cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mārtiņš Bičevskis
Biogrāfija
Dzimis Rīgā. 1993. gadā absolvējis Rīgas 1. ģimnāziju. 1998. gadā ieguvis jurista izglītību Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Precējies un vēlāk šķīries ar Agnesi Bičevsku (tag. Rutkovska), Latvijas Bankas ekonomisti, ir divas meitas.
Maniža
Biogrāfija
Dzimusi Dušanbē ārsta un psiholoģes ģimenē. Manižas vecāki ir šķīrušies; viņas tēvs uzskatīja, ka viņai nevajadzētu uzsākt dziedātājas karjeru, jo ticēja, ka tā nav pieņemama karjera musulmaņu sievietei. Viņas vectēvs no mātes puses bija tadžiku rakstnieks un žurnālists Todži Usmons, kuram ir uzstādīts piemineklis Hudžandā. Viņas vecvecmāte bija pirmā sieviete Tadžikistānā, kas uzdrīkstējās novilkt savu galvas apsēju un sākt pati savu darba karjeru; šī dēļ viņai tika atņemti bērni, lai gan pēc tam viņa varēja pie tiem atgriezties, kā arī strādāt ārpus mājām. Maniža nomainīja savu uzvārdu no Hamrojevas uz Sanginu, lai godinātu savu vecomāti, kura bija viena no pirmajiem cilvēkiem, kas iedrošināja viņu nodarboties ar mūziku.
1994. gadā viņas ģimene pameta Tadžikistānu tur notiekošā pilsoņu kara dēļ, nonākot Maskavā. Tur Maniža mācījās mūzikas skolā, kur spēlēja klavieres, taču vēlāk viņa to pameta un sāka doties uz privātām nodarbībām ar vokālajiem pedagogiem. 14 gadu vecumā viņa ieguva Krievijas pilsonību. Viņa ir mācījusies psiholoģiju Krievijas Valsts humanitārajā universitātē.
Mārtiņš Bičevskis
Biogrāfija
2000. gadā M. Bičevskis 26 gadu vecumā kļuva par Iekšlietu ministrijas Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes priekšnieku (sākotnēji vietas izpildītāju), izstrādāja dzīvesvietas deklarēšanas sistēmu Latvijā. 2003. gadā M. Bičevskis sāka strādāt pašā Iekšlietu ministrijā, kļūstot par valsts sekretāra vietnieku. Kopš 2004. gada — Tieslietu ministrijas valsts sekretārs, savukārt kopš 2008. gada ieņēma šo pašu amatu Finanšu ministrijā.
Maniža
Mūzikas karjera
2003. gadā Maniža aizsāka savu karjeru kā bērnu dziedātāja, piedaloties un uzvarot vairākus konkursus un sacensības gan Krievijā, gan arī starptautiski, kā Latvijā un Lietuvā. Viņa bija ierakstījusi vairākas dziesmas gan krievu, gan tadžiku valodās. 2007. gadā Maniža iesaistījās mūzikas projektā Ру.кола, kuru vēlāk pameta. 2011. gadā viņa pievienojās grupai Ассаи, kuru radošu domstarpību dēļ vēlāk pameta. Pēc tam viņa pārvācās uz dzīvi Londonā un sāka mācīties gospeļa mūziku gan tur, gan arī Ņujorkā.
2016. gadā viņa atsāka savu mūzikas karjeru, izlaižot vairākus singlus, divus albumus (Manuscript 2017. gada februārī un ЯIAM 2018. gada martā) un vienu minialbumu Womanizha 2019. gada aprīlī.
Mārtiņš Bičevskis
Biogrāfija
ievēlēts par Latvijas komercbanku asociācijas (LKA) prezidentu, kļūstot no valsts pārstāvja komercbanku vidē par komercbanku pārstāvi to attiecībās ar valsti. Amatu ieņēma līdz 2016. gadam. No 2016. gada līdz 2019. gadam M. Bičevskis bija Valsts akciju sabiedrības "Valsts nekustamie īpašumi" padomes priekšsēdētājs.
Maniža
Eirovīzijas dziesmu konkurss
Maniža piedalījās Krievijas nacionālajā atlasē ar dziesmu Russian Woman 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam. Atlases finālā, kas notika Maskavā viņa uzvarēja, saņemot 39,7% skatītāju balsu un piedalījā konkursā Roterdamā, Nīderlandē. Šī ir pirmā valsts pārstāvētā dziesma kopš 2011. gada konkursa, kura vismaz daļēji ir krieviski. dziedātāja paziņoja, ka dziesma sastāvēs no vairāk rindiņām angliski nekā iepriekš, lai gan uzstāja, ka galvenokārt dziesma paliks krievu valodā. Krievijas Valsts izmeklēšanas komiteja paziņoja, ka tā ir saņēmusi un izskata vairāku slavenību, laikrakstu un sabiedrisku organizāciju lūgumus un vēstules par dziesmas Russian Woman teksta izskatīšanu un iespējamu dziesmas un dziedātājas diskvalifikāciju no konkursa un kriminālprocesa iesākšanu, jo tā "veicina naidu pret vīriešiem, kas grauj tradicionālās ģimenes pamatus" un "aizvaino krievu sieviešu cieņu un traucē nacionālo saskaņu". Maniža izlaida pilno un uzlaboto dziesmas versiju.
Mārtiņš Bičevskis
Politiskā darbība
Jau studiju gados iestājās Tautas partijā (bija starp tās dibinātājiem 1998. gadā), bijis arī partijas valdes loceklis. Tai pašā gadā kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās, bet netika ievēlēts. 7. Saeimas deputāts M. Bičevskis bija no 1999. gada jūlija līdz decembrim, kad uz laiku ieņēma partijas biedra Mareka Segliņa vietu, kamēr tas pildīja ministra pienākumus (amatu zaudēja pēc Silvas Goldes demisijas no izglītības ministres amata un atgriešanās Saeimā). Pēc deputāta mandāta nolikšanas turpināja pildīt Iekšlietu ministrijas parlamentārā sekretāra pienākumus. 2000. gadā bija arī iekšlietu ministra M. Segliņa padomnieks.
Rurika dinastija
Rurika dinastija — Rurikīdi jeb Rurikoviči (ru) bija rūsu cilmes Kijivas Krievzemes valdnieku dzimta, kas sazarojoties izveidoja Krievijas valdnieku ciltskoku līdz Krievijas cara Vasīlija IV Šuiska valdīšanas beigām 1610. gadā.
Seniorāta princips
Rurika pēcnācēji stingri pieturējās pie principa, ka tobrīd valdošajam dzimtas zaram ("senioriem") ir tiesības iecelt savus dēlus par vietvalžiem pakļautajās teritorijās. Sākotnēji dzimtas galvenais ķēniņš (kagans, no 10. gadsimta lielkņazs) valdīja Kijivā, viņa vecākais dēls Novgorodā, citi dēli kā vasaļi Pleskavā, Polockā, Rostovā, Čerņigovā, Smoļenskā, Volīnijas Vladimirā un citās pilsētās. Pie varas nākot jaunam valdniekam, viņam bija tiesības savus vasaļus nomainīt. Tas izraisīja nebeidzamus dinastiju karus un no varas atstumto dzimtu pārstāvji kļuva par "izstumtajiem", jeb savu domēni zaudējušiem kņaziem, kas bija spiesti doties karagājienos un iekarot jaunas teritorijas vai arī izdzīt citus kņazus no viņu valdījumiem.
Dzimtas sadalīšanās suverēnos atzaros
Pēc tam, kad Kijivas lielkņazu vara novājinājās, Krievzeme 12. gadsimtā sašķēlās ļoti daudzās suverēnās kņazistēs, kurās valdīja savstarpēji karojoši Rurika dzimtas atzari. Pēc tam, kad 13. gadsimta pirmajā pusē senkrievu kņazistes pakļāva mongoļu Zelta ordas hani, viņi izvēlējās Aleksandru Ņevski par Vladimiras-Suzdaļas lielkņazu un savu galveno vasali Krievzemē, turklāt katram nākamajam lielkņazam bija jādodas pie Zelta ordas hana pēc varas zīmes — "jarlika". Valdošās Rurikoviču dinastijas valdnieki bija spiesti precēties ar savu feodālo senioru — mongoļu hanu meitām.
Vēlāk par saviem galvenajiem vasaļiem kļuva Maskavas lielkņazi, kas pakāpeniski līdz 16. gadsimtam pilnīgi pakļāva citu Rurika dinastijas atzaru valdniekus. Pēc neatkarības izcīnīšanas un saradošanās ar Konstantinopoles ķeizariem Rurikoviču dinastijas pēdējie valdnieki pasludināja sevi par Austrumromas impērijas varas mantiniekiem un izveidoja Krievijas cara lielvalsti.
Saradošanās ar Ģedimina dzimtu
14. un 15. gadsimtā arī Ģedimina dzimtas Lietuvas dižkunigaiši pēc seniorāta principa iecēla savus dēlus par kņaziem pakļautajās kņazistēs mūsdienu Baltkrievijas, Ukrainas un Rietumkrievijas teritorijā. Šie Ģedimina dzimtas kņazi savukārt saradojās ar vietējo Rurika dzimtas kņazu pēctečiem.
Series 40
Series 40 ir Nokia programmatūras platforma vidējas klases mobilajiem telefoniem, kā arī dažiem no Vertu luksusa tālruņiem. Šī ir viena no plašāk lietotajām mobilo telefonu platformām pasaulē: to izmanto vairāk nekā 150 tālruņu modeļos, un 2012. gada 25. janvārī bija pārdoti vairāk nekā 1,5 miljardi ierīču ar Series 40 sistēmu.
Pirmais telefons ar Series 40 (Nokia 7110) izlaists 1999. gadā. Tam bija 96 × 65 pikseļu monohroms displejs un bija pirmais tālrunis ar WAP atbalstu. Laika gaitā Series 40 ir attīstījies no zemas izšķirtspējas grafiskās saskarnes līdz augstas izšķirtspējas krāsu grafikas ar dažādām interneta un multimediju iespējām. Izlaistas platformas sešas paaudzes.
Pēdējais tālrunis ar Series 40 izlaists 2013. gadā (Nokia Asha 210). Series 40 pēctecis bija Nokia Asha platform.
2014. gadā Nokia mobilo telefonu biznesu nopirka Microsoft. 2014. gada jūlijā paziņots, ka 18 mēnešu laikā tiks pārtraukts Series 40 un Asha atbalsts, turpmāk izlaižot modeļus tikai ar Windows Phone operētājsistēmu.
Patkuli
Fon Patkuli (de) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 14. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības, Kurzemes bruņniecības, Igaunijas bruņniecības un Sāmsalas bruņniecības matrikulās.
Kopā ar Līveniem, Rozeniem, Ikšķiļiem, Tīzenhauzeniem, Ostenzakeniem un Ungerniem veidoja Baltijas provinču vecāko dižciltīgo dzimtu kopu (de), kas jau kopš 13. gadsimta bija saradojušies ar vietējiem dižciltīgajiem.
Vēsture
Patkulu dzimta pieder pie senākajām vācbaltiešu dzimtām Latvijā. Kaut arī ģimenes tradīcija saista tās pirmsākumus ar Vestfāleni tagadējā Vācijā, tomēr uzvārds Patkuls (citi rakstības varianti bijuši Pattküll, Pattkül, Pattkull) liecina par uzvārda somugrisko izcelsmi — tāpat kā uzvārdos Uxkull, Koskul, Paykull, Paukul.
Pirmā rakstītā ziņa par Livonijas ordeņa vasali Andreju no Patkules (Patkul vai Patkulle) atrodama 1385. gadā. Patkulu dzimtai piekrita svarīga loma 17. gadsimta zviedru-poļu karos, pēc zviedru-poļu kara Fromholds Patkuls bija pilnvarots vest sarunas ar Zviedrijas karali Gustavu Ādolfu par vācbaltiešu privilēģiju apstiprināšanu pēc Vidzemes iekļaušanas Zviedrijas lielvalstī (1629). 1635. gadā Patkulu dzimtu uzņēma Zviedrijas dižciltīgo sarakstos. Frīdrihs Vilhelms fon Patkuls (1604—1666) bija Vidzemes landrāts un zviedru armijas majors, kas Otrā Ziemeļu kara (1654—1660) laikā bija sadarbojies ar poļiem, tāpēc 1657. gadā apcietināts un notiesāts par valsts nodevību. Viņa dēls Johans Reinholds fon Patkuls cīnījās pret zviedru īstenoto muižu redukciju Zviedru Vidzemē un viens no Lielā Ziemeļu kara organizētājiem. 1716. gadā Patkuliem piešķīra zviedru brīvkungu titulu.
Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai Patkuli dienēja tās armijā. Tā Reinholds Ludvigs fon Patkuls (Reinhold Ludwig von Patkul, 1730—1801) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālmajors. Savukārt Aleksandrs fon Patkuls (Alexander von Patkul, Александр Владимирович Паткуль, 1817-1877) bija Kaukāza karu dalībnieks, Krievijas impērijas armijas ģenerālis un Pēterburgas policijas priekšnieks (ru) 1860.-1862. gadā.
Marsels Lalu
Marsels Lalu (fr; dzimis, miris ) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada, 1908. gada un 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Lalu 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā, kur iegūstot 275 punktus, izcīnot dalīto 8. vietu kopā ar Žoržu Movezē. 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā viņš ieguva 7. vietu (258.75 punkti) vingrošanas individuālajā daudzcīņā. 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā viņš atkal startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā, izcīnot dalīto 7. vietu ar 127 punktiem.
1905. gada pasaules čempionātā sporta vingrošanā Bordo Marsels Lalu izcīnīja 4 zelta medaļas — līdztekās, vingrošanas ar stieni, individuālajā daudzcīņā un komandu daudzcīņā, kā arī sudraba medaļu vingrošanā uz zirga.
EEZ un Norvēģijas dotācijas
EEZ un Norvēģijas dotācijas ir Islandes, Lihtenšteinas un Norvēģijas ieguldījums sociālo un ekonomisko atšķirību mazināšanā Eiropas Ekonomikas zonā (EEZ) un divpusēju attiecību stiprināšanā ar 15 ES valstīm Centrāleiropā un Dienvideiropā. Dotācijas palīdz stiprināt arī tādas Eiropas pamatvērtības kā demokrātija, iecietība un tiesiskums.
== Vēsture == EEZ un Norvēģijas dotāciju pamats ir EEZ līgums. Saskaņā ar šo līgumu Islande, Lihtenšteina un Norvēģija piedalās Eiropas vienotajā tirgū, kas nodrošina preču, pakalpojumu un kapitāla brīvu apriti un personu brīvu pārvietošanos iekšējā tirgū. EEZ līgumā ir noteikti kopīgi mērķi mazināt sociālās un ekonomiskās atšķirības Eiropā un stiprināt Eiropas valstu sadarbību.
Kopš EEZ līguma stāšanās spēkā Islande, Lihtenšteina un Norvēģija ir sniegušas ieguldījumu sociālā un ekonomiskā progresa veicināšanā vairākās ES un EEZ valstīs. Ieguldījums ir sniegts, izmantojot finanšu mehānismu (1994—1998), finanšu instrumentu (1999—2003) un EEZ un Norvēģijas dotācijas (2004—2009, 2009—2014, 2014—2021). Laikposmā no 1994. līdz 2014. gadam Norvēģija, Islande un Lihtenšteina ar secīgām dotāciju shēmām ir piešķīrušas kopumā 3,3 miljardus eiro. Plānošanas periodā no 2014. līdz 2021. gadam pieejamā summa ir 2,8 miljardi eiro. Trīs donorvalstis veic iemaksas atbilstoši to lielumam un IKP. Tādējādi Norvēģija nodrošina 97,7 %, Islande 1,6 % un Lihtenšteina 0,7 % no EEZ un Norvēģijas dotāciju kopējā finansējuma 2014.—2021. gadam.
Kopš 2004. gada darbojas divi atsevišķi mehānismi — EEZ dotācijas un Norvēģijas dotācijas. EEZ dotācijas finansē trīs donorvalstis, t. i., Islande, Lihtenšteina un Norvēģija, bet Norvēģijas dotācijas — tikai Norvēģija.
Kā tas darbojas
Vispirms ES un trīs donorvalstis paraksta saprašanās memorandu par kopējo ieguldījumu un finansējuma sadali starp saņēmējvalstīm. Piešķīrumi katrai valstij ir atkarīgi no iedzīvotāju skaita un IKP uz vienu iedzīvotāju, līdz ar to lielākā saņēmējvalsts ir Polija, kam seko Rumānija. Vismazākā saņēmējvalsts ir Malta.
Tad Islande, Lihtenšteina un Norvēģija risina sarunas ar katru saņēmējvalsti, lai vienotos par programmām, kas tiks īstenotas, par to mērķiem un katrai atsevišķai programmai piešķiramo līdzekļu apjomu. Vienošanās pamatā ir saņēmējvalstu nacionālās vajadzības un prioritātes un sadarbības apjoms ar donorvalstīm. Sarunu procesā notiek konsultācijas ar Eiropas Komisiju, lai izvairītos no dublēšanās un nodrošinātu, ka finansējums tiek novirzīts tur, kur no tā ir vislielākais ieguvums. Programmām, ko īsteno, izmantojot EEZ un Norvēģijas dotācijas, ir jāatbilst ES noteikumiem un standartiem cilvēktiesību, labas pārvaldības, ilgtspējīgas attīstības un dzimumu līdztiesības jomā.
ES finansējums un EEZ un Norvēģijas dotācijas papildina viens otru, un parasti līdzekļu pārvaldību nodrošina viena un tā pati vadošā iestāde valsts līmenī. Ar EEZ un Norvēģijas dotācijām bieži tiek finansēti projekti jomās, kurās reti ir pieejams ES vai valsts finansējums.
Katrā saņēmējvalstī ir vadošā iestāde (nacionālais kontaktpunkts), kas atbild par programmu vispārējo pārvaldību attiecīgajā valstī. Programmu apsaimniekotāji, kas bieži sadarbojas ar donorvalstu partnerorganizācijām, izstrādā un pārvalda programmas un piešķir finansējumu projektiem. Projekti lielākoties tiek atlasīti pēc atklātiem uzaicinājumiem iesniegt priekšlikumus, ko izsludina programmu apsaimniekotāji.
Divpusējas sadarbības stiprināšana
Viens no EEZ un Norvēģijas dotāciju diviem galvenajiem mērķiem ir stiprināt saņēmējvalstu un donorvalstu sadarbību un attiecības. Būtisks dotāciju aspekts ir saņēmējvalstu organizāciju un līdzīgu Islandes, Lihtenšteinas un Norvēģijas organizāciju partnerības, kas piedāvā unikālu iespēju risināt kopīgas Eiropas problēmas.
Tiek plaši atbalstītas divpusējas partnerības, kurās piedalās publiskas un privātas iestādes no donorvalstīm un saņēmējvalstīm. Sadarbība starp cilvēkiem un iestādēm administratīvā un politiskā līmenī un sadarbība, kurā iesaistās privātais sektors, akadēmiskās aprindas un pilsoniskā sabiedrība, ir divpusēju attiecību stiprināšanas priekšnoteikums.
EEZ un Norvēģijas dotācijas 2014—2021
Laikposmam no 2014. līdz 2021. gadam dotācijām ir atvēlēti 2,8 miljardi eiro. EEZ dotācijas (1,55 miljardi eiro) kopīgi finansē Islande (3 %), Lihtenšteina (1 %) un Norvēģija (96 %), un tās ir pieejamas visās 15 valstīs. Norvēģijas dotācijas (1,25 miljardi eiro) finansē tikai Norvēģija, un tās ir pieejamas 13 valstīs, kas pievienojās ES pēc 2003. gada. Katras donorvalsts ieguldījuma pamatā ir tās iekšzemes kopprodukts (IKP).
Atbalsta virzieni
Pieci prioritārie virzieni un ar tiem saistītās 23 programmu jomas, kas saņem finansējumu laikposmā no 2014. līdz 2021. gadam, atspoguļo stratēģijā “Eiropa 2020” (Eiropas Savienības desmit gadu stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei) noteiktās prioritātes un ES kohēzijas politikas 11 mērķus. To mērķis ir veicināt izaugsmi un nodarbinātību, cīnīties pret klimata pārmaiņām un energoatkarību, vienlaikus mazinot nabadzību un sociālo atstumtību. Tie veicina arī divpusēju un starptautisku sadarbību.
'''1. prioritārais virziens. Inovācija, pētniecība, izglītība un konkurētspēja '''
1. Uzņēmējdarbības attīstība, inovācija un MVU
2. Pētniecība
3. Izglītība, stipendijas, māceklības un jauniešu uzņēmējdarbībp
4. Darba un privātās dzīves līdzsvars
5. Sociālais dialogs — pienācīgs darbs
'''2. prioritārais virziens. Sociālā iekļaušana, jauniešu nodarbinātība un nabadzības mazināšana'''
6. Eiropas sabiedrības veselības problēmas
7. Romu integrācija un tiesību nostiprināšana
8. Apdraudēti bērni un jaunieši
League of Legends
League of Legends (LoL; no angļu valodas — 'leģendu līga') ir bezmaksas 2009. gada tiešsaistes daudzspēlētāju cīņas arēnas datorspēle, kuru izstrādāja un izdeva Riot Games Windows un Mac OS X operētājsistēmai. Spēle tika radīta iedvesmojoties no Warcraft III: The Frozen Throne modifikācijas — Defense of the Ancients (DotA).
Spēlē League of Legends spēlētāji uzņemas varoņa lomu, kam piemīt īpašas spējas un kas kopā ar savu komandu cīnās pret citu spēlētāju (vai datora vadītu) komandu. Populārākajos maču režīmos katras komandas mērķis ir iznīcināt pretinieka komandas bāzes centru (nexus). Katru maču varoņi sāk, būdami samērā vāji, un progresē, spēles gaitā uzkrājot zeltu un pieredzi.
Gravāni (Salas pagasts)
Gravāni ir ciems Jēkabpils novada Salas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā 3,3 km no pagasta centra Salas un 130,6 km no Rīgas.
EEZ un Norvēģijas dotācijas
Atbalsta virzieni
9. Jauniešu dalība darba tirgū
Gravāni (Salas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P76 (Aizkraukle–Jēkabpils), pie Pelītes upes ietekas Daugavas attekā Sakā.
EEZ un Norvēģijas dotācijas
Atbalsta virzieni
10. Vietējā attīstība un nabadzības mazināšana
'''3. prioritārais virziens. Vide, enerģētika, klimata pārmaiņas un mazoglekļa ekonomika'''
11. Vide un ekosistēmas
12. Atjaunojamo energoresursu enerģija, energoefektivitāte, energoapgādes drošība
13. Klimata pārmaiņu mazināšana un pielāgošanās klimata pārmaiņām
'''4. prioritārais virziens. Kultūra, pilsoniskā sabiedrība, laba pārvaldība un pamattiesības un pamatbrīvības'''
14. Kultūras uzņēmējdarbība, kultūras mantojums un sadarbība kultūras jomā
15. Pilsoniskā sabiedrība
16. Laba pārvaldība, atbildīgas iestādes, pārredzamība
17. Cilvēktiesības — īstenošana valstu līmenī
'''5. prioritārais virziens. Tieslietas un iekšlietas'''
18. Patvērums un migrācija
19. Labošanas dienesti un pirmstiesas apcietinājums
20. Starptautiska policijas sadarbība un noziedzības apkarošana
21. Tiesu sistēmas efektivitāte, tiesiskuma stiprināšana
22. Vardarbība ģimenē un ar dzimumu saistīta vardarbība
23. Katastrofu novēršana un sagatavotība katastrofām
EEZ un Norvēģijas dotāciju 2014—2021 jaunums ir Jaunatnes nodarbinātības fonda (65,5 miljoni eiro) un Reģionālās sadarbības fonda (34,5 miljoni eiro) izveide. Šie fondi atbalsta pārrobežu un transnacionālu projektu iniciatīvas Eiropā, lai rastu risinājumus dažām kopīgām Eiropas problēmām.
Visas programmas saskaņā ar EEZ un Norvēģijas dotācijām 2014—2021 darbosies līdz 2024. gada 30. aprīlim.
Sadarbība un ārējie partneri
Donorprogrammu partneriem (DPP) ir stratēģiska nozīme programmu plānošanā un īstenošanā, kā arī projektu partnerību veicināšanā. Plānošanas periodā no 2014. līdz 2021. gadam programmās piedalās 21 DPP (divi no Islandes, viens no Lihtenšteinas un 18 no Norvēģijas).
Donorprogrammu partneri lielākoties ir publiskas iestādes ar valsts pilnvarojumu attiecīgajās jomās un plašu starptautisku pieredzi. Šie partneri ir izraudzīti pēc donorvalstu iniciatīvas.
EEZ un Norvēģijas dotāciju īstenošanā svarīga nozīme ir starpvaldību organizācijām un dalībniekiem, kas uzrauga starptautisku konvenciju un līgumu ievērošanu visā Eiropā. Šīs organizācijas sniedz palīdzību ar cilvēktiesībām, demokrātiju un tiesiskumu saistītos jautājumos. Lai nodrošinātu EEZ un Norvēģijas dotāciju programmu un projektu atbilstību Eiropas un starptautiskiem standartiem, donorvalstis ir izveidojušas stratēģiskas partnerības ar trim Eiropas partneriem, kas 2014.—2021. gada plānošanas periodā darbojas kā starptautiskas partnerorganizācijas (SPO):
EEZ un Norvēģijas dotācijas 2009—2014
Laikposmam no 2009. līdz 2014. gadam dotācijām bija atvēlēti 1,8 miljardi eiro. EEZ dotācijas (993,5 miljoni eiro) kopīgi finansēja Islande (3 %), Lihtenšteina (1 %) un Norvēģija (96 %), un tās bija pieejamas 16 valstīs. Norvēģijas dotācijas (804,6 miljoni eiro) finansēja tikai Norvēģija, un tās bija pieejamas 13 valstīs, kas pievienojās ES pēc 2003. gada. Spānija 2009.—2014. gada periodā saņēma tikai pārejas finansējumu. Pēc pievienošanās ES 2013. gadā Horvātija 2014. gadā kļuva par ES un EEZ dalībvalsti un līdz ar to par EEZ un Norvēģijas dotāciju saņēmējvalsti.
'''1. tabula. EEZ un Norvēģijas dotācijas 2009—2014''' * Radušos attiecināmo izdevumu apmērs (%). Dati iegūti 2019. gada 5. septembrī un var mainīties.
Avots: ''EEZ un Norvēģijas dotāciju 2009—2014 noslēguma pārskats, ātrais novērtējums: galīgais ziņojums, 2019. gada marts.''
Atbalsta virzieni
Laikposmā no 2009. līdz 2014. gadam EEZ un Norvēģijas dotāciju atbalsts tika piešķirts '''2. tabulā''' minētajiem deviņiem prioritārajiem virzieniem un 32 programmu jomām. Katram prioritārajam virzienam piešķirtie līdzekļi ir redzami 3. attēlā.
'''2. tabula. EEZ un Norvēģijas dotāciju 2009—2014 prioritārie virzieni un programmu jomas''' Avots: Zilā grāmata 2009—2014
Sadarbība
Vairāk nekā 30 % no šajā periodā finansētajiem 7000 projektiem bija iesaistīti donorprojektu partneri. Projektos piedalījās gandrīz 1000 donorvalstu partneru (185 no Islandes, 11 no Lihtenšteinas un 780 no Norvēģijas).
Rezultāti
EEZ un Norvēģijas dotāciju rezultātu un datu portālā ir sniegta plašāka informācija par 2009.—2014. gada periodā finansētajām programmām un projektiem.
EEZ un Norvēģijas dotācijas 2004—2009
Līdz ar ES paplašināšanos 2004. gadā ES un Eiropas Ekonomikas zonai (EEZ) pievienojās desmit jaunas valstis — Čehija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Malta, Polija, Slovākija, Slovēnija un Ungārija.
Laikposmam no 2004. līdz 2009. gadam EEZ un Norvēģijas dotācijām bija atvēlēti 1,3 miljardi eiro. EEZ dotācijas (672 miljoni eiro) bija pieejamas 15 saņēmējvalstīm Centrāleiropā un Dienvideiropā. Norvēģijas dotācijas nodrošināja papildu 567 miljonus eiro desmit valstīm, kas pievienojās ES 2004. gadā. Papildus šiem diviem mehānismiem Norvēģija piešķīra 68 miljonus eiro Norvēģijas divpusējās sadarbības programmām ar Bulgāriju un Rumāniju, kad abas šīs valstis 2007. gadā pievienojās ES.
Norvēģija kā lielākā donorvalsts 2004.—2009. gadā nodrošināja gandrīz 97 % no kopējā finansējuma.
Atbalsta virzieni
Ar EEZ un Norvēģijas finanšu mehānismu starpniecību 2004.—2009. gadā finansējumu saņēma 1250 projekti. Projekti tika finansēti šādos atbalsta virzienos:
Sadarbība
Vairāk nekā piektdaļa atbalstīto projektu bija saņēmējvalstu un Islandes, Lihtenšteinas vai Norvēģijas organizāciju partnerības projekti.
Rezultāti
EEZ un Norvēģijas dotāciju 2004—2009 noslēguma pārskatā ir secināts, ka “EEZ un Norvēģijas dotācijas 2004—2009 ir palīdzējušas mazināt atšķirības Eiropā [..] un vietējie ieguvumi ir bijuši nozīmīgi” (Nordic Consulting Group galīgais ziņojums, 2012. gada janvāris).
Par 2004.-2009. gada plānošanas periodu ir sagatavoti šādi neatkarīgi novērtējumi un pārskati:
Finanšu instruments 1999—2003
Laikposmā no 1999. līdz 2003. gadam Grieķija, Īrija, Ziemeļīrija, Portugāle un Spānija no EEZ EBTA valstīm (Islandes, Lihtenšteinas un Norvēģijas) saņēma 119,6 miljonus eiro. Atbalstīti tika projekti tādās jomās kā vides aizsardzība, pilsētvides atjaunošana, piesārņojums pilsētās, kultūras mantojuma aizsardzība, transports, izglītība un apmācība un akadēmiskā pētniecība. Aptuveni 93 % finansējuma tika novirzīti projektiem vides aizsardzības jomā.
Lejupielādējiet galīgo ziņojumu par finanšu instrumentu 1999—2003.
Finanšu mehānisms 1994—1998
Finanšu mehānisms 1994—1998 aptvēra Grieķiju, Īriju, Ziemeļīriju, Portugāli un Spāniju. Atbalstu saņēma projekti vides aizsardzības, izglītības un apmācības un transporta jomā. Papildus projektu atbalstam paredzētajiem 500 miljoniem eiro tika piešķirtas procentu atlaides aizdevumiem 1,5 miljardu eiro apmērā no Eiropas Investīciju bankas (EIB).
Somija, Zviedrija un Austrija, kas līdz 1994. gadam bija EBTA valstis, izstājās no asociācijas un pievienojās ES. Eiropas Komisija pārņēma atbildību par šo trīs valstu iemaksām finanšu mehānismā 1994—1998.
Lejupielādējiet galīgo ziņojumu par finanšu mehānismu 1994—1998.
Leopolds Ramū
Vinsents Leopolds Eduārs Ramū (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Ramū 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti profesionāļiem. Šajā disciplīnā viņš ieguva 6. vietu.
Spēle notiks tik un tā
"Spēle notiks tik un tā" ir 1985. gada Latvijas PSR divsēriju televīzijas spēlfilma, detektīvfilma. Filmas režisors Rolands Kalniņš. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc čehu rakstnieka Vaclava Folprehta detektīvstāsta "Nāve soda laukumā" motīviem.
Sižets
Uz atbildes spēli Prāgā ierodas futbola klubs no Rietumvācijas. Treniņu laikā komandas spēlētājs Francs Pihlers zaudē samaņu un mirst ceļā uz slimnīcu. Ekspertīzē noskaidrojas, ka nāves iemesls ir noindēšana. Inde futbolistam injicēta ar saindētu piespraudi, kas piestiprināta pie sportista futbola apaviem. Komandas treneris uzstāda ultimātu, ka ja līdz atbildes spēles datumam netiks atrasts vainīgais, viņi būs spiesti atteikties no spēles.
Lomās
Epizodēs: Andrejs Žagars, Juris Kaminskis, Sergejs Judins, Boriss Ahanovs, Aivars Bogdanovičs, Uldis Vazdiks, Mārtiņš Vērdiņš, Andis Kvēps, Juris Strenga, Guntis Skrastiņš, Edīte Sagatauskaite, Oļģerts Šalkonis, Vaironis Jakāns, Gunārs Binde, Āris Rozentāls, A. Libans, N. Prošuņina.
200 metri
200 metri ir otra īsākā sprinta distance (bez barjerām) vieglatlētikas sacensībās stadionā. Nedaudz īsāka distance, kas tika saukta par "stadiju" (apmēram 180 metri), bija pirmā antīko olimpisko spēļu distance. Iepriekš valstīs ar nemetrisko mērvienību sistēmu sportisti bieži sacentās 220 jardu distancē (201,168 metri) 200 m vietā, it īpaši tas bija novērojams ASV.
Redžijs Buloks
Redžinalds (Redžijs) Raiedels Buloks (en; dzimis Baltimorā, Mērilendas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) pārstāv NBA klubu Dalasas "Mavericks".
200 metri
200 m ir iekļauta olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš, sievietes — kopš.
Redžijs Buloks
Karjera
R. Buloks aizvadīja izcilu vidusskolas basketbola karjeru, pēc tās nonākot Ziemeļkarolīnas Universitātē. Pēc trim sezonām NCAA R. Buloku 2013. gada NBA draftā izvēlējās Losandželosas "Clippers" pirmajā kārtā ar kopējo 25. numuru.
200 metri
Pasaules rekords 200 m vīriešiem ir 19,19 s un pieder Useinam Boltam no Jamaikas, uzstādīts. Pasaules rekords 200 m sievietēm ir 21,34 s un pieder Florensai Grifitai-Džoinerei no ASV, uzstādīts.
Redžijs Buloks
Karjera
Karjeras sākumā regulāri spēlējis pārstāvēto NBA klubu G-Līgas komandās, pamatkomandā nostiprinoties Detroitas "Pistons" sastāvā. Vairākkārt mainījis komandas maiņas darījumos: 2015. gada janvārī aizmainīts no "Clippers" uz Fīniksas "Suns" triju komandu maiņas darījumā, 2015. gada jūlijā aizmainīts uz Detroitas "Pistons" (pret nākotnes drafta izvēli "Suns" deva arī Deniju Grendžeru un Markusu Morisu, šis darījums bija saistīts ar algas limita atbrīvošanu), 2019. gada februārī "Pistons" aizmainīja R. Buloku uz Losandželosas "Lakers" pret Svjatoslavu Mihaiļuku un nākotnes drafta izvēli. 2019. gada vasarā R. Buloks kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Ņujorkas "Knicks", bet 2021. gada vasarā pievienojās Dalasas "Mavericks".
Karjeras rezultatīvāko spēli aizvadījis "Pistons" sastāvā, gūstot 33 punktus spēlē pret Minesotas "Timberwolves".
200 metri
Latvijas rekords 200 m vīriešiem ir 20,41 s un to uzstādīja Sergejs Inšakovs. Latvijas rekords 200 m sievietēm ir 22,49 s un tas pieder Vinetai Ikauniecei, uzstādīts.
Dālīns
Dālīns var būt:
Kreigs Van Tilburi
Kreigs Van Tilburi (en; Sīdarrepidsa —  Tampa) bija ASV mūziķis un FIDE meistars šahā (1986).
Biogrāfija
Piedzimis Aiovas štatā, taču vēlāk ģimene pārvākusies uz Ārlingtonas apgabalu. Šeit Tilburi radusies interese par blūzu un roku, ko ietekmējusi Ērika Kleptona un Džimija Peidža daiļrade. 1978. gadā Tilburi pārcēlies uz dzīvi Santakrusā (ASV Virdžīnas). Bijis ģitārists tādās grupās Joey Dee and the Starliters, The Young Rascals, The Shirelles, St. Croix band, Green Flash, sniedzis koncertus ASV un Vācijā.
Bijis pazīstams arī kā šahists. Pārstāvējis ASV Virdžīnu un Britu Virdžīnu komandas Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 10 reizes (1978-1984, 1990, 1994, 2002-2008). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1984) medaļu. 1977. gadā uzvarējis Vašingtonas Open šaha turnīrā, bet 1981. gadā bijis labākais Jamaikas Open šaha turnīrā. 1986. gadā saņēmis FIDE meistara (FM) un starptautiskā arbitra nosaukumus.
Pāragri miris no sirdslēkmes.
Cauruļzobis
Cauruļzobis jeb Āfrikas skudrlācis (Orycteropus afer) ir vienīgā mūsdienās dzīvojošā Āfrikas cauruļzobju ģints (Orycteropus) suga. Lai arī to reizēm sauc par skudrulāci, tas nav tuvs radinieks Dienvidamerikā dzīvojošiem skudrlāčiem. Cauruļzobja tuvākie radinieki ir lēkātāji (Macroscelididae) un tenreki (Afrosoricida). Tie visi kopā veido Āfrikas kukaiņēdāju virskārtu (Afroinsectiphilia).
Cauruļzobis dzīvo plašā teritorijā Āfrikas kontinentā, uz dienvidiem no Sahāras tuksneša. Tas mājo savannā, krūmājos un mežos.
Izskats un īpašības
Cauruļzobis ārēji nedaudz atgādina cūku ar garu šņukuru. Tam ir kompakts ķermenis ar augsti izliektu mugurkaulu. Ķermeni sedz rets, plāns un ass matojums. Tas parasti ir pelēkdzeltens vai sarkanbrūns. Cauruļzobi pret termītiem un skudrām aizsargā nevis matojums, bet biezā āda. Āda to aizsargā arī pret ienaidniekiem. Kājas ir vidēji garas. Priekšķepām ir 4 pirksti, tām nav īkšķu, bet pakaļkājām ir visi 5 pirksti. Katram pirkstam ir garš, plakans un spēcīgs nags. Ausis cauruļzobim ir ļoti garas, līdzīgi kā trusim. Arī aste ir samērā gara, pie pamatnes ļoti bieza, tā vienmērīgi sašaurinās astes gala virzienā līdzīgi kā ķenguram. Ne trusis, ne ķengurs nav cauruļzobja radinieks. Kakls biezs un īss. Cauruļzobja galva ir slaida ar garu šņukuru, kura nobeigums tāpat kā cūkai diskveidīgs, ar divām nāsīm tajā. Lai ēšanas laikā termīti nesalīstu nāsīs, cauruļzobis tās noslēdz. Mute maza un cauruļveida, raksturīga dzīvniekiem, kas barojas ar termītiem. Tā mēle ir gara, tieva, čūskai līdzīga, turklāt tā ir lipīga. Cauruļzobim ir ļoti laba oža un dzirde, kas palīdz atrast tā iecienīto barību — termītus un skudras.
Visspecifiskākā īpašība ir cauruļzobja zobi, kuriem ir caurulīšu forma, un tiem nav emaljas. Tādēļ zobi viegli nodilst, bet tie visu laiku ataug. Piedzimstot cauruļzobim ir priekšzobi un ilkņi, kas vēlāk izkrīt un vairāk neatjaunojas. Pieaugušiem cauruļzobjiem ir tikai dzerokļi, kas atrodas žokļu dziļumā. Cauruļzobja ķermenis bez astes ir 1—1,3 metrus garš, astes garums 53—66 cm, masa 50—82 kg.
Uzvedība un barība
Cauruļzobis pamatā ir nakts dzīvnieks un karsto Āfrikas dienu tas pavada zem zemes savā alā, kurai var būt vairākas izejas. Reizēm tas izlien no alas arī dienas laikā, lai pasildītos saulītē. Cauruļzobim ir sava teritorija ar vairākām alām, kuras tas izrok ar savām spēcīgajām, lāpstveidīgajām ķepām. Dažas alas ir ļoti mazas un šauras, tās pamatā tiek izmantotas, lai slēptos no ienaidniekiem. Galvenā ala ir samērā plaša, īpaši mātēm ar mazuli. Cauruļzobis ir ļoti ātrs zemes racējs. Tas spēj izrakt 60 cm mazāk kā 30 sekundēs. Reizēm cauruļzobis mēdz gulēt tikko izraktā un izēstā skudru ligzdā. Lietus sezonā gandrīz katru nakti tiek rakta jauna ala. Guļot cauruļzobis aizver alas ieeju, atstājot atvērtu pavisam nelielu caurumiņu gaisam. Pats tas saritinās ciešā kamoliņā. Kā jau nakts dzīvniekam, tam ir vāja redze. Tādēļ vēlu pēcpusdienā vai vakarā, pametot alu, cauruļzobis kādu brīdi stāv pie alas izejas un ieklausās apkārtējās skaņās. Alu tas pamet ar strauju lēcienu, tad atkal sastingst un ieklausās skaņās, grozot ausis uz visām pusēm. Ja nekā aizdomīga nav, cauruļzobis lēni dodas meklēt barību.
Daudzi dzīvnieki izmanto cauruļzobja pamestās alas. Tie ir zemes vāveres, zaķi, hiēnas, šakāļi, dzeloņcūkas, kārpcūkas, civetas un putni. Meklējot termītu un skudru ligzdas, cauruļzobis nakts laikā noiet apmēram 10 kilometrus. Tas iet lēnām un šūpo garo snuķi virs zemes no vienas puses uz otru, cenšoties saost barību. Retu reizi tas barojas ar citiem kukaiņiem, augiem vai maziem zīdītājiem.
Galvenie cauruļzobja ienaidnieki ir cilvēki, medību suņi, lauvas, hiēnas, leopardi un pitoni. Ja cauruļzobim uzbrūk, tas ātri cenšas ierakties zemē. Ja nepaspēj paslēpties, cauruļzobis apveļas uz muguras un aizsargā sevi ar asajiem, spēcīgajiem nagiem, turklāt cenšoties ar asti atgrūst uzbrucēju.
Vairošanās
Katru gadu pārošanās laikā cauruļzobji uz īsu brīdi izveido pāri. Grūsnības periods ilgst 7 mēnešus. Piedzimst viens mazulis, kas ir rozīgs un bez spalvām. Alā tas mitinās apmēram 2 nedēļas, tad sāk sekot mātei nakts pastaigās. Pirmos 4 mēnešus māte to zīda ar pienu, papildus barību tas sāk uzņemt jau pēc pirmajiem 3 mēnešiem. Jaunie tēviņi paliek kopā ar savu māti apmēram 6 mēnešus, bet mātīte — līdz piedzimst nākamais mazulis. Jaunais tēviņš aiziet no mātes, atrodot savu teritoriju, bet mātīte uzturas turpat mātes alas tuvumā, naktī kopīgi dodoties kukaiņu meklējumos.
Skillači
Skillači var būt:
1381. gads
1381. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās otrdienā.
Ķingas
Ķingas ir ciems Cēsu novada Priekuļu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā, Cēsu pilsētas ziemeļu pievārtē.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Vorkaļi (Stoļerovas pagasts)
Vorkaļi ir ciems Stoļerovas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 262 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Stoļerovas ezers.
Domnopole
Domnopole ir ciems Krāslavas novada Piedrujas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā 11 km no pagasta centra Piedrujas, 35 km no novada centra Krāslavas un 301 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V630, Makņu ezera krastā.
Vorkaļi (Pildas pagasts)
Vorkaļi ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 286 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Vorkaļu ezers.
Žans Renuārs
Žans Renuārs (fr, ; dzimis, miris ) bija franču kinorežisors, scenārists, aktieris, producents un autors.
Gleznotāja Pjēra Ogista Renuāra dēls. No mēmā kino laikiem līdz 20. gadsimta 60. gadu beigām uzņēma vairāk nekā 40 filmas. Režisora debijas darbs — "Ūdeņu meita" (La Fille de l'eau, 1924). Ievērojamākās filmas uzņēma 30. gados. "Lielā ilūzija" (La Grande Illusion, 1937) un "Spēles noteikumi" (La Règle du jeu, 1939) mūsdienās tiek ierindotas visu laiku izcilāko filmu sarakstos. 2002. gadā Sight & Sound aptaujā atzīts par visu laiku 4. izcilāko kinorežisoru. Otrā pasaules kara laikā strādāja ASV, vēlāk atgriezās Francijā.
1975. gadā saņēmis Kinoakadēmijas goda balvu.
Petra Krupkova
Petra Krupkova (cz; dzimusi Kolīnā, bijusi precējusies kā Petra Mazakova un Petra Movsisjana) ir Čehijas starptautiskā lielmeistare šahā (2000).
Biogrāfija
Pārstāvējusi Čehiju Pasaules šaha olimpiādēs:
Pārstāvējusi Čehiju Eiropas komandu sieviešu šaha čempionātā:
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2003. gadā beigusi aktīvās šahistes gaitas.
Personīgā dzīve
Bijusi precējusies ar Armēnijas šaha lielmeistaru Sergeju Movsisjanu.
Spāriņi
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P28, Ārupītes upes krastā.
Kāroņstrauts
Kāroņstrauts (arī Kāroņu strauts) ir Virbupes kreisā krasta pieteka Talsu novadā.
Tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā. Ietek Virbupē lejpus Lielvirbiem. Lielākā pieteka - Zābakstrauts. Kāroņstrautu šķērso valsts autoceļš V1399 (Smildziņi–Sabiles stacija–Sknābe), tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Kurjers (filma)
"Kurjers" (fr) ir 2002. gada filma, kuras režisori ir Korijs Jūens un Luiss Leterjērs.
Filma ir par kurjeru Frenku Mārtinu, kas pārvadā kravas, neuzdodot liekus jautājumus, neprasot pasūtītāju vai saņēmēju vārdus un neinteresējoties par to, kas ir sūtījumā. Galvenās lomas atveido Džeisons Steitems, Šu Kī, Fransuā Berleāns un Mets Šulcs. Filmas pirmizrāde notika 2002. gada 2. oktobrī.
Filmai ir izdoti vairāki turpinājumi: "Kurjers 2" (2005), "Kurjers 3" (2008) un "Kurjers: Pilna jauda" (2015). Ir izdots arī televīzijas seriāls Transporter: The Series.
Vorkavīši
Ciema apkārtnē atrodas bērnudārzs.
Amulas iela (Rīga)
Amulas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņos. Iela sākas no Kantora ielas, Lutriņu ielas un Slampes ielas krustojuma, puslokā iet līdzās Mārupītei un beidzas krustojumā ar Cīravas ielu. Kopējais ielas garums ir 399 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Ielā ir tikai savrupmāju apbūve.
Amulas iela ir nosaukta Amulas — Abavas pietekas Kurzemē — vārdā.
Ielu savienojumi
Amulas iela ir savienota ar šādām ielām:
Sinhronā peldēšana
Sinhronā peldēšana kopš. gada ir iekļauta Olimpisko spēļu programmā. Tajās pašlaik tiek sadalīti divi medaļu komplekti: sieviešu duetiem un komandām (agrāk sacensībās piedalījās arī sportistes pa vienai). Šis ir viens no diviem sporta veidiem Olimpiskajās spēlēs (arī mākslas vingrošana), kurā sacensības notiek tikai sievietēm.
Šo sporta veidu starptautiski pārvalda Starptautiskā peldēšanas federācija (International Swimming Federation, FINA).
Ablatīvs
Tradicionālajā salīdzinošajā valodniecībā ablatīvs tiek uzskatīts par vienu no astoņiem indoeiropiešu pirmvalodas locījumiem. Tiek uzskatīts, ka austrumbaltu valodās tas saplūdis ar ģenitīva locījuma formām un tādējādi radies latviešu un lietuviešu valodas o celma ģenitīvs (darb-a/darb-o, brāļ-a/broli-o, dadž-a/dagi-o). Senā ablatīva nozīmes ir atrodamas tādos savienojumos ar ģenitīvu kā "sargies vilciena!", "bīsties Dieva!" utml. Tomēr daži valodnieki uzskata, ka baltu valodās šāda locījuma nekad nav bijis. Pastāv šaubas arī par tā esamību indoeiropiešu pirmvalodā: atšķirīga tā forma bija sastopama tikai o celma lietvārdu vienskaitlī, bet divskaitlī o celma ablatīvs sakrita ar datīvu−instrumentāli, bet daudzskaitlī − ar datīvu. Citu paradigmu lietvārdu vienskaitļa ablatīvs sakrita ar ģenitīvu, bet divskaitlī un daudzskaitlī sakritība bija tāda pati kā o celma lietvārdiem.
Latviešu valodā ablatīva locījums pilnībā atbilst indoeiropiešu pirmvalodas ablatīva locījumam savienojumos ar prievārdiem aiz, apakš, bez, iekš, iz, kopš, no, pēc, pie, pirms, priekš, virs, zem.
2014. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
2014. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika no 8. līdz 14. septembrim Uzbekistānas galvaspilsētā Taškentā.
Dalībnieki
Sacensībās piedalījās 692 cīkstoņi no 81 valstīm:.
Eiropas autoceļš E65
Eiropas autoceļš E65 ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla A klases Ziemeļu-Dienvidu maršruta, kas savieno Malmi, Zviedrijā ar Hanju, Grieķijā. Autoceļš ir aptuveni 4400 kilometrus garš.
Brighton & Hove Albion F.C.
Braitonas un Hovas futbola klubs "Albion" (en) ir Anglijas futbola klubs no Braitonas (Braitonas un Hovas), pilsētas Austrumsaseksas grāfistē. Dibināts 1901. gadā. Pašlaik spēlē Anglijas Premjerlīgā. Mājas spēles aizvada Falmer stadionā.
Eiropas autoceļš E65
Pirms 1985. gada šis maršruts bija zināms kā E14.
Brighton & Hove Albion F.C.
Komandas sastāvs
.
Kodola receptori
Kodola receptori jeb nukleārie receptori ir receptori, kas piedalās hormonu izraisīto efektu īstenošanā caur t.s. gēnu transkripciju, jo hormoni ir molekulas, kuras iedarbojas tieši uz cilvēka šūnas ģenētisko materiālu šūnas kodolā. Uz šiem receptoriem iedarbojas liela daļa hormonu – D vitamīns, tireoīdais hormons, retinoīdi, androgēni, estrogēns un progesterons, kā arī glikokortikoīdi un mineralokortikoīdi. Šeit var minēt arī lielu daļu endokrīno hormonu, piemēram, no virsnieru garozas – hidrokortizons jeb kortizols, kas regulē enerģijas iegūšanu no olbaltumvielām, taukiem un ogļhidrātiem, epinefrīns jeb adrenalīns, kas fizioloģiski pielāgo organismu stresa situācijām, palielinot sirdsdarbību, muskuļu audu un smadzeņu audu apasiņošanu, mobilizē glikogēna pārvēršanu glikozē, lai iegūtu papildus enerģiju, savukārt no hipotalāma galvas smadzenēs – antidiurētiskais hormons, kas palielina ūdens absorbciju nierēs, oksitocīns, kas regulē ķermeņa temperatūru, miega ciklus un laktāciju sievietēm.
Baltsvītru krustknābis
Baltsvītru krustknābis (Loxia leucoptera) ir neliela auguma žubīšu dzimtas (Fringillidae) dziedātājputns, kas sastopams Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Izšķir divas pasugas.
Mazbriede
Mazbriede (arī Briedīte, Dikļupe, Robežupe uz Dauguļu un Dikļu pagastu robežas ~ 3 km garumā) ir Valmieras novada upes Briedes lielākā pieteka vai tās augšgala R zars, kura kopējais garums ir 19 km. Aizsākas Madiešēnu purvā no Mazezera. Upes baseins atrodas Burtnieku līdzenumā, kur upes augštece tiek regulēta par 6 m platu grāvi. Pirms Dikļiem pagriežas uz A un ietek Dikļu Dzirnavezerā. Iztekot no Dzirnavezera un ietekot Briedes upē, Zilākalna pagastā uzņem 10 km garu pieteku Zundu (Dikļupīti) no Ozolmuižas ezeriem. Mazbriedes upes posms no Dzirnavezera līdz Briedes upei ir 6,28 km garš un tiek regulēts ar Zilākalna purviem, bet tās pietece galvenokārt ir no grāvjiem. Mazbriedes upes dziļākā vieta ir "Baronbedre" upes līkumā 250 m DA no Mežurgu mājām, "kur Dikļu kungi agrāk nākuši peldēties".
Baltsvītru krustknābis
Izplatība
Baltsvītru krustknābis izplatīts Eirāzijas taigas zonā, no Eiropas ziemeļaustrumiem pāri Sibīrijai līdz Tālajiem Austrumiem. Ziemeļamerikā sastopams Aļaskā, Kanādā un ASV ziemeļos.
Ziemo pārsvarā ligzdošanas areālā, taču veic arī klejojumus uz dienvidiem atkarībā no ciedru, lapegļu un egļu sēklu ražas.
Latvijā
Baltsvītru krustknābis Latvijā rudens invāziju laikā ir regulārs ieceļotājs no ziemeļiem, taču skaits nav liels un atkarīgs no invāzijas stipruma. Spēcīgākas invāzijas atkārtojas aptuveni reizi septiņos gados. Latvijā ieklejo Eirāzijas pasuga L.l. bifasciata.
Izskats
Baltsvītru krustknābis ir vidēji liels dziedātājputns ar īsām kājām un škeltu asti. Ķermeņa garums 14,5—17 cm, spārnu plētums 26—27 cm, svars 24—40 g.
Baltsvītru krustknābis ir mazāks un košāks kā citi krustknābji. Arī tā krusteniskais knābis, kas piemērots, lai no čiekuriem izlobītu sēklas, ir slaidāks un mazāks nekā citiem krustknābjiem. Apakšējā knābja daļa augšējo daļu visbiežāk krusto pa labo pusi (apmēram 3 reizes biežāk nekā pa kreiso pusi).
Raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņa ķermeņa apspalvojums koši sarkans, mātītes dzeltenzaļš. Uz melnajiem spārniem divas platas, baltas joslas, kas virzienā uz muguru kļūst platākas. Jaunie putni pelēkbrūni ar tumši brūnām svītrām. Kājas brūnas, knābis gaiši brūns, acis tumši brūnas. Aste melna, zemaste balta.
Baltsvītru krustknābis apspalvojumu maina vienu reizi gadā, parasti rudenī. Uz tēviņa jauno sarkano spalvu virsmas ir sīki, bezpigmenta akotiņi, tādēļ rudenī tēviņš izskatās gaiši sārts. Kad akotiņi nodilst, apspalvojums kļūst koši sarkans.
Uzvedība
Baltsvītru krustknābis mājo biezos skujkoku mežos. Atkarībā no izplatības reģiona īpaši iecienīti ir egļu un lapegļu, vai priežu meži. Reizēm uzturas lapu koku mežos, ja pietrūkst iecienīto skujkoku sēklu.
Barība
Barojas ar skujkoku (iecienītākās egļu un lapegļu), alkšņu un bērzu sēklām, pumpuriem, egļu zaru jaunajiem dzinumiem un pīlādžu ogām. Nelielos daudzumos barojas arī ar bezmugurkaulniekiem un kāpuriem. Katru dienu krustknābis apēd līdz 3000 sēkliņām. Uz ceļiem mēdz uzlasīt smalku granti un sāli. Barojas, uzturoties baros.
Ligzdošana
Baltsvītru krustknābim nav noteikta ligzdošanas sezona. Ligzdošana var notikt jebkurā gada mēnesī, ziemas mēnešus ieskaitot, ja tikai ir pietiekami daudz barības. Visbiežāk no februāra līdz maija vidum. Kausveida ligzda vīta no zariņiem, sausas zāles, ķērpjiem, sūnām, praulu gabaliņiem un bērza mizas tāsiņām. No iekšpuses izklāta ar saknītēm, ķērpjiem, mizu plūksnām, dzīvnieku vilnu un spalvām. Tā atrodas kādā augstā skujkokā, paslēpta zem kupliem, bieziem zariem, cieši blakus stumbram, apmēram 2—20 m augstumā. Ļoti retos gadījumos ligzda atrodas zara galā.
Gadā 1—2 perējumi. Dējumā 2—5 zilizaļas vai baltas olas ar tumšiem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 14—15 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki, bet reizēm tikai tēviņš, ja mātīte perē nākamo dējumu. Jaunie putni izlido 22—24 dienu vecumā.
Sistemātika
Baltsvītru krustknābim ir 2 pasugas:
Kapteiņi
Kapteiņi ir ciems Jēkabpils novada Asares pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 11 km no pagasta centra Asares, 13 km no novada centra Aknīstes, 55,5 km no novada centra Jēkabpils un 164 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa V810.
Lu Sjaoša
Lu Sjaoša (zh, ; dzimusi 1973. gadā, arī Sāra Sjaoša Lu (en)) ir Ķīnas starptautiskā meistare šahā (1995).
Biogrāfija
1995. gadā Kišiņevā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 25. vietu. Vēlāk pārcēlusies uz dzīvi ASV. 2001. gadā uzvarējusi Havajas štata atklātajā šaha čempionātā. Pašreiz dzīvo Kalifornijā, kur piedalās vietējos šaha turnīros.
Jaks
Jaks (Bos grunniens domesticētajiem jakiem un Bos mutus savvaļas jakiem) ir liela auguma vēršu ģints (Bos) pārnadzis. Daži sistemātiķi izdala atsevišķu jaku ģinti — Poephagus, kurā šī ir vienīgā suga.