 2009. gadā administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Kalnciems ar lauku teritoriju tika iekļauts Jelgavas novadā, savukārt 2010. gada janvārī, pilsētu ar lauku teritoriju reorganizējot par Kalnciema pagastu, Kalnciems zaudēja pilsētas tiesības.
Iedzīvotāju skaita dinamika
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Notikums
Notikums ir darbība, kuras risinās/risinājās kādā konkrētā vietā un laikā. Bieži vien notikums ir ievērības cienīgs atgadījums, parādība vai cita darbība, kas saistīta ar sabiedrību vai arī ar konkrētu indivīdu. Zinātnē notikums ir eksperimenta iznākums.
Notikuma nozīmīgumu nosaka katrs indivīds pats pēc saviem ieskatiem, tādēļ ka visi notikumi nav vienlīdz nozīmīgi cilvēka dzīvē.
Pablo Pikaso
Pablo Djego Hosē Fransisko de Paula Huans Nepomuseno Marija de los Remedios Kipriano de la Santisima Trinidads Martirs Patrisio Klito Ruiss i Pikaso, biežāk pazīstams kā Pablo Pikaso ; dzimis , miris ) bija spāņu gleznotājs, grafiķis, tēlnieks, keramiķis un dizainers. Viņš ir kubisma pamatlicējs kopā ar Žoržē Braku. Daudzi cilvēki uzskata, ka Pablo Pikaso ir viens no 20. gadsimta radošākajiem un ietekmīgākajiem gleznotājiem.
Būdams vēl zēns, Pikaso sevi parādīja kā ļoti talantīgu zīmētāju un gleznotāju. Viņš izmēģināja dažādus gleznošanas stilus. Viens no tiem bija tā sauktais "zilais periods", kad Pikaso savos darbos zilo krāsu izmantoja kā galveno krāsu. 1907. gadā Pikaso uzgleznoja gleznu "Aviņonas meitenes", kas iezīmēja jauna glezniecības žanra — kubisma — sākumu.
Mākslinieks nomira 91 gada vecumā. Viņa ilggadīgā un daudzveidīgā radošā darbība rezumējās atstātajos unikālajos mākslas darbos: 1885 gleznās, 7089 zīmējumos, vairāk nekā 30 tūkstošos estampu, 1228 skulptūrās un 3222 keramikas izstrādājumos.
Biogrāfija
Pablo Ruiss Pikaso piedzima Malagā, Spānijas dienvidos. Vēlāk ģimene pārbrauca uz Ziemeļspāniju, uz Lakorunju. Tur nākamā mākslinieka tēvs Hosē Ruiss Blasko (José Ruiz y Blasco | José Ruiz y Blasco), kas bija cēlies no dižciltīgas, bet nabadzīgas dzimtas, bija pirmais, kas iepazīstināja Pablo ar gleznošanas pamatiem un pasniedza pirmās zīmēšanas stundas. Dēla neparastās mākslinieciskās spējas donam Hosē deva cerību, ka dienās Pablo varēs sev iztiku nodrošināt ar pedagoga darbu. Pagāja pavisam neilgs laiks, un tēvs saprata, ka dēla māksliniecisko dotību stiprums un savdabība ir daudz lielāka, nekā pašam Hosē. Reiz, ieraudzījis dēla kārtējos uzmetumus, viņš puisim pasniedza savu paleti un otas, sacīdams: "Dēls, vairāk es tev neko nevaru iemācīt."
Jau astoņu gadu vecumā Pablo uzgleznoja savu pirmo eļļas gleznu – Pikador, no kuras viņš nešķīrās visā savas dzīves laikā.
1891. gadā dons Hosē kļuva par zīmēšanas pasniedzēju Lakorunjā, un Pablo kopā ar savu ģimeni pārcēlās uz Spānijas ziemeļiem. Tur viņš mācījās vietējā mākslas skolā - Madrides Karalisko Daiļo mākslu akadēmijā (1894-1895).
1895. gadā, kad ģimene pārcēlās uz Barselonu, dons Hosē savus kolēģus Daiļo mākslu skolā pārliecināja, lai tie noeksaminē viņa trīspadsmitgadīgo dēlu. Pablo visus eksāmenus nokārtoja spīdoši un tika ieskaitīts skolas pēdējā kursā, kur studēja klasisko mākslu un klusās dabas. Taču drīz jaunais mākslinieks šo mācību iestādi pameta, tāpat arī divus gadus vēlāk Madrides Karalisko Daiļo mākslu akadēmiju. Šajos gados Pablo centīgi kopēja savu iemīļoto mākslinieku – Velaskesa un Gojas – darbus un daudz gleznoja. Jaunā mākslinieka darbu liela daļa bija veltīta ģimenei, arī tēvam. Tieši tēvs bija modelis gleznai „Zinātne un žēlsirdība”, kuru izrādīja Nacionālajā daiļo mākslu izstādē Madridē un apbalvoja ar zelta medaļu izstādē Malagā. Jaunā mākslinieka agrīnajos darbos jūtama Tulūza-Lotreka, El Greko, Sezana ietekme. Šajā laikā Pablo savus darbus sāka parakstīt ar savas mātes meitas uzvārdu – Pikaso. Barselonā Pikaso atgriezās jūnijā 1898. gadā. Tur viņš iestājās mākslinieciskā biedrībā "Els Quatre Gats", pēc nosaukuma – bohēmā kafejnīca ar apaļiem galdiem. Šajā kafejnīcā norisinājās viņa pirmā izstāde.
1901. — 1904. gads: "Zilais" posms
Pablo Pikaso 1902. gada sākumā uzsāka radīt gleznas īpašā stilā, kuru dēvē par „zilo” laiku. Darbi, kas gleznoti laikā starp 1901. un 1904. gadu, ir zaļganos un zilos toņos. Šo stilu Pablo izstrādāja, kad atgriezās uz Barselonu 1903.-1904. gados. Viņa darbus šajā laikā raksturo novecošanas un nāves tēmas, raksturīgas arī nabadzības, melanholijas un skumju tēmas ("Sieviete ar matu kušķi", 1903. gads) Cilvēku atainotās kustības bija palēninātas, it kā gleznu tēli ieklausītos sevī. ("Absenta mīļotāja", 1901. gads; „Sieviete ar izsekotāju”, 1901. gads; „Randiņš”, 1902. gads; „Ubags ar zēnu”, 1903. gads) Mākslinieks gleznoja, galvenokārt izmantojot zilganos toņus. Attēlojot cilvēka ciešanas, Pikaso šajā laikā gleznoja aklus, nabadzīgus tēlus. Šie tēli ar neparastiem ķermeņiem daļēji atgādināja slavenā spāņu gleznotāja El Greko darbus. Gleznas „Vecais ubags ar puisēnu” un „Vecais ģitārists” ir labākie „zilā perioda” darbi, un tie kļuva par īstu nabadzības alegoriju. Attēlotos vīriešu tēlos bieži jaušami Pikaso tēva vaibsti. Pats mākslinieks pēc četrdesmit gadiem atzinās: ''„Katru reizi, kad zīmēju vīrieti, es, pat negribot, domāju par tēvu. Mans vīrietis – dons Hosē, un tā būs tik ilgi, cik dzīvošu.” Ne mazāk ievērojamas „zilajā” periodā ir gleznas, kurās ir sievietes tēls ("Sieviete mantiļā", "Dāma zilajā"'' u.c.) Īpaši jauki ir maigi skumjie audekli, kas veltīti mātes tēmai. No tiem pazīstamākā ir glezna "Māte un bērns pie jūras". „Es vispirms esmu sieviešu gleznotājs,” Pablo vienmēr atkārtoja. Mākslinieka daiļradē veiksmīgs bija 1903. gads, kad tika radīti vairāki ļoti labi darbi ("Dzīve" u.c.). Tie autoram deva pirmos īstos panākumus, un divdesmit divus gadus veicais Pikaso kļuva pazīstams profesionāļu vidū. Ja nepiemin 1907. gadu, kad Pikaso atklāja kubismu, vai 1937. gadu, kad viņš uzgleznoja slaveno "Gerniku", tad 1903. gads mākslinieka daiļrades biogrāfijā ir visveiksmīgākais.
1904. — 1906. gads: "Rozā" posms
1905.-1907. gadā mākslinieka darbos krāsu gamma mainījās: tajā sāka dominēt rožaini, sarkani un zeltaini toņi. Šo laiku dēvē par "rozo" posmu Pikaso mākslā. Šī perioda labākie darbi - "Meitene uz lodes", "Akrobāts un mazais Arlekīns" un "Komedianti" - uzgleznoti 1905. gadā. "Rozā" laikā mākslinieks savos darbos vairāk attēloja klaidoņus-aktierus, dejotājus un klaunus - dominēja cirka un teātra tēma, kas mijās ar cilvēka vientulības un romantikas noskaņām.
Šajā laikā Pikaso pārcēlās uz Franciju. Parīzē viņš sameklēja darbnīcu, kurā nebija ne gāzes, ne elektrības, bet mākslinieks tur strādāja pat naktīs, sveču gaismā. Darbnīca bija arī viņa dzīvoklis, kur tikties ar draugiem.
Darbnīcā viņš iepazinās ar Fernandu Olivjē, kas kļuva par viņa modeli, vēlāk - par pirmo sievieti, ar kuru viņš sāka ģimenes dzīvi. Fernanda par Pikaso teica, ka viņš ir cilvēks, kam piemīt "magnētisms, kad vienkārši nevar pretoties". Tieši viņa iedvesmoja Pablo radīt viņa slavenākos "rozā" posma darbus. Mākslinieks Fernandu attēlojis daudzās gleznās, no kurām plašāk pazīstama ir "Sieviete, kura ķemmējas", un dažās lieliskās skulptūrās - portretos, kas atlieti bronzā. 1907. gadā mākslinieks uzgleznoja "Aviņonas meitenes", šo gleznu uzskata par vienu no meistara pazīstamākajiem darbiem. Šajā gleznā viņš turpina prostitūcijas tēmu, kuru aizsāka jau sava radošā ceļa sākumā. Spāņu rakstnieks Karloss Rohass rakstīja, ka, attēlojot kritušās sievietes, Pikaso "atbīvoja mūsdienu glezniecību no tabu". Kā stāstīja pats mākslinieks, sākumā gleznas nosaukums bijis "Atklātā māja Aviņonas ielā", bet vēlāk dzejnieks Andrē Salmons, kuru darbs apmulsināja, to nosauca - "Aviņonas meitenes". Glezna radās kubisma aizsākumā, kad mākslinieks vēl tikai sāka konstruēt figūras no ģeometriskām formām, cenšoties "savienot plaknes izjūtu ar telpiskuma uztveri".
Kubisms
No eksperimenta ar krāsām un noskaņu radīšanu Pikaso pievērsās formas analīzei: apzināta personības deformācija, vienpusēja Sezana sistēmas interpretācija un interese par afrikāņu skulptūrām noveda viņu pie absolūti jauna žanra. Kopā ar Žoržu Braku, kuru iepazina 1907. gadā, Pikaso kļuva par pamatlicēju kubismam – mākslas virzienam, kas noraida naturālisma, dabiskuma tradīcijas un grafiski kognitīvo mākslas funkciju. Par kubisma formulu Pikaso izteicās, ka „dabas formas ir jātraktē tā, lai to varētu izteikt cilindra, lodes vai konusa veidā”.
Atklājot jaunāko virzienu mākslā, Pikaso turpināja radošos meklējumus. Viņa gleznošanas veids nemitīgi mainījās. Ik pa trim gadiem viņš pārsteidza kritiķus ar saviem atklājumiem glezniecībā.
Pikaso īpašu uzmanību veltīja formu veidošanai un ģeometriskiem blokiem, kā arī palielināja un lauza apjomus, sadalot to plaknēs un robežās, kas turpinās telpā, kuru pats uzskatīja par veselu ķermeni, ko ierobežo tikai gleznas platne.
Pablo Pikaso jaunradi kubisma laikā var iedalīt trīs daļās: 1. posms, kad Pikaso ietekmējās no Sezāna mākslas; 2. posms — t.s. "analītiskais" laiks un 3. posms — "sintētiskais" laiks.
1. posmā tika radītas tādas gleznas kā "Trīs sievietes" 1908. gads; "Kannas un bļodas" 1908. gads; "Sieviete ar vēdekli" 1909. gads un citi darbi, kam raksturīgi zaļganīgi un brūngansarkani toņi. Gleznās vērojama izpludinātība un miglainība, bet gleznas tēls kontruēts no vienkāršām ģeometriskām formām.
2. posmā t.s. "analītiskajā" laikā mākslinieks dalīja priekšmetus smalkos fragmentos, izteikti iezīmējot robežas starp tiem. Priekšmeta forma it kā izplūst visā gleznā. Vispazīstamākie darbi šajā laikā - "Fernandas Olivjē portrets" 1909. gads, "Ambruza Vollāra portrets" 1910. gads, "Kenveinera portrets" 1910. gads u.c.
3. posmā t.s. "sintētiskajā" laikā - kubisms piešķīra Pikaso darbiem kontrastu un dekoratīvu raksturu. Gleznās galveno lomu ieņēma priekšmeti - notis, pīpes, dažādi mūzikas instrumenti, vīna pudeles, galda piederumi u.tml. Pikaso vēlējās panākt kubismā abstrakti estētiskus darbus, tādēļ bieži darbos tika izmantoti dažādi priekšmeti no "reālās pasaules" kā virves, smiltis u.c. Pazīstamākie darbi šajā "sintētiskajā" kubismā - "Vijole un ģitāra" 1913. gads; ''"Klusā daba ar pītu krēslu" 1911. - 1912. gadi. u.c.
Lielākā daļa sabiedrības nepieņēma kubismu, bet Pikaso turpināja radīt jaunus mākslas darbus.
Grosborna
Grosborne (de) var būt:
1772. gads
1772. bija garais gads, kas sākās trešdienā.
Toulouse FC
Toulouse Football Club, plašāk zināms kā Toulouse vai TFC, ir Francijas futbola klubs no Tulūzas Augšgaronnas departamentā. Klubs dibināts 1970. gadā un pašlaik spēlē Francijas futbola augstākajā līmenī — Ligue 1. Toulouse vietējiem zināma arī kā le Téfécé un le Tef. No 1937. līdz 1967. gadam Tulūzā pastāvēja klubs ar tādu pašu nosaukumu, taču tagadējais klubs netiek uzskatīts par tā mantinieku un tiesību pārņēmēju.
Mājas spēles aizvada Tulūzas pilsētas stadionā. Augstākais sasniegums Francijas čempionātā ir divreiz izcīnīta 3. vieta (1986.–1987. un 2006.–2007. gada sezonās). 2007. gada panākums ļāva kvalificēties UEFA Čempionu līgas 3. kvalifikācijas kārtai, taču tajā Tulūzas klubs divu spēļu summā (0–1 savā laukumā un 0–4 viesos) piekāpās Liverpool un Čempionu līgas grupu turnīrā neiekļuva. 2023. gadā izcīnīja Francijas kausu.
Pamiers
Pamiers ir karojošo pušu vienošanās uz laiku pārtraukt karadarbību. Līgums par pamieru neizbeidz kara stāvokli, bet tikai aptur karadarbību.
Džons Grišams
Džons Rejs Grišams jaunākais (en, dzimis Džonsboro, Ārkanzasā) ir amerikāņu rakstnieks, jurists, politiķis un aktīvists. Pazīstams ar literāriem darbiem juridiskās drāmas žanrā.
Biogrāfija
Dzimis Ārkanzasas štata ziemeļaustrumu mazpilsētā Džonsboro (Jonesboro) strādnieku ģimenē kā vecākais no četriem bērniem. Mācījies vidusskolā Sautheivenā, Misisipi štatā. 1977. gadā ieguva grāmatvedības bakalaura grādu Misisipi Valsts universitātē, bet 1981. gadā jurisprudences doktora grādu Misisipi Universitātes Likumu skolā. Pēc universitātes beigšanas strādāja par juristu. 1983. gadā no Demokrātiskās partijas ievēlēts Misisipi štata Pārstāvju palātā, kur darbojās līdz 1990. gadam.
1987. gadā Grišams pabeidza no darba brīvajā laikā sarakstīto romānu "Laiks nogalināt", kuru kāda izdevniecība publicēja 5000 lielā metienā, un kas neizsauca īpašu interesi (vēlāk šis romāns kļuva par bestselleru). Nākamais romāns — 1991. gadā izdotais romāns "Firma" (The Firm) bija 1991. gada 7. pirktākais romāns ASV. Turpmāk līdz 2005. gadam Grišama romāni deviņas reizes bijuši gada pirktākie romāni ASV. Daudzi Grišama darbi ir ekranizēti. Balstoties uz viņa darbiem uzņemtas tādas filmas kā "Firma" (1993), "Pelikānu lieta" (1993), "Klients" (1994), "Laiks nogalināt" (1996), The Chamber (1996).
Princis (nozīmju atdalīšana)
Princis var būt:
European Hit Radio Top 40 Nr. 1 (2008)
European Hit Radio Top 40 ir Latvijas nacionālās apraides radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko dziesmu saraksts, kas tiek veidots apkopojot klausītāju balsojuma rezultātus EHR mājas lapā internetā vai e-pastā. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2008. gadā Latvijas radiostacijas European Hit Radio iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā Top 40 ieguva 1. vietu.
Top 40 sastādīšanas princips
European Hit Radio Top 40 tika sastādīts, pamatojoties uz klausītāju balsojuma rezultātiem, kas ik nedēļu tika apkopoti raidījumā "European Hit Radio Top 40". Topa veidošanas procesā piedalījās visas dziesmas, par kurām tika balsots European Hit Radio mājas lapā — sadaļās Top 5 / Top 9 un Top 40, Padomdevēju aptaujā un ar e-pasta starpniecību. Neatkarīgi no tā, kādā veidā tika balsots par dziesmām, visas balsis, pēc noteikta algoritma, summētās kopā, veidojot European Hit Radio klausītāju 40 populārāko dziesmu sarakstu, kas ēterā skanēja katru svētdienu plkst. 11.00.
Balsošanas iespējas
Balsot par dziesmām varēja vairākos veidos:
European Hit Radio mājas lapā, sadaļās Top 5 / Top 9 un Top 40, bija iespējams nobalsot par trijām dziesmām, savukārt reģistrējoties kā European Hit Radio Padomdevējam, katru nedēļu uz lietotāja norādīto e-pasta adresi tika nosūtīts 40 dziesmu saraksts, kurā katra no dziesmām bija jānovērtē ar atzīmi no 1 līdz 5 (1 bija zemākais vērtējums, kas nozīmēja, ka dziesma pavisam nepatīk, 5 — augstākais vērtējums, kas nozīmēja, ka dziesma ļoti patīk). Bija jāatzīmē, vai dziesma ir pazīstama vai nē, kā arī jāatzīmē, vai dziesma jau ir apnikusi vai nē. Papildus šīm izvēlnēm, katrai dziesmai bija iespējams noklausies tās fragmentu, uzklikšķinot uz linka. Pēc dziesmu vērtēšanas papildus bija jāatbild uz 2 aptaujas jautājumiem par dažādām tēmām. Lai gan Padomdevēju aptaujas bija angļu valodā, tomēr atbildēt uz jautājumiem varēja arī latviešu valodā.
Etnonīms
Etnonīms (el — 'tauta' + onyma — 'vārds') ir etnosa (cilts, cilšu apvienības, tautības, tautas, nācijas) nosaukums.
1771. gads
1771. bija parastais gads, kas sākās otrdienā.
Zimohirja
Zimohirja ir  pilsēta Ukrainas austrumos Luhanskas apgabala Slavjanoserbskas rajonā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Luhaņas upes krastos 42 km no apgabala centra Luhanskas un 15 km no rajona centra Slavjanoserbskas.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1645. gadā kā ciems Čerkaskijbrida (Черкаський Брід, Черкасский Брод), no 1764. gada kazaku ciems Čerkaske (Черкаське), no 1938. gada — pilsētciemats, kopš 1956. gada ciemats ar tagadējo nosaukumu, kopš 1961. gada — pilsētas statuss. Pilsētā akmeņogļu ieguve (šahta Cherkaska) un bagātināšanas kombināts, ķieģeļu rūpnīca un šūšanas fabrika.
1770. gads
1770. bija parastais gads, kas sākās pirmdienā.
Bosfora tilts
Bosfora tilts arī Pirmais Bosfora tilts (turku: Boğaziçi Köprüsü vai 1. Boğaziçi Köprüsü) ir tilts Stambulā, Turcijā, pāri Bosfora jūras šaurumam (turku: Boğaziçi). Tilts savieno Eiropā esošo Ortakējas mikrorajonu (Bešiktašas rajons) ar Āzijā esošo Bejlerbeji mikrorajonu (Īskīdaras rajons).
Tilts ir iekārts tērauda balstos ar slīpiem āķiem. Aerodinamiskais tilta klājs karājas pie zigzaga tērauda vantīm. Tilta garums ir 1.510 m un klāja platums ir 39 m. Attālums starp abiem balstiem ir 1.074 m (15. garākais pasaulē) un to augstums virs brauktuves ir 105 m. Augstums no jūras līmeņa līdz tiltam ir 64 m. Kad tilts tika uzbūvēts (1973), tas bija 4. garākais vanšu tilts pasaulē un visgarākais ārpus ASV.
Vēsture
Lēmumu par tilta būvniecību 1957. gadā pieņēma Turcijas premjers Adnans Menderess. 1968. gadā tika parakstīts projekta izstrādes līgums ar britu uzņēmumu „Freeman Fox & Partners”. Tilta projektu izstrādāja slavens britu arhitekts Sers Gilberts Robertss, kas iepriekš bija projektējis Hambera tiltu, Severnas tiltu, Ceturtā ceļa tiltu, Oklendas ostas tiltu un Voltas tiltu. Tilta celtniecība tika sākta 1970. gadā un pamatakmens ielikšanā piedalījās Turcijas prezidents Dževdets Sunajs un premjers Sulejmans Demirels. Celtniecības darbus veica Turcijas uzņēmums „Enka Insaat ve Sanayi A.S.” ar apakšuzņēmējiem „Cleveland Bridge & Engineering Co. Ltd” (Lielbritānija) un „Hochtief AG” (Vācija). Pie projekta strādāja 35 inženieri un 400 strādnieki.
Tilta būvniecība tika pabeigta, nākamajā dienā pēc Turcijas Republikas dibināšanas 50. gadadienas un to atklāja prezidents Fahri Koruturks kopā ar premjeru Naimu Talu. Tilta celtniecībai pavisam tika iztērēti 200 miljoni ASV dolāru (aptuveni 91 miljons latu).
Satiksme
Šim ātrgaitas lielceļa tiltam ir astoņas braukšanas joslas, no kurām katrā virzienā trīs tiek lietotas autotransportam, viena josla operatīvajiem transportlīdzekļiem un viena gājējiem. Uz tilta satiksmei izmanto mainīga virziena joslas un četrās no sešām joslām rīta pusē virziens ir no Āzijas uz Eiropu, bet vakaros — no Eiropas uz Āziju. Pirmajos četros tilta pastāvēšanas gados tika atļauts tiltu šķērsot arī gājējiem, nokļūstot uz tilta ar balstos iebūvētajiem liftiem, bet mūsdienās gājējiem un smagajam autotransportam tilta šķērsošana aizliegta. Mūsdienās diennaktī tiltu šķērso apmēram 180.000 transportlīdzekļi abos virzienos un no tiem 85% ir vieglie auto. tiltu šķērsoja miljardais auto. Pie pilnas noslodzes tilts pašā vidū var ieliekties līdz 90 cm.
Par tilta izmantošanu ir jāmaksā, bet maksa tiek iekasēta tikai vienā virzienā: no Eiropas uz Āziju. Maksu iekasē trīspadsmit maksas posteņos Āzijas pusē. Lai mazinātu sastrēgumus, kopš 1999. gada vairāki maksas posteņi (Nr. 9 līdz 13) nav aprīkoti ar barjerām un tie automātiski fiksē transportlīdzekļus ar skeneri no attāluma (turku: OGS). Kopš 2005. gada papildus OGS sistēmai, ieviesta arī magnētisko karšu sistēma (turku: KGS) un kopš 2006. gada 3. aprīļa par tilta pārbraukšanu nevar norēķināties skaidrā naudā. Skaidru naudu joprojām pieņem Sultāna Mehmeda Iekarotāja tilts piecus kilometrus tālāk uz ziemeļiem un 2006. gadā maksa par reizi bija 3 jaunās turku liras (aptuveni Ls 1,10).
Marsiešu hronikas
"Marsiešu hronikas" ir 1950. gadā sarakstīts Reja Bredberija zinātniskās fantastikas romāns angļu valodā par Zemes iedzīvotāju centieniem iepazīt dzīvi uz Marsa. Romāns sastāv no 28 atsevišķiem stāstiem (grāmatas latviskajā 1967. gada izdevumā iekļauti 26 no tiem) par to, kā trim ekspedīcijām no planētas Zeme veicas saskarsmē ar Marsa iedzīvotājiem. Romānā aprakstīts laika periods no 1999. līdz 2026. gadam.
Latviešu valodā publicēts turpinājumos žurnālā "Zinātne un Tehnika" 1963. gadā, ar nosaukumu "Marsa hronika". Grāmatā izdots 1967. gadā izdevniecībā "Zinātne" Maijas Andersones un Ineses Veides tulkojumā, sērijā "Fantastikas pasaulē". Atkārtoti izdots 2010. gadā (izdevniecība "Zvaigzne ABC").
Revit
Autodesk Revit Architecture, bieži saukts vienkārši par Revit, ir BIM programma, kuru izstrādājis Autodesk. Ar šo programmu ir iespējams uzreiz strādāt gan 3D modelēšanā, gan ar 2D rasēšanas elementiem. BIM ir datorizētas projektēšanas (CAD) paradigma, kas izmanto 3D objektus, kas attēlo reālu, fizisku konstrukciju elementus, kā, piemēram, sienas un durvis. Revit projekta datubāze var saturēt informāciju par projektu būvniecības laiku dažādās stadijās: no koncepta līdz būvniecībai un ekspluatācijas pārtraukšanai. Tā ir tā sauktā 4D CAD, kur laiks ir ceturtā dimensija.
Autodesk 2002. gadā iegādājās Masačūsetā bāzēto Revit technology Corporation par 133 miljonien ASV dolāru. Jaunākā, 2011. gada martā izlaistā versija ir Revit Architecture/Structure/MEP 2012 un tai atbilstošā AutoCAD Revit Suite 2012 (AutoCAD Revit Suite iekļauj kombinētu AutoCAD un Revit attiecīgo darba staciju par nedaudz augstāku cenu nekā Revit atsevišķi). 2008. gada 29. septembrī Autodesk izlaida Revit 2009 64-bitu versiju abonamentiem. Abas 32-bitu un 64-bitu versijas ir pieejamas Revit 2010 un 2011 produktiem bez abonēšanas standarta instalācijā. Revit ir pieejams dažādās valodās, tajā skaitā vācu, franču, itāļu, spāņu, čehu, poļu, ungāru un krievu.
Vēsture
1997. gadā Irwin Junger un Leonid Raiz, ProEngineer kodola programmatūras izstrādes komanda, dibināja Charles River Softwere. Pirmais birojs atradās Wellesey, MA Amerikas Savienotajās Vaslstīs. Kompānija tika izveidota, lai atrisinātu, pēc viņu domām, trūkumus parametriskās modelēšanas platformā, kas paredzēta arhitektiem. Vadības komanda un direktoru padome bija CAD industrijas veterāni ar vairāku gadu pieredzi inovatīvu programmu tehnoloģijās. Viņu vadošajā projektā (Revit) bija iekļauts tāds pats 3D princips kā Pro/E, bet lielāku vērību pievērsa modeļa konceptam.
2000. gadā kompānija tika pārdēvēta par Revit Technology corporation, un 2000. gada 5. aprīlī Kembridžā tika izlaista pirmā Revit (1.0) versija. Tā tika piedāvāta kā programmatūras noma un to nevarēja iegādāties. Revit bija pirmā parametriskā ēku modelēšanas programma, radīta AEC industrijai (neskaitot ArchiCAD, kas tika radīts 1987. gadā). Tā tehnoloģija piedāvāja viegli izmantojamu modeļa koncepta platformu, kas ļauj arhitektiem, inženieriem un būvniekiem veikt ēkas dzīves cikla plānošanu ēkas projektam. Revit inteliģentā dizaina vide veicināja projekta pārskatīšanu, jo bija reālā laika dokumentācijas sinhronizācija.
2002. gada 21. februārī Autodesk paziņoja par ieceri iegādāties Revit Technology Corporation. Pēc iegādāšanās tika veikta programmas izpēte, attīstība un uzlabošana. Kopš 2004. gada Autodesk ir izlaidis vairākas Revit versijas, un, kopš neizmanto nomas programmatūru, tās cenas ir kļuvušas pieejamākas. Kopš Revit Architecture 2009 izlaišanas tā ir kļuvusi par BIM standartu AEC industrijā.
Produktu saraksts
Kopš Autodesk iegādājās Revit, tas ir izstrādājis trīs Revit versijas dažādiem ēku projektēšanas veidiem. AutoCAD Revit Architecture Suite ir iekļauts Revit Architecture, AutoCAD, and AutoCAD Architecture.AutoCAD Revit Architecture Visualization Suite kurā ir iekļauts 3ds Max design un Navisworks Review ir pieejams tikai atsevišķās valstīs: Singapūrā, Amerikas Savienotajās Valstīs, Austrālijā, Jaunzēlandē un Kanādā.
Revit darbības princips
Revit izmanto .RVT failus BIM modeļu saglabāšanai. Parasti ēku veido, izmantojot 3D objektus, kā sienas, grīdas, jumtus, nesošās konstrukcijas,logus, durvis un citus objektus, kas nepieciešami. Šos 3D ēkas objektus ar parametriem (kā logi un durvis) vai 2D rasējumu objektus (kā virsmas ieklājums)sauc par "saimēm" un tei tiek saglabāti .RFA failā un pievienoti RVT datubāzē pēc nepieciešamības.
Revit modelis ir viena faila datubāze, kurā ir dažāda veida informācija par projektu, kā, piemēram, plāni, griezumi, fasādes, apzīmējumi un grafiki. Tāpēc, veicot izmaiņas vienā datubāzes elementā (piemēram, plānā), tās tiek veiktas arī pārējos datubāzes elementos (kā fasādēs un griezumos). Tādejādi Revit rasējumi un grafiki vienmēr tiek automātiski atjaunināti.
Kad projekta datubāze tiek koplietota, tiek izvedots centrālais fails, kurā glabājās galvenā datubāzes kopija serverī. Katrs lietotājs strādā centrālā faila kopijā, kas saglabāta lietotāja darbstacijā. Lietotāji saglabā kopijas centrālajā failā, to papildinot un saņemot izmaiņas no citiem lietotājiem. Strādājot ar objektu, Revit pārbauda centrālo failu katrreiz, kad lietotājs sāk darbu, lai redzētu, vai kāds cits lietotājs nestrādā ar to pašu objektu. Tas pasargā no vienlaicīgas divu lietotāju darbības vienlaicīgi pie viena objekta un novērš konfliktus.
Strādājot vairākiem darbiniekiem pie viena projekta un veidojot savu datubāzi, to var savienot ar konsultantu datu bāzi pārbaudēm. Revit var veikt sadursmju pārbaudi, kas konstatē, vai dažādi ēkas komponenti aizņem to pašu fizisko telpu. Revit ir viena no BIM programmām, kas atbalsta atvērto XML-bāzēto standartu,kuru izstrādāja buildingSMART organizācija. Šis failu tips atļauj klientam vai ģenerāluzņēmējam sekot līdzi projekta darba gaitai BIM vidē. IFC nav patentēts formāts, tāpēc tas ir pieejams un saderīgs ar citām datu bāzēm.
Modelēšana
Revit izmanto darba vidi, kas ir līdzīga Inventor videi 3D modelēšanai. Šī vide ļau lietotājam ekstrudēt, rotēt, mainīt formas 2D plaknē, tās pārveidojot 3D objektā. Šīs darbības ir pielietojamas arī jau izveidotiem objektiem, tos apgriežot vai mainot formu. Diemžēl Revit nav funkcijas, kas ļauj manipulēt ar objekta atsevišķiem poligoniem.
Lai arī cik primitīvi tas liktos, pieredzējis lietotājs spēj izveidot reālistisku un precīzu objekta modeli, kā arī importēt gatavus modeļus no citām programmām. Tas arī nodrošina, ka ģeneratīvo sastāvdaļu objekti tiek saglabāti, lai tos varētu kontrolēt, mainot parametrus. Revit saimes var veidot ar parametru izmēriem, t.i., kontrolēt ar parametriem. Tas ļauj modificēt doto komponentu, mainot definētās vērtības, kā augstumu un platumu.
Pielietojums
Revit ir paredzēts kā nozīmīgs komponents Celtnes Informācijas Modelēšanā (BIM). Galvenā Revit funkcija ir izskaust liekas darbības, kā, piemēram, veidot dažādus modeļus dažādās nozarēs. Šobrīd arhitekti, konsultanti, ģenerāluzņēmēji un ražotājs katrs veido savus modeļus un datubāzes. BIM ir paredzēts, lai aizvietotu šādu piegājienu ar vienu centralizētu datubāzi. Revit modeļi un datubāzes no dažādām nozarēm (arhitektūras, celtniecības un mehānikas) var tik savienoti vai kombinēti vienā modelī. Tas ļauj izmantot vienu modeli un saistīto datu bāzi, lai nodrošinātu, ka visām pusēm ir jaunākā informācija un nav pārpratumu. Revit izmanto savu renderēšanas dzinēju, lai novērstu sarežģītas ģeometrijas interpretācijas, ļaujot veidot un izprast sarežģītāku dizainu.
Saimēs iedalīts saturs
Revit izmato terminu "saimes" (family), lai aprakstītu atsevišķu ēkas modeļa daļu. Ir dažādas kategorijas saimes: trīs galvenās ir sistēmu, detaļu un in-place saimes. Līdzīgi kā citās programmās izmanto "blokus" un "ievietošanu". Hierarhisku sistēmu izmanto, kad saime nosaka Revit, kā kaut ko izveidot,saimes tips liek norādīt dažus parametrus, kas jāpiemēro, un konkrētā tipa elements ir daļa no ēkas modeļa. Piemēram, "dubultviru durvis" (swing door) ir saimes nosaukums. Tās var būt dažāda tipa ar dažādiem izmēriem un reālu modeli, kuru var ievietot sienā.