cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Francijas vēsture
Višī Francija (1940.-1944.)
Otrā pasaules kara laikā 1940. gada maijā Vācija caur Beļģijas teritoriju iebruka Francijā, straujā zibenskarā sakāva Francijas armiju un ieņēma Parīzi. 1940. gada 22. jūnijā tika noslēgts pamiers ar Vāciju un Francija tika sadalīta okupētajā un neokupētajā zonā. Neokupētajā daļā jūnijā tika izveidota autonoma valdība ar galvaspilsētu Višī (t.s. Višī režīms). Valdības galva bija maršals Filips Petēns. Tomēr Francijas kara ministra vietnieks ģenerālis Šarls de Golls radio runā no Londonas aicināja franču karavīrus nepakļauties Petēna valdībai, bet turpināt cīņu pret Vāciju. Tādējādi galvenokārt no Francijas Āfrikas koloniju karaspēka izveidojās tā sauktās Brīvās Francijas karaspēka daļas, kuras piedalījās karā sabiedroto pusē.
Britu impērija
Īrija
1921. gadā Īrija noslēdza domīnijas līgumu ar Lielbritāniju (ziemeļu grāfistes ar Olsteru priekšgalā palika Apvienotās Karalistes sastāvā kā province).
Francijas vēsture
Višī Francija (1940.-1944.)
1942. gada 10. novembrī pēc sabiedroto iebrukuma Ziemeļāfrikā un Francijas Ziemeļāfrikas koloniju padošanās, vācu karaspēks okupēja arī Višī Francijas zonu. Pēc 1944. gada vasarā sabiedroto veiktā iebrukuma Francijas teritorijā, Višī valdība bēga uz Vācijas teritoriju un 23. oktobrī sabiedrotie atzina de Golla izveidoto pagaidu valdību kā likumīgu Francijas valdību.
Britu impērija
Ārpolitika
Sākot ar 16. gadsimtu angļu jūrasbraucēju un tirgotāju nodibinātās apmetnes pārvērtās par pirmajām kolonijām, un laika gaitā briti savu interešu aizstāvībai turpināja ieņemt aizvien lielākas teritorijas.
Francijas vēsture
Ceturtā republika (1946.-1958.)
Pastāvēja no 1946. līdz 1958. gadam. Lai arī lielā mērā pirmskara Trešās republikas mantiniece, valsts politisko modeli noteica jauna konstitūcija, ko pieņēma 1946. gada 13. oktobrī. Lai arī jaunā konstitūcija centās radīt stabilāku politisko sistēmu, republikas 12 gadu vēsturē bija 21 valdība.
Britu impērija
Ārpolitika
19. gadsimta vidū Bendžamins Dizraeli mazliet izmainīja tradicionālās Lielbritānijas ārpolitikas akcentus. Lai būtu pilnīgi droši par koloniju nākotni, briti sagrāba Suecas kanālu (ar militāra spēka draudiem piespieda Ēģiptes sultānu pārdot savu akciju daļu).
Vairāk pievērš uzmanību nevis tradicionālajām kolonijām, bet novārtā atstātajām Dienvidāfrikā (Nigērija, Rodēzija utt.). Kāpas provinces gubernators Sesils Rodss, jūtot valdības interesi un atbalstu, uzsāka aktīvu darbību, lai apvienotu Lielbritānijas Āfrikas kolonijas vienotā ekonomiskā sistēmā.
Francijas vēsture
Ceturtā republika (1946.-1958.)
Šajos gados Francijā iesākās strauja ekonomiskā izaugsme, izveidojās modernais valsts sociālās aizsardzības modelis, notika vēsturiskā samierināšanās ar Rietumvāciju un sākas Eiropas ekonomiskās kopienas veidošana. Politiskas problēmas radīja Francijas koloniālās impērijas sabrukuma sākums. Pirmās neatkarību ieguva Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas, taču franči nebija gatavi aiziet no Franču Indoķīnas, sākās Pirmais Indoķīnas karš.
1954. gada novembrī Nacionālā atbrīvošanās fronte uzsāka cīņu par Alžīrijas neatkarību. 1954. gadā sākās Alžīrijas neatkarības karš, kas izraisīja politisko krīzi, Ceturtās republikas sabrukumu, Šarla de Golla nākšanu pie varas un Piektās republikas izveidošanu. 1961. gada martā starp Francijas valdību un Alžīrijas pagaidu valdību sākās sarunas par Alžīrijas turpmāko statusu. 1962. gada 18. martā tika parakstīta Eviānas vienošanās, kas paredzēja karadarbības pārtraukšanu. Jūnijā Francijā notika referendums par Alžīrijai piešķiramo neatkarību un 91% procents nobalsoja par to. 1. jūlijā referendums notika Alžīrijā. 3. jūlijā Šarls de Golls atzina Alžīrijas neatkarību.
Britu impērija
Ārpolitika
Liebritānijā pēdējos gadsimtos ekspluatējot kolonijas, bija uzkrājies ievērojams kapitāls, kuru sāka ieguldīt citās valstīs, lai gūtu peļņu. Tas veicināja šo valstu ekonomisko attīstību un tās sāka ekonomiski konkurēt ar Lielbritāniju (protams, tas nebija vienīgais to straujās attīstības iemesls).
Ritms
Ritms mūzikā
Nevienmērīgam ritmam raksturīga dažādu nošu ilgumu maiņa, piemēram.
Interesantus mūzikas tēlus rada punktētie ritmi. Tie bieži sastopami maršos un dejās. Izraisa klausītājos spraigu, enerģisku, aktīvu noskaņojumu.
Dažkārt skaņu ilgumi sadalās nevis 2, bet 3 vienādās daļās. Tad rodas triole.
Ja smagā taktsdaļa pārvietojas uz vieglo, tad rodas sinkope.
Svidņica
Svidņica (pl, vēsturiski arī Šveidnica (de)) ir pilsēta Polijas dienvidrietumos — Silēzijā, Lejassilēzijas vojevodistē, Sudetu pakājē.
14. gadsimtā bija kņazistes centrs. Vēlāk cietusi gan husītu uzbrukumos, gan Trīsdesmitgadu karā. 18. gadsimta vidū Svidņica tika pārbūvēta par stipru cietoksni. Līdz 1945. gadam tā ietilpa Vācijā. 1945. gadā pilsēta pēc Jaltas un Potsdamas konferences lēmumiem tika piešķirta Polijai.
Miera baznīca Svidņicā ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Svidņica ir Šveidnicas Annas (Anna Svídnická, 1339—1362) — imperatora Kārļa IV sievas, dzimtā pilsēta. Švidņicā bērnības gadus pavadīja lidotājs Manfrēds fon Rihthofens (Manfred von Richthofen, 1892—1918). Pilsētas pievārtē, Kšižovas (Vācijas laikā Kreisavas) ciemā atrodas bijusī feldmaršala Helmūta fon Moltkes (Helmuth von Moltke, 1800—1891) muižas pils. Otrā pasaules kara laikā šeit atradās viens no vācu pretošanās kustības (t.s. Kreisavas pulciņa) centrs. Sociālistiskās Polijas laikā Svidņicā bija PSRS kara bāze.
1043. gads
1043. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
BarCamp
BarCamp ir starptautisku konferenču tīkls, kuras sastāv no pašu dalībnieku veidotām, atvērtām prezentācijām un darbnīcām. Prezentāciju saturs ir jauni interneta projekti, atvērtā koda risinājumi, sociālie protokoli un atvērtie datu formāti.
Ārējās saites
Barcamp.org
Hewitt
Hewitt var būt:
Avicenna
Abū Alī Sīnā (fa) vai Ibn Sīnā (ar), eiropiešiem zināms kā Avicenna (dzimis augustā ap 980. gadu, miris 1037. gada jūnijā), bija persiešu ārsts un filozofs. Viņš bija arī fiziķis, astronoms, ķīmiķis, matemātiķis, dzejnieks, psihologs, šeihs, kareivis, valstsvīrs un teologs.
2006. gada 3. novembrī pie Gaiļezera slimnīcas Avicennam tika atklāts piemineklis.
Biogrāfija
Avicenna ir dzimis netālu no Buhāras, kuru tajā laikā kontrolēja Samanīdu dinastija. Viņa ģimene bija persieši. Viņa tēvs bija valsts ierēdnis, un viņu māja tika izmantota kā pulcēšanās vieta, kur vīri mācījās. Arī Avicenna apguva zinības. 14 gadu vecumā Avicennam bija plašs zināšanu loks, un viņš gandrīz no galvas zināja Korānu. No 14 līdz 18 gadu vecumam Avicenna apguva zināšanas pašmācības ceļā, jo nebija pieejams tāds skolotājs, kas viņam varētu iemācīt kaut ko jaunu, ko viņš jau nezinātu. 16 gadu vecumā Avicenna sāka mācīties un praktizēt medicīnu. Viņš mācījās arī likumus un dabaszinātnes. Tomēr visvairāk viņa talants izpaudās medicīnā. Pirms 18 gadu sasniegšanas Avicenna bija izārstējis Samanīdu valdnieku. Līdz ar to viņš kļuva par valsts valdnieka ģimenes ārstu. 18 gadu vecumā Avicenna bija kļuvis par sava laika izcilāko zinātnieku.
Darbi
Avicenna ir uzrakstījis aptuveni 450 traktātus par plašu tematiku, no tiem aptuveni 240 ir saglabājušies līdz mūsdienām. No šiem 240 darbiem 150 ir par filozofiju, savukārt aptuveni 40 ir uzrakstīti saistībā ar medicīnu.
Ievērojamākie Avicennas darbi ir "Ārstniecības grāmata" (, Kitab Al-Shifaʾ) un "Medicīnas kanons" (, al-Qānūn fī al-Ṭibb).
Osmusāres bāka
Osmusāres bāka (et, sv) atrodas uz Osmusāres salas Baltijas jūrā. Osmusāres sala pieder Igaunijai. Pirmā bāka salā tika uzcelta 1766. gadā. No 1804. līdz 1941. gadam salā atradās no akmens celta bāka, kas karā tika nopostīta. Pašreizējā bāka uzcelta 1954. gadā. To veido apaļš betona tornis ar laternu un galeriju. Torņa krāsojums: pamīšus baltas un melnas horizontālas joslas. Bākas augstums ir 35 m. Gaismas elements atrodas 39 m virs jūras līmeņa. Gaismas signāls ir balta gaisma (1 s deg, 2 s pārtraukums, 2 s deg, 13 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 11 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā.
Barklaja de Tolli piemineklis
Barklaja de Tolli piemineklis ir piemineklis Krievijas karavadonim Mihaelam Andreasam Barklajam de Tolli. Tas atrodas Esplanādē, Rīgā, netālu no Kristus Piedzimšanas pareizticīgo katedrāles. Oriģinālais piemineklis tika uzstādīts 1913. gadā, pēc diviem gadiem skulptūra tika demontēta, taču postaments tika saglabāts. 2002. gadā skulptūra tika atjaunota tās vēsturiskajā vietā.
Oriģinālais piemineklis
Oriģinālais piemineklis ticis atklāts par godu Krievijas uzvaras 1812. gada karā 100 gadu jubilejai. pieminekļa komiteja izsludināja konkursu, kurā tika iesniegti 44 projekti. Konkursa noteikumos bija noteikts, ka piemineklis nedrīkst būt vairāk nekā 8 metrus augsts, tam ir jābūt novietotam un postamenta, kas izgatavots no granīta, un jābūt izgatavotam no bronzas. Visas trīs prēmijas tikušas piešķirtas Vācijas tēlniekam Vilhelmam Vandšneideram (Wilhelm Wandschneider) no Šarlotenburgas pie Berlīnes. Pieminekļa celtniecībai tika vākti arī ziedojumi.
Postaments, kas ir 3,09 metrus augsts, tika izgatavots Augusta Folca darbnīcā Rīgā no sarkanbrūnā Somijas granīta. Barklaja de Tolli bronzas stājskulptūra ar feldmaršala zizli rokās bija divas tonnas smaga un 4,77 metrus augsta, tā tika atlieta Berlīnē, Vācijā. Pieminekli rotāja uzraksts Генералфельдмаршал kнязь Генералпринц Барклай-де-Толли 1812-1912 ("Ģenerālfeldmaršals kņazs Barklajs de Tolli 1812-1912"). Karavadonis pietur pats savu roku, jo pēc kāda rokas savainojuma viņam bija saglabājies šāds ieradums arī pēc izārstēšanās.
Piemineklis tika demontēts 1915. gada jūlijā, jo Rīgai tuvojās vācu karaspēks. Pēc tam tas tika aizvests uz Krasta dzelzceļa staciju. Par turpmāko oriģinālā pieminekļa likteni drošu ziņu nav, pastāv vairākas versijas par tā likteni. Barklaja de Tolli piemineklis varētu būt aizvests no Rīgas un pēc tam pārkausēts Aleksandra III muzejā Petrogradā, tāpat kuģis ar pieminekli varēja būt bijis nogremdēts. Postaments ir saglabājies līdz mūsdienām.
Pašreizējais piemineklis
2001. gadā pēc Rīgas uzņēmēja Jevgeņija Gomberga iniciatīvas, kas ziedoja naudu, lai tiktu atjaunota pieminekļa stājskulptūra, tika uzsākta pieminekļa restaurācija, kas notikusi Sanktpēterburgā, to paveica tēlnieki Aleksejs Murzins un Ivans Korņejevs un bronzas lējējs Deniss Gočijajevs. 2002. gadā bronzas skulptūra tika uzstādīta uz vēsturiskā postamenta, un tā tika atklāta. Pieminekļa postamenta priekšpusē atrodas misiņa plāksne ar tekstu latviešu, vācu un krievu valodā, aizmugurē — plāksne ar tekstu latviešu, angļu un krievu valodā. Tāpat pastāv informatīvā plāksne ar tekstu latviešu, angļu un krievu valodā. Skulptūra ir Gomberga dāvana Rīgas pilsētai.
Sakarā ar pieminekļa atjaunošanu sabiedrībā izraisījās visai plašas diskusijas starp pieminekļa uzstādīšanas atbalstītājiem un pretiniekiem. Dažādi politiskie grupējumi šīs diskusijas centās izmantot sava politiskā reitinga celšanai. Piemēram, "tēvzemietis" Vilnis Zariņš pieminekļa uzstādīšanu nodēvēja par "absurdu apvainojumu latviešu tautai", savukārt vicemērs Sergejs Dolgopolovs, noraidot pārmetumus par imperiālisma simboliem, postulēja, ka "visdrausmīgākais imperiālisma mantojums ir mūsu provinciālisms un stulbums". Rīgas Domē par de Tolli atrašanos Esplanādē nobalsoja 11 sociāldemokrāti, tajā skaitā Bojārs un partijas priekšsēdētājs Dainis Īvāns, 13 PCTVL deputāti un septiņi mazo partiju pārstāvji. Pret nobalsoja 12 opozīcijas pārstāvji, pieci opozicionāri atturējās. Domes vestibilā izvietotajās atsauksmju grāmatās 63% iedzīvotāju atbalstīja pieminekļa uzstādīšanu, bet 37% bija pret, savukārt domes pasūtītā socioloģiskā pētījuma dati liecināja, ka de Tolli pieminekļa atrašanos Esplanādē atbalstīja 59,6% rīdzinieku, bet 22,7% rīdzinieku bija pret šī pieminekļa uzstādīšanu.
Montgomerijs
Montgomerijs (Montgomery) var būt:
Efendi
Efendi jeb effendi (turku valodā: efendi) ir turku tituls, kas ir identisks latviešu vārdam kungs. Titulam ir cieņas un goda izrādīšanas nozīme un mūsdienās to lieto Turcijā un citās Tuvo Austrumu valstīs. Šo titulu liek pēc personas uzvārda un to noteikti lieto, uzrunājot personas, kas pārstāv kādu cienījamu profesiju vai ir valsts vai pašvaldību amatā. Osmaņu impērijā šis bija zemākais tituls un augstākos amatos lietoja titulus bejs vai pašā. Mūsdienās to bieži lieto apkalpojošais personāls: efendim vai أفندم؟ — mans kungs.
Doningtonas parks
Tajā vienreiz ir norisinājusies Formula 1 izcīņa un bija plānots, ka sākot ar. gadu ik gadu tiks rīkota, tomēr nepietiekamā finansējuma dēļ līgums tika lauzts pirms sacīkstes. Tajā norisinās arī vairākas citas sacīkstes, tostarp, BTCC, MotoGP un Superbike.
Raunas pagasts
Raunas pagasts ir viena no Smiltenes novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Blomes, Brantu un Launkalnes pagastiem, kā arī Cēsu novada Veselavas, Priekuļu, Liepas, Mārsnēnu un Dzērbenes pagastiem.
Ezeri
Bezdibenis, Cepļa ezers (1,3 ha), Ceriņu ezers (1,0 ha), Drūģu dīķis (1,1 ha), Jānīšu ezers (1,0 ha), Lielais Ilziņu ezers (1,3 ha), Lubūzis (14,2 ha), Mazais Ilziņu ezers (1,1 ha), Skrapcis (3,0 ha), Slutaisis (2,8 ha).
Ūdenskrātuves
Pagastā ir daudz mākslīgi veidotu ūdenskrātuvju - dīķu: Skaistlauku, Lejasmuižnieku, Augšmuižnieku, Kāpiņu, Kulbāsu dīķi.
Vēsture
1935. gadā Raunas pagasta platība bija 210,9 km² un tajā bija 2930 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Raunas un Mežoles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Raunas ciemam pievienoja Baižkalna ciemu, 1954. gadā - Mežoles ciemu. 1968. gadā Raunas ciemam pievienoja Dzērbenes ciema kolhoza "Sarkanais oktobris" teritoriju, bet Raunas ciema padomju saimniecības "Dzērbene" teritoriju pievienoja Dzērbenes ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Raunas pagastu apvienoja ar Drustu pagastu, izveidojot Raunas novadu. 2021. gadā Raunas novadu iekļāva Smiltenes novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Rauna (pagasta un novada centrs), Rozes, Cimza, Bormaņi, Marijkalns, Vieķi, Ķieģeļceplis, Kauliņi, Strīķeļi, Mūri, Stuķi, Gaiķi, Lisa.
Admirālis
Admirālis ( — jūras valdnieks, komandieris) ir karaflotes augstāko virsnieku dienesta pakāpe. Eiropā pakāpes nosaukums sākts lietot 12. gadsimtā līdz tam izmantoto grieķu un romiešu terminu (navarhs, duumvirs) vietā.
Latvijas kara flotē
Latvijas kara flotē admirāļa pakāpe ieviesta 1927. gadā, pirmais Latvijas admirālis bija Arhibalds fon Keizerlings, pēc viņa Teodors Spāde un Gaidis Zeibots. Kopš 2002. gada admirāļa pakāpi kā augstāko Latvijas Jūras spēku pakāpi aizvietoja viceadmirāļa pakāpe.
Krievijas Impērijas kara flotē
Krievijas Impērijas kara flotē šī pakāpe ieviesta 18. gadsimta sākumā, kopā ar trīs citām admirāļa pakāpēm — ģenerāladmirālis (kurš bija augstāka ranga), viceadmirālis un kontradmirālis (kuri bija zemāka ranga). Šīs pakāpes saglabājās arī KPFSR un PSRS kara flotē.
Kārlis Gustavs Jungs
Kārlis Gustavs Jungs (de; dzimis, miris ) bija šveiciešu psihiatrs un filozofs, analītiskās psiholoģijas skolas dibinātājs. Viņa darbība atstājusi spēcīgu iespaidu 20. gadsimta filozofijā.
Dzīves gājums
Kārlis Gustavs Jungs dzimis 1875. gada 26. jūlijā Šveicē, Kessvilā, vietējā vikāra Johana Junga ģimenē. 1886. gadā Jungs iestājās ģimnāzijā, bet 1895. gadā — Bāzeles Universitātē, kas bija vistuvākā vecāku dzīvesvietai, jo tie finansiālu apstākļu dēļ nespēja nosūtīt savu dēlu tālāk. Jaunais Jungs vēlējās studēt arheoloģiju, pēc citiem avotiem — antropoloģiju vai eģiptoloģiju, bet šādus studiju virzienus Bāzeles Universitāte nepiedāvāja. Sākotnēji Jungs izvēlējās dabaszinātnes, bet pēc tam pārgāja uz medicīnas studijām, specializējoties psihiatrijā.
1900. gadā Jungs sāk stažēties Cīrihes psihiatriskajā klīnikā un jau 1906. gadā iznāk pirmais darbs Beitrag Zur Psychologie und Pathologie sogenannter occulter Phänomene. Tieši šo grāmatu vēlāk nosūtīja Zigmundam Freidam un caur to arī sākās Freida un Junga pazīšanās. Principā idejas šajā grāmatā ir sintezētas no personīgiem novērojumiem klīnikā un vairāku zinātnieku — Krepelina, Dženeta, Bleilera, bet jo sevišķi Freida — darbiem.
Freida lielo ietekmi savā sākotnējā darbība Jungs apstiprināja pirmajā starptautiskajā kongresā lasot referātu "Freida histērijas teorija", aizstāvot psihonalīzes teoriju. Arī 1908. gada kongresā Zalcburgā psihoanalīzes teorija aizstāvēšana turpinājās, tika izdota "Psihoanalītikas un patologpsiholoģijas pētījumu gadagrāmata". 1910. gadā Nirnbergā tika izveidota Starptautiskā psihoanalītiskas asociācija, kurā par prezidentu ievēlēja tieši Jungu. Laika gaitā Jungs kļuva par Oksfordas Universitātes zinātņu doktoru, Šveices zinātņu akadēmijas goda locekli un saņēma goda zinātņu grādus Hārvardas, Kalkutas, Benaresas un Alahabadas Universitātē.
1903. gadā Kārlis Gustavs Jungs apprecēja Emmu Raušenbahu, viņiem bija pieci bērni, un laulība ilga līdz 1955. gadam, kad Emma mira. Turklāt šī ilgā kopdzīve ritēja par spīti baumām, ka Jungam ir neskaitāmi citi romāni, no kuriem slavenākais iespējams ir ar Sabīni Špīlerinu. Līdz nāvei publicējis jaunus darbus, Jungs mira 1961. gadā dzimtajā Šveicē, Cīrihē.
Darbība
Lielu uzmanību Jungs pievērsa tieši sapņiem un jau 1912. gadā iznākušajās "Metamorfozēs un libido simbolos" apskata mītiskos un folkloras mantojuma simbolus tajos. Tieši šādi simboli arī ir mantoti kā kultūras pieredze un pieder pie kolektīvās bezapziņas. Turklāt visi mantotie simboli vēlāk arī izveido arhetipus, kuri ir diezgan konkrēti un katrs ar savām īpašībām.
Kolektīvās bezapziņas struktūras elementi savukārt ir arhetipi, kuru būtību paskaidro Jungs pats: "Arhetipi, zināmā mērā ir dzīlē apslēpti apzinātās dvēseles fundamenti vai, ja izmanto citu salīdzinājumu- saknes, kas iegrimušas ne tikai zemē šā vārda šaurajā nozīmē, bet arī pasaulē vispār. Arhetipi ir gatavības sistēmas, kas vienlaikus ir gan tēls, gan emocija. Tos izmanto līdz ar smadzeņu struktūru, jā, tie ir tās psihiskais aspekts. No vienas puses tie formē spēcīgu, instinktīvu aizspriedumu, bet no otras, tie ir visefektīvākais instinktīvās pielāgošanās līdzeklis".
Tātad arhetipi nav nekas ļauns vai labs, tie vienkārši ir mūsu būtībā. Tie pasargā cilvēka psihi no kādiem triecieniem, jo spēj nostrādāt divējādi- gan veidot barjeru pret kaut ko kā aizspriedums vai arī pieņemt uzreiz, jo pielāgojas.
Viens no arhetipiem ir ēna, kas reprezentē visu to, ko cilvēk apziņā sevī noliedz. Ēna ir pretēja cilvēkā uz āru rādītajam — skarbam cilvēkam ēna ir maigas dabas, tādam, kas uzskata sevi par neglītu ēna ir tāda, ko viņš uzskatītu par skaistu, bet arī čaklam un darbīgam cilvēkam ēna būs slinka. Ēna nav nekādā gadījumā nav nedz laba vai slikta, tā vienkārši ataino kādu personības šķautni bez kopskata. Tomēr ir arī pretējs viedoklis kā skaidrot ēnu- tā ir paaudžu paaudzēs pārmantotās sliktās īpašības, kuras apziņa ir noraidījusi. Šajā gadījumā ēnas klātesamība psihē nodrošina vainas sajūtu, spēju saprast citus cilvēkus un arī atbildības sajūtu. Katram indivīdam kā arhetips ir arī pretēja dzimuma tēls - vīriešiem anima, bet sievietēm- animus. Abi divi iemieso pretējo dzimumu un tieši ar animas/ animus esamību psihē var skaidrot mīlestību no pirmā acu uzmetiena- kādā pretējā dzimuma svešiniekā cilvēks saredz savu animu. Bez šiem ir arī citi arhetipi- gudrais vīrs (izsaka garīgo principu), lielā māte (gudrā vīra pretstats, izsaka vielu, kuru caurauž gars), patība (apvieno gan apzināto, gan nepazināto), bērns (kolektīvās dvēseles pirmapzinātā bērnība) u.c.
K. G. Jungs aizrāvies arī ar austrumu kultūru, uzskatot, ka rietumnieki varētu dažas lietas no austrumniekiem arī mācīties. Rietumnieka gars ir sašķēlies divās daļās - zināšanās un ticībā, tas uzskata, ka vajag dabūt visu, ko viņš grib. Turklāt rietumnieks nepazīst savu dvēseli, tā saceļas pret sevi.
Ļoti K. G. Junga darbību ietekmēja arī Imanuela Kanta doma, ka lietās par sevi un fenomenos cēlonība darbojas atšķirīgi. Šajā sakņos Junga sinhronitātes teorija, kad cēloņsakarības nav nejaušas. Arī Šopenhauera darbi Jungam nešķita sveši, viņu Jungs pat nosaucis par pirmo filozofu, "kam bija drosme saredzēt, ka universa pamatos ne viss bija uz labu."
Ikarus E91
Ikarus E91 ir autobusu modelis, kuru ražoja Ungārijas autobūves uzņēmums Ikarus. Sērijveida ražošana ilga no 1997. gada līdz 2007. gadam.
Vēsture
Pirmais Ikarus E91 prototips tika izgatavots 1997. gadā. Ražotāja veiktajās pārbaudēs būtiski trūkumi netika konstatēti, un tajā pašā gadā tika uzsākta sērijveida modeļa ražošana, kura turpinājās līdz 2007. gadam. Midibusa pārdošanas apjomi, salīdzinot ar citiem Ikarus autobusiem, nebija tik lieli, kā ražotājs bija cerējis, jo tie nav pārāk pieprasīti tirgū.
Konstrukcija
Ikarus E91 ir divasu standarta zemās grīdas autobuss, kuru tā izmēru un ietilpības dēļ pieskaita pie pilsētas midibusu klases. Tā dzinējs un transmisija atrodas autobusa aizmugurē, zem grīdas. Ikarus E91 midibusu uzskata par zemās grīdas autobusu 60% apjomā.
Rīga
Pirmie Ikarus E91 autobusi autobusu parka ritošā sastāva atjaunošanai Rīgai tika piegādāti 2001. gadā, ekspluatācijā tie nonāca oktobra beigās un novembra sākumā. Sākotnēji midibusus tika plānots norīkot ekspresmaršrutos, vēlāk tos sāka izmantot arī maršrutos ar mazāku pasažieru skaitu.
2004. gadā tika saņemti papildus 46 Ikarus E91 autobusi, kas aprīkoti ar kondicionēšanas sistēmu.
Šobrīd lielākā daļa autobusu reisu skaita samazināšanas un mazā pasažieru skaita dēļ ir izņemti no ekspluatācijas. No 2012. gada 1. janvāra līdz 2017. gada 27. martam sabiedriskā transporta uzņēmums "Rēzeknes Satiksme" savas darbības sākumā no Rīgas Satiksmes nomāja 27 Ikarus E91 autobusus.
Sākot ar 2016. gadu, vairāki Ikarus E91 autobusi tika nodoti Rīgas skolu vajadzībām. Tos izmantoja skolēnu pārvadājumos līdz 2021. gadam.
Pēdējoreiz Ikarus E91 autobusi pārvadāja pasažierus 2020. gada rudenī pa 57. un 59. maršrutu, īslaicīgi autobusi pārvādāja pasažierus 2021. gadā 1A. autobusu maršrutā. No 2022. gada autobusi apkalpo nakts maršrutus, pārvadājot RS darbiniekus.
Keri bāka
Keri bāka (et, sv) atrodas uz Keri salas Baltijas jūrā. Keri sala pieder Igaunijai. Pirmā bāka salā tika uzcelta 1724. gadā. Bākas apakšējā akmens daļa tika uzcelta 1803. gadā un sākotnēji uz tā atradās koka tornis. Koka tornis nostāvēja šeit līdz 1854. gadam, kad tika nojaukts. Pašreizējais dzelzs tornis uz pamata tika novietots 1854. gadā. Keri bāku veido divas pakāpes: 15 m augsts akmens mūra tornis pamatā un 16 m augsts apaļš, cilindrveida metāla tornis ar laternu un galeriju. Bākas krāsojums: akmens tornis — balts, dzelzs tornis — tumši sarkans. Bākas augstums ir 31 m. Gaismas elements atrodas 31 m virs jūras līmeņa. Gaismas signāls ir balta gaisma (2 s deg, 13 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 11 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā. 2003. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku veltītu Keri bākai.
Eldorado
Eldorado (es — ‘zeltītais’) ir leģendāra bagātību zeme Dienvidamerikā.
Nosaukums radies no leģendārās zelta pilsētas, ko spāņi 16. gadsimtā meklēja ASV, Orinoko un Amazones krastos. Leģenda aizsākusies 1530. gados ar nostāstu par kādu mūsdienu Kolumbijas teritorijā esošas indiāņu cilts virsaiti, kas reliģisku svētku laikā apklāj sevi ar zelta putekļiem un peldas dzidrā Andu kalnu ezerā.
Spāres pauguraine
Spāres pauguraine ir ainavapvidus Kursas zemienes Ugāles līdzenuma austrumu malā. Izvietojies galvenokārt Talsu novada Ģibuļu pagastā, neliela daļa Kuldīgas novada Rendas pagastā. Platība 120 km².
Pamatiežus veido irdeni augšdevona Gaujas svītas smilšakmeņi, ko pārklāj 20-40 m biezs kvartāro nogulumu slānis, ko veido galvenokārt pēdējā apledojuma nogulumi un pieledāja sprostbaseina aleirīti un smiltis.
Pauguraines reljefam raksturīga neregulāru, iegarenu izlocītu pauguru un daļēji noslēgtu, nesimetrisku ieleju mija. Ieplakās purvi un ezeri. Paugurainē ziemeļu - dienvidu virzienā 15 km garumā stiepjas ielejveida iegrauzums pamatiežos - Mordangas subglaciālā iegultne. Tajā ir vairāki 100-400 m plati un 1-1,8 km gari ezeri: Dzilonis, Gulbis, Mordangas-Kāņu ezers, Diņģezers, Kalvenes ezers, Mežmuižas ezers, Segliņu ezers, Rūmiķis, Egļu ezers, Asariņš, Dubekšļa, Raibīts, Vienīts, Sūdu ezers u.c.
Ziemeļu daļā izplatīti ziemeļu-ziemeļrietumu — dienvidu-dienvidaustrumu virzienā orientēti morēnuvāli, starp kuriem atrodas garenas ieplakas. Dziļākajās ieplakās atrodas Gulbju un Spāres ezeri.
Iekšzemes kāpu grēdu relatīvais augstums ir 20-25 m. Virsotnes sasniedz 70-78 m absolūto augstumu (Ratakalni pie Vēžu ezera).
Eldorado
Nostāsts par Eldorado vēlākajos laikos plaši lietota kā metafora, apzīmējot vietu, kur ātri un bez pūlēm var piekļūt lielai bagātībai. Nereti šī metafora tiek lietota arī citā nozīmē, ar Eldorado apzīmējot tādu lietu meklējumus, kuras neeksistē.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Pakistānā
Sarakstā apkopotas tās vietas Pakistānā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli 6 vietas (visu kultūras objekti), savukārt 18 vietas Pakistānā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Pakistāna Pasaules mantojuma konvenciju ratificēja 1976. gada 23. jūlijā. Pirmie objekti, kas no Pakistāna tika iekļauti Pasaules mantojumu sarakstā bija — Mohendžodaro arheoloģiskās drupas, Budistu klostera Tahtibahi drupas un Sahribahlolas pilsētas drupas un Taksila — 1980. gadā. 1981. gadā saraksts tika paplašināts ar vēl 2 objektiem — Forts un Šalamāra parku Lahorā un Malki vēsturisko pieminekli, Tata. Pēdējais objekts ko iekļāva sarakstā, bija Rohtasas forts 1997. gadā.
Skujenes pagasts
Skujenes pagasts ir viena no Cēsu novada administratīvajām teritorijām tā austrumos. Robežojas ar Amatas, Vaives, Taurenes, Kaives, Zaubes un Nītaures pagastiem. Pagasta centrs atrodas Skujenē.
Upes
Alupīte, Amata, Dzirkstupe, Dzirnupe, Mellupe, Pērkoņupīte, Pīsla.
Ezeri
Kosas ezers, Sarkaņu ezers.
Vēsture
1935. gadā Skujenes pagasta platība bija 64 km² un tajā bija 1276 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Skujenes un Kaives ciemus, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Kaives ciemu 1949. gadā pievienoja Leimaņu ciemam, bet 1965. gadā atjaunoja. Skujenes ciemam 1954. gadā pievienoja Dūmkalna ciemu. Skujenes ciemu 1959. gadā pievieno Leimaņu ciemam, izņemot p/s "Zaube" teritoriju, ko pievieno Kliģenes ciemam. 1964. gadā Leimaņu ciemu pārdēvē par Skujenes ciemu. 1965. gadā ciemam pievieno Kosas, Sērmūkšu un Zaubes ciemu p/s "Skujene" teritoriju, bet Kaives ciemam pievieno Skujenes ciema kolhozu "Drošais ceļš" un "Kaive" teritorijas. 1975. gadā tiek pievienota daļa Sērmūkšu ciema. 1990. gadā ciemu pārdēvē par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvu teritoriju iekļauj Amatas novadā. 2021. gadā Amatas novadu iekļāva Cēsu novadā.
Apdzīvotās vietas
Apdzīvotās vietas: Ģērķēni, Kosa, Māļi, Pērkoņi, Sērmūkši, Skujene, Vecskujene.
1042. gads
1042. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Serveris
Serveris ir datorsistēma klienta servera arhitektūrā, kas nodrošina klientu pieprasījumu apstrādi un nosūta tiem atbildes. Terminu "serveris" attiecina gan uz datoru, gan uz programmatūru, kas veic šādas funkcijas.
Serveru veidi
Serveris ir datorsistēma klienta servera arhitektūrā, kas nodrošina klientu pieprasījumu apstrādi un nosūta tiem atbildes. Terminu "serveris" attiecina gan uz datoru, gan uz programmatūru, kas veic šādas funkcijas.
Parasti serveris nosūta savus resursus tīklam, un klients izmanto šos resursus. Serveros ir instalēta specializēta programmatūra un aparatūra. Vienā datorā var darboties vairāki programmatūras serveri. Servera pakalpojumi bieži definē savu vārdu:
DHCP serveris — ļauj organizēt tīkla iestatījumus, lai automātiski konfigurētu tīkla saskarnes. DHCP nodrošina automātisku IP adrešu izplatīšanu starp ierīcēm, kas atrodas vienā tīklā. Pārsvarā izmanto vietējos tīklos.
Studenšu korporācijas
Studenšu korporācijas ir slēgtas sieviešu akadēmiskās mūža organizācijas. Tās veidojušās sākotnēji kā studenšu organizācijas universitātēs, līdzīgi studentu vīriešu korporācijām. Kamēr lielākajā daļā Eiropas valstu tās sauc par korporācijām (corporations), tikmēr ASV tās dēvē par sororities - no vārda māsa.
Serveris
Serveru veidi
DNS serveris — ļauj organizēt domēna nosaukumu atļaušanas iespējas. Servera funkcija ir pārveidot domēna nosaukumu uz IP adresi.
Cisco EMAIL — pasta serveris, lai pārbaudītu elektroniskā pasta nosacījumus. Elektroniskais pasts netiek sūtīts tieši saņēmējam, sākumā tas iet uz serveri, kur tiek piefiksēts sūtītājs konts, tālāk nosūta "paku" saņēmēja serverim, no kura pēdējais saņem ziņu.
Studenšu korporācijas
Studenšu korporācijas Latvijā
Studenšu korporācijas pārņēma studentu korporāciju uzbūves principus, ideoloģiju un daļu regāliju. Pārveidotā veidā uz studenšu korporācijām pārceļoja arī daļa tradīciju. Studenšu korporācijas Latvijā ir apvienojušās Studenšu Prezidiju konventā (S!P!K!), kas ir Prezidiju konventa ekvivalents un darbojas pēc tādiem pašiem principiem. Šāda tipa studenšu organizācijas darbojas tikai Latvijā un Igaunijā.
Serveris
Serveru veidi
FTP — failu serveris. Tās uzdevums ir uzglabāt failus un nodrošināt piekļuvi klientu personālajiem datoriem, piemēram, izmantojot FTP. Failu servera resursi var būt atvērti visiem datoriem tīklā vai aizsargāti ar identifikācijas sistēmu un piekļuves tiesībām.
Studenšu korporācijas
Studenšu korporācijas Latvijā
Šobrīd Latvijā darbojas 11 latviešu studenšu korporācijas un viena krievu.
Studenšu korporācijas Igaunijā
Igaunijā studenšu korporāciju vēsture aizsākās nedaudz agrāk un pirmā šāda organizācija šeit tika dibināta 1920. gadā. Kopumā Igaunijā studenšu korporācijas darbojas pēc tādiem pašiem principiem kā Latvijā ar dažām atšķirībām tradīcijās un regālijās. Šobrīd Igaunijā darbojas četras studenšu korporācijas: Filae Patriae, Indla, Lembela, Amicitia.
Serveris
Serveris kā programmatūra
Serveris ir arī datorprogramma vai programmu kopums, kas nodrošina klienta programmu pieprasījumu apstrādi. Klienti var atrasties citos datoros lokālajā tīklā, attālinātos datoros citos tīklos vai arī tajā pašā servera datorā, kur darbojas servera programma. Servera programmu var darbināt uz jebkura datora, ne tikai tāda, kas ir būvēts kā serveris, tāds serveris tikai vienlaicīgi varēs apstrādāt mazāk pieprasījumu.
Jēdzienu serveris dažreiz attiecina arī uz TCP un UDP protokoliem, kas saņem ienākošās konnekcijas. Lai arī šo konnekcijas atvēršanas metodi lieto galvenokārt reāliem serveriem, to var lietot arī klients. P2P programmās, kas darbojas caur TCP/IP, viens no diviem klientiem, kas sazinās savā starpā, darbojas kā TCP vai UDP serveris. Vēl, IRC DCC fserve failu serveris klasiskajā variantā darbojas kā klients, tas pieslēdzas klientu atvērtajiem DCC portiem, lai lejuplādētu datus.
Studenšu korporācijas
Studenšu korporācijas ASV
Studenšu un studentu korporācijas ASV veidojušās pēc citiem principiem ar savādāku uzbūvi un tradīcijām ne kā Eiropā. Pirmā studenšu sieviešu korporācija bija Daughters of Rebekah, kas dibināta 1851. gadā ASV, kā arī Adelphean Society (šobrīd Alpha Delta Pi), kas dibināta Džordžijas štatā, ASV.
Atsevišķās valstīs, galvenokārt, ASV akadēmiskajās mūža organizācijās - meiteņu studenšu korporācijās pilntiesīgu biedru uzņemšana iesvētībās notiek ar pērienu. Pērienu izpilda ar īpašu korporācijas pliķēkli (sorority paddle/franternity paddle) īpašā ceremonijā parasti izģērbjoties pa kailu  vai apsegtu sēžamvietu kā pliķēšanu (paddling, saukta arī swinging the wood ). Korporāciju pliķēšanu saņem brīvprātīgi, tas ir izplatīts visā ASV studentu un studenšu korporācijās (sororities), citās slepenās organizācijās. Iesvētāmā pilnīga atkailināšanās, pat publisks kailums bieži ir gaidīta šādas studentu pliķēšanas daļa. Vēsturiski korporāciju pēriens nāk no viduslaiku tradīcijas pērt pirmgadniekus studentus, piemēram, Aviņonā, Francijā. Lai arī psiholoģijas zinātnieks Z.Freids uzskatīja (1919), ka pliķēšanas mērķis ir apspiest sievišķo identitāti un iniciēt jaunuzņemto heteroseksuālo vīriešu sabiedrībā, jo veido svarīgas psiholoģiskas un sociālas grupas identitātes funkcijas, tomēr arvien vairāk pliķēšanu īsteno arī meiteņu korporācijas. Meiteņu korporācijās iniciācijas pliķēšanas sākumā nereti jāvalkā vienādi svārki, blūzes, matu sprādzes, kleitas utt. Iesvētāmā nedrīkst kliegt, kustēties vai atstāt pliķēšanas pozu pēriena laikā - jāizrāda rakstura stingrība un slepenība.
Serveris
Serveris kā aparatūra
Serveris ir dators, kas datortīklā centralizēti apkalpo citu datoru (klientu) pieprasījumus. Tam, salīdzinot ar klientiem, parasti ir lielāki resursi (diska vieta, ātrdarbība, procesora ātrdarbība, operatīvās atmiņas apjoms, tīkla caurlaides spējas u.c.), atkarībā no veicamā uzdevuma un iespējām. Serverus izmanto, piemēram, kā datņu serverus, tīmekļa serverus, pasta serverus, datubāzu serverus, spēļu serverus u.c.
Izmēri un ārējais izskats
Serveri (un citas iekārtas), kuras nepieciešams uzstādīt uz standarta šasijām (piem. 19 collu skapji) tiek izgatavoti standarta izmēros un aprīkoti ar standarta stiprinājumu elementiem. Serveri, kuriem nav nepieciešama augsta veiktspēja un iespēja pieslēgt lielu skaitu ārējo ierīču, tiek izgatavoti būtiski mazākos izmēros, kas bieži vien tiek panākts ar resursu (komponenšu skaita) samazināšanu. Tā saucamajā „rūpnieciskajā izpildījumā” serveriem bez samazinātiem izmēriem korpusam ir arī liela izturība un aizsardzība pret putekļiem (aprīkots ar maināmiem filtriem), mitrumu un vibrācijām, kā arī tie ir aprīkoti ar speciāla dizaina pogām, kas novērš nejaušu to nospiešanu. Strukturālie aparatūras serveri var tikt veidoti grīdas, galda un griestu variantos. Pēdējais variants nodrošina vislielāko skaitļošanas jaudas izvietojumu uz vienu laukuma vienību, kā arī maksimālu mērogojumu. Sākot ar 1990. gadiem arvien lielāku popularitāti augstas drošības sistēmās ieguva tā saucamie bleid serveri (Blade) — kompaktas moduļveida iekārta, kas ļauj samazināt resursu patēriņu uz elektroenerģiju, dzesēšanu, apkalpošanu utt.
Drošība
Serveru aparatūra bieži tiek paredzēta servisu darba nodrošināšanai 24/7 darba režīmā, tāpēc tā tiek komplektēta no drošām komponentēm un elementiem, kas nodrošina „piecu devītnieku” drošību (99,999%; laiks, kad serveris vai sistēma nav pieejama ir mazāks par 6 minūtēm gada laikā). Tādēļ konstruējot šādus serverus tiek radīti speciāli risinājumi, kādi netiek izmantoti parastu datoru radīšanā/komplektēšanā:
Resursi
Resursu palielināšanas iespēja paredzēta, lai varētu palielināt servera ietilpību (piemēram, failu serveri) un veiktspēju. Kad veiktspēja sasniedz jau noteikto robežu, tad turpmāka uzlabošana/papildināšana notiek ar citām metodēm, piemēram ar uzdevumu paralelizāciju starp vairākiem serveriem. Resursu samazināšana tiek izmantota, tad, ja nepieciešams samazināt servera izmērus un elektroenerģijas patēriņus.
Elektromagnētisms
Elektromagnētisms ir parādību kopums, kurās izpaužas vielas elektrisko un magnētisko īpašību sakars. Elektromagnētisma jēdziens ir saistīts ar elektromagnētiskā lauka jēdzienu. Elektriskais lauks izraisa elektrības nesēju (parasti elektronu) kustību. Tā savukārt izraisa magnētisko lauku. Ap visiem vadiem, kuros plūst strāva, ir magnētiskais lauks. Visos magnētos pastāv elektriskās strāvas ķēdes (pastāvīgajos magnētos tās ir noslēgtas un ir ierobežotas viena vai vairāku domēnu robežās). Elektriskie un magnētiskie lauki ar vienādu zīmi atgrūžas, ar pretēju zīmi — pievelkas. Parasti praksē vairāk lieto magnētiskos laukus, jo ar tiem vieglāk panākt lielākus mehāniskos mijiedarbības spēkus.
Ruda Slonska
Ruda Slonska (pl) ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz rietumiem no Katovices. Ietilpst Augšsilēzijas aglomerācijā. Izveidota 1959. gadā, apvienojot vairākas kalnrūpniecības pilsētiņas. Pilsētas struktūra izkliedēta, bez izteikta centra. Akmeņogļu ieguve. 2006. gada 21. novembrī Halembas šahtā metāna sprādziena rezultātā gāja bojā 23 ogļrači, bet 2009. gada 2. septembrī sprādzienā Vujekas šahtā — 13 ogļrači.
Cilvēki
Rudā Slonskā dzimuši:
Stīvens Hokings
Stīvens Viljams Hokings (Stephen William Hawking; dzimis, miris ) bija angļu zinātnieks, darbojies teorētiskajā fizikā un matemātikā. Viņš īpaši pievērsies laika un telpas īpašībām, kā arī laiktelpas neregularitātēm, ko dēvē par singularitātēm.
Dzīvesgājums
Hokings dzimis Oksfordā, Anglijā. Izglītību viņš ieguvis Sentalbanas skolā Hārtfordšīrā, Oksfordas Universitātes koledžā un Kembridžas Universitātē, kur viņš ieguva grādu kosmoloģijā. 1974. gadā viņš tika pasludināts par Karaliskās biedrības goda locekli, bet 1982. gadā kļuva par Britu impērijas ordeņa kavalieri. Trīsdesmit gadus (no 1979. gada līdz  ) viņš bija Kembridžas Universitātes matemātikas goda profesors — šo posteni reiz ieņēma Īzaks Ņūtons.
Fizikā Stīvens Hokings pārsvarā nodarbojās ar teorētisko kosmoloģiju un kvantu gravitāciju. Būtiski ir viņa ieguldījumi melno caurumu izpētē un termodinamikā. Viņš secināja, ka melnie caurumi var kļūt mazāki ar procesa, ko dēvē par Hokinga starojumu, palīdzību. 2004. gada jūlijā viņš tomēr atzina, ka apgalvojums, ka no melnā cauruma nevar izkļūt informācija, esot nepareizs. Tādējādi Hokings zaudēja derības, un viņam nācās šķirties no enciklopēdijas, kas simbolizē, ka informācija, kas iekļūst melnajā caurumā, tomēr nav neglābjami zudusi. Derības bija noslēdzis viņš un Kips Torns ar Džonu Preskilu. Enciklopēdija, kuru ieguva Džons Preskils, ir Total Baseball, The Ultimate Baseball Encyclopedia ("Viss par beisbolu, lielā beisbola enciklopēdija"). Kips Torns gan pasniegšanā nepiedalījās, jo joprojām neuzskata šo jautājumu par atrisinātu.
Hokings ļoti daudz pētījis singularitātes — laiktelpas vietas, kurās nedarbojas klasiskie fizikas likumi. Visplašāk pazīstamākais singularitātes veids ir melnie caurumi. Lielākā daļa no tā, kas zināms par laiktelpu, saistīta ar relativitātes teoriju, ko 20. gadsimta sākumā izvirzīja Alberts Einšteins. 20. gadsimta sešdesmito gadu beigās Hokings pierādīja, ka tad, ja relativitātes teorija ir patiesa, Lielā sprādziena brīdī visam būtu jāsākas ar singularitāti.
Septiņdesmitajos gados Hokings pievērsās melno caurumu īpašībām. Melnā cauruma robežu sauc par notikumu horizontu, un Hokings atklāja, ka notikumu horizonts "klasiskos" procesos var tikai kļūt lielāks vai saglabāties tāds pats, nekad ne samazināties (Hokinga starojuma, kas ir kvantu process, dēļ melnā cauruma masa un līdz ar to notikumu horizonts tomēr samazinās). Tas, piemēram, nozīmēja, ka, savienojoties diviem melnajiem caurumiem, tikko radušamies melnajam caurumam būtu tāds pats vai lielāks notikumu horizonts kā abiem iepriekšējiem kopā. Hokings ievēroja arī, ka pastāv būtiskas līdzības starp melno caurumu īpašībām un termodinamikas likumiem. Piemēram, tāpat kā notikumu horizonts, arī entropija (skat. 2. termodinamikas likumu) ar laiku vienmēr palielinās. Tādējādi notikumu horizonta virsma ir līdzīga termodinamiskas sistēmas entropijai.
No 1970. līdz 1974. gadam Hokings un viņa kolēģi matemātiski pamatoja amerikāņu fiziķa Džona Vīlera hipotēzi, kas pazīstama kā bezmatu teorēma. Šī teorēma apgalvo, ka vienīgās īpašības, ko matērijas daļiņas saglabā arī pēc iekļūšanas melnajā caurumā ir masa, spins un elektriskais lādiņš. Melnajā caurumā iekļuvusi matērija zaudē savu formu, ķīmisko sastāvu, tā beidz būt vai nu matērija vai antimatērija.
Kopš 1974. gada Hokings, balstoties uz kvantu mehāniku, pētīja matērijas uzvedību tiešā melnā cauruma tuvumā. Sev par lielu pārsteigumu viņš atklāja, ka melnie caurumi, no kuriem teorētiski nekas nevar izkļūt, izdala siltumstarojumu. Šī fenomena izskaidrošanai tika piedāvāti vairāki risinājumi, no kuriem visplašāk pieņemtā bija teorija par virtuālajām daļiņām. Virtuāla daļiņa no reālas daļiņas atšķiras ar to, ka to nevar novērot ar daļiņu detektora palīdzību, bet gan tikai novērojot tās atstāto iespaidu uz matēriju. Tukša telpa ir pārpildīta ar virtuālajām daļiņām, kas uz brīdi "rodas no nekā". Reizē rodas daļiņas-antidaļiņas pāris, kas tūdaļ sevi iznīcina savienojoties. Hokings ierosināja, ka gadījumā, ja šāds virtuālo daļiņu pāris rastos melnā cauruma tuvumā, vienu no daļiņām (antidaļiņu) melnā cauruma gravitācija varētu ieraut melnajā caurumā. Tādā gadījumā šī daļiņa savienotos ar matēriju melnā cauruma iekšpusē un beigtu savu eksistenci, savukārt otra daļiņa turpinātu klīst Visumā. Neatkarīgam novērotājam no ārpuses šķistu, ka daļiņa izkļuvusi no melnā cauruma, lai arī patiesībā antidaļiņa tajā vienkārši būtu iekļuvusi, tieši par savu masu samazinot melnā cauruma izmērus.
Personīgā dzīve
Stīvens Hokings aktīvi piedalījās zinātniskajā un sabiedriskajā dzīvē, lai arī bija smagi slims — viņš sirga ar motoro neironu slimību amiotrofo laterālo sklerozi, ko viņam diagnosticēja 21 gada vecumā. Ārsti apgalvoja, ka viņš nenodzīvošot vairāk kā pāris gadu. Hokingam izdevās nodzīvot daudz ilgāk, lai arī, slimībai progresējot, viņš zaudēja spēju runāt (pēc traheotomijas) un gandrīz nespēja pakustēties. Viņš pārvietojās ar elektriska braucamkrēsla palīdzību. Saziņā ar apkārtējiem tika izmantots dators, kas bija aprīkots ar īpašu programmu, kas atskaņoja to, ko Hokings vēlējās teikt.
Hokings bijis precējies divreiz (pirmo reizi īsi pirms savas diagnozes, otrreiz 1995. gadā), un viņam no pirmās laulības ir trīs bērni.
Hokings miris 2018. gada 14. martā savās mājās Kembridžā.
Grāmatas un filmas
Plašākai publikai Hokings ir zināms kā populārzinātnisku grāmatu autors. No tam visslavenākā ir "Īsi par laika vēsturi" (1988), kas sasniedza bestsellera statusu. Kopumā 20 gadu laikā tika pārdoti ap 10 miljoni eksemplāru. Grāmata izdota vairāk nekā 35 valodās, arī latviski. Latviski 2003. gadā izdots arī viņa darbs "Visums rieksta čaumalā". 2002. gadā latviski izdota Kitijas Fērgusones grāmata par Hokinga dzīvi — "Stīvens Hokings: mērķis — teorija par visu".
Par Hokingu uzņemtas vairākas biogrāfiskas filmas. Televīzijas filmā Hawking (2004) Hokingu atveidoja Benedikts Kamberbačs. 2014. gadā iznāca filma "Teorija par visu", kurā Hokingsu atveidoja Edijs Redmeins, kas par šo lomu saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".
Dzelmes
Dzelmes (agrāk arī Lieljumprava) ir ciems Ogres novada Jumpravas pagastā. Izvietojies Daugavas labajā krastā, autoceļu un V974 krustojumā 6 km no pagasta centra Jumpravas, 12 km no Lielvārdes, 30 km no novada centra Ogres un 66 km no Rīgas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Hjūms
Hjūms (Hume, senākā rakstībā Home; sieviešu dzimtē Hjūma) ir skotu cilmes uzvārds, kas cēlies no Hjūmas pils (Hume Castle) nosaukuma. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Marks van Bommels
Futbolista karjera
Nīderlandes izlasē debitēja 2000. gadā. Kopā ar Nīderlandes izlasi startēja 2006. gada un 2010. gada FIFA Pasaules kausa izcīņas finālturnīrā, kā arī 2012. gada Eiropas čempionātā. No 2010. līdz 2012. gadam bija Nīderlandes izlases kapteinis. Izlases rindās ir aizvadījis 79 spēles un guvis 10 vārtus.
Trenera karjera
2018. gada jūnijā tika apstiprināts par PSV Eindhoven galveno treneri, stājoties amatā Filipa Koku vietā. No 2020. līdz 2021. gadam bija trenera asistents AAE izlasē. 2021. gada jūnijā kļuva par Vācijas Bundeslīgas kluba VfL Wolfsburg galveno treneri. Tomēr šajā klubā nostrādāja tikai dažus mēnešus un tā paša gada oktobrī tika atbrīvots no amata. 2022. gada maijā kļuva par Beļģijas kluba Royal Antwerp galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Fortuna Sittard
PSV Eindhoven
Barcelona
Bayern Munich
AC Milan
Individuālie sasniegumi
Belsko-Bjala
Beļsko-Bjala (pl) ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē Beskīdu piekājē. Pilsēta tika izveidota 1952.gadā, apvienojot divas senākas pilsētas — Silēzijas Belsko un Mazpolijas Bjalu. Abas pilsētas daļas atdala Bjalas upīte, kura kalpojusi par pamatu abu pilsētu nosaukumam.
Belsko-Bjalas muzejs (Muzeum w Bielsku-Białej - Zamek książąt Sułkowskich). Belsko-Bjalas universitāte. Pilsētā atrodas animācijas filmu studijā, kurā divdesmitā gadsimta sešdesmitajos gados tika radīts animācijas seriāls Bolek i Lolek.
Belsko-Bjalā dzimuši komponists Zbigņevs Preisners (Zbigniew Preisner, 1955) un pianists Artūrs Šnābels (Artur Schnabel, 1882—1951).
Škoda
Škoda ir Čehijā bāzēts autobūves uzņēmums, kas kopš 2000. gada ietilpst Volkswagen grupā (VAG). Tā tiek pozicionēta kā grupas sākuma līmeņa zīmols. 2016. gadā tika pārdotas 1 300 000 Škoda automašīnas.
Škoda ir viena no piecām senākajām automobiļu ražošanas kompānijām ar nepārtrauktu vēsturi (kopā ar Tatra, Daimler, Opel un Peugeot).
Pirmsākumi
1859. gadā grāfs Vallenšteins-Vartenberks (Wallenstein-Vartenberk) pilsētā Plzeņā nodibināja lietuvi un mašīnbūves fabriku. Fabrika, kurā strādāja vairāk par 100 strādniekiem, ražoja mašīnas un iekārtas cukura dzirnavām, alus darītavām, šahtām, tvaika motoriem un katliem, metāla tiltu un dzelzceļa iekārtu daļas. 1869. gadā fabriku iegādājās Emīls Škoda (Emil Škoda), darbu mīlošs inženieris un dinamisks uzņēmējs.
Škodas bizness strauji uzņēma apgriezienus, un 1880. gados fabrika bija moderna lietuve un metālapstrādes rūpniecība, kurā varēja izliet vairāku desmitu tonnu smagus lējumus. Lējumi, vēlāk arī, kalumi lielajiem pasažieru laineriem un kara kuģiem, kā arī cukura dzirnavas, bija eksporta pamati Škodas fabrikai.
1889-1917
1899. gadā fabrika, kura joprojām attīstījās, tika pārveidota akciju sabiedrībā, un pirms Pirmā pasaules kara Škoda kļuva par pašu lielāko ieroču ražotāju. Tā bija jūras flotes un armijas smago lielgabalu un munīcijas ražotāja. Eksportēti tika lējumi, piemēram, Niagāras ūdenskrituma elektrostacijas iekārtas vai slūžas Suecas kanālā, kā arī iekātas cukura dzirnavām Turcijā, alus darītavām visā Eiropā un lielgabalus Tālo Austrumu zemēm un Dienvidamerikai.
Pirmais pasaules karš krasi samazināja miera laikam vajadzīgo produkciju. Milzīgas summas tika ieguldītas ražotnes paplašināšanai. Šajā laikā Škodas fabrikas jau bija līderi kara tehnikas un munīcijas ražošana starp firmām Čehijā un ārzemēs. 1917. gadā tikai Plzeņā bija 35000 strādnieku.
1918-1988
1918. gadā pēc Čehoslovākijas republikas izveidošanās un smagajā Eiropas pēckara ekonomikā, kompānija pārveidojās no kara tehnikas uz daudz profilu. Ražotnes programmā, bez tradicionālajām novirzēm, tika pievienotas dažas jaunas, tvaikoņu un (vēlāk) elektrovilcienu, kravas un vieglo automašīnu, lidmašīnu, kuģu, iekārtu, tvaika turbīnu, elektrostaciju iekārtu u.c.