cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ričards Sīrfoss
1990. gada janvārī Ričards Sīrfoss tika uzņemts NASA 13. iesaukuma astronautu vienībā. 1991. gadāa jūlij viņš pabeidza kosmonautu vispārējo apmācību un ieguva astronauta kvalifikāciju. Tad viņš darbojās komandā, kas bija atbildīga par Space Shuttle apkalpes iekāpšanu, piesprādzēšanos pirms starta un apkalpes izkāpšanu pēc nolaišanās. Pēc tam viņš tika darbojās Shuttle Avionics Integration Laboratory lidojuma programmatūras testēšanā.
Pirmo lidojumu kosmosā Ričards Sīrfoss devās 1993. gada oktobrī Space Shuttle misijā STS-58 kā kosmoplāna pilots.
Otro reizi kosmosā Sīrfoss devās 1996. gada martā misijā STS-76 uz Krievijas orbitālo staciju Mir.
Trešais Sīforsa lidojums kosmosā notika 1998. gada aprīlī misijā STS-90, esot komandierim.
1998. gada beigās Ričards Sīrfoss atstāja NASA. Pēc tam viņš strādāja privātās struktūrās, bet pēc pāris gadiem atgriezās NASA Draidena lidojumu pētniecības centrā un strādāja par pētniecības izmēģinātājpilotu. 2003. gadā viņš atstāja Draidena centru un darbojās privātās struktūrās.
Sīrfoss bija kosmiskās sacensības Ansari X Prize tiesnesis. Viņš bija Nacionālās izmēģinātājpilotu skolas instruktors Mohaves kosmoportā. 2000. gadu vidū Sīrfoss sāka strādāt XCOR Aerospace. 2013. gadā viņš kļuva par XCOR Galveno izmēģinātājpilotu.
Elejas iela (Rīga)
Elejas iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē, pilsētas daļā Mārupē. Elejas iela sākas krustojumā ar Daibes ielu, iet dienvidu virzienā, tad pagriežas 90 grādu leņķī uz austrumiem un beidzas ar strupceļu kvartāla iekšienē, nekrustojot citas ielas. Ielas kopējais garums ir 190 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Elejas ielā ir tikai savrupmāju apbūve.
Iela nosaukta Elejas — ciema Jelgavas novadā — vārdā.
Artūrs Grīnups
Artūrs Grīnups (1931—1989) bija latviešu komponists un kontrabasists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1931. gada 2. novembrī Rīgā. Mācījās Rīgas 1. vidusskolā, skolas orķestrī spēlēja kontrabasu. 1949. gadā sāka mācības Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolas 3. kursā, jau pēc gada sāka studijas Latvijas Valsts konservatorijas kontrabasa klasē, 1953. gadā turpināja kompozīcijas studijas profesora Ādolfa Skultes klasē, ko absolvēja 1958. gadā ar savu Pirmo simfoniju. Līdztekus studijām 1955. gadā sāka spēlēt kontrabasu Latvijas PSR TV un Radio simfoniskajā orķestrī, tad Operas un baleta teātra orķestrī (1968-1983).
Interneta mīms
Interneta mīms, plašāk pazīstams vienkārši kā mīms, ir, parasti asprātīga un ironiska, spontāni gūstot popularitāti, ideja, attēls, stils vai uzvedība, kas tiek izplatīta internetā, bieži vien caur sociālo mediju platformām. Tas, kas tiek uzskatīts par mīmu, dažādās interneta kopienās var atšķirties un laika gaitā var mainīties. Parasti tas bija jēdziens vai frāze, taču kopš tā laika jēdziens ir kļuvis plašāks un daudzpusīgāks, attīstoties, iekļaujot sarežģītākas struktūras, piemēram, izaicinājumus, GIF, videoklipus, un vīrusu parādības.
Artūrs Grīnups
Dzīvesgājums
Tūlīt pēc Konservatorijas beigšanas Grīnupu uzņēma Komponistu savienībā un līdz 1962. gadam viņš uzrakstīja sešas simfonijas, vēlāk tapa Sinfonia per archi (1970). 1970. gados viņš pievērsās kamermūzikai, turpinot sacerēt arī simfonijas — Sinfonia da camera (1970), Sinfonia per archi (1972), Quasi una sinfonia (1981), beidzot Devīto simfoniju (1988), kas vērtējama kā skaņraža muzikālās izteiksmes īstena kvintesence.
Interneta mīms
Interneta mīmi tiek uzskatīti par interneta kultūras sastāvdaļu. Tie var izplatīties starp cilvēkiem, izmantojot sociālos tīklus, emuārus, tiešo e-pastu vai ziņu avotus.
Artūrs Grīnups
Dzīvesgājums
Miris 1989. gada 4. decembrī Rīgā, apbedīts Rīgas Pirmajos Meža kapos.
Piperazīns
Piperazīns (C4H10N2) ir slāpekli saturošs organisks savienojums, kas pieder pie heterocikliskajiem savienojumiem. Piperazīna molekula ir piesātināts sešlocekļu cikls ar diviem slāpekļa atomiem, kas pieskaitāms pie cikliskiem alifātiskiem amīniem. To var uzskatīt par pilnīgi hidrogenētu pirazīnu. Piperazīns kristalizējas no etanola kā bezkrāsaini romboedriski vai plāksnīšveida kristāli. Piperazīns ir higroskopisks un tam piemīt raksturīga amīnu smaka. Ūdenī šķīstošs; nešķīst ēterī.
Iegūšana
Bez tam piperazīns ir blakusprodukts etilēndiamīna sintēzē no amonjaka un 1,2-dihloretāna.
Īpašības
Ar ūdeni veido heksahidrātu, kura kušanas temperatūra ir 44 °C. Piperazīna ūdens šķīdumiem ir bāziskas īpašības. Piperazīns veido sāļus ar skābēm.
Līdzīgi citiem otrējiem amīniem, piperazīnu var alkilēt, nitrozēt vai hlorēt pie abiem slāpekļa atomiem. Piperazīnu var dehidrogenēt (atņemt tam ūdeņradi), iegūstot pirazīnu.
Izmantošana
Lieto rūpniecībā par korozijas inhibitoru, hloroprēna polimerizācijas paātrinātāju. Piperazīns ir kopolimērs grūti kūstošu poliamīdu iegūšanā.
Medicīnā un veterinārijā piperazīnu un tā sāļus lieto kā prettārpu līdzekļus.
Piperazīna cikls ietilpst daudzu medikamentu sastāvā. Daži piperazīna atvasinājumi, piemēram, 1-(3-hlorfenil)piperazīns un benzilpiperazīns, ir uzskatāmi par narkotiskām vielām.
Alslēbens
Alslēbens var būt:
Gerhards Kaizers
Dzīves gājums
Kaisers studēja tieslietas Jenā, Leipcigā un Berlīnē. No 1919. līdz 1921. gadam viņš strādāja par stažieri Drēzdenes tiesās. Pēc tam nolika otro valsts pārbaudījumu un ieguva doktoru (Dr. jur.) grādu. Kā palīgs viņš pievienojās valsts pārvaldei un vēlāk bija valdības padomes loceklis Dēbelnē un valdības padomnieks Pirnā.
Šaha kompozīcija
Drēzdenes šaha savienībā Gerhards Kaisers tikās ar Frīdrihu Paliču un Rūdolfu Leopoldu, kuri viņu mudināja uz aktīvāku darbu. Viņš sastādījis vairāk nekā 100 miniatūras. Viņa miniatūru kolekcija aptvēra gandrīz 10 000 uzdevumu, un vēlāk to pārņēma Klauss Cunke.
1958. gada 18. janvārī Kaisers nodibināja šaha stūrīti laikrakstā Sächsischen Zeitung, kurā šaha kompozīcijas parādījās katru otro nedēļu. No 1961. gada oktobra līdz 1964. gada beigām Kaisers rediģēja šaha kompozīcijas nodaļu žurnālā Schach.
Kaisers bija starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā.
Kā piemērs dota Kaizera "laikam gan pazīstamākā miniatūra" no FIDE albuma 1945/1955.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Konteinerkuģis
Konteinerkuģi ir kravas kuģi, kuri pārvadā kravas intermodālajos konteineros. Kravas to sākotnējā iepakojumā ievieto konteineros, kurus var pārvadāt, nepārkraujot preces, pa jūru, autoceļiem un dzelzceļu. Šādus pārvadājumus sauc par intermodālajiem. Mūsdienās konteineros pa jūru pārvadā lielāko daļu ģenerālo kravu.
Konteinerkuģu ietilpību mēra 20 pēdu ekvivalenta vienībās TEU (Twenty foot equivalent unit — angļu val). Parasti pārvadā gan 20 pēdu, gan 40 pēdu (2 TEU) ISO standarta konteinerus ar pēdējo pārsavaru.
Mūsdienās apmēram 90% no ģenerālajām kravām pārvadā konteineros un lielākie konteinerkuģi var pārvadāt vairāk par 21 000 TEU (piemēram OOCL Hong Kong). Konteinerkuģi mūsdienās ir pārspējuši jēlnaftas tankkuģus un balkerus kā lielākie okeāna tirdzniecības kuģi.
Vēsture
Pastāv divu veidu sausās kravas: beramkravas un ģenerālās kravas. Tādas beramkravas kā graudi vai ogles tiek transportētas bez iepakojuma, kuģa korpusā, parasti lielos tilpumos. Turpretī ģenerālās kravas tiek pārvadātas iepakojumā un tās pārsvarā ir rūpniecības preces. Pirms konteinerizācijas ģenerālās kravas ielādēja, nostiprināja, atbrīvoja no stiprinājumiem un izlādēja no kuģiem atsevišķi. Bet, iekraujot kravu konteineros, tiek pārvietota viena kravas vienība ar tilpumu no 33 līdz 67 m3 un masu līdz 27 t. Konteinerizācija ir būtiski palielinājusi tradicionālo ģenerālo kravu pārvadāšanas efektivitāti samazinot pārvadāšanas laiku par 84% un izmaksas par 35%. 2001. gadā vairāk par 90% no pasaules ģenerālo kravu pārvadājumiem tika veikti ar ISO konteineriem. 2015. gadā ar konteineriem pārvadātās kravas apjoms sasniedza 175 miljonus TEU.
Pirmos kuģus, kuri bija paredzēti standartizmēra kravu pārvadāšanai, izmantoja 18. gadsimta beigās Anglijā. 1766. gadā Džeimss Brindlijs (James Brindley — angļu val) uzbūvēja kuģi kastu pārvadāšanai. Starvationer ar 10 koka konteineriem pārvadāja ogles no Vorslijas Delfa (Worsley Delph — angļu val. Vorslijas Delfs ir smilšakmens lauztuves no kurām sākas pazemes kanāls uz ogļu raktuvēm.) uz Mančestru pa Bridžvateras kanālu (Bridgewater Canal — angļu val). Pirms otrā pasaules kara pirmos konteinerkuģus izmantoja, lai pārvadātu Dienvidu dzelzceļa (Southern Railway — angļu val) luksusa pasažieru vilciena no Londonas uz Parīzi Golden Arrow pasažieru bagāžu 1926. gadā. Apvienotajā Karalistē konteinerus uzkrāva uz dzelzceļa platformām un veda no Londonas uz Doveras ostu. Francijā konteinerus no Kalē ostas uz Parīzi veda dzelzceļa Chemins de Fer du Nord vilciens La Flèche d’Or.
Konteinerkuģiem nav tradicionāla ģenerālās kravas kuģa lūkas, tilpnes un starpsienas. Tipiska konteinerkuģa tilpne atgādina lielu noliktavu, kura sadalīta ligzdās ar vertikālām vadulēm. Šīs ligzdas ir paredzētas iepriekš konteineros iepakotai kravai. Kuģu konteinerus parasti izgatavo no tērauda, bet tiek izmantoti arī tādi citi materiāli kā alumīnijs, stikla šķiedra vai finieris. Konteinerus izgatavo tādus, lai tos būtu iespējams pārvietot uz un no maziem piekrastes kuģiem, vilcieniem, kravas automašīnām un/vai puspiekabēm (Tātad konteineri tiek pārvadāti ar dažādiem transporta veidiem viena pārvadājuma ietvaros. No šejienes arī cēlies intermodālo pārvadājumu nosaukums). Pastāv vairāku veidu konteineri un tos iedala atbilstoši to izmēram un funkcijām.
Mūsdienās apmēram 90% no ģenerālajām kravām pārvadā konteineros un lielākie konteinerkuģi var pārvadāt vairāk par 21 000 TEU. Konteinerkuģi mūsdienās ir pārspējuši jēlnaftas tankkuģus un balkerus kā lielākie okeāna tirdzniecības kuģi.
Lai arī konteinerizācija izraisīja revolūciju pasaules kravu pārvadājumos, tās ieviešana nebija viegla. Ostas, dzelzceļa uzņēmumi un kravu pārvadātāji bija norūpējušies par lielajām ostu un dzelzceļa infrastruktūras attīstīšanas izmaksām, kuras bija nepieciešamas, lai apkalpotu konteinerkuģus un nosūtītu konteinerus pa ceļu vai dzelzceļu. Arodbiedrības bija norūpējušās par masveida darba vietu skaita samazināšanu starp ostu un doku strādniekiem, jo bija skaidrs, ka strādājot ar konteineriem, vairāki ar roku darbu saistīti kravu apstrādes amati nebūs vajadzīgi. Pagāja vairāk nekā desmit gadi normatīvo aktu sakārtošanai, kamēr konteinerkuģi sāka starptautiskos pārvadājumus. 1966. gadā tika atklāta konteinerkuģu līnija starp ASV un Nīderlandes pilsētu Roterdamu. Konteinerizācija izmainīja ne tikai kuģniecību, bet arī visu pasaules tirdzniecību kā tādu. Konteinerkuģis var tikt ielādēts un izlādēts dažās stundās salīdzinot ar dažām dienām parastam kravas kuģim. Šis apstāklis kopā ar mazākām darbaspēka izmaksām ir būtiski samazinājis kravu pārvadāšanas laiku starp ostām, piemēram, tagad kravas pārvešana no Indijas uz Eiropu un otrādi aizņem dažas nedēļas salīdzinot ar dažiem mēnešiem iepriekš. Tāpat ir samazinājušies kravas bojājumi, jo tā tiek pārkrauta mazāku skaitu reižu. Ir samazinājusies bīstamība, kas saistīta ar kravas pārvietošanos kuģī reisa laikā. Tā kā konteineri ir aizzīmogoti un tos atver tikai gala mērķī, būtiski ir samazinājušās kravas zādzības.
Konteinerizācija ir samazinājusi kravas pārvadāšanas izmaksas un laiku, bet tas savukārt ir veicinājis starptautiskās tirdzniecības pieaugumu. Krava, kas kādreiz tika saņemta kartona kastēs, būros, ķīpās, mucās vai somās, tagad tiek saņemta rūpnīcā aizzīmogotos konteineros. Par konteinera saturu liecina tikai mašīnlasāms produkcijas kods ar kura palīdzību konteinera ceļš ir izsekojams. Šī izsekošanas sistēma ir tik precīza, ka divu nedēļu pārvadājuma ierašanās laiku var paredzēt ar precizitāti zem piecpadsmit minūtēm. Tas ļāva attīstīt piegādes ar garantētu piegādes laiku un ražošanu precīzā laikā. Izejmateriāli ierodas no ražotnēm aizzīmogotos konteineros mazāk kā stundu pirms tie ir vajadzīgi ražošanā, tādā veidā samazinot izmaksas noliktavas uzturēšanai.
Mūsdienu lielākie konteinerkuģi ir 400 m gari. Tie pārvadā tikpat daudz kravas cik sešpadsmit vai septiņpadsmit tirdzniecības kuģi pirms otrā pasaules kara.
Arhitektūra
Moderns konteinerkuģis sastāv no vairākām neatņemamām sastāvdaļām. Korpuss, līdzīgs balkeriem un ģenerālās kravas kuģiem, ir būvēts ap ķīli. Korpusā ir izvietota viena vai vairākas zemklāja kravas tilpnes, vairāki tanki un mašīntelpa. Tilpnes nosedz kravas lūkas, uz kurām arī var sakraut konteinerus. Uz daudziem konteinerkuģiem ir uzstādīti kravas celtņi un tipveida konteineru stiprinājumi.
Moderna kravas kuģa korpuss ir tērauda plākšņu un saistu kopums. Korpuss ir uzbūvēts ap ķīli. Stiprības ribas, kuras pievienotas taisnā leņķī ķīlim, sauc par brangām. Kuģa galveno klāju, metāla plāksnes, kuras nosedz korpusa augšpusi, balsta šķērssaisti, kuri pievienoti brangu augšējiem galiem un iet šķērsām kuģa platumam. Šķērssaisti ne tikai atbalsta klāju, bet kopā ar klāju, brangām un šķērsstarpsienām nodrošina kuģa korpusa šķērsstiprību. Vēl viens mūsdienu korpusu ievedums ir dubultdibena tanki, kuri nodrošina otru ūdensdrošo korpusu, kurš stiepjas gandrīz visā kuģa garumā. Dubultdibenā pārsvarā uzglabā tādus šķidrumus kā balasta ūdeni vai saldūdeni.
Izmēra kategorijas
Konteinerkuģus iedala septiņās pamata izmēra kategorijās: mazs Feeder, Feeder, Feedermax, Panamax, Post-Panamax, New Panamax un ULCS.
Konteinerkuģus ar tilpību zem 3 000 TEU parasti sauc par Feeder izmēra kuģiem. Feeder kuģi ir mazi un parasti strādā starp mazām konteineru ostām. Daži Feeder izmēra kuģi salasa savu kravu no mazām ostām un izkrauj lielā ostā tālākai pārkraušanai uz lielākiem kuģiem un pēc tam izplata konteinerus no lielās ostas uz mazākām reģionālajām ostām. Šī izmēra kuģiem visticamāk uz borta var būt kravas celtņi.
Panamax kuģa izmērus ierobežo vecās Panamas kanāla slūžas, kurās var ietilpt kuģis ar platumu līdz 32,31 m, maksimālo garumu līdz 294,43 m un iegrimi līdz 12,04 m. Post-Panamax kategoriju lieto vēsturiski, lai apzīmētu kuģus ar teorētisko platumu virs 32,31 m, tomēr Panamas kanāla paplašināšana ir ieviesusi dažas izmaiņas terminoloģijā. New Panamax kategorija ir balstīta uz maksimālo kuģu izmēru, kādi ir spējīgi iziet cauri jaunajai trešajai slūžu sērijai, kura tika atvērta 2016. gada jūnijā. Trešā slūžu sērija tika būvēta, lai apkalpotu konteinerkuģus ar maksimālo garumu 366 m, maksimālo platumu 49 m un tropisko saldūdens iegrimi 15,2 m. Šāds New Panamax klases kuģis ir pietiekami plats, lai pārvadātu 19 konteineru rindas un tā kopējā tilpība ir ap 12 000 TEU. Kuģis pēc saviem izmēriem ir tuvs Capesize balkerim vai Suezmax tankkuģim.
Kravas celtņi
Viens no konteinerkuģu pamata raksturotājiem ir tas, vai uz tā ir kravas celtņi, vai arī to nav. Tos, kuriem ir kravas celtņi, sauc par krānu un, tos, kuriem nav kravas celtņu, par bezkrānu kuģiem. Pirmie ar nolūku būvētie konteinerkuģi 1970-tajos visi bija bezkrānu kuģi. Kopš tā laika jauno krānu konteinerkuģu procentuālais skaits ir svārstījies plašās robežās ar kopējo tendenci samazināties.
Kamēr krānu kuģi ir elastīgāki tādā ziņā, ka var apmeklēt ostas, kuras nav aprīkotas ar konteineru krāniem, tiem piemīt vairāki trūkumi. Pirmais no tiem ir augstāka cena salīdzinot ar bezkrānu kuģiem. Krānu kuģiem ir augstākas tekošās izmaksas par apkopi un degvielu. Apvienoto Nāciju Organizācijas Tirdzniecības un Attīstības Konference raksturo krānu kuģus kā nišas produktu piemērotu tikai tām ostām, kurās mazo kravu apjomu dēļ, nav pamatoti investēt ostas krānos vai, kur publiskajam sektoram nepietiek līdzekļu šādām investīcijām.
Uz dažiem krānu kuģiem grozāmceltņu vietā uzstāda portālceltņus. Šie krāni, specializēti darbam ar konteineriem, pārvietojas uz priekšu un atpakaļ pa sliedēm. Papildus palielinātām sākotnējām un uzturēšanas izmaksām, šie krāni parasti iekrauj un izkrauj konteinerus daudz lēnāk nekā krasta portālceltņi.
Krasta krānu ieviešana un uzlabošana ir bijusi konteinerkuģu veiksmes atslēga.
Kravas tilpnes
Konteinerkuģu projektēšanā efektivitātei vienmēr ir bijusi atvēlēta nozīmīga vieta. Lai arī konteinerus var pārvadāt ar parastiem ģenerālās kravas kuģiem, konteinerkuģa kravas tilpnes ir īpaši būvētas, lai paātrinātu iekraušanu un izkraušanu, kā arī efektīvi turētu konteinerus nostiprinātus atrodoties jūrā. Viena no pamata atšķirībām ar ko konteinerkuģis atšķiras no citiem kuģiem ir kravas lūku uzbūve. Kravas lūkas ir atvērumi galvenajā klājā, kuri ved uz kravas tilpnēm. Tās stiepjas visā kravas tilpņu platumā un tām pa perimetru piemetina vertikālu tērauda sloksni — apmali jeb komingsu. Virs komingsiem atrodas kravas lūku vāki. Līdz 1950-tajiem lūku vāki parasti sastāvēja no koka dēļu klājuma virs kuriem tika pārvilkts brezents, kuru, savukārt, nostiprināja pie lūku apmalēm ar šinām. Mūsdienās daži lūku vāki var būt cietas metāla plātnes, kuras paceļ no kuģa un nolaiž uz kuģa ar krāniem, kamēr citur izmanto vākus, kas savā starpā un ar komingsu savienoti ar locīklu (šarnīru), bet tos paceļ ar spēcīgiem hidrocilindriem.
Artūrs Birkets
Artūrs Ernests Beringtons Birkets (en; dzimis, miris ) bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
Birkets startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa turnīrā. Viņš bija viens no Lielbritānijas kriketa komandas Devon and Somerset Wanderers pārstāvji, kuri pieveicot Francijas kriketa komandu French Athletic Club Union ieguva zelta medaļu.
Konteinerkuģis
Kravas tilpnes
Cita konteinerkuģiem raksturīga iezīme ir ligzdu vadules. Ligzdu vadules ir izturīgas, vertikālas metāla konstrukcijas kravas tilpnēs. Šīs konstrukcijas vada konteinerus iepriekš noteiktās rindās kravas iekraušanas laikā un nodrošina zināmu atbalstu konteineriem kuģa zvalstīšanās laikā jūrā. Ligzdu vadules ir tik raksturīgas konteinerkuģiem, ka tādas organizācijas kā Apvienoto Nāciju Organizācijas Tirdzniecības un Attīstības Konference to esamību izmanto, lai atšķirtu konteinerkuģus no ģenerālās kravas kuģiem.
Tiek izmantota trīs dimensiju koordinātu sistēma, lai kravas plānos noteiktu konkrētā konteinera atrašanās vietu. Pirmā koordināte ir niša (bay — angļu val.), kuras sāk skaitīt no kuģa priekšgala un pakaļgala pusi. Otrā koordināta ir līmenis (tier — angļu val.), kurus sāk skaitīt no kravas tilpnes dibena uz augšu. Trešā koordināta ir rinda (row — angļu val.). Rindas labajā bortā ir ar nepāra numuriem, kreisajā bortā ar pāru numuriem. Rindām tuvāk diametrālajai plaknei piešķir zemākus numurus, bet tie pieaug ligzdām izvietotām tālāk prom no diametrālās plaknes.
Ir vairāku veidu konteineri: standarta konteineri, kas paredzēti lielākoties visa veida kravām; platformas konteineri, flat rack konteineri vai atvērta tipa konteineri, kas nodrošina smagsvara vai nestandarta kravu pārvadājumus; refrižeratoru konteineri – pārtikas vai citu preču pārvadājumiem, kam nepieciešama temperatūras kontrole; ventilējamie konteineri, kas paredzēti graudu pārvadājumiem vai precēm, kam nepieciešama gaisa ventilācija; beramkravu konteineri – ar speciālu iebēršanas atveri; tank konteineri jeb iso cisternas – šķidrumu transportēšanai.
Konteineru stiprinājumi
Tiek lietotas vairākas sistēmas, lai nostiprinātu konteinerus uz kuģa. Konkrēto sistēmu ietekmē kuģa tips, konteinera tips un tā atrašanās vieta. Konteineru iekraušana kuģī ar konteineru ligzdām ir vienkāršākā un parasti tiek izmantotas vienkāršas vertikālas metāla vadules, kravas tilpnes dibenā izvietoti novietojošie konusi un stiprinājumi divu 20 pēdu konteineru sastiprināšanai kopā, lai veidotu vienu 40 pēdu konteineru (anti — rack spacer — angļu val.). Virs klāja, kur nav ligzdu vadules, tiek lietots sarežģītāks aprīkojums. Pašlaik plaši izmanto trīs sistēmas: savilkšanas, saslēgšanas un atbalsta. Savilkšanas sistēmās (lashing — angļu val.) konteinerus nostiprina ar tērauda trosēm, cietiem stieņiem un ķēdēm, bet troses, stieņus un ķēdes nospriego ar talrepiem. Savilkšanas sistēmas efektivitāte pieaug savienojot konteinerus savā starpā vai nu ar vienkāršām metāla formām (kraušanas konusiem) vai arī sarežģītākām ierīcēm kā tvistlokiem (twist-lock — angļu val.). Tipisku tvistloku ievieto viena konteinera stūra caurumā un to pagriež, lai tas piestiprinātos konteineram. Pēc tam citu konteineru nolaiž uz tvistloka. Abus konteinerus sastiprina kopā pagriežot ierīces rokturi. Parasts tvistloks ir izgatavots no kalta tērauda ar pieļaujamo bīdes spēku līdz 48 tonnām.
Atbalsta sistēmā (buttress system — angļu val.), ko izmanto uz dažiem lieliem konteinerkuģiem, izmanto lielus torņus, kurus nostiprina uz kuģa katras kravas tilpnes abos galos. Lādējot kuģī kravu, ciets, pārvietojams kraušanas rāmis tiek pievienots konteineriem, strukturāli nostiprinot katra konteineru līmeņa konteinerus kopā.
Flotes raksturojums
2016. gadā konteinerkuģi veidoja 13,5% no pasaules flotes dedveita tonnāžas. Konteinerkuģu dedveita procentuālā daļa ir kāpusi no 1,6% 1980. gadā līdz 13,5% 2016. gadā. Kopējā konteinerkuģu un ģenerālās kravas kuģu, kurus arī bieži izmanto konteineru pārvadāšanai, dedveita tonnāža sastāda 17,7% no pasaules flotes dedveita tonnāžas.
2016. gadā vidējais konteinerkuģu vecums bija 11,2 gadi, kas tos padarīja par otru jaunāko kuģu tipu pēc balkeriem ar 8,8 gadiem. Pēc tam sekoja naftas produktu tankkuģi ar 18,5 gadiem, ģenerālās kravas kuģi ar 24,7 gadiem un pārējie ar 22,5 gadiem.
Lielākā daļa no konteinerkuģiem ar īpaši paredzētām konteineru ligzdām strādā kā līnijkuģi iepriekš noteiktos maršrutos.
Izplatīta prakse starp lielajiem konteinerkuģu līniju apkalpojošajiem uzņēmumiem ir papildināt savu floti fraktējot citiem īpašniekiem piederošus kuģus.
Karoga valstis
Starptautiskie likumi nosaka, ka katram tirdzniecības kuģim jābūt reģistrētam kādā valstī, kuru sauc par tā karoga valsti. Karoga valsts realizē savu kontroli pār kuģi un tai ir jāveic regulāras kuģa pārbaudes, jāsertificē kuģa aprīkojums un komanda, kā arī jāizsniedz drošības un vides piesārņojuma novēršanas dokumenti. 2016. gadā ASV Jūras Administrācija pasaulē uzskaitīja 5 119 konteinerkuģus, kuri bija 1000 bruto tonnu lieli vai lielāki. Libērija bija pasaulē lielākā konteinerkuģu karoga valsts, kurā bija reģistrēti 912 kuģi. Vēl 13 karoga valstīs bija reģistrēti vairāk par 100 konteinerkuģiem: Panama (626), Singapūra (503), Honkonga (472), Māršala Salas (283), Antigva un Barbuda (279), Malta (260), Ķīna (185), Kipra (184), Indonēzija (173), Vācija (130), Portugāle (126), Dānija (116) un Apvienotā Karaliste (102). Libērijas, Panamas, Māršala Salu, Antigvas un Barbudas, Maltas, Kipras un Vācijas starptautiskais kuģu reģistrs ir atvērtie reģistri un Starptautiskā transporta darbinieku federācija tos uzskata par ērtajiem karogiem (Flag of convenience (FOC) — angļu val.) Salīdzinot, tādā tradicionālā jūras valstī kā Japāna ir reģistrēti tikai seši konteinerkuģi.
Cena
2010. gada martā vidējā 500 TEU krānu konteinerkuģa cena bija 10 milj. ASV dolāru. Bezkrānu kuģu no 6 500 TEU līdz 12 000 TEU cenas svārstījās attiecīgi no 74 līdz 105 milj. ASV dolāru. Tajā pašā laikā 10 gadus vecu, lietotu krānu konteinerkuģu ar tilpību 500, 2 500 un 3 500 TEU cenas bija attiecīgi 4 milj., 15 milj. un 18 milj. ASV dolāru.
Sagriešana metāllūžņos
Kad kuģis ir nokalpojis savu mūžu, to sagriež metāllūžņos. Kuģu īpašnieki un pircēji ved sarunas par metāllūžņu cenām, ņemot vērā tukša kuģa masu (vieglo ūdensizspaidu ldt (angļu val. — light weight)) un metāllūžņu cenu tirgū. 2016. gadā kuģus pārdeva par salīdzinoši zemām metāllūžņu cenām — 290 ASV dolāri par ldt. 2015. gadā apmēram 95% kuģu sagrieza kuģu kapsētās Bangladešā, Ķīnā, Indijā un Pakistānā.
2016. g. tika sagriezti kopā 700 000 TEU konteinerkuģu tilpuma.
Lielākie kuģi
Konteinerkuģu izmēru pieaugumu ir radījuši apjomradīti ietaupījumi. Tomēr konteinerkuģu izmēru pieaugumam ir noteiktas robežas. Primāri tā ir pietiekami lielu galveno dzinēju pieejamība un pietiekama daudzuma ostu un terminālu, kuri piemēroti ultra lielu konteinerkuģu apkalpošanai, pieejamība. Turklāt maksimālie kuģu izmēri dažos no pasaules galvenajiem ūdens ceļiem var nākotnē ierobežot kuģu izmēru pieaugumu. Tas pirmkārt attiecas uz Suecas kanālu un Singapūras šaurumu.
Ilgu laika periodu netika pārsniegta 20 000 TEU robeža konteinerkuģu tilpumā. 2016. gadā, pirms tika uzbūvēts pirmais konteinerkuģis ar tilpību virs 20 000 TEU, daži eksperti uzskatīja, ka tobrīd ekspluatācijā esošie lielākie konteinerkuģi ir sasnieguši optimālo izmēru un nebūs ekonomiski palielināt to izmēru, jo ostas iekārtas būs pārāk dārgas, pārkraušana ostās pārāk ilga, piemērotu ostu skaits pārāk mazs un apdrošināšanas izdevumi pārāk augsti. Pirmais konteinerkuģis ar oficiālo tilpību virs 20 000 TEU tika kristīts Samsung Heavy Industries 2017. gada martā. MOL Triumph tilpība ir 20 150 TEU. Samsung Heavy Industries 2017. gadā piegādāja vairākus kuģus ar tilpību virs 20 000 TEU un saņēma vismaz desmit pasūtījumus šāda izmēra kuģiem no MOL un OOCL. Arī Maersk modificēja savus Triple E klases kuģus palielinot to ietilpību līdz 19 630 TEU.
Tā kā pat ļoti lieli konteinerkuģi ir kuģi ar nelielu iegrimi salīdzinot ar lieliem tankkuģiem vai balkeriem, kuģu izmēru pieaugums vēl ir iespējams. 2018. gadā lielākais konteinerkuģis bija OOCL Hong Kong ar 21 413 TEU ietilpību. Kuģa izmēri ir 400 m x 59 m un dedveits 191 317 tonnas. Kamēr šāds kuģis atrodas uz Suecas kanāla izmantošanas augšējās robežas, tā saucamais Malaccamax koncepts uz konteinerkuģiem neattiecas, jo Malakas un Singapūras šaurumu iegrimes robeža, apmēram 21 metrs, ir lielāka par jebkura iedomājama konteinerkuģu projekta iegrimi. 2013. gadā Maersk uzbūvēja pirmo Triple E klases konteinerkuģi ar tilpību 18 000 TEU ar uzsvaru uz mazāku degvielas patēriņu.
Pašreizējā tirgus situācijā arī galvenie dzinēji nebūs kuģu izmēra pieaugumu ierobežojošs faktors. Pastāvīgi augošās degvielas cenas 2010-tajos gados ir pamudinājušas konteinerkuģu līnijas apkalpojošos uzņēmumus pieņemt lēnākus, ekonomiskākus reisu ātrumus, apmēram 21 mezglu, salīdzinot ar agrākajiem maksimālajiem ātrumiem, kuri pārsniedza 25 mezglus. Tādēļ no jauna uzbūvētos konteinerkuģus var aprīkot ar mazākiem galvenajiem dzinējiem. Dzinēju modeļi, kuri agrāk tika izmantoti 14 000 TEU kuģu piedziņai, ir pietiekami jaudīgi, lai dzītu 20 000 TEU vai lielākus kuģus mūsdienās. Neskatoties uz to Maersk, pasaulē lielākais konteinerkuģu līnijas apkalpojošais uzņēmums, 2011. gada februārī pasūtot Daewoo Shipbuilding desmit 18 000 TEU kuģus, izvēlējās divus dzinējus (divi mazāki dzinēji piedzen katrs savu dzenskrūvi). Kuģus piegādāja no 2013. līdz 2014. gadam.
Fraktēšana
Kuģa īri ar mērķi pārvadāt kravu sauc par fraktēšanu. Ārpus īpašiem beramkravu tirgiem, kuģus īrē ar trīs veidu frakts līgumiem: reisa frakta, laika frakta un berbouta līgumiem. Reisa fraktēšanā fraktētājs īrē kuģi no iekraušanas ostas līdz izkraušanas ostai. Laika fraktēšanā kuģis tiek noīrēts uz noteiktu laiku, lai veiktu reisus atbilstoši fraktētāja norādījumiem. Berbouta līgumā fraktētājs darbojas kā kuģa operators un vadītājs uzņemoties atbildību par komandas nolīgšanu un kuģa apkopi. Noslēgtu fraktēšanas līgumu angļu valodā sauc par charterparty.
Apvienoto Nāciju Organizācijas Tirdzniecības un Attīstības Konference jeb UNCTAD (United Nations Conference on Trade and Development — angļu val.) savā 2017. gada Jūras tirdzniecības apskatā (Review of Maritime Trade — angļu val.) izšķir divus konteineru pārvadāšanas izmaksu aspektus. Pirmais ir laika frakts maksa par vienu 14 tonnu TEU ligzdas kravu konteinerkuģī. Otrais aspekts ir frakts maksa (Freight rate — angļu val.), ko jāsamaksā par viena TEU konteinera kravas apjoma nogādāšanu izvēlētā maršrutā. Laika frakta maksa 2016. gadā strauji kritās salīdzinot ar 2015. gadu un visu 2016. gadu palika zema. Frakts maksas par viena konteinera pārvešanu noteiktā maršrutā 2016. gadā bija zemas un nestabilas. Tās bija rekordzemas gada pirmajā pusē, bet auga gada otrajā pusē.
Lai iegūtu datus par laika frakts maksām, UNCTAD izmanto Hamburgas Kuģu Brokeru Asociācijas VHSS (Vereinigung Hamburger Schiffsmakler und Schiffsagenten e. V. — vācu val.) datus. 2007. gadā VHSS sāka uzturēt New ConTex indeksu, kurš parāda vienas 14 tonnu TEU ligzdas cenu ASV dolāros par dienu. Dati tiek iegūti no starptautiskas kuģu brokeru grupas.
UNCTAD apkopo ziņas arī par konteineru frakts maksām jeb summām ASV dolāros, ko jāsamaksā par viena TEU konteinera kravas apjoma nogādāšanu izvēlētā maršrutā. Dati tiek doti galvenajām konteinerkuģu līnijām: Āzija — ASV, Āzija — Eiropa u.c. Dažreiz cenas ir atšķirīgas atkarībā no tā, kādā virzienā krava tiek vesta. Konteinerkuģu līniju apkalpojošo uzņēmumu reakcija uz pārmērīgo kuģu piedāvājumu tirgū bija dažāda. 2009. gadā daži konteinerkuģu līnijas apkalpojošie uzņēmumi samazināja konteineru frakts maksas līdz nullei Āzijas — Eiropas maršrutā. Tika iekasēta tikai maksa ekspluatācijas izdevumu segšanai. Pārmērīgais piedāvājums tika samazināts arī atstājot kuģus pie piestātnes, sagriežot metāllūžņos un samazinot kuģu ātrumu (paņēmiens ar nosaukumu lēnā kuģošana (Slow steaming — angļu val.)). Lēnā kuģošana paildzināja Eiropas — Āzijas maršrutu līdz maksimums 40 dienām. Daži uzņēmumi manipulēja ar tirgu paziņojot presē par konteineru frakts cenu paaugstināšanu, bet, kad viens pārvadātājs bija izplatījis paziņojumu, citi sekoja un pacēla cenas.
Kuģniecību alianses
Lai kontrolētu cenas un palielinātu izmantoto kuģu tilpumu aizvien lielākiem kuģiem, konteinerkuģu līnijas apkalpojošie uzņēmumi slēdz līgumus par kopīgu kuģu izmantošanu un konteineru vietu apmaiņu starp dažādu uzņēmumu kuģiem. 2015. gadā 16 lielākie konteinerkuģu līnijas apkalpojošie uzņēmumi sadalīja apkalpotos maršrutus. Tas ietekmēja 95% no konteineru kravām, kuras tiek pārvadātas galvenajos austrumu — rietumu maršrutos.
Uzņēmumu vadība paliek neatkarīga un tām ir saistoši daudzu valstu pretmonopola noteikumi, kuri aizliedz vienoties par konteineru frakts cenām vai apjomiem. Kuģniecību aliansēm ir zināma līdzība ar aviācijas aliansēm.
Kenifisas nacionālais parks
Kenifisas nacionālais parks ir 2006. gadā izveidots nacionālais parks Marokas galējos dienvidrietumos, Atlantijas okeāna krastā iepretim Kanāriju salām. Tiek aizsargāts tuksnesi, mitraines un Atlantijas okeāna piekrastes kāpas. 1980. gadā daļa no parka (Kenifisas līcis) tika atzīts par Rāmsaras mitrāju. Ziemas sezonā šeit uzturas apmēram 20 000 putnu.
Konteinerkuģis
Drošība
2007. gadā Antverpenē, Beļģijā, kravas lādēšanas laikā, apgāzās konteinerkuģis ar Londonas pieraksta ostu.
Manevri piekrastes ūdeņos un ostās, ko veic no stūres mājas, var būt bīstami, par ko liecina konteinerkuģa ietriekšanās Sanfrancisko — Oklendas tiltā 2007. gada 7. novembrī.
Ir ticis aplēsts, ka konteinerkuģi jūrā pazaudē no 2 000 līdz 10 000 konteineru katru gadu un tas izmaksā 370 milj. ASV dolāru. Vairumu no tiem pazaudē atklātā jūrā vētru laikā, bet ir bijuši gadījumi, kad aiziet bojā viss kuģis kopā ar kravu. Pazaudēti konteineri automātiski kļūst par jūras atkritumiem. Kad konteiners atrodas ūdenī, tas piepildās ar ūdeni un nogrimst, ja vien tā pildījums nesatur gaisu. Vētras viļņi ātri sašķaida konteineru un tas nogrimst.
Pirātisma draudi kuģniecības kompānijai var izmaksāt līdz 100 milj. ASV dolāru gadā. Pārsvarā tas ir garāku maršrutu un lielāku ātrumu dēļ, īpaši Austrumāfrikas tuvumā.
Mijuki Janagita
Mijuki Janagita (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Termopārneses druka
Termopārneses druka ir digitālās drukas metode, kurā materiāls tiek uzklāts uz virsmas, izkausējot lentes pārklājumu, lai tas paliktu pielīmēts pie materiāla. Tas atšķiras no tiešās, termiskās drukāšanas, kuras procesā nav iesaistīta lente.
Termopārnese ir populārs drukas process, ko īpaši izmanto identifikācijas uzlīmju drukāšanai. Tas ir pasaulē visplašāk izmantotais drukas process augstas kvalitātes svītrkodu un QR kodu drukāšanai.
Termopārneses drukāšanu izgudroja korporācija SATO. Pasaulē pirmais termiskās pārneses etiķešu printeris SATO M-2311 tika izgatavots 1981. gadā.
Termopārneses drukāšanas process
Termopārneses drukāšanas pamatā ir vaska kausēšana specializēta printera drukas galvās. Termopārnesē ir trīs galvenās sastāvdaļas: nepārvietojama drukas galviņa, ribons jeb lente un apdrukājamā virsma, kas parasti ir papīrs, plastmasa, kartons vai tekstilmateriāli. Kvalitatīva attēla izveidē būtiska ir termiski atbilstoša drukas galviņa apvienojumā ar lentes elektriskajām un lentes tintes reoloģiskajām īpašībām.
Drukas galviņas ir pieejamas 203 dpi, 300 dpi un 600 dpi izšķirtspējai. Katrs punkts tiek adresēts patstāvīgi, un, kad punkts tiek elektroniski adresēts, tas uzreiz uzkarst līdz iepriekš iestatītai (regulējamai) temperatūrai. Uzkarsētais elements nekavējoties izkausē vaska vai sveķu bāzes tinti tajā lentes pusē, kas vērsta pret apdrukājamo virsmu. Virsma tiek vienmērīgi spiesta pie lentes, un izkausētā tinte pielīp pie apdrukājamā materiāla. Kad punkts “izslēdzas”, drukas galviņas elements nekavējoties atdziest un atbilstošā lentes daļa neatstāj nekādas pēdas uz virsmas. Apdrukātais materiāls ir pilnīgi sauss, un to var lietot nekavējoties.
Krāsas pigmentu lentes ir pieejamas ruļļos. Tās uzstāda uz printera vārpstas vai ruļļa turētājā. Izmantoto lenti pārtin uz otru rulli. Kad visa lente ir izlietota, izlietotās lentes rullis tiek izmests.
Varianti
Termopārneses riboni ir pieejami ne vien melnā, bet arī citās krāsās. Principā ir iegūstama krāsaina apdruka, kaut gan kvalitāte ir zemāka par to, kādu iegūst ar tintes vai lāzerprinteriem. Šādus printerus izmanto iepakojuma un etiķešu industrijā, jo tie ir uzticami un izturīgi, pateicoties mazajam kustīgo daļu skaitam.
Vasks ir neizturīgs pret berzi un nodilumu. Lai palielinātu izturību uz tādiem materiāliem kā polipropilēns vai poliesters, var izmantot vaska sveķu savienojumus un tikai sveķus.
Tektronix un Xerox cietās tintes printeri
Tā sauktos “cietās tintes” jeb “fāzeru” printerus izstrādāja Tektronix un vēlāk arī Xerox (kas iegādājās Tektronix printeru nodaļu). Tādiem printeriem kā Xerox phaser 8400 tiek izmantoti 1 kubikcollu (16 kubikcentimetru) lieli taisnstūrveida cietas tintes bloki (līdzīgi sveču vaskam). Tintes bloki tiek izkausēti, un tinte tiek pārnesta uz rotējošu, ar eļļu pārklātu drukas cilindru, izmantojot pjezo tintes strūklas galviņu. No drukas cilindra attēls tiek pārnests uz papīru.
Izdrukas īpašības ir līdzīgas iepriekš minētajām, taču šos printerus var konfigurēt tā, lai tie sniegtu ārkārtīgi augstas kvalitātes rezultātus, un tie ir daudz ekonomiskāki, jo tajos tiek izmantota tikai izdrukai nepieciešamā tinte, nevis viss lentes rullis. Uzturēšanas un tintes izmaksas ir salīdzināmas ar krāsu lāzerprinteriem, savukārt “gaidstāves” enerģijas patēriņš var būt ļoti liels — aptuveni 200 W.
ALPS MicroDry printeri
Microdry ir datordrukas sistēma, ko ir izstrādājusi Japānas kompānija Alps Electric. Tā ir vaska vai sveķu pārneses sistēma, kas izmanto atsevišķas krāsainas termolentes kasetnes un var drukāt krāsās, izmantojot ciāna, fuksīna, dzeltenas un melnas kasetnes. Ir iespējams izmantot arī tādas krāsas kā balts, metālisks sudrabs un metālisks zelts. Ir iespējams drukāt uz visdažādākā papīra un caurspīdīga materiāla. Daži MicroDry printeri var darboties arī krāsu sublimācijas režīmā, izmantojot īpašas kasetnes un papīru.
Lietojumi
Termopārneses printeru izmantošana rūpniecībā:
Svītrkoda printeri parasti ir 4, 6 vai 8 collu (100, 150 vai 200 mm) plati. Lielākā daļa ražotāju tagad ir standartizējušies uz šādiem izmēriem.
Noldes
Noldes (de) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Kurzemē 15. gadsimtā, 19. gadsimtā izplatījās arī Krievijā.
Vēsture
Dzimtas vēsture izsekojama līdz 15. gadsimtam, kad Noldes bija Livonijas ordeņa vasaļi, sākotnēji viņiem piederēja Vārves muiža (Warwen, 1505-1672). Pēc ordeņa sabrukuma Noldes ieguva arī Stukmaņu, Gramzdas un Mazgramzdas (1560—1799), kā arī Kalētu (1560—1920) un Virgas (1575—1920) muižas. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes sadalīšanas Johans fon Nolde (1568—1610) 1601. gadā tika ievēlēts par Kurzemes bruņniecības vadītāju. Kurzemes hercogs Vilhelms apstrīdēja Magnusa Noldes (1569—1615) tiesības uz Kalētu muižu. Jelgavā sasauktajā Kurzemes landtāgā radušos strīdu dēļ 1615. gada 20. augustā pēc hercoga Vilhelma pavēles brāļi Magnuss un Gothards (1576—1615) Noldes tika nogalināti. Tādēļ 1617. gada 4. aprīlī Skrundā sasauktajā Kurzemes landtāgā hercogam Vilhelmam atņēma hercoga titulu un uz visiem laikiem izraidīja no hercogistes.
1620. gadā Noldu dzimta tika ierakstīta Kurzemes bruņniecības matrikulā un ieguva īpašumā Aizputes un Jaunauces muižas (1681—1713). 1862. gadā Krievijas impērijas Senāts atzina Noldes dzimtas tiesības uz barona titulu.
Skolupīte
Skolupīte var būt:
Jūki Kobajaši
Jūki Kobajaši (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||2||1
Čilipīne (Briežuciema pagasts)
Čilipīne ir ciems Balvu novada Briežuciema pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu centrālajā daļā 10 km no pagasta centra Briežuciema, 26 km no novada centra Balviem un 246 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P46 (Dubļeva–Cērpene).
Mustafa Jilmazs
Mustafa Jilmazs (tr; dzimis, Ankarā) ir Turcijas starptautiskais lielmeistars šahā (2012).
Biogrāfija
2009. gadā uzvarējis Turcijas šaha čempionātā, kļūstot par visu laiku jaunāko valsts čempionu Turcijas šaha vēsturē. Četras reizes piedalījies Pasaules junioru šaha čmepionātos (2003, 2009-2010, 2012). Labāko rezultātu šajos turnīros sasniedzis 2003. gadā, kad ierindojies 19. vietā. 2017. gadā atkārtoti uzvarējis Turcijas šaha čempionātā.
Pārstāvējis Islandes komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Saimons Gaņjē
Saimons Gaņjē (Simon Gagné; dzimis 1980. gada 29. februārī) ir bijušais kanādiešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs, Kanādas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 822 spēles Nacionālajā hokeja līga, 2012. gadā kopā ar Losandželosas "Kings" izcīnījis Stenlija kausu. Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2002. gada olimpisko spēļu čempionu.
Mustafa Jilmazs
Biogrāfija
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 39. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Saimons Gaņjē
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Gaņjē uzsāka 1999.—2000. sezonā, kad debitēja NHL kluba Filadelfijas "Flyers" rindās. Savā pirmajā sezonā Gaņjē atzīmējās ar 48 punktiem 80 spēlēs. Tuvākajās sezonās hokejista rezultativitāte vienīgi pieauga. 2005.—06. sezonā līdz šim vienīgo reizi savā karjerā Gaņjē guva vidēji vairāk nekā punktu spēlē, 72 spēlēs atzīmējoties ar 79 rezultativitātes punktiem. Sākot ar 2006.—07. sezonu Saimons pildīja "Flyers" kapteiņa palīga funkcijas. Filadelfijas "Flyers" rindās Gaņjē spēlēja līdz pat 2009.—10. sezonas noslēgumam.
Mustafa Jilmazs
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2012. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Saimons Gaņjē
Spēlētāja karjera
2010. gada vasarā Gaņjē tika aizmainīts uz Tampabejas "Lightning" vienību, taču jau nākamajā vasarā viņš bija kļuvis par brīvo aģentu, parakstot divu gadu līgumu ar Losandželosas "Kings" komandu. 2011.—2012. gada sezonā "Kings" sastāvā izcīnījis Stenlija kausu. Nākamās sezonas vidū aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers". 2013.—14. gada sezonu Gaņjē izlaida, savukārt 2014.—15. gada sezonā izturēja pārbaudes laiku un pievienojās Bostonas "Bruins". Pēc sezonas beigām paziņoja par karjeras beigšanu.
Kanādas izlases rindās Gaņjē kļuvis par. gada olimpisko čempionu, Olimpiskajās spēlēs piedalījies arī 2006. gadā. Gaņjē spēlējis arī 2005. gada Pasaules čempionātā, tajā izcīnot sudraba medaļas.
Indricas ordeņa nocietinājums
Indricas ordeņa nocietinājums (de, pl) bija Livonijas ordeņa Daugavpils komturejas nocietinājums Stirnupes labajā krastā pie Polockas kņazistes, vēlāk Lietuvas dižkunigaitijas robežas. Līdz mūsdienām saglabājies vienīgi zemes valnis un daži mūra fragmenti Kalniešu pagastā.
Arheoloģisko izrakumu rezultāti
1926. gadā Indricas pilskalnu uzmērīja Ernests Brastiņš. 1982.-1985. gadā Indricas ordeņa nocietinājuma vietā notika arheoloģiskie izrakumi. Indricas nocietinājums atradās pakalnā pie Daugavpils-Polockas lielceļa 300 metru attālumā no Daugavas labā krasta. Cietokšņa rietumu pusi aizsargāja trīs metrus dziļš un ap 10 metrus garš aizsarggrāvis.
Sakotnēji šajā pilskalnā atradusies koka pils, bet 1530. gados uzbūvēta mūra pils no laukakmeņiem, bet pagrabu būvē izmantoti arī ķieģeļi. Tās izmēri bija 18х12 metri, sienu biezums 1,2 metri. Ziemeļrietumu pusē atradās 6х6 metrus liels kvadrātveida tornis ar pagrabu zem tā. Ziemelrietumos bija ieeja, bet pie ziemeļu sienas bija iebūvēta krāsns. Pilskalna ziemeļu daļā atradās saimniecības ēkas.
Alfrēds Alslēbens (politiķis)
Alfrēds Alslēbens ( — ) bija Latvijas vācbaltu krāsotājs un sabiedrisks darbinieks. Bijis 2. Saeimas deputāts (1925—1928).
Biogrāfija
Alfrēds Alslēbens piedzima Skultes pagastā. Bijis krāsotājs un namsaimnieks Rīgā. Sportista Alfrēda Alslēbena tēvs.
1939. gadā pārcēlies dzīvot uz Vāciju. Miris Poznaņas pilsētā.
Diokletiāna pils
Diokletiāna pils (hr) ir sena pils Splitā, Horvātijā, kas uzcelta pēc Romas impērijas imperatora Diokletiāna rīkojuma 4. gadsimta sākumā. Mūsdienās veido Splitas centru.
Šī ir ne tikai pils, bet arī nocietināta militāra struktūra ar augstām sienām. Kādu laiku tajā uzturējās vairāk nekā 9000 cilvēku. Kad romieši pameta pili, tā bija tukša vairākus gadsimtus. Pēc viduslaikiem pils nebija pazīstama Rietumos, skotu arhitekts Roberts Ādams apsekoja drupas un vēlāk izdeva Ruins of the Palace of the Emperor Diocletian at Spalatro in Dalmatia.
Attēlota uz 500 kunu banknotes. 1979. gadā kopā ar Splitas vēsturisko centru iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Tiek uzskatīta par vislabāk saglabājušos Romas impērijas laika pili.
Pilī filmēta seriāla "Troņu spēle" ceturtā sezona.
Krūmiņupīte (Silupītes pieteka)
Krūmiņupīte (arī Krūmiņu upe, Kuļķinupīte, Skolupīte) ir Silupītes labā satekupe Valmieras novada galējos ziemeļaustrumos. Tek dienvidu-dienvidaustrumu virzienā. Pie Arakstes, satekot ar Veserupīti, izveido Silupīti. Krūmiņupīti šķērso valsts autoceļš V176 (Sīļi–Igaunijas robeža), tās krastos atrodas Arakste.
Alfrēds Bovermens
Alfrēds Džeimss Bovermens (en; dzimis, miris ) bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
Bovermens startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa turnīrā. Viņš bija viens no Lielbritānijas kriketa komandas Devon and Somerset Wanderers pārstāvji, kuri pieveicot Francijas kriketa komandu French Athletic Club Union ieguva zelta medaļu.
HMD global
HMD global Oy ir Somijā reģistrēts uzņēmums, kas izstrādā mobilos telefonus, viedtālruņus un planšetdatorus ar Nokia zīmolu. Dibināts 2016. gadā. Galvenais birojs atrodas Helsinkos. Uzņēmuma īpašnieks ir privāta kapitāla fonds Smart Connect LP.
Vēsture
Somijas uzņēmums Nokia no 1998. līdz 2012. gadam bija lielākais mobilo telefonu ražotājs pasaulē. Tas nebija spējis piemēroties strauji augošajam viedtālruņu tirgum, un ieņēmumi no mobilo ierīču pārdošanas kritās. 2014. gada aprīlī mobilo ierīču bizness pārdots Microsoft (jaunais nosaukums Microsoft Mobile). Nokia zīmolu tas drīkstēja izmantot 10 gadus, bet jau 2014. gada oktobrī Lumia viedtālruņi izlaisti ar Microsoft nosaukumu. Nokia zīmols izmantots tikai pamata mobilajiem tālruņiem, piemēram Asha. Arī Microsoft neizdevās kāpināt mobilo ierīču pārdošanas apjomus, un tie samazinājās.
Uzņēmums HMD global Oy dibināts 2015. gada 9. novembrī. 2016. gada 18. maijā paziņots, ka HMD global pērk daļu no Microsoft Mobile pamata mobilo tālruņu biznesa. Vienlaikus HMD global noslēdza atsevišķu vienošanos ar Nokia par tā zīmola izmantošanu mobilajos telefonos un planšetdatoros līdz 2024. gadam, kā arī ieguva nepieciešamos patentus. Pārējo Microsoft Mobile pamata mobilo tālruņu biznesu (ražošanas un izplatīšanas infrastruktūru) iegādājās Taivānas elektronikas ražotāja Foxconn meitas uzņēmums FIH Mobile, kas ražotu, izplatītu un pārdotu HMD produktus. Kopējā pārdošanas darījuma summa HMD global un FIH Mobile bija 350 miljoni ASV dolāru. Darījums pabeigts 2016. gada 1. decembrī.
Žans Dekāzs
Žans Elī Luijs Oktāvs Gijoms Severs Amanē Dekāzs de Gliksbergs (fr; dzimis, miris ) bija franču aristokrāts un burātājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Dekāzs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. 10 līdz 20 tonnu laivu klasē viņš ieguva sudraba medaļu.
Mein Land
Mein Land ir vācu grupas Rammstein pirmais singls no labāko dziesmu izlases Made in Germany 1995–2011. Singls izdots. Iesākuma dziesma tika ierakstīta sestajam studijas albumam Liebe ist für alle da, tomēr netika iekļauta tajā.
Videoklips
Klipā parāda kā gadu laikā ir mainījušās pludmales ballītes.
Sergejs Fedorčuks
Sergejs Fedorčuks (uk; dzimis Vinnicā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2002).
Biogrāfija
Četras reizes uzvarējis Ukrainas jauniešu šaha čempionātos: 1997. gadā U16 vecuma grupā, 1998. gadā U20 vecuma grupā, 1999. gadā U18 vecuma grupā, 2000. gadā U20 vecuma grupā. 1995. gadā Verdenā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2002. gadā dalījis otro vietu Ukrainas šaha čempionāta finālā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā divas reizes dalījis pirmo vietu Francijas šaha festivālā Cappelle-la-Grande Open (2008, 2013), uzvarējis Nantē (2009), bijis pirmais Parīzes pilsētas atklātajos šaha čempionātos (2009, 2012), dalījis pirmo vietu Dāvida Bronšteina memoriālā Minskā (2014). 2014. gadā Jūrmalā uzvarējis Vladimira Petrova memoriālā ātrajā šahā.
Pārstāvējis Ukrainas komandu Eiropas komandu šaha čempionātā 2013. gadā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Fedorčukam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Oleksandrs Oņiščuks
Oleksandrs Oņiščuks (en, uk; dzimis Simferopolē) ir Ukrainas un ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1994).
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātos: 1991. gadā U16 vecuma grupā, bet 1995. gadā U20 vecuma grupā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Dortmundē (1993), Groningenā (1995), Pekinā (1998). Par panākumiem turnīros FIDE 1993. gadā Onisčukam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1994. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Kopš 2001. gada pārstāv ASV. 2005. gadā Buenosairesā izcīnījis bronzas medaļu Amerikas kontinenta šaha čempionātā. 2006. gadā Sandjego uzvarējis ASV šaha čempionātā. Vēl divas reizes kļuvis par ASV šaha čempionātu sudraba medaļas ieguvēju (2008, 2013). 2009. gadā Maskavā uzvarējis Moscow Open šaha turnīrā. 2017. gada aprīlī Sentluisā bijis otrais ASV šaha čempionātā, papildu mačā par 1. vietu piekāpjoties Veslijam So.