cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
363. ekspresbusu maršruts (Rīga)
Maršruts
Mežciems — Šampēteris kursēja pa šādām ielām: Hipokrāta iela, Biķernieku iela, Stigu iela, Dzelzavas ielu, Ilūkstes iela, Sesku iela, Nīcgales iela, Augusta Deglava iela, Augusta Deglava tilts, Valmieras iela, Satekles iela, Marijas iela, 13. janvāra iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Nometņu iela, Lapu iela, Melnsila iela, Vīlipa iela, Jūrmalas gatve, Zolitūdes iela, Rostokas iela, J. Endzelīna iela, Irlavas iela, Šampētera iela, Zasulauka iela un Jūrkalnes iela.
Jaunbornes kapela
Jaunbornes kapela ir stabveida kapela, kas atrodas Augšdaugavas novada Salienas pagasta Jaunbornes ciemā. Atrodas netālu no Jaunbornes katoļu baznīcas. Mazo arhitektūras formu arhitektūras piemineklis.
Kādu laiku nišā atradies arī krucifikss, tāpēc nereti šī kapela tiek dēvēta par krucifiksu, kas nav pareizi. Kapela uzbūvēta 1907. gadā, pēc citiem avotiem tā šeit bijusi jau agrāk ap 1861. gadu. 1975. gadā pie kapelas nogāzies liels koks, neskardams kapelu.
Raksturojums
Tā ir 2 x 1,5 x 2 metrus liela ķieģeļu mūra celtne ceļa malā ar divslīpu cinkota skārda jumtu. Tā ir būvēta uz laukakmens, kura virszemes izmēri ir 3,6 x 2,5 x 0,9 metri. Akmeni daudzi uzskatīta par senču upurakmeni. Tā ir stabveida kapelu tipa kapela, kas izskatās kā mūra stabs ar nišu, kurā atrodas Jaunavas Marijas pastāvīga palīga glezna koka rāmī. Tā ir izbalējusi. Uz rāmja uzraksts poļu valodā: 1907. g. 15. oktobrī. Tālāk lūgums Dievmātei, lai dod veselību. Zem nišas atrodas misiņa skārda plāksne ar uzrakstu poļu valodā "Matko Boska Nìeustajacej Pomocy Mòdl sìę za Nami" (Zem Tava patvēruma). Atrodas spēcīgā āderu krustpunktā
Leģendas
Par kapelas izcelsmi radušās divas leģendas.
RCDE Stadium
RCDE Stadium ir stadions Barselonā, Spānijā. Stadionā ietilpst 40 500 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada RCD Espanyol.
Robežgrāvis (Ēnavas pieteka)
Robežgrāvis ir Ēnavas kreisā krasta pieteka Kuldīgas novadā.
Tek ziemeļu virzienā. Lielākās pietekas - Ābeļnieku valks, Gobu valks, Rijas valks. Robežgrāvi nešķērso valsts autoceļi, tā krastos nav lielu apdzīvoto vietu.
Akmeņsala
Akmeņsala var būt:
Josta (stacija)
Josta ir neizmantots dzelzceļa pieturas punkts dzelzceļa līnijā Jelgava—Liepāja starp staciju Biksti un pieturu Blīdene.
Vēsture
Jostas pietura tika atvērta līdz ar līnijas Jelgava—Liepāja atklāšanu 1928. gadā. Jostā līdz 2001. gadam apstājās dīzeļvilciens Rīga—Liepāja.
Kopš 2001. gada pieturas punkts ir neizmantots, bet stacijas ēka — 2012. gadā nojaukta. 2021. gadā portāls LA.LV rakstīja, ka ēku par kultūras pieminekli neatzina "daudzu speciālistu iniciatīvas trūkuma dēļ" un vēlāk iztirgoja ķieģeļos. Tā bija līdzīga Tadaiķu vai Airītes staciju ēkām. Pasažieru dīzeļvilcieni nepietur kopš 2001. gada 15. jūnija.
Hajata Toubala
Hajata Toubala (en; dzimusi 1985. gadā) ir Alžīrijas starptautiskā meistare (2005).
Biogrāfija
Divus gadus pēc kārtas izcīnījusi otro vietu Ārābu sieviešu šaha čempionātos (2006, 2007).
2017. gadā Orānā bijusi otrā Āfrikas sieviešu šaha čempionātā pēc Šāhendas Vafas un ieguvusi tiesības piedalīties 2018. gada Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas. 2018. gadā bijusi otrā Alžīrijas sieviešu šaha čempionātā.
2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Humpi Koneru.
Pārstāvējusi Alžīrijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (2006, 2014-2018).
Par panākumiem turnīros FIDE 2005. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Nemejas spēles
Nemejas spēles (sengr. Νεμέων Αγώνων) ir sacensības senajā Grieķijā, kas tika rīkotas Nemejas ielejā, Peloponēsā pie Zeva tempļa, un bija veltītas Zevam, līdzīgi kā Olimpiskās spēles. Šīs spēles tika uzskatītas par vienām no četrām panhellēniskajām spēlēm, un tika rīkotas gadu pirms vai gadu pēc Olimpiskajām spēlēm.
Saskaņā ar sengrieķu mitoloģiju Nemejas spēles dibināja Adrasts, kurš vadīja septiņu pret Tēbām karagājienu, vai arī Hērakls. Saskaņā ar vienu no mītiem spēles sāka rīkot pēc Herakla uzvaras pār Nemejas lauvu. Pēc cita mīta tās tika iedibinātas atmiņai par Nemejas valdnieka bojā gājušo mazo dēlu Ofeltu.
Pirmās vēsturiskajos avotos minētās Nemejas spēles attiecas uz 573. gadu pr.Kr. Tās tika rīkotas ik pēc diviem gadiem jūnija pilnmēness dienā. Spēļu programmā ietilpa vingrošana, jāšana un muzikālās sacensības. Sporta disciplīnas bija: skriešana stadionā (180 m), loka šaušana, cīņa, diska mešana, šķēpmešana un sacensības ar divričiem. Viens no uzvarētājiem sacensībās ar divričiem bija Atēnu orators un karavadonis Alkviads.
Spēļu organizēšanu vadīja Kleonu pilsēta, taču pēc tās iekarošanas 450. gadā pr.Kr. Nemejas spēļu vadību pārņēma Argosas pilsēta, kuras vārdā ar seleriju vainagiem tika apbalvoti spēļu uzvarētāji. Viņu godam slavas dziesmas sacerēja pazīstamais liriskais dzejnieks Pindars.
Nemejas spēļu rīkošana tika pārtraukta 4. gadsimta beigās pēc kristietības apstiprināšanas par valsts reliģiju.
Nemejas stadiona drupas ir saglabājušās līdz mūsdienām, kur vēl joprojām ik pēc četriem gadiem tiek rīkotas sporta sacensības (tajā pat gadā, kad notiek Olimpiskās spēles). Pašreiz Grieķijā atjaunojas Nemejas spēļu tradīcija. 1996. gadā spēlēs piedalījās 500 sportistu no 29 valstīm.
Pasaules karš Z
"Pasaules karš Z" (en) ir 2013. gada filma, kuras režisors ir Marks Forsters. Filma balstīta uz Maksa Brūksa tāda paša nosaukuma romānu.
Filma stāsta par bijušo ANO darbinieku, kurš cenšas apturēt zombiju vīrusa pandēmiju. Galvenās lomas atveido Breds Pits, Mireilla Īnosa un Džeimss Beidžs Deils. Filmas pirmizrāde notika 2013. gada 2. jūnijā Empire Cinema kinoteātrī.
Irisberto Errera
Irisberto Errera (es; dzimis Lastunasā) ir Kubas starptautiskais lielmeistars šahā (1999), kas kopš 2007. gada pārstāv Spāniju.
Biogrāfija
No 1989. līdz 2003. gadam vairākkārt piedalījies Kubas šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu guvis 1996. gadā, kad dalījis pirmo vietu un kļuvis par Kubas šaha čempionu. 1996. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Havanā. 1999. gadā kopā ar Lasaro Brusonu dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Santaklārā (Kuba). 2001. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Madridē. 2002. gadā uzvarējis Malagas starptautiskajā šaha turnīrā Malaga Open un Hosē Raula Kapablankas memoriāla turnīrā Premier II. 2003. gadā Spānijā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Ortigeirā un dalījis otro vietu starptautiskajā šaha turnīrā Ferrolā (uzvarējis Ivans Čeparinovs).
Pārstāvējis Kubas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1996. gadā.
Par panākumiem turnīros FIDE 1989. gadā Erreram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1999. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Heibergers (peldētājs)
Heibergers (fr) bija franču peldētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Stībreiša ezers
Stībreiša ezers (arī Karaļu ezers, Paulinka ezers, Pauliņa ezers, Pauliņu ezers, Plataču-Stiebrīšu ezers, Stibrais, Stiebrīšu ezers, Stībraiss, Stībraišu ezers, Stībreits, Stībrojs, Stībruojs) ir ezers Krāslavas novada Andzeļu pagastā. Izvietojies pagasta austrumdaļā uz robežas ar Ezernieku pagastu Rāznas nacionālā parka teritorijā. Krasti slīpi, dibens — dūņains, dūņu slānis biezāks par 4 m. Ezerā viena 0,8 ha liela sala. Cauri tek Paulinka, ietek 4 grāvji un strauti, tajā skaitā strauts no Samaneita ezera. Ezerā mīt karūsa. Ziemeļu krastā Karaļu sādža.
Heibergers (peldētājs)
Viņš olimpiskajās spēlēs piedalījās brīvā stila 4000 metru peldēšanā. Šajā disciplīnā viņš piedalījās tikai kvalifikācijas kārtā, kur nefinišēja.
Robežgrāvis
Robežgrāvis var būt:
Nemirstīgā partija
Nemirstīgā partija (de) — šaha partija, kas tika spēlēta 1851. gada 21. jūnijā Londonā starp Ādolfu Andersenu (baltie) un Lionelu Kizericki (melnie). Ievērības cienīga ar lielu daudzumu figūru upuru, kurus izdarīja baltie, lai sasniegtu uzvaru. Viena no pašām pazīstamākajām partijām visā šaha vēsturē, kura tika atzīta par romantiskās šaha skolas augstāko sasniegumu 19. gadsmitā.
Partija notika Londonas 1851. gada starptautiskā turnīrā laikā. Tajā pašā gadā tā tika nopublicēta žurnāla "Chess Players" pirmajā numurā. 1855. gadā Vīnes šaha žurnālā "Wiener Schachzeitung" tika publicēta partijas detalizēta analīze un pati partija nosaukta par "Nemirstīgu". Vēlāk "Nemirstīgā partija" tika neskaitāmas reizes pārpublicēta, analizēta un tā rezultātā pamatīgi izpētīta.
Ādolfs Andersens — Lionels Kizerickis
Karaļu ezers
Karaļu ezers var būt:
Nemirstīgā partija
Londona, 1851
Karaļa gambīts
'''1. e2-e4 e7-e5 2. f2-f4 e5:f4'''
3. Lf1-c4
Populārs tā laika turpinājums. Mūsdienu šaha teorija iesaka 3.Zf3
19. gadsimta vidū Kizerickis ar šo gājienu bija izcīnījis vairākas spožas uzvaras. Tomēr turpmākajos gados tika atklātas gājiena ēnas puses un mūsdienu teorija to uzskata par nepietiekamu spēles izlīdzināšanai.
'''5. Lc4:b5 Zg8-f6 6. Zg1-f3 Dh4-h6'''
'''7. d2-d3 Zf6-h5 8. Zf3-h4 Dh6-g5?'''
'''9. Zh4-f5 c7-c6 10. g2-g4 Zh5-f6 11.Th1-g1!'''
Andersens smalki novērtēja radušos pozīciju. Ar figūras upuri viņš iegūst lielu pārsvaru.
Anči
Anči var būt:
Nemirstīgā partija
'''11…c6:b5 12. h2-h4 Dg5-g6 13. h4-h5 Dg6-g5 14. Dd1-f3'''
Tagad baltie draud ar gājienu 15.L:f4 iegūt dāmu. Atbrīvojot dāmai atkāpšanās ceļu, melnie zaudē vairāku tempus un nokļūst zem spēcīga uzbrukuma.
'''14…Zf6-g8 15. Lc1:f4 Dg5-f6 16. Zb1-c3'''
Baltajiem ir milzīgs pārsvars attīstībā un melnajiem ir ļoti grūti aizsargāt savu pozīciju.
'''16…Lf8-c5 17. Zc3-d5 Df6:b2 18. Lf4-d6'''
Efektīgs gājiens, kas nostāda melnos izvēles priekšā — kuru no torņiem ņemt?
18…Lc5:g1
Kā vēlāk norādīja Vilhelms Steinics, turpinājums 18…D:a1+ 19.Ke2 Db2! deva melnajiem iespēju izglābties.
'''19. e4-e5!!
Šis lieliskais gājiens pilnība liedz melno dāmai aizsargāt savu karali.
'''19. …Db2:a1+ 20.Kf1-e2 Zb8-a6 21. Zf5:g7+ Ke8-d8 22. Df3-f6+!!'''
Fantastisks upuris! Baltajiem jau tā trūkst divi torņi un laidnis, bet tie vēl atdod dāmu, paliekot tikai ar trīs vieglajām figūrām. Dāma tiek upurēta, lai pieteiktu matu ar laidni uz e7.
Zirdziņš g8 paņemot dāmu pārstāja aizsargāt lauciņu e7, uz kura baltie arī piesaka matu.
Mazā Baranovska
Mazā Baranovska ir ciems Augšdaugavas novada Višķu pagastā. Atrodas 231 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Višķu ezers.
Jānis Medenis
Jānis Medenis, arī Jānis Mednis (1903-1961), bija latviešu dzejnieks un atdzejotājs. Latviešu Konversācijas vārdnīcas redakcijas atbildīgais sekretārs (1921-1937). Dzejnieka pasaules redzējums bija balstīts latviešu mitoloģijā un viņš bija viens no pirmajiem, kas nopietni pievērsās latviešu strēlnieku tematikai. Iedibinājis tautisko dzejas formu, t.s. Medeņa metrus.
Ziemeļu kotiks
Ziemeļu kotiks (Callorhinus ursinus) ir ausroņu dzimtas (Otariidae) jūras zīdītājs, kas ir vienīgā suga ziemeļu kotiku ģintī (Callorhinus). Tā ir vienīgā kotiku suga, kas mājo ziemeļu puslodes ziemeļos. Sastopams Klusā okeāna ziemeļu daļā, no Ziemeļamerikas krastiem austrumos līdz Āzijas krastiem rietumos. Kopējā ziemeļu kotiku populācijā ir 650 000 īpatņu, populācijai ir tendence samazināties.
Jānis Medenis
Dzīvesgājums
Dzimis 1903. gada 31. maijā Praulienas pagasta "Lejasješku" zemnieku saimniecības rentnieka Pētera Rūdolfa Medeņa un viņa sievas Ievas ģimenē. Mācījās Praulienas pagastskolā, tad Madonas proreālskolā, Rīgas kultūrtehniskajā vidusskolā un Madonas vidusskolā (1910-1918). Latvijas brīvības cīņu laikā iestājas Ziemeļlatvijas brigādes 2. Cēsu rotā un piedalījās Bermontiādes cīņās un Latgales atbrīvošanā (1918-1920). Pēc kara beigām 1920. gadā iestājās Latvijas karaskolā, bet 1922. gadā iestājās Latvijas Universitātē, kur studēja baltu filoloģiju un no 1930. gada tiesību zinātnes. 1933. gadā iznāca viņa dzejas krājums „Tecila” par latviešu sarkano strēlnieku „spožumu un postu”. 1932. gadā apprecējās ar „Trākšu” saimnieci Almu Varkali un no 1937. gada dzīvoja Praulienas „Trakšās”, vēlāk līdz 1944. gadam Saikavas pagastā piešķirtajā jaunsaimniecībā.
Ziemeļu kotiks
Izplatība
Ziemeļu kotikam ir plašs izplatības reģions, kas aptver Klusā okeāna ziemeļu reģionu — Beringa, Ohotskas un Japānas jūru. Ziemeļamerikas krastos dienvidu robeža sasniedz Kalifornijas pussalas dienvidgalu, bet Āzijas krastos Japānas dienvidgalu. Dienvidrobeža jūrā sasniedz apmēram 35° ziemeļu paralēli.
Jānis Medenis
Dzīvesgājums
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā Medenis devās bēgļu gaitās uz Kurzemi, kur dzīvoja Ventspils apkaimē un strādāja par dzirnavu pārraugu Vārves pagastā. Kara laikā rakstītā dzeja apkopota krājumā „Burvību grāmata” (izdots ar nosaukumu "Tērandes rozes"). 1946. gadā padomju okupācijas iestādes Medeni apcietināja un ieslodzīja Bolderājas nometnē, kur tapa viņa dzejas krājums „Dieva dārzs” (1946-1948). Padomju tiesa Jānim Medenim piesprieda 10 gadus ieslodzījumā Gulaga soda nometnē, ko viņš izcieta Noriļlaga nometnē, vēlāk nometinājumā Irkutskas apgabalā. Sibīrijā tapa viņa dzejoļu cikls „Noriļskas vainags”. Tikai pēc Staļina nāves dzejniekam atļāva atgriezties dzimtenē, no 1955. gada novembra viņš dzīvoja Rīgā un Murjāņos, daudz strādāja pie Dostojevska, Puškina un Ļermontova tulkojumiem un rakstīja dzeju. Miris Murjāņos 1961. gada 10. maijā.
Ziemeļu kotiks
Izplatība
Ziemas periodā ziemeļu kotiki mēdz klejot dienvidu virzienā. Krievijas populāciju īpatņi ieklejo jūrās pie Japānas dienvidkrastiem un Korejas līdz Dzeltenajai jūrai (okeāna rietumos), bet Aļaskas populācijas ieklejo Ziemeļu Ledus okeāna Boforta jūrā (ziemeļos) un Britu Kolumbijas piekrastes ūdeņos (austrumos), sasniedzot dienvidos Kalifornijas pussalas dienvidgalu.
Jānis Medenis
Dzīvesgājums
Bija otrreiz precējies ar tēlnieci Leu Davidovu-Medeni (1921–1986), viņu ģimenē dzimis dēls Vidvuds (1960), radiožurnālists, tradicionālās kultūras popularizētajs, dzejoļu krājuma “Sasoļots vaigs” autors (2012).
Ziemeļu kotiks
Populācijas
Ziemeļu kotika vairošanās pludmales atrodas Krievijā (Kuriļu, Komandora un Tjuļeņija salās), Aļaskā (Pribilova salās un Bogoslova salā) un Kalifornijā. Vēsturiski galvenās ziemeļu kotiku vairošanās pludmales atradās Pribilova salās un arī Komandora salās. Tomēr pēdējos gados dēļ dažādiem apdraudējumiem populācijas šajās salās ir ievērojami samazinājušās, tādēļ arvien nozīmīgāks kļuvis Aleutu salu austrumreģions un Kuriļu salas.
Mūsdienās joprojām 45% no kopējās populācijas vairoties dodas uz Pribilova salām Beringa jūrā, apmēram 200 000—250 000 pulcējas Komandoru salās, 100 000 Tjuļeņija salās Sahalīnas tuvumā un 60 000—70 000 Kuriļu salās. Mazākas vairošanās populācijas (apmēram 5000 īpatņu) atrodas Bogoslova salā (viena no Aleutu salām), Sanmigelas salā (viena no Čenela salām) un Faralonu salās pie Kalifornijas krastiem.
Ziemeļu kotika izplatība gandrīz pilnībā sakrīt ar ziemeļu lauvroņa izplatību, tādēļ reizēm vairošanās pludmalēs abu sugu kolonijas sajaucas kopīgā barā. Tas vērojams Krievijai piederošajās Kuriļu, Komandoru un Tjuļeņija salās. Pie Kalifornijas krastiem ziemeļu kotikam izplatības areāls pārsedzas ar Gvadalupes kotiku.
Izskats
Ziemeļu kotikam raksturīgs ekstrēms dzimumu dimorfisms — tēviņi ir daudz lielāki un smagāki nekā mātītes. Pieaudzis tēviņš ir par 30—40% lielāks un 4,5 reizes smagāks nekā mātīte. Tēviņa ķermeņa garums sasniedz apmēram 2,1 m, svars 180—275 kg. Mātītes ķermeņa garums ir ap 1,4—1,5 m, svars 40—50 kg.
Kažoka matojums ir ļoti biezs, ar dzeltenīgi brūnu un mīkstu pavilnu, to apklāj un aizsargā garākie un raupjākie akotmati. Pieaugušam tēviņam uz masīvajiem pleciem, kakla, krūtīm un muguras attīstās īsas, biezas, gaišākas krāsas krēpes. Kopumā kažoka krāsa liecina par īpatņa vecumu, dzimumu un dzīvnieka tā brīža aktivitātēm. Mātītēm un jaunajiem kotikiem laikā, kad tie atrodas jūrā, kažokam tipiski ir pelēks matojums. Vairošanās sezonas laikā matojums kļūst dzeltenbrūns, nokrāsojoties ar pludmales dubļiem un izkārnījumiem. Vecāki tēviņi parasti ir tumši brūni, gandrīz melni vai arī tumši pelēki, vai sarkanbrūni.
Lai gan tēviņa galvaskauss ir masīvs, abiem dzimumiem galva izskatās proporcionāli maza, tā kā purns daļa ir īsa ar nelielu deguntiņu. Turklāt tēviņiem galvu vizuāli samazina arī masīvais, biezais kakls. Pieres daļa izcelta, īpaši tēviņiem, kuriem uz pieres veidojas kaula sabiezinājums (puns). Priekšējām airkājām uz plaukstām matojuma nav. Pakaļējās airkājas ir proporcionāli visgarākās no visiem airkājiem, jo ziemeļu kotikam ir ļoti gara pirkstu (tos savieno peldplēve) daļa.
Arī mazās austiņas, salīdzinot ar citiem ausroņiem, ir garas un labi saskatāmas. Vecākiem dzīvniekiem ausu gali ir bez matojuma. Vibrisi jeb taustes mati ir ļoti gari. Pieaugušiem īpatņiem tie ir balti, jaunajiem kotikiem jaukti — melni un balti, arī pats mats var būt divkrāsains (pie pamatnes melns, galā balts), mazuļiem vibrisi melni. Acis proporcionāli lielas, īpaši mātītēm un jaunajiem tēviņiem. Pieaugušiem tēviņiem ilkņi lielāki nekā mātītēm un ar vecumu to lieluma starpība pieaug. Biezais zemādas tauku slānis palīdz uzturēt ķermeņa temperatūru ledainajā ūdenī. Tas ietekmē arī aerodinamisko formu un atvieglo peldēšanu.
Ieradumi
Ziemeļu kotiks ir viens no vispelaģiskākajiem airkājiem. Ārpus vairošanās sezonas tas ļoti reti vai vispār nekad neizkāpj krastā. Gada laikā tēviņš krastā vidēji pavada 45 dienas, bet mātīte 35 dienas. Mazuļi, līdzko beiguši zīst pienu un ir devušies jūrā, krastā izkāpj pēc 2—3 gadiem, parasti ziemeļu kotiks atgriežas savā piedzimšanas pludmalē. Uzticība savai dzimšanas vietai ir tik spēcīga, ka kotiks atgriežas pat tad, ja salā tiek aktīvi medīts un tam draud briesmas.
Ziemeļu kotiks ir samērā nesabiedrisks. Jūrā to var novērot pa vienam vai pa pāriem. Grupas, kurās ir trīs vai vairāki kotiki, novērojamas ļoti reti. Lielākā kopīgā barošanās grupa, kas novērota ziemeļu kotikiem, bijusi ar apmēram 20 īpatņiem. Ziemeļu kotiks no krasta aizklejo samērā tālu, līdz 160 km. Nirst parasti krēslas stundās (agri no rīta un vakarā) un naktī, jo medī zivis, kas nakts laikā ceļas augšup. Ja ir labas iespējas, tad medī arī dienā. Kotiks zināmu laiku pavada arī guļot uz ūdens virsmas un ļaujoties straumei. Šajā laikā tas tīra sev kažoku vai guļ. Daudzi īpatņi aizklejo tālu uz dienvidiem, sasniedzot vai nu Japānu, vai Kaliforniju, īpaši raksturīgi tas ir jaunajiem kotikiem.
Vairošanās sezonas laikā pieaugušie tēviņi vairošanās pludmalēs katrs nodibina savu teritoriju, kuru aizsargā no citiem tēviņiem, izrādot agresiju un spēku. Ja teritorijas robežas netiek pārkāptas, sakaušanās nenotiek. Mātītes vispār neveido nekādas savstarpējās attiecības nedz ar citām mātītēm, nedz ar tēviņiem, lai gan mātīte īslaicīgi ir vienota ar savu mazuli.
Barība
Ziemeļu kotiks ir plēsīgs un galvenokārt barojas ar pelaģiskajām zivīm (apmēram 53 dažādas sugas) un kalmāriem (apmēram 10 sugas). Iecienītākās zivis ir heki, silķes, laši, lukturzivis, moivas, anšovi, pollaki un makreles. Tomēr ziemeļu kotiks nav izvēlīgs un medī jebkādas zivis, kuras ir pieejamas. Barības meklējumos kotiki, tāpat kā citi airkāji, izmanto vibrisus, kas, tuvojoties medījumam, uztver vibrācijas no ūdens viļņošanās, kuru izraisījusi potenciālā loma kustība. Šīs trīsas tiek pārnestas uz nervu galiem.
Vairošanās
Ziemeļu kotikiem ir raksturīga poliginija. Tēviņi par mazuļiem nerūpējas un arī mātītes par tiem rūpējas ļoti minimāli. Pirmās 5—6 dienas pēc dzemdībām māte to zīda un apsargā, bet pēc tam galvenokārt tikai zīda un mazuļa aizsardzība ir minimāla.
Vairošanās sezonas laikā katrs tēviņš ieņem noteiktu teritoriju, kurā sapulcējas 1—100 mātītes, bet vidēji lielā harēmā parasti ir apmēram 40 mātītes. Pirmie ierodas tēviņi, parasti tie atgriežas savās piedzimšanas vietās. Katrs nostiprina savu teritoriju, kuru agresīvi aizsargā. Jo teritorija tuvāk krastam, jo tā ir vērtīgāka, jo tā vairāk patīk mātītēm. Kad ierodas mātītes, tās izvēlas teritoriju, nevis partneri. Ja mātīte nolēmusi pamest teritoriju, tēviņš to nespēj aizkavēt. Diezgan bieži tēviņš ir izvēlējies teritoriju, uz kuru atnāk dažas vai neatnāk neviena mātīte. Zinātnieki nav sapratuši, kāpēc šados gadījumos tēviņš turpina sargāt savu teritoriju, nevis izvēlas jaunu vietu. Pavirši vērojot ziemeļu kotikus, varētu domāt, ka tēviņi valda pār mātītēm, tomēr pārošanās procesu vada un kontrolē mātītes.
Mātītes krastā ierodas laikā no jūnija beigām līdz jūlija beigām. Lielākā daļa mātīšu ir grūsnas, un parasti pēc vienas dienas piedzimst viens mazulis. Grūsnības periods ir ildzis 51 nedēļu, ietverot 3,5—4 mēnešus embrija attīstības miera periodu. Piedzimstot mazulis ir 60—65 cm garš un sver 5,4—6 kg. Tam ir melns kažoks ar gaiši brūniem laukumiem uz sāniem, zem zoda un uz purna. Sasniedzot apmēram 3—4 mēnešu vecumu, kažoka matojums mainās un tā krāsa kļūst līdzīga mātītes kažokam — pelēka.
Apmēram pēc 5—6 dienām pēc dzemdībām mātīte atkal pārojas ar izvēlētās teritorijas saimnieku, neatkarīgi no tā, cik tēviņš ir liels vai vecs. Pēc tam mātīte uz dažām dienām (8—14 dienas) dodas jūrā baroties. Tad tā atgriežas, lai pabarotu mazuli. Kopumā māte to zīda ar pienu 3—4 mēnešus, ik pa laikam atstājot un atkal atgriežoties. Sasniedzot 4 mēnešu vecumu, mazulis pilnībā jau barojas ar zivīm, un mātīte beidz to zīdīt. Tad mātīte migrē uz dienvidiem uz pārziemošanas un barošanās vietām. Pēc tam ceļojumu uz dienvidiem uzsāk jaunie kotiki un pēdējie vairošanās pludmales pamet tēviņi.
Auguma atšķirības starp matīti un tēviņu sāk veidoties, kad jaunie tēviņi sasniedz 3—5 gadu vecumu. Šajā laikā mātītes ir sasniegušas dzimumbriedumu un tām dzimst pirmie mazuļi. Katru gadu dzimst viens mazulis, un mātīte ir vairoties spējīga līdz apmēram 23 gadu vecumam. Lai arī Ziemeļu kotika tēviņi dzimumgatavību sasniedz 5 gadu vecumā, fiziski tie nobriest un spēj izturēt sīvo konkurenci, sasniedzot 8—10 gadu vecumu. Tomēr tēviņu pārošanās gadi ir ļoti īsi, spējot izturēt konkurenci tikai dažas sezonas. Ziemeļu kotiks var sasniegt 26 gadu vecumu.
Ienaidnieki
Ziemeļu kotiku galvenie ienaidnieki ir lielās haizivis un zobenvalis. Retos gadījumos mazuļus nomedī ziemeļu lauvronis vai polārlapsa, vai lielie jūras putni.
Kotiki un cilvēki
1911. gadā ASV, Lielbritānija, Japāna un Krievija parakstīja vienošanos par kotiku medību aizliegumu uz pieciem gadiem, lai to populācija varētu atjaunoties. Vienošanās bija spēkā 30 gadus, regulējot kotiku medības. Vēlākos gados sekoja citas aizsardzībai veltītas vienošanās un likumi. Mūsdienās ziemeļu kotikus joprojām medī Krievijā un nelielā daudzumā vietējo iedzīvotāju vajadzībām Sentpolas salā Aļaskā.
Pauliņa ezers
Pauliņa ezers var būt:
Riazor
Riazor ir stadions Akoruņā, Spānijā. Stadionā ietilpst 32 660 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Akoruņas "Deportivo".
Baltiņi
Baltiņi var būt:
Ozolaine (Vecsaules pagasts)
Ozolaine ir ciems Bauskas novada Vecsaules pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā pie autoceļa P87 8 km no pagasta centra Vecsaules, 20 km no novada centra Bauskas un 74 km no Rīgas. Ozolainē atrodas pamatskola, bibliotēka, tautas nams, ģimenes ārsta prakse, pasts, veikals. Apdzīvotā vieta veidojusies pēckara gados netālu no Mazbruknas muižas kā kolhoza «Ozolaine» centrālais ciemats. 4 km no ciema atrodas Ozolaines katoļu baznīca.
Jonāni (Aglonas pagasts)
Jonāni ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 31 km no novada centra Preiļiem, 4 km no pagasta centra Aglonas un 237 km no Rīgas.
Ozolaine (Vecsaules pagasts)
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Jonāni (Aglonas pagasts)
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Rinalds Sirsniņš
Rinalds Sirsniņš (dzimis Ogrē) ir latviešu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā, kā arī basketbola funkcionārs. 2023. gadā pārstāv Latvijas Basketbola līgas (LBL) klubu BK Ogre. R. Sirsniņš ir arī šī kluba ģenerālmenedžeris.
Karjera
Karjeras laikā pārstāvējis LBL klubus ASK/Buki, Barons/LMT Rīga, SK Valmiera, BK Jēkabpils, kā arī Polijas līgas klubu Vloclavekas "Anwil". Spēlējis arī Igaunijā un Ukrainā.
2008. gadā kopā ar "Barons/LMT" izcīnīja FIBA Eirokausu un divas reizes uzvarēja LBL čempionātā.
Kopš 2014. gada spēlējis tikai Latvijas klubos — vispirms piecas sezonas BK Jēkabpils, pēc tam no 2017. gada sešas sezonas dzimtās Ogres klubā BK Ogre. 2022. — 2023. gada basketbola sezonas sākumā R. Sirsniņš laukumā nedevās, strādājot tikai kā BK Ogre ģenerālmenedžeris, taču decembrī viņš īslaicīgi atgriezās basketbola laukumā arī kā spēlētājs, pārstāvot komandu "Užavas" Latvijas kausā.
Erzyan Mastor
Erzyan Mastor (myv; 'erzju zeme') ir erzju un krievu valodas laikraksts, kuru izdod Erzju valodas glābšanas fonds. Laikraksta galvenā mītne atrodas Mordvijas Republikas galvaspilsētā Saranskā Krievijas Federācijā.
Laikraksts dibināts 1994. gadā, tā pirmais redaktors bija Aleksandrs Šaronovs.
2007. gada 23. jūlijā tika uzsākta lieta pret laikrakstu, Mordvijas ģenerālprokuratūrai apsūdzot laikrakstu par "ekstrēmistu materiālu" publicēšanu. Lieta turpinājās divus gadus, līdz 2009. gada 30. jūnijā Mordvijas Republikas valsts tiesa nolēma, ka Erzjan Mastor publikācijas drīkst turpināties.
Pauliņu ezers
Pauliņu ezers var būt:
Karls Roberts Jakobsons
Karls Roberts Jakobsons (et; dzimis, miris ) bija igauņu rakstnieks, politiķis, pedagogs. Viens no nozīmīgākajiem cilvēkiem igauņu nacionālajā atmodas kustībā 19. gadsimta otrajā pusē.
No 1856. līdz 1859. gadam mācījies Valkas skolotāju seminārā. No 1863. līdz 1871. gadam strādājis par skolotāju. 1865. gadā sācis darboties publicistikā. 1872. gadā dibinājis Igaunijas literāro biedrību, bijis arī tās priekšsēdētājs. Sarakstījis vairākas mācību grāmatas, dzeju, lugas, tulkojis dažādus darbus.
Attēlots uz 500 Igaunijas kronu banknotes.
Satea Husari
Satea Husari (en; dzimis ) ir Sīrijas starptautiskais meistars šahā (2002).
Biogrāfija
1990. gados bijis viens no vadošajiem Sīrijas šahistiem. Pārstāvējis Sīrijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1990, 1996). 1990. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļu. 2002. gadā Dohā Arābu klubu šaha čempionātā ieņēmis 3. vietu Sīrijas kluba Al-Mohafza sastāvā. 2010. gadā Budapeštā ieņēmis 3. vietu starptautiskajā šaha turnīrā First Saturday Tournament.
Pazīstams kā aktīvs šaha treneris, kurš ar savām lekcijām un simultānspēles seansiem ir viesojies dažādās valstīs, tajā skaitā ASV, Vācijā, Ungārijā un citās.
Bojāri
Bojāri var būt:
Luņins
Luņins var būt:
Stibrais
Stibrais var būt:
Sausā adata
Sausās adatas tehnikā zīmējumu veido, ieskrāpējot ar adatu zīmējumu metāla plāksnē. Vēlāk šo plāksni ietamponē ar krāsu, kas iestrēgst starp skrāpējumiem, bet pārējo virsmu notīra. Spiede papīru piespiež plātnei, un tas saskaras ar krāsu, no kā rodas uz plātnes iestrādātā zīmējuma spoguļattēls. Ar terminu "sausā adata" apzīmē gan dobspiedes tehniku, gan arī mākslas darbu — novilkumu, kas iegūts šajā tehnikā. Pirmo eksemplāru sauc par autoreksemplāru. Šajā tehnikā ir iespējam izveidot aptuveni 100 novilkumu.
Sausās adatas tehniku galvenokārt izmantoja 17. gadsimtā, bet popularitāti šī tehnika iemantoja 19. gadsimtā. Sausās adatas tehnikā strādājuši tādi mākslinieki kā Albrehts Dīrers, Džeimss Ebbots Makneils Vistlers un Rembrants.
P=NP problēma
P=NP problēma ir nozīmīga neatrisināta problēma datorzinātnē. Problēma apzīmē šādu jautājumu: "Vai uzdevums, kura risinājumu ir ātri pārbaudīt, ir arī ātri atrisināms?". Par problēmas pierādījumu vai apgāšanu Kleja Matemātikas institūts (ASV) ir piesolījuši atlīdzību — 1 miljonu ASV dolāru.
Ar vārdu "ātrs" tiek apzīmēts algoritms, kas uzdevumu spēj atrisināt polinomiālā laika posmā (nevis eksponenciālā laika posmā). Šie uzdevumi pieder pie P sarežģītības klases. Ir uzdevumi, kurus nevar atrisināt ātri, savukārt var ātri pārbaudīt, vai konkrētais risinājums ir pareizs. Šādi uzdevumi pieder pie NP klases.
Ja tiktu atrasta pozitīva atbilde uz P=NP problēmu, tas nozīmētu, ka daudzu veidu sarežģītus uzdevumus ir iespējams atrisināt vienkāršāk, nekā to spēj izdarīt pašlaik. Tam būtu liela ietekme matemātikā, kriptogrāfijā, algoritmu izpētē, spēļu teorijā, multimediju apstrādē, filozofijā, ekonomikā un daudzās citās jomās. Lielākā daļa zinātnieku un pētnieku uzskata, ka P≠NP.
Butāni
Butāni var būt:
Stiebrīšu ezers
Stiebrīšu ezers var būt:
Lopē (peldētājs)
Lopē (fr) bija franču peldētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Viņš olimpiskajās spēlēs piedalījās brīvā stila 4000 metru peldēšanā. Šajā disciplīnā viņš piedalījās tikai kvalifikācijas kārtā, kur nefinišēja.
Ciskāni
Ciskāni var būt:
Lielais Kanagavas vilnis
"Lielais Kanagavas vilnis" (ja) ir japāņu ukiyo-e mākslinieka Hokusai kokgriezuma gravīra. Tā tika publicēta starp 1829. un 1833. gadu Edo perioda beigās kā pirmā gravīra Hokusai darbu sērijā 36 skati uz Fudzi kalnu. Tas ir Hokusai zināmākais darbs un viens no pasaulē atpazīstamākajiem Japānas mākslas darbiem.
Darbā attēlots milzīgs vilnis, kas apdraud laivas netālu no bijušās Kanagavas pilsētas (mūsdienās Jokohamas pilsēta Kanagavas prefektūrā). Lai arī dažkārt pieņemts, ka tas ir cunami, tas vairāk līdzīgs lielam mežonīgam vilnim. Kā visos šīs sērijas darbos, tajā attēlota Fudzi kalna apkārtne īpašos apstākļos un fonā redzams pats kalns.
Gravīras nospiedumi atrodami vairākās rietumu kolekcijās, ieskaitot Metropoles mākslas muzeju, Britu muzeju, Čikāgas mākslas institūtu, Losandželosas apgabala mākslas muzeju, Viktorijas nacionālo galeriju Melburnā un Kloda Monē māuā Živernī, Francijā, kā arī vairākās citās.
Attēls
Gravīra ir yoko-e darbs, kas nozīmē, ka tā ir ainavas formātā, ōban izmērā, aptuveni 25 cm augsta un 37 cm plata.
Kompozīciju veido trīs galvenie elementi: vētras saviļņota jūra, trīs laivas un kalns. Darbs ir parakstīts augšējā kreisajā stūrī.
Kalns
Kalns ar sniegoto virsotni ir Fudzi, ko Japānā uzskata par svētu un tas ir nacionālās identitātes simbols, kā arī skaistuma simbols. Fudzi ir ikonisks tēls daudzos japāņu slavenu vietu attēlojumos (meisho-e), kā tas ir gadījumā ar Hokusai sēriju 36 skati uz Fudzi kalnu.
Tumšā krāsa ap Fudzi šķietami norāda, ka aina notiek agrā rītā, saulei lecot aiz vērotāja, izgaismojot kalna sniegoto virsotni. Debesīs starp Fudzi un skatītāju šķietami karājas gubu lietusmākoņi, bet lietus nav saskatāms ne priekšplāna ainā, ne pie Fudzi, pie kura vispār nav mākoņu.
Laivas
Ainā ir trīs oshiokuri-bune, ātras laivas, kuras izmanto dzīvu zivju pārvadāšanai no Idzu un Boso pussalas uz tirgiem Edo līcī. Kā norāda darba nosaukums, laivas atrodas Kanagavas prefektūrā, ar Tokiju ziemeļos, Fudzi ziemeļaustrumos, Sagami dienvidos un Tokijas līci austrumos. Laivas ir orientētas uz dienvidaustrumiem un atgriežas galvaspilsētā.
Katrā laivā ir astoņi airētāji, pieķērušies airiem. Katras laivas priekšā ir divi pasažieri; kopā attēlā ir trīsdesmit cilvēku. Izmantojot laivas kā atskaites punktu, var novērtēt viļņa izmēru: oshiokuri-bune parasti bija 12 līdz 15 metrus garas un pieņemot, ka Hokusai samazināja vertikālo mērogu par 30%, vilnim būtu jābūt 10 līdz 12 metrus augstam.
Jūra un viļņi
Kompozīcijā dominē jūra ar pieaugošo vilni, kurš tūlīt saplaks. Attēlā tvertajā mirklī vilnis veido apli ap attēla centru, ierāmējot Fudzi kalnu fonā.
Paraksts
Darbam ir divi uzraksti. Pirmais, četrstūrainā rāmītī augšējā kreisajā stūrī ir sērijas nosaukums: "冨嶽三十六景/神奈川冲/浪裏" Fugaku Sanjūrokkei / Kanagawa oki / nami ura, kas tukojas kā "36 skati uz Fudzi kalnu / Pie Kanagavas krasta / Zem viļņa". Otrs uzraksts, pa kreisi, ir mākslinieka paraksts: 北斎改爲一筆 Hokusai aratame Iitsu hitsu, ("No Hokusai otas, mainot viņa vārdu uz Iitsu").
Karjeras laikā Hokusai izmantoja vairāk kā 30 dažādus vārdus, vienmēr sākot jaunu darbu ciklu ar vārda maiņu un ļaujot saviem studentiem lietot iepriekšējo vārdu.
Darbu sērijā "36 skati uz Fudzi kalnu" viņš izmantoja četrus atšķirīgus parakstus, mainot tos saskaņā ar darba fāzi: Hokusai aratame Iitsu hitsu, zen Hokusai Iitsu hitsu, Hokusai Iitsu hitsu un zen saki no Hokusai Iitsu hitsu.
Atspiedumi
Ņemot vērā to, ka sērija bija ļoti populāra jau tad, kad tā tika radīta, drukāšana turpinājās, līdz koka blokiem sāka parādīties manāms nodilums. Ļoti iespējams, ka oriģinālie koka bloki tika izmantoti aptuveni 5000 eksemplāru radīšanai. Ņemot vērā to, ka daudzi atspiedumi ir zuduši karos, zemestrīcēs, ugunsgrēkos un citās dabas katastrofās, saglabājušies vien daži agrākie nospiedumi, kuru radīšanas laikā koka gravīras līnijas joprojām bija asas. Saglabājušās izdrukas un tālākās reprodukcijas ievērojami atšķiras pēc kvalitātes un stāvokļa.
Vēlāk iespiestajos eksemplāros parasti ir tumšākas pelēkas debesis un tos var identificēt ar pārtraukumu viļņa līnijā aiz laivas labajā pusē.
Augstākā cena, kas maksāta par "Lielā Kanagavas viļņa" nospiedumu publiskā izsolē ir samērā nedaudzie 160 000 dolāru. Hokusai izsoles rekords ir aptuveni 1,5 miljoni dolāru (2012. gads). Nospiedums, kas pieder Britu muzejam, 2008. gadā izmaksāja 130 000 mārciņu un ir apskatāms tikai sešus mēnešus gadā, lai novērstu izbalēšanu.
Mazā Baranovska (Ambeļu pagasts)
Mazā Baranovska ir ciems Ambeļu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 231 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Ambeļu parks, Višķu ezers, pasts.
Gran Canaria (stadions)
Gran Canaria ir stadions Laspalmasa de Grankanārijā, Spānijā. Stadionā ietilpst 32 400 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada UD Las Palmas.
Khadga Prasads Šarma Oli
Khadga Prasads Šarma Oli (खड्गप्रसाद शर्मा ओली; Khadga Prasad Sharma Oli; dzimis ), plašāk pazīsatms kā K. P. Oli (केपी ओली), ir Nepālas politiķis. Viņš ir bijis Nepālas premjerministrs no 2015. līdz 2016. gadam un no 2018. līdz 2021. gadam. Pirms tam viņš ir bijis ārlietu ministrs un iekšlietu ministrs. Oli ir Nepālas komunistiskās partijas (apvienotās marksistu ļeņinistu) priekšsēdētājs.
Bērnība
Khadga Prasads Šarma Oli piedzima 1952. gada 22. februārī Nepālas austrumu Pirmās provinces Tērathuma apriņķa Āthrai pašvaldībā nabadzīgu Kumai Brāminu zemnieku ģimenē kā vecākais bērns. Oli izaudzināja vecāmāte pēc tam, kad četru gadu vecumā viņa māte nomira no bakām. Viņš pabeidza pamatskolu Tērathumā, un vēlāk 1962. gadā pārcēlās uz Džhapas dienvidaustrumu apriņķi. Viņš izglītību beidza ar 9. klasi Himalaju vidusskolā Damakā, Džhapā.
Politiskās karjeras sākums
Politisko karjeru K. P. Oli sāka 1966. gadā, pretojoties tolaik pastāvošajai bezpartijiskajai Panchayat sistēmai. 1970. gada februārī viņš pievienojās Nepālas komunistiskajai partijai (Pushpa Lal). Viņa partija bija iesaistīta pazemojošā politikā, piemēram, izspiešanā, nevainīgu cilvēku nogalināšanā, izpirkšanas maksas pieprasīšanā, un 1970. gadā Oli pirmo reizi tika arestēts. Gadu vēlāk viņš kļuva par partijas apriņķa komitejas locekli, un 1972. gadā par Džhapas kustības organizācijas komitejas vadītāju. 1973. gadā Oli ieslodzīja cietumā, apsūdzot viņu slepkavībā. Pēc atbrīvošanas no cietuma 1987. gadā viņš kļuva par Nepālas komunistiskās partijas (marksistu ļeņinistu) Centrālās komitejas locekli, un līdz 1990. gadam bija Lumbini zonas atbildīgais loceklis.
Daudzpartiju demokrātijas sākums
1990. gadā pēc Panchayat režīma krišanas un demokrātijas atjaunošanas Khadga Prasads Šarma Oli kļuva par NKP (MĻ) un Apvienotās kreisās frontes pastāvīgās Centrālkomitejas locekli. 1991. gadā viņš tika ievēlēts parlamentā no Džhapas 6. vēlēšanu apgabala. Tajā pašā gadā Oli kļuva par Visas Nepālas demokrātiskās jaunatnes asociācijas dibinātāju un pirmo prezidentu. 1992. gadā viņš kļuva par Nepālas komunistiskās partijas (apvienotās marksistu ļeņinistu) ārzemju nodaļas priekšsēdētāju. Viņš pārstāvēja parlamentu Starpparlamentārās savienības 87. konferencē Kamerūnā un 88. konferencē Zviedrijā, un kā SPS loceklis bija novērotājs ASV prezidenta vēlēšanās. 1993. gadā Oli kļuva par Reklāmas nodaļas priekšnieku. 1994. gadā Oli tika atkārtoti ievēlēts parlamentā no Džhapas 6. vēlēšanu apgabala. No 1995. līdz 2008. gadam viņš vadīja partijas parlamentāro nodaļu.
No 1994. gada 30. novembra līdz 1995. gada 12. septembrim Khadga Prasads Šarma Oli bija iekšlietu ministrs Mana Mohana Adhikari mazākuma valdībā.
1999. gadā K. P. Oli tika ievēlēts parlamentā no Džhapas 2. vēlēšanu apgabala un no Džhapas 6. vēlēšanu apgabala. No 1999. līdz 2002. gadam viņš bija opozīcijas līderis parlamentā. 2000. gadā Oli kļuva par Āfrikas un Āzijas tautu solidaritātes organizācijas prezidentu. 2001. gadā karalis Gjanendra atlaida parlamenta Pārstāvju Palātu.
Pārejas periods
2006. gada sākumā valstī notika streiki un plaši protesti, ko vadīja septiņu partiju alianse, prasot atjaunot parlamentu un jaunas valdības izveidošanu. Karalis beidzot piekāpās, un 30. aprīlī par premjerministru kļuva Giridža Prasads Koirala. 2. maijā Khadga Prasads Šarma Oli kļuva par ārlietu ministru un premjerministra vietnieku, šos pienākumus pildot līdz 2007. gada 1. aprīlim.
Pirmais premjerministra periods
2016. gada 13. jūlijā Nepālas komunistiskā partija (maoistu centriskā) ar Nepālas kongresa atbalstu atteicās atbalstīt esošo koalīcijas valdību, pārmetot K. P. Oli savu pienākumu nepildīšanu pēc jaunās konstitūcijas un miera procesa, kā arī neapmierinošu atjaunošanas darbu veikšanu pēc zemestrīces. 8 ministri, tai skaitā premjerministra vietnieks, atkāpās no saviem amatiem. Tika gaidīts, ka arī Oli pats atkāpsies no premjerministra amata, tomēr, pēc tikšanās ar citiem koalīcijas partneriem, Oli pieprasīja parlamentam uzticības balsojumu. 21. jūlijā parlamentā sākās diskusijas par neuzticības izteikšanu, kas ilga trīs dienas, kuru laikā no valdības atbalsta atteicās divas partijas. Negaidot gaidāmo negatīvo balsošanas iznākumu, 24. jūlijā Oli paziņoja par atkāpšanos no premjerministra amata. 3. augustā parlaments par jauno premjerministru ievēlēja Nepālas maoistu Pušpu Kamalu Dahalu, kurš 4. augustā nodeva zvērestu un stājās amatā.
Otrais premjerministra periods
2017. gada parlamenta vēlēšanās NKP (AMĻ) un NKP (MC) apvienība ieguva vairākumu. 2018. gada 15. februārī, pēc parlamenta vēlēšanu rezultātu apstiprināšanas atkāpās premjerministrs Sers Bādurs Deuba, un par jauno premjerministru tika ievēlēts Khadga Prasads Šarma Oli. 2018. gada 17. maijā Nepālas komunistiskā partija (apvienotā marksistu ļeņinistu) apvienojās ar Nepālas komunistisko partiju (maoistu centrisko), dibinot jaunu Nepālas komunistisko partiju (NKP). Par tās priekšsēdētāju ievēlēja K. P. Oli.
Olī valdība 2020. gada decembrī ierosināja Pārstāvju palātas likvidāciju un aicināja rīkot jaunas vēlēšanas 2021. gada 30. aprīlī un 10. maijā; prezidente Bidhja Devi Bhandari šo ierosinājumu atbalstīja. Oli spēra šo soli pēc virknes nesaskaņu valdošajā NKP. 2021. gada 23. februārī Augstākā tiesa atcēla šo Oli lēmumu un aicināja atjaunot Pārstāvju palātu un sasaukt Parlamenta sēdi 13 dienu laikā. Oli pieņēma Augstākās tiesas spriedumu, un 7. martā aicināja sasaukt parlamentu.
Trešais premjerministra periods
2021. gada 13. maijā prezidente Bidhja Devi Bhandari iecēla Khadgu Prasadu Oli par premjerministru trešo reizi, lai gan tas bija mazākuma premjerministrs, jo neviena no opozīcijas partijām nevarēja izveidot vairākuma valdību. Pēc tam, kad prezidente 2021. gada 22. maija pusnaktī atlaida Pārstāvju palātu, Oli valdība kļuva par pagaidu valdību, līdz tiktu sarīkotas jaunas vēlēšanas (12 un 19. novembrī).
12. jūlijā Augstākā tiesa izskatīja opozīcijas alianses iesniegtos rakstus pret Pārstāvju palātas likvidāciju; Augstākā tiesa paziņoja, ka prezidentes Bidjas Devi Bhandari lēmums pēc premjerministra Oli ieteikuma atlaist Pārstāvju palātu bija nelikumīgs, un lika 28 stundu laikā par premjerministru iecelt Nepālas Kongresa prezidentu Seru Bāduru Deubu. Deuba stājās premjerministra amatā 13. jūlijā.
Dorupe
Dorupe var būt:
Dublinieki
Dublinieki var būt:
Kodori
Kodori ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 23 km no novada centra Preiļiem, 5 km no pagasta centra Aglonas un 229 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P62.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Blīdene (stacija)
Blīdene ir neizmantots dzelzceļa pieturas punkts (bijusī stacija) dzelzceļa līnijā Jelgava—Liepāja starp bijušo pieturu Josta un staciju Brocēni. Blīdenes stacija atrodas Blīdenes pagastā netālu no Pilsblīdenes ciema. Garām stacijai iet vietējais autoceļš V1154. Pie stacijas atrodas FUES postenis ritošā sastāva kontrolei.
Jāņa Šarlova (visticamāk) projektētā stacijas ēka saglabājusies līdz mūsdienām. 2021. gadā to izlika pārdošanai izsolē. Šī paša gada maijā tā notika atkārtoti par to pašu summu – €18 526. Stacijas kūts ir sabrukusi un stacijas ēkas jumta stāvokļa dēļ bojājas starpstāvu pārsegums.
Mazā Fiļkina
Mazā Fiļkina ir ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 241 km attālumā no Rīgas.
Reņo (peldētājs)
Reņo (fr) bija franču peldētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Viņš olimpiskajās spēlēs piedalījās brīvā stila 4000 metru peldēšanā. Šajā disciplīnā viņš piedalījās tikai kvalifikācijas kārtā, kur nefinišēja.
PicoBus
PicoBus ir Grieķijā bāzētas bezpeļņas organizācijas Libre Space Foundation izstrādāta PocketQube formas pikopavadoņu izmešanas kosmiskais aparāta platforma. Tā ir pirmā atvērtā koda pavadoņu izmešanas iekārta.
PicoBus atvērtā koda dokumentācijas repozitorijs ir pieejams vietnē Gitlab.
PicoBus paredzēta līdz 8 PocketQube pavadoņu turēšanai nesējraķetes starta laikā un palaišanai orbītā. Katras PocketQube vienības izmēri ir 5 × 5 × 5 cm, un katra tās masa ir līdz 250 gramiem. PicoBus ir daļa no QUBIK projekta, kur Libre Space Foundation izstrādāja divus PocketQube pavadoņus un to izvēršanai orbītā nepieciešamo PicoBus. Tie bija daļa no Firefly Aerospace DREAM derīgās kravas programmas, kur nesējraķetes Firefly Alpha pirmajā lidojumā kā sekundārā krava tiktu palaistas akadēmiskās un izglītības kravas.
Firefly Alpha pirmajā lidojumā PicoBus iekārtā bija Libre Space Foundation pikopavadoņi QUBIK-1 un QUBIK-2, kā arī FOSSASat-1B, FOSSASat-2, Genesis N un Genesis L. Nesējraķete tika palaista 2021. gada 3. septembrī 01:59 UTC no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta laukuma 2-West. 2 minūtes un 25 sekundes pēc starta pirmās pakāpes vienā no četriem dzinējiem radās anomālija (iespējams, elektriskajā ķēdē), un lidojums tika priekšlaicīgi pārtraukts. Raķete ar kosmiskajiem aparātiem iekrita Klusajā okeānā.
Dvorišče
Dvorišče var būt:
1969. gads kosmonautikā
Šeit apkopoti 1969. gada nozīmīgākie notikumi kosmonautikā.
Fēmarna
Fēmarna (de) ir Vācijas Šlēsvigas-Holšteinas zemē ietilpstoša sala Baltijas jūrā. No Vācijas krasta to atdala Fēmarnzunda šaurums. Ar cietzemi tā savienota ar 1963. gadā uzbūvēto, 963 metrus garo Fēmarnzunda tiltu.
Sala atrodas 18 kilometrus no Dānijai piederošās Lollānas salas. Salas Putgardenes ostā darbojas prāmju satiksme ar Dāniju. 2021. gadā sākta pazemes tuneļa celtniecība, kas savienotu Fēmarnu ar Lollānu, krietni saīsinot ceļu no Hamburgas uz Kopenhāgenu. Sala ir populāra vējdēļu un kaitborda cienītāju vieta.
Fēmarna kā Fembre pieminēta jau Brēmenes Ādama rakstos. Salā pirms Pirmā pasaules kara dzīvoja un gleznoja Ernsts Ludvigs Kirhners. 1970. gada 6. septembrī Fēmarnas festivālā Open Air Love & Peace savu pēdējo koncertu sniedza Džimijs Hendrikss.
Heartbleed
Heartbleed ir programmatūras kļūda atvērtā pirmkoda kriptogrāfijas bibliotēkā OpenSSL, kas ļauj tās ļaunprātīgam izmantotājam nolasīt saimniekdatora atmiņu un iegūt iespējami sensitīvus datus.
Pamatojoties uz audita ierakstu izpēti, tiek ziņots, ka daži uzbrucēji šo kļūdu izmantojuši vismaz piecus mēnešus pirms tās atklāšanas un izziņošanas.
Vēsture
2014. gada aprīlī Nīls Mehta no Google Security paziņoja par kļūdu visās pēc 2012. gada 14. marta izlaistajās OpenSSL versijās 1.0.1 sērijā. Kļūda iekļāva nopietnu atmiņas apstrādes kļūdu Transport Layer Security (TLS) Heartbeat paplašinājuma realizācijā. Šo defektu varēja izmantot, lai nolasītu līdz 64 kilobaitiem programmas atmiņas ar katru heartbeat pieprasījumu. Kļūda ir reģistrēta Common Vulnerabilities and Exposures sistēmā ar numuru CVE-2014-0160.
Neietekmētās versijas
Lai novērstu kļūdu, serveru administratoriem tiek ieteikts izmantot 1.0.1g versiju vai pārkompilēt OpenSSL ar <tt>-DOPENSSL_NO_HEARTBEATS</tt> parametru, atslēdzot ievainojamo iespēju, līdz servera programmatūra var tikt atjaunināta.
Džese Februari
Džese Niki Februari (en; dzimusi ) ir Dienvidāfrikas starptautiskā meistare (2016).
Biogrāfija
Trīs gadus pēc kārtas uzvarējusi Dienvidāfrikas junioru šaha čempionātos U18 un U20 vecuma grupās meitenēm.
2016. gadā uzvarējusi Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla Āfrikas 4.3 zonas turnīrā. 2017. gadā Orānā izcīnījusi trešo vietu Āfrikas sieviešu šaha čempionātā aiz Šāhendas Vafas un Hajatas Toubalas. 2017. gadā uzvarējusi Dienvidāfrikas sieviešu šaha čempionātā. 2018. gadā bijusi otrā Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla Āfrikas 4.3 zonas turnīrā un izcīnījusi tiesības piedalīties 2018. gada Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas. 2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Katerinai Lagno. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 50. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.
Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Snovbords 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — snovborda kross jauktajām komandām
Snovborda kross jauktajām komandām bija viena no 11 disciplīnām snovbordā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Gentinas sniega parkā, Džandzjakou 2022. gada 12. februārī. Šajā disciplīnā startēja 15 snovbordistu komandas (30 sportisti) no 10 valstīm. Komandu veidoja viens vīriešu un viens sieviešu snovborda pārstāvis. Šī bija pirmā reizi, kad šī disciplīna bija iekļauta olimpisko spēļu programmā.
Olimpisko zelta medaļu ieguva ASV snovbordisti Niks Baumgartners un Lindsija Džekobelisa, sudraba medaļu ieguva Itālijas sportisti Omārs Visitins un Mišela Moiolo, bet bronzas medaļu ieguva Kanādas sportisti Eliots Grondēns un Merieta O'Daina.
Ceturdaļfināls
Cetudaļfināls bija sadalīts četrās kārtās, kurā katrā startēja pa 4 komandām, izņemot pirmo ceturdaļfinālu, kur startēja 3 komandas. No katra ceturdaļfināla divas labākās komandas kvalificējās finālam.
— kvalifikācija nākamajai kārtai.