cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fortum
Vēsture
2020. gada 16. janvārī Fortum iegādājās Somijas uzņēmumu Crisolteq, kas izstrādājis unikālu metodi derīgo metālu atgūšanai, pārstrādājot litija jonu akumulatorus. 6. februārī uzņēmums pavēstīja, ka apsver siltumapgādes biznesa Polijā, Baltijas valstīs un Somijas Jervenpā iespējamo pārdošanu. 2. martā tika paziņots, ka Fortum prezidents un izpilddirektors Peka Lundmarks pāries darbā uz citu uzņēmumu (amatu viņš atstāja 31. augustā, nākamajā dienā kļūstot par Nokia izpilddirektoru). 26. martā tika pabeigta Uniper kapitāldaļu iegādes pirmā daļa, Fortum iegūstot 69,6 % Uniper kapitāldaļu un kļūstot par vairākuma akcionāru. 8. maijā Fortum bija ieguvis 73,4 % Uniper kapitāldaļu. 1. jūlijā par prezidentu un izpilddirektoru kļuva līdzšinējais Fortum finanšu direktors Markuss Rauramo. 3. jūlijā tika paziņots, ka siltumapgādes bizness Jervenpā un Tūsulas rajonā tiks pārdots konsorcijam, kurā apvienojušies uzņēmumi Vantaa Energy, Infranode un Keva; darījums tika pabeigts 19. augustā. 2021. gada 12. martā tika paziņots, ka siltumapgādes bizness Baltijas valstīs par 800 miljoniem eiro tiks pārdots Šveices investīciju uzņēmumam Partners Group; darījums pabeigts 5. jūlijā par pārdošanas summu 710 miljoni eiro. 30. jūnijā Fortum vienojās par 29,9 miljardiem Zviedrijas kronu pārdot Zviedrijas siltuma un dzesēšanas apgādes uzņēmuma Stockholm Exergi Holding AB (publ) 50 % kapitāldaļu Eiropas investīciju konsorcijam (APG, Alecta, PGGM, Keva un AXA); darījums pabeigts 20. septembrī.
2022. gada 22. martā Fortum vienojās par 10 miljardiem Norvēģijas kronu pārdot Norvēģijas siltuma apgādes uzņēmuma Fortum Oslo Varme AS 50 % kapitāldaļu investīciju konsorcijam (Hafslund Eco, Infranode un HitecVision); darījums pabeigts 19. maijā. Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā meitas uzņēmumam Uniper 2022. gada pirmajā pusgadā zaudējumi pārsniedza 12 miljardus eiro pēc tam, kad to nopietni ietekmēja piegādes samazināšanās un augstās cenas pēc Eiropas Savienības enerģētikas strīda ar Krieviju. Jūlijā Vācijas valdība piekrita glābt Uniper ar 15 miljardu eiro glābšanas darījumu, valdībai pārņemot 30 % Uniper akciju, samazinot Fortum īpašumtiesības līdz 56 %. Augusta sākumā Krievijas prezidents aizliedza "nedraudzīgajām" valstīm pārdot savus aktīvus finanšu sektorā un enerģijas sektorā (tas attiecās arī uz Fortum un Uniper), un rietumvalstu sankcijas Krievijai apgrūtināja spēkstaciju uzturēšanu darba kārtībā. Ja elektrostacijas netiktu darbinātas, uzņēmumiem draudētu lieli naudas sodi. 21. septembrī Vācijas federālā valdība vienojās, ka no Fortum atpirks visas tam piederošās Uniper kapitāldaļas. 21. decembrī Fortum, Uniper un Vācijas valdība parakstīja galīgo vienošanos par Uniper iegādi.
2023. gada martā Fortum publicēja jauno stratēģiju, kurā galvenā uzmanība bija pievērsta drošai tīras enerģijas piegādei un oglekļa emisiju samazināšanai Ziemeļvalstu rūpniecībā. Uzņēmums arī noteica stingrākus mērķus vides jomā. Mērķis bija līdz 2030. gadam panākt oglekļa neitralitāti, un līdz 2027. gada beigām pakāpeniski pārtraukt ogļu izmantošanu. 2023. gada 25. aprīlī Krievijas prezidents Vladimirs Putins izdeva dekrētu Nr. 302 "Par atsevišķu aktīvu pagaidu pārvaldīšanu", kas ļauj valdības aģentūrām veikt ārējo pārvaldību attiecībā uz aktīviem, kas pieder ārvalstu personām, kas saistītas ar dekrētā uzskaitītajām tā sauktajām "nedraudzīgajām valstīm". Pamatojoties uz to, Krievijas Valsts īpašumu pārvalde Rosimuščestvo 26. aprīlī arestēja Fortum meitasuzņēmumu PAO Fortum, atlaižot PAO Fortumizpilddirektoru un atņemot Fortum akcionāra tiesības. 11. maijā Fortum paziņoja, ka norakstīs Krievijas aktīvus aptuveni 1,7 miljardu EUR apmērā.
Uzņēmuma struktūra
Fortum bizness ir sadalīts vairākās grupās:
Generation
Elektroenerģijas nodaļa (Generation). Uzņēmumam pilnībā vai daļēji pieder aptuveni 270 elektrostaciju Somijā un Zviedrijā, kas ražoja 48,1 TWh elektroenerģijas 2011. gadā. No tām 244 ir hidroelektrostacijas. Fortum Power and Heat Oy pieder Lovīsas atomelektrostacija.
City Solutions
City Solutions segmenta uzņēmumi piedāvā ilgtspējīgus risinājumus pilsētām. Segments ietver apsildīšanu un dzesēšanu, enerģijas iegūšanu no atkritumiem, apkalpošanu, biomasas un citus otrreizējās izmantošanas risinājumus. Darbība aptver Skandināviju, Baltijas valstis un Poliju. Fortum pieder vairāk nekā 20 koģenerācijas stacijas Ziemeļvalstīs, Baltijas valstīs un Polijā. Kopējais saražotais enerģijas apjoms 2011. gadā bija 22,6 TWh.
Russia
Krievija bija izdalīta atsevišķā segmentā. Tā nodarbojās ar elektroenerģijas un siltuma ražošanu un pārdošanu Krievijā. Nodaļā ietilpa uzņēmums OAO Fortum, kam piederēja astoņas ar gāzi darbināmas koģenerācijas stacijas Urālos un Rietumsibīrijā. Fortum piederēja vairāk nekā 29 % uzņēmuma TGC-10, kas darbojās Krievijas ziemeļrietumos, kapitāldaļu. 2023. gada aprīlī Krievijas valdība konfiscēja Fortum aktīvus Krievijā.
Uniper
Fortum piederēja Vācijas enerģētikas uzņēmuma Uniper 77,96 % kapitāldaļu. Uniper tika pārdots Vācijas valdībai 2022. gadā.
Fortum Latvijā
Fortum Latvijā bija pārstāvēts no 2007. līdz 2021. gadam, kad tas aktīvus Latvijā pārdeva Šveices investīciju uzņēmumam Partners Group. Tagad Fortum bijušie uzņēmumi Latvijā dabojas ar Gren zīmolu.
1994. gadā tika dibināts uzņēmums SIA Baltic Power Ltd Latvia. 1996. gadā to iegādājās Zviedrijas uzņēmums Vattenfall un mainīja nosaukumu uz SIA Vattenfall Latvia. 2007. gadā to nopirka Nīderlandē reģistrētais Fortum grupas uzņēmums Fortum Holding B.V. un pārdēvēja par SIA Fortum Latvija. Uzņēmums nodarbojās ar siltumenerģijas ražošanu un piegādi Starptautiskajai lidostai "Rīga".
2001. gadā tika reģistrēts uzņēmums SIA Jelgavas Koģenerācija. 2008. gadā to nopirka SIA Fortum Latvija un pārdēvēja par SIA Fortum Jelgava. 2012. gada 20. aprīlī Jelgavā tika ielikts pamatakmens biomasas koģenerācijas stacijai, ar kuru paredzēts aizstāt līdz šim izmantotās katlu mājas. Staciju atklāja 2013. gada 11. septembrī. Tās elektriskā jauda bija 23 MW, bet siltumenerģijas jauda — 45 MW; gadā saražojot 110 GWh elektroenerģijas un 230 GWh siltumenerģijas. Kurināšanai izmantoja koksnes šķeldu, bet tehnoloģija ļāva izmantot arī kūdru un koksnes atlikumus.
1999. gadā bija dibināta Fortum Engineering Ltd. Rīgas pastāvīgā pārstāvniecība. 2003. gadā tai mainīts nosaukums uz Enprima Engineering Ltd filiāle Latvijā, bet 2009. gadā likvidēta.
2014. gada 12. decembrī tika dibināts Fortum Holding B.V. meitas uzņēmums SIA Fortum Latvia, kas izveidots, atdalot daļas no Fortum Jelgava.
2018. gada 26. jūnijā Konkurences padome atļāva SIA Fortum Latvia iegūt vienpersonisku kontroli pār SIA BK Enerģija, SIA Energy&Communication un SIA Sprino, kas ražoja siltumenerģiju un elektroenerģiju Daugavpilī. 2019. gada 19. augustā SIA Sprino tika pārdēvēts par SIA Fortum Daugavpils, un tam pievienoti uzņēmumi SIA BK Enerģija un SIA Energy&Communication.
Kad 2021. gada 5. jūlijā siltumapgādes bizness Baltijas valstīs tika pārdots Šveices investīciju uzņēmuma Partners Group meitas uzņēmumam Gren Holding Company B.V., Fortum Latvijas uzņēmumi nonāca tā pārvaldībā. 30. jūlijā SIA SIA Fortum Latvia pārdēvēja par SIA Gren Latvija. 5. augustā SIA Fortum Jelgava pārdēvēja par SIA Gren Jelgava. 16. augustā SIA Fortum Daugavpils pārdēvēja par SIA Gren Daugavpils.
Vienkārša viela
Vienkārša viela ir ķīmiskā viela, kas sastāv no viena ķīmiskā elementa atomiem. Vienkāršas vielas nevar sadalīt sīkākās sastāvdaļās ar ķīmiskām metodēm. Bieži vienkāršas vielas (elementvielas jeb elementārvielas) sauc tāpat kā attiecīgos ķīmiskos elementus, t.i., piemēram, vanādijs apskatāms gan kā noteikts atomu veids, gan viela — metāliskais vanādijs. Daudzi ķīmiskie elementi veido vairākas vienkāršās vielas - šo parādību sauc par alotropiju. Šādām vienkāršām vielām mēdz būt savi nosaukumi (ozons, dimants), vai arī tie atvasināti no attiecīgā elementa nosaukuma (pelēkā alva, sarkanais fosfors, monoklīnais sērs). Ir pazīstamas vairāk nekā 400 vienkāršās vielas.
Vienkāršas vielas pamatā iedala metālos un nemetālos, taču daudzām vielām piemīt gan metālu, gan nemetālu īpašības. Metāliem izteiktāk piemīt metāliskā saite, bet nemetāliem — kovalentā saite. Krasu robežu šeit nevar novilkt. Jo vairāk pa kreisi un uz leju elements atrodas periodiskajā sistēmā, jo vairāk tam piemīt metāliskas īpašības. Tipiskākie metāli ir s elementi — sārmu un sārmzemju metāli, kā arī d un f elementi — pārejas metāli, lantanīdi, aktinīdi. Vairāk pa labi atrodas p elementi, kuriem raksturīgas ķēžveida (plastiskais sērs), slāņveida (grafīts, melnais fosfors) un telpiskas (dimants) nemetāliskas struktūras. Vielām, kas atrodas Mendeļejeva tabulas labajā pusē, raksturīgāki ir molekulu kristālrežģi (baltais fosfors, jods) un atomu kristālrežģi (sasaldēts argons). Normālos apstākļos tās bieži ir gāzes.
EAT
EAT var būt:
Džeza dziedātājs
"Džeza dziedātājs" (en) ir 1927. gada ASV mūzikls. Šī ir pirmā pilnmetrāžas mākslas filma ar sekojošiem sinhronizētiem dialogiem, tas bija skaņu kino pirmsākums un mēmā kino ēras beigu sākums. Filmas režisors ir Alans Kroslends. Filmu izplatīja Warner Bros. studija, parādot kino pasaulei savu jauno izgudrojumu — Vitaphone skaņu sistēmu. Filmas galvenās lomas atveidotājs Els Džolsons pats iedziedāja sešas dziesmas. Filma balstīta uz Samsona Rafaelsona lugas The Day of Atonement motīviem.
Derils Zanuks ieguva speciālo Amerikas Kinoakadēmijas balvu 1. Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremonijā, tāpat filma tika izvirzīta nominācijām, kā "Labākais adaptētais scenārijs" un "Labākie inženierzinātņu efekti". 1996. gadā filma "Džeza dziedātājs" tika iekļauta Nacionālajā kino reģistrā. 1998. gadā Amerikas Kinoinstitūts izvēlējās filmu kā vienu no visu laiku labākajām un ierindoja to 19. vietā savā sarakstā.
Formula 3000
Formula 3000, saīsinājumā F3000 — formulu čempionāts, kas norisinājās no 1985. - 2004. gadam. Aizstāja pirms tam pastāvošo Formula 2 čempionātu. Kopš 2005. gada aizstāts ar GP2 čempionātu.
Kā galvenie Formula 3000 izveidošanas iemeslie jāmin:
Vēsture
Dalībai čempionātā daudzas komandas izvēlējās iegādāties March speciāli izgatavotās šasijas 85B. AGS un Ralt piedalījās čempionātā ar pašu ražotām šasijām, Lola izmantoja savu veco CART šasiju, bet vēl trīs komandas izmantoja vecās F1 šasijas — Tyrrell 012, Williams FW08C un Arrows A6, taču šie bolīdi izrādījās pārāk smagi. Pirmos trīs gadus vairākums komandu izmantoja Lola, March un Ralt ražotās šasijas. 1988. gadā kā šasiju ražotājs čempionātam pievienojās Reynard, kas faktiski kopš 1993. gada kļuva par vienīgo Formula 3000 šasiju piegādātāju.
1996. gadā FIA mēģināja padarīt čempionātu lētāku un vienlīdzīgāku spēku samēros. Komandas drīkstēja izmantot tikai viena ražotāja šasijas (Lola), riepas (Avon) un dzinējus (Zytek). Tas noveda arī pie tā, ka čempionāts neturpināja savu attīstību. Jaunas šasijas parādījās tikai vienreiz trīs gados. Formula 3000 tehnoloģiskajā attīstības līmenī sāka zaudēt daudziem Formula 3 čempionātiem.
Neizturot konkurenci ar citiem formulu čempionātiem (tādiem kā European F3000, World Series by Nissan, Formula Renault V6 Eurocup) Formula 3000 čempionāts tika aizstāts ar GP2.
Formula 3000 šasijas pašlaik tiek izmantotas daudzos citos čempionātos, piemēram, Eiropas Formula 3000, Formula Holden.
Gulistānas miera līgums
Gulistānas miera līgums tika noslēgts  starp Krievijas Impēriju un kādžāru dinastiju Gulistānas (mūsdienu Karabahā) ciemā, noslēdzot Krievu-persiešu karu (1804 -1813).
Saskaņā ar šo līgumu Krievija ieguva mūsdienu Azerbaidžānu, Dagestānu un Austrumgruziju. Līguma tekstu sagatavoja britu diplomāts sers Gors Ūzlijs, kurš bija vidutājs starp abām pusēm. No krievu puses līgumu parakstīja Nikolajs Ritiščevs, no kādžāru — Hadži Mirza Abols Hasans.
Līguma nosacījumi
Līgums apliecināja Krievijas īpašumtiesības uz Karabahas, Gendžes, Šeki, Širvanas, Derbentas, Gubas un Baku hanistēm, kā arī daļu Tališas hanistes un Lenkorānas cietoksni. Kādžāru dinastija arī atteicās no savām pretenzijām uz Dagestānu, Gruziju, Megreliju, Imeretiju un Abhāziju.
Ruso
Ruso var būt gan franču (fr), gan itāļu (it) cilmes uzvārds. Cilvēki ar kādu no šiem uzvārdiem:
Gulistānas miera līgums
Līguma nosacījumi
Saskaņā ar šo līgumu kādžāri zaudēja arī tiesības kuģot Kaspijas jūrā, bet Krievija ieguva tiesības tur izvietot savu kara floti. Abu valstu tirgotājiem tika atļauta brīva tirdzniecība un Krievija apsolījās kādžāru valsts tronī atbalstīt Abasu Mirzu pēc šāha Fatha Ali nāves (kas netika izpildīts).
Līguma vērtējums mūsdienās
Irānas vēsturnieki Gulistānas un Turkmenčajas miera līgumus vērtē kā vienus no vispazemojošākajiem, kādus vien persiešu valdniekiem nācies parakstīt. Daļēji pateicoties arī šim līgumam, šāhs Faths Ali irāņu atmiņā ir palicis kā viens no nekompententākajiem valdniekiem.
Krievu vēsturnieki uzskata, ka, pateicoties šo teritoriju pievienošanai Krievijai, Aizkaukāzā tika izbeigta kādžāru un turku agresija pret vietējiem iedzīvotājiem, reģionā sākās ekonomiskā attīstība un tas daudz ciešāk sasaistījās ar Krievijas sabiedrisko un politisko dzīvi.
Aizkraukles pagasts
Aizkraukles pagasts ir viena no Aizkraukles novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Aizkraukles pilsētu un Skrīveru, Kokneses un Sērenes pagastiem, kā arī Ogres novada Krapes pagastu.
Reljefa formas
Badakalns, Zvaigžņu grava.
Upes
Ašķere, Daugava, Karikste, Maizīte, Mazā Atradze, Pulksteņupīte.
Ūdenstilnes
Pļaviņu HES ūdenskrātuve.
Purvi
Aizkraukles purvs, Aizpuru purvs, Tuņķu purvs.
Vēsture
1935. gadā Aizkraukles pagasta platība bija 68,4 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Aizkraukles un Karikstes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Aizkraukles ciemam pievienoja lielāko daļu Karikstes ciema. 1951. gadā ciema teritorijas dienviddaļā izveidojās Pētera Stučkas pilsētciemats. 1961. gadā Aizkraukles ciemu likvidēja, tā teritoriju pievienojot Pētera Stučkas pilsētciematam kā tā lauku teritoriju. 1967. gadā pilsētciemats ieguva pilsētas statusu un Stučkas vārdu. 1975. gadā Stučkas pilsētas lauku teritorija tika reorganizēta par Aizkraukles ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2001. gadā Aizkraukles pagasts apvienojās ar Aizkraukles pilsētu, izveidojot Aizkraukles novadu.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Aizkraukles ciems (pagasta centrs), Aizkraukles muiža, Aizkraukles stacija, Aizpuri, Papardes.
Airkājvēži
Morfoloģija
Brīvi dzīvojošie airkāji ir sīki, slaidi, parasti 0,5 - 2 mm gari, retumis līdz 1 cm gari. To ķermenis labi segmentēts; galvas nodalījums saaudzis ar vienu vai diviem krūšu segmentiem. Tiem ir tikai nauplija acs, saliktās acis visiem izzudušas. Līdz ar pieciem divzarainiem, saplacinātiem krūšu kāju pāriem speciāla lokomotoro orgānu funkcija ir arī galvas ekstremitātēm. Vēders parasti sastāv no 4 posmiem. Pirmajā posmā atrodas dzimumatvere. Vēdera nodalījumam nav ekstremitāšu, tā galā ir anālā daiva ar divzarainu dakšiņu. Parazītisko airkāju ķermeņa forma ir ļoti daudzveidīga - gan maisveida, gan ārkārtīgi izstiepta; segmentācija gan vairāk, gan mazāk izzudusi; dakša reducējusies.
Vairošanās un attīstība
Airkāju tēviņi ir mazāki par mātītēm. Pārošanās laikā tēviņš ar taustekļiem satur mātīti un piestiprina tās dzimumatveres tuvumā desveidīgus spermatoforus, no kuriem sperma iekļūst mātītes sēklas uztvērējos un olu dēšanas laika tās apaugļo. Mātīte dažkārt dēj olas katru atsevišķi, bet parasti tās ar olvada sekrētu salipina kopā un piestiprina pie olvada atveres, līdz izšķiļas mazuļi. Airkāji vienmēr attīstās ar metamorfozi. Tā sākas ar nauplija fāzi, kurai seko metanauplija un kopepodīta fāze.
Parazītiskajiem airkājiem no olas kāpurs izšķiļas metanauplija fāzē. Kopepodīta fāzē parazīti piestiprinās pie plekstu dzimtas (Pleuronectidae) zivju žaunām ar pieres dziedzera sekrētu. Kopepodīta fāzē vairākkārt met ādu, līdz ar to regresīvi mainās parazīta forma, turklāt kājas pārvēršas par neposmainiem un nekustīgiem izaugumiem; šādas kopepodīta fāzes stadijas sauc par kūniņu. Pēdējā kūniņas stadija pēc ādas nomešanas pāriet dzimumgatavības fāzē. Šajā fāzē vēži kādu laiku dzīvo brīvi un pārojas. Pēc pārošanās tēviņš nobeidzas, bet mātīte piestiprinās pie jauna saimnieka; šis otrais saimnieks ir kāda mencu dzimtas zivs. Mātītei, kas piestiprinājusies pie zivs žaunām, ķermeņa priekšgalā parādās trīs zaraini izaugumi, kas ieaug saimnieka audos; sakarā ar dzimumdziedzeru milzīgo attīstību vēža tārpveida vēders sasniedz milzīgu apmēru.
Ekoloģija
Starp airkājiem ir visas pārejas no brīvi dzīvojošām formām līdz tipiskiem parazītiem, par kuru piederību pie airkāju kārtas liecina tikai to attīstība. Daži brīvi dzīvojošie airkāji sastopami atklātos ūdeņos, kur tie ir svarīga un pastāvīga planktona sastāvdaļa. Daļa airkāju sugu ziemā un pavasarī noteikti dominē starp planktona elementiem. Citi turpretim pieder pie piedibens faunas. Jūrās sastop vairāk airkāju sugu nekā saldūdeņos. Ar airkājiem barojas dažādi ūdensdzīvnieki.
Airkājiem ir sastopams paaudžu cikliskums, turklāt atkarībā no klimatiskajiem apstākļiem un ūdensbaseina stāvokļa viena un tā pati suga var būt gan monocikliska, gan dicikliska, gan policikliska. Kā apkārtējie apstākļi ietekmē paaudžu maiņu, par piemēru var noderēt Diaptomus gracilis, kura paaudžu cikls pārtraucas rudenī, ja ūdensbaseins stipri aizaug un pelaģiskais dzīves veids kļūst neiespējams. Neaizaugušā ūdensbaseina paaudžu monocikliska attīstība notiek cauru gadu.
Sistemātika
Pasaulē ir zināmas ap 14000 sugām, kas iedalītas 210 dzimtās un 10 kārtās. Latvijā ir zināmi vairāk, kā 50 sugu pārstāvji no 3 kartām:, un.
Lidaparāts
Lidaparāts ir transportlīdzeklis vai iekārta, kas var pārvietoties pa gaisu vai kosmosā.
Sapata
Sapata (es vai es) ir spāņu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
FL
FL var būt:
Volovas apriņķis
Volovas apriņķis (pl) ir apriņķis Polijas Lejassilēzijas vojevodistē. Robežojas ar Lejassilēzijas vojevodistes Guras, Tšebņicas, Srodas, Legņicas un Lubinas apriņķiem.
Hitīns
Hitīns (el (chitōn) — 'hitons') ir dabā bieži sastopams slāpekli saturošs polisaharīds. Tā ir cieta, puscaurspīdīga viela. Ķīmiski hitīns ir uzskatāms par N-acetilglikozamīna polimēru — poli-N-acetil-D-glikozo-2-amīnu ar formulu (C8H13NO5)n. N-acetilglikozamīna atlikumi savā starpā saistīti ar β-(1,4)-glikozīdsaitēm, tādējādi hitīna ķīmiskā struktūra līdzīga celulozes struktūrai, tikai pie glikozes otrā oglekļa atoma hidroksilgrupas −OH vietā hitīnā atrodas acetilaminogrupa −NHCOCH3. sadalās virs 300 °C
Vēsture
1821. gadā Nansī botāniskā dārza direktors Henrijs Brakons (Braconnot) sēnēs atrada sērskābē nešķīstošu vielu un nosauca to par fungīnu. Terminu 'hitīns' 1823. gadā ieteica franču zinātnieks A. Odjē, kurš pētīja kukaiņu ārējos apvalkus.
Atrašanās dabā
No hitīna sastāv posmkāju ārējie apvalki (eksoskelets) un to satur arī dažu mugurkaulnieku skelets. Hitīns sastopams moluskos, pleckājos, sūneņos, dažreiz tārpos un baktērijās. Hitīnu satur arī sēnes un ķērpji. Kopējais hitīna daudzums dabā ir ļoti liels — ik gadu Zemes biosfērā rodas un sadalās ap 10 000 000 000 tonnu hitīna.
Hitīns dzīvajos organismos veic dažādas funkcijas — no šūnapvalku stingrības nodrošināšanas (sēnēm) līdz aizsarg- un atbalsta funkcijai (kukaiņu ārējos skeletos). Parasti hitīns dabā atrodas saistītā veidā — kopā ar citiem polisaharīdiem, kā arī olbaltumvielām. Lai arī hitīns pēc uzbūves, īpašībām un bioloģiskās lomas līdzīgs celulozei, celulozi ražojoši organismi hitīnu nemēdz veidot.
Cilvēks un vairums citu mugurkaulnieku nespēj hitīnu sagremot un izmantot uzturā, taču daudziem zemākajiem dzīvniekiem piemīt spēja producēt hitināzi — fermentu, kas spēj noārdīt hitīnu, saraujot glikozīdsaites starp tā posmiem. Dažas hitināzi producējošas baktērijas var izmantot hitīnu kā vienīgo oglekļa avotu.
Ķīmiskās īpašības
Dažādi organismi veido pēc sastāva un īpašībām nedaudz atšķirīgu hitīnu. Hitīna molmasa var sasniegt 260 000.
Hitīns nešķīst ūdenī, atšķaidītās skābēs, sārmos, spirtā un citos organiskos šķīdinātājos. Ir šķīstošs dažu sāļu (cinka hlorīda, kalcija sāļu, litija tiocianāta) koncentrētos šķīdumos, kā arī jonu šķidrumos.
Bžegdolni
Bžegdolni (pl, vēsturiski arī Dīernfurte ) ir pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē uz ziemeļrietumiem no Vroclavas pie Odras upes. Pilsētā atrodas liela kompānijas Rokita ķīmiskā rūpnīca.
Hitīns
Ķīmiskās īpašības
Karsējot kopā ar koncentrētām neorganiskām skābēm, hitīns hidrolizējas līdz glikozamīnam un etiķskābei. Iespējams izdalīt daļējas hidrolīzes produktus — di-, tri-, tetra- un pentaglikozamīnus, kā arī N-acetilglikozamīnu (tas liecina, ka hitīna acetilgrupas saistītas ar slāpekļa atomiem). Spēcīgos sārmos hitīns atšķeļ etiķskābi un veido hitozānu — vāji bāzisku hitīnam līdzīgu polimēru, kas spēj veidot kristāliskus sāļus. Slāpekļskābe to pārvērš par hitozi.
Izmantošana
Hitīnu lieto hitozāna rūpnieciskai iegūšanai no vēžveidīgo čaulām, kā arī mikrobioloģiskiem produktiem.
Bžegdolni
Otrā pasaules kara gados Bžegdolnos atradās vācu ķīmiskā rūpnīca, kurā ražoja kaujas gāzi tabūnu.
Līdz 1945. gadam pilsēta ietilpa Vācijā, kad, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet pilsētas vācu iedzīvotāji padzīti.
Tapa
Tapa ir pilsēta Igaunijas Rietumviru apriņķī pie Valgejegi upes.
Holmsa kalns
Holmsa kalns (en) ir Šekltona grēdas augstākā virsotne Antarktīdā. Atrodas grēdas dienvidaustrumu daļā Rīda kalnos, augstums 1875 m.
Fīniksas "Suns"
Fīniksas "Suns" (en) ir profesionāls ASV basketbola klubs, kas bāzēts Fīniksā, Arizonas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās basketbola asociācijas Rietumu konferences Klusā okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1968. gadā un kopš dibināšanas brīža spēlē NBA.
Savas pastāvēšanas vēsturē "Suns" nav izcīnījis nevienu NBA čempiontitulu, trīs reizes ir kļuvis par konferences uzvarētāju un 8 reizes — divīzijas čempionu. Mājas spēles komanda aizvada Footprint Center arēnā.
Holmsa kalns
Kalnu 1967. gada sezonā no gaisa nofotografēja ASV Kara flotes lidmašīna. 1968.—1971. gados kalnā uzkāpa un to nomērīja britu ekspedīcija no Halejas stacijas. Nosaukts par godu ģeoloģijas profesoram Artūram Holmsam (Arthur Holmes).
2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas
6. Eiropas Parlamenta vēlēšanas notika Eiropas Savienības 25 dalībvalstīs 2004. gada 10.-13. jūnijā. Vēlēšanas notika neilgi pēc 2004. gada Eiropas Savienības paplašināšanās, tajās ievēlēja 732 Eiropas Parlamenta deputātus.
Džo Sveils
Džo Sveils (dzimis 1969. gada 29. augustā Belfāstā) ir ziemeļīru snūkerists, kurš savu karjeru uzsāka 1991. gadā. Sveila iesauka ir The Outlaw. Karjeras rekords Sveilam ir 10. vieta pasaules reitingā. Džo Sveils ir piedalījies 2009. gada Velsas Atklātā čempionāta finālā, kur ar 5-9 zaudēja Alisteram Kārteram, lai gan bija vadībā ar rezultātu 5-2. Augstākais Century break, ko Sveils sasniedzis ir 142 Ķīnas Atklātā čempionātā 2000. gadā. Karjeras laikā Sveils ir nopelnījis vairāk kā 1 miljonu Lielbritānijas mārciņu.
2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas
Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā notika 2004. gada 12. jūnijā. Tās bija pirmās Eiropas Parlamenta vēlēšanas pēc Latvijas pievienošanās Eiropas Savienībai. Nobalsoja 577 881 pilsoņi jeb 41,34% vēlētāju.
Koņinas apriņķis
Koņinas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lielpolijas vojevodistes austrumos. Robežojas ar Lielpolijas vojevodistes Kolo, Turekas, Kališas, Pleševas un Slupcas apriņķiem, Kujāvijas-Pomožes vojevodistes Mogilno, Inovroclavas un Radzejovas apriņķiem, bet Koņina ir anklāvs apriņķa teritorijā.
Teodors Šeinpflugs
Teodors Augusts Šeinpflugs (, dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Livonijas guberņas Liepupes luterāņu mācītājs.
Konene
Konene (de) ir Vācijas vasaras polārstacija Antarktīdā, karalienes Modas Zemē. Izvietota uz Polārā plato (Amundsena ledāja) 2892 m augstumā 520 km no tuvākās piekrastes un 757 km no Neimaijeres stacijas. Atklāta 2001. gada 11. janvārī un nosaukta par godu vācu ģeofiziķim un ilggadējam Alfreda Vēgenera institūta loģistikas vadītājam Heincam Konenam (Heinz Kohnen).
Dzīvsudraba staba milimetrs
Dzīvsudraba staba milimetrs (mm Hg, dz. st. mm) ir ārpussistēmas spiediena mērvienība, ko lieto meteoroloģijā atmosfēras spiediena mērīšanai, medicīnā asinsspiediena mērīšanai un citur. Viens dzīvsudraba stabiņa milimetrs ir aptuveni vienāds ar 133,3223684 paskāliem; normālais atmosfēras spiediens, jeb 760 dzīvsudraba stabiņa milimetri vienādi ar 101 325 paskāliem jeb 1013,25 hektopaskāliem lielu atmosfēras spiedienu. Agrāk izmantoja arī citu metodi: dzīvsudraba stabs ar augstumu 1 mm un blīvumu 13,5951×10³ kg/m³ pie brīvās krišanas paātrinājuma 9,80665 m/s². Atšķirība starp šiem diviem lielumiem ir tikai 0,000014%.
Konene
Stacija izveidota uz virs sniega piepaceltas 32 m garas un 8 m platas platformas un sastāv no 11 standarta konteineriem, kuros izvietotas stacijas dzīvojamās, laboratoriju un saimnieciskās telpas.
Stacija izveidota Eiropas ledus vairoga urbšanas projekta ietvaros (EPICA, European Project for Ice Coring in Antarctica).
Stacijas apgāde notiek galvenokārt ar transporta karavānu palīdzību no Neimaijeres stacijas okeāna piekrastē, katru sezonu veicot divus braucienus. Pie stacijas ierīkots sniega lidlauks ar slēpēm aprīkotu lidaparātu (Dornier 228, Twin Otter vai Basler 67) uzņemšanai.
Dzīvsudraba staba milimetrs
Dažreiz izmanto arī ūdens staba milimetrus (1 mm Hg = 13,5951 mm H2O). ASV un Kanādā izmanto arī dzīvsudraba staba collu (in Hg). 1 in Hg = 3,386389 kPa pie 0 °C temperatūras.
C vitamīns
C vitamīns ir ūdenī šķīstošs vitamīns. Tas ir viens no askorbīnskābes optiskajiem izomēriem (L-askorbīnskābe).
Gandrīz visi zīdītājdzīvnieki L-askorbīnskābi spēj sintezēt aknās no glikozes un tiem šī viela nav vitamīns. C vitamīns neveidojas cilvēku un augstāko pērtiķu organismos, kā arī stirnām un jūrascūciņām.
Atrašanās dabā
No pasaulē zināmākajiem augu valsts produktiem visvairāk C vitamīna ir acerolu augļos (1677 mg uz 100 g), smiltsērkšķu ogās (695 mg uz 100 g) un ārstniecības emblikas ogās (445 mg uz 100 g).
C vitamīnu lielā daudzumā satur upenes (līdz 177 mg uz 100 g jeb 177 mg%). Daudz tā ir arī paprikā, pētersīļu lapās, mārrutkos, svaigos Briseles kāpostos. Pretēji pastāvošajām uzskatam, citronos C vitamīna ir salīdzinoši mazāk (51 mg uz 100 g). Kartupeļi satur līdz 20 mg% C vitamīna, turklāt uzglabājot un termiski apstrādājot tā saturs samazinās. Tomēr, ņemot vērā patēriņa daudzumu, kartupeļi, tāpat kā skābēti kāposti un citi dārzeņi un augļi, ir svarīgs C vitamīna avots uzturā. Ļoti daudz C vitamīna ir kaltētos mežrožu (Rosa majalis u.c.) paaugļos — 4,8 līdz 14,4%.
Fizikālās īpašības
Tīrs C vitamīns ir cieta viela ar blīvumu 1,694 g/cm3, kas kūst 190—192 °C temperatūrā un kūstot sadalās. Vielas formula ir C6H8O6 un tās molekulmasa ir 176,12 g/mol. C vitamīns ir stabils skābā vidē, bet sadalās neitrālā un sārmainā vidē, kā arī temperatūras, gaismas un gaisa skābekļa iedarbībā.
Bioloģiskās īpašības
C vitamīns organismā nepieciešams dažādos oksidēšanās-reducēšanās procesos, hormonu un kolagēna sintēzei, žultsskābju veidošanās procesos no holesterīna. C vitamīns piedalās arī dzelzs vielmaiņā. Organismā tas visvairāk uzsūcas tievajās zarnās. C vitamīna rezerves organismā neveidojas un tā pārpalikumi tiek ātri izvadīti caur nierēm. Cilvēkam dienā minimāli nepieciešams vismaz 10 mg C vitamīna, bet ieteicamā deva ir ap 100 mg (grūtniecēm, sportistiem, smaga darba strādniekiem — līdz 150 mg).
Cīruļi atlaižas pirmie
"Cīruļi atlaižas pirmie" ir 1967. gada latviešu padomju mākslas filma. Filmas režisors ir Māris Rudzītis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā.
Sižets
Pirmā miera nedēļa pēc Otrā pasaules kara beigām. Kādā Kurzemes pagastā vienīgajam pagasta komjaunietim un reizē komsorgam Justam un partorgam Miķelsonam jācīnās ar mežabrāļiem.
Noriļlags
Pēc Baltijas valstu okupācijas Noriļlagā bez tiesas lēmuma ieslodzīja daļu no deportētajiem Baltijas valstu armijas virsniekiem. Nometnēs nodaļā pie Lamas ezera ieslodzīja Baltijas valstu artilērijas virsniekus, kurus 1942. gadā nošāva. Kopumā nometnē gājuši bojā vairāk kā 1000 latviešu karavīru.
Venera (planēta)
Venera jeb Venēra (la) ir Saules sistēmas otrā planēta no Saules, kā arī karstākā un tuvākā planēta Zemei. Tā ir viena no Zemes grupas planētām. Venera ir trešais spilgtākais objekts (spilgtākie ir Saule un Mēness) pie debess sfēras. Veneras orbīta atrodas Zemes iekšējā orbītā, attālums līdz Venerai mainās no 45 līdz 259 milj. kilometru. Tā kā vidējais attālums no Saules līdz Venerai ir 108,2 milj. km, tad Venera saņem no Saules vismaz divas reizes vairāk saules enerģijas nekā Zeme, turklāt siltumnīcas efekta rezultātā planētas vidējā temperatūra sasniedz 462 °C. Tādējādi Venera ir Saules sistēmas karstākā planēta.
Noriļlags
Vēsture
1935. gada 23. jūnijā PSRS Tautas komisāru padome pieņēma lēmumu uzsākt Noriļskas niķeļa kombināta būvi, kuru izpildīt uzdeva NKVD (Iekšlietu tautas komisariātam). Iekšlietu tautas komisārs G.Jagoda izdeva pavēli NKVD pārņemt visus īpašumus un personālsastāvu Noriļskā un organizēt labošanas darbu nometni ar mērķi būvēt niķeļa kombinātu un apgūt tā rajonu.
Ieslodzīto skaits pieauga no apmēram 1200 cilvēkiem 1935. gadā līdz 9000 Lielā terora laikā 1937. gadā, bet maksimālo skaitu tas sasniedza 1951. gadā, kad nometnes 30 nodaļās atradās 72 500 ieslodzīto. Aplēsts, ka kopējais ieslodzīto skaits nometnes 21 gada pastāvēšanas laikā bijis 274 109, saglabājušās ziņas par 15 806 mirušajiem. Pēc Otrā pasaules kara beigām pieauga par "dzimtenes nodevību" notiesāto politieslodzīto skaits, tādēļ 1948. gada 28. februārī no Noriļlaga izdalīja Gorlaga "specnometni Nr. 2.", kura ieslodzītie pamatā strādāja raktuvēs. Pēc Staļina nāves no 1953. gada 26. maija līdz 4. augustam Gorlaga nometnē 69 dienas streikoja 16 378 ieslodzītie, kas bija ilgākā ieslodzīto sacelšanās Gulaga vēsturē. No Maskavas atsūtītajai izmeklēšanas grupai neizdevās pierunāt pārtraukt streiku un NKVD karavīri ieņēma nometni un nogalināja daudzus ieslodzītos. Vairāk nekā tūkstoti nemiernieku aizsūtīja uz citam GULAG nometnēm. 1954. gada 25. jūnijā Gorlagu likvidēja un pievienoja Noriļlagam.
Venera (planēta)
Kā viens no spožākajiem debess objektiem Venera piesaistīja cilvēku uzmanību kopš seniem laikiem. Dažādās kultūrās tā ir uzskatīta par dievišķu un kalpojusi par iedvesmu rakstniekiem un dzejniekiem kā "rīta zvaigzne" un "vakara zvaigzne". Latviešu kultūrā Venera saukta par Ausekli vai Rietekli. Venera ir pirmā planēta, kuras kustība debesīs tika novērota un aprakstīta vismaz 2 tūkstošus gadu p.m.ē.
Noriļlags
Vēsture
1956. gada 22. augustā PSRS Iekšlietu ministrija pavēlēja slēgt Noriļlaga nometni un tā tika likvidēta līdz 1957. gada 1. janvārim.
Venera (planēta)
Veneras simbols ir aplis ar nelielu krustu apakšā (♀). Tiek uzskatīts, ka tas simbolizē rokā turamo romiešu dievietes Veneras spoguli. Alķīmijā ar šo simbolu apzīmēja varu (no pulēta vara senatnē izgatavoja spoguļus), bet bioloģijā joprojām šo simbolu lieto sievišķā dzimuma apzīmēšanai.
Noriļlags
Piemiņa
Perestroikas laikā vietējais iedzīvotājs Ivans Sidorovs Lamas ezera ieslodzīto barakas vietā ieraka koka piemiņas stabu bojā gājušajiem Baltijas valstu virsniekiem, kuram piestiprināja plāksni ar mirušo uzvārdiem. 1990. un 1991. gadā no Baltijas valstīm ieradās vairākas ekspedīcijas, kas izraka koka stabu un tā vietā uzstādīja divus betona pieminekļus, no kuriem viens ir vairāk kā divus metrus augsts.
Venera (planēta)
Orbitālie parametri
Venera apriņķo Sauli 224,65 Zemes dienās, bet apgriežas ap savu asi tikai 243 dienās. Venerai ir lēna rotācija atpakaļ (pulksteņa rādītāja virzienā), kas nozīmē, ka tā griežas no austrumiem uz rietumiem, nevis no rietumiem uz austrumiem, kā vairums citu lielāko planētu (Plutonam un Urānam arī ir rotācija atpakaļ, jo Urāna slīpums ir 97,68 grādi un tas gandrīz guļ uz orbītas plaknes). Nav zināms, kāpēc Venera rotē pretēji, viena no versijām ir, ka senos laikos Venerā ietriecies liels meteorīts.
Noriļlags
Piemiņa
Savukārt Šmita kalna pakājē, vietā, kur līdz 1987. gadam atradās bojā gājušo kapi, ir uzcelts zvanu tornis un atrodas trīs krusti, ko uzstādījuši Baltijas valstu iedzīvotāji. Izveidots piemiņas komplekss "Noriļskas Gogāta" (Норильская Голгофа).
Venera (planēta)
Atmosfēra un klimats
Venerai ir atmosfēra, kas satur galvenokārt oglekļa dioksīdu (96,5%) un nedaudz slāpekļa (3,5%). Virs šī slāņa atrodas bieza mākoņu sega, kas pārklāj visu planētu. Tā sastāv no sēra dioksīda un sērskābes pilieniem, kas radušies, Saules stariem iedarbojoties uz atmosfērā esošo ogļskābo gāzi, sēru un ūdens tvaikiem. Veneras atmosfēra griežas ātrāk par pašu planētu (virs Veneras ekvatora 65—70 kilometru augstumā vējš sasniedz 300 km/h lielu ātrumu planētas ass kustības virzienā). Atmosfēras spiediens 90 reizes pārsniedz Zemes atmosfēras spiedienu (tāds spiediens ir Zemes okeānā 900 m dziļumā). Turklāt uz planētas virsmas nokrišņu veidā nonāk sērskābes lietus. Veneras atmosfēras augšējos slāņos ļoti nelielos daudzumos sastopams arī ūdens tvaiks un skābeklis.
Vidējā temperatūra uz Veneras virsmas ir +462 °C un tā ir praktiski nemainīga dienas vai nakts laikā, kas izskaidrojams ar siltumnīcas efektu— oglekļa dioksīda blīvie mākoņi labi laiž cauri Saules redzamo gaismu, bet aiztur no planētas atstaroto siltumu, kā rezultātā planētas temperatūra krasi pieaug.
Korijs Šneiders
Korijs Frenklins Šneiders (en; dzimis Marblhedā, Masačūsetsas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā, ASV jaunatnes izlašu dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv NHL līgas klubu Ņujorkas "Islanders".
Ivars Ēlerts
Ivars Ēlerts (dzimis ) ir latviešu inženieris-elektriķis un politiķis, LR Augstākās Padomes deputāts.
Epiglotāls līdzskanis
Epiglotālie līdzskaņi ir līdzskaņi, kas tiek artikulēti ar balsenes krokām pret uzbalseni (uzgāmuru).
Piemēri
Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā iekļautie epiglotākie līdzskaņi ir:
Izplatība
Epiglotālie līdzskaņi ir samērā maz zināmi. Tas daļēji var būt saistīts ar to, ka Eiropas valodās runājošiem lingvistiem šīs skaņas ir grūti atpazīt. Dažos gadījumos akustiski izmērot par faringālu uzskatītu līdzskani, atklājas, ka tas ir epiglotāls. Tā bija gadījumā ar dahalo valodu.
Epiglotālie līdzskaņi galvenokārt ir zināmi Tuvajos Austrumos, Kaukāzā un Britu Kolumbijā Kanādā.
Korijs Šneiders
Spēlētāja karjera
2004. gada NHL draftā viņu ar kopējo 26. numuru izvēlējās Vankūveras "Canucks".
Ivars Ēlerts
Izglītība un darbība PSRS
Strādājis Latvijas Valsts universitātes Skaitļošanas centrā dažādos amatos — no tehniķa līdz laboratorijas vadītājam (1962. gada marts — 1985. gada novembris), kolhozā "Ādaži" par skaitļošanas servisa dienesta vadītāju (1985. gada decembris — 1987. gada aprīlis), VEF Zinātniski pētnieciskajā institūtā par vadošo konstruktoru (1987. gada aprīlis — 1990. gada maijs).
Korijs Šneiders
Spēlētāja karjera
Pēc drafta viņš trīs gadus NCAA turnīrā pārstāvēja Bostonas universitātes komandu "Eagles", divas reizes komanda iekļuva NCAA finālā. Kopš 2007.—2008. gada sezonas viņš spēlēja Vankūveras "Canucks" AHL līgas fārmklubā Manitobas "Moose", otrajā sezonā viņš tika atzīts par līgas labāko vārtsargu. Regulāri "Canucks" sastāvā K. Šneiders sāka spēlēt 2010.—2011. gada sezonā.
Ivars Ēlerts
Atmoda, atjaunotā Latvija
Atmodas laikā Ēlerts iesaistījies Latvijas Tautas frontes VEF nodaļā un Vidzemes priekšpilsētas nodaļā, galvenokārt organizējot LTF piedalīšanos vēlēšanās. Bijis Vidzemes priekšpilsētas vēlēšanu komisijas loceklis 1989. gada pašvaldību vēlēšanās. 1990. gadā viņš tika ievēlēts LPSR Augstākajā Padomē, ko drīz pārsauca par LR Augstāko Padomi. Viņš bija Mandātu un ētikas komisijas un Rūpniecības komisijas sekretārs, strādājis galvenokārt pie likumprojektiem, kas saistīti ar uzņēmējdarbību un privatizāciju.
Korijs Šneiders
Spēlētāja karjera
2013. gada NHL drafta laikā tika aizmainīts uz Ņūdžersijas "Devils" vienību, "Canucks" pretī saņemot pirmās kārtas izvēles tiesības. Pirmajā sezonā "Devils" sastāvā dalīja spēles laiku vārtos ar Martinu Brodēru, taču tad vairākas nākamās sezonas pildīja komandas pamatvārtsarga lomu. 2021. gada janvāri, pēc septiņām "Devils" aizvadītām sezonām, noslēdza līgumu ar Ņujorkas "Islanders".
Vārtsargs ASV jaunatnes izlases ir pārstāvējis vairākos turnīros. 2003. gada Pasaules U-18 čempionātā tika izcīnīta zelta medaļa, 2004. gada Pasaules U-18 čempionātā izcīnīja sudrabu, 2005. un 2006. gada Pasaules U-20 čempionātos ASV izlase ierindojās 4. vietā.
Ivars Ēlerts
Atmoda, atjaunotā Latvija
No 1993. gada jūlija līdz 1994. gada augustam strādājis Finanšu ministrijā par Valsts uzņēmumu departamenta direktora vietnieku. Tad līdz 1996. gada maijam viņš strādāja Valsts īpašuma fondā par Uzņēmumu departamenta direktora vietnieku, līdz 2001. gada novembrim — Privatizācijas aģentūrā par projektu vadītāju. No 2000. gada oktobra līdz 2004. gada jūlijam bijis Ekonomikas ministrijas konsultants.
Lenija Rīfenštāle
Lenija Rīfenštāle, pilnā vārdā Helēna Berta Amālija Rīfenštāle (Leni Riefenstahl, Helene Bertha Amalie Riefenstahl, dzimusi, mirusi ), bija vācu balerīna, aktrise, kinorežisore, fotogrāfe, populārākā propagandas filmu kinorežisore Trešajā reihā, apgrozījusies augstākajās valsts elites aprindās. Kalpodama šauri ideoloģiskam mērķim — glorificēt nacionālsociālismu, nacistisko Vāciju, demonstrēt indoģermāņu rases dzīves priekšrocības un pārākumu, Rīfenštāle, acīmredzami pēc dabas būdama kino valodas izpratnes ģēnijs, pārkāpa ideoloģijas rāmi un izveidoja mīta cienīgus kino šedevrus, kļūstot par pasaules kino režijas klasiķi. Rīfenštāle bija otrā režisore, kas filmēšanā nodarbināja vairākus operatorus, uzstādot rekordu — Olympia vienlaikus filmēja 42 kameras. Viņa izgudroja vairākus tehniskus jauninājumus, kā panākt attēla ekspresivitāti, Olimpisko spēļu uzņemšanā iesaistīja īpaši klusus aeroplānus, arī dirižabļus (lai netraucētu sporta sacensību norisi), virs stadioniem izbūvēja troses kameru pārslīdēšanai, ieraka tās zemē. Pats ekstrēmākais, ko Rīfenštāle atļāvās pieprasīt, — lai vairāki sportisti speciāli ērtākas un izteiksmīgākas filmēšanas vajadzībām atkārto savu sniegumu Berlīnē — uzreiz pēc sacensībām (leģendārais amerikāņu vieglatlēts Džesse Ouens filmējoties pārspēja pats savu Berlīnes olimpisko rekordu tāllēkšanā par 8 centimetriem).
Biogrāfija
Dzimusi 1902. gada 22. augustā Berlīnē, Vācijas impērijas galvaspilsētā.
Nekad nav bijusi Nacionālsociālistiskās vācu strādnieku partijas (t. s. nacistu) partijas biedre.
Pēc 2. Pasaules kara kara beigām viņu arestēja, bet filmas konfiscēja. Četrus gadus Rīfenštāle pavadīja sabiedroto koncentrācijas nometnēs. Kaut 1949. gada decembrī viņa tika attaisnota, "jo nav tieši piedalījusies politiskās aktivitātēs", vēl ilgus gadus viņu vajāja, dažādi diskriminējot un cenšoties notiesāt. Tikai 1952. gadā viņu nepārsūdzami attaisnoja no visām apsūdzībām un lika mierā.
Viena no Lenijas mīļākajām nodarbēm pēc 70 gadu vecuma bijusi niršana. 1974. gadā, uzdodot sevi par 20 gadiem jaunāku, viņai izdevās iegūt niršanas sertifikātu. Nākamajos 26 gados (līdz 98 gadu vecumam) okeāna dzelmē viņa nolaidusies turpat 2000 reižu gan prieka pēc, gan nodarbojoties ar zemūdens fotografēšanu un filmēšanu. Vēl 100 gadu vecumā aktīvi nodarbojās ar zemūdens niršanu, peldēšanu un bija aktīva natūrisma jeb nūdisma piekritēja. 2000. gadā viņa pārcieta helikoptera katastrofu Sudānā, kur bija devusies fotografēt. Pēc dažiem mēnešiem viņa jau nodarbojās ar zemūdens peldēšanu Indijas okeāna Maldivu salās.
1991. gadā viņa publicēja savus memuārus, bet 1993. gadā britu televīzija uzņēma par viņu dokumentālo filmu The Wonderful, Horrible Life of Leni Riefenstahl ("Brīnumainā un briesmīgā Lenijas Rīfenštāles dzīve").
Mirusi 2003. gada 8. septembrī miegā, 101 gada vecumā savās mājās Bavārijas pilsētā Pokingā (Pöcking). Apglabāta Minhenes Meža kapos.
Radošā darbība
Pusaudzes un jaunības gados Leniju saistījis teātris un dejošana — profesionālo karjeru sāka kā baletdejotāja un aktrise. Baletu apguvusi Jevgeņijas Eduardovas studijā. Ar solo deju programmu guva panākumus Vācijā, Šveicē, Čehijā. 1924. gadā iepazinās ar kinorežisoru Arnoldu Fanku, kurš uzaicināja viņu filmēties. Lenija tēloja galvenās lomas filmās "Svētais kalns" (1926.), "Lielais lēciens" (1927.), "Picpalas baltā elle" (1929.), "Vētras pār Monblānu" (1930.). 28 gadu vecumā viņa pievērsusies kinorežijai. Ar saviem pirmajiem darbiem (savu pirmo pašas režisēto filmu "Zilā gaisma", kuru gan režisēja, gan tajā spēlēja, pabeidza 1932. gadā), no kuriem strāvojusi jaunības vitalitāte, režisore iepatikusies Ādolfam Hitleram, kurš 1933. gadā uzaicināja Rīfenštāli režisēt filmu par nacistu ikgadējo kongresu Nirnbergā.
Rīfenštāle sākotnēji nevēlējās uzņemties filmas veidošanu, jo vēlējās turpināt darbu pie pilnmetrāžas filmu veidošanas. Taču Hitlers turpināja uzstāt un rezultātā tapa kinofilma "Ticības uzvara" (1934.) par 1933. gada nacistu partijas kongresu. Tomēr filmas veidošanas laikā radās dažādi tehniski sarežģījumi, turklāt Rīfenštālei bija jāsagatavojas filmas uzņemšanai pāris dienu laikā un filmas veidošanā jaucās nacistu partijas locekļi, īpaši Jozefs Gebelss, kurš vēlējās, lai filmu izdotu Propagandas ministrija. Lai gan filmai bija labi panākumi, tajā daudz vietas bija atvēlēts SA vadītājam Ernstam Rēmam, kurš 1934. gada jūnijā t. s. garo nažu naktī tika nogalināts. Uzvarētāji vēlējās izdzēst Rēma vārdu no vēstures, tāpēc tika pavēlēts iznīcināt visas liecības par viņa eksistenci, tajā skaitā arī Rīfenštāles filmu (esot saglabājusies vismaz viena tās kopija, kas ļauj novērtēt Rīfenštāles izmantoto izteikti inovatīvu kameras rakursu lietojumu). Hitlers augstu vērtēja Rīfenštāles talantu un pasūtīja (apsolīja sniegt savu personīgo atbalstu un atturēt nacistu organizācijas, sevišķi Propagandas ministriju, no jaukšanās filmas veidošanā, kas apgrūtināja uzņemšanas grupas darbu pie iepriekšējās filmas) kinofilmu par nākamo 1934. gada VI nacionālsociālistiskās partijas kongresu. Režisore nevēlējās pieredzēt šī fiasko atkārtojumu un ieteica citu režisoru — Valteru Rutmanu, taču Hitlers to noraidīja un atkārtoti lūdza Rīfenštāli veidot filmu, līdz viņa beidzot piekāpās. Tapa kinofilma "Triumph des Willens" ("Gribas triumfs") (1935., 2 h 20 min), kurā atainots 1934. gada Nacionālsociālistiskās vācu strādnieku partijas (t. s. nacistu) kongress Nirnbergā un glorificēts Ādolfs Hitlers. Filma atnesa režisorei pasaules slavu.
Viņas nākamā kinofilma Olympia (1938) par tiek uzskatīta par pasaules kino stūrakmeni. Olympia (filma uz ekrāniem parādījās jūlijā un uzreiz kā "izcils vācu kinematogrāfa paraugs, ārkārtīgi suģestīvs mākslas darbs" tika pirmizrādīta visā Eiropā, ASV un pat PSRS) demonstrē Vāciju kā 1936. gadā Berlīnē notikušo olimpisko spēļu viesmīlīgo saimnieci un vācu tautas spēku sportā, dzīvē, it visā. Pat kareivīgi kreisā intelektuāle Sūzana Zontāga, lamādama Rīfenštāli par "nepiedodamu pilsonisko koķetēriju ar fašismu", nespēj atturēties no apbrīnas, ka "Olimpiju raksturo nevainojama kadra un ritma izjūta, filmai piemīt spēcīga kinomaģija, kas balstās mitoloģiskajā domāšanā". Stenlijs Kubriks Olimpiju noskatījās 14 reizes, kad strādāja pie sava Mehāniskā apelsīna. Krievu režisors Elems Kļimovs, kam pieder viena no padomju laika labākajām filmām par olimpiskajām spēlēm (Sports, sports, sports), atzinās: "Es šo filmu vienlīdz ienīstu un dievinu — tā ir sātaniska pilnība, cilvēka ķermeņa kulta "Augstā dziesma"." Ar Olimpiju Rīfenštāle radīja jaunu žanru — sporta filmu kā nevis ekspresīvu reportāžu, bet pilnmetrāžas sāgu — mākslas filmu par sporta tēmu. Vācijas propagandas ministrs Jozefs Gebelss pretojās Hitlera idejai, lai Berlīnes olimpiādi filmētu Rīfenštāle, un pina dažādas intrigas pat pēc olimpiādes, kādēļ filmas montāža ieilga par diviem gadiem (kaut arī režisore montēja 14 stundas dienā), jo "viņa pārvērtīs filmu par kaut ko vairāk nekā mūsu galvenais mērķis — Vācijas varenības atklāsme pasaules priekšā". Filmā ir fiksēti kadri, kā barons Kubertēns sveicinās ar fīreru, kā, Vadoni (führer) sveicot, plaukšķina lielāko Eiropas valstu vadītāji un pat sportisti no nacionālajām komandām svētku parādē mēģina attēlot kaut ko līdzīgu Sieg Hail! izstieptajam rokas sveicienam. Pateicoties Rīfenštālei un viņas Olympia, cilvēces kolektīvajā atmiņā — kinematogrāfā — iemūžināts arī kadrs ar Hitlera nicīgo grimasi tuvplānā, kad melnādainais atlēts Džese Ouvens izcīna pirmo no savām četrām Berlīnes zelta medaļām. Pretīguma grimasi fīrera sejā nevar nepamanīt, tomēr režisore, montējot filmu, to nav izgriezusi.
No uzfilmētā materiāla tika izveidota arī 1936. gada olimpisko spēļu oficiālā filma "Stadiona dievi", kuru pirmo reizi spēļu vēsturē pārraidīja televīzija. 2003. gadā Starptautiskā Olimpiskā komiteja nopirka Rīfenštāles uzņemto 1936. gada olimpisko spēļu oficiālo filmu "Stadiona dievi", un SOK prezidents Žaks Roge atzina, ka šis darbs noteikti ir visu laiku slavenākā filma, kas uzņemta olimpisko spēļu laikā.
1939. gadā izmēģināja spēkus kā kara korespondente, taču šo nodarbi pēc okupētās Polijas apmeklējuma pameta un distancējās no politikas. 1940. gadā sāka darbu pie Eižena d'Albēra operas "Ieleja" (Tiefland) ekranizācijas. Tā kā galvenā varone ir čigāniete, par kuras sirdi cīnās divi pielūdzēji, filmas uzņemšanā tika iesaistīti statisti čigāni, kas bija ieslodzīti Leopoldskron koncentrācijas nometnē — pēc filmas pabeigšanas statisti tika nosūtīti atpakaļ uz ieslodzījumu, kur gandrīz puse no tiem gāja bojā (pēc kara Līfentāli vairākkārt vainoja to "izmantošanā"). 50. gadu sākumā viņai izdevās atgūt no Francijas varas iestādēm konfiscētos filmas Tiefland materiālus un tos samontēt — filmas pirmizrāde notika 1954. gadā.
Tā kā filmēšana viņai bija liegta, Rīfenštāle pievērsās fotografēšanai. 1956. gadā viņa devās uz Āfriku, kur Londonas Pretverdzības biedrības uzdevumā sāka strādāt pie dokumentālās filmas par moderno vergu tirdzniecību "Black Cargo". Projekts tika pārtraukts, kad viņa cieta smagā autokatastrofā Kenijā. 1962. gadā viņai izdevās pievienoties Vācijas Nansena biedrības rīkotai ekspedīcijai uz Sudānu, kur viņa pameta ekspedīciju un gandrīz gadu nodzīvoja pie nūbiešiem, tos filmējot un fotografējot. Jau nākamajā gadā viņa rīkoja pati savu ekspedīciju, fotografēt šo cilti. 1974. gadā Līfentāle rīkoja nākamo savu ekspedīciju, meklēt Nūbas kalnos civilizācijas mazskartās kau ciltis. Pirmie viņas veiktie nūbiešu fotouzņēmumi tika publicēti 1969. gadā žurnālā Stern. 1973. gadā nāca klajā fotoalbums "Nūbieši — cilvēki no citas zvaigznes" — par devumu Sudānas kultūras dokumentēšanā un popularizēšanā Lenijai piešķīra Sudānas pilsonību, bet 1975. gadā Rīfenštāles fotoalbums kļuva par Sudānas valdības oficiālo diplomātisko dāvanu. XX gs. septiņdesmito gadu otrajā pusē Rīfenštāle beidzot izpelnījās vairākas starptautiskas kinobalvas (ceremonijas bieži pārtrauca holokausta upuru aizstāvju protesti).
1978. gadā iznāca pirmais Rīfenštāles zemūdens fotogrāfiju albums "Koraļļu dārzi". Tam sekoja "Zemūdens brīnumi". 2002. gadā, viņas 100. dzimšanas dienā, notika Rīfenštāles filmas "Zemūdens iespaidi" pirmizrāde, kas bija viņas pēdējais lielais darbs.
Saskaņa
Saskaņa ir sociāldemokrātiska Latvijas politiskā partija, kas tika izveidota 2010. gadā, apvienojoties Tautas saskaņas partijai, partijai "Jaunais Centrs" un Sociāldemokrātiskajai partijai. 2011. gada janvārī tika apstiprināts lēmums par Daugavpils pilsētas partijas saplūšanu ar partiju "Saskaņa". Partija līdz 2014. gadam darbojās apvienībā "Saskaņas Centrs". Tradicionāli partija "Saskaņa" lielākos panākumus guvusi krievu valodā runājošajā Latvijas vēlētāju daļā.