cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dzelzupe (Rugāju pagasts)
Dzelzupe ir ciems Rugāju novada Rugāju pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 21,8 km no pagasta un novada centra Rugājiem un 206,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Pededzes krastā.
Mōdo gakuen kokūn tawā
Mōdo gakuen kokūn tawā (ja — ‘Modes skolas kokonu tornis’) ir augstceltne Japānas galvaspilsētā Tokijā. Ēkā atrodas trīs izglītības iestādes — Tokijas modes skola, HAL Tokyo (īpašo tehnoloģiju un dizaina koledža) un Shuto Ikō'' (medicīnas koledža). Augstceltni sāka būvēt 2006. gadā, bet pabeidza 2008. gadā. Tā ir 204 metrus augsta, un pabeigšanas brīdī tā bija otra augstākā izglītības iestāde pasaulē un 17. augstākā ēka Tokijā. 2008. gadā nekustamo īpašumu informācijas kompānija Emporis piešķīra celtnei balvu kā “2008. gada debesskrāpis”.
Lovečas apgabals
Lovečas apgabals (bg) ir apgabals Bulgārijas centrālajā daļā, nosaukts tā galvenās pilsētas — Lovečas — vārdā. Tas robežojas ar Plevenas apgabalu ziemeļos, Veliko Tarnovas un Gabrovas apgabalu austrumos, Plovdivas apgabalu dienvidos, Sofijas apgabalu dienvidrietumos un Vracas apgabalu rietumos.
Apgabals sadalīts astoņās pašvaldībās, bet tā kopējais iedzīvotāju skaits ir 141 935 (2016. gada aprīlis).
Gabrovas apgabalā atrodas etnogrāfiskais komplekss "Varoša". Centrālbalkānu nacionālais parks (daļēji atrodas arī blakus apgabalos) ir UNESCO Pasaules mantojuma kandidātobjekts.
Kadriorgas stadions
Kadriorgas stadions (et) ir futbola un vieglatlētikas stadions Igaunijas galvaspilsētā Tallinā. Ietilpība 5000 skatītāju. Šeit bāzējas Tallinas futbola komanda FCI Levadia. Līdz A. Le Coq Arena uzcelšanai 2001. gadā stadionā bāzējās arī Igaunijas futbola izlase. Uzcelts 1926. gadā.
Vasaras raibumiņi uz skaistās K. vaiga
"Vasaras raibumiņi uz skaistās K. vaiga" ir 2001. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors un scenārija autors ir Aivars Freimanis. Filmas pirmizrāde notika.
Sižets
Filma veidota kā mozaīka no piezīmēm par Kurzemes apceļošanu, saglabājot gan humoru, gan dzīves realitāti.
Tālis Matīss
Tālis Matīss (dzimis, miris ) bija latviešu operdziedātājs, vēlāk populārās mūzikas dziedātājs un skolotājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1904. gada 1. maijā Rugāju pagasta "Rītezeros" Kārļa Matīsa un viņa sievas Minnes ģimenē, kur jau auga divas meitas, Milda un Leontīne. 1910. gadā piedzima viņa jaunākais brālis Jānis (Juoņs).
Pēc Balvu luterāņu draudzes skolas beigšanas, no 1922. līdz 1925. gadam viņš mācījās Balvu komercskolā. Skolas dziedāšanas pasniedzējs Heinrihs Polfanders ierosināja izveidot zēnu dubultkvartetu, kurā Tālis Matīss dziedāja pirmo tenoru. Kvartets uzstājās Balvos ka arī Kārsavā, Ludzā, Rēzeknē.
Pēc neveiksmīga mēģinājuma iestāties Latvijas Konservatorijas vokāla klasē, Matīss beidza Zeltmata dramatiskos kursus (1926—1929). Dziedāšanu apguva privāti pie profesora Eduarda Miķelsona. Pēc dramatisko kursu beigšanas viņam un kursa biedriem Žanim Katlapam un Pēterim Lūcim piedāvāja darbu Nacionālajā teātrī. Bet Matīss no piedāvājuma atteicās un atgriezās Latgalē. Viņš kļuva par pirmo profesionālo teātra režisoru Latgalē un organizēja brīvdabas izrādes Balvos, Rugājos, kopā ar kursabiedriem Pēteri Lūci un Žani Katlapu. Repertuārā bija lugas "Mūsu senči", "Jāzeps un viņa brāļi" u.c. Viņa draugu pulkā bija arī rakstnieks Jānis Klīdzējs, balerīna Helēna Tangijeva-Birzniece, dzejnieki Andrejs Eglītis, Andris Vējāns un Velta Toma.
1933. gada rudenī Matīss kā dziedātājs debitēja Nacionālajā operā Hosē lomā operā "Karmena". Aizvietojot pēkšņi saslimušo Mari Vētru, viņš uzstājās Pinkertona lomā operā "Madama Butterfly", kur Čočosanas lomu dziedāja japāniete Tapales Isang. Vētram tālāk tā arī neiznāca uzstāties blakus ārzemju zvaigznei un dziedātāju attiecības tika neglābjami sabojātas. Matīss dziedāja arī Kavaradosi Džakomo Pučīni "Toskā", Rudolfu Dž. Pučīni "Bohēmā", Rubinšteina "Dēmonā", Borodina "Kņazā Igorā" un Jāņa Kalniņa "Ugunī". Viņa popularitāte auga, sekoja ieraksti skaņu platēs, uzstāšanās radiofonā un pirmajā latviešu pilnmetrāžas mākslas skaņu filmā "Zvejnieka dēls". Pēc nesaskaņām ar administrāciju 1939. gadā T. Matīsu no darba Nacionālajā operā atlaida. 1940. — 1941. gadā viņš uzstājās kā Liepājas Operas teātra solists, 1941. gada 1. novembrī apprecējās ar Viju Ozoliņu. Vija brauca līdzi vīram koncertizbraukumos par administratori un programmas pieteicēju.
Otrā pasaules kara beigās devās uz Kurzemi, dzīvoja Saldus pagasta "Butnānos" pie sievas radiem, kur strādāja kā laukstrādnieks. Pēc kara beigām aktīvi koncertēja kā Latvijas Valsts filharmonijas solists (1945—1955), viņa repertuārā bija arī tautas dziesmas un šlāgermūzika. Lielu popularitāti ieguva dziesma "Brūnacīte" ar Jāņa Klīdzēja vārdiem, kurš lūdza Matīsu atsūtīt viņam dziesmas oriģinālu ko trimdas latvieši uzskatīja par tautas dziesmu, bet studentu organizācija "Dzintars" to pieņēma par savu himnu.
Pēc 1955. gada viņš strādāja par dziedāšanas pedagogu Pāvula Jurjāna Mūzikas skolā un Rīgas 3. mūzikas skolā, vadīja Poligrāfiķu kluba vokālo studiju, vēlāk arī vokālo studiju VEF kultūras pilī. 1964. gada 26. jūnijā Tālis Matīss apprecējās ar pianisti Adu Volfmani-Osi, kura kā pavadītāja kopā ar viņu strādāja jau no 1940. gada (ar pirmo sievu Viju Ozoliņu laulība tika šķirta 1961.gada 11 maijā). Šajā laikā dziedātājs dzīvoja komunālajā dzīvoklī Bruņinieku ielā Rīgā, kur viņš mācīja savus skolniekus. Vasarās visa ģimene pārbrauca uz vasarnīcu Vecāķos. Matīss, kuram nebija savu bērnu, uzņēma kā savējos Adas Volfmanes-Oses meitas Marutu un Zintu un dēlu Paulu (pēc Maruta Skudras liecības).
1974. gadā Rīgas skaņuplašu fabrika izdeva Tāļa Matīsa iedziedātās trīsdesmito gadu populārās dziesmas. Vēlāk plati izdeva atkārtoti pēc klausītāju pieprasījuma. 1977. gadā iznāca viņa grāmata "Par dziedāšanas mākslu" (Liesma, 1977). Tālis Matīss aicināja savus audzēkņus atteikties no alkohola un smēķēšanas, sportot un norūdīties un pats visu mūžu ievēroja veselīgu dzīves veidu.
Tālis Matīss mira 1985. gada 8. augustā, astoņdesmit viena gada vecumā rīta vingrošanas laikā. Viṇš ir apbedīts Jaunciema kapos blakus sievai Adai, kura bija mirusi 1978. gada 18. novembrī.
Piemiņa
1985. gadā Raimonds Pauls Tāļa Matīsa piemiņai veltīja dziesmu "Vecais muzikants" Aijas Kukules izpildījumā. Balvu pilsētas ģimnāzijas skolotāja Irēna Šaicāne pētīja un apkopoja materiālus par Tāli Matīsu, kurus 1994. gadā izdeva brošūrā "Tālim Matīsam — 90".
2004. gada 1. maijā Rugāju parkā Tālim Matīsam atklāja pieminekli. Piemiņas akmens autori ir akmeņkalis Dzintars Bendzulis ar savu palīgu Jāni Kluci. Uz akmens iegravēti Tāļa Matīsa vārdi: "Nekad nedrīkst zaudēt dziedāšanas prieku".
Tāļa Matīsa un firmas Bellaccord Electro matricu un skaņu plašu kolekcija, kura tapusi 1920. un 1930. gados, glabājas kā viena no nozīmīgām liecībām par starpkaru perioda populāro mūziku, sadzīvi un sabiedrības gaumi Latvijas Valsts kinofotofonodokumentu arhīva audiovizuālo dokumentu fondā.
Bēne (nozīmju atdalīšana)
Bēne var būt:
Darba svētki (ASV)
Daudzās citās valstīs darba svētki tiek svinēti 1. maijā, kad ir Starptautiskā strādnieku diena.
Hokejs 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs sievietēm
2014. gada Soču ziemas olimpisko spēļu sacensības hokejā sievietēm norisinājās no līdz  Bolshoy Ice Dome un Shayba Arena hallēs Sočos.
Jaunakvitānija
Jaunakvitānija (fr, oc, eu) ir reģions Francijā, kas tika izveidots 2014. gadā teritoriālās reformas rezultātā, apvienojot trīs iepriekšējos reģionus — Akvitāniju, Limuzēnu un Puatū-Šarantu. Oficiāli tas sāka pastāvēt 2016. gadā. Jaunakvitānijas platība ir 84 061 km2 (aptuveni astotā daļa no Francijas), līdz ar to tas ir lielākais Francijas reģions. 2015. gadā reģiona teritorijā dzīvoja 5,9 miljoni iedzīvotāju. Administratīvi sīkāk reģions dalās 12 departamentos — Šarantā, Piejūras Šarantā, Korēzā, Krēzā, Dordoņa, Žirondā, Landā, Lo un Garonnā, Atlantijas Pirenejos, Desevrā, Vjennā un Augšvjennā. Jaunakvitānijas administratīvais centrs ir Bordo.
Dzīstnīki
Dzīstnīki (arī Dziesnieki un Dziestnieki) ir ciems Rugāju novada Rugāju pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 6,2 km no pagasta un novada centra Rugājiem un 229,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V488 (Rugāji–Ranguči), uz ziemeļaustrumiem no Ilganču ezera.
Dzeņi (Rugāju pagasts)
Dzeņi (arī Dzeni) ir ciems Rugāju novada Rugāju pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 6,4 km no pagasta un novada centra Rugājiem un 215,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Teterupes krastos.
Chandrayaan-2
Chandrayaan-2 (sa) ir Indijas Mēness zonde, ar kuru bija plānota nolaišanās uz Mēness virsmas dienvidu pola rajonā un Mēness izpēte no orbītas. Tā sastāvēja no orbitālā aparāta, nolaižamā aparāta Vikram un mobilā aparāta Pragyan. Tās izgatavošanu un palaišanu nodrošināja Indijas kosmosa pētījumu organizācija (ISRO).
Chandrayaan-2 tika palaista 09:13:12 UTC ar nesējraķeti GSLV Mk III no Satiša Dhavana kosmosa centra Otrā starta laukuma Šriharikotā.
2019. gada 20. augustā 03:32 UTC Chandrayaan-2 iegāja Mēness orbītā. 2. septembrī no Chandrayaan-2 tika atvienots nolaižamais aparāts Vikram. 6. septembrī bija plānota Vikram nosēšanās netālu no Mēness dienvidpola. 20:07 UTC tika sākta nolaišanās no orbītas 30 km augstumā. Dažas minūtes pirms nosēšanās aptuveni 2,1 km augstumā tika zaudēti sakari ar nolaižamo aparātu. Visticamāk tas ietriecās Mēness virsmā.
Vientuļā sala
"Vientuļā sala" ir 2012. gadā izdota Latvijas, Igaunijas un Baltkrievijas spēlfilma. Filmas režisors un viens no scenārija autoriem ir Pēters Simms. Filmas pirmizrāde notika "Lielā Kristapa" kinofestivālā.
Sižets
Filmā tiek parādīti pieci dažādi stāsti, kas notiek kādā mūsdienīgā pilsētā un beigu beigās savijas vienā veselā stāstā.
Pelamīdu cilts
Pelamīdu cilts (Sardini) ir makreļu dzimtas (Scombridae) makreļveidīgo zivju cilts. Šajā ciltī ir 8 sugas, kas tiek iedalītas 4 ģintīs. Vairākas ģintis ir monotipiskas — tajās ir tikai viena suga. Pelamīdu cilts tuvākie radinieki ir makreļu, spāņu makreļu un tunzivju cilts sugas. Pazīstamākās šajā grupā ir pelamīdas. Sastopamas Atlantijas, Indijas un Klusā okeāna baseinos.
Baltijas jūrā
Baltijas jūrā sastopama viena pelamīdu cilts suga — Atlantijas pelamīda (Sarda sarda), kas samērā regulāri barošanās periodā ienāk Dāņu šaurumos. Baltijas jūras austrumdaļā noķerta vienu reizi.
Kopīgās īpašības
Pelamīdu cilts zivis ir vidēji lielas vai lielas, plēsīgas jūras zivis. Tomēr tās ir mazākas nekā tunzivju cilts zivis, tādēļ tās mēdz saukt arī par mazajām tunzivīm. Tām, līdzīgi kā lielajām tunzivīm, ir tumši sarkana gaļa, kas ir rezultāts tam, ka šo sugu zivīm nepieciešama aktīva asiņu un skābekļa cirkulācija, lai uzturētu lielo enerģijas patēriņu ātri peldot, lecot un medījot. Pelamīdu cilts zivīm raksturīgi lēcieni laukā no ūdens.
Sistemātika
Pelamīdu cilts (Sardini)
Egļusala (Rugāju pagasts)
Egļusala (arī Egļusola) ir ciems Rugāju novada Rugāju pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā, Rugāju dienvidrietumu pievārtē, 1,7 km no pagasta un novada centra Rugājiem un 221,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P47 (Balvi–Kapūne), Vārnienes upes krastā.
Auce (stacija)
Auce ir neizmantots pieturas punkts dzelzceļa līnijā Glūda—Reņģe. Tas atrodas Auces pilsētā. Saglabājusies senā stacijas ēka, kas Latvijas PSR laikā apmūrēta ar ķieģeļiem, mūsdienās tiek izmantota kā dzīvojamā ēka.
Tallinas Pilsētas halle
Tallinas Pilsētas halle (et) ir pamesta daudzfunkcionāla halle Igaunijas galvaspilsētā Tallinā, netālu no Tallinas vecpilsētas. Ir plāni par tās renovāciju.
Uzcelta 1980. gadā, saistībā ar burāšanas sacensībām 1980. gada vasaras olimpisko spēļu ietvaros un tās nosaukums bija V. I. Ļeņina Kultūras un sporta pils (V. I. Lenini nimeline Tallinna Kultuuri- ja Spordipalee). Arhitektoniskais veidols tika izvēlēts, lai neaizsegtu Tallinas vecpilsētas panorāmu. Kompleksa autoru komanda 1984. gadā ieguva PSRS Valsts prēmiju. Kompleksā ietilpa ledus arēna un koncertzāle. Halle tika aizvērta 2010. gadā.
Bēne (stacija)
Bēne ir neizmantota stacija dzelzceļa līnijā Glūda—Reņģe, kas atrodas Bēnes ciemā. Saglabājusies senā stacijas ēka, kas mūsdienās tiek izmantota kā izstāžu vieta ar dzelzceļa vēstures ekspozīciju.
Vēsture
Dzelzceļa stacija Bēne atklāta 1873. gadā uz dzelzceļa līnija Rīga—Jelgava—Mažeiķi. Tagadējā stacijas ēka uzcelta 1926. gadā pēc gleznotāja Jūlija Federa brāļadēla, arhitekta Pētera Federa projekta. Ēkai blakus atrodas ap 1872. gadu celtais ūdenstornis. Pasažieru vilcieni šeit kursēja līdz 2010. gada 22. februārim.
Lesja Curenko
Lesja Curenko (uk; dzimusi ) ir profesionāla Ukrainas tenisiste.
Curenko ir uzvarējusi četros WTA vienspēļu turnīros. Pirmo titulu izcīnījusi 2015. gadā İstanbul Cup. Grand Slam turnīros līdz šim lielākais panākums ir iekļūšana 2018. gada ASV atklātā čempionāta ceturtdaļfinālā. WTA rangā augstāko vietu vienspēlēs sasniegusi, ierindojoties 23. vietā.
Vīrs kalna virsotnē
"Vīrs kalna virsotnē" ir 2003. gadā izdota Latvijas dokumentālā īsfilma. Filmas režisors un scenārija autors ir Aivars Freimanis. Filmas pirmizrāde notika Turaidā.
Kanopus-V-IK
Kanopus-V-IK (Канопус-В-ИК) ir Krievijas Zemes tālizpētes pavadonis. Tas orbītā palaists 2017. gada jūlijā Roskosmos uzdevumā. To izmanto arī Krievijas Ārkārtas situāciju ministrija, Dabas resursu un ekoloģijas ministrija, Zinātņu akadēmija un Federālais hidrometeoroloģijas dienests.
Pavadonis paredzēts: kartogrāfijai; tehnogēno un dabas ārkārtas situāciju novērošanai; meža ugunsgrēku un lielu piesārņojumu atklāšanai; anomālu fizisku parādību reģistrēšanai, lai prognozētu zemestrīces; zemju izmantošanas kontrolei, noteiktu Zemes virsmas rajonu operatīvai novērošanai.
Uzbūve
Kanopus-V-IK tika izgatavots Krievijas uzņēmumā Korporacija VNIIEM; avioniku piegādāja Apvienotās Karalistes SSTL. Derīgā krava sastāv no trīs instrumentiem:
Lidojuma gaita
Kanopus-V-IK startēja 6:36:49 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG / Fregat-M no Baikonuras kosmodroma. Kopā ar to tika palaisti vēl 72 mazie pavadoņi.
Pēc izmēģinājumiem 2018. gada 26. martā Kanopus-V-IK pieņemts ekspluatācijā.
Problēmas ar sekundāro kravu palaišanu
Pēc Kanopus-V-IK atdalīšanas no dzinējbloka, Fregat-M veica vairākus manevrus, lai ievadītu pārējos pavadoņus tiem paredzētajās orbītās. Pēc pavadoņu atdalīšanas ar 12 kosmiskajiem aparātiem neizdevās nodibināt sakarus. Pavadoņu īpašniekiem radās aizdomas, ka to nogādāšanā orbītā gadījusies kāda kļūme. Par startu atbildīgais Roskosmos vairākkārt noliedza savu vainu, apgalvojot, ka raķete darbojusies nevainojami, un pavadoņu iespējamās kļūmes nav saistītas ar palaišanas operatoru.
ASV uzņēmumam Astro Digital, kas bija zaudējis pavadoņus Corvus-BC 1 (Landmapper-BC1), Corvus-BC 2 (Landmapper-BC2), izdevās iegūt raķetes palaišanas telemetrijas datus. No tiem tika secināts, ka vienā no Fregat-M dzinējiem bija radusies hidrazīna noplūde, kas uzliesmoja pēc cita dzinēja ieslēgšanas. Rezultātā kosmiskie aparāti guva bojājumus.
Krievijas komanda, kas izgatavoja Majak, pirms tam jau paziņoja, ka visticamāk, pavadonis sabojājās, kad uz tā nokļuva hidrazīna sadalīšanās produkti no viena vai vairākiem Fregat mazās vilces dzinējiem.
Lodeinoje Poļes rajons
Lodeinoje Poļes rajons ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Podporožjes, Tihvinas un Volhovas rajoniem, Karēlijas Republikas Oloņecas rajonu, kā arī Lādogas ezeru.
Svalbāras Universitātes Centrs
Svalbāras Universitātes Centrs (UNIS) (no) ir Norvēģijas valstij piederoša augstākā mācību iestāde, kas nodarbojas ar pētniecību un nodrošina universitātes līmeņa izglītību Arktikas studijās. Mācību iestāde pilnībā pieder Norvēģijas Izglītības un pētniecības ministrijai, bet Oslo, Bergenas, Trumses, NTNU un NMBU universitātes nozīmē augstskolas vadību. Piedāvātie kursi iedalās četrās galvenajās zinātnes disciplīnās: Arktikas bioloģijā, Arktikas ģeoloģijā, Arktikas ģeofizikā un Arktikas tehnoloģijā.
Centrs dibināts 1993. gadā Longjērbīenē Svalbārā. Neskatoties uz nosaukumu, UNIS nav universitāte (universitātes statusu valdība ar zināmiem nosacījumiem var piešķirt tikai lielākām institūcijām), bet gan sabiedrība ar ierobežotu atbildību, kas nodarbojas ar pētniecību un universitātes līmeņa izglītību. UNIS dibināšanas galvenā ideja bija tāda, ka arhipelāga unikālais ģeogrāfiskais novietojums ļauj Arktikas zinātnes studēt uz vietas, tieši ārpus mācību iestādes sienām. UNIS oficiālā valoda ir norvēģu valoda, bet visās mācību stundās tiek izmantota angļu valoda, un 68% no tās 690 studentiem nāk no ārvalstīm (2015. gadā ārvalstu studenti ieradās no 43 valstīm). No ārvalstu studentiem lielākās grupas bija no Ziemeļvalstīm ārpus Norvēģijas (12%), Vācijas (11%), Nīderlandes (9%), Apvienotās Karalistes (6%) un Krievijas (6%).
Vallija Henšele
Vallija Henšele (de; Hamburga —  Maiami) bija Vācijas un ASV šahiste, 1930. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm bronzas laureāte.
Biogrāfija
Piedzimusi ebreju ģimenē. Ieguvusi muzikālu izglītību, bijusi dziedātāja un pelnījusi sev iztiku ar klavierspēles stundām. 1927. gadā ieguvusi dziedāšanas skolotāja diplomu, bet 1929. gadā sekmīgi nokārtojusi eksāmenu, kas ļāvis uzstāties kā aktrisei operas žanra iestudējumos. 1939. gada martā pēc nacistu nākšanas pie varas Vācijā emigrējusi uz ASV. Tur 1950. gados kļuvusi par redzes invalīdu un līdz savai nāvei iztikusi no pieticīgas pensijas.
Divas reizes piedalījusies Pasaules čempionātos šahā sievietēm. 1930. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Hamburgā ieņēmusi 3. vietu, bet 1931. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Prāgā palikusi 5. vietā. Viņas uzvara 1930. gadā pār toreizējo Pasaules čempioni šahā Veru Menčiku tā arī palika Menčikas vienīgais zaudējums Pasaules čempionātu šahā sievietēm turnīros (izņemot mačus pret Soņu Grafu).
Nozīmīga partija
Vallija Henšele – Vera Menčika
Pasaules čempionāts šahā sievietēm, Hamburga 1930
1. d4 Zf6 2. c4 g6 3. Zc3 Lg7 4. Zf3 0–0 5. e4 d6 6. Le2 Zbd7 7. 0–0 e5 8. Lg5 h6 9. dxe5 dxe5 10. Lh4 c6 11. Dd2 Te8 12. Tfd1 Db6 13. Lf1 Zh5 14. b3 Zf4 15. Za4 Dc7 16. Tac1 Ze6 17. Zc3 Zd4 18. Ze1 Zf8 19. f3 Le6 20. Zc2 Kh7 21. Zxd4 exd4 22. Ze2 c5 23. Zf4 Le5 24. Lg3 Dd6 25. Ld3 b6 26. Ze2 Lxg3 27. Zxg3 a5 28. a4 Lc8 29. Tf1 Ta7 30. Tce1 Tae7 31. f4 Lb7 32. e5 Db8 33. Zh5 Zd7 34. f5 Tf8 35. fxg6+ fxg6 36. e6 Ze5 37. Txf8 Dxf8 38. Txe5 Lc8 39. Zf4 Df6 40. Zxg6 Tg7 41. Th5, un melnie padevās.
Sniega motocikls
Sniega motocikls ir individuāls motorizēts transportlīdzeklis braukšanai pa sniegu un ledu. Aprīkots ar divtaktu vai četrtaktu iekšdedzes dzinēju ar piedziņu uz aizmugurē esošo kāpurķēdi. Motocikla vadīšana notiek ar priekšā uzstādītām sliecēm. Tiek ražoti vienvietīgi un divvietīgi sniega motocikli. Sniega motociklus bieži izmanto piekabju un kamanu vilkšanai. Izmanto transportam apvidos, kur novērojama bieža pastāvīga sniega sega un vāji attīstīts ceļu tīkls. Pēdējā laikā populāras ir dažādas sporta aktivitātes ar sniega motocikliem — kross, akrobātika, skijorings.
Karla Svaresa Navarro
Karla Svaresa Navarro (es; dzimusi ) ir profesionāla Spānijas tenisiste.
Svaresa Navarro ir uzvarējusi divos WTA vienspēļu turnīros, kā arī trīs dubultspēļu turnīros. Pirmo WTA vienspēļu titulu izcīnīja 2014. gadā International līmeņa turnīrā Portugālē, finālā pieveicot Krievijas tenisisti Svetlanu Kuzņecovu. Otro titulu izcīnīja 2016. gadā Premier 5 kategorijas turnīrā Qatar Total Open, finālā uzvarot Latvijas tenisisti Aļonu Ostapenko. Grand Slam vienspēļu turnīros vairākas reizes ir iekļuvusi ceturtdaļfinālā. Dubultspēlēs lielākais panākums Grand Slam ir iekļūšana 2014. gada Francijas atklātā čempionāta pusfinālā, spēlējot pārī ar Garbinji Mugurusu.
WTA rangā augstāko vietu vienspēlēs sasniegusi, ierindojoties 6. vietā, bet dubultspēlēs sasniegusi 11. vietu.
Fed Cup sacensībās Spānijas izlasi pārstāv kopš 2008. gada.
Postimees
Postimees (no igauņu — pastnieks) ir 1857. gadā dibināts, uzņēmumam Postimees Grupp piederošs Igaunijas laikraksts un ziņu portāls. Vēsturiski laikraksts devis būtisku ieguldījumu igauņu nacionālās apziņas un Igaunijas valsts attīstībā.
Avīzi 1857. gadā Pērnavā ar nosaukumu "Pērnavas Pastnieks jeb Nedēļas Lapa" (Perno Postimees ehk Näddalileht) dibināja Igaunijas himnas vārdu autors Johans Voldemārs Jansens. Avīzē pirmoreiz tika lietots apzīmējums "igauņu tauta" (eesti rahvas), tolaik lietotā jēdziena "zemes tauta" (maarahvas) vietā. 1863. gadā Jansens pārcēlās uz Tartu, pārsaucot laikrakstu par "Igaunijas Pastnieks" (Eesti Postimees). Avīzes veidošanā darbojās arī Jensena meita Lidija Koidula. 1886. gadā avīzes jaunais īpašnieks Kārlis Augusts Hermanis mainīja laikraksta nosaukumu uz mūsdienu nosaukumu, bet 1891. gadā pārveidoja par ikdienas avīzi. 1896. gadā par avīzes redaktoru kļuva Jāns Tenisons, kas ar pārtraukumiem vadīja to līdz 1935. gadam.
Otrā pasaules kara laikā, sākoties PSRS okupācijai, avīze tika aizliegta, tomēr vācu okupācijas laikā tā darbību atjaunoja. Pēc kara laikraksts ar nosaukumu "Uz Priekšu" (Edasi) turpināja darbību kā Igaunijas kompartijas Tartu nodaļas izdevums. 1990. gadā laikraksts atguva vēsturisko nosaukumu. Mūsdienās avīzes redakcija atrodas Tallinā.
Pelamīdas
Pelamīdas, pelamīdu ģints (Sarda) ir viena no makreļu dzimtas (Scombridae) ģintīm, kas apvieno 5 makreļveidīgo zivju sugas. Pelamīdas ir ātras, plēsīgas un sastopamas plašā areālā: Atlantijas, Indijas un Klusā okeāna baseinos. Šīs ģints zivīm ir ievērojama komerciāla nozīme, kā arī tās ir makšķernieku iecienītas zivis.
Baltijas jūrā
Baltijas jūrā sastopama viena pelamīdu ģints suga — Atlantijas pelamīda (Sarda sarda), kas samērā regulāri barošanās periodā ienāk Dāņu šaurumos. Baltijas jūras austrumdaļā noķerta vienu reizi.
Kopīgās īpašības
Pelamīdām ir slaids ķermenis, no sāniem nedaudz saplacināts. Tās atgādina tunzivis, tikai ir par tām mazākas. Ķermeņa garums parasti ir ap 75 cm. Mugura ar svītrām un tumšāka nekā vēders. Galva liela ar smailu purna daļu. Arī mute liela ar asiem, koniskiem zobiem. Žaunu atvērumi plaši. Ķermeni sedz sīkas, cikloīdas zvīņas. Sānu līnija viegli viļņota. Astes stumbrs pirms astes spuras ļoti tievs. Uz muguras divas muguras spuras: pirmā spura gara ar 18—24 spēcīgiem, asiem stariem, sasniedz vai gandrīz sasniedz otro spuru, kas ir īsāka par pirmo. Lielajām muguras spurām seko 6—10 viena no otras atdalīta spuriņu rinda. Anālā spura līdzīga otrajai muguras spurai. Aiz anālās spuras 6—9 trīsstūrveida spuriņu rinda. Vēdera un krūšu spuras salīdzinoši īsas. Astes spura dziļi šķelta. Uz astes stumbra labi attīstīts sānu ķīlis.
Uzvedība
Pelamīdas galvenokārt uzturas piekrastes ūdeņos. Migrējošās sugas bieži veido barus tuvu ūdens virsmai. Barojas galvenokārt ar zivīm, piemēram, mazām siļķēm, mencām un makrelēm.
Alise Tonini
Alise Tonini (it; dzimšanas un miršanas gads nav zināms) bija Itālijas šahiste, 1933. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm dalībniece, trīskārtējā Francijas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja.
Biogrāfija
Bijusi Itālijas pilsone, bet 1930. gados dzīvojusi Francijā. Trīs reizes pēc kārtas uzvarējusi Francijas sieviešu šaha čempionātā (1932, 1933, 1934), bet, tā kā Tonini nebija Francijas pilsonības, par oficiālo čempioni vienmēr pasludināta kāda no vietējām šahistēm. 1933. gadā Folkestonā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm, kurā ieņēmusi 5. vietu (čempionātā uzvarēja Vera Menčika). 1934. gadā piedalījusies šaha turnīrā Milānā, kurā uzvarējis Itālijas šaha meistars Mario Napolitano. Par Tonini tālāko likteni trūkst informācijas.
Vecsmiltene
Vecsmiltene (dažkārt Smiltene; ru) ir latviešu dibināts ciems Krievijas Federācijas Samaras apgabala Sizraņas rajona ziemeļrietumos. Ietilpst Varlamovas pagastā.
Ciems dibināts 1887. gadā. Tā sākotnējais nosaukums bija Trubačinas kolonija. Vecsmiltenē savulaik darbojusies baptistu draudze, un tai bijis savs lūgšanu nams. 1975. gadā veicot velobraucienu no Rīgas uz Vladivostoku, ciemu apmeklēja vēsturnieks Ingvars Leitis un fotogrāfs Uldis Briedis. Liecības par šo apmeklējumu iekļautas grāmatā “Latviešus Sibīrijā meklējot". 2010. gadā Vecsmiltenē dzīvoja astoņi cilvēki — pieci vīrieši un trīs sievietes.
Otra vēsturiskā Pievolgas latviešu kolonija, kur arī mūsdienās ir saglabājusies latviešu klātbūtne, ir netālā Uļjanovskas apgabala Sarkanā Baltija.
Emīls Ģēģeris
Emīls Ģēģeris (dzimis ) ir latviešu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2020) spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionālo karjeru Ģēgeris uzsāka vien 16 gadu vecumā, kad 2015.—16. gada sezonā pildīja Latvijas čempionāta komandas HS Rīga 99 kapteiņa funkcijas. Nākamajā sezonā uzbrucējs spēlēja jau Krievijas Jaunatnes hokeja līgas vienībā HK Rīga, bet 2017.—18. gada sezonā aizvadīja 34 spēles KHL kluba Rīgas "Dinamo" rindās, gūstot trīs vārtus. Pirmo spēli KHL viņš aizvadīja 22. augustā pret Omskas "Avangard". 2019. gada maijā pagarināja līgumu ar "Dinamo" uz nākamajām divām sezonām.
Latvijas hokeja izlases rindās debitēja 2017. gada 9. novembra pārbaudes spēlē pret Baltkrievijas izlasi. Iepriekš tika izsaukts uz izlases treniņnomenti arī pirms 2017. gada Pasaules čempionāta, toreiz gan nevienu spēli neaizvadot.
Pasaules Bridža federācija
Pasaules Bridža federācija (, saīsināti — WBF) ir vispasaules bridža pārvaldes organizācija. Tā rīko pasaules čempionātus, nosaka bridža noteikumus, popularizē bridžu un veicina tā attīstību kā sporta veidu.
Pasaules Bridža federācija tika dibināta Oslo. 1999. gadā Starptautiskā Olimpiskā komiteja to atzina kā starptautisku sporta federāciju.
Pārvalde
Prezidents tiek ievēlēts uz četru gadu termiņu.
Uzbūve
Pasaules Bridža federācija sastāv no astoņām zonālajām konferencēm, kura katra pārvalda savu reģionu, kā arī koordinē tajā ietilpstošās nacionālās bridža federācijas (kopumā 103). Šīs konferences ir:
Mana draudzene - monstrs
"Mana draudzene-monstrs" (en) ir 2016. gada ASV komēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Načo Vigalondo. Galvenās lomas filmā atveido Anna Hetaveja, Džeisons Sudeikis, Dens Stīvenss, Ostins Stouels un Tims Bleiks Nelsons. Filmas pirmizrāde notika Toronto Starptautiskais kinofestivālā.
Glorija ir jauna rakstniece bez darba, kura spiesta atstāt Ņujorku un atgriezties savās dzimtajās mājās. Kad parādās ziņas par milzu briesmoni, kurš iznīcina Seulu, Glorija lēnām saprot, ka viņa kaut kā ir ar šo briesmoni saistīta.
Dzeltenā cielava
Dzeltenā cielava (Motacilla flava) ir cielavu dzimtas (Motacillidae) dziedātājputnu suga, kurai ir 10 pasugas. Tai ir plašs izplatības areāls, sastopama Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā. Kādreizējā pasuga — austrumu dzeltenā cielava (Motacilla tschutschensis) — mūsdienās izdalīta kā atsevišķa suga (turklāt vairākas kādreizējās dzeltenās cielavas pasugas mūsdienās ir austrumu dzeltenās cielavas pasugas).
Latvijā
Dzeltenā cielava Latvijā ir parasta ligzdotāja, tomēr tās izplatība ir nevienmērīga. Latvijas teritorijā ligzdo divas pasugas: nominālpasuga (Motacilla flava flava), kura ligzdo lielākajā daļā Latvijas, un ziemeļu dzeltenā cielava (M. f. thunbergi), kura bieži caurceļo un vietām ligzdo. Par tās izplatību Latvijā dati ir nepilnīgi. Četras reizes Latvijā ir arī novērota melngalvas cielava (M. f. feldegg). Ligzdojošo putnu skaits pēdējos gados ir būtiski samazinājies, kas saistīts ar ligzdošanas biotopu — dabisku pļavu — platību samazināšanos. Lai pievērstu pastiprinātu uzmanību sugas stāvoklim un tā izpētei, dzeltenā cielava 2017. gadā tika izvēlēta par Gada putnu Latvijā.
Izskats
Dzeltenā cielava ir neliels, slaids dziedātājputns ar garām kājām un garu asti, kuru tā bieži cilā, līdzīgi kā to dara visas cielavas. Tās ķermeņa garums ir apmēram 17 cm, spārnu izplētums 25 cm, svars tēviņiem 12,3—26,4 g, mātītei 11,2—22,6 g. Salīdzinot ar pārējām Eiropā sastopamajām cielavām, dzeltenajai cielavai ir visīsākā aste. Apspalvojums krāšņs, dzeltenzaļš. Vairošanās sezonas laikā tēviņa apspalvojums uz muguras ir olīvzaļš, bet uz vēdera koši dzeltens, uz gandrīz melnajiem spārniem divas baltas vai dzeltenas šķērsjoslas. Mātītes ir mazāk košas, ne tik kontrastainas. Knābis un kājas pelēkmelnas. Ārpus vairošanās sezonas gan mātītes, gan tēviņi kļūst pelēcīgāki, mazāk koši. To muguras kļūst brūnākas, bet vēderi gaišāki. Jaunie putni izskatās līdzīgi mātītēm, tikai tiem ir gaiši brūnas rīkles un krūtis, kā arī gaiši dzeltenas zīmes uz galvas.
Galvas un rīkles apspalvojums ir atšķirīgs atkarībā no pasugas. Piemēram, nominālpasugai, kas mājo Eiropas ziemeļos un centrālajos reģionos, ir zilpelēka galvas virsa, tumšāki deniņi un samērā gara, balta vai dzeltena "uzacs", kas sākas pie knābja un beidzas pie pakauša, bet pāri acij ir tumša līnija. Pasugas atšķiras arī ar dziesmas veidu.
Uzvedība un barība
Dzeltenā cielava mājo atklātās ainavās ūdens tuvumā, tai patīk mitras pļavas, purvi un upju krasti ar garu zāli. Ārpus vairošanās sezonas dienas laikā katrai cielavai ir neliela barošanās teritorija, kuru tā apsargā no citām cielavām, toties nakts laikā tās pulcējas lielos baros un kopīgi nakšņo kokā. Tā pamatā barojas uz zemes ar nelieliem bezmugurkaulniekiem, bet dzeltenā cielava medī kukaiņus arī īsos lidojumos. To bieži var novērot liellopu ganību tuvumā, sekojot liellopiem un medījot kukaiņus ap tiem. Ligzdošanas laikā katram pārim ir sava ligzdošanas teritorija, kuru tie kopīgi aizsargā.
Ligzdošana
Dzeltenās cielavas veido monogāmus pārus un atkarībā no izplatības areāla ligzdošanas laiks ir atšķirīgs. No sausas zāles un sūnām tiek vīta vienkārša, kausveida ligzda, kas no iekšpuses izklāta ar matiem un dažām spalviņām. Ligzdu būvē mātīte viena pati un tā novietota uz zemes kādā seklā padziļinājumā. Dējumā ir 4—6 olas. Perē abi vecāki apmēram 11—13 dienas. Arī par putnēniem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido 13—15 dienu vecumā. Sezonā var būt 1—2 perējumi. Dzelteno cielavu vidējais vecums ir 3 gadi, bet garākais zināmais mūžs ir bijis 7 gadi.
Sistemātika
Dzeltenajai cielavai ir 10 pasugas:
Arsēnijs Jaceņuks
Arsēnijs Jaceņuks (uk; dzimis ) ir Ukrainas politiķis, ekonomists un jurists.
Jaceņuks no 2005. līdz 2006. gadam bija Ukrainas Ekonomikas ministrs; 2007. gadā Ukrainas Ārlietu ministrs un no 2007. līdz 2008. gadam Ukrainas Augstākās radas (parlamenta) spīkers. Jaceņuks bija viens no Ukrainas otras lielākās partijas "Batkivščina" līderiem un parlamenta frakcijas vadītājs. 2014. gada septembrī Jaceņks izveidoja jaunu politisko partiju "Tautas fronte".
Pēc Eiromaidana sacelšanās 2014. gada 27. februārī Ukrainas Augstākā Rada ievēlēja A. Jaceņuku par Ukrainas pagaidu valdības premjerministru. 24. jūlijā Jaceņuks paziņoja par atkāpšanos no premjerministra amata. 31. jūlijā Austākā Rada noraidīja viņa atkāpšanos.
2016. gada 10. aprīlī Jaceņuks paziņoja par atkāpšanos no premjerministra amata. 14. aprīlī par premjerministru apstiprināts Volodimirs Groismans.
Mērija Gilkrista
Mērija Dinora Gilkrista (en; Raterglena —  Edinburga) bija Lielbritānijas šahiste, 1933. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm bronzas laureāte, divkārtējā Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja.
Akciju kontrolpakete
Akciju kontrolpakete ir akciju daudzums, kas to īpašniekiem nodrošina kontroli pār uzņēmumu. Formāli par akciju kontrolpaketi uzskata 50%+1 akciju no visām uzņēmuma akcijām, kurām ir balsstiesības. Taču parasti kontrolpaketei pietiek arī ar 25—30% akciju, jo pārējās tiek sadalītas daudziem akciju īpašniekiem.
Mērija Gilkrista
Biogrāfija
Bijusi pazīstama arī kā aktīva šaha dzīves organizētāja. Sākumā piedalījusies Glāzgovas dāmu šaha kluba izveidē, bet pēc pārcelšanās uz Edinburgu kļuvusi par vietējā dāmu šaha kluba biedri. Bijusi Skotijas šaha federācijas prezidente un Lielbritānijas šaha federācijas goda locekle.
Juris Zariņš (arheologs)
Juris Zariņš  (Juris Zarins, 1945) ir latviešu izcelsmes ASV arheologs, kas ir pazīstams ar savu teoriju par "pirmsplūdu laika" civilizāciju Indijas okeāna piekrastē. Viņš bija viens no pirmajiem, kas arheoloģiskajos pētījumos izmantoja kosmiskās fotografēšanas metodi.
Dzīvesgājums
Dzimis 1945. gadā Otrā pasaules kara bēgļu ģimenē Vācijā, ap 1950. gadu kopā ar vecākiem pārcēlies uz ASV, kur 1963. gadā beidza Linkolnas vidusskolu un 1967. gadā Nebraskas Universitāti. Piedalījās Vjetnamas karā.
1974. gadā Čikāgas Universitātē aizstāvēja doktora grādu arheoloģijā un strādāja par arheoloģijas konsultantu Saūda Arābijas karalistē. No 1978. gada bija Misūri Štata universitātes profesors socioloģijas un arheoloģijas departamentā. Par viņa pētījumu augsto kvalitāti 1988. gadā universitāte viņam piešķīra zinātniskās ekselences balvu (‘’Excellence in Research Award’’). 1992. gadā Zariņš vadīja izrakumus Omānas teritorijā, lai atrastu Ptolemaja pieminētās teiksmainās Ubaras zemes atrašanās vietu. Ar kosmisko pavadoņu ‘’LANDSAT’’ izdarīto fotouzņēmumu palīdzību viņš centās pierādīt savu hipotēzi par to, ka tagad tuksnešainajā jūras piekrastē pirms apmēram 8000 gadiem atradies arī Vecajā Derībā pieminētais Ēdenes dārzs mūsdienu Tigras un Eifratas upju satecē, kas tagad atrodas zem ūdens Persijas līča ziemeļu galā.
Matejs Vidra
Matejs Vidra (cz, dzimis ) ir Čehijas futbolists. Pašlaik (2023) Vidra pārstāv Čehijas 1. līgas klubu Plzeņas "Viktoria" un Čehijas futbola izlasi.
Pēdējais mohikānis
Pēdējais mohikānis (en) ir amerikāņu rakstnieka Džeimsa Fenimora Kūpera vēsturisks romāns, kas pirmo reizi izdots 1826. gadā. Tā ir otrā Kūpera grāmata ciklā jeb hronoloģiskā epopejā, kurā ietilpst pieci romāni. "Pēdējais mohikānis" ir populārākais Kūpera darbs. Balsoties uz to, dažādos laikos ir uzņemtas vairākas filmas.
Romāna darbība risinās 1757. gadā Franču un indiāņu karā, kad Francija un Lielbritānija cīnījās par kontroli Ziemeļamerikā. Šajā karā abas puses iesaistīja indiāņu sabiedrotos.
Latviski Kūpera romāni no vācu valoda s tulkoti latviski jau 19. gadsimta beigās. Iespējams, tie bija tulkojumi no vācu valodas saīsinājumiem. "Pēdējo mohikāni" latviski pirmo reizi 1956. gadā izdeva Latvijas Valsts izdevniecība. Otro reizi — izdevniecība "Liesma" 1981. gadā.
Sižets
Darbības pamatā ir "bālģīmja" Vanagacs un viņa mohikāņu draugu — Čingačguka un Unkasa — centieni izglābt no nāves divas angļu komandiera meitas. Daļa romāna veltīta notikumiem ap Viljama Henrija fortu, kad 1757. gadā franču sabiedrotie indiāņi slaktiņā nogalināja padevušos angļu zaldātus un kolonistus. Grāmatas beigās Unkass cenšas glābt vecāko meitu Koru un iet bojā, atstājot Čingačguku par pēdējo no mohikāņiem. Romāns beidzas ar delaveru virsaiša Tamenunda vārdiem: "No rīta es redzēju Unamisa dēlus laimīgus un stiprus, bet pašā vakarā manām acīm bija lemts skatīt pēdējo karavīru no gudrās mohikāņu cilts."
Vēsturiskais fons
Rakstnieks romāna notikumus balsta uz Septiņgadu karu, kurā bija iesaistītas visas Eiropas lielvalstis. 1756. gadā tas pārsviedās arī uz Ziemeļamerikas austrumiem, kur Lielbritānija pieteica karu Francijai, uzsākot Franču un indiāņu karu. Angļi tiecās paplašināt teritorijas uz rietumiem, taču tur tie sadūrās ar franču ierīkotajiem nocietinājumiem gar Misisipi un Ohaio upēm. Briti konfliktā balstījās galvenokārt uz kolonistiem un mazāk armijas spēkiem. Abas puses karā plaši iesaistīja savus indiāņu sabiedrotos. Angļu galvenie sabiedrotie bija spēcīgā irokēzu konfederācija, franču — virkne algonkinu cilšu, ieskaitot romānā minētie lenapi jeb delavari un irokēzu grupai piederošie hūroni.
1757. gada pavasarī par Viljama Henrija forta komandieri kļuva leitnants Džordžs Monro. Forts atradās netālu no Džordža ezera tagadējā Ņujorkas štatā. Augustā fortu aplenca 7000 vīru lielais Lūisa-Džozefa Montkalma franču karaspēks. 2. augustā, lai pārtrauktu Viljama Henrija garnizona aplenkumu, apgabala angļu virspavēlnieks ģenerālis Vebs sūtīja no Edvarda forta 200 karavīrus un 800 Masačūsetsas zemessargus. Romānā kopā ar šo kolonnu pie leitnanta Monro dodas abas viņa meitas.
3. un 4. augustā starp Monro un Vebu notika sarakste. Vebs rakstīja, ka nesūtīs palīgā nevienu no tiem 1600 zaldātiem, kas atradās starp frančiem un Olbani un ieteica Monro sākt sarunas. Ziņneši tika pārtverti un nosūtīti Montkalmam. Saskaņā ar Kūpera versiju, ziņojumu cenšas pārsūtīt un franču rokās krīt Vanagacs.
8. augustā Monro izkāra balto karogu, un viņa vadītais angļu garnizons padevās. Francūži atļāva tiem atkāpties. Taču indiāņi, kas atbalstīja francūžus, bija cerējuši iegūt laupījumu un tāpēc kļuva nikni par šādu iznākumu. Kūpera aprakstītais angļu slaktiņš ir šausminošs un vietām neprecīzs. Vēsturiski fakti liecina, ka bojā gāja no 69 līdz 184 angļu, bet sagūstīto bija ap 500.
Romāna personāžs lenapu virsaitis Tamenunda (ap 1625-ap 1701) zināms kā mierīgu un draudzīgu attiecību veicinātājs starp pamatiedzīvotāju ciltīm un angļu ieceļotājiem. Pateicoties tam, Amerikā un it īpaši Pensilvānijā ir kļuvis par miera un draudzības simbolu.
Notikumi risinās mohikāņu zemēs Hudzonas ielejā. Taču tajā ir ietverti citas algonkinu cilts moheganu kultūras aspekti. Piemēram, viens no galvenaijiem romāna varoņiem ir labi pazīstamais moheganu sačems 17. gadsimtā Unkass. Grāmatas popularitāte izplatīja šo pārpratumu.
Ekranizācija
Populārākās ekranizācijas ir 1992. gadā uzņemtā versija, kurā filmējās tādi aktieri kā Denjels Dejs-Lūiss un Madlēna Stou, kā arī Austrumvācijas 1967. gada ekranizācija "Čingačguks Lielā Čūska", kurā galveno lomu atveidoja Gojko Mitičs.
Treviss Skots
Žaks Bermons Vebsters II (dzimis 1991. gada 30. aprīlī), labāk pazīstams ar savu skatuves vārdu Treviss Skots (Travis Scott), ir amerikāņu reperis, dziedātājs, dziesmu autors un ierakstu producents. Viņa skatuves vārds ir mīļākā onkuļa vārdamāsa, kas apvienota ar viena no viņa iedvesmas devēja Kid Cudi (kura īstais vārds ir Skots Meskudi) vārdu.
2012. gadā Skots parakstīja savu pirmo lielo izdevniecību līgumu ar Epic Records un izdevējdarbības līgumu ar Kanje Vesta grupu GOOD Music. 2013. gada aprīlī viņš parakstīja kopīgu ierakstīšanas līgumu ar Epic un T.I.'s Grand Hustle imprint. Skota pirmais pilna garuma projekts miksteips Owl Pharaoh tika izdots 2013. gadā. Tam sekoja otrs miksteips Days Before Rodeo 2014. gadā. Viņa debijas studijas albumu Rodeo (2015) pavadīja singls "Pretlīdzeklis". Viņa otrais albums Birds in the Trap Sing McKnight (2016) kļuva par viņa pirmo albumu pirmajā vietā Billboard 200. Nākamajā gadā Skots izdeva sadarbības albumu ar Quavo ar nosaukumu Huncho Jack, Jack Huncho ar grupas nosaukumu Huncho Jack.
Song One
Song One ir 2014. gada ASV drāma, kuras režisore un scenārija autore ir Keita Bārkere-Froilenda. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā. Galvenās lomas filmā atveido Anna Hetaveja, Marija Stīnburgena un Džonijs Flinns.
Frenija, antropoloģijas studente, atgriežas Ņujorkā pēc tam, kad viņas brālis Henrijs nokļūst komā. Šeit Frenija cenšas palīdzēt brālim atgūt samaņu un atjaunot abu attiecības, kā arī uzsāk attiecības ar brāļa mīļāko mūziķi.
Gabriels Lipmans
Gabriels Lipmans (Gabriel Lippmann, — ) bija Luksemburgā dzimis franču fiziķis un izgudrotājs. 1908. gadā saņēmis Nobela prēmiju fizikā par krāsainu fotoattēlu iegūšanas metodi, kas balstīta uz interferences parādību.
Vēsture
Dzimis Bonevuā (Bonnevoie), Holerihas (Hollerich) komūnā (mūsdienās Luksemburgas pilsētas rajons), Luksemburgā. Viņa tēvam tur bija ģimenes uzņēmums, cimdu ražotne. 1848. gadā ģimene pārcēlās uz Parīzi.
1868. gadā Lipmans uzsāka studijas École Normale Supérieure. Plānotās skolotāja studijas viņš nepabeidza, bet tā vietā pievērsās fizikai. 1873. gadā viņu nosūtīja uz Heidelbergas universitāti studēt zinātnes mācīšanas metodes, un viņš specializējās elektrības jomā. 1875. gadā Parīzē, Sorbonā aizstāvēja doktora disertāciju par elektrokapilaritāti. 1878. gadā sāka strādāt Sorbonas Zinātnes fakultātē. 1886. gadā tika nozīmēts par Pētījumu laboratorijas direktoru. Šo laboratoriju, kas drīz tika pievienota Sorbonai, viņš vadīja līdz pat savai nāvei.
Lipmans mira 1921. gada 13. jūlijā, atrazdamies uz okeāna lainera SS France atpakaļceļā no Kanādas uz Franciju.
Žanna d'Otremona
Žanna Marija Nansī d'Otremona (fr; dzimusi de Martela (fr); Bresta —  Parīze) bija Francijas šahiste, 1933. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm dalībniece, trīskārtējā Francijas sieviešu šaha čempione.
Biogrāfija
Dzimusi dižciltīgā Bretaņas ģimenē, viņas tēvs ir bijis kara kuģa komandieris. 1929. gadā apprecējusies ar Lusjēnu Bridē d'Otremonu un pārcēlusies uz Parīzi. Trīs reizes kļuvusi par Francijas sieviešu šaha čempioni, turklāt visās šajās reizēs čempionātos bijusi otrā, bet čempionāta uzvarētājām nav bijusi Francijas pilsonība. 1928. un 1929. gadā par tādu šahisti kļuvusi Paula Švarcmane, bet 1932. gadā — Alise Tonini. 1927. un 1933. gadā ieņēmusi arī trešo vietu Francijas sieviešu šaha čempionātos. 1933. gadā Folkestonā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm, kurā ieņēmusi 7. vietu (čempionātā uzvarēja Vera Menčika).
Cīņas sports 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cīņas sports 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no olimpiādes programmā iekļautajiem sporta veidiem. Tā sacensības notika ASV pilsētā Losandželosā brīvajā cīņā no  7. līdz 11. augustam, grieķu-romiešu cīņā no 30. jūlija līdz 3. augustam. Kopā cīņas sportā tika sadalīti 20 medaļu komplekti.
Juris Zariņš
Juris Zariņš var būt:
Viktors Tretjakovs
Biogrāfija
Dzimis Kijevas guberņā tiesas ierēdņa ģimenē, mācījies Kijevas Aleksandra ģimnāzijā. Pirmā dzejas publikācija laikrakstā "Киевская мысль" 1915. gadā - dzejolis "Карусели" ("И памятны мне карусели..."), tas vēlāk pārpublicēts almanahā "Teātris un dzīve". Pēc tam Tretjakovs aktīvi publicējas laikrakstā "Куранты" un izdevumā "Свободная мысль".
No 1919. gada studējis Petrogradas universitātes filoloģijas fakultātē. Šajā laikā apmeklējis arī Mākslas akadēmiju, taču nevienu no šīm augstskolām nav beidzis. Viņš sadraudzējas ar dzejnieku Nikolaju Gumiļovu un piedalās pulciņa "Цех поэтов" ("Dzejnieku cehs") darbībā. Viņš kļūst arī par kaislīgu dzejnieka Mihaila Kuzmina daiļrades cienītāju, pievēršas arī glezniecībai, nereti ilustrēdams savus dzejoļus. 1921. gadā Tretjakovs pārceļas uz Latviju, jo tajā apmeties viņa patēvs Eduards Veispals.
V. Tretjakovs kļūst par aktīvu krievu un latviešu preses izdevumu līdzstrādnieku, publicē daudz rakstu par literatūru un tēlotāju mākslu, kā arī savus dzejoļus un atdzejojumus no latviešu valodas. Viņa pirmais dzejoļu krājums iznāk 1930. gadā Berlīnē un tiek recenzēts dažādos krievu emigrantu izdevumos Eiropā. Latviešu dzejnieku darbu atdzejojumi apkopoti divās izlasēs, kas iznāk 1931. un 1940. gadā. 1939. gadā V. Tretjakova tulkojumā iznāk Edvarda Virzas poēma "Straumēni". 1934. gadā Tretjakovs sāk izdot žurnālu "Основы", taču pēc sešiem numuriem tā darbība pārtrūkst. 1940. gadā neilgi pirms okupācijas Tallinā izdots otrs V. Tretjakova dzejas krājums.
Vācu okupācijas laikā Tretjakovs dzīvo Rīgā, piedalās mākslas izstādēs. Pēc kara viņš no 1945. līdz 1948. gadam ir Latvijas Valsts universitātes pasniedzējs, taču spiests šo amatu atstāt. Atlikušo dzīves daļu viņš pavada noslēgtībā, jo neiederas padomju literatūras un mākslas ainā. Viņa tulkojumi no latviešu valodas atkal tiek publicēti 50. gadu beigās.
Migos
Migos ir amerikāņu hiphopa grupa no Lorensvilas, Džordžijas štatā, dibināta 2008. gadā. Sākotnēji grupu veidoja reperi Quavo, Offset un vēlais Takeoff. Tos pārvalda Coach K, bijušais Atlantā dzīvojošo reperu Gucci Mane un Young Jeezy menedžeris, un viņi bieži sadarbojās ar tādiem producentiem kā DJ Durel, Murda Beatz, Zaytoven un Buddah Bless. 2010. gados bieži tika atzīts par savu ieguldījumu trap mūzikas izveidē, un Billboard paziņoja, ka grupa "ietekmēja popkultūru un visu angļu valodu, ieviešot savas Ziemeļatlantas saknes mainstream".
Migos 2013. gadā izdeva savu komerciālo debijas singlu "Versace", kas ņemts no viņu miksteipa Y.R.N. (Young Rich Niggas). Viņi izdeva vēl vairākus singlus, tostarp "Fight Night" (2014), "Look at My Dab" (2015) un viņu četrus Billboard Hot 100 top 10 ierakstus "Bad and Boujee" (ar Lil Uzi Vert) (2016), sasniedzot visaugstāko līmeni. 1. vietā ir "MotorSport" (ar Nicki Minaj un Cardi B) (2017), sasniedzot 6. vietu, "Stir Fry" (2018), kas ir 8. vietā, un "Walk It Talk It" (ar Drake) (2018. ), sasniedzot 10. vietu.
Migos izdeva savu debijas albumu Yung Rich Nation 2015. gada jūlijā, izmantojot kvalitātes kontroles mūziku un 300 izklaidi. 2016. gadā grupa Donalda Glovera komēdijas-drāmas televīzijas seriāla Atlanta pirmajā sezonā attēloja izdomātas sevis versijas. Viņu otrais albums Culture tika izdots 2017. gada janvārī, arī caur abām ierakstu izdevniecībām, un debitēja ASV Billboard 200 topā. 2017. gada februārī grupa parakstīja līgumu ar kompānijām Motown un Capitol Records, bet 2018. gada janvārī izdeva albumu Culture II, tādējādi grupai piešķirot otro numur 1 albumu Amerikas Savienotajās Valstīs. 2021. gadā trio izdeva savu ilgi gaidīto ceturto albumu Culture III, kas ir pēdējā daļa viņu triloģijas Culture. 2022. gada 1. novembrī Hjūstonā, Teksasā, Takeoff tika nošauts.
Patons
Patons var būt:
2019. gada Pasaules čempionāts ziemeļu slēpošanā
2019. gada Pasaules čempionāts ziemeļu slēpošanā notika Zēfeldē, Tirolē, Austrijā, laikposmā no 20. februāra līdz 3. martam.
Zēfelde par pasaules čempionāta norises vietu tika apstiprināta Starptautiskās Slēpošanas federācijas (FIS) kongresā Barselonā 2014. gada jūnijā. Uz čempionāta rīkošanu pretendēja arī Oberstdorfa (Vācija), Planica (Slovēnija) un Almati (Kazahstāna). Pasaules čempionāts Zēfeldē notika otro reizi, iepriekšējo reizi tas šajā vietā norisinājās 1985. gadā.
Pirmo reizi pasaules čempionāta programmā tika iekļautas komandu sacensības tramplīnlēkšanā sievietēm. Kopā tika izcīnīti 22 medaļu komplekti. Visvairāk medaļu (25) izcīnīja Norvēģijas sportisti.
Sacensību kalendārs
Visi laiki norādīti pēc vietējā, Centrāleiropas laika (UTC+1).
Medaļu kopvērtējums
Mājinieki
Dopings
Operation Aderlass ietvaros tika pieķerti pieci distanču slēpotāji: Makss Hauke un Dominiks Baldaufs no Austrijas, Andreass Vērpalu un Karels Tammjervs no Igaunijas, kā arī Aleksejs Poltoraņins no Kazahstānas.
Don Peyote
Don Peyote ir 2014. gada ASV komēdija, kuras režisori un scenārija autori ir Dens Foglers un Maikls Kanzonero. Filmas pirmizrāde notika. Galvenās lomas filmā atveido Dens Foglers, Kellija Hačinsone, Džejs Berušels, Džošua Diamels, Anabella Skiora un Voless Šons.
Vorens ir mākslinieks-bezdarbnieks, kurš piedzīvo garīgo atmodu un kļūst apsēsts ar sazvērestības teorijām.
Aleksandrs Gribojedovs
Aleksandrs Gribojedovs (ru; dzimis Maskavā, miris  Teherānā) bija krievu dramaturgs, dzejnieks, komponists un diplomāts.
Johans Stenders
Johans Stenders var būt:
Aleksandrs Gribojedovs
Dzīvesgājums
Krievu—persiešu kara laikā viņam bija liela ietekme Kaukāza pārvaldes lietās. Bijis līdzautors Turkmančajas miera līgumam starp Krieviju un Persiju, par ko saņēma Valsts padomnieka titulu.