cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mileștii Mici (vīna darītava)
Pagrabi
Vietējās senās pazemes galerijas sasniedz Kišiņevas robežas. Galerijās esošais kaļķakmens uztur nemainīgu mitrumu (85–95%) un temperatūru (12 –) visa gada garumā. Jo ilgāk daži īpaši sarkanvīni tiek uzglabāti šādos ideālos apstākļos, jo vairāk tie tiek uzlaboti. Daži vīni pirms pārdošanas tiek turēti pagrabā vairākus gadu desmitus. Pagrabi stiepjas 200 kilometrus, no kuriem tikai 55 kilometri pašlaik tiek izmantoti.
2005. gada augustā Mileștii Mici tika reģistrēts Ginesa rekordu grāmatā kā lielākā vīna kolekcija pasaulē. Kopumā kompleksā ir gandrīz 2 miljoni pudeles. Vairāk nekā 70% uzglabāto vīnu ir sarkanie, 20% ir baltie un apmēram 10% deserta vīni. Šīs kolekcijas vērtīgākie eksemplāri, 480 eiro vērtībā pudele, tika ražoti 1973.–74. gados, tos tagad eksportē tikai uz Japānu.
Vīni no Mileștii Mici tiek eksportēti uz Zviedriju, Japānu, ASV, Lielbritāniju, Čehiju, Poliju, Grieķiju, Vāciju, Dāniju, Somiju un Ķīnu.
Vīni
Uzglabātie šeit vīni ir izgatavoti no dažādu gadu kultūrām, sākot ar 1969. gadu. Vīnogas ietver Pinot, Traminer, Muscat, Riesling, Dnestrovscoie, Milestscoie, Codru, Negru de Purcari, Trandafirul Moldovei, Auriu un Cahor-Ciumai.
Verners fon Blombergs
Verners fon Blombergs (de; dzimis, miris ) bija vācu ģenerālfeldmaršals. No 1933. gada līdz 1938. gada janvārim - Vācijas kara ministrs un armijas virspavēlnieks.
1907. gadā beidza Prūsijas kara akadēmiju. No 1908. gada - Vācijas armijas ģenerālštābā. Pirmā pasaules kara laikā dienēja Rietumu frontē. 1928. gadā apmeklēja PSRS. Iespaidojies no tur redzētā, ieguva pārliecību, ka Vācijas atjaunošana iespējama caur diktatūru. 1929. gadā pēc konflikta ar ģenerāli Kurtu fon Šleiheru tika nosūtīts uz Austrumprūsiju. 1932. gadā Vācijas delegācijas sastāvā piedalījās Atbruņošanās konferencē Ženēvā.
1933. gadā tika iecelts par aizsardzības ministru Ādolfa Hitlera kabinetā. 1934. gadā pēc paša iniciatīvas atvaļināja no Vācijas armijas visus karavīrus - ebrejus. 1936. gada 20. aprīlī Verners fon Blombergs kļuva par pirmo nacistiskās Vācijas ģenerālfeldmaršalu.
1938. gada 12. janvārī Blombergs otrajās laulībās apprecējās ar Ernu Grūnu. Policija atklāja, ka jaunā sieva 1932. gadā fotografējusies pornogrāfiskos attēlos, ziņoja to Gestapo un Hermanim Gēringam. Gērings par to ziņoja Hitleram un tas pieprasīja, lai Blombergs anulē precības. Verners fon Blombergs atteicās un demisionēja no armijas.
1945. gadā Sabiedrotie Verneru fon Blombergu arestēja un viņš liecināja Nirnbergas prāvā. Mira 1946. gada 14. martā apcietinājumā.
AT komandas
AT komandas, AT komandu kopa, jeb Heisa (Hayes) komandas, ir īpaša komandu valoda  telesakaru iekārtu vadībai un datu nosūtīšanai. Heisa komandu kopas vairākās variācijās izmanto lielākā daļa iezvanmodemu, faksa aparātu, GSM telefonu un modemu.
Priekšvēsture
Senākie modemi spēja tikai nosūtīt un saņemt datus. Lai izveidotu savienojumu, bija nepieciešama sekundāra ierīce, piemēram, numuru sastādītājs. Dažreiz savienojumi tika izveidoti manuāli, izsaucot atbilstošo tālruņa numuru, un modems tika ieslēgts, tiklīdz savienojums bija nodibināts. Tā nebija problēma tajā laikā, kad datorus apkalpoja kvalificēti tehniķi, un atsevišķa iezvanītāja izmaksas bija nenozīmīgas salīdzinājumā ar termināļu, modemu un lieldatoru izmaksām.
1970. gados tirgū ienāca mazie datori, kļuva populāra ziņojuma dēļa sistēma (BBS), un cilvēki vēlējās sazināties savā starpā ar datoru starpniecību. Līdz ar to bija vajadzīgi zemu izmaksu viegli lietojami modemi. Ideālā gadījumā šiem modemiem vajadzētu būt iespējai izsaukt vēlamos tālruņa numurus, neiejaucoties lietotājam vai ārējam zvanītājam. Tajā laikā datora savienošanai ar modemu plaši izmantoja seriālo datu pārraides standartu RS232. Tas sākotnēji tika projektēts tā, ka varētu pa atsevišķu komandu kanālu nosūtīt vadības komandas pievienotajam modemam. Diemžēl septiņdesmito gadu mājas datoros izmantotajās RS232 lētajās realizācijās šis sekundārais sakaru kanāls netika ieviests. Tādēļ bija jāizstrādā metode, lai lokālo modemu varētu vadīt un nosūtīt datus, nemainot esošo datu kanālu fizisko konstrukciju.
Heisa risinājums
Tā kā Heisa komandu risinājums bija vienkāršs, un tā realizācija neprasīja esošās aparatūras un saslēgumu pārveidi, tas drīz tika ieviests arī citu ražotāju modemos. Modemu funkcionalitāte un sarežģītība laika gaitā palielinājās, tāpat arī AT komandu valoda, un drīz katrs modemu ražotājs ieviesa savu dialektu.
Atsoļa sekvence bez laika intervāla
1985. gadā Heiss saņēma patentu par "modemu ar uzlabotu atsoļa sekvenci ar aizsargintervāla mehānismu. Lai izvairītos no Heisa patenta licences (1 USD lētajiem modemiem bija nozīmīga izmaksa), 1990. gadu sākumā daži ražotāji ieviesa atsoļa sekvenci bez laika intervāla (Time Independent Escape Sequence, TIES), pauzes vietā izmantojot virkni . Tam gan bija nozīmīgs trūkums, jo modems pārtrauca savienojumu, ja datu plūsmā gadījās baitu secību  . Šāda baitu secība varēja būt nejauša vai ļaunprātīgi ievietota.
AT prefikss
Heisa risinājums paredzēja automātisku bodu ātruma noteikšanu, sūtot bitu virknes  (ASCII kodējumā tā atbilst burtam "A") un   (burts "T"). RS-232 interfeiss sūtīja datus ar visnenozīmīgāko bitu pirmo, ievērojot modeli 8-N-1 (astoņi datu biti, nav paritātes bita, viens stop bits). Tādējādi sinhronizācijas vārds bija. Modems analizēja no datora saņemto impulsu platumu, noteica bodu ātrumu un veica rakstzīmju garuma un paritātes iestatījumus.
Kopējās izmeklēšanas grupa
Kopējās izmeklēšanas grupas, akronīms — KIG, (angļu: Joint Investigation Teams, JIT) ir tiesībsargājošas un tiesu spriedošas grupas, kuras uz noteiktu laiku un noteiktiem mērķiem izveido Eiropas Savienības (ES) dalībvalstu tiesībsargājošās un tiesu iestādes, lai izmeklētu starptautiskos noziegumus. Šādas grupas var izveidot vismaz divas ES valstis. Šo grupu darbībā var iesaistīties Eiropols, Eirojusts, Eiropas Birojs krāpšanas apkarošanai, tajās var piedalīties arī trešo valstu (valstu, kas nav ES) pārstāvji.
Kopējo izmeklēšanas grupu darbību pamatā nosaka 2002. gada 13. jūnijā pieņemtais Eiropas Savienības Padomes Pamatlēmums 2002/465/TI, kas bija sakarīgs turpinājums 2000. gadā pieņemtajai ES dalībvalstu Konvencijai par savstarpējo palīdzību krimināllietās. KIG izveidi un darbību regulē ES Padomes Rezolūcija 2017/C 18/01.
KIG darbības piemēri:
Danīla Eklsa
Danīla Eklsa (en; dzimusi ), pirms tam pazīstama kā Danīla Herisa, ir amerikāņu aktrise un modele. Viņa ir tēlojusi Šenonas Makbeinas lomu amerikāņu ziepju operā One Life To Live. Kā arī atveidojusi māsu Džo (eņģeli Anajelu) seriālā Supernatural. Viņa tēloja 2011. gada psihoemocionālajā trillerī "Istabas biedre".
Briežudārzs
Briežudārzs (augšzemnieku dialektā: Brīžudorzs), arī Briežu dārzs, ir apdzīvota vieta Alūksnes novada Liepnas pagastā. Apdzīvotā vieta daļēji izzudusi. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 10 km no pagasta centra Liepnas, 23 km no novada centra Alūksnes un 224 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V401, Liepnas upes krastā.
Andersons Pīterss
2016. gada Pasaules U-20 čempionātā Bidgoščā izcīnīja bronzas medaļu. Savā pirmajā Pasaules čempionātā 2017. gadā Londonā neiekļuva finālā, ieņemot 20. vietu kvalifikācijā. 2018. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs ieguva bronzu. 2019. gadā uzvarēja Panamerikas spēlēs Limā ar rezultātu 87,31 metri. 2019. gada Pasaules čempionātā Dohā izcīnīja zelta medaļu, raidot šķēpu 86,89 metru tālumā.
Calarasi Divin
Călărași Divin SA ir viens no vecākajiem un nozīmīgākajiem vīna uzņēmumiem Moldovas Republikā. Tas tika izveidots uz spirta rūpnīcas pamata, kas tika uzcelta Kalarasi 1896. gadā. Uzņēmums specializējas galvenokārt stipro vīna alkoholisko dzērienu, galvenokārt konjaku/divina, ražošanā.
Jauda
Uzņēmums ir viens no lielākajiem valstī, un tam ir šādas iespējas:
Strautupīte (Kojas pieteka)
Strautupīte ir Kojas labā krasta pieteka Kuldīgas novadā.
Tek austrumu virzienā, paralēli Kojai. Ietek Kojā augšpus Bērzkrogupītei. Strautupīti nešķērso valsts autoceļi. Netālu no upes atrodas Internātskola.
Asconi
Asconi vīna darītava ir uzņēmums, kas ražo vīna produktus Moldovas Republikā. Uzņēmumam pieder apmēram 400 ha vīnogulāju, kas atrodas netālu no Džamana ciema Novoannenskas rajona. Tur audzētās šķirnes ir Merlot, Cabernet-Sauvignon, Sauvignon Blanc, Chardonnay un Muscat Ottonel.
Amēlija (2009. gada filma)
Amēlija (en) ir 2009. gada biogrāfiska filma, kuras režisore ir Mira Neira. Galvenās lomas filmā atveido Hilarija Svonka, Ričards Gīrs, Kristofers Eklstons un Jūens Makgregors. Filmas pirmizrāde notika.
Filma veidota par leģendārās amerikāņu pilotes Amēlijas Erhartes dzīvi. Erharte, kura centās veikt lidojumu apkārt visai pasaulei, 1937. gadā pazuda bez vēsts, lidojot pāri Klusajam okeānam.
Dūkšta
Dūkšta ir pilsēta Lietuvā uz ziemeļiem no Ignalinas Dūkštas ezera krastā, netālu no Dīsnu ezera.
Žaža Gabora
Žaža Gabora (en, dzimusi Šāri Gābora (hu), mirusi ) bija ungāru–amerikāņu aktrise.
1933. gadā Gabora piedalījās Ungārijas skaistumkonkursā, kurā izcīnījusi otro vietu. Gadu vēlāk Vīnē uzsākusi teātra aktrises karjeru. 1941. gadā emigrējusi uz ASV. Viņas pirmā kinoloma bija otrā plāna loma filmā Lovely to Look At (1952). Vēlāk piedalījusies filmā We're Not Married! (1952), kā arī Džona Hjūstona filmā "Mulenrūža" (Moulin Rouge, 1952) attēlojusi vienu no savām retajām galvenajām lomām. Attēlojusi arī lomas filmās Lili (1953), "Ļaunuma pieskāriens" (1958), Queen of Outer Space (1958), A Nightmare on Elm Street 3: Dream Warriors (1987) un "Kailais ierocis 2 ½: baiļu smarža" (1991).
Ārpus ekrāna, Gabora bija pazīstama ar savu ekstravaganto Holivudas dzīvesstilu, krāšņo personību un daudzām laulībām, tai skaitā ar viesnīcu magnātu Konradu Hiltonu un aktieri Džordžu Sandersu.
Ventspils 1. pamatskola
Ventspils 1.pamatskola ir Ventspils pilsētas domes dibināta pamatizglītības mācību iestāde, kas realizē vispārējās pirmsskolas, vispārējās un speciālās pamatizglītības programmas. Skola atrodas privātmāju rajonā, 2 km attālumā no pilsētas centra. Uz 2022. gada 31. maiju skolā mācījās 436 skolēni, strādāja 33 skolotāji.
Skola savu atpazīstamību ieguvusi ar piedalīšanos dažādās vides izglītības programmās — jau 4 gadus ir ieguvusi starptautisko zaļo ekoskolu karogu, skola ir bijusi Latvijas valsts mežu izglītības programmas "Mammadaba" vēstniecība 2012./2013. m.g.
Vēsture
Skola sākusi darboties 1923. gada 15. oktobrī kā Ventspils 2. pamatskolas filiāle ar vienu pamatskolas klasi Herberta Dorbes vadībā. Ar 1923. gada 1. novembri atvērtas arī 1.—4.klases. 1923./1924. m.g. skolā mācījušies 149 skolēni, skolu beiguši — 15 skolēni. 1924. gada rudenī notikusi oficiāla skolas atklāšana, no šī laika tā saucas Ventspils 9. pamatskola. 1926. gada 1. oktobrī mainīts skolas nosaukums, tā kļūst par Ventspils 4. pamatskolu. Ēka celta 1908. gadā kā dzīvojamā māja. Pilsētas valde to nopirkusi 1920. gadā. Izmantota kā bāreņu patversme. 1923. gadā ēka pārbūvēta skolas vajadzībām.
Sasniegumi
Augstas vietas mācību priekšmetu olimpiādēs (pilsētā un novadā), dažādos sporta pasākumos gan pilsētas līmenī, gan valsts. Vairākas klases ieguvušas Mammasdabas mācekļa diplomu. Skolēni ieguvuši arī starptautiskās Award programmas apbalvojumus. 4 gadus iegūts Ekoskolas statuss, skola ir bijusi Latvijas Valsts Mežu izglītības programmas Mammadaba vēstniecība 2012./2013. m.g.
Šumpei Inoue
Šumpei Inoue (ja) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Simo Vuorilehto
Simo Vuorilehto (fi; dzimis 1930. gada 8. augustā) ir Somijas inženieris, uzņēmējs. Pazīstams kā Nokia vadītājs no 1988. līdz 1992. gadam.
Sākotnēji Vuorilehto darbojās papīra un celulozes rūpniecībā.
1986. gadā Simo Vuorilehto kļuva par Nokia vadītāja Kari Kairamo vietnieku. Pēc tam, kad 1988. gada 11. decembrī Kari Kairamo izdarīja pašnāvību, par uzņēmuma izpilddirektoru un padomes priekšsēdētāju kļuva Simo Vuorilehto. Viņš turpināja Kairamo izstrādāto uzņēmuma restrukturizācijas plānu. Tika pārdoti zaudējumus nesošie meitas uzņēmumi, koncentrējoties uz strauji attīstošos mobilo telesakaru nozari. Viņu 1990. gada aprīlī padomes priekšsēdētāja amatā nomainīja Mika Tīvola. 1992. gada maijā viņu izpilddirektora amatā nomainīja Jorma Ollila.
Ignalinas rajona pašvaldība
Ignalinas rajona pašvaldība ir viena no 60 Lietuvas pašvaldībām. Atrodas vēsturiskajā Augštaitijas novadā. Tā robežojas ar Švenčoņu rajona, Utenas rajona, Zarasu rajona un Visaginas pašvaldībām, kā arī Baltkrieviju.
Domājams, ka šeit atradusies senās Sēļu zemes austrumu daļa (Tauragne), kas līdz Melnas līguma noslēgšanai 1422. gadā atradās Livonijas ordeņa valsts sastāvā.
Teodors Gebre Selasi
Iepriekš spēlējis Čehijas komandās Vysočina Jihlava, Velké Meziříčí un Slavia Prague, kā arī Vācijas Bundeslīgas komandā Werder Bremen. Vācijas komandā aizvadījis deviņas sezonas un nospēlējis kopumā gandrīz 300 mačus.
Čehijas futbola izlases sastāvā debitējis 2011. gadā. Piedalījies 2012. un 2016. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Slavia Prague
Slovan Liberec
Minioni
"Minioni" (en) ir 2015. gada ASV datoranimācijas kinokomēdija, kuras režisori ir Pjērs Kofēns un Kails Balda. "Nejaukā es" filmu sērijas atvasinājums un prīkvels.
Filma ir par minioniem — mazām dzeltenām būtnēm, kas visā savas pastāvēšanas vēsturē kalpojušas dažādiem ļaundariem. Palikuši bez saimnieka, trīs minioni dodas jauna ļaundara meklējumos. Tēlus ieskaņojuši Pjērs Kofēns, Sandra Buloka, Džons Hemms, Maikls Kītons, Elisone Dženija un Stīvs Kūgans.
Keitija Kesidija
Katerina Evelīna Anita Kesidija (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja un fotomodele. Viņa ir atpazīstama pēc lomas filmās "Melnie Ziemassvētki", "Montekarlo" (Monte Carlo), "Klikt!", "Šausmas Gobu ielā" (A Nightmare on Elm Street), "Nolaupītā" (Taken) un televīzijas seriālos Supernatural, "Hārpera sala" (Harper's Island), Melrose Place un "Bulta" (Arrow).
Maļorkas karaļu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Maļorkas karaļi. Maļorkas karaliste tika izveidota 1231. gadā un beidza pastāvēt 1715. gadā, kad tika iekļauta Spānijas sastāvā, kaut gan jau no 1516. gada visu tagadējās Spānijas teritoriju pārvaldīja viens karalis. Jau kopš izveidošanas Valensijas karaliste atradās Aragonas kroņa pakļautībā.
Maļorkas karaliste (1231—1715)
{{legend| purple | Barseloniešu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue | Trastamaru dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| orange | Hābsburgu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow | Burbonu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
Kijoo Kanda
Kijoo Kanda (ja) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||4||0
Raimonds Bebris
Biogrāfija
Dzimis 1891. gada 17. martā Palangā (tolaik Kurzemes guberņā) skolotāja Bebru Jura ģimenē. Mācījās Palangas proģimnāzijā (1899-1902) un Liepājas Nikolaja ģimnāzijā (1902-1910). Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē (1912-1914), 1911. gadā uzņemts studentu korporācijā Lettonia.
Pirmā pasaules kara laikā 1914. gadā brīvprātīgi iestājās Krievijas impērijas armijā, 1915. gadā beidza Kijevas kara skolu. Piedalījās Austrumprūsijas kaujās 283. Kauņas kājnieku pulka sastāvā, vēlāk 247. Mariupoles kājnieku pulkā, piedalījās kaujās Koveļas apkārtnē. 1916. gada sākumā pārcelts uz 4. Vidzemes latviešu strēlnieku bataljonu, ložmetējkomandas priekšnieks. Krievijas pilsoņu kara laikā no 1918. gada 27. janvāra līdz 22. februārim atradās ieslodzījumā Kronštates cietoksnī, piespriests nāvessods, bet no cietuma izdevies izbēgt un atgriezties Latvijā.
1918. gada 28. novembrī iestājās Latvijas zemessardzē, Ziemeļlatvijas brigādes sastāvā piedalījās Latvijas atbrīvošanas cīņās, bija 4. Valmieras kājnieku pulka ložmetējrotas komandieris. Apbalvots ar Lāčplēša ordeni par 1919. gada 23. aprīļa kauju pie Alikulas tilta pār Melnupi, Jaunrozes pagastā. Ar ložmetēju un trīs kareivjiem Raimonds Bebris atsita pretinieka uzbrukumu, tā novērsdams iespēju ienaidniekam apiet Latvijas armijas spēkus no spārna.
Bermontiešu uzbrukuma laikā kā karaskolas 1. rotas komandieris piedalījies kaujās pie Daugavas tiltiem. 1919. gada 18. novembrī paaugstināts pulkveža leitnanta pakāpē. No 1920. līdz 1922. gadam 7. Siguldas kājnieku pulka 1., vēlāk 2. bataljona komandieris. Pēc vecāko virsnieku un bataljona komandieru kursu beigšanas 1925. gada septembrī bija Kara ministrijas padomes sekretārs.
Aleksiss Makalisters
Aleksiss Makalisters (es, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, pārstāv Argentīnas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Makalisters pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Liverpool.
Mārcis Ošs
Mārcis Ošs (dzimis Limbažos) ir latviešu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) pārstāv Latvijas Virslīgas klubu RFS. Viņa jaunākais brālis Dāvis Ošs arī ir futbolists — vārtsargs.
Aleksiss Makalisters
Savu karjeru sācis Argentīnas komandā Argentinos Juniors. Nospēlējis arī dažus mačus Boca Juniors rindās.
Raimonds Bebris
Biogrāfija
No 1931. gada bija štāba bataljona komandieris, paaugstināts pulkveža dienesta pakāpē, no 1936. līdz 1940. gadam Valsts prezidenta pils komandants. No 1936. gada bija biedrības "Latvijas vanagi" prezidents. Darbojās Latvju kareivju nacionālajā savienībā, tās prezidijas loceklis.
Mārcis Ošs
2016. gada martā Ošs pirms pārbaudes spēlēm pret Slovākiju un Gibraltāru pirmo reizi saņēma oficiālu izsaukumu uz Latvijas futbola izlasi, taču ne šajās, ne nākamajās — Baltijas kausa spēlēs pret Igauniju un Lietuvu — viņš laukumā netika. Izlasē debitēja draudzības spēlē pret Gruziju, laukumā nākot uz maiņu, sākoties otrajam puslaikam.
Aleksiss Makalisters
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2019. gadā. Piedalījies 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Raimonds Bebris
Apbalvojumi
Apbalvots ar Annas III, IV šķiras ordeni, Staņislava II, III šķiras ordeni, Jura krusta IV šķiru, IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, III šķiras Viestura ordeni, Aizsargu nopelnu krustu, Polijas "Polonia Restituta" IV šķiras ordeni.
Aleksiss Makalisters
Sasniegumi
Argentinos Juniors
Raimonds Bebris
Apbalvojumi
1921. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.
Dzejas darbi
Raimonds Bebris arvien aizrāvies ar varonības cildināšanu un tēlošanu, apdziedādams to savā dzejā. Viņš rakstījis arī zem pseidonīma Raimonds, Rūdis. Pirmās publikācijas 1908. gadā. Pirmais dzejoļu krājums "Mirkļi" (1928). Kopā ar rakstnieku J. Medeni sastādījis antoloģiju "Varoņu laiks" (1935), bet patstāvīgi "Latvju māte" (1937).
Sagatavojis dzejnieču antoloģiju "Veldze" un dzeju krājumu "Varoņkalve" (1939). Vairāki dzejoļi, "Lielā junda", "Gājiens par Latviju", "Rekviēms" komponēti. Publicēti arī tulkojumi, apcerējumi par militāro aizsardzību, patriotismu, jūtu audzināšanu.
Aleksiss Makalisters
Sasniegumi
Argentīna
Hakans Balta
Hakans Kadirs Balta (tr, dzimis ) ir Turcijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Turcijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Balta ir Turcijas U19 komandas Galatasaray galvenais treneris.
Savas karjeras laikā pārstāvējis Turcijas komandas Manisaspor un Galatasaray. Galatasaray komandā pavadījis 10 sezonas, kurās viņš piecas reizes kļuva par Turcijas Superlīgas čempionu.
Sasniegumi
Galatasaray
Bastēra
Bastēra ir Francijas aizjūras reģiona un departamenta Gvadelupas administratīvais centrs. Tā atrodas Bastēras salā. Pilsēta ir dibināta 1643. gadā. 2011. gadā Bastērā dzīvoja 11,7 tūkstoši iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir otra lielākā pilsēta Gvadelupā aiz Puentapitras.
1979. gadā Bastēru stipri izpostīja viesuļvētra.
Nīradžs Čopra
Nīradžs Čopra (hi; dzimis ) ir Indijas vieglatlēts, kas startē šķēpa mešanas sacensībās. Viņš ir čempions šķēpa mešanā, kā arī 2022. gada Pasaules čempionāta sudraba medaļas ieguvējs.
Basarabs I
Basaraba I izcelsme neskaidra. Nācis pie varas ap 1324. gadu un sāka realizēt no Ungārijas karaļa neatkarīgu politiku. Kopā ar Bulgārijas caru Mihailu III Asenu cīnījās pret Serbiju, tomēr 1330. gada jūlijā bulgāri un valahu daļas cieta sakāvi Velbuždas kaujā. Īsi pēc tam Ungārijas karalis Kārols I Anžū iebruka Valahijā, tomēr Basarabs I to sakāva Posadas kaujā tā paša gada rudenī.
Miķeļa Valtera iela
Miķeļa Valtera iela ir agrākais Peldu ielas posms no Hika ielas līdz Kūrmājas prospektam, kā arī gājēju ceļš starp Gulbju dīķi un Liepājas peldu iestādi.
Viktors Arājs
Viktors Bernhards Arājs (dzimis, miris ) bija latviešu kolaboracionists, viens no holokausta īstenotājiem vācu okupācijas laikā. Vadījis tā dēvēto „Arāja komandu” — SD pakļautu latviešu palīgpolicijas vienību, kas veica represijas pret Latvijas ebrejiem un padomju aktīvistiem, bet vēlāk tika iesaistīta pretpartizānu operācijās un ebreju geto apsardzē Baltkrievijas teritorijā.
Pirmskara laiks
Viktors Arājs dzimis Baldones pagastā, kalēja Teodora Arāja un viņa sievas Bertas Annas, dzimušas Burkevicas, ģimenē. Sākoties Pirmajam pasaules karam, tēvs iesaukts armijā un ģimenē nav atgriezies, tāpēc māte audzinājusi viņu un jaunāko māsu viena. Darba meklējumos ģimene vairākkārt mainījusi dzīvesvietas, līdz 1922. gadā pārcēlusies uz dzīvi Jelgavā. Tur Arājs pabeidzis pilsētas IV pamatskolu un 1930. (vai 1931.) gadā Valsts Jelgavas klasisko ģimnāziju.
Pēc mācībām iesaukts Latvijas armijā — dienējis Vidzemes artilērijas pulkā, ieguvis kaprāļa pakāpi. Vēl dienesta laikā iestājies Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes tiesību zinātņu nodaļā. Studijas ar pārtraukumiem turpinājis vairākus gadus un gala pārbaudījumus nokārtojis tikai 1941. gadā, jau pēc padomju okupācijas. Tomēr ar to vēl Arāja studijas nebija galā, jo vācu okupācijas laikā netika atzīti padomju laikā izdotie izglītības dokumenti, un atkārtotās studijas viņš noslēdza tikai.
Studiju laikā Arājs strādājis gan dažādus gadījuma darbus, gan bijis policijas dienestā Rīgā un Zaubē. Dzīvojot Zaubē, viņš apprecējis bagātu vairāku veikalu īpašnieci Zelmu Zeiboti. Sievas uzvārdu Arājs izmantojis, lai pēc kara slēptos Vācijā. 1938. gada oktobrī, dažus mēnešus pēc kāzām, Arājs pameta dienestu policijā.
1935. gadā viņš tika uzņemts studentu korporācijā Lettonia.
Arāja komandas izveidošana
Pats Arājs tiesā liecināja, ka vēl pirms vāciešu ienākšanas Rīgā viņš sapulcējis 400—500 vīru lielu vienību, kas ieņēmusi Rīgas prefektūras ēku. , dažas stundas pēc vācu karaspēka ienākšanas, Viktors Arājs prefektūrā tikās ar Einzacgrupas A (Einsatzgruppe A) komandieri Valteru Štālekeru. Iespējams, ka sava loma Arāja karjeras sākumā bija tam, ka viens no Štālekeru pavadošajiem vācbaltiešiem — Hanss Dreslers bija labi pazīstams ar Arāju. Sarunas saturs nav zināms, tomēr jau nākamajā dienā Arājs uzsāka savas komandas veidošanu.
Komandas pirmsākumos liela nozīme tās tapšanā bija Arāja sakariem ar studentu korporācijām. Liela daļa no komandas vadības bija korporeļi: Arvēds Dīkmanis, Konstantīns Kaķis, Boriss Kinslers, Herberts Cukurs bija letoņi, bet Alberts Kalniņš un Kārlis Ozols nāca no Fraternitas Livonica.
Pirms topošās komandas pārcelšanās uz ēku Valdemāra ielā 19 Arājs pāris dienas izmantoja Lettonia mītni Valdemāra ielā 55. Pazīstamajā aicinājumā stāties drošības komandā, ko „Tēvija” publicēja 4. jūlijā, jau minēta jaunā adrese:
Dalība ebreju iznīcināšanas akcijās 1941. gadā
Jau 4. jūlijā Arāja vīri veica vismaz trīs Rīgas sinagogu nodedzināšanu, to skaitā tika nodedzināta Horālā sinagoga Gogoļa ielā un sinagoga Stabu ielā 63. Dedzināšanu bojā gājušo ebreju skaits nav zināms. Dažos avotos tiek minēts, ka Lielajā Horālajā sinagogā tika sadedzināti vismaz 400 cilvēki, bet sinagogā Stabu ielā vēl 30, ieskaitot rabīnu Kilovu. Einzackomandas A priekšnieks Štālekers savai vadībai ziņoja, ka „grautiņos” jūlija sākumā nogalināti apmēram 400 ebreju. Dedzināšanās piedalījās arī pats Arājs.
Jūlija pirmajās dienās Arāja komanda uzsāka plašus ebreju iedzīvotāju arestus, notika arī pirmās masveida apšaušanas Biķernieku mežā. Sākumā komandas „apmācību” veica kāda vācu 9. policijas rezerves bataljona apakšvienība, bet vēlāk lielāko daļu slepkavību Biķerniekos veica tieši Arāja komanda. Kopumā šo akciju upuru skaits sasniedza ap 5000, no kuriem ap tūkstotis nebija ebreji.
Jūlijā un augustā Arāja komanda veica vairākas ebreju šaušanas akcijas Latvijas provinces pilsētās. Patstāvīgi un ar vietējo pašaizsardzības vienību līdzdalību tā iznīcināja ebreju iedzīvotājus Abrenē, Balvos, Jēkabpilī, Kuldīgā, Litenē, Madonā, Valmierā, Viļakā un vairākās citās vietās.
Lielajās Rīgas geto iznīcināšanas akcijās piedalījās arī latviešu SD vienības, gan neveicot tiešo šaušanu. Arī pats Arājs bija klāt pie slepkavošanas.
Dalība pretpartizānu akcijās
No 1942. gada Arāja vienība sāka pildīt arī militāri policejiskas funkcijas, tostarp piedalījās pretpartizānu operācijās Baltkrievijā un Krievijā. Vienā no tām, 1943. gada beigās, Arājs tiks ievainots. 1943. gada novembrī latviešu SD sadalīja divos SS policijas bataljonos: 3. un 4. Arājs tika iecelts par 4. bataljona komandieri.
Pēckara laiks
Pēc kara kopš Arāja nozušanas no ieslodzījuma britu okupācijas zonā 1949. gadā latviešu vidū izplatījas baumas par viņa aktīvo darbošanos britu izlūkdienestu labā. Bet pierādījumu par Arāja saikni ar jebkuru no rietumvalstu izlūkdienestiem nekad nav bijis. Tiesā Arājs apgalvoja, ka Britu Reinas armijas Kara noziegumu nodaļas komisija Rīgas geto lietā viņu attaisnojusi. Patiesībā briti šo lietu nekad nepabeidza un 1949. gadā to nodeva rietumvācu iestādēm. Kad Rietumvācijas policijas pārstāvji devās uz nometni Braunšveigā, kur Arājs it kā tika turēts, atklāja, ka viņš bija pazudis.
1975. gada jūlija sākumā Arāju arestēja vācu policija. Pēc vairākus gadus ilguša tiesas procesa 1979. gada 21. decembrī Hamburgas tiesa Arājam piesprieda mūža ieslodzījumu.
Pēdējos dzīves gados viņam bija iespēja regulāri pamest cietumu un doties uz Frankfurti, lai apciemotu savu draudzeni. Atgriežoties no kādas viesošanās reizes, viņš mira ar sirdstrieku Kaseles cietumā.
2020.gadā Latvijā tika izdota amerikāņu latvieša, vēsturnieka Ričarda Pļavnieka monogrāfija „Apsūdzības pret Viktoru Arāju un latviešu drošības palīgpoliciju”, kas ir pirmā grāmata par Arāja komandu angļu valodā. Grāmatas noslēgumā R. Pļavnieks secināja: „Ņemot vērā holokausta neskaitāmos noziegumus un tādus blakus noziegumus, kādus pastrādāja Latviešu drošības palīgpolicijas vīri, taisnīgā tiesa noziedzniekiem un viņu upuŗiem var būt tikai relātīva. (..) Lai gan pēc justīcijas standartiem kopumā liela daļa holokausta noziedznieku saņēmuši sodu, tomēr šis stāsts nav apmierinošs. (..) Viņi pārsvarā saņēma sodus, kas ir absolūti neatbilstoši tiem noziegumiem, kuŗos viņus apsūdzēja. Piespriestie sodi būtu varējuši būt daudz bargāki…”
Hulians Alvaress
Hulians Alvaress (es, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, pārstāv Argentīnas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Alvaress pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Manchester City.
Iepriekš spēlējis Argentīnas komandā River Plate. 2021. gada Alvaress tika atzīts par Dienvidamerikas labāko futbolistu.
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2021. gadā. Ar izlasi uzvarējis 2021. gada Copa América.
Sasniegumi
River Plate
' Manchester City
Argentīna
Salacgrīvas vēsture
Salacgrīvas vēsture aptver laika periodu kopš Salacgrīvas dibināšanas Metsepoles zemē līdz mūsdienām.
Rīgas arhibīskapijas sastāvā
Indriķa hronikā aprakstīts, ka krustnešu karagājieni virzījās uz Sakalas, Sontaganas un Ridalas zemēm notika gar jūras krastu. 1207. gadā Salacas grīva nonāca Livonijas bīskapijas, vēlāk Rīgas arhibīskapijas t.s. Līvu galā. No hronikas zināms, ka 1216. gada pavasarī iebrucēji no Sāmsalas pa Salacas upi iebruka letu zemēs ap Burtnieku ezeru. 1226. gadā bīskaps Alberts lika celt Salacas pili upes stāvākajā ziemeļu krastā, apmēram puskilometru no upes grīvas, lai pārraudzītu pieeju Salacas ūdensceļam. 1474. gadā Rīgas arhibīskaps Silvestrs Stodevešers sabiedrojās ar Zviedrijas karali pret Livonijas ordeni, tādēļ Salacgrīvā izcēlās zviedru desants, tomēr Livonijas ordeņa karaspēks pili atguva un paturēja savā kontrolē līdz 1485. gadam. 1508. gadā pirmo reizi pieminēta Salacas baznīcas draudze. Livonijas kara laikā 1561. gadā Salacgrīva nonāca Polijas-Lietuvas pārvaldītās Pārdaugavas hercogistes sastāvā.
Lielo karu periodā
Pēc poļu-zviedru kara (1600-1629) Salacgrīva ietilpa Zviedru Vidzemes teritorijā, 1633. gadā Salacgrīvas pils pēdējo reizi pieminēta kā nocietinājums, pēc tam tā tika pilnīgi nopostīta Otrā Ziemeļu kara laikā. Pēc Lielais Ziemeļu kara tā nonāca Krievijas impērijas Vidzemes guberņas sastāvā. Postošo karu un Lielā mēra rezultātā Salacgrīvā pamazām izzuda līvu valoda.
Vidzemes guberņas periodā
1777. gadā uzcēla Salacgrīvas luterāņu baznīcu. 1870. gadā tika atvērta pirmā tirgotava un ar piekrastes kuģniecības attīstību Rīgas līcī sākās Salacgrīvas miesta veidošanās. Salacas grīvā no laukakmeņiem izbūvēja molu un padziļināja upes gultni, kas ļāva ostā līdzšinējo liellaivu vietā iebraukt arī kuģiem. Salacgrīva kļuva par nozīmīgu Ziemeļvidzemes ražojumu - labības, linu, bet īpaši kokmateriālu - pārkraušanas vietu tālākai transportēšanai galvenokārt uz Rīgu un Pērnavu. Gada laikā ostā ienāca 150 - 200 buru kuģu. Tika ievests galvenokārt sāls zivju sālīšanai, akmeņogles un dzelzs izstrādājumi. 1897. gadā Salacgrīvā bija 70 dzīvojamās mājas, 40 noliktavas un 400 iedzīvotāju, bet 1907. gadā 26 mūra mājas, 57 koka ēkas un 400 iedzīvotāju. Pēc 1903. gada caur Salacgrīvas ostu krasi mazinājās preču plūsma, jo tika atklāta Ainažu osta, ko 1912. gadā ar iekšzemi savienoja Ainažu—Valmieras—Smiltenes šaursliežu dzelzceļš. Šādos apstākļos par Salacgrīvas prioritāti kļuva tikai koku pludināšana pa Salacu un to transportēšana tālāk. 1909. gadā Salacgrīvā pār Salacas upi tika uzbūvēts viens no pirmajiem dzelzsbetona tiltiem Latvijā.
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 26. maijā igauņu karaspēks padzina lieliniekus no Salacgrīvas. 1921. gadā pēc H. Eidemaņa iniciatīvas tika nodibināta Salacgrīvas vidusskola. 1928. gadā Salacgrīvai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Pateicoties luterāņu draudzes un ugunsdzēsēju dāmu komiteju aktīvai darbībai, pilsētā bieži notika dažādi kultūras pasākumi. 1935. gadā Salacgrīvā bija 168 dzīvojamās ēkas, bet iedzīvotāju galvenā nodarbošanās bija zemkopība, koku pludināšana, tirdzniecība un zvejniecība. 1940. gadā Salacgrīvā izveidoja zivju fabriku, kas sākotnēji bija plānota Ainažos, kā arī tika nodibināts zvejnieku artelis "Brīvais vilnis". Pēc Otrā pasaules kara no jauna tika izbūvēta osta, uzcelti jauni dzīvojamie nami, auga pilsētas iedzīvotāju skaits. 1960. gadā Salacgrīvu ar Rīgu savienoja rekonstruētā Rīgas-Tallinas šoseja. 1977. gadā Salacgrīvai pievienoja bijušā zvejnieku kolhoza "Enkurs" centru Kuivižos. Pilsētas ziemeļu daļā izveidoja Zvejnieku parku ar stadionu un brīvdabas estrādi, kur ik gadus jūlija sākumā notika Zvejnieku svētki, no 2001. gada Jūras svētki. Kopš 2004. gada 14. augusta notiek Salacgrīvas pilsētas svētki, bet kopš 2007. gada jūlija trešajā nedēļā notiek Positivus festivāls. 2009. gadā Salasgrīvas pilsētu ar lauku novadu iekļāva Salacgrīvas novada teritorijā.
Alihans Bukeihanovs
Alihans Bukeihanovs (kazahu: Әлихан Бөкейхан, 1866–1937) bija kazahu politiskais un sabiedriskais darbinieks, skolotājs, žurnālists un etnogrāfs. Partijas "Alaš" dibinātājs un viens no tās līderiem. Alašas autonomijas valdības priekšsēdētājs no 1917. līdz 1920. gadam. Mūsdienu Kazahstānas historiogrāfijā tiek uzskatīts par pirmo Kazahstānas premjerministru.
20. gadsimta 20. un 30. gados NKVD arestēja viņu trīs reizes. 1937. gada 27. septembrī viņu notiesāja par piederību "teroristiskai organizācijai" un tajā pašā dienā nošāva (kopā ar Nigmetu Nurmakovu). 1989. gadā reabilitēts.
Kamaniņu braukšana 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Kamaniņu braukšana 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs norisinājās Alphensijas kamaniņu un bobsleja trasē. Sacensības noritēja no 2018. gada 10. līdz 15. februārim un tajās tika sadalīti 4 medaļu komplekti. No Latvijas olimpiskajās spēlēs šajā sporta veidā startēja 9 sportisti: Elīza Cauce, Ulla Zirne, Kendija Aparjode, Inārs Kivlenieks, Kristers Aparjods, Artūrs Dārznieks, Juris Šics, Andris Šics, Oskars Gudramovičs un Pēteris Kalniņš.
Šaušana 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — 200 metri ar militāro šauteni vīriešiem
200 metru šaušana ar militāro šauteni vīriešiem bija viena no piecām šaušanas disciplīnām un viena no divām disciplīnām ar šauteni, kas bija iekļauta 1896. gada vasaras olimpisko spēļu programmā.
Visas olimpiskās medaļas šajā disciplīnā izcīnīja Grieķijas pārstāvji. Zelta medaļu ieguva Pantelis Karasevds, sudraba medaļu ieguva Pavls Pavlidis, bet bronzas medaļu ieguva Nikolajs Trikupis.
Šīs medaļas piešķīra Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu datumu. Spēļu laikā uzvarētājiem tika piešķirta sudraba medaļa, bet turpmākās vietas netika apbalvotas.
Valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Stukmaņu muiža
Stukmaņu muiža (de) atrodas Aizkraukles novada Klintaines pagastā, šosejas Rīga-Daugavpils malā, tiešā Daugavas tuvumā (apm. 15 km uz austrumiem no Kokneses). Šajā vietā tikai daļēji ir saglabājusies agrākā apbūve. Muiža ir celta 17.-18.gs., kad cietokšņa tipa celtnes vietā uzbūvēja muižas pili un pārējās saimniecības ēkas. Šobrīd Stukmaņu muiža ir privātīpašums.
Vēsture
Mūsdienās redzamajam Stukmaņu muižas kompleksam ir sena vēsture. Par Stukmaņu muižas apkārtni ziņas sniedz arheoloģiskie izrakumi appludinātajā Lokstenes pilskalnā, kas atrodas aptuveni kilometru no tagadējās muižas centra. Jau 13. gadsimtā te saimniekoja Rīgas arhibīskapija. 1487. gadā Rīgas arhibīskaps Henings Šarpenbergs izlēņoja Lokstenes ciemu un muižu Johanam Lokstenam un viņa adoptētajam dēlam Ārendam Stokmanim. Vietvārds "Stukmaņi" veidots tieši no muižas kādreizējā saimnieka Ārenda Stokmaņa vārda. Pēc gadsimta 1598. gadā, mantojuma ceļā par muižas īpašnieku kļuva Georgs Stokmanis. 1601. gadā tā nonāk viņa sievas tēva K. Šrēdera īpašumā. Šā laika dokumentos Lokstenes vietā minēts jau jaunais nosakumums — Stukmaņi. Iespējams, ka apbūves centri pastāvēja paralēli gan Lokstenē, gan Stukmaņos. Taču vēlāk par galveno apmešanās vietu kļuva tieši Stukmaņi. Muiža un viss novads kopumā tika izpostīts Poļu-zviedru kara laikā. Pēc kara noslēgtā Altmarkas pamiera 1629. gadā zviedru valdība muižu konfiscēja. 1652. gadā muiža, pēc Zviedrijas karalienes Kristīnes lēmuma, tika apstiprināta dzimtīpašumā H. Kronšternam. Tomēr jau 1687. gadā pēc muižu redukcijas tā atkal nonāk valsts īpašumā. Kārtējos postījumus muižai atnesa Ziemeļu karš un tam sekojošais mēris. Pēc vairākkārtējām īpašnieku maiņām muiža no 1780. gada piederēja fon Lēvenštērnu dzimtai. 1834. gadā muižu mantoja Kārļa Otto fon Lēvenšterna dēls Otto fon Lēvenšterns. Nākamā muižas mantiniece bija O. fon Lēvenšterna meita Anna Jūlija Katrīna Sofija, precējusies grāfiene Mēdema. 1878. gadā tajā saimniekot sāka Annas Sofijas fon Mēdemas dēls grāfs Teodors fon Mēdems, nopērkot to par 50 000 rubļiem un pārvaldot to līdz savai nāvei 1916. gadā. Pēc īstenotās agrārreformas Latvijas pirmās neatkarības laikā viņa mantiniekiem muiža tika atsavināta. Kopš tā laika Stukmaņu muiža vairs nekad nav bijusi grāfu vai muižnieku īpašums — pēc Latvijas neatkarības atgūšanas muiža nonāca privātīpašumā.
Stukmaņu muižas apbūve
Līdz mūsdienām ir saglabājušās daudzas Stukmaņu muižas ēkas. Līdz šim par vecāko ēku tika uzskatīta dzīvojamā māja "Sikadele", kas celta ap 17. gs. otro pusi. Diemžēl šis arhitektūras piemineklis ir bēdīgā tehniskā stāvoklī. Tas ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, kam pieminekļu sarakstā dots nosaukums "Vecā kungu māja Sikadele"". Neskatoties uz to, ka tā bija dzīvojamā māja, tā laika sadzīves praktiskie apstākļi lika celt dzīvojamo ēku, kā cietoksni — par to liecina šaujamlūkas "Sikadeles" torņa sienās. Tai cieši piekļaujas arī dažādas palīgēkas, kas, iespējams, nepieciešamības gadījumā varētu palīdzēt izturēt ilgstošu aplenkumu. Muižas ansambļa centrālo daļu — taisnstūrveida pagalmu aptver pils ēka un divas viena otrai pretī celtas un ar kolonnām rotātas klētis, zirgu staļļi un ratnīca. Pēdējie divi kopā ar zvanu torni un vārtu caurbrauktuvi veido vizuāli iespaidīgāko ēku daļu. Zvana skaņas kalpoja gan reliģiskiem rituāliem, gan ikdienas gaitu izziņošanai. Ēkas siluetā vērojamas asociācijas ar 18. gs. Eiropā izplatītās klosteru, rātsnamu un baznīcu jumta torņu būvmākslas paraugiem. No 1780. gada muižā saimniekojusi fon Lēvenšternu dzimta. Ņemot vērā faktu, ka muiža ir privātīpašums, apskatāma tā ir tikai no ārpuses. Stukmaņu muižas apkaimē izveidota pārgājienu taka.
Širo Adzumi
Širo Adzumi (ja) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Bruklinas muzejs
Bruklinas muzejs (en) ir mākslas muzejs, kas atrodas Bruklinā, Ņujorkā, Ņujorkas štatā, ASV. Muzeja kolekciju veido vairāk kā 1,5 miljoni vienības. Ar vairāk kā 52 000 m² lielu platību, tas ir trešais lielākais muzejs Ņujorkā. Pēc 2009. gada datiem muzeju katru gadu apmeklē ap 326 000 apmeklētāju.
Muzeja ēkas celtniecība pabeigta 1895. gadā, bet muzejs atvērts 1897. gadā. Muzeja ēka ir atzīta par vienu no Ņujorkas simboliem un 1977. gada 22. augustā ēka iekļauta Nacionālo vēsturisko vietu reģistrā.
Ludzas pilsētas vidusskola
Ludzas pilsētas vidusskola ir Ludzas novada pašvaldības dibināta vispārējās izglītības iestāde, kura īsteno vispārējās pamatizglītības un vispārējās vidējās izglītības programmas.
Vēsture
Līdz Pirmajam pasaules karam darbojās Ludzas apriņķa skola. Ludzā atvēra privātu reālģimnāziju. aprīlī skolu savā pārziņā pārņēma valsts, tās nosaukums laikā no līdz 1940. gadam bija Ludzas Valsts ģimnāzija. ģimnāzija darbu sāka jaunuzbūvētajā ēkā, kuru atklāja toreizējais izglītības ministrs Rainis. Otrā pasaules kara laikā skolas telpās izvietoja vācu armijas hospitāli. , vācu armijai atkāpjoties, skolas ēku uzspridzināja.
skola pēc akreditācijas kļuva par Ludzas pilsētas ģimnāziju. par Pasaules bankas līdzekļiem un ar pašvaldības atbalstu skolā veica renovācijas darbus. skola ieguva otro korpusu, kas deva iespēju mācību darbu organizēt vienā maiņā. 2. korpusā ierīkoja pašvaldības finansētu skolas ēdnīcu. skolā ierīkoja slidotavu, rekonstruēja skolas stadionu, 2014. gadā pie stadiona ierīkoja āra trenažieru laukumu, skola saņēma Veselību veicinošas izglītības iestādes statusu.
2021. gadā skolai atgrieza vidusskolas nosaukumu.
Izglītības programmas
Skola īsteno Izglītības un zinātnes ministrijas licencētas mācību programmas: Skola un izglītības programmas akreditētas līdz 2028.gada 22.maijam.
Ārpusklases nodarbības un interešu pulciņi
Skolēniem ir iespēja darboties ārpusstundu aktivitātēs un interešu izglītības pulciņos:
Upes iela (Rīga)
Upes iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Brasā. Tā sākas krustojumā ar Krišjāņa Valdemāra un Skanstes ielu un beidzas krustojumā ar Miera ielu. Iela visā garumā klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 580 metri. Ielā organizēta vienvirziena satiksme virzienā no Miera ielas.
Gar ielu virzās veloceliņš Centrs—Mežaparks.
Pirmo reizi Rīgas kartēs Upes jeb Strauta iela minēta 1867. gadā. Upes ielas nosaukums laika gaitā nav ticis mainīts.
Ielu savienojumi
Upes iela ir savienota ar šādām ielām:
Selčuks Inans
Selčuks Inans (tr, dzimis ) ir bijušais Turcijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Turcijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis Turcijas komandas Dardanelspor, Manisaspor, Trabzonspor un Galatasaray. Savu karjeras lielāko un veiksmīgāko posmu pavadījis Galatasaray, kuras rindās viņš piecas reizes uzvarēja Turcijas Superlīgā.
Turcijas futbola izlases sastāvā debitējis 2007. gadā. Piedalījies 2016. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Trabzonspor
Galatasaray
Smiltīne
Smiltīne (lt) ir apdzīvota vieta (pilsētas daļa) Lietuvas Republikā. Atrodas Kuršu kāpu ziemeļu galā, ietilpst Klaipēdas pilsētas pašvaldībā.
Hokejs 1994. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
1994. gada Lillehammeres ziemas olimpisko spēļu sacensības hokejā norisinājās no 1994. gada 12. līdz 27. februārim Fjellhallen un Håkons Hall hallēs.
Hisa kūlīša labā zara blokāde
Hisa kūlīša labā zara blokāde jeb Labā saišķa/zara blokāde (angļu: RBBB (right bundle branch block) ir sirds blokāde elektriskās vadīšanas sistēmas Hisa kūlīša labajā zarā. Labā atzara blokādes laikā impulsi, kas ceļo caur labo saišķa atzaru, tieši neaktivizē labo kambari. Tomēr kreiso kambari joprojām parasti aktivizē kreisais atzars. Tad šis impulss var ceļot caur kreisā kambara miokardu uz labo kambari un šādā veidā depolarizēt labo kambari. Tā kā vadīšana caur miokardu ir lēnāka nekā vadīšana caur Hisa – Purkinje šķiedru kūli, QRS komplekss ir paplašināts. QRS komplekss bieži vien uzrāda papildu novirzi, kas atspoguļo kreisā kambara ātru depolarizāciju, kurai seko labā kambara lēnāka depolarizācija.
Nepilna Hisa labā zara blokāde
Daļēja jeb nepilna labā kūļa zaru blokāde (IRBBB) ir vadīšanas anomālija labā kūļa zaru blokā. Kamēr pilnīgam RBBB QRS ilgums ir 120 ms vai vairāk, nepabeigtam blokam viļņa ilgums ir no 110 līdz 120 ms. Tai ir salīdzinoši augsta izplatība, pētījums, kas tika veikts jaunām Šveices militārpersonām, kuru vidējais vecums ir 19 gadi, atklāja 13,5% izplatību. Tas skar visu vecumu pacientus, biežāk vīriešus un sportistus, tomēr tas ne vienmēr ir labdabīgs atklājums. Tāpēc, ja fiziskajā pārbaudē tiek atklātas novirzes, jāveic turpmāka pārbaude, lai izslēgtu sirds slimības.
Cēloņi
Bieži sastopamie cēloņi ir: normālas izmaiņas, izmaiņas saišķa zaru struktūrā, piemēram, mehāniska stiepšanās, krūškurvja trauma, labā kambara hipertrofija vai sastiepums, iedzimta sirds slimība, piemēram, priekškambaru starpsienas defekts, un išēmiska sirds slimība. Turklāt labā saišķa blokādi var izraisīt arī Brugadas sindroms, plaušu embolija, reimatiska sirds slimība, miokardīts, kardiomiopātija vai hipertensija.
Nepilnas labā kambara zara blokādes cēloņi ir fiziskās slodzes izraisīta labā kambara remodelācija, palielināts labā kambara brīvās sienas biezums, īpaši sportistiem, kas nodarbojas ar ilgstošu izturības slodzi (riteņbraukšana, skriešana, utt).
Legolande
Legolande ir bērnu tematisko izklaides parku tīkls, kas veltīts "Lego" konstruktoriem. Pasaulē pirmā Legolande tika atklāta 1968. gadā Billundā, Dānijā, kur atrodas arī "Lego" galvenā mītne un rūpnīca, kurā saražo 90% no visas "Lego" produkcijas. Šobrīd darbojas vēl vairākas Legolandes, to skaitā Gincburga (Vācija), Vindzora (Lielbritānija), Karlsbāde (Kalifornija, ASV), Džohora (Malaizija), Vinterheivena (Florida, ASV).
Janosuke Vatanabe
Janosuke Vatanabe (ja) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā
Starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā ir tituls, ko pēc nacionālo šaha kompozīcijas organizāciju ieteikuma piešķir Pasaules šaha kompozīcijas federācija (līdz 2010. gadam FIDE šaha kompozīcijas pastāvīgā komisija — PCCC) personām, kas tiesājušas vairākus šaha uzdevumu un etīžu konkursus, un kuri ir spējīgi spriežot pēc pašu iegūtām balvām, tiesāt turnīrus visaugstākā līmenī. Vispirms tiesneša statuss tiek attiecināts uz vienu šaha kompozīcijas žanru, bet pēc attiecīgo normatīvu izpildes arī uz vairākiem žanriem.
Vēsture
Nosaukums pirmo reizi tika piešķirts 1956. gadā. Agrāk vairāki slaveni spēlētāji ir bijuši arī starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā, piemēram, Mihails Botviņņiks, Vasilijs Smislovs, Dāvids Bronšteins, Pauls Keress, Jurijs Averbahs un citi. Mūsdienās daudzi ievērojami uzdevumu un etīžu komponisti ir arī starptautiskie tiesneši.
No Latvijas šo titulu ir bijis ieguvis tikai Alfreds Dombrovskis (1923—2000).
GHS bīstamības piktogrammas
Bīstamības piktogrammas veido daļu no Ķīmisko vielu klasificēšanas un marķēšanas vispārēji saskaņotās sistēmas (GHS), ko 2002. gadā apstiprināja ANO Ekspertu komiteja, tā tika publicēta 2003. gadā. Sistēma tiek pārskatīta un uzlabota reizi divos gados, pēdējās būtiskās izmaiņas sistēmu piemeklēja 2010. gadā. GHS sistēmai ir divas apakšsadaļas — pirmā attiecas uz ķīmisko kravu transportēšanas noteikumiem, otrā uz sistēmas ieviešanu ikdienā. Sistēmu bija nepieciešams ieviest tādēļ, ka līdz tās izstrādei, katra valsts ķīmiskās vielas marķēja atšķirīgi, izmantojot savu sistēmu, nebija vienotas direktīvas. Lai izprastu GHS sistēmas marķēšanu, nepieciešams izprast jēdzienus — bīstamības klase, bīstamības kategorija, viela, maisījums.
== Piktogrammas, kas norāda uz vielu fizikālajām un ķīmiskajām īpašībām ==
Ikdienā ar šāda tipa GHS piktogramām varam saskarties, aplūkojot jebkāda veida aerosolus, kā piemēram, matu lakas, dezodorantus, izsmidzināmās kŗāsas, visi šie produkti ir viegli uzliesmojoši, tāpēc uz etiķetes ir norādīts tas, ka produktus nedrīkst turēt tiešā liesmas tuvumā, tāpat jācenšas, lai tie nenonāktu tiešu saules staru iedarbībā. Spēcīgs oksidētājs nozīmē to, ka viela deg daudz labāk, ar daudz lielāku liesmu un tie ir grūtāk apdzēst. Šī piktogramma gandrīz vienmēr uz etiķetes atrodas kopā ar piktogrammu Viegli uzliesmojošs. Līdzīgi ir arī ar sprādzienbīstamām vielām un maisījumiem, šīs trīs piktogrammas viena otru papildina.
Piktogrammas, kas norāda uz vielas vai maisījuma negatīvo ietekmi uz apkārtējo vidi
Piktogramma lietojama, ja viela ir akūti toksiska ūdens videi. Tas nozīmē, ka vielai piemīt īpašība radīt bojājumus organismam, ja tas tiek īslaicīgi pakļauts vielas iedarbībai. Attiecībā uz bīstamību ūdens videi izšķir akūto bīstamību un hronisko jeb ilgtermiņa bīstamību. Pamatlietas, kas tiek izmantotas, lai klasificētu ūdens vides bīstamību ir: • Attiecībā uz bīstamību ūdens videi izšķir: — akūto bīstamību ūdenim, — hronisko (ilgtermiņa) bīstamību ūdenim.
Piktogrammas, kas norāda uz vielas vai maisījuma radītu ādas kairinājumu
Kodīgums ādai ir ādas neatgriezenisku bojājumu radīšana. Kodīguma reakcijai parasti ir raksturīgas čūlas, asiņošana, ādas izbalēšana, var rasties vietas uz ķermeņa, uz kurām pārstāj augt apmatojums, rodas rētas. Ir izstrādāti kritēriji, kas norāda uz to, cik smagus bojājumus ādai rada viela. Vielas klasificē pēc vairāku faktu kopuma:
Mūrava
Mūrava (ltg) ir ciems Balvu novada Bērzkalnes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 12 km no pagasta centra Bērzkalnes, 9 km no novada centra Balviem un 229 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V471 (Dubļeva–Moziņki), Bolupes krastā.