cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baldones observatorija
Vēsture
Tika izbūvēti pirmie 4 novērošanas paviljoni (ar visai eksotiskiem nosaukumiem: "Zvaigžņu laboratorija", "Saules māja" u.tml.), no kuriem vienā 1959. gadā iekārtoja atsevišķu telpu ar atbīdāmu jumtu, kur atradās uz to brīdi lielākais teleskops Latvijā (objektīva diametrs ir 20 cm). Drīzumā teleskopam pievienoja vienu no diviem PSRS esošajiem elektrofotometriem, ar ko noteica debesu ķermeņu fizikālās īpašības. Ar teleskopu strādāja jaunākie zinātniskie līdzstrādnieki Zenta un Andrejs Alkšņi, kas fotogrāfiskā ceļā noteica tā saucamā oglekļa zvaigžņu krāsu starpību, bet Guntis Ozoliņš noskaņoja radiotehnisko aparatūru Zemes mākslīgo pavadoņu radiosignālu pierakstīšanai. Jaunākais inženieris Vladimirs Peļipeiko darbojās ar aparatūru, kas uztvēra Saules radiouztarojumus pusotra metra īsviļņu diapazonā, inženieris Arnis Kundziņš sekoja astronomiskā pulksteņa precizitātei. Lai izmantotu optisko teleskopu, bija jāsagaida februāra, marta tīrās, zvaigžņotās debesis, un jābruņojas ar bieziem jērādas kažokiem, siltiem zābakiem un cimdiem, kas tomēr nepasargāja no stingstošām rokām, jo fotoplates, kas uzņem tālos spīdekļus, bija jāmaina kailām rokām. Pierakstus veica zinātniskā līdzstrādniece Ārija Alksne un inženieris Gunārs Spuļģis. Te bija vienīgā observatorija Padomju Savienībā, kas pētīja sarkanos milžus — maiņzvaigznes ar samērā zemu temperatūru (no +1500 °C līdz +3000 °C), lielas pēc izmēriem ar ļoti retinātu atmosfēru, kuri tika iedalīti C (oglekļa) un S (cirkonija) spektra tipos. M (titāna) zvaigznes pētīja observatorijas vadītājs Jānis Ikaunieks.
1964. gadā sākās sarunas ar toreizējās Vācijas Demokrātiskās Republikas uzņēmuma "Carl Zeiss Jena" par "Schmidt-Teleskop" teleskopa iegādi, kuru atveda uz Baldoni 1965. gada martā (PSRS tāds vēl bija tikai viens — Bjurakanas observatorijā, Armēnijā). Sfēriskā spoguļa diametrs — 120 cm, korekcijas plates diametrs — 80 cm, fokusa attālums — 240 cm, un ar to varēja nofotografēt plašu debess lauku — 5° x 5°. Instrumentu uzstādīja 1966. gadā, bet naktī no 7. un 8. decembri Baldones observatorijā ar to tika iegūts pirmais fotouzņēmums. Teleskops izrādījās ļoti labs gan optiskās sistēmas, gan mehānikas un elektronikas ziņā, tāpēc brauca uz Baldoni fotografēt gan zvaigznes, gan zvaigžņu kopas, gan galaktikas astronomi no Odesas, Tartu, Maskavas, Pulkovas, Urāliem. Ar Šmita teleskopu iegūtos fotouzņēmumus izmantojuši zvaigžņu un komētu pētnieki no Kijivas, arī Lietuvas astronomi. 2008. gada janvārī ar šo teleskopu tika atklāts asteroīds 274084 Baldone.
Accept
Accept ir Vācijas smagā metāla grupa, ko 1970. gadu sākumā izveidoja Udo Dirkšneiders. Tā tiek uzskatīta par vienu no šī žanra ietekmīgākajām Vācijas grupām.
Rīgas Jūrmala
Rīgas Jūrmala bija pilsēta, kas izveidota 1920. gada 2. martā uz bijušo Buļļu, Bulduru, Majoru, Valteru un Slokas muižu zemes. Saukta arī par "Baltijas Rivjēru".
1946. gada 8. janvārī Rīgas Jūrmalu likvidēja un iekļāva Rīgas pilsētā kā Jūrmalas rajonu.
Robs Rensenbrinks
Pīters Roberts Rensenbrinks (dzimis Amsterdamā, miris ) bija Nīderlandes futbolists un Nīderlandes futbola izlases dalībnieks, kas sasniedza divu Pasaules kausa finālus 1974 un 1978. gadā. 2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Dzimis Amsterdamā, viņš karjeru sāka vietāja amatieru klubā "DWS", pirms 1969. gadā pārcēlās uz Beļģijas klubu Club Brugge. No 1971. līdz 1980. gadam viņš spēlēja Briseles "Anderlecht", kur guva savus lielākos sasniegumus klubu karjerā, uzvarot Kausu ieguvēju kausā 1976. un 1978. gadā (1977. gadā sasniedzot finālu) kopā ar tautieti Arī Hānu.
Rensenbrinks debitēja Nīderlandes izlasē 1968. gadā pret Skotijas izlasi, bet turpmāk spēlēja samērā maz, jo par uzbrucēja pozīcijām bija jācīnās ar Johanu Kruifu un Pītu Keizeru. Tomēr Rinuss Mihelss iekļāva viņu sastāvā 1974. gada Pasaules kausam, kas notika Rietumvācijā.
Džons Isners
Džons Roberts Isners (en; dzimis Grīnsboro, Ziemeļkarolīnas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu tenisists. Profesionāļa karjeru uzsāka 2007. gadā. Dž. Isnera labākais sasniegums ATP Tūres rangā ir 8. vieta, kas tika sasniegta, dubultspēlēs — 14. vieta.
Karjerā Dž. Isners ir uzvarējis 16 ATP vienspēļu turnīros, bet lielāko panākumu Grand Slam sacensībās viņš sasniedza 2018. gada Vimbldonas čempionātā, iekļūstot pusfinālā. Divas reizes (2011. un 2018. gadā) iekļuvis ASV atklātajā čempionātā ceturtdaļfinālā.
2010. gada Vimbldonas čempionātā Dž. Isners aizvadīja visu laiku garāko tenisa spēli pret francūzi Nikolā Maī. Šajā spēlē viņš uzvarēja ar 6–4, 3–6, 6–7(7–9), 7–6(7–3), 70–68. Savukārt 2018. gada Vimbldonas čempionāta pusfinālā Dž. Isners aizvadīja otru visu laiku garāko tenisa spēli, ar rezultātu 7–6, 6–7, 6–7, 6–4, 26–24 zaudējot Kevinam Andersonam.
Majori (stacija)
Majori ir dzelzceļa pieturas punkts Jūrmalā, līnijā Torņakalns—Tukums II. Majoros pietur visi Tukuma virziena elektrovilcieni.
2015. gada septembrī stacijā uzsākti modernizācijas darbi. Stacijā darbojas biļešu kase.
TVT Records
TVT Records ir ASV neatkarīga ierakstu kompānija, ko 1985. gadā izveidoja Stīvs Gotlībs. 25 pastāvēšanas gadu laikā ierakstu kompānija izdeva 25 zelta, platīna un daudzplatīna ierakstus. Tā atklāja daudzus vēlāk slavenus māksliniekus, tai skaitā Nine Inch Nails, Ja Rule, Lil Jon, Underworld, KLF, Sevendust, Brian Jonestown Massacre un Pitbull.
TVT Records lielākos komerciālos panākumus atnesa trīskāršo platīnu ieguvušais Nine Inch Nails albums Pretty Hate Machine un divi Lil Jon dubultplatīna ieraksti, tāpat arī platīna ieraksti tādiem izpildītājiem kā Snoop Dogg and the Eastside Boyz, Dashboard Confessional, Default un Ying Yang Twins.
Baltā nakts
Baltās naktis var vērot tikai tajos ģeogrāfiskajos platumos, kas lielāki par 60 grādiem. Aiz polārā loka baltās naktis var novērot vienu līdz trīs nedēļas pirms un pēc polārās dienas. Citur baltās naktis novērojamas vasaras saulstāvju laika tuvumā, atkarībā no platuma grādiem. Kaut arī Latvijā jūnija otrajā pusē naktis ir visai gaišas, tās tomēr nevar nosaukt par baltajām naktīm. Tiek uzskatīts, ka, piemēram, Sanktpēterburgā baltās naktis ir no 11. jūnija līdz 2. jūlijam. Baltās naktis var novērot Somijā, Īslandē, Grenlandē, Antarktīdā, lielākajā Zviedrijas, Norvēģijas un Kanādas daļā, kā arī Aļaskā un Igaunijas pašos ziemeļos.
1903. gada Tour de France
1903. gada Tour de France bija pirmais Tour de France daudzdienu velobrauciens, kas notika no 1903. gada 1. līdz 19. jūlijam. Šajā laikā vēl nebija ne komandu, ne kalnu karaļa, labākā jaunā braucēja un citu titulu. Katrs piedalījās pats par sevi, katram dalībniekam nācās iemaksāt 10 frankus, uzvarētājs ieguva 3000 frankus. Tūrē piedalījās 60 braucēji (mūsdienās to ir ap 200), bet finišēja tikai 21. Dalībniekiem bija jāveic 2428 km 6 posmos (mūsdienās ~3000 km 20 posmos), tas nozīmē, ka bieži vien posms beidzās naktī; pirmo Tour de France posmu tā uzvarētājs Moriss Garēns veica 27 stundās un 47 minūtēs. Par pirmā Tour de France daudzdienu velobrauciena kopvērtējuma uzvarētāju kļuva Moriss Garēns, finišā par gandrīz 3 stundām apsteidzot otrās vietas ieguvēju Lisjēnu Potjē.
Evarists
Pāvests Svētais Evarists (dzimis 1. gadsimtā, miris aptuveni 107. gadā), bija piektais Romas bīskaps no 99. līdz 107. gadam vai no 99. līdz 108. gadam un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem. Par viņa dzīvi ir zināms ļoti maz, tiek uzskatīts, ka viņš ir cēlies no hellēniskā jūdaisma ģimenes.
Strazdumuižas pamiers
Strazdumuižas pamiers bija 1919. gada 3. jūlijā Rīgas Strazdumuižas pamatskolā (tagad - Juglas apkaimē Rīgā) noslēgts karadarbības pārtraukšanas līgums starp Igaunijas armijas un Rietumu Antantes sabiedroto pārstāvjiem no vienas puses un Baltijas landesvēru un Dzelzsdivīziju no otras.
Saskaņā ar līguma noteikumiem - karadarbība tika apturēta; līdz 5. jūlija plkst. 18.00 Landesvēram un Dzelzsdivīzijai bija jāevakuējas uz Daugavas kreiso krastu; Ulmaņa vadītā Latvijas Pagaidu valdība noliktu savas pilnvaras un, līdz Tautas padomes sasaukšanai un jauna Ministru kabineta izveidošanai, varu savās rokās pārņem sabiedroto gubernatori. Par civilgubernatoru iecēla Antantes militārās komisijas vadītāju, britu pulkvedi Stīvenu Talentu, bet par militārgubernatoru - amerikāņu apakšpulkvedi Dauliju. 6. jūlijā Rīgā svinīgi ienāca Ziemeļlatvijas brigāde un 8. jūlijā - Pagaidu valdība ar kuģi atgriezās no Liepājas.
Militārā situācija
Veiksmīgi attīstoties igauņu uzbrukumam, tā priekšējās daļas jau bija sasniegušas Rīgas ziemeļu priekšpilsētas, kā arī apdraudēja Daugavas tiltus, kas landesvēra un Dzelzsdivīzijas daļām nogrieztu atkāpšanās ceļus. 27. jūnijā sabrūkot Niedras valdībai, visu vācu vienību komandēšanu 2. jūlijā uzņēmās fon der Golcs, kurš, sakarā ar Vācijas un Antantes vienošanos, nedrīkstēja izvietot karaspēku Daugavas labajā krastā.
Pēc pamiera noslēgšanas, 2. Cēsu pulka daļas sasniedza Strazdumuižu, kur pārnakšņoja un 6. jūlija pēcpusdienā iegāja Rīgā, kur to sveica pilsētas iedzīvotāji un Baloža vienību godasardze.
1926. gadā Ziemeļlatvijas brigādes štāba vadītājs un Ulmaņa politiskais pretinieks Voldemārs Ozols par uzvaru Cēsu-Raunas kaujās rakstīja: ''Šīs operācijas 22. jūnijā sākās un 23. jūnijā beidzās ar galīgu vācu sakaušanu, kuŗi, šausmīgus zaudējumus nezdami, panikā atkāpās Rīgas virzienā. Mēs nekavējoši pārgājām vajāšanā, apdraudot abus vācu spārnus un tanī pašā 23. jūnijā bijām jau pie Inčukalna. Arī šeit vāci nevarēja noturēties un 26. jūnijā mums sākās kaujas jau pie pašas Rīgas vārtiem. 3. jūlijā bez kādas vajadzības un bez kādas sazināšanās ar Ziemeļlatvijas armijas vadību, Ulmanis parakstīja pamieru ar vāciešiem, kas glāba pēdējos no pilnīgas katastrofas. Vācieši tika atstāti Kurzemē un sāka gatavoties revanšam. Un tiešām, oktobra mēnesī, zem Ovalova-Bermonta flagas, Golcs uzbruka Rīgai.'' Ozola pārmetumi Ulmanim gan ir nevietā, jo viņam uz pamiera sarunām nebija pilnīgi nekādas ietekmes.
Sarunu norise
Jau Cēsu kauju pirmajā posmā Antantes pārstāvji bija iesaistījušies pamiera sarunās starp igauņiem un vāciešiem. Juglas kauju laikā igauņiem pienākot pie Rīgas, 30. jūnijā Liepājā sanāca Antantes militāro misiju apspriede britu ģenerāļa Berta (Burt) vadībā. ASV un britu pārstāvji gribēja izvirzīti ultimātu fon der Golcam, lai tas atvelk karaspēku no Rīgas uz Olaines apkārtni. Vienlaikus, Antante negribēja ļaut igauņiem okupēt Rīgu. Apspriede pieņēma lēmumu aicināt vāciešus atiet uz Olaini, igauņus palikt pozīcijās pie Juglas ezera, bet Rīgā ievest Baloža Dienvidlatvijas brigādi un firsta Līvena krievu vienību, kas Cēsu kaujās nebija piedalījušās. Sarunas vest uzticēja franču pulkvežleitnantam Emanuēlam Diparkē.
Diparkē ar auto iebrauca Rīgā 1. jūlija 13:30 un devās uz Baltijas landesvēra un Dzelzsdivīzijas faktiskā komandiera fon der Golca štābu. Vācieši izvirzīja savus noteikumus - Latvijas Niedras valdībai pakļautās landesvēra un Dzelzsdivīzijas daļas paliek savās pozīcijās no Gaujas grīvas gar Baltezeru līdz Salaspils muižai, bet igauņu daļas jāatvelk uz Skultes baznīcas - Inčukalna - Jumpravmuižas līniju. Diparkē šo ideju noraidīja, un panāca jaunu piedāvājumu - Dzelzsdivīzija atkāpsies uz Daugavas kreiso krastu, Rīgā kontroli pārņems Balodis, Līvens un no Vācijas pilsoņiem attīrītais landesvērs, dodot fon der Golcam divas nedēļas dažādu karamateriālu izvešanai no Rīgas, bet igauņiem jāpaliek tā brīža pozīcijās.
1. jūlijā ap 16:00 Diparkē šķērsoja Juglas tiltu un drīz sasniedza igauņu priekšējo līniju, no kurienes devās uz Ropažu staciju, kur bija Igaunijas armijas 3. divīzijas komandiera ģenerāļa Ernesta Pedera štābs. Peders paziņoja, ka sekojot Igaunijas armijas virspavēlnieka Laidonera instrukcijām, sarunās ar ģenerāli fon der Golcu vai Baltijas landesvēru neiesaistīsies, un līgumu slēgs tikai ar Ulmaņa Pagaidu valdību. Igauņi pieprasīja, lai Dzelzsdivīzija un landesvērs 24 stundu laikā pēc līguma parakstīšanas atkāpjas uz 1916. gada krievu armijas pozīcijām Kauguru - Slokas - Dalbes - Lieliecavas līnijā, bet Rīgā divas nedēļas var darboties karamateriālu evakuācijas daļa. Rīgā jāieved Zemitāna Ziemeļlatvijas brigādes un Baloža Dienvidlatvijas brigādes daļas, viens igauņu bataljons un Līvena krievu vienība. Pārējie igauņu 3. divīzijas spēki paliktu jau ieņemtajās pozīcijās, lai nodrošinātu Rīgu pret vāciešu pretuzbrukumu. Igauņi Rīgu un Vidzemi atstātu tikai pēc Ulmaņa valdības paziņojuma, ka tā ir spējīga nodrošināt kārtību pati saviem spēkiem, bet igauņu spēki Cēsis paliks tik ilgi, kamēr Ulmaņa valdība būs spējīga saviem spēkiem noturēt Austrumu fronti pret boļševikiem. Diparkē šiem noteikumiem nepiekrita, norādot, ka Antante nepiekritīs igauņu ieiešanai Rīgā. 2. jūlija rītā viņš atgriezās Rīgā, un par sarunu gaitu paziņoja Tallinā esošajam Antantes misijas vadītājam, britu ģenerālim Gofam (Gough), kurš piedāvāja igauņiem un vāciešiem sūtīt pilnvarotos uz Strazdumuižu pie Juglas ezera uz kopējām sarunām Diparkē vadībā. Sarunas Strazdumuižā sākās 2. jūlijā 21:00 un nesaskaņu dēļ tās pāris reizes pārtrauca, vispirms no vāciešu, tad no igauņu puses.
Pamiera līgums
1919. gada 3. jūlija rītā plkst. 3:30 tika parakstīts sekojošs līgums: „No šā brīža ir noslēgts pamiers starp igauņu pavēlniecībā esošo karaspēku no vienas puses un Landesvēru un vācu pavēlniecībā esošo karaspēku no otras puses, uz sekojošiem noteikumiem:
Piemiņas plāksne
Strazdumuižas pamiera noslēgšanas apkaimē mūsdienās atrodas piemiņas akmens. Uz plāksnes latviski un igauniski rakstīts:"Šeit Rīgas Igauņu pamatskolā 1919.g. 3.VII noslēdza Strazdumuižas pamiera līgumu starp Igaunijas karaspēku, Vācijas armijas VI rezerves korpusu un Baltijas landesvēru." Tekstā kļūdaini minēta "igauņu pamatskola", kaut patiesībā tā bija latviešu Strazdumuižas pamatskola, pie kam akmens nav uzstādīts ēkas vietā, kur tika slēgts pamiers, bet uzstādīts piecdesmit metrus no vēsturiskās ēkas vietas, pie Latvijas PSR laika piecstāvu dzīvojamās mājas.
Billie Jean
"Billie Jean" ir amerikāņu dziedātāja Maikla Džeksona singls no viņa studijas albuma Thriller (1982. gada albums). Singls tika izdots sadarbībā ar Epic Records. Dziesmas autors ir pats tās izpildītājs M. Džeksons, taču dziesmas producents ir Kvinsijs Džonss. Pēc nesaskaņām starp Džonsu un Džeksonu "Billie Jean" gandrīz netika iekļauta slavenākajā M. Džeksona albumā. "Billie Jean" ticis sertificēts ar zelta disku pēc RIAA sistēmas. "Billie Jean" jaunās skaņās tika iekļauta arī Thriller 25. gadu jubilejas albumā Thriller 25.
Džinsi
Džinsi (en) ir bikses, kas izgatavotas no rupja kokvilnas auduma (parasti no denima). Visbiežāk termins "džinsi" tiek attiecināts uz zilo džinsu biksēm ar metāla kniedēm.
Vēsture
Džinsus ar vara kniedēm stiprinātām kabatām izgudroja Rīgā dzimušais Džeikobs Deiviss. 1873. gadā viņš tos kopā ar savu biznesa partneri Līvaju Strosu (Levi Strauss) patentēja.
Līdz 1950. gadiem džinsus lielākoties valkāja kovboji galvenokārt tāpēc, ka tie neplīsa tik ātri, kā no cita auduma izgatavotās un nekniedētās bikses. 1950. gados džinsi kļuva populāri pusaudžu vidū un drīz pēc tam tos sāka valkāt arī citas paaudzes. Vēsturiski vispopulārākie džinsu zīmoli ir Levi's, Lee un Wrangler.
Nosaukums
Vārds "džinsi" cēlies no amerikanizēta Itālijas pilsētas Dženovas nosaukuma (fr). Vārds "denims" radies no zila Nīmas kokvilnas auduma  (fr). Tātad "denima džinsi" nozīmē "Nīmas auduma dženoviešu bikses".
Zooloģiskais dārzs
Zooloģiskais dārzs, dažreiz saīsināti dēvēts par zooparku, vai zoodārzu, ir cilvēka izveidota, ierobežota vieta dažādu dzīvnieku turēšanai un to apskatei. Mūsdienās zoodārzos vairs ne tikai izrāda dzīvniekus apskatei, bet arī pēta, cenšas saglabāt un pavairot izmirstošas sugas, kā arī izglītot apmeklētājus.
Vēsture
Par pirmo zooloģisko dārzu var uzskatīt pirms 3000 gadiem Ķīnas imperatora izveidoto dzīvnieku kolekciju, kuru pats imperators sauca par "parku zinātkārajiem". Imperators dzīvniekus turēja, lai tos pētītu un gūtu jaunas zināšanas par to paradumiem. Eiropā pirmie publiskie zooloģiskie dārzi tika izveidoti 9. gadsimtā, un mūsdienās teju vai visās lielpilsētās ir zooloģiskie dārzi. Pasaules lielākie zooloģiskie dārzi atrodas Sandjego, Kalifornijas štatā, Londonā, Apvienotajā Karalistē, un Berlīnē, Vācijā.
Mūsdienu Latvijas teritorijā pirmo "zvēru dārzu" ierīkoja Kurzemes un Zemgales hercogistes galvaspilsētā Kuldīgā, aiz pils dārza Ventas krastā, pēc hercoga Frīdriha Kazimira rīkojuma 1690. gadā. Tā kā pilij piederošā teritorija tam bija par mazu, hercogs līdz 1693. gadam iepirka zemi no Kuldīgas namniekiem par 2400 dālderiem. Zvēru dārzu ietvēra žogs, tajā tika iestādīti koki un salaisti vietējās faunas dzīvnieki. Bija nozīmēts īpašs zvēru dārza uzraugs. Hercoga Pētera Bīrona laikā zvēru dārzs nodots Kuldīgas hercoga muižai, kur tas pildīja t.s. "briežu dārza" funkcijas. Lēmumu par mūsdienīga zooloģiskā dārza ierīkošanu 1907. gadā pieņēma Rīgas mērs Georgs Armitsteds, atvēlot tam teritoriju Ķeizarmežā, kur tika ierīkots Rīgas Zooloģiskais dārzs.
Zooloģisko dārzu veidi
Safari parks
Safari parks, saīsināti Safari ir zooloģiskā dārza veids, kurā dzīvnieki tiek turēti lauka apstākļos lielās, nožogotās teritorijās. Safari parkiem apmeklētāji brauc cauri, atrodoties automašīnās, kas bieži dod iespēju dzīvniekus apskatīt tuvplānā. Dažreiz apmeklētājiem ir iespēja dzīvniekus barot caur automašīnas logu. Pirmo safari parku nodibināja Vipsneidas parkā Bedfordšīrā Anglijā 1931. gadā, un mūsdienās tā platība ir 2,4 km².
Publiskie akvāriji
Publiskie akvāriji ir paredzēti ūdens floras un faunas apskatei, un tie parasti ir izvietoti zooloģiskajos dārzos vai speciālās celtnēs. Pirmais publiskais akvārijs tika atklāts Londonas zooloģiskajā dārzā 1853. gadā. Latvijā publiskais akvārijs ir apskatāms Rīgas zooloģiskajā dārzā.
Ceļmalas zooloģiskie dārzi
Ceļmalas zooloģiskie dārzi ir sastopami Ziemeļamerikā pārsvarā mazāk apdzīvotās vietās. Tie parasti ir neliela izmēra un nereti paredzēti, lai piesaistītu uzmanību citām iestādēm, piemēram, degvielas uzpildes stacijām. Šajos zooloģiskajos dārzos dzīvnieki bieži ir apmācīti veikt dažādus trikus, un tiem ir iespējams piekļūt tuvāk nekā lielajos zooloģiskajos dārzos.
Bērnu zoodārzs
Bērnu zoodārzā atrodas mājdzīvnieki un atsevišķi savvaļas dzīvnieki, kuri ir piemēroti, lai apmeklētāji tiem varētu pieskarties un tos pabarot. Ieteicams šos dzīvniekus barot ar barību, kas ir speciāli nopērkama šim mērķim, kā arī nav vēlama dzīvnieku pārbarošana. Bērnu zoodārzi parasti ir citu lielāku zoodārzu sastāvdaļa, un pirmo reizi bērnu zoodārzu atklāja 1938. gadā Londonas zoodārzā. Mūsdienās daudz kur Eiropā veido šādus zoodārzus, lai bērniem no mazākajām pilsētām būtu iespēja kontaktēties ar dzīvniekiem. Latvijā bērnu zoodārzs ir apskatāms Rīgas zooloģiskajā dārzā.
Dzīvnieku atrakciju parks
Dzīvnieku atrakciju parks ir kombinācija starp atrakciju parku un zooloģisko dārzu komerciāliem un izklaidējošiem nolūkiem. Pārsvarā tie ir ūdens zīdītāju parki — delfināriji, kuros delfīni un roņi ir apmācīti veikt dažādus trikus. Latvijai tuvākais dzīvnieku atrakciju parks atrodas Klaipēdā Lietuvā.
Dzīvnieku resursi
Mūsdienās lielākā daļa no dzīvniekiem, kas dzīvo zooloģiskajos dārzos ir dzimuši nebrīvē. Bet ne visus dzīvniekus, kas dzīvo zoodārzos, izdodas sapārot, turklāt ir dzīvnieku sugas, kuras nebrīvē pārojas nelabprāt, piemēram, gepardi un lielās pandas. Viens no veidiem, kas tiek izmantots, lai sapārotu šādus dzīvniekus ir spermas ievākšana no tēviņa un ievadīšana mātītē. Tie ir iemesli, kuru dēļ starp zoodārziem notiek pastāvīga apmaiņa ar dzīvniekiem. Lai nebūtu sugas pārstāvjus jāiegūst no savvaļas, tos iepērk no citiem zoodārziem. Tomēr arī lielie zooloģiskie dārzi vēl joprojām ķer dzīvniekus savvaļā un iepērk tos no malu medniekiem. 2003. gadā Sandjego un Tampas zooloģiskie dārzi iepirka 11 Āfrikas ziloņus no Svatinis. 2006. gadā zooloģiskie dārzi Denverā, Hjūstonā, Arizonā, Sanantonio, Sandjego, Tampā no malu medniekiem iepirka 33 pērtiķus, kas bija nelegāli izvesti no Āfrikas, tā vietā, lai atdotu šos dzīvniekus rehabilitācijas centriem un varētu dzīvniekus atgriezt savvaļā,.
Publiskajiem akvārijiem un jūras dzīvnieku atrakciju parkiem dzīvnieku resursi visbiežāk tiek iegūti no savvaļas. Jūras zīdītājiem un daudzām zivīm ir sarežģīta vairošanās, tādēļ šajos zooloģiskā dārza veidos daudzos gadījumos nerodas pēcnācēji, un ir nepieciešami jauni dzīvnieki no savvaļas. Turklāt akvārijus ir īpaši jākopj, kas ir sarežģīti un bieži vien netiek nodrošināts pietiekamā līmenī. Šī iemesla dēļ daļa dzīvnieku aiziet bojā.
Viens no zooloģiskā dārza mērķiem ir pasargāt retos un aizsargājamos dzīvniekus no izmiršanas, tos audzējot iekštelpās un reintroducējot savvaļā. Šī mērķa attīstībai pasaulē ir izveidotas vairākas starptautiskas programmas, kas uzrauga un attīsta aizsargājamo sugu vairošanās iespējas zooloģiskajos dārzos. Pasaulē, pateicoties zooloģisko dārzu apdraudēto sugu vairošanās programmām, ir izdevies reintroducēt vai palielināt skaitu savvaļā tādām sugām kā lielā panda, Amerikas dzērve [1] Eiropas bizons, Prževaļska zirgs, Kalifornijas kondors[3].
Eiropā apdraudēto sugu vairošanos zoodārzos uzrauga un attīsta Eiropas apdraudēto sugu programma, kas dibināta 1985. gadā. Dibinot programmu, tajā iekļāva 17 aizsargājamo sugu programmas. Dažas no sugām, kurām ir speciālas aizsardzības programmas, ir: Sumatras tīģeris, sarkanā panda, Eiropas ūdrs, Kongo pāvs. Tā kā, lai uzturētu dzīvotspējīgu vienas sugas populāciju, ir nepieciešamas lielas teritorijas, viens zooloģiskais dārzs to nespēj paveikt, tāpēc ir nepieciešams zooloģisko dārzu tīkls, un katrai sugai ir nepieciešams savs koordinators, kas atbild par sugas labklājības stāvokli zooloģiskajos dārzos. Šobrīd programma ir iekļauta Eiropas zooloģisko dārzu un akvāriju apvienības programmu sarakstā. Apvienība ir dibināta 1992. gadā ar mērķi uzlabot komunikāciju starp Eiropas zooloģiskajiem dārziem, lai veicinātu sugu aizsardzību. Apvienības galvenie uzdevumi ir komunikācijas, dzīvnieku transportēšanas nodrošināšana starp zoodārziem, aizsargājamo sugu saglabāšanas programmu izpildes pārraudzība un savstarpējo projektu un izglītošanas veicināšana. Apvienībā šobrīd ir 44 valstis un 370 biedru institūcijas to skaitā Latvijā Rīgas zooloģiskais dārzs.
Dzīvnieku labklājība
Pret dzīvnieku turēšanu zooloģiskajos dārzos ir dažāda attieksme. Daļa dzīvnieku tiesību aizstāvju uzskata, ka dzīvnieku turēšana nebrīvē zoodārzos ir ētiski problemātiska vairāku iemeslu dēļ — saistībā ar šīs prakses pamatojumu, saistībā ar dzīvnieku turēšanas apstākļiem un to, ka zoodārzos dzīvniekus mēdz arī nonāvēt. Tomēr zooloģiskais dārzs atsevišķos gadījumos var būt patvērums dzīvniekiem, kas traumu dēļ nespēj izdzīvot savvaļā un nav tikuši uzņemti savvaļas dzīvnieku rehabilitācijas centros.
Dzīves apstākļi
Nereti zoodārzos netiek nodrošināti dažādu sugu dzīvniekiem nepieciešamie dzīves apstākļi. Pētījumi liecina, ka polārlāči, lauvas, tīģeri un gepardi izjūt paaugstinātu stresu nebrīves apstākļos. Turklāt daudzie gepardu un pērtiķu izbēgšanas mēģinājumi un gadījumi liecina, ka dzīvnieki vēlas atgriezties savvaļā [3]. Nepiemēroti iekārtotās un nelielās teritorijās netiek nodrošināti piemēroti apstākļi normālai uzvedībai, piemēram, lidošanai, peldēšanai, skriešanai, lielu distanču staigāšanai, medīšanai, līķēšanai, rakšanai, izpētīšanai un partnera izvēlei. Nepietiekamās normālās uzvedības dēļ dzīvniekiem rodas stresa apstākļi, rezultātā rodoties neraksturīgai, neirotiskai vai pašiznīcinošai uzvedībai, piemēram, nepārtraukta soļošana, šūpošanās, galvas kratīšana, restu graušana un pašsakropļošanās [2]. Teritorijas, kas ir nepietiekami iekārtotas dzīvnieku labklājībai, var izraisīt dzīvniekos garlaicību. Tomēr mūsdienās zooloģiskie dārzi cenšas palielināt teritorijas izmērus lielajiem dzīvniekiem vai samazināt to skaitu, pārvedot uz citiem zooloģiskajiem dārziem, kur ir vairāk brīvas vietas. Tāpat cenšas labiekārtot teritorijas ar dabiskiem apstākļiem raksturīgiem elementiem, piemēram, agrāk zoodārzos pērtiķi dzīvoja higiēniski sterilās teritorijās ar vannas istabas iekārtojumu — flīzēm un tērauda restēm, bet mūsdienās tie dzīvo teritorijās ar mākslīgajiem mežiem [3].
Dzīves ilgums
Sociālās attiecības
Daudzas no dzīvnieku sugām ir ar barveida vai ģimenes attiecībām, bet zoodārzos tas bieži netiek ņemts vērā vairošanās programmu stratēģiju dēļ. Dzīvniekiem nav iespējams izveidot kontaktus ar citiem dzīvniekiem, jo nereti tie tiek pārvesti uz citiem zoodārziem. Tāpat dzīvniekiem nav iespējas izvēlēties dabiskos partnerus. Lielu skandālu izraisīja gadījums, kad Kopenhāgenas zooloģiskajā dārzā tika nogalināta un izbarota lauvām 18 mēnešus vecā žirafe Mariuss. Kā iemesls tam minēts tas, ka Mariuss aizņēmis dzīves vietu ģenētiski nozīmīgākam dzīvniekam, kurš esot bijis nepieciešams, lai zoodārzs varētu turpināt nodarboties ar aizsargājamu sugu pavairošanu. Tomēr lielākā daļa zoodārzos turēto dzīvnieku sugu parasti nav iekļautas apdraudēto sugu programmās, kā arī zoodārzos periodiski tiek nonāvēti liekie dzīvnieki — vietas trūkuma dēļ, lai mazinātu tuvradnieciskas krustošanās riskus vai citu iemeslu dēļ. CAPS pētījumi liecina, ka gandrīz puse Eiropas aizsargājamo sugu programmā no iekļautajām sugām nemaz nav aizsargājamas un gandrīz 25% no šīm sugām nemaz nav apdraudētas. Tas nozīmē, ka programmas nosaukums ir maldinošs un zināmā mērā apkrāpj cilvēkus, kas vēlas ziedot naudu, lai aizsargātu retās sugas un tās reintroducētu savvaļā [8]. Turklāt lielākā daļa no zoodārzu retajām sugām nemaz nevarēs atgriezties savvaļā, tāpēc, ka zoodārzos netiek mācīts kā izdzīvot, kā arī dzīvnieki zoodārzos slimo ar cilvēku slimībām, kuras nedrīkst nokļūt savvaļā. Turklāt lielākoties zooloģiskie dārzi ar sugu pavairošanu nodarbojas, lai varētu tirgoties savā starpā un piesaistītu cilvēku uzmanību ar pievilcīgiem lielo dzīvnieku mazuļiem. Lielāks skaits dzīvnieku mazuļu rada lielāku cilvēku pieplūdumu zoodārzam, bet arī lielāku skaitu ar dzīvniekiem no vienas sugas, un līdz ar to sāk pietrūkt vietas vecajiem dzīvniekiem, kas tiek novērtēti kā mazāk vērtīgi, jo nav vairs cilvēku interesēs. Šie dzīvnieki tiek pārdoti mazākiem zoodārziem vai nogalināti. Turklāt zooloģiskie dārzi pārsvarā pāro un vairo tikai lielos, cilvēkiem pievilcīgos dzīvniekus nevis tos, kuriem tiešām ir nepieciešami īpaši aizsargājami apstākļi un reintroducēšana savvaļā [2].
Cilvēku ietekme
Cilvēki ir zoodārzu galvenais ienākumu avots, kas noved pie tā, ka zoodārzi vairāk cenšas ieguldīt naudu cilvēku nevis dzīvnieku interesēs, tādējādi gūstot lielāku labumu savam ekonomiskajam stāvoklim. Nereti dažādos zoodārzos dzīvnieki tiek apmācīti veikt dažādus trikus vai tiem, piemēram, Ķīnā šova dēļ izbaro citus dzīvniekus dzīvā veidā. Tādējādi dzīvnieki mēdz tikt pakļauti nežēlīgiem apstākļiem [2]. Tāpēc daudz kur cilvēkus aicina ziedot naudu nevis zooloģiskajiem dārziem, bet organizācijām, kas tieši strādā ar dzīvniekiem, nepieciešamās dzīves vides atjaunošanu vai atgriešanu savvaļā, piemēram, rehabilitācijas centriem. Tomēr zooloģiskie dārzi atstāj arī pozitīvu ietekmi, jo tie nereti daudziem cilvēkiem ir vienīgā vieta, kur viņi var sastapties ar dzīvniekiem un par tiem mācīties. Līdz ar to, lai gan zoodārzi nav ideālais variants dzīvnieku sugu saglabāšanai, tie var atstāt ietekmi uz apmeklētājiem un pārliecināt tos, ka ir nepieciešams saglabāt dzīvnieku dabisko dzīves vidi [3].
Itamars Franku
Itamars Augustu Kautieru Franku (pt; dzimis, miris ) bija brazīliešu politiķis un 33. Brazīlijas prezidents (1992—1995).
Savas ilgstošās karjeras laikā kāpis pa hierarhijas kāpnēm un piedzīvojis dažādas administratīvas pārejas: bijis gan senators, gan gubernators, gan viceprezidents. Vēl 2010. gadā viņš uzvarēja Minasžeraisas lokālajās vēlēšanās, kļūstot par štata gubernatoru.
Jaunības gadi un izcelsme
Franku piedzima jūrā uz kuģa, posmā starp Salvadoru un Riodežaneiro. No tēva puses viņam ir vāciska izcelsme, no mātes — itāļu, jo abi viņa vecvecāki no mātes puses bija pārceļojuši no Itālijas. Vārda izcelsme saistāma ar vārdu Ita, kas nozīmē "kuģis". Jaunībā mācījās par sadzīves inženieri, bet ātri iesaistījās valsts administratīvajā aparātā.
Politiskā darbība
Franku 1990. gadā kļuva par Brazīlijas 22. viceprezidentu, nomainot Žoze Sarneju. Šai laikā prezidents bija Fernandu Kolors di Melu, ar kuru drīz pēc nokļūšanas amatā sastrīdas un bieži draud ar atkāpšanos, kā arī nostājas viņam opozīcijā. 1992. gadā seko apvainojumi pret Fernandu Koloru korupcijā. Saskaņā ar Brazīlijas konstitūciju, prezidents, kuram veikts impīčments, sodīts ar 180 dienu saīsinātu termiņu prezidentūrā. Īsu laiku Franku strādāja kā viņa vietas izpildītājs. Lai gan bija viceprezidents apmēram 3 gadus, izrādījās, ka, kļūstot par prezidentu, Brazīlijas iedzīvotāji nepazina Franku un nezināja, kādu iespaidu radīs viņa darbība.
Franku ieguva varu Brazīlijas saimniecības lejupslīdes laikā, kad inflācija bija sasniegusi neplānotus 1,1% 1992. gadā un drīzumā pakāpjoties līdz 2,4%, tomēr viņš ar vīrišķīgu darba manieri atguva gan prestižu sabiedrībā gan sakārtoja vairākas ekonomiskas institūcijas, kas bieži skaidrots ar viņa plašo pieredzi administrācijā un spēju cilvēciski sadarboties ar dažādu rangu politiķiem un birokrātijas darbiniekiem. Ekonomiskā plānošanā viņam labi palīdzēja finanšu ministrs Fernandu Enrike Kardozu, kurš pasludināja Plano real. Tas paredzēja inflācijas pakāpenisku samazinājumu un gada laikā to izdevās īstenot. Neraksturīgs žests no Franko puses bija savu īpašumu vērtības tāmes iesniegšana, ko veica, nākot pie varas. Viņa popularitāte šai brīdī sasniedza 60% un tai bija augoša dinamika. Viņa administrācijai raksturīga bija spēja sasniegt uzticības paaugstināšanu valstij, valdības darba stabilitāti. Viņa personiskais stils radīja uzticību un viņa darbības maniere raksturota kā atšķirīga no iepriekšēja prezidenta Koloru, kuram raksturīga imperiālistiska domāšana un publiska tās izpausme, kā arī bija ekscentriska un bieži nekonsekventa. Tā valsti noveda pie lejupslīdes. Termiņa beigās viņa popularitāte sasniedza 80%, kas bija nebijis atbalsts. Brazīlija viņa laikā piedzīvoja ekonomisku uzplaukumu un starptautisku ietekmes palielināšanos. Viņa termiņa laikā gan dažādas sabiedrības grupas bija neapmierinātas ar viņa darbību, taču viņu atbalstīja bruņotie spēki, kas pat rosināja veikt apvērsumu, atlaižot kongresu, ko gan Franku noraidīja.
Dažkārt tiek apzīmēts kā politiķis, kuram ir ierobežotas diplomātiskas iespējas, tomēr viņam pieder spožā ideja par brīvās ekonomiskas zonas izveidi, kas aptveru visu Dienvidameriku. To atbalstīja Bills Klintons un citi ietekmīgi politiķi. Viņa prezidentūras laikā Brazīlija ratificējusi tādus dokumentus kā Tlateloļko vienošanos un četrpusēju vienošanos ar Argentīnu un Starptautisko atomieroču aģentūru par pilna apmēra drošības pasākumiem. 1998. gadā atkāpās par labu Kardozu, izmainot valsts pamatlikumu. Vēlāk darbojas kā Minasžeraisas gubernators, kur viņa darbību raksturo mērķtiecība, stabilitāte.
Gubernatora amatā atradies līdz pat 2003. gadam, vēlāk atkāpies, atbalstot ietekmīgo un pārliecinošu sabiedrības atbalstu guvušo Aēcio Nevešu (Aécio Neves). Viņš demonstrēja spēju saskatīt citu politiķu potenciālu, atbalstot Luizu Inasiu Lula da Silvu, kuru ievēlēja par jauno Brazīlijas prezidentu 2002. gadā. . Pretendēja uz Minas štata gubernatora amatu, vēlēšanās uzvarot Nevešu.
Personiskā dzīve
Franku ir šķiries un viņam ir divas meitas. Pirms laulībām viņa privātā dzīve bija interesants brazīliešu sarunu objekts, jo viņš lielā mērā bija zināms kā sieviešu iecienīts sava atvērtā un enerģiskā rakstura dēļ. Franku ir deviņpadsmit darbu autors, kuru saturs variējas no īsajiem stāstiem līdz pārspriedumiem par atomenerģijas izmantojumu. Mūža nogalē piedzīvoja smagas veselības problēmas, kā leikēmijas iezīmes, vēlāk arī sirga no pneimonijas. Franku mira 2011 gadā pēc pārciestas leikēmijas, Sanpaulu Alberta Einšteina slimnīcā. Prezidente Dilma Rusefa valstī izsludināja septiņu dienu sēras. 4. jūlijā viņa mirstīgās atliekas tika kremētas.
Psihedēliskais roks
Psihedēliskais roks ir rokmūzikas žanrs, kas radās 1960. gadu vidū Lielbritānijā un ASV. To iespaidoja psihedēlijas kultūra un mēģinājumi atveidot sajūtas, kas rodas lietojot psihedēliskās vielas. Tas veidoja pāreju no rokenrola un blūza uz "smagākiem" žanriem, kā smagais roks, progresīvais roks, ārtroks un pankroks. Psihedēliskajā rokā nereti izmanto indiešu mūzikas motīvus.
Psihedēliskā roka pionieri un ietekmīgākās grupas ir The Beatles, The Byrds, The Yardbirds, Grateful Dead, Jefferson Airplane, The Jimi Hendrix Experience, Cream un Pink Floyd, Tame Impala - Wikipedia
Maroka
Maroka (ar, berberu: ⵍⵎⴻⵖⵔⵉⴱ / ⴰⵎⴻⵔⵔⵓⴽ Elmeɣrib / Amerruk), oficiāli Marokas Karaliste, ir valsts Ziemeļāfrikā. Tā atrodas pie Atlantijas okeāna un Vidusjūras, kurus atdala Gibraltāra šaurums. Maroka robežojas ar Alžīriju austrumos, Spāniju ziemeļos (jūras robeža un sauszemes robežas ar divām Spānijas autonomām pilsētām, Seutu un Melilju) un Rietumsahāru dienvidos.
Maroka ir Arābu līgas dalībniece, 2017. gadā kā pēdējā no Āfrikas valstīm pievienojās Āfrikas Savienībai.
1987. gadā Maroka oficiāli lūdza sākt iestāšanās sarunas Eiropas Savienību, tomēr Eiropas Savienības Padome atteicās izskatīt šo jautājumu, jo Maroka neesot Eiropas valsts.
Iedzīvotāji
2014. gadā Marokā dzīvoja 33,8 miljoni iedzīvotāju. Oficiālās valodas ir arābu un berberu. 90% iedzīvotāju spēj sarunāties arābu valodā, bet 30—50% runā berberu valodās. Otra vispārēji lietota valoda Marokā ir franču valoda, kas tiek pasniegta skolās kā obligāts mācību priekšmets. Franču valodā runā apmēram trešā daļa iedzīvotāju. 99% no Marokas iedzīvotājiem ir musulmaņi sunnīti.
Senie laiki
Senākie rakstos minētie Marokas iedzīvotāji bija mauri (el), kuru valsti Senās Romas impērijas laikā sauca par Mauretāniju. No viņu vārda vēlāk latviešu valodā patapināts arī moru nosaukums Āfrikas iedzīvotājiem.
Jau 4. gadsimtā p.m.ē. Marokas piekrastes ostas Lixus, Mogadora un Šella atradās Kartāgas ietekmē, bet iekšzemes reģionos kontrolēja berberi. Pirmais zināmais Mauretānijas ķēniņš bija Baga, kas valdīja Otrā pūniešu kara laikā, par tās galvaspilsētu uzskata Volubilis Atlasa priekškalnēs.
Viduslaiki
Pēc Senās Romas impērijas sabrukuma 429. gadā Marokas Vidusjūras piekrasti iekaroja vandaļi, 534. gadā Austrumromas impērija, 616. gadā vizigoti.
709. gadā Marokas ziemeļu daļu iekaroja arābi, kas to pieskaitīja Magribai. 789. gadā Muhameda pēctecis Idriss apmetās Valili (agrākajā Mauretānijas galvaspilsētā) un iekaroja lielu daļu no tagadējās Marokas līdz pat Agādīrai. Viņa dēls Idriss II pārcēla galvaspilsētu uz Fēsu. Idrisīdu dinastijas laikā Fēsa līdz 10. gadsimta beigām bija viens no galvenajiem islāma kultūras centriem. 859. gadā dibinātā Alkaravīnas (al-Qarawīyīn) medrese reizēm tiek pieskaitīta pasaules vecāko augstskolu sarakstam. Almoravīdu dinastijas (1062—1147) laikā par Marokas galvaspilsētu kļuva Marrākeša, vēlāk to iekaroja Almohādu dinastija (1147—1269). Šajā laikā blakus Marrākešai par otru kalifāta galvaspilsētu attīstījās Andalūzijas Seviļa un Kordova. Merinīdu dinastijas laikā līdz 1465. gadam galvaspilsēta atkal bija Fēsa, kas piedzīvoja savu otro uzplaukumu. Sekojošās Vatasīdu dinastijas laikā mauri tika pilnīgi padzīti no Andalūzijas un portugāļi ieņēma vairākas piekrastes pilsētas. 1549. gadā varu ieguva Saadītu dinastijas sultāni, kas galvaspilsētu atkal pārcēla uz Marrākešu un iekaroja Sahāras tuksneša zemes līdz pat Timbuktu.
Jaunie laiki
1631. gadā varu ieguva tagad valdošā Alavītu dinastija, kas par savu ciltstēvu uzskata pravieti Muhamedu. 1673. gadā sultāns Ismails ibn Šerifs (Ismail Ibn Sharif, valdīja 1672—1727) netālu no Fēsas izveidoja jaunu galvaspilsētu Meknesu, cīnījās ar Osmaņu impēriju un nodibināja diplomātiskas attiecības ar tālaika Eiropas valstīm.
1912. gadā Francijas armija ieņēma lielāko daļu no Marokas un padarīja to par protektorātu, pārceļot galvaspilsētu no Fēsas un Rabātu. Spānija iekaroja Marokas ziemeļdaļu un 1939. gadā apvienoja ar agrāk iekaroto Rietumsahāras koloniju. Pēc Francijas un Spānijas kontrolēto daļu apvienošanas 1956. gadā Maroka atguva neatkarību.
Kopš 1979. gada Marokas karaspēks kontrolē Rietumsahāras teritorijas piekrastes daļu, ko neatzīst lielākā daļa pasaules valstu.
Nairobi
Nairobi (Nairobi) ir Kenijas galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Atrodas valsts dienviddaļā 1661 metru virs jūras līmeņa pie Nairobi upes. Tā ir lielākā Austrumāfrikas pilsēta un svarīgs Āfrikas politiskais un finansiālais centrs.
Nairobi ir ANO Vides programmas (United Nations Environment Programme, UNEP) un ANO Iedzīvotāju apmetņu programmas (United Nations Human Settlements Programme, UN—HABITAT) galveno mītņu vieta. Pilsētā atrodas Nairobi fondu birža — viena no lielākajām Āfrikā.
Ap pilsētu atrodas vairāki graustu rajoni, viens no tiem — Kibera ir lielākais visā Āfrikā, tajā dzīvo no 0,5 līdz 1 miljonam cilvēku. Nairobi noziedzības līmeņa dēļ tiek uzskatīta par vienu no bīstamākajām pilsētām pasaulē.
Tā dibināta 1899. gadā, kad pašreizējās pilsētas vietā briti ierīkoja dzelzceļa depo. 1905. gadā Nairobi kļuva par Britu Austrumāfrikas kolonijas administratīvo centru. 1954. gadā tā ieguva pilsētas tiesības. 1963. gadā Nairobi kļuva par neatkarīgās Kenijas galvaspilsētu. 1998. gada 7. augustā Nairobi tika uzspridzināta ASV vēstniecība. Gāja bojā 224 cilvēki un apmēram 4000 tika ievainoti. Tiek uzskatīts, ka teroraktu realizēja Al-Qaida.
No 1917. līdz 1931. gadam Nairobi un tās apkārtnē dzīvoja Karena Bliksena, šo dzīves gadu ietekmē tapis viņas darbs No Āfrikas dziļumiem (Out of Africa).
Cilvēki
Nairobi dzimuši:
Rauna
Rauna ir apdzīvota vieta Latvijā, Smiltenes novadā, Raunas upes ielejā Vidzemes augstienes ziemeļu malā, pagasta centrs. No 14. līdz 16. gadsimtam Raunas pils bija Rīgas arhibīskapa viena no rezidencēm (Rownenborgh, Ronneburg) un viens no galvenajiem varas centriem viduslaiku Livonijā un tai, iespējams, bijušas pilsētas tiesības.
Raunā atrodas pagasta administrācija, vidusskola, kultūras nams, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, viesnīca, tūrisma informācijas punkts, aptieka, banka, katoļu un luterāņu baznīcas.
Vēsture
Tanīsa pilskalnu Raunas upītes labajā krastā jau no 1. gadu tūkstoša p.m.ē. apdzīvojuši Baltijas somi, bet ap 600. gadu Raunas novadā ienākuši latgaļi. Pilskalns atradās pie lielā tirdzniecības ceļa, kas veda no Gaujas ielejas uz Pleskavas un Novgorodas zemēm. Pils malas tolaik bijušas nocietinātas ar divām paralēlām ozola guļkoku sienām, kas atradušās 2 m atstatumā viena no otras, starp kurām bijuši sabērti laukakmeņi. Virs sienām pacēlusies īpaša virsbūve un nocietinājumu iekšpusē bijušas vairākas guļkoku celtnes.
Pēc vienas no versijām 13. gadsimta sākumā Raunā atradusies Satekles pils, kurā valdīja latgaļu karavadonis Rūsiņš. Šajā laikā noritēja ilgstoši latgaļu un to sabiedroto Zobenbrāļu ordeņa bruņinieku kari ar igauņu ciltīm. 1224. gadā, pēc Tālavas zemju dalīšanas, Raunu ieguva Livonijas bīskapija, kas vēlāk pārveidojās par Rīgas arhibīskapiju. Ap 1262. gadu, pirmā Rīgas arhibīskapa Alberta II Zauerbēra laikā, tika uzcelta Raunas mūra pils, vēlāk dēvēta par Roneburgu (Rownenborgh), kas ar laiku izveidojās par plašāko un vislabāk nocietināto pili Rīgas arhibīskapijā. Arhibīskaps te ik gadu uzturējās no Miķeļiem (29. septembra) līdz Sveču dienai (7. februārim). 13. gadsimta beigās uzcelta arī Raunas baznīca.
Viduslaikos Raunas pilsētiņa aizņēmusi teritoriju gar Raunas upīti no tagadējiem Lorenčiem līdz Cimziņas upītes ietekai 4 km garumā. Mūru apkārt pilsētiņai nebija. Raunas pils zaudēja savu politisko nozīmi pēc Rīgas arhibīskapijas likvidēšanas un Pārdaugavas hercogistes pārvaldes pārcelšanas uz Cēsu pili. 1601. gadā pirmajā zviedru valdības veiktajā auditā jeb «arklu revīzijā» Raunā uzskaitīti 2 krogi, no kuriem vienā izkroģēja muižas alu. 1625. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs Raunas pili nodeva dzimtas īpašumā Svantem Baneram (Svante Banér, 1584—1628). Īpašnieka galvenais pienākums bija turēt šeit zirgus Zviedrijas armijas vajadzībām. 1657. gadā, Otrā Ziemeļu kara laikā (1655—1660), Raunas pili ieņēma lietuviešu karavadonis Gonsevskis, bet nākamajā gadā zviedri to atkaroja. Pēc kara pili no cietokšņu saraksta izslēdza, jo minēts, ka pils ir saspridzināta. Nopostīta tika arī Raunas pilsētiņa. No 1658. līdz 1664. gadam par Raunas luterāņu mācītāju strādāja Jānis Reiters, kas šeit tulkoja latviski Mateja evaņģēliju un 1662. gadā publicēja tēvreižu krājumu 40 valodās Oratio Dominica XL linguarum.
1762. gada 1. septembrī Krievijas Impērijas ķeizariene Katrīna II Raunu uzdāvināja slepenpadomniekam grāfam Hermanim Kārlim Kaiserlingam (Hermann Karl Keyserling, 1696—1765). Vēlāk pils piederēja grāfam Grigorijam Orlovam, H. G. Ikšķilam, Henriham Berensam fon Rautenfeldam un Bernhardam Kristianam Kleinam, kas Raunā ierīkoja papīra dzirnavas. 1821. gadā Vidzemes bruņniecības sola vadītājs A. fon Vulfs iegādājās īpašumu tiesības uz Raunas pili un tai piederošajām zemēm. Raunas muižas zemju izpārdošana zemniekiem sākās 19. gadsimta 60. gadu otrajā pusē. 1910. gadā Raunas pilij piederošās zemes no fon Vulfu dzimtas nopirka Krievijas Zemnieku agrārbanka.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Osvalds Špenglers
Osvalds Arnolds Gotfrīds Špenglers (de, dzimis, miris ) bija vācu vēsturnieks un filozofs. Špenglera pazīstamākais darbs ir grāmata "Rietumeiropas noriets" (Der Untergang des Abendlandes), kurā viņš izvirza teoriju par civilizāciju ciklisku rašanos, attīstību un bojāeju. Špenglers raksta, ka Rietumeiropas civilizācija atrodas norieta periodā.
Sloka
Sloka var būt:
Opaleņica
Rakstos pirmoreiz minēta 1393. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1806. līdz 1815. gadam, kad tā atradās Varšavas hercogistes sastāvā) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.
Sampo-Rosenlew
Sampo-Rosenlew Oy ir Somijas mašīnbūve uzņēmums, kas dibināts 1991. gadā. Galvenais birojs atradās Pori.
Sampo-Rosenlew ražo labības kombainus, meža harvesterus un rūpnieciskās mazgāšanas iekārtas. Uzņēmums nodarbojas arī ar metāla apstrādi pasūtījuma darbiem (Sampo-Components).
Uzņēmumā ietilpst Jiveskilē bāzēts hidrodzinēju un rotatoru ražotājs Sampo Hydraulics Oy.
Vēsture
1991. gadā Timo Prihti dibināja uzņēmumu Sampo-Rosenlew Oy. No Rauma-Repola viņš nopirka labības kombainu biznesu, kas līdz 1987. gadam bija uzņēmuma Rosenlew sastāvdaļa. Kombaini tajā bija ražoti kopš 1957. gada ar zīmolu Sampo Rosenlew.
Tā kā kombainu ražošanai bija sezonāls raksturs, 1993. gadā uzņēmums papildus sāka izgatavot rūpnieciskas mazgāšanas iekārtas. 1990. gadu beigās Sampo-Rosenlew izstrādāja un izlaida meža harvesterus.
2003. gadā uzņēmums no Metso nopirka hidrodzinēju ražotāju Metso Hydraulics Oy (tagad Sampo Hydraulics Oy). 2005. gadā Nakilā atvērts metāla izstrādājumu ražošanas apakšuzņēmums Sampo-Components Oy.
Mirdza Bendrupe
Mirdza Bendrupe (dzimusi, mirusi ) bija latviešu rakstniece.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1910. gada 23. oktobrī Līvbērzes pagasta Čūkšļos zemnieka Paula Ludvika Bendrupa un skolotājas un literātes Emīlijas Kristīnes Bendrupes, dzimušas Baltgalves, ģimenē. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gadā ģimene devās bēgļu gaitās uz Maskavu, 1917. gadā, pēc tēva slimības un nāves, atgriezās Latvijā. 1924. gadā Mirdza Bendrupe pabeidza Jelgavas pamatskolu, no 1925. līdz 1928. gadam mācījās Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā. 1936. gadā apprecējās ar mākslinieku Jāni Skuču. Pēc Otrā pasaules kara M. Bendrupe strādāja Rīgas kinostudijā — no 1947. līdz 1948. gadam par vecāko redaktori, vēlāk tulkoja filmu tekstus dublāžai, kādu laiku darbojās Dubultos milicijas bērnu istabā.
Literārā darbība
Pirmais nodrukātais dzejolis "Bij pusnakts . . ." — avīzē "Jaunākās Ziņas" 1926. gadā, pirmais publicētais stāsts "Jaunība" — žurnālā "Zeltene" 1928. gadā. 20. gadu nogalē un 30. gadu sākumā Mirdzas Bendrupes vārds aizvien biežāk parādās dažādos, pat vispretējākās ievirzes izdevumos. 1931. gadā jaunās autores dzejoļi pirmo reizi iespiesti žurnālā «Daugava», kurā (līdz tā slēgšanai 1940. gada jūlijā) meklējama apmēram puse no šajā laikā periodikā publicētās M. Bendrupes dzejas un divas trešdaļas prozas.
No 1957. līdz 1965. gadam M. Bendrupe saraksta sešas stāstu grāmatas bērniem un pieaugušajiem: "Upe izkāpj no krastiem" (1957), "Visskaistākais dārzs" (1960), «Pie durvīm klauvē» (1961), «Vilkumigas iekarotājs» (1963), «Degošie raksti» (1963) un "Tracis ap Valentīnu" (1965).
1965. gadā gandrīz visos republikas lielākajos preses izdevumos parādās Mirdzas Bendrupes dzejoļu kopas («Literatūrā un Mākslā» pat divreiz) — atraisītas un spēcīgas rindas, itin kā nekāda pārtraukuma nebūtu bijis. Šīm publikācijām seko nākamās un arī dzejoļu krājumi "Nerimas balss" (1967), "Vētras acs" (1969), «Ceļa gaita» (1970), «Pilna krūze mēnesnīcas» (1974), "Buramie vārdi" (1979), «Viss ir tagad. Tepat» (1980), "Lukturu aizdedzinātājs" (1986), «Sirds apziņa» (1991).
Visai Mirdzas Bendrupes daiļradei raksturīga tieksme iedibināt līdzsvaru starp ētisko un estētisko momentu, starp vajadzību vienmēr atjaunot un papildināt savu emocionālo un garīgo pieredzi un visa iegūtā vērtējumu no ideāla pozīcijām.
Zem Bendrupes stāstu dažbrīd manierīgās virskārtiņas bieži apslēptas eksistenciālas dzīles. Īpaši izteiksmīga ir miniatūrā apokalipse "Mārgrietas pastardienā". Tajā izbijusi žēlsirdīgā māsa, stingra, pedantiska un sausa vecmeita nodarbojas ar bērnu mācīšanu. Taču tad, kad kāda jauna meitene viņu dusmās nosauc par "veco grezeli", Mārgrieta sāk analizēt savu dzīvi. Vienīgais, ko viņa ierauga, — tas ir absolūts tukšums; viņa it kā ir dzīvojusi, bet šajā dzīvē nekas ar viņu nav noticis. Tāpēc Mārgrieta it kā mēģina savu dzīvi izspēlēt no jauna, stāstīdama bērniem nebijušus notikumus, taču šīs “nedzīvotās dzīves” gala iznākums ir bēdīgs — arī Mārgrieta sajūk prātā.
Verhojanska
Verhojanska, arī Iehē Ģāni , ir pilsēta Krievijā, Jakutijā, Janas upes labajā krastā, 92 km uz dienvidrietumiem no Batagajas, 675 km attālumā no Jakutskas. Verhojanskā dzīvo 1269 iedzīvotāji, tā ir viena no vismazākajām Krievijas pilsētām pēc iedzīvotāju skaita.
Čelsija Klintone
Čelsija Klintone (en; dzimusi ) ir amerikāņu žurnāliste un filantrope. Viņa ir vienīgais bērns bijušā ASV prezidenta Billa Klintona un bijušās ASV valsts sekretāres Hilarijas Klintones ģimenē.
Izglītību ieguvusi Stenforda Universitātē, Oksfordas Universitātes koledžā (University College, Oxford), Columbia Mailman School of Public Health un Robert F. Wagner Graduate School of Public Service. Pašlaik Č. Klintone ir NBC News speciālā korespondente. Tāpat strādājusi Avenue Capital Group uzņēmumā.
Zenit-3SL
Tiek palaista no peldošās platformas Odyssey Klusajā okeānā uz ekvatora.
Aldis Kalniņš
Aldis Kalniņš (dzimis ) ir latviešu humorists. Spēlējis tādos televīzijas humora šovos kā "Brīnumzeme", "Savādi gan" un "Ak, kungs". 2011. gadā apgāds "Zvaigze ABC" izdeva komiķa paša zīmētu un sacerētu grāmatu "Zili brīnumi". 2011. gada beigās viņš atgriezās televīzijā kā telekompānijas LNT horoskopu šova "Runā ar zvaigznēm" vadītājs.