cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raimonds Bergmanis
Politiskā darbība
2015. gadā jūnijā, pēc Raimonda Vējoņa ievēlēšanas Latvijas Valsts prezidenta amatā, ZZS R. Bergmani izvirzīja kā kandidātu atbrīvotajā Latvijas aizsardzības ministra amatam Laimdotas Straujumas valdībā. viņu apstiprināja aizsardzības ministra amatā. Šo amatu viņš saglabāja arī Māra Kučinska valdībā.
2018. gada rudenī R. Bergmani ievēlēja 13. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta. 2019. gadā R. Bergmanis kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču ZZS saraksts neguva pietiekošu vēlētāju atbalstu.
2022. gada 10. maijā Zaļā partija paziņoja par lēmumu izstāties no ZZS, lai kopā ar Latvijas Reģionu apvienību, Liepājas partiju un Ulda Pīlēna veidoto biedrību startētu 14. Saeimas vēlēšanās. Saistībā ar jaunās apvienības veidošanu 2022. gada jūnijā R. Bergmanis kopā ar Edgaru Tavaru un Māri Kučinski atstāja ZZS Saeimas frakciju, kļūstot par pie frakcijām nepiederošu deputātu. Saeimas vēlēšanās viņš tika ievēlēts 14. Saeimā no apvienības "Apvienotais saraksts", saņemot visvairāk plusu (10 094) starp tajā kandidējušajiem politiķiem.
Stari (nozīmju atdalīšana)
Stari var būt:
Jānis Grīns
Jānis Grīns (1890-1966) bija latviešu pedagogs un rakstnieks. AS „Valters un Rapa” līdzvadītājs (no 1925), žurnāla „Daugava” redaktors (1928-1937) un Latvijas Nacionālā teātra direktors (1937-1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 23. martā Jaunjelgavas apriņķa Biržu pagastā zemnieka Jēkaba Grīna ģimenē. Rakstnieka Aleksandra Grīna (1895-1941) vecākais brālis.
Mācījās Biržu pagasta skolā (1899-1902), Jēkabpils pilsētas skolā (1902-1905). Pēc mājskolotāja eksāmena nokārtošanas strādāja par skolotāju Bauskas un Rūjienas proģimnāzijās (1908-1910) un Longīna Ausēja vadītajā reālskolā Cēsīs (1911-1919). Šajā laikā publicēja viņa dzejas krājumus "Pirmdiena" (1911) un "Rožu ugunī" (1914), ka arī viencēliena lugu "Glābts gods" (1912). Pirmā pasaules kara laikā uzrakstīja mācību grāmatu "Seno laiku vēsture" (1918), kas vēlāk atkārtoti izdota. Pēc pārcelšanās uz Rīgu 1919. gadā īsu laiku bija ierēdnis Izglītības ministrijā un skolotājs. Tad darbojās kā žurnālists «Latvijas Kareivja» redakcijā (1920-1921) un "Latvja" redakcijā (1921-1923), izdeva pirmo prozas darbu "Rūsa rietumos" (1920) un viencēliena lugu "Imperfectum" (1920). Studēja tieslietas Latvijas Universitātē (1921-1925), uzrakstīja kandidāta darbu "Kurzemes un Zemgales hercogistes satversme" (1927). No 1925. gada kopā ar Jāni Rapu vadīja izdevniecību "Valters un Rapa", no 1928. gada literāro žurnālu „Daugava”, izveidojot to par nozīmīgāko latviešu rakstnieku darbu pirmpublicējumu vietu. 1925. gadā izdeva vēsturiskas noveles „Sakšu Morics”, 1928. gadā "Jaunākās Ziņas" turpinājumos publicēja viņa kopdarbu ar Valdi Grēviņu "Latvijas karalis jeb cilvēks, kam visi parādā". Sekoja komēdija "Kaļostro Jelgavā" (1932) un "Seno laiku vēsture (1934). 1937. gada vasarā Jāni Grīnu iecēla par Nacionālā teātra direktoru.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās trimdā uz Zviedriju, kur dzīvoja Stokholmas priekšpilsēta Hēgerstenā un strādāja laikrakstā „Latvju Ziņas”. Trimdā izdeva vairākus dzejoļu un stāstu krājumus. Miris 1966. gada 25. februārī Stokholmā.
Arturs Neboiss
Аrturs Neboiss (dzimis Rīgā, miris  Melburnā) bija latviešu entomologs. Guvis starptautisku atzinību, pateicoties maksteņu (Trichoptera) pētījumiem.
Biogrāfija
Bija vienīgais dēls Jāņa un Matildes Neboisu ģimenē. Par entomoloģiju ieinteresējās skolā, kad skolotāja lūdza audzēkņiem vasaras brīvlaikā savākt kukaiņus. Neboisa savāktie 30 tauriņi tā skolotājai iepatikās, ka viņa deva tam iespēju iepazīties ar entomologu un apgūt dažus vispārējus šīs zinātnes principus.
Sākoties otrajam pasaules karam, Neboiss atrada patvērumu Rietumos. Pēc kara strādāja universitātē Vācijā.
Lietuvēns (nozīmju atdalīšana)
Lietuvēns var būt:
Lisments, kurš pārvērta Roju
"Lisments, kurš pārvērta Roju" ir 2013. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisore ir Dzintra Geka-Vaska.
Sižets
1988. gada pavasarī Miķeli Lismentu, kolhoza "Banga" ilggadējo vadītāju izbalsoja no priekšsēdētāja amata. Pret viņa palikšanu šajā amatā bija divas trešdaļas no pilnvarotajiem. Lai arī laikabiedru atmiņas par Lismentu ir pretrunīgas, Miķelis Lisments ir kļuvis par leģendu.
Debaļceve
Debaļceve ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā, ietilpst Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijā. Debaļceves pilsētas padomei pakļauta Svitlodarskas pilsēta un Miroņivskas pilsētciemats (kopā 37 km², 52 214 iedzīvotāji (2001) ).
Debaļceve ir svarīgs dzelzceļa mezgls, šeit atrodas vairāki mašīnbūves un būvmateriālu ražošanas uzņēmumi, divas termoelektrostacijas.
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies kā ciemats pie dzelzceļa stacijas, kas nosaukta netālā Debaļcevkas ciema vārdā. 1896. gadā pie stacijas palaida metalapstrādes rūpnīcu. Gadsimtu mijā Debaļceve izveidojās par svarīgu dzelzceļa mezglu ar šķirošanas staciju, diviem depo un remontrūpnīcu. 1911. gadā Debaļcevē dzīvoja 20 000 iedzīvotāju. 1921. gadā Debaļcevei piešķīra apriņķa pilsētas statusu, bet 1938. gadā — pilsētas statusu.
Debaļceves apkārtnē notiek intensīva karadarbība Austrumukrainas karā. 2014. gada pavasarī pilsētu ieņēma Doneckas tautas republikas separātisti. Jūlijā pēc smagām kaujām pilsētu pārņēma Ukrainas karaspēks. 2015. gada sākumā atsākās sīvas kaujas par Debaļcevi, kas turpinājās arī pēc Minskas pamiera spēkā stāšanās un beidzās ar Ukrainas karaspēka atkāpšanos.
Karalienes Viktorijas agave
Karalienes Viktorijas agave ir sparģeļu dzimtas suga.
Arkliņi
Arkliņi ir mazciems Talsu novada Ģibuļu pagastā. Izvietojušies pagasta ziemeļaustrumu daļā pie autoceļa Talsi—Gravas—Ģibuļi (V-1404) 5 km no pagasta centra Pastendes, 4 km no novada centra Talsiem un 121 km no Rīgas. Dažkārt tiek uzskatīti par Talsciema daļu. Sastāv no astoņām viensētām. Pie Arkliņiem atrodas Talsciema vecie un jaunie kapi.
FK Oleksandrija
FK Oleksandrija ir Ukrainas futbola klubs no Oleksandrijas. Dibināts 1948. gadā, pašlaik spēlē Ukrainas Premjerlīgā.
Pļātova
Ciema apkārtnē atrodas Cirma ezers, pasts.
Kristaps Zommers
Kristaps Zommers (dzimis Rīgā) ir Latvijas futbola vārtsargs. Pašlaik (2020) pārstāv Latvijas Virslīgas klubu Valmiera FC.
Klubu karjera
No 2001. līdz 2012. gadam trenējies Genādija Šitika futbola skolā. Vēlāk spēlējis Dānijas kluba AGF jauniešu komandā. No 2015. līdz 2018. gadam pārstāvējis Itālijas klubu Parma un ticis izīrēts arī citām Itālijas C sērijas komandām. 2015.—2016. gada Itālijas čempionāta D sērijā Kristaps aizvadīja 25 spēles, 17 no tām neielaižot vārtus. Klubs šajā sezonā pārliecinoši uzvarēja D sērijā un iekļuva Lega Pro (trešā spēcīgākā Itālijas čempionāta līga). 2017.—2018. gada sezonu Zommers uzsāka Pordenone sastāvā, taču pie spēles laika netika, visas 14 čempionāta spēles paliekot uz rezervistu soliņa. Pēc tam Zommers atgriezās Parma rindās, bet joprojām nespēja izkonkurēt komandas pirmo numuru un 2018. gada janvārī Zommers tika izīrēts C sērijas klubam "Cosenza".
2019. gada sezonu uzsāka Latvijas Virslīgas kluba FK Liepāja sastāvā, taču aizvadīja tikai sešas spēles un tā paša gada jūnijā komandu atstāja. 2020. gada janvārī pievienojās Japānas pēc spēka ceturtās līgas klubam "Nara". 2020. gada septembrī kļuva par Virslīgas kluba Valmiera FC vārtsargu.
Perlamutrs
Perlamutrs ir kompozītmateriāls, kas dažiem gliemjiem veido vāku iekšējo slāni un no kā ir veidotas pērles. Perlamutrs sastāv no ogļskābā kalcija plāksnēm un tas zaigo dažādās krāsās.
Perlamutrs ir sastopams dažās no gliemeņu (Bivalvia), gliemežu (Gastropoda) un galvkāju (Cephalopod) klasēm. Tomēr lielākajai daļai gliemju čaulu iekšējais slānis ir porcelānam līdzīgs, kam parasti ir nezaigojošs mirdzumu. Kultivācijā audzētās pērles un Pteriidae sugu un ziemeļu upespērlenes iekšējo slāni veido perlamutrs. Perlamutra slānis ir arī jūras gliemežu dzimtām, piemēram, Haliotidae, Trochidae un Turbinidae.
Proņkas
Proņkas ir ciems Alūksnes novada Malienas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 2 km no pagasta centra Brenciem, 14 km no novada centra Alūksnes un 215 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P41 (Alūksne—Liepna), Dambītes upes krastā.
Ērgļu iela (Rīga)
Ērgļu iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Grīziņkalna apkaimē. Ērgļu iela sākas pie Aleksandra Čaka ielas krustojuma un noslēdzas strupceļā aiz Krišjāņa Barona ielas. Ielas kopējais garums ir 473 metri.
Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās Ērgļu iela atrodama 1908. gadā ar nosaukumu Sergeja iela. Tagadējo nosaukumu tā ieguva 1961. gadā.
Ielu savienojumi
Ērgļu iela ir savienota ar šādām ielām:
Objekti
Ērgļu ielā 7 atrodas A/S Latvijas Valsts radio un televīzijas centrs.
Jonass Hofmanis
Jonass Hofmanis (de, dzimis ) ir vācu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Hofmanis pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Leverkūzenes "Bayer". Iepriekš Hofmanis ir spēlējis Dortmundes "Borussia", 1. FSV Mainz 05 un Menhengladbahas "Borussia".
Sasniegumi
Borussia Dortmund
Dolgojes ezers (Indras pagasts)
Dolgojes ezers (arī Garais ezers, Dolgoje, Ilgezers, Dovhaje; be), ir šaurs un garš ezers līkumotā ezergultnē Krāslavas novada Indras pagastā uz Latvijas un Baltkrievijas robežas. Ezera kopējā platība 20 ha, no tiem 15 ha Latvijā, bet 5 ha — Baltkrievijā. Ziemeļaustrumu galā Baltkrievijas teritorijā iztek strauts uz Čornajes ezeru un tālāk uz Rosicu.
Irānas kalendārs
Irānas kalendārs jeb Saules hidžra (fa) ir astronomiskais saules kalendārs, kas tiek izmantots kā pamatkalendārs Irānā un Afganistānā. Kalendāru tapšanā piedalījās arī Omars Haijāms. Kopš kalendāra izveides tas vairākas reizes ir precizēts. Gadu skaitīšana sākās no hidžras (pravieša Muhameda pārcelšanās no Mekas uz Medīnu 622. gadā). Atšķirībā no klasiskā islāma kalendāra, tas balstās uz tropisko (saules) gadu. Gada sākums ir pavasara ekvinokcijas dienā (Novrūzs), kas tiek noteikts pēc Teherānas laika meridiāna astronomiskajiem novērojumiem (52,5° austrumu garuma vai UTC+3:30).
Mēnešu nosaukumi
Irānas kalendārais gads sākas Novrūzā, kas ir vieni no nozīmīgākajiem tautas svētkiem Irānā un Afganistānā, tomēr to atzīmē arī citās kaimiņu valstīs, kur ir citi kalendāri.
Gads tradicionāli tiek dalīts četros gadalaikos pa trim mēnešiem katrā:
Pļesņeva
Pļesņeva ir ciems Ķepovas pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
Kropivnickas "Zirka"
Kropivnickas "Zirka" (uk) ir Ukrainas futbola klubs no Kropivnickas. Dibināts 1911. gadā, pašlaik spēlē Kirovohradas apgabala čempionātā.
Dienvidslāvijas apvērsums
Dienvidslāvijas apvērsums norisinājās 1941. gada 27. martā Belgradā, Dienvidslāvijas Karalistē. Apvērsumu izplānoja un vadīja rietumnieciski noskaņota serbu gaisa spēku virsnieku grupa, formāli par apvērsuma līderi izvirzot gaisa spēku ģenerāli Dušanu Simoviču (Dušan Simović), kas bija saistīts ar vairākiem apvērsuma mēģinājumiem kopš 1938. gada.
Faktiskie apvērsuma līderi bija kara aviācijas brigādes ģenerālis Borivojs Mirkovičs (Borivoje Mirković), karaliskās gvardes majors Živans Kneževičs (Živan Knežević) un viņa brālis Radojs Kneževičs (Radoje Knežević), kas atbildēja par apvērsuma praktisko realizāciju. Neskaitot R. Kneževiču, arī vairākas civilpersonas bija informētas par apvērsuma organizēšanu, atbalstot to pēc apvērsuma sākšanās, tomēr viņi neietilpa lokā, kas nodarbojās ar tā izplānošanu un organizēšanu. Lai arī Dienvidslāvijas komunistikajai partijai apvērsumā nebija būtiskas lomas, tomēr tā sniedza nozīmīgu ieguldījumu, organizējot masu protestus vairākās pilsētās, radot iespaidu, ka apvērsums ir plaši atbalstīts tautā.
Apvērsums bija veiksmīgs, kā rezultātā tika gāzta trīs reģentu vara — amatus zaudēja princis Pauls, Dr. Radenko Stankovičs (Radenko Stanković) un Dr. Ivo Perovičs (Ivo Perović), kā arī premjerministra Dragiša Cvetkoviča (Dragiša Cvetković) vadītā valdība. Divas dienas pirms apvērsuma Cvetkoviča valdība parakstīja Vīnes protokolu par Dienvidslāvijas pievienošanos Ass valstu paktam. Apvērsums tika plānots vairākus mēnešus, bet pakta parakstīšana piespieda organizatorus pasteigties ar tā īstenošanu — viņus iedrošināja arī britu izlūkdienestu piedāvātais atbalsts.
Sazvērnieki tronī iecēla 17 gadus veco Pēteri II, atzīstot, ka viņš ir pietiekoši pieaudzis, lai kļūtu par karali. Viņa vadībā tika izveidota nacionālās vienotības valdība, par premjerministru ieceļot D. Simoviču. Vladko Mačeks (Vladko Maček) un Slobadans Jonovičs (Slobodan Jovanović) kļuva par vicepremjerministiem. Apvērsums noveda pie Ass valstu iebrukuma Dienvidslāvijā 1941. gada aprīlī, kā rezultātā valsts tika okupēta.
Varakļānu veselības aprūpes centrs
Varakļānu veselības aprūpes centrs ir sociālās aprūpes centrs (SAC), kas atrodas Pils ielā 25a, Varakļānos. To uztur Varakļānu novada pašvaldība.
Slāvu iela (Rīga)
Slāvu iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Dārzciemā un Maskavas forštatē. Iela pamatā stiepjas pāri Slāvu tiltam, sākoties no Dienvidu tilta un beidzoties krustojumā ar Slāvu rotācijas apli.
2021. gadā ielā atradās 18 adreses.
Vēsture
Iela izveidojās 19. gadsimta otrajā pusē blakus Kuzņecova porcelāna un fajansa fabrikai. 1899. gadā tai tika dots nosaukums Slavjanskaja. No 1923. līdz 1950. gadam tās nosaukums bija Kuzņecova iela, no 1950. līdz 1990. gadam — Stahanoviešu iela. 1970. gadā pāri dzelzceļa līnijai Rīga—Krustpils tika atklāts satiksmes pārvads, kurš pārņēma ielas nosaukumu. Kopš 1990. gada ielai atjaunots Slāvu ielas nosaukums.
Ielu savienojumi
Slāvu iela Slāvu rotācijas aplī savienojas ar Dārzciema ielu un Lubānas ielu, Dienvidu tilta pusē — ar Maskavas ielu un Krasta ielu.
1596. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1596. gada notikumi Latvijas''' teritorijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas novadi atradās sadalītās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Piltenes apgabals un Grobiņas apgabals nebija pakļauti Kurzemes hercogam. Vidzemes un Latgales novadi atradās Livonijas un Lietuvas reālūnijas sastāvā.
Mamadu Saho
Mamadu Saho (dzimis ) ir Francijas futbolists, aizsargs, Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Crystal Palace sastāvā.
Sasniegumi
Paris Saint-Germain
Individuālie sasniegumi
1977. gada Pasaules čempionāts hokejā
1977. gada Pasaules čempionāts hokejā notika Vīnē, Austrijā, no 1977. gada 21. aprīļa līdz 8. maijam. Tas bija 44. Pasaules čempionāts hokejā.
Par turnīra labāko uzbrucēju tika atzīts Helmuts Balderis.
Coprinopsis cothurnata
Coprinopsis cothurnata, arī Coprinus cothurnatus, ir Latvijā līdz šim neatrasta tinteņu ģints neliela sēne, kuras augļķermeņi tiek uzskatīti par neēdamiem.
Taksonomija
Indijas ziemeļos ir aprakstīta varietāte Coprinopsis cothurnata var. equisterca, kas sastopama tropos, tai skaitā Indijā.
Coprinopsis ģints ietvaros iekļauta sekcijā Veliformes un apakšsekcijā Nivei.
Apraksts
Varietātei Coprinopsis cothurnata var. equisterca cepurīte aprakstīta kā 14—18 mm plata, vecumā pelēcīga ar mazliet zaļganu nokrāsu, mikroskopiski bez pleirocistīdām, sporu izmēri nedaudz mazāki — 8,5—13/5—8,5 µm.
Izplatība
Suga atrasta Centrālajā un Ziemeļu Eiropā, taču ir diezgan reta. Dānijā parastais augšanas periods — no jūnija līdz augustam, aug uz mēsliem un komposta, ganībās, pa vienai vai nelielos ceros. Iespējams, atrasta arī Brazīlijā un Havaju salās. Iespējams, sugas izplatība ir lielāka kā fiksētā, jo tā bieži tiek ignorēta.
Līdzīgas sugas
Līdzīgas ir vairākas citas tintenes — sniegbaltā tintene (Coprinopsis nivea) un ar viegli rozā cepurīti apveltītā Coprinopsis pseudonivea, kurām ir platākas sporas (14—18/11—13 µm nivea un 10—13/8,5—11/6—8 pseudonivea), labi redzamas pleirocistīdas un nav sarkanbrūnas kātiņa apakšas nokrāsas, kā arī gredzenotā tintene (Coprinus sterquilinus) ar milzīgām sporām (17—26/10—15 µm) un izteiktu šauru gredzenu. Vēl ārēji līdzīgas ir divas sugas ar divsporu bazīdijām Coprinopsis bellula un no paša sākuma pelēcīgā Coprinus pachyspermus.
Kosmos-2456
Kosmos-2456 (Космос-2456) ir Krievijas GLONASS globālās navigācijas sistēmas pavadonis. Orbītā palaists 2009. gada decembrī. Tas ir pavadoņu sērijas GLONASS-M aparāts. Glonass zemes vadības kompleksa numurs 730. Izvietots Glonass sistēmas pirmajā orbitālajā plaknē, punktā Nr. 1.
Energoneatkarīga atmiņa
Energoneatkarīga atmiņa (NVRAM no ) ir datoru brīvpiekļuves atmiņa, kas saglabā tajā ierakstīto informāciju, nepievadot barošanas spriegumu. Enerģija šādai atmiņai nepieciešama tikai ierakstīšanas, nolasīšanas vai dzēšanas laikā. Tipiski energoneatkarīgas atmiņas veidi ir lasāmatmiņa un zibatmiņa.
Vita Heine
Vita Heine (dzimusi Rīgā ) ir latviešu šosejas riteņbraucēja, kopš 2014. gada pārstāv Norvēģiju. 2013. gada Pasaules čempionātā Florencē pārstāvējusi Latviju grupas un individuālajā braucienā. 2014. gada 1. jūlijā saņēmusi Norvēģijas pilsonību un no 1. septembra pārstāv Norvēģijas izlases bāzes komandu Team Hitec Products.
2013. un 2014. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Latvijas čempionātā individuālajā braucienā. 2016. gadā uzvarējusi Norvēģijas čempionātā gan grupas, gan individuālajā braucienā.
2016. gada olimpiskajās spēlēs, pārstāvot Norvēģiju, grupas braucienā ieņēma 33. vietu, bet individuālajā braucienā ieņēma pēdējo, 25. vietu.
Norvēģijas čempionāta grupas braucienā uzvarējusi arī 2017. un 2018. gadā.
2019. gada Eiropas čempionātā izcīnīja ceturto vietu individuālajā braucienā.
Chlamydia trachomatis
Chlamydia trachomatis ir gramnegatīvā obligātā iekššūnu baktērija. Šī baktērija ir dažādu slimību izraisītājs, tajā skaitā seksuāli transmisīvo slimību un acu infekciju izraisītājs.
Morfoloģija
Baktērijas šūnai ir rigīds lipopolisaharīdu šūnapvalks.
Klasifikācija
Chlamydia trachomatis iedala divos biovaros: trachoma un lymphogranuloma venereum (LGV). Katrā biovarā izšķir dažus seroloģiskos variantus (serovarus), kas atšķiras ar monoklonāliem antiķermeņiem, kas stājas reakcijā ar epitopiem lielajā ārējās membrānas proteīnā (, jeb MOMP).
LGV biovaram izšķir:
Trachoma biovaram izšķir:
Kārlis Johans Frīdrihs fon Mēdems
Dzīvesgājums
Kārlis Mēdems kļuva par Kurzemes bruņniecības pilnvaroto, pēc tēva nāves 1785. gadā viņam piederēja Remtes, Viesātu, Kapeļu un citas muižas. 1800. gadā viņš sāka celt tagadējo Remtes muižas pili, 1804. gadā nopirka arī Jaunauces muižu.
Kad 1812. gada kara laikā Kurzeme un Zemgale 1. augustā atkal tika atdalītas no Krievijas impērijas, grāfs Kārlis Johans Frīdrihs fon Mēdems kā Kurzemes bruņniecības pilnvarotais kļuva par hercogistes civilās pārvaldes vadītāju. 1812. gada 20. decembrī sakarā ar Napoleona armijas atkāpšanos viņš zaudēja visus amatus un nodevās savu muižu pārvaldei.
1815. gadā grāfs Kārlis Mēdems uzsāka Jaunauces muižas kungu mājas būvi. Miris 1827. gada 9. decembrī Jelgavā.
Ģimene
1788. gadā grāfs Kārlis Johans Frīdrihs fon Mēdems Rīgā apprecējās ar ģenerālgubernatora Džordža Brauna meitu Elizabeti Vilhelmīni. Viņiem piedzima septiņi bērni:
Ernests Ošenieks
Ernests Ošenieks (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2021) spēlē KHL klubā Rīgas "Dinamo".
Spēlētāja karjera
Hokejista gaitas uzsāka Tukumā. 2017.—18. gada sezonu Ošenieks aizvadīja HK Lido sastāvā Latvijas 1. līgā, taču nākamajā sezonā pievienojās HS Rīga, būdams tās kapteinis Latvijas čempionātā.
2019.—20. gada sezonas lielāko daļu aizvadīja Krievijas Jaunatnes līgā HK Rīga sastāvā, taču sezonas gaitā aizvadīja vienu spēli arī KHL vienībā Rīgas "Dinamo". 2020.—21. gada sezonā nostiprinājās "Dinamo", tās sastāvā aizvadot 50 spēles.
Latvijas hokeja izlases sastāvā debitēja 2021. gada 21. aprīļa pārbaudes spēlē pret Slovākiju.
Amme
Amme (et) ir 59 kilometrus gara Emajegi kreisā krasta pieteka Igaunijas austrumu daļā.
Iztece no Kuremā ezera dienvidu gala, netālu no Palamuzes ciema. Augštecē tek dienvidaustrumu virzienā caur drumlinu apvidu, caurtekot Kajaveres un Elistveres ezeriem. Sasniedzot Vēgveres ciemu, pagriežas uz rietumiem. Ietek Emajegi upē augšpus Tartu, pie Falkenas klostera drupām.
Jēkabs Kukainis
Jēkabs Kukainis ( — ) bija Latvijas sabiedriskais darbinieks un politiķis. Bijis 4. Saeimas deputāts, Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partijas biedrs.
Biogrāfija
Jēkabs Kukainis piedzima (pēc vecā stila — ) Bauskas Pilsmuižas pagastā Miķeļa un Grietas Kukaiņu ģimenē. Vecgulbenē 18 gadus vadīja pasta nodaļu. Strādājis pasta nodaļās Liepājā un Tartu. 1929. gadā, pēc 49 aizvadītiem darba gadiem, devās pensijā.
1931. gadā ievēlēts 4. Saeimā no Agrāko naudas noguldītāju un citu cietušo partijas saraksta. Drīz pēc ievēlēšanas pievienojies Latvijas Jaunsaimnieku un sīkgruntnieku partijai un tās Saeimas frakcijai. Parlamentā darbojās līdz Ulmaņa apvērsumam 1934. gadā.
Miris no sirdstriekas ap plkst. 8.30 savā dzīvoklī Rīgā, Krišjāņa Valdemāra ielā 57/59. Apbedīts Rīgas Meža kapos.
Ostrovdomašņija
Ostrovdomašņija (ru) ir bijusī PSRS vissezonas hidrometeoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Severnaja Zemļai pieskaitītā Sedova arhipelāga Domašņijas salā, tās dienvidaustrumu galā Pamjatnija ragā.
Vēsture
Stacija izveidota 1930. gada augustā kā Georgija Ušakova un Nikolaja Urvanceva vadītās ekspedīcijas bāze. Vēlāk izveidota par pastāvīgi funkcionējošu meteostaciju ar sākotnējo nosaukumu Ostrova Sergeja Kameņeva. Stacijas otrās apkalpes 1932.—1934. gadā priekšniece pirmo reizi PSRS polārstaciju vēsturē bija sieviete — Ņina Demme. No 1934. līdz 1936. gadam loģistikas problēmu dēļ stacija slēgta. Tās izvietojums uz zemas oļu sēres nebija izvēlēts pietiekoši pārdomāti un 1954. gadā stacija tika pārcelta uz līdzās esošo Golomjannijas salu, kur turpina darboties līdz mūsdienām.
Stacijas ēkā, kas pārcelta uz Sredņijas salu pie lidlauka, ierīkots muzejs. Līdzās bijušajai stacijai saskaņā ar viņu pašu testamentiem apglabāti polārpētnieks Georgijs Ušakovs un bijušais stacijas priekšnieks Boriss Kremers.
Salaspils līgums
Salaspils līgums (Kerckholmssche vordracht, ) bija 1452. gadā 30. novembrī Salspils pilī noslēgts izlīgums starp Livonijas ordeni, Rīgas arhibīskapu un Rīgas pilsētu par tās vienlaicīgu pakļaušanos abiem Livonijas zemes kungiem - Livonijas ordenim un Rīgas arhibīskapam. Tie ieguva tiesības turpmāk apstiprināt pilsētas iekšējās kārtības noteikumus, tiesības piedalīties tiesās un gūt pusi no tiesu ienākumiem.
Priekšvēsture
1419. gadā Rīgas arhibīskaps Johans VI Ambundi sasauca pirmo Livonijas landtāgu. Pēc Livonijas ordeņa sagrāves Pabaiskas kaujā 1435. gada 4. decembrī tas Valkā parakstīja "vienu draudzīgu vienošanos" (eiine fruntliche eyntracht) ar visiem Livonijas Konfederācijas partneriem (Rīgas, Kurzemes, Tērbatas, Sāmsalas-Vīkas un Tallinas bīskapiem un to vasaļiem, Rīgas, Tallinas un Tērbatas rātēm) par kopīgu militāru sadarbību.
1451. gadā Rīga uzsāka slepenas sarunas ar 1440. gadā izveidoto Prūsijas pilsētu un vasaļu savienību par iespējamu spēku apvienošanu pretstāvei Vācu ordenim. Rīgas arhibīskaps Silvestrs Stodevešers un Livonijas ordeņa mestrs Johans fon Mengede 1452. gada vasarā Salacas (19. jūlijā) un Salaspils (21. augustā) sarunās vienojās sadalīt virskundzību pār Rīgu. 19. novembrī Rīgas priekšstāvjus uzaicināja uz Salaspili, kur viņi saņēma divus apsūdzības rakstus par baznīcas, politisko un teritoriālo tiesību neievērošanu.
Līgums
1452. gada novembra beigās Salaspilī uz sapulci ieradās Livonijas ordeņa mestrs Mengede, Rīgas arhibīskaps Stodevešers, Rīgas domkapitula, Rīgas arhibīskapijas bruņniecības un Harijas-Vīrijas ordeņa bruņniecības pārstāvji. No Rīgas ieradās 6 pārstāvji no rātes un 6 pārstāvji no abām ģildēm. Rīdziniekiem nolasīja minētās apsūdzības un prasīja atbildi 6 dienu laikā.
Vienošanās sastāvēja no diviem līgumiem, kas saturēja četrus dokumentus. Viens līgums bija noslēgts starp arhibīskapu, domkapitulu, ordeņa mestru un pilsētu, otrs līgums bija tikai starp arhibīskapu un ordeņa mestru. Līgumos tika noteikts, ka Rīgai jāzvēr uzticība abiem virskungiem.
Turklāt Rīgai bija jāsamaksā ordenim 1000 Reinas guldeņu un jāatdod pilsētas lielākais lielgabals.
Sekas
Līgums neatrisināja virsvaras jautājumu Rīgas pilsētā, bet padarīja to vēl sarežģītāku. Pēc līguma parakstīšanas Rīgas pilsētai nācās diplomātiski lavierēt starp abiem senjoriem, cenšoties atgūt savas brīvības. 15. gs. 2. pusē līguma punkts par dubulto virskundzību pār Rīgu vairākkārt tika atcelts un atkal atjaunots. 1479. gadā arhibīskaps Silvestrs Stodevešers pret Livonijas ordeni noslēdza savienību ar Zviedrijas karali, taču ordeņa karavīri viņu saņēma gūstā un ieslodzīja Kokneses pilī.
Noglas
Noglas var būt:
Pļupova
Pļupova ir ciems Asūnes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 280 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V621 (Asūne_Lielie Grizāni_Porečje).
Naglas
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P41 (Alūksne—Liepna), Dambītes upes krastā.
2022. gada Kannu kinofestivāls
75. ikgadējais Kannu kinofestivāls ir kinofestivāls, kas norisinājās 2022. gadā no 17. līdz 28. maijam Kannās, Francijā. Festivālā sveica aktieri Tomu Krūzu, kura filmas "Top Gun: Maveriks" pirmizrāde notika festivālā un par kuru aktierim piešķīra Goda Zelta palmas zara balvu. Kinofestivāla oficiālā plakāts veidots iedvesmojoties no filmas "Trūmena šovs" (1998).
Galveno kinofestivāla balvu, Zelta palmas zaru, ieguva Rūbena Ēstlunda satīriskā melnā humora kinokomēdija "Skumju trīsstūris". Grand Prix balvu saņēma Lūkasa Donta filma "Tuvu" (Close) un Klēras Denī filma "Zvaigznes pusdienlaikā". Par labāko režisoru kļuva Paks Čanvuks par filmu "Lēmums aiziet".
Kristīne Pāvuliņa
Kristīne Pāvuliņa (1891—1967) bija latviešu tekstilmāksliniece, mākslas pedagoģe. Strādājusi par Rīgas Valsts Mākslas aušanas skolas direktori (1940—1944). Viena no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājām.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1891. gada 15. novembrī Valmieras pagasta Valmiermuižas "Pistolēs" kalēja ģimenē. Mācījās Latvijas Mākslas akadēmijas Grafikas nodaļā (1923—1932) un Rīgas valsts mākslas amatniecības skolā aušanu pie H. Kivickas. Pēc 1935. gada strādāja par Latvju sieviešu nacionālās līgas austuvju māksliniecisko vadītāju, auda trīs ornamentālus pārklājus persiešu tehnikā, aizkarus un mēbeļdrānas Ķemeru viesnīcai. Gobelēna tehnikā noauda kompozīciju "Meža skats" un "Nīcenieces". Zīmēja auduma paraugus tekstilfabrikai "Rīgas audums" un citām fabrikām.
Mirusi 1967. gada 29. septembrī Rīgā, apglabāta Valmieras kapos.
Rautaruukki
Rautaruukki Oyj ir Somijas uzņēmums, kas nodarbojas ar metāla izstrādājumu ražošanu būvniecības un inženierijas nozarei. uzņēmums ir dibināts 1960. gadā. Tā galvenais birojs atrodas Helsinkos. Rautaruukki īpašnieks ir Zviedrijas uzņēmums SSAB.
Uzņēmums piedāvā tērauda būvniecības izstrādājumus un pakalpojumus jumtiem un sienām ar zīmolu Ruukki un Plannja.
Vēsture
Uzņēmumu Rautaruukki 1960. gadā kopīgi dibināja Somijas valdība un uzņēmumi Outokumpu, Valmet, Wärtsilä, Rauma-Repola, Fiskars, lai nodrošinātu valsts kuģubūvi un citu metāla rūpniecību ar izejmateriāliem. Uzņēmuma tērauda lietuve Rāhē bija pirmā rietumvalstīs, kas sāka ražot tēraudu ar ekonomiskāku nepārtrauktas liešanas metodi tradicionālās lietņu metodes vietā. 1960. gadā uzņēmums sāka darbu ar sešiem darbiniekiem, bet dekādes beigās tajā strādāja vairāk kā 1700 cilvēki.
1970. gados Hemēnlinā tika atklāta aukstās metodes velmētava, kurā ražoja caurules. Rāhē 1976. gadā darbu sāka otra domna.
Impērija (pilsēta)
Impērija (it, ) ir pilsēta Itālijas ziemeļrietumos, Ligūrijā, Impērijas provinces administratīvais centrs. 2019. gadā Impērijā dzīvoja 42,6 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsētu 1923. gadā dibināja Benito Musolīni, apvienojot tajā tuvākos ciemus.
Rautaruukki
Vēsture
1980. gados Rautaruukki sāka paplašināties Rietumeiropā, nodibinot pārdošanas birojus un iegādājoties uzņēmumus. Tika nopirkti: Dānijas krāsošanas uzņēmums Metalcolour A/S, Norvēģijas tērauda vairumtirgotājs CCB-Gruppen, Vācijas cauruļu ražotājs Schmacke Rohr GmbH. 1989. gadā Dānijā tika izveidota aukstas formēšanas sekciju ražotne Stelform A/S.
1990. gadu sākumā Rautaruukki iegādājās Somijas metāla jumtu ražotāju Rannila. Uzņēmums iegāja jaunajos tirgos Austrumeiropā. 1994. gadā uzsāktā privatizācija, kas noslēdzās 1997. gadā, valsts daļu no 86,8 % samazināja līdz 40,1 %.
2004. gada 1. janvārī par uzņēmuma izpilddirektoru kļuva Sakari Tamminens. Viņš uzsāka visaptverošu reformu programmu. Visi dažādie Rautaruukki uzņēmumi sāka lietot vienotu zīmolu Ruukki. Jaunās stratēģijas mērķis bija Ruukki pārvērst no tradicionālā tērauda ražotāja uz inženiertehnisko uzņēmumu. Vienlaikus sākās investīcijas risinājumos būvniecības un mašīnbūves nozarēm. Tērauda bizness koncentrējās uz īpašiem tērauda izstrādājumiem. Ruukki visā pasaulē īstenoja prasīgus būvniecības un inženiertehniskos projektus. 2004. gada 1. augustā visi Rautaruukki meitas uzņēmumi Somijā (Asva Oy, Rannila Steel Oy, Oy JIT-Trans Ltd, August Lindberg Oy un SKJ-yhtiöt Oy) tika apvienoti mātes uzņēmumā. 2004. gadā tika iegādāts uzņēmums Velsa, 2005. gadā — Metalplast un Syneco Industri AB, 2006. gadā — PPTH, OOO Ventall, Omeo, AZST-Kolor un Steel-Mont. 2005. gadā Ruukki ienāca Ķīnā. 2007. gadā par galveno izejvielu piegādātāju Rautaruukki kļuva Zviedrijas LKAB.
2011. gada 1. maijā Rautaruukki Oyj tikareorganizēts, izveidojot meitasuzņēmumus, kas koncentrējas uz dažādām uzņēmējdarbības jomām: Ruukki Construction, Ruukki Engineering un Ruukki Metals. 2011. gada beigās Ruukki atvēra pārdošanas biroju Mumbajā, Indijā. 2012. gada oktobrī uzņēmums mainīja stratēģiju un paziņoja, ka pārdos savu inženiertehnisko biznesu, pievēršoties būvniecības un speciālā tērauda biznesa attīstībai.
2014. gada janvārī Zviedrijas uzņēmums SSAB izteica akciju apmaiņas piedāvājumu Rautaruukki uzņēmumu apvienošanai. Maijā piedāvājuma periods tika pagarināts līdz 2014. gada 27. jūnijam. Pēc konkurences institūciju atļauju saņemšanas apvienošanās notika 29. jūlijā, SSAB iegūstot 95,1 % Rautaruukki akciju, savukārt Rautaruukki akcionāri pretī saņēma SSAB kapitāldaļas. SSAB akciju kotēšana Nasdaq OMX Helsinki biržā sākās 1. augustā. Līdz gada beigām SSAB ieguva visas Rautaruukki akcijas. Pēc Eiropas Komisijas apvienošanās nosacījumiem, SSAB meitas uzņēmums Somijā Plannja Oy, kas specializējas lokšņu tērauda apstrādē, profilēšanā un izplatīšanā, bija jāpārdod (tas tika pārdots 2015. gada februārī uzņēmumam Metehe Oy). Savukārt SSAB varēja paturēt Zviedrijas uzņēmumu Plannja AB, un tas tika pievienots Rautaruukki.
2018. gadā uzņēmums Krievijā OOO Ruukki Rus tika pārdots Salavatneftemaš. 2019. gadā Ruukki Construction iegādājās Somijas uzņēmuma Piristeel Oy, kas ražo jumta drošības un lietus ūdens novadīšanas sistēmas, 67 % kapitāldaļu. 2019. gadā Ruukki Construction nolēma pārdot ēku sistēmu biznesu Vācijas Donges Group.
2022. gada 2. februārī tika paziņots, ka Ruukki Construction iegādāsies Zviedrijas lokšņu metāla risinājumu uzņēmuma Dala-Profil AB 90 % kapitāldaļu. Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā 2022. gada martā Ruukki pārtrauca produkcijas pārdošanu Krievijā un Baltkrievijā. Ukrainā, kur uzņēmumam bija rūpnīca Kopilivā un pārdošanas biroji, tika apturēta visa darbība.
Ruukki Latvijā
1995. gadā Latvijā tika reģistrēts Somijas uzņēmuma Rannila meitas uzņēmums SIA Rannila Steel Latvia. Tajā pašā laikā tika dibināts uzņēmums SIA Rautaruukki Metālcentrs. 2001. gadā tas mainīja nosaukumu uz SIA ASVA Latvija, iekļaujoties Rautaruukki apkalpošanas nodaļā ASVA Oy. 2004. gadā Rannila Steel Latvia un ASVA Latvija tika apvienoti zem vienota zīmola Ruukki kā uzņēmums ar nosaukumu SIA Ruuki Latvija. 2005. gada 5. maijā uzņēmumam Ruukki Latvija tika pievienots SIA Ruukki Metals Latvija. Uzņēmums piedāvāja tērauda konstrukcijas, jumtus un citus tērauda izstrādājumus gan vairumtirdzniecībā, gan mazumtirdzniecībā, kā arī veica to uzstādīšanu.
2021. gada 10. novembrī tika paziņots, ka SIA Ruukki Latvija tiks apvienots ar Igaunijas uzņēmumu AS Ruukki Products. 24. novembrī tika reģistrēta Ruukki Products AS Latvijas filiāle. 2022. gada 11. aprīlī SIA Ruukki Latvija tika reorganizēts, to pievienojot Igaunijas uzņēmumam Ruukki Products.
Vanaga ezers
Vanaga ezers var būt:
Buktirmas ūdenskrātuve
Buktirmas ūdenskrātuve (kz) ir ūdenskrātuve Irtišas upes augštecē, Kazahstānā. Pēc platības piektā lielākā ūdenskrātuve pasaulē, iekļauj Zaisana ezeru. Ūdenskrātuve stiepjas 425 km garumā un administratīvi ietilpst Austrumkazahstānas apgabalateritorijā. Uzbūvēta Buktirmas HES darbināšanai un nodēvēta pēc Irtišas pietekas Buktirmas, kas ietek ūdenskrātuvē.
Ūdenskrātuves aizpildīšana sākta 1960. gadā pēc hidroelektrostacijas aizsprosta uzbūves. Kopš 1966. gada tiek veikta upes noteces regulēšana. Ūdenskrātuves aizpildīšanas procesā par 6 m paaugstināts Zaisana ezera līmenis, iekļaujot to ūdenskrātuvē. Irtišas pieteku Buktirmas un Narinas ielejās veidojas 30—50 km gari un līdz 10 km plati līči.
Ūdenskrātuves resurss tiek izmantots elektroenerģijas ražošanai, apūdeņošanai un kuģniecībai. Buktirmas ūdenskrātuve ir pirmā (augstākā) no Irtišas hidroelektrostaciju kaskādes. Pašas Buktirmas hidroelektrostacijas jauda ir 675 MW un gadā tiek saražotas 2,3 TW/h enerģijas.
Haralds Okermans
Haralds Kristians Okermans (Harald Christian Åkerman; dzimis, miris ) bija Somijas virsnieks un valsts neatkarības aktīvists. 1917. gada rudenī viņš bija Senāta loceklis.
Haralda Okermana vecāki bija muižas īpašnieks un kapteinis Henriks Kristians Okermans (Henrik Christian Åkerman) un Alīna Johanna Otmane (Alina Johanna Othman). 1893. gadā viņš absolvēja Fredrikshamnas kadetu skolu Haminā, un līdz 1900. gadam dienēja Somijas dragūnu pulkā. No 1894. līdz 1897. gadam tika norīkots uz Astrahaņas dragūnu pulku. No 1900. līdz 1902. gadā Okermans bija jāšanas skolotājs Kadetu skolā.
Pēc tam, kad 1917. gada septembrī Somijas senātu atstāja sociāldemokrāti un tika izveidots "nogriezts" Senāts Seteles vadībā, 17. septembrī Haralds Okermans kā vienīgais bez partijas piederības tika apstiprināts par Senāta palātas darba vadītāju un pārtikas apgādes nodaļas vadītājs, viņš bija atbildīgs arī par Senāta militāro spēku izveidi. Nesaskaņu dēļ viņš atkāpās no amata jau pēc diviem mēnešiem.
Alfejs Bromults
Alfejs Bromults (dzimis Kusas pagastā, miris  Rīgā) bija viens no populārākajiem savas paaudzes Latvijas gleznotājiem.
Haralds Okermans
Somijas pilsoņu kara laikā Haralds Okermans darbojās Balto armijas štābā. 1918. gada janvārī viņš devās uz Stokholmu, lai iegādātos ieročus armijai un organizētu jēgeru atgriešanos Somijā. Martā viņš kļuva par virspavēlnieka Mannerheima sakaru virsnieku ar Vāsas Senātu. Maijā Okermans kļuva par Svīnhūvuda kara kancelejas priekšnieku. Pēc kara Okermans tika paaugstināts par pulkvedi, un 1918. gada decembrī par ģenerālmajoru. 1919. gada sākumā viņš atstāja militāro dienestu un atgriezās Labor ģenerāldirektora amatā. Okermans bija viens no Mannerheima tuvākajiem draugiem un uzticības cilvēkiem, kā arī labējo aktīvistu pamatgrupas loceklis, kas vairākkārt runāja par iespēju veikt apvērsumu un iecelt ģenerāli valsts vadītāja amatā.
Alfejs Bromults
Biogrāfija
Alfejs Bromults dzimis 1913. gada 3. aprīlī Kusas pagastā rokpeļņa ģimenē. Māksliniecisko izglītību ieguvis, mācoties Tautas universitātē pie Romana Sutas un Gustava Šķiltera un Jēkaba Bīnes. Vēlāk, no 1938. gada mācījies Jāņa Tilberga studijā, bet no 1940. līdz 1944. gadam — Latvijas Mākslas akadēmijā, uzskatot par nozīmīgākajiem pedagogiem Kārli Miesnieku, Vilhelmu Purvīti un Konrādu Ubānu. Diplomdarbs "Gadatirgus" pie Figurālās glezniecības meistardarbnīcas vadītāja Ludolfa Liberta palika nepabeigts, sākoties karam. Dienējis Latvijas armijā (1935-1936). Bijis fotogrāfiju retušētājs (1936-1940), vēlāk Kurzemes katlā piedalījies leģionāru cīņās (1944-1945) un strādājis lauksaimniecības darbos filtrācijas nometnē (1945-1948). Strādājis kombināta "Māksla" portretu darbnīcā par mākslinieku izpildītāju (1948-1952).
Haralds Okermans
Haralds Okermans bija arī uzņēmuma Lohjan Kalkkitehdas Oy valdes priekšsēdētājs.
Alfejs Bromults
Biogrāfija
1957. gadā kļuvis Mākslinieku savienības biedrs. Ieguvis Mākslinieku savienības pateicības rakstu par sasniegumiem mākslā (1972), bijis viens no savas paaudzes populārākajiem gleznotājiem. Miris 1991. gada 11. janvārī Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.
Mākslinieciskā darbība
Reālists, gleznojis galvenokārt ainavas, portretus un ziedus. Ainavās tiecies pēc vispārināta dabas tēla, gleznojot ziedus, atspoguļojis mirkļa skaistumu, portreti bija psiholoģiski tverti, kuros pievērsies Latvijas kultūras darbiniekiem. Portretējis Kārli Miesnieku, Jāni Pauļuku, Valdi Kalnrozi, Kārli Sūniņu, Andreju Upīti, kā arī izveidojis vairākus pašportretus. Mākslas darbos liela nozīme plastiski izteiksmīgajam zīmējumam, kāpinātajai ekspresijai un kolorītam.
Laserena
Laserena (es) ir pilsēta Čīlē, Kokimbo reģiona administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 198 tūkstoši iedzīvotāju. Blakus Laserenai atrodas Kokimbo pilsēta un kopējā aglomerācijā iedzīvotāju skaits sasniedz 300 tūkstošus, kas ir ceturtā lielākā konurbācija Čīlē. Laserena dibināta 1544. gadā un ir otra vecākā pilsēta Čīlē aiz galvaspilsētas Santjago. Tā ir Laserenas arhibīskapijas centrs.
Vanagu ezers
Vanagu ezers var būt:
Lidzivju dzimta
Lidzivju dzimta (Exocoetidae) ir vējzivjveidīgo kārta dzimta. Dzimta sīkāk dalās 4 apakšdzimtās, 9 ģintīs un 64 sugās.
Lielais Borvinkas ezers
Lielais Borvinkas ezers (arī Borovinka ezers, Vanaga ezers, Barvinoks; be), ir ezers Krāslavas novada Kaplavas pagastā uz Latvijas un Baltkrievijas robežas Augšdaugavas aizsargājamā ainavu apvidus teritorijā. Ezera kopējā platība 8,4 ha, no tiem 2,8 ha Latvijā, bet 5,6 ha — Baltkrievijā. Ietek strauts no Mazā Borvinkas ezera, iztek strauts uz Bercas ezeru Baltkrievijā.
Roma (2018. gada filma)
Filma tika nominēta desmit Amerikas Kinoakadēmijas balvām, tādējādi kopā ar filmu "Favorīte" kļūstot par visvairāk nominēto filmu šajā ceremonijā; "Roma" ieguva balvas nominācijās "Labākais režisors", "Labākā filma svešvalodā" un "Labākais operatora darbs". Tāpat filma tika nominēta vairākām citām nozīmīgām balvām, tajā skaitā trim Zelta globusa balvām un septiņām BAFTA kino balvām.
Filmas sižets notiek 20. gadsimta 70. gadu sākumā un tajā tiek parādīts viens gads Mehiko vidusšķiras ģimenes kalpones dzīvē. Filma nosaukta tās darbības norises vietas — Mehiko rajona Romas jeb Romas kolonijas (es) vārdā.
Mars-500
Mars-500 ir Krievijas eksperiments, kurā tika imitēts pilotējams lidojums uz Marsu. Projektu īsteno Krievijas zinātņu akadēmijas Medicīniski bioloģisko problēmu institūts. Maskavā īpaši uzbūvētā kompleksā izolācijā pavadīja seši brīvprātīgie. Projekts paredzēts, lai pētītu, kādas problēmas (psiholoģiskas, medicīniskas u.c.) sagaida apkalpi ilgā izolācijā, kāda būs tālos kosmiskos lidojumos.
2007. gadā notika izmēģinājuma izolācija uz 14 diennaktīm. 2009. gadā tika realizēts 105 dienu etaps. 520 dienu izolācija, kurā piedalās cilvēki no Krievijas, Francijas, Itālijas un Ķīnas, sākās un beidzās.
Projekta dalībnieki atrodas no ārējās pasaules izolētā kompleksā. Saziņa ar ārpasauli notiek ar elektronisko saziņas līdzekļu palīdzību noteiktu sakaru seansu laikā ar zināmu laika nobīdi (signāla pienākšana no Zemes līdz Marsam ilgst līdz 20 minūtēm).
Mijats Gačinovičs
Mijats Gačinovičs (sr, dzimis ) ir serbu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Serbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Gačinovičs pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu TSG 1899 Hoffenheim. Iepriekš Gačinovičs ir spēlējis Serbijas Superlīgas komandā FK Vojvodina un Bundeslīgas komandā Frankfurtes "Eintracht".
Sasniegumi
Vojvodina
Eintracht Frankfurt
Serbija
Ļvivas "Karpati"
Ļvivas "Karpati" (uk) ir bijušais Ukrainas futbola klubs no Ļvivas, kurš līdz 2020. gadam spēlēja Ukrainas Premjerlīgā. Dibināts 1963. gadā. 2020. gadā tika izslēgts no Premjerlīgas, 2020.—2021. gada sezonu aizvadīja Otrajā līgā, bet sezonas beigās tika likvidēts.
Sodankiles ģeofiziskā observatorija
Sodankiles ģeofiziskā observatorija (fi, SGO) ir Somijas pētniecības centrs Arktikā. Atrodas Tehtelē (Tähtelä) 6 km uz dienvidiem no Sodankiles ciema Lapzemes reģionā Kitinenas upes krastā.
Vēsture
Meteoroloģiskie novērojumi Sodankilē tika aizsākti 1858. gadā Somijas Zinātnes biedrības (Suomen Tiedeseura) paspārnē. Regulāri novērojumi veikti kopš 1908. gada, bet no 1914. gada tie pārcelti 6 km no ciema uz ģeofizisko observatoriju.
Pirmā Starptautiskā polārā gada stacija
Pirmā Starptautiskā polārā gada programmas ietvaros Somijas Zinātņu biedrība noorganizēja Sodankilē vienu no 12 ziemeļu puslodes polārstacijām. Stacija atradās Sodankiles ciema nomalē 300 m no Kininenas upes krasta (67°27'28.8"N, 26°35'57"E). 120 km tālāk ziemeļos Ivalo upes krastā tika izveidota Kultalas palīgstacija (68°30'N, 26°46'15"E). Stacijas vadītāji bija fizikas profesors Selims Lemstrēms (Selim Lemström) un meteorologs, vēlākais Somijas Meteoroloģijas institūta vadītājs, Ernests Bīze (Ernest Biese). Programmas ietvaros stacijā tika veikti obligātie meteoroloģiskie, ģeomagnētiskie un ziemeļblāzmas novērojumi, kā arī papildus novērojumi atmosfēras elektrības, zooloģijas, botānikas un citās disciplīnās. Stacija sākotnēji darbojās no 1882. gada augusta līdz 1883. gada septembrim, bet pēc veiksmīgās IPY programmas pabeigšanas, tika rasts finansējums, lai programmu turpinātu arī 1884. gadā, kur novērojumu programma tika ievērojami paplašināta.
Ģeofiziskā observatorija
1908. gadā Krievijas Zinātņu akadēmija gatavojās pievienoties globālajai magnētiskās kartēšanas programmai un ierosināja Somijai (Somijas Zinātnes biedrībai; faktiski uzdevums tika novirzīts Centrālajam meteoroloģijas institūtam) patstāvīgi veikt savu kartēšanu. Centrālā meteoroloģijas institūta direktors Gustafs Melanders (Gustaf Melander, 1861–1938) atsaucās uzdevumam, un viņa vadībā mērījumi sākās 1910. gadā. Melandera plānos bija izveidot pastāvīgu magnētisko observatoriju Lapzemē, lai atbalstītu lauka mērījumus.
1927. gadā par observatorijas direktoru tika iecelts Eivinds Suksdorfs (Eyvind Sucksdorff). Kā vienīgā pastāvīgā observatorija ziemeļos no polārā loka Sodankile bija ieguvusi respektējamu pozīciju zinātnieku aprindās. Observatorijā sadarbībā ar norvēģu un dāņu zinātniekiem tika izveidotas ziemeļblāzmas fotogrāfijas un fotometrijas, kā arī magnetometrijas programmas. Observatorija tika pārdēvēta par ģeofizisko observatoriju.
Otrā Starptautiskā polārā gada (1932-1933) ietvaros observatorijā tika uzsāktas papildus aktivitātes, jo tā tika izmantota kā apmācības bāze pētniekiem, kuri plānoja veikt magnētiskos novērojumus. 1944. gada 16. septembrī Lapzemes kara laikā observatorija tika nopostīta; atjaunota 1946. gada 1. janvārī. Pēc atjaunošanas Tehtelē faktiski tika izveidotas divas observatorijas — ģeofiziskā observatorija, kas bija pakļauta Somijas Zinātnes biedrībai un meteoroloģiskā observatorija, kas bija pakļauta Somijas Meteoroloģijas institūtam.
1950. gados par SGO vadītāju tika iecelts Ēro Kataja, kura vadībā observatorija tika ievērojami attīstīta un paplašināta, iekļaujot jaunas klimatiskās un ģeomagnētiskās disciplīnas. SGO aktīvi piedalījās Starptautiskā Ģeofizikas gada (1957-1958) programmā, kuras ietvaros tika veikti novērojumi 11 dabaszinātņu nozarēs.
Romāns Šteinbergs
Romāns Šteinbergs (et; dzimis, miris ) bija grieķu-romiešu stila Igaunijas cīkstonis, Parīzes olimpisko spēļu medaļnieks.
Eksponentfunkcija
Eksponentfunkcija matemātikā ir funkcija e^x \,, kur e ir matemātiskā konstante, kuras aptuvenā vērtība ir 2,718281828, un funkcijas arguments ir kāpinātājs. Funkcijas atvasinājums ir pati funkcija e^x \,. Eksponentfunkcija bieži tiek izmantota fizikā, ķīmijā, matemātiskajā bioloģijā, ekonomikā un matemātikā. Funkcijas inversā funkcija ir naturāllogaritms ln(x).
Bieži eksponentfunkcijā matemātiskās konstantes e vietā tiek izmantots jebkurš pozitīvs reāls skaitlis a (izņemot vieninieku): ax. Vispārīgā gadījumā, kāpinātājs x var būt jebkurš reāls vai komplekss skaitlis, kā arī cits matemātisks objekts.
Eksponentfunkcijas y=e^x \, grafiks ir slīps, augšupejošs, tas palielinās straujāk, nekā palielinās x. Tas tuvojas x asij, taču nekad to nekrusto, tādējādi x ass ir funkcijas horizontālā asimptota. Eksponentfunkcijas y=a^x \, grafika virziens ir atkarīgs no a vērtības: ja a atrodas starp 0 un 1, tad grafiks ir dilstošs visā tā definīcijas apgabalā, savukārt ja a ir lielāks par 1, tad grafiks ir augošs visā tā definīcijas apgabalā.
Funkcijas izvirzījums
Funkcijas ex izvirzījums Maklorena rindā:
Romāns Šteinbergs
Biogrāfija
Ar cīņu sportu Šteinbergs sāka nodarboties labdarības organizācijā "Valvaja", bet no 1921. gada sporta klubā "Tallinna Sport" trenera Roberta Oksa vadībā. Trīs reizes viņš uzvarēja Igaunijas čempionātā grieķu-romiešu cīņā — 1921. gadā vidējā svarā, 1922. un 1923. gadā pussmagā svarā. Piedalījās 1921. gada pasaules čempionā grieķu-romiešu cīņā Helsinkos, bet neveiksmīgi.
1924. gadā vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Šteinbergs izcīnīja bronzas medaļu vidējā svarā (līdz 75 kg). Viņu apsteidza abi somu cīkstoņi Edvards Vesterlunds un Arturs Lindforss.
Šteinbergs nomira 1928. gadā no tuberkulozes.
Ernests Gīze
Ernests Gīze (dzimis, miris ) bija latviešu šahists un šaha problēmists.
Šaha dzīvē E. Gīze piedalījies ne tikai kā šahists, bet arī kā tās organizators. No 1932. līdz 1938. gadam bijis Latvijas Šaha savienības valdes loceklis. 1937. gadā kā savienības sekretārs aktīvi piedalījies 1. Ķemeru starptautiskā šaha turnīra organizācijā. Kara beigās devies bēgļu gaitās, nonācis Dānijā.
Šaha kompozīcija
E. Gīzes sirdslieta bija šaha kompozīcija. Viņš bijis viens no Latvijas Šaha problēmistu biedrības dibinātājiem un tās valdes sekretārs no tās izveidošanas 1930. gadā līdz tās slēgšanai 1940. gadā. Sastādījis ap 100 šaha kompozīcijas.
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
Mātera iela (Jelgava)
Mātera iela (no 1924. līdz 1950. gadam Jura Mātera iela) ir viena no Jelgavas centra ielām. Tā sākas pie krustojuma ar Dobeles ielu, un īsā sākuma posmā līdz Krišjāņa Barona ielai pa to atļauta tikai gājēju un riteņbraucēju kustība. Tālāk tā ved gar Jelgavas Valsts ģimnāzijas ēku un turpinās līdz Rūpniecības ielai. Iela nosaukta Jura Mātera vārdā. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada augustā ielas apbūve tika lielā mērā iznīcināta, mūsdienās to veido Latvijas PSR laikā un pēc Latvijas neatkarības atgūšanas celtas ēkas, taču ielas vidusposmā ir saglabājušās arī vairākas pirmskara ēkas.
Ielu savienojumi
Mātera iela ir savienota ar šādām ielām: