cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vīzes sala
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Karas jūras ziemeļos starp Severnaja Zemļu austrumos un Franča Jozefa Zemi rietumos. Tuvākā cietzeme ir Ušakova sala 140 km uz Ziemeļiem. Salas virsma ir līdzenums ar nelieliem pauguriem, augstākais punkts ir 22 m vjl salas vidienē. Ģeoloģiski sala veidota no māla un smilts. Salas krastiem raksturīga izteikta abrāzija. Ja 20. gadsimta otrajā pusē krasts atkāpās gadā vidēji par 1,5 m, tad no 2009. līdz 2016. gadam vietām krasts atkāpies par 75 metriem. Krasta līnija maz robota, ziemeļu daļā vairākas plašas lagūnas.
Sala atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Augājs ļoti nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas.
Vēsture
Karas jūrā 1912.—1914. gados ledus gūstā dreifēja Georgija Brusilova ekspedīcija ar kuģi ''Sv. Anna''. Kuģis un gandrīz visi ekspedīcijas locekļi gāja bojā, bet stūrmanim Albanovam izdevās izglābt kuģa žurnālu. 1924. gadā okeanogrāfs Vladimirs Vīze pētīja kuģa dreifa maršrutu. Pēc jūras straumju virzieniem Vīze izteica hipotēzi, ka tās ietekmē kāda nezināma sala un noteica tās koordinātas. 1930. gadā Vīze piedalījās Oto Šmita ekspedīcijā ar ledlauzi Georgij Sedov un pēc salas atklāšanas Vīze pirmais nokāpa tās krastā.
Kopš 1945. gada salas dienvidu krastā darbojas Vīzes polārstacija.
Gazele (dzeja)
Gazele (ar, ḡazal) ir dzejolis, kuru veido divrindes, pie tam pirmās divas rindas saista atskaņas, kas atkārtojas katra panta otrajā rindā. Parasti tā ir mīlas dzeja. Gazeļu izcelsme ir saistīta ar Arābu pasauli, raksturīga arābu, arī persiešu, dzejai.
Milda Bulle
Milda Bulle (dzimusi Grundmane; 1892—1938) bija latviešu skolotāja un komuniste, vēlāk Sarkanās armijas komisāre, Irānas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas sekretāre, Kominternes darbiniece.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1892. gada 29. (17.) aprīlī Talsu apriņķa Cēres pagasta skolā, skolotāja Oto Grundmaņa un viņa sievas Katrīnas Grundmanes ģimenē. Bijusi vecākā no 6 brāļiem un māsām. Mācījās Cēres pagasta skolā, tad Jelgavas sieviešu ģimnāziju, pēc kuras beigšanas no 1911. gada pirmā patstāvīgā darba vieta bija Ņemirovas ģimnāzija Ukrainā, kur 2 gadus strādāja par vācu valodas un literatūras skolotāju. 1913. gadā viņa atgriezās Latvijā un uzsāka mācības Rīgas augstākajos sieviešu kursos, līdztekus strādājot par tulkotāju no vācu un franču valodas. Apprecējās ar žurnālistu un revolucionāru no Jelgavas Žani (Jāni) Bulli (pseidonīms - Janis Gulbis).
Pirmā pasaules kara sākumā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, kur strādāja laikraksta "Ņevas Vilņi" redakcijā, bet 1916. gadā uz Stavropoli, 1917. gadā pēc Februāra revolūcijas kopā ar vīru pārcēlās uz Kislovodsku. 1917. gada jūnijā vīrs Žanis Bullis grūti saslima un pēc dažiem mēnešiem nomira.
Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada februārī viņu ievēlēja par Kislovodskas boļševiku partijas komitejas sekretāri, vēlāk par Ziemeļkaukāza aizsardzības pulka komisāri. 1919. gada sākumā - Mozdokas dzelzceļa stacijas komandante. Te iepazinās ar armijas komandieri, kabardieti Batirbeku Abukovu (1899 - 1938) - nākamo dzīvesbiedru. . 1919. gada aprīlī - 11. armijas 7. kavalērijas divīzijas politiskās daļas priekšniece. Piedalījās kaujās par Caricinu un Astrahaņu. 1919. gada rudenī ievēlēta par Astrahaņas guberņas boļševiku partijas sekretāri, 1920. gadā par Baku padomes locekli. Viņa darbojās arī Gīlānas Padomju republikas pārvaldē, bija Irānas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas sekretāre. 1921. gada augustā viņu iecēla par Padomju Krievijas ārlietu ministrijas referenti Persijas jautājumos.
Alentauna
Alentauna (en) ir pilsēta ASV, Pensilvānijas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 118 032 iedzīvotāji. Alentauna ir Pensilvānijas štata trešā lielākā pilsēta. Pilsētā bāzējas hokeja komanda Lehaiveli "Phantoms", kas spēlē AHL.
Džimijs Durmass
Džimijs Durmass (sv; dzimis ) ir Zviedrijas futbolists, pussargs, Zviedrijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) Durmass pārstāv Allsvenskan līgas komandu AIK.
Sasniegumi
Olympiacos
Galatasaray
Viktors Kalniņš (disidents)
Viktors Kalniņš (1938-2001) bija latviešu žurnālists, nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, disidents, politieslodzītais. Radio Brīvā Eiropa līdzstrādnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1938. gada 17. janvārī. Studēja vēsturi Maskavas Pedagoģiskā institūta Vēstures fakultātē, ko beidza 1960. gadā. Maskavā iepazinās ar tur studējošajiem Knutu Skujenieku un Ainu Zābaku, vēlākajā apsūdzībā bija minēts, ka "dzīvodams Maskavā, Kalniņš [..] savā dzīvoklī klausījās pretpadomju satura ārzemju radio pārraides, pie kam vairākkārt pieļāva, lai šīs pārraides kopā ar viņu noklausās arī Knuts Skujenieks". Pēc atgriešanās dzimtenē bija Republikāniskās arodbiedrību padomes "Biļetena" literārais līdzstrādnieks.
Apcietināts 1962. gada jūnijā un apsūdzēts par to, ka piedalījies nacionālās pretestības grupas „Baltijas federācija” veidošanā. Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Gunārs Rode, Dailis Rijnieks, Jānis Rijnieks, Aina Zābaka, Ziedonis Rozenbergs un Uldis Ofkants. Lietu LPSR Augstākā tiesa izskatīja no 1962. gada 28. novembra līdz 28. decembrim. Par pretpadomju aģitāciju, un grupas organizešanu un dzimtenes nodevības mēģinājumu tiesnesis Raimonds Brīze G. Rodem un D. Rijniekam piesprieda 15 gadus, A. Zābakai — 12, U. Ofkantam un V. Kalniņam — 10 gadus, Z. Rozenbergam — sešus, Jānim Rijniekam — piecus gadus ieslodzījumā. Ieslodzījumu pavadīja stingra režīma nometnē Mordovijā, kur iepazinās ar Gunāru Astru. Pēc atbrīvošanas 1972. gadā, lai iegūtu pierakstu Rīgā, 1973. gadā salaulājās ar bijušo politieslodzīto Helēnu Celmiņu, kas 1962. gadā bija apcietināta par to, ka franču žurnālistiem bija pastāstījusi par cilvēktiesību pārkāpumiem PSRS. VDK aģenti "Ozols" un "Pols" ziņoja, ka Viktors Kalniņš kopā ar G. Astru, I. Cālīti, I. Žukovski, Juri Ziemeli, E. Prauliņu, E. Danni un J. Pūpolu pulcējušies pie Ernesta Laumaņa kapa Rīgas 2. Meža kapos.
1977. gadā viņu izsekoja un kopā ar Intu Cālīti apcietināja par nodomu veidot Latvijas, Lietuvas, Igaunijas nacionālās atbrīvošanas komiteju un nodibināt nelegālu žurnālu “EsLaLi”. Viņa sievai Helēnai ļāva izbraukt uz Rietumeiropu, bet V. Kalniņu aizturēja pratināšanas pabeigšanai. Starptautisko protestu dēļ arī viņam ļāva izbraukt 1978. gada jūnijā. Abi pārcēlās uz dzīvi ASV, kur Viktors Kalniņš strādāja dažādus darbus, arī Radio Brīvā Eiropa.
Miris Rīgā, 2001. gada 28. oktobrī.
Roberts Akmentiņš (mācītājs)
Roberts Akmentiņš (1910—1994) bija luterāņu mācītājs, Teoloģijas semināra rektors un Latvijas Universitātes (LU) Teoloģijas fakultātes dekāns. Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis (1992).
Dzīvesgājums
Dzimis 1910. gada 27. janvārī Grundzāles pagastā. 1929. gadā absolvēja Gaujienas ģimnāziju. Studēja LU Teoloģijas fakultātē (1929—1934) un LU Filoloģijas un filozofijas fakultātē (1935).
Bija Jēkabpils Valsts ģimnāzijas ticības mācības, vēstures, loģikas, latīņu valodas skolotājs (1934—1938). Dienēja 12. Bauskas kājnieku pulkā (1938—1940). Pēc Latvijas okupācijas 1941. gadā viņu apcietināja par darbošanos nacionālās pretestības organizācijas "Tautas sargi" Osvalda Pūpola vadītajā jauniešu grupā "Viesturieši". Vācu okupācijas laikā studēja psiholoģiju Rīgas Pedagoģiskās psiholoģijas institūtā, tad filozofijas vēsturi un pedagoģiju Rīgas Universitātes Teoloģijas fakultātē (1943—1944). 1944. gada novembrī bija leitnanta Roberta Rubeņa (1917—1944) bataljona faktiskais kapelāns Kurzemes cietoksnī, 1945. gada 11. aprīlī viņu ordinēja par Kuldīgas Svētās Annas baznīcas mācītāju.
Pēc Otrā pasaules kara bija vikārs Blīdenes-Stūru draudzē un Kursīšu-Zvārdes draudzē, tad mācītājs Remtes, Gaiķu un Grīvaišu, Lutriņu draudzēs. No 1953. līdz 1982. gadam bija mācītājs Saldus I draudzē un strādāja kolhozā "Druva", līdztekus bija Kuldīgas iecirkņa prāvests (1967—1983), LELB Konsistorijas locekļa kandidāts (1968—1979).
No 1969. līdz 1987. gadam Akmentiņš bija LELB Teoloģijas semināra pasniedzējs, no 1980. gada profesors un Sistemātiskās reliģijas zinātnes un filozofisko priekšmetu katedras vadītājs. 1980. gadā viņš aizstāvēja teoloģijas doktora disertāciju "Rakstnieka Augusta Saulieša pasaules uzskata pamatproblēmu aktualitāte" un kļuva par LELB Teoloģijas semināra rektoru (1980—1987), bet tika atstādināts Atmodas kustības laikā par darbošanos LELB garīdznieku kustībā "Atdzimšana un Atjaunošanās" (1987—1990). 1989. gadā LELB 14. Sinode atjaunoja Dr. Robertu Akmentiņu Teoloģijas semināra rektora amatā. 1990. gadā viņš kļuva par atjaunotās LU Teoloģijas fakultātes dekānu un Sistemātiskās teoloģijas katedras vadītāju.
Miris 1994. gada 20. maijā. 2020. gadā Lutera Akadēmijā atklāja R. Akmentiņam veltītu memoriālo ekspozīciju viņa vārdā nosauktajā auditorijā.
Pededzes iela
Pededzes iela var būt:
Emanuele Džakerīni
Emanuele Džakerīni (it, dzimis Bibjenā, Itālijā) ir itāļu futbolists, Serie A kluba Veronas "Chievo" un Itālijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Džakerīni ir 2012. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļas un 2013. gada FIFA Konfederāciju kausa bronzas medaļas ieguvējs.
Futbolista karjeru sācis klubā A.C. Cesena, bet pēc veiksmīgas debijas vairākas sezonas bijis izīrēts citiem Itālijas klubiem. 2011. gadā pācēlies uz Serie A klubu Juventus F.C., bet 2013. gadā tika pārdots Anglijas Premjerlīgas klubam Sunderland A.F.C..
Džakerīni debitējis valsts izlasē 2012. gada Eiropas čempionāta mačā pret Spāniju.
Sasniegumi
Juventus
Pāri līķiem
"Pāri līķiem" (en) ir 1995. gada kriminālkomēdija, kas balstīta uz Džoiss Meinardas tāda paša nosaukuma romānu; grāmatas pamatā savukārt ir Pamelas Smārtas dzīvesstāsts. Filmas režisors ir Gass Van Sants. Galvenās lomas filmā atveido Nikola Kidmena, Hoakins Fīnikss un Mets Dillons. Filmas pirmizrāde notika Kannu filmu festivālā.
Sjūzana Stouna ir skaista sieviete, kura vienmēr vēlējusies kļūt par pazīstamu žurnālisti. Lai piepildītu savu sapni, Sjūzana nolemj uzņemt dokumentālo filmu par pusaudžiem. Drīz vien Sjūzana sāk apsvērt to, kā nogalināt savu vīru Leriju; lai to izdarītu, viņa lūdz palīdzību savas dokumentālās filmas varoņiem.
Glaudāni (Ūdrīšu pagasts)
Glaudāni ir ciems Ūdrīšu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 259 km attālumā no Rīgas.
Jaunannas Mūzikas un mākslas pamatskola
Jaunannas Mūzikas un mākslas pamatskola ir vispārizglītojoša pamatskola ar profesionālās ievirzes izglītības programmu apguvi. Skola atrodas Alūksnes novadā, Jaunannas pagastā, “Zvaniņos”. Skolai ir divi mācību punkti: Alsviķu mācību punkts, „Strautiņu skola”, Strautiņos, Alsviķu pagastā un Liepnas mācību punkts, „Liepnas vidusskola”, Liepnā, Liepnas pagastā.
Vēsture
Skola 1988. gadā tika dibināta kā bērnudārzs-skola, no 1991. gada darbojās kā Jaunannas pamatskola, bet 2012. gadā, apvienojoties ar Jaunannas Mūzikas un mākslas skolu, tika reorganizēta par Jaunannas Mūzikas un mākslas pamatskolu.
Rudā Sonja
"Rudā Sonja" (en) ir 1985. gada amerikāņu filma, kuras režisors ir Ričards Fleišers. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tēlu ar tādu pašu nosaukumu.
Čonkas
Čonkas ir ciems Alūksnes novada Ilzenes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km no pagasta centra Jaunzemiem, 30 km no novada centra Alūksnes un 186 km no Rīgas.
Rudā Sonja
Galvenās lomas filmā atveido Arnolds Švarcenegers, Bridžita Nīlsena, Sandala Bergmane un Pols Smits. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā Sonja, ruda kareive, dodas ceļā, lai atriebtos ļaunai karalienei, kuras karavīri nogalināja Sonjas ģimeni.
Evenki
Evenki (evn,, evenkīl), agrāk zināmi arī kā tungusi, ir viena no Ziemeļāzijas tautām, dzīvo galvenokārt Sibīrijā un Ķīnas ziemeļaustrumos. Evenku skaits tiek lēsts ap 80 tūkstošiem, no kuriem 37,1 tūkstoši dzīvo Krievijas Federācijā (viena no mazskaitlīgajām Ziemeļu tautām), bet 39,5 tūkstoši — Ķīnā. Evenki runā ne tikai evenku valodā, bet arī krievu, ķīniešu un mongoļu valodā. Dominējošās reliģijas ir šamanisms, pareizticība un lamaisms.
Korjaki
Etnonīms
Korjakiem nav vienota pašnosaukuma. Nomadi briežkopji sevi dēvē par чавчыв, чав'чу — ‘briežkopji’, bet piekrastes nometnieki — нымылгын — ‘vietējie’. 1920. gados bija mēģinājums ieviest nometnieku pašnosaukumu «nimilani» kā tautas etnonīmu, bet tas neiedzīvojās un atgriezās pie nosaukuma «korjaki», kas, domājams, cēlies no jukagiru eksoetnonīma карака.
Vēsture
Pirmās ziņas par karjakiem sastopamas 17. gadsimta vēstures dokumentos. Arheoloģiskie izrakumi pie Atarganas ciema liecina, ka korjakiem bijusi zināma metālapstrāde jau pirms 1000 gadiem un to priekšteči bijuši agrīnā dzelzs laikmeta Ohotskas kultūras radītāji.
Balakena
Balakena (az) ir pilsēta Azerbaidžānā, Balakenas rajona centrs. Izvietojusies valsts ziemeļrietumos Lielā Kaukāza priekškalnēs Balakenčajas upes krastos. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 12. gadsimtā. Mūsdienās pārtikas (tabakas fermentācijas fabrika) un būvmateriālu rūpniecības centrs. Attīstīts tūrisms.
Korjaki
Vēsture
Pēc dzīvesveida un nodarbošanās korjaki tradicionāli dalās tundras un piekrastes korjakos. Katrai grupai raksturīga atšķirīga valoda un tās iekļauj mazākas teritoriālās grupas:
Mūsdienās korjaki dzīvo galvenokārt Kamčatkas novada Korjaku apvidū (6640 cilvēki), kur daudzos ciemos tie ir dominējošais etnoss, kā arī trijos ciemos Magadanas apgabala Ziemeļevenu rajonā (900 cilvēki). Ap 250 korjaku dzīvo novada galvaspilsētā Petropavlovskā-Kamčatskā, bet ap 70 — Čukotkas autonomā apvidus Anadiras rajonā.
Valoda
Lielākā daļa korjaku sadzīvē pārgājuši uz krievu valodu, bet ap 1500 izmanto korjaku valodu. Rakstība korjaku valodā kopš 1931. gada sākotnēju latīņu alfabētā, bet kopš 1937. gada — kirilicā uz tundras korjaku (čavčuvenu) dialekta pamata.
Ieva Puķe
Ieva Puķe (dzimusi ) ir latviešu teātra aktrise.
Biogrāfija
Dzimusi aktrises Svetlanas Bless un dziedātāja Ādolfa Puķes ģimenē. 1997. gadā beigusi Latvijas Kultūras akadēmijas Ekrāna un teātra mākslas nodaļas Jura Rijnieka aktierkursu, strādājusi Latvijas Nacionālajā teātrī. Kopš 1997. gada strādā Valmieras drāmas teātrī.
Lomas kino
Attēlojusi lomas filmās "Seko man" (1999), "NeGribu, neGribu, neGribu!..." (2003), "Ķīlnieks" (2006), "Tas, ko viņi neredz" (2017), "Ar putām uz lūpām" (2017), "Jelgava '94" (2019), "Klases salidojums" (2019). Nelielā lomā filmējusies britu-amerikāņu miniseriālā Katrīna Lielā (2019). 2018. gadā par lomu filmā "Ar putām uz lūpām" nominēta Lielā Kristapa balvai kā labākā aktrise. 2019. gadā par lomu filmā "Jelgava '94" ieguvusi Lielā Kristapa balvu kā labākā aktrise otrā plāna lomā.
Pjērs de Leforts
Pēteris fon Leforts (,, 1719—1796) bija šveiciešu cilmes Polijas-Lietuvas kopvalsts armijas virsnieks, vēlāk Krievijas impērijas ķeizarienes Elizabetes Romanovas galminieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1719. gada 4. septembrī Parīzē vēstnieka Žana (Johana) Leforta un viņa sievas Frederikas Luīzes ģimenē. Viņa radinieks Francis Leforts (1656–1699) bija Krievijas cara Pētera I draugs un Krievijas flotes izveidotājs.
Jaunībā dienēja Polijas armijā, darbojās brīvmūrniecībā. Polijas-Lietuvas kopvalsts magnātu Višņovecku dzimtas pilī Volīnijā nodibinājis ložu (1742). 1748. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru, 1749. gadā apprecējās ar Prūsijas ģenerālfeldmaršala Zāmuela fon Šmetava (Schmettau) meitu Mariju Annu Karolīnu.
Līdz 1762. gadam bija Krievijas ķeizarienes Elizabetes galma virsceremonijmeistars. Pēc Septiņgadu kara beigām 1766. gadā pārcēlās uz dzīvi savā dzimtas īpašumā Šveices pilsētiņā Moržā (Morges). Minēts arī kā Jelgavas „La Bienfaisance“ adopcijas ložas brālis (1782).
Latviešu literatūra
Latviešu literatūra jeb rakstniecība ir latviešu un cittautiešu latviski rakstītais un latviski tulkotais ar latviešiem vai Latviju saistītās literatūras kopums. Reizēm no tās atsevišķi mēdz izdalīt latgaliešu literatūru.
Skrentona
Skrentona (en) ir pilsēta ASV, Pensilvānijas štatā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 76 089 iedzīvotāji. Nozīmīga akmeņogļu ieguves vieta.
Cilvēki
Skrentonā dzimuši:
Latviešu literatūra
Pirmie literārie darbi
Sākotnēji nozīmīgākie bija garīgās literatūras darbi; autori: Georgs Mancelis, Kristofors Fīrekers, Ernsts Gliks. 18. gadsimta otrajā pusē sāka parādīties laicīgā literatūra. Par pirmo nozīmīgo laicīgās literatūras autoru tiek uzskatīts Vecais Stenders. Starp viņa daudzajiem sekotājiem daudzi bijuši latviešu izcelsmes literāti. Pirmās lokalizētās lugas latviešu valodā autors ir Vecā Stendera dēls Jaunais Stenders — 1790. gadā tika izdota „Lustes spēle no zemnieka, kas par muižnieku tape pārvērsts” (pēc dāņu rakstnieka Ludviga Holberga darba „Kalna Jepe”). Pirmās oriģināllugas latviešu valodā autors ir Kārļa Gotharda Elferfelda 1804. gada luga „Tā dzimšanas diena”. Garlībs Merķelis bija ievērojamākais apgaismības ideju paudējs Latvijā. Merķeļa darbi ietekmēja latviešu literatūras attīstību, lai arī nav bijuši sarakstīti latviski. Ķikuļu Jēkabs sacerēja vienu no pirmajiem laicīgajiem dzejoļiem rokrakstā latviešu valodā („Viena Vidzemes cietumnieka bēdu dziesma”). 1806. gadā iznāca „Tā neredzīgā Indriķa dziesmas”, Neredzīgā Indriķa dzejoļu grāmata. 19. gadsimta pirmajā pusē sākuši rakstīt arī latviešu autori, tostarp Ernests Dinsbergs, Ansis Līventāls, Jānis Ruģēns.
Nacionālās literatūras aizsākumi
19. gadsimta 70.—80. gados latviešu literatūrā iezīmējās tautiskais romantisms, kura spilgtākie pārstāvji bija Auseklis un Andrejs Pumpurs. Tautiskā romantisma izcilākais darbs ir Pumpura eposs „Lāčplēsis”. Vēl ir tapuši oriģinālstāsti; autori: Juris Neikens, Apsīšu Jēkabs. 1879. gadā ticis izdots brāļu Kaudzīšu (Matīss un Reinis) romāns „Mērnieku laiki”, pirmais latviešu valodā sarakstītais reālistiskais romāns. No 19. gadsimta 80. gadiem latviešu literatūras attīstību ietekmēja Rietumeiropas kultūras procesi; attīstījās gan romantisms, gan reālisms.
Eduards Veidenbaums 19. gadsimta 80. gados uzsāka jaunu laikmetu latviešu dzejā. Nākamajā desmitgadē ienāca Aspazija, kas pirmā formulējusi sievietes pašvērtības ideju latviešu literatūrā, viņas darbos parādījās arī feminisma idejas. Dzejas attīstību veicinājis arī Jānis Poruks. Nozīmīgs 19. gadsimta beigu rakstnieks bija Rūdolfs Blaumanis, kas aizsāka psiholoģiskā reālisma tradīciju latviešu literatūrā.
Cīruļu grāvis
Cīruļu grāvis ir Lestenes upes kreisā krasta pieteka Tukuma novadā.
Tek ziemeļu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Lestenes upē augšpus Lestenes ciema. Cīruļu grāvi nešķērso valsts autoceļi, tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Latviešu literatūra
20. gadsimta sākumā
20. gadsimta sākumā veidojās pārmaiņas dzejniecībā, kad latviešu rakstnieki iepazinās ar krievu un franču simbolisma darbiem. 20. gadsimta sākumā dramaturģijai pievērsās tādi rakstnieki kā Rainis, Anna Brigadere, Andrejs Upīts, Jūlijs Pētersons, Jānis Jaunsudrabiņš.
20. gadsimta 20. gados iezīmējās ekspresionisms, kā arī impresionisms, starp kura pārstāvjiem bija Jānis Akuraters, Jānis Jaunsudrabiņš, Kārlis Skalbe. Desmitgades beigās tika sākts meklēt jaunu virzienu. Izveidojās divas grupas — viena pulcējās ap žurnālu „Trauksme”, otra — ap „Zaļā Vārna”. Pirmais latviešu literatūrā spilgti attēlojis pilsētu ir Aleksandrs Čaks, kas uzskatāms par 20. gadsimta 20. gadu beigu un 30. gadu sākuma nozīmīgāko un savdabīgāko dzejnieku.
20.—30. gados literatūrā pastāvēja romantisms, kā arī tika meklēts modernisms. Pēc valsts apvērsuma 1934. gada maijā Aspazija, Vilis Plūdons un Edvards Virza un daži citi rakstnieki kļuva par tā sauktajiem galma dzejniekiem, kas valsts vadoņa tēlu izvirzīja par ideālu.
Padomju Latvijā
20. gadsimta otrās puses literatūras attīstībā vērojama divu okupācijas varu pastāvēšanas ietekme. Pēc Otrā pasaules kara emigrēja vairāki ievērojami rakstnieki. Daiļradi Latvijā ietekmēja padomju ideoloģija, nedrīkstēja neievērot sociālistiskā reālisma principus. Mākslas darbos bija jāatspoguļo padomju dzīve, tās augšupeja. Starp populārākajiem tematiem literatūrā bija darbi Josifam Staļinam, darbi Padomju Savienības komunistiskajai partijai, tautu sadraudzība, tāpat ticis apdziedāts darbs un „plašā dzimtene”. Vajadzēja izteikties loģiski, saprotami, skaidri, nedrīkstēja lietot sarežģītu tēlainību. Daudzi darbi tikuši aizliegti.
Latviešu literatūrā atdzimšanas process sākās 20. gadsimta 50. gados Ņikitas Hruščova atkušņa laikā. 1965. gadā notika pirmās Dzejas dienas, kas tika rīkotas par godu Raiņa 100. dzimšanas dienai un notiek arī pašlaik. 20. gadsimta 70. gados ienāca neoavangardisma meklējumi. 20. gadsimta pēdējās desmitgadēs notika saiknes atjaunošana starp Latvijas un trimdas literatūru.
Neatkarīgajā Latvijā
Uz 20. gadsimta 90. gados ienākošo paaudzi, pie kuras pieskaitāmi Guntis Berelis, Arvis Kolmanis, Andris Akmentiņš, Jānis Einfelds, Nora Ikstena, Ieva Rupenheite un Edvīns Raups, ietekmi atstājusi postmodernisms, dadaisms un sirreālisms. 90. gados dramaturģijai pastiprināti pievērsās Māra Zālīte, debitēja Rūta Mežavilka, Inga Ābele, Lauris Gundars.
Kopš 2000. gada katru gadu vairākās nominācijās tiek piešķirta Literatūras gada balva.
Smiltāju atmatene
Augšanas apstākļi
Nedzīvās zemsedzes saprotrofe. Aug no augusta līdz oktobrim piejūras kāpās un reti citās smilšainās augsnēs.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas, taču sēnei bieži nav viegli notīrīt smiltis.
Līdzīgās sugas
Smiltāju atmatene pieder pie mazo atmateņu grupas (Minores), pie kurām Latvijā vēl pieder sīkā atmatene, kuras cepurīte arī pelēcīgi balta, taču tā aug ne tik smilšainās vietās un tās kātiņa pamatne griezumā dzeltē, sarkanlapiņu atmatene, kuras pazīmes sakrīt ar iepriekšējo, un vīnsarkanā atmatene, kuras cepurīte vidū klāta sīkām zvīņām ar violetu nokrāsu, vēlāk kļūstot purpursarkani šķiedraina. Visas mazās atmatenes, ar kurām Latvijā šo sugu praktiski var sajaukt, ir ēdamas. Mušmires atšķiras no atmatenēm ar savām vienmēr baltajām lapiņām.
Niks Loverds
Niks Loverds (gr) bija osmaņu-grieķu riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Pededzes iela (Jūrmala)
Pededzes iela ir iela Jūrmalā, Asaru apkaimē. Pededzes iela sākas krustojumā ar Asaru prospektu un beidzas krustojumā ar Dzelzceļa ielu. Kopējais ielas garums ir 180 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Pededzes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Niks Loverds
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Niks Loverds 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja Grieķiju 12 stundu riteņbraukšanas distancē. Šajā distancē viņš nefinišēja.
Pededzes iela (Jūrmala)
Ielu savienojumi
Pededzes iela ir savienota ar šādām ielām:
Gleizdi
Gleizdi ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 260 km attālumā no Rīgas.
Krievijas mēru sistēma
Krievijas mēru sistēma tika lietota Krievijas impērijas, Krievijas PSFR un PSRS teritorijā no 1797. līdz 1925. gadam. Latvijas Republikā šīs sistēmas izmantošana pārtraukta 1924. gada 1. janvārī.
Vēsture
1875. gadā Krievijas impērija līdz ar 16 citām valstīm parakstīja "Metrisko konvenciju par starptautiskā metra un kilograma prototipa pieņemšanu". Zināms, ka pirmo reizi Rīgas pilsētas zemes gabalu, ielu un kvartālu plāni tolaik vēl Krievijā nepieņemtajā metrisko garuma mēru sistēmā sastādīti no 1880. līdz 1882. gadam. Lai arī ar 1899. gada 4. jūnija likumu Krievijas impērijā tika pieļauta arī Starptautiskās mērvienību sistēmas lietošana, tomēr līdz pat Oktobra revolūcijai turpināja dominēt tradicionālā Krievijas mēru sistēma. Pēc Krievijas PSFR Tautas Komisāru padomes 1918. gada 14. septembra dekrēta jaunajos mērījumos bija obligāti jālieto Starptautiskā mērvienību sistēma (SI). PSRS ieviesa obligātu SI lietošanu tikai 1925. gada 21. jūlijā.
Arī Latvijas Republikā pāreja uz Starptautiskā mērvienību sistēmu notika pakāpeniski un Krievijas mēru sistēma tika pilnīgi atcelta tikai 1924. gada 1. janvārī.
Roberts Krošovs
Roberts Arnolds Krošovs (en; dzimis, miris ) bija britu peldētājs un ūdenspolo spēlētājs, 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu ūdenspolo turnīrā.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja peldēšanā un ūdenspolo. Ūdenspolo turnīrā viņš, būdams Jauktās komandas Osborne Swimming Club biedrs, izcīnīja zelta medaļu. Peldēšanā viņš startēja 200 metros brīvajā stilā un 200 metros uz muguras. Brīvā stila 200 metru peldēšanā viņš ieguva 4. vietu, ar rezultātu 2 minūtes un 45,6 sekundes. Savukārt peldēšanā uz muguras finālā viņš nefinišēja.
Stellantis
Stellantis akcijas (simbolu STLA) tiek kotētas biržās: Borsa Italiana, Euronext Paris, NYSE, un ir iekļautas indeksā CAC 40. Lielākie akcionāri (2021. gada janvārī): Exor (14,40 %), grupai piederošas akcijas (12,59 %), Pežo ģimene (7,20 %), Caisse des dépôts et consignations (5,66 %), Bpifrance (5,40 %),  Dongfeng Motor Corporation (4,91 %), UBS Securities (4,88 %), BlackRock (3,77 %).
Vēsture
2019. gada sākumā Itālijas un ASV autoražotājs FCA piedāvāja apvienoties ar Francijas koncernu Renault, un panāca pagaidu vienošanos ar uzņēmumu. Francijas valdība tomēr neatbalstīja šo vienošanos, un priekšlikums tika atsaukts.
Pēc tam FCA ar apvienošanās piedāvājumu vērsās pie Francijas autoražotāja PSA, par ko tika ziņots 2019. gada 31. oktobrī. Abi uzņēmumi parakstīja apvienošanās līgumu 18. decembrī, paredzot, ka abu uzņēmumu akcionāri jaunajā uzņēmumā iegūs katrs 50 % kapitāldaļu. 2020. gada 15. jūlijā tika paziņots, ka jaunā uzņēmuma nosaukums būs Stellantis. 21. decembrī darījumu atļāva Eiropas Komisija, vienlaikus nosakot minimālus tiesiskās aizsardzības līdzekļus, lai nodrošinātu konkurenci nozarē. 2021. gada 4. janvārī abu uzņēmumu akcionāri apstiprināja apvienošanos. Darījums tika pabeigts 16. janvārī. Apvienotais uzņēmums akciju kotēšanu Borsa Italiana un Euronext Paris biržā sāka 2021. gada 18. janvārī, bet iekļaušana Ņujorkas Fondu biržā notika 19. janvārī.
2022. gada maijā Stellantis piekrita atzīt savu vainu noziedzīgā darbībā un samaksāt 300 miljonus ASV dolāru, lai izbeigtu izmeklēšanu par tās centieniem nelikumīgi slēpt piesārņojuma apjomu, ko rada tā dīzeļdzinēji. Jeep, Chrysler un Dodge mātesuzņēmums uzņēmās nokārtot ASV Tieslietu departamenta gadiem ilgušo izmeklēšanu par autoražotāja centieniem izvairīties no emisiju prasībām vairāk nekā vecākiem modeļiem.
2022. gada 3. maijā tika paziņots par Vācijas automašīnu koplietošanas platformas Share Now iegādi. Darījums tika pabeigts 18. jūlijā, un Share Now pārvaldību pārņēma Stellantis meitas uzņēmums Free2Move. 2022. gada novembrī Stellantis paziņoja, ka ir iegādājies Ungārijas autonomo transportlīdzekļu tehnoloģiju uzņēmumu aiMotive.
Lindens Vejs
Spēlētāja karjera
Karjeras pirmajā pusē aizvadījis 138 spēles NHL klubos Losandželosas "Kings", Vankūveras "Canucks" un Kalgari "Flames". 2017. gadā pievienojās Astanas "Baris", taču sezonas otrajā pusē pārcēlās uz Cīrihes "Lions", tās rindās kļūstot par Šveices čempionu. No 2018. līdz 2020. gadam Vejs spēlēja Maskavas CSKA. 2019. gadā CSKA rindās izcīnīja Gagarina kausu.
Horvātijas ģerbonis
Horvātijas Republikas ģerbonis (hr) ir viens no Horvātijas simboliem, pieņemts 1990. gada 21. decembrī. To veido kronēts vairogs, kas atgādina šaha galdiņu. Vairoga kronī attēloti Zagrebas, Dubrovnikas, Dalmācijas, Istrijas un Slavonijas ģerboņi.
Ernsts Kasīrers
Ernsts Kasīrers (dzimis, miris ) bija ebreju izcelsmes vācu/zviedru filozofs - neokantists.
Dzimis Breslavā. Studēja Berlīnes Humboltu universitātē. No 1919. līdz 1933. gadam pasniedza Hamburgas Universitātē. Pēc nacistu nākšanas pie varas pameta Vāciju. No 1933. līdz 1935. gadam pasniedza Oksfordas Universitātē, no 1935. līdz 1941. gadam - Gēteborgas Universitātē Zviedrijā. No 1941. gada pasniedza universitātēs ASV (Jeila un Kolumbijas Universitātēs). Miris 1945. gadā. Darbi tulkoti arī latviski.
Azerbaidžānas Premjerlīga
Azerbaidžānas Premjerlīga (az) ir Azerbaidžānas augstākā futbola līga, kas dibināta 1992. gadā. Čempionātā piedalās 10 komandas.
Roberts Akmentiņš (jurists)
Roberts Akmentiņš bija latviešu jurists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gada 17. augustā Tahevas (Taiwola) muižā Veru apriņķī Kārļa Akmentiņa un viņa sievas Marijas, dzimušas Kabuces, 10 bērnu ģimenē kā jaunākais bērns. Mācījās Valkas pagasta skolā, tad Penzas mērniecības skolā (1889—1902). Piedalījies Krievu-japāņu karā kā jaunākais virsnieks 175. Baturinas kājnieku pulkā. 1908. gadā absolvēja Saratovas 2. ģimnāziju un no 1908. līdz 1912. gadam strādāja ar vecāko mērnieku-revizoru Kazaņā un līdztekus studēja Kazaņas Universitātes Juridiskajā fakultātē (1908—1913). Pirmā pasaules kara laikā bija jaunākais virsnieks Krievijas Impērijas armijas 306. kājnieku pulkā. Krievijas pilsoņu kara laikā bija juriskonsults Omskā (1918—1919), tad Latvijas diplomātiskās pārstāvniecības juriskonsults Vladivostokā (1919).
Pēc atgriešanās Latvijā strādāja par Ārlietu ministrijas vecāko juriskonsultu, bija Latvijas-Krievijas miera līguma komisijas sekretārs un Latvijas-Krievijas robežas nospraušanas komisijas priekšsēdētājs. 1921. gadā kļuva par Latvijas Universitātes Tautsaimniecības fakultātes tiesībzinātņu nodaļas docētāju, tad docentu, vecāko docentu un 1939. gadā par ārkārtējo profesoru, pasniedza divus kursus — Ievadu tiesību zinātnē un Valststiesības. Līdztekus bija Izglītības ministrijas vecākais juriskonsults līdz 1933. gadam.
Latvijas PSR laikā 1948. gadā profesoru Akmentiņu atlaida no darba, lai pelnītu iztiku, viņš ar citu vārdu tulkoja grāmatas.
Miris 1956. gada 4. martā Rīgā, apbedīts Rīgas 1. Meža kapos.
Kapitālisms Šķērsielā
"Kapitālisms Šķērsielā" ir 2013. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Ivars Seleckis. Filmas pirmizrāde notika Splendid Palace.
Larisa Ceriča
Larisa Ceriča (bs; dzimusi ) ir bosniešu džudiste, Eiropas un Pasaules čempionātu medaļniece.
Biogrāfija
2019. gada Eiropas spēlēs Ceriča izcīnīja sudraba medaļu, kas bija pirmā Eiropas spēļu medaļa viņas valstij. Viņa arī izcīnīja zelta medaļu Pasaules džudo junioru čempionātā 2009. gadā, kas Bosnijai un Hercegovinai joprojām ir vienīgais pasaules tituls jebkurā olimpiskajā sporta veidā.
Ceriča ir starp piecām dalībniecēm ar visvairāk Eiropas džudo čempionātu medaļām kategorijā +78 kg (4 medaļas) kopš tā ieviešanas 1998. gadā, atpaliekot no Karīnas Braiantas (8 medaļas), Tea Donguzašvili (8 medaļas), Lūcijas Polavderes (7 medaļas) un Anē-Sofijas Mondjē (5 medaļas).
2018. gadā +78 kg kategorijā senioriem viņa sasniedza Pasaules ranga 1. vietu.
Olbija
Olbija jeb Terranoa  ir komūna un pilsēta Itālijā, Sardīnijas reģiona Sasāri provincē. Izvietojusies salas ziemeļaustrumos Tirēnu jūras krastā un ir vēsturiskā Galluras reģiona un populārā tūristu apvidus Smaragda krasta (Costa Smeralda) centrs. Sena pilsēta, kuru, domājams, dibinājuši feniķieši. Dažādos laikos bijusi neatkarīgās Galluras valsts, diecēzes, kā arī Olbijas-Tempio provinces galvaspilsēta. Populārs tūrisma galamērķis, osta un Olbijas-Kostasmeraldas lidosta.
Purva briesmonis
"Purva briesmonis" (en) ir 2005. gada amerikāņu filma, kuras režisors ir Brets Leonards. Filma ir balstīta uz Marvel Comics komiksiem ar tādu pašu nosaukumu.
Galvenās lomas filmā atveido Metjū Le Nevezs, Reičela Teilore, Džeks Tompsons un Rawiri Parpatene. Filmas pirmizrāde notika Singapūrā.
Filmā Darkvotersas vietējais šerifs saskaras ar Seminolas leģendu: purva briesmoni, kura pieskāriens izraisa apdegumus tiem, kuri izjūt bailes.
Projektēšanas šablons
Programminženierijā projektēšanas šablons ir vispārīgs atkalizmantojams risinājums biežai problēmai programmatūras projektējumā. Tas nav pabeigts risinājums, ko var tieši pārveidot izejas kodā vai mašīnkodā. Tas ir apraksts vai paraugs tam, kā risināt problēmu, un to var izmantot daudzās dažādās situācijās. Projektēšanas šabloni ir formalizētas labās prakses, kuras programmētāji var izmantot, lai risinātu biežāk sastopamās problēmas sistēmas vai lietotnes projektēšanas gaitā.
Objektorientētie projektēšanas šabloni parasti demonstrē klašu vai objektu attiecības un savstarpējo mijiedarbību, konkrēti nenorādot iesaistīto klašu vai objektu gala realizācijas. Šabloni, kas maina objekta stāvokli, var nebūt izmantojami funkcionālās programmēšanas valodās, daži šabloni var nebūt nepieciešami valodās, kurās ir iebūvēts atbalsts problēmai, ko šis šablons risina, objektorientētie šabloni var nederēt risinājumiem neobjektorientētās valodās.
Projektēšanas šabloni var tikt uzskatīti par strukturētu piegājienu programmēšanai un līmeni starp programmēšanas paradigmu un konkrētu algoritmu.
Gleizdiniški
Gleizdiniški ir ciems Dubnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 229 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V682.
Julgī Stalte
Julgī Stalte (dzimusi 1978. gada 28. oktobrī Rīgā) ir lībiešu dziedātāja un tautas mūziķe. Dzimusi folkloristu Helmī un Daiņa Stalta ģimenē. Darbojas folkloras kopā „Skandinieki”, kā arī grupās Tuļļi Lum un Tai Tai. Julgī bija precējusies ar igauņu aktieri Margusu Grosnūju (Margus Grosnõi). Viņai ir trīs bērni — Oskars, Lelū un Anna Kī.
Ja mēs visu to pārcietīsim
"Ja mēs visu to pārcietīsim" ir 1987. gadā Latvijas PSR uzņemta spēlfilma, vēsturiska drāma. Filmas režisors ir Rolands Kalniņš. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Andreja Upīša triloģijas "Robežnieki" motīviem.
Sižets
20. gadsimta sākums Latvijā. Par revolucionāru darbību žandarmi arestē Mārtiņu Robežnieku. Viņa jaunākais brālis, skolotājs Jānis, par dumpīgajām runām padzīts no darba un spiests atgriezties tēva mājās. Arī šeit sākumā viņš aģitē kalpu vidū, izpelnīdamies vietējās varas nelabvēlību. Tomēr Jāņa kāzas ar muižas pārvaldnieka meitu maina viņa vietu dzīvē.
Kad 1905. gada atbalsis sasniedz arī viņu dzimto pusi, no Rīgas ierodas Mārtiņš. Sacēlušies zemnieki nodedzina barona pili un izveido rīcības komitejas, taču drīz ierodas soda ekspedīcija, kas nežēlīgi izrēķinās ar zemniekiem, spīdzina, nošauj un nodedzina mājas. Jāni pārņem bailes un, lai sevi glābtu, viņš kļūst par nodevēju. Upuru vidū ir arī brāļu tēvs un Mārtiņa līgava Zelma.
Anitas iela (Rīga)
Anitas iela ir iela Rīgas apkaimē Vecmīlgrāvī. Anitas iela sākas krustojumā ar Vecmīlgrāvja 1. līniju un beidzas krustojumā ar Augusta Dombrovska ielu. Ielas kopējais garums ir 379 metri.
Ielu savienojumi
Anitas iela ir savienota ar šādām ielām:
Čatanūga
Čatanūga (en) ir pilsēta ASV, Tenesī štatā. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 181 099 iedzīvotāji. Čatanūga atrodas Tenesī štata dienvidos pie pašas štata robežas ar Džordžiju.
Transports
Pilsēta atrodas pie Tenesī upes, kuru šķērso vairāki tilti :
Ūdenstilpe
Ūdenstilpe ir dabīgs vai mākslīgs zemes virsas pazeminājums, kurā ir uzkrājies ūdens. Ir beznoteku ūdenstilpes vai ūdenstilpes ar vāju noteci. Ūdenstlpes veidojas, ja ezerdobē ūdens pietece pārsniedz zudumus, kas rodas filtrācijas un iztvaikošanas procesā. Parasti pie ūdenstilpēm pieskaita ezerus, dīķus un ūdenskrātuves, bet plašākā nozīmē pieskaita arī jūras un okeānus.
Anrī Muasāns
Ferdinands Frederiks Anrī Muasāns (fr; dzimis, miris ) bija Francijas ķīmiķis un farmaceits. 1906. gadā ieguva Nobela prēmiju ķīmijā par fluora pētīšanu un izdalīšanu, kā arī elektriskās krāsns pielāgošanu zinātniskajiem nolūkiem.
1886. gadā Anrī Muasāns Farmācijas skolā kļuva par toksikoloģijas profesoru, bet 1889. gadā par neorganiskās ķīmijas profesoru. 1900. gadā Sorbonā kļuva par neorganiskās ķīmijas profesoru. 1884. gadā Muasāns sāka pētīt fluora savienojumus. Divus gadus vēlāk elektrolīzes rezultātā no kālija hidrogēnfluorīda (KHF2) šķīduma fluorūdeņražskābē ieguva fluoru. Viņš pētīja iegūtā ķīmiskā elementa īpašības un reakcijas ar citiem elementiem.
Ievērojamākie Muasāna zinātniskie darbi ir Le Four électrique (1897; "Elektriskā krāsns"), Le Fluor et ses composés (1900; "Fluors un tā savienojumi") un Traité de chimie minérale, 5 sēj. (1904–06; "Attieksme pret neorganisko ķīmiju").
Ir izvirzītas teorijas, ka Muasāns ir miris no saindēšanas ar fluoru, bet oficiālais nāves iemesls ir akūts apendicīts.
Anitas iela
Anitas iela var būt šādās Latvijas pilsētās:
Everytime We Touch
"Everytime We Touch" ir Vācijas eurodance trio Cascada singls. Singls ir no Cascada pirmā studijas albuma ar tādu pašu nosaukumu — Everytime We Touch. Singls guva ievērojamus panākumus Amerikā, sasniedzot 10. vietu, kā arī 2. vietu Lielbritānijā.
Singls topos
Cascada singls "Everytime We Touch" pasaules valstu un reģionu topos.
Kristālvioletais
Kristālvioletais (medicīnā zināms ar nosaukumu pioktanīns) ir trifenilmetāna krāsviela, kas izmantojama kā histoloģiskā krāsviela, kā arī Grama metodē, lai klasificētu baktērijas.
Medicīniskā nozīme
Kristālvioletajam piemīt pretbaktēriju, pretsēnīšu, prethelmintu, prettripanosomālu, pretaudzēju un pretsāpju funkcijas, agrāk tas bija nozīmīgs virsmas antiseptiķis. Šo krāsu medicīniskā nozīmē ir aizvietojuši modernāki līdzekļi, taču kristālvioletais joprojām ir iekļauts Pasaules veselības organizācijas sarakstā.
Medicīnā pioktanīnu parasti izmanto:
Pie medikamentu trūkuma pioktanīnu var izmantot apdegumu ārstēšanā, pie nabassaites iekaisuma (omfalīts) neonatālā periodā, mutes kandidiāzes ārstēšanā HIV slimniekiem un mutes čūlu ārstēšanā ar masalām slimiem bērniem.
Jons Žemaitis
Jons Žemaitis (lt; 1909—1954) bija lietuviešu virsnieks, Lietuvas nacionālo partizānu bruņoto spēku komandieris ar segvārdu Vītauts (Vytautas).
Dzīvesgājums
1926. gadā J. Žemaitis absolvēja Raseiņu proģimnāziju un iestājās Kauņas kara skolā, 1929. gadā ieguva leitnanta pakāpi un sāka dienēt 2. artilērijas pulkā par rotas komandieri. 1936.—1938. gadā mācījās Fontenblo artilērijas skolā (Ecole d'Artillerie de Fontainebleau) Francijā. Pēc paaugstināšanas par kapteini viņš komandēja Lietuvas bruņoto spēku 1. un vēlāk 4. artilērijas pulka mācību bateriju. Pēc Lietuvas okupācijas 1940. gadā viņš turpināja militāro dienestu 617. artilērijas pulkā un bija pulka skolas priekšnieks. Pēc Vērmahta iebrukuma Lietuvā kapteinis Žemaitis padevās vācu gūstā un apmetās uz dzīvi Kauņā, kur strādāja Enerģētikas pārvaldē par kūdras ieguves tehniķi. 1942. gadā pārcēlās uz Kiaulinku ciemu un līdz 1944. gadam strādāja par Šiluvas lauksaimniecības kooperatīva vadītāju.
1944. gada martā kļuva par vietējās partizānu vienības 310. bataljona komandieri. Pēc tam, kad Sarkanā armija ieņēma Lietuvu, 1945. gada jūnijā pievienojās Raseiņu apriņķa partizāniem kā štāba priekšnieks. 1947. gada maijā viņu ievēlēja par Ķēstuta partizānu vienības komandieri. 1948. gada maijā viņš nodibināja Jūras (Rietumlietuvas) partizānu apgabalu un kļuva par tās komandieri.
1949. gada februārī Lietuvas partizānu komandieru kongresā J. Žemaiti ievēlēja par LLKS padomes prezidija priekšsēdētāju un Aizsardzības spēku komandieri ģenerāļa pakāpē. Pēc triekas 1951. gada decembrī viņš atkāpās no amata un gulēja paralizēts ģenerālpavēlniecības bunkurā Šimkaiču mežā (Jurbarkas rajons). Savus pienākumus ģenerālis Žemaitis atsāka 1953. gada pavasarī, bet 30. maijā viņu arestēja un pārveda uz Maskavu.
Pēc ilgām pratināšanām nošauts 1954. gada 26. novembrī Maskavas Butirku cietumā.
2009. gada 12. martā Lietuvas Republikas Seims pieņēma deklarāciju, kurā atzina, ka kopš 1949. gada 16. februāra Lietuvas Brīvības cīnītāju savienības padomes deklarācijas pieņemšanas līdz nāvei 1954. gadā 26. novembrī Jons Žemaitis bija Lietuvas valsts vadītājs, faktiski ieņēma prezidenta amatu.
Zūru pamatskola
Zūru pamatskola ir Ventspils novada pašvaldības pamatizglītības iestāde, kas atrodas novada dienvidaustrumu daļā, Vārves pagasta Ventavā. 20 km attālumā no Ventspils. Skolu apmeklē ne tikai izglītojamie no Vārves pagasta, bet arī no citām pašvaldībām — Ventspils pilsētas un Kuldīgas novada Alsungas pagasta, kā arī Ventspils novada Ziru, Užavas, Zlēku pagastiem.
Vēsture
Pēc Ventspils apriņķa skolu 1928. gada hronikas — „1875. gadā uz Zūru sabiedrības lūgumu Lambsdorfs Dzērves mazo muižu piešķīris ar vienu pūrvietu zemes Zūru pagasta skolas vajadzībām”. Pirmā ēka skolai uzcelta 1876. gadā. No Kurzemes guberņas visu mācību iestāžu rādītāja — „Zūru pagasta skolas ēkai ir divi stāvi un 15 istabas, tā ir mūra ēka”. Lielākie skolas pārbūves darbi veikti 1953. gadā, 1971. gadā uzcelta piebūve, 1975. — ēdnīcas ēka, 1977. — sporta zāle, 1984. — saglabājot vecās skolas ēkas pamatus, uzcēla jaunu ēku 1. — 4. klašu un darbmācības vajadzībām, 2000. gadā realizēts investīciju projekts — nomainīti logi un nosiltināta ēka.
C. Lorenz
C. Lorenz AG bija Vācijas elektroiekārtu, radio un telesakaru iekārtu uzņēmums. Dibināts 1880. gadā. Galvenais birojs sākotnēji atradās Berlīnē, bet kopš 1948. gada — Štutgartē.
Vēsture
Ap 1870. gadu Karls Lorencs (Carl Lorenz) Berlīnē atvēra darbnīcu, kur izgatavoja elektriskos gaismekļus. 1880. gadā dibināts uzņēmums C. Lorenz Telegraphenbauanstalt, lai ražotu telegrāfa iekārtas. Pēc Lorenca nāves 1889. gadā uzņēmumu iegādājās tekstila uzņemējs Roberts Helds (Robert Held). Helda vadībā uzņēmums kļuva par lielāko piegādātāju telegrāfa un signalizācijas aprīkojumam valsts dzelzceļam. 1893. gadā uzņēmums nopirka tā konkurentu Telegraphen Bauanstanlt C.F. un izveidoja nodaļas Vācijā un pat Krievijā. 1898. gadā sākta rakstāmmašīnu ražošana.
1906. gadā uzņēmums reģistrēts kā publiska akciju sabiedrība C. Lorenz AG. Ap 1908. gadu izlaista pirmā radiostacija flotei un armijai.
Meklēju vīrieti
"Meklēju vīrieti" ir 1983. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Ivars Seleckis.
C. Lorenz
Vēsture
Pirmā pasaules kara laikā uzņēmums bija galvenais telesakaru iekārtu piegādātājs Vācijas bruņotajiem spēkiem. 1917. gadā Berlīnē, Tempelhofā uzcelta jauna centrālā biroja un pētniecības laboratoriju ēka. Pēc kara beigām krasi samazinājās ražošana, un sākti ražot mājas radiouztvērēji, radio raidītāji, sakaru iekārtas lidmašīnām. 1919. gadā C. Lorenz uzsāka Vācijā radiopārraižu raidīšanu. 1920. gados uzņēmuma galvenā produkcija bija radiouztvērēji un radiolampas. Tā galvenais konkurents bija Telefunken. 1924. gadā C. Lorenz ieguva licenci ražot teletaipa aparatūru.
Meklēju vīrieti
Sižets
"Meklēju vīrieti" veidota kā turpinājums filmā "Sieviete, kuru gaida" apskatītajām tēmām. Šoreiz tiek rādīts stāsts par vīrieša lomu ģimenē un problēmām, kas var rasties, mainoties vīrieša ģimeniskajam un sociālajam statusam.
C. Lorenz
Vēsture
1930. gadā uzņēmumu nopirka Vācijas elektroiekārtu ražotājs Standard Elektrizitaets-Gesellschaft (SEG), kuru iepriekšējā gadā kopā ar AEG bija dibinājis ASV uzņēmums ITT Corporation. C. Lorenz turpināja darboties neatkarīgi. 1930. gados uzņēmums izstrādāja jauna tipa radio navigācijas sistēmu, kas zināma kā Lorenca stars.
Vācijai gatavojoties jaunam karam, C. Lorenz saņēma jaunus pasūtījumus. Otrā pasaules kara laikā militārā produkcija bija: radari, divkanālu radioiekārtas, stieples ierakstītāji, radiolampas, slepenās sakaru iekārtas, šifrēšanas mašīnas. 1940. gadā tika iegādāts uzņēmums C. Schaub Apparatebau GmbH. C. Lorenz piederēja 25 % lidmašīnu ražotājā Focke-Wulf.
Pēc kara daudzas rūpnīcas tika slēgtas, bet Austrumu zonā tās pārņēma PSRS. Pēc Berlīnes blokādes 1948. gadā galvenais birojs tika ierīkots Cufenhauzenē, Štutgartē. 1950. gados C. Lorenz bija sadalīts nodaļās: Berlin-Tempelhof (radio sakari un radioraidīšanas pētījumi), Esslingen am Neckar (radiolampas), Landshut (elektriskās mašīnas, radioraidīšanas iekārtas, signālsistēmas), Pforzheim I (maza izmēra raidīšanas iekārtu pētniecība un modelēšana), Pforzheim II (telekss) un Schaub Pforzheim (radio un televīzijas uztvērēji). 1954. gadā radiouztvērēju un televizoru zīmols tika mainīts uz Schaub-Lorenz.
1958. gadā ITT reorganizēja Vācijas uzņēmumus. C. Lorenz AG tika apvienots ar Standard Elektrizitäts-gesellschaft vienā uzņēmumā Standard Elektric Lorenz AG (SEL).
1988. gadā SEL sadzīves elektronikas bizness, tai skaitā bijušais C. Loren ar zīmolu Schaub-Lorenz, pārdots Somijas Nokia. 1996. gadā Honkongas uzņēmumam Semi-Tech Nokia pārdeva visas savas televizoru un videoieraksta iekārtu ražotnes kopā ar zīmoliem, tai skaitā Schaub-Lorenz. Vēlāk Semi-Tech bankrotēja.
Sods par sapni
Sižets
Filmā pastāstīts par "franču grupu", kuru veidoja ar Francijas kultūru aizrāvušies cilvēki, un grupas dzīvi pēckara Latvijā.
Kliģu ezers
Kliģu ezers ir caurteces ezers Tukuma novada Lestenes pagasta dienvidos. Atrodas uz robežas starp Tukuma novada Lestenes, Džūkstes un Jaunpils pagastiem.
Dibens - smilšains, vietām dūņas. Krasti - zemi, ziemeļaustrumos - slīpi. Ietek - četri grāvji, iztek - grāvis uz Abavu. Ezerā dzīvo līdakas, karūsas, karpas un asari. Ezera ziemeļaustrumu krastā - atpūtas bāze.
Dalamana
Dalamana (tr) ir pilsēta un ilče Turcijas dienvidrietumos, Muglas provincē. Izvietojusies Vidusjūras krastā, viens no reģiona tūrisma centriem ar starptautisku lidostu (atklāta 1987. gadā).
Alona kotovi
Alona kotovi ir ūdensblusu suga. Atrasta saldūdens straumēs Dienvidvjetnamā un aprakstīta 2012. gadā. Ietilpst Alona quadrangularis grupā, no kuriem atšķiras ar postabdomena, labruma un toraksa posmu morfoloģiskām īpašībām.
Mazarīni
Džulio Raimondo Mazarīno (it, Francijā pazīstams kā Žils Mazarīns, kardināls Mazarīni vai vienkārši Mazarīni (Mazarini), dzimis ; miris ) bija itāļu izcelsmes Francijas reliģiskais un politiskais darbinieks, Francijas Pirmais ministrs no 1642. gada līdz nāvei 1661. gadā.
Mazarīni bija iepriekšējā Francijas Pirmā ministra kardināla Rišeljē tuvākais palīgs kopš 17. gadsimta 30. gadiem. 1643. gadā pēc karaļa Luija XIII nāves par reģenti kļuva karaliene Austrijas Anna. Lai gan karaliene bija sliktās attiecībās ar 1642. gadā mirušo Rišeljē, tomēr par valsts Pirmo ministru viņa iecēla tā sabiedroto Mazarīni.
1648. gadā Francijā sākās pilsoņu karš (Fronda), kurā pilsoņi vērsās pret Pirmo ministru Mazarīni. Karaliene un Mazarīni pameta Luvru un noslēpās ārpus Parīzes. Par opozīcijas līderi izvirzījās princis Luijs de Kondē, kura arests izraisīja jaunu neapmierinātības vilni. Tikai 1652. gadā karalis Luijs XIV svinīgi atgriezās Parīzē, ko uzskata par Frondas noslēgumu. Nākamajā gadā galvaspilsētā atgriežas arī Mazarīni un līdz savai nāves dienai turpināja ieņemt Pirmā ministra amatu.
Gleizdova
Gleizdova ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Fantastiskais četrinieks (1994. gada filma)
"Fantastiskais četrinieks" (en) ir 1994. gada amerikāņu supervaroņu filma, kura tā arī netika izdota plašākai sabiedrībai. Filmas režisors ir Olijs Sasone. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tāda paša nosaukuma komiksiem.
Galvenās lomas filmā atveido Alekss Haids-Vaits, Džejs Andervuds, Rebeka Stāba, Maikls Beilijs Smits un Džozefs Kulps.
Rods Stjuarts
Roderiks Deivids "Rods" Stjuarts (en; dzimis ) ir britu dziedātājs, dziesmu autors. Ar pārdotiem vairāk nekā 100 miljoniem ierakstu visā pasaulē viņš ir viens no vislabāk pārdotajiem māksliniekiem.
Karjeru sācis 1960. gadu sākumā, kļuva populārs ar grupu The Jeff Beck Group un vēlāk ar Faces. 1969. gadā uzsāka solokarjeru ar debijas studijas albumu An Old Raincoat Won't Ever Let You Down, kas ASV tika izdots ar nosaukumu The Rod Stewart Album.