cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ceļošana laikā
Tārpejas
Ja abos tārpejas galos atrastos sinhronizēti pulksteņi, tie rādītu vienādu laiku arī pēc tārpejas viena gala pārvietošanas. Tas nozīmē, ka cilvēks, kas ieietu tārpejas "jaunākajā” galā, izietu no "vecākā" gala brīdī, kad tam bija tāds pat vecums kā "jaunākajam", faktiski nonākot pagātnē, kā to fiksētu novērotājs no ārpuses. Šādai laika mašīnai ir viens nopietns ierobežojums — nebūtu iespējams pārvietoties pagātnē agrāk par brīdi, kad šāda mašīna tika izveidota. Pēc savas būtības tārpeja ir ceļš laikā, nevis ierīce, kas laikā pārvietojas, un tādējādi pašu tehnoloģiju pārvietot pagātnē nebūtu iespējams. No Einšteina vienādojumiem izriet, ka tārpeja aizvērsies ātrāk, nekā ceļotājs spēs tai iziet cauri (kā, piemēram, gadījumā ar "Einšteina — Rozena tiltu", pirmo aprakstīto tārpeju), ja to no aizvēršanās neatturēs tā saucamā "eksotiskā matērija" — hipotētiska matērija ar negatīvu enerģiju.
Kosmiskās stīgas
1936. gadā nīderlandiešu fiziķis Vilems van Stokums atklāja, ka ķermenis, kas riņķo ap masīvu un bezgalīgi garu cilindru, var nokļūt nākotnē (F.Tillers pieļāva, ka tas iespējams arī gadījumā, ja cilindra garums nav bezgalīgs ), taču vēlāk iegūtie S. Hokinga rezultāti rāda, ka tādā gadījumā atkal būtu nepieciešama eksotiskā matērija. Par tādu cilindru varētu kalpot tā saucamā kosmiskā stīga, taču nav nekādu pierādījumu par kosmisko stīgu eksistenci un diez vai ir iespējams tās radīt mākslīgā ceļā.
Vērpes dzinējs
Vērpes dzinējs (warp drive, Alcubierre drive), kura teorētisko bāzi 1994. gadā izstrādāja meksikāņu fiziķis Migels Alkubjerre, būtībā ir no eksotiskās matērijas veidots gredzens vai burbulis laiktelpā. Pārveidojot laiktelpu, tas ļautu kosmosa kuģim pārvietoties ar ātrumu, kas lielāks par gaismas ātrumu, saspiežot telpu tā priekšgalā un izplešot to aiz kuģa. Pats kuģis atrastos normālā, nedeformētā laiktelpā.
Slēgtas laiktelpas līknes
Dažas teorijas, it īpaši vispārējā relativitātes teorija un speciālā relativitātes teorija, liecina, ka piemērota laiktelpas ģeometrija vai īpaši pārvietošanās veidi kosmosā pieļautu pārvietošanos laikā uz pagātni vai nākotni, ja šādas ģeometrijas izveide vai pārvietošanās veids būtu tehniski iespējams. Fiziķi diskutē par slēgtām laiktelpas līknēm, kas pieļautu objektu atgriešanos to pagātnē. Ir zināms, ka eksistē vispārējās relativitātes vienādojumu risinājumi, kuros aprakstītas šādas slēgtas laiktelpas līknes, piemēram, Gēdela laiktelpa, taču šo risinājumu fiziskā ticamība nav skaidra.
2017. gadā Bena Tipeta un Dēvida Canga veiktie Einšteina vienādojuna risinājumi pieļauj slēgtas laiktelpas līknes eksistenci ārpus melnā cauruma notikumu horizonta. Kaut gan zinātnieki pieļauj šādu līkņu eksistenci, arī šādam modelim, līdzīgi kā Alkubjerres gredzenam, būtu nepieciešama eksotiskā matērija.
Cēloņsakarības problēmas
Daudzi zinātnieki uzskata, ka iespēja ceļot pagātnē ir maz ticama. Jebkura teorija, kas pieļauj pārvietošanos laikā, radītu iespējamas cēloņsakarības problēmas. Klasisks piemērs cēloņsakarības problēmai ir t.s. "vectēva paradokss": kas notiktu, ja kāds nokļūtu savā pagātnē un nogalinātu savu vectēvu? Daži fiziķi, piemēram, Igors Novikovs, izteikuši domu, ka no šāda veida paradoksiem var izvairīties, pamatojot to ar Novikova pašnoteikšanās principu (tas paredz, ka veikt kādas izmaiņas pagātnē vienkārši nav iespējams, un jebkuri mēģinājumi to darīt beigtos ar neveiksmi), cita teorija pieļauj alternatīvu laika līniju veidošanos tai brīdī, kad pagātnē kaut kas tiek izmainīts.
Laikā ceļošanas teorijas aplūkojums filozofijā
Jau senās Grieķijas filozofi ir apsprieduši laika raksturu, piemēram, Parmenīds uzskatīja, ka laiks ir ilūzija. Pēc daudziem gadsimtiem Ņūtons atbalstīja ideju par absolūto laiku, bet viņa laikabiedrs Leibnics apgalvoja, ka laiks ir tikai saistība starp notikumiem, un to nevar izteikt neatkarīgi. Leibnica pieejai pateicoties, attīstījās laiktelpas modelis.
Laikā ceļošanas atspoguļojums daiļliteratūrā un kino
Par ceļojumiem laikā rakstījuši Klifords Saimaks, Arturs Klārks, Filips Diks, Aizeks Azimovs, Harijs Herisons, Kirs Buličevs, Staņislavs Lems, Džoanna Roulinga, Džeks Finejs, Iļja Varšavskis, Boriss Akuņins, Vladimirs Mihailovs un daudzi citi autori.
Varoņa ceļošana laikā bez palīglīdzekļiem aprakstīta Marka Tvena "Konektikutas jeņķis karaļa Artura galmā", Pola Andersona "Cilvēks, kas atnāca par agru", Džeka Finneja "Starp diviem laikmetiem" un citos literāros darbos.
Arī dažādās zinātniskās fantastikas filmās varoņi mēdz ceļot laikā, piemēram, filmās "Terminators", "Doctor Who", "Viņpus", "Pazudušie", "Filadelfijas eksperiments".
Cēloņsakarības paradoksus zinātniskajā fantastikā "atrisina" ar dažādiem paņēmieniem. Zinātniskās fantastikas literatūrā un kinofilmās ceļošanas laikā atspoguļojumu parasti var iedalīt trīs vispārīgās kategorijās:
Pagātni nav iespējams izmainīt Ceļojumi pagātnē ir iespējami, taču nav iespējams nekādā veidā izmainīt vēstures gaitu. "Ja eksistē kāds fakts, tad, lai kā jūs necenstos to izmainīt, visu jūsu darbību rezultāts būs tieši šis fakts". Tādu parādību fantasts Džons Vindems nosauca par "hronoklazmu". Piemēram, Harija Herisona grāmatā "Fantastiskā sāga" vikingi XI gadsimtā atklāj Ameriku tikai tādēļ, ka XX gadsimtā uz bankrota sliekšņa esoša kinostudija nolemj "dabā" uzņemt filmu par to, kā vikingi atklāj Ameriku.
Leopolds I
Leopolds I var būt:
Armjanska
Armjanska (uk, ru) vai Ermenibazara ir pilsēta Ukrainā, Krimas pussalas ziemeļos. Izvietojusies Perekopa zemesšaurumā Ziemeļkrimas kanāla krastā 3 km uz dienvidiem no Perekopa nocietinājuma līnijas un kādreizējā Orkapu cietokšņa. Krimas Autonomās Republikas republikas nozīmes pilsēta (kopējā teritorija 162 km², 24 809 iedzīvotāju), kurai pakļauta arī Suvoroves ciema padome.
Vēsture
Kopš 17. gadsimta tagadējās pilsētas vietā bija tirgotāju apmetne pie tā sauktā čumaku trakta, kur tika mainītas dažādas preces pret Perekopa apkārtnē iegūto sāli. 1730. gados uz šejieni pārcēlās armēņi un grieķi no Orkapu (Perekopa) cietokšņa un kopš 1736. gada to sauca par Armjanskijbazaru ("Armēņu tirgus"; kopš 1921. gada — Armjanska). Krimas aneksijas laikā 2014. gada martā to okupēja Krievijas bruņotie spēki.
Masandrovka
Masandrovka ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 4,2 km no pagasta centra Rekovas, 18 km no novada centra Viļakas un 251,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V458 (Šķilbēni–Krievijas robeža).
Ceļošana laikā
Laikā ceļošanas atspoguļojums daiļliteratūrā un kino
Izmainot pagātni, rodas jaunas realitātes Pagātnes izmainīšana rada jaunu realitāti, "vecajā" realitātē nekādas izmaiņas nenotiek. Piemēram, sava vectēva nogalināšana pagātnē novedīs pie tā, ka izveidosies jauna realitāte, kurā laika ceļotājs nav dzimis, bet viņa vectēvs ir nogalināts, paralēli tai eksistēs realitāte, kur ar vectēvu nekas nav noticis. Laika ceļotāja liktenim šai gadījumā ir divi iespējamie varianti: rodoties jaunajai realitātei, viņš uz visiem laikiem paliks tajā, bez pēdām pazūdot no savas realitātes, vai arī, atgriezies savā realitātē, viņš konstatēs, ka nekas nav izmainījies. Citā variantā — pēc atgriešanās savā realitātē varonis konstatē, ka šeit neviens par viņu neko nezina, it kā viņš nekad nebūtu eksistējis.
Dažkārt tiek izmantots tāds paņēmiens: visi iespējamie notikumu attīstības varianti jau pastāv, pagātnes izmainīšana vienkārši novirza ceļotāju pa citu pasaules līniju (kādā no paralēlajām realitātēm).
Daži fantasti pieturas pie varianta, kur katrs ceļojums pagātnē rada izmaiņas tagadnē (tās izpaužas vai nu momentāni, vai pēc kāda laika). Cilvēki vai priekšmeti no vecās realitātes pazūd bez pēdām (jo jaunajā realitātē tie neeksistē) vai arī izmainās (ja tie jaunajā realitātē eksistē). Pats laika ceļotājs neizmainās. Kā šāda sižeta risinājuma piemēru var minēt filmu sēriju "Tauriņa efekts", romānu un filmu "Un nogranda pērkons", kā arī filmu "Atpakaļ nākotnē".
Zībergi
Zībergi (de, arī Sieberg, Sieberger, Syburg), pēc 1803. gada Plāteri-Zībergi (pl), ir sena vācbaltiešu dzimta, kas 15. gadsimta beigās no Vestfālenes ieceļoja Livonijā un ieņēma augstu stāvokli Livonijas ordeņa hierarhijā.
Vēsture
Dzimta cēlusies no Zībergas (tagad Dortmundes daļa), par savu priekšteci tā uzskata 1377. gadā pieminēto bruņinieku Hermani no Zībergas. Georgs no Zībergas 15. gadsimta beigās apprecējās ar Annu no Pletenbergas un pārcēlās uz Livoniju.
Georgs Zībergs no Višlingenas (Geog Sieberg von Wischlingen, miris ap 1614) bija Livonijas ordeņa Aizkraukles pils komturs (1544-1545), 1550. gadā Cēsu pils komturs, Rīgas pils komturs (1551-1558), Daugavpils komturs (1558-1559), vēlāk hercoga Gotharda padomnieks. Viņa brālis Kaspars Zībergs (Caspar Sieberg von Vischlingen, miris 1570) bija Livonijas ordeņa ieņemtās Piebalgas pils pulkvedis 1556. gadā, vēlāk Cēsu pils šafera kumpāns un Rīgas pils komturs (1558-1562). Savukārt Kristofs Zībergs no Bušas (Christoph Sieberg zum Busche) bija Cēsu pils komturs (1551-1556), 1557. gadā Kandavas fogts, 1560. gada 2. augustā kritis Ērģemes kaujā. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes dibināšanas Rīgas pils komturs Kaspars Zībergs kļuva par Sēlpils pilskungu, 1562. gadā iegūstot Bebrenes un Pilskalnes muižas ar Ilūkstes miestu, kā arī vēlāko Sēļu muižu Vidzemē.
Normunds Vilnītis
Normunds Vilnītis (dzimis Rīgā) ir latviešu jurists, Latvijas iekšlietu struktūru darbinieks un politiķis. Bijušais Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja priekšnieks (2009—2011). Darbojas arī politikā, pārstāv partiju "Par cilvēcīgu Latviju".
Izglītība
1987. gadā pabeidzis Valkas rajona Blomes astoņgadīgo skolu un ieguvis pamata izglītību, bet 1991. gadā beidzis Murjāņu sporta internātskolu un ieguvis vidējo izglītību. No 1991. līdz 1996. gadam Vilnītis studēja Latvijas Policijas akadēmijā. No 2001. līdz 2003. gadam mācījās šīs pašas iestādes maģistrantūrā, ieguvis jurista izglītību. 2007. gadā sācis studēt M. Lomonosova Maskavas Valsts universitātes aspirantūrā.
Darba pieredze
No 1994. līdz 1997. gadam Normunds Vilnītis bija LR Iekšlietu ministrijas Organizētās noziedzības apkarošanas biroja sevišķi svarīgu lietu inspektors un galvenais inspektors. No 1997. līdz 1999. gadam strādājis Iekšlietu ministrijas Personu aizsardzības dienestā, bijis nodaļas priekšnieks. Tad līdz 2003. gadam bija Narkotiku apkarošanas biroja priekšnieka vietnieks. No 2002. līdz 2005. gadam bijis Juridiskās koledžas lektors, savukārt no 2003. līdz 2009. gadam bija Latvijas Policijas akadēmijas Civiltiesību zinātņu katedras lektors.
Zībergi
Plāteri-Zībergi
1803. gadā Krāslavas grāfs Mihails Plāters (1777—1863) apprecējās ar bijušā Inflantijas vaivada meitu Izabellu Helēnu Zībergu (1785—1849), pieņemot uzvārdu Plāters-Zībergs. Viņiem bija trīs dēli un sešas meitas, bet viņu dēlam Heinriham — 14 bērnu. Līdz 1920. gada agrārajai reformai Plāteru-Zībergu dzimtai piederēja Līksnas muiža, Kazimirišķu muiža, Bebrenes muiža, Pilskalnes muiža, Kalupes un Arendoles muiža.
Jans Tadeušs Zībergs bija pēdējais Zībergu dzimtas vīriešu kārtas pārstāvis. Trīs reizes precējās, līdz trešajā laulībā piedzima meita Izabella Helēna. 1803. gadā viņa apprecējās ar grāfu Mihailu Plāteru, apvienojot Latgalē ietekmīgās Plāteru un Zībergu dzimtas. Izabellai Helēnai pūrā bija zemes īpašumi 1935 kvadrātkilometru platībā ar 15 000 dzimtcilvēkiem.
Normunds Vilnītis
Politiskā darbība
Pārstāvējis Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partiju (LSDSP). 2017. gada Rīgas domes vēlēšanās partija izvirzīja N. Vilnīti kā savu kandidātu uz domes priekšsēdētāja amatu, taču saraksts guva pieticīgu vēlētāju atbalstu — vien 0,23% balsu.
Šobrīd pārstāv partiju "Par cilvēcīgu Latviju".
Džozue Karduči
Džozue Alesandro Džuzepe Karduči (, dzimis, miris ) bija itāļu dzejnieks un skolotājs. 1906. gadā "par radošo enerģiju, svaigo stilu un lirisko spēku" viņš saņēma Nobela prēmiju literatūrā.
Karduči ir studējis Pizas universitātē, bet 1860. gadā kļuva par itāļu literatūras profesoru Boloņā, kur nostrādāja vairāk nekā 40 gadus. Starp Karduči ievērojamākajiem darbiem ir Rime nuove (1887; "Jaunā lirika") un Odi barbare (1877; "Odas barbariem").
Epidēmiskais parotīts
Epidēmiskais parotīts (la, el2 — ‘pie, blakus’, us, otus — ‘auss’) jeb cūciņas ir vīrusslimība, ko izraisa parotīta vīruss. Raksturīga intoksikācija un pieauss siekalu dziedzera iekaisums.
Sākotnējā slimības stadijā novērojams drudzis, muskuļu sāpes, galvassāpes un nogurums. Tam parasti seko sāpīgs pietūkums vienā vai abos pieauss dziedzeros. Simptomi parasti parādās pēc 16—18 dienām pēc inficēšanās. Simptomi pieaugušajiem bieži vien ir smagāki nekā bērniem. Trešdaļai cilvēku ir viegli simptomi vai to nav vispār. Starp iespējamajām epidēmiskā parotīta izraisītajām komplikācijām ir smadzeņu apvalka infekcija (15%), pankreatīts (4%), pastāvīgs kurlums, sāpīgs sēklinieku pietūkums, kas retos gadījumos rezultējas neauglībā. Sievietēm var izveidoties olnīcu pietūkums, bet tas nepalielina neauglības risku.
Epidēmiskais parotīts ir ļoti lipīga slimība, strauji izplatās starp cilvēkiem, kas atrodas ciešā kontaktā. Inficēšanas parasti notiek gaisa pilienu ceļā vai arī pēc tieša kontakta ar slimnieku (ar slimnieka siekalām aptraipītiem priekšmetiem). Tikai cilvēki var saslimt ar šo slimību un to izplatīt. Izplatīt slimību var pēdējās inkubācijas perioda vai pirmajās četrās slimības dienās. Pēc inficēšanās cilvēks parasti ir imūns uz mūžu. Atkārtota inficēšanās ir iespējama, bet tā mēdz būt vieglā formā. Epidēmisko parotītu atklāt var pēc pieauss pietūkuma.
Profilakses veids — vakcinācija. Lielākajā daļā pasaules attīstīto valstu šī vakcīna iekļauta valsts imunizācijas programmās, bieži vien ar vakcīnām pret masaliņām un masalām. Latvijā bērnu vakcinācijas kalendārā šī vakcīna ir kopš 1983. gada. Nav īpašas ārstēšanas. Var kontrolēt simptomus ar pretsāpju zālēm, piemēram, acetaminofēnu. Dažu komplikāciju gadījumā var būt noderīgs intravenozais imūnglobulīns. Meningīta vai pankreatīta veidošanās gadījumā var būt nepieciešama hospitalizācija. No epidēmiskā parotīta mirst apmēram viens no desmit tūkstošiem cilvēku.
Ķīles kanāls
Ķīles kanāls vai Ziemeļjūras—Baltijas jūras kanāls (de) ir 98 km garš kuģojams saldūdens kanāls, kas savieno Ziemeļjūru ar Baltijas jūru. Sākas pie Brunsbiteles Elbas upes grīvā un beidzas Ķīlē pie Ķīles līča. Kanāls ir pasaulē visintensīvāk lietotais mākslīgais ūdensceļš — gadā to izmanto ap 30 000 kuģu un pārvadā ap 100 miljoniem tonnu kravu.
Vēsture
Pirmais kanāls, kas savienoja Baltijas jūru un Ziemeļjūru tika uzbūvēts, kad šo teritoriju pārvaldīja Dānija—Norvēģija un tas tika pabeigts 1784. gadā. Eideras kanāls savienoja Eideras upes grīvu ar Tenningu rietumu krastā. Kanāls bija 29 m plats un 3 m dziļš, kas ierobežoja kuģu kravnesību ar 300 tonnām.
Jauna kanāla būvniecība tika uzsākta 1887. gadā no Holtenavas pie Ķīles. Ap 9000 strādnieku astoņu gadu laikā to uzbūvēja. Kanālu 1895. gada 20. jūnijā svinīgi atklāja Vācijas ķeizars Vilhelms II un līdz pat 1948. gadam tas saucās par Ķeizara Vilhelma kanālu (Kaiser-Wilhelm-Kanal) par godu ķeizaram Vilhelmam I.
Starp 1907. un 1914. gadu kanāls tika paplašināts, lai pa to varētu kuģot Dreadnought tipa bruņukuģi. Pēc Pirmā pasaules kara Versaļas līgums noteica, ka kanāls ir atvērts visu miera stāvoklī ar Vāciju esošu valstu tirdzniecības un kara kuģiem. 1936. gadā Ādolfs Hitlers šo statusu atcēla; tas atjaunots pēc Otrā pasaules kara.
Freimans
Freimans Timber Constructions ir Latvijā vadošais koka kopņu ražotājs, kurš Raita Freimaņa vadībā tirgū darbojas jau 12 gadus. Uzņēmums ir ieguvis tiesības marķēt savu produkciju ar CE zīmi, kas ir apliecinājums ražotā produkta atbilstībai tirgū un būvniecībā. Tas uzņēmumam dod tiesības sertificēt savu produkciju atbilstoši Eiropas standartiem un prasībām (EN 14250:2010).
Koka konstrukciju projektēšana
== Izaugsme == Uzņēmums ir uz zināšanām un nepārtrauktu attīstību virzīts. Uzņēmums koncentrējamies uz to, lai nodrošinātu augstāko iespējamo produkta kvalitāti, optimālākās izmaksas un īsus izpildes termiņus, lai klients sadarbības laikā un pēc tās būtu apmierināts.
Projektēšana
Projektēšanas process sākas konsultācijā ar klientu, celtnieku un arhitektu. Tas palīdz nodrošināt nepieciešamo informāciju, piemēram, stāvu plāns, atrašanās vieta u.c. Pēc tam informācija tiek nosūtīta dizainerim. Izmantojot īpašu programmatūru, ko sauc par RoofCon un TrussCon, dizaineris izveido individuālu projektu ar skicēm un cenu, un tālāk nodot klienta apstiprināšanai.
Materiālu sagāde
Materiālu kvalitāte ir viens no noteicošajiem faktoriem kopņu izturībā, tādēļ uzņēmums izvēlamies augstākās kvalitātes C24 stipruma koku.
Kokmateriāla sagatavošana
Koka plāksnes tiek izvēlētas atkarībā no to izmēra un nepieciešamās konstrukcijas daļas. Katra kopnes sastāvdaļa tiek akurāti piegriezta nepieciešamajos izmēros un leņķos, izmantojot industriālo zāģi.
Koka kopņu ražošana
Koka kopnes tiek novietotas uz speciālas pamatnes, kura ir veidota, balstoties konkrētam plānam. Pēc tam profesionāļu komanda novieto metāla plāksnes uz savienojumu vietām, un ar hidrolisko presi iespiež tās, nofiksējot koka kopni.
Piegāde klientam
Koka kopnes tiek sapakotas, un ar specializētu iekštelpu ceļamkrānu tiek ievietotas piegādes automašīnā. Pēc tam kravas auto nogādā koka kopnes tieši klientam.
Vēsture
2005. gadā tika dibināts uzņēmums ar nosaukumu “Koka Būvkonstrukcijas”. Dažu gadu laikā uzņēmums bija sevi pierādījuši vairākos projektos.
2017. gadā uzņēmums veica rebrendingu. Tika izveidots jauns logo un nosaukums “FREIMANS Timber Constructions”.
Buljons
Buljons (no fr) ir gaļas, kaulu, zivju, dārzeņu vai sēņu novārījums. Tā ir svarīga zupu, viru un mērču sastāvdaļa. Sastāvdaļas novāra ūdenī vai vīnā uz lēnas uguns, un garšas bagātināšanai mēdz pievienot smalki sagrieztus dārzeņus vai citas aromātiskās vielas.
Pagatavošana
Tradicionāli buljonu gatavo, sastāvdaļas novārot ūdenī, taču var arī izmantot spiediena katlu. Buljona sastāvdaļas var būt kauli, gaļa, dārzeņi un garšaugi.
Visbiežāk buljona gatavošanā izmanto liellopa un vistu kaulus, bet var izmantot arī zivis. Buljona garša veidojas no kaulu smadzenēm, skrimšļiem un citiem saistaudiem. Saistaudu sastāvā ir kolagēns, kas vārīšanas laikā pārveidojas par želatīnu, kas šķidrumu sabiezina. No kauliem buljons ir jāvāra ilgi un uz lēnas uguns, lai no kauliem izdalītu garšu, taču spiediena katls šo procesu spēj paātrināt.
Buljona pagatavošanai izmanto arī ceptu gaļu ar kauliem (parasti vistas buljonam) vai atsevišķus gaļas gabalus ar daudz saistaudiem, piemēram, plecu gabalu. No dārzeņiem buljonā parasti izmanto smalki sagrieztus sīpolus, burkānus, seleriju un citus dārzeņus, kas tam piešķir garšu. Reizēm buljona pagatavošanā izmanto arī retāk ēstas dārzeņu daļas, piemēram, burkānu mizu, seleriju kodolu un dažādas lapas. Pievienotās garšvielas un garšaugi ir atkarīgi no to pieejamības un vietējām tradīcijām. Bieži izmantoti garšaugi ir pētersīļi, lauru lapas, timiāns, dilles, ķimenes, sīpolu loki un koriandrs.
Jenss Strigers Larsens
Jenss Strigers Larsens (da; dzimis ) ir Dānijas futbolists, aizsargs, Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Turcijas Superlīgas kluba Trabzonspor sastāvā.
Auguļova
Auguļova ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 294 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Garais ezers, viesu māja.
Grūninges muzejs
Grūninges muzejs (nl) ir 1929. gadā dibināts mākslas muzejs Beļģijas pilsētā Brigē. Atrodas Briges vecpilsētā un nosaukts ielas vārdā. Sevišķi slavena ir muzeja agrīnās nīderlandiešu glezniecības kolekcija. Muzejā eksponēti tādu autoru kā Jana van Eika, Gerarda Davida, Hieronīma Bosa, Hugo van der Gūsa, Dirika Bautsa, kā arī 20. gadsimta autoru, piemēram, Renē Magrita darbi.
Pusdienas ar piegādi
"Pusdienas ar piegādi" (zh) ir 1984. gada Honkongas cīņas mākslas kinokomēdija, kuras režisors ir Samo Huns, bet triku koordinators Džekijs Čans. Galvenās lomas atveido Džekijs Čans, Samo Huns, Juans Bjao, Lola Fornere, Benijs Urkidess un Hosē Sančo. Filma uzņemta Barselonā, Spānijā.
Filmai bija ļoti labi kases ieņēmumi Austrumāzijā, tostarp Japānā kur filmu izdeva ar nosaukumu Spartan X. Tāpat filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot tās komiskumu un cīņas skatus, izceļot filmas noslēguma cīņu starp Džekiju Čanu un Beniju Urkidesu, ko uzskata par vienu no visu laiku labākajām kino cīņām. Džekiju Čanu un viņa kaskadieru komandu nominēja Honkongas kinobalvai kategorijā "Labākā asa sižeta horeogrāfija" par filmām "Pusdienas ar piegādi" un Project A, bet balvu ieguva filma Project A.
"Pusdienas ar piegādi" radīja Spartan X franšīzi. 1984. gadā to adaptēja videospēlē Spartan X (starptautiski kā Kung-Fu Master), kas aizsāka beat 'em up žanru action spēļu segmentā. Videospēlei iznāca turpinājums Spartan X 2 un Spartan X komiksu sērija. Spartan X franšīze visā pasaulē nopelnījusi aptuveni 134 miljonus ASV dolāru.
Ecēhiēla grāmata
Ecēhiēla grāmata, saīsinājums: Ec., ir viena no ebreju Tanahas un kristiešu Vecās Derības grāmatām. Tajā ir 48 nodaļas. Par tās autoru tradicionāli tiek uzskatīts pravietis Ecēhiēls. Grāmatā aprakstītas septiņas Ecēhiēla vīzijas, tai skaitā arī par nākotnes Templi. Grāmatā aprakstītie notikumi notiek Babilonijas trimdas laikā.
Leopolds I Hābsburgs
Leopolds I (de, hu, cs,hr; dzimis, miris ) bija Hābsburgu dinastijas Svētās Romas impērijas imperators no 1658. gada līdz savai nāvei. Bija arī Ungārijas un Bohēmijas karalis.
Tēvs Leopoldam bija Svētās Romas imperators Ferdinands III, bet māte — Spānijas karaļa Felipes III meita. Francijas karaļa Luija XIV brālēns. Kļuva par troņmantinieku 1654. gada 9. jūlijā, kad 21 gada vecumā nomira viņa vecākais brālis Ferdinands IV.
Valdīšana vainagojās ar panākumiem pret Osmaņu impēriju Lielā turku kara laikā. Uzvaras Sentgotārdas kaujā (1664. gadā), Vīnes kaujā (1683. gadā), Otrajā Mohāčas kaujā (1687. gadā) un Zentas kaujā (1697. gadā) ļāva Hābsburgien anektēt Transilvāniju un lielu daļu Ungārijas.
Leopolds I tāpat konfliktēja ar Franciju Deviņgadu karā (1688—1697) un Karā par Spānijas mantojumu (1701–1714). Pēc Leopolda nāves troni mantoja viņa dēls Jozefs I.
Explorer 8
Explorer 8 jeb S 30 bija ASV pavadonis programmas Explorer ietvaros. Tas bija paredzēts jonosfēras sastāva pētījumiem. Ar Explorer 8 palīdzību tika pierādīta hēlija slāņa eksistence augšējā atmosfērā.
Pavadonis veica elektronu blīvuma, elektronu temperatūras, jonu koncentrācijas, jonu masas, mikrometeorītu daudzuma, mikrometeorītu masas mērījumus jonosfērā 400 līdz 160 km augstumā virs Zemes virsmas.
Kosmiskā aparāta forma bija divu nošķeltu konusu veidā, kuri savienoti platākajā vietā ar cilindrisku ekvatoru. Ārējais korpuss bija veidots no alumīnija 76 cm diametrā un 76 cm augstumā. Datus uz zemi raidīja ar 108,00 MHz raidītāju ar 100 mW jaudu. Lai neietekmētu eksperimentu rezultātus, pavadonim nebija saules baterijas, elektroenerģiju nodrošināja dzīvsudraba baterija.
Pavadonis tika palaists ar nesējraķeti Juno II no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas 05:16 UTC. Tas tika ievadīts eliptiskā orbītā. Explorer 3 baterija pārstāja darboties.
01:14 UTC ± 14 min Explorer 3 nogāja no orbītas un sadega atmosfērā aptuveni punktā ar koordinātām 16,8° dienvidu platuma, 286,8° austrumu garuma.
Luidži Kerubīni
Luidži Kerubīni (fr; dzimis, miris ) bija 18. gadsimta beigu/19. gadsimta sākuma itāļu komponists, kurš lielāko tiesu no muzikālās karjeras pavadīja Francijā. Bēthovena laikabiedrs, kurš devis ieguldījumu opera comique žanra attīstībā. Pazīstams ne tikai kā operu, bet arī garīgās mūzikas komponists.
Dzimis Florencē mūziķa ģimenē. Apguva mūziku Boloņā un Milānā. 1783. gadā Venēcijā tika iestudēta pirmā Kerubīni opera. 1785. gadā devās uz Londonu, bet tajā pašā gadā Parīzē saņēma pasūtijumu uzrakstīt operu. Izņemot neilgu laiku, ko pavadīja Londonā un Turīnā, atlikušo mūžu dzīvoja un radīja Francijā. 1797. gadā tika iestudēts, iespējams, pazīstamākais Kerubīni darbs - opera "Mēdeja" (Médée). Muzikālās karjeras otrajā pusē, kad Kerubīni operas zaudēja popularitāti, vairāk pievērsās garīgajai mūzikai, sarakstot septiņas mesas un divus rekviēmus, no tiem 1816. gadā uzvestais Kreubīni 1. rekviēms guva vispārīgu atzinību. 1822. gadā Kerubīni kļuva par Parīzes konservatorijas direktoru.
Mēringijas
Mēringijas (la) ir neļķu dzimtas augu ģints, kuras dabiskais izplatības areāls ir ziemeļu puslodes subarktiskajā un mērenajā joslā un Āfrikas ziemeļrietumos.
Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:
Vašingtona skvēra parks
Vašingtona skvēra parks (en) ir publisks parks, kas atrodas Griničvilidžas apkaimē, Ņujorkā, Ņujorkas štatā, ASV. Parks atklāts 1871. gadā un tā kopējā teritorija aizņem 0,04 km² lielu platību. Kopš 1970. gadiem lielākā daļa parka apkārtējo ēku pieder Ņujorkas Universitātei, kas veido lielāko no universitātes studentu pilsētiņām.
Parks ir populārs vietējo un tūristu atpūtas vieta, kurā bieži norisinās dažādi kultūras un sporta pasākumi. Parka apmeklētākais objekts ir Vašingtona skvēra arka. Parks un arka ir nosaukts par godu pirmajam ASV prezidentam Džordžam Vašingtonam.
Parks ir redzēts dažādās filmās un seriālos kā, piemēram, Es esmu leģenda, kurā ir redzamas vairākas ainas no parka un tam pieguļošās teritorijas.
Makss Romi
Makss (Massimiliano) Romi (it; hr; Buzeta —  Florence) bija horvātu izcelsmes Itālijas šahists.
Biogrāfija
Dzimis horvātu ģimenē Austroungārijai piederošajā Istras pussalā (tagad Horvātija). Pēc Pirmā pasaules kara šī teritorija nonāca Itālijas jurisdikcijā. No 1922. gada Itālijā valdošā fašisma ideoloģija tostarp prasīja arī visu valstī dzīvojošo vārdu italizāciju, un Makss Romi pēc 1930. gada Sanremo starptautiskā šaha turnīra kļuva par Massimiliano Romi.
Piedalījies vairākos Itālijas šaha čempionātos: 1921. gadā Viaredžo dalījis 5.-6. vietu, 1931. gadā Milānā izcīnījis 2. vietu, 1934. gadā Milānā ieņēmis 3. vietu, 1935. gadā Florencē dalījis 2. vietu. Pēc Otrā pasaules kara 1948. gadā Florencē bijis 16. vietā, 1951. gadā Venēcijā ieņēmis 9. vietu, 1954. gadā Triestē bijis 3. vietā, 1956. gadā Rovigo izcīnījis 2. vietu. Savā pēdējā Itālijas šaha čempionātā piedalījies 1970. gadā 77 gadu vecumā un dalījis 12.-15. vietu.
Starptautiskajos šaha turnīros lielākos panākumus guvis 1925. gadā Skarboro (Anglija, 1. vieta), 1926. gadā Jērā (Francija, 3. vieta) un 1947. gadā Redžo Emīlijā (2. vieta).
Pārstāvējis Itālijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
1905. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1905. gada pasaules čempionāts grieķu-romiešu cīņā notika no 8. līdz 10. aprīlim Berlīnē (Vācijas impērija).
Van Allen Probes
Van Allen Probes (sākotnējais nosaukums Radiation Belt Storm Probes jeb RBSP) bija ASV divi kosmiskie aparāti Zemes radiācijas joslu pētīšanai. Tā bija daļa no NASA programmas Living With a Star. Zondes orbītā tika palaistas 2012. gada augustā. Tās darbību beidza 2019. gadā.
RBSP A un RBSP B zondes tika palaistas 08:05 UTC ar nesējraķeti Atlas V/501 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta kompleksa SLC-41.
2012. gada novembrī RBSP zondes pārdēvētas par Van Allen Probes. Sākotnēji kosmiskie aparāti bija paredzēti 2 gadu darbam, bet nostrādāja gandrīz 7 gadus.
2019. gada sākumā pavadoņi bija iztērējuši gandrīz visu degvielu, tāpēc tika nolemts ar to pēdējiem degvielas krājumiem pazemināt orbītu tā, lai tie aptuveni pēc 15 gadiem noietu no orbītas un sadegtu Zemes atmosfērā. 12. februārī tika sākti Van Allen Probes B perigeja pazemināšanas manevri, un 22. februārī tā perigejs bija zemāks par 306 km. Līdzīgas operācijas no 11. līdz 22. martam tika veiktas ar A aparātu. 2019. gada 19. jūlijā tika izslēgts Van Allen Probes B, bet 18. oktobrī Van Allen Probes A''.
Stulbs un vēl stulbāks
"Stulbs un vēl stulbāks" (en) ir 1994. gada ASV komēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Pīters Farelijs. Galvenās lomas atveido Džims Kerijs un Džefs Denjelss. Filmas pirmizrāde notika. 2003. gadā filmai iznāca prīkvels "Stulbs un vēl stulbāks: Kā Harijs satika Loidu", bet 2014. gadā filmai iznāca turpinājums "Stulbs un vēl stulbāks 2".
Filmā divi labsirdīgi un ne pārāk saprātīgi draugi Harijs un Loids dodas uz Aspenu Kolorādo štatā, lai atgrieztu īpašniekam koferi, kas pilns ar naudu.
Aukšpole
Aukšpole ir ciems Līksnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 215 km attālumā no Rīgas.
Hroniska obstruktīva plaušu slimība
Hroniska obstruktīva plaušu slimība (HOPS, la) ir viens no obstruktīvo plaušu slimību tipiem, raksturojas ar gaisa plūsmas traucējumiem. Parasti laika gaitā stāvoklis kļūst smagāks. Galvenie simptomi ir aizdusa, klepus, krēpu izdalīšanās. Hroniska obstruktīva plaušu slimība ir gandrīz visiem cilvēkiem, kas slimo ar hronisko bronhītu.
Visbiežākais slimības ierosinātājs ir tabakas smēķēšana. Mazāk ietekmē gaisa piesārņojums un ģenētika. Ilgtermiņa iedarbība uz kairinātājiem izraisa iekaisumu plaušās, kura rezultātā mazie elpceļi sašaurinās un notiek emfizēma (plaušu parenhīmas destrukcija). Atklāt slimību var pēc vājas gaisa plūsmas plaušu testā. Atšķirībā no astmas, gaisa plūsmu nevar uzlabot ar medikamentiem.
Visā pasaulē slimība skārusi 329 miljonus cilvēku (gandrīz 5% pasaules iedzīvotāju). 2013. gadā visā pasaulē no tās mira 2,9 miljoni cilvēku, 1990. gadā — 2,4 miljoni. 2012. gadā hroniska obstruktīva plaušu slimība bija trešais biežākais nāves iemesls (no slimības mira 3,1 miljons cilvēku). Tiek uzskatīts, ka mirušo skaits palielināsies līdz ar smēķēšanas biežuma palielināšanas un iedzīvotāju novecošanos daudzās valstīs.
Mazais Subates ezers
Mazais Subates ezers (lt) ir ūdenstilpe Subates ezeru grupā Augšdaugavas novada Subates pilsētā un Lietuvā. Subglaciālas izcelsmes caurteces ezers, krasti slīpi, dibens smilšains, dūņains. Ietek viens grāvis un aizaudzis robežgrāvis. Notece pa caurteci uz Lielo Subates ezeru ziemeļos. Pieder pie Nemunas baseina. Mīt rauda, plaudis, līdaka, asaris, karūsa. Ir peldvietas, laivu noma. Ziemeļu krastā Subates pilsēta, dienvidaustrumu krastā Lietuvā — Trumpišku ciems. Krastā Subates luterāņu baznīca un Subates Svētā Miķeļa katoļu baznīca.
Jaunattīstības valsts
Jaunattīstības valsts ir valsts, kuras nacionālais kopprodukts, rēķinot uz vienu iedzīvotāju, ir stipri zemāks nekā saimnieciski spēcīgi attīstītās valstīs. Jaunattīstību valstu pazīmes ir liela nodarbinātība lauksaimniecības sektorā, mazāk attīstītas citas saimniecības nozares, liela atkarība no ārzemju līdzekļiem, liela dzimstība, nestabila un korumpēta valdība, kā arī nevienmērīga ienākumu sadale, kas rada daudz nabadzīgos un maz turīgos. Šādas valstis lielākoties atrodas Āfrikā un Āzijā.
Ю
Ю (ю) ir kirilicas burts, sastopams gandrīz visos alfabētos, kas balstīti uz kirilicu (piemēram, serbhorvātu valodas pierakstā netiek izmantots šāds burts). Bulgāru alfabētā tas ir 29. burts, baltkrievu alfabētā — 31. burts, krievu un ukraiņu alfabētā — 32. burts. Burts ir radies no grieķu burtu apvienojuma. Krievu valodā burts Ю tiek izrunāts vai nu kā /ju/, vai arī kā /ʲu/. Atveidojot vārdus no krievu uz latviešu valodu, parasti tiek transliterēts kā ‘ju’, savukārt citās valodās var tikt transliterēts kā ‘ju’, ‘yu’, ‘û’, ‘i͡u’ un ‘iu’.
Sjūarda pussala
Sjūarda pussala (en) ir pussala Ziemeļamerikas pašos ziemeļrietumos ASV Aļaskas pavalstī. Nosaukta par godu ASV valsts sekretāram Viljamam Sjūardam, kurš deva lielu ieguldījumu Aļaskas Pirkuma līguma noslēgšanā.
Pussalu ziemeļos apskalo Čukču jūra un tās Kocebū līcis, dienvidos — Beringa jūra un tās Nortona līcis. Beringa šaurums atdala Sjūarda pussalu no Čukču pussalas Krievijā un vienlaicīgi Ameriku no Āzijas. Galējais pussalas rietumu punkts Velsas Prinča rags vienlaikus ir arī galējais Ziemeļamerikas rietumu sauszemes punkts. Klimats ir skarbs, piekrastē ir piejūras klimats, iekšējos rajonos — krasi kontinentāls. Ziemas ilgums apmēram 10 mēneši. Lielu daļu pussalas teritorijas aizņem Beringa sauszemes tilta dabas rezervāts.
Pussala mazapdzīvota, lielākā daļa iedzīvotāji ir eskimosu tauta iņupiati, Nortona līča piekrastē arī jupiki. Lielākā apdzīvotā vieta ir Noma pussalas dienvidrietumos.
Žans Bedels Bokasa
Žans Bedels Bokasa (dzimis, miris ) bija armijas virsnieks, pēc tam Centrālāfrikas Republikas diktators, prezidents (no 1966. līdz 1976. gadam) un imperators Bokasa I (no 1976. līdz 1979. gadam).
Biogrāfija
Dzimis 12 bērnu ģimenē. Cēlies no mbaka cilts. Sešu gadu vecumā kļuvis par bāreni.
1939. gadā iestājies militārajā dienestā (Francijas koloniālajā karaspēkā). Piedalījies Otrā pasaules kara kaujās Francijas teritorijā. Kara beigas sagaidīja vecākā seržanta militārajā pakāpē. 1953. gadā karojis Indoķīnā, pēc tam dienējis Brazavilā. 1961. gadā saņēmis kapteiņa militāro pakāpi, bet 1962. gadā demobilizējās no Francijas kraspēka, iestājās Centrālāfrikas Republikas armijā majora dienesta pakāpē. Valsts prezidents Dāvids Diko, kas bija Bokasas brālēns, piešķīra viņam pulkveža pakāpi un norīkoja par valsts bruņoto spēku štāba priekšnieku.
1965. un 1966. gada mijā Bokasa organizēja militāro apvērsumu, kura rezultātā Diko tika apcietināts, bet viņš pats ieņēma prezidenta amatu, kā arī atcēla konstitūciju un atlaida Nacionālo Asambleju. Valdīšanas sākumposmā Bokasu atbalstīja Francija. 1972. gadā viņš iecēla sevi par valsts prezidentu uz mūžu, bet 1976. gada 4. decembrī pasludināja par Centrālāfrikas imperatoru Bokasu I. Impērijas izveidošanā ekscentriskais valdnieks iedvesmojās no sava elka Napoleona, taču ārišķībās un greznībā to pārspēja, piemēram, 1977. gadā notikušās imperatora kronēšanas ceremonijas izmaksas sasniedza 20 miljonus dolāru (ap 80 miljonu dolāru mūsdienu vērtībā), tostarp viņa dimantiem rotātais kronis vien izmaksāja ap 5 miljoniem dolāru.
Bokasas režīms bija izteikti totalitārs, vardarbīgi apspieda jebkuru opozīciju. Pats valsts vadītājs bieži piedalījās nežēlīgās apcietināto pratināšanās un daudzajās nāvessodu izpildēs. Bokasas vardarbība pārspēja gandrīz visus nežēlīgākos 20. gadsimta tirānus, starp daudziem citiem pierādītiem un nepierādītiem noziegumiem viņš ticis apsūdzēts arī kanibālismā.
Ekscentriskajam diktatoram bija 19 sievas un 77 atzīti bērni, tomēr tikai viena sieva Katrīna Dangiade bija kronēta kā valdniece.
1979. gadā Bokasa ar Francijas armijas atbalstu tika gāzts no troņa pēc nežēlīgas skolēnu protestu apspiešanas (daudzi skolēni sodīti ar nāvessodu). Centrālāfrikas Impērija tika likvidēta, bet par Centrālāfrikas Republikas prezidentu atkal kļuva Dāvids Diko. Bijušais imperators pameta valsti, taču tika aizmuguriski tiesāts par daudziem noziegumiem, piespriežot nāvessodu. Bokasa divus gadus nodzīvoja Abidžanā, Kotdivuārā, tad pārcēlās uz Franciju. 1986. gadā bijušais Centrālāfrikas valsts vadītājs pārsteidza visus, labprātīgi atgriežoties dzimtenē, cerot, ka pateicīgā tauta viņu atgriezīs tronī, taču uzreiz tika arestēts un tiesāts. Bokasu atzina par vainīgu vairumā apsūdzību (gan ne kanibālismā) un vēlreiz piesprieda viņam nāves sodu. Vēlāk sods tika mainīts pret mūža ieslodzījumu, bet 1993. gadā vispārējas amnestijas ietvaros Bokasu atbrīvoja no ieslodzījuma un mūža noslēgumā viņš dzīvoja savā mājā Bangi. Miris 1996. gada 3. novembrī ar infarktu.
Adamaita ala
Adamaita ala vai Adamaiša ala bija ala Siguldas novada Krimuldas pagastā. Izvietojusies Braslas labajā krasta Buļu iezī Gaujas nacionālā parka teritorijā. Alas garums bija 18 m (pēc 1986. gada mērījumiem), platība 55 m², grūti pieejama. Nosaukumu ala, pēc nostāstiem, ieguvusi no 20. gadsimta sākuma laupītāju bandas vadoņa Adamaiša vārda. Pirms 20. gadsimta vidus alas ieeja aizbruka, atrakta 1986. gadā, bet Buļu ieža lielajā nobrukumā 2004. gada jūlijā šī ala aizbrukusi atkal un vairs nav saskatāma.
Žagaņas apriņķis
Žagaņas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lubušas vojevodistes dienvidos. Robežojas ar Lubušas vojevodistes Žaru, Zelona Guras un Nova Solas apriņķiem, kā arī Lejassilēzijas vojevodistes Glogovas, Polkovices, Boleslavecas un Zgoželecas apriņķiem.
Žagaņas apriņķa Ņegoslavices ciemā dzimis vācu/amerikāņu biologs Ginters Blobels (Günter Blobel, 1936).
2017. gada Francijas atklātais čempionāts tenisā
2017. gada Francijas atklātais čempionāts tenisā bija 2017. gada otrais Grand Slam turnīrs, kas no līdz  notika Francijas galvaspilsētā Parīzē. Tas norisinājās uz māla seguma kortiem ārpus telpām. Šis bija 116. Francijas atklātais čempionāta turnīrs.
Latvijas sportisti
No Latvijas turnīrā piedalījās 4 sportisti - Aļona Ostapenko, Anastasija Sevastova, Ernests Gulbis un Daniela Vismane junioru sacensībās.
Junioru sacensību meiteņu vienspēlēs D. Vismane sasniedza 2. kārtu, dubultspēlēs pretiniecēm piekāpās 1. kārtā.
Ernests Gulbis, kurš spēlēja ar aizsargāto rangu, piedzīvoja zaudējumu 1. kārtā pret Marinu Čiliču.
Anastasija Sevastova turnīra pirmajā kārtā uzvarēja Anniku Beku, otrajā kārtā pieveica Eižēniju Bušāru un pirmo reizi sasniedza French Open 3. kārtu, kurā piekāpās Horvātijas sportistei Petrai Martičai. Sieviešu dubultspēlēs Sevastova kopā ar Mendiju Minellu zaudēja 1. kārtā.
Aļona Ostapenko sieviešu dubultspēlēs kopā ar Rakelu Atavo un jauktajās dubultspēlēs pārī ar Bruno Soarešu pretiniekiem piekāpās jau 1. kārtā.
Vienspēlēs A. Ostapenko izcīnīja sensacionālu uzvaru turnīrā. Viņa kļuva par pirmo Latvijas tenisisti, kas uzvarējusi vai sasniegusi kāda no Grand Slam turnīru fināliem vienspēlēs, tāpat viņa ir rangā viszemāk esošā tenisiste, kas sasniegusi Francijas atklātā čempionāta finālu. Turnīra finālā A. Ostapenko uzvarēja rumānieti Simonu Halepu, kļūstot par pirmo neizsēto tenisisti kopš 1933. gada, kas izcīnījusi uzvaru Francijas čempionātā. Uzvara Francijā bija viņas pirmā uzvara WTA tūrē; viņa kļuva par pirmo sievieti kopš 1979. gada, kas pirmo WTA uzvaru gūst Grand Slam turnīrā. Pēc uzvaras turnīrā viņa sasniedza 12. vietu vienspēļu rangā.
Eglintona sala
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga rietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. 23 km platais Keleta šaurums dienvidaustrumos to atdala no Melvila salas, Krozjē šaurums ziemeļrietumos — no Prinča Patrika salas, bet Maklūra šaurums dienvidrietumos — no Benksa salas. Valda arktiska tuksneša klimats, tundra.
Vēsture
Salu 1853. gadā atklāja viens no Džona Franklina pazudušās ekspedīcijas meklēšanas dalībniekiem, īru flotes virsnieks Džordžs Mikams (George Mecham). Nosaukta par godu Arčibaldam Montgomerijam, 13. Eglintonas grāfam.
Gozdņica
Gozdņica ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistes dienvidos. Vēsturiski pazīstama arī ar vācisko nosaukumu Freivaldava, jo līdz 1945. gadam atradās Vācijā. Pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji padzīti. 2003. gada Polijas referendumā par iestāšanos ES Gozdņicā bija vislielākais "par" nobalsojošo skaits valstī - 92%.
Mārcis Cīrulis
Mārcis Cīrulis (dzimis Apē) ir latviešu ārsts un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.
Dzīvesgājums
Dzimis Apē. Pēc Strenču vidusskolas absolvēšanas 1964. gadā sāka studēt Rīgas Medicīnas institūtā, kuru absolvēja 1970. gadā un sāka strādāt Tukuma rajona centrālajā slimnīcā par pediatru, no 1977. gada bija Rīgas 1. dzemdību nama jaundzimušo nodaļas vadītājs. 1980. gadā organizēja un vadīja Latvijā pirmo jaundzimušo intensīvās terapijas palātu, vēlāk — nodaļu.
1990. gadā M. Cīruli ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 54. Rīgas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā viņš nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
Pēc deputāta pilnvaru beigām no 1994. gada bija Latvijas Nacionālā perinatālās aprūpes centra vadītājs, no 2000. gada Jaundzimušo intensīvās terapijas nodaļas vadītājs Paula Stradiņa Klīniskajā universitātes slimnīcā.
Darbojies arī Latvijas Zaļajā partijā un 2005. gadā kandidējis Rīgas domes vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, bet nav ievēlēts.
2016. gadā strādāja Jelgavas reģionālās slimnīcas dzemdību nodaļā.
Apbalvojumi
2000. gadā M. Cīruli apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.
Pūķu dārzs
Rezervāts "Pūķu dārzs" (ro) ir ģeoloģiska un dabas ainavu aizsargājama teritorija Rumānijā, kas atbilst Starptautiskā dabas un dabas resursu aizsardzības savienības (IUCN) aizsargājamo teritoriju III kategorijai. Tas atrodas Selažas žudeca Bălan komūnas teritorijā.
Izvietojums
Aizsargājamā teritorija atrodas Selažas grāfistes centrālajā austrumu daļā apmēram 10 km no Žibou pilsētas, uz rietumiem no Gâlgău Almașului ciema. Ģeogrāfiski tā izvietojas Transilvānijas plato ziemeļrietumu daļā, Samešas augstienē (Podișul Someșan).
Apraksts
Rezervāts "Pūķa dārzs" tika pasludināts par aizsargājamo teritoriju 2000. gada 6 martā un aizņem 3 ha lielu teritoriju. To veido dažādu erozijas procesu rezultātā izveidojušies dažādas formas agrā miocēna (ap 20 mlj. gadu) vāji cementēta smilšakmens un konglomerātu palikšņi. Tie veidojušies denudējot blakus esošajam 376 m augstajam pauguram. Lietus un pazemes ūdeņu, vēja, ledus u.c. faktoru ietekmē ir izveidojušies dažādu formu klinšu veidojumus (torņus, sēnes, kolonnas, konusus, klinšainas nogāzes u.c.). Visu šo veidojumu formas vietējo iedzīvotāju vidū ir radījušas dažādas leģendas un nostāstus. šiem dažādajiem veidojumiem tie ir devuši savus nosaukumus (pūķis un pūķene (mitoloģiska sieviete ar pārdabiskām spējām), Kleopatras adata, karavīrs, Ieva, pirksts, sfinksa, kapteinis, Santa u.c.). Šo ģeoloģisko objektu veidojošie erozijas faktori turpina darboties, kā rezultātā ik gadus esošās palikšņu formas var strauji mainīties.
Bioloģiskā daudzveidība
Bez ģeoloģiskajiem veidojumiem rezervātu raksturo arī bioloģiskā daudzveidība. Rezervāta augu valsti veido dažādas koku un krūmu sugas: Parastais skābardis (Carpinus betulus L), Eiropas dižskabārdis (Fagus sylvatica), Parastais ozols (Quercus robur), Austrijas ozols (Quercus cerris), Parastā liepa (Tilia cordata), Parastais osis (Fraxinus excelsior), Parastā apse (Populus tremula L.), Parastā lazda (Corylus avellana L.), Asinssarkanais grimonis (Cornus sanguinea L.), Parastais kizils (Cornus mas), Parastais ligustrs (Ligustrum vulgare), Vienirbuļa vilkābele (Crataegus monogyna), Kazene (Rubus fruticosus), Suņu roze (Rosa canina L.). Lakstaugus pārstāv pārsvarā Vidusjūras, Dākijas-Balkānu un Pannonijas reģionu sugas. Dažas no tām ir endēmiskas un ir ierakstītas IUCN Sarkanajā grāmatā. No lakstaugiem var minet šādas sugas: Mandeļlapu eiforbija (Euphorbya amygdaloides), Baltais vizbulis (Anemone nemerosa), Ērkšķu blaktene (Ononis spinosa), Dziedniecības lakacis (Pulmonaria officinalis), Smaržīgais miešķis (Asperula odorata), Eiropas dziedenīte (Sanicula europaea), Meža zemene (Fragaria vesca), (Isopyrum thalictroides), Blīvguma cīrulītis (Corydalis solida), Purpura ciklamena (Cyclamen purpurascens), Lielā strutene (Chelidonium majus), Sirds mātere (Leonurus cardiaca), Ārstniecības tauksakne (Symphytum officinale), Ganu plikstiņš (Capsella bursa-pastoris), Čemuru augstiņš (Centaurium umbellatum), Divlapu zilsniedzīte (Scilla bifolia), Meža zaķskābene (Oxalis acetosella), Efeju sētložņa (Glechoma hirsuta),, Rudens vēlziede (Colchicum autumnale L.), Īstā madara (Galium verum), Parastā pīpene (Leucanthemum vulgare), Divšķautņu asinszāle (Hypericum perforatum), Baltā sniegpulkstenīte (Galanthus nivalis), Parastā māllēpe (Tussilago farfara), Plakanā zilpodze (Eringium planum), Tīruma kosa (Equisetum arvense), Gaiļbiksīte (Primula veris), Parastais pelašķis (Achillea millefolium), Ārstniecības pienene (Taraxacum officinale) Piparmētra (Mentha piperita).
Rezervāta faunu sastāda dažādi zīdītāji, putni, rāpuļi un abinieki. Daži no tiem tiek aizsargāti un ir ierakstīti IUCN Sarkanajā grāmatā. Rezervātā ir sastopamas meža cūkas (Sus scrofa), pelēkās vāveres (Sciurus carolinensis), rudās lapsas (Vulpes vulpes), pelēkie zaķi (Lepus europaeus). No putniem var izcelt melno dzilno (Dryocopus martius), trīspirkstu dzeni (Picoides tridactylus), meža zīlīti (Periparus ater), dzeguzi (Cuculus canorus), pupuķi (Upupa epops), melno mežastrazdu (Turdus merula), sīli (Garrulus glandarius), žubīti (Fringilla coelebs). Rāpuļus un abiniekus pārstāv glodenes (Anguis fragilis), smaragdķirzakas (Lacerta viridis), uguns salamandras (Salamandra salamandra) u.c.
Tūrisms
Rezervāta apkārtnē ir daudz tūrisma objektu (senās koka baznīcas, arheoloģiskie pieminekļi, netālu esošās Žibou pilsētas arhitektūras pieminekļi un botāniskais dārzs), un arī pats rezervāts ir pieejams tūristu apmeklējumiem. Tāpēc šis ir populārs tūristu apskates objekts. Tūristu darbību šeit ierobežo vairāki aizliegumi: piemēram, rezervāta teritorijā ir aizliegts kāpt klintīs, teritorijā nedrīkst pamest atkritumus, uguni drīkst kurināt tikai tam atvēlētās vietās.
Leģendas
Tūristu uzmanību piesaista arī šajā apkārtnē izplatītās leģendas. Tā kāda leģenda vēsta, ka jauna meitene iemīlēja karavīru, bet viņas pamātei tas nav paticis. Viņa savu pameitu un karavīru nolādēja un tie pārvērtās par klintīm. Daudzas leģendas šeit stāsta par pūķiem. Leģenda stāsta, ka šī apkārtne esot bijusi par mājvietu pūķiem, kas laupījuši jaunas meitenes. Kādu dienu pats varenākais pūķis nolaupīja pat sauli no debesīm. Bet drošsirdīgs jauneklis gāja atdabūt sauli no pūķa varas un tas viņam izdevās.
Krasta tramvajs
Krasta tramvajs (nl) ir 1885. gadā ierīkota tramvaja līnija gar visu Beļģijas piekrasti no Depanes pie Francijas robežas, caur Ostendi, līdz Knokei pie Nīderlandes robežas. 67 kilometrus garā līnija 2020. gadā ir garākā ekspluatācijā esošā līnija pasaulē. Tā izmanto 600 V līdzstrāvu un 1000 mm sliežu platumu.
Eduards Šturms
Eduards Šturms (1895—1959) bija latviešu vēsturnieks un arheologs. Baltijas Universitātes profesors, universitātes prezidents (1949). Viens no pirmajiem latviešu arheologiem, kas nopietni pievērsies Akmens laikmeta pētniecībai.
Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gada 3. oktobrī Rīgā ekspeditora ģimenē. Mācījās elementārskolā (1904—1908), Rīgas Nikolaja ģimnāzijā (1908—1915). Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur uzsāka studijas Maskavas un Pēterburgas universitātēs. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām atgriezas dzimtenē, no 1921. gada studēja Latvijas Universitātes filoloģijas un filozofijas fakultātē, specializējās senvēsturē Kēnigsbergas Universitātē (1924—1927), kur ieguva Dr. phil. grādu ar disertāciju "Senākais bronzas laikmets Austrumbaltijā" (iespiests 1936. gadā).