cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vēderskropstaiņi
Muskuļu sistēma
Vēderskropstaiņiem ir ādas-muskuļu maiss, kas sastāv no atsevišķām gareno un gredzenveida muskuļu joslām. Garenie muskuļi koncentrējas ķermeņa sānu malās blakus nervu stiegrām. Gredzenveida muskuļu izaugumus veido tievi muguras-vēdera muskuļi. Sugām ar īsu ķermeni un biezu kutikulu gredzenveida muskuļi ir vāji attīstīti, vai arī to vispār nav. Vēderskropstaiņu muskuļi stiprinās pie kutikulas, bet dažiem Macrodasyida pārstāvjiem vēl ir arī Y-orgāns, kuru veido divas lielu balsta šūnu virknes, kas atrodas zarnu trakta abās malās. Divām ģintīm (Xenodasys un Chordodasys) ķermeņa aizmugurējā daļā (aiz anālās atveres) ir no specializētām šūnām veidots hordveidīgs orgāns.
Gremošanas sistēma
Mute ir izvietota ķemeņa priekšējā galā, vai arī nedaudz nobīdīta uz vēdera pusi. Macrodasyida pārstāvjiem ap muti atrodas kāsīšu vainags. Tālāk iet mutes dobums un rīkle. Rīkles sieniņas sastāv no viena mioepitēlija šūnu slāņa. Macrodasyida pārstāvjiem rīklē ir pāris rīkles poru, kas no rīkles ved ķermeņa ārpusē (īpašība, kas līdzīga hordaiņiem un pushordaiņiem). Caur rīkles porām no rīkles tiek aizvadīts ar barību satvertais ūdens. Rīkles garumam ir taksonomiska nozīme. Viduszarna sastāv no vienslāņaina epitēlija. Īsa aizmugurējā zarna, klāta ar kutikulu, ir tikai Chaetonotida kārtas pārstāvjiem. Zarnu trakts nobeidzas ar anālo atveri, kas ir izvietota dorsāli, ventrāli vai termināli.
Izvadorgānu sistēma
Izvadorgānu sistēmu veido pāra protonefrīdiji. Chaetonotida pārstāvjiem ir tikai viens pāris, bet Macrodasyida pārstāvjiem no viena līdz sešiem protonefrīdiju pāriem. Katrs protonefrīdijs nobeidzas ar vienu vai dažiem cirtocitiem, un atveras uz āru ar atsevišķu atveri.
Dzimumorgānu sistēma
Vēderskropstaiņu lielākais vairums ir hermafrodīti. Izņēmumi ir dažas sugas, kas, domājams, ir pārstāvētas ar partenoģenētiskajām mātītēm. Pāra sēklinieki atrodas ķermeņa priekšējā daļā, bet pāra olnīcas aizmugurejā daļā. Dažām sugām ir sēklas uztveršanas un kopulācijas orgāni. Apaugļotās olas izvietojas ķermeņa vidusdaļā blakus zarnai. Parasti tās tiek izvadītas ārā caur pārrāvumu ķermeņa sieniņā.
Vairošanās un attīstība
Dažādām sugām ir sastopami vienvicas, divvicu vai bezvicu pavedienveidīgi spermiji. Nematodēm raksturīgie amēbveida spermiji nav sastopami. Apaugļošanās ir iekšēja vai spermatofora (Chaetonotida kārtai nav izpētīta). Mātīte nērš vienu vai dažas samērā lielas olas. Attīstība ir tieša. Drostalošanās ir bilaterāla, pilnīga un determinēta. Chaetonotida kārtai ir raksturīga eitēlija - konstants šūnu skaits, bet Macrodasyida pārstāvjiem šūnas turpina dalīties arī pēc embrionālās attīstības beigām, dažām to sugām ir iespējama ķermeņa aizmugurējā gala reģenerācija. Chaetonotida pārstāvjiem vasaras partenoģenētiskās olas veidojas bez mejozes, bet par ziemas olām nav zināms, vai tām ir vajadzīga apaugļošana.
Ekoloģija
Saldūdeņos vēderskropstaiņi uzturas galvenokārt dūņu virspusē un starp zālēm, bieži ir sastopami purvos, bet ūdens virsējos slāņos trāpās reti. Jūrās tie dzīvo pārsvarā smilšainā gruntī. Daudzskaitlīgāki ir rupjgraudainā vai vidēji graudainā smiltī līdz 6 metru dziļumam, retāk līdz 15 metriem. Bieži tie ir sastopami arī starp aļģēm un atmirušu jūras zāli. Dažas sugas dzīvo jūras piekrastes gruntsūdeņos. Jūrā vēderskropstaiņi ir sastopami praktiski visu gadu. Saldūdeņos tie ir periodiski: vienas sugas ir vasarā, citas, savukārt, aukstajos gadalaikos.
Barošanās
Vēderskropstaiņi barojas ar baktērijām, sīkām detrīta daļiņām, jūras sugas arī ar kramaļģēm. Vismaz dažām sugām skropstiņas rada ūdens plūsmu, dzenot barības daļiņas mutes dobumā. Acīmredzams, ka Macrodasyida pārstāvjiem rīklē iekļuvušais ūdens tiek izvadīts caur rīkles porām. Rīkle darbojas kā sūknis, dzenot barību uz viduszarnu.
Sistemātika
Vēderskropstaiņu tipam klases nav izdalītas. Tips dalās divās kārtās. Kārtas viena no otras galvenokārt atšķiras ar rīkles šķērsgriezuma formu un piestiprināšanās caurulīšu skaitu un izvietojumu.
No ligzdas izmestie
Filma ir par bez ģimenes palikušajiem un no vardarbības cietušiem bērniem, kuru Latvijā ir vairāk nekā 7000 un kuru dzīvi pozitīvi varētu izmainīt nokļūšana gādīgas ģimenes paspārnē. Filmā ir apkopota bāriņtiesu speciālistu, no vardarbības cietušo, cietumā ieslodzīto bērnu slepkavu, bērnu namu pārstāvju, audžuģimeņu un valsts amatpersonu viedokļi un pieredze.
Auciems
Auciems (agrāk arī Auciema muiža) ir ciems Cēsu novada Raiskuma pagastā, pagasta lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojusies Auciema ezera ziemeļu galā pie autoceļa P14 3 km no pagasta centra Raiskuma, 9 km no Stalbes un 85 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Auciema (Autzem) muižas centru. Auciemā atrodas Raiskuma pamatskola, Auciemmuižas tautas nams, ģimenes ārsta prakse, veikals, vairāki uzņēmumi. Mākslas pieminekļa statuss ir diviem Livonijas laika kapakmeņiem (15.—16. gadsimts), Auciema parks ir aizsargājams dabas objekts.
Deniss Kozlovs
Deniss Kozlovs (dzimis Rīgā) ir Latvijas džudists. LOV sastāvā ir kopš 2002. gada.
2001. gada Eiropas čempionātā viņš ieņēma 5. vietu svara kategorijā līdz 66 kg, 2009. gadā šajā pašā svara kategorijā D. Kozlovs izcīnīja bronzas medaļu. Vairākkārt ir svinējis uzvaru Latvijas čempionātā un bijis starp medaļniekiem Pasaules kausa posmos.
Abramovka
Abramovka ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 250 km attālumā no Rīgas.
Rēzeknes Mākslas nams
Rēzeknes Mākslas un dizaina vidusskolas Mākslas nams atrodas Rēzeknē, 18. novembra ielā 26. Pašlaik ēka pieder Rēzeknes Mākslas un dizaina vidusskolai.
Ēkai ir viens stāvs. Tā ir būvēta eklektikas stilā un ir bagātīgi rotāta ar kokgriezumiem. Kopš 2009. gada 21. septembra Mākslas nams ir ieguvis valsts nozīmes koka arhitektūras pieminekļa statusu. Namā pastāvīgi pieejami 153 mākslas darbi no Latgales Kultūrvēstures muzeja krājumiem. Tajā atrodas arī "Latgales glezniecības" ekspozīcija ar Franciska Varslavāna, Arvīda Egles, J. Bekatova, Nikolaja Breikša, S. Kreiča un V. Kalvāna darbiem.
Vēsture
Ēku 19. gs. pēdējā ceturksnī uzcēla tirgotāju Vorobjovu ģimene, bet drīz pēc uzcelšanas tā tika nodota Rēzeknes pilsētas īpašumā. Ēkas telpās atradies gan skolotāju institūts, gan skola, tuberkolozes dispansers un kara komisariāts.
1995. gadā ēku ar Latvijas Republikas Kultūras ministrijas atbalstu iegādājās Rēzeknes Mākslas koledža un uzsāka tajā atjaunošanas darbus.
Gandrīz tautasdziesma
"Gandrīz tautasdziesma" ir grupas "Pērkons" dziesma no albuma "Labu vakar!". Mūzikas autors ir Juris Kulakovs, bet vārdu autors — Māris Melgalvs.
Vēsture
Dziesma tika sacerēta 1987. gadā, kad "Pērkons" atsāka uzstāties pēc otrā aizlieguma 1985. gadā. Sākotnēji bija paredzēts, ka dziesmu izpildīs grupas dalībnieks Nauris Puntulis, bet "No naktssargu būšanām" dziedās Raimonds Bartašēvics. Mēģinājumu laikā tika izlemts, ka "Gandrīz tautasdziesma" satura dēļ solisti samainīsies ar dziesmām. Ierakstā arī ir dzirdama grupas basģitārista Jura Sējāna balss. "Gandrīz tautasdziesma" temps ir 136 sitieni minūtē, ierakstā dziesmas tonalitāte ir starp mi bemola mažoru un mi mažoru.
Dziesmai tika nofilmēts arī videoklips, kurā piedalās visi grupas dalībnieki un dziesmas vārdu autors Māris Melgalvs. Video tiek izmantots atšķirīgs ieraksts nekā tiek izmantots albumos — ar atšķirīgu aranžējumu, vokāla frāzējumu un panta melodiju. Video ir redzams, kā Raimonda Bartašēvica tēls staigā pa vairākiem kabinetiem, vairākkārtīgi tiekot pāradresēts vai izraidīts. Iespējams, tā ir atsauksme uz PSRS laikā ierasto praksi, kad, lai publicētu kādu tekstu, nācās iegūt apstiprinājumu no komisijas.
Popularitāte
2018. gadā "Gandrīz tautasdziesma" ieguva 46. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Kad "Pērkons" izpilda dziesmu koncertos, visbiežāk izpildījumu pavada kustības no latviešu tautas dejas "Gatves deja". Šāds izpildījums bija jau 1987. gada "Mikrofona aptaujā", kad Ieva Akuratere pārvietojās pa skatuvi ar trijdeksni garās starpspēles laikā.
Latvijas Republikas tirdzniecības ministru uzskaitījums
30px Latvijas Republika (1990 — 1991) 30px
{{legend| #9E3039 | Latvijas Tautas fronte |border=1px solid #AAAAAA}}
Marsels Dišāns
Anrī Robērs Marsels Dišāns (fr, dzimis, miris ) bija franču/amerikāņu mākslinieks, kura darbi sevišķi ietekmējuši dadaisma mākslas attīstību.
1915. gadā Dišāns radīja terminu redīmeids (ready-made), ar kuru viņš apzīmēja ikdienišķu priekšmetu, kam mākslinieks piešķir mākslas darba statusu. Dišāns uzsvēra, ka svarīgi ir izvēlēties priekšmetu, kurš cilvēkus absolūti neinteresē, uz kuru nav nedz patīkami, nedz nepatīkami skatīties. Pirmais Dišāna ready-made bija solam piestiprināts velosipēda ritenis ("Velosipēda ritenis", 1913). Slavenākais ready-made darbs ir "Strūklaka" (1917) — keramikas pisuārs, kas apgriezts ačgārni un parakstīts ar pseidonīmu R. Mutt.
Dišāns eksperimentējis arī ar svešiem mākslas darbiem, piemēram, piezīmējot "Monas Lizas" reprodukcijai ūsas un ķīļbārdiņu.
Šahs
Dišāns bija arī labs šahists un periodā no 1928. līdz 1933. gadam daudz laika veltījis šaham. Piedalījies vairākos Francijas čempionātos un izpildījis meistara normu. Bijis Francijas komandas dalībnieks 1924. gada neoficiālajā šaha olimpiādē Parīzē un četrās oficiālās olimpiādēs.
Ūdens viļņi
Ūdens viļņi ir virsmas viļņi, kas rodas uz ūdens virsmas svārstību kustībā. Tie labi izpaužas lielās ūdenstilpēs, piemēram, jūrā, okeānā, lielos ezeros, bet arī uz mazām ūdens virsmām dažādu apstākļu dēļ var veidoties mazāki un lielāki viļņi. Ūdens svārstības un līdz ar to arī viļņus galvenokārt rada vējš,, tāpēc tos mēdz saukt arī par vējviļņiem. Jo stiprāks vējš, jo augstāki viļņi. Viļņu augstumu ietekmē arī ūdenstilpes dziļums — jo dziļāka ūdenstilpe, jo mazāki viļņi. Vietās, kur regulāri veidojas augsti viļņi, izplatīta cilvēku nodarbošanās ir sērfings. Viļņu spēku izmanto arī kaitbordā, vindsērfingā.
Zemestrīcēs, vulkāna izvirdumos un zemes nogruvumos radušos augstos viļņus sauc par cunami.
Tjurku valstu organizācija
Tjurku valstu organizācija ir starptautiska organizācija, kas apvieno mūsdienu valstis ar mērķi panākt visaptverošu sadarbību starp tjurku tautām.
Vēsture
Kopš pagājušā gadsimta 90. gadiem daudz tiek runāts par starptautiskas politiskas organizācijas izveidi, kas apvienotu neatkarīgās tjurku valstis.
2009. gada 3. oktobrī pilsētā Nahčivanā Azerbaidžānas, Kazahstānas, Kirgizstānas un Turcijas prezidenti parakstīja Nahčivanas vienošanos, saskaņā ar kuru oficiāli tika nodibināta Tjurku padome. 2021. gada 12. novembrī Stambulā notikušajā valstu sadarbības padomes samitā Tjurku padome tika pārdēvēta par Tjurku valstu organizāciju.
Turkmenistāna atteicās no līdzdalības, pamatojot to ar savu neitrālo statusu, ko atzinusi ANO. Uzbekistāna ignorējusi šo organizāciju, jo tās attiecības ar Turciju kopš 90. gadu vidus bija ļoti aukstas.
Tjurku padomes karogs tika pieņemts 2012. gadā.
2018. gada 30. aprīlī tika paziņots, ka Uzbekistāna pievienosies Tjurku padomei un piedalīsies samitā Biškekā. Pieteikums dalībai oficiāli tika iesniegts 2019. gada 12. septembrī. Kopš 2018. gada beigām Ungārija ir šīs organizācijas novērotāja.
Eizera
Eizera (nl) jeb Izēra (fr) ir 78 kilometrus gara Ziemeļjūras pieteka Francijā un Beļģijā.
Iztece - Bijišēras komūnā (Buysscheure) Francijas Noras departamentā. Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā, pie Diksmeidas pagriežas uz ziemeļiem. Ietek Ziemeļjūrā pie Nivportas.
Fudžeiras emirāts
Fudžeiras emirāts (ar, al Fujayrah) ir viens no Apvienoto Arābu Emirātu septiņiem emirātiem, kas atrodas valsts ziemeļaustrumu daļā. Emirātu austrumos apskalo Omānas līcis un tas ir vienīgais no septiņiem AAE emirātiem, kuru neapskalo Persijas līcis. Emirāts robežojas ar Rāselhaimas emirātu ziemeļos un dienvidos, kā arī ar Šārdžas emirātu rietumos, kā arī Omānu.
Emirāta kopējā platība ir 1166 km² un tajā dzīvo ap 236 000 iedzīvotāju. Pēc platības tas ir piektais lielākais AAE emirāts. Pēc iedzīvotāju skaita tas ir otrais mazākais AAE emirāts un par to mazāk apdzīvots ir tikai Ummelkaivainas emirāts.
Daiga Mieriņa
Daiga Mieriņa (dzimusi kā Daiga Jurēvica ) ir latviešu dārzkope, pašvaldību darbiniece un politiķe. 14. Saeimas deputāte, pārstāv Latvijas Zemnieku savienību un Zaļo un Zemnieku savienību. Iepriekš ilggadīgi bijusi Carnikavas novada domes priekšsēdētāja, kā arī Carnikavas un Ādažu novada domes deputāte.
Dzīvesgājums
Dzimusi kā Daiga Jurēvica 1969. gada 3. martā. 1995. gadā absolvēja bakalaura studijas Latvijas Lauksaimniecības universitātē un ieguva dārzkopja specialitāti. 2009. gadā Rīgas Tehniskajā universitātē ieguva maģistra grādu kvalitātes vadībā.
Politiskā darbība
2001. gada pašvaldību vēlēšanās Daiga Jurēvica tika ievēlēta Carnikavas pagasta padomē no apvienības "Par savu pagastu". 2005. gada vēlēšanās atkal ievēlēta Carnikavas pagasta padomē, jau no Tautas partijas saraksta. 2009. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēta Carnikavas novada domē no Zaļo un Zemnieku savienības, "Jaunā laika” un “Visu Latvijai!" kopējā saraksta, kā arī pirmo reizi tika ievēlēta par novada domes priekšsēdētāju. Atkārtoti ievēlēta pašvaldībā arī 2013. gada vēlēšanās no Latvijas Zemnieku savienības saraksta un vēlreiz ievēlēta par domes priekšsēdētāju.
2015. gadā D. Mieriņa zaudēja Carnikavas novada domes priekšsēdētājas amatu Imantam Krastiņam, bet 2016. gadā amats tika atgūts. 2017. gada pašvaldību vēlēšanās atkal ievēlēta Carnikavas novada domē, ievēlēta par domes priekšsēdētāju. Bijusi arī Rīgas plānošanas reģiona Attīstības padomes priekšsēdētāja.
Pēc administratīvi teritoriālās reformas, kad Carnikavas novads tika iekļauts Ādažu novadā, 2021. gada pašvaldību vēlēšanās D. Mieriņa tika ievēlēta Ādažu novada domē, kur darbojās opozīcijā.
2022. gada Saeimas vēlēšanās D. Mieriņu ievēlēja 14. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības, darbojas Saeimas Valsts pārvaldes un pašvaldību komisijā, kurā ir komisijas priekšsēdētāja.
Krutova
Krutova var būt:
Pēteris Gaudiņš
Pēteris Gaudiņš (dzimis Rīgā) ir latviešu aktieris.
Pēteris Gaudiņš dzimis 1954. gadā Rīgā mediķu ģimenē. Izglītību ieguvis Rīgas 1. vidusskolā un Valsts konservatorijas Teātra fakultātē; 1977. gadā beidzis Dailes teātra VI studiju. Apmeklējis Pionieru pils teātri (tagad teātris "Zīļuks")
Dailes teātrī Pēteris Gaudiņš darbojas no 1974. gada, no 1977/78 gada sezonas ir teātra štata aktieris. 1990. gados kā teātra režisors izveidojis vairākus iestudējumus.
Filmējies no 1973. gada, kad debitējis Gatiņa lomā Gunāra Pieša filmā Pūt, vējiņi.
Ingus Josts
Ingus Josts (dzimis, miris ) bija latviešu filologs un tulkotājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1963. gada 4. oktobrī Rīgā. 1981. gadā viņš absolvēja Rīgas 50. vidusskolu, studēja latviešu un angļu filoloģiju Latvijas Universitātē. Strādāja par radošo direktoru aģentūrās "DDB Latvia" un "Domino BBDO", kopš 2005. gada vadīja savu radošo aģentūru "Frank & Stein".
Miris 2023. gada 8. aprīlī.
Jūrmalas ielu uzskaitījums
Jūrmalas pilsētas ielu uzskaitījumā iekļautas 699 Jūrmalas ielas.
Dzidra Smiltēna
Dzidra Smiltēna (dzimusi ) ir latviešu žurnāliste un dokumentālo filmu režisore. Žurnāla "Baltijas koks" galvenā redaktore.
1980. gadā pabeidza Latvijas Universitāti, kur ieguva žurnālistikas specialitāti. 2013. gadā kandidēja Saulkrastu pašvaldības vēlēšanās no Vienotības saraksta.
Producējusi latviešu dokumentālās īsfilmas "Viena diena Rēzeknē un apkaimē" (1997), "Saulīte un Voguls" (1998), kā arī režisējusi dokumentālās filmas "Lūgšana krustā" (2008) un "No ligzdas izmestie" (2017).
Krākupe
Krākupe (arī Krakupe, latgaliešu: Krākups) ir Kūkovas kreisā krasta pieteka Balvu novadā.
Izteka - uz austrumiem no Briežuciema pagasta Augstasila. Tek austrumu virzienā. Ietek Kūkovā lejpus Zeļčiem.
Apdzīvotas vietas upes krastos: Jaunzemes, Cērpene, Dubļova, Buki, Zeļči. Upi šķērso valsts autoceļi P46 (Dubļeva—Cērpene), P45 (Viļaka—Kārsava), V478 (Upītes–Demerova).
Iztēle
Iztēle ir prāta īpašība, ar kuras palīdzību ir iespējams uz pieņēmumu pamata radīt apstākļus, kuri ļautu atrisināt vienu vai otru iztēles īpašnieka ieceres realizēšanās iespēju, līdz ar ko iztēli var apskatīt kā indivīda spēju modelēt kādu iedomātu vai eksistējošu problēmu, lai tās atrisinājumu izmantotu sev vēlamos nolūkos. Iztēli, kā prāta īpašību viennozīmīgi, var piedēvēt vien cilvēkam, lai gan ir centieni rast pierādījumus tam, ka ar iztēli saistītas spējas varētu piemist primātiem un citiem zīdītājiem, tomēr pārliecinošu pierādījumu tam pagaidām nav, tāpēc pagaidām iztēli var uzskatīt par unikālu, cilvēku raksturojošu īpašību.
Jelšava
Jelšava ir pilsēta Slovākijā, Banska Bistricas apgabala Revūcas apriņķī.
Vēsture
Pirmoreiz rakstos minēta 1243. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Lučeneca gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Jolšva. 14. gadsimtā bija ievērojams dzelzs rūdas ieguves centrs. 1556. gadā pilsētu nopostīja turki. 1893. gadā caur pilsētu tika izbūvēta dzelzceļa līnija. 1894. gadā pie pilsētas nodibinājās magnezīta ieguves uzņēmums. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1938. līdz 1945. gadam, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām, pilsēta ietilpa Ungārijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (84,39 %), dzīvo arī čigāni (9,49 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (40,77 %), nereliģiozi (28,02 %) un luterāņi (16,28 %).
Džuandzi (daoisma darbs)
Daoisma grāmatas "Džuandzi" autors ir Džuandzi. Tā ir dažādu avotu rakstu apkopojums. Tiek uzskatīts, ka pats Džuandzi uzrakstīja pirmās septiņas nodaļas ("iekšējās" nodaļas), savukārt viņa mācekļi un domubiedri - pārējās.
Džuandzi raksta, ka mūsu dzīve un zināšanas ir ierobežotas un ir muļķīgi lietot ierobežoto, lai iepazītu neierobežoto. Piemēram, mūsu valodu ierobežo viena perspektīva, tāpēc nevajadzētu secināt, ka mūsu pašu secinājumi der visām lietām. Džuandzi filozofisko pozīciju uzskata par multikulturālisma un plurālisma vērtību sistēmu priekšteci.
Džuandzi filozofijai raksturīgs arī subjektīvisms un relatīvisms (viņš izvairās spriest par to, vai nāve ir laba vai slikta, par to, kas ir skaists u.tml.), kā arī viegls holisms. Viņa filozofijai bijusi liela ietekme arī dzenbudisma attīstībā.
Darba fragments ("Kas patīk zivīm")
''Džuandzi un Huidzi pastaigājās gar Hao ūdenskrituma dambi, kad Džuandzi teica: "Skat, kā mailītes peldas un lēkā, kur vien tām tīk! Tas zivīm patiesi patīk!"
''Džuandzi teica: "Tu neesi es, tad kā tu zini, ka es nezinu, kas zivīm patīk?"
''Huidzi teica: "Es neesmu tu, tāpēc nudien nezinu, ko tu zini. No otras puses, tu noteikti neesi zivs - un tas joprojām pierāda, ka tu nezini, kas patīk zivīm!"
Mērogojama vektoru grafika
Mērogojama vektoru grafika, arī SVG (en), ir uz XML-bāzēts vektorattēla formāts, kas paredzēts divdimensionālai grafikai ar interaktivitātes un animācijas iespēju. SVG specifikācija ir atvērtais standarts, kuru kopš 1999. gada izstrādā Vispasaules Tīmekļa konsorcijs (W3C).
SVG attēli un to īpašības tiek definētas XML-teksta failos. Tas nozīmē, ka tie var tikt atrasti, indeksēti, skriptēti un saspiesti. Gluži kā citus XML-failus, SVG attēlus var izveidot un rediģēt ar jebkuru teksta redaktoru. Nereti SVG failus veido ar grafisko programmu.
Frenks Remzijs
Frenks Plamptons Remzijs (, dzimis, miris ) bija britu matemātiķis, filozofs un ekonomists. Ludviga Vitgenšteina tuvs draugs un Vitgenšteina darba Tractatus Logico-Philosophicus tulkotājs angļu valodā. Lielā mērā pateicoties Remzijam, Vitgenšteins atgriezās Kembridžā un atsāka nodarboties ar filozofiju. No 1921. gada Remzijs bija slepenās biedrības "Kembridžas apustuļi" biedrs. Miris medicīniskās operācijas laikā 26 gadu vecumā.
Mērogojama vektoru grafika
SVG attēlošanu atbalsta lielākā daļa mūsdienu tīmekļa pārlūku, piemēram, Mozilla Firefox, Internet Explorer, Google Chrome, Opera, Safari un Microsoft Edge..
The Verve
The Verve bija angļu alternatīvā roka grupa, ko 1989. gadā dibināja vadošais solists Ričards Eškrofts, ģitārists Niks MakKeibs, basģitārists Saimons Džounss un bundzinieks Pīters Salisberijs. Ģitārists un taustiņinstrumentālists Saimons Tongs apvienībai pievienojās vēlāk. Sākot ar psihodēliskām skaņām savienojumā ar šūgeizingu un speisroku, 1990. gadu vidū, grupa bija izdevusi vairākus minialbumus un trīs albumus. Apvienībai arī nācās pārciest vairākas sastāva maiņas, darbības pārtraukšanas, veselības problēmas, narkomānijas un tiesasprāvas. Grupas komerciālā izlaušanās bija singls Bitter Sweet Symphony, kas kļuva par hitu visā pasaulē. Drīz pēc komerciālā uzplaukuma, 1999. gada aprīlī, iekšēju konfliktu dēļ The Verve pašķīrās. Astoņu pašķiršanās gadu laikā, Eškrofts noraidīja runas par atkalapvienošanos, sakot "Drīzāk varētu apvienot visus četrus Bītlus."
Grupa ar sākotnējo sastāvu apvienojās 2007. gadā, uzsākot koncerttūri un 2008. gada augustā izdodot albumu Forth. 2009. gadā grupa pašķīrās trešo reizi.
Regbijs-7 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Regbijs-7 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 26. jūlija līdz 31. jūlijs. Visas spēles tika aizvadītas Tokijas stadionā. Kopumā piedalījās 24 izlases (12 vīriešu un 12 sieviešu komandas). Šī bija otrā reize, kad olimpiskajās spēles noritēja sacīkstes regbijā-7.
Ģula Lorānts
Ģula Lorānts (hu, dzimis, miris ) bija ungāru futbolists un futbola treneris. Spēlējis aizsarga vai pussarga pozīcijā, pārstāvējis Ungārijas futbola izlasi.
Savas spēlētāja karjeras laikā visspilgtāk spēlējis UTA Arad, Vasas SC un Honvéd komandas rindās. Bijis svarīga daļa no leģendārās ungāru komandas 1950. gados.
Ungārijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1949. līdz 1955. gadam, kopumā aizvadot 37 mačus. Izcīnījis olimpisko zelta medaļu 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Piedalījies arī 1954. gada FIFA Pasaules kausā, kur
Spēlētāja karjera
Nagyváradi AC
UTA Arad
Trenera karjera
PAOK Thessaloniki FC
Nokia 3120
Nokia 3120 ir Nokia trīsjoslu GSM mobilais telefons. Telefons ražošanā nonāca 2004. gada otrajā ceturksnī. 3120 ir tehniski identisks Nokia 3100. Dažus gadus pēc 3120 izlaišanas tā modeļa numurs vēlreiz tika izmantots modelī ''Nokia 3120 classic'.
Brīnums uz ledus
"Brīnums uz ledus" ir termins, ko attiecina uz 1980. gada ziemas olimpisko spēļu hokeja turnīra spēli, kurā ASV izlase uzvarēja PSRS izlasi. ASV izlases sastāvā vairums spēlētāju bija pusprofesionāļi un koledžu studenti, savukārt PSRS izlase tika uzskatīta par tobrīd izcilāko izlasi visā pasaulē. Spēlē ASV izlase uzvarēja ar 4—3.
Turnīrā ASV izlase izcīnīja zelta medaļas, savukārt PSRS izlase saņēma sudraba medaļas.
1999. gadā Sports Illustrated "brīnumu uz ledus" nosauca par 20. gadsimta izcilāko sporta notikumu, savukārt IIHF simtgades jubilejas atzīmēšanā 2008. gadā izraudzījās "brīnumu uz ledus" kā visu laiku izcilāko hokeja notikumu.
2004. gadā tika izdota šim notikumam veltīta filma.
Nikolajs Morakis
Nikolajs Morakis (el, dažreiz zināms arī kā Dorakis (el)) bija grieķu šāvējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Morakis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divās šaušanas disciplīnās — 25 metru šaušanā ar militāro pistoli un 30 metru šaušanā ar pistoli. 25 metru šaušanā ar militāro pistoli viņš ieguva 205 punktus, tādējādi izcīnot trešo vietu un bronzas medaļu. Šajā disciplīnā viņš piekāpās ASV sportistiem Džonam Peinam (zelta medaļa) un Samneram Peinam (sudraba medaļa). Otra disciplīnā 30 metru šaušanā ar pistoli viņa iegūtie punkti nav zināmi, bet ir zināms, ka viņš ieguvis 4. vietu.
Pēckara paaudze
Pēckara jeb dzimstības uzplaukuma paaudze (en) ir ASV un Eiropas demogrāfiskais slānis, kas nācis pēc t.s. "klusās paaudzes". Šī ir paaudze, kas uzaugusi sociālo pārmaiņu laikmetā, kad Otro pasaules karu pārdzīvojušo cilvēku ģimenēs bija relatīvi liels bērnu skaits. Demogrāfi un pētnieki parasti izmanto 1940. gadu beigas kā paaudzes dzimšanas gadus un 1960. gadu vidu kā paaudzes beigu dzimšanas gadus paaudzes iedalījuma nolūkiem. Dažādās valstīs var būt atšķirīgas šīs paaudzes dzimšanas perioda aplēses.
Pirmo reizi jēdziens "baby boomers" parādījies 1970. gadā.
Otmārs Valters
Otmārs Kurts Hermanis Valters (de, dzimis, miris ) bija Vācijas futbolists. Spēlējis uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Rietumvācijas futbola izlasi.
Kopā ar savu brāli Fricu Valteru pārstāvējis 1. FC Kaiserslautern komandu. Kopā arī pārstāvējuši Rietumvācijas futbola izlasi 1954. gada FIFA Pasaules kausā. Valters turnīrā guva četrus vārtus, palīdzot Rietumvācijai iegūt savu pirmo Pasaules kausu. Kopumā izlases rindās 20 mačos guvis 10 vārtus. Kaiserslautern rindās kopumā 321 līgas un kausu mačos guvis 336 vārtus.
Cefalaspidomorfi
Cefalaspidomorfi jeb nepārnāši (Cephalaspidomorphi, Monorhina) ir izmirušu bezžokļaiņu klase. Taču atsevišķi pētnieki pie cefalaspidomorfiem pieskaita arī mūsdienu nēģus un miksīnas. Tādā gadījumā nepārnāši dzīvo no silūra perioda līdz mūsdienām. Cefalaspidomorfu klasi pārstāv divas apakšklases: kaulvairodži un bezvairodži.
Apraksts
Nepārnāšiem ir raksturīga viena ožas kapsula, kura ir izvietota tuvu smadzenēm. Vienīgā nāss atrodas mugurpusē, galvas vidū. Ārējā skeleta uzbūve dažādām nepārnāšu grupām ir ļoti atšķirīga. Kaulvairodžiem galvu no virspuses sedz gandrīz nepārtraukts kaula vairogs. Savukārt, bezvairodžiem galvu un visu pārējo ķermeni sedz vairākas no ārpuses ar nelīdzenu dentīna slāni klātas samērā sīku plātnīšu rindas. Atšķirībā no pteraspidomorfiem, šis vairogs un plātnītes ir jau ar īstam kaulam raksturīgu histoloģisko struktūru. Dzīvnieku izmēri svārstās no 5 līdz 50 cm. Ķermeņa forma ir vārpstveidīga vai arī horizontāli saplacināta. Daļai formu, domājams, bija kustīgas krūšu spuras. Žaunu maisi (10-15 pāri) uz āru atveras ar patstāvīgām atverēm ķermeņa sānos vai apakšpusē.
Sērfings 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Sērfings 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 26. līdz 29. jūlijam. Sērfings pirmo reizi tika iekļauts olimpisko spēļu programmā.
Javenieki
Javenieki (ltg) ir ciems Balvu novada Bērzpils pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 6 km no pagasta centra Bērzpils, 43 km no novada centra Balviem un 236 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V489 (Tilža–Bērzpils), Skujatnes upes ezera krastā.
Funks
Funks var būt:
Blakusefekts (filma)
"Blakusefekts" (en) ir 2013. gada psiholoģisks trilleris, kura režisors ir Stīvens Soderbergs. Galvenās lomas atveido Džūds Lo, Rūnija Mara, Ketrina Zeta-Džonsa un Čenings Teitums. Filmas pirmizrāde notika ASV.
Neilgi pēc tam, kad Emīlijas vīru Mārtinu izlaiž no cietuma, Emīlija, it kā cenšoties izdarīt pašnāvību, iebrauc sienā. Emīlijas psihiatrs Džonatans viņai izraksta eksperimentālus jaunus medikamentus, tomēr šīm zālēm ir negaidīti blakusefekti.
Pasaules Pārtikas programma
Pasaules Pārtikas programma (en, fr, it, es) ir Apvienoto Nāciju Organizācijas pakļautībā esoša starpvaldību organizācija, kas nodarbojas ar pārtikas atbalstu zemēs, kurās valda bads un nabadzība. 2020. gadā organizācijai tika piešķirta Nobela miera prēmija par “tās centieniem apkarot badu, ieguldījumu apstākļu uzlabošanā konfliktu skartajos rajonos un rīkošanos kā dzinējspēkam centienos novērst bada izmantošanu kā kara un konflikta ieroci”.
Ričards Grifitss
Ričards Grifitss (en; dzimis, miris ) bija angļu teātra, filmu un televīzijas aktieris.
Par lomu teātra izrādē The History Boys viņš saņēmis Lorensa Olivjē balvu, Drama Desk balvu, Outer Critics Circle balvu, kā arī Tony balvu. Vēl Grifitss ir pazīstams ar Vernona Dārslija lomu "Harija Potera" filmu sērijā, lomām filmās "Karību jūras pirāti: Svešajos krastos", Withnail and I un seriālā Pie in the Sky.
Ezģans Alioski
Ezgjans Alioski (mk, dzimis ) ir maķedoniešu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Ziemeļmaķedonijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Alioski pārstāv Saūda Arābijas klubu Al Ahli.
Aleksis Kivi
Aleksis Kivi (fi; dzimis Aleksis Stenvalls (Alexis Stenvall), miris ) bija somu rakstnieks. Pirmā nozīmīgā romāna somu valodā "Septiņi brāļi" (Seitsemän veljestä) autors.
Somu nacionālās literatūras (dramaturģijas un romantisma žanrs) pamatlicējs, aizsācis reālismu. Kivi pirmais iespiestais darbs bija romantisma traģēdija "Kullervo" (Kullervo; 1864), kam par pamatu tika ņemti somu nacionālā eposa "Kalevala" motīvi. Rakstījis arī dzeju, 1866. gadā iznācis dzejas krājums "Kanervala".
Ežēns Balme
Ežēns Žans Fransuā Balme (fr; dzimis, miris ) bija franču sporta šāvējs, olimpiskās bronzas medaļu ieguvējs. Startējis 1900. gada Parīzes un 1908. gada Londonas vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja 20 metru ātršaušanā ar pistoli (disciplīnu SOK neatzīst kā "olimpisko"). Šajā disciplīnā viņš izcīnīja 3. vietu (57 punkti), piekāpjoties saviem tautiešiem Morisam Laruī un Leonam Moro.
1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā viņš startēja divās šaušanas disciplīnās. Labāko rezultātu viņš izcīnīja 300 metru šaušanā trijās pozīcijās vīriešu komandām, kur Francijas komanda ieguva 3. vietu. Savukārt Šaušanā ar militāro šauteni vīriešu komandām viņš Francijas komandai palīdzēja izcīnīt 4. vietu.
Nokia 3200
Nokia 3200 ir Nokia trīsjoslu GSM mobilais telefons ar Series 40 programmatūras platformu
Valters Funks
Valters Funks (de, dzimis, miris ) bija vācu žurnālists un valsts darbinieks. Trešā reiha ekonomikas ministrs un Vācijas Centrālās bankas (Reihsbankas) vadītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis Austrumprūsijā, tirgotāja ģimenē. Studēja tieslietas, ekonomiku un filozofiju Berlīnes un Leipcigas Universitātēs. Pirmā pasaules kara laikā iesaukts karadienestā, tomēr 1916. gadā veselības stāvokļa dēļ atzīts par dienestam nederīgu. Strādāja par žurnālistu. 1924. gadā kļuva par laikraksta Berliner Börsenzeitung redaktoru.
1931. gadā iestājās Nacionālsociālistiskajā vācu strādnieku partijā. No 1932. gada Reihstāga deputāts. Pēc nacistu nākšanas pie varas — valdības preses sekretārs. No 1933. gada marta Reiha Propagandas ministrijas Valsts sekretārs. No līdz  — Reiha Ekonomikas ministrs. No arī Centrālās bankas (Reihsbankas) prezidents.
Džo Rogans
Džozefs Džeimss Rogans (en; dzimis 1967. gada 11. augustā) ir amerikāņu stand-up komiķis, aktieris, sporta komentētājs, televīzijas raidījumu un raidieraksta vadītājs. Rogans, būdams pusaudzis, apguvis cīņas mākslas, nopelnot melno jostu tekvondo (kļuva arī par ASV čempionu). Būdams humora fans, 1988. gadā sāka savu stand-up komiķa karjeru Bostonā, un kopš tā laika ierakstījis vairākus albumus.
Dzīvesgājums
Deviņdesmitajos gados Rogans pārcēlās uz Losandželosu, un līdz 1998. gadam tika izvirzīts par televīzijas aktieri seriālos Hardball un NewsRadio. 1997. gadā viņš sāka sadarboties ar Ultimate Fighting Championship (UFC) un kopš tā laika kļuvis par UFC komentētāju. Rogans ir vadījis realitātes šovus "Baiļu faktors" un "Džo Rogans apšauba visu"
2009. gada decembrī Rogans ar savu draugu komiķi Braienu Redbenu sāka raidierakstu The Joe Rogan Experience, kurā sarunājas ar dažādiem viesiem un pārspriež viņiem interesējošas tēmas. Tā sērijas tika ievietotas YouTube, un laika gaitā raidieraksts ieguva 8,44 miljonus sekotāju. 2020. gadā par 100 miljoniem ASV dolāru īpašas tiesības raidieraksta jaunākās sērijas ievietot tikai un vienīgi savā platformā iegādājās Spotify.
2022. gada janvārī 270 zinātnieki, mediķi un inženieri nosūtīja Spotify atklātu vēstuli, kurā pauda bažas par The Joe Rogan Experience raidierakstā vairākkārt izteiktiem maldinošiem apgalvojumiem par COVID-19, īpaši izceļot 1757. sēriju ar ārstu un virusologu Robertu Malonu, kurš kritizēts par vairāku nepierādītu sazvērestības teoriju izplatīšanu par SARS-CoV-2, COVID-19 vakcīnu un politiķiem, kas hipnotizējot sabiedrību, kā arī COVID-19 pandēmijas ierobežojumu pielīdzināšanu holokaustam.
Nīls Jangs pieprasīja, lai no Spotify tiktu izņemta visa viņa mūzika, jo nevēlās, lai tā atrastos vienā platformā ar Rogana raidierakstu, uz ko Spotify reaģēja no platformas izņemot Janga mūziku. Atbalstot Jangu, savu mūziku no Spotify izņēma arī dziedātāja Džonija Mičela un ģitārists Nils Lofgrens, bet izdod jaunas raidierakstu sērijas platformā uz nenoteiktu laiku pārtrauca pētniece Brenē Brauna.
Rogans Spotify par notikušo atvainojās, bet apsūdzības apzinātā dezinformācijas izplatīšanā noraidīja. Viņš uzsvēra, ka nav ārsts, un uz raidierakstu vēlas aicināt cilvēkus ar dažādiem viedokļiem, bet solīja darīt visu iespējamo, lai pretrunīgākos viedokļus labāk līdzsvarotu ar citādi domājošiem viesiem. Februārī Spotify izņēma vismaz 70 Joe Rogan Experience sērijas, tostarp ar Eimiju Šūmeri, Marku Maronu, Billu Bēru, rokgrupas Tool vokālistu Meinardu Kīnanu un Alaizu Šlesingeri.
Tumšais ķauķītis
Tumšais ķauķītis (Phylloscopus fuscatus) ir neliels ķauķīšu dzimtas (Phylloscopidae) dziedātājputns, kas ligzdo Āzijas austrumos, ziemo Āzijas dienvidos un dienvidaustrumos. Izdala divas pasugas.
Zinātniskais nosaukums Phylloscopus fuscatus atvasināts no sengrieķu un latīņu valodas un latviski nozīmē "lapu pārmeklētājs, tumšais": Phyllon — lapa, scopus — pārmeklētājs un fuscatus — tumšais.
Izplatība
Tumšais ķauķītis ir izteikts gājputns. Ligzdo Sibīrijas centrālajā un austrumu daļā, no Obas upes līdz Anadiras baseinam austrumos, Tomskas apgabalā, Krievijas Tālajos Austrumos, Mongolijā un Ķīnā. Ziemo Ķīnas dienvidos, Indijas ziemeļaustrumos un Indoķīnā.
Rudens periodā tumšajam ķauķītim raksturīgi veikt klejojumus rietumu virzienā. Neskatoties uz ievērojamo attālumu, ap 3000 km, ķauķītis klejojumos sasniedz pat Rietumeiropu, Lielbritāniju ieskaitot. Tumšais ķauķītis mēdz ieklejot arī Ziemeļamerikā, sasniedzot Kaliforniju.
Latvijā
Tumšajam ķauķītim Latvijā līdz šim bijuši seši novērojumi (Papē, Nagļos, Kolkā, Liepājā un Birzgales pagastā). Pirmais novērojums veikts 1995. gadā Papē. Gandrīz visi līdz šim veiktie novērojumi bijuši rudenī un tikai viens novērojums pavasarī — Nagļos 2003. gadā. Latvijā novēroto īpatņu pasugas piederība nav noskaidrota. Teorētiski ticamākā iespēja, ka Eiropā ieceļo nominālā pasuga Phylloscopus fuscatus fuscatus, kas ligzdo areāla Krievijas daļā.
Izskats
Tumšais ķauķītis ir vidēji liels, slaids ķauķītis ar smailu, smalku knābi, īsiem, noapaļotiem spārniem un īsu asti. Ķermeņa garums 11—12 cm, spārnu plētums 17—18 cm, svars 8,5—13,5 g.
Apspalvojums mugurpusē vienkrāsaini pelēkbrūns ar viegli rudu muguras lejas daļu, apakšpusē gaišāk brūns vai pelēcīgi balts. Sejā izceļas gaišas, garas uzacis, kas no pieres līdz acīm ir baltas, bet aiz acs gaiši brūnas. Vasarā apspalvojums kopumā ir pelēcīgāks, bet rudenī pēc spalvu maiņas brūnāks, košāks. Abi dzimumi izskatās līdzīgi. Jaunie putni nedaudz zaļganāki nekā pieaugušie īpatņi.
Uzvedība
Tumšais ķauķītis mājo taigā (galvenokārt lapegļu un priežu mežos ) un citos mežainos apvidos, purvus, mitras pļavas, krūmu biežņas un upju ielejas ieskaitot. Ļoti aktīvs un kustīgs putniņš, uzturas galvenokārt koku apakšējos zaros un krūmos. Kalnos sastopams līdz 3900 m virs jūras līmeņa.
Barība
Tumšais ķauķītis barojas ar kukaiņiem, to kāpuriem, olām un zirnekļiem, arī ar moluskiem un nelielos daudzumos ar ogām. Barību meklē gan uz zemes un augiem, gan ķer kukaiņus lidojumā.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona ilgst no maija beigām līdz augusta vidum. Veido monogāmus pārus. Ligzdai lodveida forma ar ieeju augšpuses sānos. Vīta no zāles, sūnām, lapām un citām augu daļām. Atrodas uz zemes, paslēpta zem kuplāka augu cera, vai krūmu apakšējos zaros, līdz 70 cm augstumā no zemes.
Sistemātika
Tumšajam ķauķītim ir 2 pasugas:
Neotropikas harpija
Neotropikas harpija jeb vienkārši harpija, arī harpijērglis (Harpia harpyja) ir liela auguma vanagu dzimtas (Accipitridae) plēsīgais putns, un tā ir vienīgā suga harpiju ģintī (Harpia). Tā mājo Centrālamerikas un Dienvidamerikas tropu lietus mežos, uzturoties koku lapotnes augšējos zaros. Intensīvā lietus mežu izciršana ir izraisījusi šīs sugas populācijas strauju samazināšanos. Daudzviet tā ir izmirusi un Centrālamerikā gandrīz vairs nav sastopama.
Neotropikas harpija ir Panamas nacionālais putns un ir attēlota Panamas ģerbonī.
Etimoloģija
Sugas nosaukums ir atsauce uz Senās Grieķijas mitoloģisko tēlu harpiju, kuras ķermenis bija kā ērglim, bet galva kā sievietei. Šajā vārdā šo sugu nosauca zviedru zoologs Kārlis Linnejs 1758. gadā, dodot tai zinātnisko nosaukumu Vultur harpyja.
Izplatība
Mūsdienās neotropikas harpija ir reti sastopams putns. Tās izplatības areāls sākas ar Meksikas dienvidiem, turpinās cauri Centrālamerikai, Dienvidamerikas ziemeļu daļai, sasniedzot Argentīnas ziemeļaustrumus. Visbiežāk to var novērot Brazīlijā. Kā sekas lietus mežu izciršanai, Centrālamerikā, izņemot dažus Panamas reģionus, neotropikas harpija ir izmirusi.
Neotropikas harpija mājo ieleju tropiskajos lietus mežos un pamatā uzturas koka lapotņu augšējā daļā, lai gan tā medījot nolaižas arī līdz zemei. Tā parasti uzturas mežos, kas neatrodas augstāk par 800 metriem virs jūras līmeņa, bet reizēm to var novērot līdz 2000 metriem virs jūras līmeņa. Lai arī neotropikas harpija ir tipisks meža putns, tā medību nolūkos mēdz pārbaudīt arī skrajākus mežus, ar plašākiem klajumiem, un mežmalas gar tropisko savannu — serado, krūmāju audzi — katingu, palmu audzēm, kultivētiem tīrumiem un pilsētām.
Izskats
Neotropikas harpija ir liels plēsīgais putns. Kā jau tas raksturīgs plēsīgajiem putniem, mātītes ir lielākas nekā tēviņi. Parasti mātīte sver 6—9 kg, bet lielākā datētā mātīte ir svērusi 10 kg. Nebrīvē putni parasti izaug lielāki nekā savvaļā un lielākā mātīte nebrīvē ir svērusi 12,3 kg. To nosaka fakts, ka nebrīvē putni tiek baroti regulāri un ar atbilstošu, augstvērtīgu barību. Tēviņi ir daudz mazāki un parasti sver 4—4,8 kg. Neotropikas harpijas ķermeņa garums ir 86,5—107 cm, spārnu plētums 176—224 cm.
Pirksti un pēdas
Harpijai ir garākie nagi no visiem plēsīgajiem putniem un tās pirksti un pēdas ir ļoti spēcīgas. Tās satvēriens spēj radīt ekstrēmi lielu spiedienu līdz pat 42 kgf/cm². Harpija spēj pacelties spārnos ar upuri, kas sver tikpat, cik pats putns. Tā kā tēviņi ir mazāki, tie medī mazākus dzīvniekus nekā mātītes. Tēviņa medījums parasti sver 0,5—2,5 kg, mātītei apmēram 2,7 kg. Liela mātīte ļoti bieži medī zīdītājus, kas sver 6—9 kg, spējot to notvert lidojumā un, nenosēžoties zemē, ar upuri pacelties augšup līdz ligzdai.
Uzvedība
Neotropikas harpija ir aktīvs plēsējs, kas daudz laika pavada medījot. Lielajam putnam nav dabīgo ienaidnieku. Neotropikas harpija kā daudzi citi mežos dzīvojošie plēsīgie putni medījot nosēžas uz kāda augsta koka zara un vēro apkārtni. Šāds koks parasti aug klajuma tuvumā, upes krastā vai dabīgas sāls atradnes tuvumā, kur pulcējas dzīvnieki, lai laizītu sāli. Tomēr tā biežāk medī, vērojot apkārtni, veicot īsus pārlidojumus no zara uz zaru. Kad harpija pamana medījumu, tā strauji pikē cauri koku lapotnei un sagrābj upuri. Reizēm plēsējs izvēlas taktiku, lēni lidojot virs meža vai cauri koku lapotnei. To var novērot arī dzenoties pakaļ medījumam. Šāds paņēmiens ir raksturīgāks vanagiem, kas medī putnus. Kad harpija medī putnu, tā spēj veikli manevrēt starp koku zariem, lielajam putnam vienlaicīgi saglabājot lielu lidošanas ātrumu.
Barība
Harpijas galvenais medījums ir kokos dzīvojošie zīdītāji, no kuriem visiecienītākie ir sliņķi un pērtiķi. 2003. un 2005. gada pētījumos Brazīlijā atklājās, ka sliņķi sastāda 79%, bet pērtiķi 11,6% no visas mazuļiem pienestās barības. Kādā ligzdas novērojumā Venecuēlā mazuļiem tika nesti tikai sliņķi, bet pētījumos Gajānā nomedītie pērtiķi sastādīja 37% no kopējā medījuma, Ekvadorā 35%. No pērtiķiem visbiežāk tikuši nomedīti kapucīni, saki, bļauri, titi un saimiri. Toties mazākas pērtiķu sugas, piemēram, tamarīnus un kalitriksus harpijas, šķiet, vispār ignorē. Retos gadījumos tiek nomedīti arī citi kokos vai pat uz zemes mītoši zīdītāji, piemēram, dzeloņcūkas, vāveres, oposumi, skudrlāči, bruņneši un pat salīdzinoši lieli plēsēji, piemēram, kinkažu, degunlācīši un tairas. Neotropikas harpija reizēm medī arī putnus, piemēram, aras, vai rāpuļus, piemēram, iguānas un čūskas. Čūskas, kuru diametrs ir līdz 5 cm, tiek ar knābi sagrieztas uz pusēm un tad gabali norīti veseli. Lielākie zīdītāji, kurus harpijas reizēm nomedī, ir kapibaras, pekari un brieži. Tā kā šis medījums ir pārāk smags, lai to uznestu augšā līdz ligzdai, tas daļēji tiek apēsts koka zemākajos zaros vai uz krituša koka stumbra. Ja tiek nomedīts briedis — Amerikas sarkanā mazama, kas sver vairāk kā 30 kg, harpija to saplosa gabalos uzreiz uz zemes un apēd uz vietas, jo medījums ir pārāk smags, lai ar to paceltos spārnos. Ļoti retos gadījumos neotropikas harpija uzbrūk arī mājlopiem un mājputniem: vistām, aitām, kazām un jaunām cūkām.
Reģionos, kuros izmirušas neotropikas harpijas, strauji savairojas kapucīni, kas savukārt lielos apjomos izposta putnu ligzdas, apēdot olas un mazos putnēnus, tādējādi izraisot dažu sugu izmiršanu.
Ligzdošana
Ideālos apstākļos neotropikas harpiju ligzdas var atrasties samērā tuvu viena otrai. Dažos Panamas un Gajānas reģionos var novērot, ka starp ligzdām ir apmēram 3 km, Venecuēlā tie ir 5 km, bet Peru — vidēji 7,4 km. Katram ligzdojošam pārim ir apmēram 4300 ha liela teritorija. Mazāk labvēlīgos apstākļos, kur blakus notiek intensīva mežu izciršana, ligzdas viena no otras atrodas 25 km attālumā. No zariem sakrautā ligzda ir liela, tās diametrs ir apmēram 1,5 m, augstums 1,2 m. Tā atrodas augstu kokā, galveno zaru žāklī, apmēram 16—43 m augstumā, atkarībā no koka augstuma. Visbiežāk tiek izmantoti Latīņamerikas kapoki (Ceiba pentandra), kuri ir vieni no augstākajiem Dienvidamerikas kokiem. Daudzās vietējo tautu kultūrās, nozāģēt kapoku ir slikta zīme. Harpija ligzdošanai izmanto arī citus augstus kokus, piemēram, Brazīlijas riekstkokus (Bertholletia excelsa). Ligzda tiek izmantota vairākus gadus.
Neotropikas harpijas veido pāri uz mūžu. Ligzdošana notiek ik pa 2—3 gadiem, katru reizi vecākiem izaudzinot vienu jauno putnu. Mātīte parasti izdēj 2 baltas olas, bet, kad pirmais mazulis izšķiļas, otrā ola tiek pamesta. Inkubācijas periods ilgst apmēram 56 dienas. Lielāko daļu perē mātīte un tēviņš medī, barojot arī mātīti. Ik pa laikam tēviņš nomaina perējošo mātīti, tad medībās dodas mātīte un dalās ar medījumu arī ar tēviņu. Kad mazulis ir 36 dienas vecs, tas spēj piecelties un spert pirmos grīļīgos soļus. Pieauguša putna apspalvojums tam izaug 6 mēnešu vecumā, bet vecāki to turpina barot vēl 6—10 mēnešus. Dzimumbriedumu jaunie putni sasniedz 4—6 gadu vecumā. Ligzdošanas laikā harpijas ir ļoti agresīvas un var uzbrukt arī cilvēkam.
Aizsardzība
Lai arī kopējais izplatības areāls neotropikas harpijai ir ļoti liels, tās populācija ir sadrumstalota un saskaņā ar Starptautiskās dabas un dabas resursu aizsardzības savienības (IUCN) datiem ir gandrīz apdraudēta putnu suga (en). Sugai ļoti kritisks stāvoklis ir Meksikā un visā Centrālamerikā. Kādreiz tā bija sastopama līdz Verakrusas pavalstij Meksikas vidienē, bet mūsdienās tā, iespējams, dzīvo tikai līdz Čjapasai Meksikas dienvidaustrumos. Suga ir gandrīz izmirusi arī Argentīnā un mūsdienās tā sastopama tikai Paranas upes ielejā Misjonesas provincē.
Sugas izdzīvošanu apdraud, pirmkārt, mežu izciršana, lauksaimniecības zemju attīstība, mājlopu ganību iekārtošana. Otrkārt, to medī zemnieki kā bīstamu putnu, kurš apdraud mājlopus. Tā kā putns ir ļoti liels un bezbailīgs, valda uzskats, ka tas apdraud arī cilvēku, lai gan nav zināms neviens nopietns uzbrukums cilvēkam, kā arī mājlopiem harpijas uzbrūk ļoti reti. Mūsdienās neotropikas harpija ir kļuvusi par retu putnu un pamatā saglabājusies tikai visbiezākajos un neskartākajos Amazones džungļos. Kopējais populācijas skaits nav zināms, bet tas kļūst arvien mazāks.
Viens no veidiem, kā tiek atjaunota harpiju populācija, ir to audzēšana nebrīvē un jauno putnu palaišana savvaļā, kā arī aizsargātu teritoriju izveidošana. Nopietnus aizsardzības pasākumus ir veikusi Panamas valdība, 2002. gadā izveidojot īpašu harpiju izpētes programmu un veicot stingrus aizsardzības pasākumus. Līdzīgi pasākumi mūsdienās tiek veikti arī Brazīlijā. Belizā 2003. gadā, sadarbojoties ar Belizas zoodārzu, tika uzsākta neotropikas harpiju populācijas restaurācijas programma.
Krutova (Šķilbēnu pagasts)
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P45 (Viļaka—Kārsava).
2016. gada UCI Pasaules tūre
2016. gada UCI Pasaules tūre bija astotā sezona 2009. gadā UCI izveidotajai vērtējuma sistēmai. Sezona sākās ar atklāšanas posmu Tour Down Under 19. janvārī un noslēdzās ar pēdējo posmu — Giro di Lombardia 1. oktobrī.
Komandas
UCI ProTeam komandas sacenšas Pasaules tūrē ar UCI Professional Continental komandām un nacionālajām izlasēm, kuras atsevišķi uzaicina katru sacensību organizators pēc saviem ieskatiem.
Komandu rangu aprēķināja, saskaitot individuāli iegūtos punktus no pieciem labākajiem katras komandas sportistiem.
Valstis
Nacionālo rangu aprēķināja, saskaitot individuāli iegūtos punktus no pieciem labākajiem katras valsts sportistiem. Nacionālo rangu izmantoja, lai noteiktu, cik sportisti var pārstāvēt valsti Pasaules čempionātā.
Sagastira
Polārā stacija «Sagastira» (ru) vai Ustjļenas polārā stacija (Усть-Ленская полярная станція) ir bijusī Krievijas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Ļenas upes deltas ziemeļos Sagastiras salā pie evenku apmetnes Tumatas. Mūsdienās administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.
Vēsture
Stacija izveidota 1. Starptautiskā polārā gada (1882-1883) ietvaros Krievijas ģeogrāfijas biedrības paspārnē. Sagastira bija viena no divām Krievijas polārstacijām, kas izveidotas polārā gada ietvaros — otra ir joprojām funkcionējošā Malije Karmakuli Novaja Zemļas arhipelāgā. Par stacijas vadītāju tika iecelts flotes stūrmanis un hidrogrāfs, poručiks Nikolajs Jurgenss. Ekspedīcijas sastāvā bija arī astronoms un magnitologs Ādolfs Eigners, dabaszinātnieks un ārsts Aleksandrs Bunge, kā arī vairāki matroži, zaldāti un palīgstrādnieki.
Ekspedīcija tika komplektēta Sanktpēterburgā, kur tās dalībnieki izgāja apmācību Pulkovas observatorijā un Pavlovskas magnētiskajā un meteoroloģiskajā observatorijā. 1881. gada decembrī ekspedīcija devās ceļā uz Jakutsku, kur nonāca 1882. gada maijā. Jakutskā sagatavošanās turpinājās, visas ekspedīcijas ēkas tika uzbūvētas tur, pēc tam izjauktas un sagatavotas transportēšanai. 19. jūnijā ekspedīcija ar vairākiem kuģiem un baržām devās ceļā uz Ļenas deltu. 10. augustā ekspedīcija sasniedza izvēlēto galamērķi. No 11. līdz 19. augustam bija uzbūvētas nepieciešamās ēkas un sākti meteoroloģiskie novērojumi. Magnētiskie novērojumi sākti tikai 17. oktobrī, jo bija jāsalabo ceļā sabojātie instrumenti. Pilnībā stacijas infrastruktūra tika pabeigta tikai novembra vidū. Tika uzbūvēta galvenā ēka, četri ar to ar galerijām savienoti paviljoni, kā arī pirts un noliktava.
1883. gada vasarā Jurgenss. Bunge un Eigners veica vairākus pārgājienus Ļenas deltā, ierīkojot astronomiskos un magnētiskos punktus un uzmērot ar teodolītu apvidu. Šo ekspedīciju rezultātā tika izveidota uz to brīdi detālākā deltas 20 verstu mēroga karte.