cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Golferi 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti sportisti, golferi, kuri startēja golfa turnīrā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Golfa turnīrs tika aizvadīts no 1900. gada 2. līdz 3. oktobrim, Parīzes piepilsētas Kompjeņas klubā. Turnīrā kopā startēja 22 sportisti (12 vīrieši un 10 sievietes) no 4 valstīm. Sportisti varēja startēt divās disciplīnās — vīriešu un sieviešu turnīrā.
Sportisti
Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.
Neīstā bērzubeka
Neīstā bērzubeka jeb skābaržu lācītis (Leccinum pseudoscabrum, arī Leccinum carpini) ir Latvijā reta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Pirmo reizi Latvijā droši konstatēta 2013. gadā, taču domājams, ka līdz tam bieži tikusi jaukta ar citām bērzubekām. Daļa mikologu uzskata, ka šī suga ir tā pati Leccinellum griseum/Leccinum griseum, citi norāda uz atšķirībām.
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug zem dažādiem lapu kokiem, tai skaitā skābaržiem, ozoliem un lazdām, no jūnija beigām līdz oktobrim.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Ābela prēmija
Ābela prēmija ir starptautisks, ikgadējs apbalvojums, ko pasniedz Norvēģijas valdība vienam vai vairākiem izciliem matemātiķiem. Prēmija nosaukta par godu norvēģu matemātiķim Nīlsam Henrikam Ābelam (1802—1829). Balvu 2001. gadā nodibināja Norvēģijas valdība, kas dibinājusi arī tikpat nozīmīgo Holberga prēmiju humanitārajā jomā. Pirmo reizi Ābela prēmiju pasniedza 2003. gadā.
Ābela prēmiju bieži dēvē par Nobela prēmiju matemātikā. Tās lielums ir 6 000 000 Norvēģijas kronu (apmēram 800 000 eiro). Vēl viens prestižs apbalvojums par sasniegumiem matemātikā ir Fīldsa prēmija, ko piešķir Starptautiskā Matemātiķu apvienība, tomēr tās apmērs naudas izteiksmē ir daudz mazāks.
Ābela prēmijas dibināšanas vēsture
1899. gadā norvēģu matemātiķis Sofuss Lī (1842–1899) izteica ideju par Ābela prēmijas dibināšanu, lai būtu apbalvojums par izciliem sasniegumiem matemātikā. Lī bija uzzinājis, ka starp Nobela prēmijām neviena nebija paredzēta par sasniegumiem matemātikā. Lī drīzā nāve aizkavēja Ābela prēmijas izveidošanu. Lai arī 1902. gadā, sakarā ar Ābela 100. dzimšanas dienu, prēmijas dibināšanu atbalstīja karalis Oskars II, tomēr nodoms netika realizēts, jo 1905. gadā izjuka Zviedrijas un Norvēģijas savienība.
Ideja par Ābela prēmiju kļuva aktuāla, tuvojoties Ābela 200. dzimšanas dienai. 2001. gadā Norvēģijas valdība piešķīra prēmijas sākotnējam finansējumam 200 miljonus Norvēģijas kronu. Fondu pārrauga valde, ko ievēl Norvēģijas Zinātņu akadēmija (Det Norske Videnskaps-Akademi). Pretendentus var izvirzīt katrs, tikai nevar izvirzīt sevi. Prēmiju nepiešķir mirušiem matemātiķiem, bet, ja pretendents nomirst jau pēc prēmijas izsludināšanas, tad to piešķir pēc nāves. Lēmumu par laureātu pieņem Norvēģijas Zinātņu akadēmija, balstoties uz Ābela komitejas ieteikumu. Komiteju ievēl Norvēģijas Zinātņu akadēmija, un tajā var būt gan Norvēģijas, gan citu valstu pilsoņi. Laureāta vārdu katru gadu nosauc marta beigās.
Valsts prezidenta kanceleja
Valsts prezidenta kanceleja ir valsts institūcija. Atrodas Pils laukumā 3, Rīgā, Latvijā. Kancelejas uzdevums ir Latvijas Valsts prezidenta darbības organizatoriskā nodrošināšana. Kancelejai ir dažādas struktūrvienības, tajā darbojas prezidenta padomnieki dažādos jautājumos. Kancelejas pārziņā darbojas arī dažādas padomes, komisijas, dienesti.
Institūcija tikusi dibināta 1920. gada maijā ar nosaukumu Satversmes sapulces prezidenta kanceleja, no 1922. līdz 1940. gadam tās nosaukums bija Valsts prezidenta sekretariāts, pašreizējais nosaukums pastāv kopš 1993. gada.
Grīnvila
Grīnvila atrodas štata ziemeļrietumos. Pilsētā atrodas vairāki lieli uzņēmumi, piemēram, Michelin, Prisma Health, Bon Secours un Duke Energy.
Cilvēki
Grīnvilā dzimuši:
Dzirnavupīte (Sustalas pieteka)
Iztece - pie Ozolmeža. Tek rietumu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Sustalā lejpus tās izteces no Briņģu ezera.
Hristiņivkas rajons
Hristiņivkas rajons ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerkasu apgabala rietumos. Robežojas ar Čerkasu apgabala Monastiriščes rajonu ziemeļos, Žaškivas rajonu ziemeļaustrumos, Maņkivkas rajonu ziemeļaustrumos un Umaņas rajonu austrumos, kā arī Vinnicas apgabala Teplikas rajonu dienvidrietumos un Hajsinas rajonu rietumos.
Hristiņivkā dzimis rakstnieks Aleksandrs Kornejčuks (Александр Евдокимович Корнейчук, 1905 — 1972).
Airītes (muzejs)
O. Kalpaka muzejs un piemiņas vieta "Airītes" ir Latvijas Neatkarības kara varoņa pulkveža Oskara Kalpaka piemiņai izveidota Latvijas Kara muzeja filiāle Saldus novada Zirņu pagasta „Airītēs".
1998. gadā, pamatojoties uz likuma „Par kultūras pieminekļu aizsardzību” 5.,8.,9.,11.,21. pantu, Oskara Kalpaka muzejs un piemiņas vieta „Airītes” iekļautas Kultūras pieminekļu sarakstā kā valsts nozīmes vēstures piemineklis.
Vēsture
Jau no 1920. gada par brīvprātīgi saziedotajiem līdzekļiem sabiedriskās organizācijas "Airītes", uz valsts dotā īpašuma (14 hektāriem), sāka veidot piemiņas vietu Oskaram Kalpakam un 1922. gada 3. septembrī atklāja viņam veltītu pieminekli, kuru uzcēla blakus priedei, pie kuras viņu nāvējoši ievainoja. Te atradās arī atsevišķās (studentu) rotas komandiera kapteiņa Nikolaja Grundmaņa, atsevišķās jātnieku nodaļas virsleitnanta Pētera Krieva un bataljona piekomandētās vācu pusbaterijas komandiera leitnanta Hansa Johana Šrindera pieminekļi.
Bokāni (Sokolku pagasts)
Bokāni (arī Bokoni) ir ciems Rēzeknes novada Sokolku pagastā. Izvietojies pagasta austrumos 3,5 km no pagasta centra Strupļiem, 22 km no novada centra Rēzeknes un 226,3 km no Rīgas.
Airītes (muzejs)
Vēsture
Pēc savienības „Pulkveža Kalpaka bataljons” ierosinājuma 1935. gada vasarā iepretim piemiņas vietai sākt celt ēku pulkveža Oskara Kalpaka muzejam. Muzeja celšanā iesaistījās daudzi iedzīvotāji no Skrundas, Kuldīgas, Saldus. Vietējie zemnieki veda gan baļķus, gan granti, smilti, visu, kas bija nepieciešams. Pašu muzeju "Airītes" Valsts prezidents Kārlis Ulmanis atklāja 1936. gada 6. septembrī. Ēkā izveidoja ekspozīciju par Kalpaka bataljona cīņu gaitām.
Bokāni (Sokolku pagasts)
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V572 (Murāni–Mortišķi–Denelišķi).
Airītes (muzejs)
Vēsture
Muzejs darbojās līdz 1944. gadam, bet Latvijas PSR varas iestādes 1950. gadā piemiņas ansambli iznīcināja. Pulkveža O. Kalpaka pieminekli aizveda prom, bet pārējos trīs nogrūda no postamentiem un atstāja turpat mežā. Muzejā ēkā iekārtoja pasta nodaļu un dzīvokļus. Sākoties Atmodas kustībai, 1988.-1989. gadā piemiņas vietu atjaunoja.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990. gada 11. novembrī pulkveža Oskara Kalpaka muzejs atsāka savu darbību. 2007. gada 23. novembrī muzejā „Airītes” izcēlās ugunsgrēks. Lielākā daļa no tā laika pieejamiem materiāliem uguns iznīcināja pilnībā. Vieni no vērtīgākajiem literatūras materiāliem bija 1920.- 1930. gadu oriģināli. Vairums ekspozīcijas, kura atrādās pirmajā stāvā, tika iznesta ārā, drošībā, bet, apskatot izglābtās mantas, tika secināts, ka daudzi ekspozīcijas materiāli bija bojāti lielā apjukuma un haosa brīdī. Kā oficiālais ugunsgrēka iemesls tika minēts darba drošības neievērošana remontdarbu laikā. Pirmajos trīs gados muzejs tika atstāts novārtā, apklāts ar plēvi.
2010. gada 15. jūnijā tika sākti restaurācijas darbi, kuri ilga līdz 2012. gadam. Muzeja otrais stāvs tika atjaunots pilnībā. Pirmā stāva postījumi nebija tik plaši, tāpēc nebija jāiegulda tik liels darbs kā otrajā. — O. Kalpaka piemiņas dienā — muzejā „Airītes” tika atklāta jaunās telpas un ekspozīcija. Jaunās ekspozīcijas ideju autori bija Kara muzeja direktore Aija Fleija, māksliniece I. Lapiņa un Latvijas Kara muzeja nodaļu vadītājas I. Krīgere un B. Ekmane. Restaurācija tika segta par Aizsardzības ministrijas līdzekļiem. Liels atbalsts bija arī no „Pulkveža Oskara Kalpaka piemiņas fonda” un ārzemju latviešu ziedojumiem. Sākot muzeja restaurāciju, darbinieki centās saglabāt „Airītes” iepriekšējo tēlu, tāpēc balstījās uz 1936. gada skicēm un plānojuma. Bija nepieciešams atjaunot pilnīgi visus griestus, bet, lai varētu redzēt, kā izskatījās iepriekšējie, ir atstāta neliela ailīte ar vecajiem griestiem. Arī kāpnes uz otro stāvu ir atstāta pēc 1936. gada parauga, protams, ar nelielu restaurāciju.
Muzeja ekspozīcija, kura atradās „Airītēs" no 1936. gada, nav saglabājusies. Tajā ietilpa daudzas Oskara Kalpaka personīgas mantas, piemēram, apbalvojumi, šinelis, dažāda bataljona emblēmas u.t.t. Ekspozīcija, kas tika izglābta 2007. gada ugunsgrēkā un, kuras veidotāji ir Saldus Jāņa Rozentāla vēstures un mākslas muzeja darbinieki, pašlaik atrodas Saldus muzejā.
Jaunā ekspozīcija
2013. gada 6. marta atklāto ekspozīciju veidoja Latvijas Kara muzeja darbinieki. Vienīgā lieta, kas ir saglabājusies no 1936. gada, ir plīts un krāsns. Muzeja ekspozīcija, salīdzinot ar iepriekšējo, ir daudz plašāka un tajā izmantotas jaunās tehnoloģijas, kas palīdz vieglāk izprast vēstures notikumus. Viena no ekspozīcijas daļām ir veltīta brīvības cīņām un Kalpaka bataljonam, citā aplūkotas Oskara Kalpaka gaitas Pirmā pasaules kara laikā, savukārt ekspozīcijas trešajā daļā atspoguļotas liecības par O. Kalpaka bērnību un jaunību. Viesiem ir pieejams audiogids trijās valodās — latviešu, vācu un angļu.
Arhitektoniski mākslinieciskais raksturojums
1936. gada 6. septembrī atklātā muzeja "Airītes" ēku saimniecība ir celta kā latviskās arhitektūras paraugs, iekļaujot latvju zīmes un rakstus. Ēkas arhitekts un galvenās domas autors bija Artūrs Galindoms, kurš, atdarinot latviešu nacionālās celtniecības elementus, izveidoja muzeja saimniecību. Pēc arhitekta Pāvila Dreimaņa meta ierīkoti apstādījumi. Muzejs vienlaikus bija lauku saimniecība ar tipiskām latvju sētas ēkām, kas celtas, atdzīvinot seno laiku latviešu sētas nacionālos celtniecības elementus. Muzeja saimniecība veidota tautiskā romantisma stilā. Šī stila pamatā ir smagnēju būvmateriālu lietošana. Šīm celtnēm raksturīga zināmu formu smagnējība, stāvi jumti, tās parasti vērstas uz augšu, izteiktas vertikālas formas. Muzeja „Airītes” ēka ir guļbūve ar jumta pārsegumu, kurš veidots no niedrēm, nošķeltas jumta kores un liels mansards, divslīpju jumts. Guļbūves elements, pažobele ar kokgriezumiem. Viena jumta daļa ir balstīta ar trīs, noapaļotas formas koka brusām. Galvenās ieejas durvis apšūtas no iekšpuses ar viena ozola ēvelētiem un gropētiem dēļiem skujotā veidā, gaismas loga izveidošanai. Durvju logā ir krustveidīgs dubultstikls. Muzeja durvis ir pagatavotas ar bumbiera un ozolkoka izrotājumiem.
Muzeja darbība
Viesojoties O. Kalpaka muzejā un piemiņas vietā „Arītes”, ir iespējams pieteikt ekskursijas gida pavadība, kurš jums izrādīs muzeja ekspozīciju un atbildēs uz visiem jautājumiem. Gada garumā muzejā notiek dažādu veidu pasākumi. Sākot ar piemiņas dienām, beidzot ar „Airītes” Lāčplēša dienas sacensībām. Pieejamā ugunskura vieta ļauj izbaudīt dabas mieru un burvību. Ekskursantiem tiek rīkotas dažādas veidu spēles uz vietas.
Divus gadu pēc kārtas jau notiek „Airītes” muzeja nakts, kur apmeklētāji var izbaudīt muzeju vakara noskaņas. Jauna iespēja tiek piedāvāta jauniešiem, kuri vēlas iejusties karavīru lomās. Pasākuma nosaukums ir „Ceļojums uz 1919. gadu”, piedalās 20 jaunieši, kuri veic dažādus karavīra pienākumus, piemēram, ugunskura iekurināšana, šaušana mērķi. Dalībniekiem tiek piešķirts noteikt ēdiena daudzums, ar kādu 1919. gadā bija jāiztur kareivjiem (viens kukulis maizes, gabaliņš speķa un nedaudz sviesta). Tiek piedāvātas dažāda veida izglītošanās nodarbības, kur nodarbības vadītājs, izmantojot muzeja ekspozīciju, iepazīstina jauniešus ar Oskara Kalpaka biogrāfiju, Pirmā pasaules kara gaitām un Atbrīvošanas kara vēsturi. Pēc ekspozīcijas apskatīšanas skolēniem jāatbild uz atjautīgiem jautājumiem un jāveic uzdevumi, kas saistīti ar muzeja iekšējo un ārējo ekspozīciju.
Glugarnirs
Glugarnirs (fo) ir augstākā virsotne Fēru Salu Sūrojas salā. Tā ir 610 metrus augsta.
Rubens Diašs
Rubens Diašs (pt, dzimis ) ir Portugāles futbolists, aizsargs, Portugāles futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Diašs spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Manchester City sastāvā.
Sasniegumi
Benfica
Manchester City
Portugāle
Tāpēc jau, ka nevar zināt, kāpēc
"Tāpēc jau, ka nevar zināt, kāpēc" ir Raimonda Paula dziesma ar Imanta Ziedoņa vārdiem.
Tā ieskaņota 1979. gadā latvisku ziņģu programmai „Trīs runči” Edgara Liepiņa izpildījumā, līdzdarbojoties arī ansamblim „Mūžīgais unisons” un Latvijas radio kora vīru grupai. Ierakstīta skaņuplatē ierakstu studijā „Melodija”, taču padomju cenzori nav ļāvuši to izdot. Tad ieraksts tika nogādāts Zviedrijā, kur to skaņuplatē izdeva trimdas latviešu izdevniecība "Kultūras Glābšanas Biedrība" (KGB).
2018. gadā "Tāpēc jau, ka nevar zināt, kāpēc" ieguva 65. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Romāns Dmovskis
Romāns Staņislavs Dmovskis (, dzimis, miris ) bija poļu politiķis. Dmovskis bija nacionālistiskās, politiski labējās nacionālo demokrātu (Narodowa Demokracja jeb endecja) kustības dibinātājs un galvenais ideologs.
1893. gada novembrī, kad par politisku darbību tika izsūtīts no Kongresa Polijas, apmetās Jelgavā. 1895. gada sākumā pārcēlās uz Ļvivu, Austroungārijā.
Līgciems (stacija)
Līgciems ir dzelzceļa pieturas punkts dzelzceļa līnijā Ventspils—Tukums II starp Kandavas un Sabiles stacijām. Pieturas punkts atrodas Tukuma novada Kandavas pagastā, Līgciemā.
Līgciema pietura tika atklāta 1931. gadā. Pēc vilciena Rīga—Ventspils atcelšanas 2001. gadā pieturas punkts netiek izmantots.
Gundegas
Gundegas (Ranunculus) ir gundegu dzimtas augu ģints. Ģintī iekļauto sugu skaits pēc dažādiem autoriem variē no 250 līdz 500 sugām. Visas gundegu sugas ir indīgas.
Latvijā sastopamās gundegu sugas
Latvijā ir sastopamas 17 gundegu ģints sugas. Tās ir šādas:
Tiek diskutēts, vai Latvijā ir sastopama arī astoņpadsmitā suga —.
Ķimale
Ķimale, agrāk Ķimāle, ir ciems Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā Padures upes krastā pie autoceļa P108 4,5 km no pagasta centra Deksnes, 9,5 km no novada centra Kuldīgas un 162 km no Rīgas.
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Ķimāles muižas (Kimahlen ) centru. Ķimāles muižas pils un parks ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi. Muižas pilī no 1929. līdz 2010. gadam darbojās Padures pamatskola.
2021. gada Jūrmalas domes vēlēšanas
2021. gada Jūrmalas domes vēlēšanas notika 5. jūnijā. Atbilstoši likumam Jūrmalas domes vēlēšanas tika plānotas ne vēlāk kā 2021. gada 5. jūnijā Latvijas pašvaldību vēlēšanu laikā.
Balsošanas sistēma
Latvijas Pašvaldības domes vēlēšanu likums nosaka, ka pašvaldības ievēl vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu pēc Vebstera—Senlagē metodes.
Vēlēšanas parasti notiek reizi četros gados, jūnija pirmajā sestdienā, bet Saeimai ir tiesības pieprasīt ārkārtas vēlēšanas. Ja notiek ārkārtas vēlēšanas un līdz iepriekšējās domes termiņa beigām ir vairāk par diviem mēnešiem, bet mazāk par diviem gadiem, tad domi ievēl uz pagarinātu laiku — līdz aiznākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām, savukārt ja ir vairāk par diviem gadiem, tad uz saīsinātu laiku — līdz nākamajām noteiktajām pašvaldību vēlēšanām.
Valstspilsētas pašvaldības domē ievēl 15 deputātus, ja iedzīvotāju skaits pilsētā pārsniedz 50 000.
Tiesības piedalīties Jūrmalas domes vēlēšanās ir Latvijas un citu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem, sākot no 18 gadu vecuma, kuriem ir reģistrēta dzīvesvieta Jūrmalas administratīvajā teritorijā 90 dienas pirms vēlēšanu dienas, vai kuriem Jūrmalas administratīvajā teritorijā pieder nekustamais īpašums.
Kandidātu saraksti
No 2021. gada 17. marta līdz 6. aprīlim konkrētos datumos notika kandidātu sarakstu iesniegšana 5. jūnija Jūrmalas domes vēlēšanām.
Deputātu kandidātu sarakstus Jūrmalas domes vēlēšanām varēja iesniegt reģistrētas politiskās partijas, reģistrētu politisko partiju reģistrētas apvienības, kā arī divas vai vairākas reģistrētas politiskās partijas, kuras nav apvienojušās reģistrētā politisko partiju apvienībā.
Modernā pieccīņa 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Modernā pieccīņa bija viens no 21 oficiālā olimpiskā sporta veida 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Modernās pieccīņas sacensības tika aizvadītas no 20. līdz 24. jūlijam. Tajās kopā piedalījās 43 sportisti (visi vīrieši) no 17 valstīm. Sacensību laikā tika sadalīti divi medaļu komplekti vīriešiem: individuālajās sacensībās un komandu sacensībās. Kā ierasti modernā pieccīņa sastāvēja no piecām atsevišķām disciplīnām, kas notika 4 vietās Maskavā: jāšanas, paukošanas, šaušanas, peldēšanas un skriešanas.
2021. gada Jūrmalas domes vēlēšanas
Kandidātu saraksti
Tiesības piedalīties pašvaldību vēlēšanās kā deputātu kandidātiem bija Latvijas vai citu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem, kuri vēlēšanu dienā bija sasnieguši vismaz 18 gadu vecumu un bija reģistrēti Latvijas vēlētāju reģistrā un uz kuriem neattiecās likumā noteiktie kandidēšanas ierobežojumi.
Modernā pieccīņa 1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Zelta medaļas gan individuālajās, gan komandu sacensībās modernajā pieccīņā izcīnīja Padomju Savienības sportisti. Savukārt Ungārija izcīnīja divas sudraba medaļas. Kopumā Padomju Savienība izcīnīja trīs olimpiskās medaļas (2 zelta un 1 bronzas medaļa). Padomju Savienības sportisti Anatolijs Starostins un Pāvels Ļedņevs kā arī ungāru sportists Tamašs Šombateļi katrs izcīnīja pa divām olimpiskajām medaļām.
2021. gada Jūrmalas domes vēlēšanas
Kandidātu saraksti
Lai kandidētu Jūrmalas domes vēlēšanās, kandidātu saraksta iesniegšanas dienā deputāta kandidātam bija jāatbilst vismaz vienam no šādiem nosacījumiem: Jūrmalā ir jābūt reģistrētai dzīvesvietai bez pārtraukuma pēdējos 10 mēnešus, Jūrmalā ir jābūt nostrādājušam kā darba ņēmējam vai pašnodarbinātai personai vismaz pēdējos četrus mēnešus vai Jūrmalā ir jāpieder nekustamajam īpašumam.
Dilliona Hārpere
Kelsija Marija Heisa (en ; dzimusi Floridā), pazīstama ar skatuves vārdu Dilliona Hārpere (en), ir amerikāņu pornoaktrise.
Darbojas pornoindustrijā kopš 2012. gada. Viņa bija Hustler 2013. gada novembra Honey of the Month, drīz pēc tam fotografējusies Penthouse. Piedalījusies vairāk nekā 400 pornofilmās.
Loka šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Loka šaušana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no 20 oficiālajiem olimpiskajiem sporta veidiem. Šī bija pirmā reize, kad loka šaušana bija iekļauta olimpisko spēļu programmā. Sacensības notika no 1900. gada 15. jūlija līdz 14. augustam, tās tika aizvadītas Vensēnas mežā. Loka šaušanā startēja 153 sportisti no 3 valstīm. Lai gan no 153 loka šāvējiem, tikai 17 sportistiem ir zināma precīza identitāte. Sacensības tika aizvadītas 7 disciplīnās. Šī bija pirmā reize, kad loka šaušana bija iekļauta olimpisko spēļu programmā.
Starptautiskā Olimpiskā komiteja līdz šim nav izlēmusi, kuri notikumi bija "olimpiskie" un kuri ne. Taču SOK savā datubāzē atzīmē tika 6 disciplīnas no vairākām, kas bija iekļautas loka šaušanā. Ja visas disciplīnas tiktu iekļautas, loka šaušanas dalībnieku skaits varētu pārsniegt 5000 sportistu. Lielākā daļa no izslēgtajām discipklīnām ir tādēļ, ka tie ir bijušas kā Francijas nacionālie čempionāti. Savukārt komandu pasākumi au berceau kalpoja kā kvalifikācija individuālajiem notikumiem. Astoņi labākie komandu sacensību auordon doré finišētāji bija tiesīgi sacensties par individuālajiem tituliem, savukārt seši labākie komandu sacensību au chapelet finišētāji bija tiesīgi sacensties par individuālajiem tituliem.
Visvairāk medaļas loka šaušanā izcīnīja Beļģijas loka šāvējs Hūberts Van Inniss, kurš izcīnīja divas zelta un vienu sudraba medaļu.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.
Štāfenhāgene
Štāvenhāgene (, no 1949. gada oficiāli Reitera pilsēta Štāvenhāgene ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā uz ziemeļrietumiem no Neibrandenburgas. Āmtes centrs.
Pirmoreiz minēta 1230. gadā. Baroka stila pils celta 1740. gadā uz vecās pils drupām. Tūrisma objekti - Štāvenhāgenes pils un pilsētā dzimušā lejasvācu rakstnieka Friča Reitera (Fritz Reuter, 1810-1874) muzejs. Pilsētā atrodas pārtikas veikalu ķēdes Netto Vācijas galvenā mītne. Štāvenhāgene ir arī lodes grūdēja Ralfa Bartelsa (Ralf Bartels, 1978) dzimtā pilsēta.
BM-30 Smerč
BM-30 Smerč ( — "tornado") ir Padomju armijas izstrādāta zeme-zeme daudzraķešu palaišanas iekārta, kuru sāka izmantot 1989. gadā.
Pēc PSRS sabrukuma Krievijas bruņotie spēki Smerč izmantoja gan Sīrijas pilsoņu karā, gan arī 2022. gada iebrukuma laikā Ukrainā.
Sēmes luterāņu baznīca
Sēmes evaņģēliski luteriskā baznīca ir 1892. gadā uzcelts Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atrodas Tukuma novada Sēmes pagastā, starp Sēmi un Brizuli, valsts autoceļa V1436 (Brīvnieki – Dzirciems – Jēči) labajā pusē.
Baznīca uzcelta vecās koka baznīcas vietā. 1990. gadā uzsāka baznīcas atjaunošanu. Līdz ar jauno altāri baznīca no Tukuma baznīcas atguva 1932. gadā gleznoto Pāvila Štelmahera altārgleznu "Kristus svētī druvas".
Iecavas iela (Rīga)
Iecavas iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Dzirciema apkaimē. Mūsdienās vēsturiskā Iecavas iela ir mainīta izveidojot daudzstāvu ēku masīvu. Atlikušais Iecavas ielas posms ir savienots ar Jaunsaules ielu, tā garums ir 140 metri un tas visā garumā ir klāts ar asfalta segumu. Iecavas ielā ir pārsvarā daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve, kā arī atsevišķas savrupmājas.
Iecavas iela ir izveidota ap 1882. gadu ar nosaukumu Zaķu iela (Заячья улица, Hasenstraße). 1889. gadā pārdēvēta par Iecavas ielu (Экауская улица).
Iela nosaukta Iecavas — pilsētas Bauskas novadā — vārdā.
Iecavas iela ir savienota ar Jaunsaules ielu.
Konors Bedārds
Konors Bedārds (en; dzimis ) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. 2023. gada NHL draftā viņu ar kopējo pirmo numuru izvēlējās Čikāgas "Blackhawks".
Spēlētāja karjera
2020. gada martā Bedārds saņēma izņēmuma statusu, kas ļauj jau 15 gadu vecumā aizvadīt pilnu sezonu Rietumu hokeja līgā (WHL). 2020. gada WHL draftā viņu ar pirmo numuru izvēlējās Ridžainas "Pats". 2020. gada septembrī uz īres līguma pamata Bedārds pievienojās Zviedrijas kluba HV71 jauniešu komandai. 2021. gada martā debitēja WHL Ridžainas "Pats" sastāvā. Sezonas beigās tika atzīts par līgas labāko debitantu.
Spēlēja 2021. gada Pasaules U-18 čempionātā, izcīnīja zelta medaļu un bija iekļauts turnīra simboliskajā izlasē. 16 gadu vecumā tika iekļauts Kanādas U-20 izlasē startam 2022. gada Pasaules junioru čempionātā. Spēlē pret Austriju guva četrus vārtus, bet turnīrs netika pabeigts Covid-19 izplatīšanās dēļ, anulējot rezultātus. Bedārds bija Kanādas junioru izlases sastāvā arī no jauna sāktajā turnīrā 2022. gada augustā, septiņās spēlēs guva četrus vārtus, atdeva četras rezultatīvas piespēles un izcīnīja zelta medaļu. Pirms tam 2022. gada aprīlī otro reizi piedalījās arī Pasaules U-18 čempionātā.
2023. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja vēl vienu zelta medaļu Kanādas junioru izlases sastāvā. Bedārds kļuva par čempionāta rezultatīvāko spēlētāju ar 23 punktiem (9+14). Viņš tika atzīts par turnīra vērtīgāko spēlētāju un labāko uzbrucēju, kā arī tika iekļauts simboliskajā izlasē.
2023. gada jūnijā saņēma Starptautiskās Hokeja federācijas (IIHF) sezonas labākā spēlētāja balvu, balsojumā apsteidzot Latvijas vārtsargu Artūru Šilovu.
Fehgen
Fehgen var būt šādu bijušo muižu vai apdzīvoto vietu vāciskais nosaukums:
Skrajā virza
Skrajā virza (la) ir augu suga virzu ģintī. Tā savvaļā ir sastopama Ziemeļamerikas un Eirāzijas kalnu un ziemeļu apvidos. Latvijā suga ir sastopama reti visā valsts teritorijā, kur skrajas grupas aug mitros mežos (galvenokārt skujkoku) un uz aizaugošiem meža ceļiem.
Semjuels Reševskis
Semjuels Reševskis (en; dzimis Šmūls Ržeševskis (pl) Ozorkovā, miris, Ņujorkā) bija Polijā dzimis ebreju tautības ASV starptautiskais lielmeistars šahā (GM, 1950). Pēc profesijas grāmatvedis.
Biogrāfija
Tomēr vecāki izlēmuši, ka bērnam nepieciešama izglītība, tāpēc no 1924. gada līdz 1931. gadam Reševskis pārtraucis piedalīšanos šaha turnīros, jo tajā laikā ieguvis vidējo izglītību. 1934. gadā viņš beidzis Čikāgas universitāti grāmatvedības specialitātē un visu mūžu strādājis šajā profesijā. 1941. gadā Reševskis apprecējās. Ģimenē bija trīs bērni. Reševskis visu mūžu stingri ievēroja jūdaisma reliģiskās tradīcijas un nevienā šaha turnīrā nespēlēja sestdienās.
Šahista karjera
1931. gadā Reševskis uzvarēja ASV atklātajā šaha čempionātā. 1934. gadā Čikāgā viņš dalīja ASV atklātā šaha čempionāta uzvarētāja laurus ar Rubenu Fainu. Reševskis ir 21 reizi piedalījies ASV šaha čempionātos (1936-1981) un 7 reizes kļuvis par šo turnīru uzvarētāju (1936, 1938, 1940, 1941, 1942, 1946, 1969).
Savu starptautisko šaha karjeru Reševskis aizsāka 1935. gadā, kad uzvarēja turnīrā Norfolkā. Pēc tam sekoja uzvara Margates šaha turnīrā, kurā viņš apsteidza Hosē Raulu Kapablanku. 1936. gadā Reševskis dalīja 3. vietu spēcīgajā Notingemas turnīrā. 1937. gadā tika dalīta 1. vieta 1. Ķemeru starptautiskajā turnīrā (kopā ar Vladimiru Petrovu un Salo Floru). 1938. gadā Reševskis dalīja 4. vietu AVRO turnīrā Nīderlandē, kurā piedalījās astoņi tolaik spēcīgākie pasaules šahisti. 1944. gadā Bostonā Reševskis ieguva savu trešo ASV atklātā šaha čempiona titulu.
Pēc Otrā pasaules kara Reševskis tika uzskatīts par vienu no reālākajiem Pasaules šaha čempiona nosaukuma kandidātiem. Viņš piedalījās 1948. gada mačturnīrā par Pasaules čempiona nosaukumu, kas notika Hāgā un Maskavā, un dalīja 3.-4. vietu kopā ar Paulu Keresu. 1950. gadā FIDE viņam kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu (GM). Tomēr Aukstā kara ietekmē Reševskis atteicās piedalīties pretendentu turnīrā Budapeštā 1950. gadā un izlaida kārtējo Pasaules čempiona nosaukuma izcīņas ciklu.
1953. gadā Reševskis labi nospēlēja Cīrihes pretendentu turnīrā, dalot otro vietu ar Paulu Keresu un Dāvidu Bronšteinu, lai gan ilgu laiku līdzīgi cīnījās par kopējo uzvaru turnīrā ar uzvarētāju Vasiliju Smislovu.
No Reševska maču rezultātiem īpaši jāatzīmē viņa 1961. gada mačs ar Robertu Fišeru, kurš beidzās neizšķirti ar 5½:5½ (+2-2=7). Šajā mačā gan bija paredzētas 16 partijas un tas netika pabeigts, jo Fišers atteicās spēlēt, tomēr Reševskis ir palicis šaha vēsturē kā vienīgais, kuram izdevies nospēlēt neizšķirti maču ar Fišeru. Arī vēlāk attiecības starp abiem ASV vadošajiem šahistiem saglabājās saspringtas, kādēļ Pasaules šaha olimpiādēs tie bieži atteicās spēlēt kopā.
Reševskis ir 8 reizes pārstāvējis ASV šaha olimpiādēs (1937, 1950-1952, 1958, 1964, 1968-1970, 1974), pārsvarā spēlējot pie 1. galdiņa. Kopā ar komandu viņš uzvarēja savā pirmajā olimpiādē 1937. gadā, bet savā pēdējā olimpiādē 1974. gadā kļuva par bronzas laureātu. Individuāli Reševskis ir izcīnījis bronzas medaļu pie 1. galdiņa 1950. gadā.
Oksfordas—Kembridžas airēšanas sacensības
Pirmās airēšanas sacīkstes notika 1829. gadā, kopš 1856. gada tās notiek katru gadu (izņemot Pirmā un Otrā pasaules kara gadus). Distance, kas jāveic abām komandām, ir 6,8 km gara. Kembridžas Universitāte startē gaiši zaļos tērpos, Oksfordas Universitāte — tumši zilos. Pēc 2019. gada datiem, sacīkstes Kembridža ir uzvarējusi 84 reizes, Oksforda — 80 reizes, vienu reizi bijis arī neizšķirts.
The Thirteenth Year
The Thirteenth Year ir 1999. gada ASV drāma, kuras režisors ir Duveins Danhems. Galvenās lomas atveido Čezs Stārbaks, Džastins Džons Ross, Kortnija Dreipere, Brents Brisko, Tims Redvains, Deivs Kuljē, Liza Stāla Salivana un Braiens Halijs. Filmas pirmizrāde notika.
Pusaudzis, kuram viņa trīspadsmitajā dzimšanas dienā sāk augt spuras, uzzina, ka viņa māte patiesībā ir nāra.
Gravas strauts
Gravas strauts (arī Zapa, Zapas upe, augštecē, vidustecē - Babas upe, Bābas upe, Bābenīca) ir Liedes strauta kreisā krasta pieteka Madonas un Cēsu novados.
Iztece - uz ziemeļiem no Mēdzūlas. Tek dienvidu virzienā, vidustecē sagriežoties uz rietumiem. Ietek Lindes strautā pie Čolēniem.
Gravas strautu šķērso valsts autoceļš P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona), tās krastos atrodas Mēdzūla un Ļavāni.
Nezūdošais ļaunums
Nezūdošais ļaunums (en) ir 2002. gada asa sižeta šausmu filma, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma videospēli. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Pols V. S. Andersons. Galvenās lomas atveido Milla Jovoviča, Mišela Rodrigesa, Ēriks Mabiuss, Džeimss Pūrfojs, Mārtins Krūss un Kolins Selmons. Filmas pirmizrāde notika Vācijā. Filma ir pirmā daļa "Nezūdošais ļaunums" filmu sērijā.
Īpaša militārā vienība cīnās ar spēcīgu, nekontrolējamu superdatoru un simtiem zinātnieku, kuri pēc avārijas laboratorijā pārvērtušies miesu ēdošās radībās.
Dārza vējgriķis
Dārza vējgriķis (la) ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, taču ir izplatījusies arī citos kontinentos. Latvijā bieži visā teritorijā — atsevišķi eksemplāri vai nelielas grupas ir atrodamas dārzos un tīrumos, dzelzceļu malās, dažādās smilšainās nezālienēs, kā arī uz mežu stigām.
Apraksts
Dārza vējgriķis ir viengadīgs, 10—90 cm liels lakstaugs ar tievu, īsi apmatotu, zarojošu stublāju, kurš aug vijoties. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, lapām ir kātiņš un pēc formas tās ir olveidīgas vai trīsstūrainas, aptuveni 3—8 cm garas un 1—5 cm platas. Plātnes mala ir gluda, gals nosmailots un pamats bultveidīgs.
Ziedi ir izvietoti nelielos 2—6 ziedu ķekaros lapu žāklēs un zaru galos. Apziednis ir zaļganbalts, klāts ar dziedzeriem, bet ārējās apziedņa lapas ar strupu šķautni. Auglis ir blāvs, grumbuļains riekstiņš. Augļa (zieda) kāts ir stāvs un īss — garumā līdz 0,3 cm. Zied no jūlija līdz septembrim.
Izēra (nozīmju atdalīšana)
Izēra var būt:
Pilene
Pilene bija Lietuvas dižkunigaitijas pilskalns. Precīza tā atrašanās vieta nav zināma.
1336. gada februārī Vācu ordenis organizēja lielu karagājienu uz Lietuvu, kurā piedalījās arī Brandenburgas markgrāfs Ludvigs V. Pēc Marburgas Viganda hronikas ziņām tajā piedalījās 200 dižciltīgu bruņinieku. Viņi uzbruka Pilenes cietoksnim, kuru aizstāvēja 4000 karavīru. Redzot, ka aizstāvēšanās ir nesekmīga, pils aizstāvji to paši nodedzināja un izdarīja masu pašnāvību. Pēdējais pretojies kāds leišu ķēniņš, kas beigās nogalināja savu ģimeni un sevi. Savukārt Kaspars Šics (Caspar Schütz, ap 1540–1594) viņa nāvi precīzāk aprakstīja savā "Prūšu vēsturē" (Historia Rerum Prussicarum) un nosaucis viņu par Marģeru (Marger).
Karolīnu salas
Karolīnu salas (en) ir vulkānisku un koraļļu salu arhipelāgs Klusā okeāna ziemeļrietumos. Arhipelāgā izvietojušās divas valstis — Mikronēzijas Federatīvās Valstis, kas aizņem arhipelāga lielāko daļu, un Palau arhipelāga rietumos. Arhipelāgā ietilpst vairāk kā 900 salu, bet tikai neliela daļa no tām ir apdzīvotas. Salas apdzīvo vairākas mikronēziešu tautas.
Vēsture
Arhipelāgu, sākot no tā rietumiem, pirms apmēram trim—četriem tūkstošiem gadu apdzīvoja ieceļotāji no Filipīnām. Pirmie eiropieši salās ieradās 16. gadsimta 20. gados un piešķīra tām dažādus nosaukumus. 1686. gadā Fransisko de Leskano Japas salu pasludināja par Spānijas īpašumu un pārdēvēja to, kā arī Palau salas rietumos un citas salas un atolus uz austrumiem līdz Gilberta salām par Karolīnu salām par godu Spānijas karalim Karlosam II. 1732. gadā salās ieradās pirmie spāņu misionāri, bet tikai 1875. gadā arhipelāgu administratīvi iekļāva kādā Spānijas valdījumā — Spānijas Austrumindijā. 1886. gadā nodibināja pirmo spāņu koloniju Santjago de la Asensjona (mūsdienu Kolonja) Ponpejas salā.
Pēc Spānijas—ASV kara Spānija bija spiesta salas par 17 miljoniem vācu zelta marku pārdot Vācijai, kas tās kopā ar Marianas un Māršala Salām iekļāva Vācu Jaungvinejas kolonijā. 1914. gadā salas ieņēma Japāna, kas 1920. gadā ieguva Nāciju Līgas mandātu salu pārvaldīšanai. Pēc Otrā pasaules kara arhipelāgs kļuva par ASV Klusā okeāna salu aizbildniecības teritorijas daļu. 1986. gadā neatkarību ieguva Mikronēzijas Federatīvās Valstis, kurās apvienojās bijušās aizbildniecības teritorijas Japas, Čūkas un Ponpejas distrikti, bet 1994. gadā — Palau.
Ciskoda
Ciskoda (arī Tiskade, ltg) ir Maltas upes labā krasta pieteka Rēzeknes novadā.
Iztek no Tiskādu ezera, tek ziemeļu virzienā, pamazām pagriežoties uz rietumiem. Ietek Maltā augšpus Podļizovkas.
Šķērso autoceļus — V580 (Rēzekne—Ciskādi—Ružina), divreiz V572 (Murāni—Mortišķi—Denelišķi) un P59 (Viļāni—Ružina—Malta). Apdzīvotās vietas upes krastos: Groveriški, Strupļi, Vecmurāni.
Lacuna Coil
Lacuna Coil ir gotiskā metāla grupa no Milānas Itālijā. Tā tika izveidota 1994. gadā. Grupas sākotnējais nosaukums bija Sleep of Right, kas vēlāk tika nomainīts uz Ethereal, bet vēl vēlāk uz pašreizējo nosaukumu — Lacuna Coil. Grupa ir izdevusi sešus albumus. Visveiksmīgākais grupas albums ir 2008. gada albums Shallow Life, kas debitēja Billboard 200 topa 16. vietā.
Seiko Hasimoto
Seiko Hasimoto (ja, Seiko Hashimoto; dzimusi ) ir Japānas politiķe, bijusī ātrslidotāja un treka riteņbraukšanas sprintere. Kā sportiste visvairāk reižu pārstāvējusi Japānu olimpiskajās spēlēs — pēc kārtas četrās ziemas (1984—1994) un trijās vasaras olimpiskajās spēlēs (1988—1996). Šobrīd viņa ir Japānas Padomnieku palātas (parlamenta augšpalātas) deputāte no Liberāli demokrātiskās partijas, kā arī ir Japānas slidošanas federācijas prezidente.
No 2019. gada septembra viņa bija Japānas īpašo uzdevumu ministre Tokijas olimpisko un paralimpisko spēļu jautājumos, līdz 2021. gada februārī kļuva par Tokijas spēļu orgkomitejas prezidenti.
Dzīves sākums un sportistes karjera
Seiko pirmās olimpiskās spēles bija 1984. gadā Sarajevā, piedaloties ātrslidošanas sacensībās 500, 1000, 1500 un 3000 m distancē. 1988. gada olimpiskajās spēlēs Kalgari viņa ieņēma piekto vietu gan 500, gan 1000 m distancē. Savās trešajās ziemās olimpiskajās spēlēs 1992. gadā Albervilā viņa ieguva bronzas medaļu 1500 m distancē. Seiko piedalījās arī 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Lillehammerē, ieņemot sesto vietu 3000 m distancē.
Seiko startēja arī treka riteņbraukšanas sacensībās. Viņas pirmās vasaras olimpiskās spēles bija 1988. gadā Seulā, kur viņa ieguva piekto vietu sprintā. 1992. gada olimpiskajās spēles Barselonā viņa ieguva vienpadsmito vietu 3000 m individuālajā iedzīšanas braucienā un devīto vietu 1996. gadā Atlantā punktu sacensībās.
Karjera politikā
Hasimoto 1993. gadā aizgāja no darba Fuji Kyuko un pievērsās politikai. 1995. gadā tika ievēlēta par Japānas likumdevēja augšpalātas deputāti. Pārvēlēta trīs vēlēšanās pēc kārtas. No 2000. līdz 2001. gadam bijusi Hokaido attīstības departamenta viceministre, no 2001. līdz 2003. gadam vadījusi izglītības komiteju, kopš 2003. gada bijusi Liberāli demokrātiskās partijas ģenerālsekretāre, no 2008. līdz 2009. gadam bijusi ārlietu ministrijas valsts sekretāre Taro Aso administrācijā.
Pēc Tokijas gubernatora Naoki Inoses atkāpšanās 2013. gada 19. decembrī viņa tika uzskatīta par iespējamu amata pretendenti, ko izraudzītu 2014. gada februārī gaidāmajās vēlēšanās. Partija telefonbalsojumā 20. decembrī izslēdza viņas vārdu no kandidātu saraksta saistībā ar viņas pienākumiem kā Japānas sportistu delegācijas vadītāju 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
2019. gada septembrī viņa kļuva par Japānas īpašo uzdevumu ministri Tokijas olimpisko un paralimpisko spēļu jautājumos. 2021. gada 18. februārī viņa no šī amata atkāpās, lai pārņemtu Tokijas spēļu orgkomitejas prezidentes amatu no bijušā Japānas premjerministra Josiro Mori, kurš no amata atkāpās pēc komitejas sanāksmē izteiktiem seksistiskiem komentāriem.
Garjuša
Garjuša (arī Garuša) ir daļēji izzudis ciems Rēzeknes novada Sokolku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidos 9,1 km no pagasta centra Strupļiem, 27,8 km no novada centra Rēzeknes un 229,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Peldēšana (sports)
Peldēšana ir ūdens sporta veids, ko starptautiski pārvalda Starptautiskā Peldēšanas federācija (Fédération Internationale de Natation, FINA), kas dibināta 1908. gadā. Sporta sacensībās peldēšanā uzvar tas, kurš uzstāda labāko laiku vai iegūst lielāku FINA punktu skaitu. Sacensības notiek 50—1500 metrus garās distancēs (baseinos), vēl atklātajos ūdeņos tiek aizvadīti 10 km peldēšanas maratoni.
Pirmās peldēšanas sacensības ir notikušas 1515. gadā Venēcijā. Peldēšana ir iekļauta olimpiskajās spēlēs jau kopš 1896. gada vasaras olimpiskajām spēlēm Atēnās, savukārt sievietes olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš 1912. gada Stokholmas Olimpiskajām spēlēm. Kopš 1890. gada tiek aizvadīts Eiropas čempionāts, savukārt no 1973. gada — Pasaules čempionāts (garajā baseinā).
1905. gadā Latvijā ir tikuši apstiprināti Majoru Peldēšanas biedrības statūti. 1851. gadā esot darbojusies peldēšanas biedrība Douche Jelgavā. Pirmais Latvijas čempionāts peldēšanā ir noticis 1922. gadā. 1931. gadā tikusi dibināta un 1940. gadā — slēgta Latvijas Peldēšanas savienība. 1991. gadā tā tikusi atjaunota kā Latvijas Peldēšanas federācija.
Stili
Sacensības peldēšanā notiek četros sporta peldēšanas veidos: brīvajā stilā, uz muguras, brasā un tauriņstilā.
Kompleksajā peldēšanā sportisti vispirms veic posmu tauriņstilā, tad uz muguras, brasā un distances pēdējo posmu — brīvajā stilā. Brīvajā stilā tiek izmantots visātrākais peldēšanas veids — krauls uz krūtīm.
Distances
FINA pašlaik atzīst Pasaules rekordus šādās distancēs gan vīriešiem, gan sievietēm:
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Kirgizstānā
Sarakstā apkopotas tās vietas Kirgizstānā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Uzbekistānas ir iekļautas 3 vietas (2 kultūras objekti un 1 dabas objekts), savukārt 2 vietas ir iekļautas kandidātu sarakstā. Kirgizstāna Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1995. gada 3. jūlijā.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Luijs Aragons
Luijs Aragons, dzimis , miris , bija franču rakstnieks, dzejnieks un žurnālists. Kopā ar saviem draugiem, Andrē Bretonu, Filipu Supo un Polu Eliāru, viņš ir viens no dadaisma un vēlāk sirreālisma dibinātājiem literatūrā. 1953.gadā Žoržs Brasēns sacerēja mūziku Aragona poēmai Il n'y a pas d'amour heureux. Kopš tā laika vairāki viņa dzejoļi tika dziedāti dažādu autoru izpildījumā. Aragons bija komunistiskās partijas biedrs un viens no nedaudzajiem Francijas intelektuāļiem, kas atbalstīja Staļina politiku līdz pat 20. PSKP kongresam 1956.gadā. Savu uzticību Francijas komunistiskajai partijai saglabāja līdz mūža beigām. Viņa sieva, Elza Trioleta, ir Ļiļas Brikas jaunākā māsa.
Dzīvesgājums
Luijs Aragons ir bijušā Parīzes policijas prefekta Luija Andriē ārpus laulības dēls. Luija māte Margarita Tuka (Marguerite Toucas) bija pansijas īpašniece Parīzes 17.apgabalā, Karno avēnijā (avenue Carnot). Viņa bija par 33 gadiem jaunāka par Andriē. Īsta bērna dzimšanas vieta nav skaidra. Visdrīzāk tā ir Parīze, kā to raksta pats Aragons esejā "Es nekad nebiju iemācījies rakstīt jeb incipit" (Je n'ai jamais appris à écrire, ou Les incipit) vai Neijī pie Sēnas, ko min daži avoti, vai atkal Tulona.
Uzvārdu Aragons izvēlējās tēvs par godu Aragonas pilsētai, kurā viņš jaunības gados bija darbojies kā sūtnis. Lai abu ģimeņu gods netiktu aptraipīts, sabiedrībā visiem stāstīja, ka šo bērnu ir adoptējusi Margaritas Tukas māte, bet Luijs Andriē ir viņa krusttēvs. Aragons uzzināja patiesību tikai kad viņš tika iesaukts armijā no medicīnas studiju otrā kursa.
Frontē Aragons izpilda sanitāra pienākumus, par ko tiek apbalvots ar Kara krustu (Croix de guerre 1914-1918). Pēc miera noslēgšanas viņš turpina dienestu okupētajā Reinzemē. Šajā periodā top poēma Bierstube Magie allemande un romāns Anicet ou le panorama, ko 1920.gadā publicē literatūras žurnāls La Nouvelle Revue française.
Heršels (krāteris)
Heršels ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Atrodas tuvu redzamās puses centram. Nodēvēts britu astronoma Viljama Heršela vārdā. Vārdu 1935. gadā apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība.
Heršels ir relatīvi jauns krāteris, izveidojoes pirms apmēram 3,2 līdz 2,1 miljardiem gadu Eratostena periodā. Krāterim ir labi izteikts valnis, nedaudz erodējis, sienas stāvas, terasveida. Krātera dibens tumšs, nelīdzens, centrā atrodas vairākas klintis (augstākā ap 800 m).
Golfs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — vīriešu turnīrs
Vīriešu turnīrs bija viena no divām disciplīnām golfa sacensībās, kas tika aizvadīta 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Turnīrs tika aizvadīts 1900. gada 2. oktobrī netālu no Parīzes, Kompjeņas klubā. Vīriešiem sacensības tika aizvadītas divās 18 bedrīšu kārtās. Sacensībās startēja 12 sportisti no 4 valstīm.
Zelta medaļu šajā turnīrā ar rezultātu 82:85 izcīnīja amerikānis Čārlzs Sendss, kurš tikai par vienu sitienu uzvarēja britu Volteru Rezerfordu. Savukārt bronzas medaļu ieguva brits Deivids Robertsons.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Visas valstis šajā disciplīnā bija pārstāvētas pirmo reizi.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Ondržejovas observatorija
Ondržejovas observatorija (cs) ir 1898. gadā dibināta Čehijas Zinātņu akadēmijas astronomiskā observatorija 35 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Prāgas centra.
1898. gadā observatoriju privāti nodibināja astronoms - amatieris un uzņēmējs Josefs Jans Fričs (Josef Jan Frič). 1928. gadā viņš to novēlēja Čehijas valstij un to pārņēma Kārļa Universitāte. 1954. gadā observatorija tika nodota Čehijas Zinātņu akadēmijai. 1967. gadā šeit tika uzstādīts jauns 2 metru diametra teleskops, kas tolaik bija septītais lielākais pasaulē. Observatorija ir īpaši aktīva jaunu asteroīdu atklāšanā.
Afāzija
Afāzija ir nespēja saprast valodu vai nespēja runāt smadzeņu reģionu bojājumu dēļ. Galvenie cēloņi ir insults un galvas trauma; tās izplatību ir grūti noteikt, bet tiek lēsts, ka globālajos ziemeļos 0,1–0,4% insulta gadījumi ir izraisījuši afāziju. Afāzija var rasties arī smadzeņu audzēju, smadzeņu infekciju vai neirodeģeneratīvu slimību (piemēram, demences) rezultātā.
Veidi
Afāziju, kuras rezultātā persona zaudē runas spēju, dēvē par motorisko afāziju, un nespējā saprast dzirdēto un uzrakstīto par sensorisko afāziju. Īpaša forma ir amnestiskā afāzija, kad slimnieks nevar atrast vārdu, ko grib izteikt, neatceras priekšmeta nosaukumu.
Motoriskā afāzija rodas galvas smadzeņu pieresdaivas garozas bojājumu rezultātā. Persona ar motorisko afāziju nevar runāt (atskaitot atsevišķus vārdus vai frāzes), bet var sapast dzirdēto vai lasīto. Daļējas motoriskās afāzijas gadījumā slimnieks izsakās īsām frāzēm, nepareizi veidojot vārdus. Sensoriskā afāzija rodas galvas smadzeņu deniņdaivas garozas bojājumu rezultātā. Persona ar šādu afāziju nesaprot cita runu un pats nespēj kontrolēt savējo, jauc vārdus, burtus, zilbes. Cilvēki, kam ir sensoriskā afāzija, runā daudz, bet nesaprotami, bieži atkārtojot vienu un to pašu, nereti izkropļotu vārdu.
Valērijs Vasiļjevs
Valērijs Vasiļjevs (dzimis, miris ) bija krievu hokejists, aizsargs, PSRS hokeja izlases dalībnieks. PSRS izlases rindās kļuvis par divkārtēju olimpisko čempionu, astoņkārtēju pasaules čempionu.
Lielāko daļu karjeras Vasiļjevs aizvadīja Maskavas "Dinamo" rindās. Viņa valkāto sesto numuru komanda ir iemūžinājusi.
1998. gadā iekļauts IIHF Slavas zālē.
Spēlētāja karjera
Karjeru Vasiļjevs uzsāka 17 gadu vecumā, kad 1966.—67. gada sezonā aizvadīja divas spēles PSRS čempionātā Gorkijas "Torpedo" sastāvā. Jau nākamajā sezonā Vasiļjevs pievienojās Maskavas "Dinamo", tās rindās aizvadot pilnu sezonu. "Dinamo" sastāvā aizsargs aizvadīja 17 sezonas, dodoties laukumā 617 spēlēs. 1979.—80. un 1981.—82. gada sezonās Vasiļjevs bija "Dinamo" kapteinis. Aizsargs karjeru noslēdza 1984. gadā, taču vēlāk, no 1989. līdz 1991. gadam spēlēja Ungārijā un Vācijā.
PSRS hokeja izlases rindās trīs reizes atzīts par pasaules čempionāta labāko aizsargu, piecas reizes iekļauts turnīra simboliskajā izlasē.
ASV kabinets
ASV kabinets ir ASV prezidenta padomdevējorgāns, kas sastāv no ASV viceprezidenta un ASV federālās izpildvaras departamentu vadītājiem, kurus izvēlas prezidents un apstiprina Senāts. Kabineta sēdēs piedalās arī departamentu vadītāju pienākumu izpildītāji, kas nav Senāta apstiprināti. Prezidents var noteikt citu iestāžu vadītājus un Senāta neapstiprinātus ASV prezidenta izpildbiroja locekļus par kabineta līmeņa locekļiem. Pats prezidents nav kabineta loceklis.
Vēsture
ASV kabinetu vēsture sākās 1787. gadā Konstitucionālajā konventā, kad tika apspriests, vai prezidents īstenos izpildvaru patstāvīgi vai kopā ar ministru kabinetu vai slepeno padomi. Konstitūcijā noteikts, ka prezidentam ir vienpersoniska izpildvara un prezidents ir tiesīgs pieprasīt rakstisku viedokli no konkrētā izpildvaras departamenta galvenās amatpersonas. Konstitūcijā nav noteikti izpildvaras orgāni, to skaits vai uzdevumi.
Pirmais ASV prezidents Džordžs Vašingtons izveidoja kabinetu, kurā ietilpa viņš pats, valsts sekretārs Tomass Džefersons, valsts kases sekretārs Aleksandrs Hamiltons, kara sekretārs Henrijs Nokss, ģenerālprokurors Edmunds Rendolfs. Viceprezidents netika iekļauts kabinetā, jo tolaik (līdz 20. gadsimtam) tika pieskaitīts likumdošanas varai un bija Senāta priekšsēdētājs.
Apstiprināšanas gaita
Visi federālās izpildvaras departamentu un citu federālo aģentūru vadītāji ir prezidenta izvēlēti, un tad tos stāda priekšā Senātam, lai saņemtu apstiprinājumu vai noraidījumu amata ieņemšanai. Tas tiek izlemts, senatoriem balsojot, ar balsu vairākumu. Pēc apstiprināšanas amata kandidāts saņem komisijas rulli, veic zvērestu un sāk pildīt savus amata pienākumus. Ārpus Senāta sesiju laika prezidents var iecelt departamentu vadītāju pagaidu pienākumu izpildītājus.
Senāts neapstiprina divus kabineta locekļus: viceprezidentu, kurš kopā ar prezidentu ir tautas vēlēts, un Baltā nama aparāta vadītāju, kurš šajā amatā ir prezidenta iecelts prezidenta izpildbiroja darbinieks.
Ievedne (upe)
Ievedne, arī Īvedne un Javane, ir Pededzes labā krasta pieteka Alūksnes novada Jaunalūksnes, Malienas un Jaunannas pagastos.
Sākas kā Douņenīka ezera noteka Jaunalūksnes pagastā robežas 3 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Alūksnes pilsētas. Tek sākotnēji uz austrumiem, drīz pagriežoties uz dienvidiem, tālāk vidustecē pagriežoties uz dienvidrietumiem un lejtecē atkal uz dienvidiem. Pie ietekas Pededzē krastos ciemats Jaunanna, citas apdzīvotās vietas krastos ir nelielas. Jaunannā to šķērso autoceļi P43 (Litene—Alūksne) un V398 (Ķūderi—Jaunanna), vidustecē vēlreiz P43 un V396 (Vētraine—Maliena—Kalncempji—Sprīvuļi).