cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ābrams de Bruins
Dzīvesgājums
Dzimis 1538. gadā Antverpenē, Nīderlandes Neatkarības kara (1568-1648) laikā 1577. gadā pārcēlās uz dzīvi Ķelnē. 1577.-1578. gadā viņš Antverpenē izdeva dažādu tautu tērpu attēlu grāmatu ''Imperii ac Sacerdotii Ornatus. Diversarum item Gentium peculiaris Vestitus'', kas 1581. gadā pēc Ķelnes arhibīskapa pasūtījuma iznāca papildinātā izdevumā kā Omnium pene Europae, Asiae, Aphricae atque Americae Gentium Habitus ("Eiropas, Āzijas, Āfrikas un Amerikas tautu tērpi").
Kālidāsa
Kālidāsa (, Kālidāsa) bija dzejnieks un dramaturgs, kas 4. vai 5. gadsimtā dzīvoja mūsdienu Indijas teritorijā. Viņš tiek uzskatīts par Indijas diženāko sanskritā rakstošo rakstnieku. Viņa nozīmē Indijā tiek salīdzināta ar Viljama Šekspīra nozīmi Anglijā. Kālidāsas dzeja un lugas balstās uz hindu mitoloģiju un filozofiju.
Scenārists
Scenārists jeb scenārija autors ir scenārija autors filmām, televīzijas seriāliem, teātra lugām vai datorspēlēm. Bieži filmas kinorežisors ir uzņemamās filmas scenārija autors vai līdzautors. Lielākā daļa scenāristu, kuri ir kļuvuši slaveni, iesāk savu scenārija rakstīšanu no sižeta ieceres. Viņi sacer scenāriju, vēl nepieņemti darbā vai nesaņemot apmaksu.
Scenārists var sacerēt oriģinālu sižetu vai adaptēt jau esošu sižetu. Scenāristi raksta scenārijus dažādām filmām, arī dokumentālajam kino.
Labākie amerikāņu scenāristi
2006. gadā ASV scenāristu asociācijas biedri no vairāk nekā 1400 filmām izvēlējās 101 filmu ar labākiem scenārijiem. No tām tika atlasītas desmit filmas ar labākajiem scenārijiem:
Čikāgas "Wolves"
Čikāgas "Wolves" ir hokeja komanda, kas atrodas Rouzmontā, ASV, un spēlē Amerikas hokeja līgā. Dibināta 1994. gadā, līdz 2001. gadam tā spēlēja Starptautiskajā hokeja līgā.
Komandas rindās no 2007. līdz pat 2011. gadam spēlēja Latvijas aizsargs Artūrs Kulda.
Nātrija tiosulfāts
Nātrija tiosulfāts (Na2S2O3) ir balta kristāliska viela (monoklīni kristāli), kas uzskatāma par ļoti nestabilās tiosērskābes nātrija sāli. Labi šķīst ūdenī, veido kristālhidrātus ar divām vai piecām ūdens molekulām. Nātrija tiosulfāts šķīst arī šķidrā amonjakā, bet vāji — spirtā.
Iegūšana
Iegūst, vārot sēra pārākumu ar nātrija hidroksīdu. Sākumā veidojas nātrija sulfīts:
Istras pagasts
Istras pagasts ir viena no Ludzas novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Rundēnu, Lauderu, Zaļesjes un Pasienes pagastiem un Krāslavas novada Šķaunes un Ezernieku pagastiem.
Nātrija tiosulfāts
Iegūšana
Tas tālāk reaģē ar sēru un rodas nātrija tiosulfāts:
Istras pagasts
Hidrogrāfija
Upes: Cegeļņa.
Nātrija tiosulfāts
Iegūšana
Radušos nātrija sulfīdu un polisulfīdus sadala, laižot cauri šķīdumam SO2.
Istras pagasts
Hidrogrāfija
Ezeri: Aglonkas ezers (Pricimovas ezers), Audzeļu ezers, Dolgojes ezers, Dziļais ezers, Ilza ezers, Istras ezers, Kovšezers, Maroksnas ezers, Plisūns, Škaunas ezers, Ubuļu ezers.
Nātrija tiosulfāts
Iegūšana
Ja nātrija sulfīdu šķīdina ūdenī skābekļa klātienē, veidojas tiosulfāts:
Nātrija tiosulfāts veidojas, iedarbojoties sērūdeņradim un sēra dioksīdam ar NaOH (šādi tas var rasties rūpniecisko izmešu attīrīšanas no sēra procesā):
Istras pagasts
Vēsture
1935. gadā Ludzas apriņķa Istras pagasta platība bija 210,5 km² un tajā dzīvoja 8044 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Annapoles, Cukuru, Istras, Koņecpoles, Lauderu, Plepļu un Soboļinas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Istras ciems ietilpis Zilupes (1949-1959) un Ludzas (1959-2009) rajonos. 1954. gadā Istras ciemam pievienoja likvidētos Soboļinas un Annapoles ciemus, 1960. gadā - likvidēto Koņecpoles ciemu, 1975. gadā - daļu likvidētā Šuškovas ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Istras pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ludzas novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vecslabada (pagasta centrs), Istra, Anapole, Konecpole.
Nātrija tiosulfāts
Īpašības
Nātrija tiosulfāts ir spēcīgs reducētājs. Oksidētāji, piemēram, hlors, to oksidē līdz sulfātiem vai sērskābei:
Vājāki oksidētāji, kā jods, oksidē tiosulfātu līdz tetrationskābes sāļiem: Šī ir ļoti svarīga reakcija, jo uz to pamatojas jodometrijas metode. Jāņem vērā, ka sārmainā vidē jods var oksidēt tiosulfātu līdz sulfātam.
Nātrija tiosulfātam reaģējot ar stiprām skābēm, tiosērskābe neveidojas, jo rašanās brīdī tā sadalās par sēru un sērpaskābi: Tādēļ nātrija tiosulfāta šķidrumi paskābinot kļūst duļķaini, jo veidojas sēra suspensija vai koloīds šķīdums.
Karsējot nātrija tiosulfāta kristālhidrāts šķīst savā kristalizācijas ūdenī un atdzesējot viegli veido pārsātinātus šķīdumus. Šādu šķīdumu tīrā traukā var uzglabāt vairākas dienas, bet, ievadot tajā nelielu nātrija tiosulfāta kristāliņu, notiek momentāna kristalizācija, turklāt izdalās siltums. Savukārt, tiosulfātam šķīstot ūdenī, šķīdums ievērojami atdziest.
Izmantošana
Nātrija tiosulfāts ir visvairāk izmantojamais no tiosulfātiem. Nātrija tiosulfātu izmanto fotogrāfijā kā galveno fiksāžas sastāvdaļu (neizreaģējušā sudraba bromīda aizvākšanai no attīstītās fotofilmas vai fotopapīra). Fiksāžas pagatavošanai lietojamo tiosulfātu parasti sauc par hiposulfītu.
Izmanto arī ķīmiskās balināšanas procesos liekā hlora neitralizēšanai (tādēļ to dažreiz sauc par "antihloru"). Analītiskajā ķīmijā lieto par reaģentu jodometrijā, bet celtniecībā — par betona piedevu.
Medicīnā nātrija tiosulfātu lieto saindēšanās ar smagajiem metāliem gadījumos, kā arī, saindējoties ar cianīdiem (tiosulfāts tos pārvērš par mazāk kaitīgajiem rodanīdiem). Nātrija tiosulfātu izmanto zarnu trakta dezinfekcijai, bet ārīgi — kašķa ārstēšanai, kā arī iekaisumu un apdegumu ārstēšanai.
Lieto arī kā pārtikas piedevu (E539).
Cenas griesti
Cenas griesti ir valdības ieviesti noteikumi par to kāda var būt augstākā cena, ko drīkst noteikt kādai precei. Ja cenas griesti ir zemāki par tirgus līdzsvara cenu, tirgū radīsies šīs preces deficīts.
Džeralds Fords
Džeralds Rūdolfs Fords jaunākais (Gerald Rudolph Ford, Jr.; dzimis Lesijs Linčs Kings jaunākais (Leslie Lynch King, Jr.), miris ) bija ASV trīsdesmit astotais prezidents (1974—1977), kā arī četrdesmitais ASV viceprezidents (1973—1974). Viņš bija pirmais politiķis, kurš kļuva par viceprezidentu pēc ASV Konstitūcijas 25. labojuma nosacījumiem, vēlāk kļūstot par prezidentu, kad demisionēja Ričards Niksons. Fords ir piektais neievēlētais prezidents, un vienīgais, kurš pirms tam nav bijis ievēlēts arī viceprezidenta amatā. Par viceprezidentu viņu iecēla viņa priekštecis Ričards Niksons pēc iepriekšējā viceprezidenta Spiro Agņū atkāpšanās no amata. Kad Votergeitas skandāla dēļ atkāpās arī pats Niksons, Fords nokļuva prezidenta krēslā. Viņš ir dzimis Omahā, Nebraskas štatā.
Pirms nokļūšanas viceprezidenta amatā Fords aptuveni 25 gadus bija kongresmenis no Mičiganas štata, no tiem astoņus gadus — republikāņu mazākuma līderis.
Kritiķi uzskata, ka viņš ir bijis labāks amerikāņu futbola spēlētājs nekā prezidents, taču viņa godīgums palīdzēja atjaunot uzticību ASV izpildvarai pēc Votergeitas skandāla.
1975. gada septembrī divas sievietes atsevišķos uzbrukumos mēģināja nogalināt Džeraldu Fordu, bet abi atentāti neizdevās. Abām sievietēm piesprieda mūža ieslodzījumu.
Peipusa-Pleskavas ezers
Peipusa-Pleskavas ezers (et, ru) ir liela saldūdens ezeru sistēma uz Igaunijas un Krievijas robežas. Ceturtais lielākais ezers Eiropā pēc Lādogas ezera, Oņegas ezera un Venerna.
Tradicionāli izšķir trīs atsevišķas ūdenstilpes: Peipusu (2613 km²) ziemeļdaļā, Pleskavas ezeru (709 km²) dienviddaļā un abus ezerus savienojošo Lemmijervu (236 km²). Šaurākā vieta starp šiem ezeriem pie Mehikormas ir 1,8 km plata. Bieži visu ezeru sistēmu uzskata par vienu ezeru.
Daba un izmantošana
Pārsvarā zemi krasti ar purvājiem. Igaunijas krastā, Kallastē līdz 10 m augsti smilšakmens klints atsegumi. Ezera gultne gluda, klāta ar dūņām. Gar ezera ziemeļu un austrumu krastu stiepjas smilšu josla — iekšzemes kāpas. Vairākas salas, no kurām lielākās ir Pīrisāre, Kolpina un Talabu salas. Lielākās pietekas ir Veļikaja un Emajegi. Ezerus izmanto zvejniecībai un atpūtai, populārs ziemas zvejas ezers.
FC Twente
FC Twente ir profesionāls futbola klubs, kas ir bāzēts Enshedē, Nīderlandē. Klubs tika dibināts 1965. gadā, apvienojoties klubiem Sportclub Enschede un Enschedese Boys. Pašlaik spēlē Nīderlandes futbola augstākajā līgā Eredivisie. Savas mājas spēles komanda aizvada De Grolsch Veste stadionā. 2009.—2010. gada sezonā Twente uzvarēja Eredivisie turnīrā, kas ir pirmais un pagaidām vienīgais Nīderlandes čempiona tituls kluba vēsturē. Twente futbolisti ir trīs reizes izcīnījuši Nīderlandes (KNVB) kausu un divas reizes Nīderlandes superkausu jeb Johana Kruifa kausu. Lielākais panākums Eiropas klubu turnīros ir iekļūšana 1974.–1975. gada sezonas UEFA kausa finālā, kur ar 1–5 divu spēļu summā piekāpās Menhengladbahas "Borussia".
Antīkā literatūra
Ar jēdzienu antīkā literatūra (latīņu antiquus 'sens') apzīmē literatūru, kas radusies Senajā Grieķijā un Senajā Romā laikaposmā no aptuveni 8.gs. p.m.ē. līdz 6.gs. m.ē. Vidusjūras baseina zemēs sengrieķu vai latīņu valodā. Lielā mērā tieši uz antīkās literatūras pamata izveidojušās un attīstījušās citas Eiropas nacionālās literatūras (arī romiešu literatūras izcelsme saistāma ar sengrieķu literatūru).
Antīkās literatūras periodā izveidojušās tādas literatūras formas un žanri kā traģēdija, komēdija, eposs, satīra, dažādas dzejas un liroepikas formas. Antīkajā literatūrā izveidojās arī vēsturiskās un filozofiskās literatūras tradīcija.
Plašākai informācijai skatīt rakstus zemāk:
70 (skaitlis)
70 (septiņdesmit) ir skaitlis, kas atrodas starp 69 un 71. Romiešu skaitļu sistēma 70 tiek pierakstīts šādi — LXX —, bet binārajā skaitīšanas sistēmā četrdesmit ir 1000110, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 106 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 46. Sadalot 70 pirmskaitļos, sanāk 2 × 5 × 7.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā 70 ir iterbija (Yb) atomskaitlis. Latvijā un vairums Rietumu pasaules valstīs autortiesības beidzas 70 gadus pēc autora nāves, un tas kļūst par neaizsargājamu darbu.
Ženēvas stadions
Ženēvas stadions ir sporta stadions Ženēvā, Šveicē. Tā skatītāju ietilpība ir 30 084 vietu. Stadions tika uzcelts 2003. gadā pēc gandrīz trīs gadu celtniecības. Parasti tajā savas mājas spēles aizvada vietējais futbola klubs "Servette FC", taču tajā ir spēlēti arī starptautiski izlašu mači. Stadions ticis izmantots arī regbija sacensībām.
2008. gadā Ženēvas stadions būs viens no četriem Šveices stadioniem, kurā risināsies 2008. gada Eiropas futbola čempionāts. Ženēvā notiks 3 A grupas spēles.
Folkloristika
Folkloristika ir zinātne par folkloru. Tā aptver trīs savstarpēji saistītas nozares — tautas daiļrades materiālu vākšanu, publicēšanu un izpēti.
Mūsdienu Latvijā pētījumus fokloristikā veic Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūts, kā arī citas humanitārās pētniecības iestādes.
Vizulītis
Vizulītis ir ezers Latvijā, Rēzeknes novada Vērēmu pagastā. Ezers ir caurteces: ietek pāris strautu, bet iztek strauts uz Sološu ezeru. Krasti ezeram slīpi, gultne dūņaina. Vizulītī mīt karūsas, asari, līdakas, raudas, līņi un karpas. Ezera austrumu daļa ietilpst Adamovas ezera dabas parkā.
Springfīldas "Falcons"
Springfīldas "Falcons" ir hokeja komanda, kas atrodas Springfīldā, Masačūsetsas štatā, ASV, un spēlē Amerikas hokeja līgā. Tā ne reizes nav izcīnījusi līgas čempiones titulu.
1997.—98. gada sezonā kluba rindās astoņas spēles aizvadījis Artūrs Kupaks, taču 2001.—02. gada sezonā 11 spēles "Falcons" sastāvā aizvadījis Kaspars Astašenko.
Voznesenska
Voznesenska (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Mikolajivas apgabalā. Izvietojusies apgabala rietumdaļā, Dienvidbugas krastā pie Mertvovidas ietekas, 90 km no apgabala centra Mikolajivas. Voznesenskas rajona centrs.
Vēsture
Līdz 15. gadsimtam pie Mertvovidas ietekas Dienvidbugā atradās Zelta Ordas cietoksnis Čičakleja. Pēc tam, kad Lietuvas dižkunigaitis Vītauts 1392. gadā pakļāva Mežonīgo Lauku, viņš pavēlēja sagrautā nocietinājuma vietā uzbūvēt Sokolecas cietoksni. Cietoksnis vēlāk nonāca Polijas varā, bet pēc tam to iekaroja Zaporižjas Sečas kazaki.
18. gadsimta sākumā cietokšņa vietā atradās kazaku apmetne Sokoli (Соколи). 1795. gadā pēc Katrīnas II pavēles tika dibināta Vozņesenskas pilsēta (nosaukta par godu Debesbraukšanas dienai — ru), kas kļuva par jaunizveidotās Vozņesenskas vietniecības (guberņas) centru. Mūsdienās nozīmīgs vieglās un pārtikas rūpniecības centrs.
Alfa Romeo Brera un Spider
Alfa Romeo Brera un Alfa Romeo Spider (Type 939) ir divi Alfa Romeo sporta auto, kurus ražoja laika posmā no 2005. gada līdz 2010. gadam (Brera) un 2006. gada līdz 2010. gadam (Spider). Brera ir 2+2 kupeja un Spider ir tās rodstera versija. Abus modeļus ražoja Pininfarina.
Kopumā tika saražoti 12 488 Spider eksemplāri un 21 768 Brera eksemplāri. Abu modeļu ražošanu apturēja 2010. gada beigās, taču tos bija iespējams nopirkt visu 2011. gadu.
Koncepts
Sākotnēji Brera parādījās 2002. gada Ženēvas auto izstādē kā konceptauto. Tā dizaineris bija Džordžeto Džudžaro no Italdesign Giugiaro. Konceptu darbināja Maserati V8 dzinējs, kas attīsta aptuveni 390 ZS. Koncepts tika plaši atzīts un tika izziņoti plāni uzsākt automašīnas masveida ražošanu 2005. gadā.
Ražošana
Ražošanas formā automašina tika prezentēta 2005. gada Ženēvas auto izstādē. Ražošanai paredzētais modelis bija mazāks kā orģinālajā konceptā, padarot Brera par vidusmēra kupeju, kas balstīta uz FM/Fiat Premium platformas (kopīgi ar Alfa Romeo 159) un paredzēta aizstāt Alfa Romeo GTV. Tika izziņota arī Brera kabrioleta versija ar nosaukumu Spider, kuru plānots prezentēt īsi pēc Brera un ar to paredzēts aizstāt uz GTV bāzēto Spider versiju.
Eiropā Brera sākotnēji tika piedāvāta ar diviem benzīndzinējiem - 185 ZS 2.2 L JTS dzinēju un 260 ZS 3.2 L V6 dzinēju, un vienu dīzeļdzinēju - 210 ZS 2.4 L JTD ar turbokompresoru. Modeļi ar 2.2 L benzīndzinēju un dīzeļdzinēju bija aprīkoti ar priekšējo riteņu piedziņu, bet V6 modelis aprīkots ar Torsen četru riteņu piedziņu, kas līdzinās 159 Q4 sistēmai.
2008. gada Ženēvas auto izstādē Alfa Romeo prezentēja uzlaboto Brera un Spider modeli. 3.2 L V6 dzinēju sāka piedāvāt arī ar priekšējo riteņu piedziņu, ļaujot automašīnai sasniegt maksimālo ātrumu 250 km/h. Pilnīgi visi modeļi tika aprīkoti ar e-Q2 elektronisko ierobežotās slīdes difrenciāli, un daudzas detaļas aizstāja ar alumīnija detaļām, kas samazināja automašīnas kopējo svaru par dažiem kilogramiem.
Nākamajā gadā, arī Ženēvas auto izstādē tika prezentēts jauns turbokompresora dzinējs 1750 TBi (Turbo Benzina iniezione). 1742 cc agregāts izmantoja tiešās iesmidzināšanas principu un mainīgu vārstu ātrumu gan ieplūdes, gan izplūdes izcilnī, līdz ar to attīstot 197 ZS un 320 Nm griezes momentu.
*informācija no Pininfarina
Komplektācijas
Tāpat kā Brera pirmstecim GTV, automašīna sākumā tika piedāvāta divās komplektācijās - 'Medium' un 'Sky View', kuras nosaukums atvasināts no stiklotā panorāmas jumta, kurš iekļauta komplektācijā. 2008. gadā tika prezentēta jauna komplektācija TI, jeb Turismo Internationale, kurā bez 19 collu vieglmetāla diskiem, speciālām nozīmītēm uz automašīnas spārniem un priekšējā pagalvja, iekļautas arī lielākas Brembo bremzes un labāki amortizatori.
Brera S
2008. gada pavasarī tika izziņota Brera 'S' Special Edition. Šo versiju izstrādāja ALfa Romeo apstiprinātie britu inženieri no Prodrive. Versija bija izstrādā speciāli Lielbritānijai un tās mērķis bija atrisināt problēmas ar daudz kritizēto automašīnas vadāmību standarta versijās. Dažas suspensijas un šasijas detaļas un iestatījumi tikai mainīti, lai panāktu citādāku automašīnas vadību. Tika izmantota Bilstein un Eibach suspensija, Prodrive sporta izpūtējs un īpaši deviņpadsmit collu vieglmetāla diski. Alfa Romeo un Prodrive jau iepriekš sadarbojušies 1994. un 1995. gadā izstrādājot Alfa Romeo 155 versiju BTCC sacensībām.
Brera Italia Independent
2009. gadā Alfa Romeo izlaida ierobežota skaita Brera un Spider versijas, kas izstrādātas sadarbojoties ar Italia Independent. Tā ir itāļu dizaina kompānija, kura pieder Fiat impērijas Džanni Anjellī mazdēlam Lepo Elkannam. Tika saražoti 900 eksemplāru, kuri piedāvāti ar tumša titāna toni, 18 collu turbīnes stila vieglmetāla diskiem un alumīnija degvielas tvertnes vāciņu. Interjers standartā tika aprīkots ar navigācijas sistēmu un karbona imitējumu.
Tika piedāvāti trīs dīzeļdzinēji - 170 ZS attīstošais 2.0 L JTDM, 210 ZS attīstošais 2.4 L JTDM, 214 ZS attīstošais JTDM, jeb trīs dažādi benzīndzinēji - 200 ZS attsītošais 1.8 L TBi, 185 ZS attīstošais 2.2 L JTS, jeb 260 ZS attīstošais 3.2 L V6. Bija pieejamas gan sešu ātrumu manuālā ātrumkārba, gan "Selespeed", gan Q-Tronic automātiskā ātrumkārba. V6 dzinēju varēja aprīkot ar Alfa Romeo Q4 četru riteņu piedziņu.
Italia Independent
2009. gadā Alfa Romeo izlaisa ierobežota skaita Brera un Spider versijas, kas radītas sadarbojoties ar itāļu dizaina kompāniju Italia Independent. Tika saražoti 900 eksemplāru, no kurām Brera modeļi tika piedāvāti ar tumša titāna toni, 18 collu turbīnes stila vieglmetāla diskiem un alumīnija degvielas tvertnes vāciņu.
Tika piedāvāti trīs dīzeļdzinēji - 170 ZS attīstošais 2.0 L JTDM, 210 ZS attīstošais 2.4 L JTDM, 214 ZS attīstošais JTDM, jeb trīs dažādi benzīndzinēji - 200 ZS attsītošais 1.8 L TBi, 185 ZS attīstošais 2.2 L JTS, jeb 260 ZS attīstošais 3.2 L V6. Bija pieejamas gan sešu ātrumu manuālā ātrumkārba, gan "Selespeed", gan Q-Tronic automātiskā ātrumkārba. V6 dzinēju varēja aprīkot ar Alfa Romeo Q4 četru riteņu piedziņu.
Spider 'Mille Miglia'
Alfa Romeo izveidojis arī īpašu Spider versiju, lai nosvinētu vēsturiskās Mille Miglia 1000 jūdžu sacensības, kuras katru gadu notiek Itālijā. Autoražotājs izlaida tikai vienpadsmit šādas automašīnas, lai atzīmētu vienpadsmit reizes, kad Alfa Romeo ir uzvarējis slavenajās itāļu sacensības.
Mašīna nav jaudīgāka par standarta modeļiem, tā ir aprīkota ar 3.2 L V6 dzinēja, kas attīsta 260 ZS. Katra no mašīnām ir apsudrabota, kas simbolizē Alfa Romeo uzvaras starp 1928. un 1947. gadu. Mašīna nāk arī ar ekskluzīvu, koši sarkanu krāsojumu "Rosso 8C", 'Quadrifoglio' (četrlapu āboliņš) logo uz priekšējiem spārniem un sarkanu šuvuma uz melnajiem ādas sēdekļiem. Apgāšanās aizsargstieņi arī nokrāsoti sarkanā, nevis standarta sudraba krāsojumā.
Spider Limited Edition
Alfa Romeo Spider Limited Edition pieejama trīs dažādās krāsās (Carbonio Black, Alfa Red, Ghiaccio White), aprīkota ar 19 collu vieglmetāla diskiem, ādas apdari un elektriski pielāgojamiem un apsildāmiem priekšējiem sēdeļiem un durvju spoguļiem, kuri aprīkoti arī ar savu autonomo atmiņu. Mašīna pieejama arī ar Fiat grupas Blue&Me bezroku sistēmu ar balss atpazīšanas funkciju un multivides atskaņotāju. Jau minētā Carbonio Black versijā pieejama dabiskas ādas krāsas apdare, bet Alfa Red krāsojums nāk kopā ar pilnīgi melnu salona apdari, lai kontrastētu ar virsbūves krāsojumu. Ghiaccio White krāsojumā iespējams izvēlēties vienu no minētajiem salona stiliem.
Motortelpā automašīna aprīkota ar 185 ZS 2.2 L JTS benzīndzinēju, kas uzņem ātrumu no 0–100 km/h 8.8 sekundēs un spēj sasniegt maksimālo ātrumu 224 km/h. No 2009. gada Lielbritānijā tika piedāvāta arī Limited Edition versija ar dīzeļdinēju, kura standarta komplektācijā izmaksāja sākot no 35 000 EUR, spēja sasniegt ātrumu 100 km/h 7.1 sekundē un attīstī maksimālo ātrumu 245 km/h. Mazāk kā 500 eksemplāri tika saražoti kopumā. 214 ZS dīžeļdzinēji bija pieejami tikai Limited Edition Spider modeļiem.
Bija pieejami arī modeļi ar 3.2 L V6 bendzīndzinēju, kas attīsta 260 ZS, no 2009. līdz 2010. gadam pieejams arī 214 ZS attīstošais 2.4 L JTDM benzīndzinējs. No 2009. gada tika piedāvāti arī divi dīzeļdzinēji - 2.4 L JTD turbodīzelis un 2.4 L JTDM turbodīzelis, kas attīsta 210 ZS.
Vilis Olavs
Vilis Olavs, līdz 1890. gadiem Vilis Plute (dzimis, miris 1917. gada 28. martā) bija latviešu sabiedriskais darbinieks un publicists. Studentu korporācijas Talavija filistrs dibinātājs.
Saimā
Saimā (arī Saimas ezers; fi, sv) ir liels ezers Somijas dienvidaustrumos, lielākais Somijā. Ezers ar zemesšaurumiem savienots ar citiem Somijas ezeriem, veidojot ap 4380 km² lielu ezeru sistēmu (Orivesi, Puruvesi u.c.), ko nereti uzskata par vienu ezeru Isosaimā (Iso-Saimaa) — ceturto lielāko Eiropā. Ezeru sistēmu ar jūru un citiem Somijas ezeriem savieno kanālu sistēma, kas ļauj pa ūdensceļu pārvietot kravas un izmantot to kā tūristu izklaides objektu.
Saimas ezerā un ar to savienoto ezeru sistēmā dzīvo Saimā pogainais ronis (Phoca hispida saimensis) — pogainā roņa pasuga. Šī pasuga kopā ar Lādogas pogaino roni, Baikāla roni un Kanādas austrumu ezeru Ungavas roni ir vienīgie pasaules roņi, kas dzīvo saldūdenī. Diemžēl šī pasuga ir tuvu izmiršanai; dzīvi vēl tikai ap 200 roņu.
Vilis Olavs
Dzīvesgājums
Pēc studiju beigšanas viņš Rīgā nodibināja sieviešu komercskolu. Par publicistiskajiem rakstiem laikrakstā „Balss” 1905. gada revolūcijas laikā viņam piesprieda vienu gadu ilgu ieslodzījumu Rīgas Centrālcietumā, apcietinājumā (1908-1909) sarakstīja "Galvenos virzienus ētikā" (I-II daļu) un saslima ar plaušu tuberkulozi.
Pirmā pasaules kara laikā Krievijā organizēja palīdzību latviešu bēgļiem un kļuva par Latviešu bēgļu centrālkomitejas priekšsēdi. Miris Koonkalas sanatorijā netālu no Vīborgas Somijā no tuberkulozes saasinājuma 49 gadu vecumā 1917. gadā, apglabāts Pēterburgā, 1921. gadā viņa mirstīgās atliekas pārveda uz Rīgas Meža kapiem, kur 1927. gadā uzcelts piemineklis (tēln. B. Dzenis). Pēc viņa nāves izveidots Olava fonds Rīgā.
Ģimene
Viļa Olava sieva Frīda bija skolotāja, vēlāk Olava fonda un biedrības "Māte un bērns" valdes locekle. Dēls, Vilis Olavs
Luijs XVI
Jaunība
Luijs-Ogists dzimis karaļa Luija XV vienīgā dēla Luija-Ferdinanda un Saksijas kūrfirsta un Polijas-Lietuvas ūnijas karaļa Augusta III meitas Marijas-Jozefas ģimenē. 19. gadsimta Francijas karaļu Luija XVIII un Šarla X vecākais brālis.
Luijs-Ogists nebija vecākais dēls, un par troņmantinieku kļuva 1765. gada 20. decembrī, 11 gadu vecumā, pēc vecākā brāļa un tēva nāves no tuberkulozes. 1767. gada 13. martā no tuberkulozes mirst arī māte. Atbilstoši Francijas politiskajām interesēm un jaunajai aliansei ar Svētās Romas impērijas valdniekiem, Austrijas Hābsburgiem, Luijs 15 gadu vecumā apprecēja austriešu valdnieces Marijas Terēzes 14 gadus veco meitu Mariju Antuaneti. Tā kā impērija un austrieši bija seni franču ienaidnieki, tad Marija Antuanete jau no paša sākuma bija nepopulāra. Papildus tam, viņa tērēja lielus līdzekļus azartspēlēm, izklaidēm un dārglietām.
Varas gadi
Luijs XVI tronī kāpa 19 gadu vecumā. Absolūtajā monarhijā, kas balstījās uz karaļa autoritāti, pie varas nonāca jaunietis, kas bija labs un izglītots cilvēks, taču nepiemērots tām problēmām, kas bija jārisina Francijai. Par labu Luijam liecina arī tas, ka pretēji Franču revolūcijas laikā izplatītajām daudzajām baumām par karaļa asiņainajiem plāniem un sankilotu pūļa histērijām, viņš nekad nevērsa armiju pret tautu, vai Ģenerālštatu deputātiem, kas grāva viņa varu.
Atbilstoši Nacionālās Satversmes sapulces izstrādātajai konstitūcijai, kuru karalis apstiprināja 1791. gada septembrī, Francijā tika ieviesta konstitucionālā monarhija, kurā Luijam XVI tika atstātas ceremoniālas funkcijas un armijas virspavēlniecība. Tomēr pēc karaļa ģimenes bēgšanas uz Varennu 1791. gada 20. jūnijā, ticība karalim tika iedragāta un viņa ietekme bija vēl vājāka, nekā konstitūcijā noteikts.
Pēc Tiljerī pils ieņemšana 1792. gada 10. augustā Francijas Likumdošanas sapulce aptur karaļa pilnvaras, 13. augustā karaļa ģimeni iesloga. 21. septembrī jaunais Nacionālais konvents atceļ monarhiju un pasludina Francijas republikas izveidošanu. Pēc īsa tiesas procesa, Nacionālais konvents nobalso par nāvessodu gāztajam karalim, un to publiski izpilda 21. janvārī.
Žešova
Žešova ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistes centrs Vislokas krastos. Dzelzceļa mezgls un rūpniecības centrs.
Žešovā atrodas ASV aviokompāniju Pratt & Whitney un Goodrich Corporation rūpnīcas. Pilsētā ir arī vācu aviokompānijas MTU Aero Engines struktūrvienība. Polijas datorkompānijas Asseco galvenais birojs. Šeit atrodas vairāku starpnacionālo farmācijas kompāniju (Sanofi, Novartis, Valeant Pharmaceuticals) struktūrvienības.
Žešova ir poļu teātra režisora Ježija Grotovska (Jerzy Grotowski, 1933 - 1999) un modeles Anjas Rubikas (Anja Rubik, 1983 - ) dzimtā pilsēta. 18. gadsimtā pilsēta darbojās Staņislavs Konarskis, bet 19. gadsimtā Žešovā jaunības dienas pavadīja Ignacijs Lukasevičs.
Vēsture
Polijas karalis Kazimirs Lielais 1354. gadā piešķīra Žešovu augstmanim un diplomātam Janam Pakoslavicam (Jan Pakosławic), kurš tādēļ mainīja savu uzvārdu uz Žešovskis (Rzeszowski) un valdīja pār pilsētiņu līdz 1583. gadam. Lielākā daļa iedzīvotāju nodarbojās ar tirdzniecību, gan pa sauszemi (pa Kijevas - Krakovas ceļu), gan pa upi līdz pat Gdaņskai. 16. gadsimtā pilsētiņa vairākkārt cieta ugunsgrēkos, karos, valahu un tatāru uzbrukumos. Periodu starp 1575. gadu un 1640. gadu uzskata par Žešovas uzplaukuma periodu. 1638. gadā pilsēta kļuva par augstmaņu Lubomirsku īpašumu. 16. gadsimtā beigās pilsēta sāka nīkuļot, jo, lai arī tā nesa lielus ienākumus no graudu tirdzniecības, Lubomirski visādi centās ierobežot Žešovas patstāvību. 1769. gada 13. augustā netālu no pilsētas notika liela kauja starp konfederātiem un Krievijas armiju.
1769. gadā Žešova tika iekļauta Austrijas impērijā un palika tās sastāvā 146 gadus. Tā kā pilsēta atradās dziļā perifērijā, netālu no Krievijas impērijas robežām, pilsētas attīstība vēl vairāk palēninājās. 1844. gadā Žešova atpirka no Ļubomirskiem tiesības uz pilsētu un kļuva par pašvaldību.
1918. gadā Žešova iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Trīsdesmito gadu beigās pilsēta atkal uzplauka, jo bija izvēlēta par militārās rūpniecības centru. Piemēram, Žešovā tika izveidota lidmašīnu dzinēju rūpnīca. Šeit tika izvietots liels militārais garnizons. Otrā pasaules kara laikā pilsēta tika daļēji sagrauta, bet ebreju iedzīvotāji, kas starpkaru periodā bija puse no pilsētas iedzīvotājiem, tika iznīcināti. Pēc Otrā pasaules kara Žešova ieguva nozīmi kā Galīcijas rietumu centrs, jo vēsturiskā Galīcijas galvaspilsēta - Ļviva, iekļāvās Ukrainā. Sociālistiskās Polijas laikā pilsēta strauji industrializējās, šeit tika uzceltas vairākas lielas rūpnīcas.
Truši
Truši ir neliela auguma zīdītāji, kas pieder zaķu dzimtai (Leporidae). Zaķu dzimtā ir 11 ģintis, no kurām lielāko daļu sauc par trušiem, bet dažas ģintis, lai arī sauc par zaķiem, patiesībā ir truši, piemēram, klinšu zaķi (Pronolagus). Vēl vienu ģinti sauc gan par zaķiem, gan par trušiem — Hispīdu truši jeb Āzijas zaķi (Caprolagus). Zaķu dzimtā ir tikai viena īsto zaķu ģints — zaķi (Lepus). Vispazīstamākā trušu suga ir Eiropas trusis (Oryctolagus cuniculus), no kuras ir selekcionētas visas mājas truša šķirnes un kas ir introducēta daudzās pasaules vietās.
Izskats un īpašības
Savvaļas truši ir neliela un vidēja auguma zaķveidīgie. To veltņveida ķermeņa garums ir 20—50 cm, svars 0,4—2 kg. Tiem ir garas un kustīgas ausis un ļoti laba dzirde. Tās var būt garākas par 10 cm. Kā visiem zaķu dzimtas dzīvniekiem tiem ir garas un spēcīgas pakaļkājas ar 4 pirkstiem. Priekškājas ir īsākas un tām ir 5 pirksti. Visiem pirkstiem ir gari un asi nagi. Turklāt truši staigā uz pirkstgaliem. Ķermeņa proporcijas dažādām sugām saglabājas līdzīgas. Kažoks trušiem parasti ir biezs un mīksts. Krāsa galvenokārta ir brūna, pelēka un dzeltenbrūna. Aste samērā īsa un strupa.
Atšķirības no zaķa
Trušiem ir dažas izteiktas atšķirības no zaķiem. Piedzimstot tie ir akli, kaili un nevarīgi, turpretī zaķi piedzimst pilnībā attīstījušies — ar apmatojumu un redzīgi. Visi truši, izņemot baltastes trušus dzīvo alās zem zemes. Toties zaķiem un baltastes trušiem ir vienkāršas virszemes migas. Truši ir sociāli dzīvnieki un bieži dzīvo kolonijās, turpretī zaķi ir vientuļnieki. Kopumā zaķi ir nedaudz lielāki nekā truši, tiem ir garākas ausis un kājas, un matojumam ir melnas zīmes. Cilvēki ir pieradinājuši trusi un radījuši mājas trusi, toties zaķis nekad nav ticis pieradināts.
Trusis kultūrā un mākslā
Viens no truša simboliem ir auglība un atdzimšana, tādējādi tas jau no seniem laikiem ir kļuvis par pavasara un Lieldienu simbolu. Trusis simbolizē arī nevainību, norādot uz vēl vienu Lieldienu simbolisko nozīmi. Tajā pašā laikā trusis simbolizē rotaļīgu seksualitāti, saglabājot norādi uz nevainību un jaunību. Pasaulē viens no nevainīgas un rotaļīgas erotikas simboliem ir Playboy Bunny, kas latviešu valodā ir ieguvis tulkojumu — Playboy zaķis.
Trusis ir daudzu tautu folkloras un mitoloģijas tēls. Tā sauc vienu no ķīniešu zodiaka zīmēm, kas simbolizē veiksmīgu gadu. Daudzviet pasaulē truša kāja ir veiksmes amulets. Arī Eiropā pirms vairāk kā 2000 gadiem tas bija populārs amulets. Daudzām Āzijas tautām trusis dzīvo uz mēness un vāra jaunības eliksīru ķīniešiem, bet japāņiem un korejiešiem cep rīsu kūku. Ķīniešu folklorā to sauc par mēness trusi.
Slavenākie literatūras truši ir Baltais Trusis no "Alises Brīznumzemē", brālītis Trusītis, kas ir visgudrākais un viltīgākais Āfrikas un Amerikas tautu pasakās, un prātīgais Trusītis no "Vinnija Pūka". Daudzi slaveni truši dzīvo animācijas filmās, kā trusis Rodžers no filmas "Kurš iegāza trusi Rodžeru" un Bags Bannijs (Bugs Bunny).
Tastatūras kontrolieris
Kontrolieris neatrodas pašā tastatūrā, bet gan datorā. Agrāk to kā atsevišķu mikroshēmu izvietoja uz mātesplates, bet tagad visbiežāk tas integrēts mātesplates mikroshēmojumā.
Personālajos datoros izmantotie tastatūras kontrolieri:
Kolaboracionisms
Kolaboracionisms (no fr — ‘sadarbība’) šaurākā nozīmē ir jebkura sadarbība ar okupācijas varu, savukārt starptautiskajās tiesībās ar šo terminu saprot apzinātu, brīvprātīgu un tīšu sadarbību ar pretinieku, darbojoties tā interesēs pret savu valsti. Terminam ir izteikti negatīva nokrāsa, saistot to ar pakalpību, līdzskrējējiem un oportūnismu. Daudzās pasaules valstīs kolaboracionisms tiek atzīts par noziedzīgo nodarījumu, kuru kvalificē kā valsts nodevību.
Termina tā mūsdienu izpratnē autors ir Filips Petēns, kurš 1940. gadā pēc Francijas sakāves piekrita vāciešu piedāvājumam vadīt Višī Francijas marionešu valdību, aicinot tautiešus sadarboties ar vāciešiem. Pakāpeniski šo terminu sāka attiecināt arī uz citām pronacistiskām marionešu valdībām un pašpārvaldēm okupētajās teritorijās, kurās darbojās vāciešiem lojāli vietējie iedzīvotāji, kā arī vietējiem iedzīvotājiem, kas darbojās okupācijas varas pārvaldes un represīvajās iestādēs, kā arī dienēja policejiskos un militāros formējumos.
Pēc Otrā pasaules kara bijušie kolaboracionisti daudzās valstīs tika pakļauti kriminālvajāšanai un sabiedrības nosodījumam. Jau vēlāk šis termins tika attiecināts arī uz sadarbību ar fašistu, padomju un citiem okupācijas režīmiem Otrā pasaules kara laikā vai jebkuru citu okupācijas režīmu pēc Otrā pasaules kara.
Vācu okupācijas laikā (1941—1945)
1941. gada jūlijā tika izveidota Arāja komanda — vācu drošības dienestam (SD) pakļauta pusmilitāra vienība, kas piedalījās holokausta īstenošanā Latvijas teritorijā, kā arī kaujās pret padomju partizāniem. 1941. gada beigās tika izveidota latviešu zemes pašpārvalde (Landesselbstverwaltung), ģenerāldirekcija, par kuras vadītāju iecēla 1. Kurzemes kājnieku divīzijas bijušo komandieri ģenerāli Oskaru Dankeru.
Otrā pasaules kara sākumposmā Latvijas nevācu iedzīvotāji lielā mērā tika iesaistīti "noklusētā darba dalīšanā" pretebreju vardarbības aktos: no piedalīšanās ebreju identificēšanā, vajāšanas, getoizācijā līdz aktīvai dalībai pogromos, "tīrīšanas pasākumos" un citos noziegumos.
1941. gada oktobrī tika izveidota pirmā latviešu kārtības sargu vienība. Bet reāli jaunos policijas bataljonus nosūtīja uz Viļņu, kur tiem jāpiedalās iedzīvotāju ķeršanā un lopu rekvizēšanā.
Sociologs Didzis Bērziņš uzskata, ka būtiskākā intelektuālā problēma Latvijas sabiedrībā ir bijusi apjēgsme, ka holokausts uzskatāms par "mūsu", nevis "viņu" traģēdiju, jo publiski tā tiek uztverta kā ārēja problēma, kas vai aizēnot "pašu latviešu" ciešanas. Neinformētība par ebreju kopienas dzīvi un tās traģisko likteņi Otrā pasaules karā ilgstoši bija raksturīga Latvijai. Nacisma noziegumi oficiālajā atmiņas līmenī ir palikuši padomju represiju ēnā.
Padomju okupācijas laikā (1940—1941; 1945—1991)
Plašu diskusija par kolaboracionismu padomju okupācijas laikā izraisīja čekas ziņotāju kartotēkas publicēšana un lustrācijas jautājums pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.
Pēc čekas ziņotāju kartotēkas publicēšanas 2018. gada decembrī vēsturnieks Jānis Taurēns teica, ka diezgan daudz ir pētīts kolaboracionisms Latvijā Otrā pasaules kara kontekstā, bet padomju periods — tikai pēdējo gadu laikā. Viņaprāt, lielākiem panākumiem tieši padomju posma izpētē, noderētu kāda speciāla grantu programma vai kaut kas līdzīgs.
Nokia 6233
Nokia 6233 ir Nokia mobilais telefons ar Series 40 programmatūras platformu. Tas ir 3G/GSM/W-CDMA tālrunis un pēctecis modelim Nokia 6230i. Telefonam ir divi skaļruņi, tas atbalsta vairākus formātus, ieskaitot AAC, MP3 un WMA failus. Tam ir divu megapikseļu kamera un VGA kvalitātes video kamera, kā arī MP3 atskaņotājs, Bluetooth, infrasarkano staru iekārta, radio, spēles un interneta pieeja. Jaunākais 6233 firmware ir 5.60.
Dubrovica
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1005. gadā. No 12. gadsimta beigām līdz 14. gadsimta sākumam, kad iekļāvās Lietuvas lielkņazistē - kņazistes centrs. Iekļāvusies Krievijā pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. 1921. gada Rīgas miera rezultātā Dubrovicja iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu. No 1941. gada 1. jūlija līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Cilvēki
Dubrovicja ir franču fiziķa Žorža Šarpaka (Georges Charpak, 1924-2010) dzimtā pilsēta.
Terijs Fokss
Terijs Fokss (, — ) bija kanādiešu sabiedriskais aktīvists un atlēts. 1980. gadā ar amputētu labo kāju, kuras vietā bija protēze, viņš uzsāka skrējienu pāri Kanādai, ar kuru vēlējās savākt naudu onkoloģiskajiem pētījumiem un piesaistīt sabiedrības uzmanību saslimstībai ar vēzi. Lai arī metastāzes, kas bija izplatījušās viņa ķermenī, neļāva visā pilnībā realizēt mērķi, tomēr 143 dienās viņš pievarēja 5 373 kilometrus, kas galu galā viņam maksāja dzīvību. 1981. gadā pirmo reizi aizsākās Terija Foksa skrējiens, kas nākamajos gados izauga par pasaulē lielāko vienas dienas ziedojumu vākšanas skrējienu onkoloģiskajiem pētījumiem, kurā ik gadu piedalās miljoniem cilvēku vairāk kā sešdesmit valstīs pasaulē. Kopumā viņa vārdā nosauktajā fondā šajos gados ir savākti vairāk kā 500 miljoni Kanādas dolāru.
Fokss bija distanču skrējējs un basketbola spēlētājs gan vidusskolā, gan arī vēlāk universitātē. 1977. gadā viņam tika konstatēts vēzis (osteosarkoma), kura dēļ Terija labā kāja tika amputēta. Viņš turpināja nodarboties ar sportu, izmantojot protēzi. Turklāt Fokss spēlēja arī basketbolu ratiņkrēslā Vankūverā, kur viņš kopā ar savu komandu uzvarēja trīs nacionālajās meistarsacīkstēs. 1980. gadā Terijs Fokss uzsāka Cerības maratonu pāri visai valstij, ar mērķi savākt naudu onkoloģiskajiem pētījumiem. Viņš cerēja, ka katrs kanādietis no 24 miljonu lielās nācijas varētu ziedot vismaz vienu dolāru šim mērķim. Cerības maratonu viņš uzsāka aprīlī, kad pašā sākumā veica nelielu skrējienu Ņūfaundlendā, pēc kura katru dienu viņš veica pilnu maratona distanci. Drīz vien viņš kļuva par valsts zvaigzni. Sasniedzis Ontārio viņš veica vairākas uzstāšanās un tikšanās ar uzņēmējiem, sportistiem un politiķiem, lai piesaistītu uzmanību saslimšanai ar vēzi un iegūtu naudu vēža pētījumiem. Fokss savu skrējienu bija spiests beigt pusceļā, kad vēzis bija jau skāris plaušas. Viņa cerības pabeigt skrējienu nepiepildījās, jo pēc deviņiem mēnešiem viņš nomira.
Hamiltonas "Bulldogs"
Hamiltonas "Bulldogs" bija hokeja komanda, kas atradās Hamiltonā, Kanādā, un spēlēja Amerikas hokeja līgā. 2007. gadā tā izcīnīja līgas čempiones titulu — Kaldera kausu.
1996.—97. gada sezonu komandas rindās aizvadījis Pēteris Skudra, taču no 2004. līdz 2006. gadam "Bulldogs" sastāvā spēlējis arī Raitis Ivanāns.
2015. gads: Canadiens atpirkšana un pārcelšana uz Sentdžonsu
2015. gada 12. martā Maikls Andlauers paziņoja, ka ir pārdevis Hamiltonas "Bulldogs" AHL franšīzi Monreālas "Canadiens", un komanda pārcelsies uz Sentdžonsu, Ņūfaundlendas štatā, spēlējot ar nosaukumu Sentdžonsas "IceCaps". True North Sports and Entertainment uzņēmuma piederošie "IceCaps", atgriezās Vinipegā kā Manitobas "Moose". Vienlaikus Andlauers paziņoja, ka iegādājas Ontārio hokeja līgas klubu Belevilas "Bulls" un ka komanda tiks pārcelta uz Hamiltonu un pieņems "Bulldogs" nosaukumu.
Pelču muiža
Pelču muiža ar tajā ietilpstošo Pelču pili atrodas Kuldīgas novada Pelču pagasta Pelčos un mūsdienās tur darbojas Pelču pamatskola.
Pelču muiža
Pelču muižas (de) apbūve galvenokārt veidojusies 19. gadsimta beigās, kad uzcelta kučiera māja, kalpu māja, ledus pagrabs. Pati Pelču pils celta no 1903. līdz 1904. gadam pēc arhitekta Vilhelma Neimaņa projekta. Šodien saglabājies ledus pagrabs ar klētiņu virbūvē (strauji iet bojā), zirgu puišu dzīvojamā māja (1873), kas tagad Pelču pagasta padome), zirgu stallis (netiek izmantots, iet bojā), vagara māja (19. gs. beigās celta), kas tagad sociālā māja vienai ģimenei, magazīna (20. gadsimta 30. gados celta), kas tagad ir privāta dzīvojamā māja, divas kalpu mājas, no kurām viena ir valsts, bet otra — privātīpašums, dzirnavas.
No 19.gs. beigām līdz 1920. gadam Pelču muižas īpašnieki bija firstu fon Līvenu dzimtas pārstāvji. Pēc tam muižas ēkas piederējušas daudziem dažādiem īpašniekiem.
Pelču pils
Pils celta laikā no 1903. līdz 1904. gadam jūgendstilā pēc arhitekta Vilhelma Neimaņa (dzimis 1878. gadā Vācijā, miris 1919. gadā Rīgā) projekta un tiek uzskatīta par vienu no agrīnākajām Latvijas muižām, kurā jūtama jūgendstila ietekme. Visas ēkas detaļas, sākot ar ārdurvīm, logiem, jumta metālkalumiem, slēģu aizvēršanas mehānismiem un beidzot ar iekštelpu paneļiem, kāpņu margām, projektējis Vilhelms Neimanis. Pils izcili estētisko līmeni nodrošina visu tās apdares elementu un tehniskā aprīkojuma novitāte un augstā kvalitāte. Pils pagrabiem bija moderna meliorācijas sistēma, ūdensvadu un kanalizācijas sistēma. Un līdztekus krāsnīm pili apsildīja pirmā centrālapkures sistēma Kuldīgas novadā. Tāpat minama firsta vingrotava un vannas istaba ar iegremdētu baseinu. Pils interjeru apdarē, kāpņu telpas elementos tomēr jūtama vēl neorenesanses ietekme. Pirmais stāvs izmantots muižas īpašnieku vajadzībām. Pils rietumu stūrī iekārtota plaša bibliotēka. Balkons ar greznajām vītņu kāpnēm uz to un skaisti veidotie grāmatu skapji, kuri bijuši apsildāmi ar silto gaisu no centrālapkures, ir saglabājušies. Pils otrais stāvs izmantots viesu vajadzībām — viesistabas, telpas fotografēšanai, izeja uz plašo balkonu. Pagrabstāvā atradusies virtuve ar lielu plīti un cepeškrāsnīm, maizes ceptuve, vīna un sakņu pagrabi, noliktavas.
1922. gadā Pelču pils ēka pielāgota skolas vajadzībām.
Pelču muižas parks
Pelču muižas parks ir 9,2 ha liels. 1902. gadā tā rekonstrukcijas projektu (uz veco apstādījumu bāzes) izstrādāja Rīgas parku direktors Georgs Kūfalts (1853-1938). Parka lielākā daļa veidota kā brīva plānojuma ainavu parks, bet apstādījumi pie Pelču pils un dienvidu pusē veidoti regulārā plānojumā.
Viļakas iela
Viļakas iela var būt:
Pelču muiža
Pelču muižas parks
1904. gadā pie pils izveidoja divas lielas pusapaļas un simetriskas puķu un krūmu stādījumu kompozīcijas. Regulārā plānojuma stādījumus noslēdza baroka dārziem raksturīgais t.s. izšūtais parters. Ornamentus tajā veidoja augu stādījumi un dažādu krāsu oļi un grants. Parkā izkoptas trīs līdzīgas ainavas uz ziemeļiem, austrumiem un rietumiem no pils. Plašas lauces mijās ar lieliem koku masīviem. Pastaigām un izjādēm parkā ierīkoti dabīgas grunts klājuma lokveida celiņi. Tajos izmantots 19. gs. Anglijā ražotais trīs riteņu dāmu velosipēds (Kuldīgas novada muzejā saglabāts). Parka dienvidu daļā koncentrēti skuju koki — priedes, baltegles, lapegles, uz rietumiem no pils — dižskābaržu grupas. Tikai pie pašas pils saskatāmi regulāri stādījumi. Saulainajā pusē pretī pils dienvidu fasādei lielā apaļā dobē augušas krāšņas svešzemju rožu šķirnes. Parkā sastopamas gan vietējās, gan eksotiskās koku un krūmu šķirnes. Pēc 1980. gadā veiktās uzskaits konstatēti 48 sugu koki un krūmi, t.sk. retumi: vēlīnā ieva, vārpainā kļava, dažādas egles, daudz sarkano ozolu un dižskābāržu. Šodien koki kļūst veci un iet bojā, bet parkam nepieciešama rekonstrukcija.
Latviešu zemnieku savienība (1993)
Partijas lielākais panākums vēlēšanās bija viens deputāta mandāts Rīgas domē.
Ernests Vīgners
Ernests Vīgners (dzimis, miris ) bija Latvijas koru un orķestru diriģents, komponists un folkloras vācējs. Pirmais latviešu mūziķis, kas iegūst profesionālo izglītību konservatorijā Maskavā, kā arī viens no latviešu profesionālās mūzikas aizsācējiem. Ar saviem skaņdarbiem pārstāvēts III, IV, VII, VIII, XI, XIV, XVI un XX Dziesmu svētkos. Leonīda Vīgnera tēvs un Ivara Vīgnera vectēvs.
Dzīvesgājums
1865. gadā viņš uzsāka mācības Irlavas skolotāju seminārā. Iedvesmojoties no Jāņa Bētiņa enerģiskās Kurzemes novada koru un orķestru organizēšanas, Ernests Vīgners uzsāka aktīvas mūzikas darbības gaitas. 1873. gada I Vispārīgajos latviešu Dziedāšanas svētkos Vīgners piedalījās kā Rendas kora diriģents. 1873. gadā viņš devās uz Maskavas konservatoriju, kur mācījās klavieres, ērģeles, vēlāk oboju un kompozīciju. (Viņa skolotāju vidū bija arī Pēteris Čaikovskis.)
Izmantojot iegūtās zināšanas tautas dziesmu vākšanas un harmonizēšanas laukā, Vīgners 1873. un 1874. gadā izdeva kora dziesmu krājuma "Latvija" divas burtnīcas, kurās ievietotas četrbalsīgas tautas dziesmu apdares a cappella vīru korim. 1888. gadā Vīgners bija Latviešu trešo vispārīgo dziedāšanas svētku un 1895. gadā Latviešu ceturto vispārīgo dziedāšanas svētku virsdiriģents, kas ar savu profesionālo pieredzi cēla visas latviešu tautas kordziedāšanas māku. Latviešu sesto vispārīgo dziedāšanas svētku Goda virsdiriģents. Ernests Vīgners bija kā iniciators Rīgas Latviešu biedrības Mūzikas Komisijas dibināšanai (1889.) un kādu laiku bija arī tās aktīvs līdzstrādnieks. Par nožēlu Latviešu piekto vispārīgo dziedāšanas svētku priekšvakarā (1910) viņš ar Rīgas Latviešu biedrības vadību sanaidojās, piesliedamies šo svētku rīkošanas daudzajiem pretiniekiem.
Pēc Pirmā pasaules kara un Latvijas brīvības cīņu beigām Ernests Vīgners bija pedagogs — dzirdes mācības (fonoloģijas) metodiķis — Rīgas Fonoloģijas Institūta dibinātājs un vadītājs (1920. — 1933). 1926. gadā saņēma Triju Zvaigžņu ordeni (III šķiras).
Daiļrade
Vīgneru Ernesta nedaudzie oriģinālskaņdarbi sava satura ziņā saistīti ar jaunlatviešu idejām, taču mākslinieciski tie ir noapaļotāki, spilgtāki par Baumaņu Kārļa darbiem. Andreja Jurjāna, kā arī praktisko folklorista gaitu ietekmē Ernests rada dažas spilgtas tautasdziesmu apdares, kas atbilst tautasdziesmu satura prasībām ("Strauja, strauja upe tecēj", "Irbīte", "Līgo dziesmas", "Šūpļa dziesma" u.c.) un raksturo apdaru autora iedziļināšanos tautas mūzikas specifikā, viņa apzināto tieksmi neatkārtot kādreizējās Jāņa Cimzes kļūdas.
Hoščas rajons
Hoščas rajons ir Ukrainas Rivnes apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Rivnes apgabala Ostrohas, Zdolbuņivas, Rivnes, Kostopiļas, Bereznes un Korecas rajoniem, kā arī Vinnicas apgabala Slavutas rajonu.
Norfolkas "Admirals"
Norfolkas "Admirals" bija hokeja komanda, kas atradās Norfolkā, ASV, un spēlēja Austrumkrasta hokeja līgā. No komandas izveides 2000. gadā līdz 2015. gadam "Admirals" spēlēja Amerikas hokeja līgā. 2012. gadā vienīgo reizi kļuva par līgas čempioni.
Skrentonas "Penguins"
Skrentonas "Penguins" ir hokeja komanda, kas atrodas Vilksā-Bārā, Pensilvānijas štatā, ASV, un spēlē Amerikas hokeja līgā. Lai gan trīs reizes triumfējusi konferencē, līgas čempiones titulu komanda nav izcīnījusi ne reizi.
Pašlaik (2016) komandas rindās spēlē latviešu uzbrucējs Teodors Bļugers.
21. trolejbusu maršruts (Rīga)
21. trolejbusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta trolejbusu maršruts, kurā pasažieri tika pārvadāti no Baznīcas ielas un Lāčplēša ielas krustojuma apkārtnes (galapunkts saucās Baznīcas iela) Rīgas centrā pāri Vanšu tiltam (ieskaitot apstāšanos Ķīpsalā), cauri Āgenskalna priedēm, Dzirciemam līdz galapunktam Iļģuciemā, Baltās, Lidoņu un Spilves ielas krustojuma tuvumā.
Vēsture
Maršruts pa nepilnus divus gadus iepriekš atklāto Gorkija (tagad Vanšu tiltu) palaists 1983. gada 22. jūnijā kā papildu trolejbusu līnija Āgenskalna priežu, Dzirciema un Iļģuciema virzienā.
2004. gada 4. jūnijā uz Vanšu tilta Baznīcas ielas virzienā aizdegās 21. maršrutā kursējošais posmainais trolejbuss AKSM-333 ar borta numuru 2-704, incidentā cilvēki necieta, taču trolejbuss bija neatgriezeniski bojāts un pēc negadījuma izmeklēšanas norakstīts.
Būtiskākās izmaiņas kustības organizācijā sekoja 2005. gada 1. maijā - maršruts pilsētas centrā pagarināts pa Krišjāņa Valdemāra, Aristida Briāna, Tallinas, Cēsu, Brīvības, Bruņinieku ielu un atpakaļ pa Krišjāņa Valdemāra ielu, veidojot vienvirziena loku ap Rīgas 1. slimnīcu. Tādējādi pasažieriem no Iļģuciema un Dzirciema apkaimēm parādījās iespēja bez pārsēšanās nokļūt līdz Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātei, Rīgas Jaunajai Svētās Ģertrūdes baznīcai, Vidzemes (Matīsa) tirgum, kā arī Rīgas 1. slimnīcai. Par jauno līnijas galapunktu centrālajā daļā kļuva pieturvieta Brīvības iela Cēsu ielā starp Tallinas un Brīvības ielu, blakus Rīgas Jaunajai Svētās Ģertrūdes baznīcai. Iepriekš minētajā Cēsu ielas posmā tika uzstādīti daži trolejbusu kontakttīkla balsti un montēta kontakttīkla piekare ar gredzenveida atsaišu stiprinājumiem gaisā, tādējādi izvairoties no atsaišu izvietošanas tur esošo ēku sienās.
2007. gada 1. janvārī pārnumurēts par 25. trolejbusu maršrutu. Šāds lēmums pieņemts, jo gados vecāki cilvēki Dzirciema un Āgenskalna priežu apkaimes pieturvietās bieži jauca nesen trolejbusu līnijā kursēt uzsākušos jaunos Solaris Trollino 18 trolejbusus ar 21. autobusu maršrutā kursējošajiem Solaris autobusiem līdzīgā ārējā vizuālā izskata dēļ.
Maršruts
''Par laika posmu no 2005. gada 1. maija līdz 2007. gada 1. janvārim skatīt: 25. trolejbusu maršruts.''
Virzienā Baznīcas iela — Iļģuciems trolejbusi kursēja pa šādām ielām: Baznīcas iela, Lāčplēša iela, Krišjāņa Valdemāra iela, Vanšu tilts, Krišjāņa Valdemāra iela, Kalnciema iela, Baložu iela, Kristapa iela, Melnsila iela, Vīlipa iela, Dzirciema iela un Lidoņu iela.
Virzienā Iļģuciems — Baznīcas iela trolejbusi kursēja pa šādām ielām: Lidoņu iela, Dzirciema iela, Vīlipa iela, Melnsila iela, Kapseļu iela, Baložu iela, Kalnciema iela, Krišjāņa Valdemāra iela, Vanšu tilts, Krišjāņa Valdemāra iela, Elizabetes iela un Baznīcas iela.