cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Priti Zinta
Priti Zinta (, dzimusi ) ir Indijas filmu aktrise. Viņa Bolivudā filmējas galvenokārt hindu filmās, kā arī filmās, kurās runā telugu un angļu valodā. Pēc grāda iegūšanas kriminālajā psiholoģijā, 1998. gadā Zinta debitēja filmā "Dil Se", pēc kuras tajā pašā gadā sekoja loma filmā "Soldier". Pēc šīm filmām viņa ieguva Bolivudas kinožurnāla "Filmfare" balvu kā labākā sieviešu debitante. Vēl lielāku ievērību viņa ieguva pēc 2000. gadā uzņemtās filmas "Kya Kehna", kur viņa tēloja vientuļo māti.
Baltiešu izdošana
Sabiedrības protesti
17. novembrī šo informāciju publicēja kara laikā provāciski noskaņotais laikraksts Dagposten, bet 19. novembrī provinces izdevums Västmanlands Läns Tidning, kuru redaktori nebija aicināti uz slēgto preses konferenci, un tādējādi viņiem šajā jautājumā nebija nekādu saistību pret valdību. Nākamajā dienā, 20. novembrī, divi pilsonisko partiju pārstāvji Eliss Hostads (Tautas partija, 2. palāta) un Oke Holmbeks (konservatīvie, 1. palāta) iesniedza interpelāciju ārlietu ministram Undēnam. Tajā pašā dienā ārlietu ministru apmeklēja divdesmit piecas augstas Zviedrijas baznīcu amatpersonas, kuras centās panākt lēmuma par baltiešu izraidīšanas pārskatīšanu.
25. novembrī visās Zviedrijas baznīcās notika aizlūgumi par baltiešiem.
Zviedru sabiedrība uzsāka plašus protestus pret paredzamo izdošanu. Protestu karalim izteica septiņsimt Zviedrijas 3. ārstu kongresa dalībnieki. Lūgumu ārlietu ministram neizdot baltiešus parakstīja Ārzemnieku komisijas 275 ierēdņi. Starp citām organizācijām protesta telegrammas nosūtīja Gēteborgas tautskolu skolotāju korpuss, valsts tautskolu inspektoru apvienība, vidusskolu skolotāju valsts apvienība, Zviedrijas pamatskolu skolotāju valsts apvienība, Zviedrijas tautskolu skolotāju apvienība un tehnisko ģimnāziju skolotāju apvienība, Stokholmas studentu korpuss, ģimnāziju biedrība Jaunie labējie, Kungsholmas zviedru jaunatnes biedrība, Zviedrijas burātāju apvienība, Zviedrijas baznīcas ierēdņu apvienība, Zviedrijas tautskolas draugu Gēteborgas nodaļa, Zviedrijas atturības biedrība utt. Saskaņā ar zviedru preses novērtējumu pie karaļa vien kopumā vērsušās 100 000 personas.
Īpaši aktīvus protestus izteica visas četras Zviedrijas universitātes Upsālā, Lundā, Stokholmā un Gēteborgā. 26. novembrī Stokholmas un Gēteborgas universitāšu rektori apmeklēja ārlietu ministru Undēnu, izsakot prasību pirms internēto baltiešu izdošanas veikt individuālas pārbaudes. Triju universitāšu juridiskās fakultātes vērsās pie premjerministra, prasot baltiešu gadījumā piemērot azīltiesību principus. Visās četrās universitāšu pilsētās studenti rīkoja plašas protesta sapulces un ielu demonstrācijas. Protesta sapulces notika arī daudzās Stokholmas skolās. 26. novembrī policija izklīdināja Östra real un Palmgrenska samskolan ģimnāzistu demonstrāciju, kas devās uz karaļa pili. Jau nākamajā dienā izglītības ministrs uzdeva skolu virsvaldei izdarīt izmeklēšanu sakarā ar skolu pārstāvju protesta rezolūcijām:
Neapmierinātību izteica arī armijas pārstāvji. Abu Rennesletes nometni apsargājošo apakšvienību (Gētas sapieru vienība (Ing.2) un Jenčepingas - Kalmāras pulks (I/12)) virsnieku un apakšvirsnieku korpusi 24. novembrī pieņēma karalim adresētu rezolūciju internēto izdošanas jautājumā:
Lai gan armijas vadība disciplinārā kārtā vērsās pret abu minēto apakšvienību komandieriem, jau 25. novembrī armijas virspavēlnieks pieprasīja karalim civilo ierēdņu klātbūtni pie internēto nometņu evakuācijas izdošanas gadījumā.
Taču kā liecina no 6. līdz 8. decembrim veiktā sabiedriskās domas aptauja sabiedrības noskaņojums nebija viennozīmīgs. 45% no aptaujātajiem uzskatīja, ka baltieši ir jāizdod, 26% — ka jāizdod atsevišķas personas, 14% nevarēja atbildēt, bet tikai 15% procenti stigri izteicās pret izdošanu. Pašsaprotami bija, ka izdošanu atbalstīja komunisti, taču par izdošanu izteicās arī vairākums sociāldemokrātu un ar viņiem saistīto arodbiedrību pārstāvji.
Internēto protesti
Paši internētie joprojām nebija informēti par izdošanas lēmumu. Par to, ka kaut kas tiek gatavots liecināja tikai 20. novembrī pastiprinātā internēto nometņu apsardzība — tika palielināts uzraugu skaits un nostiprināti dzeloņstiepļu iežogojumi. Tikai 21. novembrī kādai latviešu sievietei, apgalvojot, ka viņai nododama ziņa internētajam leitnantam Raiskumam no viņa sievas, izdevās internētos informēt par paredzamo izdošanu. Tās pašas dienas vakarā baltiešu virsnieku sapulcē vienojās par bada streika pieteikšanu. Badastreiks tika uzsākts 22. novembrī. Par streika komitejas vadītāju kļuva ārsts Helmārs Eihfūss-Atvars. Jau otrajā badastreika dienā nometnes uzraugu skaits tika palielināts līdz 1000 vīriem. 24. novembrī baltiešu badastreikam pievienojās Rennesletē internētie vācieši.
23. novembrī valdība ārkārtas Riksdaga sēdē sniedza atbildi uz Holmbeka un Hostada interpelāciju. Valdības deklarāciju izdošanas jautājumā pirmajā Riksdaga palātā nolasīja premjers Hansons, bet otrajā palātā - ārlietu ministrs Undēns.
Viena no protestētāju un arī pašu internēto galvenajām prasībām bija veikt tā saucamo individuālo pārbaudi. Lai gan valdība šo prasību ignorēja, pēc zemāko instanču iniciatīvas 25. novembrī individuālās pārbaudes tika uzsāktas. To rezultātā atsevišķi internētie baltieši tika atzīti par civilbēgļiem, un viņi vēlāk tika atbrīvoti, taču kopumā šīs pārbaudes rezultāti netika ņemti vērā.
26. novembra rītā kaprālis Gustavs Vilks durot ar nazi sirds apvidū izdarīja neveiksmīgu pašnāvības mēģinājumu, bet naktī no 27. uz 28. novembri pārgriežot roku un kāju vēnas pašnāvību izdarīja leitnants Oskars Lapa.
Izdošana
27. novembrī Trelleborgas ostā ienāca krievu kuģis „Kubaņa”. 28. novembra rītā nometnes komandants paziņoja, ka ar šo kuģi baltiešus neizvedīs, un viņi tiks no Rennesletes nometnes pārvietoti uz slimnīcām. Tajā pašā dienā ārlietu ministrs Undēns informēja PSRS, ka badastreika rezultātā baltieši ir tik novājināti, ka izdošana pašlaik nav iespējama. Baltiešus izvietoja Ulrisehamnas (Ulricehamn), Halmstādes (Halmstad), Kristiānstādes, Veksē, Kalmāras, Ekšē un Erebrū slimnīcās. Pirms tam jau 7 ar tuberkulozi slimojošie bija pārvesti uz Heslebijas sanatoriju. 6. decembrī streika komitejas vadītājs Eihfūss-Atvars, atsaucoties uz streikojošo veselības stāvokļa pasliktināšanos, vērsās pie Zviedrijas Medicīniskās pārvaldes ar lūgumu paziņot citiem slimnīcās internētajiem baltiešiem par bada streika pārtraukšanu. Līdz 11. decembrim bada streiks tika pārtraukts.
4. decembrī baltiešu izdošanas jautājumu atkārtoti izskatīja kabineta sēdē. Valdība nolēma, ka iepriekšējais lēmums atstājams negrozīts, taču trīs valdības locekļi — tieslietu ministrs Ceterbergs (Zetterberg), un konsultējošie valsts padomnieki (ministri) Kvensels (Quensel) un Danielsons nepiekrita pieņemtajam lēmumam un atturējās no sēdes protokola parakstīšanas.
7. decembrī paziņoja, ka atbildība par internētajiem no militārajām iestādēm nodota Civilās aizsardzības pārvaldes pārziņā. Līdz ar to internēto apsardze un vēlākā konvojēšana tika nodota policijai.
8. decembrī jautājumu atkārtoti izskatīja arī Ārlietu komisijā, bet lēmums netika mainīts. Šī bija pēdējā reize, kad baltiešu jautājums tika apspriests Zviedrijas oficiālajās instancēs.
13. decembrī, ietriecot acs ābolā zīmuli, pašnāvības mēģinājumu izdarīja leitnants Edvīns Alksnis.
14. janvārī paziņoja, ka virsleitnants Vilis Krūmiņš un leitnants Ēriks Žilinskis atzīti par civilajiem bēgļiem. Viņi tika pārvesti uz Lenhuvudu un vēlāk atbrīvoti.
1946. gada 18. janvārī Ārlietu ministrija saņēma informāciju, ka krievu kuģis „Beloostrov” ir ceļā uz Trelleborgu. Par izdošanas datumu tika nozīmēts 23. janvāris. 19. janvārī tika pārtraukti visi, tai skaitā arī tuvinieku, apmeklējumi.
23. janvāra rītā 225 vīru lieli policijas spēki ar varu uzsāka Rinkabijas nometnes evakuāciju. No šīs nometnes uz Trelleborgu izdošanai pārveda 128 vāciešus un 23 baltiešus. 24. janvāra rītā internētie tika nodoti PSRS pārstāvjiem uz kuģa „Beloostrov”.
25. janvārī evakuēja Geltoftas nometni, kurā vairākums internēto bija baltieši. Evakuācijas laikā pašnāvības mēģinājumu izdarīja leitnants Artūrs Plūme. Viņu nogādāja Kristiānstādes slimnīcā, kur veica operāciju un izdevās viņu glābt. No Geltoftas aizveda 96 baltiešus un 36 vāciešus. Pa ceļam viņiem pievienoja 5 slimos vāciešus un 3 latviešus no Kristiānstādes slimnīcas. Trelleborgas ostā kareivis Valentīns Silamiķelis ar rokām izsita autobusa logu, ar stikla lauskām mēģinot pārgriezt roku vēnas. Viņu nogādāja pārsiešanas punktā, kur konstatēja, ka ievainojumi nav smagi un viņu iespējams izdot kopā ar pārējiem. Nedaudz vēlāk, citam autobusam iebraucot Trelleborgas ostas teritorijā, pašnāvību, pārgriežot kakla artērijas izdarīja leitnants Pēteris Vabulis.
Vienlaikus ar Geltoftas nometnes evakuāciju policija evakuēja arī 87 slimniekus (starp viņiem 25 baltiešus) no Friedhemas slimnīcas.
25. janvārī kuģis „Beloostrov” atstāja Trelleborgas ostu. PSRS iestādēm tika izdoti 146 baltiešu karavīri, starp kuriem bija 132 latvieši (22 virsnieki, 26 instruktori, 78 kareivji un 4 gaisa izpalīgi), 9 lietuvieši (7 virsnieki, 1 instruktors un 1 kareivis), 7 igauņi (1 instruktors, 6 gaisa izpalīgi). Kopā ar leģionāriem izdoti tika arī divi latvieši — civilpersonas.
27. janvārī kuģis „Beloostrov” iebrauca Liepājas ostā. Sākotnēji izdotos izvietoja gūstekņu nometnē pie Liepājas cukurfabrikas. 1946. gada februāra beigās daļu no viņiem — dažus latviešus un visus igauņus pārveda uz nometni Rīgā, Mežaparkā. Septiņus no latviešiem februārī atbrīvoja. Pārējos leģionārus maija sākumā pārvietoja uz nometni Sarkandaugavā. 17. augustā gandrīz visus izdotos leģionārus uz kādu laiku atbrīvoja. Ir zināms, ka vismaz pieci no izdotajiem netika atbrīvoti — kapteinis Ernests Ķeselis, leitnants Oskars Rēķis, kaprālis Ernests Balodis, leitnants Pēteris Ziemelis un ārsts Helmārs Eihfūss-Atvars. Bet jau 1947. gada pavasarī daudzus no atbrīvotajiem atkal arestēja. Vairākos tiesas procesos 1947. gada laikā viņi tika notiesāti, piespriežot dažāda ilguma ieslodzījumus. Dažiem tika piespriests nāves sods.
Trelleborgā 1999. - 2000. gadā atklāts mākslinieka Kristera Bordinga (Christer Bording) piemineklis „Bēgļu laiva uz sēkļa”.
Pēcvārds
Ir zināms, ka no izdošanas izdevās izvairīties 15 latviešiem un vienam igaunim. 10 latvieši veselības stāvokļa dēļ palika Zviedrijas slimnīcās, bet 5 latvieši un igaunis tika atzīti par civilajiem bēgļiem un atbrīvoti. 1946. gada vasarā un pēc tam atkārtoti septembrī PSRS pieprasīja Zviedrijā palikušo izdošanu. Neuzticoties Zviedrijas iestādēm, lielākā daļa no Zviedrijā palikušajiem 1946. gada oktobra beigās nelielā zvejnieku laivā pārbēga uz Lielbritāniju.
Pēc Starptautiskajām Cilvēktiesībām Zviedrijai nebija pamata izdot baltiešus. Hāgas konvencijas neprasa, lai neitrāla valsts, karam beidzoties, izdotu militārpersonas kādai citai valstij. Tāpat, gūstekņiem jādod iespēja atgriezties mājās — taču tikai brīvprātīgi (Freivalds 1968, 132. - 133. lpp., 218. lp; Landsmanis 1970, 63. - 64. lpp.).
1994. gada pavasarī Zviedrijas pilsoņu partiju valdība atzina, ka lēmums izdot baltiešu karavīrus PSRS ir bijusi kļūda. Četrdesmit četri dzīvi palikušie saņēma uzaicinājumu apmeklēt Zviedriju. Četrdesmit ielūgumu pieņēma. Viņus, 35 latviešus, 4 igauņus un 1 lietuvieti, 1994. gada 20. jūnijā pieņēma Zviedrijas karalis Kārlis XVI Gustavs. Ārlietu ministre Margareta af Uglase oficiāli atvainojās un teica, ka izdošanas lēmums bijis pārsteidzīgs un nepareizs. Leģionāri ciemojās arī Ekšē un Gotlandē (Skat. Stokholmas lielās dienas avīzes Svenska Dagbladet 1994. gada 21. un 22. jūnijā, Dagens Nyheter 1994. gada 21. un 22. jūnijā, un Uldis Ģērmanis, Laiks, 1994. gada 13. jūlijā).
Loser Like Me
Loser Like Me ir amerikāņu seriāla "Radīti skatuvei" (Glee) aktieru izpildīts singls no seriāla skaņu celiņa Glee: The Music, Volume 5. Vadošo vokālu dziesmā izpilda Lija Mišela un Korijs Montīts. Loser Like Me ir "Radīti skatuvei" aktieru pirmais oficiālais singls, tas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Columbia Records.
Dziesmu sarakstīja seriāla mūzikas producents Ādams Anderss, kā arī Makss Martins, Pērs Estrēms, Savans Koteha un Karls Šusters. Kopā ar Get It Right šī ir viena no pirmajām seriālā izpildītajām oriģināldziesmām. Tā tika izpildīta seriāla otrās sezonas 16. sērijā Original Song. Dziesma pēc RIAA sistēmas ir ieguvusi zelta sertifikācijas disku. ASV Billboard Hot 100 topā singls ierindojies 6. vietā.
Pilskalnes pagasts (Augšdaugavas novads)
Pilskalnes pagasts ir viena no Augšdaugavas novada administratīvajām teritorijām, Daugavas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Ilūkstes pilsētu, Šēderes, Eglaines, Bebrenes, Sventes un Dvietes pagastiem un (pa Daugavu) Līksnas pagastiem.
Vēsture
Pēc 1920. gada zemes reformas Pilskalnes muižu (Schloßberg) sadalīja 120 vienībās 1573 ha kopplatībā, Kaņecpoles muižu (Koniecpol) 22 vienībās 147 ha kopplatībā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Pilskalne (pagasta centrs), Doļnaja, Baltiņi, Kazimirišķi, Kūliņi.
Mormons
Mormons bijis Pēdējo Dienu Svēto Jēzus Kristus Baznīcas pravietis, kas esot dzīvojis apmēram 4. gadsimtā Ziemeļamerikā. Viņš "apkopojis" zelta un misiņa plāksnes, kuras 1830. gadā Džozefs Smits tulkojis, nosaukdams tās par Mormona grāmatu. Mormons bija viens no pēdējiem praviešiem, izņemot viņa dēlu Moroniju, kas dzīvoja Amerikas kontinentā, kurš bija liecinieks Nefija tautas pilnīgai iznīcināšanai. Kā apgalvoja Džozefs Smits, Mormons bija pravietis-vēsturnieks, kas iegravēja savas tautas īso vēsturi uz zelta plāksnēm. Mormons arī bija arī militārais līderis, kas vadīja Nefiju tautu cīņās pret lamaniešiem.
Bors (nozīmju atdalīšana)
Bors var būt:
Gulbenes novads
Gulbenes novads ir administratīvi teritoriālās reformas gaitā izveidota pašvaldība Vidzemē. Novads izveidots 2009. gadā, apvienojot visas bijušā Gulbenes rajona pašvaldības. Robežojas ziemeļos ar Alūksnes un Smiltenes novadiem, austrumos ar Balvu novadu, dienvidos ar Madonas novadu un rietumos ar Cēsu novadu.
Novada teritorijas kopplatība ir 187 220 ha jeb 1872 km². No tiem meži aizņem 95 607 ha. Novada centrs Gulbene atrodas Gulbenes paugurvaļņa dienvidu nogāzē, pārsvarā līdzenā teritorijā. Pilsētas augstākais punkts ir 145 metri virs jūras līmeņa.
Daba
Novada ziemeļrietumu daļā atrodas Vidusgaujas ieplaka, rietumos — Vidzemes Centrālā augstiene ar augstumiem, kas pārsniedz 200 m vjl (līdz 235 m), vidusdaļā Gulbenes paugurvalnis ar platumu 5-10 km un augstumiem 120-170 m (Beļavas pilskalns 178 m) un osu grēdām dienvidos (t. sk. Liedes kalni), dienvidaustrumos Lubāna līdzenums. Augsnes: velēnu vidēji podzolētās, velēngleja, kūdras podzolētās gleja (g.k. gar Pededzi). Derīgie izrakteņi: māls, smilts, grants, saldūdens kaļķi, kūdra (Lielais Mārku purvs).
Vidējā temperatūra janvārī -6 °C, jūlijā +16,5 °C. Nokrišņu daudzums 600 mm gadā.
Ūdenstilpes
Lielākie ezeri — Ludza ezers (2,8 km²), Ušurs (1,6 km²).
Vēsture
13. gadsimta sākumā novada teritorija ietilpa Tālavas un Atzeles zemēs. Rakstītos avotos Gulbenes pilsnovads (Gulbana) pirmoreiz minēts 1224. gada Tālavas dalīšanas līgumā starp Zobenbrāļu ordeni un Rīgas bīskapu. Pēc vienas hipotēzes, Druvienas nosaukumā saglabājies novada senā valdnieka Drivinalda vārds.
No 13. līdz 16. gadsimtam novads atradās Rīgas arhibīskapijas Latviešu galā, 1340. gadā uz senā satiksmes ceļa apmēram pusceļā starp Cesvaines un Alūksnes pilīm uzcēla Gulbenes mūra pili (Schwanenburg), kas kļuva par novada pārvaldes centru. Livonijas kara sākumā 1559. gadā pēc uzvaras Tirzas kaujā Gulbenes pili ieņēma Ivana IV karaspēks. Kādu laiku pils pakļāvās Livonijas karalim Magnusam, bet 1577. gadā tā atkal nonāca krievu karaspēka rokās. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā Gulbenes pils krieviski nodēvēta par Шванцбург, pēc līguma noslēgšanas Gulbenes pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Cēsu vaivadijā.
Pēc Vidzemes iekarošanas Zviedrijas karalis Gustavs Ādolfs Gulbenes draudzes novadu uzdāvināja ģenerālim G. Hornam, bet pēc muižu redukcijas 17. gs beigās šeit iekārtotā muiža nonāca Zviedrijas valsts īpašumā.
Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas Impērijai tagadējā Gulbenes novadā uzceltas vairākas greznas muižu kungu mājas. 1750. gadā feldmaršalam Frīdriham fon Bergam piederošajā Beļavas muižā (Kortenhof) uzcelta baroka stila kungu māja, pēc viņa nāves muižas parkā uzcēla panteonam līdzīgu kapliču. 1802. gadā Johans Gotlībs fon Volfs iegādājās Vecgulbenes muižu, kurā uzcēla divas pilis (Balto un Sarkano pili). 1835. gadā historisma stilā celta Stāmerienas muižas kungu māja, savukārt Jaungulbenes muižas kungu māja būvēta ap 1878. gadu angļu neogotikas stilā.
1903. gadā tika izbūvēts Pļaviņu—Valkas šaursliežu dzelzceļš un uzbūvēta Gulbenes stacija.
Teritoriālais iedalījums
Gulbenes novadu veido 1 pilsēta un 13 pagasti: Beļavas pagasts, Daukstu pagasts, Druvienas pagasts, Galgauskas pagasts, Gulbenes pilsēta, Jaungulbenes pagasts, Lejasciema pagasts, Litenes pagasts, Lizuma pagasts, Līgo pagasts, Rankas pagasts, Stāmerienas pagasts, Stradu pagasts, Tirzas pagasts.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Pašvaldība
2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanas Gulbenes novadā ievēlēja 15 deputātus no 6 partiju kandidātu sarakstiem.
Lielplatone
Lielplatone ir ciems Jelgavas novada Lielplatones pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pie Sidrabes ietekas Platonē 25 km no novada domes Jelgavā un 68 km no Rīgas. Lielplatonē atrodas pamatskola, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, pasts, vairāki veikali. Lielplatones muižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, Staņuvēnu senkapi — arheoloģijas piemineklis.
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lielplatones muižas (Groß-Platohn) centru. Pirmo reizi hronikās Lielplatone minēta 1500. gadā, 17. gadsimtā dēvēta par Šēnverderi. No 19. gadsimta Lielplatones muiža piederēja Hānu dzimtai, 1845. gadā pēc arhitekta Emīla Johana Alberta Štrausa plāna uzcēla muižas kungu māja. 1859.–1860. gadā veica ēkas pārbūves un paplašināšanas darbus, izveidojot divstāvu taisnstūra ēku ar perpendikulāri novietotiem gala korpusiem.
Par lielāku apdzīvoto vietu Lielplatone izauga pēc Otrā pasaules kara, kad uz selekcijas un izmēģinājumu stacijas bāzes 1949. gadā Lielplatonē izveidoja Lopkopības un veterinārijas pētniecības institūta lopkopības izmēģinājumu staciju.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Zodiaks (nozīmju atdalīšana)
Zodiaks var būt:
Hoencollernu dinastija
Hoencollerni (Hohenzollern) ir vācu aristokrātu dzimta, pie tās pieder vairākas Eiropas valdnieku dinastijas. Cēlusies no Collernas grāfistes (Grafschaft Zollern, Hohenzollern-Hechingen, 1052.—1850.)
Brandenburgas-Prūsijas Hoencollerni
Brandenburgas Hoencollerni (Die brandenburgische Hohenzollern) valdīja Brandenburgas lielhercogistē (1525.—1918.), Prūsijas karalistē (1701.—1918.), Vācijas impērijā (1871.—1918.).
Kūpera tests
Kūpera tests ir fiziskās sagatavotības pārbaude. To 1968. gadā izstrādāja Kenets Kūpers ASV armijas vajadzībām. Sākotnējā formā testa mērķis bija aizskriet pēc iespējas tālāk 12 minūšu laikā. Testam būtu jānosaka personas fiziskā sagatavotība, tāpēc tas ir jāskrien vienmērīgā ātrumā bez sprintiem. Iznākums tiek veidots no tā, cik tālu persona ir aizskrējusi, un personas dzimuma un vecuma. Rezultāti korelē ar skābekļa maksimālo patēriņu (VO2 Max). Testu ir vienkārši veikt lielai grupai cilvēku, bet tas īsti neder profesionālu sportistu vērtēšanai, jo 12 minūšu laikā noskrietā distance ir starp garo distanču un īso distanču skrējēju ierasto.
Kaives pagasts
Kaives pagasts ir viena no Cēsu novada teritoriālajām vienībām. Robežojas ar sava novada Taurenes, Vecpiebalgas, Inešu, Zaubes un Skujenes pagastiem, Madonas novada Jumurdas un Ērgļu pagastiem, Ogres novada Mazozolu pagastu. Pagasta centrs atrodas Kaivē.
Kūpera tests
Viens no vairākiem vērtēšanas tabulu piemēriem:
Kaives pagasts
Upes
Alainīte, Dzērvīte, Gauja, Meltne, Ogre, Pīsla, Risene.
Ezeri
Bumbu ezers, Ezeriņu ezers, Kaives ezers, Klebēķis, Ķīzēnu ezers, Leimaņu ezers.
Vēsture
1945. gadā Skujenes pagastā izveidoja Kaives ciemu. 1954. gadā to pievienoja Leimaņu ciemam, bet 1965. gadā atdalīja. 1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu Cēsu rajona sastāvā. 2009. gadā Kaives pagastu iekļāva Vecpiebalgas novadā. 2021. gadā Vecpiebalgas novadu iekļāva Cēsu novadā.
Apdzīvotās vietas
Bumbi, Gropiņi, Kaive, Ķilkas, Lācīši, Leimaņi, Maisēļi, Muilēni, Pēterēni, Zilaiskalns.
Eiropas Parlaments
Eiropas Parlaments (saīsinājumā EP vai Eiroparlaments) ir Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņu vēlēta (vienīgā tieši ievēlētā) ES institūcija, kuras galvenā mītne ir Immeuble Louise Weiss Strasbūrā (Francija), kur notiek plenārsesijas un kas ir EP oficiālā rezidence, kā arī Espace Léopold komplekss Briselē (Beļģija), kur notiek sagatavošanās sanāksmes un neplenārās sesijas. Kaut arī Eiropas parlamentam ir likumdošanas vara, tam nav likumdošanas iniciatīvas, kāda parasti ir nacionālajiem (valstu) parlamentiem. Kopā ar Eiropas Savienības Padomi tā veido bikamerālu likumdošanas institūciju un tiek vērtēta kā viena no varenākajām pasaules likumdošanas institūcijām. Parlaments un Padome veido ES augstāko likumdošanas orgānu. Tomēr to vara kā tāda ir ierobežota to pilnvaru robežās, ko deleģējušas ES dalībvalstis.
Parlamentu veido 785 deputāti, kurus ievēl pasaules otrs lielākais demokrātiskais elektorāts (lielākais ir Indijā) un pasaulē lielākais starpnacionālais elektorāts (2004. gadā bija 342 miljoni vēlētāju). Parlamenta hierarhiskā struktūra sastāv no prezidenta (kuru ievēl Parlaments), ģenerālsekretāra, 14 viceprezidentiem, 17 komitejām un darba grupām. Parlamentā ir pārstāvētas gandrīz 100 politiskās partijas, kas apvienojas frakcijās, kuras ietver visu Eiropas politisko ideoloģiju spektru.
Parlamenta ievēlēšana
Eiropas Parlaments tiek ievēlēts tiešās vienlīdzīgās vēlēšanās kopš 1979. gada ik pēc 5 gadiem. Vēlēšanas visās ES dalībvalstīs notiek vienlaicīgi, taču vēlēšanu procedūra nav vienāda. Parasti dalībvalstis izmanto nacionālo vēlēšanu sistēmu. Parlamentā ievēlēto deputātu skaits ir atkarīgs no konkrētās valsts iedzīvotāju skaita.
Saskaņā ar Lisabonas līgumu Eiropas Parlaments sastāv no 751 deputāta.
Parlamenta darbība
Parasti Parlamentā jaunais priekšlikums nonāk caur kādu no komitejām. Plenārsēdēs priekšlikums tiek diskutēts, un Parlaments balso par priekšlikumu. Lai priekšlikumu pieņemtu, vairumā gadījumu tiek pieprasīts absolūtais balsu vairākums. Eiropas Parlamenta spēja ietekmēt lēmumu ir atkarīga no procedūras, kura tiek izmantota. ES ir sekojošas lēmumu pieņemšanas procedūras:
Neviena no ES institūcijām nevar pieņemt likumus viena pati, tām ir jāņem vērā arī citu institūciju viedokļi: Eiropas Komisija iesniedz priekšlikumus, par kuriem tiek diskutēts Eiropas Parlamentā, pirms tiek pieņemts galīgais lēmums Ministru Padomē. Noteiktos gadījumos Parlaments var apturēt vai, atsevišķos, pat noraidīt lēmumu. Dažreiz Parlaments var darboties tikai kā padomdevējs. Lēmumu pieņemšanas procedūras, pēc kurām vadīties, ir noteiktas ES pamatlīgumos.
Parlamenta sekretariāts, tā administratīvais orgāns, atrodas Luksemburgā.
Īzaks Ņūtons
Sers Īzaks Ņūtons (en; dzimis, miris ) bija angļu fiziķis, matemātiķis, astronoms, dabas filozofs, alķīmiķis un teologs, kā arī viens no visu laiku ietekmīgākajiem cilvēkiem vēsturē. Viņa darbs "Dabas filozofijas matemātiskie principi" (Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica), kas tika izdots 1687. gadā, tiek uzskatīts par pašu ietekmīgāko zinātnes vēsturē. Tajā Ņūtons apraksta gravitācijas likumu un ar saviem kustības likumiem liek pamatus klasiskajai mehānikai, kas dominēja zinātniskajā skatījumā uz fizikālo Visumu nākamos trīs gadsimtus un ir pamatā mūsdienu inženierijā. Ņūtons pierādīja, ka Zemes objektu un debesu ķermeņu kustību ietekmē vieni un tie paši dabas likumi, demonstrējot sakarību starp Keplera planētu kustības likumiem un viņa izveidoto gravitācijas teoriju, tādējādi iznīcot pēdējās šaubas par heliocentrismu un uzsākot zinātnisko revolūciju.
Mehānikā Ņūtons izveidoja kustības un impulsa momenta principus. Optikā viņš uzbūvēja pirmo "praktisko" spoguļteleskopu un attīstīja krāsu teoriju, kad ar prizmas palīdzību sadalīja balto gaismu redzamajā spektrā. Viņš arī formulēja empīrisko siltumplūsmas formulu un pētīja skaņas ātrumu.
Bērnība un agrīnā jaunība
Jau pirms zēna piedzimšanas nomira viņa tēvs. (Topošais ģēnijs ieradās pasaulē tik sīks un vārgs, ka piederīgie centās viņu pēc iespējas ātrāk nokristīt, jo bija maz cerību, ka zēns paliks dzīvs. Taču sīkais puisēns izdzīvoja un sasniedza 84 gadu vecumu). Māte pēc trim gadiem apprecējās otrreiz, un tādēļ ģimenes materiālie apstākļi uzlabojās. Radās iespējas arī dēla labākai izglītošanai. Tāpēc arī pēc lauku skolas Īzaks divpadsmit gadu vecumā nokļuva pilsētas skolā Grantēmā.
Angļu skolām šajā laikā bija raksturīgas stingras audzināšanas metodes. Sevišķi populāri bija miesas sodi. Īzaks Ņūtons bija kautrīgs, kluss zēns ar vidējām sekmēm. Tomēr tieši šajā laika notika lūzums zēna dzīvē. Reiz kāds no klasesbiedriem Īzakam spēcīgi iesita. Aizvainojums bija tik liels, ka vajadzēja gūt gandarījumu. Vienīgā iespēja pārspēt pāridarītāju bija — gūt labākas sekmes mācībās. Tā arī Ņūtons izdarīja un kļuva par pirmo skolēnu klasē.
Grantēmas skolā galvenie mācību priekšmeti bija svētie raksti, Bībeles vēsture. Bez tam Ņūtons te apguva arī senās grieķu, latīņu un senebreju valodas. Maz šī skola deva matemātikas jomā — Ņūtons iepazinās tikai ar aritmētiku un ģeometrijas sākumiem. Viņš izgatavoja dzirnaviņas, kuras grieza ieslodzīta pele, ūdens pulksteni un saules pulksteni. Dažreiz mazais Ņūtons naktī palaida pūķus, kurus izgaismoja ar laterniņām. Šajā laikā zēns arī daudz zīmēja un rakstīja dzejoļus.
Taču māte domāja par praktisko pusi un gribēja, lai no dēla iznāktu fermeris. Tāpēc piecpadsmito un sešpadsmito dzīves gadu Ņūtons pavadīja fermā, strādādams dažādus darbus. Tomēr tie zēnu neinteresēja, viņa laiku galvenokārt aizņēma grāmatas. Un tā pēc tēvoča ierosinājuma Ņūtons 1660. gadā atkal nokļuva Grantēmā, kur gatavojās iestāju eksāmeniem universitātē.
Studijas
1661. gadā jauneklim pavērās Kembridžas Universitātes Triniti koledžas durvis. Sākās spraigs studiju posms. Kembridžā Ņūtons nogāja ceļu no studenta līdz profesoram. Studiju periodā parādījās viņa pirmie zinātniskie darbi. Students Īzaks Ņūtons pierādīja teorēmu par binoma izvirzījumu, kas formulas veidā ieguva autora vārdu — Ņūtona binoms.
Universitātē Ņūtons pilnībā iepazinās ar Eiklīda, Dekarta, Vallisa, Kopernika un citu zinātnieku darbiem. Daudz šajā laikā centīgais students guva no sava pasniedzēja un priekšteča Īzaka Barrova, kas pētīja sakarību starp diferencēšanu un integrēšanu.
Ieguldījums zinātnē
Lai gan jaunais profesors vēl nebija publicējis savus zinātniskos darbus, viņa jaunā matemātiskā pieeja — funkciju metode jau kļuva pazīstama. Ar to pats zinātnieks spēja atrisināt daudzus sarežģītus uzdevumus. Atkarīgo mainīgo lielumu Ņūtons nosauca par fluentu, bet tā atvasinājumu — par fluksiju. Ņūtonam jau bija skaidra sakarība starp šīm divām operācijām: fluksijas atrašana pēc dotās fluentas un fluentas atrašana pēc dotās fluksijas.
Jaunā metode, kas tika izrādīta 1670. — 1671. gadā, lika pamatus diferenciālrēķiniem un integrālrēķiniem, taču to publicētā grāmata „Fluksiju metode” parādījās tikai pēc zinātnieka nāves 1736. gadā.
Arī optikā Ņūtona vārds kļuva populārs. 1666. gadā jaunais zinātnieks atklāja gaismas dispersiju, 1668. gadā izgatavoja vēl neredzētu teleskopu — reflektoru, kura garums bija 15 cm un diametrs 2,5 cm. Ar šo instrumentu varēja novērot Jupiteru un tā pavadoņus, kā arī Veneras fāzes. 1671. gadā Ņūtons izgatavoja otru teleskopu, kura garums bija 120 cm. Šis teleskops guva sensacionālu ievērību, to nosūtīja uz Londonu, ar to iepazinās karalis un Karaliskās biedrības locekļi.
1672. gada sākumā Ņūtonu ievēlēja par Londonas Karaliskās biedrības locekli. Šajā gadā Ņūtons biedrībā nolasīja ziņojumu par gaismas un krāsu jauno — korpuskulāro teoriju. To daudzi neizprata, bet daži slaveni zinātnieki (R. Huks un K. Heigenss) apstrīdēja Ņūtona prioritāti un apvainoja viņu plaģiātismā. Te jāpiebilst, ka jaunās idejas sagatavoja vispārējā zinātnes attīstība, taču Ņūtons prata šīs idejas vispārināt un visdziļāk tajās ielūkoties. Šajā laika Ņūtons viens no pirmajiem novēroja arī elektrisko atgrūšanos.
Get It Right
Get It Right ir amerikāņu seriāla "Radīti skatuvei" (Glee) aktieru izpildīts singls no seriāla skaņu celiņa Glee: The Music, Volume 5. Vadošo vokālu dziesmā izpilda Lija Mišela, kas attēlo Reičelu Beriju, bekvokālu — Hetere Morisa un Dženna Uškovica. Get It Right tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Columbia Records.
Īzaks Ņūtons
Stāsts par gravitāciju un ābolu
Ņūtona laikabiedrs Hekelejs stāsta, ka kādreiz zinātnieks viņam pavēstījis, kā šis spēks noskaidrots.
Get It Right
Dziesmu sarakstīja seriāla mūzikas producents Ādams Anderss, kā arī Pērs Estrēms. Kopā ar Loser Like Me šī ir viena no pirmajām seriālā izpildītajām oriģināldziesmām. Tā tika izpildīta seriāla otrās sezonas 16. sērijā Original Song. ASV Billboard Hot 100 topā singls ierindojies 16. vietā.
Īzaks Ņūtons
Stāsts par gravitāciju un ābolu
Reiz Ņūtons, domās iegrimis, sēdējis zem ābeles. No tās nokritis ābols. Kāpēc ābols krīt vertikālā virzienā uz zemes centru? Tātad eksistē spēks, kas pievelk ābolu. Ja viena matērija pievelk otru, tad jāpastāv zināmai proporcionalitātei starp matēriju daudzumiem. Tāpēc ābols pievelk arī zemi.
1687. gadā iznāca slavenais Ņūtona darbs „Dabas filozofijas matemātiskie principi”. Ņūtons pierādīja, ka debess ķermeņu kustības notiek pēc vispasaules gravitācijas likuma, kas ir universāls. Šajā grāmatā formulēti arī trīs mehānikas pamatlikumi (Ņūtona likumi), pirmoreiz definēts masas jēdziens. Ņūtons definēja arī kustības daudzumu, inerci, spēku. Zinātnieks postulēja absolūto telpu un laiku, izveidoja vienotu debess un Zemes mehānikas sistēmu — klasiskās fizikas pamatu.
Zodiaks (filma)
"Zodiaks" (en) ir 2007. gada ASV mākslas filma. Filmas režisors ir Deivids Finčers un tā ir balstīta uz Roberta Greismita (Robert Graysmith) grāmatu ar tādu pašu nosaukumu — "Zodiaks". Savukārt šī grāmata ir balstīta uz patiesiem notikumiem — sērijveida slepkavu "Zodiaku". Filmu veidojušas kompānijas Paramount Pictures un Warner Bros.. Galvenās lomas filmā atveido Džeiks Jillenhols, Marks Rafalo un Roberts Daunijs jaunākais.
Īzaks Ņūtons
Stāsts par gravitāciju un ābolu
Vispasaules gravitācijas likums sagrāva reliģiskos mītus par debess un Zemes būtisko atšķirību, par Kristus staigāšanu pa ūdens virsmu utt. Tāpēc garīdzniecība pret Ņūtona uzskatiem uzsāka asu cīņu. Daudzās Eiropas universitātēs līdz pat 19. gadsimtam tika aizliegta Ņūtona debess mehānikas mācīšana. Tomēr pats Ņūtons bija ticīgs cilvēks un uzskatīja, ka visuma mehānismu kādreiz iekustinājis Dievs.
Brieduma gadi
No 1688. līdz 1690. gadam Ņūtons bija parlamenta loceklis Londonā. Sanāksmēs zinātnieks publiski nav izteicies, un, kā stāsta anekdote, vienīgā Ņūtona uzstāšanās parlamentā bijusi pavēle sulainim: „Aizveriet logu — caurvējš!”
1690. gadā slavenais zinātnieks atgriezās Kembridžā. Sāka izpausties pārpūles sekas. Smags trieciens bija ugunsgrēks, kas iznīcināja daļu no Ņūtona rokrakstiem. Gandrīz divus gadus Ņūtons slimoja ar nervu sabrukumu, kas izpaudās kā vajāšanas mānija. Tomēr draugi palīdzēja, zinātnieks 1694. gadā izveseļojās un sāka pievērsties Mēness kustības pētījumiem.
1696. gadā Ņūtona draugs, finanšu ministrs Montegjū, aicināja izcilo zinātnieku uz Londonu darbam monētu palātā. Anglija bija nonākusi finanšu krīzes priekšvakarā, jo naudai — mārciņai — vairs nebija noteiktas vērtības. Vecā nauda ļoti īsā laikā bija jāpārkaļ par jaunu, protams, izdarot attiecīgus aprēķinus. Tāds bija Ņūtona uzdevums, ko viņš sekmīgi veica. Ņūtonu iecēla par monētu palātas direktoru. 1705. gadā karaliene Anna piešķīra zinātniekam sera titulu.
No 1703. gada līdz mūža beigām Ņūtons bija Londonas Karaliskās biedrības pārzinis. Londonas periodā Ņūtona darbība vairs nebija tik aktīva kā Kembridžā, tomēr arī šajā posmā parādījās nozīmīgi darbi, piemēram, 1701. gadā publicētais raksts „Par siltuma un aukstuma pakāpju skalu”. Te Ņūtons aprakstīja savu termometru, kas pildīts ar lineļļu. 1704. gadā iznāca „Optika”, kuras pamatā bija Kembridžas periodā lasītās lekcijas. Grāmatai bija divi matemātikas pielikumi: „Par līkņu kvadratūru” un „Trešās pakāpes līniju uzskaitījums”. Pēdējā pielikumā Ņūtons klasificēja trešās pakāpes līknes 72 veidos, izmantojot savu teorēmu par to, ka katru kustību līkni var iegūt no vienas parabolas ar vienas plaknes centrālo projekciju uz citas plaknes.
1707. gadā iznāca "Vispārīga aritmētika". Te apkopotas Ņūtona lekcijas Kembridžas Universitātē no 1673. līdz 1683. gadam. Viens no galvenajiem „Vispārīgās aritmētikas” sasniegumiem bija jauna reāla skaitļa definīcija, kurā skaitlis tika definēts nevis tikai kā vienību daudzums, bet kā lieluma attiecība pret tādas pašas dabas lielumu, ko pieņem par vienību.
Mūža nogali Ņūtons pavadīja slavā un bagātībā. Tomēr arī sirmā vecumā ģeniālais zinātnieks turpināja eksperimentēt, novērojot, piemēram, sīkas dzirkstelītes, kas veidojas, tuvinot adatu dzintaram vai gumijai, kuri paberzēti ar vilnas drānu.
Ņūtons šķīrās no dzīves naktī no 30. uz 31. martu 1727. gadā. Ar lielu godu viņu apglabāja Vestminsteras abatijā. Virs Ņūtona atdusas vietas paceļas grezns piemineklis. Uzraksts uz tā pilnībā novērtē Ņūtona vienreizējos nopelnus zinātnes attīstībā: "Lai mirstīgie priecājas, ka dzīvoja tāds cilvēces krāšņums."
Ņūtons pasaules vēsturē
Ņūtons bija pirmais, kurš nodemonstrēja, ka gan zemes, gan debesu ķermeņu kustību regulē vieni un tie paši likumi. Viņa vārdu saista ar zinātnisko revolūciju un heliocentrisma attīstību. Ņūtons matemātiski pamatoja Keplera planētu kustības likumus. Viņš tos arī papildināja, norādot, ka orbītas var būt ne vien eliptiskas, bet arī hiperboliskas un paraboliskas. Vēl viens nozīmīgs Ņūtona apgalvojums ir saistīts ar gaismu - viņš uzskatīja, ka tā sastāv no daļiņām. Viņš bija arī pirmais, kurš atklāja, ka krāsu spektrs, kas ieraugāms, kad balto gaismu šķeļ prizma, ir iekļauts pašā gaismā, to nerada prizma.
Ņūtons tiek uzskatīts par vienu no izcilākajiem zinātniekiem pasaules vēsturē, lai arī pēc Einšteina atklājumiem zināms, ka viņa gravitācijas likumi lielos mērogos nav pareizi.
Dinamikas pamatlikumi
Dinamikas pamatlikumi — trīs klasiskās mehānikas pamatlikumi, kurus Ņūtons formulējis 1687. gadā.
Pirmais Ņūtona likums jeb inerces likums: ja ķermenim pielikto spēku summa(F) ir nulle, tad tas saglabā vienmērīgu taisnvirziena kustību. *Tas ir, ķermenis nekustās, ja nekustējās sākotnēji, vai turpina kustēties ar vienmērīgu ātrumu un nemainīgu virzienu, ja uz to vai nu neiedarbojas spēks vai visi pieliktie spēki ir savstarpēji pretēji.
Otrais Ņūtona likums: ķermeņa lineārā impulsa(p) izmaiņa ir vienliela ar ķermeņa summāro spēku.
Trešais Ņūtona likums jeb mijiedarbības likums, ja divi ķermeņi savstarpēji iedarbojas viens uz otru, tie viens otram pieliks vienlielus spēkus taču pretējā virzienā.
Parastā kalme
Parastā kalme jeb smaržīgā kalme (Acorus calamus) ir garš (60-120 cm), pārmitrā zemē augošs viendīgļlapju ārumu dzimtas augs. Auga dabīgā izcelsmes vieta ir Indija un Arābijas zemes, bet mūsdienās tas ir izplatījies pa visu pasauli.
Kalmju sakneņus izmanto ārstniecībā ēstgribas un gremošanas darbības uzlabošanai, sāpju mazināšanai un lielās devās — vemšanas izraisīšanai. Tie tiek izmantoti arī kā garšaugi, viegls stimulants un kā absinta sastāvdaļa.
Citi nosaukumi
Agrāk saukta arī kalve un ūdens skalbes.
Masa
Masa ir matērijas daudzums, ko satur ķermenis, vai matērijas īpašība, kas vienāda ar priekšmeta pretestību izmaiņām tā kustības ātrumā vai virzienā (pretestība paātrinājumam jeb inerce). Starptautiskās mērvienību sistēmas (SI) masas pamatmērvienība ir kilograms (kg). Masa ir viens no būtiskākajiem fizikas pētījumu priekšmetiem.
Masas mērvienības
SI sistēmas masas pamatmērvienība ir kilograms. Masu mēra arī citās atvasinātās mērvienībās — gramos, miligramos, mikrogramos un tā tālāk. SI mērvienībām līdztekus lietojamās mērvienības ir tonna, centners, karāts un atommasas vienība.
Valstīs, kurās iedzīvotāji runā angļu valodā, biežāk izmanto tādas masas mērvienības, kā mārciņa, kvarters, unce, drahma, grans un citas.
Masas noteikšana
Ķermeņa masu tiešā veidā var noteikt, izmantojot svarus. Var izmantot arī atsvaru svarus, kur apskatāmā ķermeņa masa tiek salīdzināta ar atsvaru masu, kura jau ir zināma.
Ķermeņa masu var noteikt arī netieši: ja ir zināms ķermeņa tilpums un ķermeņa materiāla blīvums, tad tā masu var aprēķināt, sareizinot tilpumu ar blīvumu.
kur
Ja ķermeņu tilpumi ir vienādi, tad lielāka masa ir ķermenim, kuram ir lielāks blīvums.
Masa Ņūtona likumos
Pēc Ņūtona likumiem, masa ir inerces un gravitējošās darbības mērs.
Otrais Ņūtona likums nosaka, ka paātrinājums \vec{a} ir proporcionāls pieliktajam spēkam \vec{F} un apgriezti proporcionāls ķermeņa masai m:
.
Ņūtona vispasaules gravitācijas likums nosaka, ka starp visiem ķermeņiem darbojas pievilkšānās spēks F, kas ir proporcionāls ķermeņu masām m_1 un m_2 un apgriezti proporcionāls to attāluma R kvadrātam:
, kur G ir gravitācijas konstante.
Inertās un gravitējošās masas ekvivalence
.
Masa un svars
Ikdienā ar terminiem "masa" un "svars" saprot vienu un to pašu, bet zinātnē tie ir divi atšķirīgi jēdzieni. Atšķirībā no masas svars ir spēks, ar kādu ķermenis gravitācijas ietekmē darbojas uz citiem ķermeņiem, piemēram, uz svariem. Ķermeņa svaru P aprēķina, masu m sareizinot ar brīvās krišanas paātrinājumu g. Uz Zemes brīvās krišanas paātrinājums ir aptuveni 9,8 m/s², citiem debess ķermeņiem tas ir savādāks.
Masas un enerģijas ekvivalence
Speciālajā relativitātes teorijā, kuru 1905. gadā izveidoja Alberts Einšteins, masa ir saistīta ar enerģiju. Modernā fizika uzskata, ka masu ir iespējams pārvērst enerģijā, un otrādi — enerģiju var pārvērst masā. Pēc Einšteina formulas E = mc2, masa ir vienāda ar enerģijas daudzumu uz gaismas ātruma kvadrātu:
Klasiskajā fizikā masa un enerģija tiek uzskatītas par atšķirīgiem fizikālajiem lielumiem.
Relativitātes teorijā ķermeņa masa ir atkarīga no ķermeņa pārvietošanās ātruma. Šis aspekts tiek ņemts vērā, ja ātrums ir salīdzinoši tuvs gaismas ātrumam. Jo lielāks ātrums, jo lielāka kļūst ķermeņa masa.
Džons Veins Geisijs
Džons Veins Geisijs (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu sērijveida slepkava un izvarotājs.
Ticis notiesāts par vismaz 33 jaunu pusaudžu un vīriešu seksuālu izmantošanu un nogalināšanu, ko viņš paveica laikā no 1972. līdz 1978. gadam Čikāgā, Ilinoisas štatā. Visi no Geisija zināmajiem noziegumiem tika paveikti viņa Norvudas parka pilsētas mājās. Parasti savus upurus atvedis uz savu māju ar spēku vai ar maldināšanas palīdzību, visi, izņemot vienu, upuri tika vai nu nosmacēti, vai arī nožņaugti ar žņaugu, savu pirmo upuri nodūris līdz nāvei. 26 līķi tika apglabāti mājas pagrabā, trīs līķi tika apglabāti kādā citā vietā mājā, savukārt no pēdējiem četriem zināmajiem līķiem atbrīvojies Desplainsas upē (Des Plaines River).
Psihe
Psihe (gr (psychē) — 'dvēsele') ir cilvēka, arī augstāko dzīvnieku, īpašību kopums, kas nevis materiāli vai enerģētiski, bet gan informacionāli regulē izturēšanos un cilvēkam dod iespēju domāt, gribēt un just. Psihe visu laiku atrodas mijiedarbībā ar somatiskajiem procesiem. Psihe tiek vērtēta pēc dažādiem paramteriem: pēc integritātes, aktivitātes, attīstības, pašregulācijas, adaptācijas utt. Cilvēkam piemīt augstākā psihes forma — apziņa. Ar psihes pētīšanu nodarbojas psiholoģijā, neirofizioloģijā, psihoterapijā un psihiatrijā.
.um
.um ir ASV Mazo Aizjūras Salu Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
2007. gada janvārī ICANN izņem domēnu no pamata domēnu vārdu saraksta, sakarā ar to, ka tas netika lietots un Dienvidkalifornijas Universitātes Informācijas Zinātņu institūta vēlmi atteikties no atbildības par šo domēnu. 2007. gada novembrī reģistratora mājas lapa www.nic.um vēstija, ka reģistrācija ir slēgta. Lapā atradās arī saites uz nelieliem aprakstiem par katru no salām.
2007. gada decembrī reģistrācija tika atvērta eksperimentāla kārtā ar 30$ reģistrācijas maksu un 1200$ gada uzturēšanas maksu.
Kopš Dienvidkalifornijas Universitātes Informācijas Zinātņu institūts atteicās no domēna adminstrēšānas AMASR reģistru uzturēja un pārvadīja uzņēmums EP.NET
Šķiet, ka ICANN dzēsa .um domēnu pēc Dienvidkalifornijas Universitātes Informācijas Zinātņu institūta lūguma.
Ārējās saites
Toppdomän
.hn
.hn ir Hondurasas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Ārējās saites
Toppdomän
Čandra
Čandra var būt:
Mika Salo
Mika Juhani Salo (dzimis, Helsinkos, Somijā) ir somu sacīkšu pilots, pazīstams pateicoties savai karjerai Formula 1 čempionātā. Tagad Salo piedalās salonautomobiļu sacīkstēs.
Salo sākotnēji brauca Formula 3, taču izredzes uz F1 superlicenci Salo iznīcināja pēc tam, kad tika pieķerts braucot alkohola reibumā. Apkaunots viņš devās uz Japānu, lai brauktu Formula Nippon sacensībās. Pēc dažiem gadiem tur viņš debitēja F1, sezonas priekšpēdējā posmā, Japānā, iznīkstošajā Lotus komandā. Viņš tur palika arī uz pēdējo kārtu Austrālijā, Adelaidē. . gadā viņš devās uz Tyrrell un tur palika trīs gadus. Tikai dažas reizes viņam izdevās izcīnīt punktus. . gadā viņš brauca Arrows, bet. gadā palika bez vietas pamatsastāvā, tāpēc aizvietoja Rikardo Zontu (BAR) un vēlāk Mihaelu Šūmaheru (Ferrari), kad tas bija nepieciešams. . gadā viņš bija Sauber pilots, bet 2001. gadu pavadīja testējot Toyota formulu. . gadā, kad komanda debitēja, viņš bija tās pirmais pilots, taču pēc sezonas tika atlaists un beidza savu F1 karjeru. Vēlāk Salo nobrauca dažas sacīkstes dažādās salonautomobiļu klasēs un ilgtermiņa vietu kādās sacīkstēs ieguva 2006. gadā, kad kļuva par ALMS sacīkšu sērijas pilotu.
Rasenes
Rasenes (Drosera) ir kukaiņēdāju augu ģints. Tā ir viena no lielākajām kukaiņēdāju augu ģintīm, iekļaujot vismaz 194 sugas. Rasenēm uz lapām ir īpaši dziedzermatiņi, ar kuriem augi sagūsta kukaiņus. Kukaiņus augi izmanto kā papildu barību nabadzīgajai augsnei, kurā tie parasti aug. Rasene ir miksotrofs organisms, jo pārtiek no kukaiņiem un spēj fotosintezēt.
Raseņu dažādas sugas ir sastopamas visos pasaules kontinentos, izņemot Antarktīdu.
Cēsu lidlauks (vecais)
Cēsu lidlauks vai Priekuļu lidlauks ir nesertificēts lidlauks Cēsu novadā. Izvietojies Cēsu pilsētas ziemeļaustrumu pierobežā 3,5 km no pilsētas centra pie autoceļa P20. Lidlaukā ir viens 800 m garš un 20 m plats zāles seguma skrejceļš. Lidlauks izbūvēts padomju laikā un tika izmantots DOSAAF biedrības planieru lidojumiem. Mūsdienās apsaimnieko biedrība «Vidzemes Aeroklubs». Lidlauks nodots privatizācijai.
PCD
PCD ir amerikāņu meiteņu grupas Pussycat Dolls debijas albums, kas tika izdots. Tas ierindojās top 10 tādās valstīs kā Austrālija, Kanāda, Lielbritānija. ASV albums sasniedza 5. vietu ar pārdotiem 2.9 miljoniem kopiju, pasaulē albums tika pārdots 9 miljonos kopiju. Albums sevī iekļāva sešus singlus. PCD ir vienīgais albums, kuru ir ierakstījušas visas sešas grupas oriģinālās dalībnieces.
Izdošana
PCD tika izdots ASV, vēlāk tas tika izdots atkal, kopā ar vēl vienu disku PCD Tour Edition (Explicit version). Komplekts iekļauj 10 standarta izdevuma dziesmas, Don’t Cha oriģinālo (necenzēto) versiju, dziesmu “Hot Stuff (I Want You Back)” un “Stickwitu” (piedaloties Avant) remiksus, dziesmas “Buttons” (piedaloties Snoop Dogg) versiju, kas tika izmantota singla izdošanā, kā arī dziesmas “Sway” un “Flirt”.
Gērijs Fišers
Iespējams, iespaidojoties no velosipēda, ko bija uzbūvējis Rass Mahons, Fišers 1975. gadā uzsāka darbu pie 1930. gadu ēras Schwinn Excelsior X velosipēda. Viņš ieviesta šādus uzlabojumus: cilindra bremzes, motocikla bremžu sviras, kabeļus (lai uzlabotu bremžu efektivitāti kalnos), pārslēdzējus (lai atvieglotu kāpumus) un trīs ātrumu priekšējo zobratu. Visas detaļas tika atrastas vietējos velosipēdu veikalos.
Nākamajā gadā Fišers kopā ar istabas biedru Čārliju Kelliju uzsāka Repack sacensības, kas nosauktas pēc līkumota nobrauciena netālu no Fērfaksas, Kalifornijā, ziemeļos no Sanfrancisko. Nobrauciena laikā bremzes tika lietotas tik intensīvi, ka tās dūmoja un bija no jauna jāieeļļo.
Kellijs izgudroja terminu "kalnu velosipēds" 1979. gadā, pēc tam, kad no mehāniķa dzirdēja lietojam šo frāzi. Tajā pašā gadā Fišers un Kellijs nodibināja MountainBikes — pirmo uzņēmumu, kas specializējās šī tipa velosipēdu ražošanā. Velosipēdu rāmjus izgatavoja Toms Ričijs, kas nodibināja pats savu kompāniju. Pirmais modelis maksāja 1300 dolārus un tika saražoti 160 eksemplāri.
Fišers 1988. gadā tika uzņemts kalnu velosipēdu slavas zālē. Žurnāls „Outside” nosauca viņu to 50 cilvēku starpā par nopelniem sportā 2000. gadā, un žurnāls „Smithsonian” 1994. gadā nosauca viņu par kalnu velosipēdu tēvu. 1998. gadā Gērijs Fišers ieguva „Popular Mechanics” atzinību par jaunievedumiem sportā.
Ziemeļu Ledus okeāns
Ziemeļu Ledus okeāns ir mazākais un seklākais no pasaules pieciem okeāniem, lielākā daļa okeāna atrodas aiz arktiskā polārā loka. Ziemeļu Ledus okeānā atrodas arī Ziemeļpols.
Kaut arī Starptautiskā Hidrogrāfijas organizācija uzskata, ka Ziemeļu Ledus okeāns ir īsts okeāns, daļa okeanogrāfu to dēvē par “Arktisko Vidusjūru” vai vienkārši par “Arktisko jūru” un pieskaita to pie Atlantijas okeāna.
Ģeogrāfija
Lielu daļu okeāna neatkarīgi no gada laika klāj ledus — vasarā tā platība samazinās par aptuveni 50%. Kopējais ledus tilpums ir ap 26 000 km³. Ziemeļu Ledus okeāna ūdens ir mazāk sāļš nekā pārējos pasaules okeānos, jo aukstā laika dēļ iztvaiko maz ūdens, okeānam ir liela upju pieplūde un no tā pārējā Pasaules okeānā izplūst maz ūdens.
Okeāns apskalo Eirāziju (Norvēģija, Krievija), Ziemeļameriku (Aļaska, Kanāda) un Grenlandi. Kopējais krasta līnijas garums ir 45 389 km. Ar Kluso okeānu to savieno Beringa šaurums, ar Atlantijas okeānu — Deivisa šaurums starp Grenlandi un Bafina Zemi un plašā zona starp Ziemeļu Ledus okeānam piederīgo Grenlandes jūru un Atlantijas okeānam piederīgo Norvēģu jūru.
Zemūdens Lomonosova grēda sadala okeānu Eirāzijas (Nansena) baseinā un Ziemeļamerikas (Hiperborejas) baseinā.
Okeāna Eiropas un Āzijas krasti ir augsti, ar fjordiem, daudzviet — zemi, ar smilšu pludmalēm, upju deltām, lagūnām. Kanādas krasti pārsvarā zemi, līdzeni.