cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lajošs Portišs
Šahista karjera
Arī Portiša jaunākais brālis Ferencs (dzimis 1939. gadā) ir starptautiskais meistars šahā (IM, 1975) un ir izcīnījis bronzas medaļu Ungārijas šaha čempionātā 1977. gadā.
Artūrs Rubiks
Artūrs Rubiks (dzimis ) ir Latvijas politiķis, pārstāv Latvijas Sociālistisko partiju (LSP). Bijis vairāku Saeimas sasaukumu deputāts, ievēlēts no partijas "Saskaņa", ar ko LSP sadarbojas. Iepriekš bijis vairāku citu Saeimas sasaukumu, kā arī Rīgas domes deputāts. Viņa tēvs Alfrēds Rubiks un brālis Raimonds Rubiks arī ir politiķi.
Dzīvesgājums
Dzimis 1970. gadā Rīgā politiķa, pēdējā Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas pirmā sekretāra, Alfrēda Rubika ģimenē.
Mācījās Rīgas 21. vidusskolā ar krievu mācību valodu, ko pabeidza 1987. gadā. Studēja Baltijas Starptautiskajā akadēmijā. Strādāja firmā VOER, sākotnēji kā automehāniķis, pēc tam kā transporta ceha priekšnieks (1995—2005), vēlāk bija uzņēmuma KKG valdes priekšsēdētājs (2005—2007).
Politiskā darbība
2005. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās A. Rubiks kandidēja uz vietu Rīgas domē no apvienības "Dzimtene" un Latvijas Sociālistiskās partijas apvienotā saraksta un tika ievēlēts par deputātu. 2006. gadā no politisko partiju apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta kandidēja Saeimas vēlēšanās un tika ievēlēts 9. Saeimā, tādējādi viņam nācās pamest Rīgas domes deputāta amatu. Viņu ievēlēja arī 10. Saeimā un 11. Saeimā. No partijas "Saskaņa" saraksta, ar kuru sadarbojās Latvijas Sociālistiskā partija, ievēlēts arī 12. Saeimā un 13. Saeimā.
A. Rubiks kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gadā, taču "Saskaņas" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.
Jēkaba kazarmas
Jēkaba kazarmas (de) ir bijušās kazarmas Torņa ielā 4 Vecrīgā, kas būvētas 17. gadsimta beigās.
Vēsture
Pirmās koka kazarmas pie Jēkaba bastiona uzbūvētas Zviedru Vidzemes laikā. 1677. gadā gar nocietinājumu valni minēti 12 nami un viena kazarma, kas atradusies pašā Jēkaba bastionā. Pēc Rīgas aplenkuma (1709—1710) un Rīgas pievienošanas Krievijas Impērijai no 1776. līdz 1784. gadam gar nocietinājumu valni uzbūvēja 237 metrus garu ēku holandiešu klasicisma stilā. Kazarmas sastāvēja no trim sekcijām, kuru centrā bija priekšnams, tā abās pusēs bija kareivju dzīvojamās istabas, kurās 1,7 metru augstumā bija guļamās lāvas ar kāpnītēm. Pie vaļņa sienas bija virtuve, 1828. gadā starpbūvēs izveidoja labierīcības. Pēc aizsargvaļņu nojaukšanas 1860. gadā kazarmu ziemeļu fasādē izbūvēja logus, pielāgojot tās dzīvokļu un iestāžu vajadzībām. Norakto smilšu vaļņu vietā 19. un 20. gadsimta mijā Torņa ielas un Basteja bulvāra krustojumā bija iecerēts celt jaunu Rīgas domes ēku. Starptautiskā konkursā uzvarēja somu arhitektu iesniegtais projekts, paredzot celt neogotikas stila ēku ar iespaidīgu torni.
1904. gadā Jēkaba kazarmās atklāja Rīgas ātrās ārsta palīdzības staciju un uzcēla divstāvu piebūvi, kurā 1907. gadā atradās Pilsētas Tirdzniecības skola, bet pagrabos malkas tirgotavas. Rīgas ātrās ārsta palīdzības stacijā bija ārsta kabinets, operāciju un pārsienamā istaba. Izsaukumus pieņēma pa tālruni, un stacijai bija divas divjūgu karietes un vienas kamanas ziemai. 1912. gadā arī stacija iegādājās ātrās palīdzības auto. Līdz 1915. gadam ēkā izvietojās arī Rīgas pilsētas mākslas skola. Pēc Pirmā pasaules kara ēkā atradās Rīgas Poļu vidusskola un pamatskolas, statistikas biroja, darba biržas telpas, kā arī Aizgādniecības pārvaldes karā cietušo, invalīdu, iesaucamo un darba grāmatiņu nodaļa un J. Fogeļa malkas tirgotava. 1935. gadā pēc arhitekta Krūmiņa projekta kazarmu ēkā iekārtoja Rīgas pilsētas dzimtsarakstu nodaļas telpas.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas un Krievijas armijas aiziešanas 1993. gadā kazarmas nodeva Rīgas domes īpašumā, kas 1995. gadā izsludināja konkursu par Jēkaba kazarmu ēkas atjaunošanu. 1997. gadā notika atjaunotās ēkas svinīgā atklāšana.
Pilsētas valdes nama celtniecības konkurss (ap 1900)
Projektu iesniegšanas termiņš bija 1901. gada februārī. Balvu piešķiršanas komisijā bija RPI arhitektūras profesors Kohs, arhitektūras profesors Nīstrēms no Helsinkiem, Rīgas pilsētas arhitekts Šmēlings, arhitektūras profesors Šrēters (Schröter) no Pēterburgas. Maksimālās būvniecības izmaksas bija 1 300 000 rubļu.
Kabīrijas naktis
Filma stāsta par Romā dzīvojošu prostitūtu Kabīriju, kas meklē savu īsto mīlestību.
Filmas "Kabīrijas naktis" pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā, kur Mazīna saņēma labākās aktrises balvu. Otro gadu pēc kārtas Fellīni režisētā filma saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorija "Labākā filma svešvalodā" pēc tam, kad to pagājušajā gadā saņēma "Ceļš".
Sižets
Kabīrija ir jauna un naiva prostitūta no Romas, kuru pamet un iegrūž upē viņas mīļākais Džordžo, lai nozagtu somu ar naudu. Neskatoties uz savu profesiju un neveiksmēm, ko viņa ir piedzīvojusi, Kabīrija vēljoprojām tic mīlestībai un laimei. Kādu vakaru pie naktskluba viņa satiek kinozvaigzni Alberto, kurš strīdas ar savu draudzeni. Alberto aizved Kabīriju uz klubu, kur viņi dejo mambo un vēlāk dodas uz Alberto mājām. Esot viņa mājās, atgriežas Alberto draudzene un Kabīrija visu nakti pavada vannasistabā.
Kabīrija kopā ar savu draudzeni Vandu apmeklē baznīcas misi, kurā viņa lūdz Jaunavai Marijai labāku dzīvi. Kabīrija pauž nožēlu, ka viņas draugi neko savā dzīvē nemaina. Vēlāk viņa dodas uz burvju šovu, kur viņa uz skatuves tiek nohipnotizēta. Kamēr skatītāji smejas, viņa pauž vēlmi apprecēties un dzīvot laimīgu dzīvi. Saniknota par to, ka tiek izmantota skatītāju izklaidēšanai, viņa aizmūk un ārpus teātra satiek Oskaru. Oskars uzskata, ka nebija pareizi, ka viņu šādi izmantoja, tomēr uzskata ka liktenis ir savedis viņus kopā. Pēc vairākām tikšanās reizēm Kabīrija kaislīgi iemīlas Oskarā. Viņa pārdod savu māju un izņem savus iekrājumus, lai varētu uzsākt jaunu dzīvi ar Oskaru. Pastaigājoties pa mežu un nokļūstot pie klints ar skatu uz ezeru, Kabīrija saprot, ka tāpat kā viņas agrākais mīļākais, Oskars plāno viņu nogrūst no klints un nozagt visu naudu. Viņa raudot atdod viņam savu somu un lūdzās, lai viņu nenogalina. Oskars somu savāc un pazūd. Ejot atpakaļ uz pilsētu, viņa pievienojas jauniešu grupai, kas spēlē mūziku un dejo, liekot viņai, neskatoties uz visu, pasmaidīt.
Vērtējums
Izdošanas brīdi, franču režisors Fransuā Trifo nosauca "Kabīrijas naktis" par līdz šim labāko Fellīni filmu. Žurnāla Cahiers du Cinéma desmit labāko 1957. gada filmu sarakstā tā ierindojās trešajā vietā.
Lai gan sākotnēji žurnāls The New York Times publicēja negatīvu vērtējumu filmai, četrdesmit gadus vēlāk žurnāla kritiķe Dženeta Maslina to nodēvēja par meistardarbu un piebilda, ka filmas pēdējais kadrs ir vairāk vērts nekā "visi citi Holivudas grāvēji". Arī kritiķis Rodžers Īberts filmai deva četras no četrām zvaigznēm un iekļāva to savā Great Movies sarakstā.
Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir perfekts 100% vērtējums.
Aleksandrs Kosoričs
Aleksandrs Kosoričs (bs; dzimis ) ir Bosnijas un Hercegovinas futbolists, aizsargs. Kopš 2020. gada spēlē Bosnijas un Hercegovinas Premjerlīgas kluba FK Željezničar Sarajevo.
Sasniegumi
Partizan
Spartaks Jūrmala
Zaļā birze (Liepāja)
Zaļā birze ir Liepājas apkaime, kas atrodas starp Tosmari un pilsētas robežu. Uz dienvidiem aiz Liepājas–Rīgas dzelzceļa līnijas atrodas Liepājas apkaime "Jaunā pasaule".
Vēsture
2005. gadā Zaļajā birzē dzīvoja tikai 6% no Liepājas iedzīvotāju kopskaita, turpretī Vecliepājā dzīvoja 26%, Ziemeļu priekšpilsētā – 22%, Ezerkrastā – 16%, Karostā – 10%, Dienvidrietumu rajonā – 8%, Jaunliepājā – 8%, Tosmarē – 6%, bet Jaunajā pasaulē <1% no iedzīvotāju kopskaita.
Latvijas Republikas simtgadi 2018. gadā sagaidot, tika labiekārtota Grīzupes iela un līdz Liepājas Reģionālajai slimnīcai izveidoja veloceliņu.
SD Compostela
SD Compostela ir Spānijas futbola klubs no Galisijas pilsētas Santjago de Kompostelas. Dibināts 1962. gada 26. jūnijā.
2020.—2021. gada sezonā klubs spēlēja Spānijas Otrās divīzijas B grupā. Mājas spēles aizvada San Lázaro stadionā, kura ietilpība ir 16 666 vietas.
Novaodesa
Vēsture
Latviešu baptistu mācītājs Andrejs Arājs, kurš 20 gadus strādājis Brazīlijas latviešu draudzēs, autobiogrāfiskajā romānā "Dzīve palmu zemē" raksta, ka Novaodesa 1958. gadā bijusi pilsēta ar vislielāko latviešu iedzīvotāju procentu ārpus Latvijas.
"Novodesa bija pilsēta, kuŗā proporcionāli iedzīvotāju skaitam dzīvoja visvairāk latviešu nekā jebkuŗā citā pilsētā ārpus Latvijas. Tā tad pilsēta ar visaugstāko latviešu procentu visā pasaulē ārpus tēvzemes robežām."
Kā raksta Arājs, 1958. gadā pilsētā bijušas divas baptistu un viena luterāņu draudzes, kas dievkalpojumus noturējušas latviešu valodā.
Novaodesā arī mūsdienās (2015. gadā) ir divas Brazīlijas Latviešu baptistu apvienības (Associação Batista Leta do Brasil) draudzes, tomēr dievkalpojumi tajās notiek tikai portugāļu valodā. Dievkalpojumus latviešu valodā Novaodesā pārtrauca rīkot ap 1990. gadu.
Novaodesas latviešu baptistu draudzēs ilgus gadus kalpojis mācītājs Brazīlijas Latviešu draudžu apvienības priekšsēdis Andrejs Ceruks, kā arī 1922./23. gadā notikušās latviešu baptistu masveida emigrācijas iedvesmotājs Vārpas kolonijas dibinātājs Jānis Iņķis.
Novaodesas latviešu kopiena rīko Jāņu, citu tradicionālo svētku, kā arī 18. novembra svinības, latviešu valodas nodarbības, latviešu kora mēģinājumus.
Ziedmušu virsdzimta
Ziedmušu virsdzimta (Syrphoidea) ir viena no divām sekcijas Aschiza virsdzimtām, kas apvieno 2 mušu dzimtas, vairāk kā 7300 sugas. Latvijā sastopamas gan cikāžmušu dzimtas (Pipunculidae), gan ziedmušu dzimtas (Syrphidae) sugas.
Sistemātika
Piezīme: Latvijā sastopamās dzimtas apzīmētas ar #.
Sumba
Sumba (id) ir sala Indonēzijas austrumos. Tā ir viena no Mazajām Zunda salām un atrodas Austrumu Nusa Tengaras provincē. Uz ziemeļrietumiem no Sumbas atrodas Sumbava, uz ziemeļaustrumiem pāri Sumbas šaurumam atrodas Floresa, bet austrumos, pāri Savu jūrai, ir Timora. Uz dienvidiem, pāri Indijas okeāna daļai, atrodas Austrālija.
Vēsture
Pirms rietumeiropiešu kolonizācijas 1500. gados Sumbu apdzīvoja melanēzieši un austronēzieši.
1522. gadā ieradās pirmie portugāļu kuģi no Eiropas. No 1866. gada Sumba bija iekļauta Nīderlandes Austrumindijā, kaut arī sala līdz pat 20. gadsimtam faktiski nebija holandiešu pārvaldībā. Jezuīti 1866. gadā atklāja misiju Lauras štatā, Rietumu Sumbā.
Vēsturiski šī sala eksportēja sandalkoku un bija pazīstama kā Sandalkoka sala vai Sandalas sala.
Neskatoties uz saskari ar rietumu kultūrām, Sumba ir viena no nedaudzajām vietām pasaulē, kur megalītu apbedījumus izmanto kā “dzīvo tradīciju” ievērojamu cilvēku apglabāšanai. Megalītiskā apbedīšana daudzās pasaules daļās tika praktizēta neolītā un bronzas laikmetā, bet Sumbā ir saglabājusies līdz mūsdienām, tādējādi izraisot ievērojamu zinātnieku interesi. Piemēram, Anakalangā atrodamas megalītiskas karaliskās kapenes, klātas ar četrstūrainām akmens plāksnēm.
Vēl kāda sena tradīcija ir Pasola spēle, kas reizēm var beigties arī letāli. Tajā komandas, kurās bieži vien ir vairāki simti jātnieku, cīnās ar šķēpiem.
1977. gada 19. augustā Sumbā notika 7,0 balles (pēc Rihtera skalas) stipra zemestrīce, kas izraisīja cunami. Salā pie rietumu krasta gāja bojā 316 cilvēki.
Ģeogrāfija, klimats un ekoloģija
Salas lielākā pilsēta un galvenā osta ir Vaingapu vairāk nekā 52 tūkstošiem iedzīvotāju.
Reljefu veido zemi kaļķakmens kalni, nevis daudzām Indonēzijas salām raksturīgie stāvie vulkāni. Sausuma sezona ir no maija līdz novembrim un lietus sezona no decembra līdz aprīlim. Salas rietumu puse ir auglīgāka un apdzīvotāka nekā austrumi.
Sakarā ar daudzveidīgo floru un faunu Pasaules Dabas fonds Sumbu ir klasificējis kā Sumbas lapu koku mežu ekoreģionu. Lai arī iepriekš tika uzskatīts, ka tā sākotnēji ietilpa dienvidu puslodes Gondvānas superkontinentā, jaunākie pētījumi liecina, ka tā varētu būt atdalījusies no Dienvidaustrumāzijas teritorijas. Sumba atrodas Valacejas ekozonā, un tajā ir Āzijas un Austrālijas izcelsmes augu un dzīvnieku sajaukums. Salas lielāko daļu sākotnēji klāja lapkoku musonu mežs, bet dienvidu virzienā vērstās nogāzes, kas sausā laikā paliek mitras, klāja mūžzaļie lietus meži.
Fauna
Sumbā dzīvo daudz dažādu zīdītāju, bet sala īpaši bagāta ir ar putnu sugām (gandrīz 200 sugas), no kurām septiņas ir endēmiskas sugas un vēl kādas sastopamas tikai šeit un dažās tuvējās salās. Endēmisko putnu skaitā ietilpst četras neaizsargātas sugas — Ninox rudolfi, Turnix everetti, Ptilinopus dohertyi un Rhyticeros everetti —, kā arī vēl trīs izplatītākās sugas: Sumbas zaļie baloži (Treron teysmannii), Sumbas mušķērāji (Ficedula harterti) un Sumbas saulesputni (Cinnyris buettikoferi). Dažos apgabalos joprojām var sastapt sālsūdens krokodilus (Crocodylus porosus).
Sumbas rievotie degunragputni (Rhyticeros everetti) ir pakļauti aizvien lielākiem izzušanas draudiem. Neapdomīga mežu izciršana apdraud viņu izdzīvošanu. Tiek lēsts, ka palikušo putnu skaits ir mazāks par 4000, un vidējais blīvums ir seši indivīdi uz kvadrātkilometru.
Draudi un saglabāšana
Pirmatnējā meža lielākā daļa tiek izcirsta, lai stādītu kukurūzu, manioku un citas kultūras, tāpēc paliek tikai nelieli, izolēti mežu pleķi. Turklāt šī atmežošana turpinās, ņemot vērā pieaugošo salas iedzīvotāju skaitu. Pieaugošais cilvēku skaits uz salas saasina arī dzeramā ūdens problēmu.
Stiglavas atsegumi
Stiglavas atsegumi ir Latvijas dabas piemineklis, kas atrodas Balvu novada Šķilbēnu pagasta rietumos pie Stiglovas ciema.
Rikas pietekas Stiglovas ielejas nogāzēs un sāngravās apmēram 1,8 kilometru garā posmā atrodas 16 Ogres svītas smilšakmeņu un divi mālaini aleirītisko nogulumu atsegumi. Atrodama 4 metrus dziļa ala un divi samērā lieli laukakmeņi. Ierīkota dabas taka. 2013. gadā Stiglavas atsegumiem tika piešķirts gada ģeoloģiskā objekta nosaukums.
Aīda Niedra
Aīda Niedra (dzimusi, mirusi ), īstajā vārdā Ida Niedra (precējusies Salmiņa), bija latviešu rakstniece.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1899. gadā Tirzas pagasta Āžu krogā lauku tirgotāja un zemnieka ģimenē. Mācījās Tirzas pagastskolā, tad Utendorfas privātģimnāzijā Madonā (1913–1915). 1919. gadā pabeidza mācības Neijas ģimnāzijā Cēsīs un kopā ar ģimeni pārcēlās uz Rīgu, kur strādāja Rīgas miertiesā, 1920. gadā laikraksts "Latvijas Kareivis" publicēja viņas dzejoli "Tad...". Sākumā Niedra rakstīja dzeju, tomēr vēlāk pievērsās romānu rakstīšanai. 1929. gadā viņa apprecējās ar Rīgas apgabaltiesas tiesnesi Voldemāru Salmiņu, pēc dēla Andrieva piedzimšanas 1932. gadā nodevās vienīgi rakstniecībai. 1934. gadā Eduards Smiļģis Dailes teātrī iestudēja izrādi "Pie Azandas upes" pēc Aīdas Niedras romāna motīviem.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņa devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur pēc kara dzīvoja Eslingenes pārvietoto personu (DP) nometnē. 1949. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, dzīvoja Oregonas štatā. Mirusi 1972. gadā Santamonikā Kalifornijā.
Darbi
Aīda Niedra sarakstījusi 30 romānus un daudzus stāstu krājumus. Viņa bija viena no nozīmīgākajām latviešu romānu rakstniecēm.
2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — CONCACAF zona
2022. gada FIFA Pasaules kausa CONCACAF zonas kvalifikācija bija atlases sacensības Ziemeļamerikas, Centrālamerikas un Karību reģiona futbola asociāciju konfederācijas (CONCACAF) izlasēm FIFA Pasaules kausa finālturnīram, kas 2022. gadā notiks Katarā. Kvalifikācija sākās un noslēdzās 2022. gada jūnijā. Tajā tika noskaidrotas trīs izlases, kas pa tiešo kvalificējās finālturnīram, kā arī vēl viena izlase, kas piedalījās starpkonfederāciju izslēgšanas spēlēs.
Formāts
Kvalifikācija noritēja 3 posmos.
Pirmais posms
Pirmā posma izloze notika Cīrihē. Pirmajā posmā katra komanda ar katru tikās tikai vienu reizi, aizvadot četras spēles grupā — divas savā laukumā un divas izbraukumā.
E grupa
Sentlūsija, neaizvadot nevienu spēli, izstājās no kvalifikācijas turnīra.
Otrais posms
Pirms pirmā posma izlozes tika noteikts, ka otrajā posmā, ka A grupas uzvarētāji tiksies ar F grupas uzvarētājiem, B ar E un C ar D grupas uzvarētājiem.
Matiass Blībaums
Matiass Blībaums (de; dzimis, Lemgo) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (2015).
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā, bet no astoņu gadu vecuma uzsācis regulārus treniņus. 2011. gadā izcīnījis trešo vietu Vācijas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā un bijis sestais Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2012. gadā debitējis Vācijas šaha čempionātā finālā. 2015. gadā Vācijas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha komandu čempionātā. Tā paša gada septembrī bijis trešais Pasaules jauniešu šaha čempionātā aiz Mihaila Antipova un Jana Kšištofa Dudas. 2016. gadā uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Grenke Chess Open, Xtracon Chess Open un Accentus Young Masters. 2020. gadā uzvarējis Volksbank-Cup šaha turnīrā, uzvarot visās 9 partijās.
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 61. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
2022. gadā Slovēnijā uzvarējis Eiropas individuālajā čempionātā šahā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2015. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Dzjaržinskas rajons
Dzjaržinskas rajons ir Minskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Minskas apgabala Minskas, Uzdas, Stovbcu un Valožinas rajoniem.
No 1932. līdz 1937. gadam Dzjaržinskas rajons bija poļu nacionālais rajons Baltkrievijas PSR sastāvā. Rajonā atrodas 345 metrus augstais Dzjaržinskas kalns - augstākā virsotne valstī.
Izpratne
Izpratne ir cilvēku garīgās darbības specifiska forma, kurā zināšanas savijas ar emocionālo pieredzi un pārliecību; saprašanas procesa gala rezultāts. Izpratne vērsta uz nozīmes, jēgas apguvi. Zinātnē par kultūru izpratne attiecina galvenokārt uz izteikumu valodisko saturu, bet jēgu - uz cilvēcisko darbību, rīcību, mērķi. Tādējādi izpratne attiecas gan uz valodas, runas, teksta apguvi un saprašanu, gan arī uz cilvēku darbības un rīcības saprašanu. Vārdu nozīmes un darbības jēgas izpratne ir ļoti būtiska starppersoniskajās attiecībās, saskarsmē, komunikācijā. Cita cilvēku darbības ieceru un mērķu izpratne ir pamats efektīvai cilvēku kopdarbībai. Izpratne atšķiras no izziņas ar to, ka tajā noteicošais ir atsevišķais individuālais, neatkārtojamais izpausmes moments, konkrētā situācija, konteksts. Būtisks izpratnes nosacījums ir atkārtošanās: nevar izprast konkrētu cilvēku mākslas darbu vienreiz un uz visiem laikiem. Ik reizi, kad no jauna tiekamies ar vienu un to pašu cilvēku, saskaramies ar mākslas darbu, darbības, rīcības stereotipu, ir cita situācija, cits laiks un apstākļi, tāpēc katrreiz to nepieciešams izprast no jauna. Izpratne ir laiciska, vēsturiska, sociāli nosacīta, tā nemitīgi jāpilnveido, izpratnes pilnveidošana ir būtisks nosacījums labvēlīgai garīgai situācijai ģimenē.
Kārpainie zalkši
Kārpainie zalkši, kārpaino zalkšu ģints (Acrochordus) ir vienīgā kārpaino zalkšu dzimtas (Acrochordidae) ģints, kas apvieno 3 sugas. Tās ir izteikti ūdenī dzīvojošas čūskas, kas mājo Dienvidāzijā, Dienvidaustrumāzijā, Jaungvinejā un Austrālijā. Tās atkarībā no sugas sastopamas gan saldūdens tilpnēs, gan piekrastes jūru viegli sāļajos ūdeņos, lagūnās un upju ietekās. Visi kārpainie zalkši ir cilvēkam nekaitīgi (nav indīgi).
Evolūcija
Ģenētiskajos pētījumos noskaidrojies, ka kārpaino zalkšu dzimta ir senākā no augstāko čūsku infrakārtas (Caenophidia) un tai piederošās sugas bija sastopamas jau miocēna sākumā. Pārējo augstāko čūsku dzimtu priekštecis atdalījās no kārpainajiem zalkšiem terciāra perioda sākumā, kas nozīmē, ka zalkšu virsdzimta ir māsas taksons kārpainajiem zalkšiem.
Eldors Šomurodovs
Eldors Šomurodovs (uz, dzimis ) ir Uzbekistānas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcija, Uzbekistānas futbola izlases kapteinis. Kopš 2023. gada Šomurodovs pārstāv Itālijas A sērijas komandu Cagliari, kas viņu īrē no cita A sērijas kluba AS Roma.
Kārpainie zalkši
Kopīgās īpašības
Kārpainajiem zalkšiem ir raksturīga maisveidīga āda, kas klāta ar sīkām kārpiņām, kuras savstarpēji nesaskaras. Āda ir tik brīva, ka rodas sajūta, ka tā čūskai ir par lielu. Uz vēdera tām nav vēdera zvīņu, acis mazas un novietotas galvas virspusē. Kā visām augstākajām čūskām tām nav saglabājušies iegurņa un pakaļkāju rudimenti, kuri savukārt ir saglabājušies zemākajām čūskām (Henophidia). Kārpainie zalkši ir liela auguma, masīvas čūskas, lielākajiem īpatņiem sasniedzot 2,9 metrus. Barojas galvenokārt ar zivīm. Medības notiek, pasīvi guļot uz ūdenstilpes gultnes un gaidot upuri peldam garām. Visas sugas ir oldzīvdzemdētājas un tām dzimst dzīvi mazuļi (4—40), dzemdībām notiekot ūdenī. Pastāv viedoklis, ka šīs sugas vairojas retāk kā citas čūskas, kā arī, ka reizēm mātītes spēj vairoties partenoģenēzes veidā (olšūnas attīstība par pieaugušu organismu bez apaugļošanās).
Eldors Šomurodovs
Iepriekš pārstāvējis Uzbekistānas komandas FK Mash'al Mubarek un FC Bunyodkor, Krievijas Premjerlīgas komandu FK Rostov un Itālijas A sērijas komandu Genoa.
Kārpainie zalkši
Sistemātika
Kārpaino zalkšu dzimta (Acrochordidae)
Eldors Šomurodovs
Uzbekistānas futbola izlases sastāvā debitējis 2015. gadā. Piedalījies 2019. gada Āzijas kausā.
Sasniegumi
AS Roma
Individuālie sasniegumi
Ardēša (upe)
Ardēša (fr, oc) ir 125 kilometrus gara Ronas labā krasta pieteka Francijas dienvidaustrumos.
Iztece no Vivarē kalniem Centrālajā masīvā, Astē komūnā. Augštecē tek austrumu virzienā, pie Obenā pagriežas uz dienvidiem, lejpus Rīomsas pagriežas uz dienvidaustrumiem. Lielākā pieteka - Šasezaka. Ietek Ronā pie Pontsentesprī.
Upe devusi nosaukumu Ardēšas departamentam. Upes krasti ir visai gleznaini, sevišķi 30 kilometrus garš posms, saukts Ardēšas kanjons (Gorges de l'Ardèche), tāpēc upe ir populārs ūdenstūrisma maršruts. Viens no populārākajiem upes objektiem ir dabiski izveidojies Arkas tilts (Pont d'Arc) pār Ardēšu. Netālu no Arkas tilta atrodas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļautā Šovē ala, kas gan nav atvērta apmeklētājiem.
Talsu pauguraine
<mapframe text="Talsu pauguraine" width=290 height=290 zoom=11 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q23054962" } Talsu pauguraine ir dabas parks Talsu novada vidusdaļā. Izvietojies Vanemas pauguraines ziemeļrietumu daļā un ietver augstāko tās daļu, administratīvi ietilpst Laidzes, Laucienes un Lībagu pagastos. Aizsargājamā teritorija izveidota 1987. gadā, lai aizsargātu vienu no Ziemeļkurzemes dabas apstākļu ziņā daudzveidīgākajiem apvidiem ar izteikti paugurainu reljefu un vairākiem nelieliem, bet dziļiem ezeriem. Ainaviski izcila teritorija. Daudz Latvijā retu un aizsargājamu augu un dzīvnieku sugu. Ezeri un to apkārtne ir piemēroti biotopi sikspārņiem. Natura 2000 teritorija.
Hello Kitty
Hello Kitty (ja, Harō Kiti), zināma arī kā Kitija Vaita (en, ja), ir Japānas kompānijas Sanrio izstrādāts tēls, kuru izveidojusi māksliniece Juko Simidzu un pilnveidojis Juko Jamaguči. Sanrio attēlo Hello Kitty kā japāņu bobteila šķirnes jaunu kaķu sievietes gijinka (antropomorfisms) ar sarkanu banti un bez mutes. Pēc tēla leģendas, viņa ir mūžīga 3. klases skolniece, kas dzīvo ārpus Londonas. Sanrio 2018. gadā paziņoja, ka Hello Kitty un viņas dvīņu māsa Mimmy (ar dzeltenu banti), svin savas dzimšanas dienas 1. novembrī.
Kopš animācijas varones izveides 1974. gadā Hello Kitty izveidojusies par mediju franšīzi, kas ietver apģērbu, modes aksesuārus, rotaļlietu, manga komiksu, anime sēriju, populārās mūzikas un citus plašsaziņas līdzekļu produktu līniju. Hello Kitty vinila monētu maku Sanrio tirdzniecībā piedāvāja jau 1975. gada martā. 1976. gadā Sanrio tēlu sāka izplatīt Amerikas Savienotajās Valstīs. Līdz 2010. gadam Sanrio Hello Kitty pārvērta par globālu mārketinga fenomenu ar 6 miljardu ASV dolāru peļņu gadā. 2014. gadā Hello Kitty 40 gadu jubilejā viņas vērtība bija aptuveni 8 miljardi ASV dolāru gadā. Hello Kitty ir visu laiku pelnošākā franšīze.
SQL anywhere
SQL Anywhere ir relāciju datu bāzes pārvaldības sistēmas(RDBMS), šo produktu ir izstrādājusi Sybase iAnywhere kompānija, kas ir kompānijas Sybase filiāle.
Īpašības
Datu apstrādes lietojumprogrammas spēj darboties ar datu bāzēm droši un uzticami, izmantojot biznesa klases sinhronizācijas funkcijas, kuras nodrošina SQL Anywhere lietojumprogramma. Šī ir vienīgā sinhronizācijas tehnoloģijas, kas nodrošina datu sinhronizāciju starp vadošajiem mobilo ierīču un Sybase, Microsoft, Oracle, MySQL un IBM datu bāzu uzņēmumiem.
Pielietojums
SQL Anywhere lieto vairākus kontekstos, ieskaitot iestrādātas datu bāzes, jo īpaši iebūvētas datu glabātuves. Piemēram, tas tiek izmanto Intuit QuickBooks un tīkla vadības produktos, un dublēšanas produktos. To var izmantot arī ar minimālām administrēšanas zināšanām. Tas var tikt lietots, kā datu bāzu serveris priekš darba grupām vai priekš maziem un vidēja lieluma uzņēmumiem. Tas var darboties arī kā mobilo datu bāze. Tas ietver pielāgojamas datu sinhronizācijas tehnoloģijas, kas nodrošina mainīgas bāzes kopijas starp dažādām datu bāzēm, ieskaitot lielas uz servera bāzētas RDBMS sistēmas
Vēsture
Versija 3: 1992 Watcom SQL pieteicās ar savu vizuālo programmēšanas vidi PowerBuilder.
Versija 4:1994(saglabātās procedūras,trigeri);
Versija 5: 1995(SQL Remote datu kopijas;grafiskie administrēšanas rīki);
Versija 6: 1998. Pārdēvēts par Adatptive Server Anywhere (multi-procesora atbalsts, Java objekti datu bāzēs);
Versija 6.0.2: 1999 (MobiLink datu sinhronizācija, UltraLite mobilā datu bāzē priekš Palm OS un Windows CE);
Versija 7: 2000 (dinamiskā atmiņa, uzdevumu plānošana un notikumu kontolēšana, galvenās platformas administrācijas rīki);
Versija 8: 2001 (Volcano vaicājumu optimizētājs,šifrēta datu glabāšana un pārraide);
Versija 9: 2003 (Satura kolsuntats, iebūvēts HTTP serverī);
Versija 10: 2006 – pārsaukts par SQL Anywhere (augsta pieejamība, kā arī iekšējo vaicājumu paralēlisms, materalizēti skati);
Versija 11: 2008 (pilna teksta meklēšana, atbalsta BlackBarry);
Versija 12: 2010 (telpisku datu atbalsts);
Arda Gilers
Arda Gilers (tr; dzimis ) ir turku futbolists, spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā, Turcijas izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada jūlija pārstāv Spānijas La Liga klubu Madrides "Real".
Sandīnistu nacionālās atbrīvošanas fronte
Sandīnistu nacionālās atbrīvošanas fronte (, FSLN) ir kreisi orientēta politiskā partija Nikaragvā. To dibināja Nikaragvas Nacionālās autonomās universitātes studenti un aktīvisti: Karloss Fonseka, Silvio Majorga un Tomass Borhe. Nosaukums ir par godu Nikaragvas nacionālajam varonim Augusto Sesaram Sandino. Sākotnēji tā bija militāra organizācija ar mērķi gāzt diktatūru, kuru bija nodibinājis Anastasio Somosa Garsija, bet turpināja viņa dēli. FSLN gāza diktatūru un darbojās Nacionālās atjaunošanas valdības huntā kā vadošais spēks. notika demokrātiskas vēlēšanas, kurās FSLN kā politiska partija uzvarēja, iegūstot 67% balsu. tā atkal zaudēja varu.
Kopš 2007. gada FSLN ir vadošā partija Nikaragvā ar tās līderi Danjelu Ortegu kā prezidentu.
Arda Gilers
Karjera
par 20 miljonu eiro pārejas maksu pārcēlās uz Spānijas La Liga klubu Madrides "Real".
Turcijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Čehiju. Pirmos vārtus izlases labā guva 2024. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Velsu.
Sasniegumi
Fenerbahçe
Vīri melnā: Globālie draudi
"Vīri melnā: Globālie draudi" (en) ir 2019. gada amerikāņu zinātniskās fantastikas komēdija, kuras režisors ir F. Gerijs Grejs. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tāda paša nosaukuma komiksiem. Filma ir atvasinājums "Vīri Melnā" filmu sērijai.
Galvenās lomas filmā atveido Kriss Hemsvorts, Tesa Tompsone, Rebeka Fērgusone, Kumeils Nandžiani, Reifs Spols, Emma Tompsone un Liams Nīsons. Filmas pirmizrāde notika Ņujorkā.
Sižets
Pēc notikumiem filmā "Vīri melnā 3" Londonā tiek nodibināta Vīru melnā filiāle MIB. Mollija atrod MIB bāzi un pievienojas Vīriem melnā. Filiāles vadītājs Lielais T Mollijai, nu jau kā aģentei M, piešķir partneri — aģentu H. Abi slepenie aģenti sāk izmeklēt citplanētiešu uzbrukumu sēriju, kā rezultātā H un M apceļo visu pasauli.
Eiropas septiņstarīte
Eiropas septiņstarīte (la) ir mainīga izskata suga prīmulu dzimtā. Šīs sugas ietvaros nodala vairākas pasugas. Visā Latvijas teritorijā bieži sastopamo sugu attiecina pie pasugas ''Trientalis europaea ssp. europaea'', kas sastopama Eirāzijas ziemeļdaļā un Ziemeļamerikas ziemeļrietumu daļā.
Apraksts
Eiropas septiņstarīte ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs ar stāvu, brūnu un kailu stublāju. Auga lapas ir veselas, tās ir izvietotas mieturī vai gandrīz mieturī stublāja augšdaļā. Pēc formas lapas ir iegareni olveidīgas vai eliptiskas, aptuveni 2—7 cm garas un 1—3 cm platas; lapas mala ir gluda un gals smails. Nereti uz stublāja zemāk ir dažas sīkas, olveidīgas lapiņas. Vienam augam ir 1—4 ziedi, kas ir pa vienam izvietoti garā ziedkātā stublāja galotnē tūlīt virs mieturveidīgā lapu sakopojuma. Vainaglapas un kauslapas ir pa 7 (dažreiz to skaits variē: 5—9). Kauslapas ir zaļas un smailas. Vainaglapas ir baltas, tās ir aptuveni 0,7—0,9 cm garas, pie pamata saaugušas, garākas un platākas nekā kauslapas. Auglis ir ieapaļa piecvāršņu pogaļa, kura kļūst blāvi zila, kad ir nogatavojusies. Zied no maija beigām līdz jūlijam.
Krūno Ivančičs
Krūno Ivančičs (hr; dzimis ) ir Horvātijas futbolists, uzbrucējs. Kopš 2019. gada spēlē Horvātijas kluba NK Međimurje sastāvā.
Vereslavs Eingorns
Biogrāfija
1980. gadā Rīgā izcīnījis 3. vietu PSRS jauno meistaru šaha turnīrā. Daudzkārtējs PSRS šaha čempionātu laureāts: 1984. gadā Ļvivā bijis 3. vietā, 1986. gadā Kijivā atkārtojis šo panākumu, bet 1987. gadā Minskā dalījis 3.-4. vietu ar Jānu Elvestu. 1986. gadā dalījis 1.-2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Maskavā. Divas reizes pēc kārtas (1985, 1986) uzvarējis starptautiskos šaha turnīros Borā (tagad Serbija). Tāpat divas reizes pēc kārtas uzvarējis Berlīnes šaha turnīros Berliner Sommer (1990, 1991). 1987. gadā Zagrebā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ierindojies 9. vietā. 1991. gadā Ukrainas izlases sastāvā uzvarējis PSRS komandu šaha čempionātā. 1998. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Mecā. 2001. gadā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas un zaudējis 1. kārtā. 2005. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Hamburgā.
Pārstāvējis PSRS un Ukrainas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1984. gadā Eingornam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1986. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2007. gadā kļuvis par FIDE vecāko treneri. Pasaules šaha olimpiādēs bijis Ukrainas sieviešu izlases galvenais treneris.
Veronika (nozīmju atdalīšana)
Veronika var būt:
19. ieroču SS sakaru bataljons
19. ieroču SS sakaru bataljons bija Latviešu leģiona kājnieku sakaru vienība 19. ieroču SS grenadieru divīzijas sastāvā. 19. sakaru bataljons tika izveidots līdz ar 2. SS brigādes pārformēšanu divīzijā 1944. gada martā Veļikajas pozīcijās, piedalījās kaujās divīzijas sastāvā līdz pat atiešanai uz Kurzemes cietoksni. Bataljonu vismaz no 1944. gada jūlija Vidzemes kaujām līdz pat kapitulācijai komandēja vācu majors Heincs Gozepats.
Kaujas gaitas beidza ar Lielvācijas kapitulāciju 1945. gada maijā, Kurzemē.
Veļki Šariša
Veļki Šariša ir pilsēta Slovākijas austrumos, Prešovas apgabala Prešovas apriņķī tradicionālajā Šarišas novadā pie Torisas upes.
Alus ražošanas centrs. Pilsētā atrodas kompānijai "SABMiller" piederoša alus ražotne "Šariš".
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1217. gadā kā apmetne pie Šarišas pils ar karaļa brīvpilsētas tiesībām. Tāpat kā visa Slovākija, gadsimtiem bijusi Ungārijas sastāvā. Iesākumā bijusi Šarišas novada centrs, līdz par to izvirzījās netālu esošā Prešova. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. 1967. gadā pilsētā tika uzcelta liela alus rūpnīca, kas darbojas arī mūsdienās. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (91,69 %), čigāni (6,07 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (84,59 %), bez reliģiskās piederības (4,55 %), grieķu katoļi (4,31 %).
Roviņi
Roviņi (ltg) ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu centrālajā daļā 8 km no pagasta centra Priežmales, 22 km no novada centra Aglonas un 247 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa V597.
Rasma Roga
Rasma Roga (dzimusi, mirusi ) bija Dailes teātra aktrise.
Aktiermākslu aktrise apguva Dailes teātra 2.studijā, kas atradās pašā teātrī. Tā bija pirmā pēckara gadu Dailes teātra studija, kurā Rasma Roga studēja no 1946. līdz 1949. gadam. Pēc studiju beigām ātri iekļāvās Dailes teātra trupas sastāvā kopā ar citiem 2. studiju beigušajiem aktieriem kā Viju Artmani, Ventu Vecumnieci, Veru Gribaču, Viju Branguli, Rutu Šleieri, Eduardu Pāvulu, Hariju Liepiņu, Valentīnu Skulmi, Osvaldu Bērziņu, Alfonu Kalpaku, turpmāko četrdesmit gadu garumā veidojot ansambļa kodolu, kas mūsdienās tiek apzīmēts kā leģendārais Dailes teātra kurss.
Gonokoks
Gonokoks (Neisseria gonorrhoeae) ir gramnegatīva baktērija, morfoloģiski pieder pie diplokokiem. Patogēns cilvēkiem, ir ekstra- un intracelulārs parazīts; izraisa gonoreju.
Rasma Roga
No 1950. gada bijusi Teātra darbinieku savienības biedre. Teātrī spēlējusi kā galvenās lomas, tā arī nelielas lomiņas. Darbības sākumā bijusi lirisku pēckara dramaturģijas meiteņu atveidotāja, vēlākos gados galvenokārt brīnišķīgu raksturlomu atveidotāja, starojoša un valdzinoši sievišķīga aktrise. 1960. gadā Roga saņēmusi Latvijas PSR Nopelniem bagātās skatuves mākslinieces goda nosaukumu.
Gonokoks
Gonokoki producē oksidāzi. Atšķirībā no citām Neisseria, gonokoki fermentē glikozi un nefermentē maltozi, saharozi un laktozi.
Rasma Roga
Bija precējusies ar aktieri Valentīnu Skulmi, laulībā dzimis dēls Didzis. Mirusi Rīgā,. Apbedīta 5. janvārī Rīgas Meža kapos.
Krievijas Impērija olimpiskajās spēlēs
Krievijas Impērija olimpiskajās spēlēs piedalījās no 1900. līdz 1912. gadam, kopumā trijās olimpiskajās spēlēs, izņemot 1904. gada Sentluisas vasaras olimpiskās spēles. Pēc 1917. gada Krievijas revolūcijas Krievijas sportisti kādu laiku, līdz 1952. gadam, nepiedalījās olimpiskajās spēlēs. No 1952. līdz 1988. gadam tā bija Padomju Savienības sastāvā. Pēc Padomju Savienības sabrukuma 1992. gadā Krievijas sportisti olimpiskajās spēlēs piedalījās Apvienotās Komandas sastāvā. Kopš 1994. gada Krievija olimpiskajās spēlēs startē atsevišķi kā neatkarīga valsts, izņemot 2018. gada ziemas olimpiskās spēles, kad saistībā ar dopinga skandālu no Krievijas tajās varēja startēt tikai atsevišķi sportisti ar uzaicinājumu.
Krievijas Impērija izcīnīja 8 olimpiskās medaļas.
Vasaras olimpiskās spēles
• — startēja viens un tas pats sportists vairākos sporta veidos.
Medaļas pa vasaras sporta veidiem
''‡ — Daiļslidošana 1908. gadā bija iekļauta vasaras olimpisko spēļu programmā''
FK Šilute
Komandas krāsas ir zaļa un balta. Mājas spēles tas aizvada Šilutes stadionā (ietilpība 3000 skatītāju). Klubs nekad nav uzvarējis nevienā no Lietuvas augstākā līmeņa turnīriem. 2009. gadā tas uzvarēja Lietuvas čempionāta 1. līgā (pēc ranga otrā). Pēc tam vairākas sezonas aizvadīja augstākajā (A līga).
Jaunā pasaule (Liepāja)
Jaunā pasaule ir Liepājas apkaime, kas atrodas uz dienvidiem no Liepājas apkaimes "Zaļā birze" un Liepājas—Rīgas dzelzceļa līnijas.
Vēsture
Apkaimes nosaukums cēlies no kroga “Jaunā Pasaule” (Neue Welt), kas atrodams 1838. gada kartēs. Zināms, ka 1841. gada 23. septembrī “Jaunās Pasaules” krogā notika svinības par godu Grobiņas—Liepājas lielceļa būvei. 1908. gadā zemesjoslā starp lielceļu uz Grobiņu un Liepājas—Romnu dzelzceļu pieminēta apdzīvota vieta ar šo nosaukumu. Bermontiādes laikā 1919. gada 4. novembrī pie pilsētas nocietinājumiem šajā apvidū notika pirmā aizstāvēšanas kauja, kurā krita bruņuvilciena "Kalpaks" komandieris Alfrēds Kļestrovs. 14. novembra rītā bermontieši no Jaunās pasaules pozīcijām uzbruka Dienvidu fortam, bet tad latviešu karaspēks veica strauju pretuzbrukumu un uzbrucēji bija spiesti atkāpties no Liepājas Durbes—Gaviezes virzienā.
2005. gadā Jaunajā pasaulē dzīvoja tikai 56 cilvēki, un tas bija vismazākais Liepājas mikrorajons (<1% no Liepājas iedzīvotāju kopskaita), turpretī Vecliepājā dzīvoja 26%, Ziemeļu priekšpilsētā — 22%, Ezerkrastā — 16%, Karostā — 10%, Dienvidrietumu rajonā — 8%, Jaunliepājā — 8%, Zaļajā birzē — 6%, Tosmarē — 6%.
Ivica Oličs
Ivica Oličs (,, dzimis ) ir bijušais Horvātijas futbolists un Horvātijas izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Oličs ir Horvātijas futbola izlases trenera asistents.
Oličs divas reizes ir kļuvis par Horvātijas čempionu — vienu reizi ar Zagreb, bet otru reizi ar Dinamo Zagreb. 2002. un 2003. gadā tika atzīts par Horvātijas augstākās līgas vērtīgāko spēlētāju. 2003. gadā pārgāja uz PFC CSKA Moscow, ar kuru viņš trīs reizes kļuva par Krievijas Premjerlīgas čempionu. 2005. gadā ar šo komandu izcīnīja arī UEFA kausu. 2009. gadā Ivica Oličs tika atzīts par Horvātijas labāko futbolistu. Gadu vēlāk ar Bayern München kļuva par Vācijas čempionu. Divas reizes ir piedalījis UEFA Čempionu līgas finālā, bet tā arī nav ieguvis šo trofeju.
Horvātijas futbola izlasē Oličs debitēja 2002. gadā. Pirmos vārtus izlases sastāvā guva pret Bosnijas un Hercegovinas izlasi. Ir piedalījis 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīros, kā arī 2004. un 2008. gada Eiropas čempionāta finālturnīros. Viņš tika pieteikts arī 2012. gada Eiropas čempionāta finālturnīram, bet četras dienas pirms turnīra sākuma tika satraumēts, un izņemts no Horvātijas izlases pieteikuma turnīram.
Spēlētāja karjera
Marsonia
NK Zagreb
DInamo Zagreb
CSKA Moscow
Hamburger SV
Bayern Munich
Individuālie sasniegumi
Malvina Koprona
Malvina Koprona (dzimusi ) ir poļu vieglatlēte, vesera metēja, bronzas medaļniece 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Karjera
Vispirms viņa nodarbojās ar šķēpa mešanu, vēlāk pārgāja uz vesera mešanu. Debija notika 2009. gadā Slupskā Januša Kušocinska (Polijas) memoriālā (3. vieta junioru turnīrā). Trīskārtējā Polijas jauniešu čempione (2014, 2015, 2016). Polijas čempionāta sudraba (2016, 2017) un bronzas medaļniece (2014, 2015).
Polijas nacionālās komandas sastāvā viņa kļuva par 2017. gada pasaules čempionāta bronzas medaļnieci, un tajā pašā gadā viņa uzvarēja vasaras Universiādes sacensībās Taipejā. Vairākkārt piedalījās vasaras un ziemas Eiropas kausu izcīņā mešanas disciplīnās. Personīgais rekords vesera mešanā - 76,85 m (2017. gada 26. augusts, Taipejas Universiāde), otrais Polijas vēsturē. Personīgais rekords šķēpa mešanā - 51,66 m (2012. gada 23. jūnijs, Bjalistoka). Viņa arī uzstādīja Polijas jauniešu rekordu vesera mešanā - 72,74 m (2016).
Kaparnieku senkapi
Kaparnieku senkapi ir vietējas nozīmes valsts aizsargājams arheoloģijas piemineklis Jēkabpils novada Aknīstes pagastā, uz ziemeļrietumiem no Aknīstes pilsētas, Dienvidsusējas labajā krastā.
Sabinovas apriņķis
Sabinovas apriņķis ir Slovākijas Prešovas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Prešovas apgabala Bardejovas, Prešovas, Levočas, Kežmarokas un Stara Ļubovņas apriņķiem.
Taivo Avoniji
Taivo Maikls Avoniji (en, dzimis ) ir Nigērijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, pārstāv Nigērijas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Avoniji spēlē Anglijas Premjerlīgas komandas Nottingham Forest sastāvā.
2015. gadā pievienojies Anglijas komandai Liverpool, no kurienes līdz pat 2021. gadam ticis izīrēts vairākiem klubiem, tai skaitā Beļģijas klubiem Mouscron un Gent, kā arī Vācijas klubiem Mainz 05 un Union Berlin. 2021. gadā jau pilnvērtīgi pārgājis uz Union Berlin komandu. Pēc vienas veiksmīgas sezonas viņš atgriezās Anglijā un pievienojās Nottingham Forest.
Nigērijas futbola izlases sastāvā debitējis 2021. gadā. Piedalījies 2021. gada Āfrikas Nāciju kausā.
Sardīnijas Karalistes premjerministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Sardīnijas Karalistes premjerministri (it). Premjerministra amats tika izveidots 1848. gadā un pastāvēja līdz 1861. gadam, kad Sardīnijas Karaliste tika pievienota Itālijai.
Uzskaitījums
{{legend|#2B60DE |Mērenie |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend|#808080 |Militārais |border=1px solid #AAAAAA}}
Sols Kempbels
Sols Kempbels (en, dzimis ) ir Anglijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis centra aizsarga pozīcijā, pārstāvējis Anglijas futbola izlasi.
Savas karjeras sākumā pārstāvējis Tottenham Hotspur. Bijis arī komandas kapteinis. 2001. gadā Kempbels pievienojās citam Ziemeļlondonas klubam Arsenal. Bija daļa no Arsenal 2003–04. gada sezonas komandas, kad Anglijas Premjerlīgā komanda nepiedzīvoja nevienu zaudējumu. Guva vienīgos Arsenal vārtus zaudējuma 2–1 pret FC Barcelona 2006. gada UEFA Čempionu līgas finālā. 2006. gadā Kempbels pievienojās Portsmouth komandai, kur spēlēja trīs gadus. Savas spēlētāja karjeras pēdējos gadus pavadījis Notts County, Arsenal un Newcastle United.
Anglijas futbola izlases sastāvā Kempbels ir piedalījies 1996. 2000. un 2004. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1998., 2002. un 2006. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Tottenham Hotspur
Arsenal
Portsmouth
Individuālie sasniegumi
Gaismas iela (Lielvārde)
Gaismas iela ir iela Lielvārdē, Ogres novadā. Tā sākas krustojumā ar Smilgu iela un beidzas krustojumā ar Krasta iela. Gaismas ielu sadala autoceļš A6 (krustojumā Lāčplēša iela — Laimdotas iela — Gaismas iela). Ielas vienu daļu klāj frēzētais asfalts (Smilgu iela — autoceļš A6), savukārt ielas otru daļu klāj asfaltbetons (autoceļš A6 — Krasta iela).
Šajā ielā atrodas Lielvārdes sporta centrs un Edgara Kauliņa Lielvārdes vidusskola.
Ziloņi
Ziloņi ir vislielākie uz sauszemes dzīvojošie zīdītāji. Izšķir 3 ziloņu sugas, kas tiek iedalītas 2 ģintīs:, un. Vislielākais no visiem ir Āfrikas savannas zilonis, kura tēviņš var sasniegt gandrīz 4 metru augstumu skaustā un 9 tonnas masu.
Visas ziloņu sugas pieder pie ziloņu dzimtas (Elephantidae), kas savukārt pieder pie snuķaiņu kārtas (Proboscidea). Ziloņu tuvākie mūsdienās dzīvojošie radinieki ir sirēnas (Sirenia) un damani (Hyracoidea).
Uzvedība
Ziloņu dzīvesveids atkarībā no dzimuma ir ļoti atšķirīgs. Mātītes ir izteikti ģimeniskas un sabiedriskas, bet pieauguši tēviņi ir vientuļnieki. Mātītes veido ģimeņu grupas, kuras visbiežāk vada vecākā mātīte. Līdere vada baru līdz savai nāvei vai atkāpjas, ja tai vairs nav spēka pildīt savus pienākumus. Par nākamo bara vadoni parasti kļūst bijušās vadones vecākā meita, pat ja dzīva ir aizgājušās vadones māsa. Bara attiecības ir tik ciešas, ka kritušajiem dzīvniekiem tie sarīko bēres, apsedzot ar lapām un zariem. Pēc ģimenes locekļa zaudēšanas ziloņi jūt skumjas un pie mirušā uzturas garas stundas. Jaunie tēviņi tiek padzīti no bara, kad ir sasnieguši dzimumgatavību. Tie pulcējas vecpuišu baros, līdz nobriest un sāk pāroties. Pieaugušie tēviņi parasti dzīvo vieni. Mātīšu baram tie pievienojas īsu brīdi, kad mātītēm ir apaugļošanās periods. Pārvarot milzīgus attālumus, ziloņu bars cenšas uzturēties ūdens tuvumā. Ziloņi ne tikai dzer ūdeni, bet arī peldas, vislabprātāk katru vakaru. Pēc peldes ziloņi savu mitro ādu apber ar smiltīm. Tā radītā putekļu un dubļu kārta palīdz tiem aizsargāties no asinssūcējiem kukaiņiem.
Ja ziloņi cits ar citu zaudē vizuālo kontaktu, tie sazinās, dobji urkšot. Kādreiz šīs skaņas dēvēja par "vēdera burkšķēšanu". Tagad ir zināms, ka tās nāk no deguna, rīkles un snuķa un līdzinās skaņām, kas rodas, skalojot kaklu. Tiklīdz zilonis sajūt briesmas, viņš savus pavadoņus par to informē, pēkšņi apklustot.
Barība
Ziloņi ir zālēdāji. Tie pārtiek no dažādu veidu zāles, lapām, mazākiem un resnākiem zariem un augļiem, ar snuķi tos noraujot un ieliekot mutē. Ar saviem četriem dzerokļiem tie sasmalcina barību. Ja zilonis zaudē visus zobus, tas nevar uzņemt barību un mirst bada nāvē. Visbiežāk tas notiek ap ziloņa 70. dzīves gadu. Tā kā ziloņi pārstrādā tikai 40% apēstās barības, tad tiem ir vajadzīgs ļoti liels barības daudzums, lai remdētu izsalkumu. Naktis, agri rīti un vakari ir ziloņu iecienītākais barošanās laiks. Taču ziloņi ēd arī pārvietojoties, plūcot zāli un koku lapas.
Vairošanās
Dzimumgatavību ziloņi sasniedz 14—15 gadu vecumā. Tēviņi un mātītes savu patikšanu viens otram izrāda, viens otru glāstot ar snuķi, berzējoties ar pieri vienam pret otru. Grūsnības periods ilgst 22 mēnešus, parasti piedzimst viens zilonēns. Tas ir apmēram 85 centimetrus garš un sver 110 kilogramus. Ziloņmāte savu mazuli baro divus gadus, reizēm pat ilgāk. Kad piedzimst nākamais zilonēns, vecākais kļūst par pilntiesīgu ģimenes locekli. Mātīte dzemdē reizi četros gados. Parasti to pavada divi vai trīs mazuļi dažādā vecumā — jaundzimušais, 8 un 12 gadus vecie zilonēni. Ja mazuļi tiek apdraudēti, mātīte kļūst agresīva.
Ziloņu ietekme uz vidi
Tā kā ziloņi ir ļoti lieli dzīvnieki, tiem ir ievērojama ietekme uz vidi un ekoloģiju. To ieradums rakņāt koku un krūmu saknes veido savannu kā atklātu ainavu, kur pamatā aug graudzāles. Kad zilonis meklē ūdeni, tas izveido bedres, no kurām var padzerties arī citi dzīvnieki. Ziloņi, mazgājoties un vārtoties ūdens bedrēs, tās paplašina un veido arvien lielākas. Ziloņi arī ir nozīmīgi graudzāļu un augļu sēklu izplatītāji. Apēstās sēklas paliek nesagremotas ziloņa gremošanas sistēmā un ar fekālijām nonāk atpakaļ zemē. Zilonis atrodas nepārtrauktā kustībā un spēj aiznest sēklas tālu prom no to izaugšanas vietas.
2012. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm
2012. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāts notika no 10. novembra līdz 1. decembrim Krievijas pilsētā Hantimansijskā.
Finālistes, tāpat kā iepriekš, noskaidroja 64 spēlētāju izslēgšanas turnīrā.
Titulu, kā pirmā Ukrainas šahiste, ieguva Anna Ušeņina, kas finālmačā uzvarēja Bulgārijas šahisti Antoaneti Stefanovu. Līdzšinējā čempione Hou Jifaņa zaudēja jau otrajā kārtā.
Turnīra dalībnieces
Šis ir pēc 2012. gada novembra reitinga sakārtots izslēgšanas turnīra dalībnieču saraksts, izņemot to, ka pasaules čempione Hou Jifaņa tajā ierindota ar 1. numuru.
Reitinga pirmais numurs sieviešu pasaulē Judīte Polgāra nekad nekonkurēja uz sieviešu pasaules čempiones titulu un arī šajā ciklā uz turnīru neieradās. Pārējās nozīmīgākās iztrūkstošās šahistes bija: pēc reitinga 6. vieta pasaulē Nana Dzagnidze, 2010. gada fināliste Žuaņa Lufei un pasaules eksčempione Maija Čiburdanidze (neaktīva).