cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ūdensčūsku dzimta
Kopīgās īpašības
Šo čūsku morfoloģija maksimāli piemērota dzīvei ūdenī un zem ūdens. Acis un nāsis atrodas galvas virspusē, nevis sānos. Ūdensčūsku elpošana ir īpaši piemērota dzīvei ūdenī, piemēram, to nāsis noslēdzas, tiklīdz galva nokļūst zem ūdens. Dzimtas izņēmums ir Moluku īsastes čūskas (Brachyorrhos), kuras mājo uz sauszemes. Tām acis atrodas galvas sānos, bet nāsis purna galā. Šī iemesla dēļ ir sistemātiķi, kas šo ģinti klasificē kā incertae sedis (nenoteikts taksons). Visas ūdensčūsku sugas ir oldzīvdzemdētājas un vairojas, dzemdējot dzīvus mazuļus.
Margareta Olde
Margareta Olde (et; dzimusi Tallinā) ir Igaunijas starptautiskā meistare šahā (2021).
Biogrāfija
Piedzimusi šahistu ģimenē - FIDE meistaru Hendrika Oldes un Margaretas Broko meita.
Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņai piešķīrusi FIDE meistares (WFM), bet 2021. gadā - starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
I (Francija)
I (fr; ) ir komūna Sommas departamentā Odefransā, Francijas ziemeļos.
I ir īsākais vietvārds Francijā un viens no īsākajiem pasaulē. Iedzīvotāji sevi dēvē par ipsiloniešiem (fr), no grieķu burta Ipsilons, ka vizuāli atgādina Y.
Ģeogrāfija
I atrodas 50 kilometrus uz austrumiem no Amjēnas, D15 un D615 ceļu krustojumā, departamenta tālākajā austrumu pusē.
Vēsture
Vēsturiski šīs zemes piederējušas I dzimtai no Vermanduā.
Ciematā notika Pirmā pasaules kara notikumi. Tam 1920. gada 15. decembrī piešķīra Croix de guerre 1914-1918 apbalvojumu. 1921. gadā pēc iznīcināšanas kara laikā tika pārbūvēta Svētā Medāra baznīca.
Politika un administrācija
Komūna atrodas Peronas apgabalā, Sommas departamentā, Francijas ziemeļos. Kopš 1958. gada komūna ir ievēlējusi parlamenta deputātus no Sommas 5. vēlēšanu apgabala.
Kopš 1801. gada komūna ir daļa no Hamas kantona. 2014. gada kantonu pārdales laikā Francijā kantona robežas tika paplašinātas no 19 līdz 67 komūnām.
Iedzīvotāji
Franču revolūcijas laikā komūnā bija 160 iedzīvotāji; 2017. gadā bija oficiāli reģistrēti 92 iedzīvotāji.
Atila Korāņi
Pēc profesijas Korāņi bija arhitekts. Dzīvoja Budapeštā.
Šaha kompozīcija
Publicējis 66 dažāda žanra šaha kompozīcijas. Piedalījies 57 konkursos, kuros ieguvis 52 atzinības, tai skaitā 39 godalgas, no tām 18 pirmās.
FIDE albumos viņš ieguvis 41,67 punktus. 1988. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1984. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.
Piemērs
Uzdevuma risinājums: Ka7 Ta5+ 6. Kb6 Ta8 7. Kc7 (gājiena spaids) 7. ... Tf8 8. g7 1-0
Roberts Pelše
Dzīvesgājums
Dzimis 1880. gada 15. oktobrī Elejas pagasta "Māckaišos" zemnieka Andreja Pelšes ģimenē, Arvīda Pelšes brālēns. Mācījās Elejas pagastskolā un Jelgavas pilsētas skolā (1891—1896), pēc tam strādāja Zaļenieku un Lielsesavas pagastu valdēs (1897—1900), kur pieslējies sociāldemokrātu grupai. Policijas uzsāktās izmeklēšanas dēļ pārcēlās uz Krievijas Tālajiem Austrumiem, kur strādāja par kantora darbinieku kādā Blagoveščenskas kokzāģētavā un publicējies laikrakstā "Amurskij kraj" (1900—1903).
1904. gadā R. Pelše devās uz Parīzi, kur sāka mācīties Vēstures institūtā (1904—1905).
1912. gadā devās uz Parīzi, kur turpināja mācības Vēstures institūtā, no 1914. gada Angļu darbaļaužu koledžā Londonā. Šajā laikā publicēja Raiņa, Aspazijas un Upīša darbu izvērtējumu no marksisma pozīcijām.
1930. gadā viņu ievēlēja par Maskavas Mākslas zinātņu akadēmijas īsteno locekli. Krieviski sarakstīja grāmatas "Modernās mākslas problēmas" (1927), "Mūsu teātra politika" (1929). Otrā pasaules kara laikā dzīvoja Uzbekijā (1941—1942) un Maskavā (1943—1944).
1945. gadā ieradās Rīgā, kur tika iecelts par LVU Filoloģijas fakultātes dekānu un katedras vadītāju (1945—1949), līdztekus bija LZA Etnogrāfijas un folkloras, pēc tam Folkloras institūta direktors (1946—1955). 1948. gadā aizstāvēja filoloģijas zinātņu doktora grādu un tika ievēlēts par LVU profesoru.
Miris 1955. gada 19. jūnijā satiksmes negadījumā Rīgā, apbedīts Raiņa kapos.
Sonoko Čiba
Sonoko Čiba (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Globālā stratifikācija
Globālā stratifikācija ir pasaules valstu noslāņošanās, šķiriskais iedalījums arkarībā no dažādiem faktoriem, piemēram, varas, ietekmes, valsts bagātības. Globālā stratifikācija ir situācija, kurā katrai valstij globālā ziņā ir sava nozīme. Neviena valsts mūsdienās vairs nav nošķirta no pārējam, tās visas ir globāli saistītas. Socioloģijā tiek iedalīti trīs šāda veida darbības modeļi jeb trīs teorijas, kas skaidro globālo stratifikāciju valstiskā līmenī - modernizācijas teorija, atkarības teorija un pasaules sistēmas teorija.
Modernizācijas teorija
Modernizācijas teoriju ir veidojuši un atbalstījuši V.V. Rostovs un M. Vēbers. Šī teorija apskata valsts ekonomisko attīstību kā vispasaulīgu procesu, ietverot gandrīz katru valsti, ar kuru ir bijusi kāda tehnoloģiskā veidā veikta sadarbība. Balstoties uz teoriju, valsts attīstību, modernizāciju veicina tās tehnoloģiskā attīstība. Lai valsts spētu attīstīties, tai ir jāatsakās no savām tradicionālajām metodēm, vērtībām, pieejām. Šī teorija ir balstīta uz funkcionālisma teoriju. Izteikti uzsver, ka ir jāatsakās no primitīvām un primārām vērtībām, un jāattīsta tehnoloģijas un sakari, tādā veidā iekļūstot `globalizācijas ritenī`, kas nodrošina labākus dzīves apstākļus.
Atkarības teorija
Atkarības teorija koncentrējas uz specifiskām saistībām starp valstīm vai to grupām. Teorijā tiek pausta doma, ka globālā stratifikācija ir izveidojusies diezgan nejauši, bet ir stingri nostiprinājusies. Globālo pasaules valstu kārtību nosaka bagātās valstis, kuras lielākā vai mazākā mērā nosaka kaut kādu kārtību vai pakārto citas – nabadzīgākas valstis savām vajadzībām. Šī globālā stratifikācija ir izveidojusies jau vēsturiski, laikā pēc 2.Pasaules kara, kad izveidojās kolonijas. Konkrētās valstis kontrolēja savas kolonijas un to resursu. Kolonijām iegūstot neatkarību, šī sistēma vairāk vai mazāk tomēr saglabājās, tādējādi nostiprinot varenākās valstis un tam kaut kādā ziņā pakļautās valstis. Attiecinot atkarības teoriju uz mūsdienām, parādās jēdziens `neokoloniālism`. Neokoloniālisms tiek skaidrots kā ”nelīdztiesīga ekonomisko un politisko attiecību sistēma, kas veidojas starp spēcīgāk un vājāk attīstītām valstīm; sniegdamas mazattīstītām valstīm ekonomisku, tehnisku, militāru vai cita veida palīdzību, attīstītās valstis var ietekmēt to iekšpolitisku, radīt atkarību no palīdzības sniedzējām valstīm.’’
Ārējās saites
Globalizācijas pētījumu centrs
Pasaules Banka par globalizāciju
Marjušs Levandovskis
Marjušs Levandovskis (pl, dzimis ) ir Polijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijušais Polijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Levandovskis ir Ekstraklasa kluba Termalica Nieciecza galvenais treneris.
Pārsvarā Levandovskis spēlējis kā centra aizsargs. Savu lielāko daļu karjeras pavadījis Ukrainas Premjerlīgas komandā Shakhtar Donetsk. Levandovskis piecas reizes kļuvis par Ukrainas čempionu, trīs reizes ieguvis Ukrainas kausu, kā arī 2009. gadā izcīnījis UEFA kausu. 2009. gadā atzīts par Polijas gada futbolistu.
Polijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2006. gada FIFA Pasaules kausā un 2008. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Shakhtar Donetsk
Enriko Leta
Enriko Leta (it; dzimis ) ir itāļu politiķis, 2013. gadā un 2014. gada sākumā bija Itālijas premjerministrs.
Izglītību ieguvis Pizas universitātē un Scuola Superiore di Studi Universitari e di Perfezionamento Sant'Anna skolā. Laikā no 1998. līdz 1999. gadam bijis Eiropas lietu ministrs, no 1999. līdz 2001. gadam bijis rūpniecības ministrs, tāpat laikā no 2006. līdz 2008. gadam pildījis Ministru padomes sekretāra amata pienākumus. Vēl bijis ievēlēts Eiroparlamentā (2004—2006). 2013. gadā Leta tika ievēlēts Itālijas premjerministra amatā. Šajā amatā viņš atradās līdz.
Donāts Montvīds
Donāts Montvīds (lt; plašāk pazīstams kā Donny Montell, dzimis Viļņā, Lietuvā), ir lietuviešu dziedātājs un dziesmu autors. Donāts pārstāvēja Lietuvu 2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu Love is Blind, kad finālā viņš ieguva 14. vietu. Viņš atgriezās 2016. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu I've Been Waiting for This Night, kad viņš finālā ieguva 9. vietu.
Kaulu kolekcionārs
"Kaulu kolekcionārs" (en) ir 1999. gada ASV krimināltrillera filma, kuras režisors ir Filips Noiss. Filmā galvenās lomas atveido Denzels Vašingtons, Andželīna Džolija, Kvīna Latifa, Maikls Rukers, Maiks Makglons, Luiss Gusmans, Līlends Orsers un Eds O'Nīls. Filma balstīta uz tāda paša nosaukuma Džefrija Dīvera 1997. gada romānu.
Filma stāsta par paralizēto policijas detektīvu Linkolnu Raimu un jauno policisti Amēliju Donahiju, kuri cenšas notvert sērijveida slepkavu, kurš terorizē Ņujorku.
Filmas "Kaulu kolekcionārs" pirmizrāde notika un to izplatīja Universal Pictures un Columbia Pictures. Filma bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 151,5 miljonus ASV dolāru pie 73 miljonu budžeta. Filma saņēma dažādas kritiķu atsauksmes.
Heinkel He 112
Heinkel He 112 bija vācu Otrā pasaules kara vienvietīgais vienmotora iznīcinātājs. Lidmašīna ir monoplāna tipa ar slēgtu pilota kabīni, paceļamo šasiju un aizmugures riteni. Lidmašīnu projektēja firma "Heinkel" Zigfrīda Gintera un Valtera Gintera vadībā. Lidmašīnas prototips veica pirmo lidojumu 1935. gada septembrī. Sērijveida ražošana tika sākta 1938. gada martā "Heinkel" rūpnīcā Rostokā.
No 1936. gada decembra līdz 1937. gada jūlijam tika iesaistīta karadarbībā Spānijas pilsoņu karā. Vācijas bruņojumā lidmašīna tika pieņemta 1938. gada jūlijā, bet Spānijas bruņojumā — 1938. gada novembrī.
No 1939. gada septembra tika pieņemta Rumānijas armijas bruņojumā. Tika pielietota konfliktā ar Ungāriju un Transilvāniju 1940. gada augustā, bet no 1941. gada jūnija līdz septembrim karadarbībā pret PSRS Moldāvijā un Ukrainā.
Rēzeknes Zaļā sinagoga
Rēzeknes sinagoga vai arī Zaļā sinagoga, literatūrā saukta arī par Beth midrash ("mācību māja"), atrodas Krāslavas un Izraēlas ielu stūrī Rēzeknes pilsētas vecajā daļā, dienvidu rajonā.Tā ir vissenāka koka ēka pilsētā, un arī vienīga no 12 sinagogām, kas saglabājušies līdz mūsdienām.
Vēsture
Sinagogas celtniecību veica guļbūves tehnikā 1845. gadā. Līdzekļus sinagogas celtniecībai saziedoja vietējie ebreju namsaimnieki. Tie bija Aškenazi kultūras pārstāvji, kuri runāja jidišu valodā, kas kopš 17. gadsimta beigām ieceļoja no Polijas-Lietuvas kopvalsts.
Ēkas novietojums bija pārdomāts, lai tā atrastos pilsētniekiem pieejamā vietā, Rēzeknes pilsētas vecajā daļā starp Ludzas ceļu (tagad Latgales iela) un Rēzeknes upi. Šī ēka funkcionēja gan kā lūgšanu nams, gan izglītības iestāde, jeb mācību māja un bibliotēka.
Pēc tam, kad caur Rēzekni tika uzbūvēta dzelzceļa līnija Varšava—Sanktpēterburga, pilsētā strauji pieauga iedzīvotāju skaits. Palielinoties ebreju kopienai piederīgo skaitam Rēzeknē (toreizējā Režicā), radās nepieciešamība pēc pulcēšanās vietas un sinagogas. 19. gadsimta beigās ebreju tirgotāji un amatnieki veidoja ap 50% no pilsētas iedzīvotāju kopskaita.
Pilsētas ekonomiskais uzplaukums deva iespēju atjaunot un uzlabot jau laiku nokalpojušo sinagogu. 1939. gadā pie tās norisinājās vērienīgi pārbūves darbi. Pēdējais kapitālais remonts par sinagogas vecākā, Zāvela Čerfasa, saziedotiem līdzekļiem veikts 1970. gados. Sinagoga savu darbību pārtrauca 1990. gadā, kad avārijas stāvokļa dēļ tika slēgta.
Pēc Valsts Kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcijas lēmuma 2004. gadā tā tika iekļauta 100 apdraudētāko Latvijas kultūras pieminekļu skaitā. Rēzeknes Zaļās sinagogas restaurācijas autors ir arhitekts Artūrs Lapiņš.
Ēkas raksturojums
Rēzeknes Zaļā sinagoga ir vienīgā Baltijas teritorijā esošā koka sinagoga, kas gandrīz bez būtiskiem pārveidojumiem saglabājusies līdz mūsdienām.
Ar laukakmeņu mūra cokola priedes guļbaļķi apšūti ar horizontāliem profilētiem dēļiem, ēka segta ar lēzenu četrslīpju jumtu. Fasāde veidota klasicisma-ampīra stilistikā. Lai saglabātu fasādes kompozīciju, lūgšanu telpas divstāvu apjomā daļā ēkas otrajā stāvā izvietoti t.s. "aklie logi" (vienīgie pilsētā). Ēkas izpētē tika noskaidrots, ka 20. gadsimta sākumā sinagoga pārkrāsota tumšzaļos toņos, tad arī ieguvusi savu nosaukumu.
Restaurācijas izaicinājumi
Kā raksta A. Lapiņš, sinagogas ēka ir interesanta Latvijas būvvēstures kontekstā, jo tā ir divstāvu guļbūve, Kā liecina vēlāk izbūvētās sienas savilces, ēkā gandrīz pēc uzcelšanas notikušas deformācijas, it īpaši austrumu sienā, kur tā bez atbalsta izbūvēta pilnā lūgšanu telpas augstumā. Stiprinājumi palīdzēja saglabāt ēku gadsimtu garumā.
No konstruktīva viedokļa īpatns ir lūgšanu telpas griestu iekars, kas veidots ka trīsstūrveida iekārtā kopne.
"Vairākkārtējas pārbūves sekmējušas ēkas deformācijas, tādēļ tajā neviena plakne nebija taisna, raksta arhitekts. Apdares atjaunošana pēc konservācijas principiem bija liels izaicinājums gan būvniekiem, gan atbildīgajām Rēzeknes pilsētas domes amatpersonām, bet tā bija veiksmīgi paveikta. Tādējādi no neizmantota grausta ēka pārvērtusies par Latgales pērli, kas priecē acis un popularizē pilsētu valstī un ārpus Latvijas robežiem.
Mūsdienas
Pēc Rēzeknes ebreju draudzes pasūtījuma, 2005. gadā izstrādāts sinagogas rekonstrukcijas tehniskais projekts. Projektā paredzēta sinagogas plānojuma struktūras atjaunošana tās sākotnējā izskatā, logu, griestu, grīdas un apdares materiālu atjaunošana, kā arī bojāto konstrukcijas un dekora elementu atjaunošana. Fiksētās oriģinālās apdares atzinums kļuva par pamatu restaurācijas risinājumam - konservācijas metodei, izmantojot ekoloģiskas krāsas un materiālus. Fasādēs pēc iespējas tika saglabāts vēsturiskais koka apšuvums, restaurēti logi, griesti, grīdas, remontētas jums konstrukcijas, pastiprināti balkona pamati un nomainīta jumta segums.
Zaļā sinagogas atjaunošanu īstenoja Rēzeknes pilsētas dome sadarbībā ar profesionālo skolu Sam Eyde Norvēģijā, Rēzeknes Mākslas un dizaina vidusskolu un Rēzeknes tehnikumu un tā tika svinīgi atklāta 2016. gada 22. janvārī.
Restaurācijas gaitā tika atjaunots autentiskais iekšējais telpu plānojums un lūgšanas zāles sakrālais koka ansamblis: Toras skapis, Bimā, Amuds.
2016. gada 23. janvārī sinagogā atkal notika dievkalpojums, kas sauca kopā Rēzeknē dzīvojošus ebreju kopienas pārstāvjus Ļeva Suhobokova vadībā.
2016. gadā par kvalitatīvo restaurāciju Rēzeknes Zaļā sinagoga ieguva Latvijas Būvniecības gada balvu - 3.vietu attiecīgajā nominācijā.
Ekspozīcija
Apmeklētājiem apskatāmi:
Zinātniskie darbi
Rēzeknes Zaļās sinagogas rekonstrukcijas projekts ir kalpojis par impulsu ar lielāku vērienu pievērsties ebreju vēsturei, vienlīdz iesaistīto pētnieku skaita un tēmas atklājuma ziņā.
2016. gada martā Latgales Vēstniecībā "Gors" pirmo reizē notika zinātniskā konference "Ebreju Rēzekne". Akadēmiskie pētījumi par Rēzeknes un Latgales ebreju vēstures tēmu veido rakstu krājumu "Ebreju Rēzekne ", kas tika prezentēts Rēzeknes Zaļajā sinagogā 2017. gada aprīlī. Izdevumu atbalstīja Fridriha Eberta fonds, Valsts Kultūrkapitāla fonds un Rēzeknes pilsētas dome. Izdevuma vadītāja ir Ineta Zelča Simansone, sinagogas ekspozīcijas satura koncepcijas autore un koordinatore, domnīcas Creative Museum vadītāja.
Bombardier Q Series
Bombardier Q Series, arī Bombardier DHC-8, ir divu dzinēju šauras fizelāžas propelleru lidmašīnu saime. Tās kopš 1980. gadu sākuma ar nosaukumu DHC-8 jeb Dash 8 ražoja uzņēmums de Havilland Canada (DHC), ko 1992. gadā nopirka Kanādas koncerns Bombardier Aerospace.
Saimē ietilpst četru veidu lidmašīnas: DHC-8-100, DHC-8-200, DHC-8-300 un DHC-8-400 jeb Q400, kas atšķiras ar fizelāžas garumu un sēdvietu skaitu. 2009. gadā tika uzsākta labiekārtotā Q400 NextGen varianta komerciāla izmantošana.
Īstenojot strauju lidojumu skaita palielināšanas plānu, 2010. gadā Latvijas nacionālā lidsabiedrība airBaltic iegādājās astoņas jaunas Bombardier Dash 8 Q400 tipa lidmašīnas, veicot līdz tam lielāko flotes papildināšanu kompānijas vēsturē.
Upmalas
Upmalas (arī Niči, Upmaļi ) ir ciems Siguldas novada Mālpils pagastā. Izvietojies pie Dūņupes ietekas Sudā abpus autoceļam P8 4 km no pagasta centra Mālpils, 25 km no novada centra Siguldas un 56 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados pie «Niču» mājām kā padomju saimniecības «Mālpils» cūkkopības kompleksa ciemats.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Berengars II (Itālija)
Berengars II (dzimis ap 900. gadu, miris 966. gada 4. augustā), bija Itālijas karalis no 950. gada līdz gāšanai no troņa 961. gadā, Itālijas karaļa un Svētās Romas impērijas imperatora Berengara I mazdēls.
Cēlies no Franku impērijas augstmaņu dzimtas, kurai bija cieša saistība ar Karolingiem. Pēc tēva nāves ap 923. gadu kļuva par Ivrejas markgrāfu un no 940. gada vadīja opozīciju saviem radiniekiem, karaļiem Hugo (924—947) un Lotāram II (948—950). Pēc sākotnējās neveiksmes Berengars bēga uz Austrumfranku valsti pie Otona I, bet atgriezās 945. gadā un atguva varu valstī. Kad 950. gadā Berengars beidzot kļuva par Itālijas karali, viņš kronēja savu dēlu Adalbertu par līdzvaldnieku. Lai nostiprinātu savu varu, Berengars mēģināja piespiest Lotāra II jauno atraitni Adelaidi apprecēt Adalbertu. Adelaide bija pēdējo trīs Itālijas karaļu meita, vedekla un atraitne. Adelaide atsacījās, tika ieslodzīta, bēga un lūdza Otona I palīdzību. Atraitņos palikušais Otons I 951. gadā iebruka Itālijā, apprecēja Adelaidi, kronējās par Lombardijas karali un atgriezās Vācijā. 952. gadā Berengars un Adalberts kļuva par Otona I vasaļiem. 960. gadā Berengars iebruka pāvesta valstī. Palīgā pāvestam Jānim XII ieradās Otons I, Berengara armija dezertēja un 962. gadā pāvests Otonu I kronēja par Svētās Romas impērijas imperatoru. Kad pāvests Jānis XII uzsāka slepenas sarunas ar Adalbertu, Otons I gāza pāvestu un iecēla jaunu pāvestu Leo VIII. 964. gadā Berengars padevās Otona spēkiem un atlikušos dzīves divus gadus pavadīja ieslodzījumā Bambergā.
Matīss Gricmanis
Matīss Gricmanis (dzimis Talsos) ir latviešu dramaturgs un scenārists.
Kopā ar daudzsēriju filmas "Krimināllieta iesācējam" scenārija autoru kolektīvu saņēmis Lielā Kristapa balvu kategorijā "Gada labākais scenārists".
Teātros strādājis kopā ar režisoriem Valteru Sīli, Pēteri Krilovu, Ingu Tropu, Paulu Pļavnieci un Tomu Treini. Gricmaņa lugas uzvestas Jaunajā Rīgas teātrī, Latvijas Leļļu teātrī, Dirty Deal Teatro un Dailes teātrī.
Luga "Būt nacionālistam" nominēta "Spēlmaņu nakts" balvai kategorijā "Gada sasniegums oriģināldramaturģijā".
Kopš 2022. gada Matīss Gricmanis ir Dailes teātra vadošais dramaturgs.
16. līnija (Jūrmala)
16. līnija ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. 16. līnija sākas kāpu rajonā un beidzas krustojumā ar Bulduru prospektu. Kopējais ielas garums ir 180 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. 16. līnijā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Macejs Ribuss
Macejs Ribuss (pl; dzimis ) ir Polijas futbolists, aizsargs, Polijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Krievijas Premjerlīgas kluba Maskavas "Lokomotiv" sastāvā.
Sasniegumi
Legia Warsaw
Lokomotiv Moscow
Regbijs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — komandu sastāvi
Šajā uzskaitījumā apkopoti sportisti, regbija komandu sastāvi, kuras startēja regbija turnīrā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Turnīrs tika aizvadīts 1900. gada no 14. un 28. oktobrī, Vensānas velodromā, Parīzē. Šajā turnīrā startēja 3 komandas, kopā ar 47 spēlētājiem no 5 valstīm.
Komandu sastāvi
Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.
Anrī Eruēns
Anrī Eruēns (fr; dzimis, miris nav zināms) bija franču loka šāvējs, divu olimpisko zelta medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Eruēns startēja divās loka šaušanas disciplīnās. Abās divās (Au Cordon Doré, 50 metri un Championnat Du Monde ) viņš izcīnīja zelta medaļas.
Lielknābja zoss
Lielknābja zoss (Anser cygnoides) ir liela auguma, reti sastopama pelēko zosu ģints (Anser) ūdensputns, kura savvaļas izplatības areāls aptver Mongoliju, Ķīnas ziemeļus un Krievijas dienvidaustrumus. Lielknābja zoss ir gājputns un ziemo Ķīnas centrālajā un austrumu daļā. Ziemas periodā tā mēdz ieklejot un ziemot arī Japānā un Korejā, retos gadījumos Kazahstānā, Uzbekistānā, Sibīrijas piekrastēs, Laosā, Taivānā un Taizemē.
Lai arī savvaļā lielknābja zoss ir reti sastopams ūdensputns, tomēr tā kā Āzijā šī suga ir domesticēta, tā ir plaši izplatīts mājputns — Ķīnas zoss. Daudzviet pasaulē ir izveidojušās savvaļā izbēgušo vai speciāli izlaisto kādreizējo mājputnu populācijas. Eiropā pirmā lielknābja zosu grupa tika introducēta 18. gadsimtā. Šo zosu pēcteces mūsdienās dzīvo Centrāleiropā.
Izskats
Lielknābja zoss ir liela auguma zoss. Savvaļas īpatņa ķermeņa garums ir 81—94 cm, tādējādi tā ir garākā no visām pelēkajām zosīm. Spārnu izplētums 160—185 cm, svars 2,8—3,5 kg. Abi dzimumi izskatās vienādi, tikai tēviņi ir lielāki nekā mātītes, attiecīgi to kakls un knābis ir garāki. Tēviņa knābis ir 87—98 mm, mātītes 75—85 mm.
Lielknābja zoss ķermeņa augšējās daļas apspalvojums ir pelēkbrūns, pavēdere gaišāki pelēka ar tumšām joslām uz sāniem. Kakla aizmugurējā daļa un galvas virsma ir tumši brūna, priekšējā kakla daļa balta, krūtis dzeltenbrūnas. Muguras lielāko spalvu ārējā maliņa ir balta. Spārnu apakšas ir tumšas, bet zemaste balta, lidspalvas melnas. Knābja pamatni ieskauj šaura, balta josliņa. Savvaļas īpatņiem knābis ir pilnībā melns, taisns, bez paugura, kājas oranžas.
Mājas lielknābja zosīm uz knābja pamatnes, līdzīgi kā gulbjiem, ir liels, augstu izcelts paugurs. Krāsa knābim var būt arī oranža vai oranža jaukta ar melnu. Jauno putnu apspalvojums ir pelēkāks, kā arī pie knābja pamatnes iztrūkst baltā josliņa.
Uzvedība
Lielknābja zosis mājo dažādās biomās, sākot ar stepēm un beidzot ar taigu, kalnu ielejas ieskaitot, līdz 821 metram virs jūras līmeņa. Tās apmetas dažādu saldūdens ūdenstilpju (upju, ezeru, pārpurvotu pļavu) krastos, lai gan peld reti, un ziemas periodā samērā bieži zosis var novērot ganāmies samērā tālu no ūdens.
Ziemošanas teritorijas lielknābja zosis sasniedz augusta beigās vai septembra sākumā. Pēc tam tās maina apspalvojumu, lai gan reizēm apspalvojums tiek mainīts, vēl atrodoties ligzdošanas teritorijās. Ārpus vairošanās sezonas lielknābja zosis veido nelielus barus, kuros valda stingra hierarhija ar dominanto tēviņu priekšgalā.
Barība
Dienas laikā lielknābja zosis parasti atpūšas, bet vakarā, iestājoties naktij, tās dodas baroties. Barošanās notiek arī agri no rītiem. Kā visas zosis tās ir zālēdājas un ganās zāļainos laukos, ziemas periodā arī labības tīrumos un meža ogulājos. Iecienītākie augi ir grīšļi (Carex).
Ligzdošana
Dējumā ir 5—6 baltas olas, retākos gadījumos līdz 8 olām. Inkubācijas periods ilgst 28 dienas. Perē tikai mātīte, bet tēviņš apsargā ligzdošanas teritoriju. Pēc mazuļu izšķilšanās vairākas ģimenes apvienojas un kopīgi tos uzmana. Lai arī drīz pēc izšķilšanās mazuļi paši spēj staigāt un baroties, vecāki tos apsargā un apmāca, kur meklēt barību, kā izvairīties no briesmām. Galvenā mazuļu apmācītāja ir māte, bet tēviņš rūpīgi apsargā visu savu ģimeni. Jaunie putni sāk lidot 8 nedēļu vecumā, bet patstāvīgi tie kļūst 12 nedēļu vecumā, lai gan turpina uzturēties vienotā ģimenes barā ar saviem vecākiem. Dzimumbriedumu lielknābja zosis sasniedz 2—3 gadu vecumā.
CERTUS domnīca
CERTUS (latīņu val.— drošs, stingrs, apņēmīgs, noteikts) ir Latvijā pirmā domnīca, kas veidota ar 100% privātā finansējuma palīdzību un apvieno teju visas vadošās Latvijas tautsaimniecības nozares — farmācijas, IT, kokrūpniecības, finanšu, lauksaimniecības un citas.
Par domnīcu
CERTUS ir domnīca mērķtiecīgai izaugsmei, kuras misija ir veicināt Latvijas ekonomisko izaugsmi, lai samazinātu nabadzību, uzlabotu veselības aprūpi un izglītību, kā arī lai apturētu iedzīvotāju skaita samazināšano s. Tā tika dibināta 2015. gadā un tajā pašā gadā izdeva savu pirmo konkurētspējas ziņojumu.
Domnīca nodrošina platformu privātā, akadēmiskā un publiskā sektora sadarbībai, lai izveidotu konkurētspējas ziņojumus reizi gadā, kurā tiek apvienotas sadarbībā izveidotās idejas, kas var virzīt Latviju pa mērķtiecīgas izaugsmes ceļu, sabalansējot liberālas tirgus ekonomikas attīstības principus ar pārdomātu un fokusētu valsts atbalstu Latvijas tautsaimniecības nozaru attīstībai iekšēji un ārēji.
Krievu—turku karš (1568—1570)
Krievu-turku karš (1568–1570) jeb Astrahaņas karagājiens bija karš starp Osmaņu impērijas un Krievijas caristes karaspēkiem. Osmaņu un Krimas apvienotā armija mēģināja ieņemt Astrahaņas hanisti un piesegt Volgas-Donas kanāla izveides darbus.
Priekšvēsture
Krievijas cars Ivans IV 1552. gadā sagrāva Kazaņas hanisti, bet 1556. gadā nosūtīja karaspēku I. Čeremisinova (Черемисинов) vadībā, kas okupēja Astrahaņas hanistes teritoriju un 1558. gadā Volgas krastā sāka celt cietoksni mūsdienu Astrahaņas vietā.
Norise
1569. gada 31. maijā Kasims Pašā ar 15 tūkstošiem janičāru devās karagājienā un pie Azakas cietokšņa apvienojās ar hana Devleta Gireja armiju, kurā ietilpa Krimas tatāri un nogaji. Apvienotajai armijai sekoja 30 tūkstoši Krimas strādnieku, lai raktu Volgas-Donas kanālu.
Redzot Volgas-Donas kanāla izveides neiespējamību, armija nolēma atgriezties, taču Astrahaņas tatāru un nogaju vēstnieki apsolīja nodrošināt kuģus Volgā un Kaspijas jūrā, ja viņi atbrīvos Astrahaņu no krievu varas. 1569. gada vasarā Osmaņu armija pārcēlās no Azakas uz Astrahaņu un pa ceļam pievienojās 40 000 vīru lielajai Krimas un Nogaju ordas karaspēkam. No ieplānotā Donas-Volgas kanāla vietas apvienotais karaspēks devās lejup pa Volgu un aplenca Astrahaņu.
Taču 26. septembrī pēc desmit dienu Astrahaņas aplenkuma apvienotā armija atkāpās no pilsētas un pāri Kabardas stepei mēģināja sasniegt Azakas cietoksni, kurā atgriezās tikai trešdaļa karavīru. 1570. gada pavasarī karojošās puses Kostantinopolē noslēdza neuzbrukšanas līgumu.
Oskars Osala
Oskars Osala (fi; dzimis ) ir somu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2014) Osala spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Magņitogorskas "Metallurg" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Karjeru Osala sāka Vāsas "Sport" sistēmā, 2003.—04. gada sezonā aizvadot piecas spēles arī "Sport" Mestis līgas klubā. Pēc 2004.—05. gada sezonas Osala pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur nākamās divas sezonas aizvadīja OHL klubā Misisogas "IceDogs". 2007.—08. gada sezonu aizvadīja SM līgas vienībā Espo "Blues", taču tad atgriezās Ziemeļamerikā.
2008.—09. gada sezonā aizvadīja divas spēles arī NHL vienības Vašingtonas "Capitals" rindās, kā arī kopā ar Hēršijas "Bears" izcīnīja Kaldera kausu. Nākamajā sezonā tika aizmainīts uz Karolīnas "Hurricanes", tās rindās laukumā izejot vienā spēlē, kā arī kopā ar Olbani "River Rats" otro sezonu pēc kārtas izcīnīja Kaldera kausu. Arī 2010.—11. gada sezonu Osala aizvadīja AHL.
2011. gada maijā noslēdza līgumu ar KHL vienību Ņižņekamskas "Neftekhimik". "Neftekhimik" sastāvā uzbrucējs aizvadīja nākamās divarpus sezonas, līdz 2013.—14. gada sezonas vidū tika aizmainīts uz Magņitogorskas "Metallurg". Kopā ar "Metallurg" Osala izcīnīja Gagarina kausu.
Somijas hokeja izlases rindās spēlējis 2010. gada Pasaules čempionātā.
Pāls Rēti
Biogrāfija
Piedzimis Transilvānijā (tagad Rumānija), bet pēc Pirmā pasaules kara dzīvojis Ungārijā. 1925. gada augustā Debrecenā uzvarējis starptautiskā šaha turnīra blakusturnīrā, apsteidzot Frici Apšenieku. 1926. gadā bijis 7. vietā Vīnes šaha turnīrā (uzvarēja Rūdolfs Špīlmans). 1931. gadā bijis 7. vietā šaha turnīrā Brno (uzvarēja Salo Flors) un ieņēmis 10. vietu Ungārijas šaha čempionātā (uzvarēja Lajošs Šteiners). 1932. gadā dalījis 10.-11. vietu Budapeštas šaha turnīrā (uzvarēja Gēza Maroci). 1933. gadā bijis Budapeštas šaha turnīrā otrais aiz Estevana Kanala. 1934. gadā dalījis 9.-11. vietu Ujpeštas šaha turnīrā (uzvarēja Andors Lilientāls) un dalījis 2.-3. vietu Gēzas Maroci jubilejas turnīrā Budapeštā (uzvarējis Erihs Eliskazess). 1935. gadā Varšavā pārstāvējis Ungārijas komandu 6. šaha olimpiādē. 1936. gadā dalījis 11.-14. vietu Budapeštas šaha turnīrā (uzvarējuši Migels Naidorfs un Lajošs Šteiners). 1937. gadā bijis 5. vietā Teplicas (tagad Čehija) šaha turnīrā (uzvarēja Kārlis Gilgs). 1940. gadā bijis 6. vietā Gēzas Maroci jubilejas turnīrā Budapeštā (uzvarējis Makss Eive). 1941. gadā bijis 8. vietā Eiropas turnīrā Minhenē (uzvarēja Gēsta Štolcs).
Pēc Otrā pasaules kara piedalījies dažos Ungārijas šaha čempionātos: 1950. gadā dalījis 13.-14. vietu (uzvarējis Lāslo Sabo), 1955. gadā palicis 16. vietā (uzvarējis Gedeons Barca) un 1961. gadā dalījis 13.-14. vietu (uzvarējis Lajošs Portišs).
Igors Kovaļenko
Igors Kovaļenko (dzimis Novomoskovskā, Dņipropetrovskas apgabals, Ukrainas PSR) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2011), kas no 2013. gada aprīļa līdz 2021. gadam pārstāvēja Latvijas šaha federāciju.
Biogrāfija
Igors Kovaļenko ar labiem panākumiem ir piedalījies Ukrainas jaunatnes un junioru turnīros. 2008. gadā viņš kļuva par FIDE starptautisko meistaru, bet 2011. gadā ieguva FIDE starptautiskā lielmeistara nosaukumu. Pēc pārcelšanās uz Latviju ir aktīvi piedalījies vietējos turnīros, izcīnot 3. vietu V. Petrova memoriāla finālā 2012. gadā, kā arī uzvarot J.Mileikas piemiņas turnīrā. 2013. gadā pirmo reizi piedalījies Latvijas šaha čempionāta finālā un kļuvis par Latvijas čempionu šahā. 2014. gadā atkārtojis šo panākumu. 2014. un 2015. gadā pārliecinoši uzvarējis visos trīs FIDE Baltijas zonas turnīra posmos, un nodrošinājis vietu Pasaules kausa turnīrā šahā. 2016. gada maijā Kosovas pilsētā Gjakovā ieņēma 2. vietu Eiropas individuālajā šaha čempionātā.
Uzvarot Migela Naidorfa šaha festivāla A turnīrā Varšavā 2015. gada jūlijā, Igors Kovaļenko paaugstināja savu šaha reitingu virs 2700 punktiem.
Lauridss Kērs
Lauridss Peters Vorkslunds Jensens Kērs (da; dzimis, miris ) bija dāņu sporta šāvējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sportiskā karjera
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja piecās šaušanas disciplīnās. No individuālajām disciplīnām viņš labāko rezultātu izcīnīja 300 metru šaušanā pozīcijā uz ceļiem, kur ieguva dalīto 22. vietu. Savukārt 300 metru šaušanā komandām, būdams Dānijas komandas pārstāvis, viņš ieguva 4. vietu.
Šķirotava (stacija)
Šķirotava ir šķirošanas stacija Rīgā, līnijā Rīga—Krustpils. Tās vidējais apgrozījums ir 5000—5600 kravas vagonu diennaktī. Šķirotavas stacija apkalpo vagonu plūsmu no visām Rīgas dzelzceļa mezgla stacijām, kā arī pienākošos vagonus no Krustpils, Valgas, Jelgavas un Ventspils virzieniem. Šķirotavā tiek formēti kravas vilcieni (arī no pusvagoniem un cisternām), notiek sastāvu tehniskā apskate un komercapskate, vagonu tehniskā apskate un atkabes remonts, kā arī pasažieru vilcienu caurlaišana un pasažieru vagonu aizlaišana uz Rīgas-Tehnisko staciju. Šķirotavā pietur visi Aizkraukles virziena elektrovilcieni, kā arī Rīga—Krustpils maršruta dīzeļvilcieni. Šķirotavas stacijas teritorijā atrodas arī pasažieru pieturas un stacijas Jāņavārti, Daugmale un Gaisma. Kā līnijas parks Šķirotavā ietilpst arī Rīgas Preču stacija un savienojošie ceļi Jāņavārti—Rīga Preču un Šķirotava—Rīga Preču. Biļešu kase stacijā ir slēgta.
Vēsture
Kā šķirošanas stacija Šķirotava uzbūvēta 1905. gadā. Nav noskaidrots, kad Šķirotavā sākuši pieturēt pasažieru vilcieni, bet pirms Pirmā pasaules kara izdotās kartēs atrodama Platforma Nr.8 apmēram Šķirotavas vietā. 1919. gadā pietura nosaukta par Dreiliņiem, pēc gada pārdēvēta par Šķirošanu un vēl pēc gada (1921) tai piešķirts tagadējais nosaukums.
A parks
A parks ir paredzēts vilcienu pieņemšanai, tajā ir 9 pieņemšanas ceļi un 10 strupceļi, kas paredzēti refrižeratorvagonu stāvēšanai. A parkā atrodas arī maršrutu-releju centralizācijas posteņa ēka un vagonu tehniskās apkopes punkts. Blakus A parkam atrodas Šķirotavas stacijas pasažieru ēka.
B parks
B parks ir šķirošanas parks ar automatizēto šķirošanas uzkalnu. B parkā veic vagonu uzkrāšanu un sastāvu formēšanu un izformēšanu. Tajā ir 26 sliežu ceļi. Rīgas pusē tie apvienoti četrās grupās, bet uzkalna pusē (pāra jeb Krustpils virzienā) — trijās grupās.
J parks
J parks ir vilcienu nosūtīšanas parks, tajā atrodas arī dažādas dienesta telpas un ēkas.
C parks
C parks ir plānots kā tranzīta parks, pārsvarā tiek izmantots vagonu stāvēšanai. Pie C parka atrodas Daugmales pasažieru vilcienu pieturas punkts.
E parks
E parks atrodas Šķirotavas stacijas Krustpils pusē, tas kalpo kā vietējo kravu izvadāšanas parks. Tā pievedceļos izkrauj un iekrauj vagonos vietējiem saņēmējiem un nosūtītājiem paredzētās kravas. E parka tuvumā atrodas Gaismas pieturas punkts.
8. autobusu maršruts (Jūrmala)
8. autobusu maršruts bija autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Bulduriem (Muižas ielas), caur Dzintariem, Valteriem un Slokai līdz Kauguriem (Ganību ielai).
No 2018. gada 12. februāra mainīta maršruta numerācija un turpmāk šis ir 3. maršruts.
Maršruts
Ganību iela—Muižas iela autobusi kursēja šādās ielās: Talsu šoseja, Skolas iela, Satiksmes iela, Ventspils šoseja, Jūrkalnes iela, Mežmalas iela, Piekrastes iela, Slokas iela, Strēlnieku prospekts, Dubultu prospekts, Zigfrīda Meierovica prospekts, Jomas iela, Lienes iela, Meža prospekts, Dzintaru pārvads, Rīgas iela, Jāņa Pliekšāna iela, Palienes iela, Turaidas iela, Emīlijas iela, Ķemeru iela, Promenādes iela, Rīgas iela, Viestura iela, Vienības prospekts, Jelgavas iela, Muižas iela.
Pieturvietas
8. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 104 pieturas. Maršrutā Muižas iela—Ganību iela bija 51 pietura, bet maršrutā Ganību iela—Muižas iela bija 53 pieturas.
Vēsture
Līdz 20. gadsimta 90.-to gadu beigām 8. maršruta autobusi kursēja no Slokas autoostas, cauri Krastciemam un Valteriem, līdz Dubultu stacijai. Vēlāk maršruts tika pagarināts cauri dzīvojamajam masīvam Majoros/Dzintaros pie upes, līdz Bulduru stacijai (pieturai "Muižas ielai"). 2013. gadā maršruts pagarināts no Slokas līdz Kauguriem (pieturai "Ganību ielai" pie veikala „Rimi”). No 2018. gada 12. februāra mainīta maršruta numerācija un turpmāk šis ir 3. maršruts.
17. līnija (Jūrmala)
17. līnija ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. 17. līnija sākas kāpu rajonā un beidzas krustojumā ar Bulduru prospektu. Kopējais ielas garums ir 180 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. 17. līnijā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
17. līnija ir savienota ar šādām ielām:
Venteris
Venteris var būt:
Rēzeknes katedrāle
Rēzeknes Vissvētākās Jēzus Sirds Romas katoļu katedrāle ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes katedrāle. Tā atrodas Rēzeknē, Latgales ielā 88b, vienā no pilsētas pakalniem. Tas ir lielākais līdz mūsdienām saglabājies dievnams pilsētā.
Vēsture
Vispirms šajā vietā 1685. gadā par Krakovas karavadoņa Beļinska līdzekļiem uzcelta koka baznīca, kas nodota jezuītu aprūpei. Tā pārbūvēta 1750. gadā pēc toreizējā prāvesta Šostakovska rīkojuma, bet 1887. gadā, negaisa laikā pēc zibens spēriena tā nodega. No ugunsgrēka izdevies izglābt marmora plāksni, tās konsekrācijas piemiņai, kura tagad atrodas pašreizējā katedrālē. Pēc tam, kad uz Rēzekni pārcēla Aglonas dekānu prāvestu Simanoviču, ar viņa atbalstu nodegušās baznīcas vietā, 1893. gadā (dažos avotos 1888.) sāka celt pašreizējo mūra Dievnamu. Baznīcā pirmie dievkalpojumi tika noturēti 1900. gadā un tā paša gada 19. novembrī to iesvētīja dekāns Kazimirs Lušpinijs. Celtne pilnībā pabeigta 1902. Projekta autors bija Rīgas Politehniskā institūta būvinženieris Florians Viganovskis, kurš jau bija uzcēlis Viļakas Vissvētākās Jēzus Sirds Romas katoļu baznīcu (tajā daudz spilgtāk par vēlāk celto Rēzeknes baznīcu manāmas gotikas stila iezīmes). Finansiālu līdzekļu trūkuma dēļ Rēzeknes baznīcas celtniecības laikā veiktas dažas atkāpes no projekta pamatieceres. 1995. gadā toreizējais Romas pāvests Jānis Pāvils II dievnamam piešķir katedrāles statusu. Līdz ar to katedrāle kļūst par Rēzeknes-Aglonas diecēzes centru ar bīskapa sēdekli.
Eksterjers un interjers
Dievnams celts no sarkaniem ķieģeļiem uz stipriem akmens pamatiem. Tā ir 51,12 metrus (24 asis) gara un 34,08 metrus (16 asis) plata. Celtnes formas labi ataino sava laika arhitektūras iezīmes. Tās fasādes daļa ir veidota pseidoromānikas stilā, bet torņu augšdaļa, logi un citi elementi pseidogotikas stilā. Tās fasādē ir divi torņi, kuros ir četri lieli zvani. Virs jumta ir vēl deviņi mazi tornīši. Baznīcas cinkotais skārda jumts 2013. gadā nomainīts pret kapara jumta klājumu. Baznīcas fasādes priekšā ir kaltu akmeņu kāpnes un lievenis, tādi paši lieveņi ir pie sānu durvīm abos torņos. Baznīcu apvij 22 metrus garš mūra žogs, kura augšdaļā ir dekoratīvi metāla lējumi. Baznīcas grīda klāta pamīšus - melnām un baltām cementa flīzēm. Ar koka dēļiem apšūtie gotiskās formas griesti balstās uz astoņām mūra kolonnām, kas dievnamu sadala trīs navās. Presbiteriju no galvenās navas atdala neliels pakāpiens. Presbiterija abās pusēs ir lielas sakristejas, vienai no tām ir izeja uz āru. Baznīcā ir 27 logi, presbiterija logos ir arī vitrāžas - vienā attēlots sv. Meinards, bet otrā sv. Alberts.
Altāri
Katedrālē ir pieci altāri, no kuriem centrālais, galvenais altāris veltīts Vissvētākās Jēzus Sirds godam. Izgatavots Volonijas guberņā, Romanovas pilsētā. Pēc prof. Bogdanoviča meta to no ozola koka gotikas stilā darinājis kāds vācu meistars. Galvenais altāris ir augstākais koka altāris dievnamā. Tā centrā atrodas Jēzus Kristus skulpturāls tēls, virs tā - koka krusts un Dieva Jēra tēls.
Trīs sānu altāri veltīti Vissvētākās Jaunavas Marijas godam, Svētajam Jāzepam un Svētajam Antonam, bet ceturtais ir Dieva žēlsirdības altāris.
No galvenā altāra pa kreisi atrodas Vissvētākās Jaunavas Marijas, Lurdas Dievmātes altāris. Tā centrā atrodas Lurdas Dievmātes skulptūra. No tās pa kreisi ir novietota Jaunavas Marijas mātes, Svētās Annas skulptūra, bet labajā pusē - Sv. Elizabetes no Ungārijas skulptūra.
No galvenā altāra pa labi esošais altāris ir veltīts Dieva Žēlsirdības godam. Tā centrā ir māsas Faustinas Kovaļskas 1931. gadā radītās gleznas reprodukcija, kurā attēlots Jēzus Kristus, bet zem tā kājām uzraksts latgaliešu valodā: Jezu, es uzatycu Tev (latviski: Jēzu, es paļaujos uz tevi). Agrāk šis altāris bija veltīts Kristus ciešanām. Tā centrā atradās liels krucifikss.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Ainārs Londe. Draudzes vadības juridiskā adrese ir Latgales iela 88. Vissvētākās Jēzus Sirds katedrāle ir Rēzeknes-Aglonas diecēzes katedra, jeb tronis, caur kuru diecēzes bīskaps (pašlaik Jānis Bulis) pārvalda visu diecēzi. Katedrālē ir notikušas vairākas jauno priesteru ordinācijas. Blakus katedrālei atrodas diecēzes kūrija, bet Latgales ielā 82 - draudzes skola (Rēzeknes Katoļu vidusskola), kas mitinās Rēzeknes vecākajā mūra ēkā. Diecēzes īpašumā ir radioraidstacija "Latgales radio (Latgolys radeja)". Virs pirmās sakristejas dekāna H. Tropa laikā tika ierīkots baznīcas arhīvs. Tur glabājas senās grāmatas, metrikas, bijušo Rēzeknes dekānu fotogrāfijas, senās koka baznīcas lielā altāra fotogrāfijas u.c. Rēzeknes draudzē bijuši daudz izglītotu dekānu un vikāru. Daudzi no tiem sarakstījuši un izdevuši garīga un laicīga rakstura grāmatas: Fabijans Križanovskis (1810. - 1814.), Ignats Kobilinskis (1842.-1853.), vikāri - Kaspars Škirmonis, Ādams Beļskis, Jānis Kurmins, Jāzeps Miculevičs, Francis Soročinskis, Nikodems Rancāns, J. Velkme, J. Grišāns, B. Grišāns, A. Dunskis, A. Vizulis, J. Žačests, B. Kudiks un mons. Henrihs Trops. No Rēzeknes draudzes cēlušies daudzi prāvesti: K. Kalinka, Meikuls Mihasionoks, Jāzeps Micevičs, Pēteris Rudzītis, Antons Omuļs, Staņislavs Gražulis, Stukļa, Skredeļs. No draudzes cēlies arī arhibīskaps Antonijs Springovičs.
Notikumi
Kopš dievnams ir kļuvis par diecēzes bīskapa, Jāņa Buļa sēdekli, tajā vismaz reizi gadā notiek jauno priesteru ordinācijas. Rēzeknes Vissvētākās Jēzus Sirds katedrālē bieži notiek ērģeļmūzikas, kormūzikas un kamermūzikas koncerti. Katedrālē ir uzstājušies daudz Latvijā un pasaulē pazīstami mākslinieki, piemēram Rēzeknē dzimusī ērģelniece, Iveta Apkalna, latgaliešu izcelsmes operdziedātājs Krišjānis Norvelis, soliste Helēna Borele, operdziedātājs Ingus Pētersons un citi. Par tradīciju ir kļuvis Ziemassvētku koncerts, kurā uzstājas Rēzeknes skolu kori, vokālie ansambļi un orķestri. Kopš 2010. gada katedrālē norisinās kāds no festivāla "Latgales ērģeļu dienas" koncertiem. Bez Romas Katoļu baznīcas garīdzniekiem (tajā skaitā bīskapiem, kardināliem un pāvesta sūtņiem), katedrālē ir viesojušās arī Latvijas Republikas augstākās amatpersonas - bijušie valsts prezidenti - Kārlis Ulmanis, Vaira Vīķe Freiberga, Valdis Zatlers, Andris Bērziņš un Raimonds Vējonis.
Meteora
Meteora var būt:
Lambda-sat
Lambda-sat jeb Λ-sat bija eksperimentāls pavadonis, To izgatavoja Grieķijas zinātnieku un studentu grupa Lambda Team Silīcija ielejā, ASV. Pavadonis sākotnēji tika nogādāts Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) ar kravas kuģi CRS Orb-2 2014. gada jūlijā, bet brīvā lidojumā no stacijas palaists 2015. gada martā.
Bostonas maratons
Bostonas maratons ir ikgadējs maratons, kas kopš 1897. gada notiek Bostonā, Masačūsetsā, ASV. Tas katru gadu notiek aprīļa trešajā pirmdienā, kas Masačūsetsā ir pazīstama kā Patriotu diena.
Lambda-sat
Lambda-sat starta konfigurācijā bija CubeSat 1U formā. Tam bija atlokāmas saules baterijas, kas izvēršas 3U formā. Pavadonī izvietota eksperimentāla iekārta, kas mērīja radiācijas efektus uz grafēna materiāla. Tam bija uzstādīts arī Automātiskās identifikācijas sistēmas uztvērējs. Pavadonī uzstādīts arī modems, ko varēja izmantot Iridium sistēmā.
Bostonas maratons
Bostonas maratons ir vecākais ikgadējais maratons, tāpat šīs ir vienas no vislabāk pazīstamākajām šosejas skriešanas sacensībām. Tas ir otrs nozīmīgākais sporta pasākums ASV pēc atspoguļojuma medijos (pēc Superkausa izcīņas).
Lambda-sat
Lidojuma gaita
Lambda-sat tika palaists 16:52:14 UTC ar nesējraķeti Antares 120 no Vidusatlantiskā reģionālā kosmoporta (MARS) starta laukuma LP-0A kravas kuģa Cygnus Orb-2 hermētiskajā kravas telpā kopā ar 30 citiem nanopavadoņiem. 16. jūlijā Cygnus sasniedza SKS. Vēlāk kravas no kuģa tika pārkrautas stacijā.
Pavadoni no stacijas brīva lidojumā bija paredzēts palaist 2014. gada 26. augustā, un orbītā tas darbotos 9 līdz 11 mēnešus. Neilgi pirms tam sabojājās pavadoņu palaišanas iekārta NanoRacks CubeSat Deployer (NRCSD), kura atradās Kibo moduļa ārpusē. NRCSD tika atgriezts atpakaļ stacijas iekšienē un līdz 2015. gada februārim saremontēts.
Bostonas maratons
2013. gada maratona laikā notika sprādzieni.
Lambda-sat
Lidojuma gaita
2015. gada 4. martā Lambda-sat tika palaists brīvā lidojumā no SKS ārpusē piestiprinātās pavadoņu palaišanas iekārtas NRCSD. 2015. gada 16. maijā pavadonis iegāja Zemes atmosfērā un sadega.
Guntars Antoms
Guntars Antoms (dzimis Rīgā) ir advokāts un starptautiskais meistars šahā, kas uzvarējis Latvijas šaha čempionātā 2001. gadā.
Šahista karjera
Guntara Antoma pirmais panākums šahā bija 14 gadu vecumā, kad viņš ieguva 4. vietu Latvijas skolēnu čempionātā. Pēc trim gadiem viņš kopā ar Edvīnu Ķeņģi dalīja pirmo vietu Latvijas jauniešu čempionātā. Guntars Antoms ir bieži piedalījies Latvijas šaha čempionāta finālos, bet 2001. gadā viņam izdevās izcīnīt Latvijas čempiona titulu, apsteidzot lielmeistarus Viesturu Meijeru, Arturu Neikšānu, Jāni Klovānu, Zigurdu Lanku un Ilmāru Starostītu. Tajā pašā gadā viņš ieguva arī FIDE starptautiskā meistara nosaukumu. Guntars Antoms bija Latvijas šaha federācijas viceprezidents un valdes loceklis. 2023. gadā uzvarējis Latvijas ātrā šaha čempionātā.
Jurista karjera
Guntars Antoms ir beidzis Rīgas 2. vidusskolu (1978) un Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti (1983). No 1984. gada bijis izmeklētājs Rīgas pilsētas Ļeņingradas rajona prokuratūrā, no 1985. gada - izmeklēšanas daļas prokurors, bet no 1988. gada februāra līdz 1988. gada oktobrim - sevišķi svarīgu lietu izmeklētājs. Pēc tam darbojies dažādos juridiskos amatos. No 1993. gada 12. aprīļa zvērināts advokāts savā birojā. Guntars Antoms ir Baltijas starptautiskās šķīrējtiesas prezidija loceklis un Latvijas Krimināllietu advokātu biedrības biedrs.
Jū Nakasato
Jū Nakasato (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Meteora (Grieķija)
Meteora (el) ir kalnu veidojums Grieķijas centrālajā daļā. Te atrodas viens no lielākajiem Austrumu Pareizticīgās baznīcas klosteriem, nozīmīguma ziņā otrais pēc Ajonoras. Seši klosteri atrodas netālu no Kalabakas pilsētas. Meteora zināma kopš 10. gadsimta. Paši kalni izveidojušies pirms vairāk nekā 60 miljoniem gadu. Kopumā laika gaitā bijuši 22 vai 24 klosteri, pašlaik vienīgi 6: 4 vīriešiem un 2 sievietēm.
Meteora ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Nosaukums nozīmē "cēls", "paaugstināts" un ir etimoloģiski saistīts ar "meteorītu".
Erozija
Erozija ( — ‘izskalošana’, ‘sairšana’) ir augsnes un iežu noārdīšanās un pārvietošana dabisku procesu rezultātā, piemēram, vēja vai ūdens iedarbībā. Eroziju iedala dažādos veidos atkarībā no tās cēloņa. Pie erozijas procesiem pieder arī abrāzija (lielu ūdenstilpju krastu noārdīšanās viļņu ietekmē), eksarācija (zem ledājiem esošās augsnes un iežu noārdīšanās), soliflukcija (lēna augsnes un iežu noplūšana gravitācijas spēku ietekmē) un citi procesi.
Ūdens erozija
Ūdens erozija ir iežu un augsnes noskalošana pa nogāzi uz leju ar īslaicīgām nokrišņu ūdens straumēm. Ūdens erozija ir izplatīta nelīdzena reljefa rajonos, kur tā rodas lietus un sniega kušanas dēļ. Ūdens erozijas galvenie cēloņi ir konkrētajai videi nepiemērota agrotehnika un augu segas iznīcināšana, piemēram, ugunsgrēku dēļ. Ūdens eroziju var aizkavēt, laukus sadalot vai audzējot tādus augus, kas neprasa regulāru augsnes irdināšanu.
Garets Templs
Garets Bartolomjū Templs (en; dzimis Batonrūžā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Ņūorleānas "Pelicans", taču savā ilgajā karjerā spēlējis 11 dažādu NBA komandu sastāvā.