cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gaismas laušana
Gaismas staru gaita plakanparalēlā plāksnē
Par plakanparalēlu plāksni sauc caurspīdīgu ķermeni, kuram divas pretējās virsmas ir paralēlas. Ja gaismas stars krīt uz plakanparalēlu plāksni, kuras abās pusēs ir vienāda vide, tas ir, vidē ir vienāds gaismas laušanas koeficients, tad izejošais stars tiek nobīdīts no ieejošā stara par noteiktu attālumu, ko sauc par stara nobīdi. Stara nobīde ir atkarīga no gaismas laušanas koeficientiem, krišanas leņķa un plāksnes biezuma.
Lēca
Par plānu lēcu sauc tādu lēcu, kuras biezums ir mazs, salīdzinot ar lēcas liekuma rādiusiem.
Par optisko blakusasi sauc taisni, kura novilkta caur lēcas optisko centru un veido leņķi ar galveno optisko asi.
Par lēcas galveno optisko asi sauc taisni, kura iet caur lēcu sfērisko virsmu centriem.
Izliekta lēca ir lēca, kura gaismas starus sakopo, tāpēc to sauc arī par savācējlēcu. Ja uz izliektu lēcu, kura atrodas gaisā, krīt gaismas stari paralēli galvenajai optiskajai asij, tad, izejot no lēcas, šie stari saiet kopā vienā punktā, kuru sauc par lēcas galveno fokusu, uz galvenās optiskās ass. Savukārt, attālumu no lēcas līdz galvenajam fokusam, kurā krustojas gaismas stari, sauc par lēcas fokusa attālumu ( to parasti apzīmē ar burtu F). Fokusa attālums ir atkarīgs no lēcas virsmas izliekuma lieluma. Fokusa attālums ir lielāks, ja lēca ir mazāk izliekta. Lēcas optiskais stiprums ir lēcas fokusa attāluma apgrieztais lielums.
Viena dioptrija ir tāds lēcas optiskais stiprums, kuras fokusa attālums ir viens metrs.
Ieliekta lēca ir tāda lēca, kura gaismas starus izkliedē un tāpēc to sauc par izkliedētājlēcu. Ieliekta lēca noliec gaismas starus nost no galvenās optiskās ass.
Izkliedētājlēcas optiskais stiprums ir negatīvs.
Tomass Jangs ir izskaidrojis acs akomodāciju ar acs lēcas liekuma maiņu.
Gaismas absorbcija
Daļēja gaismas absorbcija notiek gaismas staram ejot caur kādu vielu, jo notiek elektromagnētiskās enerģijas pārvēršanās siltumā un daudzos citos enerģijas veidos. Caurspīdīgas vielas vāji absorbē gaismu, savukārt, necaurspīdīgas vielas stipri absorbē gaismu. Vielas caurspīdību nosaka ņemot vērā gan vielas dabu, gan vielas slāņa biezumu. Gaismas intensitāte ir gaismas enerģijas plūsmas blīvums, kas ir enerģijas daudzums, ko 1 s pārnes gaisma caur 1 m2, kas ir perpendikulārs gaismas staram. Katrai vielai piemīt selektīva absorbcija, tas ir, absorbcijas koeficienta vērtība ir atkarīga no gaismas viļņa garuma. Piemēram, stikls laiž cauri redzamo gaismo, bet būtiski pavājina infrasarkano starojumu un gandrīz pilnīgi absorbē ultravioleto starojumu. Gaismas filtru darbības pamatā ir selektīvā absorbcija. Gaismas filtrs laiž cauri tikai konkrētas spektra daļas gaismas, bet absorbē visu pārējo starojumu.
ISO 3166-1
Standarts ISO 3166-1, kas ir daļa no ISO 3166 standarta, nodrošina valstu un teritoriju nosaukumu kodus un to izplata Starptautiskā standartu organizācija (ISO). Standarta oficiālais nosaukums ir "Kodi valstu un to iedalījumu nosaukumu attēlošanai - 1.daļa: Valstu kodi". Šis standarts nosaka trīs valstu kodu kopas:
Burtu kodi ir iekļauti ISO 3166 standartā no tā pirmās redakcijas 1974.g., numeriskie kodi no otrā izdevuma 1981.g. Valstu kodi kā ISO 3166-1 pirmoreiz tika publiskoti 1997.g. piektajā redakcijā, kad ISO 3166 tika sadalīts trijās atsevišķās daļās.
Iekļaušanas kritēriji
Šobrīd oficiāli ISO 3166-1 kodi ir piešķirti 246 valstīm un teritorijām. Pēc ISO 3166 Uzturēšanas Aģentūras (ISO 3166/MA) kritērijiem vienīgais veids, kā iekļaut jaunu valsts nosaukumu ISO 3166-1, ir to reģistrēt vienā no sekojošajiem avotiem:
Valsts vai teritorija tiek iekļauta "Valstu nosaukumu" biļetenā, ja atbilst vienam no šiem kritērijiem:
Ja valsts vai teritorijas nosaukums uzskaitīts vienā no šiem avotiem, tas automātiski tiek iekļauts ISO 3166-1.
Oficiāli piešķirtie kodi
Sekojošais ir pilnīgs ISO 3166-1 kodu saraksts atbilstoši lokalizētajai versijai LVS ISO 3166-1:1997 ar 2008.g. labojumiem. Tabulā iekļauti tikai oficiāli piešķirtie kodi.
Rezervētie un lietotāju pievienotie kodu elementi
Papildus oficiāli piešķirtajiem kodiem saraksts var tikt paplašināts uz rezervēto kodu vai lietotāja piešķiramo kodu rēķina.
Lietotāja piešķiramie kodi ir rezervēti dažādu individuālu lietotāju vajadzībām to vietējām, ar ISO 3166-1 saistītām lietotnēm. ISO 3166/MA šos kodus nekad neizmantos jauno kodu piešķiršanai.
Izmaiņas
Starp pirmo un piekto ISO 3166-1 redakcijām (1997-2006) ir izdoti 12 biļeteni:
Atsauces
Informācija par rezervētajiem kodiem iegūta no "ISO 3166-1 rezervētie kodu elementi", ko publiskojis ISO 3166/MA ISO/TC 46 sekretariāts 13.02.2001.
Taisons
Taisons var būt:
ANO Tūkstošgades attīstības mērķi
Tūkstošgades Attīstības Mērķi ir mērķi, ko 191 ANO dalībvalsts apņēmās sasniegt līdz 2015. gadam
Mērķi
ANO Tūkstošgades deklarācija tika parakstīta 2000. gada septembrī, kurā tika izvirzīti 8 mērķi:
(mērķu izklāsts Tūkstošgades Attīstības mērķu Latvijas ziņojumā )
Visas ANO dalībvalstis parakstīja solījumu sasniegt šos mērķus līdz 2015. gadam.
Atsauces
פסגת המילניום
Tenga pussala
Tenga pussala (en) ir ap 40 km gara un līdz 50 km plata ar ledu klāta pussala Enderbiju Zemē Austrumantarktīdā, Kosmonautu jūras piekrastē. Austrumos to apskalo Keisija līcis, rietumos — Alašejeva līcis. Pussalas ziemeļdaļu aizņem līdz 526 m augstais Lamikina leduskupols. Galējais ziemeļu punkts ir Jemeļjanova rags. Piekrastē nelieli šelfa ledāji: austrumos Molles šelfa ledājs, rietumos — Asendera šelfa ledājs. Pussala dešifrēta no Austrālijas 1956. gada antarktiskās ekspedīcijas aerofotografēšanas materiāliem un nosaukta par godu Austrālijas ārlietu departamenta sekretāram seram Artūram Tengam (Arthur Tange).
Mežotnes aplenkumi (1219—1220)
1219. gada Mežotnes aplenkums notika pēc Tērvetes zemgaļu vecākā Viestarda ierosinājuma, lai piespiestu Mežotnes zemgaļus atteikties no katoļu ticības un izdzītu vācu garnizonu no Mežotnes pils, kas bija iecerēta kā Zemgales kristīšanas centrs un Zemgales bīskapijas galvaspilsēta. Pils aplenkums bija nesekmīgs, taču tad zemgaļi uzbruka krustnešu kuģim, kas pa Lielupi devās augšup uz Mežotni. Tika sagūstīti un nogalināti ap 30 vāciešu, ieskaitot cisterciešu ordeņa priesteri Zēgehardu, kas bija devies kristīšanas misijā uz Zemgali. Krustneši pēc šī zaudējuma atkāpās no Mežotnes pils. 1220. gada Mežotnes aplenkums notika pēc bīskapa Alberta iniciatīvas, lai atriebtos Mežotnes zemgaļiem, kas bija atteikušies no kristīgās ticības. Karagājienā piedalījās ap 4000 krustnešu un zobenbrāļu bīskapa Alberta vadībā un ap 4000 viņu līvu un letu vasaļu karavīru. Pils ielenkšanā tika pirmo reizi izmantota tiem laikiem moderna kara tehnika, taču aplenkums ilga daudzas dienas. Visbeidzot zemgaļi bija gatavi padoties, taču krustneši nogalināja vairāk nekā 100 no padevušamies zemgaļiem, tādēļ pils aizstāvji atsāka kauju, līdz bīskaps Alberts pats piedāvāja izlīgumu. Tērvetes valdnieka Viestarda karaspēks atradās tuvumā, bet kaujā neiesaistījās.
Bitu nobīde
Bitu nobīde dažreiz tiek saukta par bitu kārtas operācijām, tā kā tās darbojas ar vesela skaitļa bināro attēlojumu nevis tā skaitlisko vērtību; tomēr, bitu nobīde nedarbojas uz attiecīgo bitu pāriem, un tādēļ nebūtu pareizi tās saukt par bitu kārtu operācijām. Veicot šo operāciju, cipari tiek pārvietoti vai nobīdīti pa kreisi vai labi. Datora procesora reģistriem ir nemainīgs pieejamo bitu skaits skaitļu uzglabāšanai, tādējādi daži biti tiek „pārbīdīti ārā” no reģistriem vienā galā, kamēr otrā galā tāds pats bitu skaits tiek „nobīdīts iekšā”; atšķirības starp bitu nobīdes operatoriem slēpjas veidā, kā tie izskaitļo iebīdīto bitu vērtības.
Aritmētiskās nobīdes
Aritmētiskajās nobīdēs biti, kuri tiek pārbīdīti ārā katra beigās, tiek izbrāķēti. Aritmētiskajā nobīdē pa kreisi, nulles tiek iebīdītas no labās puses; aritmētiskajā nobīdē pa labi, zīmes bits tiek iebīdīts no kreisās puses, tādējādi saglabājot operanda zīmi. Šim piemēram ir nepieciešams 8 bitu reģistrs:
Pirmajā gadījumā, kreisajā pusē esošais pirmais cipars tika nobīdīts reģistra beigās un tā vietā tika iebīdīta 0 pēdējā pozīcijā no labās puses. Otrajā gadījumā, labajā pusē esošais pirmais cipars 1 tika pārbīdīts ārā (iespējams, ka pārbīdīts uz pārneses karodziņu) un jauna 0 tika ierakstīta kreisajā pusē esošajā pirmajā pozīcijā, saglabājot cipara zīmi. Saliktas nobīdes dažreiz tiek samazinātas uz vienu nobīdi, izmantojot dažus ciparus. Aritmētiskā nobīde pa kreisi, izmantojot n ir ekvivalents reizinājumam ar 2n (paredzot, ka tā vērtība neizraisīs pārpildi), turpretim aritmētiskā nobīde pa labi, izmantojot n no otrā papildinājuma vērtības ir ekvivalents dalījumam ar 2n un noapaļošanu uz negatīvu bezgalību. Ja binārais skaitlis ir apstrādāts kā pirmā papildinājums, tad tā pati labās — nobīdes operācija izpildās, dalot ar 2n un noapaļojot aptuveni uz nulli.
Rotēšana bez pārneses
Cita nobīdes forma ir cirkulējošās nobīdes jeb bitu rotācija. Šajā operācijā biti „rotē” it kā reģistra kreisais un labais gals būtu savienoti. Vērtība, kura tiek iebīdīta no labās puses ir tā pati vērtība, kuru pieņēma kreisā — nobīde, kas tika pārbīdīta ārā pa kreisi un tādējādi defekts tika apiets. Šāda veida operācija ir noderīga, ja ir nepieciešams saglabāt visus esošos bitus, un tā tiek bieži lietota digitālajā kriptogrāfijā.
Rotēšana ar pārnesi
Rotēšana ar pārnesi ir līdzīga rotēšanai bez pārneses, atšķirība ir tā, ka reģistra divi gali tiek uzskatīti par atdalītiem ar pārneses karodziņiem. Iebīdītais bits (katrā galā) ir pārneses karodziņa iepriekšējā vērtība un bits, kurš tiek pārbīdīts ārā (otrā galā), kļūst par pārneses karodziņa jauno vērtību. Vienu rotēšanu ar pārnesi var simulēt vienas pozīcijas loģisko vai aritmētisko nobīdi, iepriekš uzstādot pārneses karodziņu. Piemēram, ja pārneses karodziņš satur 0, tad x Labā — Rotēšana — Ar — Pārnesi — Pa — Vienam ir loģiskā labā — nobīde, bet ja pārneses karodziņš satur zīmes bita kopiju, tad x Labā — Rotēšana — Ar — Pārnesi — Pa — Vienam ir aritmētiskā labā — nobīde. Šī iemesla dēļ daži mikrokontrolieri veic rotēšanu un rotēšanu ar pārnesi un tiem nav nepieciešamas aritmētiskās vai loģiskās nobīdes instrukcijas. Rotēšana ar pārnesi ir sevišķi noderīga, kad tiek veiktas nobīdes ar skaitļiem, kuri ir lielāki nekā procesora standarta vārdu izmērs, jo, ja liels skaitlis tiks saglabāts divos reģistros, bits, kurš tiek pārbīdīts ārā no pirmā reģistra, iebīdīsies otrā reģistra beigās. Izmantojot rotēšanu ar pārnesi, bits tiek „saglabāts” pārneses karodziņā, veicot pirmo nobīdi, ir iespējams veikt nobīdi otrās nobīdes laikā bez jebkādas papildus sagatavošanas.
No Line on the Horizon
"No Line on the Horizon" ir Īru rokgrupas U2 divpadsmitais studijas albums, kas 2009. gada 27. februārī tika izdots Īrijā, 2. martā pārējā Eiropā, bet vēl dienu vēlāk - Ziemeļamerikā. Šis ir pirmais U2 studijas albums kopš 2004. gada "How to Dismantle an Atomic Bomb", iezīmējot lielāko pārtraukumu starp izdotajiem studijas albumiem grupas karjerā.
U2 darbu pie jaunā albuma sāka 2006. gadā kopā ar producentu Riku Rubinu, tomēr šo ieraksta sesiju materiāls netika iekļauts "No Line on the Horizon". 2007. un 2008. gadā grupa sadarbojās ar Braienu Īno un Danielu Lanuā, ļaujot viņiem iesaistīties dziesmu rakstīšanas procesā. Iesākumā bija paredzēts, ka albums tiks izdots 2008. gada novembrī, taču grupa jau bija sarakstījusi aptuveni 50-60 dziesmas un vēlējās turpināt rakstīt.
2009. gada 15. janvārī grupas oficiālajā mājaslapā U2.com tika publicēts "No Line on the Horizon" dziesmu saraksts, albuma vāka attēls, kā arī paziņots, ka pirmais albuma singls būs "Get on Your Boots". Uz albuma vāka ir attēlota japāņu fotogrāfa Hiroši Sugimoto melnbalta fotogrāfija, kurā jūra tiekas ar debesīm.
Dziesmu saraksts
2008. gada 11. decembrī U2 oficiālajā mājaslapā tika izplatīts paziņojums, ka grupa Londonā kopā ar režisoru Aleksu Kortesu ir nofilmējusi videoklipu jaunajai dziesmai. Kortess iepriekš ir veidojis video U2 dziesmām "Vertigo" un "City of Blinding Lights". 2009. gada 15. janvārī U2.com apstiprināja, ka pirmais albuma singls būs "Get on Your Boots", kas 15. februārī tiks izdots digitālai lejupielādei, bet fiziskā formātā klajā nāks dienu vēlāk. Reperis Will.i.am kopā ar grupu ir strādājis pie dziesmas "I'll Go Crazy If I Don't Go Crazy Tonight".
U2 360° Tūre
Atbalstot jauno albumu, 2009. gada 30. jūnijā Barselonā, Spānijā grupa sāka U2 360° tūri. 2009. gadā turēs ietvaros U2 uzstājās Eiropā un Ziemeļamerikā, kopā nospēlējot 44 koncertus. Tūre turpināsies arī 2010. gadā, vēlreiz apmeklējot Eiropu un, paredzams, arī Ziemeļameriku un Klusā okeāna reģionu. Atšķirībā no iepriekšējām divām tūrēm, šoreiz U2 uzstājas tikai stadionos. Atšķirībā no citu mākslinieku stadionu koncertiem, U2 skatuve ir veidota tā, lai koncertus būtu iespējams skatīties no visām stadiona sēdvietām 360 grādos ar grupu vidū, tādējādi radot intīmāku atmosfēru un nodrošinot par 15-20% lielāku pārdodamo biļešu skaitu.
Kanādas Masters
Kanādas Masters ir ikgadējs tenisa turnīrs, kurš norisinās divās Kanādas pilsētās - Monreālā un Toronto. Kanādas Masters ir viens no deviņiem ATP Masters sērijas turnīriem, kā arī 1. kategorijas turnīrs WTA kalendārā. Katru gadu sieviešu turnīrs notiek Toronto, vīriešu Monreālā. Turnīrs tiek rīkots kopš 1881. gada, bet sieviešu turnīrs norisinās kopš 1892. gada. Tas, kopā ar Vimbldonu un ASV Atklāto čempionātu, ir viens no vecākajiem tenisa turnīriem pasaulē. Turnīrs plašāk pazīstams kā Rogers Cup.
Kalcija karbonāts
Kalcija karbonāts (CaCO3) ir balta, kristāliska viela. Tas ir plaši sastopams dabā, kaļķakmens un dolomīta veidā. Kalcija karbonātu lieto par kalcija savienojumu un oglekļa dioksīda izejvielu. Kalcija karbonāts ir nešķīstoša viela, tomēr tas ir sastopams cietā ūdenī (galvenokārt hidrogēnkarbonāta veidā). Kalcija karbonāts reaģē ar stiprām skābēm, izdalot CO2.
Karsējot kalcija karbonāts sadalās par kalcija oksīdu un ogļskābo gāzi. Šī reakcija parasti notiek cietā fāzē (bez kušanas).
Izmantošana
Kalcija karbonātu saturošos minerālus saturošos iežus lieto par būvmateriāliem. Latvijā visplašāk lieto karbonātiežu (kas satur kalcija karbonātu) šķembas (tās lieto ceļu būvei un kā betona pildvielu). Dažreiz lieto arī zāģētas akmens plāksnes. Šie materiāli nav izturīgi pret skābā lietus iedarbību.
Kviešu ģints
Kvieši (Triticum) ir graudzāļu dzimtas ģints, kas ir plaši kultivēta labība visā pasaulē. Tie ir vieni no visvairāk audzētajiem kultūraugiem; vairāk tiek audzētas tikai cukurniedres, kukurūza un rīsi. Kvieši ir plaša patēriņa pārtikas produkts. No tiem izgatavo miltus, no kuriem savukārt cep maizes produktus: cepumus, kūkas, brokastu pārslas, makaronus un tā tālāk. No kviešiem fermentācijas procesā iegūst arī alu, degvīnu un pat biodegvielu. Kviešus var izmantot arī kā lopbarību, bet no kviešu salmiem veido ēku jumtus.
Kviešu sistemātika
Kviešu ģintī ietilpst no 20 līdz 27 sugām. Vissenākā kviešu suga Triticum boeoticum, kas aug savvaļā Dienvidrietumāzijā, ir diploīda (2n=14). Tiek uzskatīts, ka uzsākot kviešu kultivēšanu, izveidojušies viengraudkvieši (Triticum monococcum), kuriem hibridizējoties ar nezināmu diploīdu Triticum sp. endoreduplikācijas rezultātā izveidojās allotetraploīdie angļu jeb turgidumkvieši (Triticum turgidum) (2n=28). Notiekot turgidumkviešu hibridizācijai ar Triticum tauschii (2n=14), izveidojušies mūsdienās visplašāk kultivētie alloheksaploīdie mīkstie kvieši (Triticum aestivum).
Mīkstie kvieši
Mīkstie kvieši (Triticum aestivum L.) ir viens no senākajiem un visvairāk audzētajiem pārtikas kultūraugiem. Pasaulē šobrīd tiek audzētas apmēram 4500 mīksto kviešu šķirnes, taču aizvien notiek darbs pie jaunu šķirņu izveides, kas ir vairāk piemērotas biotiskā un abiotiskā stresa apstākļiem, augstāku ražību un graudu kvalitāti.
Čārlzs Bebidžs
Čārlzs Bebidžs (en, dzimis, miris ) bija britu matemātiķis, filozofs un inženieris. Pirmais izstrādāja programmējama datora koncepciju. Bebidžs savas mašīnas uzkonstruēja, bet dažādu apstākļu dēļ nerealizēja. 1991. gadā tika uzbūvēta precīza Bebidža diferenču mašīna, kas pierādīja, ka Bebidža konstrukcija darbotos.
Dzimis Londonā, baņķiera ģimenē. No 1810. gada mācījās Kembridžas Universitātē, kur kopā ar Džonu Heršelu un citiem draugiem 1812. gadā nodibināja Analītisko biedrību. 1822. gadā Bebidžs sāka būvēt diferenču mašīnu tabulu rēķināšanai. 1837. gadā viņš sāka izstrādāt sarežģītāku — analītisko mašīnu. Bebidžs pirmoreiz piedāvāja mašīnas programmas ievadei izmantot perfokartes. Matemātiķe, Bairona meita Ada Lavleisa radīja pirmo programmu Bebidža analītiskajai mašīnai, tādējādi Lavleisa bieži tiek uzskatīta par pirmo programmētāju pasaulē. Analītiskā mašīna tomēr netika uzbūvēta, kaut atzīts, ka tā būtu veikusi savas funkcijas.
Volgrīna krasts
Volgrīna krasts ir Mērijas Bērdas Zemes piekrastes apgabals gar Amundsena jūru no Veita raga Kinga pussalā austrumos līdz Herlahera ragam Mārtina pussalā rietumos ar kopējo garumu ap 650 km. Volgrīna krasts robežojas ar Eitsa krastu austrumos (03°24'W.) un Bakuta krastu rietumos (114°12'W). Krasta līnija stipri robota, pie Painailendas līča krasts strauji pagriežas ziemeļu virzienā. Vairāki nelieli šelfa ledāji: Kosgrova šelfa ledājs (starp Kinga pussalu un Kanistio pussalu), Dotsona šelfa ledājs (starp Mārtina pussalu un Bēra pussalu), Krosona šelfa ledājs. Vairāki ievērojami šļūdoņi: Kolera glečers, Smita glečers, Tveitsa glečers ar ievērojamu glečera mēli, Painailendas glečers. Piekrastē vairākas salas, ievērojamākās no kurām ir Bērka sala un Braunsona salas. Iekšzemē paceļas Hadsona kalnu grēda (austrumos) un Kolera grēda rietumos.
Krasts tika atklāts 1940. gadā Ričarda Bērda ekspedīcijas laikā. Nosaukts par godu kompānijas Walgreens tā laika prezidentam Čārlzam Volgrīnam (Charles R. Walgreen), kas bija viens no Bērda ekspedīcijas finansiālajiem atbalstītājiem.
Čārlzs Bebidžs
Bebidža prēmija
"Charles Babbage Premium" bija ikgadēja balva, kura tika pasniegta par izcilu pētījuma veikšanu tādā jomā kā datorzinātne. Balva tika dibināta 1959. gadā. Uzvarētāji tika paziņoti tādos žurnālos kā "Nuclear Power", "Electronic Engineering" , "British Communications and Electronics" un "Software Engineering Journal".
Latvijas Universitātē labākajiem datorzinātnes studentiem tiek pasniegta prēmija, kas nosaukta par godu Čārlzam Bebidžam.
Habituss
Habituss ir mineraloģijā lietots termins, kas apzīmē minerāla kristāla formu, kādā to parasti var sastapt dabā.
Šis termins ir noderīgs, lai aprakstītu minerālu. Daudziem minerāliem kristālu forma ir ļoti īpatnēja un kalpo par lielisku šī minerāla pazīmi. Tomēr vairumam minerālu ir daudzveidīgas kristālu formas. Pieredzējis mineralogs ļoti bieži spēj noteikt minerālus tikai pēc to kristālu ārējās formas.
Kristāla habitusu ietekmē dažādi faktori, kas var padarīt minerāla noteikšanu daudz grūtāku:
Piemēram, vairumam safīru ir raksturīgi iegareni muciņas formas kristāli. Taču ASV, Montānas štatā atrod safīra kristālus, kas izskatās pēc biezām plātnītēm. Parasti šādi kristāli ir raksturīgi rubīnam. Safīrs un rubīns ir viena minerāla — korunda — divi paveidi.
Dažkārt viena minerāla kristāls augot aizpilda tukšu telpu, kur kādreiz atradies cita minerāla kristāls — šādi veidojas kristāla pseidomorfoze, kas pat pieredzējušam mineralogam var radīt pārpratumus.
Persefone
Persefone (romiešu Proserpina) grieķu mitoloģijā ir Zeva un Dēmetras meita, Aīda sieva — pazemes valstības valdniece. Homērs viņu raksturo kā iespaidīgu, godājamu un majestātisku pazemes valstības valdnieci, kas īsteno cilvēku lāstus pār mirušo dvēselēm. Pazemes valdnieks Aīds Persofoni pret pašas gribu nolaupa un apprec. Mīts par Persefones nolaupīšanu ataino viņu kā veģetācijas personifikāciju un izskaidro dabas cikliskumu: viņas klātbūtne pavasarī liek pumpuriem un asniem mosties, bet viņas aiziešana rudenī pēc ražas novākšanas liek veģetācijai panīkt. Tādējādi Persefone simbolizē arī pavasari un veģetācijas auglību.
Persefones attēlojums un simbolisms
Klasiskajā grieķu mākslā Persefone tiek attēlota kā godājama valdniece, kas rokās tur scepteri un kviešu kūli. Kad Persefone tiek attēlota kopā ar viņas māti, tad scepteri un kviešu kūli nes Dēmetra, bet Persefone četrgalvu lāpu, kāda tika izmantota Eleisīnas mistērijās. Persefoni kā auglības un pavasara dievieti mēdz attēlot arī ar pārpilnības ragu rokās. Reizēm viņai rokās ir granātābols vai granātābola sēkla, kas simbolizē pazemes valstību un laulību ar Aīdu.
Persefones dažādie vārdi
Tā kā Persefone bija pazemes valdniece, ļaudis no viņas baidījās. Tādēļ viņai tika doti dažādi draudzīgāki eifēmiskie vārdi, piemēram, "jaunava" vai "kundze". Viņu mēdza saukt arī par "tīro", "skaidro", "godājamo", "cēlo". Persefone ļoti bieži tika attēlota un pieminēta kopā ar māti, tādēļ abas kopā mēdza saukt par "divām Dēmetrām vai vienkārši par "divām dievietēm".
Persefones nolaupīšana
Persefones nolaupīšanas mīts ir vispazīstamākais no visiem mītiem par Persefoni. Saskaņā ar to Aīds nolaupīja Persefoni, kad viņa ar draudzenēm Nīsajas ielejā lasīja ziedus. Viņa ievēroja kādu neparastu ziedu, kura jaukā smarža lika atplaukt smaidā gan debesīm, gan zemei, gan sāļajai jūrai. Šim ziedam (dažos mītos to sauc par narcisi) bija likusi uzplaukt Gaja, kuru uz to bija pierunājis pats Zevs. Zieda skaistums apbūra Persefoni, un viņa steidzās to noplūkt.
Tikko viņa bija pastiepusi roku un saņēmusi zieda kātu, pāršķēlās zeme un no tās iznira Aīds un ar varu sagrāba Persefoni, iesēdināja savos melnu zirgu vilktajos ratos un ātri aiztraucās projām. Persefone sauca palīgā savu tēvu, taču viņas kliedzienu dzirdēja vienīgi Hekate un Hēlijs. Bet, kad Aīds Persefoni jau veda iekšā tumšajā pazemē, viņa aiz izmisuma sāka skaļi saukt savu māti. Viņas sauciens atbalsojās gan kalnu virsotnēs, gan jūras dzelmē un Dēmetra to izdzirdēja un, uzmetusi sev plecos tumšas drēbes, brāzās meklēt savu meitu.
Deviņas dienas Dēmetra ar degošu lāpu rokā klejoja pa zemi, bet nesastapa nevienu, kas varētu izstāstīt, kas noticis ar Persefoni. Lielajās bēdās Dēmetra nepieskārās nedz dievu ēdienam, nedz saldajam nektāram. Desmitajā dienā Demētra sastapa Hekati, kura bija dzirdējusi Persefones kliedzienu, bet nezināja, kurš viņu nolaupījis, tāpēc Hekate aicināja Dēmetru kopā doties pie saules dieva Hēlija, kurš, braukdams pa debesīm, visu dzirdot un redzot. Hēlijs patiešām spēja pastāstīt, kas noticis. Tā kā Dēmetra bija auglības dieviete, kamēr viņa sēroja pēc meitas, zeme pamira un nekas neauga, tāpēc Zevs, nespēdams izturēt izsalkušo cilvēku vaimanas, mēģināja pierunāt Aīdu atdot Persefoni. Taču pirms atdot Persefoni Hermejam, kurš bija ieradies pēc viņas, Aīds viņai iedeva ieēst granātābola sēkliņas. Lai arī Persefone apēda tikai vienu no tām, līdzīgi kā sēklai, viņai pēc kāda laika bija jāatgriežas pazemē. Tādejādi mīts skaidro gadalaiku maiņu — kad Persefone ir kopā ar māti, daba plaukst un zeļ, bet, kad viņa atgriežas pazemes valstībā, daba panīkst.
Citi mīti par Persefoni
Lai arī lielāko daļu no gada Persefone pavadīja virszemē, tomēr gandrīz visi mīti par dievieti to attēlo pazemē.
Adonīss
Mīts par Adonīsu ir arī stāsts par dievietes Persefones likteni. Persefone un dieviete Afrodīte iemīlējās vienā un tajā pašā jauneklī, glītajā Adonīsā. Tā kā abas nespēja vienoties, kurai no viņām pienākas jaunekļa uzmanība, Zevs Adonīsa laiku, kas viņam būtu jāpavada kopā ar dievietēm, sadalīja uz pusēm: virszemes un pazemes laikā. Tomēr Adonīss mīlēja Afrodīti un, kad pienāca laiks doties uz pazemi, viņš atteicās doties pie Persefones. Dusmīga un aizvainota pazemes valdniece uz virszemi sūtīja meža kuili, lai tas nogalina Adonīsu. Nāvējoši savainotais jauneklis mira Afrodītes rokās un pārvērtās par vizbulītes ziedu.
Mētra
Aīdam bez Persefones bija arī citas iemīļotās, bet atšķirībā no Hēras viņa spēja pieņemt vīra ārlaulības sānsoļus. Izņēmums ir nimfa Mētra, kas bija Aīda mīļākā pirms viņš nolaupīja Persefoni. Kad Mētra lielījās, ka viņa ir daudz skaistāka par Aīda jauno mīļāko un ka viņa kādu dienu atgūs Aīdu atpakaļ, Persefone parūpējās, lai tas nekad nenotiktu, pārvēršot Mētru par piparmētru.
Ietekmīgā valdniece Persefone
Persefonei bija liela ietekme un vara pār pazemes valstību, par ko liecina vairāki mīti, kuros Persefone pieņem patstāvīgus, svarīgus lēmumus, kas izšķīruši mirstīgo cilvēku likteņus. Piemēram, viņa atļāva Orfejam atstāt Aīda valstību kopā ar Eiridīku vai Hēraklam ar Cerberu. Viņa arī atļauj Sīsifam pēc nāves atgriezties virszemē, lai sodītu necienīgo sievu, un viņa ļauj valdnieka Admēta vietā nomirt viņa sievai Alcestai, kas labprātīgi ziedojas mīļotajam vīram. Bet Tēbu pareģim Tiresijam viņa ļauj saglabāt savas īpašās spējas arī Aīda pasaulē.
Birštona
Birštona (lt) ir kūrortpilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas dienviddaļā. Pilsēta atrodas 39 km uz dienvidiem no Kauņas un 7 km uz dienvidaustrumiem no Prieniem, Nemunas upes labajā krastā.
Balneoloģisks un dūņu terapijas kūrorts, pilsētā atrodas minerālūdens avoti. Šeit atrodas arī Svētā Padujas Antonija baznīca (uzcelta 1909. gadā), Vītauta kalns (85 m), Dainu kalniņš, novada muzejs, divas sanatorijas. Šeit ir arī Nemunas loku reģionālā parka direkcija. Birštonā regulāri atzīmē pilsētas svētkus. No pilsētas uz Prieniem ved asfalta kājāmgājēju un riteņbraucēju ceļš (10 km). Pilsētā darbojas Birštonas ģimnāzija. Ziemeļos no pilsētas atrodas Birštonas dīķis. Dienvidaustrumos — Birštonas pilskalns.
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1382. gada. No 14. līdz 16. gadsimtam — lietuviešu augstmaņu medību vieta. Kūrorts kopš 1846. gada.
Enhet
Enhet ir metalcore grupa no Cēsīm, kas dibināta 2002. gadā. Grupas sākotnējais nosaukums bija Keep it clear un tā spēlēja hardcore stilā. Pirmo reizi plašākai publikai grupa uzstājās. 2003. gadā sastāva maiņas dēļ grupa mainīja nosaukumu uz Enhet un jaunajā sastāvā sāka spēlēt metalcore stilā. Patlaban grupas sastāvā ietilpst pieci cilvēki, no kuriem trīs ir brāļi. Grupa ir nospēlējusi ap 250 koncertu un uzstājusies deviņās valstīs. Tā tiek dēvēta par vienu no vecākajām un zināmākajām Baltijas metalcore grupām. 2009. gada rudenī Enhet devās savā pirmajā Eiropas koncerttūrē, apmeklējot astoņas valstis.
2008. gada nogalē Enhet klajā laida savu debijas albumu "Check the Foundation”, ko prezentēja Latvijas koncertu tūrē.
Grupas Enhet dalībnieki iepriekš ir piedalījušies projektos More Than Talking (Marts) un Brute Chant (Aleksandrs).
Brasa (stacija)
Brasa ir ceļa postenis un pieturas punkts Rīgas Vidzemes priekšpilsētā, dzelzceļa līniju Zemitāni—Skulte un Čiekurkalns—Rīga Krasta krustojumā. Brasā pietur visi Skultes virziena elektrovilcieni, cauri tai kursē arī kravas vilcieni. Starp Rīgas un Skultes virziena pieturu ēkām atrodas Brasas ceļa pārvads, kas savieno Miera ielu ar Gaujas ielu. Stacijā biļešu kase ir slēgta.
Vēsture
Līdz ar līnijas Rīga—Mangaļi uzbūvēšanu 1872. gadā šajā vietā atvērta Kara hospitāļa pasažieru platforma. 1903. gadā uzbūvēts atzars uz pilsētas elevatoru Andrejsalā (tagadējā Rīgas Krasta līnija), līdz ar to platforma jeb pietura kļūst par staciju. 1907. gadā uzbūvēts savienojums ar Ķeizarmeža staciju (tagadējo Čiekurkalnu). 1919. gadā stacija pārdēvēta par Braslu. Pašreizējais nosaukums tai ir kopš 1938. gada. Vācu okupācijas laikā stacijas nosaukums bija "Rīgas sporthalle". pieturā sagaidīts pirmais elektrovilciens (pēc elektrifikācijas pie Brasas uzbūvēts ceļa pārvads Mežaparka tramvaja līnijas vajadzībām). Arī līnija uz Čiekurkalnu ir bijusi elektrificēta, tomēr regulāra elektrovilcienu satiksme šajā posmā nav pastāvējusi (vadi noņemti aptuveni 2005. gadā, stabi ir saglabājušies). Saglabājusies arī 1903. gadā būvētā stacijas ēka, kuru pasažieru vajadzībām gan neizmanto.
Amerikas placentāļi
Amerikas placentāļi (Xenarthra) ir zīdītāju klases (Mammalia) virskārta, kas pieder placentāļu infraklasei (Eutheria). Tā apvieno 2 kārtas. Šīs virskārtas sugas mūsdienās ir sastopamas tikai Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā. Tie ir skudrulāči, sliņķi un bruņneši.
Vēsture
Senākie fosilie atradumi ir atrasti Dienvidamerikā, un tie ir apmēram 60-65 miljonus gadu veci no paleogēna laika. Šīs virskārtas dzīvnieki ilgu laiku attīstījās izolētā vidē Dienvidamerikā. Antiļu salas Amerikas placentāļi sasniedza miocēna sākumā, bet Centrālameriku un Ziemeļameriku pirms apmēram 9 miljoniem gadu.
Īpatnības
Zinātniskais nosaukums Xenarthra nozīmē dīvainās locītavas. Šis vārds tika izvēlēts tādēļ, ka šiem dzīvniekiem ir savdabīgi un atšķirīgi no visiem pārējiem zīdītājiem mugurkaula skriemeļi. Tiem ir papildus kustēšanās spējas, kādas nav citiem zīdītājiem. Tēviņiem nav ārējo krūšu dziedzeru, tie atrodas starp urīnpūsli un taisno zarnu. Amerikas placentāļiem ir arī vislēnākā vielmaiņa no visiem dzemdētājzīdītājiem.
Sarkanā krāsa
Sarkanā krāsa jeb vienkārši sarkans ir krāsa, kura ir redzamās gaismas daļa un tās viļņa garums ir aptuveni no 620 līdz 740 nm. Sarkanzaļzilā (RGB) krāsu modelī tā ir viena no trim gaismas pamatkrāsām. Arī tēlotāja mākslā kopā ar zilo krāsu un dzelteno krāsu tā ir viena no pamatkrāsām. Sarkanā krāsa simbolizē vīrišķību, sauli, uguni, mīlestību, karalisko varu, drosmi, uzvaru un kaisli, kā arī asinis, tātad dzīvības un naida krāsa.
Etimoloģija
Vārds ‘sarkans’ ir radies no vārda ‘sarks’, bet tā kā tas skan līdzīgi kā vārds ‘sargs’, laika gaitā ir izzudis. Pirms tam cēlies no baltu pirmvalodas vārda *sark- (norāda uz darbības vārdu ‘sarkt’), bet vēl pirms tam uz indoeiropiešu pirmvalodas vārdiem *ser- un *sar- (apzīmēja sarkanu un rozā). Lietuviešu valodā vārds sárkanas ir apvidvārds un nozīmē ‘spilgts, dzidrs, košs; sārts’.
Kultūrā
Sarkanā krāsa simbolizē vīrišķību, sauli, uguni, mīlestību, karalisko varu, drosmi, uzvaru un kaisli, kā arī asinis, tātad dzīvības un naida krāsa.
Antīkajā kultūrā sarkans pasargāja no briesmām. Ēģiptē sarkans ir ļaunuma, iznīcības simbols (kvēlojošs tuksnesis). Bet Lejasēģiptē sarkanai krāsai bija arī pozitīva nozīme kā faraona varas simbolam. Romiešiem sarkans ir arī varas simbols - imperatoru, augstmaņu un karavadoņu krāsa.
Romiešu līgavas nēsāja sarkanu plīvuru (“flammeum”), kas simbolizē mīlestību un auglību. Sarkano bieži izmantoja augstākie tiesneši, baznīcas kardināli (mocekļu asinis), viduslaikos - bende.
Sarkanās krāsas simbolika saistās arī ar elles uguns iznīcinošo varu, neapvaldītām vēlmēm, kaislībām - sarkanā tērpies sātans, Babilonijas netikle. Alķīmijā tā ir Filozofu akmens krāsa. Sarkana ir arī signālkrāsa, tā aicina ceļā, uz jaunu dzīvi. Sarkana krāsa ir arī revolūcijas, īpaši komunistiskās vai sociālās, karoga krāsa.
Zinātnē
Sarkanās krāsas uztveri izraisa acs garo viļņu jūtības vālītes. Tās viļņa garums ir no 620 līdz 740 nm. Elektromagnētiskie viļņi ar lielāku viļņa garumu ir infrasarkanais starojums, kuru ar neapbruņotu aci nevar novērot, bet ar mazāku viļņa garumu — citas redzamās gaismas krāsas, sākot ar oranžo krāsu. Galvenā teorija, kāpēc primātiem ir attīstīta sarkanās krāsas redze, ir tāda, ka tas ļauj atšķir nogatavojušos augļus no nenobriedušajiem augļiem.
Sarkanā krāsa ir viena no trim sarkanzaļzilā krāsu modeļa krāsām. Sajaucot sarkano krāsu kopā ar zilo un zaļo krāsu var iegūt jebkuru citu spektra krāsu un tās toni. Šo principu izmanto tehnoloģijās, piemēram, lai veidotu krāsainu attēlus monitoros vai televīzijā.
2. autobusu maršruts (Jēkabpils)
2. autobusu maršruts ir Jēkabpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no poliklīnikas līdz pils rajonam. 2. autobusu maršrutu apkalpo SIA "Jēkabpils autobusu parks".
Pieturvietas
2. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 31 pietura. Virzienā Poliklīnika — Pils rajons ir 15 pieturas, bet virzienā Pils rajons — Poliklīnika ir 16 pieturas.
Zvārtavas ezers
Zvārtavas ezers (arī Zvārtas ezers) ir caurteces ezers Smiltenes novada Gaujienas pagastā. Garena ezerdobe ar sašaurinājumu austrumu galā. Krasti stāvi, slīpi, vietām zemi; dibens dūņains. Cauri ezeram tek Zvārtavas upīte uz Gauju, kā arī ietek divi grāvji. Makrofīti: meldri, niedres, kalmes, kosas, grīšļi, puplakši, glīvenes, elodejas, lēpes, sūrenes. Mīt līdaka, plaudis, asaris, rauda, karūsa, līnis, karpa. Ligzdo ūdensputni. Krastā vairākas peldvietas. Ziemeļu krastā Zvārtavas ciems ar parku. Gar dienvidu krastu iet autoceļš P23.
Batāte
2008. gadā aptuveni divas trešdaļas (67%) no visām batātēm tika izaudzētas Ķīnā. Nākamās lielākās valstis pēc iegūtās batāšu ražas bija Nigērija, Uganda, Indonēzija, Tanzānija, Vjetnama un Indija.
Ķērpjutu kārta
Ķērpjutis (Psocoptera) ir sīki, 0,7 — 7 mm gari kukaiņi ( sasniedz 10 mm garumu). Šīs grupas pārstāvju fosilās paliekas ir zināmas jau no perma perioda, un daudzi speciālisti uzskata šo grupu kā primitīvākos hemipteroīdus. Ķērpjutu mutes orgāni veido it kā starpformu starp zorapteru grauzēja tipa un blakšveidīgo dūrēja-sūcēja tipa mutes orgāniem.
Madonnas koncerttūres
Šis ir amerikāņu mūziķes Madonnas koncertturneju saraksts.
Ķērpjutu kārta
Morfoloģija
Galva samērā liela. Saliktās acis labi attīstītas, actiņas 3. Taustekļi daudzposmaini, gari, tievi, diegveida. Tēviņiem tie nereti klāti ar gariem, atstāvošiem, bet mātītēm ar īsiem, pieguļošiem matiņiem. Mutes orgāni grauzēja tipa. Apakšžokļu tausti samērā gari, tiem 4 posmi, apakšlūpas taustiem l—2 posmi. Priekškrūšu posms pa lielākai daļai mazs, vāji attīstīts, vislabāk attīstīts viduskrūšu posms. Kājas garas un tievas. Kāju pēdām 2—3 posmi. 4 plēvveida spārni ar nedaudz dzīslām, bezkrāsaini, caurspīdīgi vai krāsaini, miera stāvoklī sakļauti jumtveidā. Priekšspārni garāki par pakaļspārniem, parasti pārsniedz vēdera galu. Dažām sugām spārni īsi vai arī to nemaz nav. Citām sugām spārni ir tikai tēviņiem. Vēders īss, ieapaļš, sastāv no 9 posmiem.
Dzīvesveids
Spārnotās ķērpjutis atrodamas jau maijā un jūnijā, bet visvairāk jūlijā, augustā un septembrī mežos, dārzos, alejās uz lapu un skuju kokiem un krūmiem, arī vecām, ķērpjainām koka sētām. Tās pārtiek no ķērpjiem, parazitāro sēņu micēlija un sporām, aļģēm (Protococcaceae) un dažādām organiskām atliekām. Nespārnotās mitinās putnu ligzdās, zemsegā mežos, siena šķūņos, telpās. Dzīvokļos, noliktavās, muzejos un līdzīgās vietās reizēm bojā sausus pārtikas produktus, kā arī grāmatas, herbārijus, kukaiņu kolekcijas. Sugas, kas mājo dzīvokļos un siltumnīcās uz lauru kokiem, atrodamas visu gadu.
Valsis
Mūsdienu balles deju un sporta deju terminoloģijā valša ātro versiju sauc par Vīnes valsi, pretstatā lēnajam valsim.
Ķērpjutu kārta
Vairošanās un attīstība
Dažas sugas pārklāj olas ar zīda pavedieniem, kurus izdala apakšlūpas dziedzeri. Attīstās, nepilnīgi pārvērzdamās. Kāpuri līdzīgi pieaugušiem kukaiņiem. Jaunie kāpuri no pieaugušiem kukaiņiem atšķiras ar spārnu, actiņu, iekšējo un ārējo dzimumorgānu trūkumu. Lielajam vairumam sugu ir 6 kāpuru stadijas, kuru gaitā pieaug taustekļu posmu skaits un parādās spārnu aizmetņi, kas pēc katras ādas maiņas kļūst lielāki.
Valsis
Vēsture
Valsis ir vecākā no mūsdienu balles dejām. Tā nosaukums ir cēlies no viduslaiku vācu valodas nosaukuma dejas figūrai "walzen", kas nozīmē "griezties".
Daudzas slavenas valša melodijas ir sacerējuši 19. gadsimta komponisti Johans Štrauss I un Johans Štrauss II.
Ķērpjutu kārta
Klasifikācija
Pasaulē ir zināmas ap 2700-3000 ķērpjutu sugu, kas iedalās 35 dzimtās un 3 apakškārtās. Eiropā ir ap 100 sugu, Latvijā — 43.
Noktirne
Noktirne (no fr — ‘naksnīgs’) ir svītas veida instrumentāls skaņdarbs 18.—19. gadsimta mijā, kas bija paredzēts atskaņošanai vakarā vai naktī zem klajas debess. Noktirnes rakstījuši Haidns, Mocarts. 19. gadsimtā noktirnēm bija īpaša vieta romantiskajā mūzikā — tas bija neliels klavierdarbs. Žanra pārveidi sāka komponists Džons Fīlds, bet muzikālo tēlainību pastiprināja Frideriks Šopēns, Roberts Šūmanis, balstīdamies uz Ernesta Teodora Vilhelma Hofmaņa novelēm ar tādu pašu nosaukumu, akcentējot tajās fantastikas motīvu. Noktirnes rakstījuši arī Klods Debisī, Makss Rēgers, Pauls Hindemits, Mihails Gļinka, Aleksandrs Borodins un Pēteris Čaikovskis.
Mankala
Mankala ir statēģijas galda spēļu paveids, ko spēlē visā pasaulē. To dažkārt dēvē arī par sēšanas spēli. Viszināmākie spēļu paveidi šai spēļu saimei Eiropā ir Oware un Kalah. Visām mankalas veida spēlēm pamatā ir līdzīgi noteikumi. Mankalas veida spēles ir kā šahs daudzās Āfrikas un dažās Āzijas sabiedrībās.
Vēsture
Mankalas spēļu vēsture ir neskaidra. Visticamāk, ka tā ir izcēlusies modernās Etiopijas reģionā 6.gs. vai 7.gs. m.ē. Kaut spēle ir spēlēta Eiropā jau kopš 17.gs., tā nekad nav ieguvusi lielu popularitāti, izņemot Baltijas valstīs, kur tā reiz ir bijusi ļoti populāra spēle.
Nosaukums
Vārdu mankala cilvēki bieži uztver kā kādas spēles nosaukumu, tomēr tas ir vārds, kurš apzīmē spēļu saimi. Eiropā bieži vārdu mankala saista ar spēli Kalah, kura ir mankalas spēļu saimes spēle. Vārds mankala nāk no Arābu vārda naquala ("kustēties").
Noteikumi mankalas paveidam - spēlei Kalah
Spēlē parasti izmanto no kāda materiālā izgatavotu priekšmetu ar secībā izkārtotām bedrītēm. Par kauliņiem var izmantot jebko: no pupiņām līdz stikla lodītēm un akmentiņiem. Pavisam spēles laukā ir 36 kauliņi. Spēles sākumā kauliņus izkārto, kā redzams attēlā pa labi.
Spēles mērķis ir iegūt savā īpašumā vairāk kauliņu nekā ir pretiniekam. Tātad, lai uzvarētu jāiegūst 19 no 36 kauliņiem.
Spēlē tava puse ir 6 bedrītes tavā pusē kopā ar īpašo bedrīti spēles trauciņa labajā pusē. Kauliņu pārvietošanu sauc par sēšanu. Spēlētājs, kuram ir gājiens, izvēlas vienu bedrīti no savas puses, izņem ārā visus kauliņus no šīs bedrītes un ieliek pa vienam kauliņam iekšā katrā bedrītē pēc kārtas (arī pretinieka bedrītē) virzienā pretēji pulksteņa rādītāja virzienam. Tie kauliņi, kurus iemet savā īpašajā bedrītē kļūst par taviem notvertajiem kauliņiem. No šīs bedrītes kauliņus nevar izņemt. Ja tu sējot nonāc līdz pretinieka īpašajai bedrītei, tad tā ir jāizlaiž. Ja tu sējot pēdējo kauliņu iemet savā īpašajā bedrītē, tad tu iegūsti gājiena tiesības. Ja tu pēdējo kauliņu iemet bedrītē, kurā nav neviena cita kauliņa, tad tu iegūsti šo kauliņu un visus kauliņus no laukuma pretējās puses attiecīgās bedrītes un pārvieto visus kauliņus uz savu īpašo bedrīti. Kad gājiens ir izdarīts, tad savu gajienu veic pretinieks. Ja spēlējot pretiniekam viņa visas bedrītes ir tukšas, tad spēle beidzas un tu iegūsti savā īpašumā visus kauliņus, kuri atrodas tavās bedrītēs.
Spēles beigās uzvar tas, kura īpašajā bedrītē ir vairāk kauliņu.
Oratorija
Oratorija (no — runāt, lūgt) ir vairākdaļīgs lielas formas skaņdarbs korim, solistiem un orķestrim, kas, atšķirībā no operas, paredzēts koncertizpildījumam. Atšķirība no operas ir tāda, ka oratorija ir bez teatrāla uzveduma.
Oratorijām raksturīgs vēsturisks, laicīgs vai reliģisks sižets. Tās ir tuvas operai, tikai bez teatrāla uzveduma.
Uvertīra
Uvertīra (fr — 'ievads') ir instrumentāls skaņdarbs — operas, baleta vai kāda cita dramatiska darba ievads, kā arī kantātes vai oratorijas tipa skaņdarbu sērijas sākuma daļa. Uvertīra — vidēja garuma muzikāla daļa, kas vai nu iepazīstina ar kādu dramatisku darbu, vai iecerēta atskaņošanai koncertā.
TAR-21
TAR-21 lieto 9 valstis, tai skaitā Izraēla. TAR-21 kā standarta ieroci lieto dažas Izraēlas Aizsardzības spēku brigādes. Givati Brigāde to saņēma pirmā un lieto to kopš 2006. gada. Golani Brigāde to lieto no 2008. gada, un Nahala Brigāde to saņems 2010. gadā. 2009. gada novembrī TAR-21 samazinātā versija MTAR-21 (Micro TAR), kas paredzēta speciālo uzdevumu vienībam un personālam, kas nevar lietot garas triecienšautenes, tika izvēlēta kā IDF nākotnes kājnieku standarta ierocis.
Ramasuha
Ramasuha ir mazais pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala сentrālajā daļā, Počepas rajona sastāvā. Tajā dzīvo ap 0,56 tūkstoši iedzīvotāju (vismazākais apgabala pilsētciemats). Atrodas mežu dziļumā, 22 km uz dienvidiem no Počepas un 25 km uz ziemeļrietumiem no Trubčevskas.
Dibināts kā viensēta 19. gadsimta vidū; 20. gs. sākumā šeit tika izveidota kokzāģētavas rūpnīca. Nosaukums ir pēc upes, kas plūst šeit. 1930. gados bija uzbūvēta dzelzceļa līnija no Počepas līdz Ramasuhai (pašlaik demontēta). Kopš 1947. gada Ramasuha ir pilsētciemats.
Sinsinati Masters
Sinsinati Masters ir ikgadējs tenisa turnīrs, kurš norisinās Sinsinati, Ohaio, ASV. Pirmo reizi tas tika aizvadīts 1899. gadā, un pašlaik tas ir vecākais tenisa turnīrs ASV, kurš, laikam ejot, nav mainījis norises vietu. Kopš 1990. gada Sinsinati Masters ir septītais no deviņiem ATP Masters sērijas turnīriem. WTA kalendārā tas ir 3. kategorijas turnīrs.
Gīdo van der Garde
Gīdo van der Garde (dzimis Rēnenā, Nīderlandē) ir nīderlandiešu sacīkšu pilots. Van der Garde ir bijušais Āzijas GP2 pilots, vairākus gadus bijis dažādu Formula 1 komandu testpilots. . gada sezonā debitēja Caterham F1 komandā, startējot kopā ar Šarlu Piku.
Gīdo kļuva par Nīderlandes čempionu kartingu sacensībās 1998. gadā. Super A klasē viņš bija gada debitants 2001. gadā un pasaules čempions 2002. gadā. 2004. gadā nīderlandietis sāka piedalīties F3 Eirosērijā. Viņš tika izslēgts no Renault jauno pilotu programmas pēc tam, kad kopvērtējumā finišēja devītais. Gadu vēlāk viņš atkal bija devītais. 2006. gadā van der Garde pievienojās ASM komandai, kura dominēja gadu iepriekš. Ar vienu uzvaru tosezon pilots ierindojās 6. vietā kopvērtējumā. Viņš ir bijis viens no Force India testpilotiem. gadā.
Pēc tam, kad 2012. gada sezonā van der Garde veiksmīgi startēja GP2 sacīkšu sērijā, Caterham Racing sastāvā gūstot divas uzvaras un sešas reizes iegūstot pjedestāla vietas, pirms. gada Formula 1 sezonas sākuma Caterham F1 komanda paaugstināja viņu no testpilota uz sacīkšu braucēju, un šai sezonā viņš startē kopā ar franču braucēju Šarlu Piku.
Formula 1 rezultāti
* - Pašreizējā sezona.
Delfi
Delfi (, Delphoi) bija pilsēta Senajā Grieķijā, Fokīdas dienvidrietumos, kas bija viens no sengrieķu reliģiskajiem centriem. Pilsētā atradās mākslas dieva Apollona templis un orākuls. Delfi atradās Parnasa kalna nogāzē, aptuveni 10 km no Korintas līča. Mūsdienās Delfi ir nozīmīga arheoloģisko izrakumu vieta. 1987. gadā tā tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Delfi senajiem grieķiem tika saistīti ar pasaules centru.
Hildesheima
Hildesheima (de) ir pilsēta Vācijas centrālajā daļā Lejassaksijā uz dienvidaustrumiem no Hannoveres. Pilsēta ir liels militārās infrastruktūras centrs. No 815. gada bijusi Hildesheimas bīskapijas galvaspilsēta. Bīskapija līdz pat 1803. gadam bija viena no valstīm, kura ietilpa Svētā Romas impērijā. 1945. gada 22. martā Hildeshaima smagi cieta Sabiedroto uzlidojumā. Gāja bojā gandrīz viss vēsturiskais centrs. XX gadsimta 70. gados uzsāka atjaunot pilsētas vēsturisko centru, nojaucot neizteiksmīgo pēckara apbūvi un atjaunojot vēsturiskās ēkas. Pilsētas centrālais laukums tika atjaunots tikai 1984.—1990. gadā.
Uzlidojumos tikai daļēji cieta IX gadsimtā celtā Hildesheimas katedrāle, kura iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Sarakstā iekļauta arī romāniskā Sv. Mihaila baznīca (Michaeliskirche), kura celta XI gadsimtā.
Bandinieka rudzi auga
Bandinieka rudzi auga ir latviešu tautasdziesma Jurjānu Andreja apdarē, kas pirmo reizi Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā bija iekļauta 1895. gada Jelgavas IV Vispārējos latviešu Dziesmu un Mūzikas svētkos.
Vārdi
Bandinieka rudzi auga
diža meža maliņā.
Tie izauga, tie ziedēja
zeltītām(i) lāsītēm.
Kur iesim(i), jauni puiši,
zelta naudu sakrājuši?
Pirksim bērus kumeliņus,
ņemsim daiļas līgaviņas.
To kumeļu, to es pirkšu,
kas ēd upes likumā(i).
kam nav tēva, māmuliņas.
Melodija
Dziesmas sākuma melodija
Kastīlija
Kastīlija var būt:
1342. gads
1342. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
45. autobusu maršruts (Rīga)
45. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas 2010. gada vasarā kursēja no Mežciema līdz Carnikavai.
45. autobusu maršruts tika atklāts 2010. gada 14. jūnijā. Tas bija tikai sezonāls autobusu maršruts, pasažieri tajā varēja pārvietoties tikai vasarā.
Maršruts
Mežciems — Carnikava kursēja pa šādām ielām: Hipokrāta iela, Malienas iela, Juglas iela, Murjāņu iela, Silciema iela, Brīvības gatve, Jaunciema gatve, P1, Rīgas iela (Carnikava) un Ojāra Vācieša iela (Carnikava).
Carnikava — Mežciems kursēja pa šādām ielām: Ojāra Vācieša iela (Carnikava), Rīgas iela (Carnikava), P1, Jaunciema gatve, Brīvības gatve, Silciema iela, Murjāņu iela, Juglas iela, Malienas iela un Hipokrāta iela.
Pieturvietas
45. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 57 pieturas. Maršrutā Mežciems — Carnikava bija 29 pieturas, bet maršrutā Carnikava — Mežciems bija 28 pieturas.
Leona
Skatīt arī
Leons
Senā Maķedonija
Senā Maķedonija (gr (Makedonía)) bija ķēniņvalsts Senās Grieķijas ziemeļu daļā.
Vēsture
Pēc 3000. gada p.m.ē. kāda grieķu valodai radniecīgā valodā runājoša cilts apmetās šajā reģionā un ilgstoši atradās Ilīrijas un Trāķijas ietekmes sfērā.
Uzplaukuma periods
Valdnieka Filipa II laikā, 4. gs. p.m.ē., sākās strauja Maķedonijas saimnieciska un militāra attīstība, lielā mērā pateicoties dažādiem jaunievedumiem un labi organizētai valsts pārvaldei. Filips II bija grieķu kultūras piekritējs un atbalstītājs. Viņš labi redzēja arī Senās Persijas vājumu tās norieta laikā un viņa dēls Aleksandrs Lielais iekaroja visas teritorijas no Mazāzijas līdz Senajai Indijai, izveidojot milzīgu lielvalsti.
Pēc Aleksandra nāves 323. gadā p.m.ē. viņa impērija sašķēlās, jo daudzi karavadoņi un vadošās ģimenes tiecās pēc varas. 301. gadā p.m.ē. Aleksandra māte, sieva, pusbrālis tika noslepkavoti. Sekojot Ipsas kaujai Mazāzijā, Aleksandra impērija tika sadalīta daudzās karojošās ķēniņvalstīs. 277. gadā p.m.ē. Antigons Ganats (viens no senās un vadošā antagonistu ģimenes) kļuva par Maķedonijas ķēniņu un izveidoja vadošo Antagonīdu dinastiju. Maķedonijas mēģinājumi paplašināt savu teritoriju sadūrās ar grieķu pilsētvalstu konfederācijas pretestību, kas novājinājās pēc Pirra karagājieniem pret romiešiem 275. gadā p.m.ē. 202. gadā p.m.ē. Maķedonija cīnījās ar romiešiem par varu pār grieķu pilsētvalstīm. 196. gadā p.m.ē. Romas Republika sakāva Maķedoniju, kura gan spēja saglabāt patstāvību.
Noriets
Romas armija no jauna iebruka 172. gadā p.m.ē. un Pidnas kaujā galīgi sakāva maķedoniešu karaspēku. 148. gadā p.m.ē. Maķedonija kļuva par vienu no Romas lielvalsts provincēm.
Pēc Romas impērijas sadalīšanās Rietumromā un Austrumromā, Maķedonija kļuva par Bizantijas sastāvdaļu. Bizantijai novājinoties, 6.—7. gs. laikā Balkānos, t.sk. Senās Maķedonijas teritorijā ieplūda liels skaits slāvu ieceļotāju no Austrumeiropas. Drīz vien slāvi kļuva šeit par dominējošo etnisko grupu, un Maķedonijas pirmiedzīvotāji pakāpeniski tika pārtautoti.
Aglomerācija
Aglomerācija jeb pilsētkopa ir kompakts apdzīvoto vietu izvietojums, parasti tās ir viena liela un vairākas mazākas pilsētas, kuras atrodas visās pusēs lielās pilsētas tuvumā. Latvijā vienīgā lielā aglomerācija ir Rīgas aglomerācija, kur ap Rīgu ir izvietojušās vairākas pilsētas (Jūrmala, Jelgava, Olaine, Ogre, Salaspils, Ikšķile, Saulkrasti, Mārupe un daudzi ciemati).