cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Porsche
1963—1976: 911 pacēlums un 914 kritiens
Motors pirmajos divos ražošanas gados bija viens — 2 litru 130 Zs. 1966. gadā sāka ražot modifikāciju "Targa" (atvērtās virsbūves paveids); kopš 1965. gadā beidza ražot 356 sērijas kabrioletus, šāds virsbūves tips parādījās tikai pēc 1982. gada. 60. gadu beigās paplašināja automobiļa riteņu bāzi un sāka aprīkot liellitrāžas motorus ar mehānisko iesmidzināšanas sistēmu. Par 901 modeļa evolūcijas augstāko sasniegumu kļuva "kaujas" modifikācijas Carrera RS 2.7 un Carrera RSR. Vārds "Carrera" parādījās 356 sērijas sporta modelim 50. gadu vidū — tā iemūžināja uzvaru "Carrera Panamericana" 1954. gada sacīkstēs, pēc kurām šī modeļu rinda guva plašu popularitāti Ziemeļamerikā.
60. gadu beigās tika izlaists vēl viens jauns modelis — 914. Tobrīd Volkswagen vēlējās pievienot savai produkcijai kādu sporta automobilī, bet Porsche bija nepieciešams 912 modelis (911 modeļa lētā versija ar 356 modeļa motoru). Tādēļ tika nolemts apvienot spēkus, un 1969. gadā tika uzsākta modeļa VW-Porsche 914 ražošana, centrā novietotā motora "targas" ar 4 vai 6 cilindru motoriem. Savienības kopdarbs neattaisnoja gaidīto — diezgan savāda āriene un neveiksmīga mārketinga politika (dēļ savienotā nosaukuma VW-Porsche) negatīvi atsaucās tirdzniecībā. Tikai 7 gadu laikā izgatavotas apmēram 120 tūkstoši automašīnu.
1972—1981: Ernsta Furmana vadībā
1972. gadā mainījās firmas juridiskais stāvoklis no sabiedrības ar ierobežotu atbildību uz akciju sabiedrību. Porsche GmbH pārstāja būt par ģimenes uzņēmumu, un tagad saucās ''Dr. ing. h. c. F. Porsche AG''; Porše ģimene zaudēja tiešu kontroli pār uzņēmuma lietām, tomēr Ferija un viņa dēlu kapitāla daļa krietni pārspēja Pjehu ģimenes daļu. Pēc restrukturizēšanas F. A. Porše ar brāli Hansu-Pēteri nodibināja uzņēmumu Porsche Design, kas ražoja ekskluzīvas brilles, pulksteņus, velosipēdus un citas prestižas lietas. F. Porše mazdēls, Ferdinands Pjehs, pārgāja uz Audi, bet pēc tam uz Volkswagen, kur beigās kļuva par koncerna ģenerāldirektoru.
Par pirmo Porsche AG prezidentu kļuva Ernsts Furmans, līdz tam strādāja motoru izstrādes nodaļā. Viens no pirmajiem viņa lēmumiem jaunajā amatā — 911 sērijas modeļu nomaiņa uz klasiska veidola sporta automašīnām (motora novietojums priekšā un klasiska piedziņa) — modelis 928 ar 8 cilindru motoru. Viņa vadības laikā uz konveijera nokļuva vēl viena automašīna ar motoru priekšpusē — 924. Pēc Turbo modifikācijas debijas Parīzes autosalonā 1974. gadā, 911 modeļa attīstība (uz to brīdi sāka ražot modernizēto sēriju 930 (1973—1989) faktiski apstājās līdz 80. gadu sākumam, kamēr Furmans netika atlaists no ieņemamā amata. Bet viņa projekti tika joprojām ražoti: pēdējais Porsche ar motoru priekšā pameta rūpnīcas sienas 1995 gadā.
914 modeļa vietā 1976. gadā nāca uzreiz divas jaunas automašīnas — 924 un 912 (tagad ar VW 2.0 motoru), kas eksistēja tikai gadu. Stāsts par 924 modeļa parādīšanos ir līdzīgs ar 914 modeļa stāstu — Volkswagen neatteicās no idejas par savu visiem pieejamu sporta automobilī un piedāvāja Porsche inženieriem izstrādāt atbilstošu projektu. Viņiem ļāva pilnīgu rīcības brīvību, izņemot motora un pārnesumkārbas izstrādāšanu — tiem bija jābūt Audi agregātiem. Vēl līdz darbu beigām jaunā Volkswagen vadība ar Toniju Šmukeru priekšgalā, sāka raizēties par šāda automobiļa nepieciešamību, tā kā 1973. gadā sākās naftas krīze. Tad projekts tika atpirkts no VW.
944 konstrukcija atšķīrās no 924: motors bija "pusīte" no 928 modeļa V8, citi lielie agregāti arī tika nomainīti uz firmas. 9 gadu laikā izlaida 160 tūkstošus 944-os, parādījās daudzas modifikācijas — S, S2, Turbo, Cabriolet utt. Pēdējais priekšā izvietoto motoru Porsche evolūcijā bija 968 modelis (1992-1995).
Periodā no 1974. — 1982. gadam, kad pamata prioritāte bija 924 un 928 modeļu attīstībai, 911 modelim netika nekas uzlabots. Pie paaudžu maiņas 930 modelis ieguva jaunus triecienu absorbējošus buferus un 2,7 litru bāzes motoru. 1976. gadā par to kļuva 3 litru motors. Nākamajā gadā sērija tika vienkāršota — 911, 911S un 911 Carrera modifikāciju vietā ieviesa vienu ar nosaukumu 911SC un pazeminātu jaudu. Tajā pat laikā 911 Turbo ieguva jaunu motoru — 3,3 litri, 300 Zs. Turbo bija viens no to gadu dinamiskākajiem automobiļiem, tas ieskrējās līdz 100 km/h - 5,2 sekundēs un maksimālais ātrums bija 254 km/h.
1981—1988: jaunā direktora devums
Ferijs Porše atstādina no amata Furmanu, un viņa vietā nāk Pīters Šutcs, Porsche Amerikas nodaļas menedžeris. Viņa vadības laikā 911 modelim atgrieza firmas pamata auto statusu. 1982. gadā top kabriolets, bet pēc gada par bāzes automobili kļūst 911 Carrera ar 231 Zs jaudīgu motoru. 1985. gada jaunums — Turbo-look versija (arī Supersport), kas ir parastā Carerra ar Turbo piekari un motoru, kurai bija platāki aizmugurējie spārni un liels spoileris (daži to sauc par"piknika galdiņu", "paplāti" vai "vaļa asti"). Pats Turbo pēc gada jau bija pieejams SE versijā, vai tā sauktajā Slantnose ar ieliektu priekšdaļu un noslēpjamiem lukturiem. Tad izlaiž arī atvieglināto 911 Carrera Clubsport, 70. gadu Carrera RS pēcteci un mūsdienu GT3 priekšgājēju. Ar šo arī 930 modeļa ražošana beidzas. 16 gadīgajam automobilim bija nepieciešami uzlabojumi, tādēļ pirms 1990. gada tirgū parādās jauna paaudze ar indeksu 964. Bet zīmīgākais Porsche 80. gadu sasniegums bija sacīkšu modeļa 959 izveide.
Šis projekts iesākās 1980. gadā, kad pasaules rallija čempionātā tika izveidota jauna "B grupa". Daudzi uzņēmumi (Lancia, Peugeot, Audi, Ford) piesaistīja liberālās prasības — nebija gandrīz nekādu ierobežojumu. Porsche arī nolēma piedalīties. Šucs izlēma, ka ir jāparāda viss uzņēmuma inženieru potenciāls. Tehniskais izpildījums bija augstākajā līmenī: jauda 6 cilindru motoram (2,8 litri, 2 turbokompresori) bija 450 Zs; katram pilnpiedziņas transmisijas ritenim bija 4 amortizatori, kurus kontrolēja dators (vēl tas varēja regulēt griezes momentu starp asīm un mainīt klīrensu); virsbūves detaļas tika izgatavotas no kevlāra — viegla un izturīga plastikāta kompozītmateriāla. 959 divas reizes piedalījās rallijā "Parīze—Dakāra".
Tikmēr izrādījās, ka "B grupas" vairs nav: dažu pilotu un skatītāju traģiskās nāves rallija laikā lika autosporta federācijai FISA slēgt to.
1989—1998: pārmaiņu desmitgade
Šajos desmit gados beidzās firmas veterānu ēra — automašīnas ar motora izvietojumu priekšā un klasiskā 911 sērija. To vietā nāk pilnīgi jaunas Boxster un 911 (996) Carrera sērijas.
9 gadus izlaida 901 un 16 — 930 sērijas automašīnas, bet tagad Porsche vairs nevarēja to atļauties; dēļ tā 964 modelis eksistēja tikai 4 gadus. Tas bija beigu periods "Targa" virsbūvei un tās klasiskajam izskatam, tieši tāpat kā priekš Turbo un kaut kādā mērā arī Carrera. Pēdējā tagad tika aprīkota ar pilnpiedziņu un automātisko pārnesumkārbu. Virsbūve pārcieta lielākas pārvērtības, nekā varēja likties pirmajā acu skatienā: izstrādāja jaunu karkasu, nopietni uzlaboja aerodinamiku un pievienoja aktīvo aizmugurējo spoileru. Atteicās no torsionu piekares. Motoru palielināja līdz 3,6 litriem. Pakaļpiedziņas versijas saucās Carrera 2, bet pilnpiedziņas - Carrera 4; sportiskā Clubsport pārsaukta atpakaļ par RS. Turbo pirmos 3 gadus tika aprīkots ar pārbaudīto 3,3 litru motoru, bet 1993. gadā arī ieguva 3,6 litru motoru (360 Zs). Ierobežotā tirāžā tika izlaistas speciālās versijas 911 America Roadster un pa pusei sacīkšu versija 911 Turbo S. Pavisam izlaida apmēram 62 tūkstošus 964 modeļa automašīnu.
90. gadu sākuma ekonomiskā krīze pārsteidza uzņēmumu ne pārāk labā formā. Šajos gados ražošanas apjomi samazinājās, uzņēmums strādāja ar zaudējumiem. 1993. gadā par kārtējo uzņēmuma Porsche AG vadītāju tika iecelts Vendelīns Videkings, kurš nomainīja Haincu Branicki (viņš kļuva par direktoru pēc Arno Bona, bet viņš, savukārt, pēc Šuca).
Tikai tagad tika veikts nozīmīgs solis modeļa evolūcijā. Iebūvētie aerodinamiskie buferi, jauna gaismas iekārta un daudz slaidākas virsbūves formas piešķīra 911 modelim mūsdienu izskatu. Motors kārtējo reizi tika mazliet forsēts un nopietni tika piestrādāts pie aizmugurējās piekares. Turbo-look tagad tika dēvēts par Carrera S/ 4S. "Targa" pārvērtās parastā kupejā, tikai ar kustīgu panorāmas jumtu, savukārt Turbo ieguva pilnpiedziņu un nopietni modernizēja motoru - 3,6 litri biturbo. Tā tradicionālās atšķirības zīmes no parastā 911-ā — plati aizmugurējie spārni un riepas — bija joprojām pamanāmi, bet lielais aizmugurējais spoileris kļuva vēl lielāks, palielinātās jaudas (408 Zs) dēļ, tika uzstādīti lielāki starpdzeses radiatori. 1997. gada versija Turbo S ar vēl jaudīgāku motoru un nelielām izmaiņām ārienē kļuva par pēdējo jaunumu galvenā uzņēmuma sporta auto 34 gadu vēsturē.
Kopš savas parādīšanās, 911 Turbo, vienmēr skaitījās 911 sērijas augšgalā. Tomēr, pats ātrākais un dārgākais 993 sērijā bija tā sacīkšu-ielas modifikācija GT2. Šo automašīnu izveidoja jaunizveidotajam BRP Global GT Series čempionātam, kur bez daudz kā cita, bija atļauts izmantot turbopūti. Tādēļ standarta motoru īpaši nepārtaisīja, salīdzinot ar visu pārējo: inženieri atteicās no "balasta" priekšējās ass piedziņas izskatā un veica sacīkstēm nepieciešamos virsbūves pilnveidojumus. 1998. gadā GT2 motors tika uzlabots — pievienota dubultā aizdedze un paaugstināta jauda līdz 450 Zs. 993 GT2 nestabilitātes dēļ bieži noskrēja no ceļa, par ko dabūja palamu widowmaker (lv).
1998. gads bija zaudējumu un ieguvumu gads. Vasarā pa Cufenhauzenes uzņēmuma vārtiem izbrauca pēdējais gaisa dzeses 911 modelis. Visā uzņēmuma vēsturē saražoja 410 tūkstošus šādu automobiļu. Porsche atzīmē savu 50 gadu jubileju. Un tajā pašā gadā, martā, 88 gadu vecumā mirst Ferdinands Antons Ernsts (Ferijs) Porše. Uzņēmuma darbībā viņš nepiedalījās jau kopš 1989. gada, kad pārvācās uz fermu Cel-am-zē Austrijā.
1996 — mūsdienas: jaunie modeļi un pieaugošā apetīte
Videkinga centienus varēja manīt jau 1996. gada beigās, kad tirdzniecībā parādījās ar centrā novietotu motoru aprīkotais rodsters Boxster (986 sērija). Dizaina autors — Harms Lagaajs, visu Porsche 90 gadu pirmās puses un 2000. sākuma gadu eksterjeru darbu vadītājs, veidola radīšanā izmantojot uzņēmuma agrākās automašīnas — 550 Spyder un 356 Speedster. Modeļa nosaukums veidots no divu vārdu salikuma — boxer (opozitīvais motors) un roadster. Atšķirībā no priekštečiem, kuru atvērtā tipa virsbūves tika veidotas no aizvērtā tipa virsbūvēm, Boxster no paša sākuma tika projektēts kā atvērtās virsbūves tipa automobilis. Vienīgais modelis bija rodsters ar 2,5 litru 6 cilindru opozitīvo motoru, kamēr tam 2000. gadā pievienojās Boxster S (3,2 litri). Jaunais kompaktais sporta auto pa salīdzinoši nelielu cenu tika ļoti silti uzņemts tirgū un bija pārdotākais Porsche līdz pat 2003. gadam, kamēr to neapdzina Cayenne. Ražošanas jauda vienai rūpnīcai bija par lielu, tādēļ daļu Boxster ražoja Somijā uzņēmumā Valmet Automotive. Tā konkurenti bija Audi TT, BMW Z3 un Mercedes SLK, kuri arī ir rodsteri un tirgū parādījās gandrīz vienlaikus ar Porsche.
Pēc Boxster visa uzmanība tika veltīta 911 modelim. 1997. gadā Frankfurtes autosalonā prezentēja jauno Carrera, un kļuva skaidrs, ka tai ir daudz kopīga ar jaunāko brāli, sākot ar gandrīz identiskām priekšām ar lukturiem-"lāsēm" un līdzīgiem interjeriem, un beidzot ar kopīgu motoru konstrukciju. Tāds risinājums ļāva samazināt izdevumus izstrādei un ražošanai, tā kā tajos gados Porsche finanses vēl bija stipri ierobežotas.
996 sērijas Carrera bija lielāka un jaudīgāka, bet joprojām saglabāja pirmklasīga sporta auto īpašības. Piemēram, britu žurnāls "Evo" kopš savas pastāvēšanas sākuma (1998.) nosauca 911 modeli par "Gada sporta auto" sešas reizes.
1998. gadā izlaida kabrioletu un Carrera 4, bet jau nākamajā gadā parādījās uzreiz divi svarīgi jaunumi: amatieru sacīkstēm paredzētais GT3 (kādreizējais RS) un jaunais 996 Turbo. Pēdējo divu motori stipri atšķīrās no standarta motoriem, jo abi bāzējās uz 1998. gada sporta prototipa GT1 agregātu konstrukcijām. Atmosfēriskais variants tika GT3, bet biturbo — Turbo. Izmainījās arī āriene: savādāki buferi un apgaismes iekārtas, un protams tradicionālās "ģimenes vērtības" — spoileris un platā virsbūve, kurai šoreiz parādījās atveres aizmugurējos spārnos. Jaunajam 3,6 litru motoram ar šķidruma dzesi nebija nepieciešami lieli radiatori, līdz ar ko atkrita vajadzība pēc "vaļa astes". Jaunā konstrukcija bija manāmi kompaktāka. GT3 arī bija savas atšķirības pazīmes: atvieglinātā virsbūve, sēdinātā piekare un nebija aizmugurējo pasažieru sēdekļu.
Porsche 996 GT3 tika ražoti no 1999. līdz 2004. gadam, bet tās uzlabotā versija GT3 RS — no 2003. līdz 2005. gadam. Modelis Turbo — no 2000. līdz 2005. gadam; pēdējos divos gados tirdzniecībā parādījās Turbo Cabriolet un Turbo S (X50 priekš ASV) ar 450 Zs motoru.
Jaunais GT2 (2001) ideoloģiski drīzāk bija mazliet pilnveidots Turbo, nevis tā sacīkšu-ielas versija, kā iepriekšējā paaudzē. Iemesls — neatbilstība pasaules autosporta reglamentam, tādēļ ka turbopūte bija jau aizliegta. Konstruktīvi — tas pats Turbo, tikai ar pakaļpiedziņu, citu priekšējo buferi un lielu aizmugurējo antispārnu. Iesākumā tika aprīkots ar 462 Zs motoru, vēlāk — 483 Zs.
Carrera līdz 2002. gadam kritizēja par pārāk lielu priekšējās daļas līdzību ar jauno Boxster, tādēļ modernizācijas laikā visi atmosfēriskie varianti ieguva Turbo priekšējos lukturus, un atšķirt tos tagad bija vieglāk. Kārtējo reizi tika piestrādāts pie spēka agregātiem (no 300 Zs uz 320 Zs; no 3,4 litriem uz 3,6 litriem) un mazliet izmainīts buferu izskats, riteņi utt. Parādījās kārtējā Turbo līdziniece, šoreiz tā bija pilnpiedziņas Carrera 4S. Tās atšķirība — sarkana līnija starp lukturiem.
Ženēvas autosalonā 2000. gadā viena no galvenajām prezentācijām izrādījās koncepta Carrera GT pirmizrāde, ražot tos sāka tikai pēc 4 gadiem. Faktiski šī projekta stāsts ir vēl garāks, un viss sākās ar sacīkšu motoru, kuru izstrādāja priekš vienas no Formula-1 komandām 1992. gadā. Porsche AG finansiālās grūtības lika darbu šajā virzienā pārtraukt. Pēc tam to nodeva "24 stundu Lemānas sacīkšu" reglamentam (2000. gads) un atkal pārtrauca. Beigu beigās, Videkings nolēma, ka šim motoram būs īstā vieta jaunajā Carrera GT. Tas ir V10 motors ar 5,7 litru tilpumu un 612 Zs jaudu. Tā potenciālam atbilst arī viss pārējais: 6-pakāpju pārnesumkārba ar keramisko sajūgu, oglekļkeramiskās bremzes un daži virsbūves stiprības elementi, izgatavoti no oglekļšķiedras kompozīta.
2 gadu laikā, kuros šis modelis tika ražots Leipcigas fabrikā, tika izlaisti 1270 eksemplāri, kaut arī iepriekš tika plānots izlaist 1500. Iemesls — jauna automobiļu drošības prasību ieviešana ASV, kuras padarīja bezjēdzīgu tālāku šī modeļa ražošanu vai modernizāciju.
Pateicoties Valteram Rerlim, rūpnīcas test-pilotam un rallija čempionam, Carrera GT uz kādu laiku kļuva par ātrāko sērijveida automobilī Nurinburgas Nordslaifā — pārspēt 7 minūtes 28 sekundes tikai par pussekundi izdevās Pagani Zonda F 2007. gadā.
2004. gada vasarā prezentēja 911 modeļa sesto paaudzi ar indeksu 997. Šoreiz iztika bez revolucionārām izmaiņām (priekš 911): automobilis principā saglabāja sava priekšgājēja izskatu un interjera dizainu, kaut arī izmaiņas skāra praktiski visu virsbūvi — lukturi (atkal kļuva apaļi), buferi, spoguļi, riteņu diski utt. Salonā — mazliet pārveidots instrumentu panelis ar klasiskajām ciparnīcām. Tehniskā ziņā galvenais jaunums — iespēja uzstādīt adaptīvo piekari PASM uz visām versijām.
Modeļu rindas struktūra palika nemainīga — Carrera, Targa, GT2, GT3, Turbo. Ielu GT1 vairāk neražoja, tādēļ ka 911 aizgāja no šīs autosporta kategorijas.
Versija Turbo ieguva nopietni pilnveidotu motoru (480 Zs; 620 Nm) ar maināmu turbīnas spārniņu ģeometriju (firmas apzīmējums VTG). Tās īpašība — neliela turbīnas vilkmes attiecību pret maziem apgriezieniem un lielāku vilkmi — pie augstiem apgriezieniem, kas mazina turbo bedres efektu. Tādas turbīnas jau vairākus gadus uzstāda dīzeļmotoriem, bet benzīnmotoriem netika uzstādītas dēļ sarežģījumiem, saistītiem ar augstākām darba temperatūrām. Pilnpiedziņa arī tika uzlabota — pamatā nav vairs viskomufta, kā iepriekš, bet gan elektriski vadāms daudzdisku sajūgs (PTM), kas kontrolē griezes momenta sadalīšanu. Opcija Sport Chrono Package ļauj nospiežot atbilstošu pogu uz 10 sekundēm palielināt griezes momentu motoram līdz 680 Nm. Maksimālais ātrums — 310 km/h; 3,9 s no 0-100 km/h ar mehānisko pārnesumkārbu un 3,7 s — ar automātisko.
GT3 (2006) ar atmosfērisko 415 Zs motoru ir gandrīz tikpat ātrs, kā Turbo, bet sērijas virsotnē atkal ir GT2 (2007), Frankfurtes autosalona debitants. Tajā, kā parasti, atrodas uzlabots 530 Zs spēcīgs motors no Turbo un tiek izmantots pakaļpiedziņas variants ar starta kontroles sistēmu. Par 100 kg vieglāks nekā pilnpiedziņas versija. Eksterjers izceļas ar īpašu antispārnu, savādākiem buferiem un riteņiem kā uz GT3.
Zīmīgas izmaiņas skāra 911-o 2008. gadā. Tika ieviesti motori ar degvielas tiešo iesmidzināšanu un pārnesumkārbas ar diviem sajūgiem (PDK).
Sports
Porsche System Engineering — autosacīkšu komanda, kura piedalījās Formula-1 sacīkstēs no 1957. līdz 1964. gadam.
Kopš saviem pirmsākumiem uzņēmums aktīvi piedalās autosportā. Paša pirmā modeļa prototips dažas dienas pēc salikšanas uzvarēja pilsētas sacīkstēs Insbrukā. Bet 1951. gadā jau speciāli sagatavots šī modeļa sērijas automobilis, 356 kupeja ar alumīnija virsbūvi, uzvarēja savā klasē slavenajās Lemānas sacīkstēs. Kopš tā laika 356 sporta un sacīkšu modifikācijas, un pēc tam 911, pastāvīgi piedalījās un uzvarēja tādās sacīkstēs kā, "Carrera Panamericana, "Targa Florio", "Mille Miglia", 12 un 24 stundu maratonos: Lemānas 24 stundu sacīkstēs, Sebringas 12 stundu sacīkstēs, Nirburgringā, kā arī rallija čempionātos (starp kuriem visvairāk uzvaru ir Monte Karlo rallijā un divkārtēja uzvara Dakaras rallijā). Mūsdienās Porsche rēķinā ir vairāk nekā 28 000 uzvaras sacīkstēs, puse no kurām ir pateicoties 911 modelim.
Kopš 1993. gada uzņēmums ar FIA atbalstu rīko savas autosacīkstes — Porsche superkausa izcīņu.
Porsche automobiļu tūnings
Lielākā tirgus daļa automobiļu Porsche pilnveidošanai ir sadalīta starp trim uzņēmumiem.
2001. gadā tika izveidots uzņēmums "9ff", kas piedāvā Porsche automobiļu tūninga paketes, kā arī ražo dažas savas automobiļu versijas.
Bez šiem uzņēmumiem, Vācijā ir vēl Porsche tūninga speciālisti, no kuriem lielākā daļa pārsvarā strādā pie Porsche sacīkšu versiju izgatavošanas un apkalpes, kas piedalās dažādu līmeņu čempionātos.
Vieglie automobiļi
Treknā drukā izcelti modeļi, kurus vēl joprojām ražo (2009. gada jūlijs).
Sacīkšu modeļi
Treknā drukā izcelti modeļi, kurus vēl joprojām ražo.
Nīderkūni
Nīderkūni (agrāk Niderkuņi) ir Daugavpils pilsētas daļa Daugavas kreisajā krastā. Izvietojusies pie pilsētas dienvidrietumu robežas starp Grīvu un Kalkūnes pagasta Kalkūniem pie autoceļa Daugavpils—Viļņas dzelzceļa.
Nīderkūnu apdzīvotā vieta izveidojusies 19. gadsimta beigās pēc dzelzceļa līnijas atvēršanas pie Kalkūnu stacijas (vēlāk pārdēvēta par Grīvu) pretī Kalkūnu ciemam. Nīderkūnos apmetās galvenokārt Kalkūnu spirta un ķieģeļu ražotņu, kā arī dzelzceļa strādnieki, galvenokārt vecticībnieki. Pārsvarā dominēja vienstāva apbūve ar šaurām ieliņām bez seguma un bez ietvēm. 1907. gadā tika uzbūvēts Nīderkūnu Svētās Dievmātes Labās vēsts un Nikolaja Svētītāja vecticībnieku baznīca. 1925. gadā Nīderkūniem (Niderkuņiem) tika piešķirts biezi apdzīvotas vietas statuss, bet 1926. gadā tie tika pievienoti Grīvas pilsētai.
Nīderkūnu agrākajā galvenajā Sliežu ielā dažādos laikos atradušies veikali, skola, pionieru nama naturālistu sekcija, vairāki rūpniecības uzņēmumi. Uz Nīderkūniem kursē 6. un 7. maršruta pilsētas autobusi.
Kloga-Ranna (stacija)
Kloga-Ranna (et) ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Harju apriņķa Keilas pagastā. Kloga-Ranna ir dzelzceļa līnijas (atzara) Kloga—Kloga-Ranna galapunkts un atrodas 3,1 km attālumā no Klogas stacijas un 39 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Kloga-Ranna ir 1960. gadā atklātā piepilsētas vilcienu maršruta Tallina—Kloga-Ranna—Tallina galapunkts. Kloga-Rannas pieturas punktā ir 1 sliežu ceļš un viena pasažieru platforma. Tās garums - 100 metri.
Vēsture
1958. gada nogalē pēc 9 km garā Keilas--Klogas dzelzceļa iecirkņa elektrifikācijas pabeigšanas tika diskutēts par tālākiem dzelzceļa attīstības plāniem. Prioritāte bija dzelzceļa līnijas Keila--Paldiski tālāka elektrifikācija līdz pat līnijas galapunktam Paldiskos. Taču šajā plānā tika ieviesta neliela atkāpe. Proti, nelielā attālumā no Klogas stacijas atradās iedzīvotāju iecienīta pludmale Somu jūras līča krastā. Autoceļa garums no Klogas stacijas līdz Kloga-Rannas pludmalei bija 5 km, vai ejot cauri mežam taisnā līnijā - 3 km attālumā. Tika nolemts izbūvēt nelielu dzelzceļa atzaru, elektrificēt to un iegūt papildus pasažieru plūsmu, it īpaši vasaras mēnešos.
Jaunā dzelzceļa atzara celtniecība sākās 1960. gada sākumā un tika pabeigta dažu mēnešu laikā. 1960. gada 17. jūnijā plkst. 11.15 no Tallinas ceļā uz Kloga-Rannu devās pirmais elektrovilciens СР3 1745+1752 vecākā mašīnista H. Reilija vadībā. Klogas stacijā notika svinīgs līnijas atklāšanas mītiņš, bet plkst. 12.40 elektrovilciens devās uz Kloga-Rannu. Oficiāli elektrovilcienu maršruts Tallina—Kloga-Ranna—Tallina tika atklāts 18. jūnijā.
Jaunais dzelzceļa pieturas punkts atrodas 50 metru attālumā no Kloga-Rannas pludmales Somu jūras līča krastā. 1960. gadā pieturas punktā tika izbūvēta 180 metru gara platforma, ar aprēķinu, ka vasaras mēnešos būs jāuzņem elektrovilcieni ar 9 vagonu komplektāciju, kā arī vieglas konstrukcijas pasažieru paviljons. Pasažieru paviljons vēlāk nodega un 1970. gadu otrajā pusē paviljona vietā tika izbūvēta nojume. Pašlaik nojume demontēta.
2010. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele“ ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Kloga-Rannas pieturas punktā tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma. Platformas augstums - 55 cm, garums - 100 m.
Ēriks Miļuns
Ēriks Miļuns (dzimis ) ir bijušais latviešu hokejists, tagad treneris. Pašlaik (2020) Miļuns ir Latvijas čempionāta kluba Rīgas "Prizma" galvenais treneris.
Spēlētāja karjera
Miļuns spēlēja aizsarga pozīcijā. Karjeras laikā spēlējis dažādos Latvijas čempionāta klubos.
Trenera karjera
No 2008. līdz 2010. gadam bijis Latvijas U-20 izlases galvenā trenera Andreja Maticina palīgs. 2011. gadā kļuva par U-18 izlases galveno treneri, kopā ar to 1. divīzijas čempionātā izcīnot uzvaru un iegūstot tiesības nākamgad spēlēt augstākajā divīzijā. 2012. gadā Miļuns bija U-20 izlases galvenais treneris, taču U-18 izlasi trenēja atkal 2014. gadā.
2013. gadā Miļuns kļuva par Rīgas "Prizma" galveno treneri. 2014. gadā kopā ar komandu izcīnīja Latvijas čempiona titulu.
Kantrimūzika
Kantrimūzika (en — 'lauku mūzika') ir mūzikas žanrs, kura pamatā ir dažādu tautas mūzikas stilu sajaukums, kas radies ASV dienvidu štatos, galvenokārt Tenesī un Teksasā. Kā patstāvīgs mūzikas stils tā kļuva 1940. gados. Saplūstot ar rokenrolu, 1950. gados izveidojās rockabilly mūzikas stils.
Vēsture
Kantrimūzika sakņojas gan ķeltu, gan Amerikas pamatiedzīvotāju tautas mūzikā, ko ietekmēja blūzs un gospeļi. Instrumentu klāstā tolaik bija gan īru vijole, gan itāļu mandolīna, spāņu ģitāra un afrikāņu bandžo. Dažādu tautību mūziķiem, savstarpēji sadarbojoties, radās unikāla mūzika.
Līdz 20. gadsimta četrdesmitajiem gadiem šo mūziku nievājoši dēvēja par hillbilly. ApzīmējumsJēdzienu country music sāka lietot tika plaši lietots septiņdesmitajos gados, līdz ar šo laika perioda kantri un vesterna mūzikas stilus sāka vienu no otrā nodalīt.
Latvijas kantrimūzikas grupas
Pazīstamākās Latvijas katrimūzikas grupas ir Apvedceļš, Sestā jūdze, Dakota un Klaidonis.
Dieva esamība
Dieva esamība ir problēma (arī mūžsens jautājums), kas saistīta ar noskaidrošanu, vai Dievs ir vai tā tomēr nav. Tā kā cilvēku viedokļi šajā jautājumā atšķiras un nav pārliecinošu argumentu, kas ļautu atbildēt uz šo jautājumu vai vismaz atmest kādu variantu kā nederīgu, tad šis jautājums cilvēkus nodarbina arī mūsdienās. Tomēr, lai meklētu atbildi uz šo jautājumu, tas būtu jāprecizē, norādot, par kādu reliģiju vai uzskatu sistēmu ir runa un kāds dievs vai dievi ir domāti.
Dzīvības rašanās
Jautājums par Dieva eksistenci ir saistīts ar jautājumu par dzīvības izcelšanos uz Zemes. Ja, piemēram, pieņem, ka dzīvība radusies no dažādām molekulām un mikroorganismiem, kas kļuvuši arvien sarežģītāki, tad tas ir pretrunā ar to, ka dzīvību radījis dievs, radot uzreiz "gatavus" dzīvniekus un cilvēku.
Visuma rašanās
Zinātne apgalvo, ka Visums ir radies Lielajā sprādzienā, kamēr reliģijas apgalvo, ka to ir radījis Dievs (dievi), tā radot kārtējo pretrunu. Daļa ticīgo noliedz Lielo sprādzienu, bet daļa apgalvo, ka to ierosināja Dievs.
Jānis Kalnbērziņš
Jānis Kalnbērziņš ( — ), zināms arī pēc segvārda Zaķis vai kā Jānis Kalnbērziņš-Zaķis, bija Latvijas PSR politiķis, LKP darbinieks. Pirmais LKP CK vadītājs okupētajā Latvijā. Pēc LKP rindu tīrīšanas no nacionālkomunistiem 1959. gadā atcelts no LKP CK Pirmā sekretāra amata.
Dzīvesgājums
Dzimis Katlakalna pagastā. 1917. gada aprīlī kļuva par boļševiku partijas biedru. 1919. gadā karoja Padomju Latvijas armijas rindās, pēc tam 8. latviešu strēlnieku pulkā pret Dienvidkrievijas bruņotajiem spēkiem.
No 1925. līdz 1928. gadam darbojās LKP Latvijā, tajā laikā PSRS arestēja viņa sievu un bērnus ievietoja bērnunamos. 1929. gadā Kalnbērziņš beidza Rietumtautu Komunistisko universitāti, 1933. gadā Sarkanās Profesūras institūtu. No 1935. gada bija Komunistiskās Internacionāles latsekcijas biedrs.
1939. gadā Latvijas policija Kalnbērziņu arestēja un tiesa piesprieda ilgu cietumsodu. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā, Kalnbērziņu atbrīvoja no ieslodzījuma un iecēla par LKP CK pirmo sekretāru. Kā Tautas Saeimas deputāts viņš balsoja par Latvijas iekļaušanu PSRS. No 1941. līdz 1945. gadam Padomju armijas Ziemeļrietumu frontes kara padomes loceklis.
Jūliuss Šuplers
Jūliuss Šuplers (sk; dzimis Popradā, Čehoslovākijā) ir slovāku bijušais hokejists, tagad treneris. No 1993. līdz 1996. gadam un no 2006. gada 4. jūlija līdz 2008. gadam viņš bija Slovākijas izlases galvenais treneris. Vairākas sezonas trenējis Latvijas klubus, tostarp no kluba izveidošanas 2008. gadā līdz 2011. gadam trenēja KHL komandu Rīgas "Dinamo". Pašlaik (2013) ir bez darba.
Spēlējis dzimtās Popradas hokeja klubā, pēc tam Liptovský Mikuláš, Bratislavas "Slovan" un Košices VSŽ.
Trenera karjera
1979. gadā J. Šuplers pievērsās trenera darbam. 1990. gadu sākumā, trenējot komandu Trenčīnas "Dukla", divreiz atzīts par Čehoslovākijas gada labāko treneri. 1993. gadā J. Šuplers kļuva par pirmo Slovākijas hokeja izlases treneri pēc valsts neatkarības pasludināšanas. 1996. gada Pasaules čempionātā Vīnē viņa vadītā Slovākijas izlase ieguva 10. vietu. Viņš ir trenējis arī Latvijas klubu HK Rīga 2000, vairākus klubus Slovākijā, arī komandu WHL līgā ASV. No 2006. gada līdz 2008. gadam J. Šupleram vēlreiz tika uzticēts vadīt Slovākijas hokeja izlasi, ar kuru 2008. gada Pasaules čempionātā Kanādā tika iegūta zemā 13. vieta (Latvija bija 11. vietā) un pēc turnīra izlases vadību pārņēma Jans Filcs.
1711. gads
1711. bija parastais gads, kas sākās ceturtdienā.
Jūliuss Šuplers
Trenera karjera
Laika posmā no līdz  J. Šuplers bija KHL kluba Rīgas "Dinamo" galvenais treneris (pirmais kopš komandas izveidošanas). Pēc tam kļuva par Maskavas CSKA galveno treneri, taču tika atlaists 2012. gada februārī. Aprīļa beigās J. Šuplers noslēdza līgumu ar KHL jaunpienācēju no Ukrainas Doneckas "Donbass", to vadot visu nākamo sezonu.
Ogre (hokeja klubs)
Ogre ir hokeja klubs no Ogres, kas piedalās Latvijas hokeja čempionāta 1. līgas čempionātā. 2014.—15. gada sezonā klubs piedalījās Latvijas hokeja čempionāta virslīgā. Tas tika izveidots 2011. gadā kā biedrība „Hokeja Klubs „Ogre Juniors”.
1710. gads
1710. bija parastais gads, kas sākās trešdienā.
Lode
Lode ir visu to telpas punktu kopa, kuri atrodas ne tālāk par kādu noteiktu attālumu no kāda fiksēta telpas punkta. Šo punktu sauc par lodes centru un attālumu - par lodes rādiusu. Ģeometrijā lodi definē kā ķermeni, kas rodas, pusriņķim rotējot ap tā diametru. Lodes virsmu, kas rodas, pusriņķa līnijai rotējot ap tās diametru, sauc par sfēru. Tas nozīmē, ka lode ir telpas daļa, ko ierobežo sfēra.
Lodes segments
Par lodes segmentu sauc figūru, ko no lodes atšķeļ plakne. Minētās plaknes šķēlums ar lodi ir lodes segmenta pamats. Lodes segmenta augstums ir tā lodes diametra daļa, kurš ir perpendikulārs pret šķēluma plakni. Lodes segmenta tilpumu un segmenta sfēriskās virsmas laukumu aprēķina pēc formulām :
S=2*\pi*R*H
R- lodes rādiuss, H- segmenta augstums.
Lodes sektors
Par lodes sektoru sauc lodes daļu, kas sastāv no konusa, kura virsotne atrodas lodes centrā un pamata riņķa līnija - uz sfēras virsmas, un lodes segmenta, kas iegūts lodes šķēlumā caur minēto riņķa līniju apvienojuma. Lodes sektora virsmas laukumu aprēķina kā lodes segmenta sfēriskās virsmas laukuma un konusa sānu virsmas laukuma summu. Lodes sektora tilpumu aprēķina pēc formulas :
R - lodes rādiuss, H- attiecīgā lodes segmenta augstums.
Lodes slānis
Par lodes slāni sauc ķermeni, ko no lodes atšķeļ divas paralēlas plaknes. Lodes slāņa tilpumu aprēķina kā starpību starp lodes un abu lodes segmentu tilpumiem.
Ievilkta lode
Par lodi saka, ka tā ir ievilkta kādā daudzskaldnī, ja lode pieskaras visām daudzskaldņa skaldnēm. Tas nozīmē, ka lodi var ievilkt tikai tādā daudzskaldnī, kurā ir punkts, kas atrodas vienādā attālumā no visām skaldnēm ( šis punkts ir ievilktās lodes centrs).
Cilindrā, konusā un nošķeltā konusā ievilkta lode pieskaras šo ķermeņu pamatiem un visām veidulēm.
Piramīdā ievilkta lode
Pie piramīdas virsotnes veidojas daudzplakņu kakts. Ja novelk šī daudzplakņu kakta viena divplakņu kakta bisektrišu plakni (plakni caur divplakņu kakta šķautni un kakta leņķa bisektrisi), tad visi tās punkti atrodas vienādā attālumā no abām divplakņu kakta skaldnēm. Ja novelk vēl otra blakus esošā divplakņu kakta bisektrišu plakni, tad, tai šķeļoties ar iepriekšējo bisektrišu plakni, iegūst taisni, kuras visi punkti atrodas vienādā attālumā no trim daudzplakņu kakta skaldnēm. Tas nozīmē, ka katrā trijstūra piramīdā var ievilkt lodi, ja tādai piramīdai var atrast punktu, kas atrodas vienādā attālumā no visām skaldnēm, ņemot uz iegūtās taisnes punktu, kura attālums līdz pamata plaknei ir tāds pats kā attālums līdz sānu skaldnei.
Prizmā ievilkta lode
Lodi var ievilkt prizmā, ja tās perpendikulārā šķēlumā var ievilkt riņķi un šī riņķa diametrs ir vienāds ar attālumu starp prizmas pamatiem.Lodi var ievilkt taisnā prizmā, ja  prizmas pamatā var ievilkt riņķi un šī riņķa diametrs ir vienāds ar prizmas augstumu.
Nošķeltā piramīdā ievilkta lode
Lodi var ievilkt tādā nošķeltā piramīdā, kas iegūta no pilnas piramīdas, kurā var ievilkt lodi, šķeļot pilno piramīdu ar plakni paralēli pamatam ievelkamās lodes diametra attālumā no šī pamata. Nošķeltā regulārā piramīdā var ievilkt lodi tad, ja nošķeltās piramīdas tā augstuma viduspunkts, kas savieno pamatu centrus, atrodas sānu skaldnes attālumā, kas vienāds ar pusi no šī augstuma.
Cilindrā ievilkta lode
Lodi var ievilkt tikai vienādmalu cilindrā, tas nozīmē, ka cilindra augstumam ir jābūt vienādam ar pamata diametru.
Risinot uzdevumus, dažreiz ir ērti zīmēt nevis pilnu ķermeņu kombinācijas attēlu, bet tikai tās šķēlumu ar plakni, kas vilkta caur cilindra rotācijas asi. Šādas ķermeņu kombinācijas aksiālšķēlums ir kvadrāts, kurā ievilkta riņķa līnija.
Konusā ievilkta lode
Lodi var ievilkt jebkurā konusā, jo konusa ass katrs punkts atrodas vienādos attālumos no visiem pamata riņķa līnijas punktiem. Ievilktās lodes centrs atrodas konusa ass krustpunktā ar bisektrisi leņķim, ko veido kāda konusa veidule un pamats.
Risinot uzdevumus, dažreiz ir ērti zīmēt nevis pilnu ķermeņu kombinācijas attēlu, bet tikai ķermeņu kombinācijas šķēlumu ar plakni, kas vilkta caur konusa rotācijas asi. Šādas ķermeņu kombinācijas aksiālšķēlums ir vienādsānu trijstūris, kurā ievilkta riņķa līnija.
Nošķeltā konusā ievilkta lode
Nošķeltā konusā ir iespējams ievilkt lodi tikai tad, ja pamatu rādiusu summa ir vienāda ar veidules garumu.
Kubā ievilkta lode
Lode ir ievilkta kubā, ja tā pieskaras visām kuba skaldnēm. Jebkuru lodi var ievilkt kubā.
Lodes centrs atrodas kuba diagonāļu krustpunktā. Lodes un kuba kopīgie punkti ir sešu kuba skaldņu centri.
Apvilkta lode
Par lodi saka, ka tā ir apvilkta ap kādu daudzskaldni, ja visas daudzskaldņa virsotnes atrodas uz lodes virsmas.
Piramīdai apvilkta lode
Lodi var apvilkt ap piramīdu, ja tās pamats ir daudzstūris ap kuru var apvilkt riņķa līniju. Tā kā perpendikuls, kas vilkts pret piramīdas pamatu caur tam apvilktās riņķa līnijas centru, ir visu to punktu ģeometriskā vieta, kuri atrodas vienādā attālumā no piramīdas pamata virsotnēm, tad lodes centrs atrodas uz šā perpendikula punktā, kurā to krusto kādas šķautnes vidusperpendikulu plakne. Lodi var apvilkt ap jebkuru trijstūra piramīdu un ap piramīdu, kuras visas sānu šķautnes veido ar pamata plakni vienādus leņķus vai ir savstarpēji vienādas.
Uzdevumu atrisināšanai, kuros dota ap piramīdu apvilkta lode, var izmantot īpašību, ka katrs trijstūris, ko iegūst lodes centru savienojot ar kādas šķautnes abiem galapunktiem, ir vienādsānu trijstūris. Ja lode jāapvelk ap piramīdu,kuras sānu šķautnes ir vienādas, var izmantot īpašību, ka lodes centrs atrodas uz piramīdas augstuma.
Prizmai apvilkta lode
Lodi var apvilkt tikai ap tādu taisnu prizmu, ap kuras pamatu var apvilkt riņķi. Šiem noteikumiem atbilst katra taisna trijstūra prizma,, taisnstūra paralēlskaldnis, četrstūra prizma, kuras pamata pretējo leņķu summas ir vienādas, un katra regulāra prizma. Apvilktas lodes centrs atrodas prizmas tā augstuma viduspunktā, kas savieno ap pamatiem apvilkto riņķu centrus.
Ap nošķeltu piramīdu apvilkta lode
Lodi var apvilkt tikai ap tādu nošķeltu piramīdu, ap kuras pamatiem var apvilkt riņķus un kurā nogrieznis, kas savieno šo riņķu centrus ir perpendikulārs pret pamatiem. Ap katru nošķeltu, regulāru piramīdu var apvilkt lodi.
Ap cilindru apvilkta lode
Lodi var apvilkt ap katru cilindru, jo cilindra ass viduspunkts atrodas vienādā attālumā no abu pamatu riņķa līniju visiem punktiem. Cilindra ass viduspunkts ir apvilktās lodes centrs.
Ap konusu apvilkta lode
Lodi var apvilkt ap katru konusu, jo katrs punkts uz konusa ass atrodas vienādā attālumā no visiem pamata riņķa līnijas punktiem. Lodes centra vietu uz konusa ass nosaka kādā aksiālšķēlumā vilktais perpendikuls pret konusa veiduli caur tās viduspunktu.
Formulas
Tilpums lodei ar rādiusu r un diametru D ir
Virsmas laukums lodei ar rādiusu r ir
Vīns (nozīmju atdalīšana)
Uzvārds (de — vācu tulkojums Vīnes pilsētai), kas ir maz izplatīts vācu cilmes uzvārda. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Nervs
Nervi atrodas saistaudos un bieži iet līdztekus asinsvadiem. Ja nervs tiek bojāts vai saspiests, inervējamā rajonā rodas ādas jušanas traucējumi vai muskuļu paralīze. Traumās pārrautie nervi var reģenerēties, ja to galus sašuj. Reģenerācija ir ļoti lēna un ne vienmēr pilnīga. Dažas infekciju slimībuas vai traumas var izraisīt atsevišķa nerva vai vairāku nervu un to pinumu iekaisumu.
Vjonzova
Vjonzova (pl, vēsturiski arī Vanzene - pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē uz austrumiem no Stšelinas.
Līdz 1945. gadam pilsēta ietilpa Vācijā, bet, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet pilsētas vācu iedzīvotāji padzīti.
Rumāņu īpašvārdu atveidošana
Rumāņu valodas īpašvārdu atveidošana latviešu valodas vidē tiek veikta pēc fonētiskās transliterācijas principa. Rumāņu valodas alfabēta burti un burtkopas tiek tieši pārlikti latviešu valodas ortogrāfijā, pakļaujot šos vārdus gramatizācijai.
Pēc šiem atveidošanas principiem latvisko rumāņu un moldāvu cilmes personvārdus, kā arī Rumānijas un Moldovas ģeogrāfiskos nosaukumus. Rumāņu valodas ģeogrāfiskie nosaukumi sastopami arī Vojevodinā Serbijā un Čerņivcu apgabalā Ukrainā, kur tie var parādīties kā otrie nosaukumi.
Atveidojot Rumānijas un Moldovas personvārdus, jāņem vērā, ka plaši izplatīti ir ungāru un vācu izcelsmes personvārdi Rumānijā un krievu un ukraiņu izcelsmes personvārdi Moldovā, kuri latviskojami pēc attiecīgo valodu atveides principiem.
Rumāņu alfabēts
Rumāņu un moldāvu valodas lieto šādu alfabētu:
1709. gads
1709. bija parastais gads, kas sākās otrdienā.
1989. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm
1989. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm (EuroBasket Women 1989) bija 22. kontinenta čempionāts, kas norisinājās Bulgārijā no 1989. gada līdz. Čempionātu organizēja FIBA Europe. Čempionātā uzvarēja PSRS izlase, kura finālā uzvarēja Čehoslovākijas izlasi. Mazajā finālā Bulgārijas izlase uzvarēja Dienvidslāvijas izlasi.
1001. gads
1001. gads (MI) bija parastais gads, kas sākās trešdienā (pēc Gregora kalendāra). Šis bija 2. tūkstošgades un 11. gadsimta pirmais gads.
1989. gada Eiropas čempionāts basketbolā sievietēm
Eiropas čempionātā piedalījās 8 Eiropas sieviešu basketbola valstsvienības.
1981. gads
1981. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās ceturtdienā.
Čendu
Čendu (zh, Chéngdu, ) ir prefektūras līmeņa pašvaldība un pilsēta Ķīnas dienvidrietumos, Sičuaņas provinces administratīvais centrs un subprovinciāla administratīva teritorija. Čendu ir viens no Ķīnas dienvidrietumu loģistikas, tirdzniecības, kā arī militārās, farmaceitiskās un IT rūpniecības centriem.
Vēsture
Čendu ir viena no senākajām Ķīnas pilsētām, kas pastāv vēl joprojām mūsdienās. Pavasara un Rudens perioda beigās, 4. gadsimta p.m.ē. sākumā, Šu valdnieks mūsdienu Čendu apkārtnē uzcēla savas valsts galvaspilsētu. 316. gadā p.m.ē. valsti ieņēma cjiņi un nodibināja Čendu netālu no pakļautās valsts galvaspilsētas. Pēc Haņu dinastijas krišanas, Čendu kļuva par Šu galvaspilsētu. Tanu dinastijas laikā Čendu dzīvoja dzejnieki Li Bai un Du Fu. Čendu tiek uzskatīta par pilsētu, kurā ap 960. gadu pirmoreiz pasaulē apgrozībā tika laista papīra nauda. Sunu un Minu dinastijas beigu posmā Čendu kādu laiku bija neatkarīgu valstu galvaspilsēta.
Īpašu impulsu pilsētas attīstībā deva Otrais pasaules karš, jo tā kļuva par Čana Kaiši vadītās Gomiņdan partijas valdības mītnes vietu. Čendu arī bija pēdējā svarīgā Ķīnas pilsēta, kuru 1949. gada 10.decembrī ieņēma komunistiskā Ķīnas Tautas Atbrīvošanas armija, un Gomiņdan valdība pārcēlās uz Taivānu.
Ģeogrāfija
Čendu atrodas Čendu līdzenuma centrālajā daļā, Sičuaņas zemienes rietumos.
Sports
1993. gadā Čendu norisinājās daļa no 1994. gada FIFA Pasaules kausa Āzijas kvalifikācijas turnīra spēlēm, 2004. gadā tika izspēlētas daļa no Āzijas kausa futbolā spēlēm, bet trīs gadus vēlāk izspēlēja dažas no 2007. gada FIFA Pasaules kausa sievietēm spēlēm.
Čendu ir dzimušas un savu profesionālo karjeru uzsākušas tenisistes Dzje Džena un Ži Jaņa, kuras 2006. gadā kļuva par pirmajām ķīnietēm, kas uzvarējušas Grand Slam turnīrā (uzvarēja Austrālijas Grand Slam sieviešu dubultspēlē).
Liela popularitāte ir elektroniskajam sportam. 2009. gadā Čendu norisinājās World Cyber Games.
2022. gadā Čendu plāno norisināties Vasaras Universiāde, bet 2025. gadā — Pasaules spēles.
Cilvēki
Čendu dzimuši:
2003.—2004. gada NBA sezona
'''Nacionālās basketbola asociācijas 2003.—2004. gada sezona''' bija 58. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 29 komandas (28 no ASV un 1 no Kanādas). Finālsērija ilga no līdz.
Šī bija pēdējā sezona līgas vēsturē ar komandu sadalījumu četrās divīzijās. Tāpat šī bija pēdējā sezona, kad pastāvēja Vidējo Rietumu divīzija. Sākot ar 2004.—2005. gada sezonu komandas tika sadalītas sešās divīzijās.
Pa konferencēm
Piezīmes
Sporta pils "Qazaqstan"
Sporta pils "Qazaqstan" ir daudzfunkcionāla halle, kas atrodas Astanā, Kazahstānā un tika atklāta 2001. gada 6. martā. 2008. gadā halle kļuva par Kontinentālās hokeja līgas kluba Astanas "Baris" mājvietu.
Kompleksā ietilpst arī viesnīca, baseins un trenažieru zāle. 2010. gada novembrī tika izziņots, ka kompleksā tiks uzbūvēta jauna hokeja halle ar 1000 sēdvietām.
Samārijs
Samārijs ir ķīmiskais elements ar simbolu Sm un atomskaitli 62. Tas ir mīksts retzemju metāls, lantanīds. Samāriju iegūst no polimetāliskām rūdām. Samārija savienojumus lieto dažu veidu termiski izturīgiem magnētiem (samārija-kobalta magnēti) un, lai palielinātu stikla infrasarkanā starojuma absorbciju. Savienojumos samārijam var būt oksidēšanas pakāpes +2 un +3. Samārijam nav nozīmīga bioloģiskā loma. Tas ir mazliet indīgs.
Izotopi
Dabā ir sastopami septiņi samārija izotopi, no kuriem pieci ir stabili (144Sm, 149Sm, 150Sm, 152Sm un 154Sm). Atlikušie divi izotopi ir radioaktīvi. Samārija-147 pussabrukšanas periods ir 1,060 gadi, bet samārija-148 pussabrukšanas periods ir 7 gadi. Mākslīgi ir iegūti samārija izotopi, kuru masas skaitlis ir no 128 līdz 165.
Samārijam-147 un samārijam-148 ir raksturīga alfa sabrukšana, kā rezultātā rodas neodīms.
Izmantošana
No samārija un tā savienojumiem veido stiklu (satur samārija oksīdu), kas absorbē neitronus. Šādus stiklus izmanto caurspīdīgu bloku izgatavošanā kodolreaktoros. Radioaktīvo samārija izotopu 153Sm izmanto vēža ārstēšanā. Samārija un kobalta sakausējumus izmanto magnētu gatavošanā; šie magnēti ir izturīgi pret magnētisko īpašību zaudēšanu. Samāriju izmanto arī kā katalizatoru, lai veiktu etanola dehidrāciju.
Vēsture
Samāriju 1879. gadā atklāja franču ķīmiķis Pols Emīls Lekoks de Boabodrāns (Paul-Émile Lecoq de Boisbaudran). Tā nosaukums radies no samarskīta minerāla nosaukuma. No šī minerāla samārijs pirmo reizi tika izolēts. Savukārt samarskīta nosaukums radies no krievu kalnrūpniecības inženiera Vasilija Samarska-Bihoveca vārda. Līdz ar to var uzskatīt, ka šis ķīmiskais elements ir pirmais, kas nosaukts kāda cilvēka vārdā.
1903. gadā pirmo reizi tika iegūts samārijs relatīvi tīrā veidā, samārija hlorīda elektrolīzes rezultātā.
Aviņona
Aviņona (fr, ) ir pilsēta Francijā, Provansas-Alpu-Azūras Krasta reģionā. Voklīzas departamenta lielākā pilsēta un administratīvais centrs. 2009. gadā pilsētā dzīvoja 89 592 cilvēki, vairāk nekā 10 000 cilvēku dzīvoja pilsētas vēsturiskajā centrā. Bieži Aviņonu dēvē par "pāvestu pilsētu", jo šeit katoļu šķelšanās laikā uzturējās pāvesti un pāvestu pretinieki laikā no 1309. līdz 1423. gadam. Šī ir viena no nedaudzajām pilsētām Francijā, kur ir saglabājušies nocietinājumi, vēsturiskais centrs, kā arī Aviņonas tilts. Pilsēta ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Katru gadu pilsētā notiek teātra festivāls.
Jevgeņijs Artjuhins
Jevgeņijs Artjuhins (dzimis 1983. gada 4. aprīlī) ir krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2018) spēlē Kontinentālās hokeja līgas klubā Maskavas "Dinamo".
Velta Līne
Bērnība un skolas gadi
Velta Līne ir dzimusi Rīgā 1923. gada 28. augustā trīs bērnu ģimenē. Viņas tēvs, Mārtiņš Līnis bija strādnieks, māte Anna — mājsaimniece. Bērnībā vasaras aktrisei pagājušas laukos, dzīvojot un ganot lopus pie dažādiem saimniekiem. Interese par teātri sāka veidoties jau agrā bērnībā, kad sākusi izgriezt no žurnāla "Atpūta" lappusēm aktrišu portretus, tos datējusi un krājusi. Beigusi Rīgas 38. pamatskolu Grīziņkalnā. Kā skolā, tā arī bērnu profesionālās orientācijas institūtā izteica vēlmi kļūt par aktrisi. 13 gadu vecumā pirmo reizi apmeklēja teātra izrādi. 1937. gadā sāka mācīties Rīgas 3. ģimnāzijā, kas atradās blakus Nacionālajam teātrim. Ģimnāzijā topošā aktrise pirmo reizi piedalījās profesionāla režisora Felicitas Ertneres sagatavotā izrādē „Zelta zirgs”, kurā tēloja Balto tēvu. Sākās karš un Latviju okupēja vācu karaspēks, kurš konfiscēja 3. ģimnāzijas telpas, tāpēc pēdējo gadu mācības notika bijušās izdevniecības "Liesma" ēkā iepretim Nacionālajai operai.
Jevgeņijs Artjuhins
Spēlētāja karjera
2002.—03. sezonu Artjuhins aizvadīja QMJHL klubā Monktonas "Wildcats". Nākamo sezonu Jevgeņijs aizvadīja Amerikas hokeja līgas klubā Heršijas "Bears", bet 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Jevgeņijs palika Ziemeļamerikā, spēlējot AHL klubā Springfildas "Falcons". 2005.—06. sezonu Jevgeņijs jau pilnībā aizvadīja Tampabejas "Lightning" rindās, taču pēc sezonas beigām Jevgeņijs atgriezās Krievijā, jo nespēja vienoties ar "Lightning" par jauna līguma nosacījumiem.
Velta Līne
Studiju laiks
1942. gada 2. oktobrī Velta Līne tika uzņemta Rīgas Tautas teātra aktieru studijā, kur bija ieradusies pēc sludinājuma, nokārtojot pārbaudījumus kā vislabākā pretendente 32 iekļuvušo vidū. Pats Tautas teātris, kuru juridiski pārzināja arodu savienība "Atpūta un dzīvotprieks", tika izveidots uz likvidētā Rīgas Krievu teātra bāzes, kurā, galvenokārt, tika iestudētas vācu rakstnieku darbu lugas un operete. Teātra studijas nodarbības sākās 1942. gada 1. novembrī. Velta Līne mācījās pie izciliem pedagogiem, starp kuriem minami Juris Jurovskis, Kristaps Linde, Zeltmatis, Ernests Feldmanis. Lai izvairītos no "darba dienesta" vai izsūtīšanas uz Vāciju, kas draudēja nekur pa dienu neaizņemtām personām, papildus vakara nodarbībām teātrī topoša aktrise vienlaicīgi mācījās bērnudārza audzinātāju kursos, kurus arī beidza. 1944. gada rudenī, Rīgai tuvojoties padomju karaspēkam, dzīve kļuva nemierīgāka, studijas jaunieši bēguļoja, lai izvairītos no piespiedu darbiem vai iesaukšanas armijā. Veltas Līnes dzimšanas dienā, 28. augustā, gestapovieši ieradās ģimenes dzīvoklī un veda visus uz pratināšanu. Vēlāk ģimene muka uz Dundagu, ko no Rīgas nogrieza frontes līnija. Viņi palika Kurzemes katlā un atpakaļ Rīgā tika 1945. gada maija vidū, tāpēc Tautas teātra studiju pabeigt neizdevās. Atgriezusies Rīgā, Velta Līne uzmeklēja studiju biedru Ēriku Brītiņu, no kura uzzināja, ka Drāmas teātrim nepieciešami aktieri. Ar teātra studijas pasniedzēju Ernesta Feldmaņa un Rūdolfa Baltāvilka palīdzību Velta Līne 1945. gada 28. jūnija tika uzņemta Drāmas teātra trupā un studijā. 1946. gada 21. decembrī viņa aizstāvēja diplomdarbu izrādē "Pelnrušķīte" un kopš 29. decembra skaitījās kvalificēta aktrise. Aktrises tēvs Mārtiņš nomira 1970. gada decembrī un māte Anna pēc 5 mēnešiem, 1971. gada 1. maijā.
Jevgeņijs Artjuhins
Spēlētāja karjera
Jevgeņijs pievienojās Krievijas Superlīgas klubam Jaroslavļas "Lokomotiv". Pēc sezonas beigām Artjuhinam neizdevās noslēgt jaunu līgumu ar "Lightning". Artjuhina aģents ieteica tiesības uz Jevgeņiju aizmainīt uz citu NHL klubu, taču tas nenotika. 2007.—08. sezonu Artjuhins uzsāka Omskas "Avangard" sastāvā, taču sezonu viņš pabeidza jau Maskavas CSKA rindās. Visbeidzot, 2008. gada vasarā Jevgeņijs noslēdza jaunu līgumu ar Tampabejas "Lightning", kluba sastāvā aizvadot visu 2008.—09. sezonu.