cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2016. gada NBA Visu zvaigžņu spēle
2016. gada NBA Visu zvaigžņu spēle bija 65. NBA Visu zvaigžņu spēle. Tā notika 2015.—2016. gada NBA sezonas laikā Air Canada Centre arēnā Toronto, Kanādā. Toronto tika izraudzīta par spēles norises vietu. Šī būs pirmā reize, kad NBA Visu zvaigžņu spēle notiks ārpus ASV.
Spēlē ar rezultātu 196—173 uzvarēja Rietumu konferences komanda. Spēles rezultatīvākais spēlētājs bija Pols Džordžs (41 punkts, otrais visu laiku augstākais rādītājs), taču par spēles vērtīgāko spēlētāju otro gadu pēc kārtas tika atzīts Rasels Vestbruks.
Visu zvaigžņu spēles nedēļas nogalē NBA kalendārā ir pārtraukums. Tās ietvaros norisinās vairāki konkursi un tiek aizvadītas vairākas spēles, tai skaitā slavenību spēle, NBA "uzlēcošo zvaigžņu" spēle (debitantu un otrgadnieku ASV izlase pret Pasaules izlasi), slam-dunk konkurss, trīspunktu metienu konkurss. Visu zvaigžņu spēlē sacenšas spēlētāji no Austrumu un Rietumu konferenču komandām.
Līdzjutēju balsojumā par Visu zvaigžņu spēles sākumsastāviem visvairāk balsu saņēma Kobe Braiants (1,89 miljoni balsu; 18. dalības reize Visu zvaigžņu spēlē), otrais bija Stefens Karijs (1,6 miljoni balsu; 3. dalības reize Visu zvaigžņu spēlē), trešais — Lebrons Džeimss (1 miljons balsu; 12. dalības reize Visu zvaigžņu spēlē), latvietis K. Porziņģis saņēma vairāk nekā 473,5 tūkstošus balsu — starp Austrumu konferences uzbrucējiem un centra spēlētājiem ierindojās 6. vietā.
Uzlēcošo zvaigžņu spēle
ASV izlase uzvarēja Pasaules izlasi ar rezultātu 157—154. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Zaks Lavains, kas ASV izlases sastāvā guva 30 punktus, savāca 7 atlēkušās bumbas un atdeva 4 rezultatīvas piespēles. Balsojumā par vērtīgāko spēlētāju otrajā vietā bija latvietis Kristaps Porziņģis. Pasaules izlases sastāvā resultatīvākie bija Porziņģis un Kongo DR basketbolists Emanuels Mjudejs, kas abi guva 30 punktus.
Notts County FC
Notts County Football Club ir futbola klubs no Notingemas Anglijā. Pašlaik spēlē pēc spēka piektajā spēcīgākajā līgā — Nacionālajā līgā (National League). Klubs dibināts 1862. gadā — tas ir pasaulē vecākais futbola klubs.
Komanda pastāvēšanas vēsturē vienreiz ir izcīnījusi FA Kausu (1894. gadā). Tā ir piedzīvojusi Anglijas futbola līgā rekordlielu pazemināšanu un paaugstināšanu skaitu (29). Komanda spēlējusi visu četru līmeņu Anglijas līgas turnīros. Spēcīgākajā Anglijas līgas līmenī aizvadījuši 30 sezonas. Pēdējo reizi augstākajā līgā spēlējusi 1991.—1992. gada sezonā.
Simetriskā atslēgšfirēšana
Simetriskā atslēgšfirēšana ir šifrēšanas sistēma, kurā, atšķirībā no publiskās atslēgšifrēšanas, ziņojuma nosūtītājs un ziņojuma saņēmējs ziņojuma šifrēšanai un atšifrēšanai izmanto vienu un to pašu šifrēšanas atslēgu. Simetriskā atslēgšifrēšana ir vienkāršāka un ātrāka nekā publiskā atslēgšifrēšana, bet, lai izmantotu šo šifrēšanas sistēmu, jāatrod drošs veids, kā abām informācijas apmaiņā iesaistītajām pusēm apmainīties ar šifrēšanas atslēgām.
Populāri simetriskās atslēgšifrēšanas algoritmu piemēri ir Datu šifrēšanas standarts (DES), Uzlabots šifrēšanas standarts (AES) un RC4.
Karaliskā princese Marija
Karaliskā princese Marija Henriete (en, nl; dzimusi, mirusi ) bija Angļu revolūcijā uz nāvi sodītā karaļa Čārlza I vecākā meita. Bija precējusies ar Orānas princi Villemu II. Viņas vienīgais bērns kļuva par Anglijas karali Viljamu III.
Apprecējusies ar Orānas princi 1641. gada 2. maijā deviņu gadu vecumā. 1642. gadā pārcēlās uz Nīderlandi, vīra galmu. 1650. gada novembrī vīrs mira no bakām, bet dažas dienās vēlāk piedzima viņu vienīgais bērns. Kad 1660. gadā Anglijā notika karaļa varas restaurācija, Marija atgriezās Londonā, tomēr drīz pēc tam mira no bakām.
Ļaudīte
Ļaudīte ir upe Jēkabpils novadā.
Izteka no Kugres ezera. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Viesītes ezerā tā dienvidrietumu krastā. Upi šķērso valsts autoceļi V956 (Daudzeva–Viesīte–Apserde) un V819 (Viesīte–Airītes), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Baltijas jūras valstu padome
Baltijas jūras valstu padome (BJVP) ir starpvaldību organizācija, kuras darbs ir strukturēts atbilstoši trīs prioritārajām jomām: reģionālā identitāte, drošs reģions, kā arī ilgtspējīgs un plaukstošs reģions. Šīs trīs prioritārās jomas paredz sadarbību dažādās jomās: vides aizsardzība, ekonomiskā sadarbība, uzņēmējdarbība, izglītība, kultūra, civilā drošība, bērnu tiesības, cīņa pret cilvēktirdzniecību un citās.
Kopš tās dibināšanas BJVP ir sniegusi ieguldījumu pozitīvu pārmaiņu nodrošināšanā Baltijas jūras reģionā un ir veicinājusi daudzpusējo sadarbību. Kopš 1998. gada BJVP darbu atbalsta pastāvīgais starptautiskais sekretariāts, kas atrodas Stokholmā, Zviedrijā. Sekretariātu finansē dalībvalstis. BJVP augstākā līmeņa institūcija ir ārlietu ministri, kuru tikšanās reizes tiek organizētas ik pēc diviem gadiem.
Pašreizējais ģenerālsekretārs ir Polijas vēstnieks Gžegožs Poznanskis (kopš 2020. gada).
Ilgtermiņa prioritātes
2014. gada jūnijā padome izvērtēšanas un pārskatīšanas rezultātā piecas ilgtermiņa prioritātes pārdefinēja trijās, proti, reģionālā identitāte, ilgtspējīgs un plaukstošs reģions, kā arī drošs reģions. 2017. gada 20. jūnija Reikjavikas ministru tikšanās reizē, kas tika rīkota par godu padomes 25 gadu jubilejai, tika pārapstiprināta iepriekš uzskaitīto trīs ilgtermiņa prioritāšu aktualitāte.
Reģionālā identitāte
Uzdevums ir attīstīt Baltijas jūras reģiona identitāti un veicināt saiknes turpmākas attīstības labad. Mērķis ir attīstīt Baltijas jūras reģiona identitātes koncepciju un piederības sajūtu Baltijas jūras reģionam caur līdzdalību, iesaistīšanos, daudzlīmeņu pārvaldību un kopienas sajūtu, kā arī radīt reģionālās vienotības jēdzienu, kas gūtu atsaucību pāri robežām, balstoties uz cilvēku saiknēm, dialogā un makro-reģionālos tīklos un institūcijās.
Ilgtspējīgs un plaukstošs reģions
Primārais uzdevums ir attīstīt Baltijas jūras reģionu kā paraugreģionu, kurā uz ilgtspējīgu attīstību balstītas sabiedrība spēj pārvaldīt tās rīcībā esošos resursus efektīvu, iespējojot reģiona ekonomisko, tehnoloģisko, ekoloģisko potenciālu un sociālās inovācijas, lai nodrošinātu labklājību, dabas aizsardzību un sociālo vienlīdzību. Sekundārais uzdevums ir atrisināt atlikušos izaicinājumus, kas traucē visaptverošu un ilgtspējīgu reģiona attīstību. Viens no mērķiem ir uzlabot vispārējo Baltijas jūras reģiona konkurētspēju, veicinot ilgtspējīgu ekonomisko izaugsmi un sekmīgi pārvaldot darba tirgus, kā arī attīstot pētniecību un inovatīvu zinātnes infrastruktūru, integrētu jūrlietu politiku, transportu un komunikācijas. Vēl viens mērķis ir atbalstīt Baltijas jūras reģiona pāreju uz konkurētspējīgu, videi draudzīgu, ekonomiku, kas paredz zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni līdz ar to nodrošinot ilgtspējīgu attīstību un ietverošu attīstību; atbalsīt tālāku rīcību, kas paredz laba vides stāvokļa un veselīgas ekosistēmas atbalstu Baltijas jūras reģiona tālākai labklājības veicināšanai; stiprināt reģiona spēju pielāgoties klimatiskajām pārmaiņām, kā arī ekosistēmu un sabiedrību noturību; nodrošināt tālāku ilgtspējīgas attīstības integrēšanu visos pārvladības līmeņos un rīcībpolitiku sektoros, tai skaitā ņemot vērā ekonomiskos, sociālos un vides aspektus; atbasltīt ilgtspējīgas un videi draudzīgas tehnoloģijas un iniciatīvas, kas vērstas uz Baltijas jūras reģiona ekosistēmas un bioloģiskās daudzveidības aizsardzību.
Drošs reģions
Uzdevums ir veicināt Baltijas jūras reģiona iedzīvotāju drošību un nodrošinātu reģiona iedzīvotāju aizsardzību un noturību pret vardarbību, negadījumiem un ārkārtas stāvokļa situācijām, nodrošinot reaģešanas gatavību. Līdztekus nodrošināt cilvēku aizsardzību pret nelikumīgu ekspluatāciju un cilvēku tirdzniecību.
Mērķis ir nodrošināt pienācīgus preventīvos pasākumus saistībā ar visām cilvēku tirdzniecības formām Baltijas jūras reģionā, piemēram, ar projektu starpniecību, kas balstīti starpdisciplinārā pieejā; viecināt vispārēju un ilgtspējīgu bērnu aizsardzību, lai novērstu visas vardarbības formas ar starpdisciplināru pieeju un viecinātu sadarbību starp atbildīgajām iestādēm un citām nozares organizācijām Baltijas jūras reģionā; stiprināt sabiedrības noturību pret katastrofām un riskiem visās krīzes attīstības stadijās ar attiecīgiem prevencijas, gatavības, reaģēšanas un atgūšanās pasākumiem; veicināt savietojamību un stratēģisku makro-reģionālo sadarbību, nodrošinot palīdzību un ātrās reaģēšanas spējas pārrobežu negadījumu un ārkārtas stāvokļu, tai skaitā katastrofu gadījumā, kurām ir pārrobežu sekas vai ietekme.
Vēsture
Dibināta 1992. gadā reģiona ārlietu ministru tikšanās reizē kā atbilde ģeopolitiskajām pārmaiņām, kuras attīstījās Baltijas jūras reģionā, beidzoties Aukstajam karam. No 1992. līdz 2009. gadam funkcionēja demokrātisko institūciju darba grupa, no 1995. līdz 2003. gadam tās darbu papildināja demokrātiskās attīstības komisārs. No 1993. līdz 2005. gadam Eirofakultāte tika nodibināta, lai pārstrukturētu universitātes Tartu, Rīgā un Viļņā. Radniecīgs darbs tika īstenots Kaļiņingradā no 2000. līdz 2007. gadam, kā arī Pleskavā.
Latvijas prezidentūra
No 2018. gada 1. jūlija līdz 2019. gada 30. jūnijam Latvija pildīja Baltijas jūras valstu padomes (BJVP) prezidējošās valsts pienākumus. BJVP ir starpvaldību sadarbības formāts dalībvalstu politiskā dialoga un praktiskās sadarbības veicināšanai, stiprinot reģiona ilgtspēju, drošību un identitāti. 2018. — 2019. gada prezidentūra Latvijai deva iespēju uzņemties vadību pār starpvaldību sadarbības koordināciju Baltijas jūras reģionā, noteikt Baltijas jūras reģiona valstu praktiskās sadarbības virzienus, sekmēt kopēju interešu un mērķu īstenošanu, kā arī nākt klajā ar jaunām iniciatīvām.
Vecāko amatpersonu komiteja
Vecāko amatpersonu komiteja (VAK) pulcē augsta līmeņa ārlietu ministriju pārstāvjus no 11 BJVP dalībvalstīm, kā arī Eiropas Komisijas. VAK ir galvenais padomes sarunu forums un lēmumu pieņemšanas orgāns jautājumos, kas saistīti ar padomes darbu periodos starp ministru tikšanās reizēm. VAK pārrauga, atbalsta un koordinē visu BJVP struktūru darbu. Atbilstoši BJVP prezidentūru secībai katra valsts uzņemas priekšsēža pienākumus rotācijas kārtībā viena gada garumā. VAK priekšēdis parasti ir amatpersona, kas godāta ar vēstnieka titulu, un ir tās ārlietu ministrijas deleģēta, kuras pienākumos ietilpst padomes prezidentūra. Virkne BJVP struktūru darbojas VAK vadībā. BJVP ir pieredzējusi reformu, kuras rezultātā saskaņā ar Rīgas deklarāciju par reformu, kuru apstiprināja 2008. gada jūnijā, viena no kādreizējām darba grupām tika pārveidota par ekspertu grupu, līdztekus pārtraucot divu citu darba grupu spēkā esamību. VAK pārrauga kodoldrošības un radiācijas drošības ekspertu darba grupu, darba grupu cīņai ar organizēto noziedzību un koordinē tās atbilstoši trīs apstiprinātajām ilgtermiņa prioritātēm. VAK vadībā tiek organizēta arī ilgtspējīgas attīstības ekspertu grupa „Baltic 2030”, ekspertu grupa sadarbībai riska grupas bērnu jautājumos, jaunatnes lietu darba grupa, vadošās valsts pienākumi Pskovas Eirofakultātes projektā un Jūrlietu ekspertu grupa.
Sekretariāts
BJVP pastāvīgais starptautiskais sekretariāts tika nodibināts pēc 7. BJVP ministru sesijas 1998. gadā Nīborgā, Dānijā. Sekretariātu oficiāli atklāja 1998. gada 20. oktobrī tā sākotnējās telpās Stromsborgas salā. Sekretariāta mandāts paredz:
Stratēģiskie partneri
• B7 Baltijas salu tīkls (B7) • Baltijas jūras arodbiedrību tīkls (BASTUN) • Baltijas jūras tirdzniecības kameru asociācija (BCCA) • Baltijas attīstības forums (BDF) • Baltijas jūras forums • Baltijas jūras parlamentārā konference (BSPC) • Baltijas jūras valstu reģionu sadarbība (BSSSC) • Eiropas perifēro jūras reģionu konference (CPMR) • Helsinku Komisija (HELCOM) • NVO forums • Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (OECD) • ScanBalt reģions • Baltijas pilsētu savienība (UBC) • Biznesa padomdevēju padome • Baltijas jūras reģiona Universitāšu tīkls (BSRUN) • Baltijas Universitātes programma (BUP) • Starptautiskā Imigrācijas organizācija (IMO)
Bailes un naids Lasvegasā
"Bailes un naids Lasvegasā" (en) ir 1998. gada ASV kriminālkomēdija, kas balstīta uz Hantera S. Tompsona tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un viens no scenārija autoriem ir Terijs Giljams. Galvenās lomas filmā atveido Džonijs Deps, Benisio del Toro, Kemerone Diasa, Tobijs Magvairs, Elēna Bārkina, Gerijs Basijs un Kristīna Riči. Filmas pirmizrāde notika.
Dīvains žurnālists un viņa psihopātiskais jurists dodas uz Lasvegasu, kur abi piedzīvo virkni psihedēlisku notikumu.
The Elder Scrolls IV: Knights of the Nine
The Elder Scrolls IV: Knights of the Nine ir oficiāla papildinājumu paka lomu spēles videospēlei The Elder Scrolls IV: Oblivion. Izsludināta 2006. gada 17. oktobrī papildinājumu paku Ziemeļamerikā izstrādāja, publicēja un izlaida Bethesda Softworks, eiropā spēli publicēja sadarbībā ar Ubisoft. Windows versija ir pieejama vai nu kā lejuplāde no kompānijas mājas lapas vai kā daļa no tirdzniecībā izlaista Oblivion Downloadable Content Collection CD — izdevums, kurā ietilpst arī visi iepriekš izlaistie lejuplādējamie papildinājumi Oblivion. Xbox 360 versija ir pieejama Xbox Live Marketplace un PlayStation 3 Oblivion iepakotā versija jau satur Knights of the Nine.
Knights of the Nine darbība norisinās ap tāda paša nosaukuma frakciju, kas cenšas atrast un saglabāt "Crusaders' Relics" komplektu. Kad atrastas, šie artifakti ir jāizmanto, lai pievarētu karali burvi Umaril, kurš grib atriebties Nine Divines. Knights of the Nine tika lielākoties labi uzņemts spēļu presē. Lai gan tas maz izmainīja Oblivion pamata mehānikas, kritiķi to vērtēja kā īsu, bet izstrādātu papildinājumu spēles galvenajam stāstam.
Aleksandars Vučičs
Aleksandars Vučičs (sr, dzimis ) ir Serbijas politiķis. Kopš 2014. gada viņš ir Serbijas premjerministrs. Viņš ir arī Serbijas progresīvās partijas priekšsēdētājs. Bijis Serbijas aizsardzības ministrs un informācijas ministrs. 2017. gada aprīlī Vučičs ievēlēts par Serbijas prezidentu.
Jiuseri
Jiuseri (arī Vusari) ir ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 251 km attālumā no Rīgas.
Aleksandars Vučičs
1993. gadā Vučičs iestājās galēji labējā Serbijas radikālajā partijā (SRP), un pēc 1993. gada vēlēšanām kļuva par Nacionālās Asamblejas deputātu. 1995. gadā Aleksandars Vučičs kļuva par SRP ģenerālsekretāru. Pēc tam, kad viņa partija 1996. gadā uzvarēja pašvaldību vēlēšanās Zemūnā, Vučičs kļuva par Pinki sporta halles direktoru.
1998. gadā Aleksandars Vučičs kļuva par informācijas ministru Mirko Marjanoviča valdībā. Pieaugot neapmierinātībai ar Slobodanu Miloševiču, Vučičs ierosināja sodīt valdību kritizējošos žurnālistus un aizliegt ārvalstu televīziju raidīšanu. Šajā periodā Serbijas mediji bija piesātināti ar serbu nacionālistu propagandu, kas demonizēja etniskās minoritātes un attaisnoja serbu vēršanos pret tām. 2000. gada 24. oktobrī Marjanoviča valdība atkāpās.
2008. gadā grupa Serbijas radikālās partijas biedru Tomislava Nikoliča vadībā dibināja jaunu partiju Serbijas progresīvā partija (SPP). Aleksandars Vučičs pievienojās tai un kļuva par partijas priekšsēdētāja vietnieku. Pēc tam, kad 2012. gadā Nikoličs tika ievēlēts par Serbijas prezidentu, Vučičs kļuva par SPP priekšsēdētāju.
No 2012. gada jūlija Aleksandars Vučičs bija aizsardzības ministrs Ivicas Dačiča valdībā, vienlaikus ieņemot premjerministra pirmā vietnieka amatu. kad 2013. gada augustā kabinetā notika izmaiņas, par aizsardzības ministru ieceļot Nebojšu Rodiču, Vučičs turpināja pildīt premjerministra pirmā vietnieka pienākumus līdz 2014. gada aprīlim.
Ferdinands I Hābsburgs
Ferdinands I Hābsburgs var būt:
Aleksandars Vučičs
2014. gada parlamenta vēlēšanās Vučiča vadītā Serbijas progresīvā partija ieguva 158 no 250 vietām parlamentā. SPP apvienojās koalīcijā ar Serbijas sociālistisko partiju. Aleksandars Vučičs 2014. gada 27. aprīlī kļuva par premjerministru, nomainot Ivicu Dačiču.
Fairbanks
Fairbanks var būt:
Aleksandars Vučičs
2016. gada 4. martā prezidents Tomislavs Nikoličs atlaida parlamentu, nosakot jauna vēlēšanas 24. aprīlī. Vēlēšanās valdošā koalīcija ieguva 48 % balsu. Vučiča valdība turpināja darbu.
2017. gada 2. aprīlī Aleksandars Vučičs uzvarēja Serbijas prezidenta vēlēšanās, iegūstot 55 % balsu. Pēc vēlēšanu rezultātu paziņošanas vairāki tūkstoši iedzīvotāju izgāja Serbijas ielās, protestējot pret Vučiča ievēlēšanu. Vučičs prezidenta amatā stājās 31. maijā, nomainot Tomislavu Nikoliču.
EPICA
Eiropas projekts ledus vairoga dziļurbšanai Antarktīdā (akronīms EPICA no en) ir starptautisks Eiropas projekts Antarktīdas ledus vairoga dziļurbumiem. Tā galvenais uzdevums ir iegūt datus par klimata un atmosfēras izmaiņām Antarktīdā pēdējās glaciālās ēras laikā, veicot divus ledus vairoga dziļurbumus un salīdzinot iegūtos datus ar analoģiskajiem projektiem Grenlandē (GRIP un GISP).
Projekta koordinēšanu veic Eiropas Zinātnes fonds (European Science Foundation). Projektā piedalās Apvienotā Karaliste, Beļģija, Dānija, Francija, Itālija, Nīderlande, Norvēģija, Šveice un Vācija. Dziļurbumu projekti tiek īstenoti Konkordijas stacijā Austrālijas Antarktiskajā Teritorijā un Konenes stacijā Karalienes Modas Zemē. 2008. gadā EPICA projekts ieguva Dekarta balvu pētniecībā.
Konkordijas stacijā dziļurbumu projekti tika uzsākti 1996. gadā un tika veikti divi urbumi — 781 m (1996-1999) un 3270 m (1999-2004; 5 mno pamatiežiem) dziļi. Rezultāta tika iegūti līdz pat 890 000 gadu veci paraugi. Konenes stacijā dziļurbumu projekts tika uzsākts 2002. gada janvārī un pabeigts 2006. gadā 2775 m dziļumā ar paraugu no Antarktīdas ledus vairoga pamatnes, iegūstot klimatiskos datus par pēdējiem 150 000 gadu.
Čārlzs Fērbenkss
Čārlzs Vorens Fērbenkss (dzimis, miris ) bija amerikāņu politiķis no Republikāniskās partijas. No 1897. līdz 1905. gadam bija senators no Indiānas, bet no 1905. līdz 1909. gadam - ASV viceprezidents prezidenta Teodora Rūzvelta laikā. 1916. gada vēlēšanās atkal kandidēja uz viceprezidenta amatu (Čārlzs Hjūzs bija prezidenta kandidāts), tomēr vēlēšanās uzvarēja Vudro Vilsons.
Fērbenksas pilsēta Aļaskā nosaukta šī politiķa vārdā.
Latvijas Republikas Klimata un enerģētikas ministrija
Latvijas Republikas Klimata un enerģētikas ministrija ir vadošā valsts pārvaldes iestāde klimata un enerģetikas nozarē. Klimata un enerģētikas ministriju politiskā līmenī vada klimata un enerģētikas ministrs.
Vēsture
Ministrija izveidota 2022. gadā, kad tika apstiprināts Kariņa 2. Ministru kabinets. Tā tika izveidota no ekonomikas ministrijas pārņemot enerģētikas politikas jomu, savukārt no VARAM tika pārņemta klimata politikas joma.
Darbības mērķi
Tās funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums. Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana.
Alojas ielu uzskaitījums
Alojas pilsētas ielu uzskaitījumā iekļautas Alojas 30 ielas.
Elmira Kurbanova
Elmira Kurbanova (ru; dzimusi ) ir bijusī Krievijas brīvā stila un sumo cīkstone, Pasaules čempionātu medaļniece, Eiropas čempione un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Starptautiskās klases sporta meistare.
Biogrāfija
1991. gadā Elmira Kurbanova sāka nodarboties ar cīņas sportu. Viņa bija Krievijas kausa ieguvēja (1999) un sudraba medaļniece (2000), Krievijas brīvās cīņas čempionāta sudraba medaļas ieguvēja (1998, 1999). Vairāku augstākā līmeņa sacensību uzvarētāja Krievijas komandas sastāvā. Sporta karjeras beigās viņa aizstāvēja Kazahstānas krāsas. Nav piedalījos olimpiskajās spēlēs, jo savu sporta karjeru pabeidza neilgi pirms 2004. gada, kurā sieviešu brīvā cīņa tika iekļauta olimpisko sporta veidu programmā.
Viņa trenējās Sanktpēterburgas augstākās sporta izcilības skolā pie augstākās kategorijas trenera Jurija Semjonova. Viņa pārstāvēja Krievijas Federācijas Aizsardzības ministrijas sporta klubu Sanktpēterburgā.
Alojas draudzes novads
Vēsture
Draudzes novads izveidojās 1534. gadā Rīgas arhibīskapijas Līvu galā, 1582. gadā iekļauts Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijas sastāvā, vēlāk Rīgas apriņķa sastāvā. Zviedru Vidzemes laikā 1695. gadā celta Alojas luterāņu baznīca, kas nodega 1768. gadā. Tagadējā mūra baznīca uzcelta 1776. gadā. Baltijas pārkrievošanas laikā 1895. gadā uzcelta Alojas Kristus piedzimšanas pareizticīgo baznīca.
Satiksmes iela (Jūrmala)
Satiksmes iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Satiksmes iela sākas pie Slokas dzelzceļa stacijas un beidzas krustojumā ar Ventspils šoseju. Kopējais ielas garums ir 1200 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Satiksmes ielā satiksmes kustība norit divās joslās.
Ielu savienojumi
Satiksmes iela ir savienota ar šādām ielām:
Satiksme
Pa Satiksmes ielu kursē 5. autobuss.
Ļoti sliktas lietas
"Ļoti sliktas lietas" (en) ir 1998. gada melnā komēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Pīters Bergs. Galvenās lomas filmā atveido Kristians Sleiters, Denjels Stērns, Kemerone Diasa, Žanna Triplhorna, Džons Favro, Džeremijs Paivens un Lelands Orsers. Filmas pirmizrāde notika.
Kails Fišers neilgi pirms kāzām organizē savu vecpuišu ballīti. Tās laikā tiek nogalināta prostitūta. Tuvojoties kāzām, vecpuišu ballītes apmeklētāji sāk turēt viens otru aizdomās par ballītē notikušo slepkavību.
Ukulele
Ukulele jeb Havaju ģitāra ir strinkšķināmais stīgu instruments, ko spēlē ar pirkstiem un/vai ar mediatoru.
Ir četri ukuleļu veidi — soprāna jeb standarta, koncerta, tenora un baritona, kas atšķiras pēc izmēriem, baritona - arī pēc skaņojuma. Standarta ukuleles skaņojums ir G-C-E-A. G stīga tiek skaņota oktāvu augstāk, lai gan daži dod priekšroku arī "zemajam G" skaņojumam, kad G stīga tiek skaņota oktāvu zemāk. Bieži tiek izmantots arī D-skaņojums: A-D-F#-B, kas liekot ukulelēm (it īpaši mazajām) skanēt maigāk un "saldāk".
Džai Džigans
Džai Džigans (, dzimis ) ir Ķīnas kosmonauts, Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēku lidotājs, ģenerālmajors. Viņš 2008. gadā veica pirmo Ķīnas iziešanu kosmosā.
Džai Džigans piedzima Lundzjanas apriņķī, Heilundzjanas provincē. Pēc tautības viņš ir haņs. 1985. gadā viņš sāka dienestu Tautas Atbrīvošanas armijā. 1989. gadā viņš Gaisa spēku 3. Aviācijas skolā ieguva bakalaura grādu. Pēc tam viņš dienēja par lidotāju, vēlāk bija posma komandieris, lidošanas instruktors.
1995. gada oktobrī Džai pieteicās par kandidātu kosmonautu vienībā, kurā tika ieskaitīts 1998. gada 5. janvārī. 2003. gada decembrī viņš bija triju kosmonautu grupā, kas gatavojās lidojumam ar kosmosa kuģi Shenzhou 5. Viņš bija Ķīnas pirmā kosmonauta Jana Liveja dublieris. 2004. gada decembrī Džai Džigans sāka gatavoties lidojumam ar kosmosa kuģi Shenzhou 6. 2005. gada oktobrī viņu apstiprināja par dublieru apkalpes komandieri. 2008. gada 24. septembrī tika paziņots, ka Džai būs Shenzhou 7 pamatpkalpes komandieris.
Pirmo kosmisko lidojumu Džai Džigans veica 2008. gada septembrī kā kosmosa kuģa Shenzhou 7 komandieris. Lidojuma laikā notika pirmā Ķīnas pārstāvju iziešana kosmosā. Iziešanu ārpus orbitālā moduļa veica Džai, savukārt Liu Bomins palika slūžu kamerā un novēroja Džigana darbības.
Džai bija Shenzhou 12 dublieru apkalpes komandieris.
Otro lidojumu kosmosā Džai Džigans sāka 2021. gada 15. oktobrī kā kosmosa kuģa Shenzhou 13 komandieris, dodoties otrajā ekspedīcijā uz orbitālo staciju Tiangong. Stacijā viņš ar diviem kosmonautiem pavadīja sešus mēnešus. Džigans veica divas iziešanas kosmosā. Uz zemes kuģa nolaižamais aparāts atgriezās 2022. gada 16. aprīlī.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Iziešanas atklātā kosmosā:
Londonas Impērijas koledža
Londonas Impērijas koledžā mācās aptuveni 13 500 studenti un strādā 3330 darbinieki.
Vēsture
Dibināta 1907. gadā kā koledža Londonas Universitātes sastāvā, taču kopš 2007. gada ir neatkarīga iestāde.
Fantadroms
"Fantadroms" ir 1985. gada Latvijas PSR, vēlāk Latvijas zinātniskās fantastikas animācijas seriāls bērniem, ko veidojusi Studija Dauka. Seriālu režisējis Ansis Bērziņš. Tas stāsta par robota Indriķa, kas spēj pieņemt dažādas formas, bet pamatā ir dzeltena kaķa formā, piedzīvojumiem kosmosā. Seriāla pilotsērija ir krievu valodā, savukārt pārējās sērijās nav dialogu.
Apbalvojumi
Viena no seriāla sērijām "Sāls" kinofestivālā "Lielais Kristaps" tika apbalvota kā labākā animācijas filma 1985. gadā. Šo sēriju rādīja arī 2017. gada "Lielā Kristapa" atklāšanas ceremonijā, kad tā režisoram Ansim Bērziņam pasniedza apbalvojumu par mūža ieguldījumu.
Daba un dvēsele
Daba un dvēsele ir Emiļa Melngaiļa dziesma jauktajam korim ar filozofiska Raiņa dzejoļa vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota Sestajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1926. gadā.
Raksturojums
Jēkabs Graubiņš rakstīja, ka atzīstama dziesmu "Daba un dvēsele", tāpat kā "Mūsu Tēvs debesīs" plaši iecerētā un izvestā kompozīcija, drošie, efektīvie balsu gājieni un vispār ērtā dziedamība, bet svaigs, nemākslots dabīgums, kā viņa agrākajās dziesmās ("Senatne", "Rekviēms"), te tādā mērā vairs nav atrodams.
Valentīns Bērzkalns rakstīja, ka Melngaiļa "Daba un dvēsele" ir veidota konvencionālā izteiksmē. Šai dziesmai ir kāds savdabīgs neanalizējams skaistums, lai gan koriski tā, neraugoties uz rūpīgo balsu izveidojumu, nav no autora skanīgākiem darbiem. Īpatnais 3-balsīgais vienveida balsu dalījums, kas pats par sevi ir interesants, zemākās vietās šķiet par blīvu un varbūt atstātu lielāku efektu, ja komponists to lietotu retāk. Toties skaista — ar visu skopo tematiku — ir šis dziesmas muzikālā izaugšana un kopnoskaņa.
Joksti (Rikavas pagasts)
Joksti ir ciems Rikavas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 224 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Rikavas muiža. Rikavas muižas apbūve un kungu māja (vēlāk skola) ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi, bet muižas parks un pārvaldnieka māja _ vietējās nozīmes arhitektūras pieminekļi.
Raganu apļi
Pastāvēšanas cikls
Kad kādas sēnes spora nokļūst augsnē labvēlīgos apstākļos, tā sāk tur veidot sēņotni, kas cenšas izplesties uz visām pusēm un, sasniegusi pietiekamu attīstības līmeni, veido augļķermeņus. Ja apkārtējie apstākļi ir viendabīgi, sēņotne horizontālā plaknē izplešas ar vienādu ātrumu — parasti katrā virzienā par 10—15 cm gadā, kas nozīmē, ka 10 m diametra aplis audzis 17 līdz 50 gadus - un tās aktīvā ārējā mala ir tuva apļa formai. Vienlaikus sēņotnes centrā tā sāk atmirt, jo ir tur izsmēlusi barības rezerves. Augļķermeņi veidojas tikai aktīvajā sēņotnes daļā un līdz ar to izaug daudzu sēņu izveidota apļa formā. Vecākais zināmais aplis atrodas Francijā, ir ap 600 m diametrā un pieņem, ka tam varētu būt 700 gadu. To veidojusi arī Latvijā sastopamā dzeltenpelēkā piltuvene (Clitocybe geotropa jeb Infundibulicybe geotropa).
Ietekme uz citiem augiem
Sēņotne, veidojot augļķermeņus, atņem augiem barības vielas un ūdeni, tāpēc bieži to veidošanās laikā raganu aplis kļūst par nekrotisku joslu bez dzīviem augiem, kas īpaši izceļ tur izaugušās sēnes. Taču pie apļa ārējās robežas, kur sēnes vēl nav sākušas augt, zāle ap raganu apli var, tieši otrādi, pastiprināti sazelt līdz pat divkāršiem izmēriem, bieži iegūstot zilganzaļu nokrāsu, jo sēņotnes attīstība maina augsnes ķīmisko sastāvu, paaugstinot nitrātu koncentrāciju tajā. Tomēr pēc tam, kad barības vielas izsmeltas, arī šajās vietās augus gaida atmirstoša josla un īslaicīga iznīcība. Dažas sēņu sugas arī producē vielas, kas ir vēlamas vai, otrādi, kaitīgas augu attīstībai, ar attiecīgiem efektiem. Šāda parādība ir ļoti nevēlama zālienu kopējiem, tāpēc dārzniecībā šos apļus dēvē par sēņu infekciju un cīnās ar tiem, par īpaši kaitīgu tiek atzīta pļavas vītene (Marasmius oreades).
Raksturīgās sugas
Latvijā raganu apļus parasti veido mazvērtīgās, mazpazīstamās vai neēdamās sēņu sugas, tādas kā kailā aplocene (Lepista nuda), dūmainā piltuvene (Clitocybe nebularis), dārza dižsardzene (Macrolepiota bohemica), sarkanā mušmire (Amanita muscaria). Tas skaidrojams ar to, ka intensīva sēņu novākšana, īpaši izraujot sēni ar visu kātiņu, bojā sēņotni un traucē tās vienmērīgai attīstībai, attiecīgi izredzes izaugt līdz raganu apļa stāvoklim ir tikai reti lasāmajām sēnēm. Reģionos, kur ir maz sēņotāju, šādus apļus veido arī labi pazīstamās ēdamās sēnes, tādas kā parastā gailene (Cantharellus cibarius) vai lauka atmatene (Agaricus campestris). Piemērotos apstākļos apļus veido daudzas sēņu sugas ar augsnē augošu sēņotni.
Atsauces kultūrā
Jau pats nosaukums liecina, ka tāda parādība kā raganu apļi raduši atspoguļojumu folklorā un kā sekas — literatūrā, un līdzīgi apzīmējumi, kas saistīti ar raganām, elfiem u.c. pārdabiskām būtnēm, tiem ir arī daudzās citās Eiropas valodās. Folkloras versijas, īpaši ķeltu un ģermāņu tautu, stāsta, piemēram, ka apļi radušies, pārdabiskām būtnēm dejojot vai iezīmējot deju vietu; ka velns tur pa nakti kūlis sviestu; ka šos apļus izbradājuši ļauni pundurīši. Visos šajos aprakstos kopīgs ir viens - ieteikums turēties no šādām vietām tālāk, nelaist tur bērnus spēlēties un lopus ganīties. Vēl XIX gadsimtā Rietumeiropā tiesu sistēma savos spriedumos reizēm ievēroja šādus viedokļus par velnu un raganu ietekmi raganu apļos kā attaisnojošus faktorus. Arī vēl mūslaikos Neatkarīgā Rīta Avīze 1997. gadā publicējusi rakstu „Mistika Strautu pagalmā”, kurā pavēstīja: „Valkas rajona Brantu pagasta Strautu māju pagalmu apciemojuši neizskaidrojami dabas spēki dīvaina apļa izskatā” Šos motīvus izmanto arī mūsdienu pasaku fantastikas rakstnieki, tā, Rodžers Zelaznijs savā ciklā "Emberas hronikas" apraksta mistisku ļauno spēku iebrukumu, kurš sācies ar sēņu "raganu apļa" parādīšanos un mirušu meitenīti tajā. Pastāvēja arī nostāsti par to, ka sēņu apļi norāda uz apburtām slēptuvēm, kuras iespējams atrast tikai maģiskā ceļā. Datorspēle RuneScape savukārt atsaucas uz citu raganu apļiem pierakstāmu spēju — pārvietot dzīvas būtnes telpā vai laikā, tāpēc tajā šos apļus pielieto teleportācijai.
Roberts Mulka
Roberts Karls Ludvigs Mulka (de; dzimis, miris ) bija vācu nacists, SS loceklis un armijas virsnieks, kurš SS rindās bija sasniedzis rangu Hauptsturmführer. Aušvicas koncentrācijas nometnes komandieris. Kara beigās viņš tika notiesāts un ieslodzīts, bet pēc tam viņa lieta tika pārskatīta un viņš tika atbrīvots. 1963. gadā Frankfurtes pie Mainas prokuratūra uzsāka otro Aušvicas tiesu procesu, kurā Roberts Mulka tika notiesāts uz 14 gadiem cietumā. Viņš nomira Kaseles cietumā, izciešot sodu.
Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gada 12. aprīlī Hamburgā pasta darbinieka ģimenē. Viņš absolvējis Hamburgas nekustamo īpašumu koledžu, iegūdams bakalaura grādu. Viņš tika iesaukts militārajā dienestā, un gadu vēlāk, pēc tā iziešanas, tika nosūtīts uz stažēšanos tirdzniecības uzņēmumam.
1914. gada augustā viņš brīvprātīgi devās uz fronti, kur piedalījās cīņās Francijā, Krievijā un Turcijā. Viņš tika paaugstināts par leitnantu. Beidzoties karam, 1918. gada novembrī Mulka pievienojās militārajai organizācijai "Baltijas gvarde", lai novērstu boļševisma uzbrukumus Rietumiem.
1920. gadā viņš atgriezās Hamburgā savā agrākajā darba vietā, bet tika arestēts par nelikumīgu līdzekļu izmantošanu, kuri tika konfiscēti "Baltijas gvardes" locekļiem. Viņš noliedza savu vainu. Tiesas lēmuma rezultātā viņam piesprieda astoņus mēnešus cietumā un civiltiesību atņemšanu uz diviem gadiem.
1931. gadā Mulka nodibināja savu uzņēmumu, lai importētu un eksportētu dažādus produktus, vienlaikus paliekot par akciju virsnieku. Drīz viņam tika piešķirts tituls — vecākais leitnants. 1940. gadā Roberts Mulka pievienojās nacistu partijai. SS rindās tika uzņemts 1941. gada 8. jūnijā. 1942. gada sākumā Robertu Mulku nosūtīja strādāt uz Aušvicas koncentrācijas nometni, kur viņa birojs tika uzstādīts blakus gāzes kambariem un krematorijai.
1942. gada maijā viņš tika nozīmēts vadīt nometni kopā ar tās komandantu Rūdolfu Hesu. Kā nometnes komandieris viņš bija atbildīgs par nometnes darbības uzraudzīšanu un indīgo vielu, tostarp Cyclone B, piegādi, kas paredzētas, lai nogalinātu ieslodzītos. 1943. gada martā viņu arestēja SS Drošības dienests par Jozefa Gēbelsa runas kritizēšanu, bet drīz visi apvainojumi tika atzīti par nepatiesiem. Pēc tam Roberts Mulka pameta darbu koncentrācijas nometnē un devās uz Hamburgu, kur viņš kādu laiku dzīvoja, līdz tika atkal iesaukts armijā. 1944. gada sākumā Prāgā viņš tika pārcelts uz SS inženieru skolu. Šajā laikā viņa veselība bija ļoti pasliktinājusies. Viņš tika atbrīvots veselības dēļ, pēc tam atgriezās Hamburgā, kur viņš palika līdz Otrā Pasaules kara beigām. Viņu sagūstīja Sabiedrotie, un laikposmā no 1945. gada 8. jūnija līdz 1948. gada 28. martam viņš tika internēts uz dažādām nometnēm: Izersbrukā, Neiminsterē, Eseheide-Paderbornā, Fišbekā un Neiengamā.
Pēc atbrīvošanas viņš tika arestēts Hamburgas denacifikācijas tiesā, kur viņam piesprieda 18 mēnešus cietumā. Tomēr spriedums tika pārskatīts un Mulka tika atbrīvots. Viņš atjaunoja sava uzņēmuma darbu importā un eksportā, kur viņš strādāja līdz 1963. gada decembrim, kad pēc Frankfurtes pie Mainas prokuratūras iniciatīvas tika uzsākts Otrais Aušvicas tiesu process. Sākotnēji Mulka bija galvenais apsūdzētais, bet netika aizturēts un tika atbrīvots pēc 50 tūkstošu marku samaksāšanas.
Viss mainījās 1964. gadā, kad prokuratūra iesniedza Roberta Mulkas parakstītus dokumentus, kuros viņš lika "IG Farben" nodrošināt nometni ar Cyclone B un citām vielām, kas paredzētas ieslodzīto nogalināšanai, kā arī rīkojumus par cilvēku iznīcināšanu gāzes kamerās. Roberts Mulka tika arestēts. Izmeklēšanas laikā viņš noliedza visas apsūdzības un apgalvoja, ka viņš neko nezina par ebreju un čigānu masveida iznīcināšanu, kā arī par gāzes kamerām, un, ka komandējot nometni, nekad nav licis iznīcināt nevienu ieslodzīto. Pēc 183 dienām tiesas sēdēs 1965. gada 20. augustā tiesas spriedumā viņu atzina par līdzvainīgu Aušvicā ieslodzīto cilvēku slepkavībā un piesprieda viņam 14 gadus ilgu ieslodzījumu. Roberts Mulka tika nosūtīts uz Kaseles cietumu, kur viņš mēģināja izdarīt pašnāvību. 1968. gadā viņš ļoti nopietni saslima un nomira 1969. gada 26. aprīlī.
ESCP Business School
ESCP Business School (fr) ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Parīzē, Londonā, Berlīnē, Madridē un Turīnā. ESCP dibināta 1819. gadā un ir visvecākā biznesa skola pasaulē.
The Financial Times 2012. gadā skolu Eiropas biznesa skolu vidū ierindoja desmitajā vietā. 2010. gadā The Financial Times skolas vadības maģistrantūras programmu novērtēja kā labāko visā pasaulē, bet 2012. gadā programma ieņēma otro vietu, savukārt vadītāju MBA programma ieņem 21. vietu pasaulē.
Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, EQUIS un AACSB standartiem. Skolas absolventu vidū ir tādi ievērojami uzņēmēji un politiķi kā Hèrmes izpilddirektors Patriks Tomass (Patrick Thomas), bijušais Francijas premjers Žans Pjērs Rafarēns (Jean-Pierre Raffarin) un ES Iekšējā tirgus un pakalpojumu komisārs Mišels Barnjē (Michel Barnier).
Šarls Moriss de Taleirāns-Perigors
Biogrāfija
Dzimis augstmaņu ģimenē. Tā kā Taleirānam bija iedzimts kājas defekts, viņš nebija derīgs karadienestam, tāpēc tika sūtīts reliģiskā skolā, bet vēlāk pie tēvoča Reimsas arhibīskapa. Kaut arī Taleirāns bija klaji nereliģiozs, 1789. gadā viņš tika iecelts par Otēnas arhibīskapu.
1789. gadā tika sasaukti Ģenerālštati un Teleirāns tika tajā ievēlēts no pirmās kārtas — garīdzniekiem. Tomēr viņš pieslējās revolucionāriem un palīdzēja Mirabo sekularizēt baznīcas īpašumus. Piedalījās Cilvēka un pilsoņa tiesību deklarācijas sastādīšanā. 1792. gadā devās uz Angliju diplomātiskā misijā. Tikmēr Parīzē tika atrasti dokumenti, kas diskreditēja Taleirānu, un 1792. gada decembrī Nacionālā sapulce izdeva Taleirāna aresta orderi. Kādu laiku uzturēdamies Anglijā, Taleirāns devās uz ASV.
ESCP Business School
Vēsture
ESCP ir bijusi starptautiska jau kopš pašiem pirmsākumiem: 1824. gada kursā no 118 studentiem 30% bija 15 dažādu tautību ārzemnieki, tostarp septiņi spāņi, pieci brazīlieši, pieci holandieši, četri vācieši un divi amerikāņi. Mūsdienās studentu kolektīvu veido ap 100 dažādu tautību pārstāvju.
Šarls Moriss de Taleirāns-Perigors
Biogrāfija
1796. gadā pēc Termidora apvērsuma Taleiranam tika atļauts atgriezties Francijā. 1797. gadā viņš kļuva par Francijas ārlietu ministru. 1798. gadā izcēlās XYZ skandāls, kurā bija iejaukts Taleirāns, un sākās Kvazikarš ar ASV. Kopā ar Napoleona brāli Lisjēnu Napoleonu Taleirāns bija viens no 18. Brimēra apvērsuma galvenajiem arhitektiem. Būdams ārlietu ministrs Napoleona vadībā, Taleirāns bieži neatbalstīja pārāk stingrās Napoleona prasības uzvarētajām valstīm, tāpēc bija pietiekami labi ieredzēts citu Eiropas valstu elitēs. 1807. gadā Teleirāns demisionēja no ministra posteņa.
ESCP Business School
Vēsture
Valodu izglītība bija būtiska pirmās mācību programmas daļa, neskaitot franču gramatiku, tika pasniegti arī angļu, vācu un spāņu valodu kursi. Kopš 1825. gada ESCP tiek mācītas desmit valodas un studentiem bija jāapgūst vismaz trīs no tām. 1873. gadā tika izveidota ESCP absolventu asociācija. 1921. gadā ESCP plašajā Sorbonas zālē svinēja 100. jubileju, kas tika atlikta pēckara krīzes dēļ.
Šarls Moriss de Taleirāns-Perigors
Biogrāfija
Pēc Napoleona krišanas Taleirāns kļuva par vienu no centrālajām figūrām Restaurācijā, bija galvenais Francijas pārstāvis Vīnes kongresā, kā arī parakstīja 1814. gada Parīzes Miera līgumu. Pēc Napoleona Simts dienām, 1815. gada septembrī Taleirāns demisionēja. No 1830. līdz 1834. gadam bija Francijas vēstnieks Lielbritānijā.
ESCP Business School
Vēsture
1973. gada 5. aprīlī tika pieņemta Eiropas vairāku centru biznesa skolas koncepcija, kam sekoja universitātes pilsētiņu atklāšana Lielbritānijā (Londonā 1974. gadā, pārcelta uz Oksfordu 1975. gadā un atpakaļ uz Londonu 2005. gadā) un Vācijā (Diseldorfā 1975. gadā, pārcelta uz Berlīni 1985. gadā). 1988. gadā tika izveidota universitātes pilsētiņa Madridē, Spānijā, kam 2004. gadā sekoja nākamā — Turīnā, Itālijā.
2011. gadā ESCP kļuva par HESAM dibinātājpartneri, kas ir plaši pazīstamu pētniecības organizāciju un humanitāro un sociālo zinātņu augstākās izglītības iestāžu apvienība ar galveno mītni Sorbonas universitātē. 2019. gadā ESCP svinēs pasaulē pirmās biznesa skolas 200 gadu pastāvēšanu.
Sus Dungo
Sus Dungo ir latviešu indipopa meiteņu grupa no Rīgas, esošajā sastāvā kopš 2010. gada.
Vēsture
2010. gada sākumā tiek izdots pirmais singls — videoklips dziesmai "UNA", nonākot rotācijā un topos Latvijas Mūzikas kanālā, kā arī iegūst atbalstu radio.
Radio SWH un Alternatīvās modes un mākslas nedēļas MOMENT ] week ietvaros izsludinātajā jauno izpildītāju konkursā "Radio SWH Future", "Sus Dungo" ir viena no divām grupām, kas iegūst tiesības uzstāties modes nedēļā.
"Sus Dungo" iesilda Anathema solistu un ģitāristu, mūziķi Denjelu Kevanu viņa solotūrē; tiek uzaicinātas un pievienojas tūres turpinājumā Igaunijā, Tallinā.
"Sus Dungo" oriģinālmūzika tiek izmantota īsfilmā "Kaleidoskops", kas uzvar īsfilmu konkursā "Tech-ex.com Cup", Ķīnā.
2011. gada rudenī populārais dzīvesstila žurnāls "Veto magazine" publicē interviju ar meitenēm — "Dūdiņroks un dungošana". Tās ir meitenes — drīzāk pat dāmas — ar ziediem matos un zaļo rokenrolu sirdī.
2011. gada rudenī grupas vokāliste un flautiste Elizabete Balčus izdod savu solo debijas albumu "Wooden Horse" un iegūst Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu nominācijā "Labākā debija"
2011. gada nogalē "Sus Dungo" izdod singlu "Balle" kopā ar Imanta Ziedoņa fondu "Viegli", ierakstā piedaloties Renāram Kauperam, Goran Gora, Astro'n'out solistei Mārai Upmanei-Holšteinai un citiem fonda mūziķiem un dalībniekiem. "Balle" atskaņota Latvijas radiostacijās (Radio 101, Latvijas Radio) un izmantota Latvijas Neatkarīgā Televīzija raidījumā "Lapsas virtuvē".
Grupas dzīvais koncertieraksts kafejnīcas "Piens" "Galvaspilsētas brīnumi" sērijās pirmajā tās izrādīšanas nedēļā sasniedz rekordlielu, ap 3 tūkstošiem, skatījumu skaitu. Līdz šim sērijās filmējušies tādi mūziķi kā Martin Confused un ģitārista Kaspara Ansona un bundzinieka Riharda Fedotova projekts "Zemūdene".
"Sus Dungo" tiek sauktas par pēdējo gadu interesantākajām un krāšņākajām parādībām pašmāju neatkarīgajā popmūzikā, 2012. gada 7. jūnijā izdod pirmo albumu latviešu valodā "Rasā pēdas", kas tiek atzinīgi novērtēts no mūzikas kritiķiem un saņem Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu nominācijā 2012. gada "Labākā debija".
Grupas dalībnieces
Grupas sastāvā kopš 2010. gada ir Diāna Čepurnaja (balss, ģitāra, bandžo), Anneli Arro (sitamie instrumenti, bungas, balss), Marika Arro (basģitāra, balss), Marta Trofimova (ģitāra, ukulele), Elizabete Balčus (balss, flauta, metalofons), Liene Dravniece (balss, akordeons, taustiņinstrumenti), Elizabeta Angelika Lāce (arfa, taustiņinstrumenti). Kopš grupas dibināšanas dueta līdz 2012. gada septembrim grupā aktīvi muzicējusi Kate Pāvula (balss, vijole, ukulele).
Lucka
Lucka ir apgabala nozīmes pilsēta Ukrainas ziemeļrietumos, Volīnijas apgabala centrs pie Stiras upes.
Vēsture
Lucka pirmoreiz rakstos minēta 1085. gadā, un to dibinājis vietējais Rurika dinastijas atzars. Ilgu laiku pilsētā valdīja Volīnijas kņazi. 1321. gadā pilsētu ieņēma Lietuvas lielkņazs Ģedimins, un pilsēta kļuva par Ģedimina dēla Ļubarta rezidenci. Vītauts Dižais 1427. gadā pārcēla katoļu bīskapa rezidenci no Volīnijas Vladimiras uz Lucku. 1429. gadā Luckā notika ievērojama toreizējo valdnieku un valstu pārstāvju satikšanās, lai spriestu par politiskiem jautājumiem. Citu starpā piedalījās Vītauts Dižais, Polijas karalis Jagailis, Maskavijas lielkņazs Vasīlijs II Tumšais, Sigismunds Luksemburgs, Dānijas karalis Pomerānijas Ēriks, vācu firsti, pāvesta legāts, Bizantijas sūtņi un citas ietekmīgas tolaiku Eiropas personas. No Livonijas ordeņa piedalījās mestrs Cise fon Rūtenbergs.
No 1569. gada Lucka bija Rečas Pospoļitas sastāvā. Pēc 1569. gada Ļubļinas ūnijas vietējā pareizticīgo baznīca atzina Romas pāvesta virsvadību un kļuva par grieķu katoļu vai uniātu novirzienu kristietībā. 1594. gadā pilsētu ieņēma Severīna Naļivaiko vadītie nemiernieki. Pilsēta tika nopostīta Bohdana Hmeļnicka sacelšanās laikā. 1795. gadā Polijas trešās dalīšanas rezultātā Lucka iekļāvās Krievijas Impērijas sastāvā. Pēc Novembra sacelšanās pastiprinājās pārkrievošana, grieķu katoļu baznīcas tika piešķirtas krievu pareizticīgajiem un uniātu baznīca panīka.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada 29. augustā pilsētu ieņēma Austroungārijas karaspēks. 1916. gada 7. jūnijā Brusilova pārrāvuma rezultātā Krievijas armija pilsētu atguva. Pēc Brestļitovskas miera līguma parakstīšanas Lucku ieņēma Vācija. 1918. gada 22. februārī, atkāpjoties vāciešiem, pilsētu pārņēma Ukrainas Tautas Republikas spēki. 1919. gada 16. maijā Lucku ieņēma Polijas armija, Lucka iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī kā vojevodistes centrs.
Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, 1939. gadā pilsētu ieņēma PSRS karaspēks. 1941. gada vasarā NKVD cietumā tika nogalināti vismaz 1500 ieslodzīto. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Lucku ieņēma vācu karaspēks, tā kļuva par Ukrainas reihskomisariāta Volīnijas-Podolijas ģenerālapgabala (Generalbezirk Wolhynien-Podolien) centru. Tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena, bet pilsētas apkārtnē ukraiņu kaujinieki no UNA izvērsa represijas pret poļu civiliedzīvotājiem. Pēc kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika pārcelti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši.
Pēc kara līdz 1991. gadam Lucka bija Ukrainas PSR sastāvā.
Ekonomika
PSRS laikā Lucka bija pazīstama kā automašīnu Luaz ražošanas vieta. Mūsdienās rūpnīcu pārņēmusi kompānija "Bogdan", kas ražo autobusus un trolejbusus. Lucka ir kompānijas "VGP" galvenās mītnes vieta. Kompānija nodarbojas ar sanitāro produktu (tualetes papīru, salvešu utt.) ražošanu. Lucka atrodas arī zviedru kompānijas SKF gultņu rūpnīca.
Cilvēki
Lucka ir slovāku hokejista Petera Bondras (Peter Bondra, 1968), futbolistu Anatolija Timoščuka (Анатолій Олександрович Тимощук, 1979) un Vlačeslava Ševčuka (В'ячеслав Анатолійович Шевчук, 1979), rakstnieces Oksanas Zabuško (Оксана Стефанівна Забужко, 1960) un krievu baletdejotājas Svetlanas Zaharovas (Светлана Юрьевна Захарова, 1979) dzimtā pilsēta.
Toni Sēderholms
Toni Kristians Sēderholms (sv; dzimis Kauniainenā) ir Somijas hokeja treneris un bijušais hokejists. Spēlējis aizsarga pozīcijā, karjeras lielāko daļu pārstāvējis Somijas klubu HIFK, spēlējis arī Šveicē, Zviedrijā un Vācijā, bijis Somijas hokeja izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada ir Vācijas hokeja izlases galvenais treneris.
Hokejista karjera
Ar hokeju sāka nodarboties Helsinku IFK (HIFK) jauniešu sistēmā. 1990. gadu vidū devās uz Ziemeļameriku un spelēja Trinity koledžas komandā. 1997.—1998. gada sezonu atkal aizvadīja HIFK jauniešu komandā, bet no 1998. līdz 2002. gadam pārstāvēja Masačūsetsas Universitātes komandu.
2002. gadā atgriezās Somijā HIFK rindās. 2002.—2003. gada sezonā saņēma Somijas hokeja līgas gada debitanta balvu. Nākamajā sezonā ieguva Pekas Rautakallio balvu kā labākais aizsargs. 2005. gadā parakstīja divu gadu līgumu ar Šveices NLA klubu SC Bern. Vēlāk karjeru turpināja Zviedrijas hokeja līgas klubā Frölunda HC, bet 2008.—2009. gada sezonas vidū atgriezās HIFK komandā. 2011. gadā izcīnīja Somijas čempiontitulu un saņēma Jari Kurri balvu kā izslēgšanas spēļu vērtīgākais spēlētājs.
HIFK rindās nospēlēja līdz 2015. gadam, līdz pievienojās Vācijas hokeja līgas (DEL) klubam EHC München. 2015.—2016. gada sezonā kļuva par Vācijas čempionu. 2016. gada maijā paziņoja par spēlētāja karjeras beigām.
Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām 2016. gada jūnijā kļuva par Vācijas kluba EHC München attīstības treneri. 2017. gada maijā viņš pārņēma galvenā trenera amatu SC Riessersee klubā Vācijas otrā līmeņa līgā DEL2. 2018. gadā aizveda SC Riessersee līdz DEL2 finālam, kur piekāpās SC Bietigheim-Bissingen komandai. 2018. gada 20. decembrī tika apstiprināts par Vācijas hokeja izlases galveno treneri.
Linards
Linards var būt:
Ainārs Linards
Ainārs Linards (dzimis Liepājā) ir bijušais latviešu futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Latvijas futbola izlases dalībnieks.
Futbolu spēlēt sācis 1972. gadā Liepājas BJSS komandā. Laikā no 1982. līdz 1984. gadam un no 1986. līdz 1990. gadam Linards spēlējis Liepājas "Zvejniekā", divas sezonas aizvadījis arī "Daugavas" meistarkomandā. Vēlāk spēlējis dažādos Liepājas klubos, kā arī Zviedrijā (Örebro SK, Stokholmas "Spårvägens"). 1992. gadā ticis atzīts par Latvijas gada labāko futbolistu, kā arī Latvijas futbola Virslīgas 1992. gada sezonas labāko uzbrucēju.
Aizvadījis 21 spēli Latvijas izlases sastāvā, tajās guvis 5 vārtus, tai skaitā pirmos vārtus izlases labā pēc neatkarības atgūšanas.
Roberts Frosts
Roberts Lī Frosts (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu dzejnieks. Roberta Frosta dzejas pamattēmas bija Jaunanglijas lauku dzīve 20. gadsimta pirmajā pusē. Četru Pulicera balvu (1924, 1931, 1937, 1943) īpašnieks.
Dzimis Sanfrancisko žurnālista ģimenē. Pēc tēva nāves 1885. gadā, ģimene pārcēlās uz Lorensu, Masačūsetsā, kur Roberts gāja skolā. No 1897. līdz 1899. gadam apmeklēja Hārvarda Universitāti, vēlāk strādāja ģimenes nopirktā zemnieku saimniecībā Ņūhempšīrā, kur sacerēja savus vēlāk pazīstamos dzejoļus.