cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reimatoīdais artrīts
Kritēriji
2010. gadā American College of Rheumatology un European League Against Rheumatism izveidoja reimatoīda artrīta klasifikācijas kritērijus, kas piemēroti arī agrīna reimatoīdā artrīta diagnosticēšanai.
Cēloņi
Reimatoīdā artrīta cēloņi nav skaidri, bet jādomā, ka ir iesaistīti vairāki faktori. Ģenētiskiem, vides, hormonāliem, imunoloģiskiem faktoriem un infekcijām ir nozīmīga loma slimības attīstībā. Smēķētājiem reimatoīdo artrītu novēro ~2 reizes biežāk nekā nesmēķētājiem.
Klīniskās izpausmes
Visbiežākā reimatoīdā artrīta izpausme ir sinoviālo locītavu iekaisums. Iekaisums locītavās parasti ir simetrisks. Plaukstas pamatnes locītavu, delnas un pirkstu locītavu, pirkstu kauliņu starplocītavu artrīts ir visbiežākā slimības izpausme, tomēr var tikt bojāta jebkura cita locītava. Artrīta rezultātā parādās sāpes, stīvums, pietūkums locītavās, rodas kustību ierobežojumi. Sāpes un stīvums locītavās ir izteiktāki no rīta un pēc ilgstoša miera, bet mazinās pēc izvingrināšanas. Slimībai progresējot rodas cīpslu bojājums, locītavu virsmu destrukcija, kas rada locītavu deformācijas un kustību ierobežojumus. Locītavu sprauga var pilnībā izzust un rasties ankiloze.
Pacientiem ar reimatoīdo artrītu novēro straujāku osteoporozes attīstību, kas saistīta ar hronisku sistēmisku iekaisumu, imobilizāciju, pielietoto ārstēšanu.
Slimniekiem bieži ir sūdzības par drudzi, nespēku, ēstgribas trūkumu, svara zudumu, sāpēm muskuļos. Ja slimības rezultātā tiek bojāti balsenes skrimšļi, rodas balss piesmakums. Ļoti bieži reimatoīdā artrīta slimniekiem iekaisuma radītā plaukstas pamatnes pietūkuma rezultātā attīstas karpālā kanāla sindroms. Slimības vēlīnās stadijās var tikt bojāta atlanta un ass skriemeļa locītava, kas var radīt šīs locītavas subluksāciju. Subluksācijas rezultātā var tikt nospiestas muguras smadzenes un var rasties visu četru locekļu parēze vai paralīze.
Salas ezers (Madona)
Salas ezers (arī Salu ezers, Baznīcezers, Deķēnu ezers) atrodas Vidzemē, Madonas pilsētas austrumos. Ezera nosaukums nav saistīts ar salām vispārējā nozīmē, jo ezerā nav nevienas salas, bet gan tas saistāms ar ziemeļos esošajām "Salu" mājām. Otrs ezera nosaukums (Baznīcezers) saistāms ar divām ezera tuvumā esošajām baznīcām.
Ezermītne
Salas ezerā arheoloģiskajos pētījumos atklāta aptuveni 9. gadsimta ezermītne, kuras paliekas šobrīd atrodas zem ūdens. Tās arheoloģisko izpēti 1959. gadā veica Jānis Apals.
Augi
Ezerā aug kalmes, niedres, kosas, grīšļi, ežgalvītes, pameldri, puplakši, platlapu vilkvālītes, bultenes, velnarutki, peldošās glīvenes, ūdensgundegas, mazlēpes, ūdensziedi, lēpes (maz), daudzlapes, glīvenes (spožās, skaujošās, krokainās), elodejas, raglapes, elši (reti).
Ūdensdzīvnieki
Ezerā sastopami asari, ruduļi, līņi, ķīši, raudas un līdakas. Ezerā ir konstatēti arī vēži.
Ārējās saites
www.ezeri.lv
Pascal
Pascal ir augsta līmeņa programmēšanas valoda. Viena no visvairāk pazīstamajām programmēšanas valodām. To ļoti bieži pielieto programmējot, un tā ir bāze, pamats daudzām citām programmēšanas valodām. Valodu izdomāja Niklauss Virts 1968.—1969. gadā.
Pascal tika izveidota kā valoda, ar kuru varētu mācīties programmēt (kaut gan, pēc Virta vārdiem, valodu nevar uzskatīt tikai kā mācību valodu, jo valoda, uz kuras nav iespējams uzrakstīt nevienu derīgu programmu, nevar tikt izmantota, lai mācītos programmēt). Valodas nosaukums ir dots slavena franču matemātiķa, fiziķa, literatora un filozofa Blēza Paskāla vārdā.
Turbo Pascal ir vairāk kā 60 rezervētu vārdu, kuri lietojami tikai tiem paredzētajā nolūkā. Tie ir: absolute, begin, constructor, do, external, function, in, label, not, packed, public, shl, to, uses, with, and, break, continue, downto, far, goto, inline, mod, object, private, record, shr, type, var, xor, array, case, destructor, else, file, if, interface, near, of, procedure, repeat, string, unit, virtual, assembler, const, div, end, for, implementation, interrupt, nil, or, program, set, then, until, while.
Pascal valodas sastāvdaļas
Programmēšanas valodu veido 3 pamatsastāvdaļas:
Programmām ir noteikts pieraksts. Vispārīgā gadījumā programma Pascal sastāv no divām lielām daļām - definīciju daļas jeb apraksta daļas un programmas galvenā bloka jeb operatoru daļas, un to pieraksta šādi:
Programmas nosaukumu veido no latīņu alfabēta burtiem un cipariem, bet pirmajam simbolam noteikti jābūt burtam. Piemēram, TestuRezultats, s25a, programma1 utt.
Aprakstu daļā datoram tiek sniegta informācija par programmā izmantotajām iezīmēm, konstantēm, mainīgajiem un mainīgo tipiem, kā arī par programmas funkcijām un procedūrām (TYPE, VAR, CONST, LABEL utt.).
Sintakse un valodas konstrukcijas
Pascal būtībā ir procedūru valoda, kura ietver sevī daudzas struktūras un konstrukcijas ar rezervētiem vārdiem, piemēram, if, then, else, while, for, u.c. Tomēr Pascal satur arī daudz iespēju informācijas un abstrakciju strukturēšanai, kuru nav Algol-60 programmēšanas valodā, piemēram, tipu, ierakstu, rādītāju, sarakstu un mainīgo.
Hello world
Jebkura programma Pascal valodā sākas no rezervēta vārda Program, aiz kura seko programmas nosaukums. Aiz nosaukuma liek semikolu. Pascal valodā bloks tiek norobežots ar vārdiem  un. Operatorus atdala ar semikolu, bet programmas beigās ir punkts. Pascal ir jutīgs uz simbolu reģistru.
Tādā veidā, pati vienkāršākā programma Pascal valodā varētu izskatīties šādi:
Programma neizpilda nekādas darbības un satur tikai tukšu operatoru bloku.
Programmas piemērs, kura izvada uz ekrāna teksta rindu «Hello, World!»:
Moduļi
Programmas apjoms bez moduļiem nedrīkst pārsniegt 64 kb. Katrs modulis arī var būt 64 kb liels. Programmēšanas valoda Turbo Pascal ļauj izmantot 10 iepriekš izveidotus moduļus. Katras programmas vajadzībām var veidot arī savus moduļus.
Lai izmantotu kādu moduli, nepieciešams to izziņot moduļu aprakstā sadaļā Uses.
Moduļa struktūra
Moduļa struktūra ir analoģiska programmas struktūrai, tomēr ir dažas lielas atšķirības. Piemēram, apskatīsim moduli:
Izmantošana
Lai izmantotu moduli, galvenajai programmai vai citam modulim jāimportē dotais modulis, t.i., jāsatur norāde uz šo moduli. Šo norādi pieraksta aiz atslēgas vārda USES, pēc kura ar komatiem atdalīti moduļu nosaukumi, kurus programma izmanto. Moduļu sarakstam jāatrodas programmas koda sākumā, tieši pēc programmas nosaukuma vai arī pēc atslēgas vārda INTERFACE, ja šos moduļus izmanto vēl cits modulis.
System
Modulis System nodrošina zema līmeņa iebūvēto programmu izpildi, piemēram, datu ievadi un izvadi, rindu apstrādāšanu, operācijas ar peldošo komatu, dinamiskās atmiņas pārvaldi.
Visi moduļi un programmas pēc noklusējuma vienmēr izmanto moduli System, tādēļ programmas tekstā var uz to neatsaukties un to nedefinēt atsevišķi.
CRT
Šis modulis ir paredzēts efektīva darba ar ekrānu un tastatūru organizēšanai. Modulis CRT satur ekrāna režīmu, paplašinātu tastatūras kodu lasīšanas, krāsu, logu un skaņas izmantošanas pārvaldes apakšprogrammas. Tas nodrošina tādu programmu rakstīšanu, kurās paredzēta konkrēta izvade uz ekrāna, kā arī skaņa.
Printer
Modulis PRINTER nodrošina to, ka standarta izvade tiek nosūtīta uz printeri, izmantojot operatorus write un writeln.
Overlay
Modulis OVERLAY satur procedūras, funkcijas un mainīgos, kurus izmanto pārklājumu pārvaldes programma. Šo moduli izmanto programmās, kurām ir pieprasīts vairāk atmiņas, nekā tās ir reāli datorā. Tādēļ programmas darba laikā atmiņā būs atrodama tikai tās daļa. Modulis kompilē programmu pa daļām, katru no tam ierakstot atsevišķā izpildāmajā failā.
Strings
Modulis STRINGS nodrošina iespēju programmā izmantot speciālas simbolu virknes, kas beidzas ar ASCII kodu 0 (null-terminated strings). Tas kopā ar paplašinātu sintaksi noder, lai rakstītu ar Windows lietotnēm saderīgas programmas.
Baltkrievijas PSR ģerbonis
Baltkrievijas PSR ģerboni par Baltkrievijas PSR simbolu republikas valdība atzina 1926. gadā. Baltkrievijas ģerbonī, kas tika apstiprināts 1927. gadā, sauklis "Visu zemju proletārieši, savienojieties!" bija rakstīts četrās valodās — krievu, baltkrievu, poļu un ebreju (idišā). 1950. gados tam tika veiktas nelielas izmaiņas un ģerbonis ieguva veidolu, kādā tas pastāvēja līdz Padomju Savienības sabrukumam.
Pascal
Datu tipi
Pascal valoda izmantotie datu tipi tiek iedalīti 3 grupās: skalārie, strukturētie un pārsūtāmie.
Baltkrievijas PSR ģerbonis
Ģerboņa centrā attēlota zemeslode un uzlecoša saule aiz tās. Virs tās atrodas sakrustots sirpis un āmurs ar sarkano zvaigzni virs tiem. Ģerbonis ietver kviešu vārpas, kas ar sarkanu lenti savītas kopā ar ziediem; kreisā pusē ar āboliņiem, bet labajā pusē - linem.
Pascal
Skalāro datu tips
Skalārie dati ir:
Veselo skaitļu tips - Turbo Pascal ir 5 veselo skaitļu tipi. Veselo skaitļu vērtības ir veselie skaitļi, kas var atrasties dažādos veselo skaitļu intervālos atkarībā no veselo mainīgo tipa nosaukuma. Veselo mainīgo vērtības atrodas konkrētā skaitļu intervālā. Arī pēc operāciju izpildīšanas rezultātam jāatrodas mainīgā dotā tipa vērtību intervālā. Ja rezultāta skaitliskā vērtība būs ārpus norādītā tipa intervāla robežām, rezultāts vienmēr būs nepareizs.
Baltkrievijas PSR ģerbonis
Pēc Baltkrievijas neatkarības atgūšanas par valsts ģerboni tika izvēlēts tradicionālais jātnieks baltajā zirgā, taču pēc Aleksandra Lukašenko ierosināta referenduma par valsts simbolu tika atzīts pārveidots Baltkrievijas PSR ģerbonis, kur padomju sirpi un āmuru aizstāja Baltkrievijas kontūra, karogu aptver lentes Baltkrievijas karoga krāsās un uzraksta "BCCP" vietā ievietots uzraksts "Baltkrievijas Republika".
Pascal
Skalāro datu tips
Reālo skaitļu tipi - Turbo Pascal ir 5 reālo skaitļu datu tipi. Šo tipu skaitļiem atbilst reālā skaitļa jēdziens matemātikā. Reālos mainīgos izmanto aprēķinos un skaitliskas izteiksmes apstrādē. Reālo mainīgo vērtību pierakstā kā decimālciparu atdalītāju no veselā skaitļa izmanto punktu, nevis komatu.
Loģiskā tipa lielumiem var būt tikai divas vērtības: True (patiess) vai False (aplams).
Simbolu tips. Šī tipa vērtības ir galīga skaita sakārtotas simbolu tabulas elementi. Simbolu tipa (char) lielums var būt jebkurš simbols, kas atrodas datora simbolu kodu tabulā. Visi simboli sakārtoti augošā secībā pēc to kodiem, kas mainās no 0 līdz 255, piemēram, chr(65) ir burts A, bet chr(66) ir burts B.
Ja mainīgais apzīmē alfabēta vairāku simbolu virkni (piemēram, vārdu, nosaukumu, teikumu), tad tas tiek definēts ar tekstuālā mainīgā tipu String.
Standarti
Pēc Pascal lietošanas sākuma 1970. gadā tika pacelts jautājums par valodas standartizāciju. Valodas standartu izstrādāja Niklauss Virts un Ketlīna Jensena 1974. gadā. Turpmāk bija pieņemts starptautiskais ISO standarts un amerikāņu ANSI standarts. Šobrīd izdala trīs dažādus standartus: Unextended Pascal (izejošais), Extended Pascal (paplašinātais), Object-Oriented Extensions to Pascal (objektu-orientēts Pascal paplašinājums).
Vienkāršas matemātiskas funkcijas
Turbo Pascal iebūvētās standartfunkcijas ir:
Izmantojot šīs standartfunkcijas programmu tekstā, jāatceras, ka funkcijas arguments vienmēr jāieslēdz iekavās.
Rakstot programmu, kurā tiek izmantoti mainīgie, tie obligāti jādefinē. To dara sadaļā, kas sākas ar rezervēto vārdu VAR, pēc kura tiek pierakstīti visi programmā izmantotie mainīgie. Aiz katra mainīgā jānorāda tā datu tips.
Tā kā valoda Pascal izšķir reālos (Real) un veselos (Integer) skaitļus, tad noderīgi zināt šādas funkcijas.
Reāliem mainīgajiem
Veselo skaitļu mainīgajiem
Nātru raibenis
Nātru raibenis jeb parastais nātru raibenis (Aglais urticae) ir raibeņu dzimtas (Nymphalidae) tauriņu suga. Tas sastopams Eirāzijas mērenajā joslā, sākot ar Eiropu izplatības areāla rietumos un cauri Tuvajiem Austrumiem, Centrālāzijai, Sibīrijai, Ķīnai, Mongolijai austrumu virzienā līdz Korejai un Japānai. Latvijā nātru raibenis ir visbiežāk sastopamais raibeņu dzimtas tauriņš. Nātru raibeņi sastopami praktiski jebkur, pilsētas dārzus un parkus ieskaitot, tomēr tas biežāk novērojams mežmalās, pļavās un citās lauku ainavās. Tos bieži var novērot barojamies ar dažādu ziedu nektāru.
Morfoloģija
Nātru raibenis ir vidēji liels tauriņš, kura spārnu virspuses ir ļoti košas un krāsainas, bet ir apakšpuses kā visiem raibeņiem slēpjoši neuzkrītošas. Tā spārnu plētums ir 45—62 mm. Priekšspārni no virspuses ir oranžsarkani ar samērā platu, dekoratīvu dzeltenmelnu joslu uz priekšējās malas, mijoties melnam un dzeltenam laukumam, bet spārna galā dzeltenā laukuma vietā ir balts. Spārna centrā divi nelieli melni un viens liels dzeltenmelns lāsums. Aizmugurējiem spārniem pamatlaukums divkrāsains: melns ar platu oranžu ārējo malu, uz tā viens dzeltens lāsums. Gar visu četru spārnu ārējām malām nātru raibenim ir melna josla, uz kuras virknējas gaiši zili trīsstūrveida raibumi. Aizmugurējiem spārniem bazālā puse divkrāsaina — tumši brūna, gandrīz melna ar gaišu ārējo malu, priekšējo spārnu apakšpuses ir gaiši brūnas.
Ekoloģija
Kāpuri attīstās un barojas praktiski tikai uz lielās nātres (Urtica dioica) lapām. Kā alternatīvu augu varētu pieminēt parasto apini (Humulus lupulus).
Nikolajs Judeņičs
Nikolajs Judeņičs (ru) (dzimis Maskavā, miris  Nicas apkārtnē Francijā) bija Krievijas impērijas virsnieks, ģenerālis. Krievijas pilsoņu karā karojis baltgvardu armijā, viens no ievērojamākajiem Baltās kustības vadoņiem.
Krievijas impērijas armijā
Dzimis Maskavā. 1881. gadā pabeidza Aleksandrovskas kara skolu. 1887. gadā pabeidza Ģenerālštāba akadēmiju. Piedalījies Krievijas—Japānas karā (1904—1905), kur komandēja pulku. No Pirmā pasaules kara sākuma bija Kaukāza armijas štāba priekšnieks. No 1915. gada janvāra komandēja divīziju., karojot pret Osmaņu impērijas armiju.
Krievijas pilsoņu karš
Pēc Februāra revolūcijas Krievijā (1917) kļuva par Kaukāza frontes komandieri, bet jau maijā viņš tika atcelts no šī amata un atvaļinājās. Atbalstīja Korņilova sacelšanos pret boļševikiem.
1918. gadā pārcēlās uz Somiju, kur 1919. gadā ar Karla Mennerheima piekrišanu uzsāka veidot militārās vienības, lai cīnītos pret boļševikiem. Šai pašā gadā pārcēlās ar saviem spēkiem uz Igauniju. Ļoti aktīvi sadarbojās ar Antanti, jo īpaši ar Lielbritāniju. Aktīvi veica politisko darbību, lai izveidotu varas orgānus atbrīvotajām teritorijām. Vadīja Ziemeļrietumu armiju, kas sākotnēji piedalījās Igaunijas brīvības cīņās, bet pēc tam veica aktīvu karadarbību Krievijas teritorijā, kur veica iebrukumu ar mērķi iegūt Petrogradu. Šīs viņa ieceres neizdevās un Petrogradas pievārtē Judeņiča armija cieta smagu sakāvi, kur svarīga loma boļševiku pusē bija latviešu strēlniekiem.
Emigrācija
1933. gadā mira netālu no Nicas. 1957. gadā pārapbedīts Nicas Krievu kapos.
Vinsents Lekavaljē
Vinsents Lekavaljē (fr; dzimis 1980. gada 21. aprīlī Ile Bizardā, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras ilgāku daļu aizvadījis Nacionālās hokeja līgas komandas Tampabejas "Lightning" sastāvā, bijis tās kapteinis, 2004. gadā kopā ar komandu izcīnījis Stenlija kausu. Kopā 1212 NHL aizvadītajās spēlēs atzīmējies ar 949 rezultativitātes punktiem, 2007. gadā bija visas līgas labākais vārtu guvējs.
Spēlētāja karjera
Savu karjeru Lekavaljē uzsāka 1996. gadā, spēlējot QMJHL līgas klubā Rimoski "Oceanic". Tajā nospēlēja divas sezonas un pēc otrās sezonas 1998. gada NHL draftā Tampabejas "Lightning" izvēlējās viņu ar kopējo pirmo numuru. Kluba rindās viņš spēlēja jau nākamajā sezonā, iemetot 13 vārtus un izdarot 15 rezultatīvas piespēles. 2003.—04. sezonā kopā ar "Lightning" izcīnīja savu vienīgo Stenlija kausa čempiona titulu. 2004.—05. NHL lokauta laikā Lekavaljē spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Kazaņas "Ak Bars".
2006.—07. gada sezonas izskaņā kā līgas labākais vārtu guvējs ieguva Morisa Rišāra balvu. 2008. gadā Lekavaljē uzsāka pildīt "Lightning" kapteiņa funkcijas, to darot nākamās piecas sezonas. Pēc 14 "Lightning" sastāvā aizvadītām sezonām, 2013. gada 2. jūlijā Lekavaljē noslēdza piecu gadu līgumu ar Filadelfijas "Flyers". Uzbrucēja rezultativitāte "Flyers" rindās turpināja kristies. 2015.—16. gada sezonas gaitā tika aizmainīts uz Losandželosas "Kings", bet pēc sezonas beigām paziņoja par karjeras beigšanu.
Piedalījies 2002., 2007., 2008. un 2009. gada NHL Visu Zvaigžņu spēlēs. 2004. gada Pasaules kausa izcīņā tika atzīts par vērtīgāko spēlētāju. Ticis pie vairākām balvām un tituliem arī spēlējot QMJHL.
Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1998. gada Pasaules čempionātā junioriem, 2001. gada Pasaules čempionātā, 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, kā arī 2006. gada olimpiskajās spēlēs, 2004. gadā izcīnot zelta medaļu.
Maoisms
Maoisms, oficiāli zināma kā Mao Dzeduna Domas, ir politiskā teorija, kas cēlusies no Ķīnas politiskā līdera Mao Dzeduna (1893—1976). Tā sekotāji, zināmi kā maoisti, tiek uzskatīti par marksisma – ļeņinisma teorijas revidētājiem. Izveidojusies 20. gadsimta piecdesmitajos un sešdesmitajos gados. Tā tiek lietota kā vadošā politiskā un militārā ideoloģija Ķīnas Komunistiskajā partijā (ĶKP).
Maoisms uzskata lauku zemniecību, mazāk darbaļaužu klasi, kā revolucionāru spēku, kas spēj pārveidot kapitālistisku sabiedrību sociālismā. Uzskatot, ka „visi politiskie spēki rodas šautenes stobrā”, maoistu organizācijas aizstāv Mao ideoloģiju par Pilsoņu karu – mobilizējot lielas lauku iedzīvotāju masas, tiek radīta sacelšanās pret pastāvošo iekārtu un sākas partizānu karš.
Maoismu var attiecināt arī uz vienlīdzību, kas bija redzama Mao ēras laikā, pretēji Dena Sjaopina brīvā tirgus ideoloģijai; kā maoistu paradumu, daži izvirza arī personības kultu un politisku lozungu pielietošanu. 1978. gadā Ķīnā maoisms krita nežēlastībā. Dens Sjaopins pārkārtoja un ieturēja atvērtas ekonomikas politikas kursu, un ieveda valstī kapitālistisko valstu tirgus noteikumus. Līdzgaitnieki maoisti kritizē sociālo nevienlīdzību valstī, ko izraisījusi kapitālistu un „revizionistisku uzskatu paudēju” Komunistiskā partija.
Mūsdienās dažās zemēs, sevišķi trešās attīstības valstīs, pastāv ievērojamas maoistu organizācijas un bruņotas grupas. Nozīmīgākās no tām ir Peru ("Gaišais Ceļš") un Indijas maoistu partijas, kā arī Nepālas Komunistiskā partija – šajā valstī tiek uzturēti demokrātiski procesi.
Izcelsme
Lai gan bieži tiek uzskatīts, ka maoisms cēlies no marksisma/ļeņinisma, tas arvien vairāk tiek „nobīdīts atstatus” par savām teorētiskajām un ideoloģiskajām atkāpēm no „īstā” marksisma vai ļeņinisma. Tādā veidā politiskās teorijas saknes nav meklējamas marksistu rakstu darbos vien, to ir „izlolojusi” arī modernās Ķīnas inteliģence.
Ikonoklasma revolūcija / anti-konfūcisms
20. gadsimta sākumā proporcionāli mazā, tobrīd sociāli nozīmīgā tradicionālās Ķīnas elite (t.i., zemju īpašnieki un birokrāti) kļuva arvien skeptiskāki pret konfūcismu, kā vadošā spēka pastāvēšanu, un sāka pat apšaubīt tā morālo pamatotību. Šie skeptiķi, „atkritēji” veidoja jaunu kustību Ķīnas sabiedrībā, modernu inteliģenci, kuras parādīšanās, kā to slavināja Ķīnas vēsturnieks Maurice Meisner, vēstīja par sīkmuižniecības kā klases sabrukuma aizsākumu Ķīnā. 1911. gads, kad no troņa gāzās Ķīnas impērijas pēdējā dinastija, bija kā pēdējais piliens konfūcisma nomelnošanas biķerī. Konfūcisms dažiem sāka simbolizēt politisku un sociālu kūtrumu, kā arī atpalicību un trulumu, un pirmo 20. gadsimta dekāžu laikā apvienoja daudzu dumpinieku (Ķīnas intelektuāļu) prātus.
Ķīniešu dumpiniecisko garu skaļi un skaidri pauda Chen Duxiu, Jaunās Kultūras Kustības laikā, kas norisinājās laikā starp 1915. un 1919. gadu. Ierosinādams „pilnīgu tradīciju un pagātnes vērtību sagraušanu”, Chen Duxiu, kas vadīja laikrakstu New Youth, pamatīgi iespaidoja jauno Mao Dzedunu. Mao pirmā publikācija parādījās tieši šajā laikrakstā.
Nacionālisms un marksisma pievilcība
Līdzās cīniņiem pret tradicionāliem aizspriedumiem, ķīniešu intelektuāļi asi iebilda pret imperiālismu. Pamazām izvērtās nikni cīniņi par nacionālu neatkarību, kas ārkārtīgi ietekmēja Mao filozofiju un bija izšķirošs apstāklis marksisma pielāgošanai ķīniešu modelim. Versaļas miera līgums, ko 1919. gadā parakstīja otrajā pasaules galā, īpaši atsaucās uz ķīniešu jūtām. Līgums radīja rūgta aizvainojuma vilni nacionālistu inteliģences vidū, tā kā zemes Šaņdunas apgabalā, kas agrāk tika atdotas Vācijai, bez pārrunām ar Ķīnu tika nodotas tālāk japāņiem, likvidējot iespēju atgriezt jau tā sašķeltās valsts neatkarību. Kulminācija tika sasniegta 1919. gada 4. maijā, kad Pekinā aizsākās protests, kurā piedalījās ap 3000 studentu. Dalībnieki pauda neapmierinātību par Versaļas līguma iztapīgumu Japānai. Mītiņš strauji iegulda varmācīgā gultnē, kad tā dalībnieki sāka uzbrukt to ministru mājām un birojiem, kurus turēja aizdomās par sadarbību ar japāņiem. Tam sekoja ''4. maija Notikums un Kustība'', kas „paātrināja kūtrās sabiedrības politisko atmošanos”.
Neskatoties uz to, kāds jauns notikums starptautiskajā arēnā ievērojami ietekmēja ne tikai Mao, bet arī Ķīnas inteliģences pārstāvjus. Tā bija Boļševiku revolūcija 1917. gadā. Lai gan tās ideja saskanēja ar ķīniešu inteliģences vēlmēm, sociālistu revolūcija netika uzskatīta par iespējamu līdz 4. maija notikumam. Vēlāk Maurice Meisner grāmatā Mao`s China and After (18. lappusē) rakstīja, ka „vienīgā iespēja Ķīnas inteliģencei atgrūst savas pagātnes tradīcijas un pretoties Rietumvalstu ietekmei, bija kļūt par marksistiem”.
Mao filozofija
Dominējošie Ķīnas inteliģences uzskati Mao jaunības gados, viņa filozofija, ideālisms un populistiskās tieksmes bija pamats maoisma teorijas izveidei. Mao politiskās idejas bija ciešā saiknē ar viņa personīgo ētiku. Viens avots ir Mao komentāri A System of Ethics (Friederich Paulsen (1917-1918)), kuros viņš izsakās:
"„Es nepiekrītu viedoklim, ka būt ētiskam nozīmē ikkatrā darbībā dot labumu citiem... Morālei nevajag būt saistītai ar citiem... Cilvēki kā es grib ...apmierināt savas vēlmes pilnībā, un to darot mēs automātiski ievērojam augstākos ētikas kodeksus. Protams, pasaulē ir cilvēki un objekti, bet tie ir tikai manā rīcībā”." Viņa politika bija saskaņā ar šiem personīgajiem uzskatiem un vērtībām.
Ideālisms
Mao ticēja, ka cilvēka apziņa ir galvenais faktors cilvēces vēsturē. Mao var uzskatīt par ideālistu, kas, tādējādi, ir pretrunā ar „īsto” marksismu. Mao ticēja, ka rīkojoties kā „pārliecinātiem revolucionāriem”, var radīt jaunu sociālu realitāti, kas būs harmonijā ar viņa ideāliem.
Populisms
Mao cieši ticēja arī tādam jēdzienam, kā „vienota sabiedrība”. Šie uzskati mudināja viņu izpētīt zemnieku sacelšanās Hunaņas provincē, kamēr pārējie Ķīnas komunisti atradās pilsētās un fokusējās uz „īsto” marksistu proletariātu. Vairāki maoisma pīlāri kā, piemēram, neuzticība inteliģencei un nepatika pret darba specialitātēm ir tipiski populistiskas idejas. „Pilsoņu kara” jēdziens, kas ir viena no centrālām maoisma domām, jau pats par sevi ir populistisks. Mao uzskatīja, ka inteliģencei un partijas kadriem sākumā jāskolojas ļaužu masā, lai vēlāk kļūtu par to skolotājiem. Šis jēdziens bija svarīgs „Pilsoņu kara” stratēģijā.
Nacionālisms
Izšķiroša nozīme marksisma pielāgošanā un maoisma izveidošanā bija Mao nacionālistiskie impulsi. Dzeduns ticēja, ka Ķīna starptautiskajā arēnā spēlē nozīmīgu lomu sociālistiskajā revolūcijā. Šī ticība un degsme, ar kādu Mao ieturēja šo kursu, atdalīja viņu no citiem Ķīnas komunistiem un uzveda viņu uz ceļa, par ko Ļevs Trockis izteicās, ka tas ir „mesijas revolucionārais nacionālisms”. Tas bija Mao filozofijas centrālais balsts, un to varēja redzēt ilglaicīgās naidīgās attiecības pret Kominterni.
Pretruna
Mao Dzeduns savu teoriju izstrādāja, par pamatu ņemot Kārļa Marksa, Frīdriha Engelsa un Vladimira Ļeņina rakstu darbus. Viņa svarīgākie filozofiskie atspoguļojumi radās no jēdziena „Pretruna” (maodun). Divos nozīmīgākajos sacerējumos par pretrunu un „par pareizu pretrunas lietošanu cilvēku vidū”, viņš pieņem uz pieredzi balstītu pozitīvistu ideju (ar Engelsu), ka pretruna ir tagadne kā tāda attiecībā uz sevi (un tādējādi, arī idejas, ko ģenerē smadzenes). Saturs vienmēr attīstās caur spriešanas pretrunu:
Turklāt, katra pretruna „izriet” no virknes citu pretrunu, dažu vadošo, citu – ne.
"„Sarežģītas lietas attīstības procesā rodas daudz pretrunu, viena no tām noteikti ir galvenā, kuras eksistenci un tālāko attīstību nosaka vai iedvesmo citu pretrunu esamība un attīstība”."
Tādējādi, mēģinot „noslāņot” pamata pretrunu, galveno pretrunu nepieciešams apzīmēt kā prioritāru. Mao rūpīgi turpināja pētīt šo tēmu tālāk – sacerējumā Prakse. Attiecībā starp zināšanām un praksi, starp zināt un darīt. Te, „Prakse” savieno „pretrunu” ar „šķiru cīņu” sekojoši: produkcijas režīmā ir trīs sfēras, kurās prakse strādā: saimnieciskā ražošana, zinātniskā eksperimentēšana (kas ieņem vietu arī saimnieciskajā ražošanā, un tai nevajadzētu radikāli atšķirties no iepriekšējās) un, visbeidzot, šķiru cīņa. Šos var aplūkot kā piemērotus objektus saimniekošanai, zinātniskai lietpratībai un politikai.
Šīs trīs nozares mijiedarbojas dažādos sociāli vienotos veidos. Rezultātā, tās ir vienīgās, kurās zināšanu līmenis drīkst celties (tā kā patiesība un zināšanas, pamatojoties uz marksistu atziņām, ir visnozīmīgākās). Mao, gluži kā Markss, uzsvēra centienus pretstatīt sava laika „buržuāzisma ideālismu”, pastāvot uz to, ka zināšanām jābalstās uz pieredzi.
Zināšanas, salīdzinājumā ar reālu objektu, rodas no pārbaudītām hipotēzēm; šis reālais objekts, par spīti subjekta „teorētiskajiem, noteiktajiem rāmjiem”, saglabā savu nozīmīgumu un izrādīs pretestību idejām, kuras nesakritīs ar to patiesību. Tādā veidā, lai sasniegtu komunistu mērķi, ikvienā no šīm sfērām (ekonomikas, zinātnes un politiskā pieredze) ir jāidentificē, jāizpēta un jāļauj funkcionēt pretrunām. Lai uzkrātu zināšanas, kā šķiru cīņa (galvenā pretruna, kas skaidri formulē ražošanas paņēmienu) izvēršas, nepieciešams „zinātniski” zināt, kā veidojas masas (kā tās dzīvo, domā un strādā).
Pilsoņu karš un ļaužu masas
Maoisma politiskā nostāja ir „cilvēku masu revolucionāra cīņa pret ekspluatatoru šķirām un to valstu iekārtām”, ko Mao nodēvēja par „Pilsoņu Karu”. Parasti, iesaistot zemniekus, viņa militārā stratēģija aprobežojās ar partizāņu kara taktiku. Tā fokusējās uz pilsētu aplenkšanu no ārpuses, uzsvaru liekot uz politiskām pārmaiņām, iesaistot sabiedrības zemāko šķiru ļaudis.
Agrārais sociālisms
Maoisms novirzās no vispārpieņemtajiem marksistu uzskatiem Eiropā, jo tas fokusējas uz lauku areāliem, nevis uz pilsētu industrializāciju. Maoistu partijas Peru, Nepālā un Filipīnās liek aptuveni vienādu uzsvaru kā uz pilsētu, tā uz lauku teritorijām, atkarībā ieturētā ekonomiskā kursa. Maoisms pārtrauca sakarus ar Padomju Savienības kapitālistu struktūru Ņikitas Hruščova vadībā un apzīmēja to kā moderno revizionismu – tradicionāli nievājošs termins, ar ko komunisti apzīmē tos, kuri sociālisma vārdā cīnās par kapitālismu.
Jaunā Demokrātiskā revolūcija
Jaunās Demokrātijas teorija ķīniešu revolucionāriem bija zināma jau 40. gadu otrajā pusē. Šī tēze skaidro, ka lielākajam vairumam cilvēku uz zemes garais ceļš līdz sociālismam var tikt bruģēts „nacionālā, tautas, demokrātiskā, anti-feodālā un pret imperiālismu vērstā revolūcijā, ko vadītu komunisti”.
Un Jaunās Demokrātiskās revolūcijas kontekstā, racionalitāte šādai ekonomiskai politikai, kad tiek iznīcināts feodālisms (sākot no zemes un beidzot ar zemkopi), konfiscēti visi ārzemju un vietējās ekonomikas monopoluzņēmumi un pārvaldīts privātais kapitāls, ir pierādījusies praksē.
Mao intelektuālā marksisma attīstība
To var iedalīt piecos galvenajos periodos: (1) marksisma ideju aizsākuma periods (1920 – 1926); (2) maoisma veidošanas periods (1927 – 1935); (3) maoisma brieduma periods (1935 – 1940); (4) pilsoņu kara periods (1940 – 1949); un (5) maoisms (pēc 1949. gada).
Pēc revolūcijas
Šajā periodā Mao Dzeduna Domas ĶKP konstitūcijā ir apzīmētas kā „marksisms – ļeņinisms, ķīniešu kontekstā”, ko pētījis Mao un Ķīnas „pirmās paaudzes līderi”. Tas pasludina, ka šķiru cīņa turpinās, pat ja proletariāts jau ir gāzis buržuāziju, jo kapitālistu saglabājoši elementi pastāv pašā komunistiskajā partijā. Maoisms apgādāja ĶKP ar visaptverošiem teorētiskiem norādījumiem, liekot skaidri noprast, kā ir jāturpina sociālistiskā revolūcija, kā jāveido sociālistiskā sabiedrība, kā jāceļ sociālistiskais karaspēks, un izcēla vairākas nepieciešamas pretrunas sabiedrībā, bez kurām nevar veikt „sociālistisko celtniecību”. Lai gan to joprojām turpina cildināt kā vadošo spēku, kas sakāva „imperiālismu un feodālismu” un ar ĶKP palīdzību izveidoja „Jauno Ķīnu”, ideoloģija pastāv vienīgi kā vārds komunistiskās partijas celtniecībā; Dens Sjaopins atcēla lielu vairumu Mao paņēmienu 1978. gadā, izceļot virzošo ideoloģiju ar nosaukumu „Sociālisms ar ķīniešu īpašībām”.
Maoisms pēc Mao
1978. gadā, drīz pēc Mao nāves Dens Sjaopins uzsāka radikālas pārmaiņas, pievēršoties kapitālismam. Valsts ideoloģijā Mao Dzeduna Domas palikušas tikai kā tukša čaula. Dena norādījums meklēt taisnību faktos nozīmē, ka valsts politika ir tiesāta, izejot no praktiskā rezultāta. Ideoloģijas loma politikas un citu sfēru noteikšanā tika ievērojami samazinātas. Dens atdalīja Mao no maoisma, paskaidrojot, ka Mao rīkojās kļūdaini un ka maoisma taisnība nāk no sociālo rezultātu analīzes, un nedrīkst lietot Mao citātus kā svētos rakstus, kā tika darīts Mao dzīves laikā.
Partijas konstitūcija tika pārrakstīta un tajā ieviesa kapitālistiskas idejas. Kā rezultātā domas starp pārējām maoistu grupām uz pasaules par Ķīnu dalās. Lai gan ir atļauts jautāt par Mao darbībām detaļās un runāt par galējībām, kas pieļautas maoisma vārdā, Ķīnā pastāv aizliegums publiski jautāt par maoisma pamatotību, kā arī jautāt vai šī brīža ĶKP darbības ir „maoiskas”.
Lai gan Mao Dzeduna Domas joprojām ir ierindotas kā viens no četriem galvenajiem principiem Ķīnas Tautas Republikā (ĶTR), tai ir piešķirta jauna vēsturiskā loma. Šobrīd partija ziņo, ka maoisms bija nepieciešams, lai Ķīna tiktu vaļā no feodālās pagātnes, un ka Mao darbības Ķīnas Kultūras revolūcijas laikā noveda pie galējībām.
Oficiāli tiek uzskatīts, ka Ķīna ir sasniegusi ekonomisku un politisku stāvokli, zināmu kā sākotnējo sociālisma stāvokli, kurā Ķīnai uzbrūk jaunas problēmas, kuras Mao pilnībā nav paredzējis, un risinājumi, ko Mao izstrādājis, vairs nav piemērojami tagadējam Ķīnas stāvoklim. Jaunās ĶKP viedoklis nāca klajā 1981. gada jūnijā, kad notika Vienpadsmitās nacionālās partijas kongresa centrālās komitejas Sestais Plenērs. 35000 vārdu „Noteiktu jautājumu rezolūcija par mūsu partijas vēsturi kopš Ķīnas Tautas Republikas dibināšanas” darbā ir lasāms: "„Vadoņa atbildība par drūmajām „kreiso” kļūdām „Kultūras Revolūcijas” laikā, kļūda visaptverošā lielumā un ieilgusi garumā, lai guļ kopā ar Biedru Mao Dzedunu.... [un] neveicot pareizu problēmu analīzi, viņš sajauca taisnību un netaisnību un cilvēkus ar ienaidniekiem... Te guļ viņa traģēdija.”"
Zinātnieki ārpus Ķīnas redz šo maoisma definīcijas pārrakstīšanu, kā nodrošinot ideoloģiski attaisnojošos apstākļus kapitālisma būtības atjaunošanai Ķīnā, ko veica Dens un viņa pēcteči, kuri centās „izskaust visus ar ekonomisko reformu saistītos ideoloģiskos un psiholoģiskos šķēršļus”. 1978. gadā tas noveda līdz Sino-Albāņu šķelšanās, kad albāņu līderis Envers Hodža apsūdzēja Denu kā revizionistu un izveidoja hodžismu kā antirevizionisku marksisma formu.
ĶKP Mao oficiāli uzskata par „varenu revolucionāro līderi”, viņa loma ir cīņā ar japāņiem un ĶTR dibināšanā, bet maoisms kā instruments starp 1959. un 1976. gadu ir aplūkots kā ekonomiska un politiska katastrofa. Dena valdīšanas laikā atbalsts radikālajam maoismam tika aplūkots kā „kreisā novirziena” forma, kam par pamatu ir personības kults, lai gan šīs „kļūdas” oficiāli piesēja „Četru bandai” nekā pašam Mao. Tūkstoši maoistu tika apcietināti Hua Guofeng valdīšanas laikā pēc 1976. gada. Ievērojamiem maoistiem, kā Zhang Chunqiao un Dzjanai Cjinai tika piespriests nāvessods, ieturot divu gadu pauzi, citi tika notiesāti uz mūžu vai ieslodzīti uz 15 vai vairāk gadiem cietumā.
Maoisms ārpus Ķīnas
No 1962. gada ĶKP izaicinājums Padomju virskundzībai Pasaules Komunistiskā Kustībā, noveda līdz komunistisko partiju šķelšanos visā pasaulē. Sākumā Albāņu darba partija bija kopā ar ĶKP. Tāpat rīkojās arī vairākums komunistisko partiju Dienvidaustrumāzijā, piemēram, Birmiešu komunistiskā partija, Taizemes komunistiskā partija un Indonēzijas komunistiskā partija. Dažas Āzijas partijas, piemēram, Vjetnamas strādnieku partija un Korejas strādnieku partija centās ieturēt neitrālu pozīciju.
Kambodžas komunistiskā partija (Sarkanie khmeri) izteicās, ka ir maoistu režīma atdarinājums. Pamatojoties un BBC sniegto informāciju, šī partija uzskata sevi par maoistiem un sauc sevi tāpat arī šodien. Maoisti tomēr norāda, ka sarkanie khmeri ir stipri novirzījusies no marksistu doktrīnas un ka dažas norādes partijas propagandā, attiecībā uz ķīniešiem, bija draudīgas.
Rietumos un dienvidos partiju un organizāciju pārpilnība tika veidota, lai uzturētu saikni ar ĶKP. Bieži tās izvēlējās vārdus, piemēram, Komunistiskā Partija (Marksisti – Ļeņinisti) vai Revolucionārā Komunistiskā Partija, lai atšķirtu sevi no tradicionālajām pro-padomju komunistiskām partijām. Bieži Pro-ĶKP kustības bija bāzētas uz studentu radikālisma viļņa, kas aprija pasauli 1960. un 1970. gados.
Tikai viena Rietumu klasiskā komunistiskā partija sadarbojās ar ĶKP, Jaunzēlandes komunistiskā partija. ĶKP un Mao Dzeduna valdīšanas laikā rādās starptautiskas komunistu kustības, ar mērķi konkurēt ar Padomju Savienības komunistiem, lai gan tās nekad nebija tik prasmīgi formētas un viendabīgas kā pro-Padomju virzība.
Pēc Mao nāves 1976. gadā un tam sekojošām cīņām par troni Ķīnā, starptautiskā maoisu kustība bija sadalījusies trijās nometnēs. Viena grupa, sastāvēja no dažādām ideoloģiski nevienotām partijām, deva vāju atbalstu jaunai ķīniešu vadībai Dena Sjaopina vadībā. Cita nometne nosodīja jauno vadību kā nodevējus, jo par svētu turēja Marksismu-Ļeņinismu-Mao Dzeduna domu. Trešā nometne pārgāja pie Albāņiem, apsūdzot ĶKP Trīs Pasauļu Teoriju.
Če Gevara, kaut arī sākotnēji cildināja Padomju Savienību pirms, pa un drīz pēc Kubas revolūcijas, vēlāk atklāja simpātijas pret maoismu un atbalstīja ideoloģijas piemērošanu Latīņamerikā. Pro-albāņu nometne sāka funkcionēt arī kā starptautiska grupa, ko vadīja Envers Hodža un Albāņu darba partija. Tā bija spējīga sadarboties ar vairākām komunistu grupām Latīņamerikā, tostarp Brazīlijas komunistisko partiju un Ekvadoras marksistu-ļeņinistu komunistisko partiju. Vēlāk Latīņamerikas komunisti, piemēram, Peru "Gaišais Ceļš" pieņēma maoisma doktrīnu.
Jaunā ķīniešu vadība izrādīja mazu interesi gar dažādām ārzemju grupām, kas atbalstīja Mao Ķīnu. Daudzas ārzemju partijas, kas brāļojās ar ķīniešu valdību pirms 1975. gada, vai nu izformējās, pametot jauno ķīniešu valdību pilnībā, vai atsacījās no marksisma-ļeņinisma un izveidoja nekomunistisku režīmu – sociāldemokrātu partijas. Tas, par ko šodien dēvē „starptautisko maoistu kustību”, ir attīstījies no otrās nometnes – partijām, kuras neatbalstīja Dena piekopto politiku un prasīja atbalstīt nelaiķa Mao ieturēto politiku.
Indija
Indijas komunistiskā partija ir maoistu politiskā partija Indijā, kuras mērķis ir gāzt Indijas valdību. Tā tika dibināta 2004. gada 21. septembrī, apvienojoties Indijas pilsoņu kara komunistiskai partijai (marksisti-ļeņinisti) un Indijas maoistu komunistiskajam centram. Apvienošanās publiski tika paziņota tā paša gada 14. oktobrī. Apvienošanās laikā, pagaidu centrālā komiteja tika izveidota ar kādreizējo Pilsoņu kara grupas līderi Muppala Lakshmana Rao, citā vārdā Ganapathi kā ģenerālsekretāru. Šobrīd tā ir aizliegta kā teroristiska organizācija, jo, izstrādājot savu ideoloģiju, ir pieļāvusi domu organizēt masu slepkavības.
Nepāla
Nepālas vienotā komunistiskā Partija (maoisti) - nacionālā komunistu partija ar revolucionāru pagātni, maoisma turpinātāja. Uzskata, ka partija ir attīstījusies savā ideoloģijā, Prachanda Path, kura tika dibināta, lai sagrābtu Nepālu ar tajā pastāvošajiem politiskiem, socioloģiskiem un ģeogrāfiskiem ierobežojumiem. Šī partija arī turpmāk vēlas piekopt maoismu, kā doktrīnas virzienu.
Norvēģija
Norvēģijā ml-kustības (ml-bevegelsen) maoisms tika aprakstīts 2012. gada filmā "Austrumi ir sarkani", kuras režisors ir Wong Men Hoi.
Savienotās Valstis
Amerikas Savienotajās Valstīs, Melnās panteras partija, sevišķi Hjū Ņūtons, bija iedvesmojies no maoistu domas.
Savienotajās Valstīs, Revolucionārā komunistiskā partija (RKP) uzsāka Kasama Project, un, kā paši izsakās, ir radikāli pārdomātas mūsdienu politikas meklējumos. Par projekta izstrādes pamatbāzi tika pielietota maoisma doma.
Spānija
Spānijas komunistiskās vienotības partija ir neatkarīga partija, kas seko marksismam-ļeņinismam un maoismam.
Somālija
Āfrikā Siad Barre režīmu Somālijā bieži sauc par pro-maoistiem. Tā sadarbojās ar Ķīnas Tautas Republiku Ķīnas-Padomju šķelšanās laikā, un Ķīna nodrošināja atbalstu Somālijas režīmam kara laikā starp pro-padomju nācijām – Etiopiju, Kubu un Dienvidjemenu.
Maoistu organizācijas
Šodien nav uzskatu vienprātības par to, kurš pārstāv maoisma domu un kurš - ne. Kopš Mao nāves tika pieliktas pūles, lai pārgrupētu starptautisko komunistisko kustību zem maoisma karoga.
Javas degunradzis
Mūsdienās šī degunradžu suga ir ļoti apdraudēta. Ir zināmas divas degunradžu populācijas savvaļā un neviena zoodārzā. Iespējams, ka Javas degunradzis ir visretāk sastopamais zīdītājs pasaulē. Indonēzijā dzīvo vairs tikai 40 līdz 50 īpatņi, savukārt 2007. gadā Vjetnamā bija tikai 8 šīs sugas indivīdi. Degunradži dzīvo aizsargātās teritorijās: Ujung Kulo Nacionālajā parkā Indonēzijā un Kat Tjen Nacionālajā parkā Vjetnamā, bet degunradžus joprojām apdraud cilvēks, slimības un tuvradniecība. Vislielākās briesmas degunradzim draud no cilvēka, jo tas tiek medīts vērtīgā raga dēļ. Rags tiek lietots Ķīnas tradicionālajā medicīnā. Viens kilograms raga melnajā tirgū maksā 30 000 ASV dolāru. Lielu postu degunradžu populācijai nodarīja Vjetnamas karš.
Maoisms
Maoistu organizācijas
Viena ievērojama organizācija bija Revolucionārā starptautiskā kustība (RSK). Tā tika nodibināta 1984. gadā un sastāvēja no tādām ievērojamām organizācijām, kā Peru komunistiskās partijas, arī zināmu kā „Sandero Luminoso” vai „Gaišais Ceļš”, arī Nepālas komunistiskās partijas (maoisti), tagad zināmu kā Nepālas vienotā komunistiskā partija (maoisti) un ASV revolucionārās komunistiskās partijas. Šobrīd RSK praktiski nefunkcionē. Laikraksts, kas saistīts ar RSK, A World To Win nav publicējusi rakstus kopš 2006. gada, lai gan A World To Win News Service joprojām regulāri publicē rakstus internetā.
Javas degunradzis
Izskats
Javas degunradzis ir tuvs radinieks Indijas degunradzim (Rhinoceros unicornis), un abas sugas pieder pie vienas ģints - Rhinocerotini. Abām sugām ir līdzīgs ādas krokojums, kas atgādinā bruņumašīnu. Javas degunradzis augumā ir mazāks par Indijas degunradzi, un izmērā ir līdzīgāks melnajam degunradzim (Diceros bicornis). Javas degunradzis ir 3,10 -3,20 m garš, augstums skaustā tam ir 1,4 - 1,7 m, svars 900-2300 kg. Javas degunradzim ir viens rags, kas ir mazāks kā citiem degunradžiem, tas parasti ir īsāks par 25 cm, apmēram 20 cm. Degunradzis savu ragu cīņai pamatā nelieto, tas biežāk tiek lietots, lai raktu dubļus, lai aizķertu augus, kurus grib noraut uz leju un apēst, un lai pašķirtu sev ceļu biezi saaugušajos džungļos.
Maoisms
Maoistu organizācijas
Turklāt, vairākas RSK organizācijas kļuva asas viena-otras kritizētājas. Tas noveda pie šķelšanās. Piemēram, nesen ASV revolucionārā komunistiskā partija kritizēja Nepālas vienoto komunistisko partiju (maoisti) kā revizionisku uzskatu paudēju pēc tam, kad Nepālas vienotā komunistiskā partija (maoisti) neatzina pilsoņu kara teoriju un izlēma par labu parlamentāram ceļam. Piedevām, "Sarkanā Saule", mājaslapa, kas apzīmē kādu Peru komunistiskās partijas frakciju, kritizēja gan Nepālas vienoto komunistisko partiju (maoisti), gan ASV revolucionāro komunistisko partiju. Citkārt Indijas komunistiskā partija (maoisti) (IKP) kritizēja Nepālas vienoto komunistisko partiju (maoisti), lai gan IKP nekad formāli nav bijuši RSK locekļi, IKP tika formēta no trim organizācijām, dažas no kurām bija RSK locekles, RSK organizētajās konferencēs.
Javas degunradzis
Izskats
Tāpat kā citiem degunradžiem, Javas degunradzim ir gara un nosmailināta augšlūpa, kas palīdz labāk saķert augus. Tā apkašējie priekšzobi ir gari un asi. Kad Javas degunradzis cīnās, tas parasti lieto zobus. Degunradzim ir ļoti spēcīgi dzerokļi, ar kuriem tiek sagremota pat visrupjākā barība. Degunradzim ir slikta redze, bet ļoti laba dzirde un oža. Javas degunradzim nav apspalvojuma. Tā āda ir pelēkbrūna, kas veido vairākas krokas: uz kakla, pleciem un muguras. Ādai ir mozaīkas veida raksts, kas labi paslēpj degunradzi biezoknī. Kakla ādas kroka tam ir mazāka nekā Indijas degunradzim.
Ieradumi
Javas degunradzis savvaļā parasti dzīvo 30-45 gadus. Tas apdzīvo ieleju tropiskos lietus mežus un mitrās un aplūdušās pļavas. Javas degunradzis ir vientuļnieks, izņemot pārošanās sezonu un mātītes ar mazuļiem. Degunradžu grupas var veidoties vietās, kur ir pieejami minerālsāļi, un peldes vietās. Degunradži ļoti mīl vārtīties dubļos, jo tā viņi atdzesējas karstajās dienās, kā arī pasargā sevi no kukaiņu kodumiem. Degunradži nelabprāt rok savas dubļu bedres, tiem labāk patīk citu dzīvnieku izraktās dubļu vannas vai dabīgās slīkšņas. Bet degunradzis aktīvi bedri paplašina līdz vajadzīgajam izmēram.
Maoisms
Kritika un viedokļi
Moisms krita nežēlastībā Ķīnas Tautas Republikā, sākoties Dena Sjaopina reformām 1978. gadā. Dens ticēja, ka maoismu pārstāv bīstamie „ultra-kreisie” spēki, radot nepārprotamus draudus, saistītus ar vairākām masu kustībām, kas notika maoistu ēras laikā. Ķīniešu komunismā jēdziens „kreisais” var nozīmēt piekrišanu maoistu politikai. Dens paziņoja, ka maoisma revolucionārai pusei jābūt atdalītai no valdības, izsakot savu plaši pazīstamo epitetu, ka Mao bijis „70% labs, 30% slikts”. Kopumā Ķīnas zinātnieki ir vienisprātis, ka Dena traktējums par maoismu saglabā komunistu valdīšanas likumību Ķīnā, bet tajā pašā laikā kritizē ekonomisko un politisko valdīšanu Mao laikā.
Javas degunradzis
Ieradumi
Katram degunradzim ir sava teritorija. Mātītēm teritorija ir mazāka nekā tēviņiem. Mātītēm tā ir 3-14 km², tēviņiem 12-20 km². Mātītēm teritorijas mēdz arī pārklāties, tēviņiem tas notiek retāk. Zinātniekiem nav datu par to, vai Javas degunradži cīnās par savu teritoriju. Tēviņi savu teritoriju iezīmē ar fekāliju kaudzītēm un urīnu, kā arī zemē tiek atstātas nagu ieskrāpētas zīmes vai savērpti, samīcīti, jauni kociņi. Javas degunradži ļoti reti lieto balsi.
Maoisms
Kritika un viedokļi
Kritiķis Gharam Young izsakās, ka maoisti redz Jozefu Staļinu kā pēdējo patieso sociālistu līderi Padomju Savienībā, bet apgalvo, ka Staļina novērtējums maoistu acīs variē starp ekstrēmi pozitīvu līdz vairāk divpusīgu. Daži politiskie filozofi, piemēram, Martin Cohen redz maoismu kā mēģinājumu apvienot konfūcismu un sociālismu – kā „trešo ceļu starp komunismu un kapitālismu”.
Javas degunradzis
Diēta
Javas degunradzis ir zālēdājs un savā diētā lieto dažādus augus, īpaši jaunos dzinumus, smalkos krūmu zarus, jaunās lapas un kritušos augļus. Lielākā daļa degunradža iemīļoto augu aug saulainos klajumos, vietās, kur neaug lieli koki. Degunradži mēdz nogāzt zemē jaunus kociņus un noēst to lapas un augļus. Katru dienu degunradzis apēd kādus 50 kg dažādas veģetācijas. Tam diētā noteikti ir nepieciešama sāls. Ja teritorijā, kurā dzīvo degunradži nav pieejama sāls, tad tie dzer jūras ūdeni.
Maoisms
Kritika un viedokļi
Enver Hoxha kritizēja maoismu no marksisma-ļeņinisma skatu punkta, pavēstot, ka jaunā demokrātija aptur šķiru cīņu, teorija par trim pasaulēm ir „kontrrevolucionāra”, kā arī apšauba Mao partizānu kara metodes.
Javas degunradzis
Reprodukcija
Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 3-4 gadu vecumā, tēviņi 6 gadu vecumā. Grūsnības periods ilgst 16-19 mēnešus. Mazuļi dzimst katru 4. vai 5. gadu, un tie dzīvo kopā ar māti 2 gadus.
Sistemātikas vēsture
1787. gadā Javas salā tika nošauti divi degunradži, kuru galvaskausus aizsūtīja flāmu dabas pētniekam Petrusam Kamperam. Petruss Kampers nomira 1789. gadā, pirms paspēja publicēt savus pētījumus, izdalot Javas degunradzi kā patstāvīgu sugu. Sumtaras salā 1822. gadā tika nošauts vēl viens Javas degunradzis, un tā kauli tika nosūtīti franču dabas pētniekam Žoržam Kuvje, kas izdalīja Javas degunradzi kā patstāvīgu sugu. Javas degunradzis bija pēdējā suga, kura tika identificēta satrp esošajiem degunradžiem.
Vārds Rhinoceros, kas attiecas arī uz Indijas degunradzi (Indian Rhinoceros) cēlies no grieķu valodas: "rhino" nozīmē "deguns", "ceros" nozīmē "rags".
Sistemātika
Javas degunradzim ir trīs pasugas:
Air Force One
Air Force One ir Amerikas Savienoto Valstu gaisa satiksmes izsaukuma signāls, kurš nozīmē to, ka lidaparātā atrodas Amerikas Savienoto Valstu armijas virspavēlnieks - Amerikas Savienoto Valstu prezidents. Oficiāli signāls Air Force One darbojas ASV teritorijā.
Kopš 1990. gada prezidenta flote sastāv no divām īpaši konfigurētām, īpaši pielāgotām Boeing 747-200B sērijas lidmašīnām. Lai arī šie abi gaisa kuģi tiek dēvēti Air Force One, signāls Air Force One tiek lietots tikai tad, ja uz to borta atrodas ASV prezidents. Turklāt signāls Air Force One tiek izmantots jebkurai gaisa spēku lidmašīnai, kurā atrodas prezidents.
Agrinja
Agrinja ir pilsēta Grieķijā, Etolijas un Akarnanijas nomes lielākā pilsēta. Izvietojusies valsts rietumos uz ziemeļiem no Trihonidas ezera. Pilsētas galvenie ienākumu avoti ir tabakas rūpniecība un olīvu audzēšana.
Vēsture
Saskaņā ar mitoloģiju pilsētu ap 1600.—1100. gadu p.m.ē. dibinājis Etolijas karalis Agrijs. Senpilsēta atrodas ap 3 km uz ziemeļaustrumiem no mūsdienu Agrinjas, tajā veikti arheoloģiskie izrakumi. No viduslaikiem līdz 1836. gadam pilsēta saukta par Vrahoru.
Pilsēta strauji izaugusi 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā, kad tajā apmetās ievērojams grieķu izceļotāju skaits no Mazāzijas. Pēc Otrā pasaules kara ziemeļos no pilsētas izbūvētas divas hidroelektrostacijas, kas arī sekmēja pilsētas izaugsmi.
Google Web Toolkit
Google Web Toolkit (GWT ) ir atvērtā koda programmēšanas rīku kopums, kurš ļauj tīmekļa izstrādātājiem radīt un uzturēt sarežģītas JavaScript lietojumprogrammas, izmantojot Java valodu. Neskaitot dažas platformai specifiskas bibliotēkas, viss pārējais ir Java kods, ko var kompilēt uz jebkuras no atbalstītajām platformām, izmantojot iekļautos GWT Ant kompilācijas failus. Tas ir pieejams, saskaņā ar Apache licences versiju 2.0.
GWT piedāvā atkalizmantojamus, efektīvus risinājumus Ajax pielietošanai, to skaitā asinhroniem attālnātiem procedūru izsaukumiem, pārlūka vēstures pārvaldībai, grāmatzīmēm, internacionalizācijai un pārlūku savietojamībai.
Čeņs
Čeņs var būt:
Brazīlijas prezidenti
Brazīlijas prezidents (pt) ir Brazīlijas valsts vadītājs. Tā kā Brazīlija ir prezidentāla federāla republika prezidentam ir liela nozīme valsts vadīšanā. Brazīlijas prezidents tiek ievēlēts uz četriem gadiem. Kopš 2014. gada Brazīlijas prezidents ir Mišels Temers.