cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dārza stērste
Barība
Ligzdošanas laikā dārza stērste galvenokārt barojas ar bezmugurkaulniekiem, piemēram, skudrām, tauriņiem un sienāžiem. Barību meklē gan uz zemes, gan koku un krūmu lapotnē. Īpaši iecienīti ir ozoli (kukaiņu meklēšanai) un priedes (sēklu lasīšanai). Ārpus vairošanās sezonas galvenokārt barojas ar sēklām.
Ligzdošana
Dārza stērstes veido monogāmus pārus. Ligzdošanas sezona ilgst no aprīļa vidus līdz jūnija sākumam. Ligzdu būvē mātīte no salmiem, zāļu stiebriem, lapām un saknītēm. No iekšpuses izklāta ar smalkākiem stiebriņiem, saknītēm un matiem. Tā parasti atrodas uz zemes, paslēpta labības vai kartupeļu laukā, vai zem kada krūma zariem.
Dējumā ir 3—6 olas (biežāk 4—5 olas). Inkubācijas periods ilgst 11—12 dienas. Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki, lai gan perē galvenokārt mātīte, bet tēviņš aizsargā ligzdu no iespējamiem ienaidniekiem. Jaunie putni ligzdu atstāj 10—13 dienu vecumā, lidot sāk pēc apmēram četrām dienām.
Larnakas AEK
Larnakas AEK ir Kipras futbola klubs no Larnakas, kas spēlē Kipras futbola augstākajā līgā — Pirmajā divīzijā. Kluba futbolisti ir divreiz uzvarējuši Kipras kausa izcīņā: 2004. un 2018. gadā. Labākais sasniegums čempionātā ir otrā vieta, ko izdevies sasniegt piecas reizes.
Dimenhidrināts
Dimenhidrināts (DMH) ir viela, ko izmanto nelabuma un vemšanas novēršanai. Ķīmiski tas ir difenhidramīna un 8-hlorteofilīna sāls. Dimenhidrinātam ir arī sedatīva un lielās devās arī antiholīnerģiska iedarbība, tāpēc to mēdz izmantot arī nemedicīniskos, apreibināšanās nolūkos.
Etimoloģija un izplatība
Dimenhidrināts tiek visbiežāk izplatīts tablešu un šķidruma veidā. To parasti lieto ieēdot.
Medikamenti, kas satur dimenhidrinātu, tiek pārdoti ar dažādiem nosaukumiem, visbiežāk Dramamine, Driminate, Gravol, Gravamin, Vomex un Vertirosan. Dimenhidrinātam kā narkotiskai vielai var būt arī dažādi slenga nosaukumi, tai skaitā dime, drams, D-Q, substance D, d-house. Latvijā vienīgais izplatītais dimenhidrinātu saturošais medikaments ir bezrecepšu zāles Vertirosan.
Terapeitiskās īpašības
Dimenhidrināts devās ap 50—100 mg tiek izmantots, lai pilnībā novērstu nevēlamās blakusparādības, kas saistītas ar līdzsvara traucējumiem: reiboni, nelabumu un vemšanu. To lieto, lai novērstu un mazinātu šos simptomus jūras slimības gadījumā, rīta nelabumu grūtniecības laikā un kopā ar citām psihotropajām vielām, it īpaši opioīdiem, lai mazinātu šo vielu izraisīto nelabumu un vemšanu.
Psihotropās īpašības
Dimenhidrināts ir psihotropi aktīvs jau terapeitiskās devās. Dimenhidrināts sāk iedarboties aptuveni 30 minūšu laikā pēc devas ieņemšanas. Kopējā iedarbība ilgst aptuveni 10 stundas.
Dimenhidrinātam mazās devās ir nomierinoša un narkotiska iedarbība. Devās zem 100 mg tas izsauc miegainību un atslābumu. Palielinātās devās ap 200 mg to izmanto kā spēcīgu miegu izraisošu līdzekli.
Vidējā aktīvā halucinogēnā deva svārstās no aptuveni 300 mg līdz 2000 mg. Devās no ~300—500 mg galvenie iedarbības efekti ir ķermeņa izjūtas maiņas — smagnējība, apdullums, sausa mute un acis, iespējamas arī nelielas audiālas halucinācijas. Devās virs ~500 mg sāk parādīties vizuālās un cita veida halucinācijas. Audiālās halucinācijas kļūst pilnībā izteiktas. Paplašinās acu zīlītes, paātrinās sirdsdarbība, sāk parādīties arī īslaicīgās atmiņas traucējumi. Devās ~900—1500 mg iestājas delīrija stāvoklis. Apziņa aptumšojas, vielas lietotājs vairs nespēj atšķirt halucinācijas no reālās pasaules.
Izplatītākās audiālās halucinācijas ir dzirdamas pazīstamu un nepazīstamu cilvēku balsis, kas bieži sauc vielas lietotāju vārdā. Vizuālās halucinācijas izpaužas kā sapņi nomoda stāvoklī un tās var būt gan patīkamas, gan tikpat bieži arī ļoti nepatīkamas, baisas un dīvainas. Izplatītas ir halucinācijas, kur vielas lietotājs sastopas un ilgi runā ar citiem cilvēkiem, kas nemaz īstenībā neeksistē. Tāpat izplatīts halucināciju veids ir zirnekļi, kas masveidā rāpo pa istabas sienām vai pa lietotāja ķermeni. Ne vienmēr, pieskaroties halucinācijām, var saprast, ka tās neeksistē, jo vizuālās halucinācijas mēdz pavadīt arī taustes halucinācijas.
Dimenhidrināts izraisa arī laika uztveres traucējumus. Lietotājam parādās iracionāla loģika, apkārtējiem cilvēkiem vielas lietotāja runa un izturēšanās ir nesaprotama un ļoti dīvaina. Lielās devās var zust arī telpas izjūta, un lietotājam vairs nav nojausmas, kur viņš patiesībā atrodas. Halucinācijas var pavadīt paranoja un apjukums.
Devās virs 1200—1400 mg amnēzija var būt ļoti spēcīga, ka vielas lietotājs var neatcerēties, ka atrodas vielas iedarbībā. Īslaicīgie atmiņas traucējumi var kļūt tik smagi, ka lietotājs vairs nav spējīgs pabeigt runāto teikumu — aizmirst, par ko runā. Pēc iedarbības beigām lielāko daļu vielas iedarbības laikā piedzīvoto nav iespējams atcerēties.
Dimenhidrināta letālā deva (LD50) žurkām ir 500 mg/kg.
Petehija
Petehija (la) ir vismazākais asinsizplūdums (1–2 mm), kas pārsvarā atrodas uz ādas, kā arī uz gļotādām un serozajiem apvalkiem. Tās izmēri variē no adatas galviņas līdz zirņa lielumam. Ar laiku tās kļūst bālas, pēc tām brūnas un izzūd, dažreiz atstājot tajā vietā nedaudz pigmentēto plankumiņu.
Iemesli
Petehijas novēro pacientiem ar izsituma tīfu, bakām, septicēmiju, trombocitopēniju. Petehijas var rasties arī fizikālu iemeslu dēļ, piemēram, stipri klepojot, vemjot, raudot, kā rezultātā tās var veidoties uz sejas, it īpaši, acu rajonā.
Veismaņu muiža
Veismaņu muiža (de) ir historisma stilā celta muižas kungu māja, kas atrodas Cēsu novada Vaives pagastā. Muižas ēkas un apkārt esošais parks ir valsts aizsargājams kultūras piemineklis.
Pašreizējā apbūve veidojusies 18. gadsimta otrajā pusē. Ēkas simetriski izkārtotas ap taisnstūrveida pagalmu. Tā vienā galā ir divas saimniecības ēkas, ar vārtiem vidū, bet otrā — kungu māja. Saglabājusies 1908. gadā celtā mūra kungu māja, bet vecā koka ēka sabrukusi.
Vēsture
Muiža rakstiskajos avotos pirmo reizi minēta kā Tulmēnu muiža Pārdaugavas Livonijas hercogistes laikā, kad 1585. vai 1586. gadā tā dāvināta Heinriham Lodem. Zviedru Vidzemes laikā tā 1630. gadā bija grāfa Uksenšernas īpašums. Pēc Lielā Ziemeļu kara tā tika pievienota Priekuļu muižai. 1770. gadā Krievijas ķeizariene Katrīna II agrāko Lodes muižu (Lodenhof) piešķīra turku kara varonim ģenerālim Otto Veismanim fon Veisenšteinam, pēc viņa nāves to 1773. gadā mantoja viņa brālis inženieris Gustavs Emanuēls Veismanis fon Veisenšteins, kas to atstāja mantojumā savai meitai Šarlotei, kas bija precējusies ar majoru Pēteri Aleksandru fon Ekesparri. 19. gadsimta sākumā kungu mājai uzbūvēts portiks un mezonīns, izmainīts plānojums, iebūvēti jauni logi un durvis, izveidota jauna interjeru apdare. Šos pārbūves darbus veicis vietējais namdaris Dāvids.
1830. gadā muižu savā īpašumā ieguva Johans fon Blankenhāgens. Viņš izveidoja ainavu parku ar tālām skatu perspektīvām. 1908. gadā veco muižas ēku apšuva ar dēļiem, piebūvēja jaunu mūra dzīvojamo ēku un abas ēkas savienojošu galeriju. Muižas kompleksā bija saimniecības ēkas - klētis, stallis, siernīca, putnu māja u.c. Sākotnēji muižā bijuši augļu un sakņu dārzi, aiz kungu mājas izveidoti dīķi. 1920. gada zemes reformas laikā 1922. gadā muižas zemi sadalīja jaunsaimniecībās.
Dižmeldru grīslis
Dižmeldru grīslis ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir galvenokārt sastopama Eiropā, kā arī dažviet Āzijā un Ziemeļamerikā. Nereti visā Latvijas teritorijā, ūdenstilpju krastos, applūstošos pazeminājumos pļavās un mežu laucēs, skrajos purvainos mežos.
Apraksts
Dižmeldru grīslis ir daudzgadīgs, 40-100 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir īss knābītis.
Augs ir spilgti gaišzaļš un neveido ceru. Stublājs ir ļoti raupjš, stingrs un asi trīsšķautņains. Lapas ir 0,5-1 cm platas, gaišzaļas, garākas nekā stublājs, vienpusēji nolīkušas. Vīrišķo ziedu vārpiņa galotnē ir viena, zem tās pagarā kātiņā nokarenas un satuvinātas ir 3-5 sievišķo ziedu vārpiņas. Apakšējās vārpiņas seglapa ir garāka nekā ziedkopa, seglapas pamats makstveidīgs. Augļa pūslītis ir spīdīgs, zaļš, kails un slaids, galā ar divzobainu knābīti. Pūslīša segplēksne ir blāvi plēvjaina, īsa, ar zobainu malu un garu, akotveidīgu smaili. Arī smaile zobaina. Zied jūnijā.
Junibakena
Junibakena ir viens no Stokholmas muzejiem, kas atrodas Jūrgordenā. Muzeja galvenā mērķauditorija ir bērni un ģimenes ar bērniem. Muzeja adrese: Galärvarsvägen.
Junibakena ir privāts muzejs — bērnu kultūras centrs, kurš tika izveidots pēc Stafana Gētesama ieceres. Muzejs tika atklāts 1996. gadā, tā atklāšanā piedalījās karaliskā ģimene. Lielākoties muzejā var iepazīties ar Astrīdas Lindgrēnas pasaku varoņiem, tāpēc nereti to mēdz saukt par ievērojamās rakstnieces muzeju, bet tas neatbilst patiesībai, jo muzejā ir aplūkojami arī citu zviedru rakstnieku radītie pasaku varoņi. Astrīda Lindgrēna jau pirms muzeja izveides uzstāja, ka muzejs nevar būt vieta, kurā būtu attēloti tikai viņas radītie tēli, tāpēc bērnu rakstnieces vēlme tika ievērota.
Egļu rudmiese
Egļu rudmiese (Lactarius deterrimus) ir Latvijā ļoti bieža vidēji liela pienaiņu ģints sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.
Taksonomija
Līdz 20. gadsimta otrajai pusei šo sugu uzskatīja par priežu rudmieses varietāti vai apvienoja ar 1950. gadā aprakstīto g.k. Dienvideiropā sastopamo iesarkano rudmiesi (L. semisanguifluus); kā atsevišķu sugu to pirmais aprakstījis vācu mikologs Frīders Grēders 1968. gadā ar epitetu deterrimus, kas tulkojumā no latīņu valodas nozīmē "sliktākā". Šis nepolitkorektais apzīmējums tika izvēlēts kā pretstats "gardajai" (L. deliciosus) priežu rudmiesei, norādot uz lielāku rūgtumu un ļoti biežo sēņodiņu kāpuru klātbūtni tajā. Angliski to sauc par "viltus rudmiesi" (false saffron milkcap).
Junibakena
Galvenā muzeja atrakcija ir minivilciena apmeklējums, kur no Vimmerbijas, kas ir Astrīdas Lindgrēnas dzimtā pilsēta, dabiskā lielumā izveidotā stacijas maketa var sēsties vagoniņā un, klausoties kadā no 12 iespējamām valodām, doties uz satikšanos ar par klasiku kļuvušiem Lindgrēnas pasaku varoņiem un notikumiem, kuros viņi ir iesaistīti. Šeit var redzēt krāšņas ainas, kas atspoguļo Karlsonu, kas dzīvo uz jumta, Lennebergas Emīlu, Pepiju Garzeķi, drosmīgos brāļus Lauvassirdis, rūķīti Nilsu Karlsonu un daudzus citus pasaku varoņus. Vilciena maršruts beidzas Pepijas mājā "Vistas kāja", kurā bērni var rotaļāties dažādās istabās.
Egļu rudmiese
Taksonomija
Pēc 21. gadsimta sākuma ģenētisko pētījumu rezultātiem, par izcelsmes ziņā tuvāko sugu šai atzīta Skandināvijā atrastā L. fennoscandicus (atdalīta no egļu rudmieses kā patstāvīga suga tikai 1998. gadā), pie tuvākajām pieder arī asinssarkanā pienaine (L. sanguifluus), L. vinosus un, iespējams, Ziemeļamerikas sugas L. paradoxus and L. miniatosporus, lai gan daudzu Ziemeļamerikas sēņu sugu tuvība Eiropas līdziniekiem pašlaik tiek apšaubīta.
Junibakena
Muzejā atrodas arī Zviedrijā lielākais bērnu grāmatveikals, bērnu restorāns un teātris.
Egļu rudmiese
Augšanas apstākļi
Egļu mikorizas sēne. Latvijā parasti aug lielās izkliedētās grupās galvenokārt no jūlija beigām līdz oktobrim mitros egļu mežos, sūnās vai zālē. Atrodama visā ziemeļu puslodē, kur aug egļu meži, taču par Amerikas sugas identiskumu ar Eirāzijas varietāti ir strīdi. Polārapgabalos, kur egles parasti nav sastopamas, ir atzīmēta mikorizas veidošana ar dažiem ēriku dzimtas sīkkrūmiem. Ir jutīga pret koku labklājību — daudz biežāk sastopama saimnieciski labi augošās egļu audzēs.
Barības vērtība
Laba ēdamā sēne, lietojama analoģiski populārākajai priežu rudmiesei, taču lielākā rūgtuma dēļ nav ieteicama svaigā veidā. Sēnes izmantošanu apgrūtina tās prioritārums kukaiņu kāpuru izvēlē.
Līdzīgās sugas
Ārēji līdzīgākā pienaiņu ģints suga, ar kuru sēņotāji egļu rudmiesi bieži jauc, ir priežu rudmiese L. deliciosus, kurai nav raksturīgi zaļgani plankumi uz tās salīdzinoši lielākās un masīvākās cepurītes. Novecojušos sēņu noteicējos egļu rudmiesi bieži sauc par priežu rudmieses varietāti. Ir vēl vairākas ārēji līdzīgas pienaiņu sugas ar oranžām vai sarkanām cepurītēm, kā asinssarkanā pienaine L. sanguifluus un L. salmoneus, no kurām Latvijā konstatēta tikai iesarkanā rudmiese (L. semisanguifluus). Šo sugu piensula gaisā nekļūst zaļgana. Ziemeļamerikā tiek jaukta ar arī ēdamo Lactarius rubrilacteus.
Indras iela (Jūrmala)
Indras iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Indras iela sākas krustojumā ar Mežaparka prospektu un beidzas krustojumā ar Edinburgas prospektu. Kopējais ielas garums ir 170 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Indras ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Sabiedriskais transports
Pa Indras ielu kursē 4. autobuss.
Cīņas sports 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cīņas sports 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 2021. gada 1. līdz 7. augustam.
Aļehina aizsardzība
Aļehina aizsardzība ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 Zg8-f6'''.
To klasificē pie pusatklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem B02 — B05.
Vēsture
Gājiens 1. ... Zf6 pirmoreiz pieminēts 1811. gadā J. Allgaiera darbā "Jauna teorētiski - praktiska šaha spēles pamācība" ("Neue theoretisch-praktische Anweisung zum Schachspiel"). Atsevišķās partijās praksē tas lietots jau 19. gadsimtā. Tomēr nopietnu uzmanību tam pievērsta netika. 1921. gadā Budapeštā gājienu pārbaudīja A. Aļehins partijā pret E. Šteineru. Turpinājumā Aļehins izstrādāja šīs atklātnes teorētiskos pamatus un tā ieguva viņa vārdu. Vislielāko ieguldījumu teorijas tālākā attīstībā devuši E. Grīnfelds, B. Kostičs, S. Flors, vēlāk V. Mikenas, V. Bagirovs un citi. Mūsdienās atklātne tiek lietota bieži.
Stratēģiskā ideja
Aļehina aizsardzībā melnie provocē balto bandinieku virzību, uz laiku atdodot centru, pēc tam cenšas to vājināt, apvienojot figūru spiedienu ar bandinieka uzrāvienu d7-d6, bet turpinājumā, atkarībā no apstākļiem, uzbrūk tam ar f7-f6 vai c7-c5. Līdz ar to plašais bandinieku centrs atnes baltiem bez teritoriālam priekšrocībām arī problēmas ar tā aizsardzību.
Grietēnu strauts
Grietēnu strauts ir Kārklupes labā krasta pieteka Saldus novadā pie Grietēniem. Tek dienvidrietumu virzienā. Lielākās pietekas - Lībaišu strauts un Sātu strauts.
Daudzeses pagasts
Daudzeses pagasts ir viena no Aizkraukles novada administratīvajām teritorijām Sēlijas ziemeļos. Robežojas ar sava novada Zalves un Mazzalves, Sērenes un Seces pagastiem, Jēkabpils novada Viesītes pagastu un Bauskas novada Valles pagastu.
Upes
Dzeņupīte, Ellīte, Ģirupe, Iecava, Jorģelēnupīte, Jūga, Lauce, Pālupīte, Viesīte.
Ezeri
Brieža dīķis, Dobeļa dīķis, Iecavas dīķis, Rubeņa dīķis, Znotiņu ezers.
Vēsture
Mūsdienu Daudzeses pagasta teritorijā vēsturiski atradās Daudzeses muiža (Gut Daudsewas, Daudzese), Jaunsērenes muiža (Gut Neu-Seren).
1935. gadā Jēkabpils apriņķa Daudzeses pagasta platība bija 111,7 km² un tajā dzīvoja 1246 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Daudzeses un Uzvaras ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Daudzeses ciems ietilpis Jaunjelgavas (1949-1956), Jēkabpils (1956-1967) un Aizkraukles (pēc 1967. g.) rajonos. Daudzeses ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Uzvaras ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Daudzeses pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Jaunjelgavas novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Daudzeva (pagasta centrs), Daudzese, Lāči.
Ērls Roulends
Ērls Džerods (E. J.) Roulends (en; dzimis Salinasā, Kalifornijas štatā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. Pašlaik (2013) pārstāv Turcijas līgas klubu Bandirmas "Banvit". Ē. Roulends ir dzimis ASV, taču 2009. gadā ieguva Bulgārijas pilsonību un pārstāv tās nacionālo izlasi.
Karjera
Spēlējis koledžu basketbolu NCAA, pārstāvot St. Mary's universitāti Kalifornijā. Pēc augstskolas beigām spēlējis Flordas "Flames" NBA Attīstības līgā, taču NBA nav sasniedzis. Savu pirmo sezonu Eiropā (2005—2006) spēlēja Latvijā — Rīgas "Barons-LMT". Pēc tam spēlējis Austrālijā, Ārtlandes "Dragons" un Bonnas "Telekom Basket" (Vācija). 2011. gada vasarā pievienojās Eirolīgas klubam Malagas "Unicaja", kur konkurēja par vietu sastāvā ar latviešu saspēles vadītāju Kristapu Valteru. Pēc sezonas abi spēlētāji vietu Spānijas klubā zaudēja, un Ē. Roulends atgriezās Latvijā, noslēdzot līgumu ar Rīgas VEF.
Rīgas VEF sastāvā Ē. Roulends kļuva par komandas rezultatīvāko spēlētāju un līderi, aizvedot komandu līdz VTB Vienotās līgas izslēgšanas spēlēm, savukārt Eirokausā komandā pēdējās, izšķirošajās spēlēs piedzīvoja zaudējumus un nekvalificējās play-off. Pēc regulārās sezonas viņš tika atzīts par VTB līgas vērtīgāko spēlētāju, kā arī bija rezultatīvākais spēlētājs turnīrā.
2013. gada jūlijā pārgāja uz Turcijas līgas klubu Bandirmas "Banvit".
Nacionālā izlase
2009. gadā Ē. Roulends ieguva Bulgārijas pilsonību un pārstāvēja tās nacionālo izlasi 2009. gada Eiropas čempionātā Polijā. Ē. Roulends bija rezultatīvākais spēlētājs izlasē visās trīs apakšgrupas spēlēs, tomēr Bulgārija tās visas zaudēja un izslēgšanas spēlēm nekvalificējās. Tāpat spēlēja Bulgārijas izlasē arī 2011. gada Eiropas čempionātā Lietuvā.
Kēnigsvusterhauzene
Kēnigsvusterhauzene ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Dāmes-Šprēvaldes apriņķī pie Dāmes upes uz dienvidaustrumiem no Berlīnes.
Vēsture
Apdzīvotā vieta pirmoreiz rakstos minēta 1320. gadā, un attīstījās ap pili. No 1713. līdz 1718. gadam pils tika pārbūvēta par karaļa medību rezidenci. 1915. gadā pie Kēnigsvusterhauzenes tika nodibināta radiostacija, un 1920. gadā pirmoreiz Vācijā no šejienes sāka publiskus radioraidījumus garajos viļņos. 1938. gada netālu no pilsētas tika uzcelta automaģistrāle. Pēc Otrā pasaules kara pilsēta atradās VDR. 1972. gadā raidstacijas kompleksa 243 metrus augstais centrālais masts vētra nogāzās un netika atjaunots. VDR laikos pilsēta atradās Ārlietu ministrijas skola.
Ekonomika
Kēnigsvusterhauzenē atrodas apģērbu zīmola Thor Steinar galvenā mītne. Thor Steinar apģērbu valkātāji bieži tiek asociēti ar neonacistu kustību.
Cilvēki
Kēnigsvusterhauzene ir riteņbraucējas Judītes Arntas (Judith Arndt, 1976) dzimtā pilsēta.
Hovards Kārters
Hovards Kārters (en; dzimis, miris ) bija britu arheologs un eģiptologs.
1891. gadā sāka piedalīties arheoloģiskajos izrakumos Amārnas rajonā un citos Ēģiptes rajonos. 1912. gadā uzsāka izrakumus Valdnieku ielejā, kas atrodas netālu no Tēbām. atklāja ieeju faraona Tutanhamona kapenēs. Pēc ieejas atrakšanas 26. novembrī Kārters kopā ar izrakumu finansētāju Džordžu Herbertu, piekto grāfu Karnarvonu un viņa meitu Evelīnu bija pirmie, kas ieskatījās kapeņu priekštelpā un secināja, ka kapenes laika gaitā bija saglabājušās neskartas.
Columbia Pictures
Columbia Pictures Industries, Inc. ir filmu ražošanas un izplatīšanas uzņēmums, kas ticis dibināts 1918. gadā kā Cohn-Brandt-Cohn Film Sales, pašreizējo nosaukumu ieguvis 1924. gadā. Tas pašlaik pieder vienam no lielākajiem mediju konglomerātiem Sony. Columbia Pictures ir viena no vadošajām filmu studijām pasaulē, viena no tā sauktā lielā sešinieka biedrēm.
Pirmā mākslas filma tika izdota 1922. gada augustā. Pašreizējais uzņēmuma prezidents ir Dags Belgrads.
Lapzeme
Lapzeme ir reģions Ziemeļeiropā, Fenoskandijas ziemeļos, Ziemeļu polārā loka tuvumā. Reģions atrodas Somijas, Zviedrijas, Norvēģijas un Krievijas (Kolas pussalas) teritorijās. Ziemeļos to apskalo Barenca jūra, rietumos — Norvēģu jūra, bet austrumos — Baltā jūra. Termins "Lapzeme" bieži tiek lietots, lai apzīmētu sāmu (lapu) apdzīvoto teritoriju.
Tradicionāli tiek uzskatīts, ka Lapzemē dzīvo Ziemassvētku vecītis.
Ilūkstes iela (Jūrmala)
Ilūkstes iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Ilūkstes iela sākas krustojumā ar Mežaparka prospektu un beidzas krustojumā ar Edinburgas prospektu. Kopējais ielas garums ir 195 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ilūkstes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Ilūkstes iela ir savienota ar šādām ielām:
Abubakars Kamara
Abubakars Kamara (, dzimis ) ir Francijā dzimis Mauritānijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik Kamara pārstāv Grieķijas Superlīgas komandu Pirejas "Olympiacos" un Mauritānijas futbola izlasi.
Grīvu strauts
Grīvu strauts (arī Grāvēju strauts) ir Ķerkliņu ezera pieteka Saldus novada dienvidaustrumos, mazapdzīvotā apvidū, bijušā Zvārdes poligona teritorijā. Iztek no Grīvu purva dienvidiem, tek ziemeļaustrumu virzienā, vidustecē pagriežas uz dienvidrietumiem. Lielākā pieteka - Matužēnu strauts. Ietece Ķerkliņu ezera dienvidrietumu krastā.
Autoceļš P67
P67 autoceļš Daugavpils—Tilti ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno Daugavpils centru (autoceļu A13) ar autoceļu A6 un Daugavpils apvedceļu A14 ziemeļrietumos no pilsētas. Autoceļš ir 10,9 km garš un visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Daugavpils pilsētu un Augšdaugavas novadu.
Šivelučs
Šivelučs (ru) ir aktīvs stratovulkāns Krievijā, Kamčatkas pussalā. Izvietojies Austrumu grēdas ziemeļos ap 80 km no okeāna krasta. Nosaukums cēlies no itelmeņu valodas un nozīmē ‘dūmojošais kalns’. Tuvākā apdzīvotā vieta ir Kļuču ciemats 47 km uz dienvidrietumiem.
Ģeoloģija
Vulkāna pakājes diametrs ir ap 45—50 km. Vulkāna masīvu veido Vecā Šiveluča stratovulkāns, vecā 9 km diametra kaldera un aktīvais krāteris Jaunais Šivelučs, no kura regulāri izvirst lava un piroklastiskie izmeži. Vulkāna kopējais augstums ir 3283 m vjl, bet aktīvā krātera augstums ir ap 2800 m vjl.
Vulkāna nogāzēs līdz 750 m augstumam aug akmens bērza meži un zemās ciedru audzes. Augstāk atrodas pļavas, bet tuvāk virsotnei — lavas un pelnu klājums.
Izvirdumi
Šivelučs tiek uzskatīts par vienu no pasaules aktīvākajiem vulkāniem. Zināmie izvirdumi notikuši 1790., 1854., 1879.—1883., 1896.—1898., 1905., 1927.—1929., 1944.—1950., 1964., 1980.—1981., 1993.—1995., 2001.—2003., 2008.—2016. gados.
2004.-2005. gada izvirduma rezultātā vulkāna augstums samazinājās par 115 metriem. Viens no spēcīgākajiem pēdējā laika izvirdumiem bija 1964. gada 12. novembra izvirdums, kad vulkāns uzmeta pelnu kolonnu 15 kilometru augstumā, bet dubļu un vulkānisko iežu atlūzu plūsmas sniedzās 20 kilometrus tālu.
Pēdējais izvirdums sācies 2023. gada 11. aprīlī un izvirduma rezultātā netālajā Kļuču ciemā izveidojās līdz pat 5 cm bieza pelnu kārta.
Radims Vrbata
Radims Vrbata (dzimis 1981. gada 13. jūnijā) ir čehu hokejists, malējais uzbrucējs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2017) Vrbata spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Floridas "Panthers" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Vrbata profesionāļa karjeru sāka 2001.—02. gada sezonā, kad debitēja NHL kluba Kolorādo "Avalanche" rindās. 2002.—03. gada sezonas otrajā pusē tika aizmainīts uz Karolīnas "Hurricanes" vienību. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā spēlēja Čehijas Ekstralīgas kluba Liberecas "Bili Tygri" rindās, taču tad atgriezās "Hurricanes". 2005.—06. gada sezonā tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks", taču pēc sezonas beigām nonāca Fīniksas "Coyotes" rindās.
2008.—09. gada sezonu uzsāka Tampabejas "Lightning" sastāvā, taču sezonu noslēdza Čehijas Ekstralīgā. 2009. gada vasarā Vrbata pievienojās Fīniksas "Coyotes" vienībai, tās rindās aizvadot nākamās piecas sezonas. 2014. gada jūlijā noslēdza divu gadu līgumu ar Vankūveras "Canucks". 2014.—15. gada sezonā ar 63 punktiem bija trešais rezultatīvākais komandas spēlētājs aiz brāļiem Sedīniem. 2016. gada vasarā pievienojās Arizonas "Coyotes" rindām, taču gadu vēlāk noslēdza līgumu ar Floridas "Panthers".
Lejaskurļi
Lejaskurļi ir ciems Valmieras novada Valmieras pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V186, Rātsupītes krastā.
Košļājamā gumija
Košļājamā gumija ir mīksta viela, ko ir paredzēts košļāt, bet nevis norīt. Cilvēki ir izmantojuši košļājamo gumiju vairāk nekā 5000 gadus, tomēr modernā izskatā un veidā tā parādījās 19. gadsimtā. Kopš 1960. gadiem tās tiek ražotas no sintētiskā kaučuka, ko ir arī lētāk ražot.
1992. gadā Singapūras valdība aizliedza lietot košļājamo gumiju, jo tā kļuva bīstama, kad tā nokļuva metro durvīs. 2002. gadā valdība atļāva lietot košļājamo gumiju bez cukura, ja vien to ir izrakstījis ārsts.
Intelsat 32e
Intelsat 32e jeb SKY Brasil-1 ir Luksemburgā bāzēta uzņēmuma Intelsat sakaru pavadonis, trešais nākamās paaudzes pavadoņu tehnoloģiju Intelsat EpicNG sērijas aparāts. To kopīgi izmanto Intelsat (Eiropā, Ziemeļamerikā, Ziemeļatlantijā un Karību jūras baseinā) un DirecTV (Brazīlijas teritorijai; izmanto nosaukumu SKY Brasil-1). Ģeostacionārā orbītā pavadonis tika palaists 2017. gada februārī.
Ogres Trikotāža
SIA Ogres Trikotāža bija Latvijas trikotāžas ražošanas uzņēmums.
Intelsat 32e
Pavadoni izgatavoja Eiropas uzņēmums Airbus Defence and Space uz platformas Eurostar-3000X bāzes. Tam uzstādīts 60 Ku un 21 Ka joslas raidītājs.
Ogres Trikotāža
Vēsture
Ogres trikotāžas kombināta celtniecību uzsāka 1965. gadā, 1968. gadā to nodēvēja par VĻKJS 50. gadadienas Ogres trikotāžas kombinātu. 1968. gada 28. februārī tika nodota vērpšanas fabrikas 1. kārta, 1969. gada 30. septembrī 2. kārta, būvi pabeidza 1970. gada 30. jūlijā. Celtniecības faktiskais kapitālo ieguldījumu apjoms bija 40 miljoni rubļu. Celtniecības izdevumi atmaksājās 3,5 gadu laikā. Kombināts tika nokomplektēts ar Itālijā ražotām vērpšanas un šūšanas iekārtām, kā arī Lielbritānijā izgatavotām adāmmašīnām. Par uzņēmuma pamatdarbības veidiem tika noteikti tīrvilnas ķemdzijas un pusvilnas dzijas, trikotāžas audumu un virsējās trikotāžas izstrādājumu ražošana. Jaunie darbinieki tika gatavoti pilsētas profesionāli tehniskajā skolā. Kopš 1972. gada uzņēmums izdeva savu laikrakstu „Ausma”, kas iznāca vienu reizi nedēļā latviešu un krievu valodā. 1981. gadā Preiļos tika uzcelta un nodota ekspluatācijā kombināta filiāle. 1985. gadā kombinātu pārdēvēja par Ogres vērpšanas un trikotāžas apvienību, 1990. gadā — par ražošanas apvienību „Ogre”.
1990. gadu sākumā notika daļēja vērpšanas ražotnes rekonstrukcija. Tika ieviesta jauna tīrvilnas šķiedras apstrādes tehnoloģija, izmantojot Superwash iekārtu. Izstrādājumi no šādi apstrādātas dzijas ir mīksti un ilgāk valkājami. Šajā laikā Starptautiskais Vilnas sekretariāts uzņēmumam piešķīra licenci tīrvilnas dzijas izlaidei ar Woolmark zīmolu.
Intelsat 32e
Intelsat 32e tika palaists 21:39 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ECA (lidojums VA235) no Gviānas kosmiskais centra. Kopā ar to tika palaists Indonēzijas sakaru pavadonis Telkom 3S.
Ogres Trikotāža
Vēsture
No 1997. gada uzņēmums piederēja pārvaldītājsabiedrībai „Baltijas Holdings”, bet kopš 2004. gada koncernam „Mono”. Kopš 2003. gada uzņēmums bija izveidojis 16 veikalus Rīgā, Jūrmalā, Daugavpilī un Ogrē. Apgrozījums 2011. gadā bija, darbinieku skaits — 390 cilvēki. Eksports uz ES valstīm bija 63%.
2016. gada 1. aprīlī uzņēmums SIA Ogres Trikotāža tika likvidēts.
Intelsat 32e
Intelsat 32e ģeostacionārajā orbītā tika izvietots punktā 43° rietumu (317° austrumu) garuma. Tur jau atrodads pavadoņi Intelsat 11 un Intelsat 9. Pēc Intelsat 32e ekspluatācijas sākšanas Intelsat 9 tiks pārvietots uz pozīciju 50° R 5,8° slīpā orbītā.
Ogres Trikotāža
Dizaineri
Savas kolekcijas speciāli Ogres Trikotāžai ir izstrādājušas:
Pasūtītāji
Ogres Trikotāžā savus pasūtījumus veica zīmoli:
Irine Harisma Sukandara
Irine Harisma Sukandara (id; dzimusi Džakartā) ir Indonēzijas starptautiskā lielmeistare šahā (2009).
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējusi Indonēziju Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās, kuros labāko panākumu guvusi 2005. gadā Belforā, kad U14 vecuma grupā ieņēmusi 4. vietu.
2005. gadā dalījusi trešo vietu starptautiskā šaha turnīrā Džakartā, bet 2007. gadā turpat dalījusi otro vietu. 2010. gadā dalījusi pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Bandarseribegavanā. 2012. gadā Hošiminā uzvarējusi Āzijas sieviešu individuālajā šaha čempionātā, bet 2014. gadā Šārdžā (Apvienotie Arābu Emirāti) atkārtojusi šo panākumu. 2015. gadā Maskavā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā Moscow-Open 2015 G. Tāpat 2015. gadā Sočos piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā zaudējusi 1. kārtā. 2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Džu Čeņai. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 24. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.
Pārstāvējusi Indonēzijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2007. gadā Sukandarai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2009. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. Bijusi pirmā Indonēzijas šahiste, kas kļuvusi par šaha lielmeistari. 2014. gadā saņēmusi starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu.
Dienvidu mārsmilga
Dienvidu mārsmilga (la) ir graudzāļu dzimtas suga, kurai ir šaurs izplatības areāls Eiropas ziemeļaustrumos un centrālajā daļā.
Latvijā suga ir sastopama ļoti reti — Latvijā konstatēta sausos priežu mežos, sugai Baltijā raksturīgā biotopā. Citur Eiropā nelielas grupas sausos mežos, pļavās un pauguru nogāzēs.
Ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 1. kategorijā.
Filips Meksess
Savas karjeras laikā spēlējis Francijas komandā Auxerre un Itālijas komandas Roma un Milan.
Dienvidu mārsmilga
Apraksts
Dienvidu mārsmilga ir daudzgadīgs, 20—60 cm garš lakstaugs, kurš veido skraju cini. Augam ir ložņājoši pazemes dzinumi. Stiebri cinī parasti manāmi izlīkst uz ārpusi. Lapas ir 0,3—0,7 cm platas, kailas un gludas. Lapas maksts ir kaila, mēlīte īsa, trīsstūraina, aptuveni 0,3 cm gara. Vārpiņas ir eliptiskas, sakopotas skrajā, plati trīsstūraina apveida skarā. Vārpiņā ir 3 ziedi, no kuriem apakšējie ir putekšņlapu (vīrišķie), bet augšējais — divdzimumu zieds. Vārpiņas plēksnes apmēram vienāda garuma. Pie vārpiņas pamata ir garu matiņu pušķi. Divdzimumu zieds bez akota. Vīrišķo ziedu ārējās zieda plēksnes akots ir īss. Saberzējot augu, jūtama mārsmilgām raksturīgā kumarīna smarža. Auglis ir olveidīgs grauds. Zied maijā, jūnijā.
Filips Meksess
Francijas futbola izlases sastāvā posmā no 2002. līdz 2012. gadam aizvadījis 29 mačus un guvis vienus vārtus. Piedalījies 2003. gada FIFA Konfederāciju kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Auxerre
Milan
Francija
Priedes (Sabile)
Priedes ir Talsu novada Sabiles pilsētas daļa tās ziemeļaustrumos, līdz 2010. gadiem bija ciems Abavas pagastā.
Tik dzintars vien
Tik dzintars vien ir Raimonda Paula otrais dziesmu albums, kas izdots 1970. gadā.
Albumā iekļauta 1970. gada "Mikrofona aptaujas" uzvarētāja dziesma "Baltā saule", aptaujas laureātes "Kam ziedi, mežābele" (2. vieta) un "Cik klusa nakts" (3. vieta), kā arī citas kompozīcijas, kuras dzied galvenokārt Ojārs Grinbergs, Margarita Vilcāne un Nora Bumbiere. Albums ierakstīts Rīgas skaņu ierakstu studijā. Dziesmas, kuras Rīgas estrādes orķestra koncertos izpildīja Zdzislavs Romanovskis, skaņuplatē ieskaņojuši citi dziedātāji — "Balādi manam vectēvam" iedziedājis aktieris Voldermārs Zenbergs, bet "Liepājai" izpilda populārais tenors Jānis Zābers.
Dziesmas "Tik dzintars vien" krievu versija "Должен быть талант" M. Vilcānes izpildījumā iekļauta Aloiza Brenča kinofilmā "Lielais dzintars" (1972), kur dziedāšanu imitē aktrise, savukārt dziesmas igauņu versiju ierakstījis igauņu dziedātājs Voldemārs Kuslaps. Dziesma "Zib mūža rats" lietuviešu valodā iekļauta Lietuvas ansambļa "Oktāva" 1972. gadā izdotajā skaņuplatē.
2002. gadā albums izdots CD formātā ar nosaukumu "Tik dzintars vien". Albuma vāku veidojis mākslinieks Gunārs Kirke.
Karaliskais Nacionālais pilsētas parks
Karaliskais Nacionālais pilsētas parks, saukts arī kā Ekoparks ir pirmais pasaulē Nacionālais pilsētas parks, kas atrodas Zviedrijā un aptver Stokholmas, Solnas un Lidingo komūnas.
Sākotnēji parka nosaukums bija Ekoparks, kad to 1995. gadā nodibināja Zviedrijas parlaments ar mērķi saglabāt galvaspilsētas ekoloģiju. no 2009. gada 1. februāra parka oficiālais nosaukums ir Karaliskais Nacionālais pilsētas parks, šo nosaukumu parks ieguva, pateicoties karaļa Kārļa XVI Gustava iniciatīvai un līdzdarbošanai parka izveidē.
Parks aizņem 27 km² plašu teritoriju, tikpat lielu kā Stokholmas iekšpilsēta un ir paredzēts iedzīvotāju aktivitātēm un atpūtai brīvā dabā urbānajā pilsētas vidē. Parks ietver Šepsholmenu un Jūrgordenas dienviddaļu — centrālo rajonu, tālāk stiepjas uz ziemeļrietumiem līdz Jūrgordenas ziemeļdaļai, Brunsvikenam, Hāgas parkam un Ulriksdālei, bet parka dienvidos atrodas Jēderholmarnas salas.
Vēsturiski lielākā daļa no pašreizējā parka teritorijas 16. gadsimtā bija karaļa medību zemes, šajā teritorijā bija pilis, no kurām daudzas ir saglabājušās līdz mūsu dienām.
Ogiciālā ieeja parkā ir Hāgas forums, pie kura atrodas informācijas centrs un no kura ir iespējams gida pavadībā doties organizētos laivu braucienos apkārt Brunsvikenam.
Daiļlēkšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Daiļlēkšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 2021. gada 25. jūlijam līdz 7. augustam.
Džuzepe Meca
Džuzepe Meca (it; dzimis, miris ) bija itāļu futbolists un futbola treneris.
Lielāko karjeras daļu spēlējis Milānas "Internazionale" (365 spēlēs 242 vārti), kā arī AC Milan un Turīnas "Juventus". "Inter" sastāvā divas reizes kļuva par Itālijas čempionu.
Itālijas futbola izlases sastāvā divas reizes uzvarējis FIFA Pasaules kausa izcīņā. 1934. gadā tika atzīts par turnīra labāko spēlētāju. Pēc spēlētāja karjeras beigām trenējis Itālijas izlasi un dažādus klubus.
Sibīrijas haniste
Sibīrijas haniste (tt) jeb Sibīrijas jurta (tt) bija pēc Zelta Ordas sabrukuma radusies feodāla tjurku valsts, kas no 1468. līdz 1607. gadam pastāvēja Obas un Irtišas upju baseinā starp Urāliem rietumos un Jeņisejas upi austrumos.
Pēc tam, kad Krievijas cars Ivans IV sagrāva Sibīrijas hanisti, viņš savam titulam pirms nāves 1584. gadā pievienoja arī "Jugras lielkņaza, Obdoras, Kondas kņaza un visas Sibīrijas zemes un Ziemeļu puses pavēlnieka" (великiй князь Югорскiй, князь Обдорскiй, Кондинскiй и всея Сибирскiе земли и Сђверныя страны повелитель) nosaukumu, bet pēc hana Kučuma un viņa dēla hana Ali uzveikšanas 1607. gadā Boriss Godunovs un viņa pēcteči sāka lietot Sibīrijas cara (Царь Сибирскiй) titulu. Sibīrijas caru ģerboni iekļāva Krievijas Impērijas ģerbonī.
Galvaspilsēta
Sibīrijas hanistes galvaspilsēta bija Tjumeņa (tt) jeb Čingitura (Çingi-Tura), vēlāk Kašlika jeb Iskera (tt), saukta par Sibiru, kas atradās Tobolas un Irtišas upju satecē netālu no tagadējās Toboļskas pilsētas.
Teritorija
Sibīrijas hanu valsts izvietojās Rietumsibīrijas līdzenumā uz austrumiem no Urālu kalniem tagadējās Krievijas Federācijas Sibīrijas daļas (Tjumeņas apgabals, Hantu-mansu autonomais apvidus-Jugra, Jamalas Ņencu autonomais apvidus, Omskas apgabals, Novosibirskas apgabals, Tomskas apgabals, Altaja novads) un Kazahstānas ziemeļu daļas teritorijā. Rietumos tā robežojās ar Kazaņas hanisti (pastāvēja 1438-1552), dienvidos ar Kazahu hanisti (pastāvēja 1456–1847), bet austrumos ar Jeņisejas kirgīzu (mūsdienu hakasu priekšteču) četru ulusu konfederāciju (pastāvēja līdz 1703). Reti apdzīvotā ziemeļu daļa sniedzās līdz pat Obas ietekai Karas jūrā.
Vēsture
Zelta Ordas sabrukuma periodā varu Čingiturā (Tjumeņā) pārņēma vietējais valdnieks Taibuga. Zelta Ordas hans Tohtamišs pēc sakāves kaujā pie Vorsklas 1399. gadā bēga uz austrumiem un patvērās aiz Urāliem, tomēr 1406. gadā viņu Tjumeņā nogalināja hans Šadibeks. Pēc Zelta Ordas karavadoņa emīra Edigeja nāves 1419. gadā par Ordas hanu Sarajā kļuva hana Tohtamiša radinieks Ulu Muhameds, kuru 1423. gadā ar uzbeku palīdzību padzina Baraks. No apmēram 1428. līdz 1446. gadam Tjumeņā valdīja uzbeku hans Abulhairs (uz), pēc kura nāves ar Nogaju ordas palīdzību varu sagrāba Čingishana mazdēla Šibana (Şiban, arī Şeybanî) pēcnācēji ("Šibanīdi").
Par pirmo Sibīrijas hanu uzskata hanu Ibaku (Saīdu Ibrahimu), kas uzvarēja uzbekus un no 1468. gada neatkarīgi valdīja Tjumeņā. 1480. gadā viņš uzveica Dižās Ordas hanu Ahmedu. 1492. gadā hans Ibaks kopā ar savu jaunāko brāli hanu Mamuku un nogajiešiem uzbruka Astrahaņai. 1495. gadā viņš krita kaujā pret Taibugas pēcnācēju Mahmetu (Mamuku), kas arī pretendēja uz Sibīrijas valdnieku troni. Viņš pārcēla valsts galvaspilsētu uz Iškaru (pie Toboļskas) un noslēdza savienību ar Maskavas lielkņazu.
Ibaka mazdēlam hanam Kučumam 1563. gadā izdevās uzvarēt Taibugas dzimtai piederīgo valdnieku Jadigaru un atjaunot valsts vienotību. No Buhāras Sibīrijā ieradās islāma garīdznieki, Tjumeņā un Kašlikā uzcēla mošejas. 1571. gadā hans Kučums noslēdza savienību ar Krimas hanisti, pārtrauca maksāt meslus jeb jasaku (1000 sabuļu ādu gadā) Maskavijai un uzbruka krievu kazaku apmetnei Urālu kalnos.
Cars Ivans IV lika tirgotājiem Stroganoviem nolīgt kazakus iebrukumam Sibīrijā. 1582. gada maijā atamana Jermaka vadītie kazaki iebruka Sibīrijā un 80 strūgās uzbruka Čingituras (Tjumeņas) pilsētai. 8. novembrī pēc uzvaras kaujā pie Čuvašu raga Tobolas un Irtišas upju satecē kazaki ieņēma arī Kašlikas (Sibiras) pilsētu. 1583. gadā krievi pakļāva vietējos iedzīvotājus vogulus (mansus) un ostjakus (hantus) Pelimas, Tavdas un Kondas baseinā. Daļa Sibīrijas tatāru patvērās savas valsts austrumu daļā Čulimas upes baseinā. Krievijas cars tūlīt papildināja savu titulu ar Ugras lielkņaza, Kondas and Obdoras kņaza nosaukumiem. Hans Kučums atkāpās uz savas valsts dienvidu daļas stepēm. 1584. gada 6. augustā tatāri sakāva Jermaka karaspēku kaujā pie Vagajas upes ietekas Irtišā. Kazaku karaspēka vadību pārņēma atamans Matvejs Mečerjaks, kas nodedzināja Kašliku un strūgās devās lejup pa Obu un cauri Urālu kalniem atgriezās Krievijas caristē. Hana Kučuma dēls Ali ieņēma Kašliku, tomēr atsākās cīņas ar Taibugas dzimtai piederīgo Seidaku.
1586. gadā krievi atgriezās Sibīrijā un no jauna uzcēla Tjumeņas cietoksni, kas kļuva par bāzi visai Sibīrijas iekarošanai. Drīz pie lielajām upēm uzcēla Toboļskas, Taras, Berjozovas un Obdorskas cietokšņus. Hans Kučums 1597. gadā piedāvāja krieviem slēgt miera līgumu un maksāt izpirkumu, bet atteicās pāriet cara Borisa Godunova dienestā un doties uz Maskavu. 1598. gada augusta kaujā pie Irmenas (Urmin) upes ietekas Obā (tagadējā Novosibirskas apgabalā) krievu vaivadam Andrejam Vojeikovam (Воейков) izdevās sakaut Kučuma spēkus un saņemt gūstā un aizvest uz Maskavu viņa ģimenes piederīgos, kas bija spiesti pāriet pareizticībā ar carēviču Sibirsku (no 1718. gada kņazu Sibirsku) vārdu. Pats hans Kučums bēga uz Nogaju Ordu, kur viņu 1601. gadā nogalināja. Līdz 1607. gadam Krievijas aneksijai turpināja bruņoti pretoties Kučuma dēls hans Ali, pēc sagūstīšanas viņu nometināja Jaroslavļā, pēc 1641. gada Kasimovas hanistē pie sava mazdēla Seida Burhana. Pēc 1616. gada formālais Sibīrijas hans bija Kučuma dēls Išims (1616—1624), bet tad Išima dēls Ablajs Girejs (1628-1631).
Cits hana Kučuma mazdēls Devlets Girejs vadīja baškīru sacelšanos pret krieviem (1662—1665) un tika godināts kā Sibīrijas hans.
Gunārs Priede
Dzīvesgājums
Dzimis 1928. gadā valsts ierēdņa ģimenē. Mācījās Rīgas 10. pamatskolā Čiekurkalnā (absolvēja 1942), Ventspils 1. vidusskolā (1947), studēja LVU Inženierceltniecības fakultātes Arhitektūras nodaļā (1953).
Strādāja LZA Arhitektūras un celtniecības institūtā par zinātnisko sekretāru (1953—1955), Rīgas lauksaimniecības tehnikumā par arhitektūras un celtniecības pasniedzēju (1955—1957), Latvijas republikāniskajā neklātienes lauksaimniecības tehnikumā (1955), Rīgas celtniecības tehnikumā (1957—1958).
Rakstnieku savienībā dramaturģijas konsultants (1958—1960), Rīgas Kinostudijā (1960—1964), Kultūras ministrijā (1964—1965), Latvijas Kinematogrāfistu savienības valdes 1. sekretārs (1965—1968), Rakstnieku savienības valdes sekretārs (1972—1974), Rakstnieku savienības valdes 1. sekretārs (1974—1984), Ļeņina un PSRS Valsts prēmiju komitejas loceklis (1975—1989), Latvijas Brāļu kapu komitejas priekšsēdētājs (no 1989).
Apbedīts Lielvārdes kapos.
Piemiņa
2018. gadā par godu dramaturga 90 gadu jubilejai Rembates parkā Lielvārdē atklāja vides objektu "Goda krēsls Gunāram Priedem", ko veidojis metālmākslinieks Aldis Lambergs.
Smaržas
Smaržas ir smaržvielu maisījums spirtā vai ūdens—spirta šķīdumā, kam parasti ir patīkams aromāts. Smaržām tiek izmantotas ēteriskās eļļas.
Ir zināms, ka smaržas tikušas izmantotas jau dažās no pirmajām cilvēces civilizācijām. 2005. gadā arheologi atrada smaržas Kiprā, tiek uzskatīts, ka tās tikušas izgatavotas pirms vairāk nekā 4000 gadiem. Mūsdienīgās smaržas tiek izgatavotas kopš 19. gadsimta beigām.
Indija Sammere
Džodija Džīda Olsona (en), pazīstama ar skatuves vārdu Indija Sammere (en; dzimusi Aiovas štatā) ir amerikāņu pornoaktrise.
Dzimusi Desmoinā, Aiovā. Kopš 2004. gada darbojas pornoindustrijā, kopumā nofilmējusies vairāk kā 300 filmās, tostarp 2011. gadā vien 78 filmās. Viņas pornoaktrises veikums ir novērtēts ar prestižāko industrijas balvu: AVN balvu, ko 2011. gadā saņēma kā labākā aktrise par lomu filmā An Open Invitation: A Real Swinger’s Party in San Francisco.
Viņas skatuves vārds ir aizgūts no The Doors dziesmas Indian Summer nosaukuma.
Orhejas nacionālais parks
Orhejas nacionālais parks (ro) ir nacionālais parks, kas atrodas Moldovas centrālajā daļā, Orhejas pilsētas apkārtnē 40—50 km uz ziemeļiem no galvaspilsētas Kišiņevas.
Apraksts
Parks atrodas Kodru augstienē. Tā kopējā platība (33 792,09 ha) ir aptuveni 1% no Moldovas Republikas platības. Parka ainava ir pauguraina teritorija, daļēji klāta ar mežu, meži aizņem nedaudz vairāk kā pusi — 18 551 hektāru parka teritorijas. Teritoriju šķērso ielejas un gravas. Caur parku tek Reutas upe.
Parks atrodas četru rajonu teritorijā: Orhejas, Strešenu, Kelerašu un Krjulenu, un tajā ietilpst 18 komūnu zemes.
Nacionālā parka teritorijā aug vairāk nekā 700 vaskulāro augu sugu, dzīvo 109 putnu un 41 zīdītāju sugas. 26 augu sugas ir iekļautas Moldovas Sarkanajā grāmatā. Šeit sastopamas arī Moldovā retas faunas sugas, tai skaitā meža kaķis, meža cauna, mazais ērglis, melnā klija, parastā odze.
Pedro Pičardo
Pedro Pablo Pičardo Peralta (es; dzimis ) ir Kubā dzimis Portugāles vieglatlēts, startē trīssoļlēkšanas sacensībās. Izcīnījis zelta medaļu 2020. gada vasaras olimpiskajās spēles, kā arī 2022. gada Pasaules čempionātā. Līdz 2015. gadam pārstāvējis Kubu, kopš 2017. gada ir Portugāles pilsonis un kopš 2019. gada startē zem Portugāles karoga.
P. Pičardo pieder Kubas rekords trīssoļlēkšanā (18,08 m) un Portugāles rekords trīssoļlēkšanā (17,98 m). 2022. gada Pasaules čempionātā Jūdžīnā viņš pirmo reizi kļuva par pasaules čempionu. Pirms tam, vēl pārstāvot Kubu, bija izcīnījis divas sudraba medaļas (2013, 2015).
Orhejas nacionālais parks
Tūrisma objekti
Nacionālā parka galvenie tūrisma objekti ir Trebuženu ainavu liegums, Kurki senkapu galvenā daļa, Cigeneštu ainavu rezervāts, vairākas arheoloģiskas senvietas, Zelta ordas pilsētas Šehraldžedidas (Jangišehras) drupas, Moldāvijas 15.—16. gadsimta viduslaiku Orhejas pilsētas (Vecās Orhejas, ro) ar cietoksni 18 km no pašreizējās pilsētas vietas, 5 klosteri, 4 muižas.
Kultūras un dabas rezervāts "Vecā Orheja" kopš 2007. gada ir kandidātu grupā iekļaušanai UNESCO pasaules mantojuma vietu sarakstā.
Ivančas ciematā atrodas Tautas amatniecības muzejs, parka ciematos tiek piekopti tradicionālie amati, kā kokgriešana, akmeņgriešana, metālapstrāde, izšūšana u.c.
Ričards Karapass
Ričards Antonio Karapass Montenegro (es; dzimis ) ir Ekvadoras šosejas riteņbraucējs, pārstāv UCI WorldTeam komandu . 2019. gada jūnijā R. Karapass uzvarēja Giro d'Italia kopvērtējumā, kļūstot par pirmo Ekvadoras riteņbraucēju, kas to paveicis. 2021. gada jūlijā R. Karapass uzvarēja 2020. gada Tokijas olimpisko spēļu grupas braucienā. Šī bija tikai otrā zelta medaļa Ekvadoras olimpiskajā vēsturē (pēc Džefersona Peresa zelta 20 km soļošanā 1996. gada olimpiādē).
R. Karapasa iesauka ir "La Locomotora" (Lokomotīve).
Grunduļu grāvis
Grunduļu grāvis ir Ezeres kreisā krasta pieteka Saldus novada dienvidaustrumos pie Jaunauces. Tek rietumu virzienā. Ietek Ezerē augšpus Jaunauces. Grunduļu grāvi šķērso valsts autoceļš P96 (Pūri–Auce–Grīvaiši).
Ričards Karapass
Dzīves sākums
Karapass dzimis Elkarmelo, Karči provincē. Skolas lakā par viņa mentoru kļuva viņa skolotājs, 1992. gada Barselonas olimpisko spēļu dalībnieks Huans Karloss Rosero, kurš skolā izveidoja riteņbraukšanas klubu. Šajā klubā izauga arī citi profesionāli kā Honatans Narvaess un Honatans Kaisedo. Pirms riteņbraukšanas Karapass skolā trenējās skriešanā.
Movistar Team (2016—2019)
Pēc stažēšanās 2016. gada beigās Karapass pievienojās  komandai. Karapass tika iekļauts komandas sastāvā startam 2017. gada Vuelta a España, kopvērtējumā finišējot 36. vietā.
2018. gada maijā viņš tika iekļauts sastāvā startam 2018. gada Giro d'Italia. Karapass uzvarēja sacensību 8. posmā, kļūstot par pirmo ekvadorieti, kas uzvarējis kādā no Lielo tūru posmiem, bet kopvērtējumā ierindojās augstajā ceturtajā vietā.
2019. gadā viņš uzvarēja 2019. gada Giro d'Italia kopvērtējumā, uzvarot arī divos posmos.
Team Ineos (2020—2022)
2019. gada augustā pievienojās , parakstot triju gadu līgumu. 2021. gada jūlijā, pēc atrāviena vienatnē distances pēdējos kilometros R. Karapass uzvarēja 2020. gada Tokijas olimpisko spēļu grupas braucienā.
2022. gada februārī Karapass pirmoreiz uzvarēja Ekvadoras čempionātā individuālajā braucienā.
EF Education-EasyPost (2023—)
2022. gada 19. augustā tika paziņots, ka Karapass parakstījis triju gadu līgumu ar  komandu no nākamās sezonas.
Kaijas (Valmieras pagasts)
Kaijas ir ciems Valmieras novada Valmieras pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A3, Gaujas upes krastā.
Vilis Vītols (būvuzņēmējs)
Vilis Vītols (dzimis Rīgā) ir latviešu būvuzņēmējs, mecenāts un sabiedrisks darbinieks. Mūža lielāko daļu pavadījis Venecuēlā, uz patstāvīgu dzīvi Latvijā atgriezies 1999. gadā. Apbalvots ar Triju zvaigžņu ordeni.
Dzīvesgājums
Vilis Vītols ir dzimis Rīgā tautsaimnieka Viļa Vītola (1879—1973) mazdēls. Savu pirmo izglītību guvis Latvijā, bet 1944.gadā ģimene atstāj Latviju un dodas bēgļu gaitās uz Vāciju.
Vītolu ģimene četrus gadus pavada Eslingenas latviešu bēgļu nometnē, Vācijā. 1948. gadā pārceļas uz Venecuēlu. Tur Vilis Vītols pabeidz vidusskolu un uzsāk studijas Venecuēlas Centrālajā Universitātē (Universidad Central de Venezuela). Studijas beidzis 1956.gadā iegūstot civilinženiera grādu.