cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madara Palameika
Sezonu labākie rezultāti
{ "version": 2, "height": 170, "width": 450, "data": [ {     "name": "chart", "values": [ {"y":49.11,"series": "y","x": 2003}, {"y":51.50,"series": "y","x": 2004}, {"y":51.31,"series": "y","x": 2005}, {"y":53.87,"series": "y","x": 2006}, {"y":57.98,"series": "y","x": 2007}, {"y":51.98,"series": "y","x": 2008}, {"y":64.51,"series": "y","x": 2009}, {"y":62.02,"series": "y","x": 2010}, {"y":63.46,"series": "y","x": 2011}, {"y":62.74,"series": "y","x": 2012}, {"y":62.72,"series": "y","x": 2013}, {"y":66.15,"series": "y","x": 2014}, {"y":65.01,"series": "y","x": 2015}, {"y":66.18,"series": "y","x": 2016} ],      "transform": [ {"type": "formula", "field": "date", "expr": "datetime(datum.x,0)"} ]   }  ],  "scales": [ {     "type": "time", "name": "x", "domain": {"data": "chart","field": "date"}, "zero": false, "range": "width", "nice": true },   {      "type": "linear", "name": "y", "domain": {"data": "chart","field": "y"}, "zero": false, "range": "height", "nice": true },   {      "domain": {"data": "chart","field": "series"}, "type": "ordinal", "name": "color", "range": "category10" } ],  "axes": [ {"scale": "x","type": "x","title": "Gads"}, {     "scale": "y", "type": "y", "title": "Metri", "grid": true, "format": "d" } ],  "marks": [ {     "type": "line", "properties": { "hover": {"stroke": {"value": "red"}}, "update": {"stroke": {"scale": "color","field": "series"}}, "enter": { "y": {"scale": "y","field": "y"}, "x": {"scale": "x","field": "date"}, "stroke": {"scale": "color","field": "series"}, "fill": {"value": "white"}, "strokeWidth": {"value": 2} }     },      "from": {"data": "chart"} },   {      "type": "symbol", "from": {"data": "chart"}, "properties": { "enter": { "x": {"scale": "x","field": "Gads"}, "y": {"scale": "y","field": "Metri"}, "stroke": {"value": "steelblue"}, "fill": {"value": "white"}, "size": {"value": 100} }     }    },    {      "type": "text", "from": { "data": "chart", "transform": [ {           "type": "aggregate", "summarize": {"x": ["min","max"]} }       ]      },      "properties": { "enter": { "x": {"signal": "width","mult": 0.5}, "y": {"value": -10}, "text": { "template": "Sezonu labākie rezultāti no \u007b{datum.min_x}\u007d. līdz \u007b{datum.max_x}\u007d. gadam" },         "fill": {"value": "black"}, "fontSize": {"value": 15}, "align": {"value": "center"}, "fontWeight": {"value": "bold"} }     }    }  ] }
Abhāzijas grēda
Grēda veidota no porfirītiem un slānekļiem. Vairāki kalnu ledāji ar kopējo platību ap 1 km². Ziemeļu nogāzē vairāki augstkalnu ezeri. Nogāzēs meži, augstāk — alpīnās pļavas.
Čerepovecas Ledus pils
Čerepovecas Ledus pils ir daudzfunkcionāla halle, kas atrodas Čerepovecā, Krievijā. Arēna ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Čerepovecas "Severstal", kā arī tās jauniešu kluba Čerepovecas "Almaz", mājvieta.
Lēmums par halles būvniecību tika pieņemts jau 2003. gadā, taču būvniecības darbi tika uzsākti vien 2005. gada 8. aprīlī. Halle tika atklāta 2006. gada 4. novembrī, un pirmā hokeja spēle tajā tika aizvadīta jau 15. novembrī.
1733. gads
1733. bija parastais gads, kas sākās ceturtdienā.
Mūkusalas iela
Mūkusalas iela ir viena no maģistrālajām ielām Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Torņakalnā un Ziepniekkalnā. Tā sākas pie Akmens tilta Pārdaugavas pusē, turpinās līdz tā sauktajam Mūkusalas rotācijas aplim pie Salu tilta, bet aiz Mūkusalas rotācijas apļa turpinās līdz Bauskas ielai, kur pārtop Ziepniekkalna ielā un tālāk, aiz Rīgas robežas, A7 autoceļā. Iela sastāv no 4 braukšanas joslām, pa divām katrā virzienā, kuras savstarpēji ir atdalītas, izņemot nelielu posmu no Laivu ielas līdz Bieķensalas ielai. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir aptuveni 3400 metri. Iela nosaukta Mūkusalas — agrāk šajā apvidū pastāvējušas salas, mūsdienās vienas no Rīgas pilsētas daļām — vārdā.
Vēsture
Mūkusalas iela izveidojusies kā ceļš gar Daugavas krastu Pārdaugavas pusē. Pirmoreiz iela minēta 1861. gada Rīgas adrešu grāmatā ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabāja līdz pat Latvijas PSR laikiem, kad tika nolemts mainīt vairāku Rīgas ielu nosaukumus. Tā 1950. gadā, saistībā ar ielas 41. numurā esošo radiorūpnīcu RRR, Mūkusalas ielu pārdēvēja par Radiotehnikas ielu. Savukārt 1954. gadā ielai tika pievienota 1861. gadā izveidotā Oskara iela, Mūkusalas ielas faktiskais turpinājums. Savu vēsturisko nosaukumu Mūkusalas iela atguva 1990. gadā.
Ielas raksturojums
Mūkusalas iela ir aptuveni 3,4 km gara pilsētas maģistrālā iela gar Daugavas krastu Pārdaugavā, Torņakalna apkaimes austrumos un Ziepniekkalna apkaimes ziemeļaustrumos. Tā sākas kā nobrauktuve no Akmens tilta un Uzvaras bulvāra savienošanās vietas. Nedaudz tālāk nobrauktuve sadalās divās daļās — viena daļa kā Kuģu iela aiziet uz Klīversalu, otra — turpinās zem Akmens tilta kā Mūkusalas iela ārpilsētas virzienā. Turpat aiz tuneļa atrodas arī ielas uzbrauktuve uz tilta.
Ielas sākumā atrodas Latvijas Nacionālās bibliotēkas galvenā ēka un tās daudzfunkcionālā tehniskā ēka ar autostāvvietām, starp abām celtnēm izvietojies Mūkusalas un Akmeņu ielas krustojums. Aiz bibliotēkas tehniskās ēkas ielu šķērso dzelzceļa pārvads (blakus atrodas arī Dzelzceļa tilts), savukārt uzreiz aiz tā iela šķerso Kīleveina grāvi. Nākamie lielie krustojumi ar Laivu ielu un Bieķensalas ielu ir attiecīgi pēc 1,2 un 1,5 km, skaitot no Akmeņu ielas. Jāpiebilst, ka pa vidu šīm ielām atrodas arī savienojums ar grantēto Buru ielu. Posms no Laivu ielas līdz Bieķensalas ielai ir vienīgā ielas daļa, kurā nav pa vidu ar zaļo zonu atdalītas brauktuves. Nonākot Mūkusalas rotācijas aplī, ielai ir nodrošināti savienojumi ar Kārļa Ulmaņa gatvi ārpilsētas virzienā un Salu tiltu centra virzienā. Ielas posmam no dzelzceļa līdz Salu tiltam raksturīga industriālā apbūve, no kuras daļa ir nojaukta vai pārveidota par biroju ēku vai tirdzniecības un pakalpojumu objektu apbūvi, kurai pa vidu atrodas arī vairāki vēsturiski īres nami.
Aiz Mūkusalas rotācijas apļa iela, līdzīgi kā iepriekš, sastāv no divām atdalītām brauktuvēm (kopā četras joslas), vienīgi attālums starp brauktuvēm ir kļuvis lielāks un gājēju ietve atrodas tikai apbūvētajā pusē, kurā ielai ir savienojumi ar Skaistkalnes un Antenas ielu. Platā zaļā zona ceļa vidū netālu no Bauskas ielas ir ļāvusi ielai pa vidu iekārtoties degvielas uzpildes stacijai un autobraukšanas mācību laukumam. Beidzamajam ielas posmam raksturīga industriālā apbūve. Mūkusalas iela beidzas krustojumā ar Bauskas ielu, pēc kura tā ārpilsētas virzienā turpinās ka Ziepniekkalna iela.
Citi objekti
Mūkusalas ielā blakus Dzelzceļa tiltam, Akmens tilta pusē, atrodas tēlnieka Induļa Rankas veidotais piemineklis cīnītājiem pret Bermontu. Pieminekļa svinīgā atklāšana notika 2002. gada 11. novembrī.
Sabiedriskais transports
Mūkusalas ielā sabiedriskā transporta satiksme tiek nodrošināta posmā no Akmens tilta līdz Mūkusalas rotācijas aplim pie Salu tilta, pasažieru pārvadājumus veic trīs autobusu un viens trolejbusu maršruts.
23. maršruta autobusi kursē ielas posmā no Akmens tilta līdz Akmeņu ielai. 26. autobuss un 27. trolejbuss kursē līdz krustojumam ar Laivu ielu. 10. maršruta autobusi apkalpo ielas posmu no Akmens līdz Salu tiltam. Līdztekus tam, ielu, posmā no Mūkusalas rotācijas apļa līdz Laivu ielai, izmanto arī trolejbusi nokļūšanai uz 2. trolejbusu parku Jelgavas ielā.
Jānika (stacija)
Jānika (et) ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Harju apriņķa Nisi pagastā, Jānikas ciemā, dzelzceļa iecirknī Keila-Rīzipere. Jānikas pieturas punkts atrodas 3,1 km attālumā no Rīziperes, 20 km attālumā no Keilas, 47 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas un tajā pietur piepilsētas pasažieru elektrovilcienu maršruta Tallina—Rīzipere—Tallina vilcieni.
Jānikas pieturas punkts tika izbūvēts 1981. gadā līdz ar dzelzceļa posma Vazalemma-Rīzipere elektrifikāciju. Pieturas punktā tika izbūvēta viena, 210 metrus gara malas platforma.
2010. gadā projekta Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 30 m. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana pieturas punktā tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona.
Silēziešu valoda
Silēziešu valoda (ślůnsko godka) tiek lietota Augšsilēzijas reģionā Polijā, kā arī Čehijā un Vācijā. 2011. gadā 509 000 cilvēku deklarēja silēziešu valodu kā savu dzimto valodu. Silēziešu valoda ir ļoti līdzīga poļu valodai — daži valodnieki to uzskata par poļu valodas dialektu, nevis atsevišķu valodu.
Alfabēts
Alfabēts: Aa Bb Cc Ćć Čč Dd Ee Ff Gg Hh Ii Jj Kk Ll Mm Nn Ńń Oo Pp Rr Řř Ss Śś Šš Tt Uu Ůů Ww Yy Zz Źź Žž, digrāfi — Ch Dz Dź Dž.
Galaktika
Galaktika (no el — "piena josla") ir masīva, ar gravitāciju sasaistīta sistēma, kas sastāv no zvaigznēm, zvaigžņu atliekām, starpzvaigžņu mākoņiem, starpzvaigžņu vides un tumšās matērijas. Visi galaktikā esošie objekti rotē ap kopīgu masas centru. Daļai galaktiku centru veido melnie caurumi.
Ir trīs galvenie galaktiku veidi — eliptiskās galaktikas, spirālveida galaktikas un neregulāras formas galaktikas. Mūsu galaktika jeb Piena Ceļš ir tipiska spirālveida galaktika. Pastāv arī aktīvās galaktikas, mijiedarbojošās galaktikas un radiogalaktikas.
Galaktiku un zvaigžņu veidošanās
Visuma struktūra sadalījās nedaudzos gāzveida mākoņos, uz kuriem iedarbojās gravitācijas spēks. Šie mākoņi sadalījās nelielās daļās un no šīm daļām veidojās galaktikas, un tajās veidojās zvaigznāji. Visuma attīstības periodos būtisku lomu spēlēja galaktiku vai arī tās individuālas daļiņas, kā arī gravitācijas mijiedarbība un saplūšana.
Visumā Lielā sprādziena rezultātā veidojās liels daudzums ūdeņraža un hēlija molekulu, bet ļoti minimāls daudzums deitērija un litija. Tas pierāda, ka ķīmisko elementu sintēze notika zvaigžņu kodolos, tajos lielā karstumā un paaugstinātā spiedienā ūdeņradis sintezējās par hēliju, bet sintezējās arī citi ne tik aktuāli elementi: ogleklis, skābeklis, silīcijs un citi elementi. Pašas lielākajās zvaigžņotajās dzīlēs sintezējās arī dzelzs un citi smagāki elementi, kuri pārnovu sprādzienu rezultātā tika izmētāti visā Visumā. Pēc tam ar starpzvaigžņu vides palīdzību tika bagātinātas zvaigznes, kuras pēc tam sintezēja ķīmiskos elementus un veidoja jaunas zvaigznes un planētas.
Galaktiku klasifikācija
Lielākā daļa dūmakaino apgabalu, kurus mēs redzam starp zvaigznēm, nepieder mūsu Galaktikai, bet tās ir neatkarīgas zvaigžņu sistēmas — galaktikas. 20. gadsimtā zinātniekiem nebija pareiza priekšstata par galaktiku dabu — viņi tās pieskaitīja pie mūsu Galaktikā ietilpstošiem spirālveida miglājiem. 1924. gadā amerikāņu zinātnieks Edvīns Habls pierādīja, ka spirālveida miglāji pieder pie citām zvaigžņu sistēmām, šo apgalvojumu viņš pierādīja ar tai laikā pasaulē atzītāko, labāko teleskopu Vilsona kalna galā, ar kura palīdzību viņš ieraudzīja individuālas zvaigznes Andromedas miglājā. Ar spēcīgu teleskopu debesīs var ieraudzīt aptuveni 5 miljonus galaktiku, bet šīs galaktikas sastāv no lielām zvaigžņu sistēmām un miljardiem zvaigznāju. Taču Visumā galaktiku ir daudz reižu vairāk. Galaktiku apveidi Visumā ir daudzveidīgi. Visumā var ieraudzīt lielākas galaktikas par mūsu galaktiku, bet Visums nav aizpildīts tikai ar lielām galaktikām, pastāv arī pundurgalaktikas.
Pēc ārējā veidola galaktikas iedala eliptiskajās galaktikās, spirālveida galaktikās un neregulārajās galaktikās. Eliptiskajām galaktikām ir apaļa forma vai arī tās ir saplacināti zvaigžņu mākoņi. Šīs galaktikas apzīmē ar lielo burtu E, bet to saspiešanas līmeni apzīmē ar skaitli no 0 — 7. E0 veida galaktikas pēc veidola ir lodveidīgas, bet E7 galaktikas ir stipri saplacinātas. Spirālveida galaktikas ir ļoti līdzīgas mūsu Galaktikai. Šo galaktiku būtiskākā pazīme ir spirālzari. Spirālveida galaktikas iedala divās lielās grupās. Normālajām spirālveida galaktikām (S) galaktikas spirālzari veidojas no centra, bet šķērsotajām spirālveida galaktikām (SB) galaktikas centrālais sablīvējums ir pagarināts, un spirālveida zari veidojas to galos. Visumā pastāv arī lēcveida galaktikas (S0), kas ir pārejas forma no eliptiskajām uz spirālveida galaktikām. Neregulārās galaktikas (Ir) tā nosauca tādēl, ka to zvaigžņotie mākoņi ir nevienmērīgas formas.
Galaktiku tipi
Spirālveida un lēcveida galaktikas
Spirālveida galaktika ir tāda pati kā mūsu Galaktika, jo šo zvaigžņu diski ir ar centrālo sablīvējumu. No šī diska 5 - 10% masas sastāda gāzes un putekļi, no šīm gāzēm veidojas jaunas zvaigznes. Šāda iemesla dēļ mēs spirālveida galaktikās redzam daudz spožu miglāju un karstu pārmilzu zvaigžņu. Visā visumā lielākās spirālveida galaktikas diametrs sasniedz 30 līdz 40 kpc.
Spirālveida galaktikas pēc savām spirālveida zaru attīstības pakāpēm iedala trīs lielos apakštipos: Sa, Sb un Sc. Sa veida galaktikām ir samērā liels centrālais sablīvējums, ļoti vāji izteikti spirālzari, Sc veida galaktikām spirālzari ir visizteiktākie. Mūsu Galaktika varētu piederēt pie Sb tipa galaktikām. Šķērsotās galaktikas apzīmē ar atbilstošiem burtiem: SBa, SBb un SBc.
Lēcveida galaktikas Visumā ir aptuveni 20% no kopējā galaktiku skaita. Šīs galaktikas ir radniecīgas gan eliptiskajām, gan spirālveida galaktikām. Šīm galaktikām ir saplacināts zvaigžņu disks, bet šai galaktikai nav spirālzaru, bet ir blīvs centrālais kodols un arī elipsveida zvaigžņu oreols.
Eliptiskās un neregulārās galaktikas
Eliptiskās galaktikas Visumā ir aptuveni 25% no kopējo galaktiku skaita. Šīm galaktikām ir vienkārša strukturālā forma. Eliptiskās galaktikas ir elipsoidāla veida zvaigžņu mākoņi, kuriem gaismas spožums pakāpeniski palielinās centrālā kodola virzienā. Šajās galaktikās nepastāv gāzes, tādēļ šādās galaktikās neveidojas jaunas zvaigznes. Šo galaktiku struktūra sastāv no vecām zvaigznēm — sarkanajiem milžiem, dzeltenajiem un sarkanajiem punduriem. Šajos 25% galaktiku ir ievērotas lielas galaktikas pēc izmēriem, pēc masas un pēc starjaudas, bet arī ievērotas mazas pundurgalaktikas.
Visā visumā 5% no visu galaktiku skaita aizņem neregulārās galaktikas. Šīm galaktikām ir neregulāra forma un neviendabīga struktūra. Šīm galaktikām neeksistē kodols. Šo galaktiku struktūrā ir gāzes un putekļi, kuri veido 20—50% no visas galaktikas masas. Vietām šo galaktiku rajonos ir redzamas jaunas zvaigžņu veidošanās norises, tādēļ šādās galaktikās atrodas daudz jaunu un karstu zvaigžņu. Šīs galaktikas nespēj konkurēt ne pēc masas, ne pēc izmēra un ne pēc starjaudas, jo tās ir vidēji sīkākas nekā eliptiskajām un spirālveida galaktikas.
Aktīvās galaktikas un kvazāri
Visumā ir tādas galaktikas, kurām ir neparasti kodoli, no kuriem izplūst ievērojama gaisma, kā arī radioviļņi un citi starojumi, šie kodoli izsviež arī gāzu strūklas. Galaktikas, kurām ir aktīvs kodols un tas rada kādus procesus, sauc par aktīvajām galaktikām. Šīs galaktikas iedala pēc starojuma tipa radiogalaktikās, Seiferta galaktikās un kvazāros. Ir izteikts pieņēmums, ka galaktiku kodolu pamatā ir melnais caurums, kura masa ir ļoti liela un šis melnais caurums pievelk apkārtējo vielu, tādēļ šādas galaktikas izdala daudzējādas gāzu un starojuma straumes. Pēdējo gadu laikā ir iegūts ļoti daudz informācijas no kosmosa stacijām, kā arī attēli no kosmiskajiem aparātiem, kas pierāda šo viedokli.
Radiogalaktikas izstaro vairāk enerģijas radiodiapazonā nekā attiecīgo galaktiku zvaigznes optiskajā diapazonā. Šis starojums nāk ne no galaktikām, bet no diviem ārpus tās esošajiem starojuma avotiem. Tās veido gāzu strūklas, kuras tiek izsviestas ārpus galaktikas centrālā sablīvējuma un stiepjas 10 - 100 kpc attālumā. Visumā ir tādas galaktikas, kurām ir ļoti spoži zvaigžņveida kodoli, kā piemērs ir Seiferta galaktika. To emisijā ir ieraugāma plata emisāra līnija. Šādas galaktikas pastāvīgi rada starojumu infrasarkanajā, ultravioletajā un rentgendiapazonā.
Pēc apkopotajiem zinātnieku viedokļiem pieņēma uzskatu, ka kvazāri ir pieskaitāmi pie aktīvajām galaktikām, jo tie ir lielā attālumā esošie galaktiku kodoli, kuri ir ļoti aktīvi. Dēļ šī lielā attāluma galaktikas, kuras ieskauj kvazārus, var redzēt tikai ļoti retos gadījumos. Šie kvazāri visā visumā ir paši aktīvākie starojuma radītāji. Kvazāru starjauda ir tik liela, ka tā 1000 reižu pārsniedz mūsu Galaktikas starjaudu. Pat pēc fizikālajām īpatnībām kvazāri ir ļoti līdzīgi Seiferta galaktikām, bet šo galaktiku starojums ir nedaudz spēcīgāks. Kvazāriem piemīt dažas īpatnējas pazīmes, piemēram, tie ne tikai izstaro redzamo gaismu, bet emitē arī radioviļņus un rentgenstarojumu, dažkārt novērots, ka tie izdala gāzu strūklas. Kvazāri ir pieskaitāmi pie jaunām galaktikām, kuras atrodas straujas attīstības posmā. Mūsu galaktikai vistuvākais un mirdzošākais kvazārs atrodas Jaunavas zvaigznājā, un šī kvazāra apzīmējums ir 3C 273, tā attālums no mums ir 630 Mpc.
Visumā ir novērots, ka daudzas galaktikas ir ļoti tuvu viena otrai un starp šādām galaktikām pastāv ļoti liels pievilkšanās spēks, kura dēļ galaktikas tuvojas viena otrai. Pievilkšanas spēka ietekmes dēļ galaktikas maina savu formu. Ir arī novērots, ka galaktikas it kā saduras viena ar otru, bet to nevarētu saukt par sadursmi, jo patiesībā attālums starp zvaigznājiem katrā galaktikā ir ļoti liels. Līdz ar to tām ir iespēja iziet vienai otrai cauri, zvaigznēm savstarpēji nesaduroties. Starp šādām galaktikām ir liels pievilkšanās spēks, kura dēļ tās sauc par mijiedarbojošām galaktikām. Visumā ir arī novērots “kanibālisms”, kad lielākā galaktika “aprij” mazāko galaktiku un "nozog" tai kādu daļu zvaigžņu. Process, kurās galaktikas saduras, var ilgt pat vairākus simtus miljonu gadu, tādēļ, lūkojoties no Zemes teleskopiem, mēs vienmēr redzam vienu un to pašu skatu.
Aktīvo galaktiku iedalījums
Galaktikas uzbūve
Mēs dzīvojam zvaigžņu sistēmā, ko sauc par Galaktiku. Lai atšķirtu tās no citām, vārdu “Galaktika” raksta ar lielo burtu. Galaktikā ir aptuveni 200 miljardi zvaigžņu. Ja uz Galaktiku palūkotos no malas, tā izskatītos kā plāns disks ar biezāku centrālo sablīvējumu. Skatoties uz Galaktiku no augšas, varētu redzēt spirālzarus, kas atzarojas no tās centra. Galaktikas disku apņem Galaktikas sfēriskā sastāvdaļa — halo, kurā atrodas ļoti maz zvaigžņu, tādēļ šo joslu ir ļoti grūti saskatīt.
Mūsu Galaktika pēc veida ir spirālveida galaktika. Tās diametrs ir 100 tūkstoši gaismas gadu vai arī 30 tūkstoši parseku. Galaktikas centrālā daļa atrodas Strēlnieka zvaigznāja virzienā. To tā kārtīgi nevar saskatīt, jo skatu aizsedz gāzu un putekļu mākoņi. Galaktikas centrālajā daļā atrodas spēcīgs radiostarojuma avots un tā iekšienē atrodas mazs Galaktikas kodols. Dažkārt tiek pieņemts, ka Galaktikas kodolā atrodas melnais caurums.
Saule un tās sistēma atrodas Galaktikas diska nomalē 10 kiloparseku attālumā no centra Oriona spirālzarā. Skatoties no mūsu planētas, visvairāk Galaktikas zvaigžņu iespējams redzēt Piena Ceļā, kurš stiepjas pār visu debess jumu kā blāva, miglaina josla, kuru veido vāji spīdošas zvaigznes. Ja skatās Galaktikas diska garenvirzienā, tad skatam paveras daudz zvaigžņu, kuras arī veido Piena Ceļa joslu.
Galaktikas uzbūve
Galaktiku kopas
Galaktikas atrodas neiedomājamos attālumos viena no otras. Mūsu planētai tuvākā galaktika ir Andromedas galaktika, kas atrodas 690 000 parseku jeb 2,3 miljonu gaismas gadu attālumā. Vistuvāk mūsu planētai atrodas galaktiku pavadoņi: Lielais Magelāna mākonis un Mazais Magelāna mākonis. Līdz tālākajām galaktikām ir ļoti liels attālums, tas mērāms megaparsekos (Mpc). Visumā atsevišķas galaktikas ir sastopamas ļoti reti. Lielākā daļa no galaktikām veido galaktiku grupas vai galaktiku kopas. Galaktiku grupās ietilpst vairāk nekā daži desmiti galaktiku, bet galaktiku kopās simtiem un tūkstošiem galaktiku. Mūsu Piena ceļa galaktika ietilpst galaktiku grupā, ko sauc par Lokālo grupu. Tajā atrodas daži desmiti galaktiku, lielākās no kurām ir Piena ceļš, Andromedas galaktika un galaktika M 33. Lokālajai grupai vistuvākā galaktiku kopa atrodas Jaunavas zvaigznājā un tajā atrodas vairāk nekā 2 tūkstoši galaktiku. Attālums līdz Jaunavas galaktiku kopai ir aptuveni 14 Mpc (14 000 000 pc). Visumā ir arī atklāti lielāki veidojumi kā galaktiku sienas, kuru platība stiepjas daudzu megaparseku garumā un sastāv no neskaitāmām galaktiku kopām.
Galaktiku izvietojums
Debesīs redzami dažādos attālumos izvietoti galaktiku slāņi. Fotogrāfijās, kuras iegūtas ar pasaules spēcīgākajiem teleskopiem, var redzēt, ka debesis ir burtiski noklātas ar galaktikām. Tās savstarpēji veido telpisku struktūru, ko sauc par Visuma lielmēroga struktūru. Galaktiku grupas un kopas ir izvietotas milzīgu, neregulāru šūnu sienās. Visuma struktūru var salīdzināt ar ziepju putām, kurās haotiski izvietoti dažāda izmēra ziepju burbuļi. Šūnu jeb burbuļu iekšienē galaktiku ir maz. Šāda struktūra novērojama visā izpētītajā Visumā, šādas galaktikas sauc par Metagalaktikām. Metagalaktikas ir ļoti lielas, taču tās nav bezgalīgas, jo Visums turpinās arī ārpus tām.
Mūsdienās ar teleskopu palīdzību mēs varam ieskatīties Visumā aptuveni līdz 10 miljardu gaismas gadu attālumam, būtībā teleskops darbojas kā savdabīga laika mašīna. Skatoties uz Andromedas galaktiku, mēs redzam gaismu, ko tā devusi gaismu pirms 2,3 miljoniem gadu. Taču Andromedas galaktika atrodas relatīvi tuvu. Raugoties uz tālākiem Visuma nostūriem, var ieskatīties pagātnes noslēpumos vēl dziļāk. Gaisma no tālākajiem kvazāriem līdz mūsu planētai nāk vairākus miljardus gadu, tādēļ mēs šos redzam kvazārus nevis tādus, kādi tie izskatās tagad, bet tādus, kādi tie izskatās tālā senatnē. Kvazāri ir kā durvis uz Visuma pagātni.
Visuma izplešanās
20. gadsimta pirmajā pusē zinātnieki atklāja, ka attālumi starp galaktikām palielinās, un tas nozīmē, ka Visums izplešas. Jo tālāk no mums atrodas galaktikas, jo ar lielāku ātrumu tās attālinās. Taču tas nenozīmē, ka mūsu Galaktika atrastos Visuma centrā. Skatoties no citām galaktikām, redzētu tādu pašu attālināšanās ainu, kā mēs. Kā to izprast? Iedomāsimies, ka galaktikas atrodas uz gaisa balona virsmas. Piepūšot balonu lielāku, arī galaktikas viena no otras attālinās. Nevienā balona daļā tās nepaliek sablīvētas, neviena galaktika nav izplešanās centrs. Taču šāds piemērs nav jāuztver burtiski. Nevajadzētu iedomāties, ka Visums ir lode, kas izplešas tukšā telpā. Visums ir viss, kas pastāv tajā. Ārpus Visuma robežām nekas neatrodas. Ārpus visuma nav neviena galaktikas, vispār nekā — nedz telpas, nedz laika, nedz masas.
Visumā debesu ķermeņu kustības ātruma noteikšanai plaši izmanto Doplera efektu. Ja debess ķermenis tuvojas vai attālinās, novērojama spektra nobīde. Attālinoties, spektra līnijas nobīdās uz spektra sarkano galu. Šo nobīdi sauc par sarkano nobīdi. 20. gadsimta sākumā pētnieki konstatēja, ka galaktiku krāsu spektros ir liela sarkanā nobīde. Tas nozīmē, ka visas galaktikas attālinās no mūsu Galaktikas. Amerikāņu zinātnieks E. Habls pierādīja likumsakarību, ko tagad sauc par Habla likumu: jo lielāku ātrumu galaktikas attālinās, jo lielākā attālumā tās atrodas.
Zinot galaktikas sarkano nobīdi, var aprēķināt tās attālināšanās ātrumu un arī attālumu līdz citām galaktikām. Šādi aprēķini rāda, ka galaktikas un kvazāri attālinās no mūsu galaktikas ar lielu ātrumu. Habla likumu astronomijā pielieto ļoti bieži, jo tas ir pats labākais “metramērs” kosmosa plašumos.
A (nozīmju atdalīšana)
A ir latīņu alfabēta pirmais burts, bet tas var būt arī:
Ātrā prototipēšana
Ātrā prototipēšana ir automātiska fizisku objektu konstruēšana, izmantojot blīvu brīvu formu materiālu. Pirmās straujās prototipēšanas tehnikas kļuva pieejamas 1980. gadu beigās un tika izmantotas, lai radītu maketus un prototipu detaļas. Mūsdienās šīs tehnoloģijas tiek pielietotas daudz plašāk un tiek izmantotas, lai radītu kvalitatīvas produkcijas detaļas relatīvi mazos daudzumos. Daži skulptori izmanto šo tehnoloģiju, lai radītu sarežģītas formas tēlotājmākslas izstādēm.
Ievads
Ātrā prototipēšana izmanto vizuālus dizainus, kas tiek radīti ar CAD vai animācijas modelēšanas programmatūru, pārveido tos par plāniem, virtuāliem, horizontāliem šķērsgriezumiem, un tad katru šķērsgriezumu pārveido fiziski plaknē, vienu pēc otra, līdz makets ir pabeigts. To sauc par WYSIWYG procesu, kur virtuāls makets un fizisks makets sakrīt gandrīz kā identiski.
Ar piedevu metodi iekārta nolasa datus no CAD zīmējuma un izkārto attiecīgi šķidruma, pulvera, vai lokšņu materiālu kārtas, tādējādi veidojot maketu no šķērsgriezuma daļām. Kārtas, kas atbilst virtuālajam šķērsgriezumam, modelim, ko radījis dators, tiek savienotas kopā, lai izveidotu beidzamo veidolu. Piedevu metodes galvenā priekšrocība ir spēja izveidot gandrīz jebkādu formu vai ģeometrisku novitāti.
Standarta sadarbība starp CAD programmatūru un iekārtām ir STL faila formāts. STL fails nosaka sastāvdaļas formu, izmantojot trijstūra šķautnes. Sīkas šķautnes veido augstākas kvalitātes plakni.STL faila formāts.
Vārds „ātrs” ir relatīvs jēdziens: maketa izveide ar mūsdienīgu tehnoloģiju pielietošanu, var aizņemt laiku, sākot no dažām stundām līdz vairākām dienām, atkarībā no maketa izmēra un sarežģītības pakāpes. Ātrās prototipēšanas piedevas sistēmas var radīt maketu dažu stundu laikā, lai gan tas variē atkarībā no izmantotās iekārtas un gadījumos, kad vienlaicīgi tiek pagatavoti vairāki maketi.
Dažas blīvo materiālu formas tehnikas izmanto divus materiālus izveides procesā. Pirmais ir detaļu materiāls un otrs, balsta materiāls (lai balstītu jumta detaļas izveides procesā). Balsta materiālu vēlāk atdala ar karstuma palīdzību, vai izšķīdina ar šķīdinātāju vai ūdeni.
Tradicionālā veidošana (injection molding) ir lētāka plastikāta produktu ražošanai lielos daudzumos, bet piedevu metodes pielietojums ir ātrāks un lētāks, ražojot detaļas nelielos daudzumos.
Tehnoloģijas
Tirgū ir pieejams liels skaits konkurējošu tehnoloģiju. Ņemot vērā, ka visas ir piedevu tehnoloģijas, tad galvenās atšķirības ir tajā, kā tiek veidotas maketu detaļu kārtas. Lai veidotu kārtas, tiek izmantoti gan kausēti un mīkstināti materiāli (SLS, FDM), gan šķidrie materiāli- termoseti, kas tiek apstrādāti ar citu tehnoloģiju palīdzību. Gadījumos, kad tiek izmantota laminācijas sistēma, tiek izgrieztas plānas kārtas noteiktā formā un tad savienotas kopā.
Pēc 2005. gada datiem, parasta ātrā prototipa iekārta maksā aptuveni 25,000 £.
WiMAX
WiMAX (Worldwide Interoperability for Microwave Access) ir platjoslas bezvadu datu pārraides tehnoloģija, kuru apraksta IEEE 802.16 standartu grupa.
Pielietojums
Salīdzinot ar citām bezvadu tehnoloģijām, kā galvenos WiMAX plusus var minēt:
No telekomunikāciju operatoru vidus iespējams izdalīt trīs galvenās kategorijas, kas īpaši ieinteresētas WiMAX tehnoloģijā:
Standarta izstrāde
Lai nerastos situācija, kā, piemēram, LMDS iekārtu tirgū, kur katrs ražotājs izstrādā savu tehnoloģiju, tika nolemts radīt starptautisku pilsēttīklu standartu. 1999. gadā tika radīta IEEE darba grupa 802.16, kuras uzdevums bija standartizēt bezvadu platjoslas risinājumus un radīt globālu platjoslas pilsēttīkla specifikāciju. Pirmais standarts tika apstiprināts 2001. gada decembrī. 2003. gada septembrī tika uzsākts projekts 802.16REVd, kura uzdevums bija saskaņot 802.16 ar Eiropas Telekomunikāciju Standartu institūta (European Telecommunications Standards Institute - ETSI) izstrādāto HIPERMAN standartu. Projekts noslēdzās 2004. gadā un tika apstiprināts jauns standarts — 802.16-2004
2006. gada sākuma IEEE darba grupa ir pabeigusi darbu arī pie ilgi gaidītās standarta mobilās versijas. 2006. gada 28. februārī ir publicēts papildinājums 802.16e-2005, kurš specificē fiksētas un mobilas platjoslas bezvadu sistēmas, uzturošas mobilus lietotāju terminālus licencētajās frekvenču joslās līdz 6GHz.
Lielākā problēma ir savietojamībā — dažādo modulācijas shēmu dēļ (256 OFDM 802.16-2004 gadījumā, un S-OFDMA 802.16e-2005) šie standarti nav savstarpēji savietojami un vienam standartam izstrādātā aparatūra nav spējīga darboties ar otra standarta aprīkojumu. Ražotāji gan sola iespēju paplašināt 802.16-2004 aprīkojumu, pievienojot arī 802.16e-2005 atbalstu, tikai ar programmatūras nomaiņu, nemainot pašu aparatūru.
WiMAX tehnoloģiskie risinājumi
Galvenās 802.16 priekšrocības, salīdzinot ar citām bezvadu tīklu tehnoloģijām, ir augsta spektrālā efektivitāte (3.6 bps/Hz), kas nodrošina lielu kanālu kapacitāti un datu pārraides ātrumus (līdz 70 Mbps), spēja strādāt bez tiešās redzamības, liels darbības attālums un zemas aiztures, kas būtiskas reālā laika lietotnēm.
Krišjāņa Barona iela (Rīga)
Krišjāņa Barona iela ir Rīgas iela Centra rajona Centra un Grīziņkalna apkaimē. Krišjāņa Barona iela sākas pie Aspazijas bulvāra un beidzas krustojumā ar Brīvības ielu. Tā sastāv no divām braukšanas joslām pa vienai katrā virzienā. Pa vidu tām ir tramvaja sliedes, bet posmā no Pērnavas ielas līdz Brīvības ielai tramvaja sliedes atrodas gar ielas abām malām. Krišjāņa Barona ielas kopējais garums ir 3020 metri.
WiMAX
Fiziskais līmenis
802.16 specifikācijā ir definēti trīs iespējamās fiziskā līmeņa (PHY) realizācijas shēmas: viena nesējfrekvence, 256 nesējfrekvenču OFDM un 2048 nesējfrekvenču OFDM. Praksē šobrīd ir realizēts un tiek izmantots visos WiMAX savietojamos ražojumos 256 OFDM variants. Bez tam standarts definē adaptīvās modulācijas lietošanu izmantojot kādu no QAM vai PSK variantiem (BPSK, QPSK, 16QAM, 64QAM), pielietojot nesēja attiecības pret interferenci un trokšņa līmeni (Carrier to Interference-plus-Noise Ratio - CINR) mērījumus, maksimālās iespējamās modulācijas shēmas izvēlei, nepārsniedzot pieļaujamo bitu kļūdu (bit error rate — BER) robežu. Respektīvi, adaptīvā modulācija panāk maksimālo iespējamo datu pārraides ātrumu pie noteikta pieļaujamā kļūdu daudzuma, upurējot kapacitāti par labu kvalitātei.
Krišjāņa Barona iela (Rīga)
Vēsture
Krišjāņa Barona iela izveidojusies 1858. gadā Rīgas vaļņu nojaukšanas laikā, savienojot Pēterburgas priekšpilsētas Lielo Pirts ielu pāri Pilsētas kanāla tiltam ar Vecrīgu, tādējādi radot Audēju ielas turpinājumu bulvāru rajonā. Sākotnēji tiltu un ielas posmu līdz Elizabetes ielai sauca par Suvorova bulvāri (tālaika Baltijas ģenerālgubernatora Aleksandra Suvorova vārdā). 1874. gadā šajā ielā tika atklāta omnibusa satiksme, no 1900. gada pa šo ielu kursē elektriskais tramvajs. Stučkas valdības laikā 1919. gadā iela tika nosaukta par Lasāla ielu, 1923. gadā pārdēvēta Krišjāņa Barona vārdā, kas 1919.—1923. gadā dzīvoja šīs ielas 3. namā. Pēc Otrā pasaules kara izbūvēja tramvaja līnijas turpinājumu no Tallinas līdz Brīvības (tolaik Ļeņina) ielai.
2015. gada rudenī ielā tika uzsākta rekonstrukcija, atjaunojot segumu visā ielas garumā un abās ielas malā ierīkojot rekomendējošas velojoslas. Iedzīvotāju plašā neapmierinātība ar veikto darbu kvalitāti noveda pie tā, ka rekonstruētās ielas oficiālā atklāšana aizkavējās līdz 2017. gada beigām.
WiMAX
Fiziskais līmenis
Specifikācijā kā obligāta paredzēta arī automātiska pārraides kļūdu labošanas (Forward Error correction — FEC) procedūra, izmantojot Rīda-Solomona un konvolucionālo (Reed-Solomon/ Convolutional) kanālu kodēšanas tehnoloģiju. Kļūdu gadījumā paredzēta pārraides atkārtošana (Automatic Repeat Request — ARQ), kas ļauj veikt kļūdu labošanu jau zemākajā PHY līmenī, pārraidot kļūdaino datu kopni atkārtoti ar zemāku modulāciju, ļaujot sasniegt labus datu caurlaidības rezultātus pat pie pastāvīgiem traucējumiem. Adaptīvās modulācijas un ARQ kombinācija ļauj WiMAX sistēmām sasniegt BER līmeņus līdz pat 10e-9, kas ir pilnīgi pietiekošs pat visprasīgākajām komunikāciju iekārtām.
Krišjāņa Barona iela (Rīga)
Apbūve
Apbūve ir neviendabīga. Ielas sākuma posmā (līdz tagadējai Elizabetes ielai) ir ļoti reprezentabla 19. gadsimta 2. puses mūra apbūve. Posmā no tagadējās Elizabetes ielas līdz Bruņinieku ielai pārsvarā ir daudzstāvu mūra īres nami, kas celti 19. gadsimta beigās — 20. gadsimta sākumā, kad priekšpilsētas veco koka apbūvi nomainīja daudzstāvu mūra ēkas. Koka ēkas šajā ielas posmā celtas līdz 1885. gadam.
WiMAX
Fiziskais līmenis
IEEE 802.16e standartā ir ieviesti papildus uzlabojumi, pārejot no 256 OFDM PHY uz mērogojamo ortogonālo frekvenčdales daudzpieeju (Scalable Orthogonal Frequency Division Multiple Access - SOFDMA). Galvenās jaunā standarta priekšrocības ir sekojošas:
Krišjāņa Barona iela (Rīga)
Apbūve
Reprezentatīvas nozīmes arhitektūras pieminekļi ir ēkas:
WiMAX
Medija pieejas kontroles līmenis
Mediju pieejas kontroles (Media Access Control - MAC) līmenis 802.16 standartā ir definēts viens un tas pats visiem PHY līmeņa variantiem, kas dod ražotājiem izvēles brīvību konstruējot aparatūru un izvēloties fizisko PHY līmeni. 802.16 MAC uztur gan laikdales dupleksa (Time Division Duplexing — TDD), gan frekvenčdales dupleksa (Frequency Division Duplex — FDD) izmantošanu. TDD gadījumā raidīšana un uztveršana notiek tajā paša radio kanālā, izdalot noteiktus laika periodus raidīšanai un uztveršanai. FDD darbībai ir nepieciešamas nodalītas frekvenču joslas raidīšanai un uztveršanai, ar vismaz 50 MHz aizsargjoslu. Ja radiofrekvenču spektra josla operatoram ir piešķirta nepārtraukta bloka izskatā, vienīgais saprātīgais risinājums ir TDD lietošanai, lai netērētu frekvenču resursus aizsargjoslu vajadzībām. Tāpat TDD ir vienīgas risinājums publiskajās, jeb nelicencētajās frekvencēs, kur kanālu sadale notiek automātiski, izmantojos frekvenčmaiņas (frequency hopping) tehnoloģiju. Bez tam TDD gadījumā ir iespējams izmantot frekvenču resursus asimetriskai datu pārraidei, pēc vajadzības piešķirot vairāk resursu kādam no virzieniem. Diemžēl TDD ir grūtāk realizēt, jo tas prasa ļoti precīzu sinhronizāciju starp raidoša un uztverošo pusi. Tādēļ frekvenču joslās, kur pieejami nodalīti kanāli, parasti izmanto FDD, kas ir vieglāk un, līdz ar to, lētāk realizējams.
Krišjāņa Barona iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Krišjāņa Barona iela ir savienota ar šādām ielām:
WiMAX
Medija pieejas kontroles līmenis
Jāatzīmē, ka 802.16 MAC būtiski atšķiras no IEEE 802.11 Wi-Fi un Ethernet. WiFi gadījumā tiek lietots CSMA daudzpieejas algoritms — visas klientu stacijas, kas vēlas pārraidīt datus, sacenšas savā starpā par bāzes stacijas resursiem, kas tiek izdalīti pseidonejaušā kārtībā. Šāda pieeja var radīt traucējumus attālinātām stacijām, kuru pārraidi konstanti pārtrauc tuvākas stacijas ar spēcīgāku signālu. Kas savukārt rada nopietnus traucējumus reālā laika lietotnēm, kā balss pārraidei (VoIP) vai interneta televīzija (IPTV), kurām nepieciešami garantēti pārraides kvalitātes parametri. Īpaši šādi traucējumi pamanāmi pie liela vienlaicīgo lietotāju skaita. 802.16 gadījumā tiek izmantots dispečers, kur katrai stacijai tiek iedalīts tai pienākošais resurss, atkarībā no konfigurācijas. Resursu sadales algoritms ir pietiekoši stabils arī pie lielām pārslodzēm un pieejamās kapacitātes trūkuma gadījumos, ļaujot bāzes stacijai efektīvi veikt resursu pārdali, atbilstoši iestādītajiem QoS parametriem.
Ierobežojumi
Lai gan WiMAX spēj stradāt attālumos līdz 50km un nodrošina datu pārraides ātrumus līdz 70 Mbps, tas nenozīmē ka lietotājs varēs iegūt maksimālo ātrumu visā bāzes stacijas pārklājuma zonā. Palielinoties attālumam vai parādoties fiziskiem šķēršļiem, palielinās bitu kļūdu (Bit Error Rate — BER) daudzums, kas samazina efektīvo datu pārraide ātrumu. Savukārt, samazinoties kļūdu skaitam, palielinās ātrums.
Kā visās bezvadu datu pārraides sistēmās, arī WiMAX bāzes stacijas kapacitāte tiek dalīta starp visiem aktīvajiem lietotājiem šajā sektorā. Tas nozīmē, ka 70 Mbps ātrumu varēs iegūt viens lietotājs, kurš būs pieslēdzies bāzes stacijai bez citiem klientiem konkrētajā laika periodā. Praksē operatori noteikti ierobežos klientam pieejamo kapacitāti, neļaujot vienam pašam izsmelt visus sektora resursus.
WiMAX forums
Lai risināto standartu atbilstības un savstarpējās savietojamības problēmu 2001. gada jūnijā tika radīta bezpeļņas organizācija WiMAX Forum. Jāatzīmē, ka, pateicoties tieši šai organizācijai, visā pasaulē 802.16 standarta savietojami produkti tiek dēvēti par WiMAX.
Šobrīd organizācijas sastāvā ir vairāk nekā 100 kompānijas, kas pārstāv praktiski visu bezvadu platjoslas sistēmu „ekosistēmu” — sākot no komponenšu un ierīču ražotājiem un beidzot ar pakalpojumu sniedzejiem — operatoriem.
Kā galvenie WiMAX foruma mērķi tiek definēti:
1732. gads
1732. bija garais gads, kas sākās otrdienā.
Al Jazeera
Al Jazeera (ar, al-ǧazīrah) ir raidorganizācija, kas caur Qatar Media Corporation pieder Kataras valstij. Uzņēmuma vadība atrodas valsts galvaspilsētā Dohā. Sākotnēji tas tika izveidots kā ziņu kanāls arābu valodā, taču pašlaik tas ir paplašinājis savu darbības loku. Al Jazeera ir pieejams vairākos pasaules reģionos. Pirmoreiz Al Jazeera raidījumu televīzijā pārraidīja.
Adradasa
Adradasa ir municipalitāte Spānijā. Tā atrodas Sorijas provincē, Kastīlijas un Leonas autonomajā komūnā. 2010. gadā Adradasā dzīvoja 72 iedzīvotāji, lai gan pirms Otrā pasaules kara municipalitātē dzīvoja aptuveni 400 iedzīvotāji. Tā ir 67,47 km² liela. Tuvākā pilsēta ir Sorija (52,3 km); savukārt tuvākā lidosta atrodas Saragosā (172 km). 1892. gadā caur Adradasu tika izbūvēta dzelzceļa līnija Torralba—Sorija. Municipalitātes aizgādnis ir svētais Izidors Strādnieks (San Isidro Labrador).
SI
SI var būt:
Sviestskābe
Sviestskābe (С3Н7СООН) pieder pie piesātinātajām karbonskābēm. Sviestskābe ir bezkrāsains šķidrums ar veca sviesta smaku. Zīdītāji ar labu ožu (piemēram suņi) to spēj saost pie koncentrācijas gaisā 10 ppb (miljardās daļas) savukārt cilvēks — 10 ppm (miljonās daļas). Sviestskābes sāļus un esterus sauc par butirātiem ( — sviests). Sviestskābei ir struktūrizomērs — izosviestskābe. Sviestskābe pārtikā ir sastopama sviestā, Parmezāna sierā un dažādos citos raudzētos produktos.
Veidošanās dabā
Dabā sviestskābi sintezē obligāti anaerobi mikroorganismi anaerobās fermentācijas procesā. Šo metabolisma ceļu 1861. gadā atklāja Luijs Pastērs. Sviestskābi sintezējošo baktēriju sugu piemēri:
1543. gads
1543. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Si (nots)
Si (latīņu si) jeb Ti ir septītā nots solfedžo. To var apzīmēt arī ar burtiem H un B. H ir si, bet B ir si bemols.
Skaņas frekvence pirmajā oktāvā ir 494 herci.
Rīsi
Rīsi (Oryza) ir graudzāļu dzimtas ģints. No šīs ģints tiek plaši kultivētas divas sugas sējas rīsi (Āzijas rīsi, Oryza sativa) un Āfrikas rīsi (Oryza glaberrima). No tiem iegūst to cietos graudus, kas tiek lietoti uzturā. Rīsi ir viens no svarīgākajiem pārtikas produktiem pasaulē. Aptuveni puse no pasaules iedzīvotājiem, tajā skaitā gandrīz visi Austrumāzijas un Dienvidaustrumāzijas iedzīvotāji, ir pilnībā atkarīgi no rīsiem. Tas ir plaša patēriņa produkts. 95% no pasaulē izaudzētās rīsu ražas apēd cilvēki. Tajos ir daudz minerālvielu, vitamīnu un olbaltumvielu. Regulāri lietojot uzturā rīsus, samazinās risks saslimt ar sklerozi, jo tie samazina holesterīna daudzumu asinīs. Dažādi apstrādājot rīsu graudus, iegūst rīsus, kas atšķiras pēc krāsas, garšas, pagatavošanas laika, kā arī pēc uzturvērtības. Pēc apstrādes veida rīsus iedala brūnajos, baltajos un ar tvaiku apstrādātajos. No rīsiem var pagatavot praktiski jebko — gan salātus, zupas, saldus ēdienus, pat konditorejas izstrādājumus un pīrādziņu pildījumu. Austrumnieki no rīsiem gatavo arī makaronus.
Tā kā rīsiem ir ļoti liela nozīme, tad 2004. gadā Apvienoto Nāciju Organizācija to pasludināja par "Starptautisko rīsu gadu".
Rīsu audzēšana
Lai audzētu rīsus, tiem ir nepieciešams siltums un mitrums. Vispiemērotākie apstākļi to audzēšanai ir Dienvidaustrumāzijā un Dienvidāzijā, kur tiek izaudzēti aptuveni 90% no visas kopējas pasaules rīsu ražas. Rīsi izaug no 1 līdz 1,8 metru augsti. Tiem ir tievas lapas, kuras ir 50–100 cm garas un 2–2,5 cm platas. Tiem ir ļoti mazi ziedi. To augļi ir graudi, kuri ir 5–12 mm gari un 2–3 mm plati.
Rīsu šķirnes
Tā kā rīsi ir viens no nozīmīgākajiem kultūraugiem, tad ir zināmas aptuveni 140 tūkstoši šķirņu. Zinātniekiem pētot rīsus, atklājas arvien jaunas un jaunas šķirnes, tādēļ precīzs to skaits nav zināms. Šķirnes tiek klasificētas pēc tā, vai tās ir Āzijas rīsu vai Āfrikas rīsu šķirnes.
Āzijas rīsiem vēl izdala trīs pasugas:
Rīsu raža
Saskaņā ar Pārtikas un lauksaimniecības organizācijas (FAO) datiem, 2010. gadā rīsi bija trešais visvairāk audzētais kultūraugs pasaulē (696,3 miljoni tonnas) aiz cukurniedrēm (1711,1 miljoni t) un kukurūzas (840,3 miljoni t). Pēc produkcijas vērtības rīsi ir pārliecinoši pirmajā vietā. Vislielākā rīsu raža tika ievākta Ķīnā (197,2 miljoni tonnas; 28,3% no pasaules produkcijas). Kopumā 90,7% no visas pasaules rīsu ražas tiek ievāktas Āzijas valstīs. Neņemot vērā Āzijas valstis, vislielākās rīsu ražas tiek ievāktas Brazīlijā (1,6% no pasaules ražas), Amerikas Savienotajās Valstīs (1,6%) un Madagaskarā (0,6%).
1731. gads
1731. bija parastais gads, kas sākās pirmdienā.
Finks
Finks var būt:
TI
TI var būt:
Ungārijas karogs
Ungārijas karogs (hu) ir viens no Ungārijas oficiālajiem valsts simboliem. Tas sastāv no trim vienāda platuma horizontālām līnijām: sarkanas, baltas un zaļas. Karogs pašreizējā izskatā tika apstiprināts. Karoga forma ir no 18.—19. gadsimta, savukārt krāsas — viduslaikiem.
Adzele
Adzele var būt:
Airešs Ali
Airešs Ali (pt; dzimis ) ir Mozambikas politiķis, diplomāts. No 2010. līdz 2012. gadam viņš bija Mozambikas premjerministrs.
Airešs Ali 1976. gadā sāka strādāt par skolotāju, pēc gada bija skolas direktors. No 1980. līdz 1986. gadam viņš bija Nampulas provinces izglītības un kultūras direktors. No 1989. līdz 1990. gadam Airešs Ali bija izglītības ministrijas kancelejas vadītājs. No 1995. līdz 2000. gadam viņš bija Njasas provinces gubernators. Pēc tam līdz 2004. gadam bija Injambanes provinces gubernators. 2005. gadā Luizas Diogu valdībā Ali kļuva par izglītības un kultūras ministru.
, trīs dienas pēc Diogu atkāpšanās, prezidents Armandu Guebuza par premjerministru apstiprināja Airešu Ali. 2012. gada 8. oktobrī viņu amatā nomainīja Albertu Vakina.
2016. gada jūnijā Airešs Ali kļuva par vēstnieku Ķīnā.
Porsche Boxster
Porsche Boxster ir autokoncerna Porsche rodsters ar sešcilindru opozitīvo motoru, kas novietots gareniski automobiļa centrā.
Vēsture
Pirmās paaudzes modeļa pirmizrāde notika 1996. gadā. Automobilim tika uzstādīts 2,7 litru un 220 Zs motors. Automobilī tika izmantotas 20-30% detaļas no vecāka 911 modeļa (996 virsbūve), tai skaitā virsbūves un salona elementi. 2000. gadā parādījās modifikācija Porsche BoxsterS, kuras galvenā atšķirība bija 3,2 litru un 252 Zs motors. Pēc pasūtījuma varēja uzstādīt noņemamu cieto jumtu.
2005. gadā tika izlaists jaunās paaudzes modelis. Jaunajam automobilim tika uzlabots motors (Boxster modifikācijas jauda tika palielināta par 25 Zs, savukārt BoxsterS par 43 Zs), uzlabota piekare, kā arī izmainīts virsbūves un salona dizains. Mazliet vēlāk parādījās automobilis Porsche Cayman, kas konstruktīvi atgādina Porsche Boxster, bet ir ar kupejas virsbūvi un pozicionējas kā atsevišķs modelis.
1730. gads
1730. bija parastais gads, kas sākās svētdienā.
Jurijs Lončakovs
Jurijs Lončakovs (Юрий Валентинович Лончаков; dzimis ) ir Krievijas kosmonauts.
Jurijs Lončakovs beidzis Orenburgas augstāko kara aviācijas lidotāju skolu. 1998. gadā beidzis Žukovska kara aviācijas inženieru akadēmiju specialitātē "Lidaparātu un to sistēmu izmēģināšana".
1997. gadā izvēlēts par kosmonautu kandidātu. 1998. gadā ieskaitīts kosmonautu sagatavošanas grupā.
Lončakova pirmais lidojums kosmosā notika ar ASV kosmoplānu Endeavour misijā STS-100 uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).
Otro lidojumu veica 2002. gadā SKS 4. viesekspedīcijas ietvaros, nogādājot uz staciju kosmosa kuģi Sojuz TMA-1, bet uz zemi atgriežoties ar Sojuz TM-34.
2007. gadā februārī Lončakovs tika apstiprināts par SKS 18. ekspedīcijas komandieri dublējošajā apkalpē. 2008. gada maijā sakarā ar to, ka SKS-18 pamatapkalpes bortinženierim Saližanam Šaripovam tika atklātas medicīniskas problēmas, Jurijs Lončakovs tika pārcelts uz pamatapkalpi, turpinot trenēties kopā ar Maiklu Finku. viņš startēja kosmos kuģī Sojuz TMA-13. Atgriešanās uz zemi notika.
2014. gada 7. aprīlī viņš kļuva par Gagarina kosmonautu sagatavošanas centra priekšnieku. Šajā amatā viņš bija līdz 2017. gada 12. oktobrim. Pēc tam viņš kļuva par Roskosmos ģenerāldirektora padomnieku un nodarbojās ar pilotējamās kosmonautikas projektiem starptautiskās sadarbības jomā.
Valkas novads
Daba
Novads pieder pie dažādiem fizioģeogrāfiskiem apgabaliem. Lielāko tā daļu aizņem Ziemeļvidzemes zemiene — centrā Sedas līdzenums, rietumos Burtnieka līdzenums un dienvidos ap Vijciemu neliela Atzeles pacēluma daļa. Ziemeļdaļā gar Igaunijas robežu stiepjas Sakalas augstienes Ērģemes pauguraine. Dienvidaustrumu daļā iestiepjas Vidzemes augstienes Aumeisteru paugurvalnis.
Ģeoloģiski novada lielākajā daļā dominē vidusdevona nogulumi. Derīgie izrakteņi: smilts un grants (Stariņi, Vijciems), kūdra. Augsnes galvenokārt smilšainas.
Vidējā temperatūra: -6,5 ° C janvārī, +16,5 ° C jūlijā. Nokrišņu daudzums 650—750 mm gadā, ar maksimumu ziemeļrietumos Sakalas augstienes nogāzēs.
Upes
Novads atrodas Gaujas, Salacas un Emajegi baseinu robežšķirtnē. Lielākās upes:
Ūdenstilpes
Lielu ezeru novadā nav, lielākie atrodas Zvārtavas pagastā — Salainis (0,8 km²) un Vēderis (0,8 km²).
Dabas aizsardzība
Novada dienvidaustrumos ap Gauju atrodas aizsargājamo ainavu apvidus Ziemeļgauja. Dienvidos dabas liegums Vadaiņu purvs, rietumos uz ziemeļiem no Sedas upes iekļauj nelielu Sedas purva dabas lieguma daļu, ziemeļrietumos Kārķu purvs.
Vēsture
Senatnē novadā jaukti dzīvojušas baltu un somugru ciltis, 12. gadsimtā un 13. gadsimta sākumā teritorijas lielākā daļa bija pakļauta latgaļu Tālavai, ziemeļrietumu daļa, iespējams, piederējusi pie igauņu Sakalas zemes.
Pēc krustnešu iekarotās Livonijas sadalīšanas gandrīz viss novads nonāca Livonijas ordeņa pakļautībā, neliela daļa dienvidaustrumos tika Rīgas arhibīskapijai.
Livonijas kara rezultātā novads nokļuva Polijas-Lietuvas kopvalsts kontrolē kā Pārdaugavas Livonijas hercogistes daļa. Pēc ilgstoša kara 1629. gadā Zviedrija ar miera līgumu apstiprināja savas tiesības uz tās iekaroto Vidzemi.
Pēc Lielā Ziemeļu kara 1721. gadā novads pārgāja Krievijas Impērijas kontrolē un ietilpa Vidzemes guberņas Valkas apriņķī.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās
Volga
Volga (ru, chm, cv, tt, xal, kk) ir 3530 kilometrus gara upe Krievijas Eiropas daļā (neliela daļa no Volgas deltas atrodas Kazahstānā). Tā ir garākā Eiropas upe. Volga sākas Valdaja augstienē, Krievijā, 228 metrus virs jūras līmeņa, bet ietek Kaspijas jūrā (28 metrus zem jūras līmeņa). Upe tek caur Krievijas federācijas 4 republikām un 11 apgabaliem. Volga ir Krievijas Eiropas daļas galvenā ūdens artērija, tā jau kopš antīkajiem laikiem kalpojusi kā tirdzniecības ceļš. Volgai ir simboliska nozīme krievu kultūrā, poētiski tā saukta par Volgu-māmuļu (Волга-матушка).
Etimoloģija
Līdz pat 18. gadsimta sākumam upei nebija vienota nosaukuma. Par Volgu sauca tikai augšteci, apmēram 200 km no izteces.
Krievijā valdošais uzskats Volgas vārda izcelsmi saista ar slāvu pirmvalodas vārdu *Vьlga (valgums, mitrums).