cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georga Zeme
Vēsture
Salas piekrasti 1880. gadā atklāja angļu pētnieks Bendžamins Smits (Benjamin Leigh Smith), kas ar kuģi EIRA apsekoja salas dienvidrietumu piekrasti, dodot vārdus vairākiem zemesragiem. Ledus apstākļu dēļ tālāka izpēte ziemeļu virzienā nebija iespējama (šaurums starp salām netika atklāts), tādēļ ekspedīcijas kartēs tā bija kopīgi ar tālāk rietumos esošo salu atzīmēta kā Aleksandras Zeme. Detālu salas izpēti un aprakstu 1897. gada pavasarī veica Frederika Džeksona (Frederick George Jackson) un Alfreda Hermsvorta (Alfred Harmsworth) ekspedīcija, kas to nodēvēja par Prinča Džordža Zemi (Prince George Land) par godu Velsas princim Džordžam, vēlākajam Lielbritānijas karalim Džordžam V.
Brasla upīte
Brasla upīte ir Zaņas labā krasta pieteka Saldus novadā. Iztece - no Lielā Striķu purva dienvidiem. Tek rietumu virzienā. Ietek Zaņā pie Leju mājām. Brasla upīti šķērso valsts autoceļš P105 (Butnāri–Saldus–Ezere).
Briežu strauts
Briežu strauts var būt:
Kas tie tādi, kas dziedāja
Kas tie tādi, kas dziedāja ir populāra latviešu tautasdziesma Dāvida Cimzes apdarē, kas izdota dziesmu krājuma "Dziesmu rota" otrajā burtnīcā ar nosaukumu “Lauka puķes” 1872. gadā.
Šīs klaušu laiku dziesmas harmonizējums ir tik smalki un reizē vienkārši darināts, ka jābrīnās, kā to spēja veikt vienkāršs skolotājs, kas pie profesionāla mūziķa nebij mācījies nevienu dienu.
Vēsture
Skolotājs Dāvids Cimze palīdzēja savam brālim Jānim Cimzem sastādīt un izdot krājumu „Dziesmu rota”, kura divas burtnīcas iznāca neilgi pirms Dāvida Cimzes nāves. Dziesmu dziedāja Pirmo Vispārīgo latviešu Dziedāšanas svētku laicīgo dziesmu koncertā, pēc tam arī 1895. gada IV Vispārējos latviešu Dziesmu un Mūzikas svētkos Jelgavā un 1910. gada V Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos.
"Kas tie tādi, kas dziedāja" ir iekļauta 1993. gadā iznākušajā postfolkloras grupas "Iļģi albumā "Bāreņu dziesmas".
Brazīlijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Brazīlijas sportisti, kuri ir ieguši olimpiskās medaļas. Līdz šim Brazīlija olimpiskās medaļas ir izcīnījusi tikai vasaras olimpiskajās spēlēs. No olimpiskajiem sporta veidiem visvairāk medaļu ir izcīnīts džudo, burāšanā un vieglatlētikā. No sportistiem visvairāk medaļu ir ieguvuši burātāji Roberts Šeids un Torbens Graels, katrs pa piecām olimpiskajām medaļām.
Komandu uzskaitījums
Iekļautas tikai tās komandas, kas startējušas kā nacionālās komandas, komandu sporta veidos.
Sportistu uzskaitījums
Iekļauti tie sportisti, kas olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas pārstāvot Brazīliju.
Zaļā Ceturtdiena
Zaļā Ceturtdiena (la) ir kristiešu svētki, ko tradicionāli atzīmē ceturtdienā pirms Lieldienām. Tā ir piektā Klusās nedēļas diena, un pēc tās nāk Lielā Piektdiena. Saskaņā ar Jauno Derību, Zaļajā Ceturtdienā notika pēdējais vakarēdiens — Jēzus Kristus pēdējā maltīte kopā ar apustuļiem pirms krustā sišanas.
Zaļā Ceturtdiena ir laika posmā no 19. marta līdz 22. aprīlim. Austrumu kristietībā Zaļā Ceturtdiena ir laika posmā no 1. aprīļa līdz 5. maijam. Katru gadu Zaļā Ceturtdiena iekrīt citā datumā.
Mitveida
Mitveida (de) ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Cšopavas upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1209. gadā. Attīstījusies kā tekstilrūpniecības centrs.
Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Pilsētā atrodas 1867. gadā dibinātā tehniskā universitāte — Mitveidas Augstskola (Hochschule Mittweida).
Cilvēki
Mitveida ir riteņbraucēja Andreasa Klēdena (Andreas Klöden, 1975) un aktrises Antjes Traues (Antje Traue, 1981) dzimtā pilsēta.
Mitveidas Augstskolā mācījies "Audi" pamatlicējs Augusts Horhs (August Horch, 1868—1951).
Namdari
Namdari ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P840, Kujas upes krastā.
Pēniga
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 981. gadā.
Nīderlandes futbola izlase 2014. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: Luijs van Gāls
Gurugrāma
Gurugrāma (en, hi — "guru ciems"), līdz pārdēvēšanai 2016. gadā Gurgāona, ir Harjānas štata lielpilsēta Indijas ziemeļos. Tā atrodas Indas-Gangas līdzenumā, aptuveni 30 km uz dienvidrietumiem no Indijas galvaspilsētas Ņūdeli un kā tās pavadoņpilsēta ietilpst Deli Nacionālajā galvaspilsētas reģionā. Tehnoloģiju centrs.
Briežu strauts (Zaņas pieteka)
Briežu strauts ir Zaņas kreisā krasta pieteka Saldus novadā. Iztece - no Briežu purva. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Zaņā lejpus Zaņenieku mājām. Briežu strautu vidustecē šķērso valsts autoceļš V1162 (Saldus–Kūdras).
Aptacieši
Aptacieši (arī Aptacīši) ir ciems Vārkavas novada Rožkalnu pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā 13,1 km no pagasta centra Rimicāniem, 9 km no novada centra Vecvārkavas un 220,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V682 (Špoģi–Arendole–Vecvārkava–Sīļi), Dubnas kreisajā krastā.
Vainadzītes
Vainadzītes (la) ir ģints tauriņziežu dzimtā, kuras dabiskais izplatības areāls ir Kanāriju salās un Eirāzijā — Eiropā no Vidusjūras līdz Turkmenistānai un Somālijas ziemeļos. Dažas klasifikācijas sistēmas daļu vainadzīšu sugu ir pārvietojušas uz Securigera ģinti, tādēļ, atkarībā no informācijas avota un autora, ģints sugu skaits var būt mainīgs — no 8 līdz 24.
Celtnieks (Tīnūžu pagasts)
Celtnieks ir vasarnīcu ciems Ogres novada Tīnūžu pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļrietumos Mazās Juglas labajā krastā 8 km no pagasta centra Tīnūžiem, 13,5 km no novada centra Ogres un 34 km no Rīgas. Dažkārt tiek pieskaitīts upes kreisajā krastā esošajiem Dobelniekiem. Ciemā atrodas viesu nams «Meimuri».
Vainadzītes
Sugas
Plašākās klasifikācijas sistēmas ģintī iekļauj šādas sugas:
Ksilofons
Ksilofons (el, xylon — ‘koks, koksne’, φωνή, phōnē — ‘skaņa’) ir sitamais mūzikas instruments. Instruments sastāv no koka plāksnītēm, kas iedobtas no apakšas, sakārtotas divās—četrās rindās. Plāksnītes ir hromatiski noskaņotas. Pa tām sit ar divām koka vālītēm.
Mūzikas instruments, iespējams, cēlies Dienvidaustrumu Āzijā vai Okeānijā. Eiropā pirmoreiz pieminēts 1511. gadā. Ksilofonam ir vairāki paveidi. Tie ir dažāda lieluma.
Ūdri (Liezēres pagasts)
Ūdri ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Rohlica
Cilvēki
Rohlica ir peldētājas Ineses Dīrsas (Ines Diers, 1963) un vieglatlēta Dāvida Štorla (David Storl, 1990) dzimtā pilsēta.
16. gadsimtā vietējā skolā mācījās humānists Petrs Apiāns (Petrus Apianus, 1495-1552).
Šindži Murai
Nacionālā izlase
!Kopā||5||0
Briežu strauts (Mazās Zaņas pieteka)
Briežu strauts ir Mazās Zaņas labā krasta pieteka Saldus novadā uz rietumiem no Pūteļkalna. Tek dienvidu virzienā.
Maija Sandu
Maija Sandu (Maia Sandu; dzimusi ) ir Moldovas politiķe, kopš 2020. gada 24. decembra ir Moldovas prezidente. 2019. gadā piecus mēnešus viņa bija Moldovas premjerministre. Pirms tam viņa ir bijusi Moldovas izglītības ministre. Sandu ir partijas "Darbība un solidaritāte" priekšsēdētāja.
Dzīvesgājums
1994. gadā Maija Sandu absolvēja Moldovas Ekonomiskās izglītības akadēmiju Pārvaldības fakultātē. 1994. gada 1. jūlijā Maija Sandu kļuva par Moldovas Ekonomikas ministrijas Ārējo ekonomisko attiecību departamenta Sadarbības ar Eiropas Savienību un Melnās jūras baseina valstīm nodaļas galveno speciālistu. No 1995. līdz 1998. gadam viņa studēja Valsts pārvaldes akadēmijā, iegūstot maģistra grādu starptautiskajās attiecībās. 1996. gada jūnijā Sandu sāka strādāt par konsultantu Sadarbības ar starptautiskajām ekonomiskajām organizācijām galvenajā pārvaldē. 1997. gadā viņu iecēla šīs pārvaldes vadītāja vietnieka pienākumu izpildītāju. 1997. gadā Maija Sandu sāka strādāt Pasaules bankas pārstāvniecībā Kišiņevā par konsultanti, bet 1999. gadā viņa kļuva par ekonomisti. 2005. gadā Sandu kļuva par Moldovas Ekonomikas ministrijas Makroekonomiskās politikas attīstības programmu galvenās pārvaldes direktori. 2007. gadā no marta līdz septembrim viņa bija ANO programmas Moldovas attīstībai programmu koordinatore. Pēc tam viņa bija centrālās publiskās pārvaldības reformas konsultante. 2010. gadā Maija Sandu ASV absolvēja Kenedija Pārvaldīšanas skolu, iegūstot maģistra grādu publiskajā administrācijā. Pēc tam līdz 2012. gadam viņa bija Pasaules bankas izpilddirektora padomniece.
2012. gada 24. jūlijā Maija Sandu kļuva par Moldovas izglītības ministri. Viņa sāka ieviest izglītības reformas. Mainījās nacionālo eksāmenu norises kārtība. Tika pastiprināta eksāmena kārtošanas procesa kontroles sistēma, daudzos bakalaura grāda eksāmena kārtošanas centros tika uzstādīti metāla detektori, visas auditorijas tika aprīkotas ar videonovērošanas kamerām. Ja tika pamanīta norakstīšana, eksaminācijas darbi tika anulēti, un tika atņemtas tiesības kārtot eksāmenus papildu sesijā.
2014. gada beigās vispārējai apspriešanai tika nodots jauns izglītības kodekss. Saskaņā ar šo projektu izglītība būtu obligāta līdz 18 gadu vecumam, bet skolu direktori varētu palikt amatā tikai divus termiņus pēc kārtas, angļu valodas apgūšana kļūtu obligāta, bet krievu valodu varētu mācīties pēc izvēles. Papildus tam tika piedāvāta jauna Eiropas burtu tipa vērtēšanas sistēma augstskolās. Izglītības kodeksa projekts paredzēja jaunu institūciju izveidošanu atestācijai un izglītības kvalitātes nodrošināšanai dažādos posmos, proti, Nacionālo skolas inspekciju un Nacionālo profesionālās izglītības kvalitātes nodrošināšanas aģentūru, augstākās izglītības sistēmā — Stratēģiskās un institucionālās attīstības padomi, bet vidējās izglītības līmenī — Mācību iestādes administratīvo padomi.
Pēc Kirila Gabriča valdības atkāpšanās Moldovas Liberāli demokrātiskā partija izvirzīja Maiju Sandu par premjerministru. Viņas kandidatūru neatbalstīja citas partijas, kas veidoja valdošo "Aliansi par Eiropas integrāciju 3". 2015. gada 30. jūlijā tika apstiprināta jaunā valdība, bet Maija Sandu nebija tajā iekļauta.
2015. gada nogalē Maija Sandu paziņoja par savas proeiropeiskas politiskās kustības "Izdari /soli/ ar Maiju Sandu" izveidi. Vēlāk šī kustība pārtapa par partiju "Darbība un solidaritāte". 2016. gada 16. maija dibināšanas kongresā Maija Sandu vienbalsīgi ievēlēja par priekšsēdētāju.
2016. gada rudenī partija Maiju Sandu izvirzīja par Moldovas prezidenta kandidāti 30. oktobra vēlēšanām. 15. oktobrī oficiāli paziņoja, ka Maija Sandu ir kandidāte no labēji centriskajiem opozīcijas spēkiem (partija "Darbība un solidaritāte", platforma "Cieņa un patiesība", Liberāli demokrātiskā partija). 2016. gada 30. oktobrī prezidenta vēlēšanu pirmajā kārtā ar 38,71 % balsu Sandu ieņēma otro vietu. Prezidenta vēlēšanu otrajā kārtā 2016. gada 13. novembrī ar 47,89 % balsu rezultātu Maija Sandu, ieņemdama otro vietu, piekāpās sociālistam Igoram Dodonam.
2019. gada februārī tika ievēlēts parlaments, bet tam ilgu laiku neizdevās izveidot jaunu valdību. 7. jūnijā Konstitucionālā tiesa nolēma, ka būs jārīko jaunas parlamenta vēlēšanas, ja trīs mēnešu laikā (no parlamenta vēlēšanu rezultātu paziņošanas 9. martā) netiks izveidots jauna valdība. 8. jūnijā par premjerministru tika ievēlēta Maija Sandu. Tas notika dienu pēc 90 dienu termiņa laika, bet dienu pirms trīs mēnešu perioda. Tā kā prezidents Igors Dodons neatlaida parlamentu, Konstitucionālā tiesa 9. jūnijā Dodonu atbrīvoja no amata, par prezidenta pienākumu pildītāju ieceļot līdzšinējo premjerministru Pavelu Filipu. Filips parakstīja rīkojumu par parlamenta atlaišanu un paziņoja, ka pirmstermiņa vēlēšanas notiks 6. septembrī. Neatzīstot Konstitucionālās tiesas lēmumu par savu pilnvaru atcelšanu, Dodons atcēla Filipa rīkojumu par parlamenta atlaišanu. 14. jūnijā pēc Nacionālās politiskās padomes sēdes Demokrātiskā partija paziņoja, ka, lai izvairītos no politiskās krīzes, ir pieņēmusi lēmumu atdot varu. Vēlāk Pavela Filipa valdība atkāpās no amata un nodeva varu Maijas Sandas valdībai. 2019. gada 15. jūnijā Konstitucionālā tiesa anulēja savus lēmumus, kas pieņemti no 7. līdz 9. jūnijam.
2019. gada 12. novembrī Moldovas parlaments izteica neuzticību Sandu valdībai. Par šo lēmumu nobalsoja 52 deputāti no 101. Iemesls bija Ministru kabineta iniciatīva par likumdošanu, kas nosaka Moldovas ģenerālprokurora ievēlēšanas procedūru. 14. novembrī par jaunais premjerministru tika ievēlēts par Jons Kiku.
Maija Sandu kandidēja 2020. gada prezidenta vēlēšanās. Vēlēšanu pirmajā kārtā 1. novembrī viņa ieguva 36,16 % balsu. Otrajā kārtā 15. novembrī viņa uzvarēja ar 57,7 % balsu, pārspējot Igoru Dodonu ar 42,2 %.
Biarica
Biarica (fr) ir Francijas pilsēta, kas atrodas valsts dienvidrietumos pie Biskajas līča, Akvitānijas reģionā, Atlantijas Pireneju departamentā. Pilsēta atrodas 35 km attālumā no Spānijas robežas un 783 km attālumā no Francijas galvaspilsētas Parīzes. Pēc 2009. gada datiem Biaricas pilsētas robežās dzīvo 25 397 iedzīvotāji.
Pilsēta ir pazīstams kā populārs sērferu un tūrisma centrs.
Vilsons Palasjoss
Vilsons Roberto Palasjoss Svaso (es, dzimis ) ir bijušais Hondurasas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Hondurasas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis komandas Hondurasā, Anglijā un ASV. Anglijā pārstāvējis Birmingham City, Wigan Athletic, Tottenham Hotspur un Stoke City.
Hondurasas futbola izlases sastāvā debitējis 2003. gadā. Piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Somijas marka
Somijas marka (fi, saīsinājums mk; sv) bija Somijas naudas vienība no 1860. līdz 2002. gadam, kad to aizstāja eiro. Valūtas kods — FIM.
Vēsture
Kad Somijas teritorija ietilpa Zviedrijas valstī, apgrozībā bija zviedru rigsdālers. Kad 1809. gadā Somija nonāca Krievijas pakļautībā, Somijā tika ieviests rublis.
1860. gadā pēc imperatora Aleksandra II dekrēta Somijas lielkņazistē tika ieviesta sava naudas vienība — marka. Sākotnēji viena marka bija ceturtā daļa rubļa. 1865. gadā marka atdalīta no rubļa un piesaistīta starptautiskajam sudraba kursam. 1878. gadā markai tika pieņemts zelta standarts. Marka saturēja 0,290323 gramus zelta, kas atbilda Francijas frankam. Zelta standarts bija spēkā līdz Pirmajam pasaules karam.
1926. gadā Somijas marka atkal tika piesaistīta zelta standartam. 1940. gadā Ziemas kara laikā zelta standarts tika atcelts, un marka piedzīvoja lielu inflāciju. 1946. gadā visas banknotes tika nomainītas pret jaunām, turklāt no banknotēm ar nominālu 500 un vairāk puse tika pārvērsta par valsts aizņēmumu. 1948. gadā Somija pievienojās Starptautiskajam Valūtas fondam un Pasaules Bankai, 1951. gadā marka tika piesaistīta ASV dolāram. 1950. gadu beigās Somijas marka kļuva ārēji konvertējama valūta.
1963. gadā veikta markas denominācija, ieviešot "jauno marku", pret kuru mainīja 100 vecās markas. Pēc Bretonvudas vienošanās sabrukuma 1971. gadā Somijas marka tika piesaistīta valūtu grozam. Mauno Koivisto politikas rezultātā 1980. gados un 90. gadu sākumā markai tika uzturēts ļoti augsts kurss. 1992. gadā Somijas saimniecība piedzīvoja nopietnu lejupslīdi, kas bija saistīta ar Padomju Savienības sabrukumu.
1995. gadā Somija iestājās Eiropas Savienībā un 1996. gadā pievienojās Eiropas maiņas kursa mehānismam ERM, lai vēlāk ieviestu Eiropas valstu kopīgo valūtu eiro. 1999. gada 1. janvārī eiro tika ieviests starpvalstu bezskaidras naudas norēķinos ar fiksētu kursu. 2002. gada 1. janvārī Somijā, kā arī citās eirozonas valstīs apgrozībā nonāca eiro banknotes un monētas. 1. martā par vienīgo maksāšanas līdzekli Somijā kļuva eiro.
Latgolas Vords
Latgolas Vords bija viens no lielākajiem laikrakstiem latgaliešu valodā, ko no 1919. līdz 1940. gadam izdeva Latvijā. Laikraksts vairākkārt mainījis gan izdevniecības vietas gan redaktorus un pat izdevējus, bet laikraksta galvenā ievirze palikusi nemainīga. Tā galvenā mērķauditorija bija latgaliski runājoši latviešu katoļticīgie zemnieki. Laikraksta dibinātāja bija Latgales Zemes padomes sekretāre Valērija Seile.
Vēsture
Pirmais "Latgales Vorda" numurs iznāca 1919. gada 31. jūlija ceturtdienā kā latgaliešu iknedēļas laikraksts. Pirmais laikraksta numurs tika izdots Rīgā, redakcijas mītne atradās toreizējā Aleksandra ielā 37., dzīvoklī nr. 20. Laikraksts tika drukāts Rīgas Lauksaimniecības Centrālbiedrības drukātuvē, Dzirnavu ielā 119. Pirmais laikraksta numurs maksāja 50 kapeikas. To bija iespējams arī abonēt - uz vienu mēnesi (2,50 rubļi) vai līdz gada beigām, maksājot 12 rubļus ar pasūtīšanu un bez pasūtīšanas attiecīgi 2 rubļi un 10 rubļi.
Sākot ar 1920. gadu, laikraksta redakcija pārceļas uz jaunām telpām Rīgā, Baznīcas ielā 27/29, 5. dzīvoklī. Šajā pašā gadā tiek izveidota redakcijas nodaļa Rēzeknē, Lielās ielas un Janapoles ielas stūrī, Janapoles ielā 90. Šajā pašā gadā Rīgas kantorim atkal tiek meklētas jaunas telpas. Tā, kā laikraksts ir Latvijas Romas katoļu baznīcas pārraudzībā, vieta redakcijai tiek atrasta Pils ielā 5, blakus Sāpju Dievmātes katoļu baznīcai, dzīvoklī nr. 9. 1921. gada oktobrī laikraksta redakcija tiek pārcelta uz Rēzekni, tā atrod telpas toreizējā Nikolaja ielā (tag. Atbrīvošanas aleja) 38, kas ir tipogrāfijas "Dorbs un Ziniba" telpas, kur arī tiek iespiests laikraksts. Tā, 1921. gada 5. oktobra laikraksta "Latgolas Vords" nr. 39. tiek izdots nevis Rīgā, bet jau Rēzeknē. Redakcija parūpējas arī par laikraksta izskatu, būtiski mainot tā logotipu. Redakcija šo pārcelšanos pamato ar vēlmi atrasties tuvāk lielākajai daļai lasītāju. Redakcijas adrese mainās līdz ar ielas nosaukuma maiņu - no 1924. gada tās juridiskā adrese ir Atbrīvošanas aleja 38., vēlākos gados pārceļoties šīs pašas ielas namā nr. 29. Līdz 1935. gadam par laikraksta galveno redaktoru strādā P. Rudzīts, bet izdevējs ir A. Pastors. Sākot ar 1935. gada septembri, laikraksts tiek atkal izdots Rīgā. Par izdevēju un galveno redaktoru kļūst dr. A. Žuromskis. Redakcija pārceļas uz telpām Altonovas ielā 6, bet pats laikraksts tiek iespiests A/S RITI, Dzirnavu ielā 57. Tiek kardināli mainīts laikraksta logotips. No 1937. gada jūlija par laikraksta redakcija un kantoris pārceļas uz jaunām telpām, Rīgā, Klostera ielā 19. Par galveno redaktoru un izdevēju kļūst profesors un garīdznieks Henrihs Trops. Laikraksta pēdējais numurs tiek izdots 1940. gada 8. augustā.
Struktūra
21 gada laikā, kad tika izdots laikraksts, tā struktūra būtiski nemainījās. Lielākoties tas sastāvēja no četrām lapām (atsevišķi laikraksta numuri bija uz 3 lapām).
Tematika
Tā kā "Latgolas Vorda" galvenie lasītāji bija Latgales zemnieki, kas 20. gadsimta sākumā bija dziļi ticīgi katoļi, arī laikraksts piedāvāja saviem lasītājiem interesējošas tēmas. Lai gan to var uzskatīt par vispārīgu iknedēļas notikumu izklāstu Latgalē, Latvijā un ārzemēs, katrs numurs saturēja daudz kristīga rakstura informācijas. Arī galvenie redaktori un tekstu autori bieži vien bija katoļu garīdznieki vai latgaliešu inteliģences pārstāvji, kas bija ne tikai baznīcai tuvu stāvoši, bet arī paši bija praktizējoši katoļi. Laikraksts lielu akcentu lika uz sabiedrības kristīgo, tikumisko, un morālo vērtību paušanu, kā arī virzīja tautas kopējo domu patriotiskā un pašaizliedzīgā garā.
Palīguzsvars
Palīguzsvars ir valodas vienības sekundārs izcēlums, kas ir vājāks par galveno uzsvaru, kas latviešu valodā parasti ir uz pirmās zilbes. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā palīguzsvaru apzīmē ar. Latviešu valodā, lai būtu palīguzsvars, vārdā jābūt vismaz trīs zilbēm, piemēram, vārdā ⟨meitenīte⟩ ar palīguzsvaru izceļ trešo zilbi –.
Citās valodās
Daži autori norāda, ka palīguzsvars pirms pēdējās zilbes igauņu, latviešu un ziemeļžemaišu valodās ir iespējams tikai tad ja tā ir gara (respektīvi, bimoraiska jeb "smaga"), piemēram:
Briežukalna strauts
Briežukalna strauts (arī Žampa) ir Ezeres labā krasta pieteka Saldus novadā mazapdzīvotā apvidū, bijušā Zvārdes poligona teritorijā. Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā.
Sentvinsentas un Grenadīnu karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Sentvinsentas un Grenadīnu pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
SKS 31. ekspedīcija
'''SKS 31. ekspedīcija' (Экспедиция МКС-31; Expedition 31 jeb ISS-31'') bija Krievijas, ASV un Eiropas kosmonautu ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no līdz.
Lerna
Lerna (gr. Λέρνη) ir klasiskās Grieķijas vēsturiskais apgabals, kas pazīstams ar saviem avotiem (Strabons rakstīja, ka Lernas avoti bija ārstnieciski) un seno ezeru netālu no Peloponēsas austrumu piekrastes uz dienvidiem no Argosas. Tā atradās netālu no mūsdienu Mili ciemata pie Argolika. Grieķu mitoloģijā Lerna ir pazīstama ar Lernas hidru, kas sargāja ieeju mirušo valstībā, un kuru nosita Hērakls, veicot savu kārtējo varoņdarbu. Karsta avoti ir saglabājušies līdz mūsdienām, bet lagūnu ezers 19. gadsimtā samazinājās izmēros un pēc tam izžuva.
Pausānija apraksts
Antīkais ģeogrāfs Pausānijs savā darbā "Grieķijas apraksts" Lernu aprakstīja šādi:
Arheoloģiskie dati
Izrakumus Lernā 1952. gadā sāka Džons Kaski (John L. Caskey). Viņa publikāciju sērija par Lernas bronzas laikmeta slāņiem (numurēti I-V) bija iekļauta daudzu citu pētnieku darbos.
Lerna bija apdzīvota kopš neolīta, ne vēlāk kā 5000 gadu pr.Kr., bet pēc tam tika pamesta līdz pat agrajam bronzas laikmetam (Grieķijas vēstures hellādas periods). Vietējās krama apstrādes tehnoloģijas ar eksportēto obsidiānu un vietējo krama slānekli liecina par kultūras nepārtrauktību minētā ilgā perioda laikā. Bet no Milas ievestā obsidiāna daudzuma samazināšanās norāda uz liela attāluma tirdzniecības apjomu samazināšanos agrās hellādas III perioda beigās, kas atbilst Lerna IV periodam.
Lernā ir atklāts viens no lielākajiem aizvēsturiskajiem Grieķijas kurgāniem, kas uzbērts ilgā neolīta perioda laikā. Pēc tam tā virsotne tika izlīdzināta un izstiepta, līdzīgi tam, kā tas bija darīts agrās hellādas apmetnēs Eutresā un Orhomenā, un virs kurgāna tika izveidota jauna apmetne. Šis slānis ir zināms kā "Lerna III" un atbilst agrās hellādas II periodam. Lernas III atradumos nav atrodama pārmantojamība no iepriekšējiem slāņiem. Šis slānis iekļauj sevī divstāvu pili vai administratīvo centru. Sienu biezums atsevišķās vietās sasniedz 1 m, bet garums 25 m, kas pēc mērogiem atbilst vienīgi Tīrintas lielajam tolosam 28 m diametrā. Pils ir pazīstama ar nosaukumu "Dakstiņu nams". Pils bija labi nocietināta, kuru ieskāva dubultais aizsardzības sienu riņķis ar torņiem. Tā kalpoja par administratīvo centru 2500—2200 gadu pr.Kr. periodā. Kaut arī Lernā ir izdalīti pieci secīgi apdzīvotības periodi, "dakstiņu nams" pēc ugunsgrēka netika atjaunots. Tikai vidushellādas perioda beigās kurgānā, kas izveidojās virs drupām, bija izraktas šahtveida kapenes, attiecīgi, uz to laiku par pils nozīmību bija jau aizmirsts.
Lernas III keramiku pārstāv šai kultūrai raksturīgus traukus ar snīpi, kurus arheologi sauc par "mērces traukiem", jo to malas izliecas uz augšu slīpa snīpja veidā. Šeit ir atrastas bļodas ar izliektām malām gan ar plakanu, gan arī ar apaļu pamatni. Ir zināmas arī platas tases ar glazētām malām, kas ir patīkamākas dzerošā lūpām. Krūkām un hidrijām ir izlocīts profils ar paplašinājumu vidū. Reizēm ir sastopami izgreznoti trauki, uz dažām keramikas lauskām var sastapt iespiestus ornamentus, kuru izveidošanai tika lietoti cilindriski zīmogi. Interesanti ir atzīmēt, ka vieni un to paši cilindriskie nospiedumi ir atrasti Lernā, Tīrintā un Ziguriesā.
Lerna IV (agrās hellādas III periods) ir raksturīgs ar krasām izmaiņām arheoloģiskajā kultūrā. Tagad tas vairs nav nocietināts pārvaldes centrs, bet neliels pilsētas tipa ciemats ar divu līdz trīs istabu namiem un rupju ķieģeļu sienām un akmens pamatnēm. Dažos namos ir centrālie apaļie pavardi. Starp mājām gāja šauras šķērsielas. Šajā attīstības fāzē Lernā parādās daudzas haotiski izvietotas akas, kuras ar laiku tika aizpildītas ar atkritumiem, kauliem, lauskām un pat veseliem traukiem. Keramiku, kas būtiski atšķiras no Lerna III keramikas, raksturo jaunu formu virkne, kā arī podnieka ripas izmantošanas pazīmes — regulāras spirāliskas gropes pamatnē un paralēli drapējumi. Tipisks Lernas IV keramikas dekorējums ir tumšas glazūras ornaments uz balta fona. Dž.Kaski noteica agrīnos keramikas paraugus kā analoģiskus vidushellādas perioda mīniešu kultūras raksturīgajai keramikai, bet starp nedaudzajiem neapšaubāmi importētajiem keramikas paraugiem — spārnotā krūka, domājams, kas nāk no Trojas IV.
Lerna V ir iepriekšēja perioda turpinājums, taču šajā laikā rodas daudz jaunu keramikas stilu, konkrēti, keramika ar matētu rakstu, pelēkās mīnijiešu keramikas Argosas versija (ar bieziem triepieniem), kā arī ļoti pieaug importēto keramikas izstrādājumu daudzums, kas nāk no Kiklādām un mīnojiešu Krētas (vidusmīnojas IA periods). Šajā laikā plaši izplatās paraža mirušos apbedīt namos vai starp tiem.
Mikēnu (vēlās hellādas) laikā Lerna kalpo par kapiem, kuri tika pamesti drīz vien pēc 1250. gada pr.Kr.
Mūsdienu ģeoloģiskās tehnoloģijas, kā piemēram seržu urbšana, ļāva noteikt pazudušā svētā Lernas ezera atrašanās vietu, kas pēc būtības bija saldūdens piekrastes ezers, nošķirts no jūras ar smilšu kāpu. Agrajā bronzas periodā ezera diametrs bija 4,7 km. Apvidus atmežošanas rezultātā ezers pārtapa malārijas purvā, kura paliekas izžuva 19. gadsimtā.
Hetere Greiema
Hetere Greiema (en, dzimusi ) ir amerikāņu aktrise.
Greiemas pirmā galvenā loma bija komēdijā License to Drive (1988), kurai sekoja loma krimināldrāmā "Aptieku kovbojs" (1989). 1991. gadā atveidojusi lomu seriāla "Tvinpīka" otrajā sezonā. Vēlāk piedalījusies filmās "Sešas atsvešināšanās pakāpes" (Six Degrees of Separation, 1993), Swingers (1996), "Naktis bugi stilā" (1997), Lost in Space (1998), "Dullais Boufingers" (Bowfinger, 1999), "Ostins Pauerss: Spiegs, kurš mani iz..." (1999), Say It Isn't So (2001), "No elles" (From Hell, 2001), "Nogalini mani maigi" (Killing Me Softly, 2002), "Bobijs" (2006), Mary (2006), "Paģiras" (2009), At Any Price (2012), "Paģiras 3" (2013) un "Ragi" (Horns, 2013). Greiemai bija arī lomas tādos seriālos kā "Dakterīši" (2004) un "Grēcīgā Kalifornija" (Californication, 2014).
2019. gads mūzikā Latvijā
Latvijas Top 40 ir nacionālās apraides sabiedriskās radiostacijas Latvijas Radio 5 veidotais iknedēļas populārāko dziesmu saraksts. Šajā rakstā ir apkopots to dziesmu saraksts, kas 2019. gadā Latvijas radiostacijas Latvijas Radio 5 iknedēļas populārāko 40 dziesmu sarakstā "Latvijas Top 40" ieguva 1. vietu. Savukārt LaIPA topus veido Latvijas Izpildītāju un Producentu Apvienība (LaIPA) sadarbībā ar Starptautisko mūzikas ierakstu kompāniju asociāciju (IFPI), apkopojot datus no Spotify, Deezer, iTunes, Apple Music, Amazon u.c tiešsaistes mūzikas servisiem. Datu apkopojumu nodrošina rangercharts.com.
Briškatu upīte
Briškatu upīte ir Lētīžas labā krasta pieteka Dienvidkurzemes un Saldus novados uz dienvidiem no Meldzeres. Tek ziemeļu virzienā.
Adolfi
Adolfi ir itāļu uzvārds.
Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Kadzuki Ganaha
Kadzuki Ganaha (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||6||3
Fischtown Pinguins
Fischtown Pinguins ir profesionāla hokeja komanda, kas atrodas Brēmerhāfenē, Vācijā un spēlē Vācijas hokeja līgā. Tā izveidota 1974. gadā.
2020.-21. gada sezonā komandas rindās spēlēja latviešu vārtsargs Kristers Gudļevskis. Agrāk īslaicīgi "Pinguins" rindas pārstāvējuši arī Aleksandrs Kerčs un Edgars Lūsiņš.
Mario
Mario (ja, Mario) ir tēls Mario videospēļu sērijā, ko radīja Sigeru Mijamoto. Nintendo uzņēmuma talismans, Mario videospēļu galvenais varonis. Parādījies vairāk nekā 200 videospēlēs kopš viņa radīšanas. Attēlots kā īss, drukns itāļu santehniķis, kas dzīvo Sēņu karalistē. Viņam ir jaunākais brālis Luidži. Kopš 1995. gada Mario ieskaņo Čārlzs Martinets.
Mario sērija ir visu laiku visvairāk pārdotākā videospēļu sērija, ir pārdots vairāk nekā 210 miljonu spēļu sērijas vienību. Papildu Super Mario platformas sērijai tēls parādās arī vairākās citās Mario žanra spēlēs.
Mario tiek uzskatīts par vienu no ievērojamākajiem tēliem videospēļu industrijas vēsturē, tiek saukts arī par videospēļu industrijas ikonu. Mario bija pirmais videospēļu tēls, kam izveidota vaska figūra Holivudas vaska muzejā. 20. gadsimta 90. gados veiktajā aptaujā ASV tika atklāts, ka amerikāņu bērni Mario zina labāk, nekā Mikipeli.
Pernikas apgabals
Pernikas apgabals (bg) ir apgabals Bulgārijas rietumos, nosaukts tā administratīvā centra — Pernikas — vārdā. Ziemeļos un dienvidaustrumos tas robežojas ar Sofijas apgabalu, ziemeļaustrumos ar Sofijas pilsētas apgabalu, dienvidos ar Kjustendilas apgabalu, bet rietumos ar Serbiju. Administratīvi sīkāk Pernikas apgabals dalās 6 pašvaldībās. 2016. gadā Pernikas apgabalā dzīvoja 124 tūkstoši iedzīvotāju. Lielākās pilsētas ir Pernika un Radomira.
Alfreds Zēbergs
Alfreds Dāvids Zēbergs (de; dzimis, miršanas datums nezināms) bija vācbaltu izcelsmes Latvijas ķīmiķis, žurnālists un politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis no Vācbaltu progresīvās partijas.
Biogrāfija
Dzimis (pēc vecā stila — ) Rīgā kuģniecības sabiedrības "Brāļi Zēbergi" (de — en) līdzīpašnieka Kārļa Heinriha Zēberga (1859 Rīgā-1928 Vācijā) un viņa sievas Karolīnes Elīzes, dzimušas Šternas (1863-1949 Vācijā), ģimenē. Brālis — kuģniecības sabiedrības "Brāļi Zēbergi" mantinieks Artūrs Zēbergs.
Pabeidzis pirmmācības skolu, iestājies Nikolaja ģimnāzijā, pēc kam pārgājis uz Mironova komercskolu, kuru beidza 1905. gadā. Tai pašā gadā iestājies Rīgas politehniskajā institūtā, kur sākumā studēja komercnodaļā, tad pārgāja uz ķīmijas fakultāti. 1907. gadā turpināja ķīmijas studijas Vācijas universitātēs Jēnā, Kēnigsbergā un Marburgā, 1912. gadā iegūdams Dr. phil. grādu. No 1912. līdz 1914. gadam Jelgavas vācu skolotāju semināra virsskolotājs. No 1914. — 1915. g. privātskolotājs Rīgā. No 1915. — 1917. g. strādā kā ķimiķis Pēterburgas fabrikās. 1917. g. maijā pārbraucis dzimtenē, strādā Liepājā par skolotāju, aktīvi piedalīdamies sabiedriski-politiskajā dzīvē. Iestājas Vācu-baltiešu progresīvā partijā, aizstāvēdams liberālisma politiku un saprašanos starp latviešiem un vāciešiem. 1918. g. viņu ieceļ par vācu pārstāvi pilsētas skolu valdē. 1919. g. deleģē Tautas padomē un par vācu pārstāvi pagaidu valdības izglītības ministrijā. 1920. g. Ulmaņa valdība viņu uzaicina uz Rīgu par sevišķu uzdevumu ierēdni izglītības ministrijā, bet viņš atsakās. 1922. g. ievēlēts Liepājas pilsētas domē. 1923. gadā pārtrauca skolotāja darbu un atrāvās arī no aktīvas politikas, pārgāja dzīvot uz Ventspili, kur uzņemas sava tēva saimniecības vadīšanu Ventspils tuvumā. Viņš piedalās arī vairākos sociālos un kulturālos uzņēmumos: Ventspils vācu laikraksta "Windausche Zeitung" izdevējs un redaktors (1924—1925).
Kopā ar ģimeni 1939. gadā izceļojis uz Vāciju. Par turpmāko likteni ziņu nav.
Parastā ciņusmilga
Apraksts
Parastā ciņusmilga ir daudzgadīgs, 60-150 cm garš lakstaugs, kurš veido blīvu ceru. Auga stiebrs ir stāvs, gluds un kails. Lapas ir plakanas, 0,2-0,5 cm platas, ar septiņām visā lapas garumā izcilnām dzīslām (sevišķi labi tas redzams lapu pārliecot), lapas mala un izcilnās dzīslas ļoti raupjas. Lapas mēlīte ir smaila, 0,4-0,7 cm gara un lapas maksts ir kaila. Ziedi ir izvietoti plašā, 10-25 cm garā un skrajā skarā, skaras apakšdaļā parasti ir 5 zari. Zari ir raupji. Skarai bieži ir violeta nokrāsa. Vārpiņā ir divi 0,3-0,6 cm gari ziedi. Vārpiņas plēksnes ir īsākas nekā vārpiņa, spīdīgas. Ārējās zieda plēksnes gals ir zobains, tās akots ir īss, apmēram vārpiņas garumā. Auglis ir 0,2-0,3 cm garš grauds. Parastā ciņusmilga zied jūnijā, jūlijā.
2019. gada E3 BinckBank Classic
2019. gada E3 BinckBank Classic bija šosejas riteņbraukšanas viendienas sacensības, kas notika 29. martā. Tā bija 62. reize, kad notika E3 BinckBank Classic sacensības un tās bija 11. sacensības 2019. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sacensībās uzvarēja Čehijas sportists Zdeņeks Štibars ().
Spānijas futbola izlase 2014. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: 🇪🇸 Visente del Boske
Pāvels Rebenoks
Pāvels Rebenoks ( — ) bija Latvijas krievu advokāts un politiķis.
Biogrāfija un profesionālā darbība
Pāvels Rebenoks dzimis. 2003. gadā absolvēja Latvijas Jūras akadēmiju kuģu vadīšanas specialitātē, 2005. gadā viņš absolvēja Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti.
2003. gadā Rebenoks kļuva par Latvijas Ministru prezidenta Einara Repšes ārštata padomnieku jūrniecības un ostu jautājumos. Vēlāk viņu iecēla par finanšu ministra Valda Dombrovska padomnieku Ventspils ostas jautājumos. Rebenoks kā Finanšu ministrijas pārstāvis strādāja Ventspils ostas valdē līdz 2004. gada martam, kad atkāpās Repšes vadītā valdība. Viņš kandidēja 2005. gada Rīgas domes vēlēšanās un 2006. gada Saeimas vēlēšanās no Repšes vadītās partijas «Jaunais laiks» saraksta.
No 2018. gada septembra līdz 2019. gada aprīlim Rebenoks bija akciju sabiedrības «Olainfarm» padomes priekšsēdētājs. 2019. gada februārī Rebenoks kļuva par ekonomikas ministra Ralfa Nemiro ārštata padomnieku. Tajā pašā mēnesī viņš kļuva par Rīgas brīvostas pārvaldes valdes locekli. No 2019. gada jūnija līdz jūlijam viņš bija akciju sabiedrības «Latvenergo» padomes priekšsēdētājs. 2020. gada februārī viņu ievēlēja par Rīgas brīvostas pārvaldes valdes priekšsēdētāja vietnieku, taču aprīlī Rebenoks paziņoja, ka pamet darbu Rīgas brīvostas valdē, lai saglabātu advokāta statusu.
Rosveina
Rosveina ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Freibergas Muldes upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1200. gadā.
Hajuma Tanaka
Hajuma Tanaka (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Turkcell
Turkcell İletişim Hizmetleri A.Ş (darbojas ar zīmolu Turkcell) ir Turcijas uzņēmums, lielākais mobilo sakaru operators Turcijā. Tas ir dibināts 1994. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Stambulā.
Turkcell İletişim Hizmetleri A.Ş akcijas tiek kotētas Stambulas biržā un Ņujorkas fondu biržā. Lielākie kapitāldaļu turētāji (2019. gada 31. decembrī) bija: Turkcell Holding A.S. (51 %), Citibank (7,48 %). Savukārt Turkcell Holding akcionāri ir Çukurova Telecom Holding (52,9 %) un Turcijas labklājības fonds (47,1 %).
Vēsture
Uzņēmums Turkcell İletişim Hizmetleri A.Ş tika dibināts 1993. gada 5. oktobrī. Starp dibinātājiem bija Somijas telesakaru uzņēmums Sonera (tagad ietilpst Telia Company), Zviedrijas sakaru aparatūras ražotājs Ericsson un Turcijas rūpniecības konglomerāts Çukurova. Turkcell sāka darbību 1994. gadā. 1998. gada aprīlī Turkcell no Turcijas Transporta un infrastruktūras ministrijas par USD ieguva tiesības veikt GSM mobilo sakaru pakalpojumus turpmākos 25 gadus.
1999. gada 3. augustā Turkcell Ziemeļkiprā dibināja meitas uzņēmumu Kuzey Kıbrıs Turkcell (KKTCell). 1999. gada oktobrī Turkcell bija viens no Moldovas mobilo sakaru operatora Moldcell dibinātājiem (66 %). 1999. gada oktobrī Sonera un Çukurova noslēdza vienošanos, kas paredzēja jaunas pārvaldītājsabiedrības dibināšanu Turcijā Turkcell Holding. Saskaņā ar līguma nosacījumiem Turkcell Holding piederēja 51 % Turkcell akciju, un tādējādi Sonera ar 24 % Turkcell akciju ieguva 47,09 % kapitāldaļu Turkcell Holding. Bez tam Sonera paturēja tiešās kapitāldaļas 13,3 % apmērā.
2000. gada februārī Turkcell, Çukurova un Sonera izveidoja Nīderlandē reģistrētu pārvaldītājsabiedrību Fintur Holding BV, ieguldot naudas līdzekļus un mobilo sakaru operatoru kapitāldaļas Kazahstānā (Kcell), Azerbaidžānā (Azercell Telekom), Gruzijā (Geocell) un Moldovā (Moldcell). Šajā uzņēmumu grupā Çukurova piederēja 40 % kapitāldaļu, Sonera — 35 %, bet Turkcell — 25%.
2000. gada jūlijā Turkcell İletişim Hizmetleri A.Ş pabeidza sākotnējo publisko piedāvājumu, un tā akcijas sāka kotēt Stambulas biržā un Ņujorkas fondu biržā.
2002. gadā Çukurova pārdeva savas daļas Fintur Holding, tādējādi Sonera daļa tajā kļuva 58,55 %, bet Turkcell — 41,45 %. 2002. gada decembrī Sonera apvienojās ar Telia un kļuva par TeliaSonera, bet kopš 2016. gada ir Telia Company
2008. gada 29. jūlijā Turkcell iegādājās Baltkrievijas mobilo sakaru operatora BeST 80 % kapitāldaļu. 2009. gadā Turkcell ieguva 3G (IMT-2000/UMTS) licenci. 2015. gadā Turkcell ieguva 4.5G (IMT-2000/UMTS) licenci.
2017. gada maijā Telia Company pārdeva 7 % savu tiešo akciju Turkcell, un 2017. gada septembrī vēl atlikušos 7 %; Telia Company paturēja netiešu (24 %) līdzdalību Turkcell ar Turkcell Holding starpniecību. 2019. gada 2. aprīlī Telia Company ar Sonera Holding B.V. starpniecību no Turkcell iegādājās visas tam piederošās Fintur Holdings akcijas.
2020. gada 17. jūnijā Telia Company vienojās par Turkcell Holding 47,1 % kapitāldaļu pārdošanu Turcijas labklājības fondam par 530 miljoniem ASV dolāru. 2022. gada 9. decembrī Turkcell pabeidza Baltkrievijas operatora ZAT BeST (life:)) 20 % kapitāldaļu iegādi no Baltkrievijas valsts, tādējādi kļūstot par 100 % īpašnieku.
Akcionāru strīdi un tiesvedība
Akcionāru strīdi sākās 2005. gadā, kad TeliaSonera parakstīja vienošanos ar Çukurova par tai piederošo Turkcell Holding akciju iegādi, lai panāktu kontroli Turkcell. Çukurova tomēr nekad nepiegādāja akcijas TeliaSonera, tā vietā pusi no tām pārdeva uzņēmumam LetterOne.
TeliaSonera Ženēvā sāka arbitrāžas lietu, un 2011. gadā tiesa lēma TeliaSonera par labu 932 miljonus USD zaudējumu atlīdzībai, kā arī procentus un izmaksas par Çukurova akciju nepiegādāšanu. Çukurova šo lēmumu neņēma vērā, tādēļ TeliaSonera sāka tiesiskas darbības vairākās jurisdikcijās, lai veiktu soda iekasēšanu.
Turklāt Çukurova un LetterOne gadu gaitā ir bijuši vairāki strīdi. Londonas šķīrējtiesa 2016. gada 29. jūlijā izdeva šķīrējtiesas nolēmumu par Çukurova Telecom Holding (CTH) akcijām. Vienošanās paredzēja, ka Çukurova ir noteikts laika periods, lai pieņemtu lēmumu vai nu pārdot savas CTH akcijas LetterOne, vai iegādāties LetterOne piederošas CTH akcijas par noteiktu cenu. Neviena no pusēm noteiktajā termiņā neizmantoja savas tiesības pirkt citas personas akcijas, tāpēc šķīrējtiesas nolēmums ir beidzies, un tiesības pirkt vai pārdot akcijas vairs nav spēkā.
Domstarpības starp akcionāriem jau vairākus gadus radīja nopietnas grūtības Turkcell korporatīvajā pārvaldībā. Laikposmā no 2010. gada līdz 2014. gadam Turkcell nenotika akcionāru sapulces, jo Turkcell Holding nebija pārstāvēts. Tā kā kvoruma noteikums Turkcell statūtos paredzēja, ka sapulces var rīkot tikai tad, ja klāt ir akcionāri, kas pārstāv vismaz 51 procentu akciju.
2020. gada jūnijā Telia Company par 530 miljoniem ASV dolāru pārdeva tai piederšās Turkcell Holding 47,1 % kapitāldaļas Turcijas labklājības fondam.
Meitas un asociētie uzņēmumi
Turkcell İletişim Hizmetleri A.Ş meitas un asociētie uzņēmumi (nepilnīgs uzskaitījums):
Līdz 2019. gada aprīlim Turkcell piederēja 41,45 % pārvaldītājsabiedrības Fintur Holdings kapitāldaļu. Fintur piederēja mobilo sakaru operatoru kapitāldaļas Kazahstānā (Kcell), Azerbaidžānā (Azercell Telekom), Gruzijā (Geocell) un Moldovā (Moldcell)
Armins Adolfi
Armins Teofils Adolfi (dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes pašvaldības darbinieks. Kuldīgas pilsētas galva no 1886. līdz 1901. gadam. Viņa dvīņubrālis Hermanis Adolfi tajā pašā laikā bija Liepājas pilsētas galva.
Dzīvesgājums
Dzimis Jelgavā ārsta Vilhelma Adolfi ģimenē. No 1858. līdz 1861. gadam mācījās Jelgavas ģimnāzijā. No 1863. līdz 1866. gadam studēja tieslietas Tērbatas Universitātē. No 1867. gada bija pašvaldības darbā Kuldīgā. Miris no 1905. gada 10. decembrī (1905. gada revolūcijas laikā) uzbrukumā iegūtajiem ievainojumiem.
Bukupe (upe)
Bukupe (arī Spāriņu upe) ir Cieceres kreisā krasta pieteka Saldus novadā. Iztece - uz ziemeļiem no Ēvaržiem. Tek ziemeļrietumu virzienā. Tecējumā caurtek Silzemju dīķim, Sātiņu zivju dīķiem. Ietek Ciecers upes Pakuļu ūdenskrātuvē pie Bukupes ciema. Bukupi šķērso valsts autoceļi V1162 (Saldus–Kūdras), V1180 (Saldus–Pampāļi), A9 (Rīga (Skulte)–Liepāja).
Zdeņeks Štibars
Pēc otrajām vietām 2008. un 2009. gada Pasaules čempionātā, Štibars uzvarēja 2010. gada sacensībās, kuras notika Čehijā. 2011. gadā viņš šo panākumu atkārtoja. Jau pastāvīgi piedaloties šosejas riteņbraukšanas sacensībās, 2014. gadā viņš uzvarēja arī velokrosa pasaules čempionātā Hogerheidē.
2012. gadā Štibars izcīnīja pirmo uzvaru šosejas riteņbraukšanas sacensībās, uzvarot vienu posmu Four Days of Dunkirk daudzdienu sacensībās. 2013. gadā Štibars ierindojās sestajā vietā Parīze—Rubē. Viņš piedalījās cīņā par uzvaru, atrazdamies vadošajā trijniekā ar Sepu Vanmarki un Fabianu Kančellāru, bet aizķēra kādu skatītāju un viņam nācās samazināt ātrumu, lai ieklipsētu pedāļus. Viņš mēģināja noķert abus līderus, bet tas neizdevās. Tā paša gada augustā Štibars uzvarēja Eneco Tour daudzdienu sacensībās, uzvarot arī divos posmos.
2019. gada 2. martā uzvarēja Omloop Het Nieuwsblad sacensībās, bet 29. martā E3 BinckBank Classic.
Degumnieki
Degumnieki ir ciems Madonas novada Ošupes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienviddaļā Asnas upes krastā autoceļu V843 un V868 krustojumā 41 km no novada centra Madonas un 199 km no Rīgas. Degumniekos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, feldšeru-vecmāšu punkts, pagasta tautas nams, bibliotēka, veikals. Apdzīvotā vieta izaugusi pēckara gados kā padomju saimniecības «Meirāni» (kopš 1969. gada — «Degumnieki») ciemats. 1,5 km uz ziemeļaustrumiem no ciema atrodas Degumnieku lidlauks.
Mora (valodniecība)
Baltu valodniecībā zilbes garums parasti tiek apskatīts tikai zilbes intonācijas sakarā, taču tam var būt nozīme arī nosakot primāro uzsvaru lietuviešu valodā un, it īpaši nosakot palīguzsvaru un līdzskaņu pagarināšanos latviešu valodā.
Problēmas latviešu valodniecībā
Fokusēšanās uz zilbes intonāciju kā garas zilbes indikatoru, kā norāda Anna Daugaviete, ir uzskatāma faktā, ka baltu valodniecībā ar troksneņiem slēgtas zilbes netiek uzskatītas par garām jeb bimoraiskām, jo tās nevar nest intonāciju. Šāda pozīcija ir problemātiska latviešu valodas līdzskaņu geminācijas sakarā, jo šajā sakarā latviešu valoda pret tām attiecas kā pret garām, piemēram, vārdos un  ir vienāds moru skaits (tos varētu analizēt kā  un ), taču tradicionāli tikai zilbe  tiktu uzskatīta par garu. Lietuviešu valodā savukārt geminācijas nav un tas, iespējams, ietekmējis ar troksneņiem slēgtu zilbju klasificēšanu kā īsas. Tādējādi viedokļi par to, kas skaitās gara jeb bimoraiska zilbe latviešu valodā un, kas ne, var būt pretrunīgi.
Floriānopolisa
Floriānopolisa (pt-br, ) ir pilsēta Brazīlijā, Santakatarinas štata administratīvais centrs. Tomēr pēc iedzīvotāju skaita tā ir tikai otra lielākā štata pilsēta aiz Žoinvili. 2012. gadā Floriānopolisā dzīvoja 433 tūkstoši iedzīvotāju, savukārt tās aglomerācijā dzīvo 980 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta lielākoties ir izvietojusies uz Santakatarinas salas. Tā ir zināma kā viena no pilsētām ar visaugstāko dzīves kvalitātes līmeni Brazīlijā.
Lūza
Lūza var būt:
Naoši Nakamura
Naoši Nakamura (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Radioloģija
Radioloģija ir medicīnas nozare, kas izmanto attēlveidošanas tehnoloģijas (medicīnas vizualizāciju) slimību diagnostikā (diagnostiskā radioloģija) un ārstēšanā (radioterapija).
Ēvalds Ivanovs
Ēvalds Ivanovs (dzimis, miršanas datums nav zināms) bija latviešu lauksaimnieks un politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas pārstāvis.
Biogrāfija
Ēvalds Ivanovs dzimis Paplakas muižā kā kalpa dēls. Pirmo izglītību ieguvis Paplakas pagastskolā, tālāk papildinājies pašmācības ceļā. 15 gadu vecumā pārcēlies uz Liepāju, kur strādājis kurpnieka amatu līdz 1. pasaules karam. Sociāldemokrātu partijā iestājies 1909. gadā, par ko vairākas reizes no cara valdības apcietināts. Piedalījies dažādās strādnieku biedrībās Liepājā. Iesaukts 1914. gadā kā zemessargs Krievijas armijā, Austrumprūsijas frontē kritis vācu gūstā.
Atgriezies Latvijā 1918. gada decembrī un sācis piedalīties sabiedriskā dzīvē Liepājā, sevišķi strādnieku arodnieciskās kustības noorganizēšanā. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partiju. Pēc tam ievēlēts par Liepājas pilsētas valdes locekli, vēlāk par pilsētas galvas biedru. 1923. gadā no šī amata labprātīgi atteicies un pārgājis dzīvot uz laukiem savā dzimtajā Virgas pagastā, kur viņam piešķirta jaunsaimniecība — Paplakas "Ezerlauki". Nodibinājis Paplakas lauksaimniecības biedrību un pie tās noorganizējis plašu mašīnu koplietošanas punktu. No 1925. gada ir arī Kurzemes lauksaimniecības centrālbiedrības valdes loceklis. Virgas pagasta padomes priekšsēdētājs un pagasta tiesas loceklis.
1940. gada augustā bijis Virgas pagasta vecākā vietnieks.
1941. gada augustā atradies apcietinājumā.
2022.—2023. gada UEFA Eiropas līgas sezona
2022.—2023. gada UEFA Eiropas līgas sezona bija Eiropas futbola klubu otro nozīmīgāko sacensību 52. sezona un 14. sezona ar UEFA Eiropas līgas nosaukumu. To organizēja UEFA. Sezona sākās ar kvalifikācijas spēlēm 2022. gada 4. augustā. Kvalifikācijas spēles notika līdz 25. augustam. Grupu turnīrs sākās. Sezona noslēdzās ar finālu Puškāša arēnā Budapeštā, Ungārijā. Lai pieskaņotu kvalifikācijas kārtu nosaukumus ar Čempionu līgu un UEFA Eiropas konferences līgu sezona sākās ar 3. kvalifikācijas kārtu.
3. kvalifikācijas kārta
3. kvalifikācijas kārtas izloze notika. Pirmās spēles notika 4. augustā, bet atbildes spēles 9. un 11. augustā. Uzvarētāji kvalificējās izslēgšanas (play-off) kārtai, bet zaudētāji sezonu turpina UEFA Eiropas konferences līgas kvalifikācijas izslēgšanas kārtā.
Izslēgšanas kārta
Play-off kārtas izloze notika 2022. gada 2. augustā. Pirmās spēles tika aizvadītas 18. augustā, bet atbildes spēles notika 25. augustā.
Astotdaļfināli
Astotdaļfinālu izloze notika.
Ceturtdaļfināli
Ceturtdaļfinālu izloze notika.
Baltkrievijas Olimpiskā komiteja
Baltkrievijas Republikas Nacionālā Olimpiskā komiteja (be, ru) (NOC RB/ НОК РБ) ir formāli neatkarīga, sabiedriska organizācija, kuras statusus un lomu nosaka olimpiskā harta un Baltkrievijas Republikas likums “Par fizisko kultūru un sportu”. Baltkrievijas izmantotais SOK kods ir BLR.
Olimpiskās komitejas galvenais mērķis ir atlasīt Baltkrievijas sportistus, kuri valsti pārstāvēs vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs, īstenot antidopinga noteikumus un vecināt sporta aktivitātes Baltkrievijā. Olimpiskās komitejas pašreizējais prezidents ir Valsts prezidenta Aleksandra Lukašenko dēls Viktors Lukašenko.
Izpildkomitejas sastāvs
Baltkrievijas Republikas Nacionālā Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
Biedru federācijas
Baltkrievijas Nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Baltkrievijā darbojas 36 vasaras olimpisko sporta veidu un 8 ziemas olimpisko sporta veidu federācijas, kā arī vairākas citu veidu federācijas.
Alesio Romanjoli
Savu karjeru Romanjoli sāka AS Roma. Ticis arī īrēts citai Itālijas komandai Dženovas "Sampdoria". 2015. gadā pievienojās AC Milan. 2022. gadā kļuvis par Itālijas čempionu. 2022. gada jūlijā pievienojies SS Laizo.