cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Džemals Krofords
Ārons Džemals Krofords (en; dzimis Sietlā, Vašingtonas štatā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijās. Pašlaik (2020) pārstāv NBA klubu Bruklinas "Nets". Iepriekš spēlējis vairākās citās komandās, aizvadot ilgu un rezultatīvu karjeru NBA. 2000. gada NBA draftā viņu izraudzījās Klīvlendas "Cavaliers" ar kopējo 8. kārtas numuru.
Pēc 2009.—2010., 2013.—2014. un 2015.—2016. gada NBA sezonas Dž. Krofords saņēma NBA labākā rezervista balvu (Sixth Man of the Year Award). Ir viens no tikai diviem spēlētājiem (kopā ar Lū Viljamsu), kas šo balvu saņēmis trīs reizes vai vairāk.
2020. gada vasarā veterāns Dž. Krofords pievienojās Bruklinas "Nets", papildonot komandas sastāvu Covid-19 pandēmijas dēļ pārtrauktās sezonas turpinājumam Orlando.
Tipsport Arena
Tipsport Arena ir daudzfunkcionāla halle, kas atrodas Prāgā, Čehijā. Halle tika atklāta 1962. gada 7. martā. Arēna ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Prāgas "Lev", kā arī Čehijas Ekstralīgas kluba Prāgas "Sparta" mājvieta.
Arēnā norisinājušies 1972., 1978., 1985. un 1992. gada Pasaules čempionāti hokejā. Tāpat hallē norisinājies 1980. gada Deivisa kausa fināls.
Ībeisa
Ībeisa (en no Emergency base) ir Dienvidāfrikas loģistikas polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz Fimbulisena šelfa ledāja ap 6 km no tā frontes. Stacija izveidota kā SANAE III ārkārtas gadījumu patvērums. Tiek izmantota kā mītne loģistikas operāciju komandām vasaras periodā. Būvēta piepacelta 3 m virs ledāja virsmas uz tērauda sastatņu konstrukcijas, kas reizi divos gados tiek paaugstinātas par 2 m, lai kompensētu nokrišņu rezultātā pieaugošo sniega slāni. Periodiski stacija tiek atjaunota un pārcelta, atvirzot no ledāja frontes. Tagadējā stacija veidota 2010. gadā no demontētās Vācijas polārstacijas Neimaijere II moduļiem un paredzēta 15 gadu ilgai ekspluatācijai.
Karagājieni uz Jervu
Karagājieni uz Jervu var būt:
2. marts
2. marts ir gada 61. (62. garajā gadā) diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 304 dienas.
Vārda dienas
Laila, Lavīze, Luīze
Baltrīkles žagatsīlis
Baltrīkles žagatsīlis (Calocitta formosa) ir vidēja auguma vārnu dzimtas (Corvidae) putnu suga. Izdala 3 pasugas.
Baltrīkles žagatsīlis dzīvo Meksikā un Centrālamerikā: Kostarikas, Salvadoras, Gvatemalas un Hondurasas teritorijās. Meksikas vidusdaļā Halisko un Kolimas štatos baltrīkles žagatsīļa izplatības areāls pārklājas ar melnrīkles žagatsīļa (Calocitta colliei) izplatību, šajā teritorijā abas sugas hibridizējas.
Baltrīkles žagatsīlis dzīvo ļoti dažādās biomās, sākot ar atklātām un sausām vidēm un beidzot ar subtropu mitrajiem mežiem. To var novērot gan ielejās pie jūras, gan kalnos līdz 1250 metriem virs jūras līmeņa. Tomēr augstāk par 800 metriem to var sastapt ļoti reti. Reizēm baltrīkles žagatsīli var novērot tuksnešainajos kaktusu laukos, toties kafijas plantācijās tas ir bieži novērojams.
Izskats un īpašības
Baltrīkles žagatsīlis ir vidēja auguma sīlis. Ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 43—56 cm, svars 205—213 g. Tam uz galvas ir sīļiem raksturīgais cekuls, bet aste gara kā žagatām. Nominālpasugai cekuls ir melns, bet pārējām pasugām cekula spalvu malas ir koši zilas vai baltas. Baltrīkles žagatsīļa ķermeņa apspalvojums ir zils ar baltu seju, pakakli, krūtīm un vēderu. Seju un kakla rīkles daļu no pārējā apspalvojuma atdala šaura, melna josla, kas nominālpasugai ir visplatākā un košākā. Zilajām astes spalvām ir balti gali. Acis, kājas un lielais knābis melns. Abi dzimumi izskatās gandrīz vienādi; mātītēm astes ir nedaudz īsākas un zilās spalvas mazāk košas.
Uvedība
Baltrīkles žagatsīlis ir nometnieks, lai gan tēviņi, sasnieguši dzimumbriedumu, klejo nelielus attālumus, lai atrastu savu teritoriju.
Barība
Baltrīkles žagatsīlis ir visēdājs. Tas barojas ar dažādiem kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, vardēm, ķirzakām, olām un putnēniem, sēklām, augļiem un graudiem, kā arī sūc nektāru no balsa koka ziediem. Jaunie putni paliek kopā ar vecākiem vairākus gadus līdz iemācās patstāvīgi sameklēt barību.
Ligzdošana
Baltrīkles žagatsīļiem ir kompleksa un īpatnēja sociālā struktūra. Mātītes ir nometnieces, bet tēviņi pēc 2 gadiem pamet dzimto teritoiju. Katrā barā ir dominējošais pāris. Riesta laikā sapārojas dominējošais pāris, un tēviņi, kas nav atraduši savu mātīšu baru, migrē no viena bara pie otra, sapārojoties gan ar dominējošo mātīti, gan ar pārējām mātītēm. Ģimenes bars kooperējas ne tikai putnēnu izbarošanā, bet arī olu dēšanā. Lai arī mātītes bara teritorijā būvē sekundāras nozīmes ligzdas, olas tās dēj dominantās mātītes ligzdā. Šāda veida sadarbība ir ļoti neparasts uzvedības modelis starp putniem. Šajā paplašinātajā ģimenē ir arī indivīdi, kas tikai palīdz barot jaunos putnēnus.
Klasifikācija
Baltrīkles žagatsīlim ir 3 pasugas:
Pakistāna
Pakistāna (ur, ), oficiālais nosaukums Pakistānas Islāma Republika (اسلامی جمہوریۂ پاکستان), ir valsts Dienvidāzijā. Tā robežojas ar Irānu, Afganistānu, Ķīnu un Indiju. Pakistānas dienvidus apskalo Arābijas jūra, kas ir viena no Indijas okeāna jūrām. Pakistānas valsts ir izveidota 1947. gadā. Pirms tam tā bija Britu Indijas daļa, kuru pārsvarā apdzīvoja musulmaņi. Lielākā daļa no pārējās Britu Indijas, kuru apdzīvoja hinduisti un citu reliģiju pārstāvji, bija pamats Indijas valstij. Mūsdienās joprojām Pakistānai ar Indiju ir konflikts par musulmaņu apdzīvoto Kašmīru. 1956. gadā Pakistāna tika proklamēta par pirmo islāma republiku pasaulē. 1971. gadā Pakistānas daļa- Austrumpakistāna, ieguva neatkarību un tika nosaukta par Bangladešu.
Etimoloģija
Nosaukuma "Pakistāna" izcelsme ir strīdīga. No persiešu un urdu valodām šis nosaukums nozīmē "tīro, šķīsto zeme" (pāk - "tīrs, šķīsts"; -stān - "zeme"). Ir zināms arī tas, ka Čaudhurī Rahmats Ali, kas bija viens no nozīmīgākajiem neatkarīgas musulmaņu valsts radīšanas aizstāvjiem, savā rakstītajā pamfletā "Tagad vai nekad" ("Now Or Never") ir piedāvājis valsti saukt par "Pak(i)stānu". Šadu nosaukumu viņš ir izvēlējies kā akronīmu no pieciem Britu Indijas pakļautībā esošo teritoriju nosaukumiem - Pendžāba, Afgānija (mūsdienās Ziemeļrietumu pierobežas province), Kašmīra, Sinda un Beludžistāna.
Vēsture
Pakistāna neatkarību ieguva 1947. gadā. Iepriekš valsts, kuras nosaukums būtu saistīts ar vārdu "Pakistāna", nebija. Līdz tam Pakistānas teritorija bija daļa no citām Indijas subkontinenta valstīm.
Ap trešā gadu tūkstoša pirms mūsu ēras vidu mūsdienu Pakistānas teritorijā izveidojās viena no agrīnajām civilizācijām - Indas ielejas civilizācija, kurā bija augsti attīstīta lauksaimniecība un amatniecība, attīstītas pilsētas un sazarots tirdzniecības tīkls. Civilizācijas sabrukums notika aptuveni ap 1700. gadu p.m.ē. Ap šo laiku Indijas subkontinentā ienāca indoeiropiešu tautas. 550. gadā p.m.ē. mūsdienu Pakistānas teritoriju iekaroja Ahemenīdu impērija. 325. gadā p.m.ē. to iekaroja Maķedonijas valdnieks Aleksandrs Lielais, bet ap 320. gadu p.m.ē.- Maurju impērija, kas pastāvēja līdz 185. gadam p.m.ē.
711. gadā mūsdienu Pakistānas teritoriju iekaroja Umajādu karavadonis Muhameds bin Kasims un teritorijā izplatījās islāms. 1001. gadā to iekaroja Gaznevīdu impērija. 1186. gadā Gaznevīdu galvaspilsētu Lahoru iekaroja Gurīdu dinsatijas sultāns Muhamads no Goras, pēc kura nāves, viņa karavadonis Kutbs ad-din Aibeks nodibināja Deli sultanātu. 1526. gadā tjurku karavadonis Bāburs sakaujot Deli sultānu Ibrahimu Lodi Pānipatas kaujā, izveidoja Mogulu impēriju, kas pastāvēja līdz pat 19. gadsimtam. 1799. gadā sikhu maharadža Randžits Singhs ieņēma Lahoru un Pendžābā izveidoja Sikhu impēriju. Līdz 19. gadsimta vidum mūsdienu Pakistānas teritoriju bija iekarojusi Britu Austrumindijas kompānija. Pēc 1858. gada sacelšanās Austrumindijas kompānija visu varu nodeva Britu karaļnamam un tika izveidota Britu Indijas kolonija. Britu Indija ieguva neatkarību 1947. gadā un tika sadalīta Indijas Savienībā un Pakistānas Domīnijā.
Ģeogrāfija
Pakistāna atrodas starp 24. un 37. ziemeļu platuma grādu un starp 61. un 77. austrumu garuma grādu. Valsts kopējā platība ir 796 095 km² un tā ir devītā lielākā Āzijas valsts. Iekļaujot Azadkašmīru un Ziemeļu teritorijas, Pakistānas platība ir 880 254 km². Līdz ar to Pakistāna ir gandrīz 14 reizes lielāka par Latviju. Ziemeļu-dienvidu virzienā Pakistānas garums ir aptuveni 1500 km. Pakistāna robežojas ar četrām neatkarīgām valstīm: dienvidrietumos ar Irānu (robežas garums 978 km), rietumos un ziemeļos ar Afganistānu (2643 km), ziemeļaustumos ar Ķīnu (523 km) un austrumos ar Indiju (2912 km). Kopējais sauszemes robežas garums ir 7056 km. Dienvidos Pakistānu apskalo Arābijas jūra un krasta līnijas garums ir 1046 km.
Pakistānas galējos ziemeļos atrodas trīs augstas kalnu sistēmas: Hindukušs, Karakorums un Himalaji. Lai gan Hindukuša lielākā daļa atrodas Afganistānā, tā augstākā virsotne Tiričmīrs (7706 m) atrodas Pakistānā. Tomēr vēl augstāka kalnu sistēma ir Karakorums, kur atrodas Pakistānas augstākā virsotne Čogori (K2, 8611 m). Tā ir otra augstākā virsotne pasaulē aiz Everesta. Dienvidos no Karakoruma atrodas Indas upes augšteces ieleja, bet aiz tās Pakistānas teritorijā atrodas neliela daļa no Himalajiem. Šajā daļā augstākā virsotne ir Nangaparbats (8126 m). Pieci no 14 astoņtūkstošniekiem (kalni, kuru augstums ir lielāks par 8000 m) atrodas Pakistānā.
Administratīvais iedalījums
Pakistānas teritorija sastāv no četrām provincēm, divām (federālām) teritorijām un divām teritorijām Pakistānas pārvaldītajā Kašmīras daļā.
Demogrāfija
1998. gadā pēc veiktās tautas skaitīšanas Pakistānā dzīvoja 132 miljoni iedzīvotāji (bez Kašmīras okupētajām teritorijām, kur tai laikā dzīvoja 4 miljoni iedzīvotāju), savukārt 2010. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza jau 168 miljonus, ieskaitot Kašmīrā kontrolētās teritorijas. Pēc CIA datiem 2009. gadā jūlijā Pakistānā dzīvoja 174 miljoni iedzīvotāju. Pakistāna pēc iedzīvotāju skaita ir sestā lielākā valsts pasaulē. Vairāk iedzīvotāju ir vienīgi Ķīnā, Indijā, Amerikas Savienotajās Valstīs, Indonēzijā un Brazīlijā.
Pakistānas iedzīvotāji ir dažādu tautu un rasu pārstāvji. Etniskās grupas ir ieceļojušas un apmetušās uz dzīvi šajā reģionā vairāku tūkstošu gadu laikā. Piecas lielākās etniskās grupas ir pendžābi, puštuni, sindi, beludži un muhadžiri. Pendžābi ir aptuveni 48% no Pakistānas iedzīvotājiem, un pendžābu valodā runā visvairāk iedzīvotāju. Sindi ir otra lielākā etniskā grupa, kura veido aptuveni 12% no iedzīvotājiem. Kad 1947. gadā Britu Indija tika sadalīta divās valstīs: musulmaņu pārvaldītajā Pakistānā un hinduistu valstī Indijā, miljoniem musulmaņi pameta Indiju, lai apmestos Pakistānā. Šie cilvēki un viņu pēcteči tiek dēvēti par muhadžiriem, kuri pārsvarā runā urdu valodā.
97% Pakistānas iedzīvotāju ir musulmaņi, pārsvarā sunnīti, bet 5–20% – šiīti.
Skūpsts
Skūpsts ir darbība, kuras laikā viena cilvēka lūpas saskaras ar cita cilvēka lūpām vai ķermeni. Skūpsta nozīme dažādās kultūrās ir atšķirīga. Skūpsts var izteikt mīlestību, pieķeršanos, cieņu, apsveikumu, draudzību, veiksmes vēlējumu. Skūpsts ir kļuvis par ikdienišķu parādību ļoti daudzu tautu kultūrās.
Kristofers Neirops savā grāmatā "Skūpsts un vēsture" (en, izdota 1901. gadā) apraksta 5 galvenos skūpsta veidus: mīlas, pieķeršanās, miera, cieņas un draudzības skūpstus. Taču tajā pašā laikā viņš atzina, ka šīs skūpsta kategorijas bija nedaudz izdomātas un to, ka dažādām kultūrām ir vairāk skūpstu veidu. Piemēram, francūžiem ir 20, taču vāciešiem ir 30 skūpstu veidi.
Kongo Republikas karogs
Karogs pirmo reizi tika pieņemts 1958. gada 18. augustā. Laikā, kad pastāvēja Kongo Tautas Republika (1970. gada 3. janvāris — 1992. gada 15. marts), tas tika aizvietots ar sarkanas krāsa karogu, kura kreisajā augšējā stūrī bija novietots valsts ģerbonis. Šī brīža karogs tika atjaunots kā valsts oficiālais karogs 1991. gada 10. jūnijā.
Karogā ir izmantotas tradicionālās panāfrikas krāsas. Karogs atkārto Etiopijas karoga krāsas un novietojumu. Kongo Republikas karoga atšķirība no citiem panāfrikas krāsu karogiem ir tajā, ka svītras ir novietotas diagonāli.
Olehs Tverdovskis
Olehs Tverdovskis (dzimis 1976. gada 12. maijā) ir bijušais ukraiņu izcelsmes Krievijas hokejists, aizsargs, Krievijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras gaitā 11 sezonas aizvadījis Nacionālās hokeja līgas klubos Anahaimas "Mighty Ducks", Vinipegas "Jets", Fīniksas "Coyotes", Karolīnas "Hurricanes" un Losandželosas "Kings". Kopumā NHL aizvadījis 713 spēles, tajās atzīmējoties ar 317 rezultativitātes punktiem.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Tverdovskis uzsāka 1992. gadā, spēlējot Maskavas "Krilja Sovetov" rindās. Pēc otrās klubā aizvadītās sezonas 1994. gada NHL draftā Oļehu ar augsto 2. numuru izvēlējās Anahaimas "Mighty Ducks", un jau tanī pašā vasarā Tverdovskis devās uz Ziemeļameriku, kur sava pirmajā NHL sezonā Anahaimas kluba rindās aizvadīja 36 spēles. 1996. gadā Oļehs tika aizmainīts uz Vinipegas "Jets", kas tā paša gada vasarā pārtapa par Fīniksas "Coyotes" vienību. Tieši 1996.—97. izrādījās Tverdovska rezultatīvākā sezonas viņa NHL karjerā — Oļehs 82 spēlēs atzīmējās ar 55 rezultativitātes punktiem. 1999. gada vasarā Tverdovskis tika aizmainīts atpakaļ uz "Mighty Ducks" rindām. 2002. gada vasarā Oļehs pievienojās Ņūdžersijas "Devils" vienībai, lai nākamās sezonas izskaņā kopā ar klubu izcīnītu Stenlija kausu.
Pēc kausa izcīnīšanas Oļehs izlēma atgriezties Eiropā, pievienojoties Krievijas Superlīgas klubam Omskas "Avangard", kurā aizvadīja divas sezonas, 2004. gadā kļūstot arī par Krievijas čempionu. Tanī pašā sezonā viņš izcīnīja arī Zelta nūju, kuru pasniedz katras sezonas līgas vērtīgākajam spēlētājam. 2005. gada vasarā Oļehs parakstīja līgumu ar Karolīnas "Hurricanes" vienību. 2005.—06. sezonā Oļehs otro reizi savā karjerā izcīnīja Stenlija kausu. 2006.—07. sezonu Tverdovskis aizvadīja Losandželosas "Kings" rindās, taču tad otro reizi atgriezās Eiropā.
2007. gadā Oļehs pievienojās Ufas "Salavat Julajev" rindām. 2008. gadā Oļehs izcīnīja kārtējo Krievijas čempiona titulu, bet 2011. gadā izcīnīja Gagarina kausu. 2011.—12. sezonā Tverdovskis turpināja spēlēt "Salavat Julajev" rindās, taču novembra beigās līgumu ar Tverdovski klubs lauza. Aizsargs pievienojas Magņitogorskas "Metallurg" rindām, tās sastāvā aizvadot arī 2012.—13. gada sezonu, pēc kuras Tverdoskis beidza karjeru.
Krievijas izlases rindās spēlējis 2002. gada olimpiskajās spēlēs, tajās izcīnot bronzas medaļas, kā arī četros Pasaules čempionātos, 2009. gadā izcīnot Pasaules čempiona titulu.
Forests Gamps
"Forests Gamps" (en) ir 1994. gada ASV komēdijdrāmas romantiskā filma, kuras režisors ir Roberts Zemekis. Galvenās lomas filmā atveido Toms Henkss, Robina Raita, Gērijs Sinīzs, Mikelti Viljamsons, Sallija Fīlda. Filmas sižets ir balstīts uz Vinstona Grūma 1986. gada tāda paša nosaukuma romānu. Filma ir stāsts par Foresta Gampa, naiva un lēnprātīga alabamieša, dzīvi.
Filmas pirmizrāde notika. "Forests Gamps" nominēts 13 Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām ieguva 6, tai skaitā nominācijā "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais aktieris galvenajā lomā". 2011. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma". Filma nopelnīja vairāk nekā 678 miljonus ASV dolāru, padarot to par otru pelnošāko 1994. gada filmu aiz "Karalis Lauva".
Sižets
1981. gadā autobusa pieturā Savanā, Džordžijas štatā, vīrietis vārdā Forests Gamps stāsta savu dzīvesstāstu svešiniekiem, kuri nejauši apsēžas viņam blakus uz soliņa. Bērnībā Foresta IQ koeficients ir 75, un viņam ir jālieto kāju ortozes, lai koriģētu izliekto mugurkaulu. Viņš dzīvo Grīnbovā, Alabamas štatā kopā ar savu māti, kura izīrē viņu mājās istabas. Viņu pagaidu īrnieku vidū ir arī jauns Elviss Preslijs, kurš spēlē Forestam ģitāru un savos priekšnesumos iekļauj zēna saraustītās deju kustības. Savā pirmajā skolas dienā Forests satiek meiteni vārdā Dženija, un abi kļūst par labākajiem draugiem.
Apcelts savu ortožu un izskata dēļ, Forests bēg no bērnu pulciņa, bet, kad ortozes bēgot saplīst, atklājas, ka viņš ir ātrs skrējējs. Ar šo talantu viņš 1962. gadā saņem futbola stipendiju Alabamas Universitātē. Forests kļūst par vienu no komandas labākajiem spēlētājiem, tiek iekļauts ASV izlasē un tiekas ar prezidentu Džonu Kenediju Baltajā namā.
Pēc koledžas absolvēšanas 1966. gadā, Forests iestājas ASV armijā. Apmācību laikā viņš iepazīstas ar Bendžaminu Bufortu Blū (saukts par "Bubu"), kurš pārliecina Forestu pēc dienesta kopā ar viņu iesaistīties garneļu biznesā. Vēlāk tajā pašā gadā viņi tiek nosūtīti uz Vjetnamas karu, dienējot 9. kājnieku divīzijā Mekongas deltas reģionā leitnanta Dena Teilora vadībā. Pēc mēnešiem ilgām ikdienišķām operācijām viņu vads tiek pakļauts slazdam patruļas laikā, un Buba tiek nogalināts. Forests izglābj vairākus ievainotos grupas biedrus un leitnantu Denu, kurš zaudē abas kājas. Dens ir sarūgtināts, ka Forests viņu ir izglābis; viņš labprātāk būtu gājis bojā kaujā kā viņa senči pirms viņa. Prezidents Lindons Džonsons Forestam par viņa varonību piešķir Goda medaļu.
Pretkara gājienā pie Pentagona Forests uz īsu brīdi atkal satiek Dženiju, kura kļuvusi par no narkotikām atkarīgu hipiju un pretkara aktīvisti. Viņš arī attīsta galda tenisa talantu un kļūst par sporta slavenību, kas sacenšas ar Ķīnas komandām. Vēlāk viņš ar The Beatles zvaigzni Džonu Lenonu piedalās televīzijas raidījumā The Dick Cavett Show. 1972. gada Jaungada vakaru Forests pavada Ņujorkā kopā ar leitnantu Denu, kurš kļuvis par alkoholiķi, joprojām sarūgtināts par savu invaliditāti un valdības apātiju pret Vjetnamas kara veterāniem. Foresta panākumi galda tenisā galu galā noved pie tikšanās ar prezidentu Ričardu Niksonu. Šim notikumam viņam tiek piešķirta telpa Votergeitas kompleksā, kur viņš negribot atklāj Votergeitas skandālu.
Atlaists no armijas, Forests atgriežas Grīnbovā un atbalsta uzņēmumu, kas ražo galda tenisa raketes. Ieņēmumus viņš izmanto, lai iegādātos garneļu laivu, piepildot Bubam doto solījumu. Leitnants Dens pievienojas Forestam 1974. gadā, lai gan viņiem sākotnēji ir maz panākumu. Pēc tam, kad viņu laiva kļūst par vienīgo, kas izdzīvojusi viesuļvētras Karmena laikā, viņi gūst milzīgu garneļu lomu un izveido ienesīgu kompāniju. Leitnants Dens beidzot pateicas Forestam par viņa dzīvības glābšanu. Dens iegulda naudu agrīnajā Apple kompānijā, ko Forests uzskata par "kaut kādu augļu uzņēmumu", un abi kļūst par miljonāriem. Forests atdod pusi no saviem ienākumiem Bubas ģimenei par to, ka viņš ir iedvesmojis garneļu audzēšanu. Forests atgriežas mājās pie savas mātes un rūpējas par viņu viņas neārstējamās vēža slimības laikā.
1976. gadā Dženija atgūstas no narkotiku lietošanas, lai apmeklētu Forestu. Viņš viņu bildina, un tajā vakarā viņa stāsta Forestam, ka viņu mīl, un abi mīlējas, lai gan nākamajā rītā viņa aiziet. Ar salauztu sirdi Forests dodas skriet "bez īpaša iemesla" un nākamos trīs gadus pavada nerimstošā maratonā. 1981. gadā Forests atklāj, ka gaida autobusa pieturā, jo saņēmis vēstuli no Dženijas, kura lūdza viņu apciemot. Forests beidzot atkalapvienojas ar Dženiju, kura iepazīstina viņu ar viņu mazo dēlu, kuru viņa nosauca par Forestu Gampu jaunāko. Dženija stāsta Forestam, ka viņa ir slima ar "nezināmu vīrusu". Visi trīs pārceļas atpakaļ uz Grīnbovu, kur Forests un Dženija aprecas. Dženija mirst gadu vēlāk. Filma beidzas ar to, ka Forests pavada savu dēlu pirmajā skolas dienā.
Scenārijs
Filmas pamatā ir Vinstona Grūma 1986. gada romāns. Gan filma, gan romāns fokusējas uz Foresta Gampa tēlu. Tomēr filma galvenokārt koncentrējas uz pirmajām vienpadsmit romāna nodaļām, pirms pāriet uz romāna beigām, kur tiek dibināts uzņēmums Bubba Gump Shrimp Co. un Forests tiekas ar savu dēlu. Papildus dažu romāna daļu izlaišanai, filma pievieno vairākus Gampa dzīves notikumus, kas romānā nav, piemēram, viņa bērnībā nepieciešamās kāju ortozes un skrējienu pāri ASV.
Diviem režisoriem piedāvāja režisēt filmu pirms izvēlējās Robertu Zemeki. Terijs Giljams piedāvājumu noraidīja, savukārt Berijs Sonenfelds piekrita režisēt, tomēr vēlāk projektu pameta, lai uzņemtu filmu "Adamsu ģimenes dārgumi".
Filmēšana
Filmēšana sākās 1993. gada augustā un beidzās tā paša gada decembrī. Lai gan lielāka daļa filmas darbības norisinās Alabamā, filmēšana galvenokārt norisinājās Dienvidkarolīnā, kā arī Virdžīnijas un Ziemeļkarolīnas piekrastes rajonos. Papildus ainas, piemēram, koledžas ainas filmēja Losandželosā, bākas aina Meinā. Dažas ainas filmēja arī Pieminekļu ielejā un Glečera nacionālajā parkā.
Ieņēmumi
Filmas "Forests Gamps" budžets bija 55 miljoni ASV dolāru. Filma pirmajā nedēļā ASV un Kanādā nopelnīja vairāk nekā 24 miljonus ASV dolāru. Filma kopumā ASV un Kanādā nopelnīja 329,7 miljonus ASV dolāru, padarot to par trešo pelnošāko filmu tobrīd, aiz filmām "Citplanētietis" un "Juras laikmeta parks", kā arī kļūstot par Paramount Pictures pelnošāko filmu, apsteidzot filmu "Pazudušā šķirsta meklējumos". "Forests Gamps" kā pelnošākās Paramount Pictures filmas rekordu 1997. gadā pārspēja "Titāniks".
Kopumā, ieskaitot starptautisko tirgu, filma nopelnīja vairāk nekā 677 miljonus ASV dolāru. "Forests Gamps" ir Roberta Zemeka pelnošākā filma.
Kritiķu vērtējums
Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 71% vērtējums. Filma izdošanas brīdī saņēma pozitīvus kritiķu vērtējumus, lai gan laika gaitā tā ir tikusi kritizēta par tajā attēloto notikumu politisko kontekstu.
Apbalvojumi
67. Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā filmu nominēja 13 kategorijās, no kurām ieguva balvas sešās: "Labākā filma", "Labākais režisors", "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Henkss), "Labākie vizuālie efekti", "Labākais adaptētais scenārijs" un "Labākā montāža". Henkss kļuva par pirmo aktieri kopš Spensera Treisija, kurš ir saņēmis divas "Labākā aktiera" balvas divus gadus pēc kārtas (1993. gadā saņēmis par filmu "Filadelfija"). Filmu nominēja arī septiņām Zelta globusa balvām, no kurām ieguva trīs: "Labākais aktieris drāmas filmā", "Labākais režisors" un "Labākā drāmas filma". Filmu nominēja arī sešām Saturna balvām, no kurām ieguva divas kategorijās "Labākā fantāzijas filma" un "Labākais aktieris otrā plāna lomā" (Sinīzs).
Amerikas Kinoinstitūta (AFI) 100 amerikāņu iedvesmojošāko filmu sarakstā "Forests Gamps" ieņem 37. vietu. AFI 100 gadi... 100 filmas sarakstā tā ierindojās 71. vietā 1998. gadā, bet 76. vietā 2007. gadā. Citāts ''Mama always said life was like a box of chocolates. You never know what you're gonna get'' AFI izvēlējās kā 40. labāko. Žurnāla Empire 100 labāko filmu sarakstā "Forests Gamps" ierindojās 61. vietā.
Mūzika
Filmas skaņu celiņu sacerējis Alans Silvestri. Filmā ir iekļautas arī tādu mākslinieku kā Boba Dilana, Elvisa Preslija, Creedence Clearwater Revival, Aretas Frenklinas, Lynyrd Skynyrd, Three Dog Night, The Byrds, The Beach Boys, Džimija Hendriksa, The Doors, The Mamas & the Papas, The Doobie Brothers, Simon & Garfunkel, Boba Sīgera un Buffalo Springfield skaņdarbi.
Māršals
Māršals (en, (Apvienotajā Karalistē),  (Amerikas Savienotajās Valstīs)) ir angļu uzvārds. Personas ar šādu uzvārdu:
Sojuz (kosmosa kuģu sērija)
Sojuz (ru — 'savienība') ir pilotējamu kosmosa kuģu sērija PSRS un Krievijā. Tas tika izveidots 1960. gados Padomju pilotējamās Mēness programmas ietvaros. Pirmais Sojuz automātiskā režīmā tika palaists, bet pirmais pilotējamais —. Pēc Mēness programmas atcelšanas kosmosa kuģi tika pielāgoti apkalpju nogādāšanai uz orbitālajām stacijām. Divos Sojuz lidojumos gājuši bojā četri kosmonauti. Kosmosa kuģis var nogādāt kosmosā un atpakaļ uz zemi līdz 3 cilvēkiem; to palaiž ar nesējraķetēm Sojuz. Mūsdienās Krievija izmanto modifikāciju Sojuz-TMA apkalpju nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju, un tas kalpo kā glābšanas kapsula.
Uzbūve
Kosmosa kuģis Sojuz sastāv no trīs daļām (skaitot no augšas):
Pirmais un trešais nodalījums sadeg Zemes atmosfērā, atgriežoties no orbītas, nolaižamais aparāts ar izpletni nolaižas uz zemes. Nesējraķetes avārijas gadījumā nolaižamais aparāts kopā ar sadzīves nodalījumu tiek atdalīts, un ar cietās degvielas raķešdzinēju tiek aiznests sānis drošākā vietā.
Sadzīves nodalījums (SN)
Sadzīves nodalījums (ru) jeb orbitālais modulis atrodas kosmosa kuģa augšdaļā (kā tas izvietots nesējraķetē). Tas kalpo kā papildu telpa kosmonautiem, kad kuģis atrodas orbītā, jo nolaižamajā aparātā ir ierobežota telpa, un ilgstoši bez kustēšanās tajā uzturēties ir apgrūtinoši. Nodalījumā atrodas dzīvības nodrošināšanas sistēmas, kā arī tualete.
Moduļa augšpusē atrodas saslēgšanās mezgls. Jaunākajām versijām turpat ir arī ierīkots iluminators, lai varētu novērot priekšpusi, kas ir svarīgi saslēgšanās operācijās. Moduli no nolaižamā aparāta atdala lūka, kuru noslēdzot, var iegūt hermētisku telpu un vajadzības gadījumā izmantot kā slūžu kameru, kosmosā izejot caur sānu lūku.
Nolaižamais aparāts (NA)
Nolaižamais aparāts (ru) atrodas kosmosa kuģa vidējā daļā. Tas kalpo kā droša kapsula, kurā atrodas kosmonauti kritisko operāciju (pacelšanās, nolaišanās, saslēgšanās) laikā.
Dzinēju un iekārtu nodalījums (DzIeN)
Dzinēju un iekārtu nodalījums (ru) atrodas kosmosa kuģa aizmugurējā jeb apakšējā daļā. Tajā atrodas hermētisks konteiners — iekārtu nodalījums, kurā atrodas termoregulācijas, elektronodrošināšanas, radiosakaru, telemetrijas, orientācijas un vadības sistēmas. Moduļa nehermētiskajā daļā (dzinēju nodalījumā) atrodas galvenais un rezerves dzinējs manevriem orbītā un noiešanai no orbītas. Pārejas nodalījumam piestiprināti arī mazas jaudas orientācijas dzinēji. Moduļa ārpusē atrodas sensori orientācijas sistēmai, kā arī divi saules bateriju paneļi (pirmajās kuģa versijās to vietā bija antenas, bet elektroenerģiju nodrošināja akumulatori).
Saisītie kosmiskie aparāti
Uz Sojuz bāzes tika izveidots bezpilolta kravas kuģis Progress.
No Krievijā iepirktajām tehnoloģijām Ķīna ir izveidojusi savu kosmosa kuģi Šeņžou, kas ir ļoti līdzīgs Sojuz.
Medana
Medana (id) ir pilsēta Indonēzijas rietumos, Ziemeļsumatras provinces galvaspilsēta. Atrodas Sumatras salas ziemeļrietumos. Tā ir Sumatras lielākā pilsēta un trešā lielākā Indonēzijas pilsēta (aiz Džakartas un Surabajas).
Pilsētā ir jaukts iedzīvotāju etniskais satāvs. Medanas pamatiedzīvotāji ir bataki, pastāv ievērojama javiešu kopiena, kā arī diezgan liela tamilu kopiena. Uzņēmējdarbība pārsvarā ir ķīniešu rokās.
Medanas centrā saglabājusies koloniālā laika nīderlandiešu arhitektūra. Pilsētas ielās ir ievērojams skaits moto un velo rikšu.
Vēsture
Līdz pat deviņpadsmitā gadsimta vidum Medana attīstījās lēni. XIX gadsimta 60. gados nīderlandiešu kolonisti, kas Medanas apkārtni pārvaldīja jau kopš 1658. gada, ierīkoja tabakas plantācijas. Medanas attīstība paātrinājās, un tā īsā laikā kļuva par Ziemeļsumatras galveno centru, kas sāka valdīt pār attīstību Indonēzijas rietumdaļā.
Pilsētas tiesības Medana ieguva 1918. gadā.
Ģeogrāfija
Medanas pilsētas platība ir 26 510 hektāri (265,10 km²) jeb 3,6% no kopējās Ziemeļsumatras teritorijas. Tādējādi, salīdzinot ar citām pilsētām / reģioniem, Medanā ir salīdzinoši maza teritorija ar samērā lielu iedzīvotāju skaitu. Ģeogrāfiski Medanas pilsēta atrodas 3° 30' - 3° 43' ziemeļu platuma un 98° 35' - 98° 44' austrumu garuma. Šī iemesla dēļ Medanas pilsētas topogrāfijai ir tendence slīpties uz ziemeļiem un tā atrodas 2,5 - 37,5 metru augstumā virs jūras līmeņa.
ANT
ANT var būt:
951 Gaspra
951 Gaspra ir S tipa asteroīds, kurš riņķo tuvu asteroīdu joslas iekšmalai. Tas bija pirmais asteroīds, kuru tuvumā pārlidojis kosmiskais aparāts. Galileo starpplanētu zonde pārlidoja Gaspru 1991. gada 29. oktobrī pa ceļam uz Jupiteru.
Raksturojums
Bez daudziem maziem krāteriem uz asteroīda ir arī pusducis relatīvi līdzenu apvidu un iespiedumu. Viens no šādiem apvidiem ir Dunne Regio. Tas ir 5 x 7 km liels apgabals, kurā nav par 200 m augstāku virsmu. Pagaidām nav skaidri zināms, vai tas ir triecienu rezultāts, vai arī tās ir lūzuma šķautnes, ja Gaspra ir atdalījies no lielāka debess ķermeņa.
Gaspra starp S tipa asteroīdiem izceļas ar lielu olivīna saturu. Tiek uzskatīts, ka tā virsma satur olivīnu un piroksēnu attiecībās 4:1 līdz 7:1. Asteroīda virsma ir daudzmaz vienādā krāsā bez izteiktiem citas krāsas laukumiem. Uz Gaspras nav milzīgu krāteru, kurus varētu salīdzināt ar asteroīda rādiusu, kādi ir piemēram uz asteroīda 253 Matilde. Tas izskaidrojams ar to, ka debess ķermeņu sadursme, kura radīja Floras grupas asteroīdus un arī Gaspru, ir notikusi salīdzinoši nesen (astronomijas mērogos), tāpēc uz Gaspras vēl nav radušies lielie krāteri. Tiek uzskatīts, ka Gaspras virsmas vecums ir 20 — 300 miljonu gadu. Uz Gaspras virsmas ir redzamas desmitiem metru dziļas, 100 — 300 m platas un līdz 2,5 km garas plaisas. Tas liecina, ka asteroīds ir viens monolīts ķermenis, nevis akmeņu sakopojums. Plaisas visticamāk radušās, triecieniem sašķeļot pamatiezi. Atsevišķu plaisu izskats liecina, ka virsma varētu būt klāta ar regolītu.
Ir aprēķināts, ka Gaspras virsma ir 525 km2 liela. Precīza masa nav zināma, jo Galileo pārlidošanas brīdī atradās pārāk tālu no asteroīda, tāpēc kosmiskā aparāta trajektoriju asteroīds neietekmēja.
Asteroīds Zemes orbītu nešķērso.
Uz asteroīda esošajiem krāteriem ir piešķirti dažādu valstu kūrortpilsētu nosaukumi. Atsevišķiem asteroīda apgabaliem ir piešķirti ar asteroīdu saistītu astronomu un zinātnieku vārdi.
Izpēte
Asteroīdu 1916. gadā atklāja krievu astronoms Grigorijs Ņeujmins no Simeizas observatorijas un nosauca to par godu Gaspras kūrortpilsētiņai Krimā, Melnās jūras krastā.
1991. gada 29. oktobrī asteroīdu 1600 km attālumā pārlidoja starpplanētu zonde Galileo. Galileo uz Zemi nosūtīja 57 asteroīda attēlus, no kuriem tuvākais bija uzņemts no 5300 km attāluma. Labākajiem attēliem bija izšķirtspēja 54 m uz pikseli. Pārlidojuma laikā nebija redzama asteroīda dienviddaļa, bet pārējie 80 % virsmas tika nofotografēti.
Johans Baltazars fon Kampenhauzens
Johans Baltazars fon Kampenhauzens (, Stokholma —, Pēterburga) bija Zviedrijas, pēc tam Krievijas armijas virsnieks Lielā Ziemeļu kara laikā, Vidzemes landrāts, Somijas ģenerālgubernators (1742–1743).
Dzīvesgājums
Cēlies no Kampenhauzenu dzimtas. Dzimis Stokholmā 1689. gada 30. jūnijā Zviedrijas armijas pulkveža un Rīgas cietokšņa komandanta Johana Hermaņa fon Kampenhauzena (1641–1705) un viņa sievas Agneses Margarētas, dzimušas fon Gildenhofas (1653–1703) ģimenē. Bērnību Baltazars pavadīja tēva mājā Rīgas citadeles Kristīnes bastionā. 1700. gadā viņš vienpadsmit gadu vecumā piedalījās Lielā Ziemeļu kara kaujā pie Narvas. Līdz 1704. gadam viņš mācījās Rīgas licejā, pēc tam iestājās Zviedrijas karadienestā un 1705. gada vasarā pēc uzvarētās Mūrmuižas kaujas bija spiests padoties aplenktajā Jelgavas pilī. Pēc tēva nāves viņš 1706. gadā piedalījās karadarbībā Lēvenhaupta pulka sastāvā, kur 1707. gadā tika paaugstināts par leitnantu. Pēc Ļesnajas kaujas 1708. gadā, kur viņu smagi ievainoja galvā, Kampenhauzens tika paaugstināts par majoru un kļuva par karaļa Kārļa XII trabantu (pavadoni). Pēc Poltavas kaujas viņš kopā ar Kārli XII devās bēgļu gaitās un bija viens no dažiem simtiem zviedru karavīru, kas kopā ar karali sasniedza Benderas cietoksni Osmaņu impērijas kontrolētajā Moldovas teritorijā.
1710. gada sākumā Kārlis XII Kampenhauzenu kā ziņnesi ar slepenām vēstulēm nosūtīja meklēt sabiedrotos nākamajām kara kampaņām. Pa ceļam viņš apciemoja savu brāli Johanu, kas bija iestājies Lietuvas dižkunigaitijas karaspēkā un Viļņas gubernators Potzejs (Potzei) pierunāja arī viņu pieņemt pulkveža-letnanta pakāpi un pāriet lietuviešu pusē. Pēc Vidzemes bruņniecības kapitulācijas 1710. gada jūlijā un Igaunijas bruņniecības kapitulācijas tā paša gada oktobrī Kampenhauzens pārgāja Krievijas armijas dienestā. 1712. gadā viņu paaugstināja par pulkvedi un šajā gadā viņš apprecējās ar vēlākās Krievijas ķeizarienes Katrīnas I galmadāmu Margarētu Liliengrēnu (1679-1733). 1712.-1717. gadā Kampenhauzena komandētais grenadieru pulks piedalījās kaujās Polijā, Pomerānijā un Mēklenburgā. Pēc Lielā Ziemeļu kara beigām 1721. gadā, kad Pēteris I pēc Nīštates miera noslēgšanas apstiprināja Vidzemes autonomiju, Vidzemes landtāgs Kampenhauzenu ievēlēja par landrātu un pārstāvi Pēterburgas galmā. 1725. gadā viņš piedalījās imperatora Pētera I bērēs. 1726. gadā viņš tika paaugstināts par ģenerālmajoru un 1727. gadā ieguva savā dzimtas īpašumā Ungurmuižu.
Dodoma
Dodoma ir Tanzānijas oficiālā galvaspilsēta. Dodoma ir tikai trešā lielākā valsts pilsēta aiz faktiskās galvaspilsētas Dāresalāmas un Arušas. Dodoma ir arī Dodomas reģiona administratīvais centrs.
ARP
ARP ir tīkla slāņa protokols, kas nodrošina IP adrešu sasaisti ar kanāla slāņa protokolu adresēm. ARP parasti lieto kopā ar ethernet, jo tā ir visizplatītākā kanāla slāņa tīklu tehnoloģija (variants kopā ar 802.11 būtiski neatšķiras, jo adresēm ir tāds pat garums).
ARP lieto 4 gadījumos:
Pirmajā gadījumā datori ir pieslēgti pie viena tīkla, pārējos gadījumos dati iet caur rūteri (vai vairāk nekā vienu rūteri).
Pakešu struktūra
Nosūtāmajām un saņemamajām paketēm ir līdzīga struktūra. Ethernet tīklos ARP paketēm ether type lauku ethernet freima hederī uz liek 0x0806 un nosūta uz broadcast MAC adresi FF:FF:FF:FF:FF:FF. Šajā tabula SHA, SPA, THA un TPA lauki ir parādīti ka būtu 32 bitus gari, lai arī ethernet SHA un THA ir 48 biti un IPv4 SPA un TPA ir 32 biti.
Piemērs
Ja dators ar IPv4 adresi 10.10.10.123 (heksadecimālā formā 0A.0A.0A.7B) un MAC adresi 00:09:58:D8:11:22 grib nosūtīt IP paketi uz datoru ar IP adresi 10.10.10.140 (heksadecimālā formā 0A.0A.0A.8C), un nezināmu MAC adresi, tad tam ir jāsūta ARP pieprasījumu lai noskaidrotu to adresi. Ja 10.10.10.140 ir ieslēgts un darbojas, tas saņemtu pieprasījumu un aizsūtītu atbildi. Pieprasījums:
Ja saņēmēja datoram (10.10.10.140) MAC adrese ir 00:09:58:D8:33:AA, tad atbilstošā atbildes pakete būtu šāda: Šajā gadījumā 10.10.10.140 ir sūtītājs. Atbiles, atšķirībā no pieprasījumiem, nesūta kā broadcast, tās sūta tieši, jo visas adreses (atbildes sūtītājam) ir zināmas.
NG
NG var būt:
ARP
ARP announcements
Tās ir ARP pieprasījumu paketes, kas satur derīgus SHA un SPA un kuri ir vienādi attiecīgi ar THA un TPA. Šādi pieprasījumi negaida atbildi, tos lieto lai atjaunotu (update) visu saņēmēju ARP kešus.
ARP kešs
Lai pirms katras IP paketes nosūtīšanas nebūtu jāsūta ARP paketi, saņemtās atbildes kādu laiku glabā ARP kešā (ARP cache). Tā ir tabula, kuras ierakstus aizpilda ARP pieprasījumu atbildes. Windowā šo tabulu var apskatīties ar komandu arp -a. Piemērs: Interface: 10.0.0.150 --- 0x3 Internet Address     Physical Address      Type 10.0.0.136           02-ff-d1-c7-ab-f8     dynamic Ja ir vairāki tīkla interfeisi, tad ir vairākas tabulas, tos identificē pēc IP adresēm. Šajā piemērā IP adrese ir 10.0.0.150. Internet address ir zināmās IP adreses (šeit tāda ir tikai viena, bet var būt daudz), Physical address ir atbilstošā MAC adrese. Type ir ieraksta tips, šajai tabulai manuāli ir iespējams pievienot permanentos ierakstus (normāli tiem ierakstiem derīguma termiņš ir dažas sekundes), kas saglabājas bezgalīgi ilgi. Ja datoram ir jāsūta paketi uz IP adresi, kura atrodas ARP kešā (vienalga dinamiskais vai permanentais ieraksts), tad nav nepieciešams ARP pieprasījums un IP paketi var sūtīt uzreiz. Ja ierakstam atbilstošā MAC adrese neatbilst, tad (ja ir permanentais ieraksts) ir traucētas komunikācijas (ja ir dinamiskais, tad nosūta ARP pieprasījumu). Permanentos ierakstus dažreiz lieto lai cīnītos pret MAC spoofing un ARP cache poisoning kurus lieto snifošanai switchotos tīklos.
Trackback
Trackback ir tehnoloģija, kas ļauj tīmekļa žurnāliem sazināties savā starpā, informējot otru žurnālu, ka pirmajā žurnālā ir publicēts raksts, kas atsaucas (satur saiti) uz otra žurnāla rakstu. Lai to varētu izmantot, Trackback tehnoloģiju ir jāatbalsta abu tīmekļa žurnālu programmatūrai.
Trackback standartu izstrādāja Six Apart, kuri to ieviesa savā tīmekļa žurnālu platformā Movable Type 2002. gadā. Kopš tā laika tā ir ieviesta daudzās citās tīmekļa žurnālu platformās. Pirmais Latvijas tīmekļa žurnālu pakalpojums, kas atbalsta Trackback tehnoloģiju ir Blogiem.lv.
Buča
Buča var būt:
Jānis Čoke
Jānis Čoke (dzimis 1878. gada 24. septembrī, miris 1910. gada 9. jūnijā), segvārds Brašais, bija latviešu sociāldemokrāts un profesionāls revolucionārs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1878. gada 24. septembrī Idus pagastā. Strādāja Rīgas fabrikās. 1902. gadā iestājās LSDSP, 1905. gada revolūcijas laikā kopā ar jaunākajiem brāļiem Kārli (1884-1929), Gustavu (1886-1952) un Ādamu (1890-1911) izveidoja kaujinieku pulciņu "Brašie". 1905. un 1906. gadā piedalījās kaujinieku uzbrukumos Rīgas centrālcietumam, fabrikas "Provodņik" dragūnu sardzes komandai, Rīgas Policijas pārvaldei. Pēdējais uzbrukums Krievijas Valsts bankai Helsinkos notika. Nākamajā dienā Tamperes stacijā Jāni Čoki arestēja un aizveda uz policijas iecirkni. Tur viņš nogalināja divus policistus, bet trešo ievainoja. Pēc vairāk nekā trīs stundu apšaudes Čoki saņēma gūstā. Turku apgabala tiesa notiesāja viņu par laupīšanu un tīšu slepkavošanu un piesprieda mūža ieslodzījumu.
Miris 1910. gada 9. jūnijā Turku cietumā.
Magelāna šaurums
Magelāna šaurums (es) ir kuģojams jūras šaurums, kas Dienvidamerikas dienvidos no kontinenta atdala Ugunszemi. Tas ir nozīmīgs jūras ceļš, kas savieno Atlantijas okeānu ar Kluso okeānu. Šaurums nosaukts portugāļu jūrasbraucēja Fernāna Magelāna vārda, kas Spānijas karaļa uzdevumā uzsāka kuģojumu apkārt zemeslodei. Šī ceļojuma laikā 1520. gada novembrī viņa vadītā flote izbrauca cauri Magelāna šaurumam. Magelāns šaurumu nosauca par Visu Svēto šaurumu (Estrecho de Todos los Santos). Kopš 1843. gada 23. maija Magelāna šaurums atrodas Čīles pārvaldībā.
Honda
Honda Motor Company, Limited ir starptautisks rūpniecības uzņēmums, kura galvenais birojs atrodas Japānā. Tā ir ļoti labi zināma kā automašīnu un motociklu ražotāja. Lai gan šis uzņēmums ir no Japānas, daudzas tā rūpnīcas atrodas citās valstīs, piemēram, ASV, Kanādā, Brazīlijā, Taizemē, Ķīnā. Honda luksus mašīnas sauc par Acura.
1982. gadā Honda dibināja struktūrvienību "Honda Racing Corporation", kas specializējas sacīkšu motociklu ražošanā.
Somālijas karogs
Somālijas karogs ir viens no Somālijas nacionālajiem simboliem.
Rockstarz
Rockstarz ir igauņu grupas Vanilla Ninja divpadsmitais singls un otrs no grupas albuma Love Is War. Singls tika izdots. Singls iekļuva Vācijas topā, kur tas sasniedza 86. vietu.
Kusas pamatskola
Kusas pamatskola ir skola Madonas novada Aronas pagasta Kusas ciematā. Skola piedāvā pilnu pamatizglītības programmu (no 1. līdz 9. klasei), daudzveidīgu interešu izglītību (14 pulciņi), kā arī speciālās pamatizglītības programmu izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem. Skolā mācās skolēni arī no Lauteres, Lubejas, Līdēres, Oļiem, Zelgauskas un citām apdzīvotām vietām. Skolēnu skaits 2002./2003. mācību gadā ir 184. Šobrīd skolā strādā 17 pasniedzēju un 121 skolēns. Skolai ir sadarbības partnerskolas Vācijā, Zviedrijā, Polijā, Rumānijā, Slovēnijā, Spānijā, Somijā, Turcijā. Tā lepojas ar augstiem sasniegumiem sportā Latvijas mērogā, īpaši orientēšanās un slēpošanas disciplīnās.
Ldz 2009. gadam skolā mācījušies vairāk nekā 1000 audzēkņu. Ar skolu saistīta rakstnieces Ilzes Indrānes (īstajā vārdā Undīna Jātniece) agrīnā daiļrade, viņa šeit strādāja par direktori (1949-1956)
Vēsture
Skola iekārtota Kusas muižas dzīvojamajā ēkā (1923), kas pārbūvēta 1880. - 1890. gados, uzbūvējot trīs korpusu ēku pēc individuāla projekta. Kusas skolas pārziņi bijuši Jānis Putniņš (1923-1928) un Pēteris Bieziņš (1928-1942). Skolēnu skaits 1924. gadā sasniedza 67, bet 1925. gadā - jau 92. Par skolotājiem šajos gadu desmitos strādāja O. Kurzemniece, Marija Avotiņa, Marianna Kārkliņa, Olga Vestfāle, Jānis Putniņš un citi pedagogi. Līdzās mācību darbam skolā organizēti 6 - 8 sarīkojumi gadā, kuros vākti ziedojumi mācību līdzekļu iegādei. Piemēram, 1924. gadā par A. Saulieša lugas "Sirdskaite" izrādīšanu ieņemti Ls 68,-. Svētkos uzstājies pašu instrumentālais orķestris. Pētera Bieziņa vadībā skolā darbojās 486. mazpulks.
Pēc Latvijas okupācijas 1940./1941. m. g. skolā nodibinājās pionieru un komjauniešu organizācija. Pirmie pionieri bija Mirdza Lakstīgala, Ārija Gairiņa, Jānis Stupe, Jānis Čipāns un Ārijs Zaļkalns, bet pirmie komjaunieši Ēvalds Jaunrubenis un Stahovskis. 1941. - 1944. gadā, frontei divreiz pāri ejot, skolas ēkā ticis ierīkots gan vācu, gan krievu karavīru hospitālis, sporta laukumā apbedīti kritušie vācu armijas karotāji. Skolas pārzinis Pēteris Bieziņš tika iesaukts vācu armijā, no kuras gan viņš atgriezās, taču varas represīvo draudu dēļ izdarīja pašnāvību.
Par skolotājiem šajā laikā strādāja M. Putniņa Kārkliņa, L. Dreimane, M. Ruņģe, O. Vestfāle, A. Bula, V. Kurlate, L. Rungaine un citi pedagogi. Skolēnu skaits 1948. gadā bija 112. Arī bērnus skāra 1949. gada 25. marta deportācija uz Sibīriju, no Kusas tika izvestas 25 ģimenes, kurās bija 6 bērni. Padomju ideoloģija izdarīja korekcijas mācību priekšmetos (piemēram, ticības mācību nomainīja PSRS Konstitūcijas mācība) un svinamajos svētkos (jaunas tradīcijas sākās ar, piemēram, ar Jaungada un Oktobra svētkiem). Mazpulku organizācija bija aizliegta, darbojās padomju bērnu un jauniešu organizācijas - oktobrēni, pionieri, komjaunieši. Par šiem gadiem saglabājies daudz pierakstītu atmiņu. Literāri mākslinieciskā formā tās rodamas Ilzes Indrānes agrīnajā daiļradē. Tā grāmatā "Tipsis, Topsis un Tedis" viens no prototipiem ir Kusas skolas skolēns. Tāpat romānos "Lazdu laipa" un "Cepure ar kastaņiem" dzīvo daudzas to laiku izjūtas. 1950. - 1960. gadu mijā Kusas skolā ienāca virkne jaunu skolotāju, kuri ilgus gadus veidoja pedagogu kolektīva kodolu: Ē. Cīrule, E. Vaišļa, B. Brakovska, R. Grīnberga, Z. Zviedre, mazliet vēlāk A. Medene, I. Olte, L. Veselovs.
1960. - 1970. gados skolā strādāja skolotāji V. Pomere, L. Medniece (Grāvīte), V. Randere, R. Sāre, Z. Gusļista (Gregersone), G. Auziņš, Z. Ciemiņa (Stupāne). Skolas telpas jau sen bija kļuvušas nepiemēroti šauras pieaugošajam skolēnu skaitam, tāpēc direktori kopā ar pagasta sabiedrību centās panākt valsts atbalstu ēkas pārbūvei. Lielākie nopelni šeit J. Kuciņam un Madonas PMK-19 ekskavatoristam, PSRS Sociālistiskā darba varonim, Latvijas PSR Augstākās Padomes deputātam un skolas sabiedriskajam darbaudzinātājam Leo Paideram. Vērienīgās konstrukcijas tiešā realizācija norisinājās direktores R. Sāres vadībā. 1970. gados skolu darba vērtēšanā dominēja sociālistiskās sacensības princips. Katru gadu tika noskaidrotas labākās skolas mācību un audzināšanas darba kopvērtējumā. Kusas skola vairākas reizes tika atzīta par uzvarētāju šajā sacensībā un ieguva Madonas rajona ceļojošo sarkano karogu. Kā jauna skolēnu darbaudzināšanas forma vasarās darbojās ražošanas brigāde "Mārīte". Tā 1967. un 1968. gados aizsākās militarizētās ierindas skates, aģitbrigāžu uzvedumi un lodīšu pildspalvu ēra. 70. gadu vidū notika pāreja uz mācību priekšmetu kabinetu sistēmu. Kusas skola pamatoti lepojās ar teicami iekārtotiem kabinetiem, kuru izveidošanā lielu materiālu atbalstu sniedza skolas šefu organizācijas - Madonas PMK-19 un kolhozs "Arona" vēlāk arī sovhozs Viesiena.
Ar 1984. gada 3. februāri Kusas skolēni pārcēlās jaunuzceltajā mācību korpusā. Jaunās skolas gaiteņu mākslinieciskā noformēšanā piedalījās Madonas mākslinieki J. Simsons, D. Simsone, S. Strazds. Skolas rekonstrukcijas pilnīga pabeigšana ieilga līdz pat 1994. gadam. Skolā sāka strādāt skolotāji M. Borozinska, J. Semjonovs, D. Čandere, A. Sārs, I. Sāre, S. Bērziņa, I. Skraustiņa, I. Bērziņa, bibliotekāre A. Spūle un citi pedagogi. Skolas direktore bija Z. Gusļista (Gregersone) (1987-1990). Daudz pūļu prasīja skolas jauno telpu iekārtošana. Vecajai skolas ēkai uzmūrēja otro stāvu. Seno muižas māju tagad atgādina vairs tikai raksturīgie pagraba un pirmā stāva stūru rotājumi - rusti.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas skolā ienāca atmodas laikmeta vēsmas: jaunas grāmatas un mācību priekšmeti (veselības mācība, ētika, angļu valoda kā pirmā svešvaloda, ekonomikas pamati, datorzinības u.c.), cita vērtēšanas kārtība (10 ballu sistēma), jaunas darba metodes (projekti, grupu jeb kooperatīvā mācīšanās u.c.). Skolas darbību reglamentēja jauni likumdošanas normatīvi un standarti. Izbeidzās padomju laikā pastāvējusī centralizētā skolu apgāde ar mācību līdzekļiem un inventāru. Saimnieciskā darbība pilnībā nonāca Aronas pagasta pašvaldības pārziņā, kura izveidoja jaunu štata vienību - skolas saimnieks. Skolā atsāka svinēt Lāčplēša dienu, 18. novembra svētkus, Ziemassvētkus, Lieldienas. Atjaunotās Kusas 486. mazpulks.
2005. gadā skolai piebūvēja sporta zāli.
Projekti
1996. – „Papīra nedēļa” – pirmā skolēnu projektu nedēļa
1999. – 2002. – SFL programmas „Pārmaiņas izglītībā” projekts „Soli pa solim”
1999. – 2002. – SOCRATES – COMENIUS Eiropas skolu sadarbības projekts „Projekta skolu reģionālās atšķirības un to salīdzinājums vienotās Eiropas kontekstā”
No 2002. lasīšanas veicināšanas projekts „Bērnu žūrija” sadarbībā ar Kusas bibliotēku
2002. – EK Latvijā mazo projektu konkursa projekts „Uzbūvēsim Eiropas ēku!”
2003. – 2006. – SOCRATES – COMENIUS Eiropas skolu attīstības projekts „Skola, kāda tā ir, skola, kādu mēs to vēlamies: skola bez robežām”
2009. - 2011. - Kusas pamatskolas COMENIUS skolu partnerības projekts kopā ar Cesvaines vidusskolu, Haukkarannan skolu Somijā un Boztepe skolu Turcijā. "Cilvēks. Ainava. Veselīgs dzīves veids."
Skolas nosaukumu maiņas
1. Kusas 6-klasīgā pamatskola (1923-1940)
Venera-1
Venera-1 (Венера-1) bija 1961. gadā PSRS palaista zonde (automātiskā starpplanētu stacija), kas paredzēta Veneras pētījumiem. Tā kļuva par pirmo kosmisko aparātu, kas palidojis garām Venerai, lai gan uz to brīdi tas nedarbojās.
Kusas pamatskola
Skolas nosaukumu maiņas
2. Kusas pagasta Tautskola (1940-1948)
Venera-1
bija pirmais mēģinājums palaist zondi (eksemplārs 1VA № 1) uz Veneru ar mērķi trāpīt planētā, tur nogādājot īpašu vimpeli. Diemžēl pēc ieiešanas orbītā neiedarbojās augšējās pakāpes dzinējs, un zonde palika Zemes orbītā. Oficiāli palaišanas mērķis netika publiskots, paziņoja, ka palaists «Smagais pavadonis» (Tjažolyj sputnik).
Kusas pamatskola
Skolas nosaukumu maiņas
4. Kusas septiņgadīgā skola (1953-1962)
Venera-1
Uzbūve
Kosmiskais aparāts sastāvēja no cilindriska korpusa ar sfērisku augšējo daļu. Tā augstums bija 2,035 m un diametrs 1,05 m. Elektroenerģiju nodrošināja divi saules bateriju paneļi, kuri uzlādēja sudraba cinka akumulatorus. 2 m diametra paraboliskā antena nodrošināja signāla raidīšanu uz Zemi 922,8 MHz frekvencē.
No zinātniskās aparatūras Venera-1 bija uzstādīti: magnetometrs, divi jonu slazdi, mikrometeorītu detektors, Geigera skaitītājs, scintilācijas detektors kosmiskās radiācijas mērīšanai.
Kusas pamatskola
Skolas nosaukumu maiņas
5. Kusas astoņgadīgā skola (1962-1989)
Venera-1
Lidojuma gaita
Otrā eksemplāra 1VA № 2 palaišana notika 02:09:00 UTC ar nesējraķeti Molnija no Turatamas. Vispirms tā ar augšējo pakāpi tika ievadīta 229 × 282 km Zemes orbītā. Pirmā vijuma beigās tika iedarbināts ceturtās pakāpes dzinējs, kas šoreiz nostrādāja kā paredzēts, un zonde tika ievadīta trajektorijā uz Veneru. Zondei tika dots nosaukums Venera-1.
Kusas pamatskola
Skolas nosaukumu maiņas
6. Kusas deviņgadīgā skola (1989-1992)