cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludmila Zaiceva
Biogrāfija
1980. gados bijusi daudzkārtējā PSRS sieviešu šaha čempionātu finālu dalībniece. Divas reizes uzvarējusi PSRS komandu šaha čempionātos: 1983. gadā Maskavas pilsētas komandas sastāvā, bet 1985. gadā Krievijas PFSR komandas sastāvā. 1985. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā dalījusi 3.-4. vietu ar Polijas šahisti Agnešku Brustmani. Papildu mačs par vietu pretendentu mačos starp abām šahistēm beidzies neizšķirti - 3:3 un, pateicoties labākiem papildu rādītājiem pamatturnīrā, pretendentu mačos iekļuvusi Brustmane. 1995. gadā Kišiņevā otro reizi piedalījusies starpzonu turnīrā, taču nav spējusi atkārtot savu iepriekšējo panākumu. 1996. gadā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionātā Elistā un Ludmilas Rudenko memoriālā Sanktpēterburgā. 1998. gadā iekļuvusi Krievijas šaha kausa izcīņas pusfinālā, kurā zaudējusi Svetlanai Prudņikovai, bet mačā par 3. vietu piekāpusies arī Alisai Gaļļamovai. 2003. gadā dalījusi pirmo vietu Sanktpēterburgas 300. dibināšanas gadadienai veltītajā sieviešu šaha turnīrā.
Tartu Jāņa baznīca
Celta 14. gadsimtā vecākas baznīcas vietā un veltīta Jānim Kristītājam. Atjaunota gan pēc Ziemeļu kara, gan Otrā pasaules kara postījumiem.
Ludmila Zaiceva
Biogrāfija
Pārstāvējusi Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Linkuva
Linkuva ir pilsēta Lietuvā uz ziemeļaustrumiem no Šauļiem. Rakstos pirmoreiz minēta 1371. gadā.
Almelo
Almelo (nl) ir pilsēta Nīderlandē, Overeiselas provincē. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 72 849 iedzīvotāji. Pilsētā bāzējas futbola klubs Heracles Almelo, kas spēle Eredivisie.
Borživojs II
Borživojs II (cs; dzimis ap 1064. gadu, miris ) bija Bohēmijas kņazs no 1100. līdz 1107. gada un no 1117. līdz 1120. gadam.
Borživojs II bija Bohēmijas kņaza Vratislava II un Polijas kņaza Kazimira Atjaunotāja meitas Svatavas dēls un iepriekšējā kņaza Bržetislava II pusbrālis. Ar Bržetislava II un imperatora Heinriha IV atbalstu 1100. gadā kļuva par Bohēmijas kņazu. Pēc Polijas kņaza Vladislava I Hermaņa nāves kopā ar brālēnu Svatopluku atbalstīja Zbigņevu pret Boļeslavu III Greizmuti. Tomēr abi sabiedrotie sanaidojās un Olomoucas Svatopluks kļuva par Borživoja pretinieku. 1107. gadā sacēlās Borživoja II brālis Vladislavs I un ar Ungārijas karaļa Kālmāna palīdzību ieņēma Prāgu. Par Bohēmijas kņazu tika ievēlēts Olomoucas Svatopluks. 1109. gadā Svatopluks tika nogalināts, bet par kņazu ievēlēja Vladislavu I. 1117. gadā brāļi izlīga un kopīgi valdīja Bohēmijā, līdz 1120. gadā atkal izcēlās konflikts un Borživojs devās trimdā uz Ungāriju, kur mira.
Lagoni
Lagoni ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidos 6,3 km no pagasta un novada centra Viļāniem un 222,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P58 (Viļāni–Preiļi–Špoģi).
Juris Krauklis
Juris Krauklis (1896. gada 17. janvāris — 1981. gada 13. marts) bija latviešu jurists, zvērināts advokāts. Rīgas bāriņtiesas loceklis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1896.gada 17.janvārī Rundāles pagastā. Beidzis Jelgavas Sv. Annas skolu un ģimnāziju. No 1923. līdz 1933. gadam studējis Latvijas Universitātē tieslietas, teoloģiju un ekonomiku. Strādāja par zvērināta advokāta palīgu.
No 1944. gada oktobra strādājis par advokātu Talsos. 1945. gada jūlijā noraidīta viņa uzņemšana Advokātu kolēģijā sakarā ar nepatiesu ziņu sniegšanu par sevi. Pēc tam strādājis par juristu Rīgā.
Miris 1981. gada 13. martā Rīgā.
Esplanādes iela (Rīga)
Esplanādes iela ir Rīgas iela, Kurzemes rajona Daugavgrīvas apkaimē. Esplanādes iela sākas krustojumā ar Birzes ielu un beidzas krustojumā ar Lēpju ielu. Kopējais ielas garums ir 512 metri.
Ielu savienojumi
Esplanādes iela krustojas ar šādām ielām:
Asiņupe
Asiņupe ir Risenes kreisā krasta pieteka Cēsu novadā.
Iztece - uz ziemeļrietumiem no Kaives. Tek dienvidu virzienā. Upe caurtek Mālkalna dīķi. Ietek Risenē uz dienvidrietumiem no Zilākalna.
Asiņupes krastos atrodas Zilaiskalns.
Pavels Šimāčeks
Pavels Šimāčeks (cs; dzimis ) ir Čehijas starptautiskais lielmeistars šahā (2018).
Biogrāfija
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Olomoucā (1998, 2003), Klatovā (Čehija, 1999), Pakšā (Ungārija, 2004), Impērijā (Itālija, 2005), Ždjārā pie Sāzavas (2008), Brno (2009), Prjevidzā (2009).
Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā Šimāčekam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2018. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Margaskalns
Margaskalns ir pilskalns Sēlijā, kas atrodas Jēkabpils novada Rites pagastā pie Panteļu mājām, ap 0,5 km uz ziemeļiem no Stupeļu pilskalna. Abi pilskalni veido vienoto arheoloģisku, kā arī ainavisku kompleksu.
Apraksts
Margaskalns ir savrups, 21 m augsts, kokiem apaudzis kalns ar jau dabiski stāvām malām, kuras vēl mākslīgi pastāvinātas. Papildus aizsardzībai, visu pilskalnu aptuveni 5 m zem plakuma līmeņa apņem terase, bet lēzenākajā pilskalna ZR nogāzē, 3,5 m zem pirmās terases izveidota otra. Zem tās, mūsdienās jau ļoti vāji, bet samanāmas arī trešās terases pēdas. Divas mazāk izteiktas terases samanāmas arī DA nogāzē. Pilskalna plakums ir 30 m garš un 24 m plats. Visapkārt pilskalnam ir konstatēts apmetnes kultūrslānis.
Pilskalna kultūrslānis līdz 0,30 m biezs ar atradumiem diezgan nabadzīgs. Satur švīkātās un gludās keramikas lauskas. Kultūrslānis apmetnē vietām sniedzas 0,6 m dziļi un ir ļoti intensīvs un viendabīgs. Pēc atradumiem var secināt, ka apmetne tikusi apdzīvota ilgāk nekā pilskalns.
Pilskalnu pirmais reģistrējis Augusts Bīlenšteins 1882. gadā kurš niecīgā kultūrslāņa dēļ to uzskatīja par Stupeļu pilskalnam piederīgu kulta vietu. Papildus tika publicēta teika par Margaskalnu kā senu upurvietu, kurā dieviem upurētas jaunavas, lietuviski - mērgas. 1926. gadā savas Zemgales pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas laikā pilskalnu apsekojis un uzmērījis Ernests Brastiņš, kurš to atzina par pilnvērtīgu pilskalnu. 1968. gadā Jāņa Graudoņa vadībā pilskalnā un apmetnē izdarīti nelieli šurfējumi kultūrslāņa un tā datējuma noskaidrošanai. J. Graudonis secināja, ka Margaskalna apdzīvotība aizsākusies m.ē. sākumā, savukārt apmetne apdzīvota m.ē. 1 g. t. pirmajā pusē un varbūt vidū, kad pilskalns jau izmantots tikai kā patvēruma vieta. Adolfs Stubavs izteicis pieņēmumu, ka Margaskalns varēja būt apdzīvots pēc tam, kad m.ē. sākumā tika pamests Stupeļu pilskalns. Pilskalna tuvumā zināmi arī senkapi, kā arī tā pakājē atrasti dažādi savrupatradumi, tai skaitā vairāki akmens cirvji un kalti.
Ēriks Torntons
Torntons 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Jauktās komandas Université de Bruxelles sastāvā. Komanda futbola turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.
Viņā no 1897. līdz 1907. gadam startēja futbola klubā Léopold FC, bet no 1907. līdz 1911. gadam startēja futbola klubā Beerschot AC. Kā arī ir zināms, ka viņš 1905. gadā divas spēles nospēlēja Beļģijas futbola izlases sastāvā.
Jangšao kultūra
Jangšao kultūra, agrīnā neolīta laika kultūra, tagadējās Ķīnas teritorijā, kuras paliekas atklāja 1921. gadā. Kļuvusi par zināmāko no vismaz astoņām neatkarīgi pastāvējušām neolīta laika Ķīnas kultūrām, jo pastāvēja centrālo līdzenumu rajonā ap Huanhe upi, kas vēlāk kļuva par ķīniešu civilizācijas centru. Attiecīgi Jangšao kultūrā mēģina saskatīt ķīniešu civilizācijas pirmsākumus.
Jangšao kultūra attīstījās no senākas Peiliganas kultūras un pastāvēja no 5000. līdz 3000.g.p.m.ē. Cilvēki nodarbojās ar lauksaimniecību, galvenokārt kultivējot prosu un papildinot uzturu ar medījumu. Uzturā lietoja arī mājdzīvniekus - cūkas un suņus, daudz retāk aitas un kazas. Audzēja kaņepes un zīdtārpus audumu iegūšanai. Pamatā lietoja akmens priekšmetus un darbarīkus; bronzas priekšmeti atrasti ļoti reti. Laukus mēsloja ar izdedzināšanas metodi, tāpēc pēc augsnes auglības zaudēšanas ciemati pārcēlās citur, lai atsāktu jaunu lauku apstrādi.
Spriežot pēc kapavietā atrastajām paliekām, sabiedrība bija vienlīdzīga, tikai retos kapos atklāti vairāki aizsaulē līdzdoti priekšmeti, kas norāda uz lielāku turību vai ietekmi. Iespējams, ka Jangšao kultūra piekopa šamanismu. Māla podiem izmantots sarkanais māls ar melniem ornamentiem.
Pensilvānijas Universitāte
Pensilvānijas Universitāte (en; Penn, UPenn) ir privāta universitāte, kas atrodas Filadelfijā, Pensilvānijas štatā. Tā ir ceturtā vecākā augstākā mācību iestāde ASV un viena no deviņām universitātēm, kas dibinātas pirms ASV Neatkarības kara. Tā ir viena no 14 ASV universitāšu asociācijas dibinātājām. Pašu universitāti dibināja Bendžamins Franklins. Starp universitātes beidzējiem ir 12 valstu vadītāji (tai skaitā ASV prezidents Viljams Herisons). Šī tiek uzskatīta par vienu no prestižākajām universitātēm ASV.
Pensilvānijas Universitātes Mūra elektroinženierijas skolā no 1943. līdz 1945. gadam izstrādāts pasaulē pirmais elektroniskais vispārējas nozīmes pārprogrammējams dators ENIAC.
Sojuz MS-08
Apkalpe
Kuģa Sojuz MS-08 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublējošā apkalpe:
Lidojuma gaita
Sojuz MS-08 tika palaists 17:44:23 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 23. martā 19:50 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
No stacijas Sojuz MS-08 atvienojās 07:57 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 11:45 UTC Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 196 dienas 18 stundas 1 minūte.
Psammosteus praecursor
Psammosteus praecursor ir psammosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Baltijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Dmitrijs Obručevs 1947. gadā. Sugas holotips ir labā branhiālā plātne no Orodežas upes kreisā krasta atseguma pie Jamtesovas ciema Ļeņingradas apgabalā (augšdevons, amatas svītas apakšējā daļa). Nosaukums Psammosteus praecursor nozīmē "iepriekšējais psammostejs" (attiecībā pret Psammosteus maeandrinus). Suga bija izplatīta frānas stāvā, amatas svītā (staricas slāņi) Orodežas un tās pietekas Tesovkas krastos pie Jamtesovas un Boras ciemiem, pie Udraikas (Lugas pieteka), Veļikajas upes lejtecē (pie Piskovičiem un Muromicas), Latvijā pie Pasta muižas Daugavas krastā, Timāna kosminas slāņos (Ciļmas upe, Pečoras pieteka).
Apraksts
Branhiālās plātnes platums gandrīz trīs reizes lielāks par pamatnes garumu. Muguras un vēdera plātņu tesēras sīkas un tām ir neregulāra forma. Ādas zobi uz branhiālās plātnes izvietojušies izliektās distālā virziena rindās, bet pie malām gandrīz paralēlās rindās un bieži saplūst ķīlīšos. Starp lielajiem ādas zobiem dažkārt sīki zobi. Vēdera plātne ar šauru mediālo paplašinājumu aizmugurējā daļā.
Salīdzinājums
Ps. praecursor pēc branhiālo plātņu formas un ādas zobu veida uz tām ir ļoti tuvs Ps. maeandrinus, atšķiroties ar garāku branhiālo plātņu pamatni un būtiski mazāku ādas zobiem klāto laukumu. Ādas zobi uz branhiālajām plātnēm ir vienkāršāki un mazāki, zobiņi izvietoti vienmērīgāk no abām pusēm, nekā Ps. maeandrinus. Tas, ka uz branhiālajām plātnēm kopā ar lieliem ādas zobiem ir arī sīki zobi, padara to līdzīgu Psammolepis heteraster, bet šādi zobi uz kores zvīņām pielīdzina to Psammolepis undulata sugai.
Kārlis Kurševics
Kārlis Kurševics, arī Kārlis Kurševičs (1874—1938), bija latviešu advokāts, grāmatizdevējs un sabiedriskais darbinieks. Pēterburgas latviešu grāmatu apgāda „Imanta” dibinātājs (1908—1909), Viens no Latvijas autonomijas projekta autoriem (1916), Vidzemes Zemes padomes valdes loceklis (1917), Demokrātiskā bloka loceklis un Tautas padomes loceklis (1918), emigrācijā PSRS (no 1921), pret latviešiem vērsto represiju upuris (1938).
Dzīvesgājums
Dzimis 1874. gada 22. novembrī Valgundes pagasta „Dobeļos” amatnieka Jāņa Kurševica ģimenē. 1900. gadā kā eksterns nokārtoja ģimnāzijas pārbaudījumus Carskoje Selo Ķeizariskajā Nikolaja ģimnāzijā un iestājās Rīgas politehniskā institūta Ķīmijas nodaļā. Studiju laikā iesaistījās nelegālās Rīgas sociāldemokrātiskās organizācijas darbībā, 1903. gadā emigrēja uz Šveici, kur Cīrihes Universitātē studēja medicīnu un tiesības. 1905. gada revolūcijas laikā atgriezās dzimtenē, darbojās LSDSP Liepājas apvienotajā komitejā. Pēc revolūcijas sakāves 1906. gadā emigrējis, no 1907. gada dzīvoja Pēterburgā un kādu laiku strādāja starptautiskā komercbankā. Dibinājis Pēterburgas latviešu grāmatu apgādu „Imanta” (1908—1909). Publicistisku rakstu autors (pseidonīms Kārlis Liepa) latviešu žurnālā „Vārpas” (1908) un Liepājas laikrakstā „Dzīve” (1909—1910), „Vidzemes Balss” redakcijas loceklis (1914).
Pirmā pasaules kara laikā bija Latviešu bēgļu apgādāšanas centrālkomitejas sekretārs un Maskavas latviešu kultūras biroja loceklis. Izstrādājis Latvijas autonomijas projektu, ko publicēja žurnālā „Taurētājs” (1916). Pēc 1917. gada revolūcijas bija Vidzemes Zemes padomes valdes loceklis, padomes uzdevumā braucis uz Petrogradu prasīt Latvijas autonomiju. Vācu okupācijas laikā Demokrātiskā bloka loceklis, piedalījies Latvijas valsts pasludināšanas aktā.
1920. gadā iestājās lielinieku partijā un kopā ar sievu Emīliju un septiņgadīgo meitu Āriju pārcēlās uz dzīvi Padomju Krievijā. 1921. gadā izslēgts, tad atkal uzņemts un 1929. gadā atkal izslēgts no VK(b)P. Dzīves nogalē kopā ar ģimeni dzīvoja savā mājiņā Maskavas apgabala Malahovkas stacijā.
Lielā terora laikā 1937. gada 25. decembrī apcietināts, 1938. gada 16. aprīlī notiesāts un nošauts 1938. gada 10. septembrī Piemaskavas masu iznīcināšanas poligonā Komunarkā, nošauta arī viņa sieva Emīlija. Maskavā palika dzīvot viņa meita arhitekte Ārija Kurševica (1913—1993), pēc viņas projektiem celtas rūpnīcu un kinostudiju ēkas ne tikai Krievijā, bet arī Bulgārijā un Rumānijā.
Grāmatu izdevniecība
Pēterburgas apgāda "Imanta" izdevumi:
Šarls Girē
Šarls Girē (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču burātājs, olimpiskās sudraba un bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Girē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. Open klases sacensībās viņš nefinišēja. 3 līdz 10 tonnu laivu klases 2. braucienā viņš izcīnīja sudraba medaļu, bet šīs pašas disciplīnas 1. braucienā — bronzas medaļu. Šajās disciplīnās viņš startēja kopā ar Morisu Giflē, A. Dibuā, Ž. Dibuā, un Robēru Giflē.
Rajons
Rajons ir administratīvi teritoriāla vienība vairākās bijušās Padomju Savienības valstīs. Mūsdienās rajonos administratīvi tiek iedalīta Azerbaidžāna, Baltkrievija, Kazahstāna, Krievija, Moldova un Ukraina. Kādreiz rajonos tika dalīta arī Armēnija, Gruzija, Igaunija, Latvija, Lietuva un Rumānija. Termins ir cēlies no franču vārda rayon, kas nozīmē ‘rādiuss’.
Brendans Rodžerss
Spēlētāja karjeru sāka Ziemeļīrijas klubā Ballymena United. 1990. gadā 18 gadu vecumā pievienojās Anglijas klubam Reading, kurā spēlēja dublieru komandā, taču jau 20 gadu vecumā bija spiests beigt profesionālo karjeru ceļgala problēmu dēļ. Vēlāk spēlēja amatieru klubos.
Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām sāka strādāt Reading kluba sistēmā. 2004. gadā pēc toreizējā Chelsea galvenā trenera Žuzē Mouriņu uzaicinājuma kļuva par kluba jauniešu komandas treneri. Vēlāk tika paaugstināts par Chelsea dublieru komandas treneri. kļuva par Anglijas otrās spēcīgākās līgas Championship kluba Watford galveno treneri. 2009. gada jūnijā atgriezās savā bijušajā klubā Reading galvenā trenera amatā, tomēr nostrādāja tajā tikai līdz tā paša gada decembrim, kad pēc nesekmīgiem rezultātiem amatu atstāja.
pieņēma piedāvājumu kļūt par Swansea City galveno treneri. 2011. gadā ar šo klubu uzvarēja izslēgšanas spēlēs par vietu Anglijas Premjerlīgā, finālā ar 4:2 pieveicot Reading. 2011.—2012. gada sezonā ieguva 11. vietu Premjerlīgā, kas debijas sezonā klubam bija liels panākums. Pēc sezonas Rodžerss nolēma atstāt Swansea City, lai kļūtu par Liverpool galveno treneri. Pirmajā sezonā Rodžersa vadībā Liverpool spēlēja nestabili un ierindojās 7. vietā Premjerlīgā. 2013.—2014. gada sezonā izcīnīja otro vietu. 2015. gada oktobrī pēc nesekmīgā sezonas sākuma tika atbrīvots no amata.
2016. gada maijā tika apstiprināts par Skotijas kluba Celtic galveno treneri. Rodžersa vadībā Celtic divas reizes uzvarēja Skotijas Premjerlīgā (2016—17, 2017—18), abās šajās sezonās uzvarēja arī Skotijas kausa izcīņā. 2019. gada februārī, klubam atrodoties Skotijas Premjerlīgas vadībā, atstāja Celtic, lai kļūtu par Leicester City galveno treneri.
Celtic
Individuālie sasniegumi
Zalkšu apakšdzimta
Zalkšu apakšdzimta (Colubrinae) ir viena no piecām zalkšu dzimtas (Colubridae) apakšdzimtām. Dažu sistemātiķu taksonomiskajās sistēmās tā ir vienīgā dzimtas apakšdzimta, tā kā pārējās tiek izdalītas kā atsevišķas dzimtas. Zalkšu apakšdzimta ir viena no lielākajām dzimtas grupām, tā apvieno apmēram 650 čūsku sugu, kas tiek iedalītas apmēram 100 ģintīs. Par to lielāka ir tikai lielgalvas zalkšu apakšdzimta (Dipsadinae), kas apvieno gandrīz 700 sugas. Zalkšu apakšdzimtas sugas sastopamas visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Tās mājo dažāda rakstura biotops, sākot ar tropiem un beidzot ar tuksnešiem, sākot ar zemienēm un beidzot ar augstkalniem. Atkarībā no sugas tās piemērojušās dzīvei uz sauszemes, ūdenī, kokos, arī zem zemes, alās vai vienkārši ierokoties zemē.
Latvijā mājo viena zalkšu apakšdzimtas suga — gludenā čūska (Coronella austriaca).
Kopīgās īpašības
Zalkšu apakšdzimtas sugām raksturīgs garš, slaids ķermenis. Garenā galva vizuāli labi nodalās no ķermeņa. Uz galvas virsas parasti ir 9 simetriski izvietotas zvīņas. Augšžokļa zobi visi ir apmēram vienā lielumā vai arī dziļākie zobi no sāniem nedaudz saspiesti un ir izteikti lielāki kā pārējie zobi. Reizēm pirms tiem ir neliela atstarpe. Lielākajai daļai sugu acu zīlītes apaļas, bet dažām sugām vertikāli spraugveidīgas vai horizontālas elipses.
Lielākā daļa zalkšu dzimtas sugu nav indīgas, lai gan dažas sugas ir indīgas un cilvēka dzīvībai bīstamas, piemēram, vīnogu zalkši (Thelotornis). Atkarībā no sugas šīs grupas zalkši vai nu barojas ļoti universāli, ar jebko, ko var noķert, vai arī specializējušies ļoti īpašai barībai, piemēram, barojoties ar skorpioniem vai tarantuliem. Lielākā daļa sugu dēj olas, bet dažas sugas ir oldzīvdzemdētājas un dzemdē dzīvus mazuļus, piemēram, varžēdājzalktis (Oocatachus rufodorsatus).
Sistemātika
Zalkšu apakšdzimta (Colubrinae)
Punktu ieskaite Tour de France
Punktu ieskaite Tour de France ir viena no papildu ieskaitēm Tour de France sacensībās, kas tika izveidota 1953. gadā. Punkti tiek piešķirti par augstu vietu ieņemšanu posma finišā un starpfinišos. Tā tiek uzskatīta par sprinteru ieskaiti un tās līderi norāda ar zaļu krekliņu.
No 2011. līdz 2014. gadam
Šobrīd punkti tiek aprēķināti, skaitot kopā posmos iegūtos punktus un atņemot soda punktus. Punktus piešķir pirmajiem braucējiem, kuri šķērso finiša vai starpfiniša līniju un braucējiem, kuri ir ātrākie prologā vai individuālajā braucienā. 2011. gada Tour de France tika izmantota šāda sistēma:
Braucēji var zaudēt punktus par dažādiem noteikumu pārkāpumiem, kas nozīmē, ka daži braucēji var pabeigt tūri ar negatīvu punktu summu.
Pirms Tour de France starta organizatori nosaka, kuri posmi tiks uzskatīti par līdzeniem, kuri par vidējiem kalniem un kuri par kalnu posmiem. Līdzenumu posmos parasti ir maz vai nav vispār kategorizētu kalnu (daži ceturtās vai reizēm trešās kategorijas kalni), vidēju kalnu posmos ir vairāki kāpumi, parasti otrās vai trešās kategorijas, un kalnu posmos ir vairāki lieli kāpumi, bieži pirmās vai hors categorie.
Ja braucēju secību nevar noteikt vai tie uzrāda identisku laiku prologā vai individuālajā braucienā, braucēji dala punktus uz pusēm, noapaļojot līdz tuvākajam puspunktam. Ja braucējs nepabeidz posmu un izstājas no sacensībām, viņa rezultāts tiek izņemts no punktu ieskaites. Pēc katra posma finiša punktu ieskaites līderim piešķir zaļo krekliņu. Ja rangā rezultāts ir vienāds, līderis ir braucējs ar visvairāk posmu uzvarām, pēc tam tiek skaitītas starpfinišu uzvaras. Ja joprojām ir neizšķirts rezultāts, kopvērtējums nosaka līderi.
Tour de France noslēgumā punktu ieskaites līderis tiek pasludināts par zaļā krekliņa ieguvēju.
Pirms 2011. gada
Pirms 2011. gada tūres punktu aprēķins bija šāds, katrā posmā iekļaujot divus vai trīs starpfinišus
Ķiršu iela (Rīga)
Ķiršu iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Dzirciema apkaimē. Ielas garums ir 290 metri un tā visā garumā ir klāta ar asfalta segumu. Tā sākas krustojumā ar Dārza ielu un beidzas krustojumā ar Eiženijas ielu. Ķiršu ielā ir tikai savrupmāju apbūve.
Vēsture
Ķiršu iela ir izveidota 1977. gadā ar tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Ķiršu iela ir savienota ar šādām ielām:
Bing
Bing var būt:
Araukānija
Araukānijas reģions (es, arn) ir viens no Čīles 16 reģioniem. Izvietojies valsts vidusdaļā Klusā okeāna krastā, ziemeļos robežojas ar Biobio reģionu, dienvidos — ar Losriosas reģionu, bet austrumos — ar Argentīnas Neukenas provinci. Administratīvi reģions dalās divās provincēs — Kautina un Maljeko. Reģiona administratīvais centrs ir Temuko pilsēta. Citas lielākās pilsētas ir Viljarrika un Angola. Reģions izveidots vēsturiskajā araukāņu (mapuču) zemē; tie joprojām veido apmēram trešdaļu no reģiona iedzīvotājiem un mapuču valoda kopš 2015. gada ir otra reģiona oficiālā valoda.
Lavrovka
Lavrovka (arī Laurovka) ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta austrumos 7,7 km no pagasta centra un novada centra Viļāniem un 220,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Kodzue Ando
Kodzue Ando (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Rusofīlisms
Rusofīlisms ir apbrīna un mīlestība pret Krieviju (ieskaitot arī Padomju Savienību un/vai Krievijas Impēriju), Krievijas vēsturi un krievu kultūru.
19. gadsimtā rusofīliju bieži saistīja ar panslāvisma paveidiem.
Rusofīlisms Eiropā
Mīlestība vai vismaz simpātijas pret atsevišķām krievu kultūras izpausmēm Eiropā ir radušās dažādos laikos, tostarp kā apbrīna par krievu literatūras klasiku. Simpātijas pret krieviem Rietumvalstīs var balstīties arī uz masu kultūras stereotipiem — "krievu laipnība", "tradicionālā krievu viesmīlība" u. c.
No mūsdienu politiķiem bijušais Vācijas kanclers Gerhards Šrēders bieži tiek kritizēts par pārmērīgu rusofīlismu.
Rusofīlisms Ukrainā
Pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas 1991. gadā ukraiņi, galvenokārt valsts austrumos un dienvidos, balsoja par Maskavai labvēlīgāku valdību. Krievijai un Ukrainai ir bijušas īpaši ciešas ekonomiskās saites, savukārt rusofīliskā politiskā partija Reģionu partija 2006. gadā kļuva par lielāko partiju Ukrainas parlamentā. Tā palika dominējošais spēks Ukrainas politikā līdz pat Eiromaidanam (2013−2014). Kopš Krievijas—Ukrainas kara sākuma 2014. gadā ukraiņu vispārējā attieksme pret Krieviju un krieviem ir kļuvusi daudz negatīvāka, lielākā daļa ukraiņu atbalsta dalību NATO un Eiropas Savienībā.
Albērs Debelks
Albērs Debelks (fr) bija beļģu futbolists, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Debelks 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Jauktās komandas Université de Bruxelles sastāvā. Komanda futbola turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.
Mežotnes kauja
Mežotnes kauja (de, ru) bija Napoleona Lielās armijas Prūšu korpusa aizstāvēšanās operācija 1812. gada kara laikā pret Krievijas impērijas armijas uzbrukumu Rundāles virzienā. Kauja notika 1812. gada 29.-30. septembrī Lielupes krastos. Krievijas impērijas karaspēks ģenerāļa Fabiāna Šteinheila vadībā cieta sakāvi gandrīz diennakti ilgajā kaujā Lielupes krastos pret prūšu ģenerāļa Jorka komandēto Napoleona karaspēka vienību. Krievu armija atkāpās Rīgas virzienā un atstāja tikai pirms divām dienām ieņemto Jelgavu.
Stāvoklis pirms kaujas sākuma
1812. gada 24. (12.) jūnijā Napoleona Lielā armija šķērsoja Nemunas upi. Maršala Makdonalda komandētais 10. Prūšu kājnieku korpuss, kurā ietilpa divas kājnieku un viena kavalērijas divīzija - kopā 36 bataljoni (26 000 kājnieki) un 16 eskadroni (3000 jātnieku) iebruka Zemgalē. Prūšu korpusa labais spārns ģenerāļa Kleista vadībā uzbruka caur Skaistkalni, centrs ģenerāļa Grāverta vadībā caur Bausku uz Iecavu, bet kreisais spārns pulkveža Raumera vadībā uz Jelgavu. Krievu armijas daļas atkāpās, neizrādot nopietnu pretestību.
Gatavojoties Rīgas aizsardzībai, Rīgas kara gubernators Johans fon Esens lika izveidot divas nocietinājumu līnijas - gar Iecavas upi visā tās garumā (t.s "franču skanstis") un starp Ķekavu un Daugavas kreiso krastu. 16. (4.) jūlijā prūšu karaspēks ieņēma Kurzemes guberņas galvaspilsētu Jelgavu, bet 18. (6). jūlijā Bauskas pili. Pēc sakāves Iecavas kaujā, bailēs no Napoleona karaspēka uzbrukuma Rīgai, naktī uz 24. (12.) jūliju nodedzināja ne tikai Jelgavas, bet arī Pēterburgas un Maskavas priekšpilsētu. Krievijas karaspēks ieņēma aizsardzības pozīcijas pie Ķekavas un Slokas.
Kaujas norise
Kad 29. septembra rītā Rundālē ieradās no Jelgavas padzītā prūšu karaspēka vienība ģenerāļa Kleista vadībā, Napoleona armijas spēki Rundāles pils apkārtnē pieauga līdz 18 prūšu karaspēka bataljoniem un 10 eskadroniem ar 44 vieglajiem lielgabaliem, bet dienvidos no Bauskas bija izvietoti vēl trīs poļu bataljoni, divi prūšu eskadroni un pusbaterija, kopā ap 16 800 karavīru. Pēc prūšu karaspēka apspriedes Rundāles pilī tika nolemts organizēt jaunu aizsardzības līniju gar Lielupi.
Krievijas impērijas armijas ģenerālis Šteinheils apturēja sava karaspēka galveno daļu pie Codes muižas un izsūtīja vienu avangardu uzbrukumā Bauskai, bet otru Mežotnei. Krievu karaspēka Azovas un Ņizovas kājnieku pulkiem ar 6 lielgabaliem ģenerāļa Aleksandra Belgarda vadībā pavēlēja forsēt Lielupi pie Grāvendāles muižas (Grafental) un apiet prūšu karaspēka kreiso spārnu. Prūšu ģenerālis Jorks nolēma izmantot krievu spēku izsvaidījumu un sākt frontālu uzbrukumu Codes virzienā no Bauskas un Mežotnes.
Prūšu karaspēks pārcēlās pāri Lielupei un uzbruka krievu karaspēkam pie Mežotnes muižas. Galvenās kaujas notika uz ziemeļiem no Mežotnes pie Kazaku kroga, pēc tam pie Lāču kroga. Sevišķi nikna cīņa norisinājās dienvidrietumos no Grāvendāles muižas, kur prūši piecu stundu ilgā kaujā piespieda ģenerāļa Belgarda vienību atkal atkāpties pāri Lielupei uz Garozu.
Krasnoslobodska (Mordvija)
Krasnoslobodska (ru), arī Oša (mdf) vai Jaksterekura (myv), ir pilsēta Mordvijas Republikā Krievijas Federācijā. Krasnoslobodskas rajona administrativais centrs. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 9,6 tūkstoši iedzīvotāju. Atrodas Mokšas upes krastos, 103 km uz rietumiem no Saranskas.
Mežotnes kauja
Kaujas norise
30. septembrī Krievijas armijas galvenais grupējums atkāpās no Codes, pēcpusdienā Emburgas virzienā atkāpās arī krievu karaspēka arjergards, kas 1. oktobrī pie Garozas kroga aizkavēja prūšu virzīšanos pāri Iecavas upes nocietinājumiem Olaines virzienā.
Sekas
Krievijas impērijas armija pārtrauca uzbrukuma operāciju Baltijas provincēs un atstāja Jelgavu.
Krasnoslobodska (Mordvija)
Apdzīvotā vieta pirmo reizi rakstos minēta ap 1535. gadu. Pilsētas tiesības ieguva 1701. gadā, līdz 1780. gadam pilsēta saucās Krasnaja Sloboda (Красная Слобода).
2013. gada Latvijas kausa izcīņa orientēšanās sportā
2013. gada Latvijas kausa izcīņa orientēšanās sportā bija Latvijas Orientēšanās federācijas organizēts orientēšanās sacensību seriāls, kas sastāvēja no 16 posmiem un notika no 2013. gada aprīļa līdz oktobrim. Sacensību kopvērtējumā tikak noskaidroti Latvijas kausa ieguvēji 32 vecuma un meistarības grupās, tostarp arī vīriešu un sieviešu elites grupās, kurās par uzvarētājiem sezonas kopvērtējumā kļuva Kristaps Ozoliņš un Laura Vīķe.
Latvijas kausa posmu uzvarētāji elites grupās
Piezīme: Latvijas kausa izcīņā piedalās tikai LOF datu bāzē reģistrētie sportisti, tādēļ tajās sacensībās, kur uzvarējuši ārvalstu sportisti, nosaukts arī labākais Latvijas pārstāvis.
Fabio Jakobsens
2020. gada augustā Jakobsens cieta smagā kritienā 2020. gada Tour de Pologne pirmā posma finišā, kad Dilans Gronevegens novirzījās no savas trajektorijas un iegrūda Jakobsenu trasi norobežojošajā barjerā. Sacensību ārsts sākotnēji secināja, ka Jakobsens guvis vairākus nopietnus savainojumus, ieskaitot smadzeņu traumu un elpošanas trakta bojājumus, lūzumu aukslējās, zaudējis daudz asiņu un atrodas dzīvību apdraudošā stāvoklī. Kritiena rezultātā Jakobsens guva sejas traumas un zaudēja visus zobus, tomēr tika pieļauta iespēja, ka viņam izdosies turpināt sportista karjeru.
2021. gada aprīlī atgriezās sacensību apritē.
Amaury Sport Organisation
Amaury Sport Organisation (ASO) ir daļa no Francijas mediju grupas, EPA (Éditions Philippe Amaury). Tā organizē tādus sporta pasākumus kā velosacensības Tour de France, Vuelta a España un Parīze—Nica, kā arī Dakaras ralliju automašīnām un motocikliem. 2008. gadā tā uzsāka organizēt Centrāleiropas ralliju, rallijreida izturības braucienu Rumānijā un Ungārijā.
ASO prezidents ir Žans Etjēns Amorī, EPA dibinātāja Filipa Amorī dēls.
Organizētie riteņbraukšanas pasākumi
ASO šobrīd organizē šādus profesionālos riteņbraukšanas pasākumus:
ASO organizē arī masu pasākumus riteņbraukšanas amatieriem, ieskaitot L'Étape du Tour un La Etapa de la Vuelta.
Artūrs Priednieks-Kavara
Artūrs Priednieks-Kavara (dzimis Artūrs Vilhelms Priednieks, miris ) bija latviešu operdziedātājs tenors. Lielu daļu savas radošās karjeras A. Priednieks pavadīja citās valstīs, uzstājoties ar pseidonīmu Kavara (Cavara), kas atvasināts no itāļu komponista Džakomo Pučīni operas “Toska” galvenā varoņa Mario Kavaradosi vārda.
Dzīvesgājums
Dzimis 1901. gadā Liepājā strādnieka Sīmaņa Priednieka un viņa sievas Līzes, dzimušas Krūmas, ģimenē. Līdz 1915. gadam mācījās Liepājas reālskolā. Pēc karadienesta Latvijas bruņotajos spēkos Priednieks 1923. gadā kļuva par Liepājas operas koristu, 1926. gadā nodziedāja grāfa Rikardo lomu Verdi "Masku ballē". 1927. gadā A. Priednieks devās uz Berlīni, kur sākumā dziedāja kinoteātros, vēlāk tika angažēts operas lomām Barmenas Elberfeldes teātrī (Stadttheater Barmen), bet 1928. gadā viņu angažēja Krolla operā Berlīnē (Krolloper). 1931. gadā atgriezās dzimtenē un uzstājās Latvijas nacionālajā operā, dziedot visas izcilākās tenora lomas, viesojās Vīnes, Grācas un Cīrihes operās. 1936. gadā Priednieks devās koncertceļojumā pa Dienvidameriku, ar Arturo Kavaras vārdu uzstājās arī Buenosairesas Kolumba teātrī (Teatro Colón).
Pēc Latvijas okupācijas A. Priednieks darbojās Valsts operas un baleta teātrī, bet 1941.–1944. gadā Rīgas operā. 1944. gada augustā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1947. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur bija dziedāšanas skolotājs Minesotas Gustava Ādolfa koledžā. Pēc pensijas gadu sasniegšanas apmetās Floridā, kur diriģēja St. Pītersbergas latviešu kori. Miris 1979. gadā St. Pītersbergā Floridā.
Cjindao aplenkums
Cjindao aplenkums bija vienīgā lielā Pirmā pasaules kara kauja Āzijā un Klusajā okeānā.
Novājinātā Ķīnas Cjinu dinastijas impērija 1898. gadā iznomāja Šaņdunas pussalas Cjindao teritoriju Vācijas impērijai uz 99 gadiem. Vācija šeit uzbūvēja Eiropas stila pilsētu, kā arī karaflotes ostu, kuru aizsargāja ap 4700 vācu kareivju. Osta kalpoja par galveno bāzi vācu karaflotes Klusā okeāna skvadronam, kas kontrolēja daudzās salu kolonijas.
1914. gada 15. augustā ar Britu impēriju sabiedrotā Japānas impērija izvirzīja ultimātu Vācijai, pieprasot vācu karakuģu atvilkšanu no Japānas un Ķīnas ūdeņiem, kā arī Cjindao nodošanu Japānai. Karam sākoties, vācu skvadrons admirāļa fon Špē vadībā pameta ostu, iesaistoties jūras kaujās ar britiem, līdz to iznīcināja kaujā pie Folklenda salām 1914. gada 8. decembrī.
23. augustā Japāna pieteica karu Vācijai, un 27. augustā japāņu kuģi sāka ostas blokādi. Uz Cjindao devās Japānas 18. divīzijas 23 000 kareivju ar 142 lielgabaliem, kurus papildināja 1500 britu kareivji. 2. septembrī japāņi sāka Cjindao apšaudi. 7. novembrī vācu garnizons kapitulēja. Kauju gaitā 194 vācieši krita un ap 400 guva ievainojumus, japāņi zaudēja 507 kritušos un 1282 ievainotos, kamēr briti zaudēja 12 kritušos un 53 ievainotos. Sagūstītos vācu kareivjus nosūtīja uz japāņu nometnēm, un Vācijā tie atgriezās 1920. gadā, bet vācu civiliedzīvotājiem kolonijā ļāva turpināt dzīvi un darbu.
Japāna kontrolēja ostu līdz 1922. gadam, kad to nodeva Ķīnas Republikas pakļautībā. Japāņu vēlme saglabāt kontroli Ķīnā un Šaņdunas provincē, bija viens no Otrā Ķīnas-Japānas kara iemesliem.
Problēmu pārvaldīšana (informācijas tehnoloģijas)
Darbības joma
Problēmu menedžēšana ietver darbības, kuras nepieciešamas, lai notiektu identificēto problēmas galveno cēloni un noteiktu šīs problēmas risinājumu. Tā ir arī atbildīga par to, lai atrisinājums tiktu īstenots, izmantojot atbilstošas rīcības, uzsverot izmaiņu pārvaldību un izlaišanas pārvaldību.
Problēmu pārvaldība arī saglabās arhīvā informāciju par problēmām, tostarp risinājumus, lai organizācija nākotnē varētu samazināt šo problēmu atkārtotu ietekmi. Šajā ziņā problēmu pārvaldībai ir spēcīga saskarne ar informācijas pārvaldību, un abiem tiks izmantoti tādi rīki, kā zināmo kļūdu datu bāze. Lai gan incidentu pārvaldība un problēmu pārvaldība ir atsevišķi procesi, tie ir cieši saistīti un ikdienā izmanto tos pašus rīkus, un var izmantot līdzīgas kategorizācijas un prioritāšu sistēmas. Tas nodrošinās efektīvu saziņu, risinot problēmas.
7 Up
7 Up ir gāzēts, bezalkoholisks The Pepsi Co dzēriens ar laima un citrona garšu. Dzēriens ir pieejams 14 dažādos veidos, 188 valstīs. 7 Up ir radīts 1929. gadā Sentluisā, ASV un tas ir kļuvis par vienu no populārākajiem dzērieniem pasaulē. Dzērienu radīja divas nedēļas pirms 1929. gada Volstrītas krīzes.
Dunika
Netālu no Dunikas pāri Tīrspurvam izveidota 6 kilometrus garā Dunikas purva taka.
Lēpju iela (Rīga)
Lēpju iela ir iela Daugavgrīvas apkaimē Rīgā. Lēpju iela sākas krustojumā ar Esplanādes ielu un beidzas krustojumā ar Birutas Baumanes aleju. Kopējais ielas garums ir 1268 metri.
Ielu savienojumi
Lēpju iela krustojas ar šādām ielām:
Labradora
Labradora var būt:
Lauzinieki
Lauzinieki (arī Lauzinīki) ir ciems Viļānu novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 4,2 km no pagasta un novada centra Viļāniem un 217,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V596 (Viļāni–Pilskalns–Nagļi), Lauzas upes krastā.
Jakobsens
Jakobsens (dāņu un no, Jakobsen — 'Jākoba dēls'; sieviešu dzimtē Jakobsena) ir dāņu un norvēģu cilmes uzvārds, kam citās ģermāņu valodās sastopams līdzīgs uzvārds ar tādu pašu cilmi — Jākobsons (de, sv) un Džeikobsons (en). Cilvēki ar šo uzvārdu:
Žoržs Sorels
Žoržs Ežēns Sorels (, dzimis, miris ) bija franču sindikālisma filozofs un publicists.
Līdz 45 gadu vecumam strādājis par inženieri Korsikā un Perpiņānā. 1892. gadā pensionējās un pārcēlās uz dzīvi Parīzes piepilsētā Buloņā-Bilankūrā, kur nodzīvojis līdz mūža beigām.
Publicēties sācis 19. gadsimta astoņdesmitajos gados. Darbojies pirmajos marksistu žurnālos L’Ère nouvelle un Le Devenir social. Sarakstījies ar Vilfredo Pareto un Benedeto Kroči. Dreifusa lietas laikā kopā ar savu draugu Šarlu Pegī bija t.s. dreifusiešu pusē, tomēr vēlāk novērsās no tiem. 1908. gadā grāmatā (pirms tam publicistikā) iznāca pazīstamākais Sorela darbs "Pārdomas par vardarbību" (Réflexions sur la violence). Vēlāk tuvinājies Šarla Morrasa Action Française. Pirmā pasaules kara laikā bija internacionālists, atzina Ļeņinu kā līderi, kurš sapratis sindikālisma mītu.
Mari Mijamoto
Mari Mijamoto (ja) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Heisa glečers
Heisa glečers (en) ir ap 6 km plats šļūdonis Austrumantarktīdā, Kotsu Zemē Vedela jūras krastā. Atdala Kērda krastu ziemeļaustrumos no Luitpolda krasta dienvidrietumos. Ledāju 1967. gada 5. novembrī atklāja ASV jūras spēku izlūklidojuma laikā. Nosaukts par godu lidmašīnas pilotam leitnantam Vinstonam Heisam (Winston R. Hayes).
Alatskivi pils
Alatskivi pils (et, de) ir 19. gadsimta neogotiska muižas pils, kas atrodas Igaunijas austrumos, Tartu apriņķī, netālu no Peipusa. Pils atvērta apskatei.
Rakstos muiža pirmoreiz minēta 1601. gadā, kad Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs to piešķīra savam sekretāram Johanam Adleram Salvijam. 1642. gadā muiža nonāca Daugavgrīvas cietokšņa komendanta Joahima Kronmana īpašumā. 1753. gadā tā nonāca Stakelbergu, bet 1870. gadā Nolkenu īpašumā. No 1876. līdz 1885. gadam muižas kungu māja tika pārbūvēta un ieguva pašreizējo izskatu, par paraugu ņemot Balmoralas pili Skotijā. 1919. gadā pils tika nacionalizēta. Pēc tam tajā dažādos laikos darbojās skola, kavalērijas barakas, kolhoza kantoris, kino, bibliotēka. No 2005. līdz 2011. gadam pilī notika restaurācija, atjaunojot vēsturisko izskatu. Ap pili iekārtots parks ar dīķiem.
Ārons Gordons
Ārons Edisons Gordons (en; dzimis Sanhosē) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka un vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Denveras "Nuggets", bet visu iepriekšējo profesionālā basketbola karjeru spēlēja Orlando "Magic".
Karjera
Pēc izcilas vidusskolu basketbola karjeras spēlējis NCAA, kur pārstāvēja Arizonas Universitātes komandu. Jau pēc pirmās sezonas augstskolā pieteicies NBA draftam. 2014. gada NBA draftā Ā. Gordonu Orlando "Magic" izraudzījās pirmajā kārtā ar ceturto kārtas numuru. "Magic" sastāvā aizvadījis visu līdzšinējo karjeru, sākot ar trešo sezonu nostiprinājies komandas starta pieciniekā.
2021. gada martā Ā. Gordons tika aizmainīts uz Denveras "Nuggets" pret Geriju Herisu, R. J. Hemptonu un nākotnes pirmās kārtas drafta izvēli (uz "Nuggets" devās arī Gerijs Klārks).
ASV basketbola izlases sastāvā kļuvis par Pasaules čempionu U19 vecuma grupā 2013. gadā.
Rēmers (krāteris)
Rēmers (la) ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Tas atrodas uz ziemeļiem no Miera jūras līča Sinus Amoris, Montes Taurus kalnu dienvidrietumu daļā. Krāteris nodēvēts dāņu astronoma Oles Rēmera vārdā. Nosaukumu 1935. gadā apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība.
Uz rietumiem no krātera atrodas Lemonjē (Ø 68 km), uz ziemeļrietumiem Šakornaks (Ø 51 km), uz dienvidrietumiem Brūsters (Ø 10 km), uz dienvidiem Franks (Ø 12 km).
Rēmera krātera valnis ir ar stāvām sienām, uz kurām iekšpusē atrodas terasveida pakāpes. Pamatnes ziemeļdaļā atrodas mazāks krāteris Rēmers Y (Ø 6,2 km), vidusdaļā pauguri (augstākā smaile ~ 2 km). Ziemeļrietumos no krātera atrodošās plaisas veido plašu sistēmu Rimae Römer.
Pavadoņkrāteri
Uz Mēness kartēm šie krāteri tiek apzīmēti ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Rēmera krāterim.
Leontīne Georgīne
Leontīne Georgīne (dzimusi, mirusi ) bija veterinārārste, Rīgas pilsētas Bakterioloģiskās laboratorijas vadītāja. Viena no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Arkādijs Pavlovs
Arkādijs Pavlovs ( (pēc vecā stila — ) — ) bija krievu izcelsmes Latvijas futbolists un vēlāk treneris, pieckārtējs Latvijas čempions. Latvijas izlasē aizvadījis 37 spēles, gūstot 9 vārtus.
Biogrāfija
Аrkādija tēvs Sergejs Pavlovs 19. gadsimta beigās kļuva par atraitni un pārcēlās no Harkivas uz Rīgu kopā ar četriem bērniem: Оlgu, Аnnu, Nadeždu un Vjačeslavu. Rīgā S. Pavlovs apprecējās ar Pavlu Pjuvī un viņiem piedzima dēls Arkādijs.
Arkādijs futbolu spēlēja jau no agras jaunības, 1915. gadā Pirmā pasaules kara laikā būdams evakuācijā Jekaterinoslavā viņš spēlēja organizētos turnīros. Atgriezies Rīgā, viņš 1924. gadā pabeidza N. Bogojavļenskas privāto vidusskolu, līdz tam spēlējot Marss Rīga un Amatieris sastāvā. Tajā pašā gadā viņš sāka pārstāvēt Rīgas Futbola klubu, tobrīd no labākajām Virslīgas komandām. Ar komandu viņš divreiz ieguva Rīgas kausu (1924. un 1925. gadā). No 1935. līdz 1939. gadam Pavlovs pārstāvēja Rīgas Krievu sporta biedrības "Кružok" komandu, kura spēlēja 1. līgā, būdams līderis gan futbola laukumā, gan arī ārpus tā. 1938. gadā viņš ar komandu uzvarēja 1. līgas turnīrā, iekļūstot Virslīgā.
Arkādijs Pavlovs no 1927. līdz 1940. gadam strādāja Lielbritānijas naftas uzņēmumā Shell, iesākumā kā atslēdznieka palīgs, vēlāk kļuva par noliktavas pārzini. Pēc Shell darbības pārtraukšanas Latvijā А. Pavlovs uzsāka darbu Latvijas PSR "Glavņeftjesnabsbit" organizācijā. No 1940. gada 21. augusta Pavlovs darbojās kā Rīgas apgabala Futbola savienības valdes priekšsēdētājs. Vācu okupācijas laikā viņam tika piešķirta apliecība, garantējot bezmaksas skatītāja vietu visās futbola spēlēs. А. Pavlovs slēpās, lai izvairītos no iesaukuma Latviešu SS leģionā. Pēc Otrā pasaules kara viņš strādāja par treneri Bērnu sporta skolā. Pēdējos dzīves gadus Pavlovs strādāja par grāmatvedi zvejnieku artelī "Carnikava".
Karjera izlasē
No 1924. līdz 1933. gadam Pavlovs pārstāvēja Latvijas izlasi, kurā viņš spēlēja kā kreisais malējais uzbrucējs. Pavisam viņš aizvadīja 37 spēles, gūstot 9 vārtus. 1924. gadā viņš kopā ar komandu piedalījās 8. olimpiskajās spēlēs Parīzē. Latvijas komanda turnīrā aizvadīja vienu spēli, zaudējot Francijai ar 0-7. 1928. gadā Tallinā pirmajā Baltijas kausa turnīrā viņš kļuva par komandas rezultatīvāko, 5 spēlēs gūstot 3 vārtus un kopā ar komandu uzvarot turnīrā. Viņš guva arī turnīra pirmos vārtus.
Apbalvojumi
Klubu tituli
Nacionālā izlase
Dienvidigauņu valoda
Dialekti
Dienvidigauņu valoda pašreiz iedalās 7 dialektos, no kuriem dzīvi ir 4 — mulgi, tartu, veru un setu. Veru un setu dialekti visvairāk atšķiras no igauņu literārās valodas, un tie ir visgrūtāk saprotami igauņu valodas runātājiem. Valodai bija vēl trīs anklāvu dialekti — Leivu, Ludzas igauņu un Krāsnas igauņu — kuri visi izmira 20. gadsimtā.
Vēsture
Vēsturiski Igaunijas teritorijā izveidojās divi dialekti — dienvidu jeb Tartu dialekts un ziemeļigaunijas jeb Tallinas dialekts. Dienvidigauņu dialekts izveidojās par apmēram 1000 gadiem agrāk nekā ziemeļigaunijas dialekts, tādēļ dažreiz dienvidigauņu valodu atdala no Igauņu valodas. No 16. līdz 19. gadsimtam abi dialekti tika lietoti līdztiesīgi.
19. gadsimta otrajā pusē tartu valodas kā literārās valodas nozīme kritās un priekšplānā izvirzījās ziemeļigaunijas jeb Tallinas valoda, kas pārtapa par Igauņu valodas literāro formu. Tam galvenais iemesls bija mazais skaits tartu valodā runājošo un mazāka valodas izplatība.
Pēc Igaunijas neatkarības iegūšanas 1918. gadā visā valstī tika īstenota igauņu valodas standartizācijas politika. Tā laika valdības amatpersonas uzskatīja, ka Igaunijas valstī visiem tās pilsoņiem ir nepieciešama viena standartizēta valoda, tādēļ dienvidigauņu valoda tika izslēgta no izglītības sistēmas. Dienvidigauņu dialektu mācīšanas un lietošanas aizliegums skolās turpinājās arī padomju okupācijas laikā (1940–1990).
Kopš 1980. gadiem valoda atdzimst. Mūsdienās dienvidigauņu valodā sarakstīta daļa no Igaunijas slavenāko dramaturgu, dzejnieku un rakstnieku darbiem. Vislielākie panākumi gūti veru valodas un uz tās pamata veidotās rakstu valodas popularizēšanā. Tomēr mulgi un it īpaši tartu dialekta pratēju skaits ir samērā neliels. Pēc 2011. gada Igaunijas tautas skaitīšanas datiem dienvidigauņu valodu kopumā prata 101 857 cilvēki, no kuriem 74 499 prata veru, 12 549 — setu, 9698 — mulgi un — 4109 tartu dialektu, bet 1002 cilvēki nenorādīja, kādu dienvidigauņu valodas dialektu prot.
Saskaņā ar 2021. gada tautas skaitīšanas datiem Igaunijā bija 159 900 dienvidigauņu valodas pratēju: 125 780 veru valodas pratēju (tostarp 26 220 setu dialekta pratēju), 14 380 mulgi dialekta un 19 740 Tartu dialekta pratēju.
Mūsdienās dzīvotspējīgākais un attīstītākais dienvidigauņu valodas paveids ir veru valoda, kurai ir sava rakstu valoda, literatūra un mediji, un to zināmā mērā māca arī Veru apriņķa skolās un Tartu Universitātē. Veru valodas aizsardzībai, attīstībai un izpētei izveidota atsevišķa valsts iestāde — Veru institūts. Setu dialekta un mulgi dialekta attīstībai arī tika izveidotas atsevišķas valsts iestādes, attiecīgi — Setu institūts un Mulgi kultūras institūts. Vienīgais dienvidigauņu valodas paveids, kura attīstībai nav radusies ne sabiedriska kustība, ne atbalstošas ​​un attīstošas ​​iestādes, ir Tartu dialekts.
Teksta piemērs
Tēvreize dienvidigauņu (tartu un veru) un igauņu valodā:
Slimnīcas iela (Rīga)
Slimnīcas iela ir Rīgas iela Kurzemes rajona Daugavgrīvas apkaimē. Slimnīcas iela sākas krustojumā ar Esplanādes ielu un beidzas krustojumā ar Birutas Baumanes aleju. Kopējais ielas garums ir 1046 metri.
Ielu savienojumi
Slimnīcas iela krustojas ar šādām ielām:
Dušans Tadičs
Dušans Tadičs (sr; dzimis; ) ir Serbijas futbolists, pussargs. Pašlaik (2022) pārstāv Eredivisie klubu Amsterdamas "Ajax" un Serbijas futbola izlasi.
Sasniegumi
Ajax
Savvaļas ugundrošības pārvaldība
Meža ugunsgrēki ir ugunsgrēki brīvā dabā, kas rodas mežos vai citās savvaļas vietās. Šādi ugunsgrēki var notikt jebkurā vietā uz planētas, izņemot Antarktīdu. Tie apdraud cilvēkus un savvaļas dzīvniekus. Starp visiem brīvdabas negadījumiem, ugunsgrēki var būt īpaši postoši. Ņemot vērā to spēju iznīcināt lielu daļu ekosistēmu, ir jābūt spēkā esošam ārkārtas rīcības plānam, kas būtu pēc iespējas sagatavots ugunsgrēka gadījumā un būtu arī spējīgs tikt galā ar tā sekām.
Ārkārtas situāciju vadībai ir četras atsevišķas stadijas, kas veido vadības procesu. Šīs fāzes ir izvairīšanās, sagatavošanās, reaģēšana un atkopšanās. Lai gan katrai fāzei ir īpaša loma ārkārtas situāciju pārvaldības procesā, katrā no tām ir aspekti, kas ir savstarpēji saistīti. Pārvaldības procesu bez viena no četrām fāzēm varētu uzskatīt par nepabeigtu un neadekvātu. Izvairīšanās ir definēta kā profilakse. Sagatavošanās ir uzvedības vai procesu maiņa, lai samazinātu katastrofas ietekmi uz iedzīvotājiem. Reaģēšana ir ārkārtas dienesta vienību pulcēšana katastrofas vietā un ugunsgrēka dzēšana. Visbeidzot, atgūšanās mērķis ir atjaunot katastrofas skarto teritoriju tādā stāvoklī, kāds tas bija pirms katastrofas.
Trīs dienas Kondora dzīvē
"Trīs dienas Kondora dzīvē" (en) ir 1975. gada ASV politiskā trillera filma, kuras režisors ir Sidnijs Polaks. Filmā galvenās lomas atveido Roberts Redfords, Feja Danaveja, Klifs Robertsons un Makss fon Sīdovs. Filma ir balstīta uz Džeimsa Greidija 1974. gada romāna Six Days of the Condor.
Filma ir par CIP grāmatu pētnieku ar segvārdu "Kondors" (Redfords), kurš kādu dienu atgriežas no pusdienām un atklāj, ka viņa visi kolēģi ir nogalināti. Kondoram ir jāatrod vainīgie, saprotot kam viņš var uzticēties.
"Trīs dienas Kondora dzīvē" pirmizrāde notika. Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā labākā montāža.