cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jans Kulčiks
Ieguvis jurista izglītību Ādama Mickēviča universitātē Poznaņā. 1988. gadā sāka darbību kā Audi un Volkswagen auto tirgonis. 1991. gadā nodibināja pārvaldītājsabiedrību Kulczyk Holding S.A., kurai pašlaik pieder daļas daudzās lielās Polijas naftas pārstrādes, telesakaru, apdrošināšanas u.tml. kompānijās.
Administratīvās tiesības
Administratīvās tiesības ir "tiesību nozare, kura regulē administratīvo iestāžu darbību, tām realizējot likumā vai citos tiesību aktos noteiktās valsts pārvaldes funkcijas".
Rafaels Sperafiku
Rafaels Sperafiku (pt-BR; — ) bija Brazīlijas autosportists. Viņš bija autosportistu Rikardu un Rodrigu Sperafiku brālēns, kā arī Aleksa Sperafiku radinieks. Rafaels savulaik piedalījās Eiropas F3000 sacensībās.
Rafaels gāja bojā Stock Car Light sacīkstē, Interlagušas trasē Sanpaulu, Brazīlijā. Sacīkstes sestajā aplī, ātrā kreisajā pagriezienā tieši pirms starta-finiša līnijas Sperafiko spēkrats kļuva nevadāms un ietriecās sienā, atlēca atpakaļ uz trases un guva triecienu no malas. Vairāki citi braucēji tobrīd iesaistījās incidentā, jo nespēja apbraukt Sperafiku. Sacīkste tika apturēta. Rafaelam bija smagas galvas traumas, un viņš nomira uz vietas. Ruso, pilots, kurš viņā ietriecās, arī guva galvas traumas. Vēl dažiem pilotiem bija maznozīmīgas traumas. Viņa brālēns Rodrigu tajā pašā dienā kļuva par Stock Car Brasil vicečempionu.
Fotometrija
Fotometrija ir optikas nozare, kas pēta gaismas avotu izstaroto elektromagnētisko enerģiju un tās mērīšanu. Gaismas avotus iedala termiskajos un luminiscentajos. Katrā gaismas avotā noteikta veida enerģija pārvēršas elektromagnētiskā starojuma enerģijā, ar cilvēka aci var saskatīt tikai daļu no šī starojuma, kas ir robežās starp 400 - 760 nm.
Galvenie gaismas avotu raksturlielumi ir gaismas avota starojuma enerģijas plūsma, gaismas plūsma, gaismas stiprums, gaismas avota spožums un apgaismojums. Visizplatītākie gaismas avoti ir kvēlspuldzes un gāzizlādes spuldzes. Gaismas avotus pēc izcelsmes iedala dabīgajos un mākslīgajos. Nepārtrauktu spektru izstro termiskie gaismas avoti kā arī cietas un šķidras luminiscējošas vielas, savukārt līnijspektru - lāzeri un gāzizlādes spuldzes. Joslu spektru rada augstsprieguma gāzizlādes spuldzes. Virsmas apgaismojumu var aprēķināt pēc formulām:
44 (skaitlis)
44 (četrdesmit četri) ir naturāls skaitlis, kas atrodas starp skaitli 43 un 45.
Iedzimtais grēks
Iedzimtais grēks (la) jeb pirmgrēks ir kristīgās teoloģijas mācība par pārmantotu grēku (vainu), kuru visi cilvēki manto no saviem pirmvecākiem Ādama un Ievas viņu Ēdenes dārzā izdarītā pārkāpuma dēļ. Grēkā krišana aprakstīta Bībeles (Vecās Derības) Pirmās Mozus grāmatas 3. nodaļā. Iedzimtais grēks tiek uzskatīts par visu padarīto jeb aktuālo grēku cēloni.
Valters Leistikovs
Valters Leistikovs (dzimis, miris ) bija vācu gleznotājs un grafiķis. Viens no grupas Berliner Secession (vācu jūgendstila) dibinātājiem 1898. gadā.
No 1889. gada dzīvoja Berlīnē. Padzīts no Karaliskās Mākslas akadēmijas "talanta neesamības" dēļ. Arī ķeizars Vilhelms II izteicies nicīgi par Leistikova "smērējumiem".
Neārstējamas slimības dēļ izdarīja pašnāvību nošaujoties.
Ārstniecības salvija
Ārstniecības salvija (la) ir 50 cm augsts, daudzgadīgs lūpziežu dzimtas puskrūms ar stāvu, zarainu stumbru. Lapas iegarenas, pretējas ar kātu, klātas ar matiņiem. Ziedi zili violeti, sakopoti mieturos, kas stumbru un zaru galā veido pārtrauktus ķekarus. Zied jūnijā, jūlijā. Auglis 4 riekstiņu skaldauglis.
Augs savvaļā aug Vidusjūras apgabalā. Aug kaļķainās kalnu nogāzēs. Latvijā sastopama vienīgi stādījumos.
Morfoloģija
Ārstniecības salvijas izmērs, lapu izmērs, krāsojums un forma ir atkarīga no šķirnes.
Dabā sastopamās šķirnes izaug aptuveni 0,6 m garas, un visbiežāk ir lavandas krāsas ziedi, lai gan tie var būt arī balti, rozā vai purpursarkani. Augi zied pavasara beigās vai vasarā. Lapas ir iegarenas, to izmērs var sasniegt 6,4 cm un 2,5 cm garumu. Lapām ir pelēcīgi zaļa krāsa, augšpusē grubuļainas un apakšā gandrīz baltas, pateicoties daudzajiem īsajiem, mīkstajiem matiņiem. Mūsdienu šķirnēm ir arī lapas ar purpursarkanu, rožu, krējumu un dzeltenu nokrāsu.
Lietojums
Salvijas sastāvā ir ēteriskā eļļa, kuras galvenās sastāvvielas ir p-cineols, tujons, pinēns, salvēns, borneols un cedrēns. Ārstniecības salvijas lapu uzlējumu lieto kā savelkošu, dezinficējošu un pretiekaisuma līdzekli, it īpaši mutes dobuma un augšējo elpošanas ceļu iekaisuma ārstēšanai. Tautas medicīnā to lieto pret svīšanu, piena sekrēcijas samazināšanai, kuņģa un zarnu iekaisumu, vēdera uzpūšanās, caurejas, aknu, žultspūsļa un nieru iekaisumu ārstēšanai
Ņikita Gusevs
Ņikita Gusevs (dzimis 1992. gada 8. jūlijā) ir krievu hokejists, kreisais malējais uzbrucējs. Pašlaik (2022) Gusevs spēlē KHL kluba Sanktpēterburgas "SKA" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Savu spēlētāja karjeru uzsācis Maskavas "CSKA" kluba sistēmā, 2010.—11. sezonā debitējot arī Kontinentālajā hokeja līgā, aizvadot kluba sastāvā 18 spēles.
2012.—13. gada KHL sezonas gaitā tika aizmainīts uz Habarovskas "Amur" vienību, taču 2013.—14. gada sezonu sāka Hantimansijskas "Jugra" sastāvā. 2015. gada oktobrī tika aizmainīts uz Sanktpēterburgas SKA. 2017.—18. gada sezonā Gusevs tika iekļauts līgas simboliskajā izlase, taču gadu vēlāk bija visas līgas rezultatīvākais spēlētājs.
Vitebska
Vitebska (ru), arī Vicjebska un Vicebska (be) ir pilsēta Baltkrievijas ziemeļaustrumos pie Daugavas, Vitebskas apgabala centrs. Krievijas Impērijas laikā tas bija Vitebskas guberņas, kurā ietilpa arī Latgale, centrs.
Līgums ar Jersikas ķēniņu Visvaldi
Līgums ar Jersikas ķēniņu Visvaldi ir 1209. gada beigās noslēgts līgums starp Rīgas bīskapu Albertu un ķēniņu Visvaldi no Jersikas par pakļaušanos Livonijas virsvarai. Pergamenta oriģināls saglabājies Varšavas galvenajā arhīvā.
Vitebska
Vēsture
Vitebska 12. gadsimtā ietilpa neatkarīgajā Polockas kņazistē un bija tirdzniecības centrs starp Baltijas un Melno jūru. 13. gadsimta vidū Vitebskas kņazi nokļuva Smoļenskas kņazu atkarībā. 1274. gadā Zelta Ordas hans Mengu-Timurs padarīja Smoļenskas kņazu Gļebu Rostislaviču par savu vasali un arī Vitebska bija spiesta maksāt meslus Zelta Ordas mongoļu valdniekiem.
1320. gadā tā tika iekļauta Lietuvas Dižkunigaitijā, bet 1569. gadā — Polijas-Lietuvas valstī. 1597. gadā Vitebskai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. 1772. gadā Pirmajā Polijas dalīšanā Vitebska tika iekļauta Krievijas Impērijā.
Krievijas sastāvā Vitebska kļuva par ievērojamu ebreju centru, 20. gadsimtā sākumā to bija vairāk kā puse no pilsētas iedzīvotājiem. No 1892. līdz 1919. gadam Vitebskā darbojās Jehudas Pena (dzīvojis arī Daugavpilī un Rīgā) ebreju mākslas skola. Pena skolnieku vidū bija Els Ļisickis, Marks Šagāls un Osips Zadkins. Kopš 1921. gada Vitebska bija Baltkrievijas PSR sastāvā, bet kopš 1991. gada - neatkarīgajā Baltkrievijā. Otrā pasaules kara laikā Vitebskas vecā apbūve tika nopostīta.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir baltkrievi (80,47 %), krievi (12,67%). Pēc reliģiskās piederības — apmēram 80% no ticīgajiem ir pareizticīgie.
Vitebskas mākslas skolā mācījušies Els Ļisickis, Marks Šagāls un Osips Zadkins. Vēlāk par mākslas pasniedzēju strādājis Kazimirs Maļevičs.
Sports
Baltkrievijas augstākajā futbola līgā spēlē Vitebskas komanda FK Vicebsk.
Līgums ar Jersikas ķēniņu Visvaldi
Līguma teksts
"Svētās un nedalāmās Trīsvienības vārdā, āmen. Alberts, no Dieva žēlastības Rīgas bīskaps, pazemīgs cilvēku kalps ticībā. Lai to, kas mūžam jāpatur atmiņā, ar laiku neaizmirstu, uzmanīgā mūslaiku rīcība prot to nodrošināt ar rakstu liecību. Tāpēc nododami pēcnieku zināšanai to, kas noticis mūsu laikos, darām zināmu visiem nākamiem un tagadējiem Kristus ticīgiem, ka Dieva lielā žēlastība, joprojām jauno Livonijas baznīcas dēstījumu atbalstīdama un atbalstot uz priekšu  virzīdama, pakļāva mums Visvaldi, ķēniņu no Jersikas  (Wiscewolodus rex de Berzika).
Proti, ieradies Rīgā, klāt esot jo daudziem dižciltīgiem, garīdzniekiem, bruņniekiem, tirgotājiem, vāciem, krieviem un lībjiem,
Līguma nozīme
Līgums juridiski ir viens no vissvarīgākiem Latvijas senvēstures aktiem, kas rāda, kādās legālās formās vācu zemes kungi ieguva un latvju novadu kungi zaudēja savu valsti un pavalstniekus. Ievadam seko oblācijas apraksts un apliecinājums.
@
@ zīme (no, latviski izrunā kā "et" - ar plato e) ir tipogrāfisks simbols, kuru rietumu sabiedrībā izmanto rēķinu izdrukās. Mūsdienās tā biežāk zināma kā e-pasta adrešu sastāvdaļa. Oficiālais nosaukums ANSI, unikoda simbolu kodējumos ir "komerciālais et" (commercial at).
Ņikita Gusevs
Spēlētāja karjera
2019. gada aprīlī Gusevs noslēdza viena gada līgumu ar NHL klubu Vegasas "Golden Knights", taču, neaizvadot tās rindās nevienu spēli, vasarā tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils".
Krievijas izlases rindās spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā junioriem, tajā izcīnot sudraba medaļas un turnīru noslēdzot kā viens no tā rezultatīvākajiem spēlētājiem.
Voldemārs Kalpiņš
Voldemārs Kalpiņš (dzimis, miris ) bija latviešu žurnālists, padomju kultūras un valsts darbinieks, Latvijas PSR kultūras ministrs un ārlietu ministrs (1959—1962).
Dzīvesgājums
Dzimis Pirmā pasaules kara laikā Smoļenskā bēgļu gaitās esošā talsinieka Kriša Kalpiņa ģimenē. Viļa Lāča sievasbrālis. Pēc Latvijas okupācijas bija laikraksta "Cīņa" atbildīgais sekretārs (1940—1941), Otrā pasaules kara laikā Sarkanās armijas frontes avīzes "Latviešu Strēlnieks" žurnālists, pēc kara laikraksta "Cīņa" redaktora vietnieks (1946—1949) un nedēļas laikraksta "Literatūra un Māksla" vadītājs (1949—1952, 1954—1958). Kad 1953. gada aprīlī nodibināja LPSR Kultūras ministriju, Voldemāru Kalpiņu iecēla par ministra pirmo vietnieku, vēlāk par kultūras ministru.
Šajā amatā viņš 1955. gadā panāca Dziesmu svētku norises pārcelšanu no Esplanādes uz Mežaparka Lielo estrādi. Organizēja Latviešu Mākslas un literatūras dekādi Maskavā, kas notika no 1955. gada 14. līdz 26. decembrim un kurā pārliecinoši tika demonstrēts Latvijas kultūras augsti profesionālais un mākslinieciskais sniegums. Lai panāktu Rīgas Brāļu kapu reabilitāciju un Mūžīgās uguns iedegšanu, 1958. gadā pēc viņa mudinājuma tur apglabāja Otrajā pasaules karā kritušos padomju karavīrus. 1958. gada decembrī organizēja Latgales kultūras nedēļu Rīgā, atbalstīja Dzintaru koncertzāles piebūves celtniecību Jūrmalā. 1962. gadā buržuāziski nacionālistiska rakstura kļūdu pieļaušanā apsūdzētā Voldemāra Kalpiņa vietā par LPSR Kultūras ministru iecēla Vladimiru Kaupužu, bet Kalpiņu pārcēla darbā par Raiņa Literatūras muzeja direktoru.
1982. gadā V. Kalpiņš aizgāja pensijā, bija vecākais zinātniskais līdzstrādnieks Viļa Lāča memoriālajā muzejā Mežaparkā (1983—1993).
Baltas kapela
Baltas Svētā Erceņģeļa Miķeļa Romas katoļu kapela arī Jaundomes Svētā Erceņģeļa Miķeļa Romas katoļu kapela ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes kapela. Tā atrodas Krāslavas novada Ezernieku pagasta Novomisļos Dagdas—Ezernieku autoceļa malā.
Vēsture
Akmens mūra ēka kapelas vajadzībām būvēta jau 19. gadsimtā. Padomju varas gados tā tika baznīcai atņemta. Kapela tika atjaunota dekāna Jāņa Stepiņa vadībā 1993. gadā un konsekrēta Svētā Erceņģeļa Miķeļa godam. Tā ir Dagdas filiālbaznīca.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē Dagdas dekanātā. Draudzi apkalpo prāvests Pāvils Odiņš. Svētās Mises tiek svinētas svētdienās.
46 (skaitlis)
46 (četrdesmit seši) ir naturāls skaitlis, kas atrodas starp skaitli 45 un 47.
Bēdrozis
Bēdrozis jeb Sibīrijas bēdrozis, arī Sibīrijas sīlis (Perisoreus infaustus) ir neliela auguma vārnu dzimtas (Corvidae) putns, kas plaši izplatīts Eirāzijas ziemeļu reģionu mežu zonā. Izdala 5 pasugas.
Lai gan bēdrozis ir plaši izplatīts, tā populācija līdz ar lauksaimniecības un rūpniecības attīstību sadrumstalota.
Izplatība
Bēdroža izplatības areāls plešas, sākot ar Norvēģiju, Zviedriju un Somiju rietumos līdz Tālajiem Austrumiem austrumos. Areāla dienvidu robeža sasniedz Mongoliju un Ķīnas ziemeļus. Ziemo ligzdošanas areālā, reizēm veicot nelielus klejojumus.
Latvijā
Bēdrozis Latvijā ir rets ieceļotājs. 20. gadsimtā bijuši tikai trīs novērojumi (Zeltiņos, Rīgā un Ogres apkārtnē).
Izskats un īpašības
Bēdrozis ir pamanāmi mazāks, slaidāks un ar proporcionāli garāku asti kā sīlis. Tas ir viens no vismazākajiem un smalkākajiem putniem vārnu dzimtā. Tā ķermeņa garums 25—32 cm, spārnu plētums 40—46 cm, svars 72—101 g. Bēdrozim no pārējiem vārnu dzimtas putniem īpaši atšķiras knābis, kas ir daudz īsāks un smailāks.
Tā apspalvojums ir brūni pelēks, spārnu pamatne un pleci kastaņbrūni, bet spārni un aste koši rudi. Lidspalvas spārniem ir pelēkas vai pelēkbrūnas. Galvas virsa tumši pelēka vai brūna.
Barība
Bēdrozis ir visēdājs. Tas medī mazus dzīvniekus un putnus, apmēram tik lielus kā zīlīte, izēd citiem putniem olas un putnēnus. Barojas ar jebkura veida maitas gaļu un ar jebkuriem pieejamiem bezmugurkaulniekiem, lielākā daļa no tiem ir kukaiņi. No augu barības bēdrozis ir iemīļojis dažādas ogas un augļus. Ja barības ir daudz, tas veido barības krājumus, kurus pamatā izmanto putnēnu barošanas laikā. Barība tiek slēpta aiz koku mizām vai starp skujukoku skujām. Krājumi ir nelieli un grūti pamanāmi.
Ligzdošana
Bēdroži ligzdo vienreiz gadā, aprīļa sākumā. Inkubācijas periods ilgst 18—19 dienas. Olas perē tikai mātīte. Tēviņš baro mātīti ne tikai perēšanas laikā, bet arī 7 dienas pēc putnēnu izšķilšanās, jo pirmo nedēļu tie netiek atstāti vieni. Pēc tam putnēnus baro abi vecāki. Dējumā ir 2—4 olas. Apspalvojums putnēniem izaug pēc 21—22 dienām.
Interlingva
Interlingva (interlingua) ir starptautiska palīgvaloda (IAL), kuru laika posmā no 1937. gada līdz 1951. gadam izveidoja Starptautiskā Palīgvalodu Asociācija (International Auxiliary Language Association, IALA). Tā ir otra vai trešā populārākā mākslīgā valoda pēc esperanto un, iespējams, ido.
Bēdrozis
Ligzdošana
Liela daļa jauno putnu paliek ilgstoši kopā ar vecākiem vienā teritorijā, tādējādi tie apmācās aizsargāt savu kopienu pret saviem galvenajiem ienaidniekiem: vanagiem un pūcēm. Jaunie bēdroži nākamajā vasarā neveido pārus, neligzdo un, kamēr jaunie putnēni nav pametuši ligzdu, arī nepalīdz vecākiem barot jaunākos brāļus un māsas. Pat, ja kāds mēģina piedalīties barošanā, vecāki jaunos bēdrožus padzen. Tikai tad, kad putnēni ir apspalvojušies un sākuši lidot, vecāki ļauj iepriekšējā gada bērniem barot jaunākos putnus. To skaidro ar faktu, ka bēdrozis ļoti rūpējas, lai tā ligzda būtu labi noslēpta. Vairāku barotāju regulāra ligzdas apmeklēšana norādītu plēsējiem ligzdas vietu, kā arī visi iespējamie plēsēji tiek aizmānīti un vesti projām, izmantojot visu ģimenes resursu. Kad jaunais perējums ir jau sācis lidot un vairs nav tik nevarīgs, iepriekšējā gada putniem ir ļauts piedalīties barošanā, un vecāki retāk apmeklē jauno perējumu. Lai gan ne visi jaunie putni paliek pie vecākiem, tie pamet vecāku teritoriju apmēram pēc 8 nedēļām.
Interlingva
Fonoloģija
Interlingva ir valoda, kas pamatā tiek izmantota rakstīšanai. Sarunāšanās šajā valodā nav tik ļoti izplatīta. Skaņas, kas tiek izmantotas šīs valodas izrunāšanai, ir šādas:
Bēdrozis
Sistemātika
Bēdrozim ir 5 pasugas:
Interlingva
Interlingvas alfabēts
Interlingvas rakstībā izmanto 26 burtus, kas ir tādi paši kā latīņu alfabētā. Šajā alfabētā nav burtu ar diakritiskajām zīmēm. Interlingvas alfabēts un šo burtu izrunas ir šādas:
Amerikas grifi
Amerikas grifi jeb Amerikas katartas (Cathartidae) ir katartveidīgo kārtas (Cathartiformes) dzimta, kas dzīvo Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas mērenajās un tropu klimatiskajās zonās. Šīs dzimtas sugas ir liela izmēra maitēdāji ar raksturīgu planējošu lidojumu. Kopumā Amerikas grifu dzimtā ir 7 sugas, kas iedalītas 5 ģintīs. Izņemot katartas (Cathartes), visas ģintis ir monotipiskas (t.i. ģints sastāv tikai no vienas sugas). Amerikas grifus mēdz saukt arī par Jaunās pasaules maitas putniem.
Konverģences rezultātā Amerikas grifi ir ieguvuši lielu līdzību ar Eirāzijas un Āfrikas grifiem, lai arī starp minētajām grupām nepastāv tuva radniecība. Abas grupas ieņem analoģisku ekoloģisko nišu. Amerikas grifi atšķirībā no Vecās pasaules grifiem barības atrašanai izmanto savu izcilo ožu.
Morfoloģija
Amerikas grifi ir lieli plēsīgie maitas putni. Mazākā dzimtā ir mazā dzeltengalvas katarta (Cathartes burrovianus), kuras ķermeņa garums ir 58 cm, spārnu plētums 160 cm, svars 950 g. Lielākais ir Andu kondors (Vultur gryphus), kura ķermeņa garums ir 130 cm, spārnu plētums 3,2 m, svars 15 kg. Tas ir ne tikai pasaulē lielākais maitas putns, bet arī viens no lielākajiem lidojošiem putniem kopumā.
Lai arī šiem putniem ir asi nagi, tomēr Amerikas grifu pirksti ir samērā vāji un nav piemēroti medījuma sagrābšanai. Arī knābis ir vājš, salīdzinot ar citu plēsīgo putnu knābjiem. Amerikas grifi parasti barojas ar jau fermentēties sākušu maitu, nevis svaigu miesu. Nāsu atveres ir bez starpsieniņas, līdz ar to, no sāniem skatoties, var redzēt cauri knābim. Tēviņi un mātītes Amerikas grifu lielākajai daļai sugu izskatās vienādi. Izņēmums ir Andu kondors.
Bioloģija
Amerikas grifi pamatā ir maitēdāji un barojas ar maitu, tādā veidā tie kļūst par dabiskajiem sanitāriem. Tomēr reizēm tie uzbrūk lielo zīdītāju tikko dzimušajiem mazuļiem, kā arī reizēm barojas ar citu putnu olām, augļiem un cilvēku atkritumiem. Vairākas šīs dzimtas sugas izceļas ar ļoti labi attīstītu ožu, kas kopumā nav raksturīgi putniem. Izņēmums ir Amerikas melnais grifs, Andu kondors, Kalifornijas kondors un karaliskais grifs, kuriem oža ir attīstīta vāji un barību tie atrod, izmantojot redzi. Tie bieži seko citiem maitu putniem, lai atrastu maitu.
Ligzdošana
Amerikas grifu dzimtas sugas ligzdu nebūvē. Olas tiek dētas uz kailām klintīm. Atkarībā no sugas dējumā ir 1—3 olas, kas ir baltā vai gaiši-pelēcīgi zaļganā krāsā. Olas perē gan tēviņš, gan mātīte. Mazuļi izšķiļas nevarīgi, bet ar pūkām, vēlāk tiem uzaug otrā dūnu kārta. Vecāki mazuļus baro, barību atrijot. Pēc 2—3 mēnešiem jaunie putni sāk lidot.
Īzaks Aklais
Ichaks Saggi Nehors, pazīstams kā Īzaks Aklais, angliski Isaac the Blind, (ap 1160-1235), bija akls kabalists, kas kalpoja par rabīnu Vovēras (Vauvert) pilsētiņā tagadējās Francijas dienvidos. Rabīns tika ironiski saukts par "Saggi Nehor", kas aramiešu valodā nozīmē "Vairāk gaismas". Tiek uzskatīts, ka mistiķis ir autors vienam no Kabalas pamattekstiem Bahir.
Mācība
Īzaks Aklais uzskatīja, ka sfēras radušās no slēpta un bezgalīga pirmsākuma dziļi Ein Sof ("Bezgalīgā") iekšienē. No tā ir radusies Dievišķā doma Mahshavah, kas bija pirmā pārdabiskā parādība. Pārējās sfēras radās no Dievišķās domas. Pasaules individuālās būtnes ir sfēru materiālā izpausme. Mistiskā pieredze ļauj pacelties parādību līmeņos un savienoties ar Dievišķo domu. Viņš mācīja, ka "visu lietu sākotne ir to vārdos, jo burti ir līdzīgi zariem, kas parādās kā uguns mirdzums, tomēr tik un tā ir saistīti ar ogli".
Tegusigalpa
Tegusigalpa (es, izruna: ) ir Hondurasas galvaspilsēta. Pilsēta atrodas kalnainā apvidū. Tās nosaukums ir cēlies no navatlu valodas un nozīmē "sudraba kalns", kas norāda uz to, ka kolonisti, 1578. gadā dibinot Tegusigalpu, šeit izveidoja sudraba un zelta raktuves. Tegusigalpas vecpilsēta ir uzcelta tipiskā spāņu arhitektūras stilā.
Odenses "Bulldogs"
Odenses "Bulldogs" ir hokeja komanda, kas atrodas Odensē, Dānijā, un spēlē Dānijas hokeja līgā. Dibināta 1978. gadā, tā ne reizes nav izcīnījusi līgas čempiones titulu. 2012. gadā komanda izcīnīja sudraba medaļas.
No 2000. līdz pat 2007. gadam septiņas sezonas kluba rindās aizvadīja Aleksandrs Macijevskis, no 2005. līdz 2007. gadam Odensē spēlēja arī Sergejs Višegorodcevs. 1997.—98. gada sezonu komandā aizvadīja Artis Ābols, 2000.—01. gada sezonā tas bija Andrejs Ignatovičs, taču 2003.—04. gada sezonā divas spēles Odensē aizvadīja arī Jānis Sprukts.
2007.—08. gada sezonu komandā aizvadīja Agris Saviels, taču 2011.—12. gada sezonā komandas vārtus sargāja Ervīns Muštukovs.
Jeļena Dementjeva
Jeļena Dementjeva (ru; dzimusi Maskavā, Krievijā) ir bijusī krievu tenisiste, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare. Jeļenas Dementjevas labākais sasniegums WTA vienspēļu rangā ir 3. vieta, kas tika sasniegta. Ir uzvarējusi 15 WTA vienspēļu turnīros. 2008. gada Pekinas olimpiādē uzvarēja vienspēļu turnīrā. 2000. gada Sidnejas olimpiādē ieguva 2. vietu vienspēļu turnīrā. pēc 2010. gada WTA Tūres čempionāta pēdējās spēles paziņoja par karjeras beigām.
Grand Slam pamatturnīros Jeļena Dementjeva startē kopš 1999. gada, taču pirmais turnīrs, kurā viņa startēja kvalifikācijas kārtā, bija 1998. gada US Open, kurā gan nekvalificējās pamatturnīram. Vislabāk viņai ir veicies Francijas atklātajā čempionātā un Vimbldonas čempionātā, abos turnīros 2004. gadā tika sasniegts fināls. Vēl 6 reizes Jeļena ir iekļuvusi Grand Slam turnīru pusfinālos.
2010. gadā Jeļena Dementjeva otro gadu pēc kārtas uzvarēja prestižajā Sidnejas "Mediabank International Sydney" turnīrā, kas ir pirmais 2010. gada WTA Premier tenisa turnīrs, finālā Dementjeva uzvarēja ASV tenisisti Serīnu Viljamsu.
Bērnība un personīgā dzīve
Jeļenas tēvs Vjačeslavs ir elektrības inženieris un māte Vera ir skolotāja. Viņa ar tenisu sāka nodarboties 7 gadu vecumā. Viņa trīs gadus trenējās pie Rauzas Islanovas, kura ir Dinaras Safinas un Marata Safina māte. Taču pašlaik viņas treneri ir viņas māte Vera un viņas vecākais brālis Vsevolods, kurš arī agrāk trenējās tenisā, taču finansiālu problēmu dēļ pameta šo sporta veidu.
Pašlaik viņa dzīvo Montekarlo (Monako), Maskavā (Krievija) un Bokareitonā (Florida, ASV).
Labākā filma (Amerikas Kinoakadēmijas balva)
Kinoakadēmijas balva "Labākā filma" jeb "Oskara" balva tiek pasniegta labākajai filmai katru gadu. Jebkurš Kinoakadēmijas loceklis drīkst ne tikai balsot par nominācijām, bet arī izvirzīt kādu filmu nominēšanai. Labākās filmas balvu pasniedz kā pēdējo un to saņem filmas producenti un režisors, lai gan oficiāli to saņem tikai producenti.
Sākotnēji nomināciju skaits nebija stingri noteikts, balvai tika nominētas pat 10 filmas. Bet kopš 17. Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijas (par 1944. gadā iznākušajām filmām) tika ieviests noteikums, ka fināla balsošanai tiek izvirzītas tikai 5 filmas. Tomēr, sākot ar 82. Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremoniju (par 2009. gadu), gada labākās filmas nomināciju skaitu atkal palielināja un noteica robežās no 5 līdz 10.
Labākā režisora balva bieži tiek piešķirta labākās filmas režisoram — no 94 labāko filmu režisoriem 67 saņēmuši labākā režisora balvu.
Ieva Melgalve
Ieva Melgalve (dzimusi 1981. gada 13. janvārī Rīgā) ir latviešu rakstniece.
Biogrāfija
I. Melgalve ir prozaiķes Valdas Melgalves meita. Uzaugusi Rīgā, Vecmīlgrāvī. Mācījusies Rīgas 31. vidusskolā (1987—1996), beigusi Rīgas komercskolu (2000). No 2000. līdz 2002. gadam studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā. Kopš 2005. gada strādā par reklāmas tekstu autori. Vada praktiskās nodarbības topošajiem literātiem "Literārajā Akadēmijā". Latvijas Rakstnieku savienības biedre (2004).
Literārajai darbībai pievērsusies 12 gadu vecumā. Vairākkārt piedalījusies skolēnu un jauniešu literārajā nometnē "Aicinājums". Plašu ievērību un rezonansi izpelnījās viņas publikācija laikrakstā "Izglītība un Kultūra" 1996. gada 4. aprīlī, prozas darbs "Definīcijas", kas saturēja necenzētu leksiku un kļuva par skandāla iemeslu, jo tika apbalvota Izglītības ministrijas rīkotā skolēnu jaunrades darbu konkursā. Tajā pašā gadā žurnāla "Karogs" romānu konkursā ar atzinības godalgu tika atzīmēts viņas miniromāns "Kā es gaidīju pavasari jeb Ledussirds" (publicēts žurnālā "Karogs", 1996, Nr. 9). Abi šie darbi kopā ar citiem asociatīviem īsprozas tekstiem un viencēlieniem publicēti I. Melgalves pirmajā krājumā "Bezzaudējuma punkts" (1999). Šajā laika posmā periodikā un kopkrājumā "21 no 21. gadu simteņa" (1999) publicējusi arī dzejoļus.
Pievērsusies arī dramaturģijai. Kopā ar Daini Grīnvaldu sarakstījusi lugu "Mistērijas" (2002). 2005. gadā iestudēta I. Melgalves luga "Metāls". 2013. gadā izdota fantastikas luga "Necilvēki".
Vēlāk pievērsusies fantastikas žanram, sarakstījusi romānu "Mirušie nepiedod", kas nominēts "Literatūras gada balvai 2013" kā labākais prozas darbs, un grāmatu bērniem "Bulta, Zvaigzne un Laī", kas nominēta "Literatūras gada balvai 2014" kā labākā grāmata bērniem. Atsevišķi darbi un darbu fragmenti tulkoti arī lietuviešu, vācu un zviedru valodā.
Lielā strutene
Lielā strutene, kārpu zāle jeb vandulis (Chelidonium majus) ir 30—100 cm augsts, zarains, daudzgadīgs magoņu dzimtas lakstaugs ar oranždzeltenu piensulu. Mietsakne kanēļbrūna, zaraina. Lapas pamīšus, plūksnaini dalītas, apakšpusē zilgani sarmainas. Apakšējās lapas ar garu kātu, augšējās ar īsu kātu vai sēdošas. Ziedi dzelteni, sakopoti skarveida ziedkopā. Zied no maija līdz septembrim. Auglis 2—5 cm gara pākstveida pogaļa.
Ieva Melgalve
Biogrāfija
2016. gadā uzsākusi studijas Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes Kultūras un sociālās antropoloģijas studiju programmā.
Kurgāna
Kurgāna (ru) ir Sibīrijas pilsēta Tobolas upes krastos, Kurgānas apgabala administratīvais centrs Krievijas Federācijā. Tā atrodas 1973 km attālumā uz austrumiem no Maskavas. Pilsēta aizņem 390 km2 lielu platību.
Viliču valoda
Viliču valoda lingvistiski ir cieši saistīta ar mapuču valodu, bet abu valodu pratējiem savstarpēji sazināties ir grūti, jo īpaši starp viličiem un mapuču valodas ziemeļu dialektu pratējiem.
Lukrēcijs
Tits Lukrēcijs Kārs (la; dzimis apmēram 99. gadā p.m.ē., miris apmēram 55. gadā p.m.ē.) bija romiešu dzejnieks un filozofs.
Par Lukrēcija biogrāfiju ir zināms maz. Viņa vienīgais zināmais darbs ir filozofiskā poēma "Par lietu dabu" (De rerum natura) par epikūrisma principiem un filozofiju. Tas ievērojami ietekmēja renesanses laika filozofiskās domas attīstību.
Lielā strutene
Augs izplatīts Eirāzijā. Ieviests Ziemeļamerikā, Jaunzēlandē. Latvijā izplatīts visā teritorijā. Aug krūmājos, mežos, māju tuvumā.
Ķīmiskais sastāvs un izmantojums
Ārstniecības augs. Struteņu laksti satur ap 20 dažādu alkaloīdu. Tostarp ir helidonīns, homohelidonīns, heleritrīns, oksihelidonīns, sangvinarīns, berberīns, protopīns u.c. Lakstos atrasts karotīns, C vitamīns, ēteriskā eļļa, organiskās skābes, flavonoīdi, saponīni u.c. savienojumi. Lielās strutenes preparāti darbojas bakteriostatiski un fungistatiski. Iekšķīgi ieņemti, struteņu preparāti nedaudz palēnina pulsu, pazemina arteriālo asinsspiedienu, paplašina koronāros asinsvadus, sekmē žults sekrēciju. Tautas medicīnā lieto pret kārpām, varžacīm, kā arī podagras, reimatisma, ādas un kuņģa vēža ārstēšanai.
NATO
Ziemeļatlantijas Līguma organizācija (latviski biežāk lietots tās angliskā nosaukuma akronīms NATO, en; oficiāli arī OTAN, fr) ir militāra savienība, kas apvieno vairākas Eiropas un Ziemeļamerikas valstis ar mērķi "saglabāt un attīstīt savas aizsardzības spējas gan individuāli, gan kopējiem spēkiem, nodrošinot kopīgas aizsardzības plānošanas pamatu".
NATO dibināja pēc 2. pasaules kara,, kā pretsparu PSRS. Organizāciju izveidoja 10 Eiropas valstis, ASV un Kanāda, lai aukstā kara apstākļos aizsargātu Eiropu no komunistiskajām valstīm, bet mūsdienās NATO ir iesaistījusies visas pasaules drošības sistēmās. Organizācija ir bāzēta Briselē, kur atrodas NATO mītne. NATO nav savas armijas, bet ir kopīgs štābs, kas plāno dalībvalstu aizsardzības politiku. Latvija pievienojās NATO. Ziemeļatlantijas līguma galveno jēgu izsaka tā 5. panta pirmais teikums: "'Puses vienojas, ka bruņotu uzbrukumu vienai vai vairākām no tām Eiropā vai Ziemeļamerikā uzskatīs par uzbrukumu visām dalībvalstīm, un tādēļ tās apņemas, ka šāda uzbrukuma gadījumā katra no tām, izmantojot individuālās un kopējās pašaizsardzības tiesības, kas paredzētas Apvienoto Nāciju Organizācijas Hartas 51. pantā, sniegs palīdzību Pusei vai Pusēm, kas pakļautas uzbrukumam, individuāli un kopā ar citām Pusēm, veicot pasākumus, kurus tās uzskata par nepieciešamiem, ieskaitot bruņota spēka pielietošanu, lai atjaunotu un saglabātu Ziemeļatlantijas reģiona drošību.'"
Partnerības valstis
"Partnerattiecības mieram" (Partnership for Peace) dalībnieces ir Armēnija, Austrija, Azerbaidžāna, Baltkrievija, Bosnija un Hercegovina, Gruzija, Īrija, Kazahstāna, Kirgizstāna, Krievija, Malta, Moldova, Serbija, Šveice, Tadžikistāna, Turkmenistāna, Uzbekistāna, Ukraina un Zviedrija.
Araukāņu valodas
Sastāv no divām valodām:
NATO
Partnerības valstis
Vidusjūras dialoga (Mediterranean Dialogue) partneres ir Alžīrija, Ēģipte, Izraēla, Jordānija, Maroka, Mauritānija un Tunisija.
Araukāņu valodas
Viliču valoda bieži tiek uzskatīta par Mapuču valodas dialektu.
Daugavpils apriņķa muižu nosaukumi
Daugavpils apriņķa muižu nosaukumi ir viens no avotiem Daugavpils apriņķa un Latvijas vēstures izziņai.
Muižas pastāvēja līdz 1920. gada agrārajai reformai, kad tās tika likvidētas un bijušajiem īpašniekiem reizumis tika atstāti vienīgi muižu centri. Pēc reformas tā laika Daugavpils apriņķa robežās saglabājās 3 lieli muižas centri (ar platību 150-300 ha) Arendolē, Jezupavā un Neviļoņos, kā arī 6 mazie muižas centri (ar platību 50-100 ha) Krāslavā, Krustpilī, Novijdvorā, Poguļankā, Preiļos un Višķos. Vietvārdu nosaukumos muižas vārds tika izskausts ar 1936. gada likumu par lauku nekustamo īpašumu pārdēvēšanu.
Bijušās muižas Daugavpils apriņķa teritorijā
{ "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [26.9158891, 56.1251091] }, "properties": { "title": "Fimf", "description": "Finfa muiža", "marker-symbol": "warehouse", "marker-size": "large", "marker-color": "0050d0" } }
{ "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [27.0109880, 56.1617145] }, "properties": { "title": "Kamieniec", "description": "Kameņecas muiža", "marker-symbol": "warehouse", "marker-size": "large", "marker-color": "0050d0" } }
Bijušās pusmuižas Daugavpils apriņķa teritorijā
{ "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [27.0857756, 56.1594980] }, "properties": { "title": "Berszegol", "description": "Bērzgaļu pusmuiža", "marker-symbol": "warehouse", "marker-size": "large", "marker-color": "0050d0" } } { "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [26.9811488, 56.1425878] }, "properties": { "title": "Novy Dwor", "description": "Jaunā muiža", "marker-symbol": "warehouse", "marker-size": "large", "marker-color": "0050d0" } } { "type": "Feature", "geometry": { "type": "Point", "coordinates": [26.9087190, 56.0994204] }, "properties": { "title": "Ljawdoniszki", "description": "Ļaudanišķu pusmuiža", "marker-symbol": "warehouse", "marker-size": "large", "marker-color": "0050d0" } }
Plateļu ezers
Plateļu ezers (lt) ir ezers Lietuvas ziemeļrietumu daļā. Lielākais ezers Žemaitijā, centrālais Žemaitijas nacionālā parka objekts. Astotais lielākais ezers Lietuvā.
Austrumu pusē krastu augstums sasniedz 20—30 m augstumu. Ezerā septiņas salas ar kopējo platību 20,5 ha. Uz vienas no tām atradās pilskalns (atrastas divu piļu atliekas), tāpēc tagad to sauc par Pilssalu (Pilies sala). Pie ezera niršanas un burāšanas klubi. Ezera rietumu krastā Plateļu miests. Jau 25 gadus ezerā notiek peldēšanas maratons.
Pirmoreiz minēts 1440.—1447. gadā. Ezers ir interesants ar zemūdens arheoloģiskajiem pieminekļiem. Uzskata, ka agrāk ezera līmenis bijis zemāks un pašlaik zem ūdens atrodas vairākas agrākās salas. 2002. gadā nirēji atklāja akmeni, kurā iekalts burtam "L" līdzīgs simbols — ap šo akmeni izvietoti mazāki akmeņi. Tajā pašā gadā ezera gultnē atrastas trīs 5,5 metrus garu, senu laivu atliekas.
Āfrika
Āfrika, īpaši centrālā Austrumāfrika, tiek uzskatīta par hominīdu, tai skaitā arī cilvēku izcelsmes vietu. Āfrikas ziemeļu daļā atrodas, iespējams, pasaulē garākā upe — Nīla. Citas lielas un nozīmīgas Āfrikas upes ir Nigēra un Kongo. Sahāras tuksnesis, kas aizņem aptuveni vienu ceturto daļu no kontinenta kopējās platības, ir pasaulē lielākais tuksnesis. Pasaulē otrais lielākais saldūdens ezers ir Viktorijas ezers.
Āfriku šķērso ekvators, kas to sadala divās gandrīz vienādās daļās. Līdz ar to lielākā daļa no kontinenta atrodas starp Ziemeļu un Dienvidu tropu loku, tādēļ kontinentam ir raksturīgs silts tropu klimats.
Etimoloģija
Senie grieķi Āfriku dēvēja par Lībijas kontinentu. Tiek uzskatīts, ka pirmie, kas kontinentu dēvēja par Āfriku, bija romieši. Iespējams, šis nosaukums ir cēlies no latīņu vārda aprica, kas nozīmē "saulains". Cita teorija apgalvo, ka kontinenta nosaukums ir cēlies no grieķu vārda aphrike, kas nozīmē "bez aukstuma". Sākotnēji nosaukums "Āfrika" tika attiecināts tikai uz Ziemeļāfrikas krasta līniju. Tikai vēlāk, kad sāka dziļāku kontinenta izpēti, nosaukums tika saistīts ar visu kontinentu. Vēl viena teorija par to, kā ir radies kontinenta nosaukums, ir saistīta ar berberu cilti afrigi, kas senatnē apdzīvoja Āfrikas ziemeļu krastu. Eiropieši nosauca šo zemi par Āfriku, jo ar šo cilti esot bijis pirmais kontakts.
Vēsture
Ir vispārēji atzīts, ka Āfrika ir cilvēku dzimtene. Tiek uzskatīts, ka šeit pirmie cilvēki radās aptuveni pirms 2,3—2,4 miljoniem gadu. Arheoloģiskajos izrakumus vairākās vietās Austrumāfrikā un Dienvidāfrikā ir atrastas liecības, kas pierāda šo apgalvojumu. Tādēļ tiek uzskatīts, ka cilvēki citos kontinentos ir nonākuši, izceļojot no Āfrikas.
Āfrika ilgstoši bija eiropiešiem nezināma zeme, ja neskaita tās ziemeļu piekrasti. To regulāri apmeklēja grieķi kā tirgotāji un ceļotāji, romieši kā iekarotāji, vandaļi kā sirotāji. Pirmajos mūsu ēras gadsimtos šī Āfrikas daļa bija pārņēmusi kristietību. Taču, sākot ar 7. gadsimtu, līdz ar arābu iekarojumiem šeit par dominējošo ticību pamazām kļuva islāms. Kristietība spēja saglabāties tikai Etiopijā kā valdošā reliģija un Ēģiptē kā minoritāte.
Eiropiešu atklājumi Āfrikā
Visu 15. gadsimtu portugāļi apguva Āfrikas rietumu piekrasti, pakāpeniski virzoties uz dienvidiem. 1488. gadā Bartolomeo Diašs pirmo reizi apbrauca Labās Cerības ragu kontinenta dienvidos. 1497. un 1498. gadā Vasko da Gama, apceļojot Āfriku no dienvidiem, šķērsoja Indijas okeānu un atklāja jūrasceļu uz Indiju. Arābi apguva kontinenta austrumu piekrasti, atšķirībā no eiropiešiem, kas rietumu piekrastē sāka parādīties tikai 15. gadsimtā. Dziļāka Āfrikas izpēte sākās pēc tam, kad 1455. gadā Romas pāvests ar bullu atzina portugāļu monopolu uz to. 16. un 17. gadsimtā portugāļi sāka iepazīt Āfrikas iekšējos apgabalus — Zambezes un Kongo lejteci, Njasas ezera apkaimi, Angolas un Mozambikas teritoriju. 17. gadsimta sākumā nīderlandieši sāka kolonizēt galējos Āfrikas dienvidus, lai nodrošinātu atbalsta punktu ceļā uz Indiju.
Vergu tirdzniecība
Kopš 15. gadsimta kā viena no aktivitātēm, ko eiropieši uzsāka, nostiprinoties Āfrikā, bija vergu tirdzniecība. To gan daudz agrāk bija uzsākuši arābi austrumu piekrastē. Vergus — vīriešus, sievietes un bērnus veselām kolonām tie iepirka no vietējo cilšu vadoņiem un piegādāja tos Vidējo Austrumu zemēm un pat Ķīnai. Eiropiešu vergu tirgotāji afrikāņus aizveda ar kuģiem un pārdeva jaunatklātajās zemēs Amerikā kā lētu darbaspēku. Līdz 19. gadsimta 70. gadiem kā vergi tika izvesti ap 10 miljoniem cilvēku uz Ameriku un ap 18 miljoniem — uz arābu zemēm. Daudzi no viņiem gāja bojā. Par šiem notikumiem liecina vietu nosaukumi, piemēram, Vergu Krasts — līcis Beninas piekrastē.
Valstu neatkarības iegūšana
Pēc Otrā pasaules kara Āfrikas valstīs sākās neatkarības kustības. 1951. gadā neatkarību ieguva Lībija, 1956. gadā — Maroka un Tunisija, bet 1957. gadā — pirmā valsts Subsahāras Āfrikā — Gana. Turpmāko desmit gadu laikā neatkarību ieguva lielākā daļa Āfrikas valstu. 1962. gadā pēc Neatkarības kara Francija atzina Alžīrijas neatkarību. 1965. gadā Rodēzijas balto mazākuma valdība vienpusēji pasludināja neatkarību, kuru neatzina ne Lielbritānija, ne kāda cita valsts. Pēc bruņota konflikta ar melnādaino militārajiem grupējumiem un sekojošajām sarunām 1980. gadā tika pasludināta Zimbabves Republikas neatkarība. Pēc Neļķu revolūcijas Portugālē 1974. gadā neatkarību ieguva Angola, Gvineja-Bisava un Mozambika.
Ģeogrāfija
Pēc platības Āfrika ir otrs lielākais kontinents pasaulē. Tās kopējā platība, ieskaitot salas, ir 30 244 050 km². Ziemeļu-dienvidu virzienā Āfrikas garums ir aptuveni 8000 km, bet rietumu-austrumu virzienā tās platums ir aptuveni 7400 km. Ziemeļu galējais punkts ir Abjada rags, kas atrodas Tunisijā, bet dienvidu galējais punkts ir Adatas rags, kas atrodas Dienvidāfrikā. Galējais cietzemes austrumu punkts ir Hāfūna rags Somālijā, bet galējais rietumu punkts ir Zaļais rags Senegālā. Līdz Suecas kanāla izbūvēšanai Āfrika ziemeļaustrumos bija savienota ar Āzijai piederošo Sīnāja pussalu. Paradoksāli, ka Āfrikas krasta līnijas garums, kas ir aptuveni 30 500 km, ir mazāks nekā Eiropas krasta līnijas garums. Tas ir tāpēc, ka Āfrikā nav izteiktu līču, kuri iestieptos sauszemē, vai iekšējo jūru.
Pie Āfrikas krastiem atrodas vairākas salas, kuras tiek saistītas ar kontinentu. No tām pārliecinoši vislielākā ir Madagaskara, kas ir arī viena no lielākajām salām pasaulē. Indijas okeānā vēl ir Seišelas, Sokotra, Komoras, Majota, Maurīcija un Reinjona. Savukārt rietumos, Atlantijas okeānā, atrodas Santome un Prinsipi, Bioko, Bižagošu arhipelāgs, Zaļā raga salas, Kanāriju salas, Madeira un Azoru salas.
Sauszemes ūdeņi
Ar ūdeņiem visbagātākā teritorija Āfrikā ir ekvatoriālā josla, bet vismazāk to ir tropu joslā. Virszemes ūdeņu tikpat kā nav Sahāras tuksnesī. Vairākums Āfrikas upju pieder Atlantijas okeāna baseinam un ūdeni gūst pārsvarā no nokrišņiem. Āfrikas lielākās upes ir Nīla, Kongo un Nigēra.
Āfrikā ir daudz lielu ezeru. Vairums no tiem atrodas Austrumāfrikā. Lai gan gaisa temperatūra ir augsta un tāpēc arī ūdens iztvaikošana liela, visi lielie Āfrikas ezeri ir saldūdens ezeri. Dziļākie Āfrikas ezeri izvietojušies šaurās Zemes garozas ieliecēs Āfrikas lielo lūzumu zonā. Tie ir ļoti dziļi. Pats dziļākais ir Tanganjikas ezers, kurš šai ziņā ieņem otro vietu pasaulē aiz Baikāla.
Politiskā ģeogrāfija
Āfrikā ir 54 valstis, kuras sagrupētas pa pieciem Āfrikas reģioniem. Šie reģioni ir Ziemeļāfrika, Rietumāfrika, Centrālā Āfrika, Austrumāfrika un Dienvidāfrika.
Ģeoloģija
Pirms daudziem miljoniem gadu Āfrikas kontinents bija daļa no Gondvanas lielkontinenta.
Āfrikas kontinenta virsa ir veidojusies ļoti sen. Gandrīz visa kontinenta pamatnē atrodas Āfrikas platforma, ko veido pat līdz 3 miljardiem gadu veci ieži. Tāpēc kontinenta virsa ir samērā līdzena — pārsvarā tās ir plakankalnes, kas atrodas visai augstu virs jūras līmeņa. Kalnu grēdas paceļas tikai pašos Āfrikas ziemeļos un dienvidos.
Ziemeļdaļā platformu sedz nogulumiežu slāņi. Šo Āfrikas daļu senatnē ir klājusi jūra. Kontinenta dienviddaļā zemes virspusē atrodas kristāliskie ieži.
Āfrikas austrumdaļa krasi atšķiras no pārējā kontinenta. Šeit stiepjas tā saucamā lielo lūzumu jeb riftu zona. Tā sākas Sarkanajā jūrā, šķērso augsto Etiopijas kalnieni un turpinās dienvidu virzienā. Lūzumzonā izvietojušies vairāki šauri, gari un dziļi ezeri. Tie veido ezeru virkni, kas no pārējā kontinenta norobežo Austrumāfrikas plakankalni. Šeit atrodas arī kontinenta augstākā virsotne — Kilimandžāro. Zemes garoza Austrumāfrikā ir nemierīga. Notiek zemestrīces, vairākas kalnu virsotnes ir vulkāni, kas vēl pavisam nesen ir darbojušies.
Lubāns
Lubāns ir lielākais ezers Latvijā, tā platība ir 82,1 km² (bez salām 80,70 km²). Atrodas Lubāna līdzenumā uz Rēzeknes un Madonas novadu robežas. Ietilpst Daugavas baseinā.
Āfrika
Ģeoloģija
Lielāko daļu derīgo izrakteņu nepārstrādā uz vietas Āfrikā, bet gan transportē uz Ameriku un Eiropu. Āfrikas valstīm daudz izdevīgāk būtu tos pārstrādāt savā zemē.
Dzīvā daba
Āfrikā ir divas ekozonas. Lielākā no tām ir afrotropiskā ekozona, kas aizņem teritoriju uz dienvidiem no Sahāras tuksneša. Uz ziemeļiem no Ziemeļu tropu loka atrodas palearktiskā ekozona. Dažreiz vēl izšķir Madagaskaras ekozonu, jo šajā salā dzīvo ļoti daudzi dzīvnieki un aug augi, kas ir endēmiski. Āfrikā ir ļoti daudzveidīga un bagāta dzīvā daba.
Demogrāfija
Pēdējā gadsimta laikā iedzīvotāju skaits Āfrikā ir pieaudzis eksponenciāli. 1950. gadā Āfrikā dzīvoja aptuveni 221 miljons iedzīvotāju, bet 2009. gadā iedzīvotāju skaits pārsniedza jau 1 miljardu. Visvairāk iedzīvotāju dzīvo Nigērijā (148 miljoni), Etiopijā (82 miljoni) un Ēģiptē (79 miljoni). Vairums Āfrikas valstīs vidējais dzīves ilgums ir mazāks par 50 gadiem.
Lubāns
Vēsture
Ezerdobe un Lubāna paleoezers tajā izveidojās pirms apmēram 15 tūkstošiem gadu ledāja Austrumlatvijas mēles kušanas rezultātā, faktiski aizņemot visu zemienes teritoriju. Sākotnēji ezers veidojās pamatā ledāja klātā zonā bez upju pienesuma, bet otrajā posmā, kad ledājs no lielākās zemienes daļas bija nokusis, upju pienesums spēlēja svarīgu lomu un ap 12 000 gadu atpakaļ izveidojās plašs Lubāna pieledāja baseins, kas aizņēma daudz lielāku teritoriju nekā mūsdienu ezers, sasniedzot 113 metru augstumu vjl, salīdzinot ar tagadējiem 92. Sākoties holocēnajai klimata sasilšanai, apmēram pirms 11 700 gadiem Lubāns un tā apkārtne kļuva par ērtu dzīvesvietu florai un tai sekojošajai faunai. Šis seklais, bet ļoti plašais ezers siltā un mitrā atlantiskā klimata apstākļos strauji aizauga, piepildījās ar nogulumiem un tā daļās un apkaimē veidojās purvi. Kā pierāda arheoloģiskie izrakumi, zemienes teritorija šajā laikā bija ļoti blīvi apdzīvota, par ko liecina arheologiem zināmās 27 akmens laikmeta apmetnes. Lubāna ezera mitrāja arheoloģisko nozīmīgumu parasti atzīmē sakarā ar pirmo iedzīvotāju parādīšanos toreizējā Latvijas teritorijā pēc ledāju atkāpšanās.
Āfrika
Saimniecība
Gandrīz visas Āfrikas valstis var iedalīt divās lielās grupās — valstīs, kurās pārsvarā audzē vienu kultūraugu, un valstīs, kuru teritorijā ir bagātīgas derīgo izrakteņu iegulas.
Lubāns
Vēsture
Apmēram pirms 3800-4000 gadiem no ezera krastiem pazuda gandrīz visas apmetnes, kas norāda par dzīves apstākļu krasu pasliktināšanos. Viens viedoklis to izskaidro ar to, ka, ezerdobei pakāpeniski aizpildoties ar nogulumiem, it sevišķi pēc augsto sūnu purvu izveidošanās, ievērojami samazinājās ezera tilpums, tāpēc palu ūdeņi sāka ilgstoši appludināt apkārtējās teritorijas. Saskaņā ar G. Eberharda Lubāna paleoezera līmeņa izmaiņu shēmu, šajā periodā ezera līmenis bijis stabils, taču dažus gadsimtus pirms tam spēji cēlies par 1—1,5 metriem un apmēram 3640 gadus atpakaļ pacēlies vēl gandrīz par metru.
Āfrika
Saimniecība
Valstīs, kur galvenā nozare ir lauksaimniecība, turklāt vienas kultūras audzēšana, audzē vai nu kafijkokus, kokvilnu, vai kādu citu sugu. Šī kultūra tiek audzēta milzīgajās plantācijās un eksportēta uz Eiropu vai Ameriku. Piemēram, Ugandā audzē galvenokārt kafijkokus, Senegālā — zemesriekstus, Ganā — kakaokokus, Sudānā — kokvilnu, Tanzānijā — garšvielas. Lesoto audzē Angoras kazas, no kuru vilnas iegūst mohēras dziju.
Lubāns
Ezera līmeņa regulēšana
Zemā ezera apkaime un nepietiekamā palu ūdeņu noplūde, kas radās ezera vienīgās iztekas — Aiviekstes grūti izskalojamās dolomīta gultnes dēļ, radīja ikgadēju apkārtējo teritoriju applūšanu. Šīs applūstošās pļavas tika sauktas par Lubānas klāniem.
Āfrika
Saimniecība
Vairums valstu, kas ir bagātas ar derīgajiem izrakteņiem, tos parasti uz vietas — savā valstī — nepārstrādā, bet gan izved uz citiem kontinentiem. Tur derīgos izrakteņus pārstrādā izejvielās, no kurām izgatavo visdažādākās preces. Pēc tam šo gatavo produkciju — degvielu, ķīmiskās rūpniecības preces, metāla izstrādājumus valstis pērk par daudzkārt augstāku cenu.
Lubāns
Ezera līmeņa regulēšana
19. gadsimta vidū uz Aiviekstes vidusteci tika izrakts Meirānu kanāls, taču tas izrādījās par seklu, lai nestu būtisku labumu. 20. gadsimtā, būvējot Lubāna hidrotehnisko sistēmu, ezerā vairākas reizes mainījies ūdens līmenis. 20. gadsimta sākumā notikušajos pavasara palos ezera ūdens līmenis pacēlās par 2 metriem, appludinot 650 kvadrātkilometrus lielu platību. No 1929. līdz 1939. gadam regulēta iztekošā Aiviekste, ūdens līmenis kritās par vairāk nekā 2 metriem. Vismazāko platību ezers aizņēma 1970. gadu vidū, kad par lielāko ezeru Latvijā kļuva Rāznas ezers, vēlāk ezera līmenis tika paaugstināts. Tagad ūdens līmeņa regulēšanai ezerā ir divas slūžas, ziemeļos Aiviekstes, dienvidos — uz Meirānu kanālu. Kopumā izbūvētas šādas hidrotehniskās būves: dambji ar kopgarumu 90 km, kanāli ar kopgarumu 93 km, ezeram tuvumā, agrākajā ezera palienē izveidoti zivju dīķi ar kopējo platību 1750 ha, nosusināts 180 km² agrāk purvainu un pārplūstošu zemju. Gar autoceļu V560 Gaigalava-Degumnieki gar ezera ziemeļu krastu uzbūvēts dolomīta šķembu dambis. Dambji veido arī pārējos mūsdienu ezera krastus. Kopējais to garums ir 36 km, kas padara Lubānu par vislielāko iedambēto dabīgo ezeru Eiropā. Ezera aizaugums no 80-90% pēc regulācijas samazinājies līdz ap 60%.
Āfrika
Saimniecība
Piemēram, Botsvāna izved dimantus, Gvineja — alumīnija rūdu, Zambija — vara rūdu, Alžīrija un Lībija — naftu. Kongo un Gabona pasaules tirgum piegādā vērtīgu koksni.
Lubāns
Ezera līmeņa regulēšana
Ezera virsmas platības izmaiņas laika gaitā:
Āfrika
Saimniecība
Elektroenerģiju vairums valstu iegūst hidroelektrostacijās, kas uzbūvētas pie upēm. Saimniecības attīstību daudzās valstīs kavē transporta ceļu trūkums. Kolonizatoru uzbūvētie dzelzceļi un autoceļi saista tikai galvenās derīgo izrakteņu ieguves vietas ar tuvākajām ostām okeāna piekrastē. Pārējā teritorijā nekādi ceļi netika ierīkoti.
Daudzās valstīs saimniecībai nelabvēlīgi ir arī dabas apstākļi, piemēram, sausums. Tas visai bieži piemeklē vairākas Āfrikas valstis. Arī klejotājsiseņu uzbrukumi tīrumiem un dārziem nodara lielu postu. Saimniecības attīstību nesekmē biežās savstarpējās nesaskaņas starp tautām un valstīm, nereti tās pāraug karā.
Lubāns
Zivis
Ezerā atzīmētas 17 zivju sugas: sams (Silurus glanis), vēdzele (Lota lota), zandarts (Sander lucioperca), zutis (Anguilla anguilla), ālants (Leuciscus idus), karpa (Cyprinus carpio), līdaka (Esox lucius), rudulis (Scardinius erythrophthalmus), sapals (Squalius cephalus), līnis (Tinca tinca), zelta karūsa (Carassius auratus), asaris (Perca fluviatilis), karūsa (Carassius carassius), plaudis (Abramis brama), rauda (Rutilus rutilus), ķīsis (Gymnocephalus cernua), plicis (Blicca bjoerkna).
Āfrika
Saimniecība
Tikai nedaudzās Āfrikas valstīs — Ēģiptē, Nigērijā, Dienvidāfrikā — ir attīstīta saimniecība ar daudzām nozarēm. Derīgie izrakteņi un lauksaimniecības produkcija tiek pārstrādāta uz vietas. Vidusjūras piekrastes valstis — Alžīrija un Tunisija, kā arī Maroka tuvējās Eiropas ietekmē cenšas veidot daudzpusīgu saimniecību.
Latvijas Nacionālā bibliotēka
Latvijas Nacionālā bibliotēka (LNB) ir vispārpieejama universāla zinātniskā bibliotēka, kas dibināta. LNB ir Kultūras ministrijas pārraudzībā esoša nacionālas nozīmes valsts kultūras iestāde. Tās pirmais vadītājs bija ievērojamais bibliotekārs un latviešu zinātniskās bibliogrāfijas pamatlicējs Jānis Misiņš. Pašreizējais bibliotēkas direktors ir Andris Vilks.
LNB misija
Latvijas Nacionālās bibliotēkas misija ir sekmēt izglītota, informēta un konkurētspējīga indivīda un sabiedrības garīgo un intelektuālo attīstību, veidojot informācijas resursu krātuves, nodrošinot tām kvalitatīvu pieejamību un koordinējot visas valsts bibliotēku sistēmas darbību.