cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ahaja
Arhaiskā un klasiskā Grieķija
5. gadsimtā p.m.ē. Ahajas pilsētas ieturēja neitralitāti Grieķu—persiešu karos un parasti bija neitrāli cīņās starp Atēnām un Spartu. Vēlākos gadsimtos Ahajas ietekme kļuva lielāka.
373. gadā p.m.ē. Ahajas pilsēta Elike lielās kataklizmas laikā tika izpostīta. "Lieli liesmu stabi", pirmā liecība vēsturē par uguni zemestrīces laikā. Zemestrīce notika naktī, kā rezultāta Elike apklusa. Bet pēc tam no Korintas līča uznāca spēcīgs cunami, kas pilsētu appludināja. Visi iedzīvotāji gāja bojā. Arī Buras pilsētu, kas atradās dziļāk valsts teritorijā, iznīcināja zemestrīce.
Ahajieši iekļāvās grieķu savienībā Tēbu un Atēnu vadībā, kuru 338. gadā pr.Kr. uzvarēja valdnieks Maķedonijas Filips II Heronejas kaujā. Vēlāk Ahaja bija Korintas savienības daļa, kurā dominēja maķedonieši.
Romas periods
Romieši Ahaju iekaroja 146. gadā p.m.ē. Imperators Oktaviāns izveidoja Ahaju par senatoru provinci, bet vispār šis reģions ieguva labumu no Romas imperatoru (piemēram, Oktaviāna) labvēlīgās attieksmes. Tas notika tāpēc, ka Ahaja ģeogrāfiski bija tuvāk Romai, nekā citas provinces, un tādēļ tai tika piešķirtas politiskas priekšrocības un augsts statuss, lai Romas imperators varētu uzturēt politisko līdzsvaru impērijā.
Ahajas pārvaldīšana tika nodota senāta ziņā, un tajā pat laikā pretoriāņu līmeņa prokonsuls tika nozīmēts par tās gubernatoru ar administratīvo rezidenci Korintā. Taču Roma vāji kontrolēja Ahaju: tur nebija izvietoti romiešu garnizoni, romieši bieži pacieta vietējās reliģiskās un sociālās grupas, bet kopējā brīvas rīcības izjūta grieķu vidū bija parasta parādība. Pēc Augusta valdīšanas no 15. līdz 44. gadam Ahaja tika apvienota ar Maķedoniju, kas sakrita ar robežu problēmām. Šo apvienoto impērijas provinci pārvaldīja gubernators, kas atradās Mēzijā, Donavas krastos. 67. gadā imperators Nerons pasludināja Grieķiju politiski brīvu no Romas impērijas, un grieķi sāka savu autonomo pārvaldīšanu. Taču Romas vara pār Grieķiju drīz vien tika atjaunota, kad imperators Vespasiāns atkal nodeva provinci Romas senāta rokās.
Vecannas muiža
Vecannas muiža bija Vidzemes muiža, kas atradās mūsdienu Alūksnes novada Annas ciemā. Mūsdienās muižas apbūve ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Apbūvē ietilpst kungu mājas drupas, klēts, kūts, un stallis (vēlāk krogs).
Vēsture
19. gadsimtā muižas īpašnieks bija barons Aksels fon Delvigs ar baronesi. Kungu mājai, kuru uzcēla 19. gadsimta pirmajā pusē, bija daudzas istabas un liela zāle ar parketa grīdu.
Agrārreformas rezultātā muižas zeme tika sadalīta, bet ēku jaunais īpašnieks neizmantoja. Otrā pasaules kara laikā muiža necieta. Pēc kara ēku izmantoja kolhoza saimniecības vajadzībām - dzīvokļiem, bet zāli kā sarīkojumu telpu. Kolhoza laikā ēkas lielāko daļu nojauca atjaunošanas nolūkā, tomēr neatjaunoja.
Perija šaurums
Perija šaurums (en, iu, Tallurutiup Imanga) vai Perija jūra ir jūras šaurumu sistēma vai starpsalu jūra Kanādas Arktiskajā arhipelāgā, kas savieno Atlantijas okeānam piederošo Bafina līci ar Ziemeļu ledus okeānam piederošo Boforta jūru. Atdala Karalienes Elizabetes salas ziemeļos no pārējām Kanādas Arktiskā arhipelāga salām. Perija šaurums veidojas no vairākiem patstāvīgiem jūras šaurumiem (no austrumiem uz rietumiem): Lankastera šaurums, Barova šaurums, Vikonta Melvila šaurums un Maklūra šaurums.
Perija šauruma austrumu ieeja tiek uzskatīta par vienīgo faktisko Ziemeļrietumu jūrasceļa ieeju. Dabiskā izeja no jūrasceļa rietumu galā ir Maklūra šaurums, bet tas gandrīz vienmēr ir pildīts ar blīvu ledu.
Šaurums nosaukts par godu britu Arktikas pētniekam Viljamam Perijam, kurš 1819. gadā, kuģojot pa jaunatklāto jūrasšaurumu, sasniedza Maklūra šaurumu, kur iestrēga ledū. Rietumu galu pirmā caurkuģoja Edvarda Berčera ekspedīcija 1850. gadā.
Ezerlūku pilskalns
Ezerlūku pilskalns jeb Ezerlūķu pilskalns ir pilskalns, kas atrodas Dobeles novada Bikstu pagastā Zebrus ezera ziemeļaustrumu krastā, netālu no Zebrus avotiem. Valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis.
Ezerlūku pilskalns ir aptuveni 30 metrus augsts, pret ezeru visai stāvs, bet no pārējām pusēm lēzeni pāriet apkārtējos laukos. Nostāsti vēsta par zemūdens akmens ceļu no pilskalna uz Elkus kalnu Zebrus ezera pretējā pusē.
Teiruma Kocki
Teiruma Kocki ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 273 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Franapoles ezers, Lielais Ludzas ezers.
Asti
Asti (it, pms) ir pilsēta Itālijā, Pjemontas reģionā, Tanāro upes krastos. Tā ir Asti provinces administratīvais centrs. 2015. gadā Asti dzīvoja 76,2 tūkstoši cilvēku. Pēc iedzīvotāju skaita Asti ir ceturtā lielākā pilsēta Pjemontas reģionā aiz Turīnas, Novāras un Alesandrijas.
Senās Romas laikā pilsēta bija zināma kā Hasta Pompeia vai vienkārši Hasta. Visā pasaulē pilsēta ir zināma ar Asti vīniem. Katru gadu septembrī Asti notiek vieni no nozīmīgākajiem vīna svētkiem Itālijā Douja d'Or. Nozīmīga loma pilsētas kultūrā ir arī tradicionālajam viduslaiku festivālam Palio di Asti, kas arī norisinās septembrī.
Gambijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Gambija līdz šim ir piedalījusies tikai vasaras olimpiskajās spēlēs.
Karognesēji
Karognesēji, kuri nesuši karogu olimpisko spēļu atklāšanas ceromonijās
Latvijas ģenerālapgabals
Latvijas ģenerālapgabals (de) bija nacistiskās Vācijas izveidota militārās un civilās pārvaldes struktūra okupētās Latvijas teritorijā. Tas ietilpa Ostlandes reihskomisariātā, kas pastāvēja no 1941. gada 25. jūlija līdz 1944. gada 8. septembrim. Galvaspilsēta bija Rīga, Latvijas ģenerālkomisārs bija Oto-Heinrihs Drehslers. 1944. gada oktobrī galvaspilsētu pārcēla uz Liepāju un par Latvijas ģenerālkomisāru iecēla Oskaru fon Borku (Oskar von Borcke, 1910-?).
Teritorija
Latvijas ģenerālapgabals sastāvēja no sešiem novadiem (apgabaliem), kuros ietilpa 19 agrākie Latvijas Republikas apriņķi:
Pašpārvalde un valstiskuma atjaunošanas mēģinājumi
Pēc Latvijas Republikas valdības ministru, virsnieku un politiķu iniciatīvas 1941. gada jūlija sākumā Rīgas Latviešu biedrības namā izveidoja Latviešu organizāciju centru. Turpretī Rīgas komandants L. Petersens 1941. gada 9. jūlijā izdeva rīkojumu: ''Pēdējā laikā atsevišķas personas patvaļīgi ieņem dažādus amatus, patvarīgi tiek pat atjaunotas centrālās iestādes, kas pastāvējušas pirms boļševiku laikiem. Tāda rīcība nav pielaižama un ir sodāma.''
Ādolfs Hitlers 1941. gada 17. jūlijā parakstīja rīkojumu par Ostlandes reihskomisariāta izveidi un civilpārvaldes ieviešanu okupētajos austrumu apgabalos. Latvijas ģenerālapgabalu izveidoja 1941. gada 25. jūlijā, tā vadītājs bija ģenerālkomisārs Oto-Heinrihs Drehslers. Latvijas ģenerālapgabalā augstākais SS un policijas vadītājs bija SS oberfīrers Valters Šrēders. Vācijas Valsts drošības galvenās pārvaldes operatīvās grupas A (Einsatzgruppe A) vadītājs Latvijā bija SS brigādenfīrers Valters Štālekers, kas kategoriski uzstājās pret mēģinājumiem atjaunot Latvijas valstiskumu. Pēc viņa pavēles 1941. gada augustā likvidēja apmēram 700 latviešu pašaizsardzības spēku komandantūru, tika izformētas un atbruņotas latviešu nacionālo partizānu vienības. Vācu varas iestādes steidzās paziņot, ka nekāda Latvijas valdība netiks veidota un ka Latvijas statuss tiks izlemts pēc kara "jaunajā Eiropā".
1941. gada nogalē Ostlandes teritorijā tika izveidotas civilās pašpārvaldes. Latvijas ģenerālapgabala Iekšlietu ģenerāldirektors iecēla pilsētu un pagastu amatpersonas. Oficiālā valoda pašpārvaldes iestāžu starpā bija latviešu, bet saskarsme ar vācu okupācijas iestādēm notika vācu valodā. Okupēto austrumu apgabalu ministrs Alfrēds Rozenbergs 1942. gada 7. martā parakstīja direktīvu, kas konkretizēja Latvijas, Lietuvas un Igaunijas ģenerālapgabalu pārvaldi un noteica, ka vācu vadība šajos trijos ģenerālapgabalos veiks pārraudzības funkcijas, bet tiešais zemes pārvaldes darbs jāveic no vietējiem iedzīvotājiem izveidotām iestādēm. 1942. gada 9. maijā Latvijas ģenerālkomisārs O.-H. Drehslers iecēla šādus pašpārvaldes ģenerāldirektorus:
A. Valdmanis 1942. gada novembrī memorandā O.-H. Drehsleram rakstīja, ka Vācija varētu ļaut Latvijai izveidot brīvvalsti pēc Slovākijas parauga, pretī saņemot atbalstu latviešu mobilizācijai leģionā. A. Rozenbergs arī izdeva rīkojumu Austrumu ministrijas darbiniekiem sagatavot priekšlikumus Ā. Hitleram, kuros bija jāietver doma, ka Latvijai un Igaunijai nākotnē jādod politiska patstāvība ciešā reiha kontrolē un pakļautībā. Savukārt Heinrihs Himlers sagatavoja projektu, kas paredzēja vidēju statusu starp Bohēmijas un Morāvijas protektorātu un Slovākijas valsti. H. Loze arī 1943. gadā turpināja pretoties Baltijas valstu autonomijas idejai. Viņš uzsvēra, ka tas attālinās Ostlandi no Vācijas.
Savukārt A. Rozenbergs 1944. gada 30. novembrī parakstīja atzinumu par Latvijas Nacionālās komitejas (LNK) izveidošanas lietderību, 1945. gada 20. februārī Potsdamā tika sasaukta Latvijas Nacionālā padome, kas ievēlēja LNK un tās prezidentu ģenerāli Rūdolfu Bangerski, komitejas locekļi bija leģiona virspulkvedis Arturs Silgailis, agronoms Jānis Andersons, pulkvežleitnants Rūdolfs Kociņš, Jānis Miezis u. c. 1945. gada marta sākumā LNK kopā ar tās prezidentu R. Bangerski pārcēlās uz Liepāju, kur mēģināja savā ziņā pārņemt atsevišķas civiliestādes, taču vācu militārā pavēlniecība LNK boikotēja. 1945. gada 3. maijā LNK pieņēma lēmumu par pašlikvidāciju un Liepājā tika izveidota jauna valdība, kuru līdz Kurzemes grupējuma kapitulācijai vadīja leģiona pulka komandieris pulkvedis Roberts Osis.
Ģipkas luterāņu baznīca
Ģipkas evaņģēliski luteriskā baznīca ir 19. gadsimta vidū uzbūvēts un 21. gadsimta sākumā atjaunots Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Talsu novada Rojas pagasta Ģipkā. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.
1772. gadā Ģipkā uzbūvēja jau otro koka baznīcu. 1860. gadā uzbūvēja akmens mūra baznīcu ar 350 sēdvietām. Pēc Otrā pasaules kara baznīcas tornī iebūvēja Dundagas mežsaimniecības uguns novērošanas posteni. 1979. gada 1. septembrī baznīcā izcēlās ugunsgrēks un tā nodega. No ugunsgrēka izglāba tikai altārgleznu "Kristus pie krusta", divas lustras, Svētā Vakarēdiena traukus un dažādas citas sīkas detaļas. Gāja bojā baznīcas ērģeles un greznā kancele.
No 1992. līdz 1997. gadam un no 2000. līdz 2010. gadam baznīca tika atjaunota. Kanceles un altāra galda gleznojumus veidojis mākslinieks Modris Sapuns. Uzņēmuma H J Nelson & Co 1910. gadā izgatavotās ērģeles pārvestas no Ziemeļanglijas, tās atjaunojis Alvis Melngalvis.
Seklais kaps
"Seklais kaps" (en) ir 1994. gada Apvienotās Karalistes melnās komēdijas kriminālfilma, kuras režisors ir Denijs Boils. Filmā galvenās lomas atveido Kerija Foksa, Kristofers Eklstons un Jūens Makgregors. "Seklais kaps" ir Boila pirmā režisētā filma.
Filma stāsta par trīs draugiem, kas atrod savu jauno dzīvokļa biedru mirušu ar atstātu lielu naudas summu.
"Seklais kaps" pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā. Filma guva finansiālus panākumus, kļūstot par 1995. gada vispelnošāko britu filmu. Filma guva arī kritiķu atzinību, saņemot BAFTA kino balvu kategorijā "Labākā britu filma".
Rūne Bratsets
Rūne Bratsets (no, dzimis ) ir bijušais Norvēģijas futbolists, spēlēja libero pozīcijā, bijis Norvēģijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis Norvēģijas klubos Nidelv un Rosenborg. 1987. gadā pievienojies Vācijas klubam Werder Bremen. 1988. un 1993. gadā izcīnījis Vācijas Bundeslīgas titulu, savukārt 1992. gadā ieguvis UEFA Kausu ieguvēju kausu. 2003. gadā Norvēģijas Futbola asociācija izvēlējās Bratsetu kā savu Zelta spēlētāju.
Bijis Norvēģijas futbola izlases kapteinis 1994. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Werder Bremen
Individuālie sasniegumi
Alfs Inge Holanns
Ar Norvēģijas futbola izlasi piedalījies 1994. gada FIFA Pasaules kausā.
Viņa dēls Ērlings Holanns arī ir futbolists.
Aleksejs Kudrins
Aleksejs Kudrins (ru, dzimis ) ir Latvijas krievu izcelsmes Krievijas politiķis un ekonomists.
Dzīvesgājums
Dzimis Dobelē Padomju armijas virsnieka Leonīda Kudrina un viņa sievas Zintas Milleres ģimenē. Mātes radi 1941. gada jūnija deportācijā bija izsūtīti uz Sibīriju. 1950. gados Zinta atgriezās Dobelē, kur iepazinās ar padomju armijas daļā dienošo Leonīdu Kudrinu un izveidoja ģimeni.
Dēls Aleksejs 1967. gadā sāka mācīties skolā Tukumā, bet 1968. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz Mongoliju.
No 1978. līdz 1983. gadam studēja Ļeņingradas Valsts universitātes ekonomikas fakultātē. 1990. gados, kad pilsētas mērs bija Anatolijs Sobčaks, kopā ar Vladimiru Putinu strādāja Sanktpēterburgas mērijā.
No 1996. gada strādāja prezidenta Borisa Jeļcina administrācijā. No 2000. gada 18. maija līdz 2011. gada 26. septembrim ieņēma Krievijas finanšu ministra posteni. Finanšu ministra amatā lika apmaksāt lielu daļu no valsts ārējā parāda (2012. gada valdības parāds bija 12% no IKP). Akumulējot līdzekļus Stabilizācijas fondā, Krievija relatīvi viegli pārvarēja 2008. gada globālo krīzi. Palielinoties domstarpībām ar Krievijas prezidentu Dmitriju Medvedevu, 2011. gada 26. septembrī tika atcelts no amata. Kopš 2018. gada — Krievijas Revīzijas palātas vadītājs.
2019. gada vasarā ar Kudrina atbalstu Dobelē atklāta koncertzāle “Zinta”.
2022. gada februārī Kudrins esot centies atrunāt Putinu no iebrukuma Ukrainā, brīdinot par kara sekām — ja ekonomika atgriezīsies 90. gadu sākuma līmenī, tas varot novest pie sociālās nestabilitātes. Tomēr viņa viedoklis neticis ņemts vērā.
Debija Renoldsa
Debija Renoldsa (en, dzimusi Mērija Frensisa Renoldsa (Mary Frances Reynolds), mirusi ) bija amerikāņu aktrise, dziedātāja, dejotāja, uzņēmēja un kino vēsturniece.
Debija Renoldsa atpazīstamību ieguva pēc Helēnas Keinas lomas 1950. gada filmā Three Little Words, par ko viņa tika izvirzīta Zelta globusa balvai nominācijā "Daudzsološākais jaunienācējs". Viņas pirmā galvenā loma bija 19 gadu vecumā filmā "Dziedot lietū".
Citas nozīmīgas lomas filmās The Affairs of Dobie Gillis (1953), Susan Slept Here (1954), Bundle of Joy (1956; Zelta globusa nominācija), The Catered Affair (1956), Tammy and the Bachelor (1957), no kuras dziesma Tammy mūzikas topos sasniedza pirmo vietu. 1959. gadā viņa izdeva savu debijas popmūzikas albumu Debbie.
Debija filmējās filmās How the West Was Won (1963) un Unsinkable Molly Brown (1964), kas bija biogrāfiskās filmas par skandalozo Moliju Braunu. Viņas Molijas Braunas atveidojums tika izvirzīts Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijai "Labākā aktrise galvenajā lomā". Citas nozīmīgas lomas bija filmās The Singing Nun (1966), Divorce American Style (1967), What's the Matter with Helen? (1971), Mother (1996; Zelta globusa balvas nominācija) un In & Out (1997). Renoldsa savulaik bija arī kabarē dejotāja. 1979. gadā Renoldsa izveidoja "Debijas Renoldsas deju studiju" Ziemeļholivudā, kas darbojas arī mūsdienās.
2000. gados Debija darbojās kā uzņēmēja, kurai piederēja viesnīca Lasvegasā. 2015. gada augustā tika paziņots, ka Renoldsa tiks nominēta Džīna Heršolta humanitārajai balvai. Balvas pasniegšanas ceremonijā 2015. gada 14. novembrī Renoldsa nevarēja piedalīties, balvu saņēma viņas mazmeita.
Laulībā ar dziedātāju Ediju Fišeru piedzima divi bērni. Meita Kerija Fišere, pateicoties princeses Lejas lomai "Zvaigžņu karu" sāgā, kļuva par slavenu kinoaktrisi.
Kabinda
Vēsture
Pilsētu 1883. gadā dibināja portugāļi pēc Simulambuko līguma parakstīšanas starp Portugāli un tābrīža Ngojo (jeb Angojas) karalisti, ap to pašu laiku kā Berlīnes konference. Līgums nodeva Kabindas provinces teritoriju Portugāles protektorātā. Agrāk tās apkaimē jau pirms 16. gadsimta bija atradušās zvejnieku sādžas un bijusi vergturu osta, un agrāk Tantu-Zinzes rajonā atradusies no Kongo karalistes atkarīgās Kakongo karalistes galvaspilsēta Kaiu-Kaliadu.
Ģeogrāfija
Kabinda atrodas Atlantijas okeāna piekrastē Kabindas provinces dienvidos un Beles upes labajā krastā. Tā ir 56 km uz ziemeļiem no Moandas (Kongo DR), 70 km uz ziemeļiem no Kongo upes grīvas un 137 km uz dienvidiem no Puentnuāras (Kongo Republikā).
Rajoni
Kabindas pašvaldība ir sadalīta trīs rajonos jeb komūnās:
Sīkāk teritorija ir iedalīta 12 iecirkņos, no kuriem apdzīvotākais ir Kotra (75% pašvaldības iedzīvotāju).
Izglītība
Universitātes:
Valoda
Ibinda jeb fiote, kas ir bantu valodu grupas kikongo valodas dialekts, ir galvenā valoda gan pilsētā, gan visā provincē. Tiek runāts arī portugāļu valodā, kas ir Angolas oficiālā valoda, lai arī lielākoties tai ir tikai administratīva loma. Tā kā Portugāle, salīdzinot ar Angolas lielāko daļu, Kabindu kolonizēja salīdzinoši vēlāk (deviņpadsmitā gadsimta beigās), portugāļu valoda šeit netiek tik plaši runāta, lai gan tās lietotāju skaits pieaug. Iedzīvotāji pārstāv galvenokārt dažādas kongo (bakongo) tautas ciltis.
Transports
2012. gadā ierosinātajam dzelzceļa savienojumam ar galveno Angolas dzelzceļu sistēmu būtu jāšķērso Kongo Demokrātiskās Republikas teritorija. Tas netika uzbūvēts, un Kabinda joprojām ir saistīta ar valsts pamatteritoriju tikai pa gaisu un jūru.
Ģēzē Forintošs
Ģēzē Forintošs (hu; Budapešta —  Budapešta) bija Ungārijas starptautiskais lielmeistars šahā (1974).
Biogrāfija
No 1954. gada regulāri piedalījies Ungārijas šaha čempionātu finālos. Labāko rezultātu šajos turnīros sasniedzis 1968. gadā, kad kļuvis par Ungārijas šaha čempionāta uzvarētāju. Trīskārtējs Budapeštas šaha čempionāta uzvarētājs. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā 1971. gadā Bajas turnīra uzvarētājs, 1974. gada Reikjavikas turnīra otrās vietas ieguvējs (uzvarēja Vasilijs Smislovs), 1987. gada Perpiņānas turnīra uzvarētājs. 1976. gadā Lonpainā (ASV) dalījis otro vietu kopā ar Vasiliju Smislovu, Oskaru Panno, Migelu Naidorfu, Valteru Braunu, Entoniju Mailsu, Migelu Kinterosu, Leriju Kristiansenu un Kenetu Rogofu (uzvarējis Tigrans Petrosjans). Par panākumiem turnīros FIDE 1963. gadā Forintošam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1974. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Pārstāvējis Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Ilgus gadus bijis ungāru spēcīgākā lielmeistara Lajoša Portiša sekundants. Pēc izglītības ekonomists.
Teiruma Pīgožņi
Teiruma Pīgožņi ir ciems Silmalas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 245 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Sauliku ezers.
Gailums
Gailums var būt:
Elvīra Šnore
Elvīra Šnore, dzimusi Vilciņa, (dzimusi, mirusi ) bija latviešu arheoloģe, vēstures zinātņu doktore un Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktore.
Dzīvesgājums
Dzimusi Rīgā amatnieka Dāvida Vilciņa ģimenē. 1922. gadā uzsāka studijas Latvijas Universitātē un jau studiju laikā piedalījās arheoloģiskajos izrakumos Franča Baloža vadībā, viņas zinātniskās intereses saistījās ar seno latgaļu etnoģenēzi.
Pēc Otrā pasaules kara turpināja strādāt Valsts vēstures muzejā, no 1946. gada jaunizveidotajā Latvijas Vēstures institūtā. Sākās intensīva pētniecības darba periods, kurā viņa pētīja atsevišķus pieminekļus, veselus arheoloģiskus kompleksus, publicēja jauniegūtos materiālus, paralēli tam gatavojot jaunos Latvijas arheologus.
1974. gadā E. Šnori izvirzīja par lielā kolektīvā pētījuma «Latvijas PSR arheoloģija» galveno zinātnisko redaktori. Par šo darbu E. Šnore un citi autori apbalvoti ar Latvijas PSR Valsts prēmiju (1976).
Mirusi Rīgā, apbedīta I Meža kapos.
Zinātniskā darbība
1932. gadā vadījusi pirmos patstāvīgos arheoloģiskos izrakumus Sakstagalā. Kopumā viņas vadībā arheoloģiski pētīti ap 60 objektiem. Pētījusi Ķivtu apmetni, Ņukšu kapulauku, Asotes pilskalnu, Slates sila uzkalniņkapus u.c. Jaunus materiālus par seno latgaļu kultūru deva E. Šnores pētījumi Ludzas novada arheoloģisko pieminekļu kompleksā. Tā, atsevišķā krājumā publicētie Pildas Nukšu kapulauka atradumi (1957) dod labāko ieskatu par latga|u 8./9.—12. gs. kapulauku iekārtojumu, iedzīvotāju grupu sociālo diferenci un apbedījumu paražām.
Monogrāfija par Asotes pilskalnu (1961) bija plašākais kāda atsevišķa pilskalna pētījums Baltijā.
Zinātnieces interešu lokā iekļāvās arī lībiešu jautājumi: deviņas izrakumu sezonas (1966—1974) aizvadītas Doles salas augšgalā, kur pētīti Vampeniešu. Raušu un Dūdiņu kapulauki, kā arī vairākas apmetnes.
Elvīra Šnore bija vadošā Latvijas arheoloģe 20. gadsimta 40.—70. gados un viņai pieder lieli nopelni Latvijas arheoloģijas aktualizēšanā un izrakumu organizēšanā padomju okupācijas pirmajos gados.
United Center
United Center ir daudzfunkcionāla halle Čikāgā, ASV. Arēna tika atklāta. Šeit mājas spēles aizvada NHL klubs Čikāgas "Blackhawks" un NBA klubs Čikāgas "Bulls".
Vladimirs Derevjanskis
Vladimirs Derevjanskis (Влади́мир Константи́нович Деревя́нский, 1902—1980) bija PSRS pilnvarotais sūtnis Latvijā no 1940. gada 7. aprīļa līdz 10. oktobrim, tad PSRS Tautas komisāru padomes pilnvarotais pārstāvis Latvijas PSR.
Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gadā. Kopš 1929. gada Derevjanskis strādāja par inženieri, 1934. gadā kļuva par Maskavas Valsts elektrodu rūpnīcas direktoru, 1935. gadā par tresta Giproenergoprom galveno inženieri.
1938. gada 27. janvārī viņu iecēla par PSRS pilnvaroto sūtni Somijā, bet atsauca 1939. gada 29. novembrī sakarā ar Ziemas kara sākšanos.
Gatavojoties Latvijas okupācijai, Derevjanski 1940. gada 7. aprīlī iecēla par PSRS pilnvaroto sūtni Latvijā, pēc tam viņš bija PSRS Tautas komisāru padomes pilnvarotais pārstāvis Latvijas PSR. 1941. gada 12. janvārī viņu ievēlēja par PSRS Augstākās padomes 1. sasaukuma deputātu no Daugavpils vēlēšanu iecirkņa Latvijā. 1942. un 1943. gadā viņš bija PSRS Ārlietu tautas komisariāta ģenerālsekretāra palīgs.
Pēc Otrā pasaules kara Derevjanskis bija rūpnīcas Nr.523 tehniskās daļas vadītājs, vēlāk tresta Sojuzelektrod direktors (1950–1958).
Boids
Boids var būt:
Matiass Ginters
Matiass Ginters (de; dzimis ) ir Vācijas futbolists, aizsargs, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Bundeslīgas kluba SC Freiburg sastāvā.
Sasniegumi
Borussia Dortmund
Vācija
Individuālie sasniegumi
Rīgas šampanietis
Rīgas šampanietis (ārpus Latvijas tirgots kā Riga Sparkling Wine) ir tradicionāls Latvijas dzirkstošais vīns, ko pēc nepārtrauktās raudzēšanas metodes kopš 1952. gada ražo akciju sabiedrībā "Latvijas balzams". Pēc Latvijas iestāšanās Eiropas Savienībā AS "Latvijas balzamam" izdevās šo vēsturisko nosaukumu saglabāt, lai gan par šampanieti (Champagne) drīkst saukt tikai tādu dzirkstošo vīnu, kas ir ražots Francijas Šampaņas provincē no tur audzētām šardonē, Pinot noir un Pinot Meunier vīnogām un ražošanas procesā izmantojot otrreizējo raudzēšanu.
Domstarpības par nosaukumu
Apzīmējuma Champagne lietošanu nosaka regula nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopējo organizāciju, kurā ir noteikts, ka "tiesības izmantot ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un citus tradicionālus terminus ir ļoti vērtīgas: noteikumiem tādēļ būtu jāreglamentē šīs tiesības un jāparedz šādu terminu aizsardzība; lai veicinātu godīgu konkurenci un lai nemaldinātu patērētājus". Atbilstoši šīs regulas apsvērumiem produkta apraksts, noformējums un reklāma nedrīkst maldināt vai radīt neskaidrību par to ģeogrāfisko izcelsmi. Neraugoties uz Eiropas Komisijas brīdinājuma vēstulē pausto prasību mainīt "Rīgas šampanieša" nosaukumu, "Latvijas balzama" nolīgtais juristu birojs sagatavoja pretargumentus, kas balstījās uz apgalvojumu, ka tas "visā savā vēsturiskajā pastāvēšanas laikā un vēsturiskajā tirgū — Latvijā nekad patērētāju apziņā nav ticis asociēts ar Francijā, Šampaņā ražotu dzērienu Champagne un ir lokālas izcelsmes produkts izmantots lietošanai lokālā tirgū". Papildus tam 2010. gadā "Latvijas balzama" nolīgtā sabiedrisko pētījumu kompānija veica 1000 Latvijas iedzīvotāju aptauju "Kāda ir šampanieša uztvere Latvijā", kas apstiprināja to, ka vārds "šampanietis" Latvijā ir sugas vārds, ar kuru apzīmē jebkuru dzirkstošu vīnu. Šo un citu argumentu ietekmē Eiropas Komisija atļāva lietot zīmolu "Rīgas šampanietis" tikai Latvijas tirgū un tikai "Latvijas balzamā" ražotiem dzērieniem. Visos pārējos pasaules tirgos šis produkts pazīstams kā "Riga Sparkling Wine".
Raiskums
Raiskums (agrāk arī Raiskuma muiža) ir ciems Cēsu novada Raiskuma pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienviddaļā Raiskuma ezera dienvidu krastā 9 km no novada centra Cēsīm un 89 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Raiskuma muižas (Raiskum; dibināta 1554. gadā) centra. Muižas nosaukums, iespējams, cēlies no blakus esošā ciematiņa Raise Kaneggi vai Roiskül nosaukuma.
Raiskumā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, speciālā internātpamatskola (Aleksandra Bieziņa Raiskuma pamatskola), bibliotēka, Auciema pasta nodaļa, viesu nams, veikals.
Smiltnieku pilskalns
Smiltnieku pilskalns ir pilskalns, kas atrodas Dobeles novada Bikstu pagastā Zebrus ezera austrumu krastā. Valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis.
Apmēram 10 metrus augstais, ovālais pilskalns ir apmēram 30 m garā kalna galā un aizņem 0,6 hektārus. Kalna rietumu nogāze ir stāvāka, bet austrumu nogāze lēzenāka. Kalnam nav raksturīgās pilskalna formas. 19. gadsimtā Augusts Bīlenšteins izvirzīja pieņēmumu, ka kalns esot raganu dedzināšanas vieta.
Teirumnīki
Teirumnīki ir ciems Nagļu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 220 km attālumā no Rīgas.
Starbucks
Starbucks ir ASV uzņēmums, kas ražo un pārdod kafiju 61 valstī. Starbucks ir pasaulē lielākais un viens no pazīstamākajiem kafijas kafejnīcu tīkliem, kurā ietilpst 20 891 kafejnīcu, 61 valstī. Galvenā noieta prece ir kafija, bet Starbucks kafejnīcās pārdod arī dažāda veida kafijas dzērienus un konditorejas izstrādājumus.
Vēsture
Starbucks ir dibināts Sietlā, kā mazs vietējās nozīmes uzņēmums, kurš nodarbojās ar kafijas pupiņu gatavošanu un pārdošanu. Kopš 1989. gada uzņēmums sāka strauji attīstīties un 1990. gadu vidū atvēra pirmo kafejnīcu ārpus Ziemeļamerikas. Mūsdienās Starbucks ārzemju veikali un kafejnīcas veido gandrīz trešdaļu no visām Starbucks tīkla kafejnīcām un veikaliem.
2018. gada 28. augustā Šveices pārtikas un dzērienu uzņēmums Nestlé par 7,15 miljardiem dolāru noslēdza vienošanos ar Starbucks par tiesībām tirgot Starbucks produktus.
Atrašanās vietas
Visvairāk Starbucks kafejnīcu ir 13 279 ASV, 1 324 Kanādā, 989 Japānā, 851 Ķīnā, 806 Lielbritānijā, 556 Dienvidkorejā, 377 Meksikā, 291 Taivānā, 206 Filipīnās, 179 Turcijā, 171 Taizemē un 167 Vācijā.
Pārvaldītājsabiedrība
Pārvaldītājsabiedrība (en) ir juridiska persona, kurai pieder citu uzņēmumu akciju kontrolpaketes un kura tādējādi veic šo uzņēmumu vispārīgo vadību. Šajā gadījumā jēdzienu "kontrolpakete" var plašāk iztulkot kā jebkāda veida līdzdalību uzņēmumos, kas ļauj pārvaldīt to pārvaldes institūcijas.
Parasti pārvaldītājsabiedrības galvenais darbības veids ir aktīvu pārvaldīšana. Par kontrolpaketi ASV uzskata vairāk nekā 20%, un bieži vien 5—10%, turpretī Lielbritānijā — no 80%.
Kontroli var veikt tieši vai arī netieši, kad mātes sabiedrība kontrolē meitas sabiedrību, kura savukārt kontrolē trešo, utt.
Pārvaldītājsabiedrības Latvijā
Latvijas Republikā 2013. gada 1. janvārī stājās spēkā labvēlīgs režīms pārvaldītājsabiedrību jeb mātes sabiedrību izveidei un uzturēšanai. No meitas sabiedrībām saņemtās dividendes un no meitas sabiedrību kapitāldaļu vai akciju pārdošanas gūto peļņu neapliek ar nodokļiem.
Labi pārdomāta pārvaldītājsabiedrība Latvijā var samazināt vai pat pilnībā izslēgt nodokļus par ienākumiem no dividendēm, procentiem un maksājumiem par intelektuālo īpašumu, kā arī no kapitāla pieauguma.
Pārvaldītājsabiedrībai var piederēt meitas sabiedrības kā Latvijā, tā citās valstīs. Arī pati pārvaldītājsabiedrība var piederēt mātes sabiedrībām Latvijā vai citās valstīs.
Latvijas tiesību aktos nav pārvaldītājsabiedrības definīcijas. Reģistrēšana un ar to saistītās prasības pārvaldītājsabiedrībai ir tādas pašas kā parastai kapitālsabiedrībai. Latvijas pārvaldītājsabiedrība var turēt, pirkt un pārdot citu uzņēmumu kapitāldaļas. Pasīvo ienākumu no intelektuālā īpašuma, dividendēm un kapitāldaļām, ko gūst Latvijā reģistrēta kapitālsabiedrība, neapliek ar uzņēmumu ienākuma nodokli. Latvijai kā ES dalībvalstij jāievēro "Mātes — meitas uzņēmumu direktīva" un "Procentu un autoratlīdzību direktīva".
Remipēdijas
Morfoloģija
Remipēdijas ir 10-40 milimetri gari organismi, kas sastāv no galvas un iztiepta segmentēta ķermeņa (līdz 42 segmentiem). Uz galvas bez diviem antenu pāriem (antenas I un antenas II) vēl ir nesegmentēti pāra pieres izaugumi (preantenas). Antenas I (antenulas) sastāv no pamatnes un diviem vicveida zariem, uz kuriem ir daudzi ožas sariņi (estetaski). Antenas II ir divzarainas, saīsinātas, klātas ar gariem sariņiem un rada ūdens plūsmas, iespējams, lai piegādātu smaržas antenulām. Mutes orgānus veido mandibulas, divi maksillu pāri un maksillipedi (žokļkājas). Mandibulas ir nesegmentētas, bez vicas. Maksillas un žokļkājas ir vienzarainas, sākotnēji sastāv no 7 posmiņiem, kaut arī daļa posmiņu saaug. Uz tām bieži vien ir labi attīstīti izaugumi (endīti). Uz maksillu I galiem ir nadziņš, uz kura atrodas paliela dziedzera atvērums. Tā kā ar maksillām I remipēdijas var uzbrukt upuriem, ir uzskats, ka dziedzeru sekrēts satur indi vai gremošanas fermentus, kuri tiek ievadīti upura ķermenī. Bija izteikta hipotēze, ka par toksīnu var kalpot hemocianīns, kurš citu dziedzera sekrēta komponentu iespaidā, ar kuriem tas sajaucas īpašā rezervuārā, pārvēršas toksiskā fenoloksidāzē. Acu (arī nauplijiem) nav. Ķermeņa peldkājas ir piestiprinātas laterāli un orientētas uz sāniem no ķermeņa. Ekstremitātes ir divzarainas, posmainas; ekzopodītam un endopodītam ir līdzīga uzbūve, tie ir klāti ar gariem sariņiem. Telsona nav. Pie anālā segmenta stiprinās nesegmentēti uropodi.
Dzīvesveids
Remipēdijas peld samērā lēni, ar muguru uz leju. Lielāko laika daļu ķermeņa ekstremitātes rada filtrēšanas ūdens plūsmas, barošanās pārsvarā ir filtrējot. Bet var arī uzbrukt upuriem vai arī pārtikt no maitas (ar tiešiem novērojumiem tas ir pierādīts tikai dažām sugām).
Vairošanās un attīstība.
Attīstība ir izpētīta nepietiekoši. Aprakstīti ir lecitotrofi ūdenī peldoši kāpuri – orto- un metanaupliji. Viņu tālākā attīstība, domājams, notiek tipiskas anamorfozes rezultātā.
Klasifikācija
(†) - izmirušu organismu grupa.
Rūstuži
Rūstuži ir ciems Viļķenes pagastā, Limbažu novadā. Atrodas 5 km attālumā uz dienvidiem no pagasta centra Viļķenes.
Lihtenšteinas administratīvais iedalījums
Lihtenšteinas administratīvo iedalījumu veido 11 pašvaldības (gemeinden).
Rūstuži
Ģeogrāfija
Apkaimē atrodas augstie purvi — Lielais Rūstužu purvs (575 ha) ar kūdras krājumiem un Rūstužu—Blomes purvs (213 ha). Ciemats ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta neitrālajā zonā.
Vēsture
Rūstužu ciems pieminēts 1681. gadā kā Viļķenes muižai piederīgs. Rūstužu muiža būvēta 19. gada sākumā kā koka ēka uz mūra pamatiem. 1905. gadā pie tās uzceltas vēja dzirnavas, kuras darbojās līdz 1940. gadam un no kurām saglabājies tikai akmens stāvs. Padomju laikos muižā atradās Rūstužu brigādes kantoris, dzīvokļi un sarīkojumu zāle. Pēcpadomju laikos muižā atradās mēbeļu restaurācijas darbnīca, līdz 2003. gada martā muiža nodega ugunsgrēkā. No muižas ēkām saglabājusies tikai neliela kalve.
1824. gadā Rūstužos atvērta pareizticīgo pagastskola, kas vēlāk kļuva par pamatskolu. Skola ar 30—40 skolēniem pastāvēja līdz 1928. gadam, kad par tuvāko kļuva Viļķenes pagasta pamatskola.
1852. gadā Rūstužu muiža bijusi pagasta centrs, 1870. gadā atdodot šo statusu Viļķenei. 1945. gadā tika izveidots Rūstužu ciems, kuru 1954. gadā pievienoja Viļķenes ciemam.
1923. gadā muižas īpašniekam Kārlim Mendzenim, kura dēli saimniekoja arī apkārtnes muižās, piederējušas 480 pūrvietas aramzemes. 1920.—1930. gados šai rajonā izveidotas jaunsaimniecības. 1949. gadā tika izveidots Vorošilova vārdā nosaukts lauksaimniecības artelis, kuru 1957. gadā likvidēja, pievienojot padomju saimniecībai "Viļķene", kura pastāvēja līdz 1992. gadam.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Lietuvā
Sarakstā apkopotas tās vietas Lietuvā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Lietuvas ir iekļautas 4 vietas (visi kultūras objekti), savukārt viena vieta ir iekļauta oficiālajā kandidātu sarakstā. Lietuva Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1993. gada 31. martā.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Ģula Klugers
Ģula Klugers (hu; Šātoraljaūjheļa —  Budapešta) bija Ungārijas starptautiskais meistars šahā (1954).
Biogrāfija
Šaha turnīros sācis piedalīties 1930. gados. 1935. gadā ieguvis Ungārijas nacionālā meistara nosaukumu. Labāko rezultātu Ungārijas šaha čempionātos sasniedzis 1953. gadā, kad kļuvis par vicečempionu. Par rezultātiem turnīros FIDE 1954. gadā Klugeram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Bijis aktīvs šahists līdz 1970. gadu beigām. 1979. gadā dalījis 2.-4. vietu Budapeštas pilsētas šaha čempionātā.
Pārstāvējis Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Venera-3
Venera-3 jeb 3MV-3 № 1 bija PSRS starpplanētu zonde, kuras uzdevums bija izpētīt Veneras atmosfēru ar nolaižamo aparātu. Tā palaista 1965. gada novembrī. Sabojājās neilgi pirms planētas sasniegšanas.
Kosmiskajam aparātam bija nolaižamais aparāts 0,9 m diametrā ar masu 337 kg (pēc dažiem avotiem 310 kg). Tam bija paredzēta nolaišanās uz Veneras virsmas ar izpletņa palīdzību. Nolaišanās laikā tika mērīts atmosfēras spiediens, temperatūra un sastāvs. Dati tiktu pārraidīti uz Zemi. Nolaižamajā aparātā bija ievietots 7 cm diametra metālisks Zemes globuss, kura iekšpusē bija vimpelis ar PSRS ģerboņa attēlu.
3MV-3 № 1 tika palaists 04:19 UTC ar nesējraķeti Molnija no Baikonuras kosmodroma. Pēc tam, kad tas veiksmīgi bija ievadīts starpplanētu trajektorijā, tai dots nosaukums Venera-3.
veikts Venera-3 lidojuma trajektorijas korekcijas manevrs, kas nodrošināja, ka zonde trāpīs Venerā. , neilgi pirms Veneras pārlidojuma, radiokontakts ar Venera-3 tika zaudēts. Pēc automātiskās programmas 1. martā nolaižamajam aparātam bija jāatvienojas no zondes un jāieiet Veneras atmosfērā. 06:56 UTC tam bija jānosēžas uz Veneras virsmas, kas arī visticamāk ir noticis, bet no tā netika saņemti nekādi radiosignāli.
Kļūmes izmeklēšanā tika secināts, ka kosmiskais aparāts pārkarsis dzesēšanas sistēmas radiatoru konstrukcijas nepilnību dēļ, līdzīgi kā Venera-2.
Herma
Herma var būt:
Audējputnu dzimta
Audējputnu dzimta (Ploceidae) ir zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) dzimta, kas apvieno 117 neliela auguma dziedātājputnu sugas, kas tiek iedalītas 15 ģintīs. Lielākā daļa sugu mājo Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras, bet daļa sugu izplatītas Āzijas tropu reģionā. Dažas sugas introducētas ārpus dabīgā izplatības areāla. Lielākā daļa sugu mājo sausos un karstos reģionos.
Kopīgās īpašības
Audējputnu dzimtas sugas ir neliela auguma dziedātājputni ar īsu, spēcīgu, konusveida knābi. Tas liecina, ka šīs dzimtas putni galvenokārt barojas ar sēklām, bet tie barojas arī ar kukaiņiem. Daudzu sugu tēviņiem ir košs apspalvojums, visbiežāk sarkans, dzeltens vai melns. Dažām sugām košais apspalvojums ir tikai vairošanās sezonas laikā.
Ligzdošana
Dzimta savu nosaukumu ieguvusi dēļ šo putnu meistarības ligzdu vīšanā, lai gan dažām sugām raksturīgs ligzdošanas parazītisms (atraitņputniem). Audējputnu ligzdas ir ļoti dažādos izmēros, dažādās formās, kā arī vīšanai izmantotie materiāli un vīšanas tehnika ir ļoti atšķirīgi. Vīšanai atkarībā no sugas tiek izmantotas smalkas lapu šķiedras un zāle, arī zariņi.
Daudzas sugas ir ļoti sabiedriskas un ligzdo kolonijās. Uz viena zara atrodas vairākas ligzdas. Toties audējzvirbuļi būvē vienu lielu ligzdu ar daudzām ieejām. Šādā kopīgā mājā ligzdo 100—300 pāru. Ligzdu parasti vij tēviņš, pēc tam cenšoties piesaistīt mātītes uzmanību. Dējumā parasti ir 5—6 olas, kuras visbiežāk ir ar raibumiņiem.
Advanced Extremely High Frequency
Advanced Extremely High Frequency jeb AEHF (no en "Attīstīta ekstremāli augsta frekvence") ir ASV Gaisa spēku Gaisa spēku kosmosa pavēlniecības sakaru pavadoņu sistēma. Pavadoņi paredzēti drošiem sakariem ASV Bruņotajiem spēkiem, Britu Bruņotajiem spēkiem, Kanādas Spēkiem un Nīderlandes Bruņotajiem spēkiem.
Sākotnēji bija plānots, ka sistēma sastāvēs no četriem kosmiskajiem aparātiem ģeostacionārajā orbītā. 2012. gadā tika sākti darbi pie vēl divu pavadoņu izgatavošanas.
AEHF sistēmas primārais kontraktors ir Lockheed Martin, kas izgatavo zemes segmentu, nodrošina pavadoņu platformu un atbild par visu sistēmu integrāciju. Northrop Grumman nodrošina derīgo kravu un asociētos komponentus. Visu projektu pārvalda Gaisa spēku kosmosa pavēlniecības MILSATCOM programmas birojs. AEHF sistēmu apkalpo Gaisa spēku 4. Kosmosa operāciju eskadrons, kas izvietots Šrīvera Gaisa spēku bāzē Kolorādo.
Pavadoņi var nodrošināt daudzus kanālus starp dažādās zemeslodes vietās (līdz 65° ziemeļu un dienvidu platuma) esošiem lietotājiem gan ar zemes stacijām gan termināliem. Starpsavienojumi starp pavadoņiem ļauj veikt sakaru seansus starp termināliem, neizmantojot zemes stacijas. Pavadoņiem ir nodrošināta aizsardzība pret signāla slāpēšanu un pārtveršanu. Sistēma spēj darboties arī kodolkara gadījumā, pavadoņi autonomi spēj risināt uz borta radušās problēmas.
AEHF nomainīs novecojušo Milstar sistēmu, bet būs savietojama ar Milstar iekārtām. Pavadoņu raidītāji darbojas frekvencē 44 GHz augšupsaitē (EHF joslā) un 20 GHz lejupsaitē (SHF joslā). Katram pavadonim ir 14 antenas, no kurām divas izmanto divpusēju kanālu izveidošanai ar citu pavadoni.
Pavadoņi
Pēc tam, kad līgums par AEHF sistēmas izveidi tika noslēgts 2000. gadā, pirmo pavadoni bija paredzēts palaist 2006. gadā. Programma tika pārstrukturēta 2004. gadā, kad Nacionālā drošības aģentūra laikā nebija piegādājusi šifrēšanas aparatūru. Tādējādi pirmo trīs AEHF starti tika pārplānoti uz 2008., 2009. un 2010. gadu.
AEHF 1 starts vairākkārt tika pārcelts, līdz tika palaists 2010. gada augustā. Tas tika ievadīts sākotnējā orbītā, bet orbītas pacelšanai paredzētais dzinējs neiedarbojās. Sākotnēji plānoto 100 dienu laikā bija nepieciešami 14 mēneši, ģeostacionāro orbītu sasniedzot ar nelieliem orientācijas kontroles dzinējiem un jonu dzinēju. Vēlāk tika secināts, ka aizsprostojusies dzinēja oksidētāja pievades caurule, visticamāk tajā iekļuvis mazs auduma gabals ražošanas procesā.
Nākamo pavadoņu starti tika aizkavēti, lai veiktu dzinēja papildu pārbaudes. 2012. gada maijā startēja AEHF 2.
AEHF sistēmas pavadoņu uzskaitījums:
Bēņu pīlādzis
Bēņu pīlādzis ir dižkoks Ventspils novada Jūrkalnes pagastā,viens no Latvijas dižākajiem Zviedrijas pīlādžiem (Sorbus intermedia). Aug Bēņu māju pagalmā 2,5 km uz ziemeļiem no Jūrkalnes un 400 m no Baltijas jūras krasta.
Tertulliāns
Tertulliāns, pilnā vārdā Kvints Septimijs Florents Tertulliāns (la); dzimis ap 160. gadu, miris ap 225. gadu) bija ražīgs Romas impērijas laika kristiešu autors no Kartāgas. Agrīns kristiešu apoloģēts un cīnītājs pret ķecerībām, sevišķi gnosticismu. Pirmais latīņu autors, kurš plaši izmantoja Trīsvienības jēdzienu. Kaut arī ietekmīgs kristietības pamatlicējs, nav kanonizēts, jo dzīves otrajā pusē pieslējās montānistiem.
Par Tertulliāna dzīvi informācija ir skopa. Esot dzimis Kartāgā, strādājis par juristu. Ap 197./198. gadu pievērsies kristietībai.
Sleeper (1973. gada filma)
Sleeper ir 1973. gada ASV zinātniskās fantastikas kinokomēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Vudijs Allens. Filmā galvenās lomas atveido Vudijs Allens un Daiena Kītone.
Filma stāsta par pārtikas veikala īpašnieku, kurš 1973. gadā tiek iesaldēts un pamodināts 200 gadus vēlāk.
Sleeper pirmizrāde notika. Filmā ir iekļauti elementi no klasiskajām Bastera Kītona, Herolda Loida un Čārlija Čaplina komēdijām, kā arī gan attēloti, gan parodēti daudzi ievērojami zinātniskās fantastikas darbu elementi. Filma guva kritiķu atzinību, tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes tai ir 100% vērtējums.
Stīna Blakstēniusa
Emma Stīna Blakstēniusa (sv; dzimusi ) ir zviedru futboliste, spēlē uzbrucējas pozīcijā, Zviedrijas sieviešu futbola izlases dalībniece. Pašlaik pārstāv Zviedrijas Damallsvenskan komandu BK Häcken.
Deklarācija par valsts varu
Deklarācija par valsts varu bija Otrā pasaules kara laikā 1940. gada jūlijā nelikumīgi ievēlētās Saeimas deklarācija par Latvijas PSR dibināšanu okupētās Latvijas teritorijā.
Stīna Blakstēniusa
Karjera
Karjeru sāka vietējā komandā Vadstena GIF. 2013. gadā pievienojās klubam Linköpings FC un debitēja Zviedrijas augstākajā sieviešu futbola līgā Damallsvenskan. 2016. gadā izcīnīja Zviedrijas čempiontitulu. No 2017. līdz 2019. gadam pārstāvēja Francijas klubu Montpellier HSC. Vēlāk atgriezās Linköpings FC rindās, bet 2020. gadā pārgāja uz BK Häcken.
Deklarācija par valsts varu
Deklarācijas pieņemšana
Deklarāciju par valsts varu pasludināja 1940. gada 21. jūlijā Latvijas Nacionālajā teātrī, kurā 1918. gada 18. novembrī bija notikusi Latvijas valsts pasludināšana. Pēc Augusta Kirhenšteina ziņojuma par valdības darbību Latvijas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas sekretārs Žanis Spure savā ziņojumā vispirms nolīdzināja ar zemi neatkarīgās Latvijas laikā padarīto, tad nepaguris slavināja PSRS panākumus un pasludināja "padomju varas nodibināšanu uz visas Latvijas teritorijas". Debatēs uzstājās iekšlietu ministra biedrs Vikentijs Latkovskis un Fricis Deglavs, kam sekoja atklāta balsošana, paceļot deputātu mandātu kartītes. Tūlīt pēc deklarācijas pieņemšanas ārzemju diplomāti demonstratīvi piecēlās un atstāja zāli, palika vienīgi padomju diplomāti.
Stīna Blakstēniusa
Karjera
Pārstāvējusi dažādu vecumu Zviedrijas jauniešu izlases. 2015. gada Eiropas U-19 čempionātā, kurā Zviedrija uzvarēja, guva sešus vārtus un kļuva par turnīra rezultatīvāko spēlētāju. Zviedrijas izlases sastāvā debitēja 2017. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Dāniju. viņa guva savus pirmos vārtus izlases labā pret Slovākiju. Piedalījās 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja sudraba medaļu. Finālspēlē pret Vāciju guva vārtus. 2019. gada FIFA Pasaules kausā sievietēm Zviedrijas izlases sastāvā izcīnīja bronzas medaļu. 2020. gada vasaras olimpisko spēļu turnīrā guva piecus vārtus, tai skaitā finālspēlē pret Kanādu, un izcīnīja savu otro olimpisko sudraba medaļu.
Deklarācija par valsts varu
Deklarācijas pieņemšana
Pēc tam Iekšlietu ministrs Vilis Lācis nolasīja deklarāciju «Par Latvijas iestāšanos Padomju Sociālistisko Republiku Savienībā», pēc kuras debates nesekoja un notika atklāta balsošana, paceļot deputātu mandātu kartītes.
Lemjošā daļa
Izpaužot visas brīvās Latvijas darba tautas gribu, Saeima svinīgi pasludina padomju varas nodibināšanu uz visas Latvijas teritorijas. Latvija ar šīs deklarācijas pieņemšanu Saeimā tiek pasludināta par Padomju Sociālistisko Republiku. Šis Saeimas lēmums stājās spēkā nekavējoši.
No šīs dienas visa vara Latvijas Padomju Sociālistiskā Republikā pieder pilsētu un lauku darbaļaudīm, kurus reprezentēs darbaļaužu deputātu padomes.
Saeima stingri pārliecināta, ka visi Latvijas iedzīvotāji sakļausies ap padomju varu lietas pilnīgai uzvarai, Latvijas, tās saimniecības un kultūras uzplaukumam, mūsu tautas brīvībai un laimei.
Lai dzīvo Latvijas Padomju Sociālistiskā Republika! Lai dzīvo darbaļaužu deputātu padomes! Lai dzīvo Padomju Savienība - visas pasaules darbaļaužu tēvija!
Anulēšana
PSRS sabrukuma periodā 1990. gada 4. maijā Latvijas parlaments pieņēma deklarāciju Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu, kurā anulēja šo deklarāciju un pasludināja 1940. gada 17. jūnija Latvijas okupāciju par starptautisku noziegumu.
1984. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1984. gada laikapstākļi Latvijā.''' Līdzās 1986/1987. gada ziemai, 1984/1985. gada ziema bija visaukstākā 1980. gados un viena no aukstākajām 20. gadsimtā.
Janvāris
Janvāra sākumā, tāpat kā 1983. gada beigās, Latviju pārsteidza neparasti silts laiks. Pēc daudzu gadu datiem, diennakts vidējā gaisa temperatūra janvārī svārstās no –3 grādiem piekrastē līdz –7 grādiem republikas austrumos. Bet Rīgā gada pirmajā nedēļā diennakts vidējā gaisa temperatūra bija 0, +4 grādi, kas ir par 6 līdz 8 grādiem virs normas. 1. janvārī tika sasniegts diennakts absolūtais gaisa temperatūras maksimums, +8,3 grādi, iepriekšējais maksimums tika novērots 1913. gadā un bija +6,1 grāds. Jelgavā tika reģistrēta vēl augstāka temperatūra +10 grādi. Šādu temperatūras režīmu izraisījuši zināmi sinoptiski procesi. Atmosfēras augšējos slāņos ilgu laiku pastāvēja noturīga gaisa plūsma, kas virzījās no rietumiem uz austrumiem. Tās ietekmē uz Eiropas teritoriju pārvietojās aktīvi cikloni, kas atnesa siltu gaisu. Līdz ar ciklonu veidošanos it visur pastiprinājās vējš un nokrišņi. Vēja spēks dažos rajonos sasniedza 10 balles (vairāk nekā 25 metri sekundē). Nokrišņi pārsvarā bija lietus un slapja sniega veidā. Šādu apstākļu dēļ sniega sega republikā praktiski nokususi. Gada pirmās nedēļas nogalē sniegs bija saglabājies pārsvarā ziemeļaustrumos. Sniega segas biezums svārstījās robežās no viena līdz sešiem centimetriem.
Gada trešo nedēļu raksturoja nepastāvīgs laiks, kurā mijās nokrišņi lietus un slapja sniega veidā. Temperatūra tāpat kā agrāk bija ievērojami augstāka par ziemas vidum parasto. Gaisa temperatūra dienā bija no nulles līdz plus četriem grādiem, bet naktī pazeminājās tikai no viena līdz trijiem grādiem zem nulles. Diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā kopš 12. janvāra bija ap nulli grādu, kas bija par pieciem grādiem virs normas. Republikas austrumu rajonos ziema bija jūtamāka. Šeit pārsvarā sniga sniegs, bieži bija puteņi un šim gadalaikam neparasti spēcīgi vēji. Sniega segas biezums sasniedza 20—25 centimetrus. Gada trešajā nedēļā laiku Eiropas kontinentā, tāpat kā iepriekš, ietekmēja aktīvi cikloniski, kas ar lielu ātrumu pārvietojās no Atlantijas okeāna dienvidu rajoniem uz Lielbritāniju un tālāk uz austrumiem. Baltiju šķērsoja divi dziļi cikloni, kas Baltijas jūrā izraisīja spēcīgu vētru.