cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krievu—zviedru karš (1570—1595)
Pirmais posms (1570—1583)
Karš starp Zviedrijas karali Juhanu III un Krievijas caru Ivanu IV (Jāni Briesmīgo) sākās 1570. gada 21. augustā ar Tallinas aplenkumu. 1571. gadā Maskavas cara karaspēks iebruka arī Somijas hercogistē. Tallinas aplenkumu vadīja Livonijas karalis Magnuss un tas ilga līdz 1571. gada 16. aprīlim, kad krievu karaspēks bija spiests atkāpties.
[..] ''Ja nu Rēvele, kurai jau agrāk no mums piesūtīts raksts, gribētu padoties mums un mūsu mantniekiem, bet ja tādu mums nebūtu, tad Dānijas ķēniņam vai Holšteinas hercogu namam, tad viņai atstāsim ne tikai vecās privilēģijas, bet dosim vēl jaunas, valdīt pār jūŗām un daudzām zemēm, kas atnesīs pilsētai daudz labuma. Ja Rēvele ar mieru meklēt savu un savu bērnu labklājību, tad mēs varam sākt sarunas. Apsolām dot arī sūtņiem ķēnišķīgu pavadniecību vai ķīlniekus. Bet ja Rēvelei patīk bojā iešana un asins izliešana, tad mēs neslēpjam, ka Krievijas cars izlietos visu savu varu, lai izpostītu pilsētu un nostādītu iedzīvotājus vergu un kalpu stāvoklī. Bet mēs nevēlamies nekā cita, kā tikai to, lai Rēvelei būtu mūžīga labklājība, lai viņa atkal atdabūtu savu veco, viņai pienācīgo valdību, un lai viņa labi apdomātu, kādas lielas brīvības uz jūras un sauszemes viņa varētu dabūt. Pilnīgi neiespējami, ka Rēvele varētu pretoties Krievijas caram, kurš pēc savas patikas var iekarot viņu ir ziemā, ir vasarā, bez kā Zviedrijas ķēniņš iespētu to aizkavēt. Zviedrijas ķēniņu pašu, ja Dievs tā gribēs, padzīt ne tikai no Livonijas vien, bet arī no Somijas un daudz citām zemēm [..]''.
1573. gada 1. janvārī cilvēku lielā krievu armija tatāru hana Sainbulata vadībā ieņēma Veisenšteinas (Paides) cietoksni, bet 23. janvārī cieta zaudējumu zviedriem kaujā pie Lodes pils. 1574. gada ziemā 10 tūkstoši krievu karavīru nopostīja Harijas zemi. 1575. gadā krieviem padevās Pērnavas cietoksnis un viņi izpostīja Sāmsalas-Vīkas bīskapijas zemes. 1575. gadā krievu rokās bija lielākā daļa no Vidzemes un Igaunijas teritorijas, izņemot Rīgu un Tallinu. 1575. gada jūlijā krievi un zviedri noslēdza pamieru.
1577. gada sākumā Krievijas cars Jānis Briesmīgais atkal pats uzņēmās sava karaspēka vadīšanu un ar aptuveni vīru aplenca Tallinas cietoksni no 1577. gada 23. janvāra līdz 15. martam, bet pēc septiņu nedēļu cīņām un pilsētas bombardēšanas bija spiests atkal atkāpties. Saniknotais cars apvainoja Livonijas karali Magnusa nodevībā un 1577. gada vasarā lika viņu apcietināt un padzīt viņa karaspēku no Vidzemes pilīm. 1577. gada 27. augustā zviedru flote ar vairākiem kuģiem iebruka Narvas upes grīvā.
1578. gada 21. oktobrī Cēsu kaujā apvienotais Polijas-Lietuvas un Zviedrijas karaspēks zviedru ģenerāļa Boses un lietuviešu karavadoņa Sapjehas vadībā sakāva krievu karaspēku, kas šajā kaujā zaudēja ap 7000 vīru, pārējie atkāpās uz savu galveno bāzi Tērbatas cietoksnī. 1579. gadā krievi un tatāri atkal nopostīja Harijas zemi. 1580. gadā Zviedrijas armija Pontusa Delagardija vadībā ieņēma Korelas cietoksni un 1581. gada ziemā pa ledu šķērsoja Somu jūras līča austrumu daļu un iekaroja Tolsbergas, Rakveres, Paides un Narvas cietokšņus. 1583. gada 10. augustā Krievija bija spiesta noslēgt Pļusas pamieru uz trim gadiem, ko 1585. gadā pagarināja līdz 1590. gadam.
Otrais posms (1590—1595)
1590. gada 18. janvārī Krievijas karaspēks no Novgorodas uzbruka Koporjes cietoksnim. 25. janvārī padevās Jamburgas cietokšņa zviedru garnizons, 30. janvārī krievu priekšspēki sasniedza Ivangorodas cietoksni. 4000 cilvēku liels zviedru karaspēks devās pretuzbrukumā, taču zaudēja kauju un atkāpās uz Rakveres cietoksni.
2. februārī Krievijas galvenais karaspēks sāka Narvas un Ivangorodas cietokšņu aplenkumu, 20. februārī cietokšņa aizstāvji Kārļa Horna vadībā sāka sarunas par pamieru uz vienu gadu, kuru parakstīja 25. februārī un atstāja Ivangorodas cietoksni. Zviedrijas karalis Juhans III atteicās atzīt Horna parakstīto pamiera līgumu un par Zviedru Igaunijas karaspēka virspavēlnieku iecēla Klāsu Flemingu.
1590. gada novembrī zviedru karaspēks neveiksmīgi mēģināja atgūt Ivangorodu un decembrī izlaupīja Jamburgas un Kaporjes apkārtni. Tajā pašā laikā zviedru karaspēks ieņēma krievu Petsamo klosteri pie Ziemeļu Ledus okeāna. 1591. gada janvārī zviedru karaspēks uzbruka Koporjei, bet vasarā iebruka Novgorodas zemēs. 1592. gada oktobrī Krievijas karaspēks uzbruka Viborgas cietoksnim. 1593. gada janvārī Krievija un Zviedrija noslēdza divu gadu pamieru.
Pēc 1595. gada 18. maijā noslēgtā Teizinas miera līguma (sv, ru) cars Fjodors I atguva Ingriju un Keksholmu, bet atteicās no pretenzijām uz Igaunijas hercogisti. Līgums noteica Krievijas un Zviedrijas robežu līdz Ziemeļu Ledus okeānam.
Gžegožs Gžebans
Gžegožs Gžebans (pl), īstā vārdā Gžegožs Bagdasarjans (pl; dzimis, miris ), bija armēņu izcelsmes poļu bioķīmijas profesors un šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Pēc otrā pasaules kara pārcēlies no Kišiņevas uz Varšavu un pieņēmis pseidonīmu Gžegožs Gžebans. Nodibinājis poļu šaha žurnālu Szachy (Šahs) un 25 gadus bijis tā galvenais redaktors. No 1966. līdz 1976. gadam bijis Polija Šaha savienības šaha kompozīcijas komisijas priekšsēdētājs.
Pirmo šaha kompozīciju publicējis 1927. gadā. Visā mūžā publicējis apmēram 150 kompozīcijas (galvenokārt etīdes), 60 no tām ieguvušas atzinības, tai skaitā 25 godalgas.
No 1960. gada starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Bandarabāsa
Bandarabāsa ir pilsēta Irānas dienvidaustrumos, Hormozgānas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies Hormuza šauruma krastā 1270 km no valsts galvaspilsētas Teherānas. Nozīmīga osta un galvenā Irānas jūras spēku bāze.
Vēsture
Pilsēta pirmoreiz pieminēta Dārija I valdīšanas laikā (522.—486. gads p.m.ē.). Aleksandra Persijas iekarošanas laikā pilsēta bija zināma kā Hormirzada.
16. gadsimtā pilsēta bija zināma Persijā kā Gamrūna, bet eiropiešu jūrasbraucējiem — kā Bamdel Gombruka (no Bandar Gümrük — ‘muitas osta’). 1514. gadā pilsētu iekaroja portugāļi; tā kļuva par portugāļu atbalsta punktu tirdzniecībai Persijas līcī un Indijā un tika dēvēta par Komoranu (Comorão). 1614. gadā pilsētu ar angļu atbalstu iekaroja Abāss I Lielais un pārdēvēja to savā vārdā par «Abāsa ostu», bet eiropieši to dēvēja par Gombrunu (Gombroon). 1625. gadā apvienotā angļu un holandiešu eskadra padzina portugāļus no pilsētas un no 1654. līdz 1765. gadam tirdzniecība pilsētā atradās Nīderlandes Austrumindijas kompānijas pārvaldē.
No 1794. līdz 1868. gadam Bandarabāsa bija Omānas un Zanzibāras sultanāta pārvaldē saskaņā ar līzinga līgumu ar Persiju. 1902. gadā pilsēta stipri cieta zemestrīcē.
Jānis Bētiņš (šahists)
Jānis Bētiņš (dzimis Bērzmuižas pagastā, miris 1946. gadā) bija latviešu šahists un problēmists.
Biogrāfija
19. gadsimta otrajā pusē Bērzmuižas pagasta Bētiņu mājās piedzima trīs brāļi Jānis, Kārlis un Roberts Bētiņi, kas vēlāk kļuva par pazīstamiem šahistiem. Vecākais no viņiem bija Jānis. Pabeidzis vietējo skolu un pēc tam ģimnāziju Rīgā, viņš studēja inženierzinātnes Rīgas Politehnikumā. Studiju gados viņš aizrāvās ar šaha kompozīciju un 1885. gadā tika publicēts viņa sastādīts trīsvilcis. J. Bētiņš piedalās arī dažos šaha turnīros, bet praktiskā spēlē viņš nespēj sasniegt savu brāļu spēles stiprumu. Vislielākos panākumus J. Bētiņš sasniedza kā šaha etīdists. Viņa etīdes pirmā publikācija notika 1890. gadā. Viņš savas etīdista karjeras sākumā sastādīja daudzas labas etīdes, kas bija par pamatu viņu uzskatīt par vienu no mākslinieciskās etīdes aizsācējiem. Diemžēl vēlāk, ungāru problēmista Oto Blāti (1860-1939) iespaidā, viņš pievēršas superdaudzvilču sastādīšanai. 1944. gada vasarā 88 gadu vecumā J. Bētiņš emigrēja uz Vāciju.
Kūkova (Salnavas pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas Ruskulovas katoļu baznīca, Nūmierņas ezers.
Lietuvos dujos
AB Lietuvos dujos bija Lietuvas dabasgāzes uzņēmums. Galvenais birojs atradās Viļņā. Dibināts kā akciju sabiedrība 1995. gadā. 2016. gadā Lietuvos dujos apvienots ar uzņēmumā Energijos Skirstymo Operatorius.
Uzņēmums nodarbojās ar dabasgāzes importu, transportēšanu un pārdošanu gala lietotājiem.
AB Lietuvos dujos akcijas tika kotētas biržā Nasdaq Vilnius. Uzņēmuma lielākais īpašnieks kopš 2014. gada bija Lietuvas valstij piederošs uzņēmums Lietuvos Energija (96,6 %). Mazajiem akcionāriem piederēja 3,4 % akciju.
Vēsture
Dabasgāzes izmantošana Lietuvā sākās 1960. gadu sakumā, kad tika izbūvēti cauruļvadi no gāzes atradnēm Krievijā.
1990. gadā izveidots valsts uzņēmums Lietuvos dujos. 1995. gada 1. augustā tas reorganizēts par akciju sabiedrību un sākts privatizācijas process. 2002. gada 17. maijā noslēdzās privatizācijas pirmais posms, Vācijas Ruhrgas (vēlāk E.ON Ruhrgas) kļūstot par stratēģisko investoru ar 34 % kapitāldaļu (līdz gada beigām Ruhrgas bija ieguvis 35,6 % akciju). 2004. gada janvārī 34 % akciju pārdoti Krievijas Gazprom. Valstij (Privatizācijas aģentūrai) palika 17,7 % kapitāldaļu. 2008. gadā Lietuvos dujos akcijas sāktas kotēt Viļņas fondu biržā.
2009. gadā Eiropas Savienība pieņēma enerģētikas tirgus atvēršanas direktīvu "Trešā enerģijas pakete", lai elektrības un dabasgāzes ražošanas un pārdošanas operācijas nodalītu no to transportēšanas tīkliem. Lai izpildītu šo paketi, Lietuvos Dujos akcionāru pilnsapulce atbalstīja dabasgāzes cauruļvadu tīkla uzturēšanu atdalīt atsevišķā uzņēmumā Amber Grid, un tas tika dibināts 2013. gada 11. jūnijā.
2014. gadā Lietuvas valstij piederošs uzņēmums Lietuvos Energija no E.ON Ruhrgas International un Gazprom pārpirka tiem piederošās Lietuvos Dujos akcijas.
2016. gada 1. janvārī Lietuvos Dujos apvienots ar elektrības sadales tīkla operatoru AB LESTO, dibinot jaunu uzņēmumu Energijos Skirstymo Operatorius (ESO).
Scandinavian Airlines
Scandinavian Airlines (SAS), agrāk Scandinavian Airlines System, ir Zviedrijas, Norvēģijas un Dānijas nacionālā lidsabiedrība un lielākā lidsabiedrība Skandināvijā.
Vupertāles iekārtais tramvajs
Vupertāles iekārtais tramvajs ir gaisā iekārts tramvajs, kas pārvietojas pa viensliedes līniju. Tā vagoni ir iekārti vadošajā sliedē, kas aprīkoti ar diviem riteņiem, un strāvu tramvajam pievada caur atsevišķu sliedi.
Tramvaju sāka būvēt 1893. gadā un tās pēdējais posms tika pabeigts 1903. gadā. Šo transporta sistēmu izplānoja Eižēns Langens. Mūsdienās šis elektriskās piedziņas pārvietošanās līdzeklis turpina strādāt Vupertālē pa 13 km garu līniju.
Vlads Kirikešs
Vlads Kirikešs (dzimis ) ir Rumānijas futbolists, aizsargs, Rumānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Serie A kluba U.S. Sassuolo sastāvā.
Sasniegumi
Steaua București
Individuālie sasniegumi
Lauku lija
Lauku lija (Circus cyaneus) ir vanagu dzimtas (Accipitridae) plēsīgais putns, kas sastopama Eirāzijā un Āfrikā. Tuvāk ziemeļiem ligzdojošās populācijas ziemas periodā migrē dienvidu virzienā. Eiropas populācijas sasniedz Ziemeļāfriku. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Izplatība
Lauku lija fragmentāri sastopama Eiropas rietumos un centrālajā daļā. To skaits pieaug virzienā uz austrumiem. Sākot ar Skandināviju un Somijas ziemeļiem, Austrumeiropā un Krievijā lauku lijai ir vienlaidus izplatība plašā joslā pāri Āzijai līdz Tālajiem Austrumiem.
Eiropas ziemeļu un austrumu populācijas ir pilnībā migrējošas un pārvietojas ziemot uz Eiropas centrālo un dienvidu daļu, sasniedzot Tuvos Austrumus un Ēģipti. Savukārt daļa rietumu un centrālās Eiropas ligzdotāju ir nometnieki un ziemo ligzdošanas areālā. Vienlaicīgi daļa populācijas veic klejojumus uz dienvidiem līdz Vidusjūras piekrastei. Neliels skaits sasniedz arī Ziemeļāfriku.
Latvijā
Latvijā sastopama lauku lijas nominālpasuga - Circus cyaneus cyaneus. Latvijā tā ir reta ligzdotāja, bet samērā parasta caurceļotāja. Ligzdo apmēram 5—20 pāri. Daži īpatņi pārziemo valsts rietumu daļā, piejūras ezeru tuvumā. Ziemotāju skaits katru gadu pamazām pieaug, kas īpaši manāms siltākās ziemās. Lauku lija apdzīvo dažādus klajus līdzenumus — gan lauksaimniecības zemes — pļavas un tīrumus, gan mitrājus — zemos un pārejas purvus un niedrājus. Septembrī un oktobrī ligzdojošās lijas dodas uz ziemošanas vietām Eiropas rietumu un centrālajā daļā, kā arī uz Turciju. Ligzdošanas vietās tās atgriežas aprīlī.
Izskats
Lauku lija ir vidēji liels plēsīgais putns. Tās ķermeņa garums ir 43—50 cm, spārnu plētums 100–120 cm. Lauku lija ir nedaudz mazāka par niedru liju. Kā tas ir raksturīgi vanagu dzimtas sugām, mātītes ir lielākas nekā tēviņi. Tēviņi sver 290—400 g, mātītes 390—750 g. Lauku lijai ir gara aste un samērā plati, gari spārni. Lauku lijai proporcionāli ir visgarākie spārni un aste, salīdzinot ar ķermeņa garumu, no visiem plēsīgajiem putniem. Planējot spārnus tur viegli paceltus V veidā. Lidojošam putnam spārnu galos labi redzami 4–5 lidspalvu gali.
Jaunie putni ir ļoti līdzīgi pieaugušām mātītēm, bet tiem ir rūsganāka apakšpuse un tumšākas spārnu segspalvas. Visu vecumu putniem kājas un vaskādiņa dzeltena. Jaunajiem putniem acis ir tumšas, putnam pieaugot, tās kļūst dzeltenas. Tēviņiem tas notiek ātrāk, mātītēm vēlāk. Ziemeļamerikā dzīvojošās lauku liju pasugas tēviņu apspalvojums ir tumšāk pelēks nekā Eiropā dzīvojošiem lauku liju tēviņiem, arī mātītes ir tumšākas un sarkanīgākas.
Kūrmi
Kūrmi ir ciems Pelēču pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 226 km attālumā no Rīgas.
Lauku lija
Barība
Lauku lija barojas galvenokārt ar jauniem un pieaugušajiem zvirbuļveidīgajiem putniem, ligzdbēgļu mazuļiem un maziem grauzējiem. Parasti medī, lidojot nelielā augstumā, bet mēdz izmantot arī krūmus, lai pārsteigtu upuri. Reizēm lauku lija nomedī arī lielāku medījumu, piemēram, trusi vai meža pīli, retos gadījumos upuris ir smagāks par pašu mednieku.
Ligzdošana
Šī ir vienīgā zināmā vanagu dzimtas suga, kurai piemīt poligāmija. Tēviņš sapārojas ar vairākām mātītēm savā teritorijā. Tā ir vidēji 2,6 km² liela, lai gan var sasniegt arī 150 km². Kamēr mātītes perē olas, tēviņš tās apgādā ar barību. Ir novērots, ka tēviņam sezonas laikā var būt līdz 5 mātītēm, bet var būt arī tikai viena vai divas. Ligzdu lauku lija būvē uz zemes, parasti biezā veģetācijā. Ligzdu būvē galvenokārt mātīte, un tā tiek būvēta no zāles, niedrēm, meldriem un citiem tuvumā pieejamiem materiāliem. Tēviņš parasti pienes nedaudz ligzdas materiāla.
Dējumā parasti ir 4—6 zilganbaltas olas (retumis līdz pat 12 olām). Retos gadījumos olas ir ar gaišbrūniem plankumiem. Gadā viens perējums, perē tikai mātīte. Inkubācijas periods ir 29—31 diena uz vienu olu (29—39 dienas uz visu perējumu). Perēšana tiek uzsākta dažādi, mātīte to var uzsākt pēc pirmās, otrās, trešās vai ceturtās olas izdēšanas, tāpēc daļa mazuļu nešķiļas vienlaikus. Mazuļi ir ligzdguļi. Sākumā, kamēr mazuļi pavisam mazi, mātīte tos silda, bet tēviņš pienes barību, nododot to mātītei. Mazuļiem paaugoties, medībās dodas abi vecāki, bet joprojām tikai mātīte ir tā, kas baro mazuļus. Tēviņš pie ligzdas nekavējas ilgāk par 5 minūtēm. Kad jaunie putni gandrīz pieauguši, arī mātīte vairs nekavējas, lai tos barotu. Medījums tiek nomests ligzdas tuvumā. Jau 15 dienu vecumā mazuļi var atstāt ligzdu un slēpties apkārtējā veģetācijā. Mazuļi apspalvojas 32—42 dienu laikā. Tēviņi parasti ātrāk nekā mātītes. Vairākas nedēļas pēc ligzdas atstāšanas mazuļi joprojām ir atkarīgi no vecākiem.
Amerikāņu universitāte Bulgārijā
Amerikāņu universitāte Bulgārijā (bg, en) ir 1991. gadā dibināta privāta universitāte Bulgārijas dienvidrietumu pilsētā Blagojevgradā. Mācības notiek angļu valodā, mācību process ir līdzīgs ASV universitēm. Apmēram 50% no studentiem ir ārpus Bulgārijas izcelsmes. Universitāte tika dibināta ar ASV un Bulgārijas valdību, Atvērtās sabiedrības fonda, Blagojevgradas pilsētas un Meinas Universitātes atbalstu.
Dzelzceļa tilts (Ogre)
Dzelzceļa tilts ir tilts pār Ogres upi Ogrē. Tiltam ir divi balsti, abi atrodas upē. Tagadējais tilts celts 1945. gadā un tam ir divi sliežu ceļi.
Vēsture
Līdz ar dzelzceļa līnijas Rīga—Dinaburga būvniecību, no 1858. līdz 1859. gadam tika uzbūvēts dzelzs siju un režģotu kopņu tilts uz akmens balstiem pāri Ogres upei. Tilta kopējais garums bija 100,3 metri un šis bija trešais lielākais tilts uz jaunās dzelzceļa līnijas. 1866. gadā ledus sablīvējuma postījumu rezultātā tika izskalots tilta dambis un tilts iebruka. 19. gadsimta beigās tiltu pārbūvēja to pielāgojot smagākiem vilcienu sastāviem. Tilts sastāvēja no trīslaiduma dzelzs sijām ar arkveida krastu balstiem. 1917. gadā vienu tilta posmu uzspridzināja, lai aizkavētu tuvojošos vācu karaspēku. Tajā pašā gadā ar koka konstrukcijām tika atjaunots saspridzinātais tilta posms un bojātie balsti. Tiltu sākotnējā izskatā atjaunoja 1924. gadā. Otrā pasaules kara laikā, 1944. gadā, tilts kopā ar netālu esošo Ogres staciju tika pilnībā saspridzināts. 1945. gadā pēc Krievijas padomju inženieru projekta vācu karagūstekņi uzbūvēja tagadējo dzelzceļa tiltu, daudzi no šiem karagūstekņiem ir apbedīti Čakstes prospekta Brāļu kapos.
Filips Nuarē
Viņš ir viens no franču ražīgākajiem aktieriem un ir spēlējis lomas vairāk kā 140 filmās. Nuarē par lomām Roberta Enriko filmā Le Vieux Fusil (1975) un Bertrāna Tavernjē filmā La Vie et rien d'autre (1989) ir saņēmis Cēzara balvu, bet par lomu filmā "Jaunais kinoteātris "Paradiso"" (Nuovo Cinema Paradiso) — BAFTA kino balvu.
191. kilometrs
191. kilometrs ir ceļa postenis dzelzceļa līnijā Eglaine—Daugavpils. Tas atrodas Augšdaugavas novada Sventes pagastā. Postenis paredzēts Daugavpils apvedceļa līnijas pieslēguma vietas Ilūkstes virziena apkalpošanai. Atrodas pāris kilometrus no Sventes ciema pie A14 autoceļa pārvada. Postenī ir aizsargstrupceļš no Ļubestes virziena un dažas vienkāršas ēkas signalizācijas ierīcēm. Postenī ierīkota ātrgaitas pārmiju pārveda ar kustīgu krusteņa serdi.
Arvis Kolmanis
1977. gadā beidzis Jūrmalas 1. vidusskolu. No 1977. līdz 1978. gadam mācījies G.Gailes vārdā nosauktajā 2. tehniskajā skolā, radiokontroliera specialitātē. 1988. gadā absolvējis Latvijas Valsts Universitātes filoloģijas fakultāti. 1992. gadā absolvējis Maskavas Valsts Kinoinstitūta scenāriju nodaļu.
Kopš 1992. gada publicējis rakstus vairākos žurnālos. Ir bijis arī scenārists vairākām filmām, tai skaitā "Mona" un "Aizdomu spēles".
Johans Bernhards Švarcs
Johans Bernhards Švarcs (de, 1862–1917) bija vācbaltiešu ārsts, Dr. med. (1888). Rīgas bērnu slimnīcas pirmais direktors (1899–1917).
Dzīvesgājums
Dzimis 1862. gada 16. jūlijā Rīgā Vilhelma Švarca un viņa sievas Adelheides, dzimušas Šmalcenas, ģimenē. Viņa tēvabrālis bija ārsts Johans Kristofs Švarcs. Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē (1881–1888), pēc tam strādāja par Terapeitiskās klīnikas asistentu un 1888. gada 12. oktobrī aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora disertāciju.
Bija kuģa ārsts Brēmenē, 1891. gadā strādāja Šveices kūrvietā Schöneck am Vierwaldstädtersee, dažus mēnešus papildinājās Berlīnē, 1894. gadā atgriezās Rīgā un atvēra savu privātpraksi. 1894. un 1895. gadā pavadīja kādu pacientu viņa ceļojumā uz Ēģipti, Palestīnu, Grieķiju un Itāliju.
Pēc atgriešanās Rīgā viņu ievēlēja par Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības sekretāru. Viņš piedalījās Rīgas bērnu slimnīcas būves rosināšanā. Piemiņas kapitāls slimnīcas projektēšana bija izveidots pēc viņa tēvoča J. K. Švarca nāves, bet 1879. gadā to papildināja ar tirgotāja Džeimsa Armitsteda testamentāro novēlējumu. Pēc Džeimsa Armitsteda Bērnu slimnīcas atklāšanas 1899. gada 2. oktobrī viņu iecēla par iekšķīgo un infekcijas slimību nodaļas virsārstu un slimīcas direktoru. Miris Pirmā pasaules kara laikā 1917. gada 8. janvārī.
Otvilu ģimene
Otvilu ģimene (fr, it) bija Normandijas normāņu augstmaņu ģimene, kas 11. gadsimta sākumā ieradās Itālijas dienvidos, kur piedalījās normāņu iekarojumos Itālijā, ātri izvirzoties par vadošo spēku reģionā, apsteidzot Drengo ģimeni un 1130. gadā nodibinot Sicīlijas karalisti, kurā Otvili valdīja līdz 1194. gadam. Otvilu pārstāvis Bohemonds piedalījās Pirmajā Krusta karā un 1098. gadā Antiohijā izveidoja savu valsti, kas Otvilu valdījumā pastāvēja līdz 1268. gadam.
Ģimenes saknes meklējamas Normandijā, Šerbūras apkārtnē. Otvilas Tankredam (miris 1041.) bija 12 dēli un vismaz divas meitas. Astoņi dēli laimes meklējumos devās uz Itāliju. Pirmie uz Itāliju 1035. gadā devās vecākie dēli Viljams, Drogo un Hamfreds. 1038. gadā Bizantijas imperators Mihails IV rīkoja karagājienu pret Sicīlijas emirātu, kurā iesaistījās arī langobardi un normāņi. Otvilu brāļi šeit izcēlās ar kareivīgumu. Viljams guva iesauku "dzelzs roka", kad bija nogalinājis Sirakūzu emīru.
Šajā laikā kļuva skaidrs, ka normāņi ir spēcīgākie karotāji reģionā, un langobardi to vadoņiem sāka piešķirt vairāk varas. 1042. gadā langobardu valdnieks Gvaimārs IV, Rainulfs Drengo un Viljams Otvils tikās Malfi. Viljams saņēma Apūlijas grāfa titulu un kļuva par Gvaimāra IV vasali. Viljams turpmākos gadus pavadīja, iekarojot zemes Kalabrijā un Apūlijā un mira 1046. gadā. 1046. gadā Drogo Otvils iebruka Apūlijā, sakāva bizantiešus kaujā pie Taranto, kamēr viņa brālis Hamfreds pakļāva Bari pilsētu. Tai pašā gadā savu brāļu armijai pievienojās jaunākais brālis Roberts Žiskārs. 1047. gadā Gvaimārs izdeva savu meitu par sievu Drogo, kura varu apstiprināja arī imperators Heinrihs III, piešķirot viņam Apūlijas un Kalabrijas grāfa titulu. 1051. gadā Drogo tika nogalināts un viņa varu pārņēma brālis Hamfreds. Viņa lielākais uzdevums bija nomierināt pāvesta, itāļu un langobardu nepatiku pret normāņu iekarotājiem, kas izvērtās karā. 1053. gada 18. jūnijā Hamfreda armija sakāva pāvesta Leona IX un imperatora armijas, saņemot pāvestu gūstā un ieslogot viņu Benevento. Līdz savai nāvei 1057. gadā Hamfreds turpināja iekarot jaunas pilsētas Apūlijā. Viņa varu mantoja Roberts Žiskārs, kurš izvēlējās kļūt nevis par imperatora, bet pāvesta vasali, pretī saņemot hercoga titulu. 1077. gadā viņam izdevās iekarot reģiona lielāko pilsētu Salerno. Pēc pēdējā Benevento langobardu valdnieka nāves 1078. gadā pāvests iecēla Robertu Žiskāru par jauno valdnieku.
Citi Otvilu dzimtas pārstāvji iekaroja Adrijas jūras piekrastes zemes, izveidoja Loritello grāfisti un turpināja karagājienus pret vēl neiekarotajām langobardu pilsētām.
Roberts Žiskārs 1059. gadā no pāvesta saņēma Sicīlijas hercoga titulu un kopā ar savu jaunāko brāli Rožēru Boso 1061. maijā iebruka musulmaņu pārvaldītajā salā, uzreiz ieņemot Mesīnu. 1064. un 1071. gadā Roberts Žiskārs atgriezās Sicīlijā. 1072. gada janvārī izdevās pakļaut Palermo un Roberts Žiskārs iecēla Rožēru Boso par Sicīlijas grāfu un sadalīja salu - sev paturot Palermo, daļu Mesīnas un jau iekarotos rajonus, jaunākajam brālim atstājot vēl neiekarotās zemes.
1077. gadā Rožērs Boso ar dēlu Jordānu ieņēma Trapani pilsētu salas rietumos un 1081. gadā Katāniju. 1083. gadā Rožērs Boso atgriezās Itālijā, taču Jordāna dumpis spieda viņu atgriezties Sicīlijā. 1085. gada maijā Rožērs Boso kopā ar Jordānu uzbruka Sirakūzām kuras ieņēma 1086. gada martā. 1091. gada februārī tika ieņemta Noto, pēdējā musulmaņu kontrolē esošā pilsēta salas dienvidos. 1091. gadā Rožērs Boso iekaroja Maltu.
Roberta Žiskāra mantinieki Bohemonds un Rožērs Borsa uzsāka savstarpēju cīņu par tēva mantojumu, kamēr Rožērs Boso nostiprinājās Sicīlijā un atstāja to mantojumā saviem dēliem Simonam un Rožēram II. Bohemonds piedalījās Pirmajā Krusta karā un ieņēma Antiohiju, kur 1098. gadā izveidoja savu valsti, kas Otvilu valdījumā pastāvēja līdz 1268. gadam.
Pēc Simona nāves 1105. gadā Rožērs II kļuva par vienīgo Sicīlijas valdnieku un uzsāka kampaņu, lai iegūtu sava radinieka, Rožēra Borsas dēla Viljama II valdītās zemes Itālijas pussalā. Pēc Viljama II nāves 1127. gadā Rožērs II bija ne tikai Sicīlijas grāfistes, bet arī Apūlijas un Kalabrijas hercogs. 1130. gadā viņš panāca pāvesta atbalstu savai kronēšanai par Sicīlijas karali un izveidoja Sicīlijas karalisti. Rožēra II troni mantoja viņa dēls Viljams Sliktais, kurš valdīja līdz 1166. gadam. Viņa troni mantoja mazgadīgais dēls Viljams Labais, kurš mira 1189. gadā, neatstājot tiešu mantinieku. Karalistē par troni cīnījās vairāki radinieki, līdz 1194. gadā uzvarēja Rožēra II meitas Konstances vīrs, Svētas Romas impērijas imperators Heinrihs VI. Otvilu asinis ieplūda arī Hoenštaufenu dinastijā.
Halīls Šemmāns
Halīls Šemmāns (dzimis ) ir Tunisijas futbolists, aizsargs, Tunisijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2007. gada spēlē Tunisijas Ligue 1 kluba Esperance sastāvā.
Urbis
Urbis ir griešanas instruments, ar ko tiek izurbti caurumi dažādos materiālos, piemēram, koksnē, metālā, betonā, plastmasā. Urbjus izmanto arī caurumu palielināšanai, kā arī ieurbšanai, tas ir, necaurejošu padziļinājumu iegūšanai.
Euroapotheca
UAB EUROAPOTHECA ir Lietuvas uzņēmums, kas pārvalda aptieku mazumtirdzniecības tīklus un farmācijas vairumtirdzniecības uzņēmumus. Tas ietilpst UAB Vilniaus prekyba uzņēmumu grupā.
EUROAPOTHECA pārvalda aptieku tīklus: Eurovaistinė Lietuvā, Apoteksgruppen un Kronans Apotek Zviedrijā, Euroaptieka Latvijā, Euroapteek Igaunijā, Euro-Apteka Polijā.
Vēsture
1998. gada 1. jūnijā tika dibināts uzņēmums UAB Eurovaistinė, kas attīstījās par lielāko aptieku tīklu Lietuvā.
2001. gada 20. augustā Eurovaistinė Latvijā dibināja uzņēmumu SIA "Eiroaptieka" (kopš 2006. gada 21. decembra — SIA "EUROAPTIEKA"). 2001. gadā Polijā izveidoja aptieku tīklu Euro-Apteka. 2004. gadā grupa ienāca Igaunijas tirgū, dibinot uzņēmumu Euroapteek OÜ un izveidojot franšīzes tīklu Euroapteek. 2007. gadā tika dibināta pārvaldītājsabiedrība UAB Euroapotheca, apvienojot aptieku ķēdes visās valstīs.
2018. gada 14. martā meitasuzņēmums Igaunijā Euroapteek OÜ pabeidza 13 aptieku tīkla Ülikooli Apteek iegādi no Somijas uzņēmuma Yliopiston Apteekki Oy un tiesības sniegt visus franšīzes pakalpojumus vēl 11 aptiekām. Bez tam 14. martā meitasuzņēmums Igaunijā Baltfarma OÜ no Yliopiston Apteekki iegādājās zāļu lieltirgotavu Medapta OÜ. 2018. gadā Euroapotheca pārdeva aptieku tīklu Euroapteka Ukrainā un pameta Ukrainas tirgu. 2019. gadā Latvijā darbību uzsāka interneta aptieka Azeta.lv; 2020. gadā rudenī — Azeta.ee Igaunijā.
2022. gada 9. februārī Euroapotheca UAB piederošais uzņēmums Euroapotheca Holding SWE Ab un Somijas uzņēmums Oriola vienojās apvienot aptieku biznesu Zviedrijā: Apoteksgruppen un Kronans Apotek. Darījumu 29. jūnijā apstiprināja Zviedrijas Konkurences padome, un tas tika pabeigts 3. oktobrī.
Grupas struktūra
Grupas pārvaldītājsabiedrība ir UAB EUROAPOTHECA. Tā meitas un asociētie uzņēmumi:
Boriss Monjaks
Boriss Monjaks (dzimis ) ir bijušais Latvijas futbola aizsargs. Viņš laika posmā no 1992. līdz 1996. gadam Latvijas izlasē aizvadīja 16 spēles, negūstot vārtus. 1993. gadā kopā ar Latvijas izlasi uzvarējis Baltijas kausā.
Visu savu karjeru aizvadījis Latvijas futbola klubos.
Pumpursmilgas
Latvijā sastopama tikai viena suga — nokarenā pumpursmilga (Melica nutans).
Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas (nepilnīgs saraksts) :
Saņņikova
Jūras hidrometeoroloģiskā krasta stacija «Saņņikova» (ru), arī Proļivsaņņikova (Пролив Санникова), ir Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Jaunsibīrijas salu arhipelāgā, Koteļnijas salas dienvidrietumos Saņņikova šauruma ziemeļu krastā 6 km uz rietumiem no Medvežija raga. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.
Vēsture
Stacija izveidota 1942. gadā. 2009. gada septembrī pie stacijas uzbūvēta pareizticīgo kapela.
1981. gada Latvijas čempionāta šahā 1. līga
'''1981. gada Latvijas šaha čempionāta 1. līga''' - Latvijas PSR 38. šaha čempionāta vīriešiem 1. līga.
Turnīra gaita
1980. gadā notika Latvijas PSR šaha čempionāta reforma. Iepriekšējos gados ierastās sistēmas "pusfināls - fināls" vietā tika izveidota trīspakāpju sistēma "atlases turnīrs - 1. līga - augstākā līga". Sistēma bija pārņemta no PSRS šaha čempionātiem, kuros tā tika lietota kopš 1973. gada.
1980. gada novembrī Rīgā notika pirmais Latvijas PSR šaha čempionāta atlases turnīrs, kura uzvarētājs uzreiz iekļuva augstākajā līgā vai čempionāta finālā, bet nākamie 15 dalībnieki kopā ar Latvijas PSR jaunatnes šaha čempionu ieguva tiesības spēlēt Latvijas PSR šaha čempionāta 1. līgā. Pirmais 1. līgas turnīrs notika 1981. gada februārī Daugavpilī. Sākotnējā projektā bija paredzēts, ka 1.-6. vietas ieguvēji iekļūs finālā, bet 7.-12. vietas ieguvēji saglabās tiesības spēlēt nākamā gadā 1. līgā. Taču jau turnīra gaitā nolikumā tika veiktas izmaiņas, un finālā iekļuva tikai 1.-4. vietas ieguvēji. Turnīru sekmīgi aizvadīja Vlads Šuļmans, kas nezaudēja nevienā partijā un pārliecinoši ieguva pirmo vietu. Nākamās trīs vietās ierindojās Tālis Vīksna, Jānis Daudzvārdis un Guntars Antoms, kuri arī ieguva ceļazīmes uz čempionāta finālu.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta 1. līgas turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! Punkti !! Vieta
Raivis Ragainis
Raivis Ragainis (dzimis 1974) ir Latvijas politiķis. Kopš 2021. gada ir Jēkabpils novada domes priekšsēdētājs, pārstāv Latvijas Zaļo partiju.
2021. gadā viņš ievēlēts par Jēkabpils novada domes priekšsēdētāju. Pirms tam, no 2017. gada 21. jūnija līdz 2019. gada 30. aprīlim bija Jēkabpils pilsētas domes priekšsēdētājs.
Paralēli darbam Jēkabpils novada pašvaldībā, strādājis Madonas novada pašvaldībā par izpilddirektoru.
Ģeoloģiskais periods
Ģeoloģiskais periods ir ģeohronoloģiskās skalas intervāls, ģeoloģiskās ēras apakšintervāls. Ģeohronoloģiskajā skalā lielākā periodu daļa sadalās sīkāk mazākās vienībās, kuras sauc par epohām. Stratigrāfijā ģeoloģiskais periods atbilst ģeoloģiskajai sistēmai, t.i. ģeoloģiskais periods — laika intervāls paleontoloģiskajā un ģeoloģiskajā Zemes vēsturē, kura laikā ir izveidojies vai nogulsnējies iežu slānis, kas veido attiecīgo ģeoloģisko sistēmu (ģeoloģiskā sistēma ir starptautiskās stratigrāfiskās skalas pamatvienība, kas atbilst Zemes garozas un biosfēras dabīgam attīstības posmam).
2004. gadā Starptautiskā ģeoloģisko zinātņu savienība akceptēja ediakārija periodu neoproterozoja ērā, kā pirmo jaunizveidoto periodu 130 gadu laikā. Pēdējā eonā, fanerozojā, ir izdalītas 12 ģeoloģiskās sistēmas. To sekvence tika apstiprināta Starptautiskajā ģeoloģiskajā kongresā Boloņā 1881. gadā.
Kūrpinīki
Kurpinīku ciemā, ceļmalā, ir krucifikss, pie kura filmēti vieni no emocionālākajiem kadriem Jāņa Streiča filmā Cylvāka bārns — skats pie Krusta. Krucifiksa nojumīte ir ar masīvām mūra kolonnām, starp kurām neliela koka sētiņa. Pie masīva ozola krusta piestiprināta Pestītāja figūra, kokā griezta ap 1854. gadu. Krusts gadu gaitā mainījies, figūra saglabājusies iepriekšējā. Šis krucifikss kādreiz atradies rakstnieka Jāņa Klīdzēja vectēva Donāta Klīdzēja māju pagalmā.
Sāmsalas bruņniecība
Vēsture
Pēc Lielā Ziemeļu kara Sāmsalas bruņniecība parakstīja pakļaušanās aktu Krievijas Impērijai. 1741. gadā izveidoja Sāmsalas bruņniecībai piederīgo dzimtu matrikulu. No 1753. gada vēlēja bruņniecības landmaršalu (Landmarschall) 1846. gadā Vidzemes, Kurzemes, Igaunijas un Sāmsalas bruņniecības privilēģijas tika apstiprinātas īpašā "Baltijas provinču likumā" (Provinzialrecht der Ostseegouvernements), kas garantēja provinču kulturālo autonomiju un bruņniecības pašpārvaldi.
Pēc tam, kad ar Brestļitovskas miera līgumu Krievija atteicās no tiesībām uz Vidzemes, Kurzemes un Igaunijas zemēm, Sāmsalas bruņniecība atbalstīja Apvienotās Baltijas hercogistes kā Vācijas Impērijas vasaļvalsts izveidošanu. Hercoga kronis tika piedāvāts Mēklenburgas hercogam Ādolfam Frīdriham, bet līdz viņa atbraukšanai tika nodibināta Reģentu padome desmit cilvēku sastāvā, ko vadīja Vidzemes landmaršals Ādolfs Pilars fon Pilhavs kā valsts pārvaldnieks (Reichsverweser).
Imatrikulētās dzimtas
Sākotnēji 1741. gada Sāmsalas bruņniecības matrikulā bija šādas dzimtas:
Autoceļš V1321
V1321 autoceļš Ugāle-Modes-Māteri ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno Ugāli caur Modēm ar Māteriem. Autoceļš ir 10,7 km garš, klāts galvenokārt ar grants segumu, taču divos posmos pie Ugāles un Māteriem - ar asfalta segumu. Tas šķērso Ugāles pagastu.
Kūrseiši
Kūrseiši ir ciems Izvaltas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 255 km attālumā no Rīgas.
1114. gads
1114. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās ceturtdienā.
Žoržs Klemāns
Žoržs Klemāns (fr) bija franču vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Klemāns 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja 400 metru skriešanas disciplīnā. Viņš kvalifikācijas kārtas priekšskrējienā ieguva 4. vietu un turpmāko cīņu neturpināja.
Ariels Ortega
Ariels Arnaldo Ortega (es, dzimis ) ir bijušais Argentīnas futbolists, spēlēja uzbrūkošā pussarga pozīcijā, bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks.
Karjeras sākumā Ortega spēlēja Argentīnas klubā River Plate. Vēlāk pārcēlies uz Eiropu, kur spēlējis Spānijas klubā Valencia un Itālijas klubos Sampdoria un Parma. 2000. gadā atgriezies River Plate, kur viņš nospēlēja divus gadus, līdz pievienojās Turcijas komandai Fenerbahçe. Pēc sezonas Turcijā, viņš atgriezās Argentīnā, lai spēlētu Newell's Old Boys. 2006. gadā Ortega atkal agriezās River Plate. Karjeru noslēdzis 2012. gadā.
Argentīnas futbola izlases sastāvā piedalījies 1994., 1998. un 2002. gada FIFA Pasaules kausā. Ieguvis sudraba medaļas 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
River Plate
Parma
Newell's Old Boys
Idriss Elba
Idriss Akuna Elba (en; dzimis ) ir angļu aktieris, producents un mūziķis.
Elba piedalījies Ridlija Skota filmās "Amerikāņu gangsteris" (2007) un "Prometejs" (2012). Elba atveidojis Heimdālu Marvel Cinematic Universe sērijas filmās "Tors" (2011) un tās turpinājumos "Tors: Tumsas karaļvalsts" (2013), "Tors: Ragnarjoks" (2017) un"Tors: Mīla un Pērkons" (2022), kā arī filmās "Atriebēji: Ultrona laikmets" (2015) un "Atriebēji: Bezgalības karš" (2018). Tāpat filmējies filmās "Pacific Rim: Uzbrukums Zemei" (Pacific Rim, 2013), Beasts of No Nation (2015), par kuru saņēma Zelta globusa un BAFTA kino balvas, un "Mollijas spēle" (2017). 2016. gadā viņš ieskaņoja šefu Bogo animācijas filmā "Zootropole", Širhanu aktierspēles/datoranimācijas filmā "Džungļu grāmata", Flūku animācijas filmā "Meklējot Doriju" un atveidoja Kralla lomu filmā "Zvaigžņu ceļš: Bezgalība". 2018. gadā bija viņa kā režisora debija ar Viktora Hedlija 1992. gada romāna Yardie adaptāciju tāda paša nosaukuma filmai. 2021. gadā viņš atveidoja Bladsportu DC Extended Universe (DCEU) filmā "Pašnāvnieku vienība: Jauna misija", bet 2022. gadā ieskaņoja dzeloņcūku Naklzu filmā "Soniks 2: Filma" (2022).
Papildu tēlošanai, Elba uzstājas kā dīdžejs ar segvārdu DJ Big Driis vai Idris un kā R&B mūziķis. 2016. gadā viņš iekļauts Time 100 pasaulē ietekmīgāko cilvēku sarakstā. Uz 2019. gada maiju filmas ar viņa piedalīšanos pasaulē kopsummā bija nopelnījušas vairāk nekā, tostarp vairāk nekā Ziemeļamerikā, ierindojot viņu starp 20 vispelnošākajiem aktieriem.
Īlāma
Īlāma (, ku) ir pilsēta Irānas rietumos, Īlāmas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies Kabīrkūha grēdas rietumu priekškalnēs 680 km no valsts galvaspilsētas Teherānas.
Vēsture
Dibināta 19. gadsimta beigās kā gubernatora vasaras rezidence Hoseinabada. 1936. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā. No 1976. gada ostāna centrs.
Hinīnkoks
Hinīnkoks (Cinchona officinalis) nāk no Dienvidamerikas un pieder pie rubiju dzimtas. Tas ir kokveidīgs krūms ar mizu.
Izmantošana
No kaltētas dzeltenās hinīnkoka mizas ieguva hinīnu, kas pirms sintētiskajām zālēm bija vienīgais līdzeklis, ārstējot malāriju.
Mūsdienās hinīnkoka mizu rūgtenās garšas dēļ pievieno dažiem dzērieniem, visizteiktāk tonikam.
1982. gada Latvijas čempionāta šahā 1. līga
'''1982. gada Latvijas šaha čempionāta 1. līga''' - Latvijas PSR 39. šaha čempionāta vīriešiem 1. līga.
Turnīra gaita
Otrais 1. līgas turnīrs notika no 15. janvāra līdz 8. februārim 1982. gadā Rīgā. Salīdzinot ar pirmo turnīru, tā dalībnieku skaits bija paplašināts līdz 16 dalībniekiem, bet Latvijas PSR čempionāta finālā iekļuva 1.-6. vietas ieguvēji. Turnīru sekmīgi aizvadīja pieredzējušais meistars Jurijs Arhipkins, kas izcīnīja uzvaru kopvērtējumā. Otro un trešo vietu dalīja 1980. gada Latvijas čempions Valērijs Žuravļovs un meistarkandidāts Mihails Moskovičs, kurš vienīgais aizvadīja turnīru bez zaudējumiem. Nākamās trīs vietas ieņēma Guntars Antoms, Nikolajs Žuravļovs un Oļegs Krivonosovs, kuri arī ieguva ceļazīmes uz čempionāta finālu.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta 1. līgas turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! 14 !! 15 !! 16 !! Punkti !! Vieta
Jūliuss Keils
Jūliuss Keils (de; dzimis, miris ) bija vācu vieglatlēts un vingrotājs. 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja vieglatlētikā un 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs vingrošanā.
Biogrāfija
Keils bija Minhenes sporta kluba MTV Munich Club pārstāvis.
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē startēja 100 metru skriešanas disciplīnā. Šajā disciplīnā Keils startēja tikai kvalifikācijas kārtas priekšskrējienā, kurā ieguva 4. vietu un tālāko cīņu neturpināja.
1902. un 1904. gadā viņš kļuva par Vācijas čempionu 100 metru skriešanas disciplīnā, 1902. gadā ar brāļa Valtera palīdzību viņš divreiz pārspēja pasaules rekordu 4x100 metru stafetē. 1904. gadā viņš pārspēja Vācijas 110 metru barjerskrējiena rekordu.
1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās viņš startēja komandu daudzcīņā vingrošanā. Vācijas komanda šajā disciplīnā ieguva 5. vietu.
Paralēli tiesību zinātņu studijām un kļūstot par praktizējošu juristu, viņš no 1901. līdz 1919. gadam bija savas vietējās futbola komandas MTV 1879 München vadītājs. No 1904. līdz 1910. gadam bija Vācijas Futbola asociācijas prezidents. No 1910. līdz 1922. gadam bija Dienvidvācijas Futbola asociācijas Tehniskās komisijas prezidents. No 1922. līdz 1928. gadam viņš atkal bija Vācijas Futbola asociācijas prezidents.
1928. gadā Keils bija daļa no Vācijas futbola izlases treneru komandas, kas piedalījās 1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amsterdamā.
Keils nomira 1959. gada 15. novembrī, trīs nedēļas pirms savas 82. jubilejas, savās mājās Minhenē.
Rīgas Daugavgrīvas pamatskola
Vēsture
Senākā Daugavgrīvas draudzes novada skola dibināta 1678. gadā, bet tā atradās Daugavas otrā pusē pie Daugavgrīvas luterāņu baznīcas. Pēc Ziemeļu kara Daugavgrīvā darbojusies latviešu skola. 19. gadsimta otrajā pusē Daugavgrīvas draudzes novads tika sadalīts un Daugavas kreisajā krastā izveidoja Bolderājas pagastu, 1876. gadā izveidoja Bolderājas—Daugavgrīvas sabiedrisko privātskolu, bet 1882.- 1884. gadā darbojās Daugavgrīvas divgadīgā elementārskola. Pēc Bolderājas un Daugavgrīvas iekļaušanas Rīgas robežās 1931. gadā Bolderājā atklāja Rīgas 34. pamatskolu, kuru pēc Otrā pasaules kara beigām pārdēvēja par Rīgas 19. vidusskolu, 1948. gadā Miglas ielā 9 Bolderājā tika atvērta Rīgas pilsētas 26. septiņgadīgā skola ar krievu mācību valodu, līdz 1975. gadam arī Rīgas 19. vidusskolā divās plūsmās mācījās latviešu un krievu bērni.
1972. gadā Daugavgrīvā nodibināja Rīgas 67. vidusskolu ar mācībām krievu valodā. 2000. gadā to pārdēvēja par Rīgas Daugavgrīvas vidusskolu. 2018. gadā tika veikti skolas ēku renovācijas darbi. 2022. gada 2. jūnijā Rīgas domes Izglītības, kultūras un sporta komitejā atbalstīja lēmumprojektu par Daugavgrīvas vidusskolas pārdēvēšanu par pamatskolu.
Arnolds Kalniņš
Arnolds Kalniņš var būt:
Lubānas ģerbonis
Lubānas pilsētas ģerbonis ir viens no Lubānas pilsētas oficiālajiem simboliem. Neoficiāli ieviests 1997. gadā, apstiprināts 2000. gada 10. oktobrī.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs horizontāli ir sadalīts divās daļās. Augšējā daļā uz zila fona attēlota peldoša zelta pīle, kas ir atsauce uz pīļu medībām Lubānas ezerā. Vairoga apakšējā daļā uz zila fona ir trīs viļņotas sudraba joslas jeb vāveru ādas.
Džerijs Slouns
Džeralds Jūdžīns "Džerijs" Slouns (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu basketbolists un basketbola treneris.
NBA komandas Čikāgas "Bulls" sastāvā aizvadīja 11 sezonas no komandas dibināšanai 1966. gadā līdz 1975. gadam. Piedalījās divās zvaigžņu spēlēs, bija pirmais "Bulls" spēlētājs, kura numuru komanda iemūžināja.
Pēc spēlētāja karjeras beigām uzsāka trenera karjeru, sākumā bija "Bulls" treneris, 1985. gadā pievienojās Jūtas "Jazz", 1988. gadā kļuva par komandas galveno treneri. 1997. un 1998. gadā komanda Slouna vadībā sasniedza NBA finālu, abās reizēs tika zaudēts "Bulls". 2011. gadā pēc 23 komandā pavadītajiem gadiem paziņoja par atkāpšanos no galvenā trenera amata. 2014. gadā "Jazz" iemūžināja numuru "1223", kas ir Slouna uzvaru skaits "Jazz" komandas vadībā no 1988. līdz 2011. gadam.
Trenera karjeras beigšanas brīdī bija trešajā vietā regulārās sezonas uzvaru skaitā NBA vēsturē (1221 uzvara, 803 zaudējumi). Viņš bija piektais treneris līgas vēsturē, kas uzvarējis 1000 spēles, un viens no diviem treneriem, kas to sasniedzis ar vienu komandu. Slouna vadībā "Jazz" 15 sezonas pēc kārtas sasniedza izslēgšanas spēles (1989—2003).
2009. gadā uzņemts Basketbola slavas zālē.
Skuju iela (Jūrmala)
Skuju iela ir iela Jūrmalā, Dubultu apkaimē. Skuju iela sākas pie Slokas ielu un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 1700 metri. Posmā no Slokas ielas līdz Lielupes ielai iela ir klāta ar asfalta segumu, bet aiz Lielupes ielas tai nav seguma. Skuju ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Skuju iela ir savienota ar šādām ielām:
Persona
Persona ir konkrēts, atsevišķs cilvēks. Katram indivīdam ir raksturīga sava personība, kas ir īpašību kopums ar raksturīgu aktīvu, apzinātu attieksme pret sabiedrību un dabu. Jurisprudencē un uzņēmējdarbībā persona ir tiesību subjekts, kam pieder tiesībspēja un rīcībspēja, un tās tiek dalītas juridiskās personās un fiziskās personās.
Jodūdeņradis
Jodūdeņradis (HI) ir joda un ūdeņraža binārais savienojums. HI ir bezkrāsaina, ļoti smaga gāze ar kodīgu smaku. Jodūdeņradis labi šķīst ūdenī, veidojot ļoti stipru skābi — jodūdeņražskābi (piesātināts šķīdums pie 0 °C satur ap 90% HI). 10 °C temperatūrā 1 tilpumā ūdens izšķīst 425 tilpumi jodūdeņraža. Mitrā gaisā jodūdeņradis, tāpat kā citi halogēnūdeņraži, veido miglu. Zemās temperatūrās var izdalīt vairākus jodūdeņraža kristālhidrātus.
Iegūšana
Rūpniecībā jodūdeņradi iegūst, jodam reaģējot ar hidrazīnu:
Jodūdeņradi laboratorijas apstākļos iegūst, hidrolizējot fosfora trijodīdu:
Lai iegūtu gāzveida jodūdeņradi, koncentrētai jodūdeņražskābei pievieno ūdensatņēmējas vielas, piemēram, fosfora pentoksīdu.
Jodūdeņradis veidojas arī, tieši reaģējot jodam ar ūdeņradi, taču šī reakcija noris tikai sildot un ne līdz galam, jo iestājas ķīmiskais līdzsvars:
Īpašības
Šķīstot ūdenī, veidojas hidroksonija un jodīda joni: Ar ūdeni jodūdeņradis veido azeotropu maisījumu, kas satur 57% НI (šāda maisījuma viršanas temperatūra ir 127 °C).
Jodūdeņradis sāk termiski sadalīties apmēram 300 °C temperatūrā.
Jodūdeņradim ir izteiktas reducējošas īpašības, piemēram, sērskābi tas spēj reducēt līdz pat sērūdeņradim :
Latvijas PSR VDK zinātniskās izpētes komisija
LPSR Valsts drošības komitejas zinātniskās izpētes komisija (pilnais nosaukums — Speciālā starpdisciplinārā komisija Valsts drošības komitejas dokumentu izpētei atbilstoši likumam “Par bijušās Valsts drošības komitejas dokumentu saglabāšanu, izmantošanu un personu sadarbības fakta ar VDK konstatēšanu”) ir Latvijas Republikas Ministru kabineta izveidota Ministru kabinetam tieši padota augstākā līmeņa institūcija. Tās darbības mērķi ir VDK dokumentu zinātniska, tostarp vēsturiska un juridiska, izpēte un materiālā un morālā kaitējuma, ko VDK nodarījusi Latvijas Republikai un tās iedzīvotājiem, izvērtēšana. Komisija, pamatojoties uz likumu, ir dibināta saskaņā ar Ministru kabineta 2014. gada 20. augusta rīkojumu Nr. 433. Komisijas darba administrēšanu veic Latvijas Universitāte ar Latvijas Vēstures institūta direktora Gunta Zemīša starpniecību. Savos zinātniskajos slēdzienos komisija ir neatkarīga. Komisija darbu varēja uzsākt 2015. gada oktobrī. Komisija 2018. gada 30., 31. maijā sagatavoja un 2018. gada 8. jūnijā iesniedzot Latvijas Universitātes rektoram darīja publiski pieejamu pārskatu uz 2828 lapām, kas ietver Atklātības un totalitārā režīma novēršanas likuma jeb Atklātības likuma projektu, Ministru kabineta rīkojumu projektus, pārskatu par LPSR VDK dokumentiem, to jēdzienu, informācijas atklātības apsvērumus, kā arī pētījumus uz vairākiem tūkstošiem lapu. Komisijas gala pārskats publicēts Latvijas Republikas oficiālajā izdevumā «Latvijas Vēstnesis» 2018. gada jūnijā, ietverot arī rekomendācijas par VDK dokumentu publicēšanas apjomu un kārtību.
Komisijas priekšsēdētājs ir vēsturnieks, vēstures doktors, Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktors Kārlis Kangeris.
Komisijas sastāvā ir 26 kvalificēti zinātnieki un izpētāmajā jomā kompetentas personas, no tiem 14 zinātņu doktori:
Komisijas darbā piesaistīti arī dažādi eksperti:
Komisijas darbā iesaistīti arī stipendiāti, kurus nosaka Latvijas Universitātes fonds:
Likums paredz, ka VDK izpēte veicama līdz 2018. gada 31. maijam.
2018. gada 20. decembrī LPSR VDK aģentūras kartotēkas daļēji sāka publicēt arhīva tīmekļvietnē, vismaz daļu kartotēku ar vairākiem simtiem kartīšu turpino slēpt, uzskata zinātnieki, 2019. gada maijā Saeimas Cilvēktiesību un sabiedrisko lietu komisija turpināja diskusiju, vai turpināt publicēt alfabētisko un citas kartotēkas.
Ārējās saites
LPSR Valsts Drošības komitejas zinātniskās izpētes komisija
Strante
Strante ir apdzīvota vieta Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļu daļā pie Aldas valka ietekas jūrā abpus autoceļam P111 8,5 km no pagasta centra Sakas, 47 km no novada centra Grobiņas un 202 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Strantes muižas (Strandhof) centru. Iekļauj vasarnīcu ciemu Mākoņu Brīvdienas.
Kūrsīši
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Ots, Nameņš, Drīdzs.
Alfons Piterāns
Alfons Piterāns (1930) ir latviešu biologs, Latvijas Universitātes docents, Latvijas vadošais ķērpju floras pētnieks. Ķērpju taksonomijas, ģeogrāfiskās izplatības un aizsardzības speciālists. Aptuveni 120 zinātnisku un 350 populāru publikāciju autors. ''Dr. habil. biol.'' Valsts emeritētais zinātnieks kopš 2001. gada.
Dzīvesgājums
Dzimis 1930. gada 9. decembrī Ciblas pagasta Istalsnas ciema "Auziņu" mājās Viktora Piterāna un Annas (dzim. Ļebeds) Piterānes ģimenē. Mācījies Istalsnas pamatskolā un Ciblas vidusskolā, kuru beidzis 1950. gadā.