cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taņa Andrejeva
Taņa Andrejeva (mk, dzimusi ) ir bijusī Ziemeļmaķedonijas handboliste, spēlēja vārtsarga pozīcijā. Bija Ziemeļmaķedonijas handbola izlases kapteine.
Anatolijs Ņikitins
Dzīvesgājums
Dzimis 1928. gada 1. jūlijā Istras pagasta Cucuru sādžā zemnieka Aņisima Ņikitina (1894—1976) un viņa sievas Annas, dzimušas Vorkuļas (1894—1966), ģimenē. Mācījās Istras pamatskolā un Zilupes vidusskolā, kuru absolvēja 1948. gadā un sāka studijas LVU Medicīnas fakultātē, kuru 1950. gadā pārveidoja par Rīgas Medicīnas institūtu (RMI). Turpināja ķirurģijas studijas aspirantūrā (1954—1958), 1957. gadā viņu iecēla par Rīgas pilsētas 1. slimnīcas Ķirurģijas klīnikas vadītāju. 1969. gadā Ņikitins aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju, apkopojot savu pieredzi par 218 sirds operācijām.
Taņa Andrejeva
Sāka nodarboties ar handbolu 14 gadu vecumā Kometal Gjorče Petrov skolā, 19 gadu vecumā debitēja šis komandas pamatsastāvā. Vēlāk spēlēja komandu Tutunski kombinat (Prilepa) un Kale (Kičeva) sastāvā. 2007/2008. gadu sezonā atgriezās klubā Kometal Gjorče Petrov, kura sastāvā izcīnīja valsts kausu. Nākamo sezonu aizvadīja serbu klubā Kikinda. Vēlāk atgriezās Ziemeļmaķedonijā, pārstāvot komandu ŽRK Metalurg. . No 2009. līdz 2012. gadam vairākas reizes uzvarēja čempionātus un izcīnīja Ziemeļmaķedonijas kausu.
Anatolijs Ņikitins
Dzīvesgājums
2000. gadā pensionējās, taču vēl 5 gadus strādāja par Rīgas 1. slimnīcas Ķirurģijas klīnikas vadītāja vietnieku. Bija mācību grāmatas “Ķirurģija” līdzautors (2001).
Miris 2022. gada 23. decembrī Rīgā.
Jānis Pupurs
Jānis Pupurs (dzimis, miris ) bija Rīgas lielvecākais Kirhenšteina valdības laikā 1940. gadā pēc PSRS veiktās Latvijas okupācijas.
Vēlāk Latvijas PSR Tautas komisāru padomes tirdzniecības tautas komisārs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1901. gadā Vecpiebalgā strādnieku ģimenē, jau Madonas reālskolā piedalījies komunistiskajā jaunatnes pulciņā. Strādājot Rīgā, darbojies kreisajās strādnieku arodbiedrībās un strādnieku kooperācijā, beidzis vakara vidusskolu.
Ievēlēts Rīgas pilsētas domē no 1928. līdz 1934. gadam, bijis kreisās strādnieku frakcijas priekšsēdētājs un pilsētas revīzijas komisijas loceklis. Pēc profesijas – grāmatvedis, strādājis PSRS tirdzniecības pārstāvniecībā Latvijā. Vairākkārt arestēts par komunistisko darbību.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 5. jūlijā iecelts atceltā Rīgas lielvecākā Roberta Liepiņa vietā.
Teodors Rutulis
Latvijas brīvības cīņu dalībnieks (kapteinis 1. Liepājas kājnieku pulkā).
Jānis Pupurs
Dzīvesgājums
Atkāpies no amata dēļ kļūšanas par LPSR TKP tirdzniecības tautas komisāru ar 12. septembri. Viņa vietā tika iecelts viņa vietnieks, Rīgas vecākais un finanšu pārvaldes priekšnieks Ādolfs Ermsons.
Teodors Rutulis
Apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni par izlūku gājienu 1919. gada 20. septembrī ienaidnieka aizmugurē Domopoles apkārtnē Latgalē.
Miris 1944. gada 23. novembrī Vācijā 51 gada vecumā.
Pulkvežleitnanta vadīšanas laiks:
1942. gada 25. februārī Liepājā saformēja 21. Liepājas policijas bataljonu no Kurzemes apgabala brīvprātīgajiem. 30. martā bataljons izbrauca uz Ļeningradas fronti 18 virsnieku, 84 instruktoru un 487 kareivju sastāvā;
kad 1942. gada 11. augustā slimības dēļ 21. Liepājas policijas bataljona komandiera amatu atstāja, vadību uzņēmās vācu policijas kapteinis Jakobs.
Batuhans
Batuhans arī Batijs (dzimis ap 1207. gadu, miris 1255. gadā) bija Čingishana vecākā dēla Džuči dēls, Zilās Ordas valdnieks un, kopā ar Ordahanu, Zelta Ordas dibinātājs. Krievu hronikās viņš tika dēvēts par caru Batiju.
Dzīvesgājums
Vēlāk mongoļi Batija vadībā iebruka dziļāk Eiropā, sakaudami apvienoto Polijas un Svētās Romas impērijas karaspēku Legņicas kaujā 1241. gada 9. aprīlī, bet 1241. gada 11. aprīli sakaudami Ungārijas karaspēku Bēlas IV vadībā Muhi kaujā. Tomēr, uzzinājuši par hana Ugedeja nāvi, mongoļi devās uz atpakaļ uz dzimteni, lai piedalītos kurultajā, kas ievēlētu nākamo valdnieku.
Pēc Čingishana dēlu nāves Batuhans kļuva par visvecāko dzīvo Čingishana pēcnācēju, ar lielu ietekmi mongoļu vidū. 1253. gadā Inocents IV izsludināja jaunu krusta karu pret mongoļu valdnieku Batuhanu, aicinot tajā piedalīties kristītos Livonijas, Bohēmijas, Morāvijas, Serbijas, Pomerānijas un Lietuvas iedzīvotājus.
Kaktusu iela (Rīga)
Sākotnējais nosaukums bija Ciema iela, iela pārdēvēta par Kaktusu ielu, jo Rīgas robežās jau bija Ciema iela (Berģi Rīgas teritorijā iekļauti 1974. gadā).
Kaktusu ielā 6 atrodas administratīvā ēka, kur agrāk atradās Ādažu zirgu pasta stacija, kas slēgta 1873. gadā. Pēc tam tur atradušās dažādas iestādes.
Ielu savienojumi
Kaktusu iela ir savienota ar šādām ielām:
Ivars Veits
Ivars Veits (dzimis Liepājā) ir latviešu izcelsmes Vācijas inženieris, kurš visu savu dzīvi ir veltījis akustikas nozarei. Agrā bērnībā emigrējis uz Vāciju, kur skolojies un izkopis savas zināšanas.
Biogrāfija
I. Veits ir dzimis Liepājā. 1941. gadā emigrēja uz Vāciju, kur mācījās pamatskolā un ģimnāzijā. Studijas 1954. gadā uzsāka Ilmenavas (Ilmenau) Tehniskajā Universitātē, Elektrotehnikas fakultātē. Studijas absolvēja ar diplomēta inženiera grādu 1960. gadā.
1971. gadā ieguva doktora inženiera grādu Āhenes (Aachen) Tehniskajā Universitātē pēc disertācijas aizstāvēšanas akustikā, bet 2005. gadā kļuva par Vīsbādenes (Wiesbaden) Augstskolas profesoru un vēl šobrīd pasniedz akustikas nodarbības.
I. Veits 1961. gadā kļuva par elektro-akustisko dzirdes aparātu un audiometru nodaļas vadītāju uzņēmumā Siemens. No 1975. gada līdz 1978. gadam vadīja zinātniskās pētīšanas nodaļu Battelle Institūtā, Frankfurtē pie Mainas. Darbības lauki: Hidroakustika, troksnis un tā iedarbība, uz cilvēka dzirdi, svārstības un vibrācijas. Tā laikā izstrādājis pasaulē pirmo aktīvo tehnisko aizsardzības metodi pret troksni, izmantojot antiskaņas principu. Šis izgudrojums starplaikā tiek izmantots dažādos tehniskajos ražojumos ar zemu trokšņa līmeni.
No 1978. līdz 1981. gadam bija direktors Audioloģijas Akadēmijā Lībekā. Savukārt no 1981. līdz 1984. gadam bijis Fraunhofer-Institūta Štutgartē būvakustikas nodaļas vadītājs. No 1985. līdz 1995. gadam akustiskās attīstīšanas un pētīšanas nodaļas direktors Sennheiser uzņēmumā Hannoverē. Darba pienākumi šajā amatā bija saistīti ar mikrofoniem un radio austiņām, it īpaši austiņām ar aktīvu aizsardzību pret troksni. No 1996. līdz 2001. gadam bija uzņēmuma Continental prettrokšņu tehnoloģijas pētīšanas centra vadītājs. Darba lauks: trokšņu samazināšana automobiļos un sevišķi klusu auto riepu tehnoloģijas attīstīšana.
I. Veits sadarbojies arī ar dažādiem Latvijas uzņēmumiem, kā, piemēram, Knauf.
Kopš 2002. gada ir neatkarīgs konsultants akustikas jautājumos, it īpaši:
I. Veitam ir ilggadīga, arī starptautiska pieredze minētās akustikas jomās.
Publikācijas un citas profesionālās aktivitātes
Vairāk nekā 200 zinātniskās publikācijas vācu, spāņu, angļu un latviešu valodā par akustiskiem tematiem, to starpā arī 6 grāmatas .
Ilggadējs pasniedzējs Ķīles (Kiel) Universitātē, Nirnbergas (Nürnberg) Inženierskolā un Eslingenes (Esslingen) Tehniskajā Akadēmijā.
Kopš 2005. gada pasniedzējs Vīsbādenes Augstskolā; zinātnes nozare — akustika.
Piedalījies daudzos zinātniskos kongresos kā referents: Rietumeiropā, Āzijā, Austrālijā un abos Amerikas kontinentos.
Citi sabiedriskie darbi
1980. gadā Latviešu Inženieru biedrības Vācijā (LIB-V) līdzdibinātājs un tās pirmais vicepriekšsēdētājs. Vēlāk vairākus gadus tās priekšsēdētājs.
1982. gadā 6. Latviešu Tehnisko Zinātņu kongresa (LTZK) zinātnisko daļu vadītājs. Šis sestais kongress toreiz notika Minsterē, Vācijā.
Latviešu Tehniskās Terminoloģijas Vārdnīcas (LTTV) redakcijas ASV loceklis. Vārdnīcai I. Veits sarakstījis vairāk nekā 1700 terminus par akustiku latviešu, angļu un vācu valodā.
Aktīvi piedalījies pirmā SOS-Bērnu ciemata celšanā Latvijā — Īslīcē, Bauskas rajonā.
Transeast Airlines
Transeast Airlines bija Latvijas un Zviedrijas kopuzņēmumam SIA TRANS EAST AIRLINES piederoša lidsabiedrība, kuras bāzes lidosta bija Rīgas Starptautiskā Lidosta. Aviokompānija bija dibināta 1993. gadā, un tā veica regulārus lidojumus no Rīgas uz Jēnčepingas lidostu Zviedrijā (no 1993. gada) un Bilundas lidostu Dānijā (no 1995. gada). Tā izmantoja Jak-40 lidmašīnu ar 30 pasažieru vietām.
Pēc lidsabiedrības airBaltic lidojumu skaita straujā pieauguma lidsabiedrība kļuva nerentabla un tās darbību Rīgas lidostā apturēja 1998. gada 10. decembrī. Latvijas-Zviedrijas kopuzņēmums SIA aviokompānija "TRANS EAST AIRLINES" tika likvidēts 2008. gada 25. jūnijā.
Vera Veicmane
Vera Veicmane (dzimusi Hacmane) ( 1881. gada 27. novembris — 1966. gada 24. septembris), bija pirmā Izraēlas prezidenta Haima Veicmana sieva, ārste un cionistu aktīviste.
Biogrāfija
Vera Hacmane dzimusi Krievijas impērijas pilsētā Rostovā pie Donas, Jesajas un Feodosijas Hacmaņu ģimenē. Sākumā viņa studēja mūziku, pirms sāka mācīties Ženēvā, Šveicē. Tur viņa satika Haimu Veicmanu universitātes cionistu klubā.
Vecākais dēls Benjamins Veicmans (1907–1980) apmetās Īrijā un kļuva par piensaimnieku. Veicmanu jaunākais dēls Maikls Otrā pasaules kara laikā dienēja par pilotu Lielbritānijas karaliskajos gaisa spēkos un tika nogalināts aktīvajā dienestā, kad viņa lidmašīna tika notriekta virs Biskajas līča.
Brīvprātīgais darbs
1916. gadā Veicmane atteicās no pediatrijas darba, kad viņa pievienojās vīram, kad viņš tika iecelts par Lielbritānijas admiralitātes zinātnisko padomnieku ķīmijas jomā Pirmā pasaules kara laikā. 1920. gadā viņa bija viena no Sieviešu starptautiskās cionistu organizācijas (WIZO) dibinātājām un četrdesmit gadus bija tās prezidente, pārmaiņus ar lēdiju Zīfu. Kad 1939. gadā sākās Otrais pasaules karš , viņa visus spēkus veltīja organizācijai Aliyat Hanoar, kuru izveidoja Anglijā un turpināja vadīt goda prezidentes amatā, dzīvojot Izraēlā.
1948. gada arābu—Izraēlas kara laikā Veicmane koncentrējās uz ievainoto karavīru ārstēšanu un rehabilitāciju. Uzreiz pēc kara viņa nodibināja Neatkarības kara invalīdu veterānu asociāciju un bija tās prezidente. Viņa arī nodibināja divus ievainoto karavīru rehabilitācijas centrus — Beit Kay Naharijā un Haima Šebas medicīnas centra Rehabilitācijas nodaļu.
Papildus aktivitātei šajās organizācijās Veicmane sniedza atbalstu daudzām brīvprātīgo organizācijām, piemēram, ILAN, Magen David Adom, kurai viņa bija prezidente, un desmitiem citu privātu un institucionālu labdarības pasākumu.
Veicmanu nams
Veicmane kā pirmā lēdija veica pārim Veicmana institūtā uzceltās mājas interjera pārveidošanu. Visas mēbeles un mākslas darbi bija oriģināli, galvenokārt ievesti no Anglijas un Francijas.
Edifício Altino Arantes
Edifício Altino Arantes (Edifício do Banespa) ir debesskrāpis Sanpaulu. 161 metrus augstā ēka tika atklāta 1947. gadā un ir ceturtā augstākā celtne Brazīlijā.
Latvijas hokeja izlase 2013. gada Pasaules čempionātā
Latvijas hokeja izlasei 2013. gada Pasaules čempionāts ir 17. Pasaules čempionāts augstākajā divīzijā pēc kārtas. Turnīru Latvijas izlase uzsāk ar septiņām spēlēm grupu turnīra H grupā.
Spēles
Pēc Latvijas laika
Dimitri Pajē
Dimitri Pajē (fr, dzimis Senpjērā, Reinjonā) ir Francijas futbolists, kas pašlaik (2021) spēlē Ligue 1 klubā Marseļas "Olympique" un Francijas izlasē. Pārsvarā spēlē uzbrūkošā pussarga pozīcijā, tiek atzīmēts ar izcilu tehniku un driblu.
Pajē dzimis Francijas aizjūras departamentā Reinjonā un karjeru sācis vietējos klubos Saint-Philippe un Saint-Pierroise. 1999. gadā pārcēlies uz Franciju un uz četriem gadiem pievienojies klubam Le Havre, pēc kā atgriezies Reinjonā. 2005. gadā pievienojies klubam Nantes un pēc veiksmīgās 2006./2007. gada sezonas pārgājis uz Saint-Étienne. Pēc sezonas beigām Pajē pārgāja uz Lille, parakstot četru gadu kontraktu. Pēc tam pārstāvējis Olympique de Marseille un Anglijas Premjerlīgas klubu West Ham United, kura sastāvā spēlē joprojām.
Pajē ir Francijas futbola izlases dalībnieks. 2006.—2008. gadā spēlējis Francijas U21 izlasē, laukumā izejot 11 reizes. 2010. gadā Lorāns Blāns Pajē uzaicināja uz Francijas pieaugušo izlasi. Pajē izlasē debitēja 2012. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācijas spēlē pret Rumāniju, iznākot uz maiņu.
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Jons Valančūns
Jons Valančūns (lt; dzimis Utenā, Lietuvā) ir lietuviešu basketbolists, spēlē centra pozīcijā, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. 2023. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Ņūorleānas "Pelicans".
Karjera
Karjeru profesionālā klubā uzsācis 2008. gadā, spēlējot Viļņas "Perlas". Šī kluba sastāvā spēlēja līdz 2009. gada decembrim. 2008.—2009. gada sezonā klubs spēlēja pēc spēka otrajā Lietuvas līgā, taču jau nākamajā sezonā kvalificējās Lietuvas basketbola līgai (LKL). Aizvadījis "Perlas" sastāvā sezonas pirmo pusi, J. Valančūns parakstīja līgumu ar Viļņas "Lietuvos Rytas" ("Perlas" ir "Lietuvos Rytas" fārmklubs).
"Lietuvos Rytas" sastāvā J. Valančūns ir piedalījies divās LKL Visu zvaigžņu spēlēs (2010, 2011). 2011. gada Visu zvaigžņu spēlē basketbolists guva 18 punktus un savāca 10 atlēkušās bumbas, tādējādi palīdzot "lietuviešu" komandai uzvarēt "ārzemniekus". Viņš tika atzīts par spēles vērtīgāko spēlētāju. "Lietuvos Rytas" gan 2010., gan 2011. gadā tika līdz LKL finālsērijai. 2010. gada finālsērijā tika gūta uzvara ar 4—3 pār Kauņas "Žalgiris", taču 2011. gada finālsērijā Viļņas klubs piekāpās ar 1—4. 2010. gadā tika izcīnīts arī Lietuvas basketbola federācijas kauss.
NBA
2011. gada NBA draftā J. Valančūnu ar kopējo 5. kārtas numuru izraudzījās Toronto "Raptors". Šī bija tobrīd augstākā drafta izvele starp visiem Lietuvas un Baltijas valstu basketbolistiem (2015. gada NBA draftā to pārspēja latvietis Kristaps Porziņģis, kuru draftēja kā 4.) Spēlētājs izlēma vēl vienu sezonu palikt Eiropā un turpināja pārstāvēt "Lietuvos Rytas", ar kuru viņam bija spēkā esošs līgums. Pēc šīs sezonas viņš devās uz Ziemeļameriku, lai sāktu karjeru NBA.
Jau no pirmās sezonas "Raptors" sastāvā J. Valančūns nostiprinājās komandas vadošā centra spēlētāja pozīcijā un sezonas noslēgumā viņš tika iekļauts NBA simboliskajā debitantu otrajā izlasē. J. Valančūns kopā ar C. J. Mailzu un Delonu Raitu tika aizmainīts uz Memfisas "Grizzlies", kas bija nozīmīgs maiņas darījums "Raptors" ceļā uz NBA čempiontitulu.
"Grizzlies" J. Valančūnu aizmainīja uz Ņūorleānas "Pelicans" pret Ēriku Bledso, Stīvenu Adamsu un 2022. gada pirmās kārtas drafta izvēli.
Dezertēšana
Lielbritānija
Pirmā pasaules kara laikā Lielbritānijā par dezertēšanu tika nošauti 306 vīrieši, tostarp 25 kanādieši, 22 īri un 5 jaunzēlandieši; daudzi no viņiem bija nepilngadīgi. Kopumā laikā no 1914. līdz 2020. gadam par dezertēšanu tika tiesāti vairāk nekā 20 000 karavīru. 3000 no tiem tika piespriests nāvessods, un 10 % gadījumu tas tika izpildīts.
Jons Valančūns
Karjera izlasē
J. Valančūns spēlēja Lietuvas U-16 izlases sastāvā 2008. gada Eiropas U-16 čempionātā. Viņš vidēji spēlē guva 14,3 punktus, savāca 11,1 atlēkušo bumbu un bloķēja 2,3 pretinieku metienus. Lietuvas izlase izcīnīja zelta medaļas un J. Valančūns tika atzīts par turnīra MVP. Divus gadus vēlāk spēlētājs bija U-18 izlases līderis Eiropas čempionātā Lietuvā. Viņš vidēji spēlē guva 19,4 punktus, savāca 13,4 atlēkušās bumbas un bloķēja 2,7 pretinieku metienus. Izlase atkal izcīnīja zelta medaļas un J. Valančūns arī šajā čempionātā tika atzīts par turnīra MVP.
Dezertēšana
PSRS
Līdz ar Otrā pasaules kara sākumu dezertēšana no Sarkanās armijas rindām kļuva ievērojama. Laika posmā no 1941. gada 22. jūnija līdz 1941. gada beigām PSRS NKVD iestādes aizturēja vairāk nekā 710 tūkstošus dezertieru. Pamatojoties uz dažādām aplēsēm, visā kara laikā no Sarkanās armijas rindām aizbēga 1,7-2,5 miljoni cilvēku.
Jons Valančūns
Karjera izlasē
2011. gadā Lietuvas U-19 izlase uzvarēja Pasaules čempionātā šī vecuma izlasēm, kas notika Latvijā. J. Valančūns bija komandas kapteinis un līderis (14,3 punkti, 11,1 atlēkusī bumba, 2,3 bloki vidēji spēlē) un pārliecinoši tika atzīts par visa turnīra vērtīgāko spēlētāju.
Dezertēšana
PSRS
No Padomju armijas slēpās arī slavens latvietis Jānis Pīnups, kas tiek dēvēts par pēdējo "Otrā pasaules kara mežabrāli Latvijā", lai gan bruņotā cīņā pret padomju režīmu nav piedalījies.
ASV
Daži katoļu īri un vācieši kuri bija dezertēja no ASV armijas ASV—Meksikas kara laikā un izveidoja Svētā Patrika bataljonu. Meksikā un Īrijā bataljona dalībniekus godina kā nacionālos varoņus, 1947. gadā atklāja viņiem veltītu pieminekli, bet ASV viņus uzskata par nodevējiem.
Ukraina
Krimas okupācijas gaitā daudzi tur izvietotie Ukrainas karavīri pārbēga Krievijas pusē. Tas pats notika arī Donbasā.
Iemesli
Dezertēšanas iemesli militāro operāciju laikā var būt ideoloģiskās vai motivācijas trūkums, bailes tikt ievainotam vai nogalinātam, solītās neoficiālās samaksas trūkums (nelegālo bruņoto grupējumu gadījumā), morālais vājums, vērtību pārdomāšana.
Čenčeva
Čenčeva ir ciems Goliševas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 304 km attālumā no Rīgas.
1948. gada Latvijas čempionāts šahā
1948. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 5. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 2. šaha čempionāts sievietēm.
Turnīra gaita
Latvijas PSR 5. šaha čempionāts vīriešiem notika no 2. līdz 30. oktobrim 1948. gadā Mākslas darbinieku klubā Rīgā.
Tāpat kā pagājušajā gadā par galveno pretendentu uz uzvaru tika uzskatīts PSRS sporta meistars šahā un Latvijas PSR trīskārtējais čempions Aleksandrs Koblencs, taču viņam nācās čempionāta nobeigumā samierināties ar dalītu 4.-6. vietu. Pirmo vietu savā starpā sadalīja Augusts Strautmanis un Igors Ždanovs, atstājot 3. vietā Teodoru Bergu. Pēc reglamenta abiem uzvarētājiem bija jāsacenšās 6 partiju papildus mačā par čempiona nosaukumu. Mačs noritēja no 7. līdz 17. decembrim Durbes sanatorijā Tukuma rajonā, bet arī tas nenoskaidroja uzvarētāju - 3:3. Turklāt 6. partijā Ždanovam čempiona nosaukuma iegūšanai pietika ar puspunktu, bet viņš labākā pozīcijā divas reizes atteicās no pretinieka piedāvātā neizšķirta, taču drīz pēc tam rupji kļūdījās un zaudēja. Tad mačs bija jāturpina līdz pirmajai uzvarai, un 7. partija jau notika nākamā gada 18. janvārī Rīgā. Abpusēji asā cīņā Ždanovs nepaguva izdarīt pēdējo kontroles gājienu, pārtērēja apdomas laiku, un viņam tika ieskaitīts zaudējums. Tā veiksmīgāks izrādījās Strautmanis, kurš kļuva par Latvijas PSR 1948. gada čempionu šahā.
Vienlaicīgi ar vīriešu čempionātu notika ar Latvijas PSR 2. šaha čempionāts sievietēm, kurš bija pirmais pēckara čempionāts sievietēm. Tajā viss izšķīrās pēdējā kārtā, kurā Milda Lauberte uzvarēja savu sīvāko konkurenti Emīliju Šmiti, un nodrošināja savu pirmo Latvijas PSR čempiones titulu.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! 17 !! 18 !! 19 !! 20 !! Punkti !! Vieta
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! Punkti !! Vieta
Varneka
Varneka (ru) ir ciemats Krievijas ziemeļos, Ņencu autonomajā apvidū. Vaigačas salas vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta. Izvietojies salas dienvidos Varneka līča krastā.
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies 1930. gadā kā OGPU ģeoloģisko pētījumu ekspedīcijas bāze. Nosaukts par godu krievu hidrogrāfam un Arktikas pētniekam Aleksandram Varnekam. Ekspedīcijas vadītājs bija Teodors Eihmans, bet vēlāk izveidotās Vaigačas speciālās kalnraču nometnes (Особлаг Вайгач) priekšnieks bija Aleksandrs Dīckalns. Pēc raktuvju slēgšanas 1936. gadā ciemats faktiski pamests. 1957. gadā uz ciematu pārcēlās no Novaja Zemļas izsūtītie ņenci.
Mūsdienās ņenci ir lielākā daļa no ciemata iedzīvotājiem. Ciematā ir feldšeru punkts, klubs, dīzeļelektrostacija. 2012. gadā ierīkoti stacionārie telefona sakari. Galvenā nodarbinātības nozare ir briežkopība. Satiksmi divas reizes mēnesī nodrošina helikopteru reiss uz Narjanmaru, kravas pārvadājumi tiek veikti ar kuģi Družba narodov no Karataikas.
Francis Bēkli
Francis Bēkli (de; dzimis, miris ) bija šveiciešu sporta šāvējs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs. Trīskārtējs pasaules čempions šaušanā ar šauteni.
Bēkli 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja piecās šaušanas disciplīnās. Labāko rezultātu, olimpisko zelta medaļu, viņš izcīnīja 300 metru šaušanā komandām, kur bija viens no Šveices komandas locekļiem. No individuālajām disciplīnām viņš labāko rezultātu ieguva 300 metru šaušanā stāvus pozīcijā, kur izcīnīja 5. vietu.
1899. gadā viņš izcīnīja divas zelta medaļas pasaules čempionātā šaušanā, savukārt 1900. gadā viņš izcīnīja zelta un bronzas medaļu.
Kārklu iela (Rīga)
Kārklu iela ir iela Zemgales priekšpilsētas Mūkupurvā, Rīgā. Kopējais ielas garums ir 130 metri. Sākas krustojumā ar Mūkupurva ielu un beidzas pie Rīgas robežas.
Vēsture
Bijusī Gramzdas ielas daļa. Iela tika izveidota 2008. gadā. Kārklu ielas nosaukums piešķirts.
Ilga Reizniece
Ilga Reizniece (dzimusi ) ir latviešu mūziķe, folkloriste un pedagoģe, mūsdienu tautas mūzikas grupas "Iļģi" dibinātāja un dalībniece.
Biogrāfija
Ilga Reizniece dzimusi Rīgā, Andreja Reiznieka (1908 —1986) un Hertas Reiznieces dz. Kilipas ģimenē. No 1963. — 1974. gadam mācījusies Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā un no 1974. līdz 1980. gadam Latvijas valsts konservatorijas vijoles klasē. Studiju laikā sākot darboties folkloras ansamblī Bizīteri.
1981. gada februārī Ilga Reizniece iesaistījās grupas "Iļģi" organizēšanā, kura pirmais koncerts ar programmu "Saules dziesmas" Folkloras draugu klubā notika 1981. gada aprīlī. Grupa muzicēja folkloras stilā, pievēršot uzmanību mītam un rituālam'. "Saules dziesmu" programmai sekoja "Zemgales dziesmas" 1986. gadā, "Vedību dziesmas" 1987. gadā un citas. 80. gadu beigās "Iļģi" sāka atšķirties no tradicionālās mūzikas standartiem. 1992. gada festivālā "Bildes" Ilga Reizniece raksturoja grupas mūziku kā postfolkloru.
No astoņdesmito gadu sākuma līdz 1987. gadam Ilga Reiziniece aktīvi darbojās arī folkloras draugu kopā "Skandinieki", ko tajā laikā uzskatīja par savu galveno grupu un kas ietekmēja viņas radošo darbību nākotnē. Kopš 1984. līdz 1987. gadam kopā ar "Skandiniekiem" reizumis uzstājās arī "Liepnas sievas" — Ilgas reiznieces māte, mātes māsa un māsica. 20. gadsimta 90. gados un 21. gadsimta pirmajā desmitgadē grupas "Iļģi" sastāvā aktīvi tiek ierakstītas tautas mūzikas programmas, kurās aizvien vairāk pastiprinās roka un dažādu populārās mūzikas veidu ietekme. Ar "Iļģiem" Ilga Reizniece ir koncertējusi Latvijā un ārpus tās — Lietuvā, Igaunijā, Somijā, Zviedrijā, Norvēģijā, Islandē, Polijā, Krievijā, Vācijā, ASV, Kanādā, Austrālijā un citur.
Ilga Reizniece nodarbojusies arī ar pedagoģisko darbību, kas saistīta ar tautas mutvārdu daiļrades mantojuma nodošanu nākamajām paaudzēm. 1983–1991 strādājusi par muzikālo audzinātāju bērnudārzā. Bijusi skolotāja Jūrmalas Alternatīvajā skolā un bērnudārzā, privātskolā "Patnis", strādājusi Marijas Naumovas studijā, vadījusi arī privāto folkloras studiju. Mācījusi vijoļspēli mūzikas bibliotēkā-salonā "Tilts". Reizniece vadījusi latviešu folkloras nometnes, kursus, seminārus un nodarbības bērniem un pieaugušajiem Latvijā un ārzemēs, uzstājusies konferencēs, bijusi konsultante folkloras kopām.
Vairāki mūzikas albumi tapuši sadarbībā ar minēto skolu bērniem:
Ilga Reizniece ir mūzikas autore izrādēm "Maija un Paija" Latvijas Nacionālajā teātrī 2006. gadā, kā arī kopā ar "Iļģiem" — animācijas filmai "Man vienai māsiņai" 1985. gadā (režisore Roze Stiebra), izrādei "Spēlēju, dancoju", kā arī vairākiem citiem audiovizuāliem darbiem.
Ilga Reizniece vairākus gadus sadarbojusies arī ar Ainara Mielava vadīto grupu "Jauns Mēness", kas savu repertuāru papildināja ar folkloristes ieteiktām tautasdziesmām, kas izdotas albumā "Garastāvoklis" — tas tika atzīts par 1997. gada labāko pop/rokalbumu. 1998. gadā Reiznieces vadītā grupa "Iļģi" saņēma Latvijas Lielo mūzikas balvu par CD "Saules meita" un koncertprogrammām Latvijā un ārzemēs. "Iļģu" albumi vairākkārt apbalvoti Latvijas mūzikas gada balvas nominācijā "Labākais tautas mūzikas albums". Mūziķe apbalvota ar Triju zvaigžņu ordeni (2002), Lielo folkloras balvu, Luda Bērziņa prēmiju. Par "Iļģu" mūziku dejai "Trejdeviņus ziedus plūcu" saņēmusi "Autortiesību bezgalības balvu 2017", jo deja tautas deju ansambļa "Diždancis" izpildījumā demonstrēta skatēs un koncertos, ierakstos un televīzijā.
Kosmos-2529
Kosmos-2529 (Космос-2529) ir Krievijas GLONASS globālās navigācijas sistēmas GLONASS-M sērijas pavadonis. Tas orbītā palaists 2018. gada novembrī. GLONASS zemes vadības kompleksa numurs 757. Kosmos-2529 tika izvietots Glonass sistēmas otrajā orbitālajā plaknē, punktā Nr. 15.
2018. gada 27. novembrī GLONASS № 757 tika nodots ekspluatācijā.
Ērvings
Ērvings (siev. dz. Ērvinga) ir uzvārds angļu valodā runājošajās zemēs. Personas ar šādu uzvārdu:
Luka Gvadanjīno
Luka Gvadanjīno (it, dzimis ) ir itāļu kinorežisors, kinoproducents un scenārists. Viņa filmas bieži raksturo emocionāli sarežģīti tēli, jutekliskums un grezns vizuālais attēlojums. Vairākkārt sadarbojies ar aktieriem Tildu Svintoni, Maiklu Stūlbargu un Timotiju Šalami.
Gvadanjīno dzimis Palermo, Sicīlijas salā, bet daļu bērnības pavadījis Etiopijā. Emigrējis atpakaļ uz Itāliju pēc Etiopijas pilsoņu kara sākuma. Savu karjeru uzsācis kā īsfilmu un dokumentālo filmu autors. Savu pirmo pilnmetrāžas filmu The Protagonists režisējis 1999. gadā. Viņa nākamā filma Melissa P. (2005) Itālijā guva finansiālus panākumus, bet saņēma dalītus kritiķu vērtējumus.
Kļuvis starptautiski atpazīstams ar savu triloģiju, kurā ietilpa filmas "Es esmu mīlestība" (2012), "Saules apžilbinātie" (A Bigger Splash, 2015) un "Sauc mani savā vārdā" (2017). Pēdējā no tām nominēta četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tai skaitā kategorijā "Labākā filma". Režisējis arī šausmu filmu "Nopūtas" (2018), kas ir rīmeiks 1977. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu. 2020. gadā režisējis HBO miniseriālu We Are Who We Are, bet 2022. gadā romantisko šausmu filmu Bones and All (2022), par ko saņēmis Sudraba lauvu Venēcijas kinofestivālā.
Meža prospekts (Jūrmala)
Meža prospekts ir iela Jūrmalā, kas savieno Bulduru un Lielupes apkaimes. Meža prospekts ir Mežaparka prospekta turpinājums Lielupes virzienā, kas sākas krustojumā ar Krišjāņa Barona ielu un beidzas krustojumā ar Jūrnieku ielu. Kopējais ielas garums ir aptuveni 4000 metri, tā lielākoties ir klāta ar asfalta segumu, taču beigu posmā no 24. līnijas, iela izbūvēta fragmentāri. Prospektā satiksme norit divās joslās. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Meža prospekts ir savienots ar šādām ielām:
Iestādes
Meža prospektā 36 atrodas Bulduru pasta nodaļa. Tāpat uz Meža prospekta atrodas viesnīcas, pārtikas veikals un ēdināšanas iestādes.
Sabiedriskais transports
Pa Meža prospektu kursē 1. mikroautobusu maršruts, 7. mikroautobusu maršruts un 4. autobusu maršruts.
Rīgas 80. vidusskola
'''Rīgas 80. vidusskola''' ir skola Rīgā, kurā mācības notiek gan no 1. līdz 12. klasei, gan arī pirmsskolā. Tā atrodas Andromedas gatvē 11, Purvciemā.
Izglītības programmas
2018. gadā skolā tiek īstenota mazākumtautību vispārējās pirmsskolas izglītības programma (01011121), pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma un vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma.
Vēsture
Skola dibināta 1976. gadā kā divplūsmu vidusskola, bet kopš 1986. gada mācības notika tikai krievu valodā. Latvijas skolu reformas gaitā 2009. gadā Rīgas 80. vidusskolai pievienoja likvidēto Rīgas 38. vidusskolu, uz atbrīvotajām telpām Burtnieku ielā 34 pārvietojot sākumskolu "Valodiņa".
2017. gadā pie Rīgas 80. vidusskolas atklāja jauno stadionu.
Ādolfs Ermsons
Jēkabs Ādolfs Ermsons (dzimis, miris ) bija Rīgas lielvecākais 1940. gadā pēc PSRS veiktās Latvijas okupācijas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gadā Liepājā, 1918. gadā pabeidzis Jekaterinoslavas (Dņipro) reālskolu, atgriezies Latvijā pēc tam, kad Ukrainas teritoriju ieņēma Vācijas Impērijas armija.
Ķekavas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Ķekavas novada pašvaldības vadītāji. Ķekavas novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Ķekavas, Daugmales pagastus un Baložu pilsētu. 2021. gada 1. jūlijā Ķekavas novads apvienojās ar Baldones novadu.
Uzskaitījums
{{legend| #99CC33| Vienotība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #861623| Vidzemes partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| BLUE| Reģionu alianse |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #1C2450| Jaunā konservatīvā partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #647A28| Latvijas attīstībai/Izaugsme |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Ādolfs Ermsons
Dzīvesgājums
1940. gadā pēc Latvijas okupācijas 5. jūlijā Ermsonu iecēla Rīgas vecākā (lielvecākā vietnieka) un finanšu pārvaldes priekšnieka amatā. Pēc Jāņa Pupura atkāpšanās Ermsons kļuva par lielvecāko no 12. septembra. 27. novembrī tika apstiprinātas pilsētu pagaidu izpildkomitejas un pēc divām dienām pilsētas valde nolika savas pilnvaras.
Pēc lielvecākā amata ieņemšanas līdz 1941. gadam un no 1945. gada februāra līdz septembrim bija Rīgas pilsētas izpildkomitejas sekretārs.
Ekvadoras bruņotie spēki
Ekvadoras bruņotie spēki (spāņu: Fuerzas Armadas del Ecuador) ir Ekvadoras Republikas bruņotie spēki, kuru uzdevums ir aizsargāt valsts brīvību, neatkarību un teritoriālo integritāti. To sastāvā galvenokārt ir sauszemes, jūras un gaisa spēki.
Čerepova (Robežnieku pagasts)
Čerepova ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 291 km attālumā no Rīgas.
Teofils Frā
Teofils Frā (fr; dzimis, miris ) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Priekšsacīkšu kārtas braucienā viņš ieguva trešo vietu, kvalificējoties nākamajai kārtai. Savukārt ceturdaļfinālā viņš ieguva trešo, beidzamo, vietu un turpmāko cīņu neturpināja.
Parīzes Ziemeļu stacija
Parīzes Ziemeļu stacija (fr) ir viena no sešām lielajām galvenajām dzelzceļa stacijām Parīzē, Francijā. Atrodas Parīzes ziemeļu daļas 10. rajonā netālu no Austrumu stacijas. Stacijā pietur vilcieni, kas savieno Parīzi un Francijas ziemeļus Parīzes—Lilles līnijā, tāpat ir starptautiskie maršruti uz Beļģiju, Vāciju un Lielbritāniju. Šeit atrodas arī metro stacija un Parīzes vietējo RER vilcienu stacija.
Ziemeļu stacija sāka darboties 1846. gadā, 21. gadsimta otrās desmitgades beigās tika uzsākti darbi stacijas paplašināšanai. Ar apkalpotiem 292 miljoniem cilvēku 2019. gadā šī ir noslogotākā dzelzceļa stacija Eiropā.
2017.—2018. gada LBL sezona
2017.—2018. gada LBL sezona bija 27. Latvijas Basketbola līgas sezona. Regulārā sezona sākās un noslēdzās 2018. gada 24. aprīlī. Sezonā startēja 9 komandas: Betsafe/Liepāja, BK Jēkabpils, BK Jūrmala, Latvijas Universitāte, BK Ogre, BK Valka/Valga, Valmiera/ORDO, VEF Rīga un BK Ventspils. Par čempioniem kļuva BK Ventspils, kas finālsērijā ar 4:2 uzvarēja VEF Rīga.
Andumi
Andumi ir ciems Talsu novada Lībagu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos pie autoceļa A10 8,5 km no pagasta centra Mundigciema, 15 km no novada centra Talsiem un 106 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Andumu mežniecību.
3 km uz ziemeļaustrumiem no ciema aug Andumu ozols.
Andumos atrodas Radio Skonto retranslators.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Černiki
Černiki ir ciems Kaunatas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 283 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Eļšinka, Dubuļu ezers.
Salnavas pamatskola
Salnavas pamatskola bija skola, kas atradās Skolas ielā Salnavā, Ludzas novadā.
Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
Lielu popularitāti skolēnu vidū ir iemantojuši sporta pulciņi. Daudzi skolas pasākumi nav iedomājami bez mazpulka dalības. Mazpulks skolā un pagastā kopj „zaļās domāšanas idejas”. Tā ietvaros skolēni arī mācās rakstīt un prezentēt savus projektus. Te ir pieminami vairākkārtīgie skolēnu pašdarbnieku koncertbraucieni pa novada, valsts un starpvalstu pasākumiem. Klausītāju, skatītāju atsaucība, savas profesionālās varēšanas apzināšanās, atskārsme, cik liela vērtība ir prasme dziedāt un dejot, ir devusi stipru impulsu skolēniem (arī vēlāk pēc skolas beigšanas) piedalīties pašdarbībā. Skolā darbojas arī vides izglītības pulciņš. Interešu izglītības programmu izvēle ir pamatota, tajā iesaistās arī skolēni un vecāki. Regulāri, piedaloties visu programmu vadītājiem, notiek rezultātu pārspriešana un analīze.
Pasākumi vecākiem
Ir vairāki pasākumi, kuri, norisinoties vairāku gadu garumā, ir kļuvuši tradicionāli, kā arī parādās jaunas vecākiem domātas aktivitātes.
Tradīcijas
Tāpat ir vairākas kolektīva garu veicinošas tradīcijas skolas personālam:
Dalība projektos
stacionārie datori, 2 portatīvie datori un 1 multimediju tehnika.
Enciklopēdija (Denī Didro)
"Enciklopēdija jeb Zinātņu, mākslu un amatu skaidrojošā vārdnīca" (fr) ir vispārēja satura enciklopēdija, kas tika izdota Francijā laikā no 1751. līdz 1772. gadam.
Enciklopēdijas redaktors bija Denī Didro un līdz 1759. gadam rediģējis kopā ar Žanu Leronu Dalambēru. Lielu daļu ierakstu autori nav zināmi, taču lielāko ieguldījumu grāmatas tapšanā sniedza Luijs Žakūrs (17 288 raksti), kā arī pats Didro (5394). Enciklopēdijā ir 17 sējumi rakstu, 11 sējumi ar ilustrācijām, 18 tūkstoši lapu ar tekstu, 75 tūkstoši ierakstu.
Olaines luterāņu baznīca
'''Olaines Sv. Elizabetes evaņģēliski luteriskā baznīca''' ir luterāņu dievnams Jaunolainē, Olaines novadā. Valsts nozīmes aizsargājams kultūras piemineklis. Pēc atgriešanās no izsūtījuma par draudzes mācītāju ilgu laiku kalpoja LU teoloģijas profesors un Latvijas baznīcas vēsturnieks Roberts Emīls Feldmanis. Pie baznīcas saglabājies Otrā pasaules kara laika dzots.
Vēsture
Zviedru Vidzemes laikā 1638. gadā pie robežas ar Kurzemes un Zemgales hercogisti uzcēla koka Svētā Olafa luterāņu baznīcu (St. Olai), kas piederēja pie Rīgas landfogtejas Katlakalna draudzes. 1749.—1753. gadā uzcēla Katlakalna—Olaines draudzes mūra baznīcu, kas nosaukta Krievijas impērijas ķeizarienes Elizabetes vārdā. Plāksne uz baznīcas sienas liecina, ka to cēlis Rīgas mūrniekmeistars Joahims Heinrihs Giterboks. Celtne atjaunota 1926. gadā pēc arhitekta Augusta Raistera projekta.
Argentīnas bruņotie spēki
Argentīnas bruņotie spēki (spāņu: Fuerzas Armadas argentinas) ir Argentīnas Republikas bruņotie spēki, kuru uzdevums ir aizsargāt valsts brīvību, neatkarību un teritoriālo integritāti. To sastāvā galvenokārt ir sauszemes, jūras un gaisa spēki. Bruņoto spēku virsnieks ir Argentīnas prezidents. Kopš 1994. gada iesaukšana armijā ir atcelta.
Kopš 1980. gada sievietēm pakāpeniski atļāva iestāties bruņotajos spēkos, un kopš 2005. gada tiek īstenota dzimumu līdztiesības politika. Sieviešu īpatsvars bruņotajos spēkos pieauga no 7,6 % 2006. gadā līdz 16,8 % 2017. gadā.
2018. gadā bruņotajos spēkos dienēja aptuveni 83 514 karavīru.
Bungu komplekts
Bungu komplekts ir bungu, šķīvju un citu sitaminstrumentu kopa, kas tiek spēlēta ar bungu vālītēm džezā un populārajā mūzikā.
Sākotnējie bungu komplekti parādījās 19. gadsimta beigās, kad līdz ar bungu pedāļu radīšanu kļuva iespējams vienam bundziniekam spēlēt visus pamata sitaminstrumentus vienlaicīgi. 1920. gados bungu komplekts mainījās, tajā iekļaujot arī vidējās bungas un bungu šķīvjus.
Pamata bungu komplektā ietilpst:
Bungu komplektu bieži papildina ar efektu šķīvjiem (en) un citiem sitaminstrumentiem, piemēram, tamburīnu un govju zvanu (en).
Pēteris Šadurskis
Pēteris Šadurskis ( — ) bija latviešu jurists un politiķis. Bijis ilggadējs Latvijas Hipotēku bankas valdes loceklis, kā arī nedemokrātiski ievēlētās Tautas Saeimas deputāts.
Biogrāfija
Pēteris Šadurskis piedzima Makašēnu pagastā zemnieku ģimenē. Absolvējis Pēterburgas ģimnāziju, studējis Pēterburgas Universitātē, taču Pirmā pasaules kara dēļ studijas pārtrauca. Tautas padomes locekļa aizvietotājs, pārstāvēja latgaliešu frakciju. Vēlāk pabeidzis Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti. Darbojies vairākos Latgales uzņēmumos un laikrakstos. Darbojies arī Ludzas apriņķa valdē. 1924. gadā kļuva par Latvijas Hipotēku bankas valdes locekli, par darbu šajā amatā 1934. gadā apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā no "Darba tautas bloka" saraksta kandidējis nedemokrātiskajās Tautas Saeimas vēlēšanās. Kļuvis par tās deputātu. Vēlāk, pēc Latvijas inkorporācijas PSRS ticis represēts un izsūtīts uz Krievijas PFSR. No izsūtījuma atgriezies, miris Rīgā. Apglabāts Sarkandaugavas kapos.
1898. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā
1898. gada neoficiālais Eiropas čempionāts cīņas sportā notika Vīnē (Austroungārija). Cīkstoņi sacentās grieķu-romiešu stilā. Čempionātā piedalījās 11 dalībnieki vienā svara kategorijā, neatkarīgi no viņu personīgā svara.
Pjērs Gaslī
Pjērs Gaslī (fr; dzimis Ruānā) ir Francijas autosportists, kurš 2022. gada sezonā piedalās Formula 1 sacīkstēs, pārstāvot AlphaTauri komandu.
Karjera
Pirms Formula 1 Gaslī ir sasniedzis vērā ņemamus panākumus citos formulu čempionātos, 2016. gadā uzvarot GP2, kā arī sasniedzot 2. vietu 2014. gada Formula Renault 3.5 un 2017. gada Super Formula čempionātos. 2015. gada septembrī Gaslī kļuva par Formula 1 komandas Red Bull komandas rezerves pilotu.
Savu Formula 1 debiju Gaslī piedzīvoja 2017. gada Malaizijas Grand Prix pārstāvot Toro Rosso, aizstājot Daniilu Kvjatu. Kopumā šajā sezonā Gaslī piedalījās 5 sacīkstēs, punktus negūstot. 2018. gada sezonā bija viņa pirmā pilnvērtīgā sezona Formula 1. Bahreinas Grand Prix Gaslī finišēja 4. vietā, kas bija viņa pirmie punktu Formula 1. Kopumā sezonā viņš ieguva punktus vēl 5 sacīkstēs, ieskaitot 7. vietu Monako un 6. vietu Ungārijā, kopvērtējumā finišējot 15. vietā ar 29 punktiem, apsteidzot komandas biedru Brendonu Hārtliju.
2019. gada sezonu Gaslī sāka Red Bull komandā, aizstājot Danielu Rikardo, kurš pārgāja uz Renault. Gaslī labākais rezultāts sezonā, pārstāvot Red Bull, bija 4. vieta Lielbritānijas Grand Prix. Viņš bija ievērojami lēnāks par savu komandas biedru Maksu Verstapenu, kvalifikācijā viņu pārspējot vien vienreiz. Vasaras pārtraukuma brīdī Gaslī bija 6. vietā čempionātā ar 63 punktiem, kamēr Verstapens ieguva 181 punktu, divas uzvaras un 5 pjedestālus. Pirms Beļģijas Grand Prix Gaslī tika nosūtīts atpakaļ uz Toro Rosso, samainot viņu ar Aleksandru Albonu. Atlikušajā sezonā viņš punktus ieguva 5 sacīkstēs, no kurām sekmīgākā bija Brazīlijā, kur Gaslī finišēja 2. vietā, pēc vairāku konkurentu izstāšanās un sadursmes starp Luisu Hamiltonu un Albonu. Šis bija viņa pirmais pjedestāls Formula 1 karjerā. Kopumā 2019. sezonu Gaslī beidza ar 95 punktiem un 7. vietu kopvērtējumā.
2020. gada sezonā Gaslī turpināja pārstāvēt komandu, kas nomainīja nosaukumu uz AlphaTauri. Itālijas Grand Prix viņš negaidīti izcīnīja savu pirmo uzvaru Formula 1 karjerā. AlphaTauri Gaslī turpināja pārstāvēt arī 2021. gada sezonā. viņš guva savu trešo pjedestālu Formula 1 karjerā, finišējot 3. vietā pēc sīvas cīņas ar Šarlu Leklēru un Danielu Rikardo.
Formula 1 rezultāti
Nefinišēja, bet tika klasificēts, jo veica vairāk kā 90% no sacīkstes. Tika piešķirta puse no punktiem, jo tika veikts mazāk kā 75% no sacīkstes distances.
Igaunijas Banka
Igaunijas Banka Ir Igaunijas centrālā banka, kopš 2004. gada Eiropas centrālo banku sistēmas locekle un kopš 2010. gada daļa no Eirosistēmas. Līdz 2010. gadam banka izdeva bijušo Igaunijas valūtu Igaunijas kronu. Pašreizējais Igaunijas Bankas vadītājs kopš 2019. gada ir Madis Millers, kurš ir arī Eiropas Centrālās bankas padomes loceklis.
1919: dibināšana
1919. gada 24. februārī banku nodibināja Igaunijas Pagaidu valdība.Divus gadus vēlāk Igaunijas Banka kļuva par valst centrālo banku, kas bija atbildīga par Igaunijas markas izdošanu.
1927: Pirmās kronas ieviešana
1927. gadā tika apstiprināti jauni bankas statūti, saskaņā ar kuriem Igaunijas Banka kļuva par neatkarīgu centrālo banku ar naudas emisijas tiesībām un ierobežotām funkcijām. Bankas saglabāja galvenos uzdevumus - garantēt naudas vērtību, regulējot naudas apgrozību un īstermiņa kredītu apjomu.
ārējais aizņēmums 1.35 miljonu GBP apmērā nodrošināja ārvalstu valūtas rezerves. Arī Valsts kases Zelta rezerves un ārvalstu valūtas rezerves tika pārnestas uz centrālo banku. Bankas pamatkapitāls tika palielināts no 2.5 uz 5 miljoniem kronu. Ilgtermiņa kredīti, kas bija kļuvuši par nelikvīdiem tika pārnesti uz Ilgtermiņa aizdevumu banku, kas tika speciāli izveidota, lai atslogotu Igaunijas banku. Līdz ar 1940. gada Baltijas valstu okupācijau, Igaunijas Banka tika nacionalizēta kā "Padomju Savienības Valsts bankas Igaunijas republikas birojs". Līdz ar nacionalizāciju un Padomju Savienības rubļa ieviešanu, banka zaudēja vairumu savu funkciju.
1990: Atjaunošana
Igaunijas Banka atsāka savas darbības 1990. gada 1. janvārī, kā centrālā banka, kaut valsts vēl nebija atguvusi neatkarību. Igaunijas Bankas statūti tika apstiprināti 1990. gada martā ar staūtu kapitāla fondu 400 miljoni rubļu. Bankas statūti noteica, ka Igaunijas Banka ir neatkarīga valsts iestāde, kas pakļauta Igaunijas PSR augstākai vadībai.
Ārvalstu tirdzniecības bankas pārņemšana
Igaunijas Banka pārņēma Padomju Savienības Ārvalstu tirdzniecības bankas Tallinas nodaļu, pārveidojot to par Igaunijas Bankas Ārvalstu valūtas operāciju centru. Savās spēju robežās centrālā banka spēra pirmos soļus ekonomikas liberalizācijā pārejai uz tirgus ekonomiku: organizēja valūtu izsoles, limitēja apgrozībā esošo rubļu daudzumu, izdeva atļaujas ārvalstu maksājumiem utml.
Regulatora funkciju ieviešana
Igaunijas bankas sākotnēji nebija spējīga kontrolēt vietējās komerciālās bankas, kas joprojām veica tranzakcijas caur maskavu, bet pamazām, banka sāka veidot bāzi banku sektora pārraudzībai.
Rezerves
Tika uzsākta rezervju uzkrāšana, kas ļautu pāriet uz lokālo valūtu. Pēc Igaunijas Bankas atzīšanas par 1919. gadā dibinātās neatkarīgās Igaunijas valsts bankas likumīgu pēcteci, Lielbritānijas valdība pieņēma lēmumu atdot pirms II pasales kara Igaunijas Bankai piederējušo zeltu. Atgūstot biedra statusu Starptautisko norēķinu bankā (Bank for International Settlements), Igaunijas Banka atguva tiesības uz tajā noguldīto zeltu un krājumiem. Kā papildus valūtas rezerve, Igaunijas Bankas bilancē tika iekļauts arī Valsts mežu fonds 150 miljonu dolāru vērtībā(vairāk kā morāla un emocionāla, ne praktiska vērtība).
Kronas atjaunošana
Jaunās kronas banknotes nonāca Igaunijā 1992. gada aprīlī. Lai nodrošinātu stabilitāti, Igaunijas krona tika piesaistīta Vācijas markai. Igaunijas krona tika noteikta par vienīgo likumīgo, apgrozībā esošo maksāšanas līdzekli un Igaunijas Banka par vienīgo monetāro attiecību regulatoru Igaunijā. Trīs dienu laikā katram valsts rezidentam 1500 rubļi tika apmainīti uz Igaunijas kronām pēc kursa 1 krona= 10 rubļi. Pēc šī kursa tika apmainīti gandrīz visi Igaunijā apgrozībā esošie rubļi. Tika pieņemti un stājās spēkā likumdošanas akti, kas uzsāka monetāro reformu. Igaunijas Banka sāka publicēt ikdienas svarīgāko ārvalstu valūtu kursus pret Igaunijas kronu.
TALIBOR
Pirms eiro ieviešanas Igaunijas Banka noteica ikdienas Tallinas starpbanku procentu likmi TALIBOR jeb Tallinn Interbank Offered Rate, kas tika publicēts kopā ar Tallinas starpbanku cenu likmi  TALIBID  (Tallinn Interbank Bid Rate).
2011: Eiro ieviešana
Līdz ar Eiro ieviešanu 2011. gada 1. janvārī, Igaunijas Banka kļuva par Eirosistēmas jeb Eirozonas centrālo banku sistēmas locekli, kas kolektīvi realizē zonas monetāro politiku. Dažas bankas funkcijas pārņēma Eiropas Centrālā banka, dažas palika bankas ziņā.
Gleznotāju iela
Gleznotāju iela var būt:
FC Hegelmann (sievietes)
FC "Hegelmann" (lt) ir 2009. gadā dibināts Lietuvas futbola klubs no Kauņas. Dibināts 2009. gadā.
Sieviešu komanda tika izveidota 2022. gadā un iekļuva augstākajā līgā. Šobrīd spēlē Lietuvas sieviešu futbola A līgas čempionātā.
Modri Kameņa
Modri Kameņa ir pilsēta Slovākijā, Banska Bistricas apgabala Veļki Krtīšas apriņķī.
Āpšu iela (Rīga)
Āpšu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Torņakalnā. Āpšu iela sākas krustojumā ar Armitsteda ielu un beidzas krustojumā ar Telts ielu. Kopējais ielas garums ir 530 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām (izņemot posmu starp Sūnu un Telts ielu, kas pielāgots tramvaja kustībai un gājējiem). Āpšu iela ir klāta ar asfalta segumu un vēsturisko bruģi posmā starp Koku ielu un Telts ielu. Āpšu ielā ir pārsvarā daudzdzīvokļu īres namu apbūve.
Modri Kameņa
Vēsture
Kaut arī pilsētas tiesības Modri Kameņa ieguvusi 1969. gadā, apdzīvotā vieta ir daudz senāka. Pirmoreiz rakstos minēta 1290. gadā. Apdzīvotā vieta attīstijusies ap 13. gadsimta otrajā pusē celto pili. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Modri Kameņa gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Kēkē (Kékkő). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijas sastāvā.
Kultūra
Modri Kameņas pilī ierīkots leļļu un rotaļlietu muzejs.
Āpšu iela (Rīga)
Āpšu ielas un Telts ielas stūrī atrodas 3. speciālā pamatskola (Telts ielā 2A), bet pretējā pusē Āpšu ielai kvartālu starp Telts un Tipogrāfijas ielu aizņem 4. tramvaju depo (Tipogrāfijas ielā 3).
Vēsture
Iela sastopama no 1880/1883. gada Rīgas kartogrāfiskajā materiālā ar savu tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Āpšu iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Posmā starp Sūnu un Telts ielu pa Āpšu ielu kursē 10. maršruta tramvajs.
Neformālais līderis
Neformālais līderis ir kādas grupas, kolektīva vai organizācijas līderis, kas neieņem oficiālo vadītāja amatu, bet faktiski pilda līdera funkcijas, iedvesmo un motivē kolektīvu.
Neformālie līderi ar savu darbību var papildināt formālos līderus, vai tieši otrādāk – radīt sarežģījumus vai pat apdraudēt formālā līdera darbu.
Neformālo līderu līderības stili
Vienā kolektīvā var būt vairāki neformālie līderi.
Ir gadījumi, kad visi komandas locekļi izpilda tā vai cita veida līderības lomu un darbojas ļoti efektīvi.
Tiek izdalīti vairāki neformālo līderu stili. Lielākoties viena neformālā līdera uzvedībā saskatāmas vairāku stilu pazīmes.
Spilgtā personība
"Spilgtās personības" tipa līderi raksturo ideju pārpilnība un enerģiskums.
Būtiskākā informācija par "spilgtās personības" līderības stilu: