cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krimuldas pagasts
Jaunākie laiki
1990. gadā ciemu pārdēvēja par pagastu. 2009. gadā Rīgas rajona Krimuldas pagasts apvienojās ar Limbažu rajona Lēdurgas pagastu, izveidojot Krimuldas novadu.
2021. gadā Krimuldas novadu iekļāva Siguldas novadā.
Ģeogrāfija
Krimuldas pagasts atrodas starp Idumejas un Vidzemes augstieni, apmēram 50 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Rīgas. Teritorija ir kalnaina un mežaina, ietverot dažādas nelielas upes un ūdenskritumus. Visvairāk ievērojamā ir Gauja, kas tek cauri pagasta centrālajai daļai. Pagasta teritorijā atrodas arī Krimuldas pilsdrupas, kas ir vēsturisks un arheoloģisks piemineklis, kā arī Krimuldas baznīca, kas celta 18. gadsimtā.
Rietumaustrālija
Rietumaustrālija (en, ) ir viens no Austrālijas sešiem štatiem. Rietumaustrālija ir lielākais Austrālijas štats pēc platības, un aizņem gandrīz vienu trešdaļu no visa Austrālijas kontinenta. Pēc iedzīvotāju skaita tas ir tikai ceturtais lielākais. Rietumaustrālijā 2019. gadā dzīvoja aptuveni 2,62 miljoni iedzīvotāju, no kuriem ap 75% dzīvo štata administratīvajā centrā Pērtā. Štats austrumos robežojas ar Dienvidaustrāliju un Ziemeļu teritoriju. Ziemeļos apskalo Timoras jūra, ziemeļrietumos un rietumos — Indijas okeāns, bet dienvidos Indijas okeāna daļa, kuru mēdz dēvēt arī par Dienvidu okeānu.
Vēsture
Rietumaustrālijas dienvidrietumu daļā cilvēki ieradās pirms aptuveni 40 tūkstošiem gadu. Nepastāvīgā kontakta rezultātā ar Dienvidaustrumāzijas zvejniekiem aptuveni pirms 5000 gadiem kontinentā ieviesās dingo, citādi šeit dzīvojošie aborigēni bija no ārpuses netraucēti līdz ieradās eiropieši.
Iespējams, ka jau 16. gadsimtā Austrālijas krastus sasniedza portugāļu jūrnieki. Droši ir zināms, ka 1616. gadā cits nīderlandietis Dirks Hartogs izsēdās Austrālijas rietumkrastā Stīppointa apkārtnē. 1629. gada jūlijā Nīderlandes Austrumindijas kompānijas tirdzniecības kuģis "Batavia" nonāca Rietumaustrālijā, uz kura izcēlās asiņains dumpis un kuģis nogrima. Laika posmā no 1616. līdz 1644. gadam Nīderlandes jūrasbraucēji bija atklājuši lielu daļu no Rietumaustrālijas un Dienvidaustrālijas krastiem, taču atzina to par kolonizēšanai nepiemērotu.
Tomēr nīderlandieši neredzot iespējas tirgoties un veikt kolonizāciju šajā zemē, zaudēja interesi par Rietumaustrāliju. 1688. un 1699. gadā arī angļu jūrasbraucējs Viljams Dampīrs (William Dampier) neredzēja šajā zemē potenciālu. 1770. gadā Britu impērija anektēja Jaundienvidvelsu, bet interese no eiropiešiem par Rietumaustrāliju joprojām nebija. 1772. gadā par šo teritoriju interesi izrādīja franči. Tikai 1826. gadā Rietumaustrālijā ieradās angļi. 1829. gadā tika izveidota Svanas upes kolonija (Swan River colony), bet 1832. gadā kolonija oficiāli tika pārdēvēta par Rietumaustrāliju.
Ģeogrāfija
Rietumaustrālija atrodas uz rietumiem no 129º meridiāna un aizņem trešo daļu no Austrālijas kontinenta. 1862 km gara taisna robeža austrumos atdala štatu no Ziemeļu teritorijas un Dienvidaustrālijas. Štata ziemeļus apskalo Timoras jūra, ziemeļrietumus un rietumus – Indijas okeāns, dienvidus – Indijas okeāna daļa, ko Austrālijā dēvē par Dienvidu okeānu. Krasta līnija ir 12 889 km gara (ar salām 20 781 km), piekrastē daudz nelielu salu. Ziemeļos krasta līnija izrobota, piekrastei raksturīgas spēcīgas straumes un līdz pat 12 m lielas plūdmaiņas. Lielākie līči: Lielais Austrālijas, Žozefa Bonaparta, Kinga un Šārkbejs.
Lielāko štata teritorijas daļu aptver Rietumaustrālijas plakankalne – līdzenums ar vidējo augstumu līdz 300–600 m virs jūras līmeņa. Plakankalnes malās vietām izveidojušies reljefa paaugstinājumi: ziemeļos plešas dziļu upju ieleju saposmots Kimberlijas plato (augstākā virsotne Ordas kalns, 936 m vjl), rietumos – Hamerslija grēda, kurā atrodas augstākais Rietumaustrālijā Mehari kalns (1251 m), dienvidrietumos – Dārlinga (582 m, Kuka kalns) un Stirlinga (1096 m, Blafnolls) grēda. Plakankalnes vidusdaļa štata austrumos mazliet zemāka: uz dienvidiem no Kimberlijas plato plešas Lielais Smilšu tuksnesis, tālāk – akmeņainais Gibsona tuksnesis, aiz tā – smilšainais Lielais Viktorijas tuksnesis. Dienvidos plakankalne pāriet no kaļķakmeņiem veidotā Nalārboras līdzenumā, kurš pakāpeniski pazeminās Lielā Austrālijas līča virzienā un beidzas ar stāvām un augstām klintīm. Zemieņu štatā nav daudz, visas atrodas gar piekrasti.
Kimberlijas plato galvenokārt veido sarkanās un dzeltenās, tostarp smilšu un smilšmāla augsnes, dažviet sastopamas mālainas un akmeņainas zemes. Pilbarai raksturīgas smilšu un smilšmāla augsnes, pārsvarā sarkanās. Tuksnešos dominē smilšainas sarkanzemes, Nalārboras līdzenumā un štata dienvidu centrālajā daļā – kaļķainas smilšmāla un akmeņainās augsnes. Rietumaustrālijas galvenajā lauksaimniecības reģionā, kas atrodas štata dienvidrietumos, dominē dēdētas kaolīna, grants un smilšu augsnes ar trūcīgām barības vielām. Lielākā daļa reģiona savvaļas veģetācijas attīrīta lauksaimniecības vajadzībām, tāpēc pieaugusi augsnes un upju ūdens sāļuma pakāpe. Vietām augsne tās pārmērīgā sāļuma dēļ vairs neder labības audzēšanai.
Klimats
Štata teritoriju šķērso dienvidu tropu loks. Štata ziemeļiem raksturīgs tropiskais jūras, vidusdaļai – sauss tropiskais kontinentālais, dienvidiem – subtropiskais jūras klimats.
Štata klimatu un laika apstākļus galvenokārt nosaka anticiklona kustība. Dienvidu puslodes ziemā anticiklons pavirzās uz ziemeļiem, tropu apgabalos radīdams austrumu vējus un skaidru, saulainu laiku; uz dienvidiem no anticiklona rietumu vēji un ar „rēcošajiem četrdesmitajiem” saistītas atmosfēras frontes atnes vēsu, mākoņainu laiku, dienvidu piekrastē – lietu un vētras. Vasarā anticiklons pavirzās uz dienvidiem, gandrīz visā Rietumaustrālijā dominē austrumu vēji; anticiklona ziemeļos izveidojas zems atmosfēras spiediens, ziemeļrietumu piekrastē un vietām Kimberlijā pūš rietumu musoni. No decembra līdz martam štata ziemeļos ilgst lietus sezona, kuras laikā virs okeāna izveidojas tropiskie cikloni, kas reizēm sasniedz arī Pērtas apkārtni. Visvairāk nokrišņu gadā (virs 1400 mm) izkrīt Mičelas plakankalnē Kimberlijā un štata dienvidrietumos Pembertonas–Volpolas apvidū, vismazāk – Nalārboras līdzenuma ziemeļos (150–200 mm). Vēsturiski lielākais vidējais nokrišņu daudzums, 2461,8 mm gadā, reģistrēts 2011. gadā štata ziemeļos Dūnganā.
Karstākais mēnesis Kimberlijā ir novembris, nedaudz uz dienvidiem no Kimberlijas – decembris, atlikušajā štata daļā – janvāris/februāris. Aukstākais mēnesis visā Rietumaustrālijā ir jūlijs. Augstākā gaisa temperatūra Kimberlijas plato gada laikā svārstās no 28 ºC līdz 35 ºC, zemākā – no 15 ºC līdz 25 ºC, štata vidusdaļā augstākā svārstās no 18 ºC līdz 38 ºC, zemākā – no 5 ºC līdz 25 ºC, dienvidos augstākā svārstās no 15 ºC līdz 30 ºC, zemākā – no 10 ºC līdz 15 ºC. Štata dienvidrietumos vasaras pēcpusdienās tveici mazina brīze, kas pūš no okeāna un kuru dēvē par „Frīmantlas ārstu“ (Freemantle Doctor). Augstākā temperatūra, 50,7 ºC, reģistrēta štata ziemeļrietumos, Onslovā, 2022. gada 13. janvārī (atkārtots 1962. gadā Dienvidaustrālijā piefiksētais Austrālijas rekords). Dienvidu puslodes ziemā štata iekšzemes reģionos uz dienvidiem no dienvidu tropu loka gaisa temperatūra dažkārt mēdz nokristies zem nulles. Neliels sals biežāk vērojams štata dienvidu daļā jūlijā un augustā. Snieg reti, tikai dienvidos, visbiežāk Stirlinga grēdā. Sniegs saglabājas tikai dažas stundas. Zemākā gaisa temperatūra, -7,2 ºC, reģistrēta Eiras putnu novērošanas stacijā štata dienvidaustrumos 2008. gada 17. augustā.
Dzīvā daba
Rietumaustrālijai piemīt liela endēmisko augu un dzīvnieku sugu daudzveidība. Ar lielu bioloģisko daudzveidību īpaši izceļas štata dienvidrietumi, kuros ir pietiekami daudz pastāvīga mitruma, un kas ir vienīgā vieta štatā, kur aug mūžzaļie cietlapju meži un līdz 85 m augsti eikalipti. Citviet štatā īstu mežu nav. Kimberlijā dominē savannu zālāji ar eikaliptu un endēmisko baobabu skrajmežiem, izplatīti spinifeksi. Pilbarai raksturīgi akāciju krūmāji, eikaliptu skrajmeži un spinifeksu savannas. Tuksnešos aug graudzāles, akācijas, zemie eikalipti. Nalārboras līdzenumā aug sālszāles un citi zālāji, tuvāk okeānam parādās akāciju un eikaliptu krūmāji.
Rietumaustrālijā reģistrēts apmēram 150 zīdītāju sugu, kā arī vairāki simti putnu un rāpuļu sugu. Visbiežāk sastopami somaiņi – ķenguri, valabiji, vombati, oposumi, bandikuti; mitinās daudz sikspārņu, grauzēju. Piekrastes ūdeņos dzīvo dugongi, delfīni, vaļi, salās – lauvroņi un pingvīni. Dienvidrietumu mitrājos ligzdo pīles, tārtiņi, zīriņi, gārņi un citi putni, iekšzemes rajonos – ērgļi un citi plēsīgie putni, vairāk kā 20 papagaiļu sugu un dažādas mazāku putnu sugas – krāšņžubītes, Austrālāzijas paceplīši, medusputni un pārējie. Rāpuļus pārstāv pāri simtam scinku un čūsku sugu, kā arī daudzas ķirzaku, tostarp gekonu, un abinieku sugas. Piekrastes un iekšzemes ūdeņos mīt jūras un sauszemes bruņurupuči.
Rietumaustrālijas dzīvo dabu apdraud lauksaimniecība, introducētie plēsēji (lapsas, savvaļas kaķi), liellopi, savvaļas truši. Simtiem augu sugu ir apdraudētas, vairākas jau ir iznīkušas. Kopš eiropiešu ieceļošanas, Vītbeltas intensīvās lauksaimniecības reģionā vidēji lielu zīdītāju skaits ir samazinājies vairāk kā uz pusi, un daudzas to populācijas ir izzudušas vai krasi samazinājušās arī sausajos lopkopības reģionos un tuksnešos. Dabas aizsardzībai Rietumaustrālijā izveidoti 100 nacionālie parki, 17 jūras parki, rezervāti un citas aizsargājamās teritorijas, kuru kopējā platība pārsniedz 310 tūkst. km². Trīs dabas teritorijas – Šārkbejs, Purnululu nacionālais parks un Ninalū krasts ir iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Iedzīvotāji
Rietumaustrālija ir viens no visretāk apdzīvotiem Austrālijas štatiem un teritorijām (mazāks iedzīvotāju blīvums ir tikai Ziemeļu teritorijā). 2021. gada jūnijā štatā bija 2 681 600 iedzīvotāju, vidēji 1,06 iedz./km². Iedzīvotāju sadalījums štata teritorijā ļoti nevienmērīgs: lielākā daļa (92 %) dzīvo štata dienvidrietumos, kur ir labvēlīgāki klimata apstākļi, pārējā Rietumaustrālijas teritorija apdzīvota reti, bet lielas tuksnešu platības ir neapdzīvotas.
Pēc 2020. gada datiem štata galvaspilsētā Pērtā dzīvoja 2 125 114 jeb ~80 % Rietumaustrālijas iedzīvotāju. Citas pilsētas ievērojami mazākas (2017. gada dati, bez Pērtas piepilsētām): Banberi (74 478), Baseltona (38 289), Džeraldtona (37 931), Olbani (34 151), Kalgurli (30 541), Karrata (16 477), Brūma (14 539), Porthedlenda (14 314), Esperansa (12 222).
Rietumaustrālijas vēstures gaitā iedzīvotāju skaits mainījies galvenokārt migrācijas dēļ. Pirmais migrācijas vilnis izveidojās 19 gs. beigās zelta drudža laikā, kad uz Rietumaustrāliju devās zelta meklētāji no Austrālijas austrumkrasta kolonijām. Sākot ar 20. gadsimta sākumu, iedzīvotāju skaits nepārtraukti auga, galvenokārt ieradās imigranti no Britu salām. Pēc Otrā pasaules kara uz dzīvi štatā pārcēlās imigranti arī no citām Eiropas valstīm, galvenokārt itāļi, horvāti, maķedonieši. Kopš 20. gadsimta beigām iebraucēju no Britu salām un citām Eiropas valstīm kļuvis mazāk, bet no Austrumāzijas un Dienvidāfrikas Republikas – vairāk. 21. gadsimtā iedzīvotāju skaits Rietumaustrālijā aug straujāk, nekā vidēji valstī.
Nacionālais sastāvs
39,7 % iedzīvotāju bija dzimuši ārpus Austrālijas, 38,3 % abi vecāki bija dzimuši Austrālijā. Visvairāk štata iedzīvotāju, dzimušu ārpus Austrālijas, bija no Anglijas (7,8 %), Jaunzēlandes (3,2 %), Indijas (2,0 %), Dienvidāfrikas (1,7 %) un Filipīnām (1,2 %). 275 iedzīvotāji skaitīšanā norādīja, ka ir dzimuši Latvijā.
Valoda
Pēc 2016. gadā veiktās tautas skaitīšanas datiem, 75,2 % Rietumaustrālijas iedzīvotāju mājās runāja angliski. No citām valodām visvairāk mājās lietota ķīniešu mandarīnu (1,9 %), itāļu (1,2 %), vjetnamiešu (0,8 %), ķīniešu kantoniešu (0,8 %) un tagalu (0,6 %) valoda. Austrālijas aborigēnu valodās runāja 10,3 tūkst. jeb 0,4 % no visiem štata iedzīvotājiem.
Reliģija
Pēc 2016. gadā veiktās tautas skaitīšanas datiem, 55,5 % štata iedzīvotāju bija kristieši. Par katoļticīgajiem sevi uzskatīja 21,4 %, anglikāņiem – 14,3 %, Vienojošajai baznīcai piederīgajiem – 2,3 %, budistiem – 2,1 %, musulmaņiem – 1,8 %, presbiteriāņiem un kalvinistiem – 1,8 %, baptistiem – 1,7 %, hinduistiem – 1,6 % iedzīvotāju. 35,2 % bija neticīgi, 10,3 % religiju nenorādīja.
Politiskā sistēma
Rietumaustrālija ir parlamentārā monarhija, kas kopā ar pārējiem Austrālijas štatiem un teritorijām veido federālu valsti – Austrālijas Savienību. Štata teritorijā ir spēkā 1890. gadā pieņemtā Rietumaustrālijas konstitūcija, bet attiecību pamatus ar federāciju nosaka 1901. gada Austrālijas konstitūcija. Augstākā vara formāli pieder Lielbritānijas karalim, kuru pārstāv karaļa ieceltais gubernators.
Likumdošanas varu īsteno Rietumaustrālijas parlaments, kuru veido divas palātas: augšpalāta, jeb Likumdošanas padome (Legislative Council, 36 locekļi) un apakšpalāta, jeb Likumdošanas sapulce (Legislative Assembly, 59 locekļi). Tiesības vēlēt ir no 18 gadu vecuma, dalība vēlēšanās – obligāta. Federālā parlamenta Senātā Rietumaustrāliju pārstāv 12 senatori, Pārstāvju palātā – 15 parlamenta locekļi (kopš 2022. gada).
Izpildvara formāli pieder gubernatoram, kurš apstiprina parlamenta vairākuma ievēlēto premjerministru un viņa ministru kabinetu. Gubernatora pienākumus kopš 2018. gada pilda Kims Bīzlijs (Kim Beazley), premjerministra – Marks Makgovans (Mark McGowan, kopš 2017. gada). Pašvaldību līmenī izpildvaru īsteno vēlētas lielo pilsētu, pilsētu un grāfistu padomes.
Augstākā tiesību instance štatā ir Rietumaustrālijas Augstākā tiesa (Supreme Court of Western Australia), kura izskata svarīgākās civilās un krimināllietas. Štatā darbojas arī zemākas instances apgabaltiesas, maģistrātu tiesas un specializētās tiesas, kas izskata ģimenes un bērnu lietas. Augstākās tiesas neatrisinātās lietas tiek nodotas Austrālijas Augstākajai tiesai; uz štata teritoriju attiecas arī Austrālijas Federālās tiesas jurisdikcija.
Administratīvais iedalījums
Rietumaustrālija administratīvi sadalīta 137 vietējās pašvaldībās (Local Government Areas), kuru darbību nosaka Rietumaustrālijas 1995. gada vietējo pašvaldību likums (Local Government Act 1995). Likums attiecas arī uz Ziemsvētku Salas un Kokosu salu pārvaldi, tomēr juridiski šīs Austrālijas aizjūras teritorijas štatam nepieder. Pastāv triju veidu vietējās pašvaldības: lielo pilsētu (city), pilsētu (town) un grāfistu (shire). Saskaņā ar 2020. gada datiem, mazākajā vietējā pašvaldībā dzīvoja ap 200 cilvēkiem, lielākajā – ap 200 000. Notiek diskusijas par vietējo pašvaldību skaitu samazināšanu.
Rietumaustrāliju veido arī deviņi lielāki ekonomiskās attīstības reģioni (Pērtas lielpilsētas teritorija šajā iedalījumā neietilpst): Lielais Dienvidu (Great Southern), Gaskoina (Gascoyne), Goldfīldsa-Esperansa (Goldfields-Esperance), Kimberlija (Kimberley), Dienvidrietumu (South West), Pilbara (Pilbara), Pīla (Peel), Vidējo Rietumu (Mid West) un Vītbelta (Wheatbelt). Pastāv arī citas dalīšanas reģionos sistēmas: zemes ierīcības, statistikas, vēlēšanu. Pēc šīm sistēmām sadalīto reģionu nosaukumi dažreiz sakrīt, bet robežas parasti atšķiras.
Tautsaimniecība
Rietumaustrālija ir ekonomiski spēcīgs Austrālijas štats un viens no bagātakajiem reģioniem pasaulē. 2020.–2021. finanšu gadā štatā saražotā iekšzemes kopprodukta (IKP) vērtība bija 361,8 mljrd. Austrālijas dolāru (272 mljrd. ASV dollāru) jeb 17,5 % no visa valsts IKP. IKP uz vienu iedzīvotāju veidoja 135 479 Austrālijas dolāru (101 700 ASV dolāru), par 68 % vairāk, nekā vidēji Austrālijā – pēc šī rādītāja Rietumaustrālija bija pirmajā vietā starp valsts štatiem un teritorijām.
Ekonomika orientēta uz eksportu, galvenā tautsaimniecības nozare ir ieguves rūpniecība, kas veido gandrīz pusi (47 %) no štata IKP. 125 štata raktuvēs (2020.–2021. gada dati) iegūst dzelzsrūdu (galvenokārt Pilbarā, 36 % no pasaules produkcijas 2020. gadā), niķeļa rūdu, zeltu, boksītu (Dārlinga grēdā), dimantus (Kimberlijā, 25 % no pasaules produkcijas), sāli, litija (48 % no pasaules produkcijas), cirkonija, mangāna, vara, retzemju elementu un citas rūdas, naftu un dabasgāzi (galvenokārt Pilbaras piekrastē). Štatā ir arī urāna iegulas, taču tā ieguvi Rietumaustrālijas valdība ierobežo (2002.– 2008. gadā ieguve bija aizliegta). Galvenais urāna ieguves centrs ir Viluna.
Rūpniecība veido ap 4 % no štata IKP (2020.–2021. gadā). Galvenās rūpniecības nozares ir metalurģija, metālapstrāde, naftas ķīmijas, ķīmijas rūpniecība, mašīnbūve (galvenokārt ieguves rūpniecības vajadzībām) un kuģubūve, kā arī kokapstrādes, papīra, poligrāfijas, pārtikas, dzērienu, tabakas un gaļas rūpniecība. 2020.–2021. gadā Rietumaustrālijā bija 13 nozīmīgākas izejvielu pārstrādes rūpnīcas (alumīnija, zelta, niķeļa, titāna, cirkonija, silīcija u. c.), darbojās vairākas sašķidrinātās dabasgāzes rūpnīcas. Vislielākā rūpniecības uzņēmumu koncentrācija izveidojusies Kvinānas vietējās pašvaldības teritorijā, kas atrodas Pērtas aglomerācijas dienvidu daļā: Austrālijā lielākā naftas pārstrādes rūpnīca, alumīnija un niķeļa, mašīnu, minerālmēslu rūpnīca, kuģubūves un kuģu remonta uzņēmumi.
Elektroenerģiju ražo termoelektrostacijās, kuras lielākoties kurina ar dabasgāzi, akmeņoglēm (iegūst pie Koli, Dienvidrietumu reģionā) un nedaudz arī ar dīzeļdegvielu. Atjaunojamās enerģijas stacijās tiek saražoti 7 % elektroenerģijas – pārsvarā vēja un saules spēkstacijās (2016. gadā). Kimberlijā, pie Ārgaila ezera, ierīkota neliela hidroelektrostacija.
Lauksaimniecība, mežsaimniecība un zivsaimniecība veido tikai nelielu daļu no Rietumaustrālijas IKP (2 %, 2020.–2021. gadā). Lauksaimniecībai visvairāk piemērota štata dienvidrietumu daļa, kur audzē kviešus, miežus, lupīnas, eļļas augus, ābolus un citrusaugus; aitas (gaļai un vilnai) un liellopus. Piena lopkopības saimniecību visvairāk ir piejūras līdzenumā, uz dienvidiem no Pērtas, štata ziemeļos audzē gaļas liellopus. Apūdeņotajos laukos pie Karnārvonas un Kununuras audzē tropu augļus un dārzeņus, sandalkokus. Vīna ražošana attīstīta Svonas un Mārgaretas ielejās, kā arī Mauntbarkeras apkaimē.
Štata rietumu piekrastē zvejo jūras vēžus, garneles, gliemenes, dienvidrietumu un dienvidu – jūras austiņas, Austrālijas lašus, siļķes, ziemeļu – tropu zivis. Agrāk svarīgās vaļu medības 20 gs. 70. gados aizliegtas. Akvakultūras saimniecībās audzē austeres, gliemjus, vėžus. Ziemeļrietumu un ziemeļu piekrastē audzē un zvejo pērles. Galvenais pērļu audzēšanas centrs atrodas Brūmā.
Pakalpojumu sektors veido apmēram trešo daļu no IKP (32 %, 2020.–2021. gadā). Dominē veselības aizsardzības un sociālo pakalpojumu, zinātnes un technoloģiju, finašu, mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības segmenti. Bezdarba līmenis (4,7 %, 2021. gadā) ir viens no mazākajiem valstī, aborigēnu kopienā lielāks, bet ar tendenci mazināties. 2021. gadā pakalpojumu sektorā strādāja 73 %, būvniecībā – 8,7 %, ieguves rūpniecībā – 8,6 %, apstrādes rūpniecībā – 6,1 % no visiem strādājošajiem.
Tūrisms
Tūrisma sektorā strādā 65,8 tūkst. jeb 4,9 % Rietumaustrālijas strādājošo (2019.–2020. gadā). Līdz Covid-19 pandēmijas sākumam Rietumaustrāliju ik gadu apmeklēja vairāk kā 2 milj. tūristu. Pēc 2018. gada datiem, togad štatu apmeklēja 0,97 milj. ārvalstu tūristu un 1,61 milj. tūristu no citiem Austrālijas štatiem un teritorijām. Visvairāk ārvalstu tūristu ierodas no Apvienotās Karalistes un Īrijas, Āzijas valstīm (Singapūras, Japānas, Malaizijas), Jaunzēlandes, Amerikas Savienotajām Valstīm, vietējo tūristu – no Viktorijas un Jaundienvidvelsas. Populārākie tūrisma galamērķi ir Pērta un štata dienvidrietumi, vietējie tūristi iecienījuši arī štata ziemeļu daļu.
Valsts tūrisma tīmekļa vietnēs starp galvenajiem apskates objektiem minēta štata galvaspilsēta Pērta (muzeji, mākslas galerijas, pludmales, vēsturiskā Frīmantlas ostas pilsēta, Karaļa parks un botāniskais dārzs, Svonas upes ielejas vīnrūpniecības reģions), Ninalū piekraste (laivošana, niršana, dzīvnieku vērošana, Keipreindžas nacionālā parka daba), Kimberlija (Purnululu nacionālais parks, Gibas ceļš, ūdenskritumi, aizas ar ūdens baseiniem, aborigēnu klinšu zīmējumi, ekskursijas ar kuģiem, izklaides lidojumi ar helikopteriem un lidmašīnām), rietumu piekraste (Smaiļu tuksnesis, Kalbari nacionālais parks, Šārkbejs un delfīnu barošana Manki Majā, Hautmana klintis), štata dienvidrietumi (Mārgaretas vīna ražošanas reģions, alas, Milžu ielejas eikalipti, Torndirupas nacionālā parka klintis, vaļu vērošana), Rotnestas sala, Balarda ezera skulptūras, Kariģini nacionālais parks, Brūma (pērļu audzēšanas saimniecības, jāšana ar kamieļiem), savvaļas puķu lauki.
Transports
Galvenais transporta veids Rietumaustrālijā ir autotransports. Kopējais autoceļu garums – 157 tūkst. km, no kuriem 56 tūkst. km ir ar cieto segumu, 58 tūkst. km – ar grants segumu, bet pārējie – no augiem attīrītas trases nomaļajos štata reģionos. Automaģistrāļu kopējais garums ir 181 km, visas atrodas pie Pērtas. Transporta kustība notiek pa ceļa kreiso pusi, maksimālais atļautais ātrums apdzīvotās vietās ir 50 km/h, ārpus apdzīvotām vietām – 110 km/h. Ar Dienvidaustrāliju un Ziemeļu teritoriju štatu savieno pirmā numura nacionālais lielceļš, kas apriņķo visu Australijas kontinentu. Visblīvākais autoceļu tīkls atrodas štata dienvidrietumu daļā.
Kopējais dzelzceļu garums ir 7735 km. No tiem 4558 km ir normālplatuma (1435 mm), 2970 km – šaursliežu (1067 mm), 207 km – dubultā platuma (1435 un 1067 mm). Elektrificēti posmi 181 km garumā, visi Pērtas piepilsētu līnijās. Visi valsts dzelzceļi atrodas štata dienvidu daļā, blīvākais dzelzceļu tīkls ir štata dienvidrietumos. Ar kontinenta austrumu daļu Rietumaustrāliju savieno Transaustrālijas dzelzceļš, kas ierīkots pāri Nalārboras līdzenumam 1917. gadā. Dzelzceļa līnijā ir 478 km garš, garākais pasaulē, taisna dzelzceļa posms. Štata ziemeļu daļā darbojas privātām raktuvju kompānijām piederošie Pilbaras dzelzceļi, kas paredzēti dzelzsrūdas pārvadājumiem no raktuvēm uz ostām. Šie dzelzceļi piemēroti gariem smagsvara vilcieniem, un pārvadājumi pa tiem veido gandrīz divas trešdaļas no visu Austrālijas dzelzceļa kravu apgrozības. Vītbeltas reģionā ir graudu pārvadājumiem paredzēts dzelzceļu tīkls. Pasažieri tiek pārvadāti galvenokārt Pērtas piepilsētu vilcienos. Reģionālo pasažieru maršrutu nav daudz – no Pērtas uz Banberi (Australind vilcieni), Kalgurli (Prospector vilcieni), Merredinu (MerredinLink vilcieni) un Nortemu (AvonLink vilcieni). Reizi nedēļā no Pērtas uz Adelaidu un Sidneju kursē Indian Pacific luksusa vilciens.
Lielie attālumi un piemērotie laikapstākļi ir veicinājuši gaisa transporta attīstību. Rietumaustrālijā ir 25 lidostas, kas apkalpo regulārus pasažieru reisus; lielākā un nozīmīgākā no tām ir starptautiskā Pērtas lidosta, kas apkalpo 14,5 milj. pasažieru gadā (2018.–2019. gada dati, pirms Covid-19 pandēmijas sākuma). Starptautiskās lidostas darbojas arī Porthedlendā un Brūmā.
Galvenās ostas atrodas Pērtā (Frīmantlā) un Pilbarā (Porthedlendas, Dampīras un Portvolkotas). Frīmantla ir štata lielākā ģenerālkravu osta (32,6 milj. t kravu 2018.–2019. gadā). Tajā tiek pārkrauti konteineri un citas kravas, eksportēti liellopi, importēti automobīļi, apkalpoti kruīzu un militārie kuģi. Ostas filiālē Kvinānā tiek pārkrauti graudi, nafta, sašķidrinātā gāze, alumīnijs, minerālmēsli, akmeņogles un citas beramkravas. Pilbaras ostas specializējas galvenokārt dzelzsrūdas eksportā. Porthedlenda – lielākā pasaulē beramkravu osta, tajā ik gadu tiek pārkrauti vairāk kā 500 milj. t kravu – dzelzsrūda, mangāna rūda, sāls. Dampīras osta ir otrā lielākā Austrālijā pēc kravu apjoma (vairāk kā 170 milj. t gadā). Tajā tiek pārkrauta dzelzsrūda, sašķidrinātā gāze, sāls. Portvolkotā eksportē dzelzsrūdu. Citas nozīmīgākas ostas: Džeraldtona (dzelzsrūda, graudi), Banberi (alumīnijs un boksīts), Olbani (graudi), Esperansa (dzelzsrūda, graudi).
Izglītības sistēma
Vispārējās izglītības sistēma ietver viengadīgu pirmsskolas izglītību 4–5 gadu vecumā, sešgadīgu pamatizglītību un sešgadīgu vidējo izglītību. Izglītības ieguve ir obligāta bērniem vecumā no 5 līdz 15 gadiem, valsts skolās tā ir bezmaksas. Daļa bērnu apmeklē privātas, pārsvarā reliģisko organizāciju skolas. Laukos dzīvojošos skolēnus uz skolu vādā ar autobusiem, attālinātajos rajonos dzīvojošie pamatizglītību iegūst attālināti, bet vidējo izglītību – internātskolās. Mācību gads Rietumaustrālijā sadalīts ceturkšņos un ilgst no janvāra beigām līdz decembra vidum. Dienvidu puslodes rudenī, ziemā un pavasarī skolēniem predzēts divas nedēļas garš brīvlaiks.
Augstākā izglītība pieejama par maksu. Štata teritorijā darbojas piecas universitātes, četras no tām pieder valstij, visas atrodas Pērtā: Rietumaustrālijas (The University of Western Australia, dibināta 1911. gadā), Kērtina (Curtin University, 1966. gadā), Mērdoka (Murdoch University, 1973. gadā) un Edītes Kovanas (Edith Cowan, 1991. gadā). Frīmantlā atrodas 1990. gadā dibinātā Romas katoļu privātā Austrālijas Dievmātes universitāte (University of Notre Dame Australia). Universitāšu filiāles darbojas Olbani, Banberi, Mandurā un Brūmā.
Profesionālo tehnisko izglītību jauniešiem un pieaugušajiem nodrošina valstiskās TAFE (Technical and Further Education) sistēmas institūti un koledžas, kā arī privātās mācību iestādes dažādās štata pilsētās.
Greblis
Greblis ir blāvs dienvidu puslodes zvaigznājs, kurā ir tikai 21 ar neapbruņotu aci redzama zvaigzne. Spožākās zvaigznes — Grebļa Alfas — zvaigžņlielums ir 4,45. Citi šajā zvaigznājā esošie objekti nav redzami pat mazā teleskopā.
Tantals
Tantals, agrāk tantāls, ir ķīmiskais elements ar simbolu Ta un atomskaitli 73. Tas ir korozijas izturīgs pārejas metāls un ir sastopams minerālā tantalītā. Tantalu lieto galvenokārt elektrolītiskajiem kondensatoriem, jo uz tantala virsmas veidojas plānāka oksīda kārtiņa, kā uz alumīnija, tāpēc ir iespējams izgatavot tāda paša izmēra kondensatoru ar lielāku kapacitāti. Savienojumos tantalam parasti ir oksidēšanas pakāpe +5.
Vēsture
Tantalu 1802. gadā atklāja zviedru ķīmiķis Anderss Gustavs Ekebergs (Anders Gustaf Ekeberg). Sākotnēji tika uzskatīts, ka tantals ir kolumbija, kas tika atklāts gadu iepriekš, alotropiskā forma. 1844. gadā tika noskaidrots, ka kolumbijs patiesībā ir divi atšķirīgi ķīmiskie elementi. Tantals tika nosaukts sengrieķu mitoloģiskā tēla Tantala vārdā, bet otrs bija niobijs, kas tika nosaukts Tantala meitas Niobas vārdā.
Pirmo reizi tantals tīrā veidā tika iegūts 1907. gadā. To paveica vācu ķīmiķis Verners fon Boltons (Werner von Bolton).
Atrašanās dabā
Tantals Zemes garozā ir aptuveni no vienas līdz divām daļiņām no miljona. Tantalu satur vairāki minerāli. Izplatītākie no tiem ir tantalīts, mikrolīts un eiksenīts. Nozīmīgākās tantala ieguves vietas atrodas Austrālijā, Kongo Demokrātiskajā Republikā, Ruandā, Brazīlijā un Ķīnā.
Izotopi
Dabā ir sastopami divi tantala izotopi. Vislielāko daļu veido stabilais izotops tantals-181 (99,988% no visa kopējā tantala daudzuma). Otrs ir nestabilais tantals-180 (0,012%), kura pussabrukšanas periods ir 1,2 gadi.
Laboratorijas apstākļos ir iegūti vēl vairāki izotopi. Kopā tantala izotopu skaits pārsniedz 30, un to atommasas ir no 155 līdz 192.
Fizikālās īpašības
Tantalam ir salīdzinoši augsta kušanas temperatūra, tas ir, 3017 °C, savukārt viršanas temperatūra ir 5458 °C. Tā blīvums ir 16 690 kg/m³. Tantala krāsa ir zili pelēka.
Ķīmiskās īpašības
Normālos apstākļos tantals ir mazaktīvs. Gaisā tas oksidējas 280 °C lielā temperatūrā, veidojot uz virsmas tantala oksīda (Ta2O5) kārtiņu. Ar halogēniem reaģē temperatūrā, kas ir augstāka par 250 °C. Kad silda, reaģē ar oglekli, boru, silīciju, fosforu, selēnu, telūru, ūdeni, oglekļa dioksīdu, slāpekļa(II) oksīdu, hlorūdeņradi un sērūdeņradi.
Ķīmiski tīrs tantals ir ļoti izturīgs pret sārmu metālu šķīdumiem.
Kvadrātskābe
Kvadrātskābe jeb dihidroksiciklobutēndions (C4H2O4) pieder pie cikliskajiem ketospirtiem. Tā ir balta kristāliska viela. Kvadrātskābe ir ciklobutēna atvasinājums un tās molekulā oglekļa atomi izvietojušies kvadrāta veidā — no tā cēlies vielas triviālais nosaukums (īstenībā kvadrātskābes molekula nav precīzs kvadrāts, jo saišu garumi starp oglekļa atomiem nav pilnīgi vienādi). Kvadrātskābe pieder pie stiprām skābēm (pK2=2,2 ) un tās sāļus sauc par skvarātiem. Kvadrātskābe ir viena no retajām stabilajām vielām, kuras molekulā hidroksilgrupas pievienojušās dubultsaitei (parasti šādi savienojumi nekavējoties pārgrupējas; sk. arī enoli).
Vēsture
Kvadrātskābi pirmais sintezējis Dž. Parks kopā ar līdzstrādniekiem 1959. gadā.
Iegūšana
Lai iegūtu kvadrātskābi, vispirms iegūst perfluorciklobutēnu, 1-hlor-1,2,2-trifluoretilēnam reaģējot ar cinku. Šo savienojumu ar etanola palīdzību pārvērš par 1,2-dietoksi-3,3,4,4-tetrafluorciklobutēnu-1. Tam hidrolizējoties, rodas kvadrātskābe.
Īpašības
Kvadrātskābes divvērtīgajā anjonā visi skābekļa atomi ir pilnīgi vienādi, jo negatīvie lādiņi vienmērīgi sadalījušies molekulā. Šādam anjonam ir pilnīgi simetriska kvadrātveida forma un tas sastāv tikai no oglekļa un skābekļa (pieder pie tā saucamajiem oksokarbona joniem).
Izmantošana
Izmanto gaismjutīgu krāsvielu un proteīntirozīnfosfatāzes inhibitoru sintēzēm. Medicīnā lieto kārpu un matu izkrišanas ārstēšanai.
Deltaplāns
Deltaplāns ir par gaisu smagāks vienvietīgs bezdzinēja lidaparāts (planieris), ar elastīgu trijstūrveida spārnu. Deltaplāna konstrukcija sastāv no metāla cauruļu karkasa, sintētiska auduma pārvalka un iekares pilotam, kas deltaplānu vada ar ķermeni. Deltaplāna prototipu (t.s. Rogallo spārnu) uzbūvējis amerikānis Frānsiss Rogallo 1956.gadā. Pirmie deltaplāni 1963. gadā uzbūvēti Austrālijā. Pirmoreiz Latvijā deltaplānu uzbūvējis inženieris G. Lēvalds 1974. gadā, un šis deltaplāns ir kalpojis ilgu laiku.
Gulbis (zvaigznājs)
Gulbja zvaigznājs bija zināms jau sengrieķu astronomiem. Tā formas dēļ tas ieguva putna nosaukumu. Krusta formas dēļ tas dažreiz tiek dēvēts arī par Ziemeļu krustu (pretēji Dienvidu Krustam).
Žirū
Žirū (fr, Giroud) ir franču cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mākslinieciskās izteiksmes līdzeklis
Mākslinieciskās jeb tēlainās izteiksmes līdzeklis, arī stilistiskais paņēmiens ir īpaši izvēlēti vārdi un vārdu savienojumi folklorā un literāros darbos, kas rada valodas izteiksmīgumu un tēlainību. Tas ir līdzeklis, ar ko kāda literāra darba autors bagātina tekstā atveidoto notikumu tēlojumu un piešķir tam dzejiskumu. Izšķir tropus  — paņēmienus, kuros izmanto nozīmes pārnesumu, — un stilistiskās figūras  — sintaktiskās konstrukcijas, kas pastiprina izteiksmīgumu.
Tropi
Trops ir stilistisks paņēmiens, kurš balstās uz nozīmes pārnesumu, tā lietojums ir izplatīts ne vien daiļliteratūrā, bet arī ikdienas valodā, piemēram, publiskas sejas, politiskā skatuve.
Metafora
Metafora — pārnesums uz līdzības pamata (piemēram: „zilo debesu kalns”).
Epitets
Epitets — apzīmētājs, kas tēlaini raksturo kādu priekšmetu vai parādību (piemēram: „bāliņam zelta zirgi, dimantiņa pakaviņi”).
Oksimorons
Oksimorons — epiteta paveids, kas ir pretstatīts apzīmējamam vārdam (piemēram: „vissaldākās mokas”).
Personifikācija
Personifikācija — metaforas paveids, cilvēkam piemītošas īpašības pārnesums uz priekšmetu, dabas parādību vai dzīvnieku (piemēram: „...un tad iznāca no birzes vējš ar garu, sirmu bārdu”).
Alegorija
Alegorija — pārnestas nozīmes lietošana cita tēla vietā (piemēram, „kalējs kala debesīs, ogles bira Daugavā”).
Metonīmija
Metonīmija — tēlains atgādinājums, kurā uz abpusējas līdzības pamata kāds jēdziens aizstāj citu (piemēram, „abra mani pabaroja”).
Sinekdoha
Sinekdoha — metonīmijas paveids, veselā vietā nosaukta daļa, daudzskaitļa vietā — vienskaitlis un otrādi (piemēram, „vasaras vidiņā, ēdu saldu zemenīti”).
Simbols
Simbols — tēls, kas nosacīti pārstāv kādu ideju (piemēram, Antiņš, Lāčplēsis, zilā ilgu puķe).
Hiperbola
Hiperbola — kādas parādības pārspīlēts tēlojums (piemēram, „neesam redzējušies veselu mūžību”).
Litota
Litota — kādas parādības vājināts tēlojums (piemēram, „vīrs sēdoša suņa augumā”).
Perifrāze
Perifrāze — metonīmijas paveids, priekšmeta vai parādības nosaukuma aizstāšana ar aprakstošu tēlu (piemēram, „laiks bij man gulēt iet, baltu smilšu kalniņā”).
Paradokss
Paradokss — izteikums, kas krasi atšķiras no vispārpieņemtā uzskata un kas ir pretrunā ar veselo saprātu (piemēram, „apiet apkārt jūrai”).
Alūzija
Alūzija — tekstā vārds vai plašāka konstrukcija, kas norāda uz kādu citu literāru darbu, vēsturisku vai mītisku notikumu vai personu (piemēram, „Zvaigznes dienā raud bendes meitiņa zeltmatainā”, atsauce Ingas Ābeles darbā uz Kārļa Skalbes pasakas tēlu).
Stilistiskās figūras
Stilistiska figūra ir sintaktiska konstrukcija, kas var būt retorisks izscauciens, valodas elementu atkārtošana, norāde uz zemtekstu u.c., ikdienas valodā nav bieži lietota.
Asonanse
Asonanse — patskaņu vai divskaņu mērķtiecīga atkārtošana vai saskaņošana (piemērām, I. Ziedoņa dzejolī: „Stars garām staram, / Bars garām baram”).
Aliterācija
Aliterācija — vienādu vai līdzīgu līdzskaņu vai to savienojumu atkārtošana (piemēram, O. Vācieša dzejolī: „Aizgrābjoši! / Jūsmīgi puisīši / Žirgtus jambiņus jādelē”).
Anafora
Anafora — vārda vai vārdu savienojuma atkārtojums blakus esošu teikumu, dzejas rindu vai pantu sākumā (piemēram, Raiņa dzejolī: „Jo laiks visgudrākais, jo atklāj visu; / Jo tilpums lielākais, jo aptver visu; / Jo gars visašākais, jo sasniedz visu”).
Epifora
Epifora — vārda vai vārdu savienojuma atkārtojums blakus esošu teikumu, dzejas rindu vai pantu beigās (piemēram, I. Ābeles dzejolī: „Vai laiku, kas aiziet, var sagaidīt atpakaļ? / Vai mīlestību, kas prom, var sagaidīt atpakaļ? / Vai māti, kas mirusi, var sagaidīt atpakaļ?”).
Ķēde
Ķēde — viena teikuma vai viena panta divu rindu blakus esošs atkārtojums (piemēram, I. Ābeles dzejolī: „Un viņu lūpas čukst vienu — gaidīšu tevi atpakaļ. / Gaidīšu tevi atpakaļ. / Gaidīšu tevi atpakaļ. / (..) Es esmu ledus un nespēju taujāt — no kurienes?”).
Pakare
Pakare — teikuma vai dzejas rindas beigu daļas atkārtojums jauna teikuma vai dzejas rinda sākumā (piemēram, V. Strēlertes dzejolī: „Un jūs, kura vaigā es noraugos / Ar skatienu maigu un sēru, / Man patīkat tāpēc, ka atgādināt, / Ka atgādināt man jēru”).
Daudzkāršojums
Daudzkāršojums — vārda, vārdu savienojuma vai teikuma daļas atkārtojums (piemēram, O. Vācieša dzejolī: „pāri strīpu / visam, / visam, / visam / vakarējam”).
Blīvējums
Blīvējums — dažādu parādību uzskaitījums vārdu virknē (piemērām, I. Ziedoņa dzejolī: „Vārds ieduras vārdā, / Saduras, sametas, saveras, saķeras”).
Inversija
Inversija (stilistiska figūra) — atkāpe no ierastās vārdu secības (piemēram, „naktī tumšā nāk viņš”).
Redukcija
Redukcija — teikuma locekļu izlaidums (piemēram, „Kad ir gatavs — sauc!”).
Polisindetons
Polisindetons — vārdu vai teikuma daļu saistījums ar atkārtotiem saikļiem (piemēram, „Nevis es, bet tu, bet viņi, bet visi tie.”).
Asindetons
Asindetons — vārdu vai teikuma daļu bezsaikļa saistījums (piemēram, „Atnācu. Ieraudzīju. Uzvarēju.”).
Retoriska uzruna
Retoriska uzruna — vēršanās pie kādas parādības, kas nevar atbildēt (piemēram, „Tik daudz ceļinieku caur jums, vecie vārti, ir izgājuši.”).
Retorisks jautājums
Retorisks jautājums — uzsvērts apgalvojums vai noliegums jautājuma teikuma veidā (piemēram, „Ko lai tagad daru?”).
Salīdzinājums
Salīdzinājums — divu parādību saistījums, satuvinājums, kas balstīts uz to līdzību (piemēram, „kā zvaigznes zilā naktī krīt, tā manas dienas krīt”).
Paralēlisms
Paralēlisms — blakus tēlotas divas ainas (dabas un cilvēka dzīves tēlojums), kurās uzsvērta abu līdzība vai atšķirība (piemēram, „tek upīte riņķodama, iet meitiņa dziedādam'”).
Filla
Filla skandināvu mitoloģijā ir āsu dieviete, Frigas pavadone. Filla nes Frigas dārgumu šķirstiņu, rūpējas par viņas apaviem un zina Frigas noslēpumus. Saskaņā ar Snorri Sturlusonu Filla ir daiļa jaunava ar gariem, viļņotiem matiem un nēsā ap pieri zelta lenti. Skaldi keningos vārdu Fulla lieto, lai apzīmētu sievieti.
Filla skaldiskajā dzejā parādās jau 10. gadsimtā. Iespējams, ka viņa ir identiska ar dievieti Vollu. Nav zināms, vai Filla ir neatkarīga dieviete vai identiska ar Freiju vai Frigu.
Brāgi
Brāgi (non) ir dzejas dievs skandināvu mitoloģijā, kā arī viens no gudrākajiem āsiem. Saskaņā ar Snorri Sturlusonu viņa vārdā nosaukta dzejas māksla (bragr). Brāgi ir Odina un Frigas dēls un Idunas vīrs.
Iespējams, Brāgi ir dievišķots dzejnieka Brāgi Bodasona (IX gs.) tēls. Kā dievs viņš parādās XII un XIII gs. darbos, īpaši Jaunākajā Edā. Snorre Sturlusons tomēr nošķir dzejnieku un dievu (ticami, ka abu izcelsme ir viena un nosķīrums noticis vēlāk).
Jaunākās Edas otrajā daļā Brāgi un Ēgirs sarunājas par dzejas dabu. Brāgi izklāsta poēzijas medus rašanās vēsturi no Kvasīra asinīm.
Chuck
Chuck ir kanādiešu alternatīvā roka grupas Sum 41 trešais studijas albums, kas tiek laists klajā sadarbībā ar Island Records. Albuma producents ir Greigs Norri un tas ir ticis ierakstīts 2005. gadā, laikposmā no pavasara līdz vasarai.
Dziesmu saraksts
14. "Noots" — 3:51 14. "Noots" — 3:51
15. "Moron" — 2:00
16. "Subject to Change" — 3:17 14. "Get Back (Rock Remix)" (ar Ludacris) — 4:13
Imants Bleidelis
Imants Bleidelis (dzimis ) ir bijušais Latvijas futbola pussargs. Imants Bleidelis Latvijas izlasē ir aizvadījis 106 spēles, ieņemot otro vietu Latvijas izlasē pēc aizvadīto spēļu skaita, kā arī guvis 10 vārtus.
Latvijas izlasē Bleidelis debitēja 19 gadu vecumā 1995. gadā spēlē pret Igaunijas izlasi. Kopš tā laika Bleidelis bija pastāvīgs Latvijas futbola izlases pamatsastāva labās malas pussargs, kurš vienmēr izcēlies ar savu lielo ātrumu. Latvijas izlases sastāvā spēlējis arī 2004. gada Eiropas čempionātā Portugālē. Savu simto spēli izlasē Bleidelis aizvadīja 2007. gada 2. jūnijā pret Spānijas izlasi.
Savu futbolista karjeru uzsācis Skonto FC, kurā arī spēlēja, līdz 2000. gadā pārcēlās uz Anglijas Premjerlīgas klubu Southampton F.C., kurā jau spēlēja cits Latvijas izlases futbolists Marians Pahars. Bleidelim tā arī neizdevās nostiprināties Southampton sastāvā, trīs klubā pavadīto gadu laikā viņš Premjerlīgā aizvadīja tikai 2 spēles, vairāk spēlējot dublieru komandā. Par spīti spēļu prakses trūkumam, Bleideli turpināja aicināt uz Latvijas izlasi. 2003. gadā viņam beidzās līgums ar Southampton F.C. un viņš pārgāja uz Dānijas komandu Viborg FF, kurā aizvadīja trīs diezgan veiksmīgas sezonas. No 2005. līdz 2006. gadam Bleidelis spēlēja Austrijas klubā Grazer AK, bet 2006. gada vasarā atgriezās Latvijā, kur spēlēja FK Jūrmala sastāvā. 2007. gada vasarā pievienojās FHK Liepājas Metalurgs. 2008. gadā sakarā ar komandas neveiksmīgo sniegumu, klubs lauza ar viņu līgumu. Pēc šīs sezonas Bleidelis karjeru beidza.
Šobrīd strādā Jūrmala-VV par bērnu futbola treneri.
Control
Control ir amerikāņu dziedātājas Dženetas Džeksones trešais studijas albums, kas tiek laists klajā sadarbībā ar ierakstu kompāniju A&M Records.
Forseti
Forseti skandināvu mitoloģijā ir taisnīguma, miera un patiesības dievs, viens no āsiem. Forseti ir Baldra un Nannas dēls. Viņš ticis uzskatīts par visgudrāko āsu dievu.
Forseti skandināvu dzejā pieminēts tikai Grímnismál, kur viņš nosaukts par dievu, kurš izšķir strīdus. Tas tomēr nenozīmē, ka Forseti ir nesenas izcelsmes dievs. Alkvīns savā darbā Vita Sancti Willebrordi (785-797) piemin, ka 8 gs. sākumā Sv. Villebrords ieradies salā, kas atrodas statp Frīziju un Dāniju un kas saukta par Fositeslandi par godu dievam, kurš tur pielūgts. Iespējams, ka frīzu Fosite un skandināvu Forseti ir etimoloģiski saistīti.
Hameleons (zvaigznājs)
Hameleons ir mazs dienvidu puslodes zvaigznājs. Tas ir viens no 12 zvaigznājiem, kuru 16. gadsimta beigās aprakstīja divi nīderlandiešu navigatori Pīters Kaizers (Pieter Dirkszoon Keyser) un Frederiks de Houtmans (Frederick de Houtman).
Djūks Elingtons
Edvards Kenedijs "Djūks" Elingtons (en; dzimis Vašingtonā, ASV, miris  Ņujorkā, ASV) bija amerikāņu komponists, pianists un bigbenda līderis. D. Elingtons sarakstīja vairāk nekā 1000 kompozīciju. Bobs Blumentāls no laikraksta Boston Globe rakstīja, ka komponista dzīves laikā visā pasaulē nav bijis labāka komponista par viņu. Viņš ir prominenta persona džeza vēsturē, vēl viņš darbojās blūza, gospeļa, skaņu celiņu, populārās mūzikas un klasiskās mūzikas žanros. D. Elingtona mūziķa karjera ilga vairāk nekā 50 gadus, kuru laikā viņš vadīja savu orķestri. Līdzās Lūisam Ārmstrongam un Čārlijam Pārkeram tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem džeza muzikantiem. Sevis sarakstīto mūziku viņš labprātāk sauca par "amerikāņu mūziku", nekā džezu. Viņš bieži kompozīcijas sacerēja, pielāgodams tās konkrētam izpildītājam. Viņa reputācija pieauga pēc viņa nāves, 1999. gadā viņam tika piešķirta īpaša Pulicera balva. Tāpat viņš saņēmis 12 Grammy balvas.
Stambulas "Galatasaray" (sieviešu basketbola klubs)
Galatasaray ir sieviešu basketbola klubs no Galatasaray S.K. kluba, kas ir Stambulas sporta klubs. Klubs ir dibināts 1986. gadā, savas mājas spēles aizvada Abdi Ipekçi arēnā, kuras ietilpība ir 3500 sēdvietas. Klubs 2009./2010. gada sezonā spēlē Turcijas līgā un Eirolīga. 2009. gadā klubs izcīnīja savu pirmo starptautisko kausu, Galatasaray uzvarēja Eiropas kausa izcīņā. Vēl klubs pirms 2009./2010. gada sezonas piedalījās Superkausa izcīņā kopā ar Krievijas klubu Maskavas apgabala "Spartak". Finālā Galatasaray zaudēja ar 59:92.
Suņu dzimta
Suņu dzimtas (Canidae) dzīvnieki ir plēsēji, un tie iedalās trīs daļās: suņu ciltī (Canini), lapsu ciltī (Vulpini) un dzimtas pamatciltī (Basal Caninae), kas ir primitīvākā no visām trijām, tajā ir iedalītas divas suņu dzimtas ģintis (lielausu lapsas un jenotsuņi), kas īsti neiederas nedz suņu ciltī, nedz lapsu ciltī.
Suņu dzimtas dzīvnieki dzīvo visos kontinentos izņemot Antarktīdu, tie apdzīvo dažādas biomas, ieskaitot tuksnešus, augstus kalnus, mežus, zālainos līdzenumus un arktiskos apgabalus. Latvijā dzīvo 3 suņu dzimtas sugas : jenotsuņu (Nyctereutes procyonides) pasuga Usūrijas jenotsuns (Nyctereutes procyonoides ussuriensis), pelēkā vilka (Canis lupus) pasuga Eirāzijas pelēkais vilks (Canis lupus lupus) un rudās lapsas (Vulpes vulpes) pasuga Eiropas rudā lapsa (Vulpes vulpes crucigera).
Eocēns
Pirms 55 miljoniem gadu paleocēna beigās no miacoīdiem attīstījās plēsēji, kas pirms 50 miljoniem gadu sadalījās divās lielās grupās: suņveidīgajos (Caniformia) un kaķviedīgajos (Feliformia) dzīvniekos. Pirms 40 miljoniem gadu izveidojās pirmais dzīvnieks, kuru varētu pieskaitīt pie suņu dzimtas. Tas bija prohesperokons (Prohesperocyon), kura fosilie kauli ir atrasti Teksasas dienvidrietumos.
Suņu dzimta eocēna laikā sadalījās trīs apakšdzimtās: Hesperocyoninae, Borophaginae un Caninae, kurā ietilpst visi mūsdienās sastopamaie suņu dzimtas dzīvnieki; gan suņi, gan lapsas. Visām šīm dzīvnieku grupām attīstoties, pieauga to ķermeņa izmēri un masa, tomēr līdz mūsdienām izdzīvoja tikai Caninae apakšdzimta.
Miocēns
Pirms 10-9 miljoniem gadu miocēna beigās Ziemeļamerikas kontinentā radās suņi, lapsas un pelēkās lapsas, kas pirms 8 miljoniem gadu šķērsoja Beringa jūras šaurumu un izplatījās Eirāzijā.
Pleistocēns
Pleistocēna laikā pirms 5—4 miljoniem gadu Ziemeļamerikā radās Canis lepophagus. Tas bija neliels, koijotam līdzīgs dzīvnieks. Zinātnieki uzskata, ka koijots (Canis latrans) ir attīstījies no Canis lepophagus. Pirms 1,8-1,5 miljoniem gadu Eiropā un Ziemeļamerikā radās dažādi vilki. Viens no tiem Amerikas kontinentā bija Canis edwardii, no kura iespējams ir radies sarkanais vilks (Canis rufus). Pirms 800 000 gadiem Ziemeļamerikā radās Canis ambrusteri, no kura vēlāk attīstījās briesmīgais vilks (Canis dirus). Bet pirms 300 000 gadiem Eiropā un Āzijā bija pilnībā izveidojies pelēkais vilks (Canis lupus), kas šķērsoja Beringa jūras šaurumu un ieņēma Ameriku. Kādu laiku Amerikā dzīvoja gan briesmīgais vilks, gan pelēkais vilks. Pirms apmēram 8000 gadiem briesmīgais vilks izmira.
Izskats un ieradumi
Suņu dzimtas dzīvnieki viens ar otru sazinās ar smaržām, ar ķermeņa valodu un arī vokāli, kas var būt gan riešana, gan rūkšana, gan gaudošana. Vairākumā gadījumu baram vai ģimenei ir noteikta teritorija, kura tiek iezīmēta ar urīnu un apsargāta.
Parasti suņu dzimtas dzīvniekiem mazuļi dzimst katru gadu, un to skaits variē no 1 - 16 vai pat vairāk (piemēram hiēnsuņiem). Mazuļi piedzimst maziņi un bezpalīdzīgi, kuriem ir nepieciešama vecāku aprūpe. Tie tiek turēti alā, kas visbiežāk ir izrakta zemē. Kad mazuļi sāk ēst medījumu, bieži ne tikai vecāki, bet arī citi bara dzīvnieki nes medījumu mazuļiem, palīdzot audzināt jauno paaudzi. Barība tiek pienesta vēderā apēstā veidā, un mazuļiem tā tiek atvemta. Apmēram gada vecumā mazuļi ir pieauguši un apguvuši medību iemaņas.
Suņu dzimtas dzīvnieki un cilvēki
Pirms daudziem tūkstošiem gadu suņu dzimtas pārstāvis suns (Canis lupus familiaris) kļuva par cilvēka partneri un draugu. Tas ir vispopulārākais mājdzīvnieks pasaulē, un kalpo cilvēkam ļoti daudzos, dažādos veidos. Lielākā daļa zinātnieku uzskata, ka suns ir viena no pelēkā vilka pasugām.
Savvaļas dzīvniekiem ir liela nozīme dabas līdzsvara uzturēšanā. Tomēr tie bieži uzbrūk mājlopiem, tādēļ cilvēks to vienmēr ir medījis. Vienīgais suņu dzimtas dzīvnieks, kas uzbrūk cilvēkam, ir pelēkais vilks, un arī tikai pasugas, kas dzīvo Eirāzijā. Amerikā nav neviena gadījuma, kad vilks būtu uzbrucis cilvēkam. Bieži par cilvēkēdājiem kļūst Indijas vilks, kuru pēdējā laikā zinātnieki ir izdalījuši kā patstāvīgu sugu, kādreiz tas tika sistematizēts kā pelēkā vilka pasuga. Dažus dzīvniekus medī kažokādu dēļ, īpaši lapsas. Dažu sugu un pasugu izdzīvošana mūsdienās ir apdraudēta.
Sistemātika
(†) - izmirusi organismu grupa.
Senāki un primitīvāki suņu dzimtas dzīvnieki, kas ir izmiruši pirms vairākiem miljoniem gadu tiek iedalīti hesperocionu (Hesperocyoninae) un borophagīnu (Borophaginae) apakšdzimtās.
Adjutants
Senāk adjutants bija arī dienesta pakāpe, bet vēlāk kļuva par militāro amatu. Adjutants visbiežāk ir augstākas dienesta pakāpes virsniekam vai štābam piekomandēts virsnieks, lai pildītu dažādus dienesta uzdevumus, kuros ietilpst speciālu uzdevumu izpilde, uzraudzība, kā arī kancelejas kārtošana.
Adjutantu pilnvaru apjoms un uzdevumi atšķiras atkarībā no katras valsts iekšējiem noteikumiem.
Klods Žirū
Klods Žirū (fr, ; dzimis ) ir profesionāls kanādiešu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) pārstāv NHL klubu Floridas "Panthers".