cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teodoriks Lielais
Ostgotu valsts izveide un uzplaukums
Tomēr viņam neizdevās panākt mieru ģermāņu valstu starpā. Nesaskaņas pakāpeniski pieauga un 507. gadā Teodoriks pat iesaistījas karā starp vestgotiem un frankiem, vestgotu pusē. Pēc vestgotu sakāves un viņu valdnieka Alarika II nāves, Teodoriks, līdz pat savai nāvei, bija arī vestgotu valsts reģents. Turpmākajos gados, izmantojot ģermāņu valstu savstarpējās nesaskaņas un karus, Teodorikam izdevās iegūt kontroli arī pār daļu no Burgundijas.
Teodoriks Lielais mira Ravennā.
Mantojums
Tomēr viņš ne mazākajā mērā necentās integrēt abas kopienas vienā veselumā. Goti joprojām palika svešinieki, kas pat dzīvoja pēc saviem, atšķirīgiem likumiem. Viņu rokās bija tikai militārā vara. Tomēr viņa valdīšanas pēdējos gados sāka pieaugt romiešu neapmierinātība ar barbaru valdnieku un senātā tika veidota sazvērestība ar mērķi gāzt Teodoriku un nodot Itāliju tiešā Bizantijas kontrolē. Sazvērestību atbalstīja arī atsevišķas katoļu baznīcas aprindas un lielie zemes īpašnieki. Tomēr sazvērestība tika atklāta un vainīgie sodīti. Ar nāvi tika sodīts filozofs un augsts valsts ierēdnis Boēcijs un cietumā mira arī pats Romas pāvests Jānis I.
Tā kā ostgotu valsts balstījās pamatā tikai uz Teodorika personīgo autoritāti, tad pēc viņa nāves, trūkstot līdzvērtīgiem pēctečiem, ostgotu valsts piedzīvoja strauju norietu un tās likumsakarīgu iekarošanu un sabrukumu.
Alūksnes novads
Plānotie pakalpojumu centri: Alūksne, Alsviķi, Anna, Ilzene, Kolberģis, Jaunanna, Jaunlaicene, Kalncempji, Liepna, Brenci, Mālupe, Mārkalne, Pededze, Korneti, Zeltiņi un Māriņkalns. Pakalpojumu punkti — Strautiņi un Beja.
Vienreizējā mērķdotācija novada infrastruktūras attīstībai saņemta 3 200 000 LVL apmērā jeb 200 000 LVL katrai pašvaldībai.
Daba
Lielāko teritorijas daļu aizņem izteikti paugurains reljefs. Pēc zemes izmantošanas veidiem 57,1% aizņem meži, 29,3% lauksaimniecībā izmantojamā zeme, 3,8% purvi un 9,4% pārējās zemes. No derīgajiem izrakteņiem sastopami kūdra, dolomīts, kaļķakmens, ģipšakmens, sapropelis.
Vidējā temperatūra: -6 ° C janvārī, +16,5 ° C jūlijā. Nokrišņi 600-700 mm gadā
Lielākās upes:
Lielākais ezers: Alūksnes ezers 15,9 km².
Augstākais punkts — Dēliņkalns, 271 m.
Vēsture
Alūksnes novads izveidojies agrākā Valkas apriņķa Alūksnes draudzes novada teritorijā, ko likvidēja pēc 1866. gada pagastu pašvaldību likuma stāšanās spēkā. Pēc Otrā pasaules kara 1946. gada 19. aprīlī tika izveidots savrups Alūksnes apriņķis, bet 1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālajā reformā Alūksnes apriņķis tika likvidēts un tā teritorija iekļauta Alūksnes, Apes un Gulbenes rajonos. 1956. gadā Alūksnes rajonam pievienoja Apes rajonu, bet 1959. gadā Liepnas ciemu no sadalītā Abrenes rajona. No 1962. līdz 1967. gadam Alūksnes rajons bija pievienots Gulbenes rajonam. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Alūksnes rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem. 2009. gada administratīvi teritoriālās reformas izveidoja Alūksnes novadu, apvienojot Alūksnes pilsētu un 15 bijušā Alūksnes rajona pagastus.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Pašvaldība
Alūksnes novada pašvaldības lēmējinstitūcija ir iedzīvotāju ievēlēta dome, kas sastāv no 15 deputātiem; šie deputāti no sava vidus ievēl domes priekšsēdētāju un tā vietniekus. No 2021. gada domes priekšsēdētājs ir Dzintars Adlers. Domei ir trīs komitejas - Finanšu, Attīstības un Sociālā, izglītības un kultūras komiteja. Pašvaldības izpildinstitūcija sastāv no pašvaldības administrācijas un domes dibinātām iestādēm.
Alūksnes pilsēta pie Alūksnes ezera
Pilsētas senā vēsture un atrašanās pie ezera ar četrām salām radījusi daudz ievērojamu vietu: Alūksnes viduslaiku pils, Tempļa kalns, Alūksnes pilsētas vēsturiskais centrs ar Jauno pili un muižas parku, Alūksnes Lielie kapi. Bībeles tulkotāja latviešu valodā Ernsta Glika stādītie ozoli, Bībeles muzejs un Alūksnes luterāņu, pareizticīgo un katoļu baznīcas u.c.
Alūksnes dzelzceļa stacijas apkārtne
Teritorija, kura pēc dzelzceļa līnijas Pļaviņas — Valka atklāšanas 1903. gadā ietekmējusi pilsētas tālāko izaugsmi un mūsdienās ir industriālā mantojuma objekts. 1919. gadā stacijas tuvumā notika Latvijas Neatkarības kara cīņas, kurās iesaistījās arī somu brīvprātīgie. 2018. gadā atjaunoja stacijas bagāžas šķūni un izveidoja multimediālo ekspozīciju “Alūksnes Bānīša stacija”. 2019. gadā atklāja viesnīcu “Bahnhof hotel”, kas iekārtota 1912. gadā celtajā dzelzceļa viesnīcas ēkā. 2020. gadā atjaunotajā stacijas ēkā iekārtota vasaras kafejnīca “Tvaiks un Ogle”. Divas reizes dienā stacijā pienāk Baltijā vienīgais regulāri kursējošais šaursliežu vilciens un vasaras sezonā tiek piedāvāti dažādi tūrisma pakalpojumi, piemēram, pilsētas ekskursiju vilciens.
Bānīša zeme
Alūksnes un Gulbenes novadu teritorija dzelzceļa līnijas Gulbene — Alūksne tuvumā tūrisma galamērķu piedāvājumos tiek saukta par "Bānīša zemi". Alūksnes novadā bez dzelzceļa stacijām Umernieki un Paparde Bānīša zemes ievērojamas vietas ir Annas, Jaunannas un Alsviķu pagastu dabas un kultūrvēsturiskie objekti.
Veclaicenes aizsargājamo ainavu apvidus
Trīs Alūksnes novada pagasti — Jaunlaicenes, Veclaicenes un Ziemeru — iekļaujas aizsargājamā teritorijā, kura saglabā Ziemeļvidzemei raksturīgo kultūrainavu. Dabas vērtības teritorijā ir pauguri ar ievērojamu relatīvo augstumu, tajā skaitā Alūksnes augstienes augstākais paugurs Dēliņklans, Kornetu-Peļļu subglaciālā iegultne un kultūrvēsturiskais mantojums — Veclaicenes pareizticīgo baznīca, Ziemeru muiža, Jaunlaicenes muiža, Opekalna luterāņu baznīca u.c. Antropogēnās slodzes mazināšanai teritorijas izveidotas dabas takas, velo maršruti un uzlabota infrastruktūra pieejamībai.
Kodolraķešu bāze Zeltiņos
Alūksnes novada Zeltiņu pagastā apmēram 20 ha teritoriju aizņem kādreizējā padomju armijas raķešu bāze, kurā saglabājusies dzīvojamā un kara zona ar apbūvi. Teritoriju izmanto kā tūrisma objektu un uzņēmējdarbības vietu. Vēsturiskajā skolas ēkā darbojas Zeltiņu vēstures krātuve, kurā ir ekspozīcijas par pagasta vēsturi un ievērojamo novadnieku Edgaru Liepiņu.
Tautsaimniecība
Ziemera pagasta Vengerskos atrodas olu un vistas gaļas ražošanas uzņēmums SIA "Alūksnes putnu ferma" (agrāk SIA "Vistako"), kas bija iekārtots 1960. gados būvētā putnu fabrikā, bet pēc modernizācijas 2017. gadā kļuva par otru pēc apjoma lielāko olu ražotāju Latvijā.
Transports
Alūksnes novadu ar apkārtējām teritorijām savieno autoceļi un šaursliežu dzelzceļš. Novada teritoriju šķērso galvenais autoceļš A2 (Rīga—Sigulda—Igaunijas robeža (Veclaicene)), kā arī reģionālie autoceļi P34 (Sinole—Silakrogs), P39  (Alūksne—Ape), P40  (Alūksne—Zaiceva), P41 (Alūksne—Liepna), P42 (Viļaka—Zaiceva—Krievijas robeža (Pededze)), P43 (Litene—Alūksne) un P44 (Ilzene—Līzespasts). Novadu šķērso dzelzceļa līnija Gulbene-Alūksne ar pieturas punktiem Paparde, Umernieki un Alūksne. Vairākas reizes dienā uz Alūksni kursē autobusi no Rīgas un citām Vidzemes pilsētām, divas reizes Alūksnē pienāk vilciens no Gulbenes, satiksmi pilsētā nodrošina gan sabiedriskais transports, gan taksometri.
Kultūra
Alūksnes novadā darbojas 1 Kultūras centrs (Alūksnē), 10 tautas nami, 2 kultūras nami (Annas un Alsviķu pagastos), 1 saieta nams (Mālupes pagasts) un 1 sporta, kultūras, interešu izglītības un mūžizglītības centrs (Ilzenes pagastā).
Novada kultūras vērtību saglabāšanu nodrošina 1 muzejs — Alūksnes novada muzejs ar 2 struktūrvienībām — Jaunlaicenes muižas muzejs “Malēnieša pasaule” Jaunlaicenes pagastā un Viktora Ķirpa Ates muzejs “Vidzemes lauku sēta” Atē, Annas pagastā un vēstures krātuves Veclaicenes un Zeltiņu pagastos. Tematisku novada kultūrvēsturisko mantojumu saglabāšanu un popularizēšanu nodrošina privātie muzeji — Bībeles muzejs, Dabas muzejs “Vides labirinti” un Mišu medus muzejs, kā arī pašvaldības izveidotās ekspozīcijas — Alūksnes Bānīša stacija un “Marienburgas astotais brālis”.
Alūksnes novadā bibliotekāros un informācijas pakalpojumus sniedz reģiona galvenā bibliotēka — Alūksnes pilsētas bibliotēka, 16 vietējās nozīmes bibliotēkas novada pagastos un 11 izglītības iestāžu bibliotēkas.
Profesionālas ievirzes kultūrizglītību sniedz Alūksnes mākslas skola, Alūksnes mūzikas skola un Jaunannas mūzikas un mākslas pamatskola.
Reliģija
1342. gadā Livonijas ordeņa celtajā pilī Alūksnē ierīkoja pirmo kapelu, kur sludināja kristīgo ticību. Alūksnes miestā pirmo luterticīgo baznīcu uzcēla 16. gadsimtā. No 1683. gada līdz 1702. gadam Alūksnes draudzi vada mācītājs Ernsts Gliks, kurš šajā laikā iztulkoja Bībeli latviešu valodā. 17. gadsimta otrā pusē attīstījās arī sākotnēji Alūksnes draudzei piederīgās Opekalna un Zeltiņu draudzes.
No 19. gadsimta vidus Alūksnes novadā darbojas pareizticīgo draudzes. 19. gadsimta beigās uzceltas trīs pareizticīgo baznīcas – Mālupē (1885), kura pārvesta uz Liepnu 1948. gadā, Alūksnē (1895) un Veclaicenē (1895). Jaunākais novada pareizticīgo dievnams uzcelts Pededzes pagasta Ķuršos (1937).
No 1920. gadā Alūksnē darbojas Septītās dienas adventistu draudze, bet no 1926. gada Alūksnes Baptistu draudze. Adventistu draudzei līdz neatkarības atgūšanai patstāvīgas dievkalpojumu vietas nebija. Savukārt baptistu draudze līdz Otrajam pasaules karam aktīvāk darbojās Opekalna apkārtnē, kur 1930. gadā Sauleskalnā iesvētīja jaunuzcelto baznīcu.
Līdz Otrajam pasaules karam Alūksnē darbojās arī ebreju draudze.
Alūksnes novada jaunākais dievnams ir 2001. gadā iesvētītā Alūksnes Svētā Bonifācija Romas katoļu baznīca.
Septiņcīņa
Septiņcīņa ir vieglatlētikas disciplīna, kas sastāv no septiņām dažādām disciplīnām. Sacensības notiek divas dienas pēc kārtas un uzvarētāju nosaka, vērtējot sniegumu visās septiņās disciplīnās. Sniegumu vērtē pēc punktu sistēmas katrā disciplīnā, nevis ieņemtās vietas.
Septiņcīņā stadionā parasti piedalās tikai sievietes, bet vīrieši sacenšas desmitcīņā. Septiņcīņā telpās sacenšas vīrieši, taču sievietes telpās sacenšas pieccīņā.
Septiņcīņa ir iekļauta olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Sievietes olimpiskajās spēlēs septiņcīņā sacenšas kopš 1984. gada.
Pasaules rekords septiņcīņā ir 7291 punkts un pieder Džekijai Džoinerei-Kērsijai no ASV, uzstādīts.
Punktu sistēma
P ir punkti, T ir laiks sekundēs, M ir augstums/garums centimetros, D ir garums metros. a, b un c ir dažādi koeficienti dažādām disciplīnām (skatīt tabulu).
Nīlzirgu dzimta
Nīlzirgu dzimta (Hippopotamidae) ir viena no pārnadžu kārtas (Artiodactyla) dzimtām, kas pieder vaļu un nīlzirgu infrakārtai (Cetancodonta). Nīlzirgu dzimtā ir 2 mūsdienās dzīvojošas sugas, kas katra pieder citai ģintij. Tās ir nīlzirgs un pundurnīlzirgs. Tie ir vienīgie mūsdienās dzīvojošie pārnadži, kas atbalstās uz visiem 4 pēdas pirkstiem. Nīlzirgu tuvākie mūsdienu radinieki ir vaļveidīgie – vaļi un delfīni, lai arī ārēji tie vairāk atgādina cūkas, kas arī ir pārnadži. Vaļveidīgajiem un nīlzirgiem kopējais priekštecis dzīvoja pirms apmēram 60 miljoniem gadu. Nīlzirgu dzimta kādreiz ir bijusi ļoti plaša un sazarota ar daudzām ģintīm un sugām.
Nīlzirgu dzimtas dzīvnieku savvaļas izplatības areāls ir Āfrika. Bet pleistocēna un miocēna fosilijas ir atrastas ne tikai Āfrikā, bet arī Eiropā un Āzijā.
Izskats un īpašības
Nīlzirgu dzimtas dzīvnieki ir lieli dzīvnieki, to mucveida ķermeņi ir masīvi ar īsām kājām. Lai arī pundurnīlzirgi ir mazāki par nīlzirgiem, tomēr arī tie ir lieli dzīvnieki. Kopumā nīlzirgu dzimtas mazākie dzīvnieki sver 250 kg, bet lielākie 3600 kg. Auguma proporcijas abām sugām ir līdzīgas. Tiem ir liela galva un mute. Nīlzirgs žokļus var atvērt līdz 150° platā leņķī. Tā nāsis ir novietotas purna augšpusē, līdz ar to nīlzirgs var pilnībā iegremdēties ūdenī, ārpusē atstājot tikai nāsis un acis. To astes ir samērā īsas, ar pušķi galā. Tāpat kā cūkām nīlzirgiem katrai pēdai ir 4 pirksti, bet atšķirībā no cūkas tie visi tiek izmantoti staigāšanai. Tāpat kā kamieļi tie staigā nevis uz nagiem, bet to pēdu veido stingra, sabiezējusi āda, un nagi ir pirkstu galos. To kuņģim ir 3 kambari.
Nīlzirgu dzimtas dzīvniekiem ir gluda, bieza āda, gandrīz bez matojuma. Tiem nav nedz sviedru dziedzeru, nedz tauku dziedzeru. Toties nīlzirgu ādas poras izdala biezu, eļļainu un antibiotisku sekrētu, kas satur sarkanus un oranžus pigmentus. Gadiem pastāvēja uzskats, ka nīlzirgi izsvīst asinis līdz tika noskaidrota sekrēta izcelsme un īpašības. Sarkanajam pigmentam piemīt spēja absorbēt gaismu ne vien parastajā, bet arī ultravioletajā spektrā. Līdz ar to sekrēts pasargā dzīvnieku ādu pret saules staru iedarbību. Tomēr to biezās ādas ārējais slānis ir relatīvi plāns, un ārpus ūdens nīlzirgi ātri dehidrējas.
Nīlzirgiem ir gari gan priekšzobi, gan ilkņi, tomēr pēdējie ir garāki un lielāki. Turklāt ilkņi tiem aug visu mūžu. Lai arī nīlzirgi un ziloņi nav tuvi radinieki, to apakšžokļa ilkņiem ir līdzīgas īpašības. Tie ir gari, izliekti un abu dzimtu dzīvnieki ilkņus lieto savstarpējām cīņām. Dzerokļi ir piemēroti, lai sakošļātu dažādus augus. Lielajiem priekšzobiem barošanās procesā nav tikpat kā nekādas nozīmes, tie tāpat kā ilkņi paredzēti cīņai. Zāli tie plūc ar lielajām, muskuļotajām lūpām.
Uzvedība un barība
Nīlzirgu dzimtas sugas ir sociāli dzīvnieki, kas veido barus līdz 40 indivīdiem. Tie lielāko laiku pavada ūdenī un kā ūdens dzīvnieki tie ir lieliski peldētāji. Zem ūdens tie spēj sasniegt ievērojamu ātrumu. Nīlzirgi ūdenī tikpat kā nebarojas, bet tikai atpūšas, ūdensaugus tie ēd ļoti maz. Nīlzirgi tāpat kā citi pārnadži pamatā barojas ar zāli, kas aug ūdenstilpju krastos. Baroties tie dodas nakts laikā, lai izvairītos no saules staru iedarbības uz ādas. Barojoties tie pārvietojas pa krastu vairākus kilometrus prom no tās vietas, kur dienā ir atpūtušies. Reizēm nīlzirgi izbradā labības laukus. Pundurnīlzirgi ir mazāk sociāli kā nīlzirgi, un pamatā uzturas mežainos apvidos.
Pētersala-Andrejsala
Pētersala-Andrejsala ir Rīgas pilsētas apkaime Ziemeļu rajonā, kurā ietilpst Rīgas pilsētas daļas Pētersala un Andrejsala. Pētersalas-Andrejsalas apkaime atrodas Rīgas centrā, Daugavas labā krasta dzelzceļa loka ZR daļā. Pa sauszemi tā robežojas ar Sarkandaugavas, Skanstes un Centra apkaimēm, bet pa ūdeni tai ir robežas ar Spilves un Ķīpsalas apkaimēm. Pētersalas-Andrejsalas apkaimes robežas ir Daugava, Eksporta iela, Hanzas iela, Ganību dambis, dzelzceļš līdz Eksporta ielai, līnija no Eksporta ielas līdz Daugavai (Eksportosta).
Pētersalas-Andrejsalas apkaimes kopējā platība ir 2,773 km², kas ir apmēram uz pusi mazāk nekā vidējais apkaimes platības rādītājs Rīgā. Pa perimetru apkaimes robežas garums ir 7 726 metri. Pašreiz noteiktajās robežās Pētersalas-Andrejsalas apkaime ir grūti identificējama kā telpiski vienota un funkcionāli saistīta Rīgas pilsētas teritorija jeb apkaime, jo apkaimes pašreizējā telpa funkcionāli ir fragmentēta un tās R daļa ir primāri orientēta uz Rīgas brīvostas darbību, kas nav tieši saistāma ar pašu apkaimi. Tomēr, skatoties no attīstības perspektīvas viedokļa, noteiktās robežas ir racionālas, jo tādējādi kā apkaimes centrs veidosies pašreiz transformācijas procesā esošā Andrejsala, bet robežas ies pa skaidri izteiktiem transporta koridoriem — Eksporta iela, Hanzas iela, Ganību dambis un Ziemeļu koridors.
Vēsture
Zviedru Vidzemes laikā 17. gadsimtā šajā apkaimē bija vairākas saplūstošas Daugavas salas (Gustavs Holm, Schiffholm, Schlüßelholm), uz kurām atradās Hermeliņa muiža, Mellera muiža, Pīla muiža un citas muižas. Kad pēc astoņus mēnešus ilgā Rīgas aplenkuma Krievijas karaspēks ieņēma Rīgas cietoksni, cars Pēteris I 1711. gadā lika Rīgas citadeles ziemeļu priekšpilī ierīkot Forburgas dārzu (tagad Viesturdārzs) holandiešu stilā. Gustavsala tika pārdēvēta par Pētersalu. Dārzā tika uzcelts Pētera I ārpilsētas namiņš. 1756. gadā Hermeliņa muižu nopirka latviešu mastu šķirotājs Jānis Šteinhauers un iekārtoja tajā ar vējdzirnavām darbinātu kokzāģētavu. Šteinhauers iepirka kokus, zāģēja tos dēļos un, galvenokārt pēc Rīgā iebraukušo kuģu kapteiņu pasūtījuma, izgatavoja kuģu un liellaivu piederumus. Līdz 1880. gadam muižas zemi izpārdeva ēku celtniecībai.
2010. gada WTA čempionāts
2010. gada WTA Tūres čempionāts notika Dohā, Katarā, no 2010. gada 26. līdz 31. oktobrim. Čempionātā piedalījās 2010. gada WTA Tūres ranga astoņas labākās sportistes. Iepriekšējā gada vienspēļu čempione Serīna Viljamsa kvalificējās arī 2010. gada turnīram, taču nestartēja kājas savainojuma dēļ. Tāpat nestartēja viņas māsa Venusa (kreisā ceļa savainojuma dēļ). Viņas abas nestartēja arī dubultspēļu turnīrā.
Pētersala-Andrejsala
Vēsture
Pēc Brīvības cīņām Andrejsalas teritorijas attīstības pamatā bija 1906. gada plāns. Gadsimta sākumā tapušo teritorijas attīstības plānu Ostu būvju virsvalde atzina 1919. gadā (1928. gadā Satiksmes ministrijas Jūrniecības departaments piekrita turpināt tā realizāciju). Galvenais uzdevums bija likvidēt kara sekas un piemērot esošās ēkas turpmākai ekspluatācijai. Andrejsala bija Rīgas ostas sastāvdaļa un zeme piederēja pilsētai.
2010. gada WTA čempionāts
Par turnīra uzvarētāju vienspēlēs kļuva beļģiete Kima Kleistersa, kura finālā uzvarēja Karolīnu Vozņacku no Dānijas. Dubultspēlēs triumfēja argentīniete Žizela Dulko un itāliete Flāvija Penneta. Pēc šī turnīra par karjeras beigām paziņoja krievu tenisiste Jeļena Dementjeva.
Vienspēles
Kima Kleistersa uzvarēja Karolīnu Vozņacku ar 6–3, 5–7, 6–3.
Tas bija K. Kleistersas piektais tituls 2010. gadā un 40. tituls karjerā. Tāpat tā bija viņas trešā uzvara WTA čempionātā (iepriekš 2002. un 2003. gadā).
Dubultspēles
Žizela Dulko kopā ar Flāviju Pennetu uzvarēja  Kvetu Peški un  Katarinu Srebotņiku ar rezultātu 7–5, 6–4.
Pētersala-Andrejsala
Vēsture
1940. gadā Latviju okupēja Padomju Savienība. Rīgas osta tika pārstrukturēta, un Andrejosta kļuva par vienu no septiņiem ostas rajoniem. Privātuzņēmumi tika atsavināti un iekļauti valsts saimniecībā.
Otrā pasaules kara laikā vācu okupācijas vara Andrejsalu izmantoja akmeņogļu importam (ogles tika ievestas no okupētās Polijas). Lauksaimniecības produkcijas izvešanai tika izmantots elevators un saldētava. 1944. gada oktobrī, atkāpjoties no Rīgas, Vērmahts uzspridzināja piestātnes un ēkas Andrejsalā, daļēji tika sagrauta pilsētas elektrostacija un elevators (saldētavas bija uzspridzinātas un izdegušas).
1944.—1945. gados tika novāktas sagrauto ēku drupas un sākti atjaunošanas darbi. Tika atjaunotas piestātnes un ar būvgružiem nostiprinātas krastmalas. 1946. gadā tika atjaunota Rīgas elektrostacija, gadu vēlāk — dzelzceļa pievedceļi. 1940. gadu beigās darbību atsāka arī Rīgas ostas elevators. Andrejsala un Andrejosta tika pārdēvētas par "Rīgas Jūras tirdzniecības ostas Andrejostas rajonu", taču tika lietots arī nosaukums "Andreja rajons" (1946. gadā apstiprinātajā ostas rekonstrukcijas projektā Andrejsala tika atzīts par neperspektīvu no ostas attīstības skatu punkta). Līdz 50. gadu vidum Andreja rajonā kravu izvietošanai tika izmantotas pirms Otrā pasaules kara būvētās noliktavas, darbību turpināja atjaunotie elevatori.
1955.—1956. gados Andrejsalā tika uzbūvētas arī divas ostas strādnieku kopmītnes, bet 1958. gadā nodota ekspluatācijā dzīvojamā māja ar divpadsmit dzīvokļiem. 1977. gadā tika pabeigta Andrejsalas laukumu asfaltēšana un nodota ekspluatācijā rampa ķīmiskām kravām. 1980. gados Andrejsalas ziemeļu daļā tika uzceltas jaunas biroju ēkas un laboratorija.
2006. gadā ar Ministru kabineta lēmumu tika mainītas ostas robežas, un Andrejsala tika izslēgta no Rīgas brīvostas teritorijas.
Kaskadieris
Kaskadieris ( - savstarpēji saistīti akrobātikas elementi) ir kino profesija; sarežģītu un bīstamu triku izpildītājs.
Kaskadieri aizvieto aktierus triku izpildīšanas brīdī, bet ir arī aktieri, kuri paši izpilda kaskadieru trikus. Ja ir nepieciešama aktieru aizvietošana, filmēšanai tiek atrasts kaskadieris, kurš ir līdzīgas miesas uzbūves; pēc tam kaskadieri grimē līdzīgi aktierim un trika izpildes laikā nefilmē tuvplānā — lai skatītājam kaskadiera un aktiera maiņa paliktu nemanīta.
1479. gads
1479. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Vadakste
Vadakste ir Ventas labā krasta pieteka Dobeles un Saldus novados. 67 km garā posmā ir Latvijas un Lietuvas robežupe. Robežtilti Ezerē, Laižuvā un Priedulā. Upi šķērso autoceļi P96 un P104.
Kaišadore
Kaišadore (lt), agrāk Košedari, ir pilsēta un pašvaldības centrs Lietuvas vidienē uz austrumiem no Kauņas. Pilsētai ir seņūnijas statuss, kā arī tā ir Kaišadores apkārtnes seņūnijas centrs. To šķērso Viļņas-Kauņas dzelzceļš. Šeit atrodas Lietuvas Veterinārais institūts. Dzelzceļa mezgls.
Pilsētas nosaukumam ir aziātiska izcelsme — tā veidojusies no tatāru augstmaņa Haišadara vārda, kuram piederēja apkārtne 16. gadsimtā. Apdzīvota vieta pirmoreiz minēta 1590. gadā. Straujāk sākusi attīstīties pēc dzelzceļa līnijas Liepāja—Romni izbūves.
Kaišadorē bērnību pavadīja Lietuvas prezidents Aļģirds Brazausks. Tā ir basketbolista Ramūna Šiškauska (Ramūnas Šiškauskas, 1978) dzimtā pilsēta.
Henrijs I Izglītotais
Henrijs I Izglītotais (en, dzimis, miris ) bija Normandijas hercogs (1106-1135) un pēdējais Anglijas karalis (1100-1135) no Normandiešu dinastijas.
Biogrāfija
Viljama Iekarotāja un Flandrijas Matildes jaunākais dēls. Jau agrā bērnībā aizrāvies ar lasīšanu un mācīšanos, kā dēļ iesaukts par "izglītoto" (fr. Beauclerc).
Laulības 1100. gadā ar Skotijas Matildi (angl. Matilda of Scotland; 1080.-1118.), anglosakšu karaļu pēcnācēju, satuvināja normāņu un anglosakšu bruņniecību.
Henrija valdīšana vēsturē iegājusi ar karalistes vienotības atjaunošanu pēc uzvaras 1105. gadā pār vecāko brāli, Normandijas hercogu un Meinas grāfu Robertu Kurthosu (fr. Robert Courteheuse), kā arī ar virkni administratīvo un finanšu reformu (t.sk. "Šaha galda palātas" - Exchequer - izveidošana).
Pēc viņa nāves nebija likumīga troņmantnieka pa vīriešu līniju, un Anglijas Karalistē sākās ilgs un postošs pilsoņu karš starp Henrija meitu imperatori Matildi un māsasdēlu Stefanu Bluā.
Pireneji
Pireneji (fr, es, ca, oc) ir kalnu grēda Eiropas dienvidrietumos, kas veido dabisku robežu starp Spāniju un Franciju. Kalnos atrodas arī maza pundurvalsts — Andora. Kalnu grēda atdala Pireneju pussalu no pārējās Eiropas, stiepjas no Biskajas līča līdz Vidusjūrai 490 km garumā. Augstākā virsotne ir Aneto smaile Maladetas masīvā, 3404 m virs jūras līmeņa. Ģeoloģiski Pireneji veidojušies terciārajā periodā (ģeoloģisks periods, kas sākās pirms 66 miljoniem gadu un beidzās pirms 2 miljoniem gadu). Tā pamatā ir granīts, ielejās atrodams arī kaļķakmens. Sniegs klāj kalnus sākot ar aptuveni 1800 metriem virs jūras līmeņa. Alpīnie ledāji klāj aptuveni 15 km² lielu teritoriju.
Reljefs
Pēc augstuma virs jūras līmeņa Pireneji otra lielākā kalnu grēda Rietumeiropā aiz Alpiem. Kalnu vidējais augstums ir no 1500 līdz 2000 metriem virs jūras līmeņa. Augstākā virsotne ir Aneto smaile (3404 m virs jūras līmeņa).
Fizioģeogrāfiskais iedalījums
Pireneji iedalās Rietumpirenejos, Centrālajos Pirenejos un Austrumpirenejos.
Klimats
Klimats Pirenejos ir maigs un mitrs. Populārs tūrisma un ziemas sporta objekts. Kūrorti ar karstiem avotiem. Uz ziemeļiem no Pirenejiem valda mērenais klimats, bet uz dienvidiem — Vidusjūras klimata pazīmes. Ziemeļos un rietumos zemāk par 2000 metriem virs jūras līmeņa aug dižskābaržu un skujkoku meži un daudz pļavas, savukārt dienvidu pusei raksturīgi mūžzaļo cietlapju meži un krūmāji.
Kalnu ziemeļu pusē gada nokrišņu daudzums ir 1500–2400 mm, bet dienvidu pusē — 500–700 mm.
Kārlis Veierštrāss
Kārlis Teodors Vilhelms Veierštrāss (de, dzimis, miris ) bija vācu matemātiķis, saukts arī par "mūsdienu matemātiskās analīzes tēvu".
Dzimis Vestfālenē, ierēdņa ģimenē. Jau ģimnāzijā ieinteresējās par matemātiku, tomēr vecāku spiediena rezultātā iestājās Bonnas Universitātē, lai apgūtu jurista profesiju. Mācību laikā Veierštrāss vairāk apguva matemātiku privātstundās nekā jurisprudenci, tāpēc pēc četriem gadiem Bonnas Universitāti pameta.
Iestājās Minsteres Universitātē, kur studēja matemātiku. 1842. gadā ieguva skolotāja kvalifikāciju un tika nosūtīts par skolotāju uz Braunsbergu Austrumprūsijā, kur nostrādāja 14 gadus, kļūdams par atzītu autoritāti matemātikā. 1854. gadā publicēja rakstu par Ābela funkcijām, par ko Kēnigsbergas Universitāte piešķīra viņam goda doktora grādu bez nepieciešamības to aizstāvēt. Pēc vēl viena lieliska darba matemātikā Aleksandrs fon Humbolts palīdzēja Veierštrāsam kļūt par Berlīnes Tehniskās universitātes profesoru.
Pēc 1850. gada Veierštrāsa veselība pasliktinājās. No 1861. gada Veierštrāss lekcijas lasīja tikai sēdus, bet kāds no viņa skolniekiem tās pierakstīja uz tāfeles. Miris no pneimonijas 1897. gadā.
Alumīnija oksīds
Alumīnija oksīds (Al2O3) ir alumīnija un skābekļa binārais savienojums. Tā ir cieta, ķīmiski visai inerta, samērā grūti kūstoša, bezkrāsaina kristāliska viela.
USB zibatmiņa
USB zibatmiņa ir vairākkārtīgi pārrakstāma datu uzglabāšanas ierīce, kas izmanto zibatmiņu un USB seriālo kopni savienojumam ar datoru vai citu perifērijas iekārtu. USB zibatmiņas vidējais izmērs ir aptuveni 5 cm, masa – mazāka par 60 gramiem. Lielu popularitāti tā ieguva 2000. gados, jo kļuva daudz ērtāka un mazāka, salīdzinājumā ar kompaktdiskiem, viegli pārrakstāma un ar lielu atmiņas apjomu (no 32 MB līdz 256 MB). Parasti USB zibatmiņa ir sastopama garenas formas korpusā ar noņemamu vāciņu vai izbīdāmu USB spraudni, tomēr mūsdienās tā ir sastopama ļoti dažādas formas un izmēru korpusos, kā arī iebūvēta citās ierīcēs (armijas nazī, pulkstenī, apģērbā utt.), kā arī pieejama ar dažādu papildus funkciju iespējām (piemēram pirkstu nospiedumu sensors, utt.).
Alumīnija oksīds
Īpašības
Alumīnija oksīds ir amfotērais oksīds. Alumīnija oksīdam ir iespējamas vairākas kristāliskās modifikācijas. Izplatītākā (vienīgā dabā pastāvošā) ir alfa alumīnija oksīds jeb korunds. Lielu kristālu vai monolīta stikla veidā alumīnija oksīds ir caurspīdīgs. Sīku kristālu veidā alumīnija oksīds ir balts.
USB zibatmiņa
Pielietojums
Galvenais USB zibatmiņas mērķis un pielietojums ir informācijas, jeb datņu uzglabāšana, pārvietošana un to apmaiņa, kā arī rezerves kopiju uzglabāšana un operētājsistēmas instalēšana un palaišana, izmantojot (LiveUSB).
Alumīnija oksīds
Īpašības
Nereaģē ar ūdeni. Kristāliskais alumīnija oksīds nereaģē pat ar koncentrētām skābēm, bet pamazām reaģē ar karstiem sārmu šķīdumiem vai izkausētiem sārmiem.
USB zibatmiņa
Apjoms
Viss ir atkarīgs no tā, kam zibatmiņa ir vajadzīga. Pašlaik lielākais atmiņas daudzums ir 1 TB. Visvairāk sastopamās zibatmiņas ir ar 4 GB un 8 GB atmiņas daudzumu.
Alumīnija oksīds
Īpašības
Dielektriskā caurlaidība ir 9,5—10. Dielektriskā izturība ir 10 kV/mm.
Atomskaitlis
Atomskaitlis ir vienāds ar protonu skaitu atoma kodolā. To ir pieņemts apzīmēt ar burtu Z. Pēc atomskaitļa var noteikt arī ķīmisko elementu — atomskaitlis atbilst elementa kārtas numuram periodiskajā sistēmā un ir vienāds ar kodola elektrisko lādiņu elementārvienībās. Atomos, kuri ir elektriski neitrāli (nav jonizēti), atomskaitlis ir vienāds ar elektronu skaitu. Bieži vien atomskaitlis tiek jaukts ar masas skaitli A, kurš parāda protonu un neitronu kopējo skaitu atoma kodolā. Lai uzzinātu neitronu skaitu N atoma kodolā, tad no masas skaitļa A ir jāatņem atomskaitlis Z, respektīvi, A = Z + N. Kodoli ar vienādu atomskaitli, bet dažādu masas skaitli ir viena un tā paša ķīmiskā elementa izotopi.
USB zibatmiņa
Ražotāji
Mūsdienās pazīstamākie USB zibatmiņu ražotāji ir Kingston, Transcend un SanDisk.
Vidējais ātrums pēc ražotājiem
Avots
Lasīšanas ātrums
Lasīšanas ātrumam labprāt vajag būt labāk vidējam vai augstam, ja jums ir svarīgs jūsu laiks, un jūs gatavojaties skatīt liela izmēra failus.
Ierakstīšanas ātrums
Ļoti īss laiks - parasti tādas zibatmiņas ir atzīmētas kā "High-speed". Zibatmiņas cena ir proporcionāla tās ātrumam, jo īpaši ierakstīšanas ātrumam. Jūs varat apmierināties ar mīnusu, piemēram kā zems ierakstīšanas ātrums, taču tas cena bus mazāka. Lai salīdzinātu zibatmiņas ātrumu pētām testa rezultātus! Liela apjoma un maza ātruma zibatmiņas, labāk nepirkt.
Izmērs
Bieži klēpjdatoros USB kopnes atrodas pārāk tuvu viena otrai, tāpēc maza izmēra zibatmiņas būs ļoti noderīgas.
Indriķis Alunāns
Indriķis Alunāns, īstajā vārdā Heinrihs Remperts Hanss Alunāns (vecajā ortogrāfijā H. Allunan; dzimis Jaunkalsnavā, miris  Jelgavā), bija "Pēterburgas Avīžu" žurnālists, viens no jaunlatviešu kustības dalībniekiem. Pirmais latviešu profesionālais grāmatizdevējs, izdevniecības, grāmatveikala un lasāmbibliotēkas īpašnieks Jelgavā. Viņš bija latviešu dzejnieka Jura Alunāna brālis, "teātra tēva" Ādolfa Alunāna tēvabrālis.
Dzīvesgājums
Indriķis Alunāns dzimis kā jaunākais bērns Jaunkalsnavas muižas nomnieka Andrieva Alunāna un viņa sievas Edes (Hedvigas, dzimušas Sniedzes-Brunovskas) ģimenē. Viņa vecāki bija brīvi ļaudis jau pirms dzimtbūšanas atcelšanas, tādēļ jau no bērnības Indriķis tika audzināts ar pašcieņu un brīviem uzskatiem.
No 1846. gada Indriķis Alunāns kopā ar vecāko brāli Juri mācījās Jelgavas apriņķa skolā, no 1848. gada līdz 1856. gadam Kurzemes guberņas "Cildenajā ģimnāzijā" (Gymanasium illustre) Jelgavā.
USB zibatmiņa
Korpuss
Avots
Alumīnija oksīds
Iegūšana
Tīru alumīnija oksīdu iegūst no boksītiem, nefelīniem, kaolīna, alunītiem. Boksīti ir alumīnija un dzelzs oksīdu un hidroksīdu maisījums (satur arī SiO2 piemaisījumus). Alumīnija oksīdu no boksīta atdala, iedarbojoties uz boksītu zem spiediena ar nātrija sārma šķīdumu (veidojas nātrija alumināts). Šī iemesla dēļ alumīnija oksīds bieži satur nātrija piemaisījumus.
Indriķis Alunāns
Dzīvesgājums
1859.—1861. gadā viņš studēja Maskavas, Tērbatas un Pēterpils universitātēs filozofiju, zemkopību, dabas zinātnes. Pēc tēva nāves Alunāns pārtrauca studijas, nodarbojās ar lauksaimniecību Rostovā pie Donas un krievu laikrakstos publicēja rakstus par latviešiem. No 1864. gada viņš bija "Pēterburgas Avīžu" līdzstrādnieks, līdztekus strādāja par mājskolotāju Pēterburgā un Maskavā. 1867. gadā viņš atgriezās Latvijā un strādāja par rakstvedi Bramberģes pagastā (1867—1873).
2009. gada Rojas novada domes vēlēšanas
'''2009. gada Rojas novada domes vēlēšanas''' notika 2009. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās. Vēlēšanās Rojas novada domē tika ievēlēti 15 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 6 kandidātu saraksti, kas veidoti no 90 kandidātiem. Rojas novads tika izveidots administratīvi teritoriālajā reformā, tāpēc šī novada domes vēlēšanas notika pirmoreiz. Rojas novadā vēlēšanas notika 5 iecirkņos.
Indriķis Alunāns
Dzīvesgājums
1873. gadā Alunāns Jelgavā atvēra savu grāmatveikalu, bet 1892. gadā spiestuvi.
Miris 1904. gada 27. decembrī.
Alumīnija oksīds
Izmantošana
Lielāko daļu saražotā alumīnija oksīda lieto alumīnija ražošanai. Pārējie pielietojumi ir šķīstošie reaģenti (alumīnija sulfāts) ūdens attīrīšanai, ceolīti, alumīnija oksīda keramika un abrazīvi.
USB zibatmiņa
Viltojumi
USB zibatmiņas dažkārt tiek pārdotas, maldinot pircēju par to patieso ietilpību. Parasti tās ir zibatmiņas ar nelielu atmiņas apjomu, kuru programmaparatūra ir modificēta, lai uzrādītu lielāku pieejamās atmiņas apjomu nekā īstenībā (piemēram, 2 GB zibatmiņa tiek pārdota kā 64 GB zibatmiņa).
Pieslēdzot šādu zibatmiņu pie datora, tā uzrāda to brīvās atmiņas apjomu, kāds tika uzrādīts uz iepakojumā, bet ierakstot datus šādā zibatmiņā, tā uzrāda, ka datus ierakstīt neizdevās, vai arī zibatmiņa pārstāj darboties,kā arī ir gadījumi kad esošie dati pazūd, lai atbrīvotu vietu jauniem datiem. Patāv programmatūra, kas var pārbaudīt, vai esošā zibatmiņa ir modificēta. Dažos gadījumos var atjaunot šīs ierīces, nodzēšot modificēto informāciju, un turpmāk izmantot šīs zibatmiņas kā nemodificētās.
Ilgmūžība
Zibatmiņas kontakti pamazām mehāniski bojājas.
Informācija zibatmiņā var autonomi uzglabāties vismaz 10 gadus, taču pēc tāda laika ierīce būs jau novecojusi. SLС atmiņai var veikt aptuveni 100 000 ierakstīšanas-dzēšanas ciklus. Citiem vārdiem sakot, ja dienā to pārrakstīs 10 reizes, tā darbosies apmēram 27,5 gadus. Dažas kompānijas savai produkcijai dod mūža garantiju. Bieži izmanto MLC, kuras pietiek 10 000 cikliem. Kopējā zibatmiņas efektivitāte ir atkarīga no ciklu skaita un arī no tā, cik bieži tā tiek lietota.
Klijānu apakšdzimta
Klijānu apakšdzimta (Buteoninae) ir vanagu dzimtas (Accipitridae) apakšdzimta, kas apvieno 15 mūsdienās dzīvojošas ģintis un vienu izmirušu ģinti. Vēl nesenā pagātnē šajā apakšdzimtā bija 24 ģintis, bet balstoties uz pēdējo gadu DNS pētījumiem veiktas apjomīgas sistemātikas izmaiņas. Gandrīz puse no "vecajām" ģintīm tika izdalītas jaunās apakšdzimtās, tajā pašā laikā klijānu apakšdzimtai tika pievienotas arī vairākas jaunas ģintis (atsevišķas sugas izdalot jaunās ģintīs).
Saskaņā ar jauno sistemātiku Latvijā sastopamas divas klijānu apakšdzimtas sugas: peļu klijāns (Buteo buteo) un bikšainais klijāns (Buteo lagopus).
Izskats un īpašības
Klijānu apakšdzimtas sugas ir vidēji lieli un lieli plēsīgie putni ar platiem spārniem. Tiem ir lieli, spēcīgi un līki knābji, ar kuriem tiek saplosīts medījums. Un tiem ir garas, spēcīgas kājas ar asiem nagiem. Visiem klijānu apakšdzimtas putniem ir ļoti laba redze, un tie spēj saskatīt upuri no liela attāluma.
Latvijas Muzikālā līga
Latvijas Muzikālā līga (LML) ir Latvijas Mūzikas kanāla, LNT un Radio SWH kopīgi rīkots Latvijas mūzikas izpildītāju dziesmu konkurss, kuras mērķis ir noteikt gada populārāko popmūzikas/rokmūzikas dziesmu Latvijā. Tās pirmā sezona notika 2007. gadā.
Monarhs
Monarhs (no el, monarhos jeb μόνος, monos — 'viens' un αρχος, arhos — 'valdnieks') ir valsts vienpersonisks vadītājs, kas visbiežāk savu amatu manto un ir valsts galva bez termiņa ierobežojuma. Valsts pārvaldes sistēmu šajā gadījumā sauc par monarhiju. Dažkārt par monarhu kļūst vēlēšanu ceļā (skat. Polija—Lietuva, Mongoļu impērija).
Latvijas Muzikālā līga
Noteikumi
Latvijas Muzikālajā līgā iekļūst katra mēneša Radio SWH Top 20 četras populārākās dziesmas. Tālāk LNT un LMK tiešraidē demonstrē "Cīņas kluba" raidījumos. Katrā raidījumā sacenšas 4 dalībnieki, no kuriem 2 iekļūst raidījuma finālā. Tad katrs no 2 dalībniekiem izpilda savu un arī pretinieka dziesmu. Uzvarētājs iekļūst superfinālā. 2007. gadā uzvarētājus noteica tikai TV skatītāju telefonbalsojums, savukārt 2008. gadā rezultātu ietekmē 3 komponenti - TV skatītāju balsojums, draugiem.lv lietotāju balsojums, kā arī raidījuma žūrijas vērtējums.
Monarhs
Izšķir absolūto monarhiju, kurā monarham nav juridisko ierobežojumu savas varas realizēšanā, un konstitucionālo monarhiju, kurā monarhs pakļaujas valsts likumdošanas varai.
Mūsdienu rietumu demokrātijās monarhiem parasti ir tikai pārstāvnieciskas un simboliskas funkcijas, tāpēc pēc darbības principiem rietumu monarhija daudz neatšķiras no republikas.
Konsorts — oficiāli nekronēts līdzvaldītājs (piemēram, Lielbritānijas monarhs ir par tādu kronētais karalis Čārlzs III, bet viņa sieva Kornvolas hercogiene, Kamila ir "konsorte", jo nav kronēta).
Reģents jeb pavaldonis — monarha nepilngadības gadījumā kāds no valsts augstākajiem aristokrātiem vai radinieks, kurš pilda monarha pienākumus līdz tas sasniedz pilngadību, piemēram, Ernests Johans Bīrons bija Krievijas Impērijas reģents 1740. gadā.
Eiropas monarhu tituli
Monarhi Eiropā lietoja kādu no vairākiem tradicionāliem tituliem. Katram titulam bija nosaukums vīriešu un sieviešu dzimtē (izņemot pāvestu). Sieviešu dzimtes nosaukumu lietoja ne tikai tad, kad valdnieks bija sieviete, bet arī monarhu sievām, vai vīriem, ja tās/tie bija kronēti. Tomēr dažkārt monarha dzīvesbiedrs netika kronēts un lietoja citu titulu: piemēram, karalienes vīrs princis Filips, Edinburgas hercogs nav Apvienotās Karalistes karalis Filips.
19.—20 gadsimta monarhijas Eiropā revolūciju ceļā lielāko tiesu nomainīja demokrātijas, dažās valstīs tomēr saglabājoties konstitucionālajai monarhijai.
Tomāšs Zāborskis
Tomāšs Zāborskis (sk; dzimis 1987. gada 14. novembrī) ir slovāku hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2016) Zāborskis pārstāv SM līgas komandu Helsinku IFK.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Zāborskis uzsāka 2005.—06. gada sezonā, kad debitēja Slovākijas Ekstralīgas klubā Trenčīnas "Dukla", kura sistēmā bija spēlejis jau vairākus gadus.
2006. gada vasarā Zāborskis pārcēlās uz Ziemeļameriku, tur nākamās divas sezonas aizvadot Ontārio hokeja līgā. 2008.—09. gada sezonu Zāborskis aizvadīja ECHL, astoņas spēles gan aizvadot arī AHL klubā Hartfordas "Wolf Pack".
2009. gada vasarā Tomāšs atgriezās Eiropā, pievienojoties SM līgas vienībai Pori "Assat". Tās sastāvā 2011.—12. gada sezonā Zāborskis kļuva par līgas rezultatīvāko spēlētāju, saņemot arī regulārās sezonas labākā spēlētāja balvu.
2012.—13. gada sezonu Zāborskis aizvadīja KHL klubā Omskas "Avangard", taču 2013.—14. gada sezonas pirmajā pusē pārcēlās uz Ufas "Salavat Julajev". Pēc sezonas beigām pievienojās Helsinku IFK.
Austrālijas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: Pims Verbēks
Boļeslavs Pruss
Boļeslavs Pruss (pl, īstajā vārdā Aleksandrs Glovackis (pl); dzimis, miris ) bija poļu rakstnieks un žurnālists.
Dzīvesgājums
Dzimis kā Aleksandrs Glovackis Hrubešovā. Piecpadsmit gadu vecumā piedalījās kaujās un tika ievainots 1863. gada Janvāra sacelšanās laikā. Šī pieredze, iespējams, turpmākajā dzīvē Prusam radīja psihiskas problēmas - viņš cieta no panikas lēkmēm un agorafobijas. 1872. gadā, divdesmit piecu gadu vecumā, sāka nodarboties ar žurnālistiku. Strādādams žurnālistikā 40 gadus un rakstīdams par zinātni, ekonomiku un kultūru, Pruss paralēli nodarbojās ar rakstniecību.
Darbi
Pazīstamākais darbs ir 1894. - 1895. gadā sarakstītais romāns "Faraons" (Faraon).
Latviski izdoti
Elo reitings
Elo reitings ir šaha individuālo reitingu sistēma, kuru izmanto Starptautiskā šaha federācija (FIDE) kopš 1970. gada. Nosaukta ungāru izcelsmes ASV profesora Arpada Elo vārdā, kas to 1960. gadā ieviesis ASV šaha federācijā. Kopš 2012. gada FIDE papildināja savu reitingu sistēmu ar ātrā šaha un šaha ātrspēles reitingiem.
Elo reitinga pamati
Elo reitinga sistēmas pamatā ir matemātisks pieņēmums, ka katra šahista spēles spēks var tikt aplūkots kā varbūtējais mainīgais, kas pakļaujas normālai sadalei. Konkrēta spēlētāja reitinga aprēķins notiek pēc turnīra rezultātiem, kur viņa sagaidāmais punktu skaits tiek salīdzināts ar faktiski iegūto punktu skaitu. Ja pēc turnīra rezultātiem faktiski iegūtais punktu skaits ir lielāks par sagaidāmo, tad spēlētāja reitings pieaug. Ja pēc turnīra rezultātiem faktiski iegūtais punktu skaits ir mazāks par sagaidāmo, tad spēlētāja reitings samazinās.
Elo reitinga aprēķins
Tiek izrēķināta sagaidāmā matemātiskā punktu vērtība, kuru iegūs spēlētājs A partijā pret B (tā ir summa, kas vienāda ar varbūtējo spēlētāja A uzvaru un pusi no varbūtējā neizšķirta): , kur:
Jaunais spēlētāja A reitings tiek aprēķināts pēc formulas: , kur:
Gimalajiešu lācis
Gimalajiešu lācis ir Latvijas PSR ieviesies apzīmējums nemākulīgam tulkojumam, krievu valodas vārdus burtiski pārceļot latviešu valodā.
Elo reitings
Elo reitinga un FIDE nosaukumu attiecības
Vīriešiem:
Sievietēm:
Gimalajiešu lācis
Vēsture
Apzīmējums „gimalajiešu lācis” radies no kādas 1948. gadā Rīgā uz reklāmu stabiem izlīmētas Rīgas cirka afišas virsraksta „Liela dresētu gimalajiešu lāči”, kas daļā sabiedrības izraisīja sašutumu par afišā lietotās latviešu valodas kvalitāti.
Elo reitings
Elo reitinga izaugsme
Līdz 1989. gadam Elo reitinga rekords piederēja ASV šahistam un vienpadsmitajam Pasaules čempionam šahā Robertam Fišeram - 2785 punkti. 1989. gadā šo rezultātu pārsniedza trīspadsmitais Pasaules čempions šahā Garijs Kasparovs. 1999. gadā Kasparova reitings sasniedza 2851 punktu. Tikai 2013. gada janvārī norvēģis Mangnuss Kārlsens pārspēja Kasparova rekordu. Kārlsena maksimālais reitings — 2882 punkti 2014. gada maijā. Starp šahistēm lielākais Elo reitings ir bijis Judītei Polgārai — 2735 punkti 2005. gada jūlijā. .
Performances reitings
Performances reitings ir hipotētisks reitings šahista snieguma novērtēšanai vienā atsevišķā turnīrā. Sākot ar 2008. gada šaha olimpiādi šo reitingu lieto individuāli labāko spēlētāju noteikšanai pie atsevišķiem galdiņiem.
Spēlētāja reitingu aprēķina šādā veidā:
Gimalajiešu lācis
Vēsture
2003. un 2004. gadā ar nolūku pievērst sabiedrības uzmanību latviešu valodas lietojumam Valsts valodas centrs rīkoja akciju „Noķer gimalajiešu lāci”, bet 2005. gadā — „Noknipsē gimalajiešu lāci”, kurā aicināja cilvēkus iesūtīt pamanītos kļūdainos latviešu valodas paraugus.
King Crimson
King Crimson ir 1969. gadā izveidota angļu rokgrupa. Grupa tiek uzskatīta par vieniem no progresīvā roka pionieriem, tā savas darbības laikā ir ietekmējusies un pārņēmusi tehniku no dažādiem, ļoti atšķirīgiem mūzikas virzieniem, sākot no džeza, klasiskās mūzikas un eksperimentālās mūzikas līdz psihodēliskajam rokam, smagajam metālam, jaunajam vilnim, smagajam rokam, gamelānam, folkmūzikai, elektronikai un drum and bass.
King Crimson darbību var raksturot arī ar grupas dalībnieku maiņām un ilglaicīgiem grupas muzikālās darbības pārtraukumiem.
Vēsture
King Crimson sākotnējais sastāvs bija nozīmīgs, tomēr ļoti īslaicīgs un pēc mazāk kā gada kopesamības tas jau mainījās. 1970. un 1971. gadā grupa piedzīvoja vairākas tās dalībnieku izmaiņas un tās mūzika studijas ierakstos un koncertos atšķīrās ļoti krasi, grupas dalībniekiem cenšoties eksperimentēt ar džezu, fankmūziku un klasisko kamermūziku. 1972. gadā grupas sastāvs kļuva stabilāks un grupa mūzikā attīstīja brīvās improvizācijas tehniku, jaucot smago roku, laikmetīgo klasisko mūziku brīvo džezu un džezroku, bet tad izjūkot 1974. gadā.
Grupa atkal apvienojās 1981. gadā ar citu sastāvu. Šajā laikā tika izdoti vairāki ieraksti, kuros bija spēcīga muzikāla ietekme no jaunā viļņa un gamelāna. Pēc trīs gadiem King Crimson atkal pārtrauca darboties. 1994. gadā grupas darbība tika atjaunota otro reizi. Šajā laikā grupas skanējumam klāt nāca arī ietekmes no industriālā roka un grandžmūzikas. Vēlāk, jau 21. gadsimtā, grupas mūzikā ienāca arī drum and bass ritma elementi, plašs MIDI pielietojums.
Pašreizējais grupas darbības statuss nav skaidrs. Neskatoties uz to, ka grupas līderis Roberts Frips ir atzinis, ka viņš neizjūt vēlmi strādāt ar King Crimson, viņš un citi King Crimson dalībnieki darbojas blakusprojektos ar tādiem nosaukumiem kā ProjeKCts un Jakszyk, Fripp and Collins. 2012. gadā Frips izteicās Financial Times, ka ir aizgājis no mūzikas.
Gimalajiešu lācis
Piemēri
Diplomāts Aivars Baumanis par gimalajiešu lāčiem nosaucis vārdus „salīdzinoši” (no ru; ar nozīmi 'samērā', 'diezgan'), „viennozīmīgi” (однозначно; ar nozīmi 'nepārprotami', 'skaidri'), „vienlaicīgi” (одновременно, 'vienlaikus'), caurspīdīgums/caurskatāmība/caurredzamība (transparency; ar nozīmi 'pārredzamība'), kā arī vārdu savienojumus „ar palīdzību” (при помощи), „kā likums” (как правило; ar nozīmi 'parasti, vienmēr, allaž'), īstenot/realizēt dzīvē (претворить в жизнь), „strādāt pie” (работать над), „spēlēt lielu lomu” (играть большую роль; ar nozīmi '[nedzīvai lietai] bija liela loma'), „uz doto momentu” (на данный момент), „kā minimums” (как минимум; ar nozīmi 'vismaz'), „pa lielam” (по большому [счёту], ar nozīmi 'lielākoties, galvenokārt'), „runa iet” (речь идет), „rezultātā” (в результате) un „attiecībā uz” (по отношению к). Savukārt žurnāliste Una Griškeviča par gimalajiešu lāča piemēriem nodēvējusi vārdus „tolete” (tualete), „asvalts” (asfalts), „ābolu koki” (no en — 'ābeles') un „portrēts” (portrets).
21. oktobris
21. oktobris ir gada 294. diena pēc Gregora kalendāra (295. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikusi 71 diena.
Vārda dienas
Severīns, Urzula
Dānijas kultūras kanons
Dānijas kultūras kanons (da) sastāv no 108 kultūras izcilības darbiem astoņās kategorijās: arhitektūra, vizuālā māksla, dizains un amatniecība, kino, literatūra, mūzika, skatuves māksla un bērnu kultūra. Tas tika izveidots pēc Briana Mikelsena 2004. gada iniciatīvas, darbojoties vairākām komitejām Dānijas Kultūras ministrijas uzraudzībā 2006.—2007. gadā ar mērķi apkopot un attēlot labākos un svarīgākos Dānijas kulturālā mantojuma darbus. Katrā kategorijā ir 12 darbi, bet mūzikas kategorijā ir pa 12 darbiem no klasiskās un populārās mūzikas, un literatūras sadaļā divpadsmitais ieraksts ir 24 darbu antoloģija.
Elo reitings
Performances reitings
Performances reitingu var aprēķināt arī pēc šādas formulas:
kur:
Piemēram:
Koļcovs
Koļcovs (, no кольцо — 'gredzens'; sieviešu dzimtē Koļcova (Кольцова)) ir izplatīts krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Ūdensstrupaste
Ūdensstrupaste jeb ūdensžurka (Arvicola amphibius) ir kāmju dzimtas grauzējs. Tā ir vislielākā strupaste Centrālajā un Ziemeļeiropā. Ūdensžurka sastopama visā Eiropā, izņemot Īriju, Pireneju pussalu un Grieķiju, un nelielā Krievijas teritorijā.
Vide
Ūdensžurkas parasti ierīko savu midzeni biezi apaugušos, lēni plūstošu upju krastos, dīķmalēs un vietās, kur pastāvīgi ir ūdens. Taču ūdensžurkas var apmesties arī vietās, kur ūdens nav. Tās var sastapt arī paugurainās teritorijās un kalnos. No zāles vai cita augu materiāla ceļ apaļu midzeni, var to izveidot arī uz krastā izmesta koka vai peldošiem augiem. Reizēm krūmos no zāles un zariem darina tādu kā mazu plostu, uz kura atpūšas.
Centrāleiropā un austrumu daļas teritorijās ūdensžurkas dzīvo tāpat kā kurmis. Dažas ūdensžurku populācijas apdzīvo mežainas teritorijas, kā arī tīrumus un pļavas.
Ja ūdensžurku ģimene apmetas uz dzīvi dārzā, sākumā neviens pat nenojauš, ka viņas tur dzīvo. Taču ūdensžurkas lēnām parokas zem koku saknēm un pārgrauž tās, radot kaitējumu videi.
Vairošanās
Pārošanās periods sākas atkarībā no laika apstākļiem - februārī vai martā un ilgst līdz pat ziemas sākumam. Mātītēm gada laikā dzimst trīs līdz pieci metieni - katrā metienā ir 2-10 mazuļi. Reizēm vasaras beigās pirmā metiena mazuļi jau var vairoties, taču viņiem parasti dzimst 2 mazuļi.
Barība
Ūdensžurka ir aktīva gan dienā, gan naktī. Viņas barība ir galvenokārt zāle un ūdensaugi. Tās ēd arī zariņus, saknes (labprātāk ābeļu), pumpurus un gatavos augļus. Piekrastēs zaļo augu daļas ir 80% ūdensžurkas uztura, pārējie 20% ir dažādi dzinumi. Ziemā tā vairāk ēd augu pazemes daļas (saknes u.c.).
Eiropā pēc ražīgām vasarām vienmēr savairojas daudz ūdensžurku. Tas var radīt milzīgus zaudējumus lauksaimniecībā. Vēlāk populācija samazinās, bet atkārtoti pieaug, kad ir pārmērīgs barības daudzums. Šis cikls periodiski atkārtojas - vidēji tas notiek ik pēc trim četriem gadiem.
Dzīvesveids
Ūdensžurkai ir sava noteikta teritorija. Tēviņiem tā ir ap 130 m gara un stiepjas gar krastu, mātītēm - mazāka. Tēviņš savu iecirkni iezīmē ar sāndziedzeru izdalījumiem, ko izdala uz ķepām un pārvietojoties iznēsā pa zemi. Ūdensžurka izrok plašas alu sistēmas, kurās ierīko midzeni un noliktavas. Izrakto mālu novieto plakanās kaudzēs. Izejas, kas vērstas uz ūdens pusi, parasti atrodas zem ūdens. Kad ūdensžurku zem ūdens dzenā ienaidnieks, piemēram, ūdrs, tā duļķo ūdeni, veido tādu kā dūmu aizsegu, lai pa to laiku paspētu iemukt savā alā, kurai ir daudz ieeju.