cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pīters Pens (2003. gada filma)
"Pīters Pens" (en) ir 2003. gada Amerikas Savienoto Valstu, Apvienotās Karalistes un Austrālijas kopražojuma piedzīvojumu filma, kas balstīta uz skotu rakstnieka Džeimsa Metjū Berija noveli Peter Pan; or, the Boy Who Wouldn't Grow Up. Filma stāsta par meiteni Vendiju Dārlingu, kura satiek Pīteru Penu, zēnu no Nekurnekadzemes, kas prot lidot un nekad nepieaug.
Edže Alkima Eredže
Biogrāfija
2009. gadā kļuvusi par Eiropas jauniešu šaha čempionāta uzvarētāju U8 vecuma grupā meitenēm. 2012. gadā uzvarējusi Turcijas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā meitenēm. 2013. gadā izcīnījusi 3. vietu Eiropas skolnieku šaha čempionātā U13 vecuma grupā meitenēm.
Pīters Pens (2003. gada filma)
Filmas režisors ir P. Dž. Hogans, galvenās lomas atveido Džeisons Aizekss, Džeremijs Sampters, Reičela Hērda-Vūda, Olivija Viljamsa, Lina Redgreiva un Ludivīne Segnīra. Filmas pirmizrāde notika Austrālijā 2003. gada 22. novembrī.
Petersons Band
Petersons Band ir rokenrola grupa no Latvijas, kura tika izveidota 2003. gadā. Tolaik Ivars Pētersons tajā muzicēja kopā ar Ingu Feldmani, Eduardu Glotovu un Vilni Strodu.
2021. gadā grupā Petersons Band muzicē Ivars Pētersons, Raivo Vaivars, Bruno Priekulis un Indris Orubs.
Bobelinė
Bobelinė ir Lietuvas dzērveņu uzlējums, ko kopš 1998. gada ražo A/S Anykščių vynas pēc lietuviešu ārsta Kaza Bobeļa izstrādātas receptes. Dzērienam ir 35% un 20% etilspirta saturs, un to pārdod 0,5 un 0,2 l pudelēs.
Salīdzināšanas dienas karš
Salīdzināšanas dienas karš (he, Milẖemet Yom HaKipurim), Oktobra karš (ar, Ḥarb ʾUktōbar vai, Ḥarb Tišrīn), arī '''1973. gada arābu un izraēliešu karš''', bija militārs konflikts 1973. gada oktobrī Tuvajos Austrumos starp Izraēlu un Ēģiptes, Sīrijas savienību. Konflikts galvenokārt norisinājās Golānas augstienēs un Sīnāja pussalā, atsevišķas epizodēs norisinājās Suecas kanāla rietumu pusē un Izraēlas ziemeļos. Divdesmit dienas ilgušais konflikts noslēdzās ar Izraēlas militāro uzvaru.
Brīvības aleja (Kauņa)
Brīvības aleja (lt) ir gājēju iela Kauņā, Centra seņūnijā, Jaunpilsētas (Naujamiestis) rajonā. Tā ir 1621 metru gara un 24 — 27 metrus plata, viena no pilsētas galvenajām iepirkšanās un izklaides vietām.
Vēsture
Iela tika projektēta kā parādes bulvāris laikā, kad Kauņa kļuva par Krievijas impērijas Kauņas guberņas centru. Par godu ķeizaram Nikolajam I ielu nosauca par Nikolaja prospektu (Николаевский проспект). Tā tika apbūvēta pamazām, jo ilgus gadus par pilsētas centru vēl aizvien kalpoja Kauņas vecpilsēta. 1879. gadā Kauņa tika pasludināta par cietoksni un apbūve ierobežota ar diviem stāviem. Kad Pirmā pasaules kara laikā Kauņu ieņēma vācu karaspēks, iela tika pārdēvēta par Ķeizara Vilhelma ielu (Kaiserwilhelmstrasse). Pēc Lietuvas valsts nodibināšanās iela ieguva mūsdienu nosaukumu. Pēc PSRS okupācijas ielas nosaukums bija Staļina prospekts, līdz 1961. gadā tai atgrieza Brīvības alejas nosaukumu.
1958. gadā iela tika noasfaltēta. 1972. gada 15. maijā Roms Kalanta, protestējot pret valdošo režīmu, Brīvības alejā veica pašsadedzināšanās aktu. No 1975. līdz 1982. gadam ielā notika plaši rekonstrukcijas darbi, pārveidojot to par gājēju zonu. Tā kļuva par otro gājēju ielu pilsētas centrā PSRS (pirmā bija Šauļu bulvāris Šauļos). Projekta autori par šo darbu ieguva PSRS Ministru padomes prēmiju.
Domino (matemātika)
Domino ir polimino, kurš sastāv no diviem vienības kvadrātiem, kuri ir savienoti gar malām. Bez rotācijām un spoguļattēla simetrijām, pastāv viens unikāls domino. Ar rotācijām, pastāv divas domino pozīcijas.
Terijs Giljams
Terenss Venss Giljams (en, dzimis ) ir ASV dzimis britu kinorežisors, scenārists, animators, aktieris un komiķis. Bijušais britu humora trupas Monty Python dalībnieks.
Giljams ir dzimis Mineapolisā, Minesotas štatā. Savu karjeru sācis kā animators. Pievienojies Monty Python kā viņu darbu animators, bet vēlāk jau kļuva par tās pilnvērtīgu biedru. 70. gados sācis savu kinorežisora karjeru. Vairums viņa filmas ir par iztēles tēmu un tās nozīmi dzīvē, pauž pretestību birokrātijai un autoritārismam, kā arī par varoņiem, kas saskaras ar tumšām vai paranoiskām situācijām. Viņa paša rakstītajos scenārijos ir iekļauta melnās komēdijas un traģikomēdijas elementi, kā arī pārsteidzošs filmas noslēgums.
Giljams ir režisors 13 filmām, tai skaitā "Montijs Paitons un Svētais Grāls" (1975), "Laika bandīti" (Time Bandits, 1981), "Brazīlija" (1985), "Barona Minhauzena piedzīvojumi" (The Adventures of Baron Munchausen, 1988), "Zvejnieku karalis" (1991), "12 pērtiķi" (1995), "Bailes un naids Lasvegasā" (1998), "Brāļi Grimmi" (2005), Tideland (2005), "Doktora Parnasa iedomu pasaule" (The Imaginarium of Doctor Parnassus, 2009), "Nulles teorēma" (2013) un "Cilvēks, kas nogalināja Donu Kihotu" (The Man Who Killed Don Quixote, 2018). Kopumā viņa filmas ir saņēmušas 15 Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas, 11 BAFTA kino balvas nominācijas un 6 Zelta globusa balvas nominācijas.
1988. gadā Giljams un pārējie Monty Python locekļi saņēma BAFTA kino balvu par izcilu ieguldījumu britu kino attīstībā. 2009. gadā saņēmis BAFTA Fellowship apbalvojumu par mūža ieguldījumu.
Ians Holms
Sers Ians Holms Katbērts (en, dzimis, miris ) bija angļu aktieris.
Savu karjeru sācis kā skatuves aktieris, vēlāk veiksmīgi kļuvis arī par ekrāna aktieri. Savas karjeras laikā attēlojis gan galvenās, gan otrā plāna lomas, gūstot kritiķu atzinību un vairākus apbalvojumus.
Par lomu lugā The Homecoming Holms 1967. gadā saņēma Tony balvu kā labākais aktieris. Piedalījies tādās pazīstamās filmās kā "Svešais" (1979), "Ugunīgie kaujas rati" (Chariots of Fire, 1981), "Laika bandīti" (1981), "Brazīlija" (1985), "Henrijs V" (1989), Naked Lunch (1991), The Madness of King George (1994), "Piektais elements" (1997), The Sweet Hereafter (1997), "Eksistence" (1999), "Gardēdis" (2007), kā arī "Gredzenu pavēlnieks" un "Hobits" filmu sērijās. Par lomu filmā "Ugunīgie kaujas rati" Holms tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris otrā plāna lomā.
Zamzams
Zamzams (arī Zamzama aka) (ar) ir aka, kas atrodas Mekas Harāma mošejas kompleksā 20 metrus uz austrumiem no islāma svētākās vietas Kaabas. Akas dziļums ir 30 metri un tās ūdens lietošana ir svarīga hādža un umras sastāvdaļa.
Hermanis Jūlijs fon Paukers
Hermanis Jūlijs Georgs fon Paukers (de, ru; dzimis, miris ) bija Jelgavā dzimis kara inženieris, Nikolaja Inženieru skolas goda profesors, Pēterburgas Zinātņu akadēmijas goda loceklis, ģenerālleitnants, Krievijas impērijas Kara padomes loceklis, Krievijas satiksmes ministrs no 1888. gada novembra līdz 1889. gada martam. Magnusa Georga fon Paukera dēls.
No 1838. līdz 1842. gadam mācījās Sanktpēterburgas Galvenajā inženieru skolā, kur viņa skolotājs bija Staņislavs Kerbedzis. Kļuva par šīs skolas pasniedzēju. Devis ieguldījumu Bobruiskas un Kijivas cietokšņu būvniecībā. Pilnveidoja Krimas aizsardzības sistēmu. Kopā ar Eduardu Totlēbenu pilnveidoja Kronštates aizsardzības būves. Daudzu Krievijas impērijas ordeņu kavalieris.
Džonatans Praiss
Sers Džonatans Praiss (en, dzimis ) ir Velsas aktieris.
Praisa pirmā nozīmīgā kinoloma bija Terija Giljama antiutopiskajā zinātniskās fantastikas filmā "Brazīlija". Vēlāk parādījies arī tādās filmās kā "Evita" (Evita, 1996), Džeimsa Bonda filmā "Rītdiena nemirst" (Tomorrow Never Dies, 1997) un "Karību jūras pirāti" (2003—2007) filmu sērijā. Piedalījies arī vairākās veiksmīgās neatkarīgajās filmās, kā Glengarry Glen Ross (1992), Mārtina Skorsēzes "Nevainības laikmets" (1993), Kristofera Hemptona Carrington (1995), Terensa Malika The New World (2005) un drāmā "Neviens nav ideāls" (2017). 2019. gadā nopelnījis savu pirmo Amerikas Kinoakadēmijas balvas nomināciju par pāvesta Franciska lomu filmā "Divi pāvesti" (The Two Popes, 2019).
Par lomām seriālos Barbarians at the Gate (1993) un Return to Cranford (2010) saņēmis Emmy balvas nominācijas. Pazīstams arī ar lomām seriālos Wolf Hall (2015), "Troņu spēle" (2015—2016) un Taboo (2017).
Brazīlija (filma)
"Brazīlija" (en) ir 1985. gada Apvienotās Karalistes antiutopiska zinātniskās fantastikas melnās komēdijas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Terijs Giljams. Filmā galvenās lomas atveido Džonatans Praiss, Roberts De Niro, Ketrīna Helmonda, Ians Holms, Bobs Hoskinss, Maikls Peilins, Ians Ričardsons, Pīters Vons un Kima Greista.
Filmas darbība norisinās distopiskā, totalitāristiskā nākotnē, kaut kad 20. gadsimtā. Tā ir par Semu Louriju (Praiss), valdībā strādājošu birokrātu, kurš mēģina atrast sievieti no saviem sapņiem.
"Brazīlija" ir satīra par tehnokrātiju, birokrātiju, masveida novērošanu, korporatīvismu un kapitālismu; tai ir līdzības ar Džordža Orvela darbu "1984", un to dēvē par "kafkisku" un absurdu. Neskatoties uz filmas panākumiem Eiropā, tā nebija veiksmīga Ziemeļamerikā. Kopš izdošanas brīža tā ir kļuvusi par kulta filmu. "Brazīlija" tika nominēta divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās Labākais oriģinālscenārijs un Labākais mākslinieka darbs. 1999. gadā Britu Kinoinstitūts filmu ierindoja sava visu laiku labāko britu filmu saraksta 54. vietā. 2017. gadā žurnāls Time Out, aptaujājot 150 aktierus, režisorus, producentus un scenāristus, "Brazīlija" ierindoja kā 24. visu laiku labāko britu filmu.
Dīķa iela
Dīķa iela var būt:
Kriss Meledandri
Kriss Meledandri (en, dzimis ) ir amerikāņu kinoproducents, studijas Illumination dibinātājs. Pazīstams kā "Nejaukā es" un "Dziedi!" filmu sērijas producents. Meledandri ir viens no Kino mākslas un zinātnes akadēmijas locekļiem.
Absolvējis Dartmutas koledžu. Strādājis 20th Century Fox Animation un Walt Disney Pictures. 2007. gadā dibināja studiju Illumination Entertainment, kuras filmas guva labus komerciālos panākumus.
Rombiskā kalanhoja
Rombiskā kalanhoja (Kalanchoe rhombopilosa) ir augu suga kalanhoju ģintī. Tā ir endēmiska un ir sastopama tikai Itampolo dienvidrietumos, Madagaskarā, un citviet pasaulē tiek audzēta kā telpaugs.
Morfoloģija
Rombiskā kalanhoja ir mūžzaļš sukulents, kurš var sasniegt 30 cm augstumu. Tā lapas ir sulīgas un to virspusi klāj trausla vilna. Lapas ir sudrabaini zaļā krāsā ar brūniem plankumiem, un tās var sasniegt 3 cm garumu. Auga kāti parasti ir tievi, pārkoksnējušies, stāvi vai ložņājoši, un tos klāj gari, pūkaini matiņi.
Ziedēšanas sezona ir pavasarī. Ziedi ir nelieli, tie var būt dzetenīgi, oranži vai rozā ar violetām līnijām.
Kristīne Odriņa-Urbova
Kristīne Odriņa-Urbova (dzimusi ) ir bijusī latviešu brīvā stila cīkstone, 2006. gada Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēja, tagad brīvās cīņas trenere.
Tīrānas šaurums
Tīrānas šaurums (ar) ir 13 kilometrus plats jūras šaurums, kas savieno Akabas līci ziemeļos ar Sarkano jūru dienvidos un atdala Ēģiptes Sīnāja pussalu rietumos no Saūda Arābijas. Jūras šaurums nosaukts Tīrānas salas vārdā, kas atrodas šaurumā. Uz austrumiem no Tīrānas salas atrodās mazākā Sanafiras sala. Abas šīs salas pieder Saūda Arābijai. Kopš 1979. gadā noslēgtā Ēģiptes — Izraēlas miera līguma Tīrānas šaurumā tiek nodrošināta brīva kuģu kustība, ko monitorē starptautiski miera uzturēšanas spēki. Ir plāni par tilta būvēšanu šaurumā.
Skaistā hoija
Skaistā hoija (Hoya bella), sarunvalodā saukta arī par mazo vaskapuķi, ir epifītiska augu suga hoiju ģintī. Dabā tā ir sastopama Austrālijā un Okeānijā, kā arī Āzijā, un mūsdienās bieži tiek audzēta kā dekoratīvs telpaugs.
Morfoloģija
Skaistā hoija ir mūžzaļš, daudzgadīgs lakstaugs, kuram var attīstīties vairāki 30-40 cm gari zari, piešķirot augam nokarena krūma izskatu. Šim augam ir gaiši zaļas, nelielas, plānas, gareni ovālas lapas ar spiciem galiem. Tās uz zariem ir izvietotas simetriski, pa pāriem.
Ziedēšanas sezona ir vasarā. Ziedi ir vaskaini, balti ar rozā vidučiem, un ir sakārtoti nelielos, nokarenos ķekaros. Tie ir ļoti smaržīgi un var izdalīt nektāru.
Sakņu sistēma attiecībā pret augu ir niecīga.
Izplatība
Skaistā hoija savvaļā aug kā epifīts uz kokiem. Tā ir sastopama klinšu nogāzēs mitros tropu mežos - Āzijā, Birmā, Austrālijā un Okeānijā, kā arī Indijas ziemeļaustrumos.
Jānis Sproģis (arhivārs)
Jānis (Ivans) Sproģis (ru; dzimis, miris ) bija Aizkraukles novadā dzimis latviešu izcelsmes Krievijas vēsturnieks, arheogrāfs, etnogrāfs un bibliogrāfs. No 1879. gada vadīja Viļņas seno aktu centrālo arhīvu (Виленский центральный архив древних актов), piedalījās Viļņas Arheogrāfiskās komisijas darbā.
Dzīvesgājums
Dzimis nabadzīga zemnieka ģimenē. Ģimene bija pārgājusi pareizticībā, un Jānis Sproģis, kristītajā vārdā Ivans, izvēlējās garīdznieka profesiju. Mācījās Rīgas Pareizticīgo garīgajā seminārā. No 1859. gada mācījās Sanktpēterburgas Garīgajā akadēmijā, no kuras tika atskaitīts par piedalīšanos studentu nemieros. Sāka darbu kā lasītavas dežurants Pēterburgas Publiskajā bibliotēkā. 1864. gadā tika pārcelts uz darbu Viļņā.
Kaut arī Sproģis bija noskaņots pret lietuviešu un latviešu nacionālo atmodu, viņš krieviski publicēja vairākus darbus latviešu un lietuviešu etnogrāfijā. 1868. gadā izdeva Памятники латышского народного творчества ("Latviešu tautas daiļrades pieminekļi"), kur pirmoreiz iepazīstināja krievu lasītāju ar Dainām, sadalot tās pēc tematikas četrās daļās - ūdens, gaiss, zeme; augu valsts; dzīvnieki; cilvēks. Tajā tika publicētas 1857 dziesmas un 52 mīklas. 1866. gadā publicēja kalendāru Латышско-русский месяцеслов. No 1867. līdz 1875. gadam izdeva latgaliešu kalendārus, kuri latīņu drukas aizlieguma apstākļos rakstīti latviešu valodā kirilicā. Uzskatīja Latviju un Lietuvu par Krievijas impērijas neatdalāmu daļu.
Pets Kešs
Uzvarējis 1987. gada Vimbldonas čempionātā.
Saida
Saida (Pollachius virens) ir viena no divām pollaku ģints (Pollachius) zivju sugām. Sastopama Atlantijas okeāna ziemeļdaļā: gan okeāna austrumu (Eiropas), gan rietumu (Ziemeļamerikas) piekrastēs. Saida ir nozīmīgs zvejas objekts Ziemeļaustrumatlantijā. Kopējā nozveja 450 000—550 000 t gadā. Tiek uzskatīts, ka saidu resursi kopumā ir stabili un šīs zivis nav pārzvejotas. Izņēmums ir daži rajoni.
Izplatība
Saida Atlantijas okeāna austrumdaļā izplatīta Eiropas piekrastē no Biskajas līča līdz Grenlandei, Islandei, Špicbergenai un Novaja Zemļai. Okeāna rietumos sastopama Grenlandes dienvidrietumos, areālam turpinoties cauri Hudzona šaurumam līdz Ziemeļkarolīnai, lai gan areāla dienvidos sastopama reti. Bagātīgākie saidu resursi mājo Ziemeļjūrā, Barenca jūrā un pie Islandes.
Baltijas jūrā
Baltijas jūrā saida ir reta ieceļotāja. Lietuvas, Igaunijas un Latvijas piekrastēs (Rīgas līcī) noķerta reti, galvenokārt 1930. un 1940. gados.
Izskats
Saida ir liela auguma zivs. Ķermeņa garums var sasniegt 130 cm, svars 21 kg. Parasti pieaugušie īpatņi ir apmēram 60 cm gari. Tai ir vārpstveida ķermenis. Apakšžoklis nedaudz garāks par augšžokli, bet jaunām zivīm vienā līmenī ar to. Taustekļu nav. Saidai ir trīs muguras un divas anālās spuras. Astes spura ar ieliekumu. Sānu līnija taisna, gaiša vai pelēka. Anālās spuras priekšējā mala ir vienā līmenī ar pirmās un otrās muguras spuras starpu. Mugura zaļganbrūna vai olīvkrāsā, sāni gaišāki, vēders sudrabaini pelēks.
Īpašības
Saida ir jūras zivs, uzturas pelaģiālā līdz 200—250 m dziļumam. Krasta seklajos ūdeņos iepeld pavasarī, bet ziemā atgriežas dziļākos ūdeņos. Lai arī saida ir mencu dzimtas zivis, atšķirībā no Atlantijas mencas, tā ir sabiedriska un uzturas baros ūdens virsējos slāņos. Tā ir aktīva, ātra peldētāja un, meklējot barību, baros veic lielus attālumus. Mēdz veikt lielas nārsta migrācijas.
Barība
Saida ir plēsīga, galvenokārt barojas ar zivīm (siļķēm, tūbītēm, moivām un citām nelielām zivīm) tuvu ūdens virsmai. Barojas arī ar pelaģiskajiem vēžveidīgajiem.
Vairošanās
Dzimumgatavība iestājas 5—10 gadu vecumā, kad sasniedz 40—70 cm garumu. Nārsto atklātā jūrā 100—200 m dziļumā, Eiropas populācija laikā no janvāra līdz maijam pie ūdens temperatūras 5,5—10 °C un sāļuma lielāka par 35,2 PSV. Ziemeļamerikas populācija nārsto laikā no septembra līdz martam. Saidas mātītes auglība ir 0,2—4,0 milj. ikru, tie tāpat kā kāpuri ir pelaģiski. Mazuļi pirmajā dzīves gadā uzturas piekrastē, paisuma—bēguma joslā. Kopumā pirmos divus vai trīs gadus jaunās sidas uzturas piekrastes seklajos ūdeņos. Mazuļi aug ātri un gada vecumā jau sasniedz 20 cm garumu. Ātrāk aug reģiona deinviddaļā dzīvojošās saidas. Saida var sasniegt 15—25 gadu vecumu.
Airēšana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — astoņnieki vīriešiem
Astoņnieki vīriešiem (M8+) bija viena no četrām olimpiskajām disciplīnām airēšanas sacensībās 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē. Sacensības tika aizvadītas 1900. gada 25. augustā (kvalifikācija) un 26. augustā (fināls). To norises vieta bija Sēnas upe, Parīzē, starp Kurbevuē un Aņēras tiltiem. Sacensībās startēja 5 airētāju komandas. Kopumā sacensībās piedalījās 46 sportisti no 5 valstīm.
Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja ASV airēšanas komanda Vesper Boat Club, kuras sastāvā bija Harijs Debeks, Džeimss Džuvenals, Džons Ekslijs, Džons Geigers, Edvīns Hedlijs, Viljams Karrs, Rosko Lokvuds, Edvards Māršs un stūrmanis Lūiss Ābels. Sudraba medaļu ieguva Beļģijas airēšanas komanda Royal Club Nautique de Gand, kuru veidoja Žils De Bišops, Prospērs Brigemans, Oskars Desomvills, Moriss Hemelsūts, Oskars De Koks, Marsels van Krombrigs, Franks Odbergs, Moriss Verdonks un stūrmanis Alfrēds van Landegems. Savukārt bronzas medaļu ieguva Nīderlandes airēšanas komanda Minerva Amsterdam, kuru veidoja Fransuā Brants, Johanness van Deiks, Rūlofs Kleins, Rūrds Lēgstra, Valters Midelbergs, Hendriks Oferhauss, Valters Teisens, Henrikuss Tromps un stūrmanis Hermanuss Brokmans.
Sacensību formāts
Astoņnieku disciplīnas airētāju komandas sastāvēja no astoņiem airētājiem un viena stūrmaņa, kopā 9 dalībniekiem. Sacensības sastāvēja no divām kārtām: kvalifikācijas (2 braucieni) un fināls. Kvalifikācijas kārtā startēja 5 airētāju komandas, bet fināla kārtā — 4 komandas. Sacensību distances garums bija 1750 metri.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Astoņnieku disciplīnā startēja 46 sportisti (5 komandas) no 5 valstīm. Visas valstis šajā disciplīnā bija pārstāvētas pirmo reizi.
Ādolfs Bētiņš
Ādolfs Bētiņš (dzimis, miris bija latviešu pianists un ērģelnieks.
Francijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Francijas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši medaļas.
Francija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 840 olimpiskās medaļas (248 zelta, 276 sudraba un 316 bronzas medaļas). Lielākā daļa medaļu, 716 medaļas, ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs, savukārt 124 medaļas ir izcīnītas ziemas olimpiskajās spēlēs. Ar 716 izcīnītajām medaļām vasaras olimpiskajās spēlēs Francija ir 4. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita starp visām startējušajām valstīm olimpiskajās spēlēs. Visvairāk medaļu, 101 medaļu, Francija izcīnīja 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs, kad tā bija arī pirmajā vietā pēc iegūtajām vietām. Savukārt 1924. gada Parīzes (38 medaļas), 1932. gada Losandželosas (28 medaļas) un 1948. gada Londonas spēlēs (29 medaļas) tā bija trešājā vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Bet visveiksmīgākās ziemas olimpiskās spēles bija 1968. gadā Grenoblē, kad ar izcīnītajām deviņām medaļām tā ierindojās 3. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita.
No vasaras olimpiskajiem sporta veidiem Francija visvairāk medaļas ir izcīnījusi paukošanā — 118 medaļas, savukārt riteņbraukšanā ar iegūtajām 91 medaļu tā ir pirmajā vietā. Kā arī Francija ir izcīnījusi visas medaļas, 7 medaļas, kas bija pieejamas kroketā, kad tas 1900. gadā bija olimpisko spēļu programmā. Vēl vairāk par 40 medaļām Francija ir izcīnījusi vieglatlētikā (69 medaļas), džudo (49 medaļas), peldēšanā (43 medaļas) un burāšanā (41 medaļu). No ziemas olimpiskajiem sporta veidiem visvairāk medaļas, 48 medaļas, ir izcīnītas kalnu slēpošanā, bet biatlonā ir izcīnītas 26 medaļas. Kopumā Francija medaļas ir izcīnījusi 31 vasaras un 10 ziemas olimpiskajos sporta veidos.
Paukotājs Filips Katjū ir titulētākais Francijas sportists olimpiskajās spēlēs. Viņš no 1920. līdz 1936. gadam kopumā ir izcīnījis 9 olimpiskās medaļas (5 zelta, 3 sudraba un 1 bronza medaļa). Savukārt biatlonists Martēns Furkads ir titulētākais ziemas olimpisko spēļu sportists no Francijas, viņš no 2010. līdz 2018. gadam kopumā ir izcīnījis 8 olimpiskās medaļas (5 zelta un 3 sudraba medaļas).
Sportistu uzskaitījums
''Iekļauti tie sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Franciju. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Olimpiskie medaļnieki (citu valstu sastāvā)
''Šajā sadaļā iekļauti tie Francijas/franču izcelsmes sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas, pārstāvot kādu citu valsti. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Jārupīte
Jārupīte (arī Jērupīte) ir Alūksnes labā krasta pieteka Alūksnes novadā.
Iztece - Alūksnes pilsētas austrumos, netālu no Alūksnes ezera dienvidaustrumu krasta. Tek austrumu virzienā, prom no Alūksnes ezera. Lielākā pieteka - Struņķene. Ietek Alūksnē pie Bangu mājām. Jārupīti vidustecē šķērso valsts autoceļš V400 (Taides – Matisene).
Latvijas Universitātes Mikrobioloģijas un biotehnoloģijas institūts
Latvijas Universitātes Mikrobioloģijas un biotehnoloģijas institūts (LU MBI) ir Latvijas Universitātes akadēmiskā pamatstruktūrvienība, kurā veic zinātniskus pētījumus mikrobioloģijas un biotehnoloģijas jomās.
Vēsture
Nodibināts 1993. gadā, atdalot no Latvijas Zinātņu akadēmijas A. Kirhenšteina Mikrobioloģijas institūta. Tā pirmais direktors bija Mārtiņš Beķers. Līdz 1997. gadam institūtu pārcēla no Kleistiem uz Kronvalda bulvāri 4. Vēlāk tas kļuva par Latvijas Universitātes kā pamatstruktūrvienību.
Eriks Zemūrs
Eriks Žistēns Leons Zemūrs (fr) ir Alžīrijas ebreju izcelsmes Francijas žurnālists, rakstnieks un labējs politiķis, Francijas prezidenta amata kandidāts 2022. gada vēlēšanās.
Dzīvesgājums
Eriks Zemūrs piedzimis 1958. gada 31. augustā Montrejā Rožē (Roger) un Lisetas (Lucette) Zemūru ģimenē. Abi vecāki bija berberu ebreji, 1952. gadā pārvākušies no Alžīrijas, kura tolaik bija Francijas kolonija un kurā norisinājās neatkarības karš, uz Metropoles Franciju. Tēva profesija bija paramediķis, māte bija mājsaimniece. E. Zemūram ir jaunāks brālis.
Daļu bērnības Zemūrs pavadīja Dransī, vēlāk — Parīzē. Audzināts kā jūdaists, zina ivritu. Pamatizglītību un vidējo izglītību ieguvis privātās ebreju skolās École Lucien de Hirsch un Groupe Scolaire Yabné. Augstāko izglītību ieguvis Parīzes Politikas zinātnes institūtā, ko absolvējis 1979. gadā. Divreiz, 1980. un 1981. gadā, Zemūrs reflektējās, taču netika imatrikulēts Nacionālajā administrācijas skolā, pēc tam viņš pievērsās žurnālistikai.
Kopš 1982. gada E. Zemūrs ir precējies ar Milēnu Šišportišu, Tunisijas ebreju izcelsmes juristi, ar ko viņam ir divi dēli un meita.
Politiskie uzskati
Eriks Zemūrs tiek pieskaitīts pie labējiem politiķiem, pastāv atšķirības detalizētākā politiķa klasifikācijā: viņu var saukt par galēju labējo, konservatīvu labējo un citādi, pats viņš sevi dēvē par gollistu-bonapartistu. Iestājoties par pilnīgu Francijas suverenitāti un tiecoties mazināt tās atkarību no Eiropas Savienības, Zemūrs ir eiroskeptiķis, tāpat viņš vēlas panākt Francijas izstāšanos no NATO.
Zemūrs vada politisko partiju "Atkarošana" (Reconquête), kas spāņu valodā tulkojama kā "Reconquista"; nosaukums uzskatāms par alūziju, atsauci uz viduslaiku rekonkistu, kuras gaitā Pireneju pussala tika atkarota no musulmaņu iebrucējiem. Zemūrs iestājas pret Francijas islamizāciju, tāpat par savu politisko mērķi viņš noteicis imigrācijas (arī nemusulmaņu) izbeigšanu Francijā. Papildus tam politiķis uzskata, ka daļa jau ieradušos imigrantu (pirmām kārtām bezdarbnieki, noziedznieki) ir jādeportē, savukārt cita daļa — jāasimilē.
Zemūrs ir arī homoseksualisma, abortu un feminisma pretinieks, bet pats apgalvo, ka ir sieviešu tiesību aizstāvis, jo cenšas novērst islāma un šariata izplatību.
Darbi un apbalvojumi
Zemūrs ir autors tādām grāmatām kā:
Par saviem rakstu darbiem Zemūrs saņēmis apbalvojumus:
Kandidēšana 2022. gada Francijas prezidenta vēlēšanās
Par savu kā Francijas prezidenta amata kandidāta dalību 2022. gada vēlēšanās Eriks Zemūrs paziņoja 2021. gada 30. novembrī. Zemūrs piedalījies televīzijas debatēs ar prezidenta amata kandidātiem kā pirms, tā pēc sava paziņojuma par paša piedalīšanos 2022. gada vēlēšanās. Savā priekšvēlēšanu programmā Zemūrs kā nepieciešamās darbības citu starpā norāda
Trimino
Trimino ir polimino, kurš sastāv no trīs vienības kvadrātiem, kuri ir savienoti gar malām. Bez rotācijām un spoguļattēla simetrijām, pastāv divi unikāli trimino. Ar rotācijām, pastāv sešas trimino pozīcijas, pagriežot trimino par 90, 180 un 270 grādiem.
Trimino ar visiem trīs kvadrātiem vienā līnijā sauc par "I" trimino. Izliektu trimino sauc par "L" trimino, vai "V" trimino.
Sevis pārklāšana un Golomba trimino teorēma
Gan I-trimino, gan V-trimino var aizpildīt sevi, ja mazā trimino garums ir n un lielā trimino graums ir n^2 visiem n>1. Tas nozīmē, ka tie var sevi pārklāt. Šādu sevis pārklāšanu turpinot, tie var aizklāt plakni.
Iedvesmojoties no "šaha galdiņu" problēmām, Goloms izmantoja V-trimino sevis pārklāšanas spēju kā pamatu Goloma trimino teorēmai: noņemot jebkuru lauciņu no 2^n*2^n šaha galda, atlikušo galdiņu var pilnībā pārklāt ar V-trimino. Lai pierādītu problēmu ar matemātisko indukciju, jāsadala laukums vienādos 2^(n-1)*2^(n-1) kvadrātos, tādā veidā atdalot ceturtdaļu laukumu ar caurumu un atlikušās trīs ceturtdaļas veido lielu V-trimino. Lielo V-trimino var aizklāt ar iepriekš izskaidroto V-trimino īpašību un ceturtdaļas ar caurumu atrisinājums rodas vēlreiz izmantojot matemātisko indukciju līdz atrisinājumam. Turpretīm, ja būtu šāds šaha galdiņš jāaizklāj ar I-trimino, tas nebūtu vienmēr izdarāms.
Ivars Pētersons
Ivars Pētersons (dzimis 1968. gada 27. septembrī) ir latviešu dziedātājs, ģitārists un dziesmu autors. Pazīstams kā rokenrola izpildītājs, arī latviešu Elviss Preslijs.
Izglītība
I. Pētersons 1982. gadā absolvējis Rīgas 1. mūzikas skolas pianistu klasi. Vēlāk apguvis vokālu pie vairākiem privātskolotājiem. Mācījies Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā (tolaik L. Paegles Rīgas 1. vidusskola), pēc 9. klases uzsāka mācības Rīgas Lietišķās Mākslas vidusskolā, kuru arī absolvējis.
Grupa "CRAZY HEADS"
1995. gadā nodibinājis savu pirmo grupu ar nosaukumu "Crazy Heads", kurā spēlējis kopā ar Eduardu Glotovu, Ingu Feldmani, Vilni Strodu. Ar grupu vairākkārt piedalījies mūzikas festivālā "Bildes".
Grupa "PETERSONS BAND"
2003. gadā nodibinājis grupu „Petersons Band”, ar kuru kopā koncertē gan Latvijā, gan ārpus tās robežām.
Latvijas Eirovīzijas atlase
Piedalījies 2004. gada Latvijas Eirovīzijas atlases konkursa finālā ar paša komponētu dziesmu „Come With Me”.
Elvisa dzimšanas diena
2005. gada 8. janvārī klubā „Četri Balti Krekli” rīkojis pasākumu par godu Elvisa Preslija 70. dzimšanas dienai. Šis bija pirmais tāda veida pasākums Latvijā, kurš kopā pulcēja rokenrola un Elvisa Preslija mūzikas cienītājus. Vakara gaitā uz skatuves muzicēja „Keksi”, „Juke Box”, Ivars Pētersons, kā arī rokenrola dziedātājs no Maskavas - Nikita Rilovs.
Arī turpmākajos gados tradīcijas tiek turpinātas un katru gadu janvāra sākumā kādā no Rīgas klubiem notiek svinības par godu Elvisa Preslija dzimšanas dienai.
Elvisa līdzinieku festivāls
2007. gada jūnijā ASV pilsētā Lake George norisinājās gadskārtējais Elvisa līdzinieku festivāls, kurā piedalīties uzaicināts bija pārstāvis no Latvijas - Ivars Pētersons. Festivālā piedalās dziedātāji no visas pasaules, pārsvarā no ASV un Kanādas. Šeit Elviss ir sevišķi populārs. Pasākumi norisinās 3 dienas, kuru laikā notiek koncerti uz vairākām pilsētā izvietotām skatuvēm. Pilsētas ielās norisinās seno automašīnu parāde, kā arī tiek noteikts labākais Elvisa līdzinieks.
"The Songs of Elvis"
2008. gada 6. septembrī Dzintaru koncertzālē Ivars Pētersons rīkoja savu pirmo lielkoncertu "The songs of Elvis" kurā tika izpildītas populāras, tautā iemīļotas dziesmas no leģendārā rokenrola karaļa Elvisa Preslija repertuāra, kura radošajā biogrāfijā ir aptverti ļoti daudzi mūzikas žanri - no rokenrola un kantri līdz blūzam un gospeļiem. Šo žanru daudzveidību attēlo koncertā, kurā ielūgti uzstāties vairāki Latvijā populāri solisti, tai skaitā, Jolanta Gulbe, Laimis Rācenājs, Zane Dombrovska, Valdis Indrišonoks, Mirta, Marija Naumova, Linita un Latvijas Nacionālā Simfoniskā orķestra kvartets Raimonda Ozola vadībā. Vairākas dziesmas no šī koncerta ir apkopotas CD un DVD.
"The Songs of Christmas"
2009. gada 19. un 20. decembrī koncertzālē Lielā Ģilde Ivars Pētersons rīkoja savu Ziemassvētku lielkoncertu, kurā tika izpildītas gan pēdējos gados tapušas oriģinālkompozīcijas, gan arī pasaules Ziemassvētku hiti. Koncertā tika izpildīti dueti ar Ievu Kerēvicu, Laimi Rācenāju, Linitu un blūza dziedātāju Mirtu.
Ziemassvētku koncerts
2010. gada 19. decembrī Ādažu Kultūras centra koncertzālē Ivars Pētersons rīkoja savu Ziemassvētku koncertu, kurā tika izpildītas populāras un laika gaitā iemīļotas dziesmas no Dean Martin, Frank Sinatra, Elvis Presley un citu pasaulē pazīstamu dziedātāju repertuāra. Koncertā uzstāties ielūgti bija arī Raimonds Macats, Laimis Rācenājs, Mirta, Anete Kotoviča, vokālais kvartets "Harmony 4 Riga" kā arī stīgu kvartets Raimonda Ozola vadībā.
"BACK to the SIXTIES"
2013. gada 7. septembrī Dailes teātra lielajā zālē notika vērienīgs koncertšovs, kuru rīkoja Ivars Pētersons, atzīmējot savu 45 gadu jubileju. Koncertā tika izpildītas sešdesmito gadu populārākās dziesmas, sākot no lirisko mīlas balāžu zelta krājuma līdz pat rokenrola klasikai. Tās savulaik izpildījuši tādi mākslinieki kā Tom Jones, Elvis Presley, Jerry Lee Lewis, Ray Charles un citi.
'Sweet Fifty"
2018. gadā Dailes teātra lielajā zālē sniedza kocertšovu "Sweet Fifty". Koncertā kopā ar Petersons Band uzstājās vairāki viesmākslinieki - Gints Žilinskis, Ingus Feldmanis, Jānis "Bux" Bukovskis (no Latvian Blues Band), Marija Naumova, Laimis Rācenājs, viesi no Zviedrijas - Nina Jedevin, Per-Erik Jonsson, un citi.
Suņa Janaņa
Suņa Janaņa (zh ; dzimusi ) ir ķīniešu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas un 2020. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja.
Biogrāfija
Ar cīņas sportu Suņa Janaņa nodarbojas kopš 2007. gada. Starptautiskos turnīros viņa debitēja 2010. gadā, uzvarot Āzijas Junioru čempionātā Ķīnā un Pasaules Junioru čempionātā Budapeštā (svara kategorijā līdz 51 kg). 2011. gada Āzijas čempionātā Taškentā, svara kategorijā līdz 48 kg, finālā uzvarēja mongoļu sportisti Cogtbazarinu Enhžargalu. Tā paša gada septembrī Pasaules čempionātā viņa sacentās kategorijā līdz 51 kg un ieņēma 8.vietu.
2012. gada Olimpiskajās spēlēs Suņa Janaņa nekonkurēja, jo zaudēja kvalifikācijas sacensībās. Tā paša gada septembrī Pasaules čempionātā Kanādā viņa sasniedza finālu, bet tajā zaudēja Kanādas cīkstonei Džesikai Makdonaldai. 2013. gadā pasaules čempionātā svara kategorijā līdz 51 kg, viņa finālā uzvarēja mongoļu cīkstoni Erdenečimegijnu Sumjaa un saņēma zelta medaļu. 2014. gadā Āzijas spēlēs Inčhonā, Suņa startēja svara kategorijā līdz 48 kg, finālā zaudēja Eri Tosakai un saņēma sudraba medaļu. 2016. gadā Āzijas čempionāta fināla viņa uzvarēja Kazahstānas sportisti Irinu Borisovu. 2016.gada olimpiskajās spēlēs cīņā par bronzu viņa uzvarēja Kazahstānas pārstāvi Žuldizu Ešimovu.
2021. gada augustā olimpiskajās spēlēs Tokijā Suņa Janaņa iekļuva finālā, kur zaudēja japānietei Jui Susaki un ieguva sudraba medaļu.
Tetramino
Tetramino ir polimino, kurš sastāv no četriem vienības kvadrātiem, kuri ir savienoti gar malām. Bez rotācijām un spoguļattēla simetrijām, pastāv pieci unikāli tetramino. Ar rotācijām un spoguļattēliem, kopā pastāv 19 tetramino pozīcijas.
Tetramino guva slavu no videospēles "Tetris", kurā tetramino sauc par tetrimino. Tetramino, kuri novērojami spēlē, ir bez spoguļsimetrijas.
Visi tetramino
Ir divi dažādi I-tetramino, četri J-tetramino, četri L-tetramino, viens O-tetramino, divi S-tetramino, četri T-tetramino un divi Z-tetramino, kopā 19 tetramino pozīcijas.
Taisnstūra aizpildīšana ar vienu tetramino kopu
Viena kopa ar tetramino nevar ietilpt taisnstūrī. Šo var pierādīt aizkrāsojot figūras rūtiņas pēc šaha galda principa. 5x4 taisnstūrī šaha galdiņa nokrāsojumā būs 20 lauciņi, 10 gaiši un 10 tumši, bet pilna kopa ar tetramino aizklāj 11 tumšus un 9 gaišus lauciņus, jo T-tetramino aizkrāso 3 melnas un 1 gaišu rūtiņu.
Taisnstūra aizpildīšana ar vienu tetramino kopu taisntūros ar izmaiņām
Visi tetramino spēj ietilpt taisnstūros ar caurumiem:
Patriarhu ala
Patriarhu ala ir alu komplekss Hebronas vecpilsētā, Rietumkrasta teritorijā. Tradīcija vēsta, ka alās ir apglabāti Vecās Derības pravieši Ābrams, Īzāks un Jēkabs, kā arī viņu sievas Sāra, Rebeka un Lia. Pēc ebreju tradīcijas alās ir apblabāti arī Ādams un Ieva. Alu komplekss jūdaismā ir otrā svarīgākā svētvieta pēc Tempļa kalna, tomēr tā ir svētvieta arī kristietībā un islāmā.
Hērods Lielais 1. gs p. m. ē. uz alām uzbūvēja celtni. Bizantijas valdīšanas laikā šeit tika ierīkota bazilika. Pēc tam, kad 7. gadsimtā Palestīnu iekaroja musulmaņi, tā tika pārvērsta par mošeju. Pēc krustnešu iekarojumiem 1110. gadā tā atkal bija baznīca līdz 1188. gadā teritoriju atkaroja Saladīns un celtni atkal pārvērta par mošeju. Pēc 1967. gada Sešu dienu kara, kad Izraēla okupēja Rietumkrastu, celtne tika sadalīta mošejā un sinagogā. 1994. gada 25. februārī mosejas daļā iebruka ebreju terorists, nogalinot 29 cilvēkus.
Vācijas Akadēmiskās apmaiņas dienests
Vācijas Akadēmiskās apmaiņas dienests vai DAAD (de) ir lielākā Vācijas atbalsta organizācija starptautiskās akadēmiskās sadarbības jomā.
Organizācija
DAAD akadēmiskās studijas Vācijā ir privāta, federāli finansēta un valsts finansēta valsts augstskolu valsts aģentūra Vācijā, kuru pārstāv 365 Vācijas augstākās izglītības iestādes (100 universitātes un tehniskās universitātes, 162 vispārējās lietišķo zinātņu universitātes un 52 mūzikas un mākslas koledžas) [2003].
DAAD kā institūts nepiedāvā studiju programmas vai kursus, bet piešķir konkurētspējīgas, uz nopelniem balstītas stipendijas jebkurā no akreditētajām Vācijas augstskolām izmantošanai mācību un / vai pētniecības jomā. Tā piešķir arī stipendijas vācu studentiem, doktorantiem un zinātniekiem par studijām un pētījumiem ārzemēs. Tā kā gada budžets ir gandrīz 400 miljoni eiro un ik gadu atbalsta aptuveni 50 000 stipendiju, no kuriem aptuveni 11 000 ir ilgtermiņa stipendijas, DAAD faktiski ir lielākā šāda akadēmiskā stipendiju organizācija visā pasaulē. Organizācija tika dibināta 1925. gada 1. janvārī, bet 1945. gadā tā tika slēgta, un atjaunota 1950. gadā.
Galvenās mītnes un reģionālie biroji
DAAD Ņujorkas birojs apkalpo ASV un Kanādas iedzīvotājus, kuri ir uzņemti vai nodarbināti Amerikas un Kanādas augstākās izglītības iestādēs, un vēlas mācīties vai veikt pētījumus Vācijā. No šīs apmaiņas puses viedokļa DAAD misija ir veicināt amerikāņu un Kanādas studentu piekļuvi izcilajām Vācijas augstskolām un pētniecībai — no pētniecības universitātēm (Universitäten) līdz lietišķo zinātņu universitātēm (Fachhochschule), koledžām. mūzika un māksla, bibliotēkas un arhīvi, kā arī pētniecības iestādes, piemēram, Max Planck institūti.
DAAD stipendijas un programmas
DAAD dotācijas, ko administrē DAAD ārzemēs, ir pieejamas visu akadēmisko disciplīnu studentiem un katrā akadēmiskā grāda līmenī, ieskaitot maģistrantus, absolventus un absolventus ar bakalaura grādu , maģistrantūras studentus, doktorantūras studentus, doktorantus un pēcdoktorantūras zinātniekus, kā arī fakultāti. .
DAAD vispasaules tīklā ietilpst arī aptuveni 50 informācijas centri un aptuveni 450 DAAD pasniedzēju amati.
Finansējums
DAAD finansē galvenokārt Vācijas valdība un Eiropas Savienība. 2012. gadā DAAD saņēma 407,4 miljonus eiro.
Iesaistīšanās Sīrijas pilsoņu karā
2014. gada rudenī DAAD, ko atbalsta Vācijas Ārlietu ministrija, uzsāka programmu Sīrijas vadībai. Programmas deklarētais mērķis bija izveidot "izvēlētu eliti starp Sīrijas turpmāko vadību", lai "aktīvi piedalītos pēckara Sīrijas organizēšanā". Praksē mērķis bija nodrošināt to, ka tajā laikā (2014. gada beigās), ko uzskatīja par neizbēgamu pēc režīma valdību, būtu stingri jābalstās uz liberālo demokrātiju, un vairāk nekā tas būtu draudzīgs Vācijas ārējām interesēm.
Programmas sākumposmā no potenciālajiem kandidātiem, kuri „vai nu joprojām dzīvo Sīrijā vai kādā no kaimiņvalstīm (Libāna, Jordānija, Turcija), vai kuri bija aizbēguši uz Vāciju, tika izvēlēti 271 sīrieši, kas uzskatāmi par piemērotiem universitātes stipendijām. ". Pirmie tika ievesti uz Vāciju, lai pievienotos tiem dalībniekiem, kuri jau bija tur. Stipendijas tika piešķirtas dažādām universitātēm visā Vācijā. Vācijas Ārlietu ministrija finansēja lielāko daļu stipendiju (200), bet līdzsvaru finansēja Bādene Virtemberga (50) un Ziemeļreina-Vestfālene (21).
Stipendiju programmās bija iekļauts ievada valodu kurss tiem studentiem, kuri vēl nebija brīvi apguvuši vācu valodu vai citādi nebija iepriekšēju zināšanu. Līdztekus tam bija vienlaicīgi obligāts elements, kas bija paredzēts, lai īstenotu plānoto Sīrijas eliti ar "fundamentālām un praktiskām zināšanām un prasmēm politikā, ekonomikā , sociālajās zinātnēs , kā arī darbības kompetencē ."
2015. gada beigās tika izstrādāti plāni programmas masveida paplašināšanai 2016. gadā. Tomēr pat līdz tam laikam Sīrijas opozīcijas, it īpaši tās nominālās rietumu elementu, likteni būtiski mainīja ne tikai šo paplašināšanos, bet arī visas „Sīrijas līderības” programmas pamatojumu. 2016. gada sākumā ir runa par programmas nākotni un līdzīgu starptautisko iniciatīvu nākotni.
Ievērojami DAAD absolventi
Turklāt vairāki nobela balvas ieguvēji ir DAAD absolventi. Piemēram, Wolfgang Ketterle no MIT.
Atsauces
<references group="" responsive="">
Nemeja
Nemeja (grc) bija sens Zeva kulta centrs Peloponēsas ziemeļaustrumos, senās Kleonu pilsētas teritorijas daļa (atradās ~7 km no Kleonām), Argolidā. Mūsdienās atrodas Korintijas nomē, Grieķijā. Blakus arheoloģiskajai zonai dienvidrietumu virzienā atrodas neliels ciems Arhaja Nemeja (Αρχαία Νεμέα), iepriekš saukts Irakliona, savukārt, jaunā Nemeja atrodas apmēram 5 km uz rietumiem.
Šeit pēc grieķu mitoloģijas Hērakls uzveica Nemejas lauvu, bet antīkajos laikos te tika organizētas Nemejas spēles, kas pastāvēja trīs periodus līdz 235. gadam pr.Kr. Sengrieķu dzejnieks Pindars tām veltīja vienpadsmit odas.
Aizvēsture
Nemejas ieleja un Fliunta līdzenums, ieskauti ar kalnu masīviem, ir īpaši auglīga vieta, kas bija apdzīvota jau no neolīta perioda (6500 gadi pr.Kr.). Cugizas paugurs, akropoles un vēsturiskās Fliuntas rajons, Petri, Agija Irini un Aidonija ir vietas, kur arheoloģiskajos izrakumos tika atrasti akmens laikmeta beigu un bronzas laikmeta atradumi.
Ir pierādīts, ka uz Cugizas paugura, netālu no Arhaja Nemejas ciema, cilvēki periodiski dzīvoja sākot ar vēlo neolītu un līdz pat vēlajam Mikēnu periodam (6500-1200 gadi pr.Kr.). Uz neolītu ir attiecināmas atkritumu bedres paugura dienvidu pakājē. Īpaši nozīmīgs ir agrās Hellādas II periods, kad attīstījās plašs ciemats, atspoguļojot sarežģītu sociālo un politisko struktūru. Pēc īslaicīgas cilvēku klātbūtnes agrās Hellādas III periodā apmetne tika pamesta un atkal atjaunojās vēlajā Vidushellādas periodā. Mikēnu laikmetā uz paugura nogāzēm attīstījās divi atsevišķi apmetnes centri, kas tika pamesti ap 1200 gadu pr.Kr.
Petri ciematā tika atrastas apmetnes paliekas, kas tiek datētas ar agro bronzas laikmetu (2600-2000. gadi pr.Kr.). Pats nozīmīgākais atradums ir viena nama istaba, kas bija izpostīta agrās Hellādas II perioda beigās (2000. gadi pr.Kr.). Šī istaba kalpoja par noliktavu, un tajā bez keramikas traukiem produktu glabāšanai bija atrasti ap 250 zīmogu nospiedumu mālā, kas liecina par attīstītu produktu pārvadāšanas kontroles sistēmu.
Agija Irini paugura dienvidu pakājē, uz dienvidaustrumiem no Fliuntas, bija izpētītas celtņu drupas un kapenes, kas apliecina cilvēku klātbūtni vēlajā Vidushellādas un Mikēnu periodā (17-13. gadsimts pr.Kr.).
Uz rietumiem no Aidonijas pilsētas tika izpētīta lielas Mikēnu perioda kapsētas daļa, kuru diemžēl bija izlaupījuši "melnie dārgumu racēji". Kopsummā tika atrastas 20 kapenes, no kurām piecas nebija izlaupītas. Runa ir par 17 kameru apbedījumiem, 2 koridoriem bez apbedījumu kamerām un 1 taisnstūra šahtas kapu. Bagātīgie atradumi no neizlaupītajām kapenēm liecina par to, ka tur apglabāja no 16. līdz 13. gadsimtam pr.Kr. un tās piederēja nozīmīgai apgabala apmetnei, kas pagaidām vēl nav atrasta. Iespaidīgie atradumi no šīm vietām ir eksponēti Nemejas arheoloģijas muzeja aizvēstures zālē.
Antīkais periods
Klasiskās filoloģijas Amerikas skolas veiktie sistemātiskie izrakumi atklāja Zeva svētnīcu, kas bija uzcelta Nemejā ceļu krustpunktā ziemeļaustrumu Peloponēsā un kļuva par Nemejas spēļu rīkošanas vietu. Spēles tika dibinātas 573. gadā pr.Kr. un notika katrus divus gadus pēc Olimpisko spēļu parauga, ar īpašu uzsvaru uz sporta sacensībām. To dibināšana saskaņā ar senu mītu ir saistīta ar bēru sacensībām, kuras organizēja "Septiņi pret Tēbām", lai noņemtu no sevis vainu par mazā Ofelta, Nemejas ķēniņa Likurga dēla, nāvi no čūskas koduma. Iespējams, no šī mīta radusies tradīcija sacensību uzvarētājus vainagot ar savvaļas seleriju vainagu un ellanodiku tērpšanos melnās drēbēs. Saskaņā ar vēlāku tradīciju spēles dibināja Hērakls par godu Zevam, savam dievišķajam tēvam, pēc veiksmīga sava pirmā varoņdarba ar Nemejas lauvu.
Atbildību par sacensību organizēšanu sākumā uzņēmās Kleonas, bet vēlāk varenā Argosa, kur tika novadītas divas trešdaļas Nemejas spēļu. Pēc Heronejas kaujas (338. gadā pr.Kr.) maķedonieši savas grieķu politikas ietvaros strauji veica celtniecības programmu svētnīcas atjaunošanai. 330. gadā pr.Kr. tika uzcelts arī Zeva tempļa peripters.
270-260. gados pr.Kr. spēles atgriezās Argosā, kur tās notika līdz romiešu Grieķijas iekarošanai. 145. gadā pr.Kr. Mummijs tās atkal pārcēla uz Nemeju, kur tās turpinājās vēl pusgadsimtu. Vēlāk svētnīca tika pamesta un uz to brīdi, kad ceļotājs Pausānijs apmeklēja Nemeju, Zeva tempļa jumts jau bija sabrucis. 5-6. gadsimtā uz Nemejas drupām atradās kristiešu ciemats, bet beidzamo triecienu deva slāvu iebrukums 580-590. gados pr.Kr.
Apraksts
[[Attēls:Plan Nemea colored.svg|right|350 px|thumb|Nemejas svētnīcas plāns.
2 — Altāris
3 — Ikosi
4 — Viesnīca
Sekstamino
Sekstamino jeb 6-mino ir polimino, kurš sastāv no sešiem vienības kvadrātiem, kuri ir savienoti gar malām. Bez rotācijām un spoguļattēla simetrijām, pastāv 35 unikāli sekstamino. Ar rotācijām un spoguļattēliem, kopā pastāv 216 sekstamino pozīcijas.
Nemeja
Apraksts
5 — Estiatorijs
Sekstamino
Simetrija
Attēlā parādīti visi 35 unikālie sekstamino, kas iekrāsoti atbilstoši to simetrijām:
Nemeja
Apraksts
6 — Pirts
7 — Ofelta svētnīca
Sekstamino
Telpas un plaknes pārklāšana
Lai gan viena kopa ar 35 unikālie sekstamino aizņem 210 lauciņus, tos nevar ievietot taisntūrī. Šo var pierādīt ar paritātes un "šaha galdiņa" palīdzību. Izkrāsojot visus sekstamino, vienmēr nonāks pie rezultāta, ka abās krāsās tiks aizkrāsots pāra skaits rūtiņu, bet jebkuram taisnstūrim ar 210 lauciņiem būs 105 melni un 105 balti lauciņi, tādēļ taisnstūri ar 210 rūtiņām nevar aizkrāsot ar visiem 35 sekstamino.
Nemeja
Apraksts
8 — Austrumu celtne
Sekstamino
Kuba locījumi
Kubu var atlocīt tikai sekstamino, kurus var redzēt attēlā. Tie ir izkrāsoti pēc iepriekš minētajām simetrijām. Kuba locījums nevar sastāvēt nedz no O-tetromino, nedz I-pentamino, nedz U-pentamino, nedz V-pentamino.
Nemeja
Apraksts
9 — Ziemeļu celtne
10 — Arhaiskā stadiona vieta
11 — Priesteru nami
12 — Kristiešu bazilika
13 — Vēlākā laika upe
14 — Arheoloģijas muzejs ]] Nemejas svētnīcas centrālā celtne ir Zeva templis, kura peripteru ieskauj 6x12 doriskās kolonnas un kura naosā ir dubultā iekšējā kolonāde ar joniskajām un korintiskajām kolonnām. Pazemes slēptuve naosa rietumu daļā ir vienīgā sengrieķu arhitektūrā, un ir saistīta ar vietējo orākulu. Uz austrumiem no tempļa bija uzbūvēts 40 m garš altāris, kur atlēti pienesa ziedojumus un deva zvērestus, pirms doties uz stadionu. Templi ieskāva svētnīcas ciprešu audze, bet dienvidu pusē atradās deviņi "ikosi", citu polisu veltījumi, līdzīgi Olimpijas mantnīcām. Vairāk uz dienvidiem atradās vēl divas celtnes: austrumu celtne, domājams, bija viesnīca, bet rietumu celtne - pirts, atlētu izmitināšanai un apkalpošanai. Nami vēl tālāk uz dienvidiem bija paredzēti priesteriem un ellanodikiem.
Stadions hellēniskajā periodā bija izveidots dabiskā padziļinājumā 400 m uz dienvidaustrumiem no Zeva tempļa. Tam bija pakavveida tribīnes, daļēji izkaltas klintī, ar ietilpību 30 000 skatītājiem un skrejceļš. Skrejceļa izveidei tā ziemeļu daļā tika uzbērta zeme. Stadiona rietumu nogāzē tika novietotas trīs sēdekļu rindas izredzētām personām, bet pārējie skatītāji sēdēja uz nelielajām klintī izkaltajām tribīnēm. Skrejceļu ieskāva vaļējs notekūdeņu kanāls, tam bija 13 skrējēju joslas un akmens starta vieta ar atlētu startu kontrolējošu mehānismu. Dienvidu pusē bija izveidots sfendons un īpaša vieta priekš dolihskā skrējiena. Austrumu pusē atradās podiums sacensību tiesnešiem. Atlētu ieeja stadionā bija izveidota caur iespaidīgu 36,35 m garu arkveida tuneli. Aiz stadiona teritorijas rietumu pusē atradās atlētu ģērbtuves.
Pausānija apraksts
Antīkais ģeogrāfs Pausānijs ceļā no Kleonām uz Argosu apmeklēja Nemeju un to aprakstīja šādi:
Subsumpcija
Subsumpcija var attiekties uz:
Hērodions
Hērodions (ar, he) ir konusveida pakalns Rietumkrastā, 12 kilometrus uz dienvidiem no Jeruzalemes un 5 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Betlēmes.
Nerulmuda
Nerulmuda (pau) ir Palau galvaspilsēta. Pilsēta dibināta 2006. gadā un vienlaicīgi kļuva par jauno valsts galvaspilsētu. Pirms tam Palau galvaspilsēta bija Korora. 2018. gadā Nerulmudā dzīvoja 271 cilvēks. Pilsēta izvietojusies Palau lielākās salas Babeldaobas austrumos Melegeokas pavalstī, 20 km uz ziemeļaustrumiem no Kororas, kas ir lielākā valsts pilsēta.
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Rīgas Vidzemes priekšpilsētā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Rīgas Vidzemes priekšpilsētā.
Svente (dabas parks)
Dabas parks "Svente" ir īpaši aizsargājama dabas teritorija ap Sventes ezeru Augšdaugavas novadā aizsargājamo ainavu apvidus Augšzeme teritorijā.