cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kārtu pārstāvniecība
Kārtu pārstāvniecība Polijā un Lietuvā
Pēc 1506. gada būtiskas tiesības ieguva šļahtas veidotā apakšpalāta - sūtņu nams -, kurā ietilpa vietējo seimiku (novada vai zemes šļahtas sapulce) izvirzītie delegāti. Radomas konstitūcija nostiprināja abu palātu līdztiesību likumdošanā, taču no līdzdalības tika izslēgti zemnieki un pilsētas. Karalis Seimā bija atsevišķa kārta (bez viņa Seims nebija tiesisks). karalis bija augstākās likumdevējas un izpildvaras nesējs. Karaļa kompetencē bija izvirzīt Seima apspriešanai likumu un lēmumu projektus, kuri juridisko spēku ieguva pēc karaļa akcepta (ar piebildi - izdots ar Seima piekrišanu). Seimu darbības starplaikos karalis risināja ārpolitikas jautājumus.
1550. gadā Seims panāca t.s. "Petrkovas privilēģiju": "Neviens nevar tikt kronēts par Polijas karali bez tā, ka vispirms viņu brīvprātīgi ievēlētu visas kārtas..." (Seima kārtas jeb palātas). No Anrī (Henrika) Valuā (1573.-1574.) tika panākti t.s. "Henrika artikuli" (1573. gadā), kas liedza karalim turpmāk noteikt sev pēcnācēju tronī - Seims ieguva tiesības "uz visiem laikiem brīvi ievēlēt karali". Šis dokuments vairāk nekā 20 pantos reglamentēja karaļa un Seima tiesības un galīgi noformēja kārtu pārstāvniecības politisko sistēmu ķā šļahtas republiku vai provinču federāciju (ņemot vērā vojevodistu seimiku un provinču seimu lielo lomu šajā sistēmā). Karaļa brīvas vēlēšanas radīja jukas ne vien tajos brīžos, kad karaļa vairs nebija, bet jauns vēl nebija ievēlēts, bet arī pēc karaļa ievēlēšanas, ja karalis nevēlējās pildīt vēlētāju vai to ārvalstu, kuras viņu kā kandidātu bija izvirzījušas, gribu.
Līdzās kārtējām seimiku sapulcēm, kas apsprieda un lēma vietējas nozīmes jautājumus, parādījās īpašas sapulces - t.s. pirmsseima jeb vēlēšanu seimiki un atskaites seimiki. Pirmsseima seimiku sasauca stārasts pēc karaļa universāla pasludināšanas; sēdēs piedalījās karaļa pārstāvis, kurš informēja par Seima sasaukšanas iemeslu. Vēlēšanu seimikā tika ievēlēti delegāti uz Seimu un tika izstrādāta un apstiprināta šo delegātu rīcības instrukcija, ko tie saņēma rakstiskā veidā. Tas bija visa seimika viedoklis, kuru delegātam vajadzēja bez ierunām ievērot. Tātad viena vai divu delegātu protests Seimā pret kādu priekšlikumu bija nevis konkrētās personas viedoklis, bet gan vesela novada šļahtas viedoklis. Atskaites seimiki sanāca pēc Seima darba beigām, kad delegāti ziņoja par seimika instrukciju izpildi un Seima lēmumiem. XVI gs. Žečpospolitā darbojās aptuveni 70 seimiku.
Savus ziedu laikus Žečpospolitas šļahtas republika piedzīvoja XVI gs beigās un XVII gs. Kopš XVII gs. vidus pietika ar viena delegāta protestu, lai Seims lēmumu nevarētu pieņemt (t.s. liberum veto tiesības). Aizvien biežāk Seims beidzās bez rezultātiem tieši šādu protestu dēļ. Laikā no 1652. līdz 1736. gadam šādi beidzās 26 Seimi (no tiem apmēram puse liberum veto tiesību dēļ, bet otra puse gadījumu - kad Seims tā arī nevarēja nonākt pie kopsaucēja). Tā kā valstij līdzekļi tomēr bija vajadzīgi, tad šos un arī citus svarīgus jautājumus izlēma apgabalu seimiki. Līdz ar to var teikt, ka Polijā kārtu pārstāvniecība ne tikai ierobežoja karaļa varu, bet nopietni kavēja valsts attīstību.
Pastāvīgi darbojošās pārstāvniecības institucijas vairākos līmeņos ir visai unikāla parādība viduslaiku Eiropā. No malas tā var izskatīties pēc anarhijas, taču šī sistēma nodrošināja ideālu dzīvi provincēs un to uzplaukumu - t.i. ideālu iekšpolitisko dzīvi. Taču šīs sistēmas nenoliedzams trūkums bija valsts ārpolitikas un centralizācijas paralizēšana, kas noveda pie valstiskās patstāvības zaudēšanas XVIII gs. beigās.
1791. gadā Seims pieņēma jaunu konstitūciju. Tika likvidētas karaļu vēlēšanas (tās paredzētas tikai dinastijas izzušanas gadījumā); tika likvidētas liberum veto tiesības; magnāti zaudēja savas īpašās privilēģijas; tika nostiprināta centrālā izpildvara, pilsētas ieguva tiesības tikt pārstāvētas Seimā, pilsētnieki ieguva tiesības ieņemt augstākos garīdznieku amatus un iegūt virsnieku dienesta pakāpes (dzimtbūšana netika atcelta). Taču kaimiņvalstis neļāva Žečpospolitai atgūties, un tā tika likvidēta kā valsts.
Kārtu pārstāvniecība Ungārijā
1505. gadā muižniekiem izdevās panākt likumu, ka gadījumā, ja Vaslo II (Vladislavam) Jagailim nebūs mantinieka, Valsts sapulce ievēlēs par karali ungāru. Tā kā līdz 1526. gadam Ungārija un Čehija ar ūniju bija apvienotas vienā valstī, arī kārtu pārstāvniecības attīstība abās valstīs bija līdzīga. Provincēs (komitātos) pastāvēja muižnieku sapulces - komitatu sapulces - (adekvātas poļu un lietuviešu seimikiem) kuru tiesības bija apstiprinātas juridiski. 1521. gadā muižniecība panāca atbrīvojumu no obligātas piedalīšanās karā.
Ungārijā cīņa par ietekmi pamatā risinājās starp divām magnātu (galminieku) partijām, un muižniecība tajā piedalījās tikai atbalstot vienu vai otru partiju, nevis kā patstāvīgs spēks. Savukārt, lai nodrošinātu muižniecības atbalstu, magnāti atbalstīja to privilēģijas un piedalīšanos Valsts sapulcē. Karalim pat nācās apsolīt aicināt uz sapulci visus valsts muižniekus (pie tam katra muižnieka tiesības ierasties Valsts sapulcē tika četras reizes apstiprinātas karaļa izdotajos likumos). Rezultātā Valsts sapulcēs ieradās milzīgi bruņotu muižnieku pūļi, kas bija gatavi ne tikai vārdos, bet arī darbos atbalstīt to vai citu magnātu partiju. Gan 1505., gan 1518., gan 1519., gan 1525. gadā tieši šis faktors ļāva magnātiem izspiest no karaļa sev labvēlīgus lēmumus. Klasisks šādas situācijas piemērs bija 1524. gadā, kad bruņotie muižnieki, draudot ar varas pielietošanu, panāca savu pārstāvju uzņemšanu karaliskajā Padomē (kur tie varēja iesaistīties galma baronu partiju aizkulišu cīņās) un vācu izcelsmes ierēdņu padzīšanu no valsts administratīvā aparāta. XVI gs. vidū karaļa vara bija visai minimāla (tāpat kā Žečpospolitā).
1670. gadā Vīnes valdība atlaida Ungārijas Seimu. Augstākā vara tagad pārgāja imperatora vietvalža rokās. Masveidā iebrauca austriešu ierēdņi, kas sāka kontrolēt un vadīt vietējās pašpārvaldes. Ar imperatora pavēli tika izformēts ungāru robežapsardzes karaspēks. 1674. gadā imperators atjaunoja Seima darbību. Pēc asiņainām un veltīgām cīņām Seims 1687. gadā pasludināja Hābsburgus par Ungārijas karaļu dinastiju. 1741. gadā imperators uz mūžīgiem laikiem atbrīvoja feodāļu zemes no nodokļiem. Tika atjaunota muižnieku vara komitātu sapulcēs. Komitātu sapulces, kuru rokās bija administratīvā un tiesu vara, bija sava veida autonomas republikas, kuras centrālajai varai pakļāvās visai nosacīti - tikai valsts mēroga jautājumos. Šī kārtība tika likvidēta tikai imperatores Marijas Terēzes laikā (1740.-1780.).
Kārtu pārstāvniecība Čehijā
Čehijā kārtu pārstāvniecība sāka veidoties līdz ar apvienotās valsts izveidošanos. XIII gs. beigās izveidojās augstākā pārstāvniecības institūcija - Čehijas Seims, kam sākumā bija ārkārtas sapulces raksturs. 1310. g. karalis izdeva t.s. ievēlēšanas kapitulācijas, kas ierobežoja karaļa varu juridiski un akceptēja Seimu kā pastāvīgu pārstāvniecību institūtu.
No 1526. gada, kad Čehijas Seims ievēlēja par savu karali Ferdinandu I Habsburgu, tā kļuva par vienu no Hābsburgu dzimtīpašumu zemēm. Čehiem tika apsolīts saglabāt to autonomiju, seimu, čehu valodu kā valsts valodu un čehu reformēto baznīcu. Tomēr visi šie solījumi tika ignorēti. Vīnes valdība tieši iejaucās Čehijas pārvaldē, seims sanāca tikai ar karaļa atļauju, un praktiski bija zaudējis savas likumdevēja funkcijas. Pēc Seima opozicionārās darbības 1547. gadā tā tiesības tika ievērojami samazinātas (piemēram, pilnībā likvidēta pilsētu pārstāvniecība). 1609. gadā Seims sadumpojās un paziņoja, ka neatzīs Rūdolfu II Habsburgu par Čehijas karali, ja tas juridiski neapstiprinās un neievēros čehu politiskās un reliģiskās tiesības. Rūdolfam II nācās izdot īpašu likumu (Majestat), kurā apstiprināja čehu panu, bruņinieku, pilsētnieku un zemnieku tiesības uz pašpārvaldi un reliģijas brīvību. Kārtas ieguva tiesības ievēlēt trīsdesmit defensorus (aizstāvjus), kuri kontrolēja Majestat izpildi.
XVIII gs., izveidojoties absolūtismam, kārtu pārstāvniecība izzuda pati no sevis.
Dakša
Dakša var būt:
Vilhelms Frīdrihs fon Ungerns-Šternbergs
Barons Vilhelms Frīdrihs fon Ungerns-Šternbergs (, 1752-1832) ieņēma augstu vietu Vidzemes guberņas sociālajā hierarhijā 18. gs. beigās un 19. gs. sākumā. Viņš bija Vidzemes provinces padomnieks un Zemes tiesas asesors (1784-85). Vidzemes landrātu kolēģijas un hoftiesas loceklis (1821), galma padomnieks.
.ci
.ci ir Kotdivuāras augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
Vilhelms Frīdrihs fon Ungerns-Šternbergs
Dzīvesgājums
Dzimis 1752. gada 13. jūnijā tagadējā Braslavas pagasta Urgas muižas (Orgishof) īpašnieka Johana Ādolfa fon Ungerna-Šternberga un viņa sievas Šarlotes (dzim. de la Barre) ģimenē. Studēja tieslietas Leipcigas universitātē (1770). Strādāja Vidzemes galma tiesā (1773), bija Vidzemes bruņniecības notārs (1775). No 1780. gada bija Rīgas Zemes tiesas (Rigasche Landgericht) loceklis, tiesnesis (1782), Vidzemes Zemes virstiesas (Oberlandesgericht) loceklis (no 1783), galma padomnieks (1790).
No 1797. gada Vidzemes landrāts un galma tiesas (Hofgericht) loceklis.
Miris Rīgā 1832. gada 23. martā.
Sabiedriskā darbība
Vilhelms Frīdrihs fon Ungerns-Šternbergs bija Rīgas ložas „Apollo” krēsla meistars (1784-1794), kapitula loceklis ar 6.grādu (1785). Vidzemes ložu provinciālais lielmeistars (1787-94) Anglijas lielložas savienības sastāvā. Kurzemes literatūras un mākslas biedrības loceklis (1818).
Vidzemes Likumu komisijas (Gesetzkommission) prezidents (1819-1824). Veicinājis Baltijas provinču dokumentu pētniecību Kēnigsbergas Vācu ordeņa arhīvā, ko veica E. Henings.
Edgars Kots
Edgars Kots ir ieguvis bakalaura grādu uzņēmējdarbībā. Latvijas Televīzijā darbojas kopš 1990. gada. Strādājis vairākos amatos, tai skaitā kā dažādu tipu programmu vecākais administrators, radošo grupu apvienības režisora asistents, vadījis LTV Sabiedrisko programmu daļu, informatīvi dokumentālo raidījumu daļu. Tāpat ilgu laiku vadījis reklāmas sabiedrību "Labvakar". E. Kots 2004. gada 5. janvārī kļuva par LTV ģenerāldirektora Ulda Gravas vietnieku. Pēc tam, kad U. Grava atstāja amatu, E. Kots tika ievēlēts par ģenerāldirektora vietas izpildītāju. Bija pieteicies uz ģenerāldirektora amatu, taču netika apstiprināts. 2008. gadā iecelts par Latvijas Televīzijas ģenerāldirektoru.
2012. gada novembrī E. Kots paziņoja par Latvijas Televīzijas ģenerāldirektora un valdes locekļa amatu atstāšanu. Tā paša gada nogalē tika paziņots, ka viņš kļūs par preses koncerna "Diena" valdes priekšsēdētāju, amatā nomainot Normundu Staņēviču.
2020. gada 2. jūlijā Edgars Kots iegādājās uzņēmumu SIA Izdevniecība "Dienas bizness", kas izdod laikrakstu "Dienas Bizness". 2020. gada 27. augustā Kots iegādājās SIA Izdevniecība "Dienas žurnāli".
Precējies, audzina trīs bērnus.
Komo ezers
Komo ezers (it) ir ezers Itālijas ziemeļos, Lombardijā, Alpu kalnu dienvidu nogāzē. Trešais lielākais ezers Itālijā pēc Gardas ezera un Madžores ezera. Viens no dziļākajiem ezeriem Eiropā, ezera gultne atrodas ap 200 metrus zem jūras līmeņa.
Ezers pēc formas atgādina otrādi apvērstu "Y", katrā no šiem "burta" galiem atrodas pilsētiņas — ziemeļos Koliko, dienvidos - Komo un Leko. Starp šīm pilsētām pa ezeru kursē kuģīši. Cauri ezeram tek Adas upe, kas iztek pa ezera austrumu zaru. Šī iemesla dēļ rietumu atzars, kur atrodas Komo pilsēta, nereti pārplūst.
Nozīmīgs kultūrvēsturiskais piemineklis ir Villa d'Este - 1568. gadā celta villa. Šeit uzturējies Lielbritānijas karalis Džordžs IV. Ap villu izveidots angļu stila dārzs. Vēlāk villa pārveidota par elites klases viesnīcu, kurā apmetušās daudzas slavenības, tai skaitā Pols Makartnijs, Šerona Stouna, Arnolds Švarcenegers, Īvs Senlorāns, Mihails Gorbačovs, Alfreds Hičkoks un daudzi citi.
Goodison Park
Goodison Park ir futbola stadions Voltonass apgabalā, Liverpūlē, Anglijā. Stadions tika uzcelts 1892. gadā "Everton" futbola klubam. Tas ir viens no pirmajiem stadioniem, kas celts speciāli futbola spēlēšanai tajā.
Gadu laikā stadions, kas atrodas divu jūdžu attālumā no pilsētas centra, pārcietis vairākas pārmaiņas. "Everton" kluba atbalstītāji to dēvē par Goodison vai The Grand Old Lady. Stadions uzņēmis vairāk galvenās līgas spēles nekā jebkurš cits stadions Anglijā.
Neskaitot "Everton" mačus, tajā noticis arī FA kausa fināls, kā arī vairākas spēles startautiskā līmenī, tajā skaitā arī 1966. gada Pasaules kausa izcīņas finālturnīrs. Goodison Park pulcējusi visvairāk skatītājus uz sieviešu futbola spēli, kuras dēļ Anglijas Futbola asociācija izslēdza sieviešu kājbumbu no apvienības uz 50 gadiem. Iemesls šādai rīcībai bija bažas par vīriešu futbola popularitātes kritumu.
Pašreiz stadionā ir četras galvenās tribīnes - Goodison Road Stand, Gwladys Street Stand, Bullens Road Stand un Park End Stand. Jau kopš 1990. gada "Everton" kluba vadība vēlas uzbūvēt jaunu stadionu, tiesa, izskatot arī iespēju pārbūvēt un paplašināt esošo.
Mario Lemjē
Mario Lemjē (dzimis 1965. gada 5. oktobrī) ir bijušais kanādiešu hokejists, uzbrucējs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem hokejistiem. Lemjē ir pašreizējais Nacionālās hokeja līgas kluba Pitsburgas "Penguins" īpašnieks. Klubu viņš iegādājās 1999. gadā, kad tas bija uz bankrota robežas.
Spēlētāja karjera
NHL klubā Pitsburgas "Penguins" Lemjē aizvadīja 17 sezonas, divreiz (1991. un 1992. gadā) izcīnot Stenlija kausu. 1984. gada NHL draftā "Penguins" viņu izvēlējās ar kopējo 1. numuru. Pirms spēlēšanas NHL viņš trīs sezonas aizvadīja QMJHL līgas klubā Lavalas "Voisins". Mario Lemjē 1997. gadā paziņoja par savu aiziešanu no hokeja, bet 2000. gadā, kad viņš jau bija kļuvis par jauno "Penguins" īpašnieku, Lemjē tomēr atgriezās. No 1987. līdz 1994. gadam viņš bija Pitsburgas "Penguins" kapteinis.
Kānadas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1983. gada Pasaules čempionātā junioriem, 1985. gada Pasaules čempionātā, 1987. gada Kanādas kausa izcīņā, kā arī 2002. gada Olimpiskajās spēlēs un 2004. gada Pasaules kausa izcīņā. Kanādas kausa izcīņā, Olimpiskajās spēlēs un Pasaules kausa izcīņā viņš kopā ar izlasi izcīnīja zelta medaļas. Olimpiskajās spēlēs un Pasaules kausa izcīņā viņš bija arī komandas kapteinis.
Viņam pieder 10 NHL un 10 "Penguins" rekordi. 1985. gadā izcīnīja Kaldera balvu. Trīs reizes (1988., 1993. un 1996. gadā) izcīnījis Hārta balvu. 6 reizes (1988., 1989., 1992., 1993., 1996. un 1997. gadā) izcīnījis Ārta Rosa balvu. 1986., 1988., 1993. un 1996. gadā izcīnīja Lestera Pīrsona balvu. 1993. gadā izcīnīja Bila Mastertona balvu. 2000. gadā izcīnīja Lestera Patrika balvu. 1993. gadā izcīnīja arī Lī Mārša balvu, kuru pasniedz Kanādas gada labākajam sportistam. Piedalījies 10 NHL visu zvaigžņu spēlēs, 3 reizes (1983., 1989. un 1999.) atzīts par visu zvaigžņu spēles vērtīgāko spēlētāju.
Dakšiņa
Dakšiņa ir galda piederums, kas tiek izmantots ēdiena gatavošanai, servēšanai un paņemšanai, lai to apēstu. To veido kāts, kura vienā galā ir no diviem līdz četriem paralēliem zariem, ar kuriem uzdur ēdienu. Parasti dakšiņas tiek izgatavotas no metāla, bet ir arī dakšiņas, kas izgatavotas no koka vai plastmasas. Dakšiņas ir izplatīts galda piederums rietumu kultūrās, austrumu kultūrās tās tiek izmantotas ļoti maz. Tur tās aizvieto ar irbulīšiem.
.ck
.ck ir Kuka Salu augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
Industriālais piemineklis
Industriālie pieminekļi ir ēkas, celtnes, iekārtas, priekšmeti un citi tehniska rakstura objekti, kas atspoguļo ražošanas, amatniecības, transporta, lauksaimniecības attīstību un teritoriju infrastruktūras attīstību, kā arī militāro vēsturi.
Slutaisis
Slutaisis (arī Slutaušu ezers, Slutaužu ezers, Ramaužu ezers, Žūru-Slutausis) ir ezers Smiltenes novada Raunas pagastā. Atrodas pagasta pašos dienvidaustrumos, apdzīvotu vietu tiešā tuvumā nav. No ezera iztek Raunas upe. Ezerā darbojas bebri, kas pacēluši ūdenslīmeni, līdz ar to ezera krasti ir grūti pieejami. No zivīm ezerā sastopamas rauda, rudulis, līdaka un asaris.
Industriālais piemineklis
Industriālie pieminekļi Latvijā
Noraka Rīgas vaļņus (1857—1863), atklāja pirmo dzelzceļa līniju Rīga — Daugavpils (1861), sāka bruģēt Rīgas ielas, atklāja jaunu ūdensvadu, gāzes apgādi, pie Rīgas Operas teātra 1887. gadā sāka darboties pirmā Rīgas elektrocentrāle pilsētas apgādei ar elektrību.
Pirmais pasaules karš, ražotņu evakuācija no Rīgas pa daļai neatgriezeniski iedragāja rūpniecisko mantojumu. Latvijas pirmās neatkarības laikā izveidojās arī jaunas ražošanas nozares — radio, telefons, slavenā VEV rūpnīca ar tās jaunceltnēm. Šajā laikā tapis savs mazai valstij raksturīgs industriāls mantojums (Ķeguma spēkstacija u.c.). Padomju Savienībā sākās jauns industrializācijas vilnis ar plašiem zinātniskiem pētījumiem. Lielākoties šai laikā tika celtas maz pievilcīgas tipveida ražošanas ēkas. Taču arī no šā laika ir saglabājušās savdabīgas zinātnes un tehnikas mantojuma arhitektoniskas liecības — Spilves lidostas ēka, 1958. gadā celtā Latvijas Zinātņu akadēmijas augstceltne.
Elektroenerģētika
Sakarā ar augošo elektrības pieprasījumu kopš 1889. gada sākās vietējo elektrostaciju ierīkošana, laukos tas notika muižu teritorijās, galvenokārt ūdensdzirnavās, bet pilsētās pie lielākajiem rūpniecības uzņēmumiem.
Ceļi un tilti
Lielākā daļa no vēsturiskajiem tiltiem autotransporta satiksmei vairs netiek izmantoti, bieži vien tie pamesti un ieauguši krūmos līdzās jaunajām inženierbūvēm. Tomēr tilti ir tā kultūrvēsturiskā mantojuma sastāvdaļa, kuru iespējams salīdzinoši nelieliem līdzekļiem savest kārtībā.
Normunds Grostiņš
Normunds Grostiņš (dzimis Rīgā) ir latviešu vēsturnieks, politiķis un publicists.
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā 1964. gadā. 1982. gadā beidza Rīgas 2. vidusskolu, līdz 1987. gadam studēja Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, bijis LVU komjaunatnes komitejas sekretāra vietnieks.
1987. gadā piedalījies aizliegtajos masu protestos pie Brīvības pieminekļa.
1990. gadu sākumā, darbojies Latvijas Liberālajā partijā, bijis tās valdes priekšsēdētājs. 1992. gadā panācis izbraukšanas vīzu atcelšanu. No 1998. gada līdz 2016. gadam vadīja partiju "Eiroskeptiķi", kas 2008. gadā tika pārdēvēta ar Rīcības partiju. Eiropas partiju alianses EUD (European Union Democrats) valdes loceklis un Latvijas Nākotnes institūta valdes priekšsēdētājs. 2012. gadā publicējis grāmatu "Latvijas interešu aizsardzība Eiropas Savienībā".
Star FM
Star FM ir radiostacija, kas atrodas Rīgā. Iepriekš radio stacijas nosaukums bija Radio Rīgai un Easy FM. Radio Star FM īpašnieki mediju grupa All Media Baltics (AM Baltics)
Normunds Grostiņš
Dzīvesgājums
2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās un 9. Saeimas vēlēšanās piedalījies no "Eiroskeptiķu" saraksta. 2009. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās piedalījies no Rīcības partija saraksta. 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās piedalījās no Latvijas Sociālistiskās partijas saraksta kā neatkarīgs kandidāts.
Star FM
Ētera cilvēki
Pirms tam radio Star FM darbojušies arī tādi sabiedrībā zināmi cilvēki kā Valters Krauze, Ilvars Jansons, Patriks Grīva, Ģirts Šolis, Aldis Kalniņš, Jānis Strapcāns, Kārlis Anitens, Ģirts Auzāns, Ansis Klintsons, u. c.
Normunds Grostiņš
Dzīvesgājums
2017. gada Rīgas Domes vēlēšanās un 13. Saeimas vēlēšanās kandidēja "No sirds Latvijai" (NSL) sarakstā. Pēc kritikas par NSL reklāmu ar motorzāģi un krimināli sodīta iekšlietu ministra kandidāta izvirzīšanu, 2018. gadā tika aizmuguriski izslēgts no NSL. Bija Centra partijas saraksta līderis 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās.
2018. gadā, publiskojot Latvijas PSR VDK aģentu kartotēku, noskaidrojies, ka N. Grostiņš ir atrodams izslēgto aģentu žurnālā kā aģents "Štirlics". N.Grostiņš sadarbību ar VDK noliedz (aģenta uzskaites kartītes nav, tomēr par "Štirlica" darbību ir astoņi ziņojumu atreferējumi).
Darbi
Normunds Grostiņš ir piecu grāmatu, ievērojama skaita rakstu un publikāciju autors. Vērsies pret Lato Lapsas un līdzautoru veikto neprecīzo vēstures atspoguļojumu. Publicējis analīzi par 2004. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanu kampaņu, kā arī analīzi par to, kā netika izpildīti 2004. gada referenduma par Latvijas pievienošanu ES kampaņā dotie solījumi par ES fondu piešķiršanu Latvijai. Publicējis "Delfi" ES Lisabonas līguma analīzi, norādot, ka Latvija, nerīkojot par līgumu referendumu, palaiž garām iespēju uzlabot savus neizdevīgos dalības noteikumus ES.
Vīnogas
Vīnogas ir augļi, kurus iegūst no daudzgadīgu vīnkoku (Vitis) ģints sugām. Pēc morfoloģiskās klasifikācijas vīnogas ir ogas. Visplašāk ogu iegūšanai tiek kultivēts īstais vīnkoks (Vitis vinifera). Vīnogas var gan lietot uzturā svaigā veidā, gan arī tās apstrādāt, iegūstot vīnu, rozīnes, sulu, etiķi, ievārījumu un vīnogu sēklu eļļu. Vīnogas bieži vien izmanto arī dažādu konditorejas izstrādājumu veidošanā. Vīnogas iedala galda vīnogās (ogas, kuras lieto svaigā veidā) un vīna vīnogās (lieto vīna gatavošanā).
Apraksts
Vīnogas parasti aug ķekaros, kuros ogu skaits ir no 15 līdz 300. Ogu krāsa atkarībā no sugas un šķirnes var būt dažāda — tumšsarkana, melna, tumši zila, dzeltena, zaļa, oranža vai sārta.
Lielāko daļu no vīnogām iegūst no īstā vīnkoka (Vitis vinifera). Vīnogas, salīdzinoši ar pārējām sugām, diezgan daudz iegūst arī no Amerikas vīnkoka (Vitis labrusca), krastu vīnkoka (Vitis riparia), apaļlapu vīnkoka (Vitis rotundifolia) un Amūras vīnkoka (Vitis amurensis).
Vīnogu raža
Vislielākā vīnogu raža gada laikā tiek iegūta Ķīnā. 2012. gadā šajā valstī ieguva 9,6 miljonus tonnu vīnogu. Aptuveni 71% no vīnogu ražas izmanto vīna ražošanā.
Vīnogu indīgums suņiem
Suņiem nav ieteicams ēst vīnogas, jo tās var izraisīt dažādas veselības problēmas. Visbiežāk suņiem ir novērojama nieru mazspēja, lai gan iemesls, kāpēc tā notiek, nav noskaidrots.
Madžores ezers
Madžores ezers (it — ‘Lielais ezers’; senāk arī Verbāno ezers — Lago Verbano) ir liels ezers Alpu kalnu dienvidu nogāzē, uz Itālijas un Šveices robežas. Otrs lielākais ezers Itālijā, ezera piekraste ir zemākais punkts Šveices teritorijā.
80,1% ezera atrodas Itālijā, 19,9% — Šveicē, savukārt lielākā daļa ezera sateces baseina atrodas Šveices teritorijā. Ezera gultne ir 170 m dziļāk par jūras līmeni. Radies ledāja kušanas laikā. Cauri uz dienvidiem tek Tičīno upe. Ūdens apmaiņas periods — 4 gadi. Ezera krastos maigs klimats, ilgajā reģiona vēsturē ap ezeru izveidoti daudzi krāšņi dārzi un citi kultūrvēsturiskie pieminekļi. Uz Brisago salām atrodas botāniskie dārzi. Ļoti populārs tūrisma objekts. Ezerā turpinās zveja; gadā tiek nozvejots ap 150 tonnu zivju. Leģendas par noslēpumainu dzīvnieku, kas atkārtoti novērots šajā ezerā.
Kopš 1856. gada ezerā notiek kuģniecība — pašlaik ezerā kursē 25 kuģi.
Keiperss
Keiperss var būt:
Al-Horezmī
Muhameds ibn Mūsā al-Horezmī (dzimis ap 787. gadu, miris 850. gadā ) bija Horezmas matemātiķis un astronoms, kurš aptuveni no 830. gada dzīvoja Bagdādē. Viņš veicināja arābu ciparu izmantošanu Eiropā, dažās valodās ciparus pat dēvē viņa vārdā (spāņu guarismo un portugāļu algarismo). Arī termins "algoritms" cēlies no viņa vārda (al-Khwārizmī) latinizējuma Algorithmi.
Darbi
Ap 825. gadu sacerētais Al-Horezmī traktāts Īsa pamācība rēķināšanā, izmantojot pabeigšanu un līdzsvarošanu bija pirmais, kurā mācītas tādas algebras pamatmetodes kā saskaitāmo pārnešana vienādības otrā pusē un pilnā kvadrāta atdalīšana. Šī grāmata saīsināti tiek dēvēta par al-džabr (pabeigšana — piemēram, pilnā kvadrāta veidošana) no kā arī ieviesies termins "algebra".
Traktāta latīniskais tulkojums tapa četrus gadsimtus vēlāk ar nosaukumu Ludus algebrae almucgrabalaeque.
.cl
.cl ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Čīli. Domēns izveidots 1987. gadā. Domēna sponsors ir Čīles universitāte, bet domēnu reģistrēšanu nodrošina NIC Chile.
.cn
.cn ir Ķīnas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Andrejs Keiperss
Andrejs Keiperss (nl, ; dzimis ) ir ESA kosmonauts, Nīderlandes ārsts.
Keipersa pirmais kosmiskais lidojums notika 2004. gadā, 11 dienu SKS 4. viesekspedīcijā, DELTA misijā.
Erasts Bite
Dzīvesgājums
Dzimis Nītaures pagastā amatnieka Jēkaba Bites un viņa sievas Annas ģimenē. 1903. gadā beidza mācības Rīgas garīgajā seminārā, pēc tam, līdz 1911. gadam, strādāja Rīgā par skolotāju. 1913. gadā pabeidza studijas Tērbatas universitātes Juridiskajā fakultātē, tad iestājās advokatūrā par zvērināta advokāta palīgu.
Pirmā pasaules kara laikā darbojās Baltijas bēgļu apgādāšanas komitejā Rīgā, sniedzot bēgļiem palīdzību juridiskos jautājumos. 1917. gadā ievēlēts Rīgas pilsētas domē, kur bija domes sekretārs. Vācu okupācijas laikā ierosināja dibināt Demokrātisko bloku. Darbojās Demokrātiskais blokā, vēlāk Tautas padomē. sanāksmē, kur tika pieņemta Tautas padomes politiskā platforma, ievēlēts padomes prezidijs un izlemts jautājums par pagaidu valdības organizēšanu, Erasts Bite tika ievēlēts par sekretāru. Latvijas proklamēšanas aktā viņš nolasīja iepriekšējās dienas sēdes protokolu un pagaidu konstitūciju. Tajā pašā gadā iecelts par miertiesnesi. 1919. gadā iecelts par Rīgas apgabaltiesas locekli. 1920. gadā ievēlēts Satversmes sapulcē, kur iecelts par sekretāra biedru. Viņu ievēlēja amnestijas, juridiskajā un pašvaldības komisijās. 1921. gadā Rīgas apgabaltiesā iecelts par Administratīvās nodaļas vadītāju.
1924. gadā kļuva par Latvijas Senāta prokuroru. Amatā bijis līdz, kad kļuva par tieslietu ministru Artura Alberinga vadītajā valdībā. Amatā palika arī nākamajā — Marģera Skujenieka vadītajā — Ministru kabinetā. Bites darbības laikā Saeima pieņēma Dzelzceļu likumu, Gaisa satiksmes likumu, likumu par mēriem un svariem, likumu par karaskolām, likumu par Herdera institūtu Rīgā u.c. 1928. gadā atgriezās Latvijas Senāta prokurora amatā.
Pēc Latvijas okupācijas arestēts, deportēts uz Molotovas apgabala Usoļlaga nometni. Miris.
Apbalvojumi
Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa III šķiru, Latvijas Atbrīvošanas kara piemiņas zīmi un Latvijas Republikas atbrīvošanas cīņu 10 gadu jubilejas piemiņas medaļu.
Latvijas Piļu un muižu asociācija
Latvijas Piļu un muižu asociācija dibināta 2000. gada 6.jūnijā.
LPMA mērķis ir Latvijas kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšana, piļu un muižu unikālās kultūrvēsturiskās vides saglabāšana, kopšana un atjaunošana, tūrisma un ar to saistītās infrastruktūras veicināšana un veidošana, rosinot sabiedrības pašiniciatīvu un pašorganizēšanos.
LPMA darbības virzieni un galvenie uzdevumi:
Par LPMA biedriem var būt juridiskas un fiziskas personas, kuras ir tieši saistītas ar Latvijas piļu un muižu apsaimniekošanu vai ar savu darbību atbalsta un popularizē Latvijas kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšanu.
Kupravas pagasts
Kupravas pagasts ir viena no Balvu novada administratīvajām teritorijām, Bolupes kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Susāju un Vīksnas pagastiem. Pēc platības mazākais pagasts Latvijā. Pagasta dienviddaļā atrodas daļa no Gailovas sādžas.
Ezeri
Baltezers, Melnais ezers.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Pagasta lielākā apdzīvotā vieta un tā centrs ir Kuprava.
Georgijs Kuļikovs
Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs. 1968. gadā Mehiko, pārstāvēdams Krievijas PFSR, viņš PSRS komandas sastāvā izcīnīja sudrabu 4x100 m brīvā stila stafetē, kā arī bronzu 4x200 m brīvā stila stafetē, vēl sportists startēja individuālajās sacensībās. 1972. gadā Minhenē, pārstāvēdams Latvijas PSR PSRS izlases sastāvā, izcīnīja bronzu 4x200 m brīvā stila stafetē, vēl sportists startēja individuālajās sacensībās.
Desmit reizes G. Kuļikovs uzvarēja Latvijas PSR čempionātā, kā arī 1970. gadā izcīnīja uzvaru 200 metru brīvā stila distancē PSRS čempionātā.
Progress M-06M
Progress M-06M (Прогресс М-06М) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas tika palaists. No orbītas tika novadīts un sadega atmosfērā.
Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2630 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela pašam kuģim (877 kg) un stacijas dzinējsistēmai (250 kg), skābeklis (51 kg), ūdens (300 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1152 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces, tai skaitā 426 kg amerikāņu segmentam.
Lidojuma gaita
Palaišana notika no Baikonuras kosmodroma 15:35:14 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS bija paredzēta 2. jūlijā. Tuvošanās laikā aptuveni 2 km attālumā no stacijas automātika apstādināja tālāku tuvošanos. Nākamā saslēgšanās tika pārcelta par divām dienām. Pēc sākotnējās datu analīzes tika secināts, ka manuālā režīma sakaru kanāla testēšanas laikā sistēma fiksēja nestabilus sakarus ŪĪV diapazonā, tādēļ atcēla tuvošanos un novadīja kuģi garām stacijai. Izmeklēšanas komisija 27. jūlijā publiskoja atzinumu, ka kļūmes iemesli bijuši divi: teleoperatora video sakaru kanālā bija radušies traucējumi; kosmonauts uz pults nejauši nospiedis kādu pogu, kas pārslēdza teleoperatora režīmu no indikatora uz darba.
4. jūlijā 16:17:26 UTC Progress M-06M automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS pie Zvezda moduļa, pirms tam atslēdzot teleoperatora video sakaru kanālu.
12:14 UTC tika iedarbināts kosmiskā aparata dzinējs bremzēšanas manevram, kas ilga 198 sekundes. Pēc tam tas nogāja no orbītas un sadega virs Klusā okeāna dienviddaļas. Nesadegušās daļas aptuveni 12:53 UTC nokrita punkta ar koordinātām 42° 07' D un 138° 25' R.
Lugāno ezers
Lugāno ezers vai Čerēzio (Ceresio) ir ezers uz Šveices un Itālijas robežas. Ezera krastā atrodas Itālijas anklāvs Kampione d'Itālija (Campione d'Italia), ko no pārējās Itālijas teritorijas nodala ezers un kalni.
1848. gadā pāri ezeram tā centrālajā daļā tika uzcelts Melides dambis. Mūsdienās pa šo dambi ezeru šķērso autostrāde un dzelzceļš. Dambis ezeru sadala ziemeļu (27,5 km²) un dienvidu (21,4 km²) daļās. Ziemeļu daļā ūdens apmaiņas periods ir 11,9 gadi, dienvidu daļā — 2,3 gadi. Iztek Tresas upe uz Lago Madžores ezeru.
1905. gadā no Latvijas uz Šveici emigrēja Rainis un Aspazija. Viņi dzīvoja tagadējā Kastanjolā (kopš 1972. gada Lugāno priekšpilsēta) pie Lugāno ezera, kur nodzīvoja 15 gadus līdz 1920. gadam.
.co
.co ir Kolumbijas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
.cr
.cr ir Kostarikas augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Pieejamie otrā līmeņa domēni:
Griniča
Griničas Karaliskā priekšpilsēta (en) ir Londonas rajons, kas atrodas dienvidaustrumos no tās centra Temzas dienvidu krastā. Visvairāk Griniča ir pazīstama ar savu jūrniecības vēsturi, kā arī ar nulles meridiānu un laika joslu, kam dots tās vārds. Tā arī ir saistīta ar karalisko ģimeni, kurai 15. un 16. gadsimtā te bija rezidence.
Administratīvi Griniča sākotnēji bija patstāvīgs rajons Kentas grāfistē līdz 1889. gadam, kad Griničas rajons tika iekļauts Lielās Londonas teritorijā. Pašreizējais administratīvais rajons tika izveidots 1965. gadā, kad tika apvienoti Griničas un Vuličas rajoni.
Saskaņā ar 2005. gada datiem, 77% iedzīvotāju ir baltādainie, 11,1% melnādainie, 6,8% dienvidaziāti un 1,2% ķīnieši.
Etimoloģija un vēsture
Vārds Griniča cēlies no sakšu Grenewic vai Grenevic un burtiski nozīmē "zaļais ciemats". Griniča bijusi apdzīvota jau bronzas laikmetā, par ko liecina izrakumos atrastas monētas. Griničas dienvidu daļā pāri Blekhītai gāja romiešu ceļš no Londonas (Londinium) uz Duvru (Portus Dubris). 11. gadsimta sākumā Griničas muiža pārgāja kroņa īpašumā, uzsākot Griničas karalisko vēsturi.
Karaliskā pils Palace of Placentia tika uzcelta 15. gadsimtā un tā bija daudzu Tjudoru dzimtas pārstāvju dzimšanas vieta, tostarp tur dzimis Henrijs VIII un Elizabete I. Anglijas revolūcijas laikā pils bija atstāta novārtā, tā tika izmantota kā cepumu rūpnīca un karagūstekņu nometne, tāpēc 17. gadsimta beigās tā tika pārbūvēta par Karalisko Jūrniecības hospitāli. 1873. gadā šajās ēkās tika izvietota Karaliskā Jūrniecības koledža.
Pilsētiņa kļuva par populāru apmešanās vietu jau 17. gadsimtā. Tās centrā dominē Džordža un Viktorijas laikmeta arhitektūra. Pateicoties Nacionālā Jūrniecības muzeja atvēršanai un vēsturisko kuģu novietošanai Temzas krastā, Griniča kļuva par jūrniecības vēstures centru.
1997. gadā Griničas piekrastes daļa iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā.
Administratīvais iedalījums
Griničas rajonā ietilpst 17 administratīvie rajoni:
Senās kulta vietas
Senās kulta vietas jeb kulta pieminekļi ir apvienota kategorija, kas apvieno dažādu citu kategoriju pieminekļus, kas bijuši pagānisku kultu objekti. Tajā ietilpst alas, avoti, koki, kulta kalni utt.
Jau kopš 10. gadsimta rakstītajos avotos ir minētas kulta vietas baltu apdzīvotajā teritorijā, konkrēti — sakarā ar Prāgas bīskapa Adalberta 997. gada neveiksmīgo misiju prūšu zemē. Kad Adalberts prūšus aicina atstāt savus aklos un nedzirdīgos dievu tēlus (idola surda et muta), bīskapam pretī stājas un to nogalina prūšu „elku priesteris un sazvērnieku vadonis”. Brēmenes Ādams (11. gadsimta 70. gadi), atsaucoties uz Adalberta mocekļa nāvi, prūšiem pārmet, ka viņi svešiniekiem aizliedzot tuvoties svētbildēm un avotiem. Par kuršiem šis autors raksta, ka viņiem esot daudz burvju un pareģu, kas bijuši mūku tērpos.
Sakrālas vietas nozīme bija arī kapulaukiem — senču atdusas vietām, kur, domājams, tāpat notika dažādi rituāli.
2014. gada Jaunais Vilnis
13. starptautiskais jauno izpildītāju konkurss "Jaunais Vilnis" norisinājās 2014. gadā, laika posmā no 22. līdz 27. jūlijam Dzintaru koncertzālē, Jūrmalā.
Linkolns
Linkolns var būt:
Vakuums
Vakuums (no la — 'tukšs') ir telpa, kurā gandrīz nav vielu. Tas nozīmē, ka gāzveida spiediens vakuumā ir daudz mazāks nekā atmosfēras spiediens. Perfekts jeb ideāls vakuums gāzveida spiediens ir vienāds ar nulli, taču šāds vakuums līdz šim nekad nav novērots. Ideālam eksperimentam kuram būtu jānotiek pilnīgā vakuumā, fizikā lieto terminus "vakuums" un "brīvais izplatījums". "Nepilnīgo" vakuumu, ko var novērot praksē, izmanto jēdzienu "daļējs vakuums".
Senās kulta vietas
Kulta vietas Kurzemē
Kurzemē ir relatīvi lielāks kulta vietu skaits, tie ir Elku (Elkas) kalni, Baznīckalni, Upurkalni vai Lūgšanas kalni. Kulta kalni bieži atrodas pilskalna tuvumā. Elku kalni pārsvarā atrodas Kurzemes dienvidu daļā un reizēm ir nocietināti ar lokveida vaļņiem un grāvjiem. Bez kultiskās nozīmes šādus Elku kalnus kara gadījumā varēja izmantot par patvēruma vietām, bet arī par iedzīvotāju sapulču un tiesas spriešanas vietām. Plašu kulta vietu grupu veido t.s. Baznīcas kalni (Latvijā vairāk nekā 30). Vairāk tie sastopami Kurzemē un Vidzemes ziemeļu daļā, kur vēlajā dzelzs laikmetā dzīvoja lībieši. Baznīckalni ir savrup stāvoši, nepārveidoti zemes pauguri, vienīgi nosaukums un novietojums pilskalnu tuvumā liecina par to iespējamo kultisko nozīmi. Izrakumi Matkules Baznīckalnā parādīja tikai to, ka plakums un nogāzes klātas ar kaļķakmens šķembu segumu. Pētījumi Strazdes Baznīckalnā turpretī norādīja uz kalna izmantošanu 11.—14. gadsimtā, par ko liecina atsegtās piltuvveida un muldveida bedres. To augšējā daļa bijusi nostiprināta ar klūdziņas pinumu, bet ziedojuma bedrēs atrastais inventārs (atsevišķi kalcinēti cilvēka kauli, salauztas rotaslietas) liecina par to sakaru ar tā laika ugunskapiem.
Vakuums
Vakuuma kvalitāte ir atkarīga no tā, cik tuvu tas ir perfektajam vakuumam - to nosaka pēc pārpalikušā gāzes spiediena. Visbiežāk to mēra vienībās, kuras tiek dēvētas par torr. Jo zemāks vakuuma spiediens, jo labāka tā kvalitāte, taču jāņem vērā arī citi vakuuma parametri. Kvantu mehānika nosaka robežas tam, kāda ir maksimāli iespējamajā vakuuma kvalitāte — tā paredz, ka izplatījumā neviens telpas apgabals nekad nevar būt pilnīgi tukšs. Kosmosā pastāv dabīgs, ļoti kvalitatīvs vakuums. Pārsvarā tas ir ar augstāku kvalitāti nekā vakuums, kādu varētu radīt mākslīgi, izmantojot pašreizējās tehnoloģijas. Zemas kvalitātes mākslīgais vakuums jau kopš seniem laikiem ir ticis izmantots sūknēšanai.
Fords
Fords ( — brasls) ir uzvārds (siev. dz. Forda). Personas ar šādu uzvārdu var būt:
Senās kulta vietas
Kulta vietas Kurzemē
Bez kulta kalniem Kurzemē sastop akmeņus, ūdeņus (ezeri, zemas, applūdušas vietas) (piemēram, Brūveru upuravots Dienvidkurzemes novadā), kokus, pat birzis — t.s. svētmežus ar kultisku nozīmi.
Vakuums
Vakuums ir bijis biežs filozofisku debašu temats jau kopš seno grieķu laikiem, bet netika eksperimentāli pētīts līdz 17. gadsimtam. Pirmo reizi laboratorijas apstākļos mākslīgo vakuumu radīja itāļu fiziķis Evandželista Toričelli 1643. gadā. Citas eksperimentālās metodes tika attīstītas vēlāk, balstoties uz viņa izgudrotajām atmosfēras spiediena teorijām. Vakuums kļuva par vērtīgu rūpniecības instrumentu 20. gadsimtā, kad tika ieviestas kvēlspuldzes un elektronu lampas. Tajā laikā kļuva pieejami daudzi izgudrojumi, kuru darbības pamatā ir vakuums. Mūsdienās, sakarā ar cilvēku došanos kosmosā, ir palielinājusies interese par vakuuma ietekmi uz cilvēka veselību un uz dzīvības formām vispār.
Senās kulta vietas
Kulta vietas Zemgalē
Zemgalē ir reģistrēts mazāk kulta vietu nekā Kursā. Tās saistās ar vārdu „Elka”, tie ir kalni, pļavas (Mežotnē, Zentenē), kas izceļas ar lielu audzelību. Par vietām ar kultisku nozīmi var uzskatīt Svētkalnu (Tērvetē), Zebrenes Elkas kalnu, Pērkona strautu u.c. Rietumzemgalē ir samērā daudz objektu Dobeles un Auces apkārtnē, bet Zemgales līdzenumā to ir ļoti maz, galvenokārt Bauskas un Vecumnieku apkārtnē.
Vakuums
Izmantošana
Vakuumu izmanto dažādos procesos un ierīcēs. Tā pirmais pielietojums bija 19. gadsimtā, kad izgudroja kvēlspuldzes — vakuums pasargā spuldzes kvēldiegu no pārdegšanas. Augstā un ļoti augstā vakuumā ir ļoti maza gaisa pretestība, tāpēc ar elementārdaļiņu kūļu palīdzību var novietot vai aizvākt izejvielas, neradot piesārņojumu. Šis princips tiek izmantots ķīmisko garaiņu nogulsnēšanai un sausajai kodināšanai, kas ir būtiski procesi pusvadītāju ražošanā, kā arī veidojot optiskos pārklājus un pētot virsmu fiziskās un ķīmiskās īpašības. Konvekcijas samazināša nodrošina termālo izolāciju termosa pudelēs. Augsts vakuums sekmē atgāzēšanu, ko izmanto žāvēšanā ar sasaldēšanu, līmju izgatavošanā, destilācijā, metalurģijā. Vakuuma elektriskās īpašības rada iespējamu elektronu mikroskopu un elektronu lampu ražošanu, ieskaitot katodstaru lampas. Gaisa pretestības novēršana ir noderīga, lai uzglabātu enerģiju ar spararata palīdzību, kā arī izgatavotu ļoti ātras centrifūgas.
Senās kulta vietas
Kulta vietas Sēlijā
Sēlijā vairāk seno kulta vietu atrodas Aizkraukles novada teritorijā, mazāk Jēkabpils novadā.
Kulta vietas Latgalē un Vidzemē
Latgaļu zemē kulta objektu vidū izdalās daži kalni — Zilais kalns un Sauleskalns. Zilais kalns, kas sastāv no pauguru kopas, atrodas Valmieras tuvumā. Pēc tautas nostātiem te atrodama svētā birzs un avots, kura ūdeni turējuši par svētu un lietojuši dažādu kaišu dziedināšanai. Sauleskalns, kas atrodas Krāslavas tuvumā, ir izsenis pazīstams kā ļaužu pulcēšanās vieta. Dažādā laikā te iegūti trīs vēlā dzelzs laikmeta depozīti. Atsevišķos gadījumos upurēšanu vietām izdevies izsekot pētītajos pilskalnos (Asotes pilskalnā upurbedri). Zināmi arī kultakmeņi (Priekuļu-Ģūģeru kultakmens, Kandavas Melderu Velna akmens, Daviņu Lielais akmens un daudzi citi).
Vakuums
Vakuums braucamrīkos
Vakuums parasti tiek izmantots sūknēšanā, kurai savukārt ir daudzi citi pielietojumi. Ņūkomena tvaika mašīnā spiediena vietā izmanto vakuumu, lai kustinātu virzuli. 19. gadsimtā vakuums ticis izmantots Isambarda Kingdoma Brunela (Isambard Kingdom Brunel) eksperimentālajam atmosfēras dzelzceļam kā vilcējs. Vakuuma bremzes reiz tika plaši pielietotas vilcienos Apvienotajā Karalistē bet, neskaitot vēsturiskos dzelzceļus, tās ir aizstātas ar gaisa bremzēm.
Kosmoss
Kosmosam ir ļoti zems blīvums un spiediens, līdz ar to tas ir tuvākais fizikālais tuvinājums perfektajam vakuumam. Tajā nav spiediens, tādēļ tas ļauj zvaigznēm, planētām un pavadoņiem kustēties brīvi, ievērojot ideālas gravitātes trajektorijas. Bet neviens vakuums nevar būt pilnīgi perfekts, pat ne starpzvaigžņu telpā, jo tur joprojām ir daži ūdeņraža atomi uz katru kubikcentimetru. Lielais kosmosa vakuums varētu radīt piemērotu vidi noteiktiem ražošanas procesiem, piemēram, tiem, kuriem nepieciešamas tīras virsmas, bet ir izdevīgāk radīt tādu pašu vakuumu uz Zemes, nekā doties kosmosā.
Tas saskaras arī ar definīciju par visumu, atmosfēras blīvums pirmajos pāris simts kilometros virs Kārmāna līnijas (robežas) vēl ir pietiekams, lai radītu nozīmīgu šķērsli satelītiem. Vairums mākslīgo pavadoņu darbojas vietā, kas saukta par zemo Zemes orbītu un tiem orbītas sasniegšanai nepieciešams ieslēgt dzinējus ik pēc pāris dienām. Šķēršļi šajā vietā ir pietiekami mazi, teorētiski tie varētu tikt pārvarēti ar saules „buru” spiediena palīdzību, kas varētu būt starpplanētu ceļošanas sistēmas dzinējspēks. Planētas ir pārāk masīvas savā ceļā, lai šie spēki tās ietekmētu, kā arī saules vēji „saēd” to atmosfēras.
Viss redzamais visums ir pildīts ar neskaitāmu daudzumu fotonu, tā saukto reliktstarojumu, kā arī ar lielu daudzumu neitrīno. Pašreizējā šīs radiācijas temperatūra ir 3 grādi pēc Kelvina (-270 grādi pēc Celsija vai -454 grādi pēc Fārenheita).
Ietekme uz cilvēkiem un dzīvniekiem
Asinis un citi ķermeņa šķidrumi sāk vārīties, ja to spiediens nokrīt zemāk par 6,3 KPa (kilopaskāliem) (47 Torr), ūdens tvaika spiediens ķermeņa temperatūrā. Šo stāvokli sauc par ebulismu. Tvaiks var piepūst ķermeni divreiz lielāku nekā tas ir patiesībā un palielināt cirkulāciju, taču audi ir pietiekami elastīgi un poraini, lai tas nenotiktu. Ebulisms tiek palēnināts ar asinsvados esošo spiedienu, tādējādi daļa asiņu kļūst šķidras. Ebulismu un svīšanu var novērst, izmantojot skafandru. Kosmosa kuģa kosmonauti nēsā atbilstošu elastīgu apģērbu, sauktu par „Komandas Augstuma Aizsardzības apģērbs” (CAPS), kas pasargā no ebulisma, 2 KPa zemā spiedienā (15 Torr). Strauja ādas atdzišana, it īpaši mutē, var novest pie sasalšanas, bet tas ir maznozīmīgs risks.
Eksperimenti ar dzīvniekiem pierāda, ka ātra un pilnīga atveseļošanās ir normāla, ja organisms ir ticis pakļauts vakuumam mazāk kā 90 sekundes, ilgāka visa ķermeņa pakļaušana vakuumam ir letāla un atdzīvināšana vēl nekad nav bijusi veiksmīga. Pieejams ir tikai neliels skaits ziņojumu par nelaimes gadījumiem ar cilvēkiem, taču šis skaits ir konsekvents ar ziņojumu skaitu par nelaimes gadījumiem ar dzīvniekiem. Ķermeņa locekļi vakuumam var tikt pakļauti daudz ilgāku laiku, ar nosacījumu, ka nav pavājināta elpošana. Roberts Boils bija pirmais, kurš 1660. gadā parādīja, ka maziem dzīvniekiem vakuums ir nāvējošs.
1942. gadā vienā no Luftwaffe eksperimentu sērijām ar cilvēkiem, Nacisma režīmā laikā Dahavas koncentrācijas nometnēs ieslodzītos spīdzināja, lai noteiktu, kāda ir cilvēka ķermeņa spēja izdzīvot lielā augstumā, pakļaujot tos vakuumam.
Aukstās vai ar skābekli bagātās atmosfērās dzīvība var saglabāties spiedienā, kas ir daudz zemāks nekā atmosfēras spiediens, tik ilgi, kamēr skābekļa blīvums ir tāds pats, kā normālā jūras līmeņa atmosfērā. Zemās gaisa temperatūras, kādas ir augstumā līdz 3 km, galvenokārt rodas, tur esošā zemā gaisa spiediena dēļ. Virs šī augstuma ir nepieciešams papildu skābeklis, lai izvairītos no augstuma slimības, un skafandri, lai izvairītos no ebulisma, kas var rasties augstumā, kurš pārsniedz 19 km virs jūras līmeņa. Pārsvarā skafandros izmanto tikai 20 KPa (150 tori) tīrā skābekļa, kas ir pietiekoši, lai paliktu pie samaņas. Šis spiediens ir pietiekami augsts, lai novērstu ebulismu, taču, mazākā asins iztvaikošana, ja tā netiek novērsta, joprojām varētu radīt spiediena samazināšanās slimību un gāzes embolismu.
Strauja spiediena samazināšanās var būt daudz bīstamāka nekā pakļaušana vakuumam. Pat ja upuris neaiztur elpu, ventilācija caur caurulīti var būt pārāk lēna un radīt letālas sekas jūtīgajām plaušu alveolām. Auss bungādiņas un sinusi var tikt bojāti strauja spiediena samazināšanās gadījumā, mīkstie audi var kļūt zili un pa tiem var sūkties asinis, un stress no šoka paātrinās skābekļa krāšanos, kas beigās novedīs pie hipoksijas. Ievainojumi, kuri rodas strauja spiediena samazināšanās rezultātā, tiek saukti par barotraumām. Pat spiediena nokrišanās par 100 Torr (13 KPa), kas parasti neizraisa un nerada nekādus simptomus, ja spiediens krītas pakāpeniski, var būt nāvējoša, ja tas notiek pēkšņi un strauji.
Daži īpaši mikroorganismi, piemēram, gauskāji var izdzīvot vakuumā pat vairākus gadus.
Vēsturiskais izskaidrojums
Viduslaiku Islāma pasaulē, musulmaņu fiziķis un filozofs Fārābī (872—950) vadīja nelielu eksperimentu, lai izpētu vakuuma esamību, kuros viņš pētīja ar roku turamus ūdens virzuļus. Viņš nonāca pie secinājuma, ka gaisa tilpums var izplesties, lai aizpildītu apkārt esošo pieejamo vietu un ierosināja, ka priekšstats par perfektu vakuumu bijis nesakarīgs. Neskatoties uz to, Musulmaņu fiziķis Alhazens (965-1039) un teologs Mu'tazili nepiekrita Aristotelim un Fārābī, balstoties uz teoriju par "tukšumu". Izmantojot ģeometriju, Alhazens matemātiski demonstrēja, ka laukums ('al-makan') ir iedomāts, trīsdimensionāls tukšums kāda ķermeņa iekšpusē. Abū Raihāns Bīrūnī apgalvoja, ka "nav vērā ņemamu pierādījumu, kas izslēgtu vakuuma iespējamību". Pateicoties Musulmaņu inženierim un izgudrotājam Al-Jazari 1206. gadā tika izgudrots pirmais sūknis. Eiropā tas parādījās ap 15. gadsimtu. Taqi al-Din sešu cilindru 'Monobloka' sūknis, kurš tika izgudrots 1551. gadā varēja radīt daļēju vakuumu, ko dēvēja par "līdzko lielākais svars pārvietojas uz augšu, tas virza virzuli sev līdz, radot tādu vakuumu, kas sūc ūdeni caur pretvārstu iekšā cilindra virzulī".