cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liao dinastija
Liao imperatori
Liao dinastijas imperatori piederēja Jelu ģimenei, tāpēc to kitanu vārdos minēts ģimenes uzvārds. Iekavās minēts ķīniskotais valdnieka vārds.
Lācīši (Kaives pagasts)
Lācīši ir apdzīvota vieta Cēsu novada Kaives pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos 12,1 km no pagasta centra Kaives, 10,3 km no Vecpiebalgas un 138,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Ogres upes kreisajā krastā. Upes pretējā krastā atrodas Inešu pagasta Alitēni.
Ežēns Nēfss
Ežēns Nēfss (fr) bija beļģu futbolists, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Nēfss 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Jauktās komandas Université de Bruxelles sastāvā. Komanda futbola turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.
Novosiļa
Novosiļa (ru) ir pilsēta Orlas apgabalā, Krievijā. Pilsēta atrodas 76 km no Orlas pilsētas.
Novosiļa ir pirmsmongoļu pilsēta, kas tika dibināta Čerņihivas kņazistes zemēs. Pirmo reizi tas minēts Nikonovas hronikā 1155. gadā.
Baltkrievija Eirovīzijas dziesmu konkursā
Baltkrievija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 16 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 6 reizes, debitējot 2004. gada konkursā. Pašlaik valsts labākais sniegums ir 6. vieta 2007. gada konkursā, bet sliktākais — 22. vieta 2006. gada konkursa pusfinālā.
Baltkrievija Eirovīzijā nepiedalās kopš 2021. gada konkursa pēc tam, kad valsti rīkotājs EBU no konkursa diskvalificēja pēc tam, kad tā atkārtoti bija iesniegusi dziesmas no izpildītāja GalasyZMesta, kas pārkāpj konkursa apolitiskos noteikumus.
Mami Jamaguči
Mami Jamaguči (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Samvels Ter-Sahakjans
Samvels Ter-Sahakjans (hy; dzimis Vanadzorā) ir Armēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (2009).
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējis Armēniju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros izcīnījis astoņas medaļas: trīs zelta (2003. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 2009. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, 2011. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā), četras sudraba (2004. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 2008. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā, 2010. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, 2010. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā) un bronzas (2005. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā). Pārstāvējis Armēnijas komandu Pasaules jauniešu U16 šaha olimpiādēs (2008, 2009), kurās 2009. gadā izcīnījis bronzas medaļu komandu vērtējumā.
2008. gadā Armēnijas šaha čempionātā kļuvis par bronzas medaļas ieguvēju. 2011. gadā šajā turnīrā bijis otrais, bet gadu vēlāk ierindojies trešajā vietā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Erevānā (2007), Karena Asrjana memoriālā Džermukā (2009), Maskavas šaha festivāla turnīrā Moscow-Open 2015 F (2015).
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 37. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Pārstāvējis Armēnijas komandu Pasaules šaha olimpiādē un 2022. gadā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā Ter-Sahakjanam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
2021. gada Giro d'Italia
2021. gada Giro d'Italia bija triju nedēļu garas šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika Itālijā no 8. līdz 30. maijam. Tā bija 104. reize, kad notikušas Giro d'Italia sacensības un tās bija 18. sacensības 2021. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
2019. gada 26. maijā sacensību organizators RCS Sport bija paziņojis, ka sacensību starts (zināms kā Grande Partenza) notiks Sicīlijā,  taču 2021. gada 4. februārī tika ziņots, ka sacensību starts būs Turīnā, bet pilns maršruts tika publiskots 24. februārī.
2021. gada Giro d'Italia uzvarēja Kolumbijas riteņbraucējs Egans Bernals no Ineos Grenadiers, kurš kļuva arī par velobrauciena labāko jauno braucēju. Viņš kļuva par otro kolumbieti, kas uzvarējis Giro d'Italia pēc Nairo Kintanas 2014. gadā.
Komandas
Tā kā Giro d'Italia bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 19 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Vēl viena komanda, , saņēma automātisku ielūgumu kā iepriekšējās sezonas labākā UCI Profesionālā kontinentālās komanda. Tūres organizatori, RCS Sport, papildus uzaicināja trīs UCI Profesionālās kontinentālās komandas.
Nacionālā zemnieku savienība
Nacionālā zemnieku savienība bija politiskā partija Latvijā. Tā tika dibināta 1925. gadā un likvidēta 1928. gadā. Tās vadītājs bija Kārlis Kvelbergs.
Partija tika dibināta 1925. gadā uz Latviešu zemturu padomes bāzes. Partijai nebija savas ideoloģijas, tā vienīgi atbalstīja sabiedrotos no Kristīgās nacionālās savienības. Nacionālā zemnieku savienība nepiedalījās 3. Saeimas vēlēšanās.
Medņu pilskalns
Medņu pilskalns atrodas Vidzemē, Alūksnes novada Zeltiņu pagasta austrumos, Medņupes labajā krastā. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.
Heilika Pikova
Heilika Pikova (et, dzimusi Heilika Vesu Tartu) ir igauņu kultūras darbiniece un dokumentālo filmu režisore, kura daļā no saviem darbiem izvēlas atainot sieviešu likteņstāstus.
Medņu pilskalns
Pilskalnu aprakstījis Ernests Brastiņš. Pilskalns aizņem garena, šaura, ar eglēm apauguša paugura rietumu galu. Paugura augstums — no 15 lidz 20 metriem, platums — no 10 līdz 15 metriem. Plakuma garums — apmēram 40 metri. Datējums — dzelzs laikmets.
Heilika Pikova
Izglītība
2000. gadā beidza Pērnavas Sitevaka humanitāro ģimnāziju, bet 2004. gadā aizstāvēja bakalaura darbu televīzijas režijas specialitātē Tallinas Universitātē. Pavadīja vienu semestri kā apmaiņas studente Centrāllankašīras Universitātē Lielbritānijā. 2008. gadā absolvēja maģistra studiju programmu Igaunijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas Teoloģijas institūtā.
Dzīvesgājums
Strādāja 2005. gadā televīzijas studijā Ašdodā, Izraēlā, kur veidoja savu pirmo dokumentālo filmu "Ķerubu dumpis", kuru rādīja Igaunijas Televīzijas ēterā, vēlāk 2006. gadā kopā ar savu vīru nodibināja filmu studiju Silmviburlane.
Līdz 2009. gadam bija galvenā animācijas filmu festivālu Animated Dreams rīkotāja, bet no 2012. gada ir neatkarīga filmu veidotāja.
No 2019. gada strādā par Igaunijas Ārlietu ministrijas padomnieci kultūras jautājumos.
Bleivi (Bebrenes pagasts)
Bleivi ir ciems Bebrenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 180 km attālumā no Rīgas.
Žans Marks Lusto
Žans Marks Lusto (dzimis ) ir franču šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Publicējis ap 800 dažādu žanru šaha kompozīcijas, pazīstams ar saviem tiešā mata pasaku šaha uzdevumiem. No 2004. gada Starptautiskais lielmeistars šaha kompozīcijā.
Ieguvis 146,17 FIDE albumu punktus.
Šaha uzdevuma piemērs
Risinājums:
Grieze
Grieze (Crex crex) ir vidēji liels dumbrvistiņu dzimtas (Rallidae) dzērvjveidīgais putns, kas izplatīts gandrīz visā Eiropā, izņemot Islandi, Pireneju pussalu un Skandināvijas ziemeļu daļu. Tā ligzdo arī Āzijā no Rietumāzijas līdz Ķīnas ziemeļrietumiem un Sibīrijas centrālajai daļai. Ziemot grieze migrē uz Āfrikas dienvidaustrumiem. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Grieze saskaņā ar Starptautiskās dabas un dabas resursu aizsardzības savienības datiem nav apdraudēta putnu suga (en). Latvija mūsdienās, ļoti iespējams, ir valsts ar vislielāko griežu blīvumu pasaulē. Šai sugai labi klājas arī pārējās Baltijas valstīs, Krievijā un Baltkrievijā, samērā labi dzīves apstākļi tai ir arī Centrāleiropas valstīs, toties Rietumeiropas zemēs to skaits mērāms tikai simtos. 1996. gadā grieze ir izvēlēta par Latvijas dabas simbolu — Gada putns 1996.
Latvijā
Arī Latvijā griezi apdraud gan pļavu aizaugšana un meliorācija, gan iespējamā lauksaimniecības intensifikācija. Griežu pētnieks Oskars Keišs uzsver: „Grieze ir viena no mūsu valsts vērtībām, kas attēlota arī uz 10 latu sudraba monētas, cita dzīvnieku suga — Eiropas ūdele, kas arī attēlota uz 10 sudraba latiem, jau izmirusi. Mums jārūpējas, lai griezes dziesma nepaliktu aprakstīta tikai tautasdziesmās.” Grieze ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas II kategorijā. Šīs sugas vēsture Latvijā ilustrē pretrunīgo situāciju, kādā nonākušas daudzas no cilvēka saimnieciskās darbības atkarīgas dzīvnieku sugas. Ja Latvijā cilvēki nedzīvotu vispār, griežu, kas ir atklātu ainavu putns, šeit būtu daudz mazāk, bet pārāk aktīva saimniekošana savukārt samazina sugas izdzīvošanas iespējas. Griežu skaits Latvijā kļuva kritisks 20. gadsimta beigās. Tas lēnām samazinājās kopš 20. gadsimta sākuma, īpaši strauji 70. gados. 90. gadu sākumā no vairāk nekā 100 000 Latvijas ligzdojošo pāru populācijas bija atlikuši tikai 3000—10 000 pāru. Mūsdienās to skaits atkal pieaug un ir sasniedzis vismaz 40 000 pārus, ko var salīdzināt ar 20. gadsimta 60. gadu līmeni. Pēdējos desmit gados to skaits ir pieaudzis vairāk kā par 30%.
Izskats un īpašības
Lai arī griezei nav pasugu, atšķirīgām populācijām piemīt atšķirīga apspalvojuma tonalitāte. Jo tālāk putni dzīvo uz austrumiem, jo to apspalvojums pamazām kļūst gaišāks un pelēcīgāks. Pēc vairošanās sezonas pieaugušie putni maina spalvas. Pirms došanās uz ziemošanas vietām vēlu augustā vai septembra sākumā jaunās spalvas ir izaugušas. Arī Āfrikā pirms došanās uz ligzdošanas vietām notiek daļēja spalvu nomaiņa. Mazuļiem dūnas nomainās ar spalvām apmēram 5 nedēļu vecumā. Ziemošanas laikā griezei un Āfrikas griezei ir kopīgs izplatības areāls, bet Eirāzijas griezes ir lielākas par savām Āfrikas radiniecēm, kā arī to muguras ir gaišākas un spārnu lidspalvas rudākas. Lidojumā griezēm turklāt ir garāki, mazāk noapaļoti spārni un seklāks spārnu vēziens kā Āfrikas griezēm.
Dabā griezi vieglāk dzirdēt, nekā redzēt. Tai ir raksturīga, griezoša skaņa un maijā vai jūnijā var bieži dzirdēt „griežam” griezi tās divzilbīgo saucienu “krrrep–krrrep”. Tas ir nesajaucams un tālu dzirdams, it īpaši krēslā un naktī.
Uzvedība
Grieze mājo dabiskajos un cilvēka veidotajos zālājos, labības laukos un atmatās. Grieze pārsvarā apdzīvo pļavas un laukus ar garu zāli. Tāpat kā citi dzērvjveidīgie, grieze labi maskējas, tāpēc tikai nedaudzi cilvēki ir redzējuši dzīvu griezi. Grieze spēj nemanāmi aizlavīties projām, pat ja cilvēks tai piegājis tikai dažu metru attālumā, — tā, ka cilvēks pat nepamanīs zāli sakustamies. Diemžēl šī spēja to neglābj no mehāniskajām pļaujmašīnām. Mūsdienās galvenais apdraudējums griezei ir mehāniskās pļaujmašīnas. Grieze ir aktīva krēslas stundās: agri no rīta vai vēlu vakaros, lietus laikā vai uzreiz pēc lielām lietusgāzēm. Griezes lidojums ikdienā ir spurdzošs, īslaicīgs un vājš, kājām karājoties uz leju. Ja to pļavā iztraucē, piemēram, suns, grieze parasti nelido tālāk par 50 metriem. Tā cenšas nolaisties aiz kāda krūma vai garāka zāles cera. Migrācijas laikā, protams, grieze lido mērķtiecīgi un stabili. Staigājot pa pļavu, grieze lēni un augstu cilā kājas, bet skrienot grieze noliecas, ātri pazūdot zālē. Ja nepieciešams, tā spēj peldēt. Ja griezi noķer, tā var tēlot arī nāvi, ātri atgūstoties, ja briesmas vairs nedraud.
Ziemošanas areālā grieze ir vientuļniece un katram īpatnim ir teritorija, kas ir apmēram 4,2—4,9 ha liela. Migrācijas laikā griezes pulcējas baros, kuros ir līdz 40 īpatņi. Tās pārlido nakts laikā, bet dienas laikā atpūšas, reizēm šādās iecienītās atpūtas vietās satiekas vairāki simti griežu. Griezes migrē, balstoties uz instinktiem. Pat desmit paaudzēs nebrīvē augušas griezes, nokļuvušas brīvībā, spēj sasniegt Āfriku un atgriezties ligzdošanas teritorijās, sekmīgi izaudzinot jauno paaudzi.
Barība
Grieze ir visēdāja, bet tā galvenokārt barojas ar bezmugurkaulniekiem — kukaiņiem, zirnekļiem, posmtārpiem, gliemjiem, vabolēm, spārēm un sienāžiem, kā arī ar nelieliem abiniekiem un zīdītājiem, augiem un to sēklām. Grieze iznīcina dažādus lauksaimniecības kaitēkļus, piemēram, smecerniekus, garkājodus un sprakšķus. Ziemošanas teritorijās griezes barošanās ieradumi ir līdzīgi kā ligzdošanas areālā un tie tiek papildināti ar Āfrikas kukaiņiem, piemēram, termītiem un prusakiem. Barību grieze meklē uz zemes un uz zemu augošiem augiem, rūpīgi apskatot zemes virsmu, tā ar knābi pārmeklē arī sakritušas lapas un citas kritalas un skrien pakaļ aktīviem kukaiņiem. Mazuļus grieze baro ar dzīvnieku izcelsmes barību.
Ligzdošana
Līdz 1995. gadam valdīja uzskats, ka griezes veido monogāmus pārus, bet noskaidrojās, ka tēviņš sapārojas ar 2—3 mātītēm. Tēviņa teritorija (3—51 ha, visbiežāk apmēram 15,7 ha) ir lielāka un pārklājas ar vairākām mātītēm (visbiežāk apmēram 5,5 ha). Tēviņš aktīvi aizsargā savu teritoriju un padzen citus tēviņus. Reizēm starp tēviņiem izceļas arī kautiņi. Mātītes teritorijas aizsardzībā nepiedalās. Riesta laikā tēviņš mātītei piedāvā barību un tai tuvojas ar zemu noliektu galvu, izplestu asti un nolaistiem spārniem.
Ligzdai vieta parasti tiek izvēlēta pļavā, paslēpta garā zālē vai zem krūma, vai tā atrodas vientuļa koka tuvumā. Lai gan tiek uzskatīts, ka ligzdu iekārto mātīte, tomēr nebrīvē var novērot, ka ligzdu vienmēr būvē tēviņš. Tā tiek būvēta seklā iedobē uz zemes, izmantojot sausu zāli un lapas. Ligzdas diametrs ir 12—15 cm, dziļums 3—4 cm. Dējumā ir 6—14 gaiši krēmīgas olas ar sarkanbrūniem raibumiem. Visbiežāk 8—12 olas. Tās var būt arī ar viegli zilganu vai zaļganu toni. Latvijā parasti gadā viens perējums, ligzdas bojāejas gadījumā perē atkārtoti. Toties siltākos reģionos griezēm ir divi perējumi. Inkubācijas periods ilgst 19—20 dienas. Perē tikai mātīte. Tā kā mātīte briesmu gadījumā sēž uz olām, cieši pie tām pieplakusi līdz pēdējam brīdim, tad tās bieži aiziet bojā, ja pļava tiek pļauta. Mazuļi ir ligzdbēgļi un sāk sekot mātei pēc vienas vai divām dienām. Par tiem rūpējas tikai mātīte. Pirmās 3—4 dienas mātīte mazuļus baro, pēc tam tie baroties sāk paši. Jaunie putni sāk lidot 34—38 dienu vecumā. Ja ir otrais perējums, tas tiek atkārtots apmēram pēc 42 dienām, skaitot no pirmā perējuma. Otrā perējuma inkubācijas periods ir īsāks, 16—18 dienas. Jaunie putni bieži paliek kopā ar māti līdz migrācijas ceļojumam uz Āfriku.
Griežu dabiskie ienaidnieki ir ūdrs, Amerikas ūdele, kaķis, sermulis, lapsa, baltais stārķis.
2006. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm
2006. gada Pasaules sieviešu šaha čempionāts notika no 10. līdz 27. martam Krievijas pilsētā Jekaterinburgā. To uzvarēja Sjui Juihua, kas finālā ar rezultātu 2½ : ½ pieveica Alisu Gaļļamovu.
Ceturto reizi finālistes noskaidroja 64 spēlētāju izslēgšanas turnīrā.
Turnīra dalībnieces
Šis ir pēc 2006. gada janvāra reitinga sarindots izslēgšanas turnīra dalībnieču saraksts.
Šajā pasaules čempionātā nepiedalījās tikai divas no TOP 20 spēlētājām: Judīte Polgāra (pēc sieviešu reitinga 1. vieta pasaulē) un Hoanga Thaņa Čanga (11. vieta).
Finālmačs
Ceturto partiju nespēlēja, jo Sjui Juihua uzvara mačā bija jau nodrošināta. ! !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! Kopā
Narvas elektrostacijas
Narvas elektrostacijas (et) ir Igaunijas uzņēmumam Eesti Energia piederošs elektrostaciju komplekss Narvā un tās pievārtē. Lielākais pasaules elektrostaciju komplekss, kas darbojas ar degslānekli, nodrošina 90% no Igaunijas elektrības patēriņa, kā arī apsilda Narvas pilsētu. Tā kā pēc degslānekļa sadegšanas atliek līdz 45% pelnu, elektrostaciju apkaimē ir milzīgas pelnu novietnes.
Sastāv no trīs elektrostacijām:
Alhesirasas līcis
Alhesirasas līcis (es) jeb Gibraltāra līcis (en) ir līcis Ibērijas pussalas dienvidu galā. Apmēram 10 kilometrus garais un 8 kilometrus platais līcis dienvidaustrumos savienojas ar Gibraltāra šaurumu. Līča austrumu krastā atrodas Gibraltārs, bet rietumos Spānijas Alhesirasas pilsēta. Līča krasti biezi apdzīvoti.
Timo Silds
Timo Silds (dzimis Valgā) ir latviešu izcelsmes igauņu orientierists. Viņš ir pēdējo gadu Igaunijas izlases līderis, bijis Pasaules junioru čempions.
Sasniegumi
Pasaules junioru čempionātos izcīnījis divas medaļas: zeltu 2006. gadā stafetē, kad čempionāts notika Lietuvā, un sudrabu garajā distancē 2008. gadā. Pasaules čempionātos pieaugušajiem līdz šim augstāko vietu ieguvis dzimtenē 2017. gadā Igaunijā (4. vieta stafetē), savukārt individuāli augstākais sasniegums ir 8. vieta vidējā distancē Siguldā 2018. gadā. Eiropas čempionātā augstākā vieta ir 8. vieta 2014. gadā Portugālē. Augstāko vietu Pasaules kausa kopvērtējumā (20.) izcīnījis 2014. gada sezonā. Pašlaik (2018) ieņem 14. vietu pasaules rangā vidējā/garajā distancē. 2008. gadā T. Silds uzvarēja lielākajās daudzdienu sacensībās O-Ringen starp sportistiem līdz 20 gadu vecumam.
Lielākajās sacensībās T. Silds pārstāv Somijas klubu Delta, bet sacensībās, kas notiek Latvijā, — vietējo klubu OK Alūksne (līdz ar to visās Latvijas sacensībās T. Silds piedalās kā pilntiesīgs dalībnieks). Daudzreiz uzvarējis nozīmīgās sacensībās Latvijā, tostarp 2012. gada Baltijas čempionātā, kas notika Siguldā, un Latvijas čempionāta vidējā distancē Daugavpils apkārtnē. 2011. gada Latvijas čempionātā viņš uzvarēja gan vidējā, gan garajā distancē.
Privātā dzīve
T. Silda tēvs Sikstens Silds savulaik bija viens no spēcīgākajiem orientieristiem pasaulē, pirmais PSRS sportists, kurš bija Pasaules čempionāta medaļnieks. Viņa māte Sarmīte ir latviete. Arī Timo jaunākais brālis Lauri Silds ir orientierists, kurš arī bieži startē sacensībās Latvijā, pārstāvot OK Alūksne. T. Silds studē vēsturi Tartu universitātē.
Gistavs Pelgrimss
Gistavs Emīls Ežēns Pelgrimss (fr; dzimis, miris ) bija beļģu futbolists, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Pelgrimss 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Jauktās komandas Université de Bruxelles sastāvā. Komanda futbola turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.
Dusmas
Dusmas ir negatīvas emocijas, kas saistītas ar nepatiku, neapmierinātību un niknumu pret konkrēta indivīda vai indivīdu grupas darbību, kā rezultātā netiek sasniegts izvirzīts mērķis vai noteikta vajadzība. Dusmas izraisa konflikti, draudi, netaisnība, pazemošana, nodevība un citi faktori. Dusmas ir aktīvas emocijas. Pasīvās emocijas, kas rodas dusmu rezultātā, ir skumjas un vilšanās. Ārēji dusmas var noteikt pēc sejas izteiksmes, ķermeņa valodas, fizioloģiskajām reakcijām vai pat pēc agresijas.
Rūgalanne
Rūgalanne (no, ) ir viena no 18 Norvēģijas filkēm. Filke robežojas ar Hordalannes, Tēlemarkas, Eustagderes un Vestagderes filkēm. Rūgalannes administratīvais centrs ir Stavangere. Filkē ir vēl 10 pilsētas: Sannēse, Heugesunna, Ēgersunna, Okrehamna, Brīne, Kūpervīka, Jerpelanne, Tānangere, Skudnēshavna un Seuda. 2016. gadā Rūgalannē dzīvoja 470 tūkstoši cilvēku.
Elfrīda Pakule
Elfrīda Pakule (dzimusi Rīgā, mirusi ) bija latviešu operdziedātāja (koloratūrsoprāns). Apguvusi vokālās studijas pie Paula Saksa. E. Pakules pirmais solo koncerts notika Melngalvju namā. Otro Pasaules karu aizvadīja Krievijā, Ivanovā un Maskavā. 1944. gadā atgriezās Latvijā un bija soliste Latvijas PSR Valsts akadēmiskajā operas un baleta teātrī un Latvijas Valsts filharmonijā.
Biogrāfija
E. Pakule dzimusi 1912. gada 2. jūnijā, Rīgā muzikālā strādnieku ģimenē. Skolas gados apguvusi klavierspēli. Pirmais E. Pakules solo koncerts notika 1938. gada 29. novembrī Melngalvju namā. 1940. gada ziemā E. Pakuli uzaicināja piedalīties Nakts karalienes lomā V. A. Mocarta operas "Burvju flauta" iestudējumā Leo Bleha vadībā.
Krievijā, 1941-1944
1941. gada jūnijā E. Pakule kopā ar vairākiem citiem Latvijas dziedātājiem devās uz Maskavu, lai piedalītos Vissavienības estrādes mākslinieku konkursā. Sākoties Otrajam Pasaules karam, E. Pakule evakuējās uz Ivanovu, kur no 1941. gada jūlija līdz 1942. gada maijam darbojās Latvijas PSR Valsts mākslas ansamblī, gada laikā sniedzot aptuveni 200 koncertus. 1942. gadā E. Pakule pārcēlās uz Maskavu. Sniegusi aptuveni 80 koncertus Maskavas Radiostudijā. Daudzkārt uzstājusies Maskavas Lielajā teātrī Violetas lomā. 1943. gadā viesojusies aplenktajā Ļeņingradā.
Latvijā, no 1944. gada
1944. gadā E. Pakule atgriezās Rīgā, atsakoties no vairākiem piedāvājumiem turpināt darbu Maskavā. Līdz 1956. gadam E. Pakule strādāja Latvijas PSR Valsts akadēmiskajā operas un baleta teātri, kur viņa iestudēja divpadsmit galvenās koloratūrsoprāna partijas, tai skaitā Margaretu Š. Guno operā "Fausts", Džildu Dž. Verdi operā "Rigoleto", Antoņidu M. Gļinkas operā "Ivans Susaņins", Gulbi N. Rimska-Korsakova operā "Pasaka par caru Saltanu", Violetu Dž. Verdi operā "Traviata", u.c. Turpināja sniegt koncertus arī Maskavā un Ļeņingradā. 1951. gadā viesojās Somijā. Kopš 1956. gada E. Pakule bija Latvijas Valsts filharmonijas soliste.
1946. un 1950. gadā ievēlēta par deputāti PSRS Augstākajā Padomē, bet 1959. gadā — Rīgas pilsētas padomē.
Bija precējusies ar operdziedātāju Aleksandru Daškovu.
Mirusi 1991. gada 31. decembrī. Apglabāta Rīgas Meža kapos.
Leimaņi (Kaives pagasts)
Leimaņi ir apdzīvota vieta Cēsu novada Kaives pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4,8 km no pagasta centra Kaives, 14,3 km no Vecpiebalgas un 117,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V309 (Katrīna–Leimaņi–Kaive–Aprāni), veidojusies ap bijušās Leimaņu muižas (Nervensberg) centru.
Misaki Amano
Misaki Amano (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste.
Ojāra Vācieša prēmija
Ojāra Vācieša prēmija ir 1984. gadā nodibināta prēmija, nosaukta dzejnieka Ojāra Vācieša vārdā, ko reizi piecos gados paredzēja piešķirt dzejā, bērnu dzejā un par ieguldījumu latviešu dzejas atdzejošanā un popularizēšanu citās valodās. Prēmiju piešķīra Rīgas rajona agrofirma "Ādaži". Tās laureāti:
Kopš 2003. gada Carnikavas pašvaldība sadarbībā ar O. Vācieša muzeju katru rudeni piešķir viņa vārdā nosauktu literāru prēmiju spilgtam dzejoļu krājumam.
Cēzars Sampsons
Cēzars Sampsons (de, dzimis Lincā, Austrijā), ir austriešu dziedātājs, dziesmu autors un modelis. Cēzars piedalījās, pārstāvot Austriju, 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Lisabonā, Portugālē ar dziesmu Nobody but You. Savā pusfinālā viņš ieguva 4. vietu, kas viņam ļāva kvalificēties finālam, kurā dziedātājs ieguva visvairāk punktus no žūrijas, un, punktus apvienojot ar skatītāju balsojumu, viņš ieguva 3. vietu.
Brīvais džezs
Brīvais džezs ir džeza virziens, kas attīstījās 20. gadsimta 50. un 60. gados. Galvenā nozīme brīvā džeza attīstībā bija tā laika džeza mūziķu neapmierinātība ar tā laika džeza virzieniem: bībopu, hārdbopu un modālo džezu. Brīvā džeza mūziķi piedāvāja lauzt līdz tam esošās džeza normas, piemēram, veidojot skaņdarbus ar mainīgu harmonisko progresiju un ritmu.
Ievērojamākie brīvā džeza mūziķi: Ornets Kolmens, Džons Koltreins, Alberts Eilers, Eriks Dolfijs, Stīvs Leisijs, Ārčijs Šeps, Džons Zorns, Faroa Sanderss, Entonijs Brekstons.
Matemātiskais svārsts
Matemātiskais svārsts ir idealizēts svārsts, kuru veido neizstiepjamā diegā ar neievērojamu masu iekārts materiāls punkts, kas svārstās smaguma spēka ietekmē.
Vispārīgā gadījumā matemātiskās svārstības nav harmoniskas.
Chrysolina
Chrysolina ir lapgraužu dzimtas ģints, kurā ietilpst apmēram 480 sugas. Tā ir viena no lielākajām ģintīm lapgraužu dzimtā pēc sugu skaita. Ģints nominatīvā suga ir Chrysolina staphylea.
Izplatība
Šobrīd ir aprakstītas apmēram 480 sugas (ar apmēram 250 pasugām), kas ietilpst 65 apakšģintīs (un dažām negrupētām sugam), kas ir izplatītas pa visu pasauli. Vislielākais sugu daudzums sastopams Eiropā, Āzijā un Āfrikā. Ķīnā ir reģistrētas 83 sugas no 17 apakšģintīm.
Ziemeļamerikā ir reģistrētas tikai 15 sugas, kur daļa no tām ir ievestas (introducētas sugas). Sugas, kas ir sastopamas Austrālijā, Jaunzēlandē un Dienvidamerikā ir introducētas sugas ar cilvēka palīdzību. Dienvidamerikā Argentīnā 2006. gadā pirmo reizi ir atzīmēts Chrysolina ģints pārstāvis, Chrysolina quadrigemina.
Pieaugušo īpatņu apraksts
Šī ģints pārstāvju diagnostiskas raksturīpašības ir:
Attīstīšanās
Vairākas vaboles dēj olas, bet dažas sugas ir dzīvdzemdētājas. Iekūņojas augsnē. Ziemu pavada imago stadijā, retāk olu stadijā.
Ekoloģija
Kāpuri un imago ir augēdāji (fitofāgi), kas barojas ar lakstaugiem galvenokārt no lūpziežu, kurvjziežu un asinszāļu dzimtām, retāk no gundegu, graudzāļu, tauriņziežu, ceļteku, rubiju, cūknātru, sūreņu un citam dzimtām. Dažas sugas ir monofāgas fitofāgas, kas nozīmē, ka vaboles barojas ar vienu augu sugu vai dažam sugām no vienas ģints.
Chrysolina hyperici vaboles ir monofāgas, kas barojas tikai ar asinszāļu ģints pārstāvjiem. Tā ir viena no 12 zināmam Chrysolina sugām, kas barojas ar asinszālēm. Viens no veicinošiem faktoriem, kas liek vabolēm baroties ar asinszālēm ir fotodinamiski aktīva pigmenta esamība šajos augos, kuru dēvē par hipericīnu. Vabolēm, kas barojas ar asinszālēm, ir specifiskas sensilas, la. Tie ir receptori, kas atrodas uz kāju pamatnes, un palīdz noteikt hipericīna esamību augu lapās.
Invazīvo augu bioloģiskā kontrole
Dažas Chrysolina tiek izmantotas kā bioloģiskie aģenti cīņā pret invazīviem augiem dažās valstīs. Ziemeļamerikas valstīs, Jaunzēlandē un Austrālijā ir introducēta divšķautņu asinszāle, kas ļoti izplatās jaunās zemēs, ievesta no Eiropas Chrysolina geminata, Chrysolina hyperici un Chrysolina quadrigemina lapgrauži, kā cīņas līdzeklis ar asinszāli.
Dabiskie ienaidnieki
Starp plēvspārņiem ir dažādi parazitoīdi, kas parazitē uz preimaginālām vaboļu stadijām — olas, kāpura un kūniņas. Eulophidae dzimtas pārstāvji (Eulophus chrysomelae) ir Chreysolina kūniņas endoparazīts; Mymaridae dzimtas pārstāvji (Anaphes ovata, Anaphes brachygaster) ir olu parazīti. Uz Chrysolina vabolēm parazitē arī divspārņi. No kāpurmušu dzimtas dažas sugas (Meigenia bisignata, Meigenia dorsalis, Meigenia majuscula, Pericheta unicolor, Macquartia chalconota, Macquartia dispar, Macquartia tessellum) ir pārsvarā kāpuru parazīti, dažreiz arī kūniņu. Divspārņi no Rhinophoridae dzimtas (Rhinophora lepida) arī atzīmēti, kā Chrysolina parazītoīdi.
Daži apikompleksi (la) no Gregarinidae dzimtas (piemēram, Gregarina crenata) dzīvo Chrysolina ķermenī un parasti nekaitē saimniekiem.
Konjugācija
Latviešu valodā darbības vārdam pastāv trīs konjugācijas, kas tiek nodalītas pēc tagadnes celma veidošanas pazīmēm. Šo principu ir izstrādājusi Emīlija Soida. Pastāv arī darbības vārdi, kas neietilpst nevienā konjugācijā supletīvu celma formu dēļ, kā arī (lai gan tikai daļēji) arhaisku personas formu dēļ. Šie darbības vārdi ir iet, dot, būt, kā arī no šiem vārdiem atvasinātie darbības vārdi, piemēram, paiet, aizdot, nebūt (izņemot dabūt). Šos darbības vārdus sauc par nekārtniem jeb neregulāriem darbības vārdiem.
Konjugācijas noteikšanā netiek ņemts vērā priedēklis un atgriezeniskā galotne, jo tas neietekmē tagadnes celma veidošanu, tādējādi pie vienas konjugācijas pieder darbības vārdi dziedāt un uz-dziedāt, raut un raut-ies.
Pirmā konjugācija
Pie pirmās konjugācijas pieder darbības vārdi bez piedēkļa nenoteiksmes celmā. Tālāk pirmās konjugācijas darbības vārdi tiek iedalīti trijās grupās (pēc tagadnes celma veidošanas īpatnībām).
Pirmajā grupā ir darbības vārdi, kam tagadnes celms ir tāds pats, kā nepārveidots nenoteiksmes celms. Otrajā grupā ir darbības vārdi, kam tagadnes celma veidošanā tiek izmantota skaņu mija. Trešajā grupā ir darbības vārdi, kam tagadnes celmā tiek izmantots piedēklis j.
Otrā konjugācija
Pie otrās konjugācijas pieder darbības vārdi, kam nenoteiksmē var būt kāds no šiem piedēkļiem — ā, ē, ī, o — un nenoteiksmes celmam tiek pievienots tagadnes piedēklis j tagadnes celma veidošanā. Tāpat pie otrās konjugācijas pieder izņēmums dabūt.
Nina, Pretty Ballerina
Nina, Pretty Ballerina ir Zviedrijas popmūzikas grupas ABBA dziesma no viņu 1973. gadā izdotā debijas albuma Ring, Ring. Dziesmas autori ir Bjērns Ulveuss un Benni Andešons, bet vokālo sniegumu veido Angnētas Feltskūgas un Anni Fridas Lingstades balsis. Nina, Pretty Ballerina pirmo reizi tika ierakstīta 1972. gada 17. oktobrī, bet dziesmas autori nebija apmierināti ar ierakstu, tādēļ 2. novembrī dziesma tika ierakstīta vēlreiz. 1992. gadā intervijai grāmatai ABBA: The Complete Recording Sessions Benni Andešons atzina, ka dziesma nav viena no labākajām grupas daiļradē, bet bijis jautri to ierakstīt. Mākslinieks vēl piebilda, ka dziesmā ir viena daļa, kurā bijis jāspēlē sešpadsmitdaļnotis uz klavierēm, bet Benni nav spējis to izdarīt. Ieraksta inženieris Maikls Tretovs samazinājis magnētisko lenšu atskaņošanas ātrumu, lai ierakstītu to daļu, un vēlāk to paātrinājis atpakaļ.
Konjugācija
Otrā konjugācija
Otrās konjugācijas darbības vārdiem vienskaitļa pirmā persona tagadnē sakrīt ar pirmo personu pagātnē.
Nina, Pretty Ballerina
1973. gadā dziesma tika izdota kā 7" vinila singls Austrijā un Francijā, lai popularizētu debijas albumu, vēlāk Filipīnās, lai popularizētu labāko dziesmu izlasi The Best of ABBA, un Kenijā. Katram no izdevumiem singla B-pusē bija cita dziesma. Dziesma sasniedza 8. vietu Austrijas singlu topā.
Konjugācija
Trešā konjugācija
Pie trešās konjugācijas pieder darbības vārdi, kam nenoteiksmē var būt kāds no šiem piedēkļiem — ī, inā, ā, ē — un tiek saīsināts nenoteiksmes celms tagadnes celma veidošanā. Šīs konjugācijas darbības vārdiem tagadnē ir par vienu zilbi mazāk nekā pagātnē.
Šīs konjugācijas darbības vārdi tiek tālāk iedalīti pēc nenoteiksmes piedēkļiem un personas dalotņu paradigmas tagadnē.
Krivānu vecticībnieku lūgšanu nams
Krivānu vecticībnieku lūgšanu nams ir vecticībnieku dievnams, kas atrodas Augšdaugavas novada Kalupes pagasta Krīvānu ciemā, Krīvānu ezera austrumu krastā.
Vecticībnieku draudze Krīvānos nodibinājās 1908. gadā, vēlāk tika uzcelts lūgšanu nams. Dievnams izceļas ar dekoratīvo apdari, kas nav raksturīga reģionam.
Nina, Pretty Ballerina
Nina, Pretty Ballerina tika izmantota kā Sirius sarunu šova vadītājas Linnas Semjuelas tituldziesma. Semjuela dziesmu atskaņoja tikai piektdienās, lai "atalgotu sevi par strādāšanu visu nedēļu Sirius Radio Ņujorkā".
Dziesmu saraksti
Austrija Francija Filipīnas Kenija
Campylosteira
Campylosteira ir tīklblakšu ģints, kurā ietilpst ap 15 sugu. Izplatītas Palearktikas reģionā. Latvijā ir sastopama tikai viena suga Campylosteira verna, kura tika pirmo reizi novērota 2017. gadā.
Asins plazma
Asins plazma ir asiņu šķidrā daļa — iedzeltens, puscaurspīdīgs šķidrums, kas sastāv no neorganiskām un organiskām vielām. Plazmā ietilpstošo ķīmisko savienojumu un ķīmisko elementu skaits ir ļoti liels. Asins plazmas sastāvā ir apmēram 93% ūdens, 7,3g/100ml olbaltumvielas (albumīns, globulīni, fibrinogēns), elektrolīti (<1% no kopējās plazmas masas), gāzes (CO2; O2; N2), barības vielas (glikoze un citi ogļhidrāti, aminoskābes, lipīdi, holesterīns, vitamīni, mikroelementi), vielmaiņas produkti (urīnviela, kreatinīns, urīnskābe, bilirubīns), hormoni un citas vielas.
Bez olbaltumvielām, polipeptīdiem, aminoskābēm, lipīdiem, ogļhidrātiem, kurus asins plazma pievada šūnām struktūrelementu atjaunošanai, jaunu vielu sintēzei un arī kā enerģētisko materiālu, asins plazma transportē dažādus fermentus, hormonus, vitamīnus. Asins plazma transportē arī ogļskābo gāzi. Asinīs konstatēto makroelementu un mikroelementu spektrs aptver ļoti daudzus ķīmiskos elementus, kas liek domāt, ka nav šķidruma ar sarežģītāku ķīmisko sastāvu kā asins plazma. Pagaidām nav izdevies asins plazmu izgatavot mākslīgi — tāpēc, ja zaudēts daudz asiņu, cilvēku glābj tikai donora asinis vai to preparāti.
Pārejas vecums
"Pārejas vecums" (en) ir 2008. gada Apvienotās Karalistes satīriska drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Olivers Īrvings. Galvenās lomas atveido Roberts Patinsons, Rebeka Pidžeona, Džeremijs Hārdijs un Maikls Īrvings. Filmas pirmizrāde notika Slemdensas filmu festivālā.
Jauns vīrietis, kurš piedzīvo eksistenciālu krīzi, pārliecina Kanādas pašpalīdzības guru ierasties Londonā un kļūt par viņa personīgās dzīves treneri.
Seims
Seims var būt:
Veltnis un vijole
"Veltnis un vijole" (ru) ir krievu režisora Andreja Tarkovska 1960. gadā uzņemtā īsfilma. Filmas scenārija autori ir Andrejs Končalovskis un Andrejs Tarkovskis. Tā stāsta par neparastu draudzību starp mazu zēnu Sašu (Igors Fomčenko) un ceļa veltņa vadītāju Sergeju (Vladimirs Zamanskis). Šī filma ir A. Tarkovska diplomdarbs, beidzot Vissavienības Valsts Kinematogrāfijas institūtu (VGIK), uzņemta studijā Mosfilm.
Sižets
Saša ir mazs zēns, kurš kopā ar savu māti (Marina Adžubeja) un māsu dzīvo kādā vecā mājā Maskavā. Viņš mācās spēlēt vijoli. Katru rītu Saša dodas uz mūzikas skolu, cenšoties nesastapties ar saviem pāridarītājiem — dažiem nejaukiem zēniem, kas viņu izsmej un kaitina. Šai dienā viņam paveicas, jo mājas pagalms tiek asfaltēts, šurpu turpu, līdzinot asfaltu, braukā spožs, sarkans ceļa veltnis. Sergejs, veltņa vadītājs, aizdzen kaitinātājus un ļauj Sašam uzrāpties uz veltņa sev blakus. Netālu tiek nojaukta veca ēka, un, putekļu mākonim izklīstot, aiz tās atklājas viena no septiņām Maskavas Staļina augstceltnēm. Sergejs stāsta Sašam par karu, un zēns spēlē savam jaunajam draugam vijoli. Viņi nolemj kopā doties uz kino, lai noskatītos filmu par Čapajevu, taču Sašas stingrā māte tam nepiekrīt un ieslēdz zēnu istabā. Filmas beigu epizode iezīmē vēlāk labi atpazīstamo Tarkovska stilu: mazais zēns sarkanā kreklā, kuru viņš speciāli uzvilcis, pa tikko uzlieto asfaltu cenšas skriešus panākt mirdzošo, sarkano ceļa veltni. Tas ir tikai zēna sapnis.
Filmas tapšana
Filmas "Veltnis un vijole" scenāriju kopīgi sarakstīja divi Vissavienības Valsts Kinematogrāfijas institūtā (VGIK) studējoši kolēģi: Andrejs Tarkovskis un Andrejs Končalovskis. Pie scenārija izveides viņi strādāja vairāk kā sešus mēnešus (1959. un 1960. gadā). Poļu žurnālists Zdzislavs Ornatovskis (Zdzislaw Ornatowski) izteicies, ka Tarkovskis vēlējies filmu veidot poētisku, balstītu uz noskaņu un pārdomām, nevis asiem konfliktiem, kādus prasīja tradicionālās dramaturģijas kanoni.
Filmā netika iekļautas divas epizodes no pirmās scenārija versijas. Viena no tām bija aina, kurā parādīts Pirmā maija svētku parādes ģenerālmēģinājums, pa ielu braucot tanku kolonnām. Tā bija domāta kā alūzija uz veltņa vadītāja Sergeja kara gados pieredzēto. Šīs epizodes vietā filmā tika iekļauta mājas nojaukšanas aina. Otra neiekļautā epizode ir filmas beigu daļā. Pirmajā scenārija versijā Saša gaida, kad ar savu veltni ieradīsies Sergejs, lai sāktu darbu. Taču Sergejs izliekas, ka neredz Sašu, līdz tas uzrāpjas uz veltņa viņam blakus. Skan modinātāja zvans, atklājot, ka tas ir tikai sapnis.
Ceļa veltņa vadītāja Sergeja lomai Tarkovskis uzaicināja teātra "Sovremeņnik" aktieri Vladimiru Zamanski. Sašas lomai tika izvēlēts Igors Fomčenko, septiņus gadus vecs mūzikas skolas audzēknis. Tarkovskis, tolaik būdams tikai nevienam nepazīstams students, vēlējās kā filmas operatoru Sergeju Uruševski, taču tas viņa piedāvājumu noraidīja. Tad Tarkovskis vienojās ar Vadimu Jusovu, kurš vēlāk bija operators arī citām viņa filmām — "Ivana bērnība" un "Andrejs Rubļovs".
Lai gan šī filma bija Tarkovska diplomdarbs, tā tika uzņemta Mosfilm bērnu un jauniešu filmu studijā. Filma tika pabeigta 1960. gadā. Aizstāvot šo diplomdarbu, Tarkovskis nopelnīja augstāko iespējamo vērtējumu — "teicami".
Filmas mākslinieciskā vērtība
Pēc filmas operatora Vadima Jusova domām, «šīs filmas rašanās saistīta ar franču režisora Albēra Lamorisa (fr) filmu "Sarkanais balons" (fr), kura tolaik bija skatāma kinoteātros. Lamorisam krāsu dominante bija sarkans balons, kas radīja krāsainības akcentu un noteica vispārējo krāsu uztveri šai filmā. Mums šāds kamertonis bija sarkanā un dzeltenā krāsa — ceļa veltņu krāsa. Šīs spilgtās, piesātinātās krāsas darbojās kopā ar zilo darba apģērbu un zēna vesti, debesu zilumu, meitenes sārto kleitu un matu lentu».
"Sarkanā balona" motīvi saskatāmi arī A. Končalovska diplomdarbā "Zēns un balodis".
Šis diplomdarbs, pēc M.Turovskas domām, aizsāk režisora nākotnē veiktos tematiskos un stilistiskos meklējumus: «Sarkanā un dzeltenā veltņa dialogs, zēna sarkanā krekliņa un sarkanā veltņa harmonija uz mitrā, pelēkā asfalta rada pārsteidzošu, jauneklīgu gammu... Tas viss pēc tam nonāk Tarkovska kinematogrāfijā, daudzkāršojas, pārveidojas un nobriest».
Lomās
un citi aktieri.
Apbalvojumi
Filma ieguva pirmo prēmiju 1961. gada Ņujorkas studentu filmu festivālā.
Ļevs Polugajevskis
Ļevs Polugajevskis (ru;, Mogiļeva - , Parīze) bija ebreju tautības padomju starptautiskais lielmeistars šahā (1962), ilggadējais Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendents.
Šahista karjera
Otrā pasaules kara sākumā ģimene evakuējusies no Baltkrievijas uz Kuibiševu, kur Polugajevskis 7 gadu vecumā iemācījies spēlēt šahu.
1961. gadā uzvarējis Krievijas šaha čempionātā un PSRS šaha čempionātā ieņēmis 2. vietu. Šo pašu rezultātu atkārtojis PSRS šaha čempionātā 1965. gadā. 1967. gadā PSRS šaha čempionātā dalījis pirmo vietu ar Mihailu Tālu,, bet 1968. gadā atkārtoti uzvarējis PSRS šaha čempionātā. 1969. gadā PSRS šaha čempionātā dalījis pirmo vietu ar Tigranu Petrosjanu, bet zaudējis papildmačā ar 1½:3½.
PSRS izlases sastāvā piedalījies septiņās Pasaules šaha olimpiādēs (1966-1970, 1978-1984), no kurām sešas reizes bijis uzvarētājs komandas sastāvā (1966, 1968, 1970, 1980, 1982, 1984), bet vienu reizi ieguvis sudraba medaļu (1978). Individuāli olimpiādēs ieguvis trīs sudraba (1966, 1968, 1978) un bronzas medaļu (1970). Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies sešas reizes (1961, 1970, 1977-1989) un visas reizes bijis uzvarētājs PSRS izlases sastāvā. Izcīnījis arī trīs zelta (1961, 1970, 1980) un sudraba medaļu (1983) individuālā ieskaitē. 1985. gadā PSRS izlases sastāvā uzvarējis 1. Pasaules komandu šaha čempionātā. Divas reizes (1956, 1957) PSRS izlases sastāvā uzvarējis arī Pasaules studentu komandu šaha čempionātos.
Vairākkārt piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīros, trīs reizes pēc kārtas (1973, 1976, 1979) iekļūstot pretendentu mačos:
Rezultāti pretendentu mačos:
Par panākumiem šahā apbalvots ar PSRS nopelniem bagātā sporta meistara nosaukumu (1969) un Tautu draudzības ordeni (1981).
Bijis pazīstams arī kā atklātņu teorētiķis, kura vārdā ir nosaukts variants sicīliešu aizsardzībā.
Miris Parīzē pēc sarežģītas galvas smadzeņu audzēja operācijas. Apglabāts Parīzē, Monparnasas kapsētā.
Lielgalvas zalkšu apakšdzimta
Lielgalvas zalkšu apakšdzimta (Dipsadinae) ir viena no zalkšu dzimtas (Colubridae) apakšdzimtām, kas reizēm tiek izdalīta kā atsevišķa dzimta — Dipsadidae. Ir sistemātiķi, kas apakšdzimtu sistematizē ar zinātnisko nosaukumu — Xenodontinae, tomēr priekšroka būtu Dipsadinae vārda lietošanai. Šajā apakšdzimtā ir apvienotas gandrīz 700 sugas, kas tiek iedalītas apmēram 100 ģintīs. Gandrīz visas lielgalvas zalkšu apakšdzimtas sugas izplatītas Amerikas kontinentos, izņemot karstavotu ķīļmugurzalkšus (Thermophis), kas mājo Ķīnā. Lielgalvas zalkšu sugas mājo tropu un mērenās joslas biotopos.
Īpašības
Kā jau lielai dzīvnieku grupai raksturīgs, sugām ir liela dažādība ķermeņa formās, krāsās, barošanās ieradumos. Kā kopīgo īpašību visām sugām varētu minēt to, ka šiem zalkšiem salīdzinoši mutes ir lielākas un zobi aug īpaši dziļi. Lielākā daļa sugu nav indīgas, bet dažas sugas ir ļoti indīgas un cilvēkam bīstamas, piemēram, Centrālamerikas ceļu zalktis (Conophis lineatus). Šīs apakšdzimtas sugas galvenokārt vairojas, dējot olas, bet dažas sugas ir oldzīvdzemdētājas un dzemdē dzīvus mazuļus.
Sistemātika
Lielgalvas zalkšu apakšdzimta (Dipsadinae)
Džordžs Benets
Džordžs Benets (en; dzimis ) ir Jaunzēlandes šosejas riteņbraucējs, šobrīd pārstāv UCI ProTeam komandu .
Benets pārstāvēja Jaunzēlandi 2016. gada vasaras olimpiskajā spēlēs, grupas braucienā izcīnot 33. vietu.
2017. gadā viņš kļuva par pirmo Jaunzēlandes pārstāvi, kurš uzvarējis kādu UCI World Tour sacensību kopvērtējumā, uzvarot 2017. gada Tour of California.
2021. gada augustā parakstījis līgumu ar .
Vārenbrokas muiža
Vārenbrokas muižas jeb Vārnavas muižas kungu māja atrodas Jēkabpils novada Vārnavā, 3 km uz dienvidiem no Piksteres ezera. Muiža līdz 1920. gada agrārajai reformai piederēja fon Bēru dzimtai. Tajā ietilpa 2859 ha muižas zemes un 1110 ha zemnieku zemes, pēc reformas bijušajam īpašniekam Georgam fon Bēram 1922. gadā palika vienīgi muižas zemes neatsavināmā daļa 50,5 ha platībā ar bijušo kungu māju un saimniecības ēkām ap to.
Vēsture
Pēc Livonijas ordeņa likvidēšanas muiža bijusi Vilhelma Dollerta īpašumā (1596). Zināms, ka 1633. gadā muiža nonāca fon Bēru dzimtas īpašumā, bet 17. gs. tā piederējusi fon Taubes dzimtai. 1770. gados Vārenbrokas muižnieks Johans Georgs fon Bolšvings (Bolschwing, 1732–1776) materiāli atbalstīja Sunākstes mācītāju Veco Stenderu un par saviem līdzekļiem ierīkoja Vārnavas skolu.
1788. gadā muižu nopirka ģenerālis Johans Martins fon Elmpts (1726−1802), pēc viņa nāves 1802. gadā tajā sāka saimniekot viņa dēls Filips fon Elmpts, kurš kungu māju lika pārbūvēt klasicisma stilā. Vēlāk Vārenbroka piederēja Johanam Bordeliusam, tad atkal Bēru dzimtai. No 1753. līdz 1912. gadam muiža piederēja pie Jaunjelgavas apriņķa Sēlpils-Sunākstes draudzes, no 1912. līdz 1938. gadam pie Vārnavas draudzes. Pēc 1905. gada revolūcijas muižas kungu mājā uzturējās soda ekspedīcijas dragūni.
Agrārās reformas laikā 1922. gadā uz muižas zemes izveidoja 30 jaunsaimniecības. Muižas neatsavināmajā daļā uzskaitīja šādas ēkas: kungu māja ar piebūvēm, klēts ar kalti, divas dzīvojamās ēkas, zirgu stallis, labības šķūnis un sakņu pagrabs. Tajās turpināja saimniekot barons Georgs Bērs, pēc viņa Hanss Bērs, kas pirms 1930. gada ēkas iznomāja Jānim Strupulim, bet pats līdz 1939. gada izbraukšanai dzīvoja Jelgavā. Pēc Otrā pasaules kara ēkā bija vietējā kolhoza kantoris ar klubu, kinozāli un bibliotēku, neilgu laiku arī skola. 1970. gados mājā iekārtoja dzīvokļus, bet 1980. gados tie tika pamesti.
Muižas kungu māja
Vārenbokas muižas kungu mājas sākotnējā koka celtne būvēta 18. gadsimta pirmajā pusē, bet vēlākajos gadsimtos ievērojami pārbūvēta. Lielākās pārbūves notikušas 18. gs. beigās un 19.gs. pirmajā pusē, kad koka ēka pārbūvēta klasicisma stilā, tās fasādi rotā četrkolonnu portiks. 19. gadsimta beigās ēkas otrā pusē uzcelti trīs sarkano ķieģeļu korpusi no kuriem gan saglabājušies tikai divi. Muižas ēkai bijis interesants pagraba plānojums ar daudzām telpām un sarežģītu to savienojošo eju tīklu, kas daļēji saglabājies līdz mūsdienām. Latvijas muižu arhitektūrā unikāls ir polihromais griestu gleznojums vienā no pagraba telpām.
Muižas ienākumi bija no lauksaimniecības, piensaimniecības un dārzkopības, tai piederēja liels augļu dārzs, siltumnīcas, ķieģeļu un kaļķa ceplis.
Tagadējais stāvoklis
Ēka patlaban netiek izmantota, vairākkārt izdemolēta, izlauzti logi un durvis. Iekštelpās un fasādēs vēl redzamas smalki izstrādātas koka detaļas - īsti sava laika mākslas pieminekļi.
Pāris kilometru attālumā no Vārenbrokas (Vārnavas) muižas kungu mājas atrodas Sunākstes mācītājmuižas parks, kurā vēl saglabājušās unikālas terasveida dīķu kaskādes paliekas. Blakus atrodas Sunākstes baznīca un Stendera dzimtas kapu kalns, kuros 1907. gadā apglabāta nelaimīgas mīlestības dēļ pašnāvību izdarījusī muižas pēdējā īpašnieka meita Angele fon Bēra. Kamēr skatu vēl neaizsedza koki, no ēkas logiem agrāk esot bijis iespējams saskatīt viņas kapu pieminekli.
Inija Trinkūniene
Inija Trinkūniene (lt, dzimusi 1951. gada 25. oktobrī Ķelmē) ir lietuviešu etnoloģe, folkloriste, kultūras socioloģe, psiholoģe, folkloras kopas Kūlgrinda vadītāja un kopš 2015. gada arī seno baltu ticības kopas „Romuva” garīgā vadītāja — krīve.
Dzīvesgājums
1969. gadā beigusi Ķelmes vidusskolu, bet 1974. gadā — Viļņas Universitātes Filozofijas fakultāti, iegūstot maģistra grādu psiholoģijā. No 1974. gada kā socioloģe strādāja Lietuvas Kultūras pētījumu institūtā. 1990. gadā ar savu vīru Jonu Trinkūnu izveidoja lietuviešu folkloras kopu Kūlgrinda. 2015. gadā pēc vīra nāves pārņēma no viņa senās baltu ticības kopas „Romuva” garīgās vadītājas — krīves — amatu.
Savā zinātniskajā karjerā nodarbojusies ar etniskās kultūras izplatības un izpausmju pētīšanu. Izdevusi vairāk nekā 60 zinātniskos rakstus un piedalījusies konferencēs Lietuvā un ārpus tā. No 2004. līdz 2013. gadam Trinkūniene bija arī Lietuvas Republikas Seima Etniskās kultūras padomes speciāliste.
27. Burtnieku policijas bataljons
27. Burtnieku policijas bataljons bija militāra latviešu brīvprātīgo vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar izformēšanu 1943. gada februārī.
Izveidošana
27. Burtnieku policijas bataljonu 1942. gada martā Rīgā, Mangaļsalā saformēja kapteinis Kārlis Bēms. 15. maijā bataljonu nosūtīja uz Grišino Ukrainas teritorijā, sastāvā bija 20 virsnieki, 48 instruktori un 437 kareivji un tā vadošais sastāvs bija šāds:
Bataljona komandieris - pulkvežleitnants Kārlis Bēms
Dienesta gaitas
Pēc ierašanās Ukrainā 1942. gada maijā bataljons turpināja apmācības un pildīja sardžu dienestu, 3. augustā slimības dēļ kapteini Bēmu vadībā nomainīja pulkvežleitnants Kārlis Zīverts. 1943. gada 13. janvārī bataljonu pārvietoja uz Doneckas apgabala Kremennaju, to bataljons sasniedza 19. janvārī šādā sastāvā:
Bataljona komandieris - pulkvežleitnants Kārlis Zīverts
Kremennajā bataljonu sagaidīja ekstremāli laikapstākļi - sals sasniedza -40 grādu, ziems apģērbs nebija izsniegts un izplatīti jau drīz kļuva apsaldēšanās gadījumi. Dažas dienas pēc ierašanās kļuva zināms, ka pārrauta fronte un Sarkanā armija sasniegusi Doneckas krastus, šī iemesla dēļ jau drīz tika saņemta pavēle Kremennaju pamest un 23. janvārī bataljons caur Ļisičansku un Rubežnoju devās uz Verhņajas pilsētiņu, kur ieņēma aizsardzības pozīcijas Doneckas labajā krastā. No 24. janvāra bataljons piedalījās nepārtrauktā kaujas darbībā atvaires kaujās līdz pat 6. februārim, kad sāka atiet Grišino virzienā. Atkāpjoties cauri Uļjanovas sādžai bataljons 10. februārī sadūrās ar ienaidnieka tanku smaili un bija spiests atkāpties un mainīt virzienu caur Dņepropetrovsku, to sasniedzot 16. februārī būtiski samazinātā sastāvā. 20. februārī kādā traģiskā incidentā piedzēries bataljona virsseržants nošāva tā komandieri pulkvežleitnantu Zīvertu.
Pēc šī incidenta 27. Burtnieku bataljonu 1943. gada februāra beigās izformēja, daļu kaujasspējīgo vīru iekļaujot 23. Gaujas policijas bataljonā.
Skābputra
Skābputra ir tradicionāls latviešu graudu un skābpiena ēdiens — miežu putraimu putra ar rūgušpienu —, kas vasarā bijis galvenais pusdienu un launaga ēdiens un ņemts līdzi lauku darbos. Nogalē saukta arī par vienkārši piena putru, Salacgrīvā — putraimu putru, Mērsragā un Upesgrīvā — kunkuļputru, Ķesterciemā — šķidro putru, bet Dunikā — par strebini.