cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
VEF banka
Vēsture
tika ziņots, ka Aleksejs Durandins (32,66% akciju īpašnieks), Juris Savickis (19,26% akciju īpašnieks) un vairāki citi akcionāri pārdeva savas VEF bankas daļas (kopā 87% akciju) Ukrainas baņķieriem piederošajai SIA «Notum», taču Finanšu un kapitāla tirgus komisija (FKTK) šim uzņēmumam neakceptēja būtiskas līdzdalības iegūšanu. 2009. gadā bankas kontrolpaketi (58,8% akciju) iegādājās Honkongas uzņēmums Uniwell Worldwide Limited, taču FKTK neakceptēja būtiskas līdzdalības iegūšanu arī šiem īpašniekiem.
Augustiniški
Augustiniški ir ciems Krāslavas novada Ūdrīšu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 11 km no pagasta centra Augstkalnes, 12 km no novada centra Krāslavas un 214 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Daugavas upes krastā.
Misjūni
Misjūni ir ciems Krāslavas novada Ūdrīšu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 14 km no pagasta centra Augstkalnes, 14 km no novada centra Krāslavas un 211 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Daugavas upes krastā.
Kauņas sinagoga
Sinagoga celta 1872. gadā. 1902. gadā Kauņā bija 25 ebreju sinagogas un lūgšanu nami. Sinagogas celtniecības inciators un lielākais finansētājs bija matemātiķa Hermaņa Minkovska tēvs, tirgotājs Levins Minkovskis. Otrā pasaules kara laikā sinagoga cieta, tomēr pēc kara tika atkal atvērta. Pie sinagogas atrodas piemineklis 50 000 bērniem, kuri gājuši bojā holokaustā.
Ūkio bankas
Ūkio bankas bija Lietuvas privātā banka. Galvenā mītne atradās Kauņā. Ūkio bankas bija pirmā privātā banka, kas nodibinājās Lietuvā PSRS sabrukuma periodā. 2013. gadā Lietuvas Centrālā banka atsauca bankas licenci finanšu normatīvu neizpildes dēļ. Daļu no aktīviem pārņēma Šiaulių bankas. Bankas lielākais īpašnieks Vladimirs Romanovs aizbēga uz Krieviju.
Vilmaņi
Vilmaņi ir ciems Krāslavas novada Ūdrīšu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 4 km no pagasta centra Augstkalnes, 5 km no novada centra Krāslavas un 218 km no Rīgas.
Farizeji
Farizeji bija viena no senā jūdaisma sektām Otrā Jeruzalemes tempļa laikā. Lai arī tās saknes meklējamas jau Otrā tempļa celšanas laikā, farizeju paražas nostiprinājās ap 2. gadsimtu p.m.ē, un pēc tempļa sagrāves 70. gadā kalpoja par pamatu rabīniskajam jūdaismam. Nosaukums cēlies no vārda saknes, kas apzīmē "atšķelt", "atdalīt", un sākotnēji varēja kalpot farizeju pretiniekiem, lai apzīmētu tos par ķecerīgu sektu.
Pēc atgriešanās no Babilonijas trimdas pravietošana izbeidzās. Ezras vadībā sākās tempļa un reliģiskās dzīves atjaunošana. Ezra iesāka publiskus svēto rakstu lasījumus iedzīvotājiem, kas no savas puses apņēmās stingri ievērot Mozus likumus. Sekošana saviem reliģiskajiem likumiem nodrošināja to, ka ebreji neizzuda apkārtējo tautu un reliģiju jūrā. Ebrejiem sākotnēji nācās sadzīvot ar persiešu zoroastrismu, kam pēc Aleksandra Lielā iekarojumiem sekoja hellēnisma laiks ar daudzajiem grieķu dieviem.
Pēc Makabeju sacelšanās uzvaras ebreji atguva savu neatkarīgu valsti, kurā ierobežoja grieķu kultūras ietekmi. Daudzie reliģiskie likumi ne tikai norobežoja ebreju dzīvi no cittautiešiem, bet arī sāka radīt šķelšanos ebreju vidū. Sadukeji apvienoja visu aristokrātiju un turīgo eliti, kas uzstāja uz Mozus likumu stingru ievērošanu, kā arī noraidīja vēlāk rakstītās praviešu grāmatas un tautas reliģiskās paražas, kas bija radušās gadsimtu laikā. Esēņi uzstāja uz reliģisko likumu tiešu ievērošanu, taču saprotot, ka modernajā sabiedrībā tas vairs nav iespējams, devās tuksnesī vai veidoja savas komūnas, kur nekas tiem netraucēja sekot Toras prasībām. Farizeji veidoja trešo sektu, kas bija tuvāka vienkāršās tautas ticībai. Farizeji formulē to, ka svēta un obligāta ir ne tikai rakstītā Tora, bet arī mutvārdu Tora (gadsimtu laikā radušās paražas, izskaidrojumi un komentāri).
Pirmo Makabeju valdnieku laikā farizeji iesaistījās politiskās cīņās, kas pārauga pilsoņu karā, kuru farizeji zaudēja. Kad Hasmoneju dinastijas troņa pretendentu konfliktā iejaucās Romas karavadonis Gnejs Pompejs, farizeji viņu aicināja izveidot republiku Romas pakļautībā. Hēroda Lielā varas laikā farizeji koncentrējas tikai uz reliģiskajiem jautājumiem. Šajā laikā viņi sašķēlās divās skolās, kas dažādi interpretēja reliģiskos likumus — Hillēla un Šammaja skolās. Šammaja sekotāji stingrāk pieturējās likumam, kamēr Hillēla sekotāji to interpretēja brīvāk un kļuva populārāki tautā. Leģenda vēsta, ka neebreju, kurš gribējis uzzināt visu par jūdaismu stāvot uz vienas kājas, Šammajs esot padzinis, bet Hillēls atbildējis: "Kas Tev nepatīk, to nedari savam tuvākajam. Tā arī ir visa Tora. Viss pārējais ir tās komentāri. Ej un mācies." Kamēr Hillēla sekotāji sadarbojās ar romiešiem, Šammaja sekotāju vidū izveidojās zelotu grupas, kas cīnījās pret romiešiem un noveda pie postošā romiešu-jūdu kara. Pēc romiešu uzvaras izdzīvojušajiem farizejiem izdevās izveidot reliģisko skolu Javnē, kur iesākās pēctempļa jūdaisma, rabīniskā jūdaisma veidošanās.
Kristiešu Jaunajā Derībā farizeji parasti pieminēti konfliktējot ar Jāni Kristītāju un Jēzu. Sv.Pāvils sākotnēji bija farizejs.
Velnu muzejs
Velnu muzejs (lt) ir 1966. gadā dibināta M. K. Čurļoņa Nacionālais mākslas muzeja struktūrvienība, kas atrodas Lietuvas pilsētas Kauņas centrālajā daļā. Muzeja kolekcija veltīta Velna attēlojumam tautas mākslā.
Muzeja pamatā ir lietuviešu mākslinieka Antana Žmuidzinaviča (Antanas Žmuidzinavičius, 1876—1966) kolekcija. Pēc mākslinieka nāves kolekciju pārveidoja par muzeju. 2009. gadā muzeja kolekcijā bija apmēram 3000 priekšmetu no visas pasaules.
Abgunstes muiža
Abgunstes muižas bijusī kungu māja atrodas Zaļenieku pagasta Abgunstē.
Vēsture
Abgunstes muižas kungu māju 1780. gadā cēlis Johans Frīdrihs fon Mēdems pēc viņa meitas Dorotejas laulībām ar hercogu Pēteri. To mantoja viņa dēls Kristofs Johans Frīdrihs fon Mēdems, kas apprecējās ar Pētera fon der Pālena meitu Mariju Luīzi Ernestīni fon der Pālenu (1778-1831). Līdz 1899. gadam Abgunstes muiža piederēja Arnoldam fon Mēdemam.
1905. gada revolūcijas laikā to nodedzināja, bet 1908. gadā jaunais muižas īpašnieks grāfs Sergejs fon der Pālens uzsāka jaunas ēkas celtniecību. Līdz Pirmajam pasaules karam bija uzbūvēts tikai ēkas būvapjoms ar fasādēm. Pēc 1920. gada Latvijas zemes reformas muižu nacionalizēja, kungu mājas būvniecību par Zaļenieku pagasta līdzekļiem pabeidza 1931. gadā un tajā iekārtoja Abgunstes skolu. Pēc skolas slēgšanas ēkā bija iekārtoti dzīvokļi un veikals. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas bijušo kungu māju privatizēja, bet 2011. gadā "Hipotēku banka" draudēja ēku atņemt tās īpašniekam A. Taurītim. 2016. gada pavasarī par Abgunstes muižas saimniekiem kļuva biedrība "Radošuma meka".
Aladins (2019. gada filma)
"Aladins" (en) ir 2019. gada ASV muzikālā fantāzijas filma, ko producēja Walt Disney Pictures. Filmas režisors ir Gajs Ričijs, kurš ir arī scenārija līdzautors kopā ar Džonu Ogastu. Šī spēlfilma ir Disneja tāda paša nosaukuma 1992. gada animācijas filmas adaptācija, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma pasaku no krājuma "Tūkstoš un vienas nakts pasakas". Galvenās lomas filmā atveido Vills Smits, Mena Masuds, Naomi Skota, Marvans Kenzari, Navīds Negabans, Nasima Pedrada, Billijs Magnusens un Numans Akars, kā arī balss aktieri Alans Tjudiks un Frenks Velkers. Sižets seko Aladinam, ielu zaglēnam, kas iemīlas princesē Jasmīnā, draudzējas ar burvju Džinu un cīnās ar ļauno burvi Džafāru.
2016. gada oktobrī Disneja studija apstiprināja Ričiju kā spēlfilmas "Aladins" režisoru. Vills Smits bija pirmais, kas pievienojās aktieru sastāvam, parakstot līgumu par Džina lomas atveidošanu 2017. gada jūlijā. Pēc mēneša Masuds un Skota tika apstiprināti galvenajās lomās. Filmēšana sākās septembrī studijā Longcross Studios Sarejā, Anglijā, tāpat filmēšana norisinājās Vadiramas tuksnesī Jordānijā un ilga līdz 2018. gada janvārim. Atsevišķas ainas vēl tika piefilmētas 2018. gada augustā.
Filmas "Aladins" pirmizrāde ASV un Latvijas kinoteātros notika. Filmas pasaules ienākumi pārsniedz 1 miljardu ASV dolāru, ierindojot to devītajā vietā starp 2019. gada ienesīgākajām filmām un 39. vietā starp visu laiku ienesīgākajam filmām. Tāpat šī ir visu laiku ienesīgākā filma Villa Smita karjerā. Filma saņēma dažādas kritiķu atsauksmes, starp kurām tiek atzinīgi novērtēti Smita, Masuda un Skotas tēlojumi, kostīmi un skaņu celiņš, bet kritizēts Ričija režijas stils un CGI efekti.
Skerškāni
Skerškāni ir ciems Krāslavas novada Ūdrīšu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 5 km no pagasta centra Augstkalnes, 4 km no novada centra Krāslavas un 220 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Daugavas upes krastā.
Carousel
Carousel ir latviešu mūzikas grupa, kuras sastāvā ir dziedātāja Sabīne Žuga un ģitārists Mārcis Vasiļevskis, kā arī Mareks Logins un Staņislavs Judins. Grupa savu darbību uzsāka 2015. gadā, tomēr plašāku popularitāti viņi guva 2018. gadā.
Carousel 2019. gadā piedalījās Latvijas nacionālajā atlasē Eirovīzijai Supernova 2019, kurā uzvarēja, kļūstot par Latvijas pārstāvjiem 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, ar dziesmu That Night. Konkursa pusfinālā viņi ieguva 15. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.
Krāmu iela (Rīga)
Krāmu iela ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Tā sākas krustojumā ar Jaunielu un beidzas krustojumā ar Tirgoņu ielu.
Iela pastāv no 14. gadsimta ar nosaukumu Sīktirgotāju iela. Pašreizējais ielas nosaukums veidojies no vācu valodas vārda Krämer (sīktirgotājs). 20. gadsimta sākumā iela tika saukta arī par Krāmera ielu.
Ielu savienojumi
Krāmu iela ir savienota ar šādām ielām:
Teniss 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Teniss 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no deviņiem sporta veidiem. Tenisa sacensības tika aizvadītas Atēnu lauka tenisa klubā uz māla seguma kortiem, no 8. līdz 11. aprīlim. Tenisā tika aizvadītas divas disciplīnas vīriešiem — vienspēles un dubulstpēles. Dubulstspēļu turnīrā varēja startēt komandas ar sportistiem no dažādām valstīm. Tenisa turnīrā startēja 13 sportisti no 6 valstīm. Neviens no tā laika vadošajiem spēlētājiem, Vimbldonas čempions Harolds Mahoni, ASV čempioni Roberts Vrens, Viljams Larneds un Vilfrēds Baddelijs olimpiskajās spēlēs tenisa sacensībās nestartēja.
Par čempionu vīriešu vienspēlēs kļuva Lielbritānijas sportsts Džons Bolands, bet dubultspēlēs uzvarēja Jauktās komandas pārstāvji Džons Bolands un Frīdrihs Trauns.
Medaļņieki
Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu; Spēļu laikā uzvarētājiem tika pasniegtas sudraba medaļas un bronzas medaļas ieguvējiem. Sportisti, kas ieņema trešo vietu, medaļas nesaņēma.
Dubultspēļu komanda Dionisijs Kasdaglis un Demetrijs Petrokokins Starptautiskās Olimpiskās komitejas rezultātu datubāzē tiek pieskaitīta pie Jauktās komandas. Kasdaglis vienspēlēs SOK datubāzē ir norādīts kā Grieķijas pārstāvis. Viņš dažādos avotos tiek minēts kā, iespējams, ēģiptietis vai kā brits, jo kādu laiku ir dzīvojis gan Lielbritānijā, gan Ēģiptes pilsētā Aleksandrijā. Petrokokins SOK datubāzē netiek identificēts ar nevienu valsti; tomēr vairāki avoti norāda, ka Petrokokins ir grieķis.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Tenisa sacensībās startēja 15 sportisti no 6 valstīm.
Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Dēnhofi
Dēnhofi (de pl) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas 15. gadsimtā ieceļoja Livonijā un vēlāk izplatījās arī Polijas-Lietuvas kopvalstī un Austrumprūsijā.
Vēsture
Livonijas atzara ciltstēvs Hermanis Dēnhofs 1478. gadā ieceļojis Kurzemē un apprecējies ar Strazdes zemtura Hermaņa no Dumpjāņiem (Hermann von Dumpian) meitu Mariju. Viņiem bija 9 bērni. Viņa mazdēls Hermanis Dēnhofs (ap 1520—1570) kļuva par Livonijas ordeņa Durbes pilskungu, no viņa 11 bērniem ievērojamākie bija Gerhards Dēnhofs (ap 1554—1602) un Teodors Dēnhofs (ap 1567—1622), kas abi izcēlās Poļu—zviedru karos (1600—1629) pret zviedriem. 1620. gadā dzimta ierakstīta Kurzemes bruņniecības matrikulā. Gerharda Dēnhofa dēliem Magnusam Ernestam, Kasparam un Gerhardam piešķīra mantojamu Svētās Romas impērijas grāfu titulu.
Dzimtas Austrumprūsijas atzara rezidence bija Frīdrihšteinas pils netālu no Kēnigsbergas, Sofija fon Dēnhofa (Sophie Juliane Friederike von Dönhoff, 1768—1834/1838) kļuva par Prūsijas karaļa Frīdriha Vilhelma II sievu. Prūsijas atzaram piederēja arī diplomāts un politiķis grāfs Augusts fon Dēnhofs (August Karl Graf von Dönhoff-Friedrichstein, 1845—1920) un žurnāliste grāfiene Mariona fon Dēnhofa (Marion Hedda Ilse Gräfin Dönhoff, 1909—2002).
Laipu iela (Rīga)
Laipu iela ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Tā sākas krustojumā ar Šķūņu ielu un beidzas krustojumā ar Meistaru ielu pie Līvu laukuma. Kopējais ielas garums ir 70 metri, tā ir klāta ar bruģa segumu. Laipu ielā nav atļauta autotransporta satiksme, iela blīvi apbūvēta ar vecpilsētai raksturīgu apbūvi.
Iela izveidojusies 13. gadsimtā. 1258. gadā ielas malā tika ierīkots franciskāņu klosteris. Iela savienoja Šķūņu ielu ar Pelēko mūku vārtiem ielas galā. Latviešu valodā ielu sauca par Steķu ielu līdz 1923. gadam, kad tā ieguva tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Laipu iela ir savienota ar šādām ielām:
2025. gada Pasaules čempionāts hokejā
2025. gada Pasaules čempionāts hokejā būs 89. Pasaules čempionāts. Tas notiks laika posmā no līdz  Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā un Dānijas pilsētā Herningā. Norises vieta tika izvēlēta Starptautiskās Hokeja federācijas kongresā Maltā. Oficiāli norises vieta tika paziņota 2019. gada Pasaules čempionāta hokejā laikā Bratislavā, Slovākijā.
Komandas
Tiks paziņoti
Kauņas Marijas debesīs uzņemšanas katoļu baznīca
<mapframe text="Kauņas Marijas debesīs uzņemšanas katoļu baznīca" width=260 height=260 zoom=18 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q3444101" } Vītauta Dižā baznīca (lt) jeb Kauņas Vissvētākās Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas baznīca (lt) ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Lietuvas pilsētas Kauņas vecpilsētā, Nemunas upes labajā krastā.
Baznīca celta ap 1400. gadu franciskāņu mūkiem un ārzemju tirgoņiem. To finansēja Vītauts Dižais par godu savam glābiņam kaujā pie Vorsklas, kurā Zelta Ordas karaspēks sagrāva apvienoto Lietuvas dižkunigaitijas kņazu un viņu sabiedroto karaspēku. Tā kā baznīca ir tuvu upei, tā vairākkārt cietusi plūdos. 1812. gada kara laikā to nodedzināja franču karaspēks. Pēc Novembra sacelšanās sakāves franciskāņi no baznīcas tika padzīti, bet 1845. gadā baznīca slēgta, vēlāk pārveidota par pareizticīgo baznīcu. No 1903. gada tā kalpoja kā kazarmas, bet Pirmā pasaules kara laikā — noliktava. 1919. gadā ēka tika atdota katoļu baznīcai. No 1931. līdz 1938. gadam un no 1978. līdz 1982. gadam notika baznīcas restaurācijas darbi.
Nikolā Pepē
Nikolā Pepē (fr, dzimis ) ir Kotdivuāras futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Pepē pārstāv Francijas 1. līgas komandu OGC Nice, kas viņu īrē no Arsenal FC, kā arī Kotdivuāras futbola izlasi.
Karjera
Savu karjeru Pepē sāka Francijas amatieru līgas komandā Poitiers FC. 2013. gadā pievienojās Angers SCO. 2017. gadā Pepē par 10 miljoniem € pievienojās Lille OSC. 2018.—2019. gada sezonā Pepē bija līgas otrs labākais vārtu guvējs, atpaliekot tikai no Kiliana Mbapē. Pepē pievienojās Arsenal FC.
Kotdivuāras futbola izlases sastāvā debitēja spēlē pret Franciju.
Sasniegumi
Arsenal
Individuālie sasniegumi
Irina Bokova
Irina Bokova (bg; dzimusi ) ir bulgāru politiķe, bijusī UNESCO ģenerāldirektore.
Maksims Ļaščenko
Maksims Ļaščenko, lietojis arī vārdu Max Roomsky, ir diriģents, dziedātājs un komponists no Latvijas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1988. gadā Jūrmalā. No 2001. līdz 2011. gadam dziedājis Rīgas Skolēnu pils jauniešu kamerkorī Accolada. No 2005. līdz 2011. gadam dziedājis RKTMC Mazās ģildes jauniešu korī Sonore. No 2006. līdz 2010.gadam dziedājis Rīgas Valsts 1. ģimnāzijas jauniešu korī Kamēr... No 2006. līdz 2011. gadam strādājis Rīgas pareizticīgo Kristus piedzimšanas katedrāles korī. No 2007. līdz 2010. gadam dziedājis Rīgas pareizticīgo kamerkorī Blagovest. Piedalījies koncertos visu Latvijas profesionālo koru sastāvā - VAK Latvija (2009-2010), Latvijas Radio koris (2011 Monpeljē festivāls), Ave Sol (2016 Rīgas Ziemassvētku koncerti). No 2009. līdz 2012. gadam bijis jauktā kora dziedātājs un vīru kora reģents Rīgas pareizticīgo Visu svēto baznīcā. 2012. gadā strādājis par izpalīgu JVLMA jauktajā korī.
2010.gadā vīru vokālā grupa Magnēts pirmatskaņoja viņa komponēto Ныне отпущаеши vīru korim. 2011. un 2012. gadā JVLMA jauktais koris diriģentu Mārtiņa Subatoviča un Kristas Auderes vadībā pirmatskaņoja Maksima Ļaščenko kora darbus Я - из странного роду-племени ar Marijas Soļejevas vārdiem un Настанет ночь ar Ivana Buņina dzeju. 2011. gadā sieviešu vokālā grupa Anima Solla pirmatskaņoja viņa Мати убо позналася еси sieviešu korim, kuru vēlāk atskaņoja Polijā, Čehijā un citviet. 2011. gadā jauniešu koris Sōla Kaspara Ādamsona vadībā atskaņoja viņa Vokalīzi jauktajam korim. 2013. gadā jauniešu koris Sonore pirmatskaņoja viņa kora darbu Es Tevi piesaucu ar Jāņa Sudrabkalna vārdiem. Maksima Ļaščenko mūzika ir skanējusi 2013.gada Dziesmu un deju svētkos - vokālo ansambļu garīgās mūzikas koncertā, tāpat arī Latvijas simtgades svinību koncertā 2018.gada 18. novembrī Jāņa baznīcā Rīgā.
2011. gadā Maksims Ļaščenko dibināja Rīgas pareizticīgo vīru kori, ar kuru piedalījās dievkalpojumos un citos baznīcai nozīmīgos pasākumos. No 2011. līdz 2017.gadam viņš strādāja Latvijas Nacionālās operas korī. Latvijas Nacionālajā operā viņš no 2012. līdz 2020.gadam vadīja ekskursijas, no 2014.gada piedalās tekstu un preses konferenču tulkošanā, 2020./2021.gada sezonu strādājis sufliera amatā. No 2011. līdz 2017. gadam bija senās mūzikas grupas Canto dalībnieks, 2013. gadā Dziesmu un deju svētku vokālo ansambļu konkursā grupa ieguva 3. vietu. No 2012. līdz 2022. gadam vadīja Rīgas Sv. Erceņģeļa Mihaila pareizticīgo baznīcas kori.
Studēja Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā kora un simfoniskā orķestra diriģēšanu pie Māra Sirmā un Mārtiņa Ozoliņa, operdziedāšanu pie Juliannas Bavarskas, Andžellas Gobas, Kārļa Saržanta, kompozīciju pie Andra Selicka un Selgas Mences, 2014. gadā ieguva mūzikas bakalaura grādu.
No 2014. līdz 2017. gadam strādāja par kormeistaru Rīgas Latviešu biedrības kamerkorī Austrums, 2015. gadā kā vokālais pedagogs piedalījās Indras Rogas iestudējumā "Meistars un Margarita" Valmieras drāmas teātrī. 2019. gadā ieguva mūzikas maģistra grādu Dānijas Karaliskajā mūzikas akadēmijā, tostarp vienu gadu studēja Grācas Mākslu universitātē Austrijā. Viņa Eiropas pedagogi ir Marianna Rērholma, Antonius Sol (operdziedāšana), Mikaēls Šēnvandts, Marks Piolē (diriģēšana), Roberts Haimans (oratorija), Holgers Falks (kamermūzika).
Kopš 2019. gada Maksims Ļaščenko ir jauktā kora Burtnieks kormeistars un vokālais pedagogs. Kopš 2019.gada viņš kā dziedātājs, solists un diriģents sadarbojas ar vīru kamerkori Logos. Kopš 2020. gada Krievijas koru asamblejas Coro di linguisti radošās padomes loceklis, vada Eiropas mūzikas interpretācijas un valodas meistarklases.
2018. un 2021. gadā par savām kora kompozīcijām ieguvis balvas kora kompozīciju konkursā ''Хоровая лаборатория. XXI век'' Sanktpēterburgā (Krievija).
Kolektīvi, ar kuriem kā diriģents vai dziedātājs bijis saistīts Maksims Ļaščenko:
Pastnieks (filma)
Filma ir par cilvēku, kurš ceļo pa kodolkara izpostītajām Amerikas Savienotajām Valstīm. Tās pirmizrāde notika 1997. gada 25. decembrī. Filma uzskatīta par izgāšanos, pie 80 miljonu dolāru liela budžeta tā nopelnīja tikai 20 miljonus. Filma arī ieguva 5 Zelta avenes balvas kategorijās "Sliktākais aktieris", "Sliktākais režisors", "Sliktākā filma", "Sliktākais scenārijs" un "Sliktākā oriģināldziesma". Vēl filma nominēta Saturna balvai trīs kategorijās, bet balvu neieguva.
Cik man gadu?!
"Cik man gadu?!" (en) ir 2004. gada romantiska komēdija, kuras režisors ir Gerijs Viniks. Galvenās lomas atveido Dženifere Gārnere, Marks Rafalo, Džūdija Grīra un Endijs Serkiss. Filmas pirmizrāde notika.
Mazā Miesnieku iela
Mazā Miesnieku iela ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Tā sākas krustojumā ar Pils ielu līdzās tās krustojumam ar Miesnieku ielu un beidzas krustojumā ar Mazo Pils ielu. Iela ir 45 m gara, klāta ar bruģa segumu. Mazajā Miesnieku ielā ir vecpilsētai raksturīgā vēsturiskā apbūve.
Iela pastāv no 1456. gada ar nosaukumu Jaunavu šķērsiela, kas radies no ielas ziemeļos esošā Marijas Magdalēnas klostera. Iela bija Miesnieku ielas turpinājums aiz Pils ielas, 17. gadsimtā tā ieguva Miesnieku ielas nosaukumu. No 1810. gada latviešu valodā ielu sauca par Mazo Kītera ielu. 1914. gadā iela ieguva savu tagadējo nosaukumu.
Spānijas senāts
Spānijas senāts ir Spānijas Karalistes parlamenta augšpalāta. No 266 senatoriem 208 ievēl iedzīvotāji, un 57 ieceļ Spānijas reģionu parlamenti. Senatori kalpo četrus gadus ilgus termiņus, un reģionu parlamentiem ir tiesības tos atsaukt pirms pilnā termiņa beigām. Senātu pirmo reizi izveidoja 1837. gadā, un tas pastāvēja līdz 1923. gadam. To atjaunoja līdz ar 1978. gada konstitūcijas pieņemšanu.
Čārlija eņģeļi (2000. gada filma)
"Čārlija eņģeļi" (en) ir 2000. gada asa sižeta komēdija, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma TV seriālu. Filmas režisors ir MakDžī. Galvenās lomas atveido Kemerone Diasa, Drū Berimora, Lūsija Liu, Bills Marijs, Sems Rokvels, Tims Karijs un Kellijs Linča. Filmas pirmizrāde notika Holivudā. Filmai 2003. gadā iznāca turpinājums "Čārlija eņģeļi: Pilna jauda".
Trim detektīvēm pēc sava noslēpumainā priekšnieka pavēles jāatrod nozagta balss autentifikācijas programma.
Cantacaderinae
Cantacaderinae Stål, 1873 ir tīklblakšu dzimtas (Tingidae) apakšdzimta.
Filoģēnija
Lielākā daļa autoru sistematizē Cantacaderinae taksonu kā apakšdzimtu. Citi autori dod taksonam dzimtas rangu, kas iedalās divās apakšdzimtās Carldrakeaninae un Cantacaderinae, un kur Cantacaderinae savukārt iedalās divās ciltīs Ceratocaderini un Cantacaderini.
Malnupeite
Malnupeite var būt:
Masļeņica
Par Masļeņicu sauca arī salmu lelli ar pankūku vai pannu rokā, ko svētku noslēgumā auglības veicināšanas rituālā sadedzināja, noslīcināja vai saplēsa un apglabāja.
No 2010. gada 8. līdz 14. februārim Krievijā notika aptuveni 500 dažādi ar Masļeņicu saistīti pasākumu, un saskaņā ar socioloģijas aptaujām Masļeņicu svinēja aptuveni 80% Krievijas iedzīvotāju.
Paražas
Kaut arī tās nosaukums saistīts ar kristietībā noteikto aizgavēni pirms Lieldienu Lielā gavēņa, Masļeņicā saglabājušās ļoti daudzas pagāniskās paražas — karnevālu rīkošana, braukšana trijjūgos, dažādu miltu izstrādājumu — pankūku, tostarp bliņu, bet ukraiņiem un baltkrieviem arī vareņiku un siera plācenīšu — cepšana un izēšanās. Daudzviet Masļeņicai gatavojās jau vairākas dienas iepriekš.
Katrai Masļeņicas dienai bija savas īpašas paražas, Pirmdienā notika Masļeņicas sagaidīšana, salmu lelles gatavošana un ar to saistītie rituāli, kā arī ciemošanās un pankūku cepšana. Otrdienā sākās rotaļas un neprecētie puiši meklēja iespējamās līgavas vedībām pēc Lielā gavēņa. Trešdienā vīrs un pārējie radinieki ciemojās pie vīra sievasmātes. Ceturtdienā sākās lielākas svinības un notika dažādas sacensības — dūru cīņas, braukšana kamanās, sniega pilsētiņas ieņemšana u.c. —, kā arī dzīrošana, dziedāšana, pārģērbšanās un citas nodarbes. Piektdienā savukārt pie vīra ciemojās sievasmāte ar savām draudzenēm. Sestdienā pie jaunās sievas ciemojas vīra māsas un citi radinieki, bet svētdienā bija svētku kulminācija, kurā draugi un radinieki viens otram lūdza piedošanu. Pāri palikušo ēdienu sadedzināja. Sadedzināja arī Masļeņicas lelli, kuras pelnus izkaisīja pa laukiem.
Sverdrupa
Sverdrupa (no) ir Norvēģijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas ziemeļrietumos Nīolesunnas pētniecības pilsētiņā. Stacija pieder Norvēģijas Polārajam institūtam, nosaukta par godu norvēģu polārpētniekam un okeanogrāfam Harallam Sverdrupam.
Vēsture
NPI veicis vissezonas zinātnisko pētījumu programmas Nīolesunnā jau kopš 1968. gada. Tagadējās ēkas 700 m² platībā atvērtas 1999. gadā. Stacijā pastāvīgi darbojas piecu cilvēku komanda. Sverdrupas stacija nodrošina ar telpām un aprīkojumu ne tikai NPI programmas, bet arī to valstu pētījumu programmas, kurām nav patstāvīgu struktūru Nīolesunnā.
Zinātniskā darbība
Norvēģijas Polārais institūts Sverdrupas stacijā realizē dažādas pētniecības programmas, tajā skaitā:
Kārtējais pirmais randiņš
Henrijs Rots ir vīrietis, kurš baidās no nopietnām attiecībām līdz brīdim, kad viņš satiek Lūsiju un abi sāk tikties. Henrijs domā, ka viņš ir atradis savu sapņu meiteni, tomēr drīz vien viņš atklāj, ka Lūsijai ir īstermiņa atmiņas zudums, kā rezultātā viņa jau nākamajā dienā aizmirst, kas ir Henrijs.
Vanua Levu
Vanua Levu, kas agrāk bija pazīstama kā Sandalkoka sala, ir otrā lielākā sala Fidži. Tā atrodas 64 kilometrus uz ziemeļiem no Fidži lielākās salas Viti Levu. Salas platība ir 5587,1 kvadrātkilometri, un tās iedzīvotāju skaits ir 135 961.
Ģeogrāfija
Salas galvenā daļa ir trīsstūrveidīga, tās platums ir 30-50 kilometri, bet garums — 180 kilometri, trijstūra "virsotnei" rādot uz ziemeļaustrumiem. Šī vieta, Fidži galējais ziemeļu punkts, ir Udu rags. No trijstūra dienvidaustrumu puses Koro jūrā iestiepjas gara pussala. Sala ir raupja un kalnaina, to ieskauj koraļļu rifi, tostarp Kakaulevu rifs — garš barjerrifs netālu no ziemeļu krasta. Salu šķērso antimeridiāns.
Nelīdzena kalnu grēda sadala salu austrumu — rietumu virzienā, veidojot lielu daļu robežas starp Kakaudroves un Makuatas provincēm. Augstākās virsotnes ir 1111 metru augstais Nasorolevu, kas pazīstams arī ar nosaukumu Batini kalns, un 1030 metru augstais Ndikeva, zināms arī kā Turstona kalns. Vanua Levu galvenā grēda ir daudz tuvāk vējainajiem dienvidu krastiem, kas tur rada mitru vidi. Savukārt salas ziemeļos 8 mēnešus gadā ir sauss klimats, kas nodrošina labvēlīgus apstākļus salas galvenajai kultūrai — cukurniedrēm. Uz salas ir vairākas upes, tostarp Labasa, Vailevu un Kava. Tās trijatā veido deltu, kurā atrodas Labasas pilsēta. Neviena no salas upēm nav kuģojama lieliem kuģiem. Uz Vanua Levu ir arī citas atpazīstamas upes. Viena no tām ir visbīstamākā salas upe — Vainikoro, kas zināma haizivju uzbrukumu dēļ. Vēl zināma arī Dreketi, kas ir dziļākā upe Fidži.
Ģeoloģija
Fidži atrodas tektoniski sarežģītā rajonā starp Austrālijas plātni un Klusā okeāna plātni. Fidži platforma atrodas zonā, kas robežojas ar aktīvām plātņu lūzumzonām, pie kurām ir notikušas daudzas zemestrīces. Šīs lūzumzonas ir Fidži lūzumzona ziemeļos, 176° izplešanās zona rietumos, Hanteras lūzumzona un Lau grēda austrumos.
Uz salas atrodamais miocēna un pliocēna laikmetā veidojies smilšakmens un merģelis Suvas grupas vulkānu ietekmē pārtop par andezītu. Grupa salas vidū veido Korotini plakankalni. Tajā ietilpst Seseleka (420 m), Ndelanatau (745 m), Nararo (740 m), Valili (904 m), Mariko (880 m), Nasorolevu (1111 m), Ndikeva (957 m) un Uluingala (830 m) kalni. Undu grupa, kas veidojusies pliocēna laikmetā un atrodas salas ziemeļaustrumu daļā, sastāv no tufa veidojumiem. Pliocēna un pleistocēna laikmeta Mba grupu, kas atrodas salas dienvidrietumos, veido Porfirveida bazalta plūsmas. Grupā ietilpst Navotuvotu (842 m) un Kasi Mine kalni.
Flora un fauna
176 kvadrātkilometru liela platība, kas klāj daļu Nateva/Tunuloa pussalas, ir šīs pussalas putniem nozīmīgā vieta. Tā aptver lielāko daļu pussalas neskarto mežu, kas atrodas salas dienvidos.
Vēsture
Pirmie iedzīvotāji Vanau Levu apmetās pirms apmēram 3100 gadiem un dzīvoja mājās, kas atradās krastā. No 1250. gada līdz 1350. gadam jūras līmenis pazeminājās par 30 cm, atklājot rifu augšpuses. Tas iznīcināja daļu jūras produktu un pazemināja gruntsūdeņu līmeni tik daudz, ka kultūraugu saknes to vairs nespēja sasniegt. Pārtikas trūkums izraisīja konfliktus un karu. Tā rezultātā iedzīvotāji no piekrastes pārcēlās uz nocietinātiem ciematiem kalnos. Šie ciemi bija apdzīvoti līdz apmēram 1870. gadam. Konflikti Fidži noslēdzās ap 1860. gadu.
Nīderlandiešu jūrasbraucējs Ābels Tasmans bija pirmais zināmais eiropietis, kas redzējis Vanua Levu. Tas notika 1643. gadā. Bēgot no dumpja uz kuģa Bounty, salu 1789. gadā ievēroja kapteinis Viljams Baijs, kamēr bija ceļā uz Timoru. 1797. gadā kuģa Duff kapteinis Džeimss Vilsons rūpīgāk izpētīja salu.
Tirgotāji un jūrnieki ap 1805. gadu sāka izmantot Bua līča apkaimē augošo sandalkoku, ko atklāja avārijā cietušā kuģa Argo jūrnieki. Tomēr jau 1815. gadā koksnes resursi bija izsīkuši un, neskaitot neregulārus vaļu mednieku un bêche-de-mer tirgotāju apmeklējumus, salai tika pievērsts maz uzmanības līdz 1840. gadam, kad jauns jūrnieks, pazīstams kā Džeksons, pameta savu apkalpi Somosomo ciematā, blakus esošajā Taveuni salā, un viņu adoptēja vietējais virsaitis. Jūrnieks izpētīja Vanua Levu ziemeļaustrumu daļu.
Ap 1860. gadu ieceļotāji no Austrālijas un Jaunzēlandes Savusavu apkārtnē izveidoja kokosriekstu plantācijas. Jauktās laulības ar Fidži iedzīvotājiem radīja jauktrasu eliti, kas ievērojami nopelnīja pārdodot kopru, viens no tās ražošanas centriem bija Savusavu, līdz lielā depresija izraisīja kopras cenas strauju pazemināšanos. Tajā pašā laikā indieši dibināja Labasas pilsētu, kas tagad ir ievērojams niedru cukura ražošanas centrs.
Politika
Pēc administratīvā iedalījuma sala sastāv no trim provincēm: Bua (rietumos), Makuata (ziemeļaustrumos) un Kakaudrove (dienvidaustrumos). Minētās provinces arī sastāda Fidži Ziemeļu apgabalu. Vanua Levu kopā ar Lau salu arhipelāgu sastāda Tovatas konfederāciju, kas ir viena no trim tradicionālajām Fidži virsaišu aliansēm. Tikai divi iedzīvotāju centri — Labasa un Savusavu — ir atzītas kā mazpilsētas. Katru no tām pārvalda mērs un pilsētas padome, kuras locekļus ievēlē uz trim gadiem un vienu no tiem izvirza mēra amatam. Pašlaik vietējo institūciju darbība ir apturēta, un visas pilsētas un mazpilsētas Fidži pārvalda valdības izvēlēti Speciālie Administratori.
Cepelīna
Cepelīna vai Cepelīnas observatorija (no) ir Norvēģijas vasaras sezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas ziemeļrietumos pie Nīolesunnas pētniecības pilsētiņas. Stacija pieder Norvēģijas Polārajam institūtam, bet pētniecības aktivitātes koordinē Norvēģijas Gaisa izpētes institūts (NILU).
Vēsture
NILU pirmos gaisa izpētes mērījumus Nīolesunnā veica jau 1974. gadā. 1989. gadā tika izbūvēta observatorija Cepelīna kalnā (nosaukts par godu vācu aviatoram Ferdinandam fon Cepelīnam) dienvidos no Nīolesunnas. 1999.—2000. gadā stacija pilnībā pārbūvēta un to oficiāli atvēra Norvēģijas kroņprincis Hokons. Satiksme ar Nīolesunnu notiek pa vistālāk ziemeļos funkcionējošo trošu ceļu.
Zinātniskā darbība
Cepelīnas observatorija izvietota neskartā Arktiskajā vidē tālu no ievērojamiem piesārņojumu avotiem, kas padara to par unikālu vietu globāliem atmosfēras un tās piesārņojumu novērojumiem. Šeit tiek veikti mērījumi attiecībā uz siltumnīcu gāzēm, gaisa organisko un neorganisko piesārņojumu, ozona slāni noārdošajām substancēm u.c. Pētījumus veic NILU sadarbībā ar Stokholmas universitātes Meteoroloģijas institūtu. Pētījumi saistīti ar vairākām starptautiskām programmām, tajā skaitā EMEP, AMAP, ACTRIS, ICOS un WMO/GAW.
Teniss 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Teniss 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no 20 oficiālajiem olimpiskajiem sporta veidiem. Šī bija otrā reize, kad teniss bija iekļauts olimpisko spēļu programmā. Šajās olimpiskajās spēlēs sacensības notika 4 disciplīnās — vīriešu vienspēles, sieviešu vienspēles, vīriešu dubultspēles un jauktās dubulstspēles. Sacensības norisinājās Parīzē, vienā no Sēnas upes salām — Puto salā. Tās notika no 1900. gada 6. līdz 11. jūlijam. Sacensības tika aizvadītas sarkanā māla seguma kortos.
Olimpiskajā tenisa turnīrā startēja 26 tenisisti (19 vīrieši un 7 sievietes) no 4 valstīm, lielākā daļa no olimpisko spēļu rīkotājvalsts Francijas. Teniss bija viens no trim sporta veidiem, kuros 1900. gadā varēja startēt sievietes un vienīgais, kur speciāli sievietēm bija izdalīta atsevišķa disciplīna. Dubultspēļu spēlēs drīkstēja startēt komandas, kuras veidoja dažādu valstu pārstāvji. Šīs komandas startēja zem Apvienotās komandas nosaukuma un to izcīnītās medaļas netiek ieskaitītas pie kādas konkrētas valsts, bet gan Apvienotās komandas kontā.
Visvairāk medaļu šajā olimpiskajā tenisa turnīrā izcīnīja Lielbritānijas pārstāvji, kopumā 8 medaļas, 4 zelta, 1 sudraba un 3 bronzas medaļas. Veiksmīgākais tenisists bija brits, kurš izcīnīja divas zelta un vienu bronzas medaļu. Par pirmo sievieti, olimpisko čempioni tenisā kļuva britu tenisiste Šarlote Kūpere. ASV, Bohēmijas un Francijas tenisisti šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja pirmās medaļas tenisa turnīrā olimpisko spēļu vēsturē.
Pārstāvētās valstis un sportisti
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs tenisa sacensībās startēja 26 sportisti (19 vīrieši un 7 sievietes) no 4 valstīm. Dubutspēļu turnīros startēja arī Jauktās komandas kuras veidoja dažādu valstu pārstāvji.
Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.
Latvijas transportlīdzekļu numura zīmes
Latvijas transportlīdzekļu numura zīmes jeb valsts reģistrācijas numura zīmes ir Latvijas teritorijā Ceļu satiksmes drošības direkcijas (CSDD) reģistrēto transportlīdzekļa numura zīmes, kas tiek piestiprinātas to aizmugurē un priekšpusē (automašīnām). Piekabei (puspiekabei), mopēdam, triciklam, kvadriciklam un motociklam izsniedz vienu numura zīmi. Vispārējās izmantošanas numura zīmes ir melnā krāsā uz balta fona. Taksometru numura zīmju fons ir dzeltenā krāsā, diplomātisko numura zīmju fons ir sarkanā krāsā. Elektrotransportlīdzekļu numura zīmes tirdzniecības numura zīmju simboli ir zilā krāsā, bezceļu transportlīdzekļu numura zīmju simboli ir zaļā krāsā. Tranzīta numura zīmēs ir izvietots noteikta izmēra sarkanas krāsas laukums.
Atšķirībā no daudzām citām valstīm, Latvijā transportlīdzekļa īpašnieks var pasūtīt arī individuālu valsts reģistrācijas numuru ar Transportlīdzekļu reģistrācijas noteikumiem atbilstošu simbolu kombināciju.
Numura zīmju tipi
Atkarībā no transportlīdzekļu izgatavotāja paredzētās konstrukcijas un veida Latvijā ir noteikti šādi numura zīmju tipi:
Speciālas nozīmes numura zīmes
Transportlīdzeklim var izsniegt arī speciālas nozīmes numura zīmes:
Apraksts
A, B un C tipa numura zīmēs ir divi latīņu alfabēta burti (izņemot Q, W, Y) un no viena līdz četriem cipariem, kas veido skaitļus no 1 līdz 9999. Sākotnēji netika izsniegtas numura zīmes ar I un X burtiem, bet samazinoties pieejamajām numura zīmēm ar vienu un diviem cipariem, apgrozībā tika laistas numura zīmes, kurām viens no burtiem var būt arī I un X. A un B tipa numura zīmēs, kuras paredzētas uzstādīšanai piekabēm (puspiekabēm), ir viens latīņu alfabēta burts un no viena līdz četriem cipariem, kas veido skaitļus no 1 līdz 9999. A tipa numura zīmēs, kuras paredzētas uzstādīšanai mopēdiem, ir viens latīņu alfabēta burts un no viena līdz trijiem cipariem, kas veido skaitļus no 1 līdz 999. Piekabēm, puspiekabēm un mopēdiem paredzēto numura zīmju pēdējo divu ciparu simbolu vietā var lietot burtu simbolus.
F tipa numura zīmēs ir divi latīņu alfabēta burti un no viena līdz trijiem cipariem, kas veido skaitļus no 1 līdz 999. G tipa numura zīmēs ir viens latīņu alfabēta burts un no viena līdz trijiem cipariem, kas veido skaitļus no 1 līdz 999. Pēdējo divu ciparu simbolu vietā var lietot burtu simbolus. Izmēģinājuma numura zīmes pirmie trīs simboli ir burti, kas veido burtu kombināciju "IZM", bet pārējie simboli ir cipari, kas veido skaitļus no 1 līdz 999. Transportlīdzekļiem, kuri tiek klasificēti kā ar elektrību darbināmi spēkrati tiek piešķirtas numura zīmes, kuras vienmēr veido divi latīņu burti "EX" un no viena līdz četriem cipariem, kas veido skaitļus no 1 līdz 9999, kā arī šīs numura zīmes ir iespējams atpazīt pēc burtiem un skaitļiem, kuri ir gaiši zilā krāsā uz balta fona. Diplomātisko numura zīmju pirmie simboli ir burti "C", "CC" vai "CD", un numura zīmei ir sarkans fons. Papildus tam, ir pieejamas arī īpaša tipa diplomātiskās numura zīmes, kuras var saņemt Latvijā rezidējoši goda konsoli, šādas numura zīmes ir ar baltu fonu un trīs cipariem, kuriem seko burti "CH" (Consul Honarary). Taksometru numura zīmju pirmie simboli ir burti "TE, TX, TQ". Motociklu numura zīmju pirmie simboli ir burti "TA, TB, TC, TD, TF, TG". Latvijas Nacionālo bruņoto spēku transportlīdzekļu numura zīmju pirmie simboli ir burti "LA".
Vecās numura zīmes
Pirmās Latvijas Republikas transportlīdzekļu numura zīmes kopš 1925. gada bija ar melniem cipariem uz balta fona, katram Latvijas apriņķim bija iedalīts savs skaitļu diapazons. 1930. gados uz numura sāka rakstīt arī tā izdošanas gadu un pilsētas nosaukumu. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā sāka ieviest PSRS parauga numura zīmes, bet ar latīņu alfabēta burtiem LR un trīs cipariem. Savukārt vācu okupācijas laikā 1941. gadā sāka ieviest Latvijas ģenerālapgabala numura zīmes ar latīņu alfabēta burtiem LS un četriem cipariem (1—5000 vieglajiem automobiļiem, 5001—9999 autobusiem) un LT (1—5000 smagajiem automobiļiem, 5001—9999 dienesta automobiļiem). No 1942. gada ieviesa Ostlandes reihskomisariāta numura zīmes ar latīņu alfabēta burtiem RO un pieciem cipariem no 30000 līdz 49999.
Latvijas PSR laikā automašīnām piešķīra Padomju Savienības parauga numura zīmes, kas saturēja četru ciparu kombināciju melnā krāsā uz dzeltena fona, no 1959. gada baltā krāsā uz melna fona un trīs kirilicas burtus, no kuriem pirmie divi bija ЛА. 1980. gadā ieviesa numura zīmes ar melniem cipariem un diviem pēdējiem burtiem ЛА uz balta fona. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas līdz 1994. gadam turpināja izsniegt PSRS parauga numura zīmes, bet ar četriem cipariem un latīņu alfabēta burtiem LA.
No 1994. līdz 2004. gadam izsniedza numura zīmes ar Latvijas karoga zīmi un burtiem LV kreisajā pusē, bet labajā pusē ar diviem latīņu alfabēta burtiem (izņemot I, Q, W, X, Y) un no viena līdz četriem cipariem, kas veido skaitļus no 1 līdz 9999. Tā kā vecās numura zīmes netika anulētas, tad tās vēl arvien var tikt lietotas veciem transporta līdzekļiem.
Aleksandrs Petrovs (cīkstonis)
Aleksandrs Petrovs (ru; dzimis, miris 1941. gada februārī) bija krievu grieķu-romiešu stila cīkstonis, sudraba medaļas ieguvējs 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Biogrāfija
Aleksandrs Petrovs dzimis Jeļecā, kas tolaik bija Orlas guberņas pilsēta. Beidzis Maskavas 2. ģimnāziju, mācījies Maskavas Universitātē, pēc tam Sanktpēterburgas Kara medicīniskā akadēmijā. Bijis vispusīgs sportists, nodarbojies vingrošanu, peldēšanu, ātrslidošanu, slēpošanu, vieglatlētiku, riteņbraukšanu un citiem sporta veidiem. 19. gadsimta 90-gados Krievijā populāra kļuva grieķu-romiešu cīņa. Sanktpēterburgas atlētu biedrībās manēžā cīņā trenējās arī Petrovs.
Cara valdība neatbalstīja Krievijas sportistu dalību Londonas olimpiādē un Sanktpēterburgas sporta mecenāti par saviem līdzekļiem nosūtīja uz Londonu piecus sportistus, to skaitā divus cīkstoņus Aleksandru Petrovu un Nikolaju Orlovu. Šie abi cīkstoņi olimpiādē izcīnīja sudraba medaļas.
Turpmākajos gados Petrovs vadīja vingrošanas un anatomijas kursus vairākos Sanktpēterburgas institūtos, turpinot iesaistīties tiesu medicīnā. Padomju laikā viņš kļuva par Sanktpēterburgas kara akadēmijas profesoru.
1938. gadā Petrovam saasinājās iedzimta asinsvadu slimība, viņam veica labās kājas amputāciju. Aleksandrs Petrovs nomira 1941. gada februārī.
Čārlija eņģeļi: Pilna jauda
"Čārlija eņģeļi: Pilna jauda" (en) ir 2003. gada asa sižeta komēdija, kas balstīta uz tāda paša nosaukuma TV seriālu. Filmas režisors ir MakDžī. Galvenās lomas atveido Kemerone Diasa, Drū Berimora, Lūsija Liu, Tarons Edžertons, Ludacris, Džeimijs Fokss, Bērnijs Maks, Roberts Patriks, Džastins Terū, Demija Mora, Krispins Glovers, Rodrigo Santoro un Šia Lebafs. Filmas pirmizrāde notika. Filma ir turpinājums 2000. gada filmai "Čārlija eņģeļi".
Džuno (filma)
"Džuno" (en) ir 2007. gada komēdija, kuras režisors ir Džeisons Raitmans. Galvenās lomas atveido Elena Peidža, Maikls Sera, Dženifere Gārnere, Džeisons Beitmens, Elisona Džennija un Dž. K. Simonss. Filmas pirmizrāde notika Tellaridas filmu festivālā.
Sešpadsmitgadīga vidusskolniece Džuno atklāj, ka viņa ir stāvoklī no sava drauga Paulija. Lai arī sākotnēji Džuno vēlas veikt abortu, viņa pārdomā un izlemj, ka savu bērnu pēc piedzimšanas atdos adopcijā.
That Night
That Night ir latviešu mūzikas grupas Carousel izpildītā dziesma, kas uzvarēja Latvijas nacionālajā atlasē 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam "Supernova 2019". Dziesmas mūzikas autors ir Mārcis Vasiļevskis un Aleksandrs Volks, bet teksta autore ir Sabīne Žuga.
Grupa Carousel ar šo dziesmu pārstāvēja Latviju 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa otrajā pusfinālā, kas notika Telavivā, Izraēlā.
Borovka (upe)
Borovka (arī Malnupeite, Melnupīte, Pelēčāre, Pelēčore) ir Ūšas (Ošas 1. poldera kanāla) labā krasta pieteka Jēkabpils un Līvānu novadā.
Izteka - no Lielā Pelečāres purva. Tek dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Ūšā pie Rusiņiem. Upi šķērso valsts autoceļš P62 (Krāslava — Preiļi — Madona). Tās krastos atrodas Mežvidi, Mālkalns, Brisla. Mālkalnā atrodas Rudzātu vecticībnieku baznīca.
Neprātīgās brīvdienas
"Neprātīgās brīvdienas" (en) ir 2012. gada kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Harmonijs Korīns. Galvenās lomas atveido Džeimss Franko, Vanesa Hadžensa, Ešlija Bensone, Reičela Korīne un Selīna Gomesa. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Četras studentes aplaupa vietējo restorānu, lai varētu pavasara brīvlaiku pavadīt Floridā. Tur viņas iepazīstas ar vietējo narkotiku dīleri Elienu, kurš viņām palīdz izmisuma brīdī, kā arī iepazīst narkotiku un noziegumu pasauli.
Trīspadsmitgadnieces
"Trīspadsmitgadnieces" (en) ir 2003. gada drāma, kuras režisore un viena no scenārija autorēm ir Katrīna Hārdvika. Galvenās lomas atveido Hollija Hantere, Evana Reičela Vuda, Niki Rīda, Džeremijs Sisto, Breidijs Korbets, Debora Kara Angere, Kips Pardū, Sārka Klārka, D. V. Mofets, Vanesa Hadžensa un Dženika Kerija. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Trīspadsmitgadīgās Treisijas un viņas mātes attiecības sašķobās pēc tam, kad Treisija kopā ar savu labāko draudzeni Īviju atklāj pasauli, kurā valda narkotikas, sekss un nelieli noziegumi.
Trākši
Trākši var būt:
Trevors Noā
Trevors Noā (Trevor Noah; dzimis ) ir dienvidafrikāņu komiķis, politiskais komentētājs un ziņu diktors. Viņš ir zināms kā amerikāņu televīzijas kanāla Comedy Central satīriskās ziņu programmas The Daily Show vadītājs.
Noā 2002. gadā sāka savu komiķa, diktora un aktiera karjeru dzimtajā Dienvidāfrikā. Viņam bija vairākas televīzijas diktoru lomas Dienvidāfrikas apraides korporācijā (SABC). 2010. un 2011. gadā Noā bija šova Tonight with Trevor Noah vadītājs kanālos M-Net un DStv. Viņa stand-up komēdija guva starptautiskus panākumus un Noā sāka parādīties amerikāņu sarunu šovos. 2014. gadā Noā kļuva par vecāko starptautisko korespondentu The Daily Show, bet nākamajā gadā viņš nomainīja ilggadējo diktoru Džonu Stjuartu un plāno saglabāt šo amatu līdz 2022. gadam.
Mazās sievietes (1994. gada filma)
"Mazās sievietes" (en) ir 1994. gada drāma, kas balstīta uz Luīzes Mejas Alkotas tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisore ir Džiliana Ārmstronga. Galvenās lomas atveido Vinona Raidere, Gabriels Bairns, Trinija Alvarado, Samanta Matisa, Kirstena Dansta, Klēra Deinsa, Kristians Beils, Ēriks Stolcs, Mērija Viksa un Sūzana Sarandona. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā tiek sekots līdzi Megai, Džo, Betai un Eimijai Māršām un viņu dzīvēm pēc Amerikas pilsoņu kara.
Tīklblakšu dzimta
Tās ir lēnas un mazas blaktis, kas vidēji ir 2—8 mm garumā. Visas blaktis ir zālēdāji, barojas uz dažādiem augiem, parasti lapu apakšpusē.
Izplatība
Dzimtā ir aprakstītas vairāk nekā 2300 tīklblakšu sugas, no 270 ģintīm. Tās var atrast visā pasaulē, taču lielākais sugu skaits ir tropos un mērenajā joslā. Āfrikā ir sastopama trešā daļa no visām sugām, vairāk par 600 sugām no 121 ģintīm.
Morfoloģija
Visas tīklblaktis ir maza izmēra kukaiņi. Vidēji blakšu ķermeņa garums ir 2—4 mm, tikai nedaudzas ir mazākas par 2 mm vai garākas par 4 mm (līdz 9 mm). Pieaugušiem īpatņiem ir spārni, kuru dzīsliņas vairāk vai mazāk savijas savā starpā, tādēļ arī dzimtai dots nosaukums 'tīklblaktis'. Uz priekšmuguras ir dažāda veida izaugumi, kas dažreiz ir ļoti attīstīti un ļoti dīvainā formā.
Ekoloģija
Tīklblaktis ir fitofāgas jeb zālēdāji. Parasti tās ir oligofāgas sugas, kas nozīmē, ka vienai sugai kā barības augs var būt tikai daži augi no vienas dzimtas, taču dažas sugas ir polifāgi (daudzēdāji), kas var baroties uz dažādu dzimtu augiem. Starp tīklblaktīm ir sugas, kas barojas uz kultūraugiem, tādiem kā kakao, citrusaugi, ananasi, kokvilnas augi, Brazīlijas heveja, baklažāni, guava, kassava, eļļpalmas un tomāti.
Dažas sugas (tajā skaitā Copium, Paracopium) taisa pangas uz savu barības augu ziediem. Pangas, kurus taisa Copium un Paracopium ģints pārstāvji ir slēgtas, tajās tīklblaktis arī pavada savu laiku. Visas šīs sugas barojas uz augu ziediem, ar ko stipri ietekmē ziedpumpurus, kas nav vēl atvērušies, īpaši zieda vainagu, kurā blaktis dēj olas.
Dasana
Dasana (ko) ir Korejas Republikas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas ziemeļrietumos Nīolesunnas pētniecības pilsētiņā. Stacija pieder Korejas Polāro pētījumu institūtam, nosaukta par godu korejiešu 19. gadsimta filozofam Dasanam.
Vēsture
Stacija izveidota 2001. gadā un tā ir pirmā Korejas polārstacija Arktikā. Izvietojusies vienā ēkā ar Francijas Rabo polārstaciju. Kopējā platība ir 216 m² un vienlaicīgi stacija var uzņemt līdz 18 cilvēkiem.
Zinātniskā darbība
Galvenie pētījumu virzieni ir Arktikas jūras ledus izpēte, vides izmaiņas augšējos atmosfēras slāņos, jūras un sauszemes ekosistēmas un mikrobioloģija.
Trākši (Variešu pagasts)
Trākši ir ciems Jēkabpils novada Variešu pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 11 km no pagasta centra Variešiem un 129 km no Rīgas.
Dzirkaļi (Kūku pagasts)
Dzirkaļi ir ciems Jēkabpils novada Kūku pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 5 km no pagasta centra Zīlāniem un 127 km no Rīgas.
Ebeltofthāfene
Ebeltofthāfene vai Ebeltofthāfenes ģeofiziskā observatorija (de) bija vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāgam piederošās Špicbergenas salas ziemeļrietumos Albēra I Zemē Krosfjorda piekrastē pie Ebeltofta līča. Tā bija viena no pirmajā arktiskajām novērojumu stacijām, kur pētniecība tika veikta nepārtraukti vairāku gadu garumā.