cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Personības traucējumi
Parasti iedala astoņu veidu personības traucējumos.
31 (skaitlis)
31 (trīsdesmit viens) ir kārtas skaitlis, kurš atrodas starp 30 un 32.
Zinātnē
Gallija atomskaitlis
Citās nozarēs
31. gads
Dienu skaits janvārī, martā, maijā, jūlijā, augustā, oktobrī un decembrī.
31. datums pa mēnešiem 31. janvāris, 31. marts, 31. jūlijs, 31. augusts, 31. oktobris, 31. decembris.
31.nedēļā mātes vēderā bērns ir aptuveni 1,6 kg smags un 39 cm liels.
1970. gada Pasaules čempionāts basketbolā
1970. gada Pasaules čempionāts basketbolā bija 6. Pasaules čempionāts basketbolā. Čempionāts norisinājās 1970. gadā, laika posmā no līdz  Dienvidslāvijā.
Legrand (uzņēmums)
Legrand ir franču rūpniecības grupa, kas vēsturiski izveidojusies Limožas pilsētā Limuzēnā un ir viena no pasaules līderēm elektrisko instalāciju un informācijas tīklu produktu un sistēmu jomā.
Legrand ir turpinājis augt, pateicoties vairāk nekā 140 iegādātiem uzņēmumiem visā pasaulē, lai kļūtu par pasaules līderi elektroiekārtu jomā, un 2017. gadā visos piecos kontinentos bija uzņēmuma atrašanās vietas 90 valstīs un pārdošana 180 valstīs. 2011. gadā Legrand bija pasaules līderis kontaktligzdās un komutatoros ar 20% pasaules tirgus un pasaules vadošais kabeļu ražotājs (15% no pasaules tirgus).
1970. gada Pasaules čempionāts basketbolā
Par Pasaules čempioniem kļuva Dienvidslāvijas izlase, otro vietu izcīnīja Brazīlijas izlase, savukārt bronzas medaļas izcīnīja PSRS izlase.
Prada
Prada ir Mario Pradas 1913. gadā izveidots Itālijas modes, luksus apģērbu, piederumu, somu un kurpju zīmols. Visā pasaulē ir vairāk nekā 618 Prada veikali.
Astravjecas rajons
Astravjecas rajons (be) jeb Ostrovecas rajons (ru) ir Grodņas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Grodņas apgabala Smarhoņas un Ašmjanu rajoniem, Vitebskas apgabala Pastavu rajonu, Minskas apgabala Mjadzelas rajonu, kā arī Lietuvu.
Astravjecas rajona Varņanos atrodas Baltkrievijas atomelektrostacija, ko paredzēts atklāt 2021. gadā.
Kristjans Dzakardo
Kristjans Dzakardo (it, dzimis ) ir bijušais Itālijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijušais Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Savu spēlētāja karjeru iesācis 2000. gadā Bologna komandā, kur viņš spēlēja līdz 2004. gadam. Vēlāk četrus gadus pavadījis Palermo komandā. 2008–09. gada sezonu pavadījis Vācijas komandā VfL Wolfsburg, kur viņš palīdzēja komandai iegūt Vācijas Bundeslīgas titulu. Vēlāk līdz 2013. gadam pārstāvējis Parma komandu, tad spēlējis AC Milan. Vēlāk spēlējis Itālijas komandās Carpi un Vicenza, Maltas komandā Ħamrun Spartans, bet karjeru noslēdzis Sanmarīno komandā Tre Fiori.
Itālijas futbola izlases sastāvā nospēlējis 17 spēlēs un guvis vienus vārtus. Ar izlasi uzvarējis 2006. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
VfL Wolfsburg
Tre Fiori
Itālija
Spīdzināšana un vardarbība Abu Graibas cietumā
Irākas kara sākumposmā Amerikas Savienoto Valstu armijas un CIP locekļi veica vairākus cilvēktiesību pārkāpumus un kara noziegumus pret ieslodzītajiem Abu Graibas cietumā Irākā, tostarp fizisku un seksuālu vardarbību, spīdzināšanu, izvarošanu un Manadela al Džamadi nogalināšanu. Ļaunprātīgie nodarījumi nonāca sabiedrības uzmanības lokā 2004. gada aprīlī CBS News kanālā, publicējot fotogrāfijas, kurās redzama vardarbība pret ieslodzītajiem. Incidenti izraisīja šoku un sašutumu, izpelnoties plašu sabiedrības nosodījumu ASV un starptautiskā mērogā.
Džordža Buša administrācija apgalvoja, ka pārkāpumi Abū Graibā bija atsevišķi incidenti un tie neliecina par ASV politiku. To apstrīdēja humānās palīdzības organizācijas, tostarp Sarkanais Krusts, Amnesty International un Human Rights Watch; šīs organizācijas paziņoja, ka vardarbība Abū Graibā bijusi daļa no plašākas spīdzināšanas un brutālas izturēšanās modeļa Amerikas aizjūras aizturēšanas centros, tostarp Irākā, Afganistānā un Gvantanamo līcī.
Dokumenti, kurus tautā dēvē par 'Torture Memos' (spīdzināšanas memorandiem), nāca gaismā dažus gadus vēlāk. Šie dokumenti, kas sagatavoti vairākus mēnešus pirms Amerikas Savienoto Valstu Tieslietu departamenta 2003. gada iebrukuma Irākā, atļāva izmantot noteiktus "pastiprinātus nopratināšanas paņēmienus" (parasti tiek uzskatīti par spīdzināšanu) ārvalstu aizturētajiem. Memorandos arī tika apgalvots, ka starptautiskie humanitārie likumi, piemēram, Ženēvas konvencija, neattiecas uz amerikāņu pratinātājiem ārzemēs. Vairāki turpmākie ASV Augstākās tiesas lēmumi, tostarp Hamdan v. Rumsfeld (2006), ir apstrīdējuši Buša administrācijas politiku, lemjot, ka Ženēvas konvencija ir piemērojama.
Reaģējot uz notikumiem Abū Graibā, Savienoto Valstu Aizsardzības departaments no dienesta atcēla 17 karavīrus un virsniekus. 11 karavīri tika apsūdzēti par dienesta pienākumu nepildīšanu, sliktu izturēšanos, uzbrukumu pastiprinošos apstākļos un pārmērīgas vardarbības pielietošanu. No 2004. gada maija līdz 2006. gada aprīlim šie karavīri tika notiesāti kara tiesā, notiesāti ar militāro cietumu un atbrīvoti no dienesta. Diviem karavīriem, kuriem tika konstatēts, ka viņi cietumā ir izdarījuši daudzus ļaunākos noziedzīgos nodarījumus, speciālistam Čārlzam Graneram un Lindijai Anglijai, tika izvirzītas bargākas apsūdzības, un viņiem tika piespriesti bargāki sodi. Graners tika notiesāts par uzbrukumu, sazvērestību, sliktu izturēšanos pret aizturētajiem, nepiedienīgu darbību izdarīšanu un dienesta pienākumu nepildīšanu; viņam tika piespriests 10 gadu cietumsods un dienesta pakāpes, atalgojuma un pabalstu zaudēšana. Anglija tika notiesāta par sazvērestību, ļaunprātīgu izturēšanos pret ieslodzītajiem un nepiedienīgu darbību, kā rezultātā viņai piesprieda trīs gadu cietumsodu. Brigādes ģenerālis Džons Karpinskis, visu Irākas ieslodzījuma vietu komandieris, saņēma rājienu un viņu pazemināja līdz pulkveža dienesta pakāpei. Vēl vairākas militārpersonas, kuras tika apsūdzētas par darbību veikšanu vai to atļaušanu, tostarp daudzi augstāka ranga darbinieki, netika saukti pie atbildības. 2004. gadā prezidents Džordžs Bušs un aizsardzības ministrs Donalds Ramsfelds atvainojās par Abū Graibas pārkāpumiem.
Gregors Štrasers
Bērnības un skolas gadi
Gregors Štrasers piedzima 1892. gada 31. maijā katoļu tiesas ierēdņa ģimenē Geizenfeldā, Augšbavārijā. Audzis kopā ar jaunāko brāli — Oto, kurš tika uzskatīts par gudrāko no abiem. Mācījies vietējā ģimnāzijā un pēc gala eksāmeniem no 1910. līdz 1914. gadam strādājis par farmceita mācekli Lejasbavārijas ciemā Frontenhauzenā.
Pirmais pasaules karš
Kad 1914. gadā sākās Pirmais pasaules karš, Štrasers pārtrauca studijas Minhenes Universitātē, brīvprātīgi iestājoties Vācijas impērijas armijā. Karadienestu pavadījis Bavārijas 1. lauku artilērijas pulkā, sasniedzot leitnanta dienesta pakāpi. Par kaujās izrādīto varonību Štraseru apbalvoja ar II un I pakāpes Dzelzs krustu. Pēc kara 1918. gadā atsācis studijas Erlangenes universitātē — 1919. gadā izturējis valsts eksāmenus, savukārt 1920. gadā sācis darba gaitas kā farmaceits Landshūtē.
Brīvkorpusos
1919. gadā Štrasers kopā ar brāli pievienojās Franča fon Epa brīvkorpusa grupai, kuras primārais darbības mērķis bija apspiest komunistu kustību Bavārijā. Štrasers izveidoja un komandēja savu vienību — Lejabavārijas triecienbataljonu, kur viņa adjutants bija gados jaunais Heinrihs Himlers. Štrasera vienība 1920. gada martā izrādīja gatavību pievienoties pučistiem neveiksmīgajā Kapa pučā, kura laikā labējie spēki centās nepieļaut brīvkorpusu izformēšanu. Savukārt Gregora Štrasera politiskie uzskati tobrīd nosvērās par labu kreisajiem spēkiem un viņš piedalījās cīņās pret minēto valsts apvērsuma mēģinājumu.
Sadarbība ar nacistiem
1920. gadā Štrasers un viņa paramilitārā vienība apvienoja spēkus ar Ādolfa Hitlera Nacistu partiju (NSDAP), kas tobrīd bija viena no Bavārijas lielākās pilsētas — Minhenes partijām, kas pārstāvēja galēji labēji noskaņotus vāciešus. Vēlāk, 1922. gada rudenī Štrasers oficiāli iestājās NSDAP un triecienniekos — SA. Partijā drīz tika pamanītas viņa līdera dotības un Štrasers tika iecelts par reģionālo SA vadītāju Lejasbavārijā. 1923. gada novembrī aktīvi piedalījies neveiksmīgajā Alus pučā, kura laikā Hitlers mēģināja pārņemt varu Minhenē. Štraseru kopā ar citiem pučistiem 1924. gada aprīlī notiesāja par valsts nodevību, piespriežot piecu gadu cietumssodu, kas viņam bija jāizcieš Landsbergas cietumā.
Pateicoties Štraseram, Landshūtā bija sapulcināti jau 2000 sekotāji, tomēr pieaugošā noslodze spieda meklēt palīgu. Tādēļ H. Himleram, kurš tobrīd bija darba meklējumos, tika uzdots nodarboties ar organizācijas paplašināšanas darbiem Lejasbavārijā.
1924. gada 7. decembrī Štraseru ievēlēja Reihstāgā no "Vāctautībnieku brīvības partijas" ("German-Völkisch Freedom Party"; DVF). Abās iepriekš minētajās vēlēšanās Štrasers nevarēja startēt no NSDAP, jo partija pēc Alus puča notikumiem tika aizliegta. Viņš saglabāja vietu Reihstāgā līdz pat 1932. gadam.
Kad 1925. gada 26. februārī Ā. Hitlers atjaunoja NSDAP partiju, Štrasers tika iecelts par Lejasbavārijas un Augšpfalcas pirmo gauleiteru. Pēc minētā partijas reģiona — "gau" reorganizēšanas no 1928. gada oktobra līdz 1929. gadam Lejasbavārijas gauleiters. Vienlaikus no 1926. gada jūnija līdz 1930. gada aprīlim Štrasers bija arī NSDAP propgandas vadītājs.
Organizatora prasmes
1925. gada janvārī Štrasers kļuva par NSDAP nacionālās organizācijas vadītāju. Viņa vadībā tika reorganizēta partijas struktūra gan reģionālā līmenī, gan arī vertikālās hierarhijas ietvaros. Tā rezultātā partija kļuva par stingri centralizētu organizāciju ar savu kontroles mehānismu un augstām propagandas spējām. Lielāko daļu no 1925. gada Štrasers, izmantojot Reihstāga deputāta privilēģijas, apceļoja Vācijas ziemeļu un rietumdaļu, ieceļot gauleiterus, organizējot partijas nodaļas un publiski uzstājoties.
Pēc 1925. gada Štrasera organizatora spējas ļāva NSDAP spert lielu soli no marginālas un lokālas Dienvidvācijas partijas uz nacionālu masu partiju, piesaistot zemāko šķiru atbalstu un tās tendencēm atbalstīt nacionālismu. Partijas biedru skaits pieauga no apmēram 27 tūkstošiem 1925. gadā līdz 800 tūkstošiem 1931. gadā. Štrasers faktiski nodibināja NSDAP Vācijas rietumos un ziemeļos, ātri vien sapulcējot vairāk sekotāju nekā Hitlera partijas dienvidu daļā. NSDAP ārzemju organizācija tika izveidota, pamatojoties uz Štrasera iniciatīvu. Kopā ar savu brāli Oto, Štrasers 1926. gada martā Berlīnē izveidoja "Kaujas izdevniecību" (Kampf-Verlag), kas cita starpā izdeva kreiso iknedēļas laikrakstu "Berlīnes Darba Laikraksts" (Berliner Arbeiterzeitung).
Štrasera patstāvīgi vadīja partijas Berlīnes organizāciju, izvēršot tajā neatkarīgu politisko profilu, kas atšķīrās no partijas spārna, kas pulcējās ap Hitleru Vācijas dienvidos. Viņu nostāja bija saistīta ar antikapitālistisku sociālās revolūcijas kursu NSDAP, kas tolaik bija stingri balstīta uz antisemītisma un antikomunisma.
Konflikts ar Hitleru
1920. gadu vidū atbalsts nacistiem samazinājās, jo hiperinflācija beidzās un ekonomiskais stāvoklis uzlabojās. Štrasers ticēja, ka partija varētu atgūt savu popularitāti, ja tā tiktu vadīta mazāk diktatoriskā ceļā. Savu ideju viņš prezentēja Hitleram Bambergas konferencē 1926. gadā. Tomēr, lai nenotiktu debates par minēto piedāvājumu, Hitlers runāja stundu, pārtraucot Štrasera piedāvājumu un pēc tam saņēma gaviles no saviem atbalstītājiem.
Lielā depresija dramatiski ietekmēja arī Vāciju, kur 1930. gadā dramatiski pieauga bezdarbs. Šajā laikā brāļi Štraseri sāka izdot dienas laikrakstu Berlīnē — Nationaler Sozialist. Gluži kā citi izdevumi, tas pauda pašu brāļu nacisma izpratni, iekļaujot nacionālismu, antikapitālismu, sociālās reformas un antirietumnieciskumu. Jozefs Gebelss žēlojās par sava sīvā sāncenša Štrasera laikrakstu Hitleram, atzīmējot, ka Štraseru panākumi ir viņa laikrakstus Berlīnē "piespieduši pie sienas". 1930. gada aprīļa beigās Hitlers publiski un stingri paziņoja savu opozīciju Gregoram Štraseram un iecēla Gebelsu viņa vietā kā NSDAP reiha propagandas līderi. Viens no Gebelsa pirmajiem darbiem bija Nationaler Sozialist vakara izdevuma apturēšana.
Ideoloģiskā un personiskā sāncensība ar Hitleru tik dramatiski pieauga, ka kanclers Kurts fon Šleihers piedāvāja Štraseram Vācijas vicekanclera un Prūsijas premjerministra amatu 1932. gadā. Šleihers tādējādi cerēja ar Štrasera palīdzību sašķelt nacistu partiju un panākt nacistu kreisā spārna pārnākšanu uz viņa nacionālkonservatīvo pusi, lai nepieļautu revolūciju vai Hitlera organizētu apvērsumu. Saniknotais Hitlers pieprasīja, lai Štrasers atsakās no fon Šleihera piedāvājuma.
1932. gada decembrī vicekanclera amats tika piedāvāts Hitleram, bet viņš atteicās to pieņemt. Kamēr daudzi partijas iekšējā lokā, kā Gebelss, šo atteikšanos uzskatīja par varonību, Štrasers bija neapmierināts, uzskatot, ka Hitlers ir kļūdījies, uzstājot uz kanclera amata nominēšanu.
Melnā fronte
Štrasers turpināja darboties kā publicists, kā viņš to bija darījis pirms varas zaudēšanas. No 1931. gada jūnija līdz laikraksta slēgšanai 1933. gada februārī viņš vadīja nedēļas laikrakstu Die Schwarze Front ("The Black Front"), kas bija nosaukta pēc Oto vadītās politiskās organizācijas — Melnā fronte. Laikrakstam, ņemot vērā tā mazo metienu, nebija liela ietekme uz laikabiedriem.
Nāve
Pēc nākšanas pie varas 1933. gada janvārī Hitlers un NSDAP uzsāka visu iespējamo opozīciju iznīcināšanu Vācijā. Tika sastādīti "Nāves saraksti" par cilvēkiem, kas bīstami režīma pastāvēšanai. Kamēr lielākā daļa sarakstu sastāvēja no zināmiem antinacistiem un sāncenšiem, Hitlers izmantoja arī izdevību, lai nokārtotu vecus rēķinus. Lai neraisītu aizdomas, Hitlers apbalvoja Štraseru ar Partijas zelta nozīmi un parādījās baumas, ka Štrasers varētu tikt iecelts par Iekšlietu ministru.
Notikumos, kas vēlāk ieguva Garo nažu nakts nosaukumu, īpaši izraudzīti vīri no SS arestēja un vēlāk nogalināja vismaz 85 cilvēkus (no 1934. gada 30. jūnija līdz 2. jūlijam). Starp viņiem bija Štrasers, kas tika iekļauts tīrīšanās saskaņā ar Hitlera pavēli. Viņš tika sašauts galvenajā artērijā no savas kameras, tomēr viņš nenomira uzreiz. Saskaņā ar SS ģenerāļa Reinharda Heidriha pavēli viņš tika atstāts noasiņot, kas vilkās gandrīz stundu. Viņa brālis Oto, kas bija pametis NSDAP 1930. gadā, spēja izbēgt no izrēķināšanās un Otrā pasaules kara laikā izdzīvot.
Ironman
Ironman ir garas distances triatlona sacensību seriāls, ko organizē World Triathlon Corporation (WTC). Šajās sacensībās ir 3,86 km peldēšanas, 180,25 km riteņbraukšanas un 42,2 km maratonskrējiens, kas notiek nosauktajā secībā bez pārtraukumiem. Tās tiek uzskatītas par vienām no grūtākajām viendienas sacensībām pasaulē.
Vairumā Ironman sacensību ir stingrs 17 stundu, kura laikā ir jāveic distance, kontrollaiks. Sacensības tipiski sākas plkst. 7.00; 3,86 km peldēšanas distance ir jāpabeidz līdz 9.20. (2 stundas 20 minūtes), riteņbraukšanas distance jāpabeidz līdz 17.30. (8 stundas 10 minūtes) un maratona finiša laiks ir pusnakts (6 stundas 30 minūtes). Katrs dalībnieks, kas paveic distanci, iekļaujoties šajos kontrollaikos, saņem Ironman titulu.
Nosaukums Ironman Triathlon tiek saistīts arī ar sākotnējo Ironman triatlonu, kas šobrīd tiek saukts par Ironman World Championship. Tas notiek Havaju salās, Kailua-Konā, katru gadu kopš 1978. gada (1982. gadā notika arī papildu sacensības), un pirms tā ir vairākas Ironman kvalifikācijas sacensības. Ironman World Championships sacensības pazīstamas ar savu garumu, skarbajiem apstākļiem un televīzijas tiešraidi, kas saņēmusi Emmy balvu sporta kategorijā.
Ķēvesdruva
Ķēvesdruva (ltg) ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada centrālajā daļā 3 km no novada centra Baltinavas un 254 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P45.
Rikoveri glečers
Rikoveri glečers (en) vai Argentīnas Polārās ekspedīcijas glečers (es; Argentīnas avotos) ir līdz 300 km garš un pie ietekas ap 50 km plats šļūdonis Austrumantarktīdā. Sākas Polārajā plato un noplūst uz piekrasti starp Šekltona grēdu ziemeļos un Vičaveja nunatakiem dienvidos. Ieplūst Larsena šelfa ledājā.
Glečeri 1957. gadā izlūklidojuma laikā atklāja Britu Sadraudzības Transantarktiskās ekspedīcijas dalībnieki un pa to tika nosprausts maršruts no Šekltonas bāzes pie šelfa ledāja frontes uz Sautaisas staciju glečera dienvidu malā. Nosaukts aprakstoši sakarā ar to, ka no ledāja plaisām bieži nācās atgūt (izvilkt; en) ekspedīcijas transportlīdzekļus.
Artūrs Motmillers
Artūrs Otomārs Motmillers (dzimis (pēc vecā stila — ), miris ) bija latviešu vieglatlēts, startējis garajās distancēs.
Piedalījās trijās Olimpiskajās spēlēs. 1924. gadā Parīzē ieņēma 13. vietu 5000 m distancē, savukārt 10 000 m distancē izstājās. 1928. gadā Amsterdamā izcīnīja 38. vietu maratonā. 1936. gadā Berlīnē maratona distancē ierindojās 28. vietā. Astoņas reizes uzvarēja Latvijas meistarsacīkstēs dažādās skriešanas distancēs. 13 reizes laboja Latvijas rekordu dažādās distancēs. 1933. gada sasniegums (2.41:38,2) maratonā Latvijas rekorda statusā noturējās 19 gadus. 11 reizes piedalījās skrējienā "Šķērsām Berlīnei" (Quer durch Berlin), 1937. gadā uzvarēja, kopumā astoņas reizes ierindojās pirmajā trijniekā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gadā Rīgā, kurpnieka Kārļa Motmillera (Mottmüller) un viņa sievas Annas, dzimušas Ozoliņas, ģimenē. Bija slēpju veikala īpašnieks, vēlāk juvelierizstrādājumu veikala vadītājs. Strādāja par feldšeri Centrālajā slimokasē, tad no 1927. gada Rīgas pilsētas Žūpības apkarošanas komisijas pakļautībā atvērtajā ārstēšanas iestādē, kas bija pirmais alkoholiķu ambulatorās ārstēšanas punkts Latvijā. Līdztekus nodarbojās ar sporta inventāra tirdzniecību, kā arī ar slēpju un saliekamo laivu ražošanu. Artura Motmillera sporta preču veikals atradās Barona ielā 16‒18, pēc 1938. gada Blaumaņa ielā 28.
Sacīkstes "Lielgabala lode"
"Sacīkstes "Lielgabala lode"" (en) ir 1981. gada komēdija. Filmas režisors ir Hels Nidems, galvenajās lomās filmējušies Bērts Reinolds, Rodžers Mūrs, Doms Deluizs, Džekijs Čans un Fara Fosete. Filmai 1984. gadā tika izdots turpinājums "Sacīkstes "Lielgabala lode" 2".
Sižets
Džeidžeijs Maklūrs ir avantūrists, kas nolemj piedalīties bez noteikumu autosacīkstēs cauri visai valstij, no Konektikutas līdz Kalifornijai. Policija cenšas ierobežot nelegālās autosacīkstes pa valsts koplietošanas ceļiem, jo ātruma ierobežojums uz tiem ir 55 jūdzes stundā. Lai apmānītu policiju, Džeidžeijs kā sacīkšu automobili izmanto neatliekamās palīdzības auto.
Ārpolitika
Ārpolitika ir valsts mērķi un darbības saistībā ar tās attiecībām ar citām valstīm, savienībām un citām politiskām struktūrām, neatkarīgi no tā, vai tās ir divpusējas vai daudzpusējas. Encyclopædia Britannica norāda, ka valsts ārpolitiku var ietekmēt iekšējie apsvērumi, citu valstu politika, vai plāni.
Mērķi
Ārpolitika var būt vērsta uz aizsardzību un drošību, ekonomisku ieguvumu vai palīdzības sniegšanu valstīm, kurām tā ir nepieciešama. Visi ārpolitikas mērķi ir savstarpēji saistīti un veido vienotu, visaptverošu katras valsts ārpolitiku. Atšķirībā no iekšpolitikas ārpolitikas jautājumi parasti rodas pēkšņi, reaģējot uz notikumiem ārvalstīs.
Aizsardzība
21. gadsimtā aizsardzības ārpolitika ir paplašinājusies, lai risinātu globālā terorisma draudus.
Ekonomika
Ekonomiskās ārpolitikas jautājumi var ietvert tirdzniecības nolīgumu slēgšanu, kā arī importa un eksporta pārvaldību.
Internacionālie mērķi
Daudzas valstis ir izstrādājušas humanitārās programmas saskaņā ar "atbildība aizsargāt" koncepciju. Liberālā internacionālisma piekritēji uzskata, ka spēcīgāku un bagātāku valstu pienākums ir palīdzēt un atbalstīt mazāk spēcīgas valstis.
Gvinejas-Bisavas administratīvais iedalījums
Gvinejas-Bisavas administratīvo iedalījumu veido 8 reģioni un 1 autonomais sektors, kas sīkāk iedaļas 37 sektoros.
Arktikas un Antarktikas zinātniski pētnieciskais institūts
Arktikas un Antarktikas zinātniski pētnieciskais institūts (ru) ir vecākā Krievijas (agrāk — PSRS) zinātniski pētnieciskā iestāde, kas nodarbojas ar Zemes polāro reģionu komplekso izpēti. Izpēte tiek veikta tādās zinību nozarēs, kā okeanogrāfija, ledus fizika, meteoroloģija, okeāna un atmosfēras mijiedarbība, ģeofizika, jūras leduszinības, glacioloģija, polārā ģeogrāfija, hidroķīmija, upju grīvu hidroloģija, ekoloģija, polārā medicīna.
Par institūta pirmsākumiem tiek uzskatīta 1920. gada 4. martā dibināta Ziemeļu zinātniski rūpnieciskā ekspedīcija (Северная научно-промысловая экспедиция, Севэкспедиция). 1925. gadā ekspedīcija tiek reorganizēta par Ziemeļu izpētes institūtu (Институт по изучению Севера), ko 1930. gadā pērdēvē par Vissavienības Arktikas institūtu (Всесоюзный арктический институт). Institūts kļūst par PSRS arktisko apgabalu izpētes centru, kā arī veic Ziemeļu jūras ceļa kuģošanas nodrošinājumu.
Institūta vārdā nosauktas Arktiskā institūta salas Karas jūrā.
Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes dekānu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti 1919. gadā dibinātās Latvijas Universitātes Juridiskā fakultātes dekāni.
Derby County FC
Derby County Football Club ir futbola klubs no Dārbi, Lielbritānijā. Klubs spēlē Anglijas futbola čempionātā, kas ir pēc spēka otrā līga. Mājas spēles aizvada Pride Park Stadium.
Versace
Versace ir Džanni Versačes 1978. gadā izveidots Itālijas modes un luksusa apģērbu zīmols.
Pioneer 11
Pioneer 11 (sākotnējais nosaukums Pioneer G) bija ASV starpplanētu zonde, kas veica Jupitera un Saturna pārlidojumu. Tas bija pirmais kosmiskais aparāts, kurš tuvumā pētījis Saturnu. Projektu vadīja NASA Eimsa pētniecības centrs (ARC), kosmisko aparātu izgatavoja uzņēmums TRW. Palaista 1973. gada aprīlī. Sakari ar Pioneer 11 zaudēti 1995. gada novembrī. Aprēķini liecina, ka 2016. gada janvārī tas atradās teju 94,3 AU attālumā no Zemes.
Konstrukcija
Pioneer 11 alumīnija korpuss bija 36 cm augsts ar virsmām sešstūra formā, kura malas bija 76 cm. Tajā izvietota dzinējsistēma, kosmiskā aparāta sistēmas un zinātniskie instrumenti.
Zondē izmantoti četri radioizotopu termoelektriskie ģeneratori (RTG) SNAP-19. Tie uzstādīti divu 3 m garu mastu galos, kuri viens pret otru izvietoti 120 grādu leņķī. RTG apgādāti ar plutonija-238 radioizotopiem. Tie sākotnēji deva 155,0 W elektroenerģiju, bet pie Jupitera enerģija bija samazinājusies līdz 140 W.
Pie Pioneer 10 korpusa bija piemontēta 2,74 m diametra 46 cm dziļuma antena. Kosmiskais aparāts rotēja ap šo asi, tādēļ antena pastāvīgi bija vērsta uz Zemi. Datu pārraides ātrums sākotnēji bija 256 biti sekundē.
Zinātniskie instrumenti:
Pēc Karla Seigana ierosinājuma Pioneer 10 un Pioneer 11 bija piestiprināta 152 × 229 mm apzeltīta alumīnija plāksne gadījumam, ja zondi atrastu ārpuszemes inteliģenta dzīvības forma. Plāksnē bija attēlots vīrietis un sieviete ar simboliem, kuri informē par kosmiskā aparāta izcelsmi.
Lidojuma gaita
Pioneer 11 tika palaists 02:11:00 UTC ar nesējraķeti Atlas/Centaur no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas. Raķete bija apgādāta ar cietās degvielas trešo pakāpi TE364-4, kas bija speciāli izstrādāta Pioneer misijām.
Pioneer 11 sāka Jupitera novērošanas fāzi. Ciešākā pietuvošanās planētai bija 2. decembrī attālumā no mākoņu virsmas. Tika iegūti detalizēti Lielā Sarkanā Plankuma attēli, kā arī planētas polārie reģioni, kurus Pioneer 10 nebija uzņēmis. Tika noskaidrota pavadoņa Kallisto masa. Izmantojot Jupitera gravitāciju, veikts gravitācijas manevrs zondes ievadīšanai trajektorijā uz Saturnu.
Pioneer 11 sāka Saturna novērošanas fāzi. Ciešākā pietuvošanās planētai bija 1. septembrī attālumā no mākoņu virsmas.
Eimsa pētniecības centrs paziņoja, ka Pioneer 11 drīzumā var pārstāt darboties, jo tam izsīcis enerģijas avots. uztverts pēdējais signāls no zondes
Pioneer 11 turpina virzīties ārā no Saules sistēmas ar ātrumu 11,376 km/s (2,400 AU gadā) Vairoga zvaigznāja virzienā.
Žanaezena
Žanaezena (kk) ir apgabala pakļautības pilsēta Manghistau apgabalā Kazahstānā. Izvietojusies apgabala dienviddaļā Manghistau plato 140 km no apgabala centra Aktau un 2650 km no valsts galvaspilsētas Astanas. Nozīmīgs naftas ieguves un pārstrādes centrs.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1964. gadā pie naftas un dabasgāzes atradnēm kā Novijuzeņa (Новый Узень). 1968. gadā piešķirts pilsētas statuss. Kopš 1993. gada tagadējais nosaukums.
Pilsētā vairākkārt izcēlušies nemieri, kas balstīti kā ekonomiskos, tā arī etniskos pamatos.
Eirāzijas sloka
Eirāzijas sloka jeb vienkārši sloka (Scolopax rusticola) ir sloku dzimtas (Scolopacidae) tārtiņveidīgais bridējputns. Ģeogrāfisko variāciju nav. Sloka izplatīta gandrīz visā Eiropā, izņemot Islandi un kontinenta galējos ziemeļus, kā arī tās izplatība Dienvideiropā ir fragmentāra. Tās izplatības areāls uz austrumiem turpinās plašā joslā pāri Sibīrijas taigas zonai līdz Sahalīnai un Japānai. Sloka sastopama arī Kaukāzā, Ķīnas ziemeļrietumos un Indijas ziemeļos. Ziemeļu reģionu populācijas ir migrējošas un ziemo Rietumeiropā, Vidusjūras reģionā, Ziemeļāfriku ieskaitot, Indijā un Āzijas ziemeļaustrumos. Rietumeiropas populācijas slokas pamatā ir nometnieces.
Latvijā
Sloka Latvijā ir parasta un izplatīta ligzdotāja, kā arī caurceļotāja. Nelielā skaitā tā regulāri arī pārziemo (vairāk rietumu daļā). Konkrētu novērojumu par sloku ziemošanu nav pārāk daudz, jo sloka ir grūti pamanāma. Iespējams, ka slokas samērā lielā skaitā palika ziemot 2000/2001.g. ziemā, kad bija neparasti silts decembris. Līdzīga situācija varētu būt bijusi 2006/2007.g. ziemā. Visticamākais, ka ziemojošās slokas nav vietējās Latvijas ligzdotājas, bet drīzāk ieceļojoši putni no Krievijas.
Izskats
Sloka ir vidēji liels putns, kuras ķermeņa garums, knābi ieskaitot, ir 33—38 cm, spārnu plētums 55—65 cm, vidējais svars 280 g. Šai sugai piemīt dzimumu dimorfisms, mātītēm esot lielākām nekā tēviņiem, lai gan, atsevišķi īpatņus redzot, dzimumu putniem vizuāli noteikt nevar. Taisnā, garā knābja garums ir 6—8 cm. Tas ir tumši pelēkā krāsā, bet pie pamatnes rozīgs. Knābja gals slokai ir plastisks un jutīgs. Slokai ir brūni raibumots apspalvojums, kas palīdz putnam noslēpties meža audzē. Mugurpuse ir sarkanbrūna, bet pavēdere pelēkbrūna. Tēviņiem apspalvojums košāks nekā mātītēm. Uz galvas tai ir vairākas melnas šķērssvītras. Slokai ir lielas acis un tās atrodas galvas sānu plaknēs, nodrošinot 360° redzes leņķi. Spārni plati, kājas vai nu pelēkas, vai rozīgas.
Uzvedība
Sloka pamatā ir aktīva krēslas vai nakts stundās un ļoti reti to var novērot gaišā dienas laikā. Dienas laikā to biežāk var novērot, ja nejauši atrod tās slēpšanās vietu, tad sloka bēg, lidojot prom. Tās lidojums atgādina pūci vai sikspārni. Migrācijas laikā lidojums, lidojot pāri atklātām vietām, ir ātrs un taisns, bet mežā zig-zag veidīgs, paceļoties augstāk un nolaižoties zemāk. Slokas ir vientuļnieces un migrē vienatnē, reizēm tomēr apvienojoties nelielos baros, ja nav labvēlīgi klimatiskie apstākļi.
Ligzdošanas sezonas laikā sloka uzturas mitros, jauktu koku mežos ar biezu pamežu. Tā izvairās no saules apspīdētiem, sausiem klajumiem. Bieži barojas upīšu un strautu mitrajos krastos vai meža staignājos. Nakts laikā slieku bagātās pļaviņās var sapulcēties sloku bari.
Barība
Sloka pamatā barojas ar dzīvnieku izcelsmes barību, bet tā barojas arī ar augiem. Tās pamatbarība ir sliekas, kukaiņi, īpaši iecienītas ir dažādas vaboles, kā arī tā barojas ar zirnekļiem, vēžveidīgajiem, gliemjiem, dēlēm un dažādiem tārpiem. Sloka barojas arī ar zāli, sēklām, graudiem (iecienītas ir auzas), augļiem un saknēm. Ar savu garo knābi sloka pārbauda mitru zemi, peļķes, dūkstis un upju mitros krastus, tā izcilā meža kritalas, zariņus un lapas. Pamatā barojas nakts laikā, īpaši ārpus vairošanās sezonas.
Ligzdošana
Slokas ir poligāmas. Sloku tēviņam ir raksturīgs riesta lidojums, ko tas izpilda krēslas stundās, lidojot pāri un cauri mežam un cenšoties pievērst mātīšu uzmanību. Tas lido virs pašām koku galotnēm, bieži sasitot spārnus, un tā knābis ir noliekts uz leju. Turklāt lidojuma laikā tēviņš rūc, ko ik pa brīdim pārtrauc skaļi, asi saucieni.
Par mazuļiem rūpējas tikai mātīte. Sezonā ir tikai viens perējums. Ligzda ir neliela iedobe zemē, kas atrodas labi apslēptā vietā. Iedobe tiek izklāta ar sausām lapām vai zāli. Dējumā parasti ir 4 baltas vai gaiši krēmīgas olas, bet var būt 2—5 olas. Inkubācijas periods ilgst 21—24 dienas un perē tikai mātīte. Pēc izšķilšanās putnēnus sedz raibas dūnas un tie tūlīt sāk sekot savai mātei. Ja mātīti izbiedē ar pavisam maziem cālēniem, tā, lai aizsargātu mazuļus, tos lidojumā pārnes, iespiestus starp kājām, ķermeni un asti vai saņemtus nagos, vai uzsēdinātus uz muguras. Pieauguša putna apspalvojums putnēniem izaug, kad tie sasniedz 15-24 dienu vecumu, bet īsas distances lidot tie spēj jau 10 dienu vecumā.
Sloka un cilvēks
Daudzās valstīs slokas ir medību putni. To nelielais izmērs un nekonkrētais lidojuma raksturs ir īsts pārbaudījums medniekam un labam šāvējam. Eiropā līdz šim nav izprasta medību ietekme uz sloku populāciju.
Valda uzskats, ka sloku gaļa visgaršīgākā ir laikā no oktobra līdz decembrim. Pēc nomedīšanas slokas liek gatavināties 4—8 dienas, lai gaļa kļūtu mīkstāka. Slokas gaļas ēdienus parasti izmanto kā uzkodas.
Dēla
Dēla (el) ir Grieķijai piederoša sala Egejas jūrā, Kiklādu arhipelāgā, administratīvi ietilpst Dienvidegejas perifērijā. Viena no nozīmīgākajām mitoloģiskajām, vēsturiskajām un arheoloģiskajām vietām valstī.
Tiek uzskatīts, ka šeit Lēto dzemdējusi Artemīdu un Apollonu. Jonieši salā aizsāka Dēlas svētkus, tika rīkotas spēles par godu Apollonam, kura pielūgšanas kultu arī ieviesa jonieši. Dēlas sala bija svētceļojumu mērķis, vēlāk — tirdzniecības osta.
Mūsdienās Dēla ir mazapdzīvota sala, te atvērts arheoloģijas muzejs. Kopš 1873. gada salā tiek veikti arheoloģiskie izrakumi Atēnu Francijas skolas (École Française d’Athènes) vadībā. Ievērojami objekti Dēlas salā ir teātris, teātra kvartāls, lauvu terase, Dionīsa māja, Dioskurīda un Kleopatras māja, Svētais ezers.
1990. gadā Dēla iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
1936. gada neoficiālā šaha olimpiāde
1936. gada neoficiālā šaha olimpiāde no 1936. gada 17. augusta līdz 23. septembrim Minhenē.
Beisbols 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Beisbols 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 2021. gada 28. jūlija līdz 7. augustam.
1936. gada neoficiālā šaha olimpiāde
Vispārīgs apskats
1933. gadā, pēc Hitlera nākšanas pie varas, šaha dzīves vadību Vācijas Šaha savienības vietā pārņēma Lielvācijas Šaha savienība. Tās pieņemtie antisemītiskie likumi nonāca pretrunā ar Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) statūtiem un tā no FIDE izstājās.
Minhenē neieradās ASV (1931., 1933. un 1935. gada olimpiāžu uzvarētāja) un Anglija, kas savus spēlētājus sūtīja uz spēcīgo Notingemas starptautisko turnīru.
Noslēguma tabula
!Vieta||Komanda||1||2||3||4||5||6||7||8||9||10||11||12||13||14||15||16||17||18||19||20||21||Punkti||+||=||-
Individuālās medaļas
! Galdiņš !! Medaļa !! Spēlētājs !! Valsts !! Punkti!! Spēles !! %
Alfama
Alfama ir vecākā Lisabonas apkaime, kura izvietojusies starp Lisabonas pils nogāzi un Težu upi. Tās nosaukums cēlies no arābu vārda Al-hamma, kurš apzīmē strūklakas vai pirtis. Tajā atrodas daudzas vēsturiskas apskates vietas un daudzi fadu mūzikas bāri un restorāni.
Mauru valdīšanas laikā Alfamas teritorijā atradās visa pilsēta, kura vēlāk izpletās rietumu virzienā (Baišas apkaime). Alfamā apmetās zvejnieki un nabadzīgā tautas daļa un arī šobrīd tā uzskatāma par nabadzīgu apkaimi. 1755. gada Lisabonas zemestrīce neizpostīja Alfamu un tā saglabājās kā ainavisks šauru ielu un mazu skvēru labirints. Pēdējā laikā apkaime tiek uzlabota, renovējot vecās mājas un radot jaunus restorānus, kur tiek spēlēta tradicionālā melanholiskā portugāļu mūzika — fadu.
Michelin
Tās produkti ir paredzēti visu veidu transportlīdzekļiem: automašīnām, kravas automašīnām, divriteņu automašīnām, lidmašīnām, inženierbūvēm un lauksaimniecības mašīnām. Tas ir daudznacionāls uzņēmums, kas iekļauts CAC 40 sarakstā, darbojas 17 valstīs un nodarbina 125 400 cilvēku.
Uzņēmumu 1888. gadā Francijas pilsētā Klermonferānā nodibināja Andrē Mišelins kopā ar savu brāli Eduāru.
Mārgarita Kvellija
Sāra Mārgarita Kvellija (en, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.
Mārgaritas māte Endija Makdauela arī ir aktrise. Bērnībā viņa mācījās baletdejošanu. Kvellijas pirmā loma bija 2013. gada drāmas filmā Palo Alto. Kļuvusi pazīstama, attēlojot lomu HBO seriālā The Leftovers (2014—2017).
2019. gadā viņa nominēta Emmy balvai par lomu miniseriālā Fosse/Verdon, savukārt par lomu Netflix miniseriālā Maid viņa nominēta Zelta globusa balvai un vēlreiz Emmy balvai. Piedalījusies arī filmās "Foršie džeki" (2016), "Nāves dienasgrāmata" (Death Note, 2017), "Reiz Holivudā" (2019) un "Zvaigznes pusdienlaikā" (2022).
Landsortas dzelme
Landsortas dzelme (sv) ir Baltijas jūras dziļākā vieta. Atrodas starp Stokholmu un Gotlandes salu 24 km uz dienvidaustrumiem no Landsortas bākas Ejas salā un 80 km uz ziemeļrietumiem no Harudena raga Gotlendes ziemeļos. Dzelme ir 456,51 m dziļa un izvietojusies Gotlandes ieplakā. Līdz 1960. gadiem dzelmē tika izgāzti ķīmiskie un vidēji radioaktīvie atkritumi.
Hermanis Fēgeleins
Hanss Georgs Oto Hermanis Fēgeleins (de; dzimis, miris ) bija SS grupenfīrers. Hitlera sievas Evas Braunas māsasvīrs.
SS no 1933. gada. Kara laikā piedalījās kaujās Polijā, Beļģijā, Francijā un Baltkrievijā, tai skaitā pret partizāniem Pripetes purvu rajonā. 1943. gadā smagi ievainots, vēlāk norīkots par sakaru virsnieku un SS pārstāvi Hitlera galvenajā mītnē. 1944. gadā apprecējās ar Evas Braunas māsu Gretlu. Veica pienākumus Hitlera bunkurā Berlīnē kara pēdējos mēnešos. Pēc Hitlera pavēles sodīts ar nāvi par dezertēšanu divas dienas pirms paša Hitlera pašnāvības.
Maiks Džadžs
Maikls Kreigs "Maiks" Džadžs (en, dzimis ) ir Ekvadorā dzimis amerikāņu aktieris, kinorežisors, kinoproducents un komponists.
Absolvējis Kalifornijas Universitāti Sandjego, kur studēja fiziku. 1993. gadā izveidoja multiplikācijas seriālu "Bīviss un Batheds". Viņš arī ir viens no animācijas seriālu "Varenais Hils" (1997–2010), The Goode Family (2009), "Silīcija ieleja" (2014–2019) un Mike Judge Presents: Tales from the Tour Bus (2017–2018) līdzautors. Režisējis un rakstīja scenārijus tādām filmām kā Beavis and Butt-Head Do America (1996), "Darbs ofisā" (1999), "Idiokrātija" (2006) un "Ekstrakts" (Extract, 2009).
Mīla stiprāka par nāvi
Luga "Mīla stiprāka par nāvi. Turaidas Maijas traģēdija" ir Raiņa 1926. un 1927. gadā sacerēta traģēdija, kuras pamatā ir vēsturiska leģenda par Turaidas Rozi. Tai ir pieci cēlieni.
Tapšana
Luga sākta rakstīt 1926. gada vasarā un pabeigta 1927. gadā. Tā sacerēta prozā, tikai nedaudzās vietās tekstā ir iestarpināti dzejoļi, pārsvarā tās ir vietas, kur varoņi izpilda dziesmas. Pirmie trīs cēlieni publicēti žurnālā "Atpūta". 1927. gadā Eduarda Smiļģa režijā lugu ar panākumiem izrādīja Dailes teātris.
Markneikirhene
Markneikirhene ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķī. Pilsēta ir sens mūzikas instrumentu ražošanas centrs. Markneikirhenē un tās apkārtnē ir vairāk nekā 100 uzņēmumu, kas nodarbojas ar mūzikas instrumentu ražošanu.
Ekonomika
Pilsētas ekonomika balstās uz mūzikas instrumentu ražošanu. Citu starpā šeit atrodas oboju un citu pūšamo instrumentu ražotājs Gebrüder Mönnig - Oscar Adler & Co. un ģitāru ražotājs Warwick GmbH & Co Music Equipment KG (ražo ģitāras Warwick un Framus).
Izglītība, kultūra un sports
Pilsētā atrodas mūzikas instrumentu muzejs. Notiek tradicionāli mūzikas konkursi un meistarklases.
2020. gada ASV prezidenta vēlēšanas
2020. gada ASV prezidenta vēlēšanas bija 59. ASV prezidenta vēlēšanas, kas notika. Tajās vēlēja ASV prezidentu un viceprezidentu. Demokrātu partijas kandidāti Džo Baidens un Kamala Herisa uzvarēja. Donalds Tramps kļuva par pirmo prezidentu kopš 1992. gada un vienpadsmito prezidentu ASV vēsturē, kurš netika pārvēlēts. Šajās vēlēšanās bija augstākā vēlētāju aktivitāte kopš 1900. gada. Demokrātiskās partijas viceprezidenta amata kandidāte Kamala Herisa kļuva par pirmo sievieti viceprezidenti ASV vēsturē.
Priekšvēsture
2016. gadā tika ievēlēts Donalds Tramps. Prezidentūru Tramps sāka kā visnepopulārākais ASV prezidents pēdējās četrās desmitgadēs un vecākais ASV prezidents amatā stāšanās brīdī. Trampa prezidentūra pārklājās ar globālo COVID-19 pandēmiju un viņa darbība tās ierobežošanā tika vērtēta kā neefektīva. Neskatoties uz to, Donalds Tramps nolēma kandidēt uz otro termiņu.
Savukārt Demokrātiskā partija šim amatam nominēja bijušo ASV viceprezidentu Džo Baidenu. Kā viceprezidenta kandidāti Džo Baidens izvēlējās Kamalu Herisu.
Priekšvēlēšanu sacīkste
No Demokrātiskās partijas priekšvēlēšanu sacensībās pieteicās 29 galvenie kandidāti. Pēc tās saucamās lielās otrdienas Super Tuesday priekšvēlēšanu sacīkstē priekšā izvirzījās Vermontas senators Bērnijs Sanderss un bijušais ASV viceprezidents Džo Baidens. COVID-19 pandēmijas dēļ Bērnijs Sanderss izstājās no sacensības tā ļaujot Džo Baidenam kļūt par Demokrātu partijas oficiālo kandidātu.
Republikāniskā partija bez nekādas īstas opozīcijas nominēja tābrīža ASV prezidentu Donaldu Trampu.
Priekšvēlēšanu aptauju prognozes
Zemāk apkopotas priekšvēlēšanu aptauju prognozes no 2019. gada septembra līdz pat vēlēšanu dienai. Džo Baidena izredzes uzvarēt visā šajā periodā bija vērtētas vidēji par 7,9% augstāk nekā Donalda Trampa izredzes.
Vēlēšanu norise
Tuvojoties 3. novembra vēlēšanām un balsu skaitīšanas gaitā prezidents Donalds Tramps vairākkārt pauda apgalvojumus par krāpšanos vēlēšanās. 5. novembrī ASV telekanāli MSNBC, ABC, CBS un NBC pārtrauca pārraidīt tiešajā ēterā Trampa preses konferenci, bet CNN translāciju papildināja ar uzrakstu kadrā: "Bez jebkādiem pierādījumiem Tramps apgalvo, ka tiek apkrāpts".
6. novembrī ASV telekanālu prognozes liecināja, ka Baidens nodrošinājis 253 no 270 elektoru balsīm, kas nepieciešamas, lai kļūtu par prezidentu. Telekanāls "Fox News" un ziņu aģentūra "Associated Press" prognozēja, ka Baidens uzvarējis arī Arizonā, kas viņam dotu pavisam 264 elektoru balsis. Savukārt Tramps bija nodrošinājis sev 214 elektoru balsis. Balsu skaitīšanas prelimināro rezulātu paziņošana ievilkās sešās pavalstīs - Aļaskā, Arizonā, Džordžijā, Nevadā, Pensilvānijā un Ziemeļkarolīnā. Pēc 6. novembrī saskaitītajām balsīm Tramps bija vadībā Aļaskā un Ziemeļkarolīnā, kamēr Baidens Arizonā, Džordžijā, Pensilvānijā un Nevadā. Džordžijas pavalsts paziņoja, ka pārskaitīs ASV prezidenta vēlēšanās nodotās balsis, jo saskaņā ar sākotnējiem skaitīšanas rezultātiem bijušais viceprezidents Džo Baidens prezidentu Donaldu Trampu apsteidzis tikai par mata tiesu.
7. novembrī vadošie Savienoto Valstu televīzijas kanāli CNN, NBC un CBS paziņoja, ka ASV prezidenta vēlēšanās uzvarējis Džo Baidens, jo viņš guvis uzvaru arī Pensilvānijas štatā, tādējādi nodrošinot sev vismaz 273 no 538 elektoru balsīm. 19. novembrī Džordžijas štata sekretārs atzina, ka manuālā balsu pārskaitīšana ir apstiprinājusi Džo Baidena uzvaru arī šajā štatā.
Vēlēšanu rezultāti
9. decembrī tika apstiprināti vēlēšanu rezultāti visās ASV štatos un Kolumbijas apgabalā. 14. decembrī notika pavalstu elektoru kolēģijas sanāksme, Baidens ieguva 306 elektoru balsis, bet Tramps 232 balsis. Galīgais balsojums 2021. gada 6. janvārī bija jāapstiprina ASV Kongresa balsojumā.
Nepārvēlētais prezidents Tramps aicināja viceprezidentu Maiku Pensu neapstiprināt Džo Baidena uzvaru prezidenta vēlēšanās. Reaģējot uz Trampa sacīto, Penss paziņoja, ka neiejauksies, lai apturētu Baidena uzvaras apstiprināšanu Kongresā. Laikā, kad notika abu palātu kongresmeņu sesija, atskanēja paziņojums, ka "ārēju draudu" dēļ neviens nevar ne ieiet, ne pamest Kapitolija kompleksu. Prezidentu Trampu atbalstošajiem protestētājiem izdevās ielauzties Kapitolijā, pēc kā apturēja Kongresa sesiju. No Kapitolija ēkas evakuēja viceprezidentu Maiku Pensu, kurš vadīja abu Kongresa palātu sesiju. Kad Kapitolija ēku atbrīvoja no protestētājiem, parlamenta deputāti atsāka sēdi, kurā naktī uz 7. janvāri apstiprināja demokrātu partijas pārstāvja Džo Baidena uzvaru prezidenta vēlēšanās.
Ieva Ilvesa
Ieva Ilvesa (dzimusi Ieva Kupče 1977 Rīgā) ir latviešu diplomāte, kiberdrošības politikas eksperte un bijusī Igaunijas pirmā lēdija, Igaunijas eksprezidenta Tomasa Hendrika Ilvesa dzīvesbiedre. Bijusi Latvijas Aizsardzības ministrijas Nacionālās kiberdrošības politikas koordinācijas nodaļas vadītāja, strādājusi dažādās institūcijās ārlietu un drošības politikas jomā Latvijā un NATO, pievēršoties drošības, demokrātijas un cilvēktiesību jautājumiem.
Izglītība
Ilvesa dzimusi Rīgā, bet bērnību pavadījusi Salacgrīvā. Vidējo izglītību ieguvusi Limbažos. Pēc mācībām pārcēlusies uz Rīgu studēt Latvijas Universitātes starptautisko attiecību studiju nodaļā, kur ieguvusi maģistra grādu politikas zinātnē. Jau studiju laikā 1997. gadā sāka strādāt Ārlietu ministrijā. 2012. gadā ieguva otro maģistra grādu, absolvējot profesionālās pilnveides programmu Džonsa Hopkinsa universitātē Vašingtonā. Šajā laikā viņa kopā ar bijušo ASV vēstnieku NATO Kurtu Volkeru (Kurt Volker) sastādīja un rediģēja grāmatu “Nordic-Baltic-American Cooperation: Shaping the U.S.-European Agenda”.
Drava
Drava var būt:
Ieva Ilvesa
Karjera
Kopš 2012. gada bijusi Latvijas Aizsardzības ministrijas Nacionālās kiberdrošības politikas koordinācijas nodaļas vadītāja. Bijusi Aizsardzības ministrijas valsts sekretāra padomniece. Ilvesa arī koordinējusi NATO Stratēģiskās komunikācijas izcilības centra ("StratCom") izveidi Rīgā.
Privātā dzīve
2015. gada novembrī Ilvesa saderinājās ar tābrīža Igaunijas prezidentu Tomasu Hendriku Ilvesu, ar kuru laulības noslēdza 2016. gada 2. janvārī Hallistes baznīcā, Vīlandes apriņķī. Ilvesai ir trīs bērni — dēls Ralfs Jānis (dzimis 2002. gadā), meita Isabella (dzimusi 2014. gadā). 2016. gada 28. novembrī Ievai Ilvesai un Tomasam Hendrikam Ilvesam piedzima dēls Hanss Hendriks.
Sabiedriskā dzīve
Kā Igaunijas pirmā lēdija Ilvesa bija iesaistījusies vairākās sabiedriskās aktivitātēs, piemēram, kļuvusi par Igaunijas SOS ciemata patronesi, kā arī pavadījusi dzīvesbiedru vairākās ārvalstu vizītēs, to skaitā apmeklējusi ANO Ģenerālās asamblejas 71. sesiju, kur tikusies ar tā brīža ASV prezidentu Baraku Obamu un pirmo lēdiju Mišelu Obamu.
Wukong
Wukong (zh), zināa arī pēc nosaukuma angļu valodā Dark Matter Particle Explorer (DAMPE) ir Ķīnas orbitālā observatorija. Projektu pārvalda Ķīnas zinātņu akadēmija. Kosmiskais aparāts palaists 2015. gada decembrī.
Wukong ir kosmiskais teleskops, kas veic augstas enerģijas elektronu un gamma starojuma novērojumus, lai pētītu kosmiskā starojuma izcelsmi, izplatību un paātrināšanās mehānismu. Ar tā palīdzību cer atrast tumšās matērijas daļiņas.
Lidojuma gaita
Wukong tika palaists 00:12 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 2D no Dzjucjuaņas Pavadoņu palaišanas centra. Kosmiskais aparāts ievadīts solārsinhronā orbītā. 2016. gada marta vidū Wukong nodots ekspluatācijā.
Šaķu rajona pašvaldība
Šaķu rajona pašvaldība ir viena no 60 Lietuvas pašvaldībām. Pašvaldība atrodas vēsturiskajā Suvalkijas novadā. Tā robežojas ar Lietuvas Jurbarkas rajona, Kauņas rajona, Kazlu Rūdas un Vilkavišķu rajona pašvaldībām, kā arī Krieviju.
Jeri (Valmieras pagasts)
Jeri ir ciems Valmieras novada Valmieras pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā.
Jeri izveidojusies ap Ģerinšu muižu (Jehrenhof).
Vītiņa
Vītiņa var būt:
Simptoms
Simptoms (el, symptoma — 'negadījums, nelaime') ir slimības pazīme. Katrai slimībai ir vairāki simptomi. Simptomi var būt tādi, kurus pacients jūt un par to izstāsta ārstam, un objektīvi, kurus ārsts atrod, veicot slimnieka izmeklēšanu. Pamatojoties uz konstatētajiem simptomiem, ārsts nosaka diagnozi. Vieni un tie paši simptomi var būt vairākām slimībām, pareizu diagnozi var noteikt tikai ārsts.
Veronas arēna
Veronas arēna (it) ir antīkais romiešu amfiteātris, kas uzcelts Veronā, Itālijā, ap 30. gadu gladiatoru cīņām, jūras kaujām (naumahijām) un cirka priekšnesumiem. Tā atrodas pilsētas lielākajā laukumā — Piazza Bra. Veronas arēna ir pasaulē pazīstama kā koncerta laukums.
Veronas amfiteātris ir trešais lielākais romiešu amfiteātris (pēc Kolizeja un Kapujas amfiteātra). Tas ir viens no labāk saglabātajām šāda veida celtnēm. 2000. gadā kopā ar pārējiem Veronas vēstures pieminekļiem amfiteātris tika iekļauts UNESCO pasaules mantojuma objektu sarakstā.
Diskusijas par celtniecības laiku
Kā rakstīja Beltrams, rakstisku avotu trūkums par amfiteātra celtniecību ļoti apgrūtina tā drošu hronoloģiju, jo iepriekš dažādi pētījumi sniedza atšķirīgu celšanas laiku. Ticams celtniecības laiks variēja no 1. līdz 3. gadsimtam, kaut arī tagad ir pierādīts, ka tas nevarēja būt jaunāks par 1. gadsimtu.
Pašlaik arēnu var salīdzināt ar Pulas amfiteātri, jo pēc saviem stilistiskajiem un tehniskajiem parametriem tas ir līdzīgs Veronas amfiteātrim. Līdzīga ir arī ģeogrāfiskā un kultūras zona. Šī līdzība liek uzskatīt ka abus amfiteātrus ir projektējis viens arhitekts un tos ir cēluši tie paši celtnieki. Amfiteātra celtne Pulā tiek datēta ar Augusta valdīšanas laiku, tāpēc arī pilnīgi iespējams, ka arī arēna ir celta apmēram tajā pašā laikā.
Amfiteātra datēšanu palīdz izprast arī atrastā, no tufa veidotā, gladiatora galva dabiskā lielumā. Galvu ieskauj bruņucepure ar divām apaļām acu atverēm, kurās ir redzamas acis. Sejas aizsegs sastāv no divām daļām, kuras ir savienotas tieši sejas vidū. Šīs paragnatīdas sākas ausu rajonā un paplašinās, nosedzot visu seju, izņemot acis. Šāds bruņucepuru tips bija izplatīts Augusta valdīšanas beigās jeb aptuveni starp 10. un 20. gadu. Bet jau pēc 40. gada tas mainījās, tādējādi sašaurinot celtniecības laiku starp Augusta valdīšanas beigām un Klaudija valdīšanas sākumu. Ņemot vērā to, ka skulptūras tika izveidotas amfiteātra celtniecības beigās, var uzskatīt, ka arēnas celtniecība bija pabeigta ap 30. gadu, kā to apstiprināja vēsturnieks Pirro Markoni. Papildus bruņucepurei arī citas detaļas, šķiet, norāda uz amfiteātra celtniecību šajā periodā.
Romas laiks
Amfiteātra senā vēsture kopumā nav zināma, kaut arī par to var spriest no dažiem faktiem, kas attiecas uz Romas laika Veronu. Pilsēta bija ierauta karā starp Vitellio un Vespasiānu: pēdējais būtībā izvēlējās pilsētu par savu cietoksni, jo to ieskāva atklāts lauks, kurā varēja izmantot kavalēriju. Tomēr pilsētas mūru izmantošana bija apgrūtināta blakus esošā amfiteātra dēļ, kas bija celts vēl miera laikā. Tādēļ tika pieņemts lēmums izveidot cietokšņa valni un izrakt aizsarggrāvi uz dienvidiem no pilsētas. Tādējādi, šo darbu realizācija liecina par to, ka 69. gadā amfiteātris jau bija uzcelts.