cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žans Pjērs Beltuāzs
Karjera
Braucot ar Matra spēkratiem, Beltuāzs piedalījās Formula 2 sacīkstēs un Formula 1 sacīkstēs. 1967. gadā viņš izcīnīja uzvaru ārpus pasaules čempionāta ieskaites rīkotajā Buenosairesas Grand Prix. Sākot ar. gada sezonu viņš pārstāvēja Matra sacīkšu komandu. 1971. gadā, Buenosairesas 1000 km sacīkstes laikā viņš bija iesaistīts avārijā, kurā gāja bojā Injacio Džunti. Viņam uz laiku tika atņemta sacīkšu braucēja licence.
. gadā viņš pievienojās British Racing Motors (BRM) komandai, kuras sastāvā izcīnīja savas karjeras vienīgo un BRM pēdējo pasaules čempionāta uzvaru. Beltuāzs savu pēdējo Formula 1 sezonu aizvadīja. gadā. Pēc tam viņš ir testējis Ligier sacīkšu mašīnas un piedalījies Francijas salonautomašīnu čempionātā, kur divreiz triumfējis.
Nāve
Žans Pjērs Beltuāzs nomira savā vasarnīcā Dakarā pēc divu insultu pārdzīvošanas.
Olaines novada dome
Olaines novada dome (arī Olaines novada pašvaldība) ir Olaines novada pašpārvaldes augstākā iestāde, kas atrodas tās administratīvajā centrā Olainē. Dome sastāv no 15 deputātiem, ko ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās Olaines novadā deklarētie balsstiesīgie Latvijas un Eiropas Savienības pilsoņi.
Priekšsēdētāji
Skatīt arī: Olaines novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Samba
Samba ir sarīkojumu deja un mūzikas žanrs, kas cēlies Baijā, Brazīlijā. Samba visā pasaulē atzīta par Brazīlijas un Brazīlijas karnevāla simbolu. Tāpat samba tiek uzskatīta par vienu no populārākajām Brazīlijas kultūras izpausmēm, šī deja kļuvusi par Brazīlijas nacionālo identitāti.
tiek atzīmēta nacionālā sambas diena.
Voveri
Voveri var būt:
Otrie Tračumi
Otrie Tračumi ir ciems Krāslavas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 276 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Skaists, Bolts.
Dons Žuans de Marko
"Dons Žuans de Marko (en) ir 1995. gada ASV romantiska drāma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Džeremijs Levens. Galvenās lomas atveido Džonijs Deps, Marlons Brando, Feja Danaveja, Reičela Tikotina, Bobs Dišijs un Džeraldīne Pailasa. Filmas pirmizrāde notika.
Psihiatram jāizārstē jauns pacients, kurš sevi uzskata par Donu Žuanu.
Ibērs Lefēvrs
Ibērs Žans Daniels Lefēvrs (fr; dzimis, miris nav zināms) bija franču regbists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Lefēbrs bija viens no Jauktās komandas regbija komandas (Union des Sociétés Françaises) spēlētājiem, kuri olimpiskajā regbija turnīrā izcīnīja zelta medaļu.
No 1895. līdz 1902. gadam bija Racing Club de France komandas spēlētājs. 1900. un 1902. gadā viņš palīdzēja komandai izcīnīt Francijas čempionu titulus.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Ganā
Sarakstā apkopotas tās vietas Ganā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kopā UNESCO sarakstā ir iekļautas oficiāli 2 vietas (abi kultūras objekti), savukārt 6 vietas Ganā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Gana Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1975. gada 4. jūlijā.
1920. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu tabula
Šī ir 1920. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu sadalījuma tabula.
ASV sieviešu futbola izlase
ASV sieviešu futbola izlase ir nacionālā sieviešu futbola komanda, kas pārstāv Amerikas Savienotās Valstis starptautiskās futbola sacensībās. ASV futbola izlasi pārvalda ASV Futbola federācija. ASV izlase ir četrkārtēja pasaules čempione, kā arī četras reizes ir triumfējusi olimpiskajās spēlēs.
2023. gada jūnijā FIFA Pasaules rangā sievietēm izlase bija 1. vietā.
Andžils Remess
Andžils Remess (1938—2022) bija latviešu žurnālists un publicists.
Dāvana (filma)
"Dāvana" (en) ir 2015. gada psiholoģisks trilleris, kura režisors, scenārija autors, kā arī viens no producentiem un galveno lomu atveidotājiem ir Džoels Edžertons. Citas lomas atveido Rebeka Hola un Džeisons Beitmens. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā.
Saimona un viņa sievas Robinas dzīve apgriežas kājām gaisā pēc tam, kad Saimona sens paziņa Gordo sāk abiem sūtīt noslēpumainas dāvanas, bet gaismā nāk vairāk nekā 20 gadus sens, šausminošs noslēpums.
Andžils Remess
Dzīvesgājums
Dzimis 1938. gada 21. augustā Liepājā. No 1960. līdz 1971. gadam bija Liepājas pilsētas laikraksta "Komunists" korespondents, vēlāk atbildīgais sekretārs, pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas laikraksta "Kurzemes Vārds" atbildīgais sekretārs, no 1995. līdz 2015. gadam redaktors.
Līdztekus žurnālsta darbam publicēja Liepājas futbola vēstures apkopojumu "Liepājas futbola spožums un ēnas", autobiogrāfisku darbu "Liepājā, Pasta ielas namiņā", stāstu par rokasbumbas tiesnešiem Jāni Ķuzuli un Andri Vītolu "Koncerts divām svilpēm ar orķestri. 15 gadi pasaules handbola elitē", Raimonda Paula dzīves un daiļrades apkopojumu "Dzīve kā ziņģe", kopā ar Dinu Beltu grāmatu "Liepājas populārās mūzikas stāsti", stāstus par Liepājas bohēmu "Reiz Liepājā...", "Nezināmais Hānbergs", "Liepājas rūdītie", kopā ar Kristīni Pastori – "100 stāstus par Grobiņas novadu", "Kur dvēsele cēlās spārnos. Bohēma Liepājas krogos" un koncertdārza "Pūt, vējiņi!" un festivāla "Liepājas dzintars" vēsturei veltīto izdevumu "Tur, kur dvēsele dzied" un citus darbus.
Ogres svīta
Ogres svīta (D3og) ir augšdevona Frānas stāva Pamūša horizonta stratigrāfiskā vienība Latvijā, kas ir izplatīta valsts dienvidrietumos (Polijas-Lietuvas ieplakā), kā arī Vidzemē platā joslā virzienā no Lielvārdes līdz Liepnai (Latvijas sedlienes padziļinātajā daļā). Bez tam svītas nogulumi ir sastopami ārpus sava izplatības areāla palikšņos, aizpildot karsta kritenes Daugavas, Mēmeles, Gaujas baseinos un citur. Dienvidrietumos tā iestiepjas Lietuvas teritorijā, kur tiek izdalīta kā Pamūša svīta.
Ogres svītas nogulumi Latvijā uzguļ uz Katlešu svītas nogulumiem. Robeža ir labi redzama karotāžas diagrammās (lēcienveida gamma aktivitātes samazināšanās uz augšu pa griezumu). Tai uzguļ Bauskas svītas nogulumi (Imulas rida), kur robeža nav tik izteikta. Svīta atsedzas Daugavas, Ogres, Lielās Juglas, Tirzas, Pededzes, Liepnas, Lielupes, Iecavas, Mūsas, Tērvetes, Abavas, Imulas, Amulas, Ventas, Tebras u.c. upju krastos. Svītas biezums ir 15-50 metri. Nogulumi veidojušies augšfrānas jūras transgresijas rezultātā. Ogres svītas stratotipiskais griezums atrodas Ogres upes krastos, kas arī deva svītas nosaukumu.
Litoloģiskais raksturojums
Ogres svītas nogulumus veido pārsvarā smilšakmeņi, smailšaini dolomīti ar bagātīgiem augšfrāna ihtiofaunas palieku saskalojumiem, stabveida stromatolītiem, fukoīdu un hondrītu tipa racējorganismu pēdām, bet svītas augšdaļā stratotipiskajā rajonā dominē raibi krāsoti māli, aleirolīti un dolomītmerģeļi, starp kuriem ieguļ kunkuļainu, smilšainu, metasomatisku dolomītu starpslāņi ar halīta gliptomorfozēm.
Galvenā uzbūves likumsakarība izpaužas ritmiskā mijā starp noturīgām smilšakmeņu slāņkopām, kas Latvijas dienvidrietumos un Lietuvā faciāli nomainās ar smilšainiem dolomītiem, un faciāli mainīgām mālu, aleirolītu, dolomītmerģeļu, mālainu un smilšainu dolomītu, ģipšdolomītu un atģipšotu mālu slāņkopām. Smilšakmeņu slāņkopas raksturo diezgan noturīgs biezums, kā arī nemainīgas petrogrāfiskās un faciāli-ekoloģiskās īpatnības. Uz mālaini karbonātiskajām slāņkopām tās uzguļ transgresīvi. Rezultātā mālaini karbonātisko slāņkopu biezums strauji mainās īsos intervālos – simtu vai pat desmitu metru attālumā.
Stratigrāfiskais dalījums
Saskaņā ar iežu sastāvu, sedimentācijas ritmiem un īpatnībām Ogres svītas griezums tiek dalīts trijos apakšnodalījumos: lielvārdes, rembates un suntažu ridās.
Paleontoloģiskais raksturojums
Ogres svītas vecumu nosaka ihtiofaunas, gliemeņvēžu un sporu-putekšņu kompleksi. Tur parādās augšfrānas konhostraki Glyptoasmussia ex gr. petinensis. No gliemeņvēžiem var minēt Acantonodella cf. terciocornuta un Buregia bispinosa. Ihtiofaunu pārstāv bezžokļaiņi Aspidosteus heckeri, Psammosteus tenuis, Ps. falcatus, Ps. grossi, Ps. giganteus, artrodiras Plourdosteus sp., antiarhi Bothriolepis maxima, Bothriolepis evaldi, B. ex gr. panderi, Grossilepis spinosa, Walterilepis speciosa, akantodes Devononchus laevis, daivspurzivis Eusthenodon wenjukowi, Platycephalichthys bischoffi, Dipterus cf. marginalis, Holoptychius nobilissimus, H. cf. giganteus.
Ogres svītas vecumu apstiprina arī sporu-putekšņu komplekss Lophozonotriletes grumosus, L. torosus, Stenozonotriletes simplex, St. definitus, Archaeoperisaccus concinnus, A. mirandus, A. mirus, Archaeotriletes crassus, A. ancylius, Lophotriletes rugosus, Hymenozonotriletes domanicus, Leiotriletes microrugosus.
Derīgie izrakteņi
Ogres svītas ieži kā derīgie izrakteņi netiek plaši izmantoti. Ar karbonātiem cementētie smilšakmeņi no Ogres krastiem pie Rembates savulaik Rīgā tika izmantoti kā apdares materiāls ēkai Smilšu ielā 1, kā arī Mākslas akadēmijas kolonnām.
Mana Sarkanrīklīte
"Mana Sarkanrīklīte" (ka) ir gruzīnu rakstnieka Miho Mosulišvili luga. Tā tika uzrakstīta 2012. gadā un pirmo reizi publicēta 2013. gadā Bolnisi, Gruzija.
Florians Nīderlehners
Karjera
Pieaugušo futbolu sāka spēlēt Landeslīgas (Vācijas futbola 6. līmenis) klubā Falke. 2010. gadā pievienojās klubam FC Ismaning, ar kuru uzvarēja Bavārijas līgā (5. līmenis). No 2011. līdz 2013. gadam spēlēja Vācijas 3. līgas klubā SpVgg Unterhaching. Vēlāk pārstāvēja citu 3. līgas klubu 1. FC Heidenheim, ar kuru uzvarēja līgā un iekļuva 2. Bundeslīgā. 2014.—2015. gada sezonā guva 15 vārtus, kļūstot par trešo labāko vārtu guvēju 2. Bundeslīgā.
Mana Sarkanrīklīte
Anotācija
Lugas ir traģikomēdija, kā lugas autors M. Mosulišvili to dēvē, - “skumja, ļoti skumja komēdija”.
Kristīna Skota Tomasa
Lēdija Kristīna Anna Skota Tomasa (en, dzimusi ) ir angļu aktrise.
Mana Sarkanrīklīte
Anotācija
Pirms 12 gadiem uz Ameriku strādāt aizbraukusī Sofo, negaidīti atgriezusies dzimtenē uz vīra nāves gadadienu, sastop savu draudzeni Šoku, kura it kā ir mātes cerībās. Izrādās, ka Sofo vīrs Čito nemaz nav miris, bet ir precējies ar Šoku. Vīra nāve, kapa rakšana un kapakmens izgatavošana ir izdomāta, lai izmānītu naudu no Sofo.
Florians Nīderlehners
Karjera
2015. gada vasarā pārgāja uz Bundeslīgas klubu Mainz 05. Sezonas pirmajā pusē pārsvarā nāca uz maiņu un 12 spēlēs nespēja gūt nevienus vārtus. 2016. gada janvārī tika izīrēts SC Freiburg, kas spēlēja 2. Bundeslīgā. 2015.—2016. gada sezonā klubs uzvarēja līgā un iekļuva Bundeslīgā. 2016.—2017. gada Bundeslīgas sezonā guva 11 vārtus. 2017. gada maijā parakstīja ar Freiburgas klubu pastāvīgu līgumu. 2019. gadā pārnāca uz citu Bundeslīgas klubu FC Augsburg. 2023. gadā pievienojies Hertha komandai.
Mana Sarkanrīklīte
Anotācija
Vīrs, draudzene un dēls Toko mēģina izmānīt naudu no Sofo, lai samaksātu bankai procentus par ieķīlāto māju. Negaidīta Sofo atgriešanās sajauc viņiem visas “kārtis”...
Kristīna Skota Tomasa
Piecas reizes tikusi nominēta gan BAFTA kino balvai, gan Olivjē balvai. Ieguvusi BAFTA balvu kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā" par filmu "Četras kāzas un vienas bēres" (1994) un Olivjē balvu kategorijā "Labākā aktrise" par lomu Royal Court Theatre izrādē The Seagull (2008). Tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai par dalību filmā "Angļu pacients" (1996).
Kino debitējusi ar filmu Under the Cherry Moon (1986). Vēlāk piedalījusies tādās filmās kā "Rūgtais mēness" (1992), "Neiespējamā misija" (1996), "Zirgu vārdotājs" (1998), "Gosforda parks" (2001), The Valet (2006) un Tell No One (2006). Ieguvusi Eiropas Kino balvu par lomu filmā I've Loved You So Long (2008). Attēlojusi lomas arī filmās "Vieglā uzvedība" (2008), Leaving (2009), Love Crime (2010), Sarah's Key (2010), Nowhere Boy (2010), The Woman in the Fifth (2011), "Piedos tikai Dievs" (2013), "Tumšākā stunda" (2017) un "Kapeņu izlaupītāja Lara Krofta" (Tomb Raider, 2018).
Otrie Vingri
Otrie Vingri ir ciems Vaboles pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 225 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Baltezers.
Club Atlético Huracán
Club Atlético Huracán ir profesionāls Argentīnas sporta klubs no Buenosairesas. Klubs ir vislabāk pazīstams ar savu futbola komandu, kas piedalās Argentīnas pirmajā divīzijā.
Huracán tika dibināts 1908. gadā un tas savas mājas spēles aizvada Estadio Tomás Adolfo Ducó stadionā, kurā ir 48 314 skatītāju vietas. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ir izcīnījis vairākus titulus, tai skaitā piecus Argentīnas augstākās līgas čempionu titulus. Par Huracán lielākajiem sāncenšiem tiek uzskatīts San Lorenzo de Almagro klubs.
Klubam ir komandas arī šādos sporta veidos: mākslas vingrošanā, boksā, lauka hokejā, inline hokejā, rokasbumbā, cīņas mākslā un volejbolā.
Veronika Strēlerte
Veronika Strēlerte (īstajā vārdā Rudīte Johansone (dzimusi Strēlerte); dzimusi Dobelē, mirusi  Stokholmā, Zviedrijā) bija latviešu dzejniece.
Biogrāfija
Mācījusies Jelgavas 4. pamatskolā, Auces pamatskolā, Jelgavas 2. Valsts ģimnāzijā un Rīgas 2. pilsētas vidusskolā, 1941. gadā absolvējusi Latvijas Universitātes Romāņu filoloģijas nodaļu. Pirmais Strēlertes vīrs bija vēsturnieks un rakstnieks Arveds Švābe. 1944. gadā izbrauca uz Vāciju, kur pavadījusi aptuveni pusgadu, tad atgriezusies Latvijā, tomēr 1945. gadā īsi pēc nacistiskās Vācijas kapitulācijas emigrējusi uz Zviedriju.
Zviedrijā strādājusi fizisku darbu, vēlāk bijusi korektore un tulkotāja apgādā "Daugava", lasījusi lekcijas par latviešu valodu un literatūru Stokholmas universitātē. 1947. gadā apprecējusies ar kultūras vēsturnieku un rakstnieku Andreju Johansonu, abiem piedzima dēls Pāvils Johansons, divu dzejoļu krājumu autors. Atdzejojusi J.V. Gētes, Stefana Georges, Šarla Bodlēra un citu autoru dzeju.
Rīgā tika izdoti divi Strēlertes dzejoļu krājumi: "Vienkārši vārdi" (1937, Kultūras fonda godalga) un "Lietus lāse" (1940). Krājums "Mēness upe" (1945), kas gandrīz pabeigts vēl Latvijā, iznāca pirmajos trimdas mēnešos, tā ir sērijas "Universālā bibliotēka" otrā grāmata. Turpmāk Strēlertei iznākuši krājumi "Gaismas tuksneši" (1951) un "Žēlastības gadi" (1961, Ziemeļamerikas latviešu Kultūras fonda prēmija), uz 70 gadu jubileju tika izdota neliela dzejas un atdzejas grāmata "Pusvārdiem" (1982, PBLA Kultūras fonda prēmija). 1980. gados vēl presē parādījās retas dzejas publikācijas.
Sastādījusi latviešu dzejas antoloģiju "Likteņi" (1942) un mīlas dzejas antoloģiju "Paradīzes meklētāji" (1964)
Rāviju grāvis
Rāviju grāvis (arī Rovejas grāvis) ir Ziemeļsusējas labā krasta pieteka Jēkabpils novadā uz Ābeļu un Dignājas pagasta robežas, mežainā apvidū. Tek rietumu virzienā.
VZLUSAT-2
VZLUSAT-2 ir Čehijas Aviācijas pētniecības un izmēģinājumu institūta (VZLÚ) Zemes mākslīgais pavadonis. Tās galvenais uzdevums ir pārbaudīt tehnoloģijas turpmākajām Čehijas kosmiskajiem aparātiem. Pavadonis orbītā tika palaists 2022. gada 13. janvārī.
Uzbūve
VZLUSAT-2 izstrādāja Aviācijas pētniecības un izmēģinājumu institūts sadarbībā ar privātiem uzņēmumiem un universitātēm. Tas tika veidots CubeSat 3U formā. Tā izmēri ir 10 × 10 × 34 cm ar masu aptuveni 4 kg.
Kosmiskajā aparātā uzstādītie instrumenti:
Lidojuma gaita
VZLUSAT-2 tika palaists 15:25:39 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40. Līdzbraucēju misijā Transporter-3 kopā ar to orbītā tika nogādāti 104 kosmiskie aparāti, un VZLUSAT-2 bija pievienots pavadoņu izmešanas iekārtai ION SCV-004. 26. janvārī 15:02 UTC VZLUSAT-2 tika izmests no ION brīvā lidojumā un nosūtīja uz zemes staciju pirmo signālu.
Punduris Gardegunis
"Punduris Gardegunis" (ru) ir 2003. gada animācijas filma, kas balstīta uz Vilhelma Haufa pasaku "Punduris Gardeguns" un "Mazais Muks" motīviem. Filmas stāsts ir par zēnu vārdā Jēkabs, kuru ļaunā ragana nobūrusi par punduri ar milzīgu degunu.
Filmas režisors ir Iļja Maksimovs, lomas tajā ierunājuši Alberts Asaduļins, Jevgeņija Igumnova, Natālija Daņilova, Igors Šibanovs, Ivans Krasko, Anatolijs Petrovs, Jeļena Solovjova, Viktors Suhorukovs un Mihails Čerņaks. Filmas pirmizrāde notika Maskavā 2003. gada 20. martā.
Ahmeta
Ahmeta (ka) ir pilsēta Gruzijā, Kahetijas mharē, Ahmetas municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts ziemeļaustrumos Alazani upes krastā 184 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi. Līgatnes sadraudzības pilsēta.
Vēsture
Saskaņā ar leģendu Ahmeta dibināta pēc karalienes Tamaras vēlmes. 1840. gados stipri cieta zemestrīcē. No 1951. gada rajona centrs. Pilsētas statuss kopš 1966. gada. Pilsētā un municipalitātē dzīvo arī Gruzijas čečeni — kišti (municipalitātē kopā 17% no iedzīvotāju skaita).
Dziesmuvara
Dziesmuvara ir Latvijas Universitātes jauktais koris, kas dibināts 1925. gadā kā Dziesmuvaras biedrība, atjaunota 2000. gadā.
Vēsture
Kora biedrības dibināšanas sapulce notika 1925. gada 9. aprīlī. Pirmais kora mēģinājums notika 1925. gada septembrī Ķeniņa komercskolas aktu zālē Tērbatas ielā 15/17, kas bija noīrēta diviem vakariem nedēļā. Īpaša loma Dziesmuvaras attīstībā bija profesoram un mācītājam Voldemāram Maldonim, kas sekmēja Dziesmuvaras apstiprināšanu Universitātes padomē tās pirmsākumā. Koris koncertēja Norvēģijā, Zviedrijā, Somijā, Dānijā, Igaunijā u.c. valstīs. Izcilas atsauksmes "Dziesmuvara" saņēma par saviem koncertiem Skandināvijā 1934. gada koncertbraucienā Oslo un Stokholmā.
Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā Kuldīgā notika viens no pēdējiem Dziesmuvaras koncertiem. Tur palika karogs un tika noglabāts zemē. Pēc Sarkanās armijas otreizējās ienākšanas Latvijā 1944. gadā Dziesmuvaras darbība Latvijā tika pārtraukta, daudzi kora dalībnieki līdz ar tā vadītāju Ādolfu Ābeli emigrēja uz Rietumvāciju un vēlāk uz ASV, kur Ņujorkas dziesmuvarieši atjaunoja kori. Koris pastāvēja līdz Ādolfa Ābeles nāvei 1967. gadā, bet kā sabiedriska organizācija turpināja savu darbību arī vēlāk. "Dziesmuvaras" sekcijas bija Austrālijā, Jaunzēlandē, Anglijā, Vācijā, Kanādā un citās valstīs, Austrālijā kādu laiku pastāvēja koris ar "Dziesmuvaras" vārdu. 1988. gadā ASV tika izveidots "Dziesmuvaras" Latviešu mūzikas fonds, līdz 2002. gadam iznāca "Dziesmuvaras" valdes izdevums "Dziesmuvaras Ziņas".
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1995. gadā aprakto karogu izraka un nogādāja Rīgas vēstures un kuģniecības muzejā, tomēr oriģinālais karogs bija ļoti satrupējis un nebija izliekams ekspozīcijā. Tā vietā trimdas dziesmuvarieši bija izgatavojuši jaunu vecā karoga kopiju, ko atveda uz Latviju. 2000. gadā Latvijā atjaunoja Dziesmuvaras biedrību un kori.
Simboli
Dziesmuvariešu cepurītes ir ar baltu virsu, kas nozīmē — daiļums, bet vara brūnā apmalīte — darbs. Saviešiem uz brūnās cepures apmales ir sudraba nozīmīte ar Latvijas Universitātes galvenās ēkas apveidu. Uzņemot par pilntiesīgu biedru, pasniedz arī krūšu nozīmi — stilizētas koklītes ar Universitātes apveidu. Dziesmuvaras pamattikumi ir Darbs, Draudzība un Daiļums. Darbs attīsta tā darītāju, darbs dod īsto dzīvesprieku. Daiļums ir saskaņa starp dzīvi un dziļāko personību. Noteicējs ir iekšējais daiļums. Draudzībā cilvēki mācās saprast katra savdabībā labāko, tāpat – novērst un piedot tā vājības.
Immanuels Taivans
Immanuels Taivans (1946) ir latviešu fiziologs, Latvijas Universitātes profesors (1998).
Dzīves gājums
Strādāja par zinātnisko līdzstrādnieku Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtā (1974-1976), bet drīz vien tika uzaicināts darboties RMI Plaušu ķirurģijas laboratorijā (1976-1991). Līdztekus piestrādāja Rīgas Ātrās Palīdzības stacijā (1974-1982). 1991. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora grādu pulmonoloģijas specialitātē, iecelts par Latvijas Medicīnas akadēmijas Plaušu fizioloģijas laboratorijas vadītāju (1991-1998).
1998. gadā viņš bija viens no pirmajiem Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesoriem, Patoloģijas katedras vadītājs. Līdztekus Paula Stradiņa Klīniskās universitātes slimnīcas funkcionālās diagnostikas nodaļas vadītājs (2002).
Jūels Lundkvists
Jūels Pērs Lundkvists (sv, dzimis ) ir Zviedrijas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2009. gada Lundkvists pārstāv Zviedrijas hokeja līgas komandu Frölunda HC. 2000. gada NHL draftā Lundkvistu ar kopējo 68. numuru trešajā kārtā izvēlējās Dalasas "Stars".
2000. gadā debitējis Elitserien līgas komandā Västra Frölunda HC. 2006. gadā pievienojies NHL komandai Dalasas "Stars", kur pavadījis trīs sezonas. Vēlāk atgriezies Frölunda komandā. Četras reizes kļuvis par Zviedrijas hokeja līgas uzvarētāju.
Lundkvists ir visvairāk spēļu aizvadījušais hokejists Zviedrijas hokeja līgā.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu 2006., 2013. un 2017. gada Pasaules čempionātā. Piedalījies pavisam septiņos Pasaules čempionātos un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Jūela dvīņu brālis Henriks Lundkvists arī bija hokejists.
Hjū Bonevils
Hjū Ričards Bonevils Viljamss (en; dzimis ) ir angļu teātra televīzijas un kino aktieris. Ieguva plašu atpazīstamība ar lomu televīzijas seriālā "Dauntonas abatija".
Rusteiki
Rusteiki ir daļēji izzudis ciems Krāslavas novada Kaplavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos, blakus pašvaldības ceļam Varnaviči — Rusteiki. Ietilpst īpaši aizsargājamajā dabas teritorijā Augšdaugavas aizsargājamo ainavu apvidū.
Uz austrumiem no ciema plūst Šaltupe, uz dienvidaustrumiem izvietojies Dubinkas ezers. Tuvākais ciems ir Varnaviči, kas atrodas 2 km uz dienvidiem, no tā pa valsts vietējo autoceļu (V633) Krāslava— Varnaviči—Robeždaugava tiek nodrošināts sabiedriskais transports autobusu maršrutā Krāslava — Varnaviči — Krāslava. Attālums līdz novada centram Krāslavai 18 km. Uz dienvidaustrumiem no ciema atrodas arheoloģijas pieminekļi — vietējas nozīmes Podvinku baznīcas kalns ar viduslaiku kapsētu un baznīcas vietu, kā arī valsts nozīmes Podvinku senkapi, kas liecina par senu apdzīvotību šajā apvidū.
Ziemeļsibīrijas zemiene
Zemiene stiepjas rietumu—austrumu virzienā 1400 km garumā no Jeņisejas rietumos līdz Oļeņokai austrumos. Dienvidos to norobežo Vidussibīrijas plakankalnes ziemeļu nogāze, ziemeļos — Birrangas kalni. Zemienes pamatā ir epihercīnā Hatangas ieplaka, kuras kristāliskais pamats atrodas 400—600 m dziļumā. Pamats klāts ar mezozoja un kvartāra irdenajiem iežiem. Zemienes reljefs noformējies kvartāra ledus laikmeta un jūras transgresijas ietekmē, kur pauguru grēdu virknes mijas ar plašiem akumulatīviem līdzenumiem. No derīgajiem izrakteņiem atrodamas akmeņogles, brūnogles, nafta un dabasgāze.
Galvenās zemienes upes ir Hatanga, kas novada lielāko daļu teritorijas ūdeņu, kā arī Pjasina, Verhņaja Taimira, Anabara, Oļeņoka. Daudz ezeru, lielākais no kuriem ir Taimiras ezers zemienes ziemeļu daļā.
Klimats ir subarktisks kontinentāls ar garu un aukstu ziemu (janvāra temperatūra no -30 °С ziemeļos līdz -37 °С austrumos) un vēsu vasaru (jūlija vidējā temperatūra 6 °С līdz 10 °С). Visa zemiene atrodas mūžīgā sasaluma zonā. Ainavā izplatīta pārsvarā tundra ziemeļos un mežatundra gar dienvidu malu.
Teritorija mazapdzīvota, vienīgās apdzīvotās vietas atrodas Hatangas ielejā.
Basketbols 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Basketbolā  tika sadalīti divi medaļu komplekti — vīriešu un sieviešu izlasēm. Sacensības notika no līdz. Vīriešu sacensībās piedalījās 12 izlases, savukārt sieviešu sacensībās — 8 izlases. Šī bija pirmā reize olimpisko spēļu vēsturē, kad bija atļauts piedalīties NBA profesionāļiem. Par čempioni kļuvusī ASV izlase tika nodēvēta par "sapņu komandu", 2010. gadā tā tika uzņemta Basketbola slavas zālē.
Ruma dienasgrāmata
"Ruma dienasgrāmata (en) ir 2011. gada ASV drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Brūss Robinsons. Galvenās lomas atveido Džonijs Deps, Ārons Ekharts, Maikls Rispoli, Embera Hērda, Ričards Dženkinss un Džovanni Ribisi. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā.
Amerikāņu žurnālists Pols Kemps 20. gadsimta 60. gados uzņemas ārštata darbu Puertoriko vietējā laikrakstā, tajā pašā laikā cenšoties atrast līdzsvaru starp salas kultūru un tajā dzīvojošajiem emigrantiem.
Lorupes iela (Jūrmala)
Lorupes iela ir iela Jūrmalā, Pumpuru apkaimē. Lorupes iela sākas krustojumā ar Gaujas ielu un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 45 metri. Lorupes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Žozefs Olivjē
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Olivjē bija viens no Jauktās komandas regbija komandas (Union des Sociétés Françaises) spēlētājiem, kuri olimpiskajā regbija turnīrā izcīnīja zelta medaļu.
No 1893. līdz 1901. gadam bija Stade Français komandas biedrs. 1894., 1895., 1987., un 1989. gadā palīdzēja komandai izcīnīts Francijas čempiona titulu.
Instituto Atlético Central Córdoba
Instituto Atlético Central Córdoba ir profesionāls Argentīnas sporta klubs no Kordovas. Klubs ir vislabāk pazīstams ar savu futbola komandu, kas piedalās Argentīnas pirmajā divīzijā.
Instituto tika dibināts 1918. gadā un tas savas mājas spēles aizvada Estadio Presidente Perón stadionā, kurā ir 26 535 skatītāju vietas. Klubā ir izauguši vairāki vēlāk pazīstami spēlētāji, kā Osvaldo Ardiless, Mario Kempess, Marselo Bjelsa un Paulo Divala.
Klubam ir arī pazīstama basketbola komanda, kas spēlē Argentīnas augstākajā līgā.
Reuge
Reuge (et, vro) ir lielciems (alevik) Igaunijas dienvidaustrumos, Veru apriņķī. Ciems ir Reuges pagasta centrs.
Heinrihs Andreass Konciuss
Heinrihs Andreass Konciuss (, dzimis 1708. gadā, miris 1792. vai 1795. gadā) bija vācu ērģeļbūvnieks, kurš lielu daļu no mūža darbojās Latvijā.
Dzimis Hallē, ērģeļu būvētāja ģimenē. Latvijā darbojās no 18. gadsimta sešdesmito gadu sākuma. Izgatavojis vai pārbūvējis ērģeles Rīgā (Jēkaba katedrālē, 1760–1763; remonts Domā, 1773-1776; Reformātu baznīcā, 1783), Liepājā (Svētās Trīsvienības katedrālē, 1779), Valmierā (Sīmaņa baznīcā, 1780) un Cēsīs (Jāna baznīcā, 1787). No Konciusa darbiem saglabājušies - daļa no stabulēm Svētās Trīsvienības katedrāles ērģelēs, kā arī Svētās Jēkaba katedrāles, Sīmaņa baznīcas un Trīsvienības katedrāles ērģeļu prospekti.
Reuge
Ģeogrāfija
Ciems atrodas Hānjas augstienes rietumu nogāzē, Reuges upes senlejas ziemeļdaļā, 14 kilometrus uz dienvidiem no apriņķa galvaspilsētas Veru. Augstums virs jūras līmeņa — 118 metri. Ciemata teritorijā atrodas Igaunijas dziļākais ezers — Reuges Lielezers (maksimālais dziļums 38 m); ciema tuvumā ir arī vēl 6 ezeri vienotā kaskādē, kas izveidojusies pēdējā apledojuma laika subglaciālā iegultnē: Valgjervs, Līnjervs, Kausjervs, Ratasjervs, Teugjervs un Kahrilajervs.
Roberts Prosinečki
Roberts Prosinečki (hr; dzimis ) ir horvātu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Horvātijas futbola izlases dalībnieks, spēlējis arī Dienvidslāvijas izlasē.
Reuge
Iedzīvotāji
Pēc 2011. gada tautas skaitīšanas datiem, ciemā dzīvoja 444 cilvēki, no tiem 437 (98,4 %) — igauņi.
Endotēlijs
Endotēlijs ir plāns slānis no plakanā epitēlija šūnām, kas izklāj asinsvadus un limfvadus. Šūnas, kas veido endotēliju, sauc par endoteliocītiem. Endoteliocīti izklāj visu asinsvadu sistēmu, sākot no sirds līdz pat mazākajiem kapilāriem. Šīm šūnām piemīt unikālas funkcijas, piemēram, šķidrumu filtrācija - nieru glomerulos, asinsvadu tonusa uzturēšana, hemostāze, neitrofilu piesaiste u.c. Endotēliju, kas izklāj iekšējo virsmu sirdij, sauc par endokardu.
Uzbūve
Endoteliocīti ir izstieptas poligonālas šūnas ar robotām malām. Tas ir iegarenas un plānas šūnas, to gareniskā ass sakrīt ar asins plūsmas virzienu. Endoteliocīti ir ļoti saplacināti, lai maksimāli atvieglotu gāzu difūziju un citu vielu transportu. To biezums visā virsmā nav vienmērīgs – kodola apvidū ir ap 2-3 mikrometri, bet perifērijā 0,2 mikrometri.
Caurlaidība
Starp endoteliocītiem ir blīvie kontakti jeb slēgjūgles, spraugjūgles (nexus) un desmosomas. Turklāt endoteliocīti nav vienveidīgi -  dažādu orgānu kapilāros, artērijās un vēnās līdz ar to arī jūgles izvietojums ir specifisks vietai, kur atrodas kapilārs(endoteliocīti). Piemēram, centrālajā nervu sistēmā ir vajadzīgs novērst kaitīgo vielu nonākšanu smadzenēs, tāpēc tur ir īpaši necaurlaidīga hematoencefaliskā barjera, ko veido endoteliocīti kopā ar astrocītu pēdām un bazālo membrānu starp tiem. Tur endoteliocīti novērš paracelulāro transportu un visā perimetrā veido slēgjūgles – tie ir kapilāri ar nepārtraukto endotēliju.
Tur, kur ir vajadzīga atvieglota vielu plūsma, piemēram, sarkanajās kaulu smadzenēs un aknās, slēgjūgles neveido nepārtraukto slāni starp endoteliocītiem, tieši otrādi, ir vietas, kur nav slēgjūgļu un veidojas spraudziņas. Tā tas ir sinusveida kapilāros. Slēgjūgļu var būt arī mazākā skaitā, lai kapilāri nebūtu tik necaurlaidīgi. Slēgjūgles nodrošina cietu kontaktu starp šūnu virsmām. Tas izslēdz transportu caur šūnstarpu jeb tā saukto paracelulāro transportu, tādējādi atliek tikai transcelulārais transports caur šūnu.
Roberts Prosinečki
Futbolista karjera
Karjeru sāka Zagrebas "Dinamo". Vēlāk pārstāvēja Belgradas "Crvena Zvezda" un šī kluba sastāvā 1991. gadā kļuva par Eiropas kausa ieguvēju. Karjeras turpinājumā pārstāvēja Spānijas klubus Real Madrid, Oviedo, Barcelona un Sevilla. Prosinečki ir spēlējis arī Beļģijas klubā Ljēžas "Standard" un Anglijas Pirmās divīzijas klubā Portsmouth. Karjeru noslēdza 2005. gadā Horvātijas zemāko līgu klubā Savski Marof.
Prosinečki ir nospēlējis 15 spēles Dienvidslāvijas futbola izlasē un guvis četrus vārtus, tās sastāvā piedalījies 1990. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Horvātijas izlases sastāvā piedalījies 1996. gada Eiropas čempionātā un divos FIFA Pasaules kausa finālturnīros (1998, 2002). 1998. gada Pasaules kausā guva divus vārtus un palīdzēja izlasei izcīnīt 3. vietu. Karjeru izlasē noslēdza 2002. gadā. Horvātijas izlases rindās nospēlējis 49 spēles un guvis desmit vārtus.
Trenera karjera
No 2006. līdz 2010. gadam strādāja Horvātijas izlases treneru korpusā kā asistents. 2010. gadā kļuva par Belgradas "Crvena Zvezda" galveno treneri. Šaja amatā nostrādāja līdz 2012. gada augustam. Vēlāk vadīja Turcijas klubu Kayserispor. No 2014. līdz 2017. gadam bija Azerbaidžānas futbola izlases galvenais treneris. 2018. gada janvārī tika apstiprināts par Bosnijas un Hercegovinas izlases galveno treneri. Prosinečki vadībā izlase uzvarēja savā UEFA Nāciju līgas B līmeņa grupā, taču vēlāk nespēja pa tiešo kvalificēies 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīram. 2019. gada 27. novembrī pēc abpusējas vienošanās atstāja Bosnijas un Hercegovinas izlases galvenā trenera amatu. Tā paša gada decembrī Prosinečki atgriezās Turcijas kluba Kayserispor treneru korpusa vadībā.
Spēlētāja karjera
Red Star Belgrade
Real Madrid
Dinamo Zagreb
Olimpija Ljubljana
Individuālie sasniegumi
Reuge
Iedzīvotāji
Reuges ciemata iedzīvotāju skaits :
Vēsture
1563. gada rakstītajos avotos ir minēta Revgu muiža, kā arī Revvas muiža un Revvas ciems, 1585. gadā minēta Revga, 1587. gadā — Reuk Moiza, 1613. gadā — Reuda, Renda, 1627. gadā — Raugk Kuella.
Reuges ciems 19. gadsimta beigās veidojās luterāņu baznīcas tuvumā. Pirmo reizi rakstītos avotos baznīca minēta 1613. gadā, taču, visticamāk, tā sākotnēji celta pirms Livonijas kara, un pašreizējā mūra ēka celta 1729.-1730. gadā šīs Ziemeļu karā nopostītās baznīcas vietā. Tās iekšienes rekonstrukcija tika veikta 1860. gadā. Altārglezna "Kristus pie krusta" tapusi pēc 1854. gada. Ērģeles izgatavoja brāļi Krīsi 1929. gadā; tajās ir 31 reģistrs, 8 manuāļi, 2147 caurules.
Saglabājusies skolas ēka, kas tika uzcelta 1883. gadā tikai četru mēnešu laikā. Pirmā draudzes skola Reugē tika dibināta jau 1688. gadā, bet kara un bada gados tās darbība tika apturēta. Draudzes skola savu pastāvīgo darbu sāka 1846. gadā (ar vācu mācību valodu).
Reuges teritorijā atrodas sena apmetne, kas tikusi izmantota no 1. tūkstošgades vidus līdz 11. gadsimtam. Tai bija pagalms 850 m2 platībā, kultūrslāņa biezums 0,25—1 metrs. Uz austrumiem no apmetnes atrodas dzelzs laikmeta apmetne, tās platība ir 7000 m2, kultūrslāņa biezums 0,2—0,6 metri.
Reuges ciems kā padomju administratīva vienība, kas pēc funkcijām un izmēriem līdzīga pagastam, tika izveidots 1977. gadā no Ala-Reuges ciemata, kas kļuva par tā kodolu, no lielākās daļas Mē-Reuges ciemata ziemeļaustrumos un Reuges ciemata rietumos. Kopš 1977. gada ciema robežas ietvēra arī bijušos ciematus Ēbikuoru dienvidaustrumos un Vanakūste dienvidos.
Ievērojamas vietas
Viens no galvenajiem ciemata apskates objektiem ir vietējā daba, apkārtējās ielejas un ezeri. Hānjas augstienes ziemeļrietumos atrodas Reuges ezeru ainavu rezervāts; tā garums ir 10 kilometri, platums 1 kilometrs, platība 1210 hektāri. No Pesapū skatu torņa, kas atrodas netālu no Reuges tūrisma centra, sākas pārgājienu taka, kas ved cauri Hinni kanjonam (Igaunijas dziļākajam smilšakmens kanjonam).
Ļoti gleznains ir lūzums Reuges senlejā — Ēbikuorā (garums 300 metri, dziļums 15 metri, tulkojumā no igauņu valodas — Lakstīgalu ieleja), kur aug daudz ievu un kur pavasarī un vasaras sākumā dzied lakstīgalas. Gar Lakstīgalu ielejas malām atsegtas morēnas, zem 90 centimetrus biezas zilā māla kārtas šeit slēpjas vidēji 1,2 metrus biezs dolomīta slānis.
Roberts Prosinečki
Trenera karjera
Red Star Belgrade
Reuge
Ievērojamas vietas
Ciema teritorijā atrodas bijušās Reuges muižas parks; tā platība ir 6,6 hektāri, atrodas valsts aizsardzībā (pati muiža ir nopostīta).
Ēbikuoras Ūdensdarbnīcu muzejs darbojas Ēbiku. Hidrauliskā darbnīca celta 20. gadsimta sākumā un izmantoja vietējo ūdens spēku, ar kuru tika darbinātas mašīnas un darbojās elektrību radošā turbīna. Padomju laikos šī darbība tika pārtraukta, taču, pateicoties uzņēmīgajiem vietējiem iedzīvotājiem un ES Reģionālajam fondam, hidrocehs tika atjaunots sākotnējā formā. Papildus tam ēkas otrajā stāvā tika atvērta ekspozīcija, kas sastāv no seniem sadzīves priekšmetiem un vēsturisku fotogrāfiju, avīžu un citu materiālu kopijām.
Piemineklis par godu divsimt Brīvības cīņās kritušajiem atklāts 1926. gadā, uzspridzināts 1945. gadā, turpat netālu aprakta bronzas karavīra figūra un pieminekļa pamatne. Pēc kāda laika vietējais mākslinieks Aksels Olmans kopā ar Augustu Kirhu un Osvaldu Kimasku statuju pārcēla uz savām mājām. Atjaunotais piemineklis tika atkārtoti atklāts 1988. gada rudenī. Bronzas figūra ir 2,28 metrus augsta un sver 320 kilogramus. Piemineklis ir iekļauts Igaunijas Valsts kultūras pieminekļu reģistrā.
Piemineklis "Igauņu māte" tika atklāts 2010. gada 26. jūnijā. Piemineklis izgatavots no pelēkā granīta, kas atvests no Udmurtijas, tā augstums ir 3,6 metri, svars — gandrīz 6 tonnas; izmaksas sastādīja gandrīz 1,7 miljonus kronu, no kurām aptuveni 60% sedza sabiedrības un dažādu institūciju ziedojumi.
Spridzāns
Spridzāns var būt:
Bilingsa
Bilingsa (en, krovu: Ammalapáshkuua, čajenu: É'êxováhtóva — 'kokzāģētava' ) ir pilsēta Montānā, ASV. Ar vairāk nekā 117 tūkstošiem iedzīvotāju šī ir štata lielākā pilsēta.
Bilingsa ir Jeloustounas apgabala pārvaldes centrs, šī ir vienīgā pilsēta štatā, kuras iedzīvotāju skaits pārsniedz 100 tūkstošus. Tā 1882. gada martā tika dibināta kā dzelzceļa pilsēta. Mūsdienās tas ir nozīmīgākais tirdzniecības un loģistikas centrs lielākajā daļā Montānas štata, kā arī Vaiomingas štata ziemeļu un Ziemeļdakotas un Dienviddakotas štatu rietumu daļā.
Sadraudzības pilsētas
Bilingsas sadraudzības pilsētas ir:
Spārns
Spārns ir dzīvnieku, lielākoties, putnu un kukaiņu, augšējais brīvais loceklis. Parasti dzīvniekam ir divi spārni, kas tiek izmantoti lidošanai, bet ir sastopami arī nelidojoši dzīvnieki ar spārniem un kukaiņi ar vairāk spārniem. Par spārnu sauc arī lidmašīnas sastāvdaļu, kas veicina aerodinamisko spēku un automašīnas virsbūves detaļu, kas pārsedz no augšas riteņus. Attālumu no spārna viena gala līdz otram sauc par spārnu plētumu.
Otrie Vucāni
Otrie Vucāni ir ciems Aizkalnes pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 217 km attālumā no Rīgas.
Čelekena
Čelekena (tk) ir pussala Kaspijas jūras dienvidaustrumos. Administratīvi ietilpst Turkmenistānas Balkana vilajetā. Ziemeļos pussalu apskalo Turkmenbaši līcis, dienvidos — Turkmēņu līcis. Pussalas teritoriju aizņem tuksnesis, augstākais punkts ir Čokraks 92 m vjl. Pussalas ziemeļu piekrasti un Ziemeļu Čelekenas līci aizņem Hazaras rezervāts. Pussalā un tās piekrastē tiek iegūta nafta un ozokerīts. Lielākā pussalas apdzīvotā vieta ir Hazara rietumu krastā.
Līdz 1930. gadiem Čelekena bija sala Kaspijas jūrā, bet ūdens līmeņa pazemināšanās dēļ 1937. gadā tā savienojās ar kontinenta krastu.
Spānijas eiro monētas
Spānijas eiro monētas ir eiro monētas, kuras izdevusi Spānija.
2 eiro apgrozības piemiņas monētas
Spānija 2 eiro piemiņas monētas izdod kopš 2005. gada. Kopš 2010. gada Spānija izdod UNESCO Pasaules mantojuma objektiem Spānijā veltītu monētu sēriju, kas varētu turpināties līdz 2050. gadam.
Bez šīs sērijas Spānija ir izdevusi trīs Eiropas ekonomiskajai vienotībai veltītas monētas, kuras izdeva visas eirozonas valstis kopā un romāna "Dons Kihots" pirmizdevuma 400. gadadienai veltītu monētu 2005. gadā. Turklāt Spānija ir izdevusi vairākas zelta un sudraba piemiņas monētas, kas nav paredzētas apgrozībai.
Īpašas iezīmes
Uz Spānijas monētām ir kaltuves zīme — M burts ar kroni virs tā, kas ir Spānijas Nacionālās naudas un pastmarku fabrikas logo.
Džordans Grīnvejs
Džordans Grīnvejs (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2018. gada Grīnvejs pārstāv NHL komandu Minesotas "Wild". 2015. gada NHL draftā Grīnveju ar kopējo 50. numuru otrajā kārtā izvēlējās Minesotas "Wild".
Minesotas "Wild" komandā debitējis 2018. gadā.
ASV hokeja izlases sastāvā piedalījies 2017. gada Pasaules čempionātā un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Grīnvejs ir pirmais afroamerikāņu hokejists, kurš ASV izlases sastāvā ir piedalījies olimpiskajās spēlēs.
Johans Kristofs Frīdrihs Bahs
Johans Kristofs Frīdrihs Bahs (, saukts arī par Bikeburgas Bahu; dzimis, miris ) bija vācu komponists. Johans Kristofs Frīdrihs bija komponista Johana Sebastiāna Baha un viņa otrās sievas Annas Magdalēnas dēls.
Dzimis Leipcigā, mūziku esot mācījis tēvs. Gāja Leipcigas Toma skolā (Thomasschule zu Leipzig). 1750. gadā Šaumburgas-Lipes grāfs Vilhelms uzaicināja par klavesīnistu uz galmu Bikeburgā. 1759. gadā tika iecelts par koncertmeistaru. Bikeburgā sadarbojies ar Herderu. Tā kā grāfam patika itāļu mūzika, kompozīcijās tam piemērojās. Daļa Johana Kristofa Frīdriha Baha kompozīciju gājušas bojā Otrā pasaules kara laikā.
Sliktie vārdi
"Sliktie vārdi" (en) ir 2013. gada komēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un galveno lomu atveidotājiem ir Džeisons Beitmens. Citas lomas atveido Ketrīna Hāna, Rohans Čandrs, Bens Falkons, Filips Beikers Hols un Elisona Džennija. Filmas pirmizrāde notika Toronto Starptautiskais kinofestivālā.
40 gadus vecais Gajs Trilbijs, kurš nepabeidza astoto klasi, atrod nepilnības nacionālā burtošanas čempionāta nolikumā un izdomā čempionātā piedalīties.
Dzīves telpa Austrumos
Dzīves telpa Austrumos (de) bija vācu koloniālisma ideja, kas paredzēja vācu un pārējo ģermāņu (Herrenvolk) apdzīvojamo zemju paplašināšanu uz Vidus- un Austrumeiropā dzīvojošo tautu rēķina.
To 1890. gados Vācijas Impērijas valdnieka Vilhelma II Hoencollerna valdīšanas laikā radīja nacionālistu kustība, bet 1933. gada 3. februārī neoficiālā uzrunā Vācijas armijas augstākajiem virsniekiem kā Trešā reiha ārpolitikas pamatmērķi nosauca par kancleru pirms četrām dienām ieceltais Ādolfs Hitlers. Ideja nodrošināja ideoloģisko pamatu SS reihfīrera Heinriha Himlera vēlākajam ģenerālplānam "Ost" ("Austrumi"), kas paredzēja slāvu un citu "rasiski mazvērīgo" iedzīvotāju (Untermenschen) iznīcināšanu vai izvešanu aiz Urāliem, bet pārējo iedzīvotāju pārvācošanu un saimniecisko ekspluatāciju. Latviešu gadījumā iznīcināt vai deportēt bija paredzēts vairāk nekā pusi tautas, tostarp pilnīgi visus latgaliešus.
Magone
Magone var būt:
Lubānas iela (Jūrmala)
Lubānas iela ir iela Jūrmalā, Jaundubultu apkaimē. Lubānas iela sākas krustojumā ar Kr. Valdemāra ielu un beidzas pie dzelzceļa. Kopējais ielas garums ir 85 metri, tai nav seguma. Lubānas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Scenārijs
Scenārijs ir dramaturģijas darbs, kas ir sarakstīts filmu, datorspēļu vai televīzijas seriāla nolūkiem. Tipiski viena scenārija A4 lappuse sevī ietver vienu minūti garu saturu un teksta burtveidols ir Courier. Atšķirībā no citiem dramaturģijas darbiem, scenārija ainas sevī ietver:
Scenāriji var būt oriģināli darbi vai citu daiļdarbu adaptējumi.
Zilā acs
Zilā acs (sq, el) ir avots un dabas fenomens, kas atrodas netālu no Mezopotamas ciema Vļoras apgabalā, Albānijā. Populārs tūrisma objekts. Avota dzidrais, gaiši zilais ūdens ceļas no vairāk nekā 50 metrus dziļa baseina. Nirēji ir nolaidušies tikai 50 metru dziļumā, jo lielās straumes dēļ nav iespējams ienirt dziļāk.
Šis avots ir Bistricas upes izteka, kas pēc 25 km ietek Jonijas jūrā dienvidos no Sarandas.
Otrie Zukuliški
Otrie Zukuliški ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
Piejūras klimats (filma)
"Piejūras klimats" ir 1974. gadā Rīgas Kinostudijā daļēji uzņemta mākslas filma, kas cenzūras dēļ palika nepabeigta. Filmas režisors ir Rolands Kalniņš.
1992. gadā studija "Trīs" restaurēja filmas režisora versiju. 2017. gada 29. jūlija vakarā filmas palikušās un samontētās ainas demonstrēja festivāla RojaL noslēgumā Rojas pludmalē.
Vēsture
Kad 1974. gada vasarā iesāktās filmas materiālu atrādīja PSRS Valsts Kinematogrāfijas komitejā Maskavā, tika pavēlēts mainīt tās stilistiku. Režisora izvēlēta spilgtais, nosacītais un nepārprotami ironiskais stils pēc padomju funkcionāru domām nederēja stāstam par gāzes kantora brigādi. 1974. gada otrajā pusgadā turpinās darbs pie iespējamām izmaiņām, lauzta deguna dēļ nomainīja galvenās lomas atveidotāju Ivaru Kalniņu, taču gada pēdējās dienās tika izdota pavēle par "Piejūras klimata" uzņemšanas pārtraukšanu un izdevumu norakstīšanu zaudējumos. No uzņemtā materiāla saglabājās 870 m lentes (apmēram 20 minūtes) – gan melnais materiāls, gan kino proves, kas 1992. gadā tika apvienotas īsfilmā, pierādot, ka "Piejūras klimats" varēja kļūt par vienu no oriģinālākajiem Latvijas kino darbiem. 2015. gadā Olafs Zellis savu scenāriju pārstrādāja stāstā "Piejūras klimats".
Sižets
Stāsts ir par trīs jauniešiem — Ēriku Riekstiņu (spēlē Ivars Kalniņš), Hariju Ozolu (Dzintars Veits) un Gunti Ruģēnu (Pēteris Liepiņš), kuri strādā Gāzes pārvaldē, tomēr prāts viņiem vairāk nesas uz izklaidēm. Pludmalē Ēriks, uzdodoties par apavu fabrikas galveno inženieri, iepazīstas ar skaistu meiteni Dainu (Regīna Razuma), kura, kā izrādās, ir gāzes kantora jaunā inženiere. Vēlāk Ēriks un Daina satiekas amatierteātra izrādē, atveidojot Kleopatras un Antonija lomu.
Lomās
Dzintars Veits, Pēteris Liepiņš, Ivars Kalniņš, Svetlana Bless, Helga Dancberga, Uldis Dumpis, Edgars Liepiņš, Arnolds Liniņš, Miervaldis Ozoliņš, Elza Radziņa, Regīna Razuma, Velta Straume, Juris Strenga, Rolands Zagorskis, Anda Zaice, Ansis Epners, Uldis Pauzers, Eižens Ivanovs, Broņa Braškīte, Genoveva Skangale, Līga Liepiņa, Mirdza Martinsone.
Ēriks Lesers
Viņa vectēvs Aksels Lesers ir bijis distanču slēpotājs, piedalījies trīs olimpiskajās spēlēs.
Karjera
2009. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguvis bronzas medaļu individuālajā distancē un zeltu stafetes komandas sastāvā. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2010. gada martā Kontiolahti.
Pasaules čempionātā pirmoreiz piedalījās 2013. gadā Nove Mesto, izcīnot bronzu stafetē. 2015. gada Pasaules čempionātā Kontiolahti kļuva par pasaules čempionu iedzīšanā un stafetē. 2016. gadā ieguvis sudraba medaļu stafetē. 2020. gada Pasaules čempionātā Antholcā izcīnīja sudraba medaļu jauktajā pāru (1+1) stafetē kopā ar Francisku Preisu un bronzu stafetē vīriešiem.
Piedalījies trīs ziemas olimpiskajās spēlēs. 2014. gadā Sočos izcīnīja divas sudraba medaļas — 20 kilometru individuālajā distancē un stafetē. 2018. gadā Phjončhanā kļuva par bronzas medaļas ieguvēju stafetē.
Pēc 2021.—2022. gada sezonas noslēdza biatlonista karjeru.
Juris Jansons (fiziķis)
Juris Jansons ( Rīga — Latvija) bija padomju un Latvijas fiziķis, Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis, Dr. habil. sc. ing.
No 1993. līdz 2011. gadam bijis Polimēru mehānikas institūta direktors, no 2001. līdz 2004. gadam — Latvijas Zinātnes padomes priekšsēdētājs, viceprezidents. No 2004. līdz 2016. gadam vadījis Fizikas un tehnisko zinātņu nodaļu, no 2011. līdz 2016. gadam — PMI Zinātnisko padomi.
Aleksandrs Faramons
Aleksandrs Faramons (fr; dzimis, miris ) bija franču regbists, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
No 1894. līdz 1900. gadam viņš spēlēja komandā Racing Club de France, bet no 1900. līdz 1907. gadam Stade Français komandā.
Parka iela (Rīga)
Parka iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Berģu apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Brīvības gatvi un beidzas krustojumā ar Saulcerītes ielu. Kopējais ielas garums ir 82 metri, tā ir viena no īsakajām apkaimes ielām, klāta ar asfalta segumu. Izveidota 1974. gadā un kopš tiem laikiem ielas nosaukums netika mainīts. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Parka iela ir savienota ar šādām ielām:
Club Atlético Lanús
Club Atlético Lanús ir profesionāls Argentīnas sporta klubs no Lanusas apgabala, Buenosairesas aglomerācijā. Klubs ir vislabāk pazīstams ar savu futbola komandu, kas piedalās Argentīnas pirmajā divīzijā.
Lanús ir dibināts 1915. gadā un tas savas mājas spēles aizvada Estadio Ciudad de Lanús – Néstor Díaz Pérez stadionā, kurā ir 47 027 skatītāju vietas. Klubs savā vēsturē ir izcīnījis divus Argentīnas čempionu titulus, kā arī starptautiskā līmenī klubam ir viens Copa CONMEBOL un viens Copa Sudamericana kauss.
Klubam ir komandas arī šādos sporta veidos: boksā, basketbolā, vieglatlētikā, vingrošanā, cīņas mākslā, rokasbumbā, lauka hokejā, skrituļslidošanā, peldēšanā, tenisā, volejbolā un svarcelšanā.
Novoseļci
Novoseļci ir daļēji izzudis ciems Krāslavas novada Kaplavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos, blakus pašvaldības ceļam Varnaviči—Novoseļci. Ietilpst īpaši aizsargājamajā dabas teritorijā Augšdaugavas aizsargājamo ainavu apvidū.
Ziemeļaustrumos no ciema izvietojies Kaudzīšu ezers, no kura iztek Varnaviču strauts, kas ietek Daugavā, bet rietumos un ziemeļos ir Daugavas loks. Tuvākie ciemi ir Varnaviči, 2,2 km rietumos, Rusteiki, 3,6 km ziemeļrietumos, Gaspari, 3,6 km dienvidos. Attālums līdz novada centram Krāslavai 18,2 km.
No Varnavičiem pa valsts vietējo autoceļu (V633) Krāslava—Varnaviči—Robeždaugava tiek nodrošināts sabiedriskais transports autobusu maršrutā Krāslava—Varnaviči—Krāslava. Uz ziemeļrietumiem no ciema atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis — Daugaviešu senkapi, kas liecina par senu apdzīvotību šajā apvidū.
Isašars Falkensons Bērs
Isašars Falkensons Bērs (, dzimis 1746. gadā, miris 1817. gadā) bija Lietuvā dzimis ebreju izcelsmes dzejnieks un ārsts. Tiek uzskatīts par pirmo vācvalodīgo ebreju dzejnieku. Kādu laiku bija tirgotājs Aizputē, no 1768. līdz 1773. gadam mācījās medicīnu dažādās vācu universitātēs. Berlīnē iepazinās ar Mozesu Mendelsonu. 1772. gadā Jelgavā un Leipcigā anonīmi publicēja krājumu "Polijas ebreja dzejas", kuru veltīja Piltenes apgabala landrātam Frīdriham Ēvaldam fon Firksam.
No 1773. līdz 1775. gadam strādāja par ārstu Aizputē, vēlāk Mogiļevā, Sanktpēteburgā, Kamjanecā-Podiļskā, kur miris. 1781. gadā kā Gabriels Grigorjevičs pārgāja pareizticībā. Pārvaldīja jidišu, vācu, franču, krievu un latīņu valodas.