cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ābece
Latviešu ābeces vēsture
Pirmās latviešu ābeces 17. gadsimta beigās izdeva vācu mācītāji, lai audzinātu latviešus reliģiskā garā un pakļāvīgus muižniekiem. No 1680. gada līdz 1700. gadam vien vairākās Rīgas tipogrāfijās tika izlaisti seši ābeču izdevumi. 1683. gadā iespiestā ābece uzskatāma par vecāko atrasto latviešu ābeci. Tā atbilst 1660. gadā Zviedrijā izdotajai ābecei. Vēlāk grāmatu „Jaunā ABC un lasīšanas mācība” 1782. gadā sarakstīja arī Vecais Stenders, pēc pieciem gadiem viņš sarakstīja pirmo ilustrēto latviešu ābeci. Dažās no 18. un 19. gadsimtā izdotajām ābecēm iekšā bija arī reizrēķins.
Vecākās ābeces bija sastādītas pēc burtošanas (boksterēšanas) metodes, bērni mācījās lasīt savienojot burtu nosaukumus zilbēs un vārdos (piemēram, vārdu „sala” burtoja: es-a=sa; el-a=la; sa-la). Tas bija sarežģīts apmācības process.
1844. gadā Andrejs Spāģis izdeva pirmo ābeci „Bērnu prieks”, kas bija sastādīta pēc skaņu metodes. Apguvuši skaņas, bērni burtus savienoja zilbēs un zilbes vārdos (piemēram, vārdu „sala” mācījās: s..a..=sa; l..a..=la; sala)
Aizkraukles iela (Jūrmala)
Aizkraukles iela ir iela Jūrmalā, Majoru apkaimē. Aizkraukles iela sākas krustojumā ar Turaidas ielu un beidzas pie Dzintaru mežaparka. Kopējais ielas garums ir 155 metri, tā ir klāta ar asfaltbetona segumu. Aizkraukles ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Huankarlosa I
Huankarlosa I (es) ir Spānijas vasaras polārstacija Antarktikā. Izvietojusies Livingstona salas dienvidu piekrastē Hērda pussalā Sautbeja krastā Dienvidšetlendas salās. Stacija izveidota 1988. gada 8. janvārī kā pirmā Spānijas pētniecības bāze Antarktikā, nosaukta par godu Spānijas karalim Huanam Karlosam I. Stacijas kopējā telpu platība ir 2150 m², tajā vienlaicīgi var uzturēties līdz 50 personām. Tā funkcionē tikai polārajās vasarās no novembra līdz martam. Pie stacijas pieder arī Baijersas lauka nometne Livingstona salas rietumos. Galvenās pētniecības jomas ir glacioloģija, meteoroloģija, bioloģija, tās koordinē Spānijas Nacionālā Antarktīdas izpētes programma (Programa Nacional de Investigación en la Antártida; PNIA).
Elga Īgenberga
Dzīvesgājums
Dzimusi 1921. gada 10. februārī Jelgavā. Mācījās Jelgavas 2. ģimnāzijā, pēc Otrā pasaules kara beigām līdz 1949. gadam studēja Latvijas Konservatorijā klavierspēli pie profesora Valērija Zosta un kompozīciju pie Lūcijas Garūtas. Strādāja par muzikālās daļas vadītāju Jelgavas teātrī, koncertmeistari konservatorijā un radio.
Popularitāti ieguva ar estrādes dziesmām „Rīgas bulvāri” (1956) un „Cauri pilsētai” (1960). 1963. gadā Operetes teātrī iestudēja viņas opereti „Annele” par studentu dzīvi. 1971. gadā Īgenbergu uzņēma Latvijas Komponistu savienībā. 1974. gadā sadarbībā ar aktrisi Veru Singajevsku skaņuplatē tika ierakstītas viņas dziesmas bērniem ar Jāzepa Osmaņa un Laimoņa Vāczemnieka tekstiem. Līdz 1988. gadam turpināja strādāt kā klavieru improvizāciju atskaņotāja Rīgas radio rīta rosmes raidījumos.
Mirusi 2003. gada 28. novembrī
Skaidrīte (nozīmju atdalīšana)
Skaidrīte var būt:
Zimbabves administratīvais iedalījums
Zimbabves administratīvo iedalījumu veido 8 provinces un 2 pilsētas. Pilsētām ir provinču statuss. Provinces un pilsētas sīkāk iedalītas 59 distriktos, kas savukārt sīkāk iedalās 1200 daļās.
Melpomene
Melpomene sengrieķu mitoloģijā ir viena no deviņām mūzām, traģēdijas aizbildne; skatuves mākslas simbols. Viņas vārdā nosaukts asteroīds 18 Melpomene.
Haleja
Haleja (en, Station Z) ir Apvienotās Karalistes polārstacija Antarktīdā. Izvietojusies uz Branta šelfa ledāja Kotsu Zemē ap 18 km no tuvākās tā frontes pie Vedela jūras. Stacijas primārās zinātniskās aktivitātes saistāmas ar Zemes atmosfēras izpēti un mērījumi Halejas stacijā noveda pie ozona cauruma atklāšanas 1985. gadā.
Vēsture
Vedella jūras dienvidu daļa bija viens no sektoriem, kurā Starptautiskā ģeofizikas gada programmas ietvaros bija nepieciešams ierīkot pētniecības staciju novērojumu veikšanai. Tā kā šī teritorija ietilpst Folklenda Salām piederīgajā Britu Antarktiskajā teritorijā, Apvienotā Karaliste apņēmās ierīkot šajā reģionā savu staciju. Karaliskā biedrība bija Starptautiskās zinātnisko apvienību komitejas nacionālais loceklis un kopīgi ar Folklenda Salu Teritoriju dienestu bija atbildīga par bāzes ierīkošanu.
Karaliskās Biedrības bāze (Halibeja I)
Pētniecības staciju uz Branta šelfa ledāja ierīkoja 1956. gada 6. janvārī. Tas bija tālākais dienvidu punkts, ko Vedella jūras austrumu piekrastē tajā sezonā spēja sasniegt ekspedīcijas kuģis Tottan. Nelielais līcis pie šelfa ledāja frontes tika nosaukts par godu britu astronomam Edmondam Halejam un bāze tika saukta vai nu par Karaliskās Biedrības bāzi (Royal Society Base) vai Haleja līča bāzi (Halibeju; Halley Bay Base). Bāzes galvenais korpuss bija barakas tipa koka ēka ar slīpu jumtu. 1959. gadā, pēc Starptautiskā ģeofizikas gada programmas beigām, stacija tika nodota Folklenda Salu Teritoriju dienestam. Gada vidējais akumulēto sniega nokrišņu daudzums polārstacijas apkaimē ir 1,2 m un vecā stacijas ēka bija ieputināta zem dziļas sniega kārtas, kādēļ virs vecās stacijas ēkas 1961. gadā tika uzbūvēts jauns korpuss un suņu stallis, bet 1964. gadā — jauns ofisa korpuss. Pirmā stacija tika pamesta 1968. gadā pēc Halibejas II izbūves. Pēdējo reizi apmeklēta 1978. gadā, pēdējoreiz redzēta ledāja frontē 1980. gadā.
Halibeja II
Otrā pētniecības stacija uz Branta šelfa ledāja Halibeja II tika izbūvēta 1967. gada janvārī un martā, bet funkcionēt kā ekspedīcijas pamatstacija tā sāka 1968. gada sākumā. Stacija sastāvēja no vairākām ar tērauda jumta konstrukcijām pastiprinātām barakām, kas bija savā starpā savienotas ar tuneli. Stacija funkcionēja līdz 1973. gadam; pēdējo reizi apmeklēta 1985. gadā.
Halibeja / Haleja III
Trešā stacija tika izbūvēta 1973. gada sākumā un izvietojās gofrēta tērauda cauruļu iekšpusē, kurās savukārt bija izvietotas stacijas barakas. 1977. gada 15. augustā stacija oficiāli tika pārdēvēta par Haleju, jo Haleja līcis, kura vārdā līdz šim saucās stacija, šelfa ledāja pārvietošanās procesā bija izzudis. Stacija darbojās līdz 1983. gadam, pēdējoreiz redzēta un apmeklēta 1994. gadā no ledāja frontes puses, kur tā atradusies tikai 6 pēdas no jūras līmeņa.
Haleja IV
Ceturtā stacija tika ierīkota 1983. gada 2. janvārī. Tā bija veidota no divstāvu moduļveida ēkām, kas izvietotas ar saplākšņa paneļiem apšūtu 9 m diametra tuneļu iekšienē. Pretēji gaidītajam, jaunais inženiertehniskais risinājums bija neveiksmīgs, jo garenvērpes rezultātā tuneļa korpusā veidojās šķirbas, pa kurām spiedās iekšā sniega un firna masa, kā arī radās ievērojami siltuma zudumi. Stacija slēgta 1992. gada 19. februārī.
Haleja V
Piektās stacijas izbūve tika sākta 1989. gada janvārī un ekspluatācijā tā tika nodota 1992. gada 19. februārī. Atšķirībā no visām iepriekšējam stacijām, kas tika būvētas uz ledāja virsmas ar aprēķinu, ka vēlāk tiks ieputinātas, Haleja V tika būvēta virs ledāja uz platformām, kas balstījās uz pagarināmiem balstiem. Stacija līdz 2006. gadam katru sezonu tika piepacelta, lai kompensētu zem stacijas saputinātā sniega līmeni. Piekto staciju paredzēts ekspluatēt līdz 2012. gada sezonai (kopā 20 gadus — divas reizes ilgāk, kā jebkura no iepriekšējām stacijām), kad to nomainīs sestā stacija.
Haleja VI
Sestās stacijas būvniecība tika uzsākta 2006. gadā. Stacija tiek būvēta pēc unikālas koncepcijas, kas paredz tās moduļveida konstrukciju, kur katrs no astoņiem moduļiem novietos uz ar sliecēm aprīkotiem paceļamiem balstiem, kas ļauj kā piepacelt stacijas moduļus, ta arī visu staciju periodiski pārvietot uz jaunu vietu, tādējādi to pasargājot no sniega akumulēšanās. Stacijas moduļi tika uzbūvēta Keiptaunā, Dienvidāfrika un izjauktā veidā ar kuģi nogādāti Antarktīdā, kur samontēti. Staciju ekspluatācijā oficiāli pieņemta 2013. gada 5. februārī.
Vide
Halejas polārstacija ir izvietota uz šelfa ledāja, kas gadā pārvietojas ziemeļrietumu—rietumu virzienā par aptuveni 700 m. Vasaras vidējā temperatūra ir ap -10 °C, ziemas — ap -20 °C. Zemākā novērotā temperatūra ir -55 °C. Valdošie ir austrumu vēji no kontinenta. Polārā nakts ilgst 105 dienas no 29. aprīļa līdz 13. augustam.
Pētījumi
Halejas pētījumu programmā dominē atmosfēras pētījumi (augšējo atmosfēras slāņu novērošana, ziemeļblāzmas pētījumi, ozona slāņa novērošana), kā arī regulāri pētījumi un novērojumi meteoroloģijā, ģeoloģijā un glacioloģijā.
Slovākijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Slovākijas pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Slovākija vasaras olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1996. gada un ziemas olimpiskajās spēlēs kopš 1994. gada.
Galamuiža
Galamuiža var būt:
Križi
Križi (agrāk Križauka) ir Daugavpils pilsētas daļa (mikrorajons) Daugavas labajā krastā. Izvietojusies pilsētas ziemeļos un to norobežo pilsētas robežas, dzelzceļš un gaļas kombināta teritorija (ieskaitot). Dienvidos robežojas ar Mazajiem Stropiem, ziemeļos — ar Augšdaugavas novada Naujenes un Līksnas pagastiem.
Valters Dzenga
Valters Dzenga (it, dzimis ) ir Itālijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Križi
Mikrorajons izaudzis padomju gados, kad Križos pie Mazā Stropu ezera uzbūvēja gaļas kombinātu un pie tā vairākas daudzdzīvokļu mājas. Križos ir bērnudārzs, trīs veikali. Kursē 12. autobuss.
Valters Dzenga
Savu karjeras lielāko daļu pavadījis Itālijas komandā Internazionale. Tur viņš 1989. gadā kļuva par Itālijas A sērijas uzvarētāju, kā arī 1991. un 1994. gadā izcīnīja UEFA kausu. Savu karjeru noslēdzis MLS klubā New England Revolution. Trīs reizes savā karjerā Dzenga ieguva IFFHS gada labākā vārtsarga balvu.
Dzenga vairākus gadus bijis Itālijas futbola izlases pamatvārtsargs. Pārstāvējis izlasi 1986. un 1990. gada FIFA Pasaules kausā, 1988. gada Eiropas čempionātā, kā arī 1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Pēc karjeras beigām trenējis vairākus klubus ASV, Itālijā, Rumānijā, Serbijā, Turcijā, AAE, Saūda Arābijā un Anglijā.
Spēlētāja karjera
Internazionale
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Red Star Belgrade
Kalēji (ciems)
Kalēji ir ciems Saldus novada Pampāļu pagastā. Atrodas pagasta rietumu 8,0 km no pagasta centra Pampāļiem, 33,7 km no novada centra Saldus un 115,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V1169 (Pampāļi–Lukas).
Henrijs Fošbergs
Henrijs Ūlofs Aksels Fošbergs (sv; dzimis, miris ) bija zviedru šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Pirmo šaha uzdevumu sastādījis 1931. gadā, bet vispār sastādījis apmēram 150 šaha kompozīcijas. Plaši pazīstams kļuvis ar 1934. gadā rumāņu šaha žurnāla Revista Romana de Sah konkursā 1. godalgu ieguvušo palīgmata divvilci dvīņu formā. Šāda dvīņu forma, kad dvīņi viens no otra atšķiras ar figūras nomaiņu pret citu tās pašas krāsas figūru uz viena un tā paša lauciņa, nosaukta viņa vārdā par Foršberga dvīņiem.
Uzdevumu piemēri
Uzdevuma risinājums:
Vācu Jaungvineja
Vācu Jaungvineja (de) sastāvēja no Jaungvinejas salas ziemeļaustrumu daļas un vairākām tuvējām salu grupām un bija Vācijas koloniālās impērijas pirmā daļa.
Vēsture
1880. gadu sākumā tikai Nīderlandei bija sava kolonija Jaungvinejas salā (tā atradās salas rietumu daļā). Salas austrumu daļa nebija pakļauta nevienai Eiropas varai. Vācijas Impērija, kas tajā laikā nostiprināja savas pozīcijas pasaules arēnā un kurai reģionā bija tirdzniecības intereses, nolēma izmantot pašreizējo situāciju. Bet jau 1883. gadā Lielbritānijas Kvīnslendas komisārs paziņoja par Lielbritānijas patronāžu visā Jaungvinejas salas dienvidaustrumu daļā. Tomēr Lielbritānijas valdība, kas nebija ieinteresēta šīs teritorijas sagrābšanā, neatzina Kvīnslendas komisāra rīcību par likumīgu.
Vācija 1884. gadā nodibināja Jaungvinejas kompāniju, kas nekavējoties nosūtīja uz salu savu aģentu Frīdrihu Finšu, kurš pacēla Vācijas karogu virs Jaungvinejas salas ziemeļaustrumu daļas un Jaunbritānijas.Tas izraisīja plašu neapmierinātību Kvīnslendā, kurā Vācijas Impērijas darbības tika uzskatītas par naidīgām. Tā rezultātā 1885. gada sākumā tika paziņots par Lielbritānijas protektorātu Jaungvinejas ziemeļaustrumu daļai, kuru Vācija nesen bija sagrābusi. Tikai pēc Vācijas spiediena izdarīšanas (viņa piedraudēja Lielbritānijai ar iespēju izvirzīt Ēģiptes jautājumu) 1885. gada aprīlī tika parakstīts līgums, saskaņā ar kuru Vācija ieguva Jaungvinejas ziemeļaustrumu daļu, ko sauca par Ķeizara Vilhelma zemi un Bismarka arhipelāgu. Lielbritānija - Jaungvinejas dienvidaustrumu daļa Bismarka arhipelāgā.
Jau 19. gadsimta vidū Māršala salās parādījās pirmie vācu tirgotāji, un jau 1878. gadā tika parakstīts tirdzniecības līgums ar Jaluitas salas karali. Kādu laiku vēlāk Māršala salas kļuva par daļu no Vācijas Jaungvinejas protektorāta. 1888. gadā Nauru sala kļuva par kolonijas daļu. Ar pāvesta Leona XIII svētību Vācija ieņēma arī Marianas un Karolīnas salas.
Pirmais pasaules karš
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma Austrālijas karaspēks 1914. gadā pēc neilgas pretošanās, ko vadīja kapteinis Karls fon Klevics un leitnants Roberts "lords Bobs" fon Blūmentāls, ieņēma Ķeizaru Vilhelma salu un tuvējās salas, kamēr Japāna okupēja lielāko daļu atlikušos Vācijas īpašumus Klusajā okeānā.
Vienīgā nozīmīgā kauja notika 1914. gada 11. septembrī, kad Austrālijas jūras un militārie ekspedīcijas spēki uzbruka mazjaudas bezvadu stacijai Bita Pakā (netālu no Rabaulas) Jaunbritānijas salā, toreizējā Jaunpomerānijā. Austrālieši zaudēja sešus bojāgājušos un četrus ievainotos – pirmos Austrālijas militāros upurus Pirmā pasaules kara laikā. Vācu spēkiem klājās daudz sliktāk, gāja bojā viens vācu virsnieks un 30 vietējie policisti, bet viens vācu virsnieks un desmit vietējie policisti tika ievainoti. 21. septembrī visi vācu spēki kolonijā padevās.
Pēc 1919. gada Versaļas līguma Vācija zaudēja visus savus koloniālos īpašumus, tostarp Vācu Jaungvineju. 1923. gadā Nāciju līga piešķīra Austrālijai pilnvarotās tiesības pār Nauru, un Apvienotā Karaliste un Jaunzēlande saņēma līdzpilnvaroto tiesības. Citas zemes uz dienvidiem no ekvatora kļuva par Jaungvinejas teritoriju, Nāciju līgas mandātteritoriju, kas bija Austrālijas administrācijā līdz 1949. gadam (to pārtrauca Japānas okupācija Jaungvinejas kampaņas laikā), kad tā tika apvienota ar Austrālijas Papua teritoriju, lai kļūtu par Austrālijas teritoriju. Papua un Jaungvineja, kas galu galā kļuva par mūsdienu Papua-Jaungvineju. Salas uz ziemeļiem no ekvatora kļuva par Japānas Nāciju līgas mandātu Dienvidjūras salām. Pēc Japānas sakāves Otrajā pasaules karā bijušās Japānas mandātu salas pārvaldīja ASV kā Klusā okeāna salu pārraudzīto teritoriju, Apvienoto Nāciju Organizācijas pārraudzīto teritoriju.
Coptotriche arizonica
Coptotriche arizonica ir alotājkožu dzimtas suga. Tā ir sastopama ASV - Arizonas un Teksasas štatos. Kāpuru saimniekaugi ir ozolu ģints pārstāvji, tajā skaitā Quercus arizonica un Quercus reticulata.
Sergejs Maksimovs
Sergejs Maksimovs (dzimis ) ir Balvu novada domes priekšsēdētājs, šo amatu viņš ieņem kopš. Pārstāv Latgales partiju un ir viens no tās līdzpriekšsēdētājiem.
Pirms tam bijis Viļakas novada domes priekšsēdētājs.
Anna Zatonskiha
Anna Zatonskiha (uk; en; dzimusi Ždanova) ir Ukrainā dzimusi ASV starptautiskā lielmeistare sievietēm (WGM, 1999) un starptautiskā meistare (IM, 2004) šahā.
Biogrāfija
Šahu piecu gadu vecumā iemācījuši spēlēt vecāki, kuri abi bijuši spēcīgi šahisti. Bijusi Ukrainas junioru čempionāta uzvarētāja dažādās vecuma kategorijās. 1994. gadā Segedā kļuvusi par sudraba laureāti Pasaules junioru čempionātā (vecuma kategorijā līdz 16 gadiem). 2001. un 2002. gadā uzvarējusi Ukrainas sieviešu šaha čempionātos.
2002. gadā pārcēlusies uz dzīvi ASV. Kļuvusi par četrkārtējo ASV sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju (2006, 2008, 2009, 2011), kā arī izcīnījusi šajā turnīrā 3 sudraba (2010, 2012, 2013) un 3 bronzas (2004, 2007, 2014) medaļas. 2019. gadā dalījusi 2.-3. vietu ASV šaha čempionātā. 2021. gada oktobrī dalījusi 8.-9. vietu ASV sieviešu šaha čempionātā. 2022. gada oktobrī Sentluisā ierindojusies 9. vietā ASV sieviešu šaha čempionātā. 2023. gada jūnijā Sentluisā uzvarējusi sieviešu lielmeistaru starptautiskajā šaha turnīrā Cairns Cup.
Vairākkārt pārstāvējusi Ukrainas un ASV izlases lielākajos komandu šaha turnīros:
Anna Zatonskiha ir Doneckas Nacionālās universitātes absolvente. Precējusies ar Latvijā dzimušo Vācijas starptautisko lielmeistaru šahā Danielu Fridmanu. 2007. gadā ģimenē ir piedzimusi meita Sofija.
Kasiu
Kasiu (pt; dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, vārtsargs, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2012. gada spēlē Brazīlijas A sērijas kluba Sanpaulu "Corinthians Paulista" sastāvā.
Valmieras 2. vidusskola
Izglītības programmas
Vispārējās pirmsskolas izglītības programma (kods 01011111), Mazākumtautību vispārējās pirmsskolas izglītības programma (01011121), Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programmu izglītojamajiem ar mācīšanas traucējumiem (21015621), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena mazākumtautību programma (31011021), Pamatizglītības 2. posma (7.-9. klase) programma (23011112), Pamatizglītības 2. posma (7.-9. klase) pedagoģiskās korekcijas programma (23011812), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011013), Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011012).
Kasiu
Sasniegumi
Corinthians
Valmieras 2. vidusskola
Skolas vēsture
1908. gadā tika atklāta Valmieras sieviešu ģimnāzija Rīgas ielā 42 (ēkas arhitekts Aleksejs Kīzelbašs, būvuzņēmējs Oto Baltiņš). No 1919. gada līdz 1947. gadam ēkā darbojās Valmieras pilsētas I pamatskola. Pēc Valmieras ieņemšanas Otrā pasaules kara laikā 1944. gada rudenī iekārtoja skolu Krāsotāju ielā 1, kurā mācības notika krievu valodā. 1948. gadā to pārveidoja par septiņgadīgo skolu un pārcēla uz bijušās Valmieras pilsētas I. pamatskolas ēku Rīgas ielā 42. 1950. gadā to pārveidoja par Valmieras 2. vidusskolu, 1989. gadā atklāja Valmieras 2. vidusskolas jauno ēku, uz kuru pārveidoja klases ar krievu mācību valodu arī no Valmieras 4. vidusskolas.
Kasiu
Sasniegumi
Brazīlija
Endenhof
Endenhof var būt šādu mūsdienu apdzīvoto vietu vai bijušo muižu vāciskais nosaukums:
Galamuiža (Kabiles pagasts)
Galamuiža ir ciems Kuldīgas novada Kabiles pagastā. Izvietojies Valgales (Galupītes) krastos pie Kabiles—Sabiles autoceļa 5,1 km no pagasta centra Kabiles, 32 km no novada centra Kuldīgas un 119 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Kabiles muižas pusmuižas (Endenhof).
Marks Overmarss
Marks Overmarss (nl, dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis Nīderlandes futbola izlasi.
Savu karjeru sāka Nīderlandē, savus veiksmīgākos gadus pavadot Amsterdamas "Ajax", ar kuru izcīnīja trīs Eredivisie titulus, kā arī uzvarēja UEFA Čempionu līgā. Vēlāk pievienojās Arsenal. 2000. gadā viņš pārcēlās uz La Liga komandu FC Barcelona. Savu karjeru noslēdza savā pirmajā profesionālajā komandā Go Ahead Eagles.
Nīderlandes futbola izlases sastāvā piedalījies 1994. un 1998. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2000. un 2004. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Ajax
Arsenal
Mendī
Mendī var būt:
Roberto Soldado
Roberto Soldado (es, dzimis ) ir spāņu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, bijušais Spānijas futbola izlases spēlētājs. Kopš 2019. gada Soldado pārstāv La Liga komandu Granada CF.
Spānijas futbola izlases sastāvā Soldado ir spēlējis 2013. gada FIFA Konfederāciju kausā.
Sasniegumi
Real Madrid
Siliški
Siliški ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 5 km no pagasta centra Priežmales, 19 km no novada centra Aglonas un 251 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa V569.
Ābeles
Ābeles (la) ir rožu dzimtas augļu koki ar lodveida augļiem — āboliem.
Ābeles kā krāšņumkokus audzē dārzos un parkos. Koksne ābelēm ir blīva, stingra, izturīga un viegli apstrādājama. Mūsdienās pasaulē ir sastopamas vairāk nekā 7500 ābeļu šķirnes.
Sugas
Pēc The Plant List:
Gulēt ar citiem cilvēkiem
"Gulēt ar citiem cilvēkiem" (en) ir 2015. gada ASV romantiska komēdija, kuras režisore un scenārija autore ir Leslija Hedlenda. Galvenās lomas atveido Džeisons Sudeikis, Elisona Brī, Ādams Skots, Džeisons Mentzuks, Nataša Lionna, Ādams Broudijs un Amanda Pīta. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Mežrijas (Taurenes pagasts)
Mežrijas ir apdzīvota vieta Cēsu novada Taurenes pagastā. Atrodas pagasta austrumos 7,1 km no pagasta centra Taurenes, 40 km no novada centra Cēsīm un 120 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V299 (Rauna–Taurene–Abrupe), Gausupītes krastā.
Trešā acs
Trešā acs, arī iekšējā acs hinduismā un citās tradīcijās esot mistisks "enerģijas centrs," kas simbolizējot garīgo uztveri. Senatnē acs bieži simbolizēja saules dievības.
Hinduisma Šivas mītā trešā acs izstaro postošu uguni. Tā parasti ir vertikāla viņa pieres centrā. Tas ienāca tantriskajā budistu mākslā un ir ierasta pazīme Budas, Bodisatvas un mazākās dievībās viņu nežēlīgajos aspektos; Avalokitešvara – tūkstoš acu devata ir aprakstīta, zīmēta tibetiešu mandalās ar acīm viņa/viņas daudzajās rokās un galvās, kam tāpat piemīt trešā acs. Okultā trešā acs, simbolizējot garīgo uztveri, kas hinduismā saistās ar Šivas varu un uguns sintezējošo iedarbību, budismā – ar sevī vērstu redzējumu, kā iekšējā vērojuma simbols, bet islāmā – ar pārdabisku gaišredzību.
Andris Bulis
Andris Bulis (dzimis Salacgrīvā) ir latviešu aktieris, dzejnieks, modelis un TV raidījumu vadītājs.
Izglītību ieguvis Latvijas Kultūras akadēmijā, bijis Liepājas teātra aktieru kursā. Spēlējis Liepājas teātrī, Latvijas Nacionālajā teātrī, Teātra observatorijā un Daugavpils teātrī. Sākot no 2018/2019. gada sezonas pievienojies Dailes teātrim.
Pazīstams ar Māra lomu seriālā "Viņas melo labāk", kā arī ar savām monoizrādēm. Tāpat sarakstījis četras dzejoļu grāmatas - “Mans ego”, “Pieturas”, “Etīdes Otrai pusei” un "Erotērika".
Precējies vairāk nekā 10 gadus, ir 2 bērni.
Klapje de Kolongi
Klapje de Kolongi, arī Klapjē de Kolongi ir sena Provansas cilmes vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Krievijas impērijā 18. gadsimta sākumā. Daudzi dzimtas piederīgie dienēja Krievijas impērijas armijā un kara flotē, kā arī ieguva muižas Igaunijas un Latvijas teritorijā.
Vēsture
Lielā Ziemeļu kara laikā kapteinis Aleksandrs Klapjē-Kolongs (Alexandre de Clapiers - Collongues, 1685–1743) pārgāja Krievijas cara Pētera dienestā, 1719. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru un iecelts par jaunizveidotās Pēterburgas Inženieru skolas priekšnieku, bet 1722. gadā par Krievijas armijas inženieru daļas ģenerāldirektoru. Par šiem nopelniem ieguvis Sammas (Samm) muižu Rēveles guberņā (tagad Rietumviru apriņķī) un Ares muižu (Arrohof) Rīgas guberņā (tagad Pērnavas apriņķī, bet 1734. gadā uzņemts Igaunijas bruņniecībā. Viņa mazmazdēls Krievijas impērijas armijas pulkvedis Pēteris Augusts Klapje de Kolongs (de Clapiers - Collongues 1790–1847) piedalījās 1812. gada karā un ieguva savā īpašumā Karlīnes muižu (Karolinenhof) Kurzemes guberņas Ilūkstes apriņķī. Viņa dēls Johans Klapje de Kolongs (1838—1901) bija ģenerālmajors un izgudrotājs, Krievijas Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis.
Viņa dēls bija ģenerālis Johans Klapje de Kolongs (1719–1789), kas kļuva par Sibīrijas gubernatoru un piedalījās Pugačova vadītās kazaku sacelšanās apspiešanā, pēc atvaļināšanas 1780. gadā viņš ieguva Ontikas dzimtmuižu tagadējā Austrumviru apriņķī. 1867. gadā Pēteris Klapje de Kolongs (1842–1906) tika uzņemts Vidzemes bruņniecībā.
Pēc Pirmā pasaules kara veiktajām Igaunijas un Latvijas zemes reformām dzimta pazaudēja savus īpašumus Baltijā un pācēlās uz dzīvi Vācijā.
Djego Milito
Argentīnas izlases sastāvā spēlējis 2007. un 2011. gada Copa America sacensībās, kā arī 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Viņa jaunākais brālis Gabriels arī ir profesionāls futbolists. Viņi abi kopā ir spēlējuši Saragosas "Real" klubā.
Sasniegumi
Racing Club
Inter Milan
Individuālie sasniegumi
Sausais piens
Sausais piens ir siltā ūdenī šķīdināms pulveris, ko iegūst iztvaicējot pasterizētu pienu, un izmanto kulinārijā, medicīnā, mazuļu pārtikā, kā arī piena ražošanai, jo šis produkts iztvaicēšanas procesā nezaudē savu vērtību. Galvenā priekšrocība — garāks uzglabāšanas termiņš, kas ļauj gan veidot piena rezervi, gan arī atvieglo tā pārvadāšanu.
Pirmās fiksētās ziņas par sauso pienu ir rodamas Marko Polo ceļojumu aprakstos, kur viņš minēja, ka tā bija daļa no mongoļu karaspēka provīzijas. Rūpniecisko sausā piena ražošanu pirmais izgudroja krievu ķīmiķis Dirhovs 1832. gadā. Sauso pienu iegūst parasto pienu vispirms normalizējot, pēc tam pasterizējot un iebiezinot. Iebiezinātā masa tālāk tiek žāvēta pie temperatūras 150—180 °C.
Alternatīvas un kompromisa izvēle
• Patērētājiem, veicot kādu pirkumu, ir jāizvēlas starp pērkamās lietas vislielāko derīgumu un ierobežotajiem naudas līdzekļiem.
• Ražotājiem ir jāizlemj, kādas preces ražot un cik efektīvi izmantot esošos resursus, lai nodrošinātu maksimālo peļņu.
• Valdībai katru gadu ir jāizdara izvēle starp ierobežotajiem budžeta līdzekļiem un to nepieciešamības valsts aizsardzībai, veselības aprūpei, tautas izglītošanai, zinātnes un kultūras attīstībai, lauksaimniecības finansēšanai, pensijām, pabalstiem u. c. nolūkiem.
Jebkurai lietai ir aizstājēji. Līdz ar to vienmēr pastāv vairākas izvēles iespējas, lai iegūtu to vai citu labumu. Piemēram, mums ir jāiegādājas mācību grāmata ekonomikā. Pārdevēji piedāvā diezgan lielu grāmatu klāstu, ko ir uzrakstījuši dažādi autori. Izdarot izvēli, mēs sastopamies ar alternatīvas problēmu, jo mums ir no kaut kā jāatsakās, piemēram, no izklaides ar draugu restorānā. Izklaidi mēs upurējām par labu mācību grāmatai. Šajā gadījumā mācību grāmatas izvēle ir viena no divām iespējām — alternatīvas izvēle. Galvenais — no vairākām iespējām ir jāprot izvēlēties vislabāko variantu.
Kompromisa izvēle un efektīva lēmuma pieņemšana
Izvēle, atsakoties no vienas lietas, lai iegūtu citu lietu, var notikt pēc principa — visu vai neko. Taču varam izvēlēties ari mazliet mazāk no kaut kā viena, lai iegūtu vairāk citu lietu. Indivīdi, kas izvēlas vienu preci vai pakalpojumu cita vietā, izdara izvēli pēc principa — visu vai neko. Turpretī, ja viņi izvēlas vairāk vienas lietas un mazāk citas, tad ir izdarījuši kompromisa izvēli. Piemēram, patērētāji pastāvīgi īsteno kompromisa izvēli, jo viņi parasti veic pirkumus no dažādu preču un pakalpojumu klāsta, kas nodrošina vislielāko derīgumu jeb apmierinājumu, pastāvot esošajai pirktspējai. Ekonomikā izvēle pēc principa — visu vai neko — notiek samērā reti. Parasti visas izvēles paredz kompromisa darījumu, t. i., izvēlēties mazliet mazāk no kaut kā viena, lai iegūtu vairāk arī citu lietu.
Kompromisa izvēle ir iespēja izvēlēties mazāk no viena, lai iegūtu mazliet vairāk no kaut kā cita.
Uzņēmumi, samazinot kādas preces ražošanu, lai palielinātu citas ražošanu, arī izdara kompromisa izvēli. Arī valdībai pastāvīgi ir jāizdara kompromisa izvēle, piemēram, jāizvēlas cenu līmeņa stabilitātes vai pilnīgas nodarbinātības nodrošināšana valstī.
• Ja valdības primārais mērķis ir veikt pasākumus, lai palielinātu nodarbinātību, tad tai ir jāsamierinās ar augstu inflāciju.
Sabiedrības izdarītā kompromisa izvēle paredz arī to, kā pieņemto lēmumu izmaksas un ieguvumi ietekmē dažādas iedzīvotāju grupas ekonomiskās sistēmas iekšienē, t. i., bagātos un nabagos, lauku un pilsētu iedzīvotājus. Tāpēc ir svarīgi izdarīt optimālu izvēli, kas nodrošina efektīvu ekonomiska lēmuma pieņemšanu, lai ieguvums no izvēles būtu lielāks nekā izmaksas sakarā ar alternatīvas izvēli. Tas savukārt prasa kompromisa izvēles novērtējumu. To veic, katras iespējamās izvēles izmaksas salīdzinot ar ieguvumiem.
Izmaksu un ieguvumu apsvēršana sakarā ar alternatīvas izvēli nodrošina efektīvu ekonomiska lēmuma pieņemšanu.
Alternatīvas izmaksas
Alternatīvas izmaksas ir jebkura visaugstāk novērtētā iespēja, no kuras ir jāatsakās, izvēloties citu variantu.
Alternatīvas jeb izvēles cena tiek izteikta ar to, no kā nākas atteikties, lai iegūtu vēlamo mantu. Piemērām, bērnam, izvēloties konfekti, vajadzēja atteikties no saldējuma. Tādējādi konfektes iegādes jeb alternatīvas izmaksas ir saldējums, no kura nākas atteikties. Arī uzņēmumi, sabiedrība, valsts saskaras ar izvēles kompromisa problēmu un alternatīvas izmaksām. Piemēram, uzņēmuma valde uzņēmuma līdzekļus ir nolēmusi ieguldīt jaunas tehnikas iegādei vai jauna ražošanas korpusa būvei. Ja tas izvēlas iegādāties tehniku, tad šīs tehnikas jeb alternatīvas izmaksas būs zaudētās iespējas uzbūvēt jaunu ražošanas korpusu. Termins alternatīvas izmaksas attiecas visvēlamāko nākamo iespēju, kuru neesam izvēlējušies. Piemēram, ja vidusskolās absolvents nolemj kļūt par finansistu, nevis juristu, tad alternatīvas izmaksas attiecas tikai uz vissvarīgākās iespējas zaudējumu, no kuras nācās atteikties. Izvēles situācijā cilvēkiem ir jāizvēlas viena (alternatīva) no pēdējās visvairāk iekārojamās iespējas, kura tiem šķiet vislabākā. Patiesās izmaksas ir tā apmierinātība, bauda, ko cilvēks gūst no savas izvēles, to patērējot. Līdz ar to visvairāk iekārojamai alternatīvai salīdzinājumā ar citām iespējām ir vismazākās izmaksas, un tā dod viņam vislielāko ieguvumu — apmierinātību, baudu, to patērējot. Ja ieguvums ir lielāks nekā alternatīvas izmaksas, tas liecina par efektīva ekonomiska lēmuma pieņemšanu. Viens no ierobežotības un alternatīvas izmaksu ilustrēšanas veidiem ir ražošanas iespēju noteikšana.
Ražošanas iespēju līkne
Ražošanas iespēju līkne atspoguļo sabiedrības maksimālās iespējas ražot noteikta daudzuma divus produktus visās iespējamās kombinācijās, pastāvot pilnīgai un efektīvai esošo resursu izmantošanai.
Jebkura sabiedrība cenšas pilnīgāk apmierināt savu iedzīvotāju pieaugošās vajadzības. Tāpēc tās uzdevums ir palielināt ražošanas apjomu. Ar esošajiem resursiem, izmantojot tos pilnīgi, nav iespējams sasniegt šādus ražošanas apjomus. To var izdarīt tikai tad, ja ražošanā iesaista papildu resursus vai arī pilnveido ražošanas tehnoloģiju. Ekonomikā alternatīvas izvēle vienmēr ir saistīta ar noteiktiem zaudējumiem. Piemēram, lai palielinātu datoru ražošanu no 40 līdz 60 vienībām (virzībā no punkta C uz punktu ir jāsamazina vai jāatsakās no 30 (65—35) vienību pārtikas ražošanas. Tās ir 20 papildu datoru ražošanas alternatīvas izmaksas. Tādējādi alternatīvas izmaksas jeb maksa par izvēli, lai varētu ražot 20 papildu datorus, ir tas preču daudzums, t.u,30 pārtikas vienības, no kuru ražošanas jāatsakās. Ekonomikā darbojas resursu ražīguma mazināšanās likums. Tas paredz, ka, palielinot kādas preces ražošanu, katrai tās nākamajai vienībai ir nepieciešams izlietot aizvien vairāk resursu, t. i., maksa par izvēli arvien pieaug. Piemēram, lai ik reizes palielinātu 20 datoru ražošanu, to alternatīvas izmaksas arvien pieaug: 15, 20, 30, 35 (100 — 85 = 15; 85 — 65 = 20; 65 — 35 = 30; 35 — 0 = 35). Tātad redzam, ka šeit darbojas ražīguma mazināšanās likums. Lai nodrošinātu vajadzību pilnīgāku apmierināšanu, ir nepieciešama efektīva saimniekošana. Tas nozīmē, ka nepieciešamais galarezultāts jāiegūst, pilnīgi izmantojot visus esošos materiālos un dzīvā darba resursus. Diemžēl praksē šis princips ne vienmēr tiek ievērots. Kāpēc? Lai atbildētu uz šo jautājumu, jānoskaidro tie spēki, kuru ietekmei pakļaujas cilvēka ekonomiskā rīcība, kas liek vieniem saimniekot efektīvi, bet citiem savā darbībā rīkoties neracionāli.
Efektīvas saimniekošanas virzītājspēki — motivācija
Motivācija ir tas, kas nosaka cilvēka rīcību. Mainoties motivācijai, mainās arī cilvēka izdarītās izvēles.
Tiek uzskatīts, ka ekonomikā visstiprākais saimnieciskās darbības motīvs, stimuls ir vēlēšanās iegūt vairāk naudas, jo tā paplašina personisko interešu realizācijas iespējas. Svarīgs ekonomiskās rīcības ievirzes motīvs ir īpašuma forma. Ekonomisko subjektu rīcību būtiski ietekmē preču un pakalpojumu cenas, darba samaksas formas, aizdevu procenta likme, nodokļu likmes, muitas tarifi, valūtas kurss, ekonomiskie normatīvie akti. Cilvēki izvēlas alternatīvu, kura tiem šķiet vislabākā, jo, salīdzinājumā ar citām alternatīvām, tai ir vismazākās izmaksas un tā dod vislielāko ieguvumu. Piemēram, kāpēc Latvijas pilsētās vēl arvien ir daudz iesāktu un nepabeigtu dzīvojamo māju, bet tajā pašā laikā daudz ģimeņu gaida savu rindu jauna dzīvokļa saņemšanai? Ekonomisti teiktu, ka ir jābūt kādam cēlonim, lai šīs būves paliktu nepabeigtas. Cilvēki savā domāšanā vadās no ekonomiskiem apsvērumiem pat tad, ja viņu rīcība nenāk par labu iedzīvotāju vajadzību apmierināšanai (patērētāju interesēm). Ekonomiskās teorijas atzinumi līdz ar to ir nozīmīgs valstu ekonomiskās politikas pamats. Lai īstenotu nospraustos mērķus ekonomikas jomā, parlamenti un valdības ievieš tādus cilvēku rīcības motīvus, kas stimulē viņu mērķtiecīgu darbību un efektīvu saimniekošanu.
Aizputes iela (Jūrmala)
Aizputes iela ir iela Jūrmalā, Bulduru un Lielupes apkaimē. Aizputes iela sākas krustojumā ar Brīvības prospektu un beidzas krustojumā ar Stendes ielu. Kopējais ielas garums ir 570 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Aizputes ielā satiksmes kustība norit divās joslās. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Aizputes ielā 1a atrodas Lielupes pamatskola.
Ielu savienojumi
Aizputes iela ir savienota ar šādām ielām:
Ramdoti
Ramdoti (arī Aprāni, Zaļkalns) ir apdzīvota vieta Cēsu novada Taurenes pagastā uz dienvidiem no Taurenes. Atrodas pagasta centrālajā daļā 1,7 km no pagasta centra Taurenes, 35,4 km no novada centra Cēsīm un 115,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona), netālu no Stupēnu ezera.
Coptotriche badiiella
Coptotriche badiiella ir alotājkožu dzimtas suga. Tā ir sastopama ASV - Ārkanzasa, Vašingtonas, Ilinoisas, Indiānas, Kentuki, Luiziānas, Mērilendas, Masačūsetsas, Misūri, Ņūdžersijas, Ņujorkas, Ziemeļkarolīnas, Ohaio un Pensilvānijas štatos, un Kanādā - Ontārio provincē. Kāpuru saimniekaugi ir ozolu ģints pārstāvji, tajā skaitā baltais ozols un purva ozols.
Latvijas Institūts
Latvijas Institūts ir valsts tiešās pārvaldes iestāde, kas nodarbojas ar Latvijas tēla popularizēšanu. To dibināja Latvijas Republikas Ministru kabinets, līdz 2004. gadam tā bija sabiedrība ar ierobežotu atbildību (SIA), līdz 2012. gadam — Ārlietu ministrijas pārraudzībā esoša valsts aģentūra.
Institūts darbojas Latvijas Ārlietu ministra pārraudzībā. Tas sadarbojas ar ministrijām, kā arī citām iestādēm. Pašreizējā Latvijas Institūta vadītāja ir Aiva Rozenberga, kas amatā ir kopš 2015. gada. Institūts organizē Latvijas popularizēšanas pasākumus gan Latvijā, gan ārvalstīs, tāpat izplata informāciju par Latviju un izstrādā valsts starptautiskās atpazīstamības veicināšanas pasākumus. Latvijas Institūts ir izdevis vairāk nekā desmit brošūru par Latviju un grupas "Prāta Vētra" dziesmu "Welcome To My Country" ("Tu izvēlējies palikt" anglisko versiju) Latvijas valsts reklamēšanai (2001).
2012.gadā Latvijas Institūts Efektīvas pārvaldības gada balvas 2011 ietvaros saņēma atzinības rakstu “Par labas pārvaldības principu ieviešanu valsts pārvaldes institūcijā, īstenojot efektīvu partnerību”.
== Vadītāji ==
Aleksandrs Ļitviņenko
Aleksandrs Ļitviņenko (ru; dzimis  vai pēc citiem avotiem, miris ) bija krievu izlūks, Krievijas Federālā drošības dienesta virsnieks.
1998. gada novembrī Ļitviņenko un citi Federālā drošības dienesta virsnieki publiski apsūdzēja savu priekšniecību krievu magnāta un oligarha Borisa Berezovska slepkavības pasūtīšanā. Ļitviņenko tika arestēts nākamā gada martā par pilnvaru pārsniegšanu, 1999. gada novembrī tika attaisnots, tomēr 2000. gadā apsūdzības tika atjaunotas. Kopā ar ģimeni aizbēga uz Londonu, Apvienoto Karalisti, kur viņam tika piešķirts patvērums. Apvienotajā Karalistē Ļitviņenko strādāja par žurnālistu, rakstnieku un britu izlūkdienestos par konsultantu.
Būdams Apvienotajā Karalistē, sarakstījis divas grāmatas ("FDD spridzina Krieviju" un "Лубянская преступная группировка"), kurās apsūdzēja Krievijas slepenos dienestus Krievijas dzīvokļu sprādzienu organizēšanā un citos terora aktos. Tāpat viņš apsūdzēja Vladimiru Putinu krievu žurnālistes Annas Poļitkovskas slepkavības 2006. gada oktobrī pasūtīšanā.
2006. gada 1. novembrī Ļitviņenko pēc tikšanās ar kādu FDD darbinieku ievietoja slimnīcā, kur viņa asinīs atklāja radioaktīvo poloniju-210, kas izraisīja Ļitviņenko nāvi.
16. Zemgales policijas bataljons
16. Zemgales policijas bataljons bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza 1943. gada 8. februārī ar iekļaušanu 2. latviešu SS brīvprātīgo brigādē kā 42. pulka III bataljons.
Izveidošana
Pēc Vācijas iebrukuma PSRS jau 1941. gada jūlija sākumā tika izveidota rekrutēšanas rezerve no brīvprātīgajiem latviešu vīriem ap 500 vīru sastāvā - no tiem pulkvežleitnants Voldemārs Veiss saformēja pirmās 4 latviešu rotas vācu pakļautībā. Ar 28. jūlija pavēli tika iecelti rotu komandieri:
Šajās latviešu rotās ieskaitīja 66 virsniekus un 297 instruktorus un 130 kareivjus. Lielā brīvprātīgo skaita dēļ tika saformētas vēl 7 rotas un saņemta atļauja tās apvienot bataljonos un 4. septembrī pulkvežleitnants Kārlis Mangulis sāka formēt 16. Zemgales policijas bataljonu, izveides brīdī pazīstamu kā 1. frontes bataljonu vai 1. Atsevišķo kārtības dienesta bataljonu. Bataljonā pieņēma tikai tos, kas brīvprātīgi pieteicās doties uz fronti - teju pilnā sastāvā pieteicās tikai 1. rota. Bataljonu saformēja 4 rotu sastāvā, 4. rotā izdalot neapmācītos vīrus, sākotnēji 1.-3. rota nodarbojās ar apmācībām un padomju dezertieru un izpletņlēcēju tvarstīšanu, kamēr 4. rota tikai izveda apmācības.
Bataljona karavīri valkāja Latvijas armijas formas tērpus bez zīmotnēm un darba cepures bez „saulītes". Rotu komandieri pie svārku un mēteļu apkakles nesa 3 zvaigznītes, vadu komandieri — virsleitnanti divas un leitnanti vienu zvaigznīti, instruktori nēsāja Latvijas armijas uzšuves, bet bez zīmotnēm.
22. oktobrī bataljons orķestra un pavadītāju pūļu izvadīts plkst. 17 izbrauca uz fronti 21 virsnieka, 166 instruktoru un 283 kareivju sastāvā, bruņots ar 493 šautenēm, 40 patšautenēm, 6 ložmetējiem un 6 mīnmetējiem, vadošais sastāvs bija:
Dienesta gaitas
24. oktobrī bataljons caur Pleskavu nonāca Stoļcos pie Iļmeņa ezera 16. armijas aizmugurē, nodarbojoties ar frontes aizmugures nodrošināšanu, dzelzceļu un gūstekņu apsardzību. Pirmos divus mēnešus bataljona vīri saņēma vērmahta karavīru algu un apgādi, vēlāk, pārejot kārtības policijas pārraudzībā, samazinājās alga un pasliktinājās apgāde. 12. decembrī nesaskaņas ar vācu sakaru virsnieku spieda pulkvežleitnantu Manguli pamest amatu, par komandieri kļuva kapteinis Rūdolfs Kociņš. 1942. gada 6. janvārī bataljons ieguva 16. Zemgales policijas bataljona nosaukumu - tika saņemta arī atļauja nēsāt latviešu saulīti pie formas tērpa cepures.
Dno-Stoļci-Staraja Rusas rajonā bataljona vienības bija ievērojami izkliedētas, brīžiem attālums starp rotām bija pat 100 km. 1942. gada 22. aprīlī bataljons saņēma 106 vīru papildspēkus no 266-E. Rēzeknes policijas bataljona. 1942. g. 18. novembrī Bežaņicos ieradās 267. Rēznas bataljons pulkvežleitnanta Bebra vadībā un frontē nomainīja 16. Zemgales bataljonu. Cīņās līdz 1942. gada 10. decembrim bataljons zaudēja 32 kritušos un 43 ievainotos, palikdams 15 virsnieku un 266 instruktoru un kareivju sastāvā. 1942. gada Ziemassvētkos ap 80% bataljona brīvus palaida mājās brīvdienās, pēc atgriešanās 1943. gada 22. janvārī visu bataljonu pārvietoja uz Ludzu.
1943. gada 3. februārī bataljons caur Rēzekni, Abreni un Pleskavu devās uz fronti Krasnoje Selo, Ļeņigradas pievārtē. Šeit bataljons ieradās 8. februārī un saņēma 81 vīru lielu papildinājumu no 276. Kuldīgas bataljona, kā arī jaunus ieročus: 300 vācu šautenes, 36 patšautenes, 12 smagos ložmetējus, 6 smagos granātmetējus, 7 vieglos granātmetējus un 20 mašīnpistoles.
Līdz ar ierašanos bataljons tika ieskaitīts 2. latviešu SS brīvprātīgo brigādes 42. ieroču SS grenadieru pulkā kā III bataljons.
Kems Vords
Kems Vords (dzimis 1984. gada 29. februārī) ir bijušais kanādiešu hokejists, vārtsargs. Karjeras laikā aizvadījis 14 sezonas Nacionālajā hokeja līgā. 2006. gadā Vords kļuva par pirmo vārtsargu pēc Patrika Ruā, kas spējis izcīnīt Stenlija kausu savā debijas sezonā NHL. Kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs Vords ieguva arī Kona Smita balvu.
Spēlētāja karjera
2001.—02. sezonā Vords uzsāka spēlēt Rietumu hokeja līgas kluba Reddīras "Rebels" rindās. Pēc sezonas noslēgums 2002. gada NHL draftā Kemu izvēlējās Karolīnas "Hurricanes" vienība. Rietumu hokeja līgā vārtsargs spēlēja līdz pat 2003.—04. sezonas noslēgumam, taču 2004.—05. sezonu aizvadīja Amerikas hokeja līgā. 2005.—06. sezonā Vords debitēja NHL, aizvedot Karolīnas "Hurricanes" līdz Stenlija kausam. Vords piedalījās 2011. gada NHL Visu zvaigžņu spēlē. Arī turpmākajās sezonās Vords bija "Hurricanes" pamatvārtsargs. 2018. gada vasarā noslēdza viena gada līgumu ar Čikāgas "Blackhawks". 2019. gada augustā Vords paziņoja par karjeras beigšanu.
Kanādas izlases rindās spēlējis 2007., 2008. un 2012. gada Pasaules čempionātos, 2007. gadā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas.
Mihails Suslovs
Mihails Suslovs (ru, dzimis, miris ) bija PSRS valsts un partijas vadītājs. Jau Staļina varas laikā sasniedzis augstus amatus, Leonīda Brežņeva varas gados otrs ietekmīgākais Politbiroja loceklis, PSKP Otrais sekretārs no 1965. gada. Lai arī ideoloģiski ļoti konservatīvs, viņa ietekme Politbirojā nodrošināja kolektīvās vadības modeļa saglabāšanos PSRS.
Dzīvesgājums
Komjaunatnē kopš 1918. gada, komunistiskās partijas biedrs kopš 1921. gada, studējis ekonomiku. No 1931. gada partijas darbā, kur nodarbojas ar partijas tīrīšanu no Staļina oponentiem. Stavropoles novada partijas Pirmais sekretārs no 1939. līdz 1944. gadam. Pārraudzīja čečenu un citu Kaukāza tautu deportācijas. No 1944.-46. gadam Centrālkomitejas pārstāvis Lietuvas PSR, kur kontrolēja padomju varas atjaunošanu un cīņu ar nacionālajiem partizāniem. 1946. gadā pārcelts strādāt uz PSKP Orgbiroju, kur kļūst par Centrālkomitejas Ārlietu departamenta vadītāju, bet vēlāk, par Centrālkomitejas Aģitācijas un Propagandas departamenta vadītāju. 1947. gadā iecelts strādāt Centrālkomitejas Sekretariātā un turpina tur strādāt līdz savai nāvei. 1949.-50. gadā laikraksta Pravda galvenais redaktors.
Augstākajos amatos
1950. gadā ievēlēts PSRS Augstākās padomes Prezidijā. 1952. gada 16. oktobrī pirmo reizi ievēlēts Staļina paplašinātajā partijas Prezidijā (Politbirojā). Tajā atkal ievēlēts 1955. gada 12. jūlijā un savu vietu saglabā līdz pat nāvei.
1956. gada Ungārijas revolūcijas laikā atradās Budapeštā, kur kopā ar Anastasu Mikojanu un PSRS vēstnieku Juriju Andropovu veda sarunas ar ungāriem un atbalstīja padomju militāro akciju revolūcijas apspiešanai.
1957. gadā Suslovs atbalstīja Hruščovu cīņā pret antipartejisko grupu, kas Politbirojā veidoja vairākumu un nobalsoja par Hruščova atlaišanu. Dažus mēnešus vēlāk Suslovs Centrālkomitejas plēnumā apvainoja Aizsardzības ministru maršalu Georgiju Žukovu bonapartismā, kas noveda pie Žukova atlaišanas no visiem amatiem.
Turpmākajos gados konservatīvais Suslovs aizvien biežāk neatbalstīja Hruščova politiku — attiecību uzlabošanu ar ASV un Dienvidslāviju, kā arī politisko liberalizāciju un ekonomikas reformas.
Brežņeva varas laikā
Suslovs nevēlējās ieņemt pirmo vietu varas virsotnē, bet piedalījās Hruščova gāšanā 1964. gada oktobrī, pēc kuras atbalstīja kolektīvās vadības modeli un partijas kadru stabilitāti amatos. Turpmāk bija atbildīgs galvenokārt par ideoloģijas jautājumiem.
Suslovs bija vienīgais Politbiroja loceklis, kurš bija pietiekami spēcīgs, lai regulāri iebilstu Brežņevam un politiski no tā neciestu. Lai arī viņš kritizēja 1965. gadā uzsāktās Kosigina ekonomikas reformas, 1970. gadā viņš nepieļāva to, lai Brežņevs ieņemtu arī Kosigina vietu. Viņš iebilda Brežņeva politikai par attiecību normalizēšanu ar ASV, jo tā esot pretrunā ar pasaules revolūcijas konceptu.
Kā bijušais Stavropoles novada partijas vadītājs, Suslovs šajā reģionā joprojām saglabāja ietekmi, un pozitīvi veicināja jaunā Mihaila Gorbačova karjeru.
Saasinoties iekšpolitiskajai krīzei Polijas Tautas Republikā, Suslovs vadīja 1980. gada 25. augustā izveidoto Politbiroja komisiju Polijas jautājuma risināšanai. Suslovs bija pārliecināts, ka padomju karaspēka ievešanai Polijā būs katastrofālas sekas, un viņš aizstāvēja viedokli, ka situāciju jāatrisina poļu armijai pašai.
Suslovs nomira 1982. gada 25. janvārī no sirdstriekas, kā arī arteriosklerozes un diabēta. 29. viņu apglabāja pie Kremļa sienas. Partijas Otrā sekretāra posteni ieņēma Jurijs Andropovs, kurš novembrī, mirstot Brežņevam, kļuva par nākamo PSRS vadītāju.
Apbalvojumi
Līdzīgi daudziem citiem augstajiem partijas vadītājiem stagnācijas ērā, Suslovs regulāri saņēma augstus apbalvojumu. Viņš bija divkārtējs Sociālistiskā Darba varonis, pieckārtējs Ļeņina ordeņa kavalieris, kā arī citu PSRS un sociālistisko valstu apbalvojumu saņēmējs.
Kaimiņu puisis
"Kaimiņu puisis", jeb "Pielūdzējs" (en) ir 2015. gada ASV šausmu trilleris, kura režisors ir Robs Kouens. Galvenās lomas atveido Dženifere Lopesa, Raiens Guzmens, Džons Korbets, Īans Nelsons un Kristīne Čenoveta. Filmas pirmizrāde notika.
Sieviete, kura šķiras no sava neuzticīgā vīra, iemīlas jaunākā puisī, kurš ievācies kaimiņmājā, tomēr viņu dēkā drīz vien notiek bīstams pagrieziens.
Anna Salivana
Anna Salivana (en, dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu skolotāja.
Dzimusi īru zemnieku ģimenē. Tēvam bija problēmas ar alkoholu, māte mirusi no tuberkulozes, kad Annai bija 8 gadi, vēlāk miris arī viņas brālis-invalīds Džeimss. Triju gadu vecumā Annai sākas problēmas ar redzi, viņai veica vairākas operācijas. 1880. gadā Salivana iestājas Perkinsa Neredzīgo skolā, kur daļēji atguva redzi. Absolvējot skolu 1886. gadā viņa sāka apmācīt septiņus gadus vecu, kurlu un aklu Helenu Keleri. Salivana iemācīja Helenu sazināties ar cilvēkiem izmantojot rokas. Viņas darbs ar Keleri aprakstīts Viljama Gibsona lugā The Miracle Worker.
Pēdējos dzīves gados Salivana pilnībā zaudēja redzi, viņai sākās problēmas ar veselību. Mirusi 1936. gada 20. oktobrī Ņujorkā.