cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Southwestern
Vēsture
2019. gadā studenti no Latvijas, kuri pārstāvēja Rīgas Tehnisko Universitāti, piedaloties vasaras pārdošanas programmā, palīdzēja Rīgas Tehniskajai Universitātei iegūt 6. vietu visā pasaulē starp vairāk nekā 200 pasaules universitātēm, kuras bija pārstāvētas. 2019. gadā programmā no Latvijas piedalījās 140 studenti, kuri pārdeva grāmatas ASV un Kanādā.
Southwestern Advantage - pārdošanas un līderības programma
Katru gadu uzņēmums atlasa pāris tūkstošus amerikāņu un vairākus simtus eiropiešu studentus, lai šie studenti strādātu kā neatkarīgi darbuzņēmēji, kuri vasaras mēnešos pārdod mācību grāmatas un tiešsaistes mācību materiālus. Studenti, kuri tiek atlasīti programmā, pārstāv daudz dažādas universitātes, koledžas un augstskolas visā pasaulē.
Programmas mērķis ir palīdzēt jauniešiem iegūt prasmes un rakstura īpašības, kas tiem palīdzēs būt veiksmīgiem jebkurā dzīves jomā. Kompānija nodrošina studentiem uzņēmējdarbības, līderības un pārdošanas iemaņu apmācības. Studenti šīs iemaņas studenti apgūst visas gada garumā, pirms vasaras sezonā dodas strādāt uz ASV, kur pārdod izglītojošas grāmatas vietējām ģimenēm, staigājot no mājas uz māju. Lielākoties studenti vasaras laikā dzīvo vietējās viesģimenēs. Programma nesniedz garantētu samaksu, taču centīgākie pirmā gada studenti no Latvijas vasaras laikā pārdevuši grāmatas pat 56 000 dolāru vērtībā. Studenti nopelna 40% no katra pārdotā grāmatu komplekta.
Apmācības
Studenti, kuri iztur atlasi, iegūst apmācības jau atrodoties Latvijā. Tās sastāv no iknedēļas kopīgajiem semināriem, personiskajām apmācībām ar mentoru ik nedēļu, praktiskajām apmācībām (lomu spēles), kā arī vasaras sākumā, ierodoties Nešvilā, Tenesijas štatā, jaunieši piedalās četru dienu ilgā pārdošanas skolā. Pārdošanas skola Nešvilā ir intensīvas apmācības, kuru laikā studenti apgūst uzņēmējdarbības pamatus, efektīvas komunikācijas principus, kā prezentēt grāmatas, kā atstāt labu pirmo iespaidu, kā motivēt sevi un citus, kā arī izspēlē lomu spēles, lai sagatavotos dažādām pārdošanas situācijām. Studenti saņem grāmatu paraugu komplektus bez maksas. Studentiem ir jāapmaksā sevi personīgie izdevumi, tajā skaitā ceļa izdevumi.
Apmācībām Nešvilā beidzoties, studenti pa komandām dodas uz kādu ASV štatu, kur pavada visu vasaru, dzīvojot pie viesģimenēm, un pārdodot grāmatas vietējā pilsētā vai lauku teritorijā.
Dzīvošanas un darba apstākļi
Studenti parasti dzīvo vietējās viesu ģimenēs. Viesģimenes tiek atrastas pirms vasaras, izmantojot iepriekšējos gadu kontaktus. Ja gadās, ka kādiem studentiem nav pieejama viesu ģimene attiecīgajā pilsētā, studenti sākotnēji dzīvo viesnīcā, un kompānija sedz daļu no viesnīcas izdevumiem, kamēr studenti atrod viesģimeni. Parasti studenti maksā īres maksu katru nedēļu un nodrošina savas maltītes.
Studenti strādā 6 dienas nedēļā no pirmdienas līdz sestdienai. Strādāšanas laiku izvēlās katrs students pats, taču veiksmīgākie studenti strādā vismaz 12 stundas dienā.
Studenti paši atmaksā savus ceļa izdevumus, uzturēšanās izdevumus, veselības apdrošināšanu, darba atļaujas un vīzu. Rezultāti pilnībā ir atkarīgi no paša studenta pārdotā. 2019. gadā labākie pirmā gada studenti no Latvijas nopelnīja 10,000 - 15,000 dolāru, savukārt labāko kompānijas pieredzējušo dalībnieku vasaras peļņa sasniedza 60 000 dolāru.
Studentiem, kuri vasaras laikā izmanto mašīnu, lai pārvietotos, ir iespējams piegādāt grāmatas klientiem uzreiz pasūtījuma brīdī. Savukārt, studenti, kuri izmanto riteni, lai pārvietotos, pieņem pasūtījumu no klienta, un kompānijas to izsūta klientam pa pastu. Klienti samaksu veic studentiem. Studenti var apmaksāt savus dzīvošanas izdevumus no klientu depozītiem, taču lielāko vasaras peļņas daļu, ko veido 40% no visa pārdotā, studenti saņem pārdošanas sezonas noslēgumā. Studentiem nav nepieciešams iepriekš iegādāties produktus, lai tos tirgotu klientiem.
Kazpurgrāvis
Kazpurgrāvis ir Rojas labā krasta pieteka Talsu novadā, netālu no Ārlavas baznīcas un kapiem.
Iztece - pie Aivaru mājām. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Rojā lejpus Tiltiņu mājām. Kazpurgrāvi šķērso valsts autoceļš V1374 (Kalni–Popervāle).
Krievijas—Ukrainas karš
Krievijas—Ukrainas karš (uk, ru) ir bruņots konflikts starp Krievijas Federācijas un tās atbalstītajiem prokrievisko separātistu spēkiem un Ukrainas Bruņotajiem spēkiem, kas sākās 2014. gada 20. februārī ar Krimas aneksiju un turpinājās kā Donbasa karš. 2022. gada 24. februārī Krievijas Bruņotie spēki sāka jaunu iebrukumu Ukrainā.
1991—2004
Pēc Ukrainas PSR referenduma par Ukrainas neatkarības pasludināšanas akta apstiprināšanu un tam sekojošajiem Belovežas līgumiem par PSRS likvidāciju 1991. gadā Ukraina ieguva neatkarību, bet jaunizveidotā Krievijas Federācija pieteica pretenzijas uz Padomju Savienības tiesību pārņēmējas statusu.
1994. gada 5. decembrī Ukrainas, Krievijas, Lielbritānijas un Amerikas Savienoto Valstu vadītāji parakstīja Budapeštas memorandu — dokumentu, saskaņā ar kuru Ukraina no PSRS atlikušos kodolieroču krājumus (aptuveni trešdaļu no tās arsenāla) nodeva Krievijai, kura savukārt apņēmās garantēt Ukrainas neatkarību, suverenitāti un teritoriālo nedalāmību.
1997. gadā Krievijas prezidents Boriss Jeļcins un Ukrainas prezidents Leonīds Kučma parakstīja līgumu par draudzību, sadarbību un partnerību, saskaņā ar kuru puses vienojās izveidot stratēģisku partnerību, apņēmās savstarpēji ievērot abu valstu teritoriālo nedalāmību un apņēmās neizmantot savu teritoriju, lai kaitētu otras valsts drošībai.
Leonīda Kučmas prezidentūras laikā 2003. gada rudenī notika konflikts par Tuzlas strēli. Krievijas puses mēģinājums bez Ukrainas piekrišanas uzbūvēt dambi, kas savienotu Krievijas piekrasti ar šo Ukrainas teritorijas daļu, izraisīja Kučmas reakciju: pārtraucot virkni vizīšu uz Latīņamerikas valstīm, viņš ieradās notikuma vietā un organizēja pasākumus, lai demonstratīvi parādītu, ka uz kāpas tiek būvēti aizsardzības nocietinājumi. Daudzi pētnieki un analītiķi Tuzlas incidentu uzskatīja par Krievijas pirmo mēģinājumu "izpētīt" Ukrainu par tās iespējamām darbībām saistībā ar iespējamo Krimas aneksiju. Šis mēģinājums tika noraidīts Ukrainas prezidenta asās reakcijas dēļ.
2004—2010
2004. gadā, kārtējo prezidenta vēlēšanu priekšvakarā, tābrīža Ukrainas prezidents Leonīds Kučma par savu pēcteci izvēlējās toreizējo premjerministru Viktoru Janukoviču. Vēlēšanu kampaņas laikā Viktora Janukoviča tēls tika veidots, balstoties uz idejām par stabilitāti, varas nepārtrauktību un saišu stiprināšanu ar Krieviju, savukārt galvenais opozīcijas kandidāts Viktors Juščenko sevi pozicionēja kā prorietumniecisku reformistu demokrātu, kurš solīja izeju no "stagnācijas" un uzvaru pār korupciju. Juščenko vēlētāju elektorāta bāze bija Ukrainas rietumu un centrālie reģioni, savukārt Janukovičs paļāvās uz Ukrainas austrumu un dienvidu reģionu iedzīvotāju balsīm. Krievija aktīvi atbalstīja Viktoru Janukoviču viņa prezidenta vēlēšanu kampaņas laikā, bet Oranžā revolūcija pēc tam neļāva Janukovičam iegūt varu.
Viktors Juščenko kā Ukrainas prezidents īstenoja izteikti prorietumniecisku politiku. Viņa vadībā Ukraina uzsāka sarunas par asociācijas nolīgumu starp Ukrainu un Eiropas Savienību un aktīvi centās panākt dalības NATO rīcības plānu. Tajā pašā laikā attiecībās ar Krieviju pastāvīgi pastāvēja konflikti. Piemēram, Juščenko prezidentūras laikā Krievija divas reizes, 2006. un 2009. gadā, pārtrauca gāzes piegādes Ukrainai, kā rezultātā tika pārtrauktas tranzīta piegādes uz Eiropu.
2008. gada aprīlī Bukarestē notikušajā NATO samitā Ukraina un Gruzija apsprieda Rīcības plāna dalībai NATO piešķiršanu. Krievijas premjerministrs Vladimirs Putins stingri iestājās pret NATO paplašināšanos.Tā rezultātā Vācija un Francija bloķēja rīcības plānu iesniegšanu Ukrainai un Gruzijai.
Gruzijas kara ar Krieviju laikā 2008. gada augustā Ukrainas prezidents Viktors Juščenko stingri atbalstīja Gruziju. 2008. gada 2. augustā Polijas, Lietuvas, Igaunijas un Ukrainas prezidenti un Latvijas premjerministrs bezprecedenta vizītē apmeklēja Gruzijas galvaspilsētu Tbilisi, kuru tobrīd apdraudēja Krievijas karaspēks, lai atbalstītu Gruzijas prezidentu Miheilu Saakašvili.
2008. gada oktobrī Krievijas premjerministrs Vladimirs Putins tikšanās laikā ar Ukrainas premjerministri Jūliju Timošenko apsūdzēja Ukrainu militārās palīdzības sniegšanā Gruzijai. Viņš arī apgalvoja, ka kaujās Gruzijas pusē ir piedalījušies ukraiņi. Ukraina ir noraidījusi kā nepatiesus apgalvojumus, ka Ukrainas karavīri piedalījušies 2008. gada karā, un attiecībā uz ieroču piegādēm Gruzijas pusei ir paziņojusi, ka uz Gruziju neattiecas starptautiskās sankcijas vai embargo, tāpēc, atzīstot pašu ieroču piegādes faktu, ir noraidījusi Krievijas pretenzijas šajā sakarā.
2010—2014
Tuvojoties attiecību atjaunošanai ar Eiropas Savienību, Krievija 2013. gada jūlijā aizliedza Roshen produktu importu, bet vēlāk arī kartupeļu, piena un citu produktu importu, tādējādi uzsākot ekonomisko spiedienu uz Ukrainu un faktiski pārkāpjot Budapeštas memorandu, kas garantēja arī atteikšanos no jebkāda ekonomiskā spiediena.
2013. gada novembrī Ukrainas valdība paziņoja, ka tā pārtrauc sagatavošanās darbus asociācijas nolīguma parakstīšanai ar ES, kura nozīmīgākais noteikums bija brīvās tirdzniecības nolīgums ar Eiropas Savienību. Šis Krievijas spiediena dēļ pieņemtais lēmums izraisīja mēnešiem ilgus protestus Kijivā un citās Ukrainas pilsētās, kurus atbalstīja parlamentārā opozīcija.
Protesti ar proeiropeiskiem un pret valdību vērstiem saukļiem noveda pie varas maiņas Ukrainā 2014. gada februārī, tostarp Janukoviča atkāpšanās no prezidenta amata, Mikolas Azarova valdības atlaišanas un valdošās partijas galveno pārstāvju bēgšanas no valsts. 2014. gada 23. februārī par Ukrainas prezidenta pienākumu izpildītāju tika iecelts Oleksandrs Turčinovs, kurš tikko bija ievēlēts par Augstākās Radas priekšsēdētāju.
Krimas okupācija
Krievijas īstenotā Krimas okupācijas operācija sākās 2014. gada 20. februārī, vēl pirms Eiromaidana uzvaras. 23. februārī Krimas prokrieviskie aktīvisti no organizācijām "Krievu bloks" un "Krievu vienotība" sāka rīkot mītiņus pussalas teritorijā un izveidoja "Krimas pašaizsardzības kustību". 27. februārī bruņotas vienības bez atšķirības zīmēm, kas bija Krievijas militārpersonas, ieņēma Krimas Autonomās Republikas parlamenta un valdības ēkas Simferopolē un pārņēma kontroli pār vietējām iestādēm, un drīz vien "zaļie cilvēciņi" ieņēma visus pārējos stratēģiskos objektus Krimā, nesastopoties ar Ukrainas spēcīgu pretestību. 16. martā jaunās Krimas varas iestādes rīkoja referendumu par Krimas statusu. 18. martā Krievija tās sastāvā iekļāva Krimu un Sevastopoli.
Donbasa karš
17. martā ar prezidenta pienākumu izpildītāja Oleksandra Turčinova dekrētu Ukrainā pirmo reizi tika pasludināta mobilizācija.
No 12. līdz 14. aprīlim prokrieviskie aktīvisti ieņēma vairākas administratīvās ēkas Doneckas apgabala pilsētās: Slovjanskā, Kramatorskā, Artemivskā (tagad Bahmuta), Limanā, Družkivkā, Makijivkā, Mariupolē un Horļivkā.
2014. gada 13. aprīlī Oleksandrs Turčinovs paziņoja, ka uzsāk plaša mēroga pretterorisma operāciju, iesaistot Ukrainas bruņotos spēkus, lai "apturētu Krievijas specdienestu organizēto terorisma uzliesmojumu" Ukrainas austrumu reģionos. 28. aprīlī prokrieviski noskaņotie spēki Luhanskā paziņoja par LTR dibināšanu un sāka ieņemt administratīvās ēkas Luhanskas apgabalā. 11. maijā notika viltus referendumi par pašpasludinātās DTR un LTR neatkarību. Saskaņā ar to rezultātiem par neatkarību nobalsoja attiecīgi 89,07 % un 96,2 % iedzīvotāju.
22. maijā separātistu spēki uzbruka pretterorisma operācijas kontrolpunktam netālu no Volnovahas, nogalinot 18 karavīrus.
Ukrainas spēki atguva kontroli pār Mariupoli 2014. gada 13. jūnijā.
14. jūnijā separātistu spēki notrieca Ukrainas bruņoto spēku lidmašīnu IL-76, kas nogādāja karavīrus uz Luhanskas lidostu, nogalinot 49 cilvēkus. Tajā pašā dienā separātistu bruņotie formējumi veica vairākus uzbrukumus Ukrainas kontrolpunktiem, kuru laikā tika nogalināti seši karavīri. Kopumā šajā dienā dzīvību zaudēja 55 Ukrainas karavīri.
Petro Porošenko nolēma pagarināt vienpusējo pamieru no 27. līdz 30. jūnijam. Šis lēmums izraisīja plašu sašutumu sabiedrībā, armijā un brīvprātīgo bataljonos.
5. jūlijā prokrieviskie spēki atkāpās no Slovjanskas, kas ļāva Ukrainas karaspēkam ieņēmt pilsētu un pacelt Ukrainas karogu. Bruņotie formējumi atkāpās arī no Kramatorskas, aptuveni 1000 kaujinieku atvaļinātā Krievijas FDD pulkveža Igora Girkina vadībā konvojā dodoties uz Donecku. Tajā pašā dienā no separātistiem tika atbrīvotas Kramatorska, Družkivka un Kostjantiņivka. Separātisti visus savus spēkus novirzīja Doneckas, Luhanskas un Horļivkas aizsardzībai, atstājot pārējās apdzīvotās vietas.
17. jūlijā Doneckas tautas republikas kaujinieki notrieca pasažieru lidmašīnu Boeing 777.
2015. gadā gandrīz 15 stundās ilgušajās sarunās Minskā valstu līderi bija panākuši vienošanos par 13 miera plāna punktiem, kas paredz ne tikai uguns pārtraukšanu un smago ieroču atvilkšanu no ukraiņu spēku un prokrievisko separātistu sadursmes līnijas. Pēc Minskas vienošanās noslēgšanas karš Donbasā norima, taču kaujas joprojām nebija pārtrauktas līdz galam.
Krievijas 2022. gada iebrukums Ukrainā
Ukrainas Augstākā padome vienbalsīgi pieņēma kara stāvokli. Iebrukuma laikā tika ieņemtas vairākas lielas Ukrainas pilsētas, galvenokārt valsts dienvidos, tostarp Hersona, taču Krievija nespēja to noturēt, un pilsēta tika atbrīvota.
Agnetha Fältskog Vol. 2
Agnetha Fältskog Vol. 2 ir zviedru popzvaigznes un ABBA dalībnieces Angnētas Feltskūgas otrais studijas albums. Tas tika izdots Zviedrijā 1969. gadā, caur Cupol Records. Kopš izdošanas albums ir atkārtoti izdots gan CD, gan iTunes.
Lielu daļu no albuma dziesmām sarakstīja Dīters Cimermans, vācu ierakstu producents un Angnētas toreizējais līgavainis, kas mēģināja uzsākt Angnētas karjeru vāciski runājošās valstīs, piemēram, Rietumvācijā, Šveicē un Austrijā. Feltskūga izdeva astoņas singlus vācu valodā starp 1969. un 1972. gadu, bet viņas panākumi bija nelieli. Dažas albuma dziesmas tika izdotas arī kā singli, no kuriem tikai Fram För Svenska Sommaren un Zigenarvän sasniedza augstas vietas Svensktoppen mūzikas sarakstā. Albuma singla Zigenarvän (Čigānu draugs), kas vēsta par jaunu meiteni, kas apmeklē čigānu kāzas un iemīlas ar līgavas brāli, izdošanas laikā Zviedrijas plašsaziņas līdzekļos notika debates par čigāniem un mūziķe tika apsūdzēta par apzinātu mēģinājumu pelnīt naudu no situācijas, sarakstot dziesmu par šo tēmu.
Dziesmu saraksts
Pirmā puse:
Otrā puse:
2000. gada atkalizdevuma bonusa dziesmas:
Zāgrosa tritons
Zāgrosa tritons (Neurergus kaiseri) ir reta salamandru dzimtas (Salamandridae) tritonu suga. Šī ir endēmiska suga, kas sastopama tikai Zāgrosa kalnu dienvidu nogāzēs, Irānā. Saskaņā ar Starptautiskās dabas un dabas resursu aizsardzības savienības (IUCN) datiem šīs sugas izdzīvošana ir kritiski apdraudēta.
Dzīves vieta
Zāgrosa tritons sastopams Irānā, Zāgrosa kalnu dienvidu nogāzēs 750—2000 metrus virs jūras līmeņa. Tas mājo kalnu strautos un dīķos, kuru klinšainajos krastos aug retināti krūmāji, ozoli, pistāciju koki un zālaugi. Šīs ūdenstilpes piepildās ar ūdeni tikai 3 mēnešus gadā, pavasarī, kūstot sniegiem vai spēcīgu lietavu laikā. Kad avoti izsīkst, Zāgrosa tritoni migrē augšup tuvējos kalnos. Šajā reģionā augsne sastāv no kaļķakmens, kalnos valda sauss, tuksnesim līdzīgs klimats. Zāgrosa kalniem raksturīgs tas, ka mūsdienās tajos strauji samazinās gruntsūdens līmenis, augsnei kļūstot sausākai un vēl nelabvēlīgākai veģetācijas attīstībai. Turklāt šim reģionam ir raksturīgas zemestrīces.
Līdz šim tika uzskatīts, ka Zāgrosa tritona areāls ir ļoti neliels un nepārsniedz 10 km². Šajā teritorijā populācija ir ļoti sadrumstalota un 2008. gadā tā bija mazāka par 1000 īpatņiem. Laikā no 2001. gada līdz 2005. gadam bija izmiruši 80% minētās teritorijas Zāgrosa tritonu. Dabas pētnieki 2008. gadā veica sugas meklējumus plašākā reģionā, apsekojot līdzīgus biotopus Zāgrosa tritona tipiskajai dzīves vietai. Zāgrosa tritona klātbūtne tika atklāta 20 dažādās ūdenstilpēs Hūzestānas un Luristānas provincēs (vairāk kā 10 000 km² platībā). Ekspedīcijas dalībnieki uzskata, ka minimālais tritonu daudzums šajās populācijās varētu būt 9000 īpatņi, lai gan viņi uzskata, ka kopējā populācija patiesībā ir daudz lielāka (iespējams, apmēram 40 000), jo ne visas potenciālās ūdenstilpes tika apsekotas. Līdz ar pozitīvajiem atkklājumiem zinātnieki uzskata, ka aizsargājamā teritorija ir jāpalielina un valdībai jāveic visi nepieciešamie pasākumi sugas aizsardzībai.
Baltimoras "Orioles"
1902. gadā komanda tika pārvietota uz Sentluisu un kļuva par Sentluisas "Browns". Pēc 52 gadiem Sentluisā, 1953. gadā franšīzi iegādājās Baltimoras uzņēmēju sindikāts, kā rezultātā komanda kopš tā brīža tur bāzējas.
Zāgrosa tritons
Izskats un īpašības
Zāgrosa tritons ir neliela auguma tritons un ir mazākais visā plankumaino tritonu ģintī. Tā ķermeņa garums ir 10–14 cm, reti sasniedzot 12 cm garumu. Āda ir gluda, bez kārpām. Ķermenis augšpusē melns ar baltiem plankumiem, pa vidu oranža vai sārta garenvirziena josla. Vēders un kājas oranžas vai sārtas, dažiem īpatņiem uz vēdera ir nelieli, melni raibumiņi. Katram tritonam ir individuāls ķermeņa raksts, dažiem dominē melnā krāsa, dažiem baltā, līdz ar to daži īpatņi izskatās gandrīz melni, bet citi gandrīz balti. Priekškājām ir četri pirksti, pakaļkājām pieci pirksti. Starp pirkstiem ir peldplēve. Aste ir īsāka par pusi no ķermeņa garuma. Galva ir plakana, mazliet platāka par ķermeni, ovāla. Ārējā auss nav novērojama. Kad tritoniem nav vairošanās periods, to dzimums ir grūti nosakāms. Vairošanās periodā tēviņiem kloākas tuvumā novērojams pusapļa veida izliekums, bet mātītēm šis izliekums ir cauruļveida (5–6 mm garš). Pirms vairošanās perioda mātītes kļūst izteikti lielākas par tēviņiem. Zāgrosa tritona mūžs savvaļā nav zināms, bet nebrīvē tas samērā bieži dzīvo ilgāk par 6—8 gadiem. Dzimumbriedumu tie sasniedz 2—3 gadu vecumā.
Zāgrosa tritons ir uzmanīgs dzīvnieks, kas veikli slēpjas, pamanot briesmas. Tā kustības vairāk atgādina ķirzakas nekā tipiskas salamandru kustības. Tomēr ūdenī tritoni kļūst mazāk nervozi un zaudē savu tieksmi zibenīgi slēpties. Kopumā tie ir aktīvi tumsā vai krēslā un izvairās no dienas gaismas. Zāgrosa tritoni ir draudzīgi un tos bieži var novērot dienas slēptuvē vairākus kopā.
Biotopa ekoloģija
Ir pārsteidzoši, ka tritoni ir spējuši apdzīvot šo skarbo kalnu reģionu. Ziemas šeit ir aukstas, bet vasaras karstas, temperatūrai dienas laikā sasniedzot pat 40 °C. Zeme ir vāji noēnota, tā kā tās veģetācija ir retināta. Zāgrosa tritoni ir pielāgojušies dzīvei strauji tekošos kalnu ūdeņos, tomēr ikru un kāpuru attīstība norit stāvošos ūdeņos, jo to ķermenis nav piemērots, lai pretotos straumei. Zāgrosa tritonu izolācija sākusies pirms 5—6 miljoniem gadu. Tie pielāgojušies arī dzīvei pazemes ūdeņos, kur janvārī temperatūra ir +10 °C, bet jūlijā sasniedz +32 °C ūdenī un +40 °C gaisā. Zāgrosā sastopami karsta procesu veidoti pazemes labirinti, kuros tritoni slēpjas no ekstremālajiem vasaras apstākļiem virszemē. Zāgrosā lietus raksturīgs tikai no decembra līdz janvārim. Šajā laikā tritoni izlien virszemē, lai vairotos stāvošos ūdeņos. Tā kā vairošanās periods ir garāks nekā lietus periods, daudzi tritoni, nenokļuvuši atpakaļ karsta labirintos, iet bojā virszemē izžūstot. Joprojām trūkst pārliecinošu datu par to, kā martā izdzīvo metamorfozi izgājušie kāpuri un kā tie atrod ceļu uz karsta labirintiem. Pastāv hipotēze, ka tikai daļa tritonu atstāj karsta labirintus, lai vairotos, jo virszemē ir nepietiekams ūdenstilpju daudzums un arī maz barības. Savvaļā sagūstītiem dzīvniekiem novērojama fotofobija — bailes no spilgtas gaismas. Iespējams, daļa tritonu vairojas arī alās, jo dažreiz kāpuri sastopami pie alu ieejām, kur strauti vēl nav tik strauji.
Vairošanās
Riesta laikā tēviņi sāk sekot mātītēm gan uz sauszemes, gan ūdenī, soļojot vai peldot aiz tām nelielā attālumā. Kādā brīdī tēviņš pārrāpo pāri mātītei un sāk tai iet pa priekšu ar paceltu asti. Ja mātīti tēviņš ir ieinteresējis, tā viņam seko un pēc brīža notiek pārošanās deja. Pārošanās laikā tēviņš izdala spermas piciņu, kas paliek pie kloākas atveres, bet mātīte tai rāpo pāri, lai to savāktu. Reizēm tēviņu ievēro arī kāda cita mātīte un starp mātītēm var izcelties grūstīšanās par sapārošanās tiesībām. Mātīte nērš ikrus pa vienam vai nelielās grupiņās. Iznērstie ikri tiek piestiprināti pie akmeņiem vai paslēpti nelielās klinšu spraugās, lai pasargātu tos no straumes. Ikru diametrs ir aptuveni 4 mm, tie vislabāk attīstās 23 °C temperatūrā. Kāpuri izšķiļas pēc dažām nedēļām un paiet apmēram 2 mēneši, līdz uzsākas metamorfoze par pieaugušu īpatni.
Barība
Zāgrosa tritonu barošanās ieradumi savvaļā nav novēroti, bet, visticamākais, ka tie barojas līdzīgi kā citas salamandras ar dažādiem bezmugurkaulniekiem. Terārijos tritoni aktīvi medī sānpeldes. Ja barībā netiek iekļauti vēžveidīgie, Zāgrosa tritoni pamazām zaudē savu oranžo krāsu. Terārijos tritoni tiek baroti arī ar sliekām, odu kāpuriem, tubifeksiem, circeņiem, mazuļiem tiek dotas enhitrejas, artēmijas, dafnijas.
Vēsture
Pirmie Zāgrosa tritoni uz Eiropu tika atvesti 1970. gadā. Dzīvnieki izdzīvoja 2 gadus, taču nevairojās. 1995. gadā vācu biologi uz Austriju aizveda grupu ar tritoniem, bet 1996. gadā šie dzīvnieki pirmo reizi tika pavairoti nebrīves apstākļos. Šie ieteikumi par pavairošanu tiek izmantoti arī mūsdienās. Savvaļas īpatņi pakāpeniski izmira, bet to pēcnācēji tika izdalīti salamandru audzētājiem, lai uzturētu populāciju. Jāatzīmē, ka F1 paaudze bija grūti audzējama, tomēr daži indivīdi ir izdzīvojuši pat līdz mūsdienām. Zāgrosa tritonu populāciju apdraud arī to ķeršana savvaļā, lai nodrošinātu kolekcionāru pieprasījumu pēc tiem.
Turēšana terārijā
Sakarā ar specifisko dzīvesveidu, joprojām nav vienota standarta Zāgrosas tritonu turēšanai nebrīvē. Parasti tiek iekārtots akvaterārijs, kurā tiek nodrošināts aptuveni 20 cm dziļš ūdens līmenis. Tritonam noteikti jāiekārto arī sauszemes teritorija. Parasti tiek izmantoti spēcīgi filtri, lai uzturētu tīru ūdeni. Sildītāji nav nepieciešami, bet vasarā nedrīkst pieļaut pārmērīgu ūdens uzkaršanu. Tā kā savvaļā Zāgrosa tritoni dzīvo maz piesārņotās vietās, nepieciešama UV staru lampa. Dzīvnieki lielākoties uzturas ūdenī, taču naktīs mēdz izrāpot krastā. Ziemās ūdens temperatūra var pazemināties līdz 10 °C, bet tritoni paliks joprojām aktīvi un turpinās baroties.
Vairošanās terārijā
Lai tritoni veiksmīgi vairotos nebrīvē, nepieciešama ziemas perioda imitācija ar temperatūras pazemināšanos, kam seko tās paaugstināšanās. Ja dzīvnieki visu gadu tiek turēti vienādā temperatūrā, to vairošanās sezona var nesākties vai sākties oktobrī. Veiksmīgai vaislai ir nepieciešams, lai tritoni visu laiku būtu labi paēduši. Tritoniem raksturīgas kāzu „dejas”, kas parasti notiek naktīs. Mātītes ikrus pa vienam piestiprina pie akmeņiem vai augiem. Katra mātīte iznērš 45—60 ikru. Kāpuri no ikriem izšķiļas pēc aptuveni 17 dienām. Pirmo nedēļu pēc izšķilšanās kāpuri pārtiek no dzeltenuma rezervēm, pēc tam tie jāsāk piebarot ar artēmijām, vēlāk dafnijām. Kāpuriem nav novērojams kanibālisms. Pēc 3 mēnešiem kāpuriem sākas metamorfoze. Tās laikā jāsamazina ūdens līmenis un jārada tiem iespēja izrāpties sauszemē. Bieži novērojamas problēmas ar kāpuru pāreju uz sauszemes formu.
Ābele
Dārza (kultūras) ābele (la) ir rožu dzimtas koks, kas plaši tiek kultivēts mērenajā joslā, lai iegūtu tā ēdamos augļus — ābolus.
Koks ir neliels ar ieapaļu vainagu. Lapu virspuse ir tumšzaļa, bet apakšpuse gaiši zaļa, mala — zobaina. Smaržīgie ziedi divdzimumu, balti vai sārti (ar laiku izbalējoši), ar 5 vainaglapām. Koks mēdz būt līdz 10 metriem augsts, lapas līdz 12 centimetriem garas un auglis ir līdz 10 centimetriem diametrā.
Visas dārza ābeles ir pašneauglīgas, augļu iegūšanai nepieciešamas citas apaugļotājas šķirnes.
Rekordražas no viena koka sasniegušas 1150 kg "Antonovkas" šķirnei un 1000 kg "Sīpoliņa" šķirnei. Lai sasniegtu lielas ražas, Latvijas PSR laikā lietoja trīsreiz gadā minerālmēslojumu un reizi divos gados kūtsmēslus.
Dārzos ābeles stāda 6 - 8 metrus vienu no otras.
Ķēšupe
Ķēšupe (arī Ķeižupe) ir Rojas labā krasta pieteka Talsu novadā.
Iztece - pie Vīgriezes. Tek gar Bērzpura austrumu malu uz ziemeļiem, purvam beidzoties sagriežas uz ziemeļrietumiem. Ietek Rojā iepretim Krieviņu mājām. Ķēšupi nešķērso valsts autoceļi.
Skujaines un Svētaines ieleja
Skujaines un Svētaines ieleja ir 2004. gadā dibināts dabas liegums Dobeles novadā pie Klūnām. Natura 2000 teritorija.
Izveidots, lai aizsargātu meža, pļavu, atsegumu un avotu biotopus, kā arī neregulētas upju ielejas, kas Zemgalē ir reti kur saglabājušās. Nozīmīgākie biotopi ir boreālie meži, pārmitri platlapju meži, upju straujteces, minerālvielām bagāti avoti un avotu purvi, nogāžu un gravu meži un avoti, kas veido avotkaļķus. Sastopamas īpaši aizsargājamas augu sugas: lielā zvaigznīte (Latvijā atrodama tikai Zemgalē), stāvlapu dzegužpirkstīte, bezdelīgactiņa, rūsganā melncere, kā arī spilvainais ancītis. Dabas liegumā ietilpst dabas piemineklis Klūnu atsegums.
Žoržs Redeils
Žoržs Redeils (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Redeils 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai pirmās kārtas posmā.
Stīvens Bergheiss
Stīvens Bergheiss (nl, dzimis ) ir Nīderlandes futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Bergheiss pārstāv Eredivisie komandu Ajax.
Iepriekš Bergheiss ir spēlējis Nīderlandes komandās Twente, VVV-Venlo, AZ Alkmaar un Feyenoord.
Nīderlandes futbola izlases sastāvā debitējis 2016. gadā. Pārstāvējis izlasi 2020. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
AZ
Feyenoord
Individuālie sasniegumi
Sirds mātere
Sirds mātere (Leonurus cardiaca) ir lūpziežu dzimtas lakstaugs. Tā izcelsmes vieta ir Centrālāzija un Eiropas dienvidaustrumi. Mūsdienās tas savvaļā ir sastopams daudzviet pasaulē, galvenokārt tāpēc, ka vairākus gadsimtus ir kultivēts kā ārstniecības augs. Latvijā ļoti reti.
Sirds mātere, līdzīgi kā citas māteru sugas, satur viegli psihoaktīvu vielu leonurīnu, kas ir atbildīgs par sirds māteres nomierinošajām un sirdsdarbību stabilizējošajām īpašībām.
Tālo Austrumu Republika
Tālo Austrumu Republika (TAR; ru) bija starp Krievijas PFSR un Japānas impēriju īslaicīgi (1920—1922) pastāvoša bufervalsts Tālajos Austrumos un Austrumsibīrijā ar galvaspilsētu Verhņeudinskā, vēlāk Čitā. Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām 1922. gada 15. novembrī pievienota Krievijas PFSR kā Tālo Austrumu apgabals, mūsdienās tās teritoriju aizņem Aizbaikāla novads, Amūras apgabals, Ebreju autonomais apgabals, Habarovskas novads un Piejūras novads.
Izveide
Pēc japāņu karaspēka izvešanas no Habarovskas TAR pievienojās arī Amūras novada teritorija. 1921. gada 12. februārī sāka darbu TAR Satversmes sapulce, kas 27. aprīlī pieņēma TAR konstitūciju.
Elīza Tīruma
Elīza Tīruma, bijusi pazīstama arī kā Elīza Cauce, (dzimusi Siguldā) ir bijusī latviešu kamaniņu braucēja, olimpisko spēļu, Pasaules čempionāta un Eiropas čempionāta medaļniece. Individuāli augstākais sasniegums — sudraba medaļa 2016. gada Eiropas čempionātā Altenbergā. E. Tīruma, komandu stafetē izcīnot bronzas medaļu, kļuva par pirmo sievieti pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas, kas ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnījusi medaļu. Otru olimpisko bronzas medaļu stafetē izcīnīja Pekinā, kas bija pēdējās sacensības sportistes karjerā.
Biogrāfija
Bērnībā (no 1. līdz 9. klasei) dejojusi deju grupā "Dzirnas", tāpat trenējusies vieglatlētikā (augstlēkšanā un tāllēkšanā). Izglītību ieguvusi Krimuldas vidusskolā, kā arī Murjāņu sporta ģimnāzijā.
Karjera
Kamaniņu sportā trenējas kopš 2006. gada, kad arī iekļuva izlasē. 2008.—2009. gada sezonā izcīnīja 20. vietu Pasaules kausa kopvērtējumā juniorēm, nākamajā sezonā ieņēma 13. vietu. 2010. gadā Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja 14 vietu individuālajās sacensībās, savukārt komandu stafetē Latvijas komandas stafetē ierindojās 4. vietā.
Kopš 2009.—2010. gada sezonas startē Pasaules kausa posmos pieaugušajiem. Debijas sezonā kopvērtējumā ierindojās 39. vietā, nākamajā sezonā — 23. vietā. 2011.—2012. gada sezonas kopvērtējumā ieņēma 14. vietu, 2012. gada Eiropas čempionāta stafetē ierindojās 6. vietā, savukārt individuālajās sacensībās — 14. vietā. 2012. gadā arī pirmoreiz startēja Pasaules čempionātā, kur individuālajās sacensībās tika ieņemta 24. vieta. Tā paša gada Pasaules U-23 čempionātā vieninieku sacensībās izcīnīja 12. vietu.
2012.—2013. gada sezonā izcīnīja 3. vietu Pasaules čempionātā komandu stafetē (individuālajās sacensībās — 10. vieta; 4. vieta U-23 ieskaitē), Eiropas čempionātā — 7. vietu individuāli un 4. vietu stafetē, Pasaules kausa kopvērtējumā — 11. vietu. 2013.—2014. gada sezonā izcīnīja sudraba medaļu Eiropas čempionāta stafetē (individuāli — 7. vieta), Pasaules kausa kopvērtējumā — 15. vietu.
individuālajās sacensībās izcīnīja 16. vietu, neiekļūstot Latvijas komandā stafetes sacensībās.
Līdz 2020. gadam E. Tīrumas augstākais sasniegums individuālajos Pasaules kausa posmos bija izcīnītā 2. vieta 2015.—2016. gada sezonas Altenbergas posmā, kas bija arī Eiropas čempionāts. 2020. gada februārī izcīnīja savu pirmo Pasaules kausa līmeņa uzvaru, pārspējot visas konkurentes sacensībās Vinterbergā, kuras vairāku valstu delegācijas izlaida dēļ trases bīstamības. Šīs sezonas noslēgumā E. Tīruma ieguva karjerā augstāko 6. vietu Pasaules kausa kopvērtējumā.
Pirms 2021.—2022. gada sezonas E. Tīruma paziņoja, ka šī būs viņas pēdējā sezona kamaniņu sportā. Karjeru noslēdza pēc 2022. gada olimpisko spēļu stafetes braucienā iegūtās bronzas medaļas, savukārt individuālajās sacensībās viņa ieņēma 8. vietu, kas bija augstākā starp Latvijas kamaniņu braucējām un labākā no trim olimpiskajiem startiem sportistes karjerā.
Personīgā dzīve
2015. gadā apprecējusies ar Robertu Cauci, 2020. gadā izšķīrusies. E. Tīruma ir attiecībās ar Vācijas kamaniņu braucēju Toniju Egertu.
Daniels Lielbārdis
Daniels Lielbārdis (dzimis Rīgā) ir latviešu motokrosa pilots. 2022. gadā esot vien 16 gadus vecs kopā ar dvīņu brāli Bruno kļuva par valsts vēsturē jaunākajiem Latvijas čempioniem blakusvāģu ieskaitē.
Boroviči
Vēsture
Boroviču pogosts rakstos pirmoreiz minēts 1495. gadā. 1564. gadā minēta kā Boroviču rjadoks. Boroviči attīstījās vietā zem Mstas upes Boroviču krācēm un daudzu iedzīvotāju nodarbošanās bija izvadīt upes transportlīdzekļus starp krācēm. 1770. gadā Katrīna Lielā piešķīra Borovičiem pilsētas tiesības. 19. gadsimtā pilsētas apkārtnē tika atklātas ugunsizturīgā māla atradnes. Līdz 19. gadsimta beigām Boroviči kļuva par ievērojamu ķieģeļu ražošanas centru. 1905. gadā pār Mstas upi uzbūvēja pirmo Krievijas arku tiltu.
Ekonomika
Pilsētas ekonomikas pamats ir "Boroviču ugunsturu kombināts" (Боровичский комбинат огнеупоров), kas ražo produkciju metalurģijas uzņēmumiem.
Cilvēki
Boroviču pievārtē, Končanskas-Suvorovskas ciemā no 1797. līdz 1799. gadam izsūtījumā dzīvoja krievu karavadonis Aleksandrs Suvorovs, mūsdienās šeit iekārtots muzejs. Polinovkā atradās komponista Anatolija Ļadova (Анатолий Константинович Лядов) īpašums, kur viņš pavadīja vasaras un mira 1914. gadā.
Pirms es aizeju gulēt
Filma stāsta par sievieti, kura katru rītu pamostas, neko neatceroties, pagātnē notikuša traumatiska negadījuma dēļ. Kādu dienu atklājas patiesība, kas liek apšaubīt visus sev apkārt.
Filmas "Pirms es aizeju gulēt" pirmizrāde notika. Filma saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 37% vērtējums.
Mozaīka
Mozaīka ir viens no glezniecības metodes veidiem, kur kompozīcija lielākoties tiek veidota plaknē no dabiskiem vai apstrādātiem akmeņiem, glazētas keramikas plāksnītēm vai krāsainiem stikla gabaliņiem. Tos piestiprina pie rotājamās virsmas ar cementu vai citu saistvielu. Mozaīkas gabaliņu forma un salaidumi var būt precīzi vai arī brīvi lauzti, kas izvietoti haotiski. Mozaīkas galvenokārt lieto monumentālajā un dekoratīvajā glezniecībā. Latviešu mākslinieku vidū mozaīkas stils nav bieži izmantots.
Mozaīkas māksla bija pazīstama jau senajās austrumu zemēs, antīkajā Grieķijā un Senajā Romā. Viduslaikos šis mākslas paveids parādījās arī Bizantijā, Itālijā, Krievijā un Gruzijā, kur to īpaši daudz izmantoja sakrālajā glezniecībā.
Džordžs Pauels
Džordžs Pauels (en, dzimis 1794. gadā Londonā, miris 1824. gadā Tongā) bija britu roņu mednieks, ceļotājs un amatieris dabaszinātnieks.
1821. un 1822. gadā kā roņu medību kuģa Dove kapteinis piedalījies ekspedīcijā uz Antarktiku, kur kopā ar amerikāni Natenjelu Pālmeru atklājis Dienvidorkneju salas un izgatavojis to karti. Pauela vārdā nosaukta Pauela sala Dienvidorkneju salu arhipelāgā un klints pie Signijas salas krastiem.
Kalnamuiža
Kalnamuiža var būt:
Benžamēns Mendī
Sasniegumi
Monaco
Manchester City
Harijs Poters (nozīmju atdalīšana)
Harijs Poters var būt:
Bruno Lielbārdis
Bruno Lielbārdis (dzimis Rīgā) ir latviešu motokrosa sportists blakusvāģu klasē, kantētājs. Kopā ar dvīņu brāli Danielu 2022. gadā, esot vien 16 gadus veci, izcīnīja Latvijas čempiona titulu.
Biogrāfija
Bruno un Daniels savas motokrosa gaitas sāka 4–5 gadu vecumā, piedaloties LAMA rīkotajās bērnu sacensībās kvadriciklu klasē. Lai brāļi nekonkurētu savā starpā, tika izlemts sēsties abiem uz viena motocikla un startēt blakusvāģu ieskaitē. Izvēle, kurš sēdēs pie stūres un kurš kulbā, notikusi bez strīdiem. Tā kā Daniels ar kvadriciklu braucis labāk, viņš sēdās pie stūres, bet Bruno brālim blakus. Pirmais brāļu blakusvāģu motocikls atceļojis no Nīderlandes, kad puikām bija vien seši gadi. To palīdzējis sarūpēt Kaspars Stupelis, kurš puišu izaugsmē ieguldījis lielu darbu no viņu sportisko gaitu paša sākuma. 2022. gada sezonā Daniels un Bruno pirmo reizi kļuva par Latvijas čempioniem blakusvāģu klasē, esot vien 16 gadus veci. Šajā sezonā aizvadīti arī divi posmi Vācijas čempionātā, abos latviešu sportisti kāpa uz goda pjedestāla, kā arī startēts vienā no pasaules čempionāta posmiem, kurā kritiena rezultātā Bruno lauza roku un viņam bija jāizlaiž debija Nāciju kausā. Daniels uz Nāciju kausa sacensībām Čehijā brauca kopā ar lietuvieti Konstantīnu Belecki, palīdzot Latvijas izlasei izcīnīt augsto 5. vietu.
2041. gads
2041. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies otrdienā.
Kostarika olimpiskajās spēlēs
Kostarika olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1936. gadā, kad vasaras olimpiskās spēles notika Nacistiskās Vācijas galvaspilsētā Berlīnē. Taču nākamajās četrās vasaras olimpiskajās spēlēs tā nepiedalījās un olimpiskajās spēlēs atgriezās 1964. gadā. Kopš 1964. gada tā ir piedalījusies pilnīgi visās vasaras olimpiskajās spēlēs. 1980. gada Leikplesidas spēles bija pirmās ziemas olimpiskās spēles, kurā Kostarika bija pārstāvēta.
Līdz šim Kostarikas sportisti olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši 4 olimpiskās medaļas (1 zelta, 1 sudraba un 2 bronzas medaļas). Visas šīs medaļas ir izcīnītas peldēšanā. Kā arī trīs medaļas no četrām medaļām ir izcīnījusi peldētāja Klaudija Polla.
Medaļu tabulas
Skatīt arī: Olimpisko medaļu skaits pēc valsts
Medaļām bagātākie sportisti
Šajā tabulā apkopoti tikai tie sportisti, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Kostariku ir ieguvuši divas vai vairāk olimpiskās medaļas.
Lejasdonava
Lejasdonava (arī Lejasdonavas grāvis, Ozolbirzes grāvis) ir Rojas labā krasta pieteka Talsu novadā.
Iztece - pie Jaunozoliņu mājām. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Rojā iepretim Liepkalnu mājām. Lejasdonavu šķērso valsts autoceļš P125 (Talsi—Dundaga—Mazirbe), tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu.
Muižkungs
Muižkungs ir feodālisma laikā muižas īpašnieka vai nomnieka algota amatpersona, kas nodarbojās ar muižas saimniecību. Muižnieks kopā ar vagaru vadīja klaušu darbus, ievāca feodālo renti, kā arī sodīja zemniekus ar miesas sodiem.
Tampabejas "Rays"
Tampabejas "Rays" (en) ir profesionāls beisbola klubs, kas ir bāzēts Sentpītersbērgā, Floridas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1998. gadā kā Tampabejas "Devil Rays". "Rays" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Amerikāņu līgas Austrumu konferencē. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ne reizi nav uzvarējis Pasaules sērijā. Klubs savas mājas spēles aizvada Tropicana Field stadionā.
Alfrēds No
Alfrēds Žiljēns No (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
No 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu profesionāļiem. Šajā disciplīnā vinš startēja tikai pirmajā kārtā.
Sarikola grēda
Sarikola grēda (tg; zh, Sèlēikù'ěr Shānmài; fa, Rashte Kūh-e Sarīkāl) ir kalnu grēda Pamira austrumos. Gandrīz visā garumā veido Tadžikistānas un Ķīnas robežu, neliela daļa grēdas dienvidrietumos veido Ķīnas un Afganistānas robežu. Stiepjas 350—380 km garumā no Markanas upes, kas to atdala no Aizalaja grēdas, līdz vai nu Beika pārejai vai Vāhdžīra pārejai, kur tā saduras ar Hindukuša austrumu galu. Veido ūdensšķirtni starp Tarimas baseinu austrumos, beznoteces Karakela baseinu ziemeļrietumos un Amudarjas baseinu rietumos.
Grēda veidota no kristāliskajiem slānekļiem un granitoīdiem. Vidējais augstums 4500—5800 m, augstākā virsotne Ljavirdirtags (6351 m) grēdas dienvidu galā. Korē virs 5000 m daudzviet ledāji. Nogāzēs augstkalnu tuksneši. Nosaukums, domājams, cēlies no viduslaiku pamiriešu kņazistes Sarikolas ar galvaspilsētu mūsdienu Taškorganā.
Royal Arena
Karaliskā arēna (dk) ir daudzfunkcionāla iekštelpu arēna Dānijas galvaspilsētā Kopenhāgenā. To atklāja Dānijas kroņprincis Frederiks.
Celtnei ir raksturīgs ziemeļniecisks dizains, un tās ietilpība ir 13 000 sporta pasākumos un līdz 17 000 (sēžot un stāvot) koncertos.
Nozīmīgākie pasākumi
Pirmie notikumi arēnā bija amerikāņu mūzikas grupas Metallica četri koncerti 2017. gada 3., 5., 7. un 9. februārī. 2017. gada Eiropas čempionāts peldēšanā īsajā 25 metru baseinā bija pirmais nozīmīgais sporta notikums Karaliskajā arēnā, kam sekoja 2018. gada Pasaules čempionāts hokejā un 2019. gada Pasaules čempionāts rokasbumbā vīriešiem.
Riepaldu grāvis
Tek austrumu virzienā. Ietek Sasmakas ezera rietumu krastā. Riepaldu grāvi šķērso valsts autoceļš P126 (Valdgale—Roja).
Armēnija 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Armēnija piedalījās  1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika ASV pilsētā Atlantā no 1996. gada 19. jūlija līdz 4. augusts. Armēnijai šīs pirmās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā piedalījās kā neatkarīga valsts. Kaut gan Armēnija neatkarību no Padomju Savienības ieguva 1991. gadā 1992. gada vasaras un 1992. gada ziemas olimpiskajās spēlēs tā startēja Apvienotās komandas sastāvā.
Tosins Adarabiojo
Abdulnasirs Oluvatosins Adarabiojo (Abdul-Nasir Oluwatosin Adarabioyo; dzimis ) ir nigēriešu izcelsmes Anglijas futbolists, aizsargs. Kopš 2020. gada Adarabiojo pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Fulham FC.
Armēnija 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Armēnijas karognesējs 1996. gada Atlantas spēļu atklāšanas ceremonijā bija svarcēlājs Ahvans Grigorjans.
The Hollars
The Hollars ir 2016. gada ASV komēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un galveno lomu atveidotājiem ir Džons Krasinskis. Citas lomas atveido Šarlto Koplijs, Čārlijs Dejs, Margo Martindeila, Ričards Dženkinss un Anna Kendrika. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Vīrietis atgriežas savā dzimtajā pilsētā pēc tam, kad uzzina, ka viņa māte ir saslimusi un viņai ir jāveic operācija.
Muita
Muita ir maksājums par preču importu, eksportu vai tranzītu.
Marselu
Klubu karjera
Marselu ir dzimis Brazīlijā, kur viņš arī uzsāka savas profesionālā futbolista gaitas Riodežaneiro klubā Fluminense. 2007. gada janvārī Marselu parakstīja līgumu ar Spānijas La Liga klubu Madrides "Real". Savu pirmo spēli Madrides "Real" sastāvā Marselu aizvadīja 2010. gada 7. janvāri, uznākot uz laukuma maiņā spēlē pret Lakorunjas "Deportivo". Tika uzskatīts, ka Marselu tika iegādāts kā potenciālais Robertu Karluša aizvietotājs, jo abi bija "tipiski brazīļu stila malējie aizsargi". Taču laika gaitā Madrides "Real" treneri sāka izmantot Marselu kā malējo pussargu, līdz 2010. gadā par Madrides "Real" galveno treneri kļuva portugālis Žuze Mourinju, kurš atsāka un joprojām izmanto Marselu kā kreisās malas aizsargu.
Muita
Feodālās sadrumstalotības laikā katrs lielāks zemes valdnieks, kā arī pilsētas ņēma muitu no vezumiem un laivām, kas ar precēm šķērsoja viņiem piederošo teritoriju. Nostiprinoties centrālajā valsts varai ap 16. un 17. gadsimtu tika lēnām likvidētas iekšējās muitas un atstātas spēkā tikai muitas pie valstu robežām.
Vēsturiskajos avotos Latvijā muita pirmo reizi ir minēta 1211. gadā, kad bīskaps Alberts atbrīvoja Rīgas tirgotājus no muitām. Rīga, Limbaži, Koknese, Ventspils un Kuldīga, būdamas Hanzas savienības locekles, ņēma importa un eksporta muitas. Šie līdzekļi vēlāk tika izmantoti Hanzas kariem pret Dāniju, kā arī pret jūras sirotājiem. 1559. gadā Rīgā noteica pirmo akcīzes muitu ievestajam alum un medalum, bet vēlāk to sāka ņemt no visa eksporta un importa, kas pēc tā laika tarifa parasti bija 2% no preču vērtības.
Marselu
Personiskie sasniegumi
Madrides "Real" sastāvā Marselu ir sešas reizes triumfējis La Liga čempionātā (2006–07,2007–08,2011–12,2016–17,2019–20,2021-22), divas reizes izcīnījis Spānijas Karaļa kausu (2010–11, 2013-14), kā arī četras reizes triumfēja Spānijas Superkausa izcīņā (2008, 2012, 2017, 2020). Brazīlijas futbola izlases sastāvā Marselu 2008. gada Vasaras Olimpiskās spēlēs izcīnīja bronzas medaļu. Kopā izlases sastāvā Marselu ir nospēlējis 6 spēles un guvis 1 vārtus.
Privātā dzīve
Marselu ir precējies ar savu ilggadējo draudzeni Klarisu Alvisu, 2008. gadā viņiem piedzima pirmais bērns. 2011. gada 26. jūlijā Marselu ieguva Spānijas pilsonību.
Sasniegumi
Real Madrid
Brazīlija
Ansis Daumanis
Ansis Daumanis (ru, et, 1885—1920) bija padomju sabiedriskais un militārais darbinieks. Narvas pilsētas galva. Pēc Oktobra revolūcijas lielinieku partijas darbinieks (pseidonīms Puika) un Sarkanās armijas 10. divīzijas un 16. armijas komandieris. Daugavpils cietokšņa komandants (1919).
Dzīves gājums
Dzimis 1885. gada 8. decembrī (26. novembrī) Rīgas apriņķa Dreiliņu pagasta zemnieka Ernesta Daumaņa ģimenē. Mācījās Pleskavas pamatskolā, 1905. gada revolūcijas laikā organizēja Rīgas fabriku streikus, pēc Pleskavas mērnieku skolas beigšanas 1907. gadā sāka strādāt par mērnieku Viļņas guberņā. Karadienestā Varšavā (1907—1911).
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gadā Daumani iesauca Krievijas Impērijas armijā, kur viņš uzdienējās līdz bataljona komandiera pakāpei. Pēc Februāra revolūcijas bija Narvas pilsētas galva, pēc tam Narvas padomes priekšsēdētājs. 1917. gada 29. (16.) novembrī Krievijas Republikas Tautas Komisāru padome (TKP) pēc viņa lūguma pieņēma lēmumu par Narvas atdalīšanu no Pēterburgas guberņas Jamburgas apriņķa un pievienošanu Autonomajai Igaunijas guberņai. Pēc tam, kad Narvu 1918. gada martā okupēja Vācijas karaspēks, Daumanis organizēja partizānu vienību Narvas—Jamburgas rajonā, vēlāk bija Sarkanās gvardes pulka (Нарвский полк Красной гвардии) komandieris un Sarkanās armijas 6. divīzijas komisārs.
Pēc Sarkanās armijas iebrukuma Latvijā 1919. gada sākumā Ansis Daumanis bija Padomju Latvijas armijas Revolucionārās kara padomes loceklis un Kurzemes karaspēka grupas pavēlnieks. No 1919. gada 17. jūnija līdz 8. augustam bija Latviešu sarkano strēlnieku divīzijas 2. brigādes komandieris. Pēc Padomju Latvijas armijas likvidēšanas Daumanis no 1919. gada 15. oktobra bija Krievijas PFSR 16. armijas revolucionārās padomes loceklis.
Viņa vecākais brālis bija Jānis Daumanis (segvārds Juris Gavens), 1905. gada revolūcijas kaujinieks un lielinieku partijas darbinieks.
Harijs Poters (filmu sērija)
"Harija Potera" (en) filmu sērija ir britu un amerikāņu filmu sērija, kas ir balstīta uz britu rakstnieces Dž. K. Roulingas romānu sēriju ar tādu pašu nosaukumu. Filmu sērija sastāv no astoņām filmām, no kurām pirmā, "Harijs Poters un Filozofu akmens", iznāca 2001. gadā, savukārt pēdējā, "Harijs Poters un Nāves dāvesti: Otrā daļa", — 2011. gadā.
Sērijas producents ir Deivids Heimans un galvenās lomas visās astoņās filmās atveido Denjels Redklifs, Rūperts Grints un Emma Votsone. Filmu sērijai ir bijuši četri režisori: Kriss Kolumbuss, Alfonso Kvarons, Maiks Ņūvils un Deivids Jetess. Tā pašlaik ir trešā visu laiku ienesīgākā filmu sērija ar $8 792 453 704 lieliem ienākumiem. Atsevišķi ņemot, ienesīgākā filmas daļa ar $1 341 511 219 lieliem ieņēmumiem ir "Harijs Poters un Nāves dāvesti: Otrā daļa", kas ir arī desmitā visu laiku ienesīgākā filma.
Jirgens Dībals
Jirgens Dībals (de; Berlīne —  Zolingene) bija Vācijas starptautiskais meistars šahā (1973).
Biogrāfija
1966. gadā uzvarējis prestižajā Vācijas šaha kausā Dähne-Pokal. 1974. gadā Redžo nell'Emīlijas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis pirmo vietu (kopā ar Ģulu Saksu). 1990. gadā uzvarējis Eiropas klubu komandu šaha čempionātā Vācijas komandas SG Solingen sastāvā. Par panākumiem turnīros FIDE 1973. gadā Dībalam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Berlīnes Brīvajā Universitātē apguvis matemātiku un fiziku, interesējies arī par astronomiju. Strādājis par programmētāju Zolingenes pilsētas administrācijā.
Staiceles papīrfabrika
Staiceles papīrfabrika ir fabrika Staicelē, kurā tika ražots dažāda veida papīrs. To sāka celt 1897. gadā un 1898. gadā tika pabeigta. 1898. gadā tā uzsāka darbu. Papīrfabrikas pilnveidošanās turpinājās līdz 1901. gadam.
1898. — 1944. gadā
Staiceles papīrfabriku cēla no 1897. līdz 1898. gadam, celtniecību finansēja Baltijas papīru un papes akciju sabiedrība ar 350 000 rubļu lielu pamatkapitālu. Baltijas papīrfabrikas Staicelē (Baltische Papierfabrik in Staizel) direktors bija Šahlers, vēlāk Johanness Urbans (miris 1923). Sākumā fabrikā darbojās tikai viena mašīna, ar kuru ražoja jumta jēlpapi. 1905. gadā uzstādīja "Fjulnor" firmas mašīnu, sāka ražot dažāda veida papīru. 1912. gadā uzbūvēja jaunu skursteni un 1913. gadā papīrfabrikas vajadzībām izbūvēja dzelzceļa līniju Staicele — Pāle. 1914. gadā uzstādīja otro "Fjulnor" firmas ražoto "Janke" tipa papīrmašīnu. 1935. gadā uzstādīja pergamenta mašīnu. Fabrikā darbojās 1 garsieta papīrmašīna un 1 pašnoņēmēja papīrmašīna, 2 kokslīpēšanas iekārtas.
1935. gadā saražoja 4560 tonnas papīra un kartona, ražošanā bija nodarbināti 225 strādnieki. 1943. gadā ražoja 4242 tonnas produkcijas, ražošanā bija nodarbināti 234 strādnieki.