cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kentau
Vēsture
Pilsētas apkārtnē atrastas senas rūdu ieguves vietas, kas datētas ar 9.—10. gadsimtu. Mūsdienu pilsēta dibināta, 1955. gadā apvienojot Mirghalimsajas (Мырғалымсай ) un Hantaghi (Хантағы) kalnraču ciematus, lai attīstītu Ačisajas polimetālu rūdu atradnes. 1980. gados pilsētas iedzīvotāju skaits strauji samazinājās sakarā ar polimetālu atradnes izsīkumu.
Abū Bakri al Bagdādi
Bijušais Al-Qaida līderis Irākā, vēlāk Islāma valsts vadītājs. Tika uzskatīts, ka sekotāji viņu pasludinājuši par kalifu. ASV Valsts departaments izsludināja atlīdzību 10 miljonu ASV dolāru apmērā par al Bagdādi neitralizēšanu, tikai par Al-Qaida līdera Aimana az Zavāhirī neitralizēšanu bija izsludināta lielāka atlīdzība (25 miljoni ASV dolāru).
Varzim SC
Varzim SC (pt) ir Portugāles futbola klubs no Povoa di Varzinas pilsētas.
Nikolajs Merkuškins
Nikolajs Ivanovičs Merkuškins (ru, mdf; dzimis ) ir bijušais Samaras apgabala gubernators (2012. gada 10. maijs — 2017. gada 25. septembris) un bijušais Mordovijas Republikas vadītājs (1995. gada 22. septembris — 2012. gada 10. maijs) Krievijā.
Pirms kļūšanas par politiķi Merkuškins bija elektriķis. 1998. gadā viņš tika ievēlēts par Mordovijas Republika prezidentu un 2003. gadā pārvēlēts ar 80% balsu. Visu termiņa laiku viņš sabiedrībā saglabāja lielu popularitāti.
2012. gada 10. maijā Merkuškins atkāpās no amata, lai kļūtu par Samaras apgabala gubernatora pienākumu izpildītāju. Viņu Mordovijas Republijas prezidenta amatā nomainīja premjerministrs Vladimirs Volkovs. 2017. gada 25. septembrī viņš tika atstādināts no Samaras apgabala gubernatora amata.
Radomišļa
Radomišļa (uk) ir pilsēta Ukrainas ziemeļos, Žitomiras apgabala Žitomiras rajonā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā Teterivas upes krastos 70 km no apgabala centra Žitomiras. Līdz 2020. gadam rajona centrs.
Vēsture
Apdzīvotā vieta vēstures avotos pirmoreiz minēta 1150. gadā Hipatija hronikā kā Mičeska, vēlāk arī — Mikgoroda. Mičeska vēstures avotos pēdējoreiz minēta 14. gadsimta beigās; vēlāk minēta arī kā Radomisļa. 1612. gadā Radomišļā atvērta Kijivas Pečeru klostera papīrfabrika. 1746. gadā pilsēta kļuva par uniātu mitropolītu rezidenci, pilsētas nozīme pieauga, tika uzbūvēta Radomišļas pils. 1795. gadā Radomišļa kļuva par apriņķa centru, bet uniātu rezidence tika likvidēta. 1923. gadā Radomišļa kļuva par rajona centru.
Birjusa
Birjusa (ru), lejtecē Ona, ir Sibīrijas upe, Tasejevas kreisā satekupe. Sākas Sajānu kalnos, tek ziemeļu virzienā pa Vidussibīrijas plakankalni. Satekot ar Čunu, veido Angaras lielāko pieteku Tasejevas upi. Jauktā ūdens pieplūde, ledus sega no oktobra līdz aprīlim. Upi pie Taišetas šķērso Transsibīrijas dzelzceļš.
Alksnāji
Alksnāji, arī Alksnejciems vai Alksnājciems, ir apdzīvota vieta Talsu novada Mērsraga pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidrietumos Engures ezera ziemeļrietumu piekrastē Ķipatlīkuma krastā pie autoceļa V1401 8 km no pagasta centra Mērsraga, 39 km no novada centra Talsiem un 122 km no Rīgas.
Natālija Ivanova
Natālija Ivanova (ru; dzimusi ) ir bijusī Padomju Savienības, Krievijas un Tadžikistānas brīvā stila cīkstone, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare, Krievijas Nopelniem bagātā trenere.
Biogrāfija
Nodarboties ar cīņu viņa sāka 1984. gadā. Visu karjeras laiku viņas treneris bija Valērijs Zaicevs. 1991. gada pasaules čempionātā viņa bija PSRS nacionālās komandas sastāvā un finišēja ceturtā. Pēc tam līdz 2002. gadam viņa bija Krievijas nacionālās izlases komandas dalībniece un šajā laikā ieguva visus savus titulus. No 2002. līdz 2004. gadam viņa pārstāvēja Tadžikistānas nacionālo komandu. Viņa piedalījās 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās un finišēja 11. vietā. 2005. gadā viņa atgriezās Krievijā un kā nacionālās komandas dalībniece devās uz 2006. gada Pasaules čempionātu Guandžou. Tomēr sacensībās viņu nepielaida, jo kopš pēdējā starta Tadžikistānas komandā nebija pagājuši divi gadi. 2006. gadā viņa pārstāvēja Krieviju vairākos starptautiskos turnīros, bet pasaules un kontinenta čempionātos vairs nepiedalījās. 2007. gadā viņa kļuva par sudraba pludmales cīkstoni pasaules cīņas spēlēs.
Sacensībās Krievijā Natālija Ivanova pārstāvēja Angarskas specializēto bērnu un jaunatnes olimpisko rezervju sporta skolu "Pobeda" (СДЮСШОР «Побєда»). Viņa ir trīskārtējs Krievijas čempione. Sporta karjeru viņa beidza 2007. gadā.
Pērsietis
Dzīvesgājums
Dzimis 1862. gada 14. aprīlī Iršu (tagad Vietalvas) pagasta "Siljāņu" saimnieka Jāņa Zemīša un viņa sievas Mades ģimenē. Vecāku mājas atradās pie Pērses upes, no kuras viņš vēlāk patapinājis pseidonīmu Pērsietis. Mācījās Kroņa Iršu pagastskolā (1870-1875) un Vietalvas draudzes skolā (1878-1880). Vāca tautasdziesmas un pasakas, kuras sūtīja Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijai. Pierakstīja atmiņas par 1840. gada Bebru Kartupeļu dumpi. 1879. gadā laikraksts " Vēstnesis" publicēja viņa dzejoli "Nobītosi jūs, māsiņas". 1880. gadā netika uzņemts Baltijas skolotāju seminārā muzikālo dotību trūkuma dēļ.
Natālija Ivanova
Biogrāfija
2014. gada janvārī viņa kļuva par savulaik absolvētās Angarskas sporta skolas "Pobeda" direktori. Pirms tam viņa bija šīs sporta skolas direktora vietniece un vecākā sieviešu brīvās cīņas trenere. Starp viņas audzēknēm ir arī 2008. gada olimpiskā sudraba medaļniece Aļona Kartašova.
Jānis Garančs
Jānis Garančs (dzimis 1973. gadā Bauskā) ir latviešu mākslinieks, kas strādā jauno mediju mākslas jomā.
Pērsietis
Dzīvesgājums
Miris Turaidā pēc inficēšanās ar bakām 1901. gada 28. martā, apglabāts Turaidas kapos.
Jānis Garančs
Studējis Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļā, Ķelnes mediju mākslas akadēmijā. Piedalījies vairākās starptautiski nozīmīgās izstādēs, tostarp festivālos Ars Electronica (balva 1998. gadā par projektu Xchange — kopā ar Rasu un Raitis Šmitim), ISEA, Transmediale, DEAF. Viņš ir arī elektroniskās mākslas un mediju centra E-LAB un jauno mediju kultūras centra RIXC līdzdibinātājs.
Real Valladolid
Real Valladolid ir Spānijas futbola klubs no Valjadolidas. Klubs ir dibināts 1928. gadā, pašlaik spēlē Spānijas Otrajā divīzijā. Mājas spēles aizvada José Zorrilla stadionā, kura ietilpība ir 26 512 vietas. Kluba prezidents ir bijušais Brazīlijas futbolists Ronaldu.
Zvjagincevs
Zvjagincevs (ru; sieviešu dzimtē Zvjagonceva (Звя́гинцева)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Jaunība (filma)
Jaunība (en) ir 2015. gada drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Paolo Sorentino. Galvenās lomas filmā atveido Maikls Keins, Hārvijs Keitels, Reičela Vaisa, Pols Deino, Džeina Fonda un Rolijs Serano. Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā.
Deivida Lenga komponētā dziesma Simple Song #3 tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā dziesma".
Šarls Delaports
Šarls Pjērs Viktors Delaports (fr) bija franču airētājs un riteņbraucējs. Izcīnījis divas medaļas 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs, kā arī startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs viņš startēja airēšanas vieninieku sacensībās. Šajās sacensībās viņš savā ceturdaļfināla braucienā izcīnīja pirmo vietu, bet pusfinālā — 3. vietu, taču fināla braucienam nespēja kvalificēties.
1906. gada Eiropas čempionātā airēšanā Delaports izcīnīja sudraba medaļu astoņnieku sacensībās.
Pjērs Ferlīns
Pjērs Ferlīns (fr) bija franču airētājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Ferlīns startēja divās airēšanas disciplīnās — vieniniekos un stūrmaņa divniekos. Labāko rezultātu, 4. vietu finālā, viņš izcīnīja divnieku ar stūrmani disciplīnā, kur startēja kopā ar Metjū.
Mezgls (tīklošana)
Mezgls telesakaru tīklos posms ir vai nu pārdales punkts, vai sakaru galapunkts. Mezgla definīcija ir atkarīga no tīkla un protokola slāņa. Fizisks tīkla mezgls ir aktīva elektroniska ierīce, kas ir pievienota tīklam un spēj izveidot, uztvert vai pārraidīt informāciju pa sakaru kanālu.
Datortīklos
Ja attiecīgais tīkls ir lokāls tīkls (LAN) vai platzonas tīkls (WAN), katram LAN vai WAN mezglam, kas ir vismaz datu saišu slāņa ierīces, ir nepieciešama tīkla adrese, parasti viena katram tā rīcībā esošajam tīkla interfeisa kontrollerim. Piemēram, datori, pakešu slēdži, xDSL modemi (ar Ethernet interfeisu) un bezvadu LAN piekļuves punkti. Aprīkojumam, piemēram, centrmezglam, atkārtotājam vai PSTN modemam ar seriālo saskarni, kas darbojas tikai zem datu saites slāņa, nav nepieciešama tīkla adrese. Ja attiecīgais tīkls ir internets vai iekštīkls, daudzi fiziskie tīkla mezgli ir resursdatori, kas pazīstami arī kā interneta mezgli, kas identificēti ar IP adresi, un visi resursdatori ir fiziski tīkla mezgli. Tomēr dažām datu saišu slāņu ierīcēm, piemēram, slēdžiem, tiltiem un bezvadu piekļuves punktiem, nav IP resursdatora adreses (izņemot dažkārt administratīviem mērķiem), un tās netiek uzskatītas par interneta mezgliem vai resursdatoriem, bet gan par fiziskā tīkla mezgliem un LAN mezgliem.
Telesakaros
Fiksētajā telefonu tīklā mezgls var būt publiska vai privāta telefona centrāle, attāls koncentrators vai dators, kas nodrošina kādu inteliģentu tīkla pakalpojumu. Mobilo sakaru jomā mezglu piemēri ir komutācijas punkti un datu bāzes, piemēram, bāzes stacijas kontrolleris, mājas atrašanās vietas reģistrs, vārtejas GPRS atbalsta mezgls (GGSN) un GPRS atbalsta mezgls (SGSN). Šajā kontekstā mobilo sakaru tīkla bāzes stacijas netiek uzskatītas par mezgliem.
Kabeļtelevīzijas sistēmās (CATV) šis termins ir uzņēmies plašāku kontekstu un kopumā ir saistīts ar optisko šķiedru mezglu. To var definēt kā mājas vai uzņēmumus konkrētā ģeogrāfiskā apgabalā, kas tiek apkalpoti no kopīga optiskā uztvērēja. Optisko šķiedru mezgls parasti tiek aprakstīts kā “nodotās mājas”, ko apkalpo konkrētais šķiedras mezgls.
Karažala
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1930. gados kā kalnraču ciemats pie 20. gadsimta sākumā izpētītajām dzelzs rūdas atradnēm. 1950. gadā tam piešķirts Karažalas vārds, bet 1963. gadā — pilsētas statuss. Karažalas raktuvēs iegūst lielāko daļu rūdas Karaghandi metalurģijas kombinātam.
1085. gads
1085. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Saulesdārzs
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Mezgls (tīklošana)
Dalītās sistēmas
Ja attiecīgais tīkls ir dalīta sistēma, mezgli ir klienti, serveri vai vienranga tīkli. Līdzinieks dažkārt var kalpot kā klients, dažkārt arī kā serveris. Vienādranga vai pārklājuma tīklā mezgli, kas aktīvi maršrutē datus par citām tīkla ierīcēm, kā arī paši tiek saukti par supermezgliem.
Dalītās sistēmās dažkārt var izmantot virtuālos mezglus, lai sistēma neliktos ne zinis par mezglu neviendabīgumu. Šis jautājums tiek risināts ar īpašiem algoritmiem, piemēram, konsekventu jaukšanu, kā tas ir Amazon 's Dynamo gadījumā.
Aleksejs Tolstojs
Aleksejs Tolstojs var būt:
Mezgls (tīklošana)
Mākoņdatošanā
Plašā datortīklā atsevišķi datori, kas atrodas tīkla perifērijā, datori, kas nesavieno arī citus tīklus, un datori, kas bieži vien tiek savienoti ar vienu vai vairākiem mākoņiem, tiek saukti par gala mezgliem. Parasti mākoņdatošanas struktūras ietvaros atsevišķu lietotāju/klientu datoru, kas pieslēdzas vienam labi pārvaldītam mākonim, sauc par beigu mezglu. Tā kā šie datori ir daļa no tīkla, ko vēl nepārvalda mākonīša saimnieks, tie rada būtiskus riskus visam mākonim. To sauc par beigu mezgla problēmu. Ir vairāki līdzekļi, kā novērst šo problēmu, bet visiem ir nepieciešama uzticamības ievietošana gala mezgla datorā.
Kārlis Fišers fon Treienfelds
Teodors Frīdrihs Kārlis fon Fišers-Treienfelds (de, 1885—1946) bija vācu virsnieks un Ieroču SS ģenerālleitnants. 1944. gada jūlijā viņš komandēja Latviešu VI SS brīvprātīgo armijas korpusu.
Dzīvesgājums
Dzimis 1885. gada 31. martā Flensburgā Fēliksa Fišera-Treienfelda (1842-1923) un viņa sievas Emmas, dzimušās Harmsas (1851-1919) ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā Fišers-Treienfelds bija ģenerāļa Eriha Lūdendorfa (1865–1937) štāba virsnieks. 1922. gadā Lūdendorfs viņu iepazīstināja ar Ādolfu Hitleru un Fišers-Treuenfelds piedalījās Alus puča plānošanā 1923. gadā. 1929. gada saimnieciskās krīzes laikā sabruka viņa tirdzniecības uzņēmums, pēc 1933. gada Treienfelds pievienojās SS, nomainīja uzvārdu uz fon Treienfelds (von Treuenfeld) un līdz 1937. gadam dzīvoja Berlīnē-Dālemā un darbojās kā Lūdendorfa palīgs.
Otrā pasaules kara sākumā viņš bija 1. SS brigādes komandieris un 1941. gada beigās kļuva par policijas ģenerālmajoru un Ieroču SS komandieri Bohēmijas un Morāvijas protektorātā. No 1943. gada februāra līdz novembrim viņš bija Waffen-SS komandieris Dienvidukrievijā un Ukrainā, tad līdz 1944. gada aprīlim 10. SS tanku divīzijas "Frundsberg" komandieris, smagi ievainots kaujās pie Tarnopoles. 1944. gada 15. jūnijā viņu iecēla par Waffen SS komandieri Itālijā, bet 21.–25. jūlijā par Latviešu VI. SS brīvprātīgo armijas korpusa komandieri.
Izdarīja pašnāvību 1946. gada 7. jūnijā Alendorfas karagūstekņu nometnē.
Salamina (Kipra)
Homērs raksta, ka Salaminu pēc Trojas kara esot dibinājis Teikrs no Salaminas salas. Pilsēta attīstījās savas lieliskās ostas dēļ. Tā kļuva par galveno ostu Kipras tirdzniecībai ar Feniķiju, Ēģipti un Kilikiju. 525. gadā p.m.ē. Salaminu iekaroja persieši. 306. gadā p.m.ē. pie Salaminas notika jūras kauja starp Demetriju I un Ptolemaju I Soteru. Demetrijs I uzvarēja un ieņēma Kipru. 115. - 117. gadā Salamina tika nopostīta Otrajā Jūdejas karā, bet vēlāk - vairākās zemestrīcēs. 4. gadsimtā imperators Konstantijs II pilsētu pilnībā pārbūvēja, nosaucot to savā vārdā par Konstantiju. Konstantija bija arhibīskapijas centrs. Ap 648. gadu pilsētu nopostīja arābi Muavijas I vadībā, tā tika pamesta, iedzīvotājiem pārceļoties uz Famagustu.
80. Zelta globusa balva
80. Zelta globusa balvas pasniedza labākajām 2022. gada filmām un ASV televīzijas pārraidēm, kuras izvēlējās Holivudas Ārzemju preses asociācija (HFPA). Ceremonija notika The Beverly Hilton viesnīcā Beverlihilsā, Kalifornijā un to tiešraidē translēja televīzijas kanālā NBC un straumēja servisā Peacock. Ceremoniju vadīja Džerods Kārmaikls.
Nominācijas paziņoja. Sākotnēji bija plānots, ka nominācijas paziņos tēva un meitas duets Džordžs un Maiana Lopesi, bet tēvam uzrādīja pozitīvu COVID-19 testu, tādēļ viņu aizvietoja Selenisa Leiva. Edijs Mērfijs saņēma Sesila de Milla balvu, savukārt Kerolas Bērnetas balvu saņēma Raiens Mērfijs.
Filma "Inišerinas Banšī" saņēma visvairāk nominācijas (8), tostarp arī kategorijās "Labākais mūzikls vai kinokomēdija" un "Labākais režisors", kas ir vislielākais nomināciju skaits vienai filmai kopš tādu pašu nomināciju skaitu 2004. gadā saņēma filma "Aukstais kalns".
Informācija par ceremoniju
Tā kā Sunday Night Football paredzēts ēterā (kopš 2021. gada NFL regulārā sezona pagarināta ar papildu spēli), bet 2023. gada Koledžu futbola izslēgšanas spēļu nacionālais čempionāts 9. janvārī notiks Losandželosas SoFi Stadium, ceremonija ieplānota.
Kategorijas "Labākais otrā plāna aktieris" un "Labākā otrā plāna aktrise seriālā, miniseriālā vai televīzijas filmā" sadalītas atsevišķās kategorijās atdalot televīzijas seriālus(mūzikas vai komēdijseriālus un drāmas seriālus) no miniseriāliem un televīzijas filmām.
Filmas ar vairākām balvām
Šīs filmas ieguvušas vairākas balvas:
Televīzijas seriāli ar vairākām nominācijām
Šie televīzijas seriāli saņēmuši vairākas nominācijas:
Televīziju seriāli ar vairākām balvām
Šie televīziju seriāli ieguvuši vairākas balvas:
Sesila de Milla balva
Sesila de Milla balva ir goda balva, kas tiek piešķirta par izciliem sasniegumiem izklaides industrijā. Tā tiek piešķirta personai par nozīmīgu ieguldījumu kino industrijā un nodēvēta tā ir tās pirmā saņēmēja, režisora Sesila de Milla vārdā.
Kerolas Bērnetas balva
Kerolas Bērnetas balva ir goda balva, kas tiek piešķirta par izcilu un ilgstošu darbu televīzijā. Balva nodēvēta tās pirmās saņēmējas, aktrises Kerolas Bērnetas vārdā.
SD Huesca
SD Huesca (pilnais nosaukums — Sociedad Deportiva Huesca) ir Spānijas futbola klubs no Veskas, pilsētas Aragonas autonomajā apgabalā. Klubs ir dibināts 1960. gadā, pašlaik spēlē Spānijas Otrajā divīzijā. Mājas spēles aizvada El Alcoraz stadionā, kura ietilpība ir 5500 vietu.
Coccosteus marcae
Coccosteus marcae ir kokkosteīdu artrodiru suga. Tās pārstāvji dzīvoja vidusdevonā, živetas laikmetā (burtnieku svīta). Sugu 1962. gadā pirmo reizi aprakstīja padomju paleontoloģe Olga Obručeva. Sugas holotips ir nuchale kauls, kas tika atrasta atsegumā Hallistes upes krastā pie Karksi-Nuijas pilsētas (burtnieku svīta). Nosaukums Coccosteus marcae nozīmē Markas (nosaukts igauņu paleontoloģes Elgas Mark-Kurikas vārdā) kokkostejs. Suga bija izplatīta Galvenajā devona laukā Igaunijā Hallistes krastos pie Karksi-Nuijas, Pleskavas apgabalā Eglinkas krastos pie Bezvas ciema Burtnieku svītas nogulumos.
Apraksts
Sugu pārstāvēja vidēja lieluma zivis. Galvas vairoga garums līdz 10 cm (visu bruņu garums līdz 20 cm). Ornamentējumu veido apaļi (nevis zvaigžņveidīgi), augsti pauguriņi, kas izvietoti haotiski vai arī apkopoti īsās rindās. Uz dažiem kauliem centrālajā daļā pauguriņi ir sīkāki, nekā gar malām. Uz vidējā muguras kaula (MD) dzelkšņa pauguriņi izplatās arī uz iekšējās virsmas. Nuchale kaula aizmugurējā mala apmēram 2,5 reizes garāka par priekšējo malu, un uz tās ir labi attīstīts mediālais dzelksnis. Virs šaurajām šuvju virsmām gar ārpuses sānu malām kaulu pārsedza paranuchale kauli. Uz nuchale kaula iekšējās virsmas starp kabatveidīgiem izgriezumiem priekš paranuchale kauliem atrodas garenisks ķīlis, kas pāriet mediālajā dzelksnī. Pa paranuchale kaulu ārējo virsmu iet virsdeniņu vaga. Pa centrale kaulu ārējo virsmu iet trīs vagas: centrālā, zemacu un vidējā bedrīšu līnija. Pirmās divas vagas savā starpā krustojas 70-75° leņķī. Uz vidējā muguras kaula (MD) muguras vaga pārkaulošanās centrā veido pārrāvumu, un tās zari veido 100-110° leņķi. Abās ķīļa un ķīļa izauguma pusēs atrodas dziļas nišas, kas vērstas uz kaula priekšējo malu. Uz pakaļējā sānu-muguras kaula (PDL) muguras vaga ir īsa, stiepjas no priekšējās malas un neaiziet līdz kaula centram. Uz pakaļējā vēdera-sānu kaula (PVL) aizmugurējie sānu stūri ir izstiepti izaugumos bez ornamentējuma. Priekšējās malas sānu ir garš. Lieli pauguriņi veido ornamentējumu tikai uz platas joslas, kas iet paralēli kaula malām. Priekšējā vēdera-sānu kaula (AVL) priekšējās malas veido 130° leņķi. Pakaļējais vidējais vēdera kauls (PMV) veido pareizu rombisku formu (sānu stūri atrodas kaula garuma vidū).
Valāta
Valāta ir ciems Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagastā, tieši blakus uz dienvidiem no Kazdangas. Dažkārt tiek iekļauts Kazdangas ciema sastāvā.
Ciems atrodas pagasta centrālajā daļā, 50 km no novada centra Grobiņas un 172 km no Rīgas, pie autoceļa V1200 (Tebra — Kazdanga — Cildi). Uz dienvidiem no Valātas, pie Lejasstrautu mājām, atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis Kazdangas (Valatas) pilskalns.
Kārļa laukums (Vīne)
Kārļa laukums (de) ir laukums Vīnē. Tas nosaukts 18. gadsimta Kārļa baznīcas vārdā, kas atrodas laukuma dienvidaustrumu malā. Laukums ir viens no svarīgākajiem Vīnes transporta mezgliem, šeit krustojas Vīnes metro pirmā, otrā un ceturtā metro līnija. Bez Kārļa baznīcas laukumā atrodas Vīnes muzejs (Wien Museum), Vīnes Mākslinieku nams (Künstlerhaus Wien), Musikverein koncertzāle, Secesijas ēka (Wiener Secessionsgebäude), viena no izstāžu zāles "Kunsthalle Wien" ēkām un Vīnes Tehniskās universitātes galvenā ēka. Laukums kā struktūra izveidots 20. gadsimta sākumā. Pirms Vīnes Tehniskās universitātes ēkas izbūves tur atradās bijusī slimnīcas kapsēta, kurā 1741. gadā tika apglabāts Antonio Vivaldi.
Mūmija atgriežas
Mūmija atgriežas (en) ir 2001. gada asa sižeta piedzīvojumu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Stīvens Sommerss. Galvenās lomas filmā atveido Brendans Freizers, Džons Hanna, Reičela Vaisa, Arnolds Voslū, Odeds Fērs, Dveins Džonsons un Patrīcija Velaskeza. Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā.
Filma ir turpinājums 1999. gada filmai "Mūmija". 2008. gadā filmai iznāca turpinājums "Mūmija: Pūķa imperatora kapenes", savukārt 2002. gadā iznāca prīkvels "Skorpionu karalis".
Imhotepa mumificētais ķermenis tiek nogādāts Londonā, kur viņš atkal pamostas un uzsāk savu terora kampaņu.
Ūpji
Izskats un īpašības
Ūpji ir liela auguma putni un kopumā tie ir lielākie visā pūču dzimtā. Tie ir masīvi veidoti, spēcīgiem nagiem un knābjiem. Divas sugas — ūpis un zivjūpis (Bubo blakistoni) ir lielākie ūpju ģintī. To ķermeņa garums ir 65—70 cm, svars mātītei var sasniegt 3 kg (mātītes ir lielākas nekā tēviņi). Zivjūpju mātītes var sasniegt pat 4 kg svaru. Viens no mazākajiem ir Filipīnu ūpis (Bubo philippensis), kura ķermena garums ir 38—42 cm, un punktainais ūpis (Bubo africanus), kura ķermeņa garums ir 45—46 cm.
Apspalvojums ūpjiem ir brūni vai pelēki raibs, vai dzeltenbrūns, maskējošs. Acis lielas, kas atrodas vienā plaknē un redz vienā virzienā, bet ūpjiem ir ļoti elastīgi kakla skriemeļi, tāpēc tie spēj pagriezt galvu pa 270 grādiem. Virs galvas lielākajai daļai sugu ir spalvu pušķi — "austiņas", kas kalpo dekorācijai.
Valda aplams uzskats, ka ūpji dienā nekā neredz. Ūpji redz, turklāt labāk nekā cilvēks un naktī redz daudz reižu labāk nekā cilvēks dienā. Tomēr medījot ūpji pamatā izmanto dzirdi. To īstās ausis nav redzamas, tās atrodās sejas spoguļa malās, kā ļoti garas, plašas atveres, turklāt tās nav simetriskas — viena auss atrodas zemāk, otra augstāk, lai varētu noteikt precīzu trokšņa izcelšanās vietu. Galvenais iemesls, kāpēc ūpji nemedī dienā, ir ienaidnieki.
Sistemātikas izmaiņas
Saskaņā ar pēdējo gadu DNS pētījumiem, pūču dzimtas sistemātikā ir veiktas izmaiņas. Ir likvidēta monotipiskā balto pūču ģints (Nyctea) un baltā pūce mūsdienās tiek sistemtizēta ūpju ģintī. Arī zivjūpju ģints (Ketupa) ir likvidēta un visas četras zivjūpju sugas tiek sistematizētas ūpju ģintī. Ūpju ģinti papildina arī otras zivjūpju ģints (Scotopelia) visas trīs sugas.
Iesārtā glīvene
Iesārtā glīvene ir glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā reti un nevienmērīgi ir sastopama Eiropas vidus un ziemeļu daļā. Latvijā iesārtā glīvene ir sastopama diezgan reti visā teritorijā, tomēr Latvija ir salīdzinoši viena no blīvākajām atradņu teritorijām sugas areālā. Sugas pārstāvju grupas ir sastopamas ezeros, retāk upju līčos; to apdraud ezeru piesārņošana un izbradāšana.
Vienīgā Latvijā sastopamā glīvene ar manāmi iesārtu stublāju un lapas plātnes apakšpusi. Lapas gari nosmailotas, ar 3 dzīslām, lapu žāklēs veidojas īsi, lapaini dzinumi.
Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.
Apraksts
Iesārtā glīvene ir daudzgadīgs, neliels vai vidējs (10-50 cm garš) lakstaugs. Augs pilnīgi ir iegremdēts. Stublājs ir ieapaļš, tievs, zarains, ar sārtu nokrāsu. Lapas ir ļoti šauri lineāras (3-7 cm garas un aptuveni 0,1 cm platas), galā pakāpeniski nosmailotas, puscaurspīdīgas, plātnes apakšpusē ir brūni iesārtas. Lapu žāklēs dažreiz veidojas īsi, lapaini dzinumi. Lapām ir 3 dzīslas, tās savienojas ar vidusdzīslu lapas galā dažādos (tomēr tuvos) līmeņos. Pielapes ir pacietas, lineāri lancetiskas vai lineāras, smailas (1-2,5 cm garas). Ziedi ir 0,5-1 cm īsas, cilindriskā vārpā. Ziednesis parasti ir garāks nekā ziedu vārpa. Auglis ir spīdīgs, gluds, sārti brūns riekstiņš (0,15-0,2 cm garš) ar liektu knābi. Zied jūlijā, augustā.
Medio Systems
Medio Systems, Inc. ir ASV uzņēmums, kas nodarbojas ar reāllaika pareģojošās analīzes pakalpojumiem un programmatūras izstrādāšanu. Dibināts 2004. gadā. Galvenais birojs atrodas Sietlā. Kopš 2014. gada tas ir Nokia īpašumā.
Medio programmatūra ir bāzēta uz mākoņskaitļošanas ietvaru Apache Hadoop, un analizē liela apjoma datus mobilajiem lietotājiem. Tiek piedāvāta iepriekš eksistējošo datu vēsturiskā un pareģojošā analīze.
Vēsture
Medio Systems dibināts 2004. gadā, lai izstrādātu meklētājprogrammatūru mobilajām ierīcēm. 2007. gadā tika piedāvāts mobilās meklēšanas pakalpojums, ļaujot lietotājiem atrast zvanu toņus, grafiskos datus un no interneta iegūstamu informāciju.
2009. gadā, kad Medio darbinieku skaits bija pieaudzis līdz 100, Google palaida savu meklētājprogrammu mobilajām ierīcēm. Nespējot konkurēt ar meklēšanas gigantu, Medio pārfokusējās uz pareģojošo analīzi un zinātnisko datu nodrošināšanu, izmantojot pašu izstrādāto meklētājprogrammatūru. Darbinieku skaits tika samazināts līdz 60.
Anna Hola
Anna Hola (en; dzimusi Denverā) ir amerikāņu vieglatlēte, startē daudzcīņas sacensībās. Viņa ir 2022. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļas ieguvēja septiņcīņā, Ziemeļamerikas rekordiste pieccīņā telpās.
Medio Systems
Vēsture
2014. gada 12. jūnijā paziņots, ka Somijas uzņēmums Nokia savai kartogrāfijas platformai HERE iegādāsies Medio Systems, lai veidotu kontekstuālās kartes un lokācijas pakalpojumus, kas mainās atkarībā no situācijas un nodrošina augsti personalizētu informāciju. Medio Systems īpašnieki tajā laikā bija investīciju uzņēmumi Accel Partners, Trilogy Equity Partners, Frazier Technology Ventures un Mohr Davidow Ventures. Darījums pabeigts 2. jūlijā.
Ēriks Adamss
Ēriks Līrojs Adamss (, dzimis ) ir Amerikas Savienoto Valstu politiķis, pārstāv ASV Demokrātisko partiju. Kopš viņš ir Ņujorkas pilsētas mērs. Pirms kļūšanas par Ņujorkas mēru Adamss bija Bruklinas apkaimes prezidents.
Anna Hola
Karjera
ASV čempionātā telpās Albukerkē Hola laboja Ziemeļamerikas rekordu pieccīņā, iegūstot 5004 punktus. Viņa kļuva par trešo sievieti vēsturē, kas sasniegusi 5000 vai vairāk punktu, un tobrīd pakāpās uz otro vietu pasaules visu laiku rezultātu sarakstā, piekāpjoties tikai Natālijas Dobrinskas pasaules rekordam. uzvarēja prestižajās sacensībās Gecisā, Austrijā, sasniedzot personisko rekordu — 6988 punktus.
Ēriks Adamss
Adamss piedzima Bruklinā, nabadzīgā sešu bērnu ģimenē. Viņš ir absolvējis Ņujorkas pilsētas tehnoloģiju koledžu. Adamss strādāja par policistu vairāk nekā 20 gadus. 2006. gadā Adamss tika ievēlēts Ņujorkas štata senātā, pārstāvot Ņujorkas štata 20. apgabalu. Štata senātā Adamss strādāja 7 gadus. 2013. gadā Adamss kļuva par Bruklinas apkaimes prezidentu.
2020. gadā Adamss paziņoja par kandidēšanu Ņujorkas mēra amatam. Viņš uzvarēja Demokrātiskās partijas nomināciju, partijas priekšvēlēšanu balsošanā. Vēlēšanās viņš uzvarēja pār Republikāniskās partijas kandidātu Kērtisu Slivu. Amatā Adamss tika inaugurēts.
Medio Systems
Vēsture
Medio tika integrēts HERE, un izbeidza darbību kā patstāvīgs uzņēmums. 2015. gadā HERE pārdots Vācijas autobūves konsorcijam, kurā ietilpa Audi AG, BMW AG un Daimler AG.
Agņeška Veščeka
Agņeška Veščeka (pl; dzimusi ) ir poļu brīvā stila cīkstone, 2008. gada vasaras olimpisko spēļu, universiādes un četru Eiropas čempionātu bronzas medaļu ieguvēja.
Biogrāfija
Ar brīvo cīņu Agņeška Veščeka sāka nodarboties 2000. gadā, 17 gadu vecumā. Sakarā ar to, ka viņa sāka cīnīties salīdzinoši vēlu, viņai nav sasniegumu junioru vecumā. Pirmo ievērojamāko panākumu viņa guva 2004. gadā, kad Lodzā pasaules studentu čempionātā svara kategorijā līdz 72 kg aiz amerikāņu cīkstones Stefanijas Lī ieguva otro vietu. 2005. gadā Varnā viņa pirmo reizi piedalījās Eiropas čempionātā un ieņēma 7. vietu. 2005. gadā Izmirā Universiādes brīvās cīņas sacensībās viņa izcīnīja 3.vietu un bronzas medaļu. Tajā pašā gadā Budapeštā notikušajā pasaules čempionātā viņa uzvarēja pirmajā cīņā, bet pēc tam zaudēja amerikānietei Irisai Smitai un bulgārietei Stankai Zlatevai, iegūstot tikai 12. vietu.
2006.gada Eiropas čempionātā Maskavā svara kategorijā līdz 67 kg Agņeška Veščeka izcīnīja bronzas medaļu aiz Jeļenas Perepjolkinas un Kristīnes Odriņas. Tā paša gada Pasaules čempionātā Guandžou viņa uzvarēja pirmajā cīņā, zaudēja otrajā un ieguva 8.vietu. 2007. gads Agņeškai Veščekai bija ļoti līdzīgs - viņa vispirms izcīnīja bronzas medaļu Eiropas čempionātā, bet pasaules čempionātā cīnījās neveiksmīgi un šoreiz palika 16. vietā. Savukārt 2008. gada sezona noritēja pretēji 2006. un 2007. gada sezonām. 2008. gada sezonas sākums bija neveiksmīgs — Eiropas čempionātā Tamperē viņa ieņēma tikai 13. vietu. Pēc tam veiksmīgākas bija Pekinas Olimpiskajās spēles, kurās viņa izcīnīja olimpisko bronzas medaļu un svinēja vislielāko panākumu savā karjerā.
Papildus olimpiskajai bronzai Agņeška Veščeka ieguva bronzas medaļas 2009. gada Eiropas čempionātos Viļņā un 2011. gada Eiropas čempionātos Dortmundē. No 2009. līdz 2011. gadam viņa piedalījās tikai 2011. gada pasaules čempionātā Stambulā. Viņa tur zaudēja Stankai Zlatevai un Guzelei Manjurovai no Kazahstānas un nolaidās uz 30. vietu.
Agņeška Veščeka ir arī daudzkārtēja Polijas čempione svara klasēs no 67 un līdz 72 kg.
Pašendeiles kauja
Pašendeiles kauja jeb Trešā Ipras kauja (en, fr, de) bija Pirmā pasaules kara kauja Flandrijā no 1917. gada 31. jūlija līdz 1917. gada 10. novembrim.
Sabiedroto uzbrukums Lielbritānijas vadībā notika purvainos apvidos Beļģijas rietumos. Lai arī tika organizēti vairākkārtēji uzbrukumi, fronti pārraut tā arī neizdevās - fronte pavirzījās uz austrumiem par dažiem kilometriem. Kauja kļuva par Pirmā pasaules kara karavīru ciešanu simbolu. Vēsās vasaras dēļ abu pušu karavīri faktiski cīnījās dubļos. Bojā gāja vairāki simti tūkstoši karavīru, kritušo precīzs skaits nav noskaidrots līdz pat mūsdienām.
Dzelzszāle
Dzelzszāle (la) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, Rietumāzijā un Ziemeļamerikas austrumu daļā. Bieži sastopama visā Latvijas teritorijā, mitrās pļavās, purvos, skrajos pārmitros mežos un ūdenstilpju krastos.
Apraksts
Dzelzszāle ir daudzgadīgs, 10—50 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 2 drīksnas.
Ļoti reti ir sastopama pasuga ''C.n. ssp. juncella'' ((Fr.) Lemke), kuru daži autori aplūko kā variāti, bet citi — kā patstāvīgu sugu. Šī pasuga veido blīvu cini, tai ir šaurākas (līdz 0,15 cm platas), nereti ierotītas lapas un garāka apakšējā seglapa.
Académico de Viseu FC
Académico de Viseu FC (pt) ir Portugāles futbola klubs no Viseu pilsētas.
1084. gads
1084. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Divkauja (filma)
Divkauja (en) ir 2001. gada ASV, Apvienotās Karalistes un Vācijas kopražojuma kara filma, kas balstīta uz Viljama Kreiga grāmatu Enemy at the Gates: The Battle for Stalingrad. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Žans Žaks Ano. Galvenās lomas filmā atveido Džozefs Fainss, Džūds Lo, Reičela Vaisa, Bobs Hoskinss un Eds Hariss. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā parādīts duelis starp PSRS snaiperi Vasiliju Zaicevu un Vērmahta snaiperu skolas direktoru Ervīnu Kēnigu.
Piespiedu atvešana
Piespiedu atvešana ir personas nogādāšana tiesā vai prokuratūrā, ja šī persona bez attaisnojoša iemesla izvairās no piedalīšanās procesuālajā darbībā.
Latvijā piespiedu atvešanu tiesīgi veikt Valsts policijas darbinieki, izpildot tiesneša vai prokurora lēmumu, turklāt, ja nepieciešams, pirms nogādāšanas uz tiesu vai prokuratūru persona var tikt nogādāta policijas iestādē un turēta tur ne ilgāk kā četras stundas. Piespiedu atvešanu regulē Kriminālprocesa likums, Civilprocesa likums, Administratīvā procesa likums, likums "Par policiju", Ministru kabineta noteikumi numur 57 (nosaka tieši konvojēšanas kārtību).
Pret personu var piemērot piespiedu atvešanu bez iepriekšēja aicinājuma, ja pret šo personu ir sākts process un personas dzīvesvieta nav zināma vai tā slēpjas no pirmstiesas procesa vai tiesas.
Setbajeva
Setbajeva (kk) ir apgabala pakļautības pilsēta Ulitau apgabalā Kazahstānā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā 20 km uz ziemeļrietumiem no apgabala centra Žezkazghanas un 540 km no valsts galvaspilsētas Astanas.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1954. gadā kā Ņikoļskas kalnraču ciemats pie Žezkazghanas dzelzs rūdas raktuvēm. 1973. gadā Nikoļskai piešķirts pilsētas statuss, bet 1990. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā par godu kazahu ģeologam, akadēmiķim Kanišam Setbajevam.
No 2006. līdz 2011. gadam Setbajevā bāzējās profesionālais hokeja klubs Kazakhmys.
Ivanova (uzvārds)
Ivanova (krievu un bg; vīriešu dzimtē Ivanovs (Ивано́в)) ir krievu vai bulgāru cilmes uzvārds. Cilvēks ar šo uzvārdu:
Istrija (pilsēta)
Istrija jeb Istra (gr) bija sengrieķu pilsēta Melnās jūras krastā, Mazajā Skitijā, kuru dibināja milētieši getu zemē 7. gadsimta pr.Kr. otrajā pusē. Pilsēta ieguva savu nosaukumu no Istras upes (gr).
Senā pilsēta ar akropoli un tirdzniecības kvartāliem aizņēma 60 ha lielu teritoriju Melnās jūras lagūnas krastā, ziemeļu daļā ar izeju uz Donavas deltu (tur romieši izveidoja kara nometni Halmirisu). Kad mūsu ēras sākumā, deltai aizsērējot, lagūna pārtapa noslēgtā Sinojas ezerā (ro), Istrijas tirdzniecības nozīme stipri samazinājās. Romas laikā vietējie iedzīvotāji nodevās zvejniecībai.
Marijas debesbraukšana
Marijas debesbraukšana jeb vienkārši debesbraukšana, arī Marijas debesīs uzņemšana, ir Romas Katoļu baznīcas, Austrumu Pareizticīgo baznīcas ticība par to, ka Jaunava Marija tikusi uzņemta debesīs ar visu miesu un dvēseli pēc viņas agrīnās nāves vai iemigšanas. Katru gadu 15. augustā tiek svinēti Vissvētākās Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas svētki. Termins "debesbraukšana" latviešu valodā tiek lietots vēsturiski, taču braukšanas jēdzienam nav sakņu notikuma aprakstos un "uzņemšana debesīs" atbilst tiem pareizāk. Bībeles kanoniskajos tekstos šis notikums nav aprakstīts, un senākie zināmie nostāsti par Marijas uzņemšanu debesīs parādījušies pēc 4. gadsimta.
Istrija (pilsēta)
Franču arheologs E. Dežardēns 1868. gadā noskaidroja, ka senā Istrija atrodas dažus kilometrus no ciema ar tādu pat nosaukumu Konstancas žudecā. Sistemātiskus arheoloģiskos pētījumus 20. gadsimtā veica Vasile Pirvans. Viņa atradumi ir izstādīti vietējā arheoloģijas muzejā.
Marijas debesbraukšana
Katoliskās Baznīcas Katehismā šī dogma aprakstīta šādi:"“Visbeidzot, kad bezvainīgā Jaunava, ko Dievs ir pasargājis no visām pirmgrēka sekām, bija piepildījusi savu zemes dzīvi, viņa ar miesu un dvēseli tika uzņemta debesu godībā, un Kungs viņu paaugstināja, darot par pasaules Karalieni, lai viņa vēl pilnīgāk līdzinātos savam Dēlam, kungu Kungam, kas ir uzvarējis grēku un nāvi.” Vissvētākās Jaunavas Marijas uzņemšana debesīs ir vienreizēja līdzdalība viņas Dēla augšāmcelšanās noslēpumā un augšāmcelšanās baudīšana pirms citiem kristiešiem: “Dzemdējot Dēlu, Tu saglabāji savu jaunavību; kad Tu iemigi, Tu neatstāji šo pasauli, ak, Dieva Māte: Tu aizgāji pie Dzīvības avota, Tu, kas ieņēmi dzīvo Dievu un kas ar savām lūgšanām atbrīvosi mūsu dvēseles no nāves.”"
Istrija (pilsēta)
Vēsture
Milētiešu dibināta, lai atvieglotu tirdzniecību ar vietējiem getiem, Istrija skaitās senākā pilsētas tipa apmetne Rumānijas teritorijā. Skimns no Hiosas (ap 110. g.pr.Kr.) datē pilsētas dibināšanu 630. gadā pr.Kr., bet Cēzarejas Eisēbijs noteica dibināšanu 33. Olimpisko spēļu laikā (657—656. gadā pr.Kr.). Pati senākā Rumānijas teritorijā atrastā nauda bija 480. gadā pr.Kr. kaltā sudraba drahma.
Greiems Poters
Greiems Stīvens Poters (en; dzimis ) ir angļu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Līdz 2023. gada aprīlim bija Anglijas Premjerlīgas kluba Chelsea galvenais treneris.
Istrija (pilsēta)
Vēsture
Arheoloģiskas liecības rāda, ka visa tirdzniecība ar iekšzemi sākās ar Istrijas dibināšanu. Tirgotāji sasniedza iekšzemes teritorijas caur Istriju un Donavas ieleju, ko apliecina Atikas melnfigūru keramikas, monētu, dekoratīvu priekšmetu, jonisko lebesu un amforu lausku atradumi. Istrijā amforas tika atrastas lielā daudzumā, citas importētas, bet citas vietējās. Vietējā keramika tika ražota, protams, pēc kolonijas dibināšanas 6. gadsimta pr.Kr. vidū. Arhaiskā un klasiskā perioda laikā, Istrijas ziedu laikos, tā atradās auglīgas aramzemes tuvumā. Drīz pēc dibināšanas tā kalpoja par tirdzniecības ostu, bet zvejniecība un lauksaimniecība kalpoja kā papildu ienākumu avots. Bet ap 100. gadu zvejniecība kļuva par Istrijas ienākumu pamatavotu.
Ap 30. gadu Istrija nonāca Romas pakļautībā. Romiešu periodā no 1. līdz 3. gadsimtam pilsētā tika uzcelti tempļi romiešu dieviem, termas un bagātnieku villas. Kopumā Istrija nepārtraukti pastāvēja 14 gadsimtus, sākot no grieķu perioda līdz bizantiešu periodam. Halmirisa līcis, pie kura bija dibināta pilsēta, smilšu sanesumu dēļ pārvērtās ezerā, un piekļuve Melnajai jūrai pakāpeniski tika slēgta. Tirdzniecība turpinājās līdz 6. gadsimtam. 7. gadsimtā avāru un slāvu iebrukumā gandrīz pilnībā tika nopostīts pilsētas cietoksnis, istrieši izklīda, un pilsēta beidza pastāvēt.
Greiems Poters
Futbolista karjera
Profesionāla futbolista karjeru sāka Birmingham City. Pēc īres Wycombe Wanderers viņš pārcēlās uz Stoke City, pēc tam uz Southampton. Būdams Southampton spēlētājs, viņš tika izsaukts uz Anglijas U-21 izlasi, kur piedalījās vienā Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Moldovu.
1997. gadā viņš pievienojās West Bromwich Albion, bet pēc trīsarpus gadiem, kuru laikā tika izīrēts arī uz Northampton Town un Reading, parakstīja līgumu ar York City. 2003. gada vasarā pārcēlās uz Boston United. 2003. gada novembrī viņš tika izīrēts uz Shrewsbury Town. 2004. gadā Poters pārcēlās uz Macclesfield Town, kur noslēdza savu spēlētāja karjeru.
Trenera karjera
2022. gada 8. septembrī Poters tika oficiāli iecelts par Premjerlīgas kluba Chelsea jauno galveno treneri, noslēdzot piecu gadu līgumu, aizstājot Tomasu Tuhelu.
1083. gads
1083. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Balašova
Balašova var būt:
Alfrēda Kalniņa iela (Rīga)
Alfrēda Kalniņa iela ir vietējas nozīmes iela Rīgā, Centra rajona Centra apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Marijas ielu pilsētas centra dienvidaustrumu daļā, netālu no Centrālās dzelzceļa stacijas, virzās ziemeļrietumu virzienā, iela beidzas krustojumā ar Krišjāņa Barona ielu iepretīm Vērmanes dārzam. Kopējais ielas garums - 190 metri, visā garumā klāta ar bruģa segumu. Autotransporta satiksmei atvēlēta viena braukšanas josla Krišjāņa Barona ielas virzienā, ielas pāra numuru pusē ierīkotas maksas autostāvvietas.
Iela nosaukta Alfrēda Kalniņa — latviešu komponista, ērģelnieka un diriģenta, pirmās latviešu operas Baņuta autora — vārdā.
Vēsture
Iela ierīkota 1860. gadā pilsētas vaļņu nojaukšanas laikā, ar domu nodrošināt papildu pievedceļu Vērmanes dārzam. Pirmoreiz Rīgas ielu sarakstos ar nosaukumu Mazā Parka iela minēta 1861. gadā. Nepilnus 25 gadus vēlāk, 1885. gada sākumā, ielas nosaukums mainīts uz Parka iela. Savu vārdu mazajai ieliņai izdevies saglabāt neskartu gan Pirmā pasaules kara, gan pirmās brīvvalsts laikā, tikai 1951. gada 26. decembrī, godinot mūžībā aizgājušo izcilo latviešu komponistu, pirmās latviešu operas Baņuta autoru Alfrēdu Kalniņu, iela pārdēvēta viņa vārdā - par Alfrēda Kalniņa ielu. Kopš tā laika nosaukums vairs nav mainījies.
Ielas raksturojums
Alfrēda Kalniņa iela ikdienā ir samērā tumša, drūma centra sānieliņa, gar ceļa malām nav saglabājušies koki - vienīgie koki un apstādījumi tajā atrodami 8. nama priekšpusē un Benjamiņu nama pagalmā. Ēku pirmajos stāvos izvietoti vairāki mazi veikaliņi, uzņēmumu biroji, kā arī bāri, kafejnīcas, naktsklubi. Tāpat ielā novērojama sociālā dažādība - apgrozās gan smalkā pilsētas centra publika, gan Centrālās dzelzceļa stacijas tuvumā mītošā ne tik elegantā robežpublika. To var uzskatīt par sava veida robežu starp centru un Centrālās stacijas, Centrāltirgus rajonu.
Ielu savienojumi
Alfrēda Kalniņa iela ir savienota ar šādām ielām:
Infrastruktūra
Alfrēda Kalniņa ielā kopā reģistrētas septiņas adreses - 1, 1A, 2, 3, 4, 6 un 8, no kurām vairākos zemesgabalos uzbūvēti kultūrvēsturiski daudzstāvu īres nami. Pārsvarā ēkas ielā celtas eklektikas stilā. Pasta indekss ielas adresēm piešķirts LV-1050.
Sabiedriskais transports
Alfrēda Kalniņa ielā, tās ģeogrāfiskā stāvokļa pilsētas centrā dēļ, sabiedriskā transporta satiksme netiek nodrošināta. Ielas abos galos kursē vairāki transporta maršruti - Krišjāņa Barona ielā pārvietojas 1., 3. un 11. maršruta tramvaji un pieturas izvietotas tiešā ielas tuvumā, savukārt Marijas ielā pārvadājumus veic vairāki trolejbusu un autobusu maršruti bez pieturām ielas tuvumā.
Aptuvenie attālumi līdz tuvākajiem pārsēšanās mezgliem centrā: pieturvietas blakus Rīgas cirka ēkai Merķeļa ielā - no aptuveni 150 līdz 270 metriem, blakus Pilsētas kanālam Raiņa bulvārī - no aptuveni 310 līdz 410 metriem (ejot no Krišjāņa Barona ielas puses); pieturvieta Satekles ielā pretī Centrālajai dzelceļa stacijai - aptuveni 180 metri, pieturvietas Marijas ielā pie/pretī stacijai - aptuveni 200 metri (ejot no Marijas ielas puses). No augstākminētajām pieturām ir iespējams nokļūt lielākajā daļā Rīgas mikrorajonu.
Pa diagonāli rēķinot, Rīgas Centrālā pasažieru dzelzceļa stacija atrodas aptuveni 250 metru, Rīgas Starptautiskā autoosta - 600 metru attālumā no ielas sākumdaļas.
Valters Krīgers
Valters Krīgers (de, 1890—1945) bija vācu virsnieks un Ieroču SS ģenerālis. No 1944. gada 25. jūlija viņš komandēja Latviešu VI SS brīvprātīgo armijas korpusu.
Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 27. februārī Štrasburgā prūšu virsnieka Alfrēda Krīgera un viņa sievas Helēnas, dzimušas Glinderes, ģimenē. Mācījās Karlsrūes un Berlīnes-Lihterfeldes kadetu skolās, 1908. gadā sāka dienēt Vācijas Impērijas armijā. Pirmā pasaules kara laikā dienēja Alpu korpusā, pēc tam piedalījās Latvijas brīvības cīņās Dzelzsdivīzijas sastāvā 1919. gadā un Kapa pučā 1920. gadā. 1920. gada decembrī atvaļinājās no militārā dienesta un līdz 1925. gadam strādāja par bankas ierēdni Halberštatē. 1935. gadā iestājās SS, darbojās Bādtelcas SS Junkuru skolā (SS-Junkerschule).
Otrā pasaules kara laikā Valters Krīgers SS policijas divīzijas sastāvā 1940. gada vasarā piedalījās Francijas kampaņā, atgriezās Bādtelcas SS Junkuru skolā, bet oktobrī sāka strādāt SS Galvenā mītnē Berlīnē. No 1943. gada 3. aprīļa līdz 1. novembrim viņš Ukrainas frontē komandēja SS tankgrenadieru divīziju Das Reich, no 1943. gada 24. oktobra līdz 1944. gada 14. martam IV SS tanku korpusu.
No 1944. gada 15. marta līdz 24. jūlijam Valters Krīgers komandēja Ieroču SS Ostlandes reihskomisariātā, bet 1944. gada 25. jūlijā viņu iecēla par Latviešu VI SS brīvprātīgo armijas korpusa komandieri un viņš piedalījās Kurzemes cietokšņa kaujās.
T-72
T-72 bija Padomju armijas parastākais tanks, ko Ņižņijtagilas uzņēmums Uralvagonzavod (Уралвагонзавод) sāka ražot 1972. gadā kā galvenā tanka T-64 nākamo versiju līdztekus gāzu turbīnas tankam T-80.
Tanku būvēja arī Polijas, Čehoslovākijas, Dienvidslāvijas un Indijas tanku rūpnīcās un lielā skaitā pārdeva Sīrijas, Lībijas, Irānas un Irākas bruņotajiem spēkiem. To plaši izmantoja 1982. gada Libānas karā, Pirmajā un Otrajā Persijas līča karā, Dienvidslāvijas karos kā arī Krievijas—Ukrainas karā.
Tanka modifikācijas T-72M1 eksporta cena 1992. gadā bija aptuveni 1,2 miljoni ASV dolāru, bet ar munīciju un rezerves daļām vienības cena bija aptuveni 1,8 miljoni ASV dolāru.
Līdz 2005. gadam izgatavoja ap 20 000 T-72, no tiem Krievijas Federācijas bruņotajos spēkos joprojām ir aptuveni 9200 eksemplāru.
Osama
Osama (bg) ir 314 kilometrus gara Donavas labā krasta pieteka Bulgārijā.
Iztece pie Levski smailes Stara Planina kalnos. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Donavā pie Nikopoles. Osamas krastos atrodas Trojana, Loveča, Letnica, Levski un Nikopole.
Metalurģijas kombināts "Azovstaļ"
Metalurģijas kombināts "Azovstaļ" (uk) ir viens no lielākajiem tērauda velmēšanas uzņēmumiem Ukrainā.
2022. gada 19. aprīlī Krievijas karaspēks iebruka rūpnīcā. Metalurģijas rūpnīcu gandrīz pilnībā iznīcināja Krievijas lidmašīnas iebrukuma Ukrainā laikā un Mariupoles kauju laikā.
20. gadsimts
Uzņēmums "Azovstaļ" tika dibināts 1930. gadā Mariupolē, Ukrainas PSR (Padomju Savienībā) ar Tautsaimniecības Augstākās padomes (BCHX) (PSRS) Prezidija lēmumu un sāka ražošanu 1933. gadā, kad tā domnā tika izlaists pirmais gludeklis. 1935. gada janvārī "Azovstaļ" tika uzsākta tērauda ražošana, nododot ekspluatācijā pirmo 250 tonnu kurināmo krāsni Padomju Savienībā.
Otrā pasaules kara laikā rūpnīcas darbība tika pārtraukta 1941. gadā, kad nacistiskā Vācija okupēja Mariupoli. 1943. gada septembrī, kad pilsētu atkaroja padomju spēki, rūpnīca tika pārbūvēta. 1991. gadā, pēc Ukrainas neatkarības atgūšanas, rūpnīca nonāca Ukrainas valsts īpašumā. 1996. gadā valsts uzsāka privatizāciju.
21. gadsimts
2005. gadā rūpnīca saražoja 5,906 miljonus tonnu tērauda. 2014. gadā, kad Krievijas atbalstītie Donbasa separātisti mēģināja atņemt Ukrainas valdībai Mariupoli, pilsētas aizstāvji izmantoja zem rūpnīcas esošos bunkurus.
Vides protesti un reformas
Vides noteikumu un "pilnīgi novecojušo" iekārtu dēļ, ko izmanto "Azovstaļ" un citas "Metinvest" piederošās pilsētas rūpnīcas, Mariupoli National Geographic raksturoja kā "vienu no piesārņotākajām pilsētām" Ukrainā. 2018. un 2019. gadā Mariupoles iedzīvotāji ielās protestēja par reformu.
2022. gada Krievijas iebrukums Ukrainā
2022. gada martā Krievijas aplenkuma laikā Mariupolē rūpnīca tika nopietni bojāta, Ukrainas parlamenta deputātam Serhijam Tarutam paziņojot, ka Krievijas spēki ir "praktiski iznīcinājuši rūpnīcu".
Līdz 16. aprīlim tā kļuva par pēdējo organizētās pretestības vietu pilsētas aplenkumā. Krievijas spēki lika aizstāvjiem padoties līdz 17. aprīļa pulksten 6 no rīta pēc Maskavas laika. Krievija apgalvoja, ka, ja viņi noliks ieročus, tā garantēs viņu dzīvību. Ukrainas spēki atteicās padoties, un daļa no rūpnīcas palika viņu kontrolē.
Krievijas Aizsardzības ministrija izvirzīja otro ultimātu Ukrainas karaspēkam 19. aprīlī laikā no pulksten 11.00 līdz 13.00 izvest "bez izņēmuma visus ieročus un munīciju", ko arī Ukrainas spēki ignorēja. Džastins Kramps no konsultāciju uzņēmuma Sybilline paziņoja, ka rūpnīcā ir atombunkuri un tuneļi, kuri spējīgi izturēt kodoluzbrukumu.
Ražošana
Darbi ietver koksa ražošanu, aglomerāta rūpnīcu, sešas domnas un tērauda ražošanas kompleksu.
Vadība
"Azovstaļ" dzelzs un tērauda rūpnīca darbojās kā Nīderlandes kontrolakciju sabiedrības Metinvest BV meitas uzņēmums ar nosaukumu Metinvest Holding LLC, kurš arī skaitās Metinvest BV meitas uzņēmums.
Hopjora
Upe sākas Pievolgas augstienes nogāzēs, plūst dienvidrietumu virzienā pa plašu ieleju. Daudz vecupju. Ledus sega no novembra līdz aprīlim. Kuģojama līdz Novohopjorskai.
Pilsētas upes krastos (no iztekas līdz ietekai) ir Balašova, Borisogļebska, Urjupinska, Novohopjorska.
Leiputrija
"Leiputrija" ir 2005. gadā izdota Latvijas dokumentālā īsfilma. Filmas režisore ir Laila Pakalniņa, viņa arī viena no diviem scenāristiem. Otrs scenārists ir filmas idejas autors Māris Maskalāns.
Filmas uzņemšana notikusi Getliņu izgāztuvē Stopiņu pagasta Rumbulā — uzņēmuma "Getliņi EKO" apsaimniekotajā lielākajā sadzīves atkritumu poligonā Latvijā, kur tiek savākti, šķiroti un uzglabāti atkritumi no Rīgas pilsētas un apkārtnes.
Sižets
Ir vietas, piemēram, izgāztuve, par kurām mēs neko negribam zināt, tāpēc mēs labāk izliekamies, ka šādas vietas neeksistē. Tomēr izgāztuvēs dzīvo dažādi putni, kukaiņi un zīdītāji. Viņiem izgāztuve piedāvā siltumu un ēdienu visa gada garumā.