cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Voltas stabs
Pielietojums
Hamfrijs Deivijs bija viens no pirmajiem, kas veidoja milzīgus Voltas stabus, līdz pat 2000 galvaniskajiem elementiem. Izmantojot šos milzīgos līdzstrāvas avotus elektrolīzei, viņš atdalīja un atklāja šādus elementus: magniju, boru, kalciju, bāriju un stronciju.
Voltas kļūdainie pieņēmumi
Volta uzskatīja, ka Voltas stabs ir mūžīgs un tam nav nepieciešama uzlāde, taču viņš neiedomājās par to, ka elektroenerģija rodas ķīmiskās reakcijas procesā. Viņš pieņēma, ka enerģija rodas no dažādu materiālu kontakta, līdzīgi gadījumiem, kad rodas statiskā enerģija, taču Maikls Faradejs apgāza šo pieņēmumu, pierādot, ka Voltas stabā notiek ķīmiskā reakcija. Svarīgs Voltas staba elements bija sālsūdens, ko var arī saukt par elektrolītu, taču arī tā nozīmi strāvas avota darbībā Volta neizprata.
Voltas stabs mūsdienās
Mūsdienīgu Voltas staba versiju ir iespējams izveidot ar cinka un vara plāksnītēm, kas iemērktas sērskābē. Vielas, kas rodas procesā, ir cinka sulfāts un ūdeņradis. Baterija pārtrauc ražot strāvu, kad cinka plāksnīte ir pilnībā sadalījusies vai sērskābe ir pilnībā izreaģējusi.
Vēl viens plaši zināms veids, kā atdarināt Voltas staba konceptu, ir citrons, kurā iespraustas cinka un vara nagliņas, taču tie nav vienīgie metāli, kas ļauj iegūt niecīgu līdzstrāvu no citrona — tam var izmantot arī citus metālu pārus.
Beišaņs
Beišaņs (zh, Běishān — ‘Ziemeļu kalniene’) ir kalniene Ķīnas ziemeļos. Izvietojusies Gobi tuksneša rietumu galā, administratīvi ietilpst Gaņsu provincē un Siņdzjanas un Iekšējās Mongolijas autonomajos reģionos. Stiepjas aptuveni 700 km garumā starp Lopnūra ieleju rietumos un Žuošui upes ieleju austrumos austrumu—rietumu virzienā paralēli tālāk dienvidos esošajam Altintagam, no kā to atdala Šules upes ieleja. Augstākā virsotne ir Madzunšaņs (2584 m vjl) kalnienes austrumu galā. Sastāv no zemu, noārdītu kristālisko un metamorfo iežu masīviem un kalnu grēdām. Ainavā dominē akmeņainie tuksneši un solončaki. Nokrišņi ap 40—80 mm gadā, novērojamas putekļu vētras.
Olaines novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Olaines novada pašvaldības vadītāji. Olaines novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Olaines pagastu un Olaines pilsētu.
Uzskaitījums
{{legend| #C00C13| Latvijas Sociāldemokrātiskā Strādnieku partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Tabita Bebita
Tabita Bebita (Tabitha Babbitt; dzimusi 1779. gadā, mirusi ap 1853. gadu) bija amerikāniete, šeikeru sektas dalībniece, darbarīku izgatavotāja un izgudrotāja. Viņai tiek piedēvēta ripzāģa izgudrošana. Tiek diskutēts, vai tā bija viņa vai citi šeikeri, kas veica šo izgudrojumu. Viņa bija Hārvardas šeikeru kopienas biedre.
Darbarīku izgatavošana un izgudrošana
Tiek uzskatīts, ka Bebita sapratusi, ka apaļš zāģa asmens būtu efektīvāks un 1813. gadā ir izgudrojusi pirmo kokzāģētavā izmantoto ripzāģi. Ripzāģi darbināja mašīna ar ūdens piedziņu, samazinot kokmateriālu zāģēšanai izmantoto piepūli. Viņa bija vērojusi vīrus, kas izmantoja divroku zāģi un pamanījusi, ka puse no viņu kustībām tiek izlietotas nelietderīgi. Pirmais viņas izgatavotais ripzāģis atrodas Olbani, Ņujorkas štatā. Viņa savu izgudrojumu nepatentēja, lai to varētu izmantot arī citi, bet pēc trim gadiem ASV to patentēja divi francūži, kad viņi par to uzzināja šeikeru laikrakstos.
M. Stīvens Millers apstrīd, ka Bebita būtu pirmā ripzāģa izgudrotāja, pamatojoties uz viņas pievienošanās datumu sektai. Viņš uzsver, ka ripzāģis ir izgudrots Libānas kalna šeikeru ciematā, to jau 1793. gadā paveicis Eimoss Bišops vai Bendžamins Brūss.
Tiek apgalvots, ka viņa izgudrojusi arī zobu protēžu ražošanas procesu un uzlabotu vērpjamā ratiņa konstrukciju.
Viņai kopā ar Eli Vitniju tiek piedēvēta naglu izgatavošanas procesa no stieples izgudrošana. Būdama šeikere, Bebita nekad nepatentēja savus izgudrojumus.
Sajs Jangs
Dentons True "Sajs" Jangs (en; dzimis Gilmorā, Ohaio štatā, ASV; miris  Ņūkomerstaunā, Ohaio štatā, ASV) bija amerikāņu beisbolists, spēlēja pičera pozīcijā.
21 gadu ilgajā profesionāļa karjerā viņš pārstāvēja piecus klubus: Klīvlendas "Spiders", Sentluisas "Perfectos", Bostonas "Americans" / "Red Sox", Klīvlendas "Naps" un Bostonas "Rustlers". 1903. gadā Bostonas "Americans" sastāvā viņš kļuva par pirmās Pasaules sērijas izcīņas uzvarētāju.
1937. gadā viņu uzņēma Nacionālajā beisbola slavas zālē. Gadu pēc S. Janga nāves tika ieviesta Saja Janga balva, ko pasniedz katras sezonas labākajam pičeram.
1999. gadā, 88 gadus pēc viņa pēdējās spēles MLB un 44 gadus pēc nāves, The Sporting News ierindoja Saju Jangu 14. vietā starp 100 izcilākajiem beisbolistiem. Tajā pašā gadā S. Jangs tika iebalsots MLB gadsimta simboliskajā izlasē.
Ngujens Ngok Čion Šons
Ngujens Ngok Čion Šons (vi; dzimis Kjenzanas provincē) ir Vjetnamas starptautiskais lielmeistars šahā (2005).
Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt trīs gadu vecumā. Četrpadsmit gadu vecumā kļuvis par visu laiku jaunāko vjetnamiešu šahistu, kam FIDE piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Sekmīgi pārstāvējis savu valsti dažādos Āzijas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 1999. gadā izcīnījis bronzas medaļu Āzijas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā. Pēc gada uzvarējis šajā kontinenta junioru šaha čempionāta grupā. 2001. gadā kļuvis par Āzijas junioru šaha čempionu U12 vecuma grupā. 2006. gadā uzvarējis Āzijas junioru šaha čempionātā un kļuvis par bronzas laureātu Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupās. 2008. gadā izcīnījis sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Budapeštā (2002, 2003, 2004, 2005, 2007), Bīlē (2010). 2011. gadā Mešhedā izcīnījis bronzas medaļu Āzijas individuālajā šaha čempionātā. 2015. gadā ieņēmis 2. vietu FIDE zonas turnīrā.
Pārstāvējis Vjetnamas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Personīgā dzīve
Precējies ar Vjetnamas šaha lielmeistari Famu Le Thao Ngujenu.
Jirki Jokipaka
Spēlētāja karjera
Spēlējis tādās NHL komandās kā Dalasas "Stars" un Kalgari "Flames". Pārstāvējis KHL komandu HK Soči. Somijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2015. gada Pasaules čempionātā.
Narodņicisms
Bieži nonākot opozīcijā valdošajai monarhijai, narodņiki savus mērķus centās īstenot dažādos veidos, tai skaitā izvēršot t.s. "iešanu tautā" (хождение в народ) t.i. cenšoties izglītot zemnieku masas un propagandēt to vidū savus uzskatus. Narodņikus vajāja un viņi nespēja īstenot savas idejas, tomēr spēcīgi ietekmēja nākamo Krievijas sabiedrisko kustību, sevišķi eseru, uzskatus.
1879. gadā narodņiku kustības dalībnieki izveidoja teroristisku organizāciju "Narodnaja voļa", kuras locekļi 1881. gadā nogalināja Krievijas impērijas ķeizaru Aleksandru II.
476. gads
476. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās ceturtdienā. Daudzi vēsturnieki uzskata, ka ar šo gadu beidzās senie laiki un sākās viduslaiki.
Sautiņi (Tukuma novads)
Sautiņi ir apdzīvotā vieta Tukuma novada Jaunsātu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 6,6 km no pagasta centra Abavniekiem, 22,9 km no novada centra Tukuma un 88,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1462 (Zemīte–Jaunsāti).
Tenis Melngailis
Tenis Vitauts Melngailis (, Taškenta —, Rīga) bija Latvijas šahists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1912. gadā Taškentā Emila Melngaiļa ģimenē. Šahu spēlēt Tenim iemācīja tēvs, kas pats bija spēcīgs šahists. Jau 1936. gadā Tenis Melngailis Latvijas izlases sastāvā piedalījās neoficiālajā šaha olimpiādē Minhenē pie 1. rezerves galdiņa (+4, =1, -5). 1938. gadā viņš izcīna vietu Ķemeru - Rīgas 2. starptautiskajā šaha turnīrā, kur spēcīgā konkurencē dalīja 11.-12. vietu. 1939. gadā otru reizi spēlēja Latvijas izlases sastāvā Pasaules šaha olimpiādē Buenosairesā pie 1. rezerves galdiņa (+4, =3, -1). 1940. gada valsts izlases kandidātu turnīrā Rīgā ieņēma 7. vietu. Otrā Pasaules kara gados no 1943. līdz 1944. gadam vadīja Latvijas šaha savienību. Pēckara gados turpināja aktīvi piedalīties dažādās sacensībās. 1946. gadā viņš izcīna uzvaru I kategorijas turnīrā Rīgā un kļūst par PSRS sporta meistarkandidātu. Tajā pašā gadā tiek dalīta 3.-5. vieta Friča Apšenieka memoriālā. 1947. gadā dalīja 3.-4. vietu Hermaņa Matisona memoriālā. Vadījis šaha nodaļa žurnālā "Bērnība". Tomēr vēlāk Latvijas mēroga sacensībās rezultāti bija viduvēji, un 1950. gados Melngailis pamazām pārtrauca savas šahista gaitas.
Kolins Fērts
Kolins Fērts (en; dzimis ) ir britu aktieris.
2010. gadā K. Fērts tika pirmoreiz nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par lomu filmā "Vientuļais vīrs" (2009), par šo lomu viņš saņēma BAFTA kino balvu. 2011. gadā viņš saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris par lomu filmā "Karaļa runa" (2010), par šo lomu viņš ir saņēmis arī BAFTA kino balvu, Zelta globusa balvu un Ekrāna aktieru ģildes balvu. 2011. gadā Fērts ieguva zvaigzni Holivudas slavas alejā.
Plovdivas amfiteātris
Plovdivas amfiteātris (TEATRUM TRIMONTENSE; bg) ir viens no vislabāk saglabātajiem Senās Romas antīkajiem teātriem pasaulē. Amfiteātris atrodas Bulgārijas pilsētā Plovdivā (romiešu laika — Filippolisa (Philippopolis)). Teātris uzbūvēts Romas impērijas valdnieka Trajāna (valdīja no 98. līdz 117.gadam) laikā. Celtne var uzņemt no 5000 līdz 7000 skatītāju un vēl joprojām tiek aktīvi izmantota.
Apraksts
Līdzīgi kā citās šī perioda celtnēs, goda skatītāju sēdvietas tika apzīmētas ar vārdu. Tika norādītas pilsētas padomes locekļu, maģistrātu, imperatora draugu un citu svarīgu personu vietas. Daži uzraksti norāda, ka celtne tikusi izmantota Trāķijas provinces kopsapulcēm. Skatītāju sektoros tika iegravēti pilsētas kvartālu nosaukumi, lai sanāksmes dalībnieki zinātu kur sēdēt.
Teātris tika izpostīts 5. gadsimtā Huņņu Atilas vadīto uzbrukumu laikā.
Kultūra
Vasaras mēnešos teātrī notiek izrādes un muzikāli uzvedumi. 2009. gadā Plovdivas amfiteātrī notika 21. Starptautiskās Informātikas olimpiādes balvu pasniegšanas ceremonija.
Teātrī atklātie uzraksti
<Gallery> Inscription1-from-Plovdiv-Antique-Theater.jpg|Stellas ar uzrakstiem Bizantiešu grieķu valodā.
Inscription2-from-Plovdiv-Antique-Theater.jpg Inscription3-from-Plovdiv-Antique-Theater.jpg Inscription4-from-Plovdiv-Antique-Theater.jpg
Ārējās saites
- Roman Art, Ancient Sculptures Collection Philippopolis and the Ancient Theatre]
Mauers
Mauers (no vācu Mauer — 'siena') var būt:
Erieļi
Erieļi ir ciems Sīļukalna pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 213 km attālumā no Rīgas.
Leonards Latkovskis (vēsturnieks)
Leonards Latkovskis jaunākais (dzimis 1943. gada 9. jūnijā Kārsavā; miris 2015. gada 13. jūnijā Luisvilā, ASV) bija ASV latviešu vēsturnieks un cilvēktiesību aizstāvis, skolotāja un latgaliešu valodnieka Leonarda Latkovska (1905—1991) dēls.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tad 1950. gadā uz ASV, kur viņa tēvs kļuva par Belarmines koledžas (Bellarmine College) profesoru Luisvilā. 1961. gadā beidza Luisvilas Sv. Ksavjēra vidusskolu (St. Xavier High School), studēja vēsturi Belarmines koledžā, kuru beidza 1964. gadā. Turpināja vēstures studijas Vašingtonas Džordžtaunas Universitātē, iegūstot maģistra (Master of Arts, 1967) un filozofijas doktora (PhD, 1973) Krievijas un Austrumeiropas vēsturē. Kopš 1969. gada bija vēstures un starptautisko pētījumu profesors Hūda koledžā (Hood College) Mērilendas štatā. Vairākkārt devās uz PSRS, kur intervēja katoļu priesterus par reliģiskajām vajāšanām. Līdztekus bija arī tenisa treneris. Bija precējies ar Patrīciju Hannigenu (Patricia Hannigan Latkovski), viņu laulībā piedzima četri bērni.
Pēc Latvijas Republikas neatkarības atgūšanas viņš nodibināja Latgales Pētniecības Centru Rēzeknē un Latgales Renesanses Fondu.
Dalmāciešu valoda
Dalmāciešu valoda (veklisúṅ, vetrún diskaurs) ir mirusi romāņu valoda, kura savulaik bija izplatīta Dalmācijā, mūsdienu Horvātijas teritorijā, Adrijas jūras piekrastē no Krkas salas ziemeļos līdz Kotorai dienvidos. Itāļu un horvātu valodas ietekmē dalmāciešu valodas izplatības areāls pakāpeniski saruka. Pēdējos valodas pastāvēšanas gadsimtos (15.—19. gadsimts) tā bija izolēta un kļuvusi arī stipri atšķirīga tās dialektos. Valodai izšķīra trīs galvenos dialektus — ziemeļu (velotiešu valodu), vidus un dienvidu dalmāciešu valodu (raguziešu valodu). Krkas salā dalmāciešu valodas izmiršana tiek datēta ar, kad nomira pēdējais tās pratējs Tuone Udaina.
Dalmāciešu valoda bija valsts valoda no 1472. gada līdz aptuveni 1500. gadam pastāvējušajā Raguzas Republikā.
Laidņa atklātne
Tā pieder pie atklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu C23—C24.
Stratēģiskā ideja
Baltie cenšas uzspridzināt punktu e5 ar gājiena f2-f4 palīdzību. Melniem, kā likums, grūtības nerodas. Bieži vien spēle pāriet Vīnes atklātnes vai Itāļu atklātnes variantos.
Vasas pārveidne
Vasas pārveidne jeb metamorfoze ir auga orgāns, kas veidojies tiem pielāgojoties dzīvei dažādos vides apstākļos. Būtībā vasas pārveidnes ir arī sukulentu stumbri, kādi ir daudziem kaktusiem. Šādos stumbros uzkrājas ūdens un tie veic fotosintēzi. Arī zieds ir vasas pārveidne ar sarukušu ziedgultni. Dažkārt stumbrs var kalpot arī par rezerves barības vielu krātuvi, piemēram, kolrābjiem.
Iedalījums
Izšķir vasas pazemes jeb sakņu pārveidnes un virszemes pārveidnes.
Pazemes pārveidnes
Vasas pazemes pārveidnes ir saknenis, bumbulis, sīpols un bumbuļsīpols. Šīs pārveidnes ir saistītas ar rezerves barības vielu uzkrāšanos un veģetatīvo vairošanos.
Saknenis
Saknenis no saknes atšķiras ar horizontālo novietojumu augsnē. Tas ir posmots, mezglu vietās attīstās reducētās lapas jeb zvīņas. Saknenis garumā aug ar galotnes pumpuru, bet no sānpumpuriem attīstās virszemes vasas, bet mezglu tuvumā veidojas piesaknes. Raksturīgas tādiem augiem kā maijpuķītei un vārpatai.
Bumbulis
Bumbulis ir barības vielu uzkrājējorgāns, kura pamataudos uzkrājas augsnē esošā ciete. Bumbuļiem raksturīga ieapaļa, uzbiezināta forma. Daļai vaskulāro augu bumbulis ir pārziemošanas fāze, kad virszemes daļas ziemas periodā aiziet bojā, bet augs pārziemo bumbuļa veidā. Līdzīgi, kā vasai, arī lielai daļai bumbuļu ir zvīņlapas ar pumpuriem jeb “acīm” un apikālais jeb galotnes augšanas konuss, jo būtībā tas ir modificēts stumbrs, no kura var attīstīties jauns augs. “Acis” var rasties uz bumbuļa jebkurā vietā, bet parasti tās blīvāk izvietotas tajā galā, kurš ir pretējs bumbuļa piestiprinājuma vietai pie mātes auga. Vecais bumbulis, no kura izaudzis jaunais augs, sačokurojas, bet no jaunā auga ar laiku sāk veidoties jauni bumbuļi. Bumbuļi kalpo arī kā sēklas materiāls, kad augs tiek pavairots izmantojot bumbuļus, tipisks piemērs ir kartupeļi.
Sīpols
Sīpolam raksturīgas gan sausas, gan sulīgas zvīņlapas, pumpuri un piesaknes. Sīpols ir reducēta vasa, kur augšanas punktu ietver zvīņlapas. Lai nodrošinātu barības vielas, kas nepieciešamas, augam miera periodā, kā arī augot dzinumiem, tās tiek uzkrātas sīpola zvīnlapās. Sīpoli raksturīgi tādiem augiem kā, tulpēm, narcisēm, hiecintēm, lilijām, ķiplokiem.
Bumbuļsīpols
Bumbuļsīpols ir sīpolam līdzīga vasas pazemes pārveidne, kuras pamatne atgādina bumbuli. Bumbuļsīpols glabā barības vielu rezerves un to sedz sausas, plānas zvīņlapas. Tā galotnē ir vismaz viens pumpurs, kas vēlāk attīstīsies par lapām, vai ziednesi. Bumbuļsīpols ir pārejas forma starp bumbuli un sīpolu. Viena no galvenajām atšķirība starp sīpolu un bumbuļsīpolu ir tā, ka sīpols sastāv no sulīgām zvīņlapām, savukārt bumbuļsīpolu veido cieti pamataudi. Parasti bumbuļsīpoliem ir īsāks dzīves ilgums, to aizvieto jauns bumbuļsīpols, kas veidojas virs vecā, vai arī daudz sīku bumbuļsīpolu izaug ap veco un veido daudz jaunu dzinumu. Tie raksturīgi tādiem augiem kā gladiolām un krokusiem.
Gums
Gums ir bieza, sulīga, paresnināta uzkrājējsakne, kas līdzīga bumbulim, tomēr tai nav zvīņlapu un pumpuru. Gumveida saknes rodas, kad kāda daļa no saknes uzbriest, jo tiek uzkrātas barības vielas, vai ūdens. Adventīvie pumpuri veidojas vienā vai otrā guma galā, no kurienes aug saknes un dzinumi. Gumi ir dālijām, kuras arī tiek veģetatīvi pavairotas, gumus sadalot, kā arī saldajam kartupeļiem un dienziedēm.
Gumiņi
Gumiņi raksturīgi visiem tauriņziežiem, tajos atrodas gumiņbaktērijas (Rhizobium), kuras piesaista augam nepieciešamo slāpekli — tā ir daļa no simbiotiska kompleksa. Baktērijas saista atmosfēras slāpekli augiem izmantojamā formā, tāpēc augiem nav nepieciešams tik daudz slāpekļa uzņemt no augsnes. Saknes izdala ķīmiskos savienojumus — flavonoīdus, kurus baktērijas uztver un kā atbildes reakciju, raida savus signālus. Sakņu spurgaliņas uztver baktēriju klātbūtni un sāk ap tām apvīties, tādējādi no baktērijām šūnapvalkos ieaug “kolonizācijas” pavedieni un sāk augt gumiņi, ar laiku. veidojot apaļus izaugumus uz auga saknēm.
Virszemes pārveidnes
Vasas virszemes pārveidnes ir filoklādiji, kladodiji, stīgas, vītes un ērkšķi.
Filoklādiji
Filoklādiji ir pārveidojusies vasa, kas pēc ārējā izskata atgādina vasu un veic tās funkcijas.
Kladodiji
Kladodiji ir paresnināti stumbri, kas aug neierobežoti.
Vītes
Vītes ir raksturīgas tauriņziežu dzimtas augiem, tomēr ir sastopamas arī citu dzimtu augiem. Tās var veidoties no veselas lapas, no saliktas lapas atsevišķām lapiņām, vai arī no lapas dzīslas.
Ērkšķi
Ērkšķi var veidoties no auga lapām un pielapēm. Par to izcelsmi var spriest pēc to novietojuma un auga — ja ērkšķa žāklē atrodas pumpurs vai attīstīta vasa, tad ērkšķis ir veidojies no lapas, bet, ja ērkšķis veidojies no pielapes, tad tā žākle ir īstā lapa. Ērkšķi pilda augu aizsargfunkciju un pasargā tos no apēšanas.
Atsauces
Побег (ботаника)
Halks (filma)
"Halks" (en) ir 2003. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir Ans Lī. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tāda paša nosaukuma tēlu.
Galvenās lomas filmā atveido Ēriks Bana, Dženifere Konelija, Sems Eliots, Džoss Lūkass un Niks Nolte. Filmas pirmizrāde notika.
Filmas galvenais varonis ir Brūss Baners, kurš pēc negadījuma laboratorijā saistībā ar gamma starojumu ir spējīgs pārvērsties zaļā briesmonī Halkā katru reizi, kad viņš ir dusmīgs. Filmā tiek parādīta Halka izcelsme laikā, kad viņu vajā ASV militārie spēki un Brūss Baners nonāk konfliktā ar savu tēvu.
Atka
Atka (en, ale) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga ceturtā lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Sala mazapdzīvota, vienīgā apdzīvotā vieta Atka ar 53 iedzīvotājiem (2020), pārsvarā aleutiem, atrodas salas austrumu krastā.
Eriņbirze
Eriņbirze ir ciems Rožupes pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 187 km attālumā no Rīgas.
Friedrichshof
Friedrichshof var būt šādu apdzīvoto vietu vai bijušo muižu vāciskais nosaukums:
Vladimirs Arnolds
Vladimirs Arnolds (ru; dzimis, miris ) bija krievu matemātiķis. Būdams vairāk pazīstams saistībā ar Kolmogorova-Arnolda-Mosera teorēmu par integrālo sistēmu stabilitāti, viņš arī deva svarīgu ieguldījumu vairākās citās jomās, piemēram, dinamisko sistēmu teorijā, analītiskajā ģeometrijā, diferenciālģeometrijā, diferenciālvienādojumos, mehānikā un citās. Vladimirs arī 19 gadu vecumā izrisināja Hilberta trīspadsmito problēmu.
Surhondarja
Surhondarja (uz) ir 175 kilometrus gara Amudarjas labā krasta pieteka Uzbekistānas dienvidos.
Krokpārka stadions
Krokpārka stadions (en, ga) ir 1884. gadā uzbūvēts stadions Īrijas galvaspilsētas Dublinas ziemeļaustrumos. Stadions galvenokārt paredzēts gēlu sporta veidu sacensībām un ir lielākais Eiropas stadions, kas nav speciāli paredzēts futbola sacensībām. Tajā var ietilpt vairāk nekā 82 000 skatītāju. Stadions nosaukts īru arhibīskapa Tomasa Krouka (Thomas Croke, 1824 – 1902) vārdā.
Surhondarja
Izveidojas, satekot Topolondarjai un Koratogai Hisora grēdā pie Denovas. Tek dienvidu virzienā. Ietek Amudarjā pie Termizas.
Vladimirs Arnolds
Biogrāfija
Vladimirs Arnolds ir dzimis 1937. gada 12. jūnijā Odesā, PSRS. Viņa tēvu sauca Igors Vladimirovičs Arnolds (1900. - 1948.), kurš arī bija matemātiķis. Viņa māte bija Ņina Aleksandrova Arnolda (1909. - 1986.), mākslas vēsturniece. Kad Arnoldam bija 13 gadi, viņa onkulis kurš bija inženieris, iepazīstināja Arnoldu ar kalkulatoru, un kā tas palīdz dažādu fizikālo īpašību izprašanā un tas radīja dzirksteli par matemātiku un Arnolds pašmācības ceļā mācījās no grāmatām, ko viņa tēvs viņam bija atstājis.
Kirils Kapustins
Kirils Kapustins (ru, dzimis ) ir krievu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Kapustins pārstāv KHL komandu Čerepovecas "Severstal".
Vladimirs Arnolds
Biogrāfija
Būdams māceklis pie Andreja Kolmogorova Maskavas Valsts universitātē, 1957. gadā viņš pierādīja ka jebkuru nepārtrauktu vairākargumentu funkciju var uzrakstīt ar galīga skaita divargumenta funkciju kombināciju, tādējādi atrisinot Hilberta trīspadsmito problēmu. Šī tālāk ir pazīstama kā Kolmogorova-Arnolda teorēma.
Krokpārka stadions
Šeit notiek sacensības gēlu futbolā un harlingā (hurling), arī citos sporta veidos. Stadionā tiek rīkoti koncerti.
Kirils Kapustins
Spēlētāja karjera
Iepriekš pārstāvējis Jaroslavļas "Lokomotiv", Toljati "Lada", Habarovskas "Amur" un HK Soči.
Vladimirs Arnolds
Biogrāfija
Pēc Maskavas Valsts universitātes pabeigšanas 1959. gadā, viņš strādāja tur līdz 1986. gadam (līdz 1965. gadam kā pasniedzējs) un pēctam Steklova Matemātikas institūtā.
Krokpārka stadions
1920. gada 21. novembrī, Īrijas neatkarības kara laikā, pie stadiona notika 1920. gada asiņainās svētdienas notikumi, kad britu policijas spēki šaujot nogalināja vairāk nekā 30 neapbruņotus gēlu futbola skatītājus. 2012. gada jūnijā stadionā notika Romas katoļu 50. starptautiskais euharistiskais kongress.
Vladimirs Arnolds
Biogrāfija
1999. gadā viņš cieta negadījumā ar velosipēdu, kuras rezultātā Arnoldam cieta smadzenes. Pēc dažām nedēļām atgriezās saprašana, bet viņam bija amnēzija un pat kādu laiku nespēja atpazīt savu sievu, taču pēc kāda laika atguvās.
Arnolds strādāja Steklova Matemātikas institūtā un Parīzes Daufīna universitātē līdz pat savai nāvei. 2006. gadā tika izziņots, ka viņa darbi ir citēti vairāk par jebkuru citu krievu zinātnieku.
Nāve
Arnolds nomira pankreatīta dēļ, 2010. gada 3. jūnijā, Parīzē, 9 dienas pirms savas 73. dzimšanas dienas.
Viņš tika apglabāts 15. jūnijā, Maskavā.
Telegramā Arnolda ģimenei, kuru nosūtīja Dmitrijs Medvedevs, ir sacīts: Vladimira Arnolda, viena no mūsdienu labākajiem matemātiķiem, nāve ir neatgriežams zaudējums zinātnes pasaulei. Ir grūti pārvērtēt akadēmiķa Arnolda ieguldījumu mūsdienu matemātikā un Krievijas zinātnes prestiža celšanā.
Citu skološanai Vladimiram Arnoldam bija īpaša vieta savā dzīvē un viņš mācīja daudzām jaunākām paaudzēm, no kurām izveidojās talantīgi speciālisti.
Vladimirs Arnolds vienmēr paliks savu kolēģu, draugu un studentu sirdīs, kā arī to citu cilvēku, kas viņu ir pazinuši.
Darbi
Arnolds lielākoties strādāja ar dinamisko sistēmu teoriju, haosa teoriju, topoloģiju, analītsko ģeometriju, diferenciālvienādojumiem, mehāniku un hidrodinamiku.
Dinamiskās sistēmas
Arnolds kopā ar Moseru paplašināja Kolmogorova idejas un izgudroja, to kas mūsdienās ir pazīstams kā Kolmogorova-Arnolda-Mosera teorēma (vai "KAM teorēma"), kas attiecas uz dažu kvazi-periodisko priekšlikumu pastāvēšanu (gandrīz integrējamas Hamiltona sistēmas). "KAM" teorēma parāda to, ka neskatoties uz traucējumiem, sistēmas var atkal kļūt stabilas bezgalīga laika periodā un specificē apstākļus šim procesam.
Šķidro vielu dinamika
1966. gadā Arnolds publicēja "Sur la géométrie différentielle des groupes de Lie de dimension infinie et ses applications à l'hydrodynamique des fluides parfaits", kurā viņš uzrādīja kopīgu ģeometrisko interpretāciju gan Eilera vienādojumam stingru virsmu rotēšanai, gan Eilera vienādojumam par šķidro vielu dinamiku. Šī interpretācija savienoja lietas, kuras agrāk netika sasaistītas un tas ļāva atbildēt uz daudziem jautājumiem saistībā ar šķidruma plūsmām un to turbulencēm.
Kristijans Džuraseks
Kristijans Džuraseks (hr; dzimis 1987. gada 26. jūlijā) ir Horvātijas šosejas riteņbraucējs, 2019. gadā diskvalificēts uz četriem gadiem par dopinga pārkāpumiem. Pārstāvējis Horvātiju divās vasaras olimpiskajās spēlēs (2012 un 2016).
Perutnina Ptuj (2006–2008)
Džuraseks karjeru iesāka 2006. gadā Slovēnijas kontinentālajā komandā Perutnina Ptuj, bet par profesionāli kļuva 2008. gadā, tobrīd lielus panākumus starptautiskās sacensībās negūstot. Komandā viņš pavadīja trīs gadus, iegūstot piecas medaļas Horvātijas šosejas riteņbraukšanas čempionātos.
Loborika (2009–2011)
2009. gada sākumā Džuraseks parakstīja līgumu ar Horvātijas kontinentālo komandu Loborika. 2011. gadā viņš uzvarēja savās pirmajās UCI Eiropas tūres sacensībās — GP Folignano, bet pēc divām dienām guva uzvaru Trofeo Internazionale Bastianelli. Šajos trijos gados viņš ieguva vēl trīs medaļas nacionālajos čempionātos, ieskaitot 2011. gada uzvaru gan individuālajā, gan grupas braucienā.
Adria Mobil (2012)
2012. gadā Džuraseks pārstāvēja  kontinentālo komandu. Ievērojamākais rezultāts bija trešā vieta GP Industria & Artigianato di Larciano, septītā vieta Giro dell'Appennino un trešā vieta Passo della Bocchetta posmā Giro di Padania daudzdienu sacensībās. Viņš piedalījās 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, pēdējā brīdī nomainot Robertu Kišerlovski, kurš guva savainojumu Tour de France 14. posmā. Grupas braucienā viņš ieņēma 68. vietu, 40 sekundes aiz uzvarētāja Aleksandra Vinokurova.
Lampre–Mérida (2013–2019)
2012. gada sezonas beigās Džuraseks pievienojās  komandai, kļūstot par trešo horvātu riteņbraucēju, kas pārstāvējis UCI ProTeam komandu. Viņa pirmās UCI Pasaules tūres sacensības bija Parīze—Nica, kurās viņš finišēja 80. vietā kopvērtējumā. Pirmo uzvaru šajā komandā viņš guva 23. augustā Tre Valli Varesine. Sezonas beigās viņš pārstāvēja Horvātiju Pasaules čempionātā, bet grupas braucienā nefinišēja. 2014. gada Tour of Turkey sacensību kopvērtējumā Džuraseks ieņēma 7. vietu, 45 sekundes aiz uzvarētāja Ādama Jeitsa.
2015. gadā Džuraseks uzvarēja Tour of Turkey kopvērtējumā, gūstot vēsturisku panākumu Horvātijas riteņbraukšanā. Tā paša gada Tour de Suisse viņš uzvarēja otrajā posmā. Džuraseks tika iekļauts komandas sastāvā startam 2015. gada Vuelta a España.
2016. gadā Džuraseks piedalījās savās otrajās olimpiskajās spēlēs. Riodežaneiro notikušajās spēlēs Džuraseks finišēja 18. vietā, vairāk nekā 3 minūtes pēc uzvarētāja Grega Van Avermāta, tas bija augstākais horvātu sasniegums olimpiskajās spēlēs kādā no riteņbraukšanas disciplīnām. Šajā gadā viņš piedalījās Tour de France un Vuelta a España daudzdienu sacensībās.
2017. gada sezonas sākumā Džuraseks uzvarēja Tour of Croatia sacensību posmā, finišā pret kalnu pārspējot Vinčenco Nibali.
2019. gada 14. maijā tika publicēta informācija, ka Džuraseks kopā ar vairākiem citiem riteņbraucējiem sadarbojies ar Operation Aderlass asins pārliešanas skandālā iesaistīto sporta ārstu Marku Šmitu. Komanda atsauca Džuraseku no tālākas dalības 2019. gada Tour of California. 2019. gada novembrī Džuraseks saņēma četru gadu diskvalifikāciju.
Džo Mauers
2001. gada MLB draftā viņu Minesotas "Twins" izraudzījās pirmajā kārtā ar kopējo pirmo kārtas numuru. MLB līgā debitējis. Dž. Mauers tika uzskatīts par vienu no labākajiem uzbrūkošajiem un aizsardzības kečeriem. Viņš trīs gadus pēc kārtas ieguva Zelta cimda balvu (2008–2010), 2009. gadā beisbolists tika atzīts par Amerikāņu līgas vērtīgāko spēlētāju. Piedalījies četrās Visu zvaigžņu spēlēs.
Vidusskolas gados spēlējis amerikāņu futbolu, basketbolu un beisbolu. NFL draftam pieteicās pēc vidusskolas absolvēšanas.
Vox
Vox ir ASV ziņu un viedokļrakstu interneta portāls, kas pieder Vox Media. Portālu 2014. gada aprīlī izveidoja Ezra Kleins, Mets Iglesiass un Melisa Bela, un tas pazīstams ar savu skaidrojošās žurnālistikas koncepciju. Vox uztur arī savu YouTube kanālu.
Saturs
Kā skaidro Vox redaktori, portāls cenšas sniegt informāciju ar citādāku pieskaņu, kas parasti nav atrodama citos ziņu portālos. Lai atkārtoti izmantotu autoru darbus, pirms portāla atkārtotas palaišanas 2014. gadā Vox izveidoja spilgti dzeltenu "kartīšu kopas", kas lasītājam sniedz papildu kontekstu un skaidro rakstā lietotos terminus.
Video
Ziņu portālam Vox ir YouTube kanāls ar tādu pašu nosaukumu, kurā kopš 2014. gada regulāri tiek publicēti informatīvi tematiskie videoklipi. Videoklipos parasti aplūkotas līdzīgas tēmas kā vietnes rakstos, uz kuriem saites pievienotas videoklipu aprakstā. Kanālam ir vairāk nekā 10 miljoni abonentu, un tā video skatīti vairāk nekā 2,6 miljardus reižu. Kanāla saturs ietver gan aktualitātes, noteiktu notikumu hronoloģiju, gan faktus.
2018. gada maijā Vox uzsāka sadarbību ar Netflix, lai veidotu iknedēļas TV raidījumu Explained.
Lasītāji
2014. gada jūlijā Vox ieguva 8,2 miljonus jaunu lasītāju. 2021. gada oktobrī tika lēsts, ka portālu lasa ap 19,7 miljoniem cilvēku. 2017. gada intervijā Nīmans Labs Kleins, komentējot portāla auditoriju, teica, ka dati neliecinot, ka Vox izteikti lasītu kādas politiskās puses pārstāvji.
1957. gada Latvijas čempionāts šahā
1957. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 14. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 11. šaha čempionāts sievietēm.
Turnīra gaita
Latvijas PSR 14. šaha čempionāts vīriešiem notika no 1. līdz 31. martam 1957. gadā Rīgā. Trešo gadu pēc kārtas par čempionu kļuva Aivars Gipslis, kura pārākums bija neapšaubāms. Otro un trešo vietu dalīja pieredzējušais meistars Aleksandrs Koblencs un jaunās paaudzes šahists Andrejs Pētersons.
Latvijas PSR 11. šaha čempionāts sievietēm notika 1957. gadā Rīgā. Čempionātā ārpus konkurences piedalījās starptautiskā meistare Olga Ignatjeva (Maskava). Lai gan viešņa uzvarēja ļoti pārliecinoši, līdz pēdējai kārtai pirmās vietas liktenis nebija izšķirts. Tikai zaudējums savstarpējā spēlē atstāja Mildu Lauberti otrajā vietā. Tomēr šis panākums viņai deva jau desmito pēc kārtas Latvijas PSR čempiones titulu.
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! Punkti !! Vieta
Viļānu pilsētas lauku teritorija
1962. gada 5. jūnijā kolhoza «Vernij putj» teritoriju pievienoja Sakstagala ciemam. 1971. gada 16. martā Viļāniem pievienoja Atspuku ciema selekcijas un izmēģinājumu stacijas «Viļāni» teritoriju.
Uz 1972. gada 1. janvāri Viļānu lauku teritorijā ietilpa tikai Viļānu selekcijas un izmēģinājumu stacija ar centru Tevejāņos.
Lauku teritoriju likvidēja 1975. gada 14. martā, tā teritoriju pievienojot Radopoles ciemam.
Dzelzceļa līnija Tjumeņa—Surguta—Urengoja
Dzelzceļa līnija Tjumeņa—Surguta—Urengoja ir 1520 mm platuma dzelzceļš Krievijas Federācijas Rietumsibīrijas daļā.
Vēsture
Dzelzceļa līnijas būve tika uzsākta 1966. gadā sakarā ar bagātu naftas un dabasgāzes atradņu atklāšanu Tjumeņas apgabala ziemeļu daļā un tā tika pasludināta par komjaunatnes triecienceltni.
Jau 1967. gadā dzelzceļš tika uzbūvēts līdz Irtišas upes kreisajam krastam, bet 1969. gadā līdz Toboļskai. Sakarā ar purvaino Obas palieņu šķērsošanas grūtībām tikai 1975. gadā tika sasniegta Surgutas pilsēta, bet 1976. gadā izbūvēts atzars uz Ņižņevartovsku.
1978. gadā ziemeļu virzienā dzelzceļu uzbūvēja līdz Nojabrskai, 1980. gadā līdz Vecās Urengojas stacijai uz pamestās Transpolārās dzelzceļa līnijas, ko pēc Otrā pasaules kara 1949.—1953. gadā uzbūvēja Gulaga soda nometnē 501-я стройка ieslodzītie. Pa šī dzelzceļa uzbērumu līdz 1981. gadam uzlika sliedes līdz Jaunajai Urengojai un 1980. gadu beigās līdz Pangodas un Nadimas stacijām. Tika uzbūvēts arī dzelzceļa atzars uz Jamburgas gāzes atradnēm pie Obas grīvlīča.
Pēc PSRS sabrukuma sakarā ar slikto sliežu ceļa stāvokli vilcienu kustību līdz Jaunajai Urengojai apturēja. Dzelzceļa remontu veica tikai pēc 1997.—2002. gada Krievijas finanšu krīzes pārvarēšanas, kad sakarā ar pieaugošajām gāzes cenām Jamalas atradnēs palielinājās nepieciešamība pēc darbaspēka.
Ģenerāļa Ludomila Rajska iela (Ščecina)
Ģenerāļa Ludomila Rajska iela ir Ščecinas iela, Centru administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Rajska iela sākas krustojumā ar Atbrīvošanas avēniju un beidzas krustojumā ar Ludvika Zāmenhofa laukumu. Ielas kopējais garums ir 667,5 metri.
Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidots 1864. gadā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tā sākotnējais nosaukums bija Kroņprinča iela (vācu: Kronprinzenstraße). 1945. gadā tā tika pārsaukta par Poļu diasporas ielu (polu: ulica Polonii Zagranicznej), bet 1947. gadā to pārdēvēja par Ģenerāļa Karola Sverčevska ielu (polu: ulica Generała Karola Świerczewskiego). Kopš 1992. gada iela tika pārdēvēta par Ģenerāļa Ludomila Rajska ielu (polu: ulica Generała Ludomiła Rayskiego).
Ielas raksturojums
Rajska iela ir 667,5 metrus gara asfaltēta iela Ščecinas centrā. Tā sākas krustojumā ar Atbrīvošanas avēniju un iet ziemeļaustrumu virzienā. Rajska ielai ir savienojumi ar Mazūrijas ielu, Silēzijas, Maršala Juzefa Pilsudska ielām, Pāvesta Jāņa Pāvila II avēniju (Grunvaldes laukums), Boguslava X, Montekasīno un Jagaiļa ielām (Ludvika Zāmenhofa laukums).
Lukāšs Hrādeckis
Lukāšs Hrādeckis (fi, dzimis Bratislavā) ir slovāku izcelsmes Somijas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Hrādeckis pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Leverkūzenes "Bayer" un Somijas futbola izlasi.
Sasniegumi
Esbjerg fB
Eintracht Frankfurt
Somija
Individuālie sasniegumi
Jevgeņijs Svečņikovs
Jevgeņijs Svečņikovs (ru, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Svečņikovs pārstāv NHL komandu Sanhosē "Sharks".
2015. gada NHL draftā Svečņikovu ar kopējo 19. numuru izvēlējās Detroitas "Red Wings". Uzaudzis Kazaņas "Ak Bars" hokeja sistēmā. 2014. gadā Svečņikovs pievienojās QMJHL komandai Keipbretonas "Screaming Eagles". Vēlāk spēlējis AHL komandā Grandrepidsas "Griffins", ar kuru 2017. gadā viņš izcīnīja Kaldera kausu. Detroitas "Red Wings" sastāvā Svečņikovs debitēja pret Otavas "Senators".
Svečņikovs kā brīvais aģents 2022. gada 4. septembrī piekrita viena gada divvirzienu līguma noteikumiem ar Sanhosē Sharks 750 000 ASV dolāru apmērā.
Krimūnas
Krimūnas ir ciems Dobeles novada Krimūnu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Ālaves krastos pie tagad slēgtā Glūdas—Reņģes dzelzceļa (stacija Krimūnas) 9 km no novada domes Dobelē un 72 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta kā četru pagastu (Auru, Dobeles, Šķibes un Zaļenieku) lauku centrs sākusi veidoties 19. gadsimta beigās pie 1873. gadā atklātās Jelgavas—Mažeiķu dzelzceļa līnijas. Krimūnu stacija (Friedrichshof) līdz 1927. gadam bija Dobelei tuvāk esošā dzelzceļa stacija un satiksmi starp Krimūnām un Dobeli trīs reizes dienā nodrošināja diližanss. Ciems ievērojami izaudzis pēckara gados kā padomju saimniecības «Krimūnas» centrālais ciemats. No 1971. gada — ciema padomes (vēlāk — pagasta) centrs. Dzīvojamā apbūve sastāv no 2—4 stāvu daudzdzīvokļu un 1—2 stāvu vienģimenes ēkām. Dzīvojamās ēkas papildina kolektīvo garāžu un kūtiņu apbūve. Krimūnās atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, tautas nams, bibliotēka, feldšerpunkts, pasts, vairāki veikali un uzņēmumi.
Esmeraldova
Esmeraldova ir ciems Kubulu pagastā, Balvu novadā. Atrodas 212 km attālumā no Rīgas.
Lieliskais septiņnieks (2016. gada filma)
"Lieliskais septiņnieks" (en) ir 2016. gada asa sižeta vesterns, kas veidots kā rīmeiks 1960. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Entuāns Fukvā. Galvenās lomas filmā atveido Denzels Vašingtons, Kriss Prats, Ītans Hoks, Vinsents D'Onofrio, Lī Bjun-huns, Manuels Garsija-Ralfo, Mārtins Sensmeiers, Pīters Sarsgārds un Helija Beneta. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Septiņi bruņoti vīri Mežonīgajos rietumos sanāk kopā, lai palīdzētu nabadzīgam ciemam cīnīties pret mežonīgiem zagļiem.
Amsterdamas metro
Amsterdamas metro (nl) ir jaukta tipa metro un vilciena sabiedriskā transporta sistēma Nīderlandes galvaspilsētā Amsterdamā un tās aglomerācijā, kas ir sākusi darboties 1977. gadā. Amsterdamas metro pieder Amsterdamas pilsētai.
2004. gada Haiti apvērsums
2004. gada Haiti apvērsums (fr) ir notikumi 2004. gada februārī Haiti, kas noveda pie demokrātiski ievēlētā prezidenta Žana Bertrāna Aristīda gāšanas.
Amsterdamas metro
Amsterdamas metro sastāv no četrām līnijām un 2017. gadā tiks pabeigta viena jauna līnija. Līnijās ir izvietotas piecdesmit divas stacijas no kurām trīsdesmit trīs atrodas zem zemes, bet deviņpadsmit virs zemes. Kopējais līniju garums sasniedz 41 km no kurām lielākā daļa jeb 31,4 km atrodas zem zemes. Pēc 2013. gada datiem metro pārvadāja 59,5 miljonus pasažieru gadā un 295 000 pasažieru vienas dienas laikā. Viena brauciena biļete metro izmaksā 2,90 eiro.
2004. gada Haiti apvērsums
Nemieri Haiti sākās februāra sākumā, kad ASV trenēts  grupējums — Kanibālu armija, vēlāk pazīstams kā Nacionālās atbrīvošanas un atjaunošanas fronte, — ieņēma trešo lielāko valsts pilsētu Gonaivesu. 22. februārī tika ieņemta arī otra lielākā pilsēta — Kaphaitjena. Februāra beigās šķita, ka nemiernieki varētu ieņemt arī galvaspilsētu Portoprensu.
29. februārī Aristīds atkāpās no prezidenta amata un ar ASV lidmašīnu tika aizvests uz Centrālāfrikas Republiku. Aristīds to sauc par "nolaupīšanu" un skaidroja, ka ticis piespiests parakstīt atkāpšanos. ASV to noliedz un uzskata, ka Aristīds pats lūdzis pārvešanu uz Centrālāfriku.
Rasad 1
Rasad 1 (fa — "Novērotājs"), bija Irānas Zemes zinātnes pavadonis. Tas orbītā tika palaists un darbojās trīs nedēļas. Tas bija trešais Irānas pavadonis, otrais, kas veiksmīgi palaists ar pašmāju raķeti.
Rasad 1 bija pirmais Irānas Zemes virsmas fotografēšanas pavadonis. Tas spējīgs uzņemt attēlus ar izšķirtspēju 150 m. Elektroenerģiju kosmiskajam aparātam nodrošināja saules baterijas.
aptuveni 04:15 UTC Rasad 1 iegāja Zemes atmosfērā un sadega.
Lielais lēciens uz priekšu
1958. gadā Mao bija gatavs radikāliem soļiem, lai celtu Ķīnas izaugsmes tempus. Lai arī industrializācijas programma ar PSRS atbalstu noritēja veiksmīgi, problēmas sagādāja lauksaimniecība. Papildus iedzīvotāju ēdināšanai, Ķīna paļāvās uz pārtikas eksportu, lai iegūtu līdzekļus PSRS kredītu atmaksai un nepieciešamo preču importam. Neapmierināts ar PSRS stila ekonomikas attīstību, kas viņam šķita pārāk lēna, Mao izlēma kolektivizēt milzīgos Ķīnas darbaspēka resursus ātrai izaugsmei. Kampaņa iezīmēja PSRS un Ķīnas nesaskaņu saasināšanos, kas 1960. gadā noveda pie atklāta ideoloģiskā konflikta un sadarbības izbeigšanas, Ķīnai izvēloties atšķirīgu attīstības ceļu. Jau 1958. gada beigās Lielais lēciens uz priekšu bija izgāzies, nākamajos gados Ķīnas valdībai svārstoties starp radikālo un mēreno attīstības kursu. Pēc haosa un bada, 1962. gadā Ķīna savā attīstībā atradās turpat, kur 1957. gadā. Lai arī Mao autoritāte bija cietusi, Ķīnas komunistiskais režīms uzskatīja, ka pārvarot šo krīzi, tas demonstrējis savu spēju izdzīvot.
Priekšvēsture
Pēc uzvaras Ķīnas pilsoņu karā un Ķīnas Tautas Republikas pasludināšanas 1949. gadā, Mao apzinājās valsts ekonomisko vājumu, kā arī to, ka palīdzību tā var gaidīt tikai no PSRS. Ar Staļinu ķīniešu komunistiem bija vairāk nekā 20 gadus ilgas un konfliktu pilnas attiecības. Mao nevēlējās pakļauties Maskavas kontrolei un uzskatīja, ka pats ir attīstījis unikālu, Āzijai piemērotu marksisma-ļeņinisma formu. Tikmēr Staļins gandrīz līdz pēdējam brīdim uzturēja labas attiecības ar Čana Kaiši valdību. Par spīti abu pušu šaubām, 1950. gada februārī PSRS un Ķīna noslēdza draudzības un sadarbības līgumu, ar kuru PSRS izsniedza 300 miljonus lielu kredītu. Pie vēl ciešākas abu režīmu sadarbības noveda Korejas kara sākums. Lai arī Staļins atbalstīja karu un ķīniešus ar ieročiem, viņš par tiem prasīja samaksu.
Pēc pilsoņu kara beigām Ķīnā sākās strauja ekonomiskā izaugsme, kas bija mazāk saistīta ar komunistu politiku un vairāk ar miera atjaunošanos valstī, ko vairākas desmitgades bija sašķēlis un plosījis karš. Pēc iedzīvotāju pamatvajadzību apmierināšanas pāri palika ievērojams produkcijas daudzums, ko valsts varēja pārdot PSRS, tā iegūstot līdzekļus industrializācijai. Līdz 1967. gadam Padomju Savienība bija apņēmusies Ķīnā uzcelt vismaz 291 rūpnīcu un dažādus militāros objektus. Draudus radīja nepārtraukti augošais iedzīvotāju skaits, kuru vajadzību apmierināšanai bija jānodrošina vēl straujāka ekonomikas izaugsme, vai jāsāk ierobežot dzimstību. 80% iedzīvotāju bija zemnieki, un aramzemes platība uz vienu iedzīvotāju bija tikai 0,35 akri, salīdzinot ar 1,9 akriem ASV. Lai arī Ķīna ir liela, plaša tās teritorijas daļa nav piemērota lauksaimniecībai augsnes un klimata problēmu dēļ. Ražu celšana esošajās zemēs prasīja lielus ieguldījumus mehanizācijā un mēslojumā. No 1952. līdz 1957. gadam Ķīnas ekonomika auga par vidēji 6% gadā, taču iedzīvotāju patēriņa apjoms pieauga tikai par 1,9% gadā, joprojām atpaliekot no 1933. gada līmeņa.
Dažādu iemeslu dēļ 1. piecgades (1953—1957) plānu publicēja tikai 1955. gada jūlijā. Šis dokuments paredzēja, ka industrializācijai, kas sekos PSRS modelim, vajadzēs vismaz 15 gadus un ekonomiskās lielvaras stāvokli Ķīnai izdosies sasniegt pēc 40-50 gadiem. Līdz 1957. gadam 1/3 zemnieku bija jābūt organizētiem kooperatīvos, bet līdz 1967. gadam bija jāizveido kolektivizēta un mehanizēta lauksaimniecība.
Pirmā fāze (1955—1957)
Neapmierināts ar plāna mērenajiem mērķiem un padomju nelielajām iespējām palīdzēt, jau 1955. gada 31. jūlijā Mao sāka uzstāties ar runām, kas turpinājās līdz 1956. gada sākumam. Viņš kritizēja plānu un atbalstīja ātru, ideoloģiska entuziasma pilnu ekonomikas attīstību, kurā motivētas masas aizstātu tehnoloģiju trūkumu. Lauksaimniecības socializāciju un kolektivizāciju viņš ierosināja veikt viena gada laikā paredzēto 15 gadu vietā. Ņemot vērā Ķīnas lauksaimniecības problēmas, ko radīja milzīgais iedzīvotāju skaits, nelielais lauksaimniecībai piemērotās zemes daudzums, arhaiskās darba metodes, Mao paziņoja, ka zemnieku organizēšana komūnās un roku darbs ātri sasniegs tos pašus rezultātus, ko citās valstīs dod traktori, kombaini un cita tehnika, kuras Ķīnai nebija. Paralēli zemnieku kolektivizācijai viņš aicināja sākt kampaņu straujai industriju attīstībai un publiskoja savu 12 gadu plānu, kurā paredzēja līdz 1967. gadam dubultot lauksaimniecības ražas, kā arī tehnoloģiski panākt Rietumu industriālās valstis. Jāņem vērā, ka arī PSRS, kurā pie varas nostiprinājās Ņikita Hruščovs, šajā laikā sākās lauksaimniecības kampaņas ar nereāliem mērķiem. Taču, kamēr Hruščovs, balstoties neveiksmīgajā padomju pieredzē, noraidīja komūnas, Mao uzskatīja, ka tieši tās palīdzēs Ķīnas īpašajos apstākļos sasniegt sociālismu.
1955. gada beigās laukos sākās plaša apūdeņošanas kanālu rakšana, un 1956. gada sākumā sākās lielu zemnieku komūnu dibināšanas vilnis. Jau septembra 8. partijas kongresā "labējā konservatīvisma" kritikai pievienojās "kreisā avantūrisma" kritika. Kongress kritizēja "tendenci visu visur darīt uzreiz, neņemot vērā reālos apstākļus". Pretēji Mao cerībām, lauksaimniecības izaugsme bija minimāla, un gada beigās viņa kampaņu piebremzēja. Ekonomiku stabilizēja mērenu politiķu grupa premjerministra Džou Eņlaja vadībā, kas valsts attīstībā vēlējās sekot PSRS modelim, nevis ideoloģiskām kampaņām. Šī grupa izstrādāja 2. piecgades plānu (1958—62) Džou aizstāvēja mērenāku izaugsmi, vieglās rūpniecības attīstību, kas uzlabotu iedzīvotāju dzīves līmeni, kā arī privāto piemājas zemkopību un produktu tirdzniecību. Komūnu lielumu ieteica samazināt līdz 100 mājsaimniecībām.
Šajā laikā saasinājās Mao attiecības ar Hruščovu, kurš necieta ķīniešu vēlmes uz līdzvērtīgu ietekmi komunistiskajā kustībā, Polijas un Ungārijas nacionālo komunistu atbalstu, kā arī ķīniešu vēlmi veidot savu, no padomju bloka neatkarīgu ekonomiku. 1957. gadā Hruščovs pirmo reizi piedraudēja atsaukt padomju tehniskos ekspertus no Ķīnas. Ņemot vērā Staļina kritiku un Ungārijas revolūciju, Mao 1957. gada februārī aizsāka "simts ziedu" kampaņu, aicinot intelektuāļus kritizēt partijas kļūdas. Jau pēc dažām nedēļām, redzot, kā tiek kritizēts viss komunistiskais režīms, kampaņu pārtrauca, bet kritiķus nosauca par "labējiem".
Lielais lēciens uz priekšu (1957—1958)
1957. gada 2. decembrī Mao tuvākais atbalstītājs, viņa vietnieks partijā Lju Šaoči, uzstājās ar runu, kurā, ņemot vērā, ka PSRS ražošanas apjomos 15 gados apsteigs ASV, Ķīnai 15 gados būtu jāapsteidz Lielbritānija tērauda un citu smagās rūpniecības produktu ražošanā. Visur parādījās lozungs "Apsteigt Lielbritāniju 15 gados!".
1958. gada sākumā partija apstiprināja trīs galvenos konceptus: Ķīnas individuālo ceļu uz sociālismu, Lielo lēcienu uz priekšu un zemnieku komūnu veidošanu. Šajā laikā Mao tuvākais atbalstītājs bija viņa vietnieks partijā Lju Šaoči, kurš paziņoja, ka pareizā politiskā līnija, masu entuziasms un sociālistiskā apziņa novedīs pie lielākas graudu, ogļu un tērauda ražošanas. Sekošana Mao ideoloģijai un masu entuziasms aizstāja profesionālu racionālo pieredzi. Partijas aktīvisti uzņēmumos aizstāja tehniskos darbiniekus, kurus kritizēja kā "negatīvi noskaņoto kliķi".
Presē sāka parādīties aizvien optimistiskāki mērķi. Iegūtās ražas apjoms 1958. gadā varētu pieaugt par 20%, industrijas pieaugums varētu sasniegt 33%. Uzņēmumi un provinces apņēmās apsteigt Lielbritāniju 5 vai 10 gados. Iespējams, sekojot 1957. gadā Hruščova radītajiem teritoriālajiem sovnarhoziem, 1958. gada aprīlī Ķīna pieņēma lēmumu par uzņēmumu decentralizāciju, gandrīz 80% ministriju pakļautībā esošo uzņēmumu nododot provinču padotībā.
1958. gada maijā, partijas 8. kongresa otrajā sesijā Lju Šaoci uzstājās ar referātu, kurā kritizēja ekonomikas attīstību pēdējo gadu laikā. Sociālistiskās ražošanas pieaugumam 1956. gadā sekojusi atkāpšanās 1957. gada pirmajā pusē, kam rudenī sekoja jauns pieaugums. Daži partijas biedri traucējot attīstībai izvērsties par Lielo lēcienu uz priekšu. Lju izvirzīja vairāku punktu programmu:
Sesijā arī apstiprināja 12 gadu lauksaimniecības programmas labotos mērķus, kuru tagad paredzēja īstenot īsākā termiņā. Sekojot partijas aicinājumiem, provincēs izveidoja tūkstošiem nelielu ražošanas uzņēmumu.