cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kin-dza-dza
Sižets
Šai brīdī uzrodas tas pats uz Zemes sastaptais svešinieks ar pārvietošanas mašīnu. Viņš piedāvā Zemes iedzīvotājus nogādāt atpakaļ, bet Maškovs atsakās, jo negrib pamest Bi un Vefu cietumā. Svešinieks pazūd, bet tad pēkšņi Maškovs ierauga gravicapu. Izrādās, ka Gedevans, nezinot, kas tas ir, paņēmis gravicapu no planetārija, lai parādītu to zinātniekiem uz Zemes. Tagad Maškovs un Gedevans nolemj sagādāt izpirkuma maksu un atbrīvot Bi un Vefu (viņiem ir kosmiskais kuģis pepelacs). Maškovs un Gedevans pelna ar dziedāšanu, pārciešot visus pazemojumus, bet, kad noteiktā summa ir savākta, to atņem ecilops, piedevām vēl liekot uzmaukt uzpurņus un priecāties. Tas viņiem ir par daudz, viņi sagrābj ecilopu par ķīlnieku, sarīko dumpi pret vietējo valdnieku (PŽ kungu) un atbrīvo Bi un Vefu no eciha.
Izrādās, lai gan nu viņiem ir pepelacs un gravicaps, nokļūt uz Zemi nemaz nav vienkārši, jo pa ceļam ir planēta Alfa, kuras iedzīvotāji neieredz Kin-dza-dza iedzīvotājus. Bi un Vefs no sākuma to slēpj, aizved uz izpostīto pacaku planētu Hanudu un nāk klajā ar savu visai sarežģītu plānu, kas tomēr neizdodas. Rezultātā visi nonāk uz Alfas, kur Bi un Vefs tiek pārvērsti par augiem. Zemes iedzīvotājiem Alfas vietējais valdītājs Abradokss piedāvā divas iespējas — nosūtīt viņus uz Zemi vai ļaut atgriezties atpakaļ laikā, kad viņi var mainīt savu rīcību. Maškovs lūdz viņus atgriezt uz Pļuka.
Atgriezušies dienā, kad arestēja Bi un Vefu, viņi atkal sarīko dumpi, atbrīvo cietumniekus un atdod viņiem gravicapu. Šajā brīdī uzrodas baskājainais svešinieks, kas viņus pārvieto uz Zemi, pie tam laikā dažas minūtes pirms viņi tikās uz ielas.
Atkārtojas filmas sākumā parādītie notikumi. Ne Maškons, ne Gedevans neatceras, kas noticis ar viņiem, līdz viņi nonākuši savā pirmās tikšanās vietā. Šajā brīdī garām pabrauc traktors ar mirgojošu signāllampu, līdzīgi, kā pārvietojās ecilopi. Abi automātiski ietupjas "kū" sveicienā, un tad ierauga un atpazīst viens otru. Filmas beigās tēvocis Vova skatās uz debesīm, no kurienes atskan dziesma Vefa un Bi izpildījumā.
Laktoze
Laktoze (no la — 'piens', C12H22O11, piena cukurs) ir disaharīdu grupai piederošs ogļhidrāts, kas atrodams pienā (2~8% no svara) un dažādos piena produktos. Laktozes molekulu veido glikozes un galaktozes molekulu atlikumi.
Dragiola Jarneviča
Dzīvesgājums
Dzimusi tirgoņu ģimenē. Septiņu gadu vecumā zaudēja tēvu un daudzbērnu ģimene dzīvoja nabadzībā. No 13 gadiem nodarbojās ar pašizglītību. 21 gada vecumā iemīlēja Morāvijas vācieti Francu Rēdingeru, kura tēls tika romantizēts Jarnevičas darbos. Uzzinot, ka viņam ir līgava, romāns beidzās.
Laktoze
Vēsture
Laktozi pienā pirmoreiz 1619. gadā atklāja Fabrīcio Bertoleti, tomēr vien 1780. gadā Kārlis Vilhelms Šēle pierādīja tās piederību cukuriem.
Dragiola Jarneviča
Dzīvesgājums
Strādāja par skolotāju Grācas, Triestes un Venēcijas bagātajās ģimenēs. 1840. gadā atgriezās Karlovacā, kur dibināja pirmo meiteņu privātskolu (1840—1853). No 1853. gada dzīvoja Pribičā, no 1856. – atkal Karlovacā.
Kin-dza-dza
Filmas nosaukums
Režisors Georgijs Danelija intervijās izteicies, ka filmas nosaukums Kin-dza-dza radies filmēšanas gaitā. Aktieri sēdējuši pepelacā. Ļubšins pajautājis Ļeonovam, kas viņam portfelī. Tas atbildējis, ka zaļumi. Kādi zaļumi? Kindza (koriandrs), Ļeonovs dziedādams atkal un atkal atkārtojis, Kin-dza-dza-dza. Tā arī nosaukums iegājies. Filmēšanas sākumā darba variantā filma saucās "Kosmiskie putekļi" vai "Zvaigžņu putekļi", kas bija ņemts no epizodes ar kosmisko putekļu tirgotāju. Beigās šī epizode filmā netika iekļauta un tāds nosaukums vairs nederēja. Līdz ar to palika nosaukums "Kin-dza-dza".
Laktoze
Izmantošana
Laktozi izmanto farmaceitiskajā rūpniecībā kā tablešu pildvielu. To lieto arī mikrobioloģiskajām barotnēm un laktulozes iegūšanai.
Dragiola Jarneviča
Dzīvesgājums
Jarneviča bieži runāja par horvātu tautas izglītības nepieciešamību, saskatot tajā svarīgo priekšnosacījumu politisko mērķu sasniegšanā. No 1850. gadu sākuma centās attālināties no politikas un veltīt sevi tikai pedagoģiskajam darbam.
Laktoze
Laktozes nepanesība
Laktozes nepanesība ir sindroms, kam raksturīgs daļējs vai pilnīgs laktozes šķeļošā fermenta — laktāzes — trūkums zarnās. Zarnās nesašķeltā un neuzsūktā laktoze nokļūst resnajā zarnā, kur baktērijas to sadala pienskābē, etiķskābē, oglekļa dioksīdā un ūdeņradī, izraisot caureju.
Dragiola Jarneviča
Daiļrade
1839. gadā Jarneviča iepazinās ar rakstnieku Ivanu Trinski, kurš atstāja uz viņu lielu iespaidu. Pēc pievienošanās illīriešu kustībai publicējusi patriotisku un mīlas dzeju žurnālā Danicа.
Viņas 1864. gadā sarakstītais romāns "Divas dziras" (Dva pira) par 1848. gada revolūcijas notikumiem tika sarakstīts romantisma tradīcijās. Sarakstījusi arī vairākas lugas, kas līdz mūsdienām nav saglabājušās.
Atšķirībā no saviem laikabiedriem, kuru darbi bija saistīti ar turku pagātni, viņas stāstos tika attēlotas tajā laikā aktuālās horvātu sabiedrības problēmas. 1850.–1860. gados viņa periodiski publicēja desmitiem sentimentālo un piedzīvojumu stāstu. Bija arī vairāku bērnu stāstu autore.
Lielu interesi rada rakstnieces "Dienasgrāmata" ('Dnevnik'), kuru viņa rakstīja no 1832. līdz 1874. gadam. Bez autobiogrāfiskiem ierakstiem tajā ir iekļauti autores novērojumi par ievērojamākajiem laikabiedriem un politikas notikumiem. Dienasgrāmatā no sievietes skatu punkta stāstīts par sievieti, kura apzināti izvēlējās neatkarību un vientulību, attēlojot tā laika materiālo un patriarhālo sieviešu apspiešanu. Sākotnēji viņa rakstīja dienasgrāmatu vāciski, bet pēc vairākiem gadiem pārgāja uz horvātu valodu. Specifiski bija tas, ka Jarneviča dienasgrāmatu plānoja publicēt 10 gadus pēc savas nāves. Tika veikti vairāki mēģinājumi apstrādāt sarakstīto, par veiksmīgāko kļuva Stanka Dvoržaka redakcija, kuras gaitā tapa grāmata "Vienas sievietes dzīve. Dienasgrāmatas atlasītās lapaspuses". Izdota 1958. gadā. Pilnīgi dienasgrāmata tika izdota tikai 2000. gadā.
D. Jarneviča tiek uzskatīta par pirmo Horvātijas alpīnisti. 1836. gada 19. aprīlī viņa iekaroja Mārtinšaka smaili, bet 1843. gada 13. septembrī kļuva par pirmo sievieti, kas uzkāpusi Okičas kalnā no bīstamās dienvidu puses. Tajā laikā tas bija liels sasniegums, jo alpīnisma rīku vēl nebija. Mūsdienas viņas maršruts tiek dēvēts par "Dragiolas taku". Ikgadēji tiek organizēts gājiens, kas atkārto rakstnieces maršrutu.
Zurabs Datunašvili
Zurabs Datunašvili (gr; dzimis ) ir Gruzijas un Serbijas grieķu-romiešu stila cīkstonis, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs, Pasaules un trīskārtējs Eiropas čempions.
Biogrāfija
2011. gadā Datunašvili spēja kļūt par junioru pasaules čempionāta sudraba medaļas ieguvēju. 2012. gada aprīlī Gruzijas cīkstonis kļuva par pirmo olimpiskajā kvalifikācijas turnīrā un izcīnīja ceļazīmi uz vasaras olimpiskajām spēlēm. Spēlēs Londonā Datunašvili startēja kategorijā līdz 74 kg. Gruzijas cīkstonis pārliecinoši aizvadīja divas sacensību kārtas, taču ceturtdaļfinālā piekāpās azerbaidžānim Eminam Ahmedovam un izstājās no tālākās cīņas par medaļām.
2013. gadā Zurabs kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļnieku savā dzimtajā Tbilisi, finālā zaudējot krievam Romanam Vlasovam. 2014. gadā Datunašvili bija tuvu pasaules čempionāta bronzas medaļas izcīnīšanai, bet cīņā par trešo vietu Zurabs zaudēja azerbaidžānim Elvinam Mursalijevam. 2015. gadā Zurabs piedalījās pirmajās Eiropas spēlēs Baku. Spēļu atklāšanas ceremonijā Datunašvili tika uzticētas tiesības nest Gruzijas karogu. Kategorijā līdz 75 kg Gruzijas cīkstonis spēja sasniegt pusfinālu, taču tur atkal piekāpās Mursalijevam. Cīņā par bronzas medaļu Zurabs piekāpās arī krievam Čingizam Labazanovam.
2016. gada martā, finālā uzvarot serbu Viktoru Nemesu, Datunašvili uzvarēja Eiropas čempionātā Rīgā. 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņu pirmajā kārtā "izsita" Kazahstānas cīkstonis Dosžans Kartikovs. 2017. gada Eiropas čempionātā Novisadā viņam izdevās savu iepriekšējā gada panākumu atkārtot. Viņš otrreiz pēc kārtas izcīnīja čempiona titulu, šoreiz finālā pieveicot baltkrievu Radiku Kuļijevu.
2018. gadā Datunašvili radās konflikts ar Gruzijas Cīņas sporta federāciju, kas bija par iemeslu tam, ka Zurabs pieņēma Serbijas pilsonību un turpmāk savā cīkstoņa karjerā pārstāvēja Serbiju.
Pirmās sacensības, kurās Datunašvili pārstāvēja Serbiju, bija 2020. gada Eiropas čempionāts, kur jau pirmajā cīņā viņš zaudēja lietuvietim Eividam Stankevičam un ieņēma tikai 11. vietu. Nākamajā, 2021. gada Eiropas čempionātā, finālā uzvarot Baltkrievijas cīkstoni Kirilu Maskeviču, Zurabs izcīnīja čempiona titulu. 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš ieguva bronzas medaļu. Bet divus mēnešus vēlāk, 2021. gada oktobrī ieguva pirmo pasaules čempionāta zelta medaļu.
Niklass Bergfošs
Niklass Bergfošs (dzimis 1987. gada 7. martā) ir zviedru hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2017) Bergfošs spēlē Zviedrijas hokeja līgas komandā Linköping HC.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Bergfošs uzsāka 2004.—05. gada sezonā, kad debitēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Södertälje SK rindās. Jau nākamajā vasarā uzbrucējs pārcēlās uz Ziemeļameriku, 2005.—06. gada sezonā spēlējot Amerikas hokeja līgas vienībā Olbani "River Rats".
NHL Bergfošs debitēja 2007.—08. gada sezonā, taču nostiprināties Ņūdžersijas "Devils" sastāvā spēja vien 2009.—10. gada sezonā. Tomēr sezonas otrajā pusē hokejists tika aizmainīts uz Atlantas "Thrashers" vienību. 2010.—11. gada sezonā "Thrashers" zviedru uzbrucēju aizmainīja uz Floridas "Panthers".
2011. gada vasarā Bergfošs noslēdza viena gada līgumu ar Našvilas "Predators", taču novembrī līgums ar spēlētāju tika lauzts, un viņš pievienojās KHL klubam Kazaņas "Ak Bars". Sezonas turpinājums "Ak Bars" Bergfošu aizmainīja uz Čerepovecas "Severstal".
"Severstal" rindās spēlētājs aizvadīja pusotru sezonu, līdz 2013. gada vasarā līgas jaunpienācēja Vladivostokas "Admiral" hokejistu izvēlējās līgas paplašināšanās draftā. "Admiral" spēlēja līdz 2015.—16. gada sezonas vidum, kad tika aizmainīts uz Habarovskas "Amur".
Nostalģija (filma)
"Nostalģija„ (it) ir krievu režisora Andreja Tarkovska 1983. gadā uzņemtā mākslas filma, PSRS un Itālijas kopražojums. Lomas filmā tēlo Oļegs Jankovskis, Domiciāna Džordano (Domiziana Giordano) un Erlands Jozefsons (Erland Josephson). Filmas scenāriju A. Tarkovskis sarakstījis kopā ar Tonino Gerru (Tonino Guerra). 1983. gadā Kannu kinofestivālā filma saņēma balvu par labāko režisora darbu.
Sižets
Kopā ar savu tulku, apburošo Eiženiju (Domiciāna Džordano) viņš dodas uz klosteri Toskānā apskatīt renesanses laika mākslinieka Pjēro della Frančeskas veidotās freskas. Atgriezies viesnīcā, Andrejs sāpīgi izjūt atšķirtību no dzimtenes, viņu pārņem nostalģiskas jūtas un viņš ilgojas doties atpakaļ uz Krieviju, taču tam, šķiet, varētu traucēt daži apstākļi. Eiženija vēlas tuvību ar Andreju. Juzdamās aizvainota, ka tas negrib ar viņu pārgulēt, Eiženija mēģina Andreju pazemot, stāstot tam, ka viņai ir labāks draugs, kas viņu gaida un spēj novērtēt.
Vietējā ūdens dziedinātavā, kas nosaukta par godu svētajai Katrīnai no Sjēnas, Andrejs iepazīstas ar prātā jukušo Domeniko (Erlands Jozefsons). Domeniko nomoka uzmācīga doma — viņš tic, ka tuvojas pasaules gals, un viņš, Domeniko, glābs pasauli, ja ar degošu sveci izies cauri minerālūdeņu baseinam. Viņi sadraudzējas, jo abi jūtas vientuļi un apkārtējo nesaprasti. Domeniko teic, ka matemātiķi kļūdās, ka viens plus viens nav divi, bet ir kaut kas, kas lielāks nekā viens, un mēģina to Andrejam pierādīt ar divām olīveļļas pilītēm. Vēlāk Andrejs uzzina, ka šis cilvēks mitinājies garīgi slimo patversmē, kuru valsts pēc fašisma krīzes beigšanās slēgusi, un tagad ir bez mājvietas. Viņš uzzina arī, ka Domeniko bijusi ģimene, kuru viņš uzmācīgas domas dēļ septiņus gadus turējis ieslēgtu mājā, lai glābtu no pasaules gala, līdz vietējā policija to atbrīvojusi. Pirms aiziešanas Domeniko iedod Andrejam savu sveci un lūdz Andreju viņa vietā šķērsot ūdeni ar degošo sveci rokā.
Murgainā, abstraktā sapnī Andrejs redz sevi kā Domeniko, un savu sievu, Eiženiju un Madonnu kā vienu un to pašu personu. Andrejs vēlas pārtraukt savus pētījumus un atgriezties Krievijā. No Romas viņam piezvana Eiženija, lai atvadītos un pateiktu, ka nejauši satikusi Domeniko, kurš jautājis, vai Andrejs ir izgājis ar degošu sveci cauri baseinam, kā viņam apsolījis. Andrejs apgalvo, ka ir to izdarījis, taču tā nav taisnība. Eiženija ir kopā ar savu draugu Vitorio, taču tam, šķiet, viņa ne visai interesē, bez tam šis cilvēks ir iesaistīts apšaubāmos biznesa darījumos. Vēlāk Domeniko, pilsētā uzrāpies uz zirga statujas, teic runu par universālu cilvēku brālību un vajadzību pēc vienkāršāka dzīves veida, kas būtu saskaņā ar dabu. Tai pašā laikā Andrejs atgriežas pie minerālūdeņu baseina, lai pildītu savu solījumu, taču baseins ir gandrīz nosusināts. Diemžēl, iziet baseinam cauri ar aizdegtu sveci nav tik vienkārši — Andreja dvēsele nav pietiekami tīra, lai svece degtu nepārtraukti. Viņš vairākas reizes iet cauri baseinam, taču svece visu laiku nodziest. Tikmēr pilsētā Domeniko ir beidzis savu runu un pašsadedzinās, sevi upurēdams. Brīdī, kad tas notiek, Andrejam beidzot izdodas sasniegt savu mērķi, un mirst arī viņš.
Lomās
un citi aktieri.
Filmas tapšana, tās mākslinieciskās īpatnības
"Nostalģija" bija pirmā ārpus PSRS uzņemtā Tarkovska filma. Filmēts tika Itālijā ar Mosfilm atbalstu, lielākā daļa dialogu filmā ir itāļu valodā. Kad Mosfilm atbalsts tika pārtraukts, Tarkovskis izmantoja daļu no Itālijas Valsts televīzijas un franču filmu kompānijas Gaumont sniegtās materiālās palīdzības, svītrojot no scenārija dažas ainas, kuru darbība norisinās Krievijā.
Dažu epizožu erotisms sasaucas ar Salvadora Dalī un Dantes Roseti gleznām. Galvenās varones pirmsrafaēla laika matu sakārtojums parādās arī filmā "Spogulis". Lielākā daļa mizanscēnu ir teatrāli statiskas un simetriskas.
No Maijas Turovskas grāmatas: "Tā bija īstā vieta garīgai krīzei, kur jūs varat justies "tikai slikti". Viesnīcas istabiņas nemājīgums kalpoja kā iztēles stimuls, lai tiktu realizēta tā "dvēseles ainava", kura — kā vienmēr Tarkovskim —  pārveido apkārtējo realitāti pēc sava tēla un līdzības.  Filmēšanas vajadzībām istaba tika "pārģērbta": viduvēji iekārtotā numura gaišas krāsas koka sienu apdares vietā parādījās plankumiem klāts apmetums, uzradās dzelzs gultas rāmis kā no "Stalkera" un skats uz vannas istabu ar apaļu spoguli un tipisku Vīnes krēslu".
Četrkārt "Oskara" balvai nominētais franču operators Bruno Delbonels uzskata, ka Džuzepes Lanči operatora darbs šai filmā ir izcilākais kino vēsturē.
Filmā izmantoti Ludviga van Bēthovena un Džuzepes Verdi skaņdarbi (Verdi Rekviēms un Bēthovena 9. simfonija), kā arī krievu tautas mūzika.
Video
Filma "Nostalģija"
Miko Lehtonens (1987)
Miko Lehtonens (dzimis 1987. gada 1. aprīlī) ir somu hokejists, labās malas uzbrucējs. Pašlaik (2020) Lehtonens spēlē Francijas hokeja līgas klubā HC Rouen.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Lehtonens uzsāka 2004.—05. gada sezonā, debitējot SM līgas kluba Espo "Blues" sastāvā.
2007. gada vasarā Lehtonens noslēdza līgumu ar NHL klubu Bostonas "Bruins", taču vēl sezonu pavadīja "Blues" sastāvā, pirms devās uz Ziemeļameriku, 2008.—09. gada sezonā aizvadot arī savu debijas spēli NHL, atlikušo sezonas daļu spēlējot AHL. Arī 2009.—10. gada sezonā Lehtonens "Bruins" aizvadīja vienu vienīgu spēli.
2010. gada vasarā Lehtonens pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam Skellefteå AIK, taču pēc tajā aizvadītas sezonas nonāca KHL vienībā Čerepovecas "Severstal". Pusotru sezonu vēlāk pārcēlās uz Cīrihes "Lions", taču 2013. gada vasarā pievienojās HK Bernes rindām.
Autoceļš P60
P60 autoceļš Dagda—Aglona ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno Dagdu ar Aglonu. Autoceļš ir 35,3 km garš un visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Krāslavas un Preiļu novadus.
Vēsture
2015. gada 10. februārī tika noslēgts līgums par P60 posma Dagda-Janovci (1,3-13,0km) seguma periodisko uzturēšanu ar SIA "8 CBR" par līgucemnu 234 772 EUR.
Fraternitas Livonica
Devīzes
Fraternitas Livonica devīzes ir "Vīrs un vārds" un "Lūzti, bet neliecies".
Krāsas
Fraternitas Livonica krāsu salikums ir:
Par krāsu nozīmi stāsta arī šādas dzejas rindas:
''Kā debess zilums Dzintarjūras krastos, Lai mūžam skaidra paliek sirds, Pret kalnu galiem — noslēpumu tāliem, Lai mūžam nebeidz traukties gars, Kā vārpas tīrumā mirdz rudens saulē, Lai sirdī atmirdz zelta stars.''
Pirmais posms
1926. gada 3. martā Fr! Liv! pirmie dibinātāji ir korporācijas piekritēji, kas tiek izslēgti vai aiziet no studentu biedrības “Austrums”. 1926. gada 29. oktobrī Fraternitas Livonica’s dibināšanas sapulce Rīgā, Tērbatas ielā 15/17 (A. Ķēniņa namā) ar 47 dibinātāju piedalīšanos. Ievēl korporācijas pirmo prezidiju: sen! Arvīds Mālītis, vicesen! Kārlis Dannenbergs, sekr! Juliāns Jurgelāns; oldermanis Juris Kliesmets. Fr! Liv! vapeņa u.c. simbolu zīmējumu autors — Aleksandrs Rācenis. 1926. gada 7. decembris Fr! Liv! garantē Komānu pie Lettonia’s. 1927. gada 17. decembris Fr! Liv! Filistru biedrības (FB) dibināšana. Pirmais priekšnieks ir Dr. Kārlis Straubergs. 1927. gada nogalē korporācija pārceļas uz savu jauno K! Dz! Veru ielā 6. Nams tiek nodēvēts par “mūsu balto namu”. Par ēkas un gruntsgabala īpašnieci kļūst FB. Īpašuma iegādē lieli nopelni fil! Jūlijam Jurgelānam. 1928. gada 31. marts pirmais Fr! Liv! komeršs Veru ielas namā. 1928. g. 20. novembris Fr! Liv! uzņemšana P!K! (prezidē Beveronija).
1930. gada 8. marts “Baltā nama” iesvētīšana. Mācītājs — prof. V. Maldonis, lettonus. 1931. gada 26. oktobris Fr! Liv! vapeņa (mākslinieks H. Mercs) un karoga (fil! A. Bīlmaņa dāvana) iesvētīšana. 1932. gada I sem. Fr! Livonica pirmo reizi prezidē P!K! (sen! Otto Kārkliņš, vicesen! Arvīds Trapāns, sekr! Jānis Mālītis). No P!K! izstājas 6 baltvācu korporācijas.
1930. gadi Fr! Liv! uzplaukums, sasniedzot kopskaitu 221 1940. gadā, t. sk. 2 L.K.O.K. (Aleksandrs Jurka un Aleksandrs Rācenis) un 15 Neatkarības kara dalībnieki. !ta intelektuālās dzīves rosināšanā izcila nozīme fil!fil! prof. Aleksandram Daugem un Kārlim Straubergam. 1938. gada 29. oktobris Draudzības karteļa noslēgšana Rīgā ar lietuviešu studentu korporāciju “Fraternitas Baltiensis” (Kauņa).
Idle Hands
Idle Hands ir 1999. gada ASV šausmu komēdija, kuras režisors ir Rodmens Flenders. Filmā galvenās lomas attēlo Džesika Alba, Devons Sava, Sets Grīns, Eldens Hensons un Vivika A. Foksa. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā slinks jaunietis Antons Tobiass savas apsēstās rokas varā sāk nogalināt cilvēkus visā valstī.
Line
Line ir Latvijas mūzikas grupas Triana Park dziesma, ar kuru grupa uzvarēja 2017. gada Supernovā. Triana Park ar šo dziesmu pārstāvēja Latviju 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, neiekļūstot finālā.
Kwabs
Lielāku atpazīstamību ieguva 2015. gadā, ar savu hitu Walk. izdeva debijas studijas albumu Love + War.
Čerdass Baruss
Čerdass Baruss (id; dzimis Ziemeļsumatrā) ir Indonēzijas starptautiskais lielmeistars šahā (2003).
Biogrāfija
Trīskārtējs Indonēzijas šaha čempionātu uzvarētājs (1987, 1999, 2002). 1993. gadā Džakartā dalījis 2. vietu Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla Āzijas zonas turnīrā. 2002. gadā Surabajā ieņēmis 2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā aiz Antoanetas Stefanovas. 2011. gadā uzvarējis Džakartas Telin Chess starptautiskajā šaha turnīrā.
Pārstāvējis Indonēzijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā Barusam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Gorenje
Gorenje (pilns nosaukums Gorenje gospodinjski aparati, d. o. o.) ir Slovēnijas sadzīves tehnikas ražotājs. Tas ir viens no astoņiem lielākajiem sadzīves tehnikas ražotājiem Eiropā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Velenjē. Tas ir dibināts 1950. gadā. Gorenje īpašnieks ir Ķīnas uzņēmuma Hisense meitas uzņēmums Hisense Europe Holding GmbH.
Vēsture
Uzņēmums tika dibināts 1950. gadā Gorenjes ciemā (tajā laikā Dienvidslāvijā). Sākotnēji tas nodarbojās ar lauksaimniecības tehnikas izgatavošanu un celtniecības materiālu piegādi. 1958. gadā uzņēmumā sāka ražot cietā kurināmā plītis.
1970. gados Gorenje sāka ražot virtuves piederumus, keramiku, medicīnas aprīkojumu, telesakaru ierīces, televizorus un citas sadzīves elektronikas preces. Produkcija tika eksportēta uz Rietumeiropas valstīm (Vāciju, Austriju, Dāniju un Itāliju) un Austrāliju.
1980. gados Gorenje par galveno nozari kļuva sadzīves iekārtu ražošana. Sākts eksports uz Apvienoto Karalisti un ASV.
1990. gadu sākumā Slovēnija atdalījās no Dienvidslāvijas, un lielā mērā tika zaudēts Dienvidslāvijas tirgus. Gorenje paplašināja eksportu uz citām Austrumeiropas valstīm (Čehiju, Ungāriju, Poliju, Bulgāriju un Slovākiju). 1997. gadā uzņēmums tika reorganizēts par akciju sabiedrību.
Švarca ķauķītis
Švarca ķauķītis jeb lielais ķauķītis (Phylloscopus schwarzi) ir neliels ķauķīšu dzimtas (Phylloscopidae) dziedātājputns, kas ligzdo galvenokārt Sibīrijā, bet ziemo Dienvidaustrumāzijā. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Gorenje
Vēsture
2004. gadā tika nopirkts Čehijas cepšanas iekārtu ražotājs Mora Moravia, a.s.. 2006. gadā Serbijā tika atvērta jauna ledusskapju un saldētavu ražotne (Valjevo) un ūdens sildītāju un radiatoru ražotne (Stara Pazova). 2008. gadā tika nopirkts Nīderlandes augstākās klases sadzīves tehnikas ražotājs ATAG.
Švarca ķauķītis
Zinātniskais nosaukums Phylloscopus schwarzi atvasināts no sengrieķu valodas un latviski nozīmē "lapu pārmeklētājs, Švarca": Phyllon — 'lapa', scopus — 'pārmeklētājs' un schwarzi — 'Švarca', vārds sugas apzīmēšanai dots par godu vācu astronomam Ludvigam Švarcam (1822–1894).
Gorenje
Vēsture
2010. gadā no Itālijas Antonio Merloni Group tika nopirkts Zviedrijas sadzīves tehnikas ražotājs Asko Appliances. 2013. gadā 13 % Gorenje kapitāldaļu tika pārdots Japānas uzņēmumam Panasonic.
2018. gada 8. maijā Ķīnas sadzīves tehnikas un elektronikas ražotājs Hisense izteica piedāvājumu iegādāties Gorenje. Jūlijā Hisense Luxembourg Home Appliance Holding S.á r.l. ieguva 95,42 % kapitāldaļu. Septembrī akcionāri izteica obligāto mazākuma akciju izpirkšanu. Oktobrī visas atlikušās Gorenje akcijas pārgāja Hisense īpašumā, un Gorenje pārtrauca akciju kotēšanu Varšavas fondu biržā, vēlāk arī Ļubļanas biržā.
Jaunais īpašnieks nolēma paturēt tikai sadzīves tehnikas biznesu, atbrīvojoties no pārējām nozarēm. 2018. gada 20. decembrī tika noslēgts līgums par atkritumu pārstrādātāja Gorenje Surovina pārdošanu Rastoder d.o.o. meitas uzņēmumam Eko Surovina; darījums tika pabeigts 2019. gada 26. aprīlī. 2019. gada sākumā tika pārdoti meitas uzņēmumi Gorenje Projekt d. o. o. un GGE Netherlands. 2019. gada februārī akciju sabiedrība Gorenje gospodinjski aparati, d.d. tika pārreģistrēta par sabiedrību ar ierobežotu atbildību Gorenje gospodinjski aparati, d. o. o. 19. novembrī elektrisko ūdens sildītāju ražotājs Serbijā Gorenje TIKI, d. o. o. tika pārdots Zviedrijas uzņēmumam NIBE Industrier AB.
Švarca ķauķītis
Izplatība
Rudens periodā Švarca ķauķītim raksturīgi veikt klejojumus rietumu virzienā. Neskatoties uz ievērojamo attālumu, ap 3000 km, ķauķitis klejojumos sasniedz pat Rietumeiropu, Īriju ieskaitot.
Gorenje
Zīmoli
Globālie zīmoli:
Švarca ķauķītis
Latvijā
Švarca ķauķītim Latvijā līdz šim bijis viens novērojums (Kolkā, 2013. gadā).
Džesika Bīla
Džesika Klēra Bīla (en; dzimusi Elijā, Minesotas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise, modele un dziedātāja. Viņa ir vislabāk pazīstama ar lomu TV seriālā 7th Heaven. Tāpat ir piedalījusies vairākās filmās, tai skaitā "Vasaras guvums" (Summer Catch), The Texas Chainsaw Massacre, "Iluzionists" (2010), "Pasludinu jūs par Čaku un Leriju" (2007), "Vieglā uzvedība" (2008), "A komanda" (2010), "Atcerēties visu" (2012) un "Hičkoks" (2012).
Gorenje
Zīmoli
Lokālie zīmoli
Švarca ķauķītis
Izskats
Švarca ķauķītis ir viens no lielākajiem ķauķīšiem, ar salīdzinoši masīvu ķermeni, lielu galvu, spēcīgām, gaiši brūnām kājām un masīvu, smailu knābi. Ķermeņa garums 11—13 cm, spārnu plētums 15—21 cm, svars 8—17 g.
Džesika Bīla
Bērnībā spēlējusi futbolu, kā arī trenējusies vingrošanā. Absolvējusi Taftas Universitāti.
Švarca ķauķītis
Izskats
Apspalvojums mugurpusē vienkrāsaini zaļganbrūns vai brūns, apakšpusē gaišā smilšu krāsā vai gaiši dzeltenā. Muguras lejas daļa dzeltenīgā olīvkrāsā. Sejā izceļas garās, gaišās uzacis, tumšās acis un gaišā svītra zem acs. Spārni proporcionāli īsi un noapaļoti, lidspalvas ar spīdumu. Aste samērā liela, gals noapļots. Spārni un aste brūni. Abi dzimumi izskatās līdzīgi, bet jaunajiem putniem ķermeņa apakšpuse ir dzeltenīga.
Līdzīgas sugas
Švarca ķauķītis ir līdzīgs čuņčiņam un tumšajam ķauķītim. Salīdzinoši pirmajam knābis ir masīvāks, galva lielāka, mugura platāka, kopumā izskatās druknāks. Arī pēdas Švarca ķauķītim ir nedaudz lielākas, kas liecina, ka tas daudz biežāk atrodas uz zemes. Kājas un apspalvojums gaišāki nekā tumšajam ķauķītim, kā arī muguras lejas daļa ir dzeltenīgi zaļa.
Uzvedība
Švarca ķauķītis ligzdošanas sezonā uzturas atklātos lapu koku mežos ar biezu pamežu un krūmainām mežmalām, ļoti bieži ūdenstilpes tuvumā. Ziemošanas areālā apmetas biezos krūmos un aizaugušās mežmalās. Migrācijas lidojumu veic nakts laikā. Barojoties ļoti kustīgs un aktīvs putniņš, parasti uzturas pa vienam. Švarca ķauķītis ir arī uzmanīgs un bailīgs, tādēļ grūti dabā novērojams.
Kopumā gandrīz visu mūžu tas pavada koku apakšējos zaros, krūmos un tuvumā augošos augos. Izņēmums ir ligzdošanas sezona, kad tēviņš izvēlas ligzdošanas teritoriju, iekārtojas uz kāda koka augšējā zara un tur visu laiku dzied, saucot mātīti. Ja tēviņu iztraucē, tas kā akmens ienirst koka vainagā. Pēc brīža pārvācas uz citu koku, apmēram 100 m attālumā no iepriekšējā.
Ligzdošana
Sezonā viens perējums. Dējumā 3—6 (visbiežāk 5—6) gaiši pelēkas vai baltas olas ar gaiši brūniem vai olīvzaļiem raibumiņiem, reizēm arī ar melniem punktiņiem. Inkubācijas periods ilgst 14—15 dienas, perē mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Perēšanas laikā, ja cilvēks tuvojas ligzdai, mātīte laikus paslēpjas, nepielaižot cilvēku sev tuvumā, bet, ja putnēni ir jau izšķīlušies, tad vecāku uzvedība izmainās, tie sabožas un nelaižas prom, pielaižot cilvēku pavisam tuvu.
Jeļena Pirožkova
Jeļena Pirožkova (ru, en; dzimusi ) ir krievu izcelsmes ASV brīvā stila cīkstone, 2012. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, 2012. gada Pasaules čempione.
Biogrāfija
Jeļena Pirožkova dzimusi Novokuzņeckā, reliģiskā ģimenē. Kad Jeļenai bija trīs gadi, ģimene pārcēlās uz Amerikas Savienotajām valstīm. Ģimene apmetās pilsētā Grīnfīldā (Masačūsetsas štats). 2006. gadā Jeļena ieguva ASV pilsonību, un kopš 2008. gada viņa dzīvo Kolorādospringsā un trenējas ASV cīņas sporta mācību centrā. Arī viņas treneris ir krievu emigrants Vladislavs Izboiņikovs. Laikā no 2003. līdz 2005. gadam ASV jauniešu čempionātos viņai bija labi rezultāti.
2006. gada Pirožkova sāka piedalīties pieaugušo sacensībās un kļuva par vairāku Panamerikas čempionātu uzvarētāju. 2010. gadā Pirožkova tiek atzīta par ASV labāko sieviešu cīkstoni.
2012.gada Olimpiskajās spēlēs Londonā Jeļena Pirožkova bija amerikāņu cīkstoņu galvenā cerība. Tomēr tā nepiepildījās, jau pirmajā cīņā viņa zaudēja Latvijas cīkstonei Anastasijai Grigorjevai un tālākām cīņām nekvalificējās. Pusotru mēnesi pēc neveiksmes Olimpiskajās spēlēs viņa ieguva zelta medaļu Pasaules čempionātā Stretkonā. 2013. gada pasaules čempionātā viņa izcīnīja bronzas medaļu, un gadu vēlāk - sudraba.
Reāls skaitlis
Reālie skaitļi ir visbiežāk lietotais skaitļu veids. Ikdienā tie tiek izmantoti, lai mērītu garumu, masu, laiku un citus fizikālus lielumus. Matemātikā tie ir nepieciešami, lai aprakstītu sakņu, logaritmu un trigonometrisko funkciju vērtības. Reāli skaitļi ir, piemēram, 0, 2, −1/3, √, ln 2, π un e. Intuitīvi reālie skaitļi atbilst punktiem uz bezgalīgas taisnes.
Visu reālo skaitļu kopa ir bezgalīga un nesanumurējama. To apzīmē ar simbolu. Reālos skaitļus var iedalīt divos veidos: Visas četras šīs kopas ir bezgalīgas, taču racionālo un algebrisko skaitļu kopas ir sanumurējamas.
Pieraksts decimālformā
Jebkuru reālu skaitli var pierakstīt kā bezgalīgu decimāldaļskaitļi, piemēram, 2 = 2,0000…, 1/3 = 0,3333… un √ = 1,4142…. Racionālie skaitļi atbilst tieši tiem reāliem skaitļiem, kuriem eksistē galīgs decimālais pieraksts, piemēram, 1/4 = 0,2500… = 0,25, vai arī bezgalīgs periodisks decimāldaļskaitlis, piemēram, 1/3 = 0,3333….
Galvenās reālo skaitļu kopas īpašības
Lai kādi būtu divi dažādi reāli skaitļi a \ un b \, vienmēr ir bezgalīgi daudz tādu reālu skaitļu, kā racionālu, tā iracionālu, kuri atrodas starp a \ un b \.
Matemātikā bieži lieto reālo skaitļu kopas apakškopas, kuras sauc par intervāliem.
Bez reālajiem skaitļiem eksistē arī daži skaitļu vispārinājumi, kas vairs nav reāli skaitļi, piemēram, kompleksie skaitļi un kvaternioni.
Reāla skaitļa absolūtā vērtība
Reālu skaitļu absolūtajai vērtībai piemīt šādas īpašības:
Kalve
Kalve, kaltuve jeb smēde (no de), ir darbnīca, kur notiek metāla apstrāde un metāla izstrādājumu izgatavošana. Tā ir vieta, kur kalējs metālus var sakarsēt līdz vajadzīgajai temperatūrai, lai tos varētu vai nu liet veidnēs vai, turot ar knaiblēm, deformējot apstrādāt ar āmuru uz laktas.
Smēdē kalējs laboja vecos vai kala jaunus darbarīkus, izgatavoja pakavus un apkala zirgus.
Petrs Persakis
Petrs Persakis (el; dzimis 1879. gadā, miris 1952. gadā) bija grieķu vingrotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un divu olimpisko medaļu ieguvējs.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Persakis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās sporta vingrošanas disciplīnās — vingrošanas riņķos un komandu sacensības uz līdztekām.
Vingrošanas riņķos viņš izcīnīja bronzas medaļu. Komandu sacensībās uz līdztekām, kurās bija viens no Panellinios G.S. vingrošanas komandas pārstāvjiem, viņš izcīnīja sudraba medaļu. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.
No 57. paralēles!
Skatītāji neklātienē var apmeklēt dažādas valstis pilsētas, interesantus apskates un dabas objektus, iepazīties ar vietējām tradīcijām, kultūru, saimniecisko darbību, dažādām leģendām un nostāstiem. Vadītāji nevis vēro, bet paši iesaistās notikumos, katrā konkrētā vietā parādot tās zemes kultūru, tur interesanto un piedzīvoto, dalās savās sajūtās ar skatītāju.
Ārējās saites
Raidījumu arhīvs: https://www.youtube.com/user/dabastaka/videos
Barnaula
Barnaula (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijas Sibīrijas daļā un no 1937. gada Altaja novada centrs. Tā atrodas Rietumsibīrijas dienvidos pie Barnaulkas upes ieteces Obā. Pilsētas platība ir 321 km². Barnaula ir 21. lielākā Krievijas pilsēta pēc iedzīvotāju skaita (635,6 tūkstoši, 2016. gadā). Barnaula ir nozīmīgs Sibīrijas centrs gan rūpniecībā, gan kultūrā, gan arī izglītībā: 9 valsts augstskolas, 5 teātri, muzeji, kā arī 18.—19. gadsimta arhitektūras pieminekļi.
Pilsētas dibināšana
Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka pirmās apmetnes Barnaulas teritorijā ir bijušas jau Akmens laikmetā. Pilsētas teritorijā ir saglabāti 63 arheoloģiskie pieminekļi. Tie ir pilskalni, kupicas un apmetnes, kas bija no seniem laikiem līdz pat viduslaikiem, un no tiem lielākā daļa atrodas Obas kreisajā krastā - Barnaulas kalnainajā daļā: Mohnatuškas, Kazjonajas Zaimkas, Goņbas un Zinātnieku pilsētiņas daļās (Мохнатушка, Казённая Заимка, Гоньба, Научный Городок). Zelta Ordas laikā šajā vietā atradās Abakšas (Абакша) senpilsēta-cietoksnis, no kurienes teleuti veica uzbrukumus kaimiņiem. Savukārt stāvais upes krasts un sili tam apkārt veidoja dabisku aizsardzību no ienaidniekiem.
Barnaulas pilsētiņu ap 1730. gadu dibināja krievu raktuvju īpašnieks Akinfijs Demidovs, uzceļot šeit sudraba un vara kausēšanas rūpnīcu un piesaistot ap 200 strādniekus no Altaja. Dokumentāli tas tomēr ir apstiprināts tikai ar 1739. gadu. Tas bija impulss pilsētiņas turpmākai attīstīšanai ap šo rūpnīcu. Turpmāk šajā pilsētiņā ieradās gan ieceļotāji, gan arī dienesta darbā norīkotie cilvēki no Centrālās Krievijas un Urāla kalniem.
Etimoloģija
Ir vairākas versijas par to, kā ir cēlies pilsētas nosaukums. Rakstnieks un novadpētnieks Marks Judaļevičs (Марк Юдалевич) vienā no savām publikācijām ir apkopojis dažādus pieņēmumus un citu pētnieku pārdomas par pilsētas nosaukumu. Šo dažādo versiju kopējā iezīme ir tā, ka nosaukumam Barnaula ir tjurku vai mongoļu saknes. Precīzākas versijas par pilsētas nosaukuma izcelšanos ir šādas:
Heraldika
Ģerboņa krāsainie un melnbaltie attēlu oriģināli un to apraksti glabājas Barnaulas pilsētas domē un ir pieejami ikvienam interesentam.
Barnaulas karoga gaišzilais fons simbolizē Obas upi, kuras krastos atrodas pilsēta. Karogā centrā novietots pilsētas ģerbonis.
Pirmsrevolūcijas periods
1749. gadā kalnu apgabala kanceleja tika pārcelta no Kolivaņas uz Barnaulas rūpnīcu. 1766. gadā krievu izgudrotājs Ivans Polzunovs (Иван Ползунов) Barnaulkas upes krastā uzbūvēja pasaulē pirmo tvaika mašīnu, bet 1771. gadā Barnaula ieguva "kalnu pilsētas statusu". Pateicoties šim statusam un par spīti lielajam attālumam no galvaspilsētas, Barnaula strauji auga, un ap 1835. gadu pilsētā dzīvoja jau vairāk kā 9000 iedzīvotāji. Pilsēta tika apbūvēta pēc Sanktpēterburgas arhitektūras parauga.
1764. gadā tika atvērta bibliotēka, 1786. gadā — Barnaulas "teātra māja", bet 1827. gadā — pirmā tipogrāfija. Pjotrs Frolovs (Пётр Фролов) izveido novadpētniecības muzeju, kas Sibīrijā ir viens no pirmajiem.
Hiroki Fudžiharu
Hiroki Fudžiharu (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik spēlē futbola klubā Gamba Osaka aizsarga pozīcijā.
Barnaula
Pirmsrevolūcijas periods
Dzimtbūšanas atcelšana un dabas resursu izsīkums noveda pie tā, ka 1883. gadā tika slēgta Barnaulas sudraba un vara kausēšanas rūpnīca. Pilsēta kļuva par tirdzniecības centru. Tajā sāka ražot citas preces, kā piemēram, kažokādas, sveces, ķieģeļus, kā arī uzsāka darbu alus darītavas, sodas rūpnīca, kokzāģētavas un citi.
Hiroki Fudžiharu
Nacionālā izlase
!Kopā||3||0
Barnaula
Padomju periods
Barnaulā izcēlās liels ugunsgrēks, nodega ap 40 pilsētas kvartāliem, cieta pilsētas arhitektūra, ugunsgrēkā aizgāja bojā daudzas ēkas, īpaši koka celtnes. Oktobra revolūcija traucēja normālu pilsētas vēsturiskā centra atjaunošanu. No līdz  pilsētā vairākas reizes nomainījās vara no bolševikiem uz baltgvardiem un otrādi.
No 1920. līdz 1940. gadiem pilsētas attīstību noteica industrializācija un kolektivizācijas procesi. Pilsētā no laukiem un maziem ciematiem ieceļoja cilvēki, bet pati Barnaula ieguva agroindustriālā reģiona centra statusu. 1932. gadā tika atvērta nozīmīgs tekstilrūpniecības uzņēmums, kas bija pirmais Rietumsibīrijā.
1937. gadā tika izveidots Altaja novads, un Barnaula kļuva par tā administratīvo centru.
Otrā pasaules kara laikā uz Barnaulu tika evakuēti gandrīz simts rūpniecības uzņēmumi no Maskavas, Ļeņingradas, Odesas, Harkivas un citām pilsētām, kurām tuvojās vāciešu karaspēks. Līdz ar rūpniecība kļuva atkal par Barnaulas galveno nozari. Pēc dažiem avotiem Barnaulā tika saražota gandrīz puse no visām patronām, ko Sarkanā armija izmantoja kara laikā.
Pēckara gados pilsēta bija novērojams rūpniecības "bums" un intensīva pilsētas apbūve. Pilsētas teritorija palielinājās vairāk nekā divas reizes, jauno kvartālu būvniecība notika galvenokārt ziemeļu, ziemeļrietumu virzienā no centra. 1980. gadā PSRS Augstākās Padomes Prezidija dekrēts pilsētu godalgoja ar Oktobra revolūcijas ordeni.
Mūsdienu periods
Pēc PSRS sabrukuma un politiski ekonomiskās situācijas izmaiņām, kas norisinājās valstī, lielākie pilsētas rūpniecības uzņēmumi nonāca uz bankrota robežas. Barnaula no rūpniecības centra pārkvalificējās uz citām ekonomikas sfērām, piemēram, uz tirdzniecību, pakalpojumu sfēru, kā arī celtniecību un pārtikas ražošanu. Straujā pilsētas apbūve tika aizstāta ar plānveida apbūvi, bet problēmas, kas bija radušās straujā automašīnas skaita pieauguma dēļ palika. Pilsētas ceļu tīkls bija novecojis.
Ģeogrāfiskais stāvoklis
Barnaula atrodas Rietumsibīrijas līdzenumā, mežastepju zonā, Pieobas plato ziemeļaustrumos. Pilsēta atrodas arī pie Barnaulkas upes ieteces Obas augšteces kreisajā krastā. Būtībā Oba tek apkārt Barnaulai sākot no dienvidiem uz austrumiem, bet pēc tam pagriežoties uz ziemeļiem. Dienvidrietumos atrodas priežu sili. Attālums līdz Maskavai ir 3419 kilometri, bet līdz tuvākajai lielpilsētai 193 kilometri (Novosibirska).
Barnaulas ģeogrāfiskās koordinātas ir 53°20′ Z 83°46′ A. Pilsēta atrodas uz tāda paša ģeogrāfiskā platuma kā Hamburga, Dublina, Liverpūle, Minska, Samara un Edmontona.
Barnaula atrodas laika joslā, kuru starptautiski dēvē par Omsk Time Zone (OMST). Nobīde no UTC ir +7:00. Salīdzinot ar Krievijas galvaspilsētas Maskavas laiku, Barnaulā ir nobīde par trim stundām, bet ar Latviju tai ir četru stundu nobīde.
Reljefs
Barnaulas teritorijas reljefu nosaka Pieobas plato, uz kuras atrodas pilsēta, un Obas, Barnaulkas upju ielejas. Barnaulkas upes ieteces tuvumā ir no 132 līdz 135 metriem virs jūras līmeņa, bet pilsētas ziemeļu daļā augstums virs jūras līmeņa sasniedz 230-250 metrus. Vispārēji pilsētā augstuma kritums ir no ziemeļrietumiem uz dienvidaustrumiem. Pilsētas dienvidu daļā atrodas tā saucāmā "Nagornaja" (Нагорная, "kalnainā") pilsētas daļa, kas ir ūdensšķirte starp Barnaulkas un Obas upēm. Apkārtnes reljefs sastāv no daudzām vidēji lielām un mazām erozijas izveidotām struktūrām, piemēram, Pivovarkas upes ieleja (12 km gara), nelieliem pazeminājumiem, gravām un citām struktūrām. Nogāžu slīpums Obas ielejā nereti ir no 20-60 grādiem, bet to augstumi ir no 50 līdz 100 metriem.
Barnaulkas upes terase ir tipiska akumulatīva reljefa forma, kas sniedzas līdz pat pilsētas centram. Upes paliene ir relatīvi šaura (50–200 m).
Klimats
Barnaulas kontinentālo klimatu nosaka tā ģeogrāfiskais stāvoklis Rietumsibīrijas dienvidos. Barnaulas klimatu ietekmē gaisa masas kas nāk no Altaja kalniem, Ziemeļu Ledus okeāna un no Centrālāzijas pustuksnešiem. Līdz ar to pilsētā ir novērojami dažādi laikapstākļi. Barnaulai ir raksturīga salta, mēreni barga ziema ar nelielu daudzumu sniega un silta vasara.
Aukstākais mēnesis gadā ir janvāris, kad temperatūra vidēji nokrītas līdz pat −17,5 °C, bet siltākais - jūlijs, kad temperatūra vidēji sasniedz +19,8 °C. Karstākā temperatūra reģistrēta 1953. gada jūlijā, kad tā sasniedza +38,2 °C, bet aukstākā temperatūra - 1951. gada janvārī, kad termometra stabiņš noslīdēja līdz −51,1 °C. Pēdējās salnas parasti ir ap 19. maiju, bet pirmās - 17. septembri.
Sports
Barnaulā atrodas Izrāžu un sporta pils, sporta komplekss "Oba", stadioni, sporta zāles, peldbaseini, hipodroms, slēpošanas bāzes, šautuves. Pilsētā ir arī vairāki sporta klubi: hokeja klubs "Altai" ("Алтай", pirmā līga, agrāk augstākajā līgā spēlē klubs ar nosaukumu "Motor"), futbola klubs "Dinamo" ("Динамо", pirmā divīzija), volejbola klubs "Universitet" ("Университет", A līga), sieviešu lauka hokeja klubs "Komunaļšķik" ("Коммунальщик") un citi.
Barnaulā ir dzimis un futbola pamatus apguvis Aleksejs Smertins, kurš no 2004. līdz 2005. gadam bija Krievijas futbola izlases kapteinis. Tagad viņš šeit ir izveidojis Sporta bērnu-jauniešu skolas olimpiskās rezerves (СДЮШОР) futbolā. Smertins ieguva Barnaulas pilsētas "Goda pilsoņa" nosaukumu.
Barnaulā atrodas arī vienīgā burāšanas klubs Altaja novadā. Burāšanas klubs "Odisei" ("Одиссей") vairākas reizes ir ieguvusi godalgotas vietas gan Krievijas čempionātos, gan reģionālās sacensībās.
Bauņi (Matīšu pagasts)
Bauņi ir ciems Valmieras novada Matīšu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas austrumos pie autoceļa P16, Bauņupītes upes un Burtnieku ezera krastā.
Bauņi izveidojušies ap Bauņu muižu (Bauenhof).
Maiks Heringtons
Maiks Heringtons (en) ir līdzdibinājis datorspēļu izstrādes uzņēmumu Valve Corporation.
Iepriekš strādājis par spēļu izstrādātāju Dynamix un arī strādāja par izstrādātāju Microsoft, kur izstrādāja Windows NT operētājsistēmu, 1996. gadā, Heringtons kopā ar Geibu Ņūelu, citu bijušo Microsoft darbinieku, dibināja Valve. M. Heringtons un Ņūels privāti dibināja Valve Half-Life izstrādes laikā. Half-Life kļuva par spēļu industrijas fenomenu, iegūstot vairāk nekā 50 Gada spēles titulus.
2006. gadā, Heringtons atgriezās programmatūras industrijā, kad viņš līdzdibināja Picnik ar senu draugu un bijušo kolēģi Darinu Masenu. 2010. gada martā, Google iegādājās Picnik. Heringtons aizgāja no Google 2011. gada martā un līdzdibināja jaunu programmatūras uzņēmumu ar Massenu, sauktu par Catnip Labs.
Martins Braitvaits
Martins Braitvaits (da; dzimis ) ir Dānijas futbolists, uzbrucējs, Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē La Liga kluba FC Barcelona sastāvā.
Sasniegumi
Esbjerg
Eimunts Ņekrošus
Eimunts Ņekrošus (dzimis, miris ) bija lietuviešu teātra režisors.
1978. gadā viņš pabeidzis A. Lunačarska teātra mākslas institūtu Maskavā (režijas specialitāte; A. Gončarova kurss). Strādājis par režisoru Kauņā, pēc tam Viļņas Valsts jaunatnes teātrī (1979–1991). 1998. gadā nodibinājis savu teātri "Meno fortas".
Par izcilo darbu teātrī saņēmis Lietuvas PSR Valsts prēmiju (1983), PSRS Valsts prēmiju (1987), Baltijas Asamblejas balvu (1994), Eiropas teātra prēmiju "Par jaunām teātra realitātēm" (1994), Lietuvas nacionālo kultūras un mākslas prēmiju (1997), Ģedimina ordeņa Komandora krustu (1998), ordeņa "Par nopelniem Lietuvas labā" Lielkrustu (2003) un citus apbalvojumus.
Nekrošus iestudējis izrādes, kuras izrādītas gan Lietuvā, gan viesizrādēs visā pasaulē, tostarp Latvijā. Režisors strādājis teātros arī ārzemēs – Itālijā, Krievijā un Argentīnā, režisējis vairākas operas Lietuvas Operas un baleta teātrī.
Miris 2018. gada 20. novembrī. Atgriežoties no ceļojuma, viņš sajuties slikti un tika aizvests uz Viļņas Santaras klīniku, kur nomira vienu dienu pirms savas 66 dzimšanas dienas.
Keita Bornšteina
Ketrīna Vandama "Keita" Bornšteina (dzimusi 1948. gada 15. martā) ir amerikāņu rakstniece. Viņa dzīvo Ņujorkā kopā ar savu partneri Barbaru Karrellesu. 2012. gadā viņa uzņēma videoklipu Dena Sevidža projektam "Kļūs labāk". 2012. gada augustā viņai tika diagnosticēts plaušu vēzis.
Bornšteina dzimusi Ņūdžersijā, ebreju ģimenē.
1970. gadā Bornšteina pievienojās Scientoloģijas baznīcai, bet to pameta 1981. gadā.
2013. gadā tika uzņemta dokumentālā filma par Bornšteinu — "Keita Bornšteina — dīvaina un patīkami bīstama".
Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile
Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile, iepriekš Hôtel Concorde La Fayette (1974—2013), ir debesskrāpis, kas atrodas Parīzē, Francijā, 17. apriņķī netālu no Porte Maillot. Tas pieder Constellation Hotels Holdings.
Ar savu 137 metru augstumu tā ir viena no augstākajām Francijas viesnīcām pēc Tour Part-Dieu Lionā, kā arī ceturtā augstākā ēka Parīzes pilsētā aiz Eifeļa torņa, Montparnasse torņa un Parīzes tribunāla (taču mazāka nekā dažas netālu esošās Ladefānsas rajona ēkas, kas administratīvi ir ārpus Parīzes); antena, kas atrodas uz tā jumta, pat ļauj sasniegt 190 metru augstumu. Ēkā ir trīsdesmit astoņi stāvi, un tajā ir 995 istabas un suite numuri. Kopā ar blakus esošo Palais des Congrès, tas ir viens no Parīzes konferenču centriem.
Slobodas Ukraina
Slobodas Ukraina bija vēsturisks teritoriāli administratīvs reģions mūsdienu Ukrainas un Krievijas Federācijas teritorijās. Nosaukums veidojies no šajā reģionā 17. gadsimta sākumā izveidotajām slobodām, un tika izmantots līdz 19. gadsimta sākumam.
Reģions robežojās ar Hetmanātu, Zaporižjas Siču un Maskaviju. Teritorijas robežas pamatā veidoja Ostrožokas, Izjumas, Harkivas, Ohtirkas un Sumu kazaku vienību teritorijas.
16. gadsimta sākumā šis mazapdzīvotais un tatāru reidu plosītais reģions nonāca Maskavijas kontrolē. Šeit arī dzīvoja no valsts varas bēgošie cilvēki, kas nodarbojās ar biškopību, zvejniecību un medībām. Viņi arī attīstīja sāls ieguvi, kas galvenokārt notika Bahmutas reģionā un pie mūsdienu Slovjanskas.
16. gadsimta gaitā šeit no ziemeļiem ienāca Maskavijas karaspēks, kas veidoja aizsardzības līnijas pret Krimas hanistes uzbrukumiem, bet no rietumiem ukraiņu zemnieki. Lai nodrošinātu savu varu, Maskavija šeit veidoja jaunas garnizonu apmetnes. Tāda bija 1585. gadā Orla, Livni, Voroņeža, 1592. gadā Jeļeca, 1596. gadā Belgoroda, Starijoskola, Kurska, 1599. gadā Valuiki.
Nostiprinoties Romanovu dinastijas varai, 16. gadsimta 30. un 40. gados šeit izbūvēja Belgorodas aizsardzības līniju. 18. gadsimta sākumā šī aizsardzības līnija zaudēja savu nozīmi, jo no 1731. līdz 1733. gadam tika izbūvēta Ukrainas līnija.
17. gadsimta beigās Slobodas Ukrainas iedzīvotāju skaits sasniedza 120 000. 1732. gada tautas skaitīšana uzrādīja 400 000 iedzīvotājus, bet 1773. gadā to bija jau vairāk nekā 660 000. Ukraiņu ienākšana pavirzīja ukraiņu etnogrāfiskās zemes robežu 120-200 km uz austrumiem. 18. gadsimta vidū Slobodas Ukraina veidoja 25% no ukraiņu etnogrāfiskās teritorijas.
Maskavija veicināja ukraiņu kolonizāciju, jo pieaugošais iedzīvotāju skaits nodrošināja valsts robežas. Šejienes iedzīvotājiem piešķīra slobodu tiesības, tradicionālās kazaku brīvības un militāro vienību pārvaldi. Ietekmīgāko kazaku ģimeņu pārstāvji parasti ieņēma visus vadošos amatus.
1765. gada 28. jūlijā imperatore Katrīna II izbeidza kazaku administratīvo sistēmu. Kazaku militārās vienības tika iekļautas Krievijas Impērijas armijā.
Timeja Bačinska
Timeja Bačinska (Timea Bacsinszky, dzimusi Lozannā, Šveicē) ir bijusī Šveices tenisiste. Augstāko 9. vietu WTA rangā sasniegusi 2016. gada 16. maijā. Bačinskas lielākais sasniegums Grand Slam ir sasniegts pusfināls 2015. un 2017. gada Francijas atklātajā čempionātā tenisā.
2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kopā ar Martinu Hingisu izcīnījusi sudraba medaļu sieviešu dubultspēlēs.
2021. gada 16. jūlijā Bačinska paziņoja par profesionālās karjeras beigām.
Šārona Dreipere
Šārona Dreipere ir amerikāņu autore, dzejniece un pedagoģe. Viņa ir saņēmusi daudz balvu par mācīšanu, kā arī sarakstījusi daudzas grāmatas, dzejoļus un īsus stāstus. Viņa bija skolotāja Sinsinati no 1970. līdz 1997. gadam, bet 1991. gadā kļuva par autori un turpina ar to nodarboties līdz mūsdienām. Viņas pirmais darbs bija “Viena maza lāpa” (One small Torch) — īss stāsts, kas tika publicēts žurnālā "Melnkoks" (Ebony) 1991. gadā kā uzvarētājs konkursā, kurā bija iesniegti 20 000 pieteikumi. Savā rakstībā viņa izvēlas afroamerikāņu vīriešu tēlus, lai dotu "balsi" afroamerikāņu jaunajiem vīriešiem.
Ans Lī
Ans Lī (zh, ; dzimis ), rietumos zināms kā Angs Lī (Ang Lee), ir Taivānā dzimis amerikāņu kinorežisors, scenārists, kinoproducents.