cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grieķijas militārā hunta
Huntas politika
Huntas ideoloģija centās radīt Jauno Grieķiju (Νέα Ελλάδα) ar saukli Kristīgo grieķu Grieķija (Ellas Ellinon Christianon). 21. aprīļa apvērsums tika saukts par nācijas glābšanas revolūciju, kuras pamatojums bija tāds, ka grieķu sabiedrību visos līmeņos ir pārņēmusi komunistu konspirācija. Lai glābtu valsti no komunistiem, bija nepieciešama drastiska rīcība. Savās runās Papadopoulos huntu attēloja kā ārstu un Grieķiju kā slimnieku. Lai operācijas gaitā pacienta dzīvība netiktu apdraudēta to ir nepieciešams ieģipsēt, piesiet pie operāciju galda un iemidzināt ar anestēziju.
Tā kā Grieķija joprojām bija NATO dalībvalsts, daļa Rietumvalstu atturējās no pārliekas huntas kritizēšanas. Liberālās Skandināvijas valstis un Nīderlande bija daudz naidīgākas un jau 1967. gada septembrī cēla prasību Eiropas Padomes Cilvēktiesību komisijā pret Grieķiju, kas izlēma pati izstāties no Eiropas Padomes 1969. gada decembrī.
Papadopoulos atbalstīja konservatīvu kultūras politiku. Māksla, literatūra, mūzika un kino tika stingri kontrolēti, pastāvēja aizliegto grāmatu, filmu un dziesmu saraksti. Konservatīvie zemnieki bija dabīga huntas atbalsta bāze, tāpēc līdz tam novārtā atstātajiem lauku rajoniem tika palīdzēts attīstīties, zemniekiem tika izsniegti pabalsti, kurus nevajadzēja atmaksāt.
Vienlaikus, tika atļautas apolitiskas rietumu kultūras izpausmes. 1970. gadā Grieķijā tiek rādīta dokumentālā filma par Vudstokas mūzikas festivālu, lai arī policija kontrolēja un aizturēja „nekārtīgākos“ skatītājus. Krētā pastāvoša hipiju komūna mierīgi turpināja pastāvēt. Hunta aktīvi atbalstīja tūrisma attīstību, kas nozīmēja, ka rietumu apģērbs un dzīvesstila izpausmes netika ierobežotas.
1967. līdz 1973. bija pēdējie augstas ekonomiskās izaugsmes gadi pirms 70to gadu vidus vispasaules ekonomiskās krīzes, kad valstī bija zema inflācija un neliels bezdarbs. Izaugsmi veicināja valdības investīcijas tūrisma nozarē, brīva emigrācijas politika, valsts finansēti attīstības projekti (hidroelektrostaciju celtniecība) un atbalsts biznesam. Šajos gados Grieķijā sāk darboties Coca-Cola ražotne. Necaurspīdīgā finanšu dalīšana noveda arī pie korupcijas skandāliem, kad finansējumu saņēma viesnīcas, kas nekad netika atvērtas.
Tika atceltas un ierobežotas jebkādas pilsoniskās brīvības. Neskaidrība likumdošanā noveda pie nepotisma un favorītisma, kad likumi tika piemēroti pēc vajadzības. Valstī valdīja policijas un armijas patvaļa.
Politiskās represijas
Pēc apvērsuma 6188 huntas politiskie pretinieki tika ieslodzīti vai izsūtīti uz nomaļām grieķu salām. Diktatūras gados vismaz 3500 cilvēki ir tikuši spīdzināti Drošības policijas un Militārās policijas spīdzināšanu centros. Parastākās spīdzināšanas metodes bija: pēdu sišana ar nūjām vai metāla trupām; objektu iestumšana un nežēlīga kustināšana vagīnā vai ānusā; roku un pēdu nagu noraušana; lekšana uz vēdera; galvas un ķermeņa matu izraušana; žņaugšana u.c. Daži no spīdzināšanas upuriem tika sakropļoti uz visu atlikušo mūžu.
Opozīcija
1970. gada 19. septembrī, Korfu salā dzimušais students Kostas Georgakis, protestējot pret diktatūru, pašsadedzinājās Dženovas Mateoti laukumā tādējādi piesaistot ievērojamu starptautisko uzmanību huntas cilvēktiesību pārkāpumiem. Baidoties no nemieriem, hunta četrus mēnešus aizkavēja viņa mirstīgo atlieku nogādāšanu mājās.
1973. gada maijā tika atklāta un apspiesta sacelšanās grieķu kara flotē. Uzzinot par savu demokrātiski noskaņoto biedru arestu, grieķu flotes karakuģis Velos, kurš piedalījās NATO kara manevros, 1973. gada 23. maijā atteicās atgriezties Grieķijā un palika Itālijā. Kuģa kapteinis un visi virsnieki pieprasīja un saņēma politisko patvērumu Itālijā, bet matroži atgriezās Grieķijā. Pēc huntas krišanas visi virsnieki atgriezās grieķu kara flotē.
Ierobežotā liberalizācija
Huntas ideoloģisko un politisko sabrukumu izraisīja tās vadītāja Papadopoulos mēģinājumi pārveidot un liberalizēt režīmu, kā rezultātā saasinājās huntas iekšējās pretrunas un pieauga sabiedrības prasības pēc patiesas demokrātijas. Papadopoulos vairakkārt bija izteicies, ka nevēlas, lai revolūcija (hunta) kļūtu par ilgstošu režīmu un bija centies ieviest liberālākas reformas 1968., 1969. un 1970. gadā, taču tām pretojās konservatīvā huntas virsnieku daļa.
1970. gada 10. aprīlī tika paziņots, ka tiek izveidota divpalātu Konsultatīvā Padome, kas bija režīmam paklausīgs orgāns un sastāvēja no stingri ierobežotās vēlēšanās izveidotas Centrālās Konsultatīvās Padomes un Provinču Konsultatīvās Padomes. Pēc režīma kontrolēta referenduma, Papadopoulos 1973. gada 1. jūnijā paziņoja par monarhijas izbeigšanu, republikas izveidošanu un par Prezidentu iecēla pats sevi. 29. jūlijā notika režīma kontrolēts referendums, kas apstiprināja jauno republikānisko konstitūciju.
Papadopoulos atcēla karastāvokli, atbrīvoja daļu politieslodzīto un izbeidza huntas Militārās padomes darbu, kas bija pārvaldījusi valsti kopš apvērsuma. Viņa mērķis bija izveidot prezidentālu republiku, kurā prezidentam piederētu visa vara. Armijas lomas samazināšana un daļēja atstumšana no varas izraisīja neapmierinātību konservatīvajos huntas pārstāvjos, kuri sāka plānot Papadopoulos gāšanu.
Novembra apvērsums
Daļēji atjaunotās politiskās brīvības deva iespēju tradicionāli radikālajiem Atēnu Nacionālās Tehniskās Universitātes (Politehnikuma) studentiem organizēt protesta demonstrācijas, kas kļuva aizvien lielākas un noveda pie universitātes ēku ieņemšanas. Sarunu vietā valdība izlēma atjaunot ārkārtas stāvokli un 1973. gada 17. novembrī nosūtīja armiju atbrīvot 14. novembrī studentu ieņemto Politehnikumu. Studentu sacelšanās un tās asiņainā apspiešana deva iespēju huntas konservatīvā spārna vadītājam, brigādes komandierim un Militārās policijas komandierim Dimitros Ioannidis 25. novembrī veikt jaunu valsts apvērsumu. Valstī atkal tika ieviests ārkārtas stāvoklis, iecelts jauns prezidents, ģenerālis Gizikis un politiski bezspēcīgs premjerministrs. Reālā vara tagad bija aizkulisēs paliekošā Ioannidis rokās, kura plānos bija uzturēt stingru militāro diktatūru.
Ioannidis apvērsums sagrāva huntas kultivēto mītu par tās vienotību. Propagandā tika uzsvērts, ka 25. novembra apvērsums ir paglābis un atjaunojos huntas “revolūcijas” sākotnējos ideālus. Papadopoulos tika apvainots 1967. gada revolūcijas ideālu nodošanā, sadarbībā ar diskreditētajiem demokrātijas ēras politiķiem un pārāk ātrā valsts virzīšanā parlamentārisma virzienā.
Huntas sabrukums
Grieķijas hunta atbalstīja grieķu aktīvistu 1974. gada 15. jūlijā veikto valsts apvērsumu grieķu un turku apdzīvotajā Kipras republikā, kurā tika gāzts prezidents, arhibīskaps Makarios III. Reaģējot uz iespējamo Kipras pievienošanu Grieķijai, Turcijas armija 20. jūlijā iebruka salā, kas joprojām ir sadalīta grieķu un turku daļās. Reāla kara draudi ar Turciju visā Grieķijā izraisīja paniku, iedzīvotāji masveidā izpirka pārtikas produktus.
Huntas varas sabrukumu tikai dažu dienu laikā izraisīja tūlītēja kara briesmas ar Turciju, kā arī acīmredzamā militārās vadības nespēja tikt galā ar savu pamatfunkciju – valsts aizsardzību. Tādējādi tā zaudēja arī savas pretenzijas uz politisko varu. Huntas locekļi sāka meklēt kontaktus ar vēl nesen noniecinātajiem demokrātiskajiem politiķiem.
Tā kā kara draudu dēļ civilā gaisa satiksme bija pārtraukta, Karamanlis no Francijas Grieķijā atgriezās ar Francijas prezidenta lidmašīnu. Uzzinot par viņa atgriešanos, cilvēku pūļi izgāja ielās skandējot “Viņš nāk! Viņš nāk!” (Ερχεται! Ερχεται!) un desmitiem tūkstošu atēniešu devās uz lidostu sagaidīt Karamanli. Tai pašā dienā Karamanlis nodeva premjerministra zvērestu. Jaunās valdības pirmie uzdevumi bija ar godu izvest Grieķiju no konflikta ar Turciju un organizēt jaunas vēlēšanas.
Demokrātijas atjaunošana
Valstī valdošās nestabilās situācijas dēļ Karamanlis pirmās nedēļas dzīvoja karakuģa apsargātā jahtā, taču viņam ātri izdevās rast politisku risinājumu ar Turciju un uzsākt pāreju no militārās diktatūras uz daudzpartiju demokrātiju. Lai izbeigtu sabiedrības šķelšanos, tika legalizēta Grieķijas Komunistiskā partija. Tika atbrīvoti un amnestēti visi politieslodzītie. Karamanlis izveidotā konservatīvā partija Jaunā Demokrātija uzvarēja 1974. gada novembra vēlēšanās, un Grieķijā tika atjaunota parlamentārā demokrātija. Vēlēšanām sekoja republikas referendums, kurā grieķi nobalsoja par monarhijas izbeigšanu un Trešās grieķu republikas izveidošanu.
1975. gada janvārī deviņpadsmit gāztās huntas locekļus arestēja un augustā pret viņiem tika izvirzītas apsūdzības valsts nodevībā un dumpī. Tiesas procesā, kas tika dēvēts par Grieķijas Nirnbergu, galvenie huntas vadoņi tika notiesāti uz nāvi, kas tika aizstāts ar mūža ieslodzījumu. Papadopoulos mira 1999. gadā, Ioannidis 2010. gadā.
Lielie
Pieci draugi un bijušie vidusskolas basketbola komandas biedri apvienojas ASV Neatkarības dienas svētkiem pēc tam, kad nomirst viņu vidusskolas komandas treneris.
Grieķijas militārā hunta
Demokrātijas atjaunošana
Šim tiesas procesam sekoja otrs, kas koncentrējās uz Politehnikuma sacelšanās apspiešanu un trešais, pret režīma spīdzinātājiem.
Vladislavs Tarnovskis
Vladislavs Tarnovskis (pl; dzimis, miris ) bija 19. gadsimta poļu komponists un pianists, dzejnieks un dramaturgs, romantisma pārstāvis.
FDD spridzina Krieviju
FDD spridzina Krieviju (ru) ir bijušā Krievijas Federālā drošības dienesta (FDD) apakšpulkveža Aleksandra Ļitviņenko grāmata, kas veltīta 1999. gada dzīvojamo namu spridzināšanai Maskavā, Bujnakskā un Volgodonskā. Grāmatā tika stāstīts arī par terorakta mēģinājumu Rjazaņā. Tika apgalvots, ka namus spridzina Krievijas FDD, pēc Putina rīkojuma, izmantojot heksogēnu.
Vladislavs Tarnovskis
Biogrāfija
Vladislavs Tarnovskis ir dzimis nelielā Rutēnijas ciematiņā Vroblevicē. Viņa māte bija Ernestīna Tarnovska (1808—1840) un tēvs Valerians Tarnovskis (1811—1861). Tarnovskisam bija arī brālis — Staņislavs (1738—1909), saukts par "Biały", un arī māsa — Maria Jozefa (1840—1938). Vladislavs Tarnovskis studēja jurisprudenci un filozofiju Jagaiļa Universitātē.
FDD spridzina Krieviju
Krievija šī grāmata pasludināta ārpus likuma. Grāmata tika izdota latviski un vairākās citās Eiropas Savienības valodăs.
Jorgs Papadopuls
Jorgs Papadopuls (el; dzimis 1919. gada 5. maijā, miris 1999. gada 27. jūnijā) bija Grieķijas Karalistes armijas virsnieks, artilērijas pulkvedis, 1967. gada 21. aprīļa militārā valsts apvērsuma vadošais organizators un Grieķijas militārās huntas vadītājs. Faktiskais Grieķijas diktators no 1967. gada 21. aprīļa līdz 1973. gada 25. novembra apvērsumam. Grieķijas premjerministrs no 1967. gada 13. decembra līdz 1973. gada 8. oktobrim. Nacionālās aizsardzības ministrs no 1967. gada 13. decembra līdz 1973. gada 8. oktobrim. Grieķijas Karalistes reģents no 1972. gada 21. marta līdz 1973. gada 31. maijam. Grieķijas Republikas prezidents no 1973. gada 1. jūnija līdz 25. novembrim.
Militārā karjera
Kā artilērijas otrais leitnants karojis pret itāļu un vācu iebrukumu Grieķijā. Okupācijas gados darbojies grieķu pašpārvaldes pārtikas apgādes administrācijā, sadarbojies ar vācu okupantu atbalstītajiem grieķu Drošības bataljoniem, kas cīnījās pret komunistu partizāniem. 1944. gada sākumā ar Lielbritānijas slepeno aģentu palīdzību bēga uz Ēģipti, kur bāzējās Grieķijas karaļa trimdas valdība. Paaugstināts par leitnantu. Piedalījies slepenas labējo virsnieku organizācijas izveidošanā 1944. gada rudenī.
1946. gadā paaugstināts par kapteini, bet grieķu pilsoņu kara beigās 1949. gadā — par majoru. 1956. gadā iesaistījies neveiksmīgā apvērsuma mēģinājumā pret karali Pāvilu. 1958. gadā piedalījās Militāro Pētījumu Biroja izveidē, kas kļūst par spiegošanas iestādi. No 1959. līdz 1964. gadam strādāja Slepenajā dienestā, kur bija atbildīgs par sadarbību ar CIP. 1964. gadā pārcelts uz artilērijas divīziju Trāķijā.
1965. gada jūnijā kļuva slavens kā virsnieks, kas arestējis divus kareivjus un astoņus kreisi noskaņotus iedzīvotājus par diversiju — cukura bēršanu armijas automašīnu benzīna tvertnēs. Taču drīz tika pierādīts, ka Papadopuls cukuru bēris pats, lai pastiprinātu viedokli, ka Centra Savienības valdības laikā komunisti netraucēti grauj valsts drošību. Viņš palika nesodīts un 1967. gadā tika paaugstināts par pulkvedi.
Huntas vadītājs
1967. gada 21. aprīlī, mēnesi pirms parlamenta vēlēšanām, kurās uzvara tika prognozēta centriski kreisajiem spēkiem, un apsteidzot karaļa Konstantīna II un bruņoto spēku vadības plānus par ārkārtas stāvokļa izsludināšanu, Papadopuls kopā ar līdzgaitniekiem no vidējā līmeņa virsnieku vidus veica militāru valsts apvērsumu.
Pirmajā huntas valdībā (21. aprīlis – 13. decembris) Papadopuls bija Nacionālās aizsardzības ministrs. Pēc neveiksmīgā Konstantīna II apvērsuma mēģinājuma 1973. gada 13. decembrī viņš kļuva par premjerministru. 1972. gada 21. martā valdība atlaida reģentu Zoitaki un iecēla Papadopulu arī par Grieķijas Karalistes reģentu.
Huntas valdība valstī ieviesa karastāvokli, preses un kultūras cenzūru, masu arestus un spīdzināšanu. Tūkstošiem politisko pretinieku tika arestēti, deportēti uz attālām salām vai izsūtīti no valsts. Savās runās Papadopuls huntu attēloja kā ārstu un Grieķiju kā slimnieku. Lai operācijas gaitā pacienta dzīvība netiktu apdraudēta, to ir nepieciešams ieģipsēt, piesiet pie operāciju galda un iemidzināt ar anestēziju.
Šķiršanās likums
Papadopuls apprecējās 1941. gadā un kļuva par tēvu dēlam un meitai. Taču laika gaitā laulība izjuka un pāris sāka dzīvot atsevišķi. Tā kā reliģiski konservatīvajā Grieķijā laulības šķiršana bija sarežģīts process, tad Papadopuls 1970. gadā pieņēma tieši savas laulības šķiršanai piemērotu īstermiņa likumu, kas deva viņam iespēju izšķirties un 1970. gadā apprecēties otrreiz.
Republikas izveidošana
Pieaugot neapmierinātībai ar diktatūru, un it sevišķi pēc neveiksmīgā, karalim joprojām uzticīgās Grieķijas kara flotes apvērsuma mēģinājuma 1973. gada maijā, hunta veica izmaiņas valsts iekārtā. Lai nedotu atkārtotu iespēju monarhistiem, hunta izlēma likvidēt monarhiju un izveidot prezidentālu republiku. Šis politiskais pavērsiens arī deva iespēju vismaz daļēji liberalizēt diktatūru un padarīt to pieņemamāku Grieķijā un ārpus tās.
1973. gada 1. jūnijā tika izsludināts konstitucionāls akts par monarhijas beigām un Trešās Grieķijas Republikas izveidošanu. Papadopuls sevi pasludināja par republikas prezidentu. Jaunā valsts iekārta tika apstiprināta 1973. gada 29. jūlija referendumā. 1973. gada 8. oktobrī tika iecelta jauna civilā valdība. Karastāvokļa atcelšana, politieslodzīto atbrīvošana un armija atstumšana no tiešās varas nebija pieņemama huntas konservatīvajam spārnam Dimitra Joannida vadībā, kurš sāka plānot jaunu apvērsumu, ko īstenoja 25. novembrī. Papadopuls tika atcelts no visiem amatiem un paturēts mājas arestā savā greznajā villā.
Sods
Pēc huntas krišanas un demokrātijas atjaunošanas Papadopuls tika arestēts 1975. gada janvārī, kopā ar citiem huntas locekļiem tiesāts un 1975. gada 23. augustā atzīts par vainīgu valsts nodevībā un dumpī. Viņam tika piespriests nāves sods, kas tika aizstāts ar mūža ieslodzījumu. Papadopuls palika cietumā līdz 1996. gadam, atsakoties no ātrākas amnestijas iespējas, jo tā nozīmētu atzīšanos savos noziegumos un nožēlas izteikšanu. 1996. gadā viņš tika pārvests no cietuma uz slimnīcu, kurā līdz nāvei 1999. gadā ārstējās no vēža.
Par žurnāliem "Zvezda" un "Ļeņingrad"
Par žurnāliem "Zvezda" un "Ļeņingrad" bija PSRS komunistiskās partijas Centrālās komitejas 1946. gada 14. augustā pieņemts lēmums, kas kritizēja Ļeņingradā iznākošos kultūras un mākslas žurnālus "Zvezda" un "Ļeņingrad", iezīmējot pēckara staļinisma politisko vajāšanu sākumu. Individuālai kritikai pakļāva izcilo dzejnieci Annu Ahmatovu un satīras rakstnieku Mihailu Zoščenko, kuru darbu turpmāku publikāciju aizliedza. Žurnālam "Zvezda" iecēla jaunu redaktoru, bet žurnālu "Ļeņingrad" likvidēja. Lēmumam sekoja rakstnieku vajāšanas visā PSRS un literatūras darbu stingra ideoloģiskā kontrole. Kā kļūdainu, lēmumu atcēla 1988. gada. 20. oktobrī.
Lēmuma pieņemšana
Iespējamie iemesli tieši šo divu žurnālu kritikai ir vairāki:
1946. gada 13. aprīlī Politbirojs izskatīja trūkumus CK Propagandas pārvaldes darbā. Staļins sākotnēji kritizēja Maskavas žurnālu "Novij mir", bet pēc tam arī Ļeņingradas "Zvezda". Zemākā līmeņa partijas vadītājus (īpaši Ukrainā) nokritizēja par vājo ideoloģisko darbu. 22. aprīlī par propagandu atbildīgie Ždanovs un Aleksandrovs sagatavošanai iesniedza jautājumu par literatūras žurnālu "uzlabošanu" un iespējamo to skaita samazināšanu. 26. jūnijā Ļeņingradas partijas vadība apstiprināja jauno "Zvezda" redakciju, kuras redkolēģijā iekļauts arī Zoščenko. Jūlija beigās iznākušajā "Zvezdas" numurā publicēts Zoščenko stāsts "Pērtiķa piedzīvojumi", kas jau iepriekš vairākas reizes publicēts bērnu žurnālos. Stāsta teikums: "Būrī ļoti mierīgi elpot, noteikti atgriezīšos zoodārzā pie pirmās iespējas," acīmredzami raksturoja pēckara situāciju.
7. augustā Aleksandrovs nosūtīja Ždanova izskatīšanai CK lēmuma projektu, kurā kritizēja 15 rakstnieku un dzejnieku daiļradi. 9. augustā notika CK Orgbiroja sapulce. Piedalījās Staļins, Ļeņingradas partijas vadītāji un rakstnieki. Staļins un Maļenkovs kritizēja Ļeņingradas žurnālu un partijas darbu. Staļins uzsvēra, ka literatūra un rakstnieki veic jaunatnes ideoloģiskās audzināšanas darbu, tāpēc nedrīkst publicēt apolitiskus tekstus, redaktoriem jābūt drosmīgiem atteikt iepriekšējo gadu autoru publikācijas, jādod iespēju kara veterāniem. "Mums ir tikai viena interese — audzināt jaunatni, apmierināt tās vajadzības, audzināt jauno paaudzi pozitīvu, ticošu savai lietai, bez bailēm no grūtībām, gatavu pārvarēt jebkurus šķēršļus. Vai tad Anna Ahmatova tādus ļaudis var izaudzināt, vai tas balagānu stāstnieks Zoščenko? Kāda velna pēc ar viņiem īpaši ņemties!" 14. oktobrī CK apstiprina lēmumu par žurnāliem. Lēmuma slepenajā daļā iekļauj Ļeņingradas partijas vadības kritiku.
Lai arī Zoščenko, un īpaši Ahmatova, jau iepriekš bija pakļauti kritikai un cenzūrai, tieši viņu izcelšana kritikai nedaudz izbrīnīja. "Ļeņingrad" un "Zvezda" Zoščenko bija publicējušas tikai pāris reizes. Arī Ahmatovas dzeja iepriekšējo trīs gadu laikā bija publicēta tikai dažas reizes. Tikmēr citi padomju žurnāli, kas arī bija publicējuši Ahmatovu, nekādu kritiku nesaņēma. Zoščenko 1946. gada aprīlī saņēma medaļu "Par lielisku darbu Lielā Tēvijas kara gados". Pēc CK lēmuma publicēšanas, Ahmatovu un Zoščenko izslēdza no Rakstnieku savienības, viņi izdzīvoja ar gadījuma darbiem.
Lai nospraustu jauno ideoloģisko kursu, uz Ļeņingradu nosūtīja bijušo Ļeņingradas partijas komitejas pirmo sekretāru Andreju Ždanovu, kurš Maskavā bija kļuvis par "otro cilvēku" aiz Staļina. Kritizēt Ļeņingradas partijas vadītājus viņam bija neērti, jo pats tos visus bija izvirzījis amatiem, tāpēc visu kritiku saņēma literāti. Ždanova 15. un 16. augusta referātus, kurā tas kritizēja literātus, pārpublicēja PSRS laikrakstos un žurnālos, sākas radošo darbinieku organizāciju sapulces un ideoloģisko pretinieku vajāšanas. Referātu nopublicēja atsevišķā brošūrā, kuru plaši izmantoja partijas darbā.
1946. gada 26. augustā sekoja CK lēmums par drāmas teātru darba uzlabošanu (aizliedza buržuāzisko autoru darbus), 4. septembrī kritikai pakļāva kinofilmu "Lielā dzīve", bet 1948. gada 10. februārī operu "Lielā draudzība". Katru reizi kritizēja autoru idejiskuma trūkumu, padomju īstenības izkropļošanu, pielabināšanos Rietumu priekšā un patriotisma trūkumu. Staļins nokritizēja filmas "Ivans Bargais" režisoru Sergeju Eizenšteinu, pieprasot pārstrādāt filmas otro sēriju. Mūzikā kritizēja Dmitriju Šostakoviču un Sergeju Prokofjevu.
Sekas Latvijā
Jau 31. augustā Rīgā notika kultūras darbinieku sanāksme, kurā Vilis Lācis uzstājās ar runu par CK lēmumu un tā nozīmi latviešu literatūras turpmākajam virzienam. 9. septembrī notika teātra darbinieku un 10. septembrī Latvijas rakstnieku sanāksmes, kurās runātāji kritizēja trūkumus žurnālā "Karogs" un laikrakstā "Literatūra un Māksla", soloties sekot CK lēmuma norādītajam virzienam.
Petija Djūka
Petija Djūka (en; dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu aktrise.
1963. gadā ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā Labākā aktrise otrā plāna lomā, atveidojot Helenas Keleres lomu filmā The Miracle Worker. Tolaik viņa bija jaunākā Kinoakadēmijas balvas ieguveja. 1980. gados Djūka bija ASV Kinoaktieru ģildes prezidente.
Rozetes logs
Rozetes logs jeb rozes logs (en) ir liels, apaļš logs, ar radiālām dekoratīvām rūtīm sadalīts sektoros stilizēta zieda vai zvaigznes veidā, un iestiklots ar vitrāžas stiklu.
Petija Djūka
Djūka bija precējusies četras reizes. Viens no viņas trim bērniem Šons Astins ir pazīstams ar lomu "Gredzenu pavēlnieka" filmu sērijā.
Rozetes logs
Kaut arī retumis tas ir sastopams arī romāņu stila celtnēs, taču parasti tas ir gotiskās arhitektūras elements, kas iekomponēts sakrālo celtņu fasādēs samērā augstu virs ieejas durvīm, nodrošināja tempļu iekštelpās bagātīgu apgaismojumu.
Romāņu stila perioda sākumā rozetes logi bija samērā vienkārši. Tie sastāvēja no šaurām radiālām rūtīm, kas ar šaurāko galu atdūrās pret aplīti loga centrā, bet otrs platākais gals iegāja gar loga perimetru izveidotajos arkveida iedobumos. Vēlāk, pārejot no romānikas uz gotisko stilu, rozetes zīmējums kļuva aizvien sarežģītāks, bet gotikas beidzamajā posmā bija pavisam samezglots. Skaistākie rozetes logi ir sastopami franču katedrālēs, piemēram, Parīzes Dievmātes katedrālē, Amjēnas katedrālē, Šartras Dievmātes katedrālē, Ruānas Katedrālē, Orleānas katedrālē, Boves Sv. Pētera katedrālē u.c.
19. gadsimtā, atjaunojoties interesei par gotiku, rozetes logi (ko dažkārt sauc arī par Katrīnes rozi), sāka izplatīties visā pasaulē gan baznīcās, gan arī dažādās laicīgajās neogotikajās celtnēs. Rozetes logi ir sastopami arī Latvijas arhitektūrā, piemēram, Daugavpils Mārtiņa Lutera evaņģēliski luteriskā baznīcā.
Brocēnu novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Brocēnu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Brocēnu novads sastāv no Blīdenes, Cieceres, Gaiķu, Remtes pagastiem un Brocēnu pilsētas. Pēc LĢIA datiem Brocēnu novada teritorijā atrodas 18 ciemi.
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Blīdenes pagasts
Blīdenes pagasta centrs atrodas Blīdenē. Blīdenes pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi, 1 mazciems un 1 skrajciems.
Cieceres pagasts
Cieceres pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 2 mazciemi.
Gaiķu pagasts
Gaiķu pagasta centrs atrodas Satiķos. Gaiķu pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 1 mazciems un 1 skrajciems.
Krasulas
Krasulas (Crassula) ir biezlapju dzimtas ģints, kurā ietilpst aptuveni 200 augu sugu, no kurām lielākā daļa tiek klasificētas kā sukulenti. Daudzas krasulas, piemēram, olveida krasula, tiek audzētas kā telpaugi. Savvaļā krasulas ir sastopamas daudzviet pasaulē, taču lielākā daļa no kultivētajiem augiem ir cēlušies no Āfrikas dienvidiem, konkrēti Austrumkāpas.
Krasulas parasti tiek pavairotas veģetatīvi — no nogriezta zara vai lapas. Lielākā daļa pacieš īslaicīgu salu, bet ļoti zemas un augstas temperatūras augus var nogalināt.
Balvu novada ciemu uzskaitījums
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Balvu pagasts
Balvu pagasta centrs atrodas Naudaskalnā. Balvu pagastā atrodas 23 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 22 skrajciemi.
Bērzkalnes pagasts
Bērzkalnes pagasta centrs atrodas Bērzkalnē. Bērzkalnes pagastā atrodas 28 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 27 skrajciemi.
Bērzpils pagasts
Bērzpils pagasta centrs atrodas Bērzpilī. Bērzpils pagastā atrodas 38 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi un 27 skrajciemi.
Briežuciema pagasts
Briežuciema pagasta centrs atrodas Briežuciemā. Briežuciema pagastā atrodas 34 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 33 skrajciemi.
Kubulu pagasts
Kubulu pagasta centrs atrodas Kurnā. Kubulu pagastā atrodas 39 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 37 skrajciemi.
Tilžas pagasts
Tilžas pagasta centrs atrodas Tilžā. Tilžas pagastā atrodas 28 ciemi, no tiem 1 lielciems un 27 skrajciemi.
Vectilžas pagasts
Vectilžas pagasta centrs atrodas Vectilžā. Vectilžas pagastā atrodas 15 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi un 11 skrajciemi.
Vīksnas pagasts
Vīksnas pagasta centrs atrodas Vīksnā. Vīksnas pagastā atrodas 34 ciemi, no tiem 1 vidējciems, un 33 skrajciemi.
Klikt!
"Klikt" (en) ir 2006. gada komēdija, kuras režisors ir Frenks Korači. Galvenās lomas atveido Ādams Sendlers, Keita Bekinseila, Kristofers Volkens, Henrijs Vinklers, Deivids Haselhofs un Džūlija Kavnere. Filmas pirmizrāde notika.
Cesvaines novada ciemu uzskaitījums
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Cesvaines pagasts
Cesvaines pagastā atrodas 25 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 22 mazciemi un 2 skrajciemi.
Doņecas skrausts
Doņecas skrausts (uk, ru) ir augstiene Ukrainas austrumos (Doneckas, Harkivas un Luhanskas apgabalos) un Krievijas Rostovas apgabalā, daļa no Doņecas augstienes. Izvietojies uz ūdensšķirtnes starp Donas un Dņepras baseiniem. Ziemeļu malā stāvi apraujas pie Severskijdoņecas ielejas. Veidots no smilšakmeņiem, kaļķakmeņiem, slānekļiem. Plašas akmeņogļu, kā arī polimetālu un vārāmās sāls atradnes. Daļa skrausta ietilpst reģionālajā ainavu parkā «Doņecas skrausts».
Pirmais cilvēks uz Mēness
Sākotnēji filmas projekts izziņots 2003. gadā ar Klintu Īstvudu režisora krēslā. Tomēr vēlāk, 2015. gadā, par filmas pamatveidotājiem izraudzījās Šazelu, Goslingu un Singeru. Filmas uzņemšana sākās 2017. gada novembrī Atlantā, Džordžijas štatā.
Vladimirs Etušs
Vladimirs Etušs (ru, dzimis, miris ) bija ebreju izcelsmes padomju-krievu aktieris, PSRS Tautas skatuves mākslinieks (1984).
Pirmais cilvēks uz Mēness
Filmas pirmizrāde notika Venēcijas kinofestivālā, savukārt ASV kinoteātros Universal Pictures to sāka demonstrēt tikai. Filma saņēma kritiķu uzslavas par lielisku režiju, Goslinga un Fojas aktierspēli, skaņu celiņu un precīzu secību atainojot izkāpšanu uz mēness virsmas. Tomēr izvēle neatspoguļot ASV karoga novietošanu uz mēness virsmas lika kritiķiem un abām politiskajām partijām debatēt par filmas patriotisma nostāju, neskatoties uz to, ka Amerikas Savienoto Valstu karogs rādīts vairākās citās svarīgās filmas epizodēs.
Filmas ienākumus uzskata par salīdzinoši sliktiem, jo visā pasaulē tā nopelnīja tikai 105 miljonus ASV dolāru pie 59 miljonu dolāru liela filmas budžeta, tomēr tas neliedza filmai saņemt vairākas nominācijas un balvas dažādos kinofestivālos: tostarp filma ieguva 76. Zelta globusa balvu par labāko skaņu celiņu, kā arī izvirzīta nominācijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā". Filma neieguva nevienu 72. BAFTA kino balvu no septiņām izvirzītajām nominācijām, tomēr saņēma Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākie vizuālie efekti". Tāpat filma balvai izvirzīta nominācijās "Labākā skaņa", "Labākā skaņas montāža" un "Labākais mākslinieka darbs".
Vladimirs Etušs
Dzīvesgājums
Pēc kara beigām 1945. gadā sāka strādāt Vahtangova teātrī.
Kā kinoaktieris debitēja Mihaila Romma vēsturiskajā filmā "Admirālis Ušakovs". Kļuva pazīstams ar lomām Leonīda Gaidaja komēdijās "Kaukāza gūstekne jeb Šurika jaunie piedzīvojumi" (1968), "Divpadsmit krēsli" (1971) un "Ivans Vasiļjevičs maina profesiju" (1973).
Slēgakmens
Slēgakmens jeb noslēgakmens ir ķīļveida vai piramīdveida krāvuma elements velves vai arkas virsotnē. Bieži vien izdalās no arkas plaknes, atšķiras ar izmēru, var tikt ornamentāli vai skulpturāli dekorēts, tādējādi pildot arī estētisko funkciju, kā arku vai pat horizontālu šķērssiju rotājums.
Raimonds Kugrēns
Raimonds Kugrēns (dzimis Bauskā, miris ) bija latviešu režisors.
Absolvējis Rīgas 1. vidusskolu un Latvijas karaskolu. Pēc karaskolas beigšanas dienējis 3. Jelgavas kājnieku pulkā. 1941. gadā izsūtīts no Litenes uz Noriļsku kā Latvijas armijas virsnieks.
Pēc atgriešanās no izsūtījuma strādājis par režisoru Bauskas Tautas teātrī, Stučkas Tautas teātrī, Ventspils Tautas teātrī un Kuldīgas Tautas teātrī. 1963. gadā absolvējis Latvijas Valsts konservatoriju režisora specialitātē.
Burtnieku novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Burtnieku novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Burtnieku novads sastāv no Burtnieku, Ēveles, Matīšu, Rencēnu, Valmieras un Vecates pagastiem. Pēc LĢIA datiem Burtnieku novada teritorijā atrodas 46 ciemi.
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Burtnieku pagasts
Burtnieku pagasta centrs atrodas Burtniekos, kas ir arī novada centrs. Burtnieku pagastā atrodas 13 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 3 mazciemi, 8 skrajciemi un 1 vasarnīcu ciems.
Ēveles pagasts
Ēveles pagasta centrs atrodas Ēvelē. Ēveles pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 3 mazciemi.
Rencēnu pagasts
Rencēnu pagasta centrs atrodas Rencēnos. Rencēnu pagastā atrodas 6 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems un 4 mazciemi.
Valmieras pagasts
Valmieras pagasta centrs atrodas Vanagos. Valmieras pagastā atrodas 17 ciemi, no tiem 2 lielciemi, 2 vidējciemi, 4 mazciemi, 3 skrajciemi un 6 vasarnīcu ciems.
Vecates pagasts
Vecates pagasta centrs atrodas Vecatē. Vecates pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 2 mazciemi.
2019. gada Tirreno—Adriatico
2019. gada Tirreno—Adriatico bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika no 13. līdz 19. martam. Tā bija 54. reize, kad notika Tirreno—Adriatico sacensības un tās bija septītās sacensības 2019. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensību kopvērtējumā uzvarēja Slovēnijas sportists Primožs Rogličs ().
Komandas
Tā kā Tirreno—Adriatico bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas piecas UCI profesionālās kontinentālās komandas), veidojot 23 komandu pelotonu.
Sacensībās piedalījās šādas komandas:
Kordovas province
Kordovas province ir viena no 50 Spānijas provincēm valsts dienvidrietumos, Andalūzijas autonomajā apgabalā. Tā robežojas ar Granadas provinci dienvidaustrumos, ar Malagas provinci dienvidos, ar Seviljas provinci rietumos, ar Badahosas provinci ziemeļrietumos, ar Sjudadrealas provinci ziemeļos un ar Haenas provinci austrumos. Kordovas provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Kordova. Provinces kopējā platība ir 13 769 kvadrātkilometri, 2009. gada beigās tajā dzīvoja 803 038 iedzīvotāji. Tā ir trīspadsmitā lielākā province Spānijā un sīkāk sadalīta 75 municipalitātēs.
Svētā Jura baznīca (Lokorotondo)
Svētā Jura (La Chiesa di San Giorgio Martire) jeb Lokorotondo Mātes (chiesa Madre di Locorotondo) baznīca ir viena no galvenajām Lokorotondo pielūgsmes vietām. Baznīca tika celta 11. gadsimta baznīcas vietā no 1790. līdz 1825. gadam klasicisma stilā. Baznīcu projektēt tika uzdots vietējiem arhitektiem Džuzepem Gimmam un Nikolam Fazano.
Jans Oblaks
Sasniegumi
Olimpija Ljubljana
Svētā Jura baznīca (Lokorotondo)
Apraksts
Fasādes frontona timpans dekorēts ar bareljefu, kura centrā attēlota Sv. Jura cīņa ar pūķi, bet malās Svēto Pētera un Pāvila attēli. Baznīcas plāns veidots grieķu krusta veidā, kas vainagots ar 35 metru kupolu. Īpašu interesi izraisa kreisajā pusē izvietotā Sv. Vakarēdiena kapela, kurā Bībeles sižeti attēloti uz 42 paneļiem, kas ir saglabājušies no 16. gadsimta kapelas. Apsīdā atrodas 1841. gadā gleznotā altārglezna, kur attēlots Sv. Vakarēdiens. Tāpat mākslinieciski vērtīga ir Frančesko de Mauro 1769. gadā gleznota glezna "Rožukroņa Madonna" (Madonna del Rosario), kuru iekļauj 15 ovāli ar mistēriju ainām.
Jans Oblaks
Sasniegumi
Benfica
Atlético Madrid
Venēcijas Teseras lidosta
Marko Polo Venēcijas Teseras lidosta (it), zināma arī kā Venēcijas Teseras lidosta (Aeroporto di Venezia-Tessera), ir starptautiska lidosta Itālijas ziemeļaustrumos, apkalpo Venēcijas aviācijas mezglu. Ceturtā noslogotākā lidosta valstī pēc pasažieru un kravu apgrozījuma.
Kjoko Hamaguči
Biogrāfija
Kjoko Hamaguči ir profesionālā cīkstoņa Heigo Hamaguči meita. Viņa uzauga Tokijā un vispirms nodarbojās ar peldēšanu. Četrpadsmit gadu vecumā viņa pārgāja uz brīvo cīņu. Viņas pirmais treneris bija viņas tēvs. Vēlākie treneri bija Rjo Kanehama un nacionālajā komandā Kadzuhito Sakae.
Venēcijas Teseras lidosta
Izvietojusies 8 km uz ziemeļiem no Venēcijas centra Teseras (Tessera) priekšpilsētā. Tagadējās lidostas vietā militārais lidlauks pastāvējis kopš 1915. gada. Mūsdienu lidosta atklāta 1961. gadā, aizstājot Venēcijas Lido lidostu. Nosaukta par godu venēciešu ceļotājam Marko Polo.
Kjoko Hamaguči
Biogrāfija
Kjoko Hamaguči starptautiskā karjera sākās 1995. gadā, 17 gadu vecumā, piedaloties Pasaules čempionātā Maskavā svara kategorijā līdz 70 kg. Šajās sacensībās viņa palika 13. vietā. Gadu vēlāk viņa pirmoreiz ieguva Japānas čempiones titulu un nedaudz vēlāk kļuva arī par Āzijas čempioni svara kategorijā līdz 70 kg. 1996. gada Pasaules čempionātā Sofijā viņa savu rezultātu, salīdzinot ar iepriekšējo, uzlaboja, iegūstot 7. vietu.
Venēcijas Teseras lidosta
Lidostai ir divi paralēli asfaltēti skrejceļi un viens pasažieru terminālis. Bāzes lidosta zemo cenu aviokompānijām easyJet un Volotea.
Kjoko Hamaguči
Biogrāfija
1997.gadā viņa guva pirmo lielo panākumu starptautiskā arēnā. Klermonferānā viņa kļuva par pasaules čempioni svara kategorijā līdz 75 kg, finālā uzvarot Kristi Marano no Amerikas Savienotajām Valstīm. Viņa atkārtoja šo panākumu arī 1997. un 1998. gada pasaules čempionātos.
Fjumičīno lidosta
Leonardo da Vinči lidosta (Aeroporto Leonardo da Vinci), zināma arī kā Romas Fjumičīno lidosta (Aeroporto di Roma-Fiumicino), ir starptautiska lidosta Itālijas vidienē. Valsts lielākā starptautiskā lidosta un 8. noslogotākā lidosta Eiropā, apkalpo Romas aviācijas mezglu.
Kjoko Hamaguči
Biogrāfija
2000. un 2001. gadi Kjoko Hamaguči nebija tik veiksmīgi. Viņa ierindojās trešajā vietā 2000.gada Pasaules čempionātā Sofijā aiz kanādietes Kristīnes Nordhagenas un polietes Editas Vitkovskas, bet 2001. gadā pat palika bez medaļas, jo pasaules čempionātā Sofijā bija ceturtajā vietā. Viņa zaudēja arī vācietei Nīnai Englihai.
2002. gadā viņa atgriezās uz panākumu ceļa. Vispirms viņa kļuva par Āzijas spēļu uzvarētāju Pusanā, aiz sevis atstājot Kanu Mindžonu no Dienvidkorejas un Janu Panovu no Kirgizstānas. Pēc tam viņa Grieķijas pilsētā Halkidā ceturto reizi kļuva par pasaules čempioni. 2003. gada pasaules čempionātā Ņujorkā viņa ieguva savu piekto pasaules titulu. Viņa uzvarēja Svetlanu Sajenko no Ukrainas, Kaliramanu Soniku no Indijas, Editu Vitkovsku, Stanku Zlatevu no Bulgārijas un Tokaru Montgomeriju no Amerikas Savienotajām Valstīm.
Jans Oblaks
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Fjumičīno lidosta
Izvietojusies 30 km uz dienvidrietumiem no Romas centra Fjumičīno komūnā. Lidosta atklāta 1961. gadā, aizvietojot Čampīno lidostu. Nosaukta par godu itāļu zinātniekam un māksliniekam Leonardo da Vinči.
Lidostai ir četri asfaltēti skrejceļi, trīs pasažieru termināļi un kravas terminālis. Fjumičīno lidosta ir ITA Airways un Spānijas zemo cenu aviokompānijas Vueling mezgla lidosta.
Kjoko Hamaguči
Biogrāfija
2004. gadā Kjoko Hamaguči Tokijā kļuva par Āzijas čempioni. 2004. gada olimpiskajās spēlēs Atēnās, startējot svara kategorijā līdz 72 kg, viņa pirmajās divās cīņas uzvarēja Tokara Montgomeriju un Stanku Zlatevu, bet trešajā cīņā zaudēja ķīnietei Vanai Sjui. Tomēr pēc tam uzvara pār Svetlanu Sajenko viņai nodrošināja bronzas medaļu.
Irmgarde Mitrēvice
Irmgarde Mitrēvice (dzimusi Rīgā, mirusi  Rīgā) bija latviešu aktrise un režisore.
Kjoko Hamaguči
Biogrāfija
Pasaules čempionātos 2005. gadā Budapeštā un 2006. gada Guandžou, viņa ieguva sudraba medaļas. Budapeštā viņa izšķirošajā cīņā zaudēja Irisai Smitai no Amerikas Savienotajām Valstīm, bet 2006. gadā — Bulgārijas cīkstonei Stankai Zlatevai, kas ar šo uzvaru kļuva par viņas pēcteci nākamajos gados pasaules čempiona tronī.
2006., 2007. un 2008. gadā Kjoko Hamaguči atkal uzvarēja Āzijas čempionātos un bija otrā aiz Vanas Sju 2006. gada Āzijas spēlēs Dohā. 2007. gada pasaules čempionātu Baku pēc zaudējumiem pret Stanku Zlatevu un Olgu Šanibekovu no Kazahstānas pabeidza 9.vietā. 2008. gada Pekinas olimpiskajās spēlēs viņa ieguva uzvaras pār Krievijas cīkstoni Jeļenu Perepjolkinu un Rosangelu Konseikao no Brazīlijas, pēc tam zaudēja Vanai Dzjao, līdz ar to viņas sapnis par olimpisko zelta medaļu atkal bija pārtrūcis. Viņai izdevās ar uzvaru pār Ali Bernardu no Amerikas Savienotajām Valstīm atkal iegūt olimpisko bronzas medaļu.
Pēc gadu ilga pārtraukuma Kjoko Hamaguči piedalījās 2010. gada pasaules čempionātā Maskavā. Vispirms viņa guva divas ievērību cienīgas uzvaras pār Katerīnu Burmistrovu no Ukrainas un Otčirbatinu Burmu no Mongolijas, tad zaudēja Ohenevai Akufo. Bet pēc uzvaras pār Maideru Undu viņa atkal ieguva bronzas medaļu. 2011.gada pasaules čempionātā Stambulā viņa vēlreiz zaudēja pret Ohenevai Akufo, nesasniedza finālu un ieradās tikai 11. vietā. 2011. gadā Kjoko Hamaguči ieguva savu 16. Japānas čempiones titulu.
2012. gada martā viņa Astanā viņa kvalificējās savām trešajām Olimpiskajām spēlēm Londonā 2012. gadā. Londonā viņa pēc punktiem zaudēja pirmo cīņu pret Guzelu Manjurovu no Kazahstānas, izstājās un ierindojās tikai 11. vietā.
Leo Silārds
Leo Silārds (dzimis, miris ) bija Ungārijas ebreju izcelsmes ungāru/vācu/amerikāņu fiziķis, izgudrotājs, biologs un fantastikas rakstnieks.
Biogrāfija
Dzimis Budapeštā būvinženiera ģimenē. No 1916. gada mācījās Budapeštas Tehniskajā universitātē. 1919. gadā pārcēlās uz Vāciju, kur mācījās Berlīnes Tehniskajā universitātē pie Einšteina, Planka un Laues. 1922. gadā absolvēja universitāti ar disertāciju termodinamikā. 1930. gadā kopā ar Einšteinu patentēja augstuma ierīces dizainu. 1933. gadā devās uz Londonu, kur pirmoreiz izteica ideju par ķēdes kodolreakcijas iespējamību un kodolreaktora ideju. 1938. gadā Silārds pārcēlās uz Ņujorku, ASV. 1939. gada 2. augustā Silārds uzrakstīja prezidentam Rūzveltam adresēto un Einšteina parakstīto Einšteina—Silārda vēstuli, kurā brīdināja, ka Vācija ir tuvu atomieroču radīšanai un aicināja ASV rīkoties. Vēstule bija viens no iemesliem Manhetenas projekta uzsākšanai.
Irmgarde Mitrēvice
Beigusi Natālijas Draudziņas ģimnāziju. 1932. gadā beigusi Ernesta Feldmaņa teātra kursus.
No 1932. līdz 1936. gadam strādājusi Latvijas Nacionālajā teātrī, no 1940. līdz 1941. gadam strādājusi Dailes teātrī, bet no 1936. līdz 1940. gadam un no 1941. līdz 1968. gadam strādājusi Liepājas teātrī. 1962. gadā Liepājas teātrī debitējusi kā režisore, kad iestudējusi Andreja Upīša komēdiju "Apburtais loks".
Veronas lidosta
Izvietojusies 10 km uz dienvidrietumiem no Veronas centra Villafrankas di Veronas komūnā. Izbūvēts kā militārais lidlauks 2. pasaules kara laikā. Kā civilais lidlauks sācis darboties kopš 1960. gadiem, apkalpojot čarterreisus uz Ziemeļeiropu un Romu. 1970. gadu beigās izbūvēta mūsdienīgas civilās lidostas infrastruktūra. Nosaukta par godu romiešu dzejniekam Gajam Valērijam Katullam (Gaius Valerius Catullus).
Irmgarde Mitrēvice
Nosaukta par Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieci. Ietverta starp laikraksta "Kurzemes Vārds" 20. gadsimta izcilākie Liepājas skatuves māksliniekiem.
Veronas lidosta
Lidostai ir viens skrejceļš un viens pasažieru terminālis. Bāzes lidosta zemo cenu aviokompānijām Neos un Volotea.
Aleksandra Oboļenceva
Aleksandra Oboļenceva (ru; dzimusi Tulā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2018).
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt sešu gadu vecumā. Trīs reizes uzvarējusi Krievijas meiteņu šaha čempionātos: 2009. gadā U8 vecuma grupā, 2011. gadā U10 vecuma grupā un 2012. gadā U12 vecuma grupā. 2009. gadā uzvarējusi Maskavas šaha festivāla Moscow Open bērnu turnīrā.
Pārstāvējusi Krieviju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos dažadās vecuma grupās, kuros izcīnījusi 4 medaļas: zelta (2011. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U10 vecuma grupā), sudraba (2018. gada Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U18 vecuma grupā) un 2 bronzas (2010. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U10 vecuma grupā un 2012. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U12 vecuma grupā ). 2010. gadā izcīnījusi otro vietu Pasaules skolnieku šaha čempionātā meiteņu U9 vecuma grupā, bet 2014. un 2015. gadā uzvarējusi šajā turnīrā (attiecīgi U13 un U15 meiteņu vecuma grupās). 2018. gadā Rīgā piedalījusies Eiropas jauniešu šaha čempionātā un U18 meiteņu vecuma grupā ierindojusies 4. vietā. 2019. gada oktobrī Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 meiteņu vecuma grupā izcīnījusi bronzas medaļu.
Šaha kluba SC 1957 Bad Königshofen sastāvā uzvarējusi Vācijas šaha bundeslīgā sievietēm (2018/2019).
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā Oboļencevai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2018. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Čampīno lidosta
Džovana Batistas Pastines starptautiskā lidosta (it), zināma arī kā Romas Čampīno lidosta (Aeroporto di Roma-Ciampino), ir starptautiska lidosta Itālijas vidienē, apkalpo Romas aviācijas mezglu.
Izvietojusies 12 km uz dienvidaustrumiem no Romas centra Čampīno komūnā. Lidosta atklāta 1916. gadā un ir viena no vecākajām joprojām funkcionējošajām lidostām. No Čampīno lidlauka 1926. gada 10. aprīlī Umberto Nobile sāka savu lidojumu uz Ziemeļpolu ar dirižabli Norge. Līdz 1961. gadam, kad tika atklāta Fjumičīno lidosta, Čampīno bija Romas galvenā lidosta. Nosaukta par godu itāļu aviatoram Džovanni Batistam Pastinem.
Lidostai ir viens asfaltēts skrejceļš un viens pasažieru terminālis. Lidostu izmanto arī Itālijas Gaisa spēki. Regulāros lidojumus no Čampīno lidostas veic tikai zemo cenu aviokompānijas Ryanair un Wizz Air.
Bridžita Džonsa. Saprāta robeža
"Bridžita Džonsa. Saprāta robeža" (en) ir 2004. gada romantiska komēdija, kas balstīta uz Helēnas Fīldingas tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisore ir Bībena Kidrona. Galvenās lomas atveido Renē Zelvēgere, Hjū Grānts, Kolins Fērts, Džims Brodbents un Džemma Džounsa. Filmas pirmizrāde notika Sidnijā. Filma ir turpinājums 2001. gada filmai "Bridžitas Džonsas dienasgrāmata". 2016. gadā filmai iznāca turpinājums "Bridžitas Džonsas mazulis".
Bridžita Džonsa nu ir atradusi mīlestību, tomēr tajā pašā laikā viņai rodas jautājumi par to, vai Bridžitai tiešām ir viss, par ko viņa ir sapņojusi.
Benislavski
Vēsture
Dzimta pieder Pobogu klanam. Par Latvijas Benislavsku priekšteci uzskata Mārtiņu (Marčinu) Benislavski, kas pēc 17. gadsimta poļu-zviedru kariem ieguva zemes īpašumu Marienhauzenas stārastijā. Bēržu un Zosulu muižu (tagadējā Bērzpils pagastā) īpašnieka Pētera Benislavska sieva Konstance Benislavska (1747—1806) kļuva slavena ar 1776. gadā Viļņā iespiesto dzejas grāmatu "Sev dziedātās dziesmas". Savukārt viņa brālis Jānis Benislavskis (1736—1812) kļuva par Mogiļevas palīgbīskapu (koadjuktoru), kas 1785. gadā svinīgi konsekrēja Rīgas Sāpju Dievmātes baznīcas jaunbūvi, bet 1800. gadā Aglonas katoļu baziliku. .
1840. gadā Stružānu muižnieks Benislavskis nodibināja pirmo Latgales zemnieku skolu, kuras skolotāja bija Sofija Prentniece.
Savu bijušo īpašnieku vārdu saglabājis Benislavas (arī Beņislavas) ciems Rugāju novada Lazdukalna pagastā. Balvu katoļu baznīcā saglabājusies piemiņas plāksne bīskapam Jānim Beņislavskim.
Grieķu Madonnas baznīca (Lokorotondo)
Grieķu Madonnas baznīca (Chiesa Madonna della Greca) ir senākā Lokorotondo baznīca, kas domājams celta starp 7. un 8. gadsimtu, bet 15. gadsimtā pārbūvēta, kad Taranto princis Pirrs Orsini del Balzo 1480. gadā apmeklēja Lokorotondo. Tomēr pirmās dokumentētās ziņas par baznīcu ir sākot ar 1520 gadu.
Apraksts
Neskatoties uz vairākām pārbūvēm laika gaitā, baznīca ir saglabājusi savu viduslaiku gotisko plānojumu un askētisku ārējo veidolu. Fasāde ir zvanveida formā ar slīpām malām, kas norāda uz tās sadalījumu centrālajā un un divos sānu jomos. Fasādi dekorē gotisks rozetes logs, kuru 1981. gadā izveidoja vietējais mākslinieks Domeniko Rozato pēc iepriekšējā viduslaiku loga parauga. Fasādes augšējos stūros ir novietotas Svēto apustuļu Pētera un Pāvila statujas, domājams, ņemtas no iepriekšējās baznīcas. Senāk baznīca bija dekorēta ar freskām, no kurām labajā pusē ir palicis fragments ar Jaunavas Marijas un Jēzus bērna attēlu. Dažas skulptūras no vietējā marmora joprojām ir salīdzinoši labā stāvoklī. Renesanses laika poliptihs "Rožu Dievmāte" ar Sv. Lūciju, Sv. Pēteri, Sv. Pāvilu un Sv. Oronco, kuru 16. gadsimtā pasūtīja barons Otaviano Lofredo, joprojām atrodas virs galvenā altāra. Divi nozīmīgi mākslas darbi ir Sv. Jura bareljefs (1559. g.) un uz ceļiem lūdzoša karavīra statuja ar saliktām rokām, kura personība nav zināma. Tas varētu būt gan Pirrs Orsini del Balzo, gan Otaviano Lofredo.
Džerijs Magvairs
"Džerijs Magvairs" (en) ir 1996. gada romantiska sporta drāma, kuras režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Kemerons Krovs. Galvenās lomas atveido Toms Krūzs, Kuba Gudings jaunākais, Renē Zelvēgere, Kellija Prestone, Džerijs O'Konels, Džejs Mors un Bonija Hānta. Filmas pirmizrāde notika.
Filma tika nominēta piecām Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tajā skaitā nominācijās par labāko filmu un labāko aktieri galvenajā lomā, tomēr balvu tā ieguva tikai nominācijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā".
Džerijs Magvairs ir sporta aģents, kurš piedzīvo pēkšņas morālas atklāsmes. Kad par šo atklāsmju paušanu Džerijs tiek atlaists no darba, viņš nolemj savu jauno filozofiju likt lietā kā neatkarīgs aģents.
Galerija
Galerija (fr, no it) ir gareniski izstiepta apjumta telpa vai pāreja starp ēkas daļām vai blakus ēkām. Galerijā parasti vienu garensienu aizvieto kolonnas vai stabi, bet reizēm arī vēl balustrāde.
Mākslas galerija
16. gadsimta sākumā pilīs parādījās galerijas izstieptu zāļu veidā ar vienu sienu, kurā iebūvēta lielu logu rinda. Savukārt, pretējā siena parasti bija nepārtraukta, un tika izmantota mākslas darbu un skulptūru novietošanai, kas nodrošināja labu dabīgo apgaismojumu. Šāds galeriju tips īpaši izplatījās baroka stila laikā. Ērta ekspozīciju izvietošana galerijās deva iemeslu par galerijām saukt arī mākslas muzejus vai to daļas, nepiesaistot tās telpu arhitektoniskām īpatnībām. Arī mūsdienu arhitektūra turpina aktīvi projektēt šādas galerijas.
Ludvigsburga
Kopā ar Bēnlingeni, Eslingeni, Rems-Muras, Gepingeni un Štutgarti kopā veido pilsētkopu Štutgartes reģions ar tieši ievēlētu reģionālo asambleju (Regionalversammlung).