cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alūksne
Alūksnes Pilssala
Alūksnes Pilssala ir viena un četrām Alūksnes ezera salām, kas mūsdienās ir iecienīta atpūtas vieta pilsētas visiem. Alūksnes Pilssalā atrodas Livonijas ordeņa pils, kas savulaik piederējusi gan zviedriem, gan poļiem, gan krieviem.
Livonijas Ordeņa pilsdrupas
Ordeņa pils drupas uz Pils salas Alūksnes ezerā. Marienburgas pils celtniecību 1342. gadā pabeidza Livonijas ordeņa mestrs Burhards fon Dreilēbens. Lielā Ziemeļu kara laikā pili ielenca krievu karaspēks Šeremetjeva vadībā. Pēc Ziemeļu kara notikumiem drupās pārvērstā pils vairs netika atjaunota un šodien pilsdrupās atrodas brīvdabas estrāde ar 3000 skatītāju vietām. No 2021. gada atjaunots Alūksnes viduslaiku pils Dienvidu tornis, kur īpašos seansos par pils vēsturi vēsta mūsdienīgs skaņas un gaismas stāsts, jeb muzikāla teiksma “MARIENBURGAS astotais brālis”.
Alūksnes Jaunā pils
Jaunā pils celta laika posmā no 1859. līdz 1863. gadam angļu neogotikas stilā pēc A. fon Fītinghofa pasūtījuma. Pašlaik pils telpās darbojas Alūksnes muzejs ar ekspozīcijām par pilsētas kultūrvēsturiskā mantojuma īpatnībām, kā arī Dabas muzejs “Vides labirints”.
Alūksnes muižas parks
Alūksnes muižas parks izveidots 18. gadsimtā. Teritoriju pie ezera nopirka barons Otto Hermanis fon Fītinghofs-Šēls. Sākotnēji parks tika veidots regulārā franču dārza stilā, savukārt paši vērienīgākie parka labiekārtošanas darbi notika Burharda Kristofa fon Fītinghofa laikā, kad Eiropā sāka attīstīties ainaviskie dārzi, un pils dārznieks Pēteris Buks parku pārveidoja angļu stilā.
Glika ozoli
1683. gadā uz dzīvi Alūksnē pārcēlās vācu mācītājs Ernsts Gliks un pabeidza arī sava mūža lielāko darbu – Bībeles tulkošanu latviešu valodā. Par piemiņu paveiktajam darbam, Ernsts Gliks mācītājmuižas parkā iestādīja divus ozolus – Glika ozolus, kurus apskatīt mūsdienās iespējams ikvienam.
Ernsta Glika Bībeles muzejs
Bībeles muzejs izveidots 1908. gadā un veltīts Ernstam Glikam. Ēkas arhitekts Kristofs Hāberlands. Tajā iespējams iepazīties ar “Bībeles ceļu” no pašas pirmās - E. Glika Alūksnē tulkotās Bībeles, līdz mūsdienu izdevumiem.
Alūksnes Evaņģēliski luteriskā baznīca
Alūksnes luterāņu baznīca ir vienjoma mūra ēka, ka celta no 1781. līdz 1788. gadam, augstā vietā ezera tuvumā pēc Rīgas arhitekta Kristofera Haberlanda projekta. Baznīcai ir 40 metrus augsts pakāpjveida tornis. Ēka celta klasicisma stilā, bet tās fasādē un torņa augšējā stāvā atrodami arī daži baroka stila elementi. Baznīcas pamatiem izmantoti divi tūkstoši ozolkoka pāļu. Telpas torņa galā uzcelta lukta ar 1885. gadā būvētām ērģelēm. Altāris veidots 1786. gadā un to grezno urnas, apustuļu un dzīvnieku tēli.
Bānītis
Dzelzceļa līnija Gulbene-Alūksne ir vienīgā Baltijā, kas nodrošina regulārus pasažieru pārvadājumus. Šaursliežu vilciens jeb bānītis Alūksnes stacijā kā sabiedriskais transports piestāj divas reizes dienā.
Alūksnes stacija
Alūksnes dzelzceļa stacija un tās apkārtne attīstījusies no 20. gadsimta sākuma, kad izbūvēja dzelzceļa līniju Pļaviņas-Valka, mūsdienās tā ir dzelzceļa līnijas Gulbene-Alūksne gala stacija. Vēsturiskajā stacijas ēkā darbojas vasaras sezonas burgernīca "Tvaiks un Ogle".
Cilvēki
Cilvēki, kas dzimuši, auguši vai dzīvojuši Alūksnē:
Sīkplikstiņi
Sīkplikstiņi (Arabidopsis) ir viena no krustziežu dzimtas ģintīm. Tie ir nelieli ziedaugi, radniecīgi kāpostiem un sinepēm. Ģintī ietilpst deviņas sugas:
Šī ģints par intereses objektu ir kļuvusi tāpēc, ka tajā ietilpst Tāla sīkplikstiņš (Arabidopsis thaliana). Tāla sīkplikstiņš ir viens no augu modeļorganismiem un pirmais augs, kura genoms tika pilnībā sekvenēts.
Amula
Amula ir Abavas kreisā krasta pieteka. Garums 66 km, baseina platība 193 km2. Sākas Austrumkursas augstienē netālu no Remtes ezera. 76 metrus lielais kritums sadalīts nevienmērīgi, no 0,5 m/km līdz 5—6 m/km. Upes lejtece no Pūcēm ietilpst Abavas senlejas dabas parkā. Krastos vairāki aizsargājami dabas objekti: Cimmermaņu krauja, Kalnamuižas kraujas, kā arī vairāki dižkoki.
Bzuras kauja
Bzuras kauja ir lielākā kauja, kas notika Polijas kampaņas laikā 1939. gadā un norisinājās pie Kutno pilsētas Bzuras upes krastos.
Kauja aizsākās 9. septembrī, kad Poznaņas armija veica negaidītu pretuzbrukumu vācu armijai, kas tuvojās Lenčicas (Łęczyca) un Lovičas (Łowicz) pilsētām. Vāciešu pārsteigums un poļu skaitliskais pārsvars nesa poļiem panākumus pirmajā kaujas fāzē, un poļiem izdevās izraisīt 1500 vācu zaldātu zaudējumu.
Ieguvis informāciju par Vācu 4. tanku divīzijas tuvošanos, poļu Bzuras kaujā iesaistītais ģenerālis Bortnovskis saprata, ka ir nepieciešams atkāpties, tomēr tas bija visai sarežģīts un riskants variants. 16. septembrī izveidojās aplenkums, kura laikā vācieši ar 800 tankiem un gaisa uzbrukumiem izdarīja ofensīvu. Tikai nelielai poļu armijas daļai izdevās izlauzties no aplenkuma, lai pievienotos cīņās par Varšavu. Pēdējās poļu armijas paliekas (aptuveni 170 000 karavīru) pie Bzuras padevās vai tika sagūstītas līdz 19. septembrim.
Parastais biškrēsliņš
Parastais biškrēsliņš (Tanacetum vulgare) ir indīgs, daudzgadīgs kurvjziežu dzimtas lakstaugs ar taisnu, 0,4—1,6 m augstu, augšdaļā zarainu stumbru. Lapas pamīšus, nepāra plūksnaini dalītas līdz 7 cm garās plūksnās; plūksnu malas zāģzobainas. Ziedi dzelteni, stobrveida, veselos kurvīšos, kuri savukārt sakopoti vairogveida ziedkopās. Zied vasaras otrajā pusē — no jūnija beigām līdz oktobrim.
Augs savvaļā aug Eiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā sastopams visā teritorijā. Aug upju krastos, sausās un nedaudz mitrās pļavās.
Lietojums
Parastā biškrēsliņa ziedu sastāvā ir ēteriskā eļļa, kuras galvenā sastāvdaļa ir tujons (tanacetons), flavonoīdi, miecvielas, rūgtvielas, karotīns, C vitamīnu u.c. Parastā biškrēsliņa aktīvajām vielām piemīt antiseptiska un spazmolītiska iedarbība, bet tujonam — specifiska iedarbība pret velteniskajiem zarnu tārpiem. Tautas medicīnā biškrēsliņa ziedus lieto pret cērmēm, kuņģa un zarnu slimību, epilepsijas, histērijas, tūskas, galvassāpju, podagras un reimatisma ārstēšanai.
Aleksanders Kristofs
Aleksanders Kristofs (no; dzimis Algardā) ir profesionāls Norvēģijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv UCI ProTeam komandu .
Karjera
Deviņu gadu vecumā viņš pārcēlās no Oslo uz Algardu. Viņa patēvs viņu ieinteresēja riteņbraukšanā, lai arī iepriekš viņš bija trenējies futbolā. Viņš sāka pārstāvēt Stavanger SK komandu. 16 gadu vecumā Kristofs kļuva par Norvēģijas jauniešu čempionu un jauniešu olimpiskajās spēlēs ierindojās ceturtajā vietā. 2006. gadā viņš kļuva par profesionāli, parakstot līgumu ar Glud & Marstrand Horsens. 2007. gadā, 19 gadu vecumā, viņš kļuva par Norvēģijas čempionu grupas braucienā, pārspējot Tūru Hūshovdu četru braucēju sprinta finišā. 2012. gadā pievienojies  komandai.
2012. gada Londonas olimpiskajās spēlēs viņš grupas braucienā ieguva bronzas medaļu.
2014. gada martā viņš izcīnīja savu pirmo uzvaru klasiku "pieminekļos", sprinta finišā uzvarot Milāna—Sanremo sacensībās. Tajā pašā gadā Kristofs guva divas uzvaras Tour de France posmos.
2015. gada sezonu Kristofs iesāka ar vairākām uzvarām dažādu daudzdienu sacensību posmos, uzvarēja arī Driedaagse van De Panne kopvērtējumā. Aprīlī viņš guva uzvaru arī Flandrijas tūres sacensībās, finišā pārspējot Niki Terpstru. Pēc pāris dienām viņš turpināja savu uzvaru sēriju, uzvarot Scheldeprijs sacensību sprinta finišā. Augusta beigās viņš uzvarēja GP Ouest-France viendienas sacensībās.
2017. gada 1. maijā Kristofs uzvarēja Eschborn-Frankfurt – Rund um den Finanzplatz sacensībās Vācijā.
2020. gada Tour de France Kristofs iesāka ar uzvaru pirmajā posmā.
2021. gada augustā parakstīja līgumu ar  uz nākamo sezonu. 2022. gada augustā parakstīja triju gadu līgumu ar Norvēģijas komandu .
Āmuļi
Amuļi (Viscum L.) ir daudzgadīgi pusparazītiski ziemzaļi krūmi ar neīsti dihotomisku zarojumu. Āmuļu ģintī ir aptuveni 65 sugas, kas izplatītas galvenokārt tropu un subtropu apgabalos. Eiropā sastopamas divas sugas, Latvijā - viena suga: Baltais āmulis Viscum album L. Tā ir ļoti reta un īpaši aizsargājama suga. Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā.
Eridana (ģeoloģija)
Lai gan tiešu pierādījumu (piemēram, erozijas ielejas) par milzīgas upes eksistenci Baltijas jūras vietā nav, toties ir ģeoloģiski pierādījumi (piemēram, nogulsnes, kas norāda uz nosēdumiem deltā), kas liecina, ka tāda ir eksistējusi.
Paleogēnā
Tiek uzskatīts, ka Eridana eksistējusi jau paleogēna sākumā pirms 60 miljoniem gadu. Tad Baltijas jūras vietā atradās līdzenums, kurā no Skandināvijas kalniem, Somijas un Baltijas vienā straumē satecēja daudzas upes. Šī lielā upe ietecēja seklā Ziemeļrietumeiropas jūras līcī tagadējās Polijas teritorijā. Eridanas delta atradās mūsdienu Gdaņskas līča vietā. Šajā vismaz 115 km platajā deltā, kas nosaukta par Gdaņskas deltu, ir atrasti lieli dzintara krājumi. Tur tie nokļuva paleogēnā, kad plašā Ziemeļeiropas teritorijā bija stabils subtropu — tropu klimats un auga tā sauktais dzintara mežs. No kokiem (visticamāk, priedes Pinus succinifera) izdalījās sveķi. Šos sveķainos kokus ieskaloja upēs un tie tika aiznesti līdz jūrai. Deltā sveķi uzkrājās anaerobā stāvoklī un miljonu gadu laikā transformējās par dzintaru. Eksistē arī tēze, kas apgalvo, ka dzintara sakopojumam šajā vietā galvenais iemesls bijis jūras transgresija, nevis (vai mazākā mērā) transportēšana pa upi.
Oligocēnā notika Eiropas centrālās daļas pacelšanās, kas izraisīja jūru regresiju. Perioda beigās Polijas teritorija atkal kļuva sausa, līdz ar to Eridanas izteka novirzījās.
Miocēnā
Pirms 12 miljoniem gadu miocēnā upe sasniedza Ziemeļjūras apgabalu, kur sāka veidoties milzīga delta ar sanešiem. Eridana kā upe izzuda vidējā pleistocēna sākumā, kad apledojuma ledājs izraka Baltijas jūras gultni.
Rīgas vēsturiskais centrs
Rīgas vēsturiskais centrs ir UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļauts objekts. UNESCO sarakstā tas tika iekļauts ar nr. 852. Rīgas vēsturiskais centrs aizņem 1,4% no Rīgas platības (ir 438,3 ha liels), tajā atrodas apmēram 4000 ēkas. Aizsardzības zona sasniedz 1574,2 ha. Šis ir viens no diviem objektiem Latvijā, kas iekļauti Pasaules mantojuma sarakstā (otrs ir Strūves ģeodēziskais loks).
Rīgas vēsturiskais centrs UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā ticis iekļauts pēc kritērija i un ii.
UNESCO komiteja ir atzinusi, ka "Rīgas vēsturiskajam centram, kuru veido salīdzinoši labi saglabājies viduslaiku un vēlāko laiku pilsētas struktūra, ir ievērojama universāla vērtība, un to rada viduslaiku apbūve, jūgendstila arhitektūras daudzums un kvalitāte, kurai līdzīgas nav citur pasaulē, kā arī 19. gadsimta koka arhitektūra".
2003. gadā ticis pieņemts Rīgas vēsturiskā centra saglabāšanas un aizsardzības likums.
Kurbads (albums)
Kurbads ir latviešu folkmetāla mūzikas grupas Skyforger piektais studijas albums. Tas tika izdots sadarbībā ar ASV ierakstu kompāniju Metal Blade Records. Eiropā albums tika izdots, bet Ziemeļamerikā —. Albums ieguva 2010. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu kā gada labākais roka albums.
Albuma atvēršanas koncerts notika 2010. gada 8. maijā „Sapņu fabrikā”, kurā kā viesi uzstājās arī Zviedrijas vikingu metāla grupa Månegarm un Latvijas melnā metāla grupa Ocularis Infernum.
Beladonna
Beladonna, melnā velnoga jeb vilkoga (la) ir daudzgadīgs nakteņu dzimtas lakstaugs, klāts ar īsiem dziedzermatiņiem ar resnu daudzgalvainu sakneni un lielām zarainām saknēm. Stumbrs līdz 200 cm augsts, augšdaļā zarains. Lapas pamīšus, stumbra augšdaļā pa divām, turklāt viena 3—4 reizes lielāka par otru. Ziedi brūni violeti vai netīri purpursarkani ar brūni violetām dzīslām, zvanveida, pa vienam lapu žāklēs. Auglis indīga, violeti melna, spīdīga, sulīga, daudzsēklu oga, ietverta zaļā kausā. Zied no jūnija līdz augšanas perioda beigām. Augļi sāk nogatavoties jūlijā.
Augs savvaļā aug Eiropas dienvidrietumos, sastopams Āzijā un Ziemeļāfrikā. Latvijā tiek kultivēts. Dārzu tuvumā var sastapt savvaļā.
Lietojums
Visu augu daļu sastāvā ir alkaloīdi — hiosciamīns, atropīns, skopolamīns. Auga preparātus plaši izmanto medicīnā kā pretspazmu un sāpes mazinošus līdzekļus. Auga ogas ir bīstamas bērniem, jo izskatās pievilcīgas un pēc garšas ir saldenas. 2—5 ogu apēšana bērnam (pieaugušam 10—20 ogas) var beigties nāvējoši.
Liepājas Metalurgs
AS Liepājas Metalurgs ir likvidācijas procesā esošs metalurģijas uzņēmums Brīvības ielā 93 Liepājā. Tā pamatprodukcija bija tērauda armatūras velmējumi dzelzsbetona konstrukcijām.
Vēsture
Pēc Pirmā pasaules kara rūpnīca tupināja darboties kā Liepājas drāšu fabrika, tas bija otrs lielākais pilsētas uzņēmums, kurā ražoja gan dzelzceļa sliedes, gan arī naglas, stiepli, vīles, dakšas, lāpstas un citas plaša patēriņa preces. Kad Lielās depresijas laikā rūpnīca bankrotēja, 1933. gada augustā tā par 1 miljonu latu pārgāja Liepājas Kara ostas darbnīcas (KOD) īpašumā. Otrā pasaules kara laikā Kurzemes cietokšņa kauju laikā 1944. gada rudenī padomju aviācija sabombardēja rūpnīcu un tās darbība tika apturēta. 1945. gadā to pārdēvēja par "Sarkano metalurgu", tās pirmais direktors bija no PSRS atbraukušais Pēteris Zvaigzne (1897-1963), agrākais metalurģiskās rūpnīcas direktors Donbasā. 1950. gadā skārda velmēšanas stāvā sāka ražot jumta skārdu, 1958. gadā iesāktā rūpnīcas rekonstrukcija tika apturēta. Nacionālkomunistu vajāšanu laikā 1958. - 1959. gadā Komunistiskās partijas Liepājas konferencēs asi kritizēja rūpnīcas attīstības tempus un 1959. gada beigās P. Zvaigzni atlaida no amata.
No 1960. gada "Liepājas Metalurgs" specializējās tērauda armatūras ražošanā, 1965. gada decembrī darbu sāka martena cehs ar trīs martena krāsnīm, kurā 1970. gadā sāka darboties tērauda nepārtrauktās liešanas iekārta, 1976. gadā ceha gada ražīgums sasniedza 550 tūkstoši tonnu gadā. Otra velmēšanas stāva celtniecība, kā arī abu modernizācija 1978. gadā deva iespēju tēraudvelmēšanas ražošanas jaudu palielināt līdz 700–800 tūkstošiem tonnu gadā.
Pasaules finanšu krīzes iespaidā 2013. gadā "Liepājas Metalurgs" nonāca finanšu grūtībās un pārtrauca ražošanu, tiesā iesniedza rūpnīcas maksātnespējas pieteikumu.
Bankrotējošo uzņēmumu iegādājās Ukrainas kompānija KVV Group, 2015. gadā rūpnīca atsāka darbu ar nosaukumu AS KVV Liepājas Metalurgs, izmantojot bijušajiem īpašniekiem piederošās ražošanas telpas un iekārtas. 2016. gada septembrī KVV Liepājas Metalurgs tika pasludināts par maksātnespējīgu.
Ada Neretniece
Ada Neretniece (Armīda Neretniece; dzimusi, mirusi ) bija latviešu kinorežisore.
Biogrāfija
Ada Neretniece, īstajā vārdā Armīda Neretniece, dzimusi Ļeņingradā. Adas tēvs bija kara komisārs, bijušais latviešu strēlnieks. Strādāja dažādos administratīvajos amatos, represēts 1937. gadā. Māte bija grāmatvede.
Lielā Tēvijas kara laikā Ada Neretniece strādāja Kirovas pilsētas kara hospitālī. 1942. gadā beigusi Ļeņingradas 24.vidusskolu. 1949. gadā beidza Vissavienības valsts kinematogrāfijas institūta režisoru fakultāti.
Kopš 1949. gada strādāja Rīgas Kinostudijā, līdz 1954. gadam darbojās kā kinožurnālu un dokumentālo filmu režisore, bet vēlāk sāka veidot arī spēlfilmas. Adas Neretnieces pirmā spēlfilma "Rita", kas uzņemta 1957. gadā pēc Fjodora Knores scenārija, tika apbalvota Vissavienības kinofestivālā Kijivā 1959. gadā.
Spēlējusi nelielas lomas dažās no savām filmām. Ieguvusi dažādas godalgas un apbalvojumus ("Lielais Kristaps" (1988)), kā arī citus apbalvojumus.
Apbedīta Rīgas Meža kapos.
Režisore
Spēlfilmas
Dokumentālās filmas
Pasūtījuma filmas
Indonēziešu valoda
Indonēziešu valoda (id) ir Indonēzijas oficiālā valoda. Indonēziešu valoda ir standartizēta malajiešu valodas Sumatras salas austrumos un Malakas pussalas dienvidos runātu dialektu forma. Indonēziešu valodu prot vairākums no 240 miljoniem Indonēzijas iedzīvotāju, kas to padara par vienu no visvairāk runātajām valodām pasaulē, tomēr vairumam iedzīvotāju dzimtā valoda ir kāda cita no malajiešu saimes valodām (visbiežāk javiešu valoda). Indonēziešu valoda ir salīdzinoši viegla, jo tai ir vienkārša gramatika un izruna.
Vēsture
Līdz 18. gadsimtam indonēziešu valoda nav nodalāma kā atsevišķa vienība, un arī sekojošajos gadsimtos tās galvenā atšķirība bija tehniskajos terminos, kurus Indonēzijā aizguva no holandiešu, bet Malaizijā no angļu valodas.
1945. gadā Indonēzija pasludināja neatkarību un indonēziešu valoda kļuva par valsts valodu, lai gan tā bija dzimtā valoda tikai 5% iedzīvotāju (javiešu valoda — ap 45%, sundu valoda — ap 15%). Jau 1942. gadā līdz ar japāņu okupāciju sākās valodas tīrīšana no holandiešu aizguvumiem.
Pēdējās desmitgadēs novērojama indonēziešu valodas nodalīšanās no malajiešu valodas, jo pirmajā ieplūst daudzi vārdi no vietējām valodām. Pašlaik abu valodu runātāju saziņa vēl ir iespējama, bet apgrūtināta.
Indonēzijas varas iestādes visu laiku veikušas indonēziešu valodas dominēšanas politiku, cenšoties pilnībā izspiest vietējo tautu valodas no publiskās sfēras un īpaši no rakstiskās lietošanas. Tomēr lauku rajonu sadzīvē tās loma joprojām ir neliela. 2010. gadā mājās to lietoja mazāk kā 20% indonēziešu. Dažādu avotu skaitļi par to, cik indonēziešu lieto šo valodu kā pirmo, svārstās starp 8 un 20 procentiem. Jauniešu vidē attīstījušies žargoni, kuros tiek lietoti angļu, ķīniešu un citu valodu vārdi, kurus transkribē indonēziešu izrunā (kā angļu "please" — "plis"). Liela ietekme uz žargoniem ir Džakartā lietotajai batāvu valodai — kreolizētam malajiešu valodas Džakartas dialektam, kurā ir daudz aizguvumu no eiropiešu, ķīniešu un arābu valodām un kurš tiek lietots Džakartas TV pārraidēs.
Alfabēts
Indonēziešu valodā lieto standarta latīņu alfabētu ar 26 burtiem. Valodā ir 30 fonēmas, un dažas no tām tiek apzīmētas ar burtu savienojumiem: [ŋ] — ng, [ɲ] (~ņ) — ny, [ʃ] (~š) — sy, [x] (~h) — kh.
Atvērtās zilbēs patskaņus izrunā gari, slēgtās — īsi. Uzsvars valodā ir vājš un uz priekšpēdējās vai pēdējās zilbes, vai tā nav vispār.
Īpaši izrunas gadījumi
Vārdi un nosaukumi, kas aizgūti no citām valodām, var tikt rakstīti un izrunāti kā oriģinālajā valodā vai rakstība var tikt pārveidota atbilstoši indonēziešu valodas principiem.
Valērijs Ivanovs
Valērijs Ivanovs (dzimis 1970. gada 23. februārī) ir bijušais Latvijas futbolists. Savu karjeru viņš sāka Jelgavas RAF sastāvā 1988. gadā, kur spēlēja līdz 1993. gadam, kad nokļuva zviedru klubā Helsingborgs IF. Nospēlējis tur nepilnas 2 sezonas, viņš atgriezās Latvijā nu jau Skonto FC sastāvā. 1998. gadā viņš pārcēlās spēlēt uz Krieviju, kur, neskaitot nelielu pārtraukumu, spēlēja līdz 2002. gadam.
Indonēziešu valoda
1972. gada reforma
Lai satuvinātu indonēziešu un malajiešu valodas rakstību, 1972. gadā tika veikta rakstības reforma, pietuvinot to angļu valodai. Novecojušās rakstības formas vēl var sastapt literāros darbos un uzvārdos (Soeharto — Suharto). Cita starpā, skaņa "j" no senākā nīderlandiešu valodas stila burta "j" tika pārvietota uz angļu valodas stila "y", bet burts "j" tika nodots skaņai "dž".
Valērijs Ivanovs
Latvijas izlasē Valērijs Ivanovs debitēja 1992. gadā izlases pirmajā spēlē pret Rumāniju. Līdz pat 2001. gadam Ivanovs bija valstsvienības sastāvā, kurā kopā aizvadīja 69 spēles, kā arī guva 1 vārtus. Pēc karjeras izlasē beigšanas, Ivanovs pieņēma Krievijas pilsonību.
Indonēziešu valoda
Divskaņi
Divskaņi indonēziešu valodā ir četri: ai, au, ei, oi (reizēm izrunā kā [ʊi̯]). Tie tiek izrunāti kā divskaņi tikai atvērtās zilbēs (parasti vārda beigās), slēgtās zilbēs tos izrunā kā atsevišķus patskaņus.
Gramatika
Indonēziešu valodā nav artikula, locījumu, dzimtes un skaitļa, un pamatā teiktā nozīmi veido teikuma vārdu kārtība un vārdu veidošana (afiksācija) ar parasti nemainīgām papildu daļām (afiksiem) — priedēkļiem, piedēkļiem un infiksiem. Bieža ir arī vārdu dublēšana, kas var gan mainīt to nozīmi, gan apzīmēt daudzskaitli.
Vārdu kārtība
Vārdu secība indonēziešu teikumā ir galvenais līdzeklis attiecību izteikšanai starp vārdiem.
Vienkāršie teikumi var būt gari vai īsi. Īsos veido tikai galvenie locekļi — teikuma priekšmets un izteicējs. Piemēram: Toko tutup “Veikals [ir] slēgts”.
Papildus galvenajiem teikuma locekļiem vienkārša gara teikuma sastāvā ietilpst arī papildlocekļi: apzīmētājs, papildinātājs un apstākļi.
Teikuma priekšmets parasti ir pirms izteicēja, un to var izteikt ar lietvārdu vai norādāmo vietniekvārdu: Anak makan "Bērns ēd"; Ini pintu "Šīs [ir] durvis."
Izteicējs parasti ir darbības vārds: Anak ini makan "Šis bērns ēd."
Pēc darbības vārdiem, kā makan ("ēst") un minum ("dzert") var sekot papildinājums: Kami minum kopi "Mēs dzeram kafiju"; Anak itu makan ikan "Tas bērns ēd zivis."
Izteicējs var būt nomināls, neuzrakstīts: Ini kota "Šī [ir] pilsēta".
Apzīmētājs vienmēr seko tūlīt pēc lietvārda vai tā nozīmē lietota vārda. Piemēram: paman anak ("bērna tēvocis", burtiski "tēvocis bērns"); kaki kanan ("labā kāja"); anak ini ("šis bērns").
Par apzīmētājiem izmantotie norādāmie vietniekvārdi ini un itu ("šis", "tas") vienmēr seko to definētajam vārdam vai pievieno vārdu grupu, uz kuru tie attiecas. Piemēram: anak kakak itu ("[tas ir] vecākā brāļa bērns").
Teikuma priekšmets ar saistītajiem vārdiem veido teikuma priekšmeta grupu, izteicējs ar vārdiem, kas saistīti ar to,- darbības vārda grupu. Teikuma priekšmeta grupa parasti atrodas pirms izteicēja grupas un valodā tiek atdalīta no tās ar pauzi, piemēram: Norādāmie vietniekvārdi ini un itu bieži norobežo abas grupas un paši bieži tiek iekļauti teikuma priekšmeta grupā.
Lietvārds
Indonēziešu valodā lietvārdi netiek locīti. To savstarpējo attiecību parāda vārdu secība. Piemēram: orang laut "jūras cilvēks" (burtiski: "cilvēks jūra", apzīmē badžao tautu), orang Indonesia — "indonēzietis" (burtiski: "cilvēks Indonēzija").
Vienkāršiem (saknes) lietvārdiem ir neatvasināta struktūra. Viņi kalpo kā teikuma priekšmets bez palīglīdzekļiem. Lietvārdi, kas tiek veidoti no citām vārdu šķirām, parasti prasa precizējumu.
Dažos vārdos, kas aizgūti no sanskrita, saglabājusies tā dzimte: putra — dēls, putri — meita. Gramatiskas ietekmes teikumā šai dzimtei nav.
Īpašības vārds
Īpašības vārdi var būt patstāvīgi (besar "liels", putih "balts") vai veidoti ar afiksācijas metodi. Lietvārdu var izmantot kā īpašības vārdu bez izmaiņām, piemēram: Bahasa Indonesia "Indonēziešu valoda".
Darbības vārds
Vienkāršiem (saknes) darbības vārdiem ir neatvasināta struktūra. Viņi kalpo kā izteicējs bez palīglīdzekļiem.
Darbības vārds mau "gribēt, domāt" vēstījuma teikumā parasti ir pirms semantiskā darbības vārda. Piemēram, Aku mau makan "Es gribu ēst".
Vietniekvārds
Vietniekvārdi "es" un "tu" atšķiras oficiālā un neoficiālā lietošanā.
Piemēri:
Jautājamie vietniekvārdi ir: "kas" (persona) — siapa, "kas" (ne persona) — apa, "kurš" — yang mana.
Norādāmo vietniekvārdu "šis" (ini) un "tas" (itu) lietošana atkarīga no tā, kā tuvumā (tiešā vai pārnestā nozīmē) atrodas apzīmējamais objekts. "Šis" attiecas uz runātājam tuvākiem objektiem, "tas" — uz klausītājam tuvākiem.
Nenoteiktie vietniekvārdi:
Skaitļa vārdi
Skaitļa vārdus lieto pirms attiecīgā lietvārda.
Skaitļa vārdi no 1 līdz 10: satu, dua, tiga, empat, lima, enam, tujuh, delapan, sembilan, sepuluh (puluh).
Desmiti veidojas, pievienojot vārdu puluh, 20 — dua puluh, 30 — tiga puluh utt.
1000 — seribu, 5000 — lima ribu.
82 — lapan puluh dua.
Kārtas skaitļi tiek veidoti ar priedēkli ke-: kedua ("otrais"), kelima ("piektais") utt. Izņēmums — pertama ("pirmais).
Agrāk pie skaitļa vārdiem bieži tika pievienoti īpaši uzskaitīšanas vārdi, piemēram, dzīvniekus uzskaitīja pēc astēm: ekor — "aste", empat ekor ayam — "četras astes vistu" jeb "četras vistas", taču mūsdienās šo formu lieto reti.
Afiksācija
Afiksācija ir galvenais vārdu veidošanas paņēmiens indonēziešu valodā. Nereti vienlaikus tiek lietoti priedēklis un piedēklis.
Biežākie piedēkļi
Priedēklis + piedēklis
Biežākie infiksi
Salikteņi
Indonēziešu valodā bieži tiek lietoti salikti vārdi. Pazīstamākie ir matahari (burtiski: "dienas acs") "saule"; oranghutan (burtiski: "meža cilvēks") "orangutans".
Citi piemēri:
Detroitas "Red Wings"
Detroitas "Red Wings" (en) ir profesionāls ASV hokeja klubs, kas bāzēts Detroitā, Mičiganas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Austrumu konferences Atlantijas okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1926. gadā kā Detroitas "Cougars" un kopš dibināšanas brīža spēlē NHL. Klubs ir viens no sešiem NHL klubiem, kas līgā spēlē sākot ar tās pašām pirmajām sezonām.
Savas pastāvēšanas vēsturē "Red Wings" ir 11 reizes uzvarējis NHL, 6 reizes kļuvis par konferences uzvarētāju un 18 reizes — divīzijas čempionu. Komandas izcīnītie 11 čempiontituli ir labākais NHL rādītājs starp ASV klubiem un trešais labākais rādītājs visā līgā (vairāk izcīnītu čempiontitulu ir Monreālas "Canadiens" un Toronto "Maple Leafs"). Mājas spēles komanda aizvada Little Caesars Arena hallē.
Spēlētāji
Komandas rindās savulaik spēlējuši tādi spēlētāji kā Gordijs Hovs, Teds Lindsijs, Sids Eibels, Reds Kellijs, Alekss Delvečio, Terijs Savčuks, Kriss Osguds, Sergejs Fjodorovs, Stīvs Aizermens, Niklass Lidstrēms un citi.
Pašreizējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2022. gada 7. oktobrī.''
Džons Strats
Sers Džons Viljams Strats, Trešais barons Relejs (en, dzimis, miris ) - britu fiziķis. 1904. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā par argona atklāšanu. Viņš arī atklāja parādību, kura nosaukta par Releja izkliedi, un paredzēja virsmas viļņu, kuri nosaukti par viņa vārdā, eksistenci.
Dzimis Eseksā. 1861. gadā sāka studēt Kembridžas Universitātē, kurā 1865. gadā ieguva bakalaura, bet 1868. gadā - maģistra grādu. 1871. gadā aprecējās ar Evelīnu Balfūru - nākamā britu premjera Artūra Balfūra māsu. No 1879. līdz 1884. gadam bija Kavendiša fizikas profesors, nomainot šajā amatā Džeimsu Maksvelu. No 1905. līdz 1908. gadam bija Karaliskās Zinātniskās biedrības prezidents. Lorda Releja vārdā nosaukti Marsa un Mēness krāteri un asteroīds.
Mobings
Mobings (en, no to mob — 'nomākt, uzbrukt') ir psiholoģiskā terora veids. Parasti mobings sākas ar konfliktu. Ja šis konflikts netiek laikus un efektīvi atrisināts, tad tas, kam ir statuss, vara, spēks, citu kolēģu atbalsts, savu oponentu pārvērš mobinga upurī. Ar laiku mobings kļūst apzināts, bet sākums parasti ir spontāns. Mobinga upurim liek noprast, ka ar viņu varētu pārtraukt darba attiecības. Grāmatas „Veiksmīga karjera vai mobings — psiholoģiskais terors darbā” autore Konstance Halta apstiprina, ka mobings izplatās apbrīnojami ātri. Proti, netiek kritizēta darbinieka rīcība, bet gan pats darbinieks. Notiek arī vispārināšana: „Tu vienmēr kavē, Tu nekad visu neizpildi, kā pienākas” utt. Tas arī var notikt internetā.
Mobinga jēdziens
Pastāv divi psiholoģiskā terora veidi: Mobinga iedalījums:
Vācu pētniece Konstance Halta saka, ka mobings ir pret kādu darbinieku vērsti nemitīgi apvainojumi un izsmiekls, lai panāktu, ka persona pamet darbu. Savukārt amerikāņu pētnieki Noa Dāvenporte, Ruta Švarca un Geils Eliots apgalvo, ka mobings ir psiholoģisks uzbrukums vienam konkrētam darbiniekam no vadītāja vai darba kolēģu puses, kas var beigties ar izvēlētā upura pilnīgu izolāciju, traumēšanu un tamlīdzīgi. Parasti mobinga mērķis ir padarīt upuri klusējošu un tādu, kas neuzdrošinās runāt pretī, vai arī patiešām panākt, ka viņš aiziet no darba vai nesaņem solīto paaugstinājumu amatā. Mobings var izpausties atklāti un arī slēptā veidā, kad apkārtējie pat nemana, ka viens cilvēks vai cilvēku grupa vēršas pret kādu konkrētu indivīdu. Pastāv mobinga sindroms — vesels darbību kopums. Tā ir darbinieka goda, uzticamības, profesionālās kompetences iedragāšana, aprunāšana, negatīva, aizskaroša, nenovīdīga un kontrolējoša saziņa, tieša vai netieša nodevība, solījumu nepildīšana, nepieaicināšana lēmumu pieņemšanā, neinformēšana par pieņemtajiem lēmumiem. Darbinieku var apzināti neaicināt uz sapulcēm, pārmērīgi kontrolēt. Tā ir sistemātiska, daudzkārtēja upura ietekmēšana. Mobinga upuri padara par vainīgo neveiksmēs, kļūdās, par kurām viņš patiesībā nav vainojams. Mobinga upuri diskreditē, iebaida tik ilgi un daudz, līdz viņš sāk justies pazemots, vainīgs, dzīvo paaugstināta stresa apstākļos. Galu galā viņu noved tik tālu, ka viņš maina savu amatu uzņēmuma ietvaros vai vispār aiziet no darba.
Mobings darba vietā
20. gadsimta 80. gados pasaulē parādījās pirmie pētījumi par mobingu darba organizācijās. Patiesībā mobings pastāvējis vienmēr, kopš eksistē darba vietas un darba attiecības, bet nereti emocionāli saspringta atmosfēra darbavietā ir tik ierasta lieta, ka tā jau tiek pieņemta kā normāla parādība, un problēmas netiek risinātas gadiem. Vadītāji paši nesaprot, kas notiek, un, ja arī saprot, tad neprot vai negrib to risināt. Daudzi vadītāji mobingu uzskata par dabīgu un nenovēršamu parādību, ar kuru nav jēgas cīnīties, jo izdzīvojot stiprākais, bet vājākajam jāaiziet.
Statistika liecina, ka katrā piektajā kolektīvā ir upuris, kuru regulāri tiranizē vadība vai kolēģi. Bieži vien vadītāji ar grūtībām atzīst, ka viņu organizācijā pastāv mobings, tāpēc arī šīs problēmas risināšana īsti nesokas. Latvijas Personāla vadīšanas asociācijas viceprezidente Eva Selga uzskata, ka biznesa vidē mobings nav tik ļoti izteikts, tas varētu vairāk izpausties valsts iestādēs, jo tām nav konkurentu un darbinieki pieraduši visu mūžu rotēt zināmajā sistēmā, pārāk neuztraucoties par nākotni. Ja cilvēks nav pietiekami nodarbināts, rodas labvēlīga augsne intrigām un terorizēšanai.
Mobinga 1. fāzē cilvēks vēl var rehabilitēties savā darbavietā, viņš sākumā terorizēšanu neuztver nopietni, prot atrisināt situāciju ar humoru vai arī bez protestiem pakļaujas terorizētāju prasībām, padodas oponentiem konfliktā, lūdz piedošanu, vai arī terorizētāji pārslēdz uzmanību uz citiem upuriem. 2. fāzē, mobingam pastiprinoties, upurim sākas depresija, pieaug stress, viņš mēģina cīnīties, relaksējas, lietojot alkoholu, viņam zūd patika iet uz darbu. Mobinga 3. fāzē rehabilitācija darbā vairs nav iespējama, cilvēks ar sevi vairs netiek galā, pašaizsardzības mehānismi ir izslēgti, un viņam jau nepieciešama profesionāla palīdzība.
Rīgas Stradiņa universitātes Socioloģijas katedras docente Silva Omārova uzsver, ka psiholoģiskais terors bieži vien tiek veikts, lai apliecinātu savu statusu un varu, tāpēc tas biežāk attiecas uz vadītājiem. Vācu pētnieki ir analizējuši un klasificējuši mobinga gadījumus. Izrādās, ka 40% gadījumu mobinga veicējs ir bijis vadītājs, 13% gadījumu tas ir vadītājs kopā ar kādu kolēģi. Pēc ASV pētījuma datiem, 89% gadījumu, Eiropas pētījumos gan šis skaitlis ir zemāks: 50% psiholoģisko terorizētāju darbavietās ir vadītāji.
Pētījumu, kas veikti Vācijā un Zviedrijā, dati rāda, ka aptuveni 3% darbinieku ir saskārušies ar mobingu savās darba vietās. 1990. gadā Zviedrijā no 4,4 miljoniem strādājošo iedzīvotāju 154 tūkstoši bija mobinga upuri. ASV mobinga upuru skaits pārsniedz 4 miljonus, bet Lielbritānijā pētnieki ir pieļāvuši iespēju, ka mobinga upuri ir aptuveni 50% no visiem strādājošajiem. Lielākā mediju aģentūra Latvijā OMD Snapshots aptauja liecina, ka 27% vīriešu un 34% sieviešu uzskata, ka savā darba vietā ir sastapušies ar psiholoģisko teroru.
Kā vienīgo pētījumu par mobingu Latvijas organizācijās šobrīd var minēt Zanes Šulcas bakalaura darbu „Mobings Latvijas darba organizācijās”. Intervijās ar mobinga upuriem Zanei Šulcai izdevās konstatēt, ka Latvijā darbinieki — vīrieši un darbinieces — sievietes mobinga situācijas piedzīvo gandrīz vienādi bieži, vajātājiem iedragājot, apšaubot gan darbinieku profesionālo kompetenci, gan neētiski apspriežot un ņirgājoties par viņu personīgo dzīvi. Rietumos, kā rāda pētījumi, vīrietim galvenokārt pieņemts uzbrukt, aizskarot viņu tieši profesionālajā jomā, bet sievieti tiranizē par kādiem personīgās dzīves aspektiem.
Mobinga upuri
Par mobinga vai bosinga upuri var kļūt ikviens, tomēr krietni biežāk tam tiek pakļautas sievietes. 2000. gadā ASV veiktais pētījumi liecina, ka 84% gadījumu sieviete vajā sievieti, savukārt 69% gadījumu sievieti par savu upuri izvēlas vīrieši. Zviedrijā veiktais pētījums rāda šādus statistiskos datus: 76% gadījumu vīrietis vajā vīrieti un 40% gadījumu sieviete vajā sievieti. Tas izskaidrojams ar to, ka vīrieši visbiežāk strādā kopā ar vīriešiem un sievietes strādā kopā ar sievietēm. Tikai 3% gadījumu sieviete vajā vīrieti un 30% gadījumu vīrietis vajā sievieti. Iespējams, ka vīrietis, kurš vajā sievieti, ir viņas priekšnieks. 21% gadījumu vīrieti un 30% gadījumu sievieti vajā abi dzimumi.
Stāvoklis
Stāvoklis var būt:
Mobings
Mobings skolā
Mobings nav tikai darba organizāciju fenomens, tas var pastāvēt jebkurā kolektīvā: mācību iestādēs, cietumos, militārajā dienestā utt. Ar Rīgas domes Izglītības, jaunatnes un sporta departamenta Psiholoģijas, sociālās un speciālās pedagoģijas nodaļas iniciatīvu un atbalstu ir izveidots un izdots metodiskais materiāls „Skolas loma darbā ar mobingu” (2005), kura autori ir Inese Andersone, Dace Beināre un Gunita Ausekle. Pirms šī metodiskā materiāla izdošanas Departaments ir veicis virkni pasākumu, lai noskaidrotu reālo situāciju skolās un risinātu skolēnu emocionālās un fiziskās drošības jautājumus. 2003. gadā Departaments uzsāka projektu „Vai esi drošībā?” ar pētījumu par skolēnu apdraudētību skolā un tās teritorijā. Tika aptaujāti Rīgas 1.—9. klašu skolēni, un pētījuma rezultāti rāda, ka vairums skolēnu ir sastapušies ar vardarbību — jutušies pazemoti, saņēmuši draudus un fiziski ietekmēti skolā vai tās teritorijā. Savukārt kā apdraudētāji visbiežāk tika minēti skolas biedri un nepazīstami vienaudži.
2001. gada augustā Zviedrijā sākās kampaņa „Kopā pret mobingu.” Skolās tika izplatītas afišas, brošūras ar informāciju par mobingu. Tās mērķis bija vērst sabiedrības uzmanību uz šo problēmu.
Mobinga izpausmes
Mobinga izpausmes ir ļoti dažādas:
Mobinga cēloņi
Darba vide ir mainījusies, dzīves temps kļuvis straujāks, konkurence, stress, dažādas pārmaiņas veicina cilvēku nežēlību un karošanu vienam pret otru. Stresaina darba vide, ilgas darba stundas un liegta iespēja normāli atpūsties veicina savstarpējo attiecību atstāšanu otrajā plānā, un darbinieki kļūst nelojāli, nesaudzīgi viens pret otru. Labā audzināšana un pieklājība kļūst sekundāra. Tādā gadījumā par upuri var kļūt jebkurš, kurš nespēj iekļauties darba straujajā tempā.
Otrs variants var būt tieši pretējs. Ja darbs ir monotons, rutīns, katru dienu viens un tas pats, tad cilvēkiem kļūst garlaicīgi darbā. Mobings parādās kā izklaide, spēlēšanās, lai gan, protams, tā ir ļoti sāpīga spēle, bieži ar smagām psiholoģiskām sekām. Šie darbinieki, kas ir ne tik izglītoti un ētiski audzināti, uzjautrinās, ņirgājoties par kādu citu vājāku vai izglītotāku darbinieku. Vadītāja rokās mobings var būt kā instruments, lai neviens darbinieks neuzdrošinātos kritizēt, runāt pretī vai nākt ar kaut kādiem priekšlikumiem, stāstīt kādam par likumpārkāpumiem uzņēmumā, piemēram, aplokšņu algām.
Organizāciju psiholoģe Inese Ešenvalde uzskata, ka galvenie mobinga iemesli ir šādi: Uz citu kritizēšanu cilvēku var pamudināt vēlme pēc atriebības, skaudība, neapmierinātība ar sevi, paša prasmju trūkums, sakaitinātība, pesimisms, agresivitāte, vēlme aizvainot, vēlme būt noderīgam, mazvērtības komplekss, vēlme novērst uzmanību no savām problēmām, iedomas, ka visu prot labāk nekā pārējie, vēlme novērst uzmanību no saviem trūkumiem, savtība vai problēmas paša dzīvē. Arī tā dēvētie moberi slimo ar kritizēšanas māniju.
Pastāv viedoklis, ka tie cilvēki, kuri paši bērnībā vai sava darba ceļa sākumposma ir sastapušies ar vardarbību, vēlāk atspēlējas uz kolēģiem. Ir sastopami hroniskie vajātāji, kuri visur — gan darbā, gan privātajā dzīvē — cenšas dominēt un savu amatu izmanto, lai apliecinātos, jo pašos mīt iekšēja neapmierinātība ar sevi. Vēl ir vajātāji, kuri uzliesmo tikai konkurences apstākļos — ja darbā mana konkurenci, viņš izmanto visus līdzekļus, lai otru psiholoģiski pazemotu un aizskartu, lai saglabātu savu statusu, pierādītu savu varēšanu un spēku. Šis cilvēks ārpus darba var būt pat ļoti draudzīgs, bet konkurence viņam izraisa vēlmi karot. Tad ir vajātāji, kuri par tādiem kļūst nejaušības pēc. Viņi nav pārāk taktiski un labi audzināti. Saka, ko domā, un lepojas ar savu tiešumu, līdz ar to neaizdomājas, ko ar savām frāzēm nodara otram. Un vēl ir vajātāji pēc būtības — tās ir ļoti impulsīvas personības, kuras slikti kontrolē savu uzvedību.
Cīņa ar mobingu
Psiholoģiskā terora pazīmes var skatīt cilvēka vai organizācijas līmenī. Tas var būt atsevišķs cilvēks, kas sūdzas par nomāktību, stresu vai nespēju laikā paveikt darbu. Uzņēmuma līmenī personāla vadītajiem ir speciāli instrumenti, ar kuru palīdzību viņi var noteikt, vai uzņēmumā ar darbiniekiem viss ir kārtībā. Tie ir dažādi mērījumi — gan kvantitatīvi, gan kvalitatīvi darbinieku attieksmes un apmierinātības ar darbu pētījumi. Tiek analizēti uzņēmuma statistikas dati, piemēram, darbinieku slimības lapu skaits kādā konkrētā laika periodā, jo darbinieku bieža slimošana arī ir viena no iespējamām mobinga pazīmēm.
Ir nepieciešams analizēt tos procesus, kas notiek ar uzņēmuma darbiniekiem, jo mobinga gadījumā uzņēmums var zaudēt savu konkurētspēju, cilvēkresursus, laiku, darba produktivitāti. Uzņēmumam ir vērtīgi ieguldīt līdzekļus darbinieku apmācībai konfliktu risināšanā, saskarsmes iemaņu apgūšanā. Cilvēki ne vienmēr prot tikt galā ar tādām asām psiholoģiskām situācijām. Konflikti bieži aiziet pārāk dziļi, jo tos neprot risināt ne darbinieki, ne vadība. Cīņā ar mobingu vislielākās investīcijas ir jāiegulda tieši dažādu līmeņu vadītāju apmācībā, informēšanā par stresoriem darbā. Otrs virziens — darbinieku izglītošana. Jo vairāk masu mediji par to runās, jo vairāk cilvēki sāks saprast, kas ar viņiem notiek darbavietā, un meklēs veidus kā ar to cīnīties, konsultējoties ar personālvadības speciālistiem, juristiem. Katrs atsevišķs gadījums ir rūpīgi jāizskata, jo mobings tomēr ir kaitējoša kolēģu rīcība ilgstošā laika posmā, vismaz sešu mēnešu garumā. Ja vienu reizi ir izskanējusi aizvainojoša piezīme no kolēģu puses vai cilvēks nav uzaicināts uz sapulci, tas vēl nenozīmē, ka pret viņu ir uzsākts šis emocionālais terors.
Mobinga profilakses nolūkos ir svarīgi, lai visiem darbiniekiem būtu skaidra organizācijas struktūra un hierarhijas līmeņi. Organizācijas kultūrā jāstiprina tās ētiskais aspekts. Darba aprakstos jābūt skaidri definētiem darbinieka pienākumiem un atbildībai, kas varētu mazināt domstarpības. Pieņemot darbā jaunu darbinieku, jāvērš uzmanība ne tikai uz profesionalitāti, bet arī uz viņa emocionālo inteliģences pakāpi un spēju iekļauties kolektīvā. Atklāta, efektīva, laicīga un godīga saskarsme organizācijā mazinās mobinga rašanos.
Mobinga aizliegums likumos
Latvijā visbiežāk tiesiskā palīdzība tiek meklēta Valsts cilvēktiesību birojā, kas aizstāv ikviena cilvēktiesības. Cilvēktiesību birojā ir kaudzēm iesniegumu par neciešamu atmosfēru un vajāšanu darbavietā, bet diemžēl biroja darbinieki neko nevar palīdzēt, jo Latvijas Darba likumā pagaidām nav panta par mobingu, kas apgrūtina cīnīties ar juridiskiem līdzekļiem pret psiholoģisko teroru, arī arodbiedrības koplīgumā neiekļauj šādu punktu.
Skatot likumu vienīgi no tajā lietoto vārdu gramatiskās izpausmes, tiešām var nonākt pie slēdziena, ka likums ir nepilnīgs. Taču šāda nepilnība ir šķietama, ja tiesību normas skata to sistēmā un par tiesību avotiem izmanto ne tikai likumus, bet arī tiesu judikatūru un tiesību zinātni. Jāņem vērā, ka ne visas tiesību normas satur tādas pazīmes, kas tieši atbilst dzīves situācijas aprakstam. Tiesību normu pazīmes var būt abstrakti formulētas, vispārīgas, taču tas nenozīmē, ka tiesību normas ir nesaprotamas vai nepiemērojamas. Tā Satversmes 94.panta pirmais teikums nosaka, ka ikvienai personai ir tiesības uz personas neaizskaramību. Tieši personas neaizskaramība aizliedz darba tiesiskajās attiecībās psiholoģiskā terora pastāvēšanu.
Ja darba devēja vadība vai darbinieki savstarpēji īsteno psiholoģisko teroru pret kādu darbinieku, tiek pārkāpta personas neaizskaramība. Darbinieku pret psiholoģisko teroru aizsargā ne tikai Satversme, bet arī Darba likums. Saskaņā ar Darba likuma 28.panta otro daļu darba devēja viens no pienākumiem, ko tas uzņemas ar darba līguma noslēgšanu, ir nodrošināt darbiniekam taisnīgus, drošus un veselībai nekaitīgus darba apstākļus. Psiholoģiskais terors darbavietā ir veselībai un drošībai kaitīgs darba apstāklis. Mobinga pieļaušana ir darba līguma pārkāpums, kas rada juridiskas un mantiskas sekas darba devējam. Tādēļ Darba likums piešķir tiesības darba devējam uzteikt darbu darbiniekam (darbiniekiem), kas veic psiholoģiskā terora darbības. Šāds uzteikums būs pamatots ar personas uzvedību. Uzteikuma tiesiskais pamats ir Darba likuma 101.panta pirmās daļas otrais un trešais apakšpunkts, jo psiholoģiskā terora darbību veicējs rīkojas gan prettiesiski, gan arī pretēji labiem tikumiem un psiholoģiskā terora darbības nav savienojamas ar darba tiesisko attiecību turpināšanu. Savukārt, ja darbinieki pieļauj psiholoģisko teroru pret kādu no kolēģiem un darba devējs šo rīcību neaptur un neizskauž, darba devējs pārkāpj ar līgumu uzņemto pamatpienākumu. Pienākuma neizpildīšana rada tiesības darbiniekam nekavējoties pārtraukt darba tiesiskās attiecības ar darba devēju, neskatoties, cik nozīmīgu amatu darbinieks ieņem. Šādas tiesības darbiniekam piešķir Darba likuma 100.panta piektā daļa, jo psiholoģiskais terors darbavietā ir svarīgs iemesls, lai darba attiecības pārtrauktu. Šāda atziņa ir nostiprināta arī tiesu judikatūrā. Darbiniekam pienākas kompensācija viena mēneša algas apmērā, bet tas neizslēdz darbinieka tiesības prasīt zaudējumu atlīdzību no darba devēja par veselībai un cieņai nodarīto kaitējumu.
Darba aizsardzības likums nosaka, ka uzņēmumā ir jābūt uzticības personām, pie kā var griezties un pārrunāt dažādas konfliktsituācijas, kas arī ir viens mehānisms, ar kura palīdzību darbinieki var sākt runāt par mobinga gadījumiem organizācijas psiholoģiskā klimata kontekstā.
Ārzemēs mobinga un bosinga upuri tiesas ceļā no darba vietas saņem milzīgas kompensācijas par nodarījumu. Anglijā psiholoģiskā terora upuri pulcējas atbalsta grupās, bet vairākās Vācijas pilsētās rudenī notika protesta gājieni pret mobingu darba vietās. Austrijā psiholoģiskā terora upuri raksta mobinga dienasgrāmatas, jo labi noder kā vizītē pie psihoterapeita, tā arī tiesas prāvās. Tā dod iespēju no malas paskatīties uz situāciju un ar skaidrākām acīm izvērtēt, kas ir kas. Tajā sīki un smalki jāieraksta, kad konkrēti perona tika psiholoģiski terorizēta, kura persona to darīja, kas konkrēti tika darīts un sacīts. Dienasgrāmatā jāieraksta visi notikumi, kuri personu sāpinājuši, tai skaitā pat šķietami banāli starpgadījumi.
Mobingu vistiešāk var pierādīt ar audio ierakstu — jāsaglabā arī diktofons, jo, gadījumā, ja tiesā ierakstu apstrīd, ekspertīzē jāpierāda, ka konkrētā lente bija ierakstīta konkrētajā aparātā. Otrs veids ir ļoti sarežģīts — ļoti labs advokāts meklē cēloņu sakarības un ar katru izteikto frāzi un rīcību pierāda, ka process bijis vērsts pret konkrēto personu.
Screaming Bloody Murder
Screaming Bloody Murder ir kanādiešu pankroka grupas Sum 41 piektais studijas albums, kas pirmoreiz tika izdots Austrālijā. Eiropā albums tika izdots trīs dienas vēlāk:.
Abdullahs Gils
Abdullahs Gils (tr, dzimis ) ir turku politiķis, kurš no 2007. gada līdz 2014. gadam bija Turcijas valsts prezidents. Premjers Redžeps Tajips Erdogans, izvirzot Abdullaha Gila kandidatūru prezidenta vēlēšanām, radīja Taisnības un attīstības partijai konfliktu ar Turcijas sekulāro elektorātu.
2007. gada maijā Gila kandidēšanu par prezidentu veiksmīgi apturēja sekulārā valsts elite, jo viņiem radušās aizdomas, ka Gils ir pārāk islāmisks savos uzskatos.
Bērnība
Abdullahs piedzima Kajseri, Ahmeta un Advijes Hamdi ģimenē un tika audzināts ļoti konservatīvu uzskatu vidē. Viņa ģimenes vēsture ir ļoti sena un vairāk kā simt gadu viņi kalpojuši Gullukas mošejā.
Premjers un ārlietu ministrs
Gilu sākumā uztvēra kā radītu premjera amatam, īpaši, kad viņš vadīja sarunas ar ASV par Turcijas iespējamo līdzdalību iebrukumam Irākā. Tomēr, 2003. gada martā, kļuvis par ārlietu ministru, Gils pierādīja savas spējas starptautiskā politikā, panākot to, ka Eiropas Savienība nosaka Turcijas uzņemšanas datumu un to, ka tiek uzlabotas divpusējās attiecības ar Sīriju, kā arī vairākām centrālās Āzijas un Kaukāza tjurku valstīm.
Prezidenta kandidāts
2007. gada 24. aprīlī premjers Redžeps Tajips Erdogans Gīlu izvirzīja kā Taisnības un attīstības partijas kandidātu prezidenta amatam. Pirms šāda paziņojuma politiskā elite baumoja, ka par prezidentu kandidēs pats Erdoans. Pēc masveida vēlēšanu boikota no opozīcijas puses, parlaments nevarēja turpināt prezidenta vēlēšanas un 2007. gada 6. maijā Gils atsauca savu kandidatūru.
Jau 11. maijā, pēc grozījumiem Turcijas konstitūcijā, kas nosaka, ka prezidentu ievēl vispārējās vēlēšanās, nevis parlaments, Gils atkal paziņoja, ka kandidēs uz prezidenta amatu.
Politisko cīņu rezultātā tika sarīkotas ārkārtas parlamenta vēlēšanas un Taisnības un attīstības partija, iegūstot lielāku vietu skaitu parlamentā, atkal izvirzīja Gilu par prezidenta kandidātu. 2007. gada 14. augustā Gils iesniedza savu kandidāta pieteikumu un īpašā preses konferencē mierināja politiskos oponentus, ka atbalsta sekulārismu.
Prezidentūra
Gils bija Turcijas valsts prezidents no 2007. gada līdz 2014. gadam. Viņa prezidentūra tika raksturota kā "jauns laikmets Turcijas politikā", jo viņš bija pirmais Turcijas prezidents ar islāma politikas pieredzi.
Gils saņēma apsveikumus no ASV, ES un Vācijas valsts iestādēm, savukārt tā brīža Turcijas premjerministrs Tajips Erdoans, atbildē uz Gila ievēlēšanu, paziņoja, ka "struktūra, kas lemta nenoteiktībai, ir pārvarēta".
2008. gada septembrī Gils kļuva par pirmo Turcijas vadītāju, kurš apmeklēja Armēniju, kur, tiekoties ar prezidentu Seržu Sargsjanu, abi līderi formulēja līgumu, lai atrisinātu genocīda jautājuma problēmu, izraisot lielas debates Turcijā, taču gan Armēnijas, gan Turcijas parlaments atteicās ratificēt līgumu. 2011. gada novembrī prezidents Gils viesojās Apvienotajā Karalistē kā karalienes Elizabetes II viesis. Prezidents tikās ar politiskajiem un biznesa līderiem, apmeklēja Olimpisko parku un bija valsts banketa goda viesis Bakingemas pilī.