cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ZIS-150
Vēsture
1957. gada oktobrī ZIL-150V nomainīja jaunais modelis ZIL-164, kas ārēji līdzinājās ZIL-150V, bet atšķīrās ar vairākiem uzlabotiem tehniskajiem risinājumiem.
Pēc padomju tehniskās dokumentācijas un ar PSRS piegādāto rūpnīcas iekārtām Rumānijā un Ķīnā tika uzsākta vietējo ZIS-150 modeļu ražošana. Rumānijā tā tika ražota rūpnīcā Steagul Rosu ar nosaukumu SR-101. Kravas automašīnu ražošana šeit tika uzsākta 1954. gadā un turpinājās līdz 1965. gadam (ārēji rumāņu ražotās automašīnas no padomju ražotajām atšķīrās ar buferi un taisnstūra formas kabīni). Ķīnas pilsētā Čančuņā no 1956. gada 1. automobiļu rūpnīcā sāka ražot kravas automašīnu Jiefang CA-10. Ar nelielām izmaiņām šis modelis tika ražots līdz pat 1986. gadam. Automašīnas attēls bija redzams arī uz Ķīnas naudas zīmēm.
Kravas automašīna ZIS/ZIL-150 arī tika eksportēta uz ārzemēm, galvenokārt uz sociālistiskajām sadraudzības valstīm.
Valsts padomnieks (Krievijas Impērija)
Valsts padomnieks bija Krievijas Impērijas V kategorijas civildienesta pakāpe no 1724. līdz 1917. gadam, kas līdz 1796. gadam atbilda brigadiera pakāpei armijā un deva tiesības uz uzrunu "Jūsu augstdzimtība" (Ваше Высокородие).
Šīs civildienesta pakāpes ierēdņi parasti ieņēma vicegubernatoru vai valsts departamentu vicedirektoru amatus.
Lorina
Lorina (ru, ckt — ‘atrastais mājoklis’, ynk, ess — ‘iztrūkstošais’) ir ciems Krievijas ziemeļaustrumos, Čukotkas autonomā apvidus Čukotkas rajonā. Izvietojies Čukču pussalas austrumos Beringa jūras Mečigmenas līča krastā pie Lorenas upes ietekas jūrā. 90 % iedzīvotāju ir čukči un eskimosi.
Vēsture
Sena apdzīvota vieta, vēstures avotos pirmoreiz minēta 1736. gadā. Mūsdienu ciems atrodas kādreizējā eskimosu Nukakas ciema vietā. 1950. gados Lorina bija viens no reģiona ciemiem, uz kuru pārcēla iedzīvotājus no likvidētajiem čukču un eskimosu piekrastes ciemiem. Galvenā iedzīvotāju nodarbošanās ir tradicionālās jūras dzīvnieku medības, zveja, briežkopība un dienesta un pajūgu suņkopība.
1954. gada Pasaules čempionāts basketbolā
1954. gada Pasaules čempionāts basketbolā bija 2. Pasaules čempionāts basketbolā. Čempionāts norisinājās 1954. gadā, laika posmā no līdz  Brazīlijā.
Par Pasaules čempioniem kļuva ASV izlase, otro vietu izcīnīja Brazīlijas izlase, savukārt bronzas medaļas izcīnīja Filipīnu izlase.
Kārlis Amenda
Kārlis Frīdrihs/Ferdinands Amenda (de; dzimis, miris ) bija Turlavā dzimis Talsu mācītājs un vijolnieks, tuvs Bēthovena draugs.
Dzīvesgājums
Dzimis luterāņu mācītāja ģimenē. Jau bērnībā parādīja izcilu vijoļspēles prasmi, no 5 gadu vecuma uzstājās Kurzemes hercoga Pētera galmā Jelgavā. Pēc mācībām Jelgavas ģimnāzijā no 1792. līdz 1796. gadam studēja teoloģiju Jēnas universitātē.
Pēc studiju beigšanas apceļoja Šveici, Franciju, Vāciju, strādādams par mūzikas skolotāju. 1798. gadā ieradās Vīnē. Strādādams par Mocarta bērnu mūzikas skolotāju, iepazinās un sadraudzējās ar Bēthovenu, ar kuru sarakstījās visu mūžu. 1799. gadā tēva (pēc citām ziņām brāļa) slimības dēļ Amenda bija spiests atgriezties Kurzemē.
No 1800. līdz 1802. gadam Amenda mācīja mūziku barona Štromberga bērniem Lielvirbu muižā. 1802. gadā viņš kļuva par luterāņu mācītāju Talsos. Apprecējās ar ceļojumos iepazīto šveicieti Žaneti Benuā (Jeanette Benoit), ģimenē piedzima 13 bērni. 1821. gadā Amenda kļuva par Kandavas iecirkņa prāvestu, 1830. gadā - par Kurzemes evaņģēliski luteriskās konsistorijas padomnieku.
Ķeksis
Ķeksis ir plostnieku un koku pludinātāju galvenais darbarīks. Koku pludinātāji ar ķekšiem novilka baļķus no seklumiem un sērēm, no saliņu augšgaliem un čakārņiem, likvidēja barikādes un baļķu sastrēgumus, iebīdot baļķus atpakaļ straumē. Ķeksis sastāv no ķekša asmens — 30 cm gara, kalta metāla pīķa ar āķi un šosta — 4,5—5 metrus garas nomizotas un izkaltētas egles kārts.
Kārlis Amenda
Dzīvesgājums
Miris 1836. gadā, apglabāts paša izraudzītā vietā, pakalnā pie Talsu mācītājmuižas, 3 km uz austrumiem no Talsiem.
Ķeksis
Viduslaikos ķekšus izmantoja arī kā ieročus, lai norautu jātniekus no zirgiem.
Airenes
Airenes (la) ir augu ģints graudzāļu dzimtā. To dabiskais izplatības areāls ir Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā, kā arī sugas tiek kultivētas un ir naturalizējušās Austrālijā, Amerikā un dažādās okeāna salās. Airenes ir tuvi radniecīgas ar Auzenēm (Festuca).
Sugas
Aireņu ģintī ir akceptētas šādas sugas un dabiski sastopami hibrīdi:
Kultivēšana un pielietojums
Dažas aireņu sugas tiek kultivētas zālieniem, kā arī mājlopu ganībām, jo tām ir salīdzinoši augsta uzturvērtība. Airenes arī izmanto dažādās augsnes erozijas kontroles programmās. Tā ir galvenā ganību zāle Jaunzēlandē, kur katru gadu tiek saražoti aptuveni 10 miljoni kilogramu sertificētu aireņu sēklu. Airenēm ir pieejams liels šķirņu klāsts. Galvenā suga, kas sastopama visā pasaulē un tiek izmantota gan zālieniem, gan kā lopbarības kultūra, ir daudzgadīgā airene (Lolium perenne). Tāpat kā daudziem citiem aukstumizturīgajiem graudzāļu lakstaugiem, arī tai ir simbiotisks sēnīšu endofīts — parasti Epichloë sugas, vai tām tuvi radniecīgās Neotyphodium sugas, kas pieder sēnīšu dzimtai Clavicipitaceae.
Dažas sugas, īpaši reibuma airene (Lolium temulentum), ir nezāles, kas var nopietni ietekmēt kviešu un citu kultūru ražošanu. Lolium rigidum ir viena no nopietnākajām un dārgākajām kultūraugu nezālēm Austrālijas dienvidos, it sevišķi, jo tai ir bieži novērota herbicīdu rezistence. Aireņu ziedputekšņi ir arī viens no galvenajiem siena drudža izraisītājiem. Tenisa korti, tostarp Vimbldonas norises vieta, All England Lawn Tennis and Croquet Club, ir apsēti ar aireni.
Baltu pirmvaloda
Baltu pirmvaloda (lt) jeb pirmbaltu valoda (lt) ir hipotētiska valoda, no kuras cēlušās baltu valodas. Baltu pirmvaloda rekonstruēta ar salīdzinošās valodniecības metodi, kā arī izmantojot datus par baltu un citām indoeiropiešu valodām, jo līdz mūsdienām nav saglabājies neviens baltu pirmvalodas rakstu paraugs.
2018 (filma)
"2018" ir 2019. gada Latvijas dokumentālā filma. Pie filmas strādājuši vairāki režisori, tajā skaitā Dainis Kļava, Linda Olte, Renārs Vimba, Andrejs Verhoustinskis, Sandijs Semjonovs un Uģis Olte.
Baltu pirmvaloda
Baltu pirmvaloda cēlusies no indoeiropiešu pirmvalodas, no kuras tā varētu būt sākusi atdalīties ap 3000 gadiem p.m.ē. Daži valodnieki izteikuši hipotēzi, ka starpposmā pastāvējusi kopīga baltu-slāvu pirmvaloda.
Pamata īpašības
Baltu pirmvaloda bija lokāma valoda. Vārdu pamatsecība teikumā — SOV.
Baltu pirmvalodu pamatā raksturo šādas galvenās iezīmes:
Baltu un slāvu lingvistiskā vienotība
Baltu pirmvalodas neatkarību aktīvi aizstāvējuši lietuviešu valodnieki, kas noraida ideju, ka būtu pastāvējusi pirmbaltu un pirmslāvu valodu un etniskā kopība. Viņi norāda, ka 19.gs. valodnieki, kas pasludināja baltu-slāvu pirmvalodu, nav mācējuši baltu valodas un uztvēruši no slāvu valodām aizgūtos vārdus par pierādījumu valodu kopībai. 20.gs. attīstījās teorija, ka baltu un slāvu valodu līdzība sakņojas indoeiropiešu pirmvalodā, un to līdzība skaidrojamas nevis ar kopību, bet arhaisku elementu saglabāšanos abās valodās. Daudzas no līdzībām ar slāvu valodām sastopamas tikai latviešu vai lietuviešu valodās, tādējādi neattiecas uz visām senajām baltu valodām, un norāda uz pēdējo gadsimtu ietekmi, nevis kopīgu pirmvalodu. Baltu valodas saglabājušas arhaiskākus elementus, un dažviet ir attīstījušās līdzīgi ģermāņu valodām.
Baltu un slāvu valodu saimēm ir ļoti daudz līdzību gandrīz visos valodas aspektos, kādēļ A. Šleihers secinājis, ka ir bijusi vienota baltu-slāvu pirmvaloda, kas vēlāk sadalījusies atsevišķās baltu un slāvu pirmvalodās. Savukārt A. Meijē radies pilnīgi pretējs viedoklis, proti, viņš izteicis minējumu, ka baltu un slāvu valodu līdzīgums ir izveidojies šo valodu paralēlā attīstībā, un vienotas baltu un slāvu pirmvalodas nemaz nav bijis. Poļu valodnieks J.M Rozvadovskis piedāvāja turpmāk minēto valodu attīstības shēmu, — proti, ka pēc baltu-slāvu valodu vienotības (III tūkstošgadē p. m. ē.) sākās neatkarīgs abu valodu grupu attīstības periods (II—I tūkstošgadē p. m. ē.), ko, savukārt, nomainīja jauns šo valodu satuvināšanās laiks (no mūsu ēras sākuma līdz šai dienai). Latviešu valodnieks Jānis Endzelīns uzskatīja, ka baltu un slāvu valodas pēc indoeiropiešu pirmvalodas sašķelšanās ir attīstījušās neatkarīgi, bet vēlāk ir piedzīvojušas satuvināšanās laika posmu. V. Zeps, V. Pizāni, V. Toporovs, V. Ivanovs, V. Mažulis, S. Karaļūns un citi valodnieki ir izteikuši pieņēmumu, ka slāvu pirmvaloda ir cēlusies no Dņepras baseinā dzīvojušo irāņu un blakus dzīvojušo baltu perifērā dialekta, ko varētu uzskatīt par uzlabotu baltu pirmvalodas modeli, kurā lielākā daļa baltu un austrumslāvu valodu leksikas kopīgo iezīmju, baltkrievu a izruna krievu o vietā, austrumslāvu pilnskanība (pleofonija), visilgāk saglabātie īsie patskaņi i, u un tikai šajā slāvu valodu grupā bieži lietotās izskaņas -ail-, -ul-, -uk- uzskatāmas par baltu mantojumu. Baltu kontaktu ar irāņiem pēdas īpaši plaši ir novērojamas hidronīmos uz dienvidiem no Pripetes, sākot pat ar Seimas upes izteku. Analizējot slāvu pirmvalodas faktus, V. Martīnovs secinājis, ka dialekts, no kura ir cēlusies slāvu pirmvaloda, ir bijis līdzīgs senprūšu pirmbaltu dialektam, kas pirms mijiedarbības ar irāņiem, ir ietekmējies no itāļu un tiem tuvām senķeltu valodām.
Saskarsme ar ģermāņu valodām
Ievērojams kopīgās leksikas slānis baltu valodas saista ne tikai ar slāviem, bet arī ar ģermāņiem − fiksēti vairāk nekā 60 baltiem un ģermāņiem kopīgu vārdu (neskaitot aizguvumus). Vēl vairāk kopīgās leksikas iezīmju apvieno visas trīs valodu saimes − baltus, slāvus un ģermāņus. Kopīgā leksika aptver darba norises, darbarīkus un lauksaimniecības terminoloģiju. To, ka kontakti sniedzas ļoti senos laikos, rāda atsevišķas kopīgas morfoloģijas raksturiezīmes − tikai baltu, slāvu un ģermāņu valodām ir datīva un instrumentāļa locījumi ar līdzskani -m-: baltu pirmvalodā *u̯ilka-m-as, got, ssl 'vilkiem'. Visām citām indoeiropiešu valodām šajos locījumos ir līdzskanis -bh- / -b-, piem., sa 'vilkiem', la 'naktīm'. Ģermāņiem ir arī līdzīga skaitļa vārdu darināšanas sistēma, turklāt visām trim valodu saimēm ir kopīgi tūkstoša, zelta un sudraba nosaukumi. Baltu un ģermāņu valodās daļēji sakrīt arī darbības vārdu pagātnes laika veidošana (saknes patskaņu mija), abas valodu saimes vieno arī aorista zudums, savukārt tā saglabājums vieno slāvus ar irāņiem. Ņemot vērā visu augstākminēto, izvirzīta versija, ka kādreiz varētu būt bijusi baltu, slāvu un ģermāņu lingvistikā savienība, bet ne kopīga pirmvaloda.
Hronoloģija
Pēc R. Šmalstīga aplēsēm, kā kultūras un etniskā kopiena balti ir atdalījušies II tūkstošgadē p. m. ē. A. Girdenis un V. Mažulis, izmantojot glotohronoloģijas metodi, secināja, ka baltu un slāvu pirmvalodas bija nošķīrušās līdz IX gs. p. m. ē., bet ap V gs. p. m. ē. baltu pirmvaloda jau bija sadalījusies rietum- un austrumbaltu atzaros. Ņemot talkā S. Starastina "atgriezeniskās pareizības pārbaudes" (rekalibrējamo) glotohronoloģiju, čehu zinātnieki V. Blažeks un P. Novotna izskaitļoja, ka baltu un slāvu vienotība varētu būt izirusi XV—XIV gs. p. m. ē., bet senprūšu valoda, varētu būt sākusi atdalīties no pirmbaltu valodas ap X—VIII gs. p. m. ē. Pēc V. Toporova un V. Ivanova domām no II tūkstošgades p. m. ē. līdz I tūkstošgades p. m. ē. vidum slāvu pirmvaloda bija baltu pirmvalodas izlokšņu turpinājums. Par iznīkušo Dņepras (vai Dņepras—Okas) baltu valodu, kuras pēdas ir saglabājušās hidronīmos (skat. austrumgalindu valoda), trūkst datu, lai noteiktu, kad tā varētu būt atdalījusies no pārējiem baltu atzariem.
Pirmdzimtene
Cēlušies no indoeiropiešu kopējās pirmkultūras, balti un slāvi nekad neveidoja vienotu kultūru vai valodu. Abu seno grupu kopējie ceļi šķīrās 3.—2. tūkstošgadē p.m.ē, kad pirmbalti devās uz ziemeļiem. No šīs senatnes arī datējama abu valodu grupu saistība. 1. tūkstošgadē p.m.ē. pastāv skaidri nodalāmas ģermāņu, slāvu un baltu priekšteču kultūras. Lai arī baltu un slāvu priekšteči vairākas tūkstošgades bija attāli kaimiņi, baltu apdzīvotās zemes ilgi palika stabilas, kamēr pirmslāvi no Oderas baseina virzījās uz dienvidiem, pakāpeniski sasniedzot Dņepru Ukrainā ap 7.gs. p.m.ē. Tikai krietni vēlāk, ap m.ē. 6.gs. slāvi no Ukrainas sāk iespiesties baltu zemēs, sašķeļot tās. Uz baltu un slāvu valodu atšķirību norāda arī tas, ka starp tām nepastāv pierobežu jauktie dialekti, kādi ir austrumslāvu, rietumslāvu un dienvidslāvu zemēs, kur, saplūstot radniecīgajām slāvu valodām, izveidojās pierobežu dialekti.
Baltu cilmes hidronīmu teritorija plešas no Vislas rietumos līdz pat Maskavai austrumos un no Baltijas jūras ziemeļos līdz pat Kijivai dienvidos. Pastāv uzskats, ka baltu teritoriju starp Vislu un Daugavu sensenos laikos ir apdzīvojušas Baltijas somugru ciltis, kuras balti laika gaitā ir asimilējuši. Uz rietumiem no baltu pirmvalodas lietotājiem dzīvoja ģermāņu tautas, uz dienvidiem — slāvu, uz ziemeļiem un ziemeļaustrumiem — somugru ciltis. Pēc V. Toporova domām, 1000—800. gados p.m.ē. senģermāņi izstūma baltus no zemēm, kas pletās uz rietumiem no Pasarges upes. Pēdējos gadsimtos p.m.ē. baltu teritorija sāka samazināties gotu migrācijas dēļ. VI—VII gs. m.ē., Lielās tautu staigāšanas laikos, slāvi sāka apdzīvot līdz tam baltu apdzīvotos ziemeļu un austrumu apgabalus (pēc V. Smočinska domām līdz pat slāvu ekspansijai baltu un slāvu apdzīvoto teritoriju robeža varētu būt gājusi pa Pripetes upi). XI−XII gs. krievu rakstu avotos minētas kaujas ar netālu no Maskavas palikušajiem baltiem — austrumgalindiem. Sākot ar 1225. g. pastiprinājās Teitoņu ordeņa uzbrukumi un teritoriju iekarojumi Baltijā, un līdz XVIII gs. sākumam prūši jau bija asimilēti.
M. Gimbutiene uzskatīja, ka baltu senči piederēja kaujas cirvju kultūras kopienai, bet vēlākie baltu pirmvalodas lietotāji pārstāvēja Tšcinecas arheoloģisko kultūru (XIX gs. p. m. ē.—XI gs. p. m. ē.). Piekrītot M. Gimbutienei, ka kaujas cirvju kultūras pārstāvji bija senbalti (tā pat kā senslāvi, senģermāņi un senķelti), J. P. Melorijs uzskatīja, ka Tšcinecas kultūra tomēr ir bijusi vairāk senslāviska. Tomēr gandrīz visa Tšcinecas kultūras teritorija ietilpst baltu hidronīmu izplatības zemēs (skat. kartes), un slāvi šeit sāka apmesties jau 1700—1800 gadus pēc Tšcinecas kultūras pastāvēšanas (no VI—VII gs. m. ē.).
No tā saucamā vidusareāla ir cēlušies austrum-, bet no perifērā — rietumbalti.
Baltu pirmdzimtenes noteikšanai palīdz arī tas, ka baltu pirmvalodā ir iespējams rekonstruēt ozola, ābeles, bērza, liepas, oša, kļavas un gobas nosaukumus, taču pirmbaltiem nebija savu vārdu dižskābardim, īvei un efejai. Baltu pirmvalodā bija savi vārdi vāverei, caunai, sumbram un lācim.
Līdzskaņi
Baltu pirmvaloda, tāpat kā mūsdienu baltu valodas, ir satem valoda, kas nozīmē, ka ide. mīkstais līdzskanis *ḱ pārveidojies par *š (ʃ), bet tā balsīgie varianti — *ǵ un *ǵʰ — par *ž (ʒ). Latviešu valodā pirmbaltu *š un *ž ir attiecīgi pārveidojušies par s un z: *žeimā > lv, *šeinan > lv. Afrikātas baltu, tāpat kā indoeiropiešu pirmvalodā, nav bijušas. Līdzskanis *z nebija patstāvīga skaņa, bet tikai *s variants pirms balsīgajiem līdzskaņiem.
Ide. piedvesmas lūpvelveņi *bʰ, *dʰ, *gʰ, *gu̯, *gu̯ʰ, *ku̯ saplūda ar parastajiem *b, *d, *g, *k. Kā liecina Vintera likums piedvesmas līdzskaņi agrīnā laika posmā vēl varēja pastāvēt. Baltu pirmvalodā izzuda rīkleņi, kuru izruna varēja būt bijusi līdzīga līdzskaņa h izrunai.
Bija saglabāts nāsenis *m pirms zobeņiem: sal. lv, simts, tumsa. Taču vārda beigās tas pārtapis par *n.
Zilbiskie līdzskaņi *ṛ, *ḷ, *ṃ, *ṇ pārtapa savienojumos *ir, *il, *im, *in (retāk — par *ur, *ul, *um, *un). Dubultie līdzskaņi *tt, *dt pārtapa par *st: *mettei > *mestei 'mest', *ṷedtei > *ṷestei 'vest'.
Patskaņi
Īsie indoeiropiešu pirmvalodas (ide.) patskaņi *o un *a bija saplūduši vienā patskanī *a. Baltu pirmvalodā bijuši 4 īsie un 5 garie patskaņi:
Divskaņi
Baltu pirmvalodā bija 4 īsie un 6 garie divskaņi. To pacēlums un rinda pēc pirmās daļas:
Baltu pirmvalodā, tāpat kā mūsdienu baltu valodās, patskaņi *a, *e, *i, *u kopā ar līdzskaņiem *r, *l, *m, *n veidoja t. s. jauktos divskaņus. Domājams galotnēs ir bijuši sastopami arī garie jauktie divskaņi. Garie jauktie divskaņi, kuru esamība ir neskaidra vai tiek apšaubīta, norādīti iekavās:
Patskaņu mija
Baltu pirmvalodā bija saglabājusies un attīstījusies patskaņu mija. Tā kā īsie *a un *o bija saplūduši vienā patskanī *a, pamatā patskaņu mija notika starp *e: *a : *ē: * ō. Ja kāds no šiem patskaņiem mijā pazuda, iestājās zuduma pakāpe (ø). Patskaņu mija varēja būt arī savienojumos *e, *ē, *a, * ō + *u, *i, *r, *l, *m, *n.
Latviešu valodā šo miju atspoguļo, piem., ved — vada, ēd — ods (< *ōdas). Mūsdienu baltu valodās zuduma un pagarinātā pakāpe savienojumos ir visai slikti saglabājusies.
Uzsvars un intonācijas
No indoeiropiešu pirmvalodas bija saglabāts brīvais uzsvars — tas varēja krist gan uz vārda celmu, gan uz galotni. Attiecīgi šķirtas baritona (uzsvars celmā) un oksitona (uzsvars galotnē) akcentējuma grupas. Taču citi zinātnieki oksitona grupas vietā rekonstruē mainīgo uzsvaru, kam raksturīga pārvietošanās no galotnes uz celmu un otrādi.
Baltu pirmvalodā bija divas intonācijas: kāpjošā, kuru apzīmē ar akūtu (´), un krītošā, kam lieto cirkumfleksa zīmi (^ jeb ~). Latviešu valodā saglabāta senā intonāciju izruna, bet mūsdienu lietuviešu valodā akūts un cirkumflekss izrunā pamainījās vietām.
Lietvārds
Lietvārdam pirmbaltu valodā bija trīs dzimtes — vīriešu, sieviešu un nekatra dzimte, 3 skaitļi — vienskaitlis, divskaitlis un daudzskaitlis, ka arī 7 locījumi — nominatīvs, ģenitīvs, datīvs, akuzatīvs, instrumentālis, lokatīvs un vokatīvs.
Pēc pieejamajiem rakstu avotiem nekatra dzimte bija saglabājusies tikai rietumbaltu valodās, piemēram, senprūšu valodā, bet austrumbaltu valodās, kā atsevišķa forma, līdztekus pārējām dzimtēm, tā bija izzudusi (lietuviešu valodā gan ir saglabājušās īpašības vārdu, vietniekvārdu, divdabju, skaitļa vārdu nekatrās dzimtes formas).
Atbilstoši tematiskajam patskanim, lietvārdi tiek sadalīti deklinācijās. Pamatā tiek izšķirti celmi ar *-a- (ide. *-o-), *-ā-, *-ē-, *-i-, *-u- un līdzskani. Rekonstruētās lietvārdu galotnes:
Austrumbaltu valodās pie vienskaitļa ģenitīva, akuzatīva, lokatīva un daudzskaitļa ģenitīva, akuzatīva, inesīva bieži vien tika pievienotas pēclikas *en 'ie', *nā 'uz', *prei 'pie', kas laika gaitā saplūda ar galotni, izveidojot jaunas lokatīva formas: inesīvu, illatīvu, alatīvu un adesīvu.
Vietniekvārds
Trešās personas vietā lietots norādāmais vietniekvārds *tas 'tas'. Atgriezeniskam vietniekvārdam *seu̯e 'sevis' nebija nominatīva, kā arī atsevišķu divskaitļa un daudzskaitļa formu. Vienzilbīgas formas *mei, *me, *tei, *te, *sei, *se lietotas neuzsvērtās pozīcijās. Senās personu vietniekvārdu formas raksturīgas agrīnajam baltu pirmvalodas periodam.
Darbības vārds
Pirmbaltu valodā darbības vārdam bija trīs celmi: tagadnes, pagātnes un nenoteiksmes *sēdi-, *sēdēi̯ā-, *sēdē-. Sal. latv. dial. sēd(i) 'sēž', sēdēja, sēdēt.
Turklāt, pirmbaltu valodā bija izzudis aorists, perfekts un vidējā kārta, bet ide. imperfekts aizvietots ar jaundarinājumu.
H. Stangs darbības vārda tagadnē izšķir šādas locīšanas paradigmas: atematiskās, pustematiskās (galotnes *-i- un *-ā-) un tematiskās (galotnes: *-e/o- un *-i̯e/o-). Pagātnē bija celmi ar tematiskajiem pastkaniem *-ā-, *-ē- (*sēdēi̯-ā 'sēdēja', *ṷed-ē 'veda'). Pagātnes galotnes ir baltu jaundarinājumi.
Darbības vārdi no lietvārdiem un citiem darbības vārdiem atvasināti ar piedēkļiem *-āi̯o-, *-ēi̯o-, *-ii̯o-, *-ōi̯o-, *-ina- / *-inā utt. Pagātnē tiem bija raksturīgs *-ā- tematiskais patskanis (*-āi̯ā-, *-ēi̯ā-).
2018 (filma)
Sižets
Par godu Latvijas simtgadei 15 latviešu režisori un 15 filmēšanas komandas izveidoja 15 dažādus Latvijas cilvēka portreta uz simtgades fona. Filmā "2018" visi šie stāsti tiek apvienoti poētiskā veidā, tā mēģinot pārliecināties, vai mūsdienās vēl iespējams pielietot un nolasī poētisko kino.
Lūkass Nīls
Lūkass Edvards Nīls (en, dzimis ) ir bijušais Austrālijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Austrālijas futbola izlases dalībnieks.
Nīls gandrīz 15 gadus no savas karjeras pavadīja Anglijā, kur pārstāvējis tādas komandas kā Millwall, Blackburn Rovers, West Ham United, Everton, Watford un Doncaster Rovers.
Austrālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1996. līdz 2013. gadam. Piedalījies 2006. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā, kur bijis komandas kapteinis.
Sasniegumi
Millwall
Blackburn Rovers
Al Jazira
Austrālija
Sloņimas rajons
Sloņimas rajons ir Grodņas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Grodņas apgabala Zeļvas un Dzjatlavas rajoniem, Brestas apgabala Baranaviču, Ivaceviču un Pružanu rajoniem.
Dzegužu iela (Jūrmala)
Dzegužu iela ir maza iela Jūrmalā, Vaivaru apkaimē. Dzegužu iela sākas krustojumā ar Milteņu ielu. Kopējais ielas garums ir 110 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Dzegužu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Milosas Venera
Milosas Venera jeb Mēlas Afrodīte ir viena no slavenākajām Senās Grieķijas marmora skulptūrām. Tiek uzskatīts, ka Milosas Venera atspoguļo grieķu sievietes skaistuma ideālu. Tā tiek uzskatīta par vienu no skaistākajām statujām pasaulē. Skulptūra glabājas Luvrā Parīzē.
Skulptūra ir veidota ap 2. gadsimtu pirms mūsu ēras. Šo skulptūru 1820. gadā atrada Milas salā Grieķijā. Kad tā tika atrasta, skulptūrai vēl bija abas rokas. Par roku eksistenci ir saglabājušās ziņas, jo pirms turku un franču sadursmes bijis pagatavots zīmējums. Afrodītes labā roka bijusi graciozi krokojusi uz augšu savilkto kleitas apakšmalu, savukārt kreisā rokā turējusi ābolu.
Bļaši
Bļaši ir ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Dzegužu iela (Jūrmala)
Ielu savienojumi
Dzegužu iela ir savienota ar šādu ielu:
Baltu pirmvaloda
Darbības vārds
Nākotnes laiku formas tika veidotas no nenoteiksmes ar piedēkļiem *-s-/-si-. Daļa zinātnieku uzskata, ka tās atspoguļo atbilstošās ide. formas, bet citi tās uzskata par jaundarinājumiem.
Darbības vārdu personu galotnes  :
Tikai baltu valodām raksturīga iezīme ir vienāda forma trešajā personā visos skaitļos, kas tematiskajos darbības vārdos ir tīrs celms. Atematisko darbības vārdu divsklaitļa un daudzskaitļa trešās personas galotne ir aizgūta no vienskaitļa.
Ide. izteiksmju sistēma pirmbaltu valodā ir ievērojami vienkaršojusies, — ir izzudis senais konjunktīvs un injunktīvs. Konjunktīvu aizstājis optatīvs, kurš bija izmantots pavēles izteiksmes darināšanā. Jaunā vēlējuma izteiksme tika veidota no nenoteiksmes celma ar piedēkļiem *-tun- (supīna piedēklis) un *-bi- (piedēklis, kas cēlies no kādas darbības vārda *būtei 'būt' formas, sal. lv): *darītunbimē (*darī-tun-bi-mē) 'mēs darītu'. Šādu formu paliekas latviešu valodā ir 1. vsk. pers. dûtubu jeb dūtumu 'es dotu' tipa formas senajos rakstos un augšzemnieku dialektā. Pirmai vsk. personai pastāvēja supletīvā galotne *-ti̯ā.
Apstākļa vārdi
Apstākļa vārdu pirmbaltiem bijis krietni vairāk, nekā to bija indoeiropiešu pirmvalodā. No īpašības vārdiem darināti apstākļa vārdi ar galotni *-ai vai *-āi, piemēram, *labai / *labāi 'labi'. Šī galotne ir cēlusies no vienskaitļa datīva vai lokatīva.
Daži baltu pirmvalodas apstākļa vārdu piemēri:
Austrumbaltu areālā sastopami apstākļa vārdi *nū, *nūnai, 'nu, nupat, nule', *kur 'kur', rietumu − *tendau 'no turienes, *kendau 'no šejienes'.
Piedēkļi
Bez liela skaita no Indoeiropiešu pirmvalodas mantotajiem piedēkļiem, dažās no baltu valodām atsevišķi savi piedēkļi ir gana produktīvi, tādēļ tos var attiecināt jau uz baltu pirmvalodas laikiem, piemēram:
2028. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 2028. gada notikumi Latvijā.
Pols Masons
Pols Masons (fr; dzimis, miris ) bija franču riteņbraucējs, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks, vairāku olimpisko zelta medaļu ieguvējs.
Masons ir dzimis Franču Alžīrijā, Mostaganemas pilsētā. Viņa tēvs, Klods Pjērs Masons bija militārās slimnīcas grāmatvedis, bet mātes Marijas Žilardas nodarbošanās nav zināma. Augstskolā viņš apguva medicīnu.
1895. gadā Masonsa pieteikums Francijas nacionālajai komandai dalībai pasaules čempionātā tika noraidīts. Vēlāk tajā pašā gadā viņš uzvarēja divās nozīmīgās sacensībās, tādējādi nodrošinotsev vietu nacionālajā komandā.
Pēc Olimpiskajām spēlēm
Pēc olimpiskajām spēlēm Masons kļuva par profesionālu sportistu un nomainīja savu vārdu uz Pols Nasoms (Paul Nassom), uzvārdu pagriežot pretējā virzienā. 1897. gadā viņš izcīnīja trešo vietu Pasaules čempionātā treka riteņbraukšanā, kas notika Skotijas pilsētā Glāzgovā. Bez lielākiem panākumiem šis arī palika viņa augstākais sasniegums starp profesionāļiem.
Ernsts Lubičs
Dzimis Berlīnē šūšanas uzņēmuma īpašnieka ģimenē. 1911. gadā iestājās Maksa Reinharda Deutsches Theater trupā. 1913. gadā debitēja kā kinoaktieris, 1914. gadā - kā režisors. 1920. gadā pēdējo reizi parādījās aktiera lomā, pēc šī laika koncentrējoties uz režisora darbu. 1922. gada decembrī vienlaicīgi ar Polu Negri pācēlās uz Holivudu. Miris 1947. gadā un apglabāts Forest Lawn Memorial Park kapsētā Glendeilā (Kalifornijā).
CSI: kibernoziegumi
"CSI: kibernoziegumi" (en, Crime Scene Investigation: Cyber) ir amerikāņu noziegumu izmeklēšanas seriāls. Šis ir tiešs seriāla "CSI Lasvegasa" atvasinājums, ceturtais seriāls CSI sērijā. Seriāls no līdz  tika pārraidīts CBS televīzijas kanālā.
Seriāls ir FIB kibernoziegumu izmeklēšanas komandu, kuru vada speciālā aģente Everija Raiena (attēlo Patrīcija Ārkete). Tā pilotsērija bija "CSI Lasvegasa" 14. sezonas sērija Kitty.
Pēc paziņošanas par seriāla "CSI Lasvegasa" filmēšanas pārtraukšanu 2015. gadā tika paziņots arī par Teda Densona (galvenās lomas attēlotājs seriāla "CSI Lasvegasa" pēdējās sezonās) pievienošanos "CSI: kibernoziegumi" aktieru sastāvam. 2016. gada 12. martā CBS paziņoja par seriāla filmēšanas pārtraukšanu.
Iveta Radičova
Iveta Radičova (sk; ; dzimusi ) ir bijusī Slovākijas premjerministre, pirmā sieviete šajā amatā. Premjerministres amatu viņa ieņēma no 2010. līdz 2012. gadam. Radičova vadīja koalīcijas valdību, kurā viņa īslaicīgi pēdējos piecos koalīcijas mēnešos ieņēma arī aizsardzības ministres amatu. Iepriekš no 2005. līdz 2006. gadam ieņēma nodarbinātības ministres amatu otrajā Dzurindas valdībā.
2009. gada Slovākijas prezidenta vēlēšanās Iveta Radičova neveiksmīgi kandidēja uz prezidentes amatu. 2012. gada martā paziņojusi par aiziešanu no politikas.
Personīgā dzīve
Radičova dzimusi Bratislavā 1956. gada 7. decembrī. Viņai ir viena meita no 2005. gadā mirušā Stano Radiča, pazīstama slovāku komiķa un aktiera. Bez dzimtās slovāku valodas Radičova brīvi pārvalda krievu valodu, labi pārzina angļu, vācu un poļu valodu.
Gazele
Gazele jeb gacele var būt:
Dmitrijs Jakovenko
Dmitrijs Jakovenko (ru; dzimis Omskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2001).
Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt trīs gadu vecumā. 1999. gadā kļuvis par Pasaules junioru šaha čempionāta sudraba medaļas laureātu U16 vecuma grupā. 2001. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2002. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Pardubicē. 2005. gadā uzvarējis Monreālas starptautiskajā šaha turnīrā. 2006. gadā dalījis pirmo vietu Maskavas pilsētas šaha čempionātā. Divus gadus pēc kārtas uzvarējis Eiropas šaha klubu kausa izcīņā Tomskas šaha kluba Tomsk-400 sastāvā (2005, 2006). 2007. gadā Drēzdenē izcīnījis bronzas medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā un Hantimansijskā iekļuvis Pasaules šaha kausa izcīņas 5. kārtā. Trīs reizes uzvarējis Pojkovas (Hantu-mansu autonomais apvidus-Jugra) starptautiskajā šaha turnīrā (2007, 2008, 2012). 2012. gadā Plovdivā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2013. gadā uzvarējis Krievijas šaha kausa izcīņā. Daudzkārtējais Krievijas šaha čempionātu finālu dalībnieks, kuros izcīnījis 5 sudraba medaļas (2005, 2006, 2007, 2014, 2018 ). 2019. gada augustā Iževskā ieņēmis 12. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā.
Sekmīgi pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Jakovenko piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2001. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Autoceļš P93
P93 autoceļš Jelgava—Iecava ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno Jelgavu ar autoceļu A8 un tālāk ar autoceļu A7 Iecavā. Autoceļa kopējais garums ir 30,6 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Jelgavas pilsētu un Jelgavas un Bauskas novadus.
Rīgas piensaimnieks
SIA Rīgas piensaimnieks bija Latvijā reģistrēts piena un skābpiena produktu ražotājs. Ražotne un birojs atradās Rīgā. Uzņēmums dibināts 1993. gadā. 2020. gada februārī uzņēmums tika apvienots ar AS Rīgas piena kombināts, kas ietilpst ar Food Union grupā.
Rīgas piensaimnieks pazīstamākie produkti bija biezpiena sieriņš "Kārums" un kausētie sieri "Dzintars". Ar zīmolu "Kārums" tika pārdots piens, kefīrs, biezpiens, krējums, sviests, jogurts, deserti, svaigie sieri. Rīgas piensaimnieks piedāvāja pankūkas ar zīmolu "Mājas pankūkas", kā arī augļu saldējumu, želeju un dzērienu "Jungle pop".
Vēsture
Rīgas piensaimnieks pirmsākums ir 1928. gadā, kad Rīgā, Valmieras iela tika dibināta Rīgas piena centrāle. 1940. gadā pēc nacionalizācijas Rīgas piena centrāle tika pārdēvēta par Rīgas Piena kombinātu. 1963. gadā Rīgas Piena kombināts Bauskas ielā atklāja jaunu piena pārstrādes rūpnīcu, saglabājot ražošanu arī Valmieras ielā.
1991. gadā Rīgas Piena kombināts (Bauskas ielā) tika privatizēts. Ražotne Valmieras ielā tika privatizēta atsevišķi. 1993. gada 27. janvārī tika dibināta Piensaimnieku kooperatīvā sabiedrība Rīgas Piensaimnieks. 1994. gadā tika sākta biezpiena sieriņu „Kārums” ražošana. 1996. gada 30. aprīlī Piensaimnieku kooperatīvā sabiedrība tika reorganizēta par akciju sabiedrību. 2007. gada 31. martā akciju sabiedrība tika reorganizēta par sabiedrību ar ierobežotu atbildību.
2009. gadā visiem piena produktiem tika ieviests zīmols "Kārums", jo šī nosaukuma biezpiena sieriņi bija populārākais Rīgas piensaimnieks produkts. 2010. gadā uzņēmumu Rīgas piensaimnieks nopirka riska kapitāla uzņēmums Darby Private Equity.
2015. gada 1. jūnijā pārtikas uzņēmumu grupa Food Union paziņoja, ka plāno ar Kaimanu salās reģistrētā fonda Meridian Capital CIS Fund starpniecību iegādāties SIA Rīgas piensaimnieks. Lietuvas Konkurences padome šo darījumu atļāva 2015. gada augustā, bet Latvijas Konkurences padome — 12. oktobrī. Darījums pabeigts 29. oktobrī. 30. oktobrī par SIA Rīgas piensaimnieks īpašnieku reģistrēts SIA Food Union Baltics, kas dibināts 2015. gada 26. augustā. 2016. gada 9. augustā SIA Rīgas piensaimnieks un SIA Food Union Baltics pieņēma lēmumu veikt reorganizāciju, kurā Food Union Baltics tiktu pievienots uzņēmumam Rīgas piensaimnieks. 23. decembrī pabeigta apvienošana, un līdzšinējais Food Union Baltics īpašnieks Kiprā reģistrēts uzņēmums Verbirol Services Limited kļuva par Rīgas piensaimnieks īpašnieku. 2018. gada 23. oktobrī par SIA Rīgas piensaimnieks īpašnieku kļuva Kiprā reģistrēts uzņēmums Food Union Holding (CY) Public Company Limited, kā patiesā labuma guvējs ir Andrejs Beshmeļņickis. 2019. gada 24. septembrī AS Rīgas piena kombināts kļuva par SIA Rīgas Piensaimnieks tiešo īpašnieku. 8. novembrī tika paziņots, ka SIA Rīgas piensaimnieks tiks pievienots AS Rīgas piena kombināts un pēc reorganizācijas SIA Rīgas piensaimnieks beigs pastāvēt. Apvienošana ar Rīgas piena kombināts tika pabeigta 2020. gada 25. februārī, SIA Rīgas piensaimnieks dzēšot no Uzņēmumu reģistra.
Uz AS "Rīgas piena kombināts" ražotni Bauskas ielā tika pārcelta "Kārums" biezpiena sieriņu, jogurtu un desertu ražošana. Biezpiena sieriņu ražošanai tika izveidots atsevišķs cehs un uzstādītas jaunas ražošanas iekārtas. Savukārt uz AS "Valmieras piens" tika pārcelta "Dzintars" kausēto sieru un "Mājas" pankūku ražošana.
2022. gada maijā Rīgas piena kombināta teritorija tika pārdota nekustamo īpašumu attīstītājam VPH Latvia, kas tur plāno izveidot jaunu tirdzniecības parku.
Smiltenītes
Smiltenītes (la) ir neļķu dzimtas augu ģints. Tās dabiskais izplatības areāls ir no mērenās un subarktiskās joslas līdz Etiopijai Vecās pasaules ziemeļu puslodē, kā arī no Meksikas līdz Dienvidamerikas dienvidiem Amerikā. Sugas galvenokārt aug mērenajā biomā.
Sugas
Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 180 sugas, no kurām Latvijā ir sastopamas šādas:
Citas ģintī klasificētās sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:
1934. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm
1934. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāta mačs starp titula īpašnieci Veru Menčiku un pretendenti Soņu Grafu notika no 1934. gada 21. līdz 25. martam Nīderlandes pilsētā Roterdamā.
Mačā spēlēja četras partijas. Neapšaubāma favorīte bija Vera Menčika, tomēr Grafa sagādāja mazu sensāciju — uzvarot pirmā partijā, kuru spēlēja ar melnajām figūrām. Pēc tam Menčika uzvarēja pārējās trīs partijās, tādējādi, sekmīgi aizstāvot savu titulu.
Šī bija pirmā reize, kad sieviešu tituls tika izspēlēts mačā, kas tika organizēts pēc divu spēlētāju personīgās iniciatīvas (tāpat kā tolaik vīriešu tituls), nevis saskaņā ar FIDE prasībām.
Pundurozols
Pundurozols ir daudzgadīga dižskābaržu dzimtas suga.
Dīpika Padukone
Dīpika Padukone (kn, Dīpikā Paḍukōṇe; dzimusi ) ir Dānijā dzimusi indiešu Bolivudas aktrise.
Viņas tēvs ir badmintona spēlētājs. Arī Dīpika sākumā nodarbojusies ar badmintonu, tomēr jaunietes gados pievērsās modeles karjerai. Drīz pēc tam saņēmusi piedāvājumus filmēties kino. Debiju kino piedzīvojusi 2006. gadā ar lomu kanādiešu filmā Aishwarya. Nākamajā gadā debitējusi Bolivudas kino, 2017. gadā — Holivudā ar lomu filmā xXx: Return of Xander Cage. Filmējusies daudzās filmās, kas ir starp visu laiku pelnošākajām filmām Indijas kino vēsturē. Par darbu kino saņēmusi dažādus apbalvojumus, tai skaitā trīs Filmfare balvas.
Viena no vislabāk apmaksātajām aktrisēm Indijā. Time iekļāva aktrisi 2018. gada 100 ietekmīgāko cilvēku sarakstā.
Maiks Salivans
Maikls Berijs Salivans (en, dzimis ) ir ASV hokeja treneris un bijušais hokejists. Pašlaik (2023) Salivans ir NHL kluba Pitsburgas "Penguins" galvenais treneris.
1987. gada NHL draftā Salivanu ar 69. numuru 4. kārtā izvēlējās Ņujorkas "Rangers". NHL pārstāvējis Sanhosē "Sharks", Kalgari "Flames", Bostonas "Bruins" un Fīniksas "Coyotes".
ASV hokeja izlases sastāvā spēlējis 1997. gada Pasaules čempionātā.
Trenera karjeras sākumā bijis Bostonas "Bruins" galvenais treneris. Vēlāk strādājis kā trenera asistents Tampabejas "Lightning", Ņujorkas "Rangers" un Vankūveras "Canucks". 2015. gadā Salivans kļuva par Pitsburgas "Penguins" galveno treneri. Savās pirmajās divās sezonās Salivans izcīnīja divus Stenlija kausus. Bijis ASV hokeja izlases galvenais treneris 2007. gada Pasaules čempionātā un kā asistents 2006. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Eivona
Eivona (Avon) var būt:
Cēzarauguta
Cēzarauguta (la) bija romiešu pilsēta (mūsdienu Saragosa), kas 14. gadā pr.Kr. (iespējams, 23. decembrī ) tika pasludināta par Romas imūno koloniju iepriekšējās ļoti romanizētās ibēru pilsētas, Saldujes, vietā. Tās dibināšana notika Spānijas provinču reorganizācijas ietvaros, kuru pasludināja Augusts Oktaviāns pēc viņa uzvaras Kantabrijas karos.
Jaunā pilsēta ieguva nosaukumu "Colonia Caesar Augusta". Tai tika dota privilēģija nest tās dibinātāja pilno vārdu, kurš uzticēja savu deductio, kā arī daudzus citus impērijas pienākumus savam ģenerālim un tuvam draugam Markam Vipsānijam Agrippam.
Pilsētas dibināšanā piedalījās leģionāri-veterāni no 4. Maķedonijas, 6. Uzvarošā (Victrix) un 10. Pāru (Gemina) leģioniem, kas ieguva augstas karošanas prasmes smagās kampaņās pret astūriešiem un kantabriem, ar nodomu garantēt teritorijas aizsardzību, kā arī nodrošināt Romas varas klātbūtni. Cēzaraugutai bija imūnās kolonijas statuss, kas deva tai dažādas privilēģijas, kā, piemēram, kalt savu naudu vai atbrīvošanu no nodokļu maksājumiem. Jaunie pilsoņi tika pieskaitīti Aniju ciltij.
Ibērijas teritoriju reorganizācijas gaitā tika izveidotas trīs provinces: Tarrakonas Spānija, Bētika un Luzitānija, kas savukārt bija sadalītas juridiskajos konventos, t.i. vairākos nelielos apgabalos ar administratīvajām un tiesu funkcijām. No tiem tas, kuru pārvaldīja Cēzarauguta, bija viens no lielākajiem Tarrakonas Spānijas provincē. Tā uzreiz galveno lomu reģiona pārvaldē, paņemot to no Celsas (mūsdienās Velilja de Ebro).
Antonijs Zunda
Antonijs Zunda (dzimis 1947. gada 16. septembrī) ir latviešu vēsturnieks, habilitēts vēstures zinātņu doktors, LU profesors un Latvijas valsts prezidenta padomnieks vēstures un mazākumtautību jautājumos.
Cēzarauguta
Pilsētas uzplaukuma periodā 1. un 2. gadsimtā tika uzceltas nozīmīgas sabiedriskās celtnes, no kurām dažas ir redzamas arī mūsdienās: forums un osta, kas padarīja Cēzaraugutu par galveno preču sadalītāju Ebro ielejā, romiešu termas, teātris un pilsētas pirmais tilts, kas atradās pašreizējā Akmens tilta vietā.
Ūdeņiem arī bija nozīmīga loma Cēzaraugutā, gan izvietojuma dēļ Ebro upes krastā blakus Uervas un Galego ietekām, gan arī sarežģītas ūdensapgādes un irigācijas sistēmas dēļ. Blakus termālajiem avotiem tika dokumentētas daudzas cisternas, drenāžas kolektori, kā arī dažādi svina un kanalizācijas cauruļu iecirkņi.
Antonijs Zunda
Biogrāfija
Dzimis 1947. gada 16. septembrī Ezerniekos, Rēzeknes novadā.
Cēzarauguta
Apraksts
Jaunā imūnā kolonija aizņēma 44 hektāru lielu platību, 900 х 500 m lielā teritorijā. Cēzaraugutā bija četri pilsētas vārti, kadro un dekumanas abos galos, kuru atrašanās vieta bija saglabājusies līdz pat 15. gadsimtam.
Antonijs Zunda
Biogrāfija
Antonijs Zunda no 1969. līdz 1974. gadam studējis Latvijas Universitātes Vēstures un Filozofijas fakultātē. 1976. gadā uzsācis studijas aspirantūrā un 1979. gadā ieguvis vēstures zinātņu kandidāta grādu.
Cēzarauguta
Apraksts
Pirms pilsētas dibināšanas tā tika rūpīgi izplānota. Drīz vien pēc dibināšanas pilsēta tika uzbūvēts tilts (domājams, akmens), forums, akvedukti un kanalizācija. Taču pēdējie pētījumi apstiprina hipotēzi, ka šīs infrastruktūras (tilts, upes osta, forums, tirgus) pastāvēja vēl pirms romiešu pilsētas dibināšanas, kaut arī daudzos gadījumos tie tika pārbūvēti un paplašināti, kā tas Tiberija laikā notika ar forumu. Tilts, osta un termālās vannas varēja būt romanizētās Saldujes infrastruktūras daļas no 50. līdz 14. gadam. pr.Kr. Pateicoties tam infrastruktūras pārbūve uzreiz pēc 14. gada pr.Kr. nebija tik liela, ja salīdzina to ar Tiberija organizētajiem darbiem, kas iekļāva teātra celtniecību un foruma pārbūvi un daudz ko citu.
Antonijs Zunda
Biogrāfija
Darba gaitas uzsācis 1974. gadā kā vēstures skolotājs Saldus 1. vidusskolā. 1978. gadā sācis strādāt par pasniedzēju Vēstures un Filozofijas fakultātē. No 1984. gada docents. No 1984 līdz 1988. gadam bijis Vēstures un Filozofijas fakultātes dekāns.
1992. gadā nostrifikācijas kārtā piešķirts doktora grāds. 1999. gadā kļuvis par habilitētu vēstures doktoru. Kopš 2000. gada ir Latvijas valsts prezidenta padomnieks vēstures un mazākumtautību jautājumos.
Latvijas vēsturnieku komisijas loceklis kopš tās izveides 1998. gadā.
2002. gadā ievēlēts par LU profesoru Rietumeiropas un Amerikas jauno un jaunāko laiku vēstures katedrā.
No 2003. gada regulāri kvalifikācijas celšanas nolūkos strādājis Lielbritānijas nacionālajā arhīvā (The National Archive), Londonā.
Britu impērijas karogi
Britu impērijas karogi bija karogi, kas tika lietoti Britu impērijas domīnijās, kroņa kolonijās, protektorātos un citās no Apvienotās Karalistes atkarīgajās teritorijās.
Antonijs Zunda
Biogrāfija
2018.g. decembrī publiskotajos "čekas maisos" redzams Antonija Zundas vārds, kurš esot bijis kā kandidāts īpašiem periodiem.
Bibliogrāfija
А.Я. Варславан, А. Л. Зунда. ''Британский империализм и буржуазная Латвия в годы мирового экономического кризиса: экономические и политико-дипломатические взаимоотношения, 1929-1933. //'' Рига: Зинатне, 1981. - 199 с.
Antonijs Zunda. Lielbritānija un Baltijas valstis, 1933.g.-1935.g. // Rīga, 1989.
Bļižņeva
Bļižņeva ir ciems Rundēnu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
Antonijs Zunda
Bibliogrāfija
Antonijs Zunda. Latvijas un Lielbritānijas attiecības 1930-1940: realitāte un ilūzijas. // Rīga, 1998. - 267 lp.
Starptautisko attiecību problēmas : Latvija, Baltija, Eiropa : profesoram Albertam Varslavānam 75: jubilejas rakstu krājums.// Rīga, 2005.
Nacionālā pretošanās komunistiskajiem režīmiem Austrumeiropā pēc Otrā pasaules kara: starptautiskās konferences materiāli, 2005. gada 7.-8. jūnijs, Rīga = National resistance to Communist regimes in Eastern Europe after World War II: materials of an international conference 7-8 June 2005, Riga.// Rīga, 2006.
Bļižņeva
Ciema apkārtnē atrodas Bļižņevas vecticībnieku baznīca, Bļižņevas ezers.
Antonijs Zunda
Bibliogrāfija
Antonijs Zunda. Baltijas valstu jautājums: 1940-1991.// Rīga, 2011 un 2012.
Zunda Antonijs. Latvijas ārpolitikas pētniecība pēc valsts neatkarības atjaunošanas: rezultāti un problēmjautājumi. / Latvijas vēsture krustcelēs un jaunu pieeju meklējumos: Latvijas vēsturnieku I kongresa materiāli / Zinātniskie redaktori Inesis Feldmanis, Jānis Taurēns.// Rīga: LU Akadēmiskais apgāds, 2014. 118.-124.lpp.
Marčello Mastrojanni
Marčello Vinčenco Domeniko Mastrojanni (it, ; dzimis, miris ) bija itāļu aktieris.
Nozīmīgākās lomas Mastrojanni tēlojis Federiko Fellīni filmās "Saldā dzīve" (1960), "Astoņarpus" (1963), "Sieviešu pilsēta" (La città delle donne, 1980), Mikelandželo Antonioni filmā "Nakts" (La Notte, 1961), Pjetro Džermi filmā "Tā šķiras itālieši" (Divorzio all'italiana, 1961), Vitorio De Sikas filmās "Vakar, šodien, rīt" (Ieri, oggi, domani, 1963), "Laulības itāļu gaumē" (Matrimonio all'italiana, 1964), Elio Petri filmā "Desmitais upuris" (1965), Etores Skolas filmā "Īpaša diena" (Una giornata particolare, 1977), Marko Bellokjo filmā "Henrijs IV" (Enrico IV, 1984), Ņikitas Mihalkova filmā "Melnās acis" (Очи чёрные, 1987), Džuzepes Tornatores filmā "Visiem viss kārtībā" (Stanno tutti bene, 1990).
Apbalvojumi
Saņēmis Zelta globusa balvu (1963), divas BAFTA kino balvas kā labākais ārzemju aktieris (1964, 1965), kā arī divas reizes apbalvots kā labākais aktieris Kannu kinofestivālā (1970, 1987). Trīs reizes nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris galvenajā lomā filmās "Tā šķiras itālieši", "Īpaša diena" un "Melnās acis". 1988. gadā ieguvis Eiropas Kino balvu par mūža ieguldījumu, bet 1993. gadā apbalvots ar Cēzara balvas Goda Cēzaru.
Ešlijs Kols
Ešlijs Kols (en; dzimis ) ir bijušais angļu futbolists, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, Anglijas futbola izlases dalībnieks.
Ben 10: Secret of the Omnitrix
Ben 10: Secret of the Omnitrix ir 2008. gada ASV animācijas filma, kas balstīta uz animācijas seriālu "Bena 10". Filmas režisori ir Sebastians Montes un Skūters Tidvels. Galvenos tēlus ir ierunājuši Tara Stronga, Megana Smita, Pols Eidings, Stīvens Blūms un Dī Bredlijs Beikers. Filmas pirmizrāde notika.
Ešlijs Kols
Karjera
Karjeru sācis Arsenal 1999. gadā. Tā sastāvā aizvadīja 228 spēles, kurās guva astoņus vārtus, izcīnīja divus Premjerlīgas čempiontitulus, trīs FA kausus, kā arī sasniedza 2005.—2006. gada Čempionu līgas sezonas finālu. 2006. gada augustā par 5 miljonu mārciņu lielu transfēra summu pārgāja uz Chelsea. Tā sastāvā 2008. gadā vēlreiz sasniedza Čempionu līgas finālu, izcīnīja vēl trīs FA kausus un Premjerlīgas čempiontitulu 2010. gadā. 2010. gada maijā E. Kols kļuva par pirmo futbolistu, kas izcīnījis sešus FA kausus.
Ben 10: Secret of the Omnitrix
Filmā Bens meklē "Omnitriksa" veidotāju, lai novērstu savu rokaspulksteņu pašiznīcināšanu.
Ešlijs Kols
Karjera
Kopš 2001. gada pārstāv Anglijas izlasi. Izlasi pārstāvējis trijos Pasaules kausa finālturnīros (2002, 2006, 2010) un 2004. gada Eiropas čempionātā.
Es mīlu tevi, Rīga
"Es mīlu tevi, Rīga" ir 2011. gadā izdota Latvijas spēlfilma, kuras režisors, producents un viens no scenārija autoriem ir Pāvels Gumennikovs. Filmas pirmizrāde notika kinoteātrī "Rīga".
Antonijs Zunda
Bibliogrāfija
Butulis Ilgvars, Zunda Antonijs. ''Latvijas vēsture./ 3. izdevums.'' // Rīga: Jumava, 2019. - 264 lp.
Ešlijs Kols
Sasniegumi
Arsenal
Chelsea
Individuālie sasniegumi
Karogs (dziesma)
Vēsture
Kad 19. gadsimta beigās Vītols jau bija izsmēlis sev tuvo Ausekļa un Pumpura dzeju, viņam aptrūka tekstu, un nākamos 15 — 20 gados Vītola kordziesmā, ja neskaitām atsevišķus liriskus darbus, bija manāms apsīkums. Tad viņu kordziesmai par jaunu pievērsa daži jaunāki dzejnieki, sevišķi Edvarts Virza, no kura dzejoļiem Vītolu valdzināja transcendentāli izjustais "Karogs" no dzejoļu krājuma „Laikmets un lira”, kuram viņš komponēja mūziku 1923. gadā.
Pēc tam ar E. Virzas dzejoļa "Karogs" vārdiem dziesmas sacerēja arī Arvīds Žilinskis un Otrā pasaules kara laikā Alfrēds Kalniņš vīru korim.
Raksturojums
Ekstātiski cildenais "Karogs" ir viena no visspēcīgākajām Vītola dziesmām, un, lai tematikā jau spriego dinamiku kāpinātu vēl, autors nav skopojies arī tīri koriskā ziņā: koris dalīts 8 balsīs, kas izmantotas turpat līdz galējām robežām, liekot soprāniem dziedāt līdz pat b-2, altiem — no g līdz d-2 u. t. t. Tāpat tehnisku veiklību prasa Karoga ritmi, it kā stretto dzītie atsevišķu balsu vai balsu grupu motīvi, pie kam koris gandrīz viscaur paturēts ff robežās, kas pa spēkam vienīgi lielākiem ansambļiem. Labi sagatavots šāds darbs, bez šaubām, varēja dot izcilu efektu, taču 1926. gada koriem tas bija par smagu, un — kā liecinājis vismaz Jēkabs Graubiņš — tā atskaņojums tad vēl nebija tai līmeni, kādā to varbūt vēlējās dzirdēt autors. Citu Vītola lielāko kordarbu vidū "Karogs" izceļas vēl ar diatonisko stilu, kas dominē turpat visās 40 taktīs. Atsevišķus hromatismus redzam vienīgi pāris novirzienos un brīnišķīgajā paralēlo, uz basa dominantes būvēto VII un VI pakāpes kvartsekstakordu vietā ("Celies augstāk..."), kur sākas dziesmas kulminācija, kas vairs neatslābst līdz pat pēdējam trīs oktāvās izvērstajam B-dūra gala trijskanim (fff). Tāpat lielajās līnijās "Karogs" ir meistardarbs, kurā redzam, kā samērā vienkāršu harmonisku vielu ar lielisku motīva izstrādājuma tehniku var attīstīt līdz visaugstākajām galotnēm.
Baltais zaķis
Baltais zaķis (Lepus timidus) ir zaķu dzimtas (Leporidae) suga, kurai ir 15 pasugas. Tas piemērojies dzīvei polārajos reģionos, un tā dabīgais izplatības areāls aptver Eirāziju, sākot ar Skandināviju un Polijas ziemeļaustrumiem areāla rietumos un beidzot ar Klusā okeāna piekrasti austrumos. Vistālāk uz ziemeļiem dzīvo populācija Krievijā un Skandināvijā, sasniedzot 75° ziemeļu paralēli, bet dienvidu robeža ir apmēram ap 40—50° paralēli.
Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē baltajam zaķim tika izdalītas 16 pasugas. Tomēr mūsdienās polārzaķis (Lepus arcticus) tiek izdalīts kā atsevišķa suga. Ir zinātnieki, kuri uzskata, ka arī Īrijas baltais zaķis (Lepus timidus hibernicus) būtu jāizdala kā atsevišķa suga.