cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bērtrands Rasels
Biogrāfija
1944. gadā Rasels atgriezās Kembridžas Universitātē. Pasniedza lekcijas, piedalījās BBC raidījumos un darbojās kā zinātņu propagandētājs. Bija viens no kodolatbruņošanās aizstāvjiem un Vjetnamas kara, kā arī, dzīves pēdējos gados, Izraēlas politikas kritiķis. 1955. gadā Rasela—Einšteina manifesta iniciators.
Rasels mira 1970. gadā no gripas, pēc nāves kremēts. Sekojot norādījumiem, viņa pelni tika izkaisīti Velsas kalnos.
Vltava
Upe sāk savu tecējumu ziemeļu virzienā no Austrijas pierobežas. Vlatavas garums ir 430 km un tās kopējā baseins ir 28 090 km². Tek cauri Češki Krumlovai, Češke Budejovicei un valsts galvaspilsētai Prāgai, līdz ietek Elbā pie Melnīkas.
Floids Meivezers
2. Vieglais svars
Meivezers pret Gati bija pirmā Floida cīņa kura bija skatāma Pay-Per-View. Cīņa bija par Gatī piederošo WBC 2. vieglā svara titulu. Pirms cīņas Floids negatīvi bija izteicies par Arturo, saucot viņu par uzpūstu bokseri un neīsto čempionu. Floids dominēja Arturo sešu raundu garumā, piespiežot Arturo trenerim pārtraukt cīņu. Uzvara par Artuto Floidam ļāva kļūt par čempionu trijās dažādās svara kategorijās. Pēc šīs uzvaras Floids vēlējās sevi pierādīt un pakāpās uz talantīgo pusvidējo svara kategoriju.
Pusvidējais svars
Savu pirmo titula cīņu pusvidējā svarā Meivezers aizvadīja pret Zabs Džuda, kurš savā pēdējā cīņā sensacionāli zaudēja Karlosam Baldomiram. Meivezera un Džudas cīņas likme bija IBF un IBO tituli. Meivezers uzvarēja Džudu ar vienbalsīgu tiesnešu lēmumu. Cīņas sākuma kontrolēja Džuda, pāris reizes izdarot nopietnus sitienus, taču vidus daļā Meivezers piemērojās Džudas stilam un dominēja cīņu. Desmitajā raundā Floids turpināja medīt Džudu ejot uz nokautu, taču Džuda zaudēja kontroli un izdarīja tīšu sitienu zem jostas vietas. Pēc tā ringā sākās nekārtības, Floids treneris un onkulis Rodžers Meivezers uzkāpa uz ringa un pateica kaut ko Džudam, pēc kā Džuda uzbruka R. Meivezeram. Pēc kāda lika nekārtības tika novērstas, cīņa atsākās. Pārtraukuma laikā Džuda atguvās un spēja aizvadīt cīņu līdz galam, taču Meivezers uzvarēja diez gan pārliecinoši.
Nākamo cīņu Floids aizvadīja ar Karlosu Baldomiru, lai noskaidrotu kurš ir īstais čempions pusvidējā svara divīzijā. Meivezers pārliecinoši sakāva Baldomiru ar vienbalsīgu tiesnešu lēmumu. Baldomirs neuzvarēja nevienu raundu, Floids bija pārāk ātrs, veikls un gudrs. Cīņas laikā Floids satraumēja savu labo roku, kā rezultātā nespēja nokautēt Baldomiru. Meivezers pēc cīņas intervijā izaicināja boksa leģendu un boksa atpazīstamāko vīru Oskaru De La Hoju. Izaicinājums tika apstiprināts un cīņa notika svara kategorijā līdz 69.9 kg.
Kalnamuižas pagasts
Kalnamuižas pagasts var būt:
Zemgales priekšpilsēta
Zemgales priekšpilsēta, agrāk Jelgavas priekšpilsēta, ir viena no sešām Rīgas pilsētas administratīvi teritoriālajām vienībām. Zemgales priekšpilsēta atrodas Rīgas pilsētas dienvidrietumu daļā, Daugavas kreisajā krastā. Zemgales priekšpilsēta robežojas ar Kurzemes rajonu un Centra rajonu, Daugava to atdala no Latgales priekšpilsētas, tajā ietilpst Āgenskalns, Torņkalns, Zolitūde, Ziepniekkalns, Bieriņi, Pleskodāle un Šampēteris.
Vēsture
Senākā Daugavas kreisā krasta celtne bija 1226. gadā uz Mārupītes celtās Māras dzirnavas un tā saucamais Sarkanais tornis, kas no 15. līdz 17. gadsimtam atradās seno Jelgavas un Bauskas ceļu sākumā pie Daugavas pārceltuves. No tā cēlies Torņakalna apkaimes nosaukums. Zviedru Vidzemes laikā šeit uzbūvēja nocietinājumus, ko sauca par Kobrona skansti. Līdz 17. gadsimtam Pārdaugavā izveidojās vairākas Ārrīgas muižiņas, uz tiesneša Henriha fon Hāgena muižas zemes izveidojās tagadējā Āgenskalna apkaime, kurā mitinājās Rīgas latviešu tirdzniecības palīgamatu locekļi un algādži — zvejnieki, enkurnieki, sālsmērītāji, vīna mucu nesēji, ormaņi, laivinieki un citi. Iļģuciems (Hiligzeem) izveidojās uz Sv. Gara konventam piešķirtās muižas (Hiligen geest hove) zemes iepretim Ķīpsalas ziemeļu galam. Savukārt Bišumuižas apkaime sāka veidoties ap 1773. gadā celto Bišu muižu, kur dzīvoja komponists Johans Gotfrīds Mītels (1728-1788).
1787. gadā Pārdaugavā (tagadējās Torņakalna, Āgenskalna un Iļģuciema apkaimēs) izveidoja Rīgas pilsētas trešo jeb Jelgavas priekšpilsētu. 1828. gadā Jelgavas priekšpilsētai pievienoja Ziepniekkalna centrālo daļu un Bišumuižu, uz kuras zemes kopš 19. gadsimta vidū uzbūvēja Brandenburga eļļas fabriku, vēlāk papīrfabriku un lenšu fabriku. Šampētera muižas zemi 19. gadsimtā sadalīja apbūves gabalos, ko pārdeva vai iznomāja. 1803. gadā te nodibināja etiķa manufaktūru, 1856. gadā alus darītavu, 1899. gadā litogrāfiju. Pēc Latvijas valsts nodibināšanas 1924. gadā Rīgas pilsētai tika pievienoti Šampēteris, Solitūdes muižas, Lielā un Mazā Dammes muižas, Anniņmuižas zemes (tagad Imantas apkaime), Kleisti, Bolderāja, Daugavgrīva, Buļļumuiža, kā arī Nummurmuižas zemes ap tagadējo Ziepniekkalna ielu.
Apkaimes
Zemgales priekšpilsētā ietilpst 13 apkaimes.
Frankenstein
Frankenstein var būt:
Svītrainie seski
Svītrainie seski (Ictonyx) ir viena no sermuļu dzimtas (Mustelidae) ģintīm, kas apvieno divas sugas. Sastopami tikai Āfrikā: Sahāras svītrainais sesks (Ictonyx libycus) Ziemeļāfrikā, bet svītrainais sesks (Ictonyx striatus) plašā teritorijā uz dienvidiem no Sahāras tuksneša.
Izskats un īpašības
Abas svītraino sesku sugas ārēji ir diezgan atšķirīgas, tā kā to kažoki ir dažādi. Svītrainais sesks izskatā ir līdzīgāks Āfrikas svītrainajai zebiekstei nekā savam tuvākajam radiniekam Sahāras svītrainajam seskam. Ja kopumā svītrainais sesks ir melns ar baltām svītrām, tad Sahāras svītrainais sesks ir balts ar melnām svītrām. Abu sugu kažoku matojums ir salīdzinoši ar citiem caunu dzimtas dzīvniekiem garš, pūkains un viegli plušķains. Protams ķermeņa uzbūve abām sugām ir līdzīga, un tā ir līdzīga ar lielāko daļu caunu dzimtas dzīvnieku: slaidi, spēcīgi ķermeņi ar īsām kājām. Svītrainais sesks ir lielāks un smagāks par Sahāras svītraino sesku.
Svītraino sesku medību ieradumi ir līdzīgi, abas sugas medī putnus, nelielus grauzējus, ķirzakas, kukaiņus un dažādus bezmugurkaulniekus, izēd no ligzdām olas.
Parastais vizulis
Parastais vizulis (Briza media) ir daudzgadīgs 20 - 45 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams pļavās, mežmalās, ceļmalās. Veido nelielus, irdenus cerus, ar sakneni, kas dod īsus pazemes dzinumus. Stumbru nedaudz, tie tievi, gludi, viscaur ar lapām, taisni vai pacili. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, galotnē īsi nosmailotas, plakanas, raupjas, kailas, ar izteiktu dzīslojumu. Apakšējās lapas garākas par stumbra lapām. Lapu makstis garas, kailas, gludas, ar nedaudzām dzīslām, mēlīte īsa, galotnē noapaļota. Zied maijā un jūnijā. Ziedkopa - diezgan liela skara, līdz ziedēšanai saspiesta, ziedēšanas laikā izplesta, piramidāla, ar tieviem, gariem, raupjiem zariņiem un nedaudzām vārpiņām. Vārpiņas ar tieviem, izlocītiem, nokareniem kātiņiem, platas, apaļīgas vai sirdsveida, no sāniem saspiestas, krāsainas, ar 5 - 9 ziediem. Vārpiņas plēksnes 2, gandrīz vienādas, ar šķautni, plati plēvainām malām, īsākas par zieda plēksnēm, ar 3 dzīslām. Zieda plēksnes 2, nevienādas; ārējā plēksne liela, plata, strupa, pie pamata ar austiņām, mugurā izliekta, iekšējā plēksne sīkāka par ārējo plēksni. Auglis - līdz 0,2 cm garš grauds. Tīraudzēs nekad neaug, bet parasti sastop kā piejaukumu citu zāļu zelmenim. Vairojas ar sēklām; viens augs gadā dod 200 - 300 sēklu. Lopbarības ziņā vidēji vērtīgs augs.
Papildinātājs
Papildinātājs jeb objekts (la — ‘priekšmets’) ir teikuma palīgloceklis, kas nosauc darbības objektu, rezultātu vai līdzekli. Tas atbild uz jautājumiem kā?, kam?, ko?, kur?, ko darīt?, jautājamo vietniekvārdu kas? savienojumā ar prievārdu — ''ar ko? par ko? pret ko? no kā? pie kā? pēc kā?'' un citiem.
Papildinātājus iedala vienkāršos un saliktos. Vienkāršos papildinātājus var izteikt ar deklinējamu vārdu un prievārdu, darbības vārdu nenoteiksmē, deklinējamu vārdu ģenitīvā, datīvā, akuzatīvā (retāk lokatīvā). Saliktos papildinātājus var izteikt ar nedalāmu vārdu savienojumu un saliktu nosaukumu. Pēc saistījuma veida papildinātājus var iedalīt tiešos un netiešos.
Armavira
Armavira (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijas Krasnodaras novadā. Pilsētā dzīvo 189 118 iedzīvotāji. Armavira atrodas Kubaņas upes kreisajā krastā, vietā, kur tajā ietek Urupa, 202 km uz dienvidaustrumiem no Krasnodaras. Svarīgs dzelzceļa mezgls.
Vēsture
No 18. gadsimta beigām Kubaņas vietējie iedzīvotāji, adigi jeb čerkesi, sāka pāriet islāmā. Vietējie armēņi jeb čerkesogai, kuri nevēlējās pāriet islāmā, šajā teritorijā 1839. gadā nodibināja atsevišķu apmetni Armēņu auls (Армя́нский ау́л).
1848. gadā to pārdēvēja senās Armēnijas galvaspilsētas Armaviras vārdā. Kaukāza kara (1829-1864) laikā un īsi pēc tā lielāko daļu adigu un viņiem radniecīgos abazīnus Krievijas impērijas karaspēks piespieda izceļot uz Osmaņu impērijas zemēm.
1914. gadā Armavirai tika piešķirts pilsētas statuss.
Iedzīvotāji
Pēc 2021. gada tautas skaitīšanas datiem, pilsētā dzīvo 187 177 cilvēku, 86,10 % no kuriem ir krievi, 8,40 % armēņi un 1,26 % ukraiņi.
Kamenska-Uraļska
Kamenska-Uraļska (ru) ir pilsēta Krievijā, Sverdlovskas apgabalā. Tajā dzīvo 182 500 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas Kameņas un Isetas upju satekas vietā, 100 km uz dienvidaustrumiem no Jekaterinburgas. Kamenskas-Uraļskas klimats ir mēreni kontinentāls. Ziemā galvenokārt jūtama Sibīrijas anticiklona ietekme, tāpēc ziemā šeit ir auksts laiks ar pastāvīgu salu. Vasarā aukstu laiku bieži atnes aukstas gaisa masas no Barenca un Karas jūras. Gada vidējā temperatūra +2,6 °C, jūlija +18,1, bet janvāra -16,2 °C. Vidējais nokrišņu daudzums gadā ir 476 mm. Vidējais vēja ātrums ir 3 m/s.
Zombkovice Slonske
Zombkovice Slonske (pl), agrāk Frankešteina Silēzijā ir pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē uz ziemeļaustrumiem no Klodzko, Bardzes kalnos. Pilsdrupas, rātsnams, pilsētas aizsardzības mūru atliekas. Saponita atradnes.
Pilsēta dibināta 13. gadsimtā pēc mongoļu iebrukuma. Līdz 1945. gadam tā ietilpa Vācijā. Pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji padzīti.
ASP
ASP var būt:
MediaWiki
MediaWiki ir vikivietnes programmatūra, ko izmanto arī Vikipēdija un Vikidati. Tā sarakstīta PHP programmēšanas valodā un kā DBVS var tikt izmantota MySQL vai PostgreSQL, kā arī daļēji Oracle DB un SQLite. Atzīmējama ir šīs programmatūras popularitāte arī daudzās citās kompānijās, lai veidotu iekšējas vikivietnes savām vajadzībām.
MediaWiki sākotnēji izstrādāja Magnuss Manske un uzlaboja Lī Denjels Krokers. Turpmāko attīstību kopš tā laika koordinē Wikimedia Foundation. Programmatūra tika izstrādāta lietošanai Vikipēdijā 2002. gadā, un 2003. gadā tai tika piešķirts nosaukums MediaWiki.
Igors Andrejevs
Igors Andrejevs (ru; dzimis Maskavā, PSRS) ir bijušais krievu tenisists. I. Andrejeva labākais sasniegums ATP tūres rangā ir 18. vieta, kas tika iegūta, dubultspēlēs — 59. vieta. Viņa treneris ir Fransisko Fogē (Francisco Fogues).
MediaWiki
MediaWiki saskarne ir daļēji vai pilnībā pieejama vairāk nekā 300 valodās. Programmatūrai ir vairāk nekā 1 000 konfigurācijas iestatījumu un vairāk nekā 1 800 paplašinājumu, kas pieejami dažādu funkciju pievienošanai vai mainīšanai.
Igors Andrejevs
Savas karjeras laikā I. Andrejevs ir uzvarējis trijos ATP vienspēļu turnīros, bet lielāko panākumu Grand Slam sacensībās viņš sasniedza 2007. gada Francijas atklātajā čempionātā, kur tika līdz ceturtdaļfinālam. Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs (2004, 2008).
MediaWiki
Neskaitot Wikimedia mājaslapas, MediaWiki programmatūra ir izmantota kā zināšanu pārvaldības un satura pārvaldības sistēma daudzos tūkstošos tīmekļa vietņu, publiskās un privātās, tostarp Fandom un wikiHow tīmekļa vietnēs, kā arī lielās iekšējās instalācijās, piemēram, ASV iekšējās sistēmās, kā Intellipedia un Diplopedia.
Ričards Bakminsters Fulers
Ričards Bakminsters Fulers (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu matemātiķis, inženieris, futurologs un ģeodēziskās velves (kupola) izgudrotājs.
Biogrāfija
Fulers dzimis Miltonā, Masačūsetsas štatā, un mācījies Hārvarda Universitātē. Pēc Pirmā pasaules kara strādāja Čikāgā un eksperimentēja ar jaunām celtniecības tehnoloģijām. 32 gadu vecumā Fulers bankrotēja, pārcēlās uz Ņujorku un nodarbojās ar dizainu un publicistiku. 1959. gadā Fulers kļuva par zinātnisko līdzstrādnieku Dienvidilinoisas Universitātē.
Darbi un ietekme
1927. gadā Fulers izgudroja tā saucamo "dzīvojamo mašīnu”, saliekamu alumīnija māju, vēlāk jaunu pasaules kartogrāfisko projekciju (globusu no sešiem taisnstūriem un astoņiem trīsstūriem). 1947. gadā viņš izstrādāja ģeodēziskās velves kupolu, (pussfēru, saliktu no tetraedriem), būvniecības jaunumu. Fulers tika nozīmēts par galveno ASV paviljona arhitektu pasaules izstādē Monreālā 1967. gadā, kad tur uzcēla caurspīdīgu, 80 metru diametra ģeodēzisku velvi. Fuleram piešķirti 28 patenti un 47 akadēmiski goda grādi, kā arī vairākas balvas arhitektūrā. Viņš bijis 28 grāmatu autors un uzcelti vismaz 300 000 Fulera dizaina kupoli. Vārds fullerēns atvasināts no viņa vārda.
Berezņiki
Berezņiki (ru) ir pilsēta Krievijā, Permas novadā, lielākais rūpniecības centrs novadā. Tajā dzīvo 166 000 iedzīvotāju. Berezņiki atrodas Kamas kreisajā krastā. Attālums līdz Permai pa dzelzceļu ir 278 km, bet pa ūdeni 208 km, pa autoceļu Perma-Berezņiki 180 km.
Berezņikos atrodas pasaulē lielākā kālija minerālmēslu ražotāja Uralkalij administrācija.
Apriņķojuma periods
Apriņķojuma periods, arī orbitālais periods ir laika posms, kurā debess ķermenis veic pilnu apriņķojumu ap centrālo ķermeni attiecībā pret noteiktu atskaites punktu.
Debess ķermeņiem izšķir vairākus apriņķojuma periodu veidus:
Astronomijā, runājot par apriņķojuma periodu, ja tas nav precīzi klasificēts, tiek domāts sideriskais apriņķojuma periods.
Apstākļi
Apstākļi ir teikuma palīglocekļi, kas norāda darbības apstākļus un apstākļa vārda vai īpašības vārda mēru. Apstākļus iedala sešās grupās: laika, vietas, veida, cēloņa, nolūka un mēra apstākļos. Vienkāršie apstākļi var būt izteikti ar patstāvīgu vārdu vai arī ar patstāvīgu vārdu kopā ar prievārdu. Saliktie apstākļi var tikt izteikti ar nedalāmiem vārdu savienojumiem un saliktu nosaukumu.
Savrupinot ar komatiem atdala tikai viena veida apstākļus.
The Prodigy
The Prodigy ir britu elektroniskās mūzikas grupa, kuru 1990. gadā dibināja Laiems Hovlets. Tā tika dibināta Anglijas pilsētā Breintrijā, Eseksas grāfistē. Vienlaikus ar tādiem pazīstamiem izpildītājiem kā Fatboy Slim, The Chemical Brothers un The Crystal Method grupa The Prodigy tiek uzskatīta par vienu no labākajiem Big Beat mūzikas žanra un kultūras pārstāvjiem, kas plašu popularitāti ieguva 1990. gados. Kopumā grupa The Prodigy ir pārdevusi vairāk kā 16 miljonus ierakstu visā pasaulē, kas ir lielisks sasniegums elektroniskās deju mūzikas jomā.
Ballistiskā raķete
Ballistiskā raķete ir raķete, kuras lidojuma trajektorija ir ballistiska un suborbitāla, un tā paredzēta kaujas galviņas vai citas derīgās kravas nogādāšanai noteiktā mērķī.
Raķetes virzienu un ātrumu nosaka raķetes orientācija starta laukumā un dzinēja darbība. Pēc dzinēja izslēgšanas raķete turpina lidojumu saskaņā ar orbitālās mehānikas un ballistikas likumiem.
Pirmā ballistiskā raķete A-4, vairāk zināma kā V-2, tika izgatavota nacistiskajā Vācijā 1930. - 1940. gados, un tās konstruktors bija Verners fon Brauns.
Borgs
Borgs var būt:
Bjērns Borgs
Bjērns Rūne Borgs (sv; dzimis ) ir bijušais zviedru tenisists, bijis ATP ranga līderis.
Karjerā B. Borgs ir uzvarējis 64 ATP vienspēļu turnīros, tāpat laikā no 1974. līdz 1981. gadam viņš izcīnīja 11 uzvaras Grand Slam turnīros. Viņš piecus gadus pēc kārtas uzvarēja Vimbldonā (rekords, ko ir atkārtojis Rodžers Federers) un sešas reizes uzvarēja Francijas atklātajā čempionātā (šo rekordu ir pārspējis Rafaels Nadals). Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem tenisistiem. 1979. gadā B. Borgs kļuva par pirmo tenisistu, kas vienas sezonas laikā kā naudas balvu saņem vairāk nekā vienu miljonu dolāru.
Tas, ka Borgs neskuva bārdu Vimbldonas čempionāta laikā, ir viens no iespējamajiem bārdas neskūšanas NHL izslēgšanas spēļu laikā tradīcijas aizsākšanas iemesliem.
Zombkovices apriņķis
Zombkovices apriņķis ir apriņķis Polijā, Lejassilēzijas vojevodistē. Robežojas ar Lejassilēzijas vojevodistes Klodzko, Dzeržoņovas un Stšelinas apriņķiem, Opoles vojevodistes Nisas apriņķi, kā arī Čehiju.
Kraukļu pagasts
Kraukļu pagasts bija viena no Madonas apriņķa (līdz 1924. gadam Cēsu apriņķa) pašvaldībām tā ziemeļdaļā. Robežojās ar Madonas apriņķa Virānes, Cesvaines, Grašu un Liezeres pagastiem, kā arī Cēsu apriņķa Druvienas pagastu. Pagasta valde atradās Kraukļos.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Kārkļu un Kraukļu ciema padomes. 1947. gada 16. oktobrī pagastu iekļāva jaunizveidotajā Gulbenes apriņķī. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Cesvaines rajonā. Mūsdienās Kraukļu pagasta teritorija iekļauta Madonas novada Cesvaines pagastā.
Vidzemes priekšpilsēta
Vidzemes priekšpilsēta (iepriekš Proletāriešu rajons, Pēterburgas priekšpilsēta, Pēterburgas forštate) ir viens no sešiem Rīgas pilsētas administratīvajiem rajoniem. Vidzemes priekšpilsētas platība ir 57 km2 un iedzīvotāju skaits bija 178 312.
Vēsture
Vidzemes priekšpilsēta vēsturiski veidojusies no vairākām atšķirīgām Rīgas daļām. Zviedru Vidzemes laikā Johans Rodenburgs izstrādāja Rīgas priekšpilsētu nocietinājumu loka plānu ar ielu planojumu šī loka iekšienē, ko 1652. gadā apstiprināja Rīgas ģenerālgubernators Gustavs Horns. Gar priekšpilsētas ārējo robežu izveidoja nocietinājumus pa tagadējās Dzirnavu ielas gaitu. Lielā Ziemeļu kara laikā priekšpilsētas nodedzināja, ārējā kanāla rakšana netika pabeigta.
1924. gadā Vidzemes priekšpilsētas administratīvajās robežās iekļāva Vecmīlgrāvi, daļu Mangaļsalas un Purvciemu. 1927. gadā Rīgas pilsētas teritorijā tika iekļauts arī Jaunciems. Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada janvārī Vidzemes priekšpilsētu sadalīja Proletāriešu un Staļina rajonos. 1974. gadā Proletāriešu rajonam pievienoja tagadējo Sužu, Bukultu un Brekšu teritoriju. Pēc Latvijas Republikas neatkarības atgūšanas 1991. gadā Proletāriešu rajonu nosauca par Vidzemes priekšpilsētu.
Rubcovska
Rubcovska (ru) ir pilsēta Krievijā, Altaja novadā. Tajā dzīvo 156 166 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas Altaja novada dienvidos, stepju zonā, Alejas upes krastā (Obas pieteka), 290 km no Barnaulas. Klimats kontinentāls. Janvāra temperatūra -17,5 °C, jūlija +20,5 °C. Gada nokrišņu daudzums 370 mm.
Viktors Retlins
Viktors Retlins (, dzimis Šveicē) ir šveiciešu vieglatlēts - garo distanču skrējējs. 2007. gada Cīrihes maratonā, kurā viņš uzvarēja jau otro reizi, Retlins uzstādīja jaunu Šveices rekordu, finišu sasniedzot pēc 2 stundām, 8 minūtēm un 20 sekundēm. Viņa karjeras augstākie sasniegumi ir izcīnītā sudraba medaļa 2006. gada Eiropas čempionātā, kā arī bronzas medaļa 2007. gada Pasaules čempionātā. Viņš piedalījies arī 2000. un 2004. gada olimpiskajās spēlēs, 2000. gadā finišējot 36. vietā, bet 2004. gadā nefinišējot. 2003. gada Pasaules čempionātā viņš ierindojās 14. vietā.
Filips Alio
Filips Alio (dzimis, Vovā, Francijā) ir bijušais sacīkšu braucējs, kas piedalījās Formula 1 sacensībās no. līdz. un no. līdz. gadam. Pārstāvējis RAM, Ligier, Larrousse un McLaren komandas.
Pirms karjeras uzsākšanas F1, viņš no 1976. līdz 1977. gadam piedalījās Formula Renault čempionātā. 1978. gadā kļuva par šī čempionāta uzvarētāju braucot BP Racing komandā. Pēc tam pārgāja uz Francijas F3 čempionātu. Finišēja 3. vietā savā pirmajā sacīkstē. Līdz 1983. gadam piedalījās Formula 2 čempionātā. Tajā pašā gadā piedalījās arī Lemānas 24 stundu sacīkstēs, izcīnot 3. vietu.
1984. gadā debitēja Formulā 1, braucot RAM Racing komandā, bet negūstot panākumus, finišu sasniedza tikai trīs reizes. Pēc tam kad Ligier komandas pilots Žaks Lafits tika savainots, saņēma piedāvājumu pārstāvēt šo komandu. Savu pirmo punktu izcīnīja. gada. 1987. gadā pārgāja uz Larrousse komandu, bet 1990. gadā atgriezās Ligier. Deviņdesmito gadu sākumā pārtrauca dalību Formula 1 un pievērsās salonautomobiļu sacensībām, pārstāvot Žana Tota vadīto Peugeot komandu. . gadā mēģināja atgriezties Formula 1 čempionātā pārstāvot Larrousse komandu, bet 1994. gadā kļuva par McLaren komandas testpilotu.
Pēc Formula 1 karjeras pārtraukšanas nolēma pievērsties politikai. Strādāja par sacīkšu komentētāju un piedalījas ziemas rallijos un rallijā Parīze-Dakara.
Dēvanāgarī
Dēvanāgarī (sa, SSTA: ) ir rakstības sistēma, ko lieto atsevišķi vai kopā ar citām rakstu sistēmām vairākās Indijas valodās, ieskaitot sanskritu, hindi, marathu, sindhu, bihāri, bhili, marvaru, konkanu, bhodžpūru, nepāliešu, nevaru valoda Nepālā un dažreiz kašmiriešu un romāni valodā. Raksta un lasa no kreisās uz labo pusi, tāpat kā latviešu valodā.
Izcelsme
Dēvanāgarī raksts cēlies ap m.ē. 1200. gadu no Sidhamas raksta, pamazām nomainot agrāko, ļoti līdzīgo Šārada rakstu (ko turpināja paralēli lietot Kašmīrā). Abi ir tieši pēcteči Guptas rakstam, kas savukārt cēlies no Brāhmī raksta, kas lietots jau 3. gadsimtā p.m.ē.; Nāgarī raksts parādījās ap 8. gadsimtu kā austrumu variants Guptas rakstam, līdztekus Šāradas rakstam, kas ir tā rietumu variants. Brāhmī raksta pēcteči veido brahmiešu saimi, iekļaujot alfabētus, ko lieto daudzās citās dienvidu un dienvidaustrumu Āzijas valodās.
Līdzskaņi
Piezīme: izrunas piemēri latviešu valodā tikai aptuveni apraksta patieso attiecīgo skaņu izrunu sanskritā. Burtus ar. (punktu) apakšā izrunā, pieliekot mēles galu pie aukslēju pašas augšas. Bet burtus, kam seko h, izrunā ar piedvesmu.
Heilija Viljamsa
Heilija Nikola Viljamsa (en; dzimusi Meridiānā, Misisipi štatā, ASV) ir amerikāņu roka dziedātāja un dziesmu autore. Viņa ir galvenā vokāliste un taustiņinstrumentu spēlētāja grupā Paramore.
Biogrāfija
2007. gadā amerikāņu žurnāla Kerrang! lasītāju aptaujā Heilija Viljamsa tika atzīta par otru seksīgāko sievieti rokmūzikā pēc grupas Evanescence solistes Emijas Lī, taču 2008. gadā un 2009. gadā Heilija uzvarēja šajā aptaujā.
Siguldas Valsts ģimnāzija
Siguldas Valsts ģimnāzija ir Siguldas vidējās izglītības iestāde, kurā ir matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma, humanitārā un sociālā virziena valodu programma, humanitārā un sociālā virziena cilvēkzinību programma un vispārizglītojošā virziena programma.
Vēsture
Siguldas Valsts ģimnāzijas aizsākumi meklējami 1918. gada 17. novembrī, kad Pļaviņās tika nodibināta M. Brimerbergas privātā vidusskola. Sākotnēji skolā bija tikai 38 audzēkņi un 6 skolotāji.
1928. gada augustā skolu pārcēla uz Siguldu. Sākotnēji skolas atrašanās vieta bija Pils iela 9 (ēka nav saglabājusies). 1929. gadā pārdēvēja par Siguldas Valsts ģimnāziju un 1936. gadā pārcēla uz pansiju “Baltā Pils” Gaujas ielā 1. Šajos gados Siguldas ģimnāzijā pastāvēja koris, kuru vadīja komponists Jānis Norvilis, orķestris, nacionālo deju grupa.
1944. gadā Siguldas ģimnāzija tika pārdēvēta par '''Siguldas 1. vidusskolu'''. Pēc Otrā Pasaules kara beigām skolā tika atjaunots koris, sāka darboties estrādes orķestris, iznāca skolas literārais žurnāls "Augsim". 1960. gada septembrī skolu pārcēla uz jaunām telpām tagadējā Kronvalda ielā 7 un apvienoja ar Siguldas septiņgadīgo skolu.
No 1973. gada 1. augusta līdz 1978. gada sākumam skolas direktors bija Harijs Bete-Jurkevics. 1984. gada 1. septembrī skola tika pārcelta uz skolas ēku K. Barona ielā 10. No 1978. līdz 1994. gadam skolu vadīja direktors Valdis Jēkabsons, kuram ir lieli nopelni skolas daudzveidīgā attīstīšanā, izglītības kvalitātes uzlabošanā, skolas kā kultūras un daudzveidīga interešu izglītības centra izveidošanā un jaunās skolas ēkas tapšanā 1984. gadā. 1993. gada Valsts Izglītības akreditācijas komisija augstu novērtēja skolas izglītības kvalitāti un ieteica skolu iekļaut to Latvijas labāko astoņu vidusskolu skaitā, kurām pirmajām varētu piešķirt augsto Valsts ģimnāziju statusu.1993. gadā notika skolas reorganizācija, no tās tika atdalītas 1. - 6. klases un skola atguva savu kādreizējo nosaukumu — Siguldas ģimnāzija. 1994. gadā par skolas direktoru kļuva Vilnis Trupavnieks.
No 1996. gada skolas nosaukums ir Siguldas Valsts ģimnāzija. Pašlaik skolā ir trīs 7. klases, trīs 8. klases, četras 9. klases, piecas 10. klases, piecas 11. klases un četras 12. klases.
Jaunā skolas ēka
2019. gada 23. augustā nodeva ekspluatācijā Siguldas Valsts ģimnāzijas dabaszinātņu un matemātikas korpusu, kas atrodas Ata Kronvalda ielā 7, un tā atklāšana notika 2. septembrī vienlaicīgi ar mācību gada sākumu. Apvienojumā ar līdzās esošo skolu, kā arī Siguldas Sporta centru, ēku komplekss veidosies kā mūsdienīgs izglītības un sporta kvartāls. Kopējās Siguldas Valsts ģimnāzijas jaunās piebūves un plānotās vecā korpusa rekonstrukcijas izmaksas pārsniegs 12 miljonus eiro.
Siguldas Valsts ģimnāzijas jaunā korpusa projekta autors ir Andris Kokins, būvdarbus veic SIA "Monum", bet būvuzraudzību nodrošina SIA "Firma L4". Jaunā korpusa būvdarbi un skolas rekonstrukcija tiek veikta Eiropas Reģionālās attīstības fonda līdzfinansētā projekta "Siguldas Valsts ģimnāzijas un Siguldas 1. pamatskolas rekonstrukcija un materiāltehniskās bāzes modernizācija" ietvaros.
Pēcstundu aktivitātes
Skolā darbojas Tautas deju kolektīvs "Vizbulīte", kuru vada skolotāja Indra Ozoliņa. Tas sadalīts trīs grupās - 7.-8. klase, 9.-10. klase un 11.-12. klase. Skolas Jauniešu koris "Atvars" pastāvēšanas laikā piedalījies visos Latvijas skolu jaunatnes Dziesmu un deju svētkos. Korī tiek aicināti darboties 9. - 12. klašu audzēkņi. Kori vada Jānis Baltiņš. Skolā ir arī vokālais ansamblis, kuru vada skolotāja Ingrīda Dreimane. Tajā tiek aicinātas piedalīties 7.-9. klašu un 10.-12. klašu meitenes.
Ansekilas bāka
Ansekilas bāka (et) atrodas Igaunijā, Sāmsalā uz Serves pussalas. Tā ir Leu — Ansekilas vadlīnijas aizmugurējā vaduguns. Atrodas 3128 m no Leu bākas.
Vēsture
Bāka darbojas kopš 1953. gada.
Raksturojums
Bākas augstums ir 29 m. Bāku veido kvadrātveida, konisks betona tornis ar galeriju, bez laternas. Uz betona torņa atrodas metāla rāmja tornis. Bākas apakšējās 2/3 ir baltas, augšdaļa melna. Gaismas elements atrodas 42 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (0,5 s deg, 1 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 7 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.
Latgales priekšpilsēta
Latgales priekšpilsēta (iepriekš Maskavas priekšpilsēta, Maskavas Ārrīga, Maskavas rajons) ir viens no sešiem Rīgas pilsētas administratīvajiem rajoniem, kas atrodas Rīgas dienvidaustrumu daļā Daugavas labajā krastā. Latgales priekšpilsētas platība ir 50 km², bet iedzīvotāju skaits bija 183 287 (lielākais Rīgā pēc iedzīvotāju skaita).
Vēsture
Latgales priekšpilsēta vēsturiski veidojusies no vairākām atšķirīgām Rīgas daļām. Jau 1208. gadā tagadējā Ķengaraga teritorijā Zobenbrāļu ordenis uzcēla Bertolda dzirnavas, kas kalpoja kā nocietinājums Rīgas pievārtē.
14. gadsimtā tieši aiz pilsētas vaļņiem Daugavas krastmalā izveidojās Lastādijas priekšpilsēta, kurā atradās kuģu būvētava, kokzāģētava, pelnu dedzinātava, tur atradās arī noliktavas, šķūņi un algāžu koka namiņi.
Zviedru Vidzemes laikā Johans Rodenburgs izstrādāja Rīgas priekšpilsētu nocietinājumu loka plānu ar ielu planojumu šī loka iekšienē, ko 1652. gadā apstiprināja Rīgas ģenerālgubernators Gustavs Horns. Aizsardzības un tirdzniecības vajadzībām gar priekšpilsētas ārējo robežu izraka kanālu pa tagadējās Dzirnavu ielas gaitu līdz tagadējai Marijas ielai, kas vēlāk ieguva Rodenburga grāvja nosaukumu (aizbērts 19. gadsimta otrajā pusē). Lielā Ziemeļu kara laikā priekšpilsētas nodedzināja, ārējā kanāla rakšana netika pabeigta.
Pēc kara beigām un Rīgas pievienošanas Krievijas Impērijai aiz Rodenburga grāvja Daugavas krastā apmetās baltkrievu strūdzinieki, patvērumu atrada arī Krievijā vajātie vecticībnieki, ap 1760. gadu dibināts Rīgas Grebenščikova lūgšanu nams. Kad 1766. gadā izdeva noteikumus par ebreju atrašanos Rīgas pilsētā, ebrejiem bija atļauts 6 nedēļas tirdzniecības nolūkā dzīvot apmetnē aiz pilsētas Jāņavārtiem, kur atļāva ierīkot arī pirmo ebreju lūgšanu namu.
1771. gadā izstrādāja Rīgas priekšpilsētas pārplānošanas projektu, kas paredzēja izveidot jaunu nocietinājumu (palisāžu) joslu tagadējās Matīsa ielas apvidū. 1774. gadā priekšpilsētu sadalīja divās administratīvās daļās - Pēterburgas un Maskavas priekšpilsētās, kuru robeža tolaik gāja pa tagadējo Krišjāņa Barona ielu. 1812. gada kara laikā Maskavas priekšpilsētas ēkas atkal nodedzināja. Pēc kara beigām Rīgas ģenerālgubernators Filipo Pauluči 1813. gadā lika sagatavot priekšpilsētu atjaunošanas plānu. Maskavas forštatē 1818.—1822. gadā uzcēla Rīgas Jēzus baznīcu. Pēc lēmuma nojaukt Rīgas nocietinājumus Johans Daniels Felsko 1856.—1857. gadā izstrādāja jaunu priekšpilsētu attīstības projektu. Jaunajā priekšpilsētā no Krievijas Impērijas nometinājuma joslas ieceļoja turīgie ebreju tirgoņi, bet no centrālajām guberņām krievu rūpnīcu strādnieki.
Kusas pagasts
Kusas pagasts bija viena no Madonas apriņķa (līdz 1924. gadam Cēsu apriņķa) pašvaldībām tā vidusdaļā. Robežojās ar Liezeres, Oļu, Sarkaņu, Lazdonas, Grostonas, Viesienas un Lubejas pagastiem. Pagasta valde atradās Lodē.
Latgales priekšpilsēta
Vēsture
Pēc 1888. gada Maskavas priekšpilsētu pārdēvēja par Maskavas pilsētdaļu (Moskauer Stadttheil) jeb "Maskavas Ārrīgu" un sadalīja vairākos policijas iecirkņos. Šajā laikā sākās intensīva fabriku būve, kas turpinājās līdz pat kara sākumam 1914. gadā.
Kusas pagasts
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 1. augustā pagastā izveidoja Kusas ciema padomi. Ciema padomi likvidēja 1947. gada 18. novembrī, bet atjaunoja līdz ar pagasta likvidēšanu 1949. gada 31. decembrī, ciemu iekļaujot Madonas rajonā. Mūsdienās Kusas pagasta teritorija iekļauta Madonas novada Aronas pagastā un ļoti neliela bijušā pagasta daļa ir tagadējā Sarkaņu pagasta teritorijā.
Hēla (valstība)
Hēla jeb Nīflhēla (Niflhel) senskandināvu mitoloģijā ir veļu valstība, kas atrodas pazemē. Tajā valda htoniskā briesmone Hēla.
Latgales priekšpilsēta
Vēsture
1859. gadā agrāko Jāņa dambi pārdēvēja par Maskavas ielu, ko 1867. gadā pagarināja līdz Ķeizara (tagad Dzērvju iela) ielai, 1914. gadā līdz Kišiņevas (tagad Ķengaraga iela) ielai, bet 1917. gadā līdz Prūšu krogam (apmēram līdz Glūdas ielai).
Kusas pagasts
Vēsture
1905. gada revolūcijas laikā pagasta darbības centrs bija "Vecā pagastmāja", tur 1904. gadā nodibināts revolucionārs orgāns — Rīcības padome, kas darbojās arī 1905. gadā, kad pie mājas ticis piekārts sarkanais karogs. Pagastā bijusi ratu un ragavu rūpnīca, ūdensdzirnavas, pienotava, nespējnieku patversme.
Latgales priekšpilsēta
Vēsture
Pēc Pirmā pasaules kara Maskavas priekšpilsētu pārdēvēja par Latgales priekšpilsētu. 1924. gadā Latgales priekšpilsētas administratīvajās robežās iekļāva Ķengaragu un daļu no Dreiliņu pagasta (Dreiliņbušas) teritorijas (tagadējo Dārzciema apkaimi, daļu no Šķirotavas un Pļavnieku apkaimēm). 1938.—1940 gadā Maskavas ielas nosaukums bija Latgales iela un 1939. gadā to pagarināja līdz Šķirotavas dzelzceļa stacijai (Rasas ielai).
Hēla (valstība)
Hēla atrodas zem Igdrasila trešās saknes netālu no Hvērgelmīra. Gar tās vārtiem tek upe Gjella. Tiltu pār Gjellu sargā milze Modgūda. Ja uz tilta uzkāpj dzīvs cilvēks, skaņa atbalsojas tā, it kā pāri ietu tūkstotis vīru, savukārt mirušie tam pāriet bez skaņas. Ieeju Hēlā sargā arī dēmoniskais suns Garms. Hēlas jumtu veido savītas čūskas, kuru inde pil uz galvas tiem, kas brien pa apakšā esošajām asins upēm. Hēlas durvis atrodas dienvidos, prom no Asgardas, kas atrodas ziemeļos.
Latgales priekšpilsēta
Vēsture
Pēc 1940. gada Latvijas okupācijas 1941. gadā Latgales priekšpilsētu pārdevēja par Maskavas rajonu. 1968. gadā Maskavas rajona teritorija tika paplašināta tagadējās Šķirotavas, Pļavnieku, Rumbulas un Dārziņu apkaimēs. Pēc Latvijas Republikas neatkarības atgūšanas 1991. gadā atjaunoja Latgales priekšpilsētas nosaukumu.
Hēla (valstība)
Saskaņā ar Snorres Sturlusona Jaunāko Edu Hēlā nonāk tie, kas nekrīt kaujas laukā, bet gan mirst savā gultā no vecuma vai slimības. Hēlā nonāk arī tie, kas lauzuši zvērestus.
Latgales priekšpilsēta
Apbūve
Latgales priekšpilsētas senākajā daļā daudzviet saglabājusies 19. gadsimta vidus un beigu koka arhitektūra, 19. un 20. gadsimtu mijā celtie īres nami, 1925.—1930. gadā Rīgas valdes celtās daudzīvokļu ēkas Samarina (tagadējā Lomonosova) un Jāņa Asara ielā.
1958. gadā Turgeņeva ielā uzcēla Zinātņu akadēmijas augstceltni. Pēc 2000. gada gar Krasta ielu uzcēla daudz tirdzniecības namu.
Apkaimes
Latgales priekšpilsētā ietilpst šādas apkaimes:
Valmiera FC
Valmiera FC ir Latvijas futbola klubs no Valmieras. Dibināts 1996. gadā kā Valmieras FK, pašlaik spēlē Virslīgā. Kluba lielākais panākums ir 2022. gadā izcīnītais Latvijas čempionu tituls. Mājas spēles aizvada Jāņa Daliņa stadionā, kā rezerves laukumu izmanto arī Valmieras Olimpiskā centra stadionu.
Vēsture
No 1978. gada Valmierā pastāvēja futbola komanda "Gauja", kas 1990. gadā izcīnīja Latvijas čempionu titulu. Pēc 1993. gada sezonas "Gauja" faktiski iznīka — tā gan pāris sezonas vēl turpināja spēlēt 2. līgas sacensībās.
1996. gadā tika nodibināts Valmieras futbola klubs (Valmieras FK). 1996. gadā tas izcīnīja otro vietu 1. līgā un pārspēlēs pieveica "Skonto/Metāls" vienību, izcīnot tiesības spēlēt Virslīgā. Klubā spēlēja Gatis Ērglis, Dzintars Savaļnieks, Rolands Kraglihs, Viktors Baskakovs, Modris Zujevs. Debija kopumā izdevās laba, tika iegūta 7. vieta no 9 komandām.
Nākamās divas sezonas komandai Virslīgā izdevās izcīnīt pat piekto vietu. Komandas finansiālā puse gan sāk iet uz leju un līdz ar to piesaistīt labus citu pilsētu spēlētājus sāka kļūt arvien grūtāk, bet komandas līderi sāka Valmieru atstāt.
2001., 2002. un 2003. gada sezonas komanda aizvadīja pastāvīgi atrodoties uz bankrota robežas, un Virslīgā tā varēja spēlēt galvenokārt tāpēc, ka tajā bija nepieciešamas 8 komandas, lai valsts klubi varētu spēlēt Eiropas klubu turnīros, bet faktiski Valmiera bija kļuvusi par amatieru komandu. 2003. gadā Valmieras komanda spēlēja atkal kā "Gauja", bet pēc šīs sezonas finansiālu apstākļu dēļ klubs bija spiests pamest Virslīgu.
2015. gada sezonā "Valmiera Glass/BSS" izcīnīja 2. vietu 1. līgā un iespēju pārspēlēs cīnīties par vietu virslīgā ar Virslīgas priekšpēdējās vietas ieguvēju FS METTA/Latvijas Universitāte. Vietu Virslīgā izcīnīt tomēr neizdevās, divu spēļu summā zaudējot ar 3:9 (1:3 un 2:6). 2015. gada kluba sistēmā tika izveidota telpu futbola komanda, kura startēja Latvijas telpu futbola asociācijas 1. līgā. 2015./2016. gada sezonā startējot ar nosaukumu "Valmiera Glass FK/SKS", komanda ierindojās 5. vietā.
2016. gadā klubs nomainīja nosaukumu uz VALMIERA GLASS ViA. 2016.—2017. gada sezonā telpu futbola komanda izcīnīja 1. vietu Latvijas telpu futbola asociācijas 1.līgā un iespēju startēt Latvijas telpu futbola asociācijas Optibet Virslīgā. 2017. gada sezonā VALMIERA GLASS VIA komanda Komanda.lv 1.līgas čempionātā izcīnīja 1.vietu un ceļazīmi uz Synottip Virslīgu. 2019. gada sezonā komanda izcīnīja 4. vietu Virslīgā un tiesības piedalīties Eiropas līgā.
2020. gadā klubs nomainīja nosaukumu uz Valmiera FC (Valmiera Football Club). Kā viens no iemesliem tika minēts uzņēmuma "Valmieras stikla šķiedra" uzsāktais tiesiskās aizsardzības process. 2020. gada Virslīgas sezonā pirmo reizi iekļuva labāko trijniekā, izcīnot bronzas medaļas. Nākamajā sezonā komanda izcīnīja otro vietu, bet 2022. gadā kluba futbolisti pirmo reizi kļuva par Latvijas čempioniem. Tituls tika nodrošināts pēdējā kārtā, uzvarot FK Liepāja futbolistus. Pārsvars pār tuvākajiem konkurentiem Riga FC sezonas beigās sasniedza četrus punktus.
Iegūtās vietas Latvijas čempionātā
1992.-1993. un 2003. gadā spēlēja kā FK "Gauja" * Neskaitot Virslīgas klubu otrās komandas, kuras 1. līgas čempionātā startēja ārpus konkurences.
Pazīstami spēlētāji
Spēlētāji treknrakstā spēlē/ir spēlējuši savas valsts izlasē (ieskaitot jauniešu izlases).
Spēlētāji slīprakstā nav pašreizējā komandas sastāvā.
Baznīcas apustulitāte
Baznīcas apustulitāte (The Apostolicity of the Church) ir Pasaules luterāņu federācijas un Romas katoļu baznīcas Pontifikālās padomes kristiešu vienības veicināšanai kopējas Luterāņu - Romas katoļu vienības komisijas (Lutheran - Roman Catholic Commission on Unity) teoloģiskās diskusijas dokuments (2006).
39 (skaitlis)
39 (trīsdesmit deviņi) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 38 un 40. Gada trīsdesmit devītā diena ir 8. februāris.
Romiešu skaitļu sistēmā 39 tiek pierakstīts šādi — XXXIX, bet binārajā skaitīšanas sistēmā trīsdesmit deviņi ir 1001112, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 478 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 2716. Trīsdesmit deviņi ir nepāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā trīsdesmit deviņi ir itrija (Y) atomskaitlis.
Jerda
Jerda ( - 'zeme') senskandināvu mitoloģijā ir dieviete un zemes personifikācija. Viņu identificē arī ar Fjorginu vai Hlodinu.
Jerda ir Odina meita un arī sieva. Kopā ar Odinu viņai ir dēls — Tors.
38 (skaitlis)
38 (trīsdesmit astoņi) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 37 un 39. Gada trīsdesmit astotā diena ir 7. februāris.
Romiešu skaitļu sistēmā 38 tiek pierakstīts šādi — XXXVIII, bet binārajā skaitīšanas sistēmā trīsdesmit astoņi ir 1001102, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 468 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 2616. Trīsdesmit astoņi ir pāra skaitlis.
Tyler
Tyler var būt:
38 (skaitlis)
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā trīsdesmit astoņi ir stroncija (Sr) atomskaitlis.
Kaka
Kaka var būt:
Sams
Sams jeb Eiropas sams (Silurus glanis) ir liela samveidīgā (Siluriformes) zivs, kas pieder samu dzimtai (Siluridae).
Sams ir sastopams plašā areālā centrālājā, dienvidu un Austrumeiropā, īpaši Baltijas jūras piekrastes upēs, kā arī Melnās un Kaspijas jūras reģionā. Tas ir saldūdens un vāji sāļa ūdens iemītnieks. Sams ir vienīgā samveidīgā zivs, kas dzīvo Latvijā. Tas galvenokārt dzīvo Daugavas lielbaseina upēs. Atsevišķus eksemplārus reizēm noķer jūras piekrastē, kā arī Rīgas līča austrumu un dienvidu piekrastēs.
Tikai jaunu samu gaļa ir piemērota cilvēku pārtikai, tas ir garšīgs, ja ir vieglāks par 15 kg. Ja sams ir lielāks, tad zivs ir ļoti trekna un cilvēkam ir grūti sagremojama. Sama ikri ir indīgi un nav lietojami pārtikā.
Izskats un īpašības
Sams var izaugt 3 metrus garš un svērt 150 kg. Tā ir otra lielākā saldūdens zivs Eiropā, bet lielākā Latvijā. Par samu lielāka ir tikai beluga (tomēr beluga pārsvarā dzīvo jūrā, bet upēs ienāk tikai nārsta laikā). Tomēr sami ļoti reti izaug tik lieli. Pirmās rakstiskās liecības par milzīgiem samiem ir no 19. gadsimta. Kādā no senajiem 19. gadsimta aprakstiem tiek pieminēts sams, kas ir bijis 3 metrus garš un svēris 220 – 250 kg, vēl viens milzīgais sams tiek aprakstīts 1894. gadā, kas bijis 2,2 metrus garš un svēris 68 kg. Dņepras upē 1856. gadā ir noķerts sams, kas bijis 5 metrus garš un svēris apmēram 400 kg. Tomēr mūsdienās šos aprakstus neuzskata par patiesiem pierādījumiem, jo trūkst jebkādu fizisko liecību par šīm milzīgajām zivīm. Otrs iemesls, kādēļ šie apraksti netiek vērtēti kā ticami ir svara un garuma neatbilstība, salīdzinot ar mūsdienu lielajiem samiem. Šie apraksti vairāk līdzinās "makšķernieku stāstiem". Sams, kas ir 3 metrus garš, sver apmēram 150 kg, un sams, kas būtu 5 metrus garš, svērtu 700 kg vai vairāk.
Lielākā daļa samu ir 1,1—1,6 metrus gari, un sams, kas ir garāks par 2 metriem, ir ļoti reti sastopams. Ja sams ir 1,5 metrus garš, tad tā svars ir 15—20 kg, bet, ja sams ir 2,2 metrus garš, tas sver apmēram 65 kg.
Lai sams izaugtu lielāks kā 2 metri, tā dzīves apstākļiem ir jābūt ļoti labvēlīgiem augšanai. Vācijā lielākais noķertais sams mūsdienās ir bijis 2,49 m garš un svēris 89 kg. Itālijā, kur klimats ir maigāks un siltāks, lielākais sams ir svēris 144 kg, un tā garums bija 2,78 m garš. Latvijā 2010. gadā tika noķerts rekordliels sams, kas bija 2,42 m garš un svēra 84,7 kg.
Dzīvesveids
Sami dzīvo galvenokārt lēni plūstošās upēs un duļķainos, siltos un lielos ezeros. Medībās tas dodas pārsvarā naktī, dienā uzturas ēnā zem biezi apaugušiem krastiem vai, ja ūdens ir pietiekami dziļš, upes dibenā kādā bedrītē, zem nogrimušiem kokiem un citās slēptuvēs. Sams ir slinka zivs, kas labprāt nekustas. Atšķirībā no citām zivīm sams nekad nelec, pat tad, kad peld tuvu ūdens virsmai. Tas parasti ir vienpatnis, un katram indivīdam ir sava teritorija, ko tas uzmana un sargā. Ūdeņos, kur netrūkst mazu zivju, samērā tuvu cits citam var dzīvot vairāki sami. Sams var sasniegt 30 gadu vecumu, nepārtraukti augot lielāks un lielāks.
Barība
Sams barojas ar dažādiem zemūdens tārpiem, kukaiņiem, vēžveidīgajiem un zivīm. Lielie sami medī arī vardes, peles, žurkas, putnus, pat pīles. Ļoti lieli eksemplāri var uzbrukt pat cilvēkam. Sams medī arī mazākus savas sugas indivīdus. Garo ūsu pāri, kas aug no augšžokļa, tas izmanto, lai ūdenskrātuves dibenā atrastu iecienītu delikatesi - mazus bezmugurkaulniekus. Tomēr sama pamatbarība ir zivis. Sams barojas arī ar ūdenī iekritušiem lielākiem dzīvniekiem, kas ir beigti. Zvejnieki, lai noķertu lielu samu, par ēsmu mēdz izmantot trušu gaļu, aknas vai astoņkāji.
Vairošanās.
Dzimumgatavība samam iestājas 2—7 gadu vecumā, kad tas ir sasniedzis 35—108 cm garumu. Samu nārsts sākas aprīlī un ilgst līdz augustam, kad ūdens temperatūra ir 16—28 °C. Šajā laikā mātīte iznērš ikrus upes vai ezera gruntī. Tēviņš viņai sagatavo ligzdu, ar apaļo galvu izurbjot smiltīs seklu padziļinājumu. Ligzda var atrasties gan 20 cm, gan 6 metru dziļumā. Ikru skaits ir atkarīgs no mātītes lieluma, mēdz būt 100—370 tūkstoši: apmēram 30 000 ikru uz katru dzīvsvara kilogramu. Divas līdz desmit dienas, kamēr izšķiļas melni mazuļi, kas atgādina kurkuļus, tēviņš nevienu brīdi nepamet ikrus. Laiks, kāds nepieciešams, lai izzšķiltos mazuļi, ir atkarīgs no ūdens temperatūras. Ja ūdens līmenis krītas un ikriem draud palikšana sausumā, sama tēviņš ar asti kuļ ūdeni, lai ikri neizžūtu. Pēc izšķilšanās sama mazuļiem pašiem ir jāparūpējas par sevi. Vispirms viņi pārtiek no maziem bezmugurkaulniekiem, pakāpeniski sākot medīt lielākus dzīvniekus.
Lo
Lo var būt:
Brents Berijs
Brents Roberts Berijs (en; dzimis Hempstedā, Ņujorkas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlēja saspēles vadītāja, uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijās. Pēc sportista karjeras beigām kļuvis par basketbola komentētāju.
B. Berijs dzimis basketbolistu ģimenē: viņa tēvs Riks Berijs bija izcils basketbolists, Slavas zāles dalībnieks, iekļauts starp 50 izcilākajiem spēlētājiem NBA vēsturē. Ģimenē auga četri dēli un visi kļuva par profesionāliem basketbolistiem: Skūters (vecākais brālis vienīgais nav spēlējis NBA), Džons, Brents un Drū. Brents Berijs ar saviem 2 NBA čempiontituliem gan ir sasniedzis lielākus panākumus kā brāļi.
1995. gada NBA draftā viņu izraudzījās Denveras "Nuggets" ar kopējo 15. kārtas numuru, taču tiesības uz spēlētāju tika atdotas citam NBA klubam Losandželosas "Clippers". Savas aktīvā sportista gaitas no 1995. līdz 2009. gadam aizvadīja dažādos NBA klubos: Losandželosas "Clippers", Miami "Heat", Čikāgas "Bulls", Sietlas "SuperSonics", Sanantonio "Spurs" un Hjūstonas "Rockets". Kopā ar "Spurs" tika izcīnīti divi NBA čempiontituli 2005. un 2007. gadā. 2008. gada vasarā B. Berijs kā "brīvais aģents" noslēdza līgumu ar Hjūstonas "Rockets", kļūstot par trešo savas ģimenes pārstāvis kas spēlējis šai komandā (iepriekš spēlējuši tēvs Riks un vecākais brālis Džons). 2009. gada oktobrī B. Berijs paziņoja par basketbolista karjeras beigām, pēc tam, kad sezonu sākot netika iekļauts "Rockets" sastāvā.
Pēc aktīvā sportista karjeras beigām viņš kļuva par basketbola komentētāju, regulāru viesi NBA TV šovā "NBA Gametime".
Celldweller
Celldweller ir elektroniskā roka projekts, kas aizsākts Detroitā, Mičiganā, ASV. Projektu izveidoja Klayton (pirms tam 1990. gadu projekta Circle of Dust dalībnieks), kurš ierakstu studijā pats sacer visu mūziku un izpilda lielāko daļu vokāla un mūzikas instrumentu. Celldweller ir uzstājies ar Klayton (vokāli, ģitāra, taustiņi, sitamie instrumenti, programmēšana) un pilnu skaitu atbalstošo mūziķu.
Ierobežotās tirāžas mazalbums
1999. gadā, Klayton 250 eksemplāru ierobežotā tirāžā izdeva pirmo mazalbumu ar 5 dziesmām ("Symbiont", "Own Little World", "Fadeaway", "Beginning of the End", "Kemikal"). Pirmās trīs dziesmas bija demo versijas, kuras viņš vēlāk pabeidza un iekļāva pirmajā albumā. Divas pēdējās dziesmas vēlāk bija pieejamas The Beta Cessions.
Apbalvojumi
Celldweller ir septiņas Just Plain Folks Music balvas, ieskaitot gada producents, gada albums, un gada industriālais albums.
Uzvarēja:
Tika nominēti
Ziemeļu rajons (Rīga)
Ziemeļu rajons (iepriekš Staļina rajons, tad Oktobra rajons) ir viens no sešiem Rīgas pilsētas administratīvajiem rajoniem. Ziemeļu rajona platība ir 76,88 km2, bet iedzīvotāju skaits ir 79 039.
Vēsture
Šī pilsētas daļa veidojusies gar Daugavas labo krastu upes ziemeļu virzienā un tradicionāli attīstījusies kā Rīgas ārējās tirdzniecības un rūpniecības zona. Viduslaikos zemes pie Daugavas grīvas piederēja 1203. gadā dibinātajam Daugavgrīvas klosterim Vecdaugavas apkaimē. Klostera mūki jau ap 1266. gadu uz nelielās Dūņupes, kas savienoja Ķīšezeru un Daugavu, uzcēla ūdensdzirnavas. Padziļināto upes gultni sāka dēvēt par Mīlgrāvi ( - "Dzirnavu grāvi"), no tā radušies tagadējo Vecmīlgrāvja un Jaunmīlgrāvja apkaimju nosaukumi. 14. — 15. gadsimtā Daugavas piekrastes pļavās aiz Rīgas pils aizsarggrāvja uz Mīlgrāvja pusi sākās rīdzinieku ganības, kas aizņēma ļoti lielu platību. Ceļš uz ganībām veda pa dambi, kas vēl līdz mūsdienām pazīstams kā Ganību dambis.
Sarkandaugavas apkaime veidojusies 18. gadsimta sākumā, kad Lielā Ziemeļu kara laikā Pēteris I Sarkandaugavas augstajā krastā ticis uzcelt nocietinājumus, kas vēlāk ieguvuši Aleksandra augstumu vārdu. 1828. gadā Sarkandaugavu administratīvi iekļāva Rīgas pilsētā un 19. gadsimtā tā izveidojās par vienu no pirmajiem Rīgas rūpniecības rajoniem ar kokzāģētavām, cukurfabriku un gumijas fabriku. Otrs rūpnīcu rajons 19. gadsimta beigās izveidojās pēc Rīgas—Pleskavas dzelzceļa līnijas izbūves tagadējā Čiekurkalna apkaimē, ko Rīgas pilsētas teritorijā iekļāva 1924. gadā. Te atradās vagonu fabrika "Fēnikss", "Džutas manufaktūra", darbagaldu rūpnīca "Atlass", instrumentu tērauda rūpnīca "Salamandra" un citas ražotnes. Starp abiem rūpniecības rajoniem 20. gadsimta sākumā priežu mežā pie Ķīšezera uzcēla Mežaparku kā jauna tipa atpūtas un dzīvojamo rajonu. Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada janvārī agrāko Vidzemes priekšpilsētu sadalīja Proletāriešu un Staļina rajonos. 1949. gadā Staļina rajonam pievienoja Vecāķus. Pēc Staļina nāves to pārdēvēja par Oktobra rajonu, kam 1960. gadā pievienoja tagadējās Vecdaugavas un Mangaļsalas apkaimes. Pēc Latvijas Republikas neatkarības atgūšanas 1991. gadā Oktobra rajonu nosauca par Ziemeļu rajonu.
Ziemeļu rajonā pēc Otrā pasaules kara apmetās daudz jūrniecībā un rūpniecībā nodarbinātu iebraucēju, bet pēc 2010. gada Ziemeļu rajonā lielākā etniskā grupa ir latvieši.
Apkaimes
Ziemeļu rajonā ietilpst šādas apkaimes: