cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stagnācija PSRS
Čerņenko valdīšana
Čerņenko vēlējās panākt Gorbačova ievēlēšanu par Centrālkomitejas otro sekretāru, taču tam pretojās daļa Politbiroja, premjera Tihonova vadībā, kas uzskatīja par lauksaimniecību atbildīgo Gorbačovu par nepieredzējušu lielajā politikā. Tihonovs pats cerēja uz ģenerālsekretāra posteni, kuru varētu mantot viņa atbalstītāji Politbirojā Romanovs un Dolgihs. Gorbačovu atbalstīja ietekmīgais Aizsardzības ministrs Ustinovs. Lai arī formāls lēmums izpalika, slimā Čerņenko vietā sapulces parasti vadīja Gorbačovs. Kā atbildīgais par lauksaimniecību, viņš bieži kritizēja pārtikas pārstrādes nozari par lielajiem ražas zaudējumiem, par problēmām ar produktu pārstrādi un uzglabāšanu, kas padara bezjēdzīgas visas lielās investīcijas ražu celšanā.
Pardubices apgabals
Pilsētas
Trekninātas - pilsētas, kas ir apriņķu centri, kursīvā - pilsētas, kas nav apriņķu vai t.s. mazo apriņķu centri.
Mazo apriņķu centri ir Česka Tršebova, Hlinsko, Holice, Hrudima, Krālīki, Lanškrouna, Litomišla, Moravska Tršebova, Pardubice, Polička, Pršelouča, Svitavi, Ūsti pie Orlices, Visoke Mīto, Žamberka.
Svētais zirneklis
"Svētais zirneklis" (fa) ir 2022. gada Vācijas, Dānijas, Francijas un Zviedrijas kopražojuma krimināltrillera filma, kuras režisors ir Ali Abasi. Filmā galvenās lomas atveido Mehdi Bedžestani un Zara Amira Ebrahimi.
Filma balstīta uz patiesu stāstu par sērijveida slepkavu, kurš laika posmā no 2000. līdz 2001. gadam nogalināja 16 prostitūtas Irānas pilsētā Mešhedā, kā arī par jaunu žurnālisti, kas slepkavības izmeklē.
Filmas "Svētais zirneklis" pirmizrāde notika 2022. gada Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Zara Amira Ebrahimi saņēma festivālā labākās aktrises balvu. Filmu izvēlējās kā Dānijas kandidatūru par labāko starptautisko spēlfilmu 95. Kinoakadēmijas balvai, tomēr to nenominēja.
Kolmanis
Kolmanis (de — 'ogļracis'; sieviešu dzimtē Kolmane) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Jūliuss fon Zēfelds
No 1821. līdz 1823. gadam studēja tieslietas Tērbatas Universitātē, no 1823. līdz 1825. gadam — Getingenē. No 1826. līdz 1841. gadam — Grobiņas pilskunga tiesas asesors. No 1841. līdz 1844. gadam — Jelgavas virspilskunga tiesas asesors. No 1844. līdz 1854. gada — Talsu pilskungs, no 1854. līdz 1860. gadam Aizputes virspilskungs. No 1842. gada darbojās Kurzemes konsistorijā. No 1860. gada darbojās Jelgavas galma virstiesā (Oberhofgericht). No 1860. gada — galma virstiesas virsburggrāfs, no 1869. gada — kanclers un no 1874. līdz 1878. gadam Kurzemes galma virstiesas landhofmeistars.
Kazaki (Pasienes pagasts)
Kazaki ir ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 7,5 km no pagasta centra Pasienes, 18,9 km no novada centra Zilupes un 318,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts vietējas nozīmes autoceļiem.
Elektro-L
Elektro-L var būt:
Parakstu konkurss
Parakstu konkurss ir sacensība starp vairākiem dalībniekiem, kurā jāizdomā apraksts konkursa uzdevumā dotajam attēlam. Attēlu, kā arī noteikumus un informāciju par konkursa norisi sniedz konkursa rīkotājs.
Vispārēja informācija
Parakstu konkursa dalībnieka uzdevums ir pēc iespējas precīzāk un oriģinālāk raksturot doto attēlu, kurš sākotnēji ir bez paraksta. Konkursi var atšķirties pēc attēla veida (foto vai zīmējums), paraksta formāta (situācijas apraksts vai dialogs), kā arī vērtēšanas kritērijiem. Konkursa rīkotāja uzdevums ir minēt informāciju par atbilžu sniegšanu, kā arī citus nosacījumus, kas ir svarīgi konkursa norisei.
Parakstu konkursi galvenokārt pastāv kā izklaide un tie var tikt organizēti dažādos apstākļos (starp atsevišķiem cilvēkiem, publiskos pasākumos, masu medijos u.c.), kā arī izmantojot atšķirīgus informācijas nesējus (zīmēts attēls uz papīra, digitāls attēls, drukāts attēls preses izdevumā u.c.). Tradicionāli vispopulārākais un ierastākais parakstu konkursu rīkošanas veids ir bijusi to publicēšana avīzēs vai žurnālos, tomēr šis izklaides veids tiek izmantots arī citos iespējamos medijos, piemēram, televīzijā un pat radio. Līdz ar moderno tehnoloģiju attīstību, ļoti populāri ir arī parakstu konkursi internetā.
Parakstu konkursi var tikt izmantoti ne tikai izklaidei, bet arī citiem mērķiem, piemēram, preses izdevuma popularizēšanai, kādas problēmas aktualizēšanai vai arī produktu reklāmai. Svarīgs parakstu konkursa mērķis ir paskatīties uz kādu objektu, notikumu vai jautājumu no neierasta skatpunkta.
Attēla paraksts, ja vien konkursa noteikumi neparedz ierobežojumus, var būt jebkādā literārās izteiksmes formā — prozā, dzejā, kā viens vārds vai vārdu spēle. Parasti konkursanta iesniegtā paraksta vērtēšanā vērā tiek ņemta oriģinalitāte un asprātība, tomēr ne vienmēr vērtējumā noteicošais ir humors. Ir pieņemts, ka attēla paraksta mērķis ir pēc iespējas izsmeļošāk raksturot attēlā redzamo situāciju, tāpēc vienlīdz svarīgs ir gan humors, gan precizitāte.
Tā kā parakstu konkurss pārstāv vārda mākslu, reti kad iespējams precīzi un objektīvi novērtēt viena paraksta pārākumu pār citiem. Līdz ar to konkursā iesniegto parakstu novērtējums parasti ir samērā subjektīvs. Dažreiz konkursa noteikumos kā nosacījums tiek iekļauts arī paraksta apjoma ierobežojums, tomēr parasti paraksts nav garāks par vienu teikumu (10 — 20 vārdiem). Izņēmuma gadījumos parakstā iespējami arī vairāki teikumi. Parasti šajos konkursos netiek pieļauta necenzētas vai aizvainojošas leksikas lietošana.
Atsevišķos parakstu konkursos uzvarētājiem tiek piešķirtas arī balvas.
Parakstu konkursu attīstība
Parakstu konkursu pirmsākumi saistāmi ar karikatūru un komiksu popularitātes pieaugumu, kā arī arvien plašāku ilustrāciju izmantošanu un fotožurnālistikas izveidošanos iespiestajos preses izdevumos 19. gadsimta beigās. Šīs jomas vieno attēla un teksta apvienošana, ko bija iespējams tiražēt un padarīt pieejamu plašai auditorijai līdz ar avīžu un žurnālu masveida iespiešanu un plašu izplatību.
Pēc pašreiz pieejamās informācijas, pirmie parakstu konkursi presē parādījās 19. gadsimta deviņdesmitajos gados ASV izdevumos (piemēram, žurnālā Life, kas iznāca no 1883. līdz 1936. gadam). 20. gadsimta sākumā vismaz ASV presē (piemēram, The San Francisco call, The Daily News, The Toledo News-Bee) parakstu konkursi jau bija samērā populāri. Šajos konkursos galvenokārt tika izmantoti zīmēti attēli un karikatūras. Lielāka fotogrāfiju izplatība parakstu konkursu uzdevumos sākās līdz ar iespiešanas kvalitātes uzlabošanos (20. gadsimta 20. — 30. gadiem).
Par parakstu konkursiem Latvijā 19. gadsimta beigās pašlaik informācijas nav. Latvijas pirmās brīvvalsts presē (piemēram, žurnālos "Svari", "Latvijas Jaunatne" , „Pasaules Pasts” , "Krusta-mīkla, Šachs, Bridžs" , "Dļa Vas" ) šie konkursi jau bija samērā iecienīti. Parakstu konkursi tika publicēti arī padomju laika izdevumos, piemēram, 60. — 80. gados avīzēs „Padomju Jaunatne”, „Komunisma uzvara” (Stučkas rajona laikraksts) un „Sports”, kā arī žurnālos "Liesma" un "Dadzis".
Kopumā, PSRS presē parakstu konkursu pirmsākumi saistāmi ar vissavienības izdevuma „Izvestija” svētdienas pielikumā „Ņeģeļa” 1960. gadu sākumā publicētajiem konkursiem. Vēlāk, 60. gadu beigās, lielu popularitāti ieguva arī avīzes „Ļiteraturnaja gazeta” parakstu konkursi, kas šajā avīzē tiek publicēti arī šobrīd. Maskavas Centrālās televīzijas izklaides raidījumā "Vokrug smeha" (1978 - 1990), kura veidotāju vidū bija avīzes "Ļiteraturnaja gazeta" izdevēji, pastāvēja rubrika "Ko tas varētu nozīmēt?", kas bija līdzīga avīzē publicētajiem parakstu konkursiem.
Parakstu konkursu izplatība īpaši pieaugusi līdz ar interneta rašanos deviņdesmito gadu otrajā pusē un vēl vairāk 21.gadsimta sākumā. Internets parakstu konkursu rīkošanu un dalību tajos ir padarījis iespējamu visplašākajam interesentu lokam visā pasaulē.
Kaut gan šobrīd, iespējams, visvairāk parakstu konkursu ir tieši internetā, arī drukātajā presē parakstu konkursi joprojām pastāv un ir diezgan populāri. Pasaulē par vienu no respektablākajiem un populārākajiem uzskatāms amerikāņu žurnāla The New Yorker kopš 2005. gada rīkotais parakstu konkurss, kurā ik nedēļu piedalās vairāki tūkstoši dalībnieku. Latvijā par vienu no ilggadīgākajiem un populārākajiem uzskatāms žurnāla "Sestdiena", parakstu konkurss, kas regulāri notiek kopš 1998. gada novembra. No internetā rīkotajiem parakstu konkursiem atzīmējams raidsabiedrības BBC mājas lapā (sadaļā Magazine Monitor) publicētais iknedēļas parakstu konkurss, kas notiek kopš 2006. gada.
Smadzeņu kapsula
Izšķir divus galvenos smadzeņu kapsulas tipus :
Cilvēkiem smadzeņu kapsula ir lielāka par viscerālo nodalījumu (smadzeņu lielo izmēru dēļ), bet dzīvniekiem tā ir mazāka.
Veidošanās
Smadzeņu kapsula embrijiem sāk veidoties zem galvas smadzenēm kā divi vai trīs pāri skrimšļa aizmetņu. Hordas priekšējā gala sānos veidojas parahordālijas (priekšējo mugurkaula skriemeļu augšējo loku saplūdusie aizmetņi), bet tiem priekšā - sīki sānu skrimšļi (reizēm var neattīstīties) un lielas trabekulas. Vienlaicīgi, bet neatkarīgi no šiem aizmetņiem rodas maņu orgānu: ožas, dzirdes, acābolu (sklēra) skrimšļa kapsulas. Parahordālijas, trabekulas un sānu skrimšla aizmetņi saaug kopā, turpina augt plašumā un sāk apaugt no sāniem galvas smadzenes. Šim skrimšļa pamatam no priekšpuses pieaug ožas kapsulas, bet sānos no aizmugures dzirdes kapsulas. Starp tām galvaskausa sānu virsmā veidojas padziļinājumi - acu dobumi jeb orbītas, kurās izvietojas acis. Šāda smadzeņu kapsulas attīstības stadija - pagaidām vēl ir bez jumta - ir raksturīga apaļmutniekiem. Pārējiem mugurkaulniekiem vēl dīgļa vai kāpura stadijā augošais skrimslis izveido galvaskausa jumtu, kurā parasti paliek ar saistaudu plēvi klāta neliela atvere - avotiņš. Zemākajām kaulzivīm (skrimšļa ganoīdzivīm) smadzeņu kapsula paliek no skrimšļa, bet virs tās no segkauliem, līdzīgi bruņuzivīm, veidojas bruņas. Pārējām kaulzivju grupām primārajā skrimšļa smadzeņu kapsulā veidojas pārkaulojumi. Tālāk šis process noslēdzas ar primāro jeb skrimšļkaulu izveidošanos. Smadzeņu kapsulu attīstības posmā, kad tā ir no skrimšļa, sauc par hondrokrāniju (skrimšļa galvaskausu). Pēc smadzeņu kapsulas pārkaulošanās to var saukt par osteokrāniju (kaula galvaskausu). Vienlaicīgi notiek segkaulu iegrimšana zem ādas un to saaugšana ar skrimšļkauliem. Kā pēc ārējā izskata, tā arī pēc histoloģiskās uzbūves segkauli un skrimšļkauli ir ļoti līdzīgi. Tos atšķirt var vienīgi izsekojot smadzeņu kapsulas attīstībai. Kaulzivīm smadzeņu kapsula sastāv no daudziem skrimšļkauliem, bet skrimslis saglabājas tikai ožas un dzirdes kapsulu, un acu orbītu rajonos. Mūsdienu abiniekiem smadzeņu kapsulā paliek diezgan daudz skrimšļa un attīstās samērā nedaudz skrimšļkaulu un segkaulu. Pieaugušajiem rāpuļiem, putniem un zīdītājiem smadzeņu kapsulu veido tikai kauli (skrimšļkauli un segkauli). Iekšējo, no skrimšļa vai skrimšļkauliem veidoto smadzeņu kapsulas daļu sauc par endokrāniju, bet to sedzošo segkaulu kompleksu, kas var saaugt vienā galvas vairogā, mēdz saukt par dermatokrāniju.
Uzbūve
Smadzeņu kapsulu parasti veido 8 kauli: pakauša kauls (os occipitale), spārnkauls (os sphenoidale), pieres kauls (os frontale), sietiņkauls (os ethmoidale), 2 paura kauli (os parietale) un 2 deniņu kauli (os temporale). Smadzeņu kapsulai izšķir velvi un pamatni.
Velvi no priekšpuses veido pieres kaula zvīņa, no mugurpuses pakauša kaula zvīņa, augšpusē ir paura kauli, bet sānos deniņu kaulu zvīņas. Kaulus saista šuves, kas uz vecumu daļēji pārkaulojas. Jaundzimušajiem tajās ir šauras saistaudu plēvītes, kas dažu šuvju krustošanās vietās, paplašinoties, veido tā saucamos avotiņus. Šuves un avotiņi ļauj bērna galvas formai nedaudz mainīties, kad tā iet cauri mazajam iegurnim dzemdību laikā. Avotiņi pārkaulojas 1-2. mūža gadā.
Smadzeņu kapsulas pamatni veido visi tās kauli, izņemot paura kaulus. Pamatnes iekšējā virsmā ir trīs bedres: priekšējā, vidējā, un mugurējā. Priekšējā bedrē atrodas galvas smadzeņu pieres daivas un ožas nervi. Pa daudzajām vidējās bedres atverēm no smadzeņu dobuma iziet vairāki (II-VI) galvas smadzeņu nervi bet tajā ienāk iekšējās miegartērijas - galvas smadzeņu barotājas. Uz turku segliem (bedrīte spārnkaula ķermeņa augšējā virsmā) uzgulst smadzeņu piedēklis - hipofīze, bet pārējo bedrītes daļu aizņem galvas smadzeņu deniņu daivas. Deniņu kaulu piramīdā atrodas dzirdes un līdzsvara orgāni. Mugurējās bedres vidū ir lielais pakauša caurums, kas savieno smadzeņu dobumu ar mugurkaula kanālu. Tajā iegarenās smadzenes savienojas ar muguras smadzenēm. Pa citām šīs bedres atverēm no smadzeņu dobuma iziet pārējie (VII-XII) galvas smadzeņu nervi. Mugurējo bedri aizņem iegarenās smadzenes, smadzenītes un smadzeņu tilts.
Tīreļi (Kubulu pagasts)
Tīreļi ir ciems Kubulu pagastā, Balvu novadā. Atrodas 218 km attālumā no Rīgas.
Mesta
Mesta (bg) jeb Nesta (el) ir 230 kilometrus gara upe Bulgārijā un Grieķijā. Iztece Rilas kalnos. Lielākā pieteka - Dospata. Tek dienvidaustrumu virzienā. Ietek Egejas jūrā iepretim Tasas salai. Upes krastos atrodas Hadžidimovo.
Gļinovka (upe)
Gļinovka, arī Maļutka un Tabore, ir Daugavas kreisā krasta pieteka Augšdaugavas novada Tabores pagastā un Laucesas pagastā, vidustecē 300 m garumā robežupe arī ar Skrudalienas pagastu.
Izteka — no novadgrāvjiem 0,5 km uz ziemeļrietumiem no Gardelišķiem, tek ziemeļaustrumu virzienā, vidustecē pagriežas uz ziemeļrietumiem. Lielu pieteku nav. Lejtecē tek pa apdzīvotu apvidu, lielākās apdzīvotās vietas krastos — Krasnorečka, Priekuļi, bijušais skrajciems Gļinovka, Lasenberga, Maļutki. Vidustecē upi šķērso valsts autoceļš P68 Daugavpils—Silene—Baltkrievijas robeža un Daugavpils apvedceļš P66, lejtecē pie Maļutkiem autoceļš V673 Daugavpils—Elerne—Lielborne.
T-54/55
T-54 un T-55 ir PSRS kaujas tanki.
Pirmo T-54 prototipu izveidoja 1945. gada martā, Otrā pasaules kara izskaņā, bet 1947. gadā sākās tā sērijveida ražošana un tas nonāca PSRS un Varšavas pakta valstu armiju bruņojumā. T-54 un T-55 sēriju tankus joprojām tiek izmantoti militāros konfliktos 21. gadsimta sākumā.
Trīs T-55 tanki ir arī Latvijas sauszemes spēku bruņojumā.
Arguna
Arguna (ru, ce) ir pilsēta Čečenijas Republikā, Krievijā.
Iedzīvotāju skaits ir 41 622 cilvēki (2021), no tiem 99,32 % ir čečeni.
Pirmais un Otrais Čečenijas karš ievērojami izpostīja Argunu, taču tagad tā ir gandrīz pilnībā atjaunota.
Tomi Sallinens
Tomi Sallinens (fi, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2018. gada Sallinens pārstāv Zviedrijas hokeja līgas komandu Brynäs IF.
Iepriekš pārstāvējis Somijas hokeja līgas komandu Espo "Blues", Zviedrijas hokeja līgas komandas Leksands IF, Djurgårdens IF un Färjestad BK, KHL komandas Ņižņekamskas "Ņeftehimik" un Pekinas "Kunlun Red Star", kā arī Nacionālās līgas komandu Klotenes "Flyers".
Somijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 2014. un 2016. gada Pasaules čempionātā.
Kolnačova
Kolnačova (arī Kalnačova) ir ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 16,6 km no pagasta centra Pasienes, 28 km no novada centra Zilupes un 327,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P52 (Zilupe—Šķaune—Ezernieki).
Vasalis
Vasalis viduslaiku Eiropā bija feodālis, kas bija atkarīgs no otra, lielāka feodāļa — senjora.
Vasalim bija jāiet karā, jāpiedalās senjora tiesā un padomē. Zināmos gadījumos viņa pienākumos ietilpa arī materiāla atbalsta sniegšana senjoram. Par to senjors deva savam vasalim zemi ar dzimtcilvēkiem, tā saukto feodu (no tā cēlies nosaukums feodālis). Turklāt viņš kļuva arī par vasaļa aizbildni. Vasaļa tiesības tika apstiprinātas ar īpašu dokumentu — lēņa grāmatu. Lielie feodāļi savukārt bija karaļa vasaļi. Senākās ziņas par vasaļiem Latvijas teritorijā ir atrodamas kopš 1201. gada.
Tīrumnieki
Ciema apkārtnē atrodas Aviekstes ūdenskrātuve.
Jefreitors
Jefreitors (no de — "atbrīvotais") ir kareivju dienesta pakāpe (citās valstīs arī apakšvirsnieka pakāpe) daudzu valstu bruņotajos spēkos, kuru piešķīra ilgāk dienējušajiem un labākajiem karavīriem. Jefreitora pakāpe parasti atrodas starp kareivja un seržanta dienesta pakāpēm.
Latvijas Nacionālajos bruņotajos spēkos nav jefreitora dienesta pakāpes. Par analogu šai pakāpei var uzskatīt dižkareivja dienesta pakāpi.
Aleksandrs Borodins
Aleksandrs Borodins (, dzimis, miris ) bija krievu komponists, ārsts un ķīmiķis. "Varenās kopas" dalībnieks.
Borodins bija ievērojams ķīmijas profesors un Dmitrija Mendeļejeva draugs, beidzis Sanktpēterburgas Medicīniski ķirurģisko akadēmiju. Darbi balneoloģijā un aldehīdu pētniecībā.
Ar mūziku nodarbojās no darba brīvajā laikā. Iespējams populārākais Borodina darbs ir opera "Kņazs Igors", kuras pirmizrāde notika Marijas teātrī 1890. gadā, jau pēc Borodina pēkšņās nāves akadēmijas ballē 1887. gadā. Operu Borodins savas dzīves laikā nepabeidza, to pēc autora pierakstiem izdarīja Aleksandrs Glazunovs un Nikolajs Rimskis-Korsakovs.
Sojuz MS-06
Sojuz MS-06 (ru) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Orbītā palaists 2017. gada septembrī. Uz zemes atgriezās 2018. gada februārī.
Pollaks
Pollaks (Pollachius pollachius) ir viena no divām pollaku ģints (Pollachius) zivju sugām. Sastopams Atlantijas okeāna ziemeļaustrumos un reģionam pieaguļošajās jūrās. Pollaks ir saimnieciski nozīmīga zivs. Kopējā nozveja ap 17 000 t. Dažus desmitus tonnu nozvejo arī Baltijas jūras rietumdaļā.
Sojuz MS-06
Apkalpe
Kuģa Sojuz MS-06 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Pollaks
Izplatība
Pollaks mājo Eiropas piekrastēs no Biskajas līča līdz Islandei, Fēru salām un Norvēģijas ziemeļiem, areālam sasniedzot Varangera fjordu Barenca jūrā. Sastopams arī Skagerakā un Kategatā.
Sojuz MS-06
Apkalpe
Dublējošā apkalpe:
Pollaks
Baltijas jūrā
Pollaks sastopams Baltijas jūras dienvidrietumu daļā, bet uz austrumiem no Bornholmas salas ir ļoti rets ieceļotājs. Austrumbaltijā noķerts divas reizes: 1962. gadā pie Muhu salas Igaunijā un 1966. gadā Somijas piekrastē pie Pori.
Izskats
Pollaks ir liela auguma zivs. Ķermeņa garums var sasniegt 130 cm, svars 18 kg. Parasti pieaugušie īpatņi ir apmēram 75 cm gari. Tam ir vārpstveida ķermenis un lielas acis. Apakšžoklis garāks par augšžokli, taustekļu nav.
Pollakam ir trīs muguras spuras: pirmā spura ar 12—13 mīkstiem stariem, otrā ar 17—20 un trešā ar 17—19 mīkstiem stariem. Tam ir divas anālās spuras: pirmā gara, ar 27—30 mīksti stari, sākas zem pirmās muguras spuras; otrā īsāka, ar 17—20 stariem. Astes spura ar nelielu ieliekumu. Sānu līnija tumši zaļgana, izliekta virs krūšu spuras. Pie krūšu spuras pamatnes nav tumša laukumiņa, kāds ir citām mencu dzimtas zivīm.
Sojuz MS-06
Lidojuma gaita
Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 13. septembrī 02:55 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-06 atvienojās 23:08:30 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 28. februārī 02:31 UTC, 146 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas, Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 168 dienas 5 stundas 14 minūtes.
Vīnes starptautiskā lidosta
Vīnes starptautiskā lidosta jeb Vīnes-Švehatas lidosta (de) ir starptautiska lidosta Austrijā, 18 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Vīnes centra un 57 kilometrus uz rietumiem no Bratislavas. Lidosta uzcelta 1938. gadā kā militārais lidlauks. Otrā pasaules kara gados lidlauku izmantoja kā kompānijas Henkel izmēģinājuma poligonu. Pēc kara tas bija britu militārais lidlauks, bet 1954. gadā kļuva par Vīnes galveno civilo lidostu. Daudzkārtīgi modernizēta. Lidostai ir 9 termināļi.
Pollaks
Izskats
Ķermeņa krāsa var būt dažāda: mugura no tumši brūnas līdz olīvkrāsai, sāni pelēcīgi sudrabaini, vēders balts. Uz muguras un sāniem var būt dzelteni vai oranži raibumi un svītras. Jo vecāks ir pollaks, jo tumšāks tas kļūst. Jaunie pollaki ir košāki — zaļi, brūni, reizēm sarkani ar zeltainiem raibumiem.
Jautrās pleznas 2
"Jautrās pleznas 2" (en) ir 2011. gada Austrālijas un ASV animācijas filma, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Džordžs Millers. Filmas pirmizrāde notika ASV. Galvenos tēlus ierunājuši Robins Viljamss, Henks Azairija, Pink, Elaidža Vuds, Breds Pits, Mets Deimons un Sofija Vergara. Filma ir turpinājums 2006. gada filmai "Jautrās pleznas".
Pollaks
Līdzīgas sugas
Pollakam līdzīga ir saida, bet tās sānu līnija ir taisna, kā arī apakšžoklis tikai nedaudz garāks par augšžokli (jaunām zivīm vienādi garš ). Līdzīgs pollakam ir arī merlangs, savukārt tā augšžoklis ir garāks par apakšžokli, un pikša, kuru var atšķirt pēc melna plankumiņa pie krūšu spuras pamatnes un melnas sānu līnijas.
Īpašības
Pollaks ir jūras piekrastes zivs. Dzīvo gan pelaģiālā, gan pie grunts, parasti 40—100 m dziļumam, bet sastopams līdz 200 m dziļumam uz akmeņainām un klinšainām gruntīm. Uzturas pa vienam vai nelielos, izkliedētos bariņus, blīvus barus veido tikai nārsta laikā. Visticamākais, ka veic nārstošanas migrāciju.
Jautrās pleznas 2
Murmuļa dēls Ēriks cīnās, lai imperatorpingvīnu pasaulē realizētu savus talantus. Tikmēr Murmulis kopā ar savu ģimeni un draugiem atklāj, ka viņu mājas apdraud briesmas, kurām visiem kopā jāstājas pretī.
Pollaks
Barība
Pollaks ir plēsīgs. Mazuļi galvenokārt barojas ar pelaģiskajiem vēžveidīgajiem, pieaugušās zivis ar nelielām zivīm, piemēram, citām mencveidīgajām zivīm, tūbītēm, siļķēm, brētliņām. Pollaks ir galvenais mazo mencu ienaidnieks. Medī, uzturoties tuvu gruntij un vērojot ūdens slāni sev virs galvas. Kad pollaks pamana medījumu, tas strauji tam uzbrūk no apakšas, pēc tam atgriežas savā vietā uz grunts.
Vairošanās
Pollaks dzimumbriedumu sasniedz 3—8 gadu vecumā, kad sasniedz 40 cm garumu. nārsto pie Skandināvijas krastiem no marta līdz jūnijam, parasti apmēram 100 m dziļumā, pie ūdens temperatūras 8—10 °C un sāļuma 32—35 PSV. Pollaka mātītes auglība līdz 2,6 milj. ikru. Ikri un kāpuri pelaģiski. Tie pa straumi lēnām peld krasta virzienā uz seklākiem ūdeņiem. Mazuļi aug ātri, pirmajā gadā tie var sasniegt 17 cm garumu.
Mazuļi uzturas krasta tuvumā 2—3 gadus un, līdzīgi kā pieaugušās zivis, virs akmeņainas vai smilšainas grunts. Sastopami arī upju ietekās jūrā. Jaunie pollaki novēroti gan kopīgos baros ar saidām, gan pa vienam, aizsargājot savu barošanās teritoriju. Lielāki īpatņi iepeld arī atklātā jūrā un bieži novērojami akmeņainās vietās 40—100 m dziļumā vai ap nogrimušiem kuģiem un naftas platformām. Pollaka dzīves ilgums var sasniegt 15 gadus.
Cepurnieks
Cepurnieks var būt:
Paga
<mapframe text="Paga" width=280 height=280 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q209784" } Paga (hr) ir ziemeļrietumu-dienvidaustrumu virzienā izstiepta Horvātijai piederoša sala Adrijas jūrā. Pagas dienvidu punktā atrodas tilts, kas savieno salu ar cietzemi. Salā atrodas divas pilsētas Paga un Novaļa, kā arī vairāki ciemi. Attīstīts tūrisms. Pazīstama kā Pagas siera (Paški sir) un Pagas mežģīņu (Paška čipka) ražošanas vieta. 2004. gadā salā tika uzbūvēta pirmais Horvātijas vēja ģeneratoru parks.
Grenči
Grenči ir ciems Tukuma novada Zemītes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Rojas upes krastā pie autoceļa P121 7 km no pagasta centra Zemītes, 21 km no Kandavas un 82 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Grenču muižas (Grenzhof, Grendsen) centru. Grenču muižas apbūve (pils un parks), kā arī Grenču vējdzirnavas ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi.
Grenzhof
Grenzhof var būt:
Hrudimas apriņķis
Hrudimas apriņķis ir Čehijas Pardubices apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Pardubices apgabala Pardubices, Ūstu pie Orlices un Svitavu apriņķiem, Visočinas apgabala Ždjāras pie Sāzavas un Havlīčkūvbrodas apriņķi, Vidusčehijas apgabala Kutna Horas apriņķi.
Edgars Šubrovskis
Edgars Šubrovskis (dzimis 1975. gada 20. novembrī) ir latviešu mūziķis un komponists, kas spēlējis vairākās alternatīvās un indie mūzikas grupās.
Biogrāfija
No 1990. līdz 1994. gadam grupas "M. Gvarde" dziedātājs un ģitārists.
No 1994. līdz 1996. gadam darbojies grupā "Kartāga". Grupa ierakstīja trīs albumus un guva ievērību Latvijas underground mūzikas vidē.
No 1997. līdz 2011. gadam darbojies grupā "Hospitāļu iela". Grupa izdeva trīs albumus, par debijas albumu 2004. gadā iegūstot balvu "Zelta mikrofons" nominācijās "Labākā debija" un "Labākais popmūzikas albums". Šajā gadā grupa uzvarēja festivālā "Liepājas dzintars".
No 2012. līdz 2017. gadam E. Šubrovskis darbojies ansamblī "Manta". Grupas pirmais albums 2014. gadā ieguva "Zelta mikrofona" balvu nominācijā "Labākais alternatīvās mūzikas albums".
Kopš 2018. gada darbojas "tumšās" folkmūzikas un kantrīmūzikas grupā "JUUK" ("Jūk"), 2019. gadā laists klajā tās pirmais albums "Indulgenču tirgotāji", kas nominēts tā gada "Austras balvai".
Komponējis mūziku animācijas filmai "Pavasaris Vārnu ielā" (kopā ar Ingu Baušķenieku, 2009) un īsfilmai "Augstāk par zemi" (2015), kā arī tituldziesmu animācijas filmai "Jēkabs, Mimmi un runājošie suņi" (2019). Par mūziku filmai "Pavasaris Vārnu ielā" nominēts balvai "Lielais Kristaps".
Velvari
Velvari ir pilsēta Čehijā, Centrālčehijas apgabala Kladno apriņķī.
Rakstos pirmoreiz minēta 1282. gada pie sena ceļa no Prāgas uz Saksiju. Karaļa pilsēta no 1482. gada. Ilgu laiku tā atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Velvari ir mūziķa Leopolda Koželuha (Leopold Koželuch, 1747 – 1818) dzimtā pilsēta. Šeit dzīvojis šahists Karels Treibals (Karel Treybal, 1885 — 1941).
1980.—1981. gada Eiropas kausa sezona
1980.—1981. gada Eiropas kausa sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 26. sezona. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Parc des Princes stadionā Parīzē.
Par Eiropas kausa uzvarētājiem trešo reizi kļuva Anglijas klubs Liverpool, kas finālā uzvarēja Spānijas klubu Real Madrid ar rezultātu 1–0. Šī bija jau piektā reize pēc kārtas, kad Eiropas kausu iegūst komanda no Anglijas.
Pekanbaru
Pekanbaru ir pilsēta Indonēzijā, Riau provinces galvaspilsēta. Izvietojusies provinces vidienē Siakas upes krastos. Pilsēta multietniska — tajā dzīvo minankabau (40%), malajieši (32%), javieši (16%) un bataki (11%), bet pēc konfesionālās piederības lielākā daļa ir musulmaņi (85%), bet 3,8% budisti un 11,5% kristieši.
Konovalova
Konovalova var būt:
Pekanbaru
Vēsture
Par Pekanbaru (‘Jaunais tirgus’) dibināšanas gadu tiek uzskatīts 1784. gads, kad Siakas sultāns netālu no savas pils Siakas upes krastā nolēma izveidot tirdzniecības ostu. No 1760. līdz 1830. gadam pilsēta bija sultanāta galvaspilsēta. Vēlākos gados pilsēta kļuva par kafijas audzēšanas un akmeņogļu ieguves reģiona centru. 1960. gadā pilsēta kļuva par Riau provinces administratīvo centru Tandžunpinanas vietā.
Fricis Kaņeps
Voldemārs Fricis Kaņeps (dzimis Ventspilī, miris  Staicelē) bija Latvijas futbolists, viens no rezultātīvākajiem uzbrucējiem 20. gadsimta 30. gados.
Biogrāfija
Dzimis Ventspilī Kārļa Kaņepa un viņa sievas Lavīzes dzimušas Pole ģimenē. Futbolists bija arī Friča brālis Žanis Kaņeps (1918-?), ilggadīgs Venspils "Spara" futbolists.
1938. gadā saslima ar plaušu karsoni, tika ievietots Rīgas Kara slimnīcā un kādu laiku nevarēja nodarboties ar sportu. 1939. gadā izgāja obligāto karadienestu Latvijas armijā.
Otrā pasaules kara laikā Kaņepu pastāvīgi vajājušo traumu dēļ līdz pat 1944. gadam viņam izdevās izvairīties no iesaukšanas vācu armijā, taču tad viņam tika uzticēts apsargāt krievu karagūstekņus, kas pēc kara noveda pie tā, ka 1945. gadā viņš tika apcietināts un izsūtīts uz Sibīriju. Pēc izsūtījuma nedrīkstēja dzīvot un strādāt Rīgā, taču viņš apmetās uz dzīvi Staicelē, kur aizritēja viņa atlikusī dzīves daļa. Miris Staicelē 1981. gadā, apbedīts Alojas kapos.
Koļesņiki
Koļesņiki ir daļēji izzudis ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 5 km no pagasta centra Pasienes, 17 km no novada centra Zilupes un 316,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies uz austrumiem no Pasienes, nomaļus no valsts vietējas nozīmes autoceļiem.
Aleksandrs fon Zīverss
Aleksandrs fon Zīverss  (de, ru, 1851–1935) bija vācbaltiešu dārznieks, Kārļumuižas īpašnieks un dārzniecības skolas izveidotājs. Krievijas impērijas ķeizariskās dārzkopības biedrības valdes loceklis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1851. gada 30. jūlijā Emanuela fon Zīversa (1817–1909) un viņa sievas Elīzas, dzimušas Koskulas, ģimenē. 1855. gadā viņa māte mantoja Kārļumuižu, bet tēvs Cēsu pilsmuižu. Viņa tēvs līdz 1877. gadam bija Krievijas impērijas Iekšlietu ministrijas Ārvalstu ticību galvenās pārvaldes direktors un ģimene dzīvoja Pēterburgā, kur Aleksandrs apguva dārzkopības specialitāti. Mātei piederošajā Kārļumuižā viņš izveidoja dārzniecību dekoratīvo stādu audzēšanai, kuru vadīja vecākais dārznieks J. Vīgants.
1871. gadā muižas krogus ēkā iekārtoja dārznieku meistaru skolu, kuru 1890. gadā Krievijas impērijas lauksaimniecības ministrija apstiprināja par divgadīgo dārzniecības skolu un tās beidzēji saņēma dārzkopības meistara nosaukumu. Skola saņēma dotācijas no valsts kases un bija pirmā dārzkopības skola Baltijas provincēs. Pēc mātes nāves 1901. gadā Aleksandrs fon Zīverss mantoja Kārļumuižu, kuras kungu māju 1905. gada revolūcijas laikā nodedzināja, bet 1909. gadā Zīverss to atjaunoja. Ziemas mēnešos Aleksandrs fon Zīverss kopā ar kalponi Mariju Eglīti (1869-1907) dzīvoja Suvorova ielā 13/15 Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā viņš kopā ar kalpones meitu Mariju Eglīti (dzimusi 1893. gadā) devās uz ārzemēm, kur viņi apprecējās. Vācu okupācijas laikā viņi 1918. gadā atgriezās Latvijā. Cēsu kauju laikā 1919. gada jūnijā Kārļumuižas kungu māju atkārtoti nopostīja, bet pēc 1920. gada agrārās reformas muižas teritoriju ar ēkām sadalīja vairākās jaunsaimniecībās, bijušajam īpašniekam grāfam Aleksandram Zīversam atstāja vienīgi neatsavināmo daļu un 69 ha zemes, kur viņš turpināja nodarboties ar ābeļu audzēšanu un izpēti (pomoloģiju). Viņš Kārļos saimniekoja ap piecpadsmit gadu, bet 1930. gadu vidū nolēma pārcelties uz dzīvi Francijā. Miris 1935. gadā.
Kārļumuižas pārdošana
Viņa mantinieki saimniecību sākotnēji iznomāja, bet pēc Aleksandra nāves 1937. gadā par 68 200 latiem pārdeva Zemkopības ministrijai. Tālaika Latvijas Zemkopības ministrs Jānis Birznieks rakstīja:
„Kārļumuižas pomoloģiskais dārzs bija plaši pazīstams agrākajā Krievijā un arī tagad Kārļos ir plašākā koku audzētava Latvijā šķirņu dažādības un skaita ziņā. Būtu vēlams to iegūt valsts īpašumā, uzlabot un atdzīvināt agrāko slavu, kas pavērstu iespējas augļu koku eksportam.”
Telšu rajona pašvaldība
Telšu rajona pašvaldība ir viena no 60 Lietuvas pašvaldībām. Mūsdienās atrodas vēsturiskajā Žemaitijas novadā, bet līdz 13. gadsimta beigām ietilpa Kursā, pēc 1422. gada Melnas līguma noslēgšanas nokļuva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. Tā robežojas ar Mažeiķu rajona, Akmenes rajona, Šauļu rajona, Ķelmes rajona, Šilales rajona, Rietavas un Pluņģes rajona pašvaldībām.
Kurčaloja
Kurčaloja (ru, ce) ir pilsēta Čečenijas Republikā, Krievijā.
Iedzīvotāju skaits ir 23 425 cilvēki (2021), no tiem 99,76 % ir čečeni.
Pirms pārveidošanas par pilsētu 2019. gada janvāra sākumā Kurčaloja bija lielākā lauku apdzīvotā vieta Čečenijā. 2018. gada 4. oktobrī Čečenijas parlaments pieņēma rezolūciju par Kurčalojas lauku apdzīvotās vietas pārveidošanu par pilsētu.
Jaunošu vīksna
Jaunošu vīksna vai Lādzeres vīksna bija dižkoks Talsu novada Vandzenes pagastā, Latvijas dižākā parastā vīksna. Auga pie Lādzeres, 60 m uz rietumiem no Jaunošu mājām autoceļa P127 dienvidu pusē. Kokam nebija centrālās galotnes, no masīvā stumbra līdz 22 m augstumam pacēlās vairāki atsevišķi žuburi.
Koks vairs nav apskatāms. Nogāzies 2004. gada vētrā.
GSAT-12
GSAT-12 ir Indijas sakaru pavadonis, kas ģeostacionārajā orbītā palaists 2011. gadā. To izgatavojusi Indijas Kosmosa pētījumu organizācija.
GSAT-12 palaists 11:18 UTC ar nesējraķeti PSLV-C17 no Satiša Dhavana kosmosa centra.
Kristo
Kristo var būt:
Carentīne pie Šālezera
Carentīne pie Šālezera ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, uz rietumiem no Šverīnes, Šālezera dienvidu krastā. Āmtes centrs. Aukstā kara gados pie Carentīnes bija VDR un VFR robežpunkts (pati pilsēta atradās VDR). Pilsētā atrodas ekopārtikas un citu preču tirdzniecibas tīkla Reformhaus (vairāk nekā 2500 tirdzniecības vietu Vācijā un Austrijā) galvenā mītne.
Megamainds
Superļaundaris Megamainds beidzot uzvar savu ienaidnieku, supervaroni Metromenu. Tomēr bez supervaroņa Megamainds zaudē savas dzīves jēgu.
Grāmatu klubiņš
"Grāmatu klubiņš" (en) ir 2018. gada ASV romantiska kinokomēdija, kuras režisors ir Bills Holdermans. Filmā galvenās lomas atveido Daiena Kītone, Džeina Fonda, Kendisa Bergena un Marija Stīnbergena.
Filma stāsta par četrām draudzenēm, kas, pēc romāna "Greja 50 nokrāsas" izlasīšanas grāmatu klubā, sāk izmainīt savas dzīves.
Filmas "Grāmatu klubiņš" pirmizrāde notika un to izplatīja Paramount Pictures. Filma saņēma dalītus kritiķu vērtējumus, lai gan aktierspēle tika slavēta. "Grāmatu klubiņš" bija finansiāli veiksmīga filma, nopelnot 104,4 miljonus ASV dolāru pie 14,1 miljonu budžeta.
Džordans Šrēders
Džordans Šrēders (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2020. gada Šrēders pārstāv KHL komandu Helsinku "Jokerit". 2009. gada NHL draftā Šrēderu ar kopējo 22. numuru pirmajā kārtā izvēlējās Vankūveras "Canucks".
Iepriekš pārstāvējis NHL komandas Vankūveras "Canucks", Minesotas "Wild" un Kolumbusas "Blue Jackets", AHL komandas Manitobas "Moose", Čikāgas "Wolves", Jūtikas "Comets", Aiovas "Wild", Klīvlendas "Monsters" un Rokfordas "IceHogs", kā arī KHL komandā Ņižņijnovgorodas "Torpedo".
Konovalova (Pasienes pagasts)
Konovalova ir ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 9,1 km no pagasta centra Pasienes, 20,5 km no novada centra Zilupes un 319,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts vietējas nozīmes autoceļiem.
Juho Kusti Pāsikivi
Juho Kusti Pāsikivi (Juho Kusti Paasikivi; līdz 1887. gadam Johans Gustavs Hellstēns; dzimis, miris ) bija Somijas septītais prezidents. 1918. gadā un 1940. gados bijis premjerministrs. Viņš bija galvenais Somijas ārpolitikas arhitekts pēc Otrā pasaules kara.
Batņa
Batņa var būt:
Juho Kusti Pāsikivi
Biogrāfija
Juho Pāsikivi dzimis kā Johans Gustavs Hellstēns (Johan Gustaf Hellstén) tirgotāja Johana Augusta Hellstēna ģimenē Koski Hl (tagad Hemēnkoski). Vecāki dzīvoja Tamperē, bet bieži devās tirdzniecības braucienos. Pēc atgriešanās mājās Johans tika reģistrēts Tamperes baznīcas grāmatā. Māte mira, kad zēnam bija četri gadi. Viņa audzināšanu uzņēmās pusmāsa Karolina. 1876. gadā ģimene pārcēlās uz Hollolu, kur tēvs atvēra veikalu. Pēc gada ugunsgrēks nopostīja Hollolas ciemu. Tēvs nopirka zemi un uzcēla jaunu audumu veikalu.
1882. gadā Johans tika sūtīts Hemēnlinnas licejā. 1884. gadā nomira tēvs, atstājot parādus. Drīz arī nomira Johana pusmāsa. Johana tante Kaisa Hagmana mēģināja turpināt veikala darbību, bet neveiksmīgi, un īpašums tika pārdots. 1887. gada rudenī Johans iestājās ģimnāzijā, somiskojot vārdu un uzvārdu uz Juho Kusti Pāsikivi.
1890. gadā Pāsikivi iestājās Karaliskajā Aleksandra Helsinku universitātē. 1892. gadā viņš ieguva bakalaura grādu krievu valodā un literatūrā. Pēc tam viņš pārgāja uz juridisko fakultāti un ieguva maģistru grādu. 1901. gadā Juho Pāsikivi ieguva doktora grādu tieslietās. 1897. gadā Pāsikivi apprecēja Annu Forsmanu.
Juho Pāsikivi bija iesaistījies Somu partijā, kas pretojās pārkrievošanas politikai. No 1903. līdz 1914. gadam Juho Pāsikivi bija Somijas lielhercogistes valsts kases direktors. 1907. gadā notika pirmās Somijas parlamenta Eduskuntas vēlēšanās, kurās no Somu partijas ievēlēts arī Pāsikivi. No 1908. gada 1. augusta līdz 1909. gada 13. novembrim Pāsikivi bija Hjelta senāta finanšu nodaļas vadītājs.
1914. Juho Pāsikivi atstāja valsts kases direktora amatu un kļuva par bankas Kansallis-Osake-Pankki direktoru, tajā darbojās līdz 1934. gadam. No 1915. līdz 1918. gadam viņš bija arī Helsinku pilsētas domes loceklis.
Pēc Februāra revolūcijas Krievijā 1917. gadā, kad tika gāzts imperators, Pāsikivi vadīja komiteju, kas sāka formulēt Somijas lielhercogistes turpmāko statusu. Kad Somija pasludināja neatkarību 1917. gada decembrī, Pāsikivi iestājās par monarhijas izveidošanu Somijā.
Pēc Somijas pilsoņu kara 1918. gada 27. maijā Juho Kusti Pāsikivi kļuva par Senāta priekšsēdētāju. Pēc tam, kad Vācija zaudēja karā un izgāzās mēģinājums Somiju pārveidot par karalisti (par karali būtu kļuvis Vācijas princis Frīdrihs Karls fon Hesens), 1918. gada 27. novembrī Pāsikivi senāts atkāpās. Pāsikivi atgriezās KOP bankas darbā.
Pāsikivi atbalstīja 1920. gadu beigās izveidojušos antikomunistisko Lapua kustību. Kad kustība bija radikalizējusies, Pāsikivi to atstāja.
1931. gadā mira viņa sieva Anna. 1934. gadā apprecējās ar Allinu Valvi. 1934. gadā Pāsikivi ievēlēja par Nacionālās koalīcijas partijas (Kokoomus) priekšsēdētāju. 1934. gadā viņš kļuva par vēstnieku Zviedrijā.
Pirms Ziemas kara Juho Kusti Pāsikivi Maskavā vadīja delegāciju sarunām ar Padomju Savienību, bet tās nevainagojās panākumiem. Kara laikā Pāsikivi bija Risto Riti kabinetā ministrs bez portfeļa. 1940. un 1941. gadā viņš bija vēstnieks Krievijā. Pāsikivi vadīja pamiera sarunas ar PSRS, un 12. martā bija viens no Maskavas miera līguma parakstītājiem no Somijas puses.
Pēc Turpinājuma kara beigām 1944. gada 17. novembrī prezidents Karls Gustavs Mannerheims Pāsikivi iecēla par premjerministru. Viņam bija jāizveido draudzīgas attiecības ar Padomju Savienību. PSRS spiediena rezultātā ministru kabinetā tika iekļauts komunists Irje Leino.
1946. gada 11. martā Juho Pāsikivi tika ievēlēts par Somijas prezidentu. Viņš atkārtoti tika ievēlēts 1950. gada prezidenta vēlēšanās. 1956. gada 1. martā beidzās Pāsikivi prezidenta amata termiņš, un viņa vietā par prezidentu stājās bijušais premjerministrs Urho Kekonens.
Juho Kusti Pāsikivi mira 1956. gada 14. decembrī no sirdslēkmes.
Roberts Bārāņs
Roberts Bārāņs (hu,, dzimis , miris ) bija Austroungārijas otorinolaringologs. 1914. gada ieguva Nobela prēmiju fizioloģijā vai medicīnā par to, ka pētījis vaskulārā aparāta fizioloģiju un pataloģiju.
Lai arī Roberta Bārāņa tēvs ir no mūsdienu Ungārijas, pats Roberts tiek saistīts ar Austriju, jo dzimis Vīnē, tur audzis un absolvējis Vīnes Universitāti.
Zoofilija
Zoofilija ir parafilija, kurā cilvēks izjūt dzimumtieksmi pret citiem dzīvniekiem, kas neietilpst viņa cilvēku ģintī. Vārds raksturo arī seksuālo aktivitāti, kurā ir iesaistīti gan cilvēki, gan citi dzīvnieki.
Vārds ir cēlies no grieķu valodas vārdiem (zṓion, "dzīvnieks") un  (philia, "mīlestība). Vārda izskaņa -philia norāda uz nenormālu patiku uz kādu lietu, līdz ar to raksturojot seksuālu novirzi. Dažkārt zoofilijas vietā kā neitrāls termins tiek piedāvāts vārds zooseksualitāte, ko lieto interešu grupas, kas cīnās par cilvēka/dzīvnieka attiecību normalizēšanu.
Lai gan zoofilija vairākās pasaules valstīs ir legāla, vairumā valstu tā ir aizliegta, vai tā ir pakļauta likumiem, kas atbild par nežēlīgu izturēšanos pret dzīvniekiem. Lielākā daļa likumu, kas ir noteikuši zoofiliju par aizliegtu, ir stājušies spēkā tikai 21. gadsimtā.
Lielais laukums
Lielais laukums (fr, nl) ir Beļģijas galvaspilsētas Briseles galvenais vecpilsētas laukums. Laukumu, kura izmēri ir 68 x 110 metri, ietver grezni ģilžu nami, Briseles rātsnams un Karaļa Maizes nams, kurā iekārtots Briseles pilsētas muzejs. 1998. gadā laukuma apbūve tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Tolojevci
Tolojevci ir ciems Piedrujas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
Heržmanūvmesteca
Heržmanūvmesteca (cz) ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Hrudimas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1325. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Hermanmīsteca (de). No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Bērzvalks
Bērzvalks var būt:
Kelē bērzlape
Kelē bērzlape (Russula queletii) ir bērzlapju ģints bazīdijsēne. Tā ir sastopama Eiropas mežos, kaļķainās augsnēs, kur sēne veido mikorizu ar eglēm. Kelē bērzlapes cepurīte ir 3—10 cm plata purpurvioleta vai vīnsarkana, vidū bieži tumšāka, lapiņas ir bālganā vaska krāsā, bet sēnes kātiņš ir 2—8 cm garš, pelēcīgi violets vai sarkanīgs, reizēm balts. Kelē bērzlapei raksturīga ērkšķogu vai ābolu kompota smarža. Sēnes garša ir ļoti sīva un pēc ieēšanas nereti var būt vēdergraizes, tāpēc Kelē bērzlapi uzskata par uzturā nelietojamu sēni.
Koršupe
Koršupe ir Zilupes kreisā krasta pieteka Ludzas novadā.
Vieglā uzvedība
"Vieglā uzvedība" (en) ir 2008. gada Apvienotās Karalistes romantiska kinokomēdija, kuras režisors ir Stīvens Eliots. Filmā galvenās lomas atveido Džesika Bīla, Kolins Fērts, Kristīna Skota Tomasa un Bens Bārnss. Filma balstīta uz Noela Kauarda lugu ar tādu pašu nosaukumu.
Filma stāsta par bagāto angli Džonu, kurš pēc īsas satikšanās Francijā apprec jaunu amerikānieti Laritu un ved viņu iepazīstināt ar saviem vecākiem.
Filmas "Vieglā uzvedība" pirmizrāde notika. Filma saņēma pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Tabu
Tabu ir kādas rīcības aizliegums, uzskatot, ka tā ir pārāk svēta vai grēcīga, lai cilvēks to atļautos darīt, un par šīs rīcības veikšanu cilvēks ir nolemts pārdabiskam sodam. Šādi aizliegumi eksistē visās sabiedrībās. Neskatoties, ka vārds sākotnēji ir attiecināts uz reliģiju balstītiem aizliegumiem, mūsdienās, kad reliģijas loma atsevišķās sabiedrībās mazinās, tas tiek lietots sociālajās zinātnēs, lai raksturotu jebkādus cilvēku aktivitāšu aizliegumus.
Termins "tabu" nāk no tongiešu (tapu) un fidžiešu (tabu) valodas vārdiem ar nozīmi aizliegts, neatļauts. Angļu valodā tas tika pirmoreiz lietots 1777. gadā, kad Džeimss Kuks apmeklēja Tongu, kur novēroja, ka vietējie iedzīvotāji atsakās ēst atsevišķus ēdienus. Līdzīgas nozīmes vārdi ir sastopami arī citu Klusā okeāna salu kultūrās.
Zigmunds Freids uzskatīja, ka incests (dzimumattiecības ģimenes starpā) un patricīds (sava tēva nogalināšana) ir universāli tabu, kas raksturīgi visai cilvēku civilizācijai. Lai gan kanibālisms, grupveida slepkavība un incests mūsdienās ir tabu daudzās sabiedrības, tomēr mūsdienu pētījumi ir apstiprinājuši, ka vienmēr pasaulē pastāv atsevišķi izņēmumi un ka neviens tabu nav universāls.
Sigurdsons
Sigurdsons (is — 'Sigurdura dēls', no personvārda Sigurdurs (Sigurður)) ir islandiešu cilmes uzvārds un tēvvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Šali
Šali (ru, ce) ir pilsēta Čečenijas Republikā, Krievijā.
Iedzīvotāju skaits ir 55 054 cilvēki (2021), no tiem 90,17 % ir čečeni.
Atrodas 18 km uz dienvidiem no Argunas dzelzceļa stacijas un 36 km uz dienvidaustrumiem no Groznijas.
Jolla
Jolla Oy (zināms arī kā Jolla Mobile) Somijā reģistrēts uzņēmums, kas nodarbojas ar viedtālruņu programmatūras izstrādi. Tas ir dibināts 2011. gadā. Galvenais birojs atrodas Helsinkos.
Uzņēmums izstrādā mobilo ierīču operētājsistēmu Sailfish OS, kas veidota uz Linux distributīva Mer (MeeGo) bāzes.
Jolla somu valodā nozīmē "laiviņa".
Vēsture
2011. gadā Somijas mobilo telefonu ražotājs Nokia, kam bija lieli zaudējumi, mainīja stratēģiju, atsakoties no pašu izstrādātas programmatūras (MeeGo un Symbian) par labu Microsoft Windows Phone. Tika plānota arī daudzu darbinieku atlaišana. Lai atbalstītu atlaistos darbiniekus, aprīlī tika izveidota Bridge programma jaunuzņēmumu veidošanai.
Jaunais uzņēmums tika dibināts 2011. gada 29. martā un saņēma atbalstu no Nokia Bridge programmas. Oktobrī uzņēmums ieguva nosaukumu Jolla. Tajā iekļāvās daudzi bijušie Nokia darbinieki, tai skaitā daļa no MeeGo projekta komandas. Jolla nolēma koncentrēties uz Ķīnas tirgu, ko Nokia bija zaudējusi.
2012. gada jūlijā Jolla paziņoja, ka sācis izstrādāt jaunu operētājsistēmu Sailfish OS, kas bāzēta uz Mer, MeeGo atzara. 2012. gada decembrī 6,25 % uzņēmuma kapitāldaļu tika pārdotas Ķīnas Jolla China Fortune Holdings Limited.
2013. gada 20. maijā uzņēmums prezentēja savu pirmo viedtālruni; tas darbojās ar Sailfish OS. 16. septembrī Jolla paziņoja, ka tās operētājsistēma Sailfish OS varēs darboties uz ierīcēm, kas sākotnēji bijušas paredzētas Android. Viedtālrunis tirgū laists 27. novembrī, bet sākotnēji patērētājiem pieejami tikai 450 eksemplāri.
Pēc tam, kad izgāzās planšetdatora Jolla Tablet projekts sadarbībā ar Ķīnas ražotāju, 2015. gada 7. jūlijā Jolla paziņoja, ka aparatūras biznesu atdalīs atsevišķā uzņēmumā, Jolla turpmāk koncentrējoties uz Sailfish OS izstrādi un licencēšanu. Aizkavējoties finansējumam no investoriem, uzņēmums bija spiests atlaist pusi darbinieku.
Šajā laikā Krievijā pēc Rietumvalstu noteiktajām sankcijām tika izveidota importa aizvietošanas programma, un par Krievijas mobilās operētājsistēmas pamatu tika izraudzīta Sailfish OS. 2016. gadā uzņēmumam tika piesaistīti jauni investori, starp tiem arī Krievijas uzņēmējs Georgijs Berjozkins ar uzņēmuma Votron starpniecību, kas ieguva 9,72 % Jollakapitāldaļu. Vēlāk Votron daļa uzņēmumā tika palielināta līdz 60 % Berjozkins izveidoja arī uzņēmumu Otkrytaja mobilnaja platforma (OMP), kas pielāgoja Sailfish OS Krievijas tirgus vajadzībām (Sailfish Mobile OS RUS, tagad Avrora).
2018. gada martā Krievijas valstij piederošais telesakaru uzņēmums Rostelekom nopirka 75 % Votron un OMP kapitāldaļu. 2019. gada decembrī Rostelekom ieguva 99,9 % Votron un OMP kapitāldaļu; vēlāk tos ieguva pilnībā.
Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gada 1. martā Jolla paziņoja, ka cenšas pārstrukturēt savu biznesu, lai sarautu saites ar Krievijas valsti.
1991. gada barikāžu laukums
1991. gada barikāžu laukums ir laukums Vecrīgā starp Zigfrīda Annas Meierovica bulvāri, Torņa un Smilšu ielu. Netālu esošajos Kanālmalas apstādījumos aiz Bastejkalna atrodas Barikāžu laikā bojā gājušo piemiņas akmeņi. Laukumā sākas veloceļš Centrs—Berģi.
Nosaukums
Laukums nosaukts par godu 1991. gada 13. – 27. janvāra notikumiem, kad iedzīvotāji apsargāja Latvijas Republikas Augstāko Padomi, valdības ēkas, Radio namu Doma laukumā, Rīgas telegrāfa-telefona centrāli, Latvijas Televīzijas centru Zaķusalā, tiltus un citus stratēģiski svarīgus objektus, lai nepieļautu bruņotu apvērsumu pret valsts neatkarības atjaunošanu.
Vēsture
Līdz 17. gadsimtam Pulvertorņa priekšā sākās Lielais Smilšu ceļš. Pēc Rīgas nocietinājumu pārveides Zviedru Vidzemes laikā te atradās Smilšu bastions. 1856. gadā Rīgas cietokšņa vaļņus noraka un Smilšu bastiona vietā uzbēra tagadējo Bastejkalnu, gar kuru 1861. gadā satiksmei atklāja Basteja bulvāri.
2015. gadā viens no Barikāžu laika Latvijas Republikas milicijas priekšnieka vietniekiem Juris Jasinkevičs iesniedza Rīgas domei priekšlikumu vienai no Rīgas ielām piešķirt nosaukumu, kas būtu veltījums 1991. gada barikāžu piemiņai. To bija parakstījuši vēl 11 tā laika LR Iekšlietu ministrijas un milicijas darbinieki. Ar Rīgas domes lēmumu 1991. gada barikāžu laukuma nosaukumu piešķīra Smilšu ielas un Torņa ielas posmiem. 2016. gada 20. janvārī pie ēkas Torņu ielā 4 notika 1991. gada barikāžu laukuma atklāšanas pasākums.