cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Anastasija Sevastova
2018. un 2019. gadā atzīta par Latvijas gada sportisti. 2022. gadā pārtraukusi profesionālā tenisa karjeru.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1990. gadā Liepājā. Mācījās Liepājas A. Puškina 2. vidusskolā. Trenējās pie tenisa trenera Edgara Ernestsona, vēlāk Nikija Piliča akadēmijā Vācijā.
Karjera
A. Sevastova Eštorilas WTA International sērijas turnīrā otro reizi karjerā sasniedza WTA turnīra pusfinālu, bet pēc tam arī pirmo reizi finālu, kurā izcīnīja savu pirmo karjeras uzvaru šāda līmeņa turnīros. Tādējādi viņa kļuva par pirmo Latvijas spēlētāju pēc Larisas Neilandes, kas uzvarējusi šāda līmeņa turnīrā.
2011. gada Austrālijas atklātais čempionāts
2011. gada Austrālijas atklātajā čempionātā viņa uzvarēja Poļonu Hercogu (Slovēnija), Janīnu Vikmeijeri (Beļģija) un Vesnu Manasijevu (Krievija), bet ceturtajā kārtā piekāpās WTA ranga līderei Karolīnai Vozņackai (Dānija) ar 3—6, 4—6. Tādējādi A. Sevastova kļuva par visu laiku veiksmīgāko Latvijas tenisisti Australian Open. Pēc turnīra publicētajā rangā viņa ieņēma 36. vietu WTA rangā, kas bija viņas līdz tam augstākā pozīcija.
Karjeras pārtraukums
2013. gada maijā pēc vairākām traumām paziņoja par karjeras beigšanu. 2015. gada janvārī paziņoja par plāniem atgriezties profesionālajā tenisā un jau janvārī spēlēja pirmajā turnīrā pēc pārtraukuma.
2016. gada ASV atklātais čempionāts
Pēc atgriešanās profesionālajā tenisā A. Sevastovai veiksmīgākais ir 2016. gada ASV atklātais čempionāts, kurā viņai izdevās sasniegt ceturtdaļfinālu, pārspējot arī pasaules trešo raketi Garbinji Muguruzu. Cetrutdaļfinālā A. Sevastova guva traumu un piekāpās bijušajai pasaules ranga līderei Karolīnai Vozņackai. Tas kļuva par tenisistes augstāko rezultātu Grand Slam turnīros, un pēc šī turnīra viņa pacēlās uz līdz šim augstāko pozīciju WTA rangā — 32., atgūstot arī Latvijas pirmās raketes pozīciju (iepriekš to ieņēma Aļona Ostapenko).
2017. gads
sasniedza līdz tam augstāko vietu WTA rangā — 23. Nedēļu pirms tam viņa Dubaijas WTA "Premier" turnīra pusfinālā zaudēja K. Vozņackai. Maijā A. Sevastova uzlaboja savu līdz tam augstāko vietu reitingā, sasniedzot 22. pozīciju WTA rangā. Šajā pašā mēnesī A. Sevastovai izdevās karjeras otrā uzvara pār WTA ranga pirmā trijnieka tenisisti, kad viņa turnīrā Madridē ar 6—3, 6—3 uzveica Karolīnu Pliškovu no Čehijas. Pēc šī panākuma sportiste sasniedza jaunu rekordatzīmi WTA rangā — 18. vietu. Jūnijā A. Sevastova otro reizi karjerā un otro gadu pēc kārtas sasniedza Maļorkas WTA turnīra finālu, kurā uzvarēja, izcīnot savu otro WTA līmeņa uzvaru karjerā.
2017. gadā A. Sevastovai labi veicās arī Grand Slam turnīros: viņa sasniedza trešo kārtu Austrālijas čempionātā, trešo kārtu Francijas čempionātā un otro kārtu Vimbldonas čempionātā. Pēc Vimbldonas turnīra A. Sevastova pakāpās uz karjerā augstāko vietu WTA rangā — 17., kas jūlija pēdējā dienā tika vēl uzlabota līdz 16. vietai reitingā.
2017. gada ASV atklātajā čempionātā A. Sevastova tāpat kā iepriekšējā gadā sasniedza ceturtdaļfinālu. Astotdaļfinālā viņa pārspēja bijušo pasaules pirmo raketi Mariju Šarapovu (5—7, 6—4, 6—2), taču ceturtdaļfinālā trīs setu cīņā (3—6, 6—3, 6—7 (4—7)) piekāpās mājiniecei Slounai Stīvensai. sasniedza 15. vietu WTA rangā, kas bija līdz tam augstākais sportistes sasniegums.
2018. gads
2018. gada WTA tūri Sevastova iesāka Brisbenas International, kurā nokļuva līdz pusfinālam, pieveicot Samantu Stosuru, Soranu Kirsteu un Aleksandru Kruniču, pusfinālā zaudējot Aļaksandrai Sasnovičai (6—7(3—7), 4—6). Sidnejas International A. Sevastova piedzīvoja zaudējumu pirmajā kārtā divos setos piekāpjoties Dominikai Cibulkovai (3—6, 1—6). 2018. gada Austrālijas atklātajā čempionātā tenisā A. Sevastova izstājās otrajā kārtā, zaudējot bijušajai pasauls ranga līderei Marijai Šarapovai (1—6, 6—7(4—7)). Februāra sākumā notiekošajā Kataras Open Sevastova nokļuva līdz astotdaļfinālam, pieveicot Donnu Vekiču un Naomi Osaku, astotdaļfinālā piekāpās Simonai Halepai ar rezultātu 4—6, 3—6. Līdz ar zaudējumu Dubaijas WTA Premier turnīra pirmajā kārtā pret Jekaterinu Makarovu (6—3, 6—7(9—11), 3—6), Sevastova izkrita no WTA ranga pirmā divdesmitnieka. Prestižajā Indianvelsas Open turnīrā A. Sevastova nokļuva līdz astotdaļfinālam, kurā piekāpās Venusai Viljamsai (6—7(6—8), 4—6), par ko ieguva 120 ranga punktus, kas palīdzēja atgriezties ranga pirmajā divdesmitniekā. Maiami Open A. Sevastova sasniedza trešo kārtu, otrajā kārtā uzvarot Alizi Kornē, bet trešajā — piekāpjoties trīs reizes turnīra trofeju ieguvušajai Viktorijai Azarenkai (6—3, 4—6, 1—6).
A. Sevastovai veiksmīgs izvērtās aprīļa sākumā notiekošais Čarlstonas Premier turnīrs, kas bija pirmais sezonas turnīrs uz māla seguma. Viņa pēc uzvarām pār Karolīnu Dolehaidu, Ešliju Bārtiju un Kristīnu Plīškovu apstājās pusfinālā, kurā zaudēts Jūlijai Gērgesai (7—6(7—5), 6—3).
Aprīļa beigās A. Sevastova kopā ar Aļonu Ostapenko bija galvenais Latvijas izlases spēks Federācijas kausa pārspēlēs Hantimansijskā pret Krievijas izlasi par iekļūšanu Pasaules grupā. A. Sevastova, uzvarot vienspēli pret Jekaterinu Makarovu, nodrošināja izlases atgriešanos Pasaules grupā pēc 24 gadu pārtraukuma. Šajās sacensībās iegūtā vēdera vīrusa dēļ viņai nācās izlaist Štutgartes Premier turnīru, neaizstāvot pagājušā gada reitinga punktus. Ja Madrides Premier Mandatory turnīrā tenisiste zaudēja jau otrajā kārtā, sekmīgāk A. Sevastova spēlēja Romas WTA Premier turnīrā, kurā ar uzvarām pār Kristīnu Mladenoviču un Aleksandru Kruniču sasniedza astodaļfinālu, kur zaudēja tobrīdējai pasaules otrajai raketei Karolīnai Vozņackai (2—6, 7—5, 3—6).
Starts sezonas otrajā Grand Slam turnīrā Francijas atklātajā čempionātā bija neveiksmīgs: zaudējumi pirmajā kārtā gan vienspēlēs (pret Marianu Duki—Marinjo), gan dubultspēlēs pārī ar Luksemburgas tenisisti Mendiju Minellu (pret Anastastiju Rodionovu un Nadju Kičenoku). Pēc neveiksmes Parīzē A. Sevastova uzsāka zāliena sezonu, sev tradicionāli veiksmīgajā Maļorkas International turnīrā sasniedzot finālu, kurā gan nespēja aizstāvēt titulu, zaudējot Vācijas tenisistei Tatjanai Marijai (4—6, 5—7). Pa ceļam uz finālu tika uzvarētas Svetlana Kuzņecova, Antonija Lotnere, Aila Tomļanoviča un Samanta Stosura.
2018. gada Vimbldonas čempionātā A. Sevastova izstājās pirmajā kārtā, toties lieliski startēja ASV atklātajā čempionātā, pirmo reizi karjerā sasniedzot Grand Slam līmeņa turnīra pusfinālu, kur zaudēja Serīnai Viljamsai.
2018. gada oktobrī A. Sevastova veiksmīgi startēja China Open Premier Mandatory turnīrā, pirmoreiz sasniedzot tik augstas nozīmes turnīra finālu, kurā zaudēts K. Vozņackai (6—3, 6—3). Pēc šī panākuma viņa sasniedza 11. vietu WTA rangā, visaugstāko savā karjerā, tādā veidā arī apsteidzot A. Ostapenko un atgūstot Latvijas pirmās raketes godu pēc ilgāka pārtraukuma.
2018. gada sezona bija veiksmīgākā Sevastovas karjerā, kuras noslēgumā viņa piedalījās WTA Elite Trophy, kur pirmajā mačā pieveica Šuaju Džanu (6—0, 7—6(12—10)), bet otrajā, neizmantojot trīs mačbumbas, piekāpās Garbinjei Mugurusai (7—6(7—4), 2—6, 6—7(1—7)).
2022. gads
Sezonas pirmajā spēlē Sevastova Melburnā WTA 250 turnīra pirmajā kārtā uzvarēja Karolīnu Garsiju (6—4, 6—4), bet otrajā kārtā piekāpās Annai Lī (1—6, 4—6). 2022. gada Austrālijas atklātajā čempionātā tenisā A. Sevastova trešo gadu pēc kārtas izstājās pirmajā kārtā zaudējot Polijas tenisistei Magdai Linetei (4—6, 5—7). Pēc sezonas pirmā Grand Slam A. Sevastova paziņoja, ka uz nenoteiktu laiku pārtrauc profesionālo karjeru veselības problēmu dēļ, bet vēlāk tika izplatīta informācija, ka tenisiste gaida ģimenes pieaugumu.
Zirnekļcilvēks (nozīmju atdalīšana)
Zirnekļcilvēks (en) var būt:
Sanpaulu "Palmeiras"
Sociedade Esportiva Palmeiras, parasti saukts vienkārši par Palmeiras, ir Brazīlijas futbola komanda no Sanpaulu. Komanda dibināta 1914. gada 26. augustā kā Società Sportiva Palestra Italia, bet uz esošo nosaukumu pārgāja 1942. gada 14. septembrī. Tas ir viens no populārākajiem, tradīcijām bagātākajiem un veiksmīgākajiem Brazīlijas futbola klubiem ar gandrīz 17 miljoniem atbalstītāju, ieskaitot lielāko daļu Brazīlijas itāļu imigrantu. Palmeiras desmit reizes ir uzvarējuši nacionālajā čempionātā, kas ir labākais sniegums starp visiem klubiem.
Piekūni
Piekūni, piekūnu ģints (Falco) ir piekūnu dzimtas (Falconidae) ģints, kas apvieno 39 plēsīgo putnu sugas. Viena no tām ir izmirusi.
Algoloģija
Algoloģija ir:
Piekūni
Izplatība
Piekūnu ģintij ir raksturīga kosmopolītiska izplatība. Piekūni ir sastopami gandrīz visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Tie nav sastopami arī Centrālās Āfrikas biezajos mežos un dažās attālās salās. Dažas sugas ir tikpat kosmopolītiskas kā ģints, piemēram, lielais piekūns (Falco peregrinus) ir sastopams, sākot ar Grenlandi un beidzot ar Fidži. Turklāt lielajam piekūnam ir visplašākais ligzdošanas areāls no visiem putniem pasaulē. Piekūnu ģintī ir arī endēmas sugas, piemēram, Maurīcijas piekūns (Falco punctatus) dzīvo tikai Maurīcijas salā.
Latvijā
Latvijā sastopamas 7 piekūnu ģints sugas: stepes piekūns (Falco cherrug), purva piekūns (Falco columbarius), lielais piekūns (Falco peregrinus), medību piekūns (Falco rusticolus), bezdelīgu piekūns (Falco subbuteo), lauku piekūns (Falco tinnunculus) un kukaiņu piekūns (Falco vespertinus).
Izskats un īpašības
Piekūni ir mazi vai vidēji lieli putni. Mazākais ģintī ir Seišelu piekūns (Falco araeus). Tā garums mazākajiem īpatņiem ir 15 cm, bet svars 73 g. Lielākais ir medību piekūns (Falco rusticolus), kura mātītes ķermeņa garums var sasniegt 65 cm, spārnu plētums 160 cm, bet svars 2,1 kg.
Kā daudziem plēsīgajiem putniem piekūniem ir ļoti laba redze. Ir zinātniski pierādīts, ka piekūns redz 2,6 reizes labāk nekā cilvēks.
Lidotprasme
Pieaugušam piekūnam ir smaili spārni, dažām sugām tie ir samērā šauri. Tādēļ tie ir ātri lidotāji un spēj veikt veiklus manevrus gaisā. Pirmajā gadā jaunajiem piekūniem lidspalvas ir garākas kā pieaugušajiem putniem, tādējādi to spārni izskatās platāki. Ar platākiem spārniem ir vieglāk lidot, kas ir nozīmīgi jauniem putniem, kamēr tie mācās lidot un manevrēt gaisā. Lielajam piekūnam ir datēts ātrākais pikēšanas ātrums pasaulē — 325 km/h. Tādējādi tas ir ātrākais lidojošais putns pasaulē.
Marokas futbola izlase
Marokas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Marokas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Marokas futbola izlasi pārvalda Marokas Futbola Federācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1957. gadā cīnoties pret Irākas izlasi. Pirmoreiz Pasaules kausa finālturnīrā Maroka piedalījās 1970. gadā, kad pirmoreiz Āfrikai tika garantēta vieta turnīrā. Lielākais izlases panākums Pasaules čempionātos ir 4. vieta 2022. gada turnīra. Āfrikas Nāciju kausā Marokas izlase ir piedalījusies 18 reizes, 1976. gadā tā pagaidām vienīgo reizi kļuva par Āfrikas čempioniem.
Sastāvs
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
Mars Science Laboratory
MSL ir daļa no NASA Reaktīvās kustības laboratorijas Marsa izpētes programmas, kas ir ilgtermiņa robotizēta Marsa izpēte. Iepriekšējie veiksmīgie NASA Marsa izpētes visurgājēji bija Sojourner no Mars Pathfinder misijas, kā arī Spirit un Opportunity no Mars Exploration Rover misijas. MSL misijas galvenie mērķi bija dzīvības pēdu meklēšana, klimata un ģeoloģijas izpēte, kā arī datu ievākšana nākotnes Marsa misijām, kurās paredzēts uz planētas nogādāt cilvēkus.
Mars Science Laboratory tika palaista 2011. gada 26. novembrī; tā veiksmīgi nosēdināja Curiosity uz Marsa Geila krāterī 2012. gada 6. augustā. Visurgājējam uz Marsa bija paredzēts darboties vismaz 1 Marsa gadu (687 Zemes dienas), bet 2017. gadā NASA svinēja Curiosity nolaišanās piekto gadadienu. Visurgājējs joprojām ir darba kārtībā un turpina pētīt Marsu.
Vēsture
Marsa izpētei atbalstīja ASV Nacionālās izpētes padome, kas savā Saules sistēmas izpētes ziņojumā 2003. gadā uzsvēra nepieciešamību pēc vidējas klases Marsa misijas. 2004. gada beigās NASA izvēlējās astoņus piedāvājumus mobilās MSL aprīkošanai ar zinātniskajiem izpētes instrumentiem, uzsākot misijas būvniecības un testēšanas posmu.
2006. gadā tika izvēlētas apmēram 30 potenciālās MSL nosēšanās vietas uz Marsa. Izvērtējot drošības riskus un iespējamos zinātniskos atklājumus, 2011. gada vasarā tika izvēlēts Geila krāteris, kas varētu būt izžuvis Marsa ezers, un tāpēc palielina iespējas MSL atrast iespējamas dzīvības paliekas uz planētas.
Sākotnēji MSL bija paredzēts palaist 2009. gada rudenī, bet 2008. gada pavasarī NASA paziņoja, ka starts tiks atlikts tādēļ, ka iekavējies aparatūras izgatavošanas un izmēģināšanas process.. Zemes un Marsa relatīvā pozīcija lidojumiem uz Marsu ir labvēlīga tikai pāris nedēļas reizi divos gados, tāpēc nākamā iespēja palaist MSL bija 2011. gadā.
Kosmiskais aparāts
Palaišanas brīdī kosmiskā aparāta pilna masa bija 3893 kg, ko veidoja 899 kg smagais visurgājējs, 2401 kg karstuma aizsargvairogs un nosēšanās pakāpe ar degvielu ieiešanai Marsa atmosfērā, kā arī 539 kg lidojuma pakāpe ar degvielu. Lidojuma konfigurācijā aparāta diametrs bija 4,5 m un augstums — 3 m.
Lidojuma pakāpe
Pa ceļam uz Marsu lidojuma pakāpe koriģēja kursu četras reizes, lai precīzāk pielāgotu tā lidojumu uz nosēšanās vietu. MSL navigācijai izmantoja zvaigznes — borta zvaigžņu skeneris nepārtraukti uzraudzīja relatīvo kuģa pozīciju pret Piena Ceļa zvaigznēm, tādā veidā noturot lidojuma pakāpi uz pareizā kursa.
Lidojuma pakāpes uzdevums bija arī visa kosmosa kuģa sistēmas temperatūras uzraudzīšana, atbilstoši situācijai ieslēdzot dzesēšanu vai sildīšanu, un komunikācija ar misijas vadību uz Zemes par kuģa darbību. Pirms ieiešanas Marsa atmosfērā lidojuma pakāpe atdalījās no aizsargvairoga, kam bija jāpasargā kuģis no berzes radītā karstuma.
Nosēšanās pakāpe
MSL izmantoja jaunu nosēšanās sistēmu ar vadītu ieiešanu atmosfērā un īpaši izstrādātu nolaišanas sistēmu. Šo sistēmu veidoja aizsargvairogs, kam bija jāiztur 1648°C liels berzes karstums, virsskaņas izpletnis, kam bija jāsamazina krišanas ātrums no 1450 km/h līdz 290 km/h, nolaišanās sistēma ar atpakaļgaitas dzinējiem, kas nostabilizēja kritienu, un elektrisku nolaišanas sistēma, kas nolaida visurgājēju uz Marsa virsmas.
Curiosity visurgājējs
Curiosity ir 899 kg smags automašīnas izmēra sešriteņu robots, kas paredzēts Marsa izpētei. Tā garums ir 3 m, platums 2,7 m un augstums 2,2 m. Robota rokas garums ir 2,2 m. Šis visurgājējs ir piecas reizes smagāks un divas reizes garāks nekā Mars Exploration Rover misijas visurgājēji, kas uz Marsa nolaidās 2004. gadā.
Curiosity ir aprīkots ar attīstītākiem zinātniskiem instrumentiem, nekā citas iepriekšējās misijas. Tiks veiktas iežu analīzes no izraktas grunts un saberztiem akmeņiem. Bez tam tiks pētīta pagātnē vai tagadnē iespējama Marsa spēja nodrošināt mikrobu dzīvības eksistenci.
Visurgājēja elektroenerģiju nodrošina radioizotopiskais termoelektroģenerators, ko darbina plutonija radioaktīvā sabrukuma siltums. Tādējādi aparātu daudz neietekmē Saules apgaismojuma maiņa un smilšu vētras, un tas spēj labāk izmantot zinātniskos instrumentus, kā arī pārvietoties lielākos attālumos.
Nosaukums
2008. gada novembrī NASA, sadarbojoties ar Disney–Pixar animācijas filmu "VALL–E", izsludināja konkursu ASV skolēniem ar mērķi atrast vārdu Marsa visurgājējam. Kopumā tika iesniegts vairāk nekā 9000 eseju. Par labāko NASA atzina 6. klases skolnieces Klāras Ma no Teksasas darbu, kurā tiek aprakstīta zinātkāre ( angļu: curiosity ).
Lidojuma gaita
MSL tika palaists 15:02:00 UTC ar nesējraķeti Atlas V/541 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-41. Pēc 44 minūtēm 12 sekundēm zonde atdalījās no Centaur raķešpakāpes un iegāja trajektorijā uz Marsu.
Lidojums kopumā ilga 254 dienas, kas sastāvēja pamatā no regulāras aparatūras pārbaudes un kursa koriģēšanas, lai kosmosa kuģis nepalido garām Marsam. Pēdējās 45 dienas bija pietuvošanās fāze, kuras laikā tika veiktas pēdējās kursa korekcijas, lai kosmosa kuģis pēc iespējas precīzāk nosēstos tam plānotajā vietā.
Buenosairesas "Boca Juniors"
Club Atlético Boca Juniors, zināms arī vienkārši kā Boca Juniors vai Boca, ir populārs Argentīnas sporta klubs, plašāk pazīstams ar savu futbola komandu. Tā mājvieta atrodas Buenosairesas apkaimē La Boka un tās stadions ir Estadio Alberto J. Armando, plašāk zināms kā La Bombonera. Viņu galvenie sāncenši ir Buenosairesas "River Plate" klubs un abu šo klubu savstarpējās spēles sauc par Superclásico.
Mars Science Laboratory
Lidojuma gaita
Nosēšanās fāze sākās brīdī, kad kuģis iegāja Marsa atmosfērā (apmēram 125 km augstumā virs Marsa virsmas ). Curiosity uz Marsa virsmas nolaidās 05:14:39 UTC Geila krāterī.
Curiosity atklājumi
Geila krāterī izurbtajos paraugos Curiosity ir atradis sēru, slāpekli, skābekli, fosforu un oglekli, kas ir galvenie elementi dzīvu būtņu eksistencei. Paraugos ir atrasti arī mālu minerāli un mazs sāls daudzums, kas liecina par iespējamu ūdens klātbūtni senos laikos. Paraugos tika atrastas arī organiskas molekulas, kas gan neliecina par dzīvības pastāvēšanu uz Marsa ne šobrīd, ne pagātnē, bet tikai to, ka uz planētas ir tai atbilstoša vide.
Mērījumi atklāja ūdeņraža, oglekļa un argona izotopus Marsa atmosfērā, kas liecina, ka agrāk Marsam bijusi daudz biezāka atmosfēra, kas varēja nodrošināt ūdens pastāvēšanu. Pašreizējā Marsa atmosfēra ir pārāk plāna, lai nodrošinātu šķidra ūdens eksistenci.
Curiosity izmērītais radiācijas līmenis uz Marsa ir bīstams cilvēka veselībai un pārsniedz līmeni, kas noteikts NASA astronautu standartos. Šie dati tiks izmantoti drošas cilvēku misijas izveidei nākotnē.
2020. gada 17. augustā Curiosity uz Marsa bija pavadījis 2855 Marsa diennaktis un kopumā nobraucis vairāk nekā 23 km.
Blusu sūrene
Blusu sūrene jeb blusene (la) ir 10—80 cm augsts, viengadīgs sūreņu dzimtas lakstaugs ar stāvu vai pacilu stumbru. Lapas veselas, lancetiskas vai iegareni lancetiskas, ar gludu malu. Turzītes apskauj stumbru; uz tām ir pieguļoši sarveida matiņi. Ziedi balti vai rožaini, sakopoti blīvās vārpstveida ziedkopās. Zied no jūlija līdz septembrim. Auglis melns, spīdīgs lēcveida riekstiņš.
Augs izplatīts Eiropā un Āzijā. Ievests un izplatījies arī Ziemeļamerikā. Latvijā sastopams visā teritorijā. Aug ūdenstilpju krastos un pļavu pazeminājumos, kur ir rets apaugums.
Blusu sūrenes preparāti sašaurina asinsvadus, tonizē dzemdes muskulatūru, palielina asins viskozitāti un sarecēšanas spēju, sekmē zarnu peristaltiku un pastiprina diurēzi.
Auzas (ģints)
Auzas (Avena) ir graudzāļu dzimtas ģints, kurā ir apvienota 21 suga. Kā kultūraugi tiek audzētas piecas sugas. Tās ir sējas auzas (A. sativa), Etiopijas auzas (A. abyssinica), Bizantijas auzas (A. byzantina), kailauzas (A. nuda) un velnauzas (A. strigosa).
Šajā ģintī ietilpst arī šādas sugas:
Nikolā Pusēns
Nikolā Pusēns (, dzimis, miris ) bija franču vēlīnā baroka gleznotājs, viens no klasicisma pamatlicējiem.
Pusēna darbi bijis ievērojams iedvesmas avots daudziem māksliniekiem, tajā skaitā Žakam Luijam Davidam un Polam Sezanam. Miris 1665. gada 19. novembrī Romā.
Algādzis
Algādzis bija muižas strādnieks, kas strādāja par noteiktu dienas vai nedēļas algu. Algādži (medelinge) parādās Vidzemes muižu vēstures avotos, sākot ar 14. gadsimtu. Par algādžiem gāja vaļinieki, iebūvieši un citi zemnieki, kam dzimtkungs atļāva iet peļņā. Pilsētās dzīvojošie algādži strādāja kā apkārtnes laukos, tā arī pilsētā, galvenokārt preču transportā un būvdarbos.
Par algādžiem mēdza dēvēt strādniekus līdz pat 20. gadsimta sākumam.
Piramīda (nozīmju atdalīšana)
Piramīda var būt:
Zirnekļcilvēks 3
"Zirnekļcilvēks 3" (en) ir 2007. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Sems Reimi. Galvenās lomas filmā attēlo Tobijs Magvairs (Pītera Pārkera lomā), Kirstena Dansta (Mērijas Džeinas Votsones lomā) un Džeimss Franko (Harija Osborna lomā). Šī ir "Zirnekļcilvēka" filmu sērijas trešā, daļa, kā arī režisora Sema Reimi triloģijas noslēdzošā daļa. Šī filma nebija populāra fanu vidū un kompānija Sony vēlāk atjaunoja filmu sēriju ar jauniem aktieriem un režisoru. Filma "Apbrīnojamais Zirnekļcilvēks" izdota 2012. gadā.
Medrese
Medrese (, madrasa) ir arābu valodas vārds, ar kuru apzīmē jebkura veida izglītības iestādi. Rietumu pasaulē ar šo terminu saprot musulmaņu augstāko garīgo skolu. Tā var atrasties atsevišķā ēkā, bet nereti atrodas mošejas sānu ailē.
Tirzas pagasts
Tirzas pagasts ir viena no Gulbenes novada administratīvajām teritorijām tā dienvidrietumos. Robežojas ar sava novada Druvienas, Lizuma, Lejasciema, Galgauskas un Jaungulbenes pagastu, kā arī Madonas novada Dzelzavas un Cesvaines pagastiem.
Upes
Adulīte, Alkšņupīte, Azanda, Gosupe, Isliņa, Ķivene, Tirza, Virāne.
Ezeri
Lielais Virānes ezers, Mazais Virānes ezers (uz robežas), Adulienas ezers.
Vēsture
Zināms, ka 15. gadsimtā Tirzas muiža piederēja Rīgas arhibīskapijas vasaļiem fon Tīzenhauzeniem, 1471. gada Bartolomejs no Tīzenhauzenas ieķīlāja muižu Pēterim Tūvem. 1582. gadā Polijas karalis Stefans Batorijs restituēja Tīzenhauzenu tiesības uz Tirzu. 1589. gadā brāļi Johans un Fabians Tīzenhauzeni uzcēla Tirzas luterāņu baznīcu un Gulbenes draudzes novadā izveidojās Tirzas draudzes novads. Zviedru Vidzemes laikā 1636. gadā tai pievienoja Velēnas draudzi, kas pirms tam skaitīja pie Rankas (Jaunpiebalgas) draudzes. Lielā Ziemeļu kara laikā 1702. gadā krievu karaspēks nodedzināja baznīcu un skolu, 1727. gadā uzcēla jaunu koka baznīcu, bet 1826. gadā mūra baznīcu pēc arhitekta Zīgela projekta. 1846.-1848. gadā ap 150 draudzes locekļu pārgāja pareizticībā, kuriem uzcēla Galgauskas pareizticīgo baznīcu. Pēc 1920. gada agrārās reformās Tirzas muižu 1664 ha platībā sadalīja 121 vienībā (no tām 8 rentes mājas), Troškas muižu 348 ha platībā 24 vienībās (no tām 5 rentes mājas), Tirzas mācītājmuižu 286 ha platībā 21 vienībā (no tām 6 bija rentes mājas). Bez tam pagastā atradās arī Dārtas, Indrānu, Jauntirzas un Moru pusmuižas. 1935. gadā Madonas apriņķa Tirzas pagasta platība bija 79 km² un tajā dzīvoja 1578 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Tirzas un Upmaliešu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Tirzas ciems ietilpis Gulbenes apriņķī (1947-1949) un Cesvaines (1949-1956) un Gulbenes (pēc 1956. gada) rajonos. Tirzas ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Upmaliešu ciemu, 1954. gadā — Virānes ciema kolhoza «Boļševiks» teritoriju, 1977. gadā — daļu likvidētā Sinoles ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Tirzas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Gulbenes novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Tirza (pagasta centrs), Vecaduliena, Virāne, Troškas, Jaunaduliena, Branti, Alsupes, Āža dzirnavas, Dārtiņa, Indrāni, Jauntirza, Kalvīši, Liepas, Mācītājmuiža, Peļņi, Vēverstiķi.
Saimniecība
Pagastā darbojas Ažu HES.
Izglītība un kultūra
Tirzas ciemā atrodas Tirzas pamatskola.
Brazavila
Brazavila ir Kongo Republikas galvaspilsēta. Tā atrodas Kongo upes labajā krastā. 2005. gadā pilsētā dzīvoja gandrīz 1,12 miljoni iedzīvotāju. Otrpus Kongo upei, tieši pretī Brazavilai, atrodas Kinšasa, Kongo Demokrātiskās Republikas galvaspilsēta. Pilsētu ir dibinājis itāliešu izcelsmes Āfrikas apceļotājs Francijas dienestā Pjērs Braza. Viņa vārdā tā arī ir nosaukta.
Rīgene
Rīgene ir sala Baltijas jūrā, lielākā Vācijai piederošā sala (kopējā platība 926 km2). Ietilpst Mēklenburgas-Priekšpomerānijas federālās zemes teritorijā. Uz salas dzīvo apmēram 74 000 iedzīvotāju, apdzīvojuma blīvums ir 79 cilv./km2.
Salas forma diezgan netipiska, krasti ļoti izroboti, to izliekumi veido daudzus līčus, pussalas un zemesragus. Salas dienvidu krasts atrodas ļoti tuvu kontinentam. Platums dienvidos sasniedz 41 km, bet garums ziemeļu-dienvidu virzienā ir 52 km. Visu pludmaļu kopgarums ir 140 km. Rīgenē ir 4 pilsētas.
Rīgenes klimats ir mērens. Ziema nav auksta. Janvāra un februāra vidējā temperatūra ir ap 0 °C. Vasara nav pārāk karsta, jūlija vidējā temperatūra ir 16,3 °C. Gada nokrišņu daudzums ir 520 - 560 mm. Saule spīd 1800 - 1870 stundas gadā.
Jasmundes pussalā Rīgenes ziemeļaustrumos atrodas tāda paša nosaukuma nacionālais parks, kura platība ir 3000 hektāru, tas izveidots 1990. gadā. Plaši pazīstams Jasmundes simbols ir krīta klintis, īpaši, 118 m augstais "Karaliskais tronis" (Königsstuhl). Atsevišķās vietās klinšu augstums sasniedz pat 144 metrus. Salas augstākais virsas punkts ir Pīkberga kalns (Piekberg - 161 m augsts).
Ekonomika
Šobrīd galvenais salas ienākumu avots ir tūrisms. Sākumu tūrisma ērai Rīgenē uzsāka minerālie avoti Zagardā 18. gadsimtā. 19. gadsimtā sāka attīstīties jūras kūrorti, piemēram, Zasnica.
Bez tūrisma salā ir attīstīta arī zivsaimniecība un lauksaimniecība.
Džozefs Akaba
Džozefs Akaba (Joseph Michael "Joe" Acaba, dzimis ) ir NASA kosmonauts, hidroģeologs, pedagogs. Viņa vecāki no Puertoriko 1960. gados pārcēlās uz ASV.
Akabas pirmais kosmiskais lidojums notika 2009. gada martā misijā STS-119 ar kosmoplānu Discovery.
Trešo reizi kosmosā Džozefs Akaba devās 2017. gada septembrī ar kosmosa kuģi Sojuz MS-06. Viņš bija SKS 53. ekspedīcijas un 54. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes atgriezās 2018. gada februārī.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Iziešanas atklātā kosmosā:
Universal Music Group
"Universal Music Group", saīsināti UMG, ir pasaulē lielākā biznesa kompānija un skaņu ierakstu meitas uzņēmums. Pati ietekmīgākā skaņu ierakstu kompānija "Lielajā skaņu ierakstu kompāniju četriniekā". Kompāniju dibinājusi franču mediju konglomerāts "Vivendi SA".
UMG pieder pati lielākā mūzikas ierakstu izdevniecība pasaulē, Universal Music Publishing Group, pēc BMG Music Publishing iegādāšanās 2007. gada maijā.
Galvenais "Vivendi SA" birojs atrodas Parīzē, Francija. ASV galvenais birojs atrodas Ņujorkā. Vēl Amerikas savienotajās valstīs kompānija ir pārstāvēta divos birojos: Kalifornijā un Santamonikā. Kompānijas biroji atrodas arī Londonā un Romfordā, Lielbritānija.
Vēsture
Kompānija "Universal Music" agrāk bija viens vesels ar "Universal Pictures". Šīs kompānijas grupas izveide ir cieši saistīta ar Decca Records tīklu formēšanu 1934. gadā. 1962. gadā šo tīklu iegādājās korporācija MCA Inc.. Mūsdienās pastāvošā organizācija "UMG" tika noformēta 1998. gadā, kad tās dibinātājs "Seagram" (šī lielā korporācija tagad ir "Vivendi SA" sastāvā) iegādājās pazīstamo skaņu ierakstu studiju "PolyGram", kuru 1945. gadā dibināja kompānija "Philips". Nosaukums Universal Music Group pirmo reizi tika piešķirts kompānijai divus gadus agrāk, kad tika pārsaukts "MCA Music Entertainment Group".
Kopš 2004. gadā "Vivendi Universal Entertainment" (kas pieder "Vivendi SA") iegādājās šo kompāniju no NBC (kas pieder General Electric), Universal Music Group un Universal Pictures ir atsevišķas komercdarbības uzņēmumi.
2006. gada februārī, konglomerāts "Vivendi SA" kļuva par vienīgo Universal Music Group īpašnieku, nopērkot 20 % akciju no līdzīpašnieka Matsushita (Panasonic Corporation).
2007. gada 25. maijā "Vivendi SA" pabeidza "BMG Music Publishing" pirkumu par 2,19 miljardiem $, pēc iegūtā atbalsta no Eiropas savienības.
Maura sūrene
Maura sūrene, cūkmauriņš (Polygonum aviculare) viengadīgs, 5 - 40 cm augsts, sūreņu dzimtas lakstaugs ar zarainu, guļošu vai pacilu stumbru. Lapas eliptiskas vai lāpstveida. Turzītes augšmala nevienāda. Ziedi sīki, pa 1 - 5 lapu žāklēs zaru augšdaļā. Apziednis zaļgans, tā apmale balta vai rožaina. Zied no jūnija līdz septembrim. Auglis trīsšķautnains, blāvs riekstiņš.
Biotopi
Aug laukos, dārzos, ganībās, gar ceļmalām.
Izplatība
Maura sūrene ir Eirāzijā, Ziemeļamerikā un Ziemeļāfrikā diezgan plaši izplatīta suga. Latvijā bieži sastopama suga.
SOCKS
SOCKS ir viens no interneta protokoliem, kas nodrošina iespēju klienta programmām piekļūt serveriem aiz ugunsmūra. Aiz ugunsmūra esošie klienti, kas grib pieslēgties ārējam serverim, pieslēdzas SOCKS serverim un tas izveido savienojumu uz ārējo serveri. SOCKS serveris var noteikt, kādām adresēm un portiem lietotāji drīkst piekļūt. SOCKS darbojas kā klientu programmu vadāms portu redirekts. Līdzīgiem mērķiem biežāk lieto NAT, jo to ir vienkāršāk nokonfigurēt, un tam ir mazāks overhead.
Versijas
Pirmā izplatītā protokola versija bija SOCKS4. Tā nodrošināja izejošos un ienākošos TCP savienojumus, tomēr daudzi SOCKS4 serveri nenodrošināja ienākošo savienojumu izveidošanu. Te nebija paredzētas nekāda veida UDP komunikācijas un pieprasījumos varēja norādīt tikai IP adreses, tas ir, bija nepieciešams atsevišķs iekšējais DNS serveris. Vēlāk tika izveidota versija SOCKS4a, kur bija iespēja pieprasījumos norādīt domēna vārdu (uz IP adresi pārveidoja pats SOCKS serveris, izmantojot uz tās mašīnas pieejamos DNS serverus).
Vēlāk tika izveidota 5. versija. Šeit ir iespējamas arī UDP komunikācijas un IPv6. Tā kā 4a versija nebija oficiāla, var uzskatīt, ka domēnu vārdu lietošanas iespēja pieprasījumos parādījās šeit.
Darbība
Klienta programma atver savienojumu uz SOCKS serveri un nosūta identifikācijas datus. Iespējamas vairākas metodes: null - (nav identifikācijas, vai arī identificē pēc IP adreses); lietotājvārds un parole - (pašsaprotami); ir arī citas metodes. Pēc veiksmīgas identifikācijas klients nosūta pieprasījumu, kur var norādīt vienu no iespējamajām darbībām:
Tālāk:
SOCKS5 protokols ir standartizēts (1996. gada martā).
Krievijas Federācijas mazskaitlīgās Ziemeļu tautas
Krievijas Federācijas Ziemeļu, Sibīrijas un Tālo Austrumu mazskaitlīgās pamattautas (ru), dažkārt arī vienkārši Mazskaitlīgās Ziemeļu tautas (Малочисленные народы Севера) vai Ziemeļu pamattautas (Коренные народы Севера), ir kopējs nosaukums mazskaitlīgajām tautām, kas pārsvarā apdzīvo Krievijas Federācijas Galējos Ziemeļus un Tālos Austrumus. Izplatības areāls ir ļoti plašs: no dolganiem un nganasaniem Taimiras pussalā ziemeļos līdz udehiem Tālo Austrumu dienvidos, no čukčiem un aleutiem austrumos līdz ņenciem un sāmiem rietumos.
Mazskaitlīgās Ziemeļu tautas ir pilntiesīgi Krievijas pilsoņi, bet uz tiem attiecas vairākas nodokļu un citas atlaides gadījumos, ja šīs tautas dzīvo tradicionālajās kopienās.
Tautu skaits pēdējā laikā mainījies nenozīmīgi, bet to piederīgo un valodu lietotāju skaits ievērojami samazinās pārtautošanās un citu faktoru ietekmē.
Vektoriālais reizinājums
Matemātikā vektoriālais reizinājums ir bināra operācija, kas diviem trīsdimensiju Eiklīda telpā esošiem vektoriem piekārto vektoru, kas perpendikulārs dotajiem vektoriem un kura garums vienāds ar sākotnējo vektoru veidotā paralelograma laukumu.
Vektoriālo reizinājumu no diviem vektoriem ir iespējams definēt tikai trīs un septiņās dimensijās.
Definīcija
Par trīsdimensiju Eiklīda telpā esošu vektoru \vec{a} un \vec{b} vektoriālo reizinājumu sauc tādu vektoru \vec{c}, ka Vektoriālā reizinājuma darbību apzīmē ar "×", piemēram,.
Pa tiešo
Ja un, tad
Ar determinanta palīdzību
Vektoriālo reizinājumu var aprēķināt ar formāla determinanta palīdzību: kur ir vienības vektori, kas vērsti koordinātu asu virzienos.
Determinanta aprēķināšanu 3×3 matricai atvieglo Sarrusa metode.
Ar matricu palīdzību
Ja, tad
Ar summas palīdzību
Vektoriālā reizinājuma i-to komponenti var aprēķināt šādi: kur ir Levi-Čivita simbols. Ja katru no komponentēm sareizina ar attiecīgo bāzes vektoru un saskaita kopā, tad iegūst
Sakarības
Vektoriālais reizinājums ir antikomutatīvs: No tā izriet, ka
Vektoriālais reizinājums nav asociatīvs, taču tas apmierina Jakobi sakarību
Zirnekļcilvēks (filma)
"Zirnekļcilvēks" (en) ir 2002. gada ASV supervaroņu filma, kuras režisors ir Sems Reimi. Galvenās lomas filmā attēlo Tobijs Magvairs, Vilems Defo, Kirstena Dansta, Džeimss Franko. Šī ir "Zirnekļcilvēka" filmu sērijas pirmā daļa. Nākamā filmas daļa, "Zirnekļcilvēks 2", iznāca 2004. gadā.
Jans II Kazimirs Vāsa
Jans II Kazimirs Vāsa (pl, lt, be; dzimis, miris ) bija Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs, kā arī nominālais Livonijas lielhercogs no 1648. gada līdz 1668. gadam, kad atteicās no troņa. Jans Kazimirs bija pēdējais Vāsu dinastijas Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieks un pēdējais karalis, kura dzīslās ritēja Jagellonu dinastijas asinis. Valdīšanas laikā valstī pastiprinājās dezintegrācijas un anarhijas procesi.
Zirnekļcilvēks (filma)
Sižets
Vidusskolas izlaiduma klases skolēns Pīters Pārkers (Tobijs Magvairs) dzīvo Foresthilā, Kvīnsā, Ņujorkā, kopā ar tēvoci Benu (Klifs Robertsons) un tanti Meju (Rozmarija Herisa). Viņš ir iemīlējies savā kaimiņienē Mērijā Džeinā Votsonē (Kirstena Dansta), taču ir pārāk kautrīgs, lai iepazītos tuvāk ar viņu. Pītera labākais draugs ir Harijs Osborns (Džeimss Franko), kura tēvs Normans Osborns (Vilems Defo) ir Oscorp korporācijas prezidents. Oscorp cenšas iegūt līgumu, lai piegādātu ieročus ASV Armijai. Ekskursijā uz ģenētikas laboratoriju Pīteru sakož ģenētiski modificēts zirneklis. Nākamajā dienā viņam pazūd problēmas ar redzi, kā arī viņš ir kļuvis fiziski spēcīgāks un viņam ir radušies pārcilvēciski ātri refleksi. Skolā Pīters pasargā Mēriju Džeinu no pakrišanas, kā arī viegli uzvar cīņā skolas kausli Flešu Tompsonu (Džo Mandženielo). Saprotot, ka no kodiena viņam ir parādījušās zirnekļiem piemītošās spējas, Pīters trenējas rāpties pa sienām un lēkt pāri māju jumtiem.
Jans II Kazimirs Vāsa
Pilns tituls
Kā Polijas karalis Jans II Kazimirs svarīgākos valsts dokumentus cita starpā parakstīja kā "Livonijas lielhercogs", kas norādīja uz to, ka arī pēc Livonijas ziemeļu daļas zaudēšanas zviedriem viņš pretendēja uz šo pārmantojamo titulu:
Zirnekļcilvēks (filma)
Sižets
Pīters piedalās restlinga sacensībās, lai iegūtu 3000 dolārus, par kuriem nopirkt sporta mašīnu, tādējādi cerot atstāt iespaidu uz Mēriju Džeinu. Bens cenšas dot Pīteram tēvišķu padomu, taču viņš Benu atgrūž. Reslinga cīņā Pīters par savu iesauku izraugās "Cilvēks zirneklis", taču cīņas informators to nomaina uz "Zirnekļcilvēks". Pīters viegli uzvar savu pretinieku, tomēr par uzvaru viņš saņem tikai 100 dolārus, jo cīņā uzvarējis pārāk ātri. Kad zaglis nozog naudu, Pīters atriebjas, ļaujot zaglim aizbēgt, kaut arī viņam bija iespēja viņu apturēt. Vēlāk, tajā pašā vakarā, Pīters uzzina, ka tēvocim Benam tikusi nolaupīta mašīna un viņš ticis nošauts. Pēc tēvoča nāves Pīters uzzina zagļa atrašanās vietu un izseko viņu. Kad viņš ir saticis zagli, viņš saprot, ka tas ir tas pats zaglis, kuram viņš ļāva aizbēgt ar nozagto naudu. Juzdamies atbildīgs par tēvoča nāvi un jūtoties vainīgs par noraidīto padomu, Pīters izlemj veltīt dzīvi cīņai pret noziedzību kā Zirnekļcilvēks. Pīters naudu nopelna, pārdodot Zirnekļcilvēka fotogrāfijas Daily Bugle vadītājam Džeimsam Džonam Džeimisonam, kuraprāt Zirnekļcilvēks ir drauds Ņujorkai.
Jans II Kazimirs Vāsa
Pilns tituls
"Jans Kazimirs, no Dieva žēlastības Polijas karalis, Lietuvas, Krievijas, Prūsijas, Mazovijas, Žemaitijas, Livonijas, Smoļenskas, Severijas, Čerņigovas lielhercogs, kā arī zviedru, gotu un vandaļu karalis ar mantojuma tiesībām, u.c."
Zirnekļcilvēks (filma)
Sižets
Tikmēr pēc militāristu izdarītā spiediena Normens veic Oscorp bīstamo sniegumu uzlabojošo ķimikāliju izmēģinājumus uz sevis. Ķimikālijas spēj viņu padarīt daudz spēcīgāku, taču strauji sāk veidoties viņa dubultpersonība. Viņš nogalina savu palīgu un savu konkurentu zinātniekus. To viņš izdara, ģērbjoties īpašā tērpā un lidodams uz mazas ieroču platformas. Kad Oscorp direktoru padome viņu atlaiž, Normens Oscorp sponsorētā pasākumā arī viņus nogalina. Vēl gandrīz tiek nogalināta Mērija Džeina, taču viņu paspēj izglābt Zirnekļcilvēks. Pēc tam, kad viņu ir izglābis supervaronis, Mērija Džeina viņā iemīlas un vairs negrib attiecības ar Hariju.
Jans II Kazimirs Vāsa
Pilns tituls
(Ioannes Casimirus, Dei Gratia rex Poloniae, magnus dux Lithuaniae, Russie, Prussiae, Masoviae, Samogitiae, Livoniae, Smolenscie, Severiae, Czernichoviaeque; nec non Suecorum, Gothorum, Vandalorumque haereditarius rex, etc.)
Zirnekļcilvēks (filma)
Sižets
Laikraksta vadītājs Džeimisons Normena otro personību nosauc par Zaļo goblinu. Pēc Zirnekļcilvēka atteikšanās no goblina piedāvājuma sākt sadarbību ar viņu un kad Normens uzzin, ka Zirnekļcilvēks ir Pīters Pārkers, Zaļais goblins uzbrūk Mejai. Mērija Džeina atzīstas Pīteram, ka viņa ir iemīlējusies Zirnekļcilvēkā. Vēlāk Pīters atklāj savas jūtas pret viņu. Harijs ierauga viņus abus, sadevušos rokās un kļūst greizsirdīgs. Pastāstot tēvam, ka Pīteram jau ilgu laiku ir bijušas jūtas pret Mēriju Džeinu, zaļais goblins pievilina Zirnekļcilvēku pie Kvīnsboto tilta augšas, par gūstekņien saņemot Mēriju Džeinu un tramvaja kabīni ar bērniem. Tad viņš atlaiž abus — Mēriju Džeinu un bērnus —, tā liekot izvēlēties, ko glābt. Ātri reaģējot, Zirnekļcilvēks izglābj abus. Goblins cenšas Zirnekļcilvēku nogalināt, bet rezultātā pats mirst. Pirms nāves Normens lūdz Pīteram neatklāt viņa patieso identitāti Harijam.
Jans II Kazimirs Vāsa
Dzīvesgājums
Dzimis Žečpospolitas karaļa Sigismunda III Vāsas un Hābsburgu ercehercoga Kārļa II meitas Konstances ģimenē. 1632. gadā par karali Žečpospolitas karali kļuva Jana Kazimira vecākais pusbrālis Vladislavs IV Vāsa. Pirms kļūšanas par karali Jans Kazimirs lielā mērā atradās karaļa Vladislava IV ēnā un bija pazīstams ar nesabiedrisko raksturu.
Parādīja labas organizatora spējas Smoļenskas kara laikā no 1632. līdz 1634. gadam. 1635. gadā devās diplomātiskajā misijā uz Vīni, vēlāk pievienojās Svētas Romas impērijas karaspēkam cīņa pret Franciju. 1636. gadā atgriezās Žečpospolitā, tomēr nespēdams kļūt par Kurzemes hercogu, 1638. gadā pameta valsti, lai dotos uz Spāniju un kļūtu par Portugāles vicekarali. Tomēr ceļā viņu sagūstīja Rišeljē aģenti, un viņš līdz 1640. gadam atradās apcietinājumā. 1641. gadā Jans Kazimirs nolēma kļūt par jezuītu un 1641. gadā atkal pameta Žečpospolitu. 1643. gadā iestājās jezuītos, izraisīdams diplomātiskas nesaskaņas starp Žečpospolitu un pāvestu. Jans Kazimirs kļuva par kardinālu, tomēr 1646. gadā atgriezās Žečpospolitā un 1647. gadā atteicās no kardināla amata.
Pēc Vladislava IV nāves Jans Kazimirs tika ievēlēts par Žečpospolitas karali. Viņa valdīšana noritēja Žečpospolitai ārkārtīgi grūtā laikā. Pēc Bohdana Hmeļnicka sacelšanās valstij bija jācīnās Otrajā Ziemeļu karā, kurā Žečpospolita pilnībā zaudēja Kreisā krasta Ukrainu un Smoļensku. Vēlāk, saistībā ar Polijas Vāsu pretenzijām uz Zviedrijas kroni, zviedri iebruka Žečpospolitā un t. s. Plūdu laikā okupēja gandrīz visu valsti, smagi to izpostot. 1660. gadā Olivas miera līgumā Jans Kazimirs apstiprināja Zviedrijas tiesības uz Livoniju un Rīgu.
Jans Kazimirs apprecēja sava pusbrāļa Vladislava IV atraitni Ludviku Mariju Gonzagu, kura bijusi liels atbalsts depresijā esošajam karalim. Viņa mira 1667. gadā.
1668. gada 16. septembrī Jans II Kazimirs atteicās no troņa, devās uz Franciju, atkal iestājās jezuītos un kļuva par Nevēras klostera abatu. Mira 1672. gadā. 1676. gadā tika pārapbedīts Krakovā.
Alkilēšana
Alkilēšana ir alkilradikāļu ievadīšana organiskos savienojumos. Alkilēšanai parasti izmanto alkilhalogenīdus, alkēnus, epoksīdus, spirtus, retāk aldehīdus, ketonus, ēterus, diazoalkānus. Alkilēšanai kā katalizatorus izmanto neorganiskās skābes un Lūisa skābes, kā arī ceolītus. Alkilēšanas reakcijas plaši izmanto ķīmiskajā rūpniecībā, it sevišķi naftas pārstrādē.
Franz Ferdinand (grupa)
Franz Ferdinand ir britu rokgrupa, kura sāka muzicēt 2002. gadā. Tā sastāv no četriem cilvēkiem Aleksa Kapranosa (balss, ģitāra), Nika Makārtija (ģitāra, taustiņinstrumenti), Boba Hārdija (basģitāra) un Pola Tomsona (bungas).
Rašanās
Grupas dalībnieki spēlēja dažādās grupās 1990. gados, piemēram, The Yummy Fur, The Karelia, 10p Invaders un Embryo. Vēlākie Franz Ferdinand dalībnieki Alekss Kapranoss un Pols Tomsons kopā spēlēja grupā "The Yummy Fur" un ar laiku sāka kopā rakstīt dziesmas. Ap to pašu laiku Kapranoss iemācīja savam draugam Bobam Hārdijam spēlēt basģitāru. Kapranoss iepazinās ar otru grupas ģitāristu Niku Makārtiju pēc tam, kad pēdējais atgriezās no džeza basģitāras mācībām Vācijā 2001. gadā. 2003. gadā Franz Ferdinand noslēdza līgumu ar Domino Records. Grupa jau bija ierakstījusi EP singlu un grasījās to izdot bez citu starpniecības, tomēr to tā paša gada decembrī izdeva Domino Records ar nosaukumu "Darts of Pleasure".
You Could Have It So Much Better
Lielu daļu 2005. gada grupa pavadīja veidojot otro albumu, "You Could Have It So Much Better". Tas tika izdots. Sākotnēji tika ieplānots albumu atkal nosaukt par godu grupai, tomēr to beigu beigās noraidīja. Albuma vāks ir veidots pēc līdzības ar 1924. gada Aleksandra Rodčenko veidotu Ļiļas Brikas portretu. Lielbritānijas albumu topā tas ieguva 1. vietu, bet ASV tas bija 8. pārdotākais. Grupa izdeva vairākus singlus, tostarp, iekļaujot dziesmas, kas nebija iekļautas albumā.
Tonight: Franz Ferdinand
2007. gada beigās grupa sāka darbu pie trešā albuma, ar nosaukumu "Tonight: Franz Ferdinand". Tas tiks izdots. Intervijā avīzei "The Independent" grupa paziņoja, ka albumā būs manāms iespaids no Āfrikas mūzikas. Dziesma ar nosaukumu "Lucid Dreams" bija iekļauta spēles Madden NFL 09 skaņu celiņā. Aptuveni divas nedēļas pirms albuma oficiālās izdošanas tas nejauši tika izdots iTunes un pēc tam izplatījās internetā caur torentiem.
Dzegužkalns
Dzegužkalns (senāk arī Jēru kalns) ir 1 km gara un 0,3 km plata vaļņveida kāpa Rīgā, Iļģuciemā (Dzirciema apkaimē), Baltijas ledus ezera smilšainajā līdzenumā. Tas ir augstākais Rīgas dabiskais paugurs; augstākais punkts atrodas kāpas ziemeļu galā (28 m virs jūras līmeņa), relatīvais augstums 16—18 m. 2015. gadā, sakārtojot teritoriju bijušās Pļavnieku izgāztuves vietā, izveidots aptuveni 36 metrus augsts mākslīgs kalns, kas ir augstāks par Dzegužkalnu.
Kāpa izstiepta ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā, veidojusies pirms 10 000—9000 gadiem Joldijas jūras piekrastē, valdot ziemeļrietumu vējiem vēsa un sausa klimata apstākļos. Ziemeļrietumos to norobežo Dzegužu un Embūtes ielas, austrumos — Daugavgrīvas iela. Kāpu šķērso Buļļu iela. Kāpas ziemeļu un dienvidu gali apbūvēti.
Kalna nosaukums cēlies no netālajām Piņķu muižai piederīgā zemnieka Dzeguzes (Seggus) mājām. Šaipus Buļļu ielai kāpu vaļņu nogāzē kopš 17. gadsimta bija iekārtota apbedījumu vieta. 1845. gadā Rīgas rāte te nolēma ierīkot kapsētu pilsētas visu kristīgo konfesiju trūcīgajiem iedzīvotājiem, kur par kapa vietu nebija jāmaksā. 1907. gadā šo kapsētu slēdza. 1893. gadā vairāk nekā divu hektāru plašajā teritorijā sāka iekārtot Dzegužkalna parku, kas veidots gan ainaviskā, gan regulārā stilā — pēc pilsētas dārzu direktora Georga Kūfalta projekta. 1911. gadā parks jau bija labi iekopts: bija nostiprināti celiņi, izveidoti apstādījumi, sastādīti ceriņi un citi košumkrūmi. Kalna galā uzcēla nelielu kafijas paviljonu, bet nogāzē — estrādi. No 1929. gada parka labiekārtošanas darbus veica pēc Andreja Zeidaka projekta.
Dīters Nolls
Dīters Nolls (, — ) bija vācu rakstnieks. Viņa pazīstamākais darbs ir divās grāmatās iznākušais romāns Vernera Holta piedzīvojumi, kas laikā no 1960. gadu sākuma līdz pat autora nāvei tika izdots divu miljonu lielā tirāžā.
Biogrāfija
Dīters Nolls piedzima Saksijā farmaceita ģimenē. Viņa māte pa pusei bija ebrejiete. Uzreiz pēc vidusskolas pabeigšanas Nolls tika iesaukts Trešā reiha gaisa spēku dienestā kā Luftwaffenhelfer. 1944. gadā viņš tika iesaukts Vērmahta dienestā kā kareivis. Otrā pasaules kara beigās Nolls nokļuva ASV armijas gūstā. Pēc atbrīvošanas, 1948. gadā, viņš studēja mākslas vēsturi, filozofiju un ģermānistiku Jēnas universitātē. Kopš 1950. gada Nolls dzīvoja Berlīnē, kur strādāja vairākos laikrakstos. No 1956. gada viņš nodarbojās ar rakstniecību.
Kopš 1946. gada Dīters Nolls bija komunistiskās partijas biedrs. Viens no pazīstamākajiem Nolla darbiem ir novele divos sējumos Vernera Holta piedzīvojumi. Šis darbs ir autobiogrāfisks. Pirmais sējums stāsta par jauniešiem, kuri mācās vidusskolā, bet drīz vien tiek iesaukti gaisa spēku dienestā, bet pēc tam Vērmahtā. Otrs sējums ir par pēckara dzīvi, kur bijušajam karavīram ir jāiedzīvojas jaunajā kārtībā un jāatgriežas pie miera laika dzīves. Šis darbs ir ticis izdots vairāk kā 2 miljonu eksemplāru apjomā, bet pēc pirmās daļas motīviem tika uzņemta kinofilma.
Dīters Nolls vairākkārt tika apbalvots par savu darbību literatūrā. Viņš darbojās vairākās rakstnieku organizācijās un bija Berlīnes mākslas akadēmijas biedrs no 1969. gada. Dīters Nolls nomira 2008. gada 6. februārī no vēža.
Eļļa
Eļļa ir jebkura nepolāra, neitrāla ķīmiskā viela, kas normālos apstākļos ir viskozs šķidrums un ir gan hidrofoba (tāda, ko ūdens neslapina), gan lipofīla (tāda, kas ir taukaina). Eļļām ir augsts oglekļa un ūdeņraža saturs, un tās parasti ir viegli uzliesmojošas un slidenas. Vispārīgi termins ‘eļļa’ tiek attiecināts uz krasi atšķirīgām vielām gan pēc struktūras, gan īpašībām, gan izmantošanas. Eļļas iedala organiskajās eļļās un minerāleļļās. No organiskajām eļļām visplašāk zināmas augu eļļas, tas ir, gan pārtikas eļļas, gan gaistošās ēteriskās eļļas, bet minerāleļļas iegūst pārstrādājot naftu. Eļļas šķīst organiskos šķīdinātājos. Eļļas izmanto pārtikā, arī kā degvielu, eļļošanā un krāsu, plastmasas un citu materiālu ražošanā. Speciāli sagatavotas eļļas (ēteriskās eļļas) izmanto dažās reliģiskajās ceremonijās kā attīrītājus.
Eļļu veidi
Eļļas iedala organiskajās eļļās un minerāleļļās. Eļļas plaši izmanto pārtikā, rūpniecībā, mehānismu eļļošanā un citur.
Pārtikas eļļas
Pārtikas eļļas jeb cepamās eļļas ir augu vai dzīvnieku izcelsmes taukskābju glicerāti, ko izmanto cepšanā un cita veida ēdienu gatavošanā. To izmanto arī kā piedevu un aromatizatoru ēdieniem, piemēram, salātu gatavošanā. Normālos apstākļos pārtikas eļļa ir šķidra, lai gan atsevišķas eļļas, piemēram, kokosriekstu eļļa vai palmu eļļa var būt sabiezināta, saturēt piesātinātos taukus. Ir ļoti dažādas eļļas pēc izgatavotās vielas, tās var būt olīveļļa, rapšu eļļa, saulgriežu sēklu eļļa, sojas eļļa, palmu eļļa, zemesriekstu eļļa. No dzīvnieku izcelsmes eļļām izplatīta ir zivju eļļa.
Ēteriskās eļļas
Ēteriskās eļļas ir no augiem iegūti, ūdenī nešķīstoši, viegli gaistoši aromātiski šķidrumi. Ēteriskās eļļas izmanto smaržās, kosmētikā, ziepēs un citos produktos, attiecībā uz garšvielām arī pārtikā un dzērienos, kā arī pievieno mājsaimniecības tīrīšanas līdzekļiem.
Motoreļļas
Motoreļļas galvenā funkcija ir samazināt berzi un nodilumu kustīgajām daļām, kā arī attīrīt dzinēju no netīrumiem un citām vielām. Tā neitralizē arī skābes, kas rodas no degvielas un smērvielas oksidācijas, uzlabo virzuļa gredzenu hermētiskumu un dzesē dzinēju.
Smērvielas
Smērvielas jeb ziežvielas parasti ir organiskas vielas, kuru uzdevums ir samazināt berzi, kā arī izdalīto siltumu, kas rodas berzes rezultātā. Bez dažādu iekārtu un ierīču iesmērēšanas, šīs vielas izmanto arī citiem mērķiem, piemēram, ultrasonogrāfijā veicot izmeklēšanu, mākslīgo locītavu ieziešanai, seksuālajās aktivitātēs izmanto lubrikantu.
Citur
Citi eļļu izmantošanas veidi ir šādi: