cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sems Riverss
Biogrāfija
2006. gadā Sems Riverss atvēra privāto ierakstu studiju Džeksonvilā. Kā arī viņš producē grupu Burn Season un The Embraced pirmos albumus, un grupu Indorphine.
Brīvmūrniecība
Brīvmūrniecība, arī Brīvmūrnieku ordenis, masonu jeb frankmasonu (no fr — 'brīvs', maçon — 'mūrnieks') kustība, ir saskaņā ar brālības principiem veidota organizācija, lielā mērā arī vairāk vai mazāk integrēta vispasaules savienība, kuras dalībniekus — brīvmūrniekus — vieno kopīgi morāles, ētikas, filosofijas, metafizikas principi un ideāli.
Kriptogrāfija
Kriptogrāfija ( — slepens, apslēpts; γράφω, gráphō — rakstīt), arī kriptoloģija, ir informācijas kodēšanas teorijas nozare, kurā izstrādā ziņojumu šifrēšanas un dešifrēšanas metodes, lai aizsargātu tos pret nevēlamu nolasīšanu. Mūsdienās šajā nozarē ir nepieciešamas gan matemātikas, gan datorzinātnes zināšanas, kuras ir cieši saistītas ar skaitļu teoriju, informācijas teoriju, datoru drošību un inženieriju. Kriptogrāfijas sniegtās iespējas plaši tiek izmantotas sadzīvē, piemēram, bankas automātos, datoru parolēs, elektroniskajā tirdzniecībā un citur.
Garneles
Garneles (Caridea; de) ir plaša peldvēžu grupa, kas izdalīta kā desmitkājvēžu (Decapoda) infrakārta. Tā pieder pleocimātu apakškārtai (Pleocyemata). Krievu valodas ietekmē garneles reizēm sauc arī par krevetēm (ru). Par garnelēm mēdz saukt arī sugas, kuras nepieder garneļu infrakārtai, piemēram, boksergarneles (Stenopodidea) vai zāģveida garneles (Dendrobranchiata), (en).
Garneles mājo gan saldūdens, gan sālsūdens tilpnēs, gan siltos ūdeņos, gan aukstos. Tās ir sastopamas visos okeānos un jūrās. Garneļu infrakārtā ir apmēram 3000 sugas, kas iedalītas 15 virsdzimtās. Baltijas jūrā mājo 3 sugas: parastā garnele (Palaemon adspersus), smilšu garnele (Crangon crangon) un Eiropas akmeņu garnele (Palaemon elegans).
1937. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1937. gada notikumi Latvijā.
Stankevičs
Stankevičs jeb Stankēvičs (pl; sieviešu dzimtē Stankeviča (Stankiewicza)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Pasaules kauss
Pasaules kauss var būt:
Lauva (zvaigznājs)
Lauvas zvaigznājs sastāv no vairākām spožām zvaigznēm un to ir viegli pamanīt debesīs. Lauva ir viens no 12 zodiaka zvaigznājiem. Tajā atrodamas arī vairākas galaktikas.
Grobiņas novads
Grobiņas novads bija administratīvi teritoriālās reformas gaitā izveidota pašvaldība Kurzemē. Novads izveidots 2009. gadā, apvienojoties bijušā Liepājas rajona Grobiņas pilsētai ar Bārtas, Gaviezes, Grobiņas un Medzes pagastiem. Robežojās ar Pāvilostas, Durbes, Rucavas, Nīcas novadiem, Liepājas pilsētu, kā arī Baltijas jūru.
2009. gada Francijas atklātais čempionāts tenisā
2009. gada Francijas Atklātais čempionāts tenisā bija 2009. gada otrais Grand Slam turnīrs. Tas norisinājās uz māla seguma kortiem. Šis bija jau 108. Francijas Atklātā čempionāta turnīrs. Tas sākās 2009. gada 24. maijā un beidzās 7. jūnijā.
Epistemoloģija
Epistemoloģija (el, epistḗmē — ‘zinātne’, ‘zināšanas’,, lógos — ‘prāts’), arī zināšanu teorija, izziņas teorija vai gnozeoloģija (el, gnósis — ‘atziņa’, ‘izzināšana’), ir mācība par zināšanām un izziņu, tā arī ir filozofijas nozare, kas pēta patiesības priekšnosacījumus. Epistemoloģijā vēl pēta izziņas robežas, metodes un drošticamību. Būtībā tajā pēta, kā cilvēki zina to, ko zina. Tās uzdevums ir zināšanu problemātikas filozofiska izpēte.
2009. gada Francijas atklātais čempionāts tenisā
Šinī turnīrā piedalījās trīs latviešu spēlētāji - vīriešu vienspēlēs spēlē otro kārtu sasniedza Ernests Gulbis, sieviešu vienspēlēs caur kvalifikācijas turnīru iekļuva Anastasija Sevastova, zaudējot jau pirmajā kārtā, bet sieviešu dubultspēlēs, kopā ar kanādieti Aleksandru Vozņaku, pirmās kārtas spēlē savām pretiniecēm piekāpās arī Līga Dekmeijere.
Epistemoloģija
Epistemoloģijas pamatā ir izziņa par to, kā cilvēki var zināt par apkārtējo pasauli un kādā veidā viņi iegūst zināšanas. Epistemoloģija cenšas skaidrot, ko un kā iespējams zināt, aplūko atziņu dabu un cenšas noskaidrot cilvēka izpratnes robežas. Centrālie jautājumi ir atziņu izcelsme, to pamatojamība un pārbaudāmība.
Jautājumus par zināšanām un izzināšanu jau apskatīja sengrieķu filozofi, piemēram, Platons un Aristotelis. Epistemoloģijas pirmsākumi meklējami 16. gadsimtā. 17. gadsimtā epistemoloģija kļuva par centrālo filozofijas virzienu Rietumu filozofijā. Viens no spilgtākajiem epistemoloģijas pārstāvjiem ir 18. gadsimtā dzīvojušais vācu filozofs Imanuels Kants. Viņa laikā šī nozare tika saukta par izziņas teoriju (de). Terminu ‘epistemoloģija’ 19. gadsimtā sāka lietot skotu filozofs Džeimss Frederiks Ferjē (James Frederick Ferrier).
Galvenie epistemoloģijas virzieni ir empīrisms, racionālisms, kriticisms un fenomenoloģija.
Zināšanas
Zināšanas ir viens no epistemoloģijas apskates objektiem. Vairums epistemologu uzskata, ka par zināšanām var runāt tikai tādā gadījumā, ja tās atbilst trim galvenajiem kritērijiem: tās ir pamatotas, patiesas un ticamas. Zināšanas veido patiesība un ticamība. Savukārt austriešu-britu filozofs Kārlis Popers ir viens no spilgtākajiem patiesības kā augstākās vērtības noliedzējiem. Viņš savā darbā "Atvērtā sabiedrība un tās ienaidnieki" skaidri parāda, ka patiesība un vardarbība tās totālākajās formās vienu otru balsta. Viņš piedāvā falsifikāciju, nevis verifikāciju.
Epistemoloģijā ir jēdziens a priori un a posteriori, ar kuru mēģina nošķirt diva veida zināšanas. A priori norāda, ka zināšanas iegūtas bez pieredzes, savukārt a posteriori — zināšanas iegūtas pieredzes rezultātā.
Izziņa
Bez zināšanām epistemoloģijā apskata arī izziņu. Ar izziņas teorijas palīdzību mēģina izprast cilvēku informācijas apstrādes procesus, kā arī to likumsakarības.
Pēteris III
Pēteris III Romanovs (ru, de, 1728—1762) bija Šlēsvigas-Holšteinas hercogs, vēlāk Krievijas Impērijas imperators (1761—1762), kas valdīja tikai 186 dienas. Pirmais Holšteinas-Gottorpas-Romanovu dinastijas pārstāvis Krievijas impērijas tronī.
Biogrāfija
Viņa tēvs bija Šlēsvigas-Holšteinas grāfs Kārlis Frīdrihs, māte princese Anna Petrovna (Анна Петровна, 1708—1728), Pētera I un Katrīnas I meita. Māte mira drīz pēc dzemdībām, bet tēvu Pēteris zaudēja, būdams 11 gadus vecs.
1742. gadā viņa mātes māsa Krievijas ķeizariene Elizabete (Елизавета Петровна) izsludināja Pēteri par troņmantnieku, iecēla par lielkņazu un atveda uz Pēterburgu, kur zēnu kristīja pareizticībā ar vārdu Pēteris (Пётр). 1745. gadā viņu apprecināja ar Anhaltes-Cerbstas (Anhalt-Zerbst) princesi Sofiju (Sophie Auguste Friederike), kas pēc pāriešanas pareizticībā pieņēma Katrīnas vārdu. 1754. gadā viņiem piedzima dēls Pāvils.
Pēteris, vēl būdams troņmantnieks, kļuva par sauszemes šļahtas kadetu korpusa virspavēlnieku. Šī muižnieku bērnu mācību iestāde bija dibināta 1731. gadā, pateicoties feldmaršala Miniha gādībai. Ir daudz liecību, ka Pētera pastāvīgās rūpes par korpusu nebija ne kaprīze, ne untums, bet gan nopietna sapratne par izglītības nepieciešamību. Tāpat viņš ļoti rūpējās par Ķīles universitātes attīstību.
1761. gada 25 decembrī (1762. gada 5. janvārī pēc jaunā stila) tika kronēts par Krievijas impērijas ķeizaru. Pat atklāti Pētera III nelabvēļi — tādi kā Bolotovs vai Austrijas sūtnis Mersi-Aržanto, - bija spiesti atzīt imperatora rakstura īpašības, kas apkārtējos raisīja simpātijas: labsirdību, uzticēšanos, lielās darba spējas un vēlmi domāt par valsti, nevis sevi.
1762. gada 29. jūnijā Pēteri III valsts apvērsumā gāza no troņa un 7. jūlijā nogalināja Ropšā (Ропша), netālu no Pēterburgas.
Valdīšanas 186 dienās
Kā liecina arhīvu dokumenti, lielāko daļu Katrīnas II īstenoto apgaismības reformu projektu līmenī bija izstrādājis Pēteris III, taču tās īstenotas pēc viņa nāves.
Pučs
Liktenīgs bija viņa mēģinājums likvidēt gvardi. Pēteris III, kurš, kā liecina avoti, ļoti rūpējās par armijas un flotes kaujas spējām, gvardi dziļi nicināja, dēvējot par janičāriem: “Viņi tikai bloķē rezidenci, nav derīgi nekādam darbam vai dienestam, un vienmēr būs bīstami valdībai”. Pirmais, ko viņš izdarīja, likvidēja leibkompāniju: gvardes rotu, kuras vienīgais nopelns bija piedalīšanās Elizabetes rīkotajā valsts apvērsumā. Pēc tam pavēlēja visiem gvardes virsniekiem valkāt mundierus (daudziem to uzvilkt nācās pirmo reizi mūžā) un pildīt savus tiešos dienesta pienākumus. Šo rīkojumu gvardi uztvēra ar sašutumu un šausmām — lielai daļai pat nebija ne jausmas ne tikai, kas ietilpst viņu dienesta pienākumos, bet pat, kur atrodas kazarmas. Līdz ar to gvarde bija tas spēks, uz kura tika balstīts Katrīnas II ieplānotais valsts apvērsums.
1762. gada 28. jūnija rītā, esot ārpuspilsētas rezidencē, kad Pēterhofā ieradās no Pēterburgas izlauzies ģenerālporučiks M.Izmailovs ar saviem kirasieriem, Pēteris III uzzināja, ka viņa sieva, imperatrise Katrīna devusies uz Pēterburgu un izsūtījusi uzsaukumu pulcēties gvardes pulkiem, lai pasludinātu sevi par imperatori, bet viņu gāztu no troņa. Imperatora svītā tobrīd atradās viņa no izsūtījuma atsauktais ģenerālfeldmaršals grāfs Burhards Kristofs fon Minihs, dēvēts par "dzelzs Minihu". Viņš ieteica rīkoties uzreiz: sūtīt ziņu uz Kronštati, lai Ņevā ienāk karakuģi, pašam ķeizaram tā holšteiniešu pulka (kuram gvarde nebija pretinieki) pavadībā atstāt Pēterhofu, bet dumpi apspiest uzticēt kaujās rūdītajam Rumjanceva ekspedīcijas korpusam. Vajadzēja tikai pavēli, un Dzelzs Minihs būtu dumpi likvidējis pāris stundās, taču Pēteris III nedeva šādu pavēli. Viņu arestēja Katrīnas atsūtītie gvardi, 7. jūlijā Pēteri III nožņaudza. Pēc historiogrāfijā dominējošās versijas to veicis Katrīnas mīļākā Grigorija Orlova brālis Aleksejs Orlovs.
Popularitāte
Vēsturnieks Nikolajs Karamzins (Карамзин) jau 1797. gadā rakstīja, ka “piekrāptā Eiropa visu laiku par šo valdnieku spriež, pamatojoties tikai uz viņa ienaidnieku vai to līdzskrējēju izteikumiem...”
Katrīnas līdzgaitnieku aģitācijai gvardē nebūt nebija tik lieli panākumi, kā tie to vēlējās. Kad Izmailovskas un Semjonovskas gvardes pulki bija pieņēmuši lēmumu atbalstīt Katrīnas organizēto valsts apvērsumu, Preobraženskas gvardes pulks atteicās lauzt Pēterim III doto zvērestu. Tikai pēc tam, kad pučisti arestēja lielu daļu Preobraženskas pulka virsnieku — C.Voroncovu, P.Izmailovu, P.Voijekovu un daudzus citus, - pulku izdevās izvest no kazarmām. Francijas vēstnieka sekretārs K-K.Ruljērs savos memuāros raksta, ka pats redzējis, kā matroži krogos uzbrūk gvardiem par to, ka tie “par alus kausu pārdevuši imperatoru”. Maskavā, saņēmis Katrīnas manifestu, gubernators to nolasīja laukumā, garnizona un sapulcējušos iedzīvotāju priekšā. Pabeidzis runu, viņš uzsauca “Urā Katrīnai!” Atbildē — kapa klusums. Tikai pēc trešā uzaicinājuma tam pievienojās tie virsnieki, kuri atradās tiešā gubernatora tuvumā, bet garnizons un tauta turpināja klusēt.
Valdnieka raksturs, interese par vienkāršās tautas dzīvi, uzsāktās reformas, Pētera I iedibinātā diktatoriskā režīma likvidēšanas uzsākšana, pat tāds sīkums kā tas, ka viņš pa galvaspilsētas ielām pārvietojās ejot kājām, bez apsardzes kavalkādes, tas viss padarīja Pēteri III ļoti populāru. Labākais Pētera III popularitātes pierādījums — fantastiskais viltvāržu skaits, kurš ievērojami pārsniedza jebkuru citu kronēto personu viltotāju pulciņu. Turklāt tas ne tikai Krievijā, kur impērija gandrīz krita viltus Pētera III Jemeļjana Pugačova priekšā, bet pat aiz tās robežām: viens no 1775. gada čehu zemnieku sacelšanās Austrijā vadoņiem uzdevās par “no troņa gāzto krievu princi”; Balkānos parādījās savs "no nāves Krievijā laimīgi paglābies Pēteris III", īstajā vārdā Stepans Mazais, kurš rezultātā kļuva par Melnkalnes valdnieku.
Šobrīd Krievijas historiogrāfijā virkne autoru ķērusies pie Pētera III dzīves un darbības revizijas, jo līdz šim literatūrā dominējis Katrīnas II, kņazienes Katrīnas Daškovas Andreja Bolotova radītā propagandas versija - Katrīnai II, kura pie varas bija nākusi apvērsuma ceļā, un likusi gvardiem nogalināt savu vīru, visvairāk par visu bija nepieciešams radīt Pētera III kā infantila pusplānprātiņa un valsts interešu nodevēja tēlu. Daškova bija Katrīnas draudzene un viena no apvērsuma organizatorēm, bez tam viņai bija arī personīgs motīvs: Pētera III mīļākā bija viņas māsa Elizabete Voroncova (kuru Pēteris III gatavojies precēt, pirms tam izšķiroties no Katrīnas). Savukārt Bolotovs bija sens Katrīnas II mīļākā Grigorija Orlova sirdsdraugs.
Brendons Rojs
Brendons Rojs (en; dzimis Sietlā, Vašingtonas štatā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2013) pārstāv NBA klubu Minesotas "Timberwolves".
2006. gada NBA draftā viņu izraudzījās Minesotas "Timberwolves" ar kopējo 6. kārtas numuru pirmajā drafta izvēles kārtā. Pirms spēlēšanas NBA viņš pārstāvēja Vašingtonas Universitātes basketbola komandu Vašingtonas "Huskies", kurā spēlēja 4 gadus. Savā pirmajā sezonā NBA tika atzīts par sezonas labāko jauno spēlētāju. Vēl ir piedalījies trijās NBA visu zvaigžņu spēlēs (2008, 2009, 2010 ).
2011. gada nogalē, NBA lokauta laikā, viņš paziņoja par karjeras beigšanu traumu dēļ. Taču 2012. gada jūlijā parakstīja līgumu ar Minesotas "Timberwolves".
Leņķmērs (zvaigznājs)
Leņķmēra zvaigznāju 17. gadsimtā izveidoja Nikolā Lakaijs. Tajā nav spožu zvaigžņu, taču zvaigznājā atrodas vairāki interesanti kosmosa objekti, jo to šķērso Piena Ceļš.
Verners fon Brauns
Dr. Verners Magnuss Maksimiliāns brīvkungs fon Brauns (Dr. Wernher Magnus Maximilian Freiherr von Braun; dzimis, miris ) bija vācu raķešu konstruktors, viena no svarīgākajām personām nacistiskās Vācijas un vēlāk arī ASV raķešu tehnoloģiju attīstībā.
Bērnība
Verners fon Brauns dzimis Virzicā (tagad Vižiska Polijā), Pozenas provincē, Vācijas impērijā. Viņš bija otrais no trim dēliem. Tēvs Magnuss fon Brauns (Magnus Freiherr von Braun, 1877— 1972) bija ietekmīga persona Vācijas sabiedriskajā dzīvē un, lai gan nebija nevienā partijā, viņš bija lauksaimniecības ministrs federālajā kabinetā Veimāras republikas laikā. Mātes Emmijas fon Kuištorpas (Emmy von Quistorp, 1886—1959) senči piederējuši viduslaiku Eiropas karaliskajām dinastijām. Vernera jaunākais brālis Magnuss fon Brauns dzimis 1919. gadā.
Monsa
Monsa (fr, ) jeb Bergena (nl) ir pilsēta Beļģijas dienvidrietumos, Valonijas reģionā. Tā ir Eno provinces administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 93,3 tūkstoši iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir devītā lielākā Beļģijas pilsēta. Eno provincē vēl lielāka ir tikai Šarlruā. No saimniecības nozarēm ir attīstīta metālapstrāde un tekstilrūpniecība.
2015. gadā Monsa kopā ar Plzeņu (Čehija) bija izvēlēta par vienu no Eiropas kultūras galvaspilsētām.
Verners fon Brauns
Bērnība
Kad pēc 1918. gada Virzica nonāca Polijas pārvaldē, Braunu ģimenei, līdzīgi kā citiem vāciešiem, nācās pārcelties. Pēc ierašanās Berlīnē 10 gadu veco Verneru nodeva Franču ģimnāzijā, kur viņam slikti padevās matemātika un fizika, kā dēļ viņš palika uz otru gadu. Viņu vairāk interesēja konstruēšana. 12 gadu vecumā zēns, iedvesmojies no Maksa Falīra (Max Valier) un Friča fon Opeļa ātrumu rekordiem, izgatavoja "raķešmašīnu", augļu kastei ar ritentiņiem piestiprinot salūta raķetes, bet tajā gan nebija vietas cilvēkam. Kad viņš raķetes aizdedzināja, braucamais aiztraucās kā komēta. Verneru arestēja policists, līdz tēvs viņam atnāca pakaļ. 1925. gadā tēvs Verneru nosūtīja uz internātskolu Etersburgas pilī netālu no Veimāras. Tur viņa sekmes uzlabojās, tomēr vakaros viņš ar skolas biedriem konstruēja dažādas tehniskas lietas.
14 gadu vecumā Verners fon Brauns sāka nopietni aizrauties ar kosmosu un astronomiju. Viņam luterāņu iesvētībās māte uzdāvināja teleskopu, ar kuru pirms gulētiešanas viņš pētīja zvaigznes. Kad Vernera rokās nonāca Hermaņa Oberta grāmata "Die Rakete zu den Planetenräumen" ("Raķete starpplanētu telpā"), viņš nevarēja to izlasīt, jo lapas bija nosētas ar matemātiskiem simboliem un formulām. Tas mudināja zēnu padziļināti pievērsties matemātikai un fizikai. Viņš pat pabeidza skolu gadu ātrāk nekā pārējā klase.
Studijas
Pēc skolas beigšanas Verners fon Brauns strādāja Berlīnes mašīnu fabrikā par mācekli. 1930. gadā iestājās Berlīnes tehnoloģiskajā institūtā. Tajā laikā Verners iepazinās ar Hermani Obertu, kurš nodarbojās ar ideju, ka šķidrās degvielas raķetes ir vairāk piemērotas kosmiskajiem lidojumiem nekā cietās degvielas. Brauns iestājās Kosmisko lidojumu biedrībā (Verein für Raumschiffahrt jeb VfR) pie Klausa Rīdela un Rūdolfa Nebela, kuri bija Oberta asistenti. Drīz pēc pirmā veiksmīgā šķidrās degvielas raķešdzinēja izmēģinājuma Oberts devās uz Rumāniju veikt pasniedzēja darbu. Pēc Oberta aizbraukšanas bija jāmeklē jauna raķešu izmēģinājumu vieta. Tāda tika atrasta Berlīnes pievārtē pamestās munīcijas noliktavās.
1931. gadā vienu semestri fon Brauns studēja Cīrihes Federālajā tehnoloģiju institūtā. 1932. gadā viņš absolvēja Berlīnes Tehnoloģisko institūtu ar bakalaura grādu aeronautikas inženierijā. Pirms tam vasaras brīvlaikā Verners fon Brauns izgāja planierista kursus. 1933. gadā viņš ieguva motorlidmašīnas pilota licenci. Berlīnes universitātē Brauns ieguva fizikas doktora grādu. Viņa tēžu nosaukums bija "Par degšanas testiem". Tā bija tikai publiskā daļa no fon Brauna īstā darba "Šķidrās degvielas raķetes problēmas konstruktīvais, teorētiskais un eksperimentālais risinājums" ("Konstruktive, theoretische und experimentelle Beiträge zu dem Problem der Flüssigkeitsrakete"), kuru armija turēja slepenu. Tikai 1960. gadā šis darbs tika atslepenots.
Darbs pie vācu raķetēm
Lai atrastu finansējumu raķešbūvei, Verners fon Brauns meklēja atbalstu pie armijas. 1932. gadā VfR komanda Reihsvēra artilērijas kapteinim Valteram Dornbergeram demonstrēja pašu konstruēto raķeti, bet tā eksplodēja. Neskatoties uz neveiksmi, Dornbergers viņu uzaicināja vadīt raķešu izstrādi armijas cietas degvielas raķešu izmēģinājumu poligonā Kumersdorfā pie Berlīnes.
1933. gadā sākās darbs pie Aggregate sērijas raķetēm. Brauns to konstrukcijās izmantoja arī ASV zinātnieka Roberta Godarda risinājumus, kas bija publicēti dažādos žurnālos. 1934. gadā tika veiksmīgi izmēģinātas A2 raķetes.
Tā kā raķetes tika projektētas lielākas, Berlīnes pievārtē kļuva par šauru. Jaunais poligons un pētnieciskā stacija tika izvēlēta Baltijas jūras piekrastē Pēnemindē, kuru atklāja 1937. gada maijā. Verners fon Brauns kļuva par centra tehnisko vadītāju un raķešu galveno konstruktoru, bet Dornbergers bija militārais komandieris. Bez ballistiskajām raķetēm šeit tika konstruēti arī šķidrās degvielas raķešdzinēji lidmašīnām, ka arī starta paātrinātāji lidmašīnām.
1938. gadā Pēnemindes grupa sāka izstrādāt raķeti A4. Ādolfs Hitlers parakstīja rīkojumu sākt ražot A4 kā "atmaksas ieroci", lai apšaudītu Londonu. Pēc notikušās krāsu filmas demonstrācijas Hitleram ar A4 startu fīrers bija tik pacilāts, ka īsi pēc tam Verneram fon Braunam piešķīra profesora grādu. Vācijā tajā laikā bija ļoti neparasti, ka jauns cilvēks, tikai 31 gadu vecs inženieris varētu kļūt par profesoru. 1943. gada 17. un 18. augustā Apvienotās Karalistes gaisa spēki veica masīvus uzlidojumus Pēnemindei, kuros tika sagrautas daudzas ēkas, gāja bojā vairāki inženieri un strādnieki, to skaitā arī raķešdzinēja galvenais konstruktors Valters Tīls. Raķetes izlaišana tika aizkavēta. A4 (V-2) pirmoreiz karadarbībā izmantoja, palaižot to uz Angliju.
Vairākus projektus Brauns nepaspēja realizēt. Bija paredzēta A4 modifikācija palaišanai no zemūdenes. Savukārt divpakāpju starpkontinentālā ballistiskā raķete A9/A10 ar lidojuma tālumu 5000 km spētu sasniegt ASV austrumu piekrasti. Tai bija vairākas reizes izmēģināta augšējā pakāpe A4b — A4 spārnots variants.
Attiecības ar nacistisko režīmu
Verners fon Brauns bija NSDAP biedrs kopš 1937. gada (pēc citiem datiem — kopš 1932. gada). Kopš 1940. gada bija Waffen-SS virsnieks.
Braunu arestēja gestapo, un viņš divas nedēļas pavadīja cietumā Štetinā. Apsūdzības bija par to, ka viņš skeptiski esot atsaucies par kara gaitu, kosmisko lidojumu mērķus stādījis augstāk par A4 attīstīšanu militārām vajadzībām, arī ka gatavojies bēgt uz Angliju. Tikai ar Alberta Špēra, Kara ražošanas un munīcijas ministra, atbalstu izdevās Braunu atbrīvot.
Padošanās amerikāņiem
1945. gada pavasarī, tuvojoties Sarkanajai armijai, Verners fon Brauns ar citiem inženieriem nolēma padoties amerikāņiem. Hanss Kammlers, SS virsnieks, kas uzraudzīja V-2 projektu, izdeva pavēli Braunam un viņa komandai pārcelties uz Vācijas iekšieni. Tai pašā laikā no Vērmahta vadības atnāca pavēle Braunam pievienoties armijai un cīnīties frontē. Viņš saprata, ka Kammlera pavēle ir labāks veids, kā nokļūt pie amerikāņiem, un kopā ar 500 Pēnemindes darbniekiem devās uz Mitelverku, kur turpināja darbu. Martā Brauns lauza kreiso roku un plecu autoavārijā, kad šoferis iemiga pie stūres. Ievainojums bija nopietns, bet viņš pēc ieģipsēšanas nepalika slimnīcā. Pēc mēneša izrādījās, ka kauli saauguši nepareizi, un tos vajadzēja pārlauzt un no jauna savienot.
Aprīlī, Sabiedrotajiem virzoties dziļāk Vācijas teritorijā, Kammlers pavēlēja inženierus ar vilcienu pārvietot uz Oberammergavu Bavārijas Alpos. Tur viņus apsargātu SS ar pavēli nogalināt komandu, ja tie kristu ienaidnieka rokās. Braunam izdevās pārliecināt Kammleru izvietot grupu tuvējos ciemos, lai viņi nekļūtu par vieglu mērķi ASV bumbvedējiem.
Verners fon Brauns padevās ASV 44. kājnieku divīzijai.
Amerikas Savienotajās Valstīs
1945. gada vasarā ASV tika izveidota Operācija “Papīra Saspraude” (Operation Paperclip), kuras ietvaros Vācijā meklēja un vervēja zinātniekus, kurus varētu izmantot ieroču un citu militāro tehnoloģiju izstrādei. no Vācijas uz ASV tika pārvesta pirmā raķešu konstruktoru septiņu cilvēku grupa, kuru starpā bija arī Verners fon Brauns. Viņi tika pārvesti uz Bostonu, Fortstrongu, kur atradās Armijas izlūkošanas dienests. Pēc tam Braunu un viņa komandu pārvietoja uz armijas poligonu Fortblisā Teksasā. Tur viņš apmācīja militāro, rūpniecības un augstskolu personālu darbam ar raķetēm. Hermes projekta ietvaros fon Brauns palīdzēja samontēt un palaist vairākas V-2 raķetes, kuras no Vācijas bija nogādātas Vaitsendsas izmēģinājumu poligonā Ņūmeksikā. Viņš arī turpināja pētīt raķešu nākotnes potenciālu militārajam un pētnieciskajam pielietojumam.
Atrodoties Fortblisā, Verners fon Brauns pa pastu nosūtīja bildinājumu 18 gadus vecajai Marijai Luīzei fon Kuištorpai (Maria Luise von Quistorp), savai māsicai no mātes puses. Saņēmis rakstisku atļauju doties atpakaļ uz Vāciju un atgriezties ar līgavu, Verners salaulājās luterāņu baznīcā Landshutā. Viņš ar sievu un vecākiem ieradās Ņujorkā. Fortblisas armijas hospitālī Brauniem piedzima meita Irisa Karīna. Vēl divi bērni Margrita Cecile un Peters Konstantins piedzima un. Verners fon Brauns kļuva par ASV pilsoni.
1950. gadā, sākoties Korejas karam, fon Braunu un viņa grupu pārvietoja uz Hantsvilu Alabamā. No 1950. līdz 1956. gadam viņš vadīja armijas raķešu attīstības grupu Redstonas Arsenālā. Rezultātā tika izveidota Redstone raķete, kuru ASV izmantoja pirmajiem raķešu atombumbu izmēģinājumiem.
Indoķīna (nozīmju atdalīšana)
Indoķīna var būt:
Austrumu fronte
Austrumu fronte var būt:
Vilis Krištopans
Vilis Krištopans (dzimis Ustjišimas rajona Jarkovas ciemā, Omskas apgabalā, Krievijas PFSR) ir latviešu uzņēmējs un politiķis, bijušais Latvijas Ministru prezidents, ministrs un Saeimas deputāts. Pārstāv partiju "Latvija pirmajā vietā", agrāk — "Latvijas Ceļa" biedrs. Iepriekš bijis augsta līmeņa basketbola spēlētājs un treneris.
Spējā izstrāde
Spējā izstrāde (en) ir programminženierijas nozare, kura satur organizatorisku un metodoloģisku pasākumu kopumu ar mērķi nodrošināt iespējami ātru (laika ziņā), elastīgu (lietotāja prasību ziņā) un efektīvu (izpildes ziņā) programmatūras projektu izstrādi un ieviešanu. Spējās izstrādes principi balstās uz iteratīviem soļiem, programmatūras izstrādes projektu visā tā dzīves ciklā realizējot pa nelieliem secīgiem posmiem. Katra soļa sākumā tiek noteikts vai precizēts šī soļa plāns (šajā brīdī tas tiek pielāgots atbilstoši iespējamai prasību maiņai no pasūtītāja puses) un šī posma izpildes gaitā to "no ārpuses" nevar ietekmēt. Posmu garums parasti tiek noteikts 1—2 mēnešu robežās.
Spējās izstrādes prakses
Viens no pirmajiem spējās metodes pamatprincipus noteica grāmatas eXtreme Programming autors Kents Beks, kurš definēja 12 noteikumu kopu:
Spējās programmatūras izstrādes manifests
2001. gadā 17 industrijā atzīti speciālisti programmatūras izstrādes metodoloģiju jomā definēja Spējās programmatūras izstrādes manifestu:
Radot un palīdzot citiem radīt programmnodrošinājumu, mēs nepārtraukti turpinām meklēt un atrodam labākus izstrādes veidus.
Savā darbā novērtējam:
Cilvēkus un viņu mijiedarbi augstāk par rīkiem un procesiem
Strādājošu programmatūru augstāk par detalizētu dokumentāciju
Kopsadarbību ar pasūtītāju augstāk par līguma sarunām
Reaģēšanu uz izmaiņām augstāk par sekošanu plānam
Protams, svarīgi ir arī tas, kas rakstīts pa labi, tomēr par būtiskāku mēs atzīstam to, kas rakstīts pa kreisi.
Spējās izstrādes projektiem ir raksturīgi sekojoši principi:
Viļņas starptautiskā lidosta
Viļņas starptautiskā lidosta (lt) ir Lietuvas lielākā civilā lidosta, atrodas apmēram 7 kilometrus uz dienvidiem no Viļņas centra. Viļņas lidosta uzsāka darbu 1932. gadā, terminālis celts 1954. gadā. 2007. gadā lidosta apkalpoja 1 717 222 pasažieru.
Lidostu pārvalda valsts uzņēmums "Tarptautinis Vilniaus oro uostas", kas ir Lietuvas Satiksmes un Komunikāciju ministrijas pārziņā. Viļņas lidosta ir lidsabiedrību flyLAL un airBaltic bāzes lidosta.
Lidostai ir viens 2515 m garš skrejceļš. Starp Viļņas lidostu un Rīgu ir mikroautobusu satiksme, kuru nodrošina lidostas transfēra operators flyBus.
Autobusi
Starp lidostu un Viļņas centru (pietura Centrālā stacija) kursē 1. un 2. maršruta autobusi, kas atiet no Šeškinės ielas. Autobuss kursē ik pēc 15 — 30 minūtēm. Maksa — 1,10 Lt.
Starp Rīgu un Viļņas lidostu kursē mikroautobusi flyBus (www.flybus.lv). Tiešais transfērs tiek veikts vairākas reizes nedēļā. flyBus maršruts ir caur Bausku un Paņevēžu.
Lidojošā Zivs (zvaigznājs)
Lidojošās Zivs zvaigznāju 16. gadsimta beigās izveidoja divi nīderlandiešu navigatori Pīters Kaizers (Pieter Dirkszoon Keyser) un Frederiks de Houtmans (Frederick de Houtman).
ANGKASA
Agensi Angkasa Negara (ma — "nacionālā kosmosa aģentūra") jeb ANGKASA ("Visums") ir Malaizijas nacionālā kosmosa aģentūra. Tā dibināta 2002. gadā. Aģentūra ir atbildīga par Malaizijas kosmiskās politikas formulēšanu un regulēšanu, kā arī kosmisko aktivitāšu koordinēšanu, izpildi, novērošanu un attīstību. Nodarbojas ar izglītību un pētījumiem kosmosa jomā.
Vēsture
Aģentūras pirmsākumi meklējami 1989. gadā, kad premjerministra departamentā izveidota planetārija nodaļa.
1993. gadā izveidota Kosmosa zinātnes studiju nodaļa Bahagian Kajian Sains Angkasa (BAKSA). 1995. gadā tā nokļuva Zinātnes, tehnoloģiju un vides ministrijas paspārnē.
2002. gadā dibināta Malaizijas nacionālā kosmiskā aģentūra Agensi Angkasa Negara (ANGKASA). 2004. gadā BAKSA apvienota ar ANGKASA.
Struktūra
ANGKASA sastāv no četrām nodaļām:
Pilotējamo lidojumu programma
Sadarbībā ar Krievijas kosmisko aģentūru kosmiskajam lidojumam Krievijā 2006. un 2007. gadā tika sagatavoti divi kosmonauti (ankasavani). Šeiha Muszafara Šukora 10 dienu, 21 stundas lidojums notika 2007. gada oktobrī uz Starptautisko kosmisko staciju ar kosmosa kuģi Sojuz TMA-11 (augšup) un Sojuz TMA-10 (lejup).
1938. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1938. gada notikumi Latvijā.
Imants Blaus
Imants Blaus (dzimis Rīgā, miris  Rīgā) bija ekonomists, kolekcionārs un šaha vēsturnieks.
Biogrāfija
Beidzis Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas fakultāti 1957. gadā. Pēc augstskolas beigšanas strādājis Latvijas Centrālajā statistikas pārvaldē un bijis atbildīgs par tautas skaitīšanas jautājumiem.
Sava laika periodikā publicējis rakstus par dažādiem tematiem: ģeogrāfiju, tūrismu un tautas skaitīšanu. Bijis pazīstams autogrāfu kolekcionārs.
Šahists
Blaus visu mūžu aizrāvās ar šahu. Viņš piedalījās turnīros, kā arī nopietni pievērsās šaha kompozīcijai. Dažas viņa sacerētās šaha kompozīcijas izpelnījās ievērību konkursos.
Tomēr lielāko ievērību izpelnījās Blaus raksti žurnālā "Šahs" par šaha vēstures tēmām, kas tika publicēti gandrīz desmit gadu garumā no 1975. gada līdz 1984. gadam. Vairāk nekā 40 rakstos tika apskatīti dažādi šaha vēstures aspekti, tajos bieži pirmpublicēja vēsturisku sacensību tabulas un fotogrāfijas.
Frīdrihs II Hoenštaufens
Frīdrihs II Hoenštaufens (la, de, scn; dzimis Ezi pie Ankonas, miris  Fjorentīno pilī pie Lučeras) bija viens no ietekmīgākajiem 13. gadsimta pirmās puses valdniekiem Eiropā no vācu Hoenštaufenu dinastijas. Sākotnēji Sicīlijas karalis, tad Vācijas karalis no 1212. gada. 1220. gadā kronēts par Svētās Romas impērijas imperatoru, kura nominālā pakļautībā tajā laikā atradās arī Livonijas bīskapija. Sestā krusta kara vadītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1194. gadā Ezi pie Ankonas Hoenštaufenu dinastijai piederīgā Svētās Romas impērijas imperatora un Sicīlijas karaļa Heinriha VI ģimenē. Māte Sicīlijas Konstance. Viņa vectēvi bija Frīdrihs I Barbarosa un Sicīlijas karalistes dibinātājs Rodžers II. Pēc tēva nāves Frīdrihs jau nepilnu trīs gadu vecumā kļuva par Sicīlijas karali (kronēts 1198. gada 3. septembrī Palermo katedrālē kā Federigo I).
Ita Kozakeviča
Ita Marija Kozakeviča ( — ) bija Latvijas poļu filoloģe, žurnāliste un sabiedriska darbiniece. LR Augstākās Padomes deputāte.
Izglītība un karjera
Ita Kozakeviča 1973. gadā absolvēja Rīgas Anrī Barbisa 11. vidusskolu, bet 1981. gadā — Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultāti franču filoloģijas specialitātē. Strādājusi izdevniecībās un redakcijās par tulkotāju, redaktori un žurnālisti.
I. Kozakeviča pārvaldīja latviešu, krievu, poļu, franču, spāņu, vācu, baltkrievu, ukraiņu un gruzīnu valodu.
Sabiedriskā darbība
Atmodas sākumā Kozakeviča bijusi Latvijas poļu kultūras draugu biedrības valdē, pēc tam ievēlēta par jaundibinātās Latvijas Poļu savienības priekšsēdētāju. Viņa bija viena no Latvijas PSR Tautu foruma organizētājām 1988. gada decembrī, vēlāk kļuva par Latvijas nacionālo kulturas biedrību asociācijas priekšsēdētāja vietnieci.
Latvijas Tautas frontes 2. kongresā 1989. gadā ievēlēta par tās Domes valdes locekli. Nākamajā gadā ievēlēta LR Augstākajā Padomē, kļuvusi par Cilvēka tiesību un nacionālo jautājumu komisijas priekšsēdētāju, vadījusi amnestijas lietu izskatīšanu, bijusi AP Prezidija locekle. Piedalījusies poļu skolu organizēšanā. 1990. gada jūnijā Cēsis kļuvusi par gada "Sievieti Latviju".
Nāve
, apmeklējot Itāliju un Vatikānu Vispasaules ārzemju poļu biedrību konferencē, Ita Kozakeviča noslīka, peldot Tirēnu jūrā pie Gaetas pilsētas. Viņu apglabāja Rīgas Miķeļa kapos. Pēc viņas nāves Rīgas Poļu vidusskola tika pārsaukta par Rīgas Itas Kozakevičas Poļu vidusskolu. I. Kozakevičas vārds ir piešķirts Latvijas Nacionālo kultūras biedrību asociācijai (Rīgā, Slokas iela 37).
Privātā dzīve
Ita Kozakeviča piedzima Rīgā. Viņas tēvs bija polis, bet māte — latviete. Pirmoreiz precējusies ar poli Staņislavu Rišardu Lipecu. Otrreiz apprecējusies ar matemātiķi Induli Strazdiņu, kurš pēc dzīvesbiedres nāves viņas vietā ievēlēts par AP deputātu.
Serhio Ramoss
Serhio Ramoss Garsija (es; dzimis ) ir Spānijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Ramoss pārstāv Francijas Ligue 1 klubu Parīzes "Saint-Germain".
Savu karjeru sācis Sevilla FC komandā. 2005. gadā pievienojies Madrides "Real". 16 sezonu laikā (no kurām sešas sezonas bija kapteinis) Ramoss izcīnīja 5 La Liga titulus un četrus UEFA Čempionu līgas kausus. 2021. gada jūlijā Ramoss noslēdza divu gadu līgumu ar Parīzes "Saint-Germain".
Spānijas izlases sastāvā kļuvis par divkārtēju Eiropas čempionu (2008, 2012), kā arī izcīnījis uzvaru 2010. gada FIFA Pasaules kausā. 2019. gada 12. oktobrī kļuva par Spānijas izlasē visvairak spēļu aizvadījušo futbolistu. 2023. gada februārī paziņoja, ka ir beidzis karjeru Spānijas izlasē. Kopumā izlasē aizvadījis 180 spēles un guvis 23 vārtus.
2001. gada F1 sezona
2001. gada F1 sezona bija 52. F1 sezona. Tā sākās un beidzās.
Tajā par četrkārtēju čempionu kļuva Mihaels Šūmahers. Viņam uz titulu konkurentu nebija, lai gan līdz sezonas vidum Deivids Kulthārds tika uzskatīts par teorētisku kandidātu. Pēc šīs sezonas bankrotēja Prost komanda, bet Benetton kļuva par Renault F1. Tā bija pēdējā angļa Marija Vokera sezona kā F1 komentētājam.
Pilotu kopvērtējums
† Braucējs nefinišēja, bet tiek klasificēts jo paveica vismaz 90% distances.
Gabriels Narutovičs
Gabriels Narutovičs (, ; dzimis, miris ) bija poļu inženieris un valstsvīrs. Pirmais Polijas Republikas prezidents (1922). Bērnību un jaunību pavadījis Liepājā, kur beidzis Liepājas Nikolaja ģimnāziju.
SMART Board
Notebook programmas nodrošinājums
Notebook programmas nodrošinājuma interfeiss sadala ekrānu divas daļās : baltās tāfeles vieta un instrumentu kolonna. Ir pieējami trīs rīki: lapu šķirotājs - Notebook lapu skatīšanai un organizēšanai ; galerija - pieejai attēliem, video un audio failiem, animācijām, teksta failiem un to saglabāšanai ; un pielikumi - failu un norāžu pievienošanai un pieejai tiem prezentāciju laikā. Notebook programmas nodrošinājuma lietotāji var veidot daudzlapu interaktīvus dokumentus un prezentācijas, pārvietojot saturu un lapas starp brīvo baltās tāfeles vietu un instrumentiem neizejot no programmas. Lietotāji var veidot viņu pašu saturu vai izmantot jau sagatavotu materiāla galeriju.
SMART Board instrumenti
SMART Board Instrumenti ir Notebook programma, rakstīšanas līdzeklis, video atskaņotājs, tastatūra, pārvietojamo instrumentu panelis, ekrāna ēnas instruments, LinQ programmas nodrošinājums, apgaismojums, lupa, rādītājs, vadīšanas panelis.
The Bends
The Bends ir otrais angļu alternatīvā roka grupas Radiohead albums, kas tika izdots 1995.gada 13.martā. The Bends producēja Džons Lekijs EMI studijā Londonā. Saturot piecus singlus, kuri iekļuva topos, albums kļuva par pagrieziena punktu grupas estētikā un tēmās ar biežāku sintezatoru izmantošanu un abrazīvākām ģitāru skaņām, līdzsvarojot liegākas skaņas. Introspektīvais postgrundža Radiohead stils no Pablo Honey attīstījās par daudzslāņaināku roku ar dziļākiem dziesmu vārdiem un plašākām idejām. Albuma pēdējais singls un dziesma "Street Spirit (Fade Out)" kļuva par grupas pirmo dziesmu iekļuvusi, kas iekļuva Apvienotās Karalistes topa pirmajā pieciniekā.
Dziesmu saraksts
Visas dziesma sarakstījuši Radiohead.
SMART Board
Pielietošana
SMART Board interaktīvā tāfele ir pielietota apmācībā, sapulcēs un prezentācijās. Galvenie lietotāji ir izglītība; 2007. gadā vairāk nekā 800 000 SMART Board interaktīvo tāfeļu bija pārdots vairāk nekā 100 valstīs. Kā prezentācijas, komunikācijas un attālinātas sadarbības instruments, SMART Board interaktīvā tāfele ir izmantota biznesā un valsts struktūrās.
Svarīgie momenti produkta attīstībā
2012 2011 2008 2007 2006 2005 2004 2003 2002 2001 2000 1999 1998 1997 1996 1994 1992
1991
Demblina
2. pasaules kara laikā cietoksnī līdz ar citiem ieslodzītajiem bija ieslodzīts tatāru dzejnieks Musa Džalils.
Arhangeļskas apgabals
Arhangeļskas apgabals (ru) ir viens no Krievijas apgabaliem valsts Eiropas daļas ziemeļos. Tas robežojas ar Karēliju rietumos, Vologdas apgabalu dienvidrietumos un dienvidos, Kirovas apgabalu dienvidos, Komi Republiku dienvidaustrumos un dienvidos, Tjumeņas apgabala Jamalas Ņencu autonomo apvidu, kā arī Barenca jūru ziemeļos un Balto jūru rietumos. Arhangeļskas apgabala austrumos atrodas Ņencu autonomais apvidus. Arhangeļskas apgabalā ietilpst Krievijas Eiropas daļas Ziemeļu Ledus okeāna arhipelāgi, no kurām lielākie ir Novaja Zemļa un Franča Jozefa Zeme. Administratīvi Arhangeļskas apgabalā ietilpst arī Ņencu autonomais apvidus, tomēr tas ir atsevišķs Krievijas Federācijas subjekts.
Svinoujsces bāka
Raksturojums
Bākas augstums ir 64,8 m. Bāku veido apaļš ķieģeļu tornis ar galeriju un laternu. Tornis balstās uz astoņstūrainas pamatnes, uz kuras arī ir galerija. Laterna ir melnā krāsā. Gaismas elements atrodas 68 m virs jūras līmeņa. Gaismas iekārtu veido Frenela I klases aparāts ar 4200 W spuldzi maiņas iekārtā. Ja spuldze izdeg, automātiski ieslēdzas rezerves spuldze. Gaisma balta un sarkana, atkarībā no virziena (4 s deg, 1 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 25 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
Arhangeļskas apgabals
Vēsture
Vikingu laikos Barenca jūras piekrasti un tajā ietekošo upju baseinus no 9. gadsimta dēvēja par Bjarmaland. Līdz 13. gadsimtam apvidu pamazām pārņēma Novgorodas republikas kažokādu tirgoņi, 1146. gadā rakstos pirmoreiz minēta Kargopoles pilsēta. Pēc Novgorodas republikas krišanas 1478. gadā apvidus iekļāvās Maskavijas sastāvā. Vietējais centrs bija Holmogori, kuru pamazām nomainīja Arhangelogoroda (Erceņģeļa pilsēta). Pētera I reformu laikā 1708. gadā tā kļuva par Arhangelogorodas guberņas centru un Krievijas caristes galveno ostu tirdzniecībai ar Eiropas valstīm. Krievijas pilsoņu kara laikā Arhangeļsku un apkārtni kopā ar Baltās kustības spēkiem ieņēma Lielbritānijas, ASV un Francijas karaspēks. 1920. gadā Solovku salās tika izveidota pirmā ieslodzījuma nometne, kas bija GULAG iesākums PSRS. Otrā pasaules kara laikā Arhangeļska bija ievērojams piegādes punkts lendlīzes sistēmā.
Administratīvais iedalījums
Administratīvi Arhangeļskas apgabals iedalās 7 pilsētas rajonos (городской округ) un 19 rajonos (муниципальный район).
Pilsētas
Arhangeļskas apgabalā ir 14 pilsētas
Čečenija
Vēsture
1991. gada 8. jūnijā Visnacionālais Čečenu tautas kongress proklamēja Čečenijas Republiku (Nohči-čo). 1991. gada 1. novembrī Čečenijas Republika (Nohči-čo) pasludināja neatkarību no Krievijas PFSR.
1992. gada 16. maijā saskaņā ar grozījumiem Krievijas Federācijas konstitūcijā, de facto izjukusī Čečenijas-Ingušijas PSR tika pārdēvēta par Čečenijas-Ingušijas Republiku.
Lahti
Somijas pilsoņu kara laikā Lahti atradās Sarkano somu kontrolē. Pilsētu pēc smagām kaujām 18. aprīlī ieņēma vācu Baltijas jūras divīzijas Brandenšteina brigāde.
Čečenija
Vēsture
1992. gada 10. decembrī Krievijas Tautas deputātu kongress ar savu rezolūciju apstiprināja Ingušijas Republikas izveidošanu un veica attiecīgus grozījumus konstitūcijā, kas oficiāli sadalīja Čečenijas-Ingušijas Republiku Ingušijas Republikā un Čečenijas Republikā. Šis grozījums publicēts 1992. gada 29. decembrī un stājās spēkā 1993. gada 9. janvārī pēc 10 dienām no oficiālās publicēšanas dienas.
Lahti
Ievērojamas personības
Lahti dzimuši:
Čečenija
Vēsture
No 1994. līdz 1996. gadam Čečenijā notika Čečenijas karš ar Krievijas Federācijas bruņotajiem spēkiem, kas līdz 2009. gadam turpinājās kā partizānu karš. 2003. gadā prezidenta vēlēšanās uzvarēja viens no bijušajiem nemiernieku klana vadoņiem Ahmads Kadirovs, bet dažus mēnešus pēc stāšanās amatā viņš tika noslepkavots. 2007. gadā Vladimirs Putins par Čečenijas prezidentu iecēla Ahmada Kadirova dēlu Ramzanu Kadirovu. 2009. gada aprīlī Krievijas valdība pasludināja, ka terorisma apkarošana Čečenijā ir beigusies. Tūkstošiem čečenu emigrēja uz ārzemēm, daudzi šķērsoja arī Ukrainas—Polijas robežu, un ir izmitināti bēgļu nometnēs. 2014. gadā Eiropas Parlaments sagatavoja rezolūciju, aicinot Eiropas Savienības iestādes uzsākt dialogu ar Maskavu, lai panāktu, ka tiek pilnībā garantētas un ievērotas Čečenijas iedzīvotāju tiesības.
2022. gada 18. oktobrī Ukrainas parlaments atzina Ičkēriju par pagaidu okupēto teritoriju, kas atrodas Krievijas kontrolē, un nosodīja Krievijas genocīdu pret čečenu tautu. Ukraina aicināja starptautisko sabiedrību veikt neatkarīgu izmeklēšanu par noziegumiem, ko Krievija pastrādājusi Ičkērijas teritorijā.
Brīvmūrniecība
Brīvmūrniecības vēsture
Savukārt otro vēstures posmu līdz pat mūsdienām varētu apzīmēt kā apzinātu brīvmūrniecības instituēšanas sākumu, un tas ir samērā labi dokumentēts un aprakstīts. Informācija par brīvmūrnieku ložām un to darbību mūsdienās ir pieejama daudzos drukātos un elektroniskos ziņu avotos, tai skaitā arī Latvijā. Sabiedrībā vienmēr ir bijusi noteikta interese par brīvmūrnieku sarakstiem un ir pat izdotas veselas grāmatas ar šādiem uzskaitījumiem.
20. gadsimtā ar brīvmūrnieku vārdu saistās 80. gados Itālijā plašu publicitāti ieguvusī skandālu virkne saistībā ar neregulāro ložu "P-2", kad atklātībā nāca šīs ložas saistība ar mafiju, valsts amatpersonu korupciju un nevēlamu personu nogalināšanu. Regulārā brīvmūrniecība krasi vēršas pret šādām „kaktu ložām”, kas netiek uzskatītas par brīvmūrnieku kustības sastāvdaļu.
Brīvmūrniecība un Augstākā būtība
Viens no galvenajiem brīvmūrniecības principiem ir Augstākās būtības atzīšana, kā arī brīvmūrnieku tradīciju, rituālu un procedūru saistība ar to. Reliģijā augstākā būtība nav nekas cits, kā Dievs. Taču brīvmūrniecībā Augstākā būtība netiek tieši identificēta ar Dievu teoloģiskajā (Bībeles) izpratnē. Augstākā būtība ir daudz plašāks, komplicētāks, drīzāk filosofisks, nekā teoloģisks jēdziens. Galvenā saikne ar reliģiju šeit saglabājas morāles un ētikas aspektā. Savukārt Augstākā būtība atklājas kā Dižais Pasaules Arhitekts (arī Lielais Visuma Celtnieks), kas var būt gan Dievs, gan Pasaules kārtība, kuras izcelsme cilvēkiem nav precīzi zināma, varbūt nav arī svarīga, bet kurā tie tic taisnīgumam, godam un citiem morāles un ētikas principiem, pieņemot tos kā absolūto patiesību un pakārtojot tiem savas domas un rīcību.
Lielo Visuma Celtnieku brīvmūrniecība redz kā tikumisku būtību, kas iedzimta katrā cilvēka dvēselē, tai pašā laikā atstājot pilnīgu uzskatu brīvību par šo Augstāko būtību, ļaujot katram cilvēkam veidot savu priekšstatu un tiekties uz to saskaņā tikai ar savu pārliecību.
Tādā veidā var teikt, ka brīvmūrniecība iet paralēlu ceļu baznīcai, taču ar to neidentificējas. Reliģiskajos jautājumos brīvmūrniecības vairums iestājas par ticības brīvību un cīnās pret šauru dogmatismu un sektantismu, tos uzskatot par vienu no sabiedrības sašķeltības un cilvēka cieņu pazemojošiem faktoriem.
Bez regulārās brīvmūrniecības pastāv arī tā saucamā liberālā brīvmūrniecība, kas vēsturiski saistīta ar Francijas Dižajiem Austrumiem (Grand Orient de France). Krievijas impērijā pēc konstitucionālo reformu veikšanas 1912. gadā tika nodibināts Krievijas Tautu Lielais Austrums, kura sastāvā viena loža darbojās arī Rīgā. Dižajiem Austrumiem piebiedroties var arī tie, kas sevi uzskata par agnostiķiem, ateistiem vai panteistiem, daudzās liberālās brīvmūrniecības ložās uzņem gan vīriešus, gan sievietes.
Brīvmūrniecības uzdevumi, organizācija un darbība
Brīvmūrnieku pamata organizatoriskā vienība ir loža. Mūsdienās brīvmūrnieku ložas apvieno pārsvarā izglītotus un attiecīgi iesvētītus cilvēkus. Par viņu galveno uzdevumu tiek uzskatīts kopīgi strādāt, lai tikumiski un garīgi pilnveidotu paši sevi un sabiedrību. Brīvmūrnieku darbība ir virzīta uz morāles sistēmas veidošanu, kas apslēpta alegorijās un atklājas simbolos. Var arī teikt, ka brīvmūrniecības uzdevums ir būtības likumu izzināšana, lai tos mērķtiecīgi pielietotu un ietekmētu cilvēci tās evolūcijas garīgajā un tikumiskajā pilnveidošanas ceļā. Tik plašs mērķis brīvmūrniekiem liek saskarties ar daudzveidīgiem jautājumiem, piemēram, reliģiskajiem, filosofiskajiem, sociālajiem, morāles un pat okulta un citiem jautājumiem.
Viens no svarīgākajiem brīvmūrniecības postulātiem uzsver, ka patiesība ir neuzvarams spēks tam, kurš prot tajā orientēties un rīkoties bez prātu aptumšojušās pārliecības un kaislībām. Brīvmūrnieku vidū var tikt uzņemts katrs bez īpašām ārējām atšķirībām — cilvēkam tikai jābūt iekšēji brīvam un ar labiem tikumiem. Galvenais nosacījums, lai kāds (meklētājs) tiktu uzņemts brīvmūrniecībā ir — krietns vīrs ar labu slavu, kurš vēlas pievienoties citiem sev līdzīgiem. Līdz ar to brīvmūrnieku vidu atrodami gan monarhi un valdību pārstāvji, gan vienkārši strādnieki, gan bagāti, gan maznodrošināti. Taču viņi visi uzskata viens otru par līdzīgiem brāļiem.
Kā vienu no aktuālākajiem saviem uzdevumiem brīvmūrniecība uzskata veicināt izlīdzinošu sintēzi starp reliģiju un zinātni, rast savstarpēju līdzsvaru starp sociālajām grupām. Lai radoši pildītu šo uzdevumu, brīvmūrnieku ložas parasti cenšas veidot mierīgu iekšējo atmosfēru, kur katram ir jāabstrahējas no savas oficiāli veicamās lomas ikdienas dzīvē. Taču, kā ložā, tā arī ikdienas dzīvē katrs brīvmūrnieks tiek aicināts kļūt par sociālu strādnieku kopīgo brīvmūrniecības mērķu labā.
Tāpat kā attiecībās ar reliģiju, brīvmūrniecība savos uzskatos nebalstās arī tikai uz zinātni. Līdztekus racionālo zināšanu izmantošanai, brīvmūrniecība ir pieņēmusi arī virkni okultisma elementu, tādu, kas likušies nepieciešami un noderīgi. Tā, atsevišķas brīvmūrnieku paražas un rituāla sastāvdaļas ietver sevī ceremoniālās maģijas pēdas. Piemēram, tradīcija veikt visai stingru pārbaudi jaunpienācējam ložā dažādu rituālu veidā, vai arī savienoties ķēdē sadotām rokām, simbolizējot brīvmūrniecības spēku un vienotību. Šādā ķēdē tiek mēģināts radīt pastiprinātu egregoru, tas ir — savienojoties tiek apvienots un pastiprināts katra ķēdē stāvošā atsevišķais psihiskais spēks. Tai pat laikā brīvmūrniecība skaidro atšķirību starp rituālu reliģisko aspektu un maģijas rituālu. Pirmajā gadījumā cilvēks, no brīvmūrniecības viedokļa, kļūst par pasīvu būtni Lielā sākuma priekšā un tas izpaužas lūgšanā. Taču maģija brīvmūrniecības interpretācijā ir ar zināšanu sistēmu saistīts rituāls, kas apliecina cieņu un godbijību Dižā Pasaules Arhitekta priekšā, vienlaicīgi attīstot garu un apslēptos dabas spēkus katrā indivīdā.
Sociāli politisko jautājumu sfērā brīvmūrniecība par savu uzdevumu uzskata harmoniskāk attīstīt atsevišķu cilvēku personību un ciešāk integrēt šīs personības vienotā sabiedriskā kolektīvā. Tas izpaužas arī vēsturiskajā brīvmūrniecības devīzē „Brīvība, Brālība, Vienlīdzība” (šo devīzi franču brīvmūrniecībā ieviesa pazīstamais franču mistiķis Klods De Sen-Martens 17. gadsimta beigās. Brīvmūrniecības sena devīze ir arī „Deus Meumque Jus”). Šī latīņu valodas devīze dažkārt tiek tulkota kā „Dievs un manas tiesības”. Taču tā jēga precīzāk būtu izsakāma kā „Dievs (arī taisnīgums) ir cilvēka tiesības”.