cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kārlis Aperāts
Dzīvesgājums
Pēc Vācijas iebrukuma PSRS Aperāts organizēti ar trim Sakaru bataljona rotām pameta 24. teritoriālā korpusa rindas Litenes nometnē, paņemot līdzi smagās automašīnas, ieročus un sakaru iekārtas, un devās mežā. Šī vienība, pievienojoties citiem Sarkanās armijas rindas pametušajiem latviešu karavīriem, pieauga līdz teju 2000 vīru sastāvam un kļuva pazīstama kā "Dzimtenes sargi", pamatā nodarbojoties ar mežos klaiņojošo, bēgošo sarkanarmiešu likvidēšanu Gulbenes, Alūksnes un Cesvaines pusē. Brīvprātīgi pieteicies pirmajās vācu armijā formētajās latviešu vienībās, Aperāts 1942. gadā kļuva par 26. Tukuma policijas bataljona komandieri, bet 1943. gada martā tika iecelts par 2. latviešu brigādes 42. grenadieru pulka II bataljona komandieri, īsu laiku komandēja to Volhovas frontē, taču saslima un 1944. gada janvārī bija spiests doties uz Rīgu ārstēties. 1943. gada 22. augustā apbalvots ar II šķiras, bet 21. septembrī ar — I šķiras Dzelzs krustu.
1944. gada 26. jūnijā Aperātu iecēla par 15. divīzijas 32. pulka komandieri. 1944. gada jūlijā, ienaidnieka pārspēka spiests, 32. pulks atkāpās no Veļikajas krastu Opočkas pozīcijām, šajā procesā 32. pulkam tika pievienotas vēl citas latviešu vienību daļas un izveidota Aperāta kaujas grupa (Kampfgruppe Aperāts) ap 850 vīru sastāvā. Kaujas grupa pulvežleitnanta Aperāta vadībā atkāpās Mozuļu (Мозули) ciema virzienā, taču tas jau bija ienaidnieka rokās, Zilupi nācās forsēt ar kauju, kas arī izdevās, taču kaujas grupa nonāca divu Sarkanās armijas divīziju ielenkumā. 16. jūlija vakarā Aperātu smagi ievainoja uzbrūkošie ienaidnieka tanki — viņš nodeva atlikušo vīru vadību savam adjutantam majoram Hāzneram, taču pats atsacījās evakuēties, lai neaizkavētu atkāpšanos. Kaujā krita ap 300 latviešu karavīru, 22 latviešu un 6 vācu virsnieki. Cīņas biedru liecības liek domāt, ka, lai nekristu gūstā, pulkvežleitnants Aperāts nošāvās.
Pēc nāves paaugstināts par pulkvedi un apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieku krustu.
IMAP
Tiešsaistes režīms
Izmantojot POP, klienta programma serverim pieslēdzas īslaicīgi, kamēr tik lejuplādēta jauna vēstule. IMAP ļauj saglabāt seansu neierobežotu laiku, visas darbības ar vēstulēm veicot uz paša servera, nelejuplādējot vēstules saturu. Tas ir īpaši izdevīgi, ja ir zems sakaru kanāla ātrums vai datplūsmas ierobežojumi.
Vienlaicīga pieslēgšanās vēstuļu kastei vairākiem klientiem
POP3 protokols piekļuvi vēstuļu kastei vienlaicīgi ļauj tikai vienam klientam. IMAP tāda ierobežojuma nav; ir mehānisms, kā viens klients var redzēt citu klientu izmaiņas vēstuļu kastē.
MIME daļu apstrāde
E-pasta vēstule ir MIME formātā, kuram ir kokveida struktūra, kas sastāv no dažādām daļām. IMAP4 ļauj klientam atsevišķi saņemt kādu no MIME daļas. Piemēram, tas ļauj saņemt vēstules teksta daļu bez pievienotās datnes — lietotājam pašam ir iespēja izlemt, to lejuplādēt vai ne.
Vēstules stāvokļa informācija
Ar vēstules karodziņu palīdzību uz servera klients var zināt vēstules stāvokli - vai tā ir lasīta, dzēsta, vai ir atbildēts uz to. POP gadījumā to varēja nodrošināt tikai klienta programma.
Vairākas vēstuļu kastītes
IMAP4 klienti var izveidot, pārsaukt, dzēst vairākas vēstuļu kastīes (kas lietotājam ir kā mapes) tieši uz servera, kā arī pārvietot vēstules starp kastītēm. IMAP arī nodrošina piekļuvi koplietošanas un publiskajām vēstuļu kastītēm.
Meklēšana uz servera
IMAP ļauj klientiem veikt meklēšanas operācijas pēc dažādiem kritērijiem uz servera, nelejuplādējot katru vēstuli.
Iebūvēts paplašināšanas mehānisms
Pēc pieredzes ar citiem interneta protokoliem, IMAP4 protokolā ir mehānisms, kas ļauj to paplašināt.
Latvijas Smagās artilērijas pulks
Smagās artilērijas pulks bija Latvijas Bruņoto spēku Tehniskās divīzijas vienība, kurā ietilpa 3 smagās artilērijas divizioni (bruņojumā dažādu sistēmu vācu un angļu smagie lielgabali).
Okafors
Okafors var būt:
Latvijas Smagās artilērijas pulks
1939. gada 1. septembrī pulkā bija 61 virsnieks, 453 kareivji un instruktori.
1939. gada rudenī pulka Zenītartilērijas divizionu pievienoja jaunizveidotajam Zenītartilērijas pulkam.
IMAP
IMAP4 trūkumi, salīdzinot ar POP3
Lai nosūtītu vēstuli, pasta klients šo vēstuli sūta divreiz, vienu uz SMPT nogādāšanai adresātam, bet kopiju uz IMAP serveri, lai saglabātu nosūtīto vēstuļu kastē. POP sūta vienreiz, kopija tiek saglabāta tikai pie klienta.
Protokola apraksts
IMAP serveris visbiežāk izmanto TCP 143. portu vai 993. (SSL).
Vēstuļu atribūti
Katrai vēstulei tiek piešķirts 32 bitu unikāls identifikators — UID (Unique Identifier), kas nedrīkst mainīties seansa laikā, kā arī starp seansiem. Katrs jaunais UID ir lielāks par jebkuru iepriekšējo. Savukārt vēstuļu secības numurs (Message Sequence Number) ir vēstules kārtas numurs vēstuļu kastē, kas var mainīties seansa laikā, ja tiek dzēstas vēstules.
Vēstules statusa apskatei paredzēti karodziņi (flag). Tie sākas ar simbolu "\". Daži no karodziņiem:
Pielietojums
Populārākie IMAP serveri:
Populārākie IMAP klienti:
Latvijas Bruņoto vilcienu pulks
Latvijas Bruņoto vilcienu pulks bija Latvijas armijas bruņuvilcienu sakopojums, kura štābs atradās Rīgā.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada jūlijā Latvijas Bruņoto spēku rīcībā bija divi bruņuvilcieni. Pirmais bija uzbūvēts Šķirotavas stacijas darbnīcās Padomju Latvijas armijas vajadzībām un iegūts kā kara trofeja no krievu baltgvardu Virgoļiča korpusa. Otrais bija būvēts Krustpils dzelzceļa darbnīcās un pēc pirmās uzvaras pār Sarkanās armijas bruņuvilcienu "Buržuāzijas iznicinātājs" (Истребитель Буржуазии) nosaukts par "Komunistu iznicinātāju". Bermontiādes kauju laikā uzbūvēja vēl divus bruņuvilcienus (Zīlānu stacijas depo darbnīcās Latgales kaujām, bruņuvilcienu "Kalpaks" Liepājas aizsardzībai). Jelgavas atbrīvošanas kauju laikā bermontiešiem atņemto vilcienu pārbūvēja, izmantojot vilciena "Kalpaks" aprīkojumu. 1919. gada beigās Latvijas armijas rīcībā bija četri platsliežu dzelzceļa bruņuvilcieni, kas visi 1920. gada ziemā piedalījās Latgales atbrīvošanas operācijās. Piektais bija Liepājā būvētais šaursliežu dzelzceļa bruņuvilciens "Pīkols" Lejaskurzemes apgabala aizsardzībai.
1939. gada 1. septembrī pulkā bija minētie četri bruņuvilcieni ar 14 piecu dažādu sistēmu lielgabaliem, 28 virsniekiem, 206 instruktoriem un kareivjiem, 9 brīva līguma darbiniekiem. Gandrīz visu tā pastāvēšanas laiku to komandēja pulkvedis, vēlāk ģenerālis Jānis Lavenieks.
WAL
WAL var būt:
Ģeofizika
Ģeofizika ir zinātnes nozare, kas pēta Zemes fizikālos parametrus un procesus.
Pastāv vairākas ģeofizikas apakšnozares:
Amazone
Amazone jeb Amazonasa (es, pt) ir upe Dienvidamerikā, tā ir otra garākā upe pasaulē, jo šobrīd par visgarāko tiek uzskatīta Nīla (vēl notiek strīdi par to, kura visgarākā). Amazones baseina platība ir 7,2 miljoni kvadrātkilometri, kas padara to par ūdeņiem un pietekām bagātāko upi pasaulē. Upe savu tecējumu sāk Andu kalnos Peru, saplūstot Ukajali un Maranjonai. Plūstot uz austrumiem pa pasaulē lielāko Amazones zemieni, tā šķērso Brazīliju un ietek Atlantijas okeānā. Atkarībā no tā, vai ir sausā vai mitrā sezona, Amazone Atlantijas okeānā ieplūdina 34 vai 121 miljonu litru ūdens sekundē. Amazone nes vienu piekto daļu no pasaules virszemes saldūdens krājumiem. Tas ir ļoti ievērojams daudzums, un pat 180 km no Amazones ietekas Atlantijas okeānā ūdens ir tikai iesāļš. Līdz ar upes ūdeni okeānā tiek ienests ļoti daudz augsnes un iežu daļiņu, kas ieskalotas tās ceļā uz okeānu. Katru dienu Amazones deltā nogulsnējas vairāki miljonu tonnu šo sanešu. Milzīgais Amazones ūdens un cieto daļiņu daudzums iekrāso Atlantijas okeānā ūdeni pat ļoti lielā attālumā no upes ietekas vietas. Amazonē ir vairāk zivju sugu nekā Atlantijas okeānā. Amazones līdzenums nav augstāks par 150 m vjl.
Pasaulē ir atlikusi mazāk nekā puse īsto lietus mežu, kas bijuši agrāk, un tie galvenokārt atrodas Amazones baseinā Dienvidamerikā. Amazones lietus meži ir apdraudēti straujās izciršanas un ugunsgrēku dēļ.
Amazone ir svarīgs Brazīlijas ūdensceļš — kuģu satiksme ir līdz Manausai, kas atrodas 1600 km attālumā no okeāna piekrastes. Plūdu laikā palienes bagātinās ar auglīgām nogulām.
Latvijas Krasta artilērijas pulks
Krasta artilērijas pulks bija Daugavgrīvā dislocēta Latvijas Bruņoto spēku vienība, kurā ietilpa divi divizioni ar 20 dažādu sistēmu krievu, angļu un franču lielgabaliem ar nelielu sniedzamību. Pulka rīcībā bija arī palīgkuģis "Artilērists", kā arī desanta motorlaivas "Šrapnelis" un "Granāta".
1939. gada 1. septembrī pulkā bija 30 virsnieki, 216 instruktori un kareivji, un 10 brīva līguma darbinieki.
WAN
WAN var būt:
Hromets
Hromets (SIA „Hromets”) ir Latvijas metālapstrādes uzņēmums. Kopš uzņēmuma dibināšanas 1998. gadā, tas paplašināja savu darbību vēl divos virzienos – poligrāfija (SIA „Hromets poligrāfija”) un ēdināšana.
Produkcija
SIA „Hromets” specializējas lielgabarīta un lielsvara metāla konstrukciju ražošanā un izgatavo:
Kopš 2006. gada SIA „Hromets” piedāvā arī augstās kvalitātes apkures katlus, kurus var izmantot dzīvojamo māju un ražošanas telpu apkurei, rūpnieciskai zāģmateriālu kaltēšanai un citiem mērķiem:
WV
WV var būt:
Volts Disnejs
Volters Eliass Disnejs (en,, dzimis , miris ) bija amerikāņu kino un televīzijas producents, scenārists, aktieris, animators, veiksmīgs uzņēmējs un filantrops. Plaši pazīstams kā animācijas tēlu Mikipeles un Donalda Daka autors. Viņš arī plānoja un piedalījās Disnejlendas izklaides parka celtniecībā, kas 1955. gadā tika atklāts Anahaimā, netālu no Losandželosas. Neilgi pirms nāves tika uzsākta arī nākamās Disnejlendas celtniecība Floridas pilsētā Orlando. The Walt Disney Company, kuru dibināja Volts Disnejs, mūsdienās ir kļuvis par vienu no pasaules lielākajiem izklaides konglomerātiem.
Disneja producētās filmas saņēmušas 22 Amerikas Kinoakadēmijas balvas (no tām 12 par labāko animācijas īsfilmu). Bez tam Disnejs saņēmis trīs Kinoakadēmijas goda balvas, vienu Ērvinga Tālberga memoriālo balvu (Irving G. Thalberg Memorial Award), septiņas Emmy balvas.
Biogrāfija
Volta Disneja vecāki bija Kanādā ieceļojuši imigranti no Īrijas. Viņa tēvs Eliass Disnejs bija īrs, bet māte Flora Kola (Flora Call) — vāciete. Vecākiem Kanādā neveicās lauksaimniecības bizness un tādēļ viņi pārcēlās uz Čikāgu, kur piedzima Volts Disnejs. Pēc tam ģimene pārcēlās uz Kanzasu. Visus bērnības un jaunības gadus Volts savu vienaudžu vidū izcēlās ar to, ka nepārtraukti zīmēja dažādas karikatūras.
Pirmais Disneja darbs bija īsfilma Alice's Wonderland (1923), kas vēlāk tika turpināta, izveidojot 57 sēriju garu seriālu Alice Comedies ar Alises tēlu. Nākamais Disneja darbs (kopā ar Abu Aiverku) bija tēls Oswald the Lucky Rabbit. Nesaskaņu dēļ ar izplatītāju Disnejs pameta šo animācijas filmu projektu.
1928. gadā Disnejs kopā ar Abu Aiverku radīja jaunu animācijas tēlu — Mikipeli. Šis tēls 20. gadsimta 30. gados kļuva ļoti populārs.
Volts Disnejs bija arī veiksmīgs novators un izgudrotājs. Savās animācijas filmās viņš arvien ieviesa jaunus uzlabojumus. Volts Disnejs izrādījās arī talantīgs uzņēmējs. Disnejam radās ideja par tematisko parku izveidošanu. Viņš pats personīgi vadīja pirmo tāda parka izveidi, kas tika atklāts 1955. gadā un nosaukts par Disnejlendu. Vēlāk šādi parki tika izveidoti arī citur, piemēram, Floridā vai Parīzē.
1966. gadā Disnejs nomira no plaušu vēža 65 gadu vecumā.
Volta Disneja kopā ar brāli Roju 1923. gadā dibinātā uzņēmuma The Walt Disney Company ienākumi mūsdienās ir ievērojami. 2015. gadā ienākumi bija 52,5 miljardi ASV dolāru.
Leņķiskais paātrinājums
Leņķiskais paātrinājums ir fizikāls lielums, kas raksturo leņķiskā ātruma izmaiņu laikā. Tā mērvienība SI sistēmā ir radiāns uz sekundi kvadrātā (rad/s2 vai rad⋅s−2). Leņķiskais paātrinājums parasti tiek apzīmēts ar grieķu alfabēta burtu epsilons
ε
.
Leņķiskais paātrinājums var tikt izmērīts ar leņķiskā ātruma
ω
pirmās kārtas atvasinājumu pēc laika
t
vai arī ar rādiusa pagrieziena leņķa
φ
otrās kārtas atvasinājumu pēc laika
aT
dalot ar rādiusu (attālumu no koordinātu sistēmas sākumpunkta līdz vajadzīgajam punktam):
Parasti leņķiskais paātrinājums ir vektors. Tā virziens ir atkarīgs no kustības veida — ja tā ir paātrināta, tad vektors vērsts pa rotācijas asi
virzienā, ja kustība ir palēnināta, tad — pretēji
virzienam.
Lietuvas poļu vēlēšanu akcija
Lietuvas poļu vēlēšanu akcija — etniska politiska partija Lietuvā. Apvieno daļu Lietuvas poļu iedzīvotāju. Tradicionāli spēcīga Lietuvas poļu apdzīvotajos apgabalos — Viļņas apkārtnē. 2008. gada Seima vēlēšanās neieguva nevienu mandātu daudzmandātu (proporcionālās) vēlēšanās, jo nepārvarēja 5% vēlēšanu barjeru, tomēr ieguva trīs deputātu mandātus vienmandātu (mažoritārajās) vēlēšanās.
Īstie sprogkāji
Morfoloģija
Īstajiem sprogkājiem ķermenis neizteikti diferencējies galvas, krūšu un vēdera nodalījumā; pēdējais rudimentārs, vai tā nemaz nav. Neparasti ir attīstīts galvkrūšu vairogs, kas mantijas veidā apņem visu sprogkāja ķermeni. Uz mantijas ārējās virsmas izdalītie vairogi pārvērš to par izturīgu aizsargčaulu, pa kuras spraugveida atveri var izbīdīties ārā garās un lokanās kājas. Ar antenulu rudimentiem, kas atrodas uz mantijas neapsegtās galvas virsmas, saistīti cementa dziedzeri, kuru sekrēts piestiprina sprogkāji pie substrāta. Augšžokļi un abi apakšžokļu pāri ir stipri vienkāršojušies. Pie krūšu segmenta ir seši pāri tipiski divzarainu kāju. Abi kāju zari sastāv no daudziem sīkiem posmiņiem, tādēļ ar sariņiem klātās kājas var spirāliski savīties. Kājām kustoties, ūdens plūst čaulā un aiznes ūdenī esošās barības daļiņas līdz mutes atverei.
Augšanas stadijas
Metanauplija fāzes beigās uz šī izauguma parādās seši pāri divzaraino kāju aizmetņu, kas vēl paslēpti zem kutikulas segas, uz trešā antenulu posma parādās piesūceknis un iezīmējas saliktās acis.
Kādu laiku dzīvojot peldošā stāvoklī, ciprisa kāpurs ar antenulu palīdzību, kuros atveras cementa dziedzeri, piestiprinās pie zemūdens priekšmetiem un pāriet kūniņas stāvoklī, kuras laikā zem kūniņas ārējā apvalka izveidojas pieaugušās formas orgāni (mutes orgāni, 6 pāri sprogkāju, 5 pārkaļķotas plāksnītes). Nometot savu čaulu, kāpuram pazūd arī saliktās acis. Kāpurs pārvēršas pieaugušā īpatnī.
Sistemātika
Virskārta
Latvijā ir konstēta viena suga,, kas sastopams visā Baltijas jūras piekrastē, arī Rīgas līča dienvidu daļā un Lielupes grīvā.
Viktorija (Seišelas)
Viktorija ir Seišelu galvaspilsēta. Viktorija atrodas Mae salā, kas ir lielākā Seišelu sala. 2010. gadā Viktorijā dzīvoja aptuveni 26 tūkstoši iedzīvotāju, bet kopā ar piepilsētām kopējais iedzīvotāju skaits sasniedz 84 tūkstošus, kas ir gandrīz 99% no visiem valsts iedzīvotājiem. Pilsētu dibināja britu kolonisti.
Akaši
Akaši ir ciems Ludzas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidos pie Krivandas—Brigu ceļa starp Krīvandas un Akašu purviem 11 km no pagasta centra Līdumniekiem, 29,5 km no novada centra Ludzas un 297 km no Rīgas. Ciemā ietilpst trīs adrešu vienības (mājas).
Pirovīnogskābe
Pirovīnogskābe (2-oksopropānskābe, α-ketopropionskābe, acetilskudrskābe, piruvīnskābe, CH3CO−СООН) ir vienkāršākā ketokarbonskābe. Pirovīnogskābe ir bezkrāsains šķidrums ar asu smaku, kas jaucas ar ūdeni jebkurās attiecībās. Pirovīnogskābes sāļus un esterus sauc par piruvātiem ( - uguns + - vīnoga).
Atrašanās dabā
Pirovīnogskābei ir īpaši liela nozīme bioķīmijā - to dēvē par dzīvo šūnu "metabolisko valūtu", jo pirovīnogskābe ir daudzu metabolisko procesu "krustošanās punkts". Pirovīnogskābe ir glikolīzes galaprodukts. No vienas glikozes molekulas rodas divas pirovīnogskābes molekulas. Tālāk pirovīnogskābe metabolizējas vai nu aerobā ceļā (pietiekama skābekļa daudzuma apstākļos), kā galaproduktam rodoties ogļskābajai gāzei un ūdenim (sk. trikarbonskābju cikls), vai anaerobā ceļā, rodoties pienskābei (dzīvniekiem) vai etanolam (augiem).
Pirovīnogskābe (piruvāts) glikoģenēzes procesā var tikt pārvērsts atpakaļ par glikozi. No piruvāta var veidoties arī taukskābes vai aminoskābe alanīns.
Iegūšana
Pirovīnogskābe rodas, karsējot vīnskābi jeb vīnogskābi kopā ar kālija bisulfātu (reakciju atklājis Bercēliuss); no tā cēlies vielas nosaukums.
Īpašības
Nātrija amalgamas iedarbībā pirovīnogskābe pievieno ūdeņradi un ļoti viegli pārvēršas par pienskābi.
Oksidējoties pirovīnogskābe veido etiķskābi un CO2.
Izmantošana
No pirovīnogskābes var iegūt preparātus podagras ārstēšanai.
Stambulas trase
Stambulas trase ir Formula 1 sacīkšu trase. Pirmā sacīkste trasē notika 2005. gadā. Tā atrodas Turcijas Āzijas daļā. Stambulas trase jau ir vairākkārt salīdzināta ar Spā-Frankošampas trasi. Astotais līkums ir izaicinošs un tiek salīdzināts ar Spa trases "Eau Rouge" (sarkanā ūdens) līkumu, tāpēc mediji dažkārt lieto komisko apzīmējumu "Faux Rouge" (viltus "Eau Rouge"). Pirmais līkums līdzinās Interlagušas trases pirmajam līkumam, turklāt arī ir ticis pielīdzināts Lagunasekas trases "Corkscrew" (korķviļķa) līkumam. Tāpat kā astotajam līkumam, arī šim ir dots nosaukums fanu un žurnālistu vidū - "Turkish Corkscrew" (turku korķviļķis). Neskatoties uz to, Stambulas trasē, tāpat kā citās jaunās trasēs līkumiem oficiāli nosaukumi doti vēl nav.
Vulkāns
Vulkāns ir ģeoloģisks veidojums — vieta, no kuras caur atveri zemes virsmā izplūst karsti, šķidri ieži — lava, pelni un gāzes. Šaurākā nozīmē par vulkānu sauc izvirduma produktu veidoto kalnu. Vārds "vulkāns" radies no senā romiešu uguns dieva Vulkāna vārda. Vulkāni ir dažāda tipa, tie atrodami arī uz citām planētām un Mēness.
Vulkānu rašanās
Vulkānisma procesi un to parādības atkarībā no Zemes ģeoloģiskā attīstības posma ir attīstījušies ar dažādu intensitāti. To ietekmē Zemeslodes tilpuma cikliski mainīgās pulsējošās izmaiņas. Vulkāni parasti atrodas tektonisko plātņu kontakta zonās un vietās, kur šīs plātnes ir plānas. Tāpat arī vietās, kur zemes garoza ir ļoti plāna. Vulkāniskie procesu aktīva darbība sakrīt ar periodiem, kas notiek Zemeslodes sarukšana, jeb kontrakcija. Vulkāni ir reljefa formas, kas veidojas vulkānisma, jeb efuzīvā magmatisma rezultātā. Vulkānisma rezultātā veidojas efuzīvie un piroklastiskie ieži un vulkānu un lavas segveida izvirdumi. Līdztekus tam var veidoties arī geizeri, fumarolas, lahari un citas parādības.
Vulkānu klasifikācija
Vulkānismu, jeb efuzīvo magmatismu var iedalīt vismaz pēc pieciem klasifikatoriem, kas ir:
Izvirduma tips
Ir divu veidu izvirdumu tipi: Centrāla izvirduma tipa vulkāni savas darbības laikā parasti ir labi pamanāmi, jo izvirduma laikā notiek eksplozijas un izverdušā materiāla izsviešana Zemes virspusē. Pie šādiem vulkāniem pieder, piemēram, Senthelensa vulkāns (attēlā). Toties plaisveida izvirduma tipa vulkāni ir mazāk pamanāmi to darbības laikā. Parasti tas notiek bez eksplozijas, vulkāna krāteris var izskatīties arī pēc plaisas un stiepties vairāku kilometru garumā.
Tipiski piemēri atrodas Jaunzēlandē, Armēnijas kalnienē, Kamčatkā, Havaju salās un Īslandē. Zināmākie lineāra izvirduma tipa vulkāni ir, piemēram, Laki vulkāns Īslandē, Ploskijtolbačiks Kamčatkā, Krievijā u.c. Lavas segveida izlijumi veido lavas plato, ko bieži vien sauc arī par trapu plato. Tas tā ir lavas segas atšķirīgā vecuma dēļ lavas plato malās radīto pakāpienveida pacēlumu dēļ. Spilgts lavas plato piemērs ir Īrijas piekrastē, kas nosaukts par Milža dambi (angl. Giant's Causeway).
Reljefa morfoloģija
Ir šādas vulkāniskās reljefa formas:
Vulkāna izvirdums
Vulkāna izvirdums ir vulkāna darbības periods, kura laikā virszemē tiek izmesti karsti cietie, šķidrie un gāzveida materiāli no zemes dzīlēm. Visbiežāk izvirdums notiek kā sprādziens ar lavas izplūšanu. Tas var ilgt no dažām stundām līdz vairākiem gadiem. Vulkānu izvirdumi veidojas vietās, kur zemes garozā ir lūzumi. Tie ir saistīti ar magmas pārvietošanos zemes dzīlēs.
Izverdošās vielas
No vulkāniem izverd efuzīvie ieži — pumeks, obsidiāns (vulkāniskais stikls), dolerīts, gabro, andezīts, bazalts, ksenolīts. Efuzīvie ieži ir lavas (Zemes virspusē izplūdušas magmas) sastāvā. Bez tam izvirduma laikā no vulkāna izverd ūdens tvaiki un dažādas vulkāniskās gāzes — slāpeklis, inertās gāzes, ogļskābā gāze, ūdeņradis, tvana gāze, sērūdeņradis, hlorūdeņradis un fluorūdeņradis. Ļoti mazās devās šo gāzu sastāvā var būt amonjaks un metāns. Liela daļa vulkānisko gāzu cilvēkam ir nāvējošas un bīstamas pat mazās devās. Vulkānisko gāzu un tvaika strūklas, kura izplūst no vulkāna plaisām vai lavas, sauc par fumarolām. Ja fumarolu gāzes izplūst caur šķidru vulkānisko pelnu un ūdens masu, rodas dubļu avoti. Fumarolas sastāv galvenokārt no sēra dioksīda, hlorūdeņraža un citiem hlora savienojumiem, sērūdeņraža, amonjaka, ogļskābās gāzes, slāpekļa un ūdens tvaika. Tām ir dažāda temperatūra, ķīmiskais sastāvs un izdalīšanās ātrums. Fumarolas izdalās arī vulkānu izvirdumu starplaikos.
Antonki
Antonki ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos Kurjanovas ezera ziemeļaustrumu krastā 8 km no pagasta centra Līdumniekiem, 21 km no novada centra Blontiem un 290 km no Rīgas. Ciemā neietilpst neviena (2012) adrešu vienība (māja).
Džeimss II
Džeimss II var būt:
Emeka Okafors
Emeka Okafors (en, pilnā vārdā Čukvemeka Ndubuisi Okafors (en); dzimis Hjūstonā, Teksasas štatā, ASV) ir nigēriešu izcelsmes ASV basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja un centra pozīcijā, ASV basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2013) pārstāv NBA klubu Vašingtonas "Wizards". 2004. gada NBA draftā viņu Šarlotas "Bobcats" izraudzījās ar kopējo otro kārtas numuru kā pirmo draftā izraudzīto spēlētāju kluba vēsturē.
Pirms karjeras NBA viņš spēlēja Bellaire vidusskolas basketbola komandas sastāvā, pēc tam pārstāvēja Konektikutas universitātes basketbola komandu "Huskies". 2004. gadā viņš kļuva par NCAA čempionu, kā arī tika atzīts par ievērojamāko sniegumu uzrādījušo spēlētāju.
Debijas sezonā NBA E. Okafors tika atzīts par sezonas labāko debitantu un tika iekļauts debitantu simboliskajā pirmajā izlasē. Šī bija arī basketbolista rezultatīvākā sezona (15,1 gūts punkts vidēji spēlē), turpmākajā karjerā rezultativitāte ir samazinājusies.
2009. gada jūlija beigās tika aizmainīts uz Ņūorleānas "Hornets" pret citu centra spēlētāju Taisonu Čāndleru. 2010.—2011. gada sezonā kopā ar "Hornets" viņš pirmoreiz karjerā iekļuva izslēgšanas spēlēs. Kopš 2012. gada pārstāv Vašingtonas "Wizards".
ASV izlases sastāvā ir izcīnījis bronzas medaļu 2004. gada Vasaras Olimpiskajās spēlēs.
Aleksejs Jašins
Aleksejs Jašins (ru; dzimis 1973. gada 5. novembrī Sverdlovskā, Krievijas PFSR) ir bijušais krievu hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 850 spēles NHL klubos Otavas "Senators" un Ņujorkas "Islanders". Krievijas hokeja izlases rindās kļuvis par 1993. gada Pasaules čempionu, izcīnījis arī divas olimpiskās medaļas.
Kopš 2012. gada decembra ir galvenais Krievijas sieviešu komandas vadītājs.
Spēlētāja karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru Jašins uzsāka 1990. gadā, kad aizvadīja 26 spēles PSRS līgas Jekaterinburgas "Dinamo-Energija" rindās. Nākamās divas sezonas viņš aizvadīja Maskavas "Dinamo", bet tad 1992. gada NHL draftā viņu ar augsto 2. numuru izvēlējās Kanādas klubs Otavas "Senators", kura rindās viņš spēlēja līdz pat 2001. gadam, lai gan izlaida 1999-00 sezonu dēļ nesaskaņām ar klubu. Tiesa, 1995-96 sezonā 4 spēles viņš aizvadīja arī Maskavas "CSKA" sastāvā. 1998-99 sezonā Aleksejs bija "Senators" komandas kapteinis. 2001. gadā Jašins tika aizmainīts uz Ņujorkas "Islanders", kurā spēlēja līdz pat 2007. gadam, kad pievienojās "Lokomotiv". Jašins divas sezonas bija arī "Islanders" komandas kapteinis. "Lokomotiv" rindās Jašins spēlēja arī 2004-05 sezonas NHL lokauta laikā. 2009. gada 10. janvārī spēlēja Pirmajā Kontinentālās hokeja līgas Zvaigžņu spēlē, bet pēc 2008-09 sezonas beigām parakstīja līgumu ar citu Sanktpēterburgas klubu.
Krievijas izlases rindās Aleksejs deviņos Pasaules čempionātos, divos Pasaules kausa izcīņas turnīros, trīs Olimpiskajās spēlēs, kā arī divos Pasaules čempionātos junioriem, kopā ar komandu izcīnot vienu Pasaules čempionāta zelta un bronzas medaļu, kā arī Olimpisko sudraba medaļu 1998. gadā un bronzas medaļu 2002. gadā.
Jašins aizvadījis arī vienu Eiropas čempionātu junioriem PSRS izlases rindās, piecās spēlēs atzīmējoties ar trim rezultativitātes punktiem.
Klubu statistika
! Sezona !! Klubs !! Līga !! !! !!  !!  !!  !!  !!  !!  !!  !! ! colspan="3" | NHL kopā ! 850 ! 337 ! 444 ! 781 ! 401 ! 48 ! 11 ! 16 ! 27 ! 24
Alpi
Alpi ir kalnu sistēma Eiropas centrālajā daļā. Tās ļoti augstās kalnu grēdas stiepjas aptuvenā lokā caur Francijas dienvidaustrumiem, Itālijas ziemeļiem, lielāko daļu no Šveices, Lihtenšteinas un Austrijas, un noslēdzas Vācijas dienvidos un Slovēnijā. Alpu garums pa iekšējo loku ir 760 km, bet pa ārējo loku — 1300 km, savukārt platums svārstās no 130 līdz 240 km. Kopējā platība ir aptuveni 220 000 km².
Ivans Lukjanovs
Ivans Lukjanovs (ru; dzimis Daugavpilī) ir Latvijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) pārstāv Latvijas futbola Virslīgas klubu FK RFS.
Alpi
Alpi ir daļa no lielākas kalnu sistēmas, kas bija izveidojusies salīdzinoši nesenā ģeoloģiskā laika periodā. Šajā kalnu sistēmā ietilpa ne tikai Alpi, bet arī Pireneji, kas atrodas uz Francijas un Spānijas robežas, Apenīni Itālijā un Dināri, kas atrodas Horvātijā.
Ivans Lukjanovs
Klubos
Karjeru sācis Skonto FC klubā. Vairākas sezonas bija izīrēts JFK Olimps un Lietuvas futbola klubiem FK Šiauliai un Marijampoles "Sūduva". 2006. gada sezonā, pārstāvot Olimps komandu, ar 23 gūtiem vārtiem kļuva par 1. līgas rezultatīvāko spēlētāju. 2006. gada novembrī Lukjanovs kopā ar Oļegu Laizānu bija devies uz Itālijas futbola kluba Lazio treniņnometni.
Kavalērija
Kavalērija (no fr, kas savukārt no la — 'zirgs' ) ir uz zirgiem jājoša kareivju vienība, kas cīņā izmanto garus pīķus vai zobenus. Visvairāk tiek izmantota straujam uzbrukumam, kas spēj sagraut kājnieku ierindas morāli un cīņassparu. Ļoti efektīvi pret kājniekiem, bet vāji pret kājniekiem ar gariem šķēpiem.
Alpi
Fizikālā ģeogrāfija
Alpos visizplatītākie ir nogulumieži. Tur ir salīdzinoši maz magmatiskie un metamorfie ieži. Pēc ģeologu domām tie ir Tētijas okeāna gultnes ieži (Tētijas okeāns mezozoja laikmetā atdalīja Gondvānu no Laurāzijas). Alpi izveidojās, kad Āfrikas plātne, kustoties uz ziemeļiem, sadūrās ar Eirāzijas plātni.
Ivans Lukjanovs
Klubos
2009. gadā ar 15 spēlēs gūtiem 14 vārtiem Skonto sastāvā kļuva par vienu no rezultatīvākajiem Latvijas Virslīgas spēlētājiem. Sezonas vidū kopā ar komandas biedru Sergeju Kožanu pārcēlās uz Polijas kubu Gdaņskas "Lechia". Karjeras sākumā pārsvarā spēlējis uzbrucēja pozīcijā, taču pēc nerezultatīvas spēles Lechia sastāvā vairāk sācis spēlēt pussarga pozīcijā.
Alpi
Fizikālā ģeogrāfija
Alpu augstākā virsotne ir Monblāns (4810,45 m v.j.l.), kas atrodas uz Francijas un Itālijas robežas. Monblāns ir Rietumeiropas augstākā virsotne un otra augstākā Eiropas virsotne pēc Elbrusa (5642 m v.j.l.), kas atrodas Kaukāza kalnu masīvā. Otra augstākā Alpu virsotne ir Difūra smaile (4634 m v.j.l.), trešā — Doms (4545 m v.j.l.), ceturtā — Liskamms (4538 m v.j.l.), bet piektā — Veishorns (4505 m v.j.l.).
Ivans Lukjanovs
Klubos
Pēc trim aizvadītām sezonām Polijā 2012. gada augustā Lukjanovs pārgāja uz Ukrainas Premjerlīgas klubu Zaporožjes "Metalurh". Ukrainas klubā nospēlēja vien četras spēles. 2013. gada februārī parakstīja līgumu ar Krievijas Nacionālās līgas klubu Astrahaņas "Volgar". 10 spēlēs guva divus vārtus, taču nespēja klubam palīdzēt saglabāt vietu Krievijas otrajā spēcīgākajā līgā. Pēc kluba pazemināšanas pārgāja uz citu Krievijas klubu Volgogradas "Rotor". Pirms 2014.–2015. gada sezonas atgriezās Astrahaņas "Volgar", nospēlējot divas sezonas un gūstot astoņus vārtus. 2016. gada jūnijā pievienojās citam Krievijas Nacionālās līgas klubam Voroņežas "Fakel". 2018. gadā pievienojās Riga FC.
Izlasē
Bijis Latvijas U-21 izlases dalībnieks. 2010. gada janvārī debitējis Latvijas izlasē spēlē pret Dienvidkoreju, nomainot Andreju Perepļotkinu.
Alpi
Flora un fauna
Alpi galvenokārt ir kalnains apvidus. Meži klāj tikai kalnu ielejas. Starp ielejās esošajiem mežiem un sniegotajām kalnu virsotnēm atrodas kalnu pļavas, kuras vietējie sauc par alpages. Šajās pļavās galvenokārt aug graudzāles, ziedaugi un pa kādam krūmam. Mežos galvenokārt aug dižskābarži, bet mazliet augstāk virs jūras līmeņa izplatītas ir egles un baltegles. Vēl augstāk ir sastopamas lapegles un priedes.
Demogrāfija un tautsaimniecība
Alpu kūrorti ir iecienītas atpūtas vietas, galvenokārt skaisto ainavu, alpīnisma un kalnu slēpošanas dēļ. Populārākās kūrorta vietas Šveicē ir Sanktmorica, Lucerna un Interlākene; Austrijā — Kicbīele un Arlbergs; Itālijā — Kortīna d'Ampeco, bet lielākās pilsētas pēc iedzīvotāju skaita ir Francijā esošā Grenoble (156 tūkstoši iedzīvotāju) un Austrijā esošā Insbruka (120 tūkstoši).
Ņina Rautio
Ņina Rautio (ru; dzimusi ) ir operas dziedātāja (soprāns), operas aktrise. Dēls — pianists, diriģents Jans Karls Rautio (1980).
Dzīvesgājums un karjera
Savas dzīves pirmos 19 gadus, dziedātāja ir nodzīvojusi Petrozavodskā, Karēlijas Republikā, kur pabeidza mūzikas skolu pēc programmas klavierspēle un mūzikas arodskolas teorētisko un vokālo nodaļu, ar izcilību pabeidzot Z.I.Larkinas vokālo klasi. 1983. gadā absolvējusi Ļeņingradas Valsts konservatoriju (docentes E.A.Abrosimovas klasi). Studiju laikā ir izpildījusi Violetas (Traviata) partiju Operas konservatorijas studijas izrādē.
Ņ.Rautio ir E.Villa-Lobosa Starptautiskā vokālistu konkursa (1983, II vieta, Riodežaneiro) un P.Čaikovska Starptautiskā konkursa (1986, IV vieta, Maskava) laureāte.
1984. gadā viņa ir sākusi savu operas karjeru ar uzstāšanos Malegotā, uz Sanktpēterburgas Mazās Operas teātra skatuves (soliste). Pēc dalības P.Čaikovska konkursā sekoja uzaicinājums pievienoties Lielā Maskavas teātra operas trupai, kur 1987. gada janvārī Ņinai Rautio tika piedāvāta vadošas operas solistes loma. Vienlaikus viņa ne tikai uzstājās uz skatuves, bet arī bija iesaistīta koncertuzvedumos uz Maskavas un Sanktpēterburgas prestižajām skatuvēm, kā arī radio.
No 1987. līdz 1993. gadam Lielā teātra soliste. Tajā laikā izpildīja vairākās galvenās partijas: Marija (“Mazepa”, rež. S.Bondarčuks), "Un Ballo Maschera",( dir. S.А. Shtejn, 1987); Elizabete ("Dons Karloss", rež. I.Tumanovs), Santuca ("Cavalleria rusticana", dir. Štejns, 1988); Tatjana ("Jevgenijs Oņegins", rež. B. Pokrovskis), Liza ("Pīķa dāma", rež. Baratovs, Pokrovska redakcija, abas 1989. gadā); Oksana ("Nakts pirms Ziemassvētkiem", rež. A. Titelis), Joanna ("Orleānas jaunava", rež. Pokrovskis) u.c.
"Ņinai Rautio — skaistākā balss tembra īpašniecei, kas ietver sevī plašu nokrāsu paleti, piemīt milzīgas gribas potenciāls, kas nosaka viņas aktrises talanta dabu."- rakstīja Lielā teātra režisors G.Mlikovs. Kritiķis A.Hripins teica: "jebkura definīcija (dramatiskā, liriski-dramatiskais soprāns) būs nosacīta, jo tā balss sintezē sevī visu sieviešu reģistru skaņas un krāsas: no samtaina kontralta līdz koloratursoprāna skanīgām pārejām. Tās diapazons ir unikāls — no sol mazās oktāvas līdz trešās oktāvas mi-bemola. Oriģinālākais ir apakšējais "krūšu" reģistrs — dzirdi aptverošs, biezs un piepildīts. Augšējais ir tīrs, sudrabains un lidojošs. Tajā vienlaicīgi sadzīvo skaņas kustīgums un dinamiskais blīvums..." (06.10.1990).
1980. gadu beigās Ņina Rautio sadarbojās ar muzikālo teātri "Forums", ko vadīja M.Jurovskis, kur izpildīja priesterienes Faustas partiju D.Bortņanska operā "Kvints Fabijs" (1990., pirmā izpildītāja Krievijā, rež. D.Bertmans).
1991. gadā Ņ.Rautio pirmo reizi uzstājās Rietumos ar Lielā Teātra viesizrādi Ņujorkas Metropolitēnā un Edinburgas festivālā. Pēc šīm izrādēm viņa tika atzīta par izcila talanta aktrisi un 1992. gada februārī tika aicināta uz La Skala, Milānu, kā galvenas lomas dubliere Džakomo Pučīni operā "Manona Lesko" diriģenta Lorina Māzela vadībā. Pēc dažu dienu mēģinājumiem Ņina bija paaugstināta līdz galvenās lomas atveidotājai un aicināta uz operas ierakstu ar maestro Māzelu. Triumfālo panākumu guva gan operas ieraksts, gan iestudējums, kas arī kļuva par izšķirošo jaunas dziedātājas starptautiskās karjeras nodibināšanai.
Turpat Ņ.Rautio izpildīja Elizabetes partiju Džuzepe Verdi operā "Dons Karloss" (dir. R.Mutti), piedalījās L.Janāčeka "Glagoliskās mesas" izpildījumā (dir. Р. Shaji). Pēc veiksmīgas debijas La Skalā Ņina Rautio sāka auglīgu sadarbību ar izcilākajiem Eiropas diriģentiem — L.Māzelu (1992. gadā viesojās Eiropas valstīs ar Pitsburgas simfonisko orķestri L.Māzela vadībā) un Р. Shaji, kurš uzaicināja viņu uzstāties kā solistei ar Karalisko orķestri Kontsergebau, (Nīderlande) Eirovīzijas Ziemassvētku koncertā.
Ņina Rautio daiļradi augsti vērtēja Lučāno Pavaroti, kas vairākkārt uzstājās kopā ar viņu izrādēs: "Dons Karloss", "Un Ballo Maschera", "Andre Shenje", "Manona Lesko", Verdi Rekviēms u.c.
Kopš 1990. gadu sākuma dzīvo Londonā. Viesojas ar izrādēm visa pasaulē, uzstājās teātros: "Kovent Gārdens" (Londona), dir. D.Gatti, partijas: Amēlija "Un ballo Maschera", Aīda, Dezdemona, dir. M.Jurovskis, Аbigeil "Nabukko"; Romas opera (Aīdas partija, dir. D.Orens), "Metropolitēna opera" (Ņujorka, К. Badja, Aīdas partija), "Opera Bastille" (Parīze, Lizas partija "Pīķa dāmā", dir. A.Končalovskis), Jaunā Izraēlas opera (Aīdas partija, Verdi rekviēms ar Izraēlas Filarmonijas orķestri, dir. Zubins Meta), Vīnes opera (Lizas partija, rež. K.Horress, dir. Māzels), teātris Komunāle (Florence, Dezdemona), Vācijas Valsts opera (Berlīne, Amelija operā "Simons Bokanegra", Aīda, Leonora- operā "Likteņa spēks"), Arena di Verona (Aīda) u.c.
Ņina Rautio operas repertuārā ir vairāk nekā 20 galvenās partijas, starp kuriem arī ir Lēdija Makbeta, Leonora Verdi "Trubadūrā", Matilde Džoakīno Rosīni operā "Vilhelms Tells", Maddalena Umberto Džordano operā "Andre Shenje", Donna Anna Mocarta Mocarta "Don Žuanā" u.c.
Vairākkārt ir piedalījusies Savonlinnas festivāla izrādēs (Somija), kur dziedāja Aīdu (1992) un uzstājās ar koncertprogrammām; piedalījās festivālos Oranžā (Dezdemonas partija ar BBC orķestri) un Zalcburgā (G.Malera "Simfonija Nr.2", dir. Māzels). Ņina Rautio piedalījās arī iekšzemes mūzikas projektos (festivāls "Pasaules zelta balsis" Maskavā, koncerts "Operas zvaigznes Maskva", M.Mihailova Starptautiskais operas festivāls Čeboksaros, festivāls "Aljabjeva mūzikala rudens", фестиваль «Алябьевская музыкальная осень» u.c.).
Ņina Rautio daudz strādā uz koncertskatuves. Viņas plašajā kamermūzikas un oratoriju repertuāri ir pasaules klasikas darbi (tajā skaitā L. van Bethovēna, G.Malera, P.Čaikovska, S.Rahmaņinova, I.Starvinska, M.Tippeta, G.Sviridov a u.c. Darbi). 1990. gadā Ņ.Rautio piedalījās koncertā, kas bija veltīts G.Sviridova 75 gadu jubilejai, kur izpildīja viņa romances un poēmu "Отчалившая Русь" uz S.Jeseņina vārdiem.
2002. un 2003. gadā viņa strādāja Karēlijas Muzikālo teātrī Petrozavodskā par māksliniecisko vadītāju. Kā režisors veica Petras Maskanis operas "Cavalleria rusticana»" iestudējumu, kur arī pati izpildīja Santuči partiju.
2003. gadā Karēlijas Republikas vadība aicināja Ņ. Rautio ieņemt prezidenta padomnieka amatu kultūras jautājumos.
Sadarbojas ar V. Popova Koru mākslas akadēmiju Maskavā, kur pasniedza vokāla stundas. 2010. gadā atvēra Ņinas Rautio Operas Mākslas Skolu Londonā.
1994. gadā Kembridžas Universitātes Starptautiskais biogrāfijas centrs ir publicējis Ņ. Rautio biogrāfiju "The World Who's Who of Women" 13. izdevniecībā.
Astenci
Astenci (agrāk arī Astinci) ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Zilupes jaunās gultnes abos krastos 13,8 km no pagasta centra Līdumniekiem, 30 km no novada centra Blontiem un 299 km no Rīgas. Ciemā neietilpst neviena (2012) adrešu vienība (māja).
Gaigalava
Gaigalava ir ciems Rēzeknes novada Gaigalavas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Krēsles kreisajā krastā 32 km no novada centra Rēzeknes un 231 km no Rīgas. Gaigalava ir saplūdusi ar Krēsles pretējā krastā esošo Bikavu, kuras nosaukums ilgi bija apvienojošs abiem ciemiem. Gaigalavu šķērso autoceļš Dziļāri—Gaigalava—Darvaskalns (V556), kā arī te sākas vietējie autoceļi Gaigalava—Kvāpāni—Degumnieki (V560) un Gaigalava—Viļāni (V561).
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Bikavas muižas (Bykow) centru. 1933. gadā Bikavai piešķīra biezi apdzīvotas vietas statusu. Gaigalavā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, bibliotēka , aptieka un veikals.
Gaigalova
Gaigalova ir apdzīvota vieta Līvānu novada Rožupes pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidaustrumu daļā 4 km attālumā no pagasta centra Rožupes, 15 km no novada centra Līvāniem un 183 km no Rīgas.
Skeletons
Skeletons (en — ‘skelets, karkass’) ir ziemas sporta veids, kur sportists brauc pa ledus trasi ar kamaniņām, kurām nav stūres un bremžu, un kurās braucējs guļ uz vēdera. Šis sporta veids aizsākās Sanktmoricā, Šveicē. Skeletona augstākais pārvaldes orgāns ir Starptautiskā Bobsleja un Tobogana federācija (SBTF;  — IBSF). Skeletons ir vecākais kamanu sporta veids.
Nozīmīgākās skeletona sacensības ir olimpiskās spēles, kas notiek ik pēc 4 gadiem. Skeletons bija iekļauts otrajās ziemas olimpiskajās spēlēs. gadā, vēlāk arī. gadā (abās reizēs olimpiskās spēles notika Sanktmoricā), tomēr pēc tam tas tika izņemts no spēļu oficiālās sacensību programmas. . gadā tas tika atjaunots programmā. Katrā gadā, kurā nenotiek olimpiskās spēles, notiek Pasaules čempionāts (notiek kopš 1982. gada). Katru ziemas sezonu notiek arī Pasaules kausa izcīņa.
Daiļslidošana
Daiļslidošana ir ziemas sporta veids, kurā sportisti pārvietojas ar slidām pa ledu, izpildot papildelementus, visbiežāk mūzikas pavadījumā. Oficiālajās sacensībās tiek izspēlēti četri medaļu komplekti: sieviešu individuālajā slidošanā, vīriešu individuālajā slidošanā, pāru slidošanā un sporta dejās uz ledus. Daiļslidošana ir iekļauta ziemas olimpiskajās spēlēs.Daiļslidotāji bieži piedalās dažādos šovos, kuros viņu meistarību novērtē nevis tiesneši, bet gan skatītāji.
Vēsture
Vissenākās bronzas laikmeta slidas tika atrastas Dienvidbugas upes krastā. Tās bija izgatavotas no zirgu priekškāju falangām.
Tiek uzskatīts, ka daiļslidošanas kā sporta veida dzimtene ir Holande. Tieši tur no 13.-14. gadsimtam parādījās pirmās sieviešu slidas. Jaunā tipa slidu parādīšanās stimulēja daiļslidošanas attīstību: bija jāprot uz ledus veidot sarežģītas figūras, slidotājam saglabājot skaistu pozu.
Obligātās daiļslidošanas figūras bija izveidotas Lielbritānijā, Edinburgā, jo tieši tur 1742. gadā izveidojās pirmie daiļslidošanas klubi. Tad arī tika izstrādāti pirmo sacensību oficiālie noteikumi.
1882. gadā Vīnē notika pirmās starptautiskās sacensības Eiropā. Mājinieki pārliecinoši uzvarēja.
Pirmie daiļslidošanas noteikumi izveidoti Anglijā 1772. gadā. Angļu artilērijas leitnants Roberts Džonss izdeva "Traktātu" par slidošanu uz ledus, kurā aprakstīja visas pamatfigūras, kuras tajā laikā bija zināmas. Daiļslidošana Krievijā bija pazīstama vēl no Pētera I laikiem, kad cars atveda no Eiropas pirmos slidu paraugus.
1838. gadā Sanktpēterburgā tika izdota pirmā mācību grāmata daiļslidotājiem. Tās autors bija Pauli — vingrošanas skolotājās.
Pēc amerikāņu daiļslidotāja Džeksona Geinsa Eiropas turnejas pieauga interese par daiļslidošanu. Viņš parādīja neiedomājamas iespējas, kā ar ķermeņa graciozitāti var izpildīt vissarežģītākās kustības.
Daiļslidošanas veidi
20. gs. sākumā Ulrihs Salhovs (Ulrich Salchow), Aloizs Lucs (Alois Lutz), Verners Ritbergers (Werner Rittberger) un Aksels Paulsens (Axel Paulsen) izgudroja savus lēcienus, un daiļslidotāji pateicībā nosauca šos elementus viņu vārdos.
Sieviešu individuālā slidošana izveidojās vēlāk. Oficiāli tas notika 1906.gada janvārī Davosā (Šveice). Obligātie vingrinājumi vīriešiem un sievietēm bija vienādi, bet sieviešu izvēles vingrinājumi pievērsa uzmanību ar savu mākslinieciskumu, plastiku un muzikalitāti.
Oficiālie pasaules sieviešu čempionāti sākās no 1924.gada. No 1930. gada sieviešu un vīriešu pasaules čempionāti notiek vienā un tajā pašā laikā.
Pēc neilga laika parādījās arī pāru slidošana. Starptautiskās sacensības pāru slidošanā pirmo reizi notika 1908. gadā Sanktpēterburgā uzvarētāji bija vācu daiļslidotāji.
Trešais daiļslidošanas veids — sporta dejas uz ledus notika ievērojami vēlāk Anglijā. Un tikai 1952. gadā Parīzē dejotāji pirmo reizi izcīnīja savas balvas, spēcīgākie izrādījās angļi. Lielāko popularitāti iekaroja sacensības sinhronā slidošanā, šis sporta veids plaši izplatīts Kanādā, ASV, Šveicē, Somijā, Anglijā, Francijā.
Sākot ar 1983. gadu, Kanādā notiek ikgadēji čempionāti sinhronajā slidošanā, bet 1988. gadā šīs sacensības bija rīkotas kopā ar sacensībām daiļslidošanas pamatveidos.
Sacensības pāru slidošanā pirmo reizi notika Kanādā 1914. gadā un regulāri atkārtojās līdz 1964. gadam, bet atjaunojās 1988. gadā. Šī daiļslidošanas veida līderi ir Kanādas un amerikāņu komandas.
Daiļslidošanas popularitāte auga un jau 1908. gadā daiļslidotāju sacensības pirmo reizi bija iekļautas Londonas vasaras olimpisko spēļu programmā.
Par pirmajiem pasaules čempioniem individuālajā slidošanā 1908. gadā kļuva Saijers no Lielbritānijas, Salhovs no Šveices, Paņins-Kolomeņins no Krievijas un pāris no Vācijas — Hiblere un Birgers.
Daiļslidošana tika iekļauta Antverpenes vasaras olimpiskajās spēlēs 1920. gadā. Vēlāk šis sporta veids bija pārstāvēts visās ziemas olimpiskajās spēlēs.
Izcilus sasniegumus olimpiskajās spēlēs sasniedza Gillis Grafstrēms no Zviedrijas, kurš izcīnīja trīs zelta un vienu sudraba medaļu, trīskārtējās olimpiskās čempiones — Sonja Henije no Norvēģijas un Irina Rodņina no Krievijas.
Olimpiskajās spēlēs bija iekļauta gan vīriešu, gan sieviešu individuālā slidošana, kā arī pāru slidošana. 1976. gadā olimpiskajā programmā bija iekļautas arī sporta dejas uz ledus.
Tēvzemes savienība — Lietuvas kristīgie demokrāti
Tēvzemes savienība — Lietuvas kristīgie demokrāti ir konservatīva politiska partija Lietuvā. 2004.—2008 g. partijas nosaukums bija Tēvzemes Savienība (konservatīvie, politiski ieslodzītie un izsūtītie, kristīgie demokrāti), līdz 2004. g. — Tēvzemes Savienība (Lietuvas konservatīvie).
Stīvs Nešs
Stīvens Džons Nešs (en; dzimis Johannesburgā, Dienvidāfrikā) ir bijušais Kanādas basketbolists, spēlējis saspēles vadītāja pozīcijā. Pēc karjeras beigām — treneris. Lielāko spēlētāja karjeras aizvadījis Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubā Fīniksas "Suns". Divas reizes atzīts par NBA sezonas vērtīgāko spēlētāju. Kā galvenais treneris vadījis NBA klubu Bruklinas "Nets".
Biogrāfija
S. Nešs ir dzimis Dienvidāfrikā vecākiem no Lielbritānijas, bet uzaudzis Kanādā, sportiskā ģimenē. Viņa brālis Mārtins Nešs ir spēlējis Kanādas futbola izlasē, futbolists bijis arī S. Neša tēvs.
Basketbolista karjera
Pēc Santaklāras Universitātes beigšanas viņu ar 15. numuru 1996. gada NBA draftā izraudzījās Fīniksas "Suns". Šajā komandā viņš aizvadījis lielāko daļu savas karjeras, izņemot 6 sezonas, ko nospēlēja Dalasas "Mavericks" kopā ar savu draugu Dirku Novicki. Savā ilggadīgajā NBA karjerā kļuvis par vienu no ievērojamākajiem saspēles vadītājiem līgas vēsturē. S. Nešs ir divas reizes atzīts par NBA sezonas vērtīgāko spēlētāju (2005, 2006), 8 reizes piedalījies Visu zvaigžņu spēlē, trīs reizes iebalsots sezonas simboliskajā izlasē. Komandas ar S. Nešu sastāvā pārsvarā ir aizvadījušas sekmīgas sezonas un play-off turnīrus, tomēr tālāk par dalību konferences finālā ne reizi nav nonākušas. 2012. gadā pārgāja uz Losandželosas "Lakers", kur spēlēja pēdējās divas karjeras sezonas.
2015. gada martā oficiāli paziņojis par karjeras beigšanu.
2010. gadā viņš piedalījās Vankūveras ziemas olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā un bija viens no tiem, kam bija uzticēts aizdedzināt olimpisko uguni.
Kanādas izlase
2000. gada olimpiskajās spēlēs Sidnejā S. Nešs bija Kanādas basketbola izlases kapteinis. Kanāda turnīrā startēja samērā veiksmīgi, ceturtdaļfinālā piekāpjoties Francijai, bet pēc tam apspēlējot Krieviju un ieņemot 7. vietu. 2004. gada olimpiskajām spēlēm Kanādas izlasei ar S. Nešu sastāvā neizdevās kvalificēties.
Trenera karjera
2020. gada 3. septembrī S. Nešs tika apstiprināts par Bruklinas "Nets" galveno treneri. Komandā tika apvienotas vairākas ievērojamas līgas zvaigznes (Kevins Durants, Kairijs Ērvings, Džeimss Hārdens), tomēr komanda nesasniedza cerētos panākumus. 2022. gada novembrī puses vienojās par darba attiecību pārtraukšanu.
Tēvzemes savienība — Lietuvas kristīgie demokrāti
1996.—2000. un 2008.—2012. g. premjers bija šīs partijas pārstāvis. Kopš 2012. g. ir opozīcijā valdošajai kreisi centriskajai koalīcijai.
Arbi Mežijevs
Arbi Mežijevs (dzimis, Maskavā) ir Krievijas futbola vārtsargs. Pašlaik spēlē FK Ventspils sastāvā.
Ārmaņi
Ārmaņi ir ciems Ciblas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies pagasta rietumos pie Krivandas—Djatlovkas ceļa Kurjankas kreisajā krastā 9 km no pagasta centra Līdumniekiem, 22 km no novada centra Blontiem un 291 km no Rīgas. Ciemā neietilpst neviena (2012) adrešu vienība (māja).
Sociālās uzvedības korekcija
Sociālā korekcija ir izglītības programma, kas metodiski un organizatoriski pielāgota personām obligātās izglītības vecumā ar sociālās uzvedības novirzēm. Latvijā šīs programmas īsteno tikai sociālās korekcijas izglītības iestādēs.
Paramore diskogrāfija
Šī ir amerikāņu mūzikas grupas Paramore diskogrāfija. Grupa ir izdevusi 3 studijas albumus un 11 singlus. Grupu 2004. gadā Frenklinā, Tenesī štatā, dibināja tās vokāliste Heilija Viljamsa, basģitārists Džeremijs Deiviss, ģitārists Džeremijs Deiviss, bundzinieks Zaks Farro un ritma ģitārists Teilors Jorks. 2005. gadā Paramore noslēdza sadarbības līgumu ar Ņujorkā bāzēto Fueled by Ramen izdevēju kompāniju un izdeva debijas studijas albumu All We Know Is Falling. No albuma tika izdoti trīs singli, lai arī neviens no tiem neiekļuva kādas valsts oficiālajā topā. Tāpat albums neiekļuva Billboard 200 topā, taču tas iekļuva Billboard Top Heatseekers topa 30. vietā. All We Know Is Falling tika sertificēts ar zelta disku Lielbritānijā.
2009. gadā tika izdots trešais albums Brand New Eyes, kurš jau pirmajā nedēļā pēc izdošanas iekļuva Billboard 200 2. vietā un vairākās valstīs bija topa līderis, tai skaitā Austrālijā un Lielbritānijā. No albuma pašlaik (2011) ir izdoti pieci singli, tāpat tas ir vairākās valstīs ticis sertificēts ar zelta vai platīna disku.
Singli
Piezīmes: