cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šatrandža
Vēsture
7. gadsimta beigās un 8. gadsimta sākumā arābi iekaroja Persiju, Vidusāziju, Aizkaukāzu, dažas Indijas kņazistes un virkni citu teritoriju. Visu šo milzīgo impēriju pārvaldīja Umajādu kalifāts, bet no 750. gada līdz 1258. gadam Abāsīdu dinastija. Par oficiālo valodu kļuva arābu valoda. Ar to izskaidrojams, ka daudzi šatrandžas apraksti, kurus raktījuši iekaroto zemju autori, ir rakstīti arābu valodā. Arābi aktīvi apguva iekaroto tautu kultūru, pārņēma tās sasniegumus un veicināja to tālāko attīstību. Arābi arī čatrangā ienesa izmaiņas. Fonētiskās evolūcijas rezultātā tās nosaukums no čatranga mainijās uz šatrandža. Nedaudz mainījās figūru nosaukumi: pil (laidnis) arābi izrunāja kā fil, pijada (bandinieks) — baidak, ferzin (dāma) — firzan, figūru šah (karalis) un ruh (tornis) izruna nemainījās. Nemainījās arī figūru izvietojums uz 64 lauciņu galdiņa. Toties jūtamu ietekmi arābi atstāja uz figūru izskatu un spēles attīstību. Figūru ar dzīvu būtņu izskatu vietā, tās aizliedza islāms, arābi izmantoja miniatūras abstraktas cilindriskas vai koniskas formas figūras. Tas atviegloja figūru izgatavošanu un veicināja spēles izplatību. Sevišķi populāra satrandža bija Vidējos un Tuvos Austrumos. Lai apgūto šo spēli, bagātākās ģimenes pieaicināja labākos spēlētājus kā skolotājus.
Pēc spēles stipruma spēlētāji dalījās piecās klasēs. Augstākās klases spēlētāju bija maz un tie spēlējot ar otro klases spēlētājiem deva kā handikapu zirdziņa vai torņa bandinieku, trešās klases spēlētājiem — dāmu, kas toreiz bija vājākā figūra, ceturtās klases spēlētājiem — zirdziņu vai zirdziņu un torņa bandinieku, piektās klases spēlētājiem — torni.
Apmēram 9. gadsimtā šatrandža no arābiem nonāca Eiropā: Itālijā un Spānijā, vēlāk 10-12. gs. tā kļuva zināma Anglijā, Francijā, Vācijā un citās Eiropas zemēs. Eiropā vēl ilgi spēlēja pēc šatrandžas noteikumiem, tikai figūru izskats un nosaukumi mainījās toreiz valdošā bruņinieku kulta ietekmē. "Firzan" kļuva par karalieni (dāmu), fantastiskais putns "Ruh" vispirms par karaļa ziņnesi—bruņotu jātnieku, vēlāk par torni—cietoksni. Arābu termins "Fil" angļiem kļuva par karaļa galma locekli—ākstu. Karalis, zirdziņš un bandinieks savus nosaukumus nemainīja.
Galdiņš un figūras
Šatrandžu spēlēja uz vienkrāsaina kvadrātveida galdiņa, kas ar vertikālām un horizontālām līnijām bija sadalīts 64 lauciņos. Spēlē piedalījās divi spēlētāji un katram no viņiem bija figūru komplekts, kas sastāvēja no karaļa, dāmas, diviem torņiem, diviem laidņiem, diviem zirdziņiem un astoņiem bandiniekiem. Vienam spēlētājam figūru komplekts bija baltā (gaišā), otram — melnā (tumšā) krāsā. Spēli uzsākot figūras tika novietotas tāpat kā mūsdienu šahā, bet ar vienu izņēmumu, karalis un dāma varēja būt novietoti arī pretēji mūsdienu novietojumam, jo vienīgais nosacījums bija, ka karalim jāatrodas pretī karalim.
Gājienu kārtība
Gājienus spēlētāji izdara pārmaiņus. Pirmie gājiena izdara baltie. Gājienus izlaist nedrīkst. Izdarot gājienus jāievēro iepriekš aprakstītie figūru pārvietošanas noteikumi.
Spēles mērķi
Par uzvarētāju tika atzīsts spēlētājs, kas
Luidži Galvāni
Luidži Galvāni (it; dzimis 1737. gada 9. septembrī, miris 1798. gada 4. decembrī) bija itāļu ārsts, fiziķis, biologs un filozofs, kurš atklāja "dzīvnieku elektrību". Viņš ir atzīts par bioelektromagnētikas aizsācēju. 1780. gadā viņš un viņa sieva Lūcija atklāja, ka mirušas vardes kājas muskuļi raustās, kad tos skar elektriskā dzirkstele. Šis bija viens no pirmajiem mēģinājumiem izpētīt bioelektrību — nozari, kurā tiek pētīti elektriskie signāli un to struktūra no tādiem audiem kā nervi un muskuļi.
Jorzova (Brigu pagasts)
Jorzova ir ciems Brigu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 293 km attālumā no Rīgas.
Dumitru Dedju
Dumitru Dedju (Dumitru Dediu, dzimis Mitike Dedju [Mitică Dediu], miris 2013. gada jūlijā) bija Rumānijas lidotājs, pulkvežleitnants. 1981. gadā viņš bija Rumānijas pirmā kosmonauta Dumitru Prunarju dublieris.
Mitike Dedju piedzima Galacā. 1961. gadā viņš absolvēja Vasiles Aleksandri Fizikas un matemātikas skolu. Pēc tam viņš gāja kursos Traiana Vuias Aviācijas skolā. Vēlāk Militārās tehnikas akadēmijā Dedju ieguva elektronikas inženiera diplomu. Pēc tam viņš sāka dienestu Rumānijas gaisa spēkos.
1977. gada aprīlī kosmiskajam lidojumam ar PSRS kosmosa kuģi Rumānijas Gaisa spēku vadība sāka meklēt pretendentus gan starp kara lidotājiem gan civilajiem inženieriem. Mitike Dedju pieteicās. Septembrī 7 kandidāti sāka specializētas apmācības Rumānijā (teorija Bukarestes kara akadēmijā, treniņlidojumi, fiziski treniņi un krievu valodas apmācība). Pēc pretendentu atsijāšanas, decembrī tika nolemts uz Maskavu sūtīt 3 kandidātus.
Pēc ieskaitīšanas kosmonautu grupā PSRS puses spiediena rezultātā Dedju oficiāli mainīja vārdu uz Dumitru. Viņam no dzimšanas bija vārds Mitike (Mitică), kas ir pamazināmā forma no Dumitru. Kādam likās, ka kosmonautam nav piemērota vārds Mitike, kas ir līdzīgs krievu vārdam Mitjka (Митька).
1980. gadā no oktobra līdz decembrim Dedju trenējās Sojuz kosmosa kuģa apkalpē kopā ar Juriju Romaņenko. Sākotnēji viņu apkalpe tika uzskatīta par pirmo, bet 1981. gada 13. maijā Valsts komisija lēma, ka Prunarju būs pamatapkalpē, bet Dedju būs dublieru (rezerves) apkalpē. Dumitru Prunarju kosmosā devās 1981. gada 14. maijā kosmosa kuģī Sojuz-40, un Dedju bija viņa dublieris.
Pēc atgriešanās Rumānijā Dumitru Dedju vairākus gadus lidoja, līdz tika pārcelts darbā Militārās aviācijas pavēlniecībā. Pēc revolūcijas 1989. gadā Dedju strādāja Aizsardzības ministrijas pārvaldījumā esošajā lidsabiedrībā Romavia par lidojuma inženieri. Dumitru Dedju no bruņotajiem spēkiem atvaļinājās 1997. gadā pulkvežleitnanta pakāpē.
Dumitru Dedju nomira 2013. gada jūlija sākumā no alcheimera un parkinsona slimības. Apglabāts 2013. gada 11. jūlijā.
Vikija, Kristīna, Barselona
"Vikija, Kristīna, Barselona" (en) ir 2008. gada ASV un Spānijas romantiska drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Vudijs Allens. Galvenās lomas atveido Skārleta Johansone, Havjers Bardems, Penelope Krusa, Rebeka Hola, Patrīcija Klārksone, Kevins Dans un Kriss Mesina. Filmas pirmizrāde notika Kannu filmu festivālā.
Divas amerikāņu sievietes Vikija un Kristīna pavada vasaru Barselonā, kur viņas iepazīstas ar mākslinieku Huanu Antonio. Huanam Antonio iepatīkas abas sievietes, tomēr tajā pašā laikā viņš nevar aizmirst savu emocionāli un garīgo nestabilo bijušo sievu Mariju Elenu.
Irina Šeika
Irina Šaihļislamova (ru; dzimusi ), profesionāli zināma kā Irina Šeika (ru), ir krievu modele un televīzijas personība, kas ieguva pasaules atpazīstamību, kad viņa kā pirmā krievu modele nokļuva uz Sports Illustrated Swimsuit Issue 2011. gada izdevuma vāka. Vietne Models.com nosaukusi viņu par vienu no New Supers.
Vainava
Vainava ir neizmantots dzelzceļa pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rēzekne I—Daugavpils starp staciju Malta un ceļa posteni Krāce. Tas atrodas Rēzeknes novada Feimaņu pagastā, pie Vainovas ciema.
Vēsture
Pieturas punkts Vainava tika atvērts 1931. gadā. Pēc piepilsētas vilciena Rēzekne-Daugavpils atcelšanas 1999. gadā, pieturas punkts ir neizmantots.
Hotingerinas
Hotingerinas (Hottingerina) ir izmirusi bentisku foraminiferu ģints meandropsinīdu dzimtā (miliolīdu kārta). Ģinti 1975. gadā aprakstīja slovēņu paleontoloģe Katica Drobne. Ģeohronoloģiski hotingerinas ir atrodamas Slovēnijā, Paleocēna nogulumos (zēlandes laikmets). Ģintī ir zināmas divas sugas. Tipveida suga ir Hottingerina lukasi Drobne, 1975 (ģints un suga nosaukta šveiciešu paleontologa Lūkas Hotingera vārdā). Otra suga Hottingerina anatolica Sirel, 1999 ir atrasta Turcijas teritorijā. .
Apraksts
Čaula lēcveidīga, līdz 2 mm diametrā, dīgļkamera lodveidīga, aiz kuras seko 4-6 strauji pieaugoši vijumi. Katrs vijums ar daudzskaitlīgām, kamerām, agrīnā stadijā planispirālām un evolventām, bet beidzamajās stadijās ir tendence attīties. Kameru iekšpuse sadalīta ar plānām subepidermālām septulām, kas orientētas no ārējās malas uz centru. Čaulas sieniņas ir no kalcīta, porcelānveidīgas, ar gludu ārējo virsmu. Centrālā atvere ir vienkārša, sastāvoša no vienas trīsstūrveida atveres, kuru apņem atlocīta lūpa.
Salacgrīvas draudzes novads
Salacgrīvas draudzes novads (de) bija viens no 16 Vidzemes guberņas Valmieras apriņķa (līdz 1783. gadam — Rīgas apriņķa) draudzes novadiem.
Vēsture
Draudzes novads izveidojās Rīgas arhibīskapijas Līvu galā, Salacas baznīcas draudze pirmo reizi pieminēta 1508. gadā. 1582. gadā iekļauts Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijas sastāvā, vēlāk Rīgas apriņķa sastāvā. Tagadējā Lielsalacas luterāņu baznīca celta 1777. gadā kā koka baznīca. 1856. gadā pārbūvēta, saglabājot vecās baznīcas jumtu, sienas uzbūvējot no jauna zem vecā jumta. Baltijas pārkrievošanas laikā 1873. gadā pēc arhitekta R. Pflūga projekta uzcelta Salacgrīvas Sv. Dievmātes patvēruma pareizticīgo baznīca, bet 1894. — 1895. gadā Ainažu Sv. Arsēnija pareizticīgo baznīca.
Muižas
Salacgrīvas draudzes novadā 1826. gadā bija šādas muižas:
Valentīns Bērzkalns
Valentīns Bērzkalns (1914-1975) bija latviešu mūzikas vēsturnieks, komponists un mūzikas pedagogs, kas pēc Otrā pasaules kara beigām dzīvoja ASV.
Bērzkalna tautasdziesmu apdares ir vienkāršas, bet sirsnīgas, patiesas, koriski labi izstrādātas. Tās atskaņoja daudzos latviešu trimdas dziesmu svētkos, gūstot klausītāju nedalītu atzinību.
Dzīvesgājums
Dzimis 1914. gada 17. septembrī Izvaltā Latgalē. Mācījās Rēzeknes skolotāju institūtā un 1930. gadu otrajā pusē studēja Latvijas konservatorijas kompozīcijas teorijas klasē, viņa pirmie sacerējumi bija variācijas par latviešu tautasdziesmas "Visiem rozes dārzā ziedēj’, Manas rozes neziedēja" tēmu. Pēc studiju beigšanas viņš strādāja par mūzikas pedagogu Zilupes un Rēzeknes skolās, vēlāk Mālpils mājturības vidusskolā u.c.
Otrā pasaules kara beigās viņš devās bēgļu gaitās uz Vāciju, no 1955. gada dzīvoja Filadelfijas pilsētā ASV, kur vadīja ansambli "Sidrabene". 1958. gadā publicēja pētījumu "Ceļi" par Jurjānu Andreju. Piedalījās trimdas latviešu dziesmu svētkos, dziesmu dienās un turpināja latviešu dziesmu svētku vēstures pētījumus, kas 1965. gadā noslēdzās ar apjomīgas grāmatas "Latviešu dziesmu svētku vēsture: 1864–1940" izdošanu. 1968. gadā iznāca viņa grāmata "Latviešu dziesmu svētki trimdā". Līdztekus vēstures pētījumiem Bērzkalns pierakstīja visus latviešu mūzikas dzīves notikumus, no 1968. gada bija ASV Latviešu Koru apvienības izdotā periodiskā rakstu krājuma „Latvju Mūzika” galvenais redaktors un veidoja "Latviešu mūzikas vārdnīcu".
Miris 1975. gada 18. februārī Dženkintaunā (Jenkintown) pie Filadelfijas no sirds slimības.
Dubultslazds
"Dubultslazds" ir 1985. gada latviešu padomju mākslas filma divās sērijās, detektīvfilma. Filmas režisors ir Aloizs Brenčs un tā uzņemta Rīgas Kinostudijā.
Fa mažors
Fa mažors ir mažora tonalitāte, kuras pamatā ir nots fa un kura sastāv no skaņām fa, sol, la, si, do, re un mi. Fa mažora paralēlā tonalitāte ir re minors, bet vienvārda tonalitāte – fa minors.
Dubultslazds
Lomās
Epizodēs: Tālivaldis Āboliņš, Mārtiņš Vērdiņš, Miervaldis Ozoliņš, Milena Gulbe (Poselanova).
Filmas mūzikas albums
R. Paula komponētā instrumentālā filmas mūzika tika izdota skaņuplatē 1985. gadā.
1. puse (17:32):
Albums ierakstīts Rīgas skaņu ierakstu studijā 1985. gadā, izdots firmā "Melodija", ražots Rīgas skaņuplašu fabrikā.
Jučova
Jučova ir ciems Brigu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 292 km attālumā no Rīgas Jučovas upītes krastos.
Ziedonis Rozenbergs
Dzīvesgājums
Dzimis 1943. gadā strādnieka Roberta Rozenberga ģimenē. Strādāja par metinātāju. 1962. gada 14. janvārī Z. Rozenbergu apcietināja un apsūdzēja par to, ka viņš piedalījies nacionālās pretestības grupas "Baltijas federācija" veidošanā. Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Gunārs Rode, Dailis Rijnieks, Jānis Rijnieks, Viktors Kalniņš, Knuts Skujenieks, Aina Zābaka, Uldis Ofkants.
Ivars Vīgners
Ivars Vīgners (dzimis, miris ) bija latviešu pianists, komponists un skaņu režisors.
Ziedonis Rozenbergs
Dzīvesgājums
Lietu Latvijas PSR Augstākā tiesa izskatīja no 1962. gada 28. novembra līdz 28. decembrim. Tiesnesis Raimonds Brīze G. Rodem un D. Rijniekam piesprieda 15 gadus, A. Zābakai — 12, U. Ofkantam un V. Kalniņam — 10 gadus, K. Skujeniekam — septiņus, Z. Rozenbergam — sešus, Jānim Rijniekam — piecus gadus ieslodzījumā. Ieslodzījumu pavadīja stingra režīma nometnē Mordovijā.
Atgriezās no lēģera 1965. gadā.
Ivars Vīgners
Biogrāfija
Viņa vectēvs Ernests un tēvs Leonīds bija diriģenti.
1958. gadā beidzis Emīla Dārziņa Rīgas speciālo mūzikas vidusskolu, 1964. gadā — Latvijas konservatorijas Fedorovska klavieru klasi.
Pēc Dārziņa mūzikas skolas pabeigšanas sācis darboties Latvijas TV un radio simfoniskajā orķestrī, kur līdz 1964. gadam bijis sitaminstrumentālists, vēlāk līdz 1975. gadam — koncertmeistars. Laikā no 1968. līdz 1983. gadam Vīgners bija pianists Latvijas TV un radio estrādes orķestrī. Tāpat nepilnus desmit gadus bijis skaņu režisors Rīgas skaņu ierakstu studijā, 1993.gadā kopā ar Borisu Rezņiku izveidojis un vadījis skaņu ierakstu studiju "Studio 55", kurā strādājis par skaņu režisoru un producentu. Komponējis mūziku filmām, teātra izrādēm. 1978. gadā Vīgners saņēmis Latvijas Komjaunatnes prēmiju.
Miris, apglabāts Rīgas Meža kapos.
Aleksejs Drejevs
Aleksejs Drejevs (ru; dzimis, Stavropolē) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1989).
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā. No astoņu gadu vecuma trenējies pie meistara Vladimira Saigina, bet no vienpadsmit gadu vecuma pie starptautiskā meistara Marka Dvorecka. 1983. un 1984. gadā divas reizes pēc kārtas uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātos U16 vecuma grupā, bet 1984. gadā ieņēmis arī otro vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātos U20 vecuma grupā. 1986. gadā Tallinā dalījis otro vietu PSRS jauno meistaru turnīrā. 1988. gadā kopā ar Borisu Gelfandu dalījis pirmo vietu Eiropas jauniešu šaha čempionātā. 1989. gadā kļuvis par FIDE starptautisko lielmeistaru (GM).
The Battle at Lake Changjin
The Battle at Lake Changjin izvēlēta kā Pekinas Starptautikskā kinofestivāla atklāšanas filma un pirmizrāde notika. Filma Dienvidkorejā raisījusi pretrunas un tiek apšaubīta tās stāsta patiesums.
Aleksejs Drejevs
Biogrāfija
Kopš 1990. gada piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1990. gadā dalījis 1.-4. vietu zonālajā turnīrā Ļvivā, bet starpzonu turnīrā Manilā ieņēmis 11. vietu un kvalificējies pretendentu mačiem. Pretendentu maču pirmajā kārtā piekāpies Višvanatanam Anandam ar 1½:4½ (+1, -4, =5).
The Battle at Lake Changjin
The Battle at Lake Changjin ir dārgākā jebkad uzņemtā Ķīnas filma ar 200 miljonu ASV dolāru lielu budžetu. Šī ir visu laiku ienesīgākā Ķīnas filma un otra ienesīgākā 2021. gada filma, un ienesīgākā filma, kas nav angļu valodā.
Aleksejs Drejevs
Biogrāfija
Piedalījies FIDE Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas. 1997. gadā izcīnījis savu lielāko panākumu šajos turnīros, kad nokļuvis līdz ceturtdaļfinālam, kurā zaudējis Borisam Gelfandam. Vēlākajos gados (1999, 2000, 2001, 2004) vienmēr nokļuvis astotdaļfinālos, kuros cietis zaudējumus.
The Battle at Lake Changjin
Filmas turpinājuma The Battle at Lake Changjin II pirmizrāde notika.
Aleksejs Drejevs
Biogrāfija
2019. gada augustā Iževskā ieņēmis 9. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā.
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 91. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Vairākkārt pārstāvējis Krievijas izlasi lielākajos komandu šaha turnīros:
Zalamans Kleinšteins
Zalamans Kleinšteins (es; 1912. gads Daugavpils — miršanas gads nezināms) bija mūsdienu Latvijas teritorijā dzimis ebreju tautības Izraēlas un Argentīnas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis Daugavpilī. 1930. gados izceļojis uz Palestīnu. 1937. gada Telavivā Palestīnas šaha čempionātā dalījis 5.-6. vietu.
Dursupes muiža
Dursupes muiža (de) bija Kurzemes muiža, kas atradās mūsdienu Talsu novada Dursupes ciemā. Mūsdienās muižas ēka ir privātīpašums un publiski nav pieejama.
Vēsture
Dursupes muižas kungu māja celta 1820. gadā, bet pārbūvēta 19. gadsimta otrajā pusē. Pārbūves projekta autors ir Teodors Zeilers. Muižas apbūve veidojās 18.—19. gadsimtā. Kompleksā ietilpa klēts, kalpu māja, kalve. Pie muižas 6,7 hektārus liels parks. Leģenda vēsta, ka Dursupes pilī esot apaļa istaba, kurā pakārusies grāfiene, un tagad tur spokojoties.
Zalamans Kleinšteins
Biogrāfija
1970. gados Argentīnā bijis San Telmo šaha kluba biedrs.
Dursupes muiža
Vēsture
Muižai gadsimtu gaitā piederējusi Kortjariem, Frankiem, Altenbokumiem, Fītinghofiem, Heikingiem, Mirbahiem, Malticiem, Līveniem, Hoenaštenbergiem-Vīgantiem, bet 19. gadsimta beigās — kņazam Manširevam, par pārvaldnieku ieceļot latvieti Bruņinieku. 1919. gadā pilī iebruka Kārļa Kretuļa kaujinieki un nošāva Bruņinieka sievu un viņa četrpadsmitgadīgo meitu. Latvijas agrārās reformas gaitā pili piešķīra Lāčplēša Kara ordeņa kavalierim Emestam Vemeram(?). Padomju okupācijas laikā Vemera znots muižas pili nodeva kolhoza rīcībā.
Roks Hadsons
Roks Hadsons (en, dzimis kā Rojs Herolds Šērers jaunākais (Roy Harold Scherer Jr.), miris ) bija amerikāņu aktieris, viena no Holivudas Zelta laikmeta populārākajām zvaigznēm.
Slavu iemantojis, piedaloties romantiskajā drāmā Magnificent Obsession (1954), kam sekoja filmas All That Heaven Allows (1955) un Giant (1956). Par filmu Giant ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā". Vēlāk kopā ar Dorisu Deju piedalījies romantiskajās komēdijās Pillow Talk (1959), Lover Come Back (1961) un Send Me No Flowers (1964). 60. gados piedalījies tādās filmās kā "Kļūt par citu" (1966), Tobruk (1967) un Ice Station Zebra (1968). Neapmierināts ar piedāvātajiem scenārijiem, Hadsons pievērsās televīzijai un piedalījās populārajā NBC policijas seriālā McMillan & Wife (1971–1977). Viņa pēdējā loma bija ABC ziepju operā Dynasty (1984–1985). Vēlāk ar AIDS saistītas slimības dēļ savu karjeru viņš turpināt nespēja.
Lai gan Hadsons bija diskrēts attiecībā uz savu seksuālo orientāciju, viņa kolēģi filmu industrijā zināja par viņa homoseksualitāti. 1984. gadā Hadsonam tika konstatēts AIDS. Nākamajā gadā viņš kļuva par vienu no pirmajām slavenībām, kas atklāja sabiedrībai savu diagnozi. Hadsons bija pirmā ievērojamā slavenība, kas nomira no AIDS saistītas slimības.
Horhe Valdano
Horhe Alberto Fransisko Valdano Kasteljanoss (es, dzimis ) ir bijušais Argentīnas futbolists un treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks.
Savu spēlētāja karjeru pavadījis Newell's Old Boys, Deportivo Alavés un Real Zaragoza, taču vislielākos panākumus guvis, spēlējot Real Madrid, ar ko viņš uzvarēja divreiz La Liga, vienreiz ieguvis Copa de la Liga un divreiz UEFA kausu. Kā treneris, vadījis Spānijas komandas Tenerife, Real Madrid un Valencia.
Argentīnas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1975. līdz 1990. gadam. Ar izlasi uzvarējis 1986. gada FIFA Pasaules kausā, kur viņš kopumā guva četrus vārtus, vienus no tiem finālā pret Rietumvāciju. Piedalījies arī 1975. gada Copa América un 1982. gada FIFA Pasaules kausā.
Spēlētāja karjera
Newell's Old Boys
Real Madrid
Trenera karjera
Real Madrid
Slavojs Žižeks
Slavojs Žižeks (sl) ir slovēņu filozofs. Viņš ir pētnieks socioloģijas un filozofijas institūtā Ļubļanas Universitātē. Žižeks veicis pētījumus tādās nozares kā kontinentālā filozofija, politiskā teorija, kultūras studijas, psihoanalīze, kino kritika, marksisms, hēgelisms un teoloģija. Žižeks ir sarakstījis vairāk nekā septiņdesmit grāmatu, kā arī scenārijus trim dokumentālajām filmām.
Viņa darbi tiek pretrunīgi vērtēti. 2012. gadā Žižeks tika pieminēts Foreign Policy 100 dižāko filozofu sarakstā. Viņš tiek dēvēts gan par "kultūras teorijas Elvisu Presliju", gan par "Rietumu pasaules bīstamāko filozofu".
Dorieši
Dorieši (grc, viensk. Δωριεύς) ir viena no galvenajām sengrieķu ciltīm (kur ietilpst arī ahajieši, jonieši un ajolieši). Tie runāja sengrieķu valodas doriešu dialektā, kuru vienīgie mūsdienu pēcteči ir cakoniešu valodas nesēji.
Vēsture
13. un 12. gadsimta pr.Kr. mijā dorieši kopā ar citām sengrieķu ciltīm (kas runāja rietumu dialektā) iebruka Grieķijas teritorijā un Peloponēsā, kur atradās mikēniešu civilizācijas centri. Šis notikums ieguva nosaukumu "doriešu iebrukums". Doriešu cilšu apvienības izpletās Peloponēsā (Argolīdas, Lakonijas, Mesēnijas, Korintijas apgabalos, kā arī Megarīdā un Istmā), Egejas jūras dienvidu salās (Krētā, Rodā, Tērā (Santorīnā), Melā u.c.), Mazāzijas Egejas jūras piekrastē un blakus esošajās salās (Āzijas Dorīdā).
Lielās grieķu kolonizācijas gaitā (8-6. gadsimts pr.Kr.) doriešu polisas izveidojās Adrijas jūras austrumu piekrastē, Dienviditālijā, Sicīlijā un Melnās jūras piekrastē.
Galvenās doriešu pilsētvalstis:
Doriešu polisām bija raksturīga attīstība, pirmkārt, agrāra sektora ražošanā. Tajā pat laikā starp doriešu pilsētvalstīm bija attīstīti tādi tirdzniecības un amatniecības centri, kā Korinta, Egīna un Megāra.
Zigfrīda Meierovica prospekts
Zigfrīda Meierovica prospekts ir galvenā maģistrāle Jūrmalā, Dubultu apkaimē. Zigfrīda Meierovica prospekts sākas krustojumā ar Dubultu prospektu un beidzas krustojumā ar Jomas ielu. Kopējais ielas garums ir 1000 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Zigfrīda Meierovica prospektā satiksmes kustība notiek divās joslās. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve. Zigfrīda Meierovica prospektā atrodas Aspazijas māja un Rīgas rajona tiesa Jūrmalā, kā arī Dubultu dzelzceļa stacija.
Ielu savienojumi
Zigfrīda Meierovica prospekts ir savienots ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Zigfrīda Meierovica prospektu kursē 7. mikroautobuss, kā arī 3., 4. un 5. autobuss.
Manghistau pussala
Manghistau pussala (kk), vēsturiski Mangišlaka (ru), ir pussala Kaspijas jūras ziemeļaustrumos. Politiski ietilpst Kazahstānas Manghistau apgabalā. Pussalas teritorijā atrodas tuksneši un pustuksneši, austrumos Manghistau robežojas ar Ustjurtu. Pussalas ziemeļos atrodas Bozaši pussala, vidusdaļā — Manghistau kalni, bet dienvidos — Karagijes ieplaka, kuras dziļums sasniedz 132 metrus zem jūras līmeņa. Lielākās pussalas pilsētās Aktau un Žanaezena. Pussalā naftas un urāna rūdu atradnes.
Ļaunuma izsaukšana
"Ļaunuma izsaukšana" (en) ir 2013. gada ASV šausmu filma, kuras režisors ir Džeimss Vans. Filmā galvenās lomas attēlo Vera Fārmiga, Patriks Vilsons, Rons Livingstons un Lili Teilora. Filmas pirmizrāde notika. 2016. gadā filmai iznāca turpinājums "Ļaunuma izsaukšana 2". Filma saņēma Saturna balvu kā labākā šausmu filma.
Tanīsa kalns
Tanīsa kalns jeb Tanīsa pilskalns ir pilskalns Raunā, Smiltenes novadā. Atrodas pie Līčupes ietekas Raunas upē, Raunas upes labajā krastā un ceļa Priekuļi—Rauna (P28) kreisajā pusē. Kalna augstums ir 60 metri virs jūras līmeņa un 25 metri virs Dzirnezera līmeņa.
1927. gadā Tanīsa kalnā tika veikti arheoloģiskie izrakumi. Pilskalna ziemeļaustrumu daļā tika uzieta koka celtne ar divām dzīvojamām telpām un krāsni priekštelpa. Celtne ir attiecināma uz 11.—13. gadsimtu. Tiek uzskatīts par vienu no iespējamām vietām, kur atradusies Beverīna.
Tanīskalns ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis (aizsardzības numurs: 542).
No kalna paveras skats uz Raunas pilsdrupām, Raunas baznīcu, Dzirnezeru un dzirnavām, Raunas upi un Līčupi.
Rotka
Rotka ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 36 km no novada centra Preiļiem, 11 km no pagasta centra Aglonas un 245 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi, izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
2015. gada Latvijas futbola Virslīgas sezonas komandu sastāvi
Šeit ir apkopoti 2015. gada Latvijas futbola Virslīgas sezonas komandu sastāvi.
Pārejas starp klubiem un papildus spēlētāju pieteikšana ir atļauta tikai pārejas periodos — no 6. janvāra līdz 6. martam un no 19. jūnija līdz 17. jūlijam. Izņēmumi ir gadījumi, ja spēlētājam ir beidzies darba līgums vai tas ir izbeigts pēc savstarpējas vienošanās ar klubu pāreju perioda laikā vai ja pāreju perioda laikā spēlētāja klubs ir ticis likvidēts vai diskvalificēts no Latvijas Futbola federācijas sacensībām — tad šo spēlētāju kāds no Virslīgas klubiem var pieteikt arī 30 dienas pēc pāreju perioda beigām. Spēlētāju jebkurā laikā var pieteikt tad, ja tas ir iekļauts kluba Latvijas Jaunatnes čempionāta pieteikumā vai arī, ja spēlētājs ir 1993. gadā vai vēlāk dzimis vārtsargs, kurš spēlē 1. līgā vai 2. līgā, ja klubam ir pieejami (tas ir, nav traumēti) mazāk kā divi vārtsargi.
Katram klubam ir jāsastāda A pieteikums, kurā var iekļaut līdz 25 spēlētājiem, un B pietekums, kur var iekļaut 1993. gadā dzimušus vai jaunākus spēlētājus. Šajās tabulās ir apkopoti visi A pieteikumā iekļautie spēlētāji, kā arī tie B pieteikuma spēlētāji, kas ir aizvadījuši vismaz vienu spēli šajā Virslīgas sezonā.
== BFC Daugavpils ==
== FB Gulbene ==
== FK Jelgava ==
== FK Liepāja ==
== FS METTA/LU ==
== Skonto FC ==
== FK Spartaks Jūrmala ==
== FK Ventspils ==
Juguļi (Ezernieku pagasts)
Juguļi ir ciems Ezernieku pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 284 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Širinu ezers, Juguļu ezers.
Galtenes svētavots
Tas ir kāpjošs avots, kas kā prāvs strauts ietek Oksles upē. Avota debets - vidēji 20 litri minūtē, kas izplūst apmēram 2 x 2 metrus lielā smilšu bedrē. 100 metrus lejpus avota izveidojies neliels dīķītis, kurā nogulsnējas avotkaļķi. Lejpus dīķīša atrodas neliels ūdenskritums.
Pie avota nesti ziedojumi, atstātas monētas un koku zaros sietas krāsainas lupatiņas. No seniem laikiem avota ūdens lietots dziedniecībā. Teika vēstī, ka pie avota jāiet vienam pusnaktī, pavisam klusu, ūdens tikai tad ir sevišķi veselīgs, ja to dabū iesmelt ar visiem mutuļiem. Senākā pie avota atrastā monēta ir no 19. gadsimta vidus.
Memoriāls nogalinātajiem Eiropas ebrejiem
Memoriāls aizņem 19 000 m2 lielu teritoriju, tajā ir 2711 "stēlas", kas sakārtotas taisnstūra formā, katra ir 2,38 m gara, 0,95 m plata un augstumā no 0,2 m līdz 4,7 m. Pazemē atrodas informācijas plāksne, uz kuras atrodami ap 3 miljoniem Holokausta upuru vārdu.
Memoriāla celtniecība ilga no 2003. gada aprīļa līdz 2004. gada decembrim, atvērts. Izmaksas sasniedza 25 miljonus EUR. Atrodas viena kvartāla attālumā no Brandenburgas vārtiem.
Zengē
Zengē (hu; hr ) ir augstākais kalns Mečeku kalnos Ungārijas dienvidos. Tā augstums ir 682 metri. Zengē virsotne atrodas kalna dienvidaustrumu daļā. Virsotnē atrodas skatu tornis, kā arī viduslaiku pils drupas, kas tika būvētas uz Romas impērijas sargtorņa pamatiem. Kalnu var viegli sasniegt no Pēčvāradas vai Hošsūhetēni.
Nosaukums "Zengē" burtiski tulkojams kā "rezonējošs". Teikas vēsta, ka troksnis, kas reizēm nāk no kalna, ir dzirdams dārgumu meklētāju, kas pirms simtiem gadu atpakaļ neatgriezās no meklējumiem kalnu apvidū, dēļ.
Radara plāns
2005. gadā tika plānots uzsākt būvēt NATO radaru Zengē kalna virsotnē. Radars būtu bijis viens no triju radaru sistēmas elementiem, kas nodrošinātu pilnīgu radaru pārklājumu visā Ungārijā. Vairākas zaļās politikas piekritēju grupas aktīvi protestēja pret radara izbūvi, jo radara un tam vajadzīgā piebraucamā ceļa izbūve kaitētu kalna apkārtnē dzīvojošajām aizsargājamām sugām. Zergē kalna apkārtnē ir izplatīts retais augs ''Paeonia officinalis ssp. Banatica''. Deviņdesmit procenti auga izplatības areāla atrodas kalna apkārtnē. Protestētāji neļāva sākt būvdarbus, pārtrauca transporta kustību uz kalnu, bloķējot ceļus, un neļāva tur sākt koku izciršanu.
Tā paša gada novembrī tika pieņemts lēmums radara celtniecību pārvietot uz kādu citu kalnu. Plānu atlikšanas dēļ bija radušās bažas par valsts gaisa telpas drošību. Plāna maiņa bija veiksmīgākās vides aktīvistu panāktās izmaiņas Ungārijā pēdējās desmitgades laikā. Pret radara izbūvi Zengē kalnā bija vērsies arī tajā gadā ievēlētais Ungārijas prezidents Lāslo Šojoms, kurš bieži arī apmeklē kalnu.
Meandropsinas
Meandropsinas (Meandropsina) ir izmirusi bentisku foraminiferu ģints meandropsinīdu dzimtā (miliolīdu kārta). Ģinti 1898. gadā aprakstīja franču ģeologs Ernests Munjē Čalmass. Ģeohronoloģiski meandropsinas ir atrodamas Spānijas un Irānas augšējā krīta nogulumos (santonas laikmets). Tipveida suga ir Meandropsina vidali Schlumberger, 1898. Bez tās ir zināmas vēl divas sugas: M. anahensis Henson, 1950 un M. iranica Henson, 1950.
Vladimirs Konstantinovs
Vladimirs Konstantinovs (dzimis 1967. gada 19. martā) ir bijušais krievu hokejists, aizsargs. PSRS hokeja izlases rindās kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu, 1997. gadā Detroitas "Red Wings" rindās izcīnījis Stenlija kausu.
Meandropsinas
Apraksts
Čaula ir liela, diskveidīga, līdz 17 mm diametrā un 0,5 mm bieza. Agrīnajā stadijā tā ir planispirāla. Kameras ar gandrīz vienādu augstumu, kaut arī strauji palielinās platumā, tālāk kļūst peneroplīdveidīgas un beigās kļūst cikliskas. Kameru iekšpuse ir sadalīta ar daudzām saīsinātām vertikālām septulām, veidojot secīgas kameras. Kameru sānu daļa zaudē gludumu un uz čaulas ārējās malas veidojas meandrveidīgas ribiņas. Čaulas sieniņas ir no kalcīta, neperforētas. Centrālā atvere sastāv no daudzām porām, kas gar ārējo malu veido vairākas rindas.
Vladimirs Konstantinovs
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Konstantinovs sāka 1984. gadā, kad uzsāka spēlēt PSRS čempionāta komandā Maskavas CSKA. Tās rindās viņš spēlēja līdz pat 1990.—91. gada sezonas izskaņai.
1991. gadā Konstantinovs pārcēlās uz NHL, kur pievienojās Detroitas "Red Wings" rindām. "Red Wings" sastāvā tālākajās sezonās viņš spēlēja tā dēvētajā krievu maiņā kopā ar aizsargu Vjačeslavu Fetisovu, kā arī uzbrucējiem Igoru Larionovu, Vjačeslavu Kozlovu un Sergeju Fjodorovu. "Red Wings" sastāvā viņš 1996.—97. gada sezonā izcīnīja Stenlija kausu.
Konstantinova profesionāļa karjera pārtrūka 1997. gadā, kad pēc privāta pasākuma, kurā tika atzīmēta Stenlija kausa izcīnīšana, limuzīns, kurā brauca Konstantinovs, Fetisovs un komandas masieris, ieskrēja kokā. Vairākas nākamās nedēļas Konstantinovs atradās komā, kā arī cieta no nopietnās galvas traumām un paralīzes.
Gļebovičs
Gļebovičs var būt:
KazSat-2
KazSat-2 ir Kazahstānas sakaru pavadonis. To izmanto Kazahstānas Republikas kosmisko sakaru centrs un izgatavojis Krievijas Hruņičeva Valsts kosmiskais zinātniskais ražošanas centrs. Pavadonis palaists 2011. gada jūlijā. KazSat-2 sniedz fiksēto sakaru pakalpojumus Kazahstānā un ar to robežojošās valstīs.
Kontrakts ar Hruņičeva centru par KazSat-2 būvi tika noslēgts 2006. gadā. Pavadoņa starts bija plānots 2009. gada decembrī. 2008. gada beigās, kad sabojājās KazSat-1, tika paaugstinātas tehniskās prasības pavadonim KazSat-2. 2009. gada decembrī Kazahstānas puse paziņoja, ka pavadoņa palaišana tiek pārcelta par gadu, lai novērstu nepilnības. Pēc tam vēl vairākas reizes tika pārcelts KazSat-2 starts.
Pavadonis izgatavots uz platformas Jahta bāzes. Tam ir plazmas dzinēja sistēma SPT-70. Kosmiskā aparāta retranslācijas aparatūru (200 kg) izgatavoja Itālijas kompānija Thales Alenia Space. Tam ir 20 Ku joslas retranslatori, no kuriem 4 ir rezervē; 12 no tiem paredzēti fiksēto sakaru nodrošināšanai, 4 — televīzijai.
KazSat-2 tika palaists 23:16 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma. Kopā ar to startēja arī ASV sakaru pavadonis SES-3, kurš no dzinējbloka Briz-M atdalījās 7:17 UTC un tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā. KazSat-2 no Briz-M tika atdalīts 10:40 UTC, kad tas bija sasniedzis ģeostacionāro orbītu. Plānoto punktu 86,5° austrumu garuma ģeostacionārajā orbītā pavadonis sasniedza 29. augustā. 25. novembrī, pēc pārbaudēm un izmēģinājumiem Hruņičeva centrs KazSat-2 nodeva Republikas kosmisko sakaru centram, un 26. novembrī sākās tā ekspluatācija.
Viktors De Bērs
Viktors De Bērs (fr) bija beļģu ūdenspolo spēlētājs, 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja sudraba medaļu ūdenspolo turnīrā. Viņš bija Briseles peldēšanas un ūdenspolo kluba biedrs. Turnīra fināla mačā viņi piekāpās Lielbritānijas ūdenspolo komandai — Osbornas peldēšanas klubam.
1964. gada Latvijas čempionāts šahā
1964. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 21. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 18. šaha čempionāts sievietēm.
Turnīra gaita
Latvijas PSR 21. šaha čempionāts vīriešiem notika 1964. gadā Rīgā. Tāpat kā iepriekšējā gadā Aivars Gipslis vienīgais no turnīra dalībniekiem necieta nevienu zaudējumu un izcīnīja uzvaru turnīrā. Tas bija viņa septītais Latvijas PSR čempiona tituls. Turnīrā debitēja vēlāk daudzkārtējais Latvijas čempions šahā Alvis Vītoliņš.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! Punkti !! Vieta
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! Punkti !! Vieta
Katrīnmuiža
Katrīnmuiža ir ciems Ķekavas novada Ķekavas pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Dobupītes krastā 8 km no pagasta un novada centra Ķekavas un 19 km no Rīgas centra.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Katriņas (Katerinenhof) pusmuižas centru.
Ērls Bouens
Ērls Bouens (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris, vislabāk zināms pēc kriminālā psihologa Pītera Silbermena lomas filmās "Terminators" (1984), "Terminators 2: Pastarā diena" (1991), "Terminators 3: Mašīnu sacelšanās" (2003) un "Terminators: Tumšais liktenis" (2019, arhīva kadri). Viņš un Arnolds Švarcenegers ir vienīgie aktieri, kas filmējušies pirmajās trīs "Terminatora" filmās.
Bouens daudz darbojās kā balss aktieris. Viņš ierunājis tēlus animācijas seriālos "Sarkanais suns Klifords" (Clifford the Big Red Dog), Bonkers un "Kima Possibla", kā arī videospēlēs World of Warcraft un Monkey Island.
Baja Mare
Baja Mare (ro, ) jeb Naģbāņa (hu) ir pilsēta Rumānijas ziemeļrietumos, Transilvānijas reģionā, Maramurešas žudeca administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 136 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Sāsaras upes ielejā, ieskauj Gutinas kalni, kas ir daļa no Austrumkarpatiem. Baja Mares vārds pirmo reizi rakstiskajos avotos minēts 1329. gadā, lai gan ir zināms, ka jau pirms tam te dzīvojuši sakši un apmetnes nosaukums bijis Neištate (de). Līdz Otrajam pasaules karam bija nozīmīgs kalnrūpniecības centrs, bija attīstīta ķīmiskā rūpniecība un metalurģija. Baja Marē atrodas 14. gadsimta gotiskā stila pulksteņtornis.
Plug and play
MSX
Pirmā sistēma, kas izmantoja plug and play principus, bija 1983. gadā Microsoft un ASCII Corporation izlaistā MSX. Tai bija īpaša slotu un apakšslotu sistēma, kur katrai papildkartei bija sava virtuālā adrešu telpa, tā novēršot ierīču konfliktus. Aparatūras daļā ne tiltslēgi ne manuāla konfigurācija nebija nepieciešama. Programmatūras daļas draiveri un paplašinājumi tika piegādāti papildierīces lasāmatmiņā, tādējādi ne papildu diski ne jebkāda veida lietotāja iejaukšanās nebija vajadzīga, lai konfigurētu programmatūru. Paplašinājumi lasāmatmiņā abstrahējās no jebkuras aparatūras atšķirības un piedāvāja standarta API pēc ASCII Corporation specifikācijas.
NuBus
1984. gadā Masačūsetsas Tehnoloģiju institūts izstrādāja NuBus arhitektūru ar pilnībā automātisku ierīču konfigurēšanu. Tā ļāva pieslēgt dažādu platformu perifērās ierīces, piemēram ar dažādu baitu secību, kas citās sistēmās nebija savietojamas. Tā kā katrā ierīcē šim risinājumam bija nepieciešama atbalsta mikroshēma, kas 1980. gados bija pārāk dārgas, tad šī tehnoloģija neguva plašu atbalstu.
Zorro bus
1984. gadā Commodore Amiga paplašināmajiem datoriem izstrādāja AutoConfig protokolu un Zorro paplašināšanas kopni. Līdzīgi kā NuBus, arī Zorro nebija tiltslēgi vai DIP pārslēdži. Zorro arhitektūra netika pielietota ārpus Amiga produktu līnijas, bet pakāpeniski tika uzlabota nākamajās Amiga datoru paaudzēs.
ISA paškonfigurēšana
Daudzām Industry Standard Architecture (ISA) kartēm tika uzlabota to pievienošanas iespēja, izmantojot dažādas tehnoloģijas. Visbiežāk kartei līdzi bija diskete ar konfigurācijas programmu, ar kuru varēja konfigurēt ierīci (bet tā nebija paškonfigurējoša). Daļai karšu bija gan pārslēdži, gan programmkonfigurācija. Problēma ar nepieciešamajiem pārslēdži turpinājās, bet pamazām samazinājās, kad ISA un citu tipu kartēs iekļāva īpašu paškonfigurēšanas aparatūru. Šie centieni tomēr neatrisināja problēmu, ka gala lietotājam var nebūt piemērota ierīces konfigurēšanas programmatūra.
ISA PnP jeb (mantotā) Plug & Play ISA bija plug and play sistēma, kas izmantoja aparatūras modifikācijas, sistēmas BIOS un operētājsistēmas programmatūras kombināciju, lai automātiski pārvaldītu resursu iedalīšanu.
Yggdrasil Linux
1992. gadā izlaists Yggdrasil Linux, kas bija pirmais Linux distributīvs ar aparatūras automātisku paškonfigurēšanu. Operētājsistēma datorā spēja ielādēties no kompaktdiska.
Mantotais Plug and Play
1990. gadu pirmajā pusē Intel un Microsoft izstrādāja standartu kopumu, ko nosauca par Plug and Play (PnP). Vēlāk saukts arī par Legacy Plug and Play, jo tas nodrošināja mantoto ierīču paškonfigurēšanu. Intel pēc jaunā standarta izveidoja personālo datoru papildierīču kopni PCI.
1995. gadā Microsoft izlaida operētājsistēmu Windows 95 ar standarta Plug and Play atbalstu. Tajā bija mēģināts maksimāli automatizēt ierīču detektēšanu, bet nepieciešamības gadījumā bija iespējams arī manuāli veikt uzstādījumus. Windows 95 instalēšanas procesā mēģina automātiski noteikt visas sistēmā instalētas ierīces. Ja ierīces detektēšanas process cieta neveiksmi un sistēma sasaldējās, gala lietotājam bija atkārtoti jāpalaiž dators. Kad atsākās detektēšanas process, instalators varēja izmantot izsekošanas žurnālu, lai pārlēktu vietai, kur iepriekš izraisījās procesa sasaldēšanās.
Tajā laikā bija papildierīču liela dažādība, daļai bija automātiska konfigurēšana, citām vēl joprojām vajadzēja veikt manuālu uzstādīšanu ar tiltslēgiem un DIP pārslēdžiem. Tā kā Windows 95 apakšā darbojās DOS, tad sistēmu varēja nokonfigurēt ierīču ielādēšanai trīs veidos:
Lai gan vēlākās ISA ierīces spēja veikt automātisko konfigurēšanu, tās bija ierobežotas ar pārtrauču mazu izvēles skaitu, ja sistēmai pieslēdza vairākas papildierīces.
Sarežģītajā Windows 95 vidē autodetektēšanas process reizēm radīja kļūdainus rezultātus, sevišķi sistēmām ar daudzām papildierīcēm. Tādējādi gadījās, ka ierīces, kurām bija pilns paškonfigurēšānas atbalsts, pārstāja darboties.
Ap 2000. gadu, pēc operētājsistēmu Windows 2000 un Windows XP izlaišanas plug and play problēmas tika atrisinātas.
Taisnīgums
Taisnīgums ir morālās pareizības jēdziens, kas balstās uz ētiku, racionalitāti, likumu, dabas likumiem, reliģiju, taisnības tiesībām un godīgumu. Juridiski taisnīgums ir strīdu risināšanas princips un tiesiskais attiecību stāvoklis.
Juhniki
Juhniki ir ciems Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 286 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A6. Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Dziļais ezers, Purva ezers.
Lata Mangeškara
Mirusi 2022. gada 6. februārī, 92 gadu vecumā, no daudzu orgānu funkciju nepietiekamības, kas iestājās pēc 28 dienu ārstēšanas no pneimonijas un COVID-19. Mangeškaras piemiņai tika izsludinātas divu dienu nacionālās sēras. Izrādot cieņu, valsts karogs plīvoja pusmastā no 6. līdz 7. februārim visā Indijā.
Akavi siers
Akavi siers (ar, arī Akawi, Akkawi) ir balts sālīts siers, kas cēlies no Izraēlas pilsētas Ako.
Etimoloģija
Akavi siers ir nosaukts ostas pilsētas Ako vārdā. Arābu valodā Akkawi nozīmē "no Ako".
Ražošana un īpašības
Akavi tiek parasti gatavots no pasterizēta govs piena, taču var tikt izmantots arī aitas piens. Pamatā tas tiek ražots Tuvajos Austrumos, it sevišķi Izraēlā, Palestīnā, Libānā, Jordānā, Sīrijā, Ēģiptē un Kiprā.
Siers ir baltā krāsā un tam ir maiga struktūra un viegli sāļa garša. Tuvajos Austrumos cilvēki to parasti ēd pusdienās vai vakariņās atsevišķi, kopā ar plāno maizi vai ar augļiem.
Pēc konsistences to var salīdzināt ar Mocarellu vai Feta sieru, tā kā tas arī nav viegli kūstošs. Akavi sieru var uzglabāt līdz pat vienam gadam. Sieram piemītošā struktūra un garša ir rezultāts specifiskām kultūrām un biezpiena masai, kas tiek turēta vienkopus ilgāku laika periodu nekā vienkāršākos līdzīgos sieros.
Akavi siers Latvijā
2019. gadā darbību uzsākušais uzņēmums Sērenes piens akavi sieru sāka ražot un piedāvāt arī Latvijas tirgū, tai skaitā lokalizētu versiju - ar pievienotām ķimenēm.
Helmetas pils
Helmetas pils (et, de) bija viduslaiku pils Sakalas, vēlāk Livonijas ordeņa valsts teritorijā.
Līdz mūsdienām saglabājušās ovālas formas pilsdrupas 120×60 m platībā Helmes ciemā pie Tervas Valgas apriņķī Igaunijā, kas atrodas pie Valgas-Pērnavas šosejas.
Vēsture
Uzskata, ka Helmetas pils vietā pirms Livonijas krusta kariem atradies sakaliešu pilskalns. Pēc tam, kad 1329. gadā Helmei uzbruka lietuviešu karaspēks, tajā uzcēla ar diviem aizsarggrāvjiem aizsargātu ordeņa mūra pili. Helmetas pilī uzturējušies Livonijas ordeņa mestri, par ko liecina kāds mestra Konrāda fon Fītinghofa 1412. gada 24. jūnijā parakstīts dokuments. 1471. gadā ordeņbrāļi Helmetas pilī apcietināja mestru Volthūsu no Herzes un ieslodzīja Cēsu pilī, kur viņš mira. 1501. gada novembrī Krievijas—Livonijas kara laikā pie Helmetas pils notika liela kauja starp Livonijas ordeņa un Maskavijas karaspēkiem. Pēc tam, kad Livonijas kara laikā krievi ieņēma Pērnavas cietoksni, 1575. gadā Helmetas, Ērģemes, Rūjienas pilis padevās Livonijas ķēniņam Magnusam. Pēc kara beigām Helmeta nonāca Polijas-Lietuvas kopvalsts Pērnavas vaivadijas, vēlāk Zviedru Vidzemes sastāvā.
Otrā Ziemeļu kara laikā zviedru pulkvedis Glāzenaps (Glasenapp) lika 1658. gada 25. maijā pils mūrus uzspridzināt. Pēc tam pils vairs netika atjaunota.
Fjuki
Fjuki, arī Vuķi, ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 4 km no pagasta centra Pededzes, 32 km no novada centra Alūksnes un 233 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P42, Isankas upes krastā. Netālu atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis — Fiku senkapi.
Meža māte
Meža māte ir viena no dabas dievībām latviešu mitoloģijā, kurai ir vara gan pār meža augiem, gan pār dzīvniekiem un putniem.
Meža māte latvju dainās
Tautasdziesmās Meža māte ir meža saimniece, sargātāja un kopēja, apveltī savus aizbilstamos. Ir saglabājušās ziņas, ka Meža mātei doti ziedojumi. Mednieks pirms došanās medībās, nesis upuri, arī, cērtot koku šūpuļa līkstei, ar pietu celmā iesists naudas gabals kā ziedojums Meža mātei. Par Meža māti mēdza dēvēt vecāko koku apriņķī, pie kura tad arī nolika ziedojumus. Uzskatīja, ka šī koka nocirtējam gaidāma liela nelaime vai pat nāve.
Alberts Freijs
Alberts Freijs (1903—1968) bija Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātes profesors, Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas arhibīskapa pienākumu izpildītājs (1968).
Dzīvesgājums
Dzimis Talsos Kristapa Freija un viņa sievas Annmarijas, dzimušas Osis, ģimenē. Mācījās Talsu Fr. Cirķeļa privātajā tirdzniecības skolā (1910—1915). Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Tērbatu, kur turpināja mācības F. Šmithena un L. Bērziņa ģimnāzijā (1915—1918).
Pēc atgriešanās dzimtenē Freijs pabeidza mācības Talsu Valsts ģimnāzijā (1919—1922) un studēja Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātē (1922—1927). 1927. gadā Freiju ordinēja par luterāņu mācītāju Allažu un Vangažu evaņģēliski luteriskajās draudzēs, līdztekus viņš bija LU Teoloģijas fakultātes subasistents Sistemātiskās teoloģijas katedrā un ticības mācības skolotājs Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā. 1928. gada vasaras semestrī Freijs Getingenes Universitātē papildinājās teoloģijas zināšanās, 1929. gadā saņēma Humbolta stipendiju zinātniskām studijām Leipcigas Universitātē. 1932. gadā Freijs aizstāvēja doktora disertāciju "Dostojevska reliģijas problēmas", bet 1933. gadā Teoloģijas fakultātes padome atzina Freija iesniegto habilitācijas rakstu „Augsburgas konfesija kā mūsdienu ticības apliecības raksts” par pietiekamu lekciju lasīšanai (la) un ievēlēja par privātdocentu Sistemātiskās teoloģijas katedrā, 1935. gadā par docentu, 1938. gadā par vecāko docentu, bet 1939. gadā par profesoru.
No 1935. gada Freijs bija Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas (LELB) virsvaldes redakcijas un izdevniecības komisijas loceklis, pirmās Ģimenes dienas rīcības komitejas priekšsēdētāja biedrs. 1940. gadā viņš kļuva par Filozofijas un reliģijas zinātņu biedrības valdes locekli. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 28. augustā likvidētās Teoloģijas fakultātes profesoru Freiju atlaida no darba. 1943. gada 11. jūnijā Universitātes Rīgā padome iecēla Freiju par Teoloģijas fakultātes sekretāru. 1944. gadā Freijs ar ģimeni nesekmīgi mēģināja no Ventspils bēgt uz Zviedriju, tad apmetās tēva mājās Talsu apriņķī. Kurzemes cietokšņa kauju laikā Freijs piedalījās 1945. gada 20. februārī dibinātās Nacionālās komitejas darbā. Pēc kara beigām viņš atgriezās Rīgā un kalpoja par Sv. Pētera draudzes mācītāju. 1948. gada 25. janvārī Freiju arestēja un apsūdzēja Latvijas Zemnieku savienības atbalstīšanā, aktivitātēs aizsargu organizācijā un Kurzemes cietoksnī. 1948. gada 3. jūnijā Sevišķā apspriede Rīgas Centrālcietumā piesprieda Freijam 10 gadus ieslodzījumā par piedalīšanos kontrrevolucionārā organizācijā un pretpadomju aģitācijā un pārveda uz Irkutskas apgabala Aleksandrovskas cietumu. 1955. gada septembrī Freiju pārveda uz Vladimiras cietumu, 1957. gada augusta beigās atbrīvoja no ieslodzījuma.
1957. gada 31. oktobrī viņš sāka strādāt par mācītāju Reformātu-Brāļu draudzē, 1959. gadā arī Markus draudzē. Paralēli mācītāja darbam viņš lasīja lekcijas LELB Teoloģijas kursos.
1962. gadā Freijam kā LELB delegātam atļāva doties uz Čehoslovākiju, bet 1963. gadā Somijā un Zviedrijā viņš bija Latvijas PSR pārstāvis Pasaules Luterāņu Federācijas Asamblejā. 1967. gadā viņš apmeklēja Lokarno Šveicē.
1967. gadā LELB Konsistorijas sēdē prāvests Pēteris Kleperis un Teoloģijas semināra profesors Alberts Freijs cēla pret arhibīskapu Gustavu Tursu apsūdzības par nepiemērotību savam amatam. Konsistorija iecēla prāvestu Kleperi par arhibīskapa vietnieku, ko apstiprināja Latvijas PSR Kulta lietu pārzinis.
Miris pēc smagas slimības 1968. gada 22. novembrī, apbedīts Rīgas Meža kapos.
Darbi
Alberts Freijs publicēja gandrīz 800 sacerējumu — monogrāfijas, rakstu krājumus, recenzijas, rakstus, svētku uzrunas un sprediķus.