cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ceļotājbalodis
Izplatība
Ceļotājbalodis bija sastopams Ziemeļamerikas austrumu lielākajā daļā, sākot ar Klinšu kalniem. Tā ligzdošanas areāla ziemeļu robeža sasniedza Kanādas centrālās un austrumdaļas dienvidus, bet dienvidu robeža sasniedza Kanzasas austrumus, Oklahomu, Misisipi un Džordžiju, tomēr galvenais ligzdošanas areāls atradās Ontārio dienvidos pie Lielajiem ezeriem līdz Apalaču kalnu ziemeļiem. Ceļotājbalodis ziemot devās uz Ārkanzasu, Tenesī un Ziemeļkarolīnu, tomēr ziemojošo putnu barus varēja novērot arī Pensilvānijā un Konektikutā. Reizēm ceļotājbaloži bija sastopami ārpus to ierastā izplatības areāla - Kubā, Bermudu salās un Meksikā, īpaši skarbās ziemās. Retas reizes ceļotājbalodis ir bijis novērots arī Skotijā, Īrijā un Francijā, šos gadījumus skaidro ar no nebrīves izbēgušiem putniem.
Izskats
Ceļotājbalodis ārēji bija līdzīgs mūsdienās dzīvojošam Karolīnas balodim (Zenaida macroura), tikai bijis par to krietni lielāks. Ceļotājbalodis bija ātrs, veikls, akrobātisks un nenogurdināms lidotājs. Galva un kakls bija smalki veidoti, tam bija spēcīgi attīstīti krūšu muskuļi un spārni, kas bija gari, plati un smaili. Tēviņi bija nedaudz lielāki kā mātītes. Tēviņa ķermeņa garums bija 39—41 cm garš, mātītes 38—40 cm. Ceļotājbalodim bija gara, ķīļveida aste, apmēram 18—21 cm gara, svars 260—340 g. Tam bija karmīnsarkanas acu zīlītes, melns knābis, bet kājas koši sārtas tēviņiem, mazāk košas mātītēm un jaunajiem putniem.
Pieaugušai mātītei mugurpuse bija brūngana, bet apakšpuse gaiši pelēkbrūna, gaišāka kā tēviņiem. Spārni, aste un mugura kopumā izskatījās gandrīz tāda pati kā tēviņiem, bet atšķirībā no tiem mātītēm lidspalvu ārējā mala bija gaiši brūna vai rudi brūna. Arī punktojums uz spārniem bija bagātīgāks, salīdzinot ar tēviņu. Jaunie putni izskatījās līdzīgi mātītēm, bet uz spārniem tiem iztrūka dekoratīvais punktojums.
Uzvedība
Ceļotājbaloži ir bijuši vieni no vissabiedriskākajiem sauszemes dzīvniekiem pasaulē. Tie mājoja Ziemeļamerikas austrumu platlapju koku mežos, veidojot ligzdošanas kolonijas, kas aizņēma vairākus simtus kvadrātkilometru, turklāt vienā kokā bija vairāki simti ligzdu. Galvenie koki, kuros apmetās ceļotājbalodis, bija dižskābardis un ozols, tie nodrošināja putniem gan nakts patvērumu, gan ligzdošanas vietas. Dienas laikā tie pameta mežu un barojās atklātākās vietās. Ziemas periodā ceļotājbaložu bari apmetās purvainās vietās ar retiem kokiem vai priežu mežos. Pirms kolonisti ieradās Ziemeļamerikā, ceļotājbaložu populācija bija apmēram 3—5 miljardi, kas nozīmēja, ka ceļotājbaložu skaits bija 25—40% no visiem ASV dzīvojošiem sauszemes putniem.
Kā jau putnu nosaukums norāda ceļotājbaloži bija klejojoši putni, kas ilgstoši neapmetās nevienā vietā. Tie katru gadu mēdza ligzdot citā mežā. Milzīgā bara pārceļošana no vienas vietas uz otru bija iespaidīgs piedzīvojums tā vērotājiem. Bars ir bijis tik blīvs, ka aizsedzis debesis kā melns mākonis. Bara zemākie putni lidoja tikai metru virs zemes, bet augstākie apmēram 400 metru augstumā. Bars parasti pārvietojās kolonnas veida straumē.
Lidot prasme un nakšņošana
Ceļotājbalodis bija spēcīgs lidotājs, tā lidošanas ātrums migrācijas laikā sasniedza 100 km/h. Tā ātrums nemainījās, vai tas lidoja caur mežu, vai atkātā ainavā. Milzīgais bars spēja koordinēti sekot bara līderiem, kas lidoja priekšgalā, tas spēja, piemēram, vienlaicīgi pagriezties, lai izvairītos no ienaidniekiem. Uz zemes ceļotājbaloži bija samērā neveikli un staigāja gāzelējoties. Tie mēdza peldēties seklās ūdenstilpēs un pēc mazgāšanās gulēt krastā ar izplestiem spārniem, tos apžāvējot. Nakšņošanas vietās ceļotājbaloži piespiedās viens pie otra tik cieši, ka reizēm pat samērā lieli zari salūza zem kopējā svara. Samērā bieži varēja novērot, kā nakšņojošie ceļotājbaloži ne tikai piespiežas viens pie otra sāniem, bet arī sēžas cits citam uz muguras. Šāda blīva saspiešanās gan lidojot, gan nakšņojot tos pasargāja no ienaidniekiem, kas nespēja atšķirt un izvēlēties vienu upuri.
Ienaidnieki
Ligzdošanas teritorijas piesaistīja daudzus un dažādus plēsējus, piemēram, Amerikas ūdeles, sermuļus, Amerikas caunas un jenotus. Šie plēsēji pamatā barojās ar ceļotājbaložu olām un putnēniem. Toties plēsīgie putni, piemēram, pūces, vanagi un ērgļi medīja ne tikai putnēnus, bet arī pieaugušos baložus. Uz zemes pieaugušos īpatņus, savainotos vai izkritušos putnēnus medīja vilki, lapsas, lūši, lāči un pumas. Lai izvairītos no vanagiem un piekūniem, kas medīja lidojumā, ceļotājbaloži izmantoja savu spēju ātri lidot cauri koku zariem, vienlaicīgi strauji mainot lidojuma virzienu. Viens no lielākajiem ceļotājbaložu biediem bija Kupera vanags (Accipiter cooperii), kas spēja tiem sekot meža biezoknī. Kupera vanags bieži pavadīja migrējošo ceļotājbaložu baru tā ceļā.
Ligzdošanas kolonijas apdraudēja vismaz divu sugu dzīvniekutis. Viena no tām — Columbicola extinctus ilgu laiku tika uzskatīta par izmirušu līdz ar ceļotājbaložiem, tomēr 1999. gadā šo dzīvniekuts sugu atklāja no jauna joslasastes balodim (Patagioenas fasciata). Otra, Campanulotes defectus, par kuru arī valdīja uzskats, ka tā ir izmirusi līdz ar ceļotājbaložiem, iespējams, ir Austrālijā mūsdienās dzīvojošā dzīvniekuts Campanulotes flavus.
Dzīves ilgums un ietekme uz ekosistēmu
Nav zināms, cik ilgi ceļotājbaloži dzīvoja savvaļā. Nebrīvē tie nodzīvoja vismaz 15 gadus. Pēdējais dzīvais ceļotājbalodis Marta nodzīvoja vismaz 17 gadus, bet iespējams, ka Martai bija pat 29 gadi, kad tā nomira. Ceļotājbaložiem bija liela nozīme Ziemeļamerikas ekosistēmā. Kad mežos vēl dzīvoja šīs sugas baloži, audzēs dominēja baltie ozoli (Quercus alba), kuru zīles izplatīja ceļotājbaloži. Mūsdienās, kad ceļotājbaložu vairs nav, mežos dominē sarkanie ozoli (Quercus rubra). Baložu ligzdošanas vietās vēl daudzus gadus pēc to izzušanas auga specifiski augi.
Barošanās
Ceļotājbalodim atkarībā no sezonas mainījās tā barošanās ieradumi. Rudenī, ziemā un pavasarī tas galvenokārt barojās ar skābarža riekstiem, zīlēm un kastaņiem. Vasaras laikā galvenā barība bija ogas un augļi, piemēram, mellenes, vīnogas, ķirši, zīdkoka un Amerikas fitolakas ogas. Ceļotājbaloži barojās arī ar sliekām, tauriņiem un gliemjiem, īpaši vairošanās sezonas laikā. Vasaras beigās tie barojās arī ar graudiem, īpaši iecienīti bija griķi. Svarīga bija arī sāls uzņemšana, ceļotājbaloži ik pa laikam apmeklēja sāls ezerus vai sālsūdeņu tilpnes.
Šīs sugas baloži visur pārvietojās lielos baros, arī barojoties. Barā varēja būt vairāki desmiti vai simti tūkstoši putnu. Lielais bars savā ceļā apēda visu, kas bija atrodams. Bara pārvietošanās barojoties atgādināja kūleņošanu, jo aizmugurējie putni pārlaidās pāri priekšējiem un zeme tika pārmeklēta centimetru pēc centimetra, lapām, mizām un zemēm lidojot pa gaisu. Bars vienmēr centās turēties cieši kopā un, ja kāds putns atpalika, tas steidzās pie pārējiem. Pēc barošanās bars devās uz nakšņošanas vietām, nosēdās koku zaros un uzsāka barības sagremošanu, kas bija noglabāta to guzā. Guza spēja izplesties līdz apelsīna lielumam, tādējādi putni spēja ātri uzlasīt pietiekami lielu daudzumu barības, kura nakts miera laikā tika sagremota. Ūdeni ceļotājbaloži dzēra vismaz vienu reizi dienā, parasti tas notika krēslas stundās, knābi pilnībā iegremdējot ūdenī.
Ligzdošana
Ceļotājbaloži pamatā ligzdoja lielās kolonijās, kuras aizņēma, sākot ar 49 ha platības līdz vairākiem tūkstošiem hektāru. Ligzdošanas teritorija vienmēr bija šaura un gara. Lielākā datētā teritorija fiksēta 1871. gadā Viskonsinā, tās platība sasniedza 2200 km² un šajā kolonijā ligzdoja apmēram 136 miljoni putnu. Tomēr bija arī mazākas kolonijas un reizēm varēja novērot vientuļus pārus.
Pāru attiecības katru gadu tika nostiprinātas no jauna, izpildot īpašu riesta rituālu. Uzreiz pēc pāra izveidošanās tika būvēta ligzda. Šis process bija neticami sinhrons. Apmēram četru dienu laikā visa kolonija būvēja ligzdas. Vienā kokā vidēji bija apmēram 50 ligzdas, lielākais datētais ligzdu skaits vienā kokā — 317 ligzdas. Ligzdas būvēšanas vietu izvēlējās mātīte, sēžot nolūkotajā vietā un sitot spārnus. Tēviņš tikmēr piegādāja ligzdas būvēšanas materiālus, kas parasti bija dažādi samērā smalki zari. Mātīte palika, būvējot ligzdu, bet tēviņš devās pēc jauna materiāla. Nobeidzot ligzdas būvniecību, tā tika izoderēta ar smalkākiem zariņiem, nekā būvniecībā izmantotiem. Ligzda parasti atradās 2—20 metru augstumā no zemes. Ligzdas forma atgādināja seklu, vaļīgi vītu bļodu. Caur ligzdas zariem varēja saskatīt balto olu.
Uzreiz pēc ligzdas uzbūvēšanas mātīte izdēja vienu olu. Reizēm, ja ligzda nebija laicīgi pabeigta, ola tika izdēta uz zemes. Retos gadījumos ola tika iedēta citas mātītes ligzdā. Ja ola gāja bojā, tā nedēļas laikā tika aizvietota ar nākamo. Ir zināms, ka pat visa kolonija varēja atsākt jaunas ligzdošanas vietas noskatīšanu, ligzdu vīšanu un perēšanu vēlreiz, ja, piemēram, koloniju izpostīja sniega vētra. Inkubācijas periods ilga 12—14 dienas, perēja abi vecāki. Mazulis izšķīlās akls, nevarīgs un segts ar dažām pūkām, bet tas attīstījās ātri un pēc 14 dienām jau svēra tikpat, cik vecāki. Putnēns, par kuru rūpējās abi vecāki, pirmās 3—4 dienas tika barots ar guzas pienu — īpašu substanci, kas baložu dzimtas putniem izstrādājas gremošanas trakta augšgalā esošajos kakla dziedzeros. Kad putnēns sasniedza 13—15 dienu vecumu, vecāki to pārtrauca barot. Mazulis kādu dienu lūdzās barību no blakus esošiem pieaugušiem baložiem, bet tad pirmo reizi izplēta spārnus un nolaidās uz zemes, kur tas centās izlūgties barību vēl kādas 3—4 dienas, tad tas uzsāka lidot un barību meklēt pats. Ligzdošanas kolonija tika pamesta, līdzko visi putnēni sāka lidot. Nākamajā pavasarī jaunie putni bija sasnieguši dzimumbriedumu un veidoja jaunos pārus.
Pēdējais ceļotājbalodis Marta
19. un 20. gadsimta mijā pēdējo ceļotājbaložu grupa nonāca pie Čikāgas Universitātes profesora K. O. Vitmana. Visi Vitmana baloži bija brāļi un māsas no viena perējošā pāra. Vitmans sadarbībā ar Sinsinati zoodārzu bija nolēmis atjaunot ceļotājbaložu populāciju. Lai arī Vitmanam bija vairāki duči ceļotājbaložu, tie nepārojās un nevairojās, līdz 1906. gadā vairs bija palikuši tikai 5 putni. 1902. gadā uz zoodārzu tika nosūtīta ceļotājbaloža mātīte Marta, kas nodzīvoja visilgāk no visiem šīs sugas baložiem un nomira pēdējā. Sinsinati zoodārzā ir uzstādīta Martas skulptūra par godu pēdējam ceļotājbalodim. Martas ķermenis ir saglabāts, bet tas netiek eksponēts un glabājas Sinsinati zoodārza arhīvā
Iespējamā ceļotājbaložu klonēšana
Ir zinātnieki, kas uzskata, ka nākotnē varbūt varētu rekonstruēt ceļotājbaložus un atdot dabai atpakaļ izzudušo sugu. No saglabātajiem audiem zinātnieki cenšas iegūt ceļotājbaloža DNS fragmentus un, izmantojot joslasastes baložus kā surogātvecākus, atjaunot ceļotājbaložus. Šīs idejas lielākais pārbaudījums ir nevis viena klonēta ceļotājbaloža iegūšana, bet fakts, ka ceļotājbaloži bija ļoti sabiedriski putni un pārtrauca ligzdot, kad to populācija nokritās līdz dažiem tūkstošiem. Tas nozīmē, ka būtu jāklonē vairāki tūkstoši ceļotājbaložu, lai programma sasniegtu mērķi. Turklāt iecerēto audžuvecāku uzvedības modelis atšķiras no ceļotājbaložu uzvedības un nav zināms, vai jaunie putni spētu patiesi rekonstruēt bijušo sugu.
Admiralitātes kalni
Admiralitātes kalni ir kalnu grēda Viktorijas Zemē. Ietilpst Transantarktīdas kalnu sistēmā, bet pati sastāv no vairākām atsevišķām grēdām. Kalnu robežas ir Rosa jūra austrumos, Dienvidu okeāns (Penela krasts) ziemeļos, kā arī Denistona, Eba un Takera glečeri rietumos un dienvidos. Grēda ir ap 145 km gara ziemeļrietumu - dienvidaustrumu virzienā un ap 80 km plata.
Admiralitātes kalnu galvenās virsotnes ir:
1652. gads
1652. bija garais gads, kas sākās pirmdienā.
Ņūheivena
Ņūheivena (en) ir pilsēta Konektikutas štatā, ASV. Saskaņā ar 2010. gada ASV tautas skaitīšanas datiem, pilsētas iedzīvotāju skaits sasniedz 129,7 tūkstošus, tādējādi šī ir otra lielākā pilsēta štatā pēc Bridžportas.
Šī ir Lielās Ņūheivenas (Greater New Haven), kuras iedzīvotāju skaits 2010. gadā sasniedza 862,4 tūkstošus, galvenā municipalitāte. Ir daļa no Ņujorkas metropoles areāla (New York metropolitan area).
Pilsētā atrodas Jeila Universitāte, kā arī vairākas citas mācību iestādes.
Vēsture
Ņūheivenu 1638. gadā dibinājuši angļu puritāņi, tad pilsētas nosaukums bija Kvinipiaka (Quinnipiac). 1640. gadā tā tikusi pārdēvēta, iespējams, Anglijas Ņūheivenas (Newhaven) vārdā. 1643. gadā apvienojās ar vairākām blakus esošām pilsētām, izveidojot Ņūheivenas koloniju. 1665. gadā tikusi iekļauta Konektikutas kolonijā, kuras centrs bija Hārtforda. No 1701. līdz 1875. gadam Ņūheivena kopā ar Hārtfordu bija kolonijas (un vēlāk štata) administratīvais centrs.
S/2003 J 23
S/2003 J 23 ir Jupitera pavadonis. To 2004. gadā atklāja Havaju universitātes zinātnieku komanda, kuru vadīja Skots Šepards (Scott S. Sheppard), pārlūkojot uzņemtos attēlus. Pašreiz pavadonim ir tikai pagaidu apzīmējums.
S/2003 J 23 ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 2 km. Pavadonis ir piederīgs Pasifes grupai.
Kurts Gēdels
Kurts Gēdels (de; dzimis, miris ) bija austriešu / amerikāņu matemātiķis, loģiķis un zinātnes filozofs. Tiek uzskatīts par vienu no 20. gadsimta izcilākajiem prātiem matemātiskajā loģikā.
Dzimis Brno lielrūpnieka ģimenē. Darbojies Vīnes Universitātē. 1940. gadā emigrējis uz ASV, Prinstonas Universitāti. Draudzējies ar Albertu Einšteinu un Džonu fon Neimanu.
Lielākais Gēdela sasniegums ir Gēdela nepilnības teorēmas (Gödel's incompleteness theorems), no kurām izriet fundamentāls secinājums:
Nemainīga universālu uzskatu sistēma principiāli nevar būt nepretrunīga. Sistēma var būt nepretrunīga tikai tad, ja:
.fj
.fj ir augšējā līmeņa domēns, kura paredzētais pielietojums ir saistībā ar Fidži. Tas tika izveidots 1992. gadā. Domēna sponsors ir The University of the South Pacific, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Zem .fj domēna var reģistrēt tikai trešajā līmenī, tas ir, zem .ac.fj, .biz.fj, .com.fj, .info.fj, .mil.fj, .name.fj, .net.fj, .org.fj, .pro.fj.
Vienplaušzivjveidīgās
Morfoloģija
Ķermenis vārpstveida. To klāj lielas kaula zvīņas. Ķermeņa priekšējo daļu klāj segkauli: clavicula, cleitrum un posttemporale. Smadzeņu kapsulu veido skrimslis ar nelieliem pārkaulojumiem; biseriālā arhipterīgija tipa endokrānijs. Sekundāro žokļu nav. Zobu plātnītēm ir nedaudzas biezas viegli grubuļainas ķemmītes. Ass skeletā var būt nelieli pārkaulojumi. Ir labi attīstītas pāra biseriālās spuras.
Plauša ir viena ar vāji izteiktu šūnainu iekšējo sieniņu. Žaunas ir labi attīstītas. Arteriālā konusa vārstules ir līdzīgas kā ganoīdzivīm. Olnīca nenoslēgta. Attīstība bez pārvēršanās. Aiz kloākas ir divi peritoneālie atvērumi.
Izplatība
Ragzobzivjveidīgo apakškārtas pārstāvji ir zināmi no apakštriasa nogulumiem. Domājams, ka tās nodalījās no aizvēsturiskajām zivīm jau devona perioda beigās. Mezozoja ērā tās bija sastopamas visās kontinentālajās ūdenstilpēs. Mūsdienās ir sastopama tikai viena suga — Austrālijas ragzobe (Neoceratodus forsteri), kas ir izplatīta nelielā Austrālijas ziemeļaustrumu daļā.
Sistemātika
(†) — izmirušu zivju grupa.
Tīna Feja
Elizabete Stamatīna "Tīna" Feja (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, komiķe, rakstniece, TV producente, mūziķe.
Nokia 8810
Nokia 8810 bija Somijas uzņēmuma Nokia luksus klases mobilais telefons, kas darbojās GSM 900 tīklā. Izlaists 1998. gadā. Tas bija pirmais telefons ar iekšēju antenu. Taustiņus noslēdza ar bīdāmu metāla vāciņu.
Tīna Feja
Pazīstama ar darbību NBC skeču komēdijšovā Saturday Night Live, NBC komēdijseriālā 30 Rock un ar lomām tādās filmās kā "Nekrietneles" (2004) un "Mana bērna māte" (2008). Karjeras laikā saņēmusi septiņas Emmy balvas, divas Zelta globusa balvas, četras Ekrāna aktieru ģildes balvas.
Reliģiozitāte
Reliģiozitāte vispārējā nozīmē ir daudzpusīgs socioloģisks termins, kas tiek lietots dažādos reliģiskos aspektos. Parasti šis termins tiek saistīts ar cilvēka uzticību kādai no reliģijām. Reliģiozitāte parāda konkrēta indivīda attieksmi pret kādu no reliģijām. Jo reliģiozāks ir cilvēks, jo biežāk viņš apmeklē baznīcu, veic ziedojumus, piedalās dažādos ar baznīcu saistītos pasākumos.
Pieauguša cilvēka reliģiozitāti lielā mērā nosaka iedzimtība. Agrāk tika uzskatīts, ka bērna attieksmi pret reliģiju nosaka ģimene, kurā ir audzis. ASV zinātnieki no Minesotas universitātes ir noskaidrojuši, ka tikai bērnībā reliģisko piederību nosaka sociālā vide. Cilvēkam pieaugot, ģimenes ietekme mazinās un tā vietā iestājās ģenētiska nosliece.
Sidnijs Krosbijs
Sidnijs Krosbijs (dzimis Helifeksā, Kanādā) ir profesionāls kanādiešu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā, Kanādas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) pārstāv NHL klubu Pitsburgas "Penguins", pildot arī komandas kapteiņa pienākumus.
Pirms spēlēšanas NHL Krosbijs divas sezonas aizvadīja QMJHL līgas klubā Rimoski "Oceanic". 2005. gada NHL draftā "Penguins" Krosbiju izvēlējās ar kopējo pirmo numuru.
2005—06
Savā pirmajā sezonā NHL viņš laboja vairākus rekordus debitantiem, piemēram, kļuva par pirmo debitantu, kas guvis 100 punktus un 100 soda minūtes vienā sezonā. Viņš kļuva par visu laiku labāko Pitsburgas "Penguins" debitantu atdoto rezultatīvo piespēļu un punktu ziņā, ņemot vērā arī to, ka Pitsburgas klubā savas pirmās sezonas aizvadījušas arī tādas zvaigznes kā Jaromīrs Jāgrs un Mario Lemjē. Ar 110 punktiem savā pirmajā sezonā viņš kļuva arī par jaunāko spēlētāju, kas pārsniedzis 100 punktu robežu sezonā.
Cīņā par Kaldera balvu viņš zaudēja Vašingtonas "Capitals" jaunajai zvaigznei Aleksandram Ovečkinam, kurš bija drafta pirmais numurs gadu iepriekš, bet tā kā 2004.—05. gada sezonā NHL bija lokauts, tad tajā nepasniedza arī Kaldera balvu, un Ovečkinam par to bija jācīnās vienā sezonā ar Krosbiju.
2007—08
2007.—08. gada sezonas gaitā Krosbijs guva traumu, kuras dēļ viņam nācās izlaist gandrīz 30 regulārās sezonas spēles, kā arī NHL Visu Zvaigžņu spēli. Šajā sezonā gan viņš kļuva par "Penguins" komandas kapteini, reizē kļūstot arī par tobrīd visu laiku jaunāko kapteini NHL vēsturē.
2009—10
2009.—10. gada sezonā Krosbijs guva 51 vārtus, kopā ar Stīvenu Stemkosu izcīnot Morisa Rišāra balvu. Punktu ziņā gan Krosbijs ar 109 punktiem ierindojās otrajā vietā, piekāpjoties Vankūveras "Canucks" rindās spēlējošajam Henrikam Sedinam, kurš guva 112 punktus.
2010—11
Sākot ar 5. novembri un beidzot 28. decembrī, Krosbijs 25 spēlēs pēc kārtas guva vismaz pa vienam punktam, tādējādi aizvadot NHL vēsturē 11. garāko punktu gūšanas sēriju. Līdzīgi kā iepriekšējās sezonās, arī 2011. gadā Krosbijs izlaida NHL Visu Zvaigžņu spēli traumas dēļ.
U-16 Eiropas čempionāts futbolā 2001
UEFA U-16 čempionāts 2001 norisinājās Anglijā starp 2001. gada 22. aprīli un 6. maiju. Spānija, Francija un Horvātija kvalificējās un 2001. gada U-17 FIFA Pasaules kausu.
Sidnijs Krosbijs
2011—12
2012. gada vasarā Krosbijs noslēdza jaunu līgumu ar Pitsburgas "Penguins" vienību, kas paredz, ka komandas rindās hokejists spēlēs līdz pat 2024.—25. gada sezonas noslēgumam. 2015.—16. gada sezonā kopā ar komandu otro reizi karjerā izcīnīja Stenlija kausu, Krosbijam kā izslēgšanas kārtas vērtīgākajam spēlētājam iegūstot arī Kona Smita balvu.
Karjera Kanādas izlasē
Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2004. un 2005. gada Pasaules čempionātos junioriem, kā arī 2006. gada Pasaules čempionātā Rīgā, Latvijā. 2004. gadā viņš ar komandu izcīnīja sudraba medaļas, bet jau nākamajā gadā viņiem pa spēkam bija arī uzvarēt. 2006. gada Pasaules čempionātā viņš ar 16 punktiem bija rezultatīvākais spēlētājs un tika atzīts arī par labāko uzbrucēju.
Tāpat viņš piedalījās 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Finālā pret ASV viņš spēles papildlaikā guva uzvaru nesošos vārtus, kopā ar komandu izcīnot zelta medaļas. 2014. gadā Krosbijs kļuva jau par divkārtēju Olimpisko čempionu.
Klubu statistika
Skaitļi treknrakstā nozīmē, ka tas ir visas līgas labākais rādītājs konkrētajā sezonā.
Vagons
Dzelzceļa vagons jeb vienkārši vagons (fr, no en — 'pajūgs') ir transportlīdzeklis, arī tā sastāva daļa pasažieru vai kravas pārvadāšanai pa sliežu ceļiem.
Vagons ir dzelzceļa ritošā sastāva vienība. Ar vagonu būvi nodarbojas vagonbūves uzņēmumi.
Vagonu veidi un klasifikācija
Vagoni iedalās pēc riteņu pāriem (asīm), tiek ražoti 4, 6, 8, 12, 16 un 20 asu vagoni, un pēc ritošās daļas uzbūves. Pamata parametri, kas raksturo vagonu ir kravnesība, vagona pašmasa (tara), slodze uz asi un slodze uz vienu metru ceļa.
Vagonu daudzveidība pēc to pielietojuma ir ļoti liela, tie var būt: vienlaidu metāla pasažieru (guļamvagoni, kupeju vagoni, sēdvietu vagoni, kopējie vagoni), vienlaidu metāla bagāžas (pasta un bagāžas vagoni), platformas, slēgtie vagoni, pusvagoni, cisternas, hopervagoni, refrižeratori (vai vagoni—termosi) un refrižeratoru sekcijas, specializētie vagoni (konteineru, automobiļu, meža, bituma pārvadāšanai).
Rihards Tomsons
Rihards Kārlis Tomsons (1834—1893) bija latviešu uzņēmējs, žurnālists un sabiedriskais darbinieks. Pirmās Tautas atmodas darbinieks, viens no Rīgas Latviešu biedrības dibinātājiem un tās priekšnieks (1870—1871). Zemkopības almanaha "Vārpa" (1874) un avīzes "Darbs" (1875—1876) izdevējs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1834. gada 26. aprīlī Rīgas apriņķa Aizkraukles pagastā Aizkraukles muižas vagara ģimenē. Pēc tēva nāves ar Aizkraukles, vēlāk ar Limbažu pilsmuižas nomnieka Lindvarta un mātes brāļa ģenerāļa Streitfelda gādību mācījās Valmieras apriņķa skolā Limbažos un Valdavas zemkopības akadēmijā Vācijā.
Dažus gadus viņš bija muižas pārvaldnieks, pēc tam pārcēlās uz Rīgu un strādāja Šmita eļļas fabrikā par grāmatvedi un darbojās kā žurnālists laikrakstā "Baltijas Vēstnesis". Vēlāk Tomsons nodibināja kaulu miltu un superfosfāta fabriku. Cēla pilnīgi jaunu ēku, veda no Vācijas iekārtas, kas taja laikā bija iespaidīgs notikums. 1868. gadā viņš kopā ar Bernhardu Dīriķi un Jāni Frīdrihu Baumani nodibināja Rīgas Latviešu biedrību un bija tās priekšnieka Bernharda Dīriķa biedrs. Pēc viņa iniciatīvas 1868. gada 1. decembrī nodibināja Rīgas Latviešu biedrības Teātra komisiju, kur darbojās arī kā aktieris un režisors Teātrī viņš uzveda vācu lugas un arī pats sarakstīja lugu "Mika nāk mājā ". No 1870. gada augusta līdz 1871. gada februārim Tomsons bija biedrības priekšnieks. Viņa vadības laikā 1870. gadā tika izveidota svētdienas skola un trūcīgo ļaužu virtuve. Tomsons bija galvenais 1873. gada I Vispārīgo latviešu Dziedāšanas svētku rīkotājs. Pēc viņa iniciatīvas tika sasaukta pirmā vispārējā latviešu skolotāju sapulce un otrā vispārīgā latviešu zemkopju sapulce.
No 1874. gada Tomsons izdeva zemkopības rakstu krājumus "Vārpa" un avīzi "Darbs". 1878. gadā viņš sarakstīja grāmatu "Rīgas Latviešu biedrības pirmais gadu desmits 1868.-1878.".
Sabiedriskā darbība
1868. gada 14. (2.) jūnijā Tomsons sarīkoja pirmo latviešu teātra izrādi "Žūpu Bērtulis", bija šīs izrādes režisors un aktieris. Viņš pārstrādāja Holteļa tautas lugu "Hanss Jerge" un nosauca par "Mika", pēc tam sarakstīja oriģināllugas "Vecais Jurka" un "Mika nāk mājā".
Piemiņa
Riharda Tomsona vārdā nosaukta Tomsona iela Skanstes apkaimē Rīgā, kas PSRS okupācijas laikā bija pārdēvēta Ivana Mičurina vārdā.
Lato Lapsa
Biogrāfija
No 1998. līdz 2000. gadam strādājis aģentūrā LETA, bijis LETA galvenais redaktors. Vēlāk pārkvalificējies par PR speciālistu. Lapsas sabiedrisko attiecību darbība tikusi pretrunīgi vērtēta un izraisījusi asas diskusijas sabiedrībā. Pret Lato Lapsu vērsušies tiesā ("Parex banka" par neslavas celšanu, 2011. gada 18. janvārī), taču daudzkārt arī Lapsa pats vērsies tiesā pret citiem (piemēram, pret Kārli Zuiku par neslavas celšanu, pret Einaru Repši par kļūdaini aizpildītu ienākumu deklarāciju u.c.) 2010. gada septembrī Lato Lapsa nāca klajā ar paziņojumu, ka "aizvadītajā nedēļā esmu vērsies ar iesniegumu Drošības policijā par draudiem, kas man ir izteikti attiecībā uz maniem ģimenes locekļiem un konkrēti — uz māsu un viņas bērniem". Viņam izteikti ļoti "skaidri draudi", ka līdz 3. oktobrim (2. oktobrī Latvijā notika 10. Saeimas vēlēšanas) jāpārtrauc žurnālistiskā darbība un nekavējoties jāslēdz tās interneta lapas, kas tikušas uzturētas pēdējā laikā. No 2008. līdz 2010. gada 1. decembrim Lapsa bija laikraksta Telegraf izdevēja AS News Media Group padomes loceklis, ko pametis, vairs nespējot nodrošināt laikraksta redakcionālo neatkarību. Ir apgalvojumi, ka darbojies sabiedrisko attiecību komunikācijas uzņēmumā “SIA P.R.A.E. Sabiedriskās attiecības” kā viens no uzņēmuma vadītājiem.
Sarakstījis arī vairākus ceļojumu aprakstus — par Āzijas, Āfrikas un Amerikas valstīm.
Ģēra
Ģēra (hu) ir pilsēta Ungārijas ziemeļrietumos pie Rābas upes, pusceļā starp Vīni un Budapeštu. Meģes centrs.
Pilsēta apdzīvota vismaz no 5. gs p. m. ē., kad tās iedzīvotāji bija ķelti un tās nosaukums bija Arrabona (Arrabona). Ap 10. gadu apkārtni ieņēma romieši, nodibinot Pannonijas provinci. 4. gadsimtā romieši apvidu pameta, tomēr pilsēta turpināja pastāvēt.
Ģērā atrodas autoražotāju Audi un Rába rūpnīcas.
Cilvēki
Ģērā dzimuši:
Mūgas aizmugurējā vaduguns
Mūgas aizmugurējā vaduguns (igauniski — Muuga ülemine tuletorn) atrodas Igaunijas ziemeļdaļā pie Mūgas ostas. Bāka ietilpst Mūgas vadlīnijā un atrodas 500 m no priekšējās vaduguns.
Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1986. gada.
Skatīt arī
Mūgas priekšējā vaduguns
Latvijas hokeja izlase
Latvijas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Latviju starptautiskajās hokeja spēlēs. Latvijas hokeja izlase piedalījusies sešās Olimpiskajās spēlēs 1936., 2002., 2006., 2010., 2014. un 2022. gadā. Latvijas hokeja izlases labākais sasniegums Pasaules čempionātos ir 2023. gadā izcīnītā 3. vieta. 2001. un 2007. gadā Latvija palika pēdējā savā apakšgrupā, bet uzvarēja izslēgšanas kārtā, izcīnot 13. vietu. Šie divi čempionāti, kā arī 1935., 2015. un 2016. gadā ieņemtā 13. vieta ir zemākās vietas, ko izcīnījusi Latvijas izlase, spēlējot augstākajā divīzijā.
2023. gadā tā atrodas 10. vietā Starptautiskās hokeja federācijas vīriešu hokeja izlašu rangā un spēlē elites divīzijā.
1929. – 1940. gadā
Latvijas hokeja izlases vēsture aizsākās 1929. gadā. Jau 1931. gadā Latviju uzņēma Starptautiskajā hokeja federācijā. Pirmo valstu sacīksti Latvijas valstsvienība aizvadīja 1932. gada 27. februārī, kad ar rezultātu 3:0 tika pārspēti mūsu kaimiņi - Lietuvas izlase. Pašus pirmos vārtus izlases labā guva Indriķis Reinbahs. Tajā pašā 1932. gadā no 14. - 20. martam Latvijas valstsvienība hokejā pirmo reizi piedalījās Eiropas meistarsacīkstēs Berlīnē, kur pirmajā spēlē nācās piedzīvot zaudējumu ar 0:7 pret tā laika pieckārtējo Eiropas čempioni Čehoslovākijas izlasi. Otrajā spēlē mūsējie līdzīgā cīņā zaudēja Francijai ar 0:1. Gandarījuma turnīrā ar 3:0 pārspējot Rumāniju un 2:5 piekāpjoties Lielbritānijas izlasei, Latvijas valstsvienība savā debijas čempionātā izcīnija 8. vietu (no deviņām komandām), aiz sevis atstājot vienīgi Rumāniju. 1933. gada februārī Latvijas valstsvienība pirmo reizi devās uz pasaules čempionātu Prāgā, taču jau pirmajās divās spēlēs tika piedzīvoti zaudējumi pret Šveici 1:5, Ungāriju 0:3, tādējādi piedaloties cīņā vienīgi par 9.—12. vietu. Pirmajā spēlē Latvija uzvarēja Itāliju ar 2:0, tādējādi piedaloties arī mačā par 9. vietu, kurā gan zaudēja Rumānijai ar 0:1. Latvija savu pirmo Pasaules čempionātu noslēdza 10. vietā. 1934. gadā Latvijas izlase Pasaules čempionātā Milānā nepiedalījās, bet 1935. gada Pasaules čempionātā Davosā bija vienīgajā no četrām priekšsacīkšu kārtas grupām, kurā bija trīs komandas. Latvija ar 0:14 zaudēja Kanādai, kas vēl joprojām ir lielākais Latvijas izlases zaudējums, kā arī ar 1:5 Lielbritānijai. Nākamajā kārtā Latvija ar 2:3 zaudēja Rumānijai, kā arī ar 1:3 - Vācijai. Nākamajā spēlē Latvija ar 7:0 pārspēja Nīderlandi, tādējādi noslēdzot turnīru 13. vietā. 1936. gadā Garmišpartenkirhenē Latvijas izlase pirmoreiz piedalījās Olimpiskajā spēlēs, kurās Latvijas izlase cieta zaudējumus pret Kanādu (0:11), Austriju (1:7), un Poliju (2:9), olimpiskās spēles noslēdzot 13.vietā. Gan 1938., gan arī 1939. gadā Latvijas izlase turnīru beidza 10. vietā, bet pēc tam sākās Otrais pasaules karš un neviens Pasaules čempionāts līdz 1947. gadam, kad Latvija jau bija PSRS sastāvā, netika aizvadīts. Pēdējo spēli pirms Baltijas valstu okupācijas Latvijas valstsvienība aizvadīja 1940. gada 10. martā, kad tikai pēdējā minūtē tika izrauta uzvara pār Igaunijas izlasi.
Līdz 1940. gadam Latvijas hokeja izlase aizvadīja 26 spēles (6 uzvaras, 16 zaudējumi un 4 neizšķirti), gūstot 37 un zaudējot 93 vārtus.
Pēc 1992. gada
Līdz nākamajai Latvijas valsts vienības spēlei bija jāgaida vairāk nekā 52 gadi. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas nodibināto Latvijas Hokeja Federāciju 1992. gada 6. maijā IIHF kongresā Prāgā atjaunoja Starptautiskajā hokeja federācijā. Savu pirmo oficiālo starptautisko spēli pēc neatkarības atgūšanas Latvijas izlase Pasaules hokeja čempionāta (PHČ) atlases turnīrā aizvadīja ar Lietuvu 1992. gada 7. novembrī. Pirmos Latvijas valstsvienības vārtus guva Aigars Cipruss, otros komandas kapteinis Helmuts Balderis, uzvaru ar rezultātu 13:2 ļāva izcīnīt arī vārtsarga Pētera Skudras meistarība. Latvija izcīnīja uzvaru arī pār Igauniju 6:3, un ieguva tiesības spēlēt PHČ C grupā (tagad II divīzijā). Helmuts Balderis bija pirmais Latvijas hokejists, kurš 1989. gadā 37 gadu vecumā parakstīja līgumu ar Nacionālās Hokeja līgas klubu Minesotas "North Stars". Leģendāras lappuses Latvijas un NHL vēsturē ir ierakstījuši vārtsargs Artūrs Irbe, aizsargs Sandis Ozoliņš, kurš 1996. gadā izcīnīja Stenlija kausu, kā arī Sergejs Žoltoks un "dzelzs vīrs" Kārlis Skrastiņš. 1993. gada pavasarī Slovēnijā Latvijas valstsvienība izcīnīja 1. vietu un ieguva tiesības spēlēt PHČ B grupā (tagad I divīzija). B grupā Latvijas valstsvienība divus gadus pēc kārtas (1994. un 1995.) izcīnīja 2. vietu, līdz beidzot Leonīda Beresņeva vadībā, 1996. gada pavasarī, Nīderlandē izšķirošajā spēlē izdevās panākt vēlamo rezultātu (1:1) ar Šveici un beidzot izcīnīt 1. vietu B grupā, kas deva tiesības spēlēt A (elites) grupā. Ne mazums nopelnu te bija 1990. gada pasaules čempionāta labākajam vārtsargam Artūram Irbem. 1999. gada novembrī par valstsvienības kapteini kļuva Harijs Vītoliņš. 2000. gada pasaules čempionātā Sanktpēterburgā Latvijas izlase kopvērtējumā izcīnīja astoto vietu, bet visskaļāk Latvijas hokeja līdzjutēji uzgavilēja 5. maijā pēc uzvaras pār Krievijas izlasi (rezultāts 3:2). 2001. gadā Haralda Vasiļjeva trenētā Latvijas valstsvienība izcīnīja iespēju piedalīties savās otrajās Olimpiskajās spēlēs, kur ieguva 9. vietu.
2005. gads
No 2005. gada 11. līdz 13. februārim Latvijas valstsvienība Olimpiskā Kvalifikācijas turnīrā Rīgā cīnījās par tiesībām piedalīties 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, Turīnā, Itālijā. Pirmajā spēlē Latvija uzvarēja Slovēniju ar rezultātu 2:1. Otrajā spēlē tika pārspēta Polija (3:1), bet izšķirošajā spēlē Latvijas izlase dramatiskā cīņā 5:4 (1:2, 1:1, 3:1) spēja uzvarēt Baltkrievijas izlasi un izcīnīja tiesības piedalīties olimpiskajās spēlēs.
Vīnē un Insbrukā Latvijas valsts vienība izcīnīja 9. vietu. Priekšsacīkstēs ar rezultātu 4:6 nācās piekāpties Kanādai, otrajā spēlē ar 3:1 zaudēja ASV, bet trešajā spēlē uzveica Slovēniju (3:1). 2. kārtā Latvija uzveica Ukrainu (3:0), nospēlēja neizšķirti ar Somiju (0:0), bet pēdējā turnīra spēlē piedzīvoja zaudējumu pret Zviedriju (9:1).
2007. gada Pasaules čempionāts
71. Pasaules čempionāts hokejā norisinājās Maskavā un Mitiščos, Krievijā, attiecīgi Hodinkas hallē un Mitišču hallē. Latvijas valstsvienība čempionātu noslēdza 13. vietā. Savā pirmajā grupas spēlē Latvijas izlase piekāpās ar minimālu vārtu pārsvaru Šveicei (2:1), bet otrajā spēlē piedzīvoja sagrāvi pret Zviedriju ar rezultātu 2:8. Latvijas valstsvienība trešajā grupas spēlē ar Itāliju pēcspēles metienu sērijā piedzīvoja kārtējo zaudējumu ar rezultātu 4:3. Izslēgšanas kārtā jeb gandarījuma turnīrā, nu jau vairs cīņā par 13. vietu, Latvija uzvārēja divās no trijām spēlēm un ar sešiem punktiem uzvarēja G grupā. Pirmajā spēlē tā uzvarēja Ukrainas izlasi ar rezultātu 5:0, arī otrajā spēlē Austriju, bet trešajā grupas spēlē piedzīvoja ceturto zaudējumu čempionātā pret Norvēģiju (4:7).
2008. gada Pasaules čempionāts
Helifeksā, Kanādā Latvija izcīnīja 11. vietu. Pirmajās divās spēlēs Latvijas valstsvienība piedzīvoja divus zaudējumus pret ASV (4:0) un Kanādu (7:0). Bet izšķirošajā priekšsacīkšu spēlē Latvija pārspēja Slovēniju un iekļuva nākamajā kārtā. Latvijas valstsvienība piedzīvoja zaudējumu pret Somijas izlasi ar rezultātu 2:1. Nākamajā spēlē ar 4:1 pārspēja Norvēģiju, bet izšķirošajā spēlē, kur kaut viens izcīnīts punkts ļautu Latvijai iekļūt pasaules labāko astoņu izlašu skaitā, cerības nepiepildījās, jo zaudēja Vācijas hokeja izlasei ar rezultātu 3:5.
2009. gada Pasaules čempionāts
Bernē, Šveicē Latvijas valstsvienība izcīnīja 7. vietu. Pirmajā spēlē komanda zaudēja ASV ar 2:4. Uzvaras tika gūtas pret Zviedriju, kura tika pārspēta pēcspēles metienos ar 3:2, un pret Austriju ar 2:0. Kvalifikācijas kārtā Latvijas valstsvienība uzvarēja Šveici pēcspēles metienos ar 2:1, Franciju 7:1, bet tad piedzīvoja zaudējumu Krievijas izlasei ar 1:6. Latvijas valstsvienība kvalificējās ceturtdaļfinālam, kurā gan piekāpās Kanādai ar 4:2.
2010. gads
2010. gada februārī Vankūveras ziemas olimpiskajās spēlēs Latvijas izlase apakšgrupu kārtā trīs spēlēs cieta zaudējumus un astotdaļfinālā tikās ar Čehiju, kurai zaudēja papildlaikā ar 2:3 un kopvērtējumā ieguva pēdējo — 12. vietu.
2010. gada Pasaules čempionātā Manheimā, Vācijā Latvijas izlase turnīru noslēdza 11. vietā. Čempionāts tika iesākts ar zaudējumiem pret Šveici ar 1:3 un pret Kanādu ar 1:6, taču izšķirošajā apakšgrupas spēlē pret Itāliju tika gūta uzvara ar 5:2. Kvalifikācijas kārtā tika piedzīvots zaudējums pret Zviedriju ar 2:4, tam sekoja uzvara pār Norvēģiju ar 5:0. Pēc piedzīvotā zaudējuma Čehijai ar 1:3 Latvijas valstsvienība turnīru beidza, nespējot kvalificēties ceturtdaļfinālam.
2011. gada Pasaules čempionāts
Slovākijā notikušajā čempionātā Latvijas izlase ieguva 13. vietu. Čempionāts tika iesākts ar zaudējumu Čehijas izlasei, pēc tam sekoja divi zaudējumu pagarinājumā pret Somijas izlasi un Dānijas izlasi, tādējādi paliekot savā grupā pēdējā vietā. Pēc tam sekoja spēles par palikšanu Elites divīzijā. Pirmo spēli zaudēja Slovēnijas izlasei, bet atlikušās divas uzvarēja, attiecīgi Baltkrievijas un Austrijas izlases. Tas nodrošināja palikšanu augstākajā divīzijā, kā arī 13. vietu kopvērtējumā.
Latvijas izlases rezultatīvākais spēlētājs bija Miķelis Rēdlihs ar septiņiem rezultativitātes punktiem (1 vārti un 6 rezultatīvas piespēles), visvairāk vārtus izlases labā guva Mārtiņš Cipulis (6 vārti).
2013. gada Pasaules čempionāts
Otro gadu pēc kārtas Zviedrijas un Somijas kopīgi rīkotais pasaules čempionāts tika izspēlēts divās apakšgrupās — H grupa (tajā spēlēja Latvijas izlase) savas spēles aizvadīja Helsinkos, bet S grupas komandas savas spēles aizvadīja Stokholmā. Pēc 7 spēlēm grupu turnīrā Latvija nekvalificējās izslēgšanas kārtai, H grupā ar iegūtiem 7 punktiem (7 punktus ieguva arī Francijas izlase) paliekot 6. vietā, apsteidzot Austriju un Franciju. Čempionāta pirmajā spēlē Latvijas izlase ar 0:6 piekāpās Krievijas valstsvienībai, tad sekoja 1:4 zaudējums ASV izlasei, 3:6 zaudējums Austrijas izlasei, uzvara pret Slovākijas izlasi, ar rezultātu 5:3, zaudējums ar 0:2 Vācijas izlasei un uzvara ar 3:1 pret Francijas izlasi. Čempionāta pēdējā spēlē Latvija Somijas izlasei zaudēja papildlaikā ar rezultātu 2:3.
Šajā čempionātā uzbrucējs Lauris Dārziņš ar 5 gūtiem vārtiem un 1 piespēli 7 spēlēs bija 8. rezultatīvākais spēlētājs čempionātā.
2014—2016
2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Latvijas izlase apakšgrupu kārtā piedzīvoja trīs zaudējumus, bet kvalifikācijas spēlē ar 3:1 pārspēja Šveici, tādējādi kvalificējoties turnīra ceturtdaļfinālam. Ceturtdaļfinālā Latvijas izlase saspringtā cīņā ar 1:2 piekāpās turnīra uzvarētājai Kanādai, tādējādi izcīnot 8. vietu. Tas ir Latvijas izlases augstākais sasniegums olimpisko spēļu turnīros.
2017. gada Pasaules čempionāts
Latvijas hokeja izlase 2017. gada Pasaules čempionātā spēlēja A apakšgrupā Ķelnē pret Dāniju, Slovākiju, Itāliju, Zviedriju, ASV, Krieviju un turnīra rīkotājiem Vāciju. Ar trim uzvarām un četriem zaudējumiem Latvija nekvalificējās izslēgšanas kārtai un kopvērtējumā ieguva 10. vietu.
2018. gada Pasaules čempionāts
2018. gada Pasaules čempionātā Latvijas izlase spēlēja B apakšgrupā pret ASV, Dāniju, Dienvidkoreju, Kanādu, Norvēģiju, Somiju un Vāciju. Latvija izcīnīja četras uzvaras, piedzīvoja trīs zaudējumus (no tiem divus pagarinājumā) un iekļuva ceturtdaļfinālā, kur ar 2:3 zaudēja Zviedrijai, kopvērtējumā iegūstot 8. vietu.
2019. gada Pasaules čempionāts
2019. gada Pasaules čempionātā Latvijas izlase spēlēja B apakšgrupā Bratislavā pret Austriju, Šveici, Itāliju, Čehiju, Norvēģiju, Krieviju un Zviedriju. Ar trim uzvarām un četriem zaudējumiem Latvija nekvalificējās izslēgšanas kārtai un kopvērtējumā ieguva 10. vietu.
2021. gada Pasaules čempionāts
2021. gada Pasaules čempionātā Latvijas izlase spēlēja B apakšgrupā. Čempionāts norisinājās Rīgā, Latvijā. Tam tika izmantotas divas halles — Arēna Rīga un Olimpiskais sporta centrs, kurā tika izveidots pagaidu hokeja laukums. Latvijas izlase pirmo reizi uzvarēja Kanādu ar 2-0. Latvijas izlase čempionātā ierindojās 11. vietā, savā grupā uzvarot vienīgi Kanādu un Itāliju. Čempionāta laikā Latvijas izlase guva 15 vārtus un ielaida 16 vārtus. Par turnīrā labākajiem Latvijas spēlētājiem atzina uzbrucējus Renāru Krastenbergu, Lauri Dārziņu un Ronaldu Ķēniņu.
2022. gada Pasaules čempionāts
2022. gada Pasaules čempionātā Latvijas izlase spēlēja B apakšgrupā Tamperē pret Somiju, ASV, Čehiju, Zviedriju, Norvēģiju, Lielbritāniju un Austriju. Turnīrā Latvijas ar trīs uzvarām un četriem zaudējumiem kopvērtējumā ieguva 10. vietu un nekvalificējās ceturtdaļfinālam.
2023. gada Pasaules čempionāts
2023. gada Pasaules čempionātā Latvijas izlase spēlēja B apakšgrupā. Čempionātam vajadzēja notikt Sanktpēterburgā, taču pēc 2022. gada Krievijas iebrukuma Ukrainā čempionātu pārcēla uz Tamperi un Rīgu. Savā apakšgrupā Latvija spēlēja pret Kanādu, Čehiju, Šveici, Slovākiju, Norvēģiju, Kazahstānu un Slovēniju. Latvijas izlase pirmo reizi uzvarēja Čehiju (4:3). Grupu turnīrā Latvija ieguva piecas uzvaras un divus zaudējumus, iekļūstot ceturtdaļfinālā. Ceturtdaļfinālā Latvija ar 3:1 uzvarēja Zviedriju, pirmo reizi iekļūstot Pasaules hokeja čempionāta pusfinālā. Pusfinālā Latvija ar 2:4 zaudēja Kanādai, taču finālā par bronzas medaļu ar rezultātu 4:3 Latvijas izlase pagarinājumā uzvarēja ASV izlasi. Par čempionāta labākajiem spēlētājiem komandā tika atzīti Kaspars Daugaviņš, Rodrigo Ābols un Artūrs Šilovs, bet Šilovs ieguva arī visa turnīra labākā vārtsarga un vērtīgākā spēlētāja balvu. Presē komanda tika nodēvēta par "Sapņu komandu 2023".
Līdzjutēji
Kopā ar basketbolu un futbolu, hokejs Latvijā ir starp pašiem populārākajiem sporta veidiem. Jau "Dinamo" laikos Latvijā bija liels skaits hokeja līdzjutēju — cilvēki, lai tiktu uz "Dinamo" spēlēm, stāvēja garās rindās un parasti biļešu visiem nepietika. Deviņdesmito gadu sākumā fanu kultūra Latvijā nedaudz pieklusa, bet pēc Latvijas izlases iekļūšanas Pasaules čempionāta A divīzijā 1997. gadā, izlases fanu skaits strauji pieauga. IIHF prezidents Renē Fāzels savulaik latviešus ir nosaucis par labākajiem hokeja līdzjutējiem pasaulē. Arī atsevišķām Latvijas hokeja līgas komandām ir savs fanu loks. 2006. gada Olimpisko spēļu laikā kanāls NBC Latvijas līdzjutējus nosaucis par "iespējams skaļākajiem un uzticīgākajiem pasaulē". 2023. gada 29. maijā pēc bronzas medaļu izcīnīšanas Rīgā pie Brīvības pieminekļa tika organizēta svinīgā hokejistu sagaidīšana no Tamperes. Uz sagaidīšanu ieradās desmitiem tūkstošu cilvēku.
Komanda
2023. gada pasaules čempionātam tika pieteikti šādi spēlētāji:
Ar zaļu iekrāsoti tie hokejisti, kas spēlē NHL.
Iemūžinātie numuri
Iemūžinātos numurus drīkst izmantot tikai sekojoši spēlētāji:
Visu laiku rezultatīvākie izlases spēlētāji
Ar zaļu iekrāsoti tie hokejisti, kas izlases sastāvā spēlējuši pēdējo trīs gadu laikā.
Sāncensība
.
Piezīmes
PSRS hokeja izlases spēlētāji no Latvijas PSR:
Odense
Odense ir pilsēta Dānijā, Fīnas salas ziemeļos. Trešā lielākā pilsēta Dānijā, Fīnas āmtes centrs. Pilsētas pievārtē atrodas liela kuģubūvētava.
Pilsētas nosaukums cēlies no dieva Odina vārda. Viduslaikos Odense bija svētceļojumu vieta, jo pilsētas katedrālē atrodas Sv. Knuta kaps.
Līdz Otrajam pasaules karam Odense bija slavena ar 177 metrus augsto Odina torni (Odinstårnet) - novērošanas torni, celtu 1934.gadā (tolaik otru augstāko Eiropā aiz Eifeļa torņa). 1944.gadā torni diversijā uzspridzināja dāņu nacistu grupa.
Pilsētā bāzēta Dānijas hokeja līgas komanda Odenses "Bulldogs", kas savas mājas spēles aizvada Bryggeriet Vestfyen Arena hallē.
Cilvēki
Odensē vai tās apkārtnē ir dzimuši tādi cilvēki kā:
Minskas "Dinamo"
Minskas "Dinamo" var būt:
Kims Kirhens
Kims Kirhens (dzimis, Luksemburgā, Luksemburgas Lielhercogistē) ir bijušais profesionālais šosejas riteņbraucējs. 2004. un 2006. gadā kļuvis par Luksemburgas čempionu grupas braucienā, 2008. un 2009. gadā arī individuālajā braucienā.
Tour de France
Piecas reizes piedalījies Tour de France velobraucienos. 2004. gadā viņš ierindojās 63. vietā, bet 2005. gadā viņš pēc 10. posma izstājās. Viņš piedalījās arī 2007. gadā, kad finišu sasniedza 7. vietā no uzvarētāja spāņa Alverto Kontadora atpaliekot 12 minūtes. Pēc Aleksandra Vinokurova izmešanas no komandas saistībā ar asiņu pārliešanu, Kirhens tika atzīts arī par 15. posma uzvarētāju.
Viņš pašlaik piedalās arī 2008. gada Tour de France velobraucienā, kur ierindojās 7. vietā un četrus posmus valkāja līdera krekliņu. 2009. gada sacensības viņš ierindojās 57. vietā.
Mierinājuma kvants
"Mierinājuma kvants" (en) ir 2008. gada Apvienotās Karalistes spiegu filma, kuras režisors ir Marks Forsters. Šī ir divdesmit otrā filma par Džeimsu Bondu. Filma ir tiešs turpinājums filmai "Kazino Royale". "Mierinājuma kvants" ir otrā filma, kur Džeimsu Bondu attēlo Denjels Kreigs. Filmā Bonds cīnās pret bagātu uzņēmēju Dominiku Grīnu, Quantum organizācijas locekli, kas plāno veikt valsts apvērsumu Bolīvijā, lai pārņemtu kontroli valsts ūdens piegādē. Galvenās lomas atveido Denjels Kreigs, Olga Kuriļenko, Metjū Amalriks, Džemma Artertone, Džūdija Denča, Džefrijs Raits, Džankarlo Džanīni. Filmas pirmizrāde notika Londonā.
Dole (tirdzniecības centrs)
Dole ir tirdzniecības centrs Rīgā. Atrodas Ķengaragā, Maskavas ielā 357, 8 kilometru attālumā no Rīgas centra. Tirdzniecības centra kopējā platība ir gandrīz, tirdzniecības vietas izvietotas trīs stāvos.
Tirdzniecības centra īpašnieks un apsaimniekotājs ir SIA "Tirdzniecības centrs Dole", kas savukārt pieder Latvijā reģistrētam uzņēmumam SIA Premier Estates LTD un patiesā labuma guvējs ir Maltas pilsonis Karmelo Hili.
Vēsture
"Dole" bija lielākais padomju laikā uzbūvētais universālveikals Latvijā. Tā celtniecība tika pabeigta 1987. gadā. Durvis tirdzniecības centrs vēra 1987. gada 31. janvārī. Kopš tā laika centrs divas reizes ir rekonstruēts un uzlabots. No 6081 m² tirdzniecības centrs ir izaudzis līdz 11 000 m², no kuriem tirdzniecības vietu platība aizņem aptuveni 7000 m².
1996. gadā "Doles" ēku iegādājās Norvēģijas kopuzņēmums Varner Hakon Invest (tagad SIA Lindstow). Tirdzniecības centrs tika rekonstruēts, un 1997. gada 20. februārī tā pirmajā stāvā tika atklāts pirmais Rimi veikals Latvijā. 1999. gadā tika dibināts uzņēmums SIA «Tirdzniecības centrs Dole".
Sabiedriskais transports
Līdz tirdzniecības centram "Dole" var nokļut ar 15., 18., 31. un 49. maršruta autobusu vai 3., 7. un 9. maršruta tramvaju. Abos virzienos ir jāizkāpj pieturā Eglaines iela /Dole. Pie tirdzniecības centra "Dole" atrodas arī 3., 7. un 9. tramvaju maršrutu galapunkts Eglaines iela /Dole.
S/2003 J 4
S/2003 J 4 ir Jupitera pavadonis. To atklāja Havaju universitātes zinātnieku komanda, kuru vadīja Skots Šepards (Scott S. Sheppard). Pašreiz pavadonim ir tikai pagaidu apzīmējums.
S/2003 J 4 ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir tikai apmēram 2 km. Pavadonis ir piederīgs Pāsifajas grupai.
Kvadrāts (uzņēmums)
Gumijas rūpniecības AS "Kvadrāts" (en) bija Rīgas gumijas izstrādājumu rūpnīca Maskavas ielā 322/324, Ķengaragā, kas pārsvarā eksportam ražoja gumijas apavus, velosipēdu riepas, kameras, rotaļlietas, transmisiju siksnas, kā arī pretgāzu uzvalkus Quadrat, uzpūšamos pontonus, glābšanas laivas un sporta laivas.
Vēsture
Pēc arhitekta Vilhelma Bokslafa projekta būvēto Holandes uzņēmuma Baltic India Rubber Company Quadrat fabriku atklāja 1924. gada 9. maijā blakus Baltijas Linu manufaktūrai Blieķu muižas teritorijā. Nepieciešamo kaučuku gumijas izstrādājumu ražošanai tā saņēma no angļu — holandiešu kaučuka apvienības, no vietējiem materiāliem izmantoja tikai audumus un otrreizējai pārstrādei nodotos gumijas izstrādājumus. 1925. gadā uzņēmums nodarbināja 348 strādniekus. Sākotnējais sabiedrības kapitāls bija 750 000 latu. 1929. gadā gumijas izstrādājumi veidoja 4,5% no Latvijas eksporta, izgatavojot 3,3 miljonus gumijas apavu pāru. 1930. gados tā bija lielākā gumijas izstrādājumu fabrika Baltijā. Latvijā patērēja tikai nelielu daudzumu no saražotā — lielāko daļu eksportēja uz ārzemēm. Trīsdesmito gadu otrajā pusē eksporta apjoms samazinājās un līdz ar to samazinājās gumijas izstrādājumu izlaide. Apgrozījums 1935. gadā bija 8 590 507 latu. 1936. gadā izgatavoti 1,8 miljoni apavu pāru. Pēdējais uzņēmuma valdes priekšsēdētājs bija agrākais Latvijas Valsts prezidents Alberts Kviesis.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā nacionalizēto uzņēmumu pārdēvēja par "Sarkano kvadrātu". 1974. gadā izveidoja ražošanas apvienību "Sarkanais kvadrāts", kas apvienoja rūpnīcas "Sarkanais kvadrāts", "Meteors" un "Varonis". Apvienībā katram uzņēmumam bija sava specializācija — "Sarkanais kvadrāts" nodarbojās ar gumijas apavu un gumijas tehnisko izstrādājumu ražošanu. Apgrozījums 1968. gadā bija 15 200 000 rubļu. 1986. gadā saražoja 15,2 miljonus pāru gumijas apavu. 1990. gadā rūpnīca kļuva par nomas uzņēmumu. 1992. gadā pārtapa par AS "Kvadrāts". 1998. gada nogalē uzņēmumu pārstrukturēja, izveidojot četrus jaunus patstāvīgus uzņēmumus — AS "Baltijas Apavu Fabrika", AS "Baltijas Gumijas fabrika", SIA "Servi Ko" un AS "Kvadrāts", kam samazināja pamatkapitālu. 1999. gada 2. septembrī AS "Kvadrāts" likvidēja.
Vasilijs Perovs
Vasilijs Perovs (dzimis, miris ) bija krievu gleznotājs — ainavists, kā arī krievu psiholoģiskā portreta pamatlicējs. Viens no peredvižņiku kustības radītājiem un vadītājiem.