cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krievu dambrete
Notācija jeb gājienu pieraksts
Partijas pieraksta piemērs: 1. e3-d4 d6-c5 2. g3-f4?? c5:e3:g5 3. ...
Tāpat kā šahā, arī spēļu pierakstos reģistrēto gājienu raksturošanai tiek izmantotas papildu zīmes. Tie tiek pievienoti ierakstam pēc pusgājiena apzīmējuma, kuru viņi raksturo. Tās izmanto g.k. partiju analīzē.
Citas spēles uz krievu dambretes pamata
Uz 64 lauciņu galdiņa tiek spēlēti daudzi paveidi, taču četriem ir cilme tieši no krievu versijas.
Paralīze
Paralīze (el — 'atslābums') ir pilnīgs vai daļējs maņas, jutības vai kustību zudums, kas radies no inervācijas traucējuma.
Artūrs Kurucs
Artūrs Kurucs (dzimis Cēsīs) ir Latvijas basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Grieķijas klubu Patras "Promitheas", bet lielākko daļu iepriekšējās karjeras aizvadījis Spānijas ACB līgas klubā Vitorijas "Saski Baskonia". Latvijas basketbola izlases spēlētājs.
A. Kurucs izaudzis basketbolistu ģimenē: viņa vectēvs ir Cēsu Sporta skolas treneris Vladimirs Kiseļovs, mātes brālis Sergejs Kiseļovs spēlējis basketbolu profesionālā līmenī, savukārt Artūra vecākais brālis Rodions Kurucs ir profesionāls basketbolists, Latvijas izlases spēlētājs, basketbolā trenējas arī jaunākais brālis Iļja.
Karjera
Trenēties sācis Cēsīs, pēc tam pārcēlies uz Rīgu, lai trenētos basketbolā augstākā līmenī. Trenējies un LJBL spēlējis VEF skolas komandā.
Profesionālo karjeru sācis Spānijas ACB līgas kluba Vitorijas "Saski Baskonia" sistēmā, kurā atrodas kopš 2016. gada. 2019.—2020. gada sezonā uz īres tiesībām pārstāvēja Rīgas VEF, tā sastāvā kļūstot par Latvijas čempionu. Tikai 20 gadu vecumā spēlētājs bija viens no komandas līderiem Čempionu līgā (30 minūtes un 10,6 punkti vidēji spēlē) un Latvijas—Igaunijas līgā (27 minūtes, 14,4 punkti). Pēc tam atgriezās Spānijā un Covid-19 pandēmijas dēļ saīsināto sezonu pabeidza arī ar Spānijas čempionu tiltulu. Tādējādi A. Kurucs ir kļuvis par pirmo Latvijas basketbolistu, kurš kļuvis par Spānijas līgas čempionu, turklāt pirmo, kurš vienā sezonā izcīnījis čempiona titulu divās valstīs.
A. Kurucs bija pieteicies 2020. gada NBA draftam, taču atsauca savu kandidatūru.
2023. gada vasarā tika paziņots, ka A. Kurucs pēc vairākām sezonām Vitorijas "Saski Baskonia" pievienojas Grieķijas klubam Patras "Promitheas".
Odeons
Odeons (grc, Ōideion — ‘dziedāšanas vieta’) ir sengrieķu un romiešu ēku tips, kas celti muzikālajiem priekšnesumiem : dziedāšanas vingrinājumiem, muzikāliem priekšnesumiem, poētiskiem konkursiem u.t.l. Sengrieķu vārds ᾨδεῖον cēlies no darbības vārda ἀείδω (aeidō, "es dziedu"), kas savukārt nāk no vārda ᾠδή (ōidē, "oda") un οιδός (aoidos, "dziedātājs").
Artūrs Kurucs
Latvijas izlase
Pārstāvējis dažāda vecuma Latvijas jaunatnes izlases. 2018. gada vasarā pārstāvējis valstsvienību Rīgā notiekošajā Eiropas U-18 čempionātā, kur Latvija izcīnīja sudraba medaļas.
Odeons
Apraksts
Kopumā odeona konstrukcija bija līdzīga sengrieķu vai romiešu teātru konstrukcijai, taču tas bija mazāks par teātriem (apmēram ceturtā daļa no teātra), un labākai akustikai tam bija jumts, kas bija būtiska atšķirība no teātra. Odeona prototips bija Perikla Odeons (Atēnu Odeons), kas pārsvarā bija koka celtne Atēnu akropoles dienvidu nogāzē. Plutarhs to aprakstīja kā vietu, kur daudz cilvēku un daudz kolonnu, un iespējams tas bija kvadrāta veidā, kaut arī izrakumi norādīja uz citu formu — 208х62 pēdas. Stāsta, ka to izdaiļoja kuģu masti un rājas, kas bija atkaroti persiešiem. To atjaunoja Kapadoķijas valdnieks Ariobarzans I pēc odeona nodedzināšanas Pirmā Mitridata kara laikā 87—86. gados pr.Kr.
Artūrs Kurucs
Latvijas izlase
2020. gada februārī debitēja Latvijas pieaugušo izlasē.
Odeons
Piemēri
Pats izcilākais skaitījās Heroda Attika odeons Atēnu akropoles dienvidrietumu nogāzē. To uzcēla ap 160. gadu bagāts sofists un orators Herods Attiks savas sievas piemiņai, un šī odeona paliekas ir saglabājušās līdz mūsdienām. Tas ietilpināja 4500—5500 skatītāju, bet griesti tika izbūvēti no skaisti grieztiem ciedru baļķiem, domājams ar vaļēju atvērumu centrā, caur kuru nāca gaisma. To bagātīgi dekorēja gleznas u.c. mākslas darbi. Līdzīgas celtnes bija arī citās Grieķijas vietās: Korintā (arī Heroda Attika dāvinajums), Patrā (kur stāvēja slavenā Apollona statuja), Smirnā, Trallesā u.c. Mazāzijas pilsētās. Pirmo odeonu Romā uzcēla Domiciāns (Domiciāna odeons), otro uzcēla Trajāns. Cits piemērs ir Filipopolisas (mūsdienu Plovdiva) Odeons ar 300 līdz 350 skatītāju vietām un Lionas odeons.
Mūsdienās šis nosaukums ir saistīts, galvenokārt, ar slaveno Parīzes teātri "Odeons", kā arī populāro Londonas koncertzāli "Hammersmith Odeon"
Jānis Blaus
Jānis Alberts Blaus (1880—1941) bija latviešu būvinženieris un virsnieks, Latvijas brīvības cīņu dalībnieks.
Angra du Eroižmu
<mapframe text="Angra du Eroižmu" width=280 height=280 zoom=10 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q193677" }
Angra du Eroižmu (pt) ir 1478. gadā dibināta pilsēta Portugāles Azoru salu arhipelāgā, Terseiras salā un ir viena no trijām Azoru salu galvaspilsētām. 1983. gadā tā tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
No 15. gadsimta līdz tvaikoņu izgudrošanai 19. gadsimtā, Angra du Eroižmu bija svarīgs pieturas punkts ceļā uz Āfriku, Ostindiju un Vestindiju. Pilsētas senie nocietinājumi ir militārās arhitektūras unikāli paraugi. 1980. gadā pilsēta cieta zemestrīcē.
Bahamu Salu futbola izlase
Bahamu Salu futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Bahamas starptautiskās futbola sacensībās. Bahamu futbola izlasi pārvalda Bahamu Futbola asociācija.
Jūliuss Nuningers
Jūliuss Nuningers (de; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija vācu vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 199 punktus, izcīnot 107. vietu.
Valdemārs Ģinters
Valdemārs Valdis Ģinters (arī Ginters; 1899—1979) bija latviešu arheologs un sabiedrisks darbinieks. Lāčplēša Kara ordeņa un Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris. Ilggadīgs Valsts vēsturiskā muzeja (tagad: Latvijas Nacionālais vēstures muzejs) direktors, viens no pirmajiem latviešu arheologiem kurš ieguva plašāku atpazīstamību pasaulē un piedalījās vairākās ārvalstu arheoloģiskajās ekspedīcijās. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem. Latvijas Centrālās padomes vadītājs okupētajā Kurzemē (1944-1945).
Dzīvesgājums
Valdemārs Ģinters dzimis 1899. gada 27. novembrī Rīgā, kā vācu guvernantes ārlaulības dēls. Nodots audzināšanā vācu ģimenē un bērnību pavadījis izteikti vāciskā vidē. Pusaudža gados Valdemāru adoptē viņa tēvs. Mācījies Rīgas pilsētas reālskolā, tad Latviešu izglītības biedrības reālskolā kuru pabeidzis 1918. gadā.
1919. gada februārī pārcēlies uz Liepāju kur brīvprātīgi iestājies Latviešu nacionālo bruņoto spēku Baloža brigādē. Dienējis 1. inženieru sapieru rotā un Studentu bataljonā. Vēlāk pārcelts uz 3. Jelgavas kājnieku pulku. Piedalījies daudzās kaujās pret boļševikiem un bermontiešiem. Par 1920. gada 25. janvāra izlūkgājienu Latgales frontē apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni. Pēc Brīvības cīņu noslēguma dienējis Satversmes sapulces komandantūrā. 1921. gada februārī no dienesta atvaļināts kaprāļa pakāpē.
Iestājies Latvijas Universitātes Filoloģijas un Filozofijas fakultātes Vēstures nodaļā kur kļūst par Makša Eberta skolnieku un sekotāju. 1924. gadā kopā ar Ebertu pārceļas uz Kēnigsbergu, kur studē arheoloģiju. Bijis latviešu studentu korporācijas Philyronia biedrs. 1928. gadā publicējis savu doktora disertāciju kurā aprakstīja skitu un sarmatu zobenu tipoloģiju. Ar šo darbu ieguvis atpazīstamību Eiropas arheologu aprindās. 1931. gadā absolvē Latvijas Universitāti. 1934. gadā kļūst par Valsts vēsturiskā muzeja direktoru. Bijis arī Latvijas Mākslas akadēmijas docents un LU privātdocents etnogrāfijā. 30. gadu beigās piedalās Maksa Eberta vadītājos arheoloģiskajos izrakumos Prūsijā un pie Berlīnes. Piedalās vācu un zviedru ekspedīcijās Nīlas deltā, Ēģiptes valdības arheoloģiskajos pētījumos Memfisā un Sakarā, kā arī izrakumos Pompejās un Herkulānā. Stažējies lielākajos Vācijas muzejos, strādājis Upsālas, Kauņas, Tartu u.c. Eiropas muzejos. Piedalījies Vispasaules arheologu un Vispasaules mākslas vēstures konferencēs. No 1938. gada veica izrakumus Mežotnes pilskalnā.
Otrā pasaules kara sākumā Ģinters bija saistījies ar Anglijas izlūkdienestu. 1944. gada vasarā viņam izdodas daļu savas ģimenes nosūtīt drošībā — Zviedrijā. Pats paliek Rīgā līdz oktobrim kur kārto Valsts vēsturiskā muzeja kolekcijas piespiedu evakuācijai uz Vāciju. Daļu vērtīgāko mākslas priekšmetu iemūrē Rīgas pils pagrabos. Pēc Rīgas krišanas 1944. gada oktobrī devies uz Kurzemi kur aktīvi iesaistījies LCP darbībā organizējot nelegālu bēgļu transportu uz Zviedriju. Kurzemi atstājis 1945. gada 8. maija rītā un devies uz Zviedriju.
Pēc kara strādājis Zviedrijas Valsts vēstures muzejā Stokholmā. Piedalījies arheoloģiskajos izrakumos Bergenā un Birkā. Kļuvis par Zviedrijas arheologu biedrības biedru. No 1949. gada līdz pat savai nāvei bija Latviešu nacionālā fonda valdes priekšsēdētājs un Baltijas humanitārās asociācijas loceklis. Miris 1979. gada 24. jūlijā Stokholmā.
Zinātniskā darbība
Viena no galvenajām Voldemāra Ģintera interešu sfērām bija senākais, agrais un vidējais dzelzs laikmets. Vadījis plašus arheoloģiskos izrakumus Daugmales (1933-39) un Mežotnes (1938-40) pilskalnos. Vairāki pētījumi par Latvijas pilskalniem papildināja zināšanas par šo arheoloģisko pieminekļu hronoloģiju. Daugmales pilskalnā iegūtais arheoloģiskais materiāls ievērojami paplašināja zināšanas par vikingu laikmeta tirdzniecības sakariem un vietējo iedzīvotāju kontaktiem ar kaimiņu zemēm. Interesējies arī par Latviešu etnogrāfiju, pētījis tautas tērpu un rotu vēsturi. Devis lielu ieguldījumu Latvijas arheoloģijas zinātnes attīstībai un ieviesis tajā jaunākas tā laika rietumu metodes.
Oļegs (kņazs)
Oļegs (senaustrumslāvu: Оль́гъ, Ѡль́гъ, non, saukts Viedais (ru, uk); miris 912. gadā, pēc citām ziņām 944. gadā) bija pusleģendārs varjagu Novgorodas kņazs no 897. gada un Kijivas lielkņazs no 882. gada.
Bija Rurika radinieks, kurš pēc Rurika nāves 879. gadā kļuva par mazgadīgā Rurika dēla Igora aizbildni un Veļikijnovgorodas valdnieku. 889. gadā ieņēma Smoļensku, bet vēlāk devās uz Kijivu, kur gāza no varas Askoldu un Diru. Igors, pārceldams savu rezidenci no Novgorodas uz Kijivu, var tikt uzskatīts par Kijivas Krievzemes dibinātāju. 907. gadā devās veiksmīgā karagājienā uz Konstantinopoli (Bizantijas avoti gan šādu karagājienu nepiemin).
Hiperglikēmija
Hiperglikēmija ir glikozes koncentrācijas palielināšanās asinīs vairāk nekā par 6,3 mmol/L (115 mg/dL).
Cēloņi
Hiperglikēmijas netoksiskie cēloņi var būt cukura diabēts, cita endokrīna patoloģija, krampji un stress ar simpātiskās nervu sistēmas aktivāciju.
Klīniskās izpausmes
Vidējas pakāpes hiperglikēmija neizraisa klīniskus simptomus. Glikozes koncentrācijai asinīs krasi paaugstinoties un sasniedzot ievērojamu līmeni, rodas glikozūrija, kas izraisa osmotisko diurēzi un hipovolēmiju. Ļoti augsta hiperglikēmija (lielāka par 33—44 mmol/L (600—800 mg/dL)) var izraisīt kavējumu vai komu, kuru cēlonis ir hiperosmolaritāte.
Ārējās saites
Cukura līmenis asinīs - hipoglikēmija un hiperglikēmija
Bandslam
Bandslam ir 2009. gada muzikāla komēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Tods Grafs. Galvenās lomas atveido Elija Mičalka, Vanesa Hadžensa, Skots Porters, Gelans Konels un Līza Kudrova. Filmas pirmizrāde notika Vestvudā, Losandželosā.
Vils ir mūzikas entuziasts un Deivida Bovija fans, kurš pārceļas uz citu pilsētu pēc tam, kad viņa māte atrod jaunu darbu. Jaunajā skolā Vils iepazīstas ar Šarloti un Semu, meitenēm, kurām arī patīk mūzika. Sema Vilam pastāsta par mūzikas konkursu Bandslam, kura uzvarētājgrupa tiek pie ierakstu līguma. Trijotne izveido savu rokgrupu, lai piedalītos Bandslam.
Tojātu apmetne
Tojātu apmetne un senkapi ir aizsargājams arheoloģijas piemineklis Talsu novada Abavas pagastā. Izvietojies Tojātu upītes kreisajā krastā starp autoceļu P130 un Abavu, 2 km no Sabiles. Akmens laikmeta apmetni 1923. gadā, izdarot izrakumus uzkalniņu kapulaukā, atklāja Kēnigsbergas Universitātes profesors Makss Eberts. Spriežot pēc izrakumos iegūtajām senlietām un vēlāko gadu savrupatradumiem, apmetne ierīkota 2. gadu tūkstoša p.m.ē. pirmajā pusē un tikusi apdzīvota līdz 2. gadu tūkstoša p.m.ē. vidum.
Uzkalniņu senkapi agrākās apmetnes vietā ierīkoti ap 10. gadsimtu. Senkapus veidojuši 17 uzkalniņi; dabā izdalās četri uzkalniņi, kuri apauguši ar priedēm. Šos uzkalniņus uzskata par Baltijas somu, vēlāko Kurzemes lībiešu priekšteču, apbedījumu vietām un to datē ar 10. gadsimtu un 11. gadsimta sākumu.
Milvoki "Brewers"
Milvoki "Brewers" (en) ir profesionāls beisbola klubs, kas ir bāzēts Milvoki, Viskonsinas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1969. gadā kā Sietlas "Pilots". "Brewers" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Nacionālās līgas Centrālajā divīzijā. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ne reizi nav uzvarējis Pasaules sērijā. Klubs savas mājas spēles aizvada American Family Field stadionā.
Pēc aizvadītas vienas sezonas kā Sietlas "Pilots", klubs tika pārcelts uz Milvoki un pārsaukts par Milvoki "Brewers".
Zdzešovice
Zdzešovice, vēsturiski arī Dešovica , ir pilsēta Polijas dienvidos, Opoles vojevodistē pie Odras upes. Pie pilsētas atrodas liela kompānijai ArcelorMittal piederoša ķīmiskā rūpnīca - valstī lielākais koksa ražotājs. Otrā pasaules kara laikā rūpnīcā ražoja sintētisko degvielu vācu armijas vajadzībām un bija Sabiedroto aviouzlidojumu mērķis.
Žilbērs di Motjē de Lafajets
Marī Žozefs Pols Īvs Rošs Žilbērs di Motjē, marķīzs de Lafajets (dzimis, miris ), biežāk pazīstams kā Lafajets , bija franču aristokrāts un ģenerālis. Piedalījās ASV Neatkarības karā, Franču revolūcijā un Jūlija revolūcijā. Cilvēka un pilsoņa tiesību deklarācijas (Déclaration des droits de l'Homme et du Citoyen) autors. Lafajets ir arī Francijas nacionālo krāsu — trikolora — autors. Lafajeta vārdā ASV nosauktas pilsētas, kuģi un parki (tai skaitā parks pie Baltā nama Vašingtonā).
Biogrāfija
Dzimis augstmaņa ģimenē. 1759. gadā tēvs Vestfālenē krita Septiņgadu karā. 1770. gadā mira arī māte un Lafajets saņēma bagātu mantojumu.
1777. gadā, pretēji karaļa aizliegumam, ar paša iegādātu kuģi devās uz ASV, lai piedalītos cīņās pret britiem un 13. jūnijā ieradās Džordžtaunā. Amerikas revolūcijas laikā Lafajets bija Kontinentālās armijas ģenerālmajors Džordža Vašingtona vadībā. Kara laikā uz kādu laiku atgriezās Francijā, lai organizētu atbalstu ASV. Atgriežoties kaujas laukā, piedalījās izšķirošajā Jorktaunas kaujā 1781. gadā, kas faktiski nodrošināja amerikāņu/franču uzvaru karā.
1788. gadā atgriezās Francijā. Tajā pašā gadā piedalījās Notabļu asamblejas darbā, kas centās atrisināt valsts finanšu krīzi. Lafajets ierosināja sasaukt Ģenerālštatus un 1789. gadā tie tika sasaukti. 1789. gada 13. jūnijā viņš kļuva par Ģenerālštatu viceprezidentu. 14. jūnijā tika ieņemta Bastīlija. 15. jūnijā, lai uzturētu kārtību, tika nodibināta Nacionālā gvarde (la Garde nationale), un Lafajets kļuva par tās vadītāju. Lafajets ierosināja kā gvardes atšķirības zīmes izmantot trīskrāsu (zili, balti, sarkanas) kokardes. Cenšoties uzturēt kārtību, pielietoja militāru spēku, izklīdinot demonstrāciju Marsa laukos 1791. gada 17. jūlijā.
Pieņemoties spēkā revolūcijas radikālajiem spēkiem, 1792. gada augustā Lafajets caur Nīderlandi centās nokļūt ASV, tomēr viņu sagūstīja austrieši un viņš līdz 1797. gadam pavadīja ieslodzījumā Olomoucā. Pēc atbrīvošanas kādu laiku īpaši neiesaistījās Francijas politiskajā dzīvē. No 1815. gada — Deputātu palātas loceklis. No 1824. gada augusta līdz 1825. gada septembrim viesojās ASV, kur tika triumfāli sagaidīts. Izceļoties Jūlija revolūcijai, Lafajetam tika piedāvāts kļūt par diktatoru, bet viņš atteicās. Miris 1834. gadā.
Gērijs Spīds
Gērijs Endrū Spīds (en, — ) bija Velsas futbola spēlētājs un vēlāk arī treneris. Līdz savai aiziešanai no Velsas futbola izlases 2004. gadā viņš bija tās kapteinis. Viņš joprojām ir Velsas izlasē visvairāk spēļu aizvadījušais laukuma spēlētājs un otrais šādā vērtējumā, ņemot vērā arī vārtsargus. Izlasē viņš laika posmā no 1990. līdz 2004. gadam aizvadīja 85 spēles, gūstot 4 vārtus.
Spīds profesionālā līmenī pārstāvēja Leeds United, Everton, Newcastle United, Bolton Wanderers un Sheffield United klubus. Viņa karjerā reti gadījās savainojumi un diskvalifikācijas un tas palīdzēja viņam uzstādīt rekordu par visvairāk aizvadītajām spēlēm Anglijas Premjerlīgā, sasniedzot 535 spēles. To vēlāk pārspēja Deivids Džeimss. Skaitot līgas un kausu spēles, viņš Anglijā aizvadīja 840 spēles.
2010. gadā Spīds kļuva par Sheffield United galveno treneri, bet pameta klubu pēc vairākiem mēnešiem, lai vadītu Velsas nacionālo izlasi.
Virsaišu ūdenskritums
Virsaišu ūdenskritums ir 1,7 m augsts ūdenskritums Talsu novada Abavas pagastā. Izvietojies Virbupes bezvārda labā krasta pietekā pie Virsaišu mājām. Ūdenskritums izveidojies pār augšdevona dolomīta iežiem, tā platums pavasaros un rudeņos sasniedz 4 m. Ūdenskritumu 1998. gadā atklājis (vietējiem iedzīvotājiem zināmo objektu popularizējis plašākam interesentu lokam ) ģeogrāfs, Latvijas Universitātes profesors Ivars Strautnieks. Kopš 2000. gada ir aizsargājams dabas piemineklis. 2010. gadā tika izvēlēts par gada ģeoloģisko pieminekli.
Uz ūdenskritumu no Mazsilu kokaudzētavas puses ved dabas taka.
Vecpilsētas iela (Jelgava)
Vecpilsētas iela ir senās Jelgavas Lielās ielas daļa, kas saglabājusies lielā mērā neskarta pēc pilsētas sagraušanas 1944. gadā. Gandrīz visa ielas apbūve šodien ir iekļauta aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā. Vecpilsētas ielā 14 esošā ēka, kuras pamatapjoms tapis 18. gadsimta pirmajā pusē, ir uzskatāma par vecāko koka ēku Jelgavā
Ielas krustojumā ar Dobeles ielu 2008. gadā uzstādīts tēlnieka Ronalda Jaunzema veidotais piemineklis 17. gadsimta pilsētas nocietinājumos bijušajiem Dobeles vārtiem.
Vēsture
Tagadējā Vecpilsētas iela ir senās Lielās ielas (de) nobeigums pie Dobeles vārtiem, tā atrodama jau 17. gadsimta Jelgavas kartēs. Pēc Ulmaņa apvērsuma Lielā iela bija pārdēvēta par Vadoņa ielu, pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 2. augustā par Staļina ielu, 1941. gada 14. jūlijā par Hermaņa Gēringa ielu (Hermann-Göring-Straße).
Pēc Otrā pasaules kara Lielo ielu iztaisnoja un 1960. gada 6. aprīlī pārdēvēja par Ļeņina prospektu, bet ielas noslēguma posmam saglabāja Lielās ielas nosaukumu.
Spīds
Spīds var būt:
Noturīgs veģetatīvs stāvoklis
Noturīgs veģetatīvs stāvoklis, pastāvīgs veģetatīvs stāvoklis (PVS) vai pēckomas nereaģēšana (post-coma unresponsiveness; PCU) ir apziņas traucējumi, kad pacienti ar smagiem smadzeņu bojājumiem atrodas daļēja uzbudinājuma, nevis patiesas apziņas stāvoklī. Pēc četrām nedēļām veģetatīvā stāvoklī (VS) pacients tiek klasificēts kā pastāvīgā veģetatīvā stāvoklī. Šī diagnoze tiek klasificēta kā pastāvīgs veģetatīvs stāvoklis dažus mēnešus (trīs ASV un sešus Apvienotajā Karalistē) pēc netraumatiskas smadzeņu traumas vai vienu gadu pēc traumatiskas traumas. Lietots tiek arī termins "nereaģējošs nomodas sindroms", jo "veģetatīvajam stāvoklim" sabiedrībā ir zināma negatīva nozīme.
Matīass Ēlunds
Matīass Ēlunds (sv; dzimis Piteā, Zviedrijā) ir bijušais zviedru hokejists, aizsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 909 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Vankūveras "Canucks" un Tampabejas "Lightning". Zviedrijas izlases sastāvā kļuvis par 2006. gada olimpisko un 1998. gada pasaules čempionu hokejā.
Karjera
2009. gada vasarā Ēlunds noslēdza līgumu ar Tampabejas "Lightning" vienību. Tās rindās hokejists aizvadīja divas sezonas. Īsi pirms 2011.—12. gada sezonas Ēlunds saskārās ar labā ceļa iekaisumu. Tieši ceļgalu problēmu dēļ Ēlunds profesionāļa karjeru turpināt vairs nevarēja. Līgums ar "Lightning" aizsargam noslēdzās 2016. gadā.
Zviedrijas izlase
Zviedrijas izlases sastāvā uzvarējis. Pasaules čempionātos ir izcīnījis visu trīs kalumu medaļas — zeltu 1998. gadā, sudrabu 1997. gadā un bronzu 2001. gadā.
Čornobajas rajons
Čornobajas rajons ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerkasu apgabala austrumos. Robežojas ar Čerkasu apgabala Čihirinas rajonu dienvidos, Čerkasu rajonu dienvidrietumos, Zolotonošas rajonu rietumos un Drabivas rajonu ziemeļos, kā arī Poltavas apgabala Oržicjas rajonu austrumos un Semeņivkas rajonu dienvidaustrumos. No dienvidrietumiem rajonu apskalo Kremenčukas ūdenskrātuve.
Rajona Kraseņivkas ciemā dzimis cīkstonis Ivans Poddubnijs (Иван Максимович Поддубный, 1871 - 1949), bet Čornobajas pilsētciematā - latviešu futbolists un treneris Marians Pahars (1976).
Džozefs Blekbērns
Biogrāfija
Pēc izglītības bijis komersants un nodarbojies ar uzņēmējdarbību. Jaunībā lieliski spēlējis dambreti. Tikai 18 gadu vecumā aizrāvies ar šahu. Impulsu tam devusi piedalīšanās simultānspēles seansā pret slaveno amerikāņu šahistu Polu Morfiju, kas tajā laikā viesojās Eiropā. Pēc tam Blekbērns ātri guva panākumus šahā un kļuva par profesionālu šahistu. No 1862. gada līdz 1914. gadam piedalījās gandrīz visos nozīmīgos starptautiskos šaha turnīros. 1869. gadā viņš pirmo reizi uzvarēja Lielbritānijas šaha čempionātā. 1872. gadā Londonas turnīrā ieņēma 2. vietu aiz Vilhelma Steinica, kuru uzvarēja savstarpējā partijā. 1873. gadā dalījis 1. vietu ar Steinicu Vīnes turnīrā, bet zaudējis papildmačā. 1876. gadā uzvarējis Londonas šaha turnīrā ar lielisku rezultātu — 10 punkti no 11 iespējamajiem. 1880. gadā dalījis 1.—3. vietu Vīsbādenes šaha turnīrā. Izcils bijis Blekbērna rezultāts 1881. gada Berlīnes šaha turnīrā, kurā viņš uzvarēja un par 3 punktiem apsteidz savus tuvākos sekotājus Johannesu Cukertortu un Mihailu Čigorinu. 1883. gadā ieņēmis 3. vietu Londonas turnīrā un uzvarējis Nirnbergas turnīrā. 1885. dalījis 2. vietu Hamburgas šaha turnīrā. Stipri vājāki bijuši Blekbērna rezultāti mačos. Tā 1876. gadā viņš cietis smagu sagrāvi neoficiālā mačā par Pasaules čempiona nosaukumu pret Steinicu — 0:7. Bijis liels šaha spēles popularizators, uzstājies ar simultānspēles seansiem daudzās valstīs. 1885. gadā kā pirmais no Eiropas meistariem viesturnejā apmeklējis Austrāliju. Bieži spēlējis arī seansus neskatoties uz galdiņa. Blekbērna rekords šajā jomā ir bijusi vienlaicīga spēle ar 16 pretiniekiem. 1914. gadā, 72 gadu vecumā guvis savu pēdējo panākumu, dalot 1. vietu Lielbritānijas šaha čempionātā. Pēc tam pārtraucis aktīvās šahista gaitas. Miris no sirdstriekas.
Tereka
Tereka (ˈtʲerʲɪkru; krc, Terk; ka, Tergi; os, Terk; kum, Terek-suv; ce, Terka) ir lielākā upe Ziemeļkaukāzā. Terekas izteka ir Gruzijā, upe šķērso Lielā Kaukāza kalnus un tālāk tek Krievijas Federācijas teritorijā. Pie ietekas Kaspijas jūrā upe veido plašu deltu.
Terekas garums ir 623 km, baseina platība ir. Lielākās pietekas: Gizeldona, Ardona, Uruha, Malka, Sunža. Lielākās pilsētas Terekas krastos ir Vladikaukāza, Mozdoka un Kizļara (pie Terekas vecās gultnes).
Uz upes ir uzceltas vairākas hidroelektrostacijas. Divas no tām ir Gruzijā: Darjali HES (jauda 108 MW) un Larsi HES (20 MW). Pārējās ir Krievijā: Ezmi HES (45 MW), Dzaudžikauskas HES (9,2 MW) un Pavlodoļskas HES (2,64 MW). Plānots uzbūvēt vēl vairākas elektrostacijas. Deltā ir ierīkota irigācijas sistēma, ko ar ūdeni apgādā Kargaļinskas hidromezgls, kas tika uzbūvēts 1957. gadā, 105 km attālumā no grīvas. Pirms tā, pie Pavlodoļskas ir uzbūvēts vēl viens aizsprosts, no kurienes pa Terekas — Kumas kanālu tiek piegādāts ūdens Kumas upei.
Ģeogrāfija
Tereka iztek Gruzijā no Zilgahoha kalna ledāja 2713 m augstumā virs jūras līmeņa. Pirmos 30 km upe plūst austrumu virzienā Truso aizā starp Galveno Kaukāza grēdu un Sānu grēdu. Pie Kazbeka kalna tā pagriežas uz ziemeļiem, tā šķērso Sānu grēdu (Dariali aizā), Klinšu grēdu un Melnos kalnus. Pie Vladikaukāzas Tereka ieplūst priekškalnu Osetijas nolaidenajā līdzenumā un pagriežas uz ziemeļrietumiem; šeit lielākās pietekas ir Gizeldona un Ardona. Tereka šķērso Sunžas grēdu Elhotovas vārtu ielejā un ieplūst Kabardas līdzenumā, kur pagriežas uz ziemeļiem, tad uz ziemeļaustrumiem; šeit lielākās pietekas ir Uruha un Malka. Pēc Malkas ietekas Tereka plūst uz austrumiem pa Terekas — Kumas zemieni, un tās gultne ir smilšaini mālaina, ar daudzām salām, zemes strēlēm un sēkļiem.
Aiz Sunžas ietekas, pie Kargalinskas upe sadalās attekās un atzarojumos, izveidojot deltu (aptuveni 4000 — 6000 km², 100 km platumā). Galvenās gultnes stāvoklis deltas posmā vairākkārt mainījies. Vairākas vecupes ir pārveidotas kanālos. Terekas galvenā straume ietek Agrahanas līcī Kaspijas jūrā,
Aigars Šķēle
Aigars Šķēle (dzimis Rīgā) ir Latvijas basketbolists, spēlē saspēles vadītāja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Polijas klubu Ostovas Velkopolskas "Stal". A. Šķēle ir Latvijas basketbola izlases spēlētājs. Trīskārtējs Latvijas Basketbola līgas (LBL) čempions.
A. Šķēles vecākais brālis Armands Šķēle arī ir bijis profesionāls basketbolists, Latvijas izlases spēlētājs.
Karjera
2021. gada vasarā A. Šķēle pievienojās Vācijas klubam Vircburgas "s. Oliver". Kopš 2022. gada pārstāv Polijas klubu Ostovas Velkopolskas "Stal", ar kuru kļuva par 2023. gada ENBL čempionu.
Latvijas basketbola izlases sastāvā debitējis 2016. gadā. Spēlējis 2017. gada Eiropas čempionātā.
Dzelzsrūda
Dzelzsrūda jeb dzelzs rūda ir iezis, no kura ir ekonomiski izdevīgi iegūt dzelzi. Rūdas parasti ir bagātas ar dzelzs oksīdiem, un tiem var būt tumši pelēka, spilgti dzeltena vai dziļi violeta līdz rūsgani sarkana krāsa. Pasaulē visizplatītākās dzelzsrūdas ir hematīts, limonīts, magnetīts un siderīts jeb dzelzs karbonāts.
Lielākie dzelzs resursi pasaulē ir Ķīnā, Krievijā, Brazīlijā, Kanādā, Austrālijā un Indijā. Pasaulē lielākie dzelzs ražotāji no rūdas ir Ķīna, Japāna, Amerikas Savienotās Valstis, Krievija, Vācija un Brazīlija. No dzelzsrūdas, to kausējot, iegūst čugunu, bet no tā — dzelzi un tēraudu.
Latvijas teritorijā ir konstatēti relatīvi lieli dzelzsrūdas resursi, taču to izguve šobrīd ir ļoti dārgs process, jo tā ir atrodama ļoti dziļi pazemē (vairāk nekā 700 m dziļumā). Lielākās dzelzsrūdu iegulas (desmitiem miljardiem tonnu augstvērtīgu rūdu) ir Limbažu rajonā pie Staiceles un Jēkabpils rajonā pie Gārsenes. Taču Latvijā arī virszemē nelielos apjomos ir sastopama dzelzsrūda — tā sauktā "purva rūda", dzelzs hidroksīdu sakopojums, ko var izmantot īpaši noturīgu minerālkrāsu izgatavošanā. Purva rūda vietās, kur izplūst dzelzi saturoši pazemes ūdeņi, veidojas arī mūsdienās.
Pleira
Pleira ir serozs apvalks, kas klāj plaušu ārējo un krūškurvja sienas iekšējo virsmu.
Uzbūve
Pleira ir plāna, divslāņu membrāna. Viens slānis pārklāj plaušu ārējo virsmu, bet otrs slānis krūšu dobuma iekšpusi. Starp slāņiem atrodas šķidrums, kas mazina berzi elpošanas laikā.
Gemini 9A
Gemini 9A jeb Gemini IX-A bija ASV NASA programmas Gemini kosmosa kuģa Gemini pilotējams lidojums. Palaists 1966. gada jūnijā. Veica trīs dienu lidojumu.
Apkalpe
Kuģa Gemini apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Sākotnēji Gemini 9A pamatapkalpē bija apstiprināti Eliots Sī (komandējošais pilots) un Čārlzs Basets (pilots). 1966. gada 28. februārī Sī un Basets lidoja uz Sentluisu, lai inspicētu kosmosa kuģi Gemini 9. Sliktu laikapstākļu dēļ lidlaukā bija ierobežota redzamība, un nolaižoties lidmašīna ietriecās montāžas ēkā. Abi astronauti gāja bojā. Par Gemini 9 jauno apkalpi kļuva dublieru apkalpe Tomass Stefords un Jūdžīns Sernans. Savukārt dublieru apkalpe pārcelta no Gemini 10.
Dublieru apkalpe:
Mērķi
Gemini 9 bija plānots saslēgties ar Agena Target Vehicle (ATV). Šāda saslēgšanās jau bija veikta misijā Gemini 8, bet toreiz neizdevās izpildīt visus uzdevumus ATV vadības sistēmas kļūdas dēļ.
Otrs galvenais uzdevums bija pilotam veikt iziešanu kosmosā. Tās laikā vajadzētu izmēģināt astronauta manevrēšanas ierīci AMU.
Lidojuma gaita
Gemini 9 saslēgšanās mērķis Agena Target Vehicle GATV 5004 tika palaists 1966. gada 17. maijā, bet nesējraķetes kļūmes dēļ tas nesasniedza orbītu. Līdz ar to tika atcelts Gemini 9 starts, kas bija plānots pēc 100 minūtēm.
Lai varētu izpildīt plānotos uzdevumus, ATV vietā McDonnell Aircraft izstrādāja jaunu saslēgšanās mērķi Augmented Target Docking Adapter (ATDA). Gemini 9 misija tika pārveidota par Gemini 9A. ATDA tika palaists orbītā 1. jūnijā. Pēc starta telemetrija rādīja, ka raķetes plūsmvirzis nav pareizi atvēries.
Aptuveni 100 minūtes pēc ATDA palaišanas bija jāstartē Gemini 9A. Pirmsstarta atskaites laikā radās problēmas ar starta kontroles iekārtām, un kosmosa kuģa palaišana tika atlikta par 48 stundām. Gemini 9A tika palaists 13:39:33 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19.
Gemini 9A veica manevru sēriju un pietuvojās ATDA. Astronauti ieraudzīja, ka tas lēni rotē ar neatdalījušos raķetes plūsmvirzi, kas atgādināja atvērtu žokli. Viņi to nodēvēja par "dusmīgo aligatoru". Tika secināts, ka saslēgšanās ar ATDA var būt bīstama kosmosa kuģim. Tā vietā tika veikti manevri, simulējot Mēness moduļa tuvošanos.
Trešajā dienā Jūdžīns Sernans veica iziešanu kosmosā. Viņam bija jāizmēģina mugursomas veida manevrēšanas ierīce AMU. Tā bija izvietota kosmosa kuģa pakaļgalā, tāpēc Sernanam bija jādodas tai pakaļ. Pārvietošanās viņam sagādāja grūtības un pulss sasniedza 180 sitienus minūtē. Viņš svīda un aizmiglojās sejas aizsargstikls. Sernans bija noguris, un bija risks turpināt ar AMU izmēģinājumiem. Stefords pavēlēja viņam atgriezties priekšlaicīgi.
Nolaišanās notika 14:00:23 UTC Atlantijas okeānā, 700 metrus no aprēķinātās nosēšanās vietas.
Autoceļš V563
V563 autoceļš Greiškāni—Sprūževa ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu A12 (E22) Greiškānos ar autoceļu V579 Sprūževā. Autoceļš ir 2,5 km garš, klāts ar grants segumu gandrīz visā garumā, izņemot 150 m garu posmu Sprūževā, kas ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes novada Griškānu pagastu.
Čūska (albums)
Čūska ir Ingus Baušķenieka sestais soloalbums, izdots 2011. gada aprīlī kompānijā "Ingus Baušķenieka ieraksti".
Albuma veidošana
Visu dziesmu teksta un mūzikas autors ir pats Baušķenieks, viņš arī ierakstījis visu albumu. Ieraksts tapis laika posmā no 2005. līdz 2010. gadam, albums miksēts 2011. gada janvārī un februārī. Dziesmā "Zibens aptumsums" bungas iespēlējis Imants Vovers. Albuma vāka dizainu veidojusi Lindes jaunkundze, priekšējā vāka foto — Oskars Lekuns.
Dziesmai "Mēness klajumā", izmanotojot diska noformējuma zīmējumus, veidots video, režisors Kristians Mednis.
Dziesma "Zibens aptumsums" izdota kā radiosingls 2009. gadā (88. vieta Radio NABA 2009. gada Top 100). 2011. gadā dziesma "Suņu karnevāls" "Latvian Airplay Top" pakāpās līdz 43. vietai.
Kritiķis Jānis Žilde novērtē albumu ar 3.5 punktiem no 5, rakstot: "Kopumā klasisks Baušķenieka ieraksts, kuram, manuprāt, pietrūkst kādu divu melodisku, nesošu, nosacīti radiodraudzīgu skaņdarbu, kā "Čības" vai "Zvēri nāk"."
Albums tika nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai nominācijā "Labākais alternatīvās mūzikas albums".
Lieliskie 2
"Lieliskie 2" (en) ir 2018. gada amerikāņu datoranimācijas supervaroņu kinokomēdija, kuras scenārija autors un režisors ir Breds Bērds. Filma ir 2004. gada animācijas filmas "Lieliskie" turpinājums. Filmas galvenos tēlus ieskaņojuši Kregs Nelsons, Holija Hantere, Sāra Vauela, Haks Milners, Semjuels Džeksons, Elizabete Penja un Breds Bērds.
Šī ir 19. visu laiku ienesīgākā filma.
Sižets
Pēc varoņdarbiem, ko Lieliskie paveica pirmajā filmā, viņiem ir pievērsta paaugstināta uzmanība no žurnālistu puses. Ikdienas rutīna, kurā iestigusi ģimene, aizvien biežāk liek būt neapmierinātiem ar superspējām, ar kurām viņus ir apveltījusi daba. Taču drīz visām ģimenes problēmām būs lemts atkāpties otrā plānā, jo par apdraudējumu Lieliskajiem ir kļuvis jauns ļaundaris.
Liepa (uzvārds)
Liepa (pamazināmajā formā Liepiņa; sieviešu dzimtē Liepaite (Liepaitė; ja neprecējusies) vai Liepiene (Liepienė; ja precējusies)) ir latviešu/lietuviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Pitsburgas "Pirates"
Pitsburgas "Pirates" (en) ir profesionāls beisbola klubs, kas ir bāzēts Pitsburgā, Pensilvānijas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1882. gadā kā Allegheny Base Ball Club. "Pirates" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Nacionālās līgas Centrālajā divīzijā. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis piecās Pasaules sērijās. Klubs savas mājas spēles aizvada PNC Park stadionā.
Klubs ir dibināts Alegenijā, nelielā pilsētā netālu no Pitsburgas. 1887. gadā klubs tika pārsaukts par Pitsburgas "Alleghenys", bet kopš 1891. gada kluba nosaukums ir "Pirates".
Doktors Dūlitls 2
"Doktors Dūlitls 2" (en) ir 2001. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Stīvs Karrs. Galvenās lomas atveido Edijs Mērfijs, Reivena-Simona, Kristena Vilsone, Džefrijs Džonss, Kevins Pollāks un Kaila Preta. Filmas pirmizrāde notika. Filma ir turpinājums 2000. gada filmai "Doktors Dūlitls", savukārt 2006. gadā filmai iznāca turpinājums "Doktors Dūlitls 3".
Džodija Vitakere
Džodija Oklenda Vitakere (en; dzimusi ) ir angļu aktrise. Viņa kļuva pazīstama 2006. gadā ar debiju filmā Venus, par kuru saņēma Britu neatkarīgā kino balvu (British Independent Film Award) un nomināciju Satellite Award balvai. Vēlāk viņa tika uzslavēta par lomām kulta zinātniskās fantastikas filmā Attack the Block, seriāla Black Mirror epizodē The Entire History of You un sērojošās mātes lomu filmā Broadchurch.
Doktors Dūlitls 2
Filmā doktors Dūlitls mēģina palīdzēt dzīvniekiem aizsargāt viņu mežu no negodīgiem apkārtnes attīstītājiem. Dūlitls nolemj mežā iemitināt dzīvnieku sugas, ko aizsargā likums, tāpēc vēršas pie vientuļas lācenes Āvas, kuras sugai draud izmiršana.
Džodija Vitakere
2017. gada 16. jūlijā BBC paziņoja, ka Vitakere kļūs par Trīspadsmito Doktori un pirmo Doktoru — sievieti Lielbritānijas televīzijas seriālā Doctor Who. Seriālā viņa pirmo reizi parādījās 2017. gada Ziemassvētku sērijā Twice Upon a Time, kad Divpadsmitais Doktors (Pīters Kapaldi) atjaunojās Trīspadsmitās Doktores tēlā. Vitakeres piedalīšanās seriālā sākās tā vienpadsmitajā sezonā 2018. gada oktobrī.
Dzīve un karjera
Savu profesionālo debiju viņa uzsāka 2005. gadā Shakespeare’s Globe teātrī lugā The Storm. Kopš tā laika Vitakere darbojusies filmās, televīzijā, radio un teātra izrādēs. No 2006. līdz 2017. gadam viņa piedalījusies 24 filmās, 19 TV filmās vai epizodēs, 5 teātra izrādēs un divās radiolugās.
Dž. Vitakeres pirmā nopietnā loma bija filmā Venus, pēc tam viņa piedalījusies vairākās radiolugās. 2009. gadā Vitakere piedalījās filmās Ollie Kepler's Expanding Purple World, BBC2 drāmā Royal Wedding un īsfilmā Wish 143, kura 2011. gadā 83. Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā tika izvirzīta Amerikas Kinoakadēmijas balvai "Labākā īsfilma".
Doctor Who
Fanu reakcija uz Vitakeres piedalīšanos bija pārsvarā pozitīva, kaut gan samērā liela daļa tomēr jutās apbēdināti. Daži izteicās, ka Doktors — sieviete varētu būt labs līdzināšanās paraugs jaunām meitenēm, citi iebilda, ka Doktors drīkstētu būt tikai vīrietis vai kritizēja to kā politisku korektūru. Seriālā Vitakere debitēja 2017. gada Ziemassvētku sērijā Twice Upon a Time.
Kopš 2008. gada Vitakere ir precējusies ar amerikāņu aktieri Kristianu Kontreras. Pāra pirmais bērns piedzima 2015. gada aprīlī. Viņa sevi uzskata par feministi.
Pjērs Reverdi
Pjērs Reverdi, dzimis , miris , bija franču dzejnieks. Kopā ar Gijomu Apolinēru viņš ir viens no kubisma un vēlāk sirreālisma atbalstītājiem. Draudzējās ar Pablo Pikaso, Žoržu Braku, Anrī Matisu. Tāpat kā vairāki citi dzejnieki sirreālisti Reverdi lielā mērā attīstīja jaunu priekš sava laika dzejprozas žanru, kura priekšsākumi meklējami Malarmē "verlibrā" (vers libre).
Dzīvesgājums
Reverdi ir dzimis Odas departamenta Narbonas pilsētā. Viņa vecāki nebija precējušies un tēvs, Anrī-Pjērs Reverdi, atzina dēlu tikai 1895. gadā. Māte savukārt izdarīja to tikai 1911. gadā pēc laulības noslēgšanas. Zēns mācījās Tulūzas un Narbonas skolās, bet 16 gadu vecumā pameta mācības.
Viņš ierodas Parīzē 1910. gadā. Monmartra slavenajā mākslinieku darbnīcā un tikšanās vietā Bateau-Lavoir viņš iepazīstas ar Gijomu Apolinēru, Maksu Žakobu, Luiju Aragonu, Filipu Supo, Tristanu Carā ar kuriem kopā piedzīvo dadaisma un vēlāk sirreālisma tapšanu. Viņa darbi lielā mērā iespaidoja Andrē Bretona poētisko konceptu.
1912.-1914. gados viņš sadarbojas ar Apolinēra žurnālu Les Soirées de Paris un apprec Henrieti Biro (Henriette Charlotte Bureau).
1915. gadā tiek publicēts viņa pirmais dzejoļu krājums Poèmes en prose, ko kritika definēja kā kubisma poēziju (poésie cubiste).
1917. gada 15 martā Reverdi dibina literāro laikrakstu Nord-Sud, kas ir pilnīgi veltīts tā laika jauno mākslas virzienu teoriju apspriešanai. Laikraksts pastāv līdz 1918. gadam un tiek aizstāts ar līdzīgu izdevumu Littérature, ko vada Bretons, Supo, Aragons un Reverdi.
1920. gadu sākumā viņš iepazinās un uzturēja attiecības ar Koko Šaneli.
1926. gadā Reverdi, 37 gadu vecumā, norobežojās no pārējās pasaules Solemas Benediktīniešu ordeņa abatijā, kur turpinot rakstīt uzturējās līdz mūža beigām un tika apglabāts.
Gļebs Sopots
Gļebs Sopots (dzimis ) ir Latvijas futbolists, Vārtsargs. Kopš 2020. gada spēlē Islandes kluba UMF Sindri sastāvā.
Natrons
Natrons var būt:
Bušērs
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 195 punktus, izcīnot dalīto 109. vietu.
Olusņica
Iztece no Olovecas ezera. Tek rietumu virzienā uz ziemeļiem no Vigoru purva. Ieteka Bižas ezerā lejpus Mariampoles. Pie Mariampoles upi šķērso valsts autoceļš P57 (Malta — Sloboda).
Gustavs Zorge
Gustavs Hermanis Zorge (de; dzimis, miris 1978. gadā) bija SS hauptšarfīrers un vairāku koncentrācijas nometņu uzraugs nacistu valdīšanas laikā. Kara noziedznieks, iesaukts par "Dzelzs Gustavu" (Der eiserne Gustav).
Dzimis kalpa ģimenē. 1931. gadā iestājās NSDAP. No 1934. gada strādāja par koncentrācijas nometnes uzraugu, tai skaitā Zaksenhauzenes koncentrācijas nometnē. 1946. gadā britu arestēts un nodots padomju pusei. Tiesāts Zaksenhauzenes nometnes apsargu prāvā. 1947. gadā notiesāts uz 25 gadiem ieslodzījumā, kuru pavadīja nometnē Vorkutas apkaimē. 1956. gadā nodots VFR varas iestādēm. Vēl vienā prāvā atkal atzīts par vainīgu kara noziegumos un apstiprināts mūža ieslodzījums. Atlikušo mūžu pavadīja cietumā, kur miris.
Zorge Latvijā
No 1943. gada vasaras piedalījās partizānu apkarošanas operācijās Latvijā. No 1943. gada dienēja koncentrācijas nometnēs Ostlandē, tai skaitā Mežaparka koncentrācijas nometnes apakšnometnē Spilvē un dienēja kā darba nometnes komendants Dundagas apkaimē.
Livonijas ordeņa landmaršali
Livonijas ordeņa landmaršali (latīņu: marsalcus terrae, vācu: landmarschalk) bija Livonijas ordeņa mestru pirmie vietnieki, karaspēka pārziņi un karaspēka komandieri mestra prombūtnē, kuru rezidence no 1432. gada atradās Siguldas ordeņa pilī.
Zviedrijas karaliene Kristīne I 1648. gada 17. augustā atjaunoja pastāvīgu Zviedru Vidzemes landmaršala amatu, kas turpināja pastāvēt arī Vidzemes guberņas laikā. Vidzemes landmaršala amatu 1920. gada 29. jūnijā likvidēja Latvijas Republikas valdība.
Latvijas—Baltkrievijas robeža
Latvijas—Baltkrievijas robeža ir 173 km gara Eiropas Savienības ārējā robeža, kas atdala Latviju un Baltkrieviju. Mūsdienu robeža ietver agrāko Latvijas—Polijas robežu, kas bija 105 km gara, un agrākās Latvijas—PSRS robežas dienvidu daļu.
Vēsture
Poļu—padomju kara laikā 1919. gada oktobrī Polijas armija Ilūkstes apriņķī ieņēma Grīvas pilsētu, Bornes, Borovkas (Silenes), Demenes, Kalkūnu, Salienas un Skrudalienas pagastus (agrāko Aizlauces draudzes novadu), ko vēlāk administratīvi iekļāva tolaik Polijai piederošajā Braslavas apriņķī. Latgales atbrīvošanas operācijas laikā poļu karaspēks 1920. gada janvārī šķērsoja Daugavu un ieņēma arī Daugavpils apriņķa dienvidu daļu un Drisas apriņķa daļu līdz Osvejas ezeram.
Pēc poļu karaspēka atkāpšanās 1920. gada jūlijā Ilūkstes apriņķa austrumu daļu ieņēma Latvijas Bruņotie spēki. Starptautiskā robežkomisija 1921. gada martā visu Ilūkstes apriņķi piešķīra Latvijai, 1929. gada februārī Rīgā noslēdza Latvijas un Polijas protokolu par robežas jautājumu noregulēšanu.
Mūsdienu robeža
Latvijas—Baltkrievijas robežas demarkāciju sāka 1997. gadā un pabeidza 2008. gada 6. novembrī Rīgā, parakstot noslēguma protokolu. Robežas garums ir 172,912 km, un tā iezīmēta ar 417 robežstabiem, ieskaitot 17 bojas robežezeros.
Robežas infrastruktūras izbūve
Latvijas un Lietuvas valdības atkārtoti pauda oficiālu atbalstu Baltkrievijas iedzīvotāju masu protestiem sakarā ar apšaubāmo Aļaksandra Lukašenkas pārvēlēšanu 2020. gada Baltkrievijas prezidenta vēlēšanās. Reaģējot uz Eiropas Savienības Baltkrievijai noteiktajām sankcijām, Lukašenka 2021. gada 22. jūnijā paziņoja, ka vairs nekavēšot kontrabandas un nelegālo migrantu plūsmu pāri Baltkrievijas robežai. Gatavojoties līdzīgi straujam nelikumīgo robežšķērsotāju skaita pieaugumam kā Lietuvas—Baltkrievijas robežā, 2. jūlijā uz Latvijas robežu ar Baltkrieviju tika izsaukta Eiropas robežu un krasta apsardzes aģentūra "Frontex". 3. augustā Valsts robežsardze ziņoja, ka pastiprināta robežas uzraudzība, piesaistot robežsardzes papildu resursus un Zemessardzi, bet situācija uz robežas esot mierīga.
2021. gada 10. augustā klajā nākušajā Iekšlietu ministrijas informatīvajā ziņojumā bija aprēķināts, ka Latvijas—Baltkrievijas robežas infrastruktūras neizbūvētās daļas pabeigšanai no valsts budžeta nepieciešami 29 563 142 eiro. Lai mazinātu valsts robežas nelikumīgo šķērsošanu, tika piedāvāta iespēja uzstādīt pagaidu dzeloņstiepļu žogu 18 dažādos valsts robežas posmos ar kopējo garumu aptuveni 37 kilometri, kura indikatīvās izmaksas varētu būt 1 729 421 eiro.
Nodrošinājuma valsts aģentūra (NVA) 10. septembrī parakstīja līgumu ar uzņēmumu "Brief", kas apņēmās piegādāt 111 kilometrus dzeloņstieples žoga izveidei robežas kritiskajās vietās. Tā kā uzņēmums pasūtījumu nespēja izpildīt, NVA izsludināja atkārtotu cenu aptauju par dzeloņstiepļu iegādi 2,4 miljonu eiro vērtībā robežas pagaidu dzeloņstiepļu žoga izbūvei.
Kad 19. oktobrī Ministru kabinets pagarināja ārkārtējo situāciju uz Latvijas robežas ar Baltkrieviju līdz 2022. gada 10. februārim, uz Latvijas—Baltkrievijas robežas bija uzstādīta trešdaļa no plānotā pagaidu žoga. 8. novembrī LR Iekšlietu ministrija ziņoja, ka uz Latvijas—Baltkrievijas robežas uzstādīta vairāk nekā puse pagaidu dzeloņstiepļu žoga. Saeimā bija iesniegts Ministru kabineta atbalstītais “Ārējās sauszemes robežas izbūves likums” robežas apsardzībai nepieciešamās infrastruktūras izbūvei. 26. novembrī Nodrošinājuma valsts aģentūra paziņoja, ka pabeigta plānotā robežas pagaidu dzeloņstiepļu žoga izbūve gandrīz 37 kilometru garumā. Tomēr Iekšlietu ministrija paziņoja, ka būtu nepieciešama papildu pagaidu žoga izbūve vēl 22,8 kilometru garumā.
2022. gada 22. maijā kļuva zināms, ka noslēgusies 5,9 miljonu eiro vērtā Silenes un Pāternieku robežpunktu modernizācija. 30. augustā valsts SIA "Valsts nekustamie īpašumi" informēja, ka noslēgto būvdarbu līgumu ietvaros top Latvijas–Baltkrievijas robežas infrastruktūra 149,7 km garumā, no kuras kopumā jāatmežo aptuveni 82 km. Uzbūvēti četri tilti pār Asūnīcas, Rosicas un Sarjankas upēm. 2022. gada septembrī plānoja uzbūvēt aptuveni trīs kilometrus žoga nedēļā, bet oktobrī izbūves ātrumu kāpināt. Tāpat plānoja izbūvēt sešus torņus, patruļceļus, laipas un citu nepieciešamo infrastruktūru.
Žoga pirmo kārtu 85,8 kilometru garumā būvniecības SIA Citrus Solutions plānoja pabeigt līdz 2023. gada pavasarim, bet otro kārtu 63,9 kilometru garumā – līdz 2024. gada pavasarim. Līdz ar žogu uz robežas būvēja arī robežsargu ceļu un laipas. Tomēr pirmā posma būvdarbu pabeigšanu 52 kilometru garumā nācās atlikt līdz 2023. gada vasarai.
Tomēr līdz 2023. gada 24. jūlijam pirmajā darbu kārtā bija izbūvēti tikai 67,1 km žoga, bet otrajā darbu kārtā bija atmežota robežas josla 30,5 km garumā. Savukārt trešajā jeb Daugavas darbu kārtā aptuveni 16,7 km garumā bija sākusies sešu sakaru torņu projektēšana. Žoga izbūves pirmo kārtu solīja pabeigt līdz 2023. gada rudenim, bet otro un trešo kārtu – līdz 2024. gada beigām. Pirmo divu robežas izbūves kārtu būvniecības izmaksas sasniedza 102,7 miljoni eiro, sešu sakaru torņu izmaksas apmēram 3,6 miljonu eiro.
Migrantu krīze (2021—2023)
2021. gada 4. augustā Daugavpils pārvaldes Silenes robežapsardzības nodaļas robežsargi par nelikumīgu valsts robežas šķērsošanu Skrudalienas pagastā aizturēja pirmās 12 personas, 5. augustā — 2 personas. Vēl 12 Irākas pilsoņi, kuri valsts robežu nelikumīgi šķērsoja pa Daugavu, pārpeldot to ar piepūšamo laivu, tika aizturēti Piedrujas pagastā. 12 robežpārkāpējus ievietoja aizturēto ārzemnieku izmitināšanas centrā "Daugavpils", pārējos izmitināšanas centrā "Mucenieki". No 7. līdz 9. augustam bija aizturēti jau 213 robežpārkāpēji. Naktī uz 10. augustu tika aizturēti vēl 65 robežpārkāpēji, tāpēc Latvijas valdība līdz 2021. gada 10. novembrim Latvijas—Baltkrievijas pierobežā (Ludzas, Krāslavas, Augšdaugavas novadā un Daugavpils valstspilsētā) izsludināja ārkārtējo situāciju.
Saskaņā ar Latvijas Valsts robežsardzes datiem, no 2021. gada augusta, kad izsludināja ārkārtas situāciju, līdz 2022. gada marta vidum robežsardze uz Latvijas—Baltkrievijas robežas bija novērsusi vairāk nekā 6500 nelikumīgas robežšķērsošanas mēģinājumu.
Lai gan 2022. gada 1. februārī Ministru kabinets vēlreiz pagarināja ārkārtas situāciju līdz 2022. gada 10. maijam, marta vidū migrantu skaits uz robežas ievērojami samazinājās. Robežapsardzes priekšnieks Guntis Pujāts to novērtēja kā Baltkrievijas vestā hibrīdkara spiediena punkta pārnešanu uz Polijas—Baltkrievijas robežu, lai pastiprinātu jaunā Krievijas iebrukuma Ukrainā radīto bēgļu krīzi Polijā. 2023. gada 6. augustā Valsts robežsardze informēja, ka pārkniebjot stieples pastāvīgā žoga konstrukcijā Kaplavas robežsardzes iecirknī, Baltkrievijas varas iestāžu pārstāvji palīdzēja Latvijā nelikumīgi iekļūt četriem vīriešiem.
Nelikumīgo robežas šķērsotāju skaits
Pēc oficiāli paustajiem datiem 2021. gadā no valsts robežas nelikumīgas šķērsošanas atturēja 4045 personas, 2022. gadā 5286 personas, bet 2023. gadā līdz 2. maijam 2151 personu.
Sermīte
Sermīte, agrāk arī Sermite, ir ciems Kuldīgas novada Laidu pagastā. Izvietojies pagasta rietumos pie autoceļa V1295 8 km no pagasta centra Laidiem, 36 km no novada centra Kuldīgas un 165 km no Rīgas. Sermītē atrodas bibliotēka, Valtaiķu pasta nodaļa, veikals. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Sermites muižas (Sergemiten) centru, izaugusi pēckara gados kā kolhoza «Uzvara» ciemats.
Keilebs Dresels
Keilebs Dresels (en; dzimis ) ir amerikāņu peldētājs, specializējies brīvā stila un tauriņstila peldējumā.