cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Western Union
Vēsture
1980. gadā pirmoreiz uzņēmuma ienākumi no naudas pārskaitījumiem pārsniedza ieņēmumus no telegrāfa pakalpojumiem. Datu pārsūtīšanai lētāk bija izmantot telefona līnijas, tāpēc telegrāfa un teleksa pakalpojumus sāka izmantot mazāk. Pēc peļņas samazināšanās 1980. gadu sākumā Western Union sāka vairāk pievērsties finanšu pakalpojumiem. Tā kā tajā laikā daudzās valstīs sākās finanšu tirgu deregulācijas procesi, Western Union sāka plašāk piedāvāt starptautiskos naudas pārskaitījumus.
1987. gadā investors Bennett S. LeBow ieguva kontroli pār Western Union. Western Union Telegraph Company  tika pārdēvēts par Western Union Corporation. Par jauno prezidentu kļuva Roberts Ammans (Robert J. Amman), kurš formulēja jaunu uzņēmuma attīstības stratēģiju. Western Union bija jākļūst par naudas pārskaitījumu pakalpojumu sniedzēju, atbrīvoties no telesakaru aktīviem. Finanšu pakalpojumi tika atdalīti meitas uzņēmumā Western Union Financial Services Inc. 1989. gadā sakaru pavadoņi Westar tika pārdoti GM Hughes Electronics meitas uzņēmumam Hughes Aircraft Company. 1990. gadā elektroniskā pasta un teleksa bizness par 180 miljoniem USD tika pārdots American Telephone & Telegraph Co.
Trīsadatu stagars
Trīsadatu stagars jeb kazrags (Gasterosteus aculeatus) ir saldūdens vai jūras zivju suga, kas izplatīta lielā daļā Eiropas, Ziemeļāzijas un Ziemeļamerikas, iekšzemē un jūru piekrastēs.
Western Union
Vēsture
1990. gadu sākumā pieauga uzņēmuma zaudējumi un draudēja bankrots. Lai Western Union, kura finanšu grupa tomēr nesa peļņu, zīmols neciestu no sliktas reputācijas, mātes uzņēmums tika pārdēvēts par New Valley LLC. 1993. gadā New Valley tika ierosināts bankrots. 1994. gadā bankrota izsolē par 1,6 miljardiem USD Western Union Financial Services Inc. tika pārdots uzņēmumam First Financial Management Corporation, kas nākamajā gadā apvienojās ar First Data Corporation. Savukārt New Valley 1995. gadā izkļuva no bankrota un vēlāk kļuva par investīciju un īpašumu brokeru uzņēmumu.
2006. gada 26. janvārī First Data Corporation paziņoja, ka Western Union kļūs patstāvīgs publisks uzņēmums. Nākamajā dienā Western Union paziņoja, ka pārtrauks telegrammu nosūtīšanu un piegādi. Tas gan nebija sākotnējais Western Union pakalpojums, kuru pēc New Valley Corporation bankrota pārdeva, bet gan First Data pakalpojums, kurš darbojās ar Western Union zīmolu. Telegrammu bizness tika atdalīts uzņēmumā iTelegram. Western Union atdalīšana tika pabeigta 29. septembrī. Tā akcijas sāka kotēt Ņujorkas fondu biržā.
Trīsadatu stagars
Trīsadatu stagars tiek zvejots arī komerciāli, lai izgatavotu zivju barību un zivju eļļu, bet visparastākais trīsadatu stagaru pielietojums ir zinātniskajās laboratorijās. Baltijas jūrā nozvejo 4000—8000 t gadā.
Western Union
Vēsture
2009. gadā tika nopirkts Kanādas valūtas maiņas un naudas pārskaitījumu uzņēmums Custom House. 2011. gada janvārī par 200 miljoniem USD tika nopirkts uzņēmums Angelo Costa, kas sniedza naudas pārskaitījumu pakalpojumus imigrantiem. 2011. gada jūlijā no Travelex par 606 miljoniem GBP tika nopirkta nodaļa Global Business Payments. 2011. gada oktobrī tika pabeigta Finint S.r.l. iegāde, kas bija viens no Western Union vadošajiem aģentiem Eiropā. 2015. gadā Kanādas Custom House un tā meitas uzņēmums XE.com tika pārdots ASV uzņēmumam Euronet Worldwide, kas darbojās ar zīmolu HiFX. 2019. gada 28. februārī, ka Western Union ASV rēķinu apmaksas bizness Speedpay par 750 miljoniem USD tika pārdots uzņēmumam ACI Worldwide; darījums pabeigts 9. maijā.
Trīsadatu stagars
Izplatība
Trīsadatu stagaram ir plašs izplatības areāls ziemeļu puslodes arktiskajos un mērenajos ūdeņos: upēs, ar jūru saistītos ezeros, upju grīvās un jūru piekrastēs līdz 100 m dziļumā. Dienvidos areāls sasniedz Melno jūru, Itālijas dienvidus, Pireneju pussalu, Ziemeļāfriku, Austrumāzijā Japānas ziemeļus (35° paralēli), bet Ziemeļamerikā līdz 30—32° ziemeļu paralēlei. Sastopams arī Grenlandē.
Western Union
Vēsture
2020. gada novembrī Western Union paziņoja, ka par 200 miljoniem ASV dolāru iegādāsies Saūda Arābijas STC Group digitālo maksājumu nodaļas stc Bank 15 % kapitāldaļu; darījums pabeigts 2021. gada 12. oktobrī. Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gada martā Western Union paziņoja par darbības pārtraukšanu Krievijā un Baltkrievijā.
Trīsadatu stagars
Izskats
Trīsadatu stagars ir neliela zivtiņa. Ķermeņa garums līdz 12 cm, svars līdz 8 g. Latvijā trīsadatu stagari ir mazāki, ķermeņa garums līdz 8 cm, svars līdz 4 g. Ķermenis trīsadatu stagaram ir samērā augsts, no sāniem saplacināts. Mute ar sīkiem zobiem, vērsta nedaudz uz augšu. Uz sāniem 0—37 kaula plātnītes, zvīņu nav. Uz muguras nosacīti divas spuras, no kurām pirmā sastāv no 2—5 atsevišķiem dzeloņiem, otrai spurai ir 10—14 mīksti stari. Katram atsevišķajam dzelonim aizmugurē pievienota neliela spuras membrāna. Anālai spurai viens ass, atsevišķi stāvošs dzelonis, 7—11 mīksti stari, vēdera spurai viens ass dzelonis, viens mazs, mīksts stars. Sānu līnija ar ļoti sīkām porām. Salīdzinot ar deviņadatu stagaru, trīsadatu stagaram ķermenis augstāks, uz sāniem izteiktākas un pēc skaita vairāk kaula plātnītes.
Pēcriesta tērpā trīsadatu stagars izskatās sudrabains ar tumšāku muguru: mugura zaļganpelēka, zilganpelēka vai zaļganbrūna, sāni un vēders sudrabaini. Uz vēdera spurām samērā bieži var būt tumši raibumi. Dažas izolētas trīsadatu stagaru populācijas melnas. Riesta tērpā trīsadatu stagars ir ļoti krāšņs (izņemot melno morfu): mātītēm uz sāniem izveidojas 8—9 tumšas šķērssvītras; tēviņiem ķermenis kļūst koši smaragdzaļš, vēders un daļēji arī sāni sarkani vai oranžs, acs varavīksnene zila vai zaļa.
Īpašības
Trīsadatu stagars saldūdeņos vislabprātāk apdzīvo nelielas upītes, bet mājo arī lielās upēs un ezeros, jūrā sastopams krasta tuvumā. Saldūdeņos parasti uzturas nelielos bariņos, bet jūrā veido lielus barus, īpaši nārsta laikā. Apdzīvo seklas, ar augiem bagātas vietas, uzturoties virs dūņām vai smiltīm. Mazuļi slēpjas starp peldošiem augu gabaliņiem.
Vairošanās
Trīsadatu stagaram dzimumgatavība iestājas 1—4 gadu vecumā, sasniedzot 3—5 cm garumu, Latvijā 4—5 cm. Pirms nārsta tēviņš kļūst ļoti teritoriāls un agresīvs. Uz grunts no augiem tas veido tuneļveida ligzdu, to sastiprinot kopā ar olbaltumvielu, ko izdala nieres. Kad ligzda pabeigta, tas ar riesta deju (zigzag kustību kombinācija) aicina mātīti. Ja mātīte atsaucas tēviņa aicinājuma, tā dodas uz ligzdu, kuras ieeju tēviņš norāda, nostājoties ar galvu uz leju kā rādītāju. Kad mātīte ir iznērsusi ikrus, tēviņš to vedina laukā no ligzdas. Tikai pēc tam tēviņš atgriežas un apaugļo ikrus, bet tēviņš var izvēlēties aicināt vēl kādu mātīti, tad ikru apaugļošana notiek tikai pēc otrās ikru iznēršanas. Arī mātīte pēc vairākām dienām var nērst ikrus cita tēviņa vai iepriekšējā tēviņa ligzdā. Tēviņš apsargā ligzdu un ventilē gan ikrus, gan kāpurus, pastiprinot skābekļa pieplūdi.
Jonass Korpisalo
Jonass Korpisalo (, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Korpisalo pārstāv NHL komandu Otavas "Senators".
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru sāka 2012.—13. gada sezonā, kad aizvadīja savu debijas spēli SM līgas vienībā Helsinku "Jokerit". Nākamās sezonas gaitā tika izīrēts citam līgas klubam Tamperes "Ilves", tā sastāvā aizvadot astoņas spēles. 2014.—15. gada sezonā Korpisalo bija "Ilves" pamatvārtsargs.
Pēc sezonas beigām Somijā, Korpisalo pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur sezonas izskaņā aizvadīja vēl trīs spēles Amerikas hokeja līgā. Nākamajā sezonā Korpisalo debitēja NHL, Kolumbusas "Blue Jackets" sastāvā aizvadot 31 spēli. Turpmākajās sezonās Korpisalo nostiprinājās kā komandas otrais vārtsargs aiz Sergejs Bobrovskis. 2019. gada vasarā Bobrovskis komandu pameta, un 2019.—20. gada sezonas ievadā Korpisalo kļuva par "Blue Jackets" pamatvārtsargu.
2023. gada 1. martā Korpisalo kopā ar Vladislavu Gavrikovu tika aizmainīts uz Losandželosas Kings, apmaiņā pret Džonatanu Kviku, nosacītu drafta pirmās kārtas izvēli 2023. gadā un trešās kārtas izvēli 2024. gadā.
Dalata
Dalata (, izrunā: ) ir pilsēta Vjetnamā, Lomdonas provinces administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Tojngujena augstienē, aptuveni 1500 metrus virs jūras līmeņa. 2009. gadā pilsētā dzīvoja 206 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsētu 19. gadsimta beigās dibināja kā kūrortu Franču Indoķīnā.
Fulda
Fulda var būt:
Lovro Majers
Karjera
Līdz 12 gadu vecumam bija Zagrebas "Dinamo" jaunatnes sistēmas spēlētājs. Vēlāk spēlēja citās jauniešu komandās. Profesionālo karjeru sāka klubā NK Lokomotiva. 2018. gadā pārgāja uz Zagrebas "Dinamo". Šī kluba sastāvā trīs reizes kļuva par Horvātijas čempionu, 2020.—2021. gada sezonā izcīnīja arī Horvātijas kausu. 2021. gada augustā pievienojās Francijas Ligue 1 komandai Rennes, parakstot līgumu uz pieciem gadiem.
Horvātijas izlases sastāvā debitēja 19 gadu vecumā draudzības spēlē pret Meksiku. Pirmos vārtus izlases labā guva FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Maltu, kas noslēdzās ar rezultātu 7:1. Majers šajā spēlē izcelās ar diviem vartu guvumiem. Tika iekļauts komandas sastāvā 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīram. Grupu turnīrā spēlē pret Kanādu guva vārtus.
Sasniegumi
Dinamo Zagreb
Atomspēku mikroskops
Atomspēku mikroskops ir speciāla veida skenējošais mikroskops (SPM), kas tika izgudrots 1986. gadā. Ar šo mikroskopu attēlu iegūst pa punktiem, vienu attēla punktu laika vienībā.
Lovro Majers
Sasniegumi
Horvātija
Irbenes iela (Rīga)
Irbenes iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalnā. Irbenes iela sākas krustojumā ar Vienības gatvi un beidzas krustojumā ar Valdeķu ielu un Kartupeļu ielu. Kopējais ielas garums ir 580 metri. Iela klāta ar asfalta segumu, šeit ir dzīvojamo namu apbūve.
Atomspēku mikroskops
AFM uzbūve
AFM sistēma sastāv no:
Irbenes iela (Rīga)
Iela ir nosaukta Irbenes — ciema Ventspils novada Ances pagastā — vārdā.
Atomspēku mikroskops
AFM uzbūve
Skeneris var būt sasaistīts vai nu ar apskatāmo paraugu (paraugs kustās zem adatas), vai arī ar sviru (adata kustas virs parauga).
Irbenes iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Irbenes iela ir savienota ar šādām ielām:
Atomspēku mikroskops
AFM uzbūve
Svira darbojas kā plakana atspere, un to ir iespējams izgatavot pietiekami mīkstu, lai tā spētu atliekties starpmolekulāro spēku iedarbībā. Šo atliekšanos parasti mēra, lietojot lāzera stara atstarošanos no sviras augšējās virsmas.
X un Y ass virzienos skeneris "zīmē" rakstu, kas sastāv no daudzām paralēlām līnijām, taču Z ass virzienā (uz augšu un leju), to vai nu atstāj konstantā augstumā (konstantā augstuma metode), vai arī kustina uz augšu un leju pēc fotodiodes signāla, lai noturētu to pēc iespējas konstantu (konstantā spēka metode).
Darbības princips
Adatas un parauga virsmas savstarpējie iedarbības spēki parasti ir van der Vālsa spēki, taču var būt arī elektrostatiskā vai magnētiskā pievilkšanās, ķīmiskā adhēzija, vai arī kādi citi spēki. Metodes, kurās uz adatu bez van der Vālsa spēkiem iedarbojas citu savstarpējo iedarbību spēki, parasti nodala atsevišķi. Ir pazīstamas divas virsmas detektēšanas metodes: kontaktmetode (contact mode) un dinamiskā kontakta metode (dynamic contact mode).
Iespējas un īpašības
Atšķirībā no optiskā mikroskopa, AFM izšķirtspēja nav atkarīga no gaismas difrakcijas, bet tikai no adatas gala un parauga savstarpējās iedarbības tilpuma. Optiskajā mikroskopā visu attēlu iegūst praktiski acumirklī, AFM nākas noskenēt visus punktus, un tam vajag laiku (svirai ir masa), parasti vairākas minūtes.
AFM ir mazs maksimālais iegūstamā attēla izmērs, to nosaka skenera iespējas. Parasti X un Y ass virzienos tas ir ≈100 um, bet Z ass virzienā - drusku zem 10 um. AFM iegūst 3D datus par virsmas reljefu, atšķirībā no optiskā un elektronu mikroskopa, kas iegūst tikai virsmas projekciju.
AFM izšķirtspēja X un Y asu virzienos ir atkarīga no adatas asuma. Parasti adatas galu veido kā konusu vai piramīdu, kam virsotnes vietā ir lodveida virsma, un adatas asumu raksturo ar tās lodes rādiusu, tas parasti ir 5-30 nm. Dažām adatām galā ir šaura tieva struktūra (spike), ar mazākiem izmēriem. Tā ir trausla, un to var viegli nolauzt, taču ar to var panākt XY (lateral) izšķirtspējas līdz 1nm. Ja parauga virsmai nav asu kritumu vai kāpumu, augstas izšķirtspējas var sasniegt arī ar mazāk asu adatu, ja tā ir homogēna. AFM izšķirtspēja Z ass virzienā ir atkarīga no optiskā detektora izšķirtspējas uz Z skenera DAC (ciparanalogu pārveidotāja) stabilitātes (atkārtojamības), parasti šī izšķirtspēja ir augstāka par 100pm (šajā virzienā var izšķirt attālumus, kas mazāki par atoma diametru).
Džamšedpura
Džamšedpura (hi) ir pilsēta Indijas ziemeļaustrumos, Džhārkhandas štatā. Pilsēta ir zināma arī ar nosaukumu Tatanagara. 2019. gadā Džamšedpuras aglomerācijā dzīvoja 1,56 miljoni iedzīvotāju.
Cēsītes
Cēsītes, agrāk arī Mazrozeņi, ir ciems Ogres novada Lauberes pagastā. Izvietojusies pagasta dienviddaļā Aviekstes upes krastā pie autoceļa V970 7 km no pagasta centra Lauberes, 34 km no novada centra Ogres un 70 km no Rīgas.
Džamšedpura
Džamšedpurā ir Tata Steel lielākā metalurģijas rūpnīca.
Kraukļova (Baltinavas novads)
Kraukļova, arī Kraukļeva, Kraukļi, ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada centrālajā daļā 2 km no novada centra Baltinavas un 257 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V460.
Zēlova
Zēlova (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Markas-Oderlandes apriņķa centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1252. gadā. Otrā pasaules kara beigu posmā no 1945. gada 16. aprīļa līdz 2. maijam Zēlovas apkaimē notika viena no lielākajām kara nobeiguma fāzes kaujām - Zēlovas augstienes kauja (Зеловско-Берлинская операция/Schlacht um die Seelower Höhen). Kauju rezultātā pilsēta tika spēcīgi nopostīta. Pēc Otrā pasaules kara Zēlova atradās VDR sastāvā.
Cilvēki
Zēlovā jaunības dienas pavadījusi vācu politiķe Manuela Švēziga (Manuela Schwesig).
Mikrofona aptauja 1971
Mikrofona aptaujā 1971 par gada populārāko dziesmu piedalījās apmēram 100 dziesmu. Par tām savas balsis atdeva 34 636 klausītāji. Par gada populārāko dziesmu "Teic, kur zeme tā" tika nodotas 12 921 balsis, par dziesmu "Zilā" - 8337 balsis, bet par dziesmu "Savāda vasara" - 6707 balsis. Pirmajā desmitā ierindojās arī R. Paula dziesmas "Somu pirts", "Ances romance" un "Mirdzošais gliemežvāks". Pirmo reizi aptaujas laureātu godināšana notika ārpus Latvijas Radio nama - republikas Arodbiedrību padomes kultūras namā, kura zāle bija pārpildīta.
Populārākās dziesmas:
Star Wars Jedi: Fallen Order
Star Wars Jedi: Fallen Order ir action-adventure žanra datorspēle, kuru izstrādāja Respawn Entertainment un izdeva Electronic Arts Microsoft Windows, PlayStation 4 un Xbox One konsolēm. Spēles sižets norisinās "Zvaigžņu karu" visumā, 5 gadus pēc filmas "Zvaigžņu kari: Situ atriebība" notikumiem un 14 gadus pirms filmas "Zvaigžņu kari: Jaunā cerība" notikumiem. Sižets seko Kelam Kestisam (Cal Kestis), džedu māceklim, kuru vajā Galaktiskās Impērijas inkvizitore vārdā Otrā Māsa (Second Sister). Spēle izdota 2019. gada 15. novembrī. Ieguva lielākoties pozitīvās atsauksmes.
Mazie Stropi
Mazie Stropi ir Daugavpils pilsētas daļa Daugavas labajā krastā. Tā robežojas ar Križiem un Jaunajiem Stropiem. Mazajos Stropos atrodas Lielais un Mazais Stropu ezers.
VlogBrothers
VlogBrothers (dažreiz arī saukts Vlogbrothers) ir video blogs jeb YouTube kanāls, kas veido vlogus. Kanālu autori ir brāļi Džons Grīns un Henks Grīns. Pirmais projekts bija Brotherhood 2.0, kas aizsāka abu darbību iekš YouTube. Grīnu brāļi ir norādījuši, ka vlogam nav viena konkrēta formāta: “Patiesībā tas nav nekas konkrēts. Vai mēs runājam par savām dzīvēm, liekam viens otram smieties vai mēģinām izskaidrot ko svarīgu, šķiet, ka cilvēkiem tas patīk.” 2013. gada 5. martā kanālam bija vairāk kā miljons abonentu. Vloga fani un atbalstītāji individuāli tiek saukti par Nerdfighters, bet kā vairākums Nerdfighteria. Vloga abonementi ir Nerdfighteria kopienas bāze. Veidojot jaunus projektus, piemēram Project for Awesome, Grīnu brāļu savus skatītājus iedrošina savā starpā veidot kopienu. Šobrīd brāļi savā kanālā publicē divus video nedēļā. Džons Grīns publicē savu video otrdienā, un Henks Grīns to dara piektdienā.
Brotherhood 2.0 projekts
Iedvesmojoties no vlogera The show with zefrank izplānoja Brotherhood 2.0 2006. gada nogalē. Projekts aizsākās 2007. gada 1. janvārī ar domu, ka brāļi uz gadu pārtrauks jebkādu savstarpēju komunikāciju teksta formā un tā vietā sazināsies ar video blogu starpniecību. Projekts bija publiski apskatāms gan brāļu YouTube kanālā, gan arī projektam veltītā mājaslapā. 2007. gada 18. jūlijā Henks Grīns augšupielādēja video, kurā izpilda dziesmu Accio Deathly Hallows par godu septītās Harija Potera sērijas grāmatas iznākšanai. Tas bija pirmais no viņu veido, kas nonāca līdz YouTube pirmajai lapai, un aizsāka brāļu popularitāti vlogeru vidū. Brotherhood 2.0 projekts noslēdzās 2007. gada 31. decembrī, taču brāļi Grīni nolēma turpināt veidot video pateicoties augošajai popularitātei un fanu bāzei.
Pēc Brotherhood 2.0
2007. gad 31. decembra video brāļi paziņoja, ka turpinās vlogot par spīti tam, ka sākotnējais projekts ir beidzies. Pēc Brotherhood 2.0 noslēguma projekta mājaslapa tika pārveidota brāļu fanu kopienai -Nerdfighters. Sākotnēji to uzturēja Henks Grīns, taču tagad to ir atjaunojuši un uztur brīvprātīgie no Nerdfighters vidus. Jauni projekti, video, diskusijas, grupas un forumi, ko veidojuši Vlogbrothers fani, tiek publicēti katru dienu, taču brāļu video joprojām ir tiešsaistes kopienas Nerdfighteria pamats. 2008. gada septembrī tika palaists Kiva.org, Nerdfighters aizdevumu grupa. 2015. gada martā Kiva.org ierindojās 7. vietā par izsniegto naudu vietējos un starptautiskos mikroaizdevumos. Kiva.org ir aptuveni 48 000 biedru, kuri kopā ir aizdevuši vairāk kā 5,3 miljonus dolāru. 2010. gada 20 janvārī Džons Grīns devās paternitātes atvaļinājumā, un rakstniece Morīna Džonsone viņa vietā veidoja video līdz 2010. gada 10. februārim. Šajā laikā Džons video blogā parādījās tikai 28. janvārī, lai nolasītu fragmentu no Dž. D. Selindžera "Uz kraujas rudzu laukā", lai godinātu aizsaulē aizgājušo autoru. Džons Grīns vlogā atgriezās 2010. gada 15. februārī un todien iepazīstināja skatītājus ar savu dēlu Henriju Grīnu.
Atsauksmes
Vlogbrothers kanālam ir izdevies sasniegt lielu fanu bāzi, kas tiek dēvēta par Nerdfighteria. Kopš 2015. gada jūnija kanālam ir vairāk kā 2,5 miljoni abonentu un vairāk kā 600 miljoni skatījumu. "The New York Times" autore Mārgatera Tālbota uzslavēja vloga tēmas: “Monologu tonis variē no muļķīgi informatīva līdz zinošam.” Viņa arī norādīja, ka “daudzi ieraksti izrāda pieaugušā viedumu, taču patīkami modernā veidā”.
Kopiena
DFTBA ir abreviatūra, kas nozīmē “Don’t forgert to be awesome” (tulkojumā - "Neaizmirstiet būt lieliski"), kas ir arī Grīnu brāļu sauklis, ko parasti papildina arī zīme (vai “bandas zīme”, kā to mēdz dēvēt Henks un Džons), kas ir no TV seriāla Star Trek aizgūts Vulkāniešu sveiciens, taču ar abām rokām vienas vietā, un rokas ir sakrustotas, plaukstas pavērstas uz iekšpusi. Kopš YouTube kanāla pirmsākumiem ir radīti vairāki produkti, piemēram, krekli un plakāti, ar šo zīmi. Brāļi Grīni bieži lieto to savu vlogu noslēgumā kā atvadu sviecienu. Britu aktieri Benedikts Kamberbačs un Mets Smits ir manīti demonstrējam “bandas zīmi”.
Emīls Bretšneiders
Aleksandrs Hermanis Emīls Bretšneiders (,, dzimis , miris ) bija Vadakstes pagastā dzimis vācbaltiešu izcelsmes ārsts, sinologs, botāniķis un ceļotājs.
Dzimis mežsarga ģimenē. No 1849. līdz 1852. gadam mācījies ģimnāzijā Jelgavā. No 1855. līdz 1858. gadam studēja medicīnu Tērbatas universitātē. Papildinājies Berlīnē, Vīnē un Parīzē. Kā ārsts no 1862. līdz 1864. gadam strādāja Krievijas vēstniecībā Teherānā, bet no 1866. līdz 1884. gadam - Pekinā, kur apguva ķīniešu valodu. Apceļojis arī citas zemes. Publicējis darbus botānikā un vēsturē.
Bretschn. ir saīsinājums klasifikācijā tiem augiem, kurus aprakstījis Bretšneiders.
Ciguns
Ciguns ir austrumu (ķīniešu) netradicionālās vingrošanas veids. Ciguns ir cieši saistīts ar ķīniešu filozofiju, sena atveseļošanās un psiholoģiskā treniņa māksla, kas ļaujot atbrīvoties no slimībām, pagarināt dzīves ilgumu, nostiprināt fizisko ķermeni un garu un dziļāk izprast apkārtējo pasauli. Jau kopš sendienām ciguns ir kļuvis par neatņemamu ķīniešu kultūras, filozofijas un bieži vien pat dzīves sastāvdaļu.
Nodarbošanās ar cigun parasti ietver kustīgu meditāciju, lēnas kustības koordinēšanu, dziļu ritmisku elpošanu un mierīgu meditatīvu prāta stāvokli. Cilvēki praktizē cigun visā Ķīnā un visā pasaulē atpūtai, vingrošanai, relaksācijai, profilaktiskai medicīnai, pašdziedināšanai, alternatīvajai medicīnai, meditācijai, pašattīstībai un cīņas mākslu apmācībai.
Ir veikti zinātniski pētījumi ar mērķi pierādīt ciguna efektivitāti dažādu diagnožu, to skaitā arteriālās hipertensijas, sāpju un vēža, ārstēšanu. Vairums sistemātisko pārskatu vai klīnisko izmēģinājumu nav devuši pārliecinošus rezultātus un bijuši pamatoti ar zemas kvalitātes klīniskiem pētījumiem, tāpēc šobrīd nevar veikt secinājumus par ciguna ietekmi uz veselību.
Etimoloģija
Termins ciguns ķīniešu valodā tiek apzīmēts ar diviem hieroglifiem: ci un gun.
Ci galvenokārt nozīmē gaisu, gāzi vai elpu, bet bieži tiek tulkots kā metafizisks jēdziens “dzīvībai svarīgā enerģija”, kas attiecas uz domājamu enerģiju, kas cirkulē caur ķermeni; lai gan vispārīgāka definīcija ir universāla enerģija, ieskaitot siltumu, gaismu un elektromagnētisko enerģiju; un definīcijas bieži ietver elpu, gaisu, gāzi vai attiecības starp matēriju, enerģiju un garu. Ci ir tradicionālās ķīniešu medicīnas un cīņas mākslas galvenais princips. Gong (vai kung) bieži tiek tulkots kā pilnveidošanās vai darbs, un definīcijas ietver praksi, prasmes, meistarību, nopelnus, sasniegumus, kalpošanu, rezultātu vai sasniegumus, un to bieži lieto kā gongfu (kung fu) tradicionālajā sasniegumu izpratnē ar kur nepieciešama liela piepūle. Abi vārdi ir apvienoti, lai aprakstītu sistēmas, kas kultivē un līdzsvaro dzīvības enerģiju, īpaši veselības un labklājības labad.
Pašlaik lietotais termins cigun tika popularizēts pagājušā gadsimta 40. gadu beigās un piecdesmitajos gados, lai apzīmētu plašu ķīniešu pašizaugsmes vingrinājumu klāstu un uzsvērtu veselības un zinātniskās pieejas, vienlaikus samazinot uzsvaru uz spirituālām praksēm, mistiku un elites ciltsrakstiem.
Raksturojums
Nedaudzi no šīs vingrošanas elementiem, kas attiecas vienīgi uz medicīnu, kļuvuši pieejami Eiropā un Amerikā tikai pagājušā gadsimta beigās. Ci tiek uzskatīta par kaut kāda veida substanci, kas pastāv jebkura Visuma punktā. Tā sastāvot no trīs komponentiem: materiālā, enerģētiskā un informatīvā. Pastāv iekšējā un ārējā, cilvēka un Kosmosa ci. Ir ci veids, kas cilvēkam piemīt jau no dzimšanas, un tāda, ko var iegūt no apkārtējās vides, organismā uzkrāt un patērēt. Gun ir darbības, kas jāveic, un darbs, kas jāpatērē, lai iemācītos kontrolēt tā saucamo ci enerģiju. Tas prasa laiku un pūles, un attīstība notiek noteiktā ātrumā. Citiem vārdiem sakot, gun ir ci mērīšanas metode. Tātad saskaņā ar hieroglifu tulkojumu, ciguns ir ci enerģijas izmantošanas māksla: tās iegūšana no apkārtējās vides, pārveidošana un izstarošana.
Plašākā nozīmē ciguns ir māksla sevi uzturēt pie labas veselības, tā ir arī sava veida filozofija, domāšanas veids, kā nodibināt tā saukto energoinformatīvo apmaiņu starp cilvēku un apkārtējo pasauli un saikni ar Visumu.
Ciguna vēsture iesniedzas gadu tūkstošiem senā pagātnē. Daži avoti liecina, ka ciguna sistēma izveidojusies vairāk nekā pirms pieciem tūkstošiem gadu. Tiek uzskatīts, ka visstraujāko attīstību tā ir piedzīvojusi Dzeltenā imperatora Huandi valdīšanas laikā (vairāk nekā 2,5 tūkstoši gadi p.m.ē.). Eksistē dažādi ciguna skolas virzieni un, atkarībā no to izvirzītā mērķa, pastāv arī atšķirīgas prakses metodes. Tradicionāli, sākot ar 20. gadsimta vidu, tās sāka iedalīt sekojoši: konfūcisma, daoisma, budisma, medicīniskā (arī ārstnieciskā) un kaujas (arī boksa) māksla.
1136. gads
1136. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Viļānu novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Viļānu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Viļānu novads sastāv no Dekšāres, Sokolku, Viļānu pagastiem un Viļānu pilsētas. Pēc LĢIA datiem Viļānu novada teritorijā atrodas 87 ciemi.
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Dekšāres pagasts
Dekšāres pagasta centrs atrodas Dekšārēs. Dekšāres pagastā atrodas 28 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 26 skrajciemi.
Sokolku pagasts
Sokolku pagasta centrs atrodas Strupļos. Sokolku pagastā atrodas 22 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 19 skrajciemi.
Viļānu pagasts
Viļānu pagasta centrs atrodas Viļānu pilsētā, kas ir arī novada centrs. Viļānu novadā atrodas 37 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 2 mazciemi un 32 skrajciemi.
Mikrofona aptauja 1970
Par aptaujas dziesmām tika nobalsojuši 17 000 klausītāju. "Mikrofona aptaujas" 1970 populārākās dziesmas:
Ā (Igaunija)
Ā (et) ir ciems Austrumviru apriņķī, Igaunijā. Atrodas valsts ziemeļos Somu līča piekrastē, 10 km no Liganuses.
1241. gadā pirmoreiz minēta rakstītajos vēstures avotos (Dānijas zemes ienākumu grāmata) ar nosaukumu Haze (da), vēlāk bijusi pazīstama arī ar vācisko nosaukumu Hākhofa (de). Ciemā atrodas muiža, kas uzcelta 15. gadsimtā, pašlaik te atrodas pansionāts.
Bioģeogrāfija
Bioģeogrāfija (, bios — ‘dzīvība’ + ‘ģeogrāfija’) ir bioloģijas un ģeogrāfijas nozare, kurā tiek pētīta dzīvo organismu sugu un to grupu izplatība un sadalījums pēc ģeogrāfiskiem apstākļiem un likumsakarībām. Galvenais bioģeogrāfijas izpētes objekts ir biosfēra.
Nozīmīgākās bioģeogrāfijas apakšnozares ir filoģeogrāfija (pēta organismu vēsturisko izplatību), zooģeogrāfija (pēta dzīvnieku izplatību), fitoģeogrāfija (pēta augu izplatību), salu bioģeogrāfija, paleoģeogrāfija (pēta organismu izplatību saistībā ar plātņu tektoniku) un panbioģeogrāfija (pēta globālos bioģeogrāfijas jautājumus).
Lādogas ezers
Lādogas ezers (ru, senais nosaukums: Нево; fi, krl) ir lielākais ezers Eiropā un 15. lielākais pēc platības pasaulē. Saldūdens ezers, atrodas Krievijas teritorijā — Karēlijas Republikā un Ļeņingradas apgabalā.
Ezerā ir ap 660 salu ar kopējo platību 435 km². Lielākā daļa salu atrodas ezera ziemeļrietumu daļā, tai skaitā slavenā Valaamas sala. Galvenās pietekas ir Sviras upe no Oņegas ezera, Volhovas upe no Ilmeņa ezera, Vuoksi upe no Saimā ezera Somijā.
Ezers ir kuģojams, tas veido daļu no Volgas—Baltijas kanāla.
Poliščinas pilskalns
Poliščinas pilskalns jeb Gorodok atrodas Latgalē, Krāslavas novada Šķaunes pagasta Šķaunē, pie Šķaunes jaunajiem kapiem un valsts robežas ar Baltkrieviju. Pilskalnu 1925. gadā atklāja Franča Baloža arheoloģiskā ekspedīcija, bet to aprakstījis Ernests Brastiņš.
Pilskalns ir apmēram 10 metrus augsts, savrups paugurs, postīts, noarot nogāzes. Pilsklana plakums ir 35 x 20 metrus liels. Novērojams apmēram 30 cm liels kultūrslānis. Tā datējums nav zināms.
Lādogas ezers
Vēsture
Viduslaikos ezers bija nozīmīgs ziemeļu—dienvidu virziena ūdensceļš. Staraja Ladogas senpilsētā atradās nozīmīgs seno vikingu atbalsta punkts. Vēlāk ezers un tā apkaime bija strīdus teritorija starp Zviedriju un Novgorodas republiku.
Lielākajā ezera salā — Valaamas salā — nenoskaidrotā laikā sāka veidoties Valaamas klosteris. No 1611. līdz 1715. gadam tas bija pamests, taču 18. gadsimtā tika atjaunots. Ziemas kara laikā, 1940. gadā, klosteris tika evakuēts uz Somiju. Savu darbību Valaama salā tas atsāka 1989. gadā. Uz citas salas atrodas Koņevecas klosteris un ezera piekrastē — Sviras Aleksandra klosteris. Visi šie klosteri pieder pie Krievijas arhitektūras un mākslas "zelta fonda".
Līdz 1721. gadam daļa no ezera piederēja Zviedrijai, taču pēc Ziemeļu kara tā tika atdota Krievijai. 1812.—1940. gados ezers bija uz robežas starp Somiju un Krieviju.
Ļeņingradas blokādes laikā (1941—1944) Lādogas ezers bija vienīgais ceļš, kas savienoja Ļeņingradu ar pārējo Krieviju. Ziemā bada piemeklētajai pilsētai pārtiku piegādāja ar kravas automašīnām pa ezera ledu; šo maršrutu dēvēja par "Dzīvības ceļu". Pēc Otrā pasaules kara Somija zaudēja teritoriju austrumos, un visa ezera piekraste tagad atrodas Krievijas teritorijā. Praktiski visi somi evakuējās uz Somiju, šeit palika dzīvot daļa karēļu.
Kojusala
Kojusala ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes labā krasta. Tās garums bija 1,2 km, platums 0,3 km. Tagad teritoriju, kur atradās sala, norobežo Maskavas, Toma, Krasta un Grēdu iela. Vēl saglabājies Kojusalas grāvis, kas Kojusalu šķīra no Lībiešu salas. Uz tās zemes atrodas Kojusalas dārzs.
Vēsture
Sala pastāvējusi vismaz no 17. gadsimta vidus un tā ietilpa Akmeņsalas draudzes novadā. 18. gadsimta beigās sala savienojās ar Daugavas krastu, uz agrākā Mazjumpravas muižas kroga zemes izveidojās dārzs, ko sauca arī par Cūku dārzu. 19. gadsimtā Daugavas atteka gar tagadējo Maskavas ielu aizsērēja un tika aizbērta.
Oņegas ezers
Oņegas ezers (ru, fi, krl, vep) ir liels ezers Krievijā, Karēlijas Republikā un Ļeņingradas un Vologdas apgabalos. Otrs lielākais ezers Eiropā, 17 lielākais pasaulē. Ūdens apmaiņas laiks — 12 gadi.
Kojusala
Muiža
Uz Kojusalas 16. gadsimtā atradās privāta muižiņa, kuras īpašnieks 1596. gadā bijis Rīgas ostas pārzinis Andreass Koje. Kojusalas muižai bija privātīpašuma ("bruņinieku muižas") statuss. Kad Lielā Ziemeļu kara sākumā 1700. gadā Saksijas karaspēks aplenca Rīgu, uz Kojusalas atradās ierakumi un Polijas karaļa mītne.
1754. gadā muiža ar dārzu kļuva par Rīgas īpašumu. 19. gadsimtā Rīgas pilsēta Kojusalas muižas zemi izpārdeva un tā tika blīvi apbūvēta. Kojusalas grāvja malā esošās ūdens platības 19. gadsimta otrā pusē tika iznomātas koktirgotāju firmai "Jēkabs Dombrovskis", kas zemi nomāja vairākus gadu desmitus.
1899. gadā muižas zemi pievienoja Rīgas pilsētai, tās ēkas līdz mūsdienām nav saglabājušās.
Oņegas ezers
Koka baznīcas, kas atrodas uz Kiži salas ezera ziemeļu daļā, iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Vērtīgākie arhitektūras un kultūras pieminekļi ir divas neparastas koka baznīcas, kas celtas 18. gadsimtā.
Cits unikāls kultūrvēsturiskais piemineklis ir ap 800 aizvēsturiski petroglifi ezera piekrastes klintīs, kas liecina, ka ezera krastos cilvēki dzīvojuši jau sen.
Ezerā populārs burāšanas sports — Petrozavodskā atrodas burāšanas klubs. Ezerā notiek starptautiskā Oņegas regate.
Lusona
Lusona (Luzon) ir Filipīnu lielākā sala un 15. lielākā sala pasaulē. Tās platība ir 109 965 km². Tā atrodas Filipīnu ziemeļos un kopā ar tai apkārt esošajām mazākām salām veido vienotu Lusonas salu grupu. Pēc iedzīvotāju skaitā Lusona ir piektā lielākā sala pasaulē. 2007. gadā tajā dzīvoja 46,2 miljoni iedzīvotāju. Lielākās pilsētas ir Kesonsitija (2,76 miljoni), Manila (1,65 miljoni), Kalukana (1,49 miljoni), Antipolo (0,68 miljoni) un Pasiga (0,67 miljoni). Izņemot Antipolo, pārējās pilsētas ir daļa no Manilas aglomerācijas, kas ir piektā lielākā pasaulē. Iedzīvotāju skaits aglomerācijā sasniedz 21,3 miljonus.
Administratīvi Lusonas salu grupu iedala 8 reģionos:
Fulda (upe)
Fulda ir upe Hesenē, Vācijā. Sākas Rēna kalnos (Rhön). Lejpus Kaseles, satekot ar Veru, veido Vēzeri.
Rīgas patrimoniālais apgabals
Rīgas patrimoniālais apgabals jeb Rīgas lauku novads bija Rīgas pilsētai administratīvi un tiesiski pakļauta lauku teritorija (~750 km2) ap pilsētu Daugavas lejteces abos krastos. Līdz 1606. gadam teritorijas nosaukums bija Rīgas landfogteja, ko administratīvi pārvaldīja īpaši rātskungi. 13. gadsimtā apgabala pamatiedzīvotāji bija līvi, zemgaļi un sēļi (Daugavas kreisajā krastā), kas līdz 17. gadsimtam pamazām pārlatviskojās vai pārvācojās. Apgabala robeža Daugavas kreisajā krastā sakrita ar Kurzemes un Zemgales hercogistes, vēlāk Kurzemes guberņas robežu.
Draudžu novadi
Poļu-zviedru kara laikā 1604. gadā Rīgas landfogteju sadalīja trīs daļās (Babītes, Biķera un Katlakalna draudzes novados), katrā pa četriem pagastiem. 1660. gadā Babītes draudzes novadu sadalīja Salas un Piņķu draudzes novados un kopš tā laika apgabalā bija:
Mūsdienās agrākā Rīgas patrimoniālā apgabala teritorijā ietilpst ne tikai ārpus Vecrīgas esošās Rīgas apkaimes, bet arī daļēji Mārupes novads, Olaines novads, Ķekavas novads un Ropažu novads.
Mikrofona aptauja 1969
Mikrofona aptaujas 1969 populārākās dziesmas:
Rīgas patrimoniālais apgabals
Vēsture
Lielāko apgabala daļu apsaimniekoja zemnieki, kas maksāja pilsētai feodālo renti, bet daļu aramzemes, mežu, ūdeņu un ganību izmantoja pilsētas iedzīvotāji, maksājot par to pilsētai zemes nomu. Ap 1380. gadu rāte nošķīra pilsētas lauku novada (landfogtejas) un pašas pilsētas pārvaldību. Landfogta amatu mēdza uzdot Rīgas birģermeistaram vai apvienot ar burggrāfa amatu. Landfogtejai nodibinājās arī īpaša tiesa, kuras locekļi bija lanfogts, apakšlandfogts un tiesas sekretārs, kurai pieaicināja par tiesnešiem divus pagastu vecākos (de oldeste). Livonijas kara sākumā (1558-1561) ordenis pārdzīvoja lielas naudas grūtības un pārdeva vairākus zemes īpašumus Rīgas pilsētai. Rātskungi un bagātie namnieki 15.-16.gs. ieguva zemes gabalus savu muižiņu ierīkošanai, kas tika nosauktas viņu īpašnieku vārdā. Tādas namnieku muižiņas bija Āgenskalns, Zasulauks, Zolitūde, Šampēteris, Ēbelmuiža, Strazdumuiža, Anniņmuiža u.c. 1604. gadā Rīgas patrimonālo apgabalu sadalīja trīs daļās, katrā pa četriem pagastiem, uzdodot katras daļas pārvaldību trīs vīru kolēģijai (pa 1 vīram no Rīgas rātes, Lielās un Mazās ģildes). Apgabalā izveidojās četras Rīgas patrimoniālās muižas un uzraudzību pār zemnieku saimniecībām uzdeva četriem muižkungiem ("amtmaņiem"), līdz ar to atcēla līdz tam bijušo zemnieku pašvaldību. Pēc Rīgas ieņemšanas 1621. gadā Zviedrijas karalis piešķīra tai vairākas bijušās Rīgas arhibīskapa zemes (arī Limbažus), Rīga nopirka arī Salaspils (1630), Ikšķiles (1630) un Mazjumpravas (1636) muižas.
Apgabala savrupā likumdošana saglabājās arī pēc tā pievienošanas Krievijas impērijai 1721. gadā, turpināja pastāvēt landfogtejas tiesa ar birģermeistaru (virslandfogtu) kā priekšsēdētāju un 2 piesēdētājiem. 1828. gadā Rīgas patrimoniālajā apgabalā bija septiņas pilsētas muižas 58 800 ha platībā: Dreiliņi, Mazjumprava, Olaine, Beberbeķi, Piņķi, Sala un Bieriņi. Muižiņu īpašnieki 18. un 19. gs. tās sadalīja zemes gabalos un pārdeva vai iznomāja apbūvei. Rīgas pilsēta turklāt piepirka arī Berkavas (1769) Stopiņu (1880) un Turkalnes (1886) muižas. Saskaņā ar 1860. gada Vidzemes guberņas zemnieku likumiem Rīgas pilsēta 19. gs. otrajā pusē 68% no savu muižu zemes pārdeva zemnieku saimniecībām. Rīgas patrimoniālā apgabala administratīvās īpatnības likvidēja 1877. gadā ievestie Krievijas pilsētu likumi un 1888. gada policijas reforma, bet landfogtejas tiesu 1889. gada tiesu reforma.
Vairāku gadsimtu laikā Rīgas patrimoniālais apgabals no pavisam maz apdzīvotas teritorijas kļuva par nevienmērīgi, bet Rīgas pievārtē intensīvi apdzīvotu teritoriju, uz kuras 19. un 20. gadsimta sākumā attīstījās Rīgas priekšpilsētas. Tikai 1922. gadā, nosakot Rīgas administratīvās robežas, kļuva iespējams ar likumu ievest vienādu pārvaldes kārtību visā novadā, kas tobrīd aptvēra 20 720 ha. Tomēr civiltiesiskā ziņā apgabals paturēja savas īpatnības līdz pat 1938. gadam, jo daudzi Pierīgas zemes gabalu valdītāji joprojām maksāja Rīgas pilsētai zemes nomu.
Naudītes pagasts
Naudītes pagasts ir pagasts Dobeles novada centrālajā daļā, Zemgalē. Robežojas ar sava novada Annenieku, Auru, Penkules, Bēnes un Īles pagastiem.
Daba
Rietumu daļa atrodas Austrumkursas augstienes malā, Lielauces paugurainē. Austrumu daļa atrodas Viduslatvijas zemienes Zemgales līdzenumā. Augstākā vieta atrodas Pokaiņu mežā pagasta ziemeļrietumos - 112,7 m vjl.
Upes
Sesava, Jugliņa, Gardene
Vēsture
Naudītes pagastā vēsturiski atradās Āķu muiža (Ahken), Jaunsesavas muiža (Neu-Sessau), Lielapguldes jeb Zaķu muiža (Groß-Abgulden, Lielapgulde), Naudītes muiža (Nauditen), Pētervaldes muiža (Peterwalde), Vecapguldes jeb Ānbomes muiža (Alt-Abgulden, Apgulde).
1935. gadā Jelgavas apriņķa Naudītes pagasta platība bija 120,4 km² un tajā dzīvoja 1550 iedzīvotāju. 1945. gadā pagastā izveidoja Naudītes un Upes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1954. gadā Dobeles rajona Naudītes ciemam pievienoja likvidētos Slagunes un Upes ciemus. 1958. gadā kolhoza «Vārpa» teritoriju pievienoja Annenieku ciemam, bet 1975. gadā daļu teritorijas pievienoja Lielauces ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Naudītes pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Dobeles novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Apgulde, Līdumi, Naudīte (pagasta centrs).
Gotlobs Totlēbens
Gotlobs Kurts Heinrihs fon Totlēbens (1715–1773) bija vācu izcelsmes Krievijas Impērijas ģenerālis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1715. gada 21. decembrī barona Kārļa Ādolfa fon Totlēbena ģimenē, iestājās Polijas karaļa un Saksijas kūrfirsta Augusta III dienestā, vēlāk dienēja Nīderlandes Apvienoto provinču karaspēkā, bet 1751. gadā viņš pārcēlās uz Prūsiju. Septiņgadu kara laikā iestājās Krievijas Impērijas dienestā un komandēja vieglās kavalērijas korpusu. 1760. gada oktobrī ģenerālmajora Totlēbena vadītais korpuss īslaicīgi ieņēma Berlīni.
1761. gada jūnijā viņu apcietināja par Krievijas armijas operatīvo plānu pārdošanu Prūsijas karalim Frīdriham II. 1763. gadā uz nāvi notiesāto Totlēbenu apžēloja Krievijas Impērijas ķeizariene Katrīna II. Krievu-turku kara laikā 1769. gadā Katrīna II viņam uzdeva cauri Dariali aizai šķērsot Kaukāzu un uzbrukt Osmaņu impērijai. Totlēbenam izdevās ieņemt Imeretijas galvaspilsētu Kutaisi un aplenkt ostas pilsētu Poti.
1771. gadā ģenerāli Totlēbenu iecēla par kazaku un baškīru karaspēka vadītāju un Polijas dalīšanas laikā 1772. gadā nosūtīja uz anektēto Polijas-Lietuvas kopvalsts daļu. Miris Varšavā 1773. gada 20. martā.
Beloje
Pie ezera atrodas viena no vecākajām Krievijas pilsētām — Belozerska.
Planēta
Planēta (el, planētes asteres — "klejojošā zvaigzne", arī πλανῆται, "klejotāji") pēc Starptautiskās Astronomijas savienības (IAU) definīcijas ir debess ķermenis, kurš atrodas orbītā ap zvaigzni vai zvaigžņu miglāju, tajā nenotiek kodolreakcijas, kā arī planētas masas izraisītās gravitācijas dēļ tā ir ieguvusi lodveida (gandrīz apaļu) hidrostatiski līdzsvarotu formu un tās orbītas tuvumā nav citu planētām līdzīgu debess ķermeņu.
Termins planēta jau izsenis ir bijis saistīts ar vēsturi, zinātni, mītiem un reliģiju. Sākotnēji planētas daudzās agrīnajās kultūras tika uzskatītas par dievībām vai vismaz par dievību iemiesojumiem. Pat mūsdienās daudzi cilvēki tic astroloģijai, kurā tiek stāstīts par planētu ietekmi uz cilvēku dzīvi, lai gan zinātnieku aprindās tiek noraidīta šāda saistība. Attīstoties zinātnei, cilvēku uztvere par planētām laika gaitā mainījās, ieskaitot vairākas būtiski atšķirīgas lietas. Pat vēl mūsdienās bieži vien tiek diskutēts, kāda tad īsti ir planētas definīcija. 2006. gadā IAU oficiāli pieņēma rezolūciju, kura noteica planētas definīciju Saules sistēmā. Šī definīcija ir gan slavēta, gan kritizēta, un joprojām daļa zinātnieku diskutē par to.
Saules sistēmā ir astoņas planētas: Merkurs, Venera, Zeme, Marss, Jupiters, Saturns, Urāns un Neptūns. Saules sistēmas planētas pēc fizikālajām īpašībām iedala Zemes grupas planētās un milzu planētās.
Kopš 1992. gada ir atklātas arī vairākas citplanētas. Līdz 2010. gada augustam "Citplanētu enciklopēdijā" (Extrasolar Planets Encyclopaedia) bija uzskaitītas 473 citplanētas.
Ančipova
Ančipova ir ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta austrumos 8,6 km no pagasta centra Rekovas, 23,1 km no novada centra Viļakas un 254,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie pašas valsts robežas ar Krieviju, nomaļus no valsts autoceļiem, robežupes Kūkovas krastā.
Modele
Modele, vīriešu dzimtē — modelis, ir persona, kuras uzdevums ir demonstrēt kaut ko, piemēram, apģērbu. Augsti apmaksātas un ārkārtīgi slavenas modeles sauc par supermodelēm. Modeļu izskatam, ķermenim un vecumam ir noteiktas prasības. Visbiežāk sastopamās modeles ir manekenes (modeles, kas demonstrē tērpus modes skatēs) un fotomodeles (pozē žurnāliem, reklāmām, reklāmas plakātiem).
Latvijā (dziesma)
Latvijā ir Jurjānu Andreja patriotiska vīru kora dziesma ar Ausekļa vārdiem, kas pirmo reizi atskaņota Ceturtajos Vispārīgajos latviešu Dziesmu un Mūzikas svētkos Jelgavā 1895. gadā.
Dziesma veidota samērā plaši, izkomponējot visu tekstu, bet tās apdare ir pilnīgi homofona, ar diezgan parastām modulācijām un bez lielākas ritmiskas dažādības. Tīri koriski Latvijā toties ir itin skanīgs darbs, kas tad — kopā ar patriotisko, tautas atmodas laikmetam raksturīgo tekstu — arī bija galvenais cēlonis dziesmas lielajai popularitātei.
Cietoksnis (Daugavpils daļa)
Cietoksnis ir Daugavpils pilsētas daļa Daugavas labajā krastā. Tā robežojas ar Dzintariem, Vizbuļiem, Viduspoguļanku, Ezermalu un Esplanādi. Rajons izveidojies pēc Otrā pasaules kara, tajā atrodas Daugavpils cietoksnis un Daugavpils Universitātes kopmītnes. Galvenās rajona ielas ir Vaļņu, Motoru, Ceriņu un Silu ielas, uz Cietoksni kursē 4., 5. un 13. maršruta autobusi, 13A. maršruta minibusi un 3. maršruta tramvaji.
1357. gads
1357. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Nezināms datums
Persijā beidza pastāvēt Čobanīdu dinastija.
Uzbrukums Rīgai (1919)
Uzbrukums Rīgai notika 1919. gada 22. maijā, kad Latvijas brīvības cīņu laikā Rīdigera fon der Golca komandētais karaspēks ieņēma Rīgu, padzenot no tās Padomju Latvijas valdību un karaspēku.
Situācija pirms uzbrukuma
Pēc veiksmīgās Kurzemes un Zemgales atbrīvošanas operācijas, Rīgas atbrīvošana kavējās. Landesvēra kaujas atmiņu grāmatā pausta ideja, ka Rīgas atbrīvošanu kavēja Ulmaņa valdība, kas vēlējās, lai to veic latviešu karaspēks. Kavēšanās ar Rīgas atbrīvošanu esot bijis viens no 16. aprīļa apvērsuma iemesliem.
1919. gada 7. maijā Antantes valstis Vācijai iesniedza Versaļas miera līguma projektu, tā parakstīšanai dodot divas nedēļas. Līguma 433. pants paredzēja Vācijas spēku izvešanu no Baltijas provincēm un Lietuvas, aizliedza jaunu Vācijas vienību ievešanu šajās zemēs, kā arī aizliedza Vācijas karaspēkam iejaukties šajās valstīs notiekošajā.
Tā kā landesvērs bija par vāju, lai viens atbrīvotu Rīgu, pilsētas atbrīvošana kļuva par politisku jautājumu, kurā sadūrās nepieciešamība pēc Vācijas karaspēka atbalsta un Antantes nevēlēšanos pieļaut Vācijas nostiprināšanos Baltijā. Maijā fon der Golcs devās uz Berlīni, lai saņemtu atļauju Rīgas ieņemšanai, kur saņēma atbildi, ka to vajadzētu veikt landesvēram bez Vācijas spēku atklātas iesaistīšanās. Šī iemesla dēļ galveno uzbrukumu veica landesvērs, kas ļāva notiekošo pozicionēt kā Latvijas iekšējo lietu. Rīgas ieņemšanu aplenkuma kustībā caur Iecavu un Ikšķili, kā tas notika 1917. gada Rīgas operācijā, valdība neatbalstīja, jo tās īstenošana būtu jāizmanto Vācijas 1. gvardes rezerves divīzijas spēki. Valdība arī ierobežoja militāro vienību kustību — Vācijas karaspēkam neļāva doties tālāk par Rīgu, landesvēram tikai līdz Juglas līnijai, bet fon der Golcs savu štābu no Liepājas drīkstēja pārcelt uz Jelgavu. Vācijas valdība deva fon der Golcam darbības brīvību, oficiāli no uzbrukuma Rīgai norobežojoties.
Tikmēr fon der Golcs jau plānoja, ka Rīgas ieņemšanai sekotu Vidzemes atbrīvošana, un Petrogradas ieņemšana kopā ar igauņu un baltgvardu spēkiem. Maija sākumā Igaunijas militārais pārstāvis Liepājā informēja fon der Golcu, ka igauņu spēki plāno ieņemt Vecgulbeni un varbūt pat Krustpils svarīgo dzelzceļa mezglu, tā atbrīvojot Vidzemi no boļševikiem. Paralēli igauņiem ziemeļos, uzbrukumu Daugavpils virzienā maija vidū sāka poļi. Tādējādi draudēja piepildīties ļaunākais Padomju Latvijas armijas sagrāves variants, tai nokļūstot ielenkumā. Rīgas noturēšana kļuva militāri aizvien sarežģītāka. Sarkanās Armijas vadītājs Jukums Vācietis 23. aprīlī ziņoja Ļeņinam, ka Krievijas Pilsoņu kara izšķirošās kaujas pašlaik notiek austrumu un dienvidu frontēs, uz kurām jāsūta visi papildspēki, kamēr rietumu frontē notiekošajam nav tik svarīga nozīme.
Uzbrukuma plāns
Izmantojot vēl pēdējo iespēju izmantot Vācijas militārās vienības, fon der Golcs izdeva pavēli par uzbrukumu Rīgai, kuru vadītu landesvēra komandieris Alfrēds Flečers. Uzbrukuma plāns paredzēja Dienvidlatvijas brigādei un vācbaltu vienībām uzbrukt no pozīcijām Kalnciemā un Slokā. Vācijas brīvprātīgo veidotajai Dzelzsdivīzijai pa šoseju bija jādodas no Jelgavas uz Rīgu, un jānodrošina aizmugures atbalsts uzbrūkošajām vienībām. Bauskā izvietotajai Jorka nodaļai un Bauskas bataljonam bija jānodrošina labais spārns, kamēr 1. gvardes rezerves divīzija palika rezervē Lietuvas pierobežā.
Uzbrukums Rīgai bija paredzēts 12. maijā, bet to iztraucēja dīvainā Andrieva Niedras nolaupīšana, ko veica Ulmaņa Pagaidu valdībai lojāli virsnieki. Pēc tam, kad Niedram 17. maijā izdevās no gūsta izbēgt, uzbrukumu nolika uz 22. maiju. Šajā laikā arī izvērsās balto armijas uzbrukums Petrogradai, 21. maijā baltajiem sasniedzot Krasnoje Selo. Padomju Latvija ne tikai nesaņēma papildspēkus, bet tās esošie spēki tika nosūtīti uz apdraudētākiem frontes sektoriem ziemeļos. Tādējādi Rīgas zaudēšanu bez cīņas padomju vēsturē izskaidroja ar stratēģiski nelabvēlīgo frontes situāciju, kurā Rīgu noturēt pat nebija plānots.
Pretējo pušu spēki
Pēc padomju avotiem, Rīgas krišanas priekšvakarā Padomju Latvijai bija 600 km gara fronte pret igauņiem, vāciešiem un poļiem. Šajā frontē 1. maijā atradās 28 180 kareivji, 1827 kavalēristi, 605 ložmetēji, 98 lielgabali, daži mīnmetēji, 12 lidmašīnas. Oficiāli armijā skaitījās 45 000 kareivju, taču reāli to bija daudz mazāk - armijā plosījās slimības un bads. Tikmēr fon der Golca 6. rezerves korpusā, kas bija izvērsts 170 km garā frontē, skaitījās 40 000 kareivji.
Abu pušu virsnieku un kareivju skaits ir zināms aptuveni. Kaujās iesaistīto Vācijas un Dzelzsdivīzijas kareivju skaits nav skaidri zināms, jo daudzas no vienībām, sekojot valdības noteiktajiem ierobežojumiem, veica tikai aizmugures nodrošināšanas funkcijas.
Uzbrukumā Slokas-Kalnciema virzienā landesvēram bija 8 bataljoni, 6 eskadroni un 4 baterijas. Trīs vācu bataljonos 3700 cilvēki, trīs latviešu bataljonos 1580 cilvēki, Līvena krievu bataljonā 400 un fon Mēdema bataljonā 400. Kopā 663 virsnieki, 5405 kareivji, 84 ložmetēji, 72 rokas ložmetēji, 17 lielgabali. Sarkanā armija šeit pretī izvirzīja 1. divīzijas un 2. divīzijas piecus bataljonus, kopā 1784 kareivjus, 57 ložmetējus, 6 vieglos un 2 smagos lielgabalus. Kopā šajās vienībās skaitījās 3610 cilvēki.
No Jelgavas virziena Rīgai uzbrūkošajā Dzelzsdivīzijā, kas spēlēja atbalstošo lomu, kaujās piedalījās 9 bataljoni ar 4500 kareivjiem, 420 kavalēristiem, 110 ložmetējiem, 202 rokas ložmetējiem, 28 vieglajiem un 8 smagajiem lielgabaliem. Pret tiem Sarkanā armija izvirzīja 8 bataljonus ar 2540 kareivjiem, 54 ložmetējiem, 6 vieglajiem un 4 smagajiem lielgabaliem, vienu bruņuvilcienu. Kopumā 4512 vīrus. Padomju vēsturnieki aprēķināja, ka Rīgai uzbrukuši līdz 15 000 landesvēra un Dzelzsdivīzijas kareivji, kamēr aizsardzību veikuši maksimums 8127 padomju kareivji un virsnieki.