cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ostrovvrangeļa
Vēsture
Meteostacija Vrangeļa salā izveidota Georgija Ušakova vadībā 1926. gada rudenī vienlaicīgi ar pirmo salas kolonistu apmetni. Stacija nebija aprīkota ar radiosakariem un novērojumus tajā veica kolonijas ārsts Nikolajs Savenkovs; novērojumi tajā sākti 1926. gada 1. oktobrī. Pirmie profesionālie meteorologi un radists stacijā ieradās 1929. gadā, kad koloniju vadīja Arefs Miņejevs. Vēlākos gados meteostacija un tajā veicamo pētījumu programma ievērojami paplašinājās; 1980. gados tajā vienlaicīgi strādāja ap 50 cilvēku. Stacija bija izveitota uz zemas grants strēles Rodžersa līcī dienvidos no Ušakovskas ciema. Ar laiku strēles krasti tika noskaloti un vairākas no stacijas ēkām sāka applūdināt jūras ūdens.
2010. gadā meteostacija atjaunota, izbūvējot jaunu korpusu Ušakovskas ciema ziemeļaustrumu nomalē 6 cilvēku personāla pastāvīgai izmitināšanai. Stacijā tiek veikti meteoroloģiskie, aktinometriskie, jūras hidroloģiskie, aeroloģiskie, radioloģiskie un vides novērojumi.
Rīgas Universitāte
Rīgas Universitāte jeb Universitāte Rīgā (de) bija Latvijas okupācijas laikā uz pārdēvētās Latvijas Universitātes bāzes radīta universitāte, kas darbojās no 1942. līdz 1944. gadam. Tajā bija Medicīnas, Veterinārmedicīnas, Arhitektūras, Ķīmijas, Matemātikas un dabaszinātņu, Mehānikas, Inženierzinātņu fakultāte. Rīgas Universitātes rektors bija Ostlandes Latvijas ģenerālapgabala izglītības un kultūras ģenerāldirektors Mārtiņš Prīmanis. No 1944. gada jūlija līdz universitātes evakuācijai rektora pienākumus pildīja tās prorektors studentu lietās Vilhelms Burkēvics.
2013. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm
2013. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāts notika no 10. līdz 27. septembrim Ķīnā, Dzjansu provinces pilsētā Taidžou. Tas bija mačs starp 2012. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju Annu Ušeņinu un 2011.—2012. gada FIDE sieviešu Grand Prix uzvarētāju Hou Jifaņu.
Pēc septītās partijas Hou Jifaņa sasniedza uzvarai nepieciešamo punktu skaitu (rezultāts mačā kļuva 5,5 pret 1,5) un kļuva par Pasaules čempioni.
Formāts
Maču spēlēja Taidžou viesnīcā kā vismaz desmit klasiskās partijas, vai mazāk, ja viena spēlētājām sasniedz 5,5 punktus. Klasiskajās partijās apdomas laiks bija 90 minūtes pirmajiem 40 gājieniem, pēc tam vēl 30 minūtes partijas nobeigšanai, plus 30 sekunžu pieskaitījums pēc katra izdarītā gājiena, sākot no pirmā. Balvu fonds bija 200 000 eiro, 60% uzvarētājai un 40% zaudētājai, vai 55% un 45%, ja maču nepabeidz līdz 10 partijai un ir nepieciešams taibreiks.
Mačs
Šaha figūru krāsu izloze notika mača atklāšanas dienā, 10. septembrī. Pirmās divas partijas tika izspēlētas 11. un 12. septembrī. Pēc katrām divām partijām bija viena atpūtas diena. Ušeņina izvilka balto krāsu un spēlēja pirmo partiju ar baltajiem. Pēc mača pirmās puses (4. partijas) notika krāsu kārtības maiņa. Hou Jifaņa dominēja visā mača gaitā, uzvarēja četrās partijās, trīs beidza neizšķirti un nezaudēja nevienu, tādējādi atgūstot čempiona titulu, kuru viņa bija zaudējusi iepriekšējā gadā. ! !! Reitings !! width=20|1 !! width=20|2 !! width=20|3 !! width=20|4 !! width=20|5 !! width=20|6 !! width=20|7 !! Punkti
Alfrēds Valdmanis
Alfrēds Artūrs Aleksandrs Valdmanis ( — ) bija Latvijas jurists un politiķis, Latvijas finanšu ministrs no 1938. līdz 1939. gadam. Pēc Otrā pasaules kara devies trimdā uz Kanādu, kur atkal iesaistījās valsts pārvaldē.
Biogrāfija
Alfrēds Valdmanis piedzima Ziemupes pagasta "Pārvārtos" saimnieka un tautskolotāja Anša Valdmaņa un Luīzes Annas Līzes (dzimušas Saldenieks) ģimenē. Viņš bija vecākais bērns ģimenē, kurā auga vēl divi dēli un divas meitas. Ar labām sekmēm beidzis Liepājas Valsts ģimnāziju. Pēc tam pārcēlies uz Rīgu, kur sācis studēt tieslietas Latvijas Universitātē. Augstskolu beidzis 1931. gadā. Tajā pašā gadā uzsācis darbu Finanšu ministrijā. 1938. gada jūnijā iecelts par finanšu ministru Kārļa Ulmaņa vadītajā valdībā. 1939. gada oktobrī viņu amatā nomainīja Jānis Kaminskis.
No 1940. gada janvāra bija Ķeguma hidroelektrostacijas ģenerāldirektors. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 30. septembrī atbrīvots no amata un arestēts, izmeklēšanas kamerā pratināts un spīdzināts, taču drīz vien atbrīvots. Vācu okupācijas laikā bija Ostlandes Latvijas pašpārvaldes tieslietu ģenerāldirektors. Pēc Otrā pasaules kara devies trimdā, sākotnēji uz Vāciju (1945), pēc tam uz Kanādu (1948). Tur 1950. gadā iecelts par Ņūfaundlendas ekonomiskās attīstības direktoru. 1953. gadā zaudējis amatu, bet 1954. gada aprīlī ticis apsūdzēts krāpšanā un arestēts.
Valdmanim tika piespriesti četri gadi cietumā, taču viņu atbrīvoja pēc izciestiem 27 mēnešiem. Pēc atbrīvošanas strādājis dažādos Kanādas uzņēmumos. gājis bojā ceļu satiksmes negadījumā Albertas provincē Kanādā, netālu no Edmontonas.
Alfrēda Valdmaņa dēls Gundars Valdmanis pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas atgriezās no trimdas Kanādā, arī darbojās politikā un bija ievēlēts 6. Saeimā.
Dižā prīmula
Dižā prīmula ir prīmulu dzimtas suga. Tās dabiskais izplatības areāls Eiropā ziemeļos pienāk diezgan tuvu Baltijas valstīm, taču dižā prīmula Latvijas teritorijā konstatēta tikai kā dārzbēglis. Salīdzinājumā ar gaiļbiksīti, kopumā tā ir nedaudz masīvāka, gaišziedaināka, bez izteiktiem (dzeltenoranžiem) plankumiem vainaga rīklītes pamatdaļā un ar mazliet lielākiem ziediem. Kauss salīdzinoši blīvāk piegulst pie vainaga stobriņa (nevis atstāj tikko jaušami uzpūstu un atstāvošu iespaidu kā gaiļbiksītei).
Skrējiens pēc miljona
Latvijā to rādija LNT un 360TV.
Sāhelantrops
Sāhelantrops jeb Čadas sāhelantrops (Sahelanthropus tchadensis) ir izmirusi hominīnu suga, kas ir vienīgā sāhelantropu ģints (Sahelanthropus) līdz šim zināmā suga. Tā kā fosilijas tika atrastas sāhela zonā uz dienvidiem no Sahāras tuksneša, tas bieži tiek saukts par sāhela cilvēku. Zinātnieku vidū pazīstams ar neoficiālu nosaukumu Tumajs (Toumai), kas latviski nozīmē dzīvības cerība. Sāhelantrops dzīvoja pirms 7 miljoniem gadu, laikā, kad šimpanzes atdalījās no cilvēkiem. Evolūcijas process ir lēns un vienmērīgs, atdalīšanās ilga vairākus miljonus gadu, līdz ar to sāhelantropa piederība hominīnu ciltij (Hominini) ir ļoti diskutabla. Iespējams, tas bija kopīgs priekštecis šimpanzēm un hominīniem vai arī tuvs radinieks šādam priekštecim.
Atklājums
Sāhelantropa fosilijas tika atklātas Čadas ziemeļos Džuraba tuksnesī franču paleontologa Mišela Brune vadībā. Fosiliju fragmentus atrada trīs dažādās vietās laikā no 2001. gada jūlija līdz 2002. gada martam. Zinātnieki drīz vien paziņoja, ka sāhelantrops ir vissenākais zināmais hominīnu priekštecis, kas dzīvojis pēc šimpanžu un hominīnu nodalīšanās.
Sāhelantropa kauli tika atrasti tālu no ierastajām Austrumāfrikas atradumu vietām, lai gan 1995. gadā Čadā tika atklātas arī australopitēka (Australopithecus bahrelghazali) fosilijas.
Tā kā senajām hominīnu sugām bija raksturīgs izteikts dzimumu dimorfisms, tad iespējams sāhelantrops ir piederīgs ardipitēku ģintij (Ardipithecus), jo atšķirības var būt nepietiekamas, lai atrastās fosilijas piederētu jaunai ģintij.
Fosilijas
Kopumā tika atrasts salīdzinoši neliels galvaskauss, 5 apakšžokļa detaļas un daži zobi, kas piederēja samērā primitīvam hominīnam. Galvaskausa apjoms ir ļoti neliels, 320 - 380 cm³, līdzīgs mūsdienu šimpanžu galvaskausa apjomam. Salīdzinoši cilvēka (Homo sapiens) galvaskausa apjoms ir apmēram 1250 cm³. Sāhelantropam bija lieli zobi, spēcīgi izcelti uzacu loki, plakana seja, salīdzinoši mazi ilkņi un maza lielā pakauša atvere (foramen magnum). Nekas vairāk par galvaskausu atklāts netika.
Tā kā iztrūkst citu skeleta kaulu, ir grūti pateikt, vai sāhelantrops staigāja uz divām kājām vai nē, lai gan lielās pakauša atveres atrašanās vieta galvaskausā un tās forma liecina, ka sāhelantrops, iespējams, staigāja uz divām kājām. Lielā pakauša atvere ir gareniski ovāla, nevis apaļa, kā tas ir šimpanzēm. Arī mazie ilkņi atgādina jaunāko laiku hominīnu ilkņus. Neizpratni zinātniekiem izraisa fakts, ka atklājuma brīdī, fotogrāfam fiksējot atradumu, blakus galvaskausam atradies augšstilba kauls (femur), par kuru oficiālā informācija klusē.
Tanāro
Tanāro (it) ir Po labā krasta pieteka. Tās garums ir 276 kilometri.
Iztece no Ligūrijas Alpiem, Sakarello kalna rajonā. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Po pie Basinjanas. Ieteces vietā Tanāro garums ir lielāks par Po upes garumu (līdzīgi kā Obas un Irtišas gadījumā) Lielākā pieteka — Bormida. Tanāro krastos atrodas Čeva, Alba, Asti un Alesandrija. Upei raksturīga liela sezonāla ūdens daudzuma variācija, bieži plūdi.
Marija Eizagerri Florisa
Marija Eizagerri Florisa (es; dzimusi 2004. gadā) ir Spānijas FIDE meistare šahā (2021).
Biogrāfija
Pārstāvējusi Spāniju Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās meiteņu vecuma grupās. Labāko rezultātu sasniegusi 2012. gadā Prāgā, kad U8 meiteņu grupā izcīnījusi 4. vietu.
Pārstāvējusi Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros: 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 49. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.
Jānis Vinters
Jānis Vinters var būt:
Talāms
Talāms jeb redzes paugurs (no grieķu θάλαμος, “istaba”) ir galvas smadzeņu daļa, kas atbild par informācijas pārnesi no maņu orgāniem, izņemot ožu, uz galvas smadzeņu garozu. Tas atrodas galvas smadzeņu vidū un sastāv no diviem pelēkās vielas veidojumiem.
Kamielis (ritmiskā ainavā ar kokiem)
Kamielis (ritmiskā ainavā ar kokiem) (de) ir šveiciešu gleznotāja Paula Klē 1920. gada glezna. Tā ir eļļas krāsas glezna uz 48 × 42 cm liela audekla un pašlaik atrodas Kunstsammlung Nordrhein-Westfalen muzejā Diseldorfā, Vācijā.
Glezna bija viena no pirmajām Klē eļļas gleznām un ir tipiska mākslinieka interesei krāsu teorijā, rotaļībā un muzikalitātē. Tā ir viena no daudzām Rietumu mākslas gleznām, kurās parādās kamieļi.
Gleznas kompozīcija balstās uz horizontālām joslām, kuras papildina apļveida formas.
Tematika
Kamieļi iepriekš parādījušies manuskriptos, mozaīkās, skulptūrās un gleznās. Piemēram, kamieļi un zirgi parādījušies 14. gadsimta Džona Mandevila ceļojumu memuāros kā ilustrācijas. Tie parādās arī orientālistu deviņpadsmitā gadsimta gleznās, to skaitā Karla Hāga ("Briesmas tuksnesī", 1867) un Žana Leona Žeroma ("Ielas aina, Ēgipte"). darbos Londonā, Viktorijas krastmalas dārzos atrodas skulptūra, kas veltīta Impērijas armijas kamieļu korpusam.
Iepriekšējā gadā Klē bija radījis vēl vienu gleznu, kurā iekļāva kamieļus, ar nosaukumu "Divi kamieļi un ēzelis" (1919).
"Kamielis (ritmiskā ainavā ar kokiem)" ir daļa no darbu sērijas, kas iekļauj "Ritmisko koku ainavu". Līdzīgas ainavas, tādas kā "Maza ritmiska ainava" arī tapušas šajā laikā.
Konteksts un teorija
Šis ir periods, kad mākslinieks strādāja un mācīja Bauhaus Veimārā, Valtera Gropiusa vadībā. Pasniedzēja pienākumi pamudināja Klē meditēt par mākslas problēmām un tā rezultātā viņš radīja to, ko Herberts Rīds nosauca par "dziļāko un izgaismojošāko formulējumu par mūsdienu mākslas kustības estētisko pamatu, ko jebkad radījis praktizējošs mākslinieks".
Atavalpa
Atavalpa bija pēdējais no Inku impērijas valdniekiem pēc spāņu kolonizācijas. Viņu nogalināja spāņu iekarotāji un līdz ar valdnieka nāvi varenajai Inku impērijai pienāca gals.
1532. gadā spāņi iebruka inku pilsētā Kusko un nogalināja gandrīz visus ceļā sastaptos inkus. Viņi sagūstīja Atavalpu, kas bija ceļā uz savu kronēšanas ceremoniju. Lai gan spāņi par inku valdnieku saņēma lielu izpirkuma maksu jeb pilnu istabu ar zeltu un sudrabu, viņiem ar to bija par maz un viņi Atavalpu nožņaudza.
Citoskelets
Citoskelets (el2, kytos — 'šūna' un σκελετός, skeletos — 'izkaltēts') ir savstarpēji saistītu mikrocaurulīšu, aktīna diedziņu un starpdiedziņu tīklojums šūnas citoplazmā, kas uztur šūnas formu un kustības.
Vēsture
Līdz 1970. gadam valdīja uzskats, ka citosols ir juceklīgs biomolekulu maisījums. Ar augstsprieguma elektronmikroskopiem caurstarojot biezus paraugus, tika atklāts, ka citosols īstenībā ir rūpīgi sakārtota struktūra, bet ar imunofluorescences mikroskopijas metodēm citoskeleta tīklojumā atklāja olbaltumvielu šķiedru kopojumus.
Darbība
Piemēram, pirms šūnu dalīšanās elementi sadalās un tad apvienojas, veidojot dalīšanās vārpstu, kura precīzi sadala hromosomas uz pusēm. Vārpsta izjūk šūnas dalīšanās beigās, un elementi atkal savienojas iepriekšējā kārtībā.
Uzbūve
Mikrocaurulītes jeb mikrotubulīši ir cilindriskas struktūras, kuru diametrs ir 25 nm un kuras sastāv no tubulīna apakšvienībām. Šūnā parasti ir tādas mikrocaurulītes, kas kļūst garākas, un tādas, kas kļūst īsākas. To augšana notiek, tubulīna apakšvienībām polimerizējoties, bet garums samazinās, tubulīna apakšvienībām depolimerizējoties. Mikrocaurulītes ir iesaistītas šūnas dalīšanās procesā — pie tām piestiprinās hromosomas un no tām veidotas centriolas, un iesaistītas iekššūnas transportā — pa tām pārvietojas transporta pūslīši. Mikrocaurulītes notur organoīdus noteiktās vietās, nodrošina šūnas viciņu un skropstiņu kustības, piešķir šūnai formu.
Mikrofilamenti sastāv no aktīna pavedieniem, kuru diametrs ir 7 nm un kurš katrs sastāv no divām aktīna virtenēm, kas savijušās dubultpavedienā. Tie piešķir šūnai mehānisku izturību, savieno plazmatiskās membrānas olbaltumvielas ar citoplazmas olbaltumvielām, veido aktīna pavedienu riņķi, kas pārdala dzīvnieku šūnas citoplazmu šūnas dalīšanās laikā.
Starpfilamenti veidoti no dažādām olbaltumvielām un to diametrs ir 10 nm. Tie ir tikai dzīvnieku šūnās.
Acis veras, aizveras
"Acis veras, aizveras" ir latviešu postfolkloras grupas „Iļģi” dziesma no folkrokoperas „Spēlēju, dancoju”. Dziesmas vārdi ir daļa no Raiņa lugas „Spēlēju, dancoju” (1919).
2001. gadā tapušajā folkoperā galvenās lomas dziedāja Gatis Gaujenieks (Tots) un Rūta Muktupāvela (Lelde). Fragments „Acis veras, aizveras” ataino Leldes cīņu par dzīvību, un instrumentācija ieturēta orientāla misticisma stilā. 2002. gadā folkrokopera „Spēlēju, dancoju” izdota albumā, 2007. gadā ar tās mūziku radīta animācijas filma „Spēlēju, dancoju”.
2005. gadā dziesma atskaņota IX Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku deju iestudējumā ar Agra Daņiļēviča horeogrāfiju un 1000 dejotāju līdzdalību.
2018. gadā "Acis veras, aizveras" ieguva 76. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Psammolepis abavica
Psammolepis abavica ir psammosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Latvijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Elga Mark-Kurika 1965. gadā. Sugas holotips ir kreisās branhiālās plātnes priekšējā daļa, kas tika atrasta Abavas kreisajā krastā pretī Lējēju mājām gaujas svītas apakšdaļas nogulumos. Nosaukums Psammolepis abavica nozīmē "Abavas psammolepis" (no Abavas upes, kur tika atrasti šīs sugas pārstāvji). Suga bija izplatīta frānas stāvā, gaujas svītas apakšējā daļā (senāk Abavas svītā) Latvijā Abavas lejtecē. Vēl šīs sugas pārstāvji tika atrasti pie Essi un Rattu mājām Vehandu upes atsegumos Igaunijā.
Apraksts
Branhiālā plātne ir eiribazāla, masīva ar šauru brīvo daļu, sānu mala nedaudz izliekta. Muguras un vēdera plātnes arī ir masīvas, un tām ap augšanas centru nav tesēru. Tesēras ir rombiskas vai arī bez noteiktas formas. Ādas zobi ir vēdekļveidīgi, daudzstūraini un asimetriski (17-36 uz 1 cm). Vēdera plātnei ir koncentriskas augšanas zonas, aizmugurējais izgriezums un zonālas zvīņveida tesēras aizmugurējā daļā.
Salīdzinājums
Ps. abavica branhiālā plātne ir šaura un gara (pamatne 2,5 reizes īsāka par garumu ), līdzīga Schizosteus striatus, Psammolepis paradoxa un Psammolepis venyukovi, taču visdrīzāk tā ir vēl šaurāka, nekā šīm trim sugām. Pēc savas masivitātes tā ir tuvāka Ps. paradoxa. No zināmā fragmenta spriest par muguras plātnes formu ir sarežģīti. Iespējams, ka zona bez tesērām ap augšanas centru ir lielāka, nekā Ps. venyukovi, un tāda pati vai lielāka, nekā Ps. paradoxa. Tesēras pēc formas ir līdzīgas Ps. paradoxa un Ps. venyukovi, taču ādas zobi ir sīkāki, daudzveidīgāki un ar nenoteiktāku formu. Ornamentējums ir līdzīgs Tartuosteus maximus ornamentējumam, tādējādi pēc sīkām lauskām šīs sugas ir grūti atšķirt.
Edgars Kucins
Edgars Kucins (dzimis ) ir latviešu pedagogs un politiķis. Bijis 13. Saeimas un Daugavpils novada domes deputāts, pārstāv partiju "Saskaņa".
Biogrāfija
1990. gadā beidzis Daugavpils 15. vidusskolu. 1996. gadā absolvējis Daugavpils Pedagoģisko universitāti fiziskās audzināšanas un ārstnieciskās fiziskās kultūras specialitātē.
Dzīvo Daugavpils novada Naujenes pagastā. Strādājis par Naujenes jaunatnes un sporta centra vadītāju.
Politiskā darbība
2009. gadā E. Kucins pirmo reizi ievēlēts Daugavpils novada domē no apvienības "Saskaņas Centrs" saraksta. Vēlētāju atbalstu saņēmis arī 2013. gada un 2017. gada pašvaldību vēlēšanās.
2018. gadā ievēlēts 13. Saeimā no partijas "Saskaņa" saraksta. Kandidēja arī 14. Saeimas vēlēšanās 2022. gada rudenī, taču "Saskaņas" saraksts nepārvarēja 5% barjeru.
Kapiļa
Kapiļa jeb Kopeļa  ir pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabala Kapiļas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1274. gadā. No 14. gadsimta atradās Lietuvas lielkņazistes sastāvā. Pilsēta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1920. gada - Baltkrievijas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 29. jūnija līdz 1944. gadam pilsēta atradās vācu okupācijā. Kopš 1991. gada - neatkarīgās Baltkrievijas sastāvā.
Cilvēki
Kapiļa ir ebreju rakstnieka Mandeles Mohera Sforima (1836-1917) dzimtā pilsēta.
Asinhronā mašīna
Asinhronā mašīna ir elektriskā mašīna, kuras rotors griežas ar citādu frekvenci jeb ātrumu nekā statora strāvas radītais rotējošais magnētiskais lauks (rotors un statora magnētiskais lauks rotē vienā virzienā).
Darba režīmi
Kā jebkura elektriskā mašīna asinhronā mašīna var darboties ģeneratora režīmā (pārveidot mehānisko enerģiju elektriskajā) un dzinēja režīmā (pārveidot elektrisko enerģiju mehāniskajā). Ģeneratora režīmā rotors griežas ātrāk par statora magnētisko lauku, dzinēja režīmā — lēnāk. Jo lielāka slodze (strāva ģeneratoram vai moments dzinējam), jo lielāka atšķirība starp rotora un magnētiskā lauka griešanās ātrumu. Praksē asinhronās mašīnas izmanto tikai kā dzinējus.
Trīsfāžu asinhronais dzinējs
Trīsfāžu asinhronais dzinējs ir veidots no statora, kura galvenā sastāvdaļa ir dobs cilindrs, kurš sastāv no savstarpēji izolētām elektrotehniskā skārda plāksnēm, uz šī cilindra iekšējās virsmas ir rievas, kurās ievietots statora tinums, kuram ir trīs fāzes ar sešiem izvadiem (pa diviem izvadiem katrai fāzei). Tinumi uz statora aploces ir savstarpēji nobīdīti par, piemēram, 120°, ja dzinējam ir divi poli. Tinumu fāzes var saslēgt zvaigznē vai trijstūrī, piemēram, ja dzinēja pasē vai uzrakstā uz paša dzinēja ir norādīti spriegumi 220/380 V, tad, dzinējam esot pieslēgtam elektriskajam tīklam ar 220 V līnijas spriegumu, statora tinumu fāzes jāsavieno trīsstūrī, bet pie 380 V līnijas sprieguma tās jāsavieno zvaigznē.
Trīsfāžu asinhronais dzinējs ar īsslēgtu rotoru
Dzinējam ar īsslēgtu rotoru rotora tinums veidots no alumīnija vai vara stieņiem, kuri galos savienoti ar tāda paša materiāla gredzeniem — rotorā strāvai ir izveidots noslēgts ceļš. Šādam dzinējam ārējo elektrisko ķēdi (barošanu) pieslēdz tikai statoram.
Trīsfāžu asinhronais dzinējs ar fāžu rotoru
Dzinējam ar fāžu rotoru rotorā ir ievietots statora tinumam līdzīgs trīsfāžu tinums, kas ir slēgts zvaigznē, bet katrs tinuma fāzes brīvais izvads (to ir trīs) pievienots savam misiņa slīdgredzenam jeb kontaktgredzenam (to arī ir trīs un tie ir savstarpēji izolēti). Slīdgredzeni griežas līdz ar rotoru, un tiem piesietas nekustīgas grafīta sukas, kas sniedz iespēju pieslēgt rotoram ārēju trīsfāžu papildpretestību. Šīs papildpretestības pieslēgšanai uz dzinēja korpusa ir izvadītās trīs spailes.
Darbība
Pievadot statora tinumam trīsfāžu maiņstrāvu, rodas rotējošs magnētiskais lauks, kura griešanās ātrums (izteikts apgriezienos minūtē)
,
kur f ir frekvence, apgriezienu skaits sekundē, p ir polu pāru skaits (ja ir trīs tinumi, tad poli ir divi). Šo ātrumu sauc arī par sinhrono ātrumu. Statora magnētiskais lauks pārvietojoties inducē rotora tinumā elektrodzinējspēku (EDS) saskaņā ar elektromagnētiskās indukcijas likumu. Īsslēgtā rotora tinums veido noslēgtu ķēdi. Fāžu rotoram noslēgta ķēde jāizveido, piemēram, pieslēdzot papildpretestību. Tad rotora rinumā sāk plūst EDS radīta strāva. Pēc Ampēra likuma, rotora strāvas un magnētiskās plūsmas mijiedarbība rada griezes momentu, kura dēļ rotors sāk griezties.
Asinhronā dzinēja rotors var griezties tikai nesinhroni ar statora magnētisko lauku, precīzāk, asinhronā dzinēja rotora griešanās ātrums (korektāk to sauc par rotācijas frekvenci) n ir mazāks par sinhrono ātrumu n_0. Ja n=n_0, tad rotējošais magnētiskais lauks attiecībā pret rotoru būtu nekustīgs, tad rotorā neinducētos EDS un nebūtu ne strāvas, ne griezes momenta — rezultātā rotora griešanās ātrums samazinātos līdz kādai asinhronai vērtībai.
Rotora slīde
Asinhronā dzinēja darbību ietekmē ātrums, ar kuru magnētiskais lauks pārvietojas attiecībā pret rotoru. To raksturo ar bezdimensiju (bez mērvienībām) lielums slīde
.
Kā redzams, slīde ir slīdes ātruma (magnētiskā lauka griešanās un rotora griešanās ātruma starpība) attiecība pret magnētiskā lauka rotācijas ātrumu. Rotora griešanās ātrumam pieaugot, sākot no 0, līdz n_0 rotora slīdes diapazons ir 1. . . 0. Pie nominālā momenta slodzes nominālā slīdes vērtība parasti atrodas robežās 0,02. . . 0,08. Zinot slīdes vērtību, rotora griešanās ātrumu iegūst pēc
n=n_0(1-s).
, kur E_{2n} ir EDS, kas inducējas nekustīgā rotorā (kad n=1).
f_1=f_2 tikai tad, kad rotors nekustas.
, kur Z_2 ir rotora pilnā pretestība, kas iegūstama kā
, kur R_2 ir rotora aktīvā pretestība, X_{L2} — induktīvā pretestība, X_{C2} — kapacitīvā pretestība. Tā kā rotora tinums atrodas magnētiskajā ķēdē, tā reaktīvā pretestība X_{2} sastāv tikai no induktīvās pretestības. Tādējādi rotora pilnajai pretestībai ir aktīvi induktīvs raksturs. Rotora reaktīvā (induktīvā) pretestība ir proporcionāla slīdei:
, kur X_{2n} ir nekustīga rotora induktīvā pretestība, bet aktīvo pretestību uzskata par nemainīgu. Tāpat
Elektriskie zudumi rotorā
Dzinēja statoram no tīkla tiek pievadīta jauda P_1. Statorā izdalās elektriskie zudumi — tinumos izdalās siltums, tajos plūstot strāvai — un magnētiskie zudumi — silst statora tērauds, inducējoties tajā virpuļstrāvām.
Statora magnētiskajam laukam griežoties ar ātrumu n_0, rotoram tiek nodota elektromagnētiskā jauda, kuru izsaka kā
,
Rotora enerģijas zudumus galvenokārt veido elektriskie zudumi (silst rotora tinumi).
Kā redzams, šie zudumi ir proporcionāli rotoras strāvas kvadrātam. Tāpat rotorā ir arī mazāk ievērojamie magnētiskie un mehāniskie zudumi (berze gultņos, ventilācijas zudumi), tāpēc elektromagnētiskā jauda tuvināti sadalās tā:
kur P_2 ir lietderīgā mehāniskā jauda dzinēja izejā, tā ir mazāka par P_{EM}, tāpat kā n<n_0:
.
Elektriskie zudumi rotorā ir proporcionāli slīdes ātrumam:
Momenta atkarība no slīdes
Tādējādi līknei M=f(s) ir četri raksturīgi punkti:
posmā T. . . K dzinējs darbojas stabili, posmā K. . . P — nestabili. Nestabilajā posmā dzinējs var atrasties tikai īslaicīgi, to palaižot vai nobremzējot. To sauc par nestabilu, jo, izmainot kādu parametru, dzinējs nokļūst stabilajā režīmā (izmaiņa notikusi stabilā posma virzienā) vai apstājas (izmaiņa notikusi prom no stabilā posma).
Momenta līknes jebkuru punktu var iegūt pēc Klosa formulas
.
Kritisko slīdi var aprēķināt šādi:
,
kur \lambda ir pārslodzes spēja, kas ir kritiskā momenta attiecība pret nominālo.
Rotora griešanās ātruma atkarība no momenta
Pagriežot M=f(s) grafiku tā, ka moments kļūtu par neatkarīgo mainīgo, un aizvietojot slīdi ar rotora griešanās ātrumu, iegūst funkcijas grafiku, kura atrodas koordinātu sistēmā ar momentu uz abscisu ass un rotora ātrumu uz ordinātu ass. Tā ir mehāniskā raksturlīkne n=f(M). Iegūtajai līknei ir līdzīga forma kā M=f(s) līknei, tikai tā ir pagriezta par -90° (pa pulksteņa rādītāju). Šai raksturlīknei ir četri raksturīgi punkti:
Momenta atkarība no tīkla sprieguma un rotora ķēdes pretestības
Asinhronais dzinējs ir jutīgs pret tīkla sprieguma izmaiņām:
ja s=const, M \sim U^2.
Samazinot tīkla spriegumu, momenta līkne pārvietojas uz leju, mehāniskā raksturlīkne pārvietojas pa kreisi.
Asinhronajam dzinējam ar fāžu rotoru var mainīt rotora ķēdes pretestību, pieslēdzot trīsfāžu papildpretestību R_p.
, kur s' ir slīde, kad pievienota papildpretestība.
Pieslēdzot R_p, momenta līknes abscisa pārvietojas pa labi, mehāniskā raksturlīkne pārvietojas uz leju.
Rotācijas ātrumu regulēšana
Asinhronā dzinēja rotora griešanās ātrumu var regulēt, mainot statora magnētiskā lauka griešanās ātrumu vai mainot mehānisko raksturlīkni (ar papildpretestību vai tīkla spriegumu). Magnētiskā lauka ātrumu var regulēt, mainot tīkla sprieguma frekvenci vai statora polu pāru skaitu.
Palaišana
Palaišanas procesu raksturo palaišanas moments M_p un palaišanas strāva I_p. Lai palaistu dzinēju, M_p jābūt lielākam par slodzes pretestības momentu, turklāt jo lielāka šo momentu starpība, jo ātrāk norisinās palaišana. Asinhronajam dzinējam M_p ir relatīvi mazs. Smagos palaišanas apstākļos izvēlas dzinēju ar fāžu rotoru, kuram ar papildpretestību tiek iegūts lielāks M_p, vienlaicīgi samazinot I_p. Dzinējs ar īsslēgtu rotoru ir parocīgāks lietošanā. Palaišanas laikā (ne vairāk par dažām sekundēm) rotorā inducētais EDS ir 20. . . 50 reižu lielāks nekā nominālajā režīmā, tāpat ievērojami palielinās Z_2. I_p ir tikai 4. . . 7 reizes lielāka par nominālo strāvu. Relatīvi mazas jaudas tīklā dzinēja palaišana var izraisīt lielu sprieguma kritumu, tāpēc jāierobežo I_p, palaižot ar pazeminātu spriegumu vai ar pretestību rotora ķēdē. Ja tīkla jauda ir pietiekami liela, dzinēju palaiž, tam esot tieši pieslēgtam tīklam.
Slodze
Dzinēja raksturlielumi atkarīgi no slodzes momenta M vai noslodzes koeficienta. Slodzes izmaiņu parasti izskata robežās no tukšgaitas (M=0) līdz nominālajai slodzei (M=M_N).
Reversija
Asinhronā dzinēja reversija ir jebkuru divu fāžu samainīšana vietām. Tad rotors griezīsies uz pretējo pusi. Ja dzinēju reversē darba laikā, sākumā tam iestājas bremzēšanas režīms, uzreiz pēc apstāšanās tas sāk griezties pretējā virzienā.
Raksturlielumi
Parasti dzinēja pasē norādīta nominālā jauda (mehāniskā jauda izejā) P_{2N}, rotora griešanās ātrums nominālajā režīmā n_N, dzinēja pārslodzes spēja, (tās vērtība parasti 1,6 . . . 2,5), palaišanas momenta attiecība pret nominālo momentu (parasti robežās 0,8 . . . 1,5). Tāpat jābūt norādītam: statora nominālajam spriegumam U_N, palaišanas strāvas un statora nominālās strāvas attiecībai (2,5 . . . 7,5), lietderības koeficientam \eta, jaudas koeficientam, nominālajai slīdei s_N, kritiskajai slīdei s_{kr}.
Vienfāzes asinhronais dzinējs
Vienfāzes asinhronajam dzinējs sastāv no rotora un statora. Statoram ir divi tinumi, kas savstarpēji nobīdīti 90° leņķī, viens no tiem tiek saukts par galveno jeb darba tinumu (parasti aizņem divas trešdaļas statora rievu), otrs ir palaišanas jeb palīgtinums (parasti aizņem vienu trešdaļu statora rievu). Rotors ir īsslēgts. Vienfāzes dzinēju darbina vienfāzes maiņstrāva, pēc dzinēja palaišanas tiek izmantots tikai viens (darba) tinums.
Statorā plūstošā maiņstrāva rada pulsējošo magnētisko lauku, kura magnētiskās indukcijas vektors vienmēr vērsts pa vienu asi, bet indukcijas vērtība mainās sinusoidāli. Šo pulsējošo lauku var uzskatīt par divu rotējošo magnētisko lauku, kuri rotē pretējos virzienos ar sinhrono ātrumu, summu. Tad katra rotējošā lauka magnētiskās indukcijas amplitūda vienāda ar pusi no pulsējošā (rezultējošā) lauka indukcijas amplitūdu. Katrs no rotējošajiem laukiem inducē rotorā EDS un rada griezes momentu, tā kā uz rotoru darbojas divi pretēji griezes momenti, rotors ir nekustīgs (n=0). Tāpēc vienfāzes dzinējs pats nespēj attīstīt palaišanas momentu.
Ja rotors griežas vienā virzienā ar kādu laukiem (tiešais lauks), rotora slīdi attiecībā pret abiem rotējošajiem laukiem izsaka kā
,.
Ja n=0, abas slīdes ir vienādas (s_1=s_2=1). Ja n=n_0, tad s_1=0, s_2=2 utt.
Vienfāzes dzinēja momenta līkni iegūst, summējot abas momenta līknes M=f(s1) un M=f(s2). Pārveidojot koordinātu sistēmu, iegūst vienfāzes dzinēja mehānisko raksturlīkni n=f(M), no kuras redzams, ka palaišanas moments ir vienāds ar nulli un ka, piešķirot rotoram noteiktu ātrumu jebkurā virzienā, dzinējs attīsta šajā virzienā vērstu griezes momentu un pāriet stabilā darba režīmā.
Lai strāvas abos statora tinumos būtu savstarpēji nobīdītas par 90° (lai veidotos rotējošais magnētiskais lauks), virknē ar palaišanas tinumu slēdz kondensatoru ar noteiktu kapacitāti. Lai uzlabotu vienfāzes dzinēja lietderības koeficientu un citus rādītājus, mēdz izmantot dzinējus, kuriem otrs tinums ar virknē slēgtu kondensatoru paliek ieslēgts pēc palaišanas, šādus dzinējus sauc par kondensatora dzinējiem (tie tiek baroti no vienfāzes tīkla, taču būtībā ir divfāžu dzinēji).
Avārijas gadījumā par vienfāzes dzinēju var kļūt arī trīsfāžu asinhronais dzinējs, kuram vienā no trim barošanas vadiem radies pārtraukums. Ja šāda avārija notiek dzinēja darba laikā, tas turpina darboties ar mazāku lietderības koeficientu un jaudas koeficientu. Ja avārija atgadās, kad dzinējs nedarbojas, to nevarēs palaist.
Henrihs Frīdmans
Henrihs Frīdmans (pl; 1903. gadā Ļviva — 1942. gadā) bija Polijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis ebreju ģimenē tagadējās Ukrainas pilsētā Ļvivā. Starp Pirmo un Otro pasaules karu bijis viens no Polijas vadošajiem šahistiem. No 1926. līdz 1939. gadam septiņas reizes uzvarējis un divas reizes bijis otrais Ļvivas pilsētas šaha čempionātos. Piedalījies Polijas šaha čempionātu finālos. Labāko rezultātu sasniedzis 1935. gadā, kad dalījis 2.-4. vietu kopā ar Migelu Naidorfu un Paulino Frīdmanu (uzvarējis Savelijs Tartakovers).
1939. gadā, sākoties Otrajam pasaules karam, Ļvivu ieņēma Sarkanā armija un pilsēta tika iekļauta Ukrainas PSR sastāvā. 1940. gadā Frīdmans piedalījās Ukrainas šaha čempionāta atlasē, taču finālā neiekļuva. Sākoties Vācijas uzbrukumam Padomju Savienībai palicis Ļvivā un 1941. gadā ticis arestēts kā ebreju tautības iedzīvotājs. 1942. gadā gājis bojā nacistu nāves nometnē.
Nikolajs Pirogovs
Nikolajs Pirogovs (ru, dzimis, miris ) bija krievu zinātnieks, ārsts, pedagogs. No 1847. gada — Pēterburgas Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis. Par nopelniem Krimas karā ievainoto ārstēšanā viņš tiek uzskatīts par Krievijas karalauka ķirurģijas tēvu, ieviesis ģipša pārsēju un vairākas jaunas ķirurģiskas operācijas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1810. gadā Maskavā majora Ivana Pirogova ģimenē. 1828. gadā viņš absolvēja Maskavas Universitāti un tika nosūtīts uz Tērbatas Universitātes Profesoru sagatavošanas institūtu, kur 1832. gadā ieguva medicīnas doktora grādu un 1833. gadā papildinājās Berlīnes Universitātes klīnikā. 1835. gadā neilgu laiku strādāja Rīgas kara hospitālī, tad Tērbatas Universitātes ķirurģijas klīnikā.
1841. gadā sāka strādāt par Pēterburgas Medicīnas ķirurģijas akadēmijas (Императорская медико-хирургическая академия) ķirurģijas katedras un Hospitālās ķirurģijas klīnikas vadītāju. 1842. gadā apprecējās ar Jekaterinu Berezinu, pēc viņas nāves 1850. gadā otro reizi ar vācbaltieti Aleksandru fon Bistramu (Бистром). 1847. gadā Pirogovs sāka izmantot ēteri Kaukāza karā ievainoto anestēzijai. Ap šo laiku sāka apkopot anatomijas atlantu, kas četros sējumos tika izdots no 1851. līdz 1854. gadam. Pēc Krimas kara viņu atvaļināja no kara ķirurga pienākumiem un 1858. gadā iecēla par Kijevas mācību apgabala kuratoru. 1861. gadā Pirogovu iecēla par Galvenās augstskolu pārvaldes locekli ar uzdevumu pārraudzīt ārzemēs studējošos, 1862. gadā viņš dzīvoja Heidelbergā.
Pēc pensionēšanās Pirogovs dzīvoja savā lauku mājā Višņā pie Vinnicas, kur tagad iekārtots Nacionālais Pirogova muzejs. Krievu-turku kara (1877-1878) laikā viņš devās uz Bulgārijas fronti, kur organizēja kara slimnīcu izveidi. Miris 1881. gadā Višņā.
Apbalvojumi un pagodinājumi
1844., 1851. un 1860. gadā Pirogovam piešķīra Krievijas Zinātņu akadēmijas Demidova balvu. Viņa vārdā ir nosaukts Antarktīdas ledājs, slimnīca Sofijā un asteroīds. Vinnicā atrodas viņa muzejs.
Rokijs Balboa (tēls)
Roberts "Rokijs" Balboa (en) ir tēls no visām septiņām Rokija filmām kā Rokijs, Rokijs 2, Rokijs 3, Rokijs 4, Rokijs 5, Rokijs Balboa un Krīds: Rokija mantojums. Tēlu radījis un atveidojis Silvestrs Stallone.
Rokijs Balboa savas karjeras laikā ir piedalījies 80 cīņās no kurām ir 57 ir uzvarējis, 22 ir zaudējis un viena cīņa ir bijusi neizšķirta. Rokija treneri ir bijuši Mikijs Goldmils un Tonijs Djūks Everss.
Rokijs ir bijis precējies ar Adrianu Balboa un viņiem ir dēls Roberts Balboa. Par Rokija labākajiem draugiem tiek uzskatīti Apollo Krīds un Paulijs Pennino.
Rokijs ir bijis pasaules čempions boksā smagajā svarā. Pirmo titulu ieguva ar nokautu uzvarot tā brīža čempionu Apollo Krīdu. Vienreiz viņš zaudēja Klaberam Lengam un zaudēja titulu, bet revanšā sakāva Lengu un atguva titulu. Viņa slavenākie pretinieki ir Apollo Krīds, Klabers Lengs, Ivans Drago un Meisons Diksons. Rokijs ir bijis arī boksa treneris un viņa audzēkņi ir bijuši Tomijs Gans un Adoniss Krīds.
Heathers
Heathers ir 1988. gada komēdija, kuras režisors ir Maikls Lēmans. Galvenās lomas atveido Vinona Raidere, Kristians Sleiters un Šenona Dohertija. Filmas pirmizrāde notika Itālijā.
Inteliģenta pusaudze Veronika vēlas izkļūt no snobiskas pusaudžu grupas, kas grauj viņas reputāciju kā labajai meitenei, tāpēc Hetere apvienojas ar sociopātu, lai nogalinātu populāros jauniešus.
Mars 2020
Mars 2020 ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) starpplanētu zonde, kuras mērķis bija uz Marsa virsmas nogādāt visurgājēju Perseverance un helikopteru Ingenuity. Tā tika palaista 2020. gada 30. jūlijā.
Konstrukcija
Marsa 2020 galvenās sistēmas un nolaišanās shēma ir līdzīga Mars Science Laboratory, kas 2012. gadā uz Marsa nogādāja visurgājēju Curiosity. Aparātam arī izmantotas Curiosity rezerves daļas.
Trīs galvenās Marsa 2020 sastāvdaļas: ceļojuma pakāpe; nolaižamais aparāts (Entry, Descent un Landing System, EDLS), kas sastāv no karstumaizsardzības vairoga, virsējā vairoga, izpletņa un lidojošā celtņa; visurgājējs Perseverance ar helikopteru Ingenuity.
Lidojuma gaita
Mars 2020 tika palaists 11:50 UTC ar nesējraķeti Atlas V/541 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-41. Lidojuma uz Marsu laikā tika veikti trīs trajektorijas korekcijas manevri.
2021. gada 18. februārī 20:26 UTC nolaižamais aparāts atdalījās no ceļojuma pakāpes, un veica nolaišanos uz Marsa, Jezero krāterī, punktā ar koordinātām 77,4508 austrumu garuma 18,4446 ziemeļu platuma Perseverance sasniedza 20:55 UTC.
19. aprīlī helikopters Ingenuity pirmoreiz pacēlās no Marsa virsmas.
Ielu balsis
"Ielu balsis" (en) ir 2015. gada ASV biogrāfiska drāma, kuras režisors un viens no producentiem ir F. Gerijs Grejs. Galvenās lomas atveido O'Šea Džeksons jaunākais, Korijs Hokinss, Džeisons Mičels, Nīls Brauns jaunākais, Eldiss Hodžs un Pols Džamati. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā.
Filmā tiek stāstīts par grupu NWA, kura 20. gadsimta 80. gadu vidū uzmirdz Komptonas ielās un laika gaitā ar savu mūziku maina hip hop kultūru.
Valahija
Valahija ir kultūrvēsturisks reģions Rumānijas dienvidos. Dienvidos to no pārējās Balkānu pussalas atdala Donava, bet ziemeļu robežu veido Dienvidkarpati. Valahiju tradicionāli iedala Mutēnijā (Lielajā Valahijā) un Oltēnijā (Mazajā Valahijā).
No 14. gadsimta sākuma līdz 1861. gadam pastāvēja Valahijas kņaziste, kas dažādos laika posmos bija Ungārijas Karalistes un Osmaņu impērijas vasaļvalsts.
Īvs Šeilans
Īvs Šeilans (dzimis, miris ) bija franču šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Sastādījis galvenokārt tiešā mata un pašmata uzdevumus, izveidojis pasaku šaha uzdevumu variantu, kas nosaukts par Šeilana anticirce. No 1978. gada starptautiskais tiesnesis un no 2007. gada Starptautiskais lielmeistars šaha kompozīcijā.
Ieguvis 73,17 FIDE albumu punktus.
Šaha uzdevuma piemērs
Maldinājums:
Hoanga Thaņa Čanga
Biogrāfija
Kopš desmit gadu vecuma kopā ar ģimeni pārcēlusies uz Ungāriju. Vairākkārt pārstāvējusi Vjetnamu Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros 1992. gadā Duisburgā dalījusi 2.-4. vietu U12 vecuma grupā, 1993. gadā Bratislavā izcīnījusi 3. vietu U14 vecuma grupā, bet 1998. gadā kļuvusi par Pasaules junioru šaha čempioni U20 vecuma grupā.
Kopš 1995. gada piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas ciklu turnīros. 1995. gadā Kišiņevā starpzonu turnīrā ieņēmusi 21. vietu. Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:
Divas reizes izcīnījusi medaļas Āzijas sieviešu individuālajos šaha čempionātos: zelta (2000) un bronzas (2003). Kopš 2006. gada šaha turnīros pārstāv Ungāriju. 2013. gadā Belgradā kļuvusi par Eiropas sieviešu individuālajos šaha čempionāta uzvarētāju.
Pārstāvējusi Vjetnamas un Ungārijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā viņai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WIG), bet 2007. gadā - starptautiskās lielmeistara vīriešiem (GM) nosaukumu. Kļuvusi par trīspadsmito sievieti, kurai FIDE ir piešķīrusi vīriešu lielmeistara nosaukumu.
Agādīra
Agādīra (ber, ar) ir pilsēta Marokā, Sūsas-Māsas reģiona administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Atlantijas okeāna krastā, netālu no Augstā Atlasa kalniem. 2012. gadā Agādīrā dzīvoja 600 tūkstoši iedzīvotāju. Tā ir viena no nozīmīgākajām Marokas piejūras kūrortpilsētām.
1960. gada 29. februārī pilsētu stipri nopostīja zemestrīce.
Golsta
Golsta ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Itāļu neoreālisms
Itāļu neoreālisms ir kinomākslas virziens, kas attīstījās Itālijā laika posmā no 1940. gadu sākuma līdz 1950. gadu sākumam. Terminu "neoreālisms" ieviesa filmu kritiķi četrdesmito gadu sākumā. Scenārists Čezares Dzavatīni (Cesare Zavattini) bija viens no galvenajiem neroreālisma aizsācējiem un teorētiķiem, kurš aicināja režisorus pievērsties reālajai dzīvei, filmēt ikdienišķus notikumus un iedziļināties vienkāršo cilvēku dzīvēs.
Galvenās pamatiezīmes neoreālisma filmās - tās ir filmētas reālajā vidē, bieži tiek izmantoti neprofesionāli aktieri, tajās skarbi un reālistiski tiek attēloti sociāli stāsti, to galvenie varoņi risina ikdienišķas problēmas. Tā bija kā pretošanās pret "Balto telefonu kino" (Telefono Bianco), kas dominēja trīsdesmitajos gados un atdarināja Holivudas kino, koncentrējoties uz buržuāzisko sabiedrību.
Par pirmo itāļu neoreālisma filmu tiek uzskatīta Lukīno Viskonti (Luchino Visconti) 1943. gada filma "Apsēstība" (Ossessione). Nozīmīgākās neoreālisma filmas ir Roberto Roselīni (Roberto Rossellini) 1945. gada filma "Roma – atvērta pilsēta" (Roma, città aperta) un Vitorio De Sikas (Vittorio De Sica) 1948. gada filma "Velosipēdu zagļi" (Ladri di biciclette).
Četrdesmito gadu beigās, kad Itālijā sāka uzlaboties dzīves apstākļi, valdība paziņoja, ka neoreālisma filmas bojā Itālijas reputāciju citu valstu acīs. 1949. gadā izdeva likumu, kas Itālijā ierobežoja filmu izrādīšanu, uzlika cenzūru scenārijiem, kā arī ierobežoja aizdevumu izsniegšanu valdībai nevēlamu filmu veidošanai un ierobežoja to izplatīšanu uz ārvalstīm.
Zviedru Igaunija
Vēsture
Livonijas kara (1558-1583) sākumā Tallinas rāte 1561. gadā un drīz arī Livonijas ziemeļu piekraste, bijusī Dāņu Igaunija, pārgāja Zviedrijas karaļa Ērika XIV pakļautībā, meklējot viņa aizsardzību no Krievijas uzbrukumiem. 1563. gadā zviedri ieguva arī Hījumā (Dago) salu, bet 1581. gadā Sāmsalas-Vīkas bīskapijas kontinentālo daļu (tagadējo Lēnes apriņķi). Tikmēr Sāmsala līdz 1645. gadam piederēja Dānijai, kurai to bija pārdevis bīskaps Johans IV fon Minhauzens par 30 000 dālderiem.
1599. gadā Polijas-Lietuvas ūnijas valdnieks Sigismunds III Vāsa, kurš vienlaikus bija arī Zviedrijas karalis, paziņoja, ka Igaunijas hercogiste turpmāk piederēs Polijai-Lietuvai. Poļu-zviedru kara (1600-1629) sākumā zviedriem izdevās iekarot lielu daļu Pārdaugavas Livonijas hercogistes. Tomēr jau 1601. gadā lietuviešiem izdevās uzvarēt zviedrus Kokneses kaujā un 1604. gadā zviedri zaudēja divas lielas kaujas netālu no Paides. 1605. gadā Igaunijā ieradās 5000 vīru lieli zviedru papildspēki, kas karaļa vadībā devās pretuzbrukumā, tomēr 1605. gada 27. septembrī zaudēja Salaspils kaujā. Pēc zviedru uzvaras karā, iekarotajās Pārdaugavas Livonijas zemēs 1629. gadā izveidoja jaunu provinci Zviedru Livoniju, kurai pēc t.s. Trīs ķēniņu (zviedru-dāņu-poļu) kara 1645. gadā pievienoja bijušo dāņu Sāmsalu. 1700. gada februārī pret zviedru dominanci Baltijas jūras reģionā apvienojās Dānija, Polija-Lietuva, Krievijas cariste un Saksijas kūrfirstiste, uzsākot Lielo Ziemeļu karu. 1700. gadā zviedri izcēlās Pērnavā, šķērsoja Zviedru Igauniju un sakāva krievus pie Narvas 1700. gada 20. novembrī. Pēc vairākām kaujām, kurās uzvarēja gan zviedri, gan krievi, 1709. gadā Krievijai izdevās izšķirošajā Poltavas kaujā sakaut karaļa Kārļa XII vadīto karaspēku un vēlāk iekarot zviedru Baltijas provinces. 1710. gadā Igaunijas bruņniecība parakstīja Igaunijas padošanās līgumu ar Krievijas Impēriju. 1721. gada 10. septembrī Somijas pilsētā Nīštatē tika parakstīts Nīštates miera līgums, ar kuru Zviedrija atteicās no Zviedru Igaunijas, Ingrijas, Zviedru Livonijas, Sāmsalas un Dago salas. Pēc kara Zviedru Igaunijas daļā izveidojās Igaunijas guberņa un Zviedru Livonijas daļā Livonijas guberņa.
Aleksandrs Hanss Bernevics
Aleksandrs Hanss Bernevics (de, 1863—1935) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs un Kurzemes guberņas skolu padomnieks, Kurzemes ģenerālsuperintendents (1908—1918), Kurzemes Zemes padomes loceklis (1917—1918).
Dzīvesgājums
Dzimis 1863. gada 31. martā Jaunpils luterāņu mācītāja Aleksandra Bernevica un viņa sievas Johannas, dzimušas Panteniusas, ģimenē. Mācījās Kuldīgas ģimnāzijā (1877—1881) un studēja teoloģiju Tērbatas Universitātē (1883—1887), aizstāvēja ''cand. theol.'' grādu (1888).
Pirmā pasaules kara laikā darbojās Kurzemes Zemes padomē (1917—1918). Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bija luterāņu mācītājs Silēzijā (1919—1923). 1923. gadā viņu ievēlēja par Braunšveigas zemes luterāņu bīskapu Volfenbītelē (Wolfenbüttel), 1933. gadā atcēla no amata pēc Hitlera nākšanas pie varas. Mūža nogali pavadīja Blankenburgā Harca kalnos. Miris 1935. gada 30. oktobrī Halberštatē, apglabāts Blankenburgā.
Barbora Krejčīkova
Barbora Krejčīkova (cz; dzimusi ) ir čehu tenisiste, uzvarējusi vienā Grand Slam vienspēļu turnīrā (French Open 2021); kā arī desmit dubultspēļu Grand Slam turnīru uzvarētāja (septiņas sieviešu dubultspēlēs un trīs jauktajās dubultspēlēs). B. Krejčīkova ir arī 2020. gada vasaras olimpisko spēļu čempione sieviešu dubultspēlēs un 2021. gada WTA Finals dubultspēļu uzvarētāja. Uzvarējusi sešos WTA turnīros vienspēlēs un 16 dubultspēlēs. Viņa ir arī Federācijas kausa ieguvēja (2018) Čehijas izlases sastāvā un bijusī pasaules pirmā rakete dubultspēlēs.
Veiksmīgi startējusi arī junioru turnīros, ir trīs junioru Grand Slam turnīru uzvarētāja dubultspēlēs; viena junioru Grand Slam turnīra fināliste dubultspēlēs (Australian Open 2013); bijusi pasaules trešā rakete junioru rangā.
Krupku rajons
Krupku rajons ir Minskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Minskas apgabala Bjerazino un Barisavas rajoniem, Vitebskas apgabala Čašņiku un Talačinas rajoniem, kā arī Mogiļevas apgabala Kruhlajes un Bjaliņiču rajoniem.
Krupku rajona Belajes ciemā dzimis kosmonauts Vladimirs Kovaļonoks (Владимир Васильевич Ковалёнок, 1942).
Madara Golsta
Biogrāfija
Kopā ar dvīņu māsu Ramonu bijusi trenera Aivara Stašāna (1954—2021) audzēkne. Daudzkārtējā Latvijas jauniešu šaha čempionātu laureāte dažādās meiteņu vecuma grupās, kurās izcīnījusi 2 pirmās vietas (2019. gadā M16 vecuma grupā, 2020. gadā M18 vecuma grupā), 4 otrās vietas (2013. gadā M10 vecuma grupā, 2015. gadā M12 vecuma grupā, 2016. gadā M14 vecuma grupā, 2018. gadā M18 vecuma grupā) un trešo vietu (2017. gadā M14 vecuma grupā). Pārstāvējusi Latviju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko rezultātu sasniegusi 2013. gadā, kad Pasaules jauniešu čempionātā M10 vecuma grupā ierindojusies 23. vietā.
Kopš 2017. gada piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātos, kuros izcīnījusi sudraba (2021) un bronzas (2020) medaļas.
2017. gadā aprīlī Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm, kurā ierindojusies 127. vietā.
2019. gadā Batumi Latvijas komandas sastāvā piedalījusies Eiropas komandu šaha čempionātā pie rezerves galdiņa (+2, =1, -2).
2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 48. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.
Neprāta spogulī
"Neprāta spogulī" ir latviešu televīzijas seriāla "Neprāta cena" aizkadru raidījums, kas tika demonstrēts piektdienās kanālā LTV1 no 2006. līdz 2009. gadam. Raidījumu vadīja Inese Vaikule.
Juuk
Juuk ir Latvijas mūzikas grupa, kas veido oriģinālmūziku, ietekmējoties no folkroka, drīmpopa, amerikāņu folkmūzikas un sakrālās mūzikas. Dziesmas un aranžējumi tiek radīti, spēlējot gan roka, gan akustiskos instrumentus (bungas un perkusijas, basģitāra un bandžo, ģitāras, vijole un flauta), tādējādi apvienojot akadēmisku, inteliģentu manieri ar roka un folka tiešumu un vienkāršību un pāri visam saglabājot balādes melodiju.