cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konna ezers
Ķeltu mitoloģijā leģenda vēsta, ka ezers radies tad, kad mītiskais Finns Makumhols ar saviem suņiem Konnu un Kullinu medījis mežacūku. Vajājot mežacūku, no tās pēdām lijis ūdens. Konns izrāvies priekšā un vajājis mežacūku četras dienas, līdz radies ezers. Mežacūka no tā izpeldējusi, taču Konns noslīcis. Kullinu līdzīgs liktenis piemeklējis Kullina ezerā dienvidos.
Bezvējš
Bezvējš ir laikapstākļi, kad vējš vai nu nepūš nemaz, vai arī tā ātrums ir mazāks par 0,5 m/s. Šādu vēju cilvēks nevar sajust, tāpēc viņam šķiet, ka vēja nav nemaz. Visbiežāk bezvējš novērojams pie ekvatora, kur beidz pūst pasāti, kā arī Sibīrijas austrumdaļā ziemā. Tur vēja ātrums var būt tikai 0—0,2 m/s. Bieži vien bezvējš ir naktīs, no rīta un vakarā. Bezvējš no pavisam niecīga vēja (vēja vēsmas) atšķiras ar to, ka pilnīgā bezvējā cilvēks stāvot nevar sajust, ka pūš vējš, no skursteņiem dūmi ceļas augšup vertikāli vai arī tos nepūš prom, koku lapas nekustas, upēs vai ezeros nav viļņu.
Artemīda
Artemīda (grieķu Ἀρτεμις) sengrieķu mitoloģijā ir medību un šķīstības dieviete. Mazāzijā viņa īpaši tika pielūgta kā auglības dieviete.
Artemīdas dzimšana
Artemīda ir Zeva un Lēto meita, Apollona dvīņumāsa. Lēto bija jāatrod vieta, kur nekad nebūtu iespīdējusi saule, jo Hēra bija viņu nolādējusi. Zevs no jūras dzīlēm izcēla salu, kas bija atradusies zem ūdens un ko nebija apspīdējusi saule. Pirmā piedzima Artemīda un palīdzēja Lēto saņemt savu brāli.
Triju gadu vecumā Artemīda Zevam lūdza piepildīt vairākas viņas vēlēšanās. Viņa lūdza mūžīgu nevainību, suņus, briežumātes, kas vilktu viņas pajūgu, kā arī nimfas par biedrenēm medībās. Zevs viņas vēlēšanās izpildīja. Visas viņas biedrenes bija nevainīgas, un viņa pati cieši sargāja savu šķīstību.
Artemīda un Aktaions
Kad Artemīda reiz kaila mežā peldējās, viņu ieraudzīja Tēbu princis un mednieks Aktaions. Viņu pārsteidza viņas ārkārtīgais skaistums, un viņš nejauši salauza zariņu. Artemīda viņu izdzirdēja un pārvērta briedī, un lika viņa paša suņiem viņu saplosīt.
Artemīda un Agamemnons
Agamemnons nogalināja Artemīdas svēto briežumāti un apgalvoja, ka pat pati Artemīda nebūtu varējusi to tik trāpīgi nonāvēt, tāpēc Artemīda ahajiešu kuģiem uzsūtīja bezvēju, un tie nevarēja iziet jūrā, lai dotos uz Troju. Pareģe Agamemnonam pāvēstīja, ka Artemīda par upuri vēlas saņemt viņa meitu Ifigēniju. Pēcāk viņš tomēr Ifigēniju no upurtrauka slepeni aiznesa un aizveda uz Taurīdu, kur Ifigēnija kļuva par Artemīdas priesterieni un prasīja cilvēku upurus.
Artemīda un Niobe
Niobei, Tēbu valdnieka sievai bija septiņi dēli un septiņas meitas. Viņa uzsvēra savu pārākumu pār Lēto, kurai bija tikai divi bērni: Apollons un Artemīda. Par sodu Apollons nogalināja visus Niobes dēlus, bet Artemīda- visas Niobes meitas. Niobe tika pārvēsrta par klinti, kas turpina apraudāt savu zaudētos bērnus, kad pār klinti tek kūstošā sniega ūdens. Šis mīts minēts Homēra eposā "Iliāda".
Pielūgsme
Artemīda ir jaunava, mēness un medību, savvaļas zvēru, dziedēšanas, šķīstības un dzemdību dieviete. Daudzās vietās viņu pielūdza kā auglības un dzemdību dievieti, jo saskaņā ar dažiem mītiem viņa savai mātei palīdzēja saņemt savu dvīņubrāli. Klasiskajā periodā viņu saistīja ar Hekati (kas arī sākotnēji bija savvaļas un dzemdību dieviete). Līdzīgā kārtā viņu bieži vien saistīja arī ar Selēni, mēness dievieti, un ar laiku par mēness dievieti sāka uzskatīt tieši Artemīdu (Apollonu savukārt identificēja ar saules dievu Hēliju).
Artemīdas priesterienes dēvēja par melisām ("bitēm").
Jaunas meitenes iniciēja Artemīdas kultā, viņām sasniedzot pubertāti. Pirms laulībām (kas norisinājās neilgi pēc tam), viņām uz Artemīdas altāra bija jāatstāj savas nevainības simboli - lelles, rotaļlietas, matu šķipsnas.
Pastāv uzskats, ka Artemīdas kults Grieķijā radies Krētā vai kontinentālajā Grieķijas daļā, taču pašā Grieķijā Artemīdu pielūdza salīdzinoši nedaudz. Viņa bija nozīmīga dieviete Mazāzijā (viņas pielūgsmes centrs Āzijā bija Efesa un Perga). Šeit, ārpus kontinentālās Grieķijas Artemīdas kults radies uz senāku vietējo dabas dieviešu kultu pamata. Tādējādi kulta izpausmes dažādās vietās atšķiras.
Artemīda mākslā
Mākslā Artemīdu parasti attēloja ar augošu mēnesi virs galvas, kā arī ar loku uz bultām, ko viņai bija pagatavojuši Hēfaists un kiklopi.
Artemīdas templis Efesā ir viens no Septiņiem pasaules brīnumiem. Efesā, tāpat kā citur Mazāzijā (atšķirībā no kontinentālās Grieķijas), viņu pamatā pielūdza kā zemes un auglības dievieti, tāpat kā Kibeli. Grieķu statujās Artemīda attēlota ar loku un bultām. Mazāzijā viņu savukārt bieži attēlo ar daudziem apaļiem izvirzījumiem krūšu daļā. Uzskata, ka tās varētu būt daudzas krūtis, kas simbolizē auglību.
Turcijas politiskās partijas
Šajā lapā ir apkopots Turcijas politisko partiju uzskaitījums. Turcijā pastāv daudzpartiju sistēma, kurā ir divas vai trīs spēcīgas partijas, kā arī citas partijas, kuras iekļuvušas parlamentā.
Partijas
Par lielo partiju uzskata tādu politisko partiju, kas pēdējās vispārējās vēlēšanās saņēmusi vismaz 10% balsu. Mazā partija ir tāda partija, kas izpildījusi Augstākās vēlēšanu padomes prasības un ir balotējusies.
Darbību pārtraukušās partijas
Šeit uzskaitītās partijas likvidētas pēc iekšpolitiskiem procesiem, piemēram, partiju apvienošanās, elektorāta atbalsta trūkums, valsts apvērsumi u.c.
Aizliegtās partijas
Šajā daļā uzskaitītās partijas aizliegtas ar konstitucionālās tiesas spriedumu.
Esplanāde
Esplanāde (no ) ir atklāta, neapbūvēta teritorija nocietinājumu priekšā. Lai pretinieks nespētu nepamanīts piezagties cietoksnim, kā arī, lai būtu labi redzams kā mērķis, ap nocietinājumiem tika atstāta brīva teritorija. Esplanādē neauga koki un netika celtas nekādas ēkas.
Mūsdienās ar vārdu esplanāde saprot:
Freizers
Freizers (Fraser, Frazer, Frazier, Frasier) ir skotu cilmes uzvārds (sieviešu dzimtē Freizere). Cilvēki ar šo vārdu:
Tiesu pils
Tiesu pils var būt:
Neibūkova
Neibūkova (de) ir pilsēta Vācijā Baltijas jūras krastā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, uz rietumiem no Rostokas.
Arheologa Heinriha Šlīmaņa (Heinrich Schliemann, 1822—1890) dzimtā pilsēta.
4. autobusu maršruts (Rēzekne)
4. autobusu maršruts Rēzeknē var būt:
City Life
City Life ir stratēģijas spēle, kas ļauj spēlētājam izveidot pašam savu pilsētu. Tā ir pirmā moderno pilsētu būvēšanas spēle, kurā var strādāt visās 3 dimensijās. Spēli ir izstrādājis uzņēmums Monte Cristo. To Francijā publicēja firma Focus Home Interactive, Vācijā un Lielbritānijā Deep Silver un Ziemeļamerikā "CDV". To izdeva 2006. gada maijā. Spēlei ir vairākas demo versijas un visjaunākā ir City Life 2008. Tirgū ir pieejams arī City Life Deluxe.
Livonijas karaliste
Livonijas karaliste (de, ru) bija monarhija, kas pastāvēja Livonijas kara laikā.
Priekšvēsture
Krievijas cars Ivans IV kopā ar saviem vācu padomniekiem Johanu Taubi un Elertu Krūzi plānoja izveidot neatkarīgu Livonijas valsti, kas atrastos Krievijas protektorātā. 1569. gadā Taube un Krūze stājās kontaktos ar Kurzemes bīskapu, Dānijas karaļa brāli Magnusu, kam piedāvāja šīs iecerētās valsts kroni. Nākotnē šai valstij tiktu pievienotas jaunas krievu iekarotas teritorijas.
Valsts veidošanās
Magnuss pieņēma priekšlikumu un 1570. gada 10. jūnijā ieradās Maskavā. Sarunu rezultātā augustā Magnuss turpat tika kronēts par Livonijas karali un apprecējās ar Ivana IV radinieci Eifimiju Vladimirovnu, kurai pūrā cars solīja dot piecas mucas zelta. Livonijas karaļvalstij tika apsolīta ticības brīvība, agrākās tiesības un privilēģijas, kā arī brīva tirdzniecība Krievijā bez muitām un nodevām. Par karaļa Magnusa rezidenci izvēlējās Oberpālenes cietoksni krievu okupētajā Livonijas daļā (tagad - Peltsamā).
Magnuss saņēma 20 000 krievu kareivju, ar kuriem devās iekarot savu karaļvalsti, kā pirmo mērķi uzbrukumam izvēloties tai brīdī Zviedrijas kontrolēto Rēveli. Ivana IV plāns, kronējot par Livonijas karali dāņu princi, bija saņemt Dānijas karaļa, Magnusa brāļa Frederika II atbalstu. Taču plāns nerealizējas un 1571. gada beigās Magnuss, neguvis panākumus, bija spiests pārtraukt Rēveles aplenkumu. 1573. gadā Novgorodā Magnuss aprecējās un pūrā saņēma vienīgi Karkuses cietoksni un līgavas veļu kā zīmi tam, ka viņš ir zaudējis cara uzticību.
1575. gadā, kad krievi ieņēma Pērnavas cietoksni, Ērģemes, Rūjienas un Helmetas cietokšņi nolēma padoties Magnusam. 1577. gadā Magnuss uzsāka slepenas sarunas ar Polijas-Lietuvas karali Stefanu Batoriju. Magnuss izdeva aicinājumu Livonijas iedzīvotājiem padoties viņam, ja vien viņi nevēlas nokļūt krievu varā. Aicinājumam atsaucās Cēsis, Koknese un Valmiera. Livonijas karaļa padotībā atradās liela daļa no Vidzemes un Igaunijas, Magnuss par sava galma rezidenci izvēlējās agrāko Livonijas ordeņa mestra rezidenci Cēsu pili.
1577. gadā Ivans IV pavēlēja Magnusu arestēt un ieņemt Cēsis. Magnusam uzticamie pils aizstāvji bailēs no krievu atmaksas paši uzspridzinājās. Magnuss tika sagūstīts un lūdza cara žēlastību.
Likvidācija
Pēc tam, kad krievi cieta pilnīgu sakāvi Cēsu kaujā, karalis Magnuss 1578. gadā tika atbrīvots un pārgāja Polijas-Lietuvas pusē, piedaloties uzbrukumā Tērbatai 1580. gadā. Magnuss labprātīgi atteicās no karaļa troņa par labu Stefanam Batorijam, kas iekarotajās Livonijas zemēs 1578. gadā izveidoja Livonijas Pārdaugavas hercogisti, par Livonojas vietvaldi ieceļot Georgu Radvilu. Magnusa valdījumā saglabājās viņam jau pirms kara piederošās Kurzemes bīskapijas un Sāmsalas-Vīkas bīskapijas zemes.
Magnusam atņemto karaļa titulu pārņēma Krievijas cari Fjodors Ivanovičs (1584-1598), un Mihails Fjodorovičs Romanovs (1613-1645), kas to lietoja savā pilnajā titulā kā "Livonijas lielkņazs" (Великий Князь Лифляндский), tādējādi piesakot pretenzijas uz Pārdaugavas Livonijas hercogistes, vēlāk Zviedru Livonijas teritoriju.
Ulls
Ulls skandināvu mitoloģijā ir āsu dievs, Sivas dēls un Tora padēls. Ulls ir izcils loka šāvējs, mednieks, slidotājs un slēpotājs. Ulla palīdzību lūdza pirms dueļiem. Saskaņā ar Sakša Gramatiķa Gesta Danorum Ulls var pārbraukt jūru uz kaula, ko autors piedēvē burvestībām.
Ulls nereti minēts Jaunākās Edas keningos kā "loka dievs", "vairoga dievs","medību dievs". Vairoga kenings ir "Ulla kuģis". Ulls bieži minēts arī keningos par karotājiem, piemēram, karotāju var dēvēt par "zobena Ullu", "vairoga Ullu" vai "striegras Ullu".
Ulla vārds parādās daudzos norvēģu un zviedru vietvārdos, kas liecina, ka šī dieva sākotnējā nozīmē varētu būt bijusi krietni lielāka nekā var spriest pēc saglabājušamies tekstiem. Ulla kults pastāvējis Zviedrijā un Austrumnorvēģijā.
Helēna Fīldinga
Helēna Fīldinga (en; dzimusi Morlejā, netālu no Līdsas) ir angļu rakstniece un žurnāliste.
Slavu ieguvusi ar romāniem "Bridžitas Džounsas dienasgrāmata" (Bridget Jones's Diary, 1996) un "Bridžita Džounsa: Saprāta robeža" (Bridget Jones: The Edge of Reason, 1999).
Sešstarainie koraļļi
Sešstarainie koraļļi (Hexacorallia) ir koraļļpolipu klases (Anthozoa) apakšklase, kas apvieno apmēram 4300 ūdenī dzīvojošas dzēlējzarndobumaiņu sugas. Tie var būt vieninieki vai koloniāli koraļļpolipi ar ļoti daudziem taustekļiem un starpsienām, turklāt to skaits vienmēr ir skaitļa seši daudzkāršojums, to ķermenim ir sešas simetrijas asis. Skeleta nav vai arī tas ir masīvs. Vieninieku sešstarainie polipi jeb aktīnijas izplatītas visās jūrās, koloniālie — galvenokārt tropu jūrās.
Sistemātikas izmaiņas
Sesštarainie koraļļi tiek iedalīti 6 kārtās, no kuriem pazīstamākie ir akmens koraļļi un jūras anemones. Vēl nesenā pagātnē šajā apakšklasē tika sistematizētas arī cauruļmītņu anemones (Ceriantharia), kuras saskaņā ar jaunākajiem DNS analīžu rezultātiem izdalītas atsevišķā apakšklasē.
Morfoloģija
Lielākā daļa sešstāraino koraļļu ir koloniālās formas ar labi attīstītu skeletu. Starp tiem visplašākā grupa ir madrepora jeb akmens koraļļi. Tie ir ļoti daudzveidīgi un atgādina vai nu zarainu koku, kas dažkārt pat ir vairākus metrus augsts, vai arī ieapaļu, masīvu veidojumu. Madreporu koraļļiem ir kaļķa skelets, vienlaidus visai kolonijai, katram īpatnim atrodoties atsevišķā nodalījumā. Skelets sāk veidoties, polipa pēdas ektodermai izdalot kaļķa plātnīti. No šīs plātnītes pēc tam veidojas skelets, ieaugot polipā, veidodams kaļķa izciļņus atbilstoši tā starpsienām, kā arī gredzenu apkārt tam. Kad kolonija, augot lielāka, pumpurodamās vairojas, atsevišķo īpatņu skeleti saplūst un izveidojas vienots, spēcīgs visas kolonijas skelets. Tādējādi izveidojas it kā iekšējais skelets, kas no virspuses pārklāts ar mīkstajām daļām. Madreporu koraļļiem parasti ir dažādas spilgtas krāsas. Tropu jūrās, kur temperatūra nekrītas zemāk par 20 °C, tie izaug sevišķi spēcīgi, izveidojot koraļļu rifus un salas. Sevišķi daudz to ir Klusajā okeānā. Labvēlīgos apstākļos koraļļi aug samērā ātri, piemēram, Persijas jūras līcī nogrimušais kuģis pēc 20 mēnešiem jau bija apaudzis ar 60 cm biezu koraļļu garozu.
Jūras anemonēm ir cilindriskas formas ķermenis ar saplacinātu augšējo galu (mutes disku) un paplašinātu pamatni (pēdu). Pēdas ektoderma izdala ūdenī sacietējošu sekrētu, ar kuru jūras anemone piestiprinās pie cietā substrāta. Mutes disku ieskauj taustekļi.
Hexacorallia un Zoantharia
Daudzos informācijas avotos zinātniskie nosaukumi Hexacorallia un Zoantharia tiek lietoti kā sinonīmi, tā kā pie sešstaraino koraļļu apakšklases pieder arī vairākas aizvēsturiskās izmirušo koraļļu sugas, kurām nepiemīt sešu asu simetrija, piemēram, četrstarainie koraļļi (Tetracoralla). Tādējādi nosaukums sešstarainie koraļļi var mulsināt lasītāju un paleontologi ir iecienījuši Zoantharia nosaukumu. Tomēr pēdējais nosaukums tiek lietots arī kā zoantīdu kārtas zinātniskais nosaukums, kas savukārt var izraisīt grūtības korekti izsekot informācijai dažādos informācijas avotos.
Poseidons
Poseidons (el) sengrieķu mitoloģijā ir jūras valdnieks, viens no galvenajiem Olimpa dieviem. Poseidons ir arī zemestrīču un zirgu dievs. Senākajos uzskatos Poseidons saistīts arī ar auglību (ar valgmi, kas dod auglību).
Etrusku un romiešu mitoloģijā Poseidonu pazīst kā Neptūnu.
Mikēnu kultūrā Poseidons bija nozīmīgāks dievs nekā Zevs.
Poseidona rašanās un nākšana pie varas
Poseidons bija Krona un Rejas dēls. Viņu, tāpat kā viņa brāļus un māsas, izņemot Zevu, tūlīt pēc piedzimšanas aprija Krons, bīdamies, ka kāds no bērniem varētu viņu gāzt. Sasniedzis pilngadību, Zevs piespieda Kronu atrīt atpakaļ pārējos bērnus un atbrīvoja Krona brāļus gigantus, hekatonheirus un ciklopus no Tartara. Kopā ar viņiem un saviem brāļiem un māsām Zevs gāza Kronu un pārējos titānus.
Pēc kaujas Zevs, Poseidons un Aīds sadalīja pasauli, velkot lozes, — Zevs turpmāk valdīja pār debesīm un gaisu, Poseidons pār ūdeņiem, bet Aīds par mirušo pasauli (pazemi).
Poseidona atribūts ir trijzaris.
Poseidons un Odisejs
Poseidons vienīgais pretojās Olimpa dievu lēmumam Odisejam ļaut atgriezties Itakā (jo Odisejs bija padarījis aklu Polifēmu, Poseidona dēlu), uzsūtot Odisejam vairākas vētras.
Pielūgsme
Vairākās grieķu pilsētās Poseidons bija viens no galvenajiem dieviem. Atēnās par viņu nozīmīgāka bija tikai Atēna, savukārt Korintā viņš bija galvenais pilsētas dievs.
Poseidonu dēvēja par "zemes tricinātāju", viņš bija zemestrīču dievs. Uzskatīja, ka viņš vainojams arī atsevišķu psihisko slimību, kā arī epilepsijas izraisīšanā.
Poseidonam drošu ceļojumu lūdza jūrnieki, dažkārt — ziedojot zirgus.
Lomonda ezers
<mapframe text="Lomonda ezers" width=290 height=420 zoom=10 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q208926" }
Lomonda ezers (Lohlomonda ezers, Lohlomonds, en, gd) ir pēc virsmas platības lielākais ezers Lielbritānijā. Atrodas Skotijā, ap 23 km ziemeļos no Glāzgovas. Pēc ūdens tilpuma otrs lielākais ezers Lielbritānijā aiz Lohnesa.
Ūdens apmaiņas periods ir 1,9 gadi. Iekļauts nacionālajā parkā (Loch Lomond and the Trossachs National Park). Ramsāres vieta. Austrumu krastā atrodas Benlomonda kalns (974 m augsts). Daudz salu, tai skaitā lielākā ezera sala Britu salās - Inchmurrin. Vairākas salas ir kranogi - aizvēsturiski nocietinājumi.
Skaistais ezers minēts daudzās dziesmās un dzejā.
9. autobusu maršruts (Rēzekne)
6. autobusu maršruts ir Rēzeknes sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Blaumaņa ielas caur Makarovku līdz Vipingai. Maršruts tika atklāts 2012. gada 1. janvārī, pārņemot SIA „Dekom” agrākā 28. autobusu maršruta reisus.
Šo maršrutu apkalpo RP SIA „Rēzeknes Satiksme” autobusu parks.
Parastais žeņšeņs
Parastais žeņšeņs (la) ir 30—50 cm augsts, daudzgadīgs arāliju dzimtas žeņšeņu ģints lakstaugs. Sakne dzeltenīga vai balta, cilindriska, ar 2—6 sānsaknēm, pēc ārējā izskata atgādina cilvēka figūru. Lapas 2—5, ar garu kātu, staraini piecdaļīgas, lapiņas lancetiskas ar divkārt zāģzobainu malu. Lapas sakārtotas rozetē stumbra augšdaļā. No lapu rozetes vidus paceļas ziednesis, kura galā ir čemurveida ziedkopa ar sīkiem, zaļganbaltiem ziediem. Auglis spilgti sarkans, sulīgs kaulenis (oga) ar 2 vai 3 nierveida sēklām. Zied jūlijā. Augļi nogatavojas augustā, septembrī. Parastais žeņšeņs savvaļā sastopams Tālajos Austrumos: Krievijā, Ķīnā, Korejā, Japānā.
Ķīmiskais sastāvs: saknes satur triterpēnglikozīdus ginsenozīdus, seskviterpēnus, kas nosaka saknes smaržu, aminoskābes, mazmolekulārus peptīdus, ēteriskās eļļas, dažādus cukurus, pektīnus, cieti, mikroelementus.
Emils Zātopeks
Emils Zātopeks (cs; dzimis Kopršivnicē, Čehoslovākijā, miris  Prāgā, Čehijā) bija čehu vieglatlēts, garo distanču skrējējs. Startējis trijās olimpiskajās spēlēs (1948, 1952, 1956), kopumā izcīnīja 4 zelta medaļas, no kurām 3 tika izcīnītas 1952. gada Helsinku Olimpiskajās spēlēs, vēl viņš ir izcīnījis sudrabu 1948. gada Londonas Olimpiskajās spēlēs.
Tēterova
Tēterova ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, uz dienvidaustrumiem no Rostokas. Pilsētā atrodas 1215. gadā celtā Pētera un Pāvila vālās romānikas/agrās gotikas baznīca. Saglabājušies divi no bijušajiem pilsētas aizsardzības mūra vārtiem.
Jaunciema gatve
Jaunciema gatve ir maģistrālā Rīgas ielā. Tā atrodas Vidzemes priekšpilsētā un Ziemeļu rajonā, Bukultu, Sužu, Jaunciema, Trīsciema un Vecmīlgrāvja apkaimē. Kopējais ielas garums ir aptuveni 16 177 metri, līdz ar to tā ir Rīgas garākā iela. Jaunciema gatve sastāv no 2 braukšanas joslām. Posms no Mīlgrāvja ielas līdz pagriezienam uz Carnikavu tā ir daļa no reģionālās nozīmes autoceļa P1.
Pa Jaunciema gatvi kursē 2., 11., 24., 29. un 58. maršruta autobusi.
Vēsture
Iela tika izveidota 1927. gadā ar nosaukumu Jaunciema iela, 1928. gadā tā tika pārdēvēta par '''Jaunciema 1. līniju'''. 1975. gadā tika izveidota '''13. oktobra iela''' apvienojot Jaunciema 1. līniju un Jaunciema gatvi. 1990. gadā tā tika pārdēvēta par Jaunciema gatvi.
Ielu savienojumi
Jaunciema gatve krustojas ar šādām ielām:
Brazīliešu integrālistu partija
Brazīliešu integrālistu partija bija 1932. gada novembrī Brazīlijā dibināta politiskā partija, kura pārstāvēja integrālistus. Tās dibinātājs bija Plīnijo Soldago, kurš bija literāts un žurnālists. Šī kustība ietekmējās no tā laika Eiropas politiskajām kustībām, jo īpaši no fašisma, tomēr tai bija arī savas īpašas iezīmes, piemēram, tā noliedza rasismu. Partijas nosaukums portugāļu valodas tulkojams kā Brazīlijas integrālistu kustība, kas bija ņemts no līdzīgas kustības nosaukuma Portugālē. Kustības karogs sastāvēja no zilas krāsas fona, kurā bija balts disks ar melnu burtu sigma centrā. Tās biedri valkāja zaļas krāsas kreklus.
10. autobusu maršruts (Rēzekne)
Šo maršrutu apkalpo RP SIA „Rēzeknes Satiksme” autobusu parks.
Brazīliešu integrālistu partija
Politiskie uzskati un darbība
Brazīlijas integrālisti uzstājās pret marksismu un liberālismu. Tā bija paramilitāri organizēta kustība. Viņi iestājās par nacionālismu, tomēr ar tolerantu attieksmi pret citām tautībām un rasēm, kas skaidrojums ar Brazīlijas plašo nacionalitāšu skaitu. Kustību atbalstīja arī cilvēki armijā, jo īpaši Brazīlijas flotē.
Attieksmē pret ebrejiem kustībā un starp tās līderiem nebija vienota viedokļa. Saldago bija pret antisemītismu, bet Gustavo Barraso, kurš bija paramilitārā spārna līderis, pārstāvēja naidīgu nostāju pret ebrejiem. Domstarpības par šo jautājumus radīja vairākkārtējus šķelšanās draudus. Lielākais risks tam notikt bija 1935. un 1936. gadā. Viens no svarīgākajiem kustības ideoloģijas stūrakmeņiem bija aicinājums uz revolūciju sevī, kas nozīmē pārvarēt egoismu, un kļūt par integrālistu daļu, kas nozīmēja tēvzemes iegūšanu un atteikšanos no patmīlības un negatīvām vērtībām.
Starp partijas biedriem lielu daļu veidoja vācu un itāļu ieceļotāji, kuru kopienas lielums Brazīlijā bija apmēram miljons. Lielākā opozīcijas kustība bija komunisti, kuriem bija liela ietekme Brazīlijas politiskajā dzīvē. Lielā depresijas un tās atbalsis visā pasaulē skāra arī Brazīliju, kas noveda pie radikālu kustību popularitātes pieauguma trīsdesmitajos gados. Cīņas starp integrālistiem un komunistiem nonāca pat līdz ielu kautiņiem. Šī brutālā "ielu politika" līdzinājās cīņām starp nacistiem un komunistiem Vācijā. Valsts prezidents Žetulio Vargas sākotnēji atbalstīja kreisās kustības, tomēr pēc 1934. gada vēlēšanām sāka atbalstīt integrālistu kustību. 1938. gada vēlēšanas varēja novest pie varas zaudēšanas, tāpēc viņš uzsāka gatavošanos apvērsumam. 1937. gada 10. novembrī viņš to īstenoja dzīvē.
Kustības noriets
Kad Vergas ieguva neierobežotu varu pār Brazīliju, tad viņš vērsās pret visām politiskajām partijām un kustībām. To skaitā ietilpa arī Brazīliešu integrālisti. Saldago bija cerējis, ka politiskās situācijas maiņa valstī dos iespēju viņam un kustībai iegūt varu, tomēr tas nenotikās. 1938. gadā kustības pārstāvji veica puča mēģinājumu, kurš izgāzās.
Mēbeles
Mēbeles ir jebkurš priekšmets, ar kuras palīdzību tiek iekārtotas apdzīvojamās telpas, un tām ir praktiska nozīme, piemēram, krēslus izmanto sēdēšanai, galdus — pārtikas novietošanai un ēšanai un tā tālāk. Mēbeles, īpaši dekoratīvās mēbeles, ir arī kā interjera elements.
Lohness
<mapframe text="Lohness" width=290 height=290 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q49650" }
Atrodas ģeoloģiskā lūzuma (Lielais Glens) zonā. Ezera ūdens ir duļķains, jo tā gultne satur daudz kūdras. Otrs dziļākais ezers Skotijā, ezerā ir vairāk ūdens, nekā visos Anglijas un Velsas ezeros kopā. Ezerā viena sala — Čeriailenda. Tā ir mākslīga sala, kas radīta aizvēsturiskos laikos kā kranogs (nocietinājums). 92,6% ezera baseina ir dabiska, maz pārveidota teritorija.
Starptautiski pazīstams ar ezerā it kā bieži redzēto, leģendāro Lohnesa briesmoni (Nesija). Ļoti populārs tūrisma objekts, ainavisks. Ezerā kursē kuģi, attīstīta tūrisma industrija, kas fokusējas uz Nesiju. Drumnadročītas ciematā Lohnesa briesmoņa izstāžu centrs.
Ledus
Ledus ir cieši sablīvētu ūdens kristāliņu kopums. Tas ir ūdens cietais agregātstāvoklis, kaut gan tam ir mazāks blīvums nekā ūdenim. Zemāka blīvuma dēļ ledus gabali spēj noturēties virs ūdens. Tīrs ūdens sasalst ledū, ja tā temperatūra ir zemāka par 0 °C. Ledus var veidoties arī desublimējoties ūdens tvaikiem, pietiekoši zemā temperatūrā (sarma). Kā dabā sastopams ciets kristāls, ledus tiek pieskaitīts minerāliem — minerāls ir dabiski veidojusies neorganiska, homogēna, cieta viela ar noteiktu ķīmisko sastāvu un sakārtotu atomu struktūru, kas atbilst ūdenim pēc definīcijas ūdens - H2O, tas dabiski veidojas temperatūrā zem 0 °C, ir homogēns ar specifisku ūdeņraža un skābekļa atomu izvietojumu. Ledum ir iespējamas vairākas kristāliskās modifikācijas. Spiedienos līdz ≈200 MPa (trīskāršais punkts ≈200 MPa un ≈-20 °C) veidojas ledus-1, kura blīvums (0,9167 g/cm³) ir mazāks nekā ūdens blīvums sasalšanas temperatūrā (0,9998 g/cm³), tāpēc šajos apstākļos ledus sasalstot izplešas. Spiedienos, kas ir lielāki par ≈200 MPa, veidojas citas ledus modifikācijas, kuru blīvums ir lielāks par ūdens blīvumu.
Par ledu mēdz dēvēt arī citu, parastos apstākļos šķidru vai gāzveidīgu, vielu cieto agregātstāvokli, piemēram, sausais ledus, ledus etiķskābe, amonjaka ledus.
Ledus veidi
Kristāliskas vielas parasti ir ļoti blīvas, tāpēc augstā spiedienā tās var pārkārtoties tikai vienā vai divās citās kristāliskās struktūrās. Kā piemēru var minēt oglekli, kas no grafīta pārtop par dimantu 200000 atmosfēru spiedienā (200 tonnas uz katru grafīta virsmas kvadrātcentimetru). Ledus ir ļoti neparasta cieta viela, jo tas pastāv 19 zināmos veidos, no kuriem daudzi eksistē tikai laboratorijā. Pārsvarā uz Zemes ir parastais ledus, ko sauc par Ih (viens h). Tajā ūdens molekulas veido heksagonālu struktūru, kurā starp molekulām ir izteiktas ūdeņraža saites. Tādējādi kristālā paliek ļoti daudz tukšas vietas, tāpēc kubikcentimetrs ledus sver tikai 0,9167 gramus, turpretī kubikcentimetrs ūdens sver tieši vienu gramu. Robežās no -73 līdz -147 °C ledus veido kubisku struktūru, ko sauc par Ic ledu. Tas mikrokristālu veidā sastopams atmosfēras augšējā slānī. Tā kā Ih ledū ir daudz tukšas telpas, to var saspiest vismaz 14 stabilās un divās nestabilās kristāliskās struktūrās. Vēl ir trīs amorfā ledus varianti. Vairāk nekā 99% ledus visumā ir amorfi. Amorfajā ledū ūdens molekulas ir bez tālās kārtības, līdzīgi šķidram ūdenim. Šāds ledus klāj putekļu daļiņas starpzvaigžņu telpā.
Ih ledus Visvieglākais ledus paveids - Ih ledus (blīvums 916,7kg/m3) - uz Zemes sastopams visbiežāk. Tajā ar ūdeņraža saitēm saistītas ūdens molekulas veido heksagonālu kristālisko struktūru. Ih (h nozīmē heksagonāls) ledus rodas normālā spiedienā un 0 līdz -73 °C temperatūrā. Līdz pat V ledum struktūra kļūst arvien blīvāka, jo saites deformējas.
X ledus Visblīvākā ledus forma ir X ledus. Viens cm3 šā ledus sver 2,51 g (blīvums 2510 kg/m3). X ledu izgatavo eksperimentāli, pakļaujot VII ledu 600000 atmosfēru lielam spiedienam (600 tonnas uz katru ledus virsmas kvadrātcentimetru). Ūdeņraža saites tad jau ir pilnīgi sairušas, un ūdeņraža atomi atrodas starp diviem skābekļa atomiem, ar kuriem tie saistās vienlīdz cieši.
Ic ledus - blīvums 916,7 kg/m3. Reti sastopams atmosfēras augšējos slāņos.
II ledus - blīvums 1170 kg/m3. Iegūst, saspiežot Ih ledu 190 — 210 K temperatūrā un 300 MPa spiedienā. III ledus - blīvums 1140 kg/m3. Iegūst, atdzesējot ūdeni līdz 250 K un 300 MPa spiedienā.
IV ledus - blīvums 1270 kg/m3.
VI ledus - blīvums 1310 kg/m3. Iegūst, atdzesējot ūdeni līdz 270 K 1,1 GPa spiedienā.
VII ledus - blīvums 1500 kg/m3.
VIII ledus - blīvums 1460 kg/m3.
IX ledus - blīvums 1160 kg/m3. Iegūst no III ledus, to ātri atdzesējot no 208 K līdz 165 K (ātrums nepieciešams, lai nepaspētu izveidoties II ledus). IX ledus struktūra ir identiska III ledus struktūrai, bet protonu izvietojums ir sakārtots.
X ledus - blīvums 2510 kg/m3. Iegūst tāpat kā VII ledu, bet tikai 70 GPa spiedienā. XI ledus - blīvums 916,7 kg/m3.
XII ledus - blīvums 1290 kg/m3. Iegūst, atdzesējot ūdeni līdz 260 K temperatūrai 0,55 GPa spiedienā.
XIII ledus - blīvums 1230 kg/m3. Iegūst, atdzesējot ūdeni zem 130 K 500 MPa spiedienā.
XV ledus - blīvums 1310 kg/m3. Iegūst, atdzesējot ūdeni līdz apmēram 108 - 80 K 1,1 GPa spiedienā.
Ķauķupīte
Ķauķupīte var būt:
Bastija
Bastija var būt:
Trīs laikmetu sistēma
Trīs laikmetu sistēma ir aizvēstures periodizācijas sistēma, kas to iedala trīs laikmetos:
Ārons Lenons
Sasniegumi
Tottenham Hotspur
Fenrirs (pavadonis)
Fenrirs jeb Saturns XLI (pagaidu apzīmējums S/2004 S 16) ir Saturna dabīgais pavadonis. Tā atklāšanu 2005. gada 4. maijā paziņoja Skots S. Šepards, Deivids C. Dževits, Jans Kleins un Braiens G. Marsdens no novērojumiem starp 2004. gada 12. decembri un 2005. gada 11. martu. Tas tika atklāts, izmantojot dažus no lielākajiem teleskopiem pasaulē.
Fenrira redzamais spožums ir 25, padarot to par vienu no visblāvākajiem zināmajiem pavadoņiem Saules sistēmā. Tas ir apmēram 10 miljardus reižu blāvāks nekā Saturns. Fenrirs ir apmēram 4 km diametrā, un apriņķo Saturnu vidēji 22454 Mm attālumā 1260 dienās 163° slīpumā pret ekliptiku (143° pret Saturna ekvatoru) ar ekscentricitāti 0,136.
Tā pulksteņrādītāja virzienā vērstā orbīta (tas apriņķo Saturnu pretēji tā griešanās virzienam) liek domāt, ka šo neregulāro pavadoni Saturns ir noķēris laika gaitā.
Tas tika nosaukts 2007. gada aprīlī Fenrira, milzu vilka skandināvu mitoloģijā, vārdā, kas ir Hati un Skolla tēvs un Loki dēls, kuram paredzēts izjaukt saites ar Ragnaroku.
Vaive (upe)
Vaive ir Raunas kreisā pieteka Cēsu novadā. Pretī Priekuļiem Vaives labajā krastā atrodas biatlona trase. Upi šķērso autoceļi A2, P28, P30. Lielākā apdzīvotā vieta krastos ir Vaives dzirnavas.
Vaive sākas (kā Ķauķupīte līdz Rīdzenes ietekai) Vaives pagastā ziemeļos no Mazuma ezera. Tek pa Vidzemes augstienes Mežoles pauguraini pa dziļu senleju ar daudzām gravām un smilšakmens atsegumiem. Uz Vaives bijušas vairākas dzirnavas. Pie Dāvida dzirnavām kreisajā krastā ir Dāvida dzirnavu avoti, kas senlejas nogāzē veido ~7 m augstu ūdenskritumu.
1989. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1989. gada laikapstākļi Latvijā.''' Ar vidējo gaisa temperatūru +7,65 °C (1,8 grādus virs normas) 1989. gads bija vissiltākais gads Latvijā meteoroloģisko novērojumu vēsturē. Otrs siltākais bija 2008. gads, kurš atpalika tikai par 0,05 grādiem.
Govs un Cālēns
Govs un Cālēns (en) bija Deivida Faisa veidots ASV televīzijas kanāla Cartoon Network animācijas seriāls. Seriāls demonstrēja piedzīvojums par govi un viņas brāli cāli.
1989. gada laikapstākļi Latvijā
Gads sākās ar visu laiku vissiltāko janvāri, februāri un martu, kad vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā par 6—10 grādiem pārsniedza norumu. Turklāt sniegs Latviju klāja tikai dažas dienas. Gaisa temperatūra pārsvarā turējās virs nulles un tikai dažās dienās noslīdēja zem tās, turklāt pirmajos divos gada mēnešos bija maz nokrišņu.
Arī pirmie divi pavasara mēneši vidēji Latvijā bija pāris grādus virs normas, bet nokrišņiem bagātāki. Pirmais 1989. gada siltuma vilnis iestājās aprīļa otrajā dekādē, kad trīs dienas pēc kārtas gaisa temperatūra pakāpās stabili virs +20 grādiem un tika laboti vairāki šo dienu siltuma rekordi, bet 29. aprīlī dažviet gaiss iesila pat virs +25 grādiem. Maijs temperatūras ziņā kopumā atbilda normai un bija sauss. Rīgā lietus tika novērots tikai 4 dienas un nokrišņu summa bija 11,6 mm.
Govs un Cālēns
Sēriju pirmizrāde notika 1997. gada 15. jūlijā, kanālā Cartoon Network. Katrā sērijā, ko veido trīs segmenti, iekļauts arī viens seriāla "Es esmu zebiekste" segments. Sērijas noslēdzās 1999. gada 24. jūlijā ar kopā 4 sezonām un 52 sērijām.
1989. gada laikapstākļi Latvijā
Pirmais rudens mēnesis kopumā bija ļoti silts un samērā sauss un saulains. Temperatūra turējās stabili +15 grādu robežās un naktīs reti noslīdēja zem +10 grādiem. Vēl atsevišķas dienās septembra trešās dekādes vidū gaiss iesila virs +20 grādiem. Arī oktobris Latvijā bija nedaudz siltāks par normu. Gaisa temperatūra dienā turējās ap +10 grādiem un tikai pāris reizes mēneša sākumā naktī noslīdēja zem 0 grādiem. Nokrišnu bija vairāk kā septembrī un bieži dienas bija apmākušās un lietainas. Novembra sākumā gaisa temperatūra turējās stabili plusos un tikai mēneša otrās dekādes visū iestājās pirmais aukstuma vilnis, kad temperatūra nokritās līdz −18 grādiem un zemāk.
Gada pēdējais mēnesis atnāca ar temperatūru normas robežās. Mēneša sākumā temperatūra naktī bija negatīva, bet atsevišķās dienās pa dienu sasniedza pat +5 grādus. Mēneša vidū nostiprinājās stabils sals ar temperatūru naktī pat zem −20 grādiem (16. decembris). Ziemassvētkos gaisa temperatūra bija pāris grādus virs nulles gan dienā, gan naktī, bet gadumijā pieturējās −5 grādu sals.
Govs un Cālēns
Sērijas tika nominētas divām Emmy balvām. Atkārtojumi tikuši rādīti kanāla Cartoon Network blokos Multfilmu planēta un Multfilmu, multfilmu šovs, kā arī Boomerang kanālā.
Latvijā seriālu demonstrēja televīzijas kanālos LNT un TV5 Rīga.
1989. gada laikapstākļi Latvijā
Gada notikumi
Siltākais gads Latvijā. Vidējā gada gaisa temperatūra bija 7,65 °C.
Marts
Līdzās 1990. gadam, 1989. gada marts bija vissiltākais. Mēneša vidējā gaisa temperatūra Latvijā svārstījās no +2, +3 grādiem Vidzemes austrumu daļā līdz +4, +5 grādiem Latvijas vidienē un Kurzemes rietumu daļā — Baltijas jūras piekrastē.
Maijs
Ļoti sauss maijs. Rīgā nokrišņi tika novēroti tikai 4 dienas mēnesī.
Augusts
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 88,2 mm.
Oktobris
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 96,2 mm.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas. Kamēr ir redzams šis paziņojums, dekāžu un diennakts nokrišņu informācija var būt neprecīza.
Kopumā gada laikā Rīgā tika novērots šādas atmosfēras parādības:
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Dienas zemākā gaisa temperatūra un nakts augstākā gaisa temperatūra Rīgā. Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Zemākā gaisa temperatūra dienā:
Augstākā gaisa temperatūra naktī:
Vaive (nozīmju atdalīšana)
Vaive var būt:
Nikolajs Grundmanis
Nikolajs Grundmanis ( — ) bija latviešu strēlnieku virsnieks, Atsevišķās studentu rotas komandieris. Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.
Dzīvesgājums
Dzimis Jelgavas apriņķa Bērzmuižas pagasta Sila Grundmaņos. Mācījās Jelgavas reālskolā, 1914. gadā uzsāka studijas Rīgas Politehniskajā institūtā (RPI) un iestājās studentu korporācijā "Selonija".
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gada sākumā brīvprātīgi iestājās Krievijas impērijas karadienestā. 1915. gada jūlijā uzzinājis, ka tiek dibināti latviešu strēlnieku bataljoni (vēlākie pulki), no Galīcijas frontes atgriezās dzimtenē un 1. augustā tika ieskaitīts 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljonā. Kaujās izrādīja varonību, par ko 1916. gada sākumā tika paaugstināts virsnieka dienesta pakāpē. Bija 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljona izlūku komandas komandieris. Ar to piedalījās marta, jūlija un decembra latviešu strēlnieku kaujās. Par varonību šajās kaujās apbalvots ar II, III un IV šķiras Annas ordeni un III un IV šķiras Staņislava ordeni. Krievijas impērijas armijas dienestā sasniedza kapteiņa pakāpi. 1917. gadā komandēja 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulka 7. rotu. 1917. gada oktobrī, kad notika latviešu strēlnieku pulku boļševizācija, atstāja dienestu. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas devās uz mājām, bet ceļā tika apcietināts no vācu puses un nosūtīts kā gūsteknis uz Vāciju. Dzimtenē varēja atgriezties tikai 1918. gada augustā.
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada 19. novembrī studentu korporācijas Selonija "krustdēli" Gustavs Celmiņš un Nikolajs Grundmanis pie Baltijas Tehniskās augstskolas (tagad Latvijas Universitātes) galvenās ēkas durvīm uzvilka divus Latvijas karogus. 1918. gada 10. decembrī viņš kopā ar citiem korporācijas biedriem iestājās Latvijas Pagaidu valdības izveidotajā Atsevišķajā studentu rotā un tika izraudzīts par tās komandieri.
1919. gada 2. janvārī Grundmaņa komandētā rota pārcēlās uz Liepāju, kura ietilpa pulkveža Oskara Kalpaka komandētajā Latviešu atsevišķajā bataljonā cīņās pret lieliniekiem. Neveiksmīgās izlūkošana un miglas dēļ bataljons pie "Airīšu" un "Skrundu" mājām 1919. gada 6. martā sadūrās ar sabiedroto vācu vienībām, kuras noturēja par pretiniekiem. Sadursmē krita Oskars Kalpaks, jātnieku nodaļas virsleitnants Pēteris Krievs un piekomandētās artilērijas pusbaterijas leitnants Šrinders. Smagi ievainotais Atsevišķās studentu rotas komandieris Nikolajs Grundmanis nošāvās. Kopā ar citiem, kas krita šai sadursmē, tika guldīts zemes klēpī Liepājas Lielajos kapos.
Pēc Latvijas brīvības cīņām pārapbedīts Rīgas Brāļu kapos. 1920. gadā tika apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni (III šķiras; pēc nāves) par vairāku pretinieka uzbrukumu atsišanu pie Lēnas mācītāja muižas un Skrundas skolas. 1929. gada 3. martā pie Airītēm, kur Nikolajs Grundmanis krita, tika uzstādīts viņam veltīts piemineklis, klātesot valsts prezidentam Gustavam Zemgalam un Latvijas armijas augstākajai vadībai. Ar Lāčplēša Kara ordeni tika apbalvots arī viņa brālis Aleksandrs Grundmanis.
Dzelzs laikmeta apmetnes Latvijā
Dzelzs laikmeta apmetnes Latvijā ir pētītas kopš 19. gadsimta sākuma.
Arheoloģiskie izrakumi izdarīti šādās dzelzs laikmeta apmetnēs un kapulaukos:
Stāvvilnis
Stāvvilnis veidojas, ja vilnis savā ceļā sastop šķērsli un atstarojas no tā. Dabā stāvviļņi ir novērojami, piemēram, ūdenī, pie stāva krasta.
Nosaukums
Iespējams, ka stāvviļņu nosaukums var šķist maldīgs. Stāvviļņi iegūst savu nosaukumu nevis no fakta, ka tie būtu stāvi (izteikti vērsti uz augšu), bet gan no tā, ka tie stāv uz vietas.
Svārstību sadalījums
Mezglu no mezgla un blīzumu no blīzuma šķir attālums, kur \lambda ir viļņa garums (tātad attālums ir puse viļņa garuma).
Savukārt attālums starp blakus esošo mezglu un blīzumu vienmēr ir (tātad attālums ir ceturtdaļa viļņa garuma).
1984. gada vasaras olimpisko spēļu boikots
boikots bija nākamais solis pēc ASV vadītā 1980. gada vasaras olimpisko spēļu boikota. Boikotā piedalījās 14 Austrumu bloka valstis un sabiedrotie, ieskaitot PSRS, Kubu un Austrumvāciju (bet ne Rumāniju). PSRS par boikotu paziņoja, minot drošības apsvērumus un "šovinistisku noskaņojumu un izplatīto pretpadomju histēriju ASV". Boikota dalībnieces piedalījās Sadraudzības spēlēs.
Boikota dalībnieces
Valstis sarindotas kārtībā, kādā paziņoja par boikotu.
Drūkšu ezers
Drūkšu ezers (lt) vai Drisvjatu ezers (be) ir ezers uz Baltkrievijas un Lietuvas robežas.
Ezers veidojies ledāja darbības rezultātā. Lielākais dziļums ir ezera centrālajā daļā, dienvidu daļa ir sekla. Lielā dziļuma dēļ lielākā daļa ezera ziemā neaizsalst. Mezotrofs. Ūdens kopumā tīrs, dzidrs, ūdens apmaiņas periods — 3 gadi. Reģistrētas 95 ūdensaugu un piekrastes augu sugas. Zooplanktons pārstāvēts ar 250 sugām. 25 sugu zivis, vairāk, kā 140 sugu putni.
Ezera ūdeni izmanto Ignalinas atomelektrostacijas dzesēšanai. Izmantotais ūdens daudzums gadā deviņas reizes pārsniedz ezera tilpumu. Atomelektrostacija piesārņo ezeru gan termiski - uzsildot ūdeni un veicinot eitrofikāciju, gan arī ar ķīmiskām vielām.
Atēna
Arejs ir neaprēķināms kaujas dievs, savukārt Atēna izmanto stratēģiju un taktiku. Trojas karā viņa nostājās grieķu pusē.
Romiešu mitoloģijā Atēnu dēvē par Minervu.
Atēnas rašanās
Saskaņā ar klasisko sengrieķu mitoloģiju Atēna ir Zeva un Metīdas (gudrības dievietes) meita. Bija pareģots, ka Metīdas bērni būs stiprāki par pašu Zevu, tāpēc Zevs Metīdu pārvērta par mušu un norija, taču bija par vēlu un Metīda jau gaidīja bērnu. Metīda savai meitai sāka gatavot bruņucepuri un bruņas, kas sagādāja Zevam lielas sāpes. Atkarībā no avotiem Prometejs, Hēfaists, Hermejs (vai pat vēl kāds cits) pāršķēla Zevam galvu ar Mīnoja cirvi un pasaulē pilnā bruņojumā nāca Atēna.
Atēnas
Atēna ar Poseidonu sacentās par varu Atēnās. Viņi vienojās katrs dot atēniešiem vienu dāvanu, lai tie izvēlētos, kura tiem tīk labāk. Poseidons cirta zemē ar savu trijzari un tur pacēlās avots, taču tā ūdens bija sāļš un ne visai noderīgs, savukārt Atēna atēniešiem piedāvāja pirmo audzēšanai piemēroto olīvkoku. Atēnieši par savu aizbildni izvēlējās Atēnu, jo no olīvkoka varēja iegūt eļļu, pārtiku un koksni.
Pastāv arī cita mīta versija, kurā Poseidons rada pirmo zirgu, taču atēnieši joprojām izvēlas Atēnas dāvanu.
Atēna bija arī citu pilsētu (tostarp Spartas) aizbildne.
Arahne
Kāda sieviete vārdā Arahne (Αράχνη) reiz lielījās, ka ir labāka audēja nekā Atēna, aušanas dieviete. Atēna viņai parādījās vecas sievietes izskatā un lika Arahnei atsaukt savus vārdus, taču Arahne viņu izaicināja uz sacensību. Atēna audumā attēloja savu cīņu ar Poseidonu par Atēnām, savukārt Arahne - Zeva daudzās romantiskās dēkas. Atēna, nikna par Arahnes prasmi un temata izvēli, iznīcināja viņas darbu un iesita viņai ar atspoli. Pēcāk Atēna Arahni pārvērta par pirmo zirnekli.
Atēna mākslā
Parasti Atēnu attēlo pilnās bruņās ar šķēpu un vairogu, uz kura redzama gorgonas Medūzas galva.
Sākotnējos Atēnas attēlos uz vāzēm dievietei ir dažas pirmsgrieķiskās dievietes īpašības, piemēram, lieli putna spārni (sākotnēji Atēna varētu būt bijusi putnu dieve).
Atēnas kults
Atēnas kults bija izplatīts visā Grieķijā, taču sevišķi Atikā un Atēnās. Atēnai bija veltīti vairāki auglības svētki - Proharistēriji, Plintēriji, Areforiji, Kalintēriji un Skirofoji, kas katrs bija veltīts noteiktam augšanas aspektam. Šo svētku laikā iedzīvotāji zvērēja kalpot Atēnai.
Nozīmīgākie Atēnai par godu rīkotie svētki bija Panatēnaji, kurus ieviesa Erihtonijs. Katru gadu Panatēnajus rīkoja Solons; Peisistrats rīkoja Lielos Panatēnajus. Perikls ieviesa sacensības mūzikas izpildīšanā.
Malkolms Makdauels
Malkolms Makdauels (en; dzimis ) ir angļu aktieris.
Drivjatu ezers
Drivjatu ezers ir ezers Baltkrievijas ziemeļu daļā, Vitebskas apgabalā, netālu no Latvijas un Lietuvas robežām. Pēc platības piektais lielākais ezers Baltkrievijā.
Iztek Daugavas pieteka Drujka. Piekraste klāta ar mežu, krasti smilšaini, grants, daudzviet – purvaini. Sešas salas, kopējā platība – 0,92 km². Ap 20 zivju sugas. Ezera ziemeļu piekrastē sanatorija «Braslava». Ietilpst Braslavas nacionālajā parkā.
Jaunrauna
Jaunrauna (agrāk Jaunraunas muiža, de) ir skrajciems Cēsu novada Priekuļu pagastā autoceļu P28 (Priekuļi—Rauna) un V296 (Lodes stacija—Jaunrauna—Veselava) krustojumā. Tās teritorija iekļauta Gaujas nacionālā parka robežās. Iedzīvotāju skaits 2007. gadā — 32.
Vēsture
1935. gadā Jaunraunas pagastā dzīvoja 689 iedzīvotāji (t.sk. 97.2% latviešu, 7 poļi, 5 vācieši un četri krievi) Pagasta platība 1935. gadā bija 4002 ha. Pagastam bijis savs pagasta nams, pagasta skola, kapsēta, no valdības apstiprināta Savstarpējā uguns apdrošināšanas biedrība, dziedāšanas un mūzikas biedrība “Dziesmu koris”, dramatiskais pulciņš. Divus gadus pēc dziedāšanas un mūzikas biedrības dibināšanas (1879. gads), Jaunraunā tika atvērta arī bibliotēka. To pēc kāda laika pārņēma Jaunraunas lauksaimniecības biedrība, kas pagastā atbildēja par kultūras dzīvi — pagasta namā tika iekārtota skatuve, rīkotas teātra izrādes, kā arī veicināta sadarbība ar kaimiņu kultūras biedrībām.
Jaunraunas muiža
Jaunraunas muiža agrākos laikos bija Raunas pilsmuižas pusmuiža. 1775. gadā Krievijas impērijas ķeizariene Elizabete to dāvināja grāfam Ņikitinam Trubeckojam. Vairākas reizes tikusi pārdāvināta, 1896. gadā to mantoja gvardu leitnanta Augusta Joahima fon Pandersa dēls Nikolajs fon Panders.
Muižas kungu nams celts 19. gadsimtā. Tas tika uzskatīts par vienu no izcilākajiem klasicisma stila muižu paraugiem Cēsu rajonā. Muižā 20. gadsimta astoņdesmitajos gados uzsākta restaurācija, taču tā netika pabeigta un šobrīd muižas kungu māja ir kritiskā stāvoklī. Kā vēsta vēstures liecības, Jaunraunas muižai piederējušas divas pusmuižas — Kārļkalna un Pētermuiža, ūdens dzirnavas (Lankas dzirnavas), dēļu zāģētava ar ūdens spēku, miltu maltuve un materiālu veikals muižas krogā.
Piemineklis Latvijas karavīriem
1924.gada 24.augustā Jaunraunas kapsētā atklāja pieminekli sešiem cīņās pret landesvēru kritušajiem (1919.gada 22.jūnijā) 5.Cēsu kājnieku pulka karavīriem. Piemineklim līdzekļus savāca toreizēja Jaunraunas pagasta sabiedrība, bet tā autors ir Rīgas akmeņkalis Teicis. Piemineklis ir no granīta, stilizēta ozola stumbra veidā, kura strupi nocirsto virsotni vainago pietēstus ozola zarus imitējošs krusts. Pieminekļa stumbrā ieslīpēta plāksne ar tekstu: "Par Latvijas neatkarību kritušiem 1919.G. 22. VI Cēsu kājnieku pulka kareivjiem, Jaunraunas pagasts". Tā atklāšanā piedalījās Latvijas Armijas komandiera štāba priekšnieks ģenerālis Jānis Buivids un pieminekli iesvētīja Cēsu draudzes mācītājs Pēteris Apkalns.
Narača ezers
Mīt 22 sugu zivis. Iztek Naračas upe, pieder Nemunas baseinam. Veidojies ledāja darbības rezultātā.
Populāra rekreācijas vieta. Ezera krastā PSRS laikos atradās slavenā pionieru nometne "Zubrjonok". Pēc PSRS sabrukuma nometne ir saglabājusies ("Zubrania") un kalpo kā nacionālā bērnu rekreācijas nometne.
1916. gadā pie ezera notika Naročas kauja.
Jaunpils bibliotēka
Jaunpils novada Jaunpils bibliotēka ir kultūras, izglītības un informācijas iestāde, kuras mērķis ir visu pagasta iedzīvotāju bibliotekārā, bibliogrāfiskā un informacionālā apkalpošana, kura veic iespieddarbu un citu dokumentu uzkrāšanu, sistematizēšanu, kataloģizēšanu un saglabāšanu. Jaunpils bibliotēkai aprit 120 gadi. Bibliotēka pirmo reizi arhīvos minēta 1890. gadā, kad tika dibināta Jaunpils Sadraudzīgā biedrība.
Bibliotēkas pirmsākumi
Jaunpils bibliotēkas pirmsākumi meklējami 1890. gadā, kad tika dibināta Jaunpils Sadraudzīgā biedrība, kuras mērķis bija rosināt latvisko izglītību un kultūras dzīvi. Jaunpils Sadraudzīgās biedrības bibliotēka atradusies magazīnas klētī. Tā bija bezmaksas bibliotēka ar vairāk kā 2000 sējumiem. Biedrības bibliotēkas vadītāja darbs nebija algots, to veica sabiedriskā kārtā. Tādēļ bibliotēka vairāk darbojās kā lasāmgalds.
1924. gada darbības pārskata atskaitē minēts, ka bibliotēkā atrodas 852 sējumi, kas glabājas biedrības atsevišķā telpā — skapī. Pavisam bibliotēkā ir 98 lasītāji. Bibliotēka atvērta otrdienās un ceturtdienās no 13.00—15.00 un svētdienās no 10.00—13.00. Mēnesī izsniegtas 174 grāmatas. Pieejami žurnāli "Ritums" un "Svari", arī mēnešraksts "Latvju grāmata".
1931. gadā Jaunpils bibliotēkai telpas tiek ierādītas jaunuzceltajā Sadraudzīgās biedrības namā. Bibliotēkā strādā viens darbinieks uz nepilnu slodzi, kas apgrūtina bibliotēkas darbību.
Padomju laiks
Trūkst ziņu par bibliotēkas darbību Otrā Pasaules kara laikā. Zināms, ka 1944. gada rudenī dzirnavu tvaika katlā sadedzināja Jaunpils bibliotēkas grāmatas.
No 20. gadsimta 1950. gadiem līdz 1997. gadam bibliotēkas modelis bija — klasiskā bibliotēka. Lasītāju skaits ir pieaudzis — 155 lasītāji, darbojas divas ceļojošās bibliotēkas Jaunpils MTS un Jaunpils slimnīcā, palielināts grāmatu fonds ar jaunām grāmatām un brošūrām.
1968. gada aprīlī tiek izveidota pārvietojamā bibliotēka Veclauku pansionātā. Pavisam darbojās 3 pārvietojamās bibliotēkas ar kopējo lasītāju skaitu 246. Bibliotēkas grāmatu fonds sasniedza 5500 vienības.