cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sebastjēns Lefēvrs
Sebastjēns Lefēvrs (Sébastien Lefebvre; dzimis Monreālā, Kanādā) ir Kanādas mūziķis, pazīstams kā poppanka grupas Simple Plan ritma ģitārists un bekvokālsists. Filmējies dažādās filmās.
Lihtenšteina
Diplomātiskās attiecības ar Latviju
Latvijas intereses Lihtenšteinā pārstāv Latvijas vēstniecība Austrijā. Lihtenšteinas intereses Latvijā pārstāv Šveices vēstniecība Rīgā, jo kopš 1991. gada 24. oktobra Šveice ir uzņēmusies pārstāvēt Lihtenšteinas intereses tajās valstīs, kurās tai nav savas pārstāvniecības.
Mēleņi
Sistemātika
Pasaulē ir zināmas ap 100 mēleņu sugu, kuras iedalās divās kārtās.
Apakšklase (Linguatulida)
Rīgas Brāļu kapi
Rīgas Brāļu kapi ir valstiskas nozīmes memoriāls ansamblis, kurā apbedīti aptuveni divi tūkstoši karavīru.
Vēsture
Kaut arī kapi oficiāli tika iesvētīti tikai, jau Rīgas dome saņēma lūgumu, kurā teikts, lai kritušie karavīri katrā pilsētā tiktu apglabāti noteiktos kapos un vienā vietā. Tālākā gaitā šādas vietas varētu tikt apstādītas ar kokiem, apjoztas ar žogu, izveidojot īpašus brāļu kapus. Pirmos kritušos strēlniekus — Andreju Stūri, Jēkabu Voldemāru Timmu un Jāni Gavenasu — apbedīja. Kapsētai bija izraudzīts blakus Meža kapiem neliels kāpu uzkalniņš, taču karš nebeidzās, un kāpās tika apbedīti arvien vairāk kritušo. Tāpēc vajadzēja kapsētas plānu, lai to varētu pēc vajadzības paplašināt, ko izstrādā Rīgas pilsētas galvenais dārznieks Andrejs Zeidaks.
notika pirmā Latvijas Sarkanā Krusta dibinātā Brāļu kapu kopšanas komitejas sēde. 1920. gadā sāka spriest par kapu arhitektonisko un māksliniecisko izdaiļošanu, atzīstot, ka par pamatu jāņem Antonija Zeidaka izveidotā ainava. 1921. gadā tika rīkots slēgts konkurss. 1922. gada beigās konkursu atkārtoja, šoreiz tika uzaicināts piedalīties arī Kārlis Zāle, kurš bija ieradies Rīgā, lai piedalītos konkursā par Brīvības pieminekļa projektu, kurš arī uzvarēja slēgtajā konkursā.
Pirmmetu izstrādāja tēlnieks Kārlis Zāle, arhitekts Aleksandrs Birzenieks, Pēteris Feders un Andrejs Zeidaks.
svinīgā ceremonijā tika likts Rīgas Brāļu kapu izbūves pamatakmens. Arhitektonisko darbus vadīja Pēteris Feders. Mirstošo jātnieku pirmo grupu atklāja, otro —. Mātes tēlu atklāja. 1930. gadā sākās vārtu izbūve, vēlāk tika veidotas četras karavīru figūras ar vairogiem — četru novadu heraldiskie tēli, 1936. gadā noslēdzošajā sienā iekala Latvijas pilsētu un 19 apriņķu ģerboņus. Kapus svinīgi iesvētīja — Lāčplēša dienā —, klātesot Valsts prezidentam un valdībai.
Kapu ansambļa ainava
Abās pusēs ieejas vārtiem (augstums 10 metri, platums 32 metri) divas jātnieku skulptūru grupas (augstums 3,3 metri). Liepu gatve (205 metri) savieno vārtus ar galveno terasi, kuras centrā novietots 1 metru augsts mūžīgās uguns altāris, bet abās pusēs ozolu birzis. No terases abpusējas kāpnes ved uz regulāri veidotu kapulauku. Tā malās atrodas divas "Mirstošo jātnieku" skulpturālās grupas (augstums 3,6 metri), vidus daļā atrodas augstcilnis "Kritušie brāļi". Pret katru kapa vietu novietota smilšakmens vai plienakmens plāksnīte ar kritušā uzvārdu un vārdu vai uzrakstu "Nezināms". Ansambli noslēdz 6 metrus augsta siena ar Latvijas apriņķu un pilsētu vēsturiskajiem ģerboņiem. Pie sienas atrodas četri senlatviešu karavīru tēli, kas simbolizē Latvijas novadus - Kurzemi, Zemgali, Vidzemi un Latgali, bet tās centrā uz 9 metrus augsta sienas masīva paceļas monumentāla figūra "Māte Latvija", kas noliekusi vainagu pār kritušajiem dēliem. Brāļu kapu memoriālais ansamblis ir izcirsts no Allažu šūnakmens, izmantots arī Itālijas travertīns un smilšakmens.
Apbedījumi
Brāļu kapos apbedīti aptuveni 2000 karavīru. Sākot ar 1915. gadu, kapos sāka apbedīt Pirmā pasaules kara kaujās kritušos strēlniekus, vēlāk Februāra revolūcijas laikā nošautos kareivjus. Stučkas valdības laikā 1919. gada pavasarī šeit apbedīja Brīvības cīņās pret vācu vienībām un Dienvidlatvijas brigādi kritušos latviešu strēlniekus. Pirmās Latvijas brīvvalsts laikā Brāļu kapos apbedīja ap 800 Latvijas armijas kareivjus un virsniekus. 1941.—1942. gadā Brāļu kapos apbedīja 15 nacionālos partizānus, kā arī pārapbedīja komunistiskā režīma terora upurus. Līdz 1944. rudenim šeit apbedīja arī vairākus desmitus bijušās Latvijas armijas virsnieku un karavīru, kuri bija dienējuši Latviešu policijas bataljonos un Latviešu leģionā. 1958. gadā šajos kapos tika apbedīti Otrajā pasaules kara laikā kritušie kareivji un partizāni. 1942. gadā kapos apbedīts skulptūru ansambļa autors Kārlis Zāle, bet 1980. gadā kapu arhitekts Aleksandrs Birzenieks.
HU
HU var būt:
UY
UY var būt:
Trajans Besesku
Trajans Besesku (ro, ; dzimis ) ir rumāņu politiķis, bijušais Rumānijas prezidents no 2004. līdz 2014. gadam.
Laikā no 2000. līdz 2004. gadam Besesku bija Bukarestes mērs. 2004. gadā viņš pirmoreiz tika ievēlēts prezidenta amatā. 2007. gadā viņš tika atstādināts no amata, taču pēc mēneša referenduma rezultātā T. Besesku tika atkārtoti apstiprināts Rumānijas prezidenta amatā. 2009. gadā viņš atkārtoti tika ievēlēts Rumānijas prezidenta amatā uz piecu gadu termiņu. 2012. gada 6. jūlijā viņš atkal tika atstādināts no amata. 29. jūlijā notika referendums par viņa atlaišanu, kurā vairākums (87,52%) nobalsoja "par". Tomēr Rumānijas Konstitucionālā tiesa nolēma atzīt referendumu par spēkā neesošu kvoruma trūkuma dēļ (piedalījās tikai 46,23%), kā rezultātā Trajans Besesku palika Rumānijas prezidenta amatā.
Pēc prezidenta pilnvaru beigām Besesku 2015. gada 9. oktobrī pievienojās Tautas kustības partijai. 24. oktobrī partijas 4. kongresā Besesku tika ievēlēts par partijas prezidentu. 2016. gada parlamenta vēlēšanās šī partija ieņēma sesto vietu ar 5.35% balsu, un Besesku kļuva par parlamenta senatoru, kas pārstāv Bukaresti.
Zelenpoles ciems
Zelenpoles ciems bija administratīvi teritoriāla vienība Maltas rajonā. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Andrupenes pagastā izveidoja Zelenpoles ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī pēc pagasta likvidēšanas ciemu iekļāva Maltas rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, tā teritoriju pievienojot Liepušķu ciemam.
Somatra ezers
Somatra ezers (fr — ‘iesāļais dīķis’) ir beznoteces sālsezers, lielākais ezers Haiti, atrodas valsts dienvidaustrumos pie Dominikānas robežas 29 km uz austrumiem no galvaspilsētas Portoprensas.
Ezerā dzīvo ap 100 sugu putni, flamingo, Amerikas krokodils. Ezers ir ainavisks, koši zils, ap to aug krūmāji un kaktusi. Ezerā dzīvo 48 sugu zivis, tai skaitā endēmas.
Tāpat kā netālais Enrikiljo ezers Dominikānā, Somatra ezers atrodas lūzuma zonā; tas ir sālsezers, kas atrodas agrākā jūras šauruma zonā.
DE
DE var nozīmēt:
Latvijas Kristīgais Radio
Latvijas Kristīgais Radio sāka raidīt plkst. 19.00.
Emīlija Soida
Emīlija Soida (dzimusi, mirusi ) bija latviešu valodniece un pedagoģe. Darbojusies letonikas un gramatikas nozarē.
Latvijas Kristīgais Radio
Tas raida ultraīsviļņu diapazonā (FM 101,8), un to var uztvert Rīgā un apmēram 70 kilometru rādiusā ap galvaspilsētu. Kopš 1996. gada – arī Liepājā un Talsos, un tagad visā Latvijā 24 stundas diennaktī.
Emīlija Soida
Biogrāfija
Vispārējo izglītību ieguvusi Ludzas vidusskolā, ko pabeigusi ar izcilību. No 1945. līdz 1950. gadam studējusi latviešu valodu un literatūru Latvijas Valsts universitātē, pēc tam turpinājusi mācības aspirantūrā. 1954. gadā aizstāvējusi filoloģijas zinātņu kandidātes disertāciju ar nosaukumu "Vārdkopas jaunlatviešu publicistiskajos darbos ("Pēterburgas Avīzēs")".
Latvijas Kristīgais Radio
Kristīgā radio prezidents ir Tālivaldis Tālbergs, un pirmo desmit gadu programmas direktors bija Māris Dravnieks. Viņi bija arī to cilvēku vidū, kuri dibināja un veidoja Latvijas Kristīgo radio.
Emīlija Soida
Biogrāfija
1953. gadā uzsākusi darba gaitas Latvijas Valsts universitātes Latviešu valodas katedrā. Sākumā bijusi vecākā pasniedzēja (līdz 1955. gadam), vēlāk — docente (1955—1989). Laikā no 1955. līdz 1961. gadam Soida bija universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes dekāna vietniece, no 1976. līdz 1987. gadam vadījusi Latviešu valodas katedru.
Ir apmēram 80 rakstu autore, viena no latviešu valodas inversās vārdnīcas autorēm. Ir vairāku mācību līdzekļu dažādās valodniecības nozarēs, kā arī skolu mācību grāmatu, autore. Bijusi valodniecības nozares autore un zinātniskā konsultante Latvijas padomju enciklopēdijā.
Latvijas Kristīgais Radio
Latvijas Kristīgais radio ir starpdraudžu, starpkonfesionāls radio, tā moto ir "Patiesība Vārdos un Mūzikā".
Koura
Koura (arī Kiura, Kira, Kyura; ) ir Vādas labā pieteka Balvu novadā un Krievijas Pleskavas apgabalā. Iztek no pārpurvota mežu masīva dienvidaustrumos no Viļakas. Tek augstos krastos pa morēnu pauguraini. Vidustece Abrenes nolaidenumā, lejtece Mudavas zemienē. Ietek Vādā Krievijas teritorijā austrumos no Rodovojes. Lielākās pietekas: Nidrupīte (21 km), Meirupīte (11 km), Gurva (8 km), Ilziņa (7 km), Bušma, Tutinova. Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Semenova, Viļaka, Borisova, Mirnija (Krievijā).
Upi šķērso autoceļi P35 un P45 un Gulbenes-Pitalovas dzelzceļš.
Lapajervi
Lapajervi (fi) ir krāterezers Somijas rietumos, Rietumsomijas lēnē.
Ezers izveidojies 23 km platā meteorīta krāterī. Krāteris radies aptuveni pirms 77,85 miljoniem gadu, augšējā krītā. Par to, ka šeit varētu atrasties sens meteorīta krāteris, sāka runāt un rakstīt 1960. gados.
Ezerā 56 salas, lielākā no tām ir Kerne.
Kartogrāfija
Kartogrāfija ir zinātne un joma, kas pēta un izstrādā metodes Zemes virsmas attēlošanai ar abstraktiem simboliem. Karšu veidošanas tehnika ir pietiekami specifiska lai to varētu uzskatīt par atsevišķu nozari, kas pāraug zinātnē.
Lai varētu izveidot pēc iespējas plaši lietojamas kartes, kartogrāfiem jāapgūst kognitīvā psiholoģija un ergonomika, iegūstot izpratni par to, kādi simboli ataino informāciju pēc iespējas efektīvā veidā. Jāapgūst arī ģeodēzija un ļoti labā līmenī — matemātika. Pēdējais saistīts ar to, ka Zemei nav precīza lodveida forma un nevienmērīgās Zemes virsmas pēc iespējas precīzs atainojums divu dimensiju kartēs prasa augsta līmeņa matemātisko domāšanu.
Kartēs var parādīt jebkāda veida ģeogrāfisko informāciju. Pirmās kartes tika izgatavotas jau aptuveni pirms 8 tūkstošiem gadu. Tās zīmēja jau pirms rakstības izgudrošanas. Senākā zināmā karte ir atklāta senajā Turcijas pilsētā Čatalhjujukā, kas veidota kā sienas gleznojums.
Līdz mūsdienām ir saglabājušās arī kartes no Mezopotāmijas un Senās Ēģiptes — uz papirusa. Lielo ģeogrāfisko atklājumu laikā 15.—17. gs. izgudroja jaunus navigācijas instrumentus — teleskopu, kompasu un sekstantu, kas ļāva daudz precīzāk noteikt atrašanās vietu un izveidot diezgan precīzas jaunatklāto teritoriju kartes. No šiem laikiem līdz mūsdienām ir saglabājušās aptuveni 1100 dažādas kartes.
Maya (programmatūra)
Autodesk Maya jeb Maya (no sa māyā — "ilūzija") ir augstas klases 3D datorgrafikas un 3D modelēšanas programmatūra pakete. To sākotnēji izstrādāja Alias Systems Corporation, bet tagad tās īpašnieks ir Autodesk (Media and Entertainment nodaļa). Autodesk ieguva programmatūru 2005. gada oktobrī, iegādājoties Alias. Maya izmanto filmu un TV industrijā, tāpat kā datoru un videospēlēs, arhitektoniskajās vizualizācijās un projektēšanā.
Jaunākā versija, 2010 (11.0), tika izlaista 2009. gada augustā.
Pārskats
Maya ir uz integrētiem mezgliem balstīta 3D programmatūru komplekts, kas attīstījies no Wavefront Explorer un Alias PowerAnimator, izmantojot tehnoloģijas no abām programmatūrām. Programmatūra tiek izlaista divās versijās: Maya Complete un Maya Unlimited. Maya Personal Learning Edition (PLE) bija pieejama (atskaitot Linux versiju) par brīvu nekomerciālai izmantošanai, gala attēlam pievienojot ūdenszīmi, bet sākot no 2008. gada 2. decembra tā vairs nav pieejama.
Maya sākotnēji tika izlaista IRIX operētājsistēmai un pēc tam tai radīti porti uz Microsoft Windows, Linux un Mac OS X operētājsistēmām. IRIX atbalstīšana tika pārtraukta pēc versijas 6.5 izlaišanas. Pēc Alias iegūšanas 2005. gada oktobrī, Autodesk turpināja Maya izstrādi.
Svarīga Maya īpatnība ir tās atvērtība pret trešās personas programmatūrām, kas var programmai pilnībā noņemt tās sākotnējo izskatu un, izmantojot tikai kernel, pārveidot to par augsti pielāgotu programmatūras versiju. Šī iespēja pati par sevi padarīja Maya ļoti pievilcīgu lielo studiju acīs, kurām ir tendence rakstīt pielāgotu kodu saviem darbiem, izmantojot piedāvāto programmatūru izstrādāšanas komplektu.
Tcl veida starp-platformu skripta valoda Maya Embedded Language (MEL) tiek piedāvāta ne tikai kā skripta valoda, bet arī kā veids, kā pielāgot Maya pamata funkcionalitāti (liela daļa vides un rīku ir rakstīta šajā valodā). Arī lietotāja mijiedarbība tiek pielietota un ierakstīta kā MEL skripta kods, kuru lietotāji var saglabāt rīkjoslā, ļaujot animētājiem pievienot funkcionalitāti bez pieredzes C vai C++ programmēšanā un kompilatoros, lai gan šī funkcija tiek piedāvāta arī programmatūras izstrādāšanas komplektā. Versijā 8.5 tika pievienots Python skripta atbalsts.
Maya pamats ir rakstīts C++ valodā.
Projektu faili, ieskaitot ģeometrijas un animācijas datus, tiek saglabāti MEL darbību secībā, kas pēc vēlēšanās var tikt saglabāti arī kā „cilvēkam izlasāmi” faili (.ma, priekš Maya ASCII), kurus var rediģēt jebkurā teksta redaktorā ārpus Maya vides, kas piešķir augstu elastības līmeni, strādājot ar ārējiem rīkiem.
Marķēšanas izvēlne tiek iestrādāta lielākā izvēlnē, Hotbox, kas nodrošina zibenīgu pieeju vairumam Maya elementu, vien nospiežot pogu.
Modelēšana
Maya ir pieejami NURBS, poligoni un apakšvienību virsmas (vai SubDiv’i).
Dinamika un simulācija
Programmatūrā Maya ir arī partikulu sistēma, lai varētu rīkoties ar masām, piemēram, tvaiku un ūdens lāsēm. Dinamikas lauki ļauj pievienot gravitāti, vēju un viesuļus, dodot iespēju pievienot tādus efektus kā lapu pūšana vai pat viesuļvētra. Īpaši rīki ļauj māksliniekiem sukāt un ieveidot partikulas gluži kā matus un spalvu. Šis modulis ir attīstījies tieši no Wavefront Dynamation.
Mākslinieks var izveidot nekustīgus ģeometriskus objektus, kas automātiski nokļūst sadursmē bez īpašas animācijas, un kustīgus objektus, kas var saburzīties un salocīties, kā karogi un drēbe.
Maya efekti ir iebūvētas programmas, kas lietotājiem palīdz radīt sarežģītus animācijas efektus, kā dūmi, uguns un reālistiskus ūdens efektus, ar daudzām iespējām un atribūtiem, lai pielāgotu rezultātu.
Versijā 8.5 tika pievienots spēcīgs drēbes modelētājs, „nCloth”, kas deva lietotājiem iespēju modelēt drēbi, kontrolējot tādus aspektus kā saduršanās ar sevi un starp iespiešanās. Drēbes objekti var tikt modificēti tā, lai tie darbotos kā nekustīgi vai kustīgi ķermeņi.
Maya Unlimited
Maya Unlimited versijā ir iekļauti vairāki rīki, kas nav pieejami Maya Complete versijā.
Mel skripts
Mel (Maya Embedded Language) ir skripta valoda, kas ir līdzīga C, kas ir iestrādāts Maya. Mel valodā rakstīts kods var tikt izpildīts no skripta redaktora, no plauktiem un no saraksta izvēlnes.
Mel sniedz lietotājam vairāk pieejas un kontroles nekā Lietotāja saskarne; dažas programmatūras funkcijas un uzlabotās iespējās ir pieejamas tikai izmantojot Mel. Visas Maya izvēles ir Maya kodā, tāpat arī saraksta izvēlnes. Tas nozīmē, ka vienmēr, ieguldot nedaudz laika, var atrast mel komandas un mel funkcijas, kuras Maya izsauc, kad lietotājs noklikšķina uz kādas pogas izmantojot lietotāja saskarnes.
Mel nav orientēta uz objektiem. Tas nozīmē, ka nav iespējams izveidot klases un metodes, kas būtu ar to saistītas, kā tas būtu iespējams, izmantojot C++ vai Python. To nevajadzētu uzskatīt par mazu ierobežojumu, jo tas dod Mel spēcīgu struktūru, padarot to pieejamu un vieglāk saprotamu Maya lietotājiem un jauniem programmētājiem. Turklāt valodas lineārā skripta daba palīdz lietotājam, radot vairumu Maya mezglu, nevis kārdina lietotāju veidot pašam savus projektus, kā būtu, ja tiktu izmantota kāda uz objektiem orientēta valoda.
Vēsture
Maya ir trīs dažādu 3D programmatūru kulminācija: Wavefront The Advanced Visualizer (Kalifornijā), Thomson Digital Image (TDI) Explore (Francijā) un Alias Power Animator (Kanādā). 1993. gadā Wavefront nopirka TDI un 1995. gadā Silicon Graphics Incorporated (SGI) nopirka gan Alias, gan Wavefront (dēļ spiediena, ko izraisīja Microsoft, nopērkot Softimage agrāk togad) un apvienoja tos vienā kompānijā, no kopēja koda izveidojot vienu paketi. Apvienotā kompānija izvēlējās nosaukumu Alias|Wavefront. 1990. gadu vidū Holivudas filmu populārākais komplekts bija vairāku rīku kombinācija: Alias Studio modelēšanai, Softimage animācijai un PhotoRealistic RenderMan renderēšanai. Šādu kombināciju izmatoja vairākām filmām, to skaitā Jurassic Park, The Abyss un Terminator 2: Judgement Day. Alias|Wavefront vajadzēja vēl divus gadus pēc apvienošanās, lai izlaistu Maya.
Virandes ciems
Virandes ciems (arī Virandas ciems) bija administratīvi teritoriāla vienība Maltas rajonā. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Andrupenes pagastā izveidoja Virandes ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī pēc pagasta likvidēšanas ciemu iekļāva Maltas rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, tā teritoriju pievienojot Liepušķu ciemam.
Maya (programmatūra)
Vēsture
Gan Alias, gan Wavefront apvienošanās laikā strādāja pie nākamās paaudzes programmatūras. Alias bija paņēmuši Macintosh produktu, „Alias Sketch”, pārvietojuši to uz SGI platformu un pievienojuši tam daudz jaunas iespējas. Šī projekta segvārds bija „Maya”, kas sanskritā nozīmē „ilūzija”. Maya veidoja ciešā sadarbībā ar Walt Disney Feature Animation filmas Dinosaur veidošanas laikā un GUI bija pilnībā pielāgojams. Tas bija Disney pieprasījums, lai viņi varētu uzstādīt savu GUI un darba plūsmu, kas ir balstīta uz vairāku desmitgažu krātu animēšanas pieredzi. Tas atstāja lielu pieredzi uz Maya atvērtību un vēlāk arī palīdzēja programmatūrai kļūt par industrijas standartu, jo daudzas iestādes veic plašu personīgo programmatūras pielāgošanu, lai iegūtu konkurējošo pārākumu.
Tad tika nolemts pieņemt Alias „Maya” arhitektūru un sapludināt to ar Wavefront kodu.
Izstrādāšanas sākuma Maya izmantoja Tcl kā skripta valodu. Pēc kompāniju apvienošanās notika debates starp Tcl, Perl un Sophia atbalstītājiem. Sophia bija daudz ātrāka un ieguva virsroku. Tomēr, kad tika pievienota kļūdu pārbaude, tā kļuva tikpat lēna kā pārējās valodas.
Izlaižot Maya 1998. gadā, Alias|Wavefront pārtrauca visu iepriekšējo animāciju programmatūru izstrādes, ieskaitot Alias Power Animator, iedrošinot patērētājus atjaunot savu programmatūru uz Maya. Kompānijai izdevās paplašināt savu produktu līniju, lai pārņemtu lielu daļu tirgus, vadošajām vizuālo efektu kompānijām, piemēram, Industrial Light and Magic un Tippett Studio, pārejot no Softimage un Maya, lai izmantotu animēšanas programmatūru.
Izmantota filmās
Daudzas ar datoru animētas filmas ir veidotas ar Maya programmu, piemēram, Ledus laikmers, Ledus laikets: Atkusnis, Kung-fu Panda, kā arī Džeimsa Kemerona Avatar un daudzās citās filmās.
Oficiālie Maya mācību rīki
Kopā ar Maya vēsturi kompānija izstrādāja arī Maya mācību rīkus, kuri radušies par Alias sākuma dienās. Sākot ar iekšēju izveidotu informatīvo izdevumu par Maya programmatūras tehnikām un darba plūsmām, kompānija turpināja ar iekšēji izveidoto grāmatu Art of Maya un treniņu video un pamācībām. Atbildot uz lielu lietotāju pieprasījumu, kompānijas izglītības departaments turpināja izstrādāt pamācību grāmatas un video mācību vielu, ko nosauca par mācību rīkiem. Autodesk turpina izstrādāt mācību rīkus, kas sastāv no iekšējo produktu speciālistu un industrijas speciālistu sagatavotiem materiāliem. Kompānijas video mācību rīki nesen pārcelti no fiziskas izstrādāšanas un tagad ir pieejami digitālai lejupielādei.
Pašreizējā versija (2011)
Maya 2011 sistēmas prasības ir:
Ostšešovas apriņķis
Ostšešovas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lielpolijas vojevodistes dienvidos. Robežojas ar Lielpolijas vojevodistes Ostrovas, Kališas un Kempno apriņķiem, Lodzas vojevodistes Seradzas un Verušovas apriņķiem, kā arī Lejassilēzijas vojevodistes Olesņicas apriņķi.
Franks Reikārds
Franklins Edmundo Reikārds (dzimis Amsterdamā) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais spēlētājs. Reikārds karjeras laikā spēlēja Amsterdamas "Ajax", Saragosas "Real" un AC Milan klubos, kā arī Nīderlandes izlasē, kur 73 spēlēs guva 10 vārtus. Viņa māte ir nīderlandiete, bet tēvs surinamietis.
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
No 2003. līdz 2008. gadam viņš vadīja Barcelona komandu, līdz viņu nomainīja līdzšinējais otrās komandas treneris Hoseps Gvardiola. 2009.-2010. gadā bija Stambulas "Galatasaray" galvenais treneris.
Spēlētāja karjera
Ajax
AC Milan
Nīderlande
Trenera karjera
Barcelona
Individuālie sasniegumi
DEU
DEU var nozīmēt:
Teoloģija
Teoloģija (el (theos) — 'Dievs' un λόγος (logos) — 'mācība') ir kādas reliģijas doktrīnu kopums. Teoloģija iespējama tikai teismā. Tiek mācīta dažādu iemeslu dēļ. Daži to apgūst, lai labāk izprastu savu reliģiju, savukārt citi noskaidro atšķirības starp dažādām reliģijām.
Sākotnēji ar terminu "teoloģija" apzīmēja tikai mācību, kurā tika pētīta kristietība. Tikai laika gaitā šī mācība pievērsās arī citām reliģijām. Ir cilvēki, kuri uzskata, ka nevienam nav tiesību pētīt Dievu, tas ir, ir cilvēki, kuri vēršas pret teoloģiju.
Cilvēki, kuri ir saistīti ar teoloģiju, tiek saukti par teologiem.
Atitlans (ezers)
Ģeoloģiskā vēsture
Atitlans ir krāterezers, kas aizpilda vulkāna kalderu, kas izveidojusies pirms 84 000 gadiem notikušā izvirdumā, kas tiek dēvēts par Losčokojosas izvirdumu. Šī izvirduma rezultātā atmosfērā nokļuva ap 300 km³ pelnu, kas nosēdās plašā teritorijā no Floridas līdz Ekvadorai. Pelnu slānis kalpo par stratigrāfisko marķieri Klusajā okeānā un Atlantijas okeānā. Kalderas dziļums sasniedz 600 metrus.
Pēc Losčokojosas izvirduma vulkānisms turpinājās un kalderā izveidojās trīs vulkāni. Atitlans atrodas kalderas ziemeļu malā, bet Sanpedro un Tolimans — kalderas iekšpusē. Sanpedro vulkāns visdrīzāk ir vecākais — tā pēdējais izvirdums noticis pirms aptuveni 40 000 gadiem. Pēc šī izvirduma sāka veidoties Tolimans un, iespējams, ir aktīvs joprojām, kaut gan vēsturiskajā laikā tā izvirdums nav noticis. Atitlana vulkāns izveidojies pēdējo 10 000 gadu laikā un ir aktīvs joprojām; pēdējais izvirdums notika 1853. gadā.
1976. gada 4. februārī Gvatemalā notika spēcīga zemestrīce, kuras rezultātā gāja bojā vairāk kā 26 000 cilvēku un ezera gultnē izveidojās plaisa, kuras dēļ ezera līmenis mēneša laikā kritās par 2 metriem un pēdējo 10 gadu laikā — par 20 metriem.
Vēsture un saimniecība
Ezera apkaime ir izcili ainaviska. 1955. gadā ap to tika nodibināts nacionālais parks. Tā kā ezers pasaules tūrisma industrijai nebija pazīstams, tika nolemts ezerā ieviest jaunas zivju sugas, kas pazīstamas Amerikas sporta zvejas cienītājiem. Ezerā tika ieviesti Ziemeļamerikā pazīstamie melnie asari (Micropterus), kas izmainījuši ezera ekosistēmu, iznīcinot divas trešdaļas vietējo zivju sugu.
Ezera apkaimes ciematos dzīvo maiji, kas šeit joprojām valkā tradicionālos apģērbus. Santjago Atitlanas ciematā maiji pielūdz Maksimonu — savdabīgu elku kultu, kas radīts, apvienojot seno maiju ticējumus, katoļticību un konkistadoru leģendas.
Ap ezeru atrodas kalni un maiju apdzīvotas vietas, kā arī kafijas, kaučuka, cukurniedru, tējas, banānu plantācijas.
Ezera ziemeļu krastā atrodas Panahačelas pilsētiņa, kas ir tūrisma industrijas centrs jau kopš 1960. gadiem, kad šeit masveidā ieradās hipiji. Vēlākais pilsoņu karš šo skaisto vietu padarīja mazāk populāru, taču kopš 1996. gada tūristi atgriežas.
Gvatemalas pilsoņu kara laikā Atitlana krastā valdības karaspēks centās iznīcināt maiju apmetnes, vairāk kā 300 cilvēku pazuda bez vēsts.
2005. gada oktobrī viesuļvētra "Stens" ezera piekrastē izraisīja plašus postījumus. Liels zemes nogruvums apraka Panabajas ciematu, bojā gāja ap 1400 ciemata iedzīvotāju.
Kristīgais roks
Kristīgais roks ir rokmūzikas forma, ko spēlē mūziķi, kuri pēc reliģiskās piederības ir kristieši un savos dziesmu tekstos iekļauj ar kristietību saistīto tematiku. Ļoti daudzi kristīgā roka izpildītāji saistās ar mūsdienu kristīgo mūziku, kamēr daži darbojas neatkarīgi. Kristīgā roka žanrs pārsvarā ir izplatīts ASV, tomēr daudzas kristīgā roka grupas ir pazīstamas visā pasaulē.
.
Glioksilskābe
Glioksilskābe (oksoetānskābe, formilskudrskābe, OCH−СООН) ir vienkāršākā aldehīdkarbonskābe. Bezūdens glioksilskābe ir bezkrāsains, higroskopisks sīrupveida šķidrums. Glikolskābes sāļus un esterus sauc par glioksilātiem.
Atrašanās dabā
Glioksilskābe atrodama negatavos augļos. Augļiem nogatavojoties, tā pakāpeniski izzūd. Tā rodas no glikolskābes īpaša oksidējoša fermenta iedarbībā.
Iegūšana
Var iegūt, oksidējot ar slāpekļskābi etilēnglikolu, glikolskābi, vai etilspirtu.
Glioksilskābe rodas, vārot hlorāla vai dihloretiķskābes ūdens šķīdumus:
OCHCCl3 → OCHC(OH)3 → OCHCOOH + H2O
Iegūst, arī elektroķīmiski reducējot skābeņskābi uz dzīvsudraba vai svina katoda.
Bezūdens glioksilskābi iegūst, ietvaicējot vakuumā virs sērskābes vai fosfora pentoksīda tās ūdens šķīdumus.
Īpašības
Glioksilskābes molekula viegli saista ūdens molekulu, veidojot stabilu aldehīdhidrātu (HO)2CH−COOH.
Rockets
Rockets var būt:
VU
VU var būt:
Tradicionālā kultūra
Tradicionālā kultūra Latvijā ir veidojusies agrārajā (zemkopja, amatnieka, zvejnieka, lopkopja) saimniecībā līdz industriālās saimniekošanas sākumiem un rūpniecības laikmetam. Tā ietver dabas vērojumus laika apstākļu paredzēšanai, auglības rituālu izpildi dažādos svētkos un ikdienā, kā arī sociālās struktūras nodrošināšanas izdarības — iniciācijas rituālus, vēstītājfolkloras pārmantošanu, izklaides un darba principus. Sākoties industriālajam laikmetam (būtībā pēc dzimtbūšanas atcelšanas - 1818. gadā Kurzemē, 1819. gadā Vidzemē un 1861. gadā Latgalē), daudzi no šiem elementiem ir zaudējuši savu nozīmi, taču ilgi saglabājas tautas atmiņā. Tie tiek nodoti tālāk no paaudzes paaudzē un piedalās arī industriālās sabiedrības kultūras tapšanā.
Folklorisma kontekstā par tradicionālo kultūru bieži vien sauc arī tradicionālās kultūras elementu interpretācijas pasākumu kopumu.
(Citāts no UNESCO starpvaldību ekspertu sanāksmes izveidotas terminu vārdnīcas. www.km.gov.lv/UI/imagebinary.asp?imageid=2576}
Dainis Ozols
Dainis Ozols (dzimis Smiltenē) ir bijušais latviešu šosejas riteņbraucējs, 1992. gada olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs grupas braucienā. Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris.
Karjera
Piedalījies trijās olimpiskajās spēlēs (1992, 1996, 2000). 1992. gadā Barselonā izcīnīja bronzas medaļu grupas braucienā, 1996. gadā Atlantā ieņēma 92. vietu grupas braucienā, 2000. gadā Sidnejā izcīnīja 21 vietu 46,8 km garajā individuālajā braucienā un izstājās grupas braucienā.
1988. gadā D. Ozols kļuva par PSRS čempionu individuālajā braucienā. Tāpat viņš ir vairākkārtējs Latvijas čempions.
Sportists bija trenējies pie Jāņa Akmentiņa, Induļa Cauča, Igo Japiņa un Jāņa Sniedzes.
1993. un 1994. gada Pasaules amatieru čempionātos D. Ozols izstājās grupas braucienos. 1995. gada Vuelta a España tūrē ieņēma 50. vietu. 1997. gada Pasaules čempionātā izcīnīja 26. vietu individuālajā braucienā un 56. vietu grupas braucienā. 1998. gada Pasaules čempionātā individuālajā braucienā ieņēma 29. vietu, taču grupas braucienā nesasniedza finišu. Karjeras laikā izcīnījis 15 uzvaras starptautisko sacensību kopvērtējumos un atsevišķos posmos. Profesionālā braucēja karjeru beidzis pēc 2000. gada.
2005. gadā uz pusgadu bija treneris "Rietumu bankas" komandā.
Apbalvojumi
saņēma V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni par "Par izciliem sasniegumiem sportā un nozīmīgo ieguldījumu riteņbraukšanas sporta attīstībā Latvijā".
Poltavas kauja
Poltavas kauja bija izšķirošā Lielā Ziemeļu kara kauja, kas notika uz ziemeļiem no Poltavas cietokšņa Ukrainas ziemeļaustrumos 1709. gada 8. jūlijā. Krievijas caristes karaspēks Pētera I vadībā sakāva Zviedrijas karalistes armiju un tās sabiedroto kazaku karaspēku hetmaņa Mazepas vadībā. Kauja iezīmēja pavērsienu kara gaitā un iniciatīvas pāriešanu Zviedrijas pretinieku rokās. Zaporižjas Seča zaudēja savu autonomiju un nokļuva pilnīgā atkarībā no Krievijas.
Kaujas norise
1709. gada 2. maijā zviedru karaspēks ar apmēram 30 000 vīru aplenca Poltavas cietoksni, bet krievu armija ar apmēram 75 000 karavīru 4 km uz ziemeļiem izbūvēja kara apmetni Vorsklas upes purvainajos krastos. Starp abu karaspēku pozīcijām krievi uzbūvēja redutes uzbrūkošo zviedru apšaudei. 20. jūnijā, dodoties izlūkot krievu pozīcijas, Kārlis XII tika ievainots kājā un nodeva savas armijas komandēšanu feldmaršalam Kārlim Gustavam Renšildam (Rehnskiöld). Naktī uz 1709. gada 27. jūniju (8. jūliju pēc jaunā stila) zviedru četras kājnieku un sešas jātnieku kolonnas (kopā 8700 kājnieku un 7800 jātnieku) izvietojās 600 m uz dienvidiem no krievu redutēm, lai pirms rītausmas negaidīti izlauztos līdz krievu kara nometnei. Tomēr Vidzemē dzimušā ģenerālmajora V. Šlipenbaha komandētā vienība tika atklāta un krievi sacēla trauksmi. Zviedri devās uzbrukumā un līdz 5:00 spēja pavirzīties dziļi krievu pozīcijās, tomēr vilcinājās uzbrukt krievu nocietinātajai apmetnei, kamēr nebija ieņemtas visas redutes viņu aizmugurē. Ap 7:00 krieviem izdevās atgūt divas redutes un 24 500 krievu kājnieku un 14 600 jātnieku ģenerāļu Ādolfa Bauera un Aleksandra Menšikova vadībā lielgabalu apšaudes aizsegā devās pretuzbrukumā zviedru galvenajai nometnei.
Savukārt 9:45 zviedri Ā. Lēvenhaupta vadībā devās pretuzbrukumā krievu pirmajai uzbrukuma līnijai un piespieda viņus atkāpties, tomēr zviedru kavalērija nespēja laikus nostiprināt šo panākumu. Zviedru uzbrukuma līnijas kreisais flangs zaudēja tuvcīņā un sāka atkāpties, bet labais flangs turpināja uzbrukt un nonāca aplenkumā. Kārlim XII ar pāris tūkstošiem karavīru izdevās izlauzties un ap 13:00 sasniegt rezerves nometni. Ap 19:00 atlikusī zviedru karaspēka daļa pārtrauca Poltavas aplenkumu un devās dienvidu virzienā. Viņiem sekoja kazaku karaspēks, kas kaujas laikā atradās rezerves nometnē.
Sekas
Kaujā krita vai tikai ievainoti no 6900 (zviedru dati) līdz 9234 (krievu dati ) Zviedrijas karavīri, bet tika sagūstīti apmēram 2800-2977 karavīri, starp tiem arī feldmaršals K. G. Renšilds, ģenerālmajori V. A. Šlipenbahs, B. O. Štakelbergs, H. J. Hamiltons, kā arī karaļa padomnieks un diplomāts grāfs K. Pipers, kas mira apcietinājumā Šliselburgas cietoksnī. Krievu pusē bija 1345 kritušie un 3290 ievainotie. Pēteris I kaujaslaukā organizēja lielas svinības divās lielās teltīs. Kritušos karavīrus apbedīja divos masu kapos. Vēlāk gūstā saņemtos zviedrus aizveda uz Maskavu, kur 1710. gada 1. janvārī spieda piedalīties triumfa gājienā kopā ar citiem karagūstekņiem. Dzimtenē pēc vairāk ka desmit gadiem atgriezās tikai apmēram 4000 gūstekņu.
Fritjofs Nansens
Fritjofs Nansens (, — ) bija norvēģu polārpētnieks, zoologs, okeanogrāfijas pamatlicējs, pēc tam diplomāts un politiķis, par ieguldījumu Pirmā pasaules kara bēgļu jautājumu risināšanā 1922. gadā apbalvots ar Nobela miera prēmiju.
Poltavas kauja
Sekas
Ievainotais karalis Kārlis XII kopā ar 2000 karavīriem patvērās Osmaņu impērijas vasaļa Krimas hana valstī. Pēteris I pieprasīja osmaņu sultānam Ahmedam III izdot Kārli XII, bet tas ieslodzīja krievu sūtni cietumā. Krievijas armija 1711. gadā iebruka Osmaņu impērijā (sk. Krievu-turku karš (1710—1711)), tomēr nokļuva aplenkumā pie Prutas upes. Sultāns atļāva krieviem atkāpties pret solījumu atdot turkiem Azovas cietoksni un atkāpties no Zaporožjes kazaku teritorijām.
Fritjofs Nansens
Biogrāfija
F. Nansens dzimis Vettergutā pie Oslo. Nansenu ģimene ir cēlusies no dāņiem. Pēc Oslo Universitātes (1880—82) absolvēšanas viņš strādāja Bergenas muzejā, kur nodarbojās neiroloģijas pētījumiem, iegūstot doktora grādu.
Polārās ekspedīcijas
1882. gadā maijā F. Nansens ar vaļu mednieku kuģi devās savā pirmajā braucienā uz Arktiku. 1888. gadā pieredzējušā polārpētnieka kapteiņa Oto Sverdrupa pavadībā F. Nansens piecu vīru komandā ar slēpēm šķērsoja neizpētīto Grenlandi no austrumu līdz rietumu piekrastei, no 5. maija līdz 3. oktobrim veicot 660 km garu maršrutu. 1889. gadā ekspedīcija atgriezās Norvēģijā, kur tās dalībnieki tika sagaidīti kā varoņi. 1890. un 1891. gadā F. Nansens sarakstīja divas grāmatas, kurās aprakstīja ceļojumā piedzīvoto.
Poltavas kauja
Sekas
Pirms Krievu—turku kara (1735—1739) 1734. gadā krievu karaspēks okupēja Zaporožes Seču un tā tika iekļauta Krievijas Impērijā kā Jaunkrievijas guberņas daļa (1764—1783, 1796—1802).
Fritjofs Nansens
Polārās ekspedīcijas
1893. gada jūnijā F. Nansens uzsāka 30 cilvēku ekspedīciju uz ziemeļpolu ar tvaikoni "Fram". Ekspedīcija devās uz austrumiem, sasniedza Jaunsibīrijas salas, kur, sākoties rudenim, iesala ledū un kopā ar lediem uzsāka dreifu uz rietumiem. Tomēr dreifs nebija tik tuvs ziemeļpolam, kā bija plānojuši ekspedīcijas organizētāji, tādēļ tika nolemts pamest kuģi un mēģināt sasniegt polu kājām. F. Nansens un Jalmars Johansens atstāja "Fram", kas atradās 84°05' ziemeļu platumā, un ar suņu vilktām ragavām devās uz ziemeļpolu. Pārgājiena apstākļi nebija labvēlīgi un ziemeļpolu viņi nesasniedza, tomēr nokļuva līdz rekordtālajam 86°14' ziemeļu platumam. Pārvarot ārkārtīgas grūtības F. Nansens un J. Johansens devās uz dienvidiem un trīs mēnešu laikā sasniedza Franča Jozefa zemi, kur ļoti smagos apstākļos pārziemoja. 1896. gada vasarā viņus tur sastapa Fredrika Džeksona vadītā angļu ekspedīcija un 13. augustā viņš atgriezās Norvēģijā pēc 3 Arktikā pavadītiem gadiem. Pēc nedēļas Norvēģijā atgriezās arī vēsturisko dreifējumu ar Ziemeļu ledus okeāna lediem veikušais "Fram". Ekspedīcijai bija izcili zinātniski panākumi. Šo un iepriekšējos polāros ceļojumus F. Nansesns aprakstījis vairākos lielākos darbos. Vislielāko popularitāti starp tiem ieguva "Naktī un ledū" (Fram over Polhavet. Den norske polarfærd 1893—1896, 1897).
Pēc 1896. gada pievērsies okeanogrāfijai. 1897. gada F. Nansesnu iecēla par profesoru Oslo Universitātē. 1900. gadā viņš vadīja norvēģu slēpotāju ekspedīciju, kas devās izpētīt jūru starp Norvēģiju un Grenlandi. 1901. gadā F. Nansenu iecēla par jūru pētīšanas starptautiskās laboratorijas vadītāju.
Diplomātiskā un politiskā darbība
F. Nansens bija arī viens no neatkarīgas Norvēģijas izveides aizstāvjiem. No 1906. līdz 1908. gadam F. Nansens bija Norvēģijas sūtnis Londonā.
Pēc Pirmā pasaules kara F. Nansnens aktīvi darbojās Tautu Savienībā, kur no 1921. gada viņš vadīja Tautu Savienības Bēgļu un karagūstekņu lietu komisiju (tā sauktais Nansena birojs). 1922. gadā viņš saņēma Nobela miera prēmiju par savu darbu palīdzot Pirmā pasaules kara un ar to saistīto konfliktu bēgļiem. Viņa vārds saistās arī ar "Nansena pasēm", kas bija domāts priekš personām, kurām nebija neviena valsts pilsonības vai pavalstniecības. F. Nansens turpināja rūpēties par bēgļu jautājumiem Tautu Savienībā līdz pat 1930. gadam, kad aizgāja aizsaulē.
Poltavas kauja
Piemiņa
Aleksandrs Puškins par godu kaujai 1828.-1829. gadā sacerēja poēmu "Poltava". Zviedri 1925. gadā uzņēma filmu "Kārlis XII" ar kaujas epizodēm.
Vertukšņas ciems
Vertukšņas ciems bija administratīvi teritoriāla vienība Maltas rajonā. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Maltas pagastā izveidoja Vertukšņas ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī pēc pagasta likvidēšanas ciemu iekļāva Maltas rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, tā teritoriju pievienojot Špēļu ciemam.
Apollons
Apollons (grc, Apóllōn) ir viens no divpadsmit Olimpa dieviem, mākslas aizbildnis sengrieķu mitoloģijā. Viņš ir Zeva un Lēto dēls, Artemīdas dvīņubrālis. Apollons ir pār daiļajām mākslām valdošo mūzu aizgādnis, dziedātāju un dzejnieku patrons. Sākotnēji ganāmpulku aizgādnis, pamazām viņš arvien vairāk kļuva par gaismas dievu, saules dievu. Vēlāk viņu sāka uzskatīt par izceļotāju un jaundibināto grieķu koloniju aizstāvi un pēc tam arī par mākslas, dzejas un mūzikas aizgādni. Romiešu mitoloģijā Apollona analogs ir Fēbs, dažreiz tiek saukts arī par Apollonu.
Mīts
Gaismas dievs zeltmatis Apollons dzimis Dēlas salā. Viņa māte ir Lēto un tēvs Zevs. Lēto vajāja sadusmotā Zeva sieva Hēra. Hēras uzsūtītā drakona Pitona vajāta, viņa klīda pa visu pasauli, kamēr beidzot patvērās Dēlas salā, kas šai laikā klejoja pa vētrainās jūras viļņiem.
Apollonam bija deviņas mūzas — Kalliope (episkā dzeja un daiļruna), Klio (mūza, kas dara slavenu, vēstures mūza), Melpomene (traģēdija), Eiterpe (poēzijas un mūzikas), Erato (liriskā un mīlestības poēzija), Terpsihora (dejas un kora dziedāšanas), Talija (komēdija), Polihimnija (himnas), Urānija (astronomija), kā arī māsa Artemīda — medību un mēness dieviete.
Apollonam bija dēls Asklēpijs, ārstniecības dievs. To izskoloja kentaurs Hīrons, bet Apollona dēls drīz pārspēja to, jo ne tikai prata ārstēt slimības, bet arī atdzīvināt mirušos. Par to sadusmojās Aīds un Zevs, kurš Asklēpiju nogalināja. Lai mierinātu Apollonu, Zevs to uznesis debesīs un padarījis par Čūskneša zvaigznāju.
Kulta vietas
Visā senajā pasaulē bija pazīstama Apollona svētnīca Delfos, kur svētceļniekiem pareģoja priesteriene Pītija. Līdz mūsdienām ir saglabājušies tikai Apollona tempļa pamati, tomēr arī tie ir ļoti iespaidīgi. Tempļa celtniecība tika sākta 370. gadā p.m.ē., un tā ilgusi 30 gadus.
Viktors Makarovs
Viktors Makarovs (dzimis Rīgā) ir Latvijas politologs un politiķis. Kopš ir Ārlietu ministrijas parlamentārais sekretārs.
Biogrāfija
Augstāko izglītību (maģistra grādu politikas zinātnē) ieguvis 2002. gadā Kopenhāgenas Universitātē, Dānijā.
No 2005. līdz 2011. gadam strādājis nevalstiskajā organizācijā "Baltijas forums", bijis tās pētniecības programmu direktors. 2008. gadā kopā ar Pēteri Viņķeli dibina nevalstisko organizāciju "Politikas centrs "EuroCivitas"", ir šīs organizācijas direktors. Autors vairākiem pētījumiem, kas skar sabiedrības integrācijas jautājumus un Latvijas iedzīvotāju attieksmi pret Eiropas Savienību. Citas akadēmiskās intereses ir "demokrātijas teorija, pilsonība, multikulturālisms, nacionālā un eiropeiskā identitāte, politiskā kultūra un vērtības Latvijā un postpadomju telpā". Vietnē "politika.lv" par šiem tematiem ir atrodamas tuvu pie 40 Makarova publikācijām.
2011. gadā iesaistījās politikā, kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās no Zatlera Reformu partijas saraksta Rīgas vēlēšanu apgabalā. Ir Reformu partijas valdes loceklis. kļuva par Ārlietu ministrijas parlamentāro sekretāru.
Aristofans
Aristofans (gr, dzimis ap 448./446. gadu p.m.ē., miris ap 386. gadu p.m.ē.) bija sengrieķu dramaturgs, komēdiju autors. Uzrakstījis apmēram 40 lugu, no kurām saglabājušās 11. Viņa lugas ir vienīgie saglabājušies piemēri no grieķu "senās komēdijas" (par pilsētu dzīvi). Daudzas no lugām ir politiska satīra par pazīstamiem Atēnu pilsoņiem un viņu izturēšanos Peloponēsas karā. Iespējams, pret viņu vairākreiz ierosinātas tiesas prāvas par neslavas celšanu.
Aristofana komēdijas ir balstītas uz asprātību, vārdu spēlēm, dziesmām, literāru satīru, politiskiem un sociāliem komentāriem, fantastiku un veiklu fabulu. Lugu tēmas ir dažādas — "Līsistratē" (411. gads p.m.ē.), "Aharniešos", "Mierā" karš un miers, "Mākoņos" (423. gads p.m.ē.) izglītība, "Vardēs" (405. gads p.m.ē.) literāra sacensība, tomēr lugu struktūra ir diezgan nemainīga. Prologā lasītājs tiek iepazīstināts ar kādu nepraktisku ideju sabiedrības uzlabošanai, šī ideja tiek apspriesta. Pēc kora interlūdijas ideja tiek pārbaudīta vairākās komiskās ainās, kas kulmināciju sasniedz pēdējā ainā, kad tiek atrisinātas nesaskaņas starp pretspēkiem.
"Mākoņos" Aristofana satīras priekšmets ir grieķu filozofs Sokrats (un sofisti), kura attieksme pret vērtībām Aristofanam šķita pretēja valsts interesēm. "Putni" ir fantāzija, kurā kāds atēnietis pārliecina putnus uzbūvēt pilsētu mākoņos un tad uzstāda dieviem savus noteikumus. "Līsistrate" (uzrakstīta neilgi pēc Sirakūzu kaujas) ir vēl viena satīra pret karu, tajā sievietes cīnās par mieru, praktizējot celibātu; šī luga ir viņa slavenākais darbs. "Vardēs" Aristofans uzbrūk atēniešu dramaturgam Eiripīdam. Viņam ir arī citas lugas, kurās ir satīra, piemēram, par kopīpašumu vai īpašuma pārdalīšanu Atēnās. Šajās lugās ir daudz mūzikas un deju.
"Vardes" kļuva par pirmo lugu vēsturē, kas tika uzvesta divreiz.
MDA
MDA var būt:
Nesijervi
Ezers ir daļa no iegarenu ezeru ķēdes. Tamperē atrodas 2 km garās Tammerkoski krāces, kas savieno Nesijervi un Pihajervi ezerus - ūdens plūst no Nesijervi. Pēdējā laikā ezera ūdens kvalitāte ir uzlabojusies, jo koksnes pārstrādes rūpniecība samazinājusi notekūdeņu noplūdes. Ezerā pieejami izpriecu izbraucieni. Bagāts ar zivīm.
Ostšešova
Ostšešova ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidiem no Kališas.
Rakstos pirmoreiz minēta 1283. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā ietilpa Varšavas hercogistē) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.
Pilsētas pievārtē dzimis alpinists Kšištofs Velickis (Krzysztof Wielicki, 1950 - ) - pirmais alpinists, kurš uzkāpis Everestā ziemā.
Vēstules piegādes aģents
Vēstules piegādes aģents ir datorprogramma, kas pieņem ienākošās e-pasta vēstules un sadala tās saņēmēju individuālajās vēstuļu kastēs (ja galamērķis ir lokālajā datorā) vai pārsūta uz citu SMTP serveri (ja galamērķis ir uz cita servera). MDA bieži izmanto LMTP protokolu.
Daudzās sistēmās vēstules piegādes aģents ir apvienots vienā programmā ar vēstules pārsūtīšanas aģentu.
Unix sistēmās populārākā MDA programma ir procmail.
Sautbejs
Sautbejs (en) ir ap 2,8 km garš un līdz 1,7 km plats līcis Dumēra salas dienvidrietumu piekrastē Antarktīdā. Līci norobežo Kempa rags ziemeļos un Pī rags dienvidos. Līci 1935. gada februārī nokartēja Britu Greiema Zemes ekspedīcija un nosauca to pēc novietojuma pie salas krastiem. Līča austrumu daļai ir speciāli aizsargātas teritorijas (Nr. 146) statuss un tajā tiek veikta ilgtermiņa programma jūras bioloģijā. Līča dienvidu krastā no 1962. gada darbojas Čīles vasaras polārstacija Jelčo.
Iecavas pagasts
Iecavas pagasts ir viena no Bauskas novada teritoriālajām vienībām tās ziemeļos. Pagasts no visām pusēm iekļauj Iecavas pilsētu. Robežojas ar sava novada Codes, Dāviņu, Mežotnes, Stelpes un Vecumnieku pagastiem, Jelgavas novada Salgales pagastu, Ķekavas novada Baldones pagastu un Olaines novada Olaines pagastu. No 2003. līdz 2021. gadam tā teritorijā atradās Iecavas novads.
Vēsture
Mūsdienu Iecavas pagasta teritorijā vēsturiski atradās Brantu jeb Inkstrumu muiža (Gut Ixtrumünde, Zālīte), Dzimtmisas muiža (Gut Mißhof, Dzimtmisa), Gaiļu muiža (Gut Gailen), Granteles muiža (Gut Granteln), Grīnvaldes muiža (Gut Grünwald), Lielpidriķu muiža (Gut Groß-Friedrichshof), Lieliecavas muiža (Groß-Eckau, Iecava), Podu muiža (Gut Ixtrum).
1935. gadā Bauskas apriņķa Iecavas pagasta platība bija 257,8 km² un tajā dzīvoja 3434 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Iecavas, Mežinieku un Zelmeņu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Baldones rajona Iecavas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Zelmeņu ciemu. 1958. gadā, likvidējot Iecavas ciemu, izveidoja Iecavas strādnieku ciematu ar tam pakļauto lauku teritoriju, bet Kirova kolhoza un kolhoza «Vienība» teritoriju iekļāva jaunizveidotajā Ziemeļu ciemā. Iecavu ar lauku teritoriju 1959. gadā iekļāva Bauskas rajonā. 1963. gadā Iecavas pilsētciematam no Zālītes ciema pievienoja kolhoza «Iecava» teritoriju, 1966. gadā — padomju saimniecības «Dārtija» teritoriju, 1971. gadā — daļu padomju saimniecības «Progress» teritoriju. 1977. gadā Iecavas pilsētciematam pievienoja likvidēto Ziemeļu ciemu un daļu likvidētā Zālītes ciema teritorijas. 1990. gadā Iecavai atņēma pilsētciemata tiesības un kopā ar lauku teritoriju reorganizēja par pagastu. Iecavas pagastu 2003. gadā reorganizēja par novadu, 2021. gadā atkal par pagastu, atdalot Iecavas pilsētu no Iecavas pagasta.
Daba
Upes: Briede, Dobīte, Ģedulis, Iecava, Īkstrums, Jāņupe, Mizupīte, Smakupe, Vērģupe.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Kopā ar Iecavas pilsētu
Apdzīvotās vietas
Apdzīvotās vietas: Audrupi, Dimzukalns, Dzelzāmurs, Dzimtmisa, Iecavas stacija, Pleči, Raņķi, Rosme, Vanči, Zālīte, Ziemeļi, Zorģi.
Antonija Ahero
Antonija Ahero (dzimusi, mirusi ) bija latviešu valodniece un pedagoģe, darbojusies anglistikas un letonikas nozarē.
Biogrāfija
1941. gadā pabeigusi Rēzeknes vidusskolu. Otrā pasaules kara sākumā evakuējusies uz Gorkijas apgabalu (pašreizējais Ņižņijnovgorodas apgabals), kur strādājusi skolās par vācu valodas skolotāju. 1943. gadā uzsākusi mācības Baškīrijas pedagoģiskajā institūtā, no 1945. līdz 1947. gadam mācījusies Latvijas Valsts pedagoģiskā institūta Angļu valodas nodaļā.
Pēc augstskolas beigšanas uzsākusi darba gaitas kā angļu valodas skolotāja Rīgā. No 1951. gada bijusi jaunākā zinātniskā līdzstrādniece Valodas un literatūras institūtā, no 1953. līdz 1956. gadam — aspirante. 1959. gadā Ahero kļuva par vecāko zinātnisko līdzstrādnieci Valodas un literatūras institūtā. 1967. gadā sāka vadīt Svešvalodu katedru Jēkaba Alkšņa Rīgas kara aviācijas augstākajā inženieru skolā. No 1974. līdz 1994. gadam vadījusi Svešvalodu katedru Latvijas Zinātņu akadēmijā.
Rūbežneica
Rūbežneica var būt:
Puruvesi
Puruvesi (fi) ir ezers Somijas austrumos, Austrumsomijas lēnē.
Ezera ūdens ir ļoti tīrs. Ir dati, ka šis ir 7. tīrākais ezers pasaulē. Mierīgās un saulainās dienās var redzēt 6—10 metrus dziļi. Daļa no Saimā ezeru sistēmas. Fosfora saturs ūdenī ir 4 mikrogrami uz litru.
Lateralus
Lateralus ir trešais amerikāņu progresīvā metāla grupas Tool albums. Tas tika izdots un debitēja 1. vietā Billboard 200 topā. Lateralus tika serificēts kā dubultais platīns pēc RIAA sistēmas.
Skaņdarbu saraksts
Visas dziesmas sarakstīja un izpilda Tool.
Starptautiskais Valūtas fonds
Starptautiskais Valūtas fonds jeb SVF (en, IMF) ir starptautiska finanšu institūcija, kas pārrauga pasaules finanšu sistēmu ar mērķi nodrošināt tās stabilitāti, tādējādi sekmējot veiksmīgu tās dalībvalstu ekonomisko attīstību un sociālo labklājību. Tās galvenie uzdevumi ir uzraudzīt valūtu apmaiņas kursus, valstu maksājumu bilances un citus makroekonomiskos rādītājus. Starptautiskais Valūtas fonds nepieciešamības gadījumā valstu valdībām un centrālajām bankām sniedz tehnisko un finansiālo palīdzību.
Starptautiskais Valūtas fonds dibināts, tā centrālais birojs atrodas Vašingtonā, Amerikas Savienotajās Valstīs. Šobrīd (2016. gadā) Starptautiskais Valūtas fonds apvieno 189 valstis. Latvija Starptautiskajā Valūtas fondā uzņemta 1992. gada maijā.
Grabova pie Prosnas
Grabova pie Prosnas ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidiem no Kališas pie Prosnas upes.
Rakstos pirmoreiz minēta 1254. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam (ar pārtraukumu no 1807. līdz 1815. gadam, kad tā ietilpa Varšavas hercogistē) ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.