cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Objektrelāciju kartēšana
Eksistē gan komerciālas, gan brīvas ORM paketes, bet daļa programmētāju paši realizē objektrelāciju kartēšanu savos projektos.
Stenlija kalns
Stenlija kalns ir 5109 m augsts Ruvenzori grēdas kalns, kas atrodas uz Kongo Demokrātiskās Republikas un Ugandas robežas, un ir abu valstu augstākais kalns, kā arī trešais augstākais kalns Āfrikā pēc 5895 m augstā Kilimandžāro un 5199 m augstā Kenijas kalna. Kalns ir pietiekami augsts, lai tā virsotnē spētu atrasties ledājs. Tas nosaukts par godu velsiešu žurnālistam un pētniekam Henrijam Mortonam Stenlijam. Kalns atrodas Ruvenzori nacionālajā parkā, kas kopš 1994. gada iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Kalnam ir divas virsotnes.
Īstie saistaudi
Īstie saistaudi ir viens no trijiem saistaudu veidiem. Pārējie ir šķidrie trofiskie audi (asinis, limfa) un balstaudi.
Irdenie saistaudi
Irdenie saistaudi tālāk iedalās specializētajos (retikulārie, taukaudi un gļotādu saistaudi) un nenoformētajos.
Retikulārie audi
Retikulārie audi (textus connectivus reticularis) ir līdzīgi mezenhīmai, no kuras tie ir diferencējušies. Tie ir asinsrades orgānu pamats jeb stroma. Retikulāros audus veido retikulāro šūnu jeb retikulocītu tīkls, jo šūnu izaugumi savā starpā saistīti ar jūglēm. Ārpus šūnām atrodas šķiedras un amorfa pamatviela. Retikulocīti ir fibrioblastu tipa šūnas ar izaugumiem. To kodols ir ovāls, tajā ir liels kodoliņš un sīki hromatīda graudiņi. Ja organismā tiek ievadītas lielas koloīdas daļiņas (tuša, tripānzilais u.c.), retikulārās šūnas tās fagocitē, tādējādi attīrot audu sulu. Asinsrades orgānos retikulāro audu tīklā ir asins šūnas, kurām retikulārie audi veido mikrovidi. Sarkanajās kaulu smadzenēs retikulāro audu tīklā atrodas divējādas cilmes šūnas – asins cilmes šūnas un mehanoblastu (fibroblastu, osteoblastu, hondroblastu) cilmes šūnas.
Taukaudi
Taukaudus (textus adiposus) veido taukšūnu un lipocītu sakopojumi. Tiem ir mehāniska, termoregulējoša un enerģētiska nozīme. Taukšūnu veidošanās sākas 30. embrionālās attīstības nedēļā un turpinās pirmos divus dzīves gadus, kā arī pubertātes vecumā. No mezenhīmas diferencējas lipoblasti, no kuriem rodas prelipocīti. Diferenciācijas sākumā šūna var dalīties, turpretim vēlīnie prelipocīti un lipocīti vairs nedalās. Atsevišķie tauku pilieni saplūst vienā vai divos lielos pilienos, kas kodolu un citoplazmu atstumj uz šūnas malu. Taukaudi iedalās baltajos un brūnajos taukaudos.
Irdenie nenoformētie saistaudi
Irdenie nenoformētie saistaudi ir organismā plaši izplatīti, jo tie atrodas ap asinsvadiem. Irdeno saistaudu šūnas ir fibroblasti (izstrādā škiedras un amorfo vielu), histocīti (satver un sagremo svešķermeņus), plazmas šūnas (izstrādā imūnvielas), u.c. Asins kapilāru siena un irdenie nenoformētie saistaudi ir saistīti vienotā funkcionālā sistēmā, kas nodrošina pastāvīgu organisma iekšējo vidi jeb homeostāzi. Šūnas irdenajos nenoformētajos saistaudos ir izvietotas neregulāri.
•	trofiskā jeb barošanas funkcija;
•	aizsargfunkcija – audi norobežo iekaisuma perēkli vai svešķermeni, veidojot ap to kapsulu;
•	mehāniskā funkcija, ko nodrošina kolagēnās un elastīgās šķiedras;
•	formas veidošana ar saistaudiem, piemēram, tie aptver nervu šķiedru kūlīšus, radot noformētu veidojumu – nervu.
Blīvie saistaudi
Savukārt blīvie saistaudi var būt gan nenoformētie (ādas saistaudi, kapsulas), gan noformētie (cīpslas, saites, fascijas).
Blīvajos saistaudos (textus conjunctivus fibrosus compactus) ir vairāk šķiedru, mazāk šūnu nekā irdenajos saistaudos. Blīvajos nenoformētajos saistaudos šķiedru virziens ir dažāds, bet blīvajos noformētajos – vienāds. Pēc šķiedru veida blīvos noformētos saistaudus iedala kolagēnos un elastīgos saistaudos.
Blīvie noformētie kolagēnie saistaudi
Blīvie noformētie kolagēnie saistaudi ir cīpslas un saites. Cīpslu (tendo) veido gareniskā virzienā ejošas šķiedras un saites. Kopā ar irdeniem un nenoformētiem saistaudiem cīpsla veido vienotu morfofunkcionālu sistēmu. Irdenie nenoformētie saistaudi nodrošina cīpslas reģenerāciju, jo asins kapilāru tuvumā esošās mazdiferencētās šūnas var pārversties fibroblastos (cīpslas šūnas, ko sauc arī par tendoblastiem). Visus saistaudus, kas atrodas cīpslā, sauc par endotenoniju (endotenonium), bet saistaudus, kas aptver cīpslu, sauc par peritenoniju (peritenonium).
Hisaši Kurosaki
Hisaši Kurosaki (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||24||4
Novošahtinska
Novošahtinska (ru) ir pilsēta Krievijā, Rostovas apgabalā. 2018. gadā Novošahtinskā dzīvoja 108 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta dibināta 1939. gadā kā akmeņogļu ieguves vieta. Arī pirms tam šajā vietā atradās ciemati, kuros norita kalnrūpniecības darbi. 2003. gadā ogļu ieguve Novošahtinskā tika apturēta, jo konstatēja, ka raktuvju šahtas ir avārijas stāvoklī.
Vendels Klārks
Vendels Klārks (dzimis 1966. gada 25. oktobrī) ir bijušais kanādiešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Savas karjeras gaitā Klārks aizvadīja 793 spēles Nacionālajā hokeja līgā, piedalījās divās līgas Visu zvaigžņu spēlēs.
Spēlētāja karjera
Savu karjeru Klārks aizsāka Rietumu hokeja līgā, kur no 1983. līdz 1985. gadam spēlēja Saskatūnas "Blades" rindās, taču, tiekot izvēlēt ar kopējo pirmo numuru 1985. gada NHL draftā, jau nākamajā sezonā Vendels ne vien iekļuva, bet arī nostiprinājās NHL kluba Toronto "Maple Leafs" sastāvā. Ja juniora gados Klārks spēlēja kā aizsargs, jau ar 1985. gada rudeni viņš ieņēma uzbrucēja pozīciju.
1987.—88. sezonas ievadā Klārks vienā no spēlēm guva būtisku muguras savainojumu, kas ierobežoja viņa kā spēlētāja attīstību. Nākamajās trīs sezonās dažādu traumu dēļ Klārks aizvadīja vien aptuveni trešdaļu "Maple Leafs" spēļu. 1991. gadā Klārks kļuva par Toronto kluba kapteini. 1992.—93. sezonā Klārks kopā ar komandu sasniedza konferences finālu, kur gan piekāpās Losandželosas "Kings" vienībai. 1993.—94. sezona bija rezultatīvākā Klārka NHL karjerā - tajā viņš 64 spēlēs atzīmējās ar 76 punktiem.
1994.—95. sezonā Vendels bija pievienojies Kvebekas "Nordiques" rindām, taču 1995.—96. sezonu uzsāka jau Ņujorkas "Islanders" sastāvā, sezonas gaitā gan atgriežoties "Maple Leafs". 1998. gada vasarā Klārks pievienojās Tampabejas "Lightning" komandai, sezonas vidū tiekot aizmainīts uz Detroitas "Red Wings". 1999.—2000. sezonu Klārks uzsāka Čikāgas "Blackhawks" rindās, taču sezonas gaitā tika aizmainīts uz Toronto, sezonas beigās noslēdzot arī savu profesionālā spēlētāja karjeru.
Ludvigs Kvide
Ludvigs Kvide (de, dzimis, miris ) bija vācu pacifists un politiķis. 1927. gada Nobela miera prēmijas ieguvējs.
Bija sabiedriski aktīvs sākot no Bismarka laikiem līdz pat nacisma uzvarai Vācijā. 1894. gadā publicēja vēsturisku pamfletu "Kaligula", kurā satīriski attēloja Vācijas ķeizaru, par ko trīs mēnešus pavadīja cietumā. No 1914. līdz 1929. gadam bija Vācijas Miera biedrības (Deutsche Friedensgesellschaft) vadītājs. Pirmā pasaules kara laikā uzstājās pret citu zemju sagrābšanu. Pēc kara kritizēja Versaļas līgumu, jo uzskatīja to par netaisnīgu Vācijai un cēloni nākamajam karam. Pēc nacistu nākšanas pie varas devās trimdā uz Šveici.
Zombijs
Zombijs (ht) mitoloģijā ir pārdabiska būtne vai spēks, kas iemiesojas līķī un tas atdzīvojas. Par zombiju sauc arī šo ķermeni. Zombija tēls ir izplatīts šausmu žanrā un fantāzijā, tādēļ tas ir ieņēmis savu vietu masu kultūrā. Šajos žanros mirušie cilvēki kļūst par zombijiem zinātnisku eksperimentu, vīrusu, radiācijas un slimību rezultātā. Viens no slavenākajiem literārajiem darbiem par zombijiem ir Mērijas Šellijas romāns "Frankenšteins".
Zombiju jēdziens ir nācis no Haiti kultūras, kur tas parādās vudū. Vudū burvji spējot mirušos atdzīvināt. Šiem zombijiem nav gribas brīvības, viņi ir pakļauti burvim.
Dzelzceļa līnija Rīga—Mīlgrāvis
Dzelzceļa līnija Rīga—Mīlgrāvis (Mühlgrabener Eisenbahn, Рига—Мюльграбень) bija 1872. gadā uzbūvēts dzelzceļš, kas savienoja Rīgas staciju ar Mīlgrāvi. Mūsdienās tā ir daļa no dzelzceļa līnijas Zemitāni—Skulte.
Vēsture
1867. gadā Rīgas – Dinaburgas dzelzceļa sabiedrība nolēma izbūvēt 11 km garu dzelzceļu no Rīgas līdz Mīlgrāva kuģu piestātnēm ar atzarojumiem uz lielākajiem rūpniecības uzņēmumiem. Dzelzceļa līnijas celtniecību pabeidza 1872. gadā, pa to kursēja gan preču vilcieni, gan pasažieru vilcieni.
1883. gadā Mīlgrāvja dzelzceļa staciju ar galveno Rīgas staciju savienoja telefona līnija, blakus esošajā Mīlgrāvja muitnīcā bija atsevišķa telefona līnija. 1894. gadā dzelzceļš pārgāja valsts īpašumā. 1919. gadā kontroli pār līniju pārņēma Latvijas Dzelzceļu virsvalde, 1930. gadā uzsāka dzelzceļa līnijas celtniecību līdz Rūjienai. 1933. gadā atklāja pasažieru staciju "Jaunmīlgrāvis", ko vēlāk pārdēvēja par "Dzirnupi", tad par "Mangaļiem".
1905. gada iela (Liepāja)
1905. gada iela ir iela Liepājā, Jaunliepājas apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Rīgas ielu un beidzas krustojumā ar Raiņa ielu. Ielas garums ir aptuveni 770 m un to pilnībā klāj asfaltbetons. Netālu no ielas sākuma atrodas Draudzīgā aicinājuma Liepājas pilsētas 5. vidusskola.
Bulgārijas Tautas Republika
Bulgārijas Tautas Republika bija PSRS dominēta Austrumu bloka valsts, kas pastāvēja no 1946. gada 15. septembra līdz 1990. gada 15. novembrim.
Norvēģijas krona
Norvēģijas krona ir Norvēģijas un tās atkarīgo teritoriju oficiālā valūta. To parasti apzīmē ar "kr." vai ar ISO kodu NOK. 1 krona atbilst 100 ērēm. Par Norvēģijas oficiālo valūtu tā kļuva. Kronas emitē Norvēģijas banka. 2014. gada maijā viens eiro atbilda 8,14250 Norvēģijas kronām.
Izspūrusī lāčauza
Izspūrusī lāčauza (la) ir graudzāļu dzimtas suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eiropā (neiekļaujot ziemeļu un ziemeļaustrumu daļu), kā arī Rietumāzijā un Ziemeļāfrikā. Latvijā izspūrusī lāčauza ir rets adventīvs (ievazāts) augs.
Apraksts
Izspūrusī lāčauza ir viengadīgs, 15-60 cm garš lakstaugs ar stāvu siebru. Lapas un maksts ar matiņiem. Lapas ir 0,3-0,6 cm platas un kopumā īsas. Skara parasti vienpusēja. Skaras zari nokareni, vārpiņas parasti pa vienai, lielas - 2,5-4 cm garas un 0,7-1,2 cm platas, kailas vai īsi apmatotas. Vārpiņā ir 10-14 ziedi. Ārējā vārpiņas plēksne ir ar 3-5 dzīslām, iekšējā - ar 5-9 dzīslām. Vārpiņas plēksnes ir nevienādas; ārējā ir daudz mazāka. Ārējā zieda plēksne ir plati olveidīga, malas šķautne strupa, izvirzīta un galā divzobaina. Akots ir aptuveni 1 cm garš, ziedēšanas sākumā taisns, graudu gatavības laikā un izžāvētam augam atliecas. Grauds šaurs, bez vadziņas jeb garenrievas. Zied jūnijā un jūlijā.
Mihails Hodorkovskis
Mihails Hodorkovskis (ru; dzimis ) ir Krievijas uzņēmējs, oligarhs, filantrops un autors.
Dzīvesgājums
Dzimis ebreju izcelsmes konstruktora Borisa Hodorkovska un viņa sievas Marinas, dzimušas Petrovas, ģimenē. Studēja inženierzinātnes Mendeļejeva Ķīmisko tehnoloģiju institūtā Maskavā (1981-1986). Perestroikas laikā 1989. gadā M. Hodorkovskis ar partneriem atvēra vienu no pirmajām Krievijas komercbankām Menatep. No 1997. līdz 2004. gadam bija naftas uzņēmuma Jukos vadītājs. 2003. gadā Krievijas žurnāls Expert viņu kopā ar Romānu Abramoviču nosauca par gada cilvēku. 2004. gadā Hodorkovski atzina par bagātāko cilvēku Krievijā un vienu no bagātākajiem cilvēkiem pasaulē, Forbes sarakstā ierindots 16. vietā. Miljardieris atbalstīja Krievijas liberālo opozīciju un kritizēja prezidentu Vladimiru Putinu.
2003. gada oktobrī M. Hodorkovski arestēja par krāpšanu un nodokļu nemaksāšanu (kopā ar citu Jukos akcionāru Platonu Ļebedevu). 2005. gadā viņam piesprieda deviņu gadu cietumsodu, ko apelācijas kārtībā samazināja par gadu un Hodorkovski nosūtīja uz soda izciešanas vietu Sibīrijā. 2010. gadā notika otrs tiesas process, kurā Hodorkovski un Ļebedevu atzina par vainīgiem naudas atmazgāšanā un notiesāja uz vēl 13 gadiem ieslodzījumā, soda izciešanu skaitot no apcietināšanas brīža 2003. gadā.
2013. gada decembrī Krievijas prezidents Vladimirs Putins viņu apžēloja, un Hodorkovski atbrīvoja no cietuma. 2014. gadā tiesas piespriestais soda termiņš gan būtu jau beidzies, jo vēlākos tiesas procesos M. Hodorkovskim bija izdevies to samazināt. Atstājis ieslodzījumu, viņš pameta Krieviju un devās uz Berlīni, tad kopā ar ģimeni apmetās uz dzīvi Šveicē.
Marija Sofija Žermēna
Marija Sofija Žermēna (fr, dzimusi, mirusi ) bija franču matemātiķe, fiziķe un filozofe. Neskatoties uz sākotnējiem vecāku iebildumiem un sabiedrības izvirzītajiem standartiem, Sofija ieguva izglītību no tēva bibliotēkā esošajām grāmatām, ieskaitot Leonarda Eilera grāmatas, kā arī mācījās no tādiem slaveniem matemātiķiem kā, piemēram, Lagranža un Gausa. Marija Sofija bija viena no elastības teorijas aizsācējām. Ieguva Parīzes Zinātņu akadēmijas galveno balvu par eseju, ko rakstīja saistībā ar elastības teoriju. Viņa aizsāka pētījumus pie Fermā pēdējās teorēmas, ko matemātiķi turpināja pētīt vēl simtiem gadus vēlāk. Sakarā ar aizspriedumiem pret dzimumu viņa nespēja veidot karjeru kā matemātiķe, bet visu mūžu strādāja patstāvīgi. Pirms Marijas Sofijas nāves Gauss bija ieteicis viņai piešķirt goda grādu, taču tas nekad tā arī nenotika. 1831. gada 27. jūnijā viņa nomira ar krūts vēzi. Viņas dzīves simtgadē viņas vārdā tika nosaukta iela un meiteņu skola. Zinātņu akadēmija par godu viņai nodibināja Sofijas Žermēnas balvu.
Ģimene
Marija Sofija Žermēna dzimusi 1776. gada 1. aprīlī Parīzē, Francijā, mājās Sendenī ielā. Saskaņā ar vairumu avotu viņas tēvs bija turīgs zīda tirgotājs, lai gan daži uzskata, ka viņš bija zeltkalis. 1789. gadā viņu ievēlēja par buržuāzijas pārstāvi Ģenerālštatā, tāpēc tiek pieņemts, ka Sofija bija lieciniece daudzām tēva un viņa draugu diskusijām par politiku un filozofiju. Ir versijas, ka pēc savas politiskās karjeras Sofijas tēvs kļuva par bankas direktoru. Vismaz ģimene palika pietiekami turīga, lai atbalstītu Sofiju visas viņas dzīves laikā.
Marijai-Sofijai bija jaunākā māsa Andželika, un vecākā māsa Marija Medelēna. Viņas māti arī sauca Marija Madelēna, un tas, iespējams, bija iemesls, kāpēc viņu nosauca par Mariju Sofiju. Žermēnas māsas dēls, pēc viņas nāves publicēja dažus no Sofijas darbiem.
Ievads matemātikā
Kad Žermēnai bija 13 gadi, pilsētā valdīja revolucionārā gaisotne, kas lika meitenei pavadīt daudz laika mājās. Izklaidi viņa meklēja tēva bibliotēkā. Tieši tur viņa atrada grāmatu par matemātikas vēsturi, kurā izlasīja sāstu par Arhimēda nāvi un tā viņu ieintriģēja.
Sofija domāja, ka, ja ģeometrijas metode, kas tajā laikā atsaucās uz matemātiku, varēja pievērst tādu aizraušanos Arhimēdam, tad tā bija izpētes vērta. Tā viņa izpētīja katru grāmatu par matemātiku tēva bibliotēkā. Meitene pat patstāvīgi iemācījās latīņu un grieķu valodu, lai viņa varētu lasīt arī Īzaka Ņūtona un Leonarda Eilera darbus.
Korespondence ar Ležandru
Žermēna sāka interesēties par skaitļu teoriju 1798. gadā, kad Adriāns Marī Ležandrs publicēja savu darbu par skaitļu teoriju (fr). Kad viņa bija izpētījusi Ležandra darbu, viņa sāka sūtīt viņam vēstules diskusijai par skaitļu teoriju. Vēlāk arī diskutēja par elastības teoriju. Ležandrs aprakstīja dažus no Žermēnas darbiem arī savā otrājā darba izdevumā (fr), kur viņš tos sauc par ļoti ģeniāliem.
Korespondence ar Gausu
Žermēnas interese par skaitļu teoriju pastiprinājās, lasot Frīdriha Gausa aritmētikas darbu (la). Pēc trīs gadu mēģinājumiem, strādājot ar dažādiem uzdevumiem, lai spētu atrast pati savus pierādījumus dažādām teorēmām, viņa atkal rakstīja vēstuli ar pseidonīmu M. Le Blanc darba autoram — Gausam, kurš bija vienu gads jaunāks par viņu. Pirmajā vēstulē, kas datēta ar 1804. gada 21. novembri, viņa raksta par Gausa darbu un iepazīstina ar dažiem saviem darbiem pie Fermā pēdējās teorēmas.
Ap 1807. gadu Napoleona karu laikā franči okupēja Vācijas pilsētu Braunšveigu, kur dzīvoja Gauss. Žermēna bija nobažījusies, ka viņš varētu ciest Arhimēda likteni un rakstīja ģimenes draugam ģenerālim Pernetijam, lūdzot nodrošināt Gausa drošību. Ģenerālis Pernetijs nosūtīja bataljona vadītāju personīgi tikties ar Gausu, lai pārliecinātos, ka viņš ir drošībā. Kā izrādījās, Gausam viss bija kārtībā, bet viņu samulsināja Sofijas vārda pieminēšana.
Trīs mēnešus pēc incidenta Žermēna atklāja Gausam savu patieso identitāti. Viņš atbildēja: "'Kā es varu aprakstīt savu izbrīnu un apbrīnu, redzot, ka mans cienītais korespondents M. Le Blanc tiek metamorfoģēts uz šo slaveno cilvēku ... Kad sieviete, sava dzimuma, mūsu paražu un aizspriedumu dēļ saskaras ar vairāk šķēršļu nekā vīrieši, lai iepazīstoties patstāvīgi ar skaitļu teorijas mezglainajām problēmām, tomēr pārvar šīs grūtības, viņai, bez šaubām, ir viscilvēcīgākā drosme un neparasts talants. Viņa ir izcilākais ģēnijs.'"
Lai arī Gauss bija labās domās par Žermēnu, viņa atbildes uz viņas vēstulēm bieži kavējās, un parasti viņš nepārskatīja viņas darbus. Galu galā viņa intereses novērsās no skaitļu teorijas, un 1809. gadā viņu sarakste beidzās. Neskatoties uz Žermēnas un Gausa draudzību, viņi nekad nav tikušies.
Žermēnas pirmais mēģinājums iegūt Akadēmijas balvu
Kad Žermēnas sarakste ar Gausu pārtrūka, viņa sāka interesēties par Parīzes Zinātņu Akadēmijas sponsorēto konkursu par Ernsta Hladni eksperimentiem ar vibrējošām metāla plāksnēm. Kā norāda Akadēmija, konkursa mērķis bija "sniegt matemātisko teoriju par elastīgās virsmas vibrācijām un salīdzināt teoriju ar eksperimentāliem pierādījumiem". Lagranža komentārs, ka problēmas risinājumam būs nepieciešama jaunas matemātiskās analīzes nozares izgudrošana, atturēja visus konkursa dalībniekus, izņemot Simeonu Deni Puasonu un Mariju-Sofiju Žermēnu. Vēlāk Simeonu Deni Puasonu ievēlēja Akadēmijā. Tādējādi, viņam kļūstot par tiesnesi, nevis par konkursa dalībnieku, Žermēna palika vienīgā dalībniece konkursā.
1809. gadā Žermēna sāka darbu. Ležāndrs palīdzēja viņai ar vienādojumiem, atsaucēm un pašreizējiem pētījumiem. Viņa iesniedza savu darbu 1811. gada rudenī, bet balvu neieguva. Tiesnešu komisija uzskatīja, ka "patiesie kustības vienādojumi netika noteikti", kaut arī "eksperimenti sniedza ģeniālus rezultātus". Lagranžs varēja izmantot Žermēnas darbu, lai iegūtu vienādojumu, kas "ir pareizs pie īpašiem nosacījumiem".
Turpmākie mēģinājumi iegūt balvu
Žermēnas iesniedza savu trešo darbu fr, ar savu vārdu, un 1816. gada 8. janvārī viņa kļuva par pirmo sievieti, kas ieguva balvu no Parīzes Zinātņu akadēmijas. Viņa neieradās ceremonijā, lai saņemtu savu balvu. Lai arī beidzot Žermēnai balva tika piešķirta, Akadēmija joprojām nebija pilnībā apmierināta. Sofija bija atvasinājusi pareizo diferenciālvienādojumu, taču viņas metode nevarēja paredzēt eksperimentālo rezultātu ar lielu precizitāti, jo viņa bija paļāvusies uz nepareizu Eilera vienādojumu, kas noveda pie nepareiziem robežnosacījumiem. Šeit ir Žermēnas galīgais vienādojums plaknes slāņa vibrācijai:
kur N 2 ir konstante.
Pēc uzvaras Akadēmijas konkursā viņa joprojām nevarēja apmeklēt tās sesijas, jo Akadēmijas tradīcija bija izslēgt sievietes, kas nav locekļu sievas. Pēc septiņiem gadiem šī situācija mainījāsa, kad viņa sadraudzējās ar Žozefu Furjē, Akadēmijas sekretāru, kurš viņai iegādājās biļetes uz sesijām.
Vēlākais darbs elastības teorijā
Žermēna 1821. gadā par saviem līdzekļiem publicēja balvu ieguvušo eseju, galvenokārt tāpēc, ka viņa gribēja savu darbu pasniegt pretstatā Simeona Deni Puasona darbam. Esejā viņa norādīja uz dažām kļūdām savā metodē.
1826. gadā viņa iesniedza Akadēmijai uzlabotas 1821. gada esejas versiju pārskatīšanai. Tas nostādīja Akadēmiju neērtā situācijā, jo viņi uzskatīja, ka raksts ir "neatbilstošs un triviāls", taču viņi nevēlējās izturēties pret viņu kā pret profesionālu kolēģi, kā pret jebkuru citu kolēģi vīrieti, vienkārši noraidot viņas darbu. Ogistēns Košī, kurš pārskatīja viņas darbu, ieteica viņai to publicēt, un viņa klausīja viņa padomam.
Atkārtota interese
Žermēnas labākais darbs bija skaitļu teorijā, strādājot pie Fermā pēdējās teorēmas. Pēc elastības konkursa 1815. gadā Akadēmija piedāvāja balvu par Fermā pēdējās teorēmas pierādījumu. Tas atjaunoja Žermēnas interesi par skaitļu teoriju, un viņa pēc desmit gadus ilga pārtraukuma atkal rakstīja Gausam.
Vēstulē Žermēna rakstīja, ka skaitļu teorija ir viņas vēlamā joma un, ka viņa par to visu laiku domājusi, pētot elastību. Viņa ieskicēja stratēģiju Fermā pēdējās teorēmas vispārīgam pierādījumam, iekļaujot pierādījumu īpašam gadījumam. Žermēnas vēstule Gausam ietvēra viņas būtisko progresu pierādījuma iegūšanā. Viņa vaicāja Gausam, vai ir vērts turpināt viņas pieeju teorēmai. Gauss tā arī nekad neatbildēja.
Darbs pie Fermā pēdējās teorēmas
1. gadījums ietver visus p, kas nesadala nevienu no x, y vai z.
2. gadījums ietver visus p, kas sadala vismaz vienu no x, y vai z. Pieņem, ka p ir nepāra galvenais loceklis. Ja eksistē papildus galvenais loceklis P = 2Np + 1 (N ir jebkurš pozitīvs vesels skaitlis, kas nedalās ar 3), tad:
p nav p-tās jaudas atlikums (mod P).
Tad pirmais Fermā pēdējās teorēmas gadījums satur pareizas p vērtības. Žermēna izmantoja šo rezultātu, lai pierādītu Fermā pēdējās teorēmas pirmo gadījumu visiem nepāra p <100, bet, pēc Andrea Del Centina teiktā, "viņa patiesībā bija parādījusi, ka tā pieder katram eksponentam p <197". L. E. Diksons vēlāk izmantoja Žermēnas teorēmu, lai pierādītu Fermā pēdējo teorēmu nepāra locekļiem, kas mazāki par 1700.
Nepublicētā manuskriptā (Remarque sur l'impossibilité de activaire en nombres entners a l'ququation) xp + yp = zp Žermēna parādīja, ka visiem Fermā teorēmas pretparaugiem
p> 5 jābūt skaitļiem, "kuru izmērs biedē iztēli", ap 40 cipari gariem. Sofija šo darbu nepublicēja. Viņas izcilā teorēma ir zināma tikai Ležāndra traktāta par skaitļu teoriju zemsvītras piezīmes dēļ, kur viņš to izmantoja, lai pierādītu Fermā pēdējās teorēmas vērtību p = 5. Žermēna arī pierādīja vai gandrīz pierādīja vairākus rezultātus, kas tika piedēvēti Lagranžam vai tika atkārtoti atklāti gadus vēlāk. Del Centina rakstījusi, ka "pēc gandrīz divsimt gadiem viņas idejas joprojām bija nozīmīgas", taču galu galā viņas metode nedarbojās.
Darbs filozofijā
Papildus matemātikai Žermēna studēja filozofiju un psiholoģiju. Viņa vēlējās klasificēt faktus un tos vispārināt likumos, kas varētu veidot psiholoģijas un socioloģijas sistēmu, kura tajā laikā tikai sāka veidoties. Viņas filozofiju ļoti atzinīgi novērtēja Ogists Konts.
Divi no viņas filozofiskajiem darbiem Pensées diverses un Considérations générales sur l'état des sciences et des lettres, aux différentes époques de leur culture, tika publicēti pēc nāves. Daļēji tas bija saistīts ar viņas māsas dēla centieniem, kas savāca viņas filozofiskos rakstus un tos publicēja.
Pēdējie gadi
1829. gadā Žermēna uzzināja, ka viņai ir krūts vēzis. Neskatoties uz sāpēm, viņa turpināja strādāt. 1831. gadā viņa žurnālā publicēja savu darbu par elastīgo virsmu izliekumu un piezīmi par
y
un
atrašanu ".
Neskatoties uz Žermēnas intelektuālajiem sasniegumiem, viņas miršanas apliecībā viņa minēta kā īpašuma īpašniece. Bet viņas darbu visi nenovērtēja. Kad 1837. gadā Getingenes Universitātē — sešus gadus pēc Žermēnas nāves — tika skatīts jautājums par goda grādiem, Gauss teica: "Viņa [Žermēna] pasaulei pierādīja, ka pat sieviete var paveikt kaut ko vērtīgu visstingrākajā un abstraktākajā pasaulē. Zinātnes un šī iemesla dēļ viņa būtu pelnījusi goda grādu". Grādu viņai nepiešķīra.
Piemiņas vietas
Žermēnas kapa vietā Parīzes Perlašēza kapsētā uzstādīts kapakmens. Viņas dzīves simtgades svinībās viņai par godu tika nosaukta iela un meiteņu skola, un pie mājas, kurā viņa nomira, tika novietota piemiņas plāksne. Skolā atrodas krūšutēls, kuru pasūtījusi Parīzes dome.
Apbalvojumi skaitļu teorijā
"Žermēnas izliekums" (ko sauc arī par vidējo izliekumu) ir, kur
k1
un
k2
ir parastā izliekuma maksimālās un minimālās vērtības.
"Sofijas Žermēnas identitāte" norāda, ka jebkuram {{Math|{x, y}} }
Žermēna popkultūrā
Artūra Klārka un Frederika Pola darbā "Pēdējā teorēma" Sofija Žermēna bija centrālā varoņa Ranjita Subramaniana iedvesma, lai atrisinātu Fermā pēdējo teorēmu.
Jauns mūzikls par Sofijas Žermēnas dzīvi ar nosaukumu "The Limit" pirmizrādi piedzīvoja VAULT festivālā Londonā 2019. gadā.
Sofijas Žermēnas balva
Zinātņu Akadēmijā Parīzē katru gadu piešķir Sofijas Žermēnas balvu (fr) ceremonijā, ko rīko Sofijas Žermēnas fonds. Tās mērķis ir pagodināt franču matemātiķus par fundamentāliem pētījumiem matemātikā. Šī balva 8000 euro apmērā tika izveidota 2003. gadā Franču institūta aizgādībā.
Takuja Takagi
Takuja Takagi (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Hiroši Tešigahara
Tešigahara ir vislabāk pazīstams ar filmu "Sieviete smiltīs" (1964). Citas viņa pazīstamākās filmas ir Otoshiana (1962), "Svešā seja" (Tanín no Kao, 1966) un Natsu No Heitai (1972). Tešigaharu dēvē par vienu no visu laiku atzītākajiem japāņu režisoriem. Par filmu "Sieviete smiltīs" 1964. gadā Tešigahara kļuva par pirmo āziešu izcelsmes režisoru, kuru nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais režisors".
Neskaitot kino, Tešigahara arī pievērsās tādiem mākslas veidiem kā kaligrāfijai, dzejai, gleznošanai, operai un ikebanai.
Plukšķis
Plukšķis (Turdus iliacus) ir mežastrazdu dzimtas (Turdidae) dziedātājputns, kas sastopams Eirāzijā līdz Austrumsibīrijai un Ziemeļāfrikā. Tam ir divas pasugas.
Izplatība
Plukšķis ligzdo Ziemeļeiropā, no Islandes un Skotijas rietumos, pāri Krievijas taigas zonai līdz Austrumsibīrijai. Ligzdo arī Polijas ziemeļaustrumu daļā, Baltkrievijas ziemeļos un Baltijas valstīs. 1990. gados plukšķa ligzdošanas areāls ir paplašinājies. Tas sācis ligzdot tālāk uz dienvidiem, sasniedzot Ukrainas ziemeļus, un tālāk uz rietumiem, sasniedzot Grenlandes dienvidus.
Plukšķis ziemo Rietumeiropā, Vidusjūras reģionā, ieskaitot Ziemeļāfrikas rietumus, Aizkaukāzā un uz dienvidiem no Kaspijas jūras (Irānas ziemeļos). Neliels skaits ziemo arī Tuvajos Austrumos. Reizēm ieklejo Ziemeļamerikā (Kanādā un ASV) un Japānā.
Dzīpars
Dzīpars ir šķeterēta, parasti arī krāsota vilnas dzija, ko lieto ielokiem, adījumiem, izšuvumiem vai audumiem. Dažādu tautu ticējumos apsiets sarkans dzīpara pavediens ticis uzskatīts par veiksmes un aizsardzības talismanu. Arī citām krāsām un to kombinācijām mūsdienu ticējumos pievienota katrai sava nozīme.
Plukšķis
Latvijā
Plukšķis Latvijā ir ligzdotājs, bet izplatīts nevienmērīgi, un ligzdojošo pāru skaits pēdējā desmitgadē samazinājies. Bieži novērojams ceļošanas laikā, kad Latviju caurceļo Igaunijas, Somijas un Krievijas populāciju putni. Neliels skaits plukšķu regulāri pārziemo, domājams, vairāk rietumu daļā. Pēdējos gados plukšķi tiek novēroti katru ziemu.
Izskats
Plukšķis ir mazākais no mežastrazdiem, ar platām, labi saskatāmām, gaiši dzeltenām uzacīm, rudi sarkaniem sāniem un spārnu apakšām. Ķermeņa garums 19—24 cm, spārnu plētums 33—34,5 cm, svars 46—80 g.
Abi dzimumi izskatās vienādi. Mugurpuse un spārnu virspuse brūnas, krūtis un vēders balti ar melnu, garenvirziena svītrojumu. Kājas gaišas, rozīgi brūnas. Knābis tumši brūns ar dzeltenu pamatni apakšējai knābja daļai. Acis tumši brūnas. Brūnos vaigus no raibumotās pakakles nodala gaiša pusgredzenu josla. Jaunie putni izskatās līdzīgi pieaugušajiem, bet to muguras ir raibumotas ar gaiši brūnām svītriņām un to sāni nav tik sarkani. Islandē un Fēru salās dzīvojošā pasuga ir tumšāka un brūnāka nekā nominālpasuga.
Uzvedība
Migrējošie plukšķi veido vaļīgus barus, kuros var būt 10—200 īpatņi. Bieži barojas kopā ar pelēkajiem strazdiem, melnajiem mežastrazdiem, sila strazdiem, dziedātājstrazdiem, apkakles strazdiem un arī ar strazdu dzimtas (Sturnidae) strazdiem. Atšķirībā no dziedātājstrazda plukšķis klejo daudz biežāk un ne vienmēr atgriežas vienās un tajās pašās ziemošanas vietās. Migrācijas lidojumi notiek nakts laikā.
Barība
Plukšķis ir visēdājs, barojas ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, galvenokārt ar kukaiņiem un sliekām, bet barojas arī ar krabjiem un ūdens tārpiem. Rudenī un ziemā barojas ar sēklām, ogām un augļiem. Īpaši iecienīti ir pīlādži.
Barību galvenokārt meklē uz zemes, bet kukaiņus uzlasa arī no koku un krūmu zariem. Reizēm, meklējot sliekas, ierokas mīkstā augsnē. Gliemežvākus sasit pret akmeņiem.
Ligzdošana
Plukšķi veido monogāmus pārus. Ligzdošanas sezona sākas agri aprīlī un beidzas jūlija beigās vai augusta sākumā, tomēr Islandē sezona sākas tikai maija vidū. Ligzdo pa atsevišķiem pāriem, reizēm veido retinātu koloniju.
Ligzdošanai plukšķis izvēlas zemieņu skujkoku mežus un bērzu birztalas, apmetoties upju krastos, mitraiņu un purvu tuvumā, kā arī ligzdo tundrā. Pirmais pavasarī atgriežas tēviņš un dziedot nostiprina ligzdošanas teritoriju. Ligzda atrodas kādā krūmā vai zemā kokā, uz zemes biezi aizaugušā vietā vai pat uz trūdoša celma. Kausveida ligzda vīta no zāles, sūnām, zariņiem un augu gabaliņiem. Kā savienotājelements tiek izmantoti dubļi. No iekšpuses ligzda izklāta ar smalkiem zāles stiebriem un lapām.
Dējumā ir 3—8 (parasti 4—6) gaiši zilas olas ar smalkiem sarkanbrūniem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 10—14 dienas. Perē parasti tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido 12—15 dienu vecumā. Tēviņš turpina tos barot papildu 14 dienas, bet mātīte perē otro dējumu. Otrā dējuma jaunos putnus pēc izlidošanas turpina barot abi vecāki.
Sistemātika
Plukšķim ir 2 pasugas:
Tumšās ēnas
"Tumšās ēnas" (en) ir 2012. gada šausmu komēdija, kuras režisors ir Tims Bērtons. Galvenās lomas filmā atveido Džonijs Deps, Mišela Feifere, Helēna Bonema Kārtere, Eva Grīna, Hloja Greisa Moreca, Džekijs Ērls Helijs, Džonijs Lī Millers un Bella Hītkota. Filmas pirmizrāde notika.
Pumpuana Duančana
Pumpuana Duančana (th,, dzimusi , mirusi ) bija Taizemes dziedātāja un aktrise. Viņa tiek uzskatīta par taizemiešu mūzikas žanra Luk thung aizsācēju. 1980. gados tika izdoti 9 viņas ierakstīti mūzikas albumi. Ir filmējusies arī 10 dažādās taizemiešu kinofilmās.
Vienības nams
Ēka celta laikā no 1936. līdz 1937. gadam, ēkas projekta autors ir arhitekts Verners Vitands. Mūsdienās tajā atrodas Latgales Centrālā bibliotēka, Daugavpils teātris, Latviešu kultūras centrs, Šmakovkas muzejs, grāmatnīca u.c. Vienības nams ir lielākā kompleksā būve Latvijā, kas celta 1930. gados, ēkas kopējā kubatūra sasniedz 78 tūkstošus m3.
Ielaid mani
"Ielaid mani" (en) ir 2010. gada ASV un Apvienotās Karalistes romantiska šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Mets Rīvss. Galvenās lomas filmā atveido Hloja Greisa Moreca, Kodijs Smits-Makfī, Eliass Koteass un Ričards Dženkinss. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Jauns zēns, kuru skolā apceļ, sadraudzējas ar meiteni-vampīru, kas dzīvo slepenībā kopā ar savu aizbildni.
Miša Kolinss
Dmitrijs "Miša" Kolinss (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris un autors, labāk zināms ar eņģeļa Kastiela lomu seriālā Supernatural.
Labdarība un rakstniecība
Kolinss arī kopā ar savu sievu Vikiju Kolinsu sarakstīja un izdeva ēdienu gatavošanas grāmatu, tika ziņots ka liela daļa no grāmatas ienākumiem nonāca labdarības organizācijai kas specializējas ēdienu uzturā.
Kolinss arī ir līdz-dibinātājs valdes priekšsēdētājs Random Acts, organizācijai, kura veltīta lai dotu finansējumu un iedvesmotu laipnas rīcības visapkārt pasaulē. Kolinss nodibināja arī The Greatest International Scavenger Hunt the World Has Ever Seen (GISHWHES) 2011. gadā, ieejas maksa par internacionālo sacensību iet labdarībai Random Acts, un 2012. gadā GISHWHES uzstādija pasaules rekordu par visvairāk brīvprātīgo kuri pieteicās izpildīt kādu jauku rīcību.
Valērijs Gurovs
Valērijs Gurovs (ru; dzimis ) ir krievu, agrāk padomju, šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Sastādījis galvenokārt palīgmata un pasaku šaha uzdevumus. Sekmīgi startējis pasaules čempionātos šaha kompozīcijā palīgmatu grupā. Otrā ieguvis zelta, trešā — sudraba, bet 4. un 6. čempionātā bronzas medaļas. No 2012. gada starptautiskais lielmeistars, no 2014. gada starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. Ieguvis 80,33 FIDE albumu punktus.
Šaha uzdevuma piemērs
Risinājumi
Leonards Nīmojs
Pazīstams ar Spoka lomu Zvaigžņu ceļa oriģinālajā seriālā Star Trek: The Original Series (1966–69) un vairākos filmas, TV seriāla un videospēļu turpinājumos. Aktiera karjeru sācis 20. gadsimta 50. gadu sākumā ar dažādām mazām lomām filmās. Vēlāk vairāk nekā desmitgadi piedalījies dažādos TV seriālos kā viesaktieris. Savas karjeras laikā piedalījies 134 filmās un TV seriālos. 1985. gadā saņēmis zvaigzni Holivudas Slavas alejā.
Zeļķi
Zeļķi (kļūdaini Zeltiņi) ir skrajciems Krustpils pagasta  dienvidrietumu daļā, Daugavas labajā krastā no Dzeņiem līdz Jelgavas—Krustpils dzelzceļa Zeļķu tilta pār Daugavu.
Ciems izveidojies no bijušās Zeļķu muižas. Zeļķi kā skrajciems sācis veidoties pirms Pirmā pasaules kara, sadalot bijušās muižas zemes, bet pilnībā izveidojies Latvijas pirmās agrārās reformas laikā. Sākotnēji ciems saglabājis nosaukumu Zeļķu muiža. Neskatoties uz to, ka ciems atrodas Daugavas plūdu apdraudētā teritorijā, visas mājas, izņemot trīs, ir saglabājušās. Muižas ēkas drupās mūsdienās izveidota brīvdabas sarīkojumu vieta.
Vēsture
2009. gadā Zeļķos dzīvojuši 33 iedzīvotāji un bija 14 mājas: Braunsala, Imantas, Kairiši, Krasta Zeļķi, Laimdotas, Laumiņas, Liepziedi, Pelēči, Valteri, Veczeļķi, Zeļķīši, Zeļķu Rijnieki, Zeļķi 3 un Zeļķi 4.
Baltblusiņas
Baltblusiņas ir augutu apakškārtas monotipiska virsdzimta (Aleyrodoidea) un dzimta (Aleyrodidae). Atsevišķos avotos tā tiek pasniegta kā apakškārta (Aleurodea). Ir zināmas ap 1550 sugas. Zinātniskais nosaukums nāk no grieķu vārda αλεύρι (milti), pēc miltaina klājuma uz spārniem.
Apraksts
Eiropas sugas parasti ir ap 1,3—1,8 mm garas (līdz 3 mm). Nedaudz atgādina sīkus kožu zvīņspārņus. Ķermenis balts vai dzeltenīgi sarkans ar tumšiem plankumiem. Baltblusiņām ir 4 spārni, kas klāti ar baltu putekļveida kārtiņu, atgādinot miltus. Miera stāvoklī spārni ir sakļauti jumtveidīgi. Taustekļi īsi, sastāv no 3 līdz 7 posmiem. Kājas īsas, pielāgotas staigāšanai un lēkšanai. Baltblusiņas pārtiek no augu sulas. Parasti turas uz lapu apakšējās virsmas. Dažas sugas ir bīstami augu kaitēkļi. Savvaļas baltblusiņām Latvijā gadā ir viena paaudze, bet siltumnīcu baltblusiņām 6 paaudzes vai vairāk. Mātītes olas dēj augu lapu apakšpusē. Pirmā auguma kāpuri ir kustīgi un brīvi pārvietojas. bet 2—4. auguma kāpuri ir nekustīgi, piesūkušies vienā vietā, ārīgi atgādinot bruņutis. 4. auguma kāpura (pupārija) ķermenis ir saplacināts, velvēts, necaurspīdīgs un stipri hitinizēts. Tā virspuse ir klāta ar baltu blīvu vaskveida vielu.
Sistemātika
Pamatraksts: Baltblusiņu ģinšu saraksts.
Ir zināmas 3 apakšdzimtas, 160 ģintis un apmēram 1550 sugas. Latvijā ir konstatētas 3 ģintis un 4 sugas. Bet iespējams ir ap 7—8 sugām. Latvijā, piemēram, ir kļavu baltblusiņa (Aleurochiton aceris), kumeļpēdu baltblusiņa (Aleurodes asari), kā arī invazīvā siltumnīcu baltblusiņa Trialeurodes vaporariorum.
Karaliskā biedrība
Londonas Karaliskā biedrība dabaszinību attīstīšanai (en), biežāk saukta par Karalisko biedrību (The Royal Society), ir zinātņu biedrība, funkcionē kā Apvienotās Karalistes zinātņu akadēmija. Dibināta 1660. gada novembrī ar karaļa Čārlza II pavēli kā Londonas Karaliskā biedrība un, iespējams, ir vecākā šāda veida biedrība pasaulē.
Biedrību pārvalda tās padome, ko vada biedrības prezidents. Padomes locekļus un prezidentu ievēl biedrības locekļi no sava vidus. Biedrībā šobrīd (2011) ir 1314 biedri, kas tiesīgi lietot FRS titulu (Fellow of the Royal Society), kā arī karaliskie, goda un ārzemju biedri. Tagadējais biedrības prezidents ģenētiķis Pols Nerss stājās amatā.
Dibināšana
Par Karaliskās biedrības priekšteci uzskata zinātnieku kopu, kas aizrāvās ar Frānsisa Bēkona "jauno filozofiju" un vēlāk kļuva pazīstama kā "Neredzamās kolēģijas" grupa. Tie bieži satikās Londonā, Grešamas koledžā, daži no biedriem tikās Oksfordā. Karaliskās biedrības dibinātāji bija:
Augusts Englass
Augusts Englass (et; dzimis, miris ) bija igauņu un padomju brīvā un grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1952. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks, divkārtējs Pasaules un seškārtējs PSRS čempions, PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars.
Biogrāfija
Lielā Tēvijas kara dalībnieks.
Cīņas sportā sācis trenēties 1946. gadā. 1949. gadā izpildīja PSRS sporta meistara normatīvu. 13 reizes piedalījies PSRS čempionātos. 1952. gada olimpisko spēļu dalībnieks Helsinkos, kur ieņēma 4. vietu. Vienīgais padomju cīkstonis, kurš kļuvis par pasaules čempionu brīvajā un klasiskajā cīņā. Vissavienības kategorijas tiesnesis (1963). Starptautisko cīkstoņa karjeru nopietnas traumas dēļ beidzis 1955. gadā. Pēc tam vēl piecus gadus uzstājās Vissavienības sacensībās. Pēc sporta karjeras beigām 1960. gadā strādāja par cīņu treneri.
Interleikīns 5
Interleikīns 5 jeb IL-5 ir citokīns (šūnu signālmolekula), kura pieder pie interleikīnu grupas.
Interleikīns 5 inducē imūnglobulīnus IgM, IgG, IgE, stimulē aktivēto B šūnu vai B šūnu limfomu augšanu, pastiprina dažus efektus, kurus inducē Interleikīns 4 (tādus kā IgE sintēze un FcεRI ekspresija). Interleikīns 5 inducē interleikīna 2 receptorus uz B šūnām. Interleikīnu 5 sintezē Th2 šūnas. Interleikīns 5 stimulē eozinofilo leikocītu priekšteču proliferāciju un to aktivitāti in vitro.
Interleikīns 2
Interleikīns 2 jeb IL-2 ir citokīns (šūnu signālmolekula), kura pieder pie interleikīnu grupas un ietilpst interleikīnu-hematopoetīnu dzimtā. Ir augšanas faktors, ietekmē dabiskās un adaptīvās imunitātes faktorus.
Interleikīnu 2 izstrādā galvenokārt CD4+ Th1 limfocīti, kuri izdala 90% endogēnā interleikīna 2. To izstrādā arī citotoksiskie CD8+ T limfocīti, kas izdala 10% endogēnā interleikīna 2). T limfocīti ir vienīgās šūnas, kuras ir spējīgas ekspresēt IL-2 gēnu un to ekspresija stingri korelē ar antigēnus identificējošo T limfocītu komponentu. Interleikīna 2 mērķšūnas ir T un B limfocīti, dabīgās galētājšūnas, monocīti, neitrofilie leikocīti, eozinofilie leikocīti, trombocīti un citi. Keratinocīti ekspresē IL-2 receptorus, kaut gan interleikīna 2 potenciālā ietekme uz keratinocītiem nav zināma. Interleikīns 2 ir visu T šūnu subpopulāciju augšanas faktors. Naivajām T šūnām interleikīns 2 stimulē proliferāciju, kura nav neatkarīga no antigēna. T limfocītiem, kuri tika aktivēti ar antigēnu, interleikīns 2 stimulē klonālo ekspresiju. Iedarbojoties uz T šūnām interleikīns 2 ietekmē daudzu citokīnu sekrēciju un atbilstošo receptoru ekspresiju.
Masakijo Maedzono
Masakijo Maedzono (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||19||4
Andris Grīnbergs
Andris Grīnbergs ir latviešu skaņu režisors, mūzikas ierakstu producents, tiesu eksperts.
Biogrāfija
Paralēli uzsācis dalību kā skaņu operators grupā "Corpus", kurā spēlēja Ainars Virga, Modris Šterns, Guntars Brečs, Uldis Šokolejs un Ēriks Budēvics. 1982. gadā Andris Grīnbergs iestājās Jāzepa Vītola valsts konservatorijā (tagad Latvijas Mūzikas akadēmija) Kultūras fakultātē, kultūras darba organizatora specialitātē, gadu vēlāk pāriet mācīties Mūzikas pedagoģijas specialitātē pie prof. Paula Kveldes. 1983. gada martā Latvijas Radio galvenais skaņu režisors Jāzeps Kulbergs ar mūzikas raidījumu redakcijas galvenā redaktora Raimonda Paula piekrišanu(1) uzaicināja Andri Grīnbergu strādāt par skaņu režisoru Latvijas Radio, kur viņš ātri guva ievērību kā jauns un perspektīvs režisors dažādos mūzikas žanros. Jau 1983. gada vasarā Andris Grīnbergs veica piecu dziesmu ierakstus ar savas dzimtās pilsētas grupu "Līvi", kurā kā solists bija viņa skolas un mūzikas skolas klasesbiedrs un draugs Rodrigo Fomins (Igo). Šie ieraksti pievērsa klausītāju uzmanību, jo pirmo reizi Latvijas Radio tika veikti kvalitatīvi populārās rokmūzikas ieraksti. Andris Grīnbergs veica ierakstus gan ar citām tā laika popmūzikas grupām, gan akadēmiskajā kamermūzikā, kora mūzikā, gan ar Latvijas televīzijas un radio estrādes orķestri Alņa Zaķa un Gunāra Rozenberga vadībā. Raimonds Pauls ievēroja Andra Grīnberga panākumus un savos turpmākajos 5 albumos, kuri tiek izdoti arī kā LP skaņuplates, strādāja tikai ar viņu kā savu vadošo skaņu režisoru, sekojot arī viņa kā producenta padomiem ierakstu sesiju laikā. Tika ierakstītas arī daudzas atsevišķas Raimonda Paula dziesmas, tajā skaitā tā laika megahiti PSRS mērogā ar Allu Pugačovu (Без меня тебе любимый мой; Делу-Время), Valēriju Ļeontjevu un Laimu Vaikuli (Вернисаж, Еще не вечер; Ночной костер), u.c..
1985. gadā Raimonds Pauls Latvijas radio dibināja grupu "Remix", kuras sastāvā bija Aivars Hermanis (ģitāra), Uldis Marhilēvičs (taustiņinstrumenti), Harijs Bašs (taustiņinstrumenti), Vilnis Krieviņš (bungas), Jevgeņijs Ščapovs (bass). Andris Grīnbergs iekļāvās grupā kā pilnvērtīgs tās dalībnieks, skaņu režisors.
Somālijas pilsoņu karš
Somālijas pilsoņu karš ir militārs konflikts Somālijā, kas sākās 1991. gadā pēc centrālās valdības krišanas. 1991. gadā neatkarību pasludināja Somālilenda, 1998. gadā autonomiju pasludināja Puntlenda. 2000. gadu sākumā tika izveidota Somālijas Pagaidu federālā administrācija. 2006. gadā Federālā pagaidu valdība ar Etiopijas karaspēka palīdzību pārņēma kontroli pār lielāko daļu Islāma tiesu savienības kontrolētās valsts dienvidu daļas.
Kopš 2009. gada vairākas radikālās grupas (Al-Shabaab sadarbībā ar Al-Qaeda u.c.) turpināja cīnīties ar Federālo pagaidu valdību un tās sabiedrotajiem. 2011. gadā Somālijas valdības un Kenijas karaspēks sāka ofensīvu pret islāmistu nemierniekiem.
2012. gadā nemiernieki zaudēja lielāko daļu no iepriekš ieņemtās teritorijas, tika uzsākts politisks process, lai nodibinātu centrālo valdību un pastāvīgas demokrātiskas institūcijas. 2012. gada septembrī Somālijas valdības un Kenijas armijas ieņēma Kismajo pilsētu.
Dārbi muzejs un mākslas galerija
Dārbi muzejs un mākslas galerija ir Lielbritānijas muzejs un mākslas galerija, kas atrodas Lielbritānijas pilsētā Dārbi. Muzejā ir izvietotas senatnes liecības no Dārbi un tuvējās apkārtnes, kā arī ģeoloģijas un militārisma eksponāti. Muzejā atrodas arī Royal Crown Derby porcelāna rūpnīcas ražotā kolekcija.
Muzejs ir dibināts 1879. gadā, bet mākslas galerija tika atvērta 1882. gadā.
Baltblusiņu ģinšu saraksts
Baltblusiņu dzimtas (Aleyrodidae Westwood, 1840) ģinšu saraksts.
Kirkūka
Kirkūka (, Kerkûk,, Kirkūk) ir pilsēta Irākas ziemeļos, provinces centrs. 2009. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 850 tūkstoši iedzīvotāju, un pēc šī rādītāja tā ir sestā lielākā pilsēta Irākā. Irākas naftas pārstrādes centrs.
Inter (TV kanāls)
Inter (uk) — prokrievisks informatīvi izklaidējošs televīzijas kanāls Ukrainā, kas pieder oligarham Dmitro Firtašam (Ukrainas Nacionālās drošības un aizsardzības padomes sankcionēts) un politiķim Serhijam Ļovočkinam (prokrieviskā, nu jau aizliegtā partija "Opozīcijas platforma - Par dzīvi" (Опозиційна платформа — За життя)). Kanāls raida virszemes apraidē, kabeļtīklos un satelīttelevīzijā, tehniskais pārklājums — 99,7% Ukrainas teritorijas. Tā ir daļa no mediju konglomerāta "Inter Media Group", kas ietilpst konglomerātā "Group DF".
Šim kanālam ir arī starptautiskā versija Inter+, kuru piedāvā arī Latvijas kabeļoperatori.
Grega dienasgrāmata 2: Rodriks rullē (filma)
"Grega dienasgrāmata 2: Rodriks rullē" (en) ir 2011. gada kinokomēdija, kuras režisors ir Deivids Bauers. Filmas sižets ir balstīts uz Džefa Kinija bērnu grāmatu ar tādu pašu nosaukumu.
Edgars Vardanjans
Edgars Vardanjans (dzimis Erevānā, Armēnijā) ir Latvijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Latvijas futbola izlases dalībnieks.
Lai arī E. Vardanjans ir dzimis Armēnijā, taču viņa vecāki jau iepriekš dzīvoja Latvijā. Spēlētājs piedzima Erevānā, tādēļ, ka viņa māte vēlējās, lai dēls piedzimst etniskajā dzimtenē.
Grega dienasgrāmata 2: Rodriks rullē (filma)
Filma stāsta par Grega Heflija attiecībām ar savu brāli Rodriku. Galvenās lomas filmā atveido Zakarijs Gordons, Devons Bostiks, Reičela Herisa, Roberts Keprons un Stīvs Zāns. Filmas pirmizrāde notika 2011. gada 17. martā.
Edgars Vardanjans
Karjera
Ar futbolu sācis nodarboties 2001. gadā pie trenera Viktora Vicehovska "Skonto/Metāls" (vēlāk FK Multibanka) rindās. 2010. gadā pievienojās Metta/LU. 2011. gadā saņēma balvu kā 1. līgas labākais futbolists. 2014. gadā tika atzīts par FS Metta/LU gada labāko spēlētāju. Pirms 2017. gada sezonas pārgāja uz FK Spartaks Jūrmala.
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. Latvijas nacionālajā izlasē debitēja FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas spēlē pret Portugāli, nākot uz maiņu spēles 72. minūtē.
Grega dienasgrāmata 2: Rodriks rullē (filma)
Filma ir turpinājums 2010. gada filmai "Grega dienasgrāmata". 2012. gadā tika izdots filmas turpinājums "Grega dienasgrāmata 3: Suņudienas".
WRESAT
WRESAT (Weapons Research Establishment Satellite) bija Austrālijas pirmais Zemes mākslīgais pavadonis. Tas orbītā palaists 1967. gada novembrī. Bija paredzēts Zemes atmosfēras pētniecībai. Pavadoni izgatavoja un apkalpoja Austrālijas ieroču pētniecības aģentūra Weapons Research Establishment.
WRESAT tika palaists 04:49 UTC ar nesējraķeti Sparta no Vūmeras raķešu poligona Austrālijā.
Pavadonis raidīja 5 dienas, līdz baterijās izbeidzās elektroenerģija. 11:34 UTC WRESAT nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā.
Kerija (filma)
"Kerija" (en) ir 2013. gada ASV šausmu filma, kas balstīta uz Stīvena Kinga tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisore ir Kimberlija Pīrsa. Galvenās lomas filmā atveido Hloja Greisa Moreca, Džūdija Grīra, Porša Dabldeja, Alekss Rasels, Gabriela Vailda un Džūliana Mora. Filmas pirmizrāde notika Holivudā.
Kerija ir kautrīga meitene, kuru apceļ viņas vienaudži, bet reliģiski fanātiskā māte pārlieku aizsargā. Kad izlaidumā viņu nežēlīgi izjoko klasesbiedrene Krisa, Kerija atbrīvo savas telekinētiskās spējas un atriebjas tiem, kuri par viņu bija ņirgājušies.
Dž. Dž. Rediks
'''Džonatans Klejs "Dž. Dž." Rediks''' (en; dzimis ) ir profesionāls amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2013) pārstāv NBA klubu Milvoki "Bucks". Iepriekš visu karjeru aizvadījis Orlando "Magic".
Viņš aizvadīja veiksmīgu karjeru Djūka Universitātes basketbola komandas sastāvā, uzstādīja vairākus rekordus — Djūkas rekords vienā sezonā gūtajos punktos, viņš ir arī universitātes vēsturē visvairāk punktus guvušais.