cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Berlīnes Humboltu universitāte
Viena no vecākajām universitātēm pilsētā, to 1810. gadā ar Berlīnes Universitātes (Universität zu Berlin) nosaukumu dibinājis Vilhelms fon Humbolts. Viņa universitātes modelis ir ietekmējis citu Eiropas un Rietumu valstu universitātes. 1828. gadā tā tika pārsaukta par Frīdriha Vilhelma Universitāti (Friedrich-Wilhelms-Universität), vēlāk (neoficiāli) saukta par Universität unter den Linden. 1949. gadā ieguva pašreizējo nosaukumu par godu tās dibinātājam V. Humboltam un viņa brālim ģeogrāfam Aleksandram fon Humboltam.
Ar universitāti ir saistīti 40 Nobela prēmijas laureāti. 2013. gada QS World University Rankings tā tika ierindota 126. vietā pasaulē. Berlīnes Humboltu universitāte tiek uzskatīta par vienu no prestižākajām universitātēm Eiropā un vienu no prestižākajām universitātēm pasaulē mākslas un humanitāro zinātņu jomā.
Vīnes Tautas opera
Vīnes Tautas opera (de) ir nozīmīgs operteātris Austrijas galvaspilsētā Vīnē, mūzikas kultūras centrs, kurā tiek uzvestas operetes, operas, mūzikli, baleti. Katru sezonu, kas ilgst no septembra līdz jūnijam, vidēji notiek ap 300 izrādēm vācu valodā.
Dibināšana
Operas ēka tika uzcelta 1898. gadā kā Kaiser-Jubiläums-Stadttheater (Ķeizara jubilejas valsts teātris), kurā sākotnēji uzveda tikai lugas. Teātris tika uzcelts ļoti īsā laikā — 10 mēnešos. Tā pirmajam direktoram nācās saskarties ar lielām finanšu problēmām, kas netika pārvarētas un pēc piecu gadu darbības, 1903. gadā teātris bankrotēja.
Mūzikas teātris no 1903. līdz 1950. gadiem
1903. gada 1. septembrī ēku pārņēma Rainers Simons un pārdēvēja to par Kaiser-Jubiläums-Stadttheater — Volksoper (tautas opera). Viņš paralēli teātra izrādēm iestudēja arī vairākas operas un operetes. Operu "Toska" un "Salome" pirmizrādes Vīnē notika tieši Tautas operā, attiecīgi 1907. un 1910. gadā. Šajā teātrī uzstājās tādi pasaulslaveni dziedātāji kā Marija Jerica, Leo Slezaks un Ričards Taubers. Par pirmo operas diriģentu kļuva Aleksandrs Zemļinskis (1871—1942).
Laikā līdz Pirmajam pasaules karam Tautas opera kļuva par otru prestižāko operas namu Vīnē. 1919. gadā Fēlikss Vaingartners kļuva par operas māksliniecisko vadītāju un galveno diriģentu. Viņam sekoja režisors Hugo Gruders-Guntrams. Pēc 1929. gada opera fokusējās uz vieglo operas žanru, kā arī trupa devās viesizrādēs uz Ēģipti un Itāliju trīsdesmitajos gados. PēcOtrā pasaules kara Vīnes Tautas opera kļuva par otro mājvietu Vīnes Valsts operai, kuras ēka karā tika sapostīta. 1955. gadā Vīnes Tautas opera atgriezās savā lomā, izrādot operas, operetes un mūziklus.
Nesenā vēsture
Kopš 2007. gada 1. septembra teātra mākslinieciskais direktors ir Roberts Meijers kopā ar komercdirektoru Krišstofu Ladstēteru. Katru sezonu tiek izrādīti aptuveni 25 uzvedumi, kopā ap 300 izrādes. Papildus operas, operetes, baleta un mūziklu izrādēm, tiek veidotas arī īpašas programmas bērniem.
Vīnes Tautas operas uzvedumos piedalījušies arī Latvijas opermākslinieki. Egils Siliņš šeit guvis starptautisku ievērību Mefistofeļa lomā Guno operā "Fausts" un Borisa Godunova lomā Musorgska operā "Boriss Godunovs" (1996—2000). Marina Rebeka veiksmīgi uzstājusies Violetas lomā operā "Traviata" 2014. gadā.
Sēdvietas
Teātrī trīs līmeņos ir 1261 sēdvieta un 72 stāvvietas, kā arī divas vietas skatītājiem ratiņkrēslos.
Tehniskie dati
Orķestra bedre ir aprīkota ar elektrisko pacēlāju. Galvenās skatuves priekškars tiek pacelts un nolaists ar hidraulikas palīdzību. Skatuve ir 17,2 metrus plata un 19 metrus dziļa. Skatuves vidū ir rotējoša un paceļama grīdas riņķveida plāksne 15 m diametrā.
Organizācija
Kopš 1999. gada Vīnes Tautas opera ir 100% Bundestheater Holding AG (AS Federālais Teātru holdings) īpašums, līdzās ar Vīnes valsts operu, un Austrijas nacionālo teātri (Burgtheater). Bundestheater Holding AG ir Austrijas republikas īpašums.
Populārajā kultūrā
1987. gadā operas ēka tika izmantota ainām Džeimsa Bonda filmā "Dzīvās ugunis" (The Living Daylights).
Āzijas pludmales spēles
Āzijas pludmales spēles (en) ir starptautiskas vairāku sporta veidu sacīkstes, kurās piedalās sportisti no Āzijas valstīm. Pirmās Āzijas pludmales spēles notika 2008. gadā Bali, Indonēzijā. Līdz 2016. gada spēles notika ik pēc diviem gadiem, bet turpmāk tika plānots četru gadu cikls un nākamajām spēlēm vajadzēja notikt 2020. gadā Saņjā (Ķina), tomēr Covid-19 epidēmijas dēļ tās pārceltas uz 2021. gadu.
Spēles tiek raksturotas kā otrs lielākais Āzijas sporta notikums pēc Āzijas spēlēm. To popularitāti palielina zemās izmaksas un skatītāju pieejamība.
Medaļu sadalījums starp valstīm
Tabula atjaunināta pēc 2016. gada Āzijas pludmales spēlēm.
Dalasas "Cowboys"
Dalasas "Cowboys" (en) profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Īrvingā, Teksasas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1960. gadā. "Cowboys" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Nacionālās futbola konferences Austrumu divīzijā. Klubs savā pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis 5 Super Bowl izcīņās (1971, 1977, 1992, 1993, 1995). "Cowboys" savas mājas spēles aizvada Ārlingtonā esošajā AT&T Stadium.
Selgas iela (Rīga)
Selgas iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona, Vecāķos. Selgas iela sākas strupceļā pie Mangaļu prospekta un Vecāķu stacijas perona, beidzas krustojumā ar Kāpu prospektu.
Ielu savienojumi
Selgas iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Vasaras sezonā pa Selgas ielu kursē 29. un 58. maršruta autobusi. Tie kursē vienvirziena posmā no Garciema ielas līdz Vecāķu prospektam.
Balkanabata
Balkanabata ir pilsēta Turkmenistānas rietumos, Balkana vilajeta administratīvais centrs. Izvietojusies Balkana kalnu dienvidu pakājē 420 km no valsts galvaspilsētas Ašgabatas. Nozīmīgs naftas ieguves un pārstrādes centrs.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta kā ciemats Ņeftedaga (Нефтедаг) pie Transkaspijas dzelzceļa līnijas sakarā ar naftas atradņu apgūšanu. 1946. gadā piešķirts pilsētas statuss un pārdēvēta par Nebitdagu. 1999. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā.
Anatolijs Safonovs
Anatolijs Safonovs (dzimis 1940. gadā Maskavā) ir krievu konstruktors un sabiedriskais darbinieks. Bijušais ražošanas apvienības "Komutators" inženieris konstruktors, Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāts (1990—1993), ievēlēts no 47. Rīgas vēlēšanu apgabala. Viens no tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju un iesaistījās frakcijā "Līdztiesība". Augusta puča laikā 1991. gada 21. augustā Anatolijs Safonovs balsoja pret konstitucionālā likuma “Par Latvijas Republikas valstisko statusu” pieņemšanu.
Lībijas Karaliste
Lībijas karaliste bija konstitucionālā monarhija Ziemeļāfrikas valstī Lībijā no 1951. līdz 1969. gadam.
Valsts izveidošana
Līdz 1945. gadam Lībija bija Itālijas kolonija. Tā kā Itālija pēc Otrā pasaules kara bija zaudētājvalsts, 1949. gada 21. novembrī ANO Ģenerālā asambleja pieņēma rezolūciju, ka līdz 1952. gada 1. janvārim Lībijai jākļūst par suverenu valsti. 1950. gadā izveidoja Nacionālo satversmes sapulci, kurā tika pārstāvēti visi trīs reģioni: Tripolitānija rietumos, Kirenaika austrumos un Fezāna dienvidos. Pēc ilgiem strīdiem sapulce lēma par labu konstitucionālās monarhijas izveidošanai, par karali ievēlot Kirenaikas emīru Muhamedu Idrisu as Sanusi. Tika izstrādāta un 1951. gada oktobrī pieņemta Konstitūcija, bet 24. decembrī karalis Idriss proklamēja Apvienoto Lībijas karalisti, kas bija viena no pirmajām suverēnajām valstīm Āfrikas kontinentā.
Valsts iekārta un pārvalde
Valsts galva bija karalis, augstākās varas nesējs. Ministru kabinetu iecēla karalis. Parlamentu veidoja divas palātas: Senāts un Pārstāvju palāta. Provinču pārstāvjiem bija visai atšķirīgi uzskati par valsts attīstības vīziju, tāpēc parlaments visu laiku bija sašķelts naidīgos grupējumos, kas viens otru apkaroja. 90% iedzīvotāju bija analfabēti — neprata ne lasīt, ne rakstīt, — līdz ar to valsts pārvaldes iestāžu darbinieku absolūtais vairākums bija kolonisti. Tā kā nevarēja noteikt vienu galvaspilsētu, lai nenonāktu konfliktā ar otras provinces cilšu vadoņiem, galvaspilsētas bija divas: Tripole un Bengāzī.
Karaļa reālā vara nesniedzās tālāk par Bengāzī, Tripoli un viņa paša cilts teritoriju, pārējās ciltis vadīja to vecajo padomes un šeihi, bet vienīgā centralizētā un visu zemi aptverošā struktūra bija armija. Lielas problēmas radīja arī troņa mantošana: karalim nebija dēlu.
Iekšpolitika
Pēc pirmajām parlamenta vēlēšanām 1952. gada 19. februārī, visas politiskās partijas tika aizliegtas. 1956. gadā tika pieņemts likums, kas aizliedza iedzīvotājiem tiesības uz pulcēšanos, demonstrācijām, piketiem un streikiem. Pēc 1959. gada, kad valsts kasē sāka ieplūst naftas nauda, iedzīvotāju neapmierinātība strauji pieauga, jo līdzekļi nonāca monarha klana un cilšu vadoņu rokās, nekādi neietekmējot vienkāršo iedzīvotāju dzīves līmeni (kas cilšu sabiedrībā, kur tradicionāli bija pieņemts dalīties, tika uzskatīts par amorālu rīcību). Kaimiņos esošās Ēģiptes paraugs, kur Nasers vienu pēc otras īstenoja demokratizācijas reformas, tikai vairoja neapmierināto skaitu (1964. gadā karalis piešķīra sievietēm balsstiesības, taču tik un tā iedzīvotāji uz varu raudzījās kā viņu brīvības apspiedošu). Karaļa mēģinājumi pretstatīt aizvien lielāku popularitāti gūstošajam panarābismam vietējo nacionālismu guva atsaucību tikai viņa dzimtajā Kirenaikā.
Pēc Sešu dienu kara jūnijā sākās plašas iedzīvotāju protesta demonstrācijas pie britu un amerikāņu vēstniecībām, naftas kompāniju birojiem. Valsti pameta lielākā daļa ebreju kopienas. 1967.–1968. gadu mijā protesta demonstrācijas pret ārvalstu militāro klātbūtni un diktātu ekonomikā atsākās ar jaunu sparu, taču tika asiņaini apspiestas. Viena pēc otras dibinājās pagrīdes organizācijas, kuru mērķis bija monarhijas gāšana.
Ārpolitika
1953. gadā Lībijas karaliste iestājās Arābu valstu līgā, kur piederēja līgas prorietumnieciskajam konservatīvajam spārnam. Darbība ārpolitikā bija visai pasīva, nozīmīgākā rīcība bija, kad 1967. gada arābu valstu vadītāju konferencē karalis piekrita ekonomiski palīdzēt valstīm, kuru infrastruktūra cietusi karā ar Izraēlu. Visas citas ārpolitiskās aktivitātes bija pakļautas Rietumu lielvalstu vadlīnijai.
Iedzīvotāji
Dominējošā reliģija — islāms, taču pastāvēja arī kristiešu minoritātes (kopti, pareizticīgie, katoļi).
Sports
Tradicionāli populārs futbols. 1951. gadā izveidota Lībijas karaliskā futbola federācija, kas apvienoja 65 klubus ar 1500 spēlētājiem (amatieriem). Kopš 1967. gada valsts spēcīgākais futbola klubs bija "Ittihad". Tā kā ar futbolu aizrāvās arī karaliskās ģimenes locekļi, valsts lielākajās pilsētās — Tripolē un Bengāzī — tika izbūvēti futbola stadioni (50 000 skatītāju vietas katrā). Spēles taktikā dominēja t.s. "franču stils": akcents uz asiem pretuzbrukumiem, zonālā aizsardzība, straujš temps. Futbola komandu meistarības kāpināšanai tika algoti treneri no Ungārijas, Dienvidslāvijas karalistes, Lielbritānijas, Alžīras.
Saimniecība
Viena no nabadzīgākajām reģiona zemēm, bez kādiem vērā ņemamiem ienākumiem (līdz 1959. gadam).
Iedzīvotāju ienākumu pamatavots bija lopkopība: aitkopība un kamieļu audzēšana. Lauksaimniecībai derīgās zemes bija aptuveni 2-3% valsts teritorijas jūras piekrastē, un tā starpkaru periodā bija nonākusi itāļu kolonistu rokās. Dominēja dārzkopība un citrusaugļu audzēšana. Zvejniecība nenozīmīga — ģimeņu rūpals, pašu iztikas nodrošināšanai, ar minimālu virsproduktu.
1953. gadā karaliste noslēdza līgumu ar Lielbritāniju, apmaiņā pret ekonomisko un finanšu palīdzību iznomājot teritorijas kara bāzēm. 1954. gadā identisks līgums tika noslēgts ar ASV. Bez tiešiem finanšu maksājumiem, šo valstu speciālisti palīdzēja Lībijai attīstīt lauksaimniecību un sākt veidot izglītības sistēmu (90% pamatiedzīvotāju bija analfabēti). Ekonomiskā sadarbība tika uzsākta arī ar Franciju, Itāliju, Grieķiju un Turciju. Taču, neraugoties uz šo sadarbību, valsts bija pilnībā atkarīga no ārvalstu palīdzības.
Derīgie izrakteņi
1959. gadā Lībijā — Kirenaikas pilsētā Zaltanā — tika atrastas ievērojamas naftas iegulas. Tās tūdaļ tika iznomātas koncesiju veidā Rietumu naftas ieguves kompānijām, valstij saņemot 50% no peļņas, kas zemei, kurā nebija nekā, izņemot smiltis, bija milzu ienākumi.
Transports
Nedaudzās no kolonijas laika palikušās dzelzceļa līnijas tika slēgtas 1965. gadā. Ceļu praktiski nebija, jo nebija autotransporta. Kravu pārvadāšanai izmantoja nastu nesējus mājlopus.
1969. gada apvērsums
1969. gada jūnijā karalis devās vizītē uz Grieķiju un Turciju, savā vietā par reģentu atstājot troņmantnieku princi Hasanu ar Ridu (Idrisa brāļadēlu). 1. septembrī kapteiņa Muammara Kadāfi vadībā Brīvo virsnieku kustības grupas vadītas armijas vienības sadumpojās, sagrāba karaļa pili, valdības iestādes, radio un TV centru, gāžot monarhiju un proklamējot Lībijas Arābu Republiku. Nākamajā dienā jaunās varas leģitimitāti atzina Ēģipte un Arābu līgas valstis, 3. septembrī — PSRS un Varšavas bloka valstis, bet 6. septembrī - ASV u.c. Rietumu valstis.
Kurts Plade
Kurts Plade (dzimis, miris 1945. gada februārī) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks.
Futbolu spēlēt sāka Āgenskalna sporta un vingrošanas biedrībā, tāpat kā viņa brāļi Teodors, Alfrēds, Valdis un Bruno. Lielāko popularitāti guva divdesmito gadu sākumā FK Ķeizarmežs komandas sastāvā, 1923. un 1924. gados izcīnot Latvijas meistara titulu. Bija Latvijas izlases pieteikumā 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1920. gadu vidū K.Plade izbeidza futbola gaitas nopietnā līmenī, profesionālajā karjerā kļuva par zvērinātu advokātu, strādāja Ventspilī un Kuldīgā. Kuldīgā pildīja arī vietējās vācu sporta biedrības Otium vadītāja pienākumus un reizēm spēlēja arī Otium futbola komandā (vismaz līdz 1937. gadam). Otrā pasaules kara laikā vācbaltiešu izceļošanas gaitā 1939. gadā pārcēlās uz Vācijas okupēto Polijas daļu, gāja bojā 1945. gadā Poznaņā.
Mātes diena (filma)
"Mātes diena" (en) ir 2016. gada ASV romantiska komēdija, kuras režisors ir Gerijs Māršals. Galvenās lomas filmā atveido Dženifere Anistone, Keita Hadsone, Šeja Mičela, Džūlija Robertsa, Džeisons Sudeikis, Brita Robertsone, Hektors Elizondo, Timotijs Olifents un Džeks Vaitvols. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā.
Trīs dažādas paaudzes satiekas Mātes dienas nedēļā.
Daugavpils iela
Daugavpils iela var būt:
Pagarinātā madara
Pagarinātā madara (Galium elongatum) ir augu suga rubiju dzimtas madaru ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Vidusjūras apvidū, centrālajā un atlantiskajā Eiropā, kā arī Latvijā.
Tenors
Tenors (, — ‘turēt, virzīt’) ir visaugstākā vīriešu balss, kas ir zemāka par sieviešu kontraltu, bet augstāka par vīriešu baritonu un tiek klasificēta kā trešā balss četru balsu pamatsistēmā (soprāns, alts, tenors, bass). Tenora balss diapazona robežas tenora solo partijām ir no mazās oktāvas do līdz otrās oktāvas do, bet tenora koru partijām — no mazās oktāvas do līdz pirmās oktāvas la. Ar īpašu izteiksmību un meistarību vokālajā mūzikā izceļas tenoru atskaņotais pirmās oktāvas sibemol un otrās oktāvas do (augstais do). Izšķir "lirisko" un "dramatisko" tenoru, "raksturtenoru", kā arī "altīno" tenoru (ļoti augsta, falsetam līdzīga balss).
Pagarinātā madara
Daži autori to aplūko kā purva madaras pasugu ''Galium palustre ssp. elongatum (C.Presl) Lange.''
Morfoloģija
Pagarinātā madara ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs ar pacilu vai stāvu, zarojošu stublāju. Augam uz stublāja šķautnēm un lapu malām ir sīki dzeloņi.
1990. gada Latvijas čempionāts šahā
1990. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas 1. atklātais šaha čempionāts.
Pagarinātā madara
Morfoloģija
Lapas ir izvietotas neīstā mieturī pa 4, tās ir lancetiskas, 2—4 cm garas un 0,3—0,5 cm platas ar strupu galu.
Endzelīna
Endzelīna (vīriešu dzimtē Endzelīns) ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
1990. gada Latvijas čempionāts šahā
Turnīra gaita
1990. gadā tika pieņemta deklarācija "Par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu". Arī Latvijas šaha dzīvi skāra pārmaiņas - vēsturē aizgāja Latvijas PSR šaha čempionāti, un tika nolemts Latvijas čempionātu sarīkot kā plašu starptautisku turnīru. Latvijas 1. atklātais šaha čempionāts notika no 9. līdz 17. aprīlim 1990. gadā Rīgā pēc Šveices sistēmas 9 kārtās. Turnīrā piedalījās 154 dalībnieki, tostarp 10 viesi no Somijas, Norvēģijas, Lietuvas, Ukrainas, Moldovas. Pazīstamākie no viesiem bija lielmeistars un četrkārtējs Somijas čempions šahā Heiki Vesterinens, jaunais starptautiskais meistars Rūne Djurhūss (Norvēģija), kas nākamajā, 1991. gadā kļuva par Eiropas junioru čempionu šahā, un spēcīgais meistars Boriss Itkiss (Moldova). No viesiem labāk veicās Djurhūsam, kas ar 6 punktiem dalīja 14. - 30. vietu, bet Vesterinens un Itkiss ieguva tikai 5,5 punktus un dalīja 31. - 46. vietu. Turnīrs bija ļoti spraigs, pat viens zaudējums varēja krasi ietekmēt rezultātu - tā Aleksandrs Šabalovs pēc četrām uzvarām 5. kārtā piedzīvoja pirmo zaudējumu, pārtērējot apdomas laiku līdzīgā pozīcijā, un atlikušajās partijās ātri vienojās par neizšķirtu. Tomēr čempions palika iepriekšējais, jo vislabāk arī atklātajā čempionātā spēlēja iepriekšējā gada uzvarētājs Edvīns Ķeņģis, kas piekto reizi un ceturto reizi pēc kārtas kļuva par Latvijas čempionu. Aiz viņa ar punkta intervālu ierindojās Andrejs Sokolovs, Edvīns Griezne, Normunds Miezis, Jānis Klovāns. No šahistēm labākā bija Benita Vēja, kas izcīnīja 5,5 punktus un saņēma turnīra organizatoru speciālbalvu.
Pagarinātā madara
Morfoloģija
Ziedkopas ir diezgan blīvas, stublāja un zaru galā. Vainags ir četrdaļīgs, balts, ziedkāts ir kails un gluds. Auglis ir kails riekstiņš divu riekstiņu skaldauglī. Zied no jūnija līdz septembrim.
1990. gada Latvijas čempionāts šahā
Turnīra gaita
Latvijas 1990. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 9. līdz 26. maijam Rīgā. Turnīrs noritēja pēc tradicionālās riņķa sistēmas, un tajā ārpus konkurences spēlēja meistare Ņina Sitņikova (Ļeņingrada), kura ieņēma 3. vietu. Jau izlozē pirmo numuru izvilka Anda Šafranska, tāpat starts viņai padevās varens - 7 uzvaras 7 kārtās, un jautājums par čempiones nosaukumu bija izšķirts. Otro vietu ieņēma Guna Skujiņa, kas gan par diviem punktiem atpalika no uzvarētājas. Šafranskai tas bija trešais Latvijas čempiones tituls.
Latvijas atklātā šaha čempionāta turnīra pirmo vietu tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! Punkti (1.-13.) !! Punkti (14.-154.) !! Punkti (Kopā) !! Vieta
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! Punkti !! Vieta
Nadija Dorofejeva
Nadija Dorofejeva (ukraiņu: Надія Володимирівна Дорофєєва; dzimusi 1990. gada 21. aprīlī), profesionāli pazīstama arī kā DOROFEEVA, ir ukraiņu dziedātāja, komponiste, dizainere, video blogere un aktrise.
Biogrāfija
Nadija Dorofejeva dzimusi 1990. gada 21. aprīlī Simferopolē. TV projekta Шанс fināliste (2005).
2004. gadā viņa uzvarēja Melnās jūras spēļu konkursā un tika iekļauta ukraiņu mākslinieku delegācijā, kas devās turnejā pa Lielbritāniju.
Absolvējusi Simferopoles 3. liceju.
Viņa ieguva augstāko izglītību Maskavas Valsts kinematogrāfijas institūtā, neklātienē studēja vokālo prasmju fakultātē.
Kopš 2010. gada janvāra viņa dzīvo Kijivā un no 2010. gada janvāra līdz 2020. gada decembrim bija dueta Vremja i Steklo dalībniece. 2020. gadā duets Vremja i Steklo paziņoja par savas darbības beigām un sarīkoja vairākus atvadu koncertus.
2020. gada novembrī viņa sāka savu solo karjeru ar pseidonīmu DOROFEEVA.
2022. gadā saistībā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā, dziedātājas ieraksti tika izņemti no visām Krievijas mūzikas platformām (izņemot singlus duetā ar Skriptonite).
2022. gada 20. aprīlī dziedātājai, tāpat kā vairākiem citiem māksliniekiem un video blogeriem, uz 50 gadiem tika aizliegts iebraukt Krievijā, jo dziedātāja izteica Kremlim nepatīkamu viedokli par Krievijas iebrukumu Ukrainā.
Rūta Broka
Rūta Broka (dzimusi, mirusi ) bija latviešu aktrise.
Maļivanka
Maļivanka ir ciems Vaboles pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 222 km attālumā no Rīgas.
Samuels Rozentāls
Samuels Rozentāls (fr;, Suvalki — , Neijī pie Sēnas) bija ebreju izcelsmes Polijas un Francijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis tagadējā Polijā, studējis Varšavā tiesību zinātni, taču pēc Polijas sacelšanās 1863. gadā bijis spiests emigrēt uz Parīzi. Šeit kļuvis par profesionālu šahistu un šaha žurnālistu. Trīs reizes pēc kārtas uzvarējis Parīzes šaha kafejnīcas Café de la Régence čempionātos (1865—1867). Piedalījies piecos starptautiskos šaha turnīros, no kuriem lielākais panākums bijis 1873. gadā Vīnē aiz Vilhelma Steinica, Džozefa Blekbērna un Ādolfa Andersena izcīnītā 4. vieta. Spēlējis arī mačus, kuros zaudējis Ignacam Kolišam (1864. gadā — +1, –7, =0), Gustavam Neimanim (1869. gadā — +3, –7, =2) un Johannesam Cukertortam (1880. gadā — +1, –7, =11). 1880. gadā uzvarējis pirmajā neoficiālajā Francijas šaha čempionātā. Bijis talantīgs šahists, taču labākus rezultātus turnīros un mačos liegusi sasniegt vājā veselība un aizraušanās ar šaha žurnālistiku. Rakstījis daudziem izdevumiem un no 1885. gada līdz pat savai nāvei 1902. gadā bijis franču žurnāla Le Monde illustré šaha nodaļas redaktors.
Šaha atklātņu teorijā ir pazīstams trīszirdziņu aizsardzības variants, kas nosaukts Rozentāla vārdā: 1. е4 е5 2. Zf3 Zc6 3. Zс3 g6 4. d4 exd4 5. Zd5.
Lietuvas Esperanto asociācija
Lietuvas Esperanto asociācija (lt, eo), saīsināti LitEA) ir organizācija, kas apvieno esperanto valodā runājušus cilvēkus Lietuvā. Ziņu orgāns ir periodiskais izdevums "Litova Stelo" ('Lietuvas zvaigzne'), kas tiek izdots ar pārtraukumiem no 1914. gada. Biedrības galvenā mītne atrodas Ludvika Zāmenhofa sievastēva Aleksandra Silberņika vēsturiskajā mājā Kauņā Zāmenhofa ielā; šī ēka ar Lietuvas valdības lēmumu nodota Lietuvas Esperanto asociācijai bezatlīdzības lietošanā. 1999. gadā atvērts ofiss Viļņā.
Vēsture
Asociācija tika dibināta Kauņā 1919. gada 20. augustā, reģistrēta 1919. gada 10. decembrī.
Pirmais vadītājs bija profesors Aleksandrs Dambrausks (pseidonīms Adoms Jakšts) — prelāts, dzejnieks, rakstnieks un publicists. 1938. gadā Lietuvā bija 880 organizētu esperantistu. 1940. gadā pēc Lietuvas okupācijas sākuma organizācija tika likvidēta. Atkārtoti atjaunota 1988. gadā, gadu vēlāk Lietuvas Esperanto savienība pievienojās Pasaules Esperanto savienībai (Universala Esperanto-Asocio, UEA).
Lietuvas Esperantistu namā, kur atrodas LitEA galvenā mītne, izveidota esperanto bibliotēka ar vairāk nekā vienībām, ir arhīvs, apmācības centrs, žurnāla Litova Stelo redakcija, tiek veidots muzejs.
Skaits
Uz 2023. gadu Lietuvā ir vairāk nekā 3000 esperanto runātāju. Vairāk nekā trešdaļa no viņiem pieder Lietuvas Esperanto asociācijai (salīdzinoši, Latvijas Esperanto asociācijai — desmitreiz mazāk). Šim skaitam pieskaita daudz lietuviešu esperantistu, kuri pēc Lietuvas Republikas atjaunošanas un robežu atvēršanas Eiropā emigrēja uz citām valstīm, bet tur turpina kopt gan esperanto, gan dzimto lietuviešu valodu — īpaši daudz šādu esperantistu emigrantu ir Vācijā un ASV, nedaudz mazāk Zviedrijā, Francijā, Nīderlandē un Lielbritānijā, bet diaspora aptver arī Dienvidameriku un Austrāliju. Un otrādi, starptautisku pāru dēļ Lietuvā sākuši dzīvot arī ārzemju esperantisti — piemērs tam ir korejiešu esperantists Čoe Tesoks, kurš jau daudzus gadus ar ģimeni dzīvo Viļņā, strādā par žurnālistu medijiem Dienvidkorejā un, cita starpā, ir Lietuvas Esperanto asociācijas tīmekļa vietnes administrators
Citas esperanto organizācijas Lietuvā
Lietuvā ir salīdzinoši daudz autonomu reģionālu, jauniešu vai arodapvienojošu esperanto grupu un klubu, kas faktiski eksistē Lietuvas esperanto grupu vienotā tīklā kopā ar LitEA. Šādi klubi, biedrības utt. darbojas Viļņā, Kauņā, Šauļos, Klaipēdā, Panevēžā, Visaginā, Pasvalē, Palangā, Mažeiķos, Jurbarkā un Marijampolē.
Ludzas iela
Ludzas iela var būt:
Jēzusbaznīcas iela
Jēzusbaznīcas iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Jēzusbaznīcas iela sākas pie krustojuma ar Krasta ielu un Ģenerāļa Radziņa krastmalu un beidzas pie krustojuma ar Dzirnavu ielu. Kopējais ielas garums ir 600 metri.
Ap Rīgas Jēzus luterāņu baznīcu iela pārtop laukumā, ap dievnamu notiek apļveida kustība.
Vēsure
Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās parādijās 1843. gadā ar nosaukumu Mazā Jēzusbaznīcas iela. 1885. gadā tā tika pārdevēta par Jēzusbaznīcas ielu. Abi pirmie nosaukumi bija par godu Rīgas Jēzus luterāņu baznīcai. 1940. gadā iela tika pārsaukta par Bezdievju ielu. 1942. gadā tā atguvusi savu iepriekšējo nosaukumu. 1950. gadā tā ieguva Sevastopoles ielas nosaukumu, kas saglabājās līdz 1991. gadam, kad tika atgūts vēsturiskais nosaukums – Jēzusbaznīcas iela.
Ielu savienojumi
Jēzusbaznīcas iela krustojas ar šādām ielām:
Pasaules koru olimpiāde
Pasaules koru olimpiāde (en) ir pasaulē lielākais koru mūzikas festivāls, to organizē Vācijas kultūras organizācija "Interkultur Management". Olimpiāde notiek reizi divos gados, katru reizi citā kontinentā. Tās ideja un mērķis ir caur dziesmu veicināt izpratni un mieru starp tautām, vienot cilvēkus no visas pasaules draudzīgā sacensībā. Pirmā koru olimpiāde notika Austrijas pilsētā Lincā 2000. gadā. Kopš tā laika koru olimpiādēs piedalījušies vairāk nekā 5800 koru un 260 000 dziedātāju no 100 valstīm. 8. Pasaules koru olimpiāde notika Rīgā 2014. gada jūlijā kā viens no galvenajiem Rīga 2014 Eiropas kultūras galvaspilsētas notikumiem.
Putu iela (Rīga)
Putu iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona, Vecāķos. Putu iela sākas krustojumā ar Garciema iela un beidzas krustojumā ar Kāpu prospektu.
Pasaules koru olimpiāde
Norises vietas
Pasaules koru olimpiāžu norises vietas:
Putu iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Putu iela ir savienota ar šādām ielām:
Pasaules koru olimpiāde
Latvija koru olimpiādē
Pasaules koru olimpiādēs ir piedalījušies vairāki kori no Latvijas, piemēram, "Balsis", "Gaudeamus", "Absolventi" un citi. 2006. gada Pasaules koru olimpiādē pirmo vietu ieguva koris "Kamēr...", saņemot 96 no iespējamiem 100 punktiem. Šis rezultāts aizvien nav pārspēts. 2012. gada olimpiāde Latvijai devusi pavisam četras zelta medaļas, korim "Sōla" iegūstot atzinību trīs konkursa kategorijās — jaukto koru, folkloras un sakrālās mūzikas, tikmēr vokālā sieviešu grupa "Latvian Voices" kamerkoru kategorijā saņēmusi zeltu un augstāko iespējamo novērtējumu — čempiona titulu.
Rīga 2014
8. koru olimpiāde notika 2014. gadā Rīgā no 9. līdz 19. jūlijam. Atklāšanas un noslēguma ceremonija notika Arēnā Rīga. Līdzīgi kā Dziesmusvētkos notika arī kopkoru koncerts Mežaparka lielajā estrādē un dalībnieku gājiens.
2014. gada olimpiādes oficiālā dziesma ir My Song (vārdi Rabindranats Tagore, mūzika Ēriks Ešenvalds).
Iekšējā Kartlija
Iekšējā Kartlija (ka) ir viena no Gruzijas mharēm. Izvietojusies valsts valsts vidienē starp Lielā Kaukāza un Mazā Kaukāza grēdām. Rietumos robežojas ar Imeretiju, austrumos — ar Mchetu-Mtianeti, dienvidos — ar Lejaskartliju un Samchi-Džavahetiju. Mhares ziemeļu daļu kontrolē Krievijas atbalstītā separātiskā Dienvidosetija; tur izveidota Dienvidosetijas pagaidu administrācija. Lielākās pilsētas mharē ir Gori (administratīvais centrs), Hašuri, Kaspi un Kareli.
Geogrāfija
Mhare ietver vēsturiskā Gruzijas novada Kartlijas ziemeļu daļu ap Kuras upi. Apvidus kalnains, galvenās grēdas ir Trialetas grēda dienvidos uz robežas ar Lejaskartliju un Lielā Kaukāza priekškalnes uz robežas ar Dienvidosetiju. Klimats ir kontinentāls, gada vidējā temperatūra ap 11° C. Attīstīta galvenokārt augļkopība.
Viļkicka šaurums
Viļkicka šaurums (ru) ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Severnaja Zemļas arhipelāga Boļševikas salu ziemeļos no Taimiras pussalas dienvidos un savieno Karas jūru rietumos un Laptevu jūru austrumos. Šaurums ir ap 130 km garš un šaurākajā vietā 56 km plats, kuģojams. Viļkicka šaurums ir Ziemeļu jūras ceļa vistālāk ziemeļos esošais posms.
Šaurumā izvietojušās nelielās Heiberga salas, bet tā dienvidos atrodas Eirāzijas galējais ziemeļu punkts Čeļuskina rags.
Šaurumu pirmais caurkuģoja Ādolfs Nordenšelds 1878. gadā, bet viņš nezināja par Severnaja Zemļas esamību. Kā jūrasšaurumu to 1913. gadā atklāja Krievijas hidrogrāfiskā ekspedīcija Borisa Viļkicka vadībā ar kuģiem Taimir un Vaigač. Šaurumam 1916. gadā tika piešķirts Krievijas troņmantinieka vārds un tas nosaukts par Cesareviča Alekseja šaurumu (пролив Цесаревича Алексея). 1918. gadā tas tika pārdēvēts ekspedīcijas vadītāja vārdā par Borisa Viļkicka šaurumu (пролива Бориса Вилькицкого), bet kopš 1954. gada tas tiek dēvēts tagadējā vārdā (kontradmirālis Boriss Viļkickis 1920. gadā emigrēja no Padomju Krievijas).
Šauruma dienvidos izvietojusies Misčeļuskinas polārstacija.
Rokijs 5
"Rokijs 5" (en) ir 1990. gada ASV sporta drāmas filma, kuras režisors ir Džons Evildsens. Filmas scenārija autors un galvenās lomas atveidotājs ir Silvestrs Stallone. Šī ir "Rokija" filmu sērijas piektā daļa. Filmas iepriekšējā daļa "Rokijs 4" izdota 1985. gadā, savukārt nākamo filmas daļu "Rokijs Balboa" izdeva 2006. gadā.
Sižets
Šajā filmā Rokijam acīmredzami neveicas. Rokijam nākas pārtraukt boksera karjeru dēļ smagajām traumām, kuras viņš ieguvis cīņā ar krievu bokseri Ivanu Drago, arī vecums vairs nav tas piemērotākais šim sporta veidam. Ar to viss sliktais nebeidzas - atgriežoties mājās, viņš arī atklāj, ka visa viņa bagātība, kas tika iekrāta, esot smagsvara čempionam, ir pazaudēta dēļ vairākiem neveiksmīgiem darījumiem biržā. Ietekmīgs boksa menedžeris Djūks piedāvā Rokijam cīnīties pret jauno titula pretendentu Keinu. Taču ārstu izmeklējumi parāda, ka galvas trauma ir tik nopietna, ka atgriešanās ringā Rokijam var beigties ar letālu iznākumu. Rokijam nekas cits neatliek, kā atgriezties atpakaļ savā vecajā rajonā, kur viņš turpina strādāt kā treneris.
Drīz vien uzrodas ļoti ambiciozs un jauns bokseris Tomijs Gans, kurš vēlas kļūt par Rokija skolnieku un kuru Rokijs sāk trenēt ar visu sirdi un entuziasmu, pat atsvešinoties no miesīgā dēla, kuram ir konflikti ar izspiedējiem skolā un kuram lieti noderētu tēva atbalsts. Taču jau pēc vairākiem veiksmīgiem mačiem Tomijs nonāk menedžera Djūka varā, kurš pasaka, ka Rokijs par šīm uzvarām neko Tomijam nav devis, bet viņš, menedžeris, maksās tam lielu naudu.
Tomijs Gans drīz kļūst par pasaules čempionu (Rokijs šo cīņu skatās televizorā), mačā uzvarot Keinu, taču uzvarētāja runā pateicas menedžerim, bet par Rokiju pat neatceras. Neapmierinātie skatītāji skandē Rokija vārdu. Žurnālisti kritizē Tomiju par to, ka viņš ir "mākslīgi uzpūsts" čempions, jo nav uzvarējis Rokiju. Tomijs neiztur kritiku un kādā bārā izaicina Rokiju uz cīņu. Rokijs negrib cīnīties ar cilvēku, kas vēl nesen viņam bijis kā brālis, taču, kad Tomijs iesit Polijam, Rokijs cīņu uzsāk turpat uz ielas. Jauns un fiziski spēcīgais Tomijs pārņem iniciatīvu, noguldot pretinieku, bet te, guļot uz asfalta, Rokijs atceras mirušo treneri Mikiju. Rokijs atgūst motivāciju un nokautē Tomiju. Sanākušais pūlis ir sajūsmā par sava elka uzvaru. Rokijs salabst ar dēlu.
Briežuciems
Briežuciems (ltg), bieži arī Grūšļeva (Gryušļova), ir ciems Balvu novada Briežuciema pagastā un tā centrs. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā autoceļu V480 un V468 krustojumā 35 km no novada centra Balviem un 258 km no Rīgas. Briežuciemā atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, bibliotēka, pasts, feldšeru punkts, veikals. Apbūvē dominē trīsstāvu daudzdzīvokļu mājas, ziemeļu daļā — «Līvānu māju» grupa. Ciems izveidojies pēckara gados kā Kvašņevas ciema padomes (no 1968. gada — Briežuciema ciema padome) un padomju saimniecības «Briežuciems» centrālais ciemats.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Heksamilions
Heksamilions (grc — 'sešjūdžu siena') ir aizsargmūris, kas tika uzcelts šķērsām pāri visam Korintas zemesšaurumam, lai aizsargātu vienīgo sauszemes ceļu, kas savieno Peloponēsu ar kontinentālo Grieķiju.
Ir uzskats, ka mēģinājumi uzcelt šajā vietā nocietinājumu līniju tika veikti vairākkārtīgi sākot no mikēnu perioda. Par to varētu liecināt ciklopiskie krāvumi pie Istmijas. Kā ziņo Hērodots, 480. gadā pr.Kr. persiešu uzbrukuma laikā ieteiktais priekšlikums atkāpties uz Peloponēsu un nocietināt Korintas zemesšaurumu bija noraidīts. Tā rezultātā kaujas vieta ar persiešiem tika izraudzīta Termopilu aizā. Vēlreiz ideja nocietinājumu celtniecībai radās pirms Salaminas kaujas, taču labuma no tās realizācijas bez kontroles jūrā nebija.
Aizsargmūris tika uzcelts Teodosija II (408—450) valdīšanas laikā, kad notika barbaru iebrukums Romas impērijā. Konkrēts celtniecības iemesls varētu būt Alariha karagājiens uz Grieķiju 396. gadā vai arī vestgotu izlaupītā Roma 410. gadā. Celtni kopā ar aizsargmūri veidoja sargtorņi, jūras bastioni un vismaz viens cietoksnis. Sienu biezums sasniedza 3 metrus, bet augstums 8 metrus. Par vienīgo zināmo cietoksni ir teikts, ka no diviem tā vārtiem vieni kalpoja kā formālā ieeja Peloponēsā. Siena tika veidota no bruģakmeņiem un apkaltiem akmens blokiem, kas tika samūrēti ar kaļķa javu. Nav zināms, cik ilgi notika aizsargmūra celtniecība, taču par tā nozīmību var spriest pēc celtnes mēroga, kas ir pats lielākais arheoloģiskais objekts Grieķijā. Praktiski katra nozīmīga celtne šajā reģionā cieta vai bija iznīcināta, lai iegūtu akmens materiālus, kā tas bija ar Istmijas Poseidona templi, vai arī izmantota kaļķa iegūšanai, kā piemēram Hēras templis Perahorā vai Korintas pilsētas senās būves.
Justiniāna I laikā aizsargmūris tika papildus nostiprināts, un tā torņu skaits sasniedza 153. Savu militāro nozīmi mūris zaudēja 7. gadsimtā, bet 11. gadsimtā tur parādījās civilās būves.
Despots Konstantīns Paleologs atjaunoja mūri 1444. gadā, taču turki atkal to izārdīja 1446. gadā un 1452. gada oktobrī. Pēc tam, kad osmāņi iekaroja Peloponēsu 1460. gadā, aizsargmūris tika pamests.
Tukumanas province
Tukumanas province ir viena no Argentīnas 23 provincēm valsts ziemeļrietumu daļā. Robežojas ar Saltas provinci ziemeļos, ar Santjado del Estero provinci austrumos un ar Katamarkas provinci rietumos un dienvidos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Tukumana. Tukumanas provinces kopējā platība ir 22 524 km², pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 1 448 188 iedzīvotāji. Tā ir mazākā province Argentīnā pēc platības un sestā pēc iedzīvotāju skaita. Province ir sīkāk sadalīta septiņpadsmit departamentos.
Māris Ziediņš (hokejists)
Māris Ziediņš (dzimis Talsos) ir bijušais latviešu hokejists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras lielāko daļu aizvadīja dažādās Ziemeļamerikas hokeja līgās, vēlāk — Anglijas hokeja līgas vienībā Pīterboro "Phantoms". Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2005. gada Pasaules čempionātā un.
Spēlētāja karjera
Hokejista karjeru sācis Talsos, THK "Talsi" komandas sastāvā spēlējis Latvijas čempionātā (9 vārti). Pēc tam devies uz Ziemeļameriku, kur sākumā spēlēja USHL klubā Grīnbejas "Gamblers" sastāvā vienu sezonu, kam sekoja četras sezonas Sentnorberta universitātes hokeja komandas sastāvā NCAA. 2003. gadā tika nosaukts par American Hockey Coaches Association College Division Player of the Year, divas reizes iekļauts All-America izlasē, 2002. gadā tika atzīts par Northern Collegiate Hockey Association labāko spēlētāju. Vēlāk spēlējis UHL, ECHL klubos, kopš 2007.—2008. gada sezonas pārstāv Anglijas EPIHL Pīterboro "Phantoms" komandu. 2009. gadā kļuva par līgas čempionu. Pēc 2012.—2013. gada sezonas Ziediņš beidza savu profesionālo karjeru.
Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2005. gada Pasaules čempionātā un. Viņš ir pirmais Talsu hokeja audzēknis, kas iekļuvis Latvijas hokeja izlasē. Kopumā aizvadījis 22 spēles (2 vārti un 2 rezultatīvas piespēles).
Lineārā algebra
Lineārā algebra ir matemātikas nozare, kas pēta vektoru telpas, sauktas arī par lineārām telpām, kā arī lineāras funkcijas, kuras kā parametru saņem vienu vektoru, bet atgriež citu. Šādas funkcijas sauc par lineārām transformācijām vai lineāriem operatoriem un var tik attēlotas matricu formā pie dotas bāzes. Tāpēc matricu teorija bieži vien tiek uzskatīta par daļu no lineārās algebras. Lineārā algebra visbiežāk ir ierobežota ar galīga skaita dimensiju telpām, savukārt arī bezgalīgu dimensiju gadījumu apskata lineārajā funkciju analīzē.
Māris Ziediņš (hokejists)
Spēlētāja karjera
Līdzās hokeja spēlēšanai darbojās nekustamo īpašumu nozarē.
Teodors Plade
Teodors Ervīns Romāns Plade (dzimis, miris ) bija vācu izcelsmes Latvijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks, piedalījās 1. Latvijas futbola izlases spēlē 1922. gadā.
Futbolu spēlēt sāka Āgenskalna sporta un vingrošanas biedrībā, tāpat kā viņa brāļi Alfrēds, Kurts, Valdis un Bruno, taču lielākos sasniegumus guva kā "Ķeizarmeža" futbolists, izcīnot gan Latvijas meistara titulu 1922. un 1923. gadā, gan pārstāvot Latvijas izlasi. Pēc "Ķeizarmeža" komandas izjukšanas pievienojās Latvijas Sporta biedrībai, bet divdesmito gadu beigās spēlēja Rīgas "Wanderer" 2. komandā ("Wanderer" šajā laikā pārstāvēja arī pārējie brāļi Plades, izņemot Kurtu).
1939. gadā kā baltvācietis repatriējās, miris Vācijā 1949. gadā.
Fransuā Olands
Fransuā Žerārs Žoržs Nikolā Olands (fr, ; dzimis Ruānā, Francijā) ir franču politiķis, bijušais Francijas prezidents un Andoras līdzprincis.
Biogrāfija
Dzimis Ruānas ārsta Žorža Olanda ģimenē. Viņa dzimtas uzvārds (Hollande) cēlies no holandiešu izceļotājiem no Hābsburgu Nīderlandes.
Laikā no 1988. līdz 1993. gadam, kā arī no 1997. gada līdz prezidenta amatā stāšanās brīdim viņš bija Nacionālās Asamblejas deputāts. 1997. gada novembrī kļuva par Sociālistiskā partijas pirmo sekretāru, līdz viņu 2008. gada novembrī nomainīja Martina Obrija (Martine Aubry). Laikā no 2001. līdz 2008. gadam bijis Tilles mērs. Savukārt kopš 2008. gada F. Ollands ir Korēzas departamenta Ģenerālpadomes prezidents.
2011. gada oktobrī Sociālistu un kreiso radikāļu partijas izvirzīja viņa kandidatūru Francijas prezidenta amatam 2012. gada vēlēšanās. Viņš uzvarēja vēlēšanu pirmajā kārtā, saņemdams 28,63% balsu. Vēlēšanu otrajā kārtā, kas notika maija sākumā, viņš pārspēja tobrīdējo valsts prezidentu Nikolā Sarkozī. F. Olands amatā stājās.
Aleksandrs Smoļuks
Aleksandrs Smoļuks (dzimis 1936. gada 19. augustā Baltkrievijas PSR; miris 2010. gada 2. februārī) bija Latvijas baltkrievu skolotājs un sabiedriskais darbinieks. Rīgas 74. vidusskolas direktors.
Bijis Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāts (1990—1993), ievēlēts no 60. Rīgas vēlēšanu apgabala. Viens no tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju un iesaistījās frakcijā "Līdztiesība". 1991. gadā no frakcijas izstājies.
Vēlāk bija Rīgas 1. tehniskā liceja direktors. 1999. gadā naturalizācijas ceļā kļuva par Latvijas pilsoni.
Miris 2010. gada 2. februārī. Apglabāts Rīgas 1. Meža kapos.
Benneta sala
Benneta sala (ru, sah) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Ziemeļu Ledus okeānā, Delonga salu grupā, tā lielākā sala. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā. Salas teritorija kopš 2018. gada 2. marta ietilpst valsts dabas liegumā «Jaunsibīrijas salas».
Vēsture
Salu 1881. gadā, dreifējot ar ledū iesalušo kuģi Jeannette, atklāja amerikāņa Džordža Delonga ekspedīcija. Nosaukta par godu ekspedīcijas sponsoram, avīzes New York Herald izdevējam Džeimsam Bennetam (James Gordon Bennett). Kādu laiku pēc atklāšanas tika uzskatīta par hipotētisko Saņņikova Zemi. 1902. gadā, mēģinot sasniegt Benneta salu, pazuda Eduarda Tolla ekspedīcija. 1903. gadā glābšanas ekspedīcija Aleksandra Kolčaka vadībā salā atrada pazudušās ekspedīcijas mantas — dokumentāciju, instrumentus un dienasgrāmatu.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Delonga salu rietumos, Austrumsibīrijas jūrā. Tuvākā cietzeme ir 102 km attālā Žohova sala dienvidaustrumos. Salas reljefs kalnains, trešdaļu tās teritorijas klāj četri ledāji. Krasti klinšaini un lielākoties stāvi.
1970. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm
1970. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm (EuroBasket 1970 Women) bija 12. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Nīderlandā laika posmā no līdz. Eiropas čempionātā piedalījās 12 Eiropas sieviešu basketbola valstsvienības. Uzvaru tajā izcīnīja PSRS izlase.
Holocēna nogulumi
Holocēns ir jaunākā kvartāra perioda epoha, kas aptver pēdējos 11 700 gadus. Daudzviet holocēna laika posmā ir veidojušies organogēnie nogulumi, piemēram, purva fosfāti, kūdra, daļēji okers, sapropelis, koraļļu rifi, saldūdens kaļķi, diatomīti. Šo organogēno nogulumu veidošanās laikā uzkrājušās dzīvnieku un augu atliekas spēj saglabāties vairākus gadu tūkstošus, tādējādi no šiem nogulumiem ir iespējams iegūt informāciju par nogulumu izmaiņām un to uzkrāšanās apstākļiem. Šīs liecības vislabāk saglabājas kūdrā un sapropelī. Tādējādi, purvu un bieži vien zem tiem esošo ezeru nogulumu izpētes rezultāti ļauj noteikt nogulumu uzkrāšanās vides izmaiņas holocēnā. Tā kā jaunākie nogulumi uzkrājas uz vecākajiem, veidojot secību, no tiem var uzzināt ģeoloģisko notikumu secību.
Shiphola
Karaliskā Shipholas lidosta (nl) ir starptautiska lidosta Nīderlandē. Atrodas 9 km uz dienvidrietumiem no Amsterdamas. Piektā noslogotākā lidosta Eiropā (pēc pasažieru skaita). Tai ir viens liels terminālis. KLM bāzeslidosta.
atvērta kā militārā aviobāze, nosaukta pēc bijušā nocietinājuma (Fort Schiphol). Pēc Pirmā pasaules kara to sāka izmantot arī kā civilo lidostu. Otrā pasaules kara laikā iznīcināta spridzināšanas laikā, pēc kara tās darbība ātri tika atjaunota.
Vispopulārākie lidojumu galamērķi no Amsterdamas lidostas ir Londona, Barselona un Parīze.
Aleksandrs Lakazets
Aleksandrs Lakazets (fr; dzimis ) ir Francijas futbolists, Francijas 1. līgas kluba Lionas "Olympique" un Francijas futbola izlases uzbrucējs.
Karjera
2010. gada vasarā Lakazets parakstīja savu pirmo pofesionālo līgumu ar Lionas "Olympique". Lakazets pavisam Lionā guva 100 vārtus.
2017. gada vasarā Lakazets pievienojās Londonas klubam Arsenal FC. Debijas spēlē Premjerlīgā Lakazets guva vārtus jau 94. sekundē un palīdzēja Arsenal uzvarēt Leicester City. Ar Arsenal komandu ieguvis FA kausu 2020. gadā. 2022. gadā, kā brīvais aģents, atgriezies Lionas "Olympique".
Francijas futbola izlasē 16 spēlēs guvis 3 vārtus.
Sasniegumi
Lyon
Individuālie sasniegumi
Maļutki (Tabores pagasts)
Maļutki ir ciems Tabores pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 236 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Maļutku vecticībnieku lūgšanu nams.
Dace Bonāte
Dace Bonāte (dzimusi ) ir latviešu aktrise.
1982. gadā absolvējusi Latvijas Valsts konservatorijas Kultūras un mākslas zinātņu fakultāti. Tajā pašā gadā sākusi darboties Latvijas Nacionālajā teātrī. Tēlojusi arī kino. 2009. gada saņēmusi Spēlmaņu nakts balvu kategorijā "Gada aktrise".
Bijusi precējusies ar aktieri Ivaru Pugu.
Kirklees Stadium
Kirklees Stadium ir stadions Hadersfīldā, Anglijā. Stadionā ietilpst 24 121 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Huddersfield Town A.F.C..
Lapsastes
Lapsastes (la) ir graudzāļu dzimtas ģints, kas izplatīta Eirāzijas mērenajos un subtropu reģionos, Āfrikas ziemeļos un Amerikā, kā arī naturalizējusies Austrālijā un dažādās salās. Lapsastes var būt viengadīgas vai daudzgadīgas.
Sugas
Ģintī ir iekļautas šādas sugas un dabiski sastopamie hibrīdi :
Kuņģa pilieni RFF
Kuņģa pilieni RFF ir Latvijā, Rīgas farmaceitiskā fabrikā ražotas bezrecepšu zāles, kas ir augu izcelsmes zāles, kuras lieto funkcionālu kuņģa-zarnu trakta gremošanas traucējumu gadījumos.
Sastāvs
Kuņģa pilieni RFF aktīvās vielas uz 1 ml ir 0,1 ml vilkogas tinktūras 1:10 (ekstraģents: etilspirts 40 tilpuma %), 0,2 ml piparmētras tinktūras 1:20 (ekstraģents: etilspirts 90 tilpuma %), 0,3 vērmeles tinktūras 1:5 (ekstraģents: etilspirts 70 tilpuma %), 0,4 ml baldriāna tinktūras 1:5 (ekstraģents: etilspirts 70 tilpuma %).
Citas sastāvdaļas ir etilspirts un attīrīts ūdens.
Lietošana
Pirms lietošanas ieteicams izlasīt sadaļu, kādos gadījumos nelietot šos pilienus. Pieaugušajiem ieteicamā reizes deva ir 15-20 pilieni maksimums 3 reizes dienā. Pusaudžiem no 12 gadiem un gados vecākiem cilvēkiem ieteicamā reizes deva ir 2—5 pilieni maksimums 3 reizes dienā. Šīs zāles nedrīkst lietot bērni līdz 12 gadu vecumam. Ja pēc 14 dienām nejūtaties labāk vai jūtaties sliktāk, nepieciešams konsultēties ar ārstu. Lai izvairītos no blaknēm, ieteicams nepārsniegt ieteicamo dienas devu.
Palestīnas administratīvais iedalījums
Palestīnas administratīvo iedalījumu veido 16 muhāfazas, no kurām 5 atrodas Gazas joslā, bet pārējās Rietumkrastā.
Dzilnupes poldera kanāls
Dzilnupes poldera kanāls ir Dzilnupes kreisajā krastā ietekošs kanāls Mārupes novadā. Kanāls stiepjas Babītes ezera dienvidu krastā no Annām līdz ietekai Dzilnupē.
Rose Bowl
Rose Bowl ir stadions Pasadīnā, Kalifornijā, ASV. Stadions tika atklāts 1922. gadā. Stadiona ietilpība ir 92 532 vietas. Tas vislabāk pazīstams kā koledžas futbola stadions. Stadionā piecas reizes ir notikušas Super Bowl spēles. Stadions ir arī uzņēmis 1994. gada FIFA Pasaules kausa finālu, 1999. gada FIFA Pasaules kausa sievietēm finālu, 1984. gada vasaras olimpisko spēļu futbola turnīra finālu. Stadionā notiek arī koncerti.
Baritons
Tiek izšķirti "liriskie", "liriski dramatiskie" baritoni un "dramatiskie" jeb bassbaritoni.
Literatūra
קולות (מוזיקה)
Pāvels Šapovalovs
Pāvels Šapovalovs (dzimis 1953. gadā Vitebskā) ir Latvijas baltkrievu jurists un sabiedriskais darbinieks. Bijušais Latvijas Republikas Augstākās padomes deputāts (1990—1993), ievēlēts no 41. Rīgas vēlēšanu apgabala. Viens no tiem deputātiem, kas nebalsoja par Latvijas neatkarības deklarāciju un iesaistījās frakcijā "Līdztiesība". Augusta puča laikā 1991. gada 21. augustā Pāvels Šapovalovs balsoja pret konstitucionālā likuma “Par Latvijas Republikas valstisko statusu” pieņemšanu.
Mstislavs Mstislavičs
Mstislavs Mstislavičs "Veiksmīgais" (ru, uk, dzimis pirms 1176. gada, miris 1228. gadā) bija Novgorodas kņazs (1210—1215, 1216-1218), vēlāk Galīcijas kņazs (1219, 1221-1226). Viņa vadītais krievu karaspēks 1210. un 1217. gadā atkārtoti iebruka Ugaunijas un Tālavas zemēs, lai ievāktu meslus un piespiestu ugauņus un letus atteikties no Romas katoļu ticības.
Dzīvesgājums
Kņazs Mstislavs Mstislavičs bija Smoļenskas, vēlāk Novgorodas kņaza Mstislava Rostislaviča "Drosmīgā" dēls un Pleskavas kņaza Vladimira Mstislaviča vecākais brālis. Cēlies no Rurika dinastijas Smoļenskas kņazu atzara ("Rostislavičiem").