cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antropoloģija
Sociālā (kultūras) antropoloģija
Savā pastāvēšanas sākumā sociālie un kultūras antropologi galvenokārt pievērsa uzmanību nerietumu sabiedrībām. ASV tie bija Amerikas pamatiedzīvotāji, bet Eiropā – dažādi Eiropas koloniju iedzīvotāji. Galvenā motivācija saskaņā ar toreizējo evolucionisma teoriju bija analizēt cilvēku dzīvi tajās sabiedrībās, kurās, kā domāja toreizējie antropologi, ir saglabājušās senāko laiku iezīmes. Jau kopš 20. gadsimta pašiem sākumiem šī motivācija vairs antropoloģijā nav aktuāla, jo šāds evolucionārais skatījums tika atzīts par kļūdainu un neatbilstošu novērotajiem faktiem. Otrā motivācija, kura daļēji pastāv vēl joprojām, ir bijusi dokumentēt strauji izzūdošās kultūras. Tomēr galvenā motivācija, pētot citas kultūras, ir apkopot informāciju par cilvēku dzīves dažādību visās tās izpausmēs, lai izdarītu secinājumus par cilvēkiem kopumā un atsevišķi.
Lai gan antropoloģija pretendē uz cilvēku dzīves vispārēju izpēti, pastāv noteiktas jomas, kurām antropologi pievērsuši īpašu uzmanību: Radniecība, laulības un ģimene, Reliģija un maģija, Dzimte un dzimums, Ekonomiskā dzīve, Politika un vara, Medicīna, Psiholoģija un sabiedrība, Mākslas izpausmes dažādās sabiedrībās.
Sociālā un kultūras antropoloģijas galvenā izpētes metode ir ilgstošs līdzdalīgais novērojums, kas ir daļa no metožu kopuma, ko dēvē par etnogrāfisko lauka darbu. Pilnvērtīgs antropoloģiskais pētījums var ilgt no viena līdz vairākiem gadiem un tā laikā pētnieka uzdevums ir pēc iespējas labāk iejusties pētāmās sabiedrības dzīvē. Kaut arī agrāk antropologi nodarbojās tikai ar citu sabiedrību pētīšanu, jau kopš 20. gadsimta otrās puses ar vien biežāk antropoloģiskie pētījumi attiecas arī uz savu sabiedrību. Tomēr arī pētot savu sabiedrību, antropologi saglabā interesi par cilvēku sabiedrībām visā pasaulē un antropoloģiskā analīze ir neiedomājama bez atsaucēm uz līdzīgiem pētījumiem citās sabiedrībās. Ilgstošais līdzdalīgais novērojums un izteiktā nepieciešamība pēc salīdzināšanas ir divas galvenās iezīmes, kas atšķir sociālo antropoloģiju no citām sociālajām zinātnēm (piemēram, socioloģijas, kas vairāk orientējas uz industriālo sabiedrību pētīšanu ar kvantitatīvām metodēm).
Latvijā līdz pat 1980. gadu beigām antropoloģija tika definēta kā zinātne "par cilvēku izcelšanos un evolūciju (antropoģenēzi), cilvēka morfoloģisko struktūru, kā arī rasu, tautu, nāciju un cilšu izcelšanos, veidošanos un antropoloģisko sastāvu". Tomēr mūsdienās šāds formulējums atzīstams par ārkārtīgi šauru, jo ietver sevī tikai vienu no bioloģiskās antropoloģijas izpausmēm.
Antropoloģija Latvijā
Kopš 20. gadsimta 90. gadu vidus dažādi sociālās/kultūras antropoloģijas priekšmeti iekļauti vairāku Latvijas augstskolu programmās. 1999. gadā ir nodibināta Latvijas Antropologu biedrība. 2007. gadā Rīgas Stradiņa universitātē ir licencēta un 2009. gadā akreditēta pirmā sociālās antropoloģijas maģistratūras programma. 2009. gadā tika arī ieviesta pirmā Kultūras un sociālās antropoloģijas bakalaura programma Latvijas Universitātē.
Damasijs I
Pāvests Damasijs I (dzimis apmēram 305. gadā, miris ) bija Romas bīskaps no 366. gada oktobra līdz nāvei 384. gadā un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem.
Par pāvestu kļuva apmēram mēnesi pēc priekšteča Libērija nāves. Damasijs iestājās par Romas bīskapa mācības autoritāti. Viņa piemiņas diena ir 11. decembris.
Kembrijs
Kembrija periods sīkāk dalās četrās epohās. 1. epoha ilga no 542 līdz 521 miljoniem gadu pirms mūsdienām, 2. epoha — no 521 līdz 510 miljoniem gadu pirms mūsdienām, 3. epoha — no 510 līdz 499 miljoniem gadu pirms mūsdienām, bet 4. epoha ilga no 499 līdz 488,3 miljoniem gadu pirms mūsdienām.
Nogulumieži Latvijā
Kembrija periodā Latvijas teritorija atradās Baltikas kontinenta ziemeļu piekrastes seklajos ūdeņos, tādēļ kembrija perioda nogulumi noklāj Latvijas kristālisko pamatklintāju, bet Igaunijas ziemeļu piekrastē kembrija nogulumieži redzami zemes virspusē kā Baltijas klints.
Kurzemes dienvidrietumos un Zemgales dienvidos iegūstami termālie pazemes minerālūdeņi, Rucavas apkārtnē kembrija ūdeņu temperatūra ir 50 — 62 oC. Porainie kembrija smilšakmeņi Inčukalna apkārtnē jau no 1968. gada tiek izmantoti kā pazemes dabas gāzes krātuve. Piemērotas ģeoloģiskās struktūras pazemes gāzes krātuvju iekārtošanai atklātas arī Cēsu, Saldus, Dobeles un Kuldīgas apkārtnē.
Mihails Arhipovs
Mihails Arhipovs (dzimis ) ir bijušais Latvijas bobslejists (sākotnēji pilots, pēc tam stūmējs), tagad skeletona treneris. Ar bobsleju nodarbojās no 2003. līdz 2012. gadam. Pēc bobslejista karjeras beigām pievērsies trenera darbam un šobrīd ir Martina un Tomasa Dukuru fiziskās sagatavotības treneris.
2012. gada oktobrī paziņoja par karjeras beigām un pievērsās trenera darbam.
Precējies ar volejbolisti Salliju Arhipovu, audzina divas meitas.
Īslīces pagasts
Īslīces pagasts viena no Bauskas novada teritoriālajām vienībām tā dienvidos. Robežojas ar Bauskas novada Bauskas pilsētu un Ceraukstes, Gailīšu un Rundāles pagastiem, kā arī Lietuvas Šauļu apriņķi. Pagasta centrs atrodas Rītausmās, Bērzos izveidots pakalpojumu centrs.
Upes
Īslīce, Kaucis, Mazplānīte, Melnupīte, Plānīte, Svirkale.
Vēsture
Mūsdienu Īslīces pagasta teritorijā vēsturiski atradās Greizdarbes muiža (Gut Greiersdorf).
Bornsmindes pagasts izveidojās Bornsmindes un Kaucmindes muižu teritorijās. 1921. gadā pagastā iekļāva daļu no teritorijas, ko Latvija ieguva no Lietuvas bijušās Kauņas guberņas ar Viteiku, Pastališķu, Mikņunu, Rudeņu, Lībiešu, Staģeļu un Šķibeļu sādžām. 1925.gadā saskaņā ar 1924.gada 17.jūnija likumu par vietvārdu latviskošanu, Bornsmindes pagastu pārdēvēja par Īslīces pagastu. 1935. gadā pagasta platība bija 83,8 km2 un tajā dzīvoja 2195 iedzīvotāji. 1945. gadā pagasta teritorijā izveidoja Īslīces, Lībiešu un Plānītes ciema padomes. 1954. gadā Īslīces ciemam pievienoja Plānītes ciemu, 1963. gadā daļu Rundāles ciema, 1966. gadā daļu Lībiešu ciema. Tajā pašā 1966. gadā daļu Īslīces ciema iekļāva Pilsrundāles ciema teritorijā. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu iekļāva Bauskas novadā.
MakSim
Marina Abrosimova (ru; dzimusi Kazaņā, Krievijas PFSR, PSRS), labāk pazīstama ar savu skatuves vārdu MakSim (ru; agrāk — Maxi-M) ir krievu dziedātāja. Izdevusi trīs studijas albumus — Трудный возраст, Мой рай un Одиночка. Debijas albums tika pārdots vairāk nekā 1 200 000 kopiju, par ko tika saņemts 6 x platīns.
Biogrāfija
Maksim dzimusi 1983. gada 10. jūnijā Kazaņas pilsētā, Tatarstānas Republikā. Viņas tēvs ir auto mehāniķis, un viņas māte ir bērnudārza skolotāja. Ģimenē bija vecākais brālis Maksims, kura vārdā vēlāk arī paņēma sev radošo pseidonīmu.
2021. gada 16. jūnijā Maksim nogādāta slimnīcā. Neskatoties uz koronavīrusa infekcijas simptomiem, testi bija negatīvi. Rezultātā viņai oficiāli tika diagnosticēta smaga divpusēja polisegmentāla pneimonija. 80% plaušu bojājumu dēļ asinis tiek piesātinātas ar skābekli, izmantojot ekstrakorporālās membrānveidas oksigenācijas (ECMO) metodi. Saskaņā ar Telegram kanāla LIFE SHOT informāciju, vīruss "slēpās" dziedātājas organismā antibiotiku dēļ, kuras Abrosimova lietoja pašārstēšanās laikā.
Ātrslidošana 1924. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 500 m vīriešiem
Šie ir 1924. gada ziemas olimpisko spēļu 500 metru ātrslidošanā vīriešiem rezultāti. Šī bija pirmā disciplīna Olimpiskajās spēlēs un tā norisinājās sestdienā,. Sacensībās uzvarēja amerikānis Čārlzs Džūtro, tādējādi kļūstot par pirmo zelta medaļas ieguvēju ziemas olimpisko spēļu vēsturē. Kopā sacīkstē piedalījās 27 ātrslidotāji no 10 valstīm.
Rekordi
Šie bija pasaules un olimpiskie rekordi pirms 1924. gada Olimpiskajām spēlēm.
Nove Skalmežice
Nove Skalmežice - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidrietumiem no Kališas. Vienīgā pilsēta Polijā, kas nav attiecīgās gminas centrs (1999. gadā gminas centrs tika pārcelts uz Skalmežici). Pati pilsēta XIX gadsimtā attīstījās kā muitas punkts uz Krievijas - Vācijas robežas.
Gregors VII
Pāvests Gregors VII (dzimis apmēram 1020. gadā, miris ) bija pāvests no 1073. gada līdz nāvei 1085. gadā.
Dunga
Dunga (pt; dzimis Ijā, Brazīlijā) ir bijušais brazīļu futbolists, pašlaik strādā par futbola treneri. 1994. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā bija Brazīlijas izlases kapteinis. Savas profesionāļa karjeras laikā spēlēja Vācijas, Brazīlijas, Japānas un Itālijas klubos. Vadīja Brazīlijas izlasi 2010. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā.
Gregors VII
Viņš, iespējams, vislabāk pazīstams ar savu lomu investitūras strīdā, kas sākās kā strīds starp Gregoru VII un Svētās Romas imperatoru Heinrihu IV. Viņš divas reizes izslēdza Heinrihu no baznīcas, kā rezultātā Heinrihs iecēla par pretpāvestu Klementu III.
Dunga
Spēlētāja karjera
Brazīlija
Gregors VII
Viņa piemiņas diena ir 25. maijs.
Dunga
Trenera karjera
Brazīlija
Fregate
Fregate ( — no it — galeru paveids Vidusjūrā) ir nosaukums diviem pilnīgi atšķirīgiem karakuģu veidiem. No 17. līdz 19. gadsimtam fregate apzīmēja trīsmastu rājtakelētu buru kuģi ar 24-60 lielgabaliem. Mūsdienās vairākās valstīs fregate ir pārejas tipa karakuģis, kura uzdevums ir eskortēt un aizsargāt kaujas vai kravas kuģus.
Komats
Komats (,) ir pieturzīme. Pēc izskata tas ir līdzīgs apostrofam, bet atšķiras ar to, ka tiek novietots teksta rindas apakšdaļā. Komatu lieto daudzās nozīmēs, galvenokārt teikuma struktūras izcelšanai rakstu valodā. Latviešu valodas rakstos tā ir visbiežāk lietotā pieturzīme.
Vēsture
Komatu līdz ar citām pirmajām pieturzīmēm ieviesis sengrieķu domātājs un gramatiķis Aristofans no Bizantijas aptuveni 200 gadus pirms mūsu ēras. Latviešu valodā komata lietošana ienāca līdz ar vācu valodas rakstības tradīciju pārņemšanu.
Lietojums latviešu valodā
Literārajā latviešu valodā ar komatu atdala:
Šiem likumiem ir divi izņēmumi, kuru gadījumos nav jāliek komats saikļu "un" un "vai" priekšā:
Savrupinājumus, paskaidrojošās vārdu grupas, uzrunas konstrukcijas, iespraudumus, iestarpinājumus un izsauksmes vārdus, ja tie atrodas starp teikuma vārdiem, atdala ar komatiem no abām pusēm.
Komata likšana saikļu priekšā
Saikļa un priekšā komatu
Komatu saikļa vai priekšā
Komatu saikļa ka priekšā
Komatu kā priekšā
Komatu saikļa tāpēc ka priekšā
Komatu tā kā priekšā
Komatu saikļa tā ka priekšā
Citi lietojumi
Komatu lieto arī skaitļu pierakstā skaitļa veselās daļas un decimāldaļas atdalīšanai.
Komats tiek plaši izmantots daudzās programmēšanas valodās kā atdalītājs dažādos uzskaitījumos un citur.
EchoStar XVII
EchoStar XVII (EchoStar 17) jeb Jupiter 1 ir ASV uzņēmuma EchoStar sakaru pavadonis, kas palaists 2012. gada jūlijā. Tas apkalpos klientus Ziemeļamerikā.
Pavadoni izgatavojusi kompānija Space Systems/Loral uz platformas LS-1300 bāzes. Kosmiskā aparāta masa startā bija 6100 kg, izmēri: 8,0 × 3,2 × 3,1 m. Tas ir apgādāts ar 60 Ka joslas raidītājiem.
Sākotnēji 2009. gadā uzņēmums Hughes Network Systems pasūtīja Space Systems/Loral kosmisko aparātu ar nosaukumu Jupiter 1, lai 2012. gada sākumā paplašinātu HughesNet interneta pakalpojumus Ziemeļamerikā. Pēc tam, kad 2011. gada februārī Hughes iegādājās uzņēmums EchoStar, Jupiter 1 tika pārdēvēts par EchoStar XVII.
Latvijas Republikas Veselības ministrija
Latvijas Republikas Veselības ministrija ir vadošā valsts pārvaldes iestāde veselības nozarē, tās atbildībā ir sabiedrības veselības, veselības aprūpes, farmācijas un narkotiku legālās aprites jomas. Veselības ministrijas galvenais uzdevums ir izstrādāt un īstenot valsts veselības politiku sabiedrības veselības nodrošināšanai veselā vidē, veicinot profilaksi, popularizējot veselīgu dzīves veidu, kā arī radot nosacījumus, lai iedzīvotāji saņemtu izmaksu efektīvus, fiziski pieejamus un kvalitatīvus veselības aprūpes pakalpojumus.
EchoStar XVII
EchoStar XVII tika palaists 21:36 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ECA (lidojums VA-207) no Gviānas kosmiskā centra kopā ar Eiropas meteoroloģisko pavadoni MSG-3. 24 minūtes 34 sekundes pēc starta EchoStar XVII tika atdalīts no augšējās pakāpes. Ģeostacionāro orbītu pavadonis sasniedza paša spēkiem. Kopš 22. jūlija tas atrodas punktā 107,1° rietumu garuma.
Latvijas Republikas Veselības ministrija
Veselības ministriju politiskā līmenī vada veselības ministrs.
Veselības ministrija tika izveidota 2003. gada 1. februārī pēc 8. Saeimas vēlēšanām, atdalot ar veselības aprūpes politiku saistītās funkcijas no Labklājības ministrijas, kuras kompetencē kopš Veselības aizsardzības ministrijas likvidēšanas 1991. gadā bija veselības politika.
Darbības mērķi
Veselības ministrijas funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums.
Struktūra
Tieši pakļauti valsts sekretāram ir četri departamenti — Administratīvais departaments, Juridiskais departaments, Revīzijas un iekšējā audita departaments un Komunikācijas departaments.
Ministrijas padotības iestādes
Ministrijas padotībā ir:
Ministrijai pakļautās kapitālsabiedrības
Interpunkcija
Terminam interpunkcija ir divas nozīmes:
Latviešu valodā tiek lietotas šādas pieturzīmes: punkts, komats, semikols, kols, daudzpunkte, izsaukuma zīme, jautājuma zīme, domuzīme, iekavas, pēdiņas, vienpēdiņas, apostrofs, defise, pusiekava un divpunkte.
Punkts.
Punktu liek:
Punktu neliek:
Jautājuma zīme ?
Jautājuma zīmi liek:
Izsaukuma zīme !
Izsaukuma zīmi liek:
Daudzpunkte ...
Daudzpunkti liek:
Divpunkte .. Divpunkti liek, lai parādītu vārdu vai teikumu izlaidumu citātos.
Eiripīds
Eiripīds jeb Euripīds (el; dzimis ap 480. gadu p.m.ē., miris 406. gadā p.m.ē.) bija sengrieķu dramaturgs, viens no trim izcilākajiem sengrieķu traģēdiju autoriem (līdzās Aishilam un Sofoklam).
Biogrāfija
Tiek uzskatīts, ka Eiripīds dzimis 23. septembrī 480. gadā p.m.ē. - dienā, kad notika Salaminas kauja pret persiešiem (tajā piedalījās Aishils). Domājams, viņa ģimene bijusi materiāli augsti nodrošināta un ļoti ietekmīga. Diemžēl par Eiripīda dzīvi ir salīdzinoši maz ziņu. Sākot ar 455. gadu p.m.ē. Eiripīds regulāri piedalījās ikgadējās Atēnu traģēdiju sacensībās, pirmo uzvaru viņš izcīnīja 441. gadā p.m.ē. Pavisam Eiripīds šajās sacensībās uzvarējis 4 reizes; vislielāko atzinību viņš ieguva tikai pēc nāves. Viņš nomira 406. gadā p.m.ē. Maķedonijā, kur bija ieradies pirms diviem gadiem pēc tās valdnieka uzaicinājuma.
Darbi
Eiripīda traģēdijas:
Eiripīda satīru drāma:
2005. gada jūnijā Oksfordas Universitātes klasiķi iesaistījas kopējā projektā ar Brigamas Jangas universitāti. Viņi, izmantojot multispektrālo attēlveidošanas tehnoloģiju, noskaidroja agrāk nezināmu Eiripīda darbu. Neliela daļa no šī darba tika atjaunota, izmantojot infrasarkano tehnoloģiju. Iepriekš nezināmais Eiripīda darbs tika atrasts Oksirinkhosā.
Manchester United FC
Manchester United Football Club ir Anglijas Premjerlīgas futbola klubs no Mančestras Apvienotajā Karalistē.
Klubs dibināts 1878. gadā (toreizējais nosaukums — Newton Heath). 1902. gadā tika pārdēvēts par Manchester United un ieguva savus tradicionālos sarkanbaltsarkanos formastērpus. 1908. gadā pirmo reizi uzvarēja Anglijas Futbola Līgas pirmajā divīzijā (toreiz augstākā līga Anglijā). 1968. ieguva Eiropas kausu. 1991. gadā ieguva Kausu Ieguvēju kausu, bet 1992. gadā - UEFA Superkausu. 1999. gadā dramatiskā cīņā uzvarēja Eiropas čempionu līgā.
Tas ir viens no pasaules vadošajiem futbola klubiem. Pasaules slavu tas ieguva trenera Meta Basbija vadībā, kad tas kļuva leģendārs ar savu nemainīgo uzbrukuma stila futbolu. Mančestras klubā ir spēlējuši daudzi leģendāri futbolisti, tostarp Bobijs Čarltons, Džordžs Bests, Ēriks Kantonā, Peters Šmeihels, Deivids Bekhems, Krištianu Ronaldu, Gērijs Nevils, Raiens Gigss, Edvīns van der Sārs, Rūds van Nistelrojs un Dimitars Berbatovs. Par kluba galveno treneri laikā no 1986. gada 6. novembra līdz 2013. gadam strādāja Sers Alekss Fergusons. Viņš ir kluba veiksmīgākais treneris, izcīnījis 26 nozīmīgus apbalvojumus. Pēc tam par kluba galveno treneri kļuva Deivids Moizs, taču 4 spēles pirms ļoti neveiksmīgās sezonas beigām, tika atlaists. Atlikušās sezonas spēlēs galvenā trenera amatā atradās kluba leģenda Raiens Gigss.
2014. gada 19.maijā par Manchester United treneri kļuva holandiešu speciālists Luijs Van Gāls, kas pie kluba stūres bija līdz 2015.—2016. gada sezonas beigām. 2016. gada 27. maijā par kluba galveno treneri tika apstiprināts portugāļu speciālists Žuze Mourinju.
Vidējais apmeklētāju skaits uz spēli Old Trafford stadionā ir bijis visaugstākais, salīdzinot ar citām Anglijas komandām, kopš 1964.-65. gada sezonas.
Rogovka (nozīmju atdalīšana)
Rogovka var būt:
Manchester United FC
Sākuma gadi (1878.—1945.)
Klubs tika izveidots 1878. gadā kā Newton Heath LYR F.C., dzelzceļa depo komanda. 1892. gadā komanda pievienojās Apvienotajai futbola līgai un kļuva neatkarīga no dzelzceļa kompānijas, atmesdama burtus LYR no sava nosaukuma. Pēc gada komanda pārcēlās uz jaunu laukumu - Bank Street, Kleitonā, Mančestrā. 1902. gada janvārī lielo kluba parādu dēļ to grasījās likvidēt. Kapteinis Harijs Stefords atrada četrus vietējos biznesmeņus, kas pauda vēlmi ieguldīt naudu, lai klubs varētu darboties. Šie cilvēki atkal mainīja kluba nosaukumu. 1902. gada 26. aprīlī Mančestras United tika oficiāli izveidots.
1905.-06. gada sezonā komandu vadot Ernestam Mainalam, kurš sāka pildīt trenera pienākumus 1903. gadā, klubs palika otrajā vietā Anglijas futbola līgas Otrajā divīzijā. Tādējādi klubs pirmo reizi tā pastāvēšanas vēsturē izcīnīja tiesības spēlēt augstākajā divīzijā, kur tas 1908. gadā izcīnīja savu pirmo titulu. Sezonas turpinājumā klubs uzvarēja jaunizveidotajā kausa izcīņā ar nosaukumu Charity Shield. Sezona tika pabeigta ar kluba pirmo uzvaru FA kausā. Otro reizi klubs uzvarēja augstākajā divīzijā 1910.-11. gada sezonā. 1922. gadā klubs tika pazemināts uz Otro divīziju, kur tas spēlēja līdz atkārtotai paaugstināšanai 1925. gadā. 1931. gadā klubs atkal tika pazemināts uz Otro divīziju. 1934. gadā tas ierindojās 20. vietā Otrajā divīzijā, kas bija kluba visu laiku viszemākākā pozīcija Anglijas futbolā. 1938.-39. gada sezonā, kas bija pēdējā pirms Otrā pasaules kara - klubs finišēja 14. vietā augstākajā divīzijā.
Bazbija gadi (1945.—1969.)
1945. gada oktobrī par kluba treneri kļuva Mets Bazbijs, kurš stingri pārvaldīja visu klubā notiekošo - spēlētāju pārejas un treniņus. Bazbija vadībā komanda izcīnīja otro vietu Pirmajā divīzijā 1947., 1948. un 1949. gadā. Viņš arī palīdzēja komandai izcīnīt FA kausu 1948. gadā. 1952. gadā klubs atkal uzvarēja augstākajā divīzijā. Tas bija kluba pirmais tituls 41 gada laikā. Tas līdz šim ir bijis ilgākais laiks, komandai neuzvarot nevienā līgas sezonā. 1957. gadā klubs kļuva par pirmo Anglijas komandu, kura piedalījās UEFA Čempionu Līgā, lai gan pirms gada to varēja izdarīt arī Chelsea F.C., bet Anglijas Futbola Asociācija viņiem to aizliedza. Klubs aizkļuva līdz pusfinālam kurā piekāpās Madrides Real klubam. Šajā sezonā klubs sasniedza savu labāko rezultātu gūto vārtu ziņā, kas vēl šodien nav ticis pārspēts - 10:0 uzvara pār beļģu Anderlecht F.C..
1958. gada 6. februārī Minhenē, atgriežoties no Eiropas kausa ceturtdaļfināla spēles pret Belgradas "Crvena Zvezda" avarēja lidmašīna, kurā atradās komanda un pavadošais personāls. No 44 cilvēkiem, kas bija lidmašīnā, 23 gāja bojā, tajā skaitā 8 futbolisti.
60. gados komanda tika atjaunota, to papildinot ar vairākiem jauniem spēlētājiem, tajā skaitā Džordžu Bestu. 1963. gadā klubs izcīnīja FA kausu, bet 1965. un 1967. gadā kļuva par Anglijas čempioniem. 1968. gadā "United" kļuva par pirmo Anglijas klubu, kurš ieguvis Eiropas kausu. Kausa izcīņas finālā "United" ar 4:1 uzvarēja Lisabonas "Benfica". 1969. gadā Bazbijs atkāpās no galvenā trenera amata. Viņa vietā stājās bijušais kluba spēlētājs Vilfs Makginess.
1972. gada decembrī par "United" galveno treneri kļuva Tomijs Dohertijs. 1974. gadā "United" palika priekšpēdējā vietā 1. divīzijā un izkrita uz 2. divīziju, kur nākamajā sezonā uzvarēja un varēja atgriezties 1. divīzijā.
Fergusona gadi (1986.—2013.)
1986. gadā par "United" galveno treneri kļuva Alekss Fergusons. 1992–93. gada sezonā klubs kļuva par Premjerlīgas čempioniem. 1998–99. gada sezonā "United" kļuva par pirmo komandu, kas vienā sezonā uzvarējusi Premjerlīgā, ieguvusi FA kausu un triumfējusi UEFA Čempionu līgā.
Fergusona vadīšanas laikā "United" kopumā izcīnīja 13 Premjerlīgas titulus, 5 FA kausus, 4 Līgas kausus, 10 Anglijas superkausa jeb FA Community Shield trofejas, 2 UEFA Čempionu līgas trofejas, 1 UEFA Kausu ieguvēju kausu, 1 UEFA Superkausu, kā arī 1 Starpkontinentālo kausu un 1 FIFA Klubu Pasaules kausu.
Pasaules Veselības organizācija
Pasaules Veselības organizācijas mērķis ir veicināt, lai cilvēki sasniegtu iespējami augstāku veselības līmeni. Veselība PVO Konstitūcijā ir definēta nevis tikai kā slimības vai vārguma neesība, bet kā pilnīga fiziska, garīga un sociālā labklājība. Pasaules Veselības organizācijā ir 192 dalībvalstis. Augstākā pārvaldes institūcija — Pasaules Veselības asambleja, kurā ir visu dalībvalstu pārstāvji. Tā apstiprina organizācijas budžetu un lemj par svarīgākajiem veselības politikas jautājumiem. Izpildiestādes — PVO Izpildpadome, ģenerāldirektors.
Rogoviki
Rogoviki var būt:
Heinrihs Ignacs Francis Bībers
Heinrihs Ignacs Francis Bībers fon Bīberns (kristīts, miris ) bija baroka laika Bohēmijas izcelsmes austriešu komponists un vijolnieks. Viens no pirmajiem redzamajiem komponistiem, kurš radīja solokompozīcijas vijolei. Pazīstamas ir ap 1676. gadu radītās, bet tikai 1905. gadā publicētās Bībera "Rožukroņa sonātes" (Rosenkranzsonaten). mūzika dažkārt tehniski sarežģīta, izmantojis arī skordatūru. Dzimis mūsdienu Čehijā. Dzīvojis Grācā un Kromeržīžā. Bez bīskapa, kura galmā strādāja, atļaujas devās uz Zalcburgu, kur nodzīvoja līdz mūža beigām.
The Clash
The Clash ir bijusī angļu pankroka grupa. Grupa tika dibināta 1976. gadā un tā ir uzskatāma par vienu no britu pankroka pirmajām grupām. Grupa lielākos panākumus Lielbritānijā ir guvusi ar savu debijas albumu The Clash, kuru grupa izdeva 1977. gadā. Ar savu trešo albumu London Calling grupa izpelnījās atzinību ASV. Kopumā grupa ir izdevusi 6 studijas albumus.
2004. gadā žurnāls Rolling Stone ierindoja grupu 30. vietā starp 100 labākajiem visu laiku māksliniekiem.
Kuš!
KUŠ! ir komiksu kultūras žurnāls, kas iznāk Latvijā kopš 2007. gada jūlija reizi divos mēnešos. Visos žurnāla numuros ir iekļauti gan ārvalstu, gan latviešu mākslinieku darbi. Komiksa izdošanu atbalsta arī Rīgas dome. Žurnāli tiek tirgoti Narvesen, Plus punkts tirdzniecības vietās, kā arī Latvijas Mākslas akadēmijas veikalā un galerijā Istaba. Pirmie divi žurnāla numuri bija bezmaksas izdevumi.
Atturība
Atturība jeb abstinence (no la — 'atturēties)' ir cilvēka brīvprātīga atteikšanās no konkrētām aktivitātēm. Visbiežāk ar šo terminu saprot atteikšanos no seksa, alkohola, ēdiena, narkotikām vai smēķēšanas. Pievēršanās atturībai var būt motivēta ar medicīniskiem, reliģiskiem, personiskiem, sociāliem, morāliem, tiesiskiem un citiem iemesliem. Pēc ilguma atturība var būt gan īslaicīga, gan ilglaicīga.
P. G. Vudhauss
Sers Pelems Grenvils Vudhauss (en, dzimis, miris ) bija angļu humorists. Rakstījis romānus, stāstus, lugas, dzeju, dziesmu tekstus, darbojās kā žurnālists. Kaut arī lielu mūža daļu pavadīja Francijā un ASV (mūža nogalē ieguva ASV pilsonību), daiļdarbu lielākā daļa apskata angļu augstākās sabiedrības dzīvi un tikumus. Piedalījies mūziklu radīšanā, sadarbojoties ar tādiem autoriem kā Džeroms Kerns, Kouls Porters, Džordžs Gēršvins.
Dzimis aristokrātu ģimenē. Vudhauss jaunībā pameta darbu bankā un pievērsās žurnālistikai un rakstniecībai. Sākoties Otrajam pasaules karam, Vudhauss dzīvoja Francijā. Kad Vācija okupēja Franciju, Vudhauss tika internēts uz nometni pie Tošekas. Kad viņu atbrīvoja no nometnes, bet Vudhausa humoristiskie nometnes dzīves apraksti tika pārraidīti amerikāņiem domātajos Berlīnes radioraidījumos, izcēlās skandāls, un Vudhauss tika apvainots kolaboracionismā. Pēc kara apmetās ASV, kur mira 1975. gadā.
Odolanova
Odolanova (pl) ir pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz dienvidrietumiem no Ostrovas Velkopolskas. Kopš 2000. gada Saulkrastu sadraudzības pilsēta.
Ismets Ineni
Ismets Ineni (, [ismet inœny], dzimis, miris ) bija Turcijas prezidents no 1938. līdz 1950. gadam. Dzimis Izmirā. Viņa tēvs Hadži Rešits (Hacı Reşit [hadʒî reʃit]) bija nācis no konservatīvas ģimenes Malatjā un strādāja par civilo ierēdni prokuratūrā. Viņa māte Dževrije pārstāvēja labi izglītotu ģimeni, kas bija imigrējusi no Bulgārijas. Sakarā ar tēva iecelšanu amatā Ismeta ģimene pārcēlās uz Sivasu, kur viņš pabeidza militāro starpskolu un pirmo kursu profesionālajā vidusskolā. Tā kā tēvs gribēja, lai Ismets turpinātu militāro karjeru, viņš 1901. gadā Ismetu aizveda uz Stambulas Artilērijas skolu, kuru viņš pabeidza 1903. gadā kā artilērijas leitnants. Ismetu tajā pašā gadā uzņēma Armijas štāba koledžā un 1906. gadā viņš to pabeidza, ieguvis štāba kapteiņa pakāpi. Studiju laikā viņš padziļināti studēja franču valodu un iemācījās vācu valodu.
Karjera Osmaņu impērijas armijā
Uzreiz pēc koledžas beigšanas Ismetu nozīmēja par Osmaņu impērijas Otrās armijas rotas komandieri Edirnē. Tur, tāpat kā daudzi citi virsnieki un Mustafa Kemals, viņš iesaistījās slepenā opozīcijas kustībā, kuras mērķis bija atjaunot konstitucionālu iekārtu, lai izbeigtu sultāna Abdulhamida II represīvo absolūtisma režīmu. 1908. gadā, kad tika atjaunota konstitūcija, Ismets kļuva par vecāko virsnieku un piedalījās fundamentālistu nemieru apspiešanā Stambulā. No 1910. līdz 1913. gadam viņš dienēja Asīrijā un Jemenā kā majors. 1914. gadā viņu nosūtīja uz Vīni, Minheni, Berlīni, Parīzi un Lucernu, lai apmeklētu ārstus, kas palīdzētu novērst jau bērnībā sākušos dzirdes izzušanu. Kad viņš atgriezās, viņu nozīmēja dienestam ģenerālštābā un iecēla par pulkvedi. 1916. gadā viņš apprecēja Mevhibi no bulgāru imigrantu ģimenes un nākamajos trijos gados viņai piedzima trīs bērni. Neilgi pēc kāzām, Ismetu nozīmēja par 20. korpusa komandieri uz austrumu robežas un 1917. gadā viņu nozīmēja par 3. korpusa komandieri Halebā, Arābijas frontes 7. armijas komandiera Mustafas Kemala pakļautībā.
Neatkarības karš
1918. gadā, sākoties pamieram, saskaņā ar Mustafas Kemala pieprasījumu, viņš apmetās Stambulā. 1920. gadā Ismets slepus devās uz Ankaru, lai aktīvi līdzdarbotos Nacionālā pakta sagatavošanā, kuru martā pieņēma pēdējais Osmaņu impērijas parlaments. Kad Sabiedrotās valstis bija okupējušas Stambulu un parlaments bija atlaists, viņš pameta galvaspilsētu un devās uz Ankaru, lai pievienotos Mustafam Kemalam (vēlākajam Ataturkam).
Lielās Nacionālās Asamblejas atklāšanas sesijā 1920. gada 23. aprīlī Ismets piedalījās kā Edirnes deputāts. Ismets tika iecelts par armijas štāba priekšnieku un bija arī Ankaras nacionālistu valdības loceklis. Viņa primārais uzdevums bija izveidot disciplinētu nacionālo armiju. Viņa karaspēka vienības janvārī un aprīlī pie Ineni sakāva Grieķijas karaspēku un tādēļ viņš tika paaugstināts par nacionālistu armijas ģenerālleitnantu, bet vēlāk, 1934. gadā, pēc Ataturka rīkojuma viņam piešķīra šīs pilsētas nosaukumu par uzvārdu. Tagad Ismets jau bija rietumu frontes komandieris.
Miers un republikas izveide
Līdz ar iebrukušo armiju sakāvi 1922. gadā Mudanjas pamiera sarunās viņš pārstāvēja Lielo Nacionālo Asambleju. Viņš šajās sarunās parādīja labu sarunu vešanas prasmi un tādēļ Ataturks lūdza Asambleju iecelt Ismetu par ārlietu ministru un delegācijas vadītāju 1923. gada Lozannas miera konferencē. Ismets parakstīja 1923. gada 24. jūlija Lozannas miera līgumu un kļuva par pirmo valsts premjerministru proklamēšanas dienā - 1923. gada 29. oktobrī.
Ineni pildīja premjerministra pienākumus septiņus termiņus pēc kārtas (1923—1937), ar īsu pārtraukumu (1924—1925). Pirmos trīs termiņus viņš arī pildīja ārlietu ministra pienākumus. 1927. gadā Ismets tika atvaļināts no armijas. Laikā, kad viņš vadīja valdību, jaunā republika spēja pārdzīvot tautas vēsturē krasāko politisko un ekonomisko modernizāciju, atmaksāt visus kara parādus, nodrošināt sabiedrisko kārtību un drošību, kā arī īstenot bargu valsts kontrolētu industrializāciju, neskatoties uz 1929. gada globālo krīzi. Viņa vadītā valdība bez citu valstu atbalsta atjaunoja karā saplosīto valsti un izbūvēja plašu dzelzceļa tīklu, kas stiepās gandrīz 10 000 km.
Otrais pasaules karš un daudzpartiju sistēmas ieviešana
Ismetu Ineni ievēlēja par otro valsts prezidentu nākamajā dienā pēc Ataturka nāves (11.11.1938.) Viņš arī kļuva par Republikāņu Tautas Partijas (RTP) priekšsēdētāju. Sākoties karam, Ineni nevilcinoties paziņoja, ka Turcija ir nekarojoša Lielbritānijas un Francijas sabiedrotā, izvairoties no tūlītējas Vācijas iebrukuma. Kad Francija tika sakauta, viņš 1941. gadā noslēdza savstarpējās neuzbrukšanas līgumu ar Vāciju. 1943. gada janvārī Adanā Ineni tikās ar Čērčilu un decembrī Kairā — ar Rūzveltu un Čērčilu. Ineni šajās sarunās veiksmīgi nosargāja Turcijas neitralitāti, lai neiesaistītos karā. Tomēr 1945. gada februārī, kad uzvarētāji bija acīmredzami, Ineni valdība pieteica karu Vācijai. Tiklīdz karš bija beidzies, Turciju apdraudēja PSRS iespējamā ekspansija, jo tā bija vienpusēji atcēlusi 1921. gadā noslēgto draudzības līgumu un pieprasīja nodot PSRS pārziņā Turcijas šaurumus (Bosfora jūras šaurums un Marmora jūra), kā arī Karsas un Ardahanas provinces. Pasaulei polarizējoties, Turcija pievienojās demokrātisko valstu grupai, ieviešot daudzpartiju brīvu vēlēšanu sistēmu. RTP zaudēja 27 vairākuma vietas parlamentā Demokrātu Partijai (DP), kuru vadīja bijušais RPP premjerministrs Dželals Bajars. Zaudējumu 1950. gada vēlēšanās Ismets Ineni komentēja šādi: "Tā ir jauna veida dzīve, pēc kuras mēs ilgojāmies simt gadu." Viņš zaudējumu vēlēšanās uzskatīja par personīgu sasniegumu. Ineni nodeva prezidentūru Dželalam Bajaram, kurš 1950. gada 22. maijā kļuva par trešo valsts prezidentu.
Drošs sekss
Drošs sekss ir tāds sekss, kurā cilvēki izmanto piesardzības pasākumus, lai pasargātu sevi no seksuāli transmisīvajām slimībām, piemēram, HIV/AIDS. To dažkārt sauc par seksu ar aizsargāšanos. Ļoti bieži drošam seksam tiek izmantoti prezervatīvi.
Vladislavs II Trimdinieks
Vladislavs II Trimdinieks (pl; dzimis 1105. gadā, miris ) - Pjastu dinastijas Polijas lielkņazs no 1138. līdz 1146. gadam.
Vladislavs bija Polijas lielkņaza Boļeslava III Greizmuta dēls no laulības ar Kijivas Krievzemes lielkņaza Svjatopolka II meitu Zbislavu. Bija precējies ar Austrijas markgrāfa Leopolda III meitu Agnesi fon Bābelbergu (dēls Meško IV un meita Riksa - Kastīlijas karaļa Alfonso VII sieva).
Boļeslavs III pirms nāves bija sadalījis karalisti vairākās daļās savu dēlu starpā, bet vecāko iecēlis par lielkņazu. Gandrīz tūlīt pēc tēva nāves ar Bohēmijas, Svētās Romas impērijas un Kijivas Krievzemes atbalstu centās atjaunot valsts vienotību. Tomēr, kad pēc Vladislava II pavēles tika nogalināts ietekmīgais vojevoda Pjotrs Vostovics (Piotr Włostowic), saasinājās attiecības ar Krievzemi un jaunākie brāļi padzina lielkņazu no valsts.
Pols Volfovics
Pols Dandess Volfovics (en, dzimis ) ir ASV politiķis, formāli no Demokrātiskās partijas. Pašlaik (2008. gadā) Amerikas Uzņēmējdarbības institūta (American Enterprise Institute) vieslektors. No 2001. līdz 2005. gadam bija ASV Aizsardzības ministra vietnieks un viens no redzamākajiem ASV politikas Irākā veidotājiem un iebrukuma Irākā aizstāvjiem. No 2005. līdz 2007. gadam bija Pasaules Bankas prezidents. Bija spiests aiziet no Pasaules Bankas prezidenta amata saistībā ar apsūdzībām par iekšējās ētikas pārkāpumiem.
Dzimis Brūklinā, Ņujorkā no Polijas imigrējušu ebreju ģimenē. Tēvs bija ievērojams statistiķis, pēc pārliecības cionists un Izraēlas valsts aizstāvis. Pols Volfovics lielākoties uzauga universitātes pilsētā Itakā, kur tēvs strādāja Kornela Universitātē.
1961. gadā Volfovics iestājās Kornela Universitātē, kur 1965. gadā ieguva bakalaura grādu matemātikā un ķīmijā. Mācību laikā viņš sastapa filozofu Alanu Blūmu, ietekmējās no viņa un sāka interesēties par politiku. Pēc Kornela Universites Volfovics iestājās Čikāgas Universitātē, kur studēja politoloģiju. Vairākus kursus Volfovicam lasīja Alana Blūma skolotājs un neokonservatoru "ciltstēvs" filozofs Leo Štrauss. Ir dažādi viedokļi par Štrausa ideju ietekmi uz tālāko Volfovica politisko darbību (pats Volfovics to noliedz). 1972. gadā Volfovics Čikāgas Universitātē aizstāvēja doktora grādu politoloģijā, viņa disertācijas tēma bija "Ūdens atsāļošana Tuvajos Austrumos".
XX gadsimta septiņdesmitajos gados Volfovics strādāja par Demokrātu partijas senatora no Vašingtonas štata Henrija Džeksona (Henry M. Jackson) palīgu. Pēc vēsturnieka un Krievijas speciālista Ričarda Paipsa iniciatīvas piedalījās t.s. Team B darbībā, analizējot PSRS ieroču potenciālu. 1977. gadā, prezidenta Džimija Kārtera laikā, Volfovics sāka strādāt Pentagonā, kur nodarbojās ar ASV ārējo draudu analīzi, pievērsdamies arī Irākas jautājumam. Septiņdesmito gadu beigās, sekojot Džīnas Kirkpatrikas piemēram, daudzi neokonservatori pārgāja no Demokrātu partijas republikāņu nometnē. Arī Volfovics bija to vidū, tomēr vēl līdz šim brīdim Volfovics formāli ir Demokrātu partijas reģistrēts biedrs. 1980. gada sākumā Pols Volfovics pameta darbu Pentagonā.
Pēc prezidenta Ronalda Reigana ievēlēšanas 1980. gadā, Pols Volfovics tika uzaicināts par ASV Valsts departamenta Politikas plānošanas direktoru. Viņa pakļautībā strādāja tādi cilvēki kā Lūiss Libijs, Frānsiss Fukujama, Alans Kejess un Zalmajs Halilzads. 1982. gadā jaunais ASV Valsts sekretārs Džordžs Šulcs iecēla Polu Volfovicu par Valsts sekretāra vietnieku Austrumāzijas un Klusā okeāna reģiona jautājumos. No 1986. līdz 1989. gadam Volfovics bija ASV vēstnieks Indonēzijā. No 1989. līdz 1993. gadam, prezidenta Džordža Buša Vecākā laikā, Pols Volfovics ieņēma amatu (Under Secretary of Defense for Policy) ASV Aizsardzības departamentā. Pēc Billa Klintona ievēlēšanas prezidenta amatā, sāka strādāt Džonsa Hopkinsa Universitātē.
Pēc prezidenta Džordža Buša ievēlēšanas par ASV prezidentu Pols Volfovics kļuva par ASV Aizsardzības ministra Donalda Ramsfelda vietnieku. Jau pirmajā ASV Nacionālās drošības padomes sēdē pēc 2001. gada 11. septembra uzbrukuma ASV, Pols Volfovics ierosināja iebrukt Irākā. Ideja iesākumā neesot guvusi atbalstu ASV Valsts sekretāra Kolina Pauela iebildumu dēļ. 2001. gada 7. oktobrī sākās ASV iebrukums Afganistānā, lai gāztu tur valdošo Taliban režīmu. 2002. gada 6. martā tika deklarēta uzvara pār Taliban. 2002. gada 16. aprīlī Pols Volfovics kā vienīgais ASV administrācijas pārstāvis kopā ar bijušo Izraēlas premjeru Benjaminu Netanjahu un bijušo Ņujorkas mēru Rūdolfu Džuliani piedalījās Izraēlas atbalsta demonstrācijā Vašingtonā.
2003. gada 19. martā sākās ASV iebrukums Irākā, un 1. maijā prezidents Bušs deklarēja par misijas nobeigumu. Pols Volfovics pēc iebrukuma deklarēja, ka vēl pirms karadarbības sākuma "birokrātisku iemeslu dēļ, mēs likām uzsvaru uz jautājumu par masu iznīcināšanas ieročiem, jo tas ir iemesls, kurš ir saprotams visiem" (For bureaucratic reasons, we settled on one issue, weapons of mass destruction, because it was the one reason everyone could agree on). Izlūkošanas dati un ANO inspekcijas neliecināja par masu iznīcināšanas ieroču klātbūtni Irākā, tomēr Volfovica vadītā analītiķu grupa vēstīja, ka Sadama Huseina režīmam tādi esot. Nekādi masu iznīcināšanas ieroči vēlāk netika atrasti.
2005. gada martā Volfovics tika nominēts Pasaules Bankas prezidenta amatam. Kanditātu kritizēja Eiropas masu informācijas līdzekļos. Savu skepsi pauda arī vairāki ekonomisti (to starpā Džozefs Stiglics un Džefrijs Sakss), tomēr 2005. gada 1. jūnijā Pols Volfovics tika apstiprināts amatā. Volfovicam strādājot Pasaules Bankā, par viņa tuvu draudzeni kļuva turpat strādājošā Tunisijā dzimusī Lielbritānijas pilsone Saha Riza. Viņa tika pārcelta darbā uz ASV Valsts departamenta struktūru, kuru tolaik vadīja ASV viceprezidenta meita Elizabete Čeinija, izmaksājot netipiski lielu kompensāciju. 2007. gada 14. maijā Pasaules Bankas komiteja secināja, ka Pols Volfovics veicis Pasaules Bankas iekšējās ētikas pārkāpumus. Kaut arī ASV prezidenta Buša administrācija publiski pauda atbalstu Volfovicam, 17. maijā viņš paziņoja, ka jūnija beigās atkāpsies no amata.
Ātrslidošana 1924. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 1500 m vīriešiem
Šie ir 1924. gada ziemas olimpisko spēļu 1500 metru ātrslidošanā vīriešiem rezultāti. Sacensības norisinājās svētdienā,. Kopā sacīkstē piedalījās 22 ātrslidotāji no 9 valstīm.
Rekordi
Šie bija pasaules un olimpiskie rekordi pirms 1924. gada Olimpiskajām spēlēm.
Raškova
Raškova - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz ziemeļiem no Ostrovas Velkopolskas.
Madona (stacija)
Madona ir dzelzceļa stacija, kura atrodas Madonas pilsētā, Saules ielā 4. Stacija atrodas uz dzelzceļa līnijas Pļaviņas—Gulbene, kādreiz no šīs stacijas sākās arī dzelzceļa līnija Madona—Lubāna, kuru slēdza 1990. gadā. Stacijā ir 4 sliežu ceļi (agrāk bija 5). Stacijā tiek veiktas arī kravu operācijas, tomēr satiksme ir neliela. Stacijai ir vairāk nekā kilometru garš pievedceļš ar atzarojumiem uz dažādiem uzņēmumiem ("Ziemeļu nafta", "Stora Enso Mežs", "Tolmet" metāllūžņu iepirkšanas punkts).
Madona ir galapunkts dīzeļvilcienu maršrutam Rīga—Madona, Madonas stacijā pietur arī maršruta Rīga—Gulbene vilcieni.
No 2021. gada 1. jūnija atjaunota regulāra pasažieru satiksme līdz Gulbenei piektdienās, sestdienās un svētdienās, bet atpakaļ uz Rīgu divreiz sestdienās un vienu reizi svētdienās. Savukārt līdz Madonai vilcienu satiksme tiek nodrošināta katru dienu, ne tikai lētāk, bet arī ātrāk, nekā izmantojot autobusu.
Vēsture
Pašreizējā ir salīdzinoši jauna, celta padomju okupācijas laikā 1980. gadā. 2006. gadā notika pašreizējās ēkas renovācija. 1990. gados un 21. gadsimta pirmajos gados stacijā bija izvietota arī Madonas autoosta. Kādreizējais pievedceļš uz balasta karjeru mūsdienās ir nojaukts.
No 2014.gada 20.decembra dīzeļvilciens Rīga—Gulbene—Rīga caur Madonu kursēja tikai dažas dienas gadā pēc īpaša rīkojuma. Kopš 2015. gada 2. februāra dīzeļvilciens Rīga—Madona kursēja tikai 2 reizes nedēļā — piektdienu un svētdienu vakaros, bet atpakaļ no Madonas uz Rīgu sestdienu un pirmdienu agrajos rītos. Līdz 2016. gada 1. jūlijam posmā Pļaviņas—Madona satiksmi nodrošināja ar šo vilcienu saskaņots AS "Pasažieru vilciens" organizēts autobuss, bet kopš 1. jūlija Madonas reģionālo maršrutu reisi saskaņoti ar vairākiem vilcieniem no Pļaviņu stacijas.
2015. gada 14. martā uz Madonu kursēja speciālais papildu dīzeļvilciens Rīga—Madona—Rīga saistībā ar pasākumu "Lielais Gaiziņa karnevāls".
2018. gadā caur Madonu kursēja maršruta Rīga—Gulbene—Rīga reiss 1. septembrī uz pasākumiem "Bānīša svētki", "Bānītim 115" un izglītojošā un interaktīvā centra "Dzelzceļš un Tvaiks" atvēršana Gulbenes dzelzceļa stacijā. Sākotnēji 31. martā paredzētais reiss tika norīkots 2018. gada 1. jūlijā, lai atvieglotu nokļūšanu Rīgā Dziesmu un deju svētku dalībniekiem (Madonā šis vilciens nepieturēja).
2019. gadā caur Madonu notika 3 dīzeļvilciena Rīga—Madona—Gulbene reisi: 18. maijā, 27. jūlijā un 7. septembrī (uz Bānīša 116. gadadienas svētkiem). Kopš 2019. gada 8. jūnija Madonas virzienā bija izmainīts kustības saraksts — uz Madonu piektdienu vakaros, atpakaļ uz Rīgu sestdienu rītos, bet svētdienās reiss turp un atpakaļ.
2020. gadā caur Madonu notika 2 dīzeļvilciena Rīga—Madona—Gulbene reisi: 25. jūlijā (uz Gulbenes pilsētas svētkiem) un 5. septembrī (uz Bānīša 117. gadadienas svētkiem).
Treisijs Makgreidijs
Treisijs Lamars Makgreidijs (en; dzimis Bartovā, Floridas štatā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga un vieglā uzbrucēja pozīcijā. 2013.gada 26.augustā nolēma beigt karjeru. Kā karjeras pēdējo pārstāvēja NBA klubu Sanantonio "Spurs".
1997. gada NBA draftā viņu izraudzījās Toronto "Raptors" ar kopējo 3. kārtas numuru. T. Makgreidijs septiņas reizes ir piedalījies NBA visu zvaigžņu spēlē, viņam pieder vairāki Orlando "Magic" kluba rekordi. Divas reizes ir bijis NBA sezonas rezultatīvākais spēlētājs.
Ivans Šiškins
Ivans Šiškins (ru; dzimis, miris ) bija krievu gleznotājs un mākslas kritiķis. Pazīstams kā ainavu gleznotājs.
Sefevīdi
Sefevīdi bija valdnieku (šahu) dinastija Persijā (mūsdienu Irānā). Tā bija viena no nozīmīgākajām valdošajām dinastijām valsts vēsturē un bieži tiek uzskatīta par "modernās Persijas vēstures sākumu". Sefevīdi valdīja laikā no 1501. līdz 1722. gadam un no 1729. līdz 1736. gadam. Kad valsts sasniedza savu augstāko virsotni, Sefevīdu dinastija pārvaldīja visu mūsdienu Irānas, Azerbaidžānas, Bahreinas un Armēnijas teritoriju, kā arī lielāko Gruzijas, Ziemeļkaukāza, Irākas, Kuveitas un Afganistānas daļu, kā arī daļu no Turcijas, Sīrijas, Pakistānas, Turkmenistānas un Uzbekistānas.
Jaunmuiža
Jaunmuiža var būt:
Sefevīdi
Sefevīdi ieviesa šiītu islāmu kā valsts reliģiju. Valstij laika gaitā bija dažādas galvaspilsētas: no 1502. līdz 1555. gadam — Tebrīza, no 1555. līdz 1598. gadam — Kazvīna, pēc tam — Isfahāna.
Sefevīdu dinastijas pirmais valdnieks bija Ismaīls I, savukārt pēdējais — Abāss III, kuru 1736. gadā gāza karavadonis Nādirs, kas vēlāk kļuva par Nādiršāhu.
Bioķīmija
Bioķīmija, arī bioloģiskā ķīmija, ir bioloģijas un ķīmijas zinātņu nozare, kas pēta ķīmiskos un fizikālķīmiskos procesus dzīvajos organismos. Bioķīmiskie procesi norāda uz dzīvības sarežģītību. Bioķīmija ir fizioloģijas pamatā, tāpēc tiek saukta arī par fizioloģisko ķīmiju.
Bioķīmijas trīs galvenie pētījumu virzieni ir statiskā bioķīmija, dinamiskā bioķīmija un funkcionālā bioķīmija. Bioķīmija ir cieši saistīta ar molekulāro bioloģiju, kas pēta procesus, kuri gēnos iekodēto informāciju izmanto organisma funkciju nodrošināšanai — replikāciju, transkripciju un translāciju. Par bioķīmijas sākumu tiek uzskatīts 1828. gads, kad vācu ķīmiķis Frīdrihs Vēlers ķīmiski sintezēja karbamīdu (urīnvielu), pierādot ka organiskas vielas var tikt mākslīgi sintezētas.
Bioķīmijai ir daudz dažādu pielietojumu: no lauksaimniecības līdz medicīnai un ģenētikai.
Statiskā bioķīmija
Statiskajā bioķīmijā pēta organismu ķīmisko sastāvu. Liela uzmanība vērsta uz bioloģisko makromolekulu struktūru, funkcijām un savstarpējām pārvērtībām dzīvā šūnā, jo tie rada ķīmiskos un fizikālķīmiskos procesus, kas notiek dzīvās šūnās un starp šūnām, kas savukārt lielā mērā attiecas uz audu, orgānu un organisma struktūras un funkciju izpēti un izpratni. Bioloģiskās makromolekulas ir olbaltumvielas, nukleīnskābes (piemēram, DNS un RNS), ogļhidrāti, lipīdi un to metabolīti.
Dinamiskā bioķīmija
Dinamiskajā bioķīmijā pēta vielmaiņas reakcijas un to regulāciju. Vielmaiņa nodrošina dzīvības procesus un tās uzturēšanu.
Funkcionālā bioķīmija
Funkcionālajā bioķīmijā pēta, kā vielmaiņas reakcijas pieskaņojas organisma funkcionālajam stāvoklim. Šajā sfērā nozīmīgs pētījumu lauks ir sporta bioķīmija.
Šenberga (Mēklenburga-Priekšpomerānija)
Šenberga ir pilsēta Vācijā, Mēklenburgā-Priekšpomerānijā uz austrumiem no Lībekas. Āmtes centrs. Pirmoreiz rakstos minēta 1219. gadā. Iesākumā Raceburgas Bīskapijas, vēlāk Mēklenburgas-Štrēlicas Hercogistes sastāvā.
Angstrēms
Angstrēms (sv) ir garuma mērvienība ekvivalenta 1/10000000000 metra jeb 10−10m (100 pm vai 0,1 nm). Lai arī angstrēms nav SI sistēmas mērvienība, to plaši lieto, lai izteiktu atomu, molekulu, kristālu režģu izmērus, elektromagnētisko svārstību viļņu garumus utt. Piemēram, gaismas viļņa garums ir 4000—7400 Å. Mērvienība nosaukta par godu zviedru fiziķim Andešam Jūnasam Ongstrēmam.
Angstrēma apzīmējumam Å unikodā ir paredzēts atsevišķs simbols U+212B, kas sakrīt ar U+00C5, lietotu skandināvu valodās.
Veselība
Veselība ir pilnīga fiziska, garīga un sociāla labklājība, kā dzīves kvalitātes, personīgās un ģimenes labklājības pamats, kā arī slimības neesamība, kad cilvēks jūtas ne tikai fiziski stiprs un vesels, bet arī ir garīgi tīrs. 1984. gadā Pasaules Veselības organizācijas izveidotās veselības definīcija ir šāda: "veselība ir pakāpe, līdz kurai indivīds vai grupa spēj realizēt centienus un apmierināt vajadzības, gan pieņemot veselībai labvēlīgus lēmumus, gan mainot vides ietekmi". Veselība ir viena no cilvēka pamattiesībām. Vesels organisms ir sabalansēts organisms pilnīgi visās sfērās.
Cilvēku, kas rūpējas par cilvēku veselību, sauc par ārstu.
Veselības aprūpe
Veselības aprūpe ir valsts nodrošināts sektors, kas organizē un nodrošina veselības aizsardzību ikvienai valstī dzīvojošajai personai. Šajā sektorā ietilpst slimnīcas, medpunkti, medicīnas speciālistu izglītošana, infrastruktūras veidošana tās nodrošināšanai, piemēram, neatliekamās palīdzības mašīnu iegāde, un tā tālāk. Veselības aprūpe iedalās četros sektoros: neatliekamajā medicīniskajā palīdzībā, primārajā veselības aprūpē, sekundārajā veselības aprūpē un terciārajā veselības aprūpē. Veselības aprūpe veido nozīmīgu daļu no ikvienas valsts tautsaimniecības.
Zaļmuiža
Zaļmuiža ir skrajciems Rēzeknes novada Nautrēnu pagastā, kas izvietojies ap Zaļmuižas kungu māju un parku. Ciema centrā daļēji saglabājās muižas apbūve un parks ar vairākiem dižkokiem, tai skaitā arī dzejnieka Imanta Ziedoņa dižkoku atjaunotāju grupas stādītās liepas.
Vēsture
Zaļmuižas senākais nosaukums ir bijis Togenen, Kokovsčiznas (1772) vēlāk Zalmuyża. 1772. gadā muiža piederēja Frīdriham fon Korfam. Muižas platība bija 12 579 desetīnas, tajā skaitā aramzeme – 5875, pļavas – 915, lietaskoku mežs – 105, mežs malkai – 4259, nederīgā zeme – 1289, bet zeme zem ēkām – 136 desetīnas. Muižu ģenerālmērīšanas akti liecina, ka 1784. gadā Zaļmuižas īpašniekam piederēja 200 zemnieku saimniecību, kurās dzīvoja 1026 vīriešieši un 984 sievietes, pavisam 2010 dzimtcilvēki.
Lendži
Lendži ir ciems Rēzeknes novadā, Lendžu pagasta centrs.
Lendžos atrodas kultūras nams, bibliotēka, medpunkts (Lendžu FAP),  veikals, brīvdabas estrāde, pasta nodaļa, veikals un kafijas grauzdētava "Kuup".
Geju ciemats
Geju ciemats (zināms arī kā geju kvartāls) ir ģeogrāfisks reģions ar pašnoteiktām robežām, kur dzīvo liels skaits LGBT cilvēku: lesbietes, geji, biseksuāļi un transpersonas. Geju ciematos ir ierīkota arī dažāda uz gejiem orientēta infrastruktūra: geju bāri un klubi, naktsklubi, publiskās vannasistabas, restorāni, apģērbu veikali un grāmatu veikali.
Parastā biete
Parastā biete (Beta vulgaris) ir biešu ģints suga. Tai ir vairākas pasugas, tai skaitā lapu biete (Beta vulgaris ssp. cicla), galda biete (Beta vulgaris ssp. esculenta), lopbarības biete un cukura biete (Beta vulgaris ssp. crassa). Visas parastās bietes pasugas ir divgadīgi augi. Šī ir vienīgā kultivētā suga biešu ģintī. Parastās bietes saknes visbiežāk ir bordo purpursarkanā krāsā, tomēr dažām pasugām tās ir zeltaini dzeltenas un sarkani un balti svītrainas.
Jānis Āboltiņš
Jānis Āboltiņš (dzimis Rīgā, miris  ) bija latviešu ekonomists, pirmais Latvijas ekonomikas ministrs. No 2004. gada līdz savai nāvei biznesa augstkolas "Turība" rektors.