cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juris Bojārs
Juris Bojārs (dzimis Rīgā) ir Latvijas politiķis un jurists, habilitēts juridisko zinātņu doktors. Ilggadējs LSDSP vadītājs. 2000. gadā tika apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Biogrāfija
Dzimis 1938. gada 12. februārī Rīgā. 1952. gadā pabeidza Rīgas 49. pamatskolu, bet 1956. gadā Ogres Mežrūpniecības tehnikumu.
52. autobusu maršruts (Rīga)
52. autobusu maršruta kopējais garums ir 22,600 km. Virzienā Abrenes iela — Pļavnieku kapi kopējais garums ir 11,076 km, bet virzienā Pļavnieku kapi — Abrenes iela kopējais garums ir 11,524 km.
Darbdienās pa 52. autobusu maršrutu kursē 6 autobusi, bet brīvdienās — tikai 4 autobusi. Maršrutu apkalpo 7. autobusu parks.
Juris Bojārs
Biogrāfija
1962. gadā uzsāka mācības VDK Augstākajā skolā Maskavā un 1966. gadā to pabeidza.
No 1977. līdz 1980. gadam studēja PSRS Ārlietu ministrijas Diplomātiskās akadēmijas neklātienes aspirantūrā.
52. autobusu maršruts (Rīga)
Maršruts
Abrenes iela — Pļavnieku kapi kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Satekles iela, Valmieras iela, A. Deglava iela, un Lubānas iela.
Juris Bojārs
Biogrāfija
1980. gadā nodeva savu juridisko zinātņu kandidāta disertācijas darbu "PSRS pilsonības starptautiski tiesiskie aspekti", bet 1987. gadā doktora disertāciju "Pilsonība starptautiskajās un valsts tiesībās".
Atmodas kustības laikā kļuva par Latvijas Tautas frontes aktīvistu.
52. autobusu maršruts (Rīga)
Maršruts
Pļavnieku kapi — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Lubānas iela, A. Deglava iela, Valmieras iela, Satekles iela, Marijas iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela un Abrenes iela.
Pieturvietas
52. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 36 pieturas. Abos virzienos ir 18 pieturas.
Juris Bojārs
Biogrāfija
1989. gadā izveidoja LVU Starptautisko attiecību institūtu, kļuva par tā vadītāju. 1989. gadā bijis iekļauts izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā.
1990. gadā ievēlēts par LPSR AP deputātu. 1991. gadā kļuva par LZA korespondētājlocekli, 1992. gadā par habilitēto juridisko zinātņu doktoru, LZA locekli.
Būdams LR Augstākās padomes deputāts, pārejas laikmetā pētīja Zviedrijas labklājības valsts modeli Upsālas Universitātē, ASV modeli lekciju laikā Indiānas un Mērilendas štata universitātēs, taču šo viņa no AP tribīnes piedāvāto pieredzi priekšsēdētājs Gorbunovs mēdza apraut ar frāzi, lai "nelasot profesoriskas lekcijas". Uzskata, ka pēc neatkarības atjaunošanas Latvijā pie varas ir bijušas tikai labējās partijas, kas "visu šo laiku ir strādājuši šauras bagātnieku saujiņas interesēs". Viņi noorganizēja amerikāņu izpratnē valsts nozagšanu jeb tādu valsts, pašvaldību un kooperatīvu īpašuma sagrābšanas privatizāciju, kas budžetam izmaksāja vairāk, nekā ienesa valsts kasē.
No 1992. līdz 2002. gadam bija LDDP, LSDP, LSDSP priekšsēdētājs.
2001. gadā tika prezentēts Bojāra izstrādātais Satversmes grozījumu projekts.
No 2005. līdz 2006. gadam bija LSDSP priekšsēdētājs.
2006. gadā ar Satversmes tiesa s spriedumu atguva personīgās tiesības kandidēt Saeimas un pašvaldību vēlēšanās, jo viņš "ar aktīvu darbību ir pierādījusi savu pozitīvo attieksmi pret Latvijas valsti."
Apbalvojumi
2000. gadā apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Augsburgas "Panther"
Augsburgas "Panther" (agrāk pazīstama kā Augsburger EV vai AEV) ir profesionāla hokeja komanda, kas atrodas Augsburgā, Vācijā, un spēlē Vācijas hokeja līgā. Tā izveidota 1878. gadā.
2009.—10. gada sezonā komanda sasniedza DEL finālsēriju, taču tajā piekāpās Hanoveres "Scorpions" hokejistiem.
1946.—47. gada sezonā Augsburgas komandā sāka spēlēt vairāki latviešu hokejisti, kas uz Vāciju bija devušies bēgļu gaitās. Tie bija Roberts Bluķis, Ēriks Koņeckis, Alfons Ansons, Viesturs Kleinops, Ojārs Ritums un Rūdolfs Veide, pēc gada arī Haralds Norītis. Šī iemesla dēļ komanda kļuva pazīstama kā Letten Mannschaft.
Pašlaik (2015) komandas rindās spēlē latviešu aizsargs Arvīds Reķis. Viņš "Panther" spēlēja arī no 2003. līdz 2008. gadam. 2000.—01. gada sezonu komandā aizvadīja Rodrigo Laviņš, savukārt 1995.—96. gada sezonās vienu spēli "Panther" rindās aizvadīja Sergejs Boldaveško.
Grenlandes jūra
Grenlandes jūra (dāņu un no, is) ir Ziemeļu Ledus okeānam piederīga malas jūra. Reizēm jūru pieskaita arī Atlantijas okeānam.
Robežas
Ziemeļos Frama šaurums jūru savieno ar Ziemeļu Ledus okeānu un Vandela jūru, ziemeļaustrumos atrodas Špicbergena, austrumos un dienvidaustrumos atrodas Atlantijas okeānam piederīgā Norvēģu jūra, robeža ar kuru tiek vilkta no Špicbergenas galējā dienvidu punkta līdz Jana Majena salai un tālāk līdz Islandes galējam austrumu punktam. Dienvidos un dienvidrietumos atrodas Islande un Dāņu šaurums, kas savieno ar Irmingera jūru, rietumos — Grenlande.
Vispārējs apraksts
Vidējais dziļums ir 1526 m, dziļākā dzelme ap 140 km rietumos no Špicbergenas — Malojas ieplaka (5608). Ūdens virsējā slāņa temperatūra ziemā -2 °C līdz 1 °C, vasarā 0 °C līdz 6 °C, sāļums 32—34‰. Plūdmaiņu augstums 2—3 m.
Ziemeļu daļa maz piemērota kuģošanai — šeit atrodas dreifējoša ledus sega. Ziemā aizsalst visa jūra.
Sergejs Naumovs
Sergejs Naumovs (dzimis Rīgā) ir bijušais Latvijas hokejists, vārtsargs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks, pēc karjeras beigām 2009. gadā — vārtsargu treneris. Pašlaik (2020) Naumovs ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Maskavas "CSKA" vārtsargu treneris.
Spēlētāja karjera
Savu karjeru Naumovs uzsāka Rīgas "Dinamo" rindās, savas karjeras laikā ir spēlējis galvenokārt Krievijā, un Ziemeļamerikā, divas sezonas viņš aizvadīja Zviedrijā.
Latvijas hokeja izlases sastāvā pirmoreiz viņš piedalījās 1993. gada Pasaules čempionātā, kopš tā laika viņš spēlējis 11 Pasaules čempionātos, kā arī 2002. un 2006. gada Olimpiskajās spēlēs.
Trenera karjera
Savu trenera karjeru Naumovs uzsāka 2009. gadā, kad kļuva par KHL kluba Rīgas "Dinamo" vārtsargu treneri, šajā amatā strādājot nākamās trīs sezonas. 2012. gada vasarā viņa vietu ieņēma somu speciālists Mika Tarvainens, taču Sergejs uzsāka darbu "Donbass" klubā. 2014. gadā kļuva par Mitišču "Atlant" vārtsargu treneri. 2015.—2018. gadā strādāja Jaroslavļas "Lokomotiv". No 2018. — 2019. gada sezonas strādā klubā Maskavas "CSKA".
Riāls
Riāls var būt:
IRR
IRR var būt:
Alfreds Amtmanis-Briedītis
Alfreds Amtmanis-Briedītis, īstajā vārdā Alfreds Amtmanis (dzimis, Vallē, miris , Rīgā, apbedīts Meža kapos) bija latviešu teātra aktieris, režisors un skatuves mākslas pedagogs.
Dzīvesgājums
Bērnību pavadīja Valles pagasta "Zvanītāju Bukās", tēvs bija Valles luterāņu baznīcas zvaniķis. Brālis Teodors Amtmanis arī vēlāk kļuvis par aktieri.
1903. gadā pirmoreiz kā aktieris uzstājās Rīgas Jaunajā latviešu teātrī, kur aktieris Viļums Vēveris izdomāja viņa pseidonīmu "Briedītis". Vēlāk darbojās Apollo teātrī un Liepājas latviešu teātrī. No 1909. līdz 1912. gadam mācījās Jēkaba Dubura Latvju dramatiskajos kursos.
Pirmā pasaules kara laikā vadīja Pēterpils Latviešu teātri. LSPR laikā, kad tika nodibināts Strādnieku teātris, Alfreds Amtmanis-Briedītis bija režisors tā pirmajam iestudējumam (Leona Paegles luga "Augšāmcelšanās"). Vēlāk Alfreds Amtmanis-Briedītis kļuva par vienu no redzamākajiem Latvijas Nacionālā teātra aktieriem un režisoriem (izņemot periodu no 1921. līdz 1924. gadam, kad viņš darbojās Dailes teātrī). 1928. gada 14. novembrī tika apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa 4. šķiru. No 1926. līdz 1939. gadam bija precējies ar aktrisi Antu Klints, pēc tam ar aktrisi Valiju Amtmani (dzimušu Eglīti) (1904—1996).
Pēc Otrā pasaules kara Amtmanis-Briedītis turpināja darboties šajā teātrī (kas tika pārdēvēts par LPSR Valsts Drāmas teātri), un no 1944. līdz 1966. gadam bija tā galvenais režisors.
Apbalvojumi
Trīs reizes apbalvots ar Staļina prēmiju — 1948., 1950. un 1951. gadā.
Piemiņa
Nodibināta Alfreda Amtmaņa-Briedīša prēmija, ko piešķir Nacionālā teātra aktieriem vai režisoriem par latviešu oriģināldramaturģijas iestudējumiem.
Brāļu Amtmaņu dzimtajās mājās "Zvanītāju Bukās" Vallē ir izveidots muzejs. To atklāja 1985. gadā no jauna uzbūvētā guļbūves ēkā un ekspozīcija stāsta par A. Amtmaņa-Briedīša un T. Amtmaņa devumu latviešu teātra attīstībā, kā arī iepazīstina ar Valles vēsturi un kultūras tradīcijām.
Elī Dikomēns
Elī Dikomēns (Élie Ducommun, dzimis 1833. gada 19. februārī Ženēvā, miris 1906. gada 7. decembrī Bernē) bija šveiciešu žurnālists un miera aktīvists, 1902. gada Nobela miera prēmijas laureāts. Bernē bāzētā Starptautiskā Miera biroja (Bureau international de la paix) pirmais direktors. Atteicās no algas par šo amatu.
Maikls Finlijs
Maikls Hauards Finlijs (en; dzimis Ilinoisā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijās, ASV basketbola izlases dalībnieks. Vēl ir spēlējis Fīniksas "Suns", Dalasas "Mavericks" un Sanantonio "Spurs".
Karjera
1995. gada NBA draftā viņu izraudzījās Fīniksas "Suns" ar kopējo 21. kārtas numuru. Debijas sezonā viņš vidēji spēlē guva 15 punktus, izcīnīja 4,6 atlēkušās bumbas un atdeva 3,5 rezultatīvas piespēles. M. Finlijs tika iekļauts 1995./1996. gada sezonas labāko debitantu pieciniekā. Viņš kļuva par trešo basketbolistu "Suns" vēsturē, kurš pirmajā sezonā gūst vismaz 1000 punktu.
M. Finliju aizmainīja uz Dalasas "Mavericks". Pirmajā sezonā ar "Mavericks" viņš bija komandas līderis gūtajos punktos, rezultatīvajās piespēlēs un pārtvertajās bumbās. Kopā ar Stīvu Nešu un Dirku Novicki viņi kļuva par neatņemamu Dalasas komandas piekoptās "skrien un met" taktikas sastāvdaļām.
2000. gadā Finlijs tika iekļauts Rietumu konferences sastāvā NBA zvaigžņu spēlē. Viņš guva 11 punktus. Arī pēc gada M. Finlijs spēlēja zvaigžņu spēlē.
Viņš 2002. gadā ar ASV izlasi piedalījās 2002. gada Pasaules čempionātā. No turnīra ASV basketbolisti atgriezās neapmierināti, jo neiekļuva godalgoto valstsvienību skaitā.
Nākamajos gados M. Finlijs kļuva par "otrā plāna" spēlētāju. 2005. gadā viņam nācās pamest "Mavericks" komandu finansiālu iemeslu dēļ. Viņa līgums (51,8 miljoni ASV dolāru trijos gados) izrādījās nepieņemams Dalasas vienības vadībai.
M. Finlijs pārcēlās uz Sanantonio "Spurs". "Spurs" sastāvā viņš pildīja aizvietotāja lomu Manu Džinobili. 2007. gada izslēgšanas spēlēs Finlijs uzstādīja komandas rekordu realizētajos trīspunktu metienos - tika iemesti astoņi no deviņiem. Tieši 2007. gadā "Spurs" kļuva par NBA čempioniem. M. Finlijs panāca mutisku vienošanos ar Bostonas "Celtics" vadību par iespējamo spēlēšanu šajā vienībā 2009.—2010. gada sezonas izskaņā. Divas dienas vēlāk viņš parakstīja līgumu ar "Celtics". 2010. gadā beidza karjeru.
Zuma
Zuma var būt:
CFA franks
CFA franks var būt:
Dalasa
Vēsture
Dalasu 1841. gadā, kad teritorija bija Teksasas republikas sastāvā, nodibināja Džons Nīlijs Braians (John Neely Bryan). 1856. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. XX gadsimta sākumā Dalasa kļuva par lielu lauksaimniecības produkcijas tirdzniecības centru. 1930. gadā pilsētas apkārtnē tika atklāta nafta, un sākās Dalasas naftas rūpniecības izaugsme. Pēc Otrā pasaules kara pilsēta izvirzījās kā augsto tehnoloģiju centrs. 1958. gadā Džeks Kilbijs no uzņēmuma Texas Instruments radīja pasaules pirmo mikroshēmu. 1963. gada 22. novembrī atentātā Dalasā tika nogalināts ASV prezidents Džons Kenedijs. 20. gadsimta beigās Dalasas saimniecība piedzīvoja stagnāciju un izvērtās finanšu krīze.
Saimniecība
Pilsētas saimniecība balstās uz naftas rūpniecību, telesakariem, augstajām tehnoloģijām un finanšu pakalpojumiem. Pazīstamākie uzņēmumi, kuru galvenās mītnes atrodas Dalasā — Texas Instruments, 7-Eleven, id Software, Blockbuster, TXU, Mary Kay, Southwest Airlines, CompUSA, Comerica, Electronic Data Systems, Frito-Lay''.
Sports
Sportā pazīstama kā NBA basketbola līgas komandas Dalasas "Mavericks", NHL hokeja līgas komandas Dalasas "Stars" mājvieta.
Cilvēki
Dalasā dzimuši:
Jakobs Zuma
Jakobs Zuma (Jacob Gedleyihlekisa Zuma; dzimis Inkandlā, Dienvidāfrikā) ir Dienvidāfrikas politiķis, bijušais Dienvidāfrikas prezidents (2009—2018). Bijušais Āfrikas Nacionālā kongresa (ĀNK) partijas prezidents (2007—2017).
2021. gada septembrī Dienvidāfrikas Konstitucionālā tiesa kategoriski noraidīja bijušā prezidenta Jakoba Zumas lūgumu atcelt viņa spriedumu, piespriežot viņam 15 mēnešu cietumsodu par necieņu pret taisnīgumu.
Matugrosu du Sula
Matugrosu du Sula (pt) ir viens no Brazīlijas štatiem. Tas ir sestais lielākais štats, tajā dzīvo apmēram 2,2 miljoni iedzīvotāju.
Mērfijs
Mērfijs (en; sieviešu dzimtē Mērfija) ir daļēji angliskots īru cilmes uzvārds (ga vai Mac Murcha(i)dh). Cilvēki ar šo uzvārdu:
53. autobusu maršruts (Rīga)
53. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Esplanādes Rīgas centrā līdz Zolitūdei.
53. autobusu maršruta kopējais garums ir 22,178 km. Maršruta Esplanāde — Zolitūde kopējais garums ir 11,280 km, bet maršruta Zolitūde — Esplanāde kopējais garums ir 10,898 km.
Darbdienās pa 53. autobusu maršrutu kursē 4 autobusi, bet brīvdienās — tikai 2 autobusi.
53. autobusu maršrutu apkalpo 6. autobusu parks.
Maršruts
Esplanāde — Zolitūde kursē pa šādām ielām: Brīvības bulvāris, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Kalnciema iela, Lielirbes iela, Ventspils iela, Kalnciema iela, Apuzes iela, Anniņmuižas iela, Gramzdas iela, Zolitūdes iela un Rostokas iela.
Zolitūde — Esplanāde kursē pa šādām ielām: Rostokas iela, Zolitūdes iela, Gramzdas iela, Anniņmuižas iela, Apuzes iela, Kalnciema iela, Ventspils iela, Lielirbes iela, Kalnciema iela, K. Valdemāra iela, Vanšu tilts, K. Valdemāra iela, Elizabetes iela un Brīvības bulvāris.
Pieturvietas
53. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 39 pieturas. Maršrutā Esplanāde — Zolitūde ir 19 pieturas, bet maršrutā Zolitūde — Esplanāde ir 20 pieturas.
Kilians Mērfijs
Kilians Mērfijs (en, dzimis ) ir īru kino un teātra aktieris.
Kritiķi ir viņu ievērojuši, jo viņš spēj nospēlēt dažāda rakstura lomas, kā arī viņa īpatnēji zilo acu dēļ. Attēlojis lomas tādās filmās, kā "28 dienas vēlāk" (2002), "Nakts reiss" (2005), "Saules gaisma" (2007), "Pirmsākums" (2010), "Openheimers" (2023). Attēlojis galveno lomu, Tomasu Šelbiju, TV seriālā "Birmingemas banda" (Peaky Blinders, 2013–2022).
Ālfeldīts
Ālfeldīts (nosaukts vācu ģeologa un inženiera Frīdriha Ālfelda vārdā) ir rets minerāls. Aprakstīts 1935. gadā.
.pm
.pm ir Senpjēras un Mikelonas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). Šo augstākā līmeņa domēnu pārvalda AFNIC (Francijas interneta domēnu reģistrs), reģistrācija ir aktīva.
Ārējās saites
Toppdomän
Upmala
Upmala var būt:
Susilo Bambans Judojono
Susilo Bambans Judojono (Susilo Bambang Yudhoyono; dzimis Tremasā, Indonēzijā) ir Indonēzijas politiķis, bija 6. Indonēzijas prezidents no līdz. Tāpat viņš ir atvaļināts armijas ģenerālvirsnieks.
S. B. Judojono uzvarēja 2004. gada Indonēzijas prezidenta vēlēšanās toreizējo valsts vadītāju Megavati Sukarnoputri. 2009. gadā kandidēja uz pārvēlēšanu amatā, kur vēlēšanu pirmajā kārtā uzvarēja ar lielu balsu pārsvaru.
Saturna pavadoņi
Saraksts
Tabulā norādīti Saturna pavadoņi (sākot ar tuvāko planētai).
Ivo Rīegs
Ivo Rīegs (dzimis ) ir Šveices vācu bobslejists, divkārtējs pasaules čempions. Rīegs ir dzimis Ešenbahas pilsētā. Sācis trenēties bobslejā 1995. gadā, bet pirmoreiz starptautiskās sacensībās piedalījies 2000. gadā. Vairāki Ivo Rīega radinieki ir bijuši bobslejisti, tostarp, Ralfs, Makss un Tonijs Rīegi.
Ivo ir piedalījies 2006. gada Olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja 8. vietu abās disciplīnās. Pasaules čempionātos šveicietis ir izcīnījis divas zelta medaļas: 2007. gadā "četriniekos" un 2009. gadā "divniekos". 2007. gadā viņš ieguva arī sudraba medaļu "divniekos" un bronzas medaļu komandu sacensībās. 2010. gadā pirmoreiz karjerā kļuva par Pasaules kausa ieguvēju "divnieku" ieskaitē.
Vecvārkava
Vecvārkava (arī Upmala, Vārkava, Vārkavas muiža, Vorkova, latgaliski: Vuorkova, Vuorkovys muiža) ir apdzīvota vieta Preiļu novada Upmalas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Dubnas labajā krastā 201 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados netālu no bijušās Vārkavas muižas (Warkow) centra kā kolhoza «Dubna» ciemats. Padomju laikā saukta arī Otrā Vārkava, Vārkava II. Vecvārkavā atrodas Vārkavas vidusskola, ģimenes ārsta prakses vieta, veterinārais iecirknis, tūrisma informācijas punkts, kafejnīca un veikali. Apskates objekti ir Vārkavas muiža un Vārkavas dabas taka, kā arī Vārkavas katoļu baznīca.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Ryanair
Ryanair ir Īrijas lielākā lidsabiedrība. Tā tika dibināta 1985. gadā. Ryanair ir arī viena no Eiropas lielākajām zemo cenu aviokompānijām. 2015. gada februārī tā piedāvāja lidojumus uz 189 galamērķiem 30 valstīs. Tās galvenās bāzes lidostas ir Dublinas Starptautiskā lidosta un Londonas Stanstedas lidosta, un vēl 16 citas bāzes lidostas. No Rīgas 2017. gada martā Ryanair veic lidojumus uz 12 galamērķiem.
Darbība Latvijā
Ryanair ienākšana Latvijas aviopārvadājumu tirgū saistīta ar uzņēmēju un politiķi Aināru Šleseru, kura darbības Satiksmes ministra amatā ar uzņēmumu tika noslēgts līgums par īpašām atlaidēm lidostas un gaisa telpas regulēšanas pakalpojumu apmaksā. Šī līguma nosacījumi ir nodarījuši zaudējumus Latvijas valstij piederošiem ar aviosatiksmi saistītiem uzņēmumiem.
Tuvojoties līguma beigu termiņam ilglaicīgi nebija zināmi uzņēmuma plāni pēc līguma termiņa beigšanās 2015. gada pavasarī. Latvijas Ekonomikas ministrija noteica, ka Rīgas lidosta nevar turpināt nodrošināt atlaides Ryanair apkalpošanai.
Kopš darbības uzsākšanas 2004. gadā Ryanair līdz 2015. gada janvārim uz un no Rīgas lidostas pārvadājis 8 miljonus pasažieru.
Otto
Otto ir biežs vācu vārds un uzvārds.
Tas var būt:
Dzīvo miroņu nakts
Dzīvo miroņu nakts ir 1968. gada melnbalta šausmu filma, kuras režisors ir Džordžs Romero.
Filma, kā Bens (Duane Džonss), Barbra (Judita Odī) un pieci citi cilvēki cenšas izglābties no zombijiem, paslēpjoties kādā Pensilvānijas fermā. Dzīvo miroņu nakts bija pamats vēlāk uzņemtām piecām filmu sērijām, kuru režisors arī bija Romero.
Salaspils pagasts
Salaspils pagasts ir viena no divām Salaspils novada administratīvajām teritorijām, kas no visām pusēm ieskauj Salaspils pilsētu. Atrodas Daugavas labajā krastā Rīgas dienvidaustrumu pievārtē un iekļauj Doles salu. Robežojas ar Rīgu, Ropažu novada, Stopiņu un Ropažu pagastiem, Ogres novada Tīnūžu pagastu un pa Daugavu un Sauso Daugavu ar Ķekavas novada Daugmales un Ķekavas pagastiem.
Upes
Bluķupe, Ežupe, Lebjava, Urga.
Vēsture
1935. gadā Rīgas apriņķa Salaspils pagasta platība bija 67 km² un tajā dzīvoja 1091 iedzīvotājs. 1945. gadā pagastā izveidoja Salaspils un Saulkalnes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Rīgas rajona Salaspils ciemam 1951. gadā pievienoja likvidēto Saulkalnes ciemu, 1954. gadā - likvidēto Rubeņkalna ciemu, 1962. gadā - Ikšķiles ciema padomju saimniecības «Budeskalni» Ikšķiles un Tīnūžu nodaļu teritorijas, 1974. gadā - daļa likvidētā Katlakalna ciema un daļa Stopiņu ciema teritorijas. 1974. gadā daļu Salaspils ciema teritorijas pievienoja Stopiņu ciemam un Rīgas pilsētai, bet 1977. gadā - Ikšķiles ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1993. gada 9. decembrī Salaspilij piešķīra pilsētas tiesības, bet Salaspils pagastu pakļāva pilsētai kā Salaspils lauku teritoriju. 2004. gadā Salaspils pilsēta ar lauku teritoriju tiek reorganizēta par Salaspils novadu. 2010. gadā Salaspils lauku teritoriju pārdēvēja par Salaspils pagastu.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Saulkalne, Acone, Bunči, Stopiņi.
Širokovs
Širokovs (ru; sieviešu dzimtē Širokova (Широ́кова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Maršrutēšanas protokols
Maršrutēšanas protokols ir protokols, kas nosaka kā maršrutētāji savstarpēji apmainās ar informāciju par tīkliem, kas ļauj tiem izvēlēties maršrutu starp jebkuriem diviem mezgliem tīklā.
Maršrutēšanas protokoli darbojas OSI modeļa trešajā — tīkla slānī.
Maršrutēšanas, maršrutējamie un nemaršrutējamie protokoli
Datu posma slāņa protokoli ir nemaršrutējami protokoli, jo satur tikai fizikālo adresi. Kas nav pietekama maršrutēšanas veikšanai. Daži augstāku slāņu protokoli, piemēram, NetBIOS, kas balstīti tieši uz datu posma slāņa bez tīkla slāņa arī ir nemaršrutējami.
Paši maršrutēšanas protokoli savas informācijas pārraidei var izmantot dažādu slāņu protokolus:
Exterior un interior maršrutēšanas protokoli
Interior Gateway Protocols (IGP) veic maršrutēšanu vienā maršrutēšanas domēnā. Vienā autonomajā sistēmā var būt vairāki maršrutēšanas domēni.
IGP maršrutēšanas protokoli ir: Exterior Gateway Protocols (EGP) veic maršrutēšanu starp autonomajām sistēmām.
EGP protokoli ir:
Algoritmu tipi
Pēc darbības principa un algoritma maršrutēšanas protokolus iedala distance-vector un posma stāvokļa (link-state) protokolos.
Distance-vector maršrutēšanas protokoli
Distance-vector maršrutēšanas protokolos maršrutētāji periodiski sūta citiem maršrutētājiem visu vai daļu no savas maršrutēšanas tabulas. Šie protokoli lieto Bellmana-Forda algoritmu maršrutu aprēķināšanai. Distance-vector protokoli regulāri nosūta citiem meršrutētājiem visu maršrutēšanas tabulu.
Atšķirībā no posma stāvokļa protokoliem katram maršrutētājam nav informācijas par visu tīkla topoloģiju tikai citu kaimiņu maršrutētāju maršrutēšanas tabulas, tāpēc distance-vector maršrutēšanu mēdz saukt arī par "maršrutēšanu kas balstīta uz baumām". Šajos maršrutēšanas protokolos, tīkla topoloģijas izmaiņu gadījumos, nav jāapziņo visi domēna maršrutētāji, tāpēc tiem nepieciešams mazāks nosūtāmo datu daudzums. Arī prasības pret procesora jaudu maršrutu aprēķināšanai ir mazākas.
Šiem protokoliem ir vairāki trūkumi. Piemēram lēna konverģence un maršrutēšana cilpu iespējamība.
Distance-vector maršrutēšanas protokoli ir:
Posma stāvokļa maršrutēšanas protokoli
Posma stāvokļa maršrutēšanas protokolos maršrutētājs nesaņem no citiem maršrutēšanas tabulu, bet tikai informāciju par tīkla topoloģiju. Šie protokoli izmanto Shortest Path First ('SPF') algoritmus, lai no topoloģijas datu bāzes aprēķinātu maršrutus. Viens no šadu algoritmu piemēriem ir Deikstras algoritms.
Posma stāvokļa protokoli nodrošina maršrutēšanu bez maršrutēšanas cilpām. To konverģence ir ātrāka kā distance-vector protokoliem, jo visi maršrutētāji tiek uzreiz informēti par topoloģijas izmaiņam.
Anrī Dināns
Žans Anrī Dināns (fr, dzimis, miris ) bija šveiciešu uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks. Starptautiskā Sarkanā Krusta komitejas līdzdibinātājs, pirmais Nobela miera prēmijas laureāts (kopā ar Frederiku Pasī, 1901. gadā).
Maršrutēšanas protokols
Posma stāvokļa maršrutēšanas protokoli
Šiem protokoliem nepieciešams lielāks datu apjoms topoloģijas informācijas izplatīšanai un lielāka procesora jauda maršrutu aprēķiniem.
Anrī Dināns
1859. gadā uz Dinānu lielu iespaidu atstāja Solferino kaujas iznākums, kuru viņš redzēja, atrodoties darījuma braucienā. Viņu šokēja tas, ka pēc kaujas ievainotos vienkārši atstāja kaujas laukā noasiņot. Atgriezies Ženēvā, Dināns publicēja grāmatu "Atmiņas par Solferino" (Un Souvenir de Solferino). Viņš uzsāka kampaņu visā Eiropā, lai principiāli mainītu attieksmi pret pretinieka karavīriem: tie pelnījuši tādu pašu apiešanos kā pašu karavīri.
Maršrutēšanas protokols
Posma stāvokļa maršrutēšanas protokoli
Posma stāvokļa maršrutēšanas protokoli ir:
Anrī Dināns
1863. gadā pieci cienījami Ženēvas iedzīvotāji nodibināja komiteju, kurā Djunans kļuva par sekretāru. No tās turpmākajos gados izveidojās organizācija, kas ir pazīstama kā Starptautiskā Sarkanā Krusta komiteja (SSKK).
Zelmeņi
Zelmeņi (agrāk Bites muiža) ir apdzīvota vieta Dobeles novadā. Tērvetes pagasta centrs. Izvietojusies Tērvetes un Svēpaines upju krastos pie autoceļa P95 4 km no Tērvetes, 35 km no Jelgavas un 78 km no Rīgas. Zelmeņos atrodas pagasta administrācija, Tērvetes kultūras nams, bibliotēka, pasta nodaļa, veikals, agrāk arī ģimenes ārsta prakses vieta. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Bites muižu (Bittenhof).
Cimmerīts
Cimmerīts bija pasta, kuru Otrajā pasaules karā izmantoja vācieši, lai pasargātu savu bruņutehniku no magnētiskajām mīnām.
Vācija bija valsts, kura visplašāk izmantoja cimmmerītu. Uzņēmums Chemische Werke Zimmer AG bija šīs pastas izstrādātājs un arī viens no ražotājiem.
Klājuma īpašības nodrošināja nemetālisku (magnētisko caurlaidību samazinošu), neregulāru virsmu, kam vajadzēja samazināt gan savstarpējo attālumu, gan arī saskares vietu kontaktam starp mīnu un tanka korpusu. Cimmerīts tika uzklāts nelīdzeni, lai tas vēl vairāk sekmētu cīņu pret magnētiskajām mīnām.
Ar cimmmerīta klājumu tika nodrošināti visi tanki un pašgājējlielgabali ar slēgtu augšu aptuvenā laika posmā no 1943. gada augusta līdz 1944. gada septembrim. Ļoti reti to izmantoja bruņumašīnām ar atvērtu korpusu. Bruņumašīnas un tanki, kurām bija šis klājums, ieguva pavisam izteiktu, atšķirīgu izskatu.
Cimmerīta klājuma uzklāšana notika rūpnīcās. Daudzās klājuma rakstu variācijas (no regulāra šķautņu veida raksta līdz retāk sastopamajam vafeļtipa rakstam) visbiežāk bija saistītas ar dažādām rūpnīcām, kas ražoja noteikta tipa bruņutehniku. Piemēram, vafeļtipa raksts bija sastopams tikai vienīgi Sturmgeschütz III pašgājējlielgabaliem.
Kopumā bruņmašīnas, kuras bija kaujas vienību sastāvā vēl pirms cimmerīta ieviešanas, ar klājumu netika papildinātas arī pēc tam. Cimmerīta izmantošanas fāze noslēdzās 1944. gada septembrī. Tam par iemeslu bija nepamatotas bažas, ka sadursmes ar lādiņiem varētu izraisīt cimmerīta degšanu. Kā vēlāk izrādījās, tas bija nepamatoti. Zimmerit klājuma uznešana uz tanka virsmas prasīja vairākas dienas, tādējādi pagarinot katra tanka saražošanas laiku, un tas, protams, bija nepieņemami kara fāzē, kad bija liels tanku trūkums. Turpinoties karam, briti nolēma radīt līdzīgu materiālu pielietojumam Churchill tipa tankiem, tomēr vēlāk atteicās no šīs ieceres. Nav ziņu, ka līdzīgs materiāls būtu izmantots pēckara tankiem, iespējams, ka tam par iemeslu bija plaši izplatītās vienam cilvēkam domātās pārnēsājamās "karstuma" raķetes, tādi ieroči kā Bazooka un Panzerfaust (tanku dūre) padarīja magnētiskās mīnas par lieku greznību.
Minasžeraisa
Minasžeraisa (pt) ir Brazīlijas štats valsts austrumos. Robežojas ar Baijas štatu ziemeļos, Espiritu Santu un Riodežaneiro štatiem austrumos, Sanpaulu štatu dienvidos, Matugrosu du Sulas un Gojasa štatiem rietumos. Ziemeļrietumos tam ir neliela kopēja robeža ar Federālo distriktu. Štata administratīvais centrs ir Belu Orizonti.
Minasžeraisa ir otrs lielākais štats pēc iedzīvotāju skaita un ceturtais lielākais pēc platības. Štata nosaukums tulkojumā no portugāļu valodas nozīmē "galvenās raktuves".
TCP/IP modelis
TCP/IP modelis, Interneta bāzes etalonmodelis (TCP/IP model, Internet reference model) ir abstrakts komunikāciju protokolu dizaina modelis. 1970. gadā to izveidoja DARPA, inetneta protokolu izstrādei. Sākotnējais Defense Advanced Research Projects Agency jeb DARPA izstrādātais DoD modelis (DoD Protocol Model) sastāvēja no trīs slāņiem: network access layer, host-to-host transport layer un application layer, kuriem vēlāk pievienoja interneta slāni (internetwork layer).
TCP/IP nedefinē savus datu posma slāņa un fiziskā slāņa protokolus, bet izmanto esošos, tāpēc sākotnējā TCP/IP modelī bija 4 slāņi. Vēlāk tīkla saskarnes (network interface vai network access) slānis tika sadalīts datu posma slānī un fizskajā slānī tāpat kā OSI modelī, veidojot piecu slāņu TCP/IP modeli.
OSI un TCP/IP modeļi
OSI modelis ir abstrakts modelis, kas pielietojams galvenokārt mācību mērķiem un praksē lietojamās protokolu kopas un modeļi precīzi neatbilst OSI modeļa slāņiem.
TCP/IP modelis vēsturiski tika veidots agrāk par OSI modeli nevis uz tā bāzes un IETF, kas attīsta interneta arhitektūru un protokolus, neatbalsta strikti definētu slāņu metodi tīklu arhitektūras un protokolu izstrādē.
TCP/IP modelī nav definēti pasniegšanas un sesijas slāņi (mēdz arī teikt ka šie slāņi ir apvienoti ar lietojumslāni). Trūkstošo slāņu funkcijas ir jāveic lietojumam (lietotnei). Bieži šādas funkcijas tiek standartizētas atsevišķi un veidotas bibliotēkas (libraries), izmantošanai lietojumos. Piemēram, MIME pilda pasniegšanas slāņa funkcijas.
Tas ka virs transporta slāņa TCP/IP modelī ir definēts tikai viens slānis nenozīmē, ka virs transporta protokola var būt tikai lietotne vai viens protokols (protokolu stekam nav jābūt monolītam virs transporta slāņa). NFS (Network File System) lietojumslāņa protokols izmanto XDR (External Data Representation) pasniegšanas protokolu, kas savukārt izmanto protokolu ar sesijas slāņa funkcionalitāti RPC (Remote Procedure Call). RPC garantē drošu (reliable) datu pārraidi un izmanto UDP kā transporta protokolu.
IETF protokoli var tikt izmantoti arī rekursīvi, kā tas ir tunelēšanas protokolos, piemēram GRE.
5. slānis: Lietojumslānis
Lietojumslānī darbojas tīkla komunikāciju lietotne. Dati lietotnes specifiskajā formātā tiek saņemti no lietotnes un iekapsulēti transporta slāņa protokolā.
TCP/IP modelī nav pasniegšanas un sesijas slāņu tāpēc šī slāņa lietotnes un protokoli pilda arī šo slāņu funkcijas
Lietotnes slāņa protokolu piemēri ir HTTP un FTP.
4. slānis: Transporta slānis
Transporta slānis veic datu sadalīšanu segmentos un segmentu drošu nosūtīšanu adresātam bez kļūdām un pareizā secībā. Transporta slānis veic arī plūsmas vadību (flow control).
TCP/IP biežāk lietotie transporta slāņa protokoli ir TCP un UDP.
3. slānis: Tīkla slānis
Tīkla slānis nodrošina datu pārraidi starp tīkla mezgliem un definē tīkla loģisko adresāciju. TCP/IP modelī šīs funkcijas veic IP protokols. TCP/IP modelī ir protokoli, kas izmanto IP vai pat augstāku līmeņu protokolus datu pārraidei, bet pilda tīkla slāņa funkcijas, kas ir vēl viena TCP/IP modeļa nesavietojamība ar OSI modeli. Šādu protokolu piemēri ir ICMP, IGMP.
Maršrutēšanas protokoli (OSPF, RIP, BGP u.c.) ir tīkla slāņa protokoli.
2. slānis: Datu posma slānis
Datu posma slānis nodrošina kadru pārraidi starp tīkla iekārtām un dažos gadījumos arī kļūdu labošanu. TCP/IP modelī šis slānis nav tieša IP protokolu kopas sastāvdaļa. IP spēj strādāt uz dažādiem datu posma slāņa protokoliem.
1. slānis: Fiziskais slānis
Fiziskais slānis definē iekārtu un vides fiziskos un elektriskos parametrus. Šis slānis nodrošina tikai neapstrādātu bitu pārsūtīšanu caur datu pārraides vidi. Arī šis slānis nav tieši saistīts ar TCP/IP protokolu steku.
Manheimas "Adler"
Manheimas "Adler" (līdz 1994. gadam kā Manheimas ERC jeb MERC) ir Vācijas hokeja līgas līgas komanda, kura atrodas Manheimā, Vācijā. DEL līgas čempiones titulu tā izcīnījusi septiņas reizes - 1997., 1998., 1999., 2001., 2007., 2015. un 2019. gadā. Vācijas līgā tā uzvarējusi arī 1980. gadā, pirms DEL izveides.
No 1955. līdz 1957. gadam komandas treneris bija latvietis Ēriks Koņeckis.
Sociāldemokrātu fronte (Kamerūna)
Sociāldemokrātu fronte (SDF; en, fr) ir sociāldemokrātiska partija Kamerūnā, kura lielākoties ir populāra valsts angļvalodīgajos reģionos. Tās vadītājs ir Ni Džons fru Idi. SDF tika izveidota 1990. gadā. Partijas galvenā mītne atrodas Bamendā. SDF ir opozīcijā pret Kamerūnā valdošo Kamerūnas Tautas Demokrātiskās Kustības partiju.
Partijas pirmsākumi meklējumi 1989. gadā, kad "Pētījumu grupa 89" un "Angļvalodīgās mazākumgrupas marģinalizācijas problēmu pētījumu centrs" nolēma, ka jāveido nereliģiska rakstura politisko spēku. Oficiāli partija tika izveidota 1990. gada 26. maijā. Kopš partijas dibināšanas tās vadītājs visu laiku ir bijis Ni Džons fru Idi.
1992. gadā SDF līderis Ni Džons fru Idi zaudēja prezidenta vēlēšanās. Savā zaudējumā viņš vainoja Kamerūnas prezidentu Polu Biju. Arī 2004. gadā viņš startēja prezidenta vēlēšanās, bet atkal zaudēja. Par viņa kandidatūru nobalsoja kopumā 17,4 % Kamerūnas balsstiesīgo iedzīvotāju. 2007. gada parlamenta vēlēšanās SDF ieguva 15 no 180 vietām valsts parlamentā.
SDF ir Sociālistiskās internacionāles biedre. Partijas jaunatnes organizācija ir Starptautiskās jauniešu sociālistu savienības dalībniece.
Novgorodas pirmā hronika
Sinodes saraksts (169 lapas)
Teksts par notikumiem pirms 1016. gada ir pazudis. Pirmā daļa (15-73 lpp.) ir par 1016.-1234. gada notikumiem un to pārrakstījis viens cilvēks. Otrā daļa (73-99 lpp.) ir par 1234.-1330. gada notikumiem un ir pārrakstīta ap 1330. gadu. Teksts par 1272.-1299. gada notikumiem ir pazaudēts. Tālāko tekstu (99-100 lpp.) ir pierakstījuši dažādi cilvēki par 1331.-1333. gadu, par 1337., 1345., 1352. gadu.
Malholanda ceļš (filma)
"Malholanda ceļš" (en jeb Mulholland Dr.) ir 2001. gada ASV neo-noir mistērijas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Deivids Linčs. Šajā filmā izpaužas sirreālisma elementi. Galvenās lomas atveido Naomi Votsa, Laura Heringa, Džastins Terū, Enna Millere, Marks Pellegrīno un Roberts Forsters.
Filma stāsta par jaunu aktrisi (Votsa), kas tikko ieradusies Losandželosā, kur iepazīstas ar amnēzisku sievieti (Heringa), kas atkopjas autoavārijas.
"Malholanda ceļš" ir ASV un Francijas kopražojums, kas sākotnēji bija iecerēts kā televīzijas seriāls. Pēc pilotsērijas noraidīšanas, Linčs to pārveidoja, lai izveidotu pilnmetrāžas filmu.
Vinipegas "Jets"
Vinipegas "Jets" (en) ir profesionāls Kanādas hokeja klubs, kas ir bāzēts Vinipegā, Manitobas provincē, Kanādā. Klubs 1999. gadā tika dibināts kā Atlantas "Thrashers". Vinipegas klubs sākot ar 2011.—2012. gada sezonu spēlē Nacionālās hokeja līgas Rietumu konferences Centrālajā divīzijā. Komanda savas mājas spēles aizvada Bell MTS Place arēnā.
Malholanda ceļš (filma)
Filma ieguva Cēzara balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā". Linčs par šo filmu ieguva Kannu kinofestivāla balvu "Labākais režisors", dalot šo balvu ar Džoelu Koenu, kā arī tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai. "Malholanda ceļš" bieži tiek minēta kā Linča labākā filma. Žurnāla Sight & Sound 50 visu laiku labāko filmu kritiķu sarakstā filma ierindojās 28. vietā, savukārt režisoru sarakstā tā ierindojās 75. vietā. 2016. gadā BBC kritiķu vērtējumā to atzina par labāko filmu kopš 2000. gada.
Vinipegas "Jets"
tika apstiprināts kluba jaunais nosaukums Vinipegas "Jets", ar kādu 1972.—1996. gadā spēlēja pašreizējais Fīniksas "Coyotes".
Malholanda ceļš (filma)
Sižets
Tumšmataina sieviete ir vienīga izdzīvojušā autoavārijā uz Malholanda ceļa Holivudā. Ievainota un šokā viņa aizklīst uz Losandželosu un ielavās kādā dzīvoklī. Vēlāk tajā pašā rītā dzīvoklī, kurā parasti dzīvo viņas tante Ruta, ierodas topošā aktrise Betija Elmsa. Betija ir pārsteigta, atklājot sievieti, kurai ir amnēzija un kura sevi dēvē par Ritu. Lai palīdzētu sievietei atcerēties savu identitāti, Betija ieskatās Ritas somiņā, kur atrod lielu naudas summu un neparastu zilu atslēgu.
Vinipegas "Jets"
Pašreizējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2021. gada 16. oktobrī.''
Malholanda ceļš (filma)
Sižets
Mēģinot uzzināt vairāk par Ritas negadījumu, Betija un Rita dodas uz Winkie's, kur viņus apkalpo viesmīle Diāna, kā rezultātā Rita atceras vārdu — Diāna Selvina. Viņi atrod Diānu Selvinu tālruņu grāmatā un piezvana viņai, bet viņa neatbild. Betija dodas uz noklausīšanos, kur viņas sniegums tiek augstu novērtēts. Betija tiek aizvesta līdz skatuvei, kur tiek izvēlēti aktieri Kešera filmai The Sylvia North Story. Kešers lomai izvēlās Rodu, bet Betija aizbēg pirms paspēj viņu satikt, sakot, ka kavējas satikties ar draugu. Betija un Rita dodas uz Diānas Selvinas dzīvokli. Guļamistabā viņi atrod vairākas dienas vecu sievietes līķi. Pārbiedēti viņi atgriežas Betijas dzīvoklī, kur Rita uzvelk blondu parūku. Viņai un Betijai tajā vakarā ir sekss.
Nakts vidū Rita pēkšņi pamožas, uzstājot, ka viņām nekavējoties ir jādodas uz teātri Club Silencio. Tur vadītājs vairākās valodās izskaidro ka viss ir ilūzija. Uz skatuves uzkāpj Rebeka del Rio un sāk izpildīt Roja Orbisona dziesmu Crying spāņu valodā, tad bezsamaņā sabrūk, kamēr viņas balss tiek atskaņota. Betija savā makā atrod zilu kastīti, kas atbilst Ritas atslēgai. Atgriežoties dzīvoklī, Rita paņem atslēgu un konstatē, ka Betija ir pazudusi. Rita atslēdz kasti, un tā nokrīt uz grīdas. Istabā ienāk sveša sieviete un nevienu tur neatrod.
Diāna Selvina pamostas savā gultā tajā pašā dzīvoklī, kur Betija un Rita atklāja līķi. Kaimiņiene viņai paziņo, ka viņu meklējuši divi policisti. Viņa izskatās tieši tāpat kā Betija, taču ir grūtībās nonākusi aktrise, kuru dziļā depresijā iedzina viņas neveiksmīgais romāns ar Kamilu Rodu, kura ir veiksmīga aktrise un izskatās tieši tāpat kā Rita. Pēc Kamilas uzaicinājuma Diāna apmeklē ballīti Ādama mājā Malholanda ceļā. Vakariņās Diāna paziņo, ka viņa ieradās Holivudā no Kanādas, kad viņas tante Ruta nomira un atstāja viņai naudu un ka viņa satika Kamilu The Sylvia North Story noklausīšanās laikā. Cita sieviete, kas izskatās pēc sākotnējās "Kamilas Rodas", noskūpsta Kamilu, un viņas pagriežas un uzsmaida Diānai. Ādams un Kamila gatavojas paziņot par savu saderināšanos, tomēr viņi sāk smieties un skūpstīties, saraudinot Diānu. Vēlāk Diāna satiekas ar slepkavu pie Winkie's, lai nolīgtu viņu nogalināt Kamilu. Viņš viņai saka, ka viņa atradīs zilo atslēgu, kad darbs būs pabeigts. Tiek atklāts, ka zilā kastīte tagad ir pie tēla no vīrieša sapņa. Savā dzīvoklī Diāna skatās uz zilo atslēgu uz kafijas galdiņa, kad kāds nemitīgi klauvē pie durvīm. Satraukta un ciešot no halucinācijas, viņa kliedzot skrien uz savu gultu, kur nošaujas. Sieviete teātri čukst: "Silencio".
Ideja un attīstība
Sākotnēji "Malholanda ceļš" bija iecerēts kā televīzijas seriāls, kas paredzēts kanālam ABC. Linčs ABC vadītājiem izklāstīja ideju par Ritu, kas izkļuva no autoavārijas ar savu maku, kurā bija 125 tūkstoši ASV dolāru skaidrā naudā un zilu atslēgu, un Betiju, kas mēģināja viņai palīdzēt noskaidrot, kas viņa ir. Linčs ABC parādīja 90 minūšu garu pilotsēriju. Cilvēks, kurš to redzēja, pēc Linča teiktā, to vērojis sešos no rīta un dzēra kafiju. Viņam pilotsērija riebās un ABC nekavējoties to atcēla. Pjērs Edlemans, Linča draugs no Parīzes, ieradās ciemos un pārliecināja viņu, ka filma ir mākslas darbs. Canal+ gribēja dot Linčam naudu, lai seriālu pārveidotu pilnmetrāžas filmā. Pilotsērija ietvēra sirreālus elementus, līdzīgi kā Linča iepriekšējais seriāls "Tvinpīka". Tika likts pamats vairākiem stāstiem, piemēram, Ritas identitātes noslēpumam, Betijas karjerai un Ādama Kešera filmai.
Aktrise Šerilina Fenna 2014. gada intervijā norādīja, ka sākotnējā ideja radās "Tvinpīkas" filmēšanas laikā, kā viņas varones Odrijas Hornas stāsta turpinājums.
Aktieru izvēle
Linčs izvēlējās Naomi Votsu un Lauru Heringu pēc viņu fotogrāfijām. Viņš katrai piezvanīja un, pusstundu garās intervijā, pastāstīja, ka nav redzējis nevienu no viņu iepriekšējiem darbiem ne filmās, ne televīzijā.
Filmēšana
Televīzijas pilotsērijas filmēšana sākās 1999. gada februārī Losandželosā un ilga sešas nedēļas. Galu galā ABC nebija apmierināta ar to un seriālu atcēla. Kad Linčs nolēma to pārveidot par pilnmetrāžas filmu, scenāriju pārrakstīja un paplašināja. Rezultātā iegūtas astoņpadsmit lapaspuses papildu materiāla, kas ietvēra romantiskās attiecības starp Ritu un Betiju un notikumiem, kas notiek pēc zilās kastītes atvēršanas. Votsa jutās atvieglota, ka ABC atcēla seriālu. Viņa uzskatīja, ka Betija ir pārāk viendimensionāla bez tumšākās filmas daļas, ko nofilmēja pēc tam. Lielākā daļa jauno ainu filmētas 2000. gada oktobrī, piesaistot finansējumu 7 miljonu ASV dolāru apmērā no Francijas kompānijas StudioCanal.
Interpretācija
Piešķirot filmai saukli "Mīlestības stāsts sapņu pilsētā", Deivids Linčs atteicās komentēt filmas "Malholanda ceļš" nozīmi vai simboliku, izraisot daudz diskusiju un interpretācijas. The Christian Science Monitor kritiķis Deivids Sterits runāja ar Linču pēc filmas izrādīšanas Kannās, un rakstīja, ka režisors "uzstāja, ka "Malholanda ceļš" ir patiešām saprotams stāsts", atšķirībā no dažām Linča iepriekšējām filmām, piemēram, "Ceļš uz nekurieni". Savukārt Džastins Terū par Linča izjūtām, ka viņa filmu cilvēki uztver atšķirīgi, sacīja: "Es domāju, ka viņš ir patiesi priecīgs, ka tā var nozīmēt visu, ko vēlaties. Viņam patīk, kad cilvēki nāk klajā ar patiešām dīvainām interpretācijām. Deivids strādā no savas zemapziņas".
Sapņi un alternatīvā realitāte
Cita versija apgalvo, ka Betija un Diāna patiesībā ir divi dažādi cilvēki, kas izskatās līdzīgi, kā tas ir izplatīti starp Holivudas zvaigznēm. Līdzīgā interpretācijā, Betija, Rita un Diāna pastāv paralēlos visumos, kas dažreiz savienojas. Vēl viena piedāvātā teorija ir tāda, ka filma ir kā Mēbiusa lente, kurai nav ne sākuma, ne beigu. Vai arī visa filma ir sapnis, bet sapņotāja identitāte nav zināma. Atkārtotas atsauces uz gultām, guļamistabām un gulēšanu simbolizē sapņu lielo ietekmi. Kad Rita vairākas reizes aizmieg, šo ainu starplaikos notiek pilnīgi citas ainas, piemēram, vīriešu saruna restorānā un Betijas ierašanās Losandželosā, kas liek domāt, ka Rita tos sapņo. Filmas sākuma kadrs pietuvina gultu, kurā atrodas nezināms gulētājs, un, pēc kinozinātnieces Rutas Pērlmuteres domām, rodas nepieciešamība jautāt, vai tālākais ir realitāte.
Stils
Filma ir veidota Deividam Linčam jau ierastā sirreālisma, neo-noir un mistērijas žanrā. Līdzīgi kā vairums viņa darbos, tajā ir virkne pretnostatījumu. Klišejas un sirreālisms, murgi un fantāzijas, nelineāra sižeta līnija, operatora darbs, skaņa un apgaismojums. Šis kraso kontrastu izmantojums ievelk auditoriju filmā. Filma ir Linča aicinājums skatītājiem apturēt jebkādus aizspriedumus par kino vai vismaz to, ka mēs esam noskaņoti to sagremot. Filmā parādās vairāki klišejiski tēli: jauna blonda aktrise, tumšmataina femme fatale, narcistisks režisors. Linčs šos varoņus bieži nostāda šausminošās situācijās, radot sapņiem līdzīgas īpašības. Izmantojot šos varoņus, kuros ir atsauces uz sapņiem, fantāzijām un murgiem, skatītājiem tiek atstāta iespēja izlemt, kas ir realitāte.
Mūzika
Skaņu celiņu filmai izveidoja Andželo Badalamenti, kurš ar Linču jau sadarbojās iepriekš. Badalamenti, kuru nominēja balvām gan Amerikas Kinoinstitūts, gan Britu Kino un televīzijas mākslas akadēmija, filmā ir arī epizodiska loma, kurā viņš attēlo gangsteri.
Dziedātāja Rebeka del Rio filmā izpilda Roja Orbisona dziesmas Crying spāņu a cappella versiju.
Kases ieņēmumi
Universal Pictures filmu "Malholanda ceļš" sākotnēji izlaida 66 ASV kinoteātros, kuros to sāka demonstrēt. Kopumā filma nopelnīja 20,2 miljonu ASV dolāru.
Kritika un ietekme
"Malholanda ceļu" par desmitgades labāko filmu nodēvēja Los Angeles Film Critics Association, Cahiers du cinéma, IndieWire, Slant Magazine, Reverse Shot, The Village Voice un Time Out New York. 2010. gadā The Guardian to nodēvēja par otru visu laiku labāko mākslas filmu. Žurnāls Empire to iekļāva savā 500 visu laiku labāko filmu sarakstā. Žurnāla Sight & Sound 50 visu laiku labāko filmu kritiķu sarakstā filma ierindojās 28. vietā, savukārt režisoru sarakstā tā ierindojās 75. vietā. 2016. gadā BBC kritiķu vērtējumā to atzina par labāko filmu kopš 2000. gada.
Apbalvojumi
Linčs par filmu "Malholanda ceļš" saņēma savu pirmo un vienīgu Amerikas Kinoakadēmijas balvas nomināciju kategorijā "Labākais režisors". Filma nominēta četrām Zelta globusa balvām, kategorijās "Labākā drāmas filma", "Labākais režisors", "Labākais scenārijs" un "Labākā orģinālmūzika". Filma saņēma BAFTA kino balvu kategorijā "Labākā montāža" un nomināciju kategorijā "Labākā mūzika".
Paraiba
Paraiba vai Paraība (pt) ir štats Brazīlijā, kas atrodas valsts Ziemeļaustrumu reģionā. Štats robežojas ar Riugrandi du Norti, Searas un Pernambuku štatu. Paraibas austrumu daļu apskalo Atlantijas okeāns 138 km garumā. Paraibas galvaspilsēta ir Žoaunpesoa, kas nosaukta par godu tās kādreizējam gubernatoram Žuānam Pesoam.
Paraibas štatā atrodas Seišasa rags, kas ir Dienvidamerikas galējais austrumu punkts.
Karogs
Paraibas karogs ir taisnstūris ar malu attiecību 7:10, kas vertikāli sadalīts ar melnu un sarkanu krāsu attiecībā 1:2. Sarkanās daļas centrā ir balts uzraksts NEGO, kas portugāļu valodā nozīmē "es noliedzu". Uzraksts ir atsauce uz Paraibas gubernatora Žuāna Pesoas atteikšanos pieņemt Žuliu Prestizu kā Brazīlijas prezidentu, par ko viņš tika nogalināts 1930. gada 26. jūlijā. Karoga sarkanā krāsa apzīmē Pesoas asinis, bet melnā — sekotāju sēras.
1994. gads
1994. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās sestdienā.
Krivijriha
Krivijriha (uk), vēsturiski arī Krivojroga (ru), ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabalā. Izvietojusies apgabala rietumos, Krivijrihas rajona centrs. Pilsēta administratīvi iedalās septiņos rajonos, pilsētas padomei pakļautas piecas lauku apdzīvotās vietas.
Liels ekonomikas centrs. Lielākais rūpniecības uzņēmums — viena no lielākajām melnās metalurģijas rūpnīcām Eiropā, kas kopš 2005. gada pieder kompānijai Mittal Steel. Apkārtnē dzelzs un urāna rūdu ieguve.
Pati pilsēta stiepjas vairāk kā 130 kilometru garumā, sekojot dzelzs rūdu atradnēm.
Vēsture
Pilsētiņu 17. gadsimtā dibinājuši Zaporožjes kazaki. Strauja pilsētas attīstība sākās no 1881. gada, kad apkārtnē sāka iegūt dzelzs rūdu. Krievijas pilsoņu kara laikā bija viens no Nestora Mahno atbalsta punktiem. Pilsētas tiesības no 1919. gada.
Džeks Nikolsons
Džons Džozefs "Džeks" Nikolsons (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris, režisors, producents, scenārists.
Ticis nominēts 12 Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tādējādi viņš ir nominācijām bagātākais aktieris. Divas reizes Kinoakadēmijas balvu ieguvis kā labākais aktieris par lomām filmās "Kāds pārlaidās pār dzeguzes ligzdu" (1975) un "Cik labi vien var būt" (1997), vēl vienu reizi to ieguvis kā labākais otrā plāna aktieris par lomu filmā "Maiguma valoda" (1983). Viņš ir viens no diviem aktieriem, kas tikuši nominēti Kinoakadēmijas balvai katrā dekādē no 1960. gadiem līdz 2000. gadiem (otrs ir Maikls Keins). Vēl Nikolsons ir saņēmis sešas Zelta globusa balvas, 1994. gadā kļuvis par vienu no jaunākajiem Amerikāņu filmu institūta balvas par mūža ieguldījumu saņēmējiem.
Naruto
Naruto (ja, Naruto) ir Masaši Kišimota manga un pēc tās motīviem zīmētais anime seriāls par hiperaktīvu pusaugu nindzju Naruto Uzumaki, kurš pastāvīgi atrodas sapratnes meklējumos.