cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bothriolepis panderi
Apraksts
Ķermeņa bruņas ir salīdzinoši platas, ar nedaudz piepaceltu muguras sienu. AMD ir mēreni plats (attiecība platums/garums ir 71). Tā priekšējā mala ir mēreni plata, 1,5 reizes īsāka par plātnes maksimālo platumu. Mediālais muguras ķīlis ir vāji attīstīts. AVL ir vidēji plats ar īsu subcefālo nodalījumu. Subcefālā nodalījuma priekšējais laterālais stūris atrodas pa vidu starp mediālo un laterālo malu. Krūšu spuras proksimālais segments ir salīdzinoši garš un tievs. Tā garums 5 reizes lielāks par platumu. Segmenta ārējā un iekšējā mala klāta ar dzelksnīšiem. Iekšējā malā dzelksnīši īsi, bet tie ir blīvi izvietoti un to ir daudz. Cd1 kauls ir vidēji liels (attiecība garums/platums ir ap 2,6). Ornamentējumu veido pauguriņi un īsi valnīši gan uz galvas vairoga, gan arī uz ķermeņa bruņām.
Zaļā jūdze
"Zaļā jūdze" (en) ir 1999. gada amerikāņu drāma, kuras režisors ir Frenks Darabons. Filmā galvenās lomas atveido Toms Henkss un Maikls Klārks Dankans.
Filmas sižets ir balstīts uz rakstnieka Stīvena Kinga romānu ar tādu pašu nosaukumu. Filma ir stāsts par cietumsargu Lielās depresijas laikā cietuma daļā, kur ir cietumnieki, kam piespriests nāvessods, un par pārdabiskajiem notikumiem, ko viņš piedzīvoja. Filmu nominēja četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām (arī kā labāko filmu), tomēr neieguva nevienu no tām.
Tīcia Gara
Tīcia Gara (hu; dzimusi Budapeštā) ir Ungārijas starptautiskā lielmeistare šahā (2002).
Biogrāfija
Trīs reizes uzvarējusi Ungārijas junioru šaha čempionātos: 1994. gadā U10 vecuma kategorijā, 1997. gadā U14 vecuma kategorijā un 1998. gadā U14 vecuma kategorijā. Vairākkārt pārstāvējusi Ungāriju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījusi četras medaļas: sudraba (1998. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā) un 3 bronzas (1994. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 1995. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 1998. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā). Divas reizes izcīnījusi sudraba medaļas komandu vērtējumā Eiropas komandu čempionātā U18 vecuma grupā (2000, 2001).
Divas reizes uzvarējusi Ungārijas sieviešu šaha čempionātos (2006, 2007).
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte. 2001. gadā dalījusi otro vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā Budapest Spring. 2002. gadā dalījusi otro vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā First Saturday IM A. 2015. gadā kopā ar Sidoniju Vajdu un Ivetu Rajlihu dalījusi pirmo vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā International Women Spring Chess Festival.
Pārstāvējusi Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Garai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2002. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Tīcias māsa Anita arī ir šaha lielmeistare.
Meždibeņi
Meždibeņi ir ciems Mežāres pagastā, Jēkabpils novadā. Atrodas 166 km attālumā no Rīgas.
Maija iela
Maija iela var būt:
Briseles Brīvā universitāte (franču valoda)
Briseles Brīvā universitāte (fr) ir 1970. gadā dibināta universitāte Beļģijas galvaspilsētā Briselē ar mācībām franču valodā. Universitāte radās pēc valodas principa sadalot 1834. gadā dibināto Briseles Brīvo universitāti. Mācības organizētas 11 fakultātēs un centros.
Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami imunologs Žils Bordē (Jules Bordet), matemātiķis Pjērs Delinjs (Pierre Deligne), paleontologs Luijs Dollo (Louis Dollo), fiziķis Fransuā Anglērs (François Englert), jurists Anrī Lafontēns (Henri La Fontaine), literatūrkritiķis Pols de Mans (Paul de Man), ārsts Denī Mukvege (Denis Mukwege), rakstniece Amēlija Noromba (Amélie Nothomb), rakstnieks Pols Otlē (Paul Otlet), ķīmiķis Iļja Prigožins (Ilya Prigogine).
Veronika Ekslere
Veronika Ekslere (de; dzimusi Vīnē) ir Austrijas starptautiskā meistare šahā (2017).
Biogrāfija
Daudzkārtējā Austrijas jauniešu šaha čempionātu uzvarētāja: 2004. gadā U14 vecuma grupā, 2005. un 2006. gadā U16 vecuma grupās, 2007. gadā U18 vecuma grupā.
Vēlākajos gados ar panākumiem piedalījusies Austrijas sieviešu šaha čempionātos, kuros izcīnījusi 2 zelta (2013, 2018), sudraba (2015) un divas bronzas (2009, 2014) medaļas.
Vairākkārtējā Austrijas sieviešu šaha bundeslīgas uzvarētāja šaha kluba SV Wulkaprodersdorf sastāvā (2011/12, 2013/14).
Pārstāvējusi Austrijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā Veronikai Ekslerei piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Loreta Janga
Loreta Janga (en; dzimusi kā Gretčena Janga, mirusi ) bija amerikāņu kinoaktrise.
Aktrises karjera
Filmējusies jau no agras bērnības, tāpat, kā viņas māsas Pollija Ena Janga un Elizabete Džeina (vēlāk zināma kā Sallija Bleina). Viņas pirmā loma bija divu vai trīs gadu vecumā mēmā kino filmā Sweet Kitty Bellairs (1916), kuras titros gan nav norādīta. Pēc tam mēmā filmā Sirens of the Sea (1917) norādīta kā Gretčena Janga. No 1928. gada sāka lietot vārdu Loreta Janga. Nākamajā gadā tika nominēta kā viena no bērnu filmu zvaigznēm WAMPAS Baby Stars.
Savas karjeras laikā piedalījusies apmēram 100 kinofilmās pie tādiem pazīstamiem kinorežisoriem kā Frenks Kapra, Sesils Demills, Džons Fords un Orsons Velss. 1947. gada Oskara balvas ieguvēja par labāko sieviešu lomu filmā The Farmer's Daughter (1947). Vēlreiz nominēta šai balvai par lomu filmā Come to the Stable (1949). Darbojusies arī televīzijā. Par lomu TV seriālā Letter to Loretta (1953—1961) ieguvusi trīs Emmy balvas, kā arī vienu Zelta globusa balvu. Otru Zelta globusa balvu saņēmusi par lomu TV filmā Christmas Eve (1986), bet nomināciju — par lomu TV filmā Lady in the Corner (1989).
1960. gadā Jangai piešķīra divas zvaigznes Holivudas Slavas alejā — par kinolomām un par darbu televīzijā.
Personīgā dzīve
Janga bija precējusies trīs reizes. Pirmā laulība ar aktieri Grantu Viteru bija neilga (1930—1931). Velāk Janga kopā ar Klārku Geiblu filmējās studijas Twentieth Century Pictures filmā The Call of the Wild. Viņiem bija romantiskas attiecības un Janga gaidīja bērnu. Tā kā tas varēja kaitēt abu karjerām, jo Geibls tajā laikā bija precējies, Janga nolēma to slēpt. Kopā ar savu māti un māsām Janga noslēpa sava bērna piedzimšanu 1935. gadā, ievietoja to bērnu namā, bet vēlāk adoptēja it kā svešu bērnu. Meitai Džūdijai tika dots Jangas otrā vīra uzvārds Lūisa. Tikai savā autobiogrāfijā, kas iznāca jau pēc Jangas nāves, viņa oficiāli atzina, ka meita ir viņas un Klārka Geibla bērns. Ar otro vīru producentu Tomu Lūisu apprecējās 1940. gadā, bet 1969. gadā izšķīrās. Viņiem bija divi dēli, Pīters un Kristofers. Trešo reizi Janga apprecējās 1993. gadā ar Holivudas tērpu dizaineru Žanu Luisu, ar ko nodzīvoja līdz viņa nāvei 1997. gadā.
Janga nomira 2000. gada 12. augustā no olnīcu vēža 87 gadu vecumā.
Auletobius egorovi
Auletobius egorovi ir tinējsmecernieku suga. Ķermeņa garums 1,7—2,1 mm; melns vai tumši-brūns, ar gaišiem blīviem, puspaceltiem sariņiem. Aprakstīts no Piejūras novada 2006. gadā.
Minskas protokols
Minskas protokols (uk) bija 2014. gada Minskā 5. septembrī panākta vienošanās starp Krievijas Federācijas un Ukrainas valdībām (ar EDSO un DTR/LTR separātistu pārstāvju piedalīšanos) par Donbasa kara pārtraukšanu. 2015. gada janvārī separātisti uzsāka jaunu uzbrukumu. Pēc Normandijas formāta sarunām Minskā starp Francijas, Krievijas, Vācijas un Ukrainas valdību vadītājiem 12. februārī tika panākta jauna vienošanās par pamieru, tomēr separātisti turpināja uzbrukumu Debaļcevei un piespieda Ukrainas karaspēku pamest pilsētu. 2022. gada 24. februārī Krievijas karaspēks atkal pārkāpa Minskas protokola vienošanos un iebruka Ukrainā.
Priekšvēsture
2015. gada 5. februārī Kijivā ieradās Vācijas kanclere Angela Merkele un Francijas prezidents Fransuā Olands un piedāvāja Ukrainas prezidentam Petro Porošenko jaunu miera plānu. Merkeles, Olanda un Putina tikšanās laikā 6. februārī Maskavā tika panākta vienošanās atsākt darbu pie uguns pārtraukšanas un 2014. gada septembrī iesāktā pamiera plāna īstenošanas.
Valdemārs IV
Dzīvesgājums
Dzimis apmēram 1321. gadā kā Dānijas karaļa Kristofera II un viņa sievas Pomerānijas Eifēmijas jaunākais dēls. Pa mātes līniju viņš bija cēlies no Pomerānijas-Volgastas vendu cilmes hercogu dzimtas. 1326.—1338. gadā viņš bija nodots audzināšanā Svētās Romas impērijas ķeizara Ludviga IV Minhenes galmā.
1340. gadā viņš kļuva par Dānijas karali un par savu mērķi izvirzīja Ziemeļvācijas monarhiem ieķīlāto zemju atgūšanu. Šim mērķim viņš sākumā izmantoja naudu, ko ieguva no Ziemeļigaunijas pārdošanas Livonijas ordenim, vēlāk viņš ķērās pie nepakļāvīgo vasaļu zemju iekarošanas. 1349. gadā Valdemāra IV pakļautībā atradās Zēlandes sala, lielākā daļa no Jitlandes pussalas un daļa no Fīnes salas. 1348.—1350. gadā viņa plānus aizkavēja pirmais mēra pandēmijas uzliesmojums Eiropā. 1349.—1354. gadā Valdemārs IV vairākas reizes devās karagājienos pret Ziemeļvācijas hercogiem, atgūdams pārējās dāņu zemes savā kontrolē. 1360. gadā Valdemārs IV atkaroja zviedriem ieķīlāto Skones pussalu. 1361. gada jūlijā viņš iebruka Gotlandes salā un ieņēma Hanzas savienībai piederīgo Visbijas pilsētu. 1361.—1365. gadā viņa vadībā Dānija uzvarēja Hanzas savienību karā par tiesībām tirgoties Skones pilsētās. 1368.—1370. gada karā Hanzas savienība spēja uzvarēt dāņu karaspēku un Štrālzundes miera līgumā, ko cita starpā parakstīja arī Rīgas, Rēveles un Tērbatas birģermeistari, Dānija atteicās no vairākiem cietokšņiem Skonē un no muitas naudas par kuģošanu caur Baltijas jūras šaurumiem. Valdemārs IV mira 1375. gada 24. oktobrī un tika apglabāts Sores katedrālē.
Valdemāra IV iespējamā kuģa vraka atklāšana (2011)
2011. gadā Baltijas jūras dzelmē starp Gotlandes un Ēlandes salām ar hidrolokatora palīdzību tika atrasts ap 28 metrus gara un septiņus metrus plata viduslaiku burukuģa vraks, ar kuru, iespējams, Dānijas karalis Valdemāra Aterdāgs sūtīja Visbijā iegūtās bagātības uz Dāniju.
Iekarojis Visbiju, Dānijas karalis licis priekšā pilsētniekiem trīs milzīgas alus mucas, pieprasot, lai trīs dienās tās būtu piepildītas ar zeltu un sudrabu, pretējā gadījumā viņa vīri pilsētu izlaupītu paši. Mucas tikušas piepildītas tajā pašā dienā vēl pirms saulrieta, un laupījums tika sakrauts dāņu kuģos. Viens no kuģiem tā arī nenonāca galamērķī, un, lai arī daudzi kuģu vraku speciālisti to meklējuši, līdz šim tas tā arī nav atrasts. Šajā apvidū nekad iepriekš nav atrasti viduslaiku burukuģi, lai gan to izmantošana bijusi ļoti plaša, un Baltijas jūrā ir ideāli apstākļi vraku saglabāšanai — tās dibens ir plakans, tajā nemīt tā dēvētie kuģu tārpi — gliemeži, kas gluži kā termīti sagrauž koksni, un arī skābekļa līmenis tajā ir pietiekami zems, lai vraki labi saglabātos.
Piebalgas iela
Piebalgas iela var būt:
Morotai
Morotai (id) ir sala Indonēzijā, Moluku salu arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Ziemeļmoluku provincē, kopā ar piekrastes saliņām veido Morotai apriņķi. Lielākā pilsēta ir apriņķa centrs Daruba salas dienvidu krastā.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Indonēzijas austrumdaļā uz ziemeļiem no Halmaheras. Dienvidos Morotai šaurums to atdala no Halmaheras, bet pārējo krastu apskalo Klusais okeāns. Rietumu piekrastē vairākas nelielas saliņas, lielākā no kurām ir Rao (60 km²). Krasti mēreni izroboti, vietām koraļļu rifi. Sala ir vulkāniskas izcelsmes, reljefs kalnains ar nelielām piekrastes zemienēm; augstākā virsotne ir Sabatai kalns (1250 m vjl) salas dienviddaļā.
Salā valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.
Vēsture
Vēsturiski sala piederējusi Ternates sultanātam. 16. gadsimtā salā ieradās portugāļu misionāri, kas izplatīja katoļticību. Tas izsauca sultāna neapmierinātību un salas iedzīvotāji vairākkārt tika pārvietoti uz Halmaheru un Ternati.
Otrā pasaules kara laikā Morotai bija nozīmīgs Japānas karaspēka atbalsta punkts ar aviācijas bāzi. 1944. gada septembrī salu ieņēma amerikāņi un tā kļuva par atbalsta bāzi Filipīnu atbrīvošanai. Pēdējais japāņu karavīrs Nakamura Teruo padevās indonēziešu armijai tikai 1974. gadā.
Eirāzijas lidvāveres
Eirāzijas lidvāveres (Pteromys) ir viena no vāveru dzimtas (Sciuridae) ģintīm, kas pieder pie lidvāveru cilts (Pteromyini). Ģints apvieno divas mūsdienās dzīvojošas sugas. Mājo Eirāzijas mērenās joslas ziemeļos, Korejas pussalā un Japānā.
Vulkāno
Vulkāno (it, scn) ir neliela vulkāniska sala Tirēnu jūrā, aptuveni 25 km uz ziemeļiem no Sicīlijas. Tā ir viena no astoņām Lipāru arhipelāga salām. Vulkāno platība ir 21 km², tās augstums sasniedz 501 m virs jūras līmeņa. Salā atrodas vairāki vulkāniskie centri, tostarp viens no četriem aktīvajiem zemūdens vulkāniem Itālijā.
Eirāzijas lidvāveres
Latvijā
Latvijā bijusi sastopama viena Eirāzijas lidvāveru ģints suga — lidvāvere (Pteromys volans), lai gan pēdējo 20—25 gadu laikā tā novērota ļoti reti un atzīta par izzudušu. 2001. gadā lidvāveres atradne konstatēta Balvu pusē un 2013. gadā tā, iespējams, novērota, cērtot mežu Liepnas tuvumā.
Latvijā apdzīvojusi boreālā tipa mežus, kuros aug egles un lapu koki, it sevišķi vecas vai vidēji vecas, dobumainas apses. Tiek uzskatīts, ka galvenais lidvāveres izzušanas cēlonis ir mežu izciršana, kas rada biotopu fragmentāciju, piemērotu koku (apšu) izciršana un plēsēju (caunu un pūču) savairošanās.
Vulkāno
Vēsture
Romieši izmantoja šo salu izejvielu — galvenokārt koksnes, alauna un sēra — ieguvei. Šīs bija galvenās uz salas veiktās darbības līdz 19. gadsimta beigām.
Eirāzijas lidvāveres
Kopīgās īpašības
Eirāzijas lidvāveres ir neliela auguma vāveres ar nedaudz saplacinātu galvu. Ķermeņa garums 12—23 cm, astes garums 11—13 cm. Tā kā Eirāzijas lidvāveres ir aktīvas krēslā un nakts laikā, tām ir ļoti lielas, melnas acis.
Kažoka matojums garš, biezs un mīksts, uz muguras pelēks vai pelēkbrūns, pavēderē balts vai gaiši dzeltens. Kā visām lidvāverēm priekškājas un pakaļkājas savieno ādas kroka, ļaujot vāverei lēcienā planēt no koka uz koku. Atšķirībā no citām lidvāveru sugām, membrāna nesavieno pakaļkājas ar astes pamatni. Lidvāveres spēj planēt līdz 100 m tālu. Kā stūre tiek izmantota garā, plakanā aste, un lidojuma laikā lidvāvere spēj pagriezties pat par 90°.
Vulkāno
Ģeoloģija
Vulkāniskās aktivitātes cēlonis reģionā ir ziemeļu virzienā slīdošā Āfrikas plātne, kura saduras ar Eirāzijas plātni. Uz salas ir trīs vulkāniskie centri:
Uz Vulkāno salas nav notikuši izvirdumi kopš Fossa konusa izvirduma, kad no 1888. gada 3. augustā līdz 1890. gadam noguldīja piroklastisko materiālu kopumā apmēram 5 m biezumā.
Eirāzijas lidvāveres
Sistemātika
Eirāzijas lidvāveru ģints (Pteromys)
Vulkāno
Ģeoloģija
Fosas konusam raksturīgais izvirduma stils tiek saukts par vulkānisko izvirdumu, jo tas ir sprādzienveida, kad no tā izverd piroklastiskā materiāla fragmenti no viskozas magmas. Itāļu ģeologs, seismologs un vulkanologs Džuzepe Merkali tajā brīdī rūpīgi dokumentēja izvirdumu. Mercali aprakstīja izvirdumus kā "... Sprādzieni, kas skan kā lielgabali ar neregulāriem starplaikiem ..." Rezultātā vulkāniskā izvirduma definīcijas ir balstītas uz šo aprakstu. Tipisks vulkāniskais izvirdums var aizsviest cieta materiāla fragmentus vairāku simtu metru attālumā no vulkāna atveres. Merkali ziņoja, ka vulkāna izvirduma laikā izsviestā materiāla fragmentus no 1888. līdz 1890. gadam atrada arī jūrā starp Vulkāno un Lipāru salām.
Vulkānisko gāzu emisijas no šī vulkāna mēra ar daudzkomponentu gāzu analizatoru sistēmu, kas parāda pirmsizvirduma izmaiņas, uzlabojot vulkāniskās aktivitātes prognozēšanu.
Bioloģija
Tā kā Vulkāno salā noris vulkāniskās aktivitātes, tajā atrodami termofili un hipertermofili organismi. Pirmā tika aprakstīta hipertermofilo arheju suga — Pyrococcus furiosus, to atrada vācu mikrobiologi Gerhards Fiala un Karls Steterno Vulkāno salas nogulās.
Mitoloģija
Senie grieķi nosauca salu par Therassía (Θηρασία) un Thérmessa (Θέρμεσσα — 'siltuma avots'). Sala parādījās viņu mītos kā Olimpa dieva un kalēju aizgādņa Hēfaista privātā darbnīca; viņam esot piederējušas vēl divas — Etnā un Olimpa kalnā. Grieķu ģeogrāfs, filozofs un vēsturnieks Strabons arī piemin Thermessu kā Hēfaista Svēto vietu, bet nav skaidrs, vai tas ir salas trešais nosaukums vai lietots tikai kā īpašības vārds.
Līdzīgi arī romieši uzskatīja, ka Vulkāno sala ir kā skurstenis dieva Vulkāna darbnīcai, tāpēc salu nosauca šī dieva vārdā. Salas izmēri ir palielinājušies, jo periodiski notikušas izdedžu un pelnu izsviešanas no vulkāna konusa. Zemestrīces pirms vai pēc pelnu sprādziena tika uzskatītas kā rezultāts tam, ka dievs Vulkāns darināja ieročus kara dievam Marsam un viņa armijai, lai karotu.
Citi fakti
Laikā no 1949. līdz 1950. gadam Vulkāno un Salinas salā tika uzņemta vācu režisora Viljama Dīterla filma Vulcano. Lomas atveidoja Anna Magnani un Rossano Brazzi, kinoteātros to sāka rādīt 1950. gada 2. februārī.
Vulkāno salas vārdā ir nosaukts asteroīds — 4464 Vulcano.
Vulkāno sala pieminēta arī Hirohiko Araki darba JoJo's neparastais piedzīvojums 2. daļā.
Jānis Vierpe
Jānis Vierpe (1896—1959) bija Liepājas apriņķa izpildkomitejas priekšsēdētājs 1940. gados un Tautas Saeimas deputāts (1940).
Dzīvesgājums
Dzimis (pēc vecā stila — ) Liepājā (pēc citiem datiem Pērkones pagastā). strādnieka Pētera Ludviga Vērpes un Zanes, dzimušas Peņķe, ģimenē Liepājā beidzis pamatskolu un apguvis elektromontiera amatu.
1915. gadā, vāciešiem ieņemot Liepāju, Jānis Vierpe devies uz Petrogradu un turpinājis mācības amatnieku skolā. Tur mobilizēts un iedalīts sakarnieku daļā. Galīcijas frontē ievainots un 1918. gada beigās atgriezies Liepājā. Liepājas iestādes viuņu atkal mobilizēja, bet viņš dezertējis. Vēlāk piedalījies Latvijas brīvības cīņās pret bermontiešiem un 1921. gadā demobilizēts.
Pēc tam atgriezies Pērkones pagastā un nodzīvojis tur līdz 1926. gadam. Tad pārvācies uz Liepāju un strādājis ka elektromontieris. Kad sākusies lielā ekonomiskā krīze, atlaists no darba un atkal devies uz laukiem Pērkones pagastā. No 1932. gada Komunistiskajā partijā. Pērkones pagastā rosīgi nododevies pagrīdes darbam, noorganizējis partijas organizāciju.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūlijā iecelts par Liepājas-Aizputes apriņķa vecāko, ievēlēts par Tautas Saeimas deputātu no Kurzemes vēlēšanu apgabala. 1941. gada janvārī ievēlēts par Padomju Savienības Augstākās Padomes deputātu.
1941. gada jūnija pēdējās dienās evakuējies un kara gadus aizvadījis Kirgīzijā. Liepājas apriņķī atgriezies 1944. gada rudenī operatīvās grupas sastāvā.
1944.-1945. gadā Jānis Vierpe atkal strādājis par Liepājas apriņķa izpildu komitejas priekšsēdētāju. Bijis Galvenās literatūras pārvaldes pilnvarotais Liepājas pilsētā un rajonā, Liepājas pilsētas padomes deputāts, Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas loceklis, ilgu laiku 27. tipogrāfijās partijas organizācijas sekretārs.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Kotdivuārā
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#FFE6BD|Apdraudētais objekts|outline=silver}}
Gerards Smitss
Gerards Smitss (nl; dzimis ) ir nīderlandiešu šaha problēmists, žurnāla Probleemblad galvenais redaktors.
Šaha kompozīcija
Gerards Smitss sastāda dažādu žanru šaha kompozīcijas: palīgmatus, pašmatus un tiešā mata un pasaku šaha uzdevumus. Viņš ir ieguvis godalgas visos šajos žanros.
2013. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Kalēti
Ciems veidojies ap Kalētu muižu (Gut Kalleten). Muižas pils būvēta 1876. gadā. Mūsdienās tajā atrodas mūzikas un mākslas pamatskola.
Esterlande
Esterlande ( - "Austrumu zeme") jeb Itemā bija Somijas dienviddaļas nosaukums 14.-19. gadsimtā, kad tā bija viena no Zviedrijas lielvalsts vēsturiskajām zemēm, kas robežojās ar Norlandi ziemeļos un ar Krievijas Karēliju austrumos.
Vēsture
Somijas kolonizācija sākās ar zviedru krusta karagājienu uz Tavastiju (tagadējo Hēmi) starp 1238./1239. gadu un 1248.-1250. gadu. Zviedru krustneši apspieda somu sacelšanos un kādā pilskalnā uzcēla Tavastijas pili (taffwesta borg).
Zināms, ka 1244. gada 15. jūlijā pāvests Inocents IV iecēla bīskapu Modenas Vilhelmu par savu legātu Baltijas jūras austrumu krasta zemēs (Livonijā, Igaunijā, Zemgalē, Kursā, Lietuvā, Somijā). 1293. gadā zviedru karaspēks iekaroja Karēlijas dienvidu daļu un nodibināja Viborgas cietoksni, kas historiogrāfijā tiek uzskatīts par Somijas krusta karu pēdējo notikumu. Nosaukums Zviedrijas "Austrumu zeme" tika lietots kopš 1340. gada. Lai pretotos Krievijas caru pretenzijām uz Somiju, Livonijas kara beigās 1581. gadā Zviedrijas karalis Juhans III sev izveidoja Somijas lielfirsta titulu (Storfurste till Finland).
Tomēr 1809. gadā Krievijas impērija atņēma Zviedrijai tās Ēsterlandi un Norlandes zemes austrumu daļu, kurās izveidoja Somijas lielhercogisti.
Japānas apse
Japānas apse ir vītolu dzimtas sugas lapu koks.
The Quarterback
The Quarterback ir amerikāņu seriāla "Radīti skatuvei" (Glee) piektās sezonas 3. sērija (seriālā tā kopumā bija 91. sērija). Pirmoreiz tā tika pārraidīta Fox televīzijas kanālā. Sērija tika veltīta Finna Hadsona un lomas attēlotāja Korija Montīta piemiņai (Montīts mira 2013. gada vasarā).
Sērijas režisors bija Breds Falčuks, scenāriju ir sarakstījuši visi trīs seriāla autori: Raiens Mērfijs, Breds Falčuks un Jans Brenans. Pirmo sērijas pārraidi ASV kopumā noskatījās 7,39 miljoni skatītāju.
2020. gada Pasaules čempionāts biatlonā
2020. gada Pasaules čempionāts biatlonā notika Antholcā (Anterselvā), Itālijā, laikposmā no 12. līdz 23. februārim. Čempionātā sacensības tika aizvadītas 12 disciplīnās: sprintā, iedzīšanā, individuālajā distancē, masu startā, stafetēs vīriešiem un sievietēm, kā arī 2 jauktajās stafetēs. Visās disciplīnās iegūtie punkti tika ieskaitīti 2019.—2020. gada Pasaules kausa kopvērtējumā.
Antholca par pasaules čempionāta norises vietu tika apstiprināta Starptautiskās Biatlona savienības kongresā Kišiņevā, Moldovā. Uz čempionāta rīkošanu pretendēja arī Pokļuka (Slovēnija) un Oberhofa (Vācija). Sākotnēji bija pieteikusies arī Čehijas pilsēta Nove Mesto Morāvijā, bet tā atsauca savu kandidatūru pirms balsojuma. Antholca balsojumā ieguva 30 balsis, Pokļuka — 15, bet Oberhofa — 4.
Šī bija sestā reize, kad Antholca rīkoja pasaules čempionātu biatlonā, iepriekšējās reizes tas šajā vietā risinājās 1975., 1976. (tikai sprintā, kas tolaik nebija olimpisko spēļu programmā), 1983., 1995. un 2007. gadā.
Medaļu kopvērtējums
Mājinieki
Viļakas trakts
Viļakas trakts (pl) jeb Viļakas stārastija bija administratīva vienība Inflantijas vaivadijas (1629-1772) sastāvā ar centru Marienhauzenas pilī. Pils kalpoja galvenokārt kā Viļakas garnizona apmetne, Viļakas stārasts tajā pastāvīgi neuzturējās.
Enterīts
Enterīts ir iekaisums tievajā, resnajā zarnā vai kuņģī. Tas galvenokārt ir iekaisums, bet var būt izolēta slimība. Enterīts var būt akūts un hronisks.
Obi-Vans Kenobi
Obi-Vans Kenobi jeb Bens Kenobi (en) ir tēls Džordža Lūkasa zinātniskās fantastikas filmu sērijā "Zvaigžņu kari". Obi-Vanu Kenobi apmācīja Kvaigons Džins. Jaunībā viņš uzvarēja situ Dārtu Maulu un ģenerāli Grīvu. Pēc sava skolotāja pirmsnāves lūguma viņš apmācīja Anakinu Debesgājēju (Skaivokeru), taču, tam pārejot tumsas spēku pusē, Obi-Vans Kenobi ar viņu cīnījās un nocirta tam kājas. Pēc tam atlikušo mūžu Anakinam (Dārtam Veideram) bija jāstaigā speciālā tērpā, kas uzturēja viņu pie dzīvības. Vecumdienās Kenobi sāka apmācīt Lūku Debesgājēju un palīdzēja tam iznīcināt "Nāves zvaigzni". Cīņā ar gaismas zobeniem viņu nogalināja Dārts Veiders.
Viļakas trakts
Vēsture
1683. gadā pirmo reizi pieminēta Viļakas katoļu baznīca. Lielā Ziemeļu kara laikā Marienhauzenas pils tika pilnīgi nopostīta un pamesta. Baznīca pēc nopostīšanas atjaunota 1716. gadā.
Enterīts
Enterīta cēlonis var būt grūti sagremojama vai bojāta barība, infekcija, saindēšanās ar ķīmiskām vielām, jūtīgums uz kādu uzturlīdzekli, ārstnieciskie līdzekļi, kuņģa, aizkuņģa dziedzera, aknu darbības traucējumi, cērmes un fiziska vai garīga pārpūle.
Ārstēšana
Enterīts tiek ārstēts atkarībā no tā cēloņa. Akūta enterīta gadījuma pirmās dienas nepieciešamas pavadīt gultas režīmā. Slimniekiem sākuma dod tikai stirpu tēju un melnu kafiju, ar trešo dienu pamazām pārejot uz pilnvērtīgu uzturu.
Hroniskā enterīta gadījumā ļoti svarīgs ir pilvērtīgs uzturs, kas satur visus nepieciešamās uzturvielas un vitamīnus. Slimošanas laikā ieteicams samazināt dzīvnieku tauku daudzumu, jo liela daļa dzīvnieku tauku slikti uzsūcas un pastiprina peristaltiku.
Profilakse
Uzturam jābūt pilnvērtūgam un sabalancētam. Nedrīkst lietot sliktas kvalitātes produktus. Rūpīgi jāmazgā rokas, augļi un dārzēņi pirms ēšanas. Nepieciešams pietiekami ilgs miegs un dozēta fiziskā slodze. Palīdz arī norūdīties, noberžot ķermeni ar mitru dvieli.
SanDisk
SanDisk Corporation ir ASV uzņēmums, kas izstrādā un ražo datu uzglabāšanas ierīces un programmatūru. Tas ir trešais lielākais zibatmiņas ražotājs pasaulē. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Milpitā, Kalifornijā. Kopš 2016. gada tas pilnībā pieder ASV uzņēmumam Western Digital.
Vēsture
SanDisk dibināja 1988. gadā, tās dibinātāji bija Dr. Eli Harari, Sandžejs Mehrotra un Džeks Juans, energoneatkarīgas atmiņas tehnoloģijas eksperti.
SanDisk līdzdibinātājs Īlaijs Harari izstrādāja Floating Gate EEPROM, kas pierādīja pusvadītāju-bāzētu datu uzglabāšanu kā praktisku, uzticamu un izturīgu. Šis panākums lika pamatus zibatmiņas tirgum, kas ievērojami ietekmēja patēriņa elektronikas industriju, ļaujot radīt jaunus produktus dažādās kategorijās. Jau sākumā SanDisk (agrāk pazīstams kā SunDisk) konstatēja, ka digitālajām kamerām būs nepieciešamas izņemamas zibatmiņas datu uzglabāšanai, kā arī datori spētu kļūt vēl mobilāki un vieglāki, un tie pieprasītu līdzīgu uzglabāšanas tehnoloģiju.
2016. gada 12. maijā Western Digital Corporation paziņoja, ka tai pilnībā piederošais meitasuzņēmums Western Digital Technologies, Inc. noslēdzis SanDisk Corporation pārņemšanu.
Apraksts
SanDisk ražo atmiņas produktus lietotus datu centros un iekļautus viedtālruņos, planšetdatoros un datoros. SanDisk klientu produkti ir pieejami 300 000 mazumtirdzniecības veikalos un vairāk nekā 100 valstīs.
SanDisk vada Sandžejs Mehrotra, līdzdibinātājs, prezidents un izpilddirektors. Fortune 500 un S&P 500 kompānija ir bāzēta Silīcija ielejā un tai ir biroji, dizaina izstrādes centri, pārbaudes un rūpnīcas, kā arī NAND zibatmiņas rūpnīcas visā pasaulē. Uzņēmumam ir ražošanas kompleksi Ķīnā, Japānā un Malaizijā. SanDisk veic pārdošanu, operācijas, izpēti un izstrādi, kā arī administrāciju Amerikas Savienotajās Valstīs, Ķīnā, Francijā, Vācijā, Indijā, Īrijā, Izraēlā, Japānā, Dienvidkorejā, Krievijā, Skotijā, Singapūrā, Spānijā, Zviedrijā, Taivānā un Apvienotajos Arābu Emirātos. Vairāk nekā puse uzņēmuma produktu tiek pārdoti ārpus ASV.
Uzņēmumam ir vairāk nekā 8600 darbinieki visā pasaulē. 2015. gada jūnijā tā tirgus kapitalizācija bija vairāk nekā 13,3 miljardi ASV dolāru.
Biznesa fokuss
Uzņēmums reklamē zibatmiņas produktus uzņēmumiem, oriģināla aprīkojuma ražotājiem (OEM), vairumtirdzniecības uzņēmumiem, sistēmu integrētājiem un patērētājiem.
Jaunievedumi
SanDisk pieder vairāk nekā 5800 patenti visā pasaulē. Kompānijas patentu portfelis tiek atpazīts kā viens no stiprākajiem tehnoloģiju nozarē.
SanDisk intelektuālie īpašumi ietver patentus dažādās zibatmiņas ierīcēs un to dizainā, procesu tehnoloģijas, iepakojumā, pārbaudes mehānismos, lietotnēs un sistēmas-līmeņa tehnoloģijās, kas ir palīdzējušas vadīt plašo zibatmiņas pielietojumu un tās plašo izplatību, kā arī paplašināt datu uzglabāšanas iespējas. SanDisk fokuss uz zibatmiņu ir novedis to pie vairākām nozīmīgām debijām tirgū, no paziņojuma par pasaules pirmo pusvadītāju disku 1991. gadā, līdz ieviešanu industrijā Multi-Level Cell (MLC) zibatmiņas tehnoloģijas izmantojot divus bitus (X2) un trīs bitus (X3) uz katru šūnu. 2014. gadā, SanDisk izziņoja savu pasaules lielākās ietilpības uzņēmumu pusvadītāju SAS disku, lielākās ietilpības SD kartes, ātrākās microSD UHS-I kartes, pirmo mazo atmiņas karti un pirmo, kas lietota skārienjutīgajā mobilajā tālrunī (LG KE850), microSD un 15-nanometru (nm) tehnoloģiju, kas ir pasaules mazākā un sarežģītākā NAND zibatmiņas procesa node. Multi-Level Cell uzglabā divus bitus ar datiem katrā zibatmiņas šūnā, lai divkāršotu “blīvumu” katram atmiņas čipam. SanDisk ieviesa MLC tehnoloģiju, lai palielinātu ietilpību un krasi samazinātu ražošanas izmaksas. Abi gan MLC, gan System Flash tika universāli ieviesti zibatmiņas industrijā 2000. gadā.
X3 NAND izmanto trīs bitu uz šūnu tehnoloģiju, lai nodrošinātu 20 procentus vairāk atmiņas čipus-no-plātnes (wafer) priekš lielākas ražošanas efektivitātes un zemākas čipa izmaksas priekš tā paša kapitāla investīcijas. Kad savienots ar SanDisk All Bit Line (ABL) arhitektūru ar advancētiem programmēšanas algoritmiem un daudzlīmeņu uzglabāšanas pārvaldības shēmām, X3 NAND zibatmiņas čipi piedāvā veiktspēju un stabilitāti līdzīgu MLC uz tās pašas tehnoloģijas, bet par ievērojami zemākām izmaksām. SanDisk 3D NAND tehnoloģiju izstrāde turpinājās noteiktajos laika posmos, un 2015. gada otrajā pusē tika sākta pilot-ražošana ar pilna tilpuma ražošanu mērķētu uz 2016. gadu.
Spriežot no IP paziņojuma par 3D atmiņu kuru tehnoloģiju konsultāciju firma LexInnova ir publicējusi 2015. gada maijā, SanDisk ir viens no top trīs patentu iesniedzējiem (kopā ar Samsung Electronics un Micron) par 3D zibatmiņas tehnoloģiju ar 829 patentu pieteikumiem. Patentu/patentu pieteikumu skaits, kas pieder šīm kompānijām sastāda aptuveni 54 procentus no kopējā skaita patentu/patentu pieteikumiem (aptuveni 2,300) šajā jomā.
Reuters nosauca SanDisk kā vienu no galvenajiem “Top 100 Global Innovators” 2014. gadā, 2013., un 2012. gadā. IEEE Spectrum nosauca SanDisk kā vienu no uzņēmumiem ar stiprāko patentu portfeli no 5 000 kompānijām un organizācijām.
Midžors
Midžors jeb Midžurs (sr, bg) ir 2169 metrus augsts kalns uz Serbijas un Bulgārijas robežas. Tas ir augstākais kalns Stara Planinas rietumos un augstākā virsotne Serbijā (pati Serbija oficiāli par valsts augstāko virsotni uzskata 2660 metrus augsto Veliku Rudoku Kosovā, kuras neatkarību nav atzinusi).
SanDisk
Apbalvojumi un atpazīstamība
2014. gadā SanDisk līdzdibinātājs Īlaijs Harari saņēma National Medal of Technology and Innovation no ASV prezidenta Baraka Obama par viņa jaunievedumiem un devumu zibatmiņas datu uzglabāšanas risinājumos. 2012. gadā, Enough Project ievietoja SanDisk, kā trešo augstāko no 24 klientu elektroierīču kompānijām par "progresu ar konflikta minerāliem".
Kontakts (filma)
"Kontakts" (en) ir 1997. gada ASV zinātniskās fantastikas drāma, kas balstīta uz Karla Sagana tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un viens no producentiem ir Roberts Zemekis. Galvenās lomas atveido Džodija Fostere, Metjū Makonahijs, Džeimss Vudss, Džons Hērts, Toms Skerits un Andžela Baseta. Filmas pirmizrāde notika.
Ellija Eroveja pēc vairākus gadus ilgiem meklējumiem atrod pārliecinošus pierādījumus intelektam uz citām planētām un mēģina sākt kontaktēties ar šo atradumu.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Filmas sižeta pamatā ir galvenā varoņa Aleksa un viņas bandas ikdienas aktivitātes nākotnes Anglijā. Alekss ir harizmātisks un psihopātisks bandas vadonis, kura dzīves galvenās baudas un izpriecas ir klasiskā mūzika (it īpaši Bēthovena un Rosīni mūzika), izvarošanas un vardarbīgas aktivitātes, kuras dēvē par ultra-violence. Kad vienu vakaru Aleksu noķer un apcietina, viņam piedāvā piedalīties medicīniskā eksperimentā, kura mērķis ir nodrošināt Aleksam riebumu pret visām tām lietām, ko sabiedrībā uzskata par grēcīgu un ļaunu esam, un kas pašam Aleksam sagādāja baudu.
Sižets
Futūristiskā Lielbritānijā Alekss ir jauniešu bandas līderis, kur ietilpst vēl Džordžijs, Dims un Pīts. Kādu nakti, pēc narkotiska milk-plus dzēriena lietošanas, viņi iesaistās cīņā ar konkurējošu bandu. Tad viņi brauc uz rakstnieka Frenka Aleksandra mājām, piemāna viņus un iekļūst tur iekšā. Viņi piekauj Aleksandru, un Alekss vardarbīgi izvaro Aleksandra sievu, dziedot dziesmu Singin' in the Rain. Nākamajā dienā, kavējot skolu, pie Aleksa ierodas probācijas darbinieks Deltoids, kurš zina par Aleksa aktivitātēm un brīdina viņu.
Aleksa draugi pauž neapmierinātību ar sīkajiem noziegumiem un vēlas lielāku vienlīdzību un lielākas zādzības, taču Alekss apliecina savu autoritāti, uzbrūkot viņiem. Vēlāk Alekss, kamēr draugi paliek ārpus, iebrūk turīgas "kaķu dāmas" mājās un iesit viņai ar lielu, fallisku skulptūru. Izdzirdot sirēnas, Alekss mēģina bēgt, bet Dims ar pudeli iesit viņam pa seju, atstājot viņu policijai. Deltoids paziņo, ka sieviete no gūtajām traumām ir mirusi, un Aleksu notiesā par slepkavību un iesloga uz 14 gadiem cietumā.
Benoni aizsardzība
Benoni aizsardzība ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 c7-c5 3. d4-d5 '''.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Sižets
Pēc divām nedēļām ministrs amatpersonu sapulcē demonstrē Aleksa rehabilitāciju. Alekss nespēj cīnīties pret cilvēku, kas par viņu ņirgājas un viņam uzbrūk, kā arī kļūst slikti, vēloties seksu ar kailu sievieti. Cietuma kapelāns sūdzas, ka Aleksam ir laupīta viņa brīvā griba, savukārt ministrs apgalvo, ka Ludoviko tehnika samazinās noziedzību un ieslodzīto skaitu.
Aleksu atbrīvo no cietuma, bet atklāj, ka policija ir pārdevusi viņa mantas, lai sniegtu kompensāciju viņa upuriem, un viņa vecāki ir izīrējuši viņa istabu. Alekss sastopas ar vecu klaidoni, kuram viņš uzbruka pirms vairākiem gadiem, un klaidonis ar saviem draugiem uzbrūk viņam. Aleksu izglābj divi policisti, bet viņš ir pārsteigts, redzot, ka tie ir Dims un Džordžijs. Abi ved Aleksu ārpus pilsētas, kur viņu piekauj un gandrīz noslīcina. Alekss ar pēdējiem spēkiem tiek līdz tuvējās mājas slieksnim, kur viņš sabrūk.
Benoni aizsardzība
Vēsture
Terminu "Ben-Oni" ieviesis vācu šahists A. Rainganums grāmatā "Ben-Oni, vai Aizsardzība pret gambīta gājieniem šahā" (1825). Pirmoreiz spēlēta partijās V. Ganšteins — T. Laza (Berlīne, 1841) un H. Stauntons — P. Sentamāns (mačs, 1843).
Mehāniskais apelsīns (filma)
Sižets
Alekss pamostas un atrod sevi Aleksandra kunga mājās, kurš tagad pārvietojas ratiņkrēslā. Aleksandrs neatpazīst Aleksu no iepriekšējā uzbrukuma, bet zina par viņu un Ludoviko tehniku no laikrakstiem. Viņš Aleksu uzskata par politisko ieroci un gatavojas iepazīstināt viņu ar saviem kolēģiem. Aleksandrs saprot, ka Alekss bija tas, tas uzbruka viņam un viņa sievai. Ar kolēģu palīdzību Aleksandrs apreibina Aleksu un ieslēdz viņu augšstāva guļamistabā. Pēc tam viņš no apakšas skaļi atskaņo Bēthovena 9. simfoniju. Nespēdams izturēt nežēlīgās sāpes, Alekss mēģina izdarīt pašnāvību, izlecot par logu.
Benoni aizsardzība
Stratēģiskā ideja
Melnie labprātīgi atdod baltajiem telpas pārsvaru, cenšoties panākt aktīvu pretspēli, kombinējot flangu operācijas ar spiedienu uz balto centru.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Sižets
Alekss izdzīvo un pamostas slimnīcā ar vairākiem savainojumiem. Kamēr viņam veic virkni psiholoģisko testu, viņš atklāj, ka viņam vairs nav nepatikas pret vardarbību un seksu. Ierodas ministrs un atvainojas Aleksam. Viņu piedāvā arī parūpēties par viņu, apmaiņā pret sadarbošanos ar valsts iestādēm. Ministrs atskaņo 9. simfoniju un Alekss sapņo par seksu ar sievieti, pie sevis domājot: "Es esmu izārstēts".
Benoni aizsardzība
Klasiskais Benoni: 1.d4 c5 2. d5 e5
Klasiskā Benoni variantā baltie atturas no gājiena c2-c4. No vienas puses balto rīcībā paliek diagonāle f1-a6 un punkts c4, bez tam tie var ar c2-c3 kontrolēt punktu d4. No otras puses, tas, ka uz c4 nav balto bandinieka, atvieglo melno cīņu par punktu b5, izdarot tādām pozīcijām raksturīgo uzrāvienu dāmas spārnā ar gājienu b7-b5.
Čehu Benoni: 1.d4 Zf6 2. c4 c5 3. d5 e5
Par čehu Benoni šo atklātnes variantu nosaucis angļu meistars Viljams Hartstons savā grāmatā "Benoni" (1977). Dažreiz to sauc arī par Hromādkas Benoni, ar to uzsverot tieši šī čehu meistara nopelnus varianta papildināšanā ar jaunām idejām. Tā ir stabilāka, bet arī pasīvāka atklātnes sistēma par moderno Benoni. Pēc 4. Zc3 d6 5. e4, baltie izveidojuši centrā spēcīgu bandinieku ķīli, kuru melnie no savas puses bloķējuši. Turpinājumā melnie gatavo uzrāvienus b7-b5 un f7-f5, bet baltie savukārt b2-b4 un f2-f4 un spēlei ir izteikti manevrējošs raksturs.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Morāle
Pēc terapijas Alekss uzvedas kā labs sabiedrības loceklis, lai gan ne pēc savas izvēles. Viņa labestība ir piespiedu kārtā; viņš ir kļuvis par mehānisku apelsīnu — organisks no ārpuses, mehānisks no iekšpuses. Pēc tam, kad Aleksam ir veikta Ludoviko tehnika, kapelāns kritizē viņa jauno attieksmi kā nepatiesu, apgalvojot, ka patiesai labestībai jānāk no iekšpuses. Tas noved pie tēmas par Aleksa ļaunprātīgu izmantošanu.
Benoni aizsardzība
Modernais Benoni: 1.d4 Zf6 2.c4 c5 3.d5 e6 4. Zc3 exd5 5. cxd5 d6
Modernais Benoni mūsdienās ir populārākais šīs atklātnes variants. Pirmais Moderno Benoni 1927. gada Ņujorkas turnīrā izmēģinājis F. Māršals. Melnie, atstājot centru pusatvērtu, plāno laidni attīstīt uz g7, kombinējot to ar pretspēli dāmas spārnā. Baltie, nostiprinoties dāmas spārnā un centrā (a4, Zf3-d2-c4 utt.), cenšas piemērotā momentā izdarīt uzrāvienu centrā e4-e5.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Psiholoģija
Filma kritizē psihologu Džona Votsona un Beresa Frederika Skinera ierosināto biheiviorismu jeb "uzvedības psiholoģiju". Bērdžess noraidīja biheiviorismu, nosaucot Skinera grāmatu Beyond Freedom and Dignity (1971) par "vienu no visbīstamākajām grāmatām, kas jebkad sarakstītas". Filmā attēlotā Ludoviko tehnika ir parodija par nepatiku terapiju, kas ir veids kā vingrināt nosacījuma refleksus.
Benoni aizsardzība
Čūskas variants: 4.Zc3 exd5 5.cxd5 Ld6
Melnie attīsta laidni uz d6 ar ideju to caur c7 pārvest uz a5. Šī variantu 1982. gadā izgudroja Rolfs Martens un deva tam nosaukumu — čūska, jo līkloču laidņa kustība atgādina šo rāpuli. Šo variantu bieži spēlējis Normunds Miezis.
Mūsdienu variants: 1.d4 Zf6 2.c4 c5 3.d5 d6 4. Zc3 g6
Melnie, atturoties no uzrāviena e7-e6 un centra aizvēršanas ar e7-e5, cenšas ātrāk pabeigt attīstību.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Sabiedrība
Filmā attēloto sabiedrību daži uztvēra kā komunistisku, kas saskatīja saistību ar krievu kultūru. Filmā, tāpat kā grāmatā, pusaudžu slengam ir spēcīga krievu ietekme. Bērdžess skaidro, ka slengs ir daļēji paredzēts, lai lasītāju ievilktu grāmatas varoņu pasaulē un novērstu grāmatas novecošanos. Ir daži pierādījumi, kas liecina, ka sabiedrība ir sociālistiska vai varbūt sabiedrība, kas no neveiksmīga sociālisma attīstās par autoritāru sabiedrību. Romānā uz ielām ir gleznojumi ar strādniekiem krievu sociālistiskās mākslas stilā, un filmā redzams neķītrs sociālistisks murālis. Kā DVD komentāros norāda Malkolms Makdauels, Aleksa mājas atrodas sociālisma stila daudzdzīvokļu ēkās.
Kubriks nesniedza skaidru atbildi par to kāda ir sabiedrība filmā, sakot "ministrs, kuru atveido Entonijs Šārps, nepārprotami ir labējā spārna pārstāvis. Rakstnieks, Patriks Magī, ir vājprātīgs kreisais. Viņi atšķiras tikai ar savu dogmu. Viņu līdzekļi un mērķi neatšķiras."
Darbs pie filmas
Entonijs Bērdžess pārdeva sava romāna filmas tiesības par 500 ASV dolāriem (atbilst 4500 dolāriem 2021. gadā), neilgi pēc tā publicēšanas 1962. gadā. Sākotnēji bija plānots, ka filmā galvenās lomas atveido rokgrupas The Rolling Stones dalībnieki. Grupas solists Miks Džegers izrādīja interesi par Aleksa galvenās lomas atveidošanu, bet britu režisors Kens Rasels bija piesaistīts režijai. Tomēr tas neizdevās, jo radās problēmas ar Britu filmu klasifikācijas padomi (BBFC), un galu galā tiesības uz filmu nokļuva pie Kubrika.
Malkolms Makdauels izvēlēts Aleksa lomai pēc tam, kad Kubriks viņu redzēja filmā "Ja...." (1968).
Ludoviko tehnikas ainas filmēšanas laikā Makdauels saskrāpēja radzeni un uz laiku kļuva akls. Ārsts, kurš stāvēja viņam blakus ainā un pilināja Aleksa piespiedu kārtā atvērtajās acīs sāls šķīdumu, bija īsts ārsts, lai novērstu aktiera acu izžūšanu. Makdauels filmēšanas laikā salauza arī dažas ribas.
Adaptācija
Romāna adaptācija sākotnēji nemaz netika plānota. Scenārists Terijs Sauterns iedeva Kubrikam romāna kopiju, taču viņš to nolika malā, tobrīd izstrādājot ar Napoleonu Bonapartu saistītu projektu. Kubrika sieva intervijā sacīja, ka viņa ir iedevusi Kubrikam romānu pēc tā izlasīšanas. Kubriks sacīja: "Mani sajūsmināja viss par to: sižets, idejas, varoņi un, protams, valoda. Stāsts, protams, darbojas vairākos līmeņos: politiskā, socioloģiskā, filozofiskā un, pats galvenais, sapņainā psiholoģiski-simboliskā līmenī." Kubriks uzrakstīja romānam tuvu scenāriju, sakot: "Es domāju, ka viss, kas Bērdžesam bija sakāms par stāstu, tika ielikts grāmatā, taču es iekļāvu dažas noderīgas stāstījuma idejas un pārveidoju dažas ainas." Scenārijs balstīts uz ASV izdotās grāmatas versiju, kurā ir izlaista pēdējā nodaļa.
Mūzika
Par galveno mūziku tika izvēlēts Henrija Pērsela skaņdarbs Music for the Funeral of Queen Mary. Filmā arī iekļauta Edvarda Elgara un Džoakīno Rosīni mūzika, kā arī Ludviga van Bēthovena mūzika, īpaši Aleksa iecienītā 9. simfonija. Tomēr skaņu celiņā ir vairāk Rosīnī nekā Bēthovena mūzika.
Kritiķu vērtējums
Izdošanas brīdī filma saņēma dalītas kritiķu atsauksmes. Pēc tam, kad filma saņēma Ņujorkas kinokritiķu balvu, Vinsens Kenbijs no The New York Times par filmu teica, ka "tas ir spožs un bīstams darbs, taču bīstams tādā veidā, kā dažkārt izcilas lietas ir." Viņš slavēja arī filmas tehniskos sasniegumus. Rodžers Īberts filmai deva divas no četrām zvaigznēm, saucot to par "ideoloģisku bardaku." Savā New Yorker recenzijā ar nosaukumu "Stenlijs Streindžlavs" Polīna Kēla filmu nodēvēja par pornogrāfisku un Kubriku par "sliktu pornogrāfistu", jo tā dehumanizēja Aleksa upurus, vienlaikus izceļot galvenā varoņa ciešanas.
Gadu laikā "Mehāniskais apelsīns" kļuvis par kulta klasiku. Laikrakstam The Guardian Pīters Frenčš norādīja, ka filmas pretrunīgo reputāciju, iespējams, izraisīja fakts, ka tā izlaista laikā, kad bija lielas bailes no pusaudžu likumpārkāpumiem. Ādams Neimans no The Ringer rakstīja, ka filmas tēmas par noziedzību, korumpētām varas struktūrām un dehumanizāciju ir aktuālas mūsdienu sabiedrībā. Saimons Braunds no Empire uzteica "žilbinošo vizuālo stilu" un Makdauela "vienkārši pārsteidzošo" Aleksa attēlojumu.
Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 88% vērtējums, rakstot "satraucošs un pārdomu rosinošs, "Mehāniskais apelsīns" ir auksts un antiutopisks murgs ar ļoti tumšu humora izjūtu". Metacritic filmas vērtējums ir 77 no 100.
Filma nominēta četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais adaptētais scenārijs" un "Labākā montāža". Tā nominēta arī septiņām BAFTA kino balvām, tomēr nevienu nesaņēma.
Jurijs Mamajevs
Jurijs Mamajevs (dzimis 1984. gada 3. februārī Omskā) ir krievu futbolists, pussargs.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Kases ieņēmumi
Filma guva finansiālus panākumus, nopelnot 41 miljonu ASV dolāru ASV un aptuveni 73 miljonus ārzemes, kopējiem ieņēmumiem sasniedzot 114 miljonus pie 1,3 miljonu budžeta.
Pretrunas
Lai gan Apvienotās Karalistes kinoteātros 1971. gada decembrī to demonstrēja bez cenzūras, Lielbritānijas varas iestādes uzskatīja, ka filmā redzamā seksuālā vardarbība ir ekstrēma. 1972. gada martā tiesas procesa laikā pret 14 gadus vecu zēnu, kuru apsūdzēja par klasesbiedra slepkavību, prokurors atsaucās uz filmu "Mehāniskais apelsīns", liekot domāt, ka filma viņu bija ietekmējusi. Filmu saistīja ar vecāka gadagājuma klaidoņa slepkavību, ko veica 16 gadus vecs zēns, Bakingemšīrā, kurš atzina savu vainu pēc tam, kad bija paziņojis policijai, ka draugi viņam stāstījuši par filmu un par veca klaidoņa piekaušanu. Prese vainoja arī filmu izvarošanā, kuras laikā uzbrucēji esot dziedājuši dziesmu Singin' in the Rain. Kubrika sieva sacīja, ka viņu ģimene esot saņēmuši draudus un ka pie viņu mājām esot bijuši protestētāji.
Frederiks Molonijs
Frederiks Greiems "Freds" Molonijs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs barjerskrējienā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Molonijs startēja trijās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās. No šīm trim disciplīnām viņš 110 metru barjerskrējienā ar rezultātu 15.6 sekundes ieguva 3. vietu. Šajā disciplīnā viņš piekāpās Džonam Maklīnam (rezultāts — 15.5 sekundes) un Alvinam Krencleinam (rezultāts — 15.4 sekundes).
Mehāniskais apelsīns (filma)
Pretrunas
1973. gadā Warner Bros. pēc Kubrika lūguma filmu pārtrauca izrādīt Lielbritānijā. Tikai pēc Kubrika nāves 1999. gadā filmu atkārtoti izlaida kinoteātros, VHS un DVD formātos.
Frederiks Molonijs
200 metru barjerskrējienā viņš startēja tikai kvalifikācijas kārtā, kur ar rezultātu 27.6 sekundes ieguva 3. vietu un fināla skrējienam nekvalificējās. Savukārt 100 metru skriešanā viņš kvalifikācijas kārtas skrējienā ieguva 2. vietu ar rezultātu 11.5 sekundes un kvalificējās pusfinālam. Pusfināla skrējienā viņš ieguva 3. vietu, kas ļāva viņam startēt atkārtotajā skrējienā, kur viņš ieguva 4. līdz 6. vietu, jo precīzs viņa rezultāts nav zināms. Fināla kārtā viņš šajā disciplīnā nestartēja.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Pretrunas
Filmu 1973. gadā aizliedza Īrijā un to izlaida tikai.
Frederiks Molonijs
Viņa brālis, Viljams Molonijs, arī startēja 1900. gada olimpiskajās spēlēs.
Mehāniskais apelsīns (filma)
Pretrunas
Singapūrā filma bija aizliegta 30 gadus, līdz 2006. gadā tā centās iegūt izlaišanas atļauju. To noraidīja un aizliegumu atcēla tikai 2011. gadā. Filma uz laiku bija aizliegta arī citās valstīs, kā Brazīlijā, Spānijā, Dienvidāfrikā un Maltā.
Ietekme
AFI 100 gadi... 100 filmas sarakstā "Mehāniskais apelsīns" ierindojās 46. vietā 1998. gada sarakstā un 70. vietā 2007. gada sarakstā. Alekss ir ierindots 12. vietā AFI 100 ļaundaru sarakstā. 2008. gadā AFI 10 Top 10 sarakstā "Mehāniskais apelsīns" nosaukts par ceturto labāko zinātniskās fantastikas filmu. Filma ierindota arī AFI 100 labāko trilleru saraksta 21. vietā.
2010. gadā Time žurnāls filmu iekļāva savā 10 vardarbīgāko filmu saraksta 9. vietā. 2008. gadā žurnāls Empire to ierindoja 500. visu laiku labāko filmu saraksta 75. vietā, bet 2013. gada 100 labāko britu saraksta 11. vietā. 2010. gadā The Guardian to nosauca par 6. labāko mākslas filmu.
2020. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Stārķu iela
Stārķu iela var būt:
Temnocerus sibiricus
Temnocerus sibiricus ir tinējsmecernieku suga. Ķermeņa garums 2,7—3,1 mm; melns ar tumši zilu spīdumu, ar retinātiem, īsiem, puspaceltiem sariņiem. Sugu aprakstīja Andrejs Legalovs 2006. gadā Tivā. Suga atrasta uz bērza.
Ādams Fokss
Ādams Fokss (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2019. gada Fokss pārstāv NHL komandu Ņujorkas "Rangers". 2016. gada NHL draftā Foksu ar kopējo 66. numuru trešajā kārtā izvēlējās Kalgari "Flames".
2018. gada jūnijā tiesības uz Foksu ieguva Karolīnas "Hurricanes", bet 2019. gada aprīlī viņš tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers", kur viņš 2019–20. gada sezonā debitēja NHL. 2022. gadā piedalījies savā pirmajā NHL Visu zvaigžņu spēlē.