Fricis_Apšenieks
1930. gadu otrā puse
1934. gada Rīgas pilsētas šaha meistarībā Apšenieks dalīja 1.-2. vietu ar Teodoru Bergu, taču piekāpjas viņam papildu mačā par Rīgas pilsētas meistara nosaukumu. 1934. gada nogalē Latvijas 1. šaha čempionātā Apšenieks dalīja 1.-2. vietu ar Petrovu, taču papildus mačs čempiona noskaidrošanai netiek rīkots, jo abi šahisti pieņem draudzīgu kompromisu: Petrovs atteicies no Latvijas čempiona nosaukumu par labu Apšeniekam, bet ieguva tiesības pārstāvēt Latviju pie pirmā galdiņa komandu sacensībās. Gatavojoties 6. šaha olimpiādei Varšavā, Apšenieks 1935. gadā uzvarēja Latvijas Šaha savienības rīkotajā komandas pārbaudes turnīrā, par 1½ punktu apsteidzot Petrovu. 1935. gadā Latvijas izlases sastāvā piedalījies 6. šaha olimpiādē, kur pie 2. galdiņa savācis 9½ punktus (+6, -5, =7), uzvarot arī amerikāņu šahistu Frenku Māršalu. Šaha olimpiādē izpaudās Apšenieka un Petrova savstarpējās nesaskaņas, kuras liedza Latvijai ieņemt kopvērtējumā augstāku vietu. 1935. gada nogalē norisinājās Latvijas 2. šaha čempionāts, kurā pārliecinoši uzvarēja Petrovs, bet Apšenieks ierindojās tikai 4. vietā. 1936. gadā Apšenieks palika neierastajā 5. vietā šaha kluba "Dāma" meistarības izcīņā, bet Rīgas pilsētas meistarībā izcīnīja 2. vietu aiz sava ierastā sāncenša Vladmira Petrova. 1936. gadā Minhenē Apšenieks Latvijas izlases sastāvā piedalījies neoficialā Pasaules šaha olimpiādē, kur pie 2. galdiņa ieguvis 10 punktus (+7, -5, =6). Tā paša gada oktobrī Apšenieks uzvarēja Rīgas meistarībā šaha ātrspēlē. 1936./1937. gada Rīgas pilsētas šaha meistarības turnīrā Apšenieks palika 5. vietā (uzvarēja Feigins). 1937. gadā kopā ar Petrovu un Feiginu sacenties Latvijas meistaru grupā par valsts čempiona titulu. Lai gan savstarpējās cīņās Apšenieks guva minimālu pārākumu pār Petrovu, tomēr minimāls zaudējums Feiginam liedza viņam kļūt par Latvijas šaha čempionu. 1937. gadā Juratā Apšenieks piedalījās 4. Polijas atklātajā šaha čempionātā, kurā nospēlēja neveiksmīgi dalot 14.-16. vietu ar Leonu Kremeru un Staņislavu Zavadzki (uzvarēja Savelijs Tartakovers). 1937. gadā Apšenieks piedalījās 1. Ķemeru starptautiskajā šaha turnīrā. Pēc pirmajām sešām kārtām Apšenieks ar 4½ punktiem bijis otrajā vietā aiz Semjuela Reševska, tomēr turnīra turpinājumā spēlējis nestabili, bet pēdējās trīs kārtās ciestie zaudējumi pret Rubenu Fainu, Teodoru Bergu un Endre Šteineru atsvieduši viņu tabulas vidusdaļā, liekot samierināties ar 11.-13. vietas dalīšanu. Neraugoties uz pieticīgo finišu, Apšenieks bijis otrs labākais starp Latvijas dalībniekiem aiz viena no turnīra uzvarētājiem Vladimira Petrova. 1937. gadā 7. šaha olimpiādē Stokholmā pie 2. galdiņa ieguvis 10½ punktus no 17 iespējamiem (+8, -4, =5) un izpelnījies šaha preses ievērību ar savu uzvaru pār uzvarētāju ASV izlases līderi Rubenu Fainu. 1937. gada oktobrī piedalījies četru šahistu divu apļu turnīrā Rīgā, kurā uzvarējis tolaik Vāciju pārstāvošais šaha meistars Pauls Lists, bet Apšenieks palicis 3. vietā. 1938. gadā Tallinā spēlējis Latvijas un Igaunijas komandu mačā, kurā pie 2. galdiņa pieveicis Paulu Šmitu ar 1½:½. Tā paša gada septembrī uzvarējis Latvijas Šaha biedrības ātrspēles čempionātā, apsteidzot otrās vietas ieguvēju Igoru Ždanovu par 2½ punktiem. Gada nogalē notikušajā 7. Latvijas šaha kongresā Apšenieks pārliecinoši uzvarēja 2. priekšsacīkšu grupā un ieguva tiesības spēlēt 2. Ķemeru starptautiskajā šaha turnīrā. 1939. gada 1. Latvijas ātrspēles meistarības finālā palicis 2. vietā, par punktu atpaliekot no uzvarētāja Augusta Strautmaņa. 1939. gada Latvijas Šaha biedrības 40 gadu pastāvēšanas turnīrs beidzās ar Teodora Berga uzvaru, otrais bija Georgs Hodakovskis, bet Apšeniekam nācās samierināties ar dalītu 3.-5. vietu. 2. Ķemeru - Rīgas starptautiskajā šaha turnīrā Apšenieks nospēlēja viduvēji, samierinoties ar dalīto 11.-12. vietu kopā ar Teni Melngaili (uzvarēja Salo Flors). 1939. gadā Latvijas izlases sastāvā piedalījies 8. šaha olimpiādē Buenosairesā, kur pie 2. galdiņa savācis 9 punktus no 19 iespējamiem (+5, -6, =8).