cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rēzeknes ebreji
Vietas
Viena no labākajām izglītības iestādēm bija Rēzeknes Ebreju valsts ģimnāzija, kas atradās Daugavpils šosejā 41/43 (mūsdienās - Atbrīvošanas aleja). Vēlāk to pārcēla uz jaunām telpām Ugunsdzēsēju (J.Tiņanova) ielā. Pašlaik šeit atrodas klajš lauks.
Par vienu no vecākajām ēkām uzskatāms Latgales Kultūrvēstures muzejs, Atbrīvošanas alejā 102. Jau 1861. gadā ēka minēta kā viena no 17 mūra celtnēm pilsētā. 1884. gadā to no ebreja Gordina par 2900 rubļiem iegādājās Režicas pilsētas valde slimnīcas izveidošanai. No 1937. gada šeit darbojās muzejs un Ebreju sešklasīgā skola.
Slavenais režisors Fridrihs Ermlers dzīvoja Vilhelma Purvīša ielā 10. Par to liecina piemiņas plāksne, kas tika atklāta 1978. gada 22. aprīlī.
Tāpat pie slavenā rakstnieka Jurija Tiņanova jaunības dzīvesvietas Atbrīvošanas alejā 94 uzstādīta piemiņas plāksne, kas tika atjaunota 2000. gadā. Tiņanovs šajā namā dzīvojis no 1906. līdz 1915. gadam. 2012. gadā šeit atklāts rakstniekam veltīts piemineklis.
Ārsta Jefima Grodzinska dzīvojamā māja atrodas Atbrīvošanas alejā 25. Tā ir pārbūvēta. Grodzinskis bija izcils sabiedriskais darbinieks, Ebreju valsts ģimnāzijas organizators un tās pirmais direktors.
Prūsijas krusta kari
Prūsijas krusta kari bija daļa no Ziemeļu krusta kariem, un apzīmē baltu tautas prūšu apdzīvotās Prūsijas iekarošanu un kristīšanu, ko no 1217. līdz 1283. gadam veica poļu un vāciešu armijas. Krusta karu gaita aprakstīta Duisburgas Pētera 1326. gadā sarakstītajā Prūšu zemju hronikā (Chronicon Terrae Prussiae).
Poļu uzbrukumu sākums
Pēc arheoloģisko izrakumu datiem Galindā 11. gs. vidū samazinājās apdzīvoto apmetņu skaits, ko varētu saistīt ar 1047. gadā beigušos karu, kura rezultātā ar galindiem sabiedroto Mazoviju atkal iekļāva Polijas karalistē. 1141. gadā bīskaps Heinrihs Zdiks plānoja doties misijā uz Prūsiju, 1147. gadā Prūsijā iebruka poļu kņazs Boļeslavs IV Cirtainais, bet cieta sakāvi.
12. gadsimta beigās poļu Pjastu dinastijas kņazi veica regulārus uzbrukumus prūšu un jātvingu zemēm. Boļeslava IV karus pret prūšiem 1147. un 1166. gadā, un Kazimira II karu pret sūdaviem 1191.-1192. gadā poļu hronikās apraksta kā poļu krusta karus pret pagāniem, lai arī tiem nebija oficiālas pāvesta svētības. Šie kari bija neveiksmīgi, un prūši uz tiem atbildēja, iebrūkot Mazovijā, Kulmā un Pomerelijā.
Kristiešu misionāru darbība
1141. gada 31. janvārī pāvests Inocents II atļāva Morāvijas bīskapam Heinriham veikt misiju uz prūšu zemēm, taču tā nenotika. Tikmēr Polijā pastiprinājās prūšu nogalinātā Sv.Adalberta kults.
1186. gadā Olīvā pie Vislas (mūsdienu Gdaņskas robežās) nodibina Cisterciešu ordeņa klosteri, kurā vēlāk ieradās jauns mūks, vēlākais Prūsijas pirmais bīskaps Kristiāns. 1206. 26. oktobrī pāvests Inocents III aicina Polijas baznīcu atbalstīt cisterciešu plānus pagānu pievēršanā kristietībai. Pomerānijas un Pomereljas piekrasti kontrolēt centās arī Dānijas karalis Valdemārs II Estridsens, kura vara sniedzās līdz Vislai. Viņš sniedza atbalstu Kristiānam, kurš ap 1210. gadu kļūst par vienu no aktīvākajiem prūšu kristietības kustības aktīvistiem. Viņš spēj uzrādīt panākumus mierīgā prūšu pievēršanā kristietībai un pieaugot kristīgo prūšu skaitām, 1215. viņu ieceļ par pirmo Prūsijas bīskapu. Viņa sākotnējos panākumus prūšu augstmaņu kristianizēšanā var izskaidrot arī ar to, ka pāriešana kristībā un baznīcas aizsardzībā samazināja poļu militāro uzbrukumu draudus. 1212. gadā pāvests atkal aicina cisterciešus atbalstīt misijas uz Prūsiju. Pievēršana reliģijai miera ceļā nedeva gaidītos rezultātus, un godkārīgie poļu kņazi vēlējās ātrāku prūšu zemju pakļaušanu. 1212. gadā tikās Gņezno arhibīskaps, Lešeks I Baltais, Krakovas kņazs un Gdaņskas kņazs, lai mēģinātu vienoties par kopīgu militāri-reliģisko darbību prūšu zemēs. Turpmākajos gados politiku pret prūšiem veido Silēzijas, Lielpolijas un Mazpolijas kņazi.
Pirmie krusta kari (1217-1230)
Līdz ar Kristiāna iecelšanu par Prūsijas bīskapu, Romas pāvesti aizvien aktīvāk iesaistījās krusta karu veicināšanā. 1217. gadā pāvests Honorijs III izdeva bullu, kas atļāva bīskapam Kristiānam uzsākt krusta karu Prūsijā. 1218. gadā Honorijs III aicināja pret prūšiem doties tos poļu, čehu un vācu augstmaņus, kas nav devušies karot uz Svēto zemi. Turpmāk dalībniekiem Prūsijas krusta karos regulāri piešķīra tādas pašas indulģences kā krustnešiem Svētajā zemē.
1218. gadā pāvests aicina krusta karotājus pievērst pagānus kristietībai, kam sekoja kaujas Kulmas un Pamedes pierobežā. Prūši atbildēja ar iebrukumu Kulmā un Mazovijā, izlaupot un nopostot vairāk nekā 300 baznīcu un katedrāļu. Mazovijas Konrāds bija spiests atpirkties, samaksājot milzīgu izpirkumu. Tas savukārt tikai iedrošināja prūšus, parādot viņa nespēju aizstāvēties. Pēteris no Dusburgas savā hronikā atzīmēja, ka jebkura prūšu zeme varēja savākt vismaz 2000 jātnieku, Semba — 4000 jātnieku un 40 000 citu karavīru, Sūdava "pārspēja citus ne tikai ar paradumu cēlumu, bet arī ar varenību un bagātību. Pat viņi turēja sešus tūkstošus jātnieku un milzum daudz citu karotāju".
1219. gadā Mazovijā sāka pulcēties bruņinieki un augstmaņi no visas Eiropas. Līdz 1223. gadam tika atjaunots Kulmas cietoksnis. Tā kā lielākā daļa krustnešu bija atgriezušies savās zemēs — Kulma un Mazovija tika nopostītas vēl vienu reizi, šoreiz Mazovijas Konrādam pat bija jāmūk uz Plocka s cietoksni. Prūši izsiroja Gdaņskas apkārtni.
Poļu karagājieni, lai arī ne pārāk veiksmīgi, atkārtojās aizvien biežāk. 1223. gadā karā pret prūšiem piedalījās Henriks I Bārdainais, Lešeks I Baltais un Mazovijas Konrāds. Poļi atkal iebruka prūšu zemēs 1229. un 1234. gadā. 1235. gadā lielā karagājienā devās Henriks I Bārdanais, Mazovijas Konrāds, Henriks II Dievbijīgais un citi poļu augstmaņi un bruņinieki. Poļu uzbrukumiem parasti sekoja prūšu atbildes reidi.
Krusta karotāju piesaiste
Sākās dažādu krustnešu ordeņu pievilināšana kariem pret prūšiem. 1222. gadā Henriks I Bārdainais sāka uz savām zemēm Silēzijā sāka aicināt Vācu ordeni un Templiešu ordeni. Mazovijas Konrāds mēģināja uz Mazoviju pārvilināt arī Kalatravas ordeņa karotājus no Ibērijas pussalas. 1230. gadā spāņu krustneši veica Pomerelijas kņaza Sventopolka II teritorijā esošās pilsētiņas Timavas (Tymawa) aizsardzību. Dažādo krustnešu ordeņu ierašanās noveda pie tā, ka līdzīgi kā Ibērijas pussalā un Svētajā zemē, katram ordenim bija noteikta kauju darbības zona, un tas atradās vietējā augstmaņa pakļautībā, lai nepieļautu neatkarīgu krustnešu valstu veidošanos. Šie poļu kņazu plāni lielā mērā sabruka līdz ar Svētās Romas imperatoram un pāvestam padotā Vācu ordeņa ietekmes pieaugšanu pēc 1230. gada.
Dobžiņas ordenis
1225. gadā Mazovijas Konrāds un bīskaps Kristiāns nolīga 15 vācu bruņiniekus militārā ordeņa dibināšanai, un piešķīra tiem zemes Dobžiņā pie Vislas. Tā radās pirmais katoliskais bruņinieku ordenis, kas vērsa savus ieročus pret prūšiem. Pāvests apstiprināja ordeni 1228. gadā un tas ieguva nosaukumu Dobžiņas ordenis. Tas gan nekad neizauga par vērā ņemamu pretinieku prūšiem, jo līdz brīdim, kad apvienojās ar Vācu ordeni, tas nekad nepārsniedza 35 pilntiesīgu bruņinieku skaitu. Sākumā Dobžiņas ordenim gan izdevās izspiest prūšus no Kulmas, bet pretuzbrukums pret tiem un Mazovijas Konrāda vienībām, iznīcināja gandrīz visu Dobžiņas ordeni, atlikušie aizbēga uz Pomerāniju. Arī Kalatravas ordeņa Gdaņskā izvietotais spārns bija nespējīgs kaut ko izdarīt. Dobžiņas ordeņa kareivjus, kas 1235. gadā nepievienojās Vācu ordenim, Konrāds 1237. gadā pārvietoja uz Sūdavijas un Kijevas Krievzemes robežām. Pēc smagās Zobenbrāļu ordeņa sakāves Saules kaujā, arī to 1237. gadā iekļāva Vācu ordenī, taču ar savu Landmestru tas saglabāja lielu neatkarību iekarotajā Latvijā.
Savickis
Savickis var būt:
Prūsijas krusta kari
Vācu ordeņa ierašanās
Poļu kņazu un nelielo krustnešu vienību neveiksmes, kā arī aizvien plašākie prūšu pretuzbrukumi noveda pie Vācu ordeņa karotāju piesaistes, par kuru lielā mērā atbildīgs Mazovijas Konrāds. Poliju šajā laikā plosīja kņazu pilsoņu karš, un Konrāds vēlējās palielināt savu varu Polijā, un nodrošināt savas ziemeļu robežas aizsardzību pret prūšu iebrukumiem. Vācu ordenim viņš apsolīja Kulmas zemes, kas kādreiz bija drošā poļu kontrolē, taču biežās karadarbības dēļ bija gandrīz iztukšota, un nonākusi lielā prūšu kontrolē. Ņemot vērā Dānijas varas un atbalsta sarukumu, arī bīskaps Kristiāns bija ieinteresēts Vācu ordeņa palīdzībā.
1225. gadā Vācu ordeni padzina no Ungārijas Karalistes, un tā interese poļu piedāvājumos pieauga. Lai nodrošinātos no atkārtotas padzīšanas, Vācu ordeņa lielmestrs nodrošinājās ar Svētās Romas impērijas imperatora Frīdriha II 1226. gada pavasara Rimini Zelta bullu, kas apstiprināja Mazovijas Konrāda solītās zemes Kulmā, un tiesības uz visām vēlāk iekarotajām prūšu zemēm. Virsmestram arī piešķīra tiesības izvietot imperatora ērgli uz sava karoga. Tādējādi ar imperatora atbalstu ordenis jau sākumā ieguva neatkarību no Kazimira un Kristiāna, kas vēlāk izraisīja ilgstošus konfliktus starp baznīcu, ordeni un poļu karaļiem.
Vācu ordeņa lielmestrs Zalcas Hermanis bija augsta līmeņa diplomāts, kurš sniedza padomus imperatoram Frīdriham II, un sarunas ar Mazovijas Konrādu turpināja piecus gadus. Kad Dānijas karali Valdemāru 1223. gadā sagūstīja viņa vasalis, Šverīnes grāfs Heinrihs, sarunas par karaļa atbrīvošanu vest uzticēja Hermanim, kurš veiksmīgi panāca dāņu ambīciju samazināšanos Pomerelijā un Prūsijā.
Pēc ķeizara Frīdriha II krusta kara beigām Svētajā zemē, Vācu ordenis beidzot pievērsās Prūsijai. 1230. gada 18. janvārī pāvests Gregors IX aicina ordeni doties karā pret prūšiem, un 30. jūnijā Mazovijas Konrāds nodeva Kulmas zemi ordeņa suverēnā valdījumā. Kopā ar citiem zemes ziedojumiem, ordenis saņēma 4650 kv.km. zemes Kulmā.
Iesākumā Vācu ordenis ieradās ar nelieliem spēkiem un uzcēla Fogelsangas pili Visla s kreisajā krastā (iepretim vēlākajai Toruņai) un ik pa brīdim veica sīkus uzbrukumus pāri Vislai.
Vācu ordeņa karš (1233-1242)
1231. gadā Vācu ordenis beidzot šķērsoja Vislu, iebruka Kulmā, kur nodibināja Toruņu. 1233. gadā sākās pirmās spēcīgās sadursmes, kad Vācu ordenis uzcēla Marienverderes pili, sapulcināja 10 000 karavīru iebrukumam Prūsijā un Pamedes iekarojumam. Arī Pomerelijas kņazs Sventopolks II piedalījās kara darbībā ar mazāku armiju. Ziemā (1233—1234) pēc smagas kaujas prūši tika sakauti un bija spiesti atkāpties. 1236. gadā ordenis ieņēma Pamedi, 1237. gadā Pagudi, 1241. gadā Vārmi, Nātangu un Bārtu, kas veidoja apmēram pusi no prūšu zemēm.
Ordenis kopā ar poļu kņaziem iebruka Kulmā un Pamedē, nodibinot Rēdenas (Rheden) pilsētu, lai nodrošinātu Kulmas aizsardzību. Iekarotājiem uzreiz sekoja kolonisti no Silēzijas un Breslavas, kas apmetās Toruņā un Kulmā. 1233. gadā ordenis viņiem piešķīra Magdeburgas tiesībās balstītas pašpārvaldes tiesības (Kulmer Handfeste). Mežiem bagātajā Prūsijā krustneši uzbrukumi virzījās gar upēm. Uzbrukums turpinājās, ieņemot zemi no Marienverderas līdz piekrastei. Virzoties gar Nogatas upi, 1236. gadā krustneši sasniedza Vislas jomas piekrasti, kur 1237. gadā izveidoja Elbingu, kurā uz dzīvi apmetās kolonisti no Lībekas. Tālāko kauju atbalstam pret Vārmi un Nātangu, 1239. gadā nodibināja Balgas cietoksni. Tas kalpoja par bāzi uzbrukumiem Pagudei, Vārmai un Bārtai. Strauji sākās ordeņa cietokšņu celtniecība visās iekarotajās zemēs. Akmeņu trūkuma dēļ šie nocietinājumi sākotnēji ir vienkārši koka aizsardzības forti. Vēlāk ordeņa cietokšņus būvē no ķieģeļiem.
Sākotnēji bīskaps Kristiāns vēlējās 2/3 no iekarotajām Kulmas un Pamedes zemēm, bet beigās ieguva 1/3 un speciālas privilēģijas. Vācu ordenis panāca arī Dobžiņas ordeņa pievienošanu, par ko savukārt sanaidojās ar Mazovijas Konrādu, kas no tā brīža vairs neatbalstīja krusta karotājus.
Prūšu pretuzbrukums (1242-1249)
Tālāko ekspansiju apturēja pirmā prūšu sacelšanās. Pomerelijas kņazs Sventopolks II poļu pilsoņu kara dēļ, kā arī dažādu konfliktu dēļ ar Vācu ordeni, izvēlējās 1242. gadā atbalstīt Prūšu pirmo sacelšanos. Ordeņa un Sventopolka II konflikta iemesls bija ordeņa vēlēšanās kontrolēt Vislas deltas abus krastus. Tieši tajā laikā ordenis nebija īpaši labās pozīcijās dēļ jaunu karotāju trūkuma, liela apsargājamo teritoriju un piļu daudzuma, un pilnīga poļu atbalsta trūkuma. Salīdzinoši īsā laikā Sventopolks II un prūšu karaspēks atbrīvoja lielāko daļu teritorijas, bet galīgi uzvarēt ordeni nespēja mūru graujamās tehnikas trūkuma dēļ. 1246. gadā Lībekas karaspēks siroja Sembā, uz Vāciju kristīšanai aizdzenot daudzus prūšus. Pēc sacelšanās apspiešanas, Sventopolks II ar ordeni noslēdza mieru 1248. gada 24. novembrī. Sventopolkam turpmāk bija jāļauj vācu krustnešiem bez maksas šķērsot savu teritoriju, kā arī jāizbeidz atbalsts prūšiem.
Rezultāts bija Kristburgas miera līgums 1249. gada februārī, kas noteica civilās un personiskās brīvības tiem, kas pieņem kristietību. Tiesa gan, visi ar to nebija mierā un kaujas turpinājās līdz 1253. gadam, piemēram, 1249. gada novembrī nātangi sakāva ordeņa karaspēku.
Krustnešu uzbrukums karaļa Otokāra II vadībā (1255)
Austrijas un Bohēmijas karalistes armijas Bohēmijas karaļa Otokāra II vadībā, Morāvija s armija, sakšu armija un Rūdolfa I armija, kopā 60 000 vīru, 1255. gadā iebruka Sembas pussalā un uzvarēja kaujā pie Rūdavas. Blakus prūšu pilsētai Tvangestei (Tvankstai) uzcēla cietoksni un par godu Otokāram II nosauca to par Kēnigsbergu (Kēniņkalnu). Tika uzcelta arī Vēlavas pils, kas stratēģiski apsargāja ieeju Sembā.
Alisi Braga
Alisi Braga Moreisa (pt, dzimusi ) ir Brazīlijas aktrise un producente. Piedalījusies vairākās Brazīlijas un starptautiskās filmās.
Prūsijas krusta kari
Krustnešu uzbrukums karaļa Otokāra II vadībā (1255)
1255. gadā kņazs Boļeslavs V Kautrīgais sāka plānot krusta karu pret sūdaviem, kurā piedalītos Templiešu ordenis, kura kareivji 1257. gadā ieradās Krakovā, taču Vācu ordeņa iebildumu dēļ tas nenotika.
Slavens Biličs
Slavens Biličs (hr; dzimis ) ir horvātu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Horvātijas futbola izlases dalībnieks.
Prūsijas krusta kari
Lielā prūšu sacelšanās
Pēc ordeņa spēku smagās sakāves Durbes kaujā 1260. gadā, Prūsijā sākās sacelšanās, kurā nepiedalījās tikai Pamedes prūši, bet aktīvi piedalījās vēl neiekarotie Nadruvas, Skalvas un Sūdavas prūši. Atbalstu sniedza arī Lietuva.
Slavens Biličs
Futbolista karjera
Karjeru sāka dzimtās pilsētas Splitas komandā Hajduk. 1993. gadā pārgāja uz Vācijas Bundeslīgas klubu Karlsruher SC. 1996. gada janvārī parakstīja līgumu ar Anglijas Premjerlīgas klubu West Ham United. No 1997. līdz 1999. gadam spēlēja citā Premjerlīgas klubā Everton. Karjeru noslēdza savā pirmajā komadā Hajduk.
Alisi Braga
Kļuvusi atpazīstama pēc lomas starptautiski atzītajā Brazīlijas filmā "Dieva pilsēta "(2002). Piedalījusies arī brazīļu filmās Cidade Baixa (2005) un Sólo Dios sabe (2006).
Prūsijas krusta kari
Lielā prūšu sacelšanās
Lielo prūšu sacelšanos iesāka un vadīja tā sauktie: "Kristus dēli" — prūšu vadoņu dēli, kas bērnībā bija aizvesti uz katoļu klosteriem apgūt izglītību un kļūt par misionāriem. Slavenākais no viņiem bija Nātangas vadoņu dzimtai piederīgais Herkuss Mants. Papildus obligātajai mācībai, viņš klosteru bibliotēkās bija apguvis kara tehnikas, metalurģiju, valodas un pat uzkonstruējis savu, ārkārtīgi efektīvu, aplenkuma iekārtu, ko, pēc aplenkto piļu aizstāvju vārdiem, esot bijis iespējams salikt minūšu laikā. Pēc mācību beigšanas Romā Herkuss, jau ar zinātņu maģistra grādu un misionāra norīkojumu atgriezās Prūsā. Sludināšanas vietā tika mācīta taktika un ieroču uzlabojumi, organizācija.
Slavens Biličs
Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. Trenera karjeru uzsāka savā pēdējā klubā Hajduk. Vēlāk strādāja ar Horvātijas U21 izlasi. tika apstiprināts par Horvātijas izlases galveno treneri. Vadīja izlasi 2008. un 2012. gada Eiropas čempionāta finālturnīros. 2012. gadā kļuva par Maskavas "Lokomotiv" galveno treneri. 2012.—2013. gada sezonā klubs ierindojās tikai 9. vietā Krievijas Premjerlīgā un pēc sezonas Biličs tika atlaists. No 2013. līdz 2015. gadam trenēja Turcijas futbola Superlīgas klubu Stambulas "Beşiktaş". 2015. gada jūnijā noslēdza trīs gadu līgumu, kļūstot par Anglijas Premjerlīgas kluba West Ham United galveno treneri. Pēc neveiksmīgā 2017.—2018. gada sezonas sākuma 2017. gada novembrī tika atbrīvots no amata.
Prūsijas krusta kari
Lielā prūšu sacelšanās
Prūšu sacelšanās sākās vienlaicīgi ar kuršu sacelšanos pēc Vācu ordeņa sagrāves Durbes kaujā 1260. gada septembrī. Katra cilts izvēlēja sev karaspēka vadoni. Nadruviešus vadīja Herkuss Mants, sembus — Glande, bārtus — Divans, vārmiešus — Glappe, pagudiešus — Auktums, sudāvus — Skomants. Pamedieši nepiedalījās, bet pārējie paši neorganizēja karaspēkus. Pāvests Urbāns IV izdeva bullu, kurā nolādēja Herkusu Mantu. Laikā no 1262. gada līdz 1263. gadam krita lielākā daļa Vācu ordeņa piļu.
1265. gadā par Lietuvas dižkungu kļuva pareizticīgais Vaišvilks, kas noslēdza izlīgumu ar Vācu ordeni un pārtrauca atbalstīt žemaišus, prūšus, kuršus un zemgaļus. Sembi pēc smagas sakāves bija spiesti padoties. 1266. gadā prūšu pusē iesaistījās pomerānieši, bet drīz tika sakauti un atkal izstājās. 1275. gadā krustneši pakļāva Nadruvu, 1276. gadā Skalvu.
Krustnešu armijas, Brunsvikas hercoga Alberta I un Tīringenes landgrāfa Alberta (1264-65), Brandenburgas markgrāfa Oto (1266), Bohēmijas karaļa Otokāra (1267) un Landsbergas markgrāfa Dītriha (1272) vadībā smagi izpostīja Nadruvu, Skalvu un Sūdavu, padzenot šejienes prūšus uz okupētajām zemēm, vai Lietuvu. 1283. gadā sacelšanos apspieda.
Krusta karu noslēgums
Trešā prūšu sacelšanās noritēja 1276. gadā Sudāvas Skomanta vadībā. Pēc gada 4000 lietuviešu un prūšu karavīru iebruka Kulmas zemē.
Ceturtā prūšu sacelšanās — 1286. gadā bija plānota ar Svantepolka mazdēla, Rīgenes hercoga atbalstu, bet sazvērestības atklāšanas dēļ bārtieši un pagudieši palika vieni un tika sakauti.
Piektā prūšu sacelšanās 1295. gadā noritēja Sembā un Nātangā — tika ieņemta Bārtenšteinas pils un izpostītas zemes līdz Kēnigsbergai (Tvangstei). Tajā laikā prūšu valdošais slānis jau bija tik provācisks, ka zemnieki savus augstmaņus nogalināja pirms uzbruka krustnešiem.
Ap 1300. gadu senprūšu zemes bija pilnībā pakļautas un asimilētas, vēl 15. gadsimta Vācu ordeņa brāļu sarakstos atrodami septiņi senprūšu vārdi.
Lai nostiprinātu savu kontroli pār nemierīgo Prūsiju, Vācu ordenis veicināja vācu un poļu zemnieku apmešanos pakļautajās zemēs. Ap 1400. gadu Vācu ordeņa kontrolētajā Prūsijā dzīvoja ap 270 000 cilvēku, no kuriem puse vēl bija prūši, kas dzīvoja laukos, kamēr pilsētās pilnībā dominēja ieceļotāji. Mācītāji gandrīz vienmēr bija vācieši, kas sarunām ar vietējiem iedzīvotājiem izmantoja tulkus.
1410. gadā Prūsijā notika izšķirošā Žalgiras kauja, kurā Polijas karaļa Jagaiļa un Lietuvas dižkunigaiša Vītauta vadītais karaspēks sagrāva Vācu ordeņa spēkus. Kaujā krita Vācu ordeņa virsmestrs Ulrihs fon Jungingens un visa Vācu ordeņa bruņniecības elite. 1466. gadā Kulmas, Pamedes un Varmijas zemes iekļāvās Polijas karalistes sastāvā kā Karaļa Prūsija, bet atlikusī Ordeņa Prūsijas daļa 1525. gadā pārtapa par Prūsijas hercogisti.
Laurentija hronika
Laurentija hronika jeb t.s. Suzdaļas hronika ir ap 1377. gadu baznīcslāvu valodā pārrakstīts vairāku senāku Kijevas Krievzemes hroniku apkopojums. Tas ir vecākais senkrievu hroniku apkopojums, kas satur Pagājušo gadu vēsturi un sekojošos notikumus līdz Zelta Ordas vietvalža lielkņaza Aleksandra Ņevska dēla Andreja nāvei 1304. gadā.
Slavens Biličs
Spēlētāja karjera
Hajduk Split
Laurentija hronika
Tapšana un atrašana
1792. gadā norakstu iegādājās grāfs Aleksejs Musins-Puškins, kas to 1792. gadā uzdāvināja Krievijas Zinātņu akadēmijas bibliotēkai Pēterburgā.
Saturs
Laurentija hronika patiesībā ir trīs senāku hroniku norakstu apkopojums:
Vasilijs Poļenovs
Vasilijs Poļenovs (dzimis, miris ) bija krievu mākslinieks - peredvižņiks. Pazīstams kā lauku ainavu un Bībeles sižetu autors.
Dzimis valsts darbinieka ģimenē. No 1863. līdz 1871. gadam studēja Pēterburgas Mākslas akadēmijā. Kā "akadēmijas pensionārs" apceļoja Itāliju un Franciju, bet tad ņēma dalību Krievu—turku karā kā mākslinieks. Pēc atgriešanās no kara iesaistījās peredvižņiku kustībā. No 1881. līdz 1882. gadam apceļoja Tuvos Austrumus, un no 1882. līdz 1895. gadam pasniedza Maskavas glezniecības skolā. 1926 gadā Poļenovam tika piešķirts Republikas tautas mākslinieka nosaukums. Miris savā savrupmājā pie Okas, kur mūsdienās ierīkots muzejs.
Paļša (Silajāņu pagasts)
Paļša ir ciems Silajāņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 218 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Paļšas ezers.
Skanstes iela
Vēsture
Skanstes jeb Skansts iela pirmo reizi Rīgas ielu sarakstos sastopama 1883. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā vairāk nav mainījies.
Ielu savienojumi
Skanstes iela ir savienota ar šādām ielām:
Punculs
Punculs ir sens latgaliešu cilmes uzvārds, kas sastopams kopš 16. gadsimta.
Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Severīns Jensens
Severīns Jensens (Severin Jensen, 1723—pēc 1809) bija dāņu izcelsmes arhitekts, Kurzemes un Zemgales hercoga Pētera vadošais būvmeistars, vēlāk galma arhitekts (1772). Piedalījās Rundāles pils, Jelgavas pils, Kroņvircavas muižas pils, Zaļās muižas pils, Lustes pils, Svētes pils, Kaucmindes muižas pils projektēšanā un celtniecībā, kā arī Kazertas pils (Caserta) celtniecībā pie Neapoles.
Dzīvesgājums
Dzimis 1723. gadā Kopenhāgenā. Neilgi pēc Bīronu atgriešanās Jelgavā 1766. gadā Jensenu pieņēma darbā par galma arhitekta Bartolomeo Rastrelli palīgu un darbu vadītāju (Kondukteur). Viņš projektēja un vadīja Rundāles pils vārtu un staļļu būvi (1766—1767), pēc tam jaunās Jelgavas pils interjeru un zirgu staļļu izbūvi (1768—1773) un Zaļās muižas pils celtniecību (1769—1774). Līdztekus Jensens ar pārtraukumiem strādāja pie Vircavas pils celtniecības (1769, 1775-1781, 1785). 1770. gadā pēc viņa projekta celta hercogu medību pils Pienavā, kas 1780. gadā nosaukta par Frīdrihslusti (vēlāk par Lusti) par godu Prūsijas kroņprincim Frīdriham Vilhelmam.
1772. gadā Jensenu iecēla par Kurzemes hercoga galma arhitektu. 1773.—1775. gadā viņš pārbūvēja un paplašināja Svētes pili, kur izveidoja oranžēriju un gleznu galeriju. 1774.—1775. gadā pēc Jensena projekta uzcēla Academia Petrina ēku.
Pēc hercogvalsts inkorporācijas Krievijas impērijas sastāvā 1795. gadā Jensens kļuva par Kurzemes guberņas arhitektu.
1803. gadā viņš aizceļoja uz Dienviditāliju, kur strādāja pie Luidži Vanvitelli projektētās Kazertas pils būves.
Miris pēc 1809. gada Jelgavā.
Tirgus iela (Liepāja)
Tirgus iela ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Tirgus iela sākas krustojumā ar Parka ielu, bet beidzas krustojumā ar Baseina ielu. Tirgus ielas garums ir ap 1105 metriem un to sedz gan asfaltbetons, gan bruģis. Kustība Tirgus ielā norit abos virzienos. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra un koka ēkām.
Dienasgrāmata
Dienasgrāmata ir ar roku rakstītas (pēdējā laikā dienasgrāmatas var tikt veidotas arī ar datora vai mobilās ierīces palīdzību) piezīmes par notikumiem, kas sakārtoti pēc datuma un ir norisinājušies dienu no dienas. Personīgās dienasgrāmatas ietver rakstītāja pieredzi, domas un/vai emocijas. Lai gan dienasgrāmatas var sniegt informāciju memuāriem, autobiogrāfijām, tomēr dienasgrāmatas sākotnēji nav paredzētas publicēšanai plašākai publikai, bet gan tikai paša autora lietošanai.
Pastāv arī cita veida dienasgrāmatas, kuras izveidotas institucionālos nolūkos, piemēram, burtnīca skolēniem, kur katrai nedēļas dienai atvēlēta sadaļa mācību stundu un uzdoto mājasdarbu ierakstiem.
Ķurmrags
Ķurmrags ir zemesrags Rīgas līča Vidzemes piekrastē Limbažu novada Liepupes pagastā. Zemesrags ķīļveidīgi iestiepjas līcī, veidojot maz izteiktu pussalu. Krasta līnijas virziens mainās no ziemeļrietumiem uz ziemeļaustrumiem. Zemesraga ziemeļu daļu veido līdz 5 m augsts abrazīvais stāvkrasts, kurā atsedzas vidusdevona sarkanbrūnie māli. Ķurmraga veidošanos veicinājis valdošo vēju un sanešu plūsmas virziens. Līča piekraste ap Ķurmragu akmeņaina, uz ziemeļiem vairāki krasta atsegumi un klintis.
2021. gada Latvijas čempionāts šahā
2021. gada Latvijas šaha čempionāts — Latvijas šaha čempionāts vīriešiem un sievietēm, notika Rīgā no 17. līdz 24. septembrim 2021. gadā Transporta un sakaru institūta telpās (Lomonosova iela 1).
Atlases sacensības
Čempionāta izspēles sistēma palika līdzīga kā iepriekšējā gadā. Vīriešu čempionātā bija paredzēti daudzpakāpju atlases turnīri. Bez atlases vīriešu čempionāta finālā varēja piedalīties Latviju pārstāvošie šaha lielmeistari, starptautiskie meistari un FIDE meistari, Latvijas trīs labākie seniori S65, S50 vecuma grupās pēc reitinga, kā arī Latvijas 2020. gada čempionāta pirmo desmit vietu ieguvēji. Finālam kvalificējās pusfināla pirmo desmit vietu ieguvēji, Latvijas 2021. gada U18, U16, U14, U12 zēnu čempionāta pirmo trīs vietu ieguvēji un Vidzemes reģionālās atlases uzvarētāji. Sievietēm atlases sacensības nebija paredzētas, bet fināls bija paredzēts kā viens atsevišķs atvērta tipa turnīrs, kurā varēja piedalīties Latviju pārstāvošas šahistes ar vismaz II sporta klasi.
Latvijas vīriešu čempionāta astotdaļfināls
No 15. līdz 21. februārim notika Latvijas 2021. gada vīriešu čempionāta astotdaļfināla sacensības, kurā varēja piedalīties Latviju pārstāvoši jebkuras sporta klases šahisti ar FIDE klasiskā šaha Elo reitingu līdz 1500. Sakarā ar COVID-19 pandēmiju Latvijā turnīrs tika aizvadīts interneta šaha platformā Lichess.org. Turnīrs risinājās 7 kārtās pēc Šveices sistēmas ar apdomas laika kontroli 40 minūtes visai partijai plus 15 sekundes par katru izdarīto gājienu. 72 dalībnieku konkurencē pirmo vietu ar 6½ punktiem izcīnīja Raimonds Jakubsēvičs. Otro vietu ar 6 punktiem dalīja Eduards Vuškāns, Romāns Tolmačevs un Jegors Andrusevičs. Pirmo 22 vietu ieguvēji un trīs labākās meitenes nodrošināja sev vietu čempionāta ceturtdaļfinālā. Divi spēlētāji tika diskvalificēti uz aizdoma pamata par krāpšanos turnīra gaitā.
Latvijas vīriešu čempionāta ceturtdaļfināls
No 25. marta līdz 2. aprīlim notika Latvijas 2021. gada vīriešu čempionāta ceturtdaļfināla sacensības, kurā varēja piedalīties Latviju pārstāvoši šahisti ar FIDE klasiskā šaha Elo reitingu no 1501 līdz 1900. Tāpat kā astotdaļfināls arī šis turnīrs tika aizvadīts interneta šaha platformā Lichess.org. Turnīrs risinājās 9 kārtās pēc Šveices sistēmas ar apdomas laika kontroli 40 minūtes visai partijai plus 15 sekundes par katru izdarīto gājienu. 41 dalībnieka konkurencē pirmo vietu ar 7 punktiem izcīnīja Miķelis Emīls Miķelsons. Otro vietu ar 6½ punktiem dalīja Atis Frīdenšteins-Brīdins, Mārtiņš Ivbulis, Arsēnijs Savičevs un Anatolijs Aļipovs. Pirmo 14 vietu ieguvēji un labākā meitene nodrošināja sev vietu čempionāta pusfinālā. Atšķirībā no astotdaļfināla neviens no spēlētājiem netika diskvalificēts par krāpšanos turnīra gaitā.
Latvijas vīriešu čempionāta pusfināls
No 18. līdz 26. maijam notika Latvijas 2021. gada vīriešu čempionāta pusfināla sacensības, kurā varēja piedalīties Latviju pārstāvoši šahisti ar FIDE klasiskā šaha Elo reitingu no 1901 līdz 2250. Tāpat kā astotdaļfināls un ceturtdaļfināls arī šis turnīrs tika aizvadīts interneta šaha platformā Lichess.org. Turnīrs risinājās 9 kārtās pēc Šveices sistēmas ar apdomas laika kontroli 40 minūtes visai partijai plus 15 sekundes par katru izdarīto gājienu. 23 dalībnieku konkurencē pirmo vietu pārliecinoši ar 7½ punktiem izcīnīja Rihards Bekasovs. Otro vietu ar 6 punktiem dalīja Kristaps Kretainis, Vitauts Boreišis un Atis Frīdenšteins-Brīdiņš. Pirmo 10 vietu ieguvēji nodrošināja sev vietu čempionāta finālā. Tāpat kā ceturtdaļfinālā neviens no šahistiem netika diskvalificēts par krāpšanos turnīra gaitā.
Vidzemes reģionālā atlase
No 10. līdz 12. septembrim Siguldā viesnīcas "Sigulda" konferenču zālē (Pils iela 6) notika Latvijas 2021. gada vīriešu čempionāta Vidzemes reģionālās atlases turnīrs, kuru organizēja biedrība "Siguldas šaha klubs" sadarbībā ar Siguldas novada pašvaldību, Latvijas Šaha federāciju un viesnīcu "Sigulda". Atšķirībā no iepriekšējiem gadiem, tas bija vienīgais Latvijas šaha čempionāta reģionālais atlases turnīrs. Turnīrā notika 7 kārtas pēc Šveices sistēmas ar apdomas laiku 40 minūtes visai partijai plus 15 sekundes par katru izdarīto gājienu. Turnīrā piedalījās 30 šahisti no Siguldas, Rīgas, Limbažiem, Jūrmalas, Ogres, Valmieras, Lielvārdes, Kokneses un Baldones. Pirmās trīs vietas ar 5½ punktiem dalīja Konstantīns Gudovskis, Artis Alainis un Daniels Milovs, kuri visi nodrošināja sev vietu čempionāta finālā.
Fināls
Abi fināli noritēja pēc Šveices sistēmas ar apdomas laiku 90 minūtes visai partijai plus 30 sekundes par katru izdarīto gājienu. Abos finālos sākotnēji bija paredzētas 9 kārtas, taču ūdensvada plīsuma dēļ nācās pārcelt 6. kārtu un samazināt kārtu skaitu līdz 8. Vīriešu turnīrā piedalījās 34 dalībnieki, bet sievietēm bija 27 dalībnieces. Vīriešu turnīrā piedalījās 1 lielmeistars (GM), 1 starptautiskais meistars (IM) un 5 FIDE meistari (FM), bet sievietēm — 1 lielmeistare (WGM) un 1 FIDE meistare (WFM). Abi fināli noritēja vienlaicīgi ar starptautisko šaha turnīru Latvijas Šaha Open 2021, kurā piedalījās 30 dalībnieki, visi no Latvijas (turnīrā uzvarēja Klāvs Stabulnieks ).
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! Reitings !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! Punkti !! Vieta !! TB1 !! TB2 !! TB3
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! Reitings !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! Punkti !! Vieta !! TB1 !! TB2 !! TB3
18. autobusu maršruts (Daugavpils)
18. autobusu maršruts ir Daugavpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Viduspoguļankas līdz Autoostai. Maršruts kursē vienu reizi dienā. 18. autobusu maršrutu apkalpo A/S "Daugavpils satiksme".
Pieturvietas
18. autobusu maršrutā ir 16 pieturas.
Eibenštoka
Eibenštoka (de) ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Rūdu kalnu apriņķī pie Cvikavas Muldes upes.
Vēsture
Eibenštoka pirmoreiz rakstos minēta 1378. gadā. Attīstījusies kā kalnraču pilsēta, kopš 18. gadsimta arī kā izšuvumu ražošanas centrs. 20. gadsimta 70. gados pie pilsētas tika izbūvēta lielākā ūdenskrātuve VDR.
YouTube Rewind
YouTube Rewind ir YouTube ikgadēji sagatavoti gada populārāko video atskati, kuros piedalās dažādas YouTube slavenības un zināmi cilvēki citās nozarēs.
Video
Pirmais no šādiem video bija 2010. gada 12. decembrī YouTube Trends kanālā augšuplādētais YouTube Rewind 2010: Year in Review, kas nākamajā dienā ievienots arī kanālā Youtube Spotlight. Par 2010. gada populārāko video tika atzīts Entoīna Dedsona un grupas The Gregory Brothers izveidotais dziesmas Bed Intruder Song video klips.
2011. gadā video vadītāja bija Rebeka Bleka, kuras mūzikas video dziesmai Friday tika atzīts par gada video.
2012. gadā par pamatu YouTube Rewind video tika ņemti korejiešu mūziķa PSY dziesmas Gangnam Style un Kerlijas Rejas Džepsenas Call Me Maybe video. Atšķirībā no pagājušajiem gadiem, šī video veidošanā piedalījās arī citas slavenības, piemēram, pats PSY, un tajā bija arī vairākas atsauces uz 2012. gada ASV prezidenta vēlēšanām, Fēliksa Baumgartnera lēciena no 39 km augstuma un kosmosa organizāciju NASA.
2013. gadā video pamatā bija komiķu dueta Ylvis video klips The Fox (What Does the Fox Say?), bet video arī tika iekļautas atsauces uz Robina Fika dziesmu Blurred Lines, Mailijas Sairusas We Can't Stop, PSY Gentleman, "Pārkāpt robežu" seriāla pēdējo sēriju, Macklemore & Ryan Lewis albumu The Heist, kā arī mēmu Harlem Shake. Video tika veidots sadarbībā ar māksliniecisko studiju Portal A.
2014. gada 9. decembrī YouTube Spotlight izlaida video Turn down for 2014, kurā bija iekļautas vairākas tajā gadā populāras dziesmas, kā, piemēram, Turn Down for What, Bang Bang, Happy, Anaconda, Dark Horse un Let It Go. Šajā gadā arī piedalījās vairākas YouTube un citu nozaru slavenības — Džimijs Kimels, Džons Olivers, Končita Vursta, PewDiePie, iJustine un citi. Kopumā video piedalījās 120 YouTube video veidotāji. Kopā ar "Turn Down for 2014" video, YouTube kanālā YouTube Rewind Channel ar nosaukumu Top Trending Videos of 2014 un Top Trending Music Videos Of 2014 publicēja divus atskaņošanas sarakstus ar gada populārākajiem video. Šo sarakstu saturs atšķīrās atkarībā no katras valsts.
2015. gada 9. decembrī tika publicēts video YouTube Rewind: Now Watch Me 2015, kura nosaukumā ir ietverta atsauce uz tajā gadā populāro singlu Watch Me. Šajā gada atskatā bija ne tikai apkopoti 2015. gadā skatītākie video, bet arī iekļauti populāri iepriekšējo gadu temati, jo YouTube atzīmēja savu 10 gadu dzimšanas dienu. Video skaņu celiņā tika ietverta Major Lazer un DJ Snake dziesma Lean On, The Weeknd singls Can't Feel My Face un Džastina Bībera What Do You Mean?. Arī zviedru mūziķis Avicii izveidoja jaunu remiksu tieši šim video.
Ārējās saites
YouTube Rewind video:
Spāņu variants
"Spāņu variants" ir 1980. gada latviešu padomju divsēriju spēlfilma. Filmas režisors ir Ēriks Lācis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Juliana Semjonova tāda paša nosaukuma romāna.
Sižets
Trīsdesmito gadu beigas, Spānijas pilsoņu kara laiks. Latviešu žurnālists darbojas padomju izlūkdienesta labā ar mērķi uzzināt "Messerschmitt" lidaparāta tehniskos datus.
Aleksanders Īsaks
Aleksanders Īsaks (sv; dzimis ) ir Zviedrijas futbolists. Spēlē uzbrucēja pozīcijā, Zviedrijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada pārstāv Anglijas Premjerlīgas klubu Newcastle United.
Karjeja
Futbolista karjeru sāka klubā AIK. 2016. gada 7. aprīlī pret Östersunds FK guva savus pirmos vārtus Allsvenskan līgā, 16 gadu un 199 dienu vecumā kļūstot par kluba visu laiku jaunāko vārtu guvēju.
Pārstāvējis dažādu vecumu Zviedrijas jauniešu izlases. Zviedrijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Kotdivuāru. Jau savā otrajā spēlē pret Slovākiju guva vārtus, kļūstot par Zviedrijas izlases jaunāko vārtu guvēju 17 gadu un 114 dienu vecumā. Pirmo reizi oficiālā spēlē izlases sastāvā piedalījās 2019. gada martā, nākot uz maiņu 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Rumāniju. Īsaks tika iekļauts Zviedrijas izlases sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Terāmo province
Terāmo province ir viena no Itālijas 110 provincēm. Tā atrodas Abruco reģionā. Provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Terāmo. Nākamās lielākās pilsētas ir Rozeto delj Abruci, Džuljanova, Martinsikuro un Silvi. 2011. gada beigās provincē dzīvoja aptuveni 313 tūkstoši cilvēku. Province administratīvi sīkāk dalās 47 komūnās.
Latgales Zemnieku partija
Latgales Zemnieku partija bija politiskā partija Latvijā. Tā tika dibināta 1920. gada aprīlī un likvidēta 1926. gada oktobrī.
Partija tika dibināta 1920. gada aprīlī, īsi pirms Satversmes sapulces vēlēšanām. Ar solījumu visiem zemniekiem piešķirt zemi tā ieguva 17 no 150 deputātu vietām, izveidojot trešo lielāko frakciju parlamentā. Galvenokārt darbojās kā Latviešu zemnieku savienības (LZS) atbalsts. Daļa Latgales Zemnieku partijas deputātu pēc ievēlēšanas pievienojās LZS. Turpmākajās vēlēšanās vairs neguva tik lielus panākumus.
1926. gada oktobrī partija apvienojās ar Latgales Demokrātu partiju, izveidojot Latgales Demokrātisko zemnieku apvienību.
Izdeva laikrakstu "Latgalīts".
Pamati
Pamati ir ciems Mētrienas pagastā, Madonas novadā. Atrodas 171 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Jurjānu ozols.
Jūlijs fon Ekards
Jūlijs fon Ekards (de, 1836—1908) bija vācbaltiešu žurnālists un diplomāts. Pazīstams ar saviem rakstiem pret Krievijas impērijas politiku Baltijas provincēs un par latviešu pārvācošanu.
Dzīvesgājums
Dzimis 1836. gada 1. augustā Valmierā advokāta un titulārpadomnieka Jūlija Kristapa Ernesta fon Ekarda un viņa sievas Elizabetes Eleonoras, dzimušas fon Lencas, ģimenē. Studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē, Tērbatas Universitātē un Berlīnes Universitātē. Pēc studiju beigšanas atgriezās dzimtenē, bija evaņģeliski luteriskās baznīcas konsistorijas notārs un strādāja Rīgas avīzē Rigasche Zeitung (1860—1867).
Neauglīgā jumtauza
Neauglīgā jumtauza (la) ir graudzāļu dzimtas suga. Tā sākotnēji bija Viduseiropas, Vidusjūras reģiona un Rietumāzijas suga, kas vēlāk plaši ieviesās Eiropā un citos kontinentos. Eiropas ziemeļdaļā, tostarp Latvijā, neauglīgā jumtauza ir rets adventīvs augs.
Cai Sjudže
Cai Sjudže (dzimis 1976. gada maijā) ir Ķīnas kosmonauts, Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēku iznīcinātājbumbvedēja pilots, vecākais pulkvedis.
Biogrāfija
Cai Sjudže piedzima 1976. gada maijā Šendžou, Henšui, Hebei provincē.
Neauglīgā jumtauza
Atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug uz dzelzceļiem un sausās nezālienēs.
Cai Sjudže
Militārais dienests
Pēc vidusskolas beigšanas viņš 1995. gada septembrī sāka dienestu Ķīnas Tautas Republikas Gaisa spēkos. 1998. gada maijā viņš iestājās Ķīnas komunistiskajā partijā. Gaisa spēkos viņš dienēja par iznīcinātājbumbvedēju pilotu instruktoru. Viņa pēdējais amats bija lidotāju grupas komandiera vietnieks. Viņam ir piešķirts I līmeņa militārā pilota žetons.
Neauglīgā jumtauza
Apraksts
Neauglīgā jumtauza ir viengadīgs, 30-70 cm garš lakstaugs. Tam ir stāvs, kails, gluds stiebrs - parasti vairāki stiebri, un augs veido ceru. Lapas ir 0,3-0,6 cm platas, īsas, plakanas un apmatotas. Maksts slēgta. Skara plaša, 8-25 cm gara, skaras zari raupji, taisni un diezgan resni. Uz katra zara 1-3 nolīkstošas, 4-7 cm garas vārpiņas, katra ar 5-9 ziediem. Ārējā vārpiņas plēksne ar 1 dzīslu, iekšējā - ar 3 dzīslām. Ārējās zieda plēksnes gals ar 2 smailiem zobiņiem. Vārpiņas galā platākas, sākumā zaļas, nogatavojušās dzeltenbrūnas. Akots parasti ir līdz 3 cm garš - pusotras līdz divas reizes garāks nekā ārējā zieda plēksne. Auglis ir paliels plēksnenis (plēksnēs ieslēgts grauds), garumā ap 1 cm kopā ar plēksnēm. Zied jūnijā un jūlijā.
Cai Sjudže
Kosmonauta darbība
2009. gadā sākās otrās Ķīnas kosmonautu grupas atlases process, sākotnēji pamatojoties uz personāla lietām. Cai Sjudže tika iekļauts sarakstā. Paziņojums tika nosūtīts uz viņa kazarmām, tomēr viņš tajā laikā bija komandējumā. Sjudže atgriezās savā vienībā tikai neilgi pirms pavēstes termiņa beigām un, protams, viņā pieņēma iesaukšanas pavēli. 2010. gada 7. maijā Cai Sjudže kopā ar sešiem citiem iznīcinātāju pilotiem tika uzņemts Tautas atbrīvošanas armijas kosmonautu grupā.
Kosmonautu treniņi viņam sākumā nebija viegli. Sjudže bija problēmas jo īpaši ar rotējošo krēslu, kur kosmonautu kandidāti ar aizsietām acīm tiek griezti ap garenasi un pēc tam viņiem jāiet taisni uz priekšu. Būdams iznīcinātājbumbvedēja pilots, viņš, veicot regulārus pienākumus, tika pakļauts mazākam mainīgam paātrinājumam nekā, piemēram, viņa kolēģe Liu Jana, kura bija lidojusi ar pārtvērējiem, un viņš cīnījās ar pastāvīgu sliktu dūšu. Sjudže nokārtoja gala eksāmenu, taču tikai ar viduvēju rezultātu. Arī iziešanas kosmosā treniņi ūdens baseinā viņam bija ļoti grūti. Izolācijas apmācības laikā viņš uz 72 stundām tika ieslodzīts šaurā, no ārpasaules pilnībā noslēgtā kamerā, neļaujot gulēt, un viņam bija jāveic sarežģīti uzdevumi noteiktos intervālos. Tas viss vairākkārt noveda viņu līdz fizisko un garīgo spēju robežām.
Kad 2012. gadā pirmie kosmonauti viņa atlases grupā lidoja uz kosmosa laboratorijām Tiangong 1 un Tiangong 2, Cai Sjudže sākotnēji tika ignorēts. 2019. gada decembrī viņš beidzot tika apstiprināts kosmosa kuģa Shenzhou 14 apkalpē. Šajā ekspedīcijā uz orbitālo staciju Tiangong bija plānots saņemt stacijas moduļus Wentian un Mengtian. Līdz šim šī bija visprasīgākā misija Ķīnas pilotējamā kosmosa programmā, un darbības kļūdām varēja būt nopietnas sekas. Treniņos, ko viņi kā vienota grupa veica kopš 2019. gada decembra, katram komandas dalībniekam bija jāvingrinās visos uzdevumos, lai visi varētu aizstāt visus. Cai Sjudže tika uzskatīts par piemērotu komandā, ar vislabākajām teorijas zināšanām, un atzīts par izcilu saslēgšanās manevru speciālistu.
Pirmo kosmisko lidojumu Cai Sjudže sāka 2022. gada 5. jūnijā, esot kosmosa kuģa Shenzhou 14 sistēmu operatoram. Viņš ar diviem apkalpes biedriem orbitālajā stacijā Tiangong (3. ekspedīcija) pavadīja 181 dienu. Uz zemes kosmosa kuģis atgriezās 4. decembrī.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Iziešanas atklātā kosmosā:
27. šaha olimpiāde
27. šaha olimpiāde notika no 1986. gada 14. novembra līdz 2. decembrim Apvienoto Arābu Emirātu pilsētā Dubaijā.
Vispārīgs apskats
Neviena no arābu valstīm iepriekš nebija rīkojusi tik lielu sporta notikumu, tomēr pieredzes trūkums netraucēja sarīkot šaha olimpiādi augstā līmenī, jo tai tika atvēlēti lieli finanšu resursi. Lai sasniegtu rekordlielu olimpiādes dalībnieku skaitu organizatori piedāvāja 1 miljons dolāru bezmaksas aviobiļetēm tiem, kam bija grūtības ierasties.
Protams, nevarēja piedalīties Izraēla, kas bija kara stāvoklī ar lielāko daļu no arābu valstīm. Tāpat solidarizējoties ar Izraēlu olimpiādē atteicās piedalīties dažas Rietumeiropas valstis - Zviedrija, Norvēģija, Dānija, Nīderlande. Arī atsevišķi šahisti nebrauca uz Dubaiju, piemēram, Viktors Korčnojs (Šveice), Roberts Hībners, Ēriks Lobrons (abi no Vācijas Federatīvās Republikas).
Olimpiādē piedalījās 104 vīriešu un 49 sieviešu komandas.
Vīriešu turnīra rezultāti
Nākamajās vietās ierindojās: 4. 🇭🇺, 5. 🇮🇸, 6. Bulgārija, 7. 🇨🇳, 8., 9. 🇨🇺, 10. 🇫🇷, 11. 🇦🇷, 12. 🇵🇪, 13. , 14. 🇦🇹, 15. , 16. 🇵🇱, 17. , 18.  Rumānija, 19. , 20. Brazīlija, 21. , 22., 23. 🇨🇦, 24. 🇪🇸, 25. 🇮🇳, 26. , 27. 🇮🇹, 28. , 29. , 30. 🇧🇪, 31. 🇦🇺, 32. 🇩🇴, 33. , 34. 🇫🇮, 35. 🇨🇴, 36. Paragvaja, 37. 🇳🇿, 38. Irāka, 39. 🇹🇷, 40. 🇪🇬, 41. 🇲🇽, 42. 🇲🇾, 43. 🇪🇨, 44., 45. Tunisija, 46. 🇮🇪, 47. Venecuēla, 48. 🇵🇰, 49., 50. , 51. 🏴󠁧󠁢󠁷󠁬󠁳󠁿, 52. , 53. , 54. , 55. , 56. 🇲🇹, 57. 🇦🇩, 58. 🇸🇾, 59. 🇹🇭, 60. 🇧🇴, 61. 🇲🇦, 62. , 63. Ziemeļjemena, 64. Palestīna 65. , 66., 67. 🇬🇬 un 🇯🇪, 68. 🇯🇴, 69. 🇭🇰 Hong Kong, 70. , 71. 🇱🇺, 72., 73. , 74. , 75. 🇸🇲, 76. , 77. , 78. , 79. Lībija, 80. undefined, 81. undefined, 82. 🇧🇭, 83. "B", 84. 🇺🇬, 85., 86. 🇵🇦, 87. , 88. 🇸🇳, 89. 🇨🇾, 90. 🇯🇵, 91. Dienvidjemena, 92. 🇯🇲, 93. 🇰🇪, 94., 95. 🇬🇭, 96. , 97. 🇧🇳, 98. , 99. 🇶🇦, 100. 🇦🇬, 101. 🇵🇬, 102. 🇻🇬, 103. , 104. Bermuda, 105. undefined, 106. 🇧🇼, 107. 🇬🇲, 108. Seišelas.
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELO p) kā labākais šahists no visiem dalībniekiem tika apbalvots: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākie šahisti pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Sieviešu turnīra rezultāti
Medaļu ieguvēji komandām: Nākamajās vietās ierindojās: 4. 🇨🇳, 5., 6. , 7. 🇵🇱, 8. 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, 9. Bulgārija, 10. 🇨🇺, 11. Brazīlija, 12. 🇦🇹, 13. 🇫🇮, 14. 🇪🇸, 15. 🇫🇷, 16. 🇺🇸, 17., 18. , 19. 🇮🇳, 20. 🇮🇪, 21. 🏴󠁧󠁢󠁷󠁬󠁳󠁿, 22. 🇲🇽, 23. , 24. 🇦🇷, 25. , 26. 🇹🇷, 27. 🇧🇪, 28. 🇮🇹, 29. 🇨🇴, 30. , 31. 🇩🇴, 32. , 33. 🇦🇺, 34. , 35. Irāka, 36. , 37. Venecuēla, 38. , 39. 🇯🇵, 40. 🇲🇾, 41. 🇳🇿, 42., 43. 🇸🇾, 44. , 45. , 46. 🇯🇲, 47. , 48. Seišelas, 49. 🇵🇦.
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELOp) kā labākā šahiste no visām dalībniecēm tika apbalvota: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākās šahistes pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Naftas produktu tankkuģis
Naftas produktu tankkuģus bieži iedala gan atkarībā no to izmēra, gan darbības veida. Izmēru klases variē no iekšējo ūdeņu vai piekrastes tankkuģiem ar dažu tūkstošu tonnu dedveitu (DWT) līdz milzīgiem ultralieliem jēlnaftas tankkuģiem (Ultra large crude carrier (ULCC) — angļu val.) ar 550 000 DWT. Katru gadu tankkuģi pārvadā apmēram 3 055 000 000 tonnu naftas produktu. Izmaksu ziņā naftas produktu pārvadāšana ar tankkuģiem ir otra lētākā tūlīt pēc cauruļvadu transporta. Vidējā naftas produktu pārvadāšanas ar tankkuģiem cena ir tikai viens vai divi ASV centi par 1 ASV galonu (3,8 litriem).
Ir izveidojušies daži specializēti tankkuģu veidi. Viens no tiem ir jūras kara flotes bunkurēšanas tankkuģis, tankkuģis, kas var uzpildīt degvielu kustībā esošam kuģim. Kombinētie pārvadātāji, kas pārvadā rūdu, beramkravas un naftas produktus un pastāvīgi noenkurotās peldošās uzglabāšanas vienības, ir divi citi bāzes naftas produktu tankkuģa projekta varianti. Naftas produktu tankkuģi bijuši iesaistīti vairākās lielu kaitējumu un plašu ažiotāžu izraisījušās naftas noplūdēs. To rezultātā šie kuģi ir pakļauti stingrākām projektēšanas un ekspluatācijas prasībām.
Vēsture
Naftas pārvadāšanas tehnoloģija ir attīstījusies kopā ar naftas industriju. Lai arī cilvēki izmanto naftu jau kopš aizvēsturiskiem laikiem, pirmā, modernā, komerciālā naftas ieguve aizsākās tikai 1860. gados, kad Pensilvānijas naftas lauki kļuva par galveno naftas piegādātāju un inovāciju centru. Pirmais naftu atklāja Edvīns Dreiks (Edwin Drake — angļu val.) blakus Titusvillai (Titusville — angļu val.) Pensilvānijā. Lai pārvadātu Pensilvānijas naftu, sākotnēji tika izmantotas ģenerālās kravas laivas un baržas. Naftu pārvadāja 150 litru koka mucās. Tomēr pārvadāšana mucās radīja vairākas problēmas. Pirmā bija svars: muca svēra 29 kg, sastādot 20% no kopējā pilnas mucas svara. Citas problēmas, saistītas ar mucām, bija to dārdzība, tendence tecēt un fakts, ka pārsvarā tās izmantoja tikai vienu reizi. Izmaksas bija iespaidīgas, piemēram, Krievijas naftas industrijas pirmajos gados, mucu cena sastādīja pusi no petrolejas ražošanas izmaksām.
Pirmie projekti
1863. gadā Anglijā, Tainas upē (Tyne — angļu val.) tika uzbūvēti divi buru tankkuģi. Šiem kuģiem 1873. gadā sekoja pirmais naftas tanku tvaikonis Vaderland, kuru būvēja Palmera kuģu būves un dzelzs uzņēmums (Palmers Shipbuilding and Iron Company — angļu val.) priekš beļģu īpašniekiem. Kuģa izmantošanu aizēnoja ASV un Beļģijas varas iestāžu raizes par drošību. Sākot no 1871. gada Pensilvānijas naftas laukos sāka ierobežotā apjomā izmantot baržas ar naftas tankiem un cilindriskas dzelzceļa cisternas, kuras līdzīgas mūsdienās izmantotajām.
Modernie naftas produktu tankkuģi
Modernais naftas produktu tankkuģis tika izveidots periodā no 1877. līdz 1885. gadam. 1876. gadā Ludvigs un Roberts Nobeli, Alfrēda Nobela brāļi, Baku, Azerbaidžānā nodibināja uzņēmumu Branobel (saīsinājums no brāļi Nobeli). 19. gadsimta beigās tas bija viens no lielākajiem naftas uzņēmumiem pasaulē.
Ludvigs bija pirmo naftas produktu tankkuģu attīstības pionieris. Viņš pirmais eksperimentēja ar naftas produktu pārvadāšanu izlietā veidā vienkorpusa baržās. Pievēršot savu uzmanību pašgājējiem — tankkuģiem, viņš saskārās ar vairākiem izaicinājumiem. Primārās bažas bija, kā turēt kravu un izgarojumus pietiekami tālu projām no mašīntelpas, lai izvairītos no ugunsgrēka. Citi izaicinājumi iekļāva kravas izplešanās un saraušanās atļaušanu atkarībā no temperatūras izmaiņām un tanku ventilācijas nodrošināšanas metodes izstrādāšanu.