cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ceru ķauķis
Izskats
Ceru ķauķis ir neliels, apaļīgs ķauķis ar noapaļotiem spārniem, īsu, noapaļotu asti un īsu, smailu knābi. Ķermeņa garums 11,5—13,5 cm, spārnu plētums apmēram 19 cm, svars 8—18 g (parasti ap 12 g).
Godvina likums
Godvina likums (en; arī Godvina likums par nacistu analoģiju) ir interneta mēms, kas apgalvo, ja tiešsaistes diskusija (neatkarīgi no tēmas vai darbības apjoma) turpinās pietiekami ilgi, agrāk vai vēlāk kāds tajā salīdzinās kādu vai kaut ko ar Hitleru un nacismu.
Ceru ķauķis
Izskats
Apspalvojums ķermeņa augšpusē pelēkbrūns ar melnu svītrojumu. Muguras lejas daļa un virsaste rudi brūna, gandrīz bez svītrojuma, apakšpuse krēmīga balta. Virs acs izteiksmīga, salmu dzeltena uzacs. Ligzdošanas sezonas laikā tā kļūst koši balta. Kājas pelēkbrūnas. Abi dzimumi izskatās līdzīgi. Jaunajiem putniem uzacis ir dzeltenākas, kā arī pavēdere ir dzeltenāka un pakaklē ir mazi, tumši brūni punktiņi.
Godvina likums
1990. gadā šādu teoriju izvirzīja amerikāņu advokāts un rakstnieks Maiks Godvins, veicot mēmetikas eksperimentu. Godvins šo likumu veidoja kā humoristisku līdzekli, lai samazinātu nepiemēroti pārspīlētus salīdzinājums. Maiks Gudvins intervijās atzina: "Lai gan es apzināti likumu izstrādāju tā, it kā tas būtu dabas vai matemātikas likums, tā mērķis vienmēr ir bijis retorisks un pedagoģisks: es gribēju, lai ļaudis, kas vēsā mierā salīdzina citus ar Hitleru vai nacismu, padomā mazliet vairāk par Holokaustu."
Ceru ķauķis
Līdzīgas sugas
Ceru ķauķis līdzinās grīšļu ķauķim, bet ir par to nedaudz lielāks un atšķirībā no grīšļu ķauķa galvas virsa ir tumša (grīšļu ķauķim pār galvas virsu stiepjas gaiša josla). Tomēr arī ceru ķauķa jaunajiem putniem pirmajos dzīves mēnešos var būt gaiša josla pār galvas virsu. Sugas vieglāk atšķirt, salīdzinot apakšpuses apspalvojumu — grīšļu ķauķim ir daudz izteiktāki tumši plankumi zem spārniem un uz kakla.
Uzvedība
Ceru ķauķis mājo upju, kanālu un ezeru tuvumā vai citās mitrās vietās (purvos un mitrājos), vietās, kur aug niedres un biezi krūmi. Sastopams arī sausākās vidēs, piemēram, aizaugušos augļu dārzos, grāvmalēs, ceļmalās un pat labības tīrumos. Ceru ķauķim ir viens no garākajiem mazo putniņu migrācijas lidojumiem, sasniedzot vienā virzienā apmēram 3860 km garumu.
Godvina likums
Sākotnēji Godvina likums attiecās tikai uz Usenet diskusiju kopienu, bet tagad to attiecina uz jebkuru tiešsaistes diskusiju, piemēram, interneta forumos, tērzētavās un komentāru sadaļās, kā arī runās, rakstos un citā retorikā, kur var notikt reductio ad Hitlerum gadījumi.
Ceru ķauķis
Uzvedība
Ārpus vairošanās sezonas uzturas nelielos, mainīgos bariņos, īpaši migrācijas laikā vietās ar bagātīgiem barības resursiem. Lai veiktu garo migrācijas ceļu, ceru ķauķis vasaras beigās uzkrāj tauku rezerves.
Godvina likums
2012. gadā Godvina likumu iekļāva "Oksfordas angļu valodas vārdnīcas" trešajā izdevumā.
Ceru ķauķis
Dziesma
Ceru ķauķis ir ļoti izteiksmīgs un prasmīgs dziedātājs ar daudzveidīgu un sarežģītu dziesmu. Dziesmas sekvence ilgst apmēram 20—40 sekundes, reizēm pat ilgāk par vienu minūti, pēc tam seko īsa pauze (vienu līdz divas sekundes), tad seko nākamā dziesmas sekvence. Ceru ķauķim ir raksturīgi jau tā sarežģītajai dziesmai katru reizi pievienot kādu jaunu, nejaušu frāzi, līdz ar to tā nekad neskan vienādi divas reizes pēc kārtas. Ceru ķauķis spēj atdarināt arī citus putnus, piemēram, lielo zīlīti vai melno mežastrazdu.
Dziedāšanas laikā tēviņš parasti apmetas niedres galotnē vai krūmā, ik pa laikam tiek veikts īpašs dziedāšanas lidojums, kura laikā tēviņš paceļas gaisā, strauji laižas lejup un nosēžoties veic lēnu spirālveida griešanos, izplešot spārnus un asti. Dziedāšana uzsākas mirkli pirms saullēkta un turpinās līdz saulrietam, reizēm turpinās arī naktī. Mātīte priekšroku dod tēviņam ar vissarežģītāko dziesmu. Kad pāris ir izveidojies, dziesma kļūst vienkārša ar īsām frāzēm. Ceru ķauķa dziedāšanai ir divas nozīmes — mātītes uzmanības piesaistīšana un ligzdošanas teritorijas aizsardzība no citiem tēviņiem.
Barība
Ceru ķauķis galvenokārt barojas ar kukaiņiem un to kāpuriem, kā arī ar citiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, zirnekļiem, māņzirnekļiem un nelieliem gliemežiem. Rudenī un ziemā nelielos daudzumos barojas arī ar ogām. Baroties dodas krēslas stundās no rīta un vakarā, izmantojot kukaiņu mazkustīgumu šajās stundās. Rudenī, veidojot tauku rezerves, par galveno putna barību kļūst plūmju niedru laputis (Hyalopterus pruni).
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona atkarībā no izplatības reģiona sākas aprīlī vai maijā. Pirmie ligzdošanas vietās atgriežas tēviņi, apmēram divas nedēļas ātrāk nekā mātītes. Katrs tēviņš ieņem ligzdošanas teritoriju, kuru aizsargā no citiem tēviņiem. Ceru ķauķi pamatā veido monogāmus pārus, bet reizēm tēviņam ir divas mātītes.
Godvina likums
Lietošana
Godvina likums nereti tiek izmantots, lai novērstu uzmanību, virzītu sarunu tematu citā virzienā, cenzētu, kā arī to izmanto, lai pretinieka argumentu maldinoši aprakstītu kā pārspīlētu, ja nacistiskais salīdzinājums ir faktiski piemērots. Līdzīgu likuma kritiku ir veicis žurnālists Glens Grīnvalds.
Ceru ķauķis
Ligzdošana
Ligzdai raksturīga dziļa kausveida forma ar diviem slāņiem (ārējais vaļīgs, iekšējais blīvs). Vīta no zāles, lapām, sūnām un grīšļiem, bieži izmantoti arī zirnekļu pavedieni. No iekšpuses izklāta ar smalkākām lapiņām un stiebriņiem, niedru ziediem, matiem, zirga sariem un augu pūkām. Ligzda parasti atrodas mitrā vietā, ūdenstilpes tuvumā, zemu, garā zālē vai zemos krūmos, reti tieši virs ūdens.
Falkenzē
Falkenzē (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Hāfellandes apriņķī. Atrodas Berlīnes rietumu pievārtē un faktiski saplūdusi ar to. Falkenzē atrodas Madagaskaras vēstniecība Vācijā.
Ceru ķauķis
Ligzdošana
Dējumā 4—7 olas. Inkubācijas periods ilgst apmēram 14 dienas. Galvenokārt perē mātīte, bet uz īsiem mirkļiem tēviņš to nomaina. Par mazuļiem pēc izšķilšanās rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido 13—14 dienu vecumā, bet vecāki tos turpina barot papildu divas nedēļas.
Falkenzē
Vēsture
Pilsēta izveidota 1923. gadā no divām apdzīvotajām vietām, no kurām veidots pilsētas nosaukums - Falkenhāgenas un Zēgefeldas. Pēc Otrā pasaules kara Falkenzē atradās VDR sastāvā, piekļaujoties Rietumberlīnei, no kuru to šķīra Berlīnes mūris.
Sojuz MS-01
Sojuz MS-01 (ru) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas bija modernizētu kosmosa kuģu sērijas Sojuz MS pirmā eksemplāra lidojums. Orbītā palaists 2016. gada jūlijā; uz zemes nolaidās 2016. gada okrobrī.
Apkalpe
Kuģa Sojuz MS-01 apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublējošā apkalpe:
Lidojuma gaita
Sākotnēji Sojuz MS-01 palaišana bija paredzēta, bet to pārcēla uz 24. jūniju, lai veiktu kuģa aparatūras papildu pārbaudes. Pēc tam starts tika pārcelts uz 7. jūliju.
Sojuz MS-01 tika palaists 01:36:40 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Saslēgšanās ar staciju notika 9. jūlijā 04:06 UTC pie Rassvet moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās notika automātiskā režīmā.
Jiri Arraks
Biogrāfija
Dzimis 1936. gada 26. oktobrī Tallinā kalpotāju ģimenē. 1955. gadā viņš beidzis Tallinas kalnu tehnikumu (Tallina Mäetehnikum), strādājis Ļeņingradā par taksometra vadītāju.
1966. gadā absolvējis Igaunijas Mākslas akadēmiju (Eesti Kunstiakadeemia) kā metālmākslinieks un no 1968. līdz 1969. gadam strādāja par metālmākslinieku un mākslinieku inscenētāju Tallinas kinostudijā.
Kopš 1969. gada bija Igaunijas PSR mākslinieku savienības biedrs. 1988. gadā viņam piešķirts Igaunijas Tautas mākslinieka tituls. Jiri Arraks no 1972. līdz 1973. gadam bija Igaunijas PSR Mākslinieku savienības grafikas nodaļas priekšsēdētājs, no 1982. līdz 1987. gadam — glezniecības nodaļas priekšsēdētājs.
No 1996. līdz 1997. gadam viņš strādāja par Tartu Universitātes viesprofesoru. Kopš 2003. gada bija Eiropas Zinātņu un mākslas akadēmijas loceklis.
Daiļrade
Mākslinieka darbam raksturīga pievēršanās reliģiskās filozofijass tēmām (glezna "Pravietis" (Prohvet), altārglezna "Kristus" Hallistes Svētās Annas baznīcā). Viņš ilustrējis Igaunijas nacionālo eposu "Kalevipoegs".
Viņa darbi eksponēti Kumu mākslas muzejā Tallinā, Modernās mākslas muzejā Ņujorkā, Krakovas Nacionālajā muzejā, Tretjakova galerijā Maskavā, Ludviga muzejā Ķelnē, Randersas muzejā Dānijā, Narvas muzejā un daudzos citos muzejos, bijuši apskatāmi arī Rīgā.
Sarīkojis 90 personālizstādes. 2011. gadā Pērnavā viņa darbus varēja aplūkot izstādē "Garīgais ceļš" (Vaimne tee).
Nartiši
Nartiši ir ciems Konstantinovas pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 267 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V612 (Konstantinova_Ignatova_Andiņi).
Hinterštoisera gaisa spēku bāze
Hinterštoisera gaisa spēku bāze (de), iepriekš Celtvēgas gaisa spēku bāze, ir Austrijas gaisa spēku galvenā bāze. Atrodas valsts dienviddaļā, Štīrijas federālajā zemē. Bāze nosaukta austriešu kara aviācijas pioniera Franča Hinterštoisera (1863 - 1933) vārdā.
Gaisa kara bāze izveidota 20. gadsimta trīsdesmito gadu beigās. 20. gadsimta vidū lidlaukā notika autosporta sacensības, to starpā Formula 1 Austrijas GP 1964. gada izcīņa. Kopš 2007. gada šeit bāzējas Eurofighter Typhoon lidmašīnas.
Sofi Marinova
Sofija Marinova Kameņova (bg, plašāk pazīstama kā Sofi Marinova (bg); dzimusi Sofijā) ir bulgāru dziedātāja un dziesmu autore. Sofi piedalījās 2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Baku, Azerbaidžānā, pārstāvot Bulgāriju ar dziesmu Love Unlimited. Savā pusfinālā viņa ieguva 11. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.
Zilais lakatiņš (filma)
"Zilais lakatiņš" ir 2018. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmu veidojusi žurnāliste Ilze Strenga un režisors Guntis Lēmanis. Filmas pirmizrāde notika kanālā LTV1. Filma stāsta par Eduarda Rozenštrauha dzīvi. Lai atklātu komponista biogrāfiju, izmantoti Latvijas Nacionālā arhīva materiāli un vēsturnieku skaidrojumi par to, kāda ir bijusi Eduarda Rozenštrauha un laikmeta likto šķēršļu mijiedarbība. Filmai ir tāds pats nosaukums kā Rozenštrauha populārākajai dziesmai ar Valdas Moras vārdiem.
Martins V
Martins V (la; dzimis 1369. gada janvārī/februārī; pilsoniskais vārds — Otone Kolonna (Ottone Colonna), miris ) bija Romas pāvests no 1417. gada līdz nāvei 1431. gadā.
Tika ievēlēts par pāvestu Konstances koncila laikā, tā izbeidzot no 1378. gada ilgušo Rietumu shizmu. Kaut arī Francija piedāvāja kā rezidenci Aviņonu, kurā Martins bija uzturējies no 1369. līdz 1377. gadam, pāvests izvēlējās Romu. Ar mainīgiem panākumiem centās atjaunot pāvesta autoritāti Itālijā. Centās darboties kā starpnieks Simtgadu karā. Organizēja krusta karu pret husītiem. Miris pirms Bāzeles koncila sanākšanas.
Mērsrags (rags)
Ziemeļaustrumos no Mērsraga Rīgas līcī stiepjas Mērsraga mulda — dziļākā (66 m) ieplaka tā gultnē.
6830. autobusu maršruts
6830. autobusu maršruts ir reģionālais autobusu maršruts, kurš divreiz dienā nodrošina pasažieru pārvadājumus no Rīgas (galapunkts atrodas Riepnieku ielā) līdz Juglas iecirknim Ropažu novadā. Maršrutu apkalpo SIA "Nordeka", pirms tam to darīja SIA "Galss Buss".
Cena par braucienu no Rīgas līdz Juglas iecirknim ir 2,50 eiro.
Maršruts
Rīga — Juglas iecirknis kursē pa šādām ielām: Riepnieku ielā, Gogoļa iela, Marijas iela, A. Čaka iela, Pērnavas iela, Augusta Deglava iela, autoceļš P4, ceļš uz Silakrogu, autoceļš V68, autoceļš P10 un autoceļš V66.
Juglas iecirknis — Rīga kursē pa šādām ielām: autoceļš V66, autoceļš P10, autoceļš V68, ceļš uz Silakrogu, autoceļš P4, Augusta Deglava iela, Pērnavas iela, A. Čaka iela, Marijas iela, Gogoļa iela un Riepnieku ielā.
Pieturas
6830. autobusu maršrutā ir 84 pieturas, katrā virzienā pa 42.
Nīls Geimens
Biogrāfija
Ģimenes saknes meklējamas Nīderlandē, no kuras viņa vectēvs pārcēlies 20. gadsimta sākumā. Ir ebreju izcelsmes, ģimenei daudz nozīmē jūdaisma filozofija. Svarīgas arī scientoloģijas tradīcijas, kaut gan intervijās atzinis, ka nav scientologs.
Bērnībā ietekmējies no Steipla-Lūisa "Nārnijas hronikām" un Lūisa Kerola "Alises piedzīvojumi Brīnumzemē". Geimens ātri kļuva par zinātniskās fantastikas žanra fanu, lasot Alana Mūra, Semjuela Delani, Rodžera Želaznija, Roberta Hainlaina, Herlana Elisona, Torna Smita, Džīna Volfa, Hovarda Lavkrafta darbus. 1984. gadā viņš pamanījis Alana Mūra grāmatu Swamp King un izlasot to sapratis, ka vēlas darboties šajā sfērā. 1984. gadā sarakstījis pirmo grāmatu — Duran Duran biogrāfiju, kā arī darbu Ghostly beyond belief. Penthouse izdevniecība piedāvājusi darbu, no kura gan atteicies, kaut gan bijis būtiski uzturēt ģimeni. 1980. gadu beigās sarakstījis Dont’t panic: The official hitchhiker’s guide to the galaxy companion, ko nosaucis par "klasisku angļu humora" piemēru. Vēlāk sadarbojies ar Teriju Pračetu.
Gēra
Gēra (de) ir pilsēta Veise Elsteras upes krastos Tīringenes austrumu daļā Vācijā. Pilsētā dzīvo ap 100 tūkstošiem iedzīvotāju un tā ir trešā lielākā pilsēta Tīringenes federālajā zemē pēc iedzīvotāju skaita. Atrodas aptuveni 60 km uz dienvidiem no Leipcigas un 80 km uz austrumiem no Erfurtes. Pilsēta atrodas no 180 līdz 354 m vjl.
2009. gadā bezdarba līmenis Gērā sasniedza 14,9%.
Vēsture
Vietas nosaukums «Gēra» sākotnēji atsaucās uz Veise Elstera upes ieleju, kur tagad atrodas pilsēta. Nosaukums ir cēlies Eiropas Lielās migrācijas laikā, kad slāvu ciltis 8. gadsimtā apmetās šajā vietā uz dzīvi. Pirmo reizi pilsētas nosaukums Gēra ir minēts 995. gadā. Pilsētas tiesības Gēra ieguva 13. gadsimtā.
1450. gadā pilsēta bija stipri nopostīta karā. Lai gan pilsēta bija ievērojami cietusi, tā vēlāk uzplauka un kļuva par Reusas republikas vienu no galvenajām pilsētām.
1806. gadā Napoleons izveidoja savu impērijas mītni Gēras pilsētas teritorijā. No šejienes 1806. gada 12. oktobrī Francijas imperators nosūtīja augstprātīgu un bīstamu vēstuli Hoencollernu dinastijas Prūsijas karalim Frīdriham Vilhelmam III Hoencollernam, kas noveda pie kara.
19. gadsimtā, industriālās revolūcijas laikā, Gēra strauji attīstījās, izmantojot savu tekstilrūpniecību. Daudzas palikušās villas joprojām atgādina par tā laika greznību un izšķērdību. Vēlāk pilsēta kļuva par nozīmīgu dzelzceļa mezglu.
1920. gadā pilsēta kļuva par daļu no jaunizveidotās Tīringenes federatīvās zemes, bet 1952. gadā Tīringene tiek sadalīta trīs apriņķos, un Gēra kļūst par Gēras apriņķa administratīvo centru.
1938. gada 10. novembrī norisinās lielas demonstrācijas pret ebrejiem. Demonstrāciju laikā notiek sinagongu apgānīšana un dedzināšana, ebreju skolu un veikalu ieņemšana un visi ebreju vīrieši tiek arestēti.
1945. gada 6. aprīlī notiek uzlidojums Gēras pilsētai, kuras laikā stipri tiek sabojāta centrālā stacija, pilsētas vecpilsēta un citi rajoni. Bojā gāja 142 cilvēki, bet vairāk kā 8000 iedzīvotāju palika bez mājām.
1990. gada 6. maijā, pēc četrdesmit gadu pārtraukuma, atkal notiek brīvas un demokrātiskas pašvaldības vēlēšanas.
Squid Game
Squid Game (ko, ojing'eo geim, — ‘Kalmāra spēle’) ir Dienvidkorejas televīzijas seriāls, kuras režisors un scenārija autors ir Hvans Tonhjoks. Tas ir televīzijas straumēšanas platformas Netflix oriģinālseriāls. Seriāls ir nosaukts korejiešu bērnu spēles “Kalmārs” vārdā. Seriāls Squad Game ir 9 sērijās, kas ietilpst 1 sezonā, kas Netflix platformā tika palaists. Galvenās lomas seriālā spēlē I Čonče, Paks Hesu, Čona Hojona un O Jonsu.
Ēriks Jēkabsons (vēsturnieks)
Ēriks Jēkabsons (1965) ir latviešu vēsturnieks, Latvijas Universitātes profesors. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1965. gada 14. janvārī Rīgā. Studēja LVU Vēstures un filozofijas fakultātē (1983–1990). Strādājis par Latvijas Zinātņu akadēmijas Latvijas vēstures institūta jaunāko zinātnisko līdzstrādnieku (1990–1993), tad par LU Latvijas vēstures institūta asistentu (1993–1995), pētnieku (1995–2008), vadošo pētnieku (no 2008). Līdztekus viņš bija Latvijas Kara muzeja zinātniskais pētnieks (1991–1995), Latvijas Valsts vēstures arhīva Dokumentu publikācijas daļas vadītājs (1996–2006) un Rīgas Stradiņa universitātes Eiropas integrācijas institūta docents (1999–2006). 1999. gadā piedalījās Varšavas Universitātes organizētajā vasaras skolā, 2006. gadā viņu ievēlēja par LU Vēstures un filozofijas fakultātes asociēto profesoru, 2015. gadā par profesoru. Fulbraita programmā (Fulbright Program) prof. Jēkabsons papildinājās Stenforda Universitātes Hūvera institūtā (2012–2013). 2019. gadā apbalvots ar III šķiras Triju zvaigžņu ordeni. Ir vecākās latviešu studentu korporācijas Lettonia biedrs.
2018. gada ziemas paraolimpiskās spēles
2018. gada ziemas paraolimpiskās spēles, arī zināmas kā '''12. ziemas paraolimpiskās spēles''', notika no 9. marta līdz 18. martam Phjončhanā, Dienvidkorejā. Spēlēs startēja aptuveni 550 sportistu no 42 dalībvalstīm. Par tiesībām organizēt šīs spēles cīnījās arī Francija (Ansī) un Vācija (Minhene).
2018. gada ziemas paraolimpiskajās spēlēs sacensības notika 6 disciplīnās, kurās tika sadalīti 80 medaļu komplekti.
Spēļu kalendārs
Kalendārā var aplūkot 2018. gada spēļu notikumus, zilā krāsā ir iekrāsotas sacensības, dzeltenā — dienas, kurās norisināsies fināla sacensības disciplīnās. Skaitlis dzeltenajos laukumos nozīmē finālu skaitu konkrētajā disciplīnā.
Buru
Buru (id) ir sala Indonēzijā, Moluku salu arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Moluku provincē, dalās divos apriņķos. Lielākā apdzīvotā vieta ir Namlea salas ziemeļaustrumos.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Indonēzijas austrumdaļā. Ziemeļos to apskalo Seramas jūra, dienvidos — Bandas jūra; austrumos Manipas šaurums to šķir no Seramas salas. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs kalnains, augstākā virsotne ir Kapalatmadas vulkāns (2426 m vjl) salas rietumos. Salā valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.
Vēsture
Vēsturiski Buru atradusies Ternates sultanāta ietekmē. 17. gadsimtā salu ieņēma Nīderlande un ierīkoja plašas krustnagliņu plantācijas. Kajeli līča krastā nodibināja apmetni (mūsdienu Namleas pilsēta), uz kurieni piespiedu kārtā pārvietoja salas iedzīvotājus darbam plantācijās. Pēc Indonēzijas Republikas nodibināšanās sala iekļāvās tās sastāvā. 1960.—1970. gados sala tika izmantota kā režīma pretinieku izsūtījuma vieta.
Vilhelma sala
Vilhelma sala (no) ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā. Izvietojusies Svalbāras austrumu daļā Hinlopena šauruma dienvidos. Bjernsundeta šaurums rietumos to atdala no Špicbergenas. Krasta līnija izrobota ar daudziem līčiem un pussalām. Virsma kalnaina, augstākā virsotne ir 566 m augsts bezvārda kalns salas austrumos. Trešdaļu salas teritorijas klāj ledāji, pārējā teritorijā arktiskās tundras augājs. Visa salas teritorija ietilpst Ziemeļaustrumu Svalbāras dabas rezervātā. Sala nosaukta par godu Prūsijas karalim Vilhelmam I.
Naudīši
Naudīši ir ciems Krāslavas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 273 km attālumā no Rīgas.
Maļutki (Laucesas pagasts)
Maļutki (arī Strautiņi) ir ciems Augšdaugavas novada Laucesas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 8 km no pagasta centra Mirnija, 4,9 km no novada centra Daugavpils un 239,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies Daugavas kreisajā krastā, Daugavpils austrumu pievārtē, pie autoceļa V673 (Daugavpils—Elerne—Lielborne), netālu no Gļinovkas upes ietekas Daugavā. Starp Maļutkiem un Daugavu atrodas vasarnīcu ciems ar tādu pašu nosaukumu — Maļutki, kas atrodas Tabores pagastā.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Daugavpils rajonā.
Visuredzošā acs
"Visuredzošā acs" (en) ir 2015. gada Apvienotās Karalistes trillera filma, kuras režisors ir Geivins Hūds. Filmā galvenās lomas atveido Helēna Mirena, Ārons Pols, Elans Rikmens, Barhads Abdi, Džeremijs Nortems un Iens Glens.
Militāras operācijas laikā, teroristu nogalināšanu sarežģī deviņus gadus veca meitenīte, kura atrodas raķešu trieciena zonā.
"Visuredzošā acs" pirmizrāde notika Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 34,6 miljonus ASV dolārus. Šī bija pēdējā Elana Rikmena kinoloma, kurš nomira 2016. gada janvārī.
2019. gada Vuelta a España komandas un dalībnieki
Šis ir 2019. gada Vuelta a España komandu un dalībieku uzskaitījums.
Babruiskas rajons
Babrujskas rajons ir  Baltkrievijas administratīvais rajons Mogiļevas apgabala dienvidrietumos. Tas robežojas ar Mogiļevas apgabala Hluskas rajonu rietumos, Asipoviču rajonu ziemeļrietumos, Kļičavas rajonu ziemeļos, Kiravskas rajonu ziemeļaustrumos un Babruiskas pilsētu ziemeļos, kā arī Gomeļas apgabala Rahačovas rajonu austrumos, Žlobinas rajonu dienvidaustrumos, Svjetlahorskas rajonu dienvidos un Akcjabrsku rajonu dienvidos.
Auziņu ezers
Auziņu ezers ir subglaciālas izcelsmes caurteces ezers Limbažu novada Limbažu pagastā. Izvietojies pagasta rietumos subglaciālajā vagā Jumpravmuižas ezeru grupā Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā. Līčaina ezerdobe, ko gareniski pārdala limnooss. Krasti lēzeni, zemi, dibens smilšains. Ezerā viena 0,8 ha liela Videzera sala. Ietek četri grāvji, cauri plūst Vitrupe no Skujas ezera uz Mazezeru. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis, vēdzele, līnis, karūsa, rudulis, ķīsis, plicis, mailīte, ausleja, vīķe.; licencēta makšķerēšana. Ziemeļu krastā Jumpravmuižas ciems.
Mārka (naudas vienība)
Mārka jeb marka (la, de) bija naudas vienības nosaukums Hanzas savienības pilsētās, vēlāk Vācijā un citās valstīs.
Vēsture
Kopš 11. gadsimta Eiropā kā maksāšanas līdzekli sāka izmantot noteikta svara un raudzes sudraba stienīšus, ko dēvēja par sudraba mārkām (la). Indriķa hronikas tekstā minēts, ka 50 sudraba mārkas līdzinājās 100 latviešu ozeringiem. 1319. gadā Hanzas Savienībai piederošajā Štrālzundes pilsētā Rīgenes firsts Viclavs III atļāva kalt monētas, ko dēvēja par Zunda mārkām (Sundische Mark). Viena mārka bija pielīdzināta 16 sudraba šiliņiem, bet viens šiliņš 12 feniņiem. Savukārt Lībekas pilsēta sāka kalt savas mārkas (Marca Lubicensis, Lübsche Mark), 1378. gadā 1000 Zunda mārkas līdzinājās 660 Lībekas mārkām.
Rīgas mārka
Mārkas tika kaltas arī Rīgā. 1515. gadā tika pieņemti naudas kalšanas noteikumi Livonijā, līdz ar to tika uzsākta mārkas kā monētas kalšana, līdz tam mārka bija tikai metāla masas un naudas aprēķina vienība. 1516. gadā apgrozībā parādījās Rīgas arhibīskapa Jaspera Lindes un Livonijas ordeņa mestra Valtera fon Pletenberga kopkaltā mārka. Tās diametrs bija 33 milimetri, masa — 11,5 grami.
Dežņova rags
Dežņova rags (ru) vai Tugnehalha ir klinšains zemesrags Krievijas Federācijas Tālajos Austrumos, Eirāzijas kontinenta galējais austrumu punkts. Izvietojies Čukču pussalas galā Beringa šauruma rietumu krastā. No Ziemeļamerikas kontinenta galējā rietumu punkta Velsas Prinča raga to šķir 86 km.
Zemesragu 1684. gadā atklāja Semjona Dežņova ekspedīcija, atklājot jūrasceļu no Ziemeļu Ledus okeāna uz Kluso okeānu un nosauca to par Čukotskijnosu (Чукотский Нос). 1898. gadā pēc zviedru polārpētnieka Ādolfa Nordenšelda ierosinājuma Krievijas ģeogrāfijas biedrība zemesragu pārdēvēja pirmatklājēja vārdā.
Ustjanas uluss
Ustjanas uluss (ru, sah) ir Krievijas Sahas Republikas administratīvais rajons tās ziemeļu daļā Janas upes lejtecē. Administratīvais centrs ir Deputatskas pilsētciemats. Nosaukums cēlies no ulusa senākās apdzīvotās vietas Janas grīvā Ustjanskas (zināma kopš 1745. gada).
Ģeogrāfija
Ulusa teritorija izvietojusies Janas, Oļeņokas un Čondonas upju lejtecē. Ziemeļu daļa izvietojusies Janas—Indigirkas zemienē, bet dienvidu daļā paceļas Kularas un Seleņņahas grēdas.
Iedzīvotāji
Ulusa lielākā apdzīvotā vieta ir tā centrs Deputatska ar 2932 iedzīvotājiem. Citas lielākās apdzīvotās vietas ir Kazačje (1168), Sajilika (635), Ustjkuiga (634), Tumata (497), Hajira (389), Ustjanska (270) un Ņižņejanska (224).
Pyromania
Pyromania ir vācu deju projekta Cascada pirmais singls no grupas ceturtā studijas albuma Original Me. Viens no dziesmas autoriem ir slavenais Lady Gaga dziesmu rakstītājs RedOne. Singls savu pirmatskaņojumu piedzīvoja 2010. gada 12. februārī. Pats albums, kurā iekļauts šis singls, iznāca vairāk kā gadu vēlāk.
Singls topos
Cascada singls "Pyromania" pasaules valstu un reģionu topos.
Audupe
Audupe ir Daugavas labā krasta starpteka Rīgā, kas savieno Vecdaugavu ar Daugavas galveno gultni. Tajā ierīkota zvejas osta. Audupes dienvidu krastā izvietojusies Vecmīlgrāvja apkaime, ziemeļu — Mangaļsala.
Vēsture
Līdz 16. gadsimta vidum tā bija Daugavas galvenā notece uz Rīgas līci. Daugavas gultnes rietumu atzars aptuveni tagadējās grīvas vietā izveidojās 1567. gadā. Vēl 1681. gadā Rīgas rāte uzdeva atjaunot kuģu ceļu pa tagadējo Vecdaugavu, bet kārtējā ledus sastrēguma laikā tagadējā grīva tika izskalota dziļāka un jau 17. gadsimta beigās Vecdaugava kļuva par nenozīmīgu atteku, kuras grīva aizsērēja. Vēl 20. gadsimta vidū savienoja vairākas starptekas, bet tās tika aizbērtas, paliekot tikai ziemeļu starptekai Audupei.
Jānis Strazds
Jānis Strazds (dzimis 1980. gada 14. februārī, Saldū) ir latviešu komponists, pianists un mūzikas producents. Raksta populāro un akadēmisko mūziku, aktīvi koncertē, piedalās dažādos muzikālajos projektos kā pianists, studijas mūziķis, aranžētājs, komponists, producents un muzikālo projektu mākslinieciskais vadītājs, sadarbojoties ar dažādiem mūziķiem un kolektīviem. Precējies, ģimenē aug meita Laima un dēls Jēkabs, dzīvo Liepājā.
Biogrāfija, izglītība
2000. gadā Jānis Strazds iestājās Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, 2005. gadā iegūstot komponista un mūzikas teorētisko priekšmetu pedagoga kvalifikāciju prof. Romualda Kalsona kompozīcijas klasē.
Dinara Vāgnere
Dinara Vāgnere (de; dzimusi kā Dinara Dordžijeva (ru) Elistā) ir Kalmikijā dzimusi Vācijas starptautiskā lielmeistare šahā (2020).
Biogrāfija
Elistas šaha skolas audzēkne. Piecas reizes uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2016. gadā bijusi trešā Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā turnīros piedalījusies zem FIDE karoga, bet kopš 2022. gada maija šaha turnīros pārstāv Vāciju.
2022. gada aprīlī uzvarējusi Vācijas sieviešu German Masters turnīrā. 2022. gadā pārstāvējusi Vācijas komandu Pasaules šaha olimpiādē.
2023. gada maijā Nikosijā uzvarējusi FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2014. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 2020. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Personīgā dzīve
Studējusi ekonomiku Maskavas Augstākajā Ekonomikas skolā, kuru 2020. gadā beigusi ar bakalaura grādu. Pēc tam sākusi studijas doktorantūrā Heidelbergas Universitātē. 2022. gadā apprecējusies ar Vācijas šahistu Denisu Vāgneru (dzimis 1997).
Kongutas pils
Kongutas vasaļa pils bija vasaļa pils Tērbatas bīskapijas teritorijā. Mūsdienās par pils vietu liecina vien pakalns bijušajā Kongutas muižā Tartu apriņķī Igaunijā.
Vēsture
Kongutas pils būvēta 13. gadsimta beigās Tērbatas bīskapijas aizsardzībai pret Livonijas ordeņa un lietuviešu uzbrukumiem. Pils atradās 4,7 km uz austrumiem no Randenes pils. 1417. gadā Kongutas pils (Schloss zu Kongetal) minēta kā Tīzenhauzenu dzimtai piederošs īpašums.
Livonijas kara laikā 1558. gada augustā pili ieņēma Krievijas caristes karaspēks vojevodas Pjotra Šuiska vadībā, 1559. gadā Kongutu (Hus Kongtha) atguva Livonijas mestrs Gothards Ketlers un lika nodedzināt. Kad 1582. gadā Krievija un Polija-Lietuva noslēdza Jamzapoļskas miera līgumu, Kongutas pils dēvēta par Konhotu, krieviski gan par  Конхоль, gan arī par Конгот. Pēc kara beigām Kongutas muiža bija Polijas-Lietuvas kopvalsts Tērbatas vaivadijas sastāvā.
Jānis Strazds
Biogrāfija, izglītība
No 2006. līdz 2011. gadam paralēli radošajai darbībai strādājis par teorētisko priekšmetu skolotāju Nīgrandes mūzikas skolā. Kopš 2014. gada mūzikas teorētisko priekšmetu un kompozīcijas pasniedzējs Populārās un džeza mūzikas nodaļā Liepājas Mūzikas, mākslas un dizaina vidusskolā (LMMDV), kopš 2016. gada — LMMDV radošais direktors mūzikas jomā.
Muzikālā darbība
Jau pamatskolas laikā tapa pirmās dziesmas, bet mūzikas vidusskolas laikā radās pirmie Strazda akadēmiskās mūzikas darbi.
Mūzikas vidusskolas laikā kopā ar skolas biedru Andri Ērgli un citiem domubiedriem Strazds sāka koncertdarbību pirmajā grupā "Alibi", spēlējot poproku. Paralēli Strazds un Ērglis regulāri spēlēja deju mūziku saviesīgos pasākumos visā Latvijā, kā arī izklaides mūziku Liepājas krodziņos.
Paralēli studijām Mūzikas akadēmijā, Strazds kopā ar Ērgli un domubiedriem izveidoja inteliģentā poproka grupu "Berm" (2001—2006), kurai Strazds rakstīja mūziku un sākotnēji arī dziesmu tekstus.
Šajā laikā sākās darbs kā dažādu lielu koncertprogrammu un muzikālo izrāžu muzikālajam producentam un aranžētājam, sadarbojoties ar daudziem Latvijas dziedātājiem un instrumentālistiem. Īslaicīgi spēlēja grupā "Rebel", Feliksa Ķiģeļa grupā, grupā "Fomins un Kleins", kā pianistam piedaloties arī veiksmīgā albuma "Muzikants" studijas ierakstā.
2001. gadā sākās Strazda ilggadīgā sadarbība ar dziedātāju Igo — sākotnēji kā pianistam, vēlāk arī kā mūzikas autoram. 2006. gadā Strazdam sākās sadarbība ar Liepājas teātri, piedaloties vairākās tā izrādēs (N. Saimons "Pēdējais kvēlais mīlnieks", J. Lūsēns/P.Brūvers "Agrā rūsa") kā pianistam. Kādu laiku spēlējis klavieres arī restorānos "Vernisāža" un "Rīdzene" Rīgā un restorānā "Oskars" Liepājā.
2006. gadā, pēc grupas "Berm" izjukšanas Jānis Strazds kopā ar Ērgli, Aivaru Meijeru, kā arī bijušo grupu "Līvi" un "Fomins & Kleins" ģitāristu Tomasu Kleinu izveidoja grupu "Cacao". Grupā "Cacao" Strazds bija pianists un arī vairāku dziesmu autors. 2007. gadā tika izdots grupas dziesmu albums "Ripoja akmens". Albuma tituldziesma "Ripoja akmens" ar Strazda mūziku un Guntara Rača tekstu Andra Ērgļa izpildījumā pirmo reizi izskanēja uz festivāla "Jaunais vilnis" skatuves 2007. gadā, Jūrmalā, sākot savu hita uzvaras gājienu Latvijas radiostaciju topos un televīzijā — uzvarēja 2007. gada Muzikālajā bankā un Latvijas Muzikālajā līgā, sasniedza 1. vietu Latvijas Mūzikas Spicē, kā arī ieguva Gada balvu nominācijā radio hits (2008). Strazds un Račs par "Ripoja akmens" saņēma arī AKKA/LAA autortiesību Bezgalības balvu kā 2007. gada populārākās un radiostacijās spēlētākās dziesmas autori.
2007. gada nogalē grupa "Cacao" izjuka, un Ērglis nolēma sākt solokarjeru. Strazds rakstīja dziesmas, un Martā klajā nāca Andra Ērgļa pirmais solo albums ar Strazda dziesmām "Sirdspuksti", kurš mazāk kā divu mēnešu laikā ar 10 000 pārdotām kopijām sasniedza Platīna statusu. Albuma pirmais singls "Pa paralēli" (Jānis Strazds/Guntars Račs), ko Ērglis izpilda duetā ar dziedātāju Kristīnu Zaharovu, 2008. gada maijā sasniedza 1. vietu Latvijas Mūzikas Spicē.
2009. gadā pēc jauno izpildītāju konkursa "Nāc sadziedāt" rīkotāju lūguma radīt konkursa himnu, Strazds sadarbībā ar teksta autoru Guntaru Raču uzrakstīja dziesmu "Nāc sadziedāt".
2010. gadā rakstītā Jāņa Strazda dziesma ar Guntara Rača tekstu "Mēs esam nošu līnijas" kļuva par Latvijas Televīzijas ikgadējā bērnu un jauniešu dziedāšanas konkursa "Balss pavēlnieks" fināla dziesmu. Strazds rakstija dziesmas arī dziedātājam Igo (“Spēle”, “Ieelpots” u.c.), bet 2010. gadā sākās abu mūziķu apjomīgāka sadarbība, kopā radīts dziesmu cikls — koncertprogramma “Uguns” (mūzika — Strazds, teksts — Igo), kas, piedaloties daudziem izpildītājiem, izskanēja daudzos koncertos visā Latvijā un tika izdots arī CD albuma formātā. 2010. gadā sākās sadarbība ar dzejnieku Jāni Peteru, kopīgi radot dziesmu "Lūgums", ko studijā iedziedāja grupa "Eolika", bet kas pazīstama arī kā dziesma jauktajam korim. 2010. gadā Strazds pēc Guntara Rača uzaicinājuma uzrakstīja 2 dziesmas ar Rača vārdiem ("Es tevi mīlu", "Tu esi tāda viena") LNT muzikālā šova "O!Kartes akadēmija" dalībniekiem, dziesmas tika izdotas arī CD.
2013. gadā Jānis Strazds sarakstīja mūziku bērnu muzikālajai izrādei "Burvju skaitļi" (Leontīnes Apšenieces dziesmu teksti), kas tika izrādīta vairāku gadu garumā VEF Kultūras pils bērnu ansambļa "Momo" un solista Andra Ērgļa izpildījumā. Izrādes dziesmas tika izdotas arī CD albumā "Skaitļu pasaule", izdota arī dziesmu cikla nošu grāmata.
2015. gadā sadarbībā ar dzejnieku Jāni Peteru Strazds radīja dziesmu ciklu par Latviju un latviešiem "LINS" solistiem un jauktajam korim, kas tika pirmatskaņots Rīgā un Liepājā, kā arī atskaņots daudzviet Latvijā. Cikla dziesmas izdotas arī CD albumā "LINS", kurā pamīšus dziesmām skan arī Jāņa Petera dzeja paša autora lasījumā. Izdota arī dziesmu cikla "Lins" nošu grāmata — cikla dziesmas ir daudzu Latvijas jaukto koru repertuārā. Šajā pašā gadā Strazds ir muzikālais vadītājs iespaidīgam projektam "Es esmu Liepāja", šim mērķim radot kopdziesmu ar Maijas Kalniņas tekstu "Liepājai", ko studijā iedziedājis liepājnieku Zvaigžņu koris.
Jānis Strazds rakstījis dziesmas dziedātājiem Andrim Ērglim, Igo, Ancei Krauzei, Ievai Kerēvicai, Normundam Rutulim, Zigfrīdam Muktupāvelam, Kristīnei Zadovskai, Dainim Skutelim, Kristīnai Zaharovai, Daigai Petkevičai un citiem, bērnu ansambļiem "Dzeguzīte" un "Momo", aktieriem Ditai Lūriņai, Intaram Rešetinam, Sigitai Jevgļevskai un citiem.
Strazds rakstījis mūziku Māras Zālītes dziesmuspēlei "Eža kažociņš", Aspazijas lugai "Ragana", sarakstījis leļļu kameroperu "Prieka noslēpums" ar Pētera Trupa libretu (2012), rakstījis mūziku leļļu izrādēm "Zeķu Zaķa pidžamu ballīte" (2017), "Sarkangalvīte" (2017), kora dziesmas un citus darbus.
Savā mūzika Strazds izmantojis Jāņa Petera, Māras Zālītes, Imanta Ziedoņa, Guntara Rača, Maijas Kalniņas, Ilonas Miezītes, Leontīnes Apšenieces, Lindas Tīmanes, Ivara Kurpnieka, Lauras Daudišas, Gata Zotova, kā arī latviešu dzejnieku — klasiķu dzeju.
Diskogrāfija
Strazda dalība kā studijas mūziķim citos albumos:
un citos.
Augusts Dombrovskis
Augusts Nikolajs Dombrovskis (dzimis, miris ) bija latviešu rūpnieks, sabiedriskais darbinieks mecenāts. Ievērojams ar savu darbību kultūras un izglītības veicināšanā Vecmīlgrāvī.
Biogrāfija
Dzimis Ķengaragā, Rīgā. Izglītojies pašmācības ceļā.
Bērnībā kopā ar tēvu nodarbojies ar zvejniecību, jaunieša gados strādājis kokzāģētavā pie tēvoča Jēkaba Dombrovska (viens no pirmajiem latviešu rūpniekiem). Pēc tam par iekrāto naudas summu 1887. gadā Vecmīlgrāvī atvēris pats savu kokzāģētavu. Nodarbojies ar strādnieku dzīves apstākļu uzlabošanas un kultūras dzīves norišu veicināšanu. 20. gadsimta sākumā dibinājis un vēlāk arī uzturējis vairākas kultūras un izglītības iestādes. 1900. gadā atvēris četrgades skolu (tā sauktā Zaļā skola) un vienu no pirmajiem bērnudārziem Latvijā, 1907. gadā — pansiju kultūras darbiniekiem (Burtnieku nams), 1909. gadā — proģimnāziju. 1904. gadā Dombrovskis nodibinājis atturības biedrību "Ziemeļblāzma", kuras vajadzībām tajā pašā gadā tika uzcelts biedrības nams un ierīkots parks (par Dombrovska un vairāku citu personu saziedotajiem līdzekļiem). 1905. gada revolūcijas laikā nams tika nodedzināts. Bija nolemts nošaut Dombrovski, tomēr vēlāk viņš ticis atbrīvots. No 1910. līdz 1913. gadam piedalījās pašreizējās kultūras pils "Ziemeļblāzma" projekta izstrādāšanā un finansēšanā. Dombrovskis darbojās Rīgas Latviešu biedrībā, kur vadījis Kārtības komisiju. Tāpat darbojies citās latviešu organizācijās. Dombrovskis nodarbojās ar vijoļu un citu stīgu instrumentu gatavošanu. Izgatavojis apmēram 1000 instrumentu. Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā glabājas viņa darinātais kvarteta instrumentu komplekts, kurā ietilpst divas vijoles, alts un čells.
1926. gadā apbalvots ar III šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Leonīds Grabovskis
Leonīds Grabovskis (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu aktieris, režisors un dzejnieks.
Augusts Dombrovskis
Biogrāfija
Miris, apglabāts "Ziemeļblāzmas" dārzā.
Leonīds Grabovskis
Biogrāfija
Leonīds Grabovskis piedzima Rīgā, administratīvu darbinieku ģimenē. Mācījies Gulbenes 2. vidusskolā. Beidzis Latvijas Konservatorijas Teātra fakultāti. Kopš 1975. gada strādāja Andreja Upīša Latvijas PSR Valsts akadēmiskajā drāmas teātrī (Tagadējā Nacionālajā teātrī). Izcilākās teātra lomas: Džefrijs lugā "Lauva ziemā", Melnais bruņinieks - "Uguns un nakts", Dons Huans - "Liela brēka, maza vilna". Aktieris filmējies arī kinofilmās "Pilsētas atslēgas", "Zobena ēnā", "Ja mēs visu to pārcietīsim", "Dzīvīte" un citās.
1998. gadā izdots Leonīda Grabovska dzejoļu krājums "Jūtu bezmiegs". 2001. gadā izdots Grabovska veidots apraksts "Mīlestības lieciniece: astoņpadsmitnieka dienasgrāmata".
Antonio Mateu Laoss
Antonio Migels Mateu Laoss (es; dzimis ) ir Spānijas futbola tiesnesis.
Augusts Dombrovskis
Piemiņa
A. Dombrovska vārdā nosaukta pilsētas iela Vecmīlgrāvī.
Antonio Mateu Laoss
2014. gada 16. aprīlī pirmo reizi tiesāja Spānijas Karaļa kausa finālu, kurā tikās Madrides "Real" un FC Barcelona. Viņš bija viens no tiesnešiem 2016. gada vasaras olimpisko spēļu vīriešu futbola turnīrā. 2018. gada 29. martā FIFA paziņoja, ka Mateu Laoss iekļauts 2018. gada FIFA Pasaules kausa tiesnešu vidū. Finālturnīrā viņš tiesāja divās grupu turnīra spēlēs.
2021. gada 29. maijā viņš tiesāja UEFA Čempionu līgas finālu starp Manchester City un Chelsea. 2021. gada aprīlī Mateu Laoss tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.
Augusts Dombrovskis
Literatūra
Andrejs Grāpis: ''Augusts Dombrovskis. Mūžs un veikums. Dzīvesgaita. Veltījumi. Grāmatas. Raksti. Dokumenti''. Rīga: SIA INDEX i, 2006
12. Saeimas deputātu darba grupa Valsts prezidenta pilnvaru un ievēlēšanas izvērtēšanai
Darba grupa ’’Valsts prezidenta pilnvaru iespējamai paplašināšanai un ievēlēšanas kārtības izvērtēšanai’’ ir 12. Saeimas Juridiskās komisijas izveidota darba grupa ar mērķi rosināt ekspertu, bijušo politiķu un sabiedrības pārstāvju vidū padziļinātas diskusijas par prezidenta pilnvarām un tā ievēlēšanas kārtību.
Darba grupas izveidošana un darbība
12.Saeimas deputāti pēc sīvām diskusijām par Latvijas Republikas valsts prezidenta ievēlēšanas modeļa maiņu (no parlamenta uz tautas vēlētu) 2015. gada 17. februārī izveidoja parlamentāriešu darba grupu, ko nosauca ’’Darba grupa valsts prezidenta pilnvaru iespējamai paplašināšanai un ievēlēšanas kārtības izvērtēšanai’’. Katra no Saeimas frakcijām darbam šai Juridiskās komisijas veidojumā deleģēja vienu pārstāvi. Par vadītāju vienbalsīgi tika ievēlēts Saeimas deputāts, profesors Ringolds Balodis. Darba grupa savā darbībā strikti ievēroja atklātības un informācijas pieejamības principu (sēdes tika translētas tiešraidē Saeimas mājaslapā). Darba grupa darbojās divu gadu garumā, no 17.02.2015. līdz 25.04.2017. un divpadsmit sēdēs aplūkoja Satversmes regulējumu par Valsts prezidentu. Tika uzklausīti Valsts prezidenti (Guntis Ulmanis, Vaira Vīķe-Freiberga un Valdis Zatlers); Saeimas priekšsēdētāji (Ināra Mūrniece, Solvita Āboltiņa, Gundars Daudze, Ilga Kreituse, Indulis Emsis, Jānis Straume, Alfrēds Čepānis); ministru prezidenti (Laimdota Straujuma, Valdis Birkavs, Māris Gailis, Andris Bērziņš, Einars Repše, Aigars Kalvītis); tiesībzinātnieki, amatpersonas un dažādi augsta līmeņa eksperti (Uldis Krastiņš, Juta Strīķe, Gvido Zemrībo, Valentijs Liholajs, Laila Jurcēna, Ēriks Kalnmeiers, Juris Jansons, Romāns Apsītis, Valdis Cielava, Aivars Borovkovs, Arvīds Dravnieks; Mārtiņš Bondars, Filips Rajevskis, Jānis Ikstens, Arnis Kaktiņš, Andrejs Panteļējevs, Andrejs Pildegovičs, Linards Muciņš, Māris Pūķis); Satversmes zinātnisko komentāru projekta dalībnieki (Egils Levits, Ineta Ziemele, Veronika Krūmiņa, Edvīns Danovskis, Kristaps Hahelis, Annija Kārkliņa, Dita Plepa, Artūrs Kučs, Gatis Litvins, Anita Rodiņa, Lauris Liepa, Artūrs Caics, Reinis Bērziņš, Dina Gailīte, Jautrīte Briede, Aivars Endziņš, Sanita Osipova, Edgars Pastars, Jānis Pleps, Jānis Lazdiņš, Gunārs Kusiņš,. Tālavs Jundzis). Darba grupas sēdēs aktīvi piedalījušās gandrīz 90 amatpersonu, ekspertu un lietpratēju.
Darba grupas atzinums un galvenie secinājumi
Darba grupa vienbalsīgi 2017. gada 25. aprīlī atbalstīja darba grupas vadītāja, deputāta, Tiesību zinātņu pētniecības institūta vadītāja Ringolda Baloža sagatavoto atzinumu. Darba grupas atzinums sastāv no 3 daļām: Ievada; Darba grupas secinājumiem Valsts prezidenta pilnvaru jautājumā; Valsts prezidenta ievēlēšana, atlaišana, aizvietošana; lietotiem saīsinājumiem, kopsavilkuma, pielikumiem un izmantoto avotu saraksta.
Galvenie darba grupas secinājumi par ievēlēšanas modeļa maiņu
1)Mainot prezidenta ievēlēšanas modeli, nav nepieciešams būtiski mainīt prezidenta pilnvaru apjomu, jo parlamentāras republikas politiskais modelis Latvijai ir vispiemērotākais.
2) Satversmē noteiktā Valsts prezidenta varas līdzsvarojošā funkcija ir jāsaglabā neatkarīgi no tā, vai ievēlēšanas modelis tiek mainīts vai nē.
3) Saeimai vajadzētu izstrādāt jaunu Valsts prezidenta ievēlēšanas kārtību, paplašinot Valsts prezidenta vēlētāju loku. Ir vai nu jāuztic Valsts prezidenta ievēlēšanu tautai vispārējās, vienlīdzīgās, tiešās un aizklātās vēlēšanās vai arī jāveido kolēģiju, kura vēlētu Valsts prezidentu. Kolēģija sastāvētu no Saeimas un pašvaldību deputātiem.
Par Valsts prezidenta pilnvarām
Valsts prezidenta pilnvaras likumdošanas, apžēlošanas jomā, ārlietās un izpildvarā nav jāgroza, taču Satversmes 53.pants būtu grozāms, lai paplašinātu Valsts prezidenta kreatīvo funkciju (pilnvaras augstāko amatpersonu izvirzīšanā, apstiprināšanā un iecelšanā). Valsts prezidents varētu izvirzīt ne tikai Ministru prezidentu un NBS komandieri, bet arī valsts kontrolieri, tiesībsargu, Latvijas Bankas prezidentu un KNAB priekšnieku. Šīs izmaiņas līdzsvarotu politisko un profesionālo kritēriju ietekmi uz amatpersonu izvēli, izslēdzot priekšrocības vai aizdomas, kas rodas tad, ja kandidātu izvirza kāda Saeimas frakcija vai koalīcija. Pateicoties tam, tiktu mazināts politizēšanas risks un amatpersonu izvēlē, apstiprināšanā prevalētu profesionālie kritēriji.
Par Valsts prezidenta atstādināšanas procedūru
Jāmodernizē Valsts prezidenta atlaišanas regulējumu, ieviešot Valsts prezidenta impīčmenta procedūru. [https://likumi.lv/ta/id/57980-latvijas-republikas-satversme#p-2737 Satversmes 53. pantā] iekļautais noteikums, ka prezidents politisku atbildību nenes, būtu svītrojams, bet [https://likumi.lv/ta/id/57980-latvijas-republikas-satversme#p-2735 Satversmes 51. pantā] paredzētā atlaišanas procedūra papildināma ar tās ierosināšanas kārtību un iemesliem, kas var būt par pamatu prezidenta atlaišanai (piemēram, Satversmes pārkāpums, būtisks likuma pārkāpums, svinīgā solījuma laušana un valsts nodevība). Atlaišanas procedūrā iesaistāma Satversmes tiesa, kurai būtu jāizvērtē apsūdzības pamatotība.
Par Valsts prezidenta aizvietošanu
Satversmē jānosaka, cik ilgi Valsts prezidents var atrasties prombūtnē, un jānosaka arī konkrēti apstākļi, no kuru iestāšanās brīža attiecīgais termiņš skaitāms (piemēram, prezidents vispār nav spējīgs paust savu gribu u. tml.). Jāprecizē Saeimas priekšsēdētāja pilnvaru apjomu gadījumā, kad viņš aizvieto Valsts prezidentu. Ir jāparedz garāka Valsts prezidenta aizvietošanas ķēde gadījumiem, kad viņu aizvietot nav spējīgs Saeimas priekšsēdētājs.
Secinājumi par citu Satversmes pantu grozīšanu
Satversmes 42., 43. un 44. pantu regulējums ir būtiski atpalicis no starptautiskajām tiesībām un tie būtu jākoriģē atbilstoši mūsdienu starptautisko normu izpratnei.
Papildu secinājumi
1) Jāatjauno tāda kārtība, ka Ministru kabineta sēdes ir slēgtas, taču lēmumi — publiski.
2) Jāgroza Satversmes 16. pantu, nosakot, ka Saeimas Prezidijs sastāv no priekšsēdētāja un četriem viņa biedriem, tādējādi atsakoties no Saeimas sekretāra amata kategorijas.
3) Jāizstrādā vienotu valsts augstāko amatpersonu atbrīvošanas procedūru, paredzot arī atbilstošas tiesību aizsardzības garantijas.
Ālande (stacija)
Ālande ir neizmantots dzelzceļa pieturas punkts dzelzceļa līnijā Liepāja—Vaiņode starp Liepājas staciju un Dubeņu pieturu. Blakus Ālandes pieturai atrodas arī līnijas Jelgava—Liepāja sliedes, taču perona pie tām nav bijis. Mūsdienās Vaiņodes virziena sliedes nojauktas, bet saglabājušās perona atliekas. Pasažieru nojume nav saglabājusies. Blakus bijušajai pieturai ir autoceļa V1222 pārbrauktuve. Apmēram kilometru uz rietumiem no pieturas atrodas Cimdenieku ciems un Liepājas lidosta.
Vēsture
Stacija šajā vietā bijusi kopš 1919. gada; tās sākotnējais nosaukums bija Grobiņa, bet jau 1920. gadā tā pārdēvēta par Bāti (iespējams, šajā vietā Bātes stacija bijusi jau kopš 1913. gada ). Pēc 1924.gada šī stacija dokumentos vairs neparādās. 1934. gadā šeit atvērts Alandas pieturas punkts šaursliežu dzelzceļa līnijas Liepāja—Rucava vajadzībām, bet pēc Otrā pasaules kara šajā pieturā sāka apstāties arī paralēli esošajā Liepājas—Vaiņodes platsliežu līnijā kursējošie pasažieru vilcieni. Alandas nosaukums ar laiku pārveidojies par Ālandi. Ālandē līdz 1998. gadam apstājās dīzeļvilciens Liepāja—Vaiņode. Kopš 1998. gada pieturas punkts ir neizmantots.
Jamal-401
Jamal-401 (Ямал-401; zināms arī kā Yamal-401) ir Krievijas uzņēmuma Gazprom kosmičeskie sistemy sakaru pavadonis. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai Krievijas teritorijā un kaimiņvalstīs. Palaists 2014. gada decembrī.
Pavadonis izgatavots Krievijas uzņēmumā Informacionnye sputnikovye sistemy uz platformas Ekspress-2000A bāzes. Sakaru apratūru piegādāja Francijas Thales Alenia Space. Pavadonim uzstādīti 17 C joslas un 36 Ku joslas raidītāji. Kosmiskā aparāta darbības laiks plānots 15 gadu.
Pirmsstarta vēsture
2008. gada jūnijā Krievijas naftas un gāzes uzņēmums Gazprom izsludināja atklātu konkursu divu sakaru pavadoņu Jamal-400 izgatavošanai sava meitas uzņēmuma Gazprom (tagad Gazprom kosmičeskie sistemy) vajadzībām. 2009. gada februārī līgums par šo pavadoņu izgatavošanu tika noslēgts ar Francijas uzņēmum Thales Alenia Space. Jamal-401 un Jamal-402 tiktu palaisti 2011. gadā ar nesējraķeti Ariane-5ECA.
2010. gada sākumā līgums ar Thales Alenia Space tika izmainīts, iesaistot projektā Krievijas uzņēmumu Informacionnye sputnikovye sistemy (ISS). ISS kosmiskajam aparātam Jamal-402 piegādātu atsevišķus komponentus, bet Jamal-401 izgatavotu platformu (uz Ekspress-2000 bāzes) un TAS piegādātu sakaru aparatūru. Pavadoņi tiktu palaisti ar raķeti Proton-M/Briz-M 2012. un 2013. gadā.
Lidojuma gaita
Jamal-402 palaists 03:16 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 24. palaišanas iekārtas.