cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Baltkrievijā
Sarakstā apkopotas tās vietas Baltkrievijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Baltkrievijas ir iekļautas 4 vietas (3 — kultūras objekti un 1 — dabas objekts), savukārt 5 vietas ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Baltkrievija Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1988. gada 12. oktobrī.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Simons Vitenbergs
Simons Iciks Vitenbergs ( — 1945. gads) bija ebreju izcelsmes Latvijas pedagogs un politiķis. Bijis Rīgas domes un 4. Saeimas deputāts, partijas Agudas Izrael biedrs.
Biogrāfija
Simons Vitenbergs piedzima. No 1924. līdz 1931. gadam bija ebreju ģimnāzijas «Tora Vdereh Jerec» direktors, LR Izglītības ministrijas Ebreju izglītības nodaļas padomes dalībnieks, Ebreju izglītības biedrības priekšnieks un Rīgas Ebreju krājaizdevu sabiedrības valdes priekšsēdētājs.
1931. gadā tika ievēlēts 4. Saeimā no partijas Agudas Izrael saraksta. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gada maijā. Ir bijis Rīgas domes deputāts.
Vācu okupācijas laikā Otrajā pasaules karā vispirms bija Rīgas geto Ebreju padomes Statistikas nodaļas vadītājs, vēlāk nogādāts Būhenvaldes koncentrācijas nometnē, kur 1945. gadā nomira.
Rūlande
Rūlande (de, dsb) ir pilsēta un kopiena Vācijā, Brandenburgā, Oberšprēvaldes-Lauzicas apriņķī pie Švarce Elsteres upes. Atrodas 12 kilometrus uz dienvidrietumiem no Zenftenbergas.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1317. gadā. 1944. gada 21. jūnijā ASV bumbvedēji operācijas Frantic ietvaros pie Rūlandes veica lielu uzlidojumu, iznīcinot mākslīgās degvielas ražotni. Pēc Otrā pasaules kara Rūlande ietilpa VDR.
Mstislava Keldiša krūšutēls
Piemineklis – krūšutēls zinātniekam Mstislavam Keldišam ir Mstislavam Keldišam veltīts piemineklis, kas atrodas Rīgā, Kanālmalas apstādījumos, pretim Latvijas Universitātes galvenajai ēkai.
Raksturojums
Piemineklis ir 3,4 metrus augsts. Šis ir akadēmiķa Mstislava Keldiša krūšutēls, kas novietots uz postamenta kurā ir iekalts šāds teksts: Sociālistiskā darba varonis, Akadēmiķis MSTISLAVS KELDIŠS Par sevišķiem nopelniem zinātnes un tehnikas attīstīšanā, pasaulē pirmā cilvēka pilotējamā kosmosa kuģa "Vostok" radīšanā un sekmīgā palaišanā. Ar PSRS Augstākās Padomes Prezidija 1961. gada 17. jūnija dekrētu apbalvots ar otro Zelta medaļu "Sirpis un āmurs" Teksts ir divās valodās: latviešu un krievu.
Postamenta labajā pusē bija piestiprināti Keldiša apbalvojumu atlējumi bronzā, kuri zuduši 1990. gados.
Vēsture
Sākotnēji tika plānots, ka pieminekli uzstādīs Komunāru parkā, kur tolaik atradās Oktobra revolūcijas un Lielā Tēvijas kara varoņu krūšutēli, tāpēc šis piemineklis tika projektēts līdzīgā stilā. Tomēr vēlāk komisija pieņēma lēmumu izvietot pieminekli tieši Kanālmalas apstādījumos.
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā Latvijā pastiprinājās Padomju režīmu slavinošo objektu nojaukšana. 2023. gada 3. martā Rīgas domes Pieminekļu padome atbalstīja ierosinājumu demontēt pieminekli Mstislavam Keldišam.
Bekas
Bekas var būt:
Brandenburgas vārti
Brandenburgas vārti (de) ir bijušie Berlīnes pilsētas vārti, pārbūvēti 18. gadsimta beigās kā neoklasicisma triumfa arka, pašlaik tas ir viens no pazīstamākajiem Berlīnes un visas Vācijas simboliem. Tie atrodas pilsētas centra rietumos. Netālu no vārtiem atrodas Reihstāga ēka. Brandenburgas vārtus uzcēla no 1788. līdz 1791. gadam, projekta arhitekts ir Karls Gothards Langāns (Carl Gotthard Langhans). Pēckara sadalītajā Vācijā vārti nebija pieejami un tika izolēti, jo atradās pie Berlīnes mūra. Tāpat Brandenburgas vārti bija attēloti uz Vācijas markām un ir attēloti uz Vācijas eiro monētām.
Bikstupe
Bikstupe, saukta arī Ālave, Bērzupe, Bikste, lejtecē — Abaviņa, ir Bērzes kreisā krasta pieteka Saldus, Tukuma un Dobeles novados. Sākas no Tīreļpurva Remtes pagastā, plūst līkumojot austrumu—dienvidaustrumu virzienā pa Austrumkursas augstienes austrumu nogāzi. Augštecē upe regulēta un uzņem ūdeņus no meliorācijas sistēmām. Vidustecē Bikstupes baseins atrodas tuvu regulētajai Abavas augštecei un lielu palu laikā notiek ūdeņu pārtece no Abavas. Pie Jaunpils ierīkota Ķimšu ūdenskrātuve un Jaunpils dzirnavu ezers. Lejtecē plūst caur Dambjakroga un Apsauju ezeru, gultne regulēta. Pašā lejtecē pie Bērzupes ieplūst apaugušā iegrauzumā. Lielākā pieteka Rūšu strauts (17 km, kreisā). Upi šķērso autoceļi A9 un P104, kā arī dzelzceļa līnija Jelgava—Liepāja. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Jaunpils un Jurģi.
Kajatans Moraševskis
Kajatans Moraševskis (be, la, miris 1811. gadā) bija dominikāņu ordeņa mūks, baltkrievu un poļu dramaturgs. Viens no baltkrievu teātra pamatlicējiem. Daļu no mūža pavadījis Aglonā.
Darbojās kā pasniedzējs Zabeļskas dominikāņu kolēģijā, kas no 1716. līdz 1838. gadam atradās Valincos (Latvijas pierobežā Baltkrievijas Vjerhņadzvinskas rajonā). Šeit kopā ar Mihalu Cjacerski un Ignaciju Jureviču sacerēja lugas, kuras iestudēja kolēģijas audzēkņi. 1788. gadā Moraševskis tika pārcelts uz skolu, kas darbojās pie Aglonas klostera. Nāves brīdī 1811. gadā Moraševskis bija Šumskas (pie Viļņas) klostera priors.
Lietuvas ZA bibliotēkā saglabājušies divi Moraševska lugu manuskripti - "Brīvība nebrīvē" poliski un divvalodīgā "Komēdija" (Камедыя), kurā divi no trijiem galvenajiem varoņiem runā baltkrieviski. "Komēdijas" teksts pirmoreiz tika publicēts 1911. gadā.
Žirovnice
Žirovnice (cz) ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Pelhržimovas apriņķī.
Vēsture
Pilsēta rakstos minēta 1358. gadā. Attīstījusies kā audēju apmetne, bet kopš 1863. gada veidojās kā ievērojams pogu ražošanas centrs. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Avotgrāvis (Iecavas pieteka)
Avotgrāvis ir Iecavas labā krasta pieteka Bauskas novadā.
Izteka - starp Nīzeri un Vecstelpi. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Iecavā augšpus autoceļa P88 tilta pār Iecavu.
Upi nešķērso valsts autoceļi, netālu no tās tecējuma atrodas Nīzere.
Andrejs Zaķis (politiķis)
Andrejs Zaķis (dzimis, miris ) bija Hipotēkas bankas valdes loceklis, 4. Saeimas deputāts no Miera, kārtības un ražošanas apvienības (1931–1934). Rīgas pilsētas krājkases un lombarda revīzijas komisijas priekšsēdētājs un revīzijas komisijas priekšsēdētāja biedrs (1939). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Studentu korporācijas „Tervetia” filistrs.
1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. 1949. gadā pārbraucis uz Kolumbusu (ASV). Strādājis Ohaio pavalsts nodokļu departamentā. Miris 1979. gada 15. septembrī Kolumbusā, Ohaio.
Džovanni Ferrāri
Džovanni Ferrāri (it, dzimis, miris ) bija itāļu futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga vai uzbrucēja pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Ferrāri tiek uzskatīts par vienu no savas paaudzes, kā arī vienu no Itālijas visu laiku labākajiem futbolistiem. Savas karjeras laikā izcīnījis astoņus Itālijas A sērijas čempionu titulus. Piecas reizes to paveicis ar Juventus, divas reizes ar Internazionale, bet vienu reizi ar Bologna.
93 (skaitlis)
93 (deviņdesmit trīs) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 92 un 94. Gada deviņdesmit trešā diena ir 3. aprīlis (garajā gadā 2. aprīlis).
Romiešu skaitļu sistēmā deviņdesmit trīs tiek pierakstīts šādi — XCIII, bet binārajā skaitīšanas sistēmā deviņdesmit trīs ir 10111012, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1358 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 5D16. Deviņdesmit trīs ir nepāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā deviņdesmit trīs ir neptūnija (Np) atomskaitlis. Deviņdesmit trīs arī ir ASCII kods "]" simbolam, kā arī starptautisko tālsarunu kodu sarakstā šis kods ir piešķirts Afganistānai.
Vārnupe
Vārnupe var būt:
Džovanni Ferrāri
Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1930. līdz 1938. gadam, kopumā 44 mačos gūstot 14 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1934. un 1938. gada FIFA Pasaules kausā. Viņš ir viens no tikai trim Itālijas spēlētājiem, kas ir divreiz uzvarējuši FIFA Pasaules kausā.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Bijis arī Itālijas izlases galvenais treneris, vadot komandu 1962. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Juventus
Internazionale
Bologna
Itālija
Hidroksiljons
Hidroksiljons ir negatīvi lādēts divatomu jons, kas satur skābekli un ūdeņradi. Tas veidojas, elektrolītiski disociējot ūdenim vai šķīstošajiem bāziskajiem hidroksīdiem. Hidroksiljoni atrodas cieto bāzisko hidroksīdu un bāzisko sāļu kristālrežģī; tie arī konstatēti izolētā veidā gāzes fāzē.
Ja hidroksiljonu koncentrācija ūdens šķīdumā ir lielāka par 10−7 mol/l, šķīduma reakcija ir sārmaina.
Tīrā ūdenī pašjonizācijas rezultātā vienmēr ir nedaudz hidroksiljonu (10−7 mol/l):
Hidroksiljons var būt ligands kompleksajos savienojumos.
Svarīgākā reakcija, kurā iesaistās hidroksiljoni, ir skābju un bāzu neitralizācijas reakcija: jeb jonu veidā: Pēdējais vienādojums parāda, ka visos gadījumos, kad negatīvi lādētais hidroksiljons sastopas ar pozitīvi lādēto ūdeņraža jonu, rodas samērā vāji disociētais ūdens. Šajā reakcijā hidroksiljons ir nukleofils — molekula vai daļiņa ar elektronu pārpalikumu, kas var iedarboties ar elektrofiliem — daļiņām ar elektronu deficītu. Reakcijas starp nukleofiliem un elektrofiliem notiek pēc donorakceptorā mehānisma un veidojas molekulas ar kovalento saiti.
Ūlupji
Ūlupji ir ciems Ropažu novada Ropažu pagastā. Atrodas 19 km no pagasta centra Ropažiem, 9 km no novada centra Ulbrokas un 19 km no Rīgas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Tūka Mentile
Tūka Mentile (fi, dzimis ) ir bijušais Somijas hokejists, spēlēja aizsarga pozīcijā.
2001. gada NHL draftā Mentili ar kopējo 153. numuru piektajā kārtā izvēlējās Losandželosas "Kings".
Somijas hokeja izlasi pārstāvējis sešos Pasaules čempionātos, 2006. gadā izcīnot bronzas medaļu, bet 2007. un 2014. gadā izcīnot sudraba medaļu.
Bjenhoa
Bjenhoa (vi) ir pilsēta Vjetnamas dienvidos, Donnajas provinces administratīvais centrs. Tā atrodas aptuveni 32 km uz austrumiem no Hošiminas. 2015. gadā Bjenhoā dzīvoja 1,10 miljoni iedzīvotāju. Salīdzinājumam, 1999. gadā pilsētā dzīvoja 435 tūkstoši iedzīvotāju, bet vēl 10 gadus agrāk, 1989. gadā, iedzīvotāju skaits bija 274 tūkstoši. 2015. gadā pēc iedzīvotāju skaita Bjenhoa bija sestā lielākā pilsēta Vjetnamā.
Srdžs
Srdžs (hr) ir 412 metrus augsts pakalns uz ziemeļiem no Dubrovnikas vecpilsētas Horvātijas dienvidos. Tūristu iecienīts, jo no pakalna redzama Dubrovnikas vecpilsētas un Adrijas jūras salu ainava. Horvātijas kara Dubrovnikas aplenkuma laikā no 1991. gada 1. oktobra līdz 1992. gada 31. maijam notika sīvas kaujas par kontroli pār kalnu.
Ūsiņi (Kokneses pagasts)
Ūsiņi ir ciems Kokneses pagastā, Aizkraukles novadā. Atrodas 8 km no pagasta centra Kokneses, 23 km no novada centra Aizkraukles un 100 km attālumā no Rīgas.
Jack Goes Boating
Jack Goes Boating ir 2010. gada romantiska komēdija, kas balstīta uz Roberta Glaudini tāda paša nosaukuma lugu. Filmas režisors un viens no galveno lomu atveidotājiem ir Filips Sīmors Hofmans. Citas lomas atveido Eimija Raiena. Džons Ortizs un Dafne Rubina-Vega. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Džeks ir kautrīgs limuzīna vadītājs, kurš pateicoties labākā drauga Klaida sievai Lūsijai, dodas uz aklo randiņu ar Lūsijas kolēģi Koniju. Drīz vien Džeks un Konija sāk satikties, bet Klaida un Lūsijas laulība sāk brukt.
Pastališķi
Pastališķi ir ciems Bauskas novada Īslīces pagastā pie Plānītes upes.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Starptautiskā statistiskā slimību un veselības problēmu klasifikācija
Starptautiskā statistiskā slimību un veselības problēmu klasifikācija (en) ir dokuments, kas tiek izmantots kā vadošais statistikas un klasifikācijas pamats veselības aizsardzībā. Apmēram desmit gados reizi Pasaules Veselības organizācijas (PVO) vadībā tas tiek pārskatīts. Starptautiskā slimību klasifikācija (SSK) ir normatīvs dokuments, kas nodrošina metodisko pieeju un materiālu starptautisku standartizāciju.
Pašreiz darbojas Starptautiskās slimību klasifikācijas desmitā redakcija (SSK-10, en). Latvijā SSK-10 lietošana visās ārstniecības iestādēs tika uzsākta ar 1996. gada 1. janvāri.
SSK pielietošanas mērķis un uzdevumi
SSK mērķis ir izveidot apstākļus mirstības un saslimstības datu sistematizētai reģistrācijai, analīzei, interpretācijai un salīdzināšanai, kas iegūti dažādās valstīs vai reģionos dažādos laikos. SSK tiek izmantots, lai pārveidotu mutiski formulētas slimību diagnozes u.c. ar veselību saistītas problēmas burtu-skaitļu kodos, kas nodrošina datu parocīgu glabāšanu, atrašanu un analīzi.
SSK ir kļuvusi par starptautisku standartizētu diagnostisko klasifikāciju visiem epidemioloģiskiem mērķiem un daudziem mērķiem, kas saistīti ar veselības aizsardzības pārvaldi. Tie iekļauj kopējās situācijas analīzi saistītu ar iedzīvotāju grupu veselību, kā arī ar slimību u.c. ar veselību saistītu problēmu uzskaiti, to mijiedarbībā ar dažādiem faktoriem.
Autortiesības
Uz Pasaules Veselības organizācijas publikācijām attiecas Vispārējās autortiesību konvencijas 2. protokola nolikumi. Pieteikumus atļaujai publicēt vai tulkot PVO publikācijas ir jāsūta uz Pasaules Veselības organizācijas publikāciju nodaļu, Ženēvā, Šveicē.
SSK pārskatīšana
Regulāru SSK pārskatīšanu, sākot ar sesto redakciju 1948. gadā, koordinē Pasaules Veselības organizācija. Klasifikācijas pielietojamības paplašināšanās rezultātā tās lietotājiem radās dabiska vēlme piedalīties šajā pārskatīšanas procesā. Desmitā redakcija ir milzīgas starptautiskas darbošanās, sadarbības un kompromisu rezultāts.
Vārnupe (Misas pieteka)
Izteka — uz dienvidiem no Valles. Augštecē tek ziemeļu-ziemeļrietumu virzienā, lejtecē sagriežoties uz rietumiem. Ietek Misā lejpus Stelpes. Lielākā pieteka — Pančupīte.
Upi šķērso valsts autoceļi P87 (Bauska—Aizkraukle) un P89 (Ķekava—Skaistkalne).
Bharati
Bharati (en, hi) ir Indijas vissezonas polārstacija Antarktīdā. Izvietota Lāšemana pakalnos Ingridas Kristensenas krastā Sadraudzības jūras piekrastē uz pussalas starp Talas fjordu un Kilti līci. Tuvākās stacijas ir 8 km uz austrumiem izvietotās Krievijas polārstacija Progresa un Ķīnas stacija Džunšaņa. Stacija izbūvēta laika posmā no 2010. līdz 2012. gadam, sastāv no galvenās ēkas, degvielas bāzes, sūkņu stacijas, helikopteru nosēšanās laukuma un vairākiem konteinermoduļiem. Galvenā ēka var izmitināt 47 cilvēkus un pie stacijas paredzēta vieta vasaras namiņiem vēl 25 cilvēku izmitināšani aktīvajā sezonā.
Adaju valoda
Valoda ir ļoti vāji dokumentēta. Saglabājušies 1804. gadā pierakstīti 275 vārdi, tāpēc tās klasifikācija ir apgrūtinoša vai pat neiespējama. Neskatoties uz ģeogrāfisko tuvumu ar kado valodām, pieņēmums par šo valodu savstarpējo radniecību ir noraidīts.
Adaji bija vieni no pirmajiem Ziemeļamerikas indiāņiem, kas sastapās ar eiropiešiem. 1530. gadā konkistadors Kavesa de Vaka tos pieminēja savā atskaitē, nosaucot par atayos. De Vakas ceļojums aprakstīts latviski tulkotajā K. V. Cerama grāmatā "Pirmais amerikānis". Vēlāk cilts pameta dzimtās vietas. Ap 1820. gadu bija palikuši vairs tikai 30 valodas pratēju.
Harijs Poters un Fēniksa ordenis (filma)
"Harijs Poters un Fēniksa ordenis" (en) ir 2007. gada britu un amerikāņu fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Deivids Jetess. Šī filma ir balstīta uz Dž. K. Roulingas romānu ar tādu pašu nosaukumu, tā ir piektā filma "Harija Potera" filmu sērijā. Filmā ir attēlots Harija Potera piektais gads Cūkkārpā.
Galvenās lomas filmā atveido Denjels Redklifs, Rūperts Grints un Emma Votsone. Filmas pirmizrāde ASV notika. Tā ir otra ienesīgākā 2007. gada filma aiz "Karību jūras pirāti: Pasaules malā". "Harijs Poters un Fēniksa ordenis" ir saņēmis kopumā pozitīvas kritiķu atsauksmes.
Ārējās saites
ハリー・ポッターと不死鳥の騎士団
Albānija 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Albānija piedalījās  2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā. Albānijai šīs bija astotās vasaras olimpiskās spēles.
Albānijas karognesēja 2016. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija vieglatlēte Luiza Gega, viņa nesa karogu arī noslēguma ceremonijā.
Anticionisms
Anticionisms ir politiska ideoloģija, kas nostājas pret cionismu jeb neatkarīgas ebreju valsts pastāvēšanu vai Izraēlas atrašanos uz senās palestīniešu zemes. Anticionisms kļuva aktuāls līdz ar ebreju valsts izveidošanos Izraēlā un tās pakāpenisko izplešanos.
Reizēm dažādi ebreju un retāk ne ebreju izcelsmes avoti min, ka anticionisms ir tikai aizsegs modernam antisemītismam, bet šādu uzskatu dažkārt uzskata par taktiku, lai apklusinātu Izraēlas politiskos pretiniekus.
Anticionisms Padomju Savienībā
Pēc 1967. gada sešu dienu kara PSRS tika izvērsta "anticionisma" kampaņa, ko veica Padomju Savienības Komunistiskā partija un VDK. Cionisms tika pasludināts par rasismu un uzsvērts, ka tādējādi cionisti esot līdzīgi nacistiem. Tā kā PSRS oficiāli pretstāvēja jebkādam rasismam, tad anticionisma kampaņu varēja īstenot atklāti, balstoties uz tēzi, ka PSRS cīnās ar rasismu.
Lielajā Padomju enciklopēdijā rakstīts:
1975. gada novembrī PSRS un tās arābu sabiedroto pūliņu rezultātā ANO pieņēma rezolūciju, kas pielīdzināja cionismu rasismam. Šī rezolūcija tika atcelta tikai 1991. gada decembrī.
1964. gada ASV prezidenta vēlēšanas
1964. gada ASV prezidenta vēlēšanas bija 45. ASV prezidenta vēlēšanas, kas notika. Izvēle bija starp esošo prezidentu Lindonu Džonsonu, kurš kļuva par prezidentu pēc Džona Kenedija nogalināšanas, un toreizējo Arizonas senatoru Beriju Goldvoteru.
Rezultāti
Vēlēšanās uzvarēja Lindons B. Džonsons un Hjūberts Hamfrijs, saņemot 486 elektoru balsis, Berijs Goldvoters un Viljams E. Millers saņēma 52 elektoru balsis.
Jukatanas pussala
Pussalā atrodas Meksikas štati Jukatana, Kampeče un Kintana Roo, Belizas ziemeļdaļa un Gvatemalas Petena departaments.
Madagaskara 2
"Madagaskara 2" (en) ir 2008. gada ASV datoranimācijas kinokomēdija, kuras režisori ir Ēriks Darnels un Toms Makgrāts. Filma turpina stāstu par četriem Ņujorkas Centrālparka zoodārza iemītniekiem. Atvadoties no Madagaskaras salas, viņi dodas atpakaļ uz Ņujorku ar vecu, reiz avarējušu lidmašīnu. Drīz vien komanda strauji piezemējas mežonīgajos Āfrikas plašumos, kur zoodārzā augusī četrotne pirmoreiz satiek savus sugas brāļus. Šī ir otrā filma "Madagaskaras" filmu sērijā.
Filmu angļu valodā ierunājuši Bens Stillers, Kriss Roks, Deivids Švimmers, Džada Pinketa Smita un citi.
Lomas latviešu valodā ierunājuši: Edgars Lipors, Ainārs Ančevskis, Liene Gāliņa, Imants Pakalnietis, Jānis Kirmuška, Ģirts Jakovļevs, Varis Vētra, Pēteris Šogolovs, Ivars Auziņš, Gundars Silakaktiņš, Katrīne Pasternaka, Andris Bērziņš, Normunds Rutulis, Dace Vītola, Pēteris Liepiņš un citi.
16+
"16+" ir latviešu televīzijas seriāls, kas tika pārraidīts kanālā LTV1 2018. gada 21. septembrī un arī kanālā LTV7 rudenī. Seriāla mērķauditorija ir jaunieši vecumā no 13 līdz 17 gadiem. Seriālā galvenās lomas atveido jaunieši bez iepriekšējas pieredzes aktiera darbā, ar kuriem strādāja režisors Uldis Cipsts, kurš iepriekš Latvijas Televīzijā veidojis seriālu "Savējie", īstenojis citus televīzijas seriālu projektus Latvijā, kā arī aktīvi darbojies Krievijas seriālu tirgū.
Seriāla galvenā platforma ir tīmekļa vietnē "YouTube", bet informācija par to bija atrodama arī sociālajā tīklā "Instagram" (tostarp arī lietotnē IGTV) un "Facebook", izmantots arī "Instagram TV".
Sižets
Seriāla centrā ir seši vidusskolēni, kuri tiek ierauti pašu izraisītu notikumu ķēdē. Edgars, Pauls, Mārtiņš un Māra ir četri draugi, kuri mācās vienā klasē. Jaunā mācību gada sākumā klasei pievienojas divas jaunas meitenes — Laura un Amanda. Abu jauniņo attieksmes rezultātā četrotnes draudzība sašķobās un sākas dažādi notikumi, kuros tiek iesaistīti visi.
Henrikuss Tromps
Henrikuss Tromps (nl; dzimis, miris ) bija nīderlandiešu airētājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Tromps 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja airēšanas astoņnieku disciplīnā. Viņš bija viens no Nīderlandes komandas Minerva Amsterdam dalībniekiem. Komanda šajās sacensībās izcīnīja bronzas medaļu.
Dubinska dīķis
Vēsture
Izveidots kā Dubinska muižas (de) dzirnavu dīķis, dzirnavu enerģija izmantota ādu apstrādāšanai. 1927. gadā muižas ēku vietā Cēsu alus darītavas īpašnieks uzbūvēja savrupmāju, kurā Latvijas PSR laikā ierīkoja mazbērnu novietni.
Raksturojums
Dīķis ir veidots no divām daļām, kas ir atdalītas viena no otras ar zemes dambi un betona aizsprostu. Lejas dīķa daļa ir lielākā — tā aizņem 0,3 ha no dīķa 0,4 ha lielās platības. Lejas dīķī arī atrodas ar kokiem apaugusi saliņa, kuras krasts ir nostiprināts ar akmens bruģi. Uz saliņas bieži uzturas ūdensputni. Kādu laiku dīķī uzturējušies gulbji.
Ziemā dīķi izmanto kā slidotavu un hokeja spēles vietu.
ZGZ Shiyan Zhuangzhi
ZGZ Shiyan Zhuangzhi jeb Zai Guijia Zhu Shiyan Zhuangzh (pēc dažiem avotiem Tianyuan 1 ) bija Ķīnas kosmiskā iekārta, ar kuru tika veikti eksperimenti raķešdegvielas pārvietošanai mikrogravitācijā.
ZGZ Shiyan Zhuangzhi tika palaists 12:00 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 7/YZ-1A no Veņčanas pavadoņu palaišanas centra kā sekundārā krava nolaižamā aparāta prototipam DFFC. ZGZ Shiyan Zhuangzhi nebija atdalāms no pēdējās pakāpes YZ-1A.
30. jūnijā Ķīna paziņoja, ka ar ZGZ Shiyan Zhuangzhi sistēmu ir veiksmīgi īstenotas degvielas pārsūknēšanas operācijas kosmosā.< 26. jūnijā ZGZ Shiyan Zhuangzhi kopā ar raķešpakāpi YZ-1A nogāja no orbītas un aptuveni 07:30 UTC sadega Zemes atmosfērā.
Šie eksperimenti Ķīnai nākotnē ļaus izstrādāt pavadoņu degvielas uzpildīšanas sistēmas.
Billīšu kastaņa
Billīšu kastaņa ir dižkoks Jelgavas novada, Salgales pagastā, Latvijas dižākā zirgkastaņa. Aug Edvarta Virzas dzimto māju Billīšu pagalmā. 1,2 m augstumā koks sadalās trijos (agrāk — piecos) žuburos, to garums līdz 13,8 m. Kastaņa minēta Virzas darbā «Straumēni».
Hataja (valsts)
Hatajas valsts (tr, fr, ar‎ Dawlat Khaṭāy) Turcijas pakļautībā esoša marionešu valsts, kas pastāvēja no 1938. gada 2. septembra līdz 1939. gada 23. jūlijam. Konstitūcija pieņemta 1938. gada 6. septembrī. Valsts teritorija — 4700 kv.km. Galvaspilsēta — Antiohija. Naudas vienība — Turku lira. Prezidents — Taifurs Sokmens, premjerministrs — Abdurahmans Meleks un parlamenta priekšsēdētājs — Abdulgani Turkmens.
1939. gada 29. jūnijā Hatajas parlaments satikās pēdējo reizi, lai pieņemtu lēmumu par pievienošanos Turcijai. 1939. gada 7. jūlijā Hataja tika pārveidota par Hatajas provinci un 1939. gada 23. jūlijā iekļāvās Turcijas sastāvā.
Par spīti autonomās Sīrijas Republikas valdības protestiem, Francija Hataju atdeva Turcijai, jo lielā Eiropas kara priekšvakarā austrumu Vidusjūras reģionā tai bija nepieciešama militāri draudzīga vai neitrāla Turcija. 1939. gada 19. oktobrī Turcija parakstīja sadarbības līgumu ar Franciju un Britu impēriju.
Vēsture
Pirms Hatajas izveidošanas 1938. gadā, šajā teritorijā pastāvēja Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas ietvaros esošais autonomais Aleksandretas sandžaks, kura turku iedzīvotājiem saskaņā ar Francijas-Turcijas 1921. gada līgumu bija piešķirta ievērojama autonomija.
Jaunizveidotās Turcijas politiķi protestēja pret Lozannas līguma uzspiestajām robežām, kas Aleksandretu atstāja ārpus Turcijas, taču valsts bija par vāju, lai īstenotu visas savas teritoriālās ambīcijas. Sandžaka turku aktīvisti turpināja aģitēt par pievienošanos Turcijai. 1928. gadā Sīrijas pārstāvju palātā ievēlētie deputāti uzstāja uz savām tiesībām runāt turciski. Sekojot Atatrurka reformām Turcijā, reģiona turku laikraksti arī sāka iznākt latīņu alfabētā.
Džebel al-Druze valsts
Džebel al-Druze valsts (arābiski: جبل الدروز‎, franciski: Djebel Druze) autonoma valsts kas pastāvēja no 1921. līdz 1936. gadam Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas ietvaros. Izveidota 1921. gada 1. maijā. No 1922. gada 4. marta līdz 1927. gada 2. jūnijam nosaukums bija Suvajdas valsts. Valsts nosaukums atvasināts no reģionā augstākā kalna - Druzu kalna (Džebel el-Druze).
Hataja (valsts)
Vēsture
1936. gadā uzstājoties Turcijas parlamentā, Ataturks paziņoja, ka Antiohijas un Aleksandretas apgabali ir vēsturiski turku apgabali, un turpmāk saucami par Hataju. Ņemot vērā ka 1936. gada franču-sīriešu līgums paredzēja pakāpenisku valstiskās neatkarības piešķiršanu Sīrijai, Turcija aktivizēja kampaņu Aleksandretas sandžaka pārņemšanai.
Demogrāfija
Atbilstoši pretrunīgajām politiskajām interesēm, atšķīrās turku un franču dati par iedzīvotāju skaitu un etnisko sastāvu. 1921. gadā Turcija uzskatīja, ka sandžakā dzīvo 185 000 cilvēku, no kuriem 100 000 ir turki. Francija uzskatīja, ka 1921. gadā sandžakā dzīvo 87 000 turku un 1933. gadā 70 000 turku.
Džebel al-Druze valsts
1925. gadā valstī sultāna al-Atraša vadībā sākās sacelšanās, kas drīz izpletās pa visu Sīriju un kļuva par Lielo Sīrijas sacelšanos. Līdz ar Francijas-Sīrijas draudzības un alianses līguma parakstīšanu 1936. gadā, Druzu valsts kļuva par Sīrijas Republikas sastāvdaļu.
Hataja (valsts)
Demogrāfija
Atbilstoši 1936. gada tautas skaitīšanas rezultātiem sandžakā dzīvoja 220 000 cilvēku, no kuriem 39% turki, 28% alavīti, 11% armēņi, 10% sunnīti, 8% dažādu konfesiju kristieši, 4% čerkesu, ebreji, kurdu u.c.
Antiohijā 58% iedzīvotāju bija turki, kamēr Aleksandretā viņi bija mazākumā. 15% Aleksandretas iedzīvotāju bija alavīti un lielākā pilsētas iedzīvotāju daļa bija arābi. Lielākā daļa alavītu un armēņu brīvi runāja turciski. Turki bija lielie zemes īpašnieki un tirgotāji. Alavīti pārsvarā bija zemnieki un strādnieki. Iedzīvotāju vidū nebija vienota viedokļa par sandžaka nākotni. Turki vēlējās pievienoties Turcijai. Alavīti, armēņi un kristieši vēlējās lielāku autonomiju no Sīrijas, bet sunnīti vēlējās apvienošanos ar Sīriju.
Nonākšana Turcijas kontrolē
1937. gada janvārī turku karaspēks tika savilkts pie Sīrijas robežas un Ataturks kopā ar valdību tikās Turcijas dienvidos, lai demonstrētu spēku. Franču administrācijai sandžaka aizsargāšanai bija 3000 kareivji. Tautu Savienībā notika Turcijas un mandātteritoriju pārvaldošās Francijas sarunas kuru rezultātā 1937. gada 27. janvārī tika paziņots, ka sandžaks būs pilnīgi neatkarīgs savās iekšlietās, bet ārlietās to pārstāvēs Sīrija. Tautu Savienība arī izstrādāja sandžakam pamatlikumu, kas paredzēja vietējā parlamenta izveidošanu ar 40 pārstāvju vietām. Sandžaka militāro aizsardzību kopīgi uzņēmās Francija un Turcija.
1938. gada 3. jūlijā Francija un Turcija parakstīja vienošanos, kas paredzēja vienāda lieluma militārā kontingenta atrašanos sandžakā. Nākamajā dienā Turcijas karaspēks sāka ienākt Aleksandretas sandžaka teritorijā.
1938. gada asambleja
Pēc turku armijas ienākšanas un daudzu iedzīvotāju bēgšanas, franču administrācija 1938. gada 22. jūlijā no sandžaka asamblejas 40 vietām 22 piešķīra turkiem, 9 alavītiem, 5 armēņiem, 2 sunnītiem un 2 kristiešiem. Lai palielinātu turku skaitu sandžakā, Turcijas valdība jau iepriekš bija aicinājusi visus sandžakā dzimušos Turcijas iedzīvotājus atgriezties tajā un reģistrēties.
Jaunais parlaments sanāca 1938. gada 2. septembrī un pasludināja neatkarīgu Hatajas republiku. Kemalisms tika pasludināts par valsts ideoloģiju. Par prezidentu tika ievēlēts Taifurs Sokmens. 1939. gada pavasarī valstī tiek ieviesti Turcijas likumi un valūta. 1939. gada vasarā republika beidza pastāvēt un iekļāvās Turcijā.
Sīrijas reakcija
Sīrijas politiķi aktīvi protestēja pret franču administrācijas lēmumu atšķelt Aleksandretas sandžaku no Sīrijas Republikas. Viņi atsaucās uz Francijai piešķirtā Tautu Savienības mandāta 4. paragrāfu, kas paredzēja ka: „Mandāta turētājam jābūt atbildīgam pat to, lai neviena no Sīrijas un Libānas teritorijas daļām netiktu atdota vai iznomāta vai jebkādā citā veidā nodota ārzemju varas kontrolē”.
1939. gada 7. jūlijā, protestējot pret franču administrācijas lēmumu atdot Aleksandretu Turcijai un Sīrijas-Turcijas līguma, kas paredzēja neatkarības piešķiršanu Sīrijai, nepildīšanu, Sīrijas Republikas prezidents Hašims al-Atasi atkāpās no amata.
Sīrijas valdība līdz pat mūsdienām turpina uzstāt, ka reģions ir neatņemama Sīrijas sastāvdaļa.
Brensfīlds (nozīmju atdalīšana)
Brensfīlds var būt:
Pirita
Pirita (et) ir upe Igaunijas ziemeļos, Jervas, Harju apriņķī un Tallinā.
Iztece — Pūzu purvs Jervas apriņķī. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Tallinas līcī Tallinas pilsētas teritorijā. Piritu trīsreiz šķērso valsts autoceļš A2 (Tallina—Tartu—Veru—Luhamā), kā arī lejtecē autoceļš A1 (Tallina—Narva). Upes krastos atrodas Koze un Jiri.
Piritas vārdā nosaukts viens no astoņiem Tallinas administratīvajiem rajoniem. Piritas upe iekļauta Tallinas pilsētas ūdensapgādes sistēmā. Pie tās grīvas atrodas Piritas klostera drupas. Upes grīvā Piritas osta, kas tika izveidota burāšanas sacensību rīkošanai Maskavas olimpiskajās spēlēs.
Usvīši
Usvīši (arī Ūsvīši; ) ir skrajciems Rēzeknes novada Ozolaines pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 4,5 km no pagasta centra Balbišiem, 7,5 km no novada centra Rēzeknes un 246 km no Rīgas.
Ciems atrodas pie vietējā autoceļa V581, tā apkārtnē atrodas Ūsveišu kapi un Ūsvīšu ezers.
Atmiņa ar kļūdu labošanu
Atmiņa ar kļūdu labošanu (en - ECC) ir tāda veida datoratmiņa, kas var konstatēt un izlabot atmiņā notiekošus n bitu datu bojājumus. Atmiņu ar kļūdu labošanu izmanto lielākajā daļā datoru, kuros datu bojājumi nekādā ziņā nav pieļaujami, piemēram, ražošanas vadības lietojumos, izšķirīgi svarīgās datubāzēs vai infrastruktūras kešatmiņās.
Parasti atmiņa ar kļūdu labošanu uztur atmiņas sistēmas neuzņēmību pret viena bita kļūdām: dati, kas tiek nolasīti no katra vārda, vienmēr ir tādi paši kā tajā ierakstītie dati, pat ja viens no faktiski saglabātajiem bitiem ir apvērsts nepareizā stāvoklī. Vairums atmiņu bez kļūdu labošanas nespēj konstatēt kļūdas, lai gan dažas atmiņas bez kļūdu labošanas, bet ar paritātes atbalstu ļauj konstatēt, taču ne labot kļūdas.
Apraksts
Kļūdu labošana pasargā no neatrastiem atmiņas datu bojājumiem, un to izmanto datoros, kuros šādi bojājumi nav pieļaujami, piemēram, dažos zinātniskos un finansiālos datošanas lietojumos vai datņu serveros. Turklāt kļūdu labošana samazina avāriju skaitu, kas sevišķi nav pieļaujamas daudzlietotāju serveru lietojumos un maksimālās pieejamības sistēmās.
Piemēram, 1997. gadā palaistajā kosmiskajā lidaparātā Cassini-Huygens bija divi vienādi lidojuma parametru reģistratori — katram bija 2,5 gigabiti atmiņas sērijveida dinamiskās brīvpiekļuves atmiņas mikroshēmu formā. Izmantojot iebūvētās kļūdu konstatēšanas un labošanas funkcijas, kosmiskā lidaparāta inženiertehniskā telemetrija informēja par (izlabojamu) viena bita uz vārdu kļūdu skaitu un (neizlabojamu) divu bitu uz vārdu kļūdu skaitu. Pirmajos 2,5 lidojuma gados kosmiskais lidaparāts informēja par gandrīz nemainīgu viena bita kļūdu daudzumu — aptuveni 280 kļūdu dienā, taču 1997. gada 6. novembrī, pirmajā mēnesī kosmosā, kļūdu skaits šajā vienā dienā pieauga vairāk nekā četras reizes. Tas tikai saistīts ar Saules uzliesmojumu, ko konstatēja Zemes mākslīgais pavadonis GOES 9.
Pastāvēja bažas, ka līdz ar tālāku dinamiskās brīvpiekļuves atmiņas blīvuma palielināšanos un tādējādi komponentu samazināšanos uz mikroshēmām, vienlaikus krītoties darba spriegumam, šāds starojums biežāk ietekmēs dinamiskās brīvpiekļuves atmiņas mikroshēmas, tāpēc ka zemākas enerģijas daļiņas spēs mainīt atmiņas šūnas stāvokli. No otras puses, mazākas šūnas veido mazākus mērķus, un pāreja uz silīcija izolatora un tamlīdzīgām tehnoloģijām var padarīt atsevišķas šūnas mazāk uzņēmīgas un tādējādi neitralizēt vai pat apgriezt šo tendenci.
Priekšrocības un trūkumi
Pastāv kompromiss starp aizsardzību pret neparastu datu zudumu un augstākām izmaksām.
Atmiņai ar kļūdu labošanu parasti ir augstāka cena nekā atmiņai bez kļūdu labošanas, jo atmiņas moduļu ar kļūdu labošanu ražošanai ir vajadzīga papildu aparatūra, kā arī atmiņas ar kļūdu labošanu un ar to saistītās sistēmas aparatūras ražošanas apjomi ir mazāki. Arī sistēmplates, mikroshēmojumi un procesori, kas ir saderīgi ar kļūdu labošanu, var būt dārgāki.
Sistēmplašu ražotāju atbalsts kļūdu labošanai atšķiras, tāpēc ar kļūdu labošanu nesaderīga sistēmplate var vienkārši nepazīt atmiņu ar kļūdu labošanu. Vairums sistēmplašu un procesoru, kas paredzēti mazāk svarīgiem lietojumiem, nav izstrādāti saderībai ar kļūdu labošanu, tāpēc to cena var būt zemāka. Dažas kļūdu labošanai pielāgotas sistēmplates un procesori ir saderīgi ar nebuferētu (nereģistrētu) kļūdu labošanu, bet darbojas ar atmiņu bez kļūdu labošanas arī; sistēmas aparātprogrammatūra nodrošina kļūdu labošanas funkcijas, ja ir uzstādīta atmiņa ar kļūdu labošanu.
Atkarībā no lietojuma un izpildījuma dažās sistēmās kļūdu labošana var samazināt atmiņas darbības ātrumu par 2–3 procentiem, jo atmiņas ar kļūdu labošanu kontrolleriem ir vajadzīgs papildu laiks kļūdu pārbaudei, tomēr modernajās sistēmās kļūdu labošanas pārbaude ir integrēta centrālajā procesorā, neradot piekļuves atmiņai papildu kavēšanos, kamēr nav konstatētas kļūdas.
Kļūdu labošanas shēmu dēļ ar kļūdu labošanu saderīga atmiņa var veicināt papildu enerģijas patēriņu.
Lorenco Bufons
Lorenco Bufons (it, dzimis ) ir bijušais itāļu futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases pārstāvis.
Savas karjeras laikā aizvadījis 277 mačus AC Milan komandas rindās. Spēlējis arī otrajā Milānas komandā Internazionale, kā arī vairākos citos Itālijas klubos. Kopumā piecas reizes uzvarējis Itālijas A sērijā.
Viņa radinieks ir cits itāļu futbola vārtsargs Džanluidži Bufons.
Sasniegumi
AC Milan
Personīgā dzīve
Lorenco Bufons ir brālēns vārtsarga Džanluidži Bufona vectēvam.
Ivars Briedis
Ivars Briedis (dzimis Valmierā) ir latviešu izglītības darbinieks, vēstures skolotājs, darbojies arī politikā.
Dzīvesgājums
Dzimis Valmierā 1940. gada 29. septembrī Alīdas Briedes un Kārļa Brieža četru bērnu ģimenē. Mācījās Veselavas septiņgadīgajā skolā, pēc tam Valmieras 11 varoņu komjauniešu vidusskolā. 1960. gadā sāka strādāt par skolotāju Valmieras rajona Rauskas septiņgadīgajā skolā, vienlaicīgi studēja Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē. 1967. gadā universitāti beidza ar vēstures skolotāja diplomu. Divpadsmit gadus (līdz 1978. gadam) strādāja par skolas direktora vietnieku audzināšanas darbā — sākumā Zvejniekciema vidusskolā, pēc tam Valmieras 4. vidusskolā. 1978. gadā tika iecelts par Valmieras starpskolu mācību ražošanas kombināta direktoru, 1984. gadā — par Valmieras Viestura vidusskolas direktoru.
1984. gadā kļuvis par Valmieras Viestura vidusskolas direktoru, to vadīja līdz pat 2010. gadam. Koru "Beverīna" Cēsīs, "Dziedonis" Rīgā un "Imanta" Valmierā, Valmieras slimnīcas vīru ansambļa dziedātājs. Precējies, izaudzinājis divus bērnus — meitu Ilzi un dēlu Gintu.
Politiskā darbība
Atmodas sākumā (1989. gadā) Valmierā iesaistījās Latvijas Tautas frontes (LTF) darbā un, pateicoties enerģiskajai rīcībai un aktīvajam darbam, tika ievēlēts par LTF Valmieras nodaļas līdzpriekšsēdētāju. No LTF tika izvirzīts arī par deputāta kandidātu 1990. gada LPSR Augstākās Padomes vēlēšanās un 18. martā ievēlēts par Augstākās Padomes deputātu no Rūjienas 196. vēlēšanu apgabala. Strādāja Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā. Piedalījās likumprojektu izstrādāšanā izglītībā, kā arī citu likumdošanas aktu izstrādē un pieņemšanā. Šī Augstākā Padome sagatavoja ceļu Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanai. Tās deputātu vairākums, to vidū arī Ivars Briedis, 1990. gada 4. maijā balsoja par Neatkarības deklarāciju, kura izvirzīja mērķi atjaunot 1918. gada 18. novembrī proklamēto Latvijas valsti. Deputāta darbības sākumā viņš rakstīja: "Savā darbībā vadīšos pēc trim principiem: nesoli, ko nevari izpildīt. Jāstrādā ar prātu, ne ar emocijām. Tēvzemei un brīvībai". Pašlaik viņš ir vienīgais no pieciem 1990. gadā ievēlētajiem Valmieras rajona deputātiem, kas joprojām strādā un dzīvo Valmieras rajonā.
Apbalvojumi
Par savu darbību apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni (2000. gada maijā) un 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.
Pāvuls Jurjāns
Pāvuls Jurjāns (dzimis, miris ) bija latviešu komponists, diriģents, pedagogs, mūzikas kritiķis un tautas dziesmu vācējs. Komponista vārdā nosaukta mūzikas skola Pārdaugavā.
Dzīvesgājums
Dzimis Ērgļos, muzikāli izglītojās Harkivas mūzikas skolā, kur par skolotājiem strādāja viņa brāļi Andrejs un Juris, kā arī studēja dziedāšanas un kormeistaru klasēs Sanktpēterburgas konservatorijā. Pēc mācībām strādāja Rīgā, pasniedza dziedāšanu, koncertēja kā mežraga virtuozs un kā solodziedātājs, vadīja korus. Bija V Vispārējo latviešu Dziesmu svētku virsdiriģents. No 1904. līdz 1915. gadam strādāja par Rīgas Ķeizariskās mūzikas skolas dziedāšanas skolotāju un operas klases vadītāju, nodibināja un vadīja Latviešu operu.
Bija Latviešu operas dibinātājs un diriģents. 1912. gada 27. decembrī notika operas "Jevgenijs Onegins" pirmizrade, kurā uzstājās tikai latviešu dziedātāji.
No 1919. gada vadīja dziedāšanas klasi Latvijas Konservatorijā.
Darbi
Viņa veikums ir 12 simfoniskie darbi, 5 vokāla instrumenta darbi, 3 kameransambļi, 11 solo dziesmas, 2 tautas dziesmu apdares solo balsij, 14 oriģināldziesmas jauktajam korim un 15 oriģināldziesmas vīru korim.
Madagaskara 3
"Madagaskara 3" (en) ir 2012. gada ASV datoranimācijas kinokomēdija, kuras režisori ir Ēriks Darnels un Toms Makgrāts. Filma turpina stāstu par četriem Ņujorkas Centrālparka zoodārza iemītniekiem. Šoreiz Alekss, Mārtijs, Melmans, Glorija un viņu draugi pievienojas ceļojošajam cirkam, cerībā atkal nokļūt mājās — Ņujorkā. Šī ir trešā un pēdējā filma "Madagaskaras" filmu sērijā.
Filmas oriģinālajā angļu valodas versijā lomas ieskaņojuši Bens Stillers, Kriss Roks, Deivids Švimmers, Džada Pinketa Smita, Saša Barons Koens, Frānsisa Makdormanda, Martins Šorts, Vinnijs Džonss un citi aktieri.
Filmas dublāža latviešu valodā veikta studijā "Rija". Lomas ierunājuši aktieri Edgars Lipors (Alekss), Ainārs Ančevskis (Mārtijs), Liene Gāliņa (Glorija), Imants Pakalnietis (Melmans), Guna Zariņa (kapteine Dibuā), Jānis Kirmuška (Karalis Džulians), Pēteris Šogolovs (Kovaļskis), Varis Vētra (Kapteinis), Igors Čerņavskis (tīģeris Vitālijs), Ģirts Jakovļevs (Moriss), Dainis Porgants (Riko), Kristaps Liepiņš (Morts), Artis Robežnieks (Meisons), Roberto Meloni (ronis Stefano) un Inga Misāne (Džī).
Jānis Brigaders
Jānis Brigaders (dzimis, miris ) bija latviešu izdevējs un aktieris.
Viņa māsa Anna Brigadere bija rakstniece.
Biogrāfija
No 1885. līdz 1899. gadam Brigaders bija aktieris Rīgas Latviešu teātrī, bija precējies ar aktrisi Annu Veinbergu (skatuves vārds — Maija). No 1902. līdz 1905. gadam Brigaders bija laikraksta "Vārds" līdzizdevējs, no 1908. līdz 1909. gadam bija redaktors laikrakstā "Latvija", no 1906. līdz 1914. gadam — līdzizdevējs. 1911. gadā viņa izdevniecība pārgāja "Valters un Rapa" īpašumā.
Pēc Februāra revolūcijas Brigaderu ievēlēja Rīgas pilsētas domē. Vācu okupācijas laikā 1918. gadā kopā ar citiem latviešu domniekiem (A. Krastkalnu, Fr. Veinbergu, K. Pēkšēnu, K. Lejiņu, A. Freiju u.c.) Brigaders pieprasīja 3 vēsturiskajām Baltijas guberņām pievienot arī Vitebskas guberņas latviešu daļu (Latgali).
Ūšpeļi
Ūšpeļi ir ciems Silajāņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 227 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V577.
Tyga
Maikls Rejs Ngujens Stīvensons (angļu: Michael Ray Nguyen-Stevenson), plašāk pazīstams ar savu pseidonīmu kā Tyga, ir amerikāņu reperis, dziedātājs un televīzijas slavenība.
2011. gadā ieguva popularitāti parakstot kontraktus ar Young Money Entertainment, Cash Money Records un Republic Records.
Diskogrāfija
Studijas albumi:
Sila strazds
Sila strazds (Turdus viscivorus) ir mežastrazdu dzimtas (Turdidae) Latvijā ligzdojošs dziedātājputns, kuram ir 3 pasugas. Tas sastopams Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā. Lielākajā daļā izplatības tas ir nometnieks, bet ziemeļu un austrumu populācijas ir gājputni. Migrācija parasti notiek nelielos baros.
Izplatība
Sila strazds izplatīts Eiropā, Ziemeļāfrikā, Turcijā, Kaukāzā, Sibīrijas dienvidu daļā, virzienā uz austrumiem līdz Baikālam, Centrālāzijas kalnu apvidos, virzienā uz dienvidiem līdz Nepālai. Sila strazda ziemeļu un austrumu populācijas ir migrējošas, ziemo Rietumeiropā un izplatības areāla dienvidu daļā, sasniedzot Tuvos Austrumus. Centrālāzijas kalnu populācijas migrē lejup no kalniem, ziemojot vietējās ielejās. Ziemeļāfrikas kalnos tas pamatā sastopams līdz 600 metriem virs jūras līmeņa, reizēm ieklejojot līdz 1700 metriem, bet Eiropas augstkalnos sila strazds mājo kalnos no 800 līdz 1800 metriem. Ja vasarā šie putni galvenokārt uzturas mežos, tad ziemā tas izvēlas atklātākas ainavas, tīreļus, pļavas un lauksaimniecības tīrumus.
Reizēm sila strazds ieklejo Islandē, Fēru Salās, Azoru salās, Krētā, Saūda Arābijā, Apvienotajos Arābu Emirātos, Omānā, Sikimā, Ķīnā un Japānā.
Latvijā
Latvijā sila strazds ir samērā parasts ligzdotājs. Tas mājo priežu mežos un mežos, kur dominē priede. Migrācijas laikā sila strazds ir arī parasts caurceļotājs, bet nelielā skaitā. Atsevišķi īpatņi pārziemo.
Izskats un īpašības
Sila strazds ir ne tikai lielākais no Latvijas mežastrazdiem, bet tas ir lielākais Eiropā dzīvojošais mežastrazds. Nominālpasugas ķermeņa garums ir 27—28 cm, spārnu plētums 45 cm, svars 93—167 g.
Tam ir pelēkbrūna mugura un melni raibumots vēders, līdzīgi kā dziedātājstrazdam, tomēr raibumi ir lielāki un retāki. Uz krūšu apakšējās daļas raibumi kļūst biežāki, radot iespaidu par krūšu joslu. Pazode un pakakle ir pelēcīgi baltas, krūtis gaiši brūnas, vēders bālāks. Sila strazdam ir gara, pelēka aste ar baltiem ārējo lidspalvu galiņiem, arī spārnu apakšas ir baltas. Acis ir tumši brūnas, knābis gandrīz melns, tomēr tā apakšējā daļa pie pamatnes ir dzeltena. Sila strazda kājas ir dzeltenbrūnas. Abi dzimumi izskatās vienādi. Arī jaunie putni izskatās līdzīgi pieaugušajiem putniem, bet to mugura ir gaišāka - daudzām spalviņām centrā ir krēmkrāsas raibumiņš, bet pavēdere ir dzeltenīga. Jau pirmās ziemas laikā jaunie putni izskatās tādi paši kā pieaugušie, izņemot to pavēderes, kas ir dzeltenākas.
Dziesma līdzīga melnā mežastrazda svilpošanai, bet ir ātrāka un saraustītāka. Izklausās, it kā putns ļoti steigtos. Sauciens ir garš un atgādina sausu tarkšķi.
Uzvedība
Sila strazds galvenokārt visa gada garumā novērojams viens pats vai pa pāriem, lai gan vasaras beigās visa ģimene mēdz kopā baroties. Nereti grupas rudeņos apvienojas nelielos baros, kuros ir daži desmiti putnu (līdz 50 strazdiem). Putni guļ koku vai krūmu zaros pa vienam vai pa pāriem, bet rudeņos visa ģimene. Ziemas periodā ģimene izklīst.
Sila strazdi barojas uz zemes, pārvietojoties ar palēcieniem vertikālā stājā. Kad sila strazds ir satraucies, tas sit spārnus un šūpo asti. Lidojums viegli viļņains, mijoties spārnu sišanai ar planējumu.
Barība
Sila strazds galvenokārt barojas ar ogām, augļiem un dažādiem bezmugurkaulniekiem — kukaiņiem, sliekām, gliemežiem un gliemjiem. Sila strazds, pirms apēd gliemezi, to samīca pret akmeņiem. Reizēm sila strazdi nomedī dziedātājstrazda, melnā mežastrazda un peļkājītes mazuļus un glodenes. Vasaras beigās, rudeņos un ziemā tas barojas ar dažādiem augļiem, ogām un sēklām. Pavasarī strazds barojas arī ar ziediem un jaunajiem dzinumiem.
Mazuļi tiek baroti tikai ar bezmugurkaulniekiem, kuri tiek meklēti krūmu un koku apakšējos zaros vai zem krūmiem, lai gan vēlāk putni labprātāk barojas pļavā un atklātā laukā.
Ligzdošana
Sila strazdi ligzdot sāk nākamajā vasarā, nepilna gada vecumā. Tie veido monogāmus pārus un teritorijās, kurās sila strazdi ir nometnieki, pāris paliek kopā visa gada garumā. Katram pārim ir sava teritorija, kas katru gadu tiek nodibināta no jauna. Tēviņš bezbailīgi aizsargā ligzdošanas teritoriju gan no sugas brāļiem, gan plēsīgajiem putniem un vārnām, gan no kaķiem un reizēm pat no cilvēkiem. Ligzda tiek būvēta koka zaru žāklē vai uz zara, atspiesta pret stumbru. Reizēm sila strazds izmanto klinšu pārkares un ēku dzegas. Lai arī ligzda var atrasties pat 20 metru augstumā, visbiežāk tā atrodas 2—9 metru augstumā. Sila strazda tuvumā bieži ligzdo žubīte. Abas sugas iegūst no šīs apvienības, jo apvienojas žubītes modrība ar sila strazda agresivitāti.
Strazda ligzda ir liela, kausveida formā, vīta no zariem, sausas zāles, saknītēm un sūnām. No iekšpuses tā ir izklāta ar dubļiem un oderēta ar smalkiem zāļu stiebriņiem un lapiņām. Ligzdu būvē mātīte, lai gan tēviņš reizēm piepalīdz. Dējumā ir 3—5 olas. Tās var būt krēmīgi, gaiši brūnas vai gaiši zilas ar sarkanbrūniem raibumiem. Inkubācijas periods ilgst 12—15 dienas, perē galvenokārt mātīte. Mazuļi ir ligzdguļi un par tiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni sāk lidot 14—16 dienu vecumā, bet vecāki par tiem turpina rūpēties vēl 15—20 dienas. Sezonā parasti ir 2 perējumi, izņemot Sibīriju, kur ir tikai viens perējums. Mātīte sāk perēt otro dējumu, pirms pirmais ir izlidojis, līdz ar to pirmo perējumu pamatā izbaro tēviņš. Reizēm perējumi seko viens aiz otra un tiek izmantota viena un tā pati ligzda. Sila strazdi vidēji dzīvo 3 gadus, bet visvecākajam zināmajam sila strazdam ir bijis 21 gads un 3 mēneši.
Sistemātika
Sila strazdam ir 3 pasugas:
Antikitiras mehānisms
Antikitiras mehānisms ir sens analogais dators un Saules sistēmas modelis, kuru izmantoja, lai prognozētu astronomiskās pozīcijas un aptumsumus kalendāram un astroloģiskiem mērķiem, kā arī olimpiāžu ciklu noteikšanai.
Tas tika atrasts 340×180×90 mm lielā koka kastē. Antikitiras mehānisms tika atrasts vienā gabalā, tas vēlāk tika sadalīts trijos lielos fragmentos, kas pašlaik sadalīti 82 daļās. Četros fragmentos atrodas zobrati, uz vairākiem citiem — dažādi uzraksti. Lielākā zobrata diametrs sasniedz apmēram 140 mm, tam sākotnēji bija 223 zobi.
Visticamāk, artefakts tika atrasts 1901. gada jūlijā Antikitiras kuģa vrakā pie Grieķijas Antikitiras salas. Tiek uzskatīts, ka to izveidojuši grieķu zinātnieki ap 150.—100. gadu p.m.ē. vai arī ap 205. gadu p.m.ē. Visi zināmie Antikitiras mehānisma fragmenti tiek glabāti Nacionālajā arheoloģijas muzejā Atēnās, tur atrodas arī vairākas mākslinieciskas rekonstrukcijas, kā mehānisms varēja izskatīties.