cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1900. gada vasaras olimpiskās spēles
Divi konkurējoši projekti
Pjērs de Kubertēns nolēma izveidot Olimpisko spēļu organizēšanas komiteju, kuras sastāvā ietilpa vairāki aristokrāti, pazīstamākais no viņiem bija La Rošefuko. Viņa nodoms bija izveidot spēles, kurās sacentīsies elite. Kubertēns saņēma arī atbalstu no ārvalstu sportistiem par spēļu organizēšanu un līdzdalību tajās. Kā pamatu 1900. gada spēlēm komiteja ņēma 1896. gada spēļu programmu un tām pievienoja boksu, polo un loka šaušanu. Pikārs šo programmu uzskatīja par "viduvēju un necienīgu". Novembrī Francijas Vieglatlētikas sporta biedrību savienība (USFSA), kuras ģenerālsekretārs bija Kubertēns nolēma tomēr izlēma neatbalstīt La Rošefuko komiteju, kas "pārstāvēja demokrātisko un sportisko Franciju", kas bija nepilnīga. Pēc šī Kubertēns nolēma, ka vēlas būt Pasaules izstādes rīcībā, lai dotu ieguldījumu to sporta sacensību organizēšanai.
1899. gada janvārī Francijas Republijas oficiālajā vēstnesī tika izsludinātas starptautiskas fiziskās un sporta sacensības ar apmēram trīsdesmit sporta veidiem, kuri galvenokārt tiks aizvadīti Vensēnas meža teritorijā un vieglatlētikas sacensību organizēšana tika uzticēta Francijas Vieglatlētikas sporta biedrību savienībai. Bijušais Francijas šaušanas biedrību savienības prezidents Daniels Merilons tika iecelts par galveno delegātu Pasaules izstādes sporta sacensībām 1899. gada februārī. Kubertēns mēģināja sadarboties ar viņu, lai organizētu olimpiskās spēles, bet Pikārs to visu dēvēja par "anahronismu" un stingri pret šo visu iebilda. Ņemot vērā šīs grūtības un komitejas biedru viedokļu atšķirības, tā paziņoja par atkāpšanos. 1899. gada janvārī Kubertēns bija spiests pieņemt Francijas Vieglatlētikas sporta biedrību savienības ierosināto kompromisu, ka Izstādes sacensības notiks 1900. gada olimpisko spēļu vietā un tās tiks uzskatītas par ekvivalentām olimpiskajām spēlēm. Viņam nācās piekrist, ka šīs spēles tiks uzskatītas par "olimpiskajām spēlēm", kaut oficiālajos reklāmas materiālos tas netiek minēts, kā arī, ka spēlēs varēs startēt gan profesionāļi, gan sievietes, pret ko viņš bija ļoti iebildis.
Čukotkas autonomais apvidus
Čukotkas autonomais apvidus (ru; ckt) jeb Čukotka (ru) ir viens no Krievijas Federācijas autonomajiem apvidiem. Tas ir vienīgais autonomais apvidus, kas neietilpst kāda apgabala sastāvā. Čukotkas autonomais apvidus robežojas ar Ziemeļu Ledus okeānu ziemeļos, Sahas republiku rietumos, Magadanas apgabalu un Kamčatkas novadu dienvidos, Kluso okeānu austrumos.
1900. gada vasaras olimpiskās spēles
Organizācijas komiteja
Sporta sacensību mērķis bija dot nozīmīgu stimulu un uzlabot valsts iedzīvotāju fizisko un morālo izturību, ar starptautiskām sacensībām parādot fizisko aktivitāšu nozīmi un noderīgumu kā arī piešķirot tām pašu publicitāti, kā arī veicināt jaunatnes fizisko attīstību. Alfrēds Pikārs papildus sporta izglītībai un popularizēšanai Izstādes laikā vēlējās piešķirt sporta sacensībām zinātnisku raksturu. Tāpēc viņš lūdza izveidot Higiēnas un fizioloģijas komiteju ar aptuveni piecpadsmit pētniekiem. Komitejas vadību viņš uzticēja ārstam Etjēnam Žilam Marē. Izveidojot spēļu vispārējo programmas XIII sadaļu, šīs komitejas mērķis jo īpaši bija novērtēt dažādu sporta veidu ietekmi uz ķermeni un novērot un atklāt labākos paņēmienus augstvērtīgu rezultātu sasniegšanai.
Spēļu ekonomiskais aspekts
Komiteja sporta sacensību organizēšanai kopā atvēlēja 1 780 620 frankus. No šīs summas 1 045 300 franku veidoja Vispasaules izstādes dotācijas. Ienākumi no ieejas biļetēm uz izstādi bija daudz zemāki nekā prognozēts — 59 059 franki. Taču pasākuma kopējās izmaksas varētu būt 2,2 miljoni franku, jo Parīzes pilsēta par 150 000 franku sakārtoja Vensēnas velodromu, kā arī sedza organizēšanas komitejas izmaksas. Sporta sacensību organizēšanai komitejām tika piešķirts 1 045 300 franku, kas veidoja apmēram 1% no kopējās Pasaules izstādes budžeta.
Plakāti
Kopējs plakāts visu pasaules izstādes sporta sacensību reklamēšanai nebija paredzēts, bet tika veidoti atsevišķi plakāti dažādiem sporta veidiem. Tomēr tie neatsaucās uz olimpiskajām spēlēm, par kurām sabiedrība 1900. gadā gandrīz nemaz nezināja. Žana de Paleologa izstrādātais plakāts paukošanas sacensībām tika lietots kā oficiālais plakāts 1900. gada spēlēm. Plakātā bija attēlota sieviete—paukotāja, kaut arī neviena sieviete nestartēja paukošanas sacensībās. Līdz mūsdienām ir saglabājušies arī citu sporta veidu plakāti, piemēram, vieglatlētikas, airēšanas un vingrošanas. Termins "olimpiskais" nevienā no oficiālajiem dokumentiem tā arī neparādījās.
Spēļu programma
Sporta sacensības bija sadalītas visas Pasaules izstādes norises periodā no 14. maija līdz 28. oktobrim. Atšķirībā no mūsdienu olimpiskajām spēlēm šajās spēlēs netika organizētas atklāšanas un noslēguma ceremonijas.
Šādu programmu, kas aprakstīta kā "pilnīga un ļoti interesanta", Augstākā fizisko vingrinājumu un sporta komiteja pieņēma savā sanāksmē 1900. gada 10. martā:
Sporta veidi un disciplīnas
Starptautiskā Olimpiskā komiteja nav oficiāli izlēmusi, kuras no 1900. gada olimpisko spēļu disciplīnām uzskatīt par "olimpiskajām" un kuras ne. Faktiski Pjērs de Kubertēns visu savu apņēmību bija nodevis organizatoriem. Salīdzinot ar iepriekšējām olimpiskajām spēlēm 1896. gadā no olimpisko spēļu programmas tika izņemta svarcelšana un cīņas sports. Savukārt 1900. gada olimpisko spēļu programmai tika pievienoti 13 jauni sporta veidi: airēšana, basku pelota, burāšana, futbols, golfs, krikets, krokets, jāšana, loka šaušana, polo, regbijs, ūdenspolo un virves vilkšana. No šiem sporta veidiem trīs — basku pelota, krikets un krokets — olimpisko spēļu programmā bija iekļauti vienīgo reizi. Airēšana un ūdenspolo ir vienīgie "jaunie" sporta veidi, kas ir bijuši olimpisko spēļu programmā visās turpmākajās olimpiskajās spēlēs līdz mūsdienām. Savukārt golfs un regbijs parādījās arī kādās no nākamajām olimpiskajām spēlēm (pēdējo reiz golfs bija 1904. gada olimpisko spēļu programmā, bet regbijs — 1924. gada olimpisko spēļu programmā), bet no 2016. gada Riodežaneiro olimpiskajām spēlēm šie abi divi sporta veidi tika atjaunoti olimpisko spēļu programmā. Peldēšana un ūdenspolo olimpiskajā kontekstā tika uzskatītas par divām disciplīnām vienā ūdenssporta veidā. Starp visiem sporta veidiem tikai kroketā nebija starptautisku sacensību, jo sacentās tikai Francijas sportisti.
Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK) savā mājaslapā norādījusi 95/96 disciplīnas par kurām pasniegtas olimpiskās medaļas. Atsevišķās airēšanas un burāšanas disciplīnās pastāvēji divi braucieni, par kuru no katru tika pasniegtas olimpiskās medaļas. SOK ir ņēmusi vērā olimpiskā vēsturnieka Bila Malona ieteikumus par notikumiem, kurus vajadzētu uzskatīt par “olimpiskajiem”, balstoties uz četriem piemērotajiem kritērijiem.
Sporta veidu un notikumu statuss
Visi notikumi, kas atbilst visiem četriem šiem retrospektīvās atlases kritērijiem — tikai amatieriem, starptautiska dalība, atvērti visiem sportistiem un norise bez traucējumiem — tagad tiek uzskatīti par olimpiskajiem notikumiem, izņemot tos, kas saistīti ar vienu sporta veidu — gaisa balonu lidošanu. Krokets, ūdens motosprots un bulē atbilst trim kritērijiem (visos šajos startēja tikai Francijas sportisti). No šiem tikai kroketam ir piešķirts olimpiskais statuss. Tāpat kā visi olimpiskie notikumi, kurus plaši uzskatīja par oficiāliem, 1900. gada Pasaules izstādes laikā notika arī citi sporta pasākumi.
Papildus šiem sporta veidiem tika organizēti arī 71 mācību un 92 militārie pasākumi.
Kalendārs
Olimpiskās spēles notika no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs ir vienīgās olimpiskās spēles, kurās nebija oficiālās atklāšanas un noslēguma ceremonijas.
Norises vietas
1900. gada vasaras olimpiskās spēles tika aizvadītas 14 dažādās vietās. No kurām lielākā daļa atradās Parīzē vai tās tuvumā. Taču bija arī sporta veidi, kas tika aizvadīti, citviet Francijā. Lai arī šajās olimpiskajās spēlēs netika rīkota oficiāla atklāšanas vai noslēguma ceremonija, par šo olimpisko spēļu galveno norises vietu uzskata Vensēnas velodromu, kur tika aizvadīti vairāki sporta veidi.
Valstis
Saskaņā ar Starptautiskās Olimpiskās komitejas ziņām 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja 26 valstu pārstāvji. Mūsdienu pētījumi rāda, ka spēlēs piedalījās sportisti no 28 valstīm. Lielākā daļa no šīm valstīm olimpiskajās spēlēs bija pārstāvētas pirmo reizi.
Atsevišķos sporta veidos (lielākoties komandu), startēja Jauktā komanda. Šajā komandā kopā piedalījās dažādu valstu pārstāvji. Daļa no viņiem startēja arī individuāli, pārstāvot savu valsti.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Atsevišķos avotos tiek minēts, ka arī sportisti no Brazīlijas, Jaunzēlandes un Kolumbijas ir piedalījušies šajās spēlēs, taču to SOK neapstiprina. Var uzskatīt, ka arī citas mūsdienu valstis kaut kādā veidā startēja 1900. gada spēlēs. Sportisti startēja no mūsdienu Alžīrijas, Horvātijas, Īrijas, Polijas un Slovākijas, taču neviena no šīm valstīm tajā laikā nebija neatkarīga. Alžīrija bija Francijas sastāvdaļa un tās četri vingrotāji pārstāvēja Franciju. Tagadējā Īrija bija Lielbritānijas daļa, un tās sportisti startēja burāšanā, polo, tenisā un vieglatlētikā. Horvātijas paukotājs pārstāvēja Austriju, poļu paukotājs Krievijas Impēriju un slovāku pāris sacentās, pārstāvot Ungāriju.
Sportisti
Pasaules izstādes sporta sacensībās kopā bija iesaistīti 58 731 dalībnieki. Tomēr, uzskaitot notikumus, kurus olimpiskais vēsturnieks Bils Malons uzskata par olimpiskajiem, savā grāmatā "1900. gada olimpiskās spēles" viņš uzskaita 1226 dalībniekus no aptuveni 1589 dalībniekiem (ieskaitot 23 sievietes). Viņš atzīmē, ka no šiem 1226 dalībniekiem 743 ir Francijas pārstāvji. Pēc Starptautiskās Olimpiskās komitejas datiem, 1900. gada olimpiskajās spēlēs piedalījās 997 sportisti (ieskaitot 23 sievietes).
Lai gan Pjērs de Kubertēns bija pret sieviešu dalību olimpiskajās spēlēs, tās tomēr piedalījās. Ir zināms, ka sievietes startēja burāšanā, golfā, jāšanā, kroketā un tenisā.
Salīdzinot ar iepriekšējām, 1896. gada Atēnu spēlēm, šajās spēlēs piedalījās četras reizes vairāk sportistu nekā iepriekšējās, kad startēja 240 sportisti. Saskaņā ar 1. Olimpiskā kongresa laikā pieņemtajiem lēmumiem, olimpisko spēļu dalībnieki bija amatieri, izņemot paukotāji.
Medaļas
1900. gada spēlēs zelta medaļas netika pasniegtas; tā vietā lielākajai daļai uzvarētāju tika pasniegti kausi vai trofejas. Dažos gadījumos par pirmo vietu tika pasniegta sudraba medaļa, bet par otro — bronzas medaļa. Starptautiskā Olimpiskā komiteja retrospektīvi ir piešķīrusi zelta, sudraba un bronzas medaļas sportistiem, kuri attiecīgi ieņēma 1., 2. un 3. vietu. Olimpiskajām spēlēm pirms 1908. gada nav vispārpieņemtas dalībvalstu definīcijas, un medaļu tabulas var atšķirties atkarībā no izvēlētās definīcijas. Atsevišķās disciplīnās un sporta veidos startēja Jauktā komanda, kuru veidoja vairāku valstu sportisti. Jauktās komandas iegūtās medaļas tiek izdalītas atsevišķi.
Olimpisko medaļu aversā ir attēlota spārnota dieviete, kas abās paceltās rokās tur lauru zarus. Fonā zem dievietes redzams skats uz Parīzes pilsētu un Pasaules izstādes pieminekļiem. Savukārt reversā ir attēlots uz pjedestāla stāvošs sportists, kurš labajā paceltā rokā tur lauru zaru. Fonā ir redzams stadions un Atēnu Akropole. Medaļas autors ir Frederiks Vernons.
Medaļu sadalījums pa valstīm
No visām 28 pārstāvētajām valstīm olimpiskās medaļas ieguva 19 valstis, no tām 11 valstis izcīnīja savas pirmās olimpiskās medaļas.
Medaļām bagātākie sportisti
Norādīti tikai tie sportisti, kuri izcīnīja vismaz 3 olimpiskās zelta medaļas.
Aleksandrs Jerofejevs
Aleksandrs Jerofejevs (dzimis Rīgā) ir profesionāls latviešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) spēlē Latvijas čempionāta komandā Rīgas "Olimp".
Karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru A. Jerofejevs uzsāka 1999. gadā, kad spēlēja Latvijas hokeja līgas kluba Rīgas "Nik's Brih" sastāvā. Nākamās trīs sezonas viņš aizvadīja Daugavpils "Stalkers-Juniors" rindās, bet 2003.—2004. gada sezonā spēlēja HK Liepājas Metalurga sastāvā, lai gan ne reizi nekļuva par Latvijas čempionu.
No 2004. līdz 2006. gadam A. Jerofejevs spēlēja Ziemeļamerikā, bet 2006.—2007. gada sezonu uzsāka SM līgas kluba Tamperes "Ilves" rindās. Tiesa, tur viņam neizdevās nostiprināties sastāvā, tādēļ sezonu viņš turpināja Slovākijas Ekstralīgas kluba HK Popradas SKP rindās, bet jau 2007.—2008. gada sezonā pievienojās Prāgas "Sparta" vienībai.
2008. gadā pievienojās Čehijas Ekstralīgas klubam Prāgas "Sparta", taču sezonas pusē pārgāja uz KHL klubu Ņižņekamskas "Ņeftehimik". 2009.—10. un 2010.—11. sezonu aizvadīja KHL klubā Novokuzņeckas "Metallurg".
2011.—12. sezonā, spēlējot Slovākijas Ekstralīgas klubā Bratislavas "Slovan", Jerofejevs izcīnīja Slovākijas čempiona titulu.
2014. gada oktobra sākumā noslēdza līgumu ar Rīgas "Dinamo".
2021. gadā Jerofejevs Rīgas "Olimp" sastāvā kļuva par Latvijas čempionu.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis piecos Pasaules čempionātos, kā arī 2004. gada Pasaules čempionātā junioriem un 2009. gadā Olimpisko spēļu kvalifikācijā.
Loze
Loze var būt gan latviešu, gan vācu (de) cilmes uzvārds. Cilvēki ar šiem uzvārdiem:
Ostrova Lubelska
Ostrova Lubelska - pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz austrumiem no Lubartovas.
Aleks Daglass-Hjūms
Aleksandrs Frederiks Daglass-Hjūms, barons Hjūms no Hairselas (en; dzimis, miris ) bija britu politiķis no Konservatīvās partijas. No 1963. gada oktobra līdz 1964. gada oktobrim bija Lielbritānijas premjers pēc Harolda Makmillana demisijas. Zaudēja amatu pēc Leiboristu partijas uzvaras 1964. gada vēlēšanās, kad par premjeru kļuva Harolds Vilsons. Pirmais Lielbritānijas premjers, kurš dzimis 20. gadsimtā. Pagaidām pēdējais premjers, kurš no Lordu palātas ievēlēts par premjerministru. Savulaik lielisks kriketa spēlētājs.
Dzimis Londonā skotu augstmaņu ģimenē. Mācījies Ītonā un Oksfordas Universitātē. 1931. gadā pirmoreiz ievēlēts parlamentā. Pirms Otrā pasaules kara — Nevila Čemberlena sekretārs. 1945. gadā, kad leiboristi svinēja uzvaru vēlēšanās, parlamentā neiekļuva, tomēr 1950. gadā tika ievēlēts atkal. Pēc Harolda Makmillana demisijas 1963. gadā kļuva par premjeru, tomēr konservatīvo reputāciju bija ietekmējis Profumo skandāls un 1964. gadā vēlēšanās uzvarēja leiboristi. Kad 1970. gadā par premjerministru kļuva konservatīvais Edvards Hīts, Deivids-Hjūms ieņēma Lielbritānijas ārlietu ministra amatu. 1974. gada vēlēšanās uzvarēja leiboristi, un Aleks Daglass-Hjūms aizgāja no aktīvās politikas. No 1977. līdz 1980. gadam — Bilderbergas grupas sanāksmju vadītājs. Miris 1995. gadā.
Dana International
Šerona Koena (he; dzimusi kā Jerons Koens Telavivā, Izraēlā), plašāk pazīstama kā Dana International, ir ebreju popdziedātāja. Viņa vislabāk zināma kā 1998. gada Eirovīzijas dziesmu konkursa uzvarētāja, Birmingemā notikušajā konkursā viņa uzvarēja ar dziesmu Diva. Dana International ir uzskatāma par vienu no pasaulē slavenākajām transseksuālajām slavenībām.
Viņa kļuva par transseksuāli 13 gadu vecumā, taču tikai 1993. gadā veica dzimumu maiņas operāciju. Dana International karjeru uzsāka 1992. gada un kopš tā laika ir izdevusi astoņus studijas albumus, kā arī trīs labāko dziesmu izlases. Viņa pārstāvēja Izraēlu 2011. gada Eirovīzijā ar pašsacerētu dziesmu Ding Dong. Pusfinālā dziesma ieņēma 15. vietu, tādējādi nekvalificējoties finālam.
1992. gadā viņa karjeru sāka kā pirmā Izraēlas dragkvīna (drag queen). Vienā no viņas uzstāšanās reizēm viņu pamanīja viens no valsts slavenākajiem dīdžejiem, kas producēja viņas debijas singlu "Saida Sultana".
Minskas kņazi
Minskas kņazs bija Minskas kņazistes valdnieka tituls 11.-14. gadsimtā. Minskas kņazi piederēja Polockas Rurikoviču dinastijai, kas 12. gadsimta gaitā ieguva arvien lielāku patstāvību. No 13. gadsimta vidus Minskas kņazi bija Lietuvas dižkunigaišu vasaļi.
Vēsture
Pēc 1413. gada Minskas kņazisti pārvaldīja Lietuvas dižkunigaišu iecelti vietvalži. 1565. gadā tās teritorijā izveidoja Minskas vaivadiju.
Zināmie Minskas kņazi
....
Eklipse
Eklipse (en — 'aptumsums'; dzimis 1. aprīlī 1764 .gadā, miris 26. februārī 1789. gadā) bija 18. gadsimta tīrasiņu zirgu šķirnes sacīkšu zirgs, visu laiku slavenākais sacīkšu zirgs pasaulē. Tas bija pēctecis gan slavenajam Derlija arābu zirgam, gan Godolfīna arābu zirgam. Savas sacīkšu karjeras laikā Eklipse bija nepārspēts.
Eklipse piedzima prinča Viljama Augusta, Kamberlendas hercoga zirgu staļļos Berkšīrā. Eklipse bija tumšs sarķis. Pēc prinča Viljama nāves 1765. gadā viengadīgais ērzelēns Eklipse tika pārdots par 75 ginejām aitu tirgotājam Viljamam Vildmanam.
Piecu gadu vecumā Eklipse sāka piedalīties zirgu skriešanas sacīkstēs. Pirmās sacīkstes Eklipsem notika 1769. gadā 3. maijā Epsomā. Iespējams, tieši šajās sacīkstēs radās slavenais kapteiņa Denisa O'Kellija teiciens: "Eklipse pirmais, pārējie pazuduši." Tajos laikos zirgus, kas bija atpalikuši par 240 jardiem (apmēram 218 m), mēdza saukt par pazudušiem. Kapteinis Deniss O'Kellijs esot pusi zirga vinnējis vai to nopircis par 650 ginejām. Eklipses žokejs bija Džons Ouklijs, vienīgais žokejs, kas spēja jāt ar straujo zirgu. Skrienot zirgs turēja galvu ļoti zemu, gandrīz ar purnu skaroties pie zemes.
Eklipse piedalījās kopumā 18 sacīkstēs un visas astoņpadsmit uzvarēja. Eklipsem nekad nav iesists ar pātagu vai iedurti pieši sānos. Ar Eklipsi sacīkstēs pārtrauca skriet 1771. gadā, jo visi sacīkšu skatītāji totalizatorā derēja tikai par Eklipsi, jo tas vienmēr uzvarēja. Eklipse kļuva par vaislas ērzeli. Viņam piedzima 344 kumeļi, to skaitā daudzi slaveni sacīkšu zirgi. Ģenētiskie pētījumi liecina, ka 80% mūsdienu tīrasiņu zirgu ir pēcnācēji Eklipsem.
Eklipse nomira no kolikām 24 gadu vecumā, 26. februārī 1789. gadā. Eklipses skelets ir saglabāts, un tas atrodas Karaliskajā Veterinārijas koledžā Hertfordšīrā. Ir šaubas, vai visi kauli ir autentiski, jo, piemēram, ir piecas Eklipses nagu kapsulas. Angļu valodā joprojām ir dzīvs teiciens: "Eklipse pirmais, pārējie pazuduši". Tas tiek lietots kā teiciens, kad vēlas atzīmēt kādu dominējošu faktu. Šis teiciens tiek lietots ne tikai Lielbritānijā, bet arī Amerikā.
Eklipses vārds
Amerikas tīrasiņu zirgu skriešanas sacīkstes galvenā balva (gada labākais sacīkšu zirgs) tiek saukta par Eklipsi.
Eklipse Press ir izdevējkompānija, kas izdod izdevumus par tīrasiņu zirgiem un citu šķirņu zirgiem gan grāmatas, gan žurnālus, gan video u.c.
Eklipse Steiks — Apvienotās Karalistes zirgu skriešanas sacīkstes trīsgadīgiem un vecākiem tīrasiņu zirgiem distancē 1 jūdze 2 furlongi un 7 jardi (2018 m) Sandovparkā.
Mitsubishi Eclipse ir sporta mašīnas modelis, ko izstrādājusi Mitsubishi Motors kompānija.
Screaming Bloody Murder (dziesma)
Screaming Bloody Murder ir kanādiešu pankroka grupas Sum 41 pirmais singls no viņu piektā studijas albuma Screaming Bloody Murder, kas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Island Records. Sākotnēji tika plānots, ka singls tiks izdots 2010. gada augustā. Par singla īsto izdošanas datumu tika paziņots mēnesi pirms izdošanas.
Dziesmas sākotnējais nosaukums bija Panic Attack, bet pēc dziesmas vēlākas pāveidošanas nosaukums tika mainīts.
Vonogi
Vonogi var būt:
Zelta ābele
"Zelta ābele" bija Latvijas grāmatu izdevniecība, kuru 1935. gadā izveidoja Miķelis Goppers. Izdevniecības grāmatas izcēlās ar savu māksliniecisko noformējumu un augsto poligrāfisko kvalitāti. "Zelta ābeles" grāmatas tika izdotas nelielās tirāžās.
Kopā izdevniecība izdeva 116 grāmatas, no kurām 50 iznāca līdz 1940. gadam, bet atlikušās 66 vācu okupācijas laikā un vēlāk trimdā Zviedrijā. "Zelta ābele" izdeva Aspazijas, Jāņa Akuratera, Ernesta Birznieka-Upīša, Rūdolfa Blaumaņa, Viļa Plūdoņa, Jāņa Poruka, Anšlava Eglīša un citu autoru darbus, kā arī ārvalstu literatūras tulkojumus, memuārus, kartogrāfiskus izdevumus u.c. darbus. 1942. gadā izdevniecība laida klajā fotouzņēmumu krājumu "Baigais gads".
Latvijas Universitātes Bibliotēkā izveidota Latvijas Universitātes Bibliotēkas apgāda "Zelta Ābele" kolekcija.
Divāna raksts
Divāna raksts ir arābu kaligrāfijas raksta slīpraksta veids, kas izveidojās 16. gadsimta Osmaņu impērijā. Tā autors ir Hūsams Rūmi un raksts visplašāk tika izmantots sultāna Suleimana I Lieliskā valdīšanas laikā (1520-1566).
Par Divāna rakstu to sauca tādēļ, ka to visbiežāk lietoja Osmaņu impērijas divāns (vezīru sapulce, jeb valsts padome) un tā rakstības pamati bija sultāna pils noslēpums. Visiem nebija zināmi raksta pamatprincipi, jo rakstīt šādā rakstā mācēja tikai daži speciālisti un viņu izcilākie mācekļi. Šo rakstu lietoja visiem sultāna dekrētiem, rīkojumiem un likumiem.
Divāna rakstam pastāvēja divi veidi:
Divāna raksts izceļas ar tā skaisto ornamentu un harmoniju. Mazākos rakstus uzskata par daudz labākiem šī stila paraugiem. Šo stilu joprojām lieto vairāki monarhi īpaši svarīgos rakstos (ceremonijās, ielūgumos u.c.) un tam ir liela mākslinieciska vērtība.
Čamorru valoda
Čamorru valoda (Chamoru) ir austronēziešu saimes valoda, ko galvenokārt lieto čamorri Guamā un Ziemeļu Marianas Salās. Čamorru valodā ir daudz aizguvumu no spāņu valodas, tāpēc dažkārt to kļūdaini uzskata par kreolisko valodu.
Tišovce
Tišovce - pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz ziemeļaustrumiem no Tomašovas Lubelskas. 1655. gadā šeit tika noslēgta Tišovces konfederācija (Konfederacja tyszowiecka) cīņai pret zviedriem.
Vanagi (Upmalas pagasts)
Vanagi (arī Vonogi) ir ciems Preiļu novada Upmalas pagastā, Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Dubnas labajā krastā 14 km no pagasta un novada centra Vecvārkavas un 187 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā kolhoza «Vanagi» ciemats. Vanagos līdz 2012. gadam atradās pamatskola. Ir bibliotēka, veikals. Vanagu katoļu baznīca ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Rietumu Capital Centre
Rietumu Capital Centre ir biroju augstceltne Rīgā, Skanstes apkaimē, pirmais augstākās kategorijas jeb A+++ klases biroju komplekss Latvijā. Augstceltnē atrodas Rietumu bankas centrālais birojs. Augstceltne atrodas Rīgā, Vesetas ielā 7. Rietumu Bankas centrālo biroju ir projektējis Latvijas arhitektu birojs "Zenico projekts", projekta autori ir Viktors Valgums un Uldis Bērziņš. Biroja kompleksa kopējais augstums ir 66,9 metri, kas tādējādi to padara par vienu augstākajām ēkām Rīgā.
Rietumu Capital Centre sastāv no trīs savstarpēji saistītiem torņiem un daudzstāvu slēgtā tipa autostāvvietas. Ēkas ārējā un iekšējā apdarē plaši izmantots neapstrādāts betons, kas ļāva visas telpas ieturēt vienotā minimālisma stilā. Celtni aptver dubultstikla fasāde, bet komplekss īpaši izceļas ar plašām terasēm un zaļo zonu uz viena no torņu jumtiem 11. stāvā, kā arī helikoptera laukumu.
Edvards Sapīrs
Edvards Sapīrs (en, dzimis, miris ) — ASV valodnieks un antropologs. Viens no redzamākajiem strukturālisma pārstāvjiem amerikāņu lingvistiskā un kultūras un personības skolas pārstāvjiem antropoloģijā. Pazīstams kā Sapīra—Vorfa hipotēzes radītājs. Spēcīgi ietekmējis turpmāko valodniecības attīstību ASV.
Rietumu Capital Centre
Celtnes kopējā platība ir 16 500 kvadrātmetru, no kuras 70% aizņem Rietumu bankas birojs. Atlikušie 30% ir nomai pieejamas biroju telpas.
Edvards Sapīrs
Biogrāfija un zinātniskā darbība
Dzimis ebreju ģimenē Prūsijas pilsētā Lauenburgā (tagad Lemborka, Polijā). 1904. gadā ieguva bakalaura, bet 1905. gadā — maģistra grādu vācu filoloģijā Kolumbijas Universitātē. Nākamos divus gadus pētīja indiāņu višramu un takelmu valodas Oregonas dienvidrietumos. Tām veltīja savu disertāciju, par kuru 1909. gadā ieguva doktora grādu antropoloģijā. Viņš turpināja pētīt indiāņu valodas gan ASV, gan Kanādā, kur no 1910. līdz 1925. gadam strādāja par vienu no diviem tālaika antropologiem.
Rietumu Capital Centre
2010. gadā ēkas projekts ieguva Gada balvu Rīgas arhitektūrā.
Būvniecība
Rietumu Capital Centre ēkas būvniecība tika uzsākta 2005. gada nogalē, savukārt 2008. gadā banka pilnībā pārcēlās uz jaunajām telpām. Celtniecībā tika izmantotas mūsdienīgas tehnoloģijas, kas nodrošināja saudzīgu attieksmi pret apkārtējo vidi un minimālu trokšņu līmeni celtniecības procesā. Piemēram, jaunās ēkas pāļi tika ieskrūvēti zemē, nevis iedzīti, bet bankas pirmais birojs, kas atradās tieši blakus būvlaukumam, apkalpoja klientus līdz pat 2007. gada decembrim.
Edvards Sapīrs
Biogrāfija un zinātniskā darbība
Dibinājis arī Personības un kultūras komiteju ASV Nacionālajā pētījumu padomē (National Research Council).
Uzskati
Sapīrs uzskatīja, ka valoda nosaka kultūru, proti, to, ko sociāla grupa dara un domā. Valodu viņš raksturoja kā domāšanas veidu, formālu likumsakarību kopumu, ko cilvēki patur prātā. Šīs likumsakarības jeb modeļi ir neapzināti: cilvēki vadās pēc tiem, bet reti var tās verbalizēt. Sabiedrība, pēc Sapīra domām, ir indivīdu “paplašinājums”, tādēļ tās izpētē noder psiholoģijas jēdzieni.
Sapīrs bija arī viens no mākslīgās valodas Interlingua attīstības atbalstītājiem.
Dzeltenā tēja
Dzeltenā tēja pēc savām īpašībām ir diezgan tuva zaļajai tējai, tomēr, pateicoties vieglajai fermentācijai, tējas uzlējumam piemīt viegli dzeltena krāsa. Dzeltenā tēja tiek uzskatīta par elitāru un dārgu tēju, ko līdz pat 20. gs sākumam bija aizliegts izvest no Ķīnas, par šī likuma pārkāpšanu draudēja nāvessods. Dzeltenā tēja tiek ievākta un apstrādāta tikai ar rokām. Tās pagatavošanai tiek izmantoti tikai tējas pumpuri - lai iegūtu vienu kilogramu tējas nepieciešami 25 000 tējas pumpuru. Tējas iegūšanai tiek audzēts salīdzinoši jauns tējas krūms ar izturīgiem, lieliem un sulīgiem zeltaini-zaļas krāsas pumpuriem, nosegtiem ar maigiem, baltiem matiņiem. Dzeltenās tējas sagatavošanas laikā tējas lapas netiek pakļautas augstas temperatūras iedarbībai, tādējādi fermentācija ir diezgan maza. Dzelteno tēju pagatavo, to aplejot ar 60-70 grādus siltu ūdeni un ļaujot ievilkties apmēram 3 minūtes. Gatavajai tējai piemīt maiga garša un spēcīgs, izsmalcināts aromāts.
Revolver
Revolver var būt:
Ķīnieši
Ķīnieši ir viena no Āzijas tautām, lielākā tauta pasaulē. Ķīnieši lieto ķīniešu valodu un rakstībai izmanto hieroglifu rakstu, kas parādījās jau 13. gadsimtā pirms mūsu ēras. Reliģija — daoisms, budisms, konfūcisms, kā arī mazāk islāms un kristietība.
Vēsture
Seno ķīniešu etniskā kopība aizsākās konsolidējoties Huanhes baseina pamatiedzīvotājiem ap 7.—6. gadsimtu pirms mūsu ēras. No šīs teritorijas tālāk senie ķīnieši izplatījās uz dienvidiem, ziemeļiem un rietumiem, kas viņiem ļāva pārtautot daudzas kaimiņu tautas. Lielais izplatības areāls un dažādu reģionu nošķirtība ir veicinājusi atšķirības starp dažādām ķīniešu daļām. Antropoloģiskā ziņā lielākā daļa ķīniešu pieder austrummongoloīdiem, bet Ķīnas dienvidos pārsvaru ņem dienvidmongoloīdu varianti.
Etniskās grupas Ķīnā
Pastāv atšķirīgas koncepcijas par to, kas pieder ķīniešiem:
Eduards Rozentāls
Eduards Rozentāls (dzimis 1963. gada 27. maijā, Viļņā) ir Lietuvas šahists, starptautiskais lielmeistars.
1947.—1948. gada ABA sezona
1947.—1948. gada Amerikas basketbola asociācijas sezona bija 2. ABA sezona. Šajā sezonā piedalījās 8 komandas (visas no ASV).
1947. gada ABA drafts notika, tajā Pittsburgh Ironmen ar pirmo numuru izvēlējās Kliftonu Maknīliju.
Korsikāņu valoda
Korsikāņu valoda (Corsu vai Lingua Corsa) ir romāņu saimes valoda, kurā runā korsikāņi Korsikas salā Francijā un Sardīnijas salas ziemeļu daļā. Tāpat kā citām Francijas mazākumtautību valodām, arī korsikāņu valodai nav nekāda oficiāla statusa. Pēc UNESCO datiem korsikāņu valoda pieder pie apdraudētajām valodām.
Valdis Lukss
Valdis Lukss (īstajā vārdā Voldemārs Lukss; — ) bija latviešu dzejnieks, žurnālists un politiskais darbinieks.
Biogrāfija
Dzimis Ozolnieku (tagad Smārdes) pagastā. Mācījies Tukuma apriņķa skolā. Pēc tās pabeigšanas 1937. gadā pabeidza studijas Latvijas Universitātē. Otrā pasaules kara laikā bija padomju frontes laikraksta "Latviešu Strēlnieks" redakcijas darbinieks. 1944. gadā uzņemts VK(b)P. Pēc kara no 1945. līdz 1947. gadam bija laikraksta "Literatūra un Māksla" redaktors. No 1950. līdz 1965. gadam Lukss bija Latvijas Padomju rakstnieku savienības valdes pirmais sekretārs. 1958. gadā apbalvots ar Latvijas PSR Valsts prēmiju. Bijis LKP CK loceklis. No 1958. līdz 1962. gadam Valdis Lukss bija Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts.
Pirmie Valda Luksa dzejoļi parādījās periodikā jau no 1925. gada. Pirmais dzejoļu krājums "Skarbums" iznāca 1941. gadā. Tajā dominējoši bija revolucionārās cīņas motīvi. Vairāki dzejas krājumos apkopoti kara laika dzejoļi, piemēram, krājumos "Sniga sniegi" (1943) un "Kara krūze" (1945). Pēc kara iznāca dzejoļu krājumi "Rita sāk dzīvot" (1948), "Dzejas" (1949), kas bija veltīti pēckara dzīvei. Revolucionāriem veltītās poēma "Slava" (1958), dzejas krājumi "Augsim" (1948), "Rīta solis" (1951), "Pirmklasnieki" (1956), "Tinces varavīksne" (1957). Luksam raksturīga bija emocionāli ekspresīva, sabiedriski aktuāla dzeja.
Autoceļš P62
P62 autoceļš Krāslava—Preiļi—Madona (Madonas apvedceļš) ir reģionālais Latvijas autoceļš, kas savieno Krāslavu caur Preiļiem ar Madonu. Tas ir garākais reģionālais ceļš valstī (kopgarums 148,3 km). No 2018. gada rudens ceļš visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Krāslavas, Preiļu, Līvānu, Jēkabpils un Madonas novadu.
Baltā tēja
Baltā tēja ir minimāli oksidēta tēja, kas tiek iegūta no tējas koka galvenokārt Fudzjaņas provincē Ķīnā. Tēja tiek iegūta, novācot no tējas koka pumpurus un jaunas lapas, kuras vēl nav līdz galam nogatavojušās.
Apstrāde
Baltās tējas vākšanas laikā īpaša uzmanība tiek pievērsta tējas lapu selekcijai. Parasti baltajai tējai tiek lasītas tikai pirmās ražas pašas jaunākās, vēl līdz galam neatvērušās tējas lapiņas, ko piesedz daļēji atvēries tējas pumpurs. Elitārajām baltajām tējām tiek noplūktas tikai pašas augšējās lapiņas (pumpurs), vai pumpurs un nākamā lapiņa. Baltā tēja sagatavošanas procesā tiek pakļauta minimālai apstrādei, kas sastāv tikai no diviem posmiem — tās tiek kaltētas maigos saules staros, un pēc tam vēlreiz žāvētas, tādējādi iegūstot minimālu fermentācijas pakāpi. Tējas lapas pēc apstrādes gandrīz nemaina krāsu, paliekot zaļas vai pelēkzaļas, to apakšejā daļā jābūt redzamiem maziem, baltiem tējas matiņiem. Baltās tējas sagatavošana ir sarežgīts process, jo jaunās tējas lapiņas prasa īpašu uzmanību un rūpību, un ir diezgan izvēlīgas pret apstrādes procesu, kas tiek veikts tikai un vienīgi ar rokām; mehanizēta baltās tējas sagatavošana un apstrāde nav iespējama. Pastāv dažādas baltās tējas šķirnes: Baltā peonija, Sudraba adatas, Zaļais sniegs un citas. Baltās tējas uzlējumam piemīt maigi dzeltena vai maigi zaļa nokrāsa, viegls ziedu aromāts un izteikti maiga garša. Baltā tēja ir bagāta ar vitamīniem, aminoskābēm un pektīniem, kas palīdz organismam atjaunoties. Tā kā tējā ir augsta ēterisko eļļu koncentrācija, tai nevajadzētu ievilkties ilgāk par 5 minūtēm, pagatavošanāi jāizmanto tikai mīksts, ne pārāk karsts ūdens (50-70 grādi), pārāk karsta ūdens lietošana tēju “sadedzinās”, iznīcinot maigos aromātus un garšu.
Izplatība
Baltā tēja tiek ražota Fudzjaņas, Aņhui un Dzjansji provincēs Ķīnā. Tā ir izplatīta tikai Ķīnā un tiek uzskatīta ar vienu no augstāk vērtētākajiem un arī dārgākajiem tējas veidiem. Pārējās pasaules daļās lielākoties ir pierasts pie citiem tējas veidiem, kaut gan nelielos apjomos baltā tēja tiek ievākta arī Indijā, Nepālā un Āfrikā. Tā kā baltā tēja tās cenas un kvalitātes dēļ nav pieejama parastiem cilvēki, Ķīnā pastāv pat skumji-ironisks teiciens: “Viņš dzer balto tēju” - kas nozīmē grūtu laiku iestāšanos, kad par “balto tēju” tiek saukts vienkārši vārīts ūdens.
Šeins Kimbro
Roberts Šeins Kimbro (Robert Shane Kimbrough; dzimis ) ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) astronauts, atvaļināts ASV Armijas pulkvedis.
Kimbro pirmais kosmiskais lidojums notika 2008. gada novembrī misijā STS-126, esot Endeavour misijas speciālistam.
Otro reizi kosmosā Šeins Kimbro devās 2016. gada oktobrī ar kosmosa kuģi Sojuz MS-02. Viņš bija Starptautiskās kosmosa stacijas 49. ekspedīcijas lidojuma inženieris un 50. ekspedīcijas komandieris. 2017. gada aprīlī viņš atgriezās uz zemes.
Trešais Kimbro lidojums kosmosā sākās 2021. gada 23. aprīlī, esot kosmosa kuģa SpaceX Crew-2 komandierim. Viņš bija SKS 65. un 66. ekspedīcijas lidojuma inženieris. 2021. gada 9. novembrī viņš atgriezās uz zemes.
2022. gada 31. jūlijā Šeins Kimbro atstāja NASA.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Iziešanas atklātā kosmosā:
Frampole
Frampole ir pilsēta un tāda paša nosaukuma gminas centrs Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz ziemeļiem no Bilgorajas.
Pilsēta dibināta 1705. gadā un tai ir unikāls regulārs plānojums — ap centrālo laukumu ir ielas koncentrisku kvadrātu veidā.
Polijas kampaņas laikā 1939. gada 13. septembrī Luftwaffe bumbvedēji pilsētu faktiski noslaucīja no zemes virsas, kaut arī šeit nebija ne armijas daļu, ne citu militāru mērķu. Bombardēšana tika veikta pilsētas novietojuma un plānojuma dēļ, lai praksē izmēģinātu kādas pilsētas bombardēšanu — veiktu bumbvedēju "piešaudi". Mūsdienās pilsētas iedzīvotāju skaits ir tikai puse no pirmskara iedzīvotājiem.
Autoceļš P82
P82 autoceļš Jaunkalsnava—Lubāna ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P37 pie Jaunkalsnavas caur Ļaudonu ar Lubānu. Autoceļa kopgarums ir 56 km, no kuriem puse (28 km) ir ar asfaltbetona segumu, bet otra puse — ar grants segumu. Ceļš šķērso Madonas novadu.
Autoceļš visā tā garumā iet paralēli Aiviekstes upei gar tās labo krastu un šķērso tādas upes kā Arona, Nirīte, Tocīte, Kuja un Saikava.
Revolveris
Revolveris (no la — 'griezties') ir pārlādējams šaujamierocis, kura patronu ielādēšanas mehānisms ir izveidots rotējoša cilindra veidā. Cilindrs ir aptvere, kura kamerās atrodas patronas (parasti 5 vai 6, bet ir modeļi ar 10 vai vairāk patronām). Kad lietotājs uzvelk gaili, cilindrs pagriežas ar nākamo kameru pret stobru un cilindra kameras kalpo kā patrontelpa.
Revolveri parasti izmanto kā pistoli šaušanai tuvā distancē, bet arī citi ieroči var būt konstruēti pēc revolvera principa, piemēram, daži granātmetēji, šautenes.
Venera (dieviete)
Venera (la) ir romiešu dieviete, kura ir atbildīga par mīlestību un skaistumu. Viņa ir analogs grieķu dievietei Afrodītei.
Sākotnēji Venera bija sakņu dārzu — augāja — aizbildne, kuras vārds nozīmēja „daile” — plaukstošas dabas daile. Vēlāk viņa kļuva par pavasara, puķu un visas dabas krāšņuma valdnieci. Vēlāk mīts par Aineju iespaidoja Veneras saplūšanu ar grieķu Afrodītes nozīmi, kas noveda līdz tam, ka Venera kļuva par mīlas dievi. Runā, ka tikai tad, kad pati iemīlējās un iepazina priekus un ciešanas, ko sagādā šīs jūtas, viņa kļuva par mīlas dievi. Tāpat kā Afrodīte, viņa kļuva par ne tikai mīlas, bet visa skaistuma dievi, kur vien viņa spēra kāju, tur izauga visskaistākās puķes. Tā kā Afrodīte bija Eneja māte, Venera kļuva par Eneja pēcnācēju ciltsmāti un visas Romas aizgādni.
Veneras tēvs bija dievu tēvs Jupiters un viņas mīļākie bija Marss un Vulkāns. Viņas dēls ir Amors, kurš ir viņas patstāvīgais pavadonis.
Viskrāšņāk viņas kults uzplauka Jūlija Cēzara, romiešu imperatora, laikā, kurš sevi devēja par dievietes pēcteci. Tad tika uzcelta lieliska Veneras Radītājas pils.
Venera, Saules sistēmas planēta, ir nosaukta tieši par godu dievietei.
Pomožes vojevodiste
Pomožes (Pomerānijas) vojevodiste ir Polijas vojevodiste valsts ziemeļos pie Baltijas jūras. Dibināta 1999. gada 1. janvārī, apvienojot trīs vojevodistes (Gdaņskas, Slupskas un daļēji Elblongas). Nosaukta vēsturiskā novada - Pomerānijas vārdā un aizņem tās austrumdaļu. Kašūbu dzimtais novads.
Administratīvais iedalījums
Vojevodiste iedalās 20 apriņķos (powiat) - no tiem 4 ir pilsētas ar apriņķa tiesībām (miasto na prawach powiatu) un 16 lauku apriņķi (powiat ziemski). Visā vojevodistē ir 119 gminas (gmina), kuru skaitā ietilpst 38 pilsētas.
Visi apriņķi nosaukti to centru vārdā, izņemot:
Pilsētas
Vojevodistē ir 42 pilsētas (trekninātas pilsētas ar apriņķa tiesībām):
Nereta
Nereta ir ciems Latvijas dienvidos, Sēlijā, Aizkraukles novada Neretas pagasta centrs. Atrodas Dienvidsusējas krastos pie Salātes ietekas, 4 km no Lietuvas robežas. Attālums līdz novada centram Aizkrauklei ir 52 km, Jēkabpilij 53 km, līdz Rīgai — 120 km.
Neretā atrodas pagasta administrācija, J. Jaunsudrabiņa vidusskola, luterāņu un katoļu baznīcas, kultūras nams, ģimenes ārsts, brīvdienu māja "Zemgalieši". Netālu no Neretas ir Jāņa Jaunsudrabiņa muzejs "Riekstiņi". Uzpludinot Neretas ūdenskrātuvi uz Dienvidsusējas izveidota mazā Neretas HES.
Vēsture
Nereta atrodas tajā Sēlijas daļā, kuru 13. gadsimtā pakļāva Livonijas ordenis. Nereta vēstures avotos pirmo reizi minēta (kā Nirica) 1298. gadā. Pie Livonijas ordeņa Aizkraukles komturejas dienvidu robežas ar Lietuvas dižkunigaitijas zemēm izveidojās nocietinātā Neretas muiža, kas pēc ordeņa sabrukuma piederēja bijušajam ordeņa komturam Vilhelmam no Efernas (von Effern). Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā 1570. gadā atjaunoja nopostīto Neretas baznīcas koka celtni, bet 1584.-1593. gadā uzcēla tagadējo Neretas luterāņu baznīcas mūra ēku. 1564. gadā Neretas nosaukums bija Narite pie Susējas upes. 1596. gadā, pildot hercoga Gotharda Ketlera vēlmi, Neretā tika dibināta pirmā latīņu skola muižas un mācītājmājas kalpotāju bērniem. 1607. gadā tika dibināta ķesterskola, kuras uzturēšanai un skolotāja algošanai Neretas muižas īpašnieks piešķīra 300 markas gadā.
1672. gada dokumentos minēts Neretas miests, kas iznīka 1709. — 1711. gadu Lielā mēra epidēmijā. Četrus gadus pēc epidēmijas Neretas muižā (tagadējos Neretaslaukos) dzīvojuši tikai daži cilvēki. 1868. gadā uzcēla pagastnamu.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Latvijas Spices nr. 1 dziesmas 2003. gadā
Šis ir Latvijas Spices nr. 1 dziesmu saraksts 2003. gadā.
Hantu-Mansu autonomais apvidus — Jugra
Hantu-Mansu autonomais apvidus — Jugra (ru) ir viens no Krievijas Federācijas autonomajiem apvidiem. Tas ietilpst Tjumeņas apgabala sastāvā un atrodas apgabala vidusdaļā. Hantu-Mansu autonomais apvidus robežojas ar šī paša apgabala Jamalas Ņencu autonomo apvidu ziemeļos, Komi Republiku rietumos, Sverdlovskas apgabalu dienvidrietumos, pārējo Tjumeņas apgabalu un Tomskas apgabalu dienvidos un Krasnojarskas novadu austrumos. Apvidu šķērso dzelzceļa līnija Tjumeņa—Surguta—Urengoja.
Vēsture
Jugras zeme bija ugru valodās runājošo hantu un mansu apdzīvota teritorija Obas un Irtišas upju baseinā. Līdz 16. gadsimtam atkarīga no Sibīrijas hanistes, vēlāk no Krievijas caristes un Krievijas Impērijas. 1930. gadā izveidoja Ostjaku-Vogulu nacionālo apvidu, 1940. gadā to pārdēvēja par Hantu-mansu nacionālo apvidu, 1978. gadā par Hantu-mansu autonomo apvidu Krievijas PFSR sastāvā. Kopš 2003. gada to sauc par Hantu-Mansu autonomo apvidu — Jugru.
Radziņš
Radziņš (sieviešu dzimtē Radziņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Medicīniskā diagnostika
Diagnostika ir dažādu metožu izmantošana, lai identificētu veselības problēmas.
Kompjuterizētā diagnostika
Pateicoties straujajai tehnoloģiju attīstībai, šobrīd medicīnā ir pieejamas ļoti plašas kompjuterizētās diagnostikas iespējas. Komjuterizētās diagnostikas mērķis ir padarīt izmeklēšanu pēc iespējas ērtāku, ātrāku un nesāpīgāku.
Datortomogrāfija
Datortomogrāfija ir (kompjūtertomogrāfija) /grieķu — „attēls šķērsgriezumā”/ ir sarežģīta iekārta, kas apvieno progresīvākās elektroniskās, mehāniskās un datortehnoloģijas, ar kuru palīdzību var iegūt slāņainu izmeklējamā orgāna struktūras attēlojumu. Atšķirībā no klasiskā rentgenattēla, kur tiek iegūta orgānu ēna, caur kuriem izgājuši rentgena stari, datortomogrāfija parāda izmeklējamā orgāna struktūru telpiskā, 3 dimensiju skatījumā. To panāk, iegūstot vairākus ķermeņa vai izmeklējamā orgāna šķērsgriezuma attēlus ik pēc kāda konkrēta attāluma (piemēram pēc 1 mm), un tas ļauj perfekti izvērtēt izmeklējamā orgāna topogrāfiju: izvietojumu, lielumu, patoloģisko vietu raksturu, saistību ar apkārtējiem orgāniem.
Doplerogrāfija
Ddoplerogrāfijas ultrasonogrāfija ir asinsvadu izmeklēšana, un to veic ar speciālas iekārtas — doplerogrāfa palīdzību. Aparatūra reģistrē asins plūsmas virzienu un ātrumu asinsvados, ļauj spriest par slimībām, ko izraisījušas pārmaiņas un funkcionālais stāvoklis asinsvados. Ar doplerogrāfiju iespējams izmeklēt galvas, sirds, plaušu asinsvadu, kā arī roku un kāju asinsvadus. Doplerogrāfijas izmeklējumus bieži pielieto papildus ehokardiogrāfijas (sirds ultraskaņas) izmeklējumiem, kurus veic uz šīs pašas iekārtas.
Nīca
Nīca ir apdzīvota vieta Kurzemē, Dienvidkurzemes novadā. Nīcas pagasta centrs. Izvietojusies Bārtas kreisajā krastā 30 km no novada centra Grobiņas un 22 km no Liepājas.
Rakstu avotos Nīca pirmoreiz minēta 1560. gadā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Lejasbārtas muižu (Nieder-Bartau). No 1889. līdz 1896. gadam Nīcas pagastskolā par skolotāju strādāja rakstnieks Jēkabs Janševskis. 1932. gadā Nīcai piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. 18. gadsimta Nīcas Dižās muižas klēts ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Nīcā ir novada administratīvās iestādes, vidusskola, mūzikas skola, bērnudārzs, kultūras nams, bibliotēka, tūrisma informācijas centrs, viesnīca "Nīcava", luterāņu baznīca, katoļu misiju punkts.
Nīcā dzimis Latvijas Ārlietu ministrijas darbinieks Teodors Anševics (1900-1942). No 1902. līdz 1905. gadam Pērkones pamatskolā skolotājs bija jurists Ansis Petrevics (1882-1941).
Andrē Lakošs
Andrē Lakošs (, dzimis 1979. gada 29. jūlijā Vīnē) ir austriešu hokejists, aizsargs, Austrijas hokeja izlases spēlētājs. Pašlaik (2014) Lakošs spēlē NLB līgas kluba Langnau "Tigers" rindās.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Lakošs uzsāka 1995. gadā Ziemeļamerikā. 1997.—98. un 1998.—99. gada sezonas Lakošs aizvadīja Ontario hokeja līgā, bet tad 1999. gada NHL draftā viņu ar kopējo 95. numuru izvēlējās Ņūdžersijas "Devils" un nākamās divarpus sezonas Lakošs aizvadīja tās fārmklubā - AHL klubā Albanī "River Rats". 2001.—02. gada sezonu viņš noslēdza Jūtas "Grizzlies" rindās.
2002.—03. gada sezonā Lakošs atgriezās Austrijā, pievienojoties Vīnes "Capitals" rindām un aizvadot tajā divas sezonas. 2004.—05. gada sezonā Lakošs vēlreiz centās nonākt NHL, sezonu aizvadot AHL kluba Sirakjūsas "Crunch" vienībā, bet jau 2005.—06. gada sezonā Andrē atkal spēlēja EBEL līgā, nākamās divas sezonas aizvadot Zalcburgas "Red Bull" rindās, 2006.—07. gada sezonā kļūstot par Austrijas čempionu.
2007.-08. gada sezonu Lakošs aizvadīja Zviedrijas Elitsērijas vienībā Farjestads BK. 2008. gada vasarā Lakošs pievienojās Čeļabinskas "Traktor" rindām, tās sastāvā aizvadot pusotru sezonu. 2009.—10. gada sezonas otrajā pusē aizsargs atgriezās "Red Bull" rindās.
2011.—12. gada sezonu Lakošs uzsāka Vācijas hokeja līgas kluba Ķelnes "Haie" sastāvā, taču tad pievienojās EBEL klubam Vīnes "Capitals", komandas rindās spēlējot līdz pat 2013. gada vasarai. 2013.—14. gada sezonu aizsargs ievadīja HK Homutova rindās, taču jau drīz atgriezās "Capitals" sastāvā.
Dravīdu valodas
Dravīdu valodas ir Indijas dienvidos, Šrilankas ziemeļos un Beludžistānā (Pakistānā) izplatīta valodu saime. Dravīdu valodas lieto aptuveni 200 miljoni cilvēku, no kuriem 95% prot vismaz vienu no šīm četrām valodām: malajālamu, tamilu, kannadu un telugu valodu.
Skaitļu vārdi
Skaitļiem no 1 līdz 100 ir līdzīgi nosaukumi visās lielajās dravīdu valodās.
Deivisa
Deivisa var būt:
Prūšu iela (Rīga)
Prūšu iela ir viena no maģistrālajām Rīgas ielām Ķengaraga apkaimē. Kopējais ielas garums ir 2560 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām.
Latvijas PSR laikā ielas nosaukums bija Eduarda Smiltēna iela un tā bija iekļauta Maskavas rajona administratīvajā teritorijā.
Vēsture
Prūšu ielai nosaukums tika piešķirts 1932. gadā, par godu netālu esošajam Prūšu krogam, bet 1950. gadā, Latvijas PSR laikā, iela tika pārdēvēta par Eduarda Smiltēna ielu, par godu Padomju Latvijas revolucionārajam darbonim.
Ielas apbūve pārsvarā ir veidojusies 1950. gados, bet iepriekš Prūšu ielā bija dažas viensētas tipa ēkas.
Beta Deivisa
Ruta Elizabete "Beta" Deivisa (dzimusi, mirusi ) bija ASV filmu, televīzijas un teātra aktrise. Deivisa varēja nospēlēt dažāda rakstura tēlus, gan pozitīvos, gan negatīvos. Viņai bija lomas gan kriminālmelodrāmās, gan vēsturiskās filmās, gan arī komēdijās, kaut gan viņas lielākie panākumi tika sasniegti, spēlējot tieši romantiskas drāmas.
Prūšu iela (Rīga)
Ielas raksturojums
Prūšu iela aizsākas Ķengaraga apkaimes rietumu daļā, savienojumā ar Kaņiera un Maskavas ielu — vienā no nosacītajiem Ķengaraga centriem un uzsāk savu virzību austrumu virzienā, metot slaidu loku pa labi, krustojoties ar Aglonas un Rušonu ielām. Tad iela turpina virzību dienvidaustrumu virzienā, stiepjoties paralēli dzelzceļam, starp Maskavas un Lokomotīves ielu. Krustojas ar Malnavas, Bultu, Eglaines, Pelnu, Plostu, Vizlas un Rasas ielām. Iela beidzās "T" veida savienojumā ar Ikšķiles ielu netālu no Šķirotavas dzelzceļa stacijas.
Ielu savienojumi
Prūšu iela krustojas ar šādām ielām:
Hivinkē
Hivinkē ir pilsēta un pašvaldība Somijas dienvidos, Ūsimā reģionā (agrāk Dienvidsomijas lēnē). Tā atrodas aptuveni 50 km uz ziemeļiem no galvaspilsētas Helsinkiem pie 3. galvenā autoceļa Helsinki-Tampere. Pilsētas tiesības ieguvusi 1960. gadā. Šobrīd Hivinkē dzīvo vairāk nekā 45 000 iedzīvotāju, un tā ir 23. lielākā pilsēta Somijā.
Hivinkē ir mājvieta vienam no desmit lielākajiem celtņu ražotājiem pasaulē uzņēmumam Konecranes. Pašvaldībā izvietota ceturtā lielākā liftu un eskalatoru ražotāja pasaulē Kone rūpnīca un pētniecības centrs.
Vēsture
Pilsēta pirmo reizi rakstos minēta 16. gadsimtā, kad te atradās krogs un dažas mājas. 19. gadsimtā pilsēta galvenokārt auga dzelzceļa būvniecības dēļ.
Somijas pilsoņu kara laikā Hivinkē atradās Sarkano somu kontrolē. Pilsētu 21. aprīlī atbrīvoja vācu Baltijas jūras divīzija.
Īsu laiku pēc Otrā pasaules kara Hivinkē lidosta bija galvenā lidosta Somijā.
Acetonciānhidrīns
Acetonciānhidrīns (C4H7NO) ir organisks savienojums, kura molekulā pie viena un tā paša oglekļa atoma ir hidroksilgrupa un nitrilgrupa. Šādus savienojumus sauc par ciānhidrīniem jeb α-oksinitriliem. Acetonciānhidrīns ir bezkrāsains, viegli uzliesmojošs, ārkārtīgi indīgs šķidrums ar vieglu rūgto mandeļu smaržu.
Iegūšana
Iegūst, acetonam reaģējot ar nātrija cianīdu un paskābinot iegūto maisījumu:
Vienkāršāk var iegūt, nātrija vai kālija cianīdam reaģējot ar acetona un nātrija bisulfīta aduktu, tomēr produkts ir zemākas kvalitātes.
Īpašības
Reaģē ar ūdeni (hidrolizējas), rodoties acetonam un zilskābei.