cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Intelsat IV F-4
1983. gada 10. maijā tika pārtraukta Intelsat IV F-4 ekspluatācija. Pēc tam tas nekontrolēti dreifēja ģeosinhronā orbītā uz rietumiem aptuveni 1,57 grādi dienā.
Viļņas Universitātes slimnīca
Viļņas Universitātes slimnīca (lt) ir universitātes slimnīca, kas atrodas Viļņā, Lietuvā.
Vēsture
1996. gadā Lietuvas Veselības ministrija kopā ar Viļņas Universitāti vienojās par Viļņas Universitātes slimnīcas Santarišķu klīnikas kā publisko tiesību subjekta dibināšanu. 1999. gadā tai pievienoja Ādas un Venerisko slimību republikānisko slimnīcu.
2011. gadā Viļņas Universitātes slimnīcas sastāvā iekļāva Viļņas Bērnu slimnīcu, Nacionālo patoloģijas centru un Infekcijas slimību un tuberkulozes republikānisko universitātes slimnīcu.
Pārvalde
Viļņas Universitātes slimnīcu pārvalda ģenerāldirektors un pieci direktori.
Hanna Kebingere
Hanna Kebingere (de; dzimusi Garmišā-Partenkirhenē) ir vācu biatloniste.
Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2007. gadā. 2017. gada decembrī sāka startēt starptautiskās sacensībās IBU kausā junioriem. 2018. gada Pasaules čempionātā junioriem Otepē labāko rezultātu sasniedza 12,5 km individuālajā distancē, kurā ieņēma 4. vietu. Arī stafetē Vācijas komandas sastāvā ieguva 4. vietu. 2019. gada Pasaules čempionātā junioriem Brezno izcīnīja trīs medaļas — sudrabu stafetē un iedzīšanā, kā arī bronzu sprintā. Tā paša gada Eiropas čempionātā junioriem ieguva sudraba godalgu iedzīšanā un bronzu stafetē. 2020.—2021. gada sezonā sāka startēt pieaugušo sacensībās, piedaloties IBU kausā. 2021. gada februārī izcīnīja otro vietu saīsinātajā individuālajā distancē (12,5 km) IBU kausa posmā Slovākijā, Tas bija viņas pirmais pjedestāls pieaugušo sacensībās.
Pasaules kausa sacensībās debitēja Rūpoldingā ar 66. vietu sprintā. 2023. gada janvārī Vācijas komadas sastāvā stafetē Pasaules kausa posmā Antholcā izcīnīja 3. vietu, veicot pēdējo posmu. Savā debijas Pasaules čempionātā 2023. gadā Oberhofā labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 8. vietu, bet stafetē kopā ar Vanesu Foigtu, Sofiju Šneideri un Denīzi Hermani-Viku izcīnīja sudraba medaļu.
Ilona Salceviča
Ilona Salceviča (dzimusi Pabērza, dzimusi 1940. gada 4. aprīlī Rīgā) ir latviešu literatūrzinātniece. Dzimusi teātra kritiķa Jura Pabērza (1818—2003) ģimenē. Vectēvs — latgaliešu sabiedriskais un kultūras darbinieks, dzejnieks un jurists Jurs Pabērzs (1891—1961).
Biogrāfija
Mācījusies Rīgas 49. pamatskolā (1947—1954), Rīgas 2. vidusskolā (1954—1958), beigusi Rīgas 49. vidusskolu (1959), Latvijas Valsts universitātes Vēstures un filoloģijas fakultāti ar specialitāti žurnālistikā (1964).
1963—64. gadā strādājusi rūpnīcas RER laikraksta "Rezietis" redakcijā, 1965. gadā — izdevniecībā "Zvaigzne" par korektori, Raiņa literatūras un mākslas vēstures muzejā par zinātnisko līdzstrādnieci (1965—1969), kur veidojusi ekspozīcijas par 20.—30. gadu latviešu rakstniekiem, ka arī F. Bārdas memoriālā muzeja "Rumbiņi" un J. Jaunsudrabiņa memoriālā muzeja "Riekstiņi" ekspozīciju. Bijusi ZA Valodas un literatūras (tagad — Folkloras, literatūras un mākslas) institūta aspirante un zinātniskā līdzstrādniece (1970—1993), rakstījusi par B. Saulīša, R. Ezeras, Ē. Vilka daiļradi, par 20.—30. gadu literatūru, par latgaliešu literatūru, piedalījusies Raiņa Kopotu rakstu izdevuma 23. (vēstuļu sējuma) sagatavošanā. Līdz 1993. gadam strādājusi par lektori Latvijas Universitātes Latgales filiālē un Mākslas Akadēmijas Latgales filiālē.
Deutsche Bank Dvīņu torņi
Deutsche Bank Dvīņu torņi ir divi debesskrāpji, kas atrodas Frankfurtē pie Mainas, Vācijā. Ēkas atrodas Frankfurtes biznesa rajonā. Debesskrāpji ir būvēti Vācijas lielākās bankas Deutsche Bank vajadzībām, un tajos ir izvietota bankas galvenā mītnes vieta. Torņi tika sākti būvēt 1978. gadā, bet būvniecību pabeidza 1984. gadā, un sākumā tās tika būvētas viesnīcas vajadzībām. Ēku īpašnieku būvniecības laikā tomēr izlēma neturpināt būvniecību un ēkas nopirka Deutsche Bank. Ēkās no 2007. līdz 2011. gadam notika renovācijas darbi.
Džeimss Korbets
Džeimss Džons Korbets (, dzimis Sanfrancisko, miris  Ņujorkā) bija īru izcelsmes amerikāņu bokseris, otrais pasaules čempions boksa vēsturē. Viņa iesauka ringā bija Džentlmenis Džims (Gentleman Jim).
Viņa vecāki bija migranti no Īrijas. Viņš kļuva par pasaules čempionu, toreiz vienīgajā absolūtajā svara kategorijā, 1892. gadā Ņūorleānā, Luiziānas štatā, 21. raundā nokautējot un atņemot jostu Džonam Salivanam. Aizstāvēja titulu tikai vienu reizi, bet mēģināja to atgūt vēl vairākās cīņās.
Džeimss Korbets nomira 1933. gadā Ņujorkā 66 gadu vecumā.
Tirukšezers
Tirukšezers (arī Tirukša ezers, Tirukšuezers, Tīrukšu ezers, Vectirukšu ezers, Vectīrukšu ezers) ir caurteces ezers Ventspils novada Usmas pagastā uz ziemeļiem no Usmas ezera.
Dibens - dūņains. Krasti - ziemeļrietumos un dienvidos - zemi, dienvidrietumos un austrumos - slīpi. Ūdens krāsa - brūnūdens. Ietek - Tirukšupe no Ilziķa ezera. Iztek - Mazupe uz Usmas ezeru.
Makrofīti - niedres, meldri, kosas, lēpes, glīvenes, ūdensrozes. Ezerā dzīvo līdakas, asari, raudas, ruduļi, plauži, ālanti, pliči, zuši un līņi.
Rubini (Rožupes pagasts)
Rubini ir ciems Rožupes pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 185 km attālumā no Rīgas.
Ilaiza Dušku
Ilaiza Patrīsija Dušku (en; dzimusi Votertaunā, Masačūsetsas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise.
Viņa vislabāk pazīstama ar lomām TV seriālos, piemēram, "Bafija pret vampīriem" (Buffy the Vampire Slayer) un tā turpinājumā "Eņģelis" (Angel). Tāpat ir filmējusies tādās filmās kā "Patiesie meli" (True Lies), The New Guy, Bring It On, "Bīstamais pagrieziens" (Wrong Turn) un "Džejs un Klusais Bobs". Viņa vairākkārt nominēta Teen Choice Awards. Ilaiza Dušku ir Boston Diva Productions vadītāja.
8. tramvaju maršruts (Rīga)
8. tramvaju maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta tramvaju maršruts, kas kursēja no Tapešu ielas līdz Mežaparkam. Maršruts bija 2. un 11. tramvaju maršruta apvienojums.
Šis maršruts tika atklāts ar numuru 2/11, vēlāk to pārnumurēja par 8. maršrutu. Maršruts nekursēja kopš, sākoties remontdarbiem 13. janvāra ielā, pavisam tas tika slēgts. Līdz 1979. gadam 8. tramvaju maršruts kursēja no Keramikas līdz Zasulauka stacijai.
Pieturvietas
8. tramvaju maršrutā pavisam kopā bija 71 pietura. Virzienā Tapešu iela — Mežaparks bija 35 pieturas, bet virzienā Tapešu iela — Mežaparks bija 36 pieturas.
Maršruts ar mainītu virzienu
Virzienā '''5. tramvaju depo (Brīvības ielā) — Tapešu iela''' tramvaji brauca pa šādām ielām: Brīvības iela, Kr. Barona iela, Aspazijas bulvāris, Prāgas iela, Centrāltirgus iela, Maskavas iela, 11. novembra krastmala, Akmens tilts, Uzvaras bulvāris, Slokas iela, A. Grīna bulvāris, Bāriņu iela, Mazā Nometņu iela, Margrietas iela, Kuldīgas iela un Tapešu iela..
Virzienā Tapešu iela — '''5. tramvaju depo (Brīvības ielā)''' tramvaji brauca pa šādām ielām: Tapešu iela, Mazā Kuldīgas iela, Margrietas iela, Mazā Nometņu iela, Bāriņu iela, A. Grīna bulvāris, Slokas iela, Uzvaras bulvāris, Akmens tilts, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Aspazijas bulvāris, Kr. Barona iela un Brīvības iela.
Maršruta ar mainītu virzienu pieturvietas
Virzienā '''5. tramvaju depo (Brīvības ielā) — Tapešu iela''' bija 24 pieturas.
Tules aviobāze
Tules aviobāze (en) ir ASV karabāze Dānijai piederošās salas Grenlandes ziemeļrietumu piekrastē. Atrodas 1207 kilometrus aiz polārā loka un 1524 kilometrus no Ziemeļpola un ir vistālāk uz ziemeļiem novietotā ASV karabāze. Nosaukta viduslaiku teiksmainās zemes Tules vārdā.
Pēc tam, kad Otrā pasaules kara laikā 1940. gada 9. aprīlī Vācija okupēja Dāniju, dāņu sūtnis ASV Henriks Kaufmans noslēdza ar ASV līgumu par to, ka ASV apņemas aizsargāt Grenlandes teritoriju, par ko okupētajā Dānijā tika apsūdzēts valsts nodevībā. ASV izvietoja Grenlandē karabāzes, tostarp nelielu bāzi Tulē. 1949. gadā Dānija iestājās NATO. 20. gadsimta piecdesmito gadu sākumā, izvēršoties Aukstajam karam, Tulē tika izveidota liela karabāze, lai nodrošinātos pret PSRS raķešu vai aviācijas uzbrukumu caur Arktiku. Bāzē, kurā spēja ietilpt līdz 10 000 cilvēku, bāzējās stratēģiskie bumbvedēji ar kodolieročiem, tika izbūvēta radiolokācijas stacija, lai konstatētu ballistisko raķešu uzbrukumu.
Kantāla
Kantāla ir Francijas departaments Overņa-Rona-Alpi reģionā. Kantālas administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Orijaka. Departaments administratīvi ir sadalīts trīs apgabalos (arrondissements):
Mežastrazdu dzimta
Mežastrazdu dzimta (Turdidae) ir viena no dziedātājputnu (Passeri) dzimtām, kas pieder zvirbuļveidīgo kārtai (Passeriformes). Tā apvieno 172 putnu sugas, kas sistematizētas 17 ģintīs. Šīs grupas tuvākie radinieki ir mušķērāju dzimtas sugas, ar kurām vēl nesenā pagātnē mežastrazdi tika sistematizēti vienā dzimtā, pēdējos izdalot mežastrazdu apakšdzimtā (Turdinae). Mežastrazdu sugas ir izplatītas gandrīz visos kontinentos, izņemot Antarktīdu, Arktikas polāro reģionu un dažas salas. Tās sastopamas dažādās biomās — mežos, krūmājos, purvos, atklātās ainavās un pilsētās.
Latvijā
Latvijā pamatā sastopamas 6 mežastrazdu dzimtas sugas: plukšķis (Turdus iliacus), melnais mežastrazds (Turdus merula), dziedātājstrazds (Turdus philomelos), pelēkais strazds (Turdus pilaris), apkakles strazds (Turdus torquatus) un sila strazds (Turdus viscivorus); 2 sugas novērotas tikai vienu vai divas reizes — melnrīkles strazds (Turdus atrogularis) un raibais zemesstrazds (Zoothera aurea).
Izskats un īpašības
Mežastrazdu dzimtas putni ir mazi vai vidēji lieli. Lielākais dzimtā ir raibais zemesstrazds, kura ķermeņa garums var sasniegt 31 cm. Kopumā mežastrazdu ķermeņa formas ir noapaļotas, ar nelielu galvu un smalkām kājām. Tiem ir slaidi, taisni knābji, īsi, visbiežāk noapaļoti spārni, vidēji garas astes un lielas acis. To apspalvojums var būt dažāds - brūns, pelēks, zils un melns, bieži ar dažādām košām, kontrastainām pazīmēm, kas var būt baltas, oranžas, sarkanas vai dzeltenas. Parasti visu sugu jaunie putni ir brūnpelēki raibumoti. Bieži tēviņiem un mātītēm ir atšķirīgi apspalvojumi - mātītēm apspalvojums tādos gadījumos ir gaišāks un pelēcīgāks.
Uzvedība un barība
Lielākā daļa mežastrazdu dzimtas putnu jūtas ļoti labi gan kokos, gan uz zemes. Pa zemi tie pārvietojas ar palēcieniem vai pārskrējieniem. Putni uz zemes aktīvi meklē barību, pārrakņājot augsni, vecās koku lapas un kritalas. Barība tiek meklēta gan ēnainos meža biezokņos, gan atklātās vietās. Mežastrazdu dzimtas putni pamatā barojas ar kukaiņiem un kāpuriem., bet tie barojas arī ar augļiem, ogām, sēklām, lapām.
Mežastrazdu dzimtas putni veido monogāmus pārus un pāris ir ļoti teritoriāls. Abi dzimumi aktīvi apsargā savu teritoriju, kas nometnieku sugas nodrošina ar barību visa gada garumā. Kad pāris ir izveidojies, tad tēviņš no teritorijas padzen arī visas svešās mātītes. Mežastrazdu dzimtas putni ir ļoti vokāli un to dziesma parasti ir melodiska un veidojas no komplicētām, bagātīgām frāzēm. Dzied tikai tēviņi riesta laikā visbiežāk krēslas un nakts stundās. Šīs dzimtas putni atkarībā no sugas ligzdo koku dobumos, klinšu iedobēs, alās vai uz zemes, tie vij kausveida ligzdas. Ligzdas vietu parasti izvēlas un ligzdu būvē mātīte. Lai arī olas perē abi vecāki, lielāko daļu uz olām sēž mātīte, bet tēviņš to tikmēr baro, kā arī par putnēniem rupējas un tos baro abi vecāki.
Sistemātikas izmaiņas
Piecas ģintis, kas kādreiz tika sistematizētas mežastrazdu dzimtā, mūsdienās tiek sistematizētas mušķērāju dzimtā (Muscicapidae). Tās ir lakstīgalas (Luscinia), zilastītes (Tarsiger), žagatstrazdi (Copsychus), akmeņčakstītes (Oenanthe) un čakstītes (Saxicola).
Sistemātika
Mežastrazdu dzimta (Turdidae)
Tērukšupe
Tērukšupe var būt:
28. šaha olimpiāde
28. šaha olimpiāde notika no 1988. gada 12. novembra līdz 30. novembrim Grieķijas pilsētā Salonikos.
Vispārīgs apskats
Olimpiādē piedalījās 107 vīriešu un 56 sieviešu komandas.
Huskvarna
Huskvarna (sv) ir pilsēta Jenšēpingas lēnē, Zviedrijā. 2017. gadā pilsētā dzīvoja 32 978 iedzīvotāji. Pilsētā bāzējas uzņēmums Husqvarna Group. 1986. gadā Huskvarnā dibināja Starptautisko Florbola federāciju.
28. šaha olimpiāde
Vispārīgs apskats
Spēles reglaments: Šveices sistēma, 14 kārtas. Apdomas laiks: pirmās 2 stundās 40 gājieni, katrā nākamajā stundā 20 gājieni.
Vīriešu (atklātā) turnīra rezultāti
Nākamajās vietās ierindojās: 4. 🇺🇸, 5. 🇭🇺, 6., 7. , 8. 🇨🇳, 9. 🇨🇺, 10. 🇦🇷, 11. 🇮🇱, 12. 🇸🇪, 13. , 14. 🇮🇹, 15. 🇮🇸, 16. , 17. , 18. , 19. 🇮🇳, 20. , 21. 🇵🇱, 22. 🇪🇸, 23. Brazīlija, 24. Bulgārija, 25. Rumānija, 26. , 27., 28. 🇦🇹, 29. , 30. , 31. 🇫🇷, 32. 🇫🇮, 33. Albānija, 34. 🇧🇪, 35. 🇨🇴, 36. 🇵🇪, 37. 🇨🇦, 38. 🇳🇿, 39. Paragvaja, 40. 🇦🇺, 41. Venecuēla, 42. 🇹🇭, 43. 🇳🇴, 44. 🇲🇽, 45. 🇩🇴, 46. 🏴󠁧󠁢󠁷󠁬󠁳󠁿, 47., 48. 🇪🇬, 49. , 50. 🇮🇪, 51. 🇸🇾, 52. 🇹🇷, 53. 🇱🇺, 54. , 55. "B", 56. 🇵🇰, 57. 🇫🇴, 58. 🇲🇾, 59., 60. 🇲🇦, 61. , 62. , 63. , 64. 🇧🇴, 65. 🇯🇲, 66. , 67. 🇯🇵, 68. , 69. 🇧🇧, 70. ,71. Lībija, 72. , 73., 74. 🇨🇾, 75. 🇶🇦, 76. 🇲🇹, 77. 🇯🇴, 78. , 79. , 80. 🇸🇷, 81. , 82. 🇸🇳, 83. , 84. 🇭🇰, 85. 🇧🇭, 86. 🇦🇩, 87. Ziemeļjemena, 88. Palestīna 89. , 90. undefined, 91. , 92. 🇵🇦, 93. 🇱🇮, 94., 95. 🇺🇬, 96. 🇸🇲, 97. undefined, 98. 🇬🇬 un 🇯🇪, 99. 🇸🇩, 100. 🇻🇬, 101. 🇰🇪, 102. 🇻🇮, 103. 🇧🇲, 104. 🇧🇸, 105. 🇲🇺, 106., 107. Seišelas.
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELO p) kā labākais šahists no visiem dalībniekiem tika apbalvots: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākie šahisti pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Sieviešu turnīra rezultāti
Medaļu ieguvēji komandām: Tālākajās vietās ierindojās: 4. 🇨🇳, 5. Bulgārija, 6. Rumānija, 7. , 8. 🇨🇺, 9. 🇺🇸, 10., 11. 🇵🇱, 12. 🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿, 13. 🇫🇷, 14. 🇮🇳, 15. , 16. 🇦🇷, 17. 🇪🇸, 18. 🇮🇱, 19. , 20. Brazīlija, 21. , 22., 23. , 24. 🇸🇪, 25. "B", 26. 🇨🇦, 27. 🇨🇴, 28. 🇩🇴, 29. 🇮🇪, 30. 🇫🇮, 31. 🇲🇽, 32. 🇳🇿, 33. 🇦🇹, 34. 🇦🇺, 35. 🇧🇪, 36., 37. 🇮🇹, 38. , 39. Venecuēla, 40. 🇳🇴, 41. 🏴󠁧󠁢󠁷󠁬󠁳󠁿, 42., 43. , 44. 🇹🇷, 45. , 46. 🇲🇾, 47. 🇯🇲, 48. , 49. , 50. , 51. 🇧🇧, 52. , 53. , 54. 🇲🇹, 55. Seišelas, 56. 🇻🇮.
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELOp) kā labākā šahiste no visām dalībniecēm tika apbalvota: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākās šahistes pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Bavārijas Ruprehts
Ruprehts Marija Luitpolds Ferdinands (de; dzimis, miris ), zināms kā Bavārijas Ruprehts jeb Bavārijas Roberts, bija pēdējā Bavārijas karalistes karaļa Ludviga III vecākais dēls, Bavārijas troņmantinieks un Vācijas impērijas armijas ģenerālfeldmaršals.
Pirmā pasaules kara laikā karoja Rietumu frontē, komandēdams vispirms Vācijas impērijas 6. armiju, bet vēlāk armiju grupu "Ruprehts". Pēc Vācijas zaudējuma karā Bavārijā tika nodibināta republika. Ruprehts savas dzīves laikā neatzina Bavārijas monarhijas likvidēšanu un pretendēja uz karalistes troni. Būdams politiski labējs monarhists, tomēr bija Ādolfa Hitlera politiskais pretinieks. 1939. gadā devās trimdā uz Itāliju. 1944. gada oktobrī Ruprehta sieva un bērni Ungārijā tika arestēti un kara beigas sagaidīja koncentrācijas nometnē. Pēc kara ar ģimeni atgriezās Bavārijā, kur dzīvoja pilī Štarnbergā.
Muņi
Muņi (agrāk arī Muņciems, Muņuciems) ir apdzīvota vieta Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļu daļā pie autoceļa V1307 9,5 km no pagasta centra Dundagas, 43 km no novada centra Talsiem un 167 km no Rīgas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Erihs Brunners
Erihs Brunners (de; dzimis, miris ) bija šveiciešu šaha problēmists, loģiskās skolas teorētiķis.
Dzīves gājums
Lai gan Brunnera tēvam piederēja aizkaru rūpnīca Plauenē, ģimene bija Šveices pilsonībā. 1901. gadā, pēc tēva nāves, Brunners pameta ģimnāziju, lai studētu mūziku Leipcigas konservatorijā. Klavieres viņš spēlēja koncerta līmenī. Tikai 1910. gadā viņš nolika vidusskolas eksāmenus. Nākamās bija medicīnas studijas, tās ilga tikai trīs semestrus. 1915. gadā viņš pārcēlās uz Kemnicu, jo viņa nākamai pirmajai sievai, anglietei, kā kara ienaidnieku valsts piederīgai, nebija atļauts dzīvot Leipcigā.
Pēc ārsta ieteikuma 1918. gada rudenī Brunners devās uz Šveici, kur pārtikas situācija bija labāka, un dzīvoja Askonā. 1919. gadā viņš apprecējās. Pēc neveiksmīgas uzņēmējdarbības 1928.gadā viņš šķīrās no savas sievas un pārcēlās uz Cīrihi. No 1929. gada līdz 1937. gada rudenim viņš dzīvoja Minhenē un nodarbojās ar izdevniecību. Te viņam palīdzēja viņa otrā sievu Frīda Bernšteina, ar kuru viņš bija saistīts kopš 1929. gada, taču nevarēja apprecēties līdz pat 1937. gadam, jo šķiršanās no savas pirmās sievas bija ievilkusies. Savā pēdējā mūža gadā Brunners pārcēlās uz Cīrihi, kur dažus mēnešus pēc pārcelšanās nomira no insulta. Pēdējos gados viņš strādāja pie grāmatas, kuru nepaspēja pabeigt. To pabeidza un izdeva Morics Hennebergers un Hanss Klīvers.
Šaha kompozīcija
Savu pirmo šaha uzdevumu Brunners publicēja 21 gada vecumā, 1906. gadā Leipcigas laikrakstā Tageblatt. 1910. gadā Leipcigā viņš tikās ar Valteru fon Holchauzenu, Johannesu Kocu un citiem pazīstamiem vācu šaha komponistiem. Ar pirmo viņš sarakstījās līdz tā nāvei.
Brunner ir vairāku šaha kompozīcijas tēmu autors. Pazīstamākās no tām Brunnera-Tērtona tēma, Brunnera-Drēzdenes tēma, Šveices ideja un citas.
Viņš ir publicējis ap 600 šahs uzdevumu.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Brunnera-Tērtona tēma.
Larnaka
Larnaka (el, tr) ir Kipras pilsēta un Larnakas eparhijas administratīvais centrs, kas atrodas valsts dienvidu piekrastē, Vidusjūras krastā. Pēc 2011. gada datiem pilsētā dzīvo 51 468 iedzīvotāji, bet tās administratīvajās robežās 84 591 iedzīvotājs, kas to padara par trešo lielāko Kipras pilsētu pēc Nikosijas un Limasolas.
Tirukšupe
Iztek no Ilziķa ezera. Tek dienvidu virzienā. Caurtek Tirukšezeru. Ietek Usmas ezera ziemeļaustrumos.
Eriks Moraless
Eriks Īsaks Moraless Elvira (, dzimis Tihuanā, Meksikā) ir meksikāņu bokseris, pieckārtējais pasaules čempions profesionāļiem, četrās dažādās svara kategorijās. Viņa treneris un menedžeris ir viņa tēvs Hosē Moraless. Moraless ir izcīnījis piecus WBC, IBF un WBO versiju pasaules čempiona titulus pirmajā pusvieglajā (55.3 kg), pusvieglajā (57 kg), pirmajā vieglajā (59 kg) un pirmajā pusvidējā (63.5 kg) svaros. Kopumā ir aizstāvējis savas jostas 13 reizes. Moraless tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem Meksikas atlētiem, kā arī par vienu no labākajiem pusvieglo svara kategoriju čempioniem. Moralesa cīņu bilance ir 52(36 KO)-9(3 KO).
Tirukšupe
Tirukšupi šķērso valsts autoceļš A10 (Rīga—Ventspils) un dzelzceļa līnija Rīga—Ventspils.
Hilton Garden Inn
Hilton Garden Inn ir viens no viesnīcu ķēdes Hilton Worldwide zīmoliem, ko kopš 1996. gada izmanto vairāk nekā 800 viesnīcu visā pasaulē.
Galinārs
Galinārs (fr) bija franču loka šāvējs, kurš startēja 1900. gada un 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1988. gada Eiropas čempionāta futbolā dalībvalstu sastāvi
Šajā lapā uzskaitīti 1988. gada Eiropas čempionāta futbolā oficiāli apstiprinātie izlašu sastāvi. Dzimšanas dati korekti uz 10. jūniju.
Treneris: Zeps Pionteks
Treneris: Adzeljo Vičīni
Treneris: Migels Munjoss
Treneris: Francs Bekenbauers
Treneris: Bobijs Robsons
Treneris: Džeks Čarltons
Treneris: Rinuss Mihelss
Treneris: Valērijs Lobanovskis
Rubini (Silmalas pagasts)
Rubini (arī Rubāni) ir ciems Silmalas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 246 km attālumā no Rīgas.
Severskijdoņeca
Severskijdoņeca (ru) vai Siverskijdoneca (uk) ir upe Krievijā un Ukrainā, Donas labā un tās lielākā pieteka. Sākas Viduskrievijas augstienē pie Podoļhu ciema Krievijas Belgorodas apgabalā, tālāk tek caur Ukrainas Harkivas, Doneckas un Luhanskas apgabaliem, lejtecē — pa Krievijas Rostovas apgabalu, kur pie Ustjdoņeckas ietek Donā.
Upes gultnes platums 30—70 m, tikai dažreiz sasniedzot 100—200 m. Dibens pārsvarā smilšains, dziļums no 0,3 m krācēs līdz 10 m dziļākajās vietās. Upes kopējais kritums 195 m, vidējais — 0,18 m/km. Straumes ātrums no 0,15 m/s pie Čuhujivas līdz 1,41 m/s pie Lisičanskas. Labais krasts pārsvarā stāvs, kreisais — lēzens. Lielākās pietekas ir Oskila, Kaļitva, Aidara (kreisās), Kazennijtoreca (labā).
Lielākās pilsētas krastos ir Belgoroda, Izjuma, Lisičanska, Luhanska, Krasnodona, Kamenska-Šahtinska. Upes baseina vidus un lejasdaļā izvietojies Doņecas akmeņogļu baseins.
Upes nosaukums cēlies no tās augšteces Severijas zemē, par ko itāļu ceļotās Alesandro Gvaņīni rakstījis, ka «ir arī cita, mazāka Tanaīsa, kurš sākas severiešu kņazistē, tāpēc arī saucas par Severiešu Doņecu un augšpus Azovas ietek lielajā Tanaīsā.»
Andžejs Benedikts Klongevičs
Andžejs Benedikts Klongevičs (pl,, ; dzimis pirms 1767. gada, miris ) bija Ilūkstē dzimis katoļu garīdznieks, Viļņas bīskaps no 1840. līdz 1841. gadam. Viļņas universitātes profesors no 1815. gada, kurā pats bija studējis morālo zinātņu un fizisko zinātņu nodaļās.
Eds Makolijs
1949. gada NBA draftā viņu izraudzījās Sentluisas "Bombers", kurā viņš spēlēja tikai vienu sezonu. Pēc debijas sezonas pārgāja uz "Celtics", taču karjeru 1950. gadu beigās noslēdza "Hawks" sastāvā. Karjeras laikā kļuva par NBA čempionu (1958. gads; "Hawks"), trīs reizes tika iekļauts visas līgas simboliskajā pirmajā izlasē. Piedalījās septiņās Visu zvaigžņu spēlēs, pirmajā no tām, kas bija arī pirmā NBA Visu zvaigžņu spēle, viņš tika atzīts par spēles vērtīgāko spēlētāju. Pēc karjeras beigām divus gadus nostrādāja par treneri, pēc tam (1960. gadā) tika uzņemts Basketbola slavas zālē. Miris 2011. gadā.
Donavas delta
Donavas delta (ro, ), uk, ) ir Eiropas otra lielākā upes delta (lielāka ir vienīgi Volgas delta). Donavas deltas aptuvenā platība ir 4152 km2. Lielākā daļa no deltas atrodas Rumānijā, Tulčas žudecā. Atlikušā daļa ir Ukrainā, Odesas apgabalā. Deltā ir izveidots Donavas deltas biosfēras rezervāts un ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma vietu sarakstā.
Imants Freimanis
Imants Freimanis bija latviešu izcelsmes Krievijas un PSRS zinātnieks un izgudrotājs. Viens no radiotehnikas pionieriem Padomju Savienībā, izveidojis radiometroloģijas un hidroakustikas nozares.
Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 1. maijā (19. aprīlī pēc VS) Jaunsvirlaukas pagasta Īslīces pusmuižā (Isliz) skolotāja Jura (Georga) Freimaņa un viņa sievas Olgas, dzimušas Bandrevicas, ģimenē. Mācījās Jelgavas reālskolā (1903-1906), studēja Pēterburgas Elektrotehniskajā institūtā (1907-1913), piedalījās Rīgas un Roņu salas radiostaciju būvē (1911—1912). Institūtu viņš pabeidza 1913. gadā ar inženiera elektriķa diplomu, papildinājās Berlīnes radiorūpnīcā Telefunken un britu Marconi Company netālu no Londonas. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā sāka strādāt par laborantu Petrogradas Elektrotehniskajā institūtā, nodarbojās ar radioaparatūras izgatavošanu Krievijas impērijas kara flotes vajadzībām. Projektēja lieljaudas radiostaciju pie Vladivostokas sakariem ar Klusā okeāna karakuģiem (1916—1917).
1917. gadā kļuva par Petrogradas Elektrotehniskā institūta (PEI) Radiotehnikas katedras vadītāju. Pēc Oktobra revolūcijas 1918. gadā piedalījās Krievijas Radioinženieru biedrības dibināšanā, Krievijas pilsoņu kara laikā 1919. gadā viņu mobilizēja Sarkanajā armijā, kur viņš darbojās kā Galvenās kuģubūves pārvaldes Mīnu nodaļas radists. 1919. gada augustā viņš pieteica izgudrojumu daudzkanālu sakaru jomā. Līdztekus strādāja pie maģistra disertācijas "Par radiotīklu līdzības likumiem", ko aizstāvēja 1921. gadā. Izveidoja elektrovakuuma laboratoriju, bija PEI Elektrofizikālās fakultātes dekāns (1922—1925). 1922. gadā nodibināja radioamatieru pulciņu, lasīja vairākus radiotehnikas pamatu un speciālos (elektrovakuuma tehnika, radiomērījumi) kursus arī Kara flotes akadēmijā un Kara inženieru akadēmijā.
1920. gadu otrajā pusē saslima ar plaušu tuberkulozi, miris 1929. gada 8. februārī Ļeņingradā.
Darbi
I. Freimanis sarakstīja grāmatu "Radiotehnikas kurss", kas atkārtoti izdota 1924. un 1928. gadā. Publicējis 53 zinātniskos rakstus.
Desuciems
Desuciems ir ciems Ventspils novada Usmas pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 5,1 km no pagasta centra Usmas, 49,6 km no novada centra Ventspils un 143,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas uz ziemeļiem no dzelzceļa līnijas Rīga—Ventspils, netālu no Usmas stacijas.
2012. gada Brazīlijas Grand Prix
2012. gada Brazīlijas Grand Prix (oficiālais nosaukums: Formula 1 Grande Prêmio Petrobras do Brasil 2012 ) bija Formula 1 pasaules čempionāta. gada sezonas pēdējais, divdesmitais posms, kas norisinājās 25. novembrī Brazīlijā, Interlagušas trasē. Uzvaru guvu Džensons Batons, bet Sebastiāns Fetels, finišējot sestajā vietā, guva pietiekami daudz punktu, lai kļūtu par pasaules čempionu.
Pirms šīm sacīkstēm Sebastiāns Fetels čempionāta kopvērtējumā bija par 13 punktiem priekšā tuvākajam konkurentam Fernando Alonso, kas nozīmēja, ka Alonso būtu jāfinišē pjedestāla pozīcijā, lai potenciāli kļūtu par pasaules čempionu, ja Fetels finišētu zemā pozīcijā (un gūtu maz punktu).
Sacīkstes
No pirmās starta rindas startēja abi McLaren piloti, Luiss Hamiltons (kuram šī bija pēdējā sacīkste McLaren sastāvā pirms pāriešanas uz Mercedes) un Džensons Batons. Sebastiāns Fetels, startējis no ceturtās pozīcijas, sacīkšu pirmajā aplī sadūrās ar Bruno Sennu, tomēr turpināja sacīkstes pēdējā, 24. pozīcijā. Lietainajā trasē Fetelam izdevās strauji atgūt pozīcijas, kamēr viņa konkurents cīņā par čempiona titulu, Fernando Alonso, turpināja sacīkstes pirmajā sešiniekā.
Lietum pieņemoties spēkā, lielākā daļa pilotu mainīja riepas, kamēr Džensons Batons un Force India pilots Niko Hilkenbergs turpināja braukt ar slikiem, kas izrādījās pareizs lēmums, jo lietus drīz vien pierima un pārējie atkal mainīja riepas uz sausā laika riepām, nodrošinot Batonam un Hilkenbergam gandrīz minūtes pārsvaru pār tuvākajiem sekotājiem. Sacīkšu 19. aplī Hilkenbergs apdzina Batonu.
Trasē atrodošos formulu detaļu dēļ 23. aplī trasē devās drošības mašīna, likvidējot līderu lielo pārsvaru. Alonso un Fetels tobrīd atradās attiecīgi ceturtajā un piektajā pozīcijā. Pēc sacīkšu atsākšanās Sauber braucējs Kamui Kobajaši apdzina Fetelu, bet Hamiltons — Batonu un vēlāk, Hilkenbergam kādā līkumā saslīdot un zaudējot ātrumu, Hamiltons kļuva par sacīkšu līderi, tomēr Hilkenbergs turpināja cieši sekot Hamiltonam un 54. aplī starp braucējiem, kas bija atpalikuši par apli, Hilkenbergs vēlreiz zaudēja kontroli pār formulu, ietriecās Hamiltona formulā, liekot tam izstāties, savukārt pats Hilkenbergs saņēma boksu caurbraukšanas sodu, kā rezultātā viņš atkrita uz piekto vietu, kurā arī finišēja. Pēc šīs sadursmes vadību pārņēma Batons.
Stiprajā lietū dažus apļus pirms finiša avāriju piedzīvoja Force India pilots Pauls di Resta, trasē izbrauca drošības mašīna un sacīkstes tā arī noslēdzās. Alonso finišēja otrais, bet Fetels — sestais, čempionāta kopvērtējumā par trim punktiem apsteidzot Alonso un līdz ar to izcīnot trešo čempiona titulu pēc kārtas.
Hamiltonam izstājoties un abiem Ferrari pilotiem finišējot pjedestāla pozīcijās, Ferrari izdevās noturēt otro vietu kopvērtējumā.
Pēc sacīkstēm medijos un F1 sabiedrībā tika plaši diskutēts par vairākiem Sebastiana Fetela apdzīšanas manevriem, kurus viņš it kā bija veicis dzelteno karogu zonās. Ferrari pat nosūtīja oficiālu vēstuli FIA, lūdzot skaidrojumu par šo manevru atbilstību noteikumiem. Ja Fetelam tiktu piemērots tipiskais 20 sekunžu sods par šādu pārkāpumu, viņa sacīkšu rezultāts būtu devītā nevis sestā vieta, kas nozīmētu, ka par čempionu kļūtu Alonso. Tomēr FIA atbildēja, ka konkrētie apdzīšanas manevri nebija noteikumu pārkāpumi.
Dmitrijs Zelenkovs
Dmitrijs Zelenkovs (dzimis Rēzeknē) ir Latvijas futbolists, pussargs, pašlaik spēlē Latvijas Virslīgas kluba RFS sastāvā.
Karjera
Ar futbolu sācis nodarboties dzimtajā pilsētā Rēzeknē. No 2013. līdz 2016. gadam trenējās "Metta" futbola akadēmijā. No 2016. līdz 2020. gadam spēlēja Itālijas kluba Empoli jauniešu komandās. Pirms 2021. gada sezonas atgriezās Latvijā FK Metta rindās. Latvijas Virslīgā debitēja pret FK Liepāja. 2022. gada pirmajā pusē pārstāvēja Itālijas D sērijas klubu Montespaccato, kura sastāvā aizvadīja sešas spēles. 2022. gada jūlijā pievienojās Virslīgas klubam RFS. Pirmos vārtus Virslīgā guva pret BFC Daugavpils.
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs. 2023. gada jūnijā pirmo reizi tika uzaicināts uz Latvijas futbola izlasi.
Arukilas svīta
Arukilas svīta (D2ar) ir vidusdevona eifela stāva arukilas horizonta stratigrāfiskā vienība, kas ir izplatīta gandrīz visā valsts teritorijā, izņemot Kurzemes ziemeļu malu. Svītas slāņu biezums svārstās no 24 līdz 103 metriem. Lielākie biezumi (virs 100 m) atrodas Polijas-Lietuvas ieplakā un Latvijas sedlienē (virs 80 m). Nosaukums veidots no Arukilas ciema Tartu ziemeļu nomalē, kur baltajos smilšakmeņos (svītas stratotipa atsegumā) Emajegi kreisajā krastā atrodas mākslīgas alas. Šajās alās H. Asmuss 19. gadsimta vidū ievāca lielu bruņuzivju fosiliju kolekciju. Svīta atsedzas vairākās upēs Igaunijas teritorijā, kā arī Latvijā, Kurzemes ziemeļos: Kaļķupes krastā (Gaviļu kalns, Puiškalns u.c.) un Dāvida alā pie Šlītere.
Svītas robežas tiek vilktas pamatojoties uz vidusdevona baseina sedimentācijas ritmiskumu. Apakšējo robežu ar narvas svītu marķē salīdzinoši biezas smilšakmens slāņkopas pamatne, kas veidojusies arukilas transgresijas fāzē. Atšķirībā no šīs arukilas slāņkopas, narvas regresīvie smilšakmeņi veido plānākus slāņus un to karbonātiskums ir vienmērīgāks. Turklāt, Narvas svītas augšdaļā ir sastopami sīkgraudaina merģeļa starpslāņi, kas nav arukilas svītā. Savukārt augšējā robeža iet starp Arukilas regresijas fāzes raibo aleirolītu virsu, kurus sedz burtnieku svītas bazālie smilšakmeņi. Apakšējā robeža krasāk izpaužas valsts dienvidu daļā, bet augšējā ziemeļu daļā.
Ģedimins Ķirķils
Ģedimins Ķirķils (dzimis ) ir Lietuvas politiķis no Lietuvas sociāldemokrātu partijas (LSDP). No 2006. gada 4. jūlija līdz 2008. gada 9. decembrim - Lietuvas premjerministrs.
Arukilas svīta
Paleontoloģiskais raksturojums
Arukilas svītas vadfosilijas pārstāv bezžokļaiņi Pycnosteus palaeformis un P. pauli. Tāpat plaši sastopami citi ihtiofaunas pārstāvji: bezžokļaiņi Schizosteus striatus, Ganosteus artus, Tartuosteus giganteus, Tartuosteus maximus, bruņuzivis Actinolepis tuberculata, Holonema obrutshevi, Coccosteus grossi, Homostius sulcatus, Heterostius sp., antiarhi Byssacanthus dilatatus, Asterolepis estonica, akantodes Archaeacanthus quadrisulcatus, Haplacanthus marginalis, Nodocosta pauli, Homacanthus gracilis, daivspurzivis Thursius estonicus, Glyptolepis sp., Gyroptychius pauli, Osteolepis baltica, Orvikuina sp. Daudzas no šīm sugām ir sastopamas arī narvas svītas nogulumos. Raksturīgi tas, ka liela daļa narvas svītas zivju ir sastopama tikai arukilas apakšējā daļā. Savukārt, augšdaļā nāk klāt jaunas sugas, kas narvas svītā nav sastopamas. Tad parādījās, piemēram, heterostraki Tartuosteus, Psammolepis u.c. sugas.
Šellefteo
Šellefteo (sv) ir pilsēta Vesterbotenas lēnē, Zviedrijā. 2010. gadā pilsētā dzīvoja 32 775 iedzīvotāji. Šellefteo hokeja komanda Šellefteo AIK spēlē Zviedrijas hokeja līgā.
Lateve
Lateve (agrāk arī Lateva, Latevasciems) ir apdzīvota vieta Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojusies pagasta vidusdaļā Šlīteres Zilo kalnu kraujas malā pie autoceļa V1381 11 km no pagasta centra Dundagas, 44 km no novada centra Talsiem un 169 km no Rīgas.
Šellefteo
Cilvēki
Šellefteo dzimuši:
Gazprom transgaz Belarus'
OAO Gazprom transgaz Belarus' (ru) ir Baltkrievijas enerģētikas uzņēmums, kas nodarbojas ar dabasgāzes importēšanu, sadali un pārdošanu, kā arī veic gāzes tranzītu uz citām valstīm. Uzņēmums pilnībā pieder Krievijas gāzes ieguves uzņēmumam Gazprom. Galvenais birojs atrodas Minskā.
Gazprom transgaz Belarus' gāzes transporta sistēma sastāv no 7,9 tūkstošiem kilometru cauruļvadu, 13 kompresoru stacijām, 3 pazemes gāzes krātuvēm, 227 gāzes sadales stacijām, 27 automašīnu gāzes uzpildes kompresoru stacijām, 7 gāzes mērīšanas stacijām.
Vēsture
1960. gada 25. oktobrī izveidota Minskas maģistrālo gāzesvadu pārvalde. 1960. un 1961. gadā Baltkrievijas teritorijā uzbūvēti dabasgāzes maģistrālie cauruļvadi (Dašava—Minska, Ivaceviči—Viļņa) un atzari republikas apgādei.
1973. gadā Minskas maģistrālo gāzesvadu pārvalde pārveidota par Rietumu ražošanas apvienību gāzes transportēšanai un piegādei Zapadtransgaz. 1974. gadā gāzesvads pagarināts līdz Polijas robežai; pabeigts gāzesvada Toroža—Minska—Ivaceviči pirmais posms, pa kuru sākta dabasgāzes piegāde no Rietumsibīrijas. 1976. gadā sāka darbību Osipovičas pazemes gāzes krātuve.
Pēc Baltkrievijas neatkarības iegūšanas, 1992. gadā uz Zapadtransgaz bāzes izveidots valsts uzņēmums Beltransgaz. No 1996. gada līdz 2006. gadam uzbūvēts gāzesvada Jamala—Eiropa Baltkrievijas posms.
2003. gadā Beltransgaz pārveidots par atklātu akciju sabiedrību. 2007. gada 18. maijā Krievijas uzņēmumam Gazprom pārdoti 50 % valstij piederošā Beltransgaz akciju. 2011. gada 25. novembrī Gazprom nopirka atlikušos 50 % Beltransgaz kapitāldaļu. 2013. gada 18. aprīlī uzņēmums pārdēvēts par Gazprom transgaz Belarus'.
Sniper Elite V2
Sniper Elite V2 ir 2012. gada takstiskā šaujamspēle, kuru izstrādājis un izdevis Rebellion Developments priekš Microsoft Windows, Xbox 360 un PlayStation 3. Tā ir pārveidojums 2005. gada spēlei Sniper Elite. Spēle notiek tajā pašā laikā un vietā, kur iepriekš - Berlīnes kauja, 1945. gada aprīlī. Spēlētājam, kā amerikāņu Stratēģisko Pakalpojumu Biroja virsniekam, ir jānogalina vai arī jāsagūsta, kas iesaistīti vācu V-2 raķešu programmā.
Intelsat IV F-5
Intelsat IV F-5 bija starpvalstu organizācijas Intelsat sakaru pavadonis. Orbītā tas tika palaists. Pavadonis nodrošināja sakarus Indijas okeāna reģionā, vēlāk Klusā okeāna reģionā līdz 1983. gada februārim.
Kosmisko aparātu izgatavoja ASV uzņēmums Hughes Aircraft uz platformas HS-312 bāzes. Tas bija cilindra formas, stabilizācija tika nodrošināta ar rotāciju ap centrālo asi. Intelsat IV bija apgādāts ar 12 C joslas raiduztvērējiem, kas varēja nodrošināt 6000 telefona zvanus vai 12 vienlaicīgus krāsu televīzijas kanālus vai jauktu sakaru plūsmu, ietverot arī datu un faksa pārraidi. Pavadoņa plānotais darbības laiks bija 7 gadi.
2040. gadi
2040. gadi ir 21. gadsimta 5. desmitgade, kas sāksies un beigsies.
Intelsat IV F-5
Intelsat IV F-5 tika palaists 21:53:04 UTC ar nesējraķeti Atlas SLV-3C Centaur-D no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-36B. No ģeosinhronās pārejas orbītas pavadonis ar savu dzinēju SVM-4A sasniedza ģeosinhrono orbītu.
Kosmiskais aparāts tika izvietots virs Indijas okeāna punktā 61 grāds austrumu garuma. No 1976. līdz 1980. gadam tas bija pozīcijā 60° A. 1980. gadā tas tika pārvietots virs Klusā okeāna uz punktu 179 grādi austrumu garuma.
1983. gada 23. februārī tika pārtraukta Intelsat IV F-5 ekspluatācija. Pēc tam tas nekontrolēti dreifēja ģeosinhronā orbītā uz rietumiem aptuveni 0,6 grādi dienā.
Hanko pussala
Hanko pussala ir Somu jūras līča pussala Somijas dienvidos. Tā ir apmēram 30 km gara un 10 km plata. Līnija starp Hanko ragu Somijā un Pēzaspea ragu Igaunijā tiek uzskatīta par Somu jūras līča rietumu robežu.
Vēsture
Lielā Ziemeļu kara laikā 1714. gadā pie Hanko pussalas notika Hangutas kauja (Гангу́тское сраже́ние, Sjöslaget vid Hangö udd), kurā krievu flote uzvarēja zviedru floti. Somijas pilsoņu kara laikā 1918. gada martā pussalā izsēdās vācu Baltijas jūras divīzija (Ostsee-Division) un no turienes izvērsa uzbrukumu uz Helsinkiem.
Pēc Ziemas kara miera līguma noslēgšanas 1940. gada 13. martā Hanko pussala uz 30 gadiem tika iznomāta PSRS jūras kara bāzes izveidošanai. Pēc karadarbības atsākšanās kara bāze tika evakuēta 1941. gada decembrī. Pēc Turpinājuma kara beigām 1944. gadā PSRS atteicās no Hanko pussalas, tās vietā pieprasot Porkalanniemi pussalu pie Helsinkiem.
Krosrivera (upe)
Krosrivera, arī Ojono un Manju, ir galvenā upe Nigērijas dienvidaustrumos, un tās angliskais nosaukums ir dots Nigērijas Krosriveras štatam. Tās izteka ir Kamerūnā, kur tā tiek saukta par Manju.
Eiropieši upi sasniedza 15. gadsimta beigās, kad līdz tai nokļuva portugāļu jūrasbraucēji.
Tecējums
Lai arī pēc Āfrikas standartiem tā nav gara, tās baseinā ir daudz nokrišņu un beigās tā kļūst ļoti plata. Mitrajā sezonā ap to veidojas īslaicīgi ezeri un lagūnas. Krosriveras baseins aptver trešdaļu Austrumu Nigērijas. Pēdējos 80 km līdz jūrai tā plūst cauri purvainam lietus mežam ar daudziem strautiem un veido grīvu — estuāru, kurā ietek Kalabaras upe. Estuārs ir apmēram 50 km garš un ap 20 km plats starp kaimiņu Akva Ibomas štatā esošo Oronas pilsētu rietumu krastā un Krosriveras štata galvaspilsētu Kalabaru austrumu krastā, vairāk nekā 30 km no okeāna. Estuārs Krosriverai ir kopīgs ar dažām mazākām upēm. Tās grīvā Atlantijas okeānā estuārs ir 24 km plats un tā austrumu puse pieder kaimiņvalstij Kamerūnai. Daļa estuāra krastu ir mangrovju klāti, kuras aizņem gandrīz 600 km².
Krosriveras upe veido robežu starp diviem tropu mitru mežu ekoreģioniem: Krosriveras-Nigēras pārejas mežiem, kas atrodas uz rietumiem no upes starp Krosriveru un Nigēras upi, un Krosriveras-Sanagas-Bioko piekrastes mežiem, kas atrodas uz austrumiem starp Krosriveru un Sanagas upi Kamerūnā.
Transports
Tiltu trūkuma dēļ Krosriverai un citām apkaimes upēm ir liela nozīme kā transporta ceļiem upes lejtecē. Attālums starp Oronu un Kalabaru ir 21 km ar laivu un apmēram 200 km pa štatus savienojošo šoseju ar tiltu pie Itu. Tomēr, tāpat kā citas Nigērijas upes, Krosrivera ir kuģojama tikai mitrajā sezonā. Upju pārplūšanas sezona Nigērijā ir no jūnija līdz oktobrim.
Kalabara jau sen ir bijusi nozīmīga jūras osta pie Kalabaras upes apmēram 10 km no tās ieplūšanas Krosriveras upes estuārā un apmēram 55 km no jūras. Itu tilts pār Krosriveru tika pabeigts 1975. gadā un tiek uzskatīts par lielu tālaika administrācijas veikumu.
Verners Kraulis
Verners Kraulis (dzimis, miris ) bija latviešu psihiatrs un eigēniķis, Hermaņa Budula skolnieks.
Beidzis Rīgas pilsētas ģimnāziju. No 1924. līdz 1944. gadam bija Rīgas Sarkankalna slimnīcas ārsts. 1927. gadā beidza Latvijas Universitāti. 1929. gadā Minhenē papildinājās pie Ernsta Rīdina (Ernst Rüdin). 1931. gadā aizstāvēja doktora disertāciju "Par histerisko reakciju un viņas konstitūcionāliem pamatiem".
Trīsdesmito gadu beigās pasniedza eigēnikas kursu Latvijas Universitātē. Latvijas Universitātē 1937. gadā tika izveidota eigēnikas katedra. 1938. gadā V. Krauļa lasītās lekcijas eigēnikā medicīnas studentiem bija obligātas.
Mark VII
Mark VII bija Mark klases smagais tanks.
Isajevs
Isajevs (ru, no personvārda Jesaja (Иса́й); sieviešu dzimtē Isajeva (Иса́ева)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mark VII
Tika izgatavoti tikai daži eksemplāri, līdz pasūtījums tika anulēts, šī modeļa vietā izvēloties Mark V (SS), kuram bija jaudīgāks dzinējs.
Konstrukcija
Tanka Mark V minimāla modifikācija: nomainīja Williams-Janney hidraulisko transmisiju, ievērojami uzlaboja ventilāciju un motora dzesēšanas sistēmu, kā arī stūres iekārtu.
Mark tipa tankiem raksturīga silueta rombveida forma (skatoties no sāniem), zems smaguma centrs, kāpurķēdes pa visa tanka silueta perimetru, ieroči izvietoti grozāmās ligzdās - sponsonos, - tanka sānos, virspusē atradās komandiera tornītis. Prototips izstrādāts 1918. gada jūlijā (Brown Brothers, Edinburga). Apbruņots ar Hotchkiss lielgabaliem (QF 6 pounder 6 cwt Hotchkiss), Hotchkiss (Hotchkiss M1909 Benet-Mercie machine gun) un Vickers MG (Vickers machine gun) ložmetējiem.
Ž. Pols Getijs
Žans Pols Getijs (en, dzimis, miris ), plašāk zināms kā Ž. Pols Getijs, bija ASV naftas magnāts. Viņš nodibināja kompāniju Getty Oil un 1957. gadā žurnāls Fortune nosauca viņu par bagātāko dzīvo amerikāni, kamēr 1966. gadā Ginesa rekordu grāmata viņu atzīmēja kā pasaules bagātāko privātpersonu ar aptuveni 1,2 miljardu ASV dolāru bagātību. Uzreiz pēc Getija nāves viņa bagātība bija vairāk kā seši miljardi ASV dolāru (apmēram 9,05 miljardi ASV dolāru pārrēķinot 2017. gada vērtībā). 1996. gadā publicētajā grāmatā viņš ir atzīmēts kā 67. bagātākais amerikānis, pamatojoties uz viņa bagātību pret nacionālo kopproduktu.
Neskatoties uz savu bagātību, Getijs bija ļoti taupīgs. Īpaši tas bija novērojams 1973. gadā, kad Itālijā nolaupīja viņa mazdēlu.
Getijs bija kaislīgs mākslas un antikvariāta kolekcionārs, viņa kolekcija kļuva par pamatu Losandželosā atvērtajam Ž. Pola Getija muzejam.
Igaunijas Mūzikas un teātra akadēmija
Vēsture
1919. gadā tika nodibināta privātā Tallinas Augstākā mūzikas skola (Tallinna Kõrgem Muusikakool). 1923. gadā to pārdēvēja par Tallinas konservatoriju (Tallinna Konservatoorium), bet 1935. gadā tā tika nacionalizēta. Pirmais skolas izlaidums notika 1925. gadā. 1944. gadā Tallinas konservatorijas ēka tika sagrauta Tallinas bombardēšanā. 1957. gadā tika atklāta Drāmas faultāte. 1993. gadā mācību iestāde tika pārdēvēta par Igaunijas Mūzikas akadēmiju (Eesti Muusikaakadeemia). 1997. gadā tika nodibināta filiāle Tartu. 1999. gadā tā tika pārcelta uz jaunu, modernu ēku. Kopš 2005. gada tai ir mūsdienu nosaukums.
Lekoms
Lekoms (fr) bija franču loka šāvējs, kurš startēja 1900. gada un 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja loka šaušanas, Au Cordon Doré 50 metru disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 25 punktus, izcīnot beidzamo 8. vietu.
Jāns Kaplinskis
Jāns Kaplinskis (et; dzimis Tartu, miris ), bija igauņu dzejnieks, prozaiķis, esejists un tulkotājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1941. gadā Tartu skolotāja Ježi Kapliņska (Jerzy Bonifacy Edward Kapliński, 1901–1943) un viņa sievas Noras, dzimušas Raudsepas (1906–1982), ģimenē. Viņa māte bija franču literatūras tulkotāja, bet tēvs bija Tartu universitātes poļu valodas un literatūras profesors, kurš pēc Igaunijas okupācijas bija zaudējis darbu, bet 1941. gada 23. jūnijā ticis apcietināts un gājis bojā Vjatlagā.
Jāns uzauga Tartu un vasaras pavadīja pie mātes radiniekiem Veru apkārtnē. Studēja Tartu Universitātē, 1966. gadā iegūstot diplomu romāņu filoloģijā. Ietekmējās no Tartu semiotiķiem, austrumu filozofijas, pirmām kārtām — budisma, kurā viņa skolotājs bija izcilais teologs, filozofs, filologs un dzejnieks Uku Māzings (1909—1985).
Daiļrade un atzinība
Tulkojis no ķīniešu valodas ("Daodedzjin") un Eiropas valodām — angļu, franču, spāņu, zviedru. Viņa dzejoļi un esejas tulkotas angļu, franču, nīderlandiešu, zviedru, norvēģu, somu, islandiešu, ebreju, ungāru, latviešu,  lietuviešu, čehu, bulgāru, japāņu un citās valodās. 2001. gadā starptautiskajā rakstnieku saietā Vilenica Slovēnijā ieguvis balvu Nagrada Vilenica. Maksa Žakoba balvas laureāts (2003). Četriem Jāna Kaplinska dzejoļiem 1998. gadā sarakstījis mūziku Harisons Bērtvistls (Harrison Birtwistle). 2014. gadā Kaplinskis izdeva pirmo dzejoļu krājumu krievu valodā, par šo grāmatu saņemot Krievijas balvu. 2017. gadā tika izdota otra grāmata krieviski — "Vēgenera smaids" (Улыбка Вегенера).
2016. gadā Jāns Kaplinskis saņēma Eiropas Literatūras balvu.
Politiskā darbība
No 1990. līdz 1992. gadam viņš piedalījās Igaunijas Kongresa darbā.
No 1992. līdz 1995. gadam bija Igaunijas parlamenta loceklis. Kopš 2004. gada bija Igaunijas Sociāldemokrātiskās partijas biedrs.
Līvija Volkova
Līvija Volkova (dzimusi ) ir latviešu literatūrvēsturniece. Pētījusi rakstnieku arhīvus un sarakstījusi grāmatas par Eduardu Veidenbaumu, Rūdolfu Blaumani, Jāni Gresti un Jāni Purapuķi.
Dzīvesgājums
1949. gadā beigusi Rīgas 11. vidusskolu, 1955. gadā — Rīgas Pedagoģijas institūta Dabaszinātņu un ķīmijas fakultāti, 1971. gadā — Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu (neklātienē).
No 1955. līdz 1957. gadam par ķīmijas skolotāju strādāja Sabiles vidusskolā un no 1957. līdz 1965. gadam — Rīgas Raiņa 8. vakara vidusskolā. Vēlāk no 1966. līdz 1976. gadam strādāja Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzejā, no 1976. līdz 1978. gadam — Eduarda Veidenbauma muzejā „Kalāčos”, no 1976. līdz 1978. gadam Rūdolfa Blaumaņa muzejā „Brakos” un no 1978. līdz 1986. gadam — Andreja Upīša muzejā Skrīveros un Rīgā. Kopā ar muzeju kolēģiem Volkova veidojusi konceptuāli jaunas ekspozīcijas: Annas Brigaderes „Sprīdīšos”, Druvienas vecajā skolā, Emīla Dārziņa „Jāņskolā”, Rūdolfa Blaumaņa un Jaņa Rozentāla muzejā, kā arī publicējusi rakstus periodikā par muzeju metodoloģijas jautājumiem.
Darbi
Volkova sarakstījusi grāmatu „Eduards Veidenbaums” (1979), kā arī pētījumus par Rūdolfu Blaumani „Tapšana” (1988) un „Pilnbriedā” (Rūdolfa Blaumaņa Kopoti raksti, 9, 1999), „Blaumaņa zelts” (2008), „Rūdolfa Blaumaņa pašatklāsme” (2017). Volkova sarakstīto grāmatu pamatā rakstnieku arhīvu dokumentu izpēte, atklājot viņu filozofiskos uzskatus, intelektuālo pasauli un radošos impulsus, autore grāmatās izcēlusi Rūdolfa Blaumaņa saistību ar Rietumeiropas kultūru.
Volkova rakstījusi priekšvārdus un organizējusi kultūras mantojuma gadagrāmatas „Varavīksne” izdošanu (1980—1994), sakārtojusi un rakstījusi priekšvārdus grāmatām — Jāņa Grestes „... kā dzeņa vēders” (1977) un „Krist un celties” (1990), Eduarda Veidenbauma „Brīvības cēlajais gars” (1978), Rūdolfa Blaumaņa „Sijājot, skalojot zeltu” (1981), Jāņa Purapuķes „Ķibele aiz ķibeles” (1989).
Volkova 2000. gadā ir saņēmusi Triju Zvaigžņu ordeni.
Mežastrazdi
Mežastrazdi (Turdus) ir mežastrazdu dzimtas (Turdidae) dziedātājputnu ģints, kas apvieno 84 mūsdienās dzīvojošas sugas un vienu izmirušu sugu. Šīs ģints sugas ir vidēji lieli strazdi, kas ir kukaiņēdāji vai visēdāji. Tie sastopami gandrīz visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Mežastrazdi mājo Eiropā, Āzijā, Āfrikā, Austrālijā un Amerikā. Vairākas sugas ir izplatījušās arī okeānu salās, un divas sugas introducētas Jaunzēlandē.
Latvijā
Latvijā sastopamas 6 mežastrazdu ģints sugas: plukšķis (Turdus iliacus), melnais mežastrazds (Turdus merula), dziedātājstrazds (Turdus philomelos), pelēkais strazds (Turdus pilaris), apkakles strazds (Turdus torquatus) un sila strazds (Turdus viscivorus). Toties melnrīkles strazds (Turdus atrogularis) Latvijā novērots tikai divas reizes.
Sistemātikas izmaiņas
Balstoties uz ģenētiskajiem pētījumiem, ģints sistemātika pēdējos gados ir mainījusies. Nesenā pagātnē, balstoties uz morfoloģiskajām atšķirībām, no tās tika izdalītas divas neliela auguma Brazīlijas mežastrazdu (Platycichla) sugas. Tomēr DNS pētījumu analīzes liecina, ka, lai arī Brazīlijas mežastrazdi ir mazāki augumā kā citas mežastrazdu sugas, tiem būtu jābūt sistematizētiem lielajā, plašajā mežastrazdu ģintī.
Mūsdienās ar mežastrazdu ģinti apvienotas arī monotipiskās Tristanas mežastradzu (Nesocichla) un Antiļu mežastrazdu (Cichlherminia) ģintis.
Kaļķi
Kaļķi var būt:
Rubļevski
Rubļevski ir ciems Vērēmu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 243 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie reģionālā autoceļa P36 (Rēzekne_Gulbene).