cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Afrodīzijas
Stadions
Afrodīziju pašā ziemeļu nomalē atrodas pilsētas stadions. Tas atrodas šaipus pilsētas mūriem, tāpēc ienaidnieks to nevar izmantot kā placdarmu uzbrukumam. Stadions tika uzbūvēts 1. gadsimta vidū vai beigās un darbojās līdz 6. gadsimtam. Šis ir viens no labāk saglabātiem un lielākajiem romiešu perioda stadioniem. Tā garums ir 262–273 m, bet platums 59–85 m. Paša skrejceļa izmēri ir 228x39 m vai 250x34 m. Stadiona forma atšķiras no klasisku stadionu formas: tā nav taisnstūraina, bet noapaļota austrumu un rietumu galos, lai ietilpinātu vairāk skatītāju. Tajā var atrasties līdz 30 000 cilvēku, kas atbilst visiem pilsētas iedzīvotājiem. Stadionam ir eliptiska forma, tā sienas nav paralēlas, bet nedaudz izliektas, lai neierobežotu skatu galos stāvošajiem skatītājiem. Kaveju veido 22-30 skatītāju rindu. Stadionu pa perimetru balsta zemes uzbērums, un tam ir velvēta akmens konstrukcija. Dažas stadiona daļas, piemēram, sēdvietas, ir pārklātas ar balto marmoru. Virs stadiona paceļas arkāde, kas bija 4. gadsimta pilsētas nocietinājumu daļa. Ieeja atradās dienvidu pusē, un nokļūt tur varēja pa kāpnēm no pilsētas kadro ielas. Stadiona skatītāju rindas varēja nosegt ar tentu, lai pasargātu skatītājus no lietus vai saules stariem.
Šis stadions funkcionāli atšķīrās no parastajiem tā laika stadioniem. Šajā celtnē bieži tika organizēti dažāda veida pasākumi. Te notika Afrodītei veltīti festivāli, politiskas sapulces, kā arī dažāda veida sporta sacensības. Līdz stadiona rekonstrukcijai 4. gadsimta beigās šeit notika pārsvarā vieglatlētikas sporta veidu sacensības: skriešana, šķēpmešana, augstlēkšana un cīņa. Pēc tam šeit notika medības (venationes), kur cilvēki cīnījās ar bīstamiem zvēriem, kā piemēram lauvām, lāčiem vai buļļiem. Tā kā ekzotiskie dzīvnieki bija dārgi, tad reģionā pieradināja anatolijas buļļus un lāčus, un šādas izrādes notika līdz 6. gadsimtam. Pēc stadiona pārbūves šeit notika arī tādas speciālas spēles, kā gladiatoru cīņas, sauktas par Munerae. Šādas cīņas Mazāzijā aizliedza Anastasijs 495. gadā to dārdzības dēļ.
Luīze Brafa
Eltīja Luīze Brafa (en; dzimusi, mirusi ) ir bijusī amerikāņu tenisiste, Pasaules pirmā rakete pēc 1955. gada rezultātiem (kopumā pasaules tenisa pirmajā desmitniekā pavadījusi 10 gadus pēc kārtas), 35-kārtēja Grand Slam turnīru uzvarētāja, tostarp sešas reizes vienspēlēs. Starptautiskās tenisa slavas zāles locekle kopš 1967. gada.
Desu strauts
Desu strauts (arī Maiļu strauts) ir Zaņas labā krasta pieteka Saldus novada dienvidrietumos, starp Zaņas muižu un Pūteļkalnu. Tek dienvidaustrumu virzienā, ietek Zaņā pie Brīvnieku mājām.
Londonas Ekonomikas skola
Londonas Ekonomikas skola (en), oficiāli Londonas Ekonomikas un politikas zinātnes skola (The London School of Economics and Political Science), ir publiska uz pētniecību orientēta universitāte Londonā, Apvienotajā Karalistē. Atrodas Londonas Universitātes sastāvā, tomēr kopš 2008. gada pati piešķir akadēmiskos un zinātniskos grādus. Dibināta 1895. gadā (viens no dibinātājiem — Džordžs Bernards Šovs), 1900. gadā pievienojās Londonas Universitātei. Atrodas Vestminsterā. Londonas Ekonomikas skolā mācās aptuveni 11 000 studenti un strādā 3330 darbinieki. Tai ir otrs augstākais starptautisko studentu procents pasaulē (70%).
Londonas Ekonomikas skolu absolvējuši daudzi ievērojami cilvēki dažādās nozarēs. Starp absolventiem un darbiniekiem ir vairāk nekā 50 bijušie vai esošie valsts vai valdības vadītāji. Absolventi ir ieguvuši vairākas Nobela prēmijas. Starp Eiropas universitātēm Londonas Ekonomikas skolā studējuši visvairāk miljardieri (pēc 2014. gada datiem).
Selīna Vancāne
Selīna Vancāne (dzimusi ) ir Rīgas domes deputāte, Mājokļu un vides komitejas priekšsēdētāja. Pārstāv partiju "Progresīvie", 2020. gadā ievēlēta Rīgas domē no saraksta Attīstībai/Par!/PROGRESĪVIE kā bezpartejiska pilsoniskā aktīviste, pārstāvot Teikas apkaimes biedrību.
Kopš 2022. gada 8. novembra ir Rīgas domes Mājokļu un vides komitejas priekšsēdētāja, pārņemot šo amatu no 14. Saeimā ievēlētā Edmunda Cepurīša.
Ieguvusi Latvijas Universitātes bakalaura grādu politikas zinātnē un maģistra grādu vides pārvaldībā, šobrīd Rīgas Tehniskās universitātes doktorante vides inženierzinātnēs.
Knaps Makdaks
Knaps Makdaks, dažreiz arī Skrūdžs Makdaks (en), ir zīmēts izdomāts tēls, ko 1947. gadā priekš The Walt Disney Company izveidoja Karls Bārkss. Disneja izdotajos komiksos, Knaps attēlots kā skotu izcelsmes amerikāņu, antropomorfa Pekinas pīle. Tāpat kā viņa māsasdēlam Donaldam Dakam, viņam ir dzelteni oranžīgs knābis, kājas un pleznas. Ierasti valkā sarkanu vai zilu mēteli, cilindru, pensneju (brilles) un dažādu krāsu gamašas. Animācijas filmās viņš attēlots kā tēls, kas runā ar skotu akcentu. Sākotnēji paredzēts epizodiskai darbībai komiksā, Knaps kļuva par vienu no atpazīstamākajiem Disneja komiksu tēliem un Bārksa nozīmīgu darbu. Knaps dzīvo Dakburgā (kas ir arī Donalda Daka un Tika, Tīka un Trika dzimtā pilsēta) izdomātā Kalisotas štatā (Kalifornijas un Minesotas nosaukumu sajaukums), kas atrodas ASV apmēram tur, kur īstajā pasaulē atrodas Kalifornija.
Aina Galēja-Dravniece
Dzīves gājums
Dzimusi Rīgā 1925. gada 14. aprīlī Latvijas Universitātes privātdocenta Jūlija Galēja (1884—1951) un viņa sievas Ernas ģimenē. Mācījās Rīgas 1. Valsts vidusskolā. 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā izsūtīja viņas tēvu. Otrā pasaules kara beigās 1944. gada vasarā viņa kopā ar māti un brāli devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Studēja medicīnu Baltijas Universitātē un Hamburgas Universitātē (1946—1950). 1951. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur ieguva ārstes diplomu ar specializāciju patoloģijā. 1952. gadā salaulājās ar Baltijas Universitātē satikto fiziķi Frici Dravnieku (1915—2001). No 1956. līdz 2002. gadam Dr. A. Galēja strādāja kā patoloģe Minesotas un Ziemeļdakotas štatu universitāšu slimnīcās. Darbojās Mineapoles Latviešu evaņģēliski luteriskajā draudzē, Akadēmiskajā kopā un citās organizācijās, bija žurnāla "Akadēmiskā Dzīve" redakcijas kolēģijas līdzstrādniece. Savus algas ietaupījumus viņa prasmīgi ieguldīja peļņu nesošos investīciju fondos.
Knaps Makdaks
Nosaukts pēc līdzības ar Čārlza Dikensa 1843. gada noveles "Ziemassvētku dziesma" tēlu Ebenīzeru Skrūdžu. Knaps ir neiedomājami bagāts biznesa magnāts un pašpasludināts "piedzīvojumu kapitālists", kura svarīgākās rakstura iezīmes ir viņa bagātība, taupība un tieksme iegūt papildu bagātību ar piedzīvojumiem un dārgumu meklējumiem. Knaps nodibināja izdomātu kompāniju McDuck Enterprises un ir Donalda Daka un Dellas Dakas tēvocis no mātes puses, un Tika, Tīka un Trika veconkulis no mātes puses, kā arī pasaules bagātākais pīļtēviņš. Viņš attēlots kā naftas magnāts, uzņēmējs, rūpnieks un daudzu rūpnīcu un lielāko kalnrūpniecības uzņēmumu īpašnieks. Tādēļ visas pasaules populārajā kultūrā viņu bieži izmanto kā metonīmu, lai apzīmētu lielu bagātību.
Selīna Vancāne
Vairāk nekā desmit gadu darbojoties Eiropas un Latvijas nevalstiskajās organizācijās, iesaistījusies ilgtspējīgas publisko investīciju, klimata un enerģētikas politikas veidošanā. Aktīvi iesaistījusies pret plānoto apbūvi bijušā sporta biedrības "Marss" velotreka teritorijā.
Aina Galēja-Dravniece
Dzīves gājums
Pēc profesora Pauļa Lazdas ierosmes un ar Dr. A. Galējas finansiālu atbalstu 1992. gadā izveidoja stipendiju programmu divu semestru mācībām Viskonsinas Universitātē Oklērā (University of Wisconsin-Eau Claire, UWEC). Programmas atbalstu izmantoja vairāk kā 50 Latvijas jauniešu, kopējais stipendiju apjoms bija lēšams vairāk nekā 500 000 ASV dolāru apmērā. Vairākus gadus viņa atbalstīja arī Viskonsinas studentu mācības Latvijas Universitātē. Papildus tam A. Galēja izveidoja stipendiju programmu Latvijas jaunajiem ārstiem un pētniekiem, finansiāli atbalstot viņu studijas un tālākizglītību dažādās Eiropas un ASV slimnīcās, klīnikās vai institūtos. 2005. gadā ar mecenātes finansiālu atbalstu izveidoja stipendiju programmu Latvijas patoloģijas rezidentiem.
Knaps Makdaks
Makdaks sākotnēji veidots kā mantkārīgs sīkstulis un antivaronis (līdzīgi Dikensa Skrūdža tēlam), bet jau vēlāk viņu attēloja kā taupīgu varoni, piedzīvojumu meklētāju un pētnieku. Bārkss tēlu izveidoja kā Donalda Daka antagonistu, 1947. gada komiksā Christmas on Bear Mountain (izdevums Four Color #178). Tomēr Makdaka popularitāte ātri pieauga un viņš kļuva par vienu no Donalda Daka visuma pastāvīgajiem tēliem. 1952. gadā izdeva atsevišķu Makdaka komiksu sēriju Uncle Scrooge, ko sākotnēji izdeva no 1952. līdz 1984. gadam, bet vēlāk tā piedzīvojusi vairākas atdzimšanas (tāpat kā citas Disneja komiksu sērijas). Viszīmīgākā sērijas atdzimšana bija izdevniecības IDW Publishing izdotā sērija (2015-2020).
Knapu Makdaku visvairāk zīmējis tā radītājs Karls Bārkss un vēlāk arī Dons Rosa. Tāpat kā citi Disneja franšīzes varoņi, arī Knapa Makdaka starptautiskā popularitāte ir radījusi literatūru, ko bieži tulko citās valodās. Komiksi joprojām ir Knapa pamata medijs, lai gan viņš piedalījies arī animācijas filmās un televīzijā, kā galvenais varonis animācijas televīzijas seriālā "Pīļu stāsti" (DuckTales, 1987–1990) un tā rebūtā (2017–2021).
Aina Galēja-Dravniece
Dzīves gājums
A. Galēja izveidojusi arī Latvijas Okupācijas muzeja stipendiju, kas atbalstīja Amerikas latviešu jauniešu praksi Latvijas Okupācijas muzejā. Viņa finansiāli atbalstīja Latvijas Okupācijas muzeja ceļojošās izstādes rīkošanu, Latviešu Fonda darbību un citas organizācijas.
Mirusi 2013. gada 3. decembrī Mineapolisā.
Piemiņas fonds
Viskonsinas Universitātē Oklērā izveidots īpašs fonds Ainas Galējas-Dravnieces piemiņai: Dr. Aina Galejs Memorial Scholarship Fund at the University of Wisconsin-Eau Claire Foundation.
LU fonda mecenāte
Aina Galēja-Dravniece ir Latvijas Universitātes fonda sudraba mecenāte. Dr. med. Aina Galēja-Dravniece 2006. gada jūlijā Latvijas Universitātes fondam piešķīra 60 000 USD stipendiju programmai „Ceļamaize” un citiem labdarības mērķiem. Atbalsta virziens ir stipendijas, pētniecības un mācības vides attīstība.
Jānis Gūters
Jānis Gūters, arī Johanness Guters (1882—1962) bija latviešu izcelsmes Vācijas aktieris, kinorežisors un scenārists. 1920. un 1928. gadā Gūters uzturējās Rīgā, piedaloties Latvijas kino industrijas veidošanā.
Dzīvesgājums
1910. gada 15. septembrī viņš uzveda pirmo izrādi Neue Wiener Bühne, vēlāk kopā ar Leiko devās uz Frankfurti pie Mainas, kur Jaunajā teātrī strādāja par režisoru un galveno režisoru. 1917. gadā viņš pārgāja darbā uz Residenztheater Wiesbaden un visbeidzot uz Trianon Theater Berlīnē. 1917. gadā viņš debitēja kā kinorežisors ar mēmo filmu Die Diamantenstiftung, kurā viņa toreizējā partnere Marija Leiko atveidoja galveno sieviešu lomu. Līdz 1919. gadam viņš uzņēma sērijveida filmas par populāro privātdetektīvu Stjuartu Vebsu, ko tēloja Ernsts Reihers. 1919. gada 1. maijā apprecējās ar ar operdziedātāju Adelheidu Vilmsu.
1919. gadā viņš nodibināja savu producentu uzņēmumu Centaurfilm. Pēc savas vienīgās pašproducētās filmas "Sieviete būrī" ar Mariju Leiko un Ernstu Deiču galvenajās lomās Gūters 1920. gadā parakstīja līgumu ar Ēriha Pommera producentu kompāniju Decla, uzņēma komēdijas, retas melodrāmas, piemēram, "Klusuma tornis" (1925). 1930. gados viņš uzņēma arvien vairāk īsfilmu un kultūras filmu UFA kinostudijā.
Otrā pasaules kara laikā Gūters no 1939. līdz 1940. gadam kopā ar Jupu Huselsu un Ludvigu Šmicu uzņēma kinohronikas Tran un Helle. Pēc kara darbojās VDR un 1956. gadā kopā ar sievu saņēma balvu par māksliniecisko tautas jaunradi. Miris 1962. gada 18. martā Greifsvaldē.
Malvu rinda
Malvu rinda (la) ir divdīgļapju rinda, kurā (pēc APG II sistēmas) ietilpst 9 dzimtas un aptuveni 6000 sugas.
Rindā klasificētie augi pārsvarā ir krūmi un koki; lielākajai daļa malvu rindas dzimtu ir kosmopolītiska izplatība tropos un subtropos un ierobežota izplatība mērenajos reģionos. Dažas no dzimtām ir endēmiskas Madagaskarai.
Klasifikācija
APG II sistēma malvu rindā klasificē šādas dzimtas:
Kateholamīni
Kateholamīni (saīsināti CA) ir monoamīna neiromediatori, organiski savienojumi, kuru molekulas satur pirokatehīna struktūrdaļu (benzola gredzenu ar divām blakus novietotām hidroksilgrupām jeb 1,2-dihidroksibenzola grupējumu) un aminogrupu sānķēdē.
Pirokatehīnu dēvē arī par kateholu — no tā cēlies kateholamīnu nosaukums.
Kateholamīni organismā veidojas no aminoskābes tirozīna, ko uzņem ar uzturu vai sintezē no fenilalanīna. Kateholamīni ir ūdenī šķīstoši un 50% to saistās ar plazmas olbaltumvielām apritē. Pie kateholamīniem pieder epinefrīns (adrenalīns), norepinefrīns (noradrenalīns) un dopamīns. Hormonu epinefrīna un norepinefrīna izdalīšanās no virsnieru dziedzeru serdes ir daļa no "cīnies vai bēdz" reakcijas.
Tirozīns veidojas no fenilalanīna, tam hidroksilējoties enzīma fenilalanīnhidroksilāzes klātienē. Tirozīns tiek uzņemts arī tieši no uztura olbaltumvielām. Kateholamīnu izdalošās šūnas izmanto vairākas reakcijas, lai tirozīnu vispirms pārvērstu par L-DOPA un pēc tam par dopamīnu. Atkarībā no šūnas veida dopamīns var tālāk pārveidoties par norepinefrīnu vai vēl tālāk — par epinefrīnu.
Dažādas stimulējošas zāles (piemēram, vairāki aizvietoti amfetamīni) ir kateholamīna analogi.
Modalitāte
Divi kateholamīni, norepinefrīns un dopamīns, darbojas kā neiromodulatori centrālajā nervu sistēmā un kā hormoni asinsritē. Kateholamīns norepinefrīns ir perifērās simpātiskās nervu sistēmas neiromodulators, bet tas ir arī asinīs (galvenokārt, "izplūstot" no simpātiskās sistēmas sinapsēm).
Baltijas ceļa velobrauciens
Baltijas ceļa velobrauciens jeb Baltic Chain Tour ir profesionālas daudzdienu šosejas riteņbraukšanas sacensības, kuras ir iekļautas UCI Eiropas tūres sacensību kalendārā. Brauciens tika izveidots, lai godinātu Baltijas ceļa akciju. Tas notiek galvenokārt Baltijas valstu teritorijā, bet 2013. gada sacensības sākās Lahti, Somijā. Baltic Chain Tour šobrīd ir UCI 2.2 kategorijas sacensības.
Kateholamīni
Modalitāte
Augsts kateholamīnu līmenis asinīs ir saistīts ar stresu, ko var izraisīt psiholoģiskas reakcijas vai vides stresa faktori, piemēram, paaugstināts skaņas līmenis, intensīva gaisma vai zems cukura līmenis asinīs.
Baltijas ceļa velobrauciens
Apvienotajai Baltijas riteņbraukšanas tūrei ir arī senāka priekšvēsture. Tradīcija sākās 1950. gados un tika pārtraukta 1991. gadā. 2010. gada 4. novembrī visu triju valstu nacionālās riteņbraukšanas savienības vienojās par Baltijas riteņbraukšanas tūres tradīcijas atjaunošanu. 2019. gada sacensības finansējuma trūkuma dēļ nenotika.
Kateholamīni
Modalitāte
Ekstremāli augsts kateholamīnu līmenis (pazīstama arī kā kateholamīnu toksicitāte) var rasties centrālās nervu sistēmas traumu gadījumā smadzeņu stumbra kodolu stimulācijas vai bojājuma dēļ, jo īpaši tiem kodoliem, kas ietekmē simpātisko nervu sistēmu. Neatliekamajā medicīniskajā palīdzībā šī parādība ir plaši pazīstama kā "kateholamīnu vētra" (catecholamine dump).
Ārkārtīgi augstu kateholamīnu līmeni var izraisīt arī neiroendokrīni audzēji — feohromocitomas — virsnieru serdē.
Augstu kateholamīnu līmeni var izraisīt arī monoamīnoksidāzes A (MAO-A) deficīts, kas pazīstams kā Brunnera sindroms. Tā kā MAO-A ir viens no enzīmiem, kas atbild par šo neiromediatoru noārdīšanos, tā trūkums ievērojami palielina šo neiromediatoru biopieejamību. Tas notiek, ja nav feohromocitomas, neiroendokrīno audzēju un karcinoīda sindroma, bet tas izskatās līdzīgi karcinoīda sindromam ar tādiem simptomiem kā sejas pietvīkums un agresija.
Akūta porfīrija var izraisīt paaugstinātu kateholamīnu līmeni.
Efekti
Kateholamīns pēc sadalīšanās tiek izvadīts urīnā, un tā sekrēcijas līmeni var izmērīt, lai diagnosticētu slimības, kas saistītas ar kateholamīna līmeni organismā. Urīna testēšanu kateholamīna noteikšanai izmanto, lai noteiktu feohromocitomu.
Luna-25
Luna-25 (Луна-25) ir Krievijas Mēness nolaižamais aparāts. Projekta virsorganizācija un kosmiskā aparāta izgatavotājs ir uzņēmums NPO Lavočkina. Zinātnisko instrumentu virsorganizācija ir Krievijas Zinātņu akadēmijas Kosmisko pētījumu institūts. Zonde tika palaista.
Projekta mērķis ir netālu no Mēness dienvidpola nosēdināt nolaižamo aparātu. Zinātniskie mērķi ir:
Lidojuma gaita
Luna-25 tika palaista 23:10:57 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1b / Fregat no Vostočnija kosmodroma starta laukuma 1S. 16. augustā zonde iegāja Mēness orbītā.
19. augustā 11:10 UTC tika dots impulss Luna-25 pārejai uz pirmsnosēšanās orbītu. Operācijas laikā zondē radās avārijas situācija, kas neļāva veikt manevru ar noteiktajiem parametriem.
Nosēšanās netālu no Mēness dienvidpola plānota 2023. gada 23. augustā.
Nice View
Nice View (zh) ir 2022. gada Ķīnas drāmas filma, ko režisējis Vens Muje. Šī ir Vena otrā pilnmertrāzas spēlfilma. Tās sižets galvenokārt vēstī par jaunu vīrieti, vārdā Žings Hao, kurš, lai glābtu savu māsu, izmanto iespēju uzsākt biznesu, mainot savu likteni un ietekmējot apkārtējos cilvēkus. Filmas uzņemšana noslēdzās 2021. gada oktobrī un pirmizrāde Ķīnā notika (ķīniešu jaunā gada pirmajā dienā). Filmas kases ieņēmumi ir vairāk nekā 211 miljoni ASV dolāru.
Melatonīns
Melatonīns ir hormons, kas pieder pie indola aminoatvasinājumiem — triptamīniem. To mēdz dēvēt arī par "miega hormonu". Cilvēka organismā melatonīnu izstrādā epifīze. Saskaņā ar "melatonīna teoriju", ziemas periodā, kad trūkst gaismas, melatonīns izstrādājas lielākā apjomā un izraisa depresiju. Citi avoti savukārt apgalvo, ka melatonīns pret depresiju palīdz. Latvijā melatonīnu var iegādāties aptiekās kā recepšu medikamentu ar nosaukumu "cirkadīns". To lieto primāra bezmiega ārstēšanai.
Zane Pūpola
Biogrāfija
Mācījusies Rīgas Kultūru vidusskolā. Studējusi Midleseksas Universitātē Londonā, kur ieguvusi bakalaura grādu starptautiskajā attīstībā. Darbojusies dažādās nevalstiskajās organizācijās, t.sk. "Jaunatne pret AIDS", Avotu apkaimes biedrībā un bijusi starp Jaunatnes organizācijas "Protests" dibinātājiem, vadījusi to līdz 2019. gadam.
Politiskā darbība
2020. gadā no "Attīstībai/Par!" un "Progresīvie" saraksta kandidēja Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās, bet netika ievēlēta. Pēc frakcijas biedru ievēlēšanas 14. Saeimā 2022. gada 3. novembrī Z. Pūpola kļuva par Rīgas domes deputāti, darbojas frakcijas "Par!/Progresīvie" sastāvā. Domē darbojas Mājokļu un vides un Satiksmes un transporta lietu komitejā.
Gints Amoliņš
Gints Amoliņš ir latviešu žurnālists, LTV ārzemju ziņu korespondents, kā arī Latvijas Radio 1 personība.
Biogrāfija
Audzis Raganā, mācījies Rīgas Katoļu ģimnāzijā.
Desmit gadus nostrādājis Latvijas Radio. Kā pats saka, žurnālistiku nav studējis un sākumā arī nebija domājis ar to nodarboties. Studējis starptautiskās attiecības, politiku un ekonomiku. Mācību laikā viņam piedāvāja pāris mēnešus pastrādāt praksē Latvijas Radio, kamēr daudzi darbinieki devās atvaļinājumos. Strādājis atbilstoši iegūstamajai specialitātei ārzemju ziņu nodaļā, kurā vēlāk pēc diploma saņemšanas arī atgriezies. Bijis gan ārzemju ziņu reportieris, gan redaktors, sekojot līdzi aktuālajām norisēm pasaulē.
Veidojis televīzijas filmu Dzīvības tilts par kara notikumiem pie Irpiņas.
Latvija 2024. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Latvija piedalīsies, kas no līdz  notiks Parīzē, Francijā. Latvijai šīs būs 13. vasaras olimpiskās spēles.
30px Vieglatlētika
Latvijas vieglatlēti kvalificējās vai nu pēc Pasaules ranga vai arī ar rezultātiem sacensībās (līdz trīs dalībniekiem katrā disciplīnā):
Gints Amoliņš
Personīgā dzīve
G. Amoliņš runā piecās svešvalodās: angļu, krievu, franču, itāļu un igauņu. Mūzikas skolā apguvis akordeona spēli, spēlē arī ģitāru un bungas.
Agris Lungevičs
Agris Lungevičs (dzimis ) ir Madonas novada domes priekšsēdētājs, šo amatu viņš ieņem kopš.
Pirms tam bijis Madonas novada domes priekšsēdētāja vietnieks.
Vilnis Kozlovskis
Vilnis Kozlovskis (dzimis Rīgā), ir bijušais latviešu bokseris un treneris, trīskārtējs Latvijas čempions. Par spīti savam vecumam vēl joprojām piekopj veselīgu un sportisku dzīvesveidu.
Karjera
Vilnis piedzima Rīgā, taču 1941. gadā pēc mātes nāves, būdams tikai divus gadus vecs, kopā ar tēvu pārcēlās uz dzīvi Talsos. Pirmos soļus boksā Kozlovskis spēra 1954. gadā un jau pēc trīs gadu treniņiem pirmo reizi kļuva par LPSR čempionu boksā. Savu panākumu LPSR čempionātā viņš atkārtoja vēl divas reizes (1958. g. un 1959. g.). Divreiz V. Kozlovskis ringā spēkojies ar 1961. gada Eiropas čempionu Aloizu Tumiņu, bet abas reizes piedzīvoja zaudējumus pēc punktiem. Kopumā ringā Vilnis Kozlovskis aizvadīja vairāk kā 100 cīņu.
1961. gadā Vilnis apprecējās un pārcēlās uz dzīvi Tukumā, kur uzsāka darba gaitas sporta biedrībā "Vārpa" par sporta instruktoru — treneri. 1967. gadā viņš beidza savas aktīvā sportista gaitas un pievērsās boksa trenera arodam, kā arī paralēli sāka strādāt Tukuma 2. vidusskolā par sporta skolotāju. Starp trenera atpazīstamākajiem audzēkņiem ir bijušais Latvijas čempions profesionālajā boksā Mārtiņš Kukulis, Baltijas čempions kikboksā Mareks Lavrinovičs un pasaules čempions brazīļu džiudžitsā Jānis Eisaks.
22.11.1963
"22.11.1963" (en) ir amerikāņu rakstnieka Stīvena Kinga romāns par vīrieti, kurš ceļo laikā, lai apturētu atentātu pret Džonu Kenediju 1963. gadā. Šis ir Stīvena Kinga 49. romāns un 42., kas izdots zem viņa paša vārda. Tas tika izdots 2011. gada 8. novembrī. Romāns 16 nedēļas bija pirmajā vietā The New York Times Bestsellers sarakstā.
Latviešu valodā 2015. gadā to izdevis apgāds Zvaigzne ABC.
2016. gadā romāns tika ekranizēts astoņu sēriju seriālā ar nosaukumu 11.22.63.
Sižets
Džeiks Epings ir nesen šķīries angļu valodas skolotājs Meinas štatā ASV, kurš piepelnās, apmācot arī pieaugušos. Kādu dienu viņš uzdod rakstīt sacerējumu par dienu, kas mainījusi viņu dzīves. Viens no studentiem, sētnieks vārdā Harijs Danings, atklāj notikumu, kurā viņa tēvs alkoholiķis ar āmuru nogalināja viņa māti, brāļus un māsu, ievainojot arī pašu Hariju. Stāsts emocionāli ietekmē Džeiku un abi kļūst par draugiem, kad Harijs absolvē klasi.
Divus gadus vēlāk, 2011. gada jūnijā, Džeiks saņem zvanu no Ala, krodziņa, kurā bieži mēdz pusdienot, īpašnieka un saņem lūgumu ierasties pie viņa nākamajā dienā. Kad Džeiks ierodas, viņš ir šokēts, cik pēkšņi Als ir novecojis. Als paskaidro, ka mirst un tās ir ceļošanas laikā sekas. Portāls, kurš ved uz 1958. gadu un par kura eksistenci Džeiks sākotnēji šaubās, atrodas krodziņa pieliekamajā, taču Ala iedrošināts, dodas iekšā un nonāk pagātnē, kur satiek vīru ar dzelteno karti un pavada stundu, pirms atgriežas. Pēc atgriešanās Als izstāsta pamatnovērojumus, kā portāls darbojas:
Als atklāj, ka pēc portāla atklāšanas izdomājis plānu, kā novērst atentātu pret Džonu Kenediju, cerot, ka tas mainīs vēsturi uz labo pusi, nosaucot lietas, kas varētu būt nenotikušas, ja Kenedijs izdzīvotu. Viņš pavadīja četrus gadus pagātnē, lai dotos uz Dalasu un izsekotu Lī Hārviju Osvaldu un pārliecinātos, ka Osvalds bija slepkava un darbojās viens. Strauji progresējošā slimība neļauj Alam paspēt pabeigt iecerēto misiju, tādēļ tā tiek nodota Džeikam Epingam.
Eksperimentējot Džeiks dodas uz Deriju 1958. gadā, lai glābtu Harija ģimeni, kuru halovīna naktī nogalinās Frenks Danings. Džeiks izglābj visus, izņemot vienu brāli un atgriežas 2011. gadā, cerot, ka būs uzlabojis Harija dzīvi, bet atklāj, ka izmaiņas nogalinājušas Hariju Vjetnamas karā. Neilgi pēc tam Als veic pašnāvību un Džeikam neatstāj izvēli, kā rīkoties.
Bez ilgas sagatavošanās Džeiks dodas atpakaļ portālā un atklāj, ka vīrs ar dzelteno karti ir pārgriezis sev rīkli un tagad dzeltenā karte ir melna. Nepievēršot uzmanību, viņš dodas uz Deriju, kur nogalina Frenku Daningu, pirms viņš pastrādā slepkavības. Džeiks paveic vēl vienu Ala uzdoto darbu, paglābjot mazu meiteni no nejaušas mednieka lodes, un dodas vispirms uz Floridu, tad uz Džodiju Teksasā, lai sekotu Osvalda darbībām. Džeiks satiek skolas direktoru Dīku Simonsu, viņa draudzeni Mimi un tiek iekārtots darbā kā rezerves skolotājs. Pieņēmis viltus vārdu Džordžs Ambersons, Džeiks pavada piecdesmito gadu beigas un sešdesmito gadu sākumu Dalasā, kur saprot, ka vēsture harmonizējas - tiek sastapti cilvēki ar līdzīgu vārdu, līdzīgi notikumi. Skolā Džeiks sastop bibliotekāri Seidiju Danhilu, abi uzsāk attiecības. Attiecības kļūst saspīlētas, kad Seidija sāk aizdomāties par Džeika zināšanām un miglaino pagātni. Džeiks izglābj Seidiju no zāļu pārdozēšanas un vēlāk no bijušā vīra uzbrukuma, kā arī pēc veiksmīga Kubas raķešu krīzes iznākuma paredzēšanas pasaka, ka ir no nākotnes.
Pirms tam Džeiks aktīvi izseko Lī, īrējot mājas Osvaldu ģimenes tuvumā un sāk domāt, vai Lī vienīgais draugs Dalasā Džordžs de Morenšilds nevarētu būt iesaistīts atentātā, tādēļ vilcinās nogalināt Hārviju Lī Osvaldu. Viņš domā, ka de Morenšilds varētu būt no CIP, bet tajā pašā laikā varētu iedrošināt Lī nogalināt ģenerāli Vokeru un vēlāk Kenediju. Džeiks nolemj nogaidīt, līdz Lī veiks uzbrukumu ģenerālim, taču dažādu pagātnes harmonizāciju dēļ plānotais neizdodas.
Neskatoties uz Džeika zināšanām, 22. novembra dienā viņš steidzas uz Teksasas grāmatu krātuvi, no kuras Lī izdarīs šāvienus uz prezidenta konvoju. Pēdējā brīdī Džeiks paspēj novērst Osvaldu no slepkavības veikšanas, bet Osvalds pagriežas un šauj uz Džeiku, kurš paspēj pieliekties, taču lode trāpa Seidijai, kura mirst notikuma vietā. Šāvienu troksnis piesaista policijas uzmanību, un tie no ielas nogalina Hārviju Lī Osvaldu.
Alūksnes ielu uzskaitījums
Alūksnes pilsētas ielu uzskaitījumā iekļautas Alūksnes 126 ielas.
22.11.1963
Sižets
Džeiks kļūst par nacionālo varoni un saņem pateicības no Kenedija un viņa kundzes. Sarūgtināts par Seidijas nāvi, Džeiks nolemj doties atpakaļ uz 2011. gadu un atkal uz 1958., lai vēlreiz izglābtu Kenediju un arī Seidiju. FIB palīdz Džeikam aizmukt no cilvēku acīm un pamest Dalasu naktī. Atgriežoties Jaunanglijā, Džeiks uzzina, ka Losandželosu skārusi milzīga zemestrīce, kas varētu būt viņa izdarītā sekas.
Kad Džeiks nonāk pie portāla, viņš sastop jaunu dzeltenās kartes vīru vārdā Zaks Langs, kuram tagad karte ir zaļā krāsā. Zaks paskaidro, ka ceļošana caur portālu nemaina pagātni, taču izveido dažādas "laika stīgas", kas ir spējīgas saraut realitāti.
Džeiks trešo reizi atgriežas 2011. gadā un atrod pilsētas drupas un nelaimīgus cilvēkus, galvenokārt radiācijas un biežo zemestrīču dēļ. Džeiks sastop kādu pazīstamu cilvēku ratiņkrēslā, izrādās, ka tas ir Harijs Danings, kura dzīvību Džeiks izglāba pirms ilga laika. Harijs pastāsta, kāda tagad ir bijusi jaunā vēsture, ko izveidojis Džeiks. Džeiks ātri vien atgriežas 1958. gadā un sastop Zaku, kurš iesaka Džeikam tagad uzreiz atgriezties 2011. gadā, jo visas iepriekšējās pārmaiņas ir atceltas. Neskatoties uz to, Džeiks plāno atgriezties pie Seidijas, taču saprot, ka tā varētu būt kļūda un, nemainot būtiskas lietas pagātnē, atgriežas tagadnes 2011. gadā. Džeiks internetā atrod, ka Seidija ir pārdzīvojusi bijušā vīra uzbrukumu un ir 80 gadus veca dāma. Džeiks atgriežas Džodijā, lai satiktu Seidiju, kura, protams, neatceras Džeiku, taču izjūt dežavū un abi dodas dejā.
Krakovas Jāņa Pāvila II starptautiskā lidosta
Krakovas Jāņa Pāvila II starptautiskā lidosta (pl) ir starptautiska lidosta Polijas dienvidos, 11 kilometrus uz rietumiem no Krakovas centra. Otra lielākā starptautiskā lidosta valstī. Lidosta tiek izmantota arī militāriem nolūkiem.
Lidosta tika atvērta civilajiem lidojumiem 1964. gadā. 1993. gadā tika atvērts jauns pasažieru terminālis. 1995. gadā tā tika nosaukta pāvesta Jāņa Pāvila II vārdā. 2002. gadā tā tika vēlreiz modernizēta.
Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības Aegean Airlines, American Airlines, Austrian Airlines, British Airways, Brussels Airlines, EasyJet, EasyJet Switzerland, Eurowings, Finnair, flydubai, Iberia Express, Jet2.com, KLM, Lauda, Polijas aviolīnijas LOT, Lufthansa, Norwegian Air Shuttle, Ryanair, Scandinavian Airlines, Sun d'Or, Swiss International Air Lines, Transavia, Wizz Air. Visu sezonu lidojumi notiek uz 28 valstīm (tās ir AAE, ASV, Austrija, Beļģija, Čehija, Dānija, Francija, Grieķija, Gruzija, Islande, Itālija, Izraēla, Īrija, Jordānija, Kipra, Lielbritānija, Malta, Nīderlande, Norvēģija, Polija, Portugāle, Somija, Spānija, Šveice, Ukraina, Ungārija, Vācija, Zviedrija), bet sezonāli - vēl uz 4 valstīm (Bulgārija, Horvātija, Maroka, Rumānija).
Balle
Balle (no — 'dejot') ir formāls un svinīgs deju sarīkojums, kas no citiem sarīkojumiem atšķiras ar lielāku spožumu un stingrāku etiķeti. Mūsdienās ballē izpildāmo deju repertuāra obligāta sastāvdaļa ir lēnais valsis, lēnais un ātrais fokstrots, tango un Vīnes valsis.
14. gadsimts
Viduslaikos deja uzplauka, radās pirmās balles. Galantajiem bruņiniekiem bija jābūt prasmīgiem kā kara laukā, tā arī galma mākslās, bija jāprot izpatikt dāmām. Pilīs un muižās tika rīkotas lielās balles. Galma balles dejas sakņojās tautas dejās, kuras tika adaptētas un rafinētas. 14. gadsimta balle nebija patstāvīgs pasākums, bet vienmēr sekoja kā rekreācija pēc ceremoniāliem vai reliģiskiem rituāliem vai svētkiem.
Cik zināms, pirmā balle notika Francijā, Amjēnā, 1385. gadā, laulājot Kārli VI ar Izabellu. Pasaules balles deju centrs sākotnēji bija Parīze. Slavenākā 14. gadsimta masku balle, gan sliktā nozīmē, notika 1393. gada 29. janvārī Parīzē, Sent-Pola viesnīcā. Neuzmanīgi rīkojoties ar uguni, aizdegās dažu viesu masku tērpi, kuros toreiz bija parasts dejotājus iešūt.
15. gadsimts
Viduslaikiem pārejot renesansē, kultūra kļuva neatkarīga no reliģijas. Dejās sākas jauns laikmets. Dejas māksla atdalījās no rekreācijas dejas.
16. gadsimts
Balles tradīciju izkopa Katrīna Mediči. Viņa rīkoja līdz tam neredzēta krāšņuma balles, ar mērķi radīt piemērotu augsni savām sarežģītajām diplomātiskajām intrigām. No Francijas balle ieviesās arī pārējos Eiropas galmos. Francijā radušās ir arī zaļumballes, kas mūsdienās Latvijā notiek katrā pagastā.
17. gadsimts
17. gadsimtā mainījās dejas temperaments. Tās kļuva lēnākas, izzuda palēcieni, kāju izspērieni, pēdas palika kontaktā ar grīdu, kas ir raksturīgi mūslaiku balles dejām. Radās dejotāju līganā pacelšanās un nolaišanās. Galminieki vairs nebija labākie dejotāji, viņi bija spiesti piekāpties profesionālo dejotāju priekšā.
18. gadsimts
1703. gadā cars Pēteris I ieviesa Eiropas parauga balles arī Krievijā. 18. gadsimta gaitā vecās aristokrātiskās galma dejas pamazām atkāpās. Radās tirgotāju un baņķieru šķira, kuru jauniegūtā bagātība ļāva rīkot pašiem savas balles. Pēc Franču revolūcijas balles kļuva pieejamas visām sabiedrības šķirām, kam bija nauda, ne tikai aristokrātijas pārstāvjiem. Pirmā publiskā maksas balle notika 1715. gadā Parīzē.
19. gadsimts
Menuetu nomainīja valsis. Valsis tika pilnībā dejots slēgtajā satvērienā, un šis fakts izraisīja lielu sabiedrisku skandālu. 1816. gadā prinča reģenta Džordža IV ballē Londonā tas ieguva oficiālu atzīšanu, jo tajā valsi pirmoreiz publiski dejoja karaliskas izcelsmes personas.
20. gadsimts
Ap 1910. gadu radās iespējas dejot ne tikai balles sezonā, kā līdz šim, bet visu cauru gadu. Ballē sajaucās aristokrātija un bagātnieki ar strādniekiem un kalpotājiem.
20. gadsimts atnesa daudz jaunu deju, kas balstījās uz regtaima mūziku, un ap 1913., gadu dejošana atkal kļuva ļoti populāra. Ņujorkā vien bija ap 700 deju zāļu.
1914. gadā Londonas Karaliskajā Albertholā notika „Šekspīra balle” — Anglijas visu laiku lielākā masku balle. Ballēs ienāca tango un fokstrots. Balles deju centrs pamazām pārvietojās uz Angliju, un tā kļuva par vadošo deju nāciju. 1920.-21. gadā Anglijā notiek pirmās neformālās deju skolotāju konferences. Anglijā tika radīts mūsdienu pasaulē pieņemtais balles deju stils. Pasaule pārņēma arī šī deju veida nosaukumu: „ballroom dancing”, tulkojumā „balles dejas”. Kopš tā laika balles nav iedomājamas bez klasiskajām angļu stila balles dejām — lēnā valša, tango, fokstrota un Vīnes valša.
Stipru triecienu balles dejas visā pasaulē saņēma 20. gadsimta otrajā pusē. 1955. gadā milzu panākumus pasaulē guva solo deja tvists, 1970. gados populāras bija solo dejas pie disko mūzikas. Pāru dejas atkāpās otrajā plānā, tās vairs dejoja „tikai vectētiņi un vecmāmiņas”.
Tomēr koledžās un universitātēs ASV un visā pasaulē 1980. gados sāka atdzimt balles dejas un balles. ASV prezidents Ronalds Reigans un viņa sieva Nensija Baltajā namā ieviesa konservatīvismu un eleganci. Prezidents bija balles deju advokāts, sponsors un draugs. Ronalds Reigans pasludināja septembra 3. nedēļu par Nacionālo Balles deju nedēļu.
Balles Latvijā 20. gadsimtā
Pēc Otrā pasaules kara 1950. gados balles Latvijā saņēma gandrīz nāvīgu sitienu. PSRS okupācijas varai nepatika baļļu rīkošanas tradīcija, nevēlams kļuva arī pats vārds „balle”, jo balle skaitījās buržuāziskās iekārtas palieka. Vārdnīcās un masu medijos ar cenzūras palīdzību tika izkropļota vārda „balle” nozīme. Termina „balles dejas” vietā latviešu valodai tika uzspiests termins „sarīkojumu dejas”.
Balles pasaulē
Balles galvaspilsēta mūsdienās ir Vīne. Tur katru gadu notiek vairāk kā 450 balles.
Balles Latvijā
21. gadsimta sākums Latvijā iezīmējas ar pastiprinātu interesi par ballēm un balles dejām. Notiek sekmīgi centieni atjaunot baļļu tradīciju. Balles rīko:
Dejas stils
Balles deju pamati ir jāzina visiem balles apmeklētājiem. Doties uz balli, nemaz neprotot dejot, nav pieklājīgi.
Mūsdienu ballēm ir raksturīga dejas improvizācija — dejotāju pāri brīvi kombinē dejas figūras, izejot no savām prasmēm un pieejamā grīdas laukuma lieluma. Lai varētu improvizēt, pārī notiek vadīšana un sekošana.
Apģērbs
Ballē apmeklētājiem ir jāievēro rīkotāju norādītais apģērba kods. Svarīgāki apģērba kodi ir: Daudzās ballēs apmeklētāji, kas nav ģērbušies saskaņā ar rīkotāju noteikto apģērba kodu, netiek ielaisti.
Baļļu klasifikācija
Balles iedalās slēgtajās ballēs un publiskajās ballēs. Slēgtajās ballēs apmeklētāji ierodas tikai ar rīkotāju ielūgumiem, bet publiskajās ballēs apmeklētāji iegādājas biļetes. Saņemot ielūgumu, ir nepieklājīgi nepaziņot rīkotājiem par ierašanos vai neierašanos ballē. Ja rīkotāji to vēlas, apmeklētājiem jānosūta rīkotājiem atbildes karte.
Pie slēgtajām ballēm pieder Latvijas studentu korporāciju rīkotās balles. Katra korporācija rīko balli reizi gadā. Pirms balles notiek dalībnieku dejot apmācība. Jau kopš 19. gadsimta korporāciju balles tiek atklātas ar polonēzi un tai sekojošu valsi. Katram korporācijas dalībniekam gadā ir jāapmeklē vismaz 3 balles. Korporāciju balles notiek saskaņā ar pirmās neatkarīgās Latvijas laikā iedibinātām tradīcijām.
Atšķirībā no ballēm „deju vakari” vai ”dejas”, notiek regulāri, parasti vienu reizi mēnesī. Deju vakarā vai dejās var dejot gan balles dejas, gan arī cita veida dejas, piemēram, var tikt rīkots „līnijdeju vakars”, vai „dejas rokenrola ritmos”.
Sporta deju skolu praktiskie vakari nav balles, jo tajos netiek ievēroti balles deju 2 svarīgākie principi – dejošana ar nepazīstamu partneri, un deju figūru un to apvienojumu radoša improvizācija.
Balles mūzika
Ballē skan balles deju mūzika dzīvajā izpildījumā. Kvalificēti mūziķi atskaņo ballē nepieciešamo deju repertuāru pareizā skaļumā, taktsmērā, ritmā un tempā. Balles pavadījumam vispiemērotākais ir specifisks mūzikas stils, kas saucas „strikta tempa mūzika”.
Deju repertuārs
Balles Latvijā tiek tradicionāli atklātas ar polonēzi, kuru dejo tikai cienījamākie balles viesi, ja apmeklētāju ballē ir daudz. Balles repertuāra mugurkauls ir klasiskās Eiropas un Amerikas soļojošās un rotējošās dejas: lēnais valsis, tango, Vīnes valsis, ātrs, vidējs un lēns fokstrots Kā izņēmums balles repertuārā var tikt ietvertas dažas Latīņamerikas dejas: samba, rumba, ča-ča-ča, un dažas Ziemelamerikas dejas – svings, hāstls.
Pārlieku sarežģītas, enerģiskas vai erotiskas dejas, kā arī reģionālas nozīmes dejas dejošanai ballē nav piemērotas, gan kustības ierobežojošo vakartērpu dēļ, gan ētisku apsvērumu dēļ, gan ierobežoto izmēru deju zāles un daudzo dejotāju pāru dēļ. Te jānosauc sporta deju lēnais fokstrots, pasodoble, rokenrols, džaivs, zviedru bugi, lindijs, lambada, bačāta, salsa. Svinīgā ballē nav vietas disko dejām, hip-hop dejām, breika dejām, līnijdejām, vēderdejām, tautas dejām un citām. Tās ir dejojamas citos tērpos, citās vietās un pie citas mūzikas, piemēram, diskotēkās vai naktsklubos.
Igors Kļaviņš
Igors Kļaviņš (dzimis 1993. gada 16. septembrī) ir Latvijas politiķis, Rīgas domes deputāts. Pārstāv partiju "Progresīvie".
Weiseronyssus persicus
Weiseronyssus persicus ir ērcīšu suga no Diplogyniidae dzimtas. Parazitē uz komposta degunradžvaboles segspārnu virsmas. Sastopama Irānā.
Igors Kļaviņš
Politiskā darbība
No 2019. līdz 2021. gadam bijis partijas "Progresīvie" valdes loceklis.
Kandidējis 2020. gada Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās, sākotnēji nav ticis ievēlēts, taču 2022. gada novembrī, Antoņinai Ņenaševai un Edmundam Cepurītim kļūstot par 14. Saeimas deputātiem, ieguvis Rīgas domes deputāta mandātu.
Rīgas domē strādā Izglītības, kultūras un sporta, kā arī Pilsētas īpašuma komitejā.
Coleolaelaps rhinocerotis
Coleolaelaps rhinocerotis ir gamazīdo ērcīšu suga no Laelapidae dzimtas. Parazitē uz komposta degunradžvaboles virsmas, un barojas ar šās vaboles olām. Sastopama Irānā, Indonēzijā. Pirmo reizi suga tika aprakstīta 1925. gadā no Ambonas salas (sala, kas ietilpst Moluku salās) Indonēzijā.
Lāča mednieki
"Lāča mednieki" bija Latvijas nacionālo partizānu grupa, kuru vadīja Tālrīts Krastiņš. "Lāča mednieku" grupa sastāvēja no 22 cilvēkiem, tās galvenais mērķis bija veikt atentātu pret kolaboracionistu un Latvijas PSR Tautas komisāru padomes priekšsēdētāju Vili Lāci.
1946. gada vasarā "Lāča mednieki" uzzināja Viļa Lāča auto maršrutu uz Jūrmalu un, sagaidot to mežā pie Bulduriem, atklāja pret to uguni, tomēr Lāča tobrīd tur nebija. 1947. gada oktobrī grupa nolēma veikt otru atentāta mēģinājumu. Pēc plāna Tālrītam Krastiņam bija jāpiebrauc pie Lāča mājas Kirova ielā un jānonošauj viņš, kad tas būtu izgājis no mājas, tomēr atentāta rītā grupu arestēja VĀK darbinieki. 1948. gadā Baltijas kara apgabala tiesa par "politisku darbību pret padomju varu" notiesāja visus grupas dalībniekus uz 25 gadiem Gulagā katru.
Rokija Horora šausmu šovs
Rokija Horora šausmu šovs (en) ir 1975. gada muzikāla šausmu komēdija, kas balstīta uz 1973. gada tāda paša nosaukuma muzikālu izrādi. Filmas režisors un viens no scenārija autoriem ir Džims Šarmans. Galvenās lomas filmā atveido Tims Karijs, Sūzana Sarandona un Berijs Bostviks. Filmas pirmizrāde notika.
Filmas galvenie varoņi ir nesen saderinājies pāris Breds un Dženeta, kuru mašīna salūst netālu no kādas pils. Breds un Dženeta dodas meklēt palīdzību uz šo pili, tomēr atrod tajā svešniekus sarežģīti veidotos tērpos, kuri atzīmē gadskārtēju sanāksmi.
Rīgas Mākslas un mediju tehnikums
Rīgas Mākslas un mediju tehnikums (RMMT) ir dibināts 1989. gadā kā '''Rīgas 74. profesionāli tehniskā vidusskola „Daiļrade”'''. Vēlāk tas tika pārsaukts par Rīgas Amatniecības vidusskolu, bet kopš 2016. gada iestāde ir ieguvusi PIKC statusu un tika nosaukta par Rīgas Mākslas un mediju tehnikumu. Rīgas Mākslas un mediju tehnikums ir Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministrijas pakļautībā esoša izglītības iestāde, kura īsteno vidējo-profesionālo izglītību un mūžizglītības programmas.
Skola atrodas Imantas apkaimē Jūrmalas gatvē 96 Rīgā.
Mediju mākslas nodaļa
Dizaina nodaļa
Tekstilmākslas un apģērbu dizaina nodaļa
RMMT vadība
Direktors Jānis Gaigals no 1989. gada līdz 1996. gadam
Direktore Maija Vanaga no 1996. gada līdz 2020. gada 23. oktobrim
Direktors Gvido Zilūzis kopš 2020. gada 26. oktobra
Vēsture
1989. gadā nodota ekspluatācijā ēka, kurā uzsāka darbību Rīgas 74. profesionāli tehniskā vidusskola „Daiļrade”. Vēlāk tā tika pārsaukts par Rīgas Amatniecības vidusskolu.
2016. gadā Rīgas Amatniecības vidusskola iegūst PIKC statusu un tika nosaukta par Rīgas Mākslas un mediju tehnikumu.
2017. gadā Valsts Izglītības attīstības aģentūra rīkoja pirmo jauno profesionāļu konkursu „Skills Latvia”, kur tehnikums apliecināja augsto izglītības kvalitāti, iegūstot 9 godalgotas vietas. Tā paša gada pavasarī notikušajā Latvijas apģērba dizaina mācību programmu konkursā Madonā tika gūta pirmā vieta. Savukārt, rudenī Latvijas Dizaineru savienības rīkotajā „LDS Gada balva dizainā 2017” Lietu dizaina kategorijas Dizaina paraugu apakškategorijā ar tekstilizstrādājumu kolekciju tika iegūta 1. vieta, bet skolu konkursa Saziņas dizaina kategorijas Interjera dizaina apakškategorijā 3. vieta.
2018. gadā Valsts Izglītības attīstības aģentūras rīkotajā jauno profesionāļu konkursā „Skills Latvia 2018” audzēkņi vēlreiz apliecināja tehnikuma augsto izglītības kvalitāti, iegūstot 5 godalgotas vietas, trīs no tām „zelta”. Gada izskaņā Starptautiskajā profesionālās izglītības iestāžu izglītojamo profesionālās meistarības apdares darbu profesiju konkursā flīzēšanā Rīgas Mākslas un mediju tehnikums ieguva 1. vietu.
2019. gads aizsākās ar panākumiem Valsts konkursā Latvijas profesionālās vidējās izglītības mākslas un dizaina izglītības programmu audzēkņiem „Kustīgs attēls multimediju vidē”, kuru organizē Latvijas Nacionālais Kultūras centrs. Šajā konkursā tika iegūtas dažādās kategorijās divas II. vietas, divas III. vietas, bet topošais videooperators Arvis Belovs ieguva I. vietu. Konkursā Knauf Junior Trophy Latvija 2019 RMMT komanda ieguva II. Vietu starp Latvijas spēcīgākajām Apdares darbu tehniķus sagatavojošajām mācību iestādēm.
Helvijs Stengrēvics
Helvijs Stengrevics (1962) ir latviešu komponists, pianists un mūzikas pedagogs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1962. gada 12. maijā Rīgā mūziķu ģimenē (Olita Stengrevica (dzimusi Vēvere) mūzikas pedagogs un Latvijas Radio kora māksliniece, Normunds Stengrevics- Vijolnieks, Latvijas Valets Simfoniskā orķestra un Radio Džeza un vieglās muzikas orķestra mākslinieks, aranžētājs.) Helvijs mācījās klavierspēli Pāvula Jurjāna mūzikas skolā, vēlāk Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā. Studēja Latvijas konservatorijas klavieru klasē. Pēc studiju beigām 1986. gadā viņš sāka strādāt LPSR Valsts Filharmonijā par pianistu, darbojās Žorža Siksnas pavadošajā ansamblī un Vjačeslava Mitrohina ansamblī "ARS", izveidoja trio "HEI", kura dalībnieki bija Rita Trence, Valdis Indrišonoks un Ēriks Balodis. Sadarbībā ar Armandu Alksni tapa ar klasiskās mūzikas apdarēm mūzikas albums Class x., arī vijolnieka Raimonda Ozola albumā "Starp debesīm un Zemi" ir vairāki Helvija aranžēti klasisikās mūzikas skaņdarbi.
Amore & Vita
Amore & Vita (UCI kods AMO) ir 1989. gadā dibināta kontinentālā riteņbraukšanas komanda. Šobrīd tā reģistrēta Ukrainā un piedalās UCI Continental Circuits sacensībās.
Komandas vēsture
Komandas vēsture sniedzas līdz 1948. gadam, kad Lorenco Fanīni nodibināja amatieru komandu. Komandas vietnē apgalvots, ka šī ir "vecākā profesionālā riteņbraukšanas komanda pasaulē." 1984. gadā komanda kļuva par profesionālu komandu un mainīja nosaukumu uz Fanini-Wührer.
1989. gadā komandai bija audience Vatikānā pie pāvesta Jāņa Pāvila II un komandas vadītājs Ivano Fanīni sportistiem lika valkāt formas ar uzrakstu "Abortiem nē". Pēc tam komandu pārsauca par Amore e Vita (no itāļu valodas: Mīlestība un dzīvība vai Mīlestība dzīvībai).
Velta Puriņa
Velta Puriņa (dzimusi 1959. gada 19. septembrī) ir latviešu žurnāliste un raidījumu vadītāja.
Amore & Vita
Komandas vēsture
2009. gadā komandu pārstāvēja Čeds Gerlahs, kurš pēc daudzsološas sportista karjeras sākuma vairākus gadus bija pavadījis kā bezpajumtnieks un no narkotikām atkarīgais.
Velta Puriņa
Biogrāfija
Dzimusi 1959. gada 19. septembrī.
Amore & Vita
Komandas vēsture
2019.—2020. gadā komanda bija reģistrēta Latvijā, sastāvā iekļaujot arī sešus Latvijas sportistus.
Velta Puriņa
Biogrāfija
Pēc pirmās profesijas V. Puriņa ir vēsturniece.
Amore & Vita
Dopinga pārkāpumi
1999. gada Tour de Suisse Fanīni atlaida Timotiju Džonsu un Masimo Džimondi pēc tam, kad tie neizgāja hematokrita pārbaudes.
Velta Puriņa
Biogrāfija
Popularitāti V. Puriņa ieguva Atmodas laikā, kad Augusta puča laikā televīziju ieņēma Rīgas OMON, un viņa "Panorāmas" studijā atvadījās no skatītājiem. Pati viņa par to saka: "Īstenībā man bija ļoti bail. Bet es biju darbā, man bija jāinformē sabiedrība. Palīdzēja apziņa, ka mani bērni ir drošībā laukos, jo skolā bija vasaras brīvdienas. Bail bija, bet darbs uzliek pienākumu."
Amore & Vita
Dopinga pārkāpumi
2004. gadā Fanīni piedāvāja līgumu Deividam Millaram un Hesusam Mansano pēc tam, kad viņi atzinās dopinga lietošanā.
Velta Puriņa
Biogrāfija
Kanālā TV24 vada raidījumu "Dienas personība ar Veltu Puriņu".
Amore & Vita
Dopinga pārkāpumi
2011. gadā, kad Vacansoleil komanda atlaida Rikardo Riko par dopinga pārkāpumiem, Fanīni piedāvāja viņam vietu savā komandā, ja viņš nožēlotu savus nodarījumus. Nosacījumi iekļāva arī auskaru, pīrsingu un zobā inkrustētā dimanta izņemšanu. Sadarbība beigās netika noslēgta un Riko pievienojās Meridiana–Kamen komandai.
Velta Puriņa
Personīgā dzīve
V. Puriņai ir divas meitas un mazmeita.
Jānis Bordāns
Jānis Bordāns (dzimis Balvos) ir latviešu advokāts un politiķis, bijušais Latvijas tieslietu ministrs (2012—2014; 2019—2022) un Ministru prezidenta biedrs. Bijis vairāku politisko partiju biedrs, 2014. gadā izveidoja partiju "Konservatīvie" (iepriekš Jaunā konservatīvā partija) un kļuva par tās līderi, no tās saraksta ievēlēts 13. Saeimā. Pēc neveiksmes 14. Saeimas vēlēšanās pārtraucis aktīvu politisko darbību.
Biogrāfija
Jānis Bordāns ir dzimis Balvos.
Izglītība
Vidējo izglītību ieguvis Rīgas 39. vidusskolā, ko beidzis 1985. gadā. 1992. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti ar grādu tiesību zinātnēs. J. Bordāns pārvalda latviešu, angļu un krievu valodu.
Darba gaitas
No 1990. līdz 1992. gadam strādājis Rīgas pilsētas Vidzemes priekšpilsētas prokuratūrā, darbojies Latvijas Ārējās tirdzniecības ministrijas Starpvalstu līgumu nodaļā (1992—1993). No 1993. līdz 1996. gadam strādājis Maijas Sibillas Blaubergas zvērinātu advokātu birojā par advokāta palīgu.
Vēlāk līdz 1996. gadam J. Bordāns bija Latvijas Televīzijas ģenerāldirektora padomnieks tiesiskajos jautājumos. 1996. gada bija māceklis Londonas juridiskajā birojā "Linklaters & Paines". Kopš 1996. gada ir zvērināts advokāts.
Privātā dzīve
Kopš 1990. gada precējies ar Ingeborgu Bordāni. Abu laulībā dzimuši trīs dēli. Aizraujas ar austrumu cīņām.
Politiskā darbība
J. Bordāns aktīvi iesaistījies Atmodas procesos, no 1989. gada darbojies Latvijas Tautas frontē.
1993. gadā J. Bordāns kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās no apvienības "Latvijas Ceļš" saraksta, taču netika ievēlēts. 1994. gadā kļuva par 5. Saeimas deputātu ar "mīksto mandātu" uz aptuveni gadu Jāņa Vaivada vietā, kurš ieņēma izglītības ministra amatu. Neveiksmīgi kandidējis no "Latvijas Ceļa" saraksta 6. Saeimas vēlēšanās 1995. gadā un 1997. gada Rīgas domes vēlēšanās.