cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1649. gads
1649. bija parastais gads, kas sākās svētdienā.
Brodvejas tornis
Brodvejas tornis (en) ir folija, kas atrodas uz Brodvejas kalna Brodvejā, Vusteršīrā, Anglijā, Kotsvolas otrā augstākajā punktā. Tās pamats ir 312 metrus virs jūras līmeņa. Skaidrā laikā no torņa augšas var saskatīt trīspadsmit Anglijas grāfistes.
"Anglosakšu" torņa projektu izstrādāja Džeimss Viats 1794. gadā, lai radītu pils parodiju. Tās būvniecību apmaksāja lords Džordžs Koventrijs, kurš to cēla savai sievai. Tā tika uzcelta 1797. gadā. Torni uzcēla "bākas" kalnā, kur speciālos gadījumos tika iedegti ugunskuri. Lēdija Koventrija vēlējās zināt, vai bāka šajā kalnā ir redzama no viņas mājas Vusterā. Bāku varēja skaidri saskatīt.
Ķegums (stacija)
Ķegums ir pieturas punkts dzelzceļa līnijā Rīga—Daugavpils, kas atrodas Ķegumā. Stacijā darbojas biļešu kase.
Brodvejas tornis
Tornis atrodas pie Kotsvolas ceļa. Torņa augstums ir 17 metri.
Ķegums (stacija)
Vēsture
Pieturas punkts tika izveidots 1924. gadā. 1936. gadā pieturas punkts kļuva par Ķeguma hidroelektrostacijas būves apkalpojošo staciju. 1937. gadā sāka būvēt jaunu stacijas ēku pēc arhitekta Voldemāra Ozoliņa projekta, veco pieturas punkta ēku pārbūvējot par bagāžas noliktavu. Jaunajā stacijas ēkā, kas tika nodota ekspluatācijā 1939. gadā, atradās uzgaidāmās telpas, bufete ar palīgtelpām, telpas dzelzceļa policijai un stacijas dežuranta kabinets, savukārt, augšstāvā bija izbūvēti dzīvokļi stacijas priekšniekam un viņa palīgiem, pārmijniekiem un komercaģentam. Otrā pasaules kara laikā stacija cietusi, bet 1948. gadā tā tika atjaunota tuvu sākotnējam veidolam. Ap 1985. gadu Ķeguma stacijā demontēti atlikušie sliežu ceļi, un tā tika pārveidota par pieturas punktu. Ap 2009. gadu tika nojaukts vecais Rīgas virziena perons, kurš atradās starp abiem sliežu ceļiem, un tika uzbūvēts jauns perons, kas atrodas sliežu ceļa otrajā pusē.
Pak-38
Vēsture
Pirmo reizi to izmantoja vācieši otrā pasaules kara laikā 1940. gada aprīlī. Kad Vācijas militārie spēki cīnījās pret krievu tankiem 1941. gadā, Pak-38 tika apbruņots ar bruņu caursitošajiem lādiņiem, kuros tika iepildīts volframs, lai iznīcinātu krievu T-34 un KV-1. Tā kā 1942. gadā volframa lādiņu krājumi strauji samazinājās, tad Pak-38 zaudēja savu efektivitāti kā prettanku ierocis. Lai gan to oficiāli nomainīja pret jaunākiem un spēcīgākiem prettanku ieročiem, tas vēl joprojām palika vācu artilērijā līdz pat kara beigām.
Esbjerga
Esbjerga (da, ) ir pilsēta Dānijas dienvidrietumos, osta Ziemeļjūras krastā. Ar iedzīvotāju skaitu 71 579 tā ir piektā lielākā pilsēta Dānijā.
Liels transporta mezgls. Pilsēta izveidojās pie ostas, kuru Dānija sāka izbūvēt 1868. gadā pēc tam, kad Altona (tagad Hamburgas rajons), pirms tam galvenā Dānijas Ziemeļjūras osta, pārgāja Vācijas impērijas pakļautībā.
Cilvēki
Esbjergā dzimuši:
Things Falling Apart
Things Falling Apart ir grupas Nine Inch Nails 2000. gadā izdots remiksu albums.
1646. gads
1646. bija parastais gads, kas sākās pirmdienā.
Espens Barts Eide
Espens Barts Eide (, dzimis ) ir norvēģu politiķis, bijušais Norvēģijas aizsardzības un vēlāk ārlietu ministrs.
Biogrāfija
Dzimis Oslo. Pēc Oslo katedrālās skolas pabeigšanas iestājies Oslo universitātē, kuru absolvējis 1993. gadā kā politoloģijas doktors.
Jau kopš 1983. gada darbojies Norvēģijas Ārlietu institūtā kā pētnieks Apvienoto Nāciju Organizācijas programmā. No 1996. gada vadījis šo programmu un bijis padomnieks ārlietu jautājumos. 2002. gadā iecelts par Norvēģijas Ārlietu institūta Starptautisko attiecību departamenta vadītāju.
Eides politiskā karjera aizsākās 2000. gadā, kad viņš līdz 2001. gadam ieņēma Ārlietu ministrijas valsts sekretāra amatu. 2005. gadā bijis Aizsardzības ministrijas valsts sekretārs, bet no 2010. līdz 2011. atkal valsts sekretārs Ārlietu ministrijā. No 2011. līdz 2012. gadam Norvēģijas aizsardzības ministrs un no 2012. līdz 2013. gadam Norvēģijas ārlietu ministrs.
Meskalīns
Meskalīns (3,4,5-trimetoksifenetilamīns; C11H17NO3) ir halucinogēns feniletilamīnu grupas alkaloīds, ko satur daudzi Meksikā augoši kaktusi (zināmākais no tiem ir peijots (Lophophora williamsii)) un tas ir arī atrodams nelielos daudzumos dažos tauriņziežu dzimtas augos. Meskalīnu parasti iegūst no kaktusiem, bet to var iegūt arī mākslīgi. Gandrīz visā pasaulē meskalīns tīrā veidā ir aizliegts.
Tradicionālā lietošana
Meskalīnu saturošu kaktusu peijotu indiāņi jau vairāk kā 3000 gadus izmanto reliģiskiem rituāliem.
Meksikā Huičolu indiāņi izmanto meskalīna saturošo peijotkaktusu vienreiz gadā tie dodas svētceļojumā uz savu svēto senču zemi "Svētā brieža" medībās (kā viņi sauc peijotkaktusu), šī rituāla darbības satur simbolisku informāciju par Huičolu indiāņu pasaules radīšanas uzskatiem.
Cita meskalīna saturoša kaktusa — Sanpedro (Trichocereus pachanoi) lietošana ir izplatīta starp Peru šamaņiem kā rituālo sakramentu saskarsmei ar garu pasauli un vīziju izraisīšanai. Trichocereus pachanoi galvenos iedarbības principus aprakstījis kāds šamanis:
"Vispirms augs izraisa miegainību vai sapņainu stāvokli un letarģijas izjūtu, vieglu reibumu tad iespaidīgu vīziju, visu spēju apskaidrību. Tas izraisa vieglu ķermeņa sastingumu, vēlāk — mieru. Un tad nāk nošķirtība, tāds vizuāls spēks kurā apvienojās visas sajūtas ieskaitot sesto maņu, pārvietošanos laikā un matērijā, telepātisko izjūtu, savā ziņā domu pārvietošanos tālās dimensijās." Peruiešu šamaņi izmanto Sanpedro kaktusu dažādos dziedniecības rituālos, dodot to pacientiem, lai viņi šī kaktusa ietekmē ieietu transa stāvoklī, tādejādi atvieglojot šamaņa manipulācijas un slimības diagnosticēšanu.
Rietumu pasaulē
Meskalīnu pirmo reizi no peijotkaktusa izdevās izolēt 1897. gadā, bet iegūt to laboratoriskā veidā jeb sintezējot izdevās 1919. gadā.
3,4,5-trimetoksifenetilamīnu pēc izolēšanas no peijotkaktusa nosauca apaču indiāņu cilts Meskalero vārdā (meskalīns).
Pazīstamais britu rakstnieks Oldess Hakslijs plaši eksperimentēja ar meskalīnu, un viņa eksperimentu rezultātā tapa grāmata "Uztveres durvis" (The Doors of Perception). Hakslijs bija arī LSD aizstāvis, uzstājot, ka šī halucinogēnā viela paplašina cilvēka prātu un palīdz izzināt zemapziņu.
Lietošana
Vidējā meskalīna deva ir 5—10 mg uz 1 kg. Melnajā tirgū sastopams ļoti reti, tāpēc tīrā veidā tā cena ir ļoti augsta. Populārāki ir meskalīnu saturošie kaktusi, kas tiek ēsti svaigi vai kaltēti, vai tiek īpaši pagatavoti: tējas, tinktūras, ekstrakta vai citā formā.
Meskalīns ir psihodēliska viela, kas ierosina psihodēlisko pieredzi, tāpat kā LSD un psilocibīna sēnes, bet iedarbojas ilgāk — līdz 16 stundām. Iedarbībai raksturīgas laika un telpas uztveres izmaiņas, domāšanas izmaiņas (abstraktas un ezotēriskas domas), vizualizācijas ar atvērtām un aizvērtām acīm (abstrakti un ģeometriski objekti, kaleidoskopiska veida ilūzijas un apkārtējo priekšmetu formu pārveidojumi), krāsu pārsātinātība, sinestēzija, trauksmainība un bezmiegs. Atšķirībā no LSD un psilocibīna, meskalīns fiziski ir grūtāk panesams un izsauc nelabumu un vemšanu lielai daļai cilvēku, kas to izmēģina. Līdzīgi kā vairums citu psihodēlisko vielu, meskalīns rada toleranci, bet ne abstinences sindromu.
Legalitāte
Meskalīns ir iekļauts ANO 1971. gada Konvencijā par psihotropām vielām, kas paredz starptautisku šīs vielas aizliegumu. Kaktusi, kuru sastāvā ir meskalīns, gandrīz visās valstīs ir legāli un tos brīvi var iegādāties dārzniecības veikalos. Izņēmums ir peijotkaktuss, kas daļā pasaules, tostarp ASV un Austrālijā, ir aizliegts (ASV to var lietot tikai reliģiskos nolūkos Amerikas Iedzimto Baznīcas locekļi).
Latvijas normatīvais regulējums
Meskalīns ir iekļauts Latvijā kontrolējamo narkotisko vielu, psihotropo vielu un prekursoru I sarakstā (aizliegtās sevišķi bīstamās narkotiskās vielas, tām pielīdzinātās psihotropās vielas un augi). Saskaņā ar likuma "Par Krimināllikuma spēkā stāšanās un piemērošanas kārtību" 2. pielikumu, meskalīna daudzums līdz 0,03 gramiem atzīstams par nelielu, bet virs 1 grama - par lielu.
Par meskalīna lietošanu vai uzglabāšanu nelielos apmēros izsaka brīdinājumu vai uzliek naudas sodu līdz 280 eiro. Par meskalīna izgatavošanu, iegādāšanos, glabāšanu, pārvadāšanu un pārsūtīšanu var piespriest naudas sodu vai piespiedu darbu, vai īslaicīgu brīvības atņemšanu, vai brīvības atņemšanu līdz 10 gadiem un policijas kontroli uz 3 gadiem. Ja tas tiek darīts realizācijas nolūkā, tad cietumsods var būt līdz 15 gadiem.
Arina Tanemura
Arina Tanemura (ja; dzimusi 12. martā, 1978 gadā) ir populāra japāņu manga-ka (mākslinieks kas zīmē mangu), kas pārsvarā rada shoujo, mangu kura paredzēta meiteņu auditorijai. Viņas pirmais izdevums bija Ni Ban Me no Koi no Katachi (Otrās mīlestības forma). Šobrīd viņa vēl aizvien publicē savus darbus žurnālā Ribon un viņas darbi ir publicēti daudzās valstīs vairākās valodās.
Viņas populārākie darbi šobrīd ir Kamikaze Kaitō Jeanne un Furu Mūn o Sagashite, abas šīs mangas tika publicētas septiņos sējumos, un abas tika adaptētas arī anime. Viens no viņas citiem darbiem, Taimu Sutorenjā Kyōko, tika adaptēts 15 minūšu ilgā OAV.
Mākslas darbu sējumi
Abus divus mākslas darbu sējumus ir publicējusi Shueisha.
Tomo Miličevičs
Tomislavs "Tomo" Miličevičs (Tomislav "Tomo" Miličević; dzimis, Sarajevā, Bosnijā un Hercegovinā) ir grupas 30 Seconds to Mars ģitārists. Viņš pēc tautības ir horvāts, tomēr ir naturalizēts ASV pilsonis.
1203. gada Kauja pie Visbijas
Jūras kauja pie Visbijas bija Livonijas Krusta karu pirmā kauja ar bīskapa Alberta piedalīšanos, notika 1203. gadā Baltijas jūrā pie Gotlandes krastiem. Krustneši, lai gan devās krusta karā pret līviem un neraugoties uz vietējo iedzīvotāju pretestību, nolēma uzbrukt igauņu kuģiem, kas pēc sirojuma uz Dāniju bija iebraukuši Visbijas ostā. Vācu krustneši uzbruka astoņiem nostāk esošajiem kuģiem un sagrāba trīs no tiem. Igauņu laupījums atgūtā daļa tika nodota Lundas arhbīskapam.
Fanthjeta
Fanthjeta ir pilsēta Vjetnamas dienvidos, Biņthuonas provinces administratīvais centrs. Pilsēta ir izvietojusies vidēji 5 km platā joslā Dienvidķīnas jūras krastā, tās piekrastes garums ir 57,4 km. Tā atrodas 200 km uz rietumiem no Hošiminas. 2011. gadā iedzīvotāju skaits bija aptuveni 350 tūkstoši.
Nozīmīgākās tautsaimniecības nozares ir zvejniecība, zivju pārstrāde, naftas rūpniecība un tūrisms. Tā ir viena no Vjetnamas kūrortpilsētām.
Space Shuttle
Space Shuttle (no en ‘kosmiskā atspole’), oficiāli saukta par Space Transportation System (STS) ("kosmiskā transportēšanas sistēma") bija ASV daudzkārtizmantojamā kosmosa kuģa jeb kosmoplāna programma. Space Shuttle apvienoja kosmiskā nesēja, pilotējama kosmosa kuģa un transportkuģa funkcijas. Tas spēja orbītā nogādāt derīgo kravu līdz 22,7 tonnām, kā arī atgriezt atpakaļ uz Zemes kravu līdz 15 tonnām. Kuģa apkalpē parasti bija 5—7 astronauti. Kopumā Space Shuttle orbītā nogādāja vairākus satelītus, Habla kosmisko teleskopu, starpplanētu zondes, veica zinātniskos novērojumus, kā arī piedalījās SKS būvē un uzturēšanā.
Space Shuttle startēja vertikāli no zemes, tam piestiprinātā ārējā degvielas tvertne (vienreizējas lietošanas — sadeg atmosfērā pēc atdalīšanās) un vairākkārt izmantojami starta paātrinātāji pēc degvielas izlietošanas tiek atdalīti, un orbītā kosmosa kuģis nonāk, izmantojot savus manevrēšanas dzinējus. Pēc darba pabeigšanas orbītā kosmoplāns atgriezās atmosfērā un veica nolaišanos, izmantojot spārnus. Nosēšanās notika horizontāli aviācijas lidlaukā.
Pirmo lidojumu (STS-1) Space Shuttle Columbia ar orbitālo pakāpi veica no Kanaveralas zemesraga kosmodroma Floridā. Apkalpē bija komandieris Džons Jangs un pilots Roberts Kripens. Lidojums ilga 54,5 h un, 37 reizes apriņķojis Zemi, kosmoplāns nolaidās Edvardsa Gaisa spēku bāzē Kalifornijā uz izžuvuša sālsezera gultnes.
Līdz programmas beigām 2011. gada jūlijā Space Shuttle veica 133 veiksmīgu kosmisko lidojumu (no 135 startiem).
Vēsture
Space Shuttle izstrāde sākās 1968. gada oktobrī vēl pirms Apollo 11 izsēšanās uz Mēness. Programmas galvenais mērķis bija topošo kosmosa staciju apgāde un uzturēšana, kosmosa kuģim vajadzēja nodrošināt vismaz 4 astronautu komandu un iespēju nogādāt orbītā kravu vismaz 9 tonnu apmērā, kā arī samazināt apkopes laiku, kas nepieciešams kosmosa kuģa sagatavošanai lidojumam. Septiņdesmito gadu sākumā NASA meklēja programmu, ko uzsākt pēc Apollo beigām un sastapās ar lielām budžeta problēmām, kas apdraudēja visu programmu. Lai situāciju glābtu, tika iesaistīti ASV Gaisa spēki ar mērķi piedāvāt viņiem kosmosa kuģi viņu kravu nogādāšanai orbītā - Gaisa spēku vadība pieprasīja daudz lielāku kuģa kravnesību. Lai samazinātu izmaksas, tika projektēti atsevišķi raķešpaātrinātāji un atdalāma degvielas tvertne - tas samazināja ražošanas izmaksas, bet kopumā ietekmēja kuģa atkārtotu lietošanu. Pēc ieviestajām izmaiņām ASV Gaisa spēki apstiprināja savu piedalīšanos un programmai tika nodrošināts budžets. Formāli Space Shuttle programma sākās 1972. gada 5. janvārī, kad ASV prezidents Niksons paziņoja, ka NASA sākusi darbu pie jaunas vairākkārt izmantojamas kosmosa kuģu programmas. Paziņojumā tika minēts, ka programmas mērķis ir "paplašināt kosmosa robežas un padarīt tās pieejamākas cilvēku darbībai" un gadā veikt ap 50 lidojumiem, tādā veidā samazinot starta izmaksas. Galvenais programmas ražotājs bija North American Rockwell (šodien Boeing). Raķešpaātrinātājus būvēja Morton Thiokol (šodien ietilpst Alliant Techsystems), ārējo degvielas tvertni - Martin Marietta (šodien Lockheed Martin), galveno dzinēju - Rocketdyne. Pirmo kosmoplānu plānoja nosaukt par Constitution, taču masīva seriāla Star Trek fanu izvērstā vēstuļu kampaņa noslieca Balto namu par labu nosaukumam - Enterprise. 1976. gada 17. septembrī publiski tika izrādīts kosmoplāns Enterprise, kas vēlāk tika izmantots planēšanas un nosēšanās izmēģinājuma lidojumos, kuri pierādīja programmas darbaspēju.
Lidojuma gaita
Visas Space Shuttle misijas startēja no Kenedija kosmosa centra, ja vien to atļāva laikapstākļi, kuri tika rūpīgi novēroti (kosmoplāni nestartēja, ja pastāvēja risks, ka kosmoplānam var iespert zibens). Tika ņemti vērā arī laikapstākļi transatlantiskajos lidlaukos, kuros varēja veikt avārijas nosēšanos, ja kosmoplāns nesasniegtu orbītu, kā arī zonā, kurā nolaidās vairākkārt izmantojamie starta paātrinātāji. Vēsturisku iemeslu dēļ kosmoplāni nestartēja decembrī, ja misija varētu ieilgt līdz janvārim, jo 70. gados projektētajā kosmoplāna programmatūrā pastāvēja risks, ka sakarā ar gada maiņu kosmoplāna galvenais dators būtu pilnībā jāpārstartē - 2007. gadā tika ieviests potenciāls labojums šai kļūdai. Kosmoplāna startu kontrolēja starta palaišanas dators, kurš sekoja līdzi visām sistēmām līdz pat 31 sekundei pirms starta. 31 sekundi pirms starta visa vadība tika nodota kosmoplāna borta datoram. 16 sekundes pirms starta - starta laukuma bedre tika piepildīta ar apmēram 1000 kubikmetriem ūdens, lai slāpētu akustisko enerģiju, ko rada dzinēju darbība, un pasargātu kosmoplānu no pārslodzēm. 10 sekundes pirms starta dzinēji tika palaisti ar ūdeņraža aizdedzes degļiem un 6 sekundes pirms starta galvenajos dzinējos sākās aizdedze. Apmēram 3 sekundes kosmoplāns ar ieslēgtiem dzinējiem vēl tika turēts pie starta kompleksa - tas tika darīts drošības nolūkos, lai pārliecinātos, ka dzinēji darbojas, kā nepieciešams. Starta brīdi tiek detonēti stiprinājumi, kas notur kosmoplānu un tas dodas lidojumā. Tiklīdz kosmoplāns atstājis starta kompleksu, kontroli pār lidojumu pārņem Džonsona kosmosa centrs.
Kosmoplāni
Pavisam tika izgatavoti pieci orbitālie aparāti:
Sestais aparāts, Enterprise, tika izgatavots testēšanas nolūkiem un nekad netika lidojis kosmosā.
Heptāns
Heptāns (CH3(CH2)5CH3) pieder pie piesātinātajiem ogļūdeņražiem — alkāniem. Heptāns normālos apstākļos ir viegls, bezkrāsains šķidrums ar lielu plūstamību. Lieto kā inertu, nepolāru šķīdinātāju. Iegūst no naftas vieglajām frakcijām. Heptānam ir 9 struktūrizomēri.
Izomēru ar lineāru oglekļa atomu ķēdi sauc par n-heptānu. n-Heptāna oktānskaitlis ir 0 — tas ir ļoti viegli detonējošs ogļūdeņradis. Sevišķi tīru n-heptānu, ko lieto kā oktānskaitļu skalas standartu, iegūst no priežu sugas Pinus jeffreyi sveķiem.
Heksogēns
Heksogēns (C3H6N6O6, RDX, ciklonīts, ciklotrimetilēntrinitramīns u.c.) ir samērā jutīga sprāgstviela, kuru iegūst, nitrējot urotropīnu. Tīrā veidā heksogēns ir balta, kristāliska viela. Sprāgstvielās to parasti sajauc ar citām vielām, lai uzlabotu stabilitāti.
Iegūšana
Heksogēnu iegūst, nitrējot urotropīnu ar slāpekļskābi (vai nu vienkārši tīru koncentrētu slāpekļskābi, vai arī ar slāpekļskābes un acetanhidrīda maisījumu). Tā kā urotropīns ir acidofobs, nitrēšanas procesā nevar lietot sērskābi.
Ustroņa
Ustroņa ir pilsēta Polijas dienvidos, Silēzijas vojevodistē uz austrumiem no Cešinas, Vislas augštecē. Kūrostpilsēta, ziemas sporta centrs. Pilsētas apbūvē izceļas milzīgi piramīdveida sanatorijas korpusi. Ustroņā mūža pēdējos gadus dzīvoja sociālistiskās Polijas vadītājs XX gadsimta septeņdesmitajos gados Edvards Gereks (Edward Gierek, 1913 - 2001).
Lodes pirmātrums
Lodes pirmātrums ir ātrums ar kādu lode, vai šāviņš izlido no stobra. Lodes pirmātrums pārsvarā ir zemskaņas ātrums (zem 330 m/s) dažām pistolēm pat vairāk nekā 1800 m/s, ka arī tanku ieročiem, kas šauj kinētiskās enerģijas lādiņu. Pēdējais ātrums ir ļoti tuvs maksimālajam ātrumam, ko var sasniegt ballistiskās raķetes dzinējs.
Standarta ieročiem, kas izmanto šaujampulveri, lodes pirmātrums ir noteikts atkarībā no šaujampulvera kvalitātes (sadegšanas ātrums, izplešanās) un daudzuma, kā arī no šāviņa masas un stobra garuma. Lēnāk degošam dzinējam ir vajadzīgs garāks stobrs, lai sadegtu, bet ar to var izšaut smagākus šāviņus. Savukārt ātrāk degošam dzinējam ir pietiek ar īsu stobru un vieglu šāviņu, bet, kad izšauts, tas var sasniegt lielāku ātrumu. Pistolēm spiediens, kas tiek radīts procesa laikā, ir ierobežojošs faktors un gan šaujampulvera daudzumam gan kvalitātei, kā arī lādiņa masai un stobra garumam, jābūt precīzi aprēķinātam, lai sniegtu maksimālu drošību un labāko ieroča sniegumu.
Lādiņa maksimālais ātrums tiek saniegts stobra galā, bet pēc tam samazinās gaisa pretestības dēļ. Vieglāki šāviņi zaudē ātrumu daudz ātrāk. Ja vieglāks šāviņš kustēsies ātrāk, tam būs lielāka kinētiskā enerģija. Tā kā šāviņšš fiziski ir mazs, tas nes arī mazāku sprāgstošo lādiņu. Parasti ieročiem dzinējs izdeg, pirms šāviņš sasniedz stobra galu; pagarinot stobru, lodes pirmātrums nepalielināsies. Lieliem jūras kara flotes ieročiem stobra garuma un diametra attiecības ir daudz lielākas nekā parastajiem šaujamieročiem (attiecībās no 38:1 līdz 50:1).
Pēdējā laikā radusies liela interese modernizēt ieročus, izmantojot elektriski lādētas virknes ieročus, kas pārspēj tradicionālās konstrukcijas. Šādiem virknes ieročiem ir daudz lielāks lodes pirmātrums nekā parastajiem šaujamieročiem. Priekšrocība ir arī tāda, ka nenākas izmantot degošu dzinēju, un pat sprāgstošie lādiņi vairs nav nepieciešami - lielā ātruma dēļ šie šāviņi kļūst par ideāliem kinētiskajiem ieročiem.
Gīss Hidinks
Gīss Hidinks (nl, ; dzimis ) ir bijušais nīderlandiešu futbolists un pašreizējais futbola treneris. Kopš 2020. gada Hidinks ir Kirasao futbola izlases galvenais treneris.
Spēlētāja karjeras laikā spēlējis pussarga pozīcijā. Lielāko karjeras daļu aizvadījis dzimtajā Nīderlandē, pārstāvot De Graafschap, PSV Eindhoven un NEC Nijmegen. Vēl spēlējis ASV klubu Washington Diplomats un Sanhosē "Earthquakes" sastāvos, kuriem ticis izīrēts.
1982. gadā uzsācis trenera karjeru. Trenējis vairākas izlases — Nīderlandi, Dienvidkoreju, Austrāliju, Krieviju un Turciju. Ar Krievijas izlasi sasniedzis 2008. gada Eiropas čempionāta pusfinālu, ar Dienvidkorejas izlasi — 2002. gada FIFA Pasaules kausa 4. vietu un Nīderlandes izlasi — 1998. gada FIFA Pasaules kausa 4. vietu. Ar PSV Eindhoven ir izcīnījis sešus Nīderlandes čempiona titulus.
Par treneri Hidinks strādā kopš 1982. gada. Kopš 2020. gada strādā par Kirasao futbola izlases galveno treneri.
Spēlētāja karjera
De Graafschap
Trenera karjera
PSV Eindhoven
Real Madrid
Chelsea
Individuālie sasniegumi
1592. gads
1592. bija garais gads, kas sākās trešdienā.
Jons Bauers
Jons Bauers (John Bauer, dzimis 1882. gada 4. jūnijā, miris 1918. gada 20. novembrī) bija zviedru gleznotājs un ilustrators. Viņš kļuva slavens ar savām troļļu gleznām. Studējis glezniecību Stokholmas Mākslas akadēmijā.
Urotropīns
Urotropīns (heksametilēntetramīns, (CH2)6N4) ir balta, kristāliska viela, kas kūst (sublimējas) pie 270 °C. Tas ir heterocikliskais savienojums, kas pieskaitāms pie tricikliskajiem amīniem. Urotropīns satur 6 metilēngrupas, kas saista savā starpā 4 slāpekļa atomus; tā telpiskā struktūra līdzīga adamantāna struktūrai.
Iegūšana
Urotropīnu iegūst, amonjakam reaģējot ar formaldehīdu.
Izmantošana
Analītiskajā ķīmijā to lieto kā buferšķīdumu komponentu. Citur to lieto par korozijas inhibitoru un heksogēna izejvielu. Urotropīns ir arī galvenā (ja ne vienīgā) sausā spirta (kurināmais) sastāvdaļa. Izmanto par pārtikas konservantu (pārtikas piedeva E239). Medicīnā lieto kā urīnceļus dezinficējošu līdzekli.
Pīters Benensons
Pīters Benensons (en; dzimis kā Pēters Džeimss Henrijs Solomons (en), miris ) bija britu jurists un cilvēktiesību organizācijas Amnesty International (AI) dibinātājs un pirmais vadītājs.
Dzimis Londonā, ebreju ģimenē. Pirms mācībām Ītonā, ņēma privātstundas pie dzejnieku V. H. Odena. Otrā pasaules kara laikā Benensons darbojās šifrēšanas dienestā, pēc kara — jurists. 1961. gadā Benensons iesāka kampaņu par divu portugāļu studentu atbrīvošanu, kuri par varai netīkamiem tostiem uz septiņiem gadiem tika ieslodzīti cietumā. Kampaņas koordinācijai tika nodibināta AI. Iekšēju nesaskaņu dēļ 1967. gadā Benensons no organizācijas aizgāja. Vēlāk viņš atkal salaba ar AI līderiem, tomēr aktīvi organizācijā vairs nedarbojās.
Inocents IV
Pāvests Inocents IV (la), īstajā vārdā Sinibalds Fieski (it; dzimis ap 1195. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 1243. gada līdz savai nāvei 1254. gadā.
Inocents IV bija nominālais valdnieks Livonijas un Prūsijas zemēs, kuru tiešo pārvaldi veica viņa legāts Alberts Zauerbērs. Sava pontifikāta laikā aktīvi organizēja Prūsijas, Kurzemes un Zemgales kristīšanu un pakļaušanu, izdodams astoņas krusta karu bullas. Viņš nesekmīgi mēģināja vienoties ar mongoļu kaganu Gujuku (Güyük) un vēlāk ar Novgorodas kņazu Aleksandru Ņevski par sadarbību.
Dzīvesgājums
Dzimis Ligūrijā. Mācījās Parmas un Boloņas Universitātēs. Bija viens no sava laika ievērojamākajiem kanoniķiem. Gandrīz viss Inocents IV pontifikāta laiks pagāja cīņā ar Svētās Romas impērijas imperatoru Frīdrihu II, bet pēc viņa nāves — ar viņa dēliem.
Ievēlēts par pāvestu konklāvā Ananji. Nejuzdamies drošs Romā, 1244. gadā devās uz Dženovu, bet vēlāk uz Lionu. 1245. gadā sasauca Pirmo Lionas koncilu, kurā lielākoties piedalījās bīskapi no Francijas un Spānijas, un kurā Frīdrihs II tika ekskomunicēts. Koncils arī deklarēja Septītā Krusta kara sākumu. Par pāvesta legātu Livonijā tika atkārtoti iecelts Modenas Viļums. 1245. gadā Inocents IV sūtīja Džovanni Karpīni misijā uz Mongoļu impēriju ar vēstījumu lielhanam Gujukam. Karpīni kā pirmajam rietumeiropietim izdevās sasniegt mongoļu hana galveno mītni netālu no Karakorumas.
1248. gadā viņš nesekmīgi mēģināja vienoties ar Novgorodas kņazu Aleksandru Ņevski par pāriešanu katoļu ticībā un sadarbību pret mongoļiem.
Pēc Frīdriha II nāves Inocents IV atgriezās Itālijā, vispirms uzturēdamies Perudžā, bet vēlāk Romā. Mira 1254. gadā kampaņas laikā pret Frīdriha II dēlu Manfrēdu.
1251. — 1254. gada lēmumi par Kursu, Zemgali un Lietuvu
1. abas puses nodeva aizmirstībai savstarpējos apvainojumus; 2. arhibīskaps atstāja ordenim izpirkuma naudas par solījumiem piedalīties krusta karos un solījās veicināt krusta sprediķus; 3. arhibīskaps solījās ievērot ordeņa privilēģijas un agrākā pāvesta legāta, Modenas bīskapa Viļuma rīkojumus; 4. arhibīskaps atzina, ka ordenim pienākas divas trešdaļas Prūsijas un Kursas līdz ar desmito tiesu; 5. arhibīskaps solījās nekaitēt ordenim ne ar vārdiem, ne ar darbiem, kā arī neslēgt pret viņu vērstus līgumus vai savienības; 6. savukārt Vācu ordenis apņēmās ievērot tiesības, ko pāvests piešķīris arhibīskapam arī ārpus Kursas un Prūsijas, un netraucēt viņu jurisdikcijā visā baznīcas provincē; 7. Vācu ordeņa brāļiem bija jāparāda arhibīskapam pienācīgais gods un jāatturas dot patvērumu viņa vajātiem noziedzniekiem; 8. ja šo zemju pagāni vēlētos pāriet katoļos, arhibīskapam, bīskapiem un ordeņa brāļiem jāpieņem viņi ar iecietīgiem un godīgiem nosacījumiem; 9. ja arhibīskaps būtu šai darbā aizkavēts, ordeņa brāļi varēja griezties pie tuvākā sufragana. 1.ievērojot Rīgas bīskapijas nopelnus kristietības izplatīšanā un šaurās robežas, kas kavē atvairīt pagānu uzbrukumus, Zemgale tika pievienota Rīgas diecēzei un viņas bīskapam šai zemē tika piešķirta pilnīga tiesas vara ar visām laicīgām un garīgām tiesībām, izņemot Zemgales trešo daļu, kas kā līdz tam arī turpmāk piederēja Vācu ordenim ar desmito tiesu un visām laicīgām tiesībām; 2. tā kā Zemgale bija par mazu, lai uzturētu savu bīskapu, tad tika nolemts, ka turpmāk tai vairs tāda nebūs, bet Maincas archibīskapa nezināšanas dēļ par Zemgales bīskapu ieceltais Liecelburgas Indriķis tika pārvietots uz vakanto Kursas bīskapiju, bet ar nosacījumu, ka viņam Kursā piederēs tikai viena trešdaļa ar laicīgo un garīgo tiesas varu un visām tiesībām, kamēr divas trešdaļas ar desmito tiesu un laicīgo tiesas varu paturēs Vācu ordenis; 3. Rīgas domkapituls paturēja viņam jau agrāk piešķirtos ienākumus no 200 arkliem Dundagā un Tārgalē līdz ar laicīgo tiesas varu, tomēr neaizskarot Kursas bīskapa tiesības kā ordeņa tā domkapitula daļās; 4. tā kā daudzo pagānu uzbrukumu un citu darīšanu dēļ Kursas bīskapam būs bieži jāuzturas Rīgā, tad viņam šai pilsētā tika ierādīts nelaiķa Zemgales bīskapa nams, bet viņam bija jāatlīdzina Rīgas bīskapam šī nama pirkšanas cena; 5. lai pāvesta jaundibinātai baznīcas metropolei būtu vajadzīgais pamats un cieņa, izraudzītajam arhibīskapam Albertam II savs sēdeklis bija jāpārnes uz Rīgu kā daudzu iemeslu dēļ izcilāko un piemērotāko vietu; 6. ja līdzšinējais bīskaps Nikolajs gadījumā nevēlētos pāriet uz citu bīskapiju, viņš varēja šai vietā palikt līdz mūža beigām, bet arhibīskaps varēja izlietot savu metropolīta jurisdikciju kā Rīgas pilsētā, tā visā provincē.
Boriss Džonsons
Aleksandrs Boriss de Pfefels Džonsons (en; dzimis ) ir britu žurnālists un politiķis no Konservatīvās partijas. Apvienotās Karalistes premjerministrs no 2019. gada 24. jūlija līdz 2022. gada 6. septembrim.
Solons
Solons (638-558 pr.Kr.) - Atēnu valstsvīrs, likumdevējs un dzejnieks. Solons bija cēlies no aristokrātiskas ģimenes, savas dzīves sākuma posmā viņš bija veiksmīgs tirgotājs. Jau no jaunības dienām viņš izcēlās ar gudrību un asu prātu. Atēnām 7.gs. pr.Kr. beigās nonākot ekonomiskās un politiskās grūtībās, viņš tika ievēlēts par galveno miertiesnesi. Tas deva viņam iespēju īstenot plašas, demokrātiskas reformas, kuras viņš uzsāka izstrādājot jaunu likumdošanu.
Boriss Džonsons
Dzīvesgājums
Pēc studijām Oksfordas Universitātē strādāja žurnālistikā (avīzēs The Times, The Daily Telegraph, bija žurnāla The Spectator redaktors).
2001. gadā tika ievēlēts parlamentā. 2007. gadā tika izvirzīts par konservatīvo kandidātu 2008. gada Londonas mēra vēlēšanās. Džonsons tika ievēlēts, pārspējot leiboristu mēru Kenu Livingstonu. Pēc ievēlēšanas atkāpās no parlamenta locekļa amata.
Solons
Solona reformas
Vispirms Solons panāca, ka tiek ieviesti rakstīti likumi un tikai šādiem likumiem ir juridisks spēks. Viena no progresīvākajām jauno likumu izmaiņām bija aizliegums aizņemties naudu par nodrošinājumu izmantojot cilvēku — pašu kredīta ņēmēju vai kādu citu personu. Līdz ar to vairs nebija iespējams parādnieku nodot verdzībā, ja tas nespēja atmaksāt parādu. Solons panāca arī, ka tika atcelti vecie parādi un saistības. Viņš aicināja tos zemniekus, kas nespēja ar lauksaimniecību nodrošināt sev iztiku, meklēt citus nodarbošanās veidus. Tādējādi tika stimulēta amatniecības un tirdzniecības attīstība.
Boriss Džonsons
Dzīvesgājums
2016. gada pavasarī bija aktīvs Brexit referenduma par izstāšanos no EU kampaņas atbalstītājs un vadītājs.
Terēzas Mejas veidotajā valdībā bija Apvienotās Karalistes ārlietu ministrs (2016—2018).
No 2019. gada 24. jūlija līdz 2022. gada 6. septembrim bija Apvienotās Karalistes premjerministrs.
Solons
Solona reformas
Neskatoties uz šo pretrunu, šie jaunievedumi pavēra ceļu arī citām ekonomiskām un sociālām reformām. Tā, Atēnās notika būtiska varas pārdale. Aristokrātu vara tika pārdalīta četriem slāņiem, kuriem piederēja īpašums. Īpašnieku sadalīšana slāņos tika veikta saskaņā ar to ienākumiem no īpašumiem. Lai gan populārs ir teiciens, ka Solons atnesa Grieķijai demokrātiju, minētie demokrātijas principi vēl bija ļoti tālu no mūsdienu demokrātijas izpratnes. Vēl jo vairāk tādēļ, ka Solona likumi nekādas tiesības neparedzēja divām lielām Atēnu iedzīvotāju grupām - vergiem un sievietēm.
Oktāns
Oktāns (CH3(CH2)6CH3) pieder pie piesātinātajiem ogļūdeņražiem - alkāniem. Oktāns normālos apstākļos ir samērā viegls, bezkrāsains šķidrums ar specifisku smaržu. Lieto kā inertu, nepolāru šķīdinātāju. Iegūst no naftas. Ietilpst sintētiskā benzīna sastāvā. Oktānam ir 18 struktūrizomēri.
Izomēru ar lineāru oglekļa atomu ķēdi sauc par n-oktānu, bet vienu no izomēriem ar sevišķi sazarotu ķēdi (2,2,4-trimetilpentānu) - par izooktānu. Izooktāns ir pieņemts par vienu no oktānskaitļu skalas standartiem - tā oktānskaitlis ir 100 (n-heptāna oktānskaitlis ir 0). Izooktāns ir ideāla karburatora motoru degviela, jo tam ir sevišķi zema detonētspēja.
Ikšķiles ģerbonis
Ikšķiles pilsētas ģerbonis ir viens no Ikšķiles pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts 1996. gadā.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogā uz sarkana fona attēlots sudraba krusts, kas sadala vairogu četrās daļās. Vairoga augšējā labajā stūrī attēlots ķieģeļu mūris zelta krāsā. Mūris simbolizē pirmo mūra celtni Baltijā — Ikšķiles bīskapa Meinarda būvēto mūra baznīcu.
Starptautiskā krimināltiesa
Starptautiskā krimināltiesa (SKT) ir 2002. gadā dibināta starptautiskās krimināljustīcijas iestāde, kas atrodas Hāgā. Starptautiskā krimināltiesa ir starptautisko krimināltiesību, kā arī mūsdienu starptautisko tiesību nepieciešams institūts. Tās uzdevums ir kalpot par svarīgāko starptautisko tiesisko principu realizācijas garantu.
Dibināšana
1998. gada 17. jūnijā Romā notika ANO pilnvaroto pārstāvju diplomātiskā konference, un tā pieņēma "Starptautiskās krimināltiesas Romas statūtus". Konferences darbā piedalījās 160 valstu delegācijas. Par Statūtu pieņemšanu nobalsoja 120 valstis, 21 valsts atturējās, bet 7 nobalsoja pret. Visaktīvāk par SKT pilnvaru ierobežošanu uzstājās Amerikas Savienotās Valstis.
Romas statūti stājās spēkā 2002. gada 1. jūlijā, kad tos bija ratificējusi 60. līguma parakstītāja valsts. Latvijas Republikas Saeima lēmumu par pievienošanos līgumam par Starptautiskās krimināltiesas izveidošanu pieņēma 2002. gada 20. jūnijā, bet paši Romas statūti Latvijā stājās spēkā 2002. gada 1. septembrī.
Principi
SKT īsteno savu jurisdikciju, ja: a)	situāciju, kurā tika izdarīts viens vai vairāki noziegumi, Prokuroram nodod dalībvalsts; b)	Prokurors ir uzsācis izmeklēšanu pēc savas iniciatīvas. Jurisdikcijas īstenošana šādos gadījumos ir iespējama ar nosacījumu, ka tiek runāts par valstīm, kuras ir Statūtu dalībnieces vai ir atzinušas to jurisdikciju un ietilpst vienā no šādām kategorijām: a)	valsts, kuras teritorijā atbilstošās darbības notika; b)	valsts, kuras pilsonis ir apsūdzētā persona. Šīs prasības neattiecas uz gadījumu, ja situāciju Prokuroram ir iesniegusi Drošības padome saskaņā ar ANO Statūtu III nodaļu "Darbības pret miera apdraudējumu, miera traucējumiem un agresijas aktiem".
Struktūra
SKT sastāvā ietilpst šādas četras atsevišķas institūcijas: Prezidijs, Tiesvedības nodaļas, Sekretariāts un Prokuroru birojs. Prezidijs ir atbildīgs par SKT pārvaldīšanu (Romas statūtu 43. p. 2. d.), arī par Sekretariāta uzraudzīšanu un Pirmstiesas palātas un Tiesas palātas izveidi (Romas statūtu 61. p. 11.d. un SKT Procedūras un pierādījumu noteikumu 46. p. 1. d.),
Kopumā SKT ir 18 tiesneši. No ievēlēšanas brīža viņiem jābūt gataviem uzsākt savu pienākumu izpildīšanu, ja radīsies tāda nepieciešamība. Atšķirībā no tā tiesneši, kas veido Prezidiju, jau no paša sākuma pastāvīgi izpilda savus pienākumus.
Par tiesnešiem var būt tikai personas, kam piemīt augstas morālās un profesionālās īpašības. Daļai no tiesnešiem ir jābūt pieredzei tiesneša, prokurora vai advokāta darbā. Citai daļai - speciālistiem tādās starptautisko tiesību nozarēs kā starptautiskās humānās tiesības un cilvēktiesības. Katram kandidātam jāpārvalda vismaz viena no SKT darba valodām. Tiesneši ir neatkarīgi, izpildot savas funkcijas. Tiesnešus ievēl Statūtu dalībvalstis uz 9 gadu termiņu, un tie nevar tikt pārvēlēti uz jaunu termiņu.
SKT sastāvam ir jānodrošina pasaules tiesību pamatsistēmu pārstāvība, taisnīga ģeogrāfiskā pārstāvība un taisnīga sieviešu un vīriešu pārstāvība. Par SKT tiesnesi ir ievēlēta Latvijas pārstāve, bijusī Satversmes tiesas tiesnese Anita Ušacka. Tiesnešu vēlēšanas notika ANO mītnē Ņujorkā. Uz 18 tiesnešu vietām pretendēja 43 valstu pārstāvji. Latvijas izvirzītā kandidāte tika ievēlēta devītajā balsošanas kārtā, izpelnoties 59 valstu uzticību (no 89 valstīm). Latvijas pārstāves ievēlēšana šajā starptautiskajā institūcijā ir vērtējama kā ļoti liela atzinība Latvijas izvirzītajai kandidātei, viņas kompetencei un vienlaikus arī kā nozīmīgs diplomātijas panākums, jo A. Ušacka bija vienīgā Austrumeiropas pārstāve tiesnešu vidū. Uz vēlēšanām savus pārstāvjus bija izvirzījušas arī citas Eiropas vidus un austrumdaļas “jaunās demokrātijas” - Rumānija, Bulgārija, Horvātija, Ungārija, Polija un Slovēnija, taču šie kandidāti tiesnešu skaitā neiekļuva.
Priekšsēdētāju un divus viceprezidentus ievēl tiesneši uz 3 gadu termiņu. Viņi veido SKT Prezidiju, kurš veic SKT vadību.
Apelācijas nodaļa sastāv no SKT priekšsēdētāja un četriem citiem tiesnešiem. Tiesas nodaļa un Pirmstiesas nodaļa sastāv katra no 6 tiesnešiem.
Tiesas funkcijas katra nodaļa veic palātās. Apelācijas palāta sastāv no visiem Apelācijas nodaļas tiesnešiem. Tiesas palātas funkcijas veic trīs tiesneši, bet Pirmstiesas palātas - trīs vai pat viens tiesneši/sis.
Prokurora birojs SKT sastāvā ir neatkarīga institūcija un Prezidijs to neuzrauga. Tādējādi prokuroram ir plaša rīcības brīvība ierosināt izmeklēšanu pēc paša iniciatīvas. Tās ir atbildīgs par kriminālās vajāšanas īstenošanu. Neatkarības nozīmi pasvītro tas, ka prokuroru un viņa vietniekus ievēl nevis SKT, bet Statūtu dalībvalstis uz 9 gadu termiņu. Viņus arī nevar pārvēlēt.
Tiesneši, prokurors un viņa vietnieki, kā arī SKT sekretārs, pildot savus pienākumus, bauda diplomātisko imunitāti. Šīs amatpersonas dalībvalstu asambleja var atbrīvot no amata par nopietniem pārkāpumiem vai nopietnu savu pienākumu nepildīšanu vai ja tā nav spējīga pildīt savus pienākumus. Par mazāk nopietniem pārkāpumiem var tikt piemērots disciplinārsods. SKT darba valodas ir angļu un franču, bet oficiālās - angļu, arābu, spāņu, ķīniešu, krievu un franču.
Jānis Kinna
Jānis Kinna (dzimis ) ir latviešu lauksaimnieks un politiķis, bijušais Latvijas zemkopības ministrs. Viens no Latvijas Zemnieku savienības darbības atjaunošanas iniciatoriem.
Biogrāfija
Dzimis 1952. gadā Smiltenē, mācījās Valkas vidusskolā, Mores pamatskolā, 1971. gadā pabeidza Siguldas 1. vidusskolu. Studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Lauksaimniecības mehanizācijas fakultātē, 1976. gadā ieguva inženiera-mehāniķa specialitāti. No 1976. līdz 1979. gadam strādāja Baltijas mašīnu izmēģināšanas stacijas saimniecībā par galveno inženieri, vēlāk par direktora vietnieku. No 1979. līdz 1989. gadam bija padomju saimniecības "Dzērbene" direktors.
1988. gada novembrī iesaistījās Latvijas Tautas frontes (LTF) darbībā kā Lauksaimniecības komisijas loceklis, bija LTF 2. domes valdes priekšsēdētāja vietnieks. Strādāja pie agrārās reformas un nepieciešamo likumdošanas aktu sagatavošanas. 1989. gadā iestājās Latvijas Zemnieku savienībā, kur bija tās priekšsēdētāja vietnieks kopš tās atjaunošanas, ar viena gada pārtraukumu, līdz 1996. gadam. 1990. gada martā Kinnu ievēlēja Augstākajā padomē, kur viņš bija LTF frakcijas priekšsēdētāja vietnieks un darbojās Lauksaimniecības un mežsaimniecības komisijā, 1993. gadā bija tās vadītājs. Kopā ar Aivaru Berķi pierunāja Gunti Ulmani kandidēt prezidenta amatam.
Kinna bija Latvijas zemkopības ministrs Birkava valdībā, amatu zaudēja pēc valdības demisijas gadu vēlāk. Savulaik kritizēts par kolhozu likvidāciju. LZS vēlēšanu centra koordinators 5. un 6. Saeimas vēlēšanās, pēc vairāku vietu zaudējuma 6. Saeimas vēlēšanās no politikas attālinājās.
Ārpus politikas
No 1996. līdz 1997. gadam strādāja SIA "Lauku Avīze" par galvenā redaktora vietnieku lauksaimniecības lietās. No 1997. gada aprīļa līdz 2001. gada jūnijam bija Sanitārās robežinspekcijas priekšnieks. Tad viņš pievienojās Valsts veterinārajam dienestam, paralēli kļūstot par pārtikas aprites valsts uzraudzības dienesta darba grupas vadītāju.
Bija arī Pārtikas un veterinārā dienesta direktora vietnieks administratīvajos jautājumos. 2005. gada sākumā uzvarēja konkursā par Valsts mežu dienesta ģenerāldirektoru. Pusgadu vēlāk konkurss tika atzīts par prettiesisku, tomēr Kinnu no amata neatcēla. 2008. gada septembrī ar Augstākās tiesas Senāta lēmumu Jāni Kinnu no amata atcēla. Decembrī pēc atkārtota konkursa Kinnu amatā atjaunoja. iesniedza atlūgumu, jo nepiekrita plānotajām VMD reformām.
Jānis Kinna ir bijis Latvijas Lielložas lielmeistars, vēlāk viesnīcas "Mansaura" īpašnieks Austrijas Alpos, Montafonas ielejā pie Retikona grēdas, netālu no Šveices un Lihtenšteinas robežas.
Sojuz-TMA
Sojuz-TMA (ru) Krievijā būvēta kosmosa kuģa Sojuz pēdējā modifikācija, kas tika pielāgota Starptautiskās kosmiskās stacijas īpašajām vajadzībām. Sojuz-TMA izmanto apkalpju nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju un atpakaļ uz zemi, kā arī kalpo kā stacijas "glābšanas laiva". Tiek palaists ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma Kazahstanā. Sojuz-TMA lidojuma maksimālais ilgums: 14 dienas (autonomā lidojumā) vai 200 dienas (pievienotam pie orbitālās stacijas). Masa aptuveni 7,2 t. Apkalpes locekļu skaits: 3.
Nikolo Makjavelli
Nikolo di Bernardo dei Makjavelli (dzimis, miris ) bija Renesanses filozofs, kurš dzīvoja laikā, kad Itālijas politisko situāciju raksturoja teritoriālā sadrumstalotība, tomēr vienlaikus bija novērojama nacionālās pašapziņas atmoda. Makjavelli nodarbināja jautājums par Itālijas vājuma un pagrimuma cēloņiem. Renesanses filozofiem raksturīgā orientācija uz dabu un cilvēcisko pasauli lika viņam arī valstī un tās uzbūvē meklēt augstākās gudrības iemiesojumu.
Par ideālu valsts iekārtu Makjavelli uzskatīja republikānismu, kurā dominētu likums un būtu nodrošināts līdzsvars starp dažādām sociālajām grupām. Makjavelli uzskatīja, ka cilvēkam visos laikos ir nemainīga daba. Tādēļ vieni un tie paši cēloņi izraisa līdzīgas sekas. Makjavelli nonāca pie secinājuma, ka sabiedrības pagrimuma izskaidrojums meklējams laikabiedru un valdnieku netikumos.
Darbā "Valdnieks" viņš centās pierādīt to, kādam jābūt labam valdniekam, un kas tam jādara. Makjavelli iestājās pret tirāniju, tomēr uzskatīja, ka valsti var glābt tikai diktators, kurš izmanto visus situācijai atbilstošos līdzekļus. Valdnieks drīkst rīkoties nodevīgi, likt lietā viltu un vardarbību, būtībā izmantot principu "mērķis attaisno līdzekļus".
Makjavelli noraidīja kristietību, jo kristietis nejūtas piederīgs kādai zemei un valstij, bet gan Dieva valstībai. Viņš būtībā piedēvē dievišķas īpašības valstij. Tādēļ, tuvojoties dievišķajam, cilvēka uzdevums ir identificēt sevi ar valsti un saplūst ar to.
1969. gads
1969. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās trešdienā.
Fernando Lugo
Fernando Armindo Lugo Mendess (dzimis ) ir bijušais Paragvajas prezidents un bijušais Romas katoļu Sanpedro diecēzes bīskaps.
Romas senāts
Romas senāts kā viena no valsts varas institūcijām aizsākās Senajā Romā vēl tās pirmsākumā - Romas karalistes un turpinājās Romas impērijas laikā. Dažādos vēstures periodos Romas senātam bija visai atšķirīgas funkcijas. Romas karalistes laikā senātā galveno lomu spēlēja patricieši, lai gan tajā bija pārstāvēti arī plebeji. Senāts no vienas puses pildīja augstāko varas funkciju, jo tas ievēlēja karali. Taču no otras puses, reālā vara piederēja karalim un senāts pildīja drīzāk padomdevēja funkcijas.
Romas impērijas laikā senāta loma svārstījās no padomdevēja funkcijas līdz pat augstākajai valsts varai. konsulu laikā, lai gan senātā tika diskutēti visdažādākie iekšpolitiskie un ārpolitiskie jautājumi, tā reālā vara bija visai ierobežota. Savukārt 1. gs. pr.Kr. laikā senāts kļuva ne tikai par augstāko likumdošanas institūciju, bet tas veica arī virkni izpildvaras funkciju. Piemēram, šajā laikā senātā tika pieņemti svarīgākie Romas ārpolitikas lēmumi, tas lielā mērā noteica arī sabiedrības ideoloģisko ievirzi, regulēja reliģijas un citus ar ikdienas dzīvi saistītus jautājumus.
Ļaunuma problēma
Ļaunuma problēmas pamatā ir pieņēmums, ka pilnībā labs Dievs nebūtu radījis pasauli, kurā ir ļaunums, vai arī nepieļautu ļaunuma netraucētu pastāvēšanu un ka viszinošam un visspēcīgam Dievam būtu jāspēj pārveidot pasaule atbilstoši saviem nodomiem. Tā kā ļaunums acīmredzami pastāv, var pieņemt, ka Dievs ir paredzējis tā pastāvēšanu, tāpēc vai nu nav pilnībā labs, vai arī nav pilnībā viszinošs, vai arī — visspēcīgs. Lai šo problēmu risinātu, ir precīzi jānodefinē, kas teoloģijā ir ļaunums un kāda tajā ir ļaunuma jēga, kā arī jānodefinē Dieva visspēcības, viszinības un labuma jēdzieni.
Ateologu formulējums
XX gs. ateologi, piemēram, J. L. Makijs un H. Dž. Maklouskijs (J. L. Mackie, H. J. McCloskey) formulēja ļaunuma loģisko problēmu, izdarot hipotēzi, ka nevar būt vienlaikus patiesi visi četri apgalvojumi:
Lugo (nozīmju atdalīšana)
Lugo var būt:
Ļaunuma problēma
Ateologu formulējums
2. Dievs ir viszinošs.
3. Dievs ir pilnīgi labs.
4. Ļaunums pastāv.
Atbildot uz izvirzīto tēzi, teisti ierosina, ka Dievam ir iemesls pieļaut ciešanas un ļaunumu. Arī cilvēku savstarpējās attiecībās varam attaisnot un piedot viņu izturēšanos, kaut tā izraisa ciešanas, ja tam ir morāli pietiekami pamatoti iemesli. Spriežot par iespējamiem morāli attaisnojamiem ļaunuma pieļaušanas iemesliem, kā piemēru var minēt vecāku-bērnu attiecības. Kaut arī a apriori vecākiem nevajadzētu radīt sāpes saviem bērniem, vecākiem ir jāļauj veikt sāpīgas medicīniskas procedūras, jo tās, kaut arī nepatīkamas, nāk viņiem par labu.
Ļaunuma loģiskās problēmas izvedums
1. Dievs ir visvarens.
2. Dievs ir viszinošs.
3. Dievs ir pilnīgi labs.
4. Ļaunums eksistē.
5. Apgalvojumu kopums ir loģiski nekonsekvents tikai tad, ja:
a) tajā ir tieša pretruna formā ”p & ne-p”; vai
b) no šī kopuma var secināt tiešu pretrunu.
6. Ja Dievs ir visvarens, Viņam jāspēj novērst ļaunums un ciešanas.
7. Ja Dievs ir viszinošs, viņam jāzina par ciešanām un kā tās mazināt vai novērst.
8. Ja Dievs ir pilnīgi labs, tam būtu jāvēlas novērst visas pasaules ciešanas un ļaunumu.
9. Ja Dievs zina par visu ļaunumu un ciešanām, zina, kā to novērst, var to novērst, bet to nedara, Viņš nav pilnīgi labs.
10. Ja Dievs zina par visu ļaunumu un ciešanām un zina, kā to novērst un vēlas novērst, bet nenovērš, Viņš nav visvarens.
12. Ja ļaunums un ciešanas pastāv Dievs, vai nu nav visvarens, viszinošs vai pilnīgi labs.
13. Tā kā ļaunums un ciešanas acīmredzami pastāv, Dievs nav vai nu visvarens, viszinošs vai pilnīgi labs.
14. Klasiskais teisms apgalvo, ka Dievs ir visvarens, viszinošs un pilnīgi labs.
15. Apgalvojumu kopums ir loģiski konsekvents tad un tikai tad, ja ir iespējams, ka visi tie varētu būt patiesi vienlaikus.
16. Nav iespējama Dieva un ļaunuma līdzāspastāvēšana.
Teisti turpina izvērst premisas, lai saprastu, vai obligāti konstatējama loģiska pretruna:
17. Ir iespējams, ka Dievam ir morāli pietiekami (sufficient) iemesli, lai pieļautu ļaunumu.
Lai 17. apgalvojums būtu patiess, jāpārveido 9.—12. apgalvojums, tiem nobeigumā pievienojot: ja vien Viņam nav morāli pamatots iemesls, lai pieļautu ļaunumu. Līdz ar to no 9.—12. apgalvojuma nevar izsecināt, ka Dievs nepastāv un nevar izdarīt arī 13. apgalvojumu. Līdz ar to daži teisti uzskata, ka īstais ļaunuma loģiskās problēmas jautājums ir, vai 17. apgalvojums ir patiess.
18. Tas ir morāli attaisnojams, ka Dievs pieļauj ļaunumu un ciešanas, ja vien viņam ir morāli pietiekami iemesli tā darīt.
Daudzi filozofi piekrīt, ka šāds apgalvojums ir patiess, jo
19. Tas, ka Dievs pieļauj ciešanas bez pietiekama pamata to darīt, nav morāli attaisnojams.
20. Ja Dievs dara kaut ko morāli neatbilstošu vai vainojamu, tad Dievs nav pilnīgi labs.
Spriežot par iespējamiem morāli attaisnojamiem ļaunuma pieļaušanas iemesliem, kā piemēru var minēt virszemes vecāku-bērnu attiecības.
21. Vecākiem nevajadzētu radīt nevēlamas sāpes saviem bērniem.
Tomēr vecākam ir jāļauj izdarīt sāpīgu vakcīnu savam bērnam viņa ilgtermiņa veselības nodrošināšanas labad (lai tas iegūtu imunitāti pret konkrētu dzīvībai bīstamu saslimšanu).
Diktators
Diktators (la - teikt, diktēt, dot priekšrakstus) ir cilvēks, kurš uzspiež savu gribu citiem un nodibina diktatūru. Amatpersona, kuras rokās ir visa vara valstī.