cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Istra (pilsēta)
Vēsture
1941. gada novembrī—decembrī pilsētiņa smagi cieta Otrajā pasaules karā, par ko saņēma Krievijas goda nosaukumu "Kara drosmes apdzīvotā vieta" (Населённый пункт воинской доблести). Vācu sapieri atkāpjoties uzspridzināja ne tikai pilsētas, bet arī Novojerusaļimskas klostera galvenās ēkas.
Goldkosta
Ģeogrāfija
Liela daļa piekrastes zemienes un purvi ir pārvērsti par ūdensceļiem un mākslīgām salām uz kurām atrodas debesskrāpji un mājas. Stipri ir attīstīta arī pilsētas piekrastes zona, kura ir apbūvēta ar viesnīcām, kūrortiem un debesskrāpjiem.
Klimats
Goldkostas klimats ir mitrs subtropu klimats ar maigām ziemām un siltām, mitrām vasarām. Vasarā pilsētā bieži ir ilgas lietavas ar negaisu un spēcīgām lietusgāzēm. Lietus dažreiz ilgst pat vairākas nedēļas. Ziemas ir saulainas, siltas un sausas. Dēļ siltajām ziemām pilsētai ir liels tūristu pieplūdums ziemas sezonā.
Istra (pilsēta)
Vēsture
Pēc kara tika izstrādāti projekti pilsētas atjaunošanai, pirmais no kuriem paredzēja kūrorta izveidi, atjaunojot vēsturiskās 17. gadsimta ēkas un būvējot jaunas tā laika stilā. Projekts netika realizēts, tomēr tika uzbūvētas dažas ēkas paredzētajā stilā un pilsētas tuvumā atrodas vairākas sanatorijas. Daļēji tika atjaunotas klostera ēkas. Pamatā pilsētas ēkas celtas 1960.—1970. gados pēc padomju tipveida mikrorajonu projektiem.
Goldkosta
Ekonomika
Mazāk kā 50 gadu laikā, Goldkosta ir izaugusi no mazas kūrortpilsētas līdz Austrālijas sestai lielākajai pilsētai un lielākajai Austrālijas pilsētai, kas nav štata galvaspilsēta. Goldkosta ir viena no Austrālijas visstraujāk augošajām pilsētām un tās ikgadējais iedzīvotāju pieaugums ir ap 1,8%. Pilsētas galvenais ienakumu avots ir tūrisms, bet pilsētā ir attīstītas arī citas industrijas, kā izglītības, filmu, informācijas tehnoloģijas un pārtikas rūpniecības industrijas. Pilsētas bezdarbnieku skaits veido 5,6%, kas ir zem Austrālijas vidējā rādītāja. Katrs ceturtais pilsētas iedzīvotajs ir nodarbināts tūrisma nozarē.
Istra (pilsēta)
Mūsdienas
Pilsētas pēckara ekonomiskā attīstība saistās ar kalnraču tehnikas eksperimentālo rūpnīcu "Ugļemaš" un pilsētā izvietotajiem elektrotehniskajiem zinātniskajiem institūtiem. Mūsdienās pilsētā atrodas Slovēnijas farmaceitiskās firmas KRKA fabrika un Francijas firmas Danone bērnu barības fabrika.
Istrā atrodas drāmas teātris, 4 vispārizglītojošās skolas un muzejs—izstāžu centrs blakus Novojerusaļimskas klosterim. Pats klosteris atguva savas reliģiskās funkcijas 1994. gadā.
2020. gadā pilsētas administrāciju vadīja Tatjana Vituševa.
Lambārtes luterāņu baznīca
Lambārtes evaņģēliski luteriskā baznīca ir dievnams, kas atrodas Bauskas novada Dāviņu pagasta Lambārtē. Baznīca celta 18. gadsimtā, starp pasaules kariem pārbūvēta. Latvijas PSR laikā tajā atradās kolhoza "Lambārte" kantoris un klubs.
Universālais produkta kods
Universālais produkta kods (UPC; līdzvērtīgi: UPC kods) ir Amerikas Savienotajās Valstīs, Kanādā, Eiropā, Austrālijā, Jaunzēlandē un citur plaši izmantota svītrkodu simboloģija tirdzniecības vienību izsekošanai veikalos.
UPC (tehniski attiecas uz UPC-A) sastāv no 12 ciparu zīmēm, kas tiek unikāli piešķirtas katrai tirdzniecības vienībai. Paralēli radniecīgajam EAN svītrkodam, arī UPC ir svītrkods, ko, atbilstoši GS1 specifikācijām, galvenokārt izmanto tirdzniecības vienību skenēšanai tirdzniecības vietās. UPC datu struktūras ir GTVN sastāvdaļa, un tās atbilst globālajai GS1 specifikācijai, kuras pamatā ir starptautiski standarti. Bet daži mazumtirgotāji (apģērbi, mēbeles) neizmanto GS1 sistēmu (drīzāk citas svītrkodu simboloģijas vai izstrādājumu numuru sistēmas). No otras puses, daži mazumtirgotāji izmanto EAN/UPC svītrkodu simboliku, taču neizmanto GTVN (tikai produktiem, kas tiek pārdoti viņu pašu veikalos).
Pētījumi parāda, ka UPC pieņemšana un popularizēšana ir stimulējusi inovācijas un veicinājusi starptautisko mazumtirdzniecības piegādes ķēžu izaugsmi.
Vēsture
Voless Flints (Wallace Flint) 1932. gadā ierosināja automatizētu kases sistēmu ar perfokaršu pielietojumu. Bernards Silvers (Bernard Silver) un Normens Džozefs Vudlands, (Normen Joseph Woodland) Drexelas Tehnoloģiskā institūta (tagad Drexel University ) maģistrants, izstrādāja vēršacs stila kodu un 1949. gadā pieteica patentu.
Sešdesmitajos gados un septiņdesmito gadu sākumā Ziemeļamerikas dzelzceļi eksperimentēja ar daudzkrāsainiem svītrkodiem vagonu izsekošanai, taču galu galā šī sistēma tika atmesta un aizstāta ar radio balstītu sistēmu ar nosaukumu Automatic Equipment Identification (AEI).
Pārtikas nozares tirdzniecības asociāciju grupa 1973. gadā izveidoja Vienotā produkta koda padomi (UPCC), kas ar McKinsey &amp; Company konsultantu Lerija Rasela (Larry Russell) un Toma Vilsona (Tom Wilson) palīdzību noteica skaitlisko formātu, kas tika paņemts par pamatu vienotajam produkta kodam. Tehnoloģiju firmas, tostarp Charegon, IBM, Litton-Zellweger, Pitney Bowes-Alpex, Plessey-Anker, RCA, Scanner Inc., Singer un Dymo Industries / Data General, padomē alternatīvus simbolu attēlojumu priekšlikumus. Simbolu atlases komiteja beidzot izvēlējās īstenot Džordža Dž. Lūrera (George J.Laurer) izstrādāto IBM priekšlikumu, taču ar nelielu fonta pārveidojumu cilvēkiem lasāmajā zonā.
Pirmā UPC svītrkodu marķētā prece, kas jebkad ir tikusi skenēta mazumtirdzniecības kasē, bija Wrigley's Juicy Fruit košļājamās gumijas 10 iepakojumu paciņa (50 plāksnītes), kas 1974. gada 26. jūnijā pulksten 8.01 tika nopirkta Marsh lielveikalā Trojas pilsētā, Ohaio. NCR kasē tika reģistrēts pieaugums par 67 centiem. Iepirkumu grozā bija arī citas ar svītrkodiem marķētas preces, bet gumija bija pirmā, kas tika paņemta pie kases. Gumijas paciņa tika izstādīta Smitsona institūta Amerikas vēstures muzejā Vašingtonā, DC
Marejs Edens (Murray Eden) bija universālā produkta koda svītrkodu izveidojušās komandas konsultants. Būdams Masačūsetsas Tehnoloģiskā institūta zinātnieku komitejas priekšsēdētājs, viņš palīdzēja izvēlēties simbolu, kas izturētu sagaidāmo tehnoloģiju neizbēgami straujo attīstību. Viņš izvēlējās fontu, un viņš nāca klajā ar ideju svītrkoda, kas ir nedroša sistēma, ja koda lasītājs nedarbojas, apakšā pievienot numurus.
IBM piedāvājums
1969. gada beigās IBM deva uzdevumu Džordžam Lūreram Research Triangle Park (RTP) Ziemeļkarolīnā izpētīt, kā izgatavot lielveikala skeneri un etiķeti. 1970. gada beigās Hērds Būmeisters (Heard Baumeister) sniedza vienādojumus kā aprēķināt rakstzīmes collā, kas iespējams izmantojot divus IBM svītrkodus — Delta A un Delta B. 1971. gada februārī Būmeisters pievienojās Laureram.
1971. gada vidū Viljams "Bills" Krūzs (William "Bill" Crouse) izgudroja jaunu svītrkodu ar nosaukumu Delta C. Tas sasniedza četras reizes vairāk rakstzīmju collā kā Delta B. Delta B darbojās salīdzinot svītru un atstarpju platumus ar koda bitiem. Tas bija ārkārtīgi jutīgs pret tintes izplūšanu, kad pārāk liela tintes daudzuma vai spiediena dēļ abas svītras malas izpletās vai pārāk maza daudzuma dēļ tās sarāvās. Vēl sliktāk bija tas, ka svītru izplešanās vietās atstarpes saruka, un otrādi. Delta C sasniedza augstāku veiktspēju, tikai izmantojot virzīšanos no priekšas uz aizmuguri līdz svītru šķautnēm, ko neietekmēja nevienmērīga tintes izplatīšanās. Kods nodrošināja vislabāko veiktspēju, ja tam bija noteikta rakstzīmju kopa ar fiksētu atskaites attālumu, kas aptvēra lielāko daļu vai vēlams visu rakstzīmi. 1971. gada augustā Krūzs pievienojās skenera radīšanas centieniem. Arī pēc vairākiem mēnešiem viņi nebija panākuši nekādu progresu. Viņi zināja par RCA vēršacs etiķeti, kuru varēja skenēt ar vienkāršu taisnas līnijas lāzera skeneri, taču nolasāmā etiķete bija pārāk liela. Lai gan Litton Industries ierosināja līdz pusei nogrieztu vēršacs simbolu, kas samazinātu tā laukumu, tas joprojām bija pārāk liels un parādīja tādas pašas problēmas ar tintes smērējumiem kā RCA simbols. Atkārtošanas un pārbaudes iespēja bija pilnībā novērsta. Viņi zināja arī par daudzajiem citiem priekšlikumiem no visas pasaules, no kuriem neviens nebija reāli izmantojams. 1972. gada pavasarī Būmeisters paziņoja par izrāvienu. Viņš ierosināja etiķeti ar svītrām, kas bija nedaudz garākas par attālumu starp visiem svītrām, kuras bija jāizlasa vienā piegājienā. Šo etiķeti varēja skenēt ar vienkāršu "X" skeneri, kurš bija tikai nedaudz sarežģītāks nekā taisnās līnijas lāzera skeneris. Nākamajā dienā Būmeisters izteica priekšlikumu, ja etiķete tiktu sadalīta divās daļās, tad svītru garumus varētu samazināt gandrīz uz pusi. Šie divi priekšlikumi, salīdzinājumā ar vēršacs izmēru, samazināja svītrkoda laukumu līdz trešdaļai un pēc tam līdz sestdaļai. Labajā pusē redzamais attēls parāda Būmeistera piedāvāto etiķeti. Viņš nenorādīja ne uz vienu konkrētu svītrkodu, jo tas bija labi saprotams. Šodienas UPC etiķete ir viņa priekšlikums, atskaitot svītru kodu un desmit ciparus. Neilgi pēc tam Būmeisters pārgāja uz citu RTP sektoru.
Pirmajā Lūrera svītrkodu mēģinājumā tika izmantots Delta B. Iegūtais etiķetes izmērs bija apmēram sešas reiz trīs collas, kas bija pārāk liels. Krūzs ieteica Lūreram izmantot savu Delta C svītrkodu un iesniedza sava patenta kopiju, kurā bija burtu un ciparu rakstzīmju kopas paraugs un noteikumi citu izmēru alfabētu ģenerēšanai. Tas samazināja etiķetes izmēru līdz aptuveni 1,5”x 0,9”. Vēlāk Lūrers lūdza Krūza palīdzību pētījumā kā skeneris varētu atrast etiķeti. Viņi abi kopā definēja aizsargjoslas un etiķetes noteikšanas definīciju. Aizsargjoslas, arī identifikāciju spējai atšķirt pusetiķetes un mācību svītras skenera sliekšņa ķēdēm. Lūreram tagad bija pilnīga etiķetes definīcija, un viņš sāka rakstīt savu priekšlikumu.
Iepriekš Krūzam bija ideja par vienkāršu nūjiņu, ko nēsāt kā gredzenu un rokassprādzi. Viņš nolēma attīstīt šo zizli etiķetes parādīšanai.
1972. gada 1. decembrī IBM iesniedza Lūrera priekšlikumu Super Market komitejai Ročesterā, Minesotā — vietā, kur IBM varētu izstrādāt skeneri. Prezentācijas laikā Krūzs sniedza laboratorijas paraugdemonstrējumu, kur viņš ar gredzena nūjiņu lasīja UPC līdzīgas etiķetes. Papildus parasto etiķešu lasīšanai viņš izlasīja arī divas lappuses lielo centrālo uzlīmi priekšlikuma bukletā. Pēc tam viņš pievērsās lapai, kurā bija redzama uz galda novietotu marķētu priekšmetu fotogrāfija. Etiķetes bija mazas un kļūdainas izdrukātās fotogrāfijas izšķirtspējas dēļ, bet nūjiņa lasīja daudzas no tām. Šī demonstrācija parādīja tīra Delta C koda izturību. Priekšlikums tika pieņemts.
Mēnesi vēlāk, 1973. gada 1. janvārī, Krūzs atgriezās IBM Advanced Technology grupā, un Lūrers palika pilnībā atbildīgs par etiķeti.
Tika nolemts, ka abās etiķetes pusēs jābūt atšķirīgām ciparu rakstzīmju kopām. Rakstzīmju kopa, ko Lūrers ieguva no Delta C patenta, izmantoja septiņus drukājamus palielinājumus, katrā no kuriem tiktu izdrukātas divas svītras un divas atstarpes. Tādējādi tika iegūtas divdesmit rakstzīmju kombinācijas, taču bija divi pāri, kuriem, lasot pēc Delta C noteikumiem, tika piešķirti vieni un tie paši kodi. Tā kā ar astoņpadsmit rakstzīmēm nepietika, tad Lūrers mēģināja rakstzīmju kopai pievienot vēl vienu vienību. Tādējādi tiktu iegūtas divdesmit sešas Delta C rakstzīmes, kas ne tikai varētu nodrošināt abus decimālzīmju komplektus, bet pievienoja arī četrpadsmit procentus etiķetes platumam un attiecīgi — arī augstumam. Tas dotu par trīsdesmit procentiem palielinātu laukumu vai etiķeti 1,7”x 1,03”. Lūrers uzskatīja, ka tas nav pieņemami. Viņš atgriezās pie sākotnējā rakstzīmju komplekta ar divdesmit rakstzīmēm, bet no kurām četras bija divi pāri ar vienādu Delta C nolasījumu. Viņš nolēma izmantot tos visus. Lai pārus atšķirtu, viņam katrā no tiem vajadzētu izmērīt vienas svītras platumu, kas tos atšķirtu vienu no otra. Katram pārim šīs svītras būtu vienas vai divu vienību platumā. Lūrers Būmeistera vienādojumus šai kopai nepiemēroja. Viņš uzskatīja, ka tikai viena joslas platuma mērīšana nebūtu pārāk nopietna. Izrādījās, ka laukuma palielināšanai vairāk kā divas reizes, platums un augstums būtu jāpaaugstina vairāk nekā par piecdesmit procentiem. Vēlāk Lūrers atzina, ka šīs četras rakstzīmes katrā komplektā ir iemesls lielākajai daļai skenera lasīšanas kļūdu.
Matemātiķim Deividam Saviram (David Savir) tika uzdots pierādīt, ka simbolu var izdrukāt un tas atbilst uzticamības prasībām, un viņš, visticamāk, nezināja Būmeistera vienādojumus. Viņš un Lūrers kļūdu noteikšanas un korekcijas nolūkā desmit cipariem pievienoja vēl divus. Pēc tam viņi nolēma pievienot nepāra/pāra paritāti vienību skaitam, kurš katrā pusē ir aizpildīts ar svītrām. Nepāra/pāra paritāte ir paņēmiens, ko izmanto, lai bitu plūsmā noteiktu nepāra bitu kļūdu skaitu. Viņi nolēma izmantot nepāri vienā un pāri otrā pusē. Tas dotu papildu norādi par to, kura puse no biļetes tiek lasīta. Tas nozīmēja, ka labas nolasāmības nodrošināšanai, katras svītras platums būtu jānolasa precīzi. Tas nozīmēja arī to, ka būs zināma arī katra atstarpe. Prasība precīzi nolasīt katras svītras platumu būtībā noliedz Delta C priekšrocības, izņemot Delta C atsauces mērījumus. Šajā gadījumā, kā Delta C koda ēna, saglabājās vienīgi savādu rakstzīmju kopa un etiķetes izmērs. Izmērs joprojām tika aprēķināts kā Delta C kodam. Ja etiķetes izmērs, ņemot vērā nepieciešamos svītru platuma mērījumus, būtu bijis pareizi pārrēķināts, tad etiķete būtu pārāk liela, lai tā būtu pieņemama.
Mašīnbūvei un elektroniskajai projektēšanai parasti ir nepieciešamas vissliktākās konstrukcijas, kas izmanto zināmas pielaides. Daudziem svītrkodu inženieriem ar šādām lietām bija maz pieredzes un viņi vairāk izmantoja intuitīvas metodes. Tas arī bija Delta B koda sliktās veiktspējas un, visticamāk, RCA vēršacs skenera neveiksmes cēlonis.
Zemāk esošajā tabulā ir redzamas 1970. gadu sākumā pieejamās darbspējīgās etiķetes un to izmēri.
Ir pieņēmums, ka vēršacs satur tādu pašu informāciju un nolasāmības uzticamību.
Salikums
Katrs UPC-A svītrkods sastāv no skenējamas melnu svītru un baltu atstarpju joslas virs 12 ciparu virknes. UPC-A svītrkodā nav atļauti burti, rakstzīmes vai cita veida saturs. Starp 12 ciparu numuru un melno joslu un atstarpēm ir savstarpēja atbilstība, ti, ir tikai viens veids, kā vizuāli attēlot katru 12 ciparu numuru, un ir tikai viens veids, kā attēlot katru melno svītru un atstarpju joslu skaitliski.
Katra UPC-A svītrkoda skenējamais laukums atbilst modelim SLLLLLLMRRRRRRE, kur S (sākuma), M (vidējā) un E (beigu) aizsargjoslas ikvienā UPC-A svītrkodā ir attēlotas vienādi un L (kreisajā) un R (labajā) sadaļā ir 12 kopīgi cipari, kas katru UPC-A padara unikālu. Pirmais cipars L norāda uz noteiktu ciparu sistēmu, kas sekojošajiem cipariem ir jāizmanto. Pēdējais cipars R ir kontrolcipars kļūdu konstatēšanai, kas skenējot vai manuāli ievadot svītrkodu ļauj atklāt dažas kļūdas. Aizsargjoslas atdala abas sešu ciparu grupas un nosaka termiņus. Piezīme: UPC-A 042100005264 ir līdzvērtīgs UPC-E 425261 ar paritātes modeli "EOEEOO", ko nosaka UPC-A skaitļu sistēma 0 un UPC-A kontrolcipars 4.
Formatējums
UPC-A svītrkodus, pielāgojoties dažādiem drukāšanas un skenēšanas procesiem, var izdrukāt dažādos blīvumos. Nozīmīgo dimensiju parametru sauc par x-dimensiju (atsevišķa moduļa elementa platums). Katras svītras (atstarpes) platumu nosaka, reizinot katras svītras (atstarpes) x-dimensiju ar moduļa platumu (1, 2, 3 vai 4 vienības). Tā kā katra aizsargjosla sastāv no divām svītrām, un katrs no UPC-A svītrkoda 12 cipariem sastāv no divām svītrām un divām atstarpēm, tad visi UPC-A svītrkodi sastāv tieši no × 2) + (12 × 2) = 30 svītrām, no kurām 6 apzīmē aizsargjoslas un 24 apzīmē ciparus.
UPC-A nominālajā izmērā x-dimensija ir 0,33 mm (0,013"). UPC-A nominālais simbola augstums ir 25,9 mm (1,02"). Svītras, kas veido S (sākuma), M (vidējo) un E (beigu) aizsargjoslas, tiek izstieptas uz leju par 5 reizes garākas par x-dimensiju, kā rezultātā nominālais simbola augstums ir 27,55 mm (1,08"). Tas attiecas arī uz UPC-A svītrkoda pirmā un pēdējā cipara svītrām. UPC-A var samazināt vai palielināt no 80% līdz 200%.
Klusajām zonām, kam ir jābūt vismaz 9 reizes platākām par x-dimensiju, ir jāatrodas abās UPC-A svītrkoda skenētās zonas pusēs. GTIN-12 svītrkodam, kas ir iekodēts UPC-A simbolikā, pirmais un pēdējais cilvēkiem salasāmās interpretācijas
cipars vienmēr tiek novietots ārpus simbola, ar nolūku apzīmēt klusās zonas, kas nepieciešamas UPC-A svītrkodu skeneru pareizai darbībai.
Kodēšana
UPC-A svītrkodu vizuāli attēlo svītras un atstarpes, kurās iekodē 12 ciparu UPC-A numuru. Katru ciparu attēlo unikāls raksts, kas sastāv no 2 svītrām un 2 atstarpēm. Svītras un atstarpes ir mainīgā, 1, 2, 3 vai 4 moduļu, platumā. Cipara kopējais platums vienmēr ir 7 moduļi, attiecīgi UPC-A 12 bitu skaitlim kopumā ir nepieciešami 7 × 12 = 84 moduļi.
Kopējais UPC-A platums ir 95 moduļi: 84 ciparu moduļi (L un R sekcijas) apvienojumā ar 11 aizsargjoslu moduļiem S (sākumā), M (vidū) un E (beigās). S (sākuma) un E (beigu) aizsargjoslas ir 3 moduļu platumā, tajā tiek izmantota veidne svītra-atstarpe-svītra, kur katra svītra un atstarpe ir viena moduļa platumā. M (vidējā) aizsargjosla ir 5 moduļu platumā un tajā tiek izmantota veidne atstarpe-svītra-atstarpe-svītra-atstarpe, kur katra svītra un atstarpe arī ir viena moduļa platumā. Papildus minētajam, UPC-A simbolam ir nepieciešama klusā zona (papildus vieta 9 moduļu platumā) pirms S (sākuma) un aiz E (beigu) aizsargjoslas.
UPC-A kreisās puses cipariem (cipariem pa kreisi no M (vidus) aizsargjoslas) ir nepāra paritāte, kas nozīmē, ka kopējais melno svītru platums ir nepāra moduļu skaits. Turpretī labās puses cipariem ir pāra paritāte. Tādējādi UPC skeneris var noteikt, vai tas skenē simbolu no kreisās puses uz labo vai no labās puses uz kreiso (simbols ir apgriezts otrādi). Pēc S (sākuma) vai E (beigu) aizsargjoslas (tās ir vienādas, josla-starpa-josla, neatkarīgi no nolasīšanas virziena), skeneris vispirms redz nepāra paritātes ciparus, ja skenē no kreisās puses uz labo, vai pāra paritātes ciparus, ja skenē no labās puses uz kreiso. Izmantojot informāciju par paritāti/virzienu, otrādi apgriezts simbols skeneri nemulsinās. Kad skeneris saskaras ar apgrieztu simbolu, tas var to vienkārši ignorēt (daudzi skeneri pārmaiņus skenē no kreisās puses uz labo un no labās puses uz kreiso, tāpēc simbols tiks nolasīts nākamajā reizē) vai atpazīt ciparus un sakārtot tos pareizā secībā. Ciparu kodēšanai ir vēl viena īpašība. Labās puses cipari ir kreisās puses ciparu optiskais pretstats, t. i., melnās joslas tiek pārvērstas par baltiem laukumiem un otrādi. Piemēram, kreisās puses "4" ir atstarpe×1 — josla×1 — atstarpe×3 — josla×2, savukārt labās puses "4" ir josla×1 — atstarpe×1 — atstarpe×1 — josla×3 — atstarpe×2.
Numerācija
UPC-A un UPC-E svītrkodu skaitu ierobežo to izveidē izmantotie standarti.
UPC-A: (10 iespējamās vērtības uz vienu kreiso ciparu ^ 6 kreisie cipari) × (10 iespējamās vērtības uz vienu labo ciparu ^ 5 labie cipari) = 100 000 000 000. UPC-E: (10 iespējamās vērtības vienam ciparam ^ 6 cipari) × (2 iespējamie paritātes modeļi katram UPC-E skaitlim) = 2 000 000.
Ciparu sistēmas cipars
Tālāk ir aprakstītas visas iespējamās numerācijas sistēmas ar atbilstošo 12 ciparu UPC-A numerācijas shēmu LLLLLLLLLRRRRRR, kur L apzīmē numerācijas sistēmas ciparu un R kontrolciparu.
Kontrolcipara kalkulācija
UPC ir ietverts kontrolcipars, lai atklātu biežāk sastopamās datu ievadīšanas kļūdas. Piemēram, UPC-A kodos tiek izvēlēts kontrolcipars x_{12}, kas atbilst kontrolcipara vienādojumam:
Ja ievadītais kods neatbilst vienādojumam, tad tas ir nederīgs UPC-A kods.
UPC-A kontrolciparu var aprēķināt šādi:
10 − M
x12
ir nezināmais kontrolcipars,
var aprēķināt šādi:
10 − M = 10 − 8 = 2
).
Tādējādi kontrolcipars
ir 2.
Kontrolciparu vienādojums ir izvēlēts tā, lai tam būtu saprātīgas kļūdu noteikšanas īpašības (skat. Lūna algoritmu).
b = a + d
tiks piešķirts lielums 3, kur d ir abu ciparu starpība. Ja cipari būtu pareizā secībā, tie dotu šādus rezultātus
2d ≡ 0
modulo 10, tad izmaiņas netiks konstatētas. Līdz ar to kļūda netiks atklāta tikai tad, ja rakstzīmju starpība
d ≡ 5
d ≡ 0
, tad deģenerētā "transpozīcija" nebūs kļūda"). Šī ir d-transpozīciju tabula UPC-A svītrkodiem, kur
UPC-A svītrkodu d-transpozīciju tabula Rinda Summa satur d-transpozīciju skaitu, tāpēc neatklājamo transponēšanas kļūdu īpatsvars ir (neņemot vērā transponēšanas, kurās d = 0):
Variācijas
Pastāv arī citi UPC varianti:
Tā kā UPC tehnoloģiski noveco, tad paredzams, ka līdz 2010. gadam UPC-B un UPC-C vairs netiks plaši izmantoti. UPC-D standarts var tikt pārveidots EAN 2.0 standartā vai arī pilnībā izbeigts.
UPC-E
Šī simboloģija atšķiras no UPC-A ar to, ka tajā izmanto tikai sešciparu kodu, neizmanto M (vidus) aizsargjoslu un E (beigu) aizsargjoslu veido kā atstarpes josla-starpsvītra-starpsvītra-starpsvītra, t. i., UPC-E svītrkoda shēma ir SDDDDDDE. Veidu, kādā sešciparu UPC-E ir saistīts ar divpadsmitciparu UPC-A, nosaka UPC-E ciparu modelis un UPC-E paritātes modelis. Tas var atbilst tikai UPC-A ciparu sistēmai 0 vai 1, kuras vērtība kopā ar UPC-A kontrolciparu nosaka UPC-E kodēšanas paritātes modeli. Ja ražotāja koda ciparus apzīmē ar X, bet produkta koda ciparus — ar N, tad: Piemēram, UPC-E 654321 var atbilst UPC-A 065100004327 vai 165100004324, atkarībā no kodēto ciparu UPC-E paritātes modeļa, kā aprakstīts tālāk: UPC-E 654321 ar paritātes modeli "EOEOEO" (UPC-A 065100004327) varētu kodēt kā
Denisova (Robežnieku pagasts)
Denisova ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 303 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Mošņica, Nauļānu ezers.
Universālais produkta kods
UPC-E
1-1-1 4-1-1-1 1-2-3-1 2-3-1-1 1-4-1-1 2-2-1-2 2-2-2-1 1-1-1-1-1-1.
Svītrkods izskatītos šādi:
EAN-13
EAN-13 tika izstrādāts kā UPC-A aizstājējs, pievienojot papildu ciparu katra UPC-A numura sākumā. Tādējādi teorētiski iespējamo unikālo vērtību skaits tika palielināts desmit reizes, sasniedzot 1 triljonu. EAN-13 svītrkodi norāda arī valsti, kurā atrodas uzņēmums, kas ir reģistrējis preci (kas var būt vai nebūt tā pati valsts, kurā prece ir ražota). Saskaņā ar GS1 valstu kodiem to nosaka koda trīs pirmie cipari. Katru UPC-A kodu var viegli pārvērst līdzvērtīgā EAN-13 kodā, UPC-A kodam pievienojot 0 ciparu. Tas nemaina kontrolciparu. Tagad visas tirdzniecības vietu sistēmas var saprast abus kodus vienādi.
UPC lietošanas piezīmes:
Atsauces
22. Kas ir UPC ? Pilna UPC forma.
Citroncielava
Citroncielava jeb dzeltengalvas cielava (Motacilla citreola) ir neliela auguma cielavu dzimtas (Motacillidae) dziedātājputns, kas mājo Eirāzijas centrālajā daļā. Tai ir divas pasugas.
Beļski
Beļski bija sena Lietuvas dižkunigaitijas un Krievijas caristes augstmaņu dzimta, kura Lietuvā izsekojama līdz 1542. gadam, bet Krievijā līdz 1612. gadam.
Vēsture
Dzimta cēlusies no Lietuvas dižkunigaiša Aļģirda mazdēla Ivana Vladimiroviča, kurš ar pārtraukumu (1420—1435, 1440—1450) valdīja Smoļenskas kņazistei piederošajā Belajas pilī, no kā cēlies dzmtas nosaukums. Viņa dēls Fjodors piedalījās sazvērestībā pret Kazimiru IV Jagelonu un bija spiests bēgt uz Maskavu. Viņa jaunākais dēls Semjons Fjodorovičs atgriezās Lietuvas dižkunigaiša Sigismunda Vecā dienestā, bet viņa radinieki palika Maskavā līdz Juku laikiem.
Citroncielava
Izplatība
Citroncielavas izplatības areāls plešas Eirāzijas centrālajā daļā, no Krievijas tundras ziemeļos līdz Himalajiem dienvidos. Atsevišķi areāla atzari rietumu virzienā stiepjas līdz Kolas pussalai un Polijai. Ziemo Dienvidāzijā un Dienvidaustrumāzijā, Persijas jūras līča reģionā, nelielā skaitā arī Izraēlā un tai tuvākajās valstīs. Retumis ieklejo Rietumeiropā.
Latvijā
Pirmo reizi Latvijā citroncielava novērota 1982. gadā Jelgavā. Atsevišķi īpatņi šajā apkārtnē novēroti arī turpmākajos gados, tomēr ligzdošana Lielupes pļavās pierādīta tikai 1993. gadā. Citroncielavas parādīšanās un ligzdošanas aizsākums Latvijā saistīts ar sugas ekspansiju rietumu virzienā. Piemērotu ligzdošanas biotopu Latvijā netrūkst. Biotops, līdzīgi kā dzeltenajai cielavai, ir dažādas pļavas un klaji purvi, tomēr parasti tā novērojama mitrākās vietās, ūdens tuvumā. Var mājot krūmainākās vietās nekā dzeltenā cielava. Var ligzdot arī aizaugošos zivju dīķos. Kā izņēmums jāmin ligzdošanas gadījums Mērsraga jūrmalā 2003. gadā, kad ligzda bija novietota sausā pļavā uz kāpas. Tomēr tā bieži barojās gar jūras krastu, apliecinot ūdens tuvuma nozīmi. Ligzdojošo pāru skaits Latvijā apmēram 100—150 pāri.
Izskats
Citroncielava ir slaids, zvirbuļa lieluma dziedātājputns ar garu asti, kuru tā nepārtraukti cilā uz augšu un leju. Ķermeņa garums 15,5—20 cm, spārnu plētums 24—27 cm, svars 15—25 g.
Ligzdošanas sezonas laikā tēviņš kļūst košs un labi pamanāms. Apspalvojums uz muguras ir tumši pelēks vai melns, kakla aizmugure melna, bet galva, krūtis un vēders koši dzelteni. Uz krūtīm mēdz būt tumšu raibumu josla. Arī mātītei ligzdošanas sezonā krūtis, pakakle un pavēdere ir gaiši dzeltenas. Galvas virsa un vaigi pelēki, virs acīm dzeltenas uzacis. Astes virspuse abiem dzimumiem melna ar platām, baltām malām. Spārni pelēki ar divām platām, baltām joslām, kā arī sekundārās lidspalvas ir ar baltu malu. Kājas un acis tumši brūnas, knābis melns.
Uzvedība un barība
Citroncielavas mājo mitrās pļavās, slīkšņu, ezeru un upju krastos, mitrās vītolu audzēs, tundrā, kalnos līdz 4600 metriem virs jūras līmeņa. Uzturas vietās ar zemu veģetāciju, barojoties uz zemes ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, galvenokārt ar kukaiņiem un to kāpuriem. Tipiska barošanās vieta ir ūdenstilpju krasti. Samērā bieži barību uzlasa no ūdens virsmas, brienot pa seklumu. Rudens migrācija notiek laikā no augusta līdz oktobrim, bet ligzdošanas teritorijās putni atgriežas martā. Pārlidojumus veic dienas laikā. Migrējot citroncielavas veido lielus barus, lai nakšņotu, mēdz apvienoties ar citu sugu cielavām.
Ligzdošana
Citroncielavas veido monogāmus pārus un ligzdošanas laikā ir ļoti teritoriālas. Agresīvi ir abi dzimumi. Teritorijā pāris gan ligzdo, gan barojas. Sezona citroncielavām ir no aprīļa līdz jūnijam. Kausveida ligzdu būvē matīte, izmantojot sūnas, lapas, sausu zāli un salmus, no iekšpuses izklājot ar dzīvnieku vilnu un putnu spalvām. Ligzda atrodas uz zemes, paslēpta zem kāda lielāka augu cera vai krūma. Tēviņš sagādā būvniecībai nepieciešamo materiālu un aktīvi apsargā mātīti.
Dējumā ir 3—7 olas. Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Inkubācijas periods ilgst 14—15 dienas. Jaunie putni ligzdu atstāj 10—15 dienu vecumā.
Sistemātika
Citroncielavai ir 2 pasugas:
Spriešana
Spriešana, arī saprāts, ir spēja domāt loģiski un balstīties uz faktiem. Tas sniedz iespēju izprast saistību starp dažādām parādībām, procesiem vai priekšmetiem, kā arī spriest par tiem un atbilstoši izturēties. Spriešanas prasme ir nepieciešama tādās jomās kā filozofijā, zinātnē, valodniecībā, matemātikā, mākslā un citur. Šī prasme nereti ir cieši saistīta ar domāšanu, izzināšanu un intelektu.
Slavomirs Mrožeks
Pirmos stāstu krājumus izdevis 1953. gadā. 1963. gadā izbraucis uz Itāliju, 1968. gadā apmeties Parīzē, bet 1989. gadā pārvācies uz Meksiku. 1996. gadā atgriezies Polijā un dzīvoja Krakovā.
Mrožeks sarakstījis apmēram 40 lugas, no kurām pazīstamākās – „Karalis”, „Striptīzs”, „Mīlestība Krimā”, „Emigranti”.
Mrožeks apbalvots ar Francijas Goda Leģiona ordeni (2003) un ar Polijas Kultūras fonda balvu par mūža ieguldījumu (2004).
Latvijas teātros iestudētas Mrožeka lugas "Emigranti" (2004, Dailes teātrī), "Tango" (2002, Komēdijas teātrī; 2005, Rēzeknes Tautas teātrī), "Atklātā jūrā" (1999, Ausekļa Limbažu teātrī) un "Atraitnes" (2011, studijteātrī "Aka"). Viņa īsproza Ingmāras Balodes tulkojumā publicēta portālā "Satori".
Senspārņi
Senspārņi jeb senspārņu infraklase (Paleoptera) ir viena no divām spārneņu apakšklases (Pterygota) kukaiņu infraklasēm, kurā apkopotas divas primitīvākās mūsdienās dzīvojošās spārneņu kārtas. Balstoties uz fosilajiem atradumiem, senspārņu infraklasē ir vairākas aizvēsturiskās kārtas. Vislielākā senspārņu sugu dažādība dzīvoja karbona periodā, bet pēkšņi masveidā izmira perma periodā pirms 250 miljoniem gadu.
Zinātniskais nosaukums Paleoptera cēlies no grieķu valodas vārdiem — paleo nozīmē 'primitīvs', bet ptera — 'spārni'.
Īpašības
Visu mūsdienās dzīvojošo senspārņu sugu kāpuri dzīvo un attīstās ūdenī, bet pieaugušie īpatņi ir lidojoši kukaiņi. Tiem ir lieli, membrānveida spārni, kas, sakļauti miera stāvoklī, nepieguļ pie ķermeņa, bet atrodas vai nu uz sāniem no ķermeņa, vai vertikāli virs ķermeņa. Pretēji jaunspārņu infraklases (Neoptera) sugām lielākā daļa senspārņu infraklasei piederošo kukaiņu miera stāvoklī nespēj sakļaut savus spārnus tā, lai tie nosegtu ķermeni, atrodoties tam paralēlā plaknē. Izņēmums ir aizvēsturiskā, izmirusī Diaphanopterodea dzimta, kuras sugas spēja salocīt spārnus, nosedzot ķermeni, bet unikālā, atšķirīgā veidā, salīdzinot ar jaunspārņiem. Visiem senspārņiem ir īsas kājiņas, ar kurām tie spēj vai nu pieķerties, vai kaut ko saķert, bet tie nespēj ar kājiņām pārvietoties, rāpot.
Džengizs Inders
Džengizs Inders (tr, dzimis ) ir turku futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Turcijas futbola izlases spēlētājs. Kopš 2023. gada Inders pārstāv Turcijas Superlīgas komandu Fenerbahçe.
Senspārņi
Īpašības
Vislielākais kukainis, kāds jebkad ir dzīvojis, ir Meganeura monyi, kas pieder pie senspārņu infraklases. Tas bija spārei līdzīgs kukainis, kura ķermeņa garums bija 30 cm, bet spārnu plētums 75 cm.
Džengizs Inders
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Senspārņi
Sistemātikas diskusijas
Senspārņu grupas spārnu novietošanas īpašība miera stāvoklī automātiski nenozīmē, ka šīs grupas sugas ir savstarpēji radniecīgas. Šī grupa vienkārši apvieno visus tos kukaiņus, kas nav jaunspārņi. Zinātnieki joprojām nav atraduši citas kopsakarības abām infoklasē esošajām mūsdienu kārtām, tādēļ tiek piedāvātas arī citas alternatīvās sistemātikas. Spāru kārta un viendienīšu kārta nevis tiek apvienotas vienā infraklasē, bet sistemtizētas kā māsas taksoni jaunspārņiem. Turklāt daži sistemātiķi uzskata, ka spāres ir tuvāk radniecīgas jaunspārņiem, bet citi, ka viendienītes.
Daļa zinātnieku senspārņu grupā sistematizē arī izmirušos paleozoja laika knābjgalvju kukaiņus paleodiktiopterus (Palaeodictyopteroidea), uzskatot, ka senie knābjgalvji ir vai nu māsas taksons spārēm un viendienītēm, vai bāzes grupa un visām pieminētajām grupām būtu jābūt sistematizētām senspārņos.
Persijs Viljamss Bridžmens
Persijs Viljamss Bridžmens (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu fiziķis. 1946. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā par aparatūru ļoti augstu spiedienu radīšanai, un par atklājumiem augstu spiedienu fizikas jomā.
Bridžmens sarakstījis arī nozīmīgus darbus par zinātnisko metodi un zinātnes filozofiju.
Mūža nogalē Bridžmens cieta no vēža. 1961. gadā 79 gadu vecumā viņš izdarīja pašnāvību nošaujoties.
Slēdziens
Slēdziens ir termins loģikā. Abdukcija ir viena no trīs slēdzienu veidu un metožu formām, kur pārējās ir dedukcija un indukcija. Abdukcija ir spriešanas veids, kurā no visiem pieņēmumiem tiek izvēlēts tas, kurš vislabāk izskaidro zināmos faktus. Abdukcija kā slēdziena veids un metode ir samērā jauns, to radīja Čārlzs Senderss Pīrss. Piemēram, ja zāle ir slapja, tad, balstoties uz abdukciju, var secināt, ka ir lijis vai ja kūp dūmi, visticamāk dūmu avots ir uguns.
Dedukcija ir tādu spriedumu izdarīšana, kas pilnībā izriet no sākotnējās informācijas. Slēdziena veids un metode, kurā secinājumi izriet no vispārējā uz atsevišķo (pretstats indukcijai)
Indukcija ir tādu spriedumu izdarīšana, kurus apstiprina pieejamā informācija, tomēr izdarītie spriedumi obligāti neizriet no tās. Slēdziena veids un metode, kurā no vairākiem atsevišķiem gadījumiem tiek izsecināts vispārējais (pretstats dedukcijai)
Jasins Ēlics
Jasins Ēlics (de, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2018. gada Ēlics pārstāv Vācijas hokeja līgas komandu Minhenes "Red Bull".
Vācijas hokeja līgā debitējis Nirnbergas "Ice Tigers" komandā, kur pavadījis astoņas sezonas. 2018—19. gada sezonā četrus mačus nospēlējis AHL komandā Stoktonas "Heat", bet sezonas vidū noslēdzis līgumu ar Minhenes "Red Bull".
Vācijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Piedalījies arī piecos Pasaules čempionātos.
Elvenking
Elvenking ir 1997. gadā izveidota Itālijas pauermetāla/folkmetāla grupa. Patlaban tā ir izdevusi vienu demo ierakstu, kā arī piecus studijas albumus un divus singlus.
Alsungas dzirnavezers
Alsungas dzirnavezers (arī Alsungas ezers, Alsungas dzirnezers, Alšvangas dzirnavezers) ir mākslīga ūdenstilpe Kuldīgas novada Alsungas pagasta Alsungas ciemā. Uzstādināts uz Kauliņas upes pie Mazreģvalka ietekas tajā. Krasti slīpi, neliela piekrastes daļa dambja pusē izklāta ar betona plāksnēm. 1999. gadā nodota ekspluatācijā Alsungas hidroelektrostacijas ar jaudu 110 kW. Dzirnavezerā mīt līdaka, karpa.
Dzirnavezera krastā atrodas Dižgabalkalna pilskalns un Alsungas pils.
Elvenking
Vēsture
Grupa tiek izveidota 1997. gada oktobrī kopā sanākot diviem draugiem-ģitāristiem Aydan un Jarpen, kurus abus vieno kaisle pret smagā metāla mūziku un folkloru. Grupai vēlāk pievienojas basģitārists Sargon, tomēr vien 1998. gadā grupas sastāvs tiek pilnībā nokomplektēts, martā tai pievienojoties vokālistam Damnagoras un septembrī — bundziniekam Zender.
2000. gadā grupa izdod demo ierakstu To Oak Woods Bestowed, kurā apvieno folkmetālu un pauermetālu. Tas ir gana veiksmīgs, lai grupai izdotos noslēgt līgumu ar Vācijas ierakstu kompāniju AFM Records. Tad grupu pamet Sargon un viņa vietā nāk Gorlan.
Grupa savu pirmo pilna garuma studijas albumu Heathenreel izdod 2001. gada 23. jūlijā, saņemot pozitīvas fanu un kritiķu atsauksmes.
2002. gadā grupu radušos veselības problēmu dēļ pamet tās vokālists Damnagoras. Grupa nolīgst Kleid kā jauno tās vokālistu. Neilgi pēc tam grupai pievienojas arī vijolnieks un klaviernieks Elyghen. Atjaunojusi pilnu sastāvu, grupa sāk jaunā albuma Wyrd ierakstīšanu, kas tiek izdots 2004. gada 19. aprīlī.
2004. gada nogalē, ieņemot Kleid vietu, grupā atgriežas vokālists Damnagoras un tā sāk ierakstīt 3. studijas albumu ar nosaukumu The Winter Wake. 2005. gada 4. februārī grupu pamet viens no tās dibinošajiem ģitāristiem Jarpen. 2006. gada 11. martā veikalu plauktos nonāk The Winter Wake.
2006. gada 3. novembrī grupas oficiālajā mājaslapā tiek paziņots par jauna albuma ierakstīšanu. Tas ir konceptuāls albums par nāvi ar nosaukumu The Scythe, kas tiek izdots 2007. gada 14. septembrī.
2008. gada 14. aprīlī grupa paziņo par pilnībā akustiska albuma ierakstīšanas sākšanu. 2009. gada 14. janvārī grupai pievienojas jauns ģitārists — Rafaelo „Rafahel” Indri, kurš jau pēdējo gadu bija uzstājies kopā ar grupu.
Uzņēmuma finansējuma avoti
Uzņēmuma finansējuma avoti ir viens no uzņēmuma budžeta plānošanas elementiem. Lai izvirzītajiem biznesa mērķiem nodrošinātu atbilstošus izdevumus, jāizvēlas piemērotākais finansējuma avots un apjoms.
Finansējuma avoti var būt pašu kapitāls un ārējais finansējums, kas savukārt var būt aizņēmums vai investora ieguldījums uzņēmumā.
Pašu kapitāla avoti
Pašu kapitālu naudas un mantas veidā pamatkapitālā uzņēmējdarbības sākšanai vai paplašināšanai iegulda uzņēmuma īpašnieki. Uzņēmumam, kas jau darbojas, tā var būt peļņa, kas veidojas, ja ieņēmumi lielāki par izdevumiem, un uzņēmuma t.s. nesadalītā peļņa, ko var izmantot uzņēmuma attīstībai, piemēram, jaunu ēku, materiālu iegādei, darbinieku kvalifikācijas celšanai, darba samaksas palielināšanai. Uzņēmumiem jāparedz arī rezervju veidošana (uzkrātās rezerves), lai brīžos, kad rodas neparedzēti zaudējumi, varētu tos segt.
Iemaksas uzņēmuma pamatkapitālā
Dibinot uzņēmumu, tā īpašnieks iegulda naudu un mantu uzņēmējdarbības sākšanai. Šos līdzekļus sauc par pamatkapitālu. Ja uzņēmumiem nepieciešami papildus līdzekļi, īpašnieki (dalībnieki, akcionāri) var ieguldīt savu naudu – palielināt tā pamatkapitālu.
Nesadalītā peļņa
Ja uzņēmums strādā sekmīgi, gūst peļņu, tad daļu vai visu peļņu var izmantot gan jaunu iekārtu, ēku un materiālu iegādei, gan darbinieku izglītošanai, labākai darba samaksai. Dažkārt uzņēmumi daļu peļņas izmaksā dividendēs un daļu iegulda uzņēmumā - palielina pašu kapitālu. Jo lielāks ir pašu kapitāls, jo drošāk ir iesaistīties darījumos ar uzņēmumu, jo palielinās viņu atbildība.
Rezerves
Rezerves veido, lai justos drošāk, un izmanto, lai segtu zaudējumus, bet to var izdarīt, tikai pamatojoties uz dalībnieku un akcionāru lēmumu. Ir dažādas rezerves: rezerves pašu akcijām vai daļām, sabiedrības statūtos noteiktās rezerves, pārējās rezerves. Agrāk akciju sabiedrībām un SIA ar likumu bija noteikti obligāti atskaitījumi rezerves fondā, taču šobrīd rezerves uzņēmums var veidot un var arī neveidot!
Amortizācijas atskaitījumi
Katru gadu ražošanas procesā nolietojas ēkas, iekārtas, mašīnas, darbagaldi. Pakāpeniski tie zaudē savu vērtību, tāpēc katru gadu šā "nodiluma" daļa tiek atgūta ar amortizācijas līdzekļiem. To panāk, preces cenā ierēķinot arī amortizācijas (nolietojuma) atskaitījumus. Tikmēr, kamēr pamatlīdzekļi darbojas, amortizācijas līdzekļus var izmantot kā iekšējo finanšu avotu.
Nolietojumu aprēķina tikai tādiem pamatlīdzekļiem, kuru lietošanas laiks ir ierobežots. Zemei nolietojumu neaprēķina.
Autoceļš P106
P106 autoceļš Ezere—Embūte—Grobiņa ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P105 Ezerē caur Nīgrandi un Embūti ar autoceļu A9 Grobiņā. Autoceļa kopējais garums ir 81,2 km un tas maršruta lielākajā daļā klāts ar asfaltbetona segumu, bet 35,8 km posms no Nīgrandes līdz Knīveriem — ar grants segumu. Ceļš šķērso Saldus un Dienvidkurzemes novadus.
Uzņēmuma finansējuma avoti
Amortizācijas atskaitījumi
Nolietojumu aprēķina, pamatlīdzekļa amortizējamo vērtību dalot ar derīgās lietošanas gadiem.
Autoceļš P106
Vēsture
2017. gada februārī tika izsludināts konkurss par posma Ezere-Baltaiskrogs (0,7-14,0km) segas atjaunošanu un tilta pār Zaņu atjaunošanu ar prognozēto līgumcenu 2 726 716 EUR.
Uzņēmuma finansējuma avoti
Ārējais finansējums
Lai saņemtu ārējo finansējumu, uzņēmumam nepieciešams spēt pamatot, kāpēc un kā šis finansējums tiks izmantots un kādu peļņu tas radīs vai aizņēmuma gadījumā – kā to spēs atmaksāt. Parasti to atspoguļo biznesa plānā. Ārējo finansējumu var iegūt, aizņemoties no ģimenes, radiniekiem, draugiem, bankā, atrodot privātu investoru vai investīciju fondu, piesakoties valsts vai citu organizāciju programmām un grantiem (mērķfinansējumam no valsts budžeta), kā arī aizņemoties finanšu tirgos. Mūsdienās arvien vairāk attīstās finanšu tehnoloģiju uzņēmumi, kuri atrod jaunus veidus, kā klienti var piesaistīt finansējumu, piemēram, kopfinansējuma jeb pūļa finansējuma platformas.
Banku aizdevumi
Viens no plaši izmantotiem finansējuma avotiem ir banku piedāvātie aizdevumi (kredīti). Kredīts ir naudas aizdevums uz konkrētu laiku par konkrētiem procentiem. Procenti ir samaksa kredīta devējam par to, ka tas aizdod savu kapitālu un uzņemas risku, ka kredīts netiks atmaksāts. Banka izvērtē uzņēmuma plānu un gadījumos, kad uzņēmums nespēj pamatot līdzekļu efektīvu izlietošanu, aizdevumu neizsniedz. Tomēr bankas aizdevums vairāk piemērots tad, kad uzņēmums jau ir samērā stabils (vairāku gadu darbības pieredze, iegūti klienti). Bankas arī parasti prasa ķīlu jeb īpašumu, kuru banka iegūs, ja uzņēmums aizdevumu neatmaksās.
Kredīti iedalās:
Privātie aizdevēji
Jauniem un maziem uzņēmumiem parasti ir grūti aizņemties no bankām, jo bankas nelabprāt finansē uzņēmējdarbību sākuma stadijā, nevēlas uzņemties pārmērīgu risku, prasa stabilus ienākumus un ķīlu. Šajā stadijā, ja uzņēmējam nav savu uzkrājumu, biznesa idejas īstenošanai atbalsts un aizņēmuma iespējas var būt vai nu no ģimenes, radinieku un draugu loka, vai arī atrodot kādu privātu aizdevēju, kas uzņēmējam un viņa biznesa idejai uzticas, ir gatavs riskēt un aizdot naudu.
Finanšu tirgi
Kad uzņēmums ir liels un nepieciešams piesaistīt ļoti lielus līdzekļus, iespējams finansējumu piesaistīt no finanšu tirgiem.
Finanšu instrumentu tirgus ir valstiski regulēts mehānisms, kura ietvaros notiek tirdzniecība ar dažādiem finanšu instrumentiem - akcijām, obligācijām, krājobligācijām, vekseļiem, ieguldījumu apliecībām, valūtu un atvasinātajiem finanšu instrumentiem regulētā vidē. Finanšu instrumentu tirgū ietilpst arī noguldījumi, kredīti, apdrošināšanas līgumi, pensiju fondu apliecības un citi finanšu un kapitāla tirgus piedāvāti pakalpojumi.
Kārtību, kādā notiek tirdzniecība ar finanšu tirgus instrumentiem nosaka Finanšu instrumentu tirgus likums, kā arī citi normatīvie akti, t.sk. FKTK noteikumi, Biržas noteikumi u.c.
Aleksandrs Halkokondilis
Aleksandrs Halkokondilis (gr; dzimis, miršanas gads nav zināms) bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Uzņēmuma finansējuma avoti
Privātie investori
Jauniem un maziem uzņēmumiem, kuriem ir tikai biznesa ideja, taču vēl nav ne produkta, ne klientu, vai arī uzņēmējdarbības vēlākā stadijā jauna produkta radīšanai iespējams meklēt un pārliecināt par savas idejas pelnītspēju investorus, kuri ir gatavi uzņemties lielu risku un to finansēt. Šādus investorus varēs piesaistīt galvenokārt inovatīvu produktu ar straujas izaugsmes potenciālu attīstīšanai, turklāt apmaiņā pret investēto naudu viņu prasība bieži ir kļūt par uzņēmuma līdzīpašniekiem. Investori ieguldīs naudu tikai pēc rūpīgas uzņēmuma un produkta analīzes un tikai tad, ja saskatīs ieguldītās naudas lielu atdevi, t.i., redzēs lielas peļņas iespējas.
Aleksandrs Halkokondilis
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Halkokondilis olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — 100 metru skriešanā un tāllēkšanā.
Uzņēmuma finansējuma avoti
Privātie investori
Būtiskākā atšķirība no aizdevuma, t. sk. no bankas aizdevuma– šis finansējums nav jāatdod, ja bizness cietīs neveiksmi.
Aleksandrs Halkokondilis
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
100 metru distancē viņš startēja otrajā piekšskrējienā, kur ar rezultātu 12.8 sekundes ieguva otro vietu un kvalificējās fināla skrējienam. Savukārt fināla skrējienā viņš 100 metru distanci veica 12.6 sekundēs un izcīnīja 5. vietu.
Uzņēmuma finansējuma avoti
Valsts atbalsta programmas
Arī valsts ar tās institūciju starpniecību organizē valsts atbalsta programmas uzņēmējiem – grantus, garantijas banku kredītiem u.tml.
Finansējuma avota izvēle
Pirms uzņēmējs pieņem lēmumu par uzņēmējdarbības finansējuma veidu, viņam jāveic izpēte, jāizvērtē katra finansējuma veida atbilstība uzņēmuma vajadzībām un jāaprēķina, vai tas būs izdevīgi un cik efektīvi uzņēmums spēs šos līdzekļus izmantot.
Moonwalk
Moonwalk ir dejas tehnika, kurā dejotājs imitē soļošanu uz priekšu, bet vienlaikus virzās atpakaļ.
Šī deja guva popularitāti visā pasaulē, kad amerikāņu mūziķis Maikls Džeksons to veica savas dziesmas Billie Jean izpildīšanas laikā Motown 25: Yesterday, Today, Forever televīzijas raidījumā, kas vēlāk televīzijā tika pārraidīts. Tomēr arī iepriekš tika izpildīti līdzīgi deju soļi.
Mūsdienās šī ir viena labāk zināmajām dejas tehnikām pasaulē.
Vasku dīķi
Vasku dīķi (agrāk Tukuma dīķsaimniecības komplekss, daļa - Vasaras dīķi, daļa - Ziemas dīķi) ir pie Viesatas upes ietekas Abavā izveidota dīķu sistēma Tukuma novada Irlavas pagasta dienvidos. Uz ziemeļiem no dīķu sistēmas atrodas Vaski, bet uz rietumiem Pētertāle.
Melnais lori
Melnais lori (Chalcopsitta atra) ir papagaiļveidīgo kārtas suga, kas apdzīvo Doberai pussalu Jaungvinejas rietumos un vairākās tai pieguļošās salās.
Tas ir viens no pirmajiem zinātniski aprakstītajiem lori. Latīnisko nosaukumu sugai piešķīra dabaspētnieks Džovanni Antonio Skopoli. Viņš pats gan neizpētīja nevienu sugas eksmplāru, bet vadījās no dabaspētnieka un ceļotāja Pjēra Sonnerata 1776. gadā izdotās grāmatas Voyage a la Nouvelle-Guinee. Sugas apraksts ir pietiekami precīzs tās atpazīšanai, un Skopoli ir atzīts par šī taksona autoru.
Izskats
Ķermeņa garums 32 cm, svars 260 grami. Tēviņi un mātītes ārēji līdzīgi.
Apspalvojums spīdīgi melns, muguras daļā melnīgsnēji zilu toni, kuru nokrāsa katrai pasugai atšķirīga. Astes iekšējās spalvas sarkani dzeltenas, pie pamatnes zilganas. Laukumi ap acīm un pie knābja pamatnes melni, kaili.
Melnais lori ir viens no retajiem papagaiļu pasaules pārstāvjiem, kura apspalvojums ir gandrīz pilnībā melns.
Izplatība
Apdzīvo Domberai, Oninas un Bomberai pussalas Jaungvinejas rietumu daļā, kā arī vairākas blakus esošās Radža Ampata salas — Salavati, Batantu un Misoolu.
Dzīvesveids un barība
Apdzīvo tropu lietus mežu nomales, piekrastes savannas, zālainas savannas, mangroves, purvainas vietas, pat atklātus panīkušus kaļķakmeņu mežus. Pārtiek no augļiem, ziediem, putekšņiem, arī kukaiņiem un to kāpuriem.
Ligzdošana
Perējumā parasti 2 olas. Perēšanas ilgums 24—25 dienas. Jaunie putnēni apspalvojas pēc aptuveni 10 nedēļām, kļūst neatkarīgi no vecākiem vēl pēc 6—8 nedēļām.
Sistemātika
Melnajam lori ir trīs pasugas:
Chalcopsitta atra spectabilis zināma tikai no viena 1876. gada parauga, kas iegūts pie Kenderevasiha līča. Ārēji tas līdzinās pasugai insingis, taču iespējams tā ir C. atra X C. scintillata hibrīdforma.
Vecupe (nozīmju atdalīšana)
Vecupe var būt:
Sennazēra
Sennazēra (fr, ) ir pilsēta Francijas rietumos, Luāras reģionā. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 70,0 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas pie Luāras estuāra. Sennazērā ir attīstīta kuģu būve. Šajā pilsētā ir uzbūvēti vieni no lielākajiem kruīza kuģiem pasaulē — Harmony of the Seas un Symphony of the Seas.