cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zušveidīgās
Vairošanās
Visām zušveidīgo kārtas sugām ir caurspīdīgā leptocefala kāpura attīstības stadija. Tie dreifē okeāna ūdeņu virsējos slāņos, barojoties ar ūdenī izšķīdušajām barības vielām. Pēc kāda laika leptocefala kāpuri transformājas par stikla zušiem, kuri savukārt kļūst par zuša mazuļiem — elveriem. Tiem piemīt jau raksturīgais pieauguša zuša dzīves veids.
Zutis zivjsaimniecībā
Zivjsaimniecībā pamatā izmanto saldūdens zušus, bet to pavairošana ir saistīta ar stikla zušu nozveju jūrā, jo zuši nebrīvē nevairojas. Eiropas zivsaimniecību vajadzībām nozvejo Eiropas zuša (Anguilla anguilla) mazuļus stikla zuša attīstības stadijā Portugāles, Spānijas, Francijas un Apvienotās Karalistes estuāros — upju grīvu līčos. Šo zveju regulē 2007. gadā pieņemtais Eiropas krājuma atjaunošanas plāns, kas nosaka, ka 60% nozvejoto stikla zušu iek izmantoti savvaļas ekosistēmu atjaunošanas programmās.
Centrtieces spēks
Centrtieces spēks ir spēks, kurš liek ķermenim kustēties pa liektu trajektoriju. Šis spēks vienmēr ir virzīts perpendikulāri ķermeņa ātruma vektoram uz fiksētu punktu, kurš šajā brīdī ir trajektorijas liekuma centrs. Bez šī spēka ķermenis saskaņā ar inerces jeb Pirmo Ņūtona likumu vienmērīgi pārvietotos šībrīža ātruma vektora virzienā (t. i. pa trajektorijas pieskari), līdzīgi, piemēram, dzirkstelēm, kuras ir atdalījušās no slīpripas.
Centrtieces spēks ir vienāds lielums jebkurā atskaites sistēmā. Ar to tas atšķiras no šķietamajiem spēkiem (piemēram, centrbēdzes spēka), kuri jāņem vērā tikai aprakstot kustību paātrinātajā atskaites sistēmā.
Matemātiski centrtieces spēku pirmo reizi aprakstīja 1659. gadā Nīderlandes fiziķis Kristiāns Heigenss.
Formulas
Ja objekts ar masu m kustas ar tangenciālo ātrumu v pa trajektoriju ar liekuma rādiusu r, tad centrtieces spēkam, kas iedarbojas uz šo objektu, ir sekojošs lielums:
kur ir centrtieces paātrinājums. Spēka virziens - uz riņķa centru, pa kuru objekts kustas, vai, ja visai trajektorijai nav riņķa forma, tad uz riņķa centru, kas pieskaras trajektorijai šajā vietā un vislabāk atbilst tās formai.
Centrtieces spēku var izteikt arī ar objekta leņķisko ātrumu \omega ap riņķa centru:
Rotējot ar vienmērīgu leņķisko ātrumu \omega, vienam pilnam apgriezienam tiek patērēts laiks. Tāpēc spēku var izteikt arī ar viena apgrieziena periodu :
Centrtieces paātrinājums
Saskaņā ar Otro Ņūtona likumu, centrtieces paātrinājums ir centrtieces spēks, dalīts ar masu.
Vektoriska atvasināšana
Objektam kustoties ar nemainīgu ātrumu v pa riņķa trajektoriju, tā ātrums katrā brīdī ir perpendikulārs riņķa rādiusam r. Zīmējumā blakus parādīti ātruma vektori brīžos t_1 un t_2. Vispirms šīs sakarības var aplūkot tīri ģeometriski: zilā bulta v'_1 ir bultas v_1 paralēlās pārneses rezultāts. Tās vektora garums atbilst bultas v_2 garumam. Triju bultu garumi ir saistīti sekojoši: No šejienes seko trīsstūru un  līdzība ar sekojošām proporcijām: jeb Dalot abās puses ar laika intervālu :
Izvēloties pietiekami mazu \Delta t, var nodefinēt:
Maziem laika intervāliem vienādojums  iegūst sekojošu formu: jeb
Ja objekts ir ne tikai punkts, bet tam ir arī masa m, tad atbilstoši otrajam Ņūtona likumam centrtieces spēka vektora lielumu var noteikti sekojoši: Šis centrtieces spēks iedarbojas uz jebkuru ķermeni ar masu m, kurš kustas ar ātrumu v pa riņķa trajektoriju ar rādiusu r.
Atvasināšana pamatojoties uz Ņūtona likumiem
Saskaņā ar Pirmo Ņūtona likumu, ķermenis, uz kuru neiedarbojas ārējais spēks, saglabā miera vai vienmērīgas taisnvirziena kustības stāvokli. Šādas inerces kustības trajektorija ir parādīta zīmējumā ar punktēto līniju. Šajā gadījumā, novērojot kustību sakot no punkta, pēc laika tas atrastos punktā. Turpretī, pārvietojoties pa liektu trajektoriju ar rādiusu, pēc laika tas atrodas punktā. Ja ķermenis ir pametis inerciālā miera stāvokli (t. i. punktēto līniju), tad, saskaņā ar Pirmo Ņūtona likumu, uz to iedarbojas ārējais spēks, un saskaņā ar Otro Ņūtona likumu tas izjūt paātrinājumu.
Salīdzinot inerciālo un neinerciālo trajektoriju, var secināt, ka ārējais spēks ir piespiedis ķermeni pārvietoties no punkta uz punktu, mērojot ceļu. Aplūkosim trīsstūri. Šajā trīsstūrī:
(Labākai pārskatamībai zīmējumā ir parādīta situācija ar lielu leņķi, pie kura punkti un  neatrastos precīzi uz vienas radiālās līnijas. Bet šo punktu atrašanās uz vienas radiālās līnijas tiek nodrošināta zemāk aprēķinos, samazinot  līdz bezgalīgi mazam lielumam.)
Radiālās pārvietošanās ceļu var izteikt tikai ar paātrinājumu, jo gan sākotnējā koordināta, gan sākotnējais radiālais ātrums ir nulle:
No leņķiskā ātruma definējuma izriet.
Aizstājot attiecīgos lielumus pirmajā izteiksmē:
jeb
Samazinot laiku (un līdz ar to arī leņķi ) līdz bezgalībai, šī izteiksme tiecas līdz robežai
Šo robežu var atrast, divreiz pielietojot Lopitāla metodi:
Vēlreiz pielietojot Otro Ņūtona likumu: .
Diferenciālā atvasināšana
Vēl vienkāršāk centrtieces paātrinājumu (un līdz ar to arī spēku) var atvasināt, diferencējot rādiusvektoru attiecībā uz laiku. Divās dimensijās rādiusvektoru \textbf{r} ar garumu r un leņķi \theta pret x asi var izteikt Dekarta koordinātās, izmantojot vienības vektorus \hat{x} un \hat{y}.
Aplūkosim vienmērīgu rotāciju, t. i. kustību tikai riņķī ar nemainīgu rādiusu r un nemainīgu leņķisko ātrumu \omega. Tāpēc, kur t ir laiks.
Atvasinot rādiusvektoru attiecībā pret laiku, tiek iegūti kustības ātrums \textbf{v} un paātrinājums \textbf{a}.
Divi lielumi ārējās iekavās ir vektora \textbf{r} projekcijas uz divām Dekarta koordinātu asīm, tātad visa izteiksmē iekavās - pats vektors \textbf{r} plaknē. Līdz ar to,
Negatīva zīme izsaka, ka paātrinājums virzīts riņķa centrā (pretēji rādiusa vektoram). Tā kā centrtieces spēka un paātrinājuma vektoru virzieni ir zināmi, tos var izteikt arī skalārā veidā: :    un.
Antons Polsters
Antons Polsters (de, dzimis ) ir Austrijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā. Polsters ir Austrijas futbola izlases visu laiku labākais vārtu guvējs.
Sasniegumi
Austria Wien
Individuālie sasniegumi
Bruņinieku upe
Bruņinieku upe ir Daugavas kreisā krasta pieteka Krāslavas novada Kaplavas pagastā.
Izteka — no Šilovkas ezera, tek ziemeļu virzienā. Lielākās pietekas — Melnupīte, Žukovka (abas no kreisā krasta). Lielākā apdzīvotā vieta krastos — Rožupole. Rožupolē uz upes ir uzstādinājuma dīķis, pa kura aizsprostu upi šķērso vietējais ceļš, augštecē to šķērso valsts autoceļš V633 (Krāslava—Varnaviči—Robeždaugava).
Nosaukumi
Upei ir liels daudzums citu nosaukumu: Brumenka, Bruņenieku upe, Melnupīte, Presveta, Presvjata, Rožupoles grāvis, Ružupoles grāvis (lejtecē), Šilovka. Savukārt tās kreisā krasta pieteku Melnupīti reizēm identificē kā Bruņinieku upi, jo ar to Bruņinieku upe ir ievērojami garāka.
Ivans I Kaļita
Joans I Daņilovičs Kaļita, tradicionāli latviski saukts par Jāni I Kaļitu, vai par Ivanu I Kaļitu (ru; dzimis ap 1288. gadu, miris vai ), bija Ruriku dinastijas Maskavas kņazs no 1325. gada un Vladimiras lielkņazs no 1332. gada. Aleksandra Ņevska mazdēls un Maskavas kņazistes dibinātāja Daniela Aleksandroviča dēls. Pēc vienas versijas iesauku Калита — "naudas kule" esot ieguvis, jo vienmēr nēsājis līdzi sīknaudu, ko izdalīt nabagiem, pēc citas — jo bijs skops un taupīgs.
2001. gadā patriarhs Aleksijs II kņazu Ivanu Daņiloviču atzina par vietēja mēroga svēto ar svinamo dienu 13. aprīlī.
Olivers Rīds
Roberts Olivers Rīds (en, dzimis, miris ) bija angļu aktieris.
Kļuvis atpazīstams pēc lomām vairākās 1960. gadu šausmu filmās, no kurām pazīstamākā ir The Trap (1966). Attēlojis galveno lomu 1968. gada filmā "Oliver!" (Oliver!), kuru režisēja viņa tēvocis Kerols Rīds un kas saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma". Attēlojis arī lomas filmās "Iemīlējušās sievietes" (Women in Love, 1969), Hannibal Brooks (1969), The Devils (1971), "Trīs musketieri" (The Three Musketeers, 1973), "Četri musketieri" (The Four Musketeers, 1974), "Tomijs" (Tommy, 1975), Funny Bones (1995) un "Gladiators" (1999).
Par dalību Ridlija Skota filmā "Gladiators", kas kļuva par viņa pēdējo lomu, Rīdu jau pēc nāves nominēja BAFTA kino balvai.
Ivans I Kaļita
Dzīvesgājums
Kaļitas valdīšanas laikā Maskava nostprinājās kā topošās Krievijas valsts centrs. Atšķirībā no iepriekšējām desmitgadēm mongoļi 14. gadsimta sākumā paļāvās uz krievu kņaziem nevis uz saviem nodokļu iekasētājiem. Pateicoties nemitīgi augošajai bagātībai, Maskava varēja paplašināt savu teritoriju, pērkot zemi un vismaz četras reizes karojot pret suverēno Novgorodas zemi. Valdīdams, saskaņojot savu darbību ar Ordu, nodrošināja mieru kņazistē, tāpēc uz to devās iedzīvotāji no citiem Krievzemes novadiem.
Šņokova
Šņokova ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 300 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Šņokovas dīķis.
Lāomedeja (pavadonis)
Lāomedeja, arī Neptūns XII, ir Neptūna pavadonis. Tas ir divpadsmitais pavadonis pēc kārtas, skaitot no Neptūna.
Atklāšana un nosaukums
Pavadonis tika atklāts 2002. gada 13. augustā. To paveica astronomu komanda Metjū Holmana un Džona Kavelara vadībā. Zinātnieki izmantoja attēlus, kurus ieguva ar 4-m Blanko teleskopu Serrotololo Starpamerikas observatorijā Čīlē. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2002 N 3. Vārds Lāomedeja pavadonim tika piešķirts 2007. gada 3. februārī ar Starptautiskās Astronomijas savienības cirkulāru Nr.8802. Lāomedeja grieķu mitoloģijā ir viena no nereīdām.
Orbīta un fizikālie parametri
Lāomedeja ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir apmēram 42 km. Lāomedejas orbīta atrodas starp Sao un Psamates orbītām.
Kungudruvas
Kungudruvas ir ciems Jēkabpils novada Aknīstes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumu daļā 12 km no pagasta centra Aknīstes un 163 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V779.
Telefe
Telefe (Televisión Federal) ir Argentīnas televīzijas kanāls, kas pieder Paramount Global. Tas dibināts 1990. gada 15. janvārī.
Govainis
Govainis (arī Gavaine, Gavaiņu strauts, Govaine) ir Auces labā krasta pieteka Dobeles novadā.
Iztece - uz dienvidiem no Vecmiķeļiem. Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Aucē starp Skujaini un Kroņauci. Govaini šķērso valsts autoceļi V1136 (Bēne–Ukri), V1106 (Augstkalne–Bēne), V1112 (Tērvete–Penkule) un V1122 (Apguldes stacija–Bukaiši).
Ādolfs Švarcs
Ādolfs Švarcs (de; Gālsēča —  Vīne) bija Austrijas šahists.
Biogrāfija
19. gadsimta otrajā pusē bijis viens no vadošajiem Austroungārijas šahistiem. Kopš 1872. gada dzīvojis Vīnē. 1878. gadā Leipcigas šaha turnīrā bijis otrais aiz Lūisa Paulsena. 1879. gadā Frankfurtē pie Mainas izcīnījis 3. vietu 1. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Bertolds Englišs) un dalījis pirmo vietu Vīsbādenes šaha turnīrā ar Džozefu Blekbērnu un Bertoldu Englišu. 1880. gadā Grācas šaha turnīrā dalījis pirmo vietu ar Maksu Veisu un Johannesu Minkvicu.
Harijs Poters un Nāves dāvesti: Otrā daļa
"Harijs Poters un Nāves dāvesti: Otrā daļa" (en) ir 2011. gada britu un amerikāņu fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Deivids Jetess. Šī ir otrā no divām filmām, kas tika balstītas uz Dž. K. Roulingas romānu ar tādu pašu nosaukumu. Tāpat šī ir noslēdzošā filma "Harija Potera" filmu sērijā. Filmā Harijs Poters turpina meklēt un iznīcināt Lorda Voldemorta horkrustus.
Galvenās lomas filmā atveido Denjels Redklifs, Rūperts Grints un Emma Votsone. Filmas pirmizrāde notika. Filmas ienākumi ir 1,34 miljardi ASV dolāri, tādējādi šī ir 14. visu laiku ienesīgākā filma (ienesīgākā filma 2011. gadā), kā arī "Harija Potera" ienesīgākā daļa un devītā filma, kuras ieņēmumi pārsnieguši vienu miljardu.
Sižets
No atbrīvotā zižļu meistara noskaidrojis, ka neuzvaramā zižļa pēdējais īpašnieks ir bijis Dumidors, Harijs nolemj neaizkavēt Voldemortu, kas plāno izzagt zizli no Dumidora kapa, bet tā vietā ar atbrīvotā goblina palīdzību ielauzties Gringotu bankā, lai pārbaudītu, vai kāds no horkrustiem neglabājas Bellatrises Svešovskas velvē. Tur viņi tiešām atrod horkrustu — Elgas Elšpūtes kausu, taču goblins viņus nodod un viņiem tikai ar grūtībām izdodas izbēgt sagūstīta pūķa mugurā.
Īsi pēc tam Harijs redz vīziju — viņš dzird, kā Voldemorts, saprotot, ka horkrusti tiek meklēti, lai tos iznīcinātu, domās nosauc visus horkrustus un to atrašanās vietas, tādējādi atklājas, ka pēdējais horkrusts atrodas Cūkkārpā. Saprotot, ka šis horkrusts jāiznīcina pirms Voldemorts atklājis pārējo pazušanu, Harijs ar draugiem dodas uz Cūkmiestiņu, cerot no turienes atrast ceļu, pa kuru ielavīties nāvēžu kontrolētajā skolā. Cūkmiestiņā viņiem uzbrūk nāvēži, taču draugus izglābj Dumidora brālis Aberforts, viņš arī parāda viņiem slepenu eju uz Cūkkārpu.
Cūkkārpā, pa ceļam sastopoties ar Nevilu Lēniņu un izglābjot dzīvību Drako Malfojam, viņi dodas uz Vajadzību istabu, kur atrod un iznīcina horkrustu. Pēc tam viņi dodas uz Bubuļu būdu, kur ierauga Voldemortu nogalinām Strupu, cerībā iegūt neuzvaramā zižļa spēku. Atklājas, ka Strups bijis Dumidora pusē, taču nogalinājis viņu, jo Dumidors pats lūdzis vajadzības gadījumā to darīt. Samierinājies ar likteni, Harijs upurē sevi Voldemortam. Pēc nāves Harijs sastop Dumidoru, kas viņam atklāj, ka Harijā pašā ir horkrusts, kurš jāiznīcina, lai sakautu Voldemortu, turklāt arī pats Dumidors jaunībā meklējis nāves dāvestus, nebūt ne to cēlāko mērķu vadīts.
Pēc šīs atklāsmes Harijs atgriežas dzīvē. Nevils iznīcina pēdējo horkrustu — Voldemorta čūsku Nagīni, izmantojot no šķirmices izvilkto Grifidora zobenu. Bet Harijam jāstājas pretī Voldemortam, kurš iemantojis neuzvaramā zižļa spēku ir šķietami neuzveicams. Taču Harijs saprot, ka zižļa spēku patiesībā no Dumidora pārmantojis Drako Malfojs, nevis Strups, un, atbruņojot Malfoju, zižļa spēku pārmantojis nevis Voldemorts, bet gan pats Harijs. Kad Voldemorts mēģina nogalināt Hariju, lāsts no neuzvaramā zižļa trāpa nevis zižļa patiesajam īpašniekam Harijam, bet pašam Voldemortam, nogalinot viņu.
Stāsta epilogā, 19 gadus vēlāk, Harijam un Rona māsai Džinnijai ir trīs bērni — Džeimss, Baltuss Severuss un Lilija —, Ronam un Hermionei ir divi bērni — Roze un Hugo —, bet Drako Malfojam ir viens bērns — Skorpijs.
Ārējās saites
ハリー・ポッターと死の秘宝
Railijs Nešs
Railijs Nešs (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Nešs pārstāv AHL komandu Sirakjūsas "Crunch". 2007. gada NHL draftā Nešu ar kopējo 21. numuru pirmajā kārtā izvēlējās Edmontonas "Oilers".
Iepriekš pārstāvējis Karolīnas "Hurricanes", Bostonas "Bruins", Kolumbusas "Blue Jackets", Toronto "Maple Leafs", Vinipegas "Jets" un Tampabejas "Lightning".
Šoldri
Šoldri ir ciems Preiļu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 211 km attālumā no Rīgas.
Bosnija un Hercegovina 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Bosnija un Hercegovina piedalījās  2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Londonā, Lielbritānijā no 2012. gada 27. jūlija līdz 12. augustam. Bosnijai un Hercegovinai šīs bija 6. vasaras olimpiskās spēles, kopš Dienvidslāvijas sabrukuma.
Bosnijas un Hercegovinas olimpiskās komandas sastāvā uz šīm spēlēm bija 6 sportisti (4 vīrieši un 2 sievietes), kas startēja 4 olimpiskajos sporta veidos. Peldēšanā un vieglatlētikā katrā piedalījā pa 2 sportistiem no Bosnijas un Hercegovinas, savukārt pārējos sporta veidos startēja pa vienam sportistam. 2012. gada Londonas spēlēs Bosnijas un Hercegovinas sportisti nespēja izcīnīt olimpiskās medaļas.
Bosnijas un Hercegovinas karognesējs 2012. gada Londonas spēļu atklāšanas ceremonijā bija džudists Amels Mekičs. Savukārt noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa vieglatlēts Kemals Mešičs.
Noslēpumainais dārzs
"Noslēpumainais dārzs" (en) ir 2020. gada Apvienotās Karalistes fantāzijas filma, kuras režisors ir Marks Mandens. Filmā galvenās lomas atveido Kolins Fērts, Džūlija Voltersa, Diksija Egeriksa, Īdans Heihērsts un Amirs Vilsons. Filma balstīta uz Frānsisas Hodžsones Bērnetas 1911. gada romānu ar tādu pašu nosaukumu.
Filma darbība norisinās 1947. gada Anglijā un stāsta par bāreni, kas tiek nosūtīta dzīvošanai ar savu onkuli, viņa mājās atklājot maģisku dārzu.
Filmas "Noslēpumu dārzs" pirmizrāde notika.
Autoceļš M9 (Baltkrievija)
Autoceļš M9, jeb MKAD ir galvenais autoceļš Baltkrievijā, Minskas apvedceļš, kurš veido pilnu apli apkārt pilsētai. MKAD ir saīsinājums no vārdiem "Minskas apvedceļš" baltkrievu valodā Мінская кальцавая аўтамабільная дарога. Autoceļa garums ir 56 kilometri.
Vēsture
Autoceļa būvniecība sākās 1956. gadā, un tika pabeigta 1963. gadā. Sākumā tam bija tikai viena josla katrā virzienā un brauktuves platums bija tikai 7,5 metri. Pirmo reizi autoceļš tika rekonstruēts 1980. gadā, un līdz ar rekonstrukciju 26,8 kilometri no apvedceļa tika paplašināti uz četrām joslām. Atlikušie 29,4 kilometri saglabāja divu joslu platumu. Deviņdesmito gadu beigās satiksmes intensitāte bija augusi līdz 17 000 automašīnām diennaktī, taču autoceļam vel joprojām visi šķērsojumi bija vienā līmenī ar luksofora palīdzību. Autoceļu arī izmantoja sabiedriskais transports, kas nozīmēja, ka ceļa malās bija autobusu pieturas. Autoceļa otrā rekonstrukcija tika uzsākta 2001. gadā.
Līdz ar rekonstrukciju M9 pilnā garumā tika pārbūvēts, lai atbilstu automaģistrāles standartiem. Kopumā tika izbūvēti 24 vairāku līmeņu šķērsojumi, 30 tilti un viadukti un 22 vairāku līmeņu šķērsojumi, kuri paredzēti gājējiem. Autoceļš visa garumā tika paplašināts uz trīs atdalītām joslām katrā virzienā, pilnā garumā tika izgaismots un šobrīd spēj pārvadāt 85 000 automašīnās diennaktī. Autoceļa sākotnējais ātruma ierobežojums bijis 120 km/h, taču neskaitāmo negadījumu dēļ tas ir ticis pazemināts uz 90 kilometriem stundā. Šobrīd autoceļu izmanto aptuveni 50 000 automašīnas diennaktī.
Hakīms Zijāšs
Hakīms Zijāšs (ar, Hakim Ziyech; dzimis ) ir Nīderlandē dzimis Marokas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Marokas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Ziješs pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Chelsea.
Karjera
Savu karjeru Zijāšs sāka Nīderlandes komandā Heerenveen. 2014. gadā pievienojās FC Twente, savukārt pēc diviem gadiem Zijāšs pārcēlās uz vienu no Nīderlandes spēcīgākajiem klubiem – Amsterdamas "Ajax". 2018–19. gada sezonā Zijāšs guva 16 vārtus un atdeva 13 rezultatīvas piespēles Eredivisie turnīrā, kas ir viņa visrezultatīvākā sezona. 2020. gadā viņš pievienojās Chelsea. Savā pirmajā sezonā uzvarēja UEFA Čempionu līgā.
Sasniegumi
Chelsea
Individuālie sasniegumi
Par Latvijas iestāšanos PSRS sastāvā
Par Latvijas iestāšanos Padomju Sociālistisko Republiku Savienības sastāvā bija Otrā pasaules kara laikā 1940. gada jūlijā nelikumīgi ievēlētās Saeimas deklarācija par okupētās Latvijas inkorporāciju PSRS sastāvā.
Deklarācijas pieņemšana
Deklarāciju par valsts varu pasludināja 1940. gada 21. jūlijā Latvijas Nacionālajā teātrī, kurā 1918. gada 18. novembrī bija notikusi Latvijas valsts pasludināšana. Pēc Augusta Kirhenšteina ziņojuma par valdības darbību Latvijas Komunistiskās partijas Centrālkomitejas sekretārs Žanis Spure nolasīja deklarāciju «Par valsts varu». Tūlīt pēc deklarācijas pieņemšanas ārzemju diplomāti demonstratīvi piecēlās un atstāja zāli, palika vienīgi padomju diplomāti.
Pēc tam Iekšlietu ministrs Vilis Lācis nolasīja deklarāciju «Par Latvijas iestāšanos Padomju Sociālistisko Republiku Savienībā», pēc kuras debates nesekoja un notika atklāta balsošana, paceļot deputātu mandātu kartiņas.
Lemjošā daļa
Pamatojoties uz vienprātīgi izteikto Latvijas tautas gribu, Saeima nolemj:
Lūgt Padomju Sociālistisko Republiku Savienības Augstāko Padomi uzņemt Latvijas Padomju Sociālistisko Republiku Savienības sastāvā kā savienoto republiku uz tiem pašiem noteikumiem, uz kādiem Padomju Sociālistisko Republiku Savienībā ietelp Ukrainas Padomju Sociālistiskā Republika, Baltkrievijas un citas savienotās padomju sociālistiskās republikas. Lai dzīvo Padomju Latvija! Lai dzīvo lielā Padomju Sociālistisko Republiku Savienība!
Anulēšana
PSRS sabrukuma periodā 1990. gada 4. maijā Latvijas parlaments pieņēma deklarāciju Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu, kurā anulēja šo deklarāciju un pasludināja 1940. gada 17. jūnija Latvijas okupāciju par starptautisku noziegumu.
Meinhards Marnics
Meinhards Johaness Marnics (dzimis, miršanas datums nezināms) bija Ikšķilē dzimis vācbaltiešu izcelsmes inženieris un SA grupenfīrers (atbilst ģenerālleitnanta dienesta pakāpei).
Dzimis mācītāja ģimenē. Mācījies ģimnāzijā Kuldīgā, Bērzaines ģimnāzijā, ģimnāzijās Rīgā un Treptovā (mūsdienās Tšebjatova). Latvijas brīvības cīņu laikā cīnījās landesvērā. 1919. gadā lielinieki nogalināja tēvu, bet Marnics no 1921. līdz 1927. gadam studēja Dancigas Tehniskajā augstskolā. Strādāja kā celtniecības inženieris. 1930. gadā ieguva doktora grādu.
1934. gadā izvirzījās kā SA funkcionārs. 1942. gadā ieguva SA grupenfīrera pakāpi un bija viens no jaunākajiem SA šāda ranga locekļiem. Pēc kara atkal darbojās celtniecībā, 1962. gadā nodibinot celtniecības inženieru biroju.
Fua'amotu starptautiskā lidosta
Fua'amotu starptautiskā lidosta (en) ir starptautiskā lidosta Tongā, Tongatapu salā, kas apkalpo valsts galvaspilsētu Nukualofu. Aviosabiedrības Real Tonga bāzes lidosta. Lidosta tika izbūvēta ASV Bruņoto spēku vajadzībām 1942. gadā, modernizēta 20. gadsimta septiņdesmitajos gados.
Regulārie lidojumi visu gadu:
Pruškova
Pruškova var būt:
Bullitt
Bullitt ir 1968. gada ASV neo-noir trillera filma, kuras režisors ir Pīters Jeitss. Filmā galvenās lomas atveido Stīvs Makvīns, Roberts Vons, Žaklīna Bisita, Dons Gordons un Saimons Oklends. Filma ir balstīta uz Roberta Fiša 1963. gada romāna Mute Witness.
Filma stāsta par Sanfrancisko policistu, kuram ir jāatrod cilvēks, kurš nogalināja liecinieku viņa uzraudzībā.
Bullitt pirmizrāde notika. Filma guva gan komerciālus panākumus, gan kritiķu atzinību. Filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā montāža" un tika nominēta kategorijā "Labākā skaņa". 2007. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Bullitt ir pazīstama ar savu slaveno auto pakaļdzīšanās epizodi pa Sanfrancisko ielām, kas tiek uzskatīta par vienu no ietekmīgākajām kino vēsturē.
Pols Makgrāts
Pols Makgrāts (en, dzimis ) ir bijušais Īrijas futbolists, spēlēja centra aizsarga pozīcijā, bijis Īrijas futbola izlases dalībnieks.
Halonas līcis
Halonas līcis (vi) ir populārs tūrisma galamērķis Vjetnamā. Tajā ir tūkstošiem kaļķakmens karsta veidojumu un dažādas formas un izmēra salu. Tā kopējā platība sasniedz 1553 km2.
Pols Makgrāts
Makgrāts tiek uzskatīs par vienu no Īrijas visu laiku labākajiem futbolistiem. Savas karjeras lielāko daļu pavadījis Manchester United un Aston Villa komandās. Spēlējis arī Īrijas komandā St Patrick's Athletic un Anglijas komandās Derby County un Sheffield United.
Halonas līcis
Kaļķakmens veidojies 500 miljonu gadu laikā, karsts — pēdējos 20 miljonos gadu. Halonas līcī ir vairākas endēmas augu un dzīvnieku sugas. Pētījumi liecina, ka šajā rajonā cilvēki dzīvojuši jau vairāku desmitu tūkstošu gadu senā pagātnē.
Pols Makgrāts
Ar Īrijas futbola izlasi piedalījies 1990. un 1994. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1988. gada Eiropas čempionātā.
Halonas līcis
1994. gadā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 2011. gada novembrī iekļauts septiņu jauno dabas brīnumu sarakstā.
Pols Makgrāts
Sasniegumi
Manchester United
Aston Villa
2012.—2013. gada Latvijas Kauss futbolā
2012.—2013. gada Latvijas Kausa izcīņa futbolā sākās un noslēdzās ar finālspēli 2013. gada 18. maijā Skonto stadionā. Par kausa ieguvējiem kļuva FK Ventspils, kas papildlaikā pārspēja FK Liepājas Metalurgs futbolistus ar rezultātu 2:1 (1:1 - pamatlaikā).
Otrā kārta
Otrās kārtas spēles nebija, jo noteiktajā laikā bija pieteikušās tikai astoņas komandas, kas savstarpēji spēles izspēlēja pirmajā kārtā. Visas četras komandas, kas iekļuva otrajā kārtā, tika arī trešajā kārtā.
Raiens O'Rīlijs
Raiens O'Rīlijs (en; dzimis 1991. gada 7. februārī) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2023) O'Rīlijs spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Našvilas "Predators" sastāvā.
Viņa vecākais brālis Kels arī ir profesionāls hokejists.
Spēlētāja karjera
Pēc divām Ontārio hokeja līgā aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Raiens uzsāka 2009.—10. gada NHL sezonā, to aizvadot Kolorādo "Avalanche" rindās. 2011.—12. gada NHL sezonu O'Rīlijs noslēdza jau kā komandas rezultatīvākais spēlētājs.
2012. gada decembrī, NHL lokauta laikā, O'Rīlijs noslēdza divu gadu līgumu ar Magņitogorskas "Metallurg", taču pēc 12 tās sastāvā aizvadītām spēlēm atgriezās "Avalanche" rindās. 2013.—14. gada sezonā viņš bija jau viens no rezultatīvākajiem "Avalanche" spēlētājiem. No 2015. līdz 2018. gadam bija viens no vadošajiem Bufalo "Sabres" uzbrucējiem, taču 2018. gada vasarā tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues". 2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu. Kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs ieguva Kona Smita balvu.
2023. gada 17. februārī "Blues" aizmainīja O'Rīliju uz Toronto "Maple Leafs", veicot trīs komandu maiņu, iesaistot arī Minesotas "Wild".
Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā.
Kalnu klasifikācija Giro d'Italia
Kalnu klasifikācija Giro d'Italia ir viena no papildus klasifikācijām Giro d'Italia sacensībās. Šajā klasifikācijā punktus piešķir sportistiem, kuri pirmie sasniedz iepriekš norādītas kāpumu virsotnes. Vairums kāpumu ir kategorizēti pēc grūtības un atrašanās vietas posma distancē. Bonusi tiek piešķirti arī par finišiem kalnu virsotnēs un pirmajiem braucējiem, kuri šķērso Cima Coppi, kā tradicionāli apzīmē augstāko punktu visā tūrē. Cima Coppi tika izveidots 1965. gadā, lai godinātu leģendāro Itālijas riteņbraucēju Fausto Kopi.
81 Terpsihora
Terpsihora, arī 81 Terpsihora ir asteroīds ar diametru apmēram 119 km, atrodas asteroīdu joslā.
Terpsihora ir ļoti tumšs objekts, pieder C tipa asteroīdiem. Sastāvs ir līdzīgs oglekļa hondrīta meteorītiem.
Ārējās saites
Terpsihoras orbīta
Dzirnupīte (Daugavas pieteka)
Dzirnupīte, arī Stalānu grāvis (izņemot lejteci) un Stalānupīte, ir Daugavas kreisā krasta pieteka Aizkraukles novada Staburaga pagastā.
Izteka — mežā pie dzelzceļa līnijas Jelgava—Krustpils 6 km uz rietumiem no Sēlpils stacijas, tek ziemeļu virzienā. Lielākā pieteka — Migļu grāvis (no kreisā krasta). Lielākā apdzīvotā vieta krastos — Muktiņi. Augštecē upi šķērso vietējais ceļš Ūbeļi—Robežkrogs, lejtecē pie Muktiņiem valsts autoceļš P76 Aizkraukle—Jēkabpils.
Kevins Traps
Kevins Traps (de; dzimis ) ir Vācijas futbolists, vārtsargs. Kopš 2019. gada spēlē Vācijas Bundeslīgas kluba Eintracht Frankfurt sastāvā.
Sasniegumi
Paris Saint-Germain
Eintracht Frankfurt
Vācija
Krišjāņa Valdemāra Rīgas jūrskola
Krišjāņa Valdemāra Rīgas jūrskola bija viena no Latvijas jūrskolām, kas no 1922. līdz 1941. gadam atradās Jūrnieku namā Kuģu ielā 25.
Vēsture
1789. gadā nodibināja Rīgas Navigācijas skolu, 1805. gadā to pievienoja kā nodaļu Rīgas 2. apriņķa skolai, bet 1820. gadā slēdza. 1839. gadā kapteinis D. H. Foss Rīgā nodibināja privātu jūrniecības skolu matrožu sagatavošanai, 1844. gadā to savā pārziņā pārņēma Rīgas biržas komiteja, ar kuras palīdzību uzcēla jaunu jūrskolas ēku Klīversalā.
1867. gadā Krievijas Impērijas Senāts pieņēma K. Valdemāra izstrādāto likumu par kuģniecības skolām, kas nodrošināja jauna tipa jūrskolu atvēršanu visā impērijā. 1876. gadā Rīnūžos pēc Krievijas Impērijas jūrniecības attīstības biedrības sekretāra Krišjāņa Valdemāra ierosinājuma tika nodibināta Mangaļu jūrskola. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā visas Latvijas jūrskolas evakuēja uz Krievijas Impērijas dienvidiem – Melnās un Azovas jūras piekrasti, kur vēlāk tās likvidēja vai pievienoja vietējām jūrskolām.
Pēc Latvijas Jūrniecības departamenta direktora Andreja Lonfelda ierosmes 1920. gada 28. novembrī Rīgā atvēra četrgadīgu Krišjāņa Valdemāra vārdā nosaukto jūrskolu. Jūrskolas direktors bija Ernests Kalniņš (1881–1941). Otrā pasaules kara laikā jūrskolas ēku sagrāva. Latvijas PSR laikā Latvijas Kara muzeja ēkā atradās Nahimova Rīgas militārā jūrskola (1946-1953).
Skolas ēka
Jūrskolas ēka celta 1884. gadā pēc arhitekta H. Šēla projekta kā Rīgas Jūrnieku nams Lielās Klīversalas galā pie ieejas Āgenskalna līcī. Šajā ēkā kopš tās atklāšanas darbojusies arī Rīgas Biržas komitejas finansētā jūrskola. Jumta tornī atradās meteoroloģiskā stacija.
Šosti
Šosti ir ciems Ņukšu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 275 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Bečeru ezers, Šostu ezers, MazaisPeisaiņs.
Krogsils
Krogsils ir ciems Ķekavas novada Ķekavas pagastā pie Ostvalda kanāla un autoceļa A7 (Rīga—Bauska—Lietuvas robeža (Grenctāle)).
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Zīle (ciems)
Zīle ir ciems Valkas novada Valkas pagastā. Atrodas pagasta austrumdaļā starp autoceļu P24 un Gauju 12 km no pagasta centra Lugažiem, 9 km no novada domes Valkā un 167 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Zīles mežniecības.
Tomass Kērtiss
Tomass Pelhams Kērtiss (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, pirmais olimpiskais čempions 110 metru barjerskrējienā.
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Būdams dedzīgs fotogrāfs, Kērtiss Atēnās uzņēma ir daudz vērtīgu olimpisko spēļu attēlu.
Rezultāti
Q — kvalifikācija fināla kārtai; OR — olimpiskais rekords.
Johans Bauers
Johans Hermans Bauers (de; Prāga —  Gorīcijas province) bija Austrijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis Bohēmijā, kas bijusi toreizējās Austrijas impērijas sastāvdaļa. Jaunībā pārcēlies uz dzīvi Vīnē. 1887. gadā Frankfurtē pie Mainas 5. Vācu šaha savienības kongresā ieguvis šaha meistara titulu. Savu labāko rezultātu sasniedzis 1890. gada Grācas šaha turnīrā, kurā izcīnījis 2. vietu aiz Ģulas Makoveca, apsteidzot Emanuelu Laskeru un Georgu Marko. 1891. gadā Vīnes šaha turnīrā bijis līderis kopā ar Ādolfu Albinu, taču veselības stāvokļa dēļ nav pabeidzis šīs sacensības. Uzvarējis šaha mačos: 1890. gadā pret Bernhardu Fleisigu ar 2:0, un 1891. gadā pret Ādolfu Albinu ar 4:0 un Georgu Marko ar 3:1.
Pāragri miris no tuberkulozes. Mūsdienās visvairāk pazīstamākā ir 1889. gada Amsterdamas šaha turnīrā Bauera zaudētā partija pret Emanuelu Laskeru, kurā nākamais Pasaules šaha čempions uzvarēja ar divu laidņu upuriem.
Bauskas slimnīca
Bauskas slimnīca ir pirmā līmeņa slimnīca, kas atrodas Dārza ielā 7/1 Bauskā. Slimnīcā darbojas uzņemšanas nodaļa, rehabilitācijas nodaļa, dienas stacionārs, poliklīnika, diagnostiskie kabineti un laboratorija.
Džeitī Komfers
Džozefs Teilors Komfers (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2015. gada Komfers pārstāv NHL komandu Kolorādo "Avalanche". 2013. gada NHL draftā Komferu ar kopējo 35. numuru otrajā kārtā izvēlējās Bufalo "Sabres".
Bauskas slimnīca
Vēsture
Pirmās ziņas par slimīcu ir no 1835. gada, kad slimnīcas galvenais ārsts bija Roberts Tīlings. Slimnīcā tajā laikā bija 20 gultasvietu un maksa par ārstēšanos bija 15 kapeiku dienā. 1903. gadā Bauskas slimnīcā, kas atradās Dārza ielā, bija vairākas ēkas — stacionārs, infekcijas slimnīca, aptieka, ambulance, virtuve, veļas mazgātava, dezinfekcijas telpa un morgs. 1914. gadā Bauskas slimnīcas galvenais ārsts bija Kārlis Frīdrihs Beiers (1863—1927), viņa asistenti bija ārsti Gertners un Guitarskis, slimnīcā strādāja Sarkanā Krusta medicīnas māsa Strazdiņa. No 1915. līdz 1918. gadam Bauskas slimnīcu izmantoja kā vācu armijas kara hospitāli.
Džeitī Komfers
ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2016. un 2017. gada Pasaules čempionātā.
Bauskas slimnīca
Vēsture
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada decembrī slimnīcā strādāja galvenais ārsts K. F. Beiers, feldšeris Oskars Pļavenieks, kā arī saimniecības pārzine, pavāre, divas istabmeitas-sanitāres un sētnieks. 1920. gadu sākumā slimnīcā bija ķirurģiskā, dzemdību, iekšķīgo slimību un lipīgo jeb infekcijas slimību nodaļas, pie slimnīcas darbojās pilsētas ambulance. 1921. gada novembrī par slimnīcas galveno ārstu iecēla ķirurgu Emīlu Treiju, vecākā medicīnas māsa bija Emīlija Mūrnieks. Kopš 1933. gada slimnīcu vadīja ārsts Rūdolfs Paeglis. 1930. gadu vidū uzstādīja "Siemens" rentgena aparātu. 1938. gada oktobrī sāka jaunas slimnīcas ēkas celtniecību, ko neizdevās pabeigt līdz Latvijas okupācijai 1940. gadā. Pēc Latvijas okupācijas par Bauskas slimnīcas galveno ārstu iecēla ķirurgu Kārli Neideru, bet par vecāko medicīnas māsu Elizabeti Lapsu. 1941. gadā slimnīcā bija nodarbināti 37 darbinieki, darbojās pilsētas ambulance, plaušu un tuberkulozes dispansers, dzemdību nams. Vācu okupācijas laikā par Bauskas slimnīcas galveno ārstu iecēla Aleksandru Šteinhardu, 1942. gada novembrī beidzot atklāja jaunu slimnīcas korpusu.
2004. gadā Bauskas pilsētas slimnīcu pārdēvēja par SIA „Bauskas slimnīca”. Par spīti iedzīvotāju protestiem, 2009. gadā slimnīcu reformas gaitā slēdza visas stacionāra nodaļas. Mūsdienās darbojas vien aprūpes nodaļa, kurā tiek ievietoti pacienti ar hroniskām kaitēm.
Villa Medem
Villa Medem jeb Mēdema villa ir 19. gadsimta klasicisma ēka, kas atrodas Uzvaras ielā 55, Jelgavā, Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Muižnieku pilsētas namu būvējis pēdējās Kurzemes hercogienes Dorotejas brālis grāfs Žanno fon Mēdems.
Dzīvojamā ēka celta 1818. gadā klasicisma stilā kā ārpilsētas rezidence pie Driksas upes aiz Jelgavas pilsētas vaļņiem. Ēku projektējis arhitekts Johans Georgs Ādams Berlics. Pie muižas atrodas dārzs. 1881. gadā parka daļu pie villas iegādājās Jelgavas Latviešu biedrība, kas tur rīkoja koncertus un teātra izrādes. Parkā biedrība svinēja Zāļu dienu vasaras saulgriežos un dzimtbūšanas atcelšanas dienu 31. augustā.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gada kaujās par Jelgavu Villa Medem daļēji nodega, 1947.—1952. gadā to pēc arhitekta Alberta Vecsīļa projekta atjaunoja kā Jelgavas Linu kombināta klubu. Kopš privatizācijas 1994. gadā tā piederēja organizācijai "Jaunā Paaudze", villā tika atvērts naktsklubs "Pie Medema". 2002. gadā to iegādājās SIA "Baks", 2015. gadā to iegādājās SIA "Leopolds".
2016. gadā tika veikta ēkas ārējā restaurācija.
Pauļi
Pauļi ir ciems Cēsu novada Zaubes pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 3 km no pagasta centra Zaubes, 47 km no «Ausmās» un 78 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V60, veidojusies ap bijušās Pauļu pusmuižas (Paulhof) centru.
Psamate (pavadonis)
Psamate, arī Neptūns X, ir Neptūna pavadonis. Tas ir trīspadsmitais pavadonis pēc kārtas, skaitot no Neptūna.
Atklāšana un nosaukums
Pavadonis tika atklāts 2003. gada 29. augustā. To paveica astronomi Skots Šepards, Deivids Džuits un Džens Klina, izmantojot 8,2 m Subaru teleskopu Maunakea observatorijā Havaju salās. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2003 N 1. Vārds Psamate pavadonim tika piešķirts 2007. gada 3. februārī ar Starptautiskās Astronomijas savienības cirkulāru Nr.8802. Psamate grieķu mitoloģijā ir viena no nereīdām.
Džeimss Tomkinss
Džeimss Olivers Čārlzss Tomkinss (en, dzimis ) ir Anglijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2016. gada Tomkinss pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Crystal Palace. Iepriekš spēlējis West Ham United un Derby County komandās.
Pārstāvējis Lielbritānijas futbola izlasi 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Georgs Mihaeliss
Georgs Mihaeliss (dzimis, miris ) bija Vācijas reihskanclers un Prūsijas premjerministrs 1917. gadā. Pirmais nedižciltīgas izcelsmes kanclers Vācijas vēsturē.
Vīnes "Capitals"
Vīnes "Capitals" ir hokeja komanda no Vīnes, Austrijas. Kopš dibināšanas 2001. gadā tā spēlē Austrijas hokeja līgā, 2005. un 2017. gadā kļūstot par līgas čempioni.
Georgs Mihaeliss
Dzimis Hainvā, Silēzijā. Uzaudzis Frankfurtē pie Oderas. No 1876. līdz 1884. gadam studēja tiesību zinātnes Breslavā, Leipcigā un Vircburgā, iegūdams doktora grādu. No 1885. līdz 1889. gadam - tiesību pasniedzējs Tokijā. Pēc atgriešanās Vācijā strādāja Prūsijas valsts pārvaldē. No 1915. gada vadīja Reichsgetreidestelle - valsts iestādi, kas regulēja labības piegādi Pirmā pasaules kara laikā.
Vīnes "Capitals"
2008.—09. gada sezonā komandas sastāvā spēlēja Latvijas aizsargs Viktors Ignatjevs.
Georgs Mihaeliss
Pēc Teobalda fon Betmaņa-Hollvega demisijas 1917. gada 14. jūlijā kļuva par kancleru un Prūsijas premjerministru. 1917. gada 31. oktobrī bija spiests atkāpties no amata. No 1918. gada 1. aprīļa līdz 1919. gada 31. martam Mihaeliss bija Prūsijas Pomerānijas provinces virsprezidents (Oberpräsident). Mainoties politiskajai situācijai bija spiests amatu atstāt.
Pēc kara darbojās ekonomistu, studentu un baznīcas organizācijās. Miris 1936. gadā.
Kērtiss
Kērtiss var būt:
Milupīte (Misas pieteka)
Milupīte ir Misas kreisā krasta pieteka Bauskas novadā.
Iztece - uz ziemeļiem no Zemitāniem. Augštecē tek uz rietumiem, tecējumā pamazām pagriežoties ziemeļu virzienā. Ietek Misā augšpus Stelpes.
Upi šķērso valsts autoceļi P89 (Ķekava—Skaistkalne) un V1019 (Jaunsaule–Ozolaine–Bērznieki), netālu no upes atrodas Bārbele un Gaisma. Regulēta visā tecējumā.
Nida
Nida var būt:
Dzintari
Dzintari ir viena no Jūrmalas pilsētas daļām tās centrā. Atrodas 19 km attālumā no Rīgas centra. Izveidojušies kā prestižu savrupmāju rajons turīgākajiem vasarniekiem. Pēc Otrā pasaules kara šeit tika izvērsta arī lielu sanatoriju un atpūtas namu celtniecība. Elektriskā dzelzceļa stacijas Dzintari tagadējā ēka uzbūvēta 1980. gadā.
Nosaukums
Līdz 1922. gadam Dzintaru nosaukums bija Edinburga, kas dots sakarā ar Krievijas ķeizara Aleksandra II meitas Marijas Aleksandrovnas, kas atkārtoti atpūtusies Rīgas jūrmalā, precībām ar Lielbritānijas karaļnama pārstāvi Edinburgas hercogu.
17. gadsimtā tagadējā Dzintaru apkaime dēvēta par Avotiem pēc kādas Bulduru muižas zvejnieku mājas nosaukuma, tomēr 1922. gadā Edinburgas latviskais nosaukums atvasināts no dzintara vārda.
Vēsture
Dzintari izvietojušies uz Bulduru muižas zemes. Pirmos zemes gabalus Bulduru muižas 2. meža iecirknī zemes grāmatā ierakstīja 1871. gadā. Laikā, kad blakus esošās privātā Firksu majorāta zemes (Majori) 1870. gados strauji attīstījās kā tirdzniecības un izpriecu vieta, Dzintari veidojās kā turīgo rīdzinieku un iebraukušo Krievijas aristokrātu apmešanās vieta ar krāšņām celtnēm. 1879. gadā te Lomača zemes gabalā ar kņaza Oginska atbalstu uzbūvēja kūrmāju, kam vēlāk piebūvēja Jūras paviljonu, kas no 1910. gada tika izmantots kā kazino — azartspēļu (franču preferansa) vieta. 1907. gadā nodibināja Edinburgas peldu biedrību, kas apkopa plašo mežaparku. 1912. gadā pie Jūras paviljona pludmalē notika parauglidojumi ar aeroplānu.
1897. gadā Dzintaros uzcēla teātra skatuvi, kur regulāri uzstājās varietē teātru trupas un orķestri ne tikai no Rīgas, bet arī no Pēterburgas Marijas teātra un Varšavas Filharmonijas. 1905. gada revolūcijas sākuma periodā, februārī un martā, pēc atbrīvošanas no apcietinājuma Kevičas pansijā Dzintaru prospektā 39 atpūtās krievu rakstnieks Maksims Gorkijs, bet 1914.-1915. gadā Maksimoviča sanatorijā Dzintaru prospektā 11 ārstējās krievu simbolisma dzejnieks Valērijs Brjusovs. Bermontiādes kauju laikā 1919. gada 3. novembrī Latvijas armija trijos bruņotos kuteros Edinburgas pludmalē nesekmīgi mēģināja izcelt jūras desantu.
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas 1920. gada 2. martā Latvijas valdība Dzintarus iekļāva jaunizveidotajā Rīgas Jūrmalas pilsētā. Dzintaros šajā laikā cēla pārsvarā tipveida ģimeņu mājas, kurās izmantotas Jūrmalā iecienītās klasiskās formas un nacionālā romantisma arhitektūras detaļas. Pēc Jūras paviljona nodegšanas Dzintaros uzcēla jaunu koncertzāli (1936), kas pārņēma agrāko Dubultu un Majoru brīvdabas koncertdārzu tradīcijas.
Pēc Otrā pasaules kara 1946. gada sākumā Dzintari bija Rīgas pilsētas Jūrmalas rajona sastāvdaļa. 1945. gadā Turaidas ielā 13 izveidoja Teodora Zaļkalna Mākslinieku jaunrades namu. Kopš 1959. gada 11. novembra Dzintari atrodas apvienotajā Jūrmalas pilsētā.
2015. gada decembrī Dzintaru pludmalē starp Dzintariem un Majoriem ierīkota apgaismojuma līnija un izbūvētas koka pastaigu laipas.
Morberga vasarnīca
Atrodas Dzintaru prospektā 52/54 un mūsdienās tiek dēvēta kā Kristapa un Augustes Morbergu vasarnīcas ēku un botāniskā dārza ansamblis.
Galvenā ēka celta 1883. gadā un piederēja vienam no lielākajam Rīgas latviešu būvuzņēmējiem, arhitektam un mecenātam Kristapam Morbergam. Neogotiskās koka arhitektūras piemineklis, kas 19. gadsimta beigās apdarināts ar dzelzs loksnēm. Pēc savas nāves K. Morbergs savus nekustamos īpašumus novēlēja Latvijas Universitātei. Pēc Latvijas okupācijas to atsavināja un pārdēvēja par Maksima Gorkija vārdā nosaukto sanatoriju. Siltumnīcas un augļu dārza vietā uzcēla primitīvu silikātķieģeļu kopmītni. Pēc īpašuma atgūšanas LU veica vasarnīcas ēku un interjera restaurāciju (2007—2008) un atjaunoja eksotisko augu stādījumus ap ēkām.
Jūras paviljons
1909. gadā celtais Dzintaru kūrmājas "Jūras paviljons" atradās kāpas virsotnē pie pludmales netālu no tagadējās Dzintaru koncertzāles. Tā apjoma kompozīcija bija klasiska — ar diviem trīsstāvu korpusiem un to savienojošu paviljona tipa garenceltni. Arhitektonika moderna un jūgendstilam atbilstoša — atklāti eksponētas celtnes karkasa konstrukcijas, kuru lineārie ritmi saplūda ar līdzīgām, bet jau tīri dekoratīvām detaļām (apļiem, ovāliem). Plašais vidus stiklojums izslēdza sienas materialitāti, ļaujot uztvert telpu plašumu un vieglumu. 1930. gadu vidū Jūras paviljons nodega.
Dzintaru koncertzāle
Pirmo Dzintaru koncertskatuvi uzbūvēja 1897. gadā. Iepretim Dubultu un Majoru koncertdārziem, Edinburgas koncertdārzs bija vairāk orientēts uz deju mūzikas vakariem, operetes un varietē mākslinieku izrādēm. Tomēr 1910. gadā tā vadība nolīga 70 mākslinieku lielu orķestri no Berlīnes Franca Blona vadībā, bet 1911. gadā izveidoja savu simfonisko orķestri Gvido Samsona-Himmelstjerna vadībā. Pirmā pasaules kara sākums 1914. gadā pārtrauca Varšavas Filharmonijas orķestra koncertsezonu Dzintaros.
1920. gada jūnijā atsākās vasaras simfoniskie koncerti ar Nacionālo operas orķestri. 1936. gadā atjaunotajā koncertdārzā Turaidas ielā 1 pēc arhitekta V. Mellenberga projekta atklāja slēgto koncertzāli ar 690 vietām. 1960. gadā arhitekta M. Ģelža vadībā tai piebūvēja vasaras koncertzāli ar teicamu akustiku un apmēram 2000 sēdvietām. 1986. gadā Dzintaru koncertzālē notika Čatokvas konference, kurā tikās ASV un PSRS sabiedriskie pārstāvji. 2005. gadā koncertzāle saņēma Gustava Mālera balvu par izciliem sasniegumiem muzikālas kultūras veicināšanā. 2004. — 2006. gadā notika Dzintaru koncertzāles rekonstrukcija un to aptverošā parka paplašināšana un labiekārtošana.
Koncertzālē uzstājušies dziedātāji I. Galante, H. Kareras, M. Kabaljē, J. Obrazcova, F. Šaļapins, L. Sobinovs, F. Stravinskis, I. Glazunovs, pianisti G. Ginsburgs, H. Neihauzs, R. Pauls, S. Rihters, vijolnieki I. Bezrodnijs, L. Kogans, G. Krēmers, D. Oistrahs, Latvijas Nacionālais simfoniskais orķestris, Brēmenes simfoniskais orķestris, Kremerata Baltika un daudzi citi mūziķi.
Brīvdabas koncertzālē notiek džeza un klasiskās mūzikas festivāli, baleta festivāli, humora šovi, citu starpā, jauno izpildītāju konkurss “Jaunais Vilnis” un klasiskās mūzikas festivāli Summertime ("Vasaras laiks").
1971. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1971. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika no 27. augusta līdz 5. septembrim Sofijā (Bulgārija).
Baku komisāri
26 Baku komisāri bija Baku komisāru padomes jeb Baku komūnas vadītāji, kuri pazīstami ar to, ka viņiem naktī uz 1918. gada 20. septembri Krasnovodskā tika izpildīts Turkestānas valdības piespriestais nāvessods par Baku nodošanu Kaukāza islāmiskajai armijai kaujas par Baku laikā. Starp sodītajiem bija Baku komūnas vadītājs armēņu boļševiks Stepans Šaumjans, kā arī Rīgā dzimušais latviešu jūrnieks un boļševiks Eižens Bergs.
1920. gada septembrī Baku komisāru mirstīgās atliekas tika pārapbedītas Baku. Vēlāk Padomju Savienībā stāsts par 26 Baku komisāriem kļuva par vienu no daudzajām propagandas izmantotajām leģendām par varoņiem, un memoriāls komisāru piemiņai bija obligāts galamērķis tūristiem, kas apmeklēja Azerbaidžānas PSR. 2009. gadā neatkarīgās Azerbaidžānas valdība memoriālu likvidēja, un mūsdienu Azerbaidžānas vēsturnieku skatījums uz Baku komisāru darbību ir negatīvs, tos uzskata par armēņu nacionālistu sazvērestību pret Azerbaidžānas Demokrātisko Republiku.
Džons Oldridžs
Džons Viljams Oldridžs (en, dzimis ) ir bijušais Īrijas futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Īrijas futbola izlases dalībnieks.
Oldridžs bija rezultatīvs uzbrucējs, vislabāk pazīstams no laika Liverpool komandā. Spēlējis visās Anglijas līgas, sākot no Ceturtās divīzijas beidzot līdz Pirmajai divīzijai. Ar kopsummā 330 vārtiem, viņš ir sestais labākais vārtu guvējs visās Anglijas futbola līgās. Sākotnēji pievienojies Liverpool komandai, kā Iana Raša aizvietotājs, Oldridžs kļuva par svarīgu kluba spēlētāju, divās sezonās izcīnot Anglijas čempionu titulu un izcīnot FA kausu. 1989. gadā Oldridžs kļuva par Real Sociedad pirmo spēlētāju ne no Basku Zemes, kurš ir pievienojies komandai. 1991. gadā atgriezies Anglijā un pievienojies Tranmere Rovers komandai, 1996. gadā kļūstot arī par spēlējošo treneri.
Sasniegumi
Newport County
Oxford United
Marko Verrati
Marko Verrati (it; dzimis ) ir Itālijas futbolists, pussargs. Kopš 2012. gada spēlē Parīzes "Saint-Germain" sastāvā.
Sasniegumi
Pescara
Paris Saint-Germain
Individuālie sasniegumi
Ieva Lapinska
Ieva Lapinska (dzimusi, mirusi ) bija latviešu filozofe, tulkotāja un feminisma teorētiķe.
Dzīvesgājums
Ieguvusi filozofijas bakalaura (1996) un maģistra (2000) grādu Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, kā arī filozofijas maģistra (DEA) grādu Parīzes 10. (Nantēras) Universitātē Francijā (2005). 2004. gadā kļuva par Latvijas Universitātes Filozofijas un socioloģijas institūta pētnieci. 2010. gada 11. aprīlī gāja bojā ceļa satiksmes negadījumā Rīgā.
Publikācijas
Lapinska I. Identitāte un citādība. Rīga: LU FSI, 2012.