cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Faraulepa
Faraulepa (en) ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Japas pavalstī; veido atsevišķu minicipalitāti, kurā ietilpst arī neapdzīvotā Haferutas sala 115 km uz ziemeļaustrumiem.
Ģeogrāfija
Faraulepa ir koraļļu atols Karolīnu salu centrālajā daļā 150 km uz ziemeļaustrumiem no Volēi un 700 km uz austrumiem no Japas. Atola kopējā platība ir 7 km², tajā skaitā 2,3 km² iekšējā lagūna. Atola 3 saliņu kopējā sauszemes platība ir 0,42 km², no tām apdzīvotas ir divas — Niharujaru (20,2 ha) atola austrumu malā un Fuasubukoru (10,2 ha) atola ziemeļos.
Negevs
Negevs (he, ; ar) ir tuksnesis un pustuksnesis Izraēlas dienvidos, gandrīz visā Dienvidu apgabalā. Negeva platība ir aptuveni 13 tūkstoši km2, kas ir vairāk nekā puse no Izraēlas teritorijas. Austrumos to ierobežo Aravas ieleja, aiz kuras atrodas Jordānijā esošie Šera kalni, savukārt rietumos atrodas Ēģiptei piederošā Sīnāja pussala. Liela daļa no Negeva ir 600—800 metrus virs jūras līmeņa. Reģiona lielākā pilsēta ir Beerševa, kas atrodas Negeva ziemeļos. Dienvidos pie Akabas līča atrodas kūrortpilsēta Elata.
Tuksneša nosaukums ir radies no ivrita un nozīmē ‘sauss’, ‘sausums’. Bībelē Negevs ir izmantots kā apzīmējums virzienam uz dienvidiem.
Džons Herdmens
Džons Herdmens (en; dzimis Konsetā, Daremas grāfistē) ir angļu futbola treneris. Kopš 2018. gada ir Kanādas futbola izlases galvenais treneris. Pirms tam trenējis Kanādas un Jaunzēlandes sieviešu izlases.
Mižhirjas rajons
Mižhirjas rajons ir Aizkarpatu apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā, Karpatu kalnos. Robežojas ar Aizkarpatu apgabala Tjačivas, Hustas, Iršavas, Svaļavas un Volovecas rajoniem, kā arī Ļvivas apgabala Skoles rajonu un Ivanofrankivskas apgabala Dolinas un Rožņativas rajoniem.
Rajona teritorijā atrodas Sineviras (Синевир) nacionālais parks. Mižhirjas rajona Kelečinas ciemā dzimis rusīnu politiķis Augustins Vološins (Августин Івановiч Волошин, 1874-1945).
Džons Herdmens
Karjera
2006. gadā kļuva par Jaunzēlandes sieviešu izlases galveno treneri. Vadīja izlasi 2007. un 2011. gada FIFA Pasaules kausā sievietēm, kā arī 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Strādājot Jaunzēlandē, spēlēja futbolu amatieru līmenī Hibiscus Coast komandā.
2011. gadā kļuva par Kanādas sieviešu izlases galveno treneri. Viņa vadībā komanda izcīnīja zelta medaļas 2011. gada Panamerikas spēlēs. Divreiz aizveda Kanādas sieviešu izlasi līdz bronzas medaļām olimpiskajās spēlēs — 2012. gadā Londonā un 2016. gadā Riodežaneiro. Vadīja izlasi arī 2015. gada FIFA Pasaules kausā, kur aizkļuva līdz ceturtdaļfinālam.
tika apstiprināts par Kanādas vīriešu izlases galveno treneri. Viņa vadībā komanda uzvarēja 2022. gada FIFA Pasaules kausa CONCACAF zonas kvalifikācijas turnīrā, kvalificējoties finālturnīram pēc 36 gadu pārtraukuma. Herdmens kļuva par pirmo treneri, kurš ir kvalificējies Pasaules kausa finālturnīram gan ar vīriešu, gan sieviešu izlasēm.
Vispasaules starpbanku finanšu telekomunikācijas biedrība
Vispasaules starpbanku finanšu telekomunikācijas biedrība (en), plašāk zināma kā SWIFT ir globāls kooperatīvs, pasaules vadošais drošu finanšu ziņojumapmaiņas pakalpojumu sniedzējs. SWIFT nodrošina savu sabiedrību ar ziņojumapmaiņas platformu, saziņas standartiem, kā arī piedāvā produktus un pakalpojumus, lai atvieglotu piekļuvi un integrāciju — identifikāciju un normatīvo atbilstību.
2015. gadā, SWIFT ziņojumapmaiņas platforma, produkti, kā arī pakalpojumi apvienoja vairāk nekā 11 000 bankas un drošības organizāciju; tirgus infrastruktūras un korporatīvos klientus vairāk nekā 200 valstīs un teritorijās, kuras vidēji dienā apmainījās ar vairāk nekā 15 miljoniem ziņu. Salīdzinoši 1995. gadā, bija 2,4 miljoni ziņu ik dienu.
SWIFT vēsture
SWIFT tika izveidots Briselē 1973. gadā izpilddirektora Karla Reiterskelda (1973—1983) vadībā, pamatojoties uz vērienīgo, kā arī inovatīvo vīziju par globālās finanšu ziņojumapmaiņas pakalpojuma izveidi un kopēju valodu starptautiskai finanšu ziņojumapmaiņai. Šo ideju atbalstīja 239 bankas piecpadsmit valstīs. Tas sāka izveidot vienotus standartus finanšu darījumie un vienotu datu apstrādes sistēmu, kā arī pasaules komunikācijas tīklu, kuru izstrādājusi Logica un attīstījusi The Burroughs Corporation. Pamatdarbības procedūras, atbildības normas utt., tika izveidotas 1075. gadā, bet 1977. gadā tika nosūtīta pirmā ziņa. SWIFT pirmais Amerikas Savienoto Valstu galvenais darbības centrs tika atklāts 1979. gadā, Virdžīnijas štatā, kuru atklāja gubernators Džons N. Daltons.
Vadības centrs
SWIFT atvēra trešo datu centru Šveicē, kas savu darbību uzsāka 2009. gadā. Kopš tā laika dati no Eiropas SWIFT biedriem vairs netiek atspoguļoti ASV datu centrā. Sadalītā arhitektūra pārveido ziņapmaiņu divās ziņojumapmaiņas zonās: Eiropas un Atlantijas okeāna reģīonos. Eiropas zonas ziņas tiek glabātas Nīderlandes un Šveices vadības centros. Aiz Atlantijas okeāna zonas ziņojumi tiek glabāti Amerikas Savienotajās Valstīs, kā arī Šveices vadību centra daļā, kas ir nošķirta no Eiropas zonas ziņojumiem.
Kas izmanto SWIFT
Sākotnēji SWIFT dibinātāji izveidoja tīklu, lai atvieglotu saziņu tikai par valsts "kasi" un korespondentu darījumiem. Ziņojumu dizaina formāta stabilitāte ļava veikt lielus mērogus, caur kuru SWIFT pakāpeniski paplašinājās, lai sniegtu pakalpjumus:
SWIFT kodi
SWIFT piešķir katrai finanšu organizācijai unikālu kodu ar astoņām vai vienpadsmit rakstzīmēm. Šo kodu sauc par maināmo bankas indentifikatora kodu (Bank identifier code vai BIC); SWIFT kodu; SWIFT ID vai ISO 9362 kodu. Kā piemēru var ņemt Itālijas banaka UniCredit Banca, kuras galvenā ēka atrodas Milānā. Tam ir 8 rakstzīmju SWIFT kods UNCRITMM
Standarti
SWIFT ir kļuvis par nozares standartu sintaksi finanšu ziņojumiem. SWIFT standartiem rakstītos ziņojumus var nolasīt un apstrādāt daudzas labi pazīstamas finanšu apstrādes sistēmas neatkarīgi no tā, vai ziņojums ir pārvietots pa SWIFT tīklu. SWIFT sadarbojas ar starptautiskajām organizācijām, nosakot ziņojuma formāta un satura standartus. SWIFT ir arī reģistrācijas iestāde Registration authority (RA) šadiem ISO standartiem:
Dzintaru koncertzāle
Dzintaru koncertzāle ir koncertzāļu komplekss, kas atrodas Jūrmalā. Koncertzāle ir plaši pazīstama Latvijā un Krievijā, kā arī citās valstīs pēc tajā rīkotajiem starptautiskajiem festivāliem un koncertiem. Koncertzāle iekļauta Latvijas kultūras kanonā.
Vēsture
1936. gadā pēc arhitektu Viktora Mellenberga un Aleksandra Birzenieka projekta tika uzcelta trīsdaļīga koka būve, tās fasādē un iekštelpās izmantoti nacionālā romantisma motīvi. Ietilpība virs 500 skatītāju. 2015. gadā tika pabeigta Dzintaru koncertzāles mazās (slēgtās) zāles rekonstrukcija.
1962. gadā pēc arhitekta Modra Ģelža projekta uzcēla atvērtā tipa koncertzāli (ar jumtu, bet bez sienām skatītāju zālei). Ietilpība virs 2000 skatītāju. Pēc 2006. gada pārbūves izmainīts skatuves interjers, uzstādītas mūsdienīgas akustiskās sistēmas, mīkstie krēsli skatītājiem un infrasarkanie apsildītāji. Skatuvei ir pieci līmeņi, ko var izmantot simfoniskajiem, koru un džeza koncertiem.
Juris Pūce (vieglatlēts)
Juris Pūce (en; dzimis Jelgavā) ir bijušais latviešu izcelsmes Kanādas vieglatlēts, diska metējs. Pārstāvot Kanādu, piedalījies 1968. gada vasaras olimpiskās spēles.
Sportista karjera
Nodarbojies ar tādām vieglatlētikas disciplīnām kā diska mešana, lodes grūšana un vesera mešana. 1965. gada universiādē ieguvis trešo vietu diska mešanā ar rezultātu 56,20 m.
1967. gadā ieguvis trešo vietu Panamerikas spēlēs diska mešanā (56,19 m), lodes grūšanā izcīnot ceturto vietu (18,48 m).
1970. gadā kļuvis par Britu sadraudzības spēļu čempionu diska mešanā (59,02 m), 1966. gadā bijis vicečempions (55,94 m), izcīnot arī trešo vietu lodes grūšanā.
1968. gada olimpiskajās spēlēs diska mešanā ieguvis 14. vietu ar rezultātu 57,34 m.
Vairākas reizes uzlabojis Kanādas rekordu diska mešanā — no 54,10 m līdz 64,39 m (1968. gadā). No 1964. līdz 1970. gadam bijis Kanādas labākais diska metējs, 1965. gadā arī labākais vesera metējs (53,79 m), bet 1968. gadā arī labākais lodes grūdējs (19,25 m).
Personīgā dzīve
Absolvējis Rīno Universitāti. Strādājis Toronto pašvaldības policijā.
PW-Sat2
PW-Sat2 bija Polijas nanopavadonis. Tas bija apgādāts ar izvēršamu buru, kas darbojas līdzīgi kā bremzēšanas izpletnis, un bija paredzēts atmosfēras bremzēšanas koncepcijas pārbaudei. Kosmiskais aparāts orbītā tika palaists 2018. gada decembrī.
Pavadonis tika izgatavots augstskolā Varšavas Politehnika sadarbībā ar Polijas Zinātņu akadēmijas Kosmisko pētījumu centru.
Lidojuma gaita
PW-Sat2 tika palaists 18:34 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust no no Vandenberga Gaisa spēku bāzes starta laukuma SLC-4E. Kopā ar PW-Sat2 tika palaisti 65 mazie pavadoņi.
2018. gada 29. decembrī veiksmīgi tika izvērsta bura.
2021. gada 23. februārī pavadonis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā.
Aleksandrs Gaļickis
Aleksandrs Gaļickis (ru; dzimis, miris ) bija krievu ārsts, šaha problēmists un teorētiķis.
Dzīves gaitas
Dzimis 1863. gada 21. februārī Vjatkas guberņas Jaranskas apriņķa Russkije Kraji ciemā lauku garīdznieka ģimenē. No 1884. līdz 1889. gadam mācījies Kazaņas Universitātes Medicīnas fakultātē. Pēc tam strādājis par lauku ārstu Kazaņas (1889—1899), Vjatkas (1899—1903), Saratovas (1904—1918) guberņas un Saratovas (1918—1921) pilsētā.
Šaha kompozīcija
1886. gadā Gaļickis sācis nodarboties ar šaha uzdevumu sastādīšanu un piedalījies žurnāla «Радуга» (Varavīksne) konkursā. Visa mūžā viņš publicējis 1860 uzdevumus un vairāk nekā tūkstotis uzdevumu palikuši nepublicēti. Gaļickis nav centies piedalīties konkursos, tikai 30 viņa uzdevumi ieguvuši atzinības, tai skaitā desmit no tiem apbalvoti ar pirmo godalgu.
Gaļickis par galveno uzskatījis šaha kompozīcijas popularizāciju. Viņa publikācijas par šaha kompozīciju joprojām ir aktuālas. Zviedru problēmists Ross nosaucis Gaļicki par "šaha Heini". Visplašāk Aleksandra Gaļicka biogrāfija un daiļrades ceļš aprakstīts K. Urusova un J. Fomičeva trīssējumu monogrāfijā Aleksandrs Gaļickis — šaha Heine, kas izdota 2010. gadā (1. un 2. sējums) un 2014. gadā (3. sējums).
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Māris Ziediņš
Māris Ziediņš var būt:
Žagatas (Lodes pagasts)
Žagatas ir ciems Valmieras novada Lodes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 2,6 km no pagasta centra Lodes, 54,7 km no novada centra Valmieras un 164,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V176 (Sīļi–Igaunijas robeža).
Benedikts Kalnačs
Benedikts Kalnačs (dzimis 1965. gada 25. februārī) ir latviešu literatūrzinātnieks. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis.
Biogrāfija
Publikācijas kopš 1985. gada. Rakstījis recenzijas un izrāžu apskatus. Pētījumi latviešu drāmas vēsturē, kā arī postkoloniālisma studijās. Kopš 1999. gada Latvijas Rakstnieku savienības biedrs. Saņēmis Latvijas Zinātņu akadēmijas Viļa Plūdoņa balvu literatūrzinātnē (2000). Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (2005). 2012. gadā B. Kalnačs saņēma Liepājas pilsētas Gada balvu zinātnē, 2015. gada pavasarī — Baltijas Zinātņu akadēmiju medaļu par ilggadīgu Baltijas jūras valstu literāro kontaktu izpēti.
Foits
Foits var būt:
Krekjo
Krekjo (itāļu: Crecchio) ir ciems Itālijā, Abruco reģiona Kjeti provincē, 159 kilometru attālumā no Romas un 14 kilometru attālumā no provinces centra Kjeti. Ciematam ir viduslaikiem raksturīgs plānojums, tā vēsturiskais centrs veidojies ap hercoga pili 209 metru augsta pakalna galā, savukārt tam piegulošās apdzīvotās vietas (frazioni) atrodas atstatus, kalna nogāzē. Ciematā ir 2769 iedzīvotāji.
Ģeogrāfija
Lielākā daļa Krekjo teritorijas atrodas kalnainā apvidū, apdzīvotajām vietām atrodoties vai nu upju ielejās, no kurām zemākā ir 86 m vjl. Arielli upē, vai pakalnu virsotnēs, no kuriem augstākā ir 276 m vjl. augsta. Gar ciema galveno ceļu atrodas nelieli līdzenumi. Krekjo vēsturisko centru veido kompakts viduslaiku ielu tīkla plānojums, kurš nav piemērots autosatiksmei. Tas atrodas pakalna galā starp divām upju ielejām, kas nošķir to no pārējām ciema daļām, kuras cita no citas atrodas atstatus. Teritorija starp tām tiek izmantota galvenokārt vīnogu un olīvu audzēšanai.
Krekjo nav pieejas pie jūras, taču ir infrastrukturāla vienotība ar tuvumā esošo ostas pilsētu Ortonu, kas vēsturiski eksportējusi Krekjo ciema produkciju, veicinot lauksaimniecības attīstību, neskatoties uz šķietami nelabvēlīgo ģeogrāfisko novietojumu. Mūsdienās daļa Ortonas industriālās zonas atrodas Krekjo teritorijā.
Pirmsākumi
Krekjo teritorijā jau aizvēsturē darbojies cilvēks, par to liecina izrakumos atrasta paleolīta laikmetā veidota dievības figūra, kā arī apstrādāta krama un obsidiāna fragmenti. Citi atradumi savukārt liecina par keramikas attīstību apkaimē jau 9. gadsimtā p.m.ē. Pirmā rakstiskā liecība par Krekjo, savukārt, datēta ar 6. gadsimtu p.m.ē. – ciema nosaukums pierakstīts epigrāfā kā Ok(r)ikam. Senāka nosaukuma izcelsme nav zināma, taču tā varētu būt saistāma ar frentāņu vai sannītu tautām, kas pirms Romas ekspansijas apdzīvoja mūsdienu Abruco un Molizes teritoriju un runāja osku valodā.
Senajos laikos
Savukārt vēlāk, ciemam kļūstot par Romas republikas municipiju, ciema nosaukums tika latinizēts, veidojot Ocriculum. Romas republikas administratīvās dalīšanas ietvaros arī Krekjo tika sadalīts atsevišķās kopienās, katrai no kurām tika piešķirta viena galvenā agrikulturālā funkcija, piemēram, graudaugu, olīvu vai vīnogu kultivācija. Šis iedalījums saglabājies vēl mūsdienu apbūves izvietojuma aprisēs, taču tikai Casino Vezzani apkaimē saglabājušās fiziskas tālaika ēku paliekas. Minētā veida saimnieciskā aktivitāte saglabājās līdz pat m. ē. 7. gadsimtam, pateicoties eksporta iespējām caur netālo Ortonas ostu.
Viduslaikos
Pēc grieķu–gotu kara postījumiem 6. gadsimtā liela daļa perifērās apkaimes tika pamesta, iedzīvotājiem bailēs no sekojošiem sirojumiem migrējot uz Krekjo vēsturisko centru, kurš atradās stratēģiskā un labi aizsargājamā vietā – pakalnā starp divu upju – Arielli un Rifago ielejām. 7. gadsimtā ciems nokļuva langobardu valdījumā kā Spoleto hercogistes sastāvdaļa. Tajā laikā ciemats tika nocietināts ar mūri, kuram cauri veda tikai divas ieejas – Da Piedi ciema ziemeļos, kas saglabājusies vēl šobaltdien, un Da Capo ciema dienvidos, kas kopā ar aizsargmūri tika nojaukta 19. gadsimta beigās ceļa izbūves vajadzībām. 12. gadsimtā tika uzbūvēta ciemata vērienīgākā celtne, Olīvu tornis (Torre dell'Ulivo), kuram vēlāk tika piebūvētas vairākas celtnes, rezultātā izveidojot Krekjo hercoga pili. Pats tornis sākotnēji bijis novērošanas torņu sistēmas sastāvdaļa, kas gar Apenīnu pussalas dienvidu krastiem tika izvietota Neapoles karalistes valdījuma laikā. 1279. gadā Krekjo tika apvienots vienā lēnī kopā ar blakusesošajiem pilsnovadiem.
Otrajā pasaules karā un pēc tam
1976. gadā sākās restaurācijas darbi, modernizējot ciemu un pilī atverot Abruco reģiona Bizantijas laikmeta un viduslaiku liecību muzeju.
Administratīvais iedalījums
Krekjo ir ciems ar komūnas statusu – komūna ir trešais nozīmīgākais administratīvās vienības tips Itālijā pēc reģiona un provinces. Komūnas, savukārt, tiek iedalītas sīkāk: centrs (capoluogo) un piegulošās apkaimes (frazioni). Krekjo komūnas centram piegulst 15 apkaimes, kuras uzskaitītas sarakstā zemāk:
Herisa
Herisa var būt:
Piramidālā skābene
Apraksts
Piramidālā skābene ir daudzgadīgs, 50—120 cm garš lakstaugs. Augam ir mietsakne un stāvs stublājs, kurš vairākkārt zaro galotnes ziedu skarā.
Mihājs Babičs
Studēja Budapeštas Universitātē, kur iepazinās ar Dežē Kostolāņi un Ģulu Juhāsu. Strādāja par skolotāju dažādās Ungārijas pilsētās. Literatūrā aktīvs no 1908. gada. Ungārijas padomju republikas laikā tika iecelts par pasniedzēju Budapeštas Universitātē, bet pēc komunistu sakāves politisku iemeslu dēļ tika atbrīvots no darba un pievērsās tikai literārai darbībai. Babičs bija viens no ungāru literatūrā ietekmīgā žurnāla Nyugat ("Rietumi") redzamākajiem pārstāvjiem, no 1929. gada - tā redaktors. Tulkojis no angļu, franču, grieķu, itāļu un latīņu valodas.
Vairākkārtīga zvaigžņu sistēma
Vairākkārtīga zvaigžņu sistēma astronomijā ir tāda veida zvaigžņu sistēma, kurā atrodas vismaz trīs vai vairāk zvaigznes, kas savstarpējās gravitācijas spēku ietekmē riņķo ap kopēju baricentru pa eliptiskām orbītām. Zvaigžņu sistēmas, kas sastāv tikai no divām zvaigznēm, sauc par fizikālām dubultzvaigznēm.
17 Tetīda
Tetīda, arī 17 Tetīda ir asteroīds ar diametru apmēram 90 km, atrodas asteroīdu joslā, pieder S tipa asteroīdu grupai.
Asteroīdu atklāja vācu astronoms Roberts Luters (Robert Luther) Diseldorfas observatorijā. Luteram tas bija pirmais atklātais asteroīds (kopā 24). Asteroīds nodēvēts Tetīdas vārdā. Tetīda grieķu mitoloģijā ir jūras dieva Nēreja un Dorīdas meita, Pēleja sieva un Ahilleja māte. Asteroīdam nav oficiāli apstiprināta simbola, neoficiāli tiek lietots simbols – delfīns ar zvaigzni.
Fēru Salu Universitāte
Fēru Salu Universitāte (fo) ir 1965. gadā dibināta valsts universitāte, kas atrodas Fēru Salu galvaspilsētas Touršhavnas centrā. Tā ir vienīgā universitāte pasaulē, kurā mācības notiek fēru valodā. Mācības organizētas divās fakultātēs. Universitātei ir cieša sadarbība ar Kopenhāgenas Universitāti un Islandes Universitāti.
Masae Sudzuki
Masae Sudzuki (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Spiegu tīkls
"Spiegu tīkls" (en) ir 2019. gada Francijas, Brazīlijas, Spānijas un Beļģijas kopražojuma spiegu trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Olivjē Asajass. Filmā galvenās lomas atveido Penelope Krusa, Edgars Ramiress, Gaels Garsija Bernals, Ana de Armasa un Vāgners Moura. Filma ir patiess stāsts par kubiešu spiegiem ASV 1990. gados.
Filmas "Spiegu tīkls" pirmizrāde notika Venēcijas kinofestivālā un to izplatīja straumēšanas platforma Netflix. Filma saņēma pārsvarā negatīvas kritiķu atsauksmes.
Smash
Smash var būt:
Kamjanka
Kamjanka (uk) ir pilsēta Ukrainas centrālajā daļā, Čerkasu apgabala dienvidos, Čerkasu rajonā. Izvietojusies pie Dņepras upes kreisā krasta pietekas Tjasminas. Līdz 2020. gadam rajona centrs.
Vēsture
Apdzīvotā vieta (muiža) zināma no 17. gadsimta sākuma. Tā piederējusi gan Ļubomirskiem, gan Hmeļnickim, gan Potjomkinam līdz nonāca Davidovu dzimtas īpašumā. No 1819. gada muižā dzīvoja viens no redzamākajiem dekabristiem - Vasilijs Davidovs un Kamjanka kļuva par vienu no trijiem galvenajiem dekabristu Dienvidu biedrības centriem. No 1820. gada, pateicoties kvalitatīvām pazemes ūdens atradnēm, Kamjanka attīstījās kā degvīna ražošanas centrs. 1936. gadā šeit tika atklāta Kamjankas mašīnbūves rūpnīca. Pēc Oktobra reolūcijas pilsēta iekļāvās Ukrainas PSR sastāvā. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. 1956. gadā Kamjankai tika piešķirtas pilsētas tiesības. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Cilvēki
19. gadsimta divdesmitajos gados Kamjankā vairākkārt viesojās Aleksandrs Puškins, kurš šeit radījis vairākus dzejoļus un pabeidzis poēmu "Kaukāza gūsteknis".
19. gadsimta vidū Kamjankā pie māsas vairākkārt uzturējās komponists Pēteris Čaikovskis un šeit tika radītas vairākas slavenas Čaikovska kompozīcijas, tai skaitā opera "Jevgēņijs Oņegins", 2. simfonija, uvertīra "1812. gads".
Jeremiah Terminator LeRoy
Jeremiah Terminator LeRoy ir 2016. gada ASV, Apvienotās Karalistes un Kanādas filma, kas balstīta uz Savannas Knūpas memuāru "Girl Boy Girl: How I Became JT Leroy". Filmas režisors un viens no scenārija autoriem ir Džastins Kellijs. Galvenās lomas atveido Lora Derna, Kristena Stjuarta, Daiena Krīgere, Džims Sturdžess, Kevins Herisons jaunākais, Džeimss Džegers un Kortnija Lava. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Jauna sieviete Savanna Knūpa pavada sešus gadus, izliekoties par autoru JT Leroju, viņa brāļa sievas izdomātu personu.
Kučūnu seņūnija
Kučūnu seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Lazdiju rajona pašvaldībā, tās rietumos. Seņūnija sastāv no 2 seņūnaitijām, tajā ir 13 ciemi.
Hākons Magnusons
Hākons Magnusons (non; dzimis 1069. gadā, miris 1095. gada februārī) bija Norvēģijas karalis no 1093. gada līdz nāvei 1095. gadā. Norvēģijas karaļa Magnusa II dēls. Ap 1090. gadu veica ekspedīciju uz Biarmiju (Baltās jūras piekrasti). Pēc Olafa III nāves Tronheimā par karali atzina Hākonu, bet Vikā - Magnusu III. Abi pretendenti gatavojās karam, tomēr Hākons 1095. gadā pēkšņi mira.
Kaņivas rajons
Kaņivas rajons ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerkasu apgabala ziemeļos. Robežojas ar Čerkasu apgabala Zolotonošas rajonu austrumos, Čerkasu rajonu dienvidaustrumos un Korsuņas-Ševčenkivskas rajonu dienvidos, kā arī Kijivas apgabala Miroņivkas rajonu ziemeļrietumos un Perejaslavhmeļnickas rajonu ziemeļaustrumos.
Rajona Timošivkas ciemā dzimis poļu komponists Karols Šimanovskis (Karol Szymanowski, 1882 - 1937).
Joko Takahagi
Joko Takahagi (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Antonio Ristevskis
Antonio Ristevskis (mk; dzimis Skopjē) ir Ziemeļmaķedonijas kalnu slēpotājs.
Kartupeļu iela (Rīga)
Kartupeļu iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalna apkaimē. Kartupeļu iela sākas krustojumā ar Valdeķu ielu un Irbenes ielu, un beidzas krustojumā ar Tumes ielu. Kopējais ielas garums ir 1072 metriun tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Kartupeļu ielā ir pārsvarā dažāda tipa dzīvojamā apbūve, bet arī atsevišķas sabiedriskas celtnes, tostarp Rīgas Pārdaugavas pamatskola (Kartupeļu ielā 2).
Vēsture
1885. gadā uz Ēbeļmuižas zemes tikusi ierīkota Kartupeļu ielas trase, iemērot vairākus desmitus gruntsgabalu. Sākotnēji iela veda no tagadējās Saulkalnes ielas līdz Graudu ielai. Pēc Otrā pasaules kara iela pagarināta abos virzienos. 1961. gadā Kartupeļu ielu pārdēvēja par Celtnieku ielu, šajā laikā tapis daudzdzīvokļu ķieģeļu namu rajons aiz Graudu ielas. Vēlāk ielai atgriezts vēsturiskais nosaukums.
Ielu savienojumi
Kartupeļu iela ir savienota ar šādām ielām:
Grobiņa (stacija)
Grobiņa ir bijusī stacija dzelzceļa līnijā Liepāja—Aizpute. Tā atradās Grobiņas pilsētā. Mūsdienās saglabājusies stacijas koka ēka Celtnieku ielā 50, kā arī kravas rampa Celtnieku ielas malā. Par bijušo dzelzceļu liecina arī Stacijas ielas nosaukums ielai Grobiņā, kas kādreiz veda uz staciju.
Vēsture
Grobiņa bija nozīmīgākā starpstacija Liepājas—Aizputes līnijā. Atklāta 1900. gadā. 1930. gados starp Grobiņu un Liepāju kursējis speciāls no Ford automobiļa izgatavots motorvagons. Stacija slēgta kopā ar visu Aizputes līniju 1964. gadā.
Interesanti fakti
Pati pirmā stacija ar nosaukumu Grobiņa bija tagadējā Gaviezes stacija Liepājas—Priekules līnijā. Kad atklāja šaursliežu staciju Grobiņas pilsētā, platsliežu Grobiņu pārdēvēja par Gaviezi. Par Grobiņu sākumā saukta arī Ālandes stacija, bet padomju laikā Liepājas—Priekules posmā pastāvēja Grobiņas pietura pie Dubeņu ciema starp Dubeņu un Gaviezes stacijām (perona atliekas tur vēl saglabājušās).
Kādu laiku Liepājas —Aizputes līnijā blakus Grobiņas pilsētai uz Liepājas pusi pastāvēja vēl viena stacija — Iļģi jeb Ezerpils. Mūsdienās tur ir mājas "Ezerpils".
Malaja Višera
Malaja Višera ir pilsēta Krievijā, Novgorodas apgabala ziemeļu daļā, Malaja Višeras rajona centrs, dzelzceļa stacija Sanktpēterburgas - Maskavas dzelzceļa līnijā.
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies 19. gadsimta otrajā pusē ap dzelzceļa staciju. 1871. gadā apdzīvotajai vietai tika piešķirtas posada tiesības. Malaja Višeras apkaimē atradās cara medību iecirkņi. 1879. gadā starp Pēterburgu un Malaja Višeru notika Krievijā pirmā telefona saruna.
1917. gada naktī no 28. februāra (13. marta pēc jaunā stila) uz 1. martu, Malaja Višerā apstājās cara Nikolaja II vilciens, kas bija devies uz Carskoje Selo. Tā kā tālākās stacijas bija ieņēmušas sadumpojušās karaspēka daļas, cars devās uz Pleskavu, kur 2. martā atteicās no troņa.
1918. gada 11. martā boļševiku valdība pārcēla valsts galvaspilsētu no Petrogradas uz Maskavu. 1918. gada 10. marta vakarā no Petrogradas uz Maskavu devās vilciens, kurā atradās Vladimirs Ļeņins. Malaja Višeras stacijā vilciens sastapās ar vilciena sastāvu, kurā atradās vairāki simti bruņotu dezertieru. Latviešu strēlnieki, kuri apsargāja Ļeņina vilciena sastāvu, Malaja Višeras stacijā dezertierus atbruņoja.
1921. gadā Malaja Višera ieguva pilsētas tiesības. Otrā pasaules kara laikā Malaja Višera atradās vācu okupācijā nepilnu mēnesi - no 1941. gada 24. oktobra līdz 20. novembrim.
Ziemeļmaķedonijas karogs
Ziemeļmaķedonijas karogs (mk) ir viens no Ziemeļmaķedonijas nacionālajiem simboliem. To veido stilizēta dzeltena saule sarkanā laukā, no tās astoņi stari vienmērīgi visos virzienos. Par valsts karogu tas kļuva 1995. gadā, kad tika pieņemta Ziemeļmaķedonijas konstitūcija (tajā laikā Maķedonijas konstitūcija).
Lazdiju seņūnija
Lazdiju seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Lazdiju rajona pašvaldībā, tās ziemeļrietumos. Seņūnija sastāv no 5 seņūnaitijām, tajā ir 1 pilsētciemats (Rudamina) un 58 ciemi.
Smash!!
Smash!! bija Krievijas popgrupa, kas pastāvēja no 2001. līdz 2006. gadam.
Vēsture
2001. gadā Sergejs Lazarevs kopā ar savu seno draugu un kolēģi Vladimiru Topalovu, izveidoja muzikālo duetu Smash!!. 2002. gada aprīlī grupa Smash!! uzņēma savu pirmo klipu dziesmai "Should have loved you more". Bet tā paša gada augustā grupa ieņēma pirmo vietu jauno izpildītāju konkursā "Jaunais Vilnis" Jūrmalā.
2003. gadā tika izdots pirmais grupas albums "Freeway", kas kļuva populārs Krievijā, bijušajās NVS valstīs un Dienvidaustrumāzijā.
2004. gada decembrī tika izdots grupas pēdējais albums "2nite". Uzreiz pēc albuma iznākšanas parādījās baumas par dueta izjukšanu, par iemeslu tika minēts Sergeja Lazareva aiziešana no grupas.
Rekviēmhaizivis
Rekviēmhaizivis, rekviēmhaizivju dzimta (Carcharhinidae) ir viena no rekviēmhaizivjveidīgo kārtas (Carcharhiniformes) dzimtām, kas apvieno apmēram 60 mūsdienās dzīvojošas sugas un kas tiek iedalītas 12 ģintīs. Šīs dzimtas sugas izplatītas siltajās vai mērenās joslas jūrās visā pasaulē, dažas sugas piemērojušās dzīvei viegli sāļos ūdeņos upju ietekās, kā arī saldūdens tilpnēs. Ir sugas, kas sastopamas tikai piekrastes jūrās un ir sugas, kas mājo atklātā okeānā.
Etimoloģija
Grupā ir apmēram piecas ļoti bīstamas un agresīvas sugas, kas ir vienas no bīstamākajām haizivīm pasaulē. Šo sugu bēdīgās slavas dēļ dzimta ir ieguvusi savu nosaukumu — rekviēmhaizivis. Senāko laiku jūrnieki saviem biedriem varēja noskaitīt tikai miršanas rekviēma vārdus, ja tie nejauši iekrita jūrā un tuvumā bija šīs plēsoņas. Viena no bīstamākajām sugām dzimtā ir tīģerhaizivs, kas var uzbrukt cilvēkam arī tad, ja tā nav izprovocēta uzbrukumam. Tomēr lielākā daļa dzimtas sugu cenšas izvairīties no nirējiem un cilvēkiem kopumā.
Izskats un īpašības
Rekviēmhaizivis ir gan liela, gan maza auguma haizivis ar pagarinātu purnu. Mazākā dzimtā ir Austrālijas aspurna haizivs (Rhizoprionodon taylori), kuras maksimālais ķermeņa garums ir apmēram 69 cm. Lielākā dzimtā ir tīģerhaizivs (Galeocerdo cuvier), kuras ķermeņa garums var sasniegt 7,5 m.
Telia Eesti
AS Telia Eesti (agrāk Eesti Telekom) ir Igaunijā reģistrēts telesakaru uzņēmums, kas pieder Zviedrijas uzņēmumam Telia Company. Tas ir dibināts 1991. gadā. Galvenais birojs atrodas Tallinā.
Rekviēmhaizivis
Izskats un īpašības
Acis ir apaļas un tām ir trešais plakstiņš, kas nepieciešamības gadījumā pasargā acis, uz galvas nav šļāktuvīšu, nāsis atrodas padziļinātās iedobēs, kuru malās var būt nelielas ūsas, zobi asmeņiem līdzīgi ar vienu izcēlumu. Rekviēmhaizivīm ir pieci pāri žaunu spraugas, piektā sprauga atrodas virs krūšu spurām, uz muguras divas muguras spuras, astes spuras augšējā daļa pagarināta. Mazuļi dzimst dzīvi, pilnībā attīstījušies mātes ķermenī. Visas rekviēmhaizivis ir plēsīgas un barojas ar zivīm vai citiem jūras dzīvniekiem.
Telia Eesti
Uzņēmums darbojas fiksēto un mobilo sakaru jomā, ir interneta pakalpojumu sniedzējs un televīzijas operators.
Rekviēmhaizivis
Sistemātika
Rekviēmhaizivju dzimta (Carcharhinidae)
Telia Eesti
Vēsture
PSRS laikā telesakaru pakalpojumus Igaunijā nodrošināja Igaunijas PSR Sakaru ministrija. 1991. gada 1. maijā Sakaru ministrija tika likvidēta, un tās īpašumus pārņēma 16. aprīlī dibinātais valsts uzņēmums Eesti Telekom. Starp pārņemtajiem aktīviem bija arī 1991. gada 19. aprīlī dibinātā mobilo sakaru operatora AS Eesti Mobiiltelefon (vēlāk EMT) 51 % kapitāldaļu (24,5 % piederēja Somijas uzņēmumam Posti- ja telelaitos un 24,5 % — Zviedrijas Telecom International AB; abi vēlāk tika integrēti tagadējā Telia).
Karlīni
Karlīni (es) ir Argentīnas vissezonas polārstacija Antarktīdā. Izvietota Potera pussalā Potera līča austrumu krastā Karaļa Džordža salas (25. maija salas) dienvidu piekrastē. Stacija sākotnēji 1953. gada 21. novembrī izveidota kā Argentīnas flotes aviācijas patvērums Kaletapotera (Estación Aeronaval Caleta Potter). 1954./1955. gada sezonā patvērums paplašināts par staciju un nosaukta Hubani par godu argentīniešu aviatoram Hosē Hubani (José Isidro Jubany). 2012. gada 5. martā stacija pārdēvēta par godu argentīniešu zinātniekam Alehandro Rikardo Karlīni (Alejandro Ricardo Carlini).
Telia Eesti
Vēsture
1997. gada 5. augustā valsts uzņēmums tika pārveidots par akciju sabiedrību AS Eesti Telekom. Lai sāktu Eesti Telekom sākotnējo publisko piedāvājumu, 1998. gada 21. decembrī Baltic Tele AB, Telia un Sonera apmainīja tiem piederošās AS Eesti Mobiiltelefon un AS Eesti Telefon kapitāldaļas pret AS Eesti Telekom A klases akcijām. Pēc sākotnējā publiskā piedāvājuma noslēgšanas Baltic Tele AB, Telia un Sonera piederēja aptuveni 49 % Eesti Telekom A klases akciju, bet Igaunijas valstij — aptuveni 27 % A klases un B klases akciju. 1999. gada februārī Eesti Telekom A klases akcijas sāka kotēt Tallinas fondu biržā. Vēlāk 1999. gadā akcijas sāka kotēt arī Londonas fondu biržā.
Karlīni
Galvenās zinātniskās aktivitātes stacijā ir seismogrāfija, meteoroloģija, atmosfēras pētījumi un jūras bioloģija. Dienvidos no stacijas Potera pussalas galā ir izveidota speciāli aizsargāta teritorija Nr. 132 Antarktikas faunas un floras izpētei. 1994. gadā sadarbībā ar Alfreda Vēgenera institūtu izveidota Vācijas atmosfēras izpētes laboratorija Dalmana. 2001. gadā sadarbībā ar Itālijas Nacionālo Okeanogrāfijas un ģeofizikas institūtu uzstādīta pastāvīgā seismogrāfiskā stgacija.
Telia Eesti
Vēsture
Pēc Telia un Sonera apvienošanās uzņēmumā TeliaSonera 2002. gadā Baltic Tele AB kļuva par 49 5 Eesti Telekom akciju turētāju. 2003. gada 30. jūnijā meitas uzņēmums AS Eesti Telefon pārdēvēts par AS Elion Ettevõtted ar zīmola nosaukumu Elion. 2005. gadā Elion iegādājās IT uzņēmuma MicroLink Igaunijas biznesu.
2009. gada septembrī TeliaSonera ieguva 100 % Eesti Telekom akciju. 2011. gada maijā izmainīti EMT un Elion zīmoli, padarot tos vienā stilā ar Telia zīmolu. 2014. gada augustā meitas uzņēmumi Elion un EMT tika apvienoti ar Eesti Telekom, turpinot darboties ar iepriekšējiem zīmoliem. 2016. gada 20. janvārī AS Eesti Telekom pārdēvēts par AS Telia Eesti. Turpmāk visi zīmoli (EMT, Elion) nomainīti uz Telia.
2023. gada 16. janvārī Telia Eesti paziņoja, ka no februāra līdz gada beigām pakāpeniski plāno slēgt 3G mobilo sakaru tīklu.
Meža zemene
Meža zemene (Fragaria vesca) ir daudzgadīgs, sīks vai neliels (garums 5—30 cm) rožu dzimtas lakstaugs. Plaši izplatīta gan Ziemeļamerikā gan Eirāzijā (tai skaitā bieži arī Latvijā). Lapas ir ar veselu plātni, plūksnains starojums, lapas mala ir zobaina.
Katerinopiļas rajons
Katerinopiļas rajons ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerkasu apgabala dienvidos. Robežojas ar Čerkasu apgabala Taļnes rajonu rietumos, Zvenihorodkas rajonu ziemeļos un Špolas rajonu austrumos, kā arī Kirovohradas apgabala Novoarhangeļskas rajonu dienvidrietumos un Novomirhorodas rajonu dienvidaustrumos.
Rajona Erku pilsētciematā dzimis politiķis un disidents Vjačeslavs Čornovils (Вячесла́в Чорнові́л, 1937 - 1999).
Touršhavnas katedrāle
Touršhavnas katedrāle (fo) ir luterāņu katedrāle Fēru Salu galvaspilsētā Touršhavnā, pie Tinganesas pussalas.
Viduslaikos Touršhavnā baznīca kā celtne nepastāvēja, iespējams bija tikai lūgšanu nams. Pirmā koka baznīca tika uzcelta 1609. gadā. 1788. gadā tika uzbūvēta pašreizējā baznīca, kas gan pārbūvēta 1865., 1935. un 1968. gadā. 1990. gadā baznīca kļuva par katedrāli.
Jaunliepāja
Jaunliepāja ir Liepājas apkaime, kas atrodas uz ziemeļiem no Tirdzniecības kanāla. Tā ir 19. gadsimta otrajā pusē plānveidīgi apbūvēta teritorija ar rūpnīcu un strādnieku dzīvojamo ēku kvartāliem.
Vēsture
Par Jaunliepāju (de) sāka dēvēt to pilsētas daļu, kas izveidojās pēc dzelzceļa līnijas Liepāja—Romni uzbūvēšanas 1871. gadā. Pēc Liepājas galvenā arhitekta P. M. Berči projekta uzbūvēja Liepājas pasažieru dzelzceļa stacijas ēku. Ostas un dzelzceļa līniju tuvumā sākās rūpnīcu celtniecība, izveidojās regulāru taisnstūra kvartālu apbūve. 1877. gadā angļu inženieris Roberts Remzijs netālu no ostas labības noliktavām Kroņu ielā 4/6 dibināja alus darītavu „Ramsay & Co”. 1879. gadā Augusts Kornhubers Brīvības ielā 55–61 uzcēla virvju un siksnu fabriku. 1880. gadā tirgotājs Lēventāls (Löwenthal) Brīvības un Tirgus ielu stūrī uzcēla ar tvaiku darbināmas dzirnavas. 1882. gadā sāka celt pudlingošanas, dzelzsvelmēšanas, stiepļu un naglu rūpnīcu Böker u. Co. 1885. gadā inženieris Konstantīns Strupps Brīvības ielā 56 uzcēla čuguna lējumu un kalumu fabriku „Vezuvs”.
Tirdzniecības ostas tuvumā pie dzelzceļa atzara tagadējās Oskara Kalpaka ielas sākumā uzcēla „Wicander & Larson” korķu fabriku un linoleja rūpnīcu (arhitekts P.M.Berči). 1899. gada pavasarī uzsāka elektrostacijas un 10 km garas ielu elektriskā dzelzceļa (tramvaja) līnijas būvniecību. Liepājas tramvaja līnijas nodrošināja satiksmi starp Karostu, dzīvojamiem un rūpniecības rajoniem Jaunliepājā un pilsētas centru.
Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā Liepājas pilsētu sadalīja trijos administratīvos rajonos, kuros ietilpa Vecliepāja, Jaunliepāja un Ziemeļu rajons. 2005. gadā Jaunliepājā dzīvoja 8% no Liepājas iedzīvotāju kopskaita, turpretī Vecliepājā dzīvoja 26%, Ziemeļu priekšpilsētā – 22%, Ezerkrastā – 16%, Karostā – 10%, Dienvidrietumu rajonā – 8%, Zaļajā birzē – 6%, Tosmarē – 6%, Jaunajā pasaulē mazāk nekā 1% no iedzīvotāju kopskaita.
2012. gadā, izstrādājot jauno pilsētas teritorijas plānojumu, daļu Jaunliepājas iekļāva kultūras pieminekļa ”Liepājas vēsturiskais centrs” robežās. Pēc 2018. gada grozījumiem Jaunliepājas kvartāli starp Teodora Breikša, Aldaru, Kroņu un Kaiju ielu vairs neietilpst vēsturiskā centra teritorijā.
Ģedimina tornis
Ģedimina tornis (lt) ir vēstures un kultūras piemineklis Viļņā, Lietuvā. Viļņas Augšpils dienvidu tornis. Nozīmīgs Viļņas un visas Lietuvas valsts un vēstures simbols.
Pirmie nocietinājumi tika celti no koka Ģedimina laikā, Vītauta laikā 1409. gadā tika pabeigta pirmā ķieģeļu pils. Mūsdienās tornī atrodas Lietuvas nacionālā muzeja nodaļa.
Atrodas pilsētas vēsturiskajā daļā, paceļas 48 m augstumā (142 m v.j.l.). Tornim ir trīs stāvi, pats tornis ir 20 m augsts. No torņa virsotnes ir pārredzama Neres upe un Viļņas vecpilsēta. Tornis redzams 50 litu 2003. gada versijas banknotē. Netālu no torņa atrodas Lietuvas prezidenta rezidence — Lielkņazu pils.
Jeļska
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 16. gadsimtā kā Lietuvas lielkņazistes apdzīvotā vieta. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1793. gadā. No 1938. gada - pilsētciemats. No 1941. gada 23. augusta līdz 1944. gada 11. janvārim atradās vācu okupācijā. 1971. gadā Jeļska ieguva pilsētas tiesības.
Olivjē Asajass
Olivjē Asajass (fr, dzimis ) ir franču kinorežisors, scenārists un kritiķis. Asajass ir pazīstams ar savām vēsturiskajām filmām, psiholoģiskajiem trilleriem, neo-noirs un franču komēdijām. Bieži savās filmās sadarbojies ar aktrisēm Žiljetu Binošu un Kristenu Stjuarti.
Andrejs Fedjajevs
Biogrāfija
Andrejs Fedjajevs piedzima Sverdlovskas apgabala Serovā. 1998. gadā viņš pabeidza vidusskolu Verhņaja Turā un mēģināja iestāties Kačinskas augstākajā kara aviācijas lidotāju skolā, bet netika uzņemts.
Olivjē Asajass
Asajass ir dēls franču kinoscenāristam Žakam Remī. Savu karjeru iesācis kā kinokritiķis ietekmīgajā žurnālā Cahiers du Cinéma. Tur viņš rakstīja par pasaules kino un filmu autoriem, kas vēlāk ietekmēja arī viņu pašu.
Asajasa režisētā filma L'eau froide (1994) bija izrāviens viņa karjerā. Tā kļuva par pirmo viņa filmu, kas izrādīta Kannu kinofestivālā. Tai sekoja filmas Les Destinées sentimentales (2000), Demonlover (2002) un Clean (2004), kuras visas sacentās par Zelta palmas zaru Kannās. Vēlāk veidojis drāmas L'Heure d'été (2008) un "Zils-Marijas mākoņi" (2014), kā arī trilleri "Personīgā stiliste" (2016). Par "Personīgā stiliste" saņēmis labākā režisora balvu Kannu kinofestivālā. Vēlāk bijis filmu Doubles vies (2018) un "Spiegu tīkls" (2019) režisors.
Andrejs Fedjajevs
Biogrāfija
1999. gadā Fedjajevs iestājās Balašovas kara aviācijas institūtā, ko 2002. gadā reorganizēja par Balašovas mācību aviācijas centru — Krasnodaras kara aviācijas institūta 4. aviācijas fakultāti. 2004. gadā viņš to absolvēja, iegūstot inženiera pilota diplomu. Pēc tam Fedjajevs dienēja 317. jauktajā aviācijas pulkā Kamčatkas novada Jeļozovā, esot pretzemūdeņu lidmašīnas Il-38 komandiera palīgam.
2010. gadā Andrejs Fedjajevs pieteicās kosmonautu kandidātu konkursam, bet netika uzņemts. 2012. gada kosmonautu iesaukumā viņš izturēja konkursu, un 8. oktobrī viņam atļāva sākt kosmonautu sagatavošanas kursus. 2013. gada aprīlī Fedjajevs atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem majora pakāpē. 25. aprīlī viņu oficiāli ieskaitīja kosmonautu grupā. 2014. gada 6. jūnijā viņš pabeidza vispārējos kosmonautu sagatavošanas kursus, un 16. jūnijā viņam piešķīra kosmonauta izmēģinātāja kvalifikāciju. 2019. gadā Fedjajevs iestājās Krievijas tautsaimniecības un valsts dienesta akadēmijas Vladimiras filiālē.
2021. gada 17. maijā tika publicēta informācija, ka Fedjajevs ir apstiprināts kosmosa kuģa Sojuz MS-22 dublieru apkalpē; pēc tam viņš būtu Sojuz MS-23 pamatapkalpē. Vēlāk Sojuz MS-22 trešais apkalpes loceklis (Anna Kikina) tika nomainīts pret amerikāņu astronautu, bet Kikinai un Fedjajevam būtu jādodas kosmosā ar ASV kosmosa kuģi Crew Dragon. 2022. gada jūlijā Fedjajevs tika apstiprināts SpaceX Crew-6 pamatapkalpē. Viņš bija dublieris Annai Kikinai, kura 2022. gada 6. oktobrī startēja ar SpaceX Crew-5.
Andreja Fedjajeva pirmais kosmiskais lidojums sākās 2023. gada 2. martā, esot kosmosa kuģa SpaceX Crew-6 misijas speciālistam, dodoties uz Starptautisko kosmosa staciju.
Lāčplēsis (Lielvārde)
Lāčplēsis ir Lielvārdes pilsētas daļa. Izvietojies Lielvārdes pilsētas austrumu daļā teritorijā starp autoceļu A6 un Daugavu, 1,2 km no Lielvārdes pilsētas un pagasta pārvaldes un 56,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Rumbiņas ietekas Daugavā. Vēlāk šajā vietā atradusies arī Lielvārdes muiža. Pēc Otrā pasaules kara vieta kļuvusi par kolhoza "Lāčplēsis" centru. 2004. gadā Lielvārdes pilsētas ar lauku teritoriju reorganizācijas rezultātā Lāčplēsis tika pievienots Lielvārdes pilsētai.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Buļļu muiža
Buļļu muiža (Bullenhof, Bullenfahr) bija muiža zemes šaurumā starp Buļļupi un Baltijas jūru. Pēc tam, kad 1755. gadā Lielupes grīva izveidojās tagadējā vietā, Buļļu muižas zemes sadalījās divās daļās. Tādēļ mūsdienās agrākās muižas zemes atrodas gan Rīgas pilsētas (Rītabuļļi un Vakarbuļļi), gan Jūrmala pilsētas (Buļļuciems) teritorijā. Buļļu muižas ēkas atradušās Buļļupes ziemeļu krastā tagadējos Rītabuļļos.
Vēsture
Viduslaikos gar jūras malu gāja svarīgais zemes ceļš no Rīgas uz Kurzemi un Prūsiju. Līdz 1454. gadam zemes šaurums starp jūru un Buļļupi piederēja pie Rīgas patrimoniālā apgabala, bet tad to ieguva Livonijas ordenis. 1495. gadā Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs nodeva šo apvidu un pārceltuvi lēnī Jānim Bildringam (Büldring), bet 1516. gadā arī krogu ceļotāju izmitināšanai.
Pēc ordeņa likvidācijas un Kurzemes un Zemgales hercogistes izveides Buļļu muižu 1561. gadā ieguva hercogs Gothards, bet viņa dēls hercogs Vilhelms 1617. gadā to iznomāja savam sekretāram Paulam Špankavam. Poļu-zviedru kara laikā Buļļu muižu ieņēma zviedru karaspēks, pie jaunās Daugavas ietekas jūrā 1608. gadā tika uzcelta Neimindes skanste. Otrā Ziemeļu kara laikā hercogs Jēkabs bija spiests 1660. gadā atteikties no Buļļu muižas, bet paturēja tiesības uz Slokas un Bulduru muižām. 1679. gadā kapteinis Špankavs īpašumu par 1900 dālderiem pārdeva ģenerālleitnantam Martinam Šulcam. 17. gadsimta beigās muižiņa tika reducēta. Reducēto muižu Zviedrijas karalis pēcāk par 1500 dālderiem ieķīlāja virstiesas tiesnesim Hermanim Vitem fon Nordekam. No 1692. gada Buļļu muižas plosts bija noteikts kā vienīgā pārceltuve pāri Lielupei ceļā no Rīgas uz Kurzemi. 1755. gadā Lielupe izlauzās uz jūru tagadējā ietekas vietā un nācās izveidot no jauna pārceltuvi pie Lielupes grīvas no Vārnukroga uz Buļļu muižas plosta krogu, kas ceļotājiem kalpoja kā jaunā Zviedru Vidzemes robežpāreja uz Kurzemes hercogisti.
Pēc Rīgas ieņemšanas 1716. gadā Rīgas krievu gubernators Pēteris Goļicins Buļļu muižiņu iznomāja Hermanim fon Nordekam. 1770. gadā par ķīlas naudu Buļļu muižiņu Nordeku dzimta paturēja savā īpašumā. Pēc 1783. gada Slokas apgabala pievienošanas Krievijas Impērijai Buļļu muižu iekļāva Vidzemes guberņas Daugavgrīvas draudzes novada teritorijā. Tajā bija 13 zemnieku mājas ar nosaukumiem Innuži, Brieži, Kajaki, Brūži, Strēliņi un Ziemeļi. Zemnieku—zvejnieku mājas un plosta krogu vairākkārt nācās celt no jauna ceļojošās smilšu kāpas dēļ.
1820. gadā muižiņa piederēja kolēģijas padomnieka fon Šulca mantiniekiem, bet 1909. gadā īpašniece bija A. Benus (Venus). 1924. gadā agrākās Buļļu muižas teritoriju iekļāva Rīgas pilsētas administratīvajās robežās.
Jukebox
Jukebox Trio ir a capella trio, kas uzstājās paši savā street-beat a capella muzikālajā stilā (salikums no a capella un bītboksa). Grupai ir pašu rakstītās dziesmas un daudz pazīstamo dziesmu kaverversijas.
Vēsture
Kolektīvs savu radošo pastāvēšanu uzsāka 2004. gadā Kazaņā. 2006. gadā trio piedalījās jauno izpildītāju konkursā "Jaunais Vilnis" Jūrmalā, kur ieguva Allas Pugačovas īpašo balvu — 50 000 ASV dolārus.
2007. gada jūlijā trio bija iesildītāji Eltona Džona koncertam. Tā paša gada augustā izlaida savu pirmo klipu dziesmai "Girl" kopā ar Aleksandru Revu no Comedy Club. Septembrī tika uzņemts trio otrais klips dziesmai "So, Let Me Know".
Āfrikas zeltainais kaķis
Āfrikas zeltainais kaķis jeb zeltainais kaķis (Caracal aurata) ir kaķu dzimtas (Felidae) plēsējs, kas ir endēma Rietumāfrikas un Centrālās Āfrikas tropu lietus mežu dzīvnieku suga. Līdz ar mežu izciršanu tā izdzīvošana ir apdraudēta, kā arī Āfrikas zeltaino kaķi apdraud mednieki. Tā gaļu izmanto ēšanai, bet kažokādas tiek pārdotas kā greznuma priekšmets.
Saskaņā ar ģenētiskajiem pētījumiem tā tuvākie radinieki ir karakali, kuri kopā ar zeltainajiem kaķiem veido karakalu ģinti (Caracal), un servali. Āfrikas zeltainajam kaķim ir divas pasugas.
Izplatība
Āfrikas zeltainais kaķis sastopams salīdzinoši ierobežotā areālā no Senegālas rietumos līdz Kenijai austrumos, ziemeļu virzienā izplatības areālam sasniedzot Centrālāfriku, bet dienvidu virzienā Angolas ziemeļus. Galvenokārt uztruras biezos, mitros mežos ar blīvi augošu pamežu, upju tuvumā. Sastopams arī mākoņmežos, bambusu mežos un augstkalnu mitrajos mežos, līdz 3000 metriem virs jūras līmeņa. Āfrikas zeltainais kaķis izvairās no apdzīvotām vietām un vietām, kurās notiek intensīvas medības.
Izskats
Āfrikas zeltainais kaķis ir spēcīgi veidots, vidēja auguma plēsējs ar masīvām un garām kājām, platām pēdām un relatīvi īsu asti. Tam ir apaļa, proporcionāli maza galva, salīdzinot ar ķermeņa lielumu, un mazas, noapaļotas ausis. Āfrikas zeltainais kaķis ir apmēram divas reizes lielāks kā mājas kaķis. Tēviņi ir lielāki nekā mātītes. Ķermeņa garums ir 61—101 cm, astes garums 16—46 cm, augstums skaustā 38—55 cm, svars 5,5—16 kg.
Tā kažoks var būt dažādos brūnos toņos, sākot ar kastaņbrūnu, zeltaini brūnu un pelēkbrūnu un beidzot ar tumši brūnu. Kopumā izšķir divas krāsu toņu morfas: sarkano un pelēko. Retos gadījumos ir melni īpatņi. Daži īpatņi ir ar ļoti daudziem plankumiem, kuri dažādiem īpatņiem var būt dažādos toņos, sākot ar gaiši rudibrūnu un beidzot ar melnu krāsu. Ir īpatņi, kuriem plankumi ir tikai uz vēdera un kāju iekšpusēm. Kopumā zeltainā kaķa pavēdere, matojums ap acīm, uz vaigiem, zoda un pakakles ir gaišāks kā pārējais kažoks, reizēm tas ir ļoti gaišs, gandrīz balts. Aste virzienā uz galu kļūst tumšāka. Tā var būt ar dažām šķērsjoslām, ar ļoti daudzām šķērsjoslā vai vispār bez šķērsjoslām, ar tikai melnu astes galu. Arī acis var būt dažādās krāsās, sākot ar pelēkzilām un beidzot ar brūnām.
Rietumdaļā dzīvojošie zeltainie kaķi ir plankumaināki nekā austrumdaļā dzīvojošie. Neskatoties uz ļoti lielo toņu un detaļu dažādību, zeltainā kaķa kažokāda ir atpazīstama pēc matojuma virpuļa plecu priekšā, šajā vietā matojums maina augšanas virzienu. Matojums uz kakla un galvas aug virzienā uz priekšu. Kopumā zeltainais kaķis ir ļoti līdzīgs karakalam, tikai tā ausis ir īsākas un bez ausu pušķiem, tā aste ir garāka, bet seja īsāka un noapaļotāka.
Šādi zeltaino kaķi jeb "zelta kaķi" aprakstīja britu dabaspētnieks Džeralds Darels: "Spalva viņam bija īsa, gluda, sulīgā dzeltenbrūnā krāsā — kā meža bišu medus. Smailās austiņas cieši piegula galvai, uzrautā virslūpa atklāja divas lielisku pienbaltu zobu rindas un sārtas smaganas. Tomēr vispievilcīgākās man likās dzīvnieka acis: lielas, zeltainajā ģīmītī izvietotas mazliet iešķībi, tās lūkojās manī ar tādu saltu niknumu, ka es klusībā pateicos medniekam, kas bija sasaistījis dzīvniekam kājas. Kaķa acis bija zaļas, tās atgādināja ledū iesalušas lapas un zvīļoja saulē kā vizla."
Uzvedība un barība
Āfrikas zeltainais kaķis ir vienpatis, un katram īpatnim ir sava teritorija, kas tiek iezīmēta ar fekālijām un smaržvielām. Tas ir aktīvs krēslas stundās un naktī, lai gan reizēm novērots medījam arī dienas laikā. Vietējo iedzīvotāju folklorā tam ir drosmīga mednieka reputācija. Nelielais plēsējs, lai arī spēj rāpties kokos, galvenokārt medī uz zemes. Tas barojas ar koku hiraksiem, grauzējiem, putniem, nelieliem mērkaķiem, dukeriem, milzu mežacūku sivēniem un maza auguma antilopēm. Reizēm uzbrūk mājputniem un mājlopiem (kazām un aitām).
Reprodukcija
Zināšanas par Āfrikas zeltainā kaķa reprodukciju balstās uz dzīvnieku novērojumiem nebrīvē. Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 11 mēnešu vecumā, tēviņi 18 mēnešos. Grūsnības periods ilgst apmēram 75 dienas. Labi nomaskētā vietā, dobā koka stumbrā vai citā līdzīgā vietā māte ierīko mazuļu migu. Piedzimst viens vai divi nevarīgi, akli kaķēni. Tie sver 180—235 g. Acis atveras apmēram pēc nedēļas. Māte tos zīdī ar pienu 6—8 nedēļas. Kaķēni aug ātri, salīdzinot ar citiem maza auguma plēsējiem. Tie staigā apkārt jau 13 dienu vecumā un ēd gaļu 40 dienu vecumā. Nebrīvē Āfrikas zeltainais kaķis dzīvo līdz 12 gadu vecumam, mūža garums savvaļā nav zināms.
Sistemātika
Āfrikas zeltainajam kaķim ir 2 pasugas: