cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vita Anda Tērauda
Politiskā darbība
2018. gada 20. aprīlī "Kustība Par!" kopā ar partijām "Latvijas Attīstībai" un "Izaugsme" nodibināja politisko partiju apvienību "Attīstībai/Par!". 2018. un 2019. V. Tērauda bija partijas "Kustība Par!" izpilddirektore.
2018. gada rudenī Vita Tērauda kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās no politiskās apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta un tika ievēlēta 13. Saeimā. Saeimā V. Tērauda tika ievēlēta par Saeimas Eiropas lietu komisijas vadītāju un Saeimas Mediju politikas apakškomisijas vadītāju.
2022. gada 14. Saeimas vēlēšanās kandidēja no apvienības "Attīstībai/Par!" saraksta, taču tas nepārvarēja 5% barjeru.
Marlija Matlina
Marlija Matlina (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, rakstniece un cilvēktiesību aktīviste.
2021. gadā piedalījusies komēdijdrāmā CODA, kas saņēma Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma".
Matīss Štobe
Matīss Štobe (de, 1742—1817) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes pedagogs un literāts. Grāmatu tulkotājs un izdevējs latviešu valodā. Žurnāla "Latviska Gada Grāmata" (1797—1798) un kalendāra (1800) redaktors. Saukts par "latviešu preses tēvu".
Dzīvesgājums
Dzimis 1742. gadā Dundagas draudzes novada Mazirbes (Irben) mācītāja Matīsa Štobes ģimenē. Pēc Septiņgadu kara beigām studēja filozofiju un teoloģiju Kēningsbergas Universitātē (1764). Bija mājskolotājs Kurzemes muižās.
Hercoga Pētera laikā strādāja par Jelgavas privātskolotāju un pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes aneksijas 1795. gadā sāka nodarboties ar izdevējdarbību.
Miris 1817. gada 16. aprīlī Jelgavā.
Darbi
Štobe izdeva latviešu valodā pirmo ārstniecības (1795), pavāra (1796), dārzkopības grāmatu (1803), pamācību par bakām (1805), meža likumu grāmatu (1805). Viņš nodibināja un vadīja gada ceturkšņa laikrakstu «Latwiska Gada-Grahmata», kas tika izdota 1797. un 1798. gadā. Pie tā piedalījās visi toreiz pazīstamie latviešu rakstnieki. No 1800. gada līdz mūža beigām viņš vadīja Kurzemes laika grāmatu.
Virvi
Virvi ir ciems Kaunatas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V579 (Rēzekne_Stoļerova_Kaunata).
Adjutants Lemuāns (florete)
Adjutants Lemuāns (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Lemuāns 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti profesionāļiem. Šajā disciplīnā viņš ieguva 11. vietu.
1030. gads
1030. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
MKE Ankaragücü
MKE Ankaragücü ir profesionāls Turcijas futbola klubs no Ankaras. Klubs ir dibināts 1910. gadā, pašlaik spēlē Turcijas Superlīgā. Mājas spēles komanda aizvada Eryaman stadionā, kura ietilpība ir 22 000 skatītāju vietu. 1949. gadā kluba futbolisti ir uzvarējuši Turcijas čempionātā. Divas reizes (1972. un 1981. gadā) ir izcīnīts Turcijas kauss.
Čerņava
Čerņava vai Beļmontu ezers (arī Belmontu ezers, Černavas ezers, Čerņavas ezers, Čerņavu ezers, Drisvjatas ezers, Melnezers) ir ezers Augšdaugavas novada Demenes pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā uz dienvidiem no Kumbuļiem. Krasti lēzeni, slīpi, dibens — smilšains, dūņains, dūņu slānis 0,5—3,0 m. Ezerā trīs salas ar kopējo platību 0,9 ha. Ietek četri grāvji, iztek strauts uz Kumbuļu ezeru. Mīt rauda, līdaka, asaris, vīķe, līnis, karūsa. Ziemeļu krastā peldvieta.
Dienvidu krastā Beļmontu ciems.
Rumpāni
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa A2, Vaidavas upes krastā.
Lemuāns
Lemuāns (fr) var būt:
Rauda
Rauda (Rutilus rutilus) ir sapalu dzimtas (Leuciscidae) anadroma vai saldūdens zivs, kas sastopama Eiropā un Āzijā. Mājo dažāda lieluma upēs, upju grīvās un ezeros.
Dimzas
Dimzas ir neizmantots (iekonservēts) pieturas punkts dzelzceļa līnijā Jelgava—Meitene. Pieturas punkts atrodas Platones pagastā, netālu no stādaudzētavas "Dimzas" un SIA ASTARTE-NAFTA naftas bāzes. 300 metru attālumā no pieturas punkta atrodas A8 E77 (Šauļu) šoseja. 2,5 kilometrus no pieturas punkta atrodas Svētes ciemats.
Rauda
Izplatība
Rauda ir sastopama gandrīz visā Eiropā, izņemot Vidusjūras reģionā. Areāls dienvidos sākas uz ziemeļiem no Pireneju un Alpu kalniem, austrumu virzienā turpinās līdz Urāliem un Kaspijas jūrai. Rietumāzijā tā mājo Marmora jūras un Sakarjas upes baseinā (Turcijā), kā arī Arāla jūras upju baseinā. Izplatība aiz Urāliem turpinās Sibīrijā, no Obas līdz Ļenai. Izplatības ziemeļu robeža Lielbritānijā ir 56° ziemeļu paralēle, bet Skandināvijā 69° ziemeļu paralēle.
Dimzas
Vēsture
Pieturas punkts atklāts 1931. gadā. Spriežot pēc 2010. gadā fiksētajiem koka gulšņiem laukumā iepretim pieturas punktam, kādreiz šeit bijuši kopumā četri sliežu ceļi. 1941. gada 18. februārī pieturas punktam piešķirta IV klase (stacijas un pieturas punktus klasificēja no I līdz V klasei). 1995. gada maijā slēdzot pasažieru vilciena Rīga-Jelgava-Meitene kustību, pieturas punktā Dimzas vilcieni vairs nepietur.
Apollo 14
Apollo 14 jeb AS-509 bija ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) Apollo programmas kosmosa kuģa pilotējamais lidojums ar nosēšanos uz Mēness virsmas. Tā startēja 1971. gada 31. janvārī.
Rauda
Latvijā
Latvijā rauda ir viena no visizplatītākajām saldūdens zivju sugām. Tā sastopama daudzās upēs un ezeros, kā arī jūras piekrastē, īpaši upju grīvu tuvumā. Nelielos, stipri aizaugušos slēgtos ezeros parasti nav sastopama.
Dimzas
Otrā pasaules kara kauja
Latvijas PSR laikā netālu no kaujas vietas pie šosejas A8 uzstādīja piemiņas akmeni, ko nojauca 2022. gada 9. maijā.
Apollo 14
Apkalpe
Dublieru apkalpe:
Rauda
Izskats
Rauda ir neliela vai vidēji liela zivs. Tās ķermeņa garums var sasniegt 50 cm, lai gan parasti tas ir apmēram 25 cm garš. Latvijā rauda sasniedz 33—47 cm. Lielākais zināmais svars bijis 2,6 kg. Ķermenis samērā augsts, no sāniem mazliet saplacināts. Mute ir vērsta uz priekšu vai nedaudz uz leju. Mugura ir zilganzaļa vai zilganbrūna, sāni un vēders sudrabains. Acs varavīksnene sarkana, retāk dzeltenīga. Vēdera spuras un anālā spura, retāk citas spuras dzeltenīgi sarkanas vai oranžas, sāni un vēders sudrabains, rīkles zobi vienā rindā. Pirms nārsta tēviņiem uz ķermeņa un galvas izveidojas nārsta kārpiņas.
Apollo 14
Starts un ceļš uz Mēnesi
Apollo 14 tika palaists 21:03:02 UTC ar nesējraķeti Saturn V (AS-509) no Kenedija kosmosa centra starta laukuma LC-39A. Pacelšanās notika lietainā laikā, vējam sasniedzot 280,9 km/h, kas bija lielākais visu Apollo lidojumu laikā.
Rauda
Uzvedība un barība
Rauda mājo dažāda veida ūdenstilpēs, galvenokārt zemos reģionos, kas tuvināti jūras līmenim. Raudai patīk bagātīgi aizauguši ezeri, lielas un vidēji lielas, lēni plūstošas upes, bet to var sastapt arī nelielās, lēnās upītes un strautos, kā arī piejūras ezeros. Strauju ūdeņu upēs iedzīvojas, ja spēj atrast lēnāku ūdeņu līčus vai pietiekami dziļas stāvošu ūdeņu attekas. Uzturas baros, sevišķi lielas koncentrācijas veido pavasarī pirms nārsta un rudenī, izvietojoties ziemošanas bedrēs, kā arī ziemojot. Raudai novērota līdz 10 km tāla migrācija, pārvietošanās ātrums 2 km diennaktī. Barojas galvenokārt ar bentosu (bezmugurkaulniekiem, zooplanktonu, ūdensaugu daļām un detrītu). Ja veidojas spēcīga konkurence uz barības resursiem, spēj piemēroties pelaģiskai barībai.
Apollo 14
Starts un ceļš uz Mēnesi
Pēc nokļūšanas Zemes pagaidu orbītā, tika atkal iedarbināta S-IVB trešā pakāpe, lai veiktu ieiešanu trajektorijā uz Mēnesi. Pēc komandmoduļa (KM) atdalīšanās no S-IVB Rūsa veica pārkārtošanās manevru, pagriežot komandmoduli, lai pieslēgtos pie mēness moduļa (MM), pirms viss kosmosa kuģis atdalījās no raķešpakāpes. Rūsa, kurš daudzas reizes bija trenējies šim manevram, cerēja, ka tiks pārspēts vismazākais degvielas patēriņa daudzums rekords. Taču, saudzīgi savedot moduļus kopā, saslēgšanās mehānisms neaktivizējās. Nākamo divu stundu laikā viņš veica vairākus mēģinājumus ar padomiem no misijas kontroles. Ja MM nevarētu izvilkt no tā vietas pie S-IVB, tad nevarētu notikt nosēšanās uz Mēness. Lidojuma vadības centrs ierosināja vēlreiz izmēģināt to ar saslēgšanās mehānisma savilkšanu, cerot, ka kontakts aktivizēs slēģus. Tas iedarbojās, un stundas laikā savienotais kosmosa kuģis bija atdalījies no S-IVB. Raķešpakāpe bija trajektorijā uz Mēnesi, un tā ietriecās pavadonī pēc trim dienām, liekot Apollo 12 seismometram reģistrēt vibrācijas vairāk nekā trīs stundas.
Rauda
Vairošanās
Dzimumgatavība raudai iestājas 1-10 gadu vecumā, sasniedzot 5-21 cm, Latvijā 7-13 cm garumu. Nārsto stāvošos, seklos (5—20 cm dziļumā) un biezi aizaugušos ūdeņos, pārplūdušās pļavās vai arī straujos, seklos strautos uz grants oļiem vai augiem, kad ūdens temperatūra sasniedz 4—22°C. Latvijā laikā no aprīļa beigām līdz jūnija sākumam. Vairošanās sezonas laikā mēdz veikt īsas migrācijas uz nārsta vietām. Ikri ir gaiši dzeltenā krāsā, pēc iznēršanas tie pielīp pie augiem, koku saknēm vai citiem substrātiem. Auglība 0,6—423,7 tūkst. ikru. Raksturīgs vienlaicīgs nārsts vienā vai divos piegājienos ar 7—14 dienu starplaiku. Kāpuri izšķiļas pēc apmēram 4—22 dienām, atkarībā no ūdens siltuma. Tie uzreiz pēc izšķilšanas 2—5 dienas piestiprinās pie augiem. Rauda var sasniegt 29 gadu vecumu, Latvijā 16 gadu vecumu.
Apollo 14
Ieiešana Mēness orbītā un nolaišanās
81:56:40 lidojuma laika (4. februārī 06:59:43 UTC) uz 370,84 sekundēm tika iedarbināts servisa moduļa (SM), ievadot kuģi Mēness orbītā (313 × 107.6 km). Otrs manevrs notika 86:10:52 lidojuma laika, izmainot orbītu uz 108,9 × 16,9 km. Tas tika darīts, gatavojoties mēness moduļa Antares atvienošanai. Apollo 14 bija pirmā misija, kurā KM novirzīja MM līdz zemākajai orbītai (tas bija plānots jau Apollo 13). Tas tika darīts, lai dotu apkalpei nosēšanās laika rezervi, kas bija drošības faktors, nolaižoties šķēršļotā apvidū.
Rauda
Vairošanās
Rauda veido hibrīdus ar plaudi, plici, ruduli, vīķi, ausleju un apakšmuti.
Apollo 14
Ieiešana Mēness orbītā un nolaišanās
Mēness modulim pēc atdalīšanās no komandmoduļa radās divas nopietnas problēmas. Pirmkārt, MM dators sāka saņemt pārtraukšanas signālu no bojāta tumblera (slēdža). NASA uzskatīja, ka dators varēja iegūt šādus kļūdainus rādījumus, ja sīka lodalvas bumbiņa būtu atsvabinājusies un peldētu starp slēdzi un kontaktu, noslēdzot ķēdi. Tūlītējais risinājums — uzsišana pa paneli pie slēdža — nostrādāja, bet drīz vien ķēde atkal noslēdzās. Ja problēma atkārtotos pēc dzinēja iedarbināšanas, dators uzskatītu, ka signāls ir īsts, un sāktu automātisko nolaišanās atcelšanu, liekot pacelšanās pakāpei atdalīties no nosēšanās pakāpes un pacelties atpakaļ orbītā. NASA un programmatūras komandas Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā sāka meklēt risinājumu. Programmatūra bija iekodēta ar cietsavienojumu, neļaujot to atjaunināt no zemes. Tika piedāvāts programmatūras labojums, kas ziņoja sistēmai, ka lidojuma pārtraukšana jau ir notikusi, tādējādi dators ignorēs ienākošos automātiskos signālus pārtraukt darbību. Tas netraucētu astronautiem moduļa pilotēšanā, lai gan, ja priekšlaicīga pārtraukšana būtu nepieciešama, viņi to varētu izdarīt manuāli. Mičels ievadīja izmaiņas kādas 10 minūtes pirms plānotās dzinēja iedarbināšanas, kas notika 108:42:29 lidojuma laika.
Otra problēma radās nolaišanās laikā, kad MM nosēšanās radaram neizdevās automātiski nofiksēt Mēness virsmu, tādējādi nedodot navigācijas datoram svarīgu informāciju par moduļa augstumu un vertikālo nosēšanās ātrumu. Pēc tam, kad astronauti vairākkārt izslēdza un ieslēdza nosēšanās radaru, dators beidzot ieguva signālu 6700 m augstumā. Ja nosēšanās radars nestrādātu 3000 m augstumā, pēc instrukcijas būtu nepieciešama nosēšanās pārtraukšana, lai gan Šeperds būtu mēģinājis nolaisties arī bez tā.
Nolaišanās automātiskajā režīmā bija plānota līdz 11 minūtēm 32 sekundēm, bet tā turpinājās 12 minūtes 44 sekundes, jo Šeperds uz kādu laiku pārslēdza mēness moduli "karāšanās" režīmā, lai izvēlētos piemērotu laukumu ļoti šķēršļotā apvidū.
Nosēšanās uz Mēness notika 5. februārī)9:18:11 UTC (108:55:13 lidojuma laika). Mēness modulis nosēdās 8 grādu slīpumā (slīpumā vairāk par 15 grādiem apkalpei bija aizliegts kāpt lejup pa kāpnēm uz Mēness virsmas, bet slīpumā vairāk par 42 grādiem starts no Mēness nebija iespējams).
Uz Mēness virsmas
Pēc nosēšanās astronauti dažas minūtes palika gatavībā veikt avārijas startu no Mēness. Tā kā avārijas situācijas nebija, viņi saņēma lidojuma vadības centra atļauju sākt gatavoties pirmajai iziešanai uz Mēness virsmas.
Pirmā iziešana
Atgriezušies mēness modulī, astronauti skafandru sistēmas uzpildīja ar ūdeni un skābekli. Pēc vakariņām, miega un brokastīm astronauti sāka gatavoties otrajai izejai uz Mēness virsmas.
Pirmajā iziešanā Mičela skafandrā tika atrasta neliela noplūde, tāpēc astronautiem pavēlēja pārbaudīt šo skafandru īpaši rūpīgi.
Otrā iziešana
Otrā iziešana sākās 6. februārī 8:11 UTC. Astronauti iekrāva vajadzīgo aprīkojumu ratiņos un devās uz tuvāko Kona krāteri. Pirmās pieturas laikā ar caurules paraugu ņemšanas zondi tika iegūta grunts griezums no 45 cm dziļuma. Iedzīt cauruli pilnā garumā (110 cm) neizdevās, traucēja cietie ieži.
Pēc vēl vienas pieturas astronauti sasniedza Kona krāteri un sāka kāpt pa nogāzi. Nogāzes stāvums pēc viņu vērtējuma bija 18 grādi. Astronauti ratiņus nestūma, bet nesa ar rokām, turēdami abās pusēs. Astronautu starpā radās strīds par orientieriem. Pēc vairākām atpūtas un orientēšanās pieturām viņi nolēma, ka tuvojas krātera malai. Izrādījās, ka tā bija kore, aiz kuras pacēlums turpinājās, un nogāze kļuva arvien stāvāka. Astronauti ziņoja, ka līdz malai jāiet vismaz 30 minūtes, turklāt, iespējams, viņi nav pareizi noteikuši savu atrašanās vietu. Sarunās bija dzirdama astronautu smagā elpa. Šeperds izteica viedokli, ka ir lietderīgi sākt atgriešanos, citādi nebūs laika plānotā paraugu komplekta savākšanai. Zinātnieki uz zemes piekrita un piedāvāja ņemt paraugus tajā vietā, kur atradās astronauti, jo šie paraugi būtiski neatšķīrās no tiem, kas atradās pašā krātera malā.
Šeparda skafandrā tika reģistrēta neliela skābekļa noplūde. Astronautiem pavēlēja paņemt balto akmeņu paraugus un nekavējoties doties uz Mēness moduļu pēc iespējas īsākā trajektorijā. Pa ceļam tika ņemti vēl daži Mēness grunts paraugi.
Pēc mēness moduļa sasniegšanas Šepards devās uz vietu, kur pirmās iziešanas laikā tika uzstādītas ierīces, un pārbaudīja telemetrijas aparāta antenas stāvokli, bet Mičels devās uz akmeņu sakopojumu, lai savāktu paraugus. Atgriezušies pie mēness moduļa, astronauti iekrāva konteinerus ar paraugiem.
Pirms iekāpšanas mēness modulī Šepards izņēma no kabatas trīs golfa bumbiņas (tās viņš bija paņēmis līdzi ar lidojuma vadītāju atļauju, un tās bija sterilizētas) un, izmantojot vienu no instrumentiem kā nūju, izdarīja trīs sitienus. Savukārt Mičels aizmeta pusotru metru garu stieni kā šķēpu.
Mičels nokļuva Mēness modulī pulksten 136 stundas 07 minūtes lidojuma laika, Šeperds — desmit minūtes vēlāk. Iziešana ilga 4 stundas 29 minūtes. Astronauti savāca 23 kg paraugu.
Darbība Mēness orbītā
Rūsa gandrīz divas dienas pavadīja vientulībā komandmodulī Kitty Hawk, veicot pirmo intensīvo zinātnisko novērojumu programmu no Mēness orbītas, kuras lielu daļu bija paredzēts veikt Apollo 13 lidojuma laikā. Pēc tam, kad mēness modulis atdalījās un tā apkalpe sāka nosēšanos, Rūsa veica manevru, lai paceltu komandmoduļa orbītu līdz aptuveni 110 km, un vēlāk veica orbītas slīpuma izmaiņas manevru, lai kompensētu Mēness rotāciju.
Rūsa varēja redzēt, kā saules gaisma atspīd pret komandmoduli un redzēt tā garo ēnu uz Mēness virsmas 17. orbītas apriņķojumā; 29. apriņķojumā viņš redzēja kā saule atstarojas no ALSEP. Viņš uzņēma arī astronomiskas fotogrāfijas. Veicot bistatikas radara eksperimentu, viņš arī fokusēja mēness kabīnes VHF un S joslas raidītājus pie Mēness, lai tie atstarotos un tiktu uztverti uz Zemes, pūloties uzzināt vairāk par Mēness regolīta dziļumu.
Atgriešanās
Starts no Mēness notika 6. februārī 18:48:42UTC, 143. stundā pēc lidojuma laika. Uzturēšanās laiks uz Mēness virsmas bija 33 stundas 24 minūtes.
Mēness moduļa pacelšanās pakāpes un komandmoduļa saslēgšanās notika 20:35:52 UTC. No Rūsas filmētā mēness moduļa tuvošanās tika translēta televīzijā. Šepards un Mičels pēc skafandra un pārnesamo priekšmetu notīrīšanas ar putekļsūcēju pārgāja uz komandmoduli. Tika pārnesta arī saslēgšanās tapa, lai nogādātu to uz Zemes izpētei. 22:48:00 UTC tika atvienots mēness modulis. Pēc tam tika iedarbināts pacelšanās pakāpes dzinējs. Pakāpe nokrita uz Mēness 70 km attālumā no kuģa Apollo-14 nolaišanās vietas un 115 km no Apollo-12 nolaišanās vietas. Kritiena izraisītās svārstības reģistrēja Apollo-12 un Apollo-14 atstātie seismometri, un svārstības bija neparasti ilgi — apmēram pusotras stundu.
7. fēbruārī 01:39:04 UTC 34. apriņķojumā ap Mēnesi laikā uz 350,8 sekundēm tika ieslēgts galvenais dzinējs, un kosmosa kuģis tika ievadīts trajektorijā lidojumam uz Zemi. Atceļā tika veikti divi skābekļa sistēmas testi, viens, lai nodrošinātu, ka sistēma pareizi darbotos ar zemu skābekļa blīvumu tvertnēs, otrs — lai darbinātu sistēmu ar lielu plūsmas ātrumu, kā tas būtu nepieciešams iziešanas kosmosā laikā, kas paredzēts nākamajās Apollo misijās. Turklāt tika veikti navigācijas vingrinājumi, lai simulētu atgriešanos uz Zemes pēc sakaru zuduma. Visi bija veiksmīgi.
Pārtraukuma brīžos Mičels veica telepātijas eksperimentus bez NASA ziņas, mēģinādams četriem cilvēkiem uz Zemes domās nosūtīt iepriekš sagatavotu kartīšu attēlus. Pēc lidojuma viņš paziņoja, ka divi no četriem bija ieguvuši 51 no 200 pareizajām kartītēm (pārējie bija mazāk veiksmīgi), bet ar nejaušu uzminēšanu būtu iegūtas 40.
Nolaišanās uz Zemes
Komandmoduļa atvienošana no servisa nodalījuma notika 216. lidojuma stundā. Tas nolaidās Klusā okeāna dienvidu daļā 9. februārī 21:05:00 UTC aptuveni 1400 km uz dienvidiem no Amerikāņu Samoa. Lidojums bija ildzis 9 dienas 1 minūti 58 sekundes. Apkalpi uzņēma kuģis USS New Orleans un nogādāja uz Pagopago starptautisko lidostu Tafunā. Lidmašīnā, kurā atradās Mobile Quarantine container treileris, astronautus pārveda uz Honolulu, tad uz Elingtonas Gaisa spēku bāzi Hjūstonas tuvumā, kur viņi turpināja savu karantīnu Lunar Receiving laboratorijā. Apkalpe tur palika līdz izlaišanai no karantīnas 27. februārī. Viņi bija vienīgā Apollo apkalpe, kas bija karantīnā gan pirms, gan pēc lidojuma.
Kon-Tiki (filma)
"Kon-Tiki" (no) ir 2012. gada Norvēģijas mākslas filma, vēsturiska drāmas filma, kas veltīta Tūra Heijerdāla ekspedīcijai ar plostu Kon-Tiki 1947. gadā. Filma kā labākā filma svešvalodā nominēta Zelta globusa balvai un 85. Kinoakadēmijas balvai.
Sižets
Filmā stāstīts par leģendāro Tūra Heijerdāla ceļojumu no Dienvidamerikas (Peru) līdz Polinēzijai (Tuamotu). Viņš ar plostu 1947. gadā Klusā okeāna ūdeņos pieveica 4300 kilometrus garu ceļa posmu, mainot tā laika pasaules uzskatus par cilvēka spēju robežām.
Populārā mūzika
Populārā mūzika ir dažādu žanru skaņdarbi, kas domāti plašai publikai. Populārā mūzika tiek pretstatīta akadēmiskajai mūzikai.
Termins populārā mūzika bieži tiek kļūdaini jaukts ar terminu popmūzika.
Alagira
Alagira (ru, os) ir pilsēta Krievijā, Ziemeļosetijas-Alānijas Republikā. Tā atrodas 55 km attalumā no Vladikaukāzas.
Pilsēta lielakoties dzīvo osetīni (92,5 %).
SES-7
SES-7 (agrāk zināms kā ProtoStar II) ir Nīderlandē bāzētā uzņēmuma SES World Skies (tagad SES) sakaru pavadonis. Tas orbītā tika palaists 2009. gada maijā. Pavadonis paredzēts sakaru nodrošināšanai Dienvidāzijā un Āzijas — Klusā okeāna reģionam
Mitruma novadīšana
Mitruma novadīšana jeb mitruma izvadīšana ir audumiem piemītoša funkcionāla īpašība, kas raksturo auduma spēju novadīt no ādas mitrumu, t. i., sviedrus. Mitruma novadīšana notiek, vienai auduma pusei mitrumu piesaistot (bet neuzsūcot pašā audumā), bet otrai pusei — mitrumu izkliedējot pēc iespējas plašākā auduma virsmā, tādējādi palīdzot audumam ātrāk izžūt. Šī iemesla dēļ, audumi ar augstu mitruma novadīšanas spēju tiek plaši izmantoti sporta apgērbu, un daļēji — arī gultasveļas ražošanā. Šo produktu ražotāji nereti mēdz atsaukties uz šādu audumu pārākām termoregulācijas īpašībām, tomēr pētījumos tas pagaidām nav pierādīts.
SES-7
Sākotnēji Boeing pavadoni ar nosaukumu Galaxy 8iR izgatavoja uzņēmumam PanAmSat (tagad Intelsat). 2002. gada novembrī PanAmSat lauza līgumu. 2008. gada 14. janvārī Boeing noslēdza līgumu ar Bermudās reģistrētu uzņēmumu ProtoStar par pavadoņa ProtoStar II piegādi. ProtoStar vajadzībām pielāgots neizmantotais Galaxy 8iR, tam pievienojot 10 S joslas raidītājus, kas nodrošinātu nokalpojušā pavadoņa Indostar-I pārklājumu.
Mitruma novadīšana
Mitruma novadīšana ir viena no auduma veiktspējas īpašībām.
SES-7
ProtoStar II tika palaists 00:57 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. starta laukuma 39. palaišanas iekārtas. Ģeostacionāro orbītu ProtoStar II sasniedza ar savu dzinēju palīdzību un izvietots punktā 108° austrumu garuma.
Pēc pārbaudēm un testēšanas Boeing pavadoni ProtoStar II/IndoStar-II nodeva pasūtītājam ProtoStar. 2009. gada jūnijā ProtoStar bankrotēja. Tā pavadoņi ProtoStar I un ProtoStar II tika pārdoti izsolēs. Izsolē ProtoStar II nopirka SES. 2010. gada maijā ProtoStar II tika pārdēvēts par SES-7.
Mitruma novadīšana
Testa metodes
Mitruma novadīšanas spēju iespējams noteikt ar dažādām metodēm, piemēram, atbilstoši standartiem ISO 13029:2012 (en) un AATCC TM195 (en).
Audumi pēc to mitruma novadīšanas spējas
Audumi ar augstām mitruma novadīšanas spējām, kurus ieteicams izmantot fiziskām aktivitātēm:
Virvjalas
Virvjalas ir ciems Biķernieku pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 244 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V687.
Odre
Odre ir ciems Talsu novada Laucienes pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā Šķēdes upes krastos pie autoceļa P128 3,5 km no pagasta centra Laucienes, 9 km no novada centra Talsiem un 116 kmno Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Odres (Odern) muižas centru.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Spānijas kailgliemezis
Spānijas kailgliemezis (Arion vulgaris) ir meža kailgliemežu dzimtas gliemezis.
Tiek uzskatīta par vienu no visinvazīvākajām gliemju sugām, kas jaunajās izplatības teritorijās nodara postījumus dažādiem kultūraugiem.
Latvijas Malakologu biedrība Spānijas kailgliemezi pasludināja par 2017. gada gliemi.
Izplatība
Pēc pamatizcelsmes Spānijas kailgliemezis ir Ziemeļspānijas un Rietumfrancijas suga. Sastopams mežos, pļavās, dārzos, dzīvžogos un dažādos mitrājos. Pirmo reizi ārpus dabiskā areāla sastapts 1972. gadā Austrijā. Strauji izplatījies ārpus sava sākotnējā areāla un šobrīd ir sastopams gandrīz visā Eiropā, kur kļuvis par vienu no nozīmīgākajiem lauksaimniecības kaitēkļiem.
Latvijā
Pirmo reizi Latvijā Spānijas kailgliemezis sastapts 2009. gadā, ievests, visdrīzāk, ar stādāmo materiālu. Tālākajos gados strauji izplatījies un 2018. gadā suga apstiprināta 57 atradnēs 46 vietās.
Izskats
Kailgliemeža izstiepta ķermeņa garums 7 līdz 14 cm. Pārsvarā netīri brūnganā vai pelēkzaļā krāsā, bet sastopami arī brūnganāki, oranžāki un pelēcīgāki eksemplāri, melni īpatņi sastopami ārkārtīgi reti. Pēda gandrīz balta, gļotas bezkrāsainas. Ķermeņa virsmas kārpiņveida izcilnīši lieli, iegareni un labi saskatāmi.
Hidrostatiskais spiediens
Hidrostatiskais spiediens ir spēks, kas darbojas uz šķidruma ārējo virsmu vai iekšējā šķēluma laukuma vienību norādītajā punktā.
Pirmā īpašība
Hidrostatiskais spiediens vērsts laukuma iekšējās normāles virzienā, t. i., spiediens ir perpendikulārs virsmai un darbojas šķidruma apskatāmās daļas virzienā.
Mazārešarīfas Zilā mošeja
Mazārešarīfas Zilā mošeja (fa) ir piektdienas mošeja, kas atrodas Afganistānas ziemeļos, Balhas vilajeta centrā Mazārešarīfā. Pēc leģendas viena no iespējamām vietām, kur apglabāts Alī ibn Abū Tālibs, tāpēc mošeja īpaši cieņā Afganistānas šiītiem (vairums šiītu tomēr uzskata, ka Ali apglabāts Nedžefā). Mošejā īpaši tiek atzīmēts persiešu jaunais gads Novrūzs.
Hidrostatiskais spiediens
Pirmā īpašība
Ja pieņemtu, ka hidrostatiskais spiediens darbojas pret virsmu šaurā leņķī, tad spiedienu varētu sadalīt divās komponentēs: perpendikulāri šķēlumam un šķēluma plaknē. Spiediena komponente šķēluma plaknē izraisītu šķidruma masu pārvietošanos virsmas pieskares virzienā. Tā kā hidrostatikā uzskata, ka šķidruma daļiņas nepārvietojas, tad šis pieņēmums nav pareizs. Ja pieņemtu, ka hidrostatiskais spiediens darbojas ārējās normāles virzienā, tad šķidruma daļiņām būtu jāatraujas no ķermeņa. Saskaņā ar hidrostatikas definīciju arī šis pieņēmums nav pareizs.
Mazārešarīfas Zilā mošeja
Pirmo zināmo celtni šajā vietā uzcēla pēdējais seldžuku sultāns Ahmads Sandžars. Šo celtni ap 1220. gadu nopostīja mongoļi Čingishana vadībā. Pašreizējo mošeju 15. gadsimtā uzcēla Horasānas valdnieks Huseins Baikara. Mošejas dekorēšanā plaši izmantots gaišzilas krāsas minerāls tirkīzs.
Hidrostatiskais spiediens
Otrā īpašība
Dotajā punktā hidrostatiskais spiediens ir visos virzienos vienāds, t. i., tas nav atkarīgs no virsmas orientācijas. Teorēmas pierādīšanai izraugās elementāru taisnleņķa tetraedru (ar šķidrumu), kura šķautnes ir dx, dy, dz, bet masas spēka paātrinājumu projekcijas uz koordinātu asīm — X, Y,Z.
Mazārešarīfas Zilā mošeja
Blakus mošejai eksistē balto baložu kolonija. Mošejas pagalmā bez Ali mauzoleja atrodas Akbārhāna (1816 – 1845) un Afganistānas emīra Širalī (1825 – 1879) kapi.
Hidrostatiskais spiediens
Otrā īpašība
Ar px, py un pz apzīmē hidrostatiskos spiedienus x, y un z ass virzienā pret tetraedra taisnleņķa trīsstūru skaldnēm. Ar pn apzīmē hidrostatisko spiedienu pret slīpā trīsstūra skaldni dω.
Sastāda uz tetraedru darbojošos masas un virsmas spēku projekciju līdzsvara vienādojumus pa koordinātu asīm.
Virsmas spēku projekciju summa uz x ass ir
spēki vērsti pretējā virzienā. No analītiskās ģeometrijas zināms, ka
Tetraedra masas spēka projekcija uz x ass ir
Visu projekciju algebriskā summa ir meklējamais līdzsvara vienādojums
Pēc vienkāršošanas
Ja tetraedra izmēri tuvojas nullei, arī pēdējais vienādojuma loceklis tiecas uz nulli un
Līdzīgā veidā var iegūt, ka
un rezultātā
Tādējādi ir pierādīts, ka vienā un tajā pašā punktā hidrostatiskais spiediens visos virzienos ir vienāds. Tas ir atkarīgs tikai no punkta stāvokļa, t. i., hidrostatiskais spiediens ir skalāra koordinātu funkcija p = f(x,y,z) vai, izsakot ar diferenciāļiem,
Tradicionālā tautas mūzika
Tautas mūzika jeb tradicionālā tautas mūzika, lai nošķirtu no mūsdienu tautas mūzikas, ir mūzika, kas vēsturiski izpildīta un mutvārdu veidā nodota tālāk no paaudzes paaudzē un kuras sākotnējie autori parasti nav zināmi. Jaunākajos laikos tradicionālās tautas mūzikas iespaidā radusies mūsdienu tautas mūzika.
Salnava
Salnava vai Saļņova ir ciems Ludzas novada Salnavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā pie autoceļa P48 39 km no novada centra Ludzas un 286 km no Rīgas. Salnavā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, feldšeru punkts, pasta nodaļa, vairāki veikali, katoļu baznīca. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Salnavas muižas (Cecinas) centru, izaugusi pēckara gados kā ciema padomes un padomju saimniecības «Sala» ciemats. Katoļu baznīca un muižas apbūve (kungu māja, kūts, parks) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi.
Kuldīgas draudzes novads
Kuldīgas draudzes novads bija administratīva vienība Kurzemes un Zemgales hercogistē, pēc 1818. gada Kurzemes guberņas Kuldīgas pilskunga iecirknī, vēlāk Kuldīgas apriņķī.
Mūsdienās Kuldīgas draudzes novada teritorija iekļauta Kuldīgas novadā.
Muižas Kuldīgas draudzes novadā (1841)
Atsauce: {| table width=99%
Vasiļkivas majolikas gailis
Vēsture
Gaiļus ražoja majolikas rūpnīcā Vasiļkivā 20. gadsimtā no 60. gadu sākuma līdz 80. gadiem.
Pēc tam, kad izdzīvojušais skapis ar gaili uz tās no sagruvušas mājas Borodjankā kļuva slavens visā pasaulē, Ukrainas mediji un cilvēki sociālajos tīklos sāka interesēties par šo mākslas darbu. Virtuves skapi pamanīja un nofotografēja Jeļizaveta Servatinska un Kijivas pilsētas domes deputāte Viktorija Burdukova pievērsa visu uzmanību tieši gailim.
Gaili kopā ar skapi nogādāja Nacionālajā cieņas revolūcijas muzeja ekspozīcijā.
Autori
Darbu sākotnēji kļūdaini piedēvēja Prokopam Bidasjukam.
Vasiļkovas majolikas rūpnīcas galvenais mākslinieks Serhijs Deņisenko uzskata, ka gaiļa autorība pieder Valērijam Protorjevam un viņa sievai Nadjai.
Simbols
Virtuves skapis ar gaili, kas pārdzīvoja bombardēšanu un palika pie sienas, kļuva par stingrības un neatlaidības simbolu. Parādījās mīms: "Esi tik stiprs kā šis virtuves skapis". To min arī kā nepielūdzamā ukraiņu gara simbolu.
Gailis redzams Oleksandra Grehova, Dimas Kovaļenko, Kaķa Inžira ilustrācijās. Pēc tā ir liels pieprasījums vietējos tiešsaistes tirgos.
Gailis kļuvis par vienu no iecienītākajām slāviskajām Lieldienu olu dekorējumu tēmām. Apvienotās Karalistes premjerministra Borisa Džonsona vizītes laikā Kijivā 2022. gada 9. aprīlī gan viņam, gan Ukrainas prezidentam Volodimiram Zelenskim pasniedza līdzīgus keramikas gaiļus.
Virvjali
Virvjali ir ciems Naujenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 243 km attālumā no Rīgas.
Akadēmiskā mūzika
Akadēmiskā mūzika ir mūzikas paveids, kas tiek attiecināts uz XVII — XIX gs. Eiropā izveidotiem žanriem (simfonija, opera, sonāte u.c.). Akadēmiskās mūzikas skanējums ir harmonisks un melodisks. Akadēmiskās mūzikas žanriem piemīt skaidrs instrumentālais sastāvs.
Aļaksandra Herasimeņa
Aļaksandra Herasimeņa (be, dzimusi ) ir Baltkrievijas peldētāja, 2012. gada vasaras olimpisko spēļu divkārtēja čempione (50 un 100 metru brīvā stila peldēšanā), 2016. gada olimpisko spēļu bronzas medaļniece (50 metru brīvā stila peldēšanā), zelta medaļas ieguvēja pasaules un Eiropas čempionātos gan 25 m, gan 50 m baseinos, daudzkārtīga universiāžu čempione (2009, 2011 un 2013). Baltkrievijas Republikas Nopelniem bagātā sporta meistare (2012). Viņa specializējusies brīvajā stilā, tauriņstilā un peldēšanā uz muguras.
Karjera
Vislielākos panākumus Aļaksandra Herasimeņa guva 2010.—2012. gadā. 2010. gada Eiropas čempionātā ūdens sporta veidos Budapeštā viņa uzvarēja 50 metru peldējumā uz muguras (turpat viņa bija otrā arī 100 metru brīvā stila distancē). 2011. gadā pasaules čempionātā Šanhajā 100 metru brīvā stila peldējumā Aļaksandra dalīja pirmo vietu ar dānieti Šaneti Otesenu.
2012. gada 2. augustā olimpiskajās spēlēs Londonā Aļaksandra ieguva sudraba medaļu 100 metru brīvajā stilā ar valsts rekordu (53,38 sekundes), zaudējot Ranomi Kromovidžojo no Nīderlandes. 4. augustā vēsture atkārtojās 50 metru brīvā stila distancē: Herasimeņa uzstādīja valsts rekordu (24,28 sekundes), bet otrreiz zaudēja Kromovidžojo (24,05 sekundes).
2012. gada beigās A. Herasimeņa ieguva zeltu 50 metru brīvā stila peldējumā 25 metru baseinā, vispirms Eiropas čempionātā Šartrā un pēc tam Pasaules čempionātā Stambulā.
Vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro 2016. gadā A. Herasimeņa ieguva bronzas medaļu 50 metru brīvā stila peldējumā.
Londonas Karaliskā entomologu biedrība
Londonas Karaliskā entomologu biedrība (The Royal Entomological Society of London) ir angļu zinātniskā entomoloģiskā sabiedrība, dibināta 1833. gadā. Tās loceklis bija Čārlzs Darvins.
Tās loceklis bija arī latviešu entomologs Arturs Neboiss.
Vorzeļa
Vorzeļa ir pilsētciemats Ukrainas Kijivas apgabalā, uz ziemeļrietumiem no galvaspilsētas Kijivas. Administratīvi pakļauts Bučas rajonam.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1905. gadā pie Kijivas—Koveļas dzelzceļa līnijas. Attīstījusies kā kūrortpilsēta ar vairākām sanatorijām un pansionātiem.
2022. gada Krievijas iebrukuma laikā ciemats stipri cietis, tajā skaitā bērnu nams ar 50 audzēkņiem.
Kalmārs un valis
"Kalmārs un valis" (en) ir 2005. gada drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Noa Baumbaks. Galvenās lomas atveido Džefs Denjelss, Lora Linnija, Džese Aizenbergs, Ouens Klains, Viljams Boldvins un Anna Pakvina. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Balhas Universitāte
Balhas Universitāte (fa, ps) ir 1986. gadā atjaunota publiska universitāte, kas atrodas Afganistānas ziemeļos, Balhas vilajeta centrā Mazārešarīfā. Universitātē ir 16 fakultātes. Universitātes attīstībā finansiālu atbalstu sniedz Pakistāna.
Kalmārs un valis
Filmas sižets notiek 1986. gadā Bruklinā, kur divi pusaudži Valts un Frenks cenšas aprast ar savu vecāku šķiršanos.
Nikolauss fon Himzels
No viņa dabaszinātnisko un mākslas priekšmetu kolekcijām 1773. gadā izveidoja publisko Himzela muzeju, kas ir pirmais muzejs Baltijā un viens no vecākajiem Eiropā.
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā 1729. gada 16. oktobrī Rīgas galvenā ārsta (Oberphysicus) Joahima Gebharta Himzela (Joachim Gebhart Himsel, 1701—1751) un viņa sievas Annas Katrīnas, dzimušas Martini (Anna Catharina Himsel, geb. Martini, 1707—1775), ģimenē. Nikolausa fon Himzela māte bija cēlusies no senas Rīgas pilsoņu ģimenes, kurā ārsti bija vairākās paaudzēs. Gan asinsradniecības, gan laulību saites Himzelu ģimeni saistīja ar ievērojamām Rīgas rātskungu un patriciešu dzimtām.
Ueda
Ueda var būt:
Nikolauss fon Himzels
Dzīvesgājums
Ieguvis labus izglītības pamatus jau mājās, kur bija lieliska bibliotēka vairākās valodās, viņš beidza mācības Rīgas Domskolā un 1747. gadā uzsāka studijas Kēnigsbergas Universitātē, vēlāk turpinot tās Getingenes Universitātē. Šeit viņš 1751. gadā ieguva medicīnas doktora grādu par disertāciju De victu salubri ex animalibus et vegetabilibus temporando (“Par veselīgu uzturu, balstoties dzīvnieku un augu valsts pieredzē”) dabaszinātnieka Albrehta Hallera (Albrecht Haller, 1708—1777) vadībā.
Pēc studiju beigšanas Nikolauss Himzels devās piecus gadus ilgā Eiropas ceļojumā. Viņš apmeklēja Prūsiju, Holandi, Austrijas Nīderlandi (tagadējo Beļģiju), Franciju, Itāliju, Šveici, Dienvidvācijas sīkvalstis, Habsburgu impēriju (Austriju), Angliju, vācu brīvpilsētas (Hamburgu, Brēmeni, Lībeku), Dāniju, Zviedriju un Krieviju (Pēterburgu), piefiksēdams ceļojuma piezīmēs svarīgākos atradumus vai vienkārši interesantākās paražas.
Ceļojuma laikā viņš iepirka dabaszinātniskos paraugus, mākslas priekšmetus un grāmatas. Ceļojuma iespaidus Himzels sīki un precīzi dokumentēja savā dienasgrāmatā, kuras pagaidām neizdotais manuskripts trīs sējumos glabājas Latvijas Universitātes Akadēmiskajā bibliotēkā.
Viņa interešu amplitūda bija enciklopēdiska: no arsenāliem, kuģu būvētavām, manufaktūrām, kalnraktuvēm un metālu kausēšanas tehnoloģijām līdz politiskajai iekārtai, arhitektūrai, teātrim, glezniecībai, mūzikai un literatūrai. Pats par sevi saprotams, tika apmeklētas slimnīcas jeb hospitāļi, aptiekas, veco ļaužu nami, bāreņu patversmes un mācību iestādes. Īpaši Himzels interesējās par dažādām dabas vēstures jeb naturāliju kolekcijām, gleznu galerijām, bibliotēkām un botāniskajiem dārziem. Sava ceļojuma laikā Himzels iepazinās ar ievērojamākajiem tā laika zinātniekiem, to vidū ar slaveno zviedru botāniķi Kārli Linneju un franču apgaismotāju Žanu Žaku Ruso. Viņš arī sīki aprakstīja monetāro sistēmu katrā apceļotajā valstī.
Pēc atgriešanās Rīgā 1757. gada pavasarī Himzels strādāja par Rīgas pilsētas ārstu (Stadtphysikus). Viņš daudz laika veltīja zinātnei un turpināja sarakstīties ar ceļojumā iepazītajiem Eiropas zinātniekiem. 1760. gadā Nikolausu fon Himzeli uzņēma Britu Karaliskajā biedrībā (The Royal Society).
Inficējies no kāda slimnieka ar “lipīgu drudzi”, Nikolauss fon Himzels mira Rīgā 1764. gada 10. decembrī. Pēc viņa nāves māte Anna Katrīna Himzela, pildot dēla gribu, saskaņā ar 1765. gada 22. decembrī izveidoto Himzelu ģimenes legātu, kolekcijas, kuras pa daļai bija saņemtas mantojumā no tēva un vectēva Nikolausa Martini, novēlēja Rīgas pilsētai. 1773. gada 22. februārī Rīgas rāte akceptēja dāvinājumu un nolēma to novietot pilsētas Anatomijas teātra brīvajās telpās Kalēju ielā 34/36, nosaucot par Himzela muzeju (Himselsches Museum). Grāmatu krājums, kurā bija ap 3400 vienību, tika pievienots Rīgas pilsētas bibliotēkai. 1776. gadā, pēc Annas Katrīnas Himzelas nāves pilsēta saņēma arī muzeja uzturēšanai novēlēto kapitālu — 1000 Alberta dālderus. Līdz ar to radās iespēja apmaksāt jaunieguvumus.
Himzela muzeja kolekcija
Himzela muzejā atradās diezgan ievērojama dabas vēstures priekšmetu un minerālu kolekcija, anatomiskie preparāti, fizikas un optikas instrumenti, gravīras un gleznas, kā arī lietišķās mākslas izstrādājumi. Līdz mūsdienām saglabājušies tādi kolekcijas priekšmeti kā minerālu paraugi, kaulā grieztas sarkanas un baltas šaha figūriņas, virpoti koka trauki un galda piederumi, miniatūras figūriņas, holandiešu koka tupeles u. c., kā arī dažas gleznas un gravīras. Tomēr, tā kā sākotnējā Himzela muzeja inventāra saraksts nav atrasts, noteikt, kas no Himzela muzeja tur nonācis dāvināšanas laikā un kas iepirkts vēlāk, pašlaik nav iespējams. 1860. gadā Himzela muzeja dabaszinātniskās kolekcijas tika nodotas Rīgas Dabaspētnieku biedrības pārziņā, bet senlietu kolekcijas 1862. gadā pārņēma Rīgas vēstures un senatnes pētnieku biedrība. Himzela muzeja mākslas kolekcija kļuva par 1868. gadā atklātās Rīgas pilsētas gleznu galerijas sastāvdaļu. Pēc sadalīšanas visas Himzela muzeja kolekcijas palika pilsētas īpašumā un tika apzīmētas ar īpašām piederības etiķetēm ar uzrakstu Himselsches Museum.
Mūsdienās bijušā Himzela muzeja kolekcijas priekšmeti glabājas vismaz trijos Rīgas muzejos — Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā, Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā un Latvijas Nacionālajā dabas muzejā.
Piemiņa
Pie Himzelu ģimenes mājas Mazajā Jaunielā 5 Rīgā atrodama Nikolausam fon Himzelam veltīta piemiņas plāksne.
2023. gadā Himzela vārdā nosauktajam pirmajam publiskajam muzejam Baltijā aprit 250 gadi.
Pilskalnciems
Pilskalnciems ir apdzīvota vieta Talsu novada Laucienes pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidrietumos pie autoceļa V1401 7 km no pagasta centra Laucienes, 15 km no novada centra Talsiem un 112 km no Rīgas.
Debesis (reliģija)
Debesis daudzās reliģijās un mitoloģijās ir vieta, kur dzīvo dievi, dievības, eņģeļi, džini un svētie. Daudzās reliģijās un mitoloģijās uzskata, ka dvēsele pēc nāves pārceļas uz debesīm. Tiek uzskatīts, ka debesīs atrodas paradīze, kas ir pretstats ellei vai pazemes valstībai. Daudzās reliģijās un mitoloģijās uzskata, ka debesis dalās septiņās daļās, no kā arī radies termins "septītās debesis". Doma par debess iedalījumu septiņās daļās ir radusies Senajā Divupē.
Jevgēņijs Prigožins
Jevgēņijs Prigožins (ru; dzimis Ļeņingradā) ir Krievijas uzņēmējs un politiķis, Vāgnera grupas izveidotājs.
2023. gada 23. un 24. jūnijā Prigožina vadībā notika Vāgneriešu dumpis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1961. gadā Ļeņingradā, viņa tēvs Viktors Prigožins ģimeni pameta un viņu uzaudzināja patēvs Samuils Žarkojs. Mācījās sporta skolā. 1979. gadā Prigožinam piesprieda nosacītu sodu par zādzību, bet divus gadus vēlāk — 13 gadus cietumā par laupīšanu un citiem nodarījumiem. Viņš izcieta deviņus gadus no sava soda un tika atbrīvots 1990. gadā. Viņš dibināja restorānus, lielveikalus un darbojās azartspēļu jomā, iespējams, ka jau šajā laikā viņš iepazinās ar Vladimiru Putinu, kurš vadīja Pēterburgas azartspēļu regulēšanas komisiju.
2000. gados Prigožins izveidoja ātrās apkalpošanas restorānu ķēdi un sāka nodarboties ar valsts augstāko amatpersonu ēdināšanu Krievijā, kā rezultātā medijos ieguva iesauku Putina pavārs. Kopš tā laika J. Prigožina uzņēmums Конкорд Кейтеринг saņēma daudzus valsts pasūtījumus. 2016. gadā Aleksejs Navaļnijs iesniedza ziņojumu, kurā secināja, ka Prigožins saņēmis no Aizsardzības ministrijas pasūtījumus 23 miljardus rubļu apmērā. 2014. gada maijā hakeru grupa Anonymous International apgalvoja, ka Jevgēņijs Prigožins finansēja interneta troļļu grupas Pēterburgā. Zināms, ka 2016. gada ASV prezidenta vēlēšanu laikā Prigožina finansētā "Sanktpēterburgas Interneta pētījumu aģentūra" veica tīmekļa manipulācijas Donalda Trampa atbalstam. 2016. gadā parādījās ziņas par Jevgēņija Prigožina saistību ar Vāgnera grupas vadītāju Dmitriju Utkinu, kuru viņš finansēja ar no Krievijas valdības saņemtajiem līdzekļiem.
Krievijas iebrukuma laikā Ukrainā 2022. gadā kļuva zināms par Prigožina centieniem vervēt kaujiniekus Krievijas cietumos. 2022. gada 26. septembrī Jevgēņijs Prigožins apstiprināja faktu, ka ir izveidojis Vāgnera grupu 2014. gada 1. maijā un tās pamatu veidoja algotņi, kuri vēlējās piedalīties Donbasa karā.
Vāgneriešu dumpis
Kara ar Ukrainu priekšvakarā Prigožinam bija saspīlētas attiecības ar Krievijas vadību. Prigožins konfliktēja gan ar Krievijas Aizsardzības ministriju, gan ar Krievijas prezidenta administrāciju, jo kritizēja Sergeju Šoigu par Krievijas armijas rīcību Sīrijā, sakot, ka Krievijas armija tur darbojas ar "novecojušām metodēm". Vāgnera grupa faktiski kļuva par Jevgēņija Prigožina privāto armiju, kas darbojas ārpus Krievijas likumiem un ārpus Krievijas militārās hierarhijas. Krievijas Aizsardzības ministrija un Krievijas Bruņoto spēku ģenerālštābs bija neapmierināti ar šo situāciju un sāka censties ierobežot Prigožina pieaugošo ietekmi. No otras puses, Prigožins sāka publiski asi kritizēt Krievijas Aizsardzības ministriju.
2023. gada 23. jūnija vakarā Prigožins paziņoja, ka Krievijas militārpersonas devušas triecienu algotņu nometnei, kurā "gāja bojā milzīgs skaits cīnītāju", ka arī viņa grupa gatavojas Krievijā "atjaunot taisnību" un aicināja visus Krievijas iedzīvotājus viņam pievienoties, bet tos, kas izrādīs pretestību, viņa kaujinieki uzskatīs par draudīgiem un nekavējoties iznīcinās. Līdz ar to, Vāgnera grupa Jevgēņija Prigožina vadībā uzsāka dumpi pret oficiālo Krievijas valdību.
24. jūnijā vairākos Krievijas reģionos ieviesa pretteroristiskās operācijas režīmu. Vāgnera grupa uzsāka kustību un bez pretestības iegāja Rostovā pie Donas. Pēc pilsētas ieņemšanas Vāgnera kaujinieki devās uz Maskavu, nesastopot gandrīz nekādu pretestību. Pa ceļam uz Maskavu viņi notrieca aptuveni sešus helikopterus, vienu militāro lidmašīnu un trāpīja Krievijas armijas transportlīdzekļiem. Vietējās varas iestādes mēģināja bloķēt satiksmi uz ceļiem, taču tas nepalīdzēja.
Tomēr aptuveni 200 km pirms Maskavas vāgnerieši apstājās. Ap 22:40 Kremļa preses pārstāvis Dmitrijs Peskovs paziņoja, ka lieta par bruņotu dumpi pret Jevgēņiju Prigožinu tiks izbeigta, kā arī to, ka ir panākta vienošanās, ka Vāgnera grupa atkāpsies uz savām lauka nometnēm, bet pats Prigožins dosies uz Baltkrieviju.
Reliģiskā mūzika
Reliģiskā mūzika jeb baznīcas mūzika ir mūzikas žanrs izpildīšanai baznīcā un sadzīvē, tas koncentrēts uz reliģiska satura tekstiem. Šaurā nozīmē ar reliģisko mūziku saprot to mūziku, kas tiek izpildīta kristiešu garīgajā vidē. Plašākā izpratnē garīgā mūzika nav saistīta ar konkrētu reliģiju.
Keils
Keils var būt:
Vilis Stalažs
Vilis Stalažs (1907—1992) bija latviešu jurists un diplomāts, vēlāk lauksaimnieks.
Dzīves gājums
Dzimis 1907. gada 21. septembrī Cēsīs Pētera Stalaža ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās Krievijā, 1921. gadā beidza Aleksandrovas staņicas padomju darba skolu. Pēc atgriešanās Latvijā 1927. gadā beidza Cesvaines valsts vidusskolu un studēja Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē (1927-1934). Studentu biedrības „Klints” vecbiedrs. Bija Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Nodokļu departamenta kancelejas darbinieks (1934-1935), Ārlietu ministrijas Juridiskās nodaļas darbinieks (1936-1937), Varšavas sūtniecības III sekretārs, tad atašejs (1937-1939), beidzot Ārlietu ministrijas III sekretārs (1939-1940).
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 27. jūnijā viņu iecēla par Ministru Prezidenta Kirhenšteina sekretāru, bet 1940. gada 24. jūlijā par Valsts kancelejas direktora v. i. arestētā Roberta Bulsona vietā. Šo amatu viņš pildīja arī Latvijas PSR Tautas komisāru padomes laikā līdz 1940. gada septembrim. Izglītības Tautas komisariāta Augstskolu un zinātņu institūtu pārvaldes sekretārs (1940-1941). Vācu okupācijas laikā lauksaimnieks Vējavas pagastā un Liepājas apriņķa pārvaldes grāmatvedis.
Pēc Otrā pasaules kara beigām nokļuva PSRS filtrācijas nometnē, pēc atbrīvošanas bija Aisteres mašīnu un traktoru stacijas tehniskais vadītājs (1945), Jelgavas apriņķa Bēnes iecirkņa agronoms, kolhoza priekšsēdētājs Bukaišos, Lielauces mašīnu stacijas ekonomists (1946-1962), kolhoza „Penkule” agronoms (1962-1974).
Miris 1992. gada 16. februārī, apbedīts Naudītes pagasta Sējas kapos.
Muguras spura
Muguras spura ir nepāra spura, kas atrodas daudzu ūdens dzīvnieku muguras daļā. Tā ir paredzēta galvenokārt ķermeņa stabilizācijai, lai novērstu rotāciju ap dzīvnieka garenasi.
Muguras spuras ir sastopamas šādu dzīvnieku grupās:
Dažiem dzīvniekiem muguras spura pilda arī aizsargfunkciju. Tās ir iekļauj sevī dzelkšņus (piemēram, dzelkņu haizivs vai arī izmirušās akantodes). Dažām sugām šie dzelkšņi ir indīgi. Vairākas samu sugas var spuras priekšējo staru pavērst galējā stāvoklī, lai atbaidītu pretinieku, vai arī lai nostiprinātos šaurā spraugā.
Muguras peldspurām ir dažādas formas un izmēri.
Zivis
Praktiski visām zivīm ir muguras spura. Taču ir arī izņēmumi, kuriem šādu spuru nav (piemēram, Squalus acanthias). Daudzām zivīm ir divas vai trīs muguras spuras, vai arī viena, bet gara spura, kas saaug kopā ar astes spuru. Plaši ir izplatītas sugas, kurām priekšējā muguras spura sastāv no asiem, cietiem stariem, bet aizmugurējā ir mīksta un gaļīga (tauku spura). Zivju muguras spuru iekšējo skeletu veido nūjiņskrimšļu - radiāliju (radialia) jeb staru balstu rinda, kuri atrodas ķermeņa muskulatūrā, bet ārējo - ļoti daudzi posmaini elastīna pavedieni, kas attīstījušies no ādas saistaudiem un balsta pašu spuru.
Zīdītāji
Grenlandes valim vispār nav muguras spuras, kas var būt rezultāts evolucionārai adaptācijai, dzīvojot polārjūrās, kas ir klātas ar ledu.
Dzīves laikā vaļiem muguras spura iegūst individuālu robu un traumu rakstu. Pētnieki to izmanto. lai identificētu īpatņus.
Herberts Tepfers
Herberts Tepfers (dzimis, miris ) bija Latvijas armijas virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.
Biogrāfija
Dzimis Iecavas aptiekas provizora Krišjāņa Tepfera un Marijas Hermīnes (dzimušas Valteres) ģimenē. 1911. gadā beidzis Jelgavas reālskolu un uzsācis studijas Rīgas Politehniskajā institūtā.