cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Salacas pagasts
Vēsture
Salacas ciemam 1954. gada 14. jūnijā pievienoja likvidēto Korģenes ciemu. 1958. gada 15. augustā pievienoja daļu likvidētā Dzintaru ciema, bet daļu Salacas ciema pievienoja Salacgrīvas pilsētai, izveidojot Salacgrīvas lauku teritoriju. 1977. gada 28. martā Salacas ciemam pievienoja daļu no Ainažu un Salacgrīvas lauku teritorijām un Viļķenes ciema, bet daļu ciema teritorijas pievienoja Ārciema ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 1998. gadā Salacas pagastu pievienoja Salacgrīvas lauku teritorijai. 2010. gadā Salacgrīvas lauku teritoriju pārdēvēja par Salacgrīvas pagastu.
Segliņš
Segliņš (sieviešu dzimtē Segliņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Nacionālā basketbola asociācija
Nacionālā basketbola asociācija (en), saīsināti NBA, ir vadošā vīriešu profesionālā basketbola līga pasaulē. Tā ir viena no četrām nozīmīgākajām Ziemeļamerikas profesionālajām sporta līgām (pārējas ir NFL, MLB un NHL). Ņujorkā tika dibināta Amerikas basketbola asociācija (BAA), bet tā apvienojās ar Nacionālo basketbola līgu, dibinot Nacionālo basketbola asociāciju.
Šobrīd NBA spēlē 30 komandas — 29 no ASV un 1 no Kanādas —, kas ir sadalītas pēc ģeogrāfiskā principa Austrumu un Rietumu konferencē. Abas konferences ir sadalītas vēl sīkāk 3 divīzijās, un katrā divīzijā ir pa piecām komandām. Regulārās sezonas laikā ikviena komanda nospēlē 82 spēles, pēc kurām katrā konferencē tiek noskaidrotas 8 labākās komandas, kas turpina cīņu izslēgšanas spēlēs. Izslēgšanas spēlēs ir jāiegūst četras uzvaras pret konkrētu komandu, lai tiktu nākamajā kārtā. Lai iekļūtu finālsērijā, izslēgšanas spēlēs kopā ir jāuzveic trīs savas konferences komandas. Finālsērijā abu konferenču labākās komandas līdz četrām uzvarām noskaidro jaunos NBA čempionus. Veiksmīgākās komandas NBA pastāvēšanas vēsturē ir Bostonas "Celtics" un Losandželosas "Lakers", kas 17 reizes ir izcīnījušas čempiontitulu.
Līgas vēsture
1946. gadā lielo hokeja arēnu īpašnieki ASV Ziemeļaustrumos un Vidējos Rietumos un Kanādā nodibināja Amerikas basketbola asociāciju (Basketball Association of America). Toronto, Kanādā, tika aizvadīta spēle starp Toronto "Huskies" un Ņujorkas "Knickerbockers" Maple Leaf Gardens arēnā, kas pašlaik tiek uzskatīts kā līgas dibināšanas datums un pirmā oficiālā spēle līgas vēsturē.
ABA piekrita apvienoties ar Nacionālo basketbola līgu, tā dibinot jauno Nacionālo basketbola asociāciju. Līgu apvienošanas brīdī tajā spēlēja 17 klubi. 1950. gados dalībnieku skaits samazinājās līdz tikai 8 klubiem, no kuriem visi arī pašlaik spēlē NBA ("Knicks", "Celtics", "Warriors", "Lakers", "Royals"/"Kings", "Pistons", "Hawks" un "Nationals"/"76ers"). Šajā desmitgadē 5 NBA čempiontitulus izcīnīja Mineapolisas "Lakers" ar komandas līderi Džordžu Mikanu. "Lakers" kļuva par pirmo līgas "dinastiju". 1954. gadā spēles noteikumos tika ieviests 24 sekunžu uzbrukuma laiks.
1957. gadā līgā debitēja centrs Bills Rasels, kurš pievienojās Bostonas "Celtics". Komandas sastāvā jau bija Bobs Kouzijs un treneris Reds Auerbahs. Kopā ar B. Raselu "Celtics" izcīnīja 11 NBA čempiontitulus, tai skaitā 8 sezonas pēc kārtas no 1958.—1959. gada sezonas līdz 1965.—1966. gada sezonai.
1959. gadā līgā "Warriors" sastāvā debitēja Vilts Čemberlens, viņš kļuva par vienu no līgas lielākajām 1960. gadu zvaigznēm. Viņa cīņa ar B. Raselu kļuva par vienu no labākajām individuālajām sacensībām līgas vēsturē. Šīs desmitgades laikā notika vairāku komandu pārcelšanās uz lielākām pilsētām un jaunu komandu veidošanās. 1967. gadā tika dibināta Amerikas basketbola asociācija. ABA pastāvēšanas laikā notika sīva sāncensība starp abām līgām.
Laika posmā no 1966. līdz 1974. gadam līgas dalībnieku skaits pieauga no 9 līdz 17 komandām. 1976. gadā ABA izjukšanas un apvienošanās ar NBA rezultātā NBA pievienojās 4 jaunas komandas. Kopējais komandu skaits jau bija 22. 1970. gadu lielākās līgas zvaigznes bija Karīms Abduldžabārs, Riks Berijs, Deivs Kauenss, Džūliuss Īrvings, Volts Freizers, Ērtiss Džilmors, Džordžs Gervins, Dens Izels un Pīts Maravičs.
1979. gada NBA tika ieviests ABA atklātais jauninājums — trīspunktu metienu līnija. Šajā pašā gadā līgā debitēja Lerijs Bērds ("Celtics") un Maģiskais Džonsons ("Lakers"), līdz ar viņu debiju sākās paaugstināta interese par NBA visas valsts mērogā. 1984. gadā viņi abi pirmoreiz spēlēja finālā. Lai arī šoreiz uzvarēja "Celtics", pēc tam "Lakers" ar Maģisko Džonsonu kā saspēles vadītāju ieguva piecus titulus, kamēr "Celtics" ar L. Bērdu sastāvā — 3 titulus. 1980. gadu sākumā līgai pievienojās 23. komanda — Dalasas "Mavericks". 1984. gada 1. aprīlī savu darbu uzsāka pašreizējais NBA komisārs Deivids Stērns.
1984. gadā Čikāgas "Bulls" sastāvā debitēja visu laiku izcilākais basketbolists Maikls Džordans. Viņa ienākšana līgā pienesa vēl lielāku līdzjutēju interesi par NBA. Tāpat līgai pievienojās vēl vairākas komandas. M. Džordans un Skotijs Pipens palīdzēja "Bulls" tikt pie 6 NBA čempiontituliem 1990. gados. 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Barselonā pirmoreiz tika atļauts piedalīties NBA profesionāļiem. ASV izlase izcīnīja uzvaru turnīrā un tika nosaukta par "Sapņu komandu" ("Dream team"). Komandas sastāvā bija Maikls Džordans, Lerijs Bērds, Maģiskais Džonsons, Deivids Robinsons, Patriks Īvings, Skotijs Pipens, Klaids Drekslers, Karls Malons, Džons Stoktons, Kriss Mulins, Čārlzs Bārklijs un Kristians Leitners. 1995. gadā līgai pievienojās 2 klubi no Kanādas (Vankūveras "Grizzlies" un Toronto "Raptors"). Pēc "Grizzlies" pārcelšanās 2001. gadā uz Memfisu, ASV "Raptors" palika vienīgais Kanādā bāzētais klubs. 1996. gadā NBA dibināja līgu sievietēm: WNBA. 1998. gadā NBA īpašnieki uzsāka lokautu, kas ilga 191 dienu. Lokauta dēļ 1998.—1999. gada regulārā sezona tika saīsināta līdz 50 spēlēm un nenotika Visu zvaigžņu spēle.
Kopš 1998. gada līgā sāka dominēt Rietumu konferences komandas, "Lakers" un Sanantonio "Spurs" izcīnot 9 titulus pēdējo 12 gadu laikā. "Lakers" izcīnīja trīs titulus pēc kārtas no 1999.—2000. līdz 2001.—2002. gada sezonai ar Šakilu O'Nīlu un Kobi Braiantu sastāvā. 2003. gadā atkal uzvaru izcīnīja "Spurs". 2004. gadā "Lakers" uzvarēja, Š. O'Nīls tika aizmainīts uz Maiami "Heat", bet Šarlotas "Bobcats" kļuva par 30. NBA komandu. "Lakers" un "Spurs" dominance līgā turpinājās 2007. gadā, kad čempionu titulu izcīnīja "Spurs", finālā pārspējot Klīvlendas "Cavaliers" vienību ar Lebronu Džeimsu sastāvā. 2008. gadā uzvaru čempionātā svinēja "Celtics", kas ar "lielo trijnieku" Polu Pīrsu, Reju Allenu un Kevinu Gārnetu sastāvā finālsērijā pārspēja "Lakers" vienību. 2009. gadā 15. titulu kluba vēsturē izcīnīja "Lakers", komandas līderis joprojām bija K. Braiants.
Regulārā sezona
Pēc vasaras pārtraukuma komandas uzsāk pirmssezonas treniņnometni septembra beigās. Tās ļauj komandas trenerim pārbaudīt spēlētājus, īpaši līgas debitantus, sagatavot spēlētājus regulārajai sezonai un sastādīt 12 cilvēku lielu komandas pieteikumu regulārajai sezonai, papildus 12 spēlētājiem komandai ir jāpiesaka 3 neaktīvie spēlētāji, ar ko komanda uzsāks regulāro sezonu. Komandām ir tiesības spēlētājus ar mazāk kā 2 gadu pieredzi NBA nosūtīt uz Attīstības līgu. Pēc treniņnometnes komandas aizvada pirmssezonas pārbaudes spēles. NBA regulārā sezona sākas oktobra pēdējā nedēļā. Katra komanda sezonas laikā aizvada 82 spēles, mājās un izbraukumā pa 41 spēlei. Ar savas divīzijas komandām tiek aizvadītas 4 spēles (kopumā 16), ar savas konferences atlikušo divi divīziju komandām tiek aizvadītas 3 vai 4 spēles (kopumā 36) un ar otras konferences komandām tiek aizvadītas 2 spēles (kopumā 30).
NBA pašlaik ir viena no 2 Ziemeļamerikas "lielā četrinieka" līgām, kurās regulārās sezonas spēles tiek aizvadītas ar visām līgas komandām, otra ir Nacionālā hokeja līga (NHL). ASV augstākā futbola līga (MLS) komandas arī aizvada spēles katra ar katru, taču MLS nav "lielā četrinieka" līga. Katra komanda uzņem savā mājas arēnā un dodas izbraukumā pie katras komandas vismaz vienu reizi sezonā.
Februārī katru gadu tiek aizvadīta Visu zvaigžņu spēle. Fani ASV, Kanādā un internetā balso par abu konferenču spēles starta pieciniekiem. Komandu treneri balsojumā nosaka pārējos 14 spēles dalībniekus. Pašā spēlē Austrumu komanda sacenšas pret Rietumu komandu. Spēlē vislabāko sniegumu parādījušais spēlētājs saņem Visu zvaigžņu spēles vērtīgākā spēlētāja balvu. Citi Visu zvaigžņu spēles nedēļas notikumi ir jauno spēlētāju izaicinājuma spēle, kurā sacenšas līgas debitanti pret spēlētājiem, kas līgā aizvada otro sezonu, trīspunktu metienu konkurss, slam-dunk konkurss.
Īsi pēc Visu zvaigžņu spēles beidzas darījumu laiks, kas ir 16. sezonas trešdiena (parasti februāris). Pēc šī datuma komandas vairs nevar mainīties ar spēlētājiem. Parasti lielākie darījumi notiek pēdējā dienā.
Aprīļa vidū beidzas regulārā sezona. Šajā laikā sākas balsojums par individuālajām balvām. Labākā rezervista balva tiek piešķirta labākajam uz maiņu nākamajam spēlētājam (spēlētājam jābūt vairāk spēlēs iznākušam uz maiņu nekā spēli sākušam starta sastāvā). Labākā debitanta balva tiek piešķirta labākajam spēlētājam, kurš līgā aizvada pirmo sezonu. Visvairāk progresējušākā spēlētāja balva tiek piešķirta spēlētājam, kurš ir uzrādījis vislielāko progresu savā spēlē salīdzinājumā ar iepriekšējās sezonas. Labākā spēlētāja aizsardzībā balva tiek piešķirta līgas labākam spēlētājam aizsardzībā. Labākā trenera balva tiek piešķirta tās komandas galvenajam trenrism, kurš visvairāk ir veicinājis komandas panākumus. Visvērtīgākā spēlētāja balva tiek piešķirta spēlētājam, kurš ir devis vislielāko ieguldījumu komandas panākumos attiecīgajā sezonā. Sporting News piešķirtā labākā ģenerālmenedžera balva tiek piešķirta tās komandas ģenerālmenedžerim, kurš ir izrādījis vislabāko darbu, lai veicinātu savas komandas panākumus.
Pēc sezonas tiek nosauktas Visas NBA simboliskās izlases, aizsardzības simboliskās izlases un debitantu simboliskās izlases. Tiek nosauktas trīs NBA izlases, katra no tām sastāv no 5 spēlētājiem (2 aizsargi, 2 uzbrucēji, 1 centrs). Tiek nosauktas divas aizsardzības izlases, kurās katrā ir 5 labākie aizsardzības spēlētāji no katras pozīcijas. Vēl tiek nosauktas divas debitantu izlases, katra no tām sastāv no 5 spēlētājiem neatkarīgi no spēlētāju pozīcijas.
Latvijas basketbolisti NBA
NBA ir spēlējuši septiņi Latvijas basketbolisti, kā arī pirmais latviešu izcelsmes basketbolists, kas spēlējis NBA — ASV dzimušais Alekss Stivriņš. 1992.—1993. gada sezonā 13 spēles Minesotas "Timberwolves" sastāvā aizvadīja Gundars Vētra, bet no 2004. līdz 2013. gadam līgā spēlēja Andris Biedriņš, kas gandrīz visu karjeru pārstāvēja Goldensteitas "Warriors" (karjeras noslēgumā arī Jūtas "Jazz"), kopumā piedaloties vairāk nekā 500 spēlēs. Viņš tika draftēts kā pirmais no latviešu basketbolistiem 2004. gada NBA draftā ar kopējo 11. numuru.
2015.—2016. gada sezonā līgā debitēja Kristaps Porziņģis, kuru 2015. gada NBA draftā ar kopējo 4. numuru draftēja Ņujorkas "Knicks". K. Porziņģis kļuva par visaugstāk izvēlēto Latvijas un Baltijas valstu spēlētāju NBA drafta vēsturē. 2016.—2017. gada sezonā Sanantonio "Spurs" sastāvā spēlēja Dāvis Bertāns un šī kļuva par pirmo sezonu, kad NBA spēlē divi basketbolisti no Latvijas. 2018.—2019. gada NBA sezona kļuva par pirmo, kad trīs latviešu basketbolisti ir iekļauti NBA komandu sastāvā, bet divās šai sekojošajās sezonās NBA komandu sastāvos bija četri spēlētāji no Latvijas.
ERepublik
eRepublik ir eRepublik Labs izstrādāta un 2008. gada 21. oktobrī izdota bezmaksas daudzspēlētāju tiešsaistes, sociālā tīkla un stratēģijas pārlūkprogrammas spēle. Spēle notiek alternatīvā pasaulē, ko sauc par "Jauno pasauli" (en) un tās iedzīvotājus par "pilsoņiem" (en), kuri var iesaistīties vietējā vai pasaules politikā, nodarboties ar uzņēmējdarbību vai karot pret citām valstīm. To izstrādāja Aleksis Bonte un Džordžs Lemnaru. Neskaitot dibinātājus, eRepublik Labs ir vēl 30 darbinieki.
Skalva
Skalva jeb Skalava bija rietumbaltu skalvju apdzīvota teritorija Nemunas lejtecē. Pēc Pētera no Duisburgas hronikas ziņām Skalva bija viena no Prūsijas zemēm. Skalvji, kuru kultūra pēc arheoloģiskā materiāla tuvāka kuršiem, dzīvoja līdzās kuršiem, žemaišiem, jātvingiem un prūšiem Nemunas pietekas Jūras baseinā.
Višogroda
Višogroda - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē uz austrumiem no Plockas pie Vislas upes. Sena slāvu apmetne. Viduslaikos tirdzniecības centrs un viena no Mazovijas kņaza galvenajām pilsētām. XVII gadsimtā pilsētu nodedzināja zviedri, pēc tam pilsētas attīstība stagnēja. Cionisma līdera Nahuma Sokolova (Nahum Sokolow, 1859-1936) dzimtā pilsēta.
Skalva
Vēsture
1289. gadā Vācu ordenis uzcēla Skalavas pili (Schalauerburg), kurai Lietuvas krusta karu laikā 1293. gadā uzbruka Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks. 1313. gadā Vācu ordenis šeit uzcēla pirmo tiltu pār Nemunu, bet 1406.-1410. gadā Tilzītes mūra pili, kuru jau 1411. gadā nopostīja žemaiši. Pēc Vācu ordeņa sekularizācijas Skalvu iekļāva Prūsijas hercogistes sastāvā.
1701. gadā Skalva kā Austrumprūsijas daļa kļuva par daļu no Prūsijas karalistes. 1924. gadā Klaipēdas apgabals tika pievienots Lietuvai un senās Skalavas teritorija pa Nemunas upi tika sadalīta starp Lietuvu un Vāciju. Kād pēc Otrā pasaules kara Austrumprūsijas teritorija tika sadalīta starp PSRS un Poliju, bijušo Vācijas daļu ar Tilzītes (Sovetskas) pilsētu iekļāva Krievijas PFSR Kaļiņingradas apgabalā.
Kruifs
Kruifs ir nīderlandiešu uzvārds. Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Skonto
Skonto var būt:
Ukrainas PSR ģerbonis
Ukrainas PSR ģerboni par Ukrainas PSR simbolu atzina republikas valdība 1919. gada 14. martā. Uz tā attēlots sirpis un āmurs uzlecošas saules fonā un kviešu vārpas tā ārpusē.
Fosforskābes
Fosforskābes ir fosforu un skābekli saturošas skābes. Vispazīstamākā fosforskābe ir ortofosforskābe.
Rotaļlietu stāsts
Filma ir stāsts par rotaļlietām, kas atdzīvojas, kad klāt nav to saimnieku, un galvenie varoņi ir šerifs Vudijs, rotaļlietu kovbojs, un Bazs Gaismasgads, astronauta figūra.
Hermanis Bārs
Hermanis Bārs (de, dzimis Lincā, miris  Minhenē) bija Austrijas rakstnieks, lugu autors, teātra režisors un kritiķis.
Piedzima un uzauga Lincā. Studēja tieslietas, filozofiju, ekonomiku un filoloģiju Vīnē, Černivcos un Berlīnē.
19. gadsimta beigu Vīnē bija viens no rakstnieku grupas Jung-Wien (Stefans Cveigs, Hugo fon Hofmanstāls, Karls Krauss, Artūrs Šniclers, Fēlikss Zaltens) pārstāvjiem. Ieviesa jēdzienu modernisms, kā arī bija viens no pirmajiem ekspresionisma definētājiem.
Kona Smita balva
Kona Smita balva (Conn Smythe Trophy) tiek pasniegta Nacionālās Hokeja Līgas izslēgšanas kārtas (play-off) vērtīgākajam spēlētājam. Visvairāk reižu šo balvu ir saņēmis vārtsargs Patriks Ruā, kurš šo balvu ieguvis 3 reizes. Balva tiek pasniegta kopš 1964./65. gada sezonas.
Austrumtimora
Austrumtimoras Demokrātiskā Republika ir salu valsts Dienvidaustrumāzijā. Austrumtimora neatkarību pasludināja 2002. gadā. Tā bija pirmā valsts, kas neatkarību pasludināja 21. gadsimtā. Vienīgā sauszemes robeža atdala Austrumtimoru no Indonēzijai piederošās salas rietumdaļas, kura pieder Nusa Tenggara Timur provincei, tāpat kā Aloras sala ziemeļrietumos. Ziemeļos atrodas Vetaras sala un uz ziemeļaustrumiem citas Indonēzijas Maluku provinces salas. Austrālija atrodas dienvidos, Timoras jūras otrā krastā.
Hermanis Bārs
Līdz Pirmajam pasaules karam (1906-1907) strādāja kopā ar Maksu Reinhardu Berlīnes Deutsches Theater, bet no 1918. gada Vīnes Burgtheater.
Austrumtimora
Vēsture
16. gadsimta sākumā Timoras salā ieradās portugāļu tirgotāji. 18. gadsimta sākumā salas austrumu daļā tika izveidota Portugāles kolonija. Konflikti ar holandiešiem noveda pie 1859. gada līguma, ar kuru Portugāle atteicās no salas rietumu daļas.
Hermanis Bārs
Sarakstījis apmēram 40 lugas un 10 romānus.
Miris 1934. gadā. Bija precējies ar austriešu operdziedātāju Annu fon Mildenburgu. Abi ar sievu ir apglabāti Zalcburgas kapsētā.
Austrumtimora
Vēsture
1975. gada 28. novembrī Austrumtimora pasludināja neatkarību no Portugāles, bet tikai 9 dienas vēlāk to okupēja Indonēzija un 1976. gada jūlijā to anektēja kā Timortimuras provinci. Turpmākos divdesmit gadus risinājās neveiksmīga cīņa par neatkarību, kurā tika nogalināti 100 000 līdz 250 000 cilvēku.
1999. gada 20. septembrī ieradās Austrālijas vadītie starptautiskie miera uzturēšanas spēki (INTERFET) un izbeidza vardarbību. 2002. gada 20. maijā Austrumtimora tika starptautiski atzīta kā neatkarīga valsts.
Pēdējā laika nemieri
2006. gada aprīlī jaunās nācijas drošību apdraudēja iekšpolitiskais saspīlējums, kad militārs apvērsums noveda pie vardarbības un gandrīz pilnīga likumīgās kārtības sabrukuma Dili. Atsaucoties uz Austrumtimoras valdības lūgumu, maija beigās Austrumtimorā ieradās Austrālijas vadītie Starptautiskie stabilizācijas spēki (ISF). Augustā ANO Drošības padome izveidoja Timoras-L'estes ANO integrēto misiju (UNMIT), kura iekļāva vairāk kā 1600 cilvēku lielu autorizētu policijas personālu.
ISF un UNMIT atjaunoja stabilitāti, ļaujot Austrumtimoras valdībai sarīkot 2007. gada aprīlī un jūnijā prezidenta un parlamenta vēlēšanas salīdzinoši mierīgā gaisotnē.
2008. gada februārī nemiernieku grupa sarīkoja neveiksmīgu uzbrukumu prezidentam un premjerministram. Nemiernieku vadonis šajā uzbrukumā tika nogalināts un lielākā daļa dumpinieku padevās valdības spēkiem 2008. gada aprīlī.
Adminstratīvais iedalījums
Austrumtimoras administratīvo iedalījumu veido 13 distrikti. Distrikti sīkāk iedalās 65 apakšdistriktos.
Ekonomika
Austrumtimorā darbojas tirgus ekonomika un tā iesākumā bija atkarīga no dažādu preču eksporta. Tās pamatā bija kafija, marmors, eļļa un sandalkoks.
Šobrīd valsts ieņēmumus papildina naftas un dabasgāzes ieguve jūrā, bet no tā maz ieguvuši nelielie ciemati, kas joprojām paļaujas uz naturālo saimniecību. Gandrīz puse valsts iedzīvotāju dzīvo galējā nabadzībā.
Alfrēds Ādlers
Alfrēds Ādlers (de; dzimis 1870. gada 7. februārī Vīnē (Rūdolfsheimā), miris 1937. gada 28. maijā Aberdīnā) bija ebreju izcelsmes austriešu psihologs, psihoanalītiķis un ārsts, individuālās psiholoģijas pamatlicējs.
Dzīvesgājums
Līdz 1895. gadam Ādlers studēja medicīnu Vīnes universitātē. 1899. gadā satika Zigmundu Freidu, vēlāk kopā nodibināja Vīnes psihoanalīzes biedrību un Ādlers kļuva par tās prezidentu. Tomēr 1911. gadā viņu ceļi šķīrās, jo Ādlers nepieņēma Freida idejas par seksualitātes nozīmi cilvēka dzīvē.
1914. gadā nodibināja žurnālu Internationale Zeitschrift fur Individualpsychologie. 1932. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur pasniedza dažādās universitātēs. Miris ar sirdstrieku lekciju ceļojuma laikā.
Nacistu laikā Ādlers bija aizliegto autoru vidū.
Individuālā psiholoģija ietekmējusi neofreidistu uzskatus.
Uilka
Uilka (Anadenanthera colubrina; Vilca) ir Dienvidamerikas Anadenanthera ģints koks, līdzīgs citam ģints kokam — epenam (Yopo). Tas izaug 5—20 metrus garš, tā stumbrs ir ērkšķains. Lapas ir līdzīgas mimozām, līdz 30 cm garumā, tās saritinās naktīs. Auga saknes tiek izmantotas, lai pagatavotu, saldu, sulai līdzīgu dzērienu. Tās tiek arī izmantotas ārstniecībā, lai ārstētu augšējā elpošanas trakta infekcijas, tai skaitā saaukstēšanos. Augs satur arī augstu bufotenīna, DMT un 5-MeO-DMT daudzumu, tāpēc to izmanto arī šamanismā.
Brazīlijā uilkai ir piešķirts īpaši aizsargājamas sugas statuss.
Pasaules rallija čempionāts
Pasaules rallija čempionāts jeb WRC ir starptautiskas autorallija sacīkstes. Tās ir pasaules prestižākās autorallija sacensības, čempions izcīna pasaules rallija čempiona titulu. Pasaules rallija čempionātu organizē FIA.
Violetbrūnā mušmire
Violetbrūnā mušmire ir indīga sēne. Cepurīte jaunām sēnēm zvanveida, vēlāk izpletusies līdz 10 cm plata, sarkanbrūna ar violetu nokrāsu, pa lielākajai daļai ar putraimveidīgām pārslām, dažreiz kaila. Kātiņš samērā tievs, pelēcīgi violets, ar tumšāku gredzenu, pie pamata stipri paresnināts un ietverts trauslā makstī. Gredzens samērā plats, lēverains, brūngans vai dzeltenīgs. Lapiņas baltas vai iedzeltenas. Mīkstums balts, nedaudz pelēcīgs, ar nepatīkamu smaku. Atrodama diezgan bieži, galvenokārt skuju koku mežos augustā un septembrī.
VFR
VFR var būt:
Edijs Džordans
Edmunds "Edijs" Džordans (en; dzimis, Brejā, Īrijā) ir bijušās F1 komandas Jordan Grand Prix dibinātājs, bijušais īpašnieks un vadītājs. Savulaik viņš bija sacīkšu pilots un piedalījās Formula Ford un Formula 3 sacensībās. Astoņdesmitajos gados viņš nodibināja komandu ar nosaukumu "Eddie Jordan Racing Team", kura piedalījās Formula 3 un vēlāk Formula 3000 sacīkstēs. 1991. gadā komanda pārcēlās uz F1. Tā tika pārdota 2004. gadā un savu pēdējo sacīksti aizvadīja gadu vēlāk. Šobrīd Džordans vairs nav tik cieši saistīts ar F1. Viņam savulaik bija sleja slavenajā žurnālā "F1 Racing" ar nosaukumu "This Much I Know" (Tik daudz es zinu). Džordans arī spēlē bungas savā grupā.
Johans Kruifs
Hendriks Johaness Kruifs (nl; ; dzimis Amsterdamā, miris ) bija Nīderlandes futbolists un treneris. Trīs reizes viņš tika atzīts par Eiropas Gada futbolistu (1971, 1973, 1974), kas ir rekords, ko viņš dala kopā ar Mišelu Platini un Marko van Bastenu. Kruifs ir pazīstamākais pielietotājs Rinusa Mihelsa ieviestajai futbola filozofijai, ko pazīst ar nosaukumu "totālais futbols".
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē. Viņam par godu ir nosaukts futbola tehniskais elements — Kruifa pagrieziens.
Pēc spēlētāja karjeras beigšanas 1984. gadā viņš kļuva par ļoti veiksmīgu galveno treneri Amsterdamas "Ajax" un vēlāk FC Barcelona. Johanam ir dēls Žordi Kruifs, kas arī bija profesionāls futbolists.
2016. gada 24. martā Johans Kruifs nomira no plaušu vēža.
Karjeras statistika
308||215||47||40||54||25||409||280 153||50||7||1||34||12||184||63 59||26||colspan="2"|-||colspan="2"|-||59||28 520||290||54||41||88||37||662||368
!Kopā||48||33
Spēlētāja karjera
Barcelona
Feyenoord
Trenera karjera
Barcelona
Moldāvijas PSR ģerbonis
Moldāvijas PSR ģerbonis tiek pieņemts par Moldāvijas PSR simbolu 1941. gada 10. februārī. Uz tā attēlots sirpis un āmurs uzlecošas saules fonā, bet virs tā sarkanā zvaigzne. Ģerboņa ārējā daļā izvietotas kviešu vārpas, āboli, kukurūzas vālītes un vīnogas.
Krievijas PFSR ģerbonis
Krievijas PFSR ģerbonis par Krievijas PFSR simbolu tika pieņemts 1918. gada 10. jūlijā un pēc tam vairākas reizes mainīts.
Coat of arms of Russia Armoiries de la Russie
Harolds Inniss
Harolds Adams Inniss (en, dzimis, miris ) bija kanādiešu ekonomists, autors vairākiem darbiem par Kanādas saimniecības vēsturi, sakaru teoriju un plašsaziņas līdzekļiem. Viņa pētījumi ekonomikas vēsturē radīja viņā interesi par sakariem un to ietekmi uz sabiedrību. Viņš pētīja kā mediji ietekmējuši seno laiku impēriju izaugsmi un sabrukumu. Viens no pazīstamākajiem Innisa darbiem ir 1950. gadā publicētais Empire and Communications.
Anta Rugāte
Anta Rugāte (dzimusi Antonija Lūriņa Rundānu pagastā (tagad Ludzas novada Rundēnu pagasts)) ir latviešu žurnāliste un politiķe, bijusi  piecu Saeimu (5.—9.) deputāte.
Biogrāfija
A. Rugāte ir beigusi Rīgas 6. vidusskolu, studējusi Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijas teātra fakultātē aktieru nodaļā (1965-1969), tad beigusi Latvijas Valsts universitātes (LVU) Svešvalodu fakultātes franču valodas nodaļu (1975). Pasniedzējas sertifikāciju Publiskajā runā ieguvusi 80. gadu sākumā Starptautiskajā Radio un televīzijas institūtā Maskavā. Pazīstama kā Latvijas Televīzijas žurnāliste un diktore (no 1973. līdz 1993. gadam) un diktore un ārštata žurnāliste arī Latvijas radio (no 1966. līdz 1974. gadam). LVU pasniedzēja Žurnālistikas fakultātē 80.-90. gados. Atmodas laikā bija ne vien populāra žurnāliste, bet arī aktīvi iesaistījās dažādos Latgales kultūras un sabiedriskajos procesos.
Izglītību papildinājusi pēc iesaistīšanās politikā - ieguvusi bakalaura un maģistra grādu valsts tiesību zinātnē Policijas akadēmijā (1998-2004).
Politiskā darbība
A. Rugāte ir bijusi Latvijas Tautas frontes biedre, īpaši aktīvi politikā iesaistījās pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas. 1993. gadā viņa iestājās Kristīgo demokrātu savienībā (KDS) un no tās tika ievēlēta 5. Saeimā. A. Rugāte tika ievēlēta arī 6. Saeimā no apvienības, ko KDS veidoja kopā ar Latvijas Zemnieku savienību un Latgales Demokrātisko partiju. Bijusi Kultūras ministrijas parlamentārā sekretāre (1995-1997).
1998. gadā iestājās Tautas partijā un tika ievēlēta 7. Saeimā, tāpat vēlētāju atsaucību guva un iekļuva arī 8. Saeimā un 9. Saeimā, tādējādi A. Rugāte ir viena no nedaudzajiem Latvijas politiķiem, kas ir bijusi piecu Saeimu deputāte. Visos sasaukumos vadījusi kādu Saeimas komisiju.
No 1996. līdz 2010. strādāja Latvijas delegācijas sastāvā Eiropas Padomē Strasbūrā. Eiropas Parlamentā 2002. gada 18. novembrī A. Rugātei Saeima uzticēja pārstāvēt Latvijas valsti un parlamentu, pirmo reizi uzrunājot parlamenta deputātus latviski. A. Rugāte 2004. un 2009. gadā nesekmīgi kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās. 2009. gadā A. Rugāte neguva pietiekošu deputātu atbalstu, kandidējot uz Saeimas priekšsēdētāja biedra amatu pēc tam, kad Vineta Muižniece atstāja šo amatu.
Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss (en; fr ) ir ikgadējs mūzikas konkurss, ko organizē Eiropas Raidorganizāciju apvienība (EBU). Konkursā var piedalīties jaunieši vecumā no 10 līdz 15 gadiem (konkursa fināla notikšanas dienā). Pirmais konkurss notika 2003. gadā Kopenhāgenā. Konkurss katru gadu notiek citā Eiropas pilsētā.
Kārlis Albertiņš
Kārlis Albertiņš (dzimis, miris ) bija latviešu jurists un politiķis.
Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
Pārskats
Konkurss ir līdzīgs Eirovīzijas dziesmu konkursam, no kura arī ir cēlies nosaukums. Katrs mākslinieks izpilda dziesmu, kuras ilgums ir starp 2:30 un 2:45 minūtēm. Veiksmīgākā konkursa dalībvalsts ir Gruzija, kas konkursā uzvarējusi 3 reizes — 2008., 2011. un 2016. gadā. Latvija ir piedalījusies pirmajos trijos konkursos (2003.—2005.) un atsāka dalību ar 2010. gada konkursu, bet kopš 2012. gada konkursa atkal nepiedalās.
Kārlis Albertiņš
Dzimis Rīgā. Pēc Rīgas Aleksandra ģimnāzijas pabeigšanas studējis Vācijā Berlīnes universitātē un vēlāk Breslavas universitātē, iegūstot doktora grādu.
Pirmā pasaules kara laikā atgriezies dzimtenē, kur iesaistījies sabiedrisko organizāciju darbā. Piedalījies Latvijas Republikas proklamēšanā. No 1918. gada 11. novembra līdz 1920. gada 9. martam bijis Tautas padomes biedrs. Pārstāvējis Latvijas Revolucionāro sociālistu partiju.
Zilezers
Zilezers (arī Siņejes ezers; ru) ir ezers uz Latvijas un Krievijas robežas. Izvietojies Mudavas zemienes Zilupes līdzenumā Ludzas novada Līdumnieku pagastā un Krievijas Pleskavas apgabala Krasnogorodskas rajonā; no 2,18 km² kopējās platības Latvijas teritorijā ir 0,98 km². Ezerdobe ovāla, dibens līdzens, smilšains, dūņains. Krasti zemi vai lēzeni, lielākā daļa apauguši ar mežiem. Dienvidu daļā līdz 9 m augsts pacēlums, uz kura izvietojies Vidru ciems. Ezers ir caurteces, agrāk cauri ezeram tecēja Zilupe, tagad upe aizvadīta garām ezeram. Iztekošā vecupe regulēta. Ezerā ietek Pernovka (robežupe) un 3 strauti. Makrofīti: lēpes, glīvenes, meldri, niedres. Mīt līdaka, rauda, asaris, ķīsis, plaudis, ālants, plicis, līnis, zutis.
Ēģiptes zebiekste
Ēģiptes zebiekste (Mustela subpalmata) ir neliels sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs. Ēģiptes zebiekste ir endēmiska Ēģiptei, un dzīvo tikai Nīlas upes lejtecē un tās deltā.
Dario Fo
Dario Fo (it; dzimis, miris ) bija itāļu satīriķis, dramaturgs, teātra direktors, aktieris un komponists. 1997. gadā Fo saņēma Nobela prēmiju literatūrā.
Savos darbos Fo kritizēja organizēto noziedzību, politisko korupciju, Katoļu baznīcas politiku aborta jautājumā, Tuvo Austrumu konfliktu. Vairākas viņa lugas ir tulkotas vairāk nekā 30 valodās, lugas ir uzvestas vairākās valstīs. Fo kopā ar sievu, aktrisi Franku Rami, vadīja teātri. Fo populārākie darbi ir Non si paga, non si paga! un Mistero buffo.
Baltā mušmire
Baltā mušmire (Amanita virosa) ir Latvijā bieža vidēji liela mušmiru ģints nāvējoši indīga sēne.
Taksonomija
Sēnes aprakstu kā Agaricus virosus pirmais devis Eliass Frīss; mūsdienu nosaukumu devis Bertiljons 1866. gadā.
Reizēm Latvijas avotos kā sinonīms tiek norādīts Amanita verna, tomēr to parasti uzskata par ārēji līdzīgu atsevišķu pavasaros Eiropā augošu mušmiru sugu.
Augšanas apstākļi
Egļu mikorizas sēne, aug skābās augsnēs egļu mežos pa vienai vai nelielās grupās, augšanas periods no jūlija līdz oktobrim. Retāk veido mikorizu arī ar dažādiem citiem kokiem, visbiežāk dižskābaržiem, tomēr daži avoti Latvijā apgalvo, ka sēne aug galvenokārt lapu koku mežos. Sastopama galvenokārt Eiropā un retāk Ziemeļamerikā, novērota arī Tālajos Austrumos.
Barības vērtība
Nav lietojama pārtikā ne pēc kādas sagatavošanas.
Indīgums
Baltā mušmire ir nāvējoši indīga sēne. Tā satur vairākus amanitīnus un falloidīnus. Indīgās vielas ir nedaudz mazākās koncentrācijās nekā zaļajā mušmirē, taču arī baltās mušmires apēšana bieži beidzas letāli vai ar smagiem aknu un nieru bojājumiem. Letālam iznākumam pietiek ar vienu sēni, uzskata, ka 40-50% saindēšanās gadījumu beidzas ar nāvi. Saindēšanās pazīmes parādās vēlu, pēc 8-30 stundām vai reizēm pat pēc vairākām dienām, un pa šo laiku paspēj sākties aknu un nieru šūnu nekroze. Reizēm situāciju izdodas glābt ar aknu pārstādīšanu.
Līdzīgās sugas
Līdzīgas šai sugai pēc formas un krāsojuma ir pavasaros augošā, bet Latvijā pagaidām nefiksētā tikpat indīgā Amanita verna, un neēdamā bālā mušmire ar pelēcīgu vai zaļganu plēkšņainu cepurīti. Nopietns risks rodas, sajaucot šo sēni ar kādu no ēdamajām atmatenēm. Atmatenēm pieaugot ir tumšas lapiņas, cepurīte nav spīdīga un kātiņš nav ietverts makstī. Baltā mušmire egļu mežos reizēm aug tieši starp dzeltējošajām atmatenēm un tādēļ iesaka apskatīt katru grupā augošu atmateni. Sajaukt var arī ar riekstu sārtsporeni, kura droši vizuāli atšķirama tikai pēc gandrīz vienīgi mušmirēm raksturīgās maksts trūkuma, un daudzām citām baltām sēnēm, ieskaitot krāsaino sugu albīnās formas. Mazāk droša pazīme ir baltās mušmires nepatīkamā smaka, kāda nav raksturīga vairumam ēdamo sēņu, taču individuālā smaržu uztvere atšķiras un daži avoti apalvo, ka jaunībā tās smarža ir salda. Ziemeļamerikā ir arī citas pilnīgi baltas mušmiru sugas, tai skaitā Amanita bisporigera austrumdaļā un Amanita ocreata rietumdaļā.
Gaznī
Gaznī (dari un ps) ir pilsēta Afganistānas austrumos, Gaznī vilajeta administratīvais centrs. Pilsēta atrodas uz plakankalnes 2219 m virs jūras līmeņa. Gaznī atrodas 150 km uz dienvidrietumiem no galvaspilsētas Kabulas, ar kuru to savieno Kabulas-Kandahāras maģistrāle A01.
Iedzīvotāji
Gaznī dzīvo ap 141 000 iedzīvotāju (2006). Pilsēta ir daudzkulturāla un daudznacionāla — aptuveni 50% no iedzīvotājiem ir tadžiki, 25% — hazareji, 15% — puštuni, 10% — citas tautības.
Vēsture
Gaznī jau senos laikos bija pazīstama kā tirgošanās vieta un to savos darbos pieminējis jau Ptolemajs. Līdz 7. gadsmita otrajai pusei pilsēta bija plaukstošs budisma centrs. 683. gadā apkārtējos reģionos iebruka arābi, kas vietējos iedzīvotājus pievērsa islāmam. Vēlākajos gados pilsēta tika pārbūvēta un kļuva par Gaznevīdu impērijas, kurā ietilpa liela daļa mūsdienu Ziemeļindijas, Irānas un Centrālāzijas, galvaspilsētu (994-1160). No Gaznī tika vadīti neskaitāmi karagājieni uz Indiju, kuru laikā tika sagrauti daudzi tempļi, bibliotēkas un pilis. Karagājienu laikā Gaznevīdi pievērsa indiešus islāmam, bet mājās atgriezās ar pasakainām bagātībām. Šajā laikā pilsētā tika celtas krāšņas celtnes un rīkotas greznas ceremonijas.
1140. gadā Gaznī iekaroja un nodedzināja Gūrīdu valdnieks Alaudīns. Pēc tam Gūrīdi atkārtoja Gaznevīdu ekspansiju gan uz austrumiem, gan rietumiem. No 1173. gada Gaznī kļuva par gurīdu impērijas galvaspilsētu. Pilsēta atkal uzplauka, līdz 1221. gadā Čingishana dēla Ogadeja vadībā to pilnībā nopostīja mongoļi.
No 13. gadsimta otrās puses pilsēta bija pakļauta Herātas valdniekiem, bet no 14. gadsimta beigām — 16. gadsimta sākumam to pārvaldīja Timurīdi. 1504. gadā Gaznī iekaroja Moguli, kas to pārvaldīja līdz Nādira iebrukumam (1738). 1746. gadā pilsētu sagrāba jaunais afgāņu valdnieks un Durrānī dinastijas aizsācējs šahs Ahmeds Durrānī.
1839. gadā Pirmā angļu-afgāņu kara laikā pilsētu ieņēma briti, kas to pārvaldīja līdz 1842. gadam.
1580. gads
1580. gads (MDLXXX) ir garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās otrdienā (pēc Jūlija kalendāra sākās desmit dienas vēlāk, piektdienā).
Celtnieks (stadions)
Stadions «Celtnieks» ir daudzfunkcionāls stadions Daugavpilī, Latvijā, kas tika atklāts 1939. gadā. Tajā notiek gan futbola, gan vieglatlētikas sacensības. Stadiona ietilpība ir 1980 vietas.
Stadionā savas mājas spēles aizvadīja futbola klubi Dinaburg (1996—2009) un Daugava. Kopš 2008. gada sezonas "Daugava" spēlēja savā — "Daugavas" stadionā.
Stadionu sāka būvēt 1936.gadā. Kopš 1938.gada stadiona izbūvi veica 18. Daugavpils aizsargu pulks, un bija paredzēts, ka izbūve tiks pabeigta 1940.gadā. 1939.gada rudenī stadionā jau notika vieglatlētikas sacensības.
Pēdējo reizi stadions rekonstruēts 1989. gadā, kad tika nojaukta pamata tribīne un tās vietā tika uzcelts sporta komplekss ar vairākām zālēm, peldbaseinu un viesnīcu. Rekonstrukcijas rezultātā stadiona ietilpība saruka no pieciem līdz gandrīz diviem tūkstošiem skatītāju sēdvietu.
2011. gada oktobrī stadiona laukumam UEFA programmas "Hattrick" ietvaros tika pabeigta pārbūve un ieklāts mākslīgais segums.
Filma
Filma var būt:
Sumbrs
Sumbrs jeb Eiropas bizons (Bison bonasus) ir liela auguma dobradžu dzimtas (Bovidae) savvaļas vērsis, kas pieder bizonu ģintij (Bison).
Sumbrs kādreiz apdzīvoja mērenās joslas lapkoku meža biomu visā Eiropā, sākot ar Britu salām un beidzot ar Sibīrijas rietumiem un Kaukāzu. Sumbram izšķir 3 pasugas: zemieņu sumbru (Bison bonasus bonasus) un 2 kalnu sumbru pasugas: Kaukāza sumbrs (Bison bonasus caucasicus) un Karpatu sumbrs (Bison bonasus hungarorum). Visas pasugas kādreiz tika intensīvi medītas, un pēdējie zemieņu sumbri paglābās no izmiršanas Belovežas gāršas rezervātā, Polijā. Toties pēdējie Kaukāza sumbri tika nošauti 20. gadsimta sākumā, bet Karpatu sumbri 18. gadsimta beigās. Mūsdienās zemieņu sumbru populācija atjaunojas, un tas ir reintroducēts vairākos Austrumeiropas dabas parkos. Sumbrs ir Baltkrievijas nacionālais dzīvnieks.
Sumbrs Latvijā
Latvijā vēsturiski ir dzīvojuši zemieņu sumbri (Bison bonasus bonasus), kuri izmira 16. gadsimtā un savā vēsturiskajā dzimtenē atgriezās tikai 21. gadsimtā. Kopš 2004. gada, pateicoties Pasaules Dabas Fondam, Latvijā ir atgriezies lielais, spēcīgais sumbrs, kad Papes dabas parkā tika izlaisti pirmie 5 lielie dzīvnieki. Kopš 2008. gada sumbri ir izlauzušies no Papes dabas parka iežogojuma un kļuvuši par savvaļas dzīvniekiem. Visi parka speciālisti ir atzinuši, ka dabas parka teritorija nav bijusi piemērota sumbriem, un tieši tādēļ sumbri to pameta. 2010. gada novembrī barā bija 9 sumbri, no kuriem divi bija teļi. Līdz 2010. gadam sumbri Latvijā mājoja arī Līgatnes dabas takās, kur tie atradās nožogojumā un bija daļa no Līgatnes zvēru kolekcijas.
Vēsture
Jau 16.—17. gadsimtā Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieki Belovežas gāršā izveidoja aizsargājamu medību saimniecību zemienes pasugas sumbru ganāmpulka uzturēšanai. Pēc Polijas dalīšanas 1795. gadā Belovežas gārša pāgāja Krievijas impērijas pārvaldībā, kuras imperators Aleksandrs I turpināja uzturēt medību saimniecību Krievijas aristokrātijai. To apsargāja un apsaimniekoja 150 sargi un 34 sumbru speciālisti. Lai aizsargātu Belovežas gāršu, Krievijas imperators pavēlēja zemniekiem atbrīvot arī kaimiņos esošās teritorijas. 1813. gada pieraksti liecina, ka Belovežas gāršā mājoja 300—500 sumbri. To skaits turpināja pieaugt un 1857. gadā gāršā dzīvoja 1898 sumbri. Dzīvniekiem sāka trūkt barības, jo mežā medību vajadzībām audzēja arī staltbriežus. Tad to skaits sāka samazināties un 1889. gadā Belovežas sumbru populācijā bija palikuši aptuveni 380 dzīvnieku.
Līdz 1954. gadam sumbri bija saglabājušies tikai dažos zoodārzos, audzētavās un privātajās kolekcijās. Veicot pētījumus par to izcelsmi, noskaidrojās, ka 39 sumbri bija no Belovežas ganāmpulka. Jau 1929. gadā Polija no Zviedrijas nopirka divas sumbru govis un bulli no Vācijas. Dzīvniekus uzturēja īpašā Belovežas audzētavā. 1930. gadā audzētavā piedzima pirmais teliņš. 1932. gadā Polija izveidoja Bjalovežas nacionālo parku, tomēr sumbrus joprojām audzēja tikai audzētavās. 1939. gadā Polijā dzīvoja 30 sumbri, bet Vācijā šajā gadā audzētavās mājoja 35 sumbri. Pēc Polijas okupācijas 1939. gada septembrī PSRS iestādes izvietoja mežā zīmes, kas aizliedza nogalināt sumbrus. Viens sumbrs tomēr tika nogalināts un 3 vainīgos karavīrus sodīja ar nāvi. 2. pasaules kara turpinājumā Beloveža nonāca vācu pārvaldībā, un vācu okupācijas iestādes turpināja aizsargāt sumbrus, aizliedzot tos nogalināt. Karam beidzoties, Polijas audzētavā dzīvoja 24 sumbri, bet Vācijas audzētavās 12. 1952. gadā Belovežas gāršas parka teritorijā ielaida pirmos divus sumbru buļļus, neilgi pēc tam arī divas sumbru govis. Tikai 1957.gadā savvaļā piedzima pirmais teliņš. Ik pa laikam Belovežas populāciju papildināja ar dzīvniekiem no audzētavām. Rūpīgais darbs lēnām nesa augļus un 1960. gadā savvaļā mita 31 sumbrs.
Izskats un īpašības
Sumbrs ir smagākais un lielākais Eiropas sauszemes dzīvnieks. Tā augstums skaustā ir 1,8—1,95 m, ķermeņa garums 2,8—3 m, svars 300—920 kg. Buļļi ir lielāki nekā govis. Ragi ir abiem dzimumiem un apmēram vienādi. Tie ir izvirzīti nedaudz uz priekšu un izliekti uz augšu. Salīdzinot ar tā tuvāko radinieku Amerikas bizonu, sumbrs ir vieglāks, tā matojums uz kakla un galvas ir īsāks. Sumbra aste un ragi ir garāki. Arī kājas sumbram ir garākas un tas ir augstāks skaustā par savu radinieku. Sumbriem ir biezs, tumši brūnas vai zeltaini brūnas krāsas kažoks. Kakls ir īss un plats, ar izteiktu kupri. Kaklu vizuāli platāku padara garā spalva, kas zem kakla veido īsas krēpes. Galva ir plata un īsa, tās pieres daļā veidojas sprogains cekuls, bet zem zoda aug īsa bārdiņa. Rudenī, tuvojoties ziemai, sumbru kažoks kļūst vēl biezāks.
Tanzimats
Tanzimats (Osmaņu turku valodā: تنظيمات, Tanzîmât) ir reformas, ko veica Osmaņu impērijā 1839.—1876. g. Tanzimats nozīmē reorganizācija turku valodā. Ar Tanzimatu sākās Turcijas plašu valsts iekārtas reformu periods, kurā valsts centās izvairīties no separātisma un mēģināja apturēt impērijā augošo etniskā nacionālisma noskaņu. Tanzimats bija nesekmīgs, lai arī tas paredzēja plašu integrācijas pasākumu loku, lai iesaistītu ne-musulmaņus un ne-turkus osmaņu sabiedrībā ar jauniem likumiem un noteikumiem.
Ibaraki prefektūra
Ibaraki prefektūra ir viena no Japānas prefektūrām, kas atrodas Kanto reģionā uz Honsju salas. Tās galvaspilsēta ir Mito.
Tanzimats
Tanzimata ideja nāca no tādiem reformistiem sultāniem kā Mahmuds II un Abdulmedžids I, kā arī no Eiropā izglītību guvušiem augstiem valsts ierēdņiem Ali pašā, Fuats pašā, Ahmeds Dževdets pašā un Midhats pašā. Viņi atzina, ka vecās reliģiskās un militārās institūcijas vairs neatbilst jaunās pasaules prasībām. Liela daļa izmaiņu bija tīri simboliskas: formas tērpu maiņa bija domāta cilvēku domāšanas maiņai. Tomēr, līdztekus simboliskām izmaiņām tika ieviesti vairāki jauninājumi, par paraugu ņemot Eiropas valstis: vispārējais iesaukums, izglītības reforma un politiskās korupcijas novēršana.
Iespaidīgo projektu uzsāka, lai apturētu impērijas norietu, kā rezultātā impērija pamazām sāka zaudēt teritorijas un kļuva vājāka, salīdzinājumā ar Eiropas lielvarām. Tanzimatu uzsāka sultāns Mahmuds II. 1839. gada 3. novembrī sultāns Abdulmedžids izdeva pamata statūtus impērijai: Gulhanes Hatt-ı Şerif (Gulhane, turku valodā: Gülhane ir parks, kas ieskauj Topkapi pili un valdības kvartālu, kurā pirmo reizi statūti tika pasludināti). Statūtus arī sauc par Tanzimat Fermanı.
Tanzimata edikta saturs
Šajā impērijai svarīgajā dokumentā sultāns noteica, ka vēlas ieviest Osmaņu impērijas provincēs kārtīgu pārvaldi ar jaunām institūcijām un, ka šīs institūcijas, galvenokārt, risinās šādus jautājumus:
Ediktam papildus 1856. g. tika izdots Hatt-ı Hümayun, kas nodrošināja vienlīdzīgas tiesības visu reliģiju pārstāvjiem un 1869. g. tika pieņemts Pilsonības likums, kas ieviesa Osmaņu pilsonību, kuru varēja iegūt visu reliģiju un jebkādas etniskās izcelsmes iedzīvotāji.
1876. g. reformas sasniedza lielākos apmērus, kad tika ieviesta Osmaņu konstitūcija, kurā skaidri tika noteiktas sultāna autokrātiskās tiesības. Sultāns Abdulhamids II šo konstitūciju parakstīja, bet drīz vien pats sāka noskaņoties pret to.
Ietekme
Tanzimata reformām bija tālejošas sekas. Lielākā daļa progresīvo Turcijas Republikas vadoņu, ieskaitot Mustafa Kemalu Ataturku, kā arī citu musulmaņu valstu vadītāji tika izglītoti Tanzimata izveidotajās skolās. Tika pārstrukturētas valsts institūcijas, tika izmainīti likumi, kas atbilstu jaunajām laicīgajām prasībām, tika ieviesta moderna izglītība, ģērbšanās stils, arhitektūra un dzīvesveids.
Zemes reformas, īpaši izmaiņas īpašumtiesību pamatos, ļāva Krievijas ebrejiem iegādāties zemi Palestīnā, ļaujot viņiem uz turieni pārcelties, kā rezultātā sākās cionisma kustība.
Sumbrs
Uzvedība
Ziemā sumbri dzīvo baros. Lielāko dienas daļu tie atpūšas (60%), tie barojas un nedaudz pārvietojas ūdens meklējumos. Ziemas laikā sumbri uzņem ūdeni, arī ēdot sniegu, salaužot ledu virs aizsalušajām lāmām, vai dzerot ūdeni no strautiem. Kad sāk kust sniegi, sumbri sadalās mazākos baros, kuros ir apmēram 20 dzīvnieku. Bari veidojas pēc dzimuma piederības: buļļu bari un govju bari ar teļiem. Kad teļi ir piedzimuši, buļļi pievienojas govju baram. Riesta laikā buļļi klejo starp vairākiem govju bariem, bet oktobrī tie apvienojas buļļu baros. Sākoties ziemai, visi sumbri atkal apvienojas vienā barā. Vasarā govju un teļu bari lielāko dienas daļu barojas (60%). Visi bara dzīvnieki uzvedas ļoti saskaņoti, bars mēdz sekot galvenajai bara govij.
Barība
Barojoties sumbri dod priekšroku mežam, kas ir vismaz 20 gadus vecs. Sumbri barojas ar zāli, sūnām, papardēm, sēnēm, koku dzinumiem, ziemā arī ar koku mizām. Vasarā, kad barības pietiek, bullis var apēst līdz 32 kg barības dienā, bet govs līdz pat 23 kg. Kopumā sumbri barojas ar 110—140 dažādām augu sugām, atkarībā no sezonas. Atšķirībā no citiem lielajiem zālēdājiem sumbru barošanās paradumi nerada lielas izmaiņas dabiskajā vidē, izņemot ziemā, kad tie savācas lielākos baros un uzturas ūdens tuvumā.
Augusts Ernests Misiņš
Augusts Ernests Misiņš ( — ) bija latviešu strēlnieku virsnieks. Viens no retajiem latviešiem, kurš ieguva, Krievijas Impērijas armijā dienot, ģenerālmajora pakāpi. Pirmais ģenerālis Latvijas armijā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1863. gadā Tukuma apriņķa Annenieku pagastā zemnieku ģimenē. Pirmo izglītību ieguva pašmācības ceļā. 1884. gadā brīvprātīgi iestājās Krievijas Impērijas armijā, kur savu karadienestu uzsāka 42. rezerves bataljonā. 1885. gadā iestājās Kijivas junkurskolā, kuru pabeidza 1888. gadā kā podpraporščiks. Pēc tam dienēja 30. rezerves bataljonā. 1889. gadā paaugstināts par podporučiku. Tajā pašā gadā viņu pārcēla uz Novogeorgijevskas cietokšņa kājnieku bataljonu, 1894. gadā paaugstināja par podporučiku. 1896. gadā viņš iestājās Ģenerālštāba akadēmijā, bet nākamajā gadā tika izslēgts, jo viņš nebija nokārtojis vajadzīgos pārbaudījumus. 1898. gadā no jauna iestājās Ģenerālštāba akadēmijā un nākamajā gadā pabeidza mācības, nokārtojot divus kursus. Pēc tam dienēja 1. kājnieku pulkā, vēlāk 2. kājnieku pulkā. 1901. gada aprīlī viņu paaugstināja par štābskapitānu un nosūtīja dienestā uz Pieamūras kara apgabala štābu, tā paša gada decembrī paaugstināja par kapitānu. 1902. gadā viņu pārcēla uz 21. Austrumsibīrijas strēlnieku pulku, 1905. gadā paaugstināja apakšpulkveža dienesta pakāpē, bet 1910. gadā pulkveža dienesta pakāpē.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu iecēla par 12. Sibīrijas kājnieku pulka komandieri, tad par 79. divīzijas brigādes komandieri un 1916. gadā paaugstināja par ģenerālmajoru. Novembrī Misiņu iecēla par 1. latviešu strēlnieku brigādes komandieri. Ziemassvētku kaujās viņš komandēja apvienoto latviešu strēlnieku divīziju. Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gada beigās atstāja armijas rindas. 1918. gadā bija Lielbritānijas sakaru virsnieks Arhangeļskā, kur neveiksmīgi mēģināja organizēt latviešu vienības, kopā ar britu karaspēku evakuējās uz Angliju.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada martā no Londonas ieradās Liepājā. 24. martā tika iecelts par Latvijas Pagaidu valdības bruņoto spēku Galvenā štāba priekšnieku. Dienestā ieskaitīts ģenerāļa dienesta pakāpē, tādējādi viņš bija pirmais Latvijas armijā, kuram tika piešķirta šī augstākā dienesta pakāpe. 13.—14. aprīlī viņš kopā ar ASV misijas vadītāju Vorviku Grīnu apmeklēja latviešu vienības frontes iecirknī no Kauguriem līdz Kalnciemam, bet 16. aprīlī Dzelzsdivīzijas štābu Jelgavā, kur viņus pavadīja apsardzības ministrs Jānis Zālītis. Pēc Aprīļa puča atgriežoties Liepājas dzelzceļa stacijā, landevēristi mēģināja ģenerāli Misiņu apcietināt, taču Grīns to nepieļāva un deva patvērumu ASV misijā Liepājā. 1919. gada jūlijā Misiņu iecēla par virsnieku morāliskā stāvokļa uzlabošanas un novērtēšanas komisijas priekšsēdētāju, bet septembrī viņš ieņēma reglamenta un instrukciju tulkošanas un pārstrādāšanas komisijas priekšsēdētāja amatu. No bija armijas inspektors. sakarā ar nesaskaņām ar valdību un atsevišķiem augstākajiem virsniekiem atvaļinājās no dienesta pēc paša vēlēšanās.
Pēc atvaļināšanās pārcēlās uz Igauniju, kur dzīvoja Valgā. Tur Misiņš dzīvoja pieticīgi, tomēr vēlāk viņam tika piešķirta saimniecība Latvijā, kaut arī viņš nebija nodienējis vajadzīgo laiku Latvijas armijā un bija par vecu, lai tiktu atkal ieskaitīts dienestā. Miris pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 8. jūlijā Rīgas kara slimnīcā.
Epens
Epens (Anadenanthera peregrina; Yopo) ir Dienvidamerikas un Karību Anadenanthera ģints koks. Tas izaug līdz 20 metriem garš, tā stumbrs ir ērkšķains.
Epens ir enteogēns, ko izmanto ārstniecībā un reliģiskos rituālos. Koks ir arī zināms kā kalcija avots. Tam ir ļoti cieta koksne, tāpēc to izmanto arī mēbeļu izgatavošanā.
Senā Roma
Senā Roma bija Seno laiku valsts, kas radās aptuveni 10. gadsimtā p.m.ē. no mazas lauksaimnieku kopienas Apenīnu pussalā un pakāpeniski izveidojās par varenu Vidusjūras reģiona lielvalsti. 12 gadsimtu ilgajā pastāvēšanas laikā Romas civilizācija mainījās no monarhijas uz klasisko republiku un tad pakāpeniski uz autokrātisku impēriju. Iekarojumu un asimilācijas rezultātā tā valdīja pār Dienvideiropu, Rietumeiropu, Rietumāziju un Ziemeļāfriku.
Senās Romas attīstību var iedalīt trīs daļās: Romas ķēniņvalsts, Romas Republikas un Romas impērijas periodos. Trajāna laikā Romas impērija sasniedza savu teritoriālo maksimumu. Romas impērijā dzīvoja no 50 līdz 90 miljoniem cilvēku (aptuveni 20% tā laika pasaules iedzīvotāju). 2. gadsimtā m. ē. tā aptvēra 6,5 miljonus kvadrātkilometru lielu platību.