cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Galīgs determinēts automāts
Piemērs
Apskatīsim automātu M = (Q, Σ, δ, q0, F), kam ! width="30px" | ! width="30px" | 0 ! width="30px" | 1 ! S1 ! S2
Šis automāts uzglabā tikai nuļļu skaita paritāti, tāpēc tam ir nepieciešami tikai divi stāvokļi: ja ielasītajā vārda daļā nuļļu skaits ir pāra, tad automāts atrodas stāvoklī S1, bet ja nepāra — tad S2. Ja automāts ielasa simbolu "1", tā stāvoklis nemainās, bet ja tas ielasa simbolu "0", tā stāvoklis nomainās uz pretējo (neatkarīgi no tā, kādā stāvoklī automāts atradās pirms šo simbolu nolasīšanas). Redzams, ka automāta beigu stāvoklis būs S1, ja ielasītais vārds saturēja pāra skaitu nuļļu, un tas tiks akceptēts. Pretējā gadījumā automāta beigu stāvoklis būs S2 un vārds tiks noraidīts.
Automāta M atpazītā valoda ir regulāra un to var aprakstīt ar regulāru izteiksmi kur 1* apzīmē patvaļīgu daudzumu (nulle vai vairāk) simbolu "1".
Priekšrocības un trūkumi
Galīgs determinēts automāts ir visvienkāršākais formālais skaitļošanas modelis, tas ir daudzu citu skaitļošanas modeļu pamatā. Šī modeļa iespējas ir salīdzinoši vājas, piemēram, salīdzinot ar Tjūringa mašīnu. Galīgus determinētus automātus var simulēt ar daudzu citu modeļu palīdzību.
Eksistē efektīvi algoritmi, kas jebkuriem diviem dotiem galīgiem determinētiem automātiem M1 un M2 uzkonstruē automātu, kas atpazīst
Katram galīgam determinētam automātam eksistē kanoniskā normālforma jeb minimālais automāts, kas atpazīst to pašu valodu. Izmantojot šo normālformu, var efektīvi
Viens no automātu teorijas pamatrezultātiem ir pierādījums tam, ka galīgu determinētu un nedeterminētu automātu atpazīto valodu saimes sakrīt. Neskatoties uz to, atbilstošo automātu stāvokļu skaits var būtiski atšķirties, piemēram, eksistē valodas, kuras var atpazīt nedeterminēts automāts ar n stāvokļiem, taču jebkuram determinētam automātam to atpazīšanai ir nepieciešami vismaz 2n stāvokļi.
Tanī pat laikā galīgi determinēti automāti ir ļoti ierobežoti, jo tie nevar atpazīt daudzas pavisam vienkāršas valodas — patiesībā jebkuru valodu, kuras atpazīšanai nepietiek ar konstantu atmiņas daudzumu. Visvienkāršākais piemērs ir valoda anbn jeb virkne no simboliem "a", kurai seko tikpat gara virkne no simboliem "b". Līdzīgi ir ar "iekavu valodu" jeb visām simbolu "(" un ")" virknēm, kurās iekavas ir pareizi sapārotas, piemēram,, (), (()), utt.
Igors Kozlovs
Igors Kozlovs (dzimis Rīgā) ir Latvijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2020) pārstāv Latvijas Virslīgas klubu FK Jelgava.
Futbolu sācis spēlēt septiņu gadu vecumā JFC Skonto. 16 gadu vecuma sācis spēlēt Skonto dublieru komandā. 2007. gada sezonu aizvadīja JFK Olimps sastāvā, bet pēc tam jau arī Skonto pirmajā komandā. Tāpat spēlējis Latvijas U-17, U-19, U-21 izlasēs.
Rožkrustieši
Rožkrustieši jeb rozenkreiceri (de, no Rose — 'roze' un Kreuz — 'krusts') ir slepena teozofiska brālība, kuras darbības uzplaukuma posmu saista ar 15.—17. gadsimtu. Brālības nosaukums cēlies no viņu izmantotā Rozes krusta simbola, kuru izmanto arī dažos brīvmūrnieku rituālos. Roze simbolizē augšāmcelšanos, savukārt krusts — atpestīšanu. Daudzi uzskata, ka mūsdienu rožkrustieši nav saistīti ar 17. gadsimta Rozes krusta brālību, lai arī seko tās mācībai.
Rožkrustiešu mācības pamatā ir trīs anonīmi teksti — Fama fraternitatis oder Entdekkung der Brüderschaft des hochlöblichen Ordens des Rosen Creutzes (1614), Confessio fraternitatis oder Bekanntnus der löblichen Brüderschaft des hochgeehrten Rosen Creutzes (1615) un Chymische Hochzeit des Christiani Rosencreutz (1616).
Aizsākumi
Saskaņā ar leģendu Rožkrustiešu ordeni nodibināja vācu svētceļnieks Kristians Rozenkreics (Christian Rosenkreuz, 1378-1484) 1407. gadā. Viņš bija mācījies Palestīnā vairāku okultisma skolotāju vadībā. Viņa dzīves laikā ordenis nedrīkstēja būt liels — atļauti bija ne vairāk kā astoņi biedri. Kad Rozenkreics 1484. gadā nomira, ordeņa darbība apsīka, lai atjaunotos 17. gs. sākumā. Mūsdienu rožkrustieši šo leģendu vērtē dažādi — daži to uzskata par patiesību, savukārt citi domā, ka Rozenkreics ir bijis kādas slavenas vēsturiskas personas pseidonīms (bieži tiek minēts Frānsiss Bēkons). Tiek uzskatīts, ka Rozenkreics, iespējams, bijusi fiktīva persona.
Pēc mazāk zināmas leģendas, kas meklējama brīvmūrnieku literatūrā, rožkrustiešu ordenis ticis dibināts 46. gadā, kad kādu Aleksandrijas gnosticisma gudro vārdā Ormuss un viņa sešus sekotājus kristietībai pievērsa Jēzus māceklis Marks. Tādējādi izveidojās rožkrustiešu kustība, kas sevī apvienoja primitīvu kristietību ar ēģiptiešu mistērijām. Šīs leģendas patiesīgums nozīmētu, ka Rozenkreics bijis tikai iniciēts un kļuvis par Lielmeistaru jau pastāvošā ordenī, nevis bijis tā dibinātājs.
Cita versija vēsta, ka rožkrustiešu mācības sākums meklējams jau mistēriju skolās Senajā Ēģiptē. Pirmā bija Ozirisa skola (1500 p.m.ē.), kurā varēja mācīties tikai izredzētie stingras slepenības režīmā un speciāli būvētās celtnēs, arī piramīdās. Tajās notika praktiskās nodarbības sevis un pasaules izzināšanā, iesvētību ceremonijas un mistiski rituāli. Laika gaitā mācība sāka izplatīties ārpus Ēģiptes robežām. Grieķu filozofs Pitagors lielu daļu zināšanu ieguva Ēģiptē. Atgriezies Grieķijā, viņš nodibināja okultās Pitagoriešu skolu, kas nodarbojās ar misticisma filozofiju. Arī Grieķijā mācības noslēpums tika uzticēts tikai nedaudziem — tiem, kuri spēja izturēt ilgstošus pārbaudījumus. Mūsu ēras 3. gadsimtā ordeņa idejas un mācība izplatījās Itālijā, bet 8. gadsimtā — Francijā, Anglijā, Vācijā un citur. Vēlākajos gadsimtos, pateicoties templiešiem un alķīmiķiem, ordeņa mācību jau pazina visā Eiropā un Austrumzemēs.
Vēsture
Organizācija, ko 17. gs. pazina kā Rožkrustiešu biedrību (Rosenkreuzer), visdrīzāk bija grupa indivīdu ar līdzīgiem viedokļiem par noteiktām lietām. Nav nekādu liecību, kas vēstītu, ka notikušas jebkādas sanāksmes vai ka pastāvējušas amatpersonas. Tā laika rožkrustiešu kustības darbu autori bija morāli un reliģiski reformatori, kas galvenokārt izmantoja ķīmiju (alķīmiju) un citas zinātnes, lai paustu savu viedokli. Viņu darbiem piemita mistiska vai okulta nokrāsa. Tomēr iespējams arī, ka viduslaikos mācības vairāku iemeslu dēļ notika slepeni. Pirmkārt, tika uzskatīts, ka cilvēki vēl nav gatavi saņemt slepenās zināšanas un ka tās, bez izpratnes pielietotas, varētu nodarīt neatgriezenisku ļaunumu cilvēcei. Otrkārt, būtisks šķērslis mācības atklātai paušanai bija arī inkvizīcija.
Tomēr tieši 17. gadsimtā Rozes krusta ordenis sevi pieteica ar vairākiem atklātiem manifestiem. Fama Fraternitatis (1614),Confessio Fraternitatis (1615) un Chymische Hochzeit des Christiani Rosencreutz ("Kristiāna Rozenkreica ķīmiskās kāzas", 1616) publicēšana izraisīja interesi visā Eiropā, kā rezultātā darbi tika izdoti atkāroti. Par šo tematu tika uzrakstīti arī daudzi pamfleti, kuros tika pausta kā pozitīva, tā negatīva attieksme un kuru autori bieži vien nezināja neko par manifestu autoru īstajiem nodomiem. Saskaņā ar vēstures avotiem iespējams, ka pirmais darbs manuskripta veidā tika uzrakstīts jau ap 1610. gadu. Pētījumi liecina, ka visus trīs dokumentus, kā arī Rožkrustiešu ordeņa ideju, iespējams, radījis teologs Johans Valentīns Andrea (Johann Valentin Andrea, 1586-1654), lai arī oficiāli apstiprināts tikai tas, ka viņš ir "Ķīmisko kāzu autors" (vēlāk viņš pats darbu nosauc par ludibrium jeb (aptuveni) muļķīgu rotaļu). Rožkrustiešu darbu autori pārsvarā deva priekšroku luterānismam, nevis Romas katolicismam.
Cilvēki, kuriem bijusi liela ietekme uz Rožkrustiešu ordeni vai kurus uzskata par rožkrustiešiem
Pirms Rožkrustiešu manifesta
'''17. un 18. gadsimtā'''
'''19. un 20. gadsimtā'''
Latvijā
Oto fon Bismarks
Oto Eduards Leopolds fon Bismarks (, dzimis, miris ), Bismarkas-Šēnhauzenas grāfs, bija konservatīvs vācu valstsvīrs, kuram bija nozīmīga loma Eiropas 19. gadsimta politikā.
Bismarka mērķi bija vienotas vācu valsts, kurā dominētu Prūsija, izveidošana un šīs valsts dominējošā stāvokļa panākšana Centrāleiropā. Abi šie mērķi tika sasniegti pēc Francijas—Prūsijas kara 1870. gadā, kad tika sagrauta Francijas varenība Eiropā un izveidota Vācijas impērija.
Darbība
Kā Prūsijas karalistes ministru prezidents (1862–1890) Bismarks īstenoja Vācijas apvienošanu, kuras rezultātā izveidojās Vācijas impērija. Oto fon Bismarks bija pirmais apvienotās Vācijas kanclers. No 1867. gada viņš bija Ziemeļvācijas konfederācijas kanclers un, kad 1871. gadā tika proklamēta Vācijas impērija, viņš kalpoja kā tās pirmais kanclers līdz 1890. gadam.
Klaudio Monteverdi
Klaudio Džovanni Antonia Monteverdi (it; dzimis, miris ) bija itāļu komponists, violas da gambas spēlētājs un garīdznieks. Monteverdi daiļrade lielā mērā bija novatoriska, un mūzikas vēsturē iezīmē pāreju no renesanses uz baroku. Darbojās dažādos baznīcas un laicīgās mūzikas žanros. Īpaši ievērojami ir viņa madrigāli un operas, tajā skaitā opera "Orfejs" (1607), kura bieži tiek atskaņota arī mūsdienās.
Oto fon Bismarks
Darbība
1883. gada 15. jūnijā, izdodot likumu par apdrošināšanu pret slimībām, Bismarks izveidoja pasaulē pirmās slimo kases. Pēc imperatora Vilhelma II kronēšanas 1888. gadā jaunais imperators Bismarku aizvadīja pensijā.
2009. gada Aizputes novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Aizputes novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Aizputes novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 5 kandidātu saraksti, kas veidoti no 73 kandidātiem. Aizputes novads tika izveidots administratīvi teritoriālās reformas rezultātā, tādēļ šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Aizputes novadā vēlēšanas notika 7 iecirkņos.
Klaudio Monteverdi
Dzīvesgājums
Monteverdi dzimis 1567. gadā Kremonā, Lombardijā. Bērnībā viņš mācījās pie Kremonas katedrāles dziedāšanas skolotāja Markantonija Indženēri (Marc’Antonio Ingegneri). 1587. un 1583. gadā viņš publicēja dažas motetes un svētos madrigālus un 1587. gadā savu pirmo laicīgo madrigālu grāmatu.
2009. gada Aizputes novada domes vēlēšanas
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Zaļo un Zemnieku savienība (41,2%), bet kopā novada domē iekļuva 4 no 5 sarakstiem. Aizputes novada domes vēlēšanās piedalījās 4 026 vēlētāji jeb 50,09% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 4 007, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 3 930 vēlētāji.
Klaudio Monteverdi
Dzīvesgājums
1590. gadā Monteverdi sāka strādāt Vinčenco I Gonzagas galmā Mantujā par dziedātāju un violas spēlētāju. 1602. gadā kļuva par galma diriģentu, 1605. gadā viņš publicēja Piekto madrigālu grāmatu, kas kļuva par nesaskaņu iemeslu ar Džovanni Artuzi, kurš uzbruka modernajam komponēšanas stilam. Monteverdi savu atbildi iekļāva piektās grāmatas ievadā, piedāvājot sadalīt komponēšanu divās daļās, kuras nosauca par prima practica un seconda practica. Prima practica tika uzrakstīta kā 16. gadsimta polifonijas ideāls ar plūstošu striktu kontrapunktu, sagatavotu disonansi un balsu vienlīdzību. Seconda parctica lietoja daudz brīvāku kontrapunktu ar pieaugošu hierarhiju, uzsverot soprānu un basu. Tā bija solis tuvāk jaunas melodijas stilam. Piektā grāmata arī iezīmēja apzinātu funkcionālas tonalitātes sākumu. 1607. gadā Mantujā notika Monteverdi pirmās operas „Orfejs” pirmizrāde, kas bija daļa no karnevāla svinībām. 1610. gadā viņš uzrakstīja "Svētās jaunavas vakara lūgšanas" (Vespro della Beata Vergine). 1613. gadā Monteverdi iecēla par Svētā Marka katedrāles diriģentu Venēcijā. Šeit viņš atjaunoja kora un instrumentālistu muzikālās kvalitātes. Būdams Venēcijā, Monteverdi pabeidza savu sesto, septīto un astoto madrigālu grāmatu. 1632. gadā Monteverdi ordinēja par katoļu priesteri. 1638. gadā publicētā Astotā madrigālu grāmata ietvēra 30 gadu laikā sarakstītus darbus, arī tā saukto Madrigali dei guerrieri ed amorosi, kuru daudzi uzskata par madrigāla formas pilnību. Tā ietver dramatisko Tancredi e Clorinda (1624), kurā orķestris un balsis no divām dažādām realitātēm darbojas kā līdzinieki. Visticamāk izmēģināt šo aranžējumu Monteverdi iedvesmoja divi pretējie balkoni Svētā Marka katedrālē.
Miris 1643. gadā Venēcijā, apglabāts Frari baznīcā.
Traķi
Traķi (lt) ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas dienvidos, 28 kilometrus uz dienvidrietumiem no Viļņas. Tūrisma centrs (Traķu pils un Traķu Vēsturiskais Nacionālais parks). Vēsturiski no 1392. līdz 1430. gadam Traķi bijuši Lietuvas dižkunigaitijas faktiskā galvaspilsēta dižkunigaiša Vītauta valdīšanas laikā.
Klaudio Monteverdi
Darbi
Monteverdi ir uzrakstījis 18 operas, no kurām ir saglabājušās tikai trīs. Opera "Orfejs" ir viens no būtiskiem atskaites punktiem Eiropas mūzikas kultūrā. Tieši ar Monteverdi "Orfeju" operas žanrs sevi pieteica kā drāma, kurā mūzika ne tikai papildina skatuviskās ainas, bet izraisa klausītājā patiesu emocionālu līdzpārdzīvojumu. Izvērstas ārijas, ansambļi un kori līdztekus rečitatīviem un instrumentālām starpspēlēm — tā ir viena no Monteverdi "Orfeja" savulaik lielākajām novitātēm, kas kļuva raksturīga operas žanram. Operas sižeta pamatā ir sengrieķu mitoloģijā sakņots stāsts par teiksmaino dziedoni Orfeju, kurš, nevēlēdamies samierināties ar savas sievas Eiridīkes zaudēšanu, devās viņu atgriezt no drūmās Aīda pazemes valstības. Tomēr, nespējot pārvarēt pēdējo pārbaudījumu — neuzlūkot Eiridīki, pirms pazeme pamesta — Orfejs gāja bojā. Turpretī Monteverdi savā Orfeja sižeta risinājumā tik traģisku izskaņu nepieļauj. Operas izskaņā Orfejam palīdz viņa tēvs Apollons, kurš Orfejam piedāvā tikšanās iespēju ar savu iemīļoto citā, vien pārpasaulīgiem spēkiem pieejamā mūžības dimensijā.
Traķi
Kaut arī Traķos vairums iedzīvotāju ir lietuvieši (61%), daudz ir arī poļu (21%). Pilsētā saglabājusies unikāla karaīmu kopiena.
Klaudio Monteverdi
Darbi
Monteverdi dzīves laikā izdotās astoņas madrigāla grāmatas parāda attīstību no renesanses polifoniskās mūzikas līdz tipiskās baroka mūzikas monodiskajam stilam. Devītā grāmata, kuru publicēja 1651. gadā, jau pēc Monteverdi nāves, satur vieglāka satura skaņdarbus, tādus kā kansonetas, kas, iespējams, komponētas visā Monteverdi dzīves laikā.
Laizāns
Laizāns (sieviešu dzimtē Laizāne) ir izplatīts latviešu cilmes uzvārds, viens no populārākajiem Latgales iedzīvotāju uzvārdiem, kas radies no vietvārda Laizāni.
Klaudio Monteverdi
Darbi
Monteverdi ievērojamākais students bija Heinrihs Šics (1585—1672), kurš veica savu otro ceļojumu uz Venēciju 1628. gadā. Viņš jauno operas žanru aizveda uz Vāciju un piemēroja vācu valodai.
Traķi
Vēsture
Dižkunigaiša Ģedimina valdīšanas laikā no 1323. gada kā Lietuvas galvaspilsēta tika veidota Viļņa, tomēr viņš mēdza uzturēties savā Traķu pilī, kur tagad 3 kilometrus uz austrumiem no Traķiem atrodas Senie Traķi (Senieji Trakai). Pirmo reizi rakstos tie pieminēta 1337. gada hronikā kā Traķu kunigaitijas centrs, kurā no 1341. līdz 1382. gadam valdīja Ģedimina dēls Ķēstutis, bet Viļņas pilī līdz 1345. gadam kopā ar savu māti Jevnu valdīja viņa brālis Jaunutis. Traķos ap 1350. gadu piedzima nākamais Lietuvas valdnieks Vītauts Dižais.
Sakarā ar nepieciešamību pēc stiprākiem nocietinājumiem Ķēstutis 1350.–1377. gadā uzbūvēja jaunu pili zemes šaurumā starp Galves un Lukas ezeriem, bet pēc viena no Vācu ordeņa uzbrukumiem līdz 1377. gadam būvēja arī otru pili uz Galves ezera salas. Salas pils būvi pēc Ķēstuta nāves pabeidza tikai viņa dēls Vītauts, kas no 1392. gada pārsvarā uzturējās Traķos, kas šajā kļuva par Lietuvas faktisko galvaspilsētu.
1409. gadā Traķiem piešķīra pilsētas tiesības un 1413. gadā tā kļuva par Traķu vaivadijas centru. 1413.-1414. gada ziemā Žilbērs de Lanuā rakstīja, ka "Traķos (Trancquenne) ir divas pilis, no kurām viena ļoti veca, visa taisīta no koka un pīta žoga, kas apklāts velēnām. Šī vecā pils atrodas kāda ezera vienā krastā, bet ar savu otru pusi tā vēršas klajā laukā. Otra pils atrodas cita ezera vidū, lielgabala šāviena atstatumā no vecās pils. Šī otrā pils ir pilnīgi jauna, taisīta no ķieģeļiem, pēc franču parauga."
Vēlāk Lietuvas politiskais centrs atkal pārvietojās uz Viļņu, bet karalis Kazimirs IV Traķus izmantoja kā savu rezidenci vēl 1477. gadā. Viņa dēls karalis Sigismunds (valdīja 1506-1548) ezerpilī izveidoja savu vasaras rezidenci.
Krievu karaspēks nopostīja abas pilis krievu-poļu karā 1655. gadā un pēc tam tās pakāpeniski pārvērtās drupās. No 1929. līdz 1939. gadam pēc Polijas valdības rīkojuma tās pakļautībā tobrīd esošajā Traķu pilī (Viļņas apgabals starp pasaules kariem bija Polijas sastāvā) notika atjaunošanas darbi, kas tika pārtraukti pēc PSRS okupācijas. Tomēr vēlāk darbi turpinājās un ezerpils galvenā torņa atjaunošana tika pabeigta 1961. gadā, tomēr tad būvdarbus apturēja sakarā ar pārmetumiem par "Lietuvas feodālās pagātnes slavināšanu". Rekonstrukcijas darbus pilnībā pabeidza jau pēc Lietuvas neatkarības atjaunošanas 1990. gadā.
Magnētiskās indukcijas cirkulācija
Magnētiskās indukcijas cirkulāciju fizikā apzīmē ar.
Ja elektriskais lauks laikā nemainas, tad:
Magnētiskās indukcijas cirkulācijas pierādījums
Līdz ar to, cirkulācija ir:
Savukārt
Tādēļ
Lai cirkulāciju pabeigtu aprēķināt pa noslēgtu kontūru l \, kurš aptver strāvu I \ tai perpendikulārā plaknē, izmanto Bio-Savāra-Laplasa likumu.
No tā izriet, ka
Nobīdes strāva
Jāņem vērā vēl nobīdes strāva I_D \, kuru rada mainīga elektriskā lauka intensitātes plūsma. Tādā gadījumā
Šaušana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 25 metri ar pistoli sievietēm
2008. gada vasaras olimpisko spēļu sacīkstēs šaušanā sievietēm 25 metru distancē ar pistoli notika 13. augustā. Par olimpisko čempionu kļuva Ķīnas sportiste Jina Čena. Sacīkstēs piedalījas 41 sportistes. Pēc priekšsacīkstēm 8 labākie sportistes kvalificējās finālsacīkstēm. Priekšsacīkstes tika aizvadītas divās discpilīnās — precizitātes un ātruma disciplīnā. Precizitātes disciplīnā sportistes veica 3 šaušanas sērija pa 5 šāvieniem — katrai sērijai maksimālais laiks bija 5 minūtes. Ātruma disciplīnā šāvieni bija jāizdara trīs sekunžu laikā pēc signāla parādīšanās.
Aleksandrs Ovečkins
Aleksandrs Ovečkins (ru, izrunā: ; dzimis Maskavā, Krievijas PFSR, PSRS) ir profesionāls krievu hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā, Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv NHL klubu Vašingtonas "Capitals", kopš 2010. gada ir "Capitals" kapteinis.
Karjera
Savu profesionāļa karjeru uzsāka Krievijas Superlīgas klubā Maskavas "Dinamo".
2004.-05. gada sezona, kurai vajadzēja būt pirmajai viņa karjerā, nenotika lokauta dēļ, tādēļ nākamajā gadā cīņā par Kaldera balvu Ovečkinam bija jācīnās ar 2005. gada NHL drafta pirmo numuru kanādieti Sidniju Krosbiju. Balvu Ovečkinam izdevās izcīnīt. 2007.-08. gada sezonā viņš ieguva Arta Rosa balvu, Morisa Rišāra trofeju, Harta balvu, kā arī Lestera Pīrsona balvu.
2012.—13. gada NHL lokauta laikā spēlēja KHL kluba Maskavas "OHK Dinamo" sastāvā.
2018. gadā kopā ar "Capitals" izcīnīja Stenlija kausu. Kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs Ovečkins ieguva arī Kona Smita balvu. Viņš bija otrs rezultatīvākais izslēgšanas kārtas spēlētājs aiz komandas biedra Jevgeņija Kuzņecova.
Karjeras laikā Ovečkins deviņas reizes kļuvis par NHL labāko vārtu guvēju, iegūstot Morisa Rišāra balvu.
Karjera Krievijas izlasē
Krievijas hokeja izlases sastāvā piedalījies trīs olimpiskajās spēlēs (2006, 2010, 2014), desmit Pasaules čempionātos, trijos Pasaules čempionātos junioriem, 2004. gada Pasaules kausa izcīņā. Kopā ar izlasi kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu. Junioru čempionātos viņš izcīnīja vienu zelta, vienu sudraba un vienu bronzas medaļu, kā arī izcīnījis zelta medaļu 2008., sudraba medaļu 2010. un bronzas medaļu 2005. un 2007. gada Pasaules čempionātos.
Privātā dzīve
A. Ovečkins dzimis sportiskā ģimenē - viņa māte Tatjana PSRS basketbola izlases kļuva par divkārtējo Olimpisko spēļu čempioni basketbolā 1976. gadā Monreālā un 1980. gadā Maskavā, bet tēvs Mihails bija profesionāls futbolists.
Kartuzu apriņķis
Kartuzu apriņķis ir apriņķis Polijā, Pomožes vojevodistes centrālajā daļā. Robežojas ar Pomožes vojevodistes Vejherovo, Gdaņskas, Koscežinas, Bitovas un Lemborkas apriņķiem, kā arī Gdaņsku un Gdiņu.
Filadelfijā dzimušo uzskaitījums
Filadelfijā dzimuši:
Līmes krāsu glezniecība
Līmes krāsu glezniecība ir glezniecības tehnika, kurā par pigmentu saistvielu tiek izmantota augu un dzīvnieku izcelsmes līme. Šī glezniecības tehnika galvenokārt tiek izmantota monumentālajā mākslā.
Līmes krāsu glezniecība ir viens no ūdens krāsvielu glezniecības veidiem. Līmes krāsu glezniecībā klājošās krāsas ir necaurspīdīgas, bet virsma matēta. Krāsām saturot lielu daudzumu līmes, gleznojamā virsma iegūst spīdumu, bet pašas krāsas — palielinātu intensivitāti. Savukārt, krāsai saturot nepietiekamu daudzumu līmes, mākslas darbs zaudē izturību.
Panevēžas apriņķis
Panevēžas apriņķis ir viens no desmit Lietuvas apriņķiem, atrodas valsts ziemeļos. Kopš 2010. gada 1. jūlija, kad tika atceltas apriņķu administrācijas, apriņķiem ir tikai teritoriālas un statistiskas funkcijas. Apriņķis atrodas vēsturiskajā Augštaitijas novadā. Ziemeļos tas robežojas ar Latviju, austrumos un diendaustrumos ar Utenas apriņķi, dienvidos ar Kauņas un Viļņas apriņķiem, bet rietumos ar Šauļu apriņķi.
Apriņķī ietilpst 6 pašvaldības - Biržu rajona, Kupišķu rajona, Panevēžas rajona, Pasvales rajona un Rokišķu rajona pašvaldības, kā arī Panevēžas pašvaldība.
Pilsētas
Apriņķī ir 11 pilsētas:
Taklamakans
Taklamakans ir tuksnesis Siņdzjanas Uiguru autonomajā rajonā, Ķīnas ziemeļrietumos. Lielākais tikai no smiltīm sastāvošais tuksnesis pasaulē. Vārds "Taklamakans" pēc dažiem avotiem nozīmē "ieiesi, neatgriezīsies" vai "vieta, no kuras neatgriežas", pēc citiem - "nāves tuksnesis". Makan tjurku valodās nozīmē "vieta".
Taklamakana tuksnesis aizņem 270 000 km² (pēc citiem datiem - 338 000 km²) Tarimas ieplakā. Tas plešas starp 78° un 88° A garumu ap 1 000 km garumā un no 37° līdz 40° Z platumam līdz 400 km platumā. Tuvākās pilsētas atrodas oāzēs: tuksneša dienvidrietumos ir Kašgara, Jarkenda, Hotana, ziemeļos - Kuča, Turfana, austrumos - Loulaņa un Dunhuang.
Upes, kas tek no Kuņluņa kalniem, iekļūst Taklamakanā 100-200 km tālu, pamazām izsīkstot smiltājā; vienīgi Hotana šķērso tuksnesi, reizēm ūdeņiem aizplūstot līdz Tarimai tuksneša ziemeļos.
Cauri tuksnesim ir izbūvēts asfaltēts ceļš - "Transtaklamakana šoseja", kas stiepjas 523 km D-Z virzienā. Taklamakana pazemē ir atklāti bagātīgi naftas un dabasgāzes krājumi.
Jānis Strēlnieks
Jānis Strēlnieks (dzimis Talsos) ir latviešu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja vai uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Grieķijas klubu Atēnu AEK. Latvijas izlases dalībnieks. Karjeras laikā J. Strēlnieks ir aizvadījis 180 spēles Eirolīgā un guvis 1421 punktu, pēc šiem rādītājiem viņš ir pirmajā vietā starp Latvijas basketbolistiem.
Jāņa vecākais brālis Artūrs Strēlnieks arī ir profesionāls basketbolists (iepriekš vairākas sezonas abi brāļi kopā spēlējuši BK Ventspils sastāvā).
Karjera
Basketbolista gaitas sācis Talsos trenera Arkādija Bajāra vadībā, bet vidusskolas vecumā pārcēlies uz Ventspili, kur turpinājis trenēties un spēlēt LJBL.
Vairākas sezonas pieaugušo basketbolā pārstāvēja BK Ventspils, kas bija pirmā profesionālā komanda viņa spēlētāja karjerā. 2009. gada Latvijas čempions BK Ventspils sastāvā.
2012.—2013. gada sezonu aizvadīja Krievijas Profesionālās līgas klubā Sanktpēterburgas "Spartak", 2013. gadā ar "Spartak" sasniedzis Krievijas kausa finālu. 2013. gada augustā pievienojās Ukrainas līgas klubam Kijevas "Budivelnyk", ko trenēja Latvijas izlases galvenais treneris Ainars Bagatskis.
No 2014. gada vasarai līdz 2017. gada vasarai pārstāvēja Vācijas Bundeslīgas klubu Bambergas "Brose Baskets", kura sastāvā 2015. gadā kļuva par Vācijas čempionu. Pēc tam pievienojās Grieķijas klubam Pirejas "Olympiacos".
2019. gada vasarā noslēdza līgumu ar Krievijas klubu Maskavas CSKA. 2021. gada vasarā pievienojās Lietuvas vadošajam basketbola klubam Kauņas "Žalgiris". 2022. gada vasarā pārcēlās uz Grieķijas līgu, kur pārstāv Atēnu AEK.
2023. gada martā J. Strēlnieks guva smagu Ahilleja cīpslas traumu, kas viņam liedza turpināt sezonu, kā arī pārstāvēt Latvijas izlasi tās vēsturiski pirmajā FIBA Pasaules kausa finālturnīrā.
Latvijas izlase
2009. gadā kopā ar Latvijas U-18 izlasi izcīnīja bronzas medaļu 2009. gada Eiropas U-18 čempionātā. debitējis Latvijas izlasē, kuras sastāvā piedalījies četros Eiropas čempionāta finālturnīros (2011, 2013, 2015, 2017).
Vozņiki
Vozņiki ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz rietumiem no Miškovas.
Indukcija
Indukcija var būt:
Flogistons
Flogistona hipotēze
Flogistona hipotēzi izvirzīja vācu dabaszinātnieks Georgs Štāls 1703. gadā, lai mēģinātu zinātniski izskaidrot degšanas parādību un uguns dabu. Štāls pamatojās uz vēl 17. gadsimtā izvirzītajiem Johana Joahima Behera uzskatiem par degšanu kā sadalīšanās, nevis savienošanās reakciju. Bija zināms, ka, metāliem un arī citām vielām degot, rodas oksīdi (tolaik saukti par "zemēm"). Degšana tika skaidrota kā metāla sadalīšanās par "zemi" un flogistonu, kas sajaucas ar gaisu un nav no tā atdalāms. Kad eksperimentāli tika konstatēts, ka radušies pelni vai "zemes" ir smagākas par sākotnējo metālu, pieņēma, ka flogistonam ir negatīva masa. Tā kā augi ir spējīgi degt, uzskatīja, ka tie spēj uzņemt flogistonu no gaisa.
Ar flogistona hipotēzi varēja izskaidrot daudzas līdz tam mīklainas parādības, piemēram, metāla izdedžu pārvēršanos par sākotnējo metālu kokogles iedarbībā. Tā kā oglēm — degtspējīgam materiālam — vajadzēja būt bagātām ar flogistonu, tās varēja to atdot izdedžiem, kas flogistonu nesaturēja. Reakcijas rezultātā bija jārodas metālam un ogļu pelniem, kas arī tika novērots.
Flogistons un gāzu atklāšana
Jau 16. gadsimtā tika novērota kādas gāzes izdalīšanās no metāliem, tiem reaģējot ar skābēm. 1766. gadā Henrijs Kevendišs sīkāk izpētīja šo gāzi un tās īpašības. Novērojis "degošā gaisa" vieglumu un lielo degtspēju, Kevendišs sākumā domāja, ka tas ir flogistons tīrā veidā. 1783. gadā Antuāns Lavuazjē atklāja, ka šī pati gāze ietilpst ūdens sastāvā, bet 1787. gadā noskaidroja, ka "degošais gaiss" ir atsevišķs ķīmiskais elements, kuru nosauca par ūdeņradi.
Tā kā vielas spēj degt tik ilgi, kamēr vai nu sadeg pilnībā, vai arī izbeidzas degšanai pieejamais gaiss, tad arī gaiss tolaik bija flogistona hipotēzes daļa. Tika uzskatīts, ka tieši gaiss spēj uzsūkt izdalījušos flogistonu, tādējādi veicinot degšanu. Kad 1772. gadā Daniels Rezerfords atklāja slāpekli, viņš to izskaidroja ar flogistona teoriju — kā "flogistonēto gaisu" (t.i., uzskatīja to par gaisu, kas piesātināts ar flogistonu un vairs nespēj uzturēt degšanu). Par "flogistonētā gaisa" paveidu tika uzskatīts arī "saistītais gaiss" — gāze, kas izdalījās, iedarbojoties ar skābēm uz magnēziju (magnija karbonātu) un šķita saistīta ar magnija karbonātu jeb ieslēgta tajā. Tikai pēc vairākiem desmitiem gadu tika noskaidrots, ka "saistītais gaiss" īstenībā ir salikta viela — oglekļa dioksīds.
Savukārt, kad Džozefs Prīstlijs 1774. gadā atklāja skābekli, sadalot dzīvsudraba oksīdu, tas tika nosaukts par "deflogistonēto gaisu", jo tas spēja uzturēt degšanu vai dzīva organisma (peles) elpošanu daudz ilgāk, nekā parastais gaiss. Vēlāk Antuāns Lavuazjē veica interesantu eksperimentu — vispirms ilgstoši vārīja dzīvsudrabu noteiktā gaisa daudzumā un konstatēja, ka radies sarkans pulveris (dzīvsudraba oksīds jeb cinobrs), bet gaisa daudzums samazinājies par piekto daļu. Pēc tam, pulveri stipri karsējot, tika iegūts tikpat daudz metāliskā dzīvsudraba kā sākumā, kā arī tāds pats degšanu uzturošas gāzes daudzums, par kādu samazinājās gaisa tilpums. Pēc flogistona hipotēzes, pirmajā eksperimentā tam bija jāizdalās, bet otrajā — jātiek patērētam, taču novērojumi liecināja par pretējo.
Flogistona nozīme ķīmijas attīstībā
Lai arī flogistona hipotēze izrādījās pilnīgi nepareiza, tā bija pirmā zinātniskā teorija ķīmijas vēsturē un palīdzēja klasificēt daudzas ķīmiskas reakcijas, izveidojot ķīmiju kā zinātni. Tā bija vispārpieņemta gandrīz visā 18. gadsimtā.
Kad pēc Antuāna Lavuazjē darbu rezultātiem flogistona hipotēze tika pilnībā sagrauta, to nomainīja cita degšanas teorija — skābekļa teorija.
Sunža
Sunža tek caur Krievijas Ziemeļosetijas-Alānijas, Ingušijas, Čečenijas republikām. Tās garums ir 278 kilometri. Upes izteka atrodas Kaukāza ziemeļu nogāzē. Baseina platība ir 12 200 km². Sunžas straujais tecējums gadā iznes ap 12 200 000 tonnas alūvija.
Upes ūdeņi tiek izmantot lielākoties apūdeņošanai. Sunža tek caur Nazraņas, Karabulakas, Groznijas un Gudermesas pilsētām. Čečenijas karu laikā tika iznīcināti vairāki naftas rezervuāri, kā rezultātā upē ieplūda liels daudzums naftas, kas to piesārņoja.
Žiga Jegličs
Žiga Jegličs (dzimis ) ir slovēņu hokejists, uzbrucējs, Slovēnijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) Jegličs spēlē Vācijas hokeja līgas vienībā Fištaunas "Pinguins".
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Jegličs sāka 2007.—08. gada sezonā Slovēnijas hokeja līgas vienības Jeseņices "Mladi" rindās. No 2008. līdz 2011. gadam Jegličs spēlēja HK Jeseņice sastāvā, 2010. un 2011. gadā kļūstot par Slovēnijas čempionu. No 2011. līdz 2013. gadam Jegličs spēlēja Allsvenskan līgas kluba Södertälje SK rindās.
2013.—14. gada sezonu uzbrucējs uzsāka SM līgas vienībā Pori "Assat", taču sezonas vidū pārcēlās uz Vācijas hokeja līgas vienību HK Ingolštate, tās rindās izcīnot Vācijas čempiona titulu. No 2014. līdz 2017. gadam spēlēja KHL vienībā Bratislavas "Slovan", tās rindās esot viens no komandas rezultatīvākajiem spēlētājiem. Nākamo sezonu aizvadīja Ņižņijnovgorodas "Torpedo" un Ņižņekamskas "Neftekhimik" rindās, taču uzbrucēja rezultativitāte bija ievērojami kritusies. 2018.—19. gada sezonā Jegličs "Slovan" sastāvā atzīmējās ar tikai trim rezultativitātes punktiem un 2019.—20. gada sezonā spēlēja Čehijas Ekstralīgā.
Mobilā observatorija
Ar pasākumu Cēsu zinātnes centrā Z(in)oo 2015. gada 21. novembrī Mobilā observatorija pieteica savu atgriešanos Latvijā. Ārzemēs tā darbojās no 2008. gada pavasara.
Observatorija piedāvā arī lekcijas par astronomiju un fizikas eksperimentus.
Lesoto karaļu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Lesoto karaļi, kopš 1822. gada, kad par Lesoto karali sevi pasludināja Mošoešoe I. Līdz 1966. gadam valsti sauca par Basutolenda un tā bija Apvienotās Karalistes kolonija. Karalis ir Lesoto valsts galva un augstākā amatpersona.
Unofficial Basutoland Ensign.svg Unofficial Basutoland Ensign.svg Basutolenda (1822 — 1966)
===   Lesoto Karaliste (1822 — 1966)   ===
Ščekocini
Ščekocini ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz austrumiem no Miškovas pie Pilicas upes. Kostjuško sacelšanās laikā 1794. gada 6. jūnijā netālu no pilsētas notika Ščekocinu kauja, kurā Krievijas un Prūsijas apvienotais karaspēks sakāva poļu nemierniekus.
Uldis Pūcītis
Uldis Pūcītis (dzimis Rankas pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu aktieris un kinorežisors, iekļauts Latvijas Kultūras Kanonā.
Biogrāfija
Beidzis Rankas septiņgadīgo skolu, mācījies Rīgā pedagoģiskajā skolā, pēc tam gadu strādājis Aizputē par skolotāju. 1960. gadā beidzis Latvijas Valsts Konservatorijas Teātra fakultāti. Darbojies Liepājas Drāmas teātrī no 1960. līdz 1962. gadam, Dailes teātrī no 1964. līdz 1973. gadam, Jaunatnes teātrī no 1962. līdz 1964. gadam un no 1973. gada līdz 1992. gadam. Filmējies kopš 1959. gada. Spožākās lomas kino ir Edgars filmā "Purva bridējs" un Cēzars Kalniņš "Elpojiet dziļi". Šīs filmas ir iekļautas Latvijas kultūras kanonā.
1996. gadā saņēmis Lielā Kristapa balvu kā labākais aktieris par lomu filmā "Figūras". Darbojies arī kā režisors. Kopā ar Armandu Zvirbuli veidojis TV filmu "Izpostītā ligzda", kas 1998. gadā ieguva Lielā Kristapa balvu kā labākā filma.
Uldis Pūcītis apbedīts Meža kapos Rīgā.
Seišelu prezidentu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Seišelu salu prezidenti, kopš 1976. gada, kad tā ieguva neatkarību no Apvienotās Karalistes.
Johans Reinholds fon Patkuls
Izcelsme
Patkulu dzimta pieder pie senākajām vācbaltiešu dzimtām Latvijā, kuras pirmsākumi meklējami 13. gadsimtā. Kaut arī ģimenes tradīcija saista tās pirmsākumus ar Vestfāleni tagadējā Vācijā, tomēr uzvārds Patkuls (citi rakstības varianti bijuši Pattküll, Pattkül, Pattkull) liecina par līvu izcelsmi - tāpat kā uzvārdos Üxkül, Koskul, Paykull, Paukul.
Pirmā rakstītā ziņa par Livonijas ordeņa vasali Andreju Patkulu (Andreas Patkul) atrodama 1385. gadā. Patkulu dzimtai piekrita svarīga loma 17. gadsimta zviedru-poļu karos. Fromholds Patkuls bija pilnvarots vest sarunas ar Zviedrijas karali Gustavu Ādolfu par vācbaltiešu privilēģiju apstiprināšanu pēc Vidzemes iekļaušanas Zviedrijas impērijā (1629). Johana Reinholda tēvs Frīdrihs Vilhelms fon Patkuls (1604-1666) bija Livonijas landrāts un zviedru armijas majors, kas Otrā Ziemeļu kara (1654-1660) laikā bija sadarbojies ar poļiem, tāpēc 1657. gadā apcietināts un notiesāts par valsts nodevību.
Atriebības alkas
Johans Reinholds Patkuls ir dzimis Stokholmas cietumā, kur viņa māte Ģertrūde bija ieradusies, lai būtu kopā ar viņa ieslodzīto tēvu. Bērnam bija tikai seši gadi, kad tēvs miris un nelīdzsvarotās mātes veiktā audzināšana uz visu mūžu atstājusi viņā vēlēšanos atriebt visas personīgi piedzīvotās pārestības. Māte kopā ar dēlu atgriezusies Vaidavas muižā, kur vēl šobrīd atrodama "Patkula ala", kas tautas nostāstos folklorizēta kā viņa slēpšanās vieta, kurā esot atradies sienā kalts dzimtas ģerbonis.
Patkulu mājās valdošo noskaņojumu kuriozi raksturo šāds notikums. Ģertrūde Patkule konflikta dēļ vairākkārt uzbruka Ķieģeļu muižas nomniekam Tīzenhauzenam. Reiz viņa jātnieku grupas priekšgalā iebruka Ķieģeļos un personīgi šāva ar pistolēm, bet Tīzenhauzens neielaidās cīņā, "ņemot vērā viņas neprātīgo izturēšanos un to, ka viņa sieviete". Kādu citu reizi viņa iebruka Ķieģeļos piecpadsmit vīru priekšgalā, kas bija bruņoti ar pistolēm, musketēm un pīķiem, un nolaida dzirnavu dīķi.
Cīnītājs par Vidzemes muižnieku tiesībām
Jaunais Patkuls ir studējis tieslietas Ķīles Universitātē (1677-1680), pēc tam atgriezies savā dzimtmuižā. 1687. gadā viņš iestājās zviedru karadienestā par kapteini Rīgas garnizonā. No 1688. gadā viņš atkārtoti piedalījās Vidzemes landtāgos, kas Patkulu 1690. gada februārī ievēlēja par Vidzemes muižnieku privilēģiju sakopošanas komisijas locekli. Izvirzījies par Vidzemes muižnieku enerģisku priekštāvi to cīņā pret zviedru valdības veikto muižu revīziju, kuras rezultātā daudziem tika atņemtas tiesības uz viņu īpašumiem, ja tās nevarēja dokumentāli pierādīt. No 1690. gada oktobra līdz 1691. gada novembrim kopā ar vēl otru delegātu Leonardu Gustavu fon Budbergu viņš uzturējās Stokholmā šo privilēģiju apstiprināšanai pie Zviedrijas karaļa. Patkula pozīcijas pamatā bija tēze, ka Vidzeme ir nevis iekarota, bet gan labprātīgi padevusies Zviedrijai, tādēļ starp Zviedriju un Vidzemi ir vienīgi personālūnijas attiecības. Tādēļ muižnieku īpašumi pieder nevis Zviedrijas karalim, bet gan pašiem muižniekiem kā alodi. Zviedrijas valsts padome nolēma tiesāt dumpīgos Vidzemes muižniekus. Patkulam Stokholmas tiesa 1694. gada 12. decembrī par majestātes apvainošanu un sacelšanos piesprieda labās rokas nociršanu, goda zaudēšanu, kustamās mantas konfiskāciju un nāves sodu. Patkuls bija jau pirms sprieduma pasludināšanas aizbēdzis no Zviedrijas. Vidzemē viņa zemes īpašumi tika izūtrupēti, viņa raksti sadedzināti un pašam draudēja nāvessods par valsts nodevību.
Kara organizēšana pret Zviedriju
Viņa atriebības plāns sāk īstenoties 1698. gadā, kad viņš savos klejojumos pa Vāciju, Itāliju, Franciju un Šveici sastop Polijas-Lietuvas kopvalsts karaļa un Saksijas kūrfirsta Augusta II Stiprā favorītu Jēkabu Heinrihu fon Flemingu, kas viņam palīdz iestāties Polijas diplomātiskajā dienestā. Ar lielu neatlaidību viņam izdodas iedvesmot Polijas-Lietuvas, Saksijas, Dānijas un Krievijas monarhu militārās koalīcijas noslēgšanu pret Zviedriju, kas beidzās ar Lielā Ziemeļu kara sākšanos 1700. gadā. Pēc viņa plāniem Krievijai bija jādod tās kārotā pieeju pie jūras caur Ingriju, kas tagad ir Pēterburgas reģiona daļa. Vidzeme, līdzīgi Kurzemes hercogistei, kļūtu par atsevišķu muižnieku republiku Polijas-Lietuvas un Saksijas vasaļatkarībā. Patkuls nodibinājis kontaktu ar "divpadsmit Vidzemes un Igaunijas patriotiem", kas pilnvarojuši viņu vest sarunas par Livonijas kapitulācijas noteikumiem karalim Augustam II. Šāds līgums starp Augustu II, viņa pēcnācējiem, un Vidzemes un Igaunijas bruņniecību patiesi ir parakstīts 1699. gada augustā Varšavā. Tomēr sakšu uzbrukums Rīgai 1700. gadā ir neveiksmīgs un viņi Spilves kaujā cieš pilnīgu neveiksmi. Savu plānu realizēšanai Patkuls nolemj pāriet Krievijas dienestā. No 1701. gada 15. februāra līdz 9. martam viņš piedalās Pētera I un Augusta II sarunās Biržu pilī (Lietuvā), pēc tām kļūst par ķeizara Pētera I pilnvaroto sūtni Augusta II galmā (1702).
Ieslodzījums un sodīšana ar nāvi
Pēc tam, kad pēc atkārtotām militārām neveiksmēm Saksijas valdība noslēdza separātu miera līgumu ar Zviedriju, Patkuls diezgan pašpārliecināti mēģināja panākt tā laušanu un tika apcietināts un ieslodzīts Zonnenšteinas (Sonnenstein), vēlāk Kēnigšteinas (Königstein) cietoksnī (1705-1706). Pēc Altranštetes miera līguma, ko Saksija noslēdza ar Zviedriju, 1706. gada 14. decembrī Saksija izdeva Patkulu Zviedrijai, jo tā bija viena no Kārļa XII lielajām prasībām kara laikā. Zviedru kara tiesa viņam par valsts nodevību atkārtoti piesprieda nāves sodu uz moku rata ar sekojošu ķermeņa saciršanu četrās daļās, kas tika izpildīts Kazimirā (Kazimierz Biskupi), kas atrodas netālu no Poznaņas Polijā.
Vladislavovo
Vladislavovo - pilsēta Polijas ziemeļos, Pomožes vojevodistē, uz ziemeļiem no Gdaņskas. Pilsētas teritorija ir gan pie Baltijas jūras, gan Puckas līča, ko vienu no otra atdala 35 kilometrus garā un vietām tikai 100 metrus šaurā Helas pussala.
Populārs kūrorts un ūdenssporta centrs. Pilsētas teritorijā atrodas Polijas visvairāk uz ziemeļiem attālinātais punkts. Otrā pasaules kara laikā pilsētā notika cīņas Helas kaujas ietvaros.
UTC+13
UTC+13 ir identifikators laika nobīdei no UTC par +13. Šo laiku izmanto:
ERC Ingolstadt
ERC Ingolstadt ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Ingolštatē, Vācijā, un spēlē Vācijas hokeja līgā. Komanda dibināta 1964. gadā. 2014. gadā tā izcīnīja Vācijas čempiones titulu.
Pēc tam, kad komanda trīs reizes pēc kārtas bija piedalījusies 2. Bundeslīgas finālos, 2001. gadā izcīnot arī līgas čempiones titulu, komanda tika iekļauta starp Vācijas hokeja līgas dalībniecēm.
Vitālijs Smirnovs
Vitālijs Smirnovs (dzimis  Rīgā) ir bijušais Latvijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Smirnovs ir Iepriekš spēlēja Skonto FC, kur bijis arī komandas kapteinis, kā arī FK Ventspils, FK Spartaks Jūrmala un FK Jelgava komandās.
Olsen Brothers
Olsen Brothers ir Dānijas roka/popa duets, kā sastāvā ir Jergens (Jørgen, dzimis ) un Nilss "Nollers" (Niels "Noller", dzimis ) Olseni. Pirmo grupu The Kids viņi dibināja 1965. gadā.
Duets debijas albumu izdeva 1972. gadā, tā nosaukums bija Olsen. Kopumā viņi ir izdevuši 12 studijas albumus.
2000. gadā Olsen Brothers uzvarēja Dānijas nacionālajā atlasē Eirovīzijai, kā arī triumfēja Zviedrijā notikušajā konkursa finālā ar dziesmu Fly on the Wings of Love. 50 gadu Eirovīzijas jubilejas pasākumā šī dziesma tika atzīta par 6. visu laiku populārāko dziesmu konkursa vēsturē.
Seišelu kreolu valoda
Seišelu kreolu valoda ir franču kreola valoda, ko izmanto Seišelās. Tā ir viena no valsts oficiālajām valodām kopā ar angļu un franču valodām (pretēji mauritāņu un reinjonas kreolam, kam nav valsts valodas statuss Mauritānijā un Francijā).
Kopš neatkarības iegūšanas 1976. gadā Seišelu salu valdība ir centusies attīstīt valodu ar savu ortogrāfiju un gramatiku, šim nolūkam izveidojot Lenstiti Kreol (Kreola institūts).
Piemēri
(Tēvreize)
Lai gan Seišelu likumi ir rakstīti angļu valodā, Nacionālās asamblejas darba valoda ir kreoliešu valoda.
2009. gada Alsungas novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Alsungas novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Alsungas novada domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 4 kandidātu saraksti, kas veidoti no 35 kandidātiem. Alsungas novads tika izveidots Alsungas pagasta vietā administratīvi teritoriālās reformas rezultātā, tādēļ šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Alsungas novadā vēlēšanas notika 1 iecirknī.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva vēlētāju apvienība Suitu zeme (64,74%), bet kopā novada domē iekļuva 3 no 4 sarakstiem. Alsungas novada domes vēlēšanās piedalījās 726 vēlētāji jeb 54,34% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija visas 726, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 716 vēlētāji.
Puckas apriņķis
Puckas apriņķis ir apriņķis Polijā, Pomožes vojevodistes austrumos. Robežojas ar Pomožes vojevodistes Vejherovo apriņķi, Gdiņu un Baltijas jūru.
Tošeka
Tošeka (pl, vēsturiski arī Tosta (de) - pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz ziemeļrietumiem no Piskovices. No 1303. līdz 1484. gadam pilsēta bija hercogistes centrs. Līdz 1945. gadam - Vācijas teritorijā. Otrā pasaules kara gados šeit bija internēts angļu humorists P. G. Vudhauzs (P. G. Wodehouse, 1881 - 1975). Pēc kara pilsētā atradās NKVD cietums. Vācu neirologa un paraolimpisko spēļu pamatlicēja Ludviga Gutmaņa (Ludwig Guttmann, 1899 - 1980) dzimtā pilsēta.
Deivids Rudiša
Deivids Lekuta Rudiša (, dzimis Kilgorisā, Kenijā) ir masaju tautības Kenijas vieglatlēts, vidējo distanču skrējējs. Kopš 2010. gada — pasaules rekordists 800 m distancē. 2011. gadā kļuva par Pasaules čempionu šajā distancē un pēc gada — Olimpisko spēļu čempionu. Viņa tēvs Daniels Rudiša arī bijis vieglatlēts, Mehiko viņš kļuva par sudraba medaļas ieguvēju Kenijas 4×400 m stafetes komandā.
Karjera
D. Rudiša sākotnēji trenējās 400 m distancē, bet pēc tam pievērsās 800 m distancei, kur ātri guva panākumus. 2006. gadā Pekinā D. Rudiša kļuva par pasaules junioru čempionu, 2007. gadā to pašu atkārtoja Āfrikas junioru čempionātā Vagadugu. Nākamajās sezonās viņam izdevās kļūt par vienu no šīs distances līderiem arī starp pieaugušajiem. 2008. gadā (Adisabebā) un 2010. gadā (Nairobi) D. Rudiša kļuva par Āfrikas čempionu 800 m. Piedalījies 2009. gada Pasaules čempionātā vieglatlētikā, kur izstājās pusfinālā.
2009. gada rudenī laboja 25 gadus veco Āfrikas rekordu 800 m distancē (1:42,01, Rieti, Itālijā), kas iepriekš piederēja Samijam Koskei. 2010. gada jūlijā viņš uzlaboja savu personisko rekordu līdz 1:41,51, kas bija visu laiku otrais ātrākais skrējiens šajā distancē. Berlīnē D. Rudiša kļuva par pasaules rekordistu 800 m distancē ar rezultātu 1:41,09, kas ir par 0,02 sekundēm labāks nekā Dāniju pārstāvošā viņa tautieša Vilsona Kipketera 1997. gadā sasniegtais iepriekšējais rekords.
2011. gada Pasaules čempionātā Korejas pilsētā Tegu D. Rudiša izcīnīja savu lielāko uzvaru, kļūdams par Pasaules čempionu. Līdzīgu panākumu sasniedza pēc gada, kur viņš izcīnīja uzvaru ar jaunu pasaules rekordu.
Jūliuss Jēnihs
Jūliuss Jēnihs (Jehnich, dzimis 1871.g., miris 1945.g.) bija Latvijas baltvācu mācītājs.
Ordinēts 1905.g. 13. novembrī. Pārņem lielo Ārlavas draudzi, Rojas un Valdemārpils filiāldraudzes baltvāciešiem sarežģītajā politiskajā situācijā pēc mācītāja Frīdriha Alberta Grīna nošaušanas. Brīvi pārvalda latviešu valodu. 1907. g. Ārlavas draudzē kopā ar Sasmaku un Roju bija 7500 draudzes locekļu. Mācītājs Jēnihs vada Ārlavas draudzi laikā, kad Latvija kļūst neatkarīga valsts un kad tiek veidota no jauna Latvijas evaņģēliski luteriskā Baznīcas struktūra. Saskaņā ar 1928.g. Baznīcas Satversmi, draudzes pārvalde ir uzticēta demokrātiski vēlētai draudzes padomei un valdei, kuras sastāvā mācītājs Jēnihs kopā ar vietējās latviešu sabiedrības pārstāvjiem risina draudzei būtiskus garīgus, ekonomiskus un sociālus jautājumus. Ārlavas draudzē Jēniha laikā notiek Valdemārpils filiāldraudzes atdalīšanās.
Pēc 32 gadu ilgas kalpošanas Ārlavas draudzē, piespiedu kārtā 1939.g. repatriējies ar sievu un septiņiem bērniem uz Vāciju.
Magnētiskā lauka indukcija
Magnētiskā lauka indukcija jeb magnētiskā indukcija ir fizikāls lielums, kas raksturo magnētiskā lauka induktivitāti.
Magnētiskā lauka indukciju fizikā apzīmē ar B \un tās SI mērvienība ir tesla (T).
Taisna strāvas vada magnētiskā indukcija
Strāvas magnētiskā lauka indukciju aprēķina pēc Bio—Savāra—Laplasa likuma.
Skalārā forma
Ja strāva I \ plūst pa bezgalīgi garu, taisnu un tievu vadu, tad strāvas magnētiskais lauks B \ attālumā r \ no vada pēc Bio — Savāra — Laplasa likuma ir
Magnētiskā konstante
Koeficients k_M \ ir izsakāms šadi:
Ievērojot to, taisna strāvas vada magnētiskā lauka indukciju B \ aprēķina pēc formulas
Lorenca spēks
Galvenais raksts: Lorenca spēks
Magnētiskās indukcijas cirkulācija
Magnētiskās indukcijas cirkulāciju fizikā apzīmē ar.
Galvenais raksts: Magnētiskās indukcijas cirkulācija
Sertaba Erenere
Sertaba Erenere (tr; dzimusi Stambulā, Turcijā) ir turku dziedātāja. Viņa ir viena no visu laiku populārākajām turku māksliniecēm savā valstī, kā arī tiek atzīta par vienu no turku popmūzikas dīvām.
S. Erenere pārstāvēja Turciju 2003. gada Eirovīzijā Rīgā ar dziesmu Everyway That I Can. Konkursa noslēgumā dziesma saņēma visvairāk punktu, tādējādi kļūstot par konkursa uzvarētāju.
Dziedātāja ir izdevusi astoņus studijas albumus, no kuriem viens ir angļu valodā, taču pārējie septiņi — turku valodā.
Veslijs Sneiders
Veslijs Bendžamins Sneiders (nl; dzimis Utrehtā, Nīderlandē) ir bijušais nīderlandiešu futbolists, pussargs un ir bijušais Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.
Savu profesionāļa karjeru sāka 2002. gadā slavenākajā Nīderlandes klubā Amsterdamas "Ajax". Kopš 2009. gada pārstāv Serie A klubu Milānas "Internazionale". Nīdelandes futbola izlasi pārstāv kopš 2003. gada aprīļa. Piedalījies divos Eiropas čempionātos (2004, 2008) un vienā Pasaules kausa izcīņā 2006. gadā. Kopā ar "Inter" ieguvis UEFA Čempionu līgas kausu 2010. gadā.
Karjeras statistika
127||44||15||6||33||6||174||56 52||11||3||0||9||0||64||11 22||4||3||1||9||3||34||8 201||59||21||7||51||9||272||75
Sasniegumi
Ajax
Real Madrid
Inter Milan
Galatasaray
Al-Gharafa
Individuālie sasniegumi