cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Madonas novads
Transports
Madonas novadā ir sazarots ceļu tīkls, kas nodrošina gan novada iedzīvotāju vajadzības, gan kravu transportu caur novadu. Pieci valsts pirmās šķiras autoceļi, kas krustojas novada centrā Madonā, nodrošina labu satiksmi ar citu novadu centriem — Cēsīm, Gulbeni, Varakļāniem, Pļaviņām, un nodrošina izeju uz valsts galvenajiem autoceļiem A6 (Rīga—Daugavpils), A12 (Rīga—Rēzekne), A2 (Rīga—Pleskava). Tā kā Madonas novads atrodas Austrumlatvijas vidusdaļā un novada administratīvais centrs Madonas pilsēta atrodas novada centrālajā daļā, tad attālumi no Madonas līdz kaimiņvalstu robežām ir līdzīgi attālumam līdz Rīgas ostai un Starptautiskajai lidostai Rīga:
Madonas novadu šķērso dzelzceļa līnija Pļaviņas—Gulbene. Madonā atrodas autoosta un dzelzceļa stacija.
Tūrisms
Madonas novadā ir divas aktīvas tūrisma sezonas — vasarā un ziemā.
Ziemas sezona
Latvijas augstākā kalna Gaiziņkalna ziemeļaustrumu pusē tiek piedāvāta kalnu un distanču slēpošana, snovbords atpūtas bāzē "Gaiziņš". Pāris kilometrus no Gaiziņkalna atrodas slēpošanas bāze "Viešūra kalns", agrāk saukts par Lido kalnu. Atpūtas kompleksā "Rēķu kalns" ir pieejama kalnu slēpošana un kameru trase.
Pikšu grāvis
Iztece pie Strausu mājām. Augštecē tek rietumu virzienā, sasniedzot valsts autoceļu V1076 (Dorupe – Līvbērze) pagriežas uz ziemeļiem. Ietek Bērzē pie Līvbērzes. Upes krastos atrodas Rubeņi.
Madonas novads
Vasaras sezona
Madonas novadpētniecības un mākslas muzeja izstāžu zāles iekārtotas bijušajā Biržu muižas klēts ēkā. Muzejs ir viena no nozīmīgākajām kultūrvēstures vērtību krātuvēm Vidzemē, krājumā ir vairāk kā 126 000 vienību. Muzejā glabājas arī UNESCO programmas "Pasaules atmiņa" eksponāts "Elzas Serdānes Sibīrijā rakstītā vēstule uz bērzu tāss". Medicīnas profesora A. Bieziņa muzejs "Jaundilmaņi" — Latvijas bērnu ķirurģijas pamatlicēja A. Bieziņa dzimtās mājas. Pulkveža Oskara Kalpaka dzimtās mājas "Liepsalas", kurās atrodas piemiņas memoriāls Latvijas nacionālā karaspēka pirmajam komandierim.
Iemīlējies Šekspīrs
"Iemīlējies Šekspīrs" (en) ir 1998. gada ASV romantiska vēsturiska drāma, kuras režisors ir Džons Madens. Galvenās lomas atveido Gvineta Paltrova, Džozefs Fainss, Džefrijs Rašs, Kolins Fērts, Bens Afleks un Džūdija Denča. Filmas pirmizrāde notika. Filma ieguva septiņas Amerikas Kinoakadēmijas balvas, tai skaitā nominācijās par labāko filmu, labāko aktrisi un labāko aktrisi otrā plāna lomā.
Filmas centrā ir jaunais Šekspīrs, kurš, nonācis ideju un naudas trūkumā, satiek savu ideālo sievieti, kura iedvesmo Šekspīru uzrakstīt vienu no viņa slavenākajām lugām — "Romeo un Džuljeta".
Kārlis Ludvigs Henke
Kārlis Ludvigs Henke (de; dzimis, miris ) bija vācu astronoms-amatieris.
Piedalījies Napoleona karos, ievainots. Strādāja par pasta priekšnieku. 1845. gada 8. decembrī no savas privātās observatorijas atklāja asteroīdu 5 Astraea. Tā kā iepriekšējais asteroīds tika atklāts vēl 1807. gadā (4 Vesta), daudzi domāja, ka citu asteroīdu nav. 1847. gadā Henke atklāja vēl vienu asteroīdu — 6 Hebe.
Lēvisi of Menāri
Lēvisi of Menāri, arī Levīzi of Menāri  ir sena vācbaltu dzimta, kas 17. gadsimtā no Skotijas ieceļoja Zviedru Vidzemē.
Vēsture
Daudzi no dzimtas vīriešiem izvēlējās karavīra profesiju un kalpoja gan Zviedrijas, gan vēlāk Krievijas valdniekiem. 1742. gadā Lēvisu dzimtu uzņēma Vidzemes bruņniecības matrikulā.
Lēvisu dzimtai dažādos laikos piederēja daudz muižu Vidzemes guberņas latviešu un igauņu daļās. Pēc Kārļa Fingala fon Lēvisa of Menāra pasūtījuma 1898. gadā uzcēla jauno Doles muižas kungu māju, kurā mūsdienās atrodas Daugavas muzejs. Līdz Pirmā pasaules kara beigām Lēvisi spēja paturēt vienīgi Pantenes muižu (īpašumā no 1630), Vecbrenguļu muižu (Alt-Wrangelshof, no 1875) un Suure-Kambja muižu (Groß-Camby, no 1903) Igaunijā.
Silavas (Turku pagasts)
Silavas ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 166 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Silavu ezers, Garais.
Prūsijas Augusts Vilhelms
Prūsijas Augusts Vilhelms (de; dzimis, miris ) bija Prūsijas karaļa Frīdriha Lielā jaunākais brālis un prūšu ģenerālis Silēzijas karu un Septiņgadu kara laikā.
Veiksmīgi karoja Hohenfrīdbergas kaujā 1745. gada 4. jūnijā. Mazāk veiksmīgi darbojās Kolīnas kaujā 1757. gada 18. jūnijā, kas radīja konfliktu ar brāli. Tā kā Frīdriham Lielajam bērnu nebija, Augusta Vilhelma vecākais dēls Frīdrihs Vilhelms pēc Frīdriha nāves kļuva par Prūsijas karali.
Oksitocīns
Oksitocīns ir zīdītāju peptīdhormons, kam ir nozīme intimitātē, vairošanās procesos, dzemdībās un sociālo attiecību veidošanā. Tas tiek izlaists asinīs lielos daudzumos dzemdību laikā, kā arī stimulējot krūts zirnīša receptorus, tiek izraisīta oksitocīna līmeņa paaugstināšanās un piena izdalīšanās no piena dziedzeriem. Tas tiek lietots arī kā medikaments, lai veicinātu dzemdības, kā arī samazinātu pēcdzemdību asiņošanu. Oksitocīns ir hipotalāma hormons, kas tiek tieši izdalīts smadzenēs un nonāk perifērajā asinsritē caur aizmugurējo hipofīzes daļu, un regulē virkni fizioloģisku procesu, ieskaitot ēšanas paradumus un vielmaiņu. Grauzējiem un primātiem (kas nav cilvēkveidīgie primāti) ilgstoša oksitocīna ievadīšana noved pie svara pazemināšanās, samazinot pārtikas uzņemšanu, palielinot enerģijas patēriņu un veicinot lipolīzi. Oksitocīns var uzlabot glikozes homeostāzi, neatstājot ietekmi uz svaru.
Pēteris Mantnieks
Mantnieks bija arī viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīves gājums
Dzimis 1895. gada 11. oktobrī Kosas pagasta Laulēnos.
1923. gadā Mantnieks kopā ar Aleksandru Ošiņu izveidoja Kartogrāfisko iestādi "A. Ošiņš un P. Mantnieks", pēc Ošiņa nāves 1930. gadā Mantnieks kļuva par karšu izdevniecības vienīgo īpašnieku un izveidoja plaukstošu uzņēmumu, kas līdz 1936. gadam izdeva vairāk kā 150 sienas karšu, tabulu, atlantu u.c. izdevumu, arī lietuviešu un igauņu valodās.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā Mantnieks devās trimdā uz Vāciju, kur Detmoldā nodibināja savu apgādu. Vēlāk pārcēlās uz dzīvi Beļģijā un atjaunoja sava Kartogrāfijas institūta darbību tā, ka tas spēja konkurēt ar citām karšu izdevniecībām, darbojoties vairāku valstu tirgos.
Miris 1979. gada 15. martā Briselē.
Piemiņa
2005. gadā iznāca karšu izdevējam Pēterim Mantniekam veltīta Jāņa Štrauhmaņa grāmata "Institūts Rīga—Brisele" un tika organizēta Mantnieka LNB fondos esošo karšu izstāde.
Rajko Mitiča stadions
Rajko Mitiča stadions (sr) ir multifunkcionāls stadions Belgradā, Serbijā. Pārsvarā to izmanto futbola spēlēm, tajā savas mājas spēles aizvada klubs Crvena Zvezda un Serbijas futbola izlase. Agrāk bija pazīstams kā Crvena Zvezda stadions (Стадион Црвена звезда). 2014. gada decembrī to pārdēvēja bijušā futbolista Rajko Mitiča vārdā. Stadions neoficiāli tiek dēvēts arī par Marakana. Tā ietilpība ir 55 538 vietas.
1973. gadā stadionā tika aizvadīts Eiropas čempionvienību kausa fināls, kurā galveno Eiropas klubu trofeju futbolā izcīnīja Amsterdamas "Ajax". Tajā notika 1976. gada Eiropas čempionāta pusfināls un fināls, kurā par Eiropas čempioniem kļuva Čehoslovākijas futbolisti.
Stadionu izmanto arī vieglatlētikas sacensībām un koncertiem.
Gīrihosteji
Gīrihosteji (Guerichosteus) ir bezžokļaiņu ģints izmirušajās psammosteju apakškārtā. Ģinti pirmo reizi 1964. gadā aprakstīja britu paleontologs Beverlijs Halsteds Tarlo. Nosaukums ir dots par godu vācu ģeologm un paleontologam Georgam Gīriham. Ģints tipveida suga ir Guerichosteus kozlowskii Tarlo, 1964. Ģints bija izplatīta apakšdevona augšdaļā, emsa stāvā, Polijā, Sventokšiskas kalnu rajonā, kā arī vidusdevona apakšdaļā pērnavas svītas nogulumos Igaunijā un, iespējams, Lietuvā.
Apraksts
Mediālā vēdera plātne ir izliekta no vienas malas līdz otrai. Tās aizmugurē atrodas dziļš aizmugurējais mediālais V-veida izgriezums. Branhiālā plātne ir gara un samērā plata (garuma un platuma attiecība ir 1.9—2). Žaunu atvere atrodas aizmugurējā sānu stūrī. Postorbitālā plātne virzienā uz aizmuguri nedaudz sašaurinās. Kornuālā plātne ir taisnstūrveidīga. Ornamentējumu veido blīvi izvietoti ieapaļi ādas zobu pauguriņi (1—2 mm lieli) ar izteiktām radiālām ribiņām, kas stiepjas līdz pauguriņu virsotnēm. Pauguriņu pamatnes ir gludas vai arī ar iegarenām radiālām ribiņām (apmaļu zobiņiem). Sīkāki pauguriņi (reizēm veidojot koncentriskas rindas) izvietojas starp lieliem pauguriem.
835. reģionālais autobusu maršruts
835. reģionālais autobusu maršruts bija reģionālais sabiedriskais transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Rīgas (Abrenes iela) līdz Upeslejām.
835. reģionālais autobusu maršrutu atklāja aptuveni 1992. gadā un slēdza 2009. gada 1. janvārī. Darbdienās un sestdienās maršrutā kursēja 3 autobusi, svētdienās — 2 autobusi. 835. reģionālo autobusu maršrutu apkalpoja RPPU "Tālava".
Maršruts
Rīga (Abrenes iela) — Upeslejas kursēja pa šādām ielām: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, A. Čaka iela, Pērnavas iela, A. Deglava iela, Lubānas iela, Institūta iela, P4 šoseja.
Rīga (Dārzciema iela) — Upeslejas kursēja pa šādām ielām: A. Deglava iela, Lubānas iela, Institūta iela, P4 šoseja.
Upeslejas — Rīga (Abrenes iela) kursēja pa šādām ielām: P4 šoseja, Institūta iela, Lubānas iela, A. Deglava iela, Pērnavas iela, A. Čaka iela, Gogoļa iela, Turgeņeva iela, Abrenes iela.
Džona Lenona siena
Džona Lenona siena (arī Lenona siena) ir siena Prāgā, Čehijā. Kopš 1980. gadiem siena tiek apzīmēta ar Džona Lenona iedvesmotiem grafiti zīmējumiem un uzrakstiem no The Beatles un Lenona dziesmu vārdiem. Sienas krāsojums nemitīgi mainās, sākotnējais Džona Lenona portrets jau ilgu laiku ir ticis pārkrāsots ar jauniem zīmējumiem. Siena atrodas Neatkarīgā Maltas Bruņinieku ordeņa īpašumā, kas ļauj grafiti entuziastiem turpināt uz sienas zīmēt. Pat tad, ja siena tika pārkrāsota, nākamajā dienā tā atkal tiek pārklāta ar dzeju un ziediem. Mūsdienās Džona Lenona siena kalpo kā mīlestības un miera simbols.
1988. gadā siena bija Gustava Husāka komunistiskā režīma nemieru objekts. Čehu jaunieši uz sienas rakstīja sūdzības un ziņojumus par valsts režīmu. Šī darbība raisīja negatīvu nostāju starp čehu studentiem un drošības policiju, tādēļ izcēlās nemieri uz tuvējā Kārļa tilta. Kustība, kurai šie studenti sekoja, tika nosaukta par "lenonismu". Čehoslovākijas varas iestādes izplatīja ziņas, ka šīs kustības sekotāji ir "psihiski nelīdzsvaroti sociopāti, alkoholiķi un rietumu kapitālisma aģenti."
Līdzīga siena ir radīta Honkongā, kur cilvēki pie sienas līmēja līmlapiņas, piedaloties 2014. gada Honkongas protestos.
2014. gada 17. novembrī, Samta revolūcijas 25 gadadienā, grupa mākslas studentu nokrāsoja sienu baltu, atstājot tikai vārdus "wall is over". Maltas ordenis sākotnēji iesniedza sūdzību par vandalismu, bet vēlāk pēc kontakta ar sienas pārkrāsotājiem to atsauca. Vārdi "wall is over" vēlāk tika pārkrāsoti par "war is over".
Ja Bīlstrīta spētu runāt
"Ja Bīlstrīta spētu runāt" (en) ir 2018. gada romantiska drāma, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Berijs Dženkinss. Galvenās lomas filmā atveido Kiki Leina, Stefans Džeimss, Kolmans Domingo, Tedžona Perisa, Maikls Bīčs, Deivs Franko, Djego Luna, Redžīna Kinga un Pedro Paskāls. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā. Filma balstīta uz Džeimsa Boldvina tāda paša nosaukuma romānu.
Sui dinastija
Sui dinastija ir Senās Ķīnas imperatoru dinastija, kas valdīja no 581. līdz 618. gadam. Tās pirmajam imperatoram Vendi izdevās 589. gadā iekarot Ķīnas dienvidus, tādējādi izbeidzot Ziemeļu un Dienvidu dinastiju periodu un atkal apvienojot valsti.
Dinastiju izveidoja imperators Jan Dzjans. No 581. līdz 605. gadam galvaspilsēta atradās Dasinā (mūsdienu Siaņa), no 605. līdz 614. gadam Luojaņā.
Dinastijas imperatori ieviesa virkni reformu, ar mērķi nostiprināt valsti ekonomiski un militāri. Valsts teritorijai palielinoties, tās iedzīvotāju skaits sasniedza 49 miljonus, kas tuvojās Haņu dinastijas iedzīvotāju skaitam vairākus gadsimtus iepriekš. Sui dinastija tiek uzskatīta par Tanu dinastijas priekšteci, jo tās radītā valsts sistēma radīja bāzi Tanu varenībai.
Imperatori Jan Dzjans un Jan Guans veica valsts centralizāciju, centās palielināt lauksaimniecības produktivitāti, ieviesa Trīs departamentu un Sešu ministriju sistēmu, ieviesa vienotu naudu. Sui dinastijas laikā tika atbalstīta un veicināta budisma izplatīšanās, tika pagarināts Lielais Ķīnas mūris un veikts liels darbs pie Lielā Ķīnas kanāla rakšanas. Tika iekaroti Vjetnamas ziemeļi.
Izveidošana
580. gadā Jan Dzjans (Yang Jian), Ziemeļu Džou valsts ģenerālis un augstmanis, kļuva par reģentu savas meitas dēlam, astoņus gadus vecajam valdniekam. Gada laikā Jan Dzjans nogalināja gandrīz visus valdošās ģimenes pārstāvjus un 581. gadā pasludināja sevi par jaunas Sui dinastijas imperatoru Vendi.
No 581. līdz 583. gadam Vendi liek uzcelt jaunu galvaspilsētu Čanaņu, netālu no mūsdienu Siaņas. Sia dinastija sākotnēji kontrolēja valsts ziemeļus, bet pēc imperatora dēla Jan Guana vadītā karagājiena, 589. gadā izdevās iekarot Čeņ dinastijas kontrolētos dienvidus un apvienot valsti, izbeidzot gandrīz 350 gadus ilgušo sašķeltības laiku. Jau 590. gadā dienvidos uzliesmoja sacelšanās, taču tā tika apspiesta un Jan Guans iecelts par dienvidu pārvaldnieku. 600. gadā pēc ilgstoša konflikta ar troņmantinieku, imperators Vendi par jauno troņmantinieku iecēla Jan Guanu.
Vendi reformas
Vendi atjaunoja ierēdņu centralizēto eksāmenu sistēmu, kas visiem izglītotajiem kandidātiem ļāva pretendēt uz valsts ierēdņa vietu. Ņemot vērā iedzīvotāju skaita sarukumu iepriekšējo gadsimtu laikā, tika vienkāršota un samazināta provinču pārvalde. 590. gadā pierobežas garnizoni, kuros pārsvarā dienēja etnisko minoritāšu pārstāvji, tika pakļauti vietējam gubernatoram. 582. gadā tika ieviesta vienādo zemes gabalu sistēma – ikviens 21 gada vecumu sasniegušais vīrietis saņēma 80 mu lielu zemes gabalu, sievietes saņēma 40 mu. Šo zemi varēja atstāt mantojumā bērniem, vai pārdot. Zemniekiem bija pienākums maksāt valsts nodevu, 20 dienas gadā strādāt valsts klaušās un nodot valstij noteiktu kokvilnas daudzumu. Šī sistēma ātri uzlaboja lauksaimniecības ražas un produktivitāti. Vendi bija budists un viņa laikā uzsākta daudzu budistu svētnīcu celtniecība.
Neveiksmes
Pēc Vendi nāves 604. gadā troni mantoja Jan Guans, kas pazīstams kā imperators Jandi. 605. gadā, paplašinot esošos kanālus un rokot jaunus, Jandi uzsāka Lielā Ķīnas kanāla rakšanas darbus. Vairāk nekā 1500 kilometrus garā kanāla uzdevums bija savienot valsts ziemeļus ar dienvidiem.
Savā 14 gadus ilgajā valdīšanas laikā viņš uzsāka vairākus neveiksmīgus karagājienus. Hronikas apgalvo, ka no miljons karavīriem, kas 612. gadā tika nosūtīti uz Koreju Kogurjo karalistes iekarošanai, atgriezās tikai 2700. Aizvien pieaugošo spaidu darbu apjoms un lielie militārie zaudējumi izraisīja lokālas zemnieku dumpjus, kurus greznībā dzīvojošais imperators ignorēja. Sākot ar 614. gadu valsti pārņēma plaši nemieri, līdz beidzot 617. gadā augstmaņu sazvērestības rezultātā Jandi tika nogalināts un Sui dinastija 618. gadā beidza pastāvēt. Tai sekoja Tanu dinastija, kuru nodibināja Jandi brālēns.
Plaude
Plaude (vīriešu dzimtē Plaudis) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — AFC zona
2014. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācija — AFC zonas kvalifikācijas turnīrs noteiks tās 4 vai 5 Āzijas valstu komandas, kuras dosies uz finālturnīru Brazīlijā. 4 komandas kvalificēsies automātiski, bet piektā aizvadīs papildus play-off spēles.
Dalbvalstis
Kvalifikācijā piedalās 43 no 46 AFC valstīm - Guamas un Butānas izlases nepiedalās kvalifikācijai, bet Brunejas izlase uz laiku tika izslēgta no FIFA. Reitinga tabula tika publicēta, tā noteica komandu sadalījumu pa kvalifikācijas kārtām.
Pirmā kārta
Pirmās kārtas spēļu izloze notika Kualalumpurā. Spēles tika aizvadītas 2011. gada jūnijā un jūlijā.
Otrā kārta
Otrās kārtas spēļu izloze tāpat kā pirmās kārtas notika Kualalumpurā. Spēles notika 2011. gada jūlijā.
1Pirma Omānas - Mjanmas spēle beidzās 2:0 par labu Omānai, bet vēlāk tika piešķirta uzvara ar rezultātu 3:0. Atbildes spēle tika pārtraukta pēc 1. puslaika nekārtību dēļ arī otrajā spēlē tika piešķirta uzvara Omānai ar rezultātu 3:0
2Abās Sīrija - Tadžikistāna spēlēs tika piespriests rezultāts 3:0 par labu Tadžikistānai jo Sīrija spēlēja ar neatļautu spēlētāju
Trešā kārta
15 otrās kārtas uzvarētāji un 5 labākās AFC zonas komandas tika sadalītas 5 grupas pa 4 komandām un izspēlēja savstarpēju grupu turnīru.
Ceturtā kārta
Trešās kārtas uzvarētāji tika sadalīti divās grupās pa piecām komandām un aizvadīs savstarpēju spēļu turnīru. Grupu uzvarētāji un otro vietu ieguvēji kvalificēsies finālturnīram, bet trešo vietu ieguvēji izspēlēs savstarpējas play-off spēles, kuras uzvarētājs spēlēs starpkonfederāciju spēli par kvalificēšanos finālturnīram.
Piektā kārta
Kvalifikācijas piektajā kārtā pēc divu spēļu izspēlēšanas tiks noteikta tā AFC zonas komanda, kas ar CONMEBOL kvalifikācijas zonas piektas vietas ieguvēju cīnīsies par iekļūšanu finālturnīrā.
Starpkonfederāciju play-off
Piektās kārtas uzvarētājs spēlēs ar CONMEBOL zonas piektās vietas ieguvēju starpfederāciju play-off spēles par ceļazīmi uz finālturnīru. Spēles notiks 2013. gada novembrī.
Frederiks Gills
Frederiks Endrū Gills (en; dzimis 1873. gada maijā, miris ) bija britu armijas komandieris un polo spēlētājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
Gills
Gills var būt:
Nikolajevičs
Nikolajevičs var būt:
Žans Pjērs Melvils
Žans Pjērs Melvils (fr, dzimis, miris ), dzimis kā Žans Pjērs Grumbahs (Jean-Pierre Grumbach), bija franču kinorežisors un aktieris.
Karjera
Žans Pjērs Grumbahs piedzima 1917. gadā Parīzē. 1940. gadā, Otrā pasaules kara laikā, iesaistījies Francijas pretošanās kustībā, lai stātos pretī vācu nacistiem. Viņš pieņēma vārdu Žans Pjērs Melvils pēc sava iecienītākā rakstnieka Hermana Melvila vārda.
Kad viņš atgriezās no kara, viņš lūdza licenci, lai kļūtu par direktora palīgu, taču saņēma atteikumu. Bez šī atbalsta viņš nolēma savas filmas režisēt ar saviem līdzekļiem un turpināja izmantot vārdu Melvils kā savu pseidonīmu. Viņš kļuva par neatkarīgo filmu veidotāju ar pašam savu studiju.
Melvila filmu veidošanas stils (viņš bija viens no pirmajiem franču režisoriem, kurš regulāri filmēja reālās vietās) lielā mērā ietekmēja franču jaunā viļņa attīstību. Attēlojis nelielu lomu pazīstamajā Žana Lika Godāra filmā "Līdz pēdējam elpas vilcienam" (1960).
Melvils gāja bojā no insulta, 55 gadu vecumā.
Ludzas igauņi
Vēsture
Ludzas igauņu izcelsme nav precīzi zināma. Uzskata, ka igauņu zemnieki uz karu izpostīto Ludzas novadu pārcēlušies vai nu 17. vai 18. gadsimta sākumā un kļuvuši par katoļiem. 19. gadsimtā dievkalpojumi vairs nenotika igauņu valodā un luci pamazām pārlatviskojās vai pārkrievojās.
2001. gadā ar Latvijas Kultūrkapitāla fonda atbalstu igauņu pētnieks Hanness Korjuss Pildas un Nirzas pagastos veica apsekojumu “Ludzas rajona igauņi 2001. gadā”, kurā konstatēja, ka ar Ludzas igauņiem savu izcelsmi saista Bulu, Germovu, Jakimenko, Jarošenko, Kalvu, Mekšu, Paideru, Poikānu, Soikānu, Undu, Zepu un citas dzimtas.
1892. gadā igauņu laikraksts Postimees (Nr. 202) publicēja rakstu "Par igauņu tautas aizmirstajiem radniecīgajiem atzariem". Raksts vēstīja, ka Vitebskas guberņā atrodas vairāki tūkstoši katoļticīgo igauņu, kas dzīvo līdztekus latviešu tautai. Šo rakstu izlasīja vairāki pētnieki, tostarp Oskars Kallass un nolēma pievērsties t.s. Ludzas igauņu (lutsid) pētīšanai. Kallass vairākkārt apmeklēja Ludzas igauņu apmešanās vietas. Viņš plaši apceļoja Ludzas apkārtni 1893. gadā un pierakstīja ziņas par tur mītošajiem igauņiem un viņu valodu. Ludzas igauņiem visnozīmīgākais ir viņa 1894. gadā izdotais darbs "Lutsi maarahvas" (Ludzas igauņi [burtiski: Ludzas zemes ļaudis]). Kallasa darbs sniedz ieskatu Ludzas igauņu valodas stāvoklī un lietojumā deviņpadsmitā gadsimta beigās.
Pētīšanas vēsture
Pirmo reizi plašāku informācija par Ludzas igauņiem tika publicēta avīzē Postimees, kur tika publicēta informācija par Oskara Kallasa braucienu pie Ludzas igauņiem 1893. gadā, un šajā braucienā savāktie materiāli vēlāk tika apkopoti un izdoti grāmatā “Ludzas igauņi”. Virkne braucienu pie Ludzas igauņiem notika 20. gadsimta sākumā, kad tika publicēti vairāki raksti, piemēram, Heiki Ojansū (Heiki Ojansuu) 1912. gadā publicēja rakstu par igauņiem Latvijā, Pauloprīts Volaine (Paulopriit Voolaine) 1925. publicēja plašu rakstu par Ludzas igauņiem, kā arī H. Prants 1928. gadā publicēja rakstu par Ludzas igauņu izcelšanos. Vēlāk arī tika publicēti vairāki raksti, kas ir saistīti ar Ludzas igauņiem, tomēr tie ir sarakstīti, balstoties uz O. Kallasa pētījumiem un publicētajiem darbiem, tādi, piemēram, ir V. Reimans, M. J. Eisens, J. Meomutels un A. Nigols. Lielu ieguldījumu Ludzas igauņu pētīšanā ir devis Augusts Sangs (August Sang). Viņš pie Ludzas igauņiem devās 20.gs 30. gados, kura laikā pētījis Ludzas igauņu valodas morfoloģiju un fonoloģiju, kā arī uzņēmis vairākus fotoattēlus ar Ludzas igauņiem. Mūsdienās Ludzas igauņus pēta Lembits Vaba (Lembit Vaba), Hanness Korjuss (Hannes Korjus), kā arī Uldis Balodis.
Apmešanās vietas
Oskars Kallass savā 1894. gada darbā atzīmē, ka Ludzas igauņu valodu runāja 53 ciemos četros tā laika pagastos — Mihalovas (pēc 1925. gada Mērdzenes), Pildas, Nirzas un Janovoles (pēc 1925. gada Brigu). Kallasa pētījums principā arī ietver visu, kas mums zināms par Ludzas igauņu valodas Mērdzenes izloksni, kur jau 1890. gados Ludzas igauņu valodu runāja vismazāk. Saskaņā ar Kallasa darbu, 19. gadsimtā Mihailovas pagastā dzīvoja 898 cilvēku, Pildas pagastā 1913 cilvēku, Nirzas pagastā 1156 cilvēku, bet Janovoles pagastā — 420 cilvēku. Kopējais Ludzas igauņu skaits četros pagastos bija 4387. Tomēr jau 19. gadsimtā Kallass norādīja, ka šis skaits ievērojami samazinās un Ludzas igauņu valodu apdraud izmiršana. Pētnieks norādīja, ka Mihailovas pagastā valoda izmirst visātrāk, un to aizvieto gan krievu, gan latviešu valoda. Aizvien vairāk Ludzas igauņu asimilējās, un valodu labi pārvaldīja vien vecāka gada gājuma cilvēki. Vidējā paaudze un jaunieši Ludzas igauņu valodu saprata ar lielām grūtībām, bet bērni šajā valodā nerunāja nemaz. Šajā reģionā bieža parādība bija daudzvalodība: Kallass norāda, ka pazinis kādu vīru, kas ar savu tēvu runājis igauniski, ar savu sievu — latviski, ar bērniem, kas mācījušies krievu skolā, — krieviski, bet baznīcā lietojis poļu valodu. Kallass raksta, ka valodas situāciju pasliktinājušas attiecības ar vietējiem latviešiem, kas Ludzas igauņu valodu nav pratuši. Ludzas igauņu valoda tika izsmieta, un tādējādi kritās tautas vērtība un nacionālā identitāte pašu Ludzas igauņu acīs. Vecāki uzskatīja, ka bērniem svarīgāk ir apgūt kādu no dominējošām valodām, krievu vai latviešu, lai viņi spētu labāk iekļauties sabiedrībā. Pieaugošā krievu valodas ietekme situāciju padarīja vēl nelabvēlīgāku. Daudzi Ludzas igauņu valodas vārdi tika aizstāti ar latviešu un krievu cilmes vārdiem, piemēram: spitska (sērkociņi), samavar (tējkanna), bulba (kartupelis).
1936. gadā Ludzas apkārtnē bija šādi Ludzas igauņu ciemi — Lielie Tjapši (Jaani), Šķirpāni (Kirbu) un Grēči (Greeki). Šajos ciemos Ludzas igauņu valodas pratēju ir apmēram 200, tā tiek minēts 1936. gada publicētajā rakstā bez autora. 1936. gadā publicētajā rakstā avīzē “Uus Eesti” valodas pratēji ir 400, tomēr šajā skaitā ir arī tie, kuri Ludzas igauņu valodā prot tikai pāris vārdus. Ludzas igauņu valodas pratēju skaits ir aptuvens, jo bija grūti noteikt robežu starp valodas pratējiem un nepratējiem. Visvairāk cilvēku, kas prata Ludzas igauņu valodu, dzīvoja Lielajos Tjapšos, kur gandrīz katrā ģimenē vecāki prata Ludzas igauņu valodu. Tie, kuriem māte bija Ludzas igauniete, iemācījās valodu bērnībā. 1936. gadā Lielajos Tjapšos bija tikai divi bērni, kas prata Ludzas igauņu valodu apmierinoši, pārējie prata tikai sasveicināties un pateikt paldies.
Izloksne
Ludzas igauņu izloksne ir dienvidigauņu valodas paveids. Tiek uzskatīts, ka mūsdienās vairs nav iespējams sastapt cilvēkus, kas šo izloksni labi pārzinātu. Izloksne, kurā runāja Ludzas igauņi, bija cieši saistīts ar dienvidigauņu valodas austrumu veru dialektiem. Tajā bija aptuveni 180 aizguvumi no latviešu valodas un mazāk arī no krievu valodas. Ludzas igauņi apdzīvoja apvidu uz ziemeļiem, dienvidiem un austrumiem no Ludzas. Ir svarīgi arī pieminēt, ka Ludzas igauņu valoda nekad nav īsti kalpojusi kā rakstīta valoda. Šī iemesla dēļ valodnieku darbs, pētot šo valodu, nekad nav bijis viegls.
Ludzas igauņu valodas rakstības un izrunas īpatnības : Ludzas igauņu valodas vārdi, kas raksturo : Darbības vārda olēma ‘olē͔ma’ (būt) locīšana tagadnes formā : Darbības vārda olēma (olē͔ma) ‘būt’ locīšana pagātnes formā :
Izloksnes izzušana
Ludzas igauņu valodas izzušanā Oskars Kallass vaino tautu sajaukšanos. Igauņi sāka saprast latviešu valodu, savukārt latvieši nesāka apgūt vietējo igauņu valodu. Viens no būtiskākajiem iemesliem valodas izzušanai bija tas, ka igauņu priesteri mira, bet nebija kāda, kas spētu aizvietot viņus. Bija būtiski, ka Dieva vārds tiek saprasts, bet to nebija iespējams izdarīt, ja neprata latviešu valodu, kurā notika lielākā daļa dievkalpojumu, un nebija priesteru, kas prastu igauņu valodu. O. Kallass tāpat min arī jaunu ģimeņu veidošanos, kad, piemēram, igauņu vīri nolēma precēties ar latvietēm, nevis viņu pašu tautietēm. Viņš uzsver, ka sievietes bija tās, kuras piespieda igauņu puišiem apgūt latviešu valodu, jo latvietēm Ludzas igauņu valoda šķita pārāk sarežģīta. Arī viņu tautasdziesmas sāka izzust, līdz ar to, ka ciemos mazāk skanēja igauņu valoda, un vietā nāca dziesmas krievu valodā. Krievu valoda ir vēl viens būtisks iemesls igauņu valodas izzušanai, jo tā ienāca un ieņēma visai nozīmīgu lomu saziņā Latgales teritorijā, kā arī bija viena no trim valodām, kurā notika mācības skolā. Trīs valodas Ludzas igauņu tautai bija pārāk daudz, un sanāca atteikt dzimtajai, lai vienkāršotu savu dzīvi un sazinātos valodās, kurām bija plašāks pielietojums Latvijas teritorijā. Oskars Kallass uzsver, ka krievu valoda nebija tā valoda, uz kuru galvenokārt pārgāja Ludzas igauņi, bet gan viņi pārgāja uz latviešu valodu, jo tā bija valdošā valoda Latvijas teritorijā jau toreiz.
Ikdienas dzīve
Ludzas apkārtni veido līdzena zeme, tās tuvumā kalnu nav nemaz, bet vietām sastopami pauguri. Lai gan tuvumā ir meži, to nav daudz un kādreiz to bija vēl vairāk, jo daļa mežu tika pielāgoti zemkopības vajadzībām. Par teritorijas piemērotību zemkopības vajadzībām nevar sūdzēties arī saistībā ar ūdeņiem, jo to apkārtnē ir pietiekami — gan strauti, gan ezeri, gan purvi. Kad ieradās Ludzas igauņu senči, pateicoties vides piemērotībai, viņi sāka galvenokārt nodarboties ar lauku apstrādi, kopšanu.
Arī Ludzas igauņi tika pakļauti dzimtbūšanai, bet, kā savos pierakstos min pētnieks Oskars Kallass, kopā ar latviešiem Ludzas igauņi pretojās muižniekiem, lai panāktu dzimtbūšanas atcelšanu, līdz beigās viņi atguva savas sākotnēji apstrādātās zemes. Šīs pretošanās dēļ tajos laikos Vitebskas guberņas statistikā Ludzas igauņus krievu valodā mēdza dēvēt par “упрямый народ” (stūrgalvīga tauta) un par viņu dabu teica “буйный, неуживчивый характер” (vētrains, nesaticīgs raksturs). Pēc brīvības atgūšanas vietējā igauņu tauta savā īpašumā ieguva arī lielākus zemes apgabalus pārvaldībai. Ludzas igauņu zemju pārvaldīšanai izveidojās hierarhija, kādā tā tika pārvaldīta, taču lielākā daļa amatnieku atšķirībā no muižniekiem nemācēja, piemēram, rakstīšanas prasmi, tā kā nebija izglītoti.
Liels posts Ludzas igauņiem bija alkoholisko dzērienu lietošana, kas nonāca līdz tam, ka vietējo krogu nācās ar tiesu nama rīkojumu pat slēgt ciet. Par likuma pildīšanu šajā gadījumā Oskars Kallass izteicās, ka kroga aizzīmogošana ir “ļoti skaisti un mīļi” (“on väga ilus ja armas“), jo tas veicināja atturību. Bija gadījumi, kad tas tomēr netika ievērots un iedzīvotāji pulcējās mežā, apkārt ugunskuram, lai līdz rītam varētu nodarboties ar dažādu dzērienu lietošanu, pavadīt brīvo laiku šādā veidā. Pēc tam sekoja tiesu nama jeb kohtumaja sēdes, kur tas tika apspriests, bet tas pārāk daudz šķērdēja darbam atvēlēto laiku. O. Kallass kā risinājumu šai problēmai piedāvāja cīnīties par to, lai cilvēkiem būtu pieejama izglītība un viņi iepazītu citus veidus, kā atpūsties un izmantot savu brīvo laiku. Tas ne tikai mazinātu alkoholisko dzērienu patēriņu, bet arī palīdzētu efektīvāk strādāt kā zemniekiem.
Ekonomiskais stāvoklis
Pēc 1925. gada Pauloprīta Volaines (Paulopriit Voolaine) datiem, Nirzas pagasta zemniekiem papildus saimniecībai bija 10-15 desetīnu zemes, Pildas un Mihailovas pagastā 10-15 desetīnu sliktākas zemes kā daļā Nirzas un Janoveles pagastu, kuros zemnieku sacelšanās dēļ 1840. gadā muižas zeme tika sadalīta un piešķirta tautai. Latvijas laikā zemes dalīšanā vairākums tautas palika bez zemes, tādējādi situācija bija grūtāka kā agrāk, kad varēja strādāt arī citur, ne tikai lauksaimniecībā, īpaši lielajās pilsētās. Mazo zemju platību un zemā kultūras līmeņa dēļ arī zemkopība bija primitīvā līmenī. Ekonomiskais stāvoklis sāka uzlaboties, kad ciemi tika sadalīti zemesgabalos. Pildas pagastā Šķirpānu ciemā un daļā Laizānu un Raibakozu saimniecības tika pilnībā sadalītas zemesgabalos. Nirzas pagastā esošais Ščastlivi ciems arī tika sadalīts, jo Grečos un Kolnagrečos jau 17 gadus bija attīstītas saimniecības. Mihailovas pagastā ir Baranovas, Kitkovas un Parsikovas saimniecības.
Izglītība
Ludzas igauņu izglītības sistēma bija salīdzinoši laba. Lutsiem pastāvēja četrgadīgās vai sešgadīgās skolas, bija sastopamas arī vidusskolas. Ludzas latviešu ģimnāzijā mācījās viens zēns no Nirzas pagasta Tjapšu ciema, viens no Grečiem, viens no Skrini, kā arī viens no Janoveles pagasta Abricki ciema. Tāpat viena meitene no Pildas pagasta Vārkaļu kolonijas un viens zēns no Mihailovas pagasta Baranovas saimniecības. Viens zēns no Baranovas mācījās Daugavpils Skolotāju institūtā. Kāds zēns no Mihailovas pagasta Tabulovas ciema izstājās no ģimnāzijas slimības dēļ.
Pēc Pauloprīta Volaines novērojumiem stundās un skolotāju teiktā, Ludzas igauņu bērni bija ļoti apdāvināti. Kāds jaunietis studēja Tartu Universitātē, jo viņa tēvs līdz pat Vācijas okupācijai tur strādāja. Reti bija atrodami cilvēki, kas spētu savu vārdu igauniski uzrakstīt pareizi, vairāk vecāka gadugājuma cilvēki, galvenokārt sievietes, jo vīrieši kara dēļ vairāk bija mācījušies krievu valodu.
20. gadsimta 20.—30. gados Igaunijas pētnieki, arī P. Volaine, nacionālā romantisma gara iedvesmoti, gandrīz katru vasaru viesojās pie Ludzas igauņiem. P. Volaine ierosināja Igaunijas Republikas Akadēmiskās dzimtās valodas biedrībai izdot Svētos Rakstus dienvidigauņu dialektā, kas bija vistuvāk Ludzas igauņu izloksnei.
20. gadsimta 20.—30. gados izveidojās tradīcija organizēt Ludzas igauņu bērniem nometnes Igaunijā, lai viņi varētu apgūt igauņu literāro valodu. Tomēr ar literārās igauņu valodas zināšanām Ludzas bērniem Latgalē radās jaunas problēmas. Nebija nekādas jēgas apgūt literāro igauņu valodu, jo neviens mājās to nesaprata. Visi runāja senā Ludzas igauņu izloksnē, kas Igaunijā (respektīvi, Dienvidigaunijā) jau sen bija aizmirsta. Apgūstot Igaunijā literāro igauņu valodu, bērni pazaudēja prasmi runāt Ludzas igauņu izloksnē.
1986. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1986. gada laikapstākļi Latvijā.'''
Februāris
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza tikai 4,8 mm.
Jūlijs
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 139,5 mm.
Jūlija sākums Baltijā iepriecina ar īstu vasaras siltumu. Mēneša pirmajā nedēļā gaisa temperatūra dienā cēlās līdz +25, +28, bet vietām līdz +30 grādiem. Diennakts vidējā gaisa temperatūra bija par vienu, diviem grādiem virs normas. Lietus lija ļoti maz. Šādu laiku noteica plašs augsta spiediena apgabals, kas atradās virs Rietumeiropas, Skandināvijas un Baltijas. Siltums labvēlīgi ietekmēja augu attīstību. Par nedēļu vai divām pirms parastā termiņa sākās kartupeļu un liepu ziedēšana.
Laika apstākļi jūlija pirmajā pusē bija tik neparasti, ka tos var nosaukt par anomāliem. Mēneša sākumā Latvijā valdīja 25—28 grādu karstums. Lija lietus, plosījās negaiss. 7. jūlijā karstums republikas austrumu daļā sasniedza +30 grādus, bet rietumu daļā tajā pašā laikā noslīdēja līdz +18 grādiem. Tādas temperatūras krasas atšķirības uz siltā un aukstā gaisa masu robežas veicināja varenu lietus mākoņu un neparastu hidrometeoroloģisko parādību rašanos: stipras lietavas, pērkonu, krusu, vēja brāzmas un pat virpuļvētru. Tā izveidojās pie Liepkalnes Madonas rajonā un ar lielu ātrumu pārvietojās ziemeļaustrumu virzienā. Virpuļvētra nodarīja Madonas rajona saimniecībām zaudējumus. Ir cietuši sējumi, meži, saimniecības ēkas, sakaru un elektrolīnijas. Pēc tam, kad stihija aprima, Latvijā iestājās silts, pārsvarā sauss laiks. Taču tas noturējās apmēram trīs dienas. Pēc tam sliktus laika apstākļus atnesa dienvidu ciklons no Melnās jūras. Ātri pārvietojoties uz ziemeļiem, tas ietekmēja milzīgu teritoriju no Melnās jūras līdz Barenca jūrai un no Urāliem līdz Baltijai. Lielās mitruma rezerves ciklona frontālo atzaru sistēmā gandrīz veselu nedēļu izraisīja nepārtrauktas lietusgāzes. 11.—13. jūlijā atsevišķos republikas rajonos diennakti nolija 45—50 mm nokrišņu, kas ir puse mēneša normas.
Pēdējā jūlija nedēļā Latvijā pieturējās saulains, pārsvarā sauss un īsti vasarīgi karsts laiks. Vienīgi pašās mēneša beigās dažviet valstī tika novērots lietus un pērkona negaiss. Maksimālā gaisa temperatūra dienā bija no +23 līdz +28 grādiem, ūdens temperatūra Rīgas jūrmalā 18—20 grādu, mazākajās upēs līdz 22 grādiem.
Augusts
Rīgas centra meteoroloģiskajā novērojumu stacijā mēneša nokrišņu summa sasniedza 175,6 mm.
Laika apstākļus Latvijā augusta pēdējā nedēļā noteica triju ciklonu darbība. Pirmais no tiem izveidojās virs Centrālās Eiropas un, ātri padziļinoties, pārvietojās uz ziemeļaustrumiem Barenca jūras virzienā. Tieši šis ciklons naktī uz 24. augustu Baltijā izraisīja stipras lietavas, kas Vidzemes augstienē sasniedza 26—31 milimetru un izraisīja temperatūras pazemināšanos Latvijā. Gaisa temperatūra 26. augusta naktī pazeminājās līdz +1, +6 grādiem, bet augsnes virskārtā pirmo reizi šajā sezonā tika atzīmēts 0 grādu. Diennakts vidējā gaisa temperatūra Rīgā bija +10 grādu, kas ir par 5 grādiem zem normas. Siltāks laiks Baltijā iestājās, pateicoties dziļa ciklona virzībai no Atlantijas, un jau 28. augustā vidējā gaisa diennakts temperatūra tuvojās normai. Trešais ciklons divās diennaktīs pārvarēja attālumu no Vidusjūras līdz Baltijas jūrai un, palikdams uzticīgs savu dienvidu līdzinieku tradīcijām, atnesa mūsu pusē siltumu un ilgstošas bagatīgas lietavas.
Septembris
Septembra pirmajā nedēļā bija nepastāvīgs laiks. Pirmajās dienās gaisa temperatūra dienā sasniedza +14, +17 grādu, bet nedēļas beigās nepārsniedza +13, +15. Diennakts vidējā gaisa temperatūra bija +12, +13 grādi, kas ir par 1—2 grādiem zem normas. Septembra pirmajās dienās no Atlantijas pāri Ziemeļjūrai Baltijā ienāca vairāki cikloni, kas atnesa lielu mitruma daudzumu. Lietus vairākumā republikas rajonu augsni padadijls pārāk mitru, un tas sarežģīs ražas novākšanu. Pazeminājās arī ūdens temperatūra, Rīgas jūras līci nepārsniedzot +13, +14 grādus.
Septembra pirmajā dekādē gaisa temperatūra nakts stundās bija +5, +10 grādi. Dienā gaiss sasila līdz +12, +17 grādiem. Diennakts vidējā temperatūra bija par 1—4 grādiem zem normas. Sevišķi vēss bija 9. septembris, kad diennakts vidējā gaisa temperatūra pazeminājās līdz 8,6 grādiem, bet dienā līdz +12 grādiem. Pārsvarā bija apmācies un lietains laiks. Dažos republikas rajonos nolija lietus ar krusu, bija negaiss. Tikai retumis uzspīdēja saule. Šāds nepastāvīgs vēss laiks bija saistīts ar diviem cikloniem. Viens no tiem no Atlantijas virzījās uz Kolas pussalu, tūlīt pēc tā otrs uz Skandināviju. Gar ciklonu dienvidu perifēriju Baltijā ieplūda ļoti mitrs un auksts gaiss.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas. Kamēr ir redzams šis paziņojums, dekāžu un diennakts nokrišņu informācija var būt neprecīza.
Kopumā gada laikā Rīgā tika novērots šādas atmosfēras parādības:
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Dienas zemākā gaisa temperatūra un nakts augstākā gaisa temperatūra Rīgā. Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Zemākā gaisa temperatūra dienā:
Augstākā gaisa temperatūra naktī:
Polderis
Polderis (no nl) ir ar aizsargdambjiem norobežota nosusināta platība palienēs, piejūras zemienēs, jūrai atkarotās teritorijās. Veido hidroloģisku sistēmu, kura režīmu regulē mākslīgi. T.s. ziemas jeb nepārplūstošie polderi palos neapplūst, pretēji t.s. vasaras jeb pārplūstošajiem polderiem. Latvijā 1984. gadā bija polderi apm. 40 000 ha platībā. Par polderi sauc arī ar dambjiem vai meliorācijas grāvjiem norobežotu māršu vai mitrāju. Milzīgas polderu platības ir Nīderlandē.
Fibroblasts
Fibroblasts ir šūna, kas sintezē ārpusšūnu matricu, kolagēnu, audu pamatu jeb stromu, kā arī šīm šūnām ir būtiska nozīme brūču dzīšanas procesos. Fibroblasti ir visizplatītākās šūnas dzīvnieku saistaudos. Mēdz izšķirt arī fibrocītus, kas ir mazāk aktīvi fibroblasti un saistīti ar struktūru uzturēšanu. Fibroblastiem ir labi attīstīts graudainais endoplazmatiskais tīkls, jo tajos notiek intensīva olbaltumvielu sintēze. Fibroblasti sintezē kolagēnu, glikoproteīnus, retikulārās un elastīgās šķiedras, citokīnu TSLP un glikozaminoglikānus.
Plauamzē
Plauamzē ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā, uz austrumiem no Parhimas pie Eldes iztekas no Plavas ezera. Āmtes centrs.
Silavas stacija
Silavas stacija ir ciems Izvaltas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 257 km attālumā no Rīgas.
Mēsleņu dzimta
Mēslenes (Bolbitiaceae) ir bazīdijsēņu dzimta, kurā ietilpst 287 sugas, kas ir izplatītas visā pasaulē. Lielākā sugu daļa, vairāk nekā 250 sugu, pieder Conocybe ģintij.
Krišjānis Mūrnieks
Krišjānis Mūrnieks (ru; dzimis, miris 1942. gada februārī) bija latviešu izcelsmes krievu/padomju jūrnieks, viens no sakaru un radioizlūkošanas pamatlicējiem Krievijas flotē.
Dzimis Vaiņodē. Krievijas kara flotē no 1906. gada. 1917. gadā dienēja Monzunda arhipelāgā. 1918. gadā brīvprātīgi pārgāja boļševiku pusē. No 1933. līdz 1938. gadam, kad tika atvaļināts, bija Kara flotes sakaru skolas (mūsdienās A.Popova Kara flotes readioelektronikas institūts Pēterhofā) pirmais priekšnieks un komisārs. Miris Ļeņingradas blokādes laikā.
Nisa
Nisa (pl), vēsturiski arī Neise (de), ir pilsēta Polijas dienvidos, Opoles vojevodistē.
Vācu/amerikāņu bioķīmiķa Konrāda Bloha (Konrad Bloch, 1912—2000), vācu zoologa Bernharda Gžimenka (Bernhard Grzimek, 1909 — 1987) un vācu zemūdeņu komandiera Oto Krečmera (Otto Kretschmer, 1912—1998) dzimtā pilsēta.
Rubens Kastro
Rubens Kastro Martins (es; dzimis ) ir Spānijas futbolists, uzbrucējs. Kopš 2020. gada spēlē Spānijas kluba F.C. Cartagena sastāvā.
Sasniegumi
Real Betis
Strautiņauce
Strautiņauce (arī Strautiņu grāvis, Strautiņu-Auces grāvis) ir Auces kreisā krasta pieteka Jelgavas un Dobeles novados.
Iztece uz ziemeļiem no Lāču stacijas. Tek ziemeļaustrumu virzienā, lejtecē sagriežoties uz rietumiem. Ietek Aucē pie Ābeļu mājām. Upi šķērso valsts autoceļi P97 (Jelgava — Dobele — Annenieki), V1103 (Šķibes skola – Bērze). Upes krastos atrodas memoriālais muzejs "Pikšas".
Robērs Maršāns
Robērs Maršāns (fr; —) bija franču ilgdzīvotājs un riteņbraucējs.
Karjera
Maršāns 1930. gados strādāja Parīzē par ugunsdzēsēju. Pēc Otrā pasaules kara viņš pārcēlās uz Venecuēlu, bet 1950. gados uz Kanādu, kur strādāja par mežcirtēju. 1960. gados viņš atgriezās Francijā, kur strādāja par dārznieku un vīna izplatītāju līdz 1987. gadam.
35 gadu vecumā Maršāns finišēja septītais 1946. gada Grand Prix des Nations sacensībās individuālajā braucienā. Riteņbraukšanai viņš atkal pievērsās 1978. gadā, piedaloties sacensībās. Sacensību braucēja karjeru viņš noslēdza aptuveni 89 gadu vecumā, ap to laiku finišējot Parīze—Bordo sacensībās, 600 kilometrus pieveicot 36 stundās. Maršāns turpināja treniņus arī pēc savas 100. dzimšanas dienas. 2012. gada februārī viņš uzstādīja Pasaules rekordu stundas braucienā trekā virs 100 gadu vecuma grupā ar rezultātu 24,250 km. 2014. gada janvārī viņš šo rekordu uzlaboja līdz 26,927 km. Starp šiem rekordiem viņš 2013. gada septembrī veica arī 300 apļus velodromā Lionā, nobraucot 100 kilometrus 4 stundās, 17 minūtēs un 27 sekundēs.
Maršāns ir Francijas komunistu partijas biedrs, kā arī CGT arodbiedrības biedrs ar visilgāko aktīvā biedra stāžu — 90 gadi.
Viņš aktīvi piedalījās 1936. gada streikos, kas veidoja pamatu mūsdienu Francijas darba attiecību likumiem.
2017. gada 4. janvārī Maršāns uzstādīja stundas rekordu trekā vairāk nekā 105 gadus veco dalībnieku grupā, veicot vienā stundā 22,547 km. Pēc finiša viņš izteicās: "Es būtu varējis nobraukt labāk, ja būtu redzējis 10 minūšu brīdinājuma zīmi, būtu minies nedaudz ātrāk".
2018. gada janvārī viņš paziņoja, ka vairs nemēģinās uzstādīt jaunus rekordus un ar velosipēdu brauks tikai savam priekam.
Pēc 106. dzimšanas dienas ārsti ieteica pārtraukt mēģināt uzstādīt rekordus. Viņš paklausīja, bet turpināja dalību sacensībās. 2018. gada februārī viņš piedalījās 4000 metru sacensības trekā, kur bija uzstādījis savu pēdējo rekordu.
107. dzimšanas dienā viņš veica 20 kilometru braucienu Ardēšā.
Pēc savas 108. dzimšanas dienas viņš pārtrauca braukt ar velosipēdu ārpus mājas dzirdes traucējumu dēļ.
Ogists Fokē-Lemētrs
Viljams Ogists Fokē-Lemētrs (fr; dzimis, miris ) bija franču polo spēlētājs, piedalījās 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Fokē-Lemētrs startēja polo sacensībās. Viņš bija viens no Jauktās komandas Compiègne Polo Club spēlētājiem. Komanda šajā turnīrā izcīnīja beidzamo — 5. vietu.
Dambis
Dambis ir aizsprostam līdzīga hidrotehniska būve, kas paredzēta teritoriju applūšanas novēršanai, upju gultņu regulēšanai un ostu akvatoriju aizsargāšanai pret viļņošanos. Ar dambjiem norobežotu nosusinātu teritoriju sauc par polderi. Ar dambju palīdzību var izveidot kuģojamus kanālus, kuros ūdenslīmenis ir augstāks par zemes virsmu. Dambjus izmanto arī lielu zivju dīķu sadalīšanai mazākos dīķos. Atšķirībā no aizsprostiem, dambji nav paredzēti ūdenskrātuvju veidošanai.
Lapseņzirneklis
Lapseņzirneklis (Argiope bruennichi) ir riteņzirnekļu dzimtas suga, kas izplatīta Ziemeļāfrikā, Centrāleiropā, Ziemeļeiropā (arī Latvijā), atsevišķās Āzijas vietās un Azoru salās. Sugas pārstāvjiem uz ķermeņa ir dzelteni-melni-baltu šķērssvītru zīmējums, kas atgādina lapsenes krāsojumu.
Lapseņzirnekļiem pastāv dzimumu dimorfisms — tēviņi (6.9-8.3 mm) ir 4—5 reizes mazāki par mātītēm (9.9-22 mm). Pie vienas mātītes var tikt atrasti vairāki tēviņi. Līdz ar to lapseņzirnekļu sugā pastāv kanibālisms — pārošanās beigās gandrīz vienmēr mātītes apēd tēviņus.
Silaviški
Silaviški ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 236 km attālumā no Rīgas.
Trīs valdnieki un Pieci imperatori
Trīs valdnieki un Pieci imperatori ir grupa mitoloģisku dievu un valdnieku, kas Ķīnas ziemeļos esot dzīvojuši vēlīnajā neolīta laikmetā starp 2852. un 2070. g. p.m.ē., periodā pirms mītiskās Sja dinastijas. Vēlākajos gados tie uzskatīti par Ķīnas dažādo tautību pirmtēviem un kultūras paražu aizsācējiem.
Dažādās senajās Ķīnas vēstures hronikās minēti dažādi trīs valdnieki un pieci imperatori. Trīs valdnieki parasti aprakstīti kā dievi, kas ar savām zināšanām uzlabojuši cilvēku dzīvi, mācot viņiem pamatzināšanas par uguns lietošanu, māju būvniecību un zemkopības metodēm. Par Trim valdniekiem visbiežāk dēvētie – radīšanas dievs Fusi, cilvēces radītāja Nuva, zemkopības un medicīnas izgudrotājs Šenons, uguns iegūšanas izgudrotājs Suižens.
2015.—2016. gada UEFA Čempionu līgas sezona
2015.—2016. gada UEFA Čempionu līgas sezona ir Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 61. sezona un 24. ar UEFA Čempionu līgas nosaukumu. Kvalifikācijas spēles notika no 2015. gada 30. jūnija līdz 26. augustam. Grupu turnīrs sākās. Sezona noslēdzās ar finālu Džuzepes Meacas stadionā Milānā, kur tikās divi Spānijas klubi — Madrides "Real" un Madrides "Atletico". Par Čempionu līgas uzvarētājiem kļuva Madrides "Real" futbolisti, kas Eiropas spēcīgākā futbola kluba trofeju izcīnīja 11. reizi kluba vēsturē. 2014. gada Latvijas futbola Virslīgas čempioni FK Ventspils turnīru sāka ar 2. kvalifikācijas kārtu, kur divu spēļu summā ar 1–4 zaudēja Somijas klubam HJK un no tālākās cīņas izstājās.
Daugule
Daugule var būt:
Šķibes dārza grāvis
Šķibes dārza grāvis ir Ālaves kreisā krasta pieteka Dobeles novadā.
2015.—2016. gada UEFA Čempionu līgas sezona
3. kvalifikācijas kārta
!colspan=6|Čempioni
Šķibes dārza grāvis
Iztece pie Jodenu kalna. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Ālavē pie Šķibes. Upi šķērso valsts autoceļš P97 (Jelgava—Dobele—Annenieki), V1134 (Bajāri—Kreijas), kā arī dzelzceļa līnija Jelgava—Liepāja.
2015.—2016. gada UEFA Čempionu līgas sezona
3. kvalifikācijas kārta
!colspan=6|Nečempioni
Izslēgšanas spēles
!colspan=6|Čempioni
!colspan="6"|Nečempioni
Bidrija
Bidrija (arī Bridrija) ir daļēji izzudis ciems Zilupes novada Lauderu pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 1,5 km uz austrumiem no pagasta centra Lauderiem, 12,9 km no novada centra Zilupes un 300,8 km no Rīgas.