cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zilenīšu apakšdzimta
Latvijā
Latvijā sastopamas 20 zilenīšu apakšdzimtas sugas. Viena no tām — drudzeņu zilenītis (Phengaris alcon) — tika atklāta 2013. gadā. Visbiežāk Latvijas pļavās var novērot parasto zilenīti (Polyommatus icarus), bet lielā mārsila zilenīša (Phengaris arion) izplatība pēdējos gados ir dramatiski samazinājusies, kaut kādreiz tas bija bieži sastopams sausos priežu silos. 2015. gadā lielais mārsilu zilenītis izvēlēts par Gada kukaini 2015.
Izskats un īpašības
Zilenīšiem pārziemo kāpuri vai jau iekūņojušies kāpuri. Kāpuri ziemo skudru pūžņos. Tie izdala tādas pašas smaržvielas jeb feromonus kā skudras, kā arī saldus izdalījumus, kas ļoti garšo skudrām. Tās kāpurus ienes skudru pūznī un visu ziemu aprūpē: tos pabaro, sasilda un apsargā. Pavasarī kāpuri turpat pūznī iekūņojas un agri no rīta, kamēr skudras miegainas, izlido.
Sistemātikas diskusijas
Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem vairākas ģintis likvidētas un savstarpēji apvienotas, bet par vairākām ģintīm zinātniekiem joprojām nav vienprātības, vai tās pieder zilenīšu apakšdzimtai, vai nepieder. Tās ir: Lepidochrysops, Paralycaeides un Uranothauma. Iespējams šīs ģintis pieder pie zeltainīšu apakšdzimtas (Lycaeninae).
Sistemātika
Zilenīšu apakšdzimta (Polyommatinae)
Zilenīšu apakšdzimtas sugas Latvijā
Zilenīšu apakšdzimta (Polyommatinae)
Akmeņkuitala
Akmeņkuitala jeb lielacis (Burhinus oedicnemus) ir akmeņkuitalu dzimtas (Burhinidae) krasta bridējputnu suga, kurai ir 5 pasugas. Lai arī šī suga pieder pie bridējputnu grupas, akmeņkuitala mājo sausos biotopos, atklātā ainavā ar nabadzīgu veģetāciju. Tas var būt tīrelis, sausa, akmeņaina pļava, stepju malas, izžuvušas gultnes un pat lauksaimniecības tīrumi. Ligzdo Eiropas dienvidos un Āzijas centrālās daļas rietumos. Lielākā daļa populācijas ir gājputni. Tikai Spānijas, Ziemeļāfrikas un Tuvo Austrumu Vidusjūras piekrastes populācijas ir nometnieki. Ziemot akmeņkuitala dodas uz Āfriku.
Izskats
Akmeņkuitala ir vidēji liels bridējputns ar garām, dzeltenām kājām, šauriem, gariem spārniem. Knābis dzeltens ar melnu galu, spēcīgs, taisns un vidēji garš. Acis lielas un arī dzeltenas. Ķermeņa garums ir 38—45 cm, spārnu plētums 76—88 cm, svars 290—535 g.
Akmeņkuitalai ir raibumots, smilšu brūns apspalvojums, kas to lieliski nomaskē smilšainos liedagos. Uz spārniem šaura melna un šaura balta līnija, kas labi redzamas lidojumā. Vēders balts. Aci ietver baltas joslas, zem acs, to izceļot, koši melna kontūra. Mātītēm melnā kontūra vājāk izteikta. Jaunajiem putniem šīs baltās joslas ar melno kontūra nav.
Uzvedība un barība
Akmeņkuitala parasti ir aktīva krēslā un naktī, lai gan reizēm ir samērā aktīva arī dienas laikā. Barojas galvenokārt ar kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem (vaboles, mitrenes, sliekas ), retos gadījumos ar nelieliem rāpuļiem, vardēm, grauzējiem un putniem. Akmeņkuitala ir ļoti aktīva un enerģiska, barības meklējumos ātri pārskrienot no vienas vietas uz otru, barību uzlasa no zemes virsmas. Skrienot akmeņkutalas ķermenis novietots paralēli zemei, bet galva bieži ierauta plecos. Lidojot spārnu vēzieni ir sekli un ātri.
Ligzdošana
Akmeņkuitalas veido monogāmus pārus uz mūžu. Pāris pēc ziemošanas vienmēr atgriežas vienā un tajā pašā ligzdošanas vietā. Ligzdo seklā iedobē uz zemes. Reizēm iedobi ierobežo materiāli, kas novietoti tā, lai atgādinātu dabīgu akmentiņu un salmiņu kaudzītes. Dējumā ir 2—3 brūni raibumotas olas. Arī cālēni izšķiļas raibumoti brūni. Tādējādi gan ligzdojošie putni, gan olas, gan putnēni labi maskējas apkārtējā vidē. Briesmu gadījumā mazuļi sastingst un nekustas, piespiedušies pie zemes. Ja dējums aiziet postā, vecāki perē otro reizi. Perē abi vecāki, inkubācijas periods ilgst 24—27 dienas. Apmēram divas dienas pēc izšķilšanās mazuļi seko vecākiem un barojas paši, bet vecāki kopīgi rūpējas par to drošību. Jaunie putni sāk lidot 36—42 dienu vecumā.
Sistemātika
Mūsdienās viena pasuga — Indijas akmeņkuitala (Burhinus indicus) tiek sistematizēta kā atsevišķa suga.
Stofels Vandorns
2015. gadā Stofels Vandorns kļuva par McLaren komandas oficiālo testpilotu. Savukārt. gada sezonas laikā tika oficiāli paziņots, ka. gadā Vandorns pārstāvēs McLaren vienību uz pilnu sezonu, tādējādi kļūstot par divkārtējā pasaules čempiona Fernando Alonso jauno komandas biedru. 2017. gada augustā Vandorns pagarināja savas līgumsaistības ar McLaren vienību arī uz 2018. gadu.
Stofels Vandorns ir pazīstams arī kā 2015. gada GP2 sēriju čempions.
2016
Vienīgā reize, kad. gada sezonā Stofelam Vandornam izdevās piedalīties oficiālā Pirmās formulas sacīkstē, norisinājās Bahreinas Grand Prix izcīņas laikā, kad beļģu autosportists bija spiests aizvietot iepriekšējā sacīkstē savainoto spāņu pilotu Fernando Alonso. Sākotnēji kvalifikācijā Vandornam izdevās pārspēt savu daudz pieredzējušāko komandas biedru,. gada pirmās formulas pasaules čempionu, Džensonu Batonu. Savukārt sacīkstē Vandornam izdevās pārspēt ne tikai savu komandas biedru, bet arī izcīnīt 10. vietu, tādējādi izcīnot ne tikai savas F1 karjeras pirmo punktu, bet arī iegūstot McLaren komandai tās pirmo kopvērtējuma punktu 2016. gada sezonā.
Pēc veiksmīgi aizvadītās Bahreinas Grand Prix izcīņas Fernando Alonso atzīmēja, ka Stofelu Vandornu var uzskatīt par McLaren komandas nākotnes perspektīvu.
Formula 1 rezultāti
(Rezultāti treknrakstā apzīmē pole position; rezultāti slīprakstā apzīmē uzstādīto ātrāko apļa laiku sacīkstē)
Treknināti – Pole position
Slīprakstā – Ātrākais aplis
Amulas svīta
Amulas svītas nogulumi Latvijā uzguļ uz Bauskas svītas nogulumiem. Robeža starp Amulas un Bauskas svītām izplatības ziemeļu daļā iet pa izskaloto brekčiju un konglomerātu pamatni, kuru sedz mālu un dolomītmerģeļu mija. Izplatības teritorijas dienvidu daļā pāreja starp bauskas un amulas svītām ir pakāpeniska: slāņkopu, kuru veido bauskas svītu noslēdzošie māli, dolomītmerģeļi, dolomīti, un ģipši, nosedz amulas mālu-aleirolītu un mālu-karbonātu slāņkopa. Karotāžas diagrammās amulas svītas apakšējo robežu raksturo šķietamo pretestību augsto vērtību nomaiņa ar zemām, kā arī gamma aktivitātes palielināšanās. Amulas svītas nogulumus valsts dienvidrietumos sedz Elejas svītas slāņkopas (Lietuvā Krojas svīta).
Gar ziemeļu un austrumu robežu svītas nogulumus sedz kvartāra iežu sega. Svīta atsedzas Tebras, Alokstes, Ventas, Ēdas, Abavas, Imulas, Amulas, Lielupes upju krastos. Svītas biezums ir 6-28 metri. Nogulumi veidojušies augšfrānas jūras regresijas fāzē. Amulas svītas stratotipa griezums atrodas Amulas upes krasta atsegumā 1 km augšpus Kalnamuižas dzirnavām.
Litoloģiskais raksturojums
Amulas svītas nogulumus raksturo smilšakmeņu, aleirolītu, mālu, dolomītmerģeļu, dolomītu mija. Svītas apakšējā daļā ir vairāk terigēnā materiāla, bet augšdaļa ir karbonātiskāka.
Paleontoloģiskais raksturojums
Amulas svītas māli satur bagātīgu sporu kompleksu, kuru raksturo liela sugu daudzveidība no Stenozonotriletes, Hymenozonotriletes, Archaeozonotriletes, Leiotriletes, Trachytriletes, Lophozonotriletes, Retusotriletes, Archaeotriletes ģintīm. Tādas sugas, kā Hymenozonotriletes elegans, H. mancus, H. radiatus, Trachytriletes informis, Leiotriletes nigratus, L. conformis, Lophozonotriletes exscisus, ir sastopamas tikai amulas svītā. Amulas svītas sporu komplekss ir līdzīgs līvenas horizonta sporu kompleksam Centrālajā devona laukā.
Lauku balodis
Lauku balodis jeb lauka balodis (Columba palumbus) ir liela auguma Eirāzijā dzīvojoša baložu suga, kurai ir piecas pasugas, no kurām viena — Madeiras lauku balodis (C. p. maderensis) ir izmirusi. Latvijā mājo nominālpasuga — Eiropas lauku balodis (C. p. palumbus).
Izplatība
Lauku balodis sastopams Eiropā, Ziemeļāfrikā, Turcijā, Kaukāzā, nelielā daudzumā Sibīrijas rietumos, Vidusāzijā, Irākā, Irānā, Nepālā, Indijas ziemeļrietumos un Ķīnas rietumos. Pilnībā migrējošas ir nominālās pasugas ziemeļu un austrumu populācijas, kuras pārvietojas ziemot ligzdošanas areāla ietvaros Eiropas rietumos un dienvidos. Citas pasugas ziemo ligzdošanas areālā vai klejo ārpus tā ne pārāk tālu.
Latvijā
Latvijā lauku balodis ir parasts un izplatīts ligzdotājs, ziemo Centrāleiropā, Dienvideiropā un Ziemeļāfrikā. Migrācijas laikā Latviju lielā skaitā arī caurceļo. Pēdējos gados arvien lielāks skaits pārziemo.
1021. gads
1021. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Lauku balodis
Izskats
Kā visiem baložiem lauku balodim ir drukns ķermenis, maza galva, vāji attīstīts knābis un spēcīgas kājas. Tas ir lielākais no baložiem Eiropā, tikai nedaudz mazāks par vārnu. Tā ķermeņa garums ir 38—44,5 cm, spārnu plētums 68—80 cm, svars 300—615 g. Apspalvojums pelēks, krūtis vīna sārtas. Pieaugušiem putniem kakla sānos balti laukumi. Uz spārniem plecu apvidū balti, pusmēnesveida laukumi, kas īpaši labi saskatāmi lidojumā. Spārnu apakšpuses gaiši pelēkas. Aste samērā gara, ar platu, melnu joslu galā. Vasaras periodā apspalvojums ir tumšāks un piesātinātāks kā ziemā. Jaunie putni ir brūnāki un tiem uz kakla nav balto laukumu, toties pusmēnes laukumi uz spārniem ir redzami arī jaunajiem putniem. Tēviņi un mātītes izskatās vienādi.
Uzvedība un barība
Lauku balodis pamatā mājo dažādu veida mežos, bet tas sastopams arī parkos un dārzos apdzīvoto vietu tuvumā. Tas ir ātrs un spēcīgs lidotājs. Paceļoties lauku balodis vairākas reizes sasit spārnus, bet nolaižoties tas lejup planē ar taisniem, nekustīgiem spārniem. Lauku balodis ir sabiedrisks un pēc vairošanās sezonas veido lielus barus, kas kopīgi ceļo, barojas un pārnakšņo. Tie vienmēr apmetas kādas ūdenstilpes tuvumā, lai būtu iespēja padzerties un nomazgāties.
Lauku balodis parasti barojas uz lauka, tīruma, vai dārzā. Tas pamatā ir veģetārietis un barojas ar dažādām sēklām, graudiem, zīlēm, riekstiem, asniem, koku lapām, augļiem un ogām, bet pie izdevības lauku baloži barojas arī ar kāpuriem, skudrām un nelieliem tārpiem vai citiem nelieliem bezmugurkaulniekiem. Ziemas periodā tie barojas arī ar koku un krūmu pumpuriem.
Ligzdošana
Lauku balodis ligzdo mežos, parkos un dārzos, izvēloties lielu koku, kas bieži atrodas ūdenstilpes vai ceļa tuvumā. Riesta laikā tēviņi kļūst viens pret otru agresīvi, tie mēdz, sitot spārnus, lekt viens otram virsū, cenšoties aizbiedēt pretinieku. Lai pievērstu mātītes uzmanību, tēviņš no krūtīm plūc spalvas un veic augstus, spēcīgus lidojumus. Mātīte būvē diezgan nekārtīgu un vaļīgu ligzdu, kas atrodas uz koku zariem. Būvniecībai materiālu pienes tēviņš, tie ir dažādi zariņi un zāļu stiebri. Aprīlī dēj 1—2 baltas olas, bet gadā ir divi dējumi. Perē abi vecāki, kā arī par putnēniem rūpējas abi vecāki. Inkubācijas periods ilgst 17—19 dienas. Jaunie putni sāk lidot 33—34 dienu vecumā. Pirmās dienas putnēni tiek baroti ar "baložu pienu" jeb "guzas pienu" - īpašu substanci, kas izstrādājas gremošanas trakta augšgalā esošajos kakla dziedzeros. Šī barība ir trekna un barojoša, tāpēc putnēni ātri aug. Tā kā pirmais dējums ir agri pavasarī, kad kokiem vēl nav lapu, dējumu bieži izposta kraukļi. Reizēm putnēni, lai izdzīvotu, ligzdu pamet pirms sākuši lidot — jau apmēram 20 dienu vecumā.
Patīkamā kļava
Patīkamā kļava ir ziepjkoku dzimtas suga.
Pušča (Svariņu pagasts)
Pušča ir ciems Svariņu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 303 km attālumā no Rīgas.
Villijs Orbans
Villijs Orbans (hu, dzimis ) ir ungāru futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Ungārijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2015. gada Orbans pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu RB Leipzig. Iepriekš Orbans ir spēlējis 1. FC Kaiserslautern.
Bazs Oldrins
Bazs Oldrins (Buzz Aldrin; dzimis Edvins Jūdžins Oldrins jaunākais ) ir ASV mehānikas inženieris, atvaļināts Gaisa spēku pilots, astronauts. Oldrins ir otrais cilvēks (aiz Nīla Ārmstronga), kas spēris kāju uz Mēness.
Simelue
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Indonēzijas rietumdaļā, 130 km platais Mentavaju šaurums to atdala no Sumatras krasta austrumos. Piekrastē vairākas mazākas saliņas, kas administratīvi pakļautas Simelues apriņķim. Salas reljefs paugurains, valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.
Bazs Oldrins
Dzīvesgājums
Oldrins dzimis Glenridžā, Ņūdžersijas štatā. Iesauku "Bazs" Edvinam Jūdžinam Oldrinam deva viņa jaunākā māsa, kura "brother" (brālis) izrunāja kā "buzzer", kas tika saīsināts uz Buzz. Oficiāli viņš reģistrēja "Bazs" kā savu vārdu 1988. gadā. Oldrina tēvs bija Gaisa spēku pulkvedis un mudnāja dēlu apmeklēt daudzdzinēju lidmašīnu pilotu skolu, lai Bazs varētu komandēt savu lidojumu apkalpi. Tomēr Bazs vēlējās būt iznīcinātāja pilots un 1947. gadā iestājās ASV Militārajā akadēmijā Vestpointā, ko absolvēja 1951. gadā, iegūstot mašīnbūves inženiera grādu. Viņš tika norīkots darbā ASV Gaisa spēkos un Korejas kara laikā bija reaktīvo iznīcinātāju pilots. Viņš veica 66 kaujas lidojumus un notrieca divas MiG-15 lidmašīnas.
Simelue
Vēsture
Sala eiropiešiem vēsturiski zināma kā Vepru sala (Hog Island), kur piestāja kuģi, kas meklēja ostas Sumatras rietumkrastā garšvielu iepirkšanai.
Bazs Oldrins
Dzīvesgājums
Pēc doktora grāda iegūšanas kosmonautikā Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā Bazs Oldrins 1963. gada oktobrī tika uzņemts NASA trešajā astronautu grupā, kļūstot par pirmo astronautu ar doktora grādu. Viņš gatavojās lidojumiem projektā Gemini. Kad 1966. gada februārī treniņlidojumā gāja bojā Gemini 9 apkalpe Eliots Sī un Čārlzs Besets, Oldrins kopā ar Džeimsu Lovelu kļuva par dublieru apkalpi. Viņi abi veica lidojumu kosmosā misijā Gemini 12 1966. gada novembrī. Tajā Bazs Oldrins veica trīs iziešanas kosmosā.
BulgariaSat-1
BulgariaSat-1 ir Bulgārijas sakaru operatora BulgariaSat sakaru pavadonis. Tas ģeostacionārajā orbītā palaists 2017. gada jūnijā. Pavadonis nodrošinās Direct-to-Home televīzijas un sakaru pakalpojumus Eiropā.
Simelue
Vēsture
2004. gada Indijas okeāna zemestrīces epicentrs atradās tieši pie salas dienvidu krasta 30 km dziļumā un salas rietumu krasts pacēlās par 2 metriem. Lai arī zemestrīces izraisītais cunami nodarīja ievērojamus postījumus, salā gāja bojā tikai seši cilvēki — pēc postošās 1907. gada zemestrīces salas iedzīvotājiem bija izveidojusies tā sauktā smong zinība, kas noteiktu pazīmju gadījumā lika steigšus meklēt augstāku vietu.
BulgariaSat-1
Pavadoni izgatavoja ASV uzņēmums SSL uz platformas SSL-1300 bāzes. Kosmiskā aparāta masa startā ir aptuveni 4000 kg. Tas ir apgādāts ar 30 Ku joslas BSS raiduztvērējiem un 2 Ku joslas BSS raiduztvērējiem. Tā plānotais ekspluatācijas laiks ir 15 gadi, bet degvielas krājumi ir 20 gadiem.
Līgumi par BulgariaSat-1 izgatavošanu ar Space Systems/Loral (SSL) un par nogādāšanu orbītā ar SpaceX tika noslēgti 2014. gada septembrī.
Bazs Oldrins
Dzīvesgājums
1969. gada jūlijā Bazs Oldrins piedalījās pirmajā pilotējamā nolaišanās uz Mēness misijā Apollo 11 kā mēness moduļa pilots. viņš kā otrais cilvēks (aiz komandiera Nīla Ārmstronga) izkāpa uz Mēness.
BulgariaSat-1
BulgariaSat-1 tika palaists 19:10 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.2 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-39A. Šī bija otrā reize, kad atkārtoti izmantota Falcon 9 raķetes pirmā pakāpe. 34 minūtes pēc starta pavadonis tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.
Bazs Oldrins
Dzīvesgājums
Oldrins atstāja NASA 1971. gada jūlijā. Viņš kļuva par ASV Gaisa spēku izmēģinājuma pilotu skolas komandieri. Viņš atvaļinājās no gaisa spēkiem 1972. gada 1. martā pulkveža pakāpē pēc 21 gada dienesta.
BulgariaSat-1
Pēc Falcon 9 otrās pakāpes atdalīšanās pirmā pakāpe veica veiksmīgu nosēšanos uz okeāna platformas.
Bazs Oldrins
Dzīvesgājums
Pēc aiziešanas no NASA Oldrins turpināja atbalstīt kosmosa izpēti. 1985. gadā viņš uzsāka darbību Ziemeļdakotas Universitātes Aviācijas un kosmosa zinātņu koledžā. Oldrins palīdzēja izstrādāt kosmosa studiju programmu.
BulgariaSat-1
Pavadonis tiks pozicionēts ģeostacionārajā orbītā punktā 2° austrumu garuma.
GSAT-4
GSAT-4 jeb HealthSat bija Indijas eksperimentāls sakaru pavadonis, kurš tika zaudēts nesējraķetes avārijā 2010. gada aprīlī.
Bazs Oldrins
Dzīvesgājums
Oldrinam ir piešķirti daudzi apbalvojumi, tostarp ASV Prezidenta brīvības medaļa 1969. gadā.
GSAT-4
Kosmisko aparātu izgatavojusi Indijas Kosmosa pētījumu organizācija uz platfomas I-2K bāzes. Pavadonim bija uzstādīti Ka diapazona raidītāji, kā arī navigācijas aparatūra GAGAN sistēmai. Tam bija vairākas jaunas eksperimentālas iekārtas.
GSAT-4 palaists 10:57 UTC ar nesējraķeti GSLV Mk.II no Satiša Dhavana kosmosa centra. Šis bija pirmais GSLV ar Indijā izgatavotu trešo, augšējo pakāpi, kas darbināma ar ūdeņradi (iepriekšējos startos izmantotas Krievijā ražotās pakāpes). Pēc trešās pakāpes iedarbināšanas dzinējs nedarbojās kā paredzēts, un raķete novirzījās no kursa. 300 sekundes pēc starta zaudēts radiokontakts ar raķeti. Speciālisti secinājuši, ka avārijā vainojams degvielas turbo sūknis.
GSAT-4 bija paredzēts ievadīt ģeostacionārajā orbītā punktā 82° austrumu garuma. Darbības ilgums bija plānots 7 gadi.
Luters (nozīmju atdalīšana)
Luters var būt:
Džimijs Kimels
Džeimss Kristians Kimels (en, dzimis ), plašāk pazīstams kā Džimijs Kimels (en) ir amerikāņu televīzijas raidījumu vadītājs, producents, rakstnieks, komiķis un balss aktieris. Viņš ir vakara šova Jimmy Kimmel Live! vadītājs un izpildproducents, šovs tiek demonstrēts kanālā ABC. Kimels ir vadījis Emmy balvas pasniegšanas ceremonijas 2012., 2016. un 2020. gadā, kā arī Amerikas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijas 2017., 2018. un 2023. gadā.
2013. gadā Kimelam piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā televīzijas kategorijā. 2019. un 2020. gadā ieguvis divas Emmy balvas.
Edīte Gurņaka
Edīte Gurņaka (, dzimusi ) ir poļu mūziķe un dziedātāja. Viņa 1994. gadā ar dziesmu "To nie ja" pārstāvēja Poliju Eirovīzijas dziesmu konkursā. Šajā konkursā Gurņaka ieguva 2. vietu 25 dalībnieku konkurencē.
Elizbars Ubilava
Elizbars Ubilava (ka; dzimis Tbilisi) ir Gruzijas starptautiskais lielmeistars šahā (1988), kas kopš 2005. gada šaha turnīros pārstāv Spāniju.
Biogrāfija
Divas reizes uzvarējis Gruzijas šaha čempionātos (1974, 1986). 1967. gadā vienīgo reizi piedalījies PSRS šaha čempionāta finālā. Gruzijas PSR šaha izlases sastāvā sešas reizes piedalījies PSRS komandu šaha čempionātos (1969-1983) un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1983) un bronzas (1981) medaļas.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Trenčanske Teplicē (1985), Tbilisi (1988), Benaske (2001, 2005), Almērijā (2008).
1992. gadā Manilā Gruzijas izlases sastāvā piedalījies Pasaules šaha olimpiādē.
Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1988. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Pazīstams arī kā šaha treneris. Bijis Nanas Joseliani sekundants 1988. gada mačā par pasaules čempiones titulu, kā arī Anatolija Karpova treneris 1987. gada mačā par pasaules šaha čempiona titulu. 2004. gadā kļuvis par FIDE vecāko treneri.
Loču iela
Loču iela var būt:
Pensilvānijas kļava
Pensilvānijas kļava ir ziepjkoku dzimtas suga.
Trombs
Trombs (daudzskaitlī trombi), ko sarunvalodā sauc par asins recekli, ir asins koagulācijas posma gala produkts hemostāzē. Trombam ir divas sastāvdaļas: apkopoti trombocīti un sarkanās asins šūnas (eritrocīti), kas veido aizbāzni, un šķērssaistīta fibrīna proteīna tīkls. Vielu, kas veido trombu, dažreiz sauc par kruoru. Trombs ir veselīga reakcija uz traumām, kas paredzēts, lai apturētu un novērstu turpmāku asiņošanu, bet tas var būt bīstams trombozes gadījumā, kad trombs kavē asins plūsmu caur veseliem asinsvadiem asinsrites sistēmā.
Mikrocirkulācijā, kas sastāv no ļoti maziem un mazākiem asinsvadu kapilāriem, sīki trombi, kas pazīstami kā mikro recekļi (mikrotrombi), var kavēt asins plūsmu kapilāros. Tas var izraisīt vairākas problēmas, kas īpaši ietekmē alveolas elpošanas sistēmas plaušās, ko izraisa samazināta skābekļa padeve. Ir konstatēts, ka mikro recekļi ir raksturīga iezīme smagos COVID-19 gadījumos un ilgstošā COVID gadījumā.
Sienas trombi ir trombi, kas pielīp pie liela asinsvada vai sirds kambaru sienas. Tie visbiežāk sastopami aortā, kas ir lielākā ķermeņa artērija, biežāk descendējošā aortā un retāk aortas arkā vai abdominālā aortā. Tie var ierobežot asins plūsmu, bet parasti to pilnībā nebloķē. Tie parādās pelēksarkanā krāsā kopā ar mainīgām gaišām un tumšām līnijām (pazīstamas kā Zahn līnijas), kas attēlo balto asins šūnu un sarkano asins šūnu (tumšākas) joslas, kas iestiprinātas fibrīna slāņos.
Klasifikācija
Trombus iedala divās lielās grupās atkarībā no to atrašanās vietas un trombocītu un sarkano asins šūnu relatīvā daudzuma. Divas galvenās grupas ir:
Miks Šūmahers
Miks Šūmahers (de; dzimis ) ir Vācijas autosportists, kurš 2023. gada sezonā ir Formula 1 komandas Mercedes rezerves pilots. Šūmahers ir piedalījies divās Formula 1 sezonās pārstāvot Haas komandu.
Ar kartingu sācis nodarboties 2008. gadā, 2015. gadā pārgājis uz formulu sacīkstēm. 2018. gadā Šūmahers kļuva par Formula 3 čempionu, 2020. gadā — par Formula 2 čempionu.
2019. gada janvārī pievienojies Ferrari junioru akadēmijai. Pirms 2021. gada sezonas Šūmahers pievienojās Haas komandai. Sezonas gaitā punktus viņš neguva, finišējot 19. vietā kopvērtējumā, priekšā komandas biedram Ņikitam Mazepinam. Šūmahers palika Haas komandā arī 2022. gada sezonā. , sākot no 18. starta vietas, viņš finišēja 8. vietā, tādējādi iegūstot pirmos punktus savā Pirmās formulas karjerā. Punktus viņš guva arī nākamajā sacīkstē, finišējot 6. vietā. Kopvērtējumā Šūmahers ieguva 16. vietu ar 12 punktiem, piekāpjoties komandas biedram Kevinam Magnusenam. Pirms sezonas pēdējās sacīkstes tika paziņots, ka viņš pametīs Haas komandu, tāpat vēlāk tika paziņots, ka viņš pametīs arī Ferrari akadēmiju. 2022. gada decembrī tika paziņots, ka Šūmahers kļūs par Mercedes komandas rezerves pilotu.
Mika Šūmahera tēvs ir Mihaels Šūmahers, septiņkārtējs Formula 1 pasaules čempions.
Pušča (Rundēnu pagasts)
Pušča ir ciems Rundēnu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 295 km attālumā no Rīgas.
Sniegavīru Triumfs
Sniegavīru triumfs ir Normunda Rutuļa un Māra Ozola sadarbības singls, kas tapis 2016. gada rudenī. Aranžējumu autors ir Kristaps Krievkalns. Producēja Normunds Rutulis un Māris Ozols. Ieraksts veikts Kristapa Krievkalna studijā Rīgā. Miksēja un māsterēja Armands Treilihs.
Vecdaugava (stacija)
Vecdaugava ir dzelzceļa pieturas punkts Rīgas Ziemeļu rajonā Vecdaugavas apkaimē dzelzceļa līnijā Zemitāni—Skulte. Vecdaugavas pieturas punktā pietur lielākā daļa Carnikavas virzienā kursējošo elektrovilcienu. Vasaras papildreisi Rīga—Carnikava Vecdaugavā nepietur. Uz pieturas punktu iespējams aizbraukt arī ar 24. autobusu, vasaras sezonā arī ar 29. autobusu un 58. autobusu (pietura "Stacija Vecdaugava" Vecāķu prospektā). Pieturas punkta koka paviljonā biļešu kase nedarbojas.
Vēsture
Vecdaugavas pietura atklāta 1964. gadā.
Kārlis Auškāps
Kārlis Auškāps (dzimis Dobelē, miris  Rīgā) bija latviešu režisors un aktieris.
Beidzis Rīgas 49. vidusskolu. 1971. gadā beidzis Rīgas Medicīnas institūtu ārstniecības specialitātē. 1969. gadā sācis apmeklēt nodarbības Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studijā. 1974. gadā ar izcilību absolvējis Dailes teātra 5. studiju, tajā pašā laikā iegūstot diplomu Latvijas Valsts konservatorijas programmā "Dramatiskā teātra un kino aktieris". 1984. gadā absolvējis Latvijas Valsts konservatoriju dramatiskā teātra režisora specialitātē.
1971. gadā kļuvis par Dailes teātra aktieri. 1975. gadā kļuvis par režisoru-inscenētāju; šajā amatā nostrādājis līdz 1983. gadam. Bijis precējies ar aktrisi Astrīdu Kairišu.
Venecuēlas krīze (1902—1903)
Venecuēlas krīze bija jūras blokāde pret Venecuēlu no 1902. gada decembra līdz 1903. gada februārim, kuru realizēja Lielbritānija, Vācija un Itālija, reaģējot uz Venecuēlas prezidenta Sipriāno Kastro atteikumu atmaksāt ārējos parādus, kā arī atlīdzināt zaudējumus eiropiešiem, kas bija cietuši nesenajā Venecuēlas pilsoņu karā.
ASV prezidents Teodors Rūzvelts piespieda vāciešus piekāpties, nosūtot pie Venecuēlas krastiem amerikāņu kara floti, un draudot uzsākt karu, ja vācieši nolems izsēsties Venecuēlā. Ņemot vērā Kastro atteikšanos piekāpties, ASV spiedienu, kā arī negatīvo amerikāņu un britu preses reakciju pret starpvalstu strīdu, Eiropas valstis, kas bloķēja Venecuēlu, piekrita kompromisam, tomēr blokāde tika saglabāta arī pušu sarunu laikā.
Iepriekš minētais noveda pie vienošanās noslēgšanas 1903. gada 13. februārī, ar kuru blokāde tika atsaukta, un Venecuēla ieturēja 30% no muitas nodevām, lai apmierinātu prasību. Patstāvīgā šķīrējtiesa Hāgā atzina valsts blokādi kā pieļaujamu rīcību, ja konkrētā valsts atsakās norēķināties par savām ārējām saistībām. ASV minētajā saskatīja draudus, ka Eiropas valstis varētu izmantot konkrēto atrunu, lai nākotnē sagrābtu teritorijas tās interešu sfērā. Tā rezultātā Monro doktrīna tika papildināta ar Rūzvelta atrunu, kas pasludināja ASV tiesības veikt intervenci mazajās Karību jūras baseina un Centrālamerikas valstīs, lai ‘’stabilizētu’’ to ekonomisko situāciju, ja tās nespēj pildīt ārējās finansiālās saistības.
Devants Smits-Pelijs
Devants Smits-Pelijs (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Smits-Pelijs pārstāv KHL komandu Kunlun Red Star.
Spēlētāja karjera
Iepriekš Smits-Pelijs ir spēlējis Anahaimas "Ducks", Monreālas "Canadiens" un Ņūdžersijas "Devils". No 2017. līdz 2019. gadam pārstāvēja Vašingtonas "Capitals". 2018. gadā kopā ar komandu izcīnīja Stenlija kausu.
Zilenīšu cilts
Zilenīšu cilts (Polyommatini) ir viena no četrām zilenīšu apakšdzimtas (Polyommatinae) ciltīm, kas apvieno lielāko daļu zilenīšu sugu. Šie nelielie dienas tauriņi sastopami visā pasaulē. Zilenīšu sugām ir raksturīgs dzimumu dimorfisms. Daudzām sugām ir zaigojoši, zili spārni, īpaši bieži šādi spārni ir tēviņiem. Mātītes no virspuses ir brūnas, var būt pa virsu zilgans zaigojums. Ir sugas, kurām arī tēviņi ir brūni. Aizmugurējie spārni noapaļoti, reizēm iekšējiem stūriem nelieli izaugumi, piemēram, astainajam zilenītim (Cupido argiades). Lai noteiktu sugu, zilenīšiem parasti ir jāskatās abas spārnu puses un visdrošāk sugu var noteikt pēc spārna apakšpuses.
Latvijā
Latvijā sastopamas 20 zilenīšu cilts sugas. Viena no tām — drudzeņu zilenītis (Phengaris alcon) — tika atklāta 2013. gadā. Visbiežāk Latvijas pļavās var novērot parasto zilenīti (Polyommatus icarus), bet lielā mārsila zilenīša (Phengaris arion) izplatība pēdējos gados ir dramatiski samazinājusies, kaut kādreiz tas bija bieži sastopams sausos priežu silos. 2015. gadā lielais mārsilu zilenītis izvēlēts par Gada kukaini 2015.
Sistemātikas diskusijas
Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem vairākas ģintis likvidētas un savstarpēji apvienotas, bet par vairākām ģintīm zinātniekiem joprojām nav vienprātības, vai tās pieder zilenīšu ciltij, vai nepieder. Ir nepieciešams veikt padziļinātus pētījumus, lai atbildētu uz šiem jautājumiem. Īpaši daudas ģintis savienotas ar divām holarktiskajām ģintīm: zilenīšu (Polyommatus) un vainadzīšu zilenīšu (Plebeius) ģintīm. Lai būtu vieglāk orientēties šajā lielajā tauriņu grupā, zinātnieki to mēdz dalīt sekcijās. Arī no Latvijā sastopamajām ģintīm viena — viltus zilenīši (Pseudophilotes) — iekļauta pārbaudāmo ģinšu sarakstā. Latvijā no šīs ģints sastopama viena suga — mazais mēslu zilenītis (Pseudophilotes vicrama).
Zilenīšu kopējā sistemātika
Zilenīšu cilts (Polyommatini)
Mārtiņš Eihe
Mārtiņš Eihe ir latviešu režisors.
Mācījies Ogres vidusskolā un Rīgas 77. vidusskolā. 1998. gadā beidzis Latvijas Kultūras skolu. 2004. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmijas režijas nodaļu, tajā pašā gadā kļuvis par Liepājas teātra aktieri. 2005. gadā kļuvis par Liepājas teātra režisoru. No 2006. līdz 2009. gadam režisējis izrādes Valmieras teātrī.
Kopš 2007. gada ir radošās apvienības "Nomadi" vadītājs. Kopš 2010. gada režisē izrādes Dailes teātrī. 2020. gadā kļuva par Rēzeknes teātra "Joriks" māksliniecisko vadītāju. Darbu "Jorikā" atstājis, pēc viņa vārdiem, cenzūras spiediena dēļ.
No 2022. gada jūnija ir Latvijas Leļļu teātra valdes loceklis.
Tuberkulozes mikobaktērija
Tuberkulozes mikobaktērija, jeb tuberkulozes nūjiņa ir patogēna nūjiņveidīga baktērija, kura izraisa tuberkulozi.
Klasifikācija
Mycobacterium tuberkulosis ir Acinetobacteria klases un Mycobacteriaceae dzimtas pārstāvis. Ieiet līdzīgu mikobaktēriju grupā Mycobacterium tuberculosis complex, kurā ietilpst cilvēkam patogēnas Mycobacterium tuberculosis, Mycobacterium africanum un Mycobacterium canettii, grauzējiem patogēna Mycobacterium microti un Mycobacterium bovis, ar plašu saimnieku loku.
Patogenitāte
Patogēna cilvēkam un daudziem dzīvniekiem, izraisa tuberkulozi. Pret tuberkulozes mikobaktēriju ir jutīgas arī cūkas, kaķi, suņi, liellopi, kažokzvēri, un no putniem tikai papagaiļi. Tuberkulozes mikobaktērija izraisa saslimšanu ar dažādām klīniskām izpausmēm — no bezsimptomu pārslimošanas līdz strauji progresējošai plaušu tuberkulozei.
Rezistence
Daudzi tuberkulozes mikobaktērijas celmi ir rezistenti pret prettuberkulozes preparātiem. Zāļu rezistence šīm baktērijām veidojas, no vienas puses, inficētā makroorganisma (cilvēka) imunitātei izmainoties apkārtējās vides faktoru ietekmē, un no otras puses — baktēriju populācijas genotipam izmainoties dažādu faktoru, galvenokārt medikamentu terapijas, ietekmē. Tas rada mutācijas un izmaiņas specifiskos tuberkulozes mikobaktērijas genoma posmos. Mutācijas, kuras parādās tuberkulozes mikobaktērijas bakteriālajās hromosomās, evolūcijas gaitā pakāpeniski uzkrājas, nostiprinās un noved līdz tam, ka mūsdienās dominē tās tuberkulozes mikobaktērijas populācijas, kuras ir rezistentas pret prettuberkulozes preparātiem, kuri vēl pirms desmit gadiem bija efektīvi pret baktērijām.
Mārupe (Rīga)
Mārupe ir Bieriņu apkaimes daļa Pārdaugavā pie Rīgas robežas, līdzās Mārupei Mārupes novadā.
Jūrmalas parks (Liepāja)
Jūrmalas parks ir ainavu parks Liepājā, kas 3 kilometru garumā stiepjas pilsētas rietumu daļā. Tā platība ir aptuveni 50 ha, un tas ir viens no lielākajiem dendroloģiskajiem parkiem Latvijā.
Vēsture
Pēc gadsimtiem ilgām bailēm no jūrmalas smiltīm, radās ideja par brīvās piejūras zonas izmantošanu, kuras iniciators bija ilggadējais pilsētas galva Karls Gotlībs Ūlihs. Parka pirmsākumi ir meklējami 1870. gadā, kad uz vaļņa, kurš sargāja pilsētu no ceļojošām smiltīm, tika iestādītas Holandes liepas. Daļu no smilšu aizsardzības vaļņiem saglabāja, bet pārējo platību izmantoja parka izveidei. Tika plānots, ka parks būs vēl lielāks — no Dienvidu mola līdz pat Pērkones kanālam. Vecākā apstādījumu daļa ir ziemeļrietumu pusē, kuriem blakus trapeces formā veidojās vasarnīcu rajons, 1875. gadā tika pabeigta kūrmāja, taču lēmumu par parka izveidi šajā vietā pilsētas valde pieņēma 1895. gadā. 1899. gadā tika apstiprināts Rīgas pilsētas galvenā dārznieka Georga Kūfalta projekts. Ierīkojot apstādījumus, liela uzmanība bija pievērsta parka kopskata veidošanai un dendroloģiskā sastāva izvēlei. Sagatavošanās darbs bija sarežģīts, jo vajadzēja pievest auglīgu zemi, kā arī iegādāties stādāmos kokus un krūmus. Līdz 1906. gadam tika veikti plaši stādīšanas darbi, bet grūtības sagādāja stādījumu laistīšana un kopšana, kā arī augsnes uzlabošana. Apstādījumos izveidoja vairākus tenisa laukumus, dienvidu daļā — sporta laukumu. 19. un 20. gadsimta mijā Dzintaru un Liepu ielā veidojās greznu villu apbūve. 1902. gadā tika uzbūvēta peldu iestāde. 1909. gadā pilsētas valde nolēma izlikt parkā plāksnītes ar koku nosaukumiem. Plašākus rekonstrukcijas darbus parks piedzīvoja 20. gadsimta trīsdesmitajos gados, kad pēc pilsētas dārznieka A. Leimaņa projekta tika izveidotas koku rindas un alejas parka ziemeļu un vidusdaļā, kā arī Krimas liepu aleja, kas atrodas Liepu ielā.
Parks
Parks veidots pēc ainavu dārzu principa, izmantojot atsevišķus regulāro dārzu elementus — alejas, cirptus dzīvžogus, ģeometriskas formas puķu dobes, arhitektūras mazās formas un strūklakas, tādējādi tika panākta dabas teritoriju saplūšana ar apbūvi. 1994. gada inventarizācijā Jūrmalas parkā konstatētas 33 vietējo koku un krūmu sugas un 140 ievesto sugu pārstāvji, no kuriem pieci — reti aizsargājami augi. Dižkoku inventarizācijas laikā 2004. gadā uzrādīti 29 valsts nozīmes dižkoki. Visvairāk sastopamie koki ir liepas, ap 20 šķirņu, 23 šķirņu kļavas, vītoli, bērzi un skuju koki. No retajām sugām ir sastopami tādi koki kā dižskābarži, valriekstu koki, korķozoli, lapegles, īves un citi. Parka pirmsākumos tika iestādītas arī 58 melnās priedes, kas joprojām veido lielāko melno priežu stādījumu grupu Baltijā. Pēdējos gados gar Daugavas stadionu ir iedēstīti dekoratīvie krūmi — vilkābeles, mežrozītes, tūjas un citi. Mūsdienās parks ir ieguvis vietējas nozīmes dendroloģiska stādījuma statusu.
Vilhelms Bergmanis
Pseidonīmi un drukātajā literatūrā lietotie segvārdi: Vilis Bergmanis, Vilis, Rocežnieks, V. Rocežnieks, V. Bgs, W. Bgs, Vlbds, Wlbds, Wilibalds, Vilibalds (ievērībai: arī dzejnieks Jākabs Vildavs (1851—1893) izmantojis pseidonīmu Vilibalds).
Dzīvesgājums
Dzīvojis Talsos K. Mīlenbaha ielā 17.
1895. gadā beidzis Irlavas skolotāju semināru. 1895.—1896.g. strādājis par skolotāju Talsu draudzes skolā.
Ap 1900.—1905. gadu aktīvi piedalījies Talsu sabiedriskajā dzīvē. Īpašu ievērību izpelnījies darbojoties Talsu Sadraudzīgajā biedrībā kā režisors.
20. gadsimta sākumā rakstījis humoristiskus aprakstus grāmatu tirgotāja J. Lindes (pseid. Lindulis, 1870-1942) gadskārtējā “Talsu kalendārā”, parakstoties kā V. Rocežnieks. 1903. gadā režisējis A. Niedras (1871—1942) lugu "Zeme", kas izsaukusi nepatiku no Laidzes barona Edvīna Hāna puses. 1905. gada nogalē vai 1906. gada janvārī arestēts par piedalīšanos 1905. gada revolucionārajos notikumos. Tiesāts Jelgavas kara tiesā un attaisnots. Pēc 1905. gada revolūcijas strādājis Džūkstē un Valmierā.
1906. gadā sarakstījis drāmu "Negaisa stāsts", parakstot ar pseidonīmu Wlbds, kas 1907. gadā izrādīta teātros. 1909. gadā uzrakstījis drāmu "Kalna gaiss", par ko saņēmis Rīgas Latviešu biedrības Literatūras fonda atzinības balvu. 1912. gadā režisējis R. Blaumaņa 1905. gadā sarakstīto lugu "Ugunī". 1913. gadā sarakstījis drāmu "Aklie".
1919. gadā Vilhelms Bergmanis ticis izsūtīts uz Krieviju, bet 1920. gadā atgriezies Latvijā. No 1921. līdz 1935. gadam strādājis par skolotāju Talsu apriņķa pamatskolā.
Pēc Otrā pasaules kara ēka, kurā V. Bergmanis dzīvojis, tika nacionalizēta, skolotājs pārcēlies pavadīt mūža nogali Rindzeles invalīdu namā. Pensijas gados sarakstījis vairākus manuskriptus, kurus pats iznīcinājis. Brāļa dēlam Andrejam Bergmanim nodevis visas savas autortiesības.
Vilhelms Bergmanis miris 1960. gada 20. decembrī, apbedīts Talsu Antiņu kapsētā 1960. gada 27. decembrī.
Štefans Kuncs
Štefans Kuncs (ru, dzimis ) ir Vācijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Kuncs ir Turcijas futbola izlases galvenais treneris.
Pārstāvējis komandas Vācijā un Turcijā. Vislabāk pazīstams no laika VfL Bochum 1. FC Kaiserslautern komandā. 1986. un 1994. gadā bijis Vācijas Bundeslīgas labākais vārtu guvējs. 1991. gadā ar Kaiserslautern komandu uzvarējis Bundeslīgā.
Ar Vācijas futbola izlasi piedalījies 1994. gada FIFA Pasaules kausā un 1996. gada Eiropas čempionātā. 1996. gadā kļuvis par Eiropas čempionu.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Vadījis vairākas komandas Vācijā. 2017. un 2021. gadā, Kunca vadībā, Vācijas U21 izlase kļuva par UEFA Eiropas U-21 čempionāta uzvarētājiem. 2021. gadā Kuncs tika apstiprināts par Turcijas futbola izlases galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Kaiserslautern
Vācija
Trenera karjera
Vācijas U21 izlase
Dienvidrietumu Papua
Dienvidrietumu Papua (id) ir Indonēzijas pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība ar autonomu statusu. Izvietojusies valsts austrumos, aizņem Jaungvinejas salas Indonēzijas daļas rietumu galu. Provinces nosaukums «Dienvidrietumu» tās novietojumu apraksta kļūdaini — faktiski tā atrodas Papua ziemeļrietumos. Administratīvi iedalās vienā pilsētā un piecos apriņķos. Provinces galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Sorona.
Ģeogrāfija
Province aizņem Doberai pussalas rietumu daļu Jaungvinejas rietumos, Radžaampatu salas rietumos no pussalas, kā arī Aju salas un Asijas salas Klusajā okeānā.
Vēsture
Līdz 17. gadsimtam provinces teritorija atradās Bačanas un Tidores sultanātu ietekmē. Vēl Nīderlandes koloniālajā periodā līdz pat 19. gadsimtam teritoriju pārvaldīja un nodokļus iekasēja Tidore. Līdz 19. gadsimta beigām galvenās reģiona eksportpreces bija vergi un paradīzes putnu spalvas. 20. gadsimta sākumā reģionā tika atklātas naftas un dabasgāzes iegulas un sākās industriālā attīstība.
2003. gadā tika izveidota atsevišķa Rietumpapuas province, kuras lielākā pilsēta bija naftas un gāzes ieguves centrs Sorona, bet par administratīvo centru noteica Manokvari. 2022. gadā no Rietumpapua atdalīja Dienvidrietumu Papua ar centru Soronā.
Anna Varakomska
Anna Varakomska (pl; dzimusi Suvalkos) ir Polijas lielmeistare šahā (2020).
Biogrāfija
Sekmīgi piedalījusies Polijas junioru šaha čempionātos: 2002. gadā bijusi otrā U10 vecuma grupā, 2004. gadā atkārtojusi šo panākumu U12 vecuma grupā, 2006. gadā ieņēmusi 3. vietu U14 vecuma grupā, 2008. gadā ieņēmusi 3. vietu U16 vecuma grupā, 2009. gadā uzvarējusi U18 vecuma grupā, bet 2010. gadā bijusi otrā U18 vecuma grupā. Trīs reizes bijusi godalgotajās vietās Polijas junioru čempionātos ātrajā šahā: 2004. gadā 2. vieta U12 vecuma grupā, 2005. gadā 3. vieta U14 vecuma grupā un 2006. gadā uzvarējusi U14 vecuma grupā. 2006. gadā Melnkalnē ieņēmusi 4. vietu Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2008. gadā Krakovā izcīnījusi bronzas medaļu Polijas sieviešu šaha čempionātā. 2014. gadā Bidgoščā izcīnījusi bronzas medaļu Polijas sieviešu čempionātā šaha ātrspēlē. 2018. gada maijā Varšavā dalījusi pirmo vietu Polijas sieviešu šaha čempionātā, taču papildu mačā par čempiones titulu piekāpusies Jolantai Zavadzkai.
Par panākumiem turnīros FIDE 2015. gadā Varakomskai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu, bet 2020. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Loču iela (Rīga)
Loču iela ir neliela iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Ķīpsalā. Tā sākas krustojumā ar Matrožu ielu, virzās Ķīpsalas austrumu virzienā, iela beidzas krustojumā ar Ogļu ielu un Balasta dambi. Kopējais ielas garums — 110 metri, tā posmā no Matrožu ielas līdz iebrauktuvei teritorijā ar adresi Balasta dambis 80a izveidojusies kā šaurs zemes ceļš, atlikusī ielas daļa klāta ar asfalta segumu. Šajā posmā ielai ir divas braukšanas joslas un tās abās brauktuves pusēs izbūvēta gājēju ietve. Ielā atrodas noliktavas, biroju ēka, kā arī dzīvojamā ēka (Loču iela 7), kura ir vienīgā no visām būvēm, kam piešķirta adrese Loču ielā.
Ielas raksturojums
Loču iela ir 110 metrus gara ieliņa Ķīpsalas apkaimes ziemeļu daļā. Tā sākas krustojumā ar Matrožu ielu un virzās austrumu virzienā kā šaurs zemes ceļš, pie iebrauktuves teritorijā pēc adreses Balasta dambis 80a pārtop mazliet platākā asfaltētā ceļā. Loču iela beidzas krustojumā ar Ogļu ielu nepāra numuru pusē un Balasta dambi pāra numuru pusē.
Vēsture
Iela iekļauta Rīgas ielu sarakstā kopš 19. gadsimta 80. gadiem ar nosaukumu Lasmaņu iela (Lotsen Strasse, arī Lootsen Strasse), kopš 20. gadsimta 20. gadiem Rīgas kartēs un adrešu grāmatās uzrādīta ar nosaukumu Loču iela. Sākotnēji iela gar Ķīpsalas apbūvētās teritorijas robežu no Balasta dambja līdz Zundam. 19. gadsimta 70. un 80. gados ielai ziemeļu pusē piekļāvās Lodera kokzāģētavas kokmateriālu krautuves teritorija. Līdz 1940. gadam apbūve un oficiāla numerācija tikai vienā zemes gabalā (nr. 7). Vācu okupācijas laikā nosaukums Lotsenstrasse (Loču iela). Pēckara gados likvidēts ielas posms starp kādreizējo Balasta dambja posmu un Ogļu ielu.
Loču ielas galā pie Zunda 20. gadsimta 20. gados darbojās Jāņa Krumolda (Krumulda) kuģu būvētava (paša zemes gabalā; J. Krumolda īpašumā tolaik bija arī zemes gabals ar dzīvojamo ēku Roņsalas ielā 1).
Ielu savienojumi
Loču iela ir savienota ar šādām ielām:
Savam brālim sargs
"Savam brālim sargs" ir padomju rakstnieka Vladimira Mihailova 1976. gadā sarakstīts zinātniskās fantastikas romāns.
Romāns skar sarežģītas filozofiskas un sociālas problēmas. Šis romāns ir pirmais no autora 70.-80. gados sarakstītās grāmatu sērijas par kapteini Uldemīru. Pirmo divu sērijas grāmatu nosaukumi ir Bībeles citāti. Romāns, starp citu, ir pirmais šāda žanra darbs krievu literatūrā, kurā Vērmahta virsnieks darbojas kā pozitīvs varonis.
Grāmata latviski izdota 1981. gadā izdevniecībā "Zinātne" P. Zirnīša tulkojumā, sērijā "Fantastikas pasaulē".
Sižets
Romāna darbība notiek tālā nākotnē. Uz Zemes izveidojusies taisnīga sabiedrība, kuras locekļi rūpējas viens par otru, kur cilvēka dzīvība ir visaugstākā vērtība, un zinātnes un tehnoloģijas progress ir sasniedzis ievērojamus augstumus.
Zemes iedzīvotāji uzzina, ka viena no zvaigznēm, kas pēc kosmiskajiem mērogiem atrodas relatīvi netālu no Zemes (Dāla zvaigzne), neizbēgami kļūs par supernovu, kurai būs ārkārtīgi nelabvēlīga ietekme uz Zemi, jo cietais starojums no Dāla zvaigznes eksplozijas var ļoti kaitīgi ietekmēt visu dzīvo uz Zemes. Taču Zemes iemītnieku rīcībā ir līdzekļi, kas var neitralizēt bīstamo zvaigzni, burtiski iesūknējot to līdztelpā. Iedarboties uz zvaigzni var tikai tiešā tās tuvumā. Problēma ir tā, ka uz Zemes sen pārtraukti starpzvaigžņu lidojumi, jo sabiedrība nevar ļaut cilvēkiem riskēt ar savu dzīvību.
Tiek nolemts, izmantojot Laika dienestu, izveidot zvaigžņu kuģa apkalpi no pagātnes cilvēkiem, turklāt no tādiem, kas tik un tā kaut kādā veidā nomirs. Pēc sabiedrības domām, tas būs humāni un taisnīgi, jo "augšāmcēlies" jebkurā gadījumā neko nezaudē. Lai izvairītos no nevēlamām izmaiņām saistībā ar personas pazušanu, tās vietā pagātnē mirkli pirms cilvēka nāves tiek novietots biorobots — cilvēka precīza kopija. Ar īpašas ierīces — “smalkā sieta” (частого гребня) - palīdzību tiek rūpīgi skenēta visa cilvēces vēsture, meklējot piemērotus cilvēkus ar noteiktu “elastības koeficientu”. Tika atrasts pietiekams cilvēku skaits, bet daži no tiem viena vai otra iemesla dēļ nebija noderīgi. No atlikušajiem pēc viņu apmācības tika izveidota topošās ekspedīcijas apkalpe.
Pušča (Riebiņu pagasts)
Pušča ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 219 km attālumā no Rīgas.
Kalnu kļava
Kalnu kļava ir ziepjkoku dzimtas suga.
Aleksandrs Morfovs
Aleksandrs Morfovs (bg; dzimis 1960. gada 9. novembrī Jambolā, Bulgārijā) ir bulgāru režisors, aktieris un scenogrāfs.
1989. gadā absolvējis Sofijas Teātra un kino mākslas nacionālo akadēmiju teātra režisora specialitātē. 1994. gadā šo pašu akadēmiju absolvējis kino režisora specialitātē. Ir strādājis Sofijas Mazajā pilsētas teātrī, Bulgārijas Ivana Vazova Nacionālajā teātrī un Sanktpēterburgas V.F.Komisarževskas akadēmiskajā dramatiskajā teātrī. Iestudējis vairākas izrādes Dailes teātrī.
Dajo Upamekano
Dajo Upamekano (fr, dzimis ) ir franču futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. No 2017. gada līdz 2021. gadam Upamekano pārstāvēja Vācijas Bundeslīgas komandu RB Leipzig. Kopš (2021) paārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Minhenes "Bayern". Iepriekš Upamekano ir spēlējis FC Liefering un Zalcburgas "Red Bull".
Pelhržimovas apriņķis
Pelhržimovas apriņķis ir Čehijas Visočinas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Visočinas apgabala Havlīčkūvbrodas, Jihlavas apriņķiem, Dienvidčehijas apgabala Jindršihūvhradecas un Tāboras apriņķiem, kā arī Centrālčehijas apgabala Benešovas apriņķi.
Peters Olveckis
Peters Olveckis (sk, dzimis ) ir bijušais Slovākijas hokejists, spēlēja kreisās malas uzbrucēja pozīcijā.
2004. gada NHL draftā Olvecki ar kopējo 78. numuru trešajā kārā izvēlējās Minesotas "Wild".
Savas karjeras laikā pārstāvējis Slovākijas Ekstralīgas komandu Trenčīnas "Dukla", AHL komandas Hjūstonas "Aeros", Milvoki "Admirals" un Manitobas "Moose", NHL komandas Minesotas "Wild" un Našvilas "Predators", Somijas hokeja līgas komandu Kuopio "KalPa", KHL komandās Popradas "Lev" un Bratislavas "Slovan", Zviedrijas hokeja līgas komandā Växjö Lakers un Čehijas Ekstralīgas komandās HC Vítkovice Steel un Piráti Chomutov.
Slovākijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2009. un 2013. gada Pasaules čempionātā, kā arī 2014. un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Parastā kļava
Parastā kļava ir ziepjkoku dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Rietumāzijā un Eiropā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā. Suga tīraudzes parasti neveido. Sastopama piemistrojumā auglīgos platlapju mežos, upju krastu nogāzēs un gravās. Savrupi koki arī kultūrainavā. Bieži stādītās alejās un parkos.
Antikoagulants
Antikoagulanti ir cieši saistīti ar prettrombocītu līdzekļiem un trombolītiskiem līdzekļiem, manipulējot ar dažādiem asins koagulācijas ceļiem. Precīzāk, prettrombocītu zāles ierobežo trombocītu agregāciju (saķeršanos), turpretim antikoagulanti kavē specifiskus koagulācijas kaskādes ceļus, kas notiek pēc sākotnējās trombocītu agregācijas, bet pirms fibrīna un stabilu agregētu trombocītu produktu veidošanās.
Biežākie antikoagulanti ir varfarīns un heparīns.
Kijivas kņaziene Olga
Olga (baznīcslāvu:О́льга, (citā sāgā - Allogia), pēc kristīšanās Helēna (ru, uk); dzimusi ap 890. gadu, mirusi ) bija Kijivas lielkņaziene, pirmā kristītā Kijivas Krievzemes valdniece. Pēc tam, kad viņas vīru lielkņazu Igoru meslu ievākšanas laikā nogalināja drevļani, Olga no 945. gada valdīja sava mazgadīgā dēla Svjatoslava vietā. Tā kā Svjatoslavs pēc pilngadības sasniegšanas daudz karoja un bieži neatradās Kijivā, arī turpmāk Olga bieži vadīja valsti.
Olga smagi atriebās drevļaniem par vīra nogalināšanu, dažus no viņu vadoņiem aprokot dzīvus, dažus sadedzinot pirtī, kā arī nodedzinot drevļanu pilsētiņu Iskorosteņu. 945. vai 957. gadā devās uz Konstantinopoli, lai kristītos. 959. gadā sūtīja delegāciju pie Svētās Romas impērijas imperatora Otona I. Olgai neizdevās kristietībai pievērst savu dēlu Svjatoslavu, un par kristietības ieviesēju Kijivas Krievzemē kļuva Olgas mazdēls Vladimirs Svjatoslavičs.
1997. gadā Ukrainā tika nodibināts Kņazienes Olgas Ordenis (uk).
Jānis Sviestiņš
Jānis Sviestiņš (dzimis Nurmuižas pagastā, miris  Lundā, Zviedrijā) bija latviešu pedagogs, bibliotekārs, publicists un sabiedrisks darbinieks. No 1920. gada līdz 1940. gadam — Ventspils bibliotēkas vadītājs.
Biogrāfija
Jānis Sviestiņš dzimis Jādekšu mežsarga Friča un Mīnes Sviestiņu ģimenē (tagad Ķūļciema pagastā). Mācījies Talsu pamatskolā un Talsu pilsētas skolā.
1905. gadā ieguvis skolotāja tiesības pedagoģiskajos kursos Cēsīs. 1905. gadā sāka strādāt par skolotāju Nurmuižā. Bijis arī viens no Nurmuižas bibliotēku biedrības dibinātājiem.
1910. gadā devās mācīt latviešu bērnus uz Lejas Bulankas latviešu koloniju Jeņisejas guberņā, bija tās pašas skolas bibliotēkas dibinātāja J. Driķa palīgs.
1913. gadā atgriezās dzimtenē un sāka strādāt par skolotāju Ventspilī, taču darbu pārtrauca karš. Kopā ar daudziem Ventspils iedzīvotājiem evakuējās arī skolas. Sviestiņš sāka strādāt par bēgļu skolas pārzini Ribinskā.
1918. gadā kļuva par skolas pārzini Ventspils 3. pamatskolā. 1919. gadā J. Sviestiņš vāca kopā latviešu grāmatas un piedalījās Ventspils bezmaksas lasītavas izveidē.