cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Superintendents
Vēsturiski superintendenta un ģenerālsuperintendenta nosaukums tika lietots arī Latvijas un Igaunijas teritorijā.
Vēsture
Pirmo Rīgas superintendentu ievēlēja tūlīt pēc Reformācijas 1532. gadā. Livonijas ordeņa ieceltais superintendents Stefans Bīlavs (Bülau) kļuva par 1562. gadā izveidoto Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendentu. 1575. gadā hercogs Magnuss iecēla Johanu Šteinu par Piltenes superintendentu, pēc Piltenes apgabala pievienošanas Kurzemes hercogistei to kādu laiku dēvēja par Piltenes senioru (1642—1721). 1622. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs iecēla Hermani Samsonu par pirmo Vidzemes superintendentu.
Pēc Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas (LELB) dibināšanas 1922. gadā Vidzemes ģenerālsuperintendenta funkcijas pārņēma LELB bīskaps, no 1932. gada arhibīskaps.
Endija Sendimasa
Sāra Džoela Hildebranda (en; dzimusi Ogden), pazīstama ar skatuves vārdu Endija Sendimasa (en), ir amerikāņu pornoaktrise.
No 18 gadu vecuma strādājusi pieaugušo videofilmu veikalā. 2007. gadā debitēja pirmajā filmā Dana DeArmond’s Role Modeling. 2011. gadā par piedalīšanos kompānijas Hustler filmā This Ain't Glee XXX saņēma gada AVN balvu kā gada labākā pornofilmu aktrise (balvu dalīja ar Indiju Sammeri filmā An Open Invitation: A Real Swinger's Party in San Francisco). Kopumā filmējusies vairāk kā 150 filmās, starp veiksmīgākajām arī galvenā loma 2011. gada filmā Superman XXX: A Porn Parody.
Lautaro Martiness
Lautaro Martiness (es, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Martiness pārstāv Serie A komandu Milānas "Internazionale" un Argentīnas futbola izlasi.
Karjera
Martiness savu karjeru sāka Argentīnas pirmās divīzijas komandu Racing Club. 2018. gadā pievienojās Milānas "Internazionale".
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitēja pret Spāniju.
Sasniegumi
Inter Milan
Argentīna
Marjina Horka
Marjina Horka jeb Marjina Gorka  ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabala Puhaviču rajona centrs. Netālu no pilsētas atrodas valsts ģeogrāfiskais centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1222. gadā. Atradās Lietuvas lielkņazistē. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1920. gada - Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam pilsēta atradās vācu okupācijā.
Ekonomika
Kopš 20. gadsimta trīsdesmitajiem gadiem Marjina Horka ir ievērojama militārā bāze. Mūsdienās pilsētā bāzejas Baltkrievijas armijas speciālo uzdevumu vienība.
Ulciņa
Ulciņa (cnr; sq) ir pilsēta Melnkalnē, Ulciņas pašvaldības administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Adrijas jūras krastā. 2011. gadā Ulciņā dzīvoja 10,7 tūkstoši iedzīvotāju.
Vēsture
Dibināta 5. gadsimtā pirms mūsu ēras, hellēnisma periodā tā atradās Ilīrijas sastāvā. Kad 163. gadā p.m.ē. to pakļāva Romas Republika, to to dēvēja par Olcīniju (Olcinium). Pēc Romas impērijas sadalīšanas tā atradās Austrumromas impērijas sastāvā. 1423. gadā pilsētu iekaroja Venēcijas Republika un nosauca par Dulčinjo (Dulcigno).
No 1571. gada Ulciņa bija Osmaņu impērijas pakļautībā. Lokālā leģenda vēsta, ka Migels de Servantess, kurš tajā gadā piedalījās Lepanto kaujā, no pilsētas nosaukuma patapinājis Tobosas Dulcinejas (Dulcinea del Toboso) vārdu. No 1672. līdz 1676. gadam Ulciņas cietoksnī bija ieslodzīts sefardu kabalists Šabtajs Cvi, kurš apgalvoja, ka ir mesija.
1878. gada 20. janvārī to iekaroja Melnkalnes kņaziste.
Sasanīdu impērija
Sasanīdu impērija (, Sâsâniân) bija otrā lielā persiešu impērija, kas no 3. līdz 7. gadsimtam pastāvēja mūsdienu Irānas, Irākas, Afganistānas un apkārtējo valstu teritorijās. Sasanīdu impērija vairāku gadsimtu garumā bija Romas impērijas un Bizantijas sāncense.
Vēsture
637. gadā arābi izlaupīja impērijas galvaspilsētu Ktēsifonu. Pilnībā Sasanīdu impērija beidza eksistēt 651. gadā, kad nomira tās pēdējais valdnieks Jazdgerds III un izveidojās arābu Rāšidunu kalifāts.
Snuķaiņi
Snuķaiņi (Proboscidea) ir zīdītāju klases (Mammalia) kārta, kurā ir tikai viena mūsdienās dzīvojošu dzīvnieku dzimta — ziloņu dzimta (Elephantidae) — un vairākas izmirušas dzimtas. Šīs kārtas sugu galvenās īpašības ir garš, muskuļots snuķveidīgs deguns un ilkņi, kas senākajām sugām ir īsi un neattīstīti. Arī zinātniskais nosaukums Proboscidea ir cēlies no latīņu vārda proboscis, kas latviski nozīmē snuķis.
Evolūcija
Lielākā daļa snuķaiņu dzimtu mūsdienās ir izmirušas kopš pēdējā ledus laikmeta. Snuķaiņu sistemātika līdz galam nav skaidra un ik pa laikam tiek mainīta, balstoties uz jaunākajiem zinātniskajiem pētījumiem un atklājumiem. Saskaņā ar 2005. gada sistemātiku snuķaiņu kārtā ir vismaz 177 sugas, kas tiek iedalītas 43 ģintīs.
Sistemātika
Snuķaiņu kārta (Proboscidea)
Dzelzceļa līnija Daugavpils—Indra
Daugavpils—Indra ir 76 kilometrus gara dzelzceļa līnija no Daugavpils līdz valsts robežai (no Indras stacijas līdz robežai ir 7 km; 2 km no robežas esošais Robežnieku pieturas punkts netiek izmantots). Līnija iet caur Augšdaugavas novadu un Krāslavas novadu, tālāk turpinās Baltkrievijā Polockas virzienā. Līnijā pastāv intensīva kravas vilcienu satiksme.
Vienīgā pasažieru satiksme līnijā bija starptautiskais vilciens Rīga—Minska (pārvadājumi pārtraukti uz nenoteiktu laiku dēļ COVID-19 pandēmijas). Līnijā ir viens sliežu ceļš (2009. gadā no Indras līdz robežai izbūvēts otrs sliežu ceļš ). No 2016. gada 11. decembra līdz 2017. gada 10. decembrim starptautiskie vilcieni Rīga—Minska un Minska—Rīga pieturēja arī Krāslavas stacijā.
No 2020. gada 13. decembra dīzeļvilciena reiss Nr. 704/703 Rīga—Daugavpils—Rīga tika pagarināts līdz Krāslavai.
No 2021. gada 12. decembra dīzeļvilciena reiss Nr. 704KR/703KR Rīga—Krāslava—Rīga divreiz nedēļā tika pagarināts līdz Indrai.
Vēsture
Līniju 19. gadsimtā uzbūvēja Daugavpils—Vitebskas Dzelzceļa sabiedrība. Posmu Daugavpils—Polocka atklāja. Pēc Rīgas—Orlas dzelzceļa izveidošanas līnijā uzbūvēja otru sliežu ceļu, kuru vēlāk nojauca, lai atjaunotu citas Pirmajā pasaules karā sapostītās līnijas. Latvijas PSR laikā, neskaitot tālsatiksmes vilcienus, līnijā kursēja vietējie vilcieni maršrutos Rīga—Bigosova un Daugavpils—Bigosova. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas dīzeļvilcieni kursēja no Daugavpils līdz Indrai, taču 2000. gadā vietējā pasažieru satiksme tika pārtraukta. 2002. gada jūnijā atcēla arī dīzeļvilcienu Rīga—Daugavpils—Indra. 2007. gadā pasažieru satiksme līnijā tika pilnīgi pārtraukta līdz ar vilciena Rīga—Gomeļa atcelšanu, bet līnijā no jauna sāka kursēt vilciens Rīga—Minska. līnijā notika nopietna dzelzceļa avārija — 401. kilometra ceļa postenī no sliedēm nogāja 17 dzelzceļa cisternas, no tām apgāzās 16, pie kam no 5 cisternām izlija to saturs.
2013. gadā pasažieru vilciena Nr. 864 Rīga—Daugavpils maršruts bija pagarināts līdz Krāslavai pēc atsevišķa rīkojuma (reāli netika norīkots).
Mana ģimene un citi zvēri
Savu darbu Darels veltījis mātei, kura kā "maigs, saprotošs un enerģisks Noass ļoti prasmīgi vadīja cauri dzīves vētrām savu laivu, pilnu ar dīvainajiem pēcnācējiem".
Apraksts
Dareli no nemīlīgās un lietainās Anglijas piekrastes pārcēlās uz saulaino Vidusjūras salu Korfu 1935. gadā, kad Džerijam bija desmit gadi. Grāmata atvēlēta laimīgākajam un gaišākajam Džeralda dzīves posmam, gandrīz pilnīgas brīvības caurstrāvotam laikam, kuru pavadīja pārgājieni un nebeidzami atklājumi bagātajā Vidusjūras piekrastes un salas dzīvnieku pasaulē.
Citi galvenie grāmatas personāži ir pirms vairākiem gadiem par atraitni kļuvusī māte Luīza, vecākais brālis un rakstnieks Larijs, uz ieročiem "ķertais" vidējais brālis Leslijs, ar diētām apsēstā māsa Margo, Džerija pastāvīgais pavadonis suns Rodžers, "ģimenes pavadonis, padomdevējs un draugs" taksists Spiro, ārsts un Džerija dabaszinību skolotājs Teodors Stefanidis, ekscentriskie salas iedzīvotāji un ģimenes viesi. Džeralds šādi raksturo savu daiļdarbu : "'Šis ir stāsts par pieciem gadiem, kurus es un mana ģimene pavadījām Korfu salā Grieķijā. Sākumā tas bija iecerēts kā viegli nostalģisks salas dabaszinātnieka novērtējums, taču es pieļāvu kļūdu, jau pirmajās grāmatas lappusēs ielaizdams savu ģimeni. Reiz tikuši pie teikšanas, viņi ērti iekārtojās un sāka ielūgt dažādus draugus piedalīties nodaļās, Tikai ar pamatīgām grūtībām, liekot lietā ievērojami lielu viltību, es pamanījos šur tur saglabāt lappuses vienīgi par dzīvniekiem'."
Džeralds uzsvēra, ka visas anekdotes par salu un tās iedzīvotājiem ir patiesas. Vēlāk viņš apgalvoja, ka spēj atcerēties ikvienas dienas notikumus tajos piecos gados, kurus pavadīja Korfu. Šie notikumi glabājas viņa atmiņā, kā fotogrāfijas albumā. "Mana atmiņa ir tieši tāda pati, kā visiem. Taču manai piemīt krāsas, tā glabā smaržas un skaņas".
Grāmatas tapšana
Vispirms Darels uzskatīja par nepieciešamu izdomāt nosaukumu. Viņš pierakstīja visus variantus, kādi tam ienāca prātā — "Bērnība ar skorpioniem", "Pasaule Nautilā", "Paradīzes karte", "Bērnības karte" un galu galā nolēma apstāties pie nosaukuma "Cilvēks ar rožu vabolēm".
Pēc tam tika radīta grāmatas struktūra. Tai vajadzēja sastāvēt no trim daļām, katra no kurām veltīta vienai no mājām, kurā dzīvoja Dareli. Tālāk Džeralds radīja personāžu sarakstu un pievienoja tiem īsu raksturojumu. Piemēram "Spiro — tipisks grieķis, netverams, viegli uzliesmojošs, rupjš, labsirdīgs". Tad viņš sāka atveidot katra personāža runas veidu un izturēšanos. Bez cilvēkiem grāmatā tika iekļauti arī dzīvnieki — suņi Rodžers, Čurulis, Korķelis, pūce Uliss, gekons Džeronimo un citi, kā arī liels skaits vārdā nenosauktu, bet ne mazāk interesantu jūras un sauszemes radījumu.
Rakstot grāmatu, Darels nepārstāja domāt par tās nosaukumu un šoreiz nolēma to nodēvēt "Cik laimīgi mēs dzīvojām". Taču drīz pēc grāmatas pabeigšanas Džeralds to nosvītroja un uzrakstīja jaunu, kuru arī piedāvāja izdevējam — "Mana ģimene un citi zvēri".
Darels grāmatu sarakstīja 1955. gadā. Kā atceras viņa sieva Džekija Darela, viņa "nekad vēl nebiju redzējusi Džeriju tā strādājam — vārdi patiešām plūda no viņa, un nabaga [sekretāre] Sofija ar pūlēm spēja tikt līdzi. Pēc sešu nedēļu darba un simt divdesmit tūkstošu vārdu radīšanas Darels eleganti sabruka. Grāmata bija galā — un viņš gandrīz tāpat". Pēc ārsta ieteikuma Džeralds ar Džekiju pavadīja divus mēnešus ilgu atvaļinājumu uz vienām no Dienvidanglijas salām.
Vispirms manuskripta eksemplāru Darels nosūtīja savam skolotājam un padomdevējam Teodoram Stefanidim. Teo izlaboja grieķiskos nosaukumus un vārdus, precizēja Korfu vēsturi un atsevišķas salas bioloģiskas īpatnības. Piemēram, to ka apelsīni ir ziemas augļi, kas nogatavojas ne agrāk par novembri, vai jāņtārpiņi Korfu nekad nav novērojami pēc maija.
Tā kļuva par īstu bestselleru un pieredzēja daudzus izdevumus gan Lielbritānijā un Savienotajās Valstīs, gan ārpus angliski runājošo valstu robežām. Anglijā grāmatu izraudzījās par vienu no angļu valodas grāmatām vidējā izglītības sertifikāta iegūšanai literatūrā.
Izdevumi latviski
Grāmatu pirmo reizi laida klajā izdevniecība "Zinātne" 1973. gadā. Tas bija nepilnīgs tulkojums, kurš ietilpa padomju laikā populārā publikāciju sērijā "Apvārsnis". Otru, pilnīgu un jaunu tulkojumu 2002. gadā izdeva izdevniecība "Nordik".
Lindholms
Lindholms (sv, no lind — 'liepa' un holm — 'saliņa'; sieviešu dzimtē Lindholma) ir zviedru cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
2013. gads kosmonautikā
Vispārēji
2013. gada februārī palaists Azerbaidžānas pirmais pavadonis Azerspace-1, kā arī Austrijas pirmie pavadoņi TUGSAT-1 un UniBRITE. Aprīlī orbītā ievadīts Ekvadoras pirmais pavadonis NEE-01 Pegaso. Maijā palaists Igaunijas pirmais pavadonis ESTCube-1. Decembrī palaists Bolīvijas pirmais pavadonis TKSAT-1 (Túpac Katari).
Krievijas kosmosa nozare pēdējos gadus piedzīvojusi daudzas neveiksmes, tādēļ sākta tās reforma. Oktobrī par Krievijas Federālās kosmiskās aģentūras vadītāju kļuva Oļegs Ostapenko, nomainot Vladimiru Popovkinu. Pēc tam 2. decembrī Krievijas prezidents Vladimirs Putins parakstīja rīkojumu par Apvienotās raķešu kosmiskās korporācijas izveidošanu. Tajā būs jāapvieno nozares visi uzņēmumi, Federālajai kosmiskajai aģentūrai atstājot zinātniskās iestādes un zemes infrastruktūru.
Irāna veica divus suborbitālus lidojumus ar pērtiķiem un pirmoreiz veiksmīgi tos atgrieza uz zemi.
Kosmiskie nesēji
ASV raķetes Antares (modifikācija Antares 110) pirmais starts aprīlī bija veiksmīgs. ASV uzņēmums SpaceX izmēģināja Falcon 9 jaunu, jaudīgāku versiju Falcon 9 v1.1. Sakarā ar Falcon 9 zemo cenu, salīdzinot ar citiem tirgus dalībniekiem, SpaceX ir ieguvis daudzus jaunus pasūtījumus.
1. februārī avāriju piedzīvoja Ukrainas/Krievijas raķete Zenit 3SL. Krievijas raķete Proton-M 2. jūlijā avarēja neilgi pēc pacelšanās. Kļūmes iemesls bija leņķa ātrumu sensoru nepareiza uzstādīšana. Tieši šī avārija bija pēdējais "piliens", lai sāktu kosmiskās nozares reformas. 9. decembrī avarēja Ķīnas nesējraķete Chang Zheng 4B.
Starpplanētu zondes
Septembrī palaista NASA zonde LADEE Mēness atmosfēras pētījumiem, kura 6. oktobrī iegāja Mēness orbītā.
Novembrī startēja Marsa zonde Mars Orbiter Mission, kas bija Indijas pirmā starpplanētu zonde. Palaista arī ASV Marsa zonde MAVEN.
Decembrī Ķīna palaida zondi Chang'e-3, kas veica nolaišanos uz Mēness virsmas (pirmā mīkstā nolaišanās uz Mēness virsmas pēdējos 37 gados), kur nogādāja mobili Yutu.
Kosmiskās observatorijas
Septembrī Japāna palaida orbitālo observatoriju Hisaki novērojumiem ultravioletajā spektrā. Decembrī palaista ESA astrometrijas observatorija Gaia.
Citi pētnieciskie pavadoņi
Aprīlī palaists Krievijas bioloģisko pētījumu pavadonis Bion-M №1, kurš pēc mēneša uz zemi atgādāja dzīvos organismus un pētījumu rezultātus.
Pilotējamie lidojumi
Septembrī palaists ASV privātā uzņēmuma Orbital Sciences Corporation kravas kuģis Cygnus Orb-D1, kas jau pirmajā lidojumā saslēdzās ar Starptautisko kosmosa staciju.
Simonss
Simonss var būt:
Latvijas pilis
Šajā uzskaitījumā apkopotas Latvijas viduslaiku pilis. Latvijā ir aptuveni 140 viduslaiku pilis, tādēļ šis saraksts nav pilnīgs. Sarakstā norādīta pils atrašanās vieta, tās būvēšanas laiks un pašreizējais stāvoklis.
Albina
Albina Grčiča (hr, dzimusi Spiltā), plašāk pazīstama kā vienkārši Albina, ir horvātu dziedātāja. Viņa piedalījās, pārstāvot Horvātiju, 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē ar dziesmu Tick-Tock. No sava pusfināla viņa nekvalificējās finālam.
Biogrāfija
Dzimusi Splitā, Horvātijā.
Mūzikas karjera
2015. gadā Albina piedalījās Balkānu X Faktora versijas X Factor Adria atlasē Belgradā, Serbijā. Šova producēšanas komanda bija plānojusi viņu iekļaut meiteņu grupas sastāvā, tomēr viņa nepiekrita tam un izstājās no turpmākas dalības šovā. 2019. gada beigās viņa sāka dalību talantu šovā The Voice Hrvatska, kur finālā viņa ieguva 3. vietu. Pēc veiksmīgās dalības šovā viņai uzreiz tika piedāvāts parakstīt līgumu ar mūzikas ierakstu kompāniju Universal Music Croatia, kam viņa piekrita. tika izlaists Albinas debijas singls Imuna na strah. viņa tika nominēta Horvātijas mūzikas gada balvai Porin kā labākā jaunā māksliniece.
2020. gada decembrī Albina tika iekļauta Horvātijas nacionālās atlases 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam Dora 2021 14 dalībnieku sarakstā. Atlases finālā, iegūstot visvairāk punktu gan no žūrijas, gan skatītājiem, viņa uzvarēja ar dziesmu Tick-Tock un pārstāvēja Horvātiju konkursā Roterdamā, Nīderlandē. Konkursa pusfinālā viņa nekvalificējās finālam.
Valmieras teātra izrāžu saraksts
Sarakstā hronoloģiski apkopotas Valmieras teātrī iestudētās izrādes kopš tā pastāvēšanas pirmsākumiem.
Lolita Cauka
Lolita Cauka-Kalna (plašāk pazīstama kā Lolita Cauka, dzimusi Rīgā) ir latviešu aktrise.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1946. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā. 1970. gadā absolvēja studijas Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātē; tai pašā gadā kļuva par Liepājas teātra aktrisi. Kopš 1974. gada strādā Drāmas teātrī (Latvijas Nacionālajā teātrī). No 2000. līdz 2008. gadam vadīja Latvijas Teātra darbinieku savienību.
Lomas
Zināma ar lomām filmās "Vella kalpi" (1970), "Vella kalpi Vella dzirnavās" (1972), "Indrāni" (1991), "Bille" (2018).
Kārklupīte (Daugavas pieteka)
Kārklupīte, saukta arī par Zeļķu grāvi, ir upe Latvijā, Daugavas labā krasta pieteka.
Kārklupīte sākas, satekot divām ūdenstecēm Zeļķu līdzenumā Daugavpils—Rīgas šosejas labajā pusē pie Spunģēniem. Šķērso Daugavpils—Rīgas šoseju un tad tek līdzās Krustpils—Jelgavas dzelzceļam līdz Daugavai, kur ietek pirms Jelgavas—Krustpils dzelzceļa tilta pār Daugavu. Tā ir 10 km gara, citos avotos tās garums tiek uzrādīts kā 4 km. Sākotnēji, pirms dzelzceļa uzbēruma izbūves Kārklupīte bijusi Lukstupes augštece, aptuveni 2 km garš posms. Pārējo posmu Kārklupītes veido mākslīgi izrakts grāvis, to starpā arī novadgrāvis — 2,5 km posms no Velvītes līdz Daugavai, pa kuru Lukstupes augšteces ūdeņi tika novadīti uz Daugavu. Par to, ka sākotnēji upe bijusi dabiska ūdenstece, liecina arī 1897. gada tautas skaitīšanas materiāli, kuros upe tiek saukta kā "руч. Карклея".
Zilā marmora bumbiņa
"Zilā marmora bumbiņa" (en) ir Zemes fotogrāfija, ko plkst. 10.39 (UTC) no 45 tūkstošu kilometru liela attāluma uzņēma Apollo 17 apkalpes dalībnieki.
Šī ir viena no slavenākajām fotogrāfijām, kā arī viena no nedaudzajām fotogrāfijām, kurā Zeme ir pilnībā apgaismota — astronautiem tās uzņemšanas brīdī Saule atradās aiz muguras. Astronautiem Zeme izskatījās pēc marmora bumbas, no kurienes arī radies fotogrāfijas nosaukums. Oficiālais NASA fotogrāfijai piešķirtais nosaukums ir AS17-148-22727. Sākotnēji fotogrāfija bija apgriezta otrādi.
Fotogrāfija uzņemta ar 70 mm Hasselblad fotoaparātu ar 80 mm lēcu. NASA kā oficiālos fotogrāfijas autorus uzskata visus apkalpes dalībniekus — Jūdžīnu Sernanu, Ronaldu Evansu un Džeku Šmitu —, jo viņi visi misijas laikā uzņēma fotogrāfijas. Lai arī fotogrāfijas īstais autors nav zināms, tiek uzskatīts, ka to varētu būt uzņēmis Šmits.
Amerikas Kinoinstitūts
Amerikas Kinoinstitūts (en; AFI) ir neatkarīga bezpeļņas organizācija, ko izveidoja National Endowment for the Arts aģentūra. Institūts tika dibināts 1967. gadā, kad ASV prezidents Lindons Džonsons parakstīja National Foundation on the Arts and the Humanities Act.
2012.—2013. gada Rīgas "Dinamo" sezona
2012.—2013. gada Rīgas "Dinamo" sezona bija komandas piektā sezona. Tā bija pirmā Rīgas "Dinamo" sezona, kurā komandai Kontinentālās Hokeja līgas Gagarina kausa izcīņā (izslēgšanas spēlēs) iekļūt neizdevās. Regulāro sezonu komandas noslēdza pēdējā vietā Rietumu konferencē.
Pēc iepriekšējās sezonas komandu bija pametis tās kapteinis Sandis Ozoliņš, kā arī ģenerālmenedžeris Normunds Sējējs, viņu vietu ieņemot attiecīgi Guntim Galviņam (sezonas gaitā kapteiņa lomu pārņēma Mārtiņš Karsums) un Jurim Opuļskim. Novembrī atlaists tika komandas galvenais treneris Peka Rautakallio no Somijas, viņa pienākumus līdz sezonas beigām pildīja viens no viņa palīgiem Artis Ābols (tā arī netika oficiāli apstiprināts par galveno treneri).
2012.—2013. gada NHL lokauta laikā komandas sastāvā tika iekļauts Otavas "Senators" uzbrucējs Kaspars Daugaviņš, kurš 35 aizvadītajās spēlēs atzīmējās ar 14 (5+9) punktiem.
Laukuma spēlētāji
Sp - spēles, V - vārti, RP - rezultatīva piespēle, P - punkti, +/- - lietderības koeficients, SM - soda minūtes
Sastāva izmaiņas
Izmaiņas, kas piemeklējušas komandas sastāvu kopš 2011.—12. gada sezonas noslēguma.
Aizgājušie spēlētāji
* - līgums ar "Dinamo" beidzās līdz ar 2011.—12. gada sezonas noslēgumu
Lelde Kaupuža-Eglinska
Lelde Kaupuža (dzimusi ) ir latviešu aktrise un režisore.
1999. gadā beigusi Liepājas Pedagoģiskās augstskolas Aktiermākslas nodaļu; tajā pašā gadā kļuvusi par Liepājas teātra aktrisi. 2012. gadā Latvijas Kultūras akadēmijā ieguvusi maģistra grādu teātra režijā. Kopš 2009. gada vada Draudzīgā aicinājuma Liepājas pilsētas 5. vidusskolas teātra klasi.
Tonkinas līcis
Tonkinas līcis (fr), arī Bakbo līcis (vi — ‘ziemeļu līcis’), Beibu līcis (zh, Běibù Wān — ‘ziemeļu līcis’) ir jūras līcis Dienvidķīnas jūras ziemeļrietumu daļā, Ķīnas un Vjetnamas piekrastē. Līci no austrumiem norobežo Hainaņas sala un Leidžou pussala, ko atdala Cjundžou šaurums, no ziemeļiem un rietumiem — kontinenta krasts.
18. Kurzemes policijas bataljons
18. Kurzemes policijas bataljons (de) bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza 1943. gada 1. jūnijā ar iekļaušanu 2. latviešu SS brīvprātīgo brigādē kā 43. pulka II bataljons.
Izveidošana
18. Kurzemes policijas bataljonu izveidoja kapteinis Kārlis Bēms 1941. gada 4. septembrī Rīgā no pulkvežleitnanta Voldemāra Veisa rekrutēšanas rezerves 5., 6. un 7. rotas. Sākumā bataljons bija pazīstams kā 1. Rīgas kārtības dienesta bataljonu, 23. septembrī to pārsauca par 18. Kurzemes bataljonu. 12. decembrī bataljona vadību pārņēma kapteinis Kārlis Porietis, 1942. gada 13. janvārī par komandieri kļuva pulkvedis Arnolds Kurše, bet 21. februārī vadības groži nonāca kapteiņa Fridriha Rubeņa rokās. Bataljona rotu vadība bija šāda:
Dienesta gaitas
Bataljona 4. rota pulkvežleitnanta Doniņa vadībā 5 virsnieku un 155 instruktoru un kareivju sastāvā jau 1942. g. 13. janvārī izbrauca uz Dno rajonu Krievijā, kur novietojās Jasvi sādžā. Šeit rota tika izmantota partizānu apkarošanā, tostarp februāra sākumā tā piedalījās smagā kaujā pie savas novietojuma vietas, zaudējot 23 kritušos, pēc šīs sadursmes rota pārvietojās uz Dedoviču sādžu, tālāk caur Lokņu uz Holmas rajonu. Tur rota tika norīkota artilērijas apsardzē, kas ar uguns atbalstu palīdzēja Holmas cietokšņa ielenktajām vienībām. Pēc tam rota tika izmantota dzelzceļa sardzē pie Lokņas. Latvijā rota atgriezās 1942. gada decembra vidū un 19. decembrī tika iekļauta 16. Zemgales bataljonā.
Atlikušās 3 bataljona rotas turpināja apmācības Rīgā un tikai 1942. gada 4. maijā 430 vīru sastāvā devās uz Baltkrieviju, kur novietojās Minskas tankistu kazarmās. Jūnija sākumā bataljonu no Minskas pārcēla uz Stolbcu pilsētu, kur tas izpildīja sardžu dienestu un veica partizānu apkarošanas uzdevumus. Nalibocku rajonā 1942. gada jūnijā bataljonu izdevās ielenkt ievērojamiem partizānu spēkiem, taču aplenkumu izdevās pārraut un ar 24. Talsu bataljona palīdzību ienaidnieku patriekt. No 19. līdz 22. jūlijam bataljons uzturējās Sloņimas apkaimē, veicot geto konvojēšanas ārējā perimetra apsardzes darbus.
Alfons Kundrāts
Alfons Kundrāts (dzimis, miris ) bija latviešu šaha problēmists, Latvijas čempions trīsvilču grupā (1975).
1933. gadā beidzis Rīgas Skolotāju institutu. 1934.—1935. gadā bijis LU Matemātikas fakultātes students. Trīsdesmito gadu beigās strādājis par skolotāju Slokā.
18. Kurzemes policijas bataljons
Dienesta gaitas
1942. gada augusta beigās 18. Kurzemes bataljonu piesaistīja plašākas pretpartizānu akcijas veikšanai, kas pazīstama kā Purva drudzis (de). Tajā kopumā piedalījās ap 2300 Waffen-SS vīri, 3750 kārtības policijai pakļautu vīru un ap 800 SD vīru. Operācijas laikā 389 partizāni tika nogalināti cīņās, 1274 aizdomās turētas personas notiesātas un nošautas un 2350 ebrejiem izpildīts nāvessods. Operācija sākās 24. augustā un uz tās laiku bataljonu iekļāva policijas pulkā Barkholts (Barkholt).
Alfons Kundrāts
Šaha kompozīcija
Publicējis 55 uzdevumus, ieguvis 20 atzinības.
18. Kurzemes policijas bataljons
Dienesta gaitas
18. augustā bataljons tika nosūtīts uz Sloņimu kur tika nodarbināts cīņā ar partizāniem kopā ar baltkrievu pašaizsardzības vienībām, līdz 21. augustam tika nogalināts 240 par partizānu darbību aizdomās turētais iedzīvotājs, tostarp 80 ebreji. 22. augustā 18. Kurzemes bataljonam bija jāatstāj Sloņima un no turienes ar vilcienu jāpārceļas uz Minsku. Dalību Sumpffieber bataljons uzsāka 25. augustā, piedaloties apakšoperācijā Sumpffieber-Nord Treuenfeld 1. Pēc sākotnējām darbībām bataljonu novietoja Smoļeviču sādžā, pēc tam pievienoja 1. SS kājnieku brigādei. Kopā ar 1. SS kājnieku brigādi bataljons 28. un 29. augustā pārmeklēja Šodino–Brodu–Sutoku–Smoļeviču apvidu un iznīcināja divas partizānu nometnes, kā arī nocietināto Koršmas sādžu - visi sādžas iedzīvotāji tika nošauti. Šī apakšuzdevuma laikā kaujā tika nonāvēti vien 4 partizāni. Operācija noslēdzās 21. septembrī.
Oktobra sākumā bataljonu no Stolbciem pārvietoja uz Hansevičiem, kur tas atkal nodarbojās ar partizānu apkarošanu.
Alfons Kundrāts
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
18. Kurzemes policijas bataljons
Dienesta gaitas
Rīgā bataljons atgriezās 1943. gada maija sākumā bataljons 14 virsnieku, 86 instruktoru un 501 kareivju sastāvā atgriezās Rīgā un 1. jūnijā tika ieskaitīts 2. latviešu SS brīvprātīgo brigādes 43. ieroču SS grenadieru pulkā kā II bataljons.
Apsūdzība kara noziegumos
1961. gada martā LPSR Augstākā tiesa par dalību partizānu un civiliedzīvotāju slepkavībās Latvijā, Krievijā un Baltkrievijā tiesāja 9 bataljona karavīrus. Bataljona vīriem tika inkriminēta Slonimas geto likvidēšana, nogalinot 3000 cilvēkus, kā arī Puziču sādžas 700 iedzīvotāju nonāvēšana, kā arī 300 ebreju slepkavību Dagdas pagasta Riebiņu ciemā.
13. aprīlī piesprieda un 31. maijā ar nāvi sodīja virsniekus - kapteini Jāni Bumbēru, kapteini Franci Lemešonoku-Eglāju un Osvaldu Lapiņu, kā arī kaprāļus Jevgēņiju Lūsi un Ernestu Vilni. 15 gadus spaidu darbos piesprieda Voldemāram Ogriņam, Eduardam Šķeģerim, Voldemāram Šīrmacheram un Jāzepam Zlametam.
Nikolā Flamels
Nikolā Flamels (fr; dzimis ap 1330. gadu, miris ) bija franču manuskriptu pārrakstītājs un tirgotājs. 17. gadsimtā izplatījās leģendas, kas viņam piedēvēja alķīmiķa darbību, saistītu ar filozofu akmens un dzīvības eliksīra atklāšanu, sasniedzot nemirstību. Saskaņā ar aprakstu, ko Flamelam piedēvēja 200 gadus pēc nāves, viņš alķīmijas noslēpumus apguvis no mūžīgā Klejojošā ebreja, kad bija ceļā uz Santjago de Kompostelu. Flamela tēls ir aprakstīts daudzos literāros darbos.
Biogrāfija
Nikolā Flamels piedzima ap 1330. gadu, netālu no Pontuaza pilsētas nabadzīgā ģimenē. Tiek uzskatīts, ka Flamela vecāki gāja bojā, kad viņš vēl bija jauns. Pēc vecāku nāves Nikolā pārcēlās uz Parīzi un sāka strādāt par publisko pārrakstītāju.
1368. gadā Nikolā Flamels apprecēja atraitni, kas no savām iepriekšējām divām laulībām bija mantojusi ievērojamu bagātību. Abi bija katoļticīgi, apmaksāja vairāku skulptūru uzstādīšanu baznīcās, bija filantropi. Flamels nomāja divas darbnīcas: vienu sev, otro — saviem palīgiem un kopētājiem. Viss laulāto īpašums tika uzskatīts par kopīgu. 1382. gadā Flamels dažu mēnešu lakā kļuva par 30 mājokļu un zemes gabalu īpašnieku. Sieva nomira 1397. gadā, atstājot Flamelam mantojumu. Vecumdienās Nikolā Flamels bija mecenāts, dibināja fondus, ieguldīja naudu mākslas attīstībā, finansēja kapliču un slimnīcu celtniecību.
Flamels nomira 1418. gadā. Līdz 1789. gadam slimnīca katru gadu īstenoja procesiju San-žak-la-Bušeri baznīcā, lai aizlūgtu par Nikolā Flameoa dvēseli. Dzīves gaitā Nikolā Flamels īstenoja 40 nozīmīgus ziedojumus slimnīcas labā.
Parīzē saglabājusies Nikolā Flamela māja, kura tika uzcelta 1407. gadā, tagad tā skaitās visvecākā mājaParīzē (Rue de Montmorency, 51. metro stacija Rambuteau).
Flamelam piedēvētā alķīmiķa darbība
Pēc tam, kad 1357. gadā Flamels kļuva par grāmatu veikala īpašnieku, viņš nopirka papirusu, kurš ir zināms kā Jūdejas Abrahama grāmata. 20 gadu laikā viņš mēģināja atrast "paslēpto jēgu" šajā grāmatā, daļa no kuras bija uzrakstīta aramiešu valodā. Lai iztulkotu grāmatas pirmo daļu, viņš kā svētceļnieks apmeklēja spāņu ebreju kopienas (tajā laikā ebreji nevarēja dzīvot Francijā). Vēlāk parādījās mīts, ka Nikolā Flamels uzzinājis patiesību par filozofu akmens būtību.
Pirms savas nāves 1418. gadā Flamels nopirka sev vietu San-Žak-la-Bušeri baznīcas kapsētā. Tā kā viņam nebija bērnu, visu savu īpašumu viņš atstāja baznīcai. Pēc viņa nāves parādījās leģenda par to, ka Flamels paredzējis savu nāvi un rūpīgi gatavojies tai. Pieļāva, ka bēres bijušas fiktīvas, bet Flamels ar savu sievu pazudis. Leģendai parādījās turpinājums, un ļoti bieži cilvēki stāstīja, ka satikuši Flamelu ar sievu pēc viņu nāves, piemēram, 1761. gadā Parīzes operā.
1624. gadā angļu valodā tika publicēts Flamela darbs "Dievišķa akmens, saukta Filozofu akmens, slepenais apraksts".
Pēc nāves
Divus gadsimtus pēc Flamela nāves viņa kaps tika atvērts, tomēr viņa zārks bija tukšs.
XVII gadsimta ceļotājs Pols Luka stāstīja par savādu notikumu savā dzīvē. Reiz, staigājot dārzā netālu no mošejas Bursas pilsētā (mūsdienās Turcijas teritorijā), viņš esot saticis cilvēku, kurš apgalvojis, ka ir viens no labākajiem Flamela un viņa sievas draugiem. Pēdējo reizi ar Flamelu viņš esot saticies Indijā ne senāk kā pirms trim mēnešiem. Pēc šī cilvēka vārdiem Flamels un viņa sieva inscenējuši savu nāvi un aizbēguši uz Šveici. Ja viņa vārdi būtu patiesi, tad tobrīd Nikola Flamelam būtu jau 300 gadu.
18. gadsimta vecais priesteris Sir Morsels apgalvoja, ka redzējis Nikolā Flamelu strādājam pazemes laboratorijā Parīzē. Pēc viņa vārdiem, laboratorija bija atdalīta no apkārtējās pasaules ar septiņām durvīm.
1818. gadā pa Parīzi klīda cilvēks, kurš sauca sevi par Nikolā Flamelu. Viņš piedāvāja pastāstīt visus savus noslēpumus, ja viņam samaksās 300 000 fanku.
Interesanti, ka XIX gadsimta vidū kāds veikalnieks atrada Nikolā Flamela kapa plāksni. Veikalnieks izmantoja šo plāksni produktu griešanai. Tagad tā atrodas Klunī muzejā. Plāksnes augšējā daļā attēlots Svētais Pēteris ar atslēgu, Pāvils ar zobenu un Kristus, starp tiem Saules un Mēness figūras. Zemāk ir Flamela labdarības darbības epitāfija, tālāk raksts latīņu valodā "Dievs, uz tavu žēlsirdību ceru", mirušā ķermeņa attēls un uzraksts franču valodā "Nācu no pelniem, atgriežos pelnos. Dvēsele nāk pie tevis, Jēzus, Cilvēces glābēj, grēku atlaidēj".
Nikolā Flamela testaments
Ir uzskats, ka Nikolā Flamela testaments bija uzrakstīts XVIII gadsimta otrajā pusē. Pēc leģendas, testamenta pirmā versija bija uzrakstīta šifrā psalmu rokasgrāmatā. Šifra atslēgu viņš iedevis savam brāļadēlam. Katram šifra burtam bija savs variants, bet kopējais simbolu skaits bija 96. 1758. gadā Antuans Žozefs Pereneti un Sen-Marks dabūja Flamela testamenta kopijas un atšifrēja to. Viņi veltīja ilgu laiku testamenta atšifrēšanai. 1762. gadā Pereneti "Literatūras gadagrāmatā" informēja par to, ka eksistē nezināmais Nikolā Flamela literārais darbs. Tomēr teksta oriģināli ir pazaudēti. 1806. gadā parādījās testamenta tulkojums angļu valodā, tomēr testamenta saturs bija saīsināts un dažās vietās tas nebija precīzs. Tomēr 1958. gadā Endženoms Kanselje Parīzes Nacionālajā bibliotēkā atrada testamenta manuskriptu, kuru uzrakstīja Denijs Molinje.
CASSIOPE
CASSIOPE ir Kanādas uzņēmuma MacDonald, Dettwiler and Associates (MDA) un Kanādas kosmosa aģentūras eksperimentāls pavadonis. Kosmiskais aparāts eliptiskā polārā orbītā palaists 2013. gada septembrī.
Pavadonī iebūvēta komerciāla sakaru sistēma Cascade, kā arī zinātnisku eksperimentu pakete e-POP (enhanced Polar Outflow Probe). No šo nosaukumu kombinācijas izveidots nosaukums CASSIOPE (CAscade, SmallSat and IOnospheric Polar Explorer).
Konstrukcija
CASSIOPE ir sešstūra formas korpuss 180 cm diametrā un 125 cm augstumā. ar masu aptuveni 500 kg.
Zinātnisko instrumentu paketē e-POP ietilpst astoņi instrumenti, kas paredzēti jonosfēras pētījumiem polārajos apgabalos, kur notiek Sules vētras:
Komercpakete Cascade ir tehnoloģijas demonstrators, kas paredzēs kā ciparu kurjers. Tas saņemtu liela apjoma failus no jebkura klienta uz zemes, tos īslaicīgi uzglabātu, un vēlāk failus noraidītu saņēmējam. Datus var pārraidīt ar ātrumu 1,2 Gb/s.
Priekšvēsture
1996. gadā tika izstrādāta maza (70 kg), lēta pavadoņa Polar Outflow Probe jeb POP koncepcija. 1997. gadā Kanādas kosmosa aģentūra sākā pētīt iespēju modificēt šo projektu, kurš tika izstrādāts no 2000. līdz 2005. gadam. Pārskatītā koncepcija iekļāva POP paplašināto versiju e-POP kopā ar uzņēmuma MDA komercpavadoni Cascade vienā pavadonī, līdz ar to izstrādātu lētu maza pavadoņa platformu (MAC-200), kuru varētu izmantot nākotnē Kanādas kosmiskajām misijām.
e-POP zinātniskie instrumenti tika izgatavoti, kalibrēti un izmēģināti no 2005. līdz 2007. gadam. To integrēšana pavadoņa platformā veikta no 2008. līdz 2009. gadam. MDA bija misijas CASSIOPE primārais kontraktors, esot atbildīgs par pavadoņa platformu, sistēmu integrēšanu, kā arī tā palaišanu un apkalpošanu.
Līgums ar SpaceX par CASSIOPE palaišanu orbītā noslēgts 2005. gadā. Tika paredzēts izmantot nesējraķeti Falcon 1 un startam bija jānotiek 2008. gadā. Pavadoņa palaišana vairākkārt tika pārcelta, līdz Falcon 1 projekts tika atcelts. 2010. gada jūnijā CASSIOPE pārcelts uz daudz lielāko raķeti Falcon 9, izmantojot to jaunās versijas Falcon 9 v1.1 izmēģinājumu lidojumā.
Lidojuma gaita
CASSIOPE tika palaists 16:00 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.1 no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta laukuma SLC-4E. Šis bija pirmais Falcon 9 v1.1 izmēģinājumu lidojums. Kopā ar CASSIOPE tika palaisti nanopavadoņi CUSat-1, POPACS-1, POPACS-2, POPACS-3, ''DANDE.
Ar raķeti tika veikti vairāki eksperimenti. Pēc otrās pakāpes atdalīšanās pirmā pakāpe veica augstuma samazināšanas manevru, iedarbinot trīs no deviņiem dzinējiem, un kontrolētu ieiešanu atmosfērā, lai simulētu nolaišanos okeānā. Sākotnēji tika paziņots, ka izmēģinājums bijis veiksmīgs, bet pirmās pakāpes atgūšana šoreiz nebija paredzēta. Vēlāk parādījās informācija, ka pakāpe aerodinamisko spēku ietekmē bija sākusi kūleņot, līdz ar to orientacijas kontroles sistēma zaudēja kontroli par pakāpi. Degviela "centrifūgējās" pie tvertnes sienām, neļaujot izpildīt nelielā augstuma ātruma samazināšanas manevru.
Pēc pavadoņu palaišanas bija plānots iedarbināt raķetes otro pakāpi otrreiz, lai izmēģinātu darbības, kas jāveic nākamajos lidojumos. Dzimējs Merlin 1D neiedarbojās. Tika noskaidrots, ka aizsalis aizdedzes sistēmas degvielas vads. Līdz nākamajam startam decembrī problemātiskajam cauruļvadam tika uzlikta papildu izolācija.
Pagaidu līgums par sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju
Pagaidu līgums par sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju (de) bija starptautisks līgums starp Latviju un Vāciju, ko 1920. gada 15. jūlijā Berlīnē no Latvijas puses parakstīja Latvijas Republikas Ārlietu ministrijas juriskonsults Hermanis Albats, Ārlietu Komisijas priekšsēdētājs Fricis Menders un Satversmes sapulces loceklis Alberts Kviesis, bet no Vācu valsts ministeriāldirektors Bērents, īstenais legācijas padomnieks fon Malcans, īstenais legācijas padomnieks Gauss.
Līdz ar to Vācija atjaunoja Latvijas Republikas de facto atzīšanu.
Priekšvēsture
Bermontiādes kauju beigu daļā Latvijas ārlietu ministrs Zigfrīds Meierovics 1919. gada 25. novembrī nosūtīja Vācijas Ārlietu ministram H. Milleram notu par kara pieteikumu Vācijai. Tikai pēc Latvijas bruņoto spēku uzvaras Latgales kaujās 1920. gada sākumā atsākās sarunas par sakaru atjaunošanu starp Latviju un Vāciju.
Saturs
Līgums paredzēja, ka Latvija un Vācija uzsāks savstarpējas diplomātiskās attiecības, nosūtot pienācīgā kārtā pilnvarotus priekšstāvjus uz Rīgu un Berlīni. Vācija apņēmās Latviju atzīt arī de jure, tiklīdz viena no Versaļas miera līgumā minētām galvenām sabiedrotajām valstīm būs paziņojusi par šādu atzīšanu. Abas līguma slēdzējas puses apņēmās nepabalstīt un savās robežās nepielaist nekādus centienus, kuri būtu vērsti pret otras valsts likumīgo valdību. It sevišķi abas līguma slēdzējas puses apņēmās nepielaist, ka viņu zemēs organizējas vai iet cauri otrai valstij naidīgs karaspēks.
Nāve un meitene
"Nāve un meitene" (en) ir 1994. gada ASV, Apvienotās Karalistes un Francijas kopražojuma drāmas filma, kuras režisors ir Romans Polaņskis. Filmā galvenās lomas atveido Sigurnija Vīvere, Bens Kingslijs un Stjuarts Vilsons. Filma ir balstīta uz Ariela Dorfmana 1990. gada lugu ar tādu pašu nosaukumu.
Inese Ramute
Inese Ramute (dzimusi Rīgā) ir latviešu aktrise.
Nāve un meitene
Filma stāsta par sievieti, kura ir pārliecināta, ka ciemiņš viņās mājās ir vīrietis, kas viņu pirms daudziem gadiem ir spīdzinājis.
Inese Ramute
1978. gadā Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātē beigusi aktieru un režisoru kursu un kļvusi par Valmieras teātra aktrisi. Pasniedz aktiermākslu Valmieras ģimnāzijā un Valmieras Viestura vidusskolā.
Nāve un meitene
Filmas "Nāve un meitene" pirmizrāde notika. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 82% vērtējums.
1. šaha olimpiāde
1. šaha olimpiāde notika no 1927. gada 18. jūlija līdz 30. jūlijam Londonā.
Vispārīgs apskats
Organizatori bija atteikušies no nepopulārā lēmuma dalīt šahistus profesionāļos un amatieros, un šoreiz olimpiādē varēja piedalīties arī par profesionāļiem uzskatītie šahisti. Tas deva iespēju Londonā spēlēt tādiem pazīstamiem lielmeistariem kā Rēti, Grīnfelds, Maroci, Tarašs, Mizess un citiem.
Spēles notika Westminster Central Hall — Anglijas parlamenta ēkas zālē. Grūts bija spēles reglaments: trīs kārtas divās dienās ar pirmo laika kontroli pusotra stunda 30. gājieniem un sekojošo kontroli pusstunda 10 gājieniem.
Latvija šajā olimpiādē piedalīties vēl nevarēja, jo līdzekļu trūkuma dēļ, nebija iestājusies 1924. gadā dibinātajā starptautiskajā šaha federācijā FIDE. Latviju tās sastāvā uzņēma olimpiādes noslēgumā notikušais FIDE kongress.
Olimpiādes rezultāti
Olimpiādē piedalījās 16 komandas. Visas komandas spēlēja vienā grupā pēc apļa sistēmas, tas ir katra ar katru.
Turnīra rezultāti apkopoti nākamajā tabulā: !V||Komanda||1||2||3||4||5||6||7||8||9||10||11||12||13||14||15||16||P||KP||+||=||-
Uzvarētāju individuālie rezultāti
Godalgoto komandu dalībnieku individuālie rezultāti apkopoti nākamajās trīs tabulās:
Individuālās medaļas
Neatkarīgi no galdiņiem, apbalvoti tika seši spēlētāji, kas sasnieguši labākos individuālos rezultātus.
! Vieta !!Spēlētājs !! Valsts !! Spēles !! Punkti !! Procenti
Apbalvotās partijas
Sekojošās divas partijas saņēma labākās partijas balvu: Urugvajas šaha žurnāla "Mundial". speciālbalvu saņēma partija:
Lielzvīņu platpieris
Lielzvīņu platpieris jeb Vjetnamas platpieris (Hypophthalmichthys harmandi) ir melnvēderu dzimtas (Xenocyprididae) saldūdens zivs, kas mājo Dienvidaustrumāzijā. Izplatības areāls ir samērā ierobežots, un lielzvīņu platpieris sastopams tikai Hainaņas salā Ķīnā un Honas upes baseina lejtecē Vjetnamā. Sugas izdzīvošanu savvaļā apdraud introducētā baltā platpiera populācijas izveidošanās Vjetnamā, tā kā abas sugas veido hibrīdus.
Izskats
Lielzvīņu platpieris izskatās ļoti līdzīgs baltajam platpierim. Tā garums var sasniegt 54,5 cm. Ķermenis samērā augsts, no sāniem saplacināts (vairāk kā baltajam platpierim). Uz vēdera garenvirziena ķīļveida josla. Galva liela, acis mazas, kas atrodas zemu galvas sānos, veidojot platu pieres daļu starp acīm. Mute vērsta uz augšu. Mugura zaļganpelēka, sāni un vēders sudrabaini. Visvieglāk tos var atšķirt pēc zvīņām. Baltajam platpierim tās ir smalkas, bet lielzvīņu platpierim lielākas, tādēļ to skaits uz sānu līnijas ir mazāks, 77—88 zvīņas.
Uzvedība un barība
Lielzvīņu platpieris mājo upēs, kurām raksturīgas aktīvas ūdens līmeņa izmaiņas. Barojas salīdzinoši seklās, lēni plūstošās un siltās vietās, 05—1,5 m dziļumā, ar ūdens temperatūru apmēram 24°C. Ziemo upju lejtecēs un vidusdaļā, kur upē veidojas dziļākas bedres. Pavasarī, kad plūdos ceļas ūdens līmenis, veic garus migrācijas ceļus uz nārstošanas vietām upju augštecēs. Nārsto tikai dziļos ūdeņos. Pēc nārsta pieaugušie īpatņi atgriežas savās barošanās vietās. Barojas uz ūdentilpes gultnes ar zooplanktonu un fitoplanktonu.
Vairošanās
Dzimumgatavība lielzvīņu platpierim iestājas 5—6 gadu vecumā, sasniedzot 55—70 cm garumu un 5—10 kg masu. Nārsto pavasarī un vasarā plūdu laikā, kad ūdens temperatūra ir 22—30°C. Ja ūdens līmenis krītas, nārstošana tiek pārtraukta, bet atsākas, ja līmenis atkal ceļas. Nārstošana notiek ūdens augšējos slāņos. Auglība līdz 1,1 milj. ikru, kas ir dzeltenīgā krāsā un caurspīdīgi. Raksturīgs porciju nārsts līdz 3 piegājieniem. Ikri puspelaģiski, to attīstība ilgst 1—3 dienas, atkarībā no ūdens siltuma. Ja uz upes ir sabūvēti aizsprosti, ikri nespej peldēt pietiekami ilgi pa straumi un attīstīties. Arī kāpuri turpina peldēt pa straumi lejup pa upi, līdz apmetas kādā stāvoša vai ļoti lēni plūstoša ūdens līcī, plūdu ūdeņu ezeriņā vai attekā. Veido hibrīdus ar balto platpieri. Lielzvīņu platpieris var sasniegt 20 gadu vecumu.
Tomass Tuhels
Tomass Tuhels (de; dzimis ) ir vācu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Kopš 2023. gada marta ir Vācijas Bundeslīgas kluba Minhenes "Bayern" galvenais treneris.
Trenera karjera
Trenera karjeru sāka 2000. gadā kā VfB Stuttgart jauniešu komandas treneris. 2006. gadā atgriezās FC Augsburg, kur strādāja par U-19 komandas treneri un jauniešu apmācības centra vadītāju. 2007.—2008. gada sezonā vadīja kluba dublieru komandu.
2009. gada augustā kļuva par Bundeslīgas kluba Mainz 05 galveno treneri. Pirmo sezonu Tuhela vadībā klubs pabeidza 9.vietā Bundeslīgā. Tuhela vadītā komanda 2010.—2011. gada sezonu uzsāka, uzvarot septiņās pirmajās spēlēs, tai skaitā pār spēcīgo Minhenes "Bayern", tas komandai ļāva sezonu pabeigt 5. vietā un kvalificēties UEFA Eiropas līgai. Nākamās divas sezonas komandai nebija tik veiksmīgas, bet 2013.—2014. gada sezonā Mainz 05 ieguva septīto vietu, atkal izcīnot ceļazīmi uz Eiropas līgu. Tomēr sezonas beigās Tuhels amatu atstāja.
2015. gada aprīlī kļuva zināms, ka Tuhels kļūs par Dortmundes "Borussia" galveno treneri, Jirgenam Klopam atstājot amatu pēc sezonas beigām. Viņš vadīja komandu divas sezonas, Bundeslīgā iegūstot 2. un 3. vietu, kā arī 2017. gadā izcīnot Vācijas kausu.
2018. gada maijā kļuva par Parīzes "Saint-Germain" galveno treneri. Francijas kluba vadībā uzvarēja Ligue 1 2018.—2019. un 2019.—2020. gada sezonās. 2020. gadā izcīnīja arī Francijas kausu un uzvarēja Francijas līgas kausa izcīņā, kā arī sasniedza finālu UEFA Čempionu līgā. 2020. gada decembrī Tuhels tika atlaists.
Tuhels kļuva par Anglijas Premjerlīgas komandas Chelsea galveno treneri, nomainot Frenku Lampardu. Viņš kļuva par kluba pirmo Vācijas treneri. Tuhela vadībā komanda uzvarēja 2020.—2021. gada UEFA Čempionu līgas sezonā. 2021. gadā uzvarēja arī UEFA Superkausā, bet 2022. gada februārī — FIFA Klubu Pasaules kausā. 2022. gada 7. septembrī Tuhels tika atlaists no komandas trenera amata pēc tam, kad klubs iepriekšējā dienā ar 1:0 zaudēja Zagrebas "Dinamo" komandai Čempionu līgas atklāšanas spēlē, pirms tam Chelsea arī cieta sakāves pret Leeds United un Southampton Anglijas Premjerlīgā.
kļuva par Minhenes "Bayern" galveno treneri, aizvietojot Jūliānu Nagelsmanu.
Greiveri
Greiveri ir aprūpes apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 6,4 km no pagasta centra Vecpiebalgas un 132,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V215 (Dūķeri–Ķelpi), uz austrumiem no Alauksta ezera. Greiveros atrodas "Rīgas psihiatrijas un narkoloģijas centra"  ilgstošās sociālās aprūpes centrs "Vecpiebalga".
Vrīcene
Vrīcene (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Markas-Oderlandes apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1247. gadā. Pēc Otrā pasaules kara Vrīcene atradās VDR sastāvā.
Cilvēki
Vrīcenē jaunības dienās kā skolotājs strādāja Mārtiņš Kemnics (Martin Chemnitz, 1522—1586). Vrīcenā ietilpstošā Eihveldene ir matemātiķa Augusta Leopolda Celles (August Leopold Crelle, 1780—1855) dzimtā pilsēta.
Vārdi (filma)
"Vārdi" (en) ir 2012. gada ASV romantiska drāmas filma, kuras režisori ir Braiens Klugmans un Lī Sterntāls. Filmā galvenās lomas atveido Bredlijs Kūpers, Džeremijs Aironss, Deniss Kveids, Olīvija Vailda, Zoja Saldana, Bens Bārnss un Nora Arnezedera.
Filma stāsta par rakstnieku, kurš kļūst pazīstams pēc tam, kad publicē vecā portfelī atrastu svešu manuskriptu.
Filmas "Vārdi" pirmizrāde notika. Filma saņēma galvenokārt negatīvas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes tai ir 22% vērtējums.
Bens Bārnss
Bendžamins Tomass Bārnss (en, dzimis ) ir angļu aktieris un dziedātājs.
Bārnss vislabāk pazīstams ar prinča Kaspiāna lomu "Nārnijas hronika" filmu sērijā (2008—2010), kā arī lomām HBO seriālā "Mežonīgo rietumu pasaule" (Westworld, 2016—2020) un Netflix seriālos The Punisher (2017—2019) un Shadow and Bone (2021—).
Gulbji (Vecpiebalgas pagasts)
Gulbji ir apdzīvota vieta Cēsu novada Vecpiebalgas pagastā. Sastāv no trim viensētām. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 6,5 km no pagasta centra Vecpiebalgas un 122,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona), uz rietumiem no Alauksta ezera.
2020. gada Vuelta a España
2020. gada Vuelta a España bija triju nedēļu garas šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika Spānijā. Sākotnēji tās bija paredzētas no 14. augusta līdz 6. septembrim, bet globālās COVID-19 pandēmijas un citu sacensību pārplānošanas dēļ tika pārceltas uz 20. oktobri — 8. novembri.
Sākotnēji bija paredzēts, ka pirmie trīs posmi notiks Nīderlandē, ar sacensību startu Utrehtā. Tā būtu bijusi ceturtā reize, kad Vuelta sākusies ārpus Spānijas un otrā reize, kad tā būtu sākusies Nīderlandē (iepriekš 2009. gada Vuelta a España). Rīkojot sacensību startu, Utrehta būtu kļuvusi par pirmo pilsētu, kurā notikuši visu triju lielo tūru posmi. Tomēr aprīlī pandēmijas ierobežojumu dēļ tika atcelti plāni par startu ārpus Spānijas, atceļot Nīderlandē trīs paredzētos posmus.
Komandas
Tā kā Vuelta a España bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 19 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta.Papildus tika uzaicinātas trīs UCI Profesionālās kontinentālās komandas, kuras tika paziņotas 8. maijā.
Naujene (stacija)
Naujene ir stacija dzelzceļa līnijā Daugavpils—Indra. Tā atrodas Augšdaugavas novada Naujenes pagasta Dunskos netālu no Naujenes. Ir saglabājusies sākotnējā stacijas ēka no sarkaniem ķieģeļiem (vienīgā oriģinālā stacijas ēka līnijā). Pasažieru vilcieni stacijā nepietur, tajā notiek tikai kravas vilcienu izmaiņa. Stacijā biļešu kase ir slēgta.