cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lutzomyia
Lutzomyia ir kožodiņu ģints, kurā ietilpst vairāk nekā 400 sugu un tā ir lielākā pēc sugu skaita ģints Phlebotominae apakšdzimtā. Izplatītas jaunajā pasaulē. Dažas sugas ir Amerikas viscerālās leišmaniozes izraisītāju vektori (pārnēsātāji).
Infekciju vektori
Lutzomyia kožodiņi ir galvenie viscerālās leišmaniozes vektori cilvēkam un dzīvniekiem. Leišmanioze ir infekciju saslimšana, kuru izraisa vienšūņu parazītiski protisti leišmanijas (Leishmania). Tādiem izraisītājiem pieder Leishmania (Leishmania) (L. amazonensis, L. donovani, L. infantum) un Leishmania (Viannia) apakšģintu (L. braziliensis, L. guyanensis, L. lainsoni, L. lindenbergi, L. mexicana, L. naiffi, L. panamensis L. peruviana, L. shawi) pārstāvji. Visas sugas ir endēmas un ir sastopamas noteiktā ģeogrāfiskā teritorijā.
Leišmaniju antropofilo vektoru sugu pārskats:
Divas Ziemeļamerikas sugas — Lutzomyia vexator (Coquillett 1907) un Lutzomyia stewarti (Mangabeira Fo & Galindo 1944), ir ķirzaku malārijas patogēna Plasmodium mexicanum pārnēsātāji.
Bartonella bacilliformis ir patogēna cilvēkiem un izraisa bartonelozi, kas raksturojas ar divām stadijām: 1. akūtā stadija, tā saucamā Oroja drudzis, un 2. hroniskā stadija - peruāņu kārpas. Slimība izplatīta Peru, Kolumbijā un Ekvadorā. Bartonelozes patogēnu Bartonella bacilliformis var izplatīt dažas tajā reģionā sastopamas Lutzomyia sugas, tai skaitā Lutzomyia verrucarum un Lutzomyia peruensis. Ir iespējams, ka dažas citas Lutzomyia arī var būt slimības patogēna vektori.
Ilga (Skrudalienas pagasts)
Ilga ir apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Skrudalienas pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidos pie Baltkrievijas robežas 8 km no pagasta centra Silenes, 32 kmno novada centra Daugavpils un 249 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Ilgas muižas centra. Muižas pilī izveidota Daugavpils Universitātes studiju un pētniecības bāze «Ilgas».
Gasum
Gasum Oy ir Somijas enerģētikas uzņēmums, kas nodarbojas ar dabasgāzes importēšanu, transportēšanu un pārdošanu. Tā bizness ir saistīts arī ar biogāzi un sašķidrināto gāzi. Dibināts 1994. gadā. Galvenais birojs atrodas Espo.
Uzņēmuma īpašnieks ir Somijas valsts (73,5 % kapitāldaļu tur valsts uzņēmums Gasonia Oy, un 26,5 % pieder tieši Somijas valstij.
Vēsture
1994. gadā Neste (75 %) un Krievijas Gazprom (25 %) dibināja kopuzņēmumu Gasum, kas nodarbojās ar dabasgāzes importēšanu, pārdošanu un nogādi klientiem.
1998. gadā Eiropas Savienība nolēma atvērt gāzes tirgu, dalībvalstīm dodot divu gadu pārejas periodu. 1999. gadā Neste apvienojās ar Imatran Voima, izveidojot Fortum. Vienlaicīgi Gasum īpašnieka Neste daļa tika sadalīta starp Fortum (Fortum Oil and Gas Oy, 25 %), Somijas valsti (24 %), Vācijas enerģētikas uzņēmumu Ruhrgas (20 %; tagad E.ON Ruhrgas International) un Somijas kokrūpniecības uzņēmumiem Stora Enso (2 %), UPM-Kymmene (2 %) un M-real (2 %).
2001. gadā tika atdalīts gāzes transportēšanas tīkls no pārdošanas aktivitātēm. 2003. gadā Igaunijā dibināts meitas uzņēmums Gaasienergia AS gāzes pārdošanas operācijām. 2004. gadā Stora Enso, UPM un M-real pārdeva Gasum kapitāldaļas (kopā 6 %) Fortum.
Uzņēmuma darbība
Uzņēmuma grupas stratēģiju veido četras daļas: ilgtspējas veicināšana, gāzes pārdošana par konkurētspējīgu cenu, viedas gāzes sistēmas izstrāde un jaunā Gasum veidošana. Gasum par savu misiju uzskata "Tīrāku enerģiju". Vīzija ir kļūt par Ziemeļvalstu gāzes ekosistēmas vadītāju.
Gasum ir iesaistīts dabasgāzes, biogāzes, sašķidrinātās dabasgāzes un tehnisko pakalpojumu sniegšanā. Sašķidrinātās dabasgāzes pakalpojumi tiek sniegti ar zīmolu Skangas.
Dabasgāzi izmanto par kurināmo, degvielu, kā arī rūpniecības izejmateriālu.
Biogāzi var izmantot apkurei un enerģijas ražošanai, kā arī pēc attīrīšanas – par degvielu. Gasum attīsta biogāzes izmantošanu degvielas patēriņa vajadzībām kopā ar vairākiem partneriem. Sadarbības mērķis ir ražot uz vietas biogāzi, ko ar Gasum tīkla palīdzību var pārvadīt tālākai izmantošanai par degvielu.
Grupas struktūra
Uzņēmuma grupas mātes uzņēmums ir Gasum Oy. Tas iepērk dabasgāzi no Gazprom un veic vairumtirgošanu lielajiem klientiem. Tas ir atbildīgs par gāzes piegādi klientiem. Gasum pieder dabasgāzes lokālie sadales tīkli astoņos reģionos Somijā.
Meitas uzņēmumi:
Asociētie uzņēmumi:
Dalība organizācijās
Uzņēmums Gasum darbojas vairākās starptautiskās organizācijās: Eurogas, Eiropas gāzes pārvades sistēmu operatoru tīkls (ENTSOG), Gas Infrastructure Europe (GIE), Starptautiskā Gāzes savienība (IGU), Eiropas gāzes pētniecības grupa (GERG) un Eiropas Cauruļvadu pētniecības grupa (EPRG).
Izraēlas pilsētu uzskaitījums
Izraēlas pilsētas ar iedzīvotāju skaitu virs 100 000.
1797. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1797. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Krievijas Impērijas Kurzemes guberņas sastāvā, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Vidzemes guberņas Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme atradās Baltkrievijas guberņas Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.
Dans Petresku
Ar Rumānijas futbola izlasi piedalījies 1994. un 1998. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1996. un 2000. gada Eiropas čempionātā.
Spēlētāja karjera
Steaua București
Chelsea
Trenera karjera
Unirea Urziceni
Kuban Krasnodar
ASA Târgu Mureș
Jiangsu Suning
CFR Cluj
Individuālie sasniegumi
Tihorecka
Tihorecka (krievu: Тихоре́цк) ir pilsēta Krasnodaras novadā, Krievijā. Tihoreckas rajona administratīvais centrs.
Pilsēta atrodas 150 km no Krasnodaras un 165 km no Rostovas pie Donas.
Vēsture
1874. gada 17. maijā tika atvērta Tihoreckas dzelzceļa stacija.
1905. gada decembrī Tihoreckas dzelzceļa stacijas strādnieki atbalstīja pirmo revolūciju.
1961. gada 21. augustā sādžai tika piešķirts pilsētas statuss.
Lūrupi
Lūrupi ir ciems Nirzas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 295 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Nirzas ezers.
Kungu iela (Liepāja)
Vēsture
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 20. augustā Kungu ielu pārdēvēja par Kārļa Marksa ielu, vēlāk par Imanta Sudmaļa ielu.
Kungu ielā 24 atrodas Pētera I namiņš.
Uzbrukums Stokholmā 2017. gadā
'''Uzbrukums Stokholmā 2017. gadā''' bija terora akts, kas notika plkst. 14.53. Vīrietis, vadot nolaupītu alus piegādes auto, iebrauca cilvēku pūlī uz gājēju ielas, ietriecoties Åhléns universālveikalā, nogalinot četrus cilvēkus un ievainojot vēl vismaz piecpadsmit.
Tajā pašā dienā Zviedrijas policija apcietināja Rahmatu Akilovu, 39 gadus vecu Uzbekistānas izcelsmes patvēruma meklētāju, ko tur aizdomās par iespējamu terora akta veikšanu. Pēc divām dienām tika apcietināta vēl viena persona par iespējamu saistību ar šo notikumu. Zviedrijas policija uzskata, ka viņš paudis atbalstu Islāma valstij (ISIS) un Uzbekistānas drošības iestādes paziņojušas, ka pirms uzbrukuma Akilovs pievienojies ISIS. 11. aprīlī pirmstiesas noklausīšanās laikā Akilovs atzinās uzbrukuma veikšanā.
Balbišu kapi
Balbišu kapi var būt:
Kavasaki
Kavasaki (川崎市) ir pilsēta Kanagavas prefektūrā, Japānā, atrodas starp Tokiju un Jokohamu.
Ar vairāk nekā 1,43 miljoniem iedzīvotāju (2012. gada jūnija dati) šī ir devītā lielākā pilsēta valstī. Kavasaki atrodas Tamas upes krastā, kas to atdala no Tokijas.
Pilsētā ir atradušies vairāki Japānas Profesionālās beisbola līgas klubi.
Ogres iela (Rīga)
Ogres iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Ogres iela sākas pie krustojuma ar Salacas ielu un beidzas pie krustojuma ar Krasta ielu. Kopējais ielas garums ir 605 metri.
Ielu savienojumi
Ogres iela krustojas ar šādām ielām:
Vizbuļu iela (Jūrmala)
Vizbuļu iela ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Vizbuļu iela sākas krustojumā ar Upes ielu un beidzas krustojumā ar Mūzikas ielu. Kopējais ielas garums ir 160 metri, tai nav seguma. Vizbuļu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Romāns Grabovskis
Romāns Grabovskis (1945–2017) bija latviešu aktieris un teātra režisors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1945. gada 8. novembrī Gulbenē Aleksandra Grabovska ģimenē, viņa jaunākais brālis bija aktieris un režisors Leonīds Grabovskis, mātesbrālis aktieris un režisors Roberts Ligers.
Mācoties Gulbenes 2. vidusskolā, notēloja galveno lomu filmā "Ceļa zīmes" (1968). Studēja Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātē, līdztekus bija Valmieras Drāmas teātra aktieris (1970-1972). No 1976. gada bija Jaunatnes teātra aktieris, pēc Augstāko režisoru kursu beigšanas Maskavā (1984) bija Jaunatnes teātra režisors (1984-1986) un viesrežisors Leļļu, Liepājas un Valmieras Drāmas teātros.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas R. Grabovska vadītā "Komediantu kompānija" guva panākumus vairākos starptautiskos festivālos ar postabsurdiskās stilistikas pielietojumu H. Paukša dramaturģijas interpretācijā. Papildinājās Bertolda Brehta Starptautiskajā meistardarbnīcā Leipcigā (1993), bija Zemnieku drāmas teātra direktors (1994-1995).
Dow Jones ilgtspējības rādītāji
Dow Jones ilgtspējības rādītāji (en, DJSI) ir biržas rādītāji, ko kopēji uztur S&P Dow Jones Indices un RobecoSAM. Tie rāda pasaules ilgtspējīgāko uzņēmumu veiktspēju. Uzņēmumi šiem rādītājiem atlasīti, balstoties uz visaptverošu ilgtermiņā ekonomisko, vides un sociālo kritēriju novērtējumu. Indeksus aprēķina pēc Laspeiresa formulas.
DJSI saimē ietilpst galvenais globālais indekss (DJSI World) un dažādi reģionālie indeksi: Eiropas, ziemeļvalstu, Ziemeļamerikas un Āzijas Klusā okeāna. Dow Jones ilgtspējības rādītājos izveidoti arī nozaru specifiski indeksi. Pēc DJSI metodoloģijas var tikt sastādīti pēc individuāliem kritērijiem pielāgoti indeksi.
Dow Jones ilgtspējības rādītājus 1999. gadā izveidoja Dow Jones Indexes, sadarbojoties ar RobecoSAM, kas bija īpaši specializējies uz ilgtspējības investīcijām. Rādītājos tika iekļauti 10 % labākie, ilgtspējīgākie uzņēmumi no Dow Jones indeksos aplūkotajiem 2500 uzņēmumiem.
Volgas plaukšķene
Volgas plaukšķene (la) ir suga neļķu dzimtā. Sugas dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijā no Bulgārijas līdz Mongolijai un Vidusāzijai, taču suga dažas reizes 20. gadsimtā ir konstatēta Rīgas apkaimē, galvenokārt uz dzelzceļiem.
Apraksts
Volgas plaukšķene ir 60—120 cm garš divmāju lakstaugs ar līdz 15 cm garām, lineāri lancetiskām vai lancetiskām lapām. Stublājs zem mezgliem ir ļoti lipīgs. Ziedkopa ir piramidāla. Kausa dzīslojums labi norobežots (saskatāmas 10 gareniskas pamatdzīslas). Tāpat kā ausainajai plaukšķenei veselo vainaglapu nadziņš ir ausains, platāks nekā plātne, bet vainaglapas ir baltas, bez dzeltenīgas nokrāsas. Augs zied no jūnija līdz augustam.
Galotne (valodniecība)
Galotne jeb fleksija (no la — ‘liekšana, liekums’) valodniecībā ir morfēma. Atrodas vārda beigās aiz piedēkļiem un saknes, tā mainās, lokot vārdu.
Pastāv lokāmi (vārdi, kam galotnes lokot mainās) un nelokāmi vārdi (vārdi, kam nav galotnes). Vārdam var pastāvēt arī dažādas formas, kam nav galotnes, piemēram, lietvārds vokatīvā mās!, darbības vārds trešajā personā peld. Īpašības vārdiem pastāv noteiktā un nenoteiktā galotne.
Homer's Enemy
Homer's Enemy ir amerikāņu animētā seriāla "Simpsoni" astotās sezonas 23. sērija. Pirmoreiz tā tika pārraidīta. Sēriju sarakstīja Džons Švalcvelders, režisēja — Džims Rīdons.
Sižets
Springfīldas atomelektrostacijā ir jauns darbinieks — Frenks Graimss. Viņš sāk strādāt 7G sektorā kopā ar Homēru, Leniju un Karlu. Homērs sāk tracināt Graimsu ar savu slinkumu un bezatbildību. Frenkam nepatīk, ka šāds cilvēks ir drošības inspektors 7G sektorā. Tikmēr Bārts par vienu dolāru nopērk pamesto rūpnīcu.
Homērs grib salabt ar Graimsu un aicina viņu pie sevis uz vakariņām. Vakariņās Frenks nevar saprast, ka tik slinkam cilvēkam var būt tik skaista sieva, māja un trīs bērni, viens no kuriem ir rūpnīcas īpašnieks. Nākamajā dienā Graimss aicina Homēru pieteikties bērnu modelēšanas konkursā, lai apkaunotu viņu kolēģu priekšā un pierādītu visiem, cik stulbs Homērs ir patiesībā. Tomēr Bērnss piešķir Homēram 1. vietu un Graimss sajūk prātā. Viņš sāk uzvesties kā Homērs un nomirst, pieskaroties elektrības vadam.
Kritika
Šī sērija tiek uzskatīta par pārāk cietsirdīgu un drūmu. Pēc sērijas pirmizrādes daudzi fani sajuta, ka tā ir bijusi pārāk drūma, ne visai asprātīga un Homērs attēlots kā neaudzināts cilvēks.
Peters Hanzens
Biogrāfija
Piedalījies Pirmajā pasaules karā, kur apbalvots ar otrās un pirmās pakāpes Dzelzs krustu. Kopš 1933. gada aprīļa NSDAP (Nr. 2860864) un SS (Nr. 129846) biedrs.
No 1943. gada 25. februārim līdz maijam komandēja 15. ieroču SS grenadieru divīziju, tās formēšanās laikā. No 1944. gada 10. jūlija līdz 22. augustam — SS 3. tanku korpusa artilērijas komandieris. 1944. gada septembrī - oktobrī komandējis 1. itāļu grenadieru ieroču SS brigādi. No 1944. novembra līdz 1945. gada februārim — 1. SS tanku korpusa artilērijas komandieris. No 1945. gada 5. februāra līdz 8. maijam — SS 18. armijas korpusa štāba priekšnieks. Daudzu apbalvojumu kavalieris.
Vēsā mierā
"Vēsā mierā" ir 2015. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Didzis Eglītis.
Sižets
Filmas galvenais varonis ir autobūvētājs Andris Dambis. Viņu var nosaukt par dzīvu autosporta leģendu, kurš pazīstams ar pirmo bezceļa auto un ar pirmo elektrisko auto, kas piedalījies Dakaras rallijā.
Sičuaņas bēdrozis
Izplatība
Sičuaņas bēdrozis izplatīts Ķīnas centrālās daļas rietumos — Tibetas austrumos, Cjinhai provincē, Gansu provinces dienvidos un Sičuaņas rietumos. Lai arī izplatības areāls ir samērā liels, populācija sadrumstalota un neliela.
Izskats
Sičuaņas bēdrozis ir neliels vārnu dzimtas putns ar garu asti un īsu, spēcīgu knābi. Tēviņš ir nedaudz lielāks nekā mātīte. Ķermeņa garums apmēram 30 cm, svars 92—123 g.
Sičuaņas bēdrozis ir viens no vismazāk pētītajiem vārnu dzimtas putniem. Apspalvojums pelnu pelēks, galva melna. Kājas pelēkas, knābis gaiši pelēks, gandrīz balts un koši kontrastē ar tumši pelēko apspalvojumu. Apmēram trešdaļai novēroto putnu uz spārniem bija balta šķērsjosla. Iespējams, tā attīstās, putniem kļūstot vecākiem.
Ļadi (Ilzeskalna pagasts)
Ļadi ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 247 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V562 (Greivuļi_Ilzeskalns).
Sičuaņas bēdrozis
Uzvedība un barība
Sičuaņas bēdrozis galvenokārt sastopams augstkalnos 3000—4270 m virs jūras līmeņa. Mājo sausos egļu mežos, arī jauktos mežos ar balteglēm un rododendriem. Šajos mežos parasti tikpat kā nav pameža. Pēdējos 30—40 gados lielākā daļa šo mežu izcirsta, tādēļ sugas izdzīvošana ir apdraudēta.
Rudenī bēdroži veido nelielus baros, kuros ir 5—6 īpatņi, bet reizēm pat vairāk kā 10 īpatņi. Barojas ar bezmugurkaulniekiem, augļiem un čiekuru sēklām. Barību meklē koku zaros, rūpīgi pārskatot katru mizas plaisiņu.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona sākas agri pavasarī — martā vai aprīlī, kad mežus vēl klāj sniegs. Sičuaņas bēdrozim raksturīga kooperatīvā mazuļu audzināšana. Grupā (apmēram 3—4 īpatņi) ir tikai viens dzimumbriedumu sasniedzis pāris, pārējie palīdz barot mazuļus, kā arī jaunos putnus, kas tikko atstājuši ligzdu.
Ligzda masīva žagaru platforma, kas novietota uz zara, tuvu pie koka stumbra. Atrodas egļu augšējos zaros, noslēpta skatienam (apmēram 15 m augstumā). Dējumā 3 olas. Inkubācijas periods ilgst apmēram 22 dienas. Perē tikai mātīte, bet tēviņš to baro. Palīgi to nedara. Mazuļi ligzdu atstāj apmēram 25 dienu vecumā.
Beļkova sala
Beļkova sala (ru, sah) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Ziemeļu Ledus okeānā, Anžū salu grupā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.
1798. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1798. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Krievijas Impērijas Kurzemes guberņas sastāvā, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Vidzemes guberņas Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme atradās Baltkrievijas guberņas Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.
Organoleptika
Organoleptika (no sengrieķu ὄργανον — 'rīks', ληπτικός — 'uzņemošs, uzsūcošs'), arī organoleptiskā metode, organoleptiskā analīze ir objektu īpašību noteikšana, izmantojot maņu orgānus.
Lai gan organoleptiski var veikt tikai kvalitatīvu jeb subjektīvu novērtēšanu (ar maņu orgāniem nevar iegūt kvantitatīvu jeb skaitlisku informāciju), tieši šī metode ir nozīmīgākā atsevišķās jomās, piemēram, gastronomijā, kur ar cilvēka maņām tiek raksturoti pārtikas produkti: tējas garša, konjaka smarža, vīna krāsa, siera cietība un tamlīdzīgi. Organoleptiskā analīze ir noteicošā arī tiesībsargājošo iestāžu darbībā, nosakot fiziska nozieguma smaguma pakāpi, vai apdrošināšanas uzņēmumu darbā, nosakot radušos zaudējumu apmēru.
Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs
Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs bija ikgadējs šaha turnīrs, kurš tika rīkots Jēkabpilī, godinot šaha trenera Jāņa Mileikas piemiņu, no 2011. līdz 2019. gadam.
Sacensību vēsture
Jēkabpils šaha trenera Jāņa Mileikas bērēs viņa audzēkņi un darba kolēģi no Jēkabpils sporta skolas nolēma viņam par godu rīkot piemiņas šaha turnīrus un pasākumus. Par turnīra norises laiku tika izvēlēts Jāņa Mileikas dzimšanas mēnesis - novembris. Sākot no 2013. gada, turnīra rīkotāji nolēma izmantot sacensības arī plašāku šaha dienu sarīkošanā, ietverot tajās dažādus jaunatnes šaham veltītus seminārus un nodarbības.
2013. gads
Trešais Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs notika 2013. gada 9. novembrī Jēkabpils pilsētas "Gaļas nama" konferenču zālē. Turnīrs risinājās 9 kārtās pēc Šveices sistēmas. Apdomas laika kontrole bija 12 minūtes un 3 sekundes par katru gājienu visai partijai. Turnīrā piedalījās dalībnieku rekordskaits - 95 šahisti no Latvijas, Lietuvas, Igaunijas un Krievijas. Dalībnieku sastāvā bija četri lielmeistari, 11 starptautiskie un nacionālie meistari, kā arī 19 meistarkandidāti. Par sacensību uzvarētāju ar 8 punktiem no 9 iespējamiem kļuva lielmeistars Aleksejs Širovs. Otrajā vietā ar tikpat punktiem ierindojās Jevgeņijs Svešņikovs, kuram bija sliktāks papildus koeficients. Trešajā vietā ar 7 punktiem un labākiem papildus radītājiem bija lielmeistars Arturs Neikšāns. Kā labākais no jēkabpiliešiem tika apbalvots Nikolajs Krilovs, labākā starp dāmām bija lielmeistare Ilze Bērziņa, labākais jaunietis - Klāvs Stabulnieks, bet seniors – Ivars Smilga. Nākamajā dienā pēc Jāņa Mileikas piemiņas šaha turnīra notika Latvijas šaha lielmeistaru nodarbības jaunajiem šahistiem, kuras vadīja Aleksejs Širovs un Arturs Neikšāns.
2014. gads
Ceturtais Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs notika 2014. gada 8. novembrī Jēkabpils Tautas namā. Turnīrs risinājās 9 kārtās pēc Šveices sistēmas. Apdomas laika kontrole bija 7 minūtes un 5 sekundes par katru gājienu visai partijai. Turnīrā piedalījās šahisti no Latvijas un Lietuvas. Dalībnieku sastāvā bija divi lielmeistari, pieci starptautiskie un nacionālie meistari, un 10 meistarkandidāti. Par sacensību uzvarētāju ar 7½ punktiem no 9 iespējamiem kļuva lielmeistars Arturs Neikšāns, kurš pēc papildus koeficienta apsteidza otrās vietas ieguvēju starptautisko meistaru Rolandu Bērziņu. Trešajā vietā ar 7 punktiem un labākiem papildus radītājiem bija sacensību favorīts lielmeistars Igors Kovaļenko. Labākais no jēkabpiliešiem atkal bija Nikolajs Krilovs, labākā starp dāmām bija Vija Rožlapa, labākais jaunietis - Mārtiņš Rusakovs, labākā jauniete - Elizabete Limanovska, bet seniors – Anatolijs Seļivanovs. Jaunākais turnīra dalībnieks bija astoņgadīgais Kristers Policāns no Jēkabpils, kas saņēma Saeimas deputāta Vitālija Orlova balvu. Turnīra organizatori bija sagatavojuši 20 Jāņa Mileikas piemiņai veltītas pastmarkas, no kurām pirmā tika pasniegta viņa dzīvesbiedrei Terēzei. Tāpat kā iepriekšējā gadā, nākamajā dienā pēc Jāņa Mileikas piemiņas turnīra tika turpināti šaham veltītie pasākumi, un notika Latvijas šaha treneru seminārs, kurā vadošie Latvijas šaha treneri saturīgās lekcijās dalījās savā pieredzē.
2015. gads
Piektais Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs notika 2015. gada 7. un 8. novembrī Jēkabpils Tautas namā. Pirmo reizi divās dienās tika organizēti A (šahistiem ar Elo reitingu virs 2000 punktiem, kurā varēja piedalīties visi interesenti) un B (šahistiem ar Elo reitingu līdz 2000 punktiem) turnīri. Abi turnīri risinājās 11 kārtās pēc Šveices sistēmas. Apdomas laika kontrole bija 12 minūtes un 5 sekundes par katru gājienu visai partijai. Turnīros piedalījās šahisti no Latvijas, Lietuvas, Krievijas un Polijas. Dalībnieku sastāvā bija četri lielmeistari, astoņi starptautiskie un nacionālie meistari, un 20 meistarkandidāti. Par A turnīra uzvarētāju ar 10 punktiem no 11 iespējamiem kļuva lielmeistars Aleksejs Širovs, kurš vienīgo zaudējumu piedzīvoja otrā kārtā pret Matīsu Mustapu. Par diviem punktiem no uzvarētāja atpalika otrās vietas ieguvējs starptautiskais meistars Toms Kantāns. Trešajā vietā ar 7 punktiem un labākiem papildus radītājiem ierindojās starptautiskais meistars Rolands Bērziņš. Labākais no jēkabpiliešiem bija Ģirts Kiršbergs, labākā starp dāmām bija starptautiskā meistare Anna Kantāne, labākais jaunietis - Klāvs Stabulnieks, labākā jauniete - Elizabete Limanovska, bet seniors – lielmeistars Juzefs Petkēvičs. Par B turnīra uzvarētāju ar 9 punktiem no 11 iespējamiem kļuva Zubeirs Haciveli. Otrajā vieta ar 8½ punktiem un labāku papildus koeficientu ierindojās Jānis Lelis, bet trešajā vietā ar tikpat punktiem palika Nellija Maklakova.
2017. gads
Septītais Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs notika 2017. gada 11. un 12. novembrī Jēkabpils Agrobiznesa koledžā (Pasta ielā 1). Tāpat kā iepriekšējā gadā divās dienās tika organizēti trīs turnīri: A (šahistiem ar Elo reitingu virs 2000 punktiem, kurā varēja piedalīties visi interesenti), B (šahistiem ar Elo reitingu līdz 2000 punktiem) un C (ātrspēle) turnīri. A un B turnīri risinājās 9 kārtās pēc Šveices sistēmas. Apdomas laika kontrole bija 8 minūtes un 4 sekundes par katru gājienu visai partijai. C turnīrs bija ātrspēles turnīrs, kas risinājās 7 dubultās kārtās (divas reizes ar vienu un to pašu pretinieku mainītām krāsām) pēc Šveices sistēmas ar apdomas laika kontroli 3 minūtes un 2 sekundes par katru gājienu visai partijai. Visos trīs turnīros piedalījās ap simts šahistu no Latvijas, Lietuvas, Ukrainas, Baltkrievijas, ASV un Anglijas. Par A turnīra uzvarētāju ar 7 punktiem no 9 iespējamiem kļuva FIDE meistars Ingemārs Jesse. Par puspunktu no uzvarētāja atpalika nacionālais meistars Guntis Jankovskis (otrais pēc papildu radītājiem) un lielmeistars Ilmārs Starostīts. Visi trīs uzvarētāji turnīrā nepiedzīvoja nevienu zaudējumu. A turnīra dāmu vērtējumā labākā bija ASV pārstāvošā Latvijas šaha audzēkne Viktorija Ni. Par B turnīra uzvarētāju ar 7½ punktiem no 9 iespējamiem otro gadu pēc kārtas kļuva mājinieks Alvis Vanaģelis. No viņa par puspunktu atpalika uzreiz četri šahisti. Pēc papildu rādītājiem otrajā vietā Voicehs Seņavskis, bet trešajā vietā arī tāpat kā iepriekšējā gadā ierindojās Visvaldis Gercāns. Ātrspēles turnīrā pirmo vietu dalīja lielmeistars Ilmārs Starostīts un Baltkrievijas pārstāvis Aleksejs Čerepovs ar 11 punktiem no 14 iespējamiem. Pēc papildu rādītājiem pirmā vietā pienācās lielmeistaram. No abiem uzvarētājiem par punktu atpalika uzreiz trīs dalībnieki, no kuriem labākie papildu rādītāji bija nacionālajam meistaram Georgijam Makovskim, kas ieņēma trešo vietu. Turnīra ietvaros notika Eiropas Šaha savienības (ECU) Izglītības komisijas locekļa, bērnu šaha eksperta Džona Folija (Anglija) lekcija - seminārs "Bērnu apmācība un gudrās spēles", kurā piedalījās arī Romans Hajeckis - 2014. gada Pasaules jauniešu šaha čempiona U18 vecuma grupā Oleksandra Bortnika treneris.
2018. gads
Astotais Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs notika 2018. gada 27. oktobrī Jēkabpils Agrobiznesa koledžā (Pasta ielā 1). Šaha diena sākās ar piemiņas brīdi un ziedu nolikšanu pie Jāņa Mileikas atdusas vietas. Tika organizēti divi turnīri: A (šahistiem ar Elo reitingu virs 1900 punktiem, kurā varēja piedalīties visi interesenti) un B (šahistiem ar Elo reitingu līdz 1900 punktiem). A un B turnīri risinājās 7 kārtās pēc Šveices sistēmas. Apdomas laika kontrole bija 12 minūtes un 3 sekundes par katru gājienu visai partijai. Abos turnīros piedalījās septiņdesmit šahistu no Latvijas un Lietuvas. Par A turnīra uzvarētāju ar 5½ punktiem no 7 iespējamiem otro reizi kļuva lielmeistars Arturs Neikšāns. Tikpat punktus savāca nacionālais meistars Oļģerts Indričāns, taču sliktāku papildu rādītāju dēļ viņš palika otrais. Trešo vietu dalīja FIDE meistars Matīss Mustaps un lielmeistars Zigurds Lanka ar 5 punktiem, bet labāks papildu koeficients izrādījās Mustapam. Par B turnīra uzvarētāju ar 6 punktiem no 7 iespējamiem un labāku papildu koeficientu kļuva Jānis Isakovs. Tikpat punktu ieguva arī Miķelis-Emīls Miķelsons un Daniels Bogorads, kuriem pēc papildu rādītājiem pienācās attiecīgi otrā un trešā vieta.
Kayrat FK
Kayrat FK ir Kazahstānas futbola klubs no Almati pilsētas, kas spēlē Kazahstānas Premjerlīgā.
Virpuļsūknis
Virpuļsūknis ir iekārta, kas paredzēta ūdens sūknēšanai vai padevei no rezervuāriem, akām, uzglabāšanas tvertnēm. Parasti to izmanto tur, kur nelielos apjomos nepieciešams nodrošināt ievērojamu spiedienu. Sūknējamā šķidrumā nedrīkst būt mehāniskie piemaisījumi. Šāda veida sūkņi tiek uzstādīti automātiskās ūdens apgādes sistēmās, dzesēšanas šķidruma padevei metālgriešanas darbmašīnās un tie tiek izmantoti lauksaimniecības apūdeņošanas kompleksos. Ķīmiskajā rūpniecībā tos izmanto dažādu šķidrumu piegādei, ieskaitot agresīvus, gaistošus un ar gāzi piesātinātus šķidrumus. Virpuļsūkņus var arī izmantot kā zema spiediena kompresorus, vakuuma sūkņus un padeves sūkņus katlu palīgiekārtām. Virpuļsūkņus pēdējā laikā plaši izmanto vietās, kur jānodrošina paaugstināts spiediens un neliels ražīgums.
Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs
2019. gads
Devītais Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs notika 2019. gada 7. novembrī Jēkabpils Kultūras centrā (Rīgas ielā 212). Pirms turnīra sākuma tika rīkota ziedu nolikšana pie Jāņa Mileikas atdusas vietas. Tika organizēti divi turnīri: A (šahistiem ar Elo reitingu virs 1800 punktiem, kurā tomēr varēja piedalīties visi interesenti) un B (šahistiem ar Elo reitingu līdz 1800 punktiem). Abi turnīri risinājās 7 kārtās pēc Šveices sistēmas. A un B turnīros apdomas laika kontrole bija 12 minūtes un 3 sekundes par katru gājienu visai partijai. Abos turnīros piedalījās deviņdesmit septiņi šahisti no Latvijas, Lietuvas un Krievijas. Par A turnīra uzvarētāju jau trešo reizi un otro reizi pēc kārtas ar 6 punktiem no 7 iespējamiem kļuva lielmeistars Arturs Neikšāns. Līdz pat turnīra beigām līderis bija lielmeistars Ilmārs Starostīts, kurš pēdējā kārtā piekāpās Lietuvas meistarkandidātam Alaksandram Salnai. Finišā abi bija savākuši 5½ punktus, tomēr tieši Salna pēc papildrādītājiem kļuva otrais. Arī situācija B turnīrā nebija skaidra līdz pat pēdējai kārtai, jo četri dalībnieki pirms izšķirošās partijas bija vadībā ar 5 punktiem. Daniels Milovs bija pārāks par Lieni Gateri pie pirmā galdiņa, bet Kirills Baibaratskis pieveica Vilni Bicānu pie otrā. Pēc papildrādītājiem tituls bija piešķirts Milovam, Baibaratskis palika otrais, bet trešajā vietā ierindojās Alberts Korostelovs, kurš ieguva 5½ punktus no 7 iespējamiem.
Virpuļsūknis
Virpuļsūkņu darbības princips
Pašreiz nav vēl izstrādāta vispāratzīta virpulsūkņu teorija, bet pastāv vairākas hipotēzes par šo sūkņu darbības principa būtību. Darbrats darbojas līdzīgi centrbēdzes sūkņa darbratam, iesūcot šķidrumu darbrata vidējā daļā un izspiežot perifērijā. Šis darbības rezultātā rodas šķērsvirpuļi un garenvirpuļi.
Jāņa Mileikas piemiņas turnīrs
Turpmākie turnīri
2020. gadā paredzēto Jāņa Mileikas piemiņas turnīru izjauca COVID-19 pandēmija Latvijā, kuras noteikto ierobežojumu dēļ turnīrs nevarēja notikt. Tāpat piemiņas turnīru tradīcija netika atjaunota arī nākamajos gados. 2022. gada 12. un 13. novembrī notika "Trenera Jāņa Mileikas piemiņai veltīts jauno šahistu turnīrs Jēkabpils rudens – 2022", kas pulcēja jaunos šahistus A un B turnīros.
Piemiņas turnīra uzvarētāji
! Gads !! Uzvarētājs !! Dalībnieki !! Kārtas !! B turnīra uzvarētājs !! B turnīra dalībnieki !! B turnīra kārtas !! Ātrspēles turnīra uzvarētājs !! Ātrspēles turnīra dalībnieki !! Ātrspēles turnīra kārtas
Virpuļsūknis
Virpuļsūkņu darbības princips
Šķidrums izplūst no darbrata ārējās aploces ar ātrumu (u2). Pa kanālu plūstošajam šķidrumam sajaucoties ar šķidrumu, kas izplūst no darbrata, tā daļiņas kanālā iegūst impulsu darbrata kustības virzienā un palielina spiedienu kanāla garenvirzienā. Daļiņām kanālā kustoties ar dažādiem ātrumiem, notiek intensīva sajaukšanās - virpuļu veidošanās, un sakarā ar to rodas ievērojami enerģijas zudumi.
Daļa spiediena tiek patērēta, pārvarot darbrata hidraulisko pretestību un meridionālā berzes spēka komponenti uz kanāla sieniņām. Visas hidrauliskās pretestības var izskaidrot ar virpuļu rašanos starplāpstiņu kanālā un virpuļsūkņa periferiālajā kanālā. Zudumus raksturo hidrauliskais lietderības koeficients Nh. Virpuļu veidošanās rada ari zināmus tilpuma zudumus (iztekot šķidrumam pa spraugām starp darbratu un sūkņa korpusa kanālu). Šos zudumus raksturo kanāla tilpumiskais lietderibas koeficients nw.
Galvenie enerģijas zudumi rodas sūkņa kamerā un sūkņa lietderības koeficients ir zems - parasti 15...30%. Maziem strūklas sūkņiem lietderības koeficients ir zemāks nekā lieliem. Par darba šķidrumu parasti izmanto ūdeni, gaisu, tvaiku, bet transportējamā plūsma var būt šķidrums vai gāze. Strūklas sūkņus iedala šķidruma-šķidruma, šķidruma-gāzes, gāzes-šķidruma un gāzes-gāzes sūkņos. Ūdens-strūklas sūkņos par darba šķidrumu lieto ūdeni.
Lai izveidotu efektīvu plūsmu ar suspendētajām daļiņām, ir svarīgi radīt pietiekami spēcīgu virpuļplūsmu, lai izraisītu cieto daļiņu iesūkšanu. Tam nepieciešama ļoti spēcīga sūknēšanas darbība ar lielu jaudu. Virpuļsūkņa veidojumi ir atkarīgi no šķidruma īpašībām, piemēram, blīvuma un viskozitātes. Rotoriem ir arī padziļinājums, lai notīrītu cietās vielas, kaut arī ar dažām izmaksām sūkņa efektivitātei.
Šie sūkņi nav derīgi tādu šķidrumu pārsüknēšanai, kas satur cietu daļiņu piemaisījumus (sevišķi smiltis), jo to klātbūtne paātrina darbrata un statora starptelpas sieniņu ātru nodilšanu un līdz ar to strauju lietderības koeficienta samazināšanos. Virpuļsūkņus pēdējā laikā plaši izmanto vietās, kur ir jānodrošina paaugstināts spiediens un neliels ražīgums.
Sevišķi perspektīva ir virpuļsūkņu lietošana šķidruma un gāzes maisījuma pārsūknēšanai. Daļēji šos sūkņus lieto vieglu šķidrumu (benzīna, spirta u. c.), saspiestas gāzes, skābes, sārmu un citu ķīmiski agresīvu šķidrumu pārsūknēšanai.
Sūkņa darba ražīgums
Sūkņa darba ražīgumu raksturo pieci rādītāji (ja darba un sūknējamā šķidruma blīvums ir vienāds):
Priekšrocības un trūkumi
Virpuļsūkņiem salīdzinājumā ar centrbēdzes sūkņiem ir šādas priekšrocības:
Trūkumi šādiem sūkņiem ir:
Visvairāk izplatītām virpuļsūkņu konstrukcijām lietderības koeficients ir35…38%. Mazā lietderības koeficienta dēļ virpuļsūkņus nelieto lielām jaudām. Virpuļsūkņu attīstītais sūknēšanas augstums sasniedz 250m un jauda 25kW. Gaitas ātruma koeficients 6…40. Rotācijas ātrums virpuļsūkņiem, tā pat kā centrbēdzes sūkņiem ierobežots kavitācijas rašanās dēļ. Tādējādi redzams, ka virpuļsūkņa darba process ir saistīts ar lieliem neizbēgamiem enerģijas zudumiem.
1799. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1799. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Krievijas Impērijas Kurzemes guberņas sastāvā, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Vidzemes guberņas Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme atradās Baltkrievijas guberņas Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.
Cimeļupe
Cimeļupe var būt:
Baltkrievijas Republikas Nacionālais mākslas muzejs
Vēsture
Sākotnējā Valsts mākslas galerija tika izveidota 1939. gada 24. janvārī saskaņā ar Baltkrievijas Tautas komisāru padomes lēmumu. Galerijai bija 15 bijušās Augstākās komunistiskās lauksaimniecības skolas, agrākās Minskas meiteņu ģimnāzijas zāles K. Marksa ielā 29. Līdzās glezniecības, tēlniecības un grafikas nodaļām pēc īpaša rīkojuma izveidoja atsevišķu mākslas rūpniecības nodaļu. Šajā laikā galeriju vadīja slavenais baltkrievu gleznotājs-keramiķis Mikalajs Mihalaps.
Pēc muzeja izveides tā vajadzībām aktīvi tika izņemti vērtīgākie kulta mākslas darbi baznīcās, savākti lieli glezniecības, grafikas un mākslas un amatniecības fondi.
Galerijas gleznu kolekcijas pamatā bija Minskas, Vitebskas, Mogiļevas un Gomeļas vēstures muzeju tēlotājmākslas nodaļu fondi. Vairākus darbus no saviem fondiem dāvināja Tretjakova galerija, Krievu muzejs, Puškina Tēlotājmākslas muzejs un Valsts Ermitāža.
Pēc okupētās Rietumbaltkrievijas pievienošanas BPSR Mākslas galerijā saveda mākslas darbus no nacionalizētajām muižām un pilīm, tostarp daļu no Ņasvižas kņazu Radvilu pils kolekcijas. Tādējādi kolekciju papildināja ar bagātīgu Sluckas jostu kolekciju, 18. gadsimta franču gobelēniem, 16.-19. gadsimta portretiem.
1941. gada sākumā Valsts mākslas galerijas fondos un krājumos bija ap 2700 mākslas darbu, no kuriem publikai bija apskatāmi četri simti. Bet pirmajos vācu iebrukuma mēnešos visas kolekcijas liktenis bija nelabvēlīgs. Līdz septembrim to izveda uz Vāciju, kur tā pamatā pazuda.
Pēc kara muzejā atgrieza tikai nelielu daļu mākslas darbu, galvenokārt tos, kas bija izstādēs citur pirms kara vai pārāk smagi tālai izvešanai. Pēc Minskas atbrīvošanas galerija saņēma četras Arodbiedrību nama telpas Svabodas laukumā. Par spīti pēckara postījumiem, kad Minska gulēja drupās, Baltkrievijas valdība piešķīra naudas summas mākslas darbu iegādei galerijai. 1945. gada augustā tika iegūti Borisa Kustodijeva, Vasilija Poļenova, Kārļa Brilova un Īzaka Levitāna audekli.
Mākslas galeriju ar desmit plašām zālēm, kas izvietotas divos stāvos, pabeidza 1957. gadā. Ēka kļuva par vienu no pirmajām muzeja ēkām padomju arhitektūras vēsturē. 5. novembrī ar jaunas ekspozīcijas prezentāciju un Visbaltkrievijas izstādi svinīgi atklāja BPSR Valsts mākslas muzeju (tā no 1957. gada 10. jūlija saucās agrākā Mākslas galerija). Muzeja krājums tad jau sasniedza trīs tūkstošus krievu, baltkrievu un citu mākslas darbu.
1993. gadā muzeju pārdēvēja par Baltkrievijas Republikas Nacionālo mākslas muzeju. Uz to laiku telpu jau atkal sāka pietrūkt, un muzejam pakāpeniski tika administratīvi pievienotas filiāles. 1998. gadā par muzeja direktoru kļuva Uladzimirs Prakapcovs, kurš nākamajā gadā piedāvāja Baltkrievijas prezidentam Lukašenkam atdot muzejam visu kvartālu un veidot to kā vienotu kompleksu. Prezidents ideju atbalstīja, un muzejs sāka paplašināties ar kaimiņu ēkām un jaunbūvi.
Melnais kalns
Melnais kalns jeb Pilskolns ir pilskalns, kas atrodas Augšdaugavas novada Ambeļu pagasta ziemeļrietumu daļā, Šekšineita ezera ziemeļaustrumu krastā, uz dienvidrietumiem no Kalna Škapariem.
Bogdans Loboncs
Bogdans Jonucs Loboncs (ro, dzimis ) ir Rumānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Rumānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Loboncs ir Rumānijas U20 izlases galvenais treneris.
Savas karjeras laikā Loboncs pārstāvēja Rumānijas klubus, Nīderlandes klubu Ajax un Itālijas komandas Fiorentina un Roma.
Sasniegumi
Ajax
Dinamo București
Paegļu iela (Jūrmala)
Paegļu iela ir iela Jūrmalā, Dubultu apkaimē. Paegļu iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un beidzas meža rajonā. Kopējais ielas garums ir 140 metri, tai nav seguma. Paegļu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Jaspers fon Minsters
Jaspers fon Minsters (, dzimšanas gads nezināms, miris 1577. gadā) jeb Kaspars Minsters bija Alūksnes komturs (1540–1551) un Livonijas ordeņa landmaršals (1551–1556). Kā landmaršals Minsters nostājās pret mestru Gālenu un Daugavpils komturu Firstenbergu, jo vēlējās izveidot pret Krievijas caru Jāni Briesmīgo vērstu aliansi kopā ar Polijass un Lietuvas dižkunigaitijas valdnieku Sigismundu II Augustu.
Dzīvesgājums
Dzimis pirms 1500. gada Frīzlandē, 1515. gadā iestājās Vācu ordenī, 1538. gadā kļuva par Cēsu pils komturu, 1540. gadā par Alūksnes pils komturu, 1551. gadā par Livonijas ordeņa landmaršalu. Kad Krievijas cars Jānis Briesmīgais pieprasīja Tērbatas bīskapijai maksāt milzīgus meslus, 1554. gadā Livonijas ordenī izveidojās divas konkurējošās grupas, kuras vadīja Minsters un Firstenbergs, kurš mēģināja panākt izlīgumu ar Krieviju.
1556. gada martā landtāgā Minsters ierosināja izveidot Livonijas savienību ar Zviedriju, Poliju un Prūsiju. Aprīlī Livonijas ordeņa vadība Firstenbergu ievēlēja par ordeņa mestra koadjutoru, bet Minsters patvērās Daugavgrīvas pilī. Tā kā viņas pakļautie Daugavgrīvas un Aizkraukles pils komandieri palika uzticīgi ordeņa mestram, Minsters bija spiests bēgt pie Rīgas arhibīskapa un maija beigās viņš pameta valsti un dzīvoja Kauņā. Koadjuktoru kara laikā 1556. gadā mestrs Heinrihs uzbruka Rīgas arhibīskapa Vilhelma rezidencei Kokneses pilī, apcietināja arhibīskapu un veselu gadu turēja viņu Smiltenes cietumā par apvainojumiem mēģinājumā nodot protestantisko Livoniju katoliskās Polijas karaļa protektorātā.
Pēc Pasvales līguma noslēgšanas 1557. gadā Minsters nesekmīgi lūdza Sigismundam Augustam viņu atjaunot par ordeņa landmaršalu vai koadjutoru. Tikai 1560. gadā jaunais ordeņa mestrs Gothards Ketlers atļāva Minsteram atgriezties Livonijā un atbrīvoja viņu no visām apsūdzībām valsts nodevībā. 1561. gadā viņš tika iecelts par Ventspils komturu līdz ordeņa likvidācijai 1562. gadā.
Livonijas kara laikā Minsters dzīvoja Aizkraukles pilī, kuru 1577. gadā ieņēma un izpostīja krievu karaspēks. Pēc cara Jāņa Briesmīgā pavēles sagūstītajam vecajam Livonijas ordeņa landmaršalam Kasparam Minsteram izdūra acis un izmeta no pils nomiršanai.
Roberts I (Franku karalis)
Roberts I bija Rietumfrancijas jeb Franku karalis no 922. līdz 923. gadam. Pirms kāpšanas tronī viņš bija Puatjē grāfs, Parīzes grāfs, kā arī Neistrijas un Orleānas marķīzs. Viņš aizstāja no troņa gāzto karali Kārli Vienkāršo, kurš 898. gadā bija aizstājis Roberta brāli, karali Odo.
Militārā darbība
885. gadā Roberts piedalījās Parīzes aizstāvēšanā vikingu uzbrukuma laikā. Viņš kļuva par vairāku lielu apgabalu, to skaitā Parīzes, valdnieku un galveno vairāku abatiju abatu. Viņš arī ieguva augsto Franku hercoga (Dux Francorum) militāro titulu. Kad viņa brālis Odo nomira 898. gadā, Roberts nolēma pats nekāpt tronī, bet atdot troni Kārlim Vienkāršajam. Kārlis atzina Robertu visos viņa augstajos posteņos, un Roberts turpināja aizstāvēt Ziemeļfranciju no vikingu uzbrukumiem. 921. gadā Roberts uzvarēja lielu vikingu pulku Luāras ielejā. Pēc vikingu sakāves tie apmetās netālu no Nantes un Roberts pavēlēja viņiem pāriet uz kristīgo ticību.
Heizela Hočkisa-Vaitmena
Starptautiskās tenisa slavas zāles biedre kopš 1957. gada.
Roberts I (Franku karalis)
Karalis
Miers starp Kārli un viņa spēcīgo vasali Robertu beidzās tad, kad Kārļa simpātijas pret Hagano izraisīja dumpi. Roberts, daudzu ietekmīgu franku augstmaņu atbalstīts, sacēlās pret Kārli un gāza viņu no troņa. Pēc tam Roberts izraidīja Kārli uz Lotaringu. Roberta valdīšanas pretinieks bija vikingu valdnieks Rollo, kurš 911. gadā bija apmeties Normandijā. Rollo atbalstīja izraidīto Kārli un 923. gadā Kārlis uzbruka Robertam. Suasonas kaujas laikā Roberts tika nogalināts, taču Roberta karaspēks tik un tā uzvarēja kauju un sagūstīja Kārli. Pēc Roberta tronī kāpa viņa audžudēls Rauls.
Heizela Hočkisa-Vaitmena
Biogrāfija
Heizela Hočkisa, kam Kalifornija ir dzimtene, sāka spēlēt zāliena tenisu Bērklijā Kalifornijas universitātes kortos, kuru absolvēja 1911. gadā. 1912. gada februārī, 25 gadu vecumā, viņa apprecējās ar Džordžu Viljamu Vaitmenu no Bostonas. Viņas sievastēvs Džordžs Henrijs Vaitmens bija tērauda rūpniecības līderis, Endrū Kārnegija līdzstrādnieks un viens no valsts izcilākajiem amatieru tenisa pionieriem.
Viņa kļuva par Kappa Kappa Gamma locekli Kalifornijas universitātē Bērklijā un kalpoja par nodaļas prezidenti.
Vaitmena bija piecu bērnu māte. Viņa nomira savās mājās 1974. gada 5. decembrī.
1973. gadā karaliene Elizabete II iecēla viņu par Britu impērijas ordeņa komandieri.
Salacas iela (Rīga)
Salacas iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Salacas iela sākas pie krustojuma ar Dzērvju ielu un beidzas pie krustojuma ar Slāvu ielu. Kopējais ielas garums ir 641 metrs.
Ielu savienojumi
Salacas iela krustojas ar šādām ielām:
1800. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1800. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Krievijas Impērijas Kurzemes guberņas sastāvā, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Vidzemes guberņas Rīgas, Cēsu, Valmieras un Valkas apriņķu sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme atradās Baltkrievijas guberņas Daugavpils, Ludzas un Rēzeknes apriņķu sastāvā.
Dažādu Vidzemes pieminekļu, skatu, monētu, ģerboņu u. c. krājums
„Dažādu Vidzemes pieminekļu, skatu, monētu, ģerboņu u. c. krājums” (de) ir 10 ādā iesietu sējumu liels Johana Kristofa Broces (1742—1823) zīmējumu un rokrakstu apkopojums. 3130 lapu lielajā krājumā iekļauti Livonijas apdzīvoto vietu skati, pilsētu un lauku iedzīvotāju apģērbi, paražas, dažādas tehniskas ierīces, ģerboņi, zīmogi, monētas u.c. zīmējumi. Patlaban Latvijas Universitātes Akadēmiskā bibliotēka un Latvijas Vēstures institūts sagatavojis un izdevis trīs sējumus, bet ceturtais sējums tiek izstrādāts.
Brazīlijas militārā diktatūra
Brazīlijas militārā diktatūra bija autoritārs militārais režīms, kas valdīja Brazīlijā pēc 1964. gada 31. marta — 1. aprīļa militārā valsts apvērsuma līdz 1985. gada 15. martam, kad par prezidentu kļuva režīma opozīcijas pārstāvis. 1964. gada valsts apvērsumā tika gāzta populistiskā prezidenta Žoao Gularta valdība. Apvērsuma iemesli meklējami dziļā politiskajā nestabilitātē, kas Brazīlijā pastāvēja jau kopš 1945. gada, kad militārā apvērsumā tika izbeigta Vargasa ēra, un ASV valdošajā antikomunismā, kas jebkādu liberālismu Latīņamerikā uzskatīja par drošu ceļu uz komunismu. Diktatūras laikā vismaz 191 režīma politiskais pretinieks tika nogalināts, 243 “pazuda” un daudzi tika fiziski un psiholoģiski spīdzināti, tai skaitā pašreizējā prezidente Dilma Rusefa, taču režīma upura skaits krietni atpaliek no Čīles, Argentīnas un Urugvajas militāro diktatūru rādītājiem.
Dažādu Vidzemes pieminekļu, skatu, monētu, ģerboņu u. c. krājums
2006. gadā krājuma 287 ar Igauniju saistītie zīmējumi ar komentāriem igauņu un vācu valodā izdoti 620 lapaspušu biezā grāmatā ''Johann Christoph Brotze. Estonica'', ko 2 gadu laikā izveidoja igauņu profesora Raimo Pullata vadībā, sadarbībā ar Latvijas Akadēmisko bibliotēku.
Brazīlijas militārā diktatūra
Režīma pirmsākumi
Atšķirībā no tradicionālajiem Latīņamerikas valsts apvērsumiem, pie varas nenāca militāra hunta vai vienpersonisks militārais diktators. Apvērsuma īstenotāji vēlējās ar ārkārtas paņēmieniem sakārtot Brazīliju, bet vienlaikus saglabāt demokrātiskās sistēmas pamatelementus. 1964. gada 9. aprīlī tika izsludināts Pirmais Institucionālais akts, kas ievērojami izmanīja 1946. gada konstitūciju. Prezidentam tika piešķirtas tiesības atcelt jebkuru vēlēto vai valsts ierēdni, atlaist civildienesta ierēdņus, kā arī uz 10 gadiem atņemt politiskās tiesības režīma pretiniekiem.
Branko, 1964-67
11. aprīlī par prezidentu uz atlikušo Gularta pilnvaru termiņu Kongress ievēlēja maršalu Umberto Kastelo Branko. Nākamajos mēnešos tika arestēti vairāki tūkstoši politiski neuzticamo, vairākiem simtiem atņemtas politiskās tiesības, tai skaitā bijušajiem prezidentiem Kvadrosam un Kubičekam. Kongress saglabāja tiesības apspriest un papildināt prezidenta iesniegtos likumprojektus, bet ne noraidīt tos.
Režīma iekšienē veidojās pretrunas par diktatūras mērķiem. Branko vēlējās esošās politiskās sistēmas ietvaros veikt virkni radikālu politisko un ekonomisko reformu, pēc kurām nodot varu ievēlētai valdībai, kamēr konservatīvie elementi vēlējās likvidēt demokrātiju un ieviest stingru diktatūras režīmu. Pretrunas sasniedza lūzuma punktu 1965. gada oktobrī, kad lielajās Minasžeraisas un Guanabaras pavalstīs vēlēšanās uzvarēja opozīcijas kandidāti. Režīma konservatīvie elementi draudēja gāzt Branko, ja viņš neatcels šo vēlēšanu rezultātus. Šī krīze iezīmēja iepriekšējās politiskās sistēmas pilnīgas beigas. 27. oktobrī Branko parakstīja Otro Institucionālo aktu, kas izbeidza visu politisko partiju darbību, piešķīra prezidentam ārkārtas pilnvaras un noteica jaunas prezidenta vēlēšanas 1966. gada 3. oktobrī. Valstī tika ieviesta divpartiju sistēma — režīmam lojālā Nacionālās Atjaunošanās Alianse (Aliança Renovadora Nacional, ARENA) un legālā opozīcijas partija Brazīlijas Demokrātiskā Kustība (Movimento Democrático Brasileiro; MDB).
Paralēli politiskajām izmaiņām Branko valdība strauji attīstīja ekonomiku, investējot lielos celtniecības projektos. Atšķirībā no iepriekšējām valdībām, kas paļāvās uz valdības budžetu, militārā valdība saņēma aizdevumus no Rietumu bankām un Starptautiskā valūtas fonda.
Kosta e Silva, 1967-69
Jaunais prezidents bija aktīvs 1964. gada valsts apvērsuma dalībnieks un Kara ministrs jaunajā režīmā. Kā režīma partijas ARENA kandidātu viņu 1966. gada 3. oktobrī Kongresa abu palātu kopējā balsojumā ievēlēja par nākamo valsts prezidentu. Viņa valdība pretojās aicinājumiem demokratizēt režīmu un atļaut brīvāku opozīcijas darbību. 1968. gada 13. decembri viņš parakstīja Piekto Institucionālo aktu, kas atlaida valsts Kongresu, pavalstu vēlētos kongresus, atļāva valdībai pieņemt likumus un pastiprināja represijas pret politiskajiem pretiniekiem.
Šajā laikā sākās Brazīlijas brīnums — strauja ekonomiskā izaugsme. 1969. gada 31. augustā strauji pasliktinājās Kosta e Silvas veselība un varu pārņēma militārā hunta, kurā ietilpa armijas, flotes un kara aviācijas vadītāji. 1969. gada 30. oktobrī par jauno valsts prezidentu hunta iecēla ģenerāli Emilju Medīsi.