cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sikhisms
Sikhu galvassega ir turbāns. Citu indiešu reliģiju pārstāvji tādus nenēsā, bet lielākajai daļai eiropiešu vienalga indieši asociējas ar šīm galvassegām. Sikhi parasti valkā oranžsarkanu tērpu, jau pieminēto turbānu un lūgšanu krelles.
Uvis Kalniņš
Uvis Kalniņš (dzimis Valmierā) ir Latvijas peldētājs, specializējies brīvajā stilā.
2011. gada Eiropas junioru čempionātā viņš izcīnīja bronzas medaļu 100 m brīvā stila distancē, distanci veikdams 50,18 sekundēs. 2011. gada Pasaules junioru čempionātā izcīnījis 8. vietu 100 metru distancē brīvajā stilā, 13. vietu 50 metru brīvā stila peldējumā. 2011. gada Pasaules čempionātā ieņēmis 36. vietu 200 metru distancē brīvajā stilā. Sportists bija kvalificējies startam. Tajās viņš izcīnīja 30. vietu 100 m brīvajā stilā ar jaunu personisko rekordu — 49,96 s.
Trenējas pie Vladimira Širjājeva.
Aleksandrs Kosmatovs
Aleksandrs Kosmatovs (ru, 1879-1938) bija Krievijas impērijas armijas, vēlāk Sarkanās armijas virsnieks. Latviešu sarkano strēlnieku divīzijas komandiera pienākumu izpildītājs 1918. gada 18. — 25. jūlijā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gada 2. decembrī tagadējā Penzas apgabala Verhņijlomovas (Верхний Ломов) ciemā Krievijā. Mācījās Penzas mērnieku skolā un Militārās topogrāfijas skolā (1898-1900), kuru beidza kā podporučiks. Dienēja Krievijas impērijas Izmailas pulkā (1900-1901), piedalījās Krievijas impērijas Ziemeļrietumu pierobežas teritoriju topogrāfiskajā uzmērīšanā (1901-1905). Piedalījās krievu-japāņu karā (1904-1905), veica Mandžūrijas (1906-1907) un Krievijas impērijas Dienvidrietumu pierobežas teritoriju topogrāfisko uzmērīšanu (1907-1908). Studēja Nikolaja kara akadēmijā (1908-1911). Kapteiņa pakāpē dienēja 130. Hersonas kājnieku pulkā (1911-1913), bija Turkestānas kara apgabala štāba adjutanta palīgs (1913-1915). Pirmā pasaules kara laikā Aleksandrs Kosmatovs dienēja 6. Sibīrijas armijas korpusa (1915) un 7. Sibīrijas armijas korpusa štābā (1916), bija Krievijas impērijas 12. armijas štāba ģenerālkvartīrmeistera (генерал квартирмейстер) nodaļas vecākais adjutants apakšpulkveža (1916) un pulkveža (1917) pakāpē.
1918. gada maijā Kosmatovu iecēla par Sarkanās armijas latviešu strēlnieku divīzijas štāba priekšnieku. Pēc tam, kad Jukumu Vācieti 18. jūlijā iecēla par Austrumu frontes pavēlnieku, Kosmatovs līdz 25. jūlijam bija arī latviešu strēlnieku divīzijas komandiera pienākumu izpildītājs. 1918. gada augustā Kosmatovu pārcēla uz Saratovu, kur viņš nesekmīgi organizēja Sarkanās armijas uzbrukumu Turkestānas virzienā. Pēc Sarkanās armijas iebrukuma Latvijā 1918. gada decembrī viņu iecēla par Padomju Latvijas armijas grupas štāba priekšnieku, no 1919. gada janvāra līdz maijam Kosmatovs darbojās LSPR kara komisariātā. Pēc sakāves pie Rīgas 1918. gada 18. jūlijā viņu īslaicīgi iecēla par latviešu strēlnieku divīzijas komandieri, vēlāk par 15. un 16. armijas grupas komandieri, Daugavpils nocietinātā rajona štāba priekšnieku. 1919. gada oktobrī tika pārcelts uz Vidusāziju, kur bija Turkestānas kara komisāra palīgs, no 1920. gada marta Turkestānas robežsardzes divīzijas priekšnieks.
1921. gadā bija Padomju Krievijas militārais atašejs Latvijas Republikā, pēc tam vadīja militārās izlūkošanas nodaļu (1921-1923). No 1927. gada atradās rezervē, no 1932. gada strādāja par militāro pasniedzēju Ģeodēzijas institūtā, Maskavas Valsts universitātē un militārajā izlūkošanā.
A.C.O.D.
A.C.O.D. ir 2013. gada ASV komēdija, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Stjū Zičermans. Filmā galvenās lomas attēlo Džesika Alba, Ādams Skots, Džeina Linča, Ričards Dženkinss, Ketrina O'Hāra, Eimija Polere un Klārks Djūks. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Pieaudzis vīrietis, kurš ir ierauts savu vecāku 15 gadus ilgā šķiršanās lietā, atklāj, ka viņš neapzināti ir piedalījies pētījumā par bērniem, kuru vecāki ir šķīrušies.
Vera (upe)
Vera ir upe Vācijā (galvenokārt Tīringenē) Vācijā. Sākas Tīringenes meža dienvidos. Satekot ar Fuldu, veido Vēzeri. Dziļa ieleja ar smilšakmens un kaļakmens atsegumiem.
Pijs VIII
Pāvests Pijs VIII (dzimis, miris ), īstajā vārdā Frančesko Savērio Kastiljoni (Francesco Saverio Castiglioni), bija Romas pāvests no līdz.
Pijs VIII ir dzimis Markes reģionā. 1800. gadā pāvests Pijs VII iecēla viņu par Montalto bīskapu. 1816. gadā kļuva par kardinālu. Pijs VIII Vatikānā ir strādājis dažādos vadošos amatos. 1829. gada 31. martā tika ievēlēts par Romas pāvestu. Esot šajā amatā, viņš asi nosodīja slepenās masonu biedrības, kā arī brīvu Bībeles tulkojumu interpretāciju. Atbalstīja katoļu un protestantu laulības Vācijā, bet neatbalstīja šādas laulības Polijā un Īrijā. Bija ļoti slikta veselība, un nomira 1830. gada 30. novembrī, būdams pāvesta amatā tikai vienu gadu un 8 mēnešus.
Veterinārmedicīna
Veterinārmedicīna, arī veterinārija, ir starpdisciplināra nozare, kas saistīta ar lauksaimniecības, medicīnas, bioloģijas, pārtikas ražošanas, farmācijas, ķīmijas un fizikas nozarēm. Galvenie darbības virzieni ir saistīti ar dzīvnieku veselību un slimībām. Galvenie veterinārmedicīnas uzdevumi ir nodrošināt dzīvnieku ārstēšanu, izstrādā veterinārās prasības, kuru izpilde veicina dzīvnieku veselību, produktivitāti un labturību, nodrošina dzīvnieku infekcijas slimību profilaksi un apkarošanu, pasargā iedzīvotājus no saslimšanas ar dzīvniekiem un cilvēkiem kopīgām infekcijas slimībām (zoonozēm), nodrošina kvalitatīvu un patērētāju veselībai nekaitīgu dzīvnieku izcelsmes produktu apriti, kā arī nodrošina vides aizsardzību.
Latvijā veterinārmedicīnu var studēt Latvijas Biozinātņu un tehnoloģiju universitātē Veterinārmedicīnas fakultātē, kā arī Bebrenes vispārizglītojošajā un profesionālajā vidusskolā un Smiltenes tehnikumā.
Budisma vēsture
Sākotnēji budisms radās Indijas ziemeļos kā Sidhārtas Gautamas mācībā balstīta filozofiska uzskatu sistēma, vēlāk izveidojās budisma pamatvirzieni: teravādas budisms, mahājānas budisms un tantriskais budisms.
Mūsdienās mahājānas budismu praktizē Ķīnā, Japānā, Korejā un Vjetnamā, teravādas — Birmā, Kambodžā, Laosā un Taizemē, vajrajānas — Tibetā, atsevišķās vietās Sibīrijā un Indijā.
Budisma attīstībā nozīmīgākās sanāksmes
Pirmo budistu mūku kopienu izveidoja pats Buda pēc apskaidrības sasniegšanas.
Ģeogrāfiskā izplatība
Uzskata, ka jau pirms 1. gadsimta budisms ar tirgoņiem un svētceļniekiem izplatījās no Indijas uz apkārtesošajām zemēm. Rietumos tas sasniedza Arābiju, austrumos — Dienvidrietumāziju, kur pirmās liecības par budismu atrodamas ap 400. gadu p.m.ē.
Līdz 3. (Ašokas) padomes laikam budisms Indijā izplatījās lēni, pēc tam strauji izplatījās Senās Indijas valstīs. Par Mahājānas budisma reģionālo centru kļuva tagadējā Afganistāna, un no turienes tas izplatījās uz Ķīnu, Koreju, Mongoliju un Japānu. 475. gadā indiešu mūks Bodhidharma devās uz Ķīnu un tur izveidoja Čana (ķīniski; japāniski: dzen) skolu. Pirmās tūkstošgades laikā ķīniešu mūki devās svētceļojumos uz Indiju. Mahājānas budisms ievērojami paplašinājās līdz ar nokļūšanu Ķīnā, kad ķīniešu valodā tika iztulkoti jau esošie teksti un radīti jauni, lai piemērotos Austrumāzijas filozofiskajai domai. Daudzi jauni budisma teksti radās arī, izveidojoties Japānas un Korejas budismam. Joprojām notiek strīdi par to, vai tantrisms sākotnēji izveidojās budismā vai hinduismā. Daudzi uzskata, ka tas sakņojas agrīnajā mahājānas budismā. Citi savukārt uzskata, ka meditatīvās Šivas sektas pastāv jau kopš pirmsvēdu laikiem. Vēl citi domā, ka tantras pirmsākumi meklējami tieši vēdās un upanišadās. Ap 800. gadu vajrajānas jeb tantriskais budisms no Indijas nokļuva Tibetā, kur sākumā pastāvēja līdzās vietējām reliģijām, bet pēc tam tās izspieda. Kāda vajrajānas budisma forma nokļuva arī Japānā, kur to turpina praktizēt arī mūsdienās. Uzskata, ka Tibetā ir visprecīzākais mahājānas budisma rakstu kanons.
Pēc 5. gadsimta budisma ietekme Indijā samazinājās un gandrīz pilnīgi izzuda 12. gadsimtā musulmaņu invāzijas un hinduisma atdzimšanas dēļ. Centrālāzijā un Indonēzijā to nomainīja islāms. Ķīnā un Japānā tas plaši sajaucās ar daoismu, sintoismu un konfūcismu. Tibetā saglabājies tantriskais budisms. Līdz apmēram 1000. gadam arī Turkestānas austrumu daļā bija izplatīts nikājas (teravādas) budisms, vēlāk budismu nomainīja islāms.
Budisms rietumos
Vēsturisks notikums bija "Pasaules reliģiju parlaments" 1893. gadā Čikāgā, ASV. Budistu zemes Ķīna, Japāna, Taizeme un Šrilanka aizsūtīja pārstāvus. Šī bija pirmā vide, kur budistu vadītāji uzrunāja rietumu klausītājus. Japānu pārstāvēja dzenbudistu abats Sojens Šaku (jap. 釈 宗演, Soyen Shaku).
Ārējās saites
The Zen Site Dzenbudisms
Jūdžīns Fāma
Jūdžins Fāma (en, dzimis Bostonā, ASV) ir amerikāņu ekonomists, 2013. gada Nobela prēmija ekonomikā laureāts.
Jūdžina Fāmas finanšu pētījumi ir zināmi ekonomikas un kapitālieguldījumu jomā. Viņš tiek identificēts ar tirgus pētījumiem, īpaši "efektīvā tirgus" hipotēzi. Ar saviem pētījumiem viņš ir devis, empīrisku un zinātnisku ieguldījumu finanšu pārvaldīšanas jomā, mainot veidu kurā finansējumus tiek apskatīts.
Biogrāfija
Jūdžins Fāma izauga Bostonā. Pabeidzis katolisko skolu, iestājās Taftsas Universitātē. Iesākumā kā pamata priekšmetu viņš izvēlējās franču valodu, bet pēc laulībām nomainīja specializāciju uz ekonomiku.
Ieguva Taftsas Universitātes bakalauru (1960); darījumu administrēšanas maģistru (1963) un filozofijas doktora grādu (1964). Kopš 1963. gada pasniedzējs Čikāgas Universitātē (profesors kopš 1968. gada).
Citi sasniegumi
2001. gadā viņš kļuva par pirmo American Finance Association biedru, vēlāk par Econometric Society un American Academy of Arts and Sciences biedru. Tajā pašā gadā Kļuva par Center for Research in Security Prices priekšsēdētāju, kas pirms 40 gadiem bija dibināts, lai izveidotu rīkus, kuri izseko, mērus un analīzē drošības sistēmas datus. Dimensional Fund Advisors, Inc. firmas vadītājs un konsultants.
Publikācijas
Jūdžins Fāma ir uzrakstījis divas grāmatas un vairāk nekā 100 rakstus akadēmiskajos žurnālos.
Lapas (ciems)
Lapas ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Platones pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā pie autoceļa A8 4,5 km no pagasta centra Platones, 10 km no novada domes Jelgavā un 55 km no Rīgas.
Joannis Hrisafis
Joannis Hrisafis (el) bija grieķu vingrotājs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Hrisafis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās startēja vingrošanas disciplīnā — komandu sacensībās uz līdztekām. Viņš bija Etnikos G.S komandas kapteinis, kura šajā disciplīnā izcīnīja bronzas medaļu.
Igaunijas bruņotie spēki
Igaunijas bruņotie spēki (igauņu: Eesti Kaitsevägi) ir Igaunijas Republikas izpildvaras militārā organizācija, kas ir pakļauta Igaunijas Republikas valdībai un ko pārvalda Aizsardzības ministrija.
Vēsture
1914. gadā Krievijas armijā dienēja 140 profesionāli igauņu tautības virsnieki. Pirmā pasaules kara kaujās piedalījās aptuveni simts tūkstoši igauņu, no kuriem divi tūkstoši tika iecelti par virsniekiem. No 1918. līdz 1920. gadam igauņu spēki piedalījās cīņā par Igaunijas neatkarību.
Pirms Igaunijas okupācijas (1940. gada augustā) Igaunijas bruņotajos spēkos bija līdz 25 000 karavīru. Pastāvēja arī 1918. gada novembrī izveidotie robežsardzes spēki.
1940. gada augusta beigās uz Igaunijas armijas militāro vienību bāzes tika izveidots Sarkanās armijas 22. Igaunijas strēlnieku korpuss igauņu ģenerāļa Gustava Ionsona vadībā, kuru vēlāk NKVD arestēja un nošāva.
Sākotnēji lielāko daļu amatu korpusā ieņēma bijušie Igaunijas armijas virsnieki, taču 1941. gada jūnija vidū, vēl pirms Vācijas uzbrukuma, lielākā daļa no viņiem bija arestēti un nomainīti ar Sarkanās armijas virsniekiem, kuri ieradās no PSRS. Lielākā daļa arestēto igauņu virsnieku gāja bojā KPFSR nometnēs, daudzi tika nošauti.
Otrā pasaules kara laikā korpuss pastāvēja no 1941. gada 22. jūnija līdz 1941. gada 31. augustam. Pēc 22. igauņu strēlnieku korpusa izformēšanas pēc Ļeva Mehlisa pavēles tā karavīri tika nosūtīti uz darba bataljoniem, kas izvietoti ziemeļu rajonos, kur daudzi nomira no bada un slimībām.
Pēc neatkarības atgūšanas
Igaunijas bruņotie spēki tiek komplektēti saskaņā ar Igaunijas Republikas Vispārējo iesaukšanas likumu. Igaunijas pilsoņiem, jauniešiem vecumā no 18 līdz 28 gadiem, ir pienākums dienēt 8 vai 11 mēnešus.
Miera laikā bruņotajos spēkos ir 5500 karavīru, no kuriem aptuveni 2000 ir iesauktie. Bruņotajos spēkos dien aptuveni 3500 profesionālo karavīru. Bruņoto spēku rezervē ir aptuveni 30 000 cilvēku.
Manē Garrinšas Nacionālais stadions
Manē Garrinšas Nacionālais stadions (pt-BR), arī Brazīlijas Nacionālais stadions (Estádio Nacional de Brasília), ir daudzfunkcionāls stadions, kas atrodas Brazīlijas galvaspilsētā Braziljā. Stadions ir nosaukts slavenā brazīļu futbolista Manē Garrinšas vārdā. Stadions tika atklāts 1974. gadā, bet no 2010. līdz 2013. gadam notika renovācijas darbi. Pēc šiem darbiem stadions kļuva par otru lielāko stadionu Brazīlijā pēc ietilpības (lielāks ir tikai Marakanas stadions Riodežaneiro). Stadiona ietilpība ir 72 788. Manē Garrinšas stadions bija viens no 2014. gada FIFA Pasaules kausa stadioniem. Pašlaik tas ir mājas stadions futbola klubiem Brasília FC un Legião FC.
Tumsa piecdesmit nokrāsās
"Tumsa piecdesmit nokrāsās" (en) ir 2017. gada ASV erotiski romantiskā filma. Filmas režisors ir Džeimss Foulijs, scenārija autors ir Nials Leonards. Filma balstīta uz E. L. Džeimsas tāda paša nosaukuma grāmatas motīviem un ir turpinājums 2015. gada filmai "Greja piecdesmit nokrāsas" (Fifty Shades of Grey). Galvenās lomas atveido Dakota Džonsone, Džeimijs Dornans, pārējās lomas atveido Ēriks Džonsons, Eloiza Mamforda, Bella Hītkote, Rita Ora, Lūks Graimss, Viktors Rasuks, Kima Beisingere un Marša Geja Hardena.
Filmu "Tumsa piecdesmit nokrāsās" un "Brīvība piecdesmit nokrāsās" (Fifty Shades Freed) filmēšanas process tika uzsākts Parīzē un Vankūverā. Filmas pirmizrāde ASV notika, bet Latvijā divas dienas agrāk. Filma saņēma negatīvas atsauksmes un kritiku par scenāriju un aktierspēli.
Pociems
Pociems ir ciems Limbažu novada Katvaru pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā autoceļu V125 un V146 krustojumā 15 km no novada centra Limbažiem un 105 km no Rīgas. Pociemā atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, pasts, veikals, Umurgas pareizticīgo baznīcas drupas.
Vēsture
Pociems izveidojies uz Pociema (Posendorf) un Ķipēnu muižas (Eck) zemes, līdz 1949. gadam Pociema pagasta centrs. Pociema muiža vēstures avotos pirmoreiz minēta 1352. gadā, kad tā izlēņota Pālenu dzimtai. Tiek uzskatīts, ka Ķipēnu muižas pirmais īpašnieks bijis lībietis Sīmanis.
Ķipēnu ciems (Kippendorp, Kippen) pirmo reizi minēts 1392. gadā. 1490. gadā to iegādājās Gotšalks no Pāles (Pahle) jeb Pālens, muižu vēlāk dēvēja gan par Ozolmuižu (Eckhoff), gan par Pālena muižu (Palen Hoff). Pie Pociema muižas kungu mājas agrāk atradās divas lauvu skulptūras, kas bija līdzīgas Augusta Folca darbnīcā 1884. gadā izgatavotajām Vērmanes dārza lauvu skulptūrām Rīgā.
Tagadējā apdzīvotā vieta izaugusi Latvijas PSR laikā kā Katvaru ciema padomes un padomju saimniecības «Katvari» ciemats.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Rokasbumba 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Rokasbumba 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 2021. gada 24. jūlija līdz 8. augustam.
1986. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
31. Starptautiskais Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās Grieghallen arēnā, Bergenā, Norvēģijā 1986. gada 3. maijā.
Luišs I
Luišs I (pt); dzimis, miris ) bija Portugāles karalis no 1861. gada līdz savai nāvei 1889. gadā.
Kļuva par karali pēc brāļa Pedru V nāves 1861. gadā. Valdīšanas laikā valsts piedzīvoja stagnāciju, pārmaiņus mainoties liberāļu un karaļa atbalstītām konservatīvo valdībām. Tomēr valstī tika veiktas dažas liberālas reformas un kolonijās atcelta verdzība. Luišs I atbalstīja okeanogrāfiskos pētījumus, nodibināja vienu no pasaulē pirmajiem publiskajiem akvārijiem.
Nora (departaments)
Nora (fr, izrunā: ) ir Francijas departaments, viens no diviem Noras-Padekalē reģiona departamentiem. Noras administratīvais centrs ir Lille. Nora sīkāk iedalās 6 apgabalos (arrondissements):
Džeisons Momoa
Džozefs Džeisons Namakaeha Momoa (en; dzimis Honolulu, ASV), labāk pazīstams kā Džeisons Momoa, ir amerikāņu aktieris, modelis, režisors, rakstnieks un producents. Viņš ir plašāk pazīstams ar Ronona Deksa lomu zinātniskās fantastikas televīzijas seriālā Stargate Atlantis, kā arī Khala Drogo lomas atveidošanu HBO fantastikas televīzijas seriālā Troņu spēle.
Nukuoro
Nukuoro (nkr) ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi veido atsevišķu municipalitāti. Atola iedzīvotāji ir polinēzieši, runā nukuoro valodā, kas tuva samoāņu valodai. Nukuoro ir viens no diviem Polinēzijas eksklāviem Mikronēzijā, otrs ir Kapinamarani.
Ģeogrāfija
Nukuoro ir koraļļu atols Karolīnu salu centrālajā daļā 480 km uz dienvidrietumiem no Ponpejas un 300 km uz ziemeļiem no Kapinamarani. Atolā 44 salas, to kopējā sauszemes platība ir 1,67 km². Koraļļu rifs ieskauj 27 km² lielu lagūnu; kopējā atola platība ir 40 km². Vienīgā apdzīvotā sala ir Nukuoro (46,6 ha) atola dienvidaustrumos; tajā atrodas sākumskola. Otra lielākā sala Kausema ir tikai 7,8 ha liela.
Romulo Bruni
Romulo Bruni (it; dzimis, miris ) bija itāļu riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Gauri (augi)
Gauri (la) ir neļķu dzimtas augu ģints. Šīs ģints dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijas mērenajā joslā, Makaronēzija līdz Etiopijai un Tanzānijai, un no Bolīvijas līdz Dienvidamerikas dienvidiem.
Artemīdas Ortijas svētnīca
Artemīdas Ortijas svētnīca (el) ir arhaiska svētvieta Spartā, Grieķijā, kas klasiskajā laikā tika veltīta Artemīdai. Tā bija viena no svarīgākajām reliģiskajām vietām Spartas pilsētvalstī, un to turpināja izmantot līdz pat 4. gadsimtam, kad visi nekristīgie kulti Romas impērijā tika aizliegti un šī aizlieguma pārkāpēji tika vajāti. Svētnīca daudzu gadsimtu garumā vairākas reizes tika postīta un atjaunota, un pašlaik šeit ir savākts daudz artefaktu, kas ļauj vēsturniekiem labāk saprast to, kas tajā laikā šajā vietā notika.
Gauri (augi)
Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:
Artemīdas Ortijas svētnīca
Svētnīca
Ortijas (Ὀρθία) kults bija kopīgs tiem četriem ciemiem, kas sākotnēji izveidoja Spartu: Limnā, kurā tā atradās, Mesojā, Kenosurā un Pitanā. Vēsturnieki uzskata, ka hronoloģiski tas radās pēc pilsētas dievietes Atēnas Poliouhas (Πολιοῦχος) "pilsētas aizbildnes" vai Halkioikas (Χαλκίοικος) "bronzas nama".
Svētnīca atrodas Peloponēsā, senajā Spartā, netālu no Eirotas upes. Šo vietu neskāra upes plūdi, izņemot pašus lielākos plūdus, kas sākās 6. gadsimta sākumā. Pēc tam, kad plūdi šai vietai bija nodarījuši būtiskus postījumus, svētnīcu ar smilšu palīdzību pacēla līdz ūdenim nesasniedzamam augstumam, izveidojot segai līdzīgu kārtu, un izolējot zem tās atrodošos artefaktus. Tiek uzskatīts, ka svētnīca tika uzcelta ap 700. gadu pr.Kr. Pašas senākās relikvijas, keramikas fragmenti no Grieķijas tumšajiem laikiem, norāda uz to, ka ka kults, domājams, pastāvēja no 10. gadsimta pr.Kr., bet ne agrāk.
Kults
Templī tika rīkotas dažādas svinības, un vienas no pirmajām bija Meiteņu gājiens. Tika uzskatīts, ka šīs svinības radās tad, kad templis tika pašā sākumā atvērts. Nav zināmas detaļas, kas notika šo svinību laikā, taču uzskata, ka Spartas meitenes pienesa dāvanas Artemīdai, kad tās dziedāja dziesmas Partenosai. Tika atrasti daudzi uzraksti, kas veltīti šīm svinībām, kas liecina par nopietnību, ar kādu tika pielūgta dieviete.
Kults Spartā bieži izmantoja maskas, kas imitē dažādu dzīvnieku izskatu. Tas notika tāpēc, ka īpašu dzīru laikā, sauktām par Artemīdas Sirakūzu svētkiem, ap Artemīdu varēja riņķot dažādas būtnes, un bija svarīgi, ka viena no tām bija sieviete-lauvene. Sakarā ar to, kad templī tika pienesti veltījumi, tajā skaitā dzīvnieki, Spartā lācis skaitījās svarīgs simbols. Tika izteikts pieņēmums, ka Artemīda Ortija un lācis ir savā starpā saistīti tādējādi, ka tam ir sakars ar mātēm un bērnu dzimšanu.
Tā kā Artemīda ir saistīta ar dabas un barības idejām, viņa tiek uzskatīta arī par auglīgu. Daudzos mītos tā ir attēlota kā persona nimfu sabiedrībā, kas kalpo viņai kā dižciltīga ģimene kopā ar satīriem, kas ir atnākuši no Dionīsa. Tāpēc sievietes jaunības gados kļūst ļoti cēlas attiecībā uz kultu.
Bija uzskats, ka jaunas sievietes, kas praktizē kultu, ievēro šķīstumu, bet tās dejoja savu deju tādā veidā, ka tas tika vērtēts nepiedienīgi un ļoti hiperseksualizēti. Bija arī atzīmēts, ka sieviešu dejas laikā Artemīdas kulta statuja tika uz laiku no svētnīcas aizvākta.
Zēni uzskatīja, ka svētnīcā spēlē trīs veidu spēles. Pirmā un arī otrā spēle skaitījās dziesmu kaujas vai labākās mūzikas sacerēšana, bet pēdējā spēle skaitījās medības, un šai spēlei bija vajadzīgi 10 cilvēki.
Diamastigoze
Vīrieši arī pagodināja grieķu dievieti, kas izpaudās tā, ka efēbi diamastigozes laikā tika sisti ar pātagām pie tempļa altāra. Sengrieķu ģeogrāfs Pausānijs diamastigozes izcelsmi apraksta tā:
Ortijas kults izveidoja diamastigozi (no διαμαστιγῶ / diamastigô, "nežēlīgi sist"), kur efēbi tika šaustīti, kā to apraksta Plutarhs, Ksenofonts, Pausānijs un Platons. Uz altāra tika nolikti sieri, un pieaugušie ar pātagām tos sargāja. Savukārt, jaunieši mēģināja tos satvert, nebaidoties no pātagu cirtieniem. Tas bija darīts priekš to, lai sagatavotu pusaudžus no jaunības dzīvei, ar kuru tie sastapsies gan kā pieaugušie, gan kā karavīri. Tas skaitījās kā veltīšanās rituāls.
Votīvie veltījumi
Veltījumi dievietei, kas tika atrasti svētnīcā, visbiežāk bija nelieli, taču lielā daudzumā. Arhaiskajā periodā šie veltījumi parādījās daudzās variācijās un formās, kas liek domāt, ka šie priekšmeti nebija speciāli izvēlēti kā kaut kas, kam varētu būt saistība ar pielūdzamo dievieti. Tā vietā uzskatīja, ka veltījumi bija izvēlēti vairāk no personīgā skatupunkta, nevis no kaut kā reprezentatīva attiecībā pret godājamo. Dāsnuma ideja bija svarīgāka par pašu dāvināto priekšmetu un tā saistību ar dievieti.
Lakonijas svētnīcās bieži varēja gatavot veltījumus no svina un veidot dažādas formas, no kurām izplatītākā bija vainaga forma. Daudzus šādus vainagus varēja atrast sasietus kopā ar pārpalikušo vadu. Šādi veltījumi sastāda virs 100000 svina priekšmetus (pašlaik glabājas Liverpūles kolekcijās), kas bija atklāti Artemīdas Ortijas svētnīcas arheoloģiskajos izrakumos. Populārākās formas svētnīcā attēloja karavīrus, sieviešu tēlus, olimpiskos dievus, muzikantus un dejotājus. Kas attiecas uz dzīvnieku tēliem, tad bieži tie bija brieži, kas tieši ir saistīti ar medībām.
Miniatūras vāzes, vēl viens votīvo veltījumu tips, svētnīcā pirmo reizi parādījās arhaiskā laika sākumā. Daudzas no atrastajām sīkajām vāzēm bija izgatavotas ar rokām, bet tajā pat laikā citas bija gatavotas uz ripas un ar osām sānos. Visbiežāk miniatūrās vāzes netika krāsotas, taču reizēm varēja atrast melni krāsotas vāzes.
Tika konstatēts, ka svētnīcā tika izmantoti veltījumi no keramikas, kas tika veidoti individuāli un bija dažādās formās un izmēros. Vieni no unikālākajiem keramikas veltījumiem, kas bija atrasti Ortijas svētnīcā, bija maskas, kuras, domājams, bija izveidotas imitējot cilvēku sejas. Bija uzskats, ka šīs votīvās maskas ideāli pieguļ cilvēku sejai, taču dažas atrastās maskas izrādījās mazāka izmēra.
Arheoloģiskie pētījumi
Šo vietu atklāja Britu arheoloģijas skola 1906-1910. gadu izrakumu laikā Lakonijā pēc tam, kad zemē pie upes šajā vietā tika atrastas rotaļu figūras u.c. miniatūri priekšmeti. Tajā laikā neizrakto Spartas vietu prezentēja vienīgi romiešu teātris, kas lielā mērā bija izlaupīts pēc mūsdienu Spartas dibināšanas 1834. gadā. Arheologi R.M.Dokinza vadībā ātri vien atrada grieķu klātbūtnes liecības. Dokinzs rakstīja: "Romiešu teātri bija viegli aizsargāt... liels daudzums seno objektu, kas pateicoties tai skaidrībai, ko tie izlēja primitīvās Spartas sakarā, piešķīra šiem izrakumiem lielu nozīmi". Tika atklāta gara, nepārtraukta arheoloģisko slāņu secība. Bija atzīmēti divi atsevišķi apgabali, kas tika izmantoti izrakumu pilnīgai veikšanai. Tie tika apzīmēti kā A tranšeja un B tranšeja. A tranšeja nosedza svētnīcas dienvidu daļu, ejot cauri amfiteātim. B tranšeja bija nosprausta tikai 10 metrus no A tranšejas, kas turpinājās uz dienvidiem, nosedzot infrastruktūras visas daļas.
A tranšeja sniedza daudz artefaktu, kuri, domājams, bija dievietei ziedotie priekšmeti, kas atradās dziļi zemē zem teātra kavejas. Pats pārsteidzošākais atklājums A tranšejā bija masku pārbagātība, kas, kā tika uzskatīts, bija saistītas ar kultu. B tranšeja bija izrakta pārāk tālu no galvenā apgabala, spriežot pēc nedaudzajiem atradumiem tajā. Tranšejās atrastie artefakti iekļāva keramiku, ģeometriskas formas vāzes, rotaļu figūriņas, skulptūras un daudz ko citu.
Pati senākā cilvēku darbības liecība tika konstatēta pašos tumšajos dubļos, kas bija pildīti ar daudziem artefaktiem, kuri atradās tieši zem tempļa altāra. Artefaktu gūzmu tādā pārbagātībā nevarēja atrast nekur citur šajā vietā, kā vienīgi tur, kur, domājams, pielūdza dievieti. Atrastās paliekas, ieskaitot kaulus, skaitījās saistītas ar kultu, un bija atklāts, ka šīs ir dzīvnieku paliekas, kas tika ugunī upurēti Ortijai.
Bez Britu muzeja, nozīmīga veltījumu daļa bija izvietota Apvienotās Karalistes Liverpūles Pasaules muzejā, kur ir eksponēti veltījumi no dažādiem tempļa pastāvēšanas periodiem, sākot no 8. gadsimta pr.Kr. līdz 3. gadsimtam, kad templis pārtrauca savu darbību. Kaut arī ir informācija, kas liek domāt, ka svētnīca sāka darboties daudz vēlāk par 8. gadsimtu pr.Kr., jo lielākā veltījumu daļa tika ierakta zemē ilgi pirms 7. gadsimta pr.Kr. vidus. Veltījumi var tikt datēti ar 5. gadsimta pr.Kr. beigām, kur vislielākais veltījumu daudzums bija atrasts no 6. gadsimta pr.Kr. beigām.
Vēzere
Vēzere (de) ir upe Vācijā. Sākas, satekot Fuldai un Verai, ietek Ziemeļjūrā pie Brēmenes. Augštecē tek caur kalnainu apvidu, sauktu Vēzerberglandi (Weserbergland), kur tek pa dziļu ieleju. Lejtecē iztaisnota. Grīvā veido estuāru.
Steiner
Steiner var būt:
38. šaha olimpiāde
38. šaha olimpiāde notika no 2008. gada 12. līdz 25. novembrim Vācijas pilsētā Drēzdenē.
Senegāla (upe)
Senegāla (ar, fr) ir upe Rietumāfrikā. Tā izveidojas satekot Bafongas un Bakojas upēm Mali teritorijā. Tālāk tā plūst pa Senegālas un Mauritānijas robežu, līdz ieplūst Atlantijas okeānā. Senegālas garums ir 1086 km. Vidējā caurtece mēnesī dažādos mēnešos ir krasi atšķirīga — no 5 m3/s maijā līdz 2000–5000 m3/s augustā. Kopējais upes sateces baseins aizņem 270,000 km2, ar vidējo izlādi 687m3/s.
38. šaha olimpiāde
Vispārīgs apskats
Olimpiādē piedalījās 146 vīriešu (ieskaitot Vācijas "B" un "C") un 111 sieviešu (ieskaitot Vācijas "B" un "C") komandas. Spēles reglaments: Šveices sistēma, 11 kārtas. Apdomas laiks: katram spēlētājam 90 minūtes 40 gājieniem, turpinājumā 30 minūtes līdz partijas beigām ar 30 sekunžu pieskaitījumu katram partijā izdarītajam gājienam sākot ar pirmo.
Ieņemtās vietas noteica: Par uzvaru mačā komanda ieguva divus mačpunktus, par neizšķirtu (2:2) vienu mačpunktu. Turnīra noslēgumā augstāku vietu ieguva komanda, kura bija guvusi 11 kārtās vairāk mačpunktu (MP). Pie vienādiem rādītājiem, vietas noteikšanai lietoja Zonneborna-Bergera punktu summu (ZBP). Ja arī tā izrādījās vienāda, tad bija jāizšķir partijās iegūtai punktu summai (P).
Senegāla (upe)
Lielākās ietekas Senegālā ir Faleme upe, Karakuro upe un Gorgolas upe.
Uz upes atrodas divi lieli dambji - Manantali Mali teritorijā un Maka-Diama uz Mauritānijas un Senegālas robežas. Manatali dambis ir paredzēts hidroelektroenerģijas iegūšanai, kamēr Maka-Diama dambis novērš sālsūdeņu ieplūšanu no jūras dziļāk Senegālas upes baseinā.
38. šaha olimpiāde
Vispārīgs apskats
Olimpiādes galvenais tiesnesis bija FIDE starptautiskais tiesnesis Ignācijs Leongs (Singapūra).
Vīriešu turnīra rezultāti
Tālākajās vietās ierindojās:
4. 🇺🇦, 5. 🇷🇺, 6. 🇦🇿, 7. 🇨🇳, 8. 🇭🇺, 9., 10. 🇪🇸, 11. , 12. , 13. 🇩🇪, 14. 🇧🇬, 15. 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, 16. 🇮🇳, 17. , 18. 🇧🇾, 19. , 20. 🇷🇸, 21. 🇳🇴, 22. 🇫🇷, 23. 🇨🇺, 24. , 25. 🇸🇪, 26. 🇲🇪, 27. , 28. 🇨🇦, 29. 🇵🇱, 30. 🇧🇦, 31. 🇸🇰, 32. 🇫🇮, 33. 🇪🇪, 34. 🇱🇹, 35. 🇩🇪 "C", 36. 🇹🇷, 37. 🇰🇿, 38. 🇨🇿, 39., 40. , 41. 🇮🇹, 42. 🇩🇪 "B", 43. 🇲🇩, 44., 45. 🇦🇹, 46. , 47. , 48. , 49. 🇨🇴, 50. 🇺🇿, 51. , 52. , 53. , 54. 🇧🇷, 55. , 56. 🇪🇬, 57. 🇦🇺, 58. , 59. 🇲🇰, 60. 🇮🇪, 61. 🇫🇴, 62. , 63. , 64. 🇮🇸, 65. 🇵🇰, 66. 🇶🇦, 67. 🇻🇪, 68. 🇨🇷, 69. 🇦🇷, 70. 🇧🇪, 71. 🇹🇯, 72. 🇪🇨, 73. , 74. 🇲🇽, 75. 🇱🇺, 76. 🇯🇴, 77. 🇯🇵, 78. 🇸🇻, 79. ICSC, 80. 🇯🇲, 81. 🏴󠁧󠁢󠁷󠁬󠁳󠁿, 2. 🇰🇬, 83. 🇹🇲, 84. 🇸🇾, 85. 🇮🇶, 86. 🇧🇴, 87., 88. IPCA, 89. , 90. 🇩🇴, 91. IBCA, 92. 🇦🇱, 3. 🇵🇦, 94., 95. , 96. 🇲🇾, 97. 🇳🇿, 98. , 99. , 100. 🇹🇭, 101. Palestine, 102. , 103., 104. , 105. 🇹🇳, 106. 🇾🇪, 107. 🇦🇫, 108. , 109. 🇰🇷, 10. 🇦🇩, 111. Lībija, 112. , 113. 🇲🇹, 114., 115. 🇯🇪, 116. 🇳🇮, 117. 🇿🇲, 118. 🇧🇧, 119. 🇲🇿, 120. 🇺🇬, 121. 🇸🇲, 122. 🇨🇾, 123. 🇳🇦, 124. 🇪🇹, 125. , 126. 🇬🇬, 127. 🇻🇬, 128. 🇭🇳, 129. undefined, 130. 🇸🇷, 131. 🇰🇪, 132. 🇭🇰, 133. 🇵🇬, 134. 🇲🇴, 135. 🇦🇼, 136., 137. , 138. 🇲🇼, 139. 🇱🇮, 140. 🇬🇭, 141. 🇻🇮, 142. 🇬🇦, 143. , 144. 🇸🇨, 145. 🇲🇬, 146. 🇷🇼.
Labākie rezultāti pie galdiņiem
Šajā olimpiādē pirmoreiz labākie spēlētāji pie galdiņa tika noteikti pēc performances reitinga.
Latvijas komandas sniegums
Latvijas vīriešu komanda ierindojās 44. vietā. Tās dalībnieku rezultāti apkopoti tabulā:
Sieviešu turnīra rezultāti
Medaļu ieguvēji komandām: Tālākajās vietās ierindojās:
Labākie rezultāti pie galdiņiem
Šajā olimpiādē pirmoreiz labākās spēlētājas pie galdiņa tika noteikti pēc performances reitinga.
Latvijas komandas sniegums
Latvijas sieviešu komanda ierindojās 28. vietā. Tās dalībnieču rezultāti apkopoti tabulā:
Nonas Gaprindašvili balva
Nonas Gaprindašvili vārdā nosaukto balvu ieguva Ukraina, kuriem bija visaugstākie rādītāji abu tās komandu (vīriešu un sieviešu) vērtējumā.
Saimā pogainais ronis
Saimā pogainais ronis jeb Saimā ronis (Pusa hispida saimensis) ir viena no pogainā roņa (Pusa hispida) pasugām, kas ir viens no retajiem saldūdens roņiem pasaulē. Tas ir arī viens no visapdraudētākajiem roņiem pasaulē, un kopējā populācijā ir mazāk nekā 400 īpatņu. Sastopams tikai Saimā ezerā un ar to savienoto ezeru sistēmā.
Saimā ronis ģeogrāfiski izolētā vidē dzīvojis apmēram 8000—10 000 gadus, šajā laikā iegūstot atšķirīgas morfoloģiskas un ekoloģiskas iezīmes no nominālpasugas — Arktikas pogainā roņa. Nošķirtība no kopējās pogaino roņu populācijas izveidojās pēc pēdējā ledus laikmeta. Saimā roņa tuvākais radinieks ir Lādogas pogainais ronis, kas mājo Lādogas ezerā. Abi ezeri (Saimā un Lādogas) savienoti ar Vuoksas upi.
Kakao sviests
Kakao sviests ir no kakao pupiņām iegūti iedzeltenas krāsas tauki, kas kūst 33—35 °C temperatūrā. To sastāvā ir vidēji 27% palmitīnskābes, 34% stearīnskābes un 34% oleīnskābes.
Saimā pogainais ronis
Izskats
Saimā pogainais ronis ir vidēji liels pogainais ronis. Ķermeņa garums 130—160 cm (visbiežāk ap 132 cm), svars 45—124 kg (visbiežāk ap 59 kg). Tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes un atkarībā no sezonas mainās īpatņa masa. Vissmagākais ronis ir ziemas sākumā, īsi pirms aizsalst ezers, bet visvieglākais tas ir vasaras sākumā pēc vairošanās un apmatojuma maiņas sezonām. Matojuma maiņas laikā Saimā ronis pārtrauc baroties. Saimā ronis ir tumšāks nekā citas pasugas. Kažoks ir tumši pelēks, mugura tumšāka (gandrīz melna) nekā pavēdere. Tumšos, izstieptas un neregulāras formas plankumus ieskauj balti gredzeni. Katram īpatnim ir savs individuālais gredzenu raksts, kas neatkārtojas. Pēc tiem, līdzīgi kā cilvēku pēc pirkstu nospiedumiem, var identificēt katru īpatni. Galva neliela, noapaļota, ar strupu purnu, uz kura gari vibrisi jeb taustes mati. Apmatojums ir vidēji garš, raupjš, biezs un pieguļošs, to maina reizi gadā. Priekšējām airkājām ir spēcīgi nagi, ar kuriem ronis spēj izplēst ledū āliņģi.
Ieradumi un barība
Apmatojumu ronis maina, kad ledus ir izkusis, uzturoties saliņu pludmalēs. Katru gadu apmatojuma maiņas laikā Saimā ronis izvēlas vienu un to pašu vietu. Barojas ar dažādām nelielām zivīm, galvenokārt tām, kas uzturas baros, piemēram, salakām, ķīšiem, repšiem, asariem, raudām un karūsām. Nelielos daudzumos barojas arī ar vēžveidīgajiem. Gada laikā ronis apēd apmēram 1000 kg zivju. Lielāko daļu dzīves Saimā ronis pavada ūdenī, izņemot laiku, kad mainās apmatojums un kad mātīte baro mazuli. Zem ūdens Saimā ronis var atrasties ilgāk nekā 20 minūtes, bet parasti ieelpo ātrāk kā pēc 10 minūtēm.
Vairošanās
Dzimumbriedumu mātītes sasniedz 3,5—7,1 gadu vecumā, tēviņi 8—10 gados. Saimā ronis gadu no gada atgriežas vienās un tajās pašās vairošanās vietās. Kopumā mūsdienās novērotas 14 ģeogrāfiski atšķirīgas vietas, kurās tam dzimst mazuļi. Tie dzimst laikā, kad ezeru klāj ledus, no februāra beigām līdz marta sākumam. Mātīte sniega sanesumos mazuļa dzimšanai izrok alu, kurā ieeja ir caur āliņģi. Piedzimst viens mazulis. Ronēns tiek zīdīts ar pienu 7—9 nedēļas. Šī perioda laikā, apmēram marta beigās vai aprīļa sākumā, mātīte sapārojas atkal. Saimā ronis var sasniegt 50 gadu vecumu, bet populācijas vidējais mūža ilgums ir 19—23 gadi.
Apdraudējums
Saimā roni dēļ ilgstošās izolācijas apdraud zemais ģenētiskās dažādības līmenis, globālā sasilšana, dabas piesārņojums, cilvēka saimnieciskā darbība (piemēram, ronis sapinas zvejas tīklos) un arī atpūtas pasākumi (ronis tiek traucēts vairošanās sezonas laikā). Viens no lielākajiem apdraudējumiem Saimā roņu populācijai ir silta ziema, kad trūkst sniega un mātīte nevar izrakt mazulim alu. Šādos gadījumos mazulis dzimst uz ledus bez piesega, tad mazuļiem var uzbrukt suņi un lapsas. Ja arī ledus kārta nav pietiekama, tad ronēns dzimst krastā vai tuvu krastam un sauszemes plēsēju uzbrukumu iespējamība palielinās.
Absolūtais augstums
Absolūtais augstums ir pa vertikāli novilkts attālums no jūras līmeņa līdz kādam noteiktam Zemes punktam. Šo lielumu bieži izmanto, lai noteiktu gaisa kuģu atrašanās vietu virs Zemes virsmas. Ja apskata Zemes virsmas punktu, tad to sauc par augstumu virs jūras līmeņa.
Nikšas
Nikšas (agrāk arī Nikša, Vecnikšas) ir ciems Limbažu novada Alojas pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Soģupes augštecē autoceļu P13 un P15 krustojumā 2 km no Alojas un 120 km no Rīgas. 1944. gadā pie Nikšām izveidoja augļu koku un ogulāju audzētavu «Vecnikšas».
Latvijas Republikas rūpniecības ministru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Latvijas Republikas rūpniecības ministri, kas bija Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi. Šāds amats pastāvēja no 1990. līdz 1993. gadam. 1991. gadā tika apvienots rūpniecības ministra amats ar enerģētikas ministra amatu un tika izveidots — Rūpniecības un enerģētikas ministra amats.
Nikšas
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Latvijas Republikas rūpniecības ministru uzskaitījums
Uzskaitījums
{{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
6. Baltijas Šaha savienības kongress
6. Baltijas Šaha savienības kongress notika no 1913. gada 14. (26.) aprīļa līdz 22. (4. maijam) aprīlim Jelgavā.
Atklāšana
Kongresu 14. aprīļa rītā Jelgavas Amatnieku biedrības telpās atklāja Jelgavas Šaha savienības priekšsēdētājs Barons fon der Ropps. Uz atklāšanu pulcējās turnīra dalībnieki, tiesneši, reģionālo organizāciju delegāti un viesi. Pēc apsveikuma uzrunas izlēma, ka galvenajā turnīrā spēlēs 15 dalībnieki vienā aplī, bet blakusturnīrā 12 dalībnieki. Pēc tam darbu uzsāka kongresa delegātu pilnsapulce, uz kuru bija ieradušies pārstāvji no Rīgas, Liepājas, Tērbatas un Jelgavas šaha organizācijām. Par Baltijas Šaha savienības sekretāru uz turpmākiem diviem gadiem delegāti ievēlēja Augustu Lītu (Rīga), bet par nākamā 7. Baltijas Šaha savienības kongresa norises vietu apstiprināja Tērbatu.
Turnīra norise
Šaha turnīra pirmā kārta sākās 14. aprīļa vakarā. Visas spēļu kārtas līdz pat turnīra noslēgumam risinājās Cēra viesnīcā.
Noslēgums
21. aprīlī tika pabeigtas pēdējās partijas un 22. aprīļa vakarā turnīra dalībnieki pulcējās uz noslēguma sarīkojumu. 1. godalgu un Baltijas meistara titulu ieguva galvenā turnīra uzvarētājs rīdzinieks Alfrēds Hartmanis. Arī pārējās galvenā turnīra godalgas ieguva rīdzinieki. Otro godalgu saņēma S. Lurjē, bet trešo, ceturto un piekto savā starpā sadalīja A. Gīze, F. Mašarovs un I. Strazdiņš. Balvu par skaistāko partiju saņēma L. Ovens par partiju pret E. Ullmanu. Balvu par labāko rezultātu pret godalgoto vietu ieguvējiem saņēma Dr. T. Vankins no Liezeres. A. Gīzes ziedoto gandarījuma balvu saņēma jelgavnieks Vilhelms Vittekopfs par labāko rezultātu negodalgoto dalībnieku savstarpējās cīņās. Blakusturnīrā uzvarēja un I godalgu ieguva G. Veikmanis, otro un trešo godalgu sadalīja F.Apšenieks un H. Vittekopfs, ceturto godalgu saņēma T.Lemba. Balvu par labāko rezultātu pret godalgotām vietām ieguva J. Gailis.
Astarte-Nafta
SIA Astarte-Nafta ir 1995. gadā dibināts Latvijas degvielas tirgotājs ar 100% Latvijas kapitālu. Pēc 2022. gada maija datiem tā īpašumā ir 30 degvielas uzpildes stacijas (DUS). Astarte-Nafta pamatdarbība ir degvielas mazumtirdzniecība un vairumtirdzniecība.
Vēsture
2005. gadā Astarte-Nafta iegādājās 5 degvielas uzpildes stacijas no VIADA.
2014. gadā Astarte-Nafta atklāja savu pirmo degvielas uzpildes staciju Rīgā, Krasta ielā 93.
2016. gadā Astarte-Nafta iegādājās DUS tīklu RNS-D un pievienoja savam tīklam 8 DUS.
2018. gadā Astarte-Nafta iegādājās DUS Oktāns-A, Baldones novadā.
Skandāls (filma)
"Skandāls" (en) ir 2019. gada ASV un Kanādas drāmas filma, kuras režisors ir Džejs Roučš. Filmā galvenās lomas atveido Šarlīze Terona, Nikola Kidmena, Margota Robija, Džons Litgovs, Keita Makinona, Konija Britone, Malkolms Makdauels un Elisone Dženija.
Filma balstīta uz patiesu stāstu par Fox News darbiniecēm, kuras centās atmaskot un gāzt kanāla vadītāju Rodžeru Eilzu, kurš viņas seksuāli izmantoja.
Filmas "Skandāls" pirmizrāde notika un to izplatīja Lionsgate. Lai gan filma neguva cerētos finansiālos panākumus, tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. 92. Kinoakadēmijas balvu ceremonijā filma tika nominēta kategorijās "Labākā aktrise galvenajā lomā" (Terona) un "Labākā aktrise otrā plāna lomā" (Robija) un saņēma balvu kategorijā "Labākais grims un matu sakārtojums". Filma arī nominēta divām Zelta globusa balvām, četrām Ekrāna aktieru ģildes balvām un trīs BAFTA kino balvām.
Vjanzīno
Vjanzīno (it) bija itāļu riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Pasaules čempionāts florbolā sievietēm
Pasaules čempionāts florbolā sievietēm ir galvenais sieviešu florbola izlašu turnīrs pasaulē. Tajā tiek noteikta pasaules spēcīgākā valstsvienība. Turnīru organizē Starptautiskā Florbola federācija (IFF). Pasaules čempionāts kopš 1997. gada notiek reizi divos gados. Sākotnēji čempionāts tika aizvadīts maijā un jūnijā, bet kopš 2009. gada parasti notiek decembrī vai novembra beigās. Kopš 2011. gada finālturnīrā piedalās 16 izlases.
Tartu dialekts
Tartu dialekts (tartu kiil) vai tartu valoda (tarto kiil) ir viens no dienvidigauņu valodas dialektiem, kas izplatīts Igaunijas dienvidos, ap Tartu pilsētu.
No 16. līdz 19. gadsimtam tartu valoda bija viena no divām Igaunijas literārajām valodām. Arī pirmā Jaunā derība ''Wastne Testament 1686. gadā'' tika izdota tartu valodā. Ievērojami cilvēki, kas saistīti ar tartu valodu, bija Joahims Rosinus (Joachim Rossihnius), kas sastādīja baznīcas rokasgrāmatu, Johans Gutslafs (Johann Gutslaff), kas sarakstīja gramatiku, dzejnieks Kesu Hans (Käsu Hans) u.c. Ievērojamākie avoti tartu valodā ir katoļu rokasgrāmata "Agenda Parva", Gutslafa sastādītā gramatika "Observationes grammaticae circa linguam Esthonicam" un Jaunās derības tulkojums "Meije Issanda Jesusse Kristusse Wastne Testament" tartu valodā.
19. gadsimta otrajā pusē tartu valodas kā literārās valodas nozīme kritās un priekšplānā izvirzījās ziemeļigaunijas jeb Tallinas valoda, kas pārtapa par igauņu valodas literāro formu. Tam galvenais iemesls bija mazais skaits tartu valodā runājošo un mazāka valodas izplatība.
Mūsdienās vēl joprojām tiek izdoti darbi tartu dialektā. No visiem dienvidigauņu valodas dialektiem tartu dialektam visvairāk līdzību var saskatīt ar mulgi dialektu.
Karls Ruberls
Karls Ruberls (de; dzimis, miris ) bija austriešu peldētājs, divu olimpisko medaļu ieguvējs.
Ruberls 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja trijās peldēšanas disciplīnās no kurām divās viņš izcīnīja olimpiskās medaļas. Sudraba medaļu viņš ieguva 200 metru peldēšanā uz muguras, kur viņa fināla rezultāts bija 2:56.0. Šajā disciplīnā viņš piekāpās vācu sportistam Ernstam Hopenbergam. Bronzas medaļu viņš ieguva 200 metru brīvā stila peldēšanā, kur viņa rezultāts bija 2:32.0. Šajā disciplīnā viņš piekāpās austrālietim Frederikam Leinam un ungāram Zoltānam Halmai. Savukārt 200 metru šķēršu joslas peldēšanā viņš ieguva 4. vietu.
Pēc olimpiskajām spēlēm, 1900. gadā, viņš emigrēja uz ASV un 1904. gadā naturalizējās par tās pilsoni. Šajā procesā viņš nomainīja savu vārdu uz Čārlzs Ruberls (Charles Ruberl). Viņš turpināja startēt peldēšanas sacensībās Ņujorkas sporta klubā un uzstādība vairākus ASV peldēšanas rekordus. 1903. gadā viņš izcīnīja trīs nacionālos titulus.
Pēc peldēšanas karjeras viņš sāka darbu bankā un palīdzēja izveidot Bainbridge, Ryan & Ruberl ― biržas brokeru sabiedrīku, kas strādāja ar Ņujorkas fonda biržu. Ruberls bija arī pieredzējis mūziķis un uzstājās Bruklinas Mūzikas akadēmijā ar vijoli un klavierēm. Viņš aizgāja pensijā pirms 1929. gada akciju tirgus sabrukuma.
Lučeneca
Vēsture
Pirmoreiz rakstos minēta 1262. gadā, tomēr līdz 15. gadsimtam bija neliela apdzīvota vieta. 1451. gadā minēta kā pilsēta. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Lučeneca gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Lošonca. No 1554. līdz 1593. gadam atradās Osmaņu impērijā. 18. gadsimtā bija Ungārijas Nogrādas komitāta centrs. 1871. gadā caur pilsētu tika izbūvēta dzelzceļa līnija. Īsu brīdi pēc Pirmā pasaules kara ietilpstot Slovākijas Padomju Republikā, vēlāk iekļāvās Čehoslovākijā. No 1938. līdz 1945. gadam, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām, pilsēta ietilpa Ungārijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskās piederības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (65,6 %), dzīvo arī ungāri (8,3 %) un citu tautību iedzīvotāji (27,1 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (56,56 %), nereliģiozi (21,12 %) un luterāņi (14,77 %).
Lučeneca ir ungāru politiķa Zoltāna Tildi (Zoltán Tildy, 1889-1961) dzimtā pilsēta.
Ismaningas ūdenskrātuve
<mapframe text="Ismaningas ūdenskrātuve" width=300 height=300 zoom=12 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1528809" }
Ismaningas ūdenskrātuve (de) ir mākslīga ūdenskrātuve Vācijas dienvidos, Bavārijā, uz ziemeļaustrumiem no Minhenes.
Ūdenskrātuve izveidota 1929. gadā nosprostojot Izāras upi, kūdras purva un 30 karpu dīķu vietā. Ūdenskrātuve paredzēta Minhenes notekūdeņu bioloģiskajai attīrīšanai. Ūdenskrātuve ir svarīga putnu ziemošanas un barosanās vieta.
1976. gadā ūdenskrātuve tika iekļauta Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.
Komugreiva
Komugreiva ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 5,9 km no pagasta centra Rekovas, 24,8 km no novada centra Viļakas un 250,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Aleksejs Ovčiņins
Aleksejs Ovčiņins (Алексей Николаевич Овчинин; dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, lidotājs.
1988. gadā Ovčiņins iestājās Borisogļeba kara lidotāju skolā. 1990. gadā pārgāja uz Jeiskas kara lidotāju skolu, kuru pabeidza 1992. gadā. Pēc tam viņš dienēja Jeiskas kara lidotāju skolā par lidotāju instruktoru. 1998. gadā Aleksejs Ovčiņins pārgāja uz Krasnodaras kara aviācijas institūtu, kur sākumā bija instruktors, bet vēlāk komandēja aviācijas nodaļu. 2003. gadā viņš turpināja dienestu RGNII CPK 70. Atsevišķajā īpašo uzdevumu izmēģinājumu treniņu aviācijas pulkā.
2006. gadā Aleksejs Ovčiņins ieskaitīts kosmonautu grupā. 2009. gadā viņš pabeidz vispārējos kosmonautu sagatavošanas kursus. 2012. gadā Ovčiņins atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem. 2014. gada viņš tika apstiprināts par kosmosa kuģa Sojuz TMA-16M dublieru apkalpes komandieri; pēc tam viņš būtu Sojuz TMA-20M pamatapkalpē.
Alekseja Ovčiņina pirmais kosmiskais lidojums sākās 2016. gada martā, esot kosmosa kuģa Sojuz TMA-20M komandierim. Starptautiskajā kosmosa stacijā 47. un 48. ekspedīcijā viņš bija lidojuma inženieris. Uz zemes atgriezās 2016. gada septembrī.
Otro reizi kosmosā Ovčiņins devās 2018. gada 11. oktobrī ar kosmosa kuģi Sojuz MS-10. Nesējraķetes avārijas dēļ 121. sekundē ieslēdzās avārijas glābšanas sistēma, un nolaižamais aparāts veica avārijas nolaišanās.
Alekseja Ovčiņina trešais lidojums kosmosā sākās 2019. gada martā, esot kosmosa kuģa Sojuz MS-12 komandierim. Viņš bija SKS 59. ekspedīcijas lidojuma inženieris un 60. ekspedīcijas komandieris. Uz zemes viņš atgriezās 2019. gada 3. oktobrī.
Tealliocaris
Tealliocaris ir Pygocephalomorpha kārtas un Tealliocarididae dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja paleozojā. Ģintī ir zināmas 7 sugas no Skotijas un Beļģijas karbona nogulumiem. Tipveida suga ir Tealliocaris woodwardi.
Apraksts
Ķermeņa forma ir cilindriska līdz nedaudz saplacinātai. Karapakss aizņem pusi no ķermeņa garuma. Uz tā ir priekšējie sānu dzelkšņi un V veidīga kakla vaga, kas priekšpusē savienota ar rostrālo vagu, bet aizmugurē to pāršķeļ mediālais valnītis. Vēl karapaksam ir postorbitālie pāru dzelkšņi. Karapaksa žaunu apgabalu (aiz kakla vagas) šķērso gareniski valnīši vai ķīļi. Krūšu kājas nav specializētas tveršanai. Tām ir vicveidīgi ekzopodīti (priekš airēšanās) un plātņveida epipodīti, kas balsta vēžveidīgo žaunas.
Pirmā pleomēra (vēdera segmenta) priekšējā daļā ir trīs ķīļi. Trešā pleomēra tergīts ir paplašināts un nosedz ceturtā pleomēra lielu virsmas daļu. Otrā pleomēra tergīts laterāli nedaudz pagarināts. Telsons sašaurinās distālā virzienā un tam abās pusēs ir sānu daivas, kas ir vērstas uz aizmuguri un telsona gala daiva.
Sistemātika
Ģintī ir zināmas 7 sugas.
(†) — izmirušu organismu grupa.