cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Augusts fon Makenzens
Augusts fon Makenzens (de, dzimis, miris ) bija vācu ģenerālfeldmaršals. Pirmā pasaules kara laikā kļuva par vienu no pazīstamākajiem vācu komandieriem.
Biogrāfija
Dzimis Prūsijas Saksijas provincē. Ģimnāziju apmeklēja Hallē. 1869. gadā iestājās militārajā dienestā. Piedalījās Francijas—Prūsijas karā. Pēc kara studēja Halles Universitātē, tomēr 1871. gadā atgriezās armijā. No 1891. gada - Vācijas ģenerālštābā Berlīnē, kur ļoti ietekmējās no Alfrēda fon Šlīfena. No 1903. līdz 1908. komandēja 36. divīziju Dancigā.
Sākoties Pirmajam pasaules karam, komandēja XVII armijas korpusu, kas vācu 8. armijas sastāvā piedalījās Tannenbergas kaujā. 1914. gada 2. novembrī tika iecelts par 8. armijas komandieri Paula fon Hindenburga vietā, kas tika iecelts par Austrumu frontes komandieri. Par cīņām Lodzas un Varšavas apkaimē 1914. gada 27. novembrī saņēma Prūsijas augstāko militāro ordeni — Pour le Mérite. 1915. gada aprīlī iecelts par 11. armijas un Armijas grupas "Kijiva" (Heeresgruppe Kiew) komandieri, un veiksmīgi ieņēma Pšemislu un Lembergu.
1915. gada oktobrī tika nodibināta armijas grupa "Makenzens" (Heeresgruppe Mackensen), kurā ietilpa Vācijas 11. armija, Austroungārijas 3. armija un Bulgārijas 1. armija. Šo armiju vadībā Makenzenam izdevās salauzt Serbijas pretošanos, kaut arī pati Serbijas armija turpināja cīnīties Maķedonijā. Kad Makenzens ieņēma Belgradu, serbi cīnījās tik nikni, ka Makenzens vēlāk uzcēla pieminekli serbu karavīriem. Vēlāk Makenzena spēki cīnījās pret Rumānijas karaspēku Transilvānijā (kopējos spēkus komandēja Erihs fon Falkenhains). 1916. gada 6. decembrī Makenzena spēki iegāja Rumānijas galvaspilsētā Bukarestē. 1917. gadā Makenzens bija Rumānijas daļas militārais gubernators. Pēc Kerenska ofensīvas 1917. gada jūlijā, Makenzens vēlreiz mēģināja sakaut Rumānijas armiju. Viņam izdevās ieņemt Rumānijas teritorijas daļu, tomēr 1917. gada augustā/septembrī rumāņu spēki guva uzvaru Merešešti kaujā.
Mārcis Saulītis
Mārcis Saulītis (dzimis Tukumā) ir latviešu basketbolists, spēlē centra pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Nacionālās basketbola līgas (LBL2) klubu Kandava/Anzāģe, ar kuru kļuva par Nacionālās līgas čempionu. Spēlē arī citos amatieru basketbola turnīros, taču iepriekš spēlējis vairākos Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubos.
Karjera
2013.—2014. gada LBL sezonā M. Saulītis pārstāvēja no jauniešiem veidoto komandu "LMT Basketbola akadēmija". Pēc tam spēlējis BK Latvijas Universitāte un BK Jūrmala. Šobrīd vairākas sezonas spēlē Nacionālās līgas komandā Kandava/Anzāģe, kas 2023. gadā kļuva par turnīra uzvarētājiem, bet M. Saulītis tika iekļauts turnīra simboliskajā pieciniekā.
M. Saulītis ir spēlējis Latvijas U-16, U-18 un U-20 izlasē. 2014. gada Eiropas U16 čempionātā, kas notika Latvijā, Latvijas izlases sastāvā izcīnīja sudraba medaļu (komandu trenēja Jānis Gailītis).
Beidzis Biznesa augstskolu "Turība". Strādā par mārketinga koordinatoru uzņēmumā "DeLaval".
Kimātika
Kimātika (no el (kima) — 'vilnis') ir zinātne, kas pēta skaņas viļņu mijiedarbības vizualizāciju. Zinātnes nosaukumu 1967. gadā radīja Šveices antropozofs Hanss Dženijs. Parasti vizualizācijas rada, uz plāksnes vai membrānas novietojot šķidrumu vai arī vielu daļiņas. Nereti eksperimentu veikšanai izmanto tā saukto Hladni plāksni. Rezonējot virsmu noteiktās frekvencēs, rodas stāvviļņi un noteiktās vietās veidojas mezgli vai blīzumi — smiltis novirzās no blīzuma jeb antimezgla un slīd uz "mierīgāko" laukumu — mezglu.
Dobeles novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Dobeles novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Dobeles novads sastāv no Annenieku, Augstkalnes, Auru, Bēnes, Bērzes, Bikstu, Bukaišu, Dobeles, Īles, Jaunbērzes, Krimūnu, Lielauces, Naudītes, Penkules, Tērvetes, Ukru, Vecauces, Vītiņu un Zebrenes pagastiem, kā arī Auces un Dobeles pilsētām. Pēc LĢIA datiem novada teritorijā atrodas 87 ciemi.
Uzskatījumā ir iekļauti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Kimātika
Kimātiku arī bieži izmanto mākslā un mūzikā, piemēram, mūziķe Bjorka izmantoja savu dziesmu basa frekvenču kimātiskos attēlus savam albumam Biophilia. Šī skaņas vizualizēšanas metode ir izmantojama vairākās zinātnes jomās, piemēram, okeanogrāfijā, kur kimātikas modeļi tiek izmantoti delfīnu hidrolokatoros, lai labāk izprastu, kā sazinās jūras zīdītāji.
Dobeles novada ciemu uzskaitījums
Annenieku pagasts
Annenieku pagasta centrs Kaķeniekos. Annenieku pagastā atrodas 6 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi, 3 mazciemi.
Kimātika
Vēsture
Ap 1630. gadu Galileo Galilejs bija veicis līdzīgus eksperimentus, pētot skaņas vibrāciju, bet pirmais ievērojamais eksperiments notika 1680. gada 8. jūlijā, kad Roberts Huks atklāja dažādu simetrisku rakstu veidošanos uz stikla plāksnes, pārklātas ar miltiem, kad gar tās sānu tika novilkts ar vijoles lociņu.
Dobeles novada ciemu uzskaitījums
Augstkalnes pagasts
Augstkalnes pagasta centrs atrodas Augstkalnē. Augstkalnes pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems un 3 mazciemi.
Kimātika
Vēsture
18. gadsimtā vācu mūziķis un fiziķis Ernsts Hladni atkārtoja Huka eksperimentus. Viņš eksperimentiem izmantoja membrānu vai metāla plāksni, uz kuras uzbēra smalku pulveri, piemēram, likopodiju, miltus vai smalkas smiltis. Atkarībā no plāksnes izmēriem uz tās veidojās dažādas simetriskas, ģeometriskas figūras. 1787. gadā Hladni šos eksperimentus aprakstīja grāmatā Entdeckungen über die Theorie des Klanges ("Skaņas teorijas atklājumi"). Šie atklājumi bija nozīmīgi akustiskā fenomena pētīšanā un mūzikas instrumentu darbības izpratnē. Par godu Hladni pētījumiem eksperimentos iegūtās figūras nosauca par Hladni figūrām.
Dobeles novada ciemu uzskaitījums
Auru pagasts
Auru pagasta centrs atrodas Auros. Auru pagastā atrodas 7 ciemi, no tiem 1 lielciems, 4 vidējciemi, 1 mazciems un 1 vasarnīcu ciems.
Kimātika
Kimātikas dziedniecība
Jaunā laikmeta kustības dalībnieki apgalvoja, ka kimātikai ir dziednieciskas īpašības. Ir spekulēts, ka noteikti skaņas viļņi var stimulēt dziedniecību. Lai gan ir pētīts, ka zemas amplitūdas, augstas frekvences skaņa var palīdzēt kaulu lūzumu ārstēšanā, nav nekādu medicīnisku pierādījumu skaņas viļņu dziednieciskajām īpašībām.
Dobeles novada ciemu uzskaitījums
Bēnes pagasts
Bēnes pagasta centrs atrodas Bēnē. Bēnes pagastā atrodas 4 ciemi no tiem 1 lielciems, 2 mazciemi un 1 skrajciems.
Bērzes pagasts
Bērzes pagasta centrs atrodas Šķibē. Bērzes pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciems un 1 skrajciems.
Kimātika
Kimātikas dziedniecība
Kustības dalībnieku pieņēmumu dēļ kimātiku nereti zinātnieku aprindās uzskata par pseidozinātni.
Demonstrācija
Kimātikas rakstu veidošanas demonstrācija, izmantojot Hladni plāksni un vijoles lociņu.
Dobeles novada ciemu uzskaitījums
Bikstu pagasts
Bikstu pagasta centrs atrodas Bikstos. Bikstu pagastā atrodas 6 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 4 mazciemi.
Bukaišu pagasts
Bukaišu pagasta centrs atrodas Bukaišos. Bukaišu pagastā atrodas 5 ciemi no tiem 1 vidējciems un 4 mazciemi.
Dobeles pagasts
Dobeles pagasta centrs atrodas Aizstrautniekos. Dobeles pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 1 mazciemi un 1 vasarnīcu ciems.
Jaunbērzes pagasts
Jaunbērzes pagasta centrs atrodas Jaunbērzē. Jaunbērzes pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 1 lielciems, un 4 skrajciems.
Krimūnu pagasts
Krimūnu pagasta centrs atrodas Krimūnās. Krimūnu pagastā atrodas 6 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi un 3 mazciemi.
Lielauces pagasts
Lielauces pagasta centrs atrodas Lielaucē. Lielauces pagastā atrodas 3 ciemi no tiem 2 vidējciemi un 1 mazciems.
Naudītes pagasts
Naudītes pagasta centrs atrodas Naudītē. Naudītes pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 2 mazciemi.
Penkules pagasts
Penkules pagasta centrs atrodas Penkulē. Penkules pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 7 mazciemi.
Tērvetes pagasts
Tērvetes pagasta centrs atrodas Zelmeņos. Tērvetes pagastā atrodas 6 ciemi, no tiem 1 lielciems, 3 vidējciemi un 2 mazciemi.
Ukru pagasts
Ukru pagasta centrs atrodas Ukros. Lielauces pagastā atrodas 3 ciemi no tiem 2 vidējciemi un 1 mazciems.
Vecauces pagasts
Vecauces pagasta centrs atrodas Vecaucē. Vecauces pagastā atrodas 1 ciems — lielciems.
Vītiņu pagasts
Vītiņu pagasta centrs atrodas Vītiņos. Vītiņu pagastā atrodas 6 ciemi no tiem 2 vidējciemi un 4 mazciemi.
Zebrenes pagasts
Zebrenes pagasta centrs atrodas Zebrenē. Zebrenes pagastā atrodas 1 ciems — vidējciems.
Natālija Vorobjova
Natālija Vorobjova (ru; dzimusi ) ir krievu brīvā stila cīkstone, olimpiskā (2012), pasaules (2015, 2019), Eiropas (2013, 2014) un Krievijas (2012, 2016, 2019) čempione, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare (2012).
Biogrāfija
Natālija Vorobjova ar sportu sāka nodarboties nejaušības dēļ — kādu dienu viņa kopā ar draudzenēm ieradās apskatīt medaļas un kausus skolas zālē, kas atradās netālu no viņas mājas. Tur viņu ieraudzīja treneris Džigančins un piedāvāja piedalīties cīņas sporta nodarbībās. Kamila Džigančina vadībā Natālija Vorobjova divas reizes ieguva otro vietu starpreģionu turnīrā Tulunā un uzvarēja Irkutskas reģiona individuālajā čempionātā zēnu vidū. Kad viņa pirmo reizi piedalījās Krievijas meiteņu čempionātā, viņa spēja nolikt uz lāpstiņām Krievijas čempioni. Kārtējās meistarsacīkstēs Čeboksaros Natālija Vorobjova ieņēma 3. vietu, pēc tam aizbrauca uz Krasnodaru, kur kļuva par valsts čempioni. Pēc piecu gadu treniņiem viņa pārcēlās no Tulunas, kur tālākā izaugsme sportā bija ierobežota, uz Sanktpēterburgu.
2012. gadā viņa piedalījās olimpiskajās spēlēs Londonā un kļuva par čempioni. Savas cīņas ceturtdaļfinālā, pusfinālā un finālā beidza priekšlaicīgi. Pusfinālā pret 2008. gada čempioni Vanu Dzjao viņai bija nepieciešamas tikai 17 sekundes, lai gūtu tīru lāpstiņu uzvaru. Finālā viņā pārspēja otru iepriekšējās olimpiādes finālisti, pieckārtējo pasaules čempioni bulgārieti Stanku Zlatevu. Natālijas izcīnītā medaļa bija pirmā zelta medaļa Krievijai sieviešu brīvajā cīņā. Pēc panākumiem olimpiādē viņai tika piešķirts Krievijas Nopelniem bagātās sporta meistares nosaukums un viņa tika apbalvota ar "Draudzības ordeni". Pēc olimpisko spēļu uzvaras Natālija uzdāvināja savam pirmajam trenerim džipu.
2013. gadā Sanktpēterburgā atklāja Natālija Vorobjovai veltītu pieminekli.
2016. gadā, savā otrajā olimpiādē, Natālija zaudēja finālcīņu japānietei Sarai Dosjo un ieguva sudraba medaļu.
Popzvaigzne: Nestājies, nekad neapstājies
"Popzvaigzne: Nestājies, nekad neapstājies" (en) ir 2016. gada ASV komēdija, kuras režisori, producenti un scenārija autori ir Akiva Šafers un Džorma Takone. Tāpat viens no galvenajiem aktieriem un filmas veidotājiem ir Endijs Sambergs. Filmas pirmizrāde notika Ņujorkā.
Pēc tam, kad bijušā puišu grupas locekļa soloalbums piedzīvo neveiksmi, viņš sāk darīt visu, lai saglabātu savu slavenības statusu.
Gajeva (Kaunatas pagasts)
Gajeva ir ciems Kaunatas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 283 km attālumā no Rīgas.
Invernesa
Invernesa (en,, gd, ) ir pilsēta Apvienotajā Karalistē, Skotijā. Tas ir Hailendas pašvaldības apgabala administratīvais centrs. 2012. gadā Invernesā dzīvoja 46,9 tūkstoši iedzīvotāju. Tā ir Apvienotās Karalistes lielpilsēta (city), kas atrodas vistālāk uz ziemeļiem.
Apeirons
Invalīdu un viņu draugu apvienība "Apeirons" ir 1997. gadā dibināta nevalstiska organizācija, kurā apvienojušies cilvēki ar invaliditāti un viņu atbalstītāji. Apvienības mērķis ir cilvēku ar invaliditāti integrācija sabiedrībā.Organizācijas valdes priekšsēdētājs un vadītājs no organizācijas dibināšanas brīža ir Ivars Balodis
Kopš 2004. gada Apeirons kopā ar Ekonomikas ministriju un citiem partneriem piešķir balvu "Zelta kruķis" par labākajiem risinājumiem ēkās vides pieejamībā.
Marks Hemils
Marks Ričards Hemils (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris, balss aktieris un rakstnieks.
Vislabāk pazīstams ar Lūka Debesgājēja lomu "Zvaigžņu karu" oriģinālajā triloģijā — "Jaunā cerība", "Impērija dod atbildes triecienu" un "Džedu atgriešanās", par lomu otrajā un trešajā triloģijas filmā saņēmis Saturna balvu kā labākais aktieris. Marks Hemils Debesgājēja lomu saglabāja arī "Zvaigžņu karu" trešajā triloģijā. Tāpat ir filmējies 1980. gada filmā The Big Red One. Nākamajās desmitgadēs kļuvis par pazīstamu balss aktieri, ieskaņojis arī Džokeru vairākās Betmena filmās, televīzijas seriālos un videospēlēs.
Bons Skots
Bons Skots (en, pilnajā vārdā Ronalds Belfords Skots (Ronald Belford Scott); dzimis, miris ) bija skotu izcelsmes austrāliešu roka mūziķis, labāk zināms kā Austrālijas smagā roka grupas AC/DC vokālists no 1974. gada līdz viņa nāvei 1980. gadā. Dzimis Forfārā, Skotijā, pirms pārcelšanās uz dzīvi Melburnā, Austrālijā, arī dzīvojis Kirriemuīrā, Skotijā. Melburnā Bons Skots ar ģimeni dzīvoja Sanšainas priekšpilsētā, līdz pārcēlās uz dzīvi Frīmantlē Austrālijas rietumos.
Skots savu pirmo grupu The Spectors dibināja 1964. gadā un kļuva par grupas bundzinieku un laiku pa laikam bija arī grupas galvenais dziedātājs. Viņš bija arī mākslinieks vairākās citās grupās kā The Valentines, Fraternity, līdz aizstāja grupas AC/DC galveno vokālistu Deivu Evansu 1974. gadā.
2004. gada jūlijā žurnāls Classic Rock Skotu novērtēja kā labāko 100 Greatest Frontmen Of All Time sarakstā. Savukārt žurnāls Hit Parader 2006. gada visu laiku labākā smagā roka vokālistu top 100 sarakstā Skotu atzina par 5. labāko.
Grupas AC/DC popularitāte pieauga 1970. gados, sākotnēji Austrālijā, vēlāk arī visā pasaulē. Viņu 1979. gada albums Highway To Hell ASV sasniedza top 20, un grupa ieguva komerciālu izrāvienu. Tomēr 1980. gada 19. februārī Skots mira pēc nakts Londonā. Grupa AC/DC uz īsu laiku izjuka, taču tā ātri pieņēma jauno vokālistu Braianu Džonsonu no britu glemroka grupas Geordie. AC/DC sekojošais albums Back in Black tika izdots 5 mēnešus pēc Skota nāves. Tas kļuva par visu laiku otro pārdotāko mūzikas albumu vēsturē.
Marsūpijs
Marsūpijs jeb olu kamera (arī perējamā kamera ) ir maisveidīgs veidojums krūšu daļas apakšpusē perakarīdu virskārtas vēžveidīgo mātītēm, kas kalpo olu iznēsāšanai un mazuļu izšķilšanai, kuri, apejot kāpuru stadiju, veido pieaugušu īpatņu samazinātu kopiju, sauktu par manku. Marsūpija sieniņas veido krūšu segmentu sternīti no virspuses un oostegītu lapiņas (krūšu ekstremitāšu izaugumi) no sāniem un apakšas. Marsūpija esamība ir viena no galvenajām perakarīdu autopomorfijām, ļaujot daudziem to pārstāvjiem (piemēram, mitrenēm) pāriet uz sauszemes dzīvesveidu.
2002. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti 2002. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki. Šīs bija XIX ziemas olimpiskās spēles, kas notika ASV pilsētā Soltleiksitijā no 2002. gada 8. februāra līdz 24. februārim. Soltleiksitijas olimpiskajās spēlēs piedalījās 78 valstis, kuras pārstāvēja 2399 sportisti. Kopumā tika sadalīti 78 medaļu komplekti 15 sporta veidos.
Kopumā 407 sportisti ieguva vismaz vienu olimpisko medaļu. Norvēģijas sportisti ieguva visvairāk medaļu kopsummā — 25 medaļas, no tām 13 zelta medaļas. Savukārt Vācijas sportisti ieguva 36 medaļas, bet viņiem bija par vienu zelta medaļu mazāk nekā Norvēģijai. Spēļu rīkotājas ASV sportisti ieguva 34 medaļas (10 zelta medaļas, 13 sudraba medaļas un 11 bronzas medaļas). 24 no 78 pārstāvošajām valstīm ieguva vismaz vienu olimpisko medaļu. Šajās olimpisajās spēlēs pirmās zelta medaļas izcīnīja Austrālijas un Ķīnas sportisti, kā arī Horvātijas un Igaunijas sportisti izcīnīca pirmās olimpiskās medaļas ziemas olimpiskajās spēlēs. No 407 sportistiem, kas ieguva olimpiskās medaļas, 55 sportisti ieguva vairāk nekā vienu medaļu, 31 sportists ieguva vismaz vienu zelta medaļu un 13 sportisti ieguva vairākas zelta medaļas.
Georgs Hakls no Vācijas kļuva par pirmo sportistu, kurš ieguvis medaļas piecās olimpiskajās spēlēs pēc kārtas vienā un tajā pašā disciplīnā. ASV bobsleja četrinieks pirmo reizi 46 gadu piedalīšanās vēsturē ieguva medaļas. 2002. gada spēlēs bija arī pirmie Āfrikas izcelsmes ziemas olimpisko spēļu zelta medaļnieki: Voneta Flauersa no ASV startēja boslejā sieviešu disciplīnā un Džeroms Iginla no Kanādas, kurš startēja hokejā vīriešu turnīrā. Šīs spēles ietekmēja dopinga problēmas, dopinga lietošanas rezultātā medaļas tika atņemtas četriem sportistiem. Turklāt dopinga sprieduma skandāls daiļslidošanā izraisīja kopīgu divu zelta medaļu pasniegšanu pāru sacensībās. Ūle Einars Bjērndalens kļuva par medaļām bagātāko sportistu šajās spēlēs, iegūstot četras zelta medaļas, bet Janica Kosteliča bija medaļām bagātākā starp sievietēm, iegūstot trīs zelta un vienu sudraba medaļu.
Medaļu ieguvēju maiņas
A. Alēns Baksters, kas pārstāvēja Lielbritāniju, sākotnēji ieguva bronzas medaļu. Tomēr viņam bija pozitīvas dopinga analīzes un viņam medaļa tika atņemta. Vēlāk gan Baksters tika attaisnots Sporta šķīrējtiesā, taču medaļa viņam netika atgriezta. Benjaminhs Raihs tā rezultātā ieguva bronzas medaļu.
B. Sākotnēji Johanns Mīhlegs no Spānijas ieguva zelta medaļu 2x10 km iedzīšanā distanču slēpošanā, bet pēc deviņām dienām pēc sacensībām viņš neveica dopinga testu, kad viņš ieguva zelta medaļu 50 km klasiskajā stila disciplīnā. 203. gadā Sporta šķīrējtiesa viņam atņēma medaļas. Tādējādi zelta medaļas ieguva norvēģis Frūde Estils un Tomass Alsgārds, savukārt ceturtās vietas ieguvējam Pēram Elofsonam tika piešķirta bronzas medaļa
C. Johanns Mīhlegs ieguva arī zelta medaļu 30 km masu startā, taču medaļa tika atņemta Sporta šķīrējtiesas 2003. gada decembra lēmumā. Tādejādi zelts tika piešķirts Kristiānam Hofmanam, sudrabs — Mihailam Botviļinam un bronza — Kristenam Skejndālam.
D. Johanns Mīhlegs ieguva zelta medaļu 50 km klasiskajā stilā distanču slēpošanā. Taču viņš pēc medaļas saņemšanas nebija veicis pilnu dopinga testu. Šī iemesla dēļ viņam medaļa tika atņemta. Zelta medaļa tika piešķirta Mihailam Ivanovam, sidraba medaļa — Andrusam Vērpalu un bronza Odam Bjērnam Hjelmestam.
E. Kievu slēpotāja Olga Daņilova bija finišējusi pirms savas tautietes Larisas Lazutinas un kanādietes Bekijas Skotas. 2003. gadā SOK nolēma, atņemt Larisas Llazutinas sudraba medaļu, saistībā ar pozitīvām dopinga analīzēm. Līdz ar to sudrabs tika piešķirts Bekijai Skotai un bronza Kateržinai Neimannovai. Pēc tam Sporta šķīrējtiesa 2003. gada decembrī nolēma, ka Daņilova tomēr var saņemt sev pienākošo sudraba medaļu. Tādejādi par bronzas medaļniecēm ir atzītas trīs sportistes — Betika Skota, Kateržina Neimannova un Viola Bauere.
Lazutina sudraba medaļu zaudēja pēc Šveices tiesas sprieduma 2003. gadā. Kateržina Neimannova tika pasludināta par sudraba mdaļas ieguvēju un Jūlija Čepalova par bronzas medaļas ieguvēju.
G. Larisa Lazutina ieguva zelta medaļu 30 km klasiskajā distancē, taču pēc veiktajiem dopinga testiem medaļa tika atņemta. Gabriella Parucci līdz ar to tika piešķirts zelts, Stefānijai Belmondo — sudraba medaļa un Bente Skari — bronzas medaļa.
H. Kanādieši Džeimija Salē un Deivids Pelletjē pamatojoties uz tiesnešu lēmumu sākotnēji ieguva otro vietu. Tomēr pēc masveida skandāla atklāšanas kanādiešiem tika piešķirta arī zelta medaļa, kopā ar krievu pāri
Medaļu līderi
Sportisti, kuri ieguvuši vismaz divas zelta medaļas vai trīs kopējās medaļas, ir uzskaitīti zemāk pēc iegūto medaļu skaita, kam seko zelta, sudraba un bronzas skaits.
Drēzdenes tēma
Drēzdenes tēma ir viena no loģiskās skolas tēmam šaha kompozīcijā. Tās būtība — tematiskajā maldinājumā draudu novērš melno figūra "A". Taču melnie zaudē šo iespēju balto īstenotā sagatavošanas plānā dēļ. Tā vietā melnie var novērst draudu citā veidā, bet tad baltie realizē galveno plānu.
Paliča tips
Melno figūra "A", kas atvaira draudu tematiskā maldinājumā, piedalās arī sagatavošanās manevrā, pēc tam spēlē iekļaujas melno figūra "B".
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Brunnera tips
Figūra "A", kas atvaira draudu tematiskā maldinājumā, risinājumā vairs nepiedalās. Abus gājienus risinājumā izdara figūra "B".
Jauktais tips
Figūra "A", kas atvaira draudu tematiskā maldinājumā, risinājumā vairs nepiedalās. Spēlē iesaistās figūras "B" un "C".
Piemērs
Uzdevuma risinājums: Tēma izstrādāta divos variantos.
35. trolejbusu maršruts (Rīga)
35. trolejbusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kas kursē no Centrāltirgus līdz Mežciemam.
Maršruts atklāts 2022. gada 1. septembrī, aizstājot 5. autobusu maršrutu. Darbdienās pa 35. trolejbusu maršrutu kursē 5 trolejbusi, bet brīvdienās — 2 trolejbusi. 35. trolejbusu maršrutu apkalpo 2. trolejbusu parks.
No 2023. gada 1. maija iekāpšana 35. maršruta trolejbusos notiek pa pirmajām durvīm.
Maršruts
Centrāltirgus — Mežciems kursē pa šādām ielām: Gaiziņa iela, Gogoļa iela, Marijas iela, A. Čaka iela, Ieriķu iela, Dzelzavas iela, Ulbrokas iela, S. Eizenšteina iela, Mežciema iela un Hipokrāta iela.
Mežciems — Centrāltirgus kursē pa šādām ielām: Hipokrāta iela, Mežciema iela, S. Eizenšteina iela, Ulbrokas iela, Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Ieriķu iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela, Prāgas iela, Gaiziņa iela.
Pieturvietas
35. trolejbusu maršrutā pavisam kopā ir 41 pietura. Virzienā Centrāltirgus — Mežciems ir 20 pieturas, bet virzienā Mežciems — Centrāltirgus ir 21 pietura.
Maršruts pa mainītu virzienu
2. parks — Salu tilts — Mežciems kursē pa šādām ielām: Mūkusalas iela, Mūkusalas rotācijas aplis, Salu tilts, Lāčplēša iela, Gogoļa iela, Marijas iela, A.Čaka iela, Jorģa Zemitāna tilts, Dzelzavas iela, Stirnu iela, Ieriķu iela, Biķernieku iela, Hipokrāta iela.
Makenzijs Blekvuds
Makenzijs Blekvuds (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Blekvuds pārstāv NHL klubu Ņūdžersijas "Devils".
Karjera
2015. gada NHL draftā Blekvudu ar 42. numuru otrajā kārtā izvēlējās Ņūdžersijas "Devils". Viņš bija visaugstāk draftētais Ziemeļamerikas vārtsargs. NHL Blekvuds debitēja pret Toronto "Maple Leafs".
Kanādas hokeja izlases sastāvā Blekvuds ir spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā.
Kastrejas kultūra
Kastrejas kultūra (pt, es) ir vēlā bronzas un agrā dzelzs laika (9. gadsimts pr.Kr. — 1. gadsimts) arheoloģiskā kultūra, kas pastāvēja Ibērijas pussalas ziemeļrietumu daļā (mūsdienu Portugāles ziemeļos un Galīsijas, Astūrijas un Leonas provincēs, Spānijā). Tradicionāli šī kultūra bija saistīta ar Pireneju pussalas ziemeļrietumu ķeltiem: galēkiem, astūriem, brakariem u.c., un ir uzskats, ka tā atstāja iespaidu uz luzitāņu kultūru. Taču ņemot vērā laika starpību starp šīs kultūras rašanos un pirmo ķeltu parādīšanos uz dienvidiem no Pirenejiem (7—6. gadsimti pr.Kr.), Kastrejas kultūras izcelsmes etniskā piederība paliek diskutabla, un var būt saistāma ar pirmsķeltu indoeiropiešu ciltīm, kas ienāca Ibērijā 11—10. gadsimā pr.Kr., tajā skaitā arī ar luzitāņiem. Šīs kultūras svarīgākā raksturojošā īpatnība ir ar mūriem apjoztas apmetnes un cietokšņi uz pauguriem, kas pazīstami kā "kastrejas" (no latīņu vārda castrum — pils). Kultūras dabiskās robežas veidoja Karesas upe austrumos un Douru upe dienvidos.
Vēsture
Kultūra radās bronzas laikmeta beigās spēcīga indoeiropiešu ienācēju kultūras iespaida rezultātā uz vietējām kultūrām, kas šeit ienāca no Centrāleiropas, Atlantijas un Vidusjūras reģiona. Kultūras veidošanās laikā, kas ilga līdz 5. gadsimtam pr.Kr., kastrejas izplatījās pa visu šīs kultūras teritoriju no piekrastes līdz Ibērijas pussalas iekšējiem apgabaliem. Kultūra turpināja izplesties turpmākos divus gadsimtus, līdz 2. gadsimtā pr.Kr. saskārās ar pieaugošo Romas republikas ietekmi. Sadursmes rezultātā ar romiešiem, kas ienāca Ibērijā, kastrejas kultūra sāka mainīties un galīgi izzuda 1. gadsimtā.
Ekonomika
Kultūras ekonomika balstījās uz dažāda veida lauksaimniecību. Bija izplatīta graudaugu audzēšana (konkrēti, kvieši un mieži), dārzeņi (piemēram, pupas un rutki), augļi un rieksti. Iedzīvotāji audzēja mājlopus un medīja savvaļas dzīvniekus, nodarbojās ar zvejniecību un ievāca moluskus.
Bez to, liela loma saimniecībā bija metālu ieguvei, pirmkārt zeltam, dzelzij, varam, alvai un svinam. Kastrejas kultūra nodarbojās ar metālu ieguvi no rūdas, kausēšanu un dažādu metāla instrumentu veidošanu. Rotaslietu izgatavošana kultūrā ir cēlusies no bronzas laikmeta tradīcijām, un to ir ietekmējusi Centrāleiropas un Vidusjūras kultūra. Raksturīgākās rotaslietas bija rokassprādzes un auskari. No ieročiem izplatīti bija zobeni un dunči.
Reliģija
Spriežot pēc atrastajiem Astūrijas perioda gallu-romiešu uzrakstiem, reliģiskais panteons bija diezgan plašs, un neapšaubāmi iekļāva attiecību harmonizāciju starp cilvēkiem un dabas spēkiem. Apbedīšanas ceremonijas gandrīz nav zināmas, izņemot Cividade de Torrozu, kur tika praktizēta kremācija.
Nestors Henko
Nestors Henko (de, ru; dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Krievijas mežkopis.
Dzimis Tadaiķu muižas pārvaldnieka ģimenē. Skolā gājis Tukumā, vēlāk mācījās Jelgavas vīriešu ģimnāzijā. Vēkā mācījās Sanktpēterburgas Meža institūtā (mūsdienās Sanktpēterburgas Valsts mežkopības universitāte).
Strādāja Krievijas impērijas valsts mežos dažādos dažādās guberņās, tai skaitā Belovežas gāršā. Karoja Krievu—turku karā. Nestors Henko bija viens no stepju mežu aizsargjoslu izveidošanas pionieriem Krievijā, ar ko nodarbojās no 1886. līdz 1903. gadam. Henko vārdā nosauktās meža aizsargjoslas (Лесополоса Генко) ir iekļautas Uļjanovskas apgabala dabas pieminekļu sarakstā. 1903. gadā Rīgā uzstājās Viskrievijas mežsaimnieku kongresā.
Lelle (nozīmju atdalīšana)
Lelle var būt:
Gajova (Andzeļu pagasts)
Gajova ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 262 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Ildzs.
Henriks Dalsgords
Henriks Dalsgords (da; dzimis ) ir Dānijas futbolists, aizsargs, Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Anglijas čempionāta kluba Brentford F.C. sastāvā.
Sasniegumi
Zulte Waregem
Ošava
Ošava (fr) ir pilsēta Kanādas dienvidaustrumos Ontārio provincē Ontārio ezera krastā. Tā atrodas aptuveni 60 kilometru attālumā no Toronto.
Pilsētā atrodas General Motors Kanādas meitaskompānija, kas nodarbina aptuveni 10 000 cilvēku.
Pilsētā atrodas arī Ontārio hokeja līgas klubs Ošavas "Generals".
Cilvēki
Ošavā dzimuši vai auguši:
Plukši
Plukši ir ciems Gulbenes novada Lizuma pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, pie bijušā dzelzceļa Ieriķi—Abrene.
Kosmos-496
Космос-496 (Космос-496) bija PSRS Sojuz sērijas kosmosa kuģis. Tas orbītā tika palaists bez apkalpes, lai izmēģinātu modificētās versijas 7K-T sistēmas.
Šis bija pirmais kosmosa kuģa 7K-T lidojums. Pēc Sojuz-11 katastrofas, kad priekšlaicīgas dehermetizācijas dēļ gāja bojā tā trīs kosmonautu apkalpe, tika veikta kosmosa kuģa 7KT-OK modifikācija. Kosmonautiem turpmāk bija obligāti jāvelk skafandri, tādēļ apkalpes skaitu samazināja līdz trīs. Lai samazinātu kopējo masu, tika noņemtas saules baterijas, uzskatot, ka akumulatoru enerģija ir pietiekama divu dienu lidojumam līdz stacijai, jo autonomi lidojumi vairs nebija plānoti.
Lidojuma gaita
Космос-496 tika palaists 07:20 UTC ar nesējraķeti Sojuz no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
2. jūlijā kosmosa kuģis tika novadīts no orbītas, un tā nolaižamais aparāts 13:54 UTC nosēdās Kazahijas PSR.
Космос-496 izmēģinājumi izrādījās nepietiekami, tādēļ 1973. gada jūnijā tika palaists vēl viens bezpilota kuģis Kosmos-573, pirms atsākās pilotējamie lidojumi.
Estere Peonija
Estere Aleksandra Krecu (ro; dzimusi Kimpulungā), plašāk pazīstama kā Estere Peonija (Ester Peony), ir rumāņu-kanādiešu dziedātāja un dziesmu autore. Estere piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Rumāniju ar dziesmu On a Sunday. Savā pusfinālā viņa ieguva 13. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.
Makss Blaus
Makss Blaus (de; dzimis, miris ) bija Šveices šahists, FIDE starptautiskais meistars (1953).
Blaus bija četrkārtīgs Šveices šaha čempions (1953., 1955., 1956. un 1967. gadā). 1953. gadā FIDE viņam piešķīra starptautiskā meistara nosaukumu. Septiņas reizes (no 1954. līdz 1968. gadam) Blaus pārstāvēja Šveici šaha olimpiādēs un četrpadsmit reizes (no 1953. līdz 1972. gadam) Klāras Benediktas kausa izcīņas turnīros, pēdējos iegūstot trīs individuālās un vienu komandu zelta medaļu, kā arī draudzības šaha mačos pret Franciju (1946, 1965), Dienvidslāviju (1949, 1950), Rietumvāciju (1951, 1952), Spāniju (1953, 1954), Austriju (1953, 1955) un Itāliju (1951, 1952, 1958, 1969). Turnīros viņš bija 7.–8. vietā Hilversumā (1947), uzvarēja Lucernā (1949/1950), bija 4. vietā Cirihē (1952), dalīja 15.–16. vietu Cirihē (1959) un uzvarēja Birsekā (1961).
Itālijas hokeja līga
Itālijas hokeja līga (Serie A) bija spēcīgākā Itālijas hokeja līga, kas dibināta 1924. gadā. 2016. gadā tika izveidota Alpu hokeja līga, tajā apvienojot Itālijas hokeja līgas un Austrijas 1. līgas komandas.
Trohētijas
Trohētijas (Trochetia) ir malvu dzimtas ģints, kas apvieno vairākas Maskarēnu salām endēmas sugas.
Maurīcijā trohētijas ir labi zināmi augi, jo viena ģints suga — Boutona trohētija — ir šīs valsts nacionālais zieds.
Paolo Montero
Ronalds Paolo Montero Iglesiass (es, dzimis ) ir Urugvajas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Urugvajas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Montero ir Argentīnas kluba San Lorenzo galvenais treneris.
Trohētijas
Sistemātika
Sākotnēji trohētijas iekļāva kakaoaugu dzimtā, taču pēc plašiem aprakstiem ģinti pievienoja malvu dzimtai. Tomēr par tās sistemātiku joprojām tiek debatēts.
Paolo Montero
Savu karjeru Montero sāka un beidza Urugvajas komandā Peñarol. 1992. gadā viņš pievienojās Itālijas komandai Atalanta, bet 1996. gadā Juventus komandai. Ar Juventus komandu izcīnījis četrus Itālijas A sērijas titulus. Vēlāk nelielu laiku pabijis Argentīnas komandā San Lorenzo.
Trohētijas
Apraksts
Krūmi un nelieli koki, kuru augstums var sniegties no 2 līdz 5 vai pat 8 m. Ziedi iespaidīgi krāšņi, atkarībā no sugas balti, sārti vai oranži.
Veģetācija un apdraudējums
Trohētijas sastopamas mitros mežos ar augstu nokrišņu daudzumu vai kalnainās vēju puses nogāzēs.
Paolo Montero
Ar Urugvajas futbola izlasi piedalījies 2002. gada FIFA Pasaules kausā.
Trohētijas
Veģetācija un apdraudējums
Visas ģints sugas ir apdraudētas, un lielākās briesmas rada invazīvās sugas kā Ķīnas gvajave, krabjēdāji makaki un žurkas. Ārkārtīgi retās Trochetia parviflora populāciju veido aptuveni 63 īpatņi. Sugu uzskatīja par izmirušu kopš 1863. gada, līdz 2001. gadā to no jauna atklāja botāniķu grupa Corps de Garde kalna nogāzē.
Apputeksnēšana
Trohētijas ir vieni no nedaudziem zināmiem augiem, kas spēj producēt krāsainu nektāru. Tā, Trochetia boutoniana nektārs ir sarkans, bet Trohetia blackburniana — dzeltens. Daži zinātnieki sliecas domāt, ka tās varēja apputeksnēt kolonizācijas laikā izmirušās putnu sugas. Tomēr nesenie pētījumi liecina, ka dažas trohētiju sugas apputeksnē felsumas, turklāt labprātāk izvēloties augus ar krāsainu nektāru nekā augus, kuru nektārs ir bezkrāsains.
Paolo Montero
Spēlētāja karjera
Juventus
Trohētijas
Apputeksnēšana
Mūsdienās galvenie apputeksnētāji ir Maurīcijas olīvzaļās baltactiņas, Maurīcijas pelēkās baltactiņas, introducētās medusbites un felsumas.
Vietās, kur olīvzaļie briļļuputni izzuduši, Trochetia blackburniana pamatā apputeksnē zilastes gekoni. Turklāt, apputeksnēšanas produktivitāte atkarīga no pandānu blīvuma, kuru lapu spirālisko pušķu vidi šīm felsumām kalpo par patvērumu.
Sugas
Trohētiju ģinti veido sešas sugas, piecas no kurām endēmas Maurīcijai, bet viena — Reinjonai:
Gajs (ciems)
Gajs ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 230 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V683.
Ērihs fon Štroheims
Ērihs Osvalds Hanss Karls Marija fon Štroheims (de, dzimis, miris ) bija Austrijā dzimis amerikāņu kinorežisors, aktieris, scenārists un producents. Pazīstams kā filmu zvaigzne un avangarda kinorežisors mēmā kino laikmetā.
Viņa 1924. gada filma "Alkatība", kas ir Frenka Norisa 1899. gada romāna McTeague adaptācija, tiek uzskatīta par vienu no labākajām un svarīgākajām jebkad uzņemtajām filmām. Pēc konfliktiem ar Holivudas studiju vadītājiem par budžeta un strādnieku tiesību problēmām Štroheimam kļuva grūti atrast režisora darbu, kā rezultātā viņš kļuva par aktieri, iemantojot popularitāti īpaši Francijā. Kā aktieris piedalījies Žana Renuāra filmā "Lielā ilūzija" (La Grande Illusion, 1937), Billija Vaildera filmās Five Graves to Cairo (1943) un "Sanseta bulvāris" (1950)
Par savām agrīnajām inovācijām režisora amatā Štroheimu joprojām dēvē par vienu no pirmajiem autorkino režisoriem.
Dženifere Lava Hjūita
Dženifere Lava Hjūita (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, producente, režisore un bijusī dziedātāja un dziesmu autore.
Aktrises karjeru uzsāka bērnībā ar lomām dažādās reklāmās un Disney Channel seriālā Kids Incorporated. Kļuva pazīstama pusaudžu vidū pēc dalības Fox seriālā Party of Five un filmās "Es zinu, ko jūs izdarījāt pagājušajā vasarā" un tās turpinājumā. Par lomu seriālā "Ēnu čuksti" (Ghost Whisperer) Dž. L. Hjūita saņēmusi 2007. un 2008. gadā Saturna balvu. Tikusi nominēta Zelta globusa balvai par lomu filmā "Klientu saraksts" (The Client List). Tāpat darbojusies kā producente dažos projektos.
Vehma (stacija)
Vehma (et) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Vīlandes apriņķa Vehmas pilsētā, dzelzceļa iecirknī Lelle—Vīlande. Vehmas stacija atrodas 23 km attālumā no Tiri, 48 km attālumā no Lelles, 30 km attālumā no Vīlandes un 120 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas. Vehmas stacijā apstāšanos veic Tallinas un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni.
Stacijas ēka
Vehmas stacijas ēka celta 1901. gadā pēc tipveida dzelzceļa projekta. Tā ir divstāvu koka celtne ar vienstāva piebūvi un divslīpes jumtu. Analoģiskas staciju ēkas šajā periodā tika uzceltas arī Lellē, Keru, Keavā un Kohilā.
Skatīt arī
Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)
Romāns Starčenko
Romāns Starčenko (ru, dzimis ) ir kazahu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2018) Starčenko pārstāv KHL komandu Astanas "Baris". Iepriekš spēlējis tikai Kazahstānas hokeja līgas klubā Ustjkamenogorskas "Kazzinc-Torpedo". Kazahstānas hokeja izlases sastāvā piedalījies piecos Pasaules čempionātos.
Jaunspānija
Jaunspānija (es) bija Spānijas Impērijas kolonija Jaunajā pasaulē uz ziemeļiem no Panamas zemesšauruma. To izveidoja pēc Meksikas iekarošanas 1521. gadā, un pēc vairākiem jauniem iekarojumiem 1535. gadā to padarīja par vicekaralisti, kas sastāvēja no mūsdienu Meksikas, Centrālamerikas, lielākās daļas dienvidu un dienvidaustrumu ASV, Spāņu Floridas, kā arī Filipīnām, Guamas, Marianas un Karolīnu salām, ko dēvēja par Spānijas Austrumindiju.
Peipiņu katoļu baznīca
Peipiņu Sāpju Dievmātes Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Šķeltovas pagasta Peipiņos. 2002. gadā iekļauta valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu saraksta projektā.
Vēsture
Dievnams ir koka celtne, kuru uzbūvēja 1926. gadā pirmā Peipiņu draudzes prāvesta Jāņa Ziemeļa vadībā. Tā bija vienkārša guļbūve, neapšūta ēka ar skaidu jumtu un diviem strupiem torņiem, bet ap baznīcu bija zedeņu žogs. Vēlāk, prāvesta Jāzepa Ļakses kalpošanas laikā (1930-1936) baznīca tika apšūta ar dēļiem un nokrāsota, uzlikts skārda jumts, torņiem uzbūvēta augsta smaile, kas tika nosegta ar skārdu. Prāvesta Donāta Punckuļa darbības laikā (1956-1971) tika uzbūvētas saimniecības ēkas un plebānija, kas atrodas aiz baznīcas dārza pretī presbiterijam. Tika pārbūvēti baznīcas pamati, iekšpusē uzmests apmetums, ap dievnama dārzu uzcelts mūra žogs. Baznīca ir 12 metrus gara un 13 metrus plata trīsnavu ēka ar dēļu grīdu. Dievnamā atrodas mākslas priekšmeti — baznīcas griestu lukturis, relikvārijs un svečturi, kas 2001. gadā iekļauti aizsargājamo priekšmetu sarakstā.
Interjers
Baznīcā ir trīs koka altāri. Galvenajā altārī ir četri koka pīlāri, starp kuriem atrodas liela Dievmātes glezna, kurā attēlota Kristus noņemšana no krusta. Labajā pusē ir Svētā Antona altāris ar svētā gleznu, uz kreisās puses altāra ir novietots liels koka krucifikss. Dievnamu sadala trijās navās četri koka pīlāri, uz kuriem balstās griesti. Vidējā navā griesti ir veidoti lokā, bet sānu navās — lēzeni. Pie ieejas baznīcā ir liela priekštelpa, kuras kreisajā pusē atrodas durvis uz noliktavu, bet labajā pusē ir kāpnes, kas ved uz kora telpām, kurās atrodas harmonijs. Koka dievgalds atdala baznīcu no presbiterija, kuram abās pusēs ir sakristejas. Ambons ir vienkāršs, Krustaceļa svētbildes senas.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Daumants Abrickis. Peipiņu draudze nodibinājās pēc Pirmā pasaules kara. 1924. gadā izveidoja draudzes robežas, iegūstot tās no atdalītajām Aglonas un Izvoltas drudzes sādžām.
Draudzei ir 4 kapsētas — Peipiņu kapsēta, Šķeltovas kapsēta, Štasneviču kapsēta un Ķūdeņu kapsēta. Katru gadu kapsētās notiek kapusvētki.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Jēzus Vārda svētki, Kristus Krusta atrašanas svētki, Svētā Antona diena, Jaunavas Marijas septiņu sāpju diena, Svētā Staņislava Kostkas diena.
Grūšļi
Grūšļi ir ciems Gulbenes novada Lizuma pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Brīvzemnieku senkapi (Zviedru kapi).
Daniels Arzani
Daniels Arzani (en; dzimis ) ir Austrālijas futbolists, uzbrucējs, Austrālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Beļģijas kluba Lommel sastāvā.
Galdišova
Galdišova ir ciems Cirmas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 259 km attālumā no Rīgas.
Alkatība (filma)
"Alkatība" (en) ir 1924. gada ASV mēmā psiholoģiska drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Ērihs fon Štroheims. Filmā galvenās lomas atveido Gibsons Goulends, Seizū Pitsa un Džīna Hērsholts. Filma balstīta uz Frenka Norisa 1889. gada romānu McTeague.
Filma stāsta par vīrieša alkatību un apsēstību ar naudu, kas noved pie viņa attiecību izjukšanas un paša sabrukšanas.
Filmas montāžas laikā par izplatītājiem kļuva Metro-Goldwyn-Mayer, padarot Ērvingu Tālbergu atbildīgo par pēcapstrādi. Tālbergs fon Štroheimu dažus gadus atpakaļ atlaida no Universal Pictures. Sākotnēji gandrīz astoņas stundas garo versiju pretēji fon Štroheima vēlmēm saīsināja līdz divarpus stundām. Tikai divpadsmit cilvēki redzēja pilna garuma 42 ruļļu versiju, kas tagad zudusi, dažiem no viņiem to dēvējot par visu laiku izcilāko filmu. Fon Štroheims "Alkatību" uzskata par savu vispilnvērtīgāk realizēto darbu, kas viņu ievainoja gan profesionāli, gan personīgi. Izdošanas brīdī filma bija finansiāla neveiksme un saņēma negatīvas kritiķu atsauksmes, taču jau kopš 1950. gadiem to uzskata par vienu no visu laiku labākajām filmām.
82 (skaitlis)
82 (astoņdesmit divi) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 81 un 83. Gada astoņdesmit otrā diena ir 23. marts (garajā gadā 22. marts).
Romiešu skaitļu sistēmā astoņdesmit divi tiek pierakstīts šādi — LXXXII, bet binārajā skaitīšanas sistēmā astoņdesmit divi ir 10100102, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1228 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 5216. Astoņdesmit divi ir pāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā astoņdesmit divi ir svina (Pb) atomskaitlis. Astoņdesmit divi arī ir ASCII kods "R" simbolam un starptautisko tālsarunu kodu sarakstā Dienvidkorejas kods.
Nīski
Nīski ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Gerlicas apriņķī.
Cilvēki
Vietējā skolā savulaik mācījies filozofs Frīdrihs Šleiermahers (Friedrich Schleiermacher, 1768-1836).
Daniels Sprongs
Daniels Sprongs (nl; dzimis Amsterdamā) ir Nīderlandes hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Sprongs pārstāv NHL komandu Sietlas "Kraken".
D. Spronga tēvs Hennijs Sprongs bija profesionāls hokejists, vēlāk treneris. Kad Danielam bija 7 gadi, ģimene pārcēlās uz Kanādu, Monreālas apkārtni, lai attīstītu tur dēla hokeja talantu. 2015. gadā spēlētājs pieteicies uz Kanādas pilsonību. Nav spēlējis Nīderlandes hokeja izlasē, līdz ar to arī nav piedalījies izlašu turnīros.
Karjera
2015. gada NHL draftā Sprongu ar 46. numuru otrajā kārtā izvēlējās Pitsburgas "Penguins". Pirms spēlēšanas NHL Sprongs divas sezonas pavadīja Kvebekas junioru hokeja līgā. 2018. gada decembrī Sprongu aizmainīja uz Anahaimas "Ducks". Ducks komandā Sprongs paguva sakrāt 19 punktus. 2020. gada septembrī Sprongs pievienojās Vašingtonas "Capitals". 2022. gada martā viņš tika aizmainīts uz Sietlas "Kraken".
Sudmaļu upeite
Sudmaļu upeite (arī Dzirnupe, Dzirnupīte) ir Dienvidsusējas kreisā krasta pieteka Jēkabpils novadā.
Iztece Aizdumbles purvā. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Dienvidsusējā augšpus Elkšņiem. Upi divreiz šķērso valsts autoceļš V771 (Aknīste—Ragi—Apserde—Mežalauki), kā arī P73 (Vecumnieki—Nereta—Subate). Lielākā apdzīvotā vieta upes krastos — Apserde.
Sīkā atmatene
Sīkā atmatene (Agaricus comtulus, agrāk arī Psalliota comtula, Agaricus huijsmanii un Agaricus niveolutescens) ir Latvijā reti atrodama neliela atmateņu dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.
Taksonomija
Daļa avotu, īpaši Austrumeiropā, uzskata, ka tā ir viena suga ar ārēji ļoti līdzīgo sarkanlapiņu atmateni Agaricus rusiophyllus, taču galvenie avoti šo hipotēzi neatbalsta. Pastāv arī šī viedokļa apgrieztais variants, ka sīkā atmatene ir sarkanlapiņu atmatenes forma ''Agaricus rusiophyllus var. comtulus''. Dažādu sugu viedokļa atbalstītāji norāda uz to, ka sarkanlapiņu atmatene parasti veido cistīdas, bet sīkā — ne. Latvijas Mikologu biedrības Latvijā atrasto sēņu sugu sarakstā šīs sugas tiek atzītas par atsevišķām. No sēņotāja viedokļa šim strīdam ir tikai zinātniska nozīme.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
Līdzīgās sugas
Sīkā atmatene pieder pie mazo atmateņu grupas (Minores), pie kurām Latvijā vēl pieder sarkanlapiņu atmatene, kuras ārējās pazīmes praktiski sakrīt, smiltāju atmatene, kuras cepurīte arī pelēcīgi balta, taču tā atrodama smilšainās augsnēs un kātiņa pamatne griezumā sārtojas, un vīnsarkanā atmatene, kuras cepurīte vidū klāta sīkām zvīņām ar violetu nokrāsu, vēlāk kļūstot purpursarkani šķiedraina. Visas mazās atmatenes, ar kurām Latvijā šo sugu praktiski var sajaukt, ir ēdamas. Mušmires atšķiras no atmatenēm ar savām vienmēr baltajām lapiņām.
OMV
OMV AG (agrākais nosaukums Österreichische Mineralölverwaltung jeb ÖMV) ir Austrijas enerģētikas uzņēmums. Tas ir viens no lielākajiem ražošanas uzņēmumiem valstī. Galvenais birojs atrodas Vīnē. Uzņēmums ir dibināts 1956. gadā.
Uzņēmums nodarbojas ar naftas un dabasgāzes izpēti, ieguvi, pārstrādi, transportēšanu un tirdzniecību, elektroenerģijas ražošanu, kā arī citām ar enerģētiku saistītām operācijām. Tas darbojas arī ķīmiskajā rūpniecībā. OMV darbība aptver Centrālās un Austrumeiropas reģionu (Austrija, Bulgārija, Kazahstāna, Rumānija), Ziemeļjūru, Vidējos Austrumus un Āfriku, Krieviju, Āzijas un Klusā okeāna reģionu (Austrālija, Malaizija, Jaunzēlande).
OMV AG akcijas tiek kotētas Vīnes biržā (kods OMV). 2021. gada martā lielākie akcionāri bija: ÖBAG (31,5 %, Austrijas valsts uzņēmums), MPPH (24,9 %, Abū Dabī).
Vēsture
1955. gadā PSRS nodeva Austrijai Padomju īpašumu pārvaldi Austrijā (USIA). Starp tajā ietilpstošajiem uzņēmumiem bija arī Sowjetischen Mineralölverwaltung (SMV). 1956. gada 3. jūlijā uz SMV bāzes tika dibināta akciju sabiedrība Österreichische Mineralölverwaltung AG (ÖMV).
1961. gadā Švehātā tika atvērta naftas pārstrādes rūpnīca. 1968. gadā uzņēmums ar Padomju Savienību noslēdza pirmo dabasgāzes piegādes līgums.
1970. gadā sāka darboties Adrijas—Vīnes cauruļvads, ļaujot piegādāt naftu no Triestes ostas. 1974. gadā tika atklāta Trans Austrijas gāzesvads, ļaujot piegādāt dabasgāzi no PSRS.
1980. gadā sāka darboties Rietumaustrijas gāzesvads, ļaujot transportēt dabasgāzi no PSRS uz Vāciju. 1984. gadā uzņēmums sāka bezsvina benzīna ražošana. 1985. gadā ÖMV Lībijā sākts pirmās starptautiskās naftas izpētes operācijas. 1987. gadā tika iegādāta Burghauzenas naftas pārstrādes rūpnīca. 1987. gadā sākās ÖMV privatizācija: 15 % kapitāldaļu tika nodoti pārdošanā fondu biržā. 1989. gadā tika nopirkts plastmasas izstrādājumu ražotājs PCD Polymere GmbH. 1989. gadā privatizācijai tika nodoti vēl 10 % ÖMV kapitāldaļu.
1990. gadā ÖMV nopika Chemie Linz grupu, kas nodarbojās ar ķīmisko produktu ražošanu no dabasgāzes. Tika atvērta pirmā ÖMV degvielas uzpildes stacija. 1991. gadā ÖMV sāka attīstīt degvielas mazumtirdzniecības biznesu ārpus valsts, atverot degvielas uzpildes stacijas Ungārijā, Čehijā, Slovākijā, Vācijā un Itālijā. 1994. gadā 19,6 % ÖMV akciju iegādājās Abū Dabī uzņēmums IPIC. 1995. gadā ÖMV tika pārdēvēts par OMV. 1996. gadā publiskā pārdošana piedāvāti 15 % uzņēmuma akciju. 1997. gadā tika atvērta pirmā OMV saspiestās dabasgāzes degvielas uzpildes stacija. 1998. gadā OMV ķīmijas sektors tika pārdots uzņēmumam Borealis, savukārt no uzņēmuma Neste nopirkti 25 % Borealis kapitāldaļu. 1999. gadā tika iegādāts Austrālijas izpētes uzņēmums CULTUS Petroleum NL. Rumānijā un Bulgārijā tika atvērtas pirmās OMV degvielas uzpildes stacijas.
2000. gadā tika nopirkti Ungārijas naftas uzņēmuma MOL aptuveni 10 % kapitāldaļu. 2001. gadā Jemenā, Irānā un Īrijā OMV sāka izpētes darbus. Dabasgāzes sektors tika atdalīts uzņēmumā OMV Erdgas GmbH (tagad Gas Connect Austria). 2001. gadā tika iegādāti Rumānijas naftas uzņēmuma Rompetrol 25,1 % kapitāldaļu. Melnkalnē tika atvērta pirmā OMV degvielas uzpildes stacija. 2003. gadā tika nopirkts Preussag Energie internationa izpētes un ieguves bizness. No BP par 377 miljoniem EUR tika nopirkti naftas pārstrādes uzņēmuma Bayernoil 45 % kapitāldaļu, Transalpu cauruļvada 18 % kapitāldaļu un 313 BP degvielas uzpildes stacijas Vācijā, Ungārijā un Slovākijā. Atvērta pirmā OMV degvielas uzpildes stacija Bosnijā un Hercegovinā. No Avanti tika nopirktas 139 degvielas uzpildes stacijas 2004. gadā OMV tika reorganizēts par holdinga uzņēmumu; palielināts akciju kapitāls, līdz ar to pirmo reizi vairāk nekā 50 % akciju atradās brīvā pārdošanā. Tika iegūti Rumānijas naftas un gāzes uzņēmuma Petrom 51 % kapitāldaļu. 2005. gadā OMV pārdeva tai piederošās Rompetrol kapitāldaļas. OMV un IPIC ieguva 100 % uzņēmumā Borealis. Uzņēmuma Agrolinz Melamine International (AMI) 50 % akciju pārdoti IPIC 2006. gadā tika iegūti Turcijas naftas un gāzes uzņēmuma Petrol Ofisi 34 % kapitāldaļu.