cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rodžers Bēkons
Biogrāfija
Ap 1250. gadu atgriezās Oksfordas Universitātē kā pasniedzējs. Ap 1257. gadu uzņemts franciskāņu ordenī kā pilntiesīgs brālis. Ap 1257. gadu pēc ordeņa vadītāja Bonaventuras rīkojuma Bēkons tika atstādināts no darba universitātē un nosūtīts uz dzīvi klosterī Parīzes pievārtē, kur pavadīja turpmākos 10 gadus. 1267. gadā Bēkons pēc pāvesta Klementa IV lūguma apkopoja un nosūtīja uz Romu savus darbus, bet 1268. gadā atgriezās pasniedzēja darbā Oksfordā. 1271. gadā sarakstīja darbu Compendium Studii Philosophiae. 1278. gadā ordeņa vadība atkal uzsāka izmeklēšanu, atsauca Bēkonu no darba universitātē un uz kādu laiku pat ieslodzīja vieninieka cellē klosterī.
Pēdējos dzīves gados viņš sarakstīja traktātu Compendium Studii Theologiae (1292). Nav zināms, kad un kur Rodžers Bēkons miris, taču kā ticamāko pieņem 1292. gadu — neilgi pēc pēdējā darba pabeigšanas. Apglabāts Oksfordā.
Uzskati
Bēkons pētīja salpetra īpašības un atklāja vairākus tā degošus maisījumus, tomēr viņa dotais apraksts neļauj apgalvot, kā tas izplatīts daiļliteratūrā, ka būtu izdevies atklāt šaujampulveri, kurš jau bija zināms musulmaņu pasaulē. Bēkons pēc arābu parauga veidoja palielināmā stikla lēcas, taču spriežot pēc apraksta, līdz teleskopa izgudrošanai viņš nebija ticis. Viņš pārbaudīja Aristoteļa domu, ka varavīksne patiesībā ir Saules atspulgs mākoņos, jo tā kā vienmēr novērojama Saulei pretējā debess pusē, pie tam šis atspulgs parādās noteiktā leņķī (kas arī ir par iemeslu varavīksnes lokveida formai) — acs redz varavīksni noteiktā konusā, kura virsotnē atrodas paša novērotāja acs. Bēkons pirmais izmērīja šī konusa leņķi un konstatēja, ka galvenā varavīksne vienmēr redzama apmēram 420° leņķī, bet sekundārā apmēram 500° leņķī.
Savā "Lielajā darbā" (“Opus majus”, 1268) viņš pieminēja arī Livonijas krusta karus, kritizējot no Baznīcas un franciskāņu viedokļa aplamo Vācu ordeņa rīcību, pievēršot neticīgos Kristum “ar ieroču spēku, bet ne ar svētuma sirsnību”. Veltot lielu vērību "pieredzes mācībai", Bēkons savos uzskatos par zināšanu mērķi un nozīmi izrādījās pat tuvāks musulmaņu pasaules domātājiem (Al Kindi, Ar Razi, Averoess, Avicenna u.c.) nekā sholastiķiem. Jautājumā par universālijām ieņēma mērena reālisma pozīcijas uzskatot, ka vispārējais (filosofijas sfēra) tomēr sastāv no atsevišķām jomām un fenomeniem, kas objektīvi pastāv un ir izzināmi caur pieredzi. Nošķīra vairākus pieredzes veidus: ārējo pieredzi, ko iegūst ar jutekļu palīdzību, un iekšējo pieredzi, vērstu garīgās būtības apguves virzienā (interpretējamu Augustīna garā kā atklāsmi) un pirmpieredzi, kuru Dievs devis Baznīcas Tēviem.
Izziņa nav iespējama bez ticības svētības, jo galu galā pati absolūto zināšanu esence slēpjas Svētajos Rakstos. Muļķības iemesli pēc Bēkona domām slēpjas nekritiskā nepamatotu autoritāšu pieņemšanā, neizglītotā pūļa spriedumu un paradumu ietekmē, paša muļķības slēpšanā zem erudīcijas (uzkrāto faktu gūzmas) maskas, necenšoties kļūt gudrākam, t.i. ne tikai zināt, bet arī izprast. Domāja, ka cilvēkam tieksme pēc zināšanām ir iedzimta, taču apjēgt tas var tikai tik daudz, cik Dievs uzskatīs par vajadzīgu viņam ļaut. Cenšoties raudzīties uz zinātni kā uz vienotu veselumu, centās apvienot vienā sistēmā matemātiku, fiziku (optiku, astronomiju, alķīmiju, medicīnu) un ētiku. Pretstatīja matemātiku kā "dabisko" loģiku (kas iedzimta cilvēka prātam) "iemācītajai" loģikai (sholastikai), kuru viņš asociēja ar gramatiku. Iestājās par teoloģijas reformu, jo "zināšanu garīdzniekiem" — teologiem, — jātiecas atjaunot evaņģēlijos doto patieso, kanonisko dievišķās atklāsmes jēgu. Visai asi kritizēja sholastiskās filosofijas autoritātes, lielākās daļas teologu neizglītotību un neuzskatīja par nosodāmu izmantot pagāniskās filosofijas uzkrātās zināšanas. Nevar apgalvot, ka Bēkons nāktu klajā ar ko kardināli jaunu, taču viņa devums iesīkstējušās sholastiskās domas sašūpošanā un antīkās filosofijas mantojuma pārskatīšanā ir nenoliedzams. Arī tīri kvantitatīvi viņa paveiktā apjoms ir visai iespaidīgs un liels daudzums Bēkona darbu vēl joprojām ir rokrakstā.
Pan European Game Information
Vecuma ierobežojumi
PEGI sistēmā ir pieci vecuma ierobežojumi.
Raksturojums
PEGI sistēmā ir astoņi satura raksturojumi:
Torpāni
Torpāni ir ciems Izvaltas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 255 km attālumā no Rīgas.
Vēja turbīna
Vēja turbīna ir ierīce, kas pārveido vēja kinētisko enerģiju mehāniskajā enerģijā. Ja mehāniskā enerģija tiek pārvērsta elektriskajā enerģijā, ierīci mēdz saukt arī par vēja ģeneratoru. Ierīces, kas vēja enerģiju izmanto ūdens sūknēšanai vai graudu malšanai, sauc par vējdzirnavām.
Vēja enerģija rodas, gaisa masām sastopot savā ceļā šķērsli un atdodot tam daļu savas enerģijas. Šo principu lieto mūsdienu vēja turbīnās. Vējš ar savu spēku iekustina turbīnas spārnus, radot mehānisko enerģiju, kura pēc tam ar ģeneratoru palīdzību tiek pārvērsta elektriskajā enerģijā. Enerģiju, ko iegūst no vēja (E),var aprēķināt pēc formulas E=cv3, kur c ir vēja izmantošanas koeficients, bet v ir vēja ātrums.
Vēja turbīnu veidi
Vēja turbīnas iedalās mazajās, vidēja lieluma un lielajās turbīnās. Mazo jaudu turbīnām jauda ir 20 līdz 3000 W. Tās izmanto atsevišķu objektu energoapgādei. Savukārt vidēji lielu turbīnu jauda ir no 30—600 kW. Vidēji lielās turbīnas apvieno grupās — vēja fermās. Šīs turbīnas izmanto komerciālās enerģijas ražošanai. Lielo turbīnu jauda pārsniedz 1 MW un šīs turbīnas spēj nodrošināt ar elektrību nelielu pilsētiņu. Vēja turbīnām mēdz būt dažāds spārnu skaits — no viena līdz pat ļoti daudziem, bet vispopulārākās ir trīsspārnu turbīnas.
Vēja ģeneratoru izmantošana Latvijā
Latvijā pirmais vēja ģenerators tika uzstādīts Jelgavas rajonā Nākotnē, DOSAAF aerodroma vajadzībām (demontēts). Savukārt lielākais atrodas Sārnatē, tam ir 1MW jauda. Pie Liepājas uzstādīta vēja ferma, kurā ir 33 vēja turbīnas, ar jaudu 600 kW katra. Vēja ģeneratori ir uzstādīti Užavā (P = 1 MW), Glūdā Jelgavas novadā (P = 50 kW), Vircavā Kandavas novadā (P = 5 kW).
Vēja ģeneratoru izmantošana pasaulē
Pasaulē aizvien lielāku uzmanību pievērš atjaunojamajai enerģijai, kuru iespējams iegūt no vēja. Zinātnieki cenšas palielināt vēja ģeneratoru lietderības koeficientu. Lielu ieguldījumu šajā darbā ir devis Latvijas izgudrotājs Vasilijs Jegorovs, kurš izstrādājis pavisam atšķirīgas konstrukcijas vēja dzinēju — par 20% lētāku un ar augstāku lietderības koeficientu k=0,82 (pārējiem k = 0,45). Pēdējos gados pasaulē ir strauji pieaugusi vēja turbīnu jauda. 1997. gadā to kopējā jauda bija 7600 MW, 2002. gadā — 31000 MW. Vislielāko ieguldījumu dod Eiropa, tad ASV un visa pārējā pasaule.
Kolinda Grabara-Kitaroviča
Kolinda Grabara-Kitaroviča (hr; dzimusi ) ir horvātu diplomāte un politiķe, bijusī Horvātijas prezidente. Pirmā sieviete valsts vēsturē, kas ieņēmusi valsts prezidenta amatu.
Nejaukais es 3
Filmā Grū satiek savu dvīņubrāli Drū, kā arī pievienojas kādai organizācijai, lai notvertu ļaundari Baltazaru Bretu.
Kolinda Grabara-Kitaroviča
Kopš 1993. gada ir Horvātijas Demokrātiskās savienības biedre. Tajā pašā gadā sākusi strādāt Ārlietu ministrijā, kur no 1995. līdz 1997. gadam vadījusi Ziemeļamerikas departamentu. 2003. gadā tikusi ievēlēta Horvātijas parlamentā, tā paša gada decembrī kļuva par Eiropas integrācijas ministri, amatu saglabājusi līdz 2005. gada februārim, kad kļuva par ārlietu ministri. Ārlietu ministres amatā bijusi līdz 2008. gada janvārim. Viņas galvenais uzdevums bija vadīt valsts iestāšanās procesu Eiropas Savienībā un NATO.
Nejaukais es 3
2017. gadā šī filma kļuvusi par visskatītāko filmu Latvijas kinoteātros.
Kolinda Grabara-Kitaroviča
No 2008. līdz 2011. gadam bijusi Horvātijas vēstniece ASV. 2011. gadā kļuva par NATO ģenerālsekretāra palīdzi publiskās diplomātijas lietās. Grabara-Kitaroviča ir pirmā sieviete, kas kļuvusi par NATO ģenerālsekretāra palīdzi. Amatā bijusi līdz 2014. gada novembrim.
2014. un 2015. gadā (2014. gada decembrī notika pirmā kārta, 2015. gadā — 2. kārta) notikušajās Horvātijas prezidenta vēlēšanās Grabara-Kitaroviča saņēma 50,74% (otrajā kārtā), tādējādi uzvarot līdzšinējo valsts prezidentu Ivo Josipoviču. Viņa kļuva par pirmo prezidenti Horvātijas vēsturē. Amatā stājusies.
Libērijas futbola izlase
Libērijas futbola izlase ir futbola komanda, kas pārstāv Libēriju starptautiskās sacensībās. Tā ne reizi nav kvalificējusies FIFA Pasaules kausam, bet ir divas reizes kvalificējusies Āfrikas Nāciju kausam, abas reizes izstājoties no turnīra jau pēc grupu turnīra.
Lai gan Libērija ne reizi nav kvalificējusies Pasaules kausam, tomēr Libērijas izlases spēlētājs Džordžs Veā ir ieguvis FIFA Gada futbolista balvu.
Aritmētiskais vidējais
Matemātikā un statistikā aritmētiskais vidējais jeb vidējais aritmētiskais, bieži saukts vienkārši par vidējo vērtību, ir divu vai vairāku skaitļu summas dalījums ar šo skaitļu skaitu. n skaitļu aritmētisko vidējo apzīmē ar \bar{x} un izsaka kā:
Aritmētiskais vidējais tiek plaši izmantots visa veida zinātniskajās un akadēmiskajās sfērās. Tas labi raksturo kopas, kurās visi elementi ir vienmērīgi sadalīti, tomēr to stipri ietekmē izlecēji (salīdzinoši ļoti mazas vai lielas vērtības kopā), tāpat tas var nebūt izsakošs lielums asimetriskiem sadalījumiem. Šādos gadījumos tendenču raksturošanai var izmantot citu statistisko lielumu, kā mediānu vai modu.
Aritmētiskajā vidējā katrs skaitlis dod vienādu ieguldījumu gala vērtībā. Šo lielumu var vispārināt, katrai vērtībai piešķirot tās ieguldījumu vidējā (svaru), ko sauc par svērto vidējo.
1981.—1982. gada Eiropas kausa sezona
1981.—1982. gada Eiropas kausa sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 27. sezona. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās De Kuip stadionā Roterdamā.
Par Eiropas kausa uzvarētājiem pirmo reizi kļuva Anglijas klubs Aston Villa, kas finālā uzvarēja Rietumvācijas klubu Bayern Munich ar rezultātu 1–0. Sesto reizi pēc kārtas par Eiropas kausa uzvarētājiem kļuva klubs no Anglijas.
Miroslavs Šatans
Miroslavs Šatans (dzimis 1974. gada 22. oktobrī) ir bijušais slovāku hokejists, malējais uzbrucējs, ilggadējs Slovākijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā Šatans aizvadīja 1050 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Edmontonas "Oilers", Bufalo "Sabres", Ņujorkas "Islanders", Pitsburgas "Penguins" un Bostonas "Bruins". Tajās viņš atzīmējies ar 735 rezultativitātes punktiem. 2009. gadā "Penguins" sastāvā izcīnījis arī Stenlija kausu. Slovākijas izlases rindās četros olimpisko spēļu turnīros, kā arī 12 Pasaules čempionātos, 2002. gadā izcīnot čempiona titulu, kā arī izcīnot medaļas vēl trīs turnīros.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Šatans uzsāka 1992. gadā, kad pievienojās Čehoslovākijas līgas klubam Trenčīnas "Dukla". Pēc sezonas noslēguma 1993. gada NHL draftā Šatanu izvēlējās Edmontonas "Oilers" vienība. Trenčīnā viņš aizvadīja arī 1993.—94. sezonu, taču 1994. gada vasarā Miroslavs pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās "Oilers" sistēmai.
1994.—95. sezonas NHL lokauta dēļ savu debiju NHL Šatans piedzīvoja vien 1995.—96. sezonā. 1996.—97. sezonas gaitā Miroslavs tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres" vienību. Bufalo kluba rindās Miroslavs aizvadīja nākamās septiņas sezonas, līdz 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā atgriezās Slovākijā, aizvadot sezonu Bratislavas "Slovan" rindās. 2005. gada 3. augustā Šatans noslēdza līgumu ar Ņujorkas "Islanders" vienību. "Islanders" rindās Miroslavs aizvadīja trīs sezonas. 2008. gada vasarā viņš pievienojās Pitsburgas "Penguins" rindām, 2008.—09. sezonā kopā ar komandu izcīnot Stenlija kausu. Pēc sezonas beigām Šatans palika bez kluba un jaunu līgumu noslēdza vien sezonas vidū, pievienojoties Bostonas "Bruins" rindām.
Pēc 2009.—10. sezonas Miroslavs atgriezās Eiropā, pievienojoties "Slovan" sastāvam, taču sezonas gaitā viņš pārcēlās uz KHL klubu Maskavas "Dinamo". 2011. gada vasarā Šatans atgriezās Bratislavā, nākamajā sezonā kopā ar klubu izcīnot Slovākijas čempiona titulu. "Slovan" sastāvā Šatans aizvadīja arī 2012.—13. un 2013.—14. gada sezonas, kuras klubs aizvadīja jau KHL.
Slovākijas izlases rindās spēlējis 12 Pasaules čempionātos, kā arī četros olimpisko spēļu turnīros. 2002. gadā Šatans kopā ar izlasi kļuva par Pasaules čempionu hokejā. 2000. un 2002. gadā Miroslavs bija arī turnīra rezultatīvākais spēlētājs. 1994. gada Olimpisko spēļu turnīrā bija tā labākais vārtu guvējs.
Latišonki
Latišonki (latgaliešu: Latyšonki) ir ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 19,4 km no pagasta centra Pasienes, 30,8 km no novada centra Zilupes un 330 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa P52 (Zilupe—Šķaune—Ezernieki).
Katalovā atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis - Latišonku senkapi
Trapciški
Trapciški ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 286 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Drīdzs, atpūtas bāze. Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Katoļnieku viduslaiku kapsēta (Turku kapi) un apmetne.
Tandas ūdenskrātuve
Tandas ūdenskrātuve (ur) ir mākslīga ūdenskrātuve Pakistānas ziemeļos, Haibarā Pahtūnhvā. Tās izveides projekts tika uzsākts 1962. gadā, bet pilnībā izveidota tā tika 1967. gadā. Paredzēta apkārtējā reģiona apūdeņošanai. Dabas liegums. Uzturas apmēram 500 putnu, migrācijas laikā sasniedzot 2000 īpatņu. 1976. gadā Tandas ūdenskrātuve tika atzīta par Rāmsaras vietu.
Bernadete Subirū
Bernadete Subirū (fr; dzimusi, mirusi ) bija Lurdas dzirnavnieka meita, kas apgalvoja, ka no 1858. gada 11. februāra līdz 16. jūlijam Lurdas pievārtē viņai parādījusies Jaunava Marija. Parādīšanās vieta kļuva par pazīstamu katoļu svētvietu. 1862. gadā Romas katoļu baznīca atzina Jaunavas Marijas parādīšanos par patiesu. Vēlākos gados Bernadete dzīvoja klosterī Nevērā. Pēc nāves viņas mirstīgās atliekas tika ekshumētas, atzītas par laika neskartām un novietotas relikvārijā Nevērā. 1933. gadā pāvests Pijs XI atzina Subirū par katoļu svēto.
Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona
Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona ir brīvās tirdzniecības telpa, kurā ietilpst Eiropas Savienības (ES) valstis un trīs Austrumu partnerības valstis (Gruzija, Moldova un Ukraina).
Šī brīvās tirdzniecības telpa atļauj Gruzijai, Moldovai un Ukrainai piekļuvi atsevišķiem sektoriem ES iekšējā tirgū, kas balstās uz četrām brīvībām: brīva preču, brīva pakalpojumu, brīva personu un brīva kapitāla kustība.
Vēsture
2014. gada 1. septembrī stājās spēkā ES un Gruzijas asociācijas līgums un ES un Moldovas asociācijas līgums. 2016. gada jūlijā tika izveidota Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona ar Gruziju un Moldovu.
Lietuvas brīvības cīņas
Sarkanās armijas uzbrukums
Pēc 1918. gada Novembra revolūcijas Vācijas Impērijā Lietuvas valsts padomes prezidijs 1918. gada 11. novembrī par pirmo Lietuvas pagaidu valdības vadītāju apstiprināja Augustīnu Voldemāru, kas 23. novembrī izdeva pavēli par karaspēka dibināšanu. Par Lietuvas Kara ministrijas vadītāju tika iecelts ģenerālmajors Silvestrs Žukausks, bet jau 24. decembrī viņš atkāpās no amata. Lietuvas un Baltkrievijas poļi nodibināja "Austrumu nomaļu aizsardzības komiteju" un lūdza Polijas armijas palīdzību. Juzefs Pilsudskis 7. decembrī iekļāva šīs komitejas organizētās bruņotās vienības Polijas armijas sastāvā. 1918. gada 16. decembrī Sarkanās armijas ieņemtajā Daugavpilī izveidoja Padomju Lietuvas valdību Vinca Mickeviča-Kapsuka (Vincas Mickevičius-Kapsukas) vadībā, kas pasludināja Lietuvas Padomju Republika dibināšanu.
Kauņā, Ķēdaiņos, Alītū un Marijampolē izveidoja Lietuvas armijas 1., 2. un 4. kājnieku pulkus un atsevišķos bataljonus. 5. janvārī Sarkanā armija ieņēma Viļņu, Sarkanās armijas Pleskavas divīzija tika pārdēvēta par Lietuviešu-baltkrievu divīziju. 15. janvārī padomju Sevišķā internacionālā divīzija (Особая интернациональная дивизия) gar Daugavpils-Šauļu dzelzceļu kopā ar lietuviešu lielinieku Žemaitijas pulku ieņēma Šauļus. A. Voldemāra vadītā Lietuvas Pagaidu valdība pārcēlās no Viļņas uz Kauņu. Kauņas cietoksnī izvietojās vācu okupācijas karaspēka pavēlniecība, kas 18. janvārī noslēdza vienošanos ar lieliniekiem par pagaidu demarkācijas līnijas novilkšanu starp vācu un lielinieku spēkiem.
1919. gada 1. februārī Liepājā ieradās vācu ģenerālis Rīdigers fon der Golcs, tajā pašā dienā iecelts par Liepājas gubernatoru. Viņš pārņēma Kurzemē un Lietuvas ziemeļu daļā dislocētā Vācijas armijas 6. rezerves korpusa, kurā ietilpa Dzelzsdivīzija un Baltijas landesvērs, komandēšanu. Jau 7.-10. februārī Lietuviešu 2. kājnieku pulks kopā ar vācu karaspēka vienībām apturēja Sarkanās armijas uzbrukumu pie Ķēdaiņiem. 12. februārī padomju Sevišķā internacionālā divīzija tika pārdēvēta par Padomju Latvijas armijas 2. strēlnieku divīziju, turpināja uzbrukumu gar Latvijas-Lietuvas robežu un februāra otrajā pusē sasniedza Mažeiķus un Telšus. Kaut gan lieliniekiem 13. februārī izdevās ieņemt Alītu un tiltu pār Nemunas upi, tomēr jau 14. februārī Lietuviešu 1. kājnieku pulks kopā ar vācu brīvprātīgajiem pilsētu atguva. Kaujā krita 1. kājnieku pulka virsleitnants Antans Juozapavičs (Antanas Juozapavičius) 1919. gada 27. februārī Lietuvas SPR apvienojās ar Baltkrievijas SPR īslaicīgi pastāvošā Lietuvas—Baltkrievijas PSR (LitBelu).
Pretuzbrukums
7. martā vācu un lietuviešu spēki atbrīvoja Kuršēnus, 11. martā Šauļus, 12. martā Radvilišķus, 14. martā Šeduvu, 26. martā Panevēžu, kuru gan lielinieki atguva 4. aprīlī. Vācu Dienvidlietuvas Sakšu brīvprātīgā brigāde ar trīs pulkiem kopā ar lietuviešu vienībām uzbruka Viļņas virzienā, bet tika apstādināta pie Vieves 8. aprīlī. 1919. gada 4. aprīlī Lietuvas Valsts sapulce par Lietuvas pirmo prezidentu ievēlēja Antanu Smetonu.
1919. gada 19. aprīlī Polijas 1. leģiona kājnieku divīzija ieņēma lielinieku nodibinātā Litbela (Lietuvas—Baltkrievijas PSR) galvaspilsētu Viļņu. Panevēžas Atsevišķais bataljons un Sakšu brīvprātīgo brigādes 18. pulks 3. maijā atbrīvoja Ukmerģi (tolaik Vilmerģi). 26. aprīlī par Lietuvas armijas ģenerālštāba komandieri, bet 6. maijā par Lietuvas armijas virspavēlnieku iecēla ģenerāli Silvestru Žukausku, kas armiju sadalīja divās daļās. Vilkmerģes grupa 19. maijā atbrīvoja Anīkščus, bet Panevēžas grupa no 18. līdz 23. maijam Žukauska vadībā atbrīvoja Panevēžu. Pēc īsas atpūtas un pārgrupēšanās no 26. maija līdz 3. jūnijam tika realizēta Kupišķu—Utenas operācija, kuras rezultātā lietuvieši iekaroja Biržus, Rokišķus (30. maijā), Kupišķus (1. jūnijā) un Utenu (2. jūnijā). Uzbrukumu attīstot pāri tagadējai Latvijas-Lietuvas robežai, Lietuvas armija jūnija pirmajā pusē ieņēma Aknīsti un kopā ar Augškurzemes partizāniem daļu no Sēlijas Latvijas daļas un apstājās pie Daugavas. Pēc militārām neveiksmēm Viskrievijas Centrālā izpildkomiteja 1919. gada 1. jūnijā izdeva dekrētu "Par Krievijas, Ukrainas, Latvijas, Lietuvas un Baltkrievijas padomju republiku apvienošanu cīņai ar starptautisko imperiālismu", kura rezultātā svarīgākās Litbela valdības funkcijas tika nodotas Padomju Krievijas centrālo iestāžu rokās.
1919. gada 18. jūnijā Antantes Augstākā Padome starp Lietuvas un Polijas armijām noteica demarkācijas līniju, tā saukto Foša līniju, kas gāja paralēli Grodņas-Viļņas-Daugavpils dzelzceļam. Nelielas sadursmes ar poļiem tomēr turpinājās, kas izvērtās nopietnās kaujās Suvalkijas teritorijā, kur 22. — 28. augustā poļi ieņēma Seinu pilsētu. Latvijas teritorijā Lietuvas armija nostiprinājās pie Subates un Asares, no kurienes 25. augustā devās uzbrukumā lieliniekiem un ieņēma Zarasus (tolaik Ežerēnus). Kopā ar Sēlijas partizāniem lietuvieši ieņēma arī Ilūksti un Kalkūnus. Vienlaikus Polijas leģiona 1. kājnieku divīzija šķērsoja vēlāko Latvijas—Polijas robežu un 1919. gada 30. augustā sasniedza Daugavas kreiso krastu pie Grīvas. 2. latviešu sarkano strēlnieku pulks uzbrukumu apturēja un atguva Grīvas dzelzceļa staciju un Nīderkūnus.
Cīņa pret Bermonta armiju
Pēc sakāves Cēsu kaujās saskaņā ar 1919. gada 3. jūlijā noslēgto Strazdumuižas pamiera līgumu vācu karaspēkam bija jādodas atpakaļ uz Vāciju, taču ģenerālis Golcs vilcinājās pildīt pamiera noteikumus.
Dībiča brīvkorpuss un Šauļu brigāde ar apmēram 10 000 vīriem (5 bataljoni, 2 eskadroni, 3 baterijas) turpināja kontrolēt visu Lietuvas ziemeļrietumu daļu. Pēc Antantes prasības vācu vienībām atstāt okupētās Kurzemes un Lietuvas teritorijas 16. jūlijā Šauļos ieradās krievu pulkveža Virgoļiča vienība, kas iekārtoja štābu Kuršēnos. Pasliktinoties Bermonta attiecībām ar Latvijas valdību, lietuvieši Rietumkrievijas brīvprātīgo armijas kontrolētās teritorijas tuvumā savilka piecus kājnieku pulkus. Jau 15. septembrī izcēlās bruņots konflikts ar majoram Brandisa bataljona karavīriem pie Neretas.
21. septembrī noslēdza līgumu ar Pāvelu Bermontu, saskaņā ar kuru vācu okupētās teritorijas civilpārvalde tika nodota Bermontam, bet Kurzemē, Zemgalē un Žemaitijā dislocētie vācu spēki formāli pārgāja Rietumu brīvprātīgo armijas pakļautībā. Plašāka karadarbība sākās 15. oktobrī, kad Vācu leģiona vienības atņēma lietuviešiem Biržus un Radvilišķus.
Lielais Kumpotis
Lielais Kumpotis (arī Lielais Kumpoša ezers, Kumpotis, Kumpota ezers, Kumpotu ezers, Kumpoču ezers, lt vai Kampuotis III) ir ezers Augšdaugavas novada Medumu pagastā uz robežas ar Lietuvu. Izvietojies pagasta dienvidos Kumpotu ezeru virknē Augšzemes aizsargājamo ainavu apvidū. Kopējā platība 13,6 ha, no tiem Latvijā — 7,4 ha. Krasti zemi, slīpi, austrumos — stāvi, dibens — smilšains, dūņains, dūņu slānis līdz 0,7 m. Ietek viens grāvis, cauri tek Kumpota no Mazā Kumpota uz Zemgales ezeru. Mīt līdaka, rauda, asaris. Austrumu galā peldvieta.
Lietuvas brīvības cīņas
Cīņa pret Bermonta armiju
Pēc tam, kad 1919. gada 11. novembrī Latvijas armija Pārdaugavā sakāva Bermonta armiju, 12. novembrī Lietuvas armija uzbruka Rietumkrievijas armijai pie Pasvales. 19. novembrī vācu militārie formējumi pārgāja tiešā Veimāras republikas ieceltā pavēlnieka ģenerālleitnanta Valtera fon Eberharta pakļautībā. 21. novembrī Lietuvas armijas 1. pulks ieņēma Radvilišķus, 4. pulks Meškuičus, 5. pulks Padubīsi, bet 7. pulks Tauraģi. Latvija 25. novembrī pieteica karu Vācijai. 27. novembrī lietuvieši ieņēma Jonišķus, bet latviešu vienības Žagari. 3. decembrī Lietuvas armija ieņēma Telšus, bet Latvijas armija Mažeiķu staciju un Palangu, vācu armijas daļas atkāpās pāri tā laika Latvijas—Vācijas robežai. 3. decembrī Latvijas armijas virspavēlniecība izdeva pavēli par tālākas virzības apturēšanu. 6. decembrī Lietuvas armijas 7. pulks atbrīvoja Raseiņus, bet 8. decembrī Šauļus. Kardarbība beidzās 13. decembrī.
Lielais Kumpotis
Ziemeļu krastā Kumpotu ciems, dienvidu — Kumpoči.
Lietuvas brīvības cīņas
Cīņa pret Bermonta armiju
Pēc Latvijas armijas uzvaras pār Bermonta karaspēku 1919. gada novembrī Polijas valdība piedāvāja Latvijas valdībai noslēgt pret Padomju Krieviju vērstu militāro savienību. Turpretī Lietuvas ārlietu ministrs Augustīns Voldemārs 30. decembrī paziņojis, ka Lietuvas valdība uzskata par savām "Kurzemes guberņas lietuviskās daļas" un pretendē uz Daugavpils cietoksni, kurš ir "Lietuvas galvaspilsētas Viļņas atslēga" un ne no vēsturiskā, ne etnogrāfiskā viedokļa nepieder Latvijai. Sarunu rezultātā Latvijas un Polijas valdības parakstīja sadarbības līgumu par kopīgas militārās operācijas "Ziema" veikšanu 1920. gada janvārī.
Cīņa pret Žeļigovska armiju
Gatavojoties uzbrukumam Polijā 1920. gada 12. jūlijā Padomju Krievijas valdība parakstīja miera līgumu ar Lietuvu, atzīstot Viļņas, Grodņas, Ļidas novadu un Suvalkijas piederību Lietuvai. Kad 1920. gada 14. jūlijā Sarkanā armija ieņēma Viļņu un 19. jūlijā Grodņu, pēc savastarpējā līguma nosacījumiem tā ļāva Lietuvas varas iestādēm pārņemt savā kontrolē 27. jūlijā visu Viļņas apgabalu, bet ieņemtajā apgabalā turpināja atrasties Sarkanā armija. 28. jūlijā Bjalistokā tika nodibināta Padomju Polijas marionešu valdība. Tikai pēc lielinieku sakāves kaujā pie Varšavas 1920. gada 12.—25. augustā un Sarkanās armijas atkāpšanās Lietuvas armija 28. augustā ieņēma Viļņu un septembra sākumā Seinus.
12. oktobrī Lucjans Žeļigovskis tika pasludināts par Viduslietuvas valsts (Litwa Środkowa) vadītāju. Kaujas pret Žeļigovska karaspēku notika pie Gedroiciem (Ģiedraišiem) 19. novembrī un Širvintiem 21. novembrī. Ar Sabiedroto militāro misiju palīdzību 1920. gada 30. novembrī noslēdza jaunu pamieru.
Lietuvieši nepiekrita Nāciju Līgas priekšlikumam dibināt Lietuvas Federāciju, kurā pēc poļu valdības priekšlikuma ietilptu Rietumlietuva (Litwą Zachodnią, galvaspilsēta Kauņa), Viduslietuva (Litwa Środkowa, galvaspilsēta Viļņa) un Austrumlietuva (Litwą Wschodnią, galvaspilsēta Navahrudaka). 1922. gada 22. martā Polija anektēja Viļņas apgabalu, ko Lietuva atzina tikai 1937. gadā.
Trolejbusu satiksme Kauņā
Trolejbusu satiksme Kauņā ir viens no sabiedriskā transporta veidiem Lietuvas otrajā lielākajā pilsētā, kas nodrošina pasažieru pārvadāšanu Kauņas pilsētas robežās. Pirmais regulārais reiss ar trolejbusu veikts.
Kopš, reorganizējot pašvaldības SIA Autrolis, pārvadājumus ar trolejbusiem veic SIA Kauno autobusai. Kustība tiek nodrošināta 15 trolejbusu maršrutos, kuru kopējais garums sasniedz aptuveni 334 km.
pilsētas sabiedriskā transporta uzņēmuma rīcībā bija 142 trolejbusi, kuri bāzējas trolejbusu parkā blakus galapunktam Islandijos pl..
Vēsture
Kauņas pilsētas izpildkomiteja 1963. gadā pieņem lēmumu pilsētā ierīkot trolejbusu satiksmi. Tiek uzsākts darbs pie trolejbusu parka izveides, kā piemērotākā vieta atzīta Šanču apkārtne Nemunas tuvumā.
Līdz 1965. gada decembrim pabeigta trolejbusu parka būvniecība ar ietilpību līdz 50 trolejbusiem, kā arī izbūvēts kontakttīkls 19,6 km garumā. svinīgi atklāts pirmais trolejbusu maršruts no Panemunes līdz Kauņas rātsnamam, kurā pasažieru pārvadājumus veic 8 trolejbusi.
Ingus Feldmanis
Ingus Feldmanis (dzimis ) ir latviešu mūziķis, komponists un dziedātājs.
Trolejbusu satiksme Kauņā
Vēsture
Turpmākajos gados realizēta strauja trolejbusu satiksmes infrastruktūras attīstīšana — 1967. gadā atklāta līnija pa Savanorių pr., savukārt laikā no 1968. līdz 1969. gadam kontakttīkls izbūvēts Taikos pr., Tvirtovės al., Draugystės g., Tunelio g., K. Baršausko g. un Kovo 11-osios g.. Kopējais trolejbusu skaits sasniedza 110 vienības.
Ingus Feldmanis
Dzimis Lubānā. Viņa mātei Veltai Feldmanei bija laba balss. Vecākais brālis Uldis bija ģitārists. Arī Ingus 13 gadu vecumā ieinteresējās par ģitāras spēli.
Trolejbusu satiksme Kauņā
Vēsture
Laika posmā no 1971. gada līdz 1975. gadam veikta trolejbusu depo pārbūve, palielinot tā ietilpību līdz 125 transporta vienībām.
Ingus Feldmanis
Ingus apguva muzikālo izglītību Rīgā, Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā, mežraga specialitātē. Studijas turpināja Latvijas Valsts Konservatorijā, iegūstot diplomu orķestra un izpildītājmākslā mežraga specialitātē.
Paralēli mežraga studijām Ingus Feldmanis kā ģitārists darbojās arī vieglās mūzikas žanrā. Septiņdesmitajos gados piedalījās Jelgavas grupā "Salve", kura 1974. gadā festivālā "Liepājas dzintars" izcīnīja pirmo vietu estrādes ansambļu grupā. Savukārt Ingus pats ieguva individuālu balvu – otro vietu vokālistu konkurencē.
Trolejbusu satiksme Kauņā
Pēc neatkarības atjaunošanas
Būtisks infrastruktūras uzlabojums ir 1997. gadā Eiguļos atklātais otrais trolejbusu parks ar kopēju ietilpību līdz 175 transporta vienībām. Gadu vēlāk iepriekšējais trolejbusu parks Šančos slēgts un papildus saņemti 5 jauni Škoda 14Tr trolejbusi. 1999. un 2000. gadā izmēģinājuma nolūkos iegādāti divi jauni PNTKM/Jelcz ražotie trolejbusi. Veiktas kārtējās izmaiņas pārvadātāja statūtos un ar tas kļūst par akciju sabiedrību Autrolis. Pēdējos 10 Škoda 14Tr trolejbusus uzņēmums saņem 2001. gadā lietotus no Tallinas.
Ingus Feldmanis
Uzreiz pēc studiju beigšanas 1981. gadā Feldmanis uzsāka dalību grupā "Ornaments", kurā darbojas līdz pat grupas pastāvēšanas beigām 1992. gadā. No 1992. gada Feldmanis spēlēja pie Latvijas rokenrola karaļa Pita Andersona kopā ar citiem rokenrola grandiem – Eduardu Glotovu (bass), Vilni Strodu (bungas), Eino Kolistu (klavieres). Pēc četriem gadiem grupa izšķirās, tomēr tūlīt tādā pat sastāvā apvienojās ar citu Latvijā zināmu rokenrola žanra pārstāvi Ivaru Pētersonu grupā Crazy Heads.
Paralēli muzicēšanai grupā "Juke Box" Feldmanis piedalījies arī Marie N pavadošajā sastāvā. Feldmanis darbojies arī kā dziesmu autors. Viņa komponētās dziesmas iekļautas dziedātāja Normunda Rutuļa solo albumā "Vēl viens laimīgs rīts" (2016).
Trolejbusu satiksme Kauņā
Pēc neatkarības atjaunošanas
Turpinās darbs pie jaunu maršrutu izveides, izbūvējot tiem paredzēto kontakttīklu — 2000. gadā atklāta kustību pa Pramonės pr. (kopējais maršrutu skaits pilsētā tobrīd sasniedz 16), 2004. gadā pasažieru ar trolejbusiem pārvadāt uzsāk Neries rajonā un pa Varnių g. un Nuokalnės g. (pamatā veiktas izmaiņas esošo maršrutu kustībā).
Ritošā sastāva nomaiņa
Laikā no 2006. līdz 2007. gadam uzņēmums saņem 42 jaunus zemās grīdas trolejbusus Solaris Trollino III 12 AC. Vienlaicīgi tiek uzsākts darbs pie kontakttīkla modernizēšanas un pilsētas ielās parādās pirmās jaunās Čehijā ražotās ātrgaitas pārmijas.
Esošie
Kopš pasažieru pārvadājumi Kauņā tiek nodrošināti 15 trolejbusu maršrutos.
Ekspluatācijā esošie
ekspluatācijā atradās 142 trolejbusi — visi konstruēti ar zemo grīdu.
Avots: transphoto.ru
Ekspluatācijā bijušie
Avots: transphoto.ru
Jaunklidzis
Jaunklidzis ir apdzīvota vieta Valmieras novada Plāņu pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļdaļā pie autoceļa P25 8,5 km no pagasta centra Plāņiem, 25,5 km no novada centra Valmieras un 142 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados kā viens no padomju saimniecības «Plāņi» ciematiem. Jaunklidzī atrodas bibliotēka.
2010. gadā tika atklāta jauna Jaunklidža bibliotēka — saieta nams. Tā vēsturiskais prototips ir 1785. gadā celtais saieta nams Plāņu pagasta Jaunmežuļos. Tas kopš 1940. gada atrodas Latvijas Etnogrāfiskajā brīvdabas muzejā.
Koreja Japānas varā
Koreja atradās Japānas varā no 1910. līdz 1945. gadam kā daļa no Japānas impērijas, pirms tam no 1905. līdz 1910. gadam kā Korejas impērija tā bija protektorāts Japānas aizsardzībā. Japānas impērija anektēja Korejas impēriju 1910. gadā 29. augustā ar līgumu starp šīm abām valstīm, bet zaudēja to, kad 1945. gada 2. septembrī beidzās Otrais pasaules karš un Japāna pakļāvās uzvarētāju prasībai atstāt Koreju. Oficiāli līgums tika denonsēts tikai 1965. gadā ar līgumu starp Japānu un Dienvidkoreju.
ASV Tēvzemes drošības departaments
ASV Tēvzemes drošības departaments, arī ASV Dzimtenes drošības departaments (en) ir Amerikas Savienoto Valstu valdības izpildvaras struktūrvienība, kas atbild par ASV un tās teritoriju aizsargāšanu pret teroristu uzbrukumiem, cilvēku izraisītiem negadījumiem un dabas katastrofām, tāpat departaments nodarbojas ar to izraisīto seku novēršanu. Tēvzemes drošības departamenta (un nevis Iekšlietu departamenta) analogs citās valstīs ir iekšlietu ministrija.
Koreja Japānas varā
Korejas pārvaldi īstenoja japāņu ģenerālgubernators ar gandrīz absolūtu varu. Šajā laikā Korejas pussalā norisa ekonomikas attīstība, tika aizsākta industrializācija, uzlabojoties dzīves apstākļiem, palielinājās vidējais dzīves ilgums. Pret vietējiem iedzīvotājiem tika vērsta diskriminācija un veikta japanizācija.
ASV Tēvzemes drošības departaments
ASV Tēvzemes drošības departaments tika dibināts, tas ir jaunākais no departamentiem. Veidošanas mērķis bija ASV izpildvaras organizāciju, kas saistītas ar "tēvzemes drošību", apvienošana vienā ASV kabineta aģentūrā. Departamenta pakļautībā ir vairākas aģentūras un nodaļas. Departamentu pārvalda ASV tēvzemes drošības sekretārs (pašlaik Alehandro Majorkass). Ar vairāk nekā 200 tūkstošiem darbinieku šis ir trešais lielākais departaments pēc Aizsardzības un Veterānu lietu departamenta.
Koreja Japānas varā
Bruņotie spēki
Lielāko daļu koloniālā perioda korejieši, tāpat kā citi japāņu koloniju iedzīvotāji, netika iesaukti armijā. Korejā karaspēku rekrutēja no metropoles iedzīvotājiem. Tomēr 1938. gada 3. aprīlī korejiešiem tika atļauts iestāties armijā, jo Japānas impērijai bija nepieciešams vairāk karavīru karam ar Ķīnu. Šī iesaukšana kļuva obligāta 1944. gada augustā. Kopumā Japānas armijā dienēja vairāki simti tūkstoši korejiešu.
Daži korejieši piedalījās kaujās kā kamikadzes.
ASAP Rocky
Rakins Atelstons Maierss (dzimis ), profesionāli pazīstams kā A$AP Rocky, ir amerikāņu reperis, mūzikas producents un ierakstu vadītājs. Dzimis un audzis Hārlemā, viņš sāka savu muzikālo karjeru kā hiphopa kolektīva A$AP Mob dalībnieks, no kura viņš pārņēma savu vārdu. 2011. gada augustā Rokija singls "Peso" tika nopludināts tiešsaistē, un dažu nedēļu laikā to sāka atskaņot radio ēterā. Vēlāk tajā pašā gadā Rocky izdeva savu debijas miksteipu LIVE.LOVE.A$AP, izpelnoties plašu kritiķu atzinību. Viņa izlaušanās projekta panākumi noveda pie kopuzņēmuma ierakstu līguma ar Polo Grounds Music, RCA Records un Sony Music Entertainment.
Viņa debijas studijas albums LONG.LIVE.A$AP (2013) debitēja Billboard 200 pirmajā vietā, un vēlāk Amerikas Ierakstu industrijas asociācija (RIAA) to sertificēja ar dubultplatīnu. Pirms albuma tika izdots Rocky izlaušanās singls "Fuckin' Problems" (piedalās Drake, 2 Chainz un Kendrick Lamar), kas 2014. gada Grammy balvu pasniegšanas ceremonijā tika nominēts kā labākā repa dziesma.
2015. gadā Rocky izdeva savu otro albumu ar nosaukumu AT.LONG.LAST.A$AP. Albums bija Rocky otrais albums pēc kārtas, tas debitēja Billboard 200 pirmajā vietā un saņēma pārsvarā pozitīvas mūzikas kritiķu atsauksmes. Albuma singls "L$D" 2016. gada Grammy balvu pasniegšanas ceremonijā tika nominēts kā labākais mūzikas video.
Rokijs ir ieguvis BET balvu, divas BET Hip Hop Balvas, MTV Video Music Balvas Japan un MTVU Woodie Balvas, kā arī ir nominēts divām Grammy balvām, sešām World Music Awards, trim MTV Video Music Awards un divām MTV Europe Music balvām. Rocky ir arī režisējis mūzikas videoklipus sev, Denijam Braunam un citiem A$AP Mob dalībniekiem. Turklāt viņš producē ierakstus ar pseidonīmu Lord Flacko.
Aksela Heiberga sala
Aksela Heiberga sala (en) vai Uminmatnunāta (iu, Umingmat Nunaat) ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam. Vienīgā apdzīvotā vieta salā ir Makgilas polārā pētniecības stacija.
Meikšāni
Meikšāni ir ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu dienvidu austrumu rietumu centrālajā daļā 16 km no pagasta centra Pasienes, 27,4 km no novada centra Zilupes un 326,7 km no Rīgas.
Aksela Heiberga sala
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļos. Ietilpst Sverdrupa salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. Nansena un Jūrikas šaurumi to atdala no Elsmīra salas austrumos, bet Sverdrupa un Mesija šaurumi — no Mīena salas un Amunda Ringnesa salas. Dienvidos krastus apskalo Norvīdžena līcis, bet ziemeļos — okeāns. Krasta līnija stipri izrobota, daudz lielu līču un fjordu. Sala kalnaina, daļi tās teritorijas klāj ledāji un šļūdoņi. Valda arktiska tuksneša klimats ar sausu aukstu ziemu un vēsu vasaru.
Vēsture
Pirmie no eiropiešiem salu atklāja norvēģa Oto Sverdrupa ekspedīcija 1899. gada aprīlī. Nosaukta par godu vienam no ekspedīcijas sponsoriem, alus magnātam Akselam Heibergam. Līdz 1930. gadam Norvēģija pretendēja uz salu ar pirmatklājēja tiesībām.
Meikšāni
Apdzīvotā vieta izvietojusies autoceļu P52 (Zilupe—Šķaune—Ezernieki) un V520 (Meikšāni–Draudzības kurgāns) krustojumā.
Meikšānos uzstādīts tēlnieka Viļņa Titāna vides dizaina objekts "Austras koks", kas simboliski apzīmē Latvijas galējo austrumu punktu. Fiziski Latvijas tālākais punkts atrodas netālu no Sapatņu ciema.
Bikše
Bikše var but:
Roberts Akmens
Roberts Akmens (dzimis Talsos) ir latviešu smaiļotājs. Bronzas medaļas ieguvējs 2021. gada Pasaules čempionātā un sudraba medaļas ieguvējs 2022. gada Eiropas čempionātā.
2014. gadā R. Akmens kļuva par Eiropas čempionu U-18 sacensībās, bija pasaules vicečempions (2014), Eiropas vicečempions (2013), ieguva 2. vietu Olimpiskās cerības (Olympic hope) sacensībās (2013). Uzvarējis 2019. gada pasaules U-23 čempionātā.
2023. gada Eiropas spēlēs izcīnīja bronzas medaļu 200 metru distancē. Eiropas spēļu atklāšanas ceremonijā R. Akmens bija viens no Latvijas komandas karognesējiem kopā ar tekvondo sportisti Inesi Tarvidu.
Ķeizariskā Romas katoļu garīgā akadēmija
Ķeizariskā Romas katoļu garīgā akadēmija (ru) bija augstākā mācību iestāde Sanktpēterburgā, kas sagatavoja Romas Katoļu baznīcas darbiniekus Krievijas impērijas teritorijā.
Akadēmijas pirmsākumi meklējami Viļņā 1570. gadā jezuītu dibinātajā kolēģijā. 1579. gadā karalis Stefans Batorijs uz kolēģijas bāzes nodibināja Viļņas universitāti. 1832. gadā, pēc 1831. gada Novembra sacelšanās, Viļņas universitāte tika slēgta. No universitātes teoloģijas nodaļām tika nodibināta atsevišķa Garīgā akadēmija, kura 1842. gadā tika pārcelta uz Sanktpēterburgu. Pēc 1917. gada Oktobra revolūcijas akadēmija "uz laiku" tika pārcelta uz Ļubļinu, likdama pamatu Ļubļinas Katoļu universitātei.
Mūsdienās akadēmijas ēkā atrodas Romas katoļu baznīcas garīgais seminārs.
Džons Hubolts
Džons Korneliuss Hubolts (John Cornelius Houbolt; dzimis, miris ) bija ASV aerokosmiskās nozares inženieris. Viņa vadītā grupa izstrādāja "tikšanās Mēness orbītā" koncepciju, kas ļāva veikt cilvēka izkāpšanu uz Mēness virsmas.
1961. gadā, kad prezidents Džons Kenedijs paziņoja, ka ASV nosūtīs cilvēku uz Mēnesi līdz dekādes beigām, Džons Hubolts tajā laikā strādāja Lenglija pētījumu centrā. NASA inženieri izskatīja dažādus projektus, kuri paredzēja tiešu raķetes startu uz Mēnesi un atpakaļ vai moduļu montēšanu Zemes orbītā. Hubolts piedāvāja shēmu, pēc kuras raķete ar visiem moduļiem startē no Zemes, bet Mēness orbītā atdalās Mēness kabīne ar diviem astronautiem, kuri nolaižas uz Mēness virsmas. Pēc misijas beigšanas no Mēness startē kabīne, kura orbītā "satiekas" ar kosmosa kuģi, un tajā kosmonauti atgriežas uz Zemi. Šī koncepcija, lai arī sarežģītāka, bija daudz lētāka. Sākotnēji šo ideju noraidīja, bet Hubolta neatlaidība noveda pie tā, ka NASA Apollo projektam 1962. gada jūlijā apstiprināja tieši "tikšanās Mēness orbītā" koncepciju.
Irina Prūse
Irina Prūse (ru; dzimusi ) ir vācbaltiešu, latviešu un ebreju izcelsmes krievu žurnāliste, redaktore, zinātnes popularizētāja un pedagoģe. Krievijas žurnālistu savienības biedre.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1943. gada 31. janvārī Atirau pilsētā vēsturnieku Voldemāra Prūša un Marijas Škļaras ģimenē. Voldemārs Prūss bija vācbaltiešu un latviešu pedagoga Jēkaba Mora mazdēls, viņa senči Latvijā bija dzīvojuši daudzās paaudzēs. Prūšu ģimene tika izsūtīta uz Kazahijas PSR Staļina laikā.
1950. gados Prūšu ģimene dzīvoja Kurgānā, kur Voldemārs pasniedza vēsturi universitātē. Tur Irina pabeidza skolu. Pēc tam neveiksmīgi centusies iestāties Maskavas Valsts universitātes žurnālistikas fakultātē. Viņas pirmais pieteikums tika noraidīts viņas mātes ebreju izcelsmes dēļ. Dažus gadus strādājusi par rajona laikraksta korespondenti Kurgānas apgabalā. Pēc tam viņai beidzot izdevās iestāties universitātē un pārcelties uz Maskavu. Pēc universitātes beigšanas 1966. gadā sāka rakstīt laikrakstam "MK".
No 1973. līdz 2019. gadam bija populārzinātniskā žurnāla "Zināšanas — spēks" redakcijas biedre, autore un zinātniskā redaktore. Viņa rakstīja rakstus par socioloģiju, antropoloģiju un vēsturi, publicēja intervijas ar pazīstamiem pētniekiem. Pēc reorganizācijas 2004. gadā žurnāls kļuva par autonomu nekomerciālu organizāciju, un Prūse bija viņa līdzīpašniece.
1990. un 2000. gados Prūse pasniedza krievu valodu kā svešvalodu Maskavas Valsts universitātē un Veslijas universitātē ASV. Tagad māca krievu valodu kā privātskolotāja.
Padomju laikā Prūse bija disidente, atteicās iestāties Komunistiskajā partijā. Savos rakstos un "Eho Moskvi" raidījumos bieži kritizē Vladimira Putina režīmu.
Jaunzemju strauts
Jaunzemju strauts ir Skujaines labā krasta pieteka Dobeles novadā.
Kārlis Miksons
Kārlis Miksons (dzimis Salacgrīvā) ir Latvijas žurnālists, politologs un fotogrāfs.
Biogrāfija
K. Miksons ir dzimis Salacgrīvā. 2013. gadā ir absolvējis Salacgrīvas vidusskolu, līdztekus no 2010. līdz 2014. gadam ir pārstāvējis Salacgrīvas jauniešu intereses Jauniešu Saeimā. Mācījies Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē, kur ieguvis gan bakalaura, gan maģistra grādu.
Pirmā darbavieta bijusi reģionālajā laikrakstā "Auseklis", no 2016. līdz 2019. gadam strādāja Latvijas Televīzijā par sociālo mediju redaktoru. 2019. gadā K. Miksons strādāja Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijā par ministra Sanda Ģirģena padomnieku sabiedrisko attiecību jautājumos, bet 2019. gada septembrī atgriezās sociālo mediju redaktora amatā Latvijas Televīzijā.
2013. gadā, uzvarot Salacgrīvas novada domes izsludinātajā konkursā “Jauniešu biznesa plānu konkurss komercdarbības uzsākšanai Salacgrīvas novadā”, nodibināja pirmo fotostudiju Salacgrīvā — fotostudiju "Ēna".
Atlantis (kosmoplāns)
Atlantis bija viens no ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) Space Shuttle kosmoplāniem. Tas bija ceturtais no izgatavotajiem orbitālajiem kosmoplāniem (apzīmējums OV-104). Pēc Columbia katastrofas bija palikuši tikai trīs darbspējīgi lidaparāti. 2011. gadā misijā STS-135 notika pēdējais Atlantis, kā arī Space Shuttle programmas lidojums.
Kosmoplāns tika nosaukts par godu okeanogrāfiskajam buriniekam Atlantis, ko Woods Hole Oceanographic Institution izmantoja no 1930. līdz 1966. gadam.
Ļauzinas ezers
Ļauzinas ezers (arī Ļauziņas ezers, Lauzinas ezers, Ļauzina ezers) ir ezers Ludzas novada Pasienes pagastā. Ezera rietumu pusē tek Zilupe. Dienvidu krastā atradās mūsdienās izzudušais Ļauzinas ciems. Tuvākā lielākā apdzīvotā vieta - Katalova.
Trestiški
Trestiški ir ciems Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Trestišku ezers.
Tandy Corporation
Tandy Corporation bija ASV uzņēmums, kas sākotnēji nodarbojās ar ādas izstrādājumu tirdzniecību, bet vēlāk plaša patēriņa elektronikas mazumtirdzniecību. Galvenais birojs atradās Fortvērtā, Teksasā. Dibināts 1919. gadā. 2000. gadā pārreģistrēts par RadioShack.
Vēsture
1919. gadā draugi Norton Hinckley un Dave L. Tandy dibināja uzņēmumu Hinckley-Tandy Leather Company, lai pārdotu ādas apavu detaļas kurpnieku darbnīcām Fortvērtas apkārtnē. Tendija dēls Čārlzs attīstīja uzņēmumu, pārdodot ādas un instrumentus ne tikai apavu, bet arī somu un citu ādas izstrādājumu izgatavošanai.
1950. gadā īpašnieku nesaskaņu dēļ uzņēmums tika sadalīts. Tendiji izveidoja uzņēmumu Tandy Leather Company, kas nodarbojās ar ādas izstrādājumu tirgošanu, bet Hinkenliji paturēja apavu biznesu. Čārlzs Tendijs paplašināja veikalu tīklu. 1955. gadā uzņēmums pārdots American Hide and Leather of Boston Jaunanglijā, kas pēc apvienošānās nomainīja nosaukumu uz General American Industries. Pēc vairāku uzņēmumu neveiksmīgas iegādes mātes uzņēmums piedzīvoja finansiālas grūtības. Tā vietā, lai attīstītu ādas biznesu, peļņa no Tandy tika novirzīta mātes uzņēmuma zaudējumu segšanai. Tendijs sāka cīņu par uzņēmuma kontroli, un 1959. gadā viņš tika ievēlēts par padomes priekšsēdētāju. Nākamaja gadā galvenais birojs pārvietots uz Fortvērtu un uzņēmums pārdēvēts par Tandy Corporation un zaudējumus nesošās nozares pārdotas. 1960. gada 14. novembrī Tandy Corporation akcijas sāka kotēt Ņujorkas fondu biržā.
Tandy 1961. gadā izveidoja hobija lielveikalu ķēdi. Tika iegādāti uzņēmumi Pier I Imports, Dillard's Department Stores, Wolfe Nursery Stores, Color Tile, Leonard Brothers, Mitchell's stores, Alcon Labs, Robintech, Stafford-Lowdon printing company. 1963. gadā nopirkts Bostonā bāzētais grūtībās nonākušais elektronikas mazumtirgotājs Radio Shack, kurš Tandy paspārnē uzplauka. Tandy sāka ādas izstrādājumu ražošanu Tex Tan ražotnē.
Burundijas futbola izlase
Burundijas futbola izlase ir futbola komanda, kas pārstāv Burundi starptautiskās sacensībās. Tā ne reizi nav kvalificējusies FIFA Pasaules kausa finālturnīram. Pirmo reizi Āfrikas Nāciju kausam kvalificējās 2019. gadā. Finālturnīrā zaudēja visās trīs grupu turnīra spēlēs un izslēgšanās spēlēs neiekļuva.
Tandy Corporation
Vēsture
1970. gadā tika nopirkts radioaparātu ražotājs un izplatītājs Allied Radio. Tā tirdzniecības nodaļa apvienota ar Radio Shack un pārdēvēta par Allied Radio Shack. 1973. gadā Justīcijas departaments lika sadalīt uzņēmumu, lai novērstu monopolu plaša patēriņa elektronikas biznesā. 27 veikali vidējos rietumos pārdoti uzņēmumam Schaak Electronics, bet Tandy veikali atguva nosaukumu Radio Shack. 1973. gadā atvērti Radio Shack veikali Eiropā un Austrālijā. 1975. gadā pārdotas nodaļas Tandycrafts un Tandy Brands. 1977. gadā Radio Shack izlaida pirmo masveida ražošanas personālo datoru TRS-80.
1984. gadā Tandy Corporation kopā ar Somijas uzņēmumu Nokia-Mobira, Dienvidkorejā dibināja kopuzņēmumu Tandy Mobira Communications, lai ar tur ražotiem mobilajiem telefoniem iekarotu Savienoto Valstu tirgu. 1986. gadā izveidota elektronikas mezumtirgotājs InterTAN, kas darbojās šķirti no RadioShack.
1993. gadā Tandy savas Tandy Mobira Communications daļas pārdeva Nokia. 1999. gadā veikalu ķēde Apvienotajā Karalistē pārdota Carphone Warehouse.
2000. gadā Tandy Corporation mainīja nosaukumu uz RadioShack Corporation.
2012. gadā Apvienotās Karalistes uzņēmums Tandy Corporation LTD no RadioShack nopirka zīmolu Tandy, lai ar to internetā pārdotu elektoniskās komponentes.
Drigha ezers
Drigha ezers (ur) ir iesāļs, sekls ezers Pakistānā 29 kilometrus uz rietumiem no Lārkānas. Tas atrodas Indas palienē. Izveidojies plūdu laikā 1814., 1815. un 1817. gadā. Ezers ir svarīga ūdensputnu ligzdošanas un ziemošanas vieta, šeit regulāri uzturas vairāk nekā 20 000 putnu. 1976. gadā Drigha ezers tika atzīts par Rāmsaras vietu.
Ingus Ulmanis
Ingus Ulmanis (dzimis Limbažos) ir latviešu mūziķis, komponists un mūzikas producents. Darbojies arī kā televīzijas un radio raidījumu vadītājs. Pazīstams ar dalību grupās "Jumprava" un paša izveidotajā grupā "Lādezers".
Biogrāfija
Bijis grupas "Jumprava" solists, kur darbojies no 1984. gada līdz 1987. gada augustam. 1987. gadā kopā ar grupas biedru Aigaru Voitišķi izveidoja savu grupu "Lādezers", kurā muzicē joprojām. Ulmanis bijis arī dažādu citu muzikālo projektu autors un dalībnieks. Darbojies LNT iznākošajā pārraidē "Tautas Balss", Latvijas Televīzijas bērnu muzikālajā projektā "Brīnumskapis" un raidījumā "4. studija".
Kopā ar sievu ir "Dabas koncertzāles" idejas autors, tās vadītājs.
Strādā Latvijas Radio 1, kur vada raidījumu "Monopols", kurā par savu pieredzi un gaitām intervē dažādu profesiju pārstāvjus.
Privātā dzīve
Precējies ar Silviju Noru Kalniņu, RTU pasniedzēju vides inženierzinātnē un "Dabas koncertzāles" idejas līdzautori. Viņu laulībā dzimušas divas meitas. Dzīvo Baltezerā, Ādažu novadā.
Valters fon Reihenavs
Valters fon Reihenavs (dzimis, miris ) bija vācu ģenerālfeldmaršals Otrā pasaules kara laikā.