Akcija_T4
Teorētiskais pamatojums
Lai arī pirmo reizi par tiesībām nomirt tika minēts jau 1895. gadā, par nozīmīgāko darbu šajā sakarā uzskatāma 1920. gadā Leipcigā (Vācijā) izdotā psihiatra Alfrēda Hohes (Alfred Hoche) un jurista Karla Bindinga (Karl Binding) grāmata "Brīvlaišana nevērtīgās dzīvības iznīcināšanai" (de — lebensunwert tulkojumā nozīmē "tāds, kura eksistencei nav jēgas"). Tajā autori ieteica nesodītu nonāvēšanu vairākām slimnieku grupām (invalīdiem, garīgi slimajiem, slimniekiem komas stāvoklī), kuras radiniekiem un sabiedrībai kopumā "veido šausmīgu,smagu nastu", "Medizin ohne Menshlichkeit" / Dokumente des Nuernberger Aerzteprozesses/ Mitscherlich Alexander und Mielke Fred Herausgabe und Kommentare/ Mitscherlich A. Vorwort/ Fischer Taschenbuch Verlag Frankfurt am Main 1978 ,Seite 258. mūsdienās dažkārt runā par to, ka ģenētiska piederība cilvēku sugai nav nedz nepieciešamais, nedz arī pietiekamais nosacījums, lai atzītu par personu, ka dažas cilvēciskas būtnes nav personas ( skat Neiders I. "Morālie konflikti un ētikas teorijas" / Rakstu krāj. "Biomedicīnas ētika: 'teorija un prakse"/ Sīle Vija sast. Rīga, RSU 2006. g 95.lpp) un to nogalināšana ir attaisnojama ( Sīlis v. "Dzīvas būtnes, cilvēki un personas ( Džona Harisa nošķīrums)"/ turpat 113.lpp) sal. citātu no raksta par eitanāziju Holandē( citēts no angļu tulkojuma) : ""Sometimes death is put forward with a morpfine in case of shortage of beds,"says a doctor, demanding anonimity. He fears to be brought before the Court because of undermining trust in the medical profession."I am present at meetings, where decisions are taken to enlarge doses morphine. Hospitals howewever will always deny they do this because of lack of beds. you are talking about something, that according to the law is murder." ( "The shocking pracice of euthanasia in Holland" ) un vēsturnieces Rudītes Vīksnes citētās atmiņas par Jelgavas psih. slimnīcas pacientu nošaušanu 1942. gadā: "Sapulci atklāja D. un tūlīt deva vārdu komisāram. Runas saturs īsos vārdos bija sekojošs: "Karš iegājis izšķirošā stadijā un kareivjiem trūkst uztura vielu. Ja ir runa, kur tās ņemt, tad atbilde ir vienkārša: tās ir jāatņem tiem, kuri darbu nestrādā, bet patērē lielu daudzumu vērtīgo vielu, kuras tik nepieciešamas karotājiem. .... Piedaloties jūsu pārstāvjiem, komisija izlēma likvidēt Ģintermuižas iemītniekus, kas jau arī izdarīts." ( Vīksne R. "Garīgi slimo iznīcināšana Latvijā nacistiskās okupācijas laikā."/ Latvijas Republikas prezidenta vēsturnieku komisijas raksti. 8. sēj. Rīga 2003.g 332. lpp). Ar ko holandiešu attieksme pret "nepersonām" atšķiras no nacistu laika attieksmes pret "nevērtīgajiem?" kuru dzīvības turpināšana ilgākā laikā ir zaudējusi jēgu "gan viņiem pašiem, gan sabiedrībai kopumā" Šo ļaužu nāve pēc autoru domām "viņiem pašiem ir atraisīšanās tāpat sabiedrībai, īpaši valstij atbrīvošanās no nastas". Šo brīvlaišanu autori uzskatīja par "tiesiskas līdzjūtības pienākumu" "pārskats par šo balasta eksistenču virkni un īsas pārdomas parāda,ka attiecība uz vairumu no tiem netiek apspriests jautājums par apzinātu atgrūšanu, t. i. novākšanu. Arī trūkuma apstākļos, kādus mēs sagaidām, mēs turpināsim ārstēt miesīgus defektus un hroniskas slimības ciktāl slimnieki nav garīgi miruši, mēs nebeigsim ārstēt miesīgi un garīgi slimos, kamēr pastāvēs kaut niecīgākā cerība uz veselības stāvokļa uzlabošanos, bet varbūt kādu dienu mēs nonāksim pie izpratnes, ka pilnīgi mirušo novākšana nav noziegums, amorāla darbība, nekāda emocionāla vardarbība, bet ir atļauts, vajadzīgs akts."