cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alfrēds Mēders
Dzīvesgājums
Strādāja Rīgas Politehniskajā insitūtā (1897—1899) kā R. Kupfera asistents tēlotājā ģeometrijā un augstākajā matemātikā, tad kā augstākās matemātikas docents (1899—1914). Līdztekus viņš Pēterburgas Universitātē nokārtoja maģistra eksāmenus, iegūstot maģistra grādu matemātikā (1906) un publicēja zinātniskos rakstus par diferenciāl- un integrālrēķinu, ka arī par diferenciālģeometrijas klasiskajiem jautājumiem, kas publicēti vairākos žurnālos
1913. gadā iestājās Rīgas Dabaspētnieku biedrībā (Naturforscher Verein zu Riga) No 1914. gada A. Mēders bija RPI ārkārtējais profesors. 1919. gadā sāka strādāt Latvijas Augstskolā, 1921. gadā darbojās arī Herdera institūtā. Līdz 1924. gadam strādāja Latvijas Universitātes Ķīmijas un Arhitektūras fakultātē, bet pēc tam pārgāja uz LU Matemātkas un zinātņu fakultātes matemātikas zinātņu nodaļu. Šajā fakultātē vairākus gadus lasīja lekcijas diferenciālrēķinos, diferenciālģeometrijā, integrālrēķinos, varbūtības teorijā un kompleksā mainīgā funkciju teorijā. Līdz 1927. gada vasarai lekcijas lasīja krievu valodā, pēc tam vācu valodā, jo tolaik augstākās matemātikas terminus latviešu valodā tikai sāka izstrādāt.
1939. gada vācbaltiešu izceļošanas laik  A. Mēders pārcēlās uz Vācijas okupēto Polijas daļu, miris 1944. gada 28. jūnijā Pozenē.
Darbība Rīgas dabas pētnieku biedrībā
Rīgas dabas pētnieku biedrībā A. Mēders iestājās 1913. gadā. No 1913. līdz 1918. gadam darbojās kā mantzinis, no 1915. gada bija biedrības žurnāla līdzredaktors, bet no 1925. gada — redaktors. No 1918. līdz 1939. gadam bija biedrības valdes loceklis un sekretārs. (1931. gadā ievēlēja par goda biedru)
Darbojoties Rīgas dabas pētnieku biedrībā, A. Mēders rediģēja un sastādīja vairākus žurnāla sējumus. Vairākās biedrības sēdēs A. Mēders lasīja savus referātus par dažādiem jautājumiem — matemātikas, astronomijas, dabas zinību un citās jomās. Viens no referātiem bija par pērļu zvejošanu Vidzemē un Igaunijā (Über Perlenfischerei in Liv- und Estland, 1925)
Bieži biedrības sēdēs izklāstīja savas domas vairākos jautājumos un nebaidījās piedalīties diskusijās par dažādām tēmām.
Ieguldījums matemātikā
A. Mēders atstājis ir 16 zinātniskas publikācijas (kopā ap 400 lpp.) un augstākās matemātikas mācību grāmatu (ap 300 lpp). Vairums publikāciju attiecas uz diferenciālģeometriju (piemēram, telpas līkņu un to singulāro punktu pētījumi) kā arī matemātiskajā analīzē. Vieni no interesantākajiem darbiem matemātiskajā analīzē ir par tā saucamajām nenoteiktībām 0/0 vairāku argumentu gadījumā un sakarības starp dažādiem funkcionāldeterminantiem.
Lielākā daļa A. Mēdera darbu ir iespiesti nozīmīgākajos vācu matemātikas žurnālos, bet daži arī LU rakstos.
No 1922. līdz 1927. gadam lasījis vairākas lekcijas matemātkas un zinātņu fakultātē (skat 1. tabulu)
=
1.tabula  ====== Daudzi Latvijas matemātiķi, kas ieguvuši izglītību 1920. un 1930. gados (A. Lūsis, E. Leimanis, E. Fogels, E.Grīnbergs, N. Brāzma, Š. Mihelovičs un daudzi citi) un fiziķi (R.Siksna, J. Fridriksons, L. Jansons) matemātisko izglītību ir ieguvuši pie A. Mēdera, jo līdz 1934. gadam matemātikas priekšmetus pasniedza tika A. Mēders vai E. Lejnieks.
Miervaldis Jurševskis
Miervaldis Jurševskis (en; dzimis, miris ) bija Latvijas un Kanādas profesionāls mākslinieks un šahists.
Dzīvesgājums
Jurševskis iemācījās spēlēt šahu no sava tēva sešu gadu vecumā. 1937. gadā viņš uzvarēja skolas turnīrā, pārspējot visus pretiniekus. 1940. gadā absolvēja mācības Rīgas 2. ģimnāzijā un iestājās Latvijas Universitātē, kur studēja arhitektūru. Ar mainīgām sekmēm viņš piedalījās dažādos Rīgas un Jūrmalas turnīros. Spēcīgākie no tiem bija 1944. gada Rīgas ātrspēles čempionāts (8. vieta no 18 dalībniekiem) un 1944. gada Rīgas čempionāts (12. vieta no 16 dalībniekiem).
Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, piedalījās vairākos šaha pasākumos, ieskaitot turnīrus Blombergā un Lībekā (1945), Mērbekā (1946), Hānavā (1947). Šajos pasākumos Jurševskis spēlēja ar spēcīgiem spēlētājiem no Baltijas valstīm, kā arī Vācijas un Austrijas meistariem - tostarp Jefimu Bogoļubovu, Frīdrihu Zēmišu, Ludvigu Relštābu, Elmāru Zemgali, Lūciju Endzelīnu, Romānu Arlausku un Kārli Ozolu.
1948. gadā Jurševskis emigrēja uz Kanādu, kur viņš apmetās Vankūverā. Sešas reizes uzvarēja Britu Kolumbijas čempionātos (1949, 1950, 1954–57). Viņš spēlēja arī trīs Kanādas čempionātos (1951, 1955, 1957), labākais rezultāts bija trešā vieta 1957. gadā Vankūverā aiz Povila Vaitoņa un Gēza Fištera.
Jurševskis mīlēja spēlēt ātrspēli — par tās tehniku un taktiku viņš uzrakstījis nelielu brošūru.
Pēc profesijas Jurševskis bija mākslinieks. Viņa zīmējumi publicēti dažādos šaha žurnālos, ilustrējis arī vairākas šaha grāmatas.
Brucenes iela
Brucenes iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Ziepniekkalnā. Brucenes iela sākas krustojumā ar Vienības gatvi un beidzas krustojumā ar Spulgas ielu, nekrustojot citas ielas. Kopējais ielas garums ir 565 metri. Iela klāta ar asfalta segumu, šeit ir tikai savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Brucenes iela ir savienota ar šādām ielām:
Gali Sabardina
'''Dr.biol. Gali Sabardina''' (1914 - 1973) bija bioloģe, botāniķe, kas specializējusies ģeobotānikā, zālāju fitocenoloģijā, ģenēzē un ekoloģijā. LPSR ZA korespondētājlocekle, bioloģijas zinātņu doktore,Latvijas Zinātņu akadēmijas Bioloģijas institūta direktora vietniece zinātniskajā darbā, Botānikas laboratorijas vadītāja (1951 - 1973).
Dzīvesgājums
Dzimusi 1914. gada 13. augustā Tomskā Sergeja un Ļubovas Sabardinu ģimenē. 1930. gadā kopā ar māti pārcēlusies uz Ļeņingradu, kur beigusi vidusskolu un Ļeņingradas Valsts Universitātes Bioloģijas fakultāti ģeobotānikas specialitātē. Studiju laikā piedalījusies ekspedīcijās Vidusāzijas kalnu un tuksnešu rajonos. Diplomdarbu izstrādājusi par Akšijrak augstkalnu ganībām centrālajā Tiaņšaņā. No 1937. gada līdz 1940. rgadam mācījusies aspirantūrā Ļeņingradas Valsts Universitātē un 1940. gadā aizstāvējusi zinātņu kandidāta disertāciju par Centrālā Tiaņšaņa dienvidu daļas kalnu un augstkalnu tuksnešiem. No 1940. gada līdz 1942. gadam strādājusi par vecāko ģeobotāniķi, vienības vadītāju Krievijas Padomju Federatīvās Sociālistiskās Republikas Lauksaimniecības Tautas Komisariāta Severnaja Zemļas zemju ierīcības ekspedīcijā Narjanmarā. No 1942. gada līdz 1944. gadam vecākā zinātniskā līdzstrādniece Polārās zemkopības zinātniski-pētnieciskā institūta Igarkas Lauksaimniecības izmēģinājumu stacijā Krasnojarskas apgabalā. No 1944. gada līdz 1946. gadam Polārā zemkopības zinātniski pētnieciskā institūta Lopbarības ieguves sektora vadītāja vietnieka v.i. Ļeņingradā. No 1946. gada līdz 1951. gadam vecākā zinātniskā līdzstrādniece LPSR ZA Zootehnikas un zoohigiēnas institūtā Rīgā. Kad 1951. gadā nodibināja LPSR ZA Bioloģijas institūtu Gali Sabardina kļuva par tā direktora vietnieci un Dabas resursu atjaunošanas kompleksās izpētes sektora vadītāju. Viņa vadīja zinātniskā darba tēmu "Pļavu un ganību ģeobotāniskā izpēte un metodikas izstrādāšana dabīgo un kultivēto pļavu veģetācijas uzlabošanai Latvijas PSR". 1952. gadā sākās darbs pie "Latvijas PSR pļavu inventarizācijas". No 1953. gada līdz 1954. gadam Gali Sabardina studēja doktorantūrā V. L. Komarova Botānikas institūtā Ļeņingradā un 1954. gada 29. decembrī aizstāvēja zinātņu doktora disertāciju par tēmu "Latvijas PSR pļavu veģetācija". Zinātņu doktora grāds piešķirts 1955. gadā. Pļavu izpēte un Latvijas veģetācijas kartēšana turpinās.
Gali Sabardinu vienmēr interesējusi pļavu ģenēze un ekoloģija. Viņa ir izstrādājusi shēmu par pļavu fitocenožu veidošanos Latvijā saistībā ar zemkopības attīstību tās teritorijā. Gali Sabardina pētījusi zālāju fitocenožu ekoloģiju — fitocenožu sastāva izmaiņas augsnes pH, slāpekļa, fosfora un dažādu mikroelementu ietekmē. Tikusi izstrādāta metodika minēto pētījumu veikšanai, apmācīti darbinieki. Gali Sabardinas vadībā aizstāvētas trīs zinātņu kandidāta disertācijas (Jautrīte Jukna, Irēna Fatare, Ģertrūde Gavrilova). Gali Sabardina rūpējās arī par jaunu tehnoloģiju ieviešanu botānikas izpētes darbā. Māra Plotniece tika nosūtīta tās apgūt pie Leonarda Rastrigina uz LPSR ZA Elektronikas un skaitļošanas tehnikas institūtu. Viņa savos pļavu ekoloģijas pētījumos iesaistīja arī radiobiologus un statistiķus. Gali Sabardinai bija plaši zinātniskie sakari ar botānikas zinātnes centriem Padomju Savienībā. Kopā ar savām līdzstrādniecēm viņa piedalījusies zinātniskajās konferencēs, veicinājusi Baltijas botāniķu ekspedīciju-konferenču organizēšanu. 1966. gadā piedalījusies X Starptautiskajā pļavu un ganību kongresā (International Grassland Congress) Somijā un 1970. gadā — XI kongresā Austrālijā. Gali Sabardina bija Latvijas PSR ZA Zinātniskās Padomes Bioloģijas un ķīmijas nodaļas locekle, Bioloģijas institūta Zinātniskās Padomes “Augu valsts racionālas izmantošanas, pārveidošanas un aizsardzības bioloģiskie pamati” locekle, kā arī Latvijas Valsts Universitātes un Mežsaimniecības problēmu institūta Zinātnisko Padomju locekle. Vissavienības Botānikas biedrības Latvijas nodaļas priekšsēdētāja.
1968. gada 26. decembrī Gali Sabardina ievēlēta par LPSR ZA korespondētājlocekli bioloģijas specialitātē.
Gali Sabardina mirusi 1973. gada 23. aprīlī Rīgā.
Apbalvojumi
Medaļa par pašaizliedzīgu darbu Lielā Tēvijas kara laikā.
LPSR Augstākās Padomes Goda raksts, 1965.
Frenks Māršals
Frenks Džeimss Māršals (en;, Ņujorka — , Ņūdžersija) bija ASV šahists, kas 1907. gadā piedalījās mačā par Pasaules šaha čempiona nosaukumu.
Šahista karjera
Lai gan Māršals piedzima Ņujorkā, tomēr jau 8 gadu vecumā kopā ar ģimeni pārcēlās uz Monreālu (Kanāda), kur 10 gadu vecumā iemācījās spēlēt šahu. Jau 1890. gadā, 13 gadu vecumā viņš kļuva par vienu no vadošajiem Monreālas šahistiem. 19 gadu vecumā Māršals atgriezās ASV.
1904. gadā Māršals pārliecinoši uzvarēja Kembridžspringsas (Pensilvānija) starptautiskajā šaha turnīrā, apsteidzot toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru. Tajā pat gadā tika izcīnīta uzvara ASV šaha kongresā. Šis panākums ļāva izaicināt uz maču toreizējo ASV šaha čempionu Hariju Pilsberiju, taču mačs dažādu iemeslu dēļ tika atlikts, kamēr Pilsberijs 1906. gadā nomira. Par ASV čempionu Māršals kļuva 1909. gadā un noturēja šo titulu līdz 1936. gadam.
1907. gadā dažādās ASV pilsētās (Filadelfija, Vašingtona, Baltimora, Čikāga, Memfisa) notika Laskera un Māršala mačs par Pasaules čempiona titulu, kurš beidzās ar vairāk nekā pārliecinošu Laskera uzvaru 11½:3½ (+8-0=7), bet Māršalam neizdevās uzvarēt nevienā partijā.
1914. gadā Māršals finišēja 5. vietā prestižajā Sanktpēterburgas šaha turnīra finālā, palaižot sev priekšā tikai Laskeru, Kapablanku, Aļehinu, Tarrašu, bet apsteidzot tādus spēcīgus tā laika šahistus kā Rubinšteinu, Nimcoviču, Blekbērnu un Gunsbergu, kuri nekvalicējās turnīra finālam.
1915. gadā Māršals atvēra Ņujorkā šaha klubu, kurš vēlāk tika nosaukts viņa vārdā. Pašlaik tas ir viens no vecākajiem šaha klubiem ASV.
1936. gadā Māršals piekrita, ka ASV čempiona nosaukums katru gadu tiks izspēlēts atsevišķā turnīrā, kuru sponsorēja ASV šaha federācija. Māršala šaha klubs ziedoja uzvarētājam speciālu kausu, kuru saņēma pirmais turnīra uzvarētājs Semjuels Reševskis.
Māršals bija pazīstams kā aktīva un kombinacionāla stila spēlētājs. Jau atklātnē viņš nevairījās no asas spēles un bandinieku upuriem. Viņa vārdā ir nosaukts pazīstamais Māršala pretuzbrukums spāņu aizsardzībā, kuru Māršals pirmo reizi pielietoja 1918. gadā partijā pret Kapablanku. Lai gan Māršals partiju zaudēja, tomēr līdz mūsdienām šis pretuzbrukums ir pierādījis savu dzīvotspēju.
Ļesozavodska
Ļesozavodska (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijas Piejūras novadā. Pilsēta atrodas 349 km no Vladivostokas.
Pilsētas vēsture aizsākās 1894. gadā, kad Usūrijas upes krastā apmetās kolonisti no Kijivas, Čerņihivas un Poltavas guberņām.
Bambusa haizivju dzimta
Bambusa haizivju dzimta (Hemiscylliidae) ir viena no paklājhaizivjveidīgo kārtas (Orectolobiformes) dzimtām, kas apvieno 17 mūsdienās dzīvojošas sugas un kas tiek iedalītas 2 ģintīs. Šīs dzimtas sugas mājo siltajās tropu piekrastes jūrās Indijas un Klusajā okeānā, no Madagaskaras līdz Japānas rietumiem, Filipīnām un Austrālijas austrumiem. Šīs zivis tiek izmantotas cilvēku pārtikai. Zinātniskais nosaukums Hemiscylliidae atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē "puse haizivs": hemi — puse, skylla — haizivs.
Izskats un īpašības
Bambusa haizivju dzimtas sugas ir samērā nelielas, slaidas haizivis, lielākās sugas ir apmēram 1 m garas. Tām ir izstiepti, cilindriski ķermeņi. Šīm sugām ir raksturīgas īsas ūsas un lielas šļāktuvītes, kas atrodas zem acīm. Aste ir ļoti gara, garāka par pārējo ķermeni, galvu ieskaitot. Tām ir divas muguras spuras bez dzeloņiem, anālā spura, krūšu un vēdera spuras, un piecas žaunu spraugas. Piektā un ceturtā žaunu sprauga atrodas aiz krūšu spurām. Mute atrodas ķermeņa apakšdaļā.
Šīs haizivis ir lēnas un mazkustīgas, lielāko dienas daļu pavada atpūšoties pie pašas gultnes. Barojas uz jūras gultnes ar tur atrodamajiem bezmugurkaulniekiem un mazām zivtiņām. Ikrus laiž, paslēptus ikru somā.
Izmantošana akvārijos
Bambusa haizivju dzimtas sugas reizēm tiek turētas mājas akvārijos kā dekoratīvās zivis. Tā kā zivis ir mazkustīgas arī dabīgos apstākļos, tās labi piemērojas dzīvei jūras ūdens akvārijos. Vairākas šīs dzimtas sugas veiksmīgi vairojas nebrīves apstākļos. Salīdzinot abu ģinšu sugas, epolethaizivis ir piemērotākas nebrīves apstākļiem nekā bambusa haizivis, jo pēdējās ir kustīgākas un tām ir vajadzīgs lielāks akvārijs. Epolethaizivīm pietiek ar akvāriju, kura minimālais tilpums ir 720 litri, bet bambusa haizivīm ir nepieciešams akvārijs, kura minimālais tilpums ir 960 litri. Akvārijos ir jāierīko mākslīgās alas, lai haizivīm būtu kur paslēpties. Zivju mīļotājiem jāņem vērā, ka haizivis mēdz rakties pa gultni un dekorācijām jābūt labi nostiprinātām.
G-20
20 finanšu ministru un Centrālo banku vadītāju grupa, pazīstama arī kā G-20, ir pasaules 20 attīstītāko ekonomiku finanšu ministru un Centrālo banku vadītāju grupa. Tās sastāvā ir 19 valstis un Eiropas Savienība, kuru pārstāv Eiropadomes prezidents un Eiropas Centrālās bankas vadītājs. Kopā G-20 locekles veido vairāk nekā 80% pasaules nacionālā kopprodukta. Grupa tika dibināta 1999. gada septembrī. Kopš 2008. gada G-20 samitos piedalās arī valstu līderi. Kopš 2011. gada samiti notiek katru gadu.
SMW Group
AS SMW Group ir Latvijas daudznacionāls automobiļu un kosmosa ražošanas uzņēmums, kura galvenā mītne atrodas Rīgā. Tas ir viens no lielākajiem automobiļu detaļu ražotājiem Latvijā. AS SMW Group biroji atrodas ASV un Latvijā. Līdz 2004. gadam tās meituzņēmums SMW Engineering bija saistīta ar Solikamsk Magnesium Works, pasaulē vecāko magnija kausēšanas un pētniecības centru (primārā magnija un sakausējumu, titāna putas un retzemju metālu atvasinājumu ražotājs). Uzņēmuma inženierzinātņu daļa tika atdalīta 2004. gadā un sāka pārcelt savu darbību uz Eiropu.
Juridiski zīmola īpašniece SMW Group reģistrēta Carnikavas pagastā, grupas vadītājs un patiesais labuma guvējs ir Marks Lisņanskis. Uzņēmums darbojas kopš 2000. gada, 2020. gadu sākumā tas pārcēla savu ražošanu uz Rīgu.
Uzņēmuma struktūra
Grupas mātes uzņēmumam AS SMW Group ir meitas uzņēmumi:
Ārējās saites
Mājas lapa
Epolethaizivis
Epolethaizivis, epolethaizivju ģints (Hemiscyllium) ir viena no divām bambusa haizivju dzimtas (Hemiscylliidae) ģintīm, kas apvieno 10 mūsdienās dzīvojošu haizivju sugu. Šīs ģints sugas dzīvo siltajās tropu jūrās gar Austrālijas, Papua-Jaungvinejas un Indonēzijas salu krastiem. Pie Seišelu salu krastiem dzīvo vēl viena līdz šim neaprakstīta epolethaizivju suga. Epolethaizivis ir vienas no populārākajām akvāriju haizivīm. Tās labi piemērojas dzīvei ierobežotā telpā, kā arī tās ir ļoti dekoratīvas.
Izskats un īpašības
Epolethaizivis ir nelielas haizivis ar cilindrisku, slaidu ķermeni. Garākās no tām ir apmēra 1 metru garas. Tām ir īsa purna daļa un nāsis atrodas pašā purna galā. Acis izceļas uz galvas velvējuma kantes. Ūsas ļoti īsas. Mute kā visām haizivīm atrodas ķermeņa apakšpusē un tā ir tuvāk purngalam nekā acis. Krūšu un vēdera spuras ir biezas ar labi attīstītiem muskuļiem. Uz pleciem ir vai nu melni sedli, vai katrā sānā aiz krūšu spuras liels, melns laukums, kuru parasti iekļauj balts gredzens, uz ķermeņa rindojas vairāki mazi, melni raibumi. Krāsainākās un dekoratīvākās sugas dzīvo gar Papua-Jaungvinejas krastiem.
Anatolijs Stjopočkins
Anatolijs Stjopočkins (dzimis ) ir krievu, agrāk padomju, šaha problēmists, lielmeistars šaha kompozīcijā.
Šaha kompozīcija
Kopš 1978. gada sastādījis vairāk nekā 1000 dažādu žanru šaha kompozīcijas, daudzas no tām ieguvušas godalgas, tai skaitā apmēram 100 pirmās godalgas.
Daudzkārtējs godalgoto vietu ieguvējs un divkārtējs Krievijas čempions šaha kompozīcijā. Vairākkārtējs sudraba medaļas ieguvējs Krievijas komandu meistarsacīkstēs. Trīskārtējs uzvarētājs un vairākkārtējs godalgoto vietu ieguvējs Maskavas čempionātos.
Barcelona
Barcelona var būt:
Anatolijs Stjopočkins
Šaha kompozīcija
No 2013. gada lielmeistars šaha kompozīcijā. Ieguvis 72,5 FIDE albumu punktus.
Šaha uzdevuma piemērs
Loģiskās skolas uzdevums. Fēniksa tēma — divkārša balto zirdziņa atdzimšana.
Harijs Pilsberijs
Harijs Pilsberijs (en;, Somervilla - , Filadelfija) bija ASV šahists, Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendents.
Šahista karjera
Pilsberijs piedzima Masačūsetsas mazpilsētiņā Somervillā. 1894. gadā viņš pārcēlās uz Ņujorku, bet 1898. gadā uz Filadelfiju.
1895. gadā Bruklinas šaha klubs sponsorēja Pilsberija ceļojumu uz Eiropu, kur notika Hastingsas tradicionālais šaha turnīrs. Turnīrs noslēdzās ar spožu jaunā amerikāņu šahista uzvaru, apsteidzot toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru un tādus tālaika šaha milžus kā Vilhelms Steinics, Mihails Čigorins, Izidors Gunsbergs, Zīgberts Tarrašs, Karls Šlehters un Davids Janovskis.
Nākamais Pilsberija turnīrs bija Sanktpēterburgas starptautiskais turnīrs 1895.-96. gadā, kurā piedalījās tikai četri spēlētāji (Laskers, Steinics, Pilsberijs un Čigorins), kas savā starpā spēlēja 6 apļu turnīru. Pēc pirmās turnīra puses Pilsberijs bija vadībā ar 6½ punktiem no 9, taču turnīra otrajā pusē viņš ieguva tikai 1½ punktu no 9 un palika trešajā vietā. Pēc Garija Kasparova domām Pilsberijam izšķirošs bija zaudējums 4. apļa partijā pret Laskeru, kas viņu psiholoģiski salauza. Iespējams, ka tieši Sanktpēterburgas turnīra sākumā Pilsberijs bija inficējies ar sifilisu.
Pilsberijs iegājis šaha vēsturē arī kā lielisks spēlētājs neskatoties uz galdiņu. 1902. gadā Maskavā viņš uzstādīja rekordu, vienlaicīgi spēlējot ar 22 spēlētājiem (+17-1=4).
Tā kā Pilsberijs slēpa savu slimību, tad tā graujoši ietekmēja viņa veselības stāvokli. Pasliktinājās arī viņa garīgais stāvoklis. Par spīti slimībai Pilsberijs 1897. gadā uzvarēja mačā par ASV šaha čempiona nosaukumu. Šo titulu viņš saglabāja līdz savai pāragrai nāvei Filadelfijas slimnīcā 1906. gadā. Pilsberijs ir apglabāts Redingas (Masačūsetsa) pilsētas kapsētā.
Kārlis Abens
Kārlis (Karps) Abens (et, dzimis, miris ) bija Latvijā dzimis igauņu valodnieks, pedagogs un tulkotājs no latviešu valodas. Latvijas PSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks (1956. gads).
Dzīvesgājums
Dzimis Alūksnes novadā, igauņu ieceļotāja dēls. No 1906. līdz 1911. gadam mācījās Alūksnes pareizticīgo draudzes skolā. No 1914. līdz 1918. gadam mācījās Valmieras skolotāju seminārā. No 1918. līdz 1919. gadam — Alūksnes igauņu pamatskolas pārzinis un skolotājs. Piedalījās Igaunijas brīvības karā. No 1920. līdz 1940. gadam — Tartu 1. vidusskolas skolotājs. 1924. gadā beidza Tartu Universitāti. No 1940. līdz 1941. gadam strādāja Latvijas Universitātē, bet no 1944. līdz 1961. gadam — Tartu Universitātē.
Tulkojis igauņu valodā Rūdolfa Blaumaņa, Annas Brigaderes, Viļa Lāča, Jāņa Raiņa darbus, kā arī kopā ar Vladimiru Bēkmani, eposu "Lāčplēsis". Veidojis igauņu-latviešu vārdnīcas.
Stoura Duimuna
Stoura Duimuna jeb Lielā Duimuna (fo, dk) ir apdzīvota sala Fēru salu arhipelāga dienvidos starp Skiuvoju ziemeļos un Luitla Duimunu dienvidos. Pie salas var pietauvoties tikai mierīgā laikā un plakankalne saniedzama tikai pa stāvu taciņu, tomēr uz salu regulārus pasažieru pārvadājumus veic helikopters.
Bernilons
Bernilons (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 164 punktus, izcīnot dalīto 126. vietu.
Šaha turnīrs Londonā 1862.gadā
'''Šaha turnīrs Londonā 1862. gadā''' notika Starptautiskās izstādes Lielbritānijā ietvaros.
PostgreSQL
PostgreSQL, bieži saukta arī vienkārši par Postgres, ir bezmaksas atvērtā pirmkoda objektu relāciju datubāzes pārvaldības sistēma (DBVS).
Ir implementācijas šādām platformām: Linux, Solaris / OpenSolaris, Win32, Win x86-64, Mac OS X, FreeBSD, QNX 4,25, QNX 6.
Šaha turnīrs Londonā 1862.gadā
Turnīra tabula ir attēlota zemāk
PostgreSQL
Standartu atbalsts, iespējas un īpatnības
PostgreSQL pamatā ir SQL valoda, un tā atbalsta daudzas funkcijas un iespējas no SQL2003 standarta (ISO / IEC 9075).
Šaha turnīrs Londonā 1862.gadā
!Vieta !Spēlētājs !1 !2 !3 !4 !5 !6 !7 !8 !9 !10 !11 !12 !13 !14 !Kopējais punktu skaits
PostgreSQL
Standartu atbalsts, iespējas un īpatnības
PostgreSQL 8.4.0 versijai ir šādi ierobežojumi:
PostgreSQL stiprās puses ir:
Vēsture
PostgreSQL ir nekomerciālās DBVS Postgres pēctecis, un ir izstrādāta Kalifornijas universitātē Berklijā. Postgres izstrādāšanā, kas sākās 1986.gadā, iesaistījās arī Michael Stonebraker, kas bija daudz agrāka projekta Ingres vadītājs. Nosaukums «Postgres» tiek atšifrēts kā «Post Ingres», attiecīgi, izstrādājot Postgres tika izmantotas jau agrāk izveidotas iestrādnes.
Stonebraker un viņa studenti izstrādāja šo jauno datu bāzu vadības sistēmu (DBVS) astoņus gadus (1986-1994.g.). Šajā laikā tā sintaksē tika ieviestas procedūras, noteikumi, lietotāja tipi un daudzas citas komponentes. Darbs nebija veltīgs – 1995.gadā izstrādne tika sadalīta vēlreiz: Stonebraker izmantoja iegūto pieredzi veidojot komerciālu DBVS Illustra, bet viņa studenti izstrādāja jaunu Postgres versiju - Postgres95, kurā vaicājumvaloda POSTQUEL - mantojums no Ingres - tika aizstāta ar SQL.
Funkcijas
Funkcijas ir kodu bloki, kas darbojas uz servera, nevis klientu datu bāzē. Lai gan tās var būt rakstītas tīrā SQL valodā, papildu loģikas realizēšanai, piemēram, nosacītas pārejas un cilpas, ir nepieciešams iziet ārpus SQL valodas iespējām un tāpēc nepieciešams izmantot dažu valodu paplašinājumus. Funkcijas var rakstīt, izmantojot vienu no šādām valodām:
PostgreSQL ļauj izmantot funkciju, kas atgriež ierakstu kopu, kas pēc tam var tikt izmantota tādā pašā veidā, kā parasta pieprasījuma rezultāti.
Funkcijas var izpildīt gan ar tās radītāja privilēģijām, gan arī ar pašreizējā lietotāja tiesībām.
Trigeri
Trigeri tiek definēti kā funkcijas, kas tiek iniciētas ar DBL operācijām. Piemēram, INSERT darbība var palaist trigeri, kurš pārbauda pievienotā ieraksta atbilstību noteiktiem nosacījumiem. Rakstot funkcijas var tikt izmantotas dažādas programmēšanas valodas (sk. iepriekš).
Spaska-Daļņija
Spaska-Daļņija (ru) ir pilsēta Krievijas Federācijas Piejūras novadā. Pilsēta atrodas 215,6 km no Vladivostokas, novada centrālajā rietumu daļā.
PostgreSQL
Trigeri
Trigeri ir saistīts ar tabulām. Daudzi trigeri tiek izpildīti alfabētiskā secībā.
Spaska-Daļņija
Pilsētu šķērso Transsibīrijas dzelzceļš, sadalot to divās daļās — rietumu un austrumu.
PostgreSQL
Noteikumi
Noteikumu mehānisms, ir mehānisms, kas tiek izmantots ne tikai lietotāju apstrādei BDL operācijās, bet arī atlases darbībās. Galvenā atšķirība no trigeru mehānisma ir tā, ka noteikumi nostrādā vaicājumu analizēšanas stadijā, pirms izvēlētās optimālās plāna izpildes un īstenošanas procesa.
Indeksi
PostgreSQL ir atbalsts šāda veida indeksiem: B-tree, hash, R-koks, GIST, GIN. Ja nepieciešams, ir iespējams izveidot jauna veida indeksus. PostgreSQL indeksiem ir šādas īpašības:
Daudzversiju atbalsts
PostgreSQL atbalsta vienlaicīgu vairāku lietotāju datubāzes modifikāciju, izmantojot Multiversion Concurrency Control mehānismu. Pateicoties tam, tas atbilst ACID prasībām, un praktiski novērš nepieciešamību bloķēt datubāzes lasīšanas iespējas.
Datu tipi
PostgreSQL atbalsta ļoti daudzus iebūvētos datu tipus:
Bez tam, lietotājs var pats radīt jaunus tipus un programmēt tam indeksēšanas mehānismu ar GIST palīdzību.
Lietotāju objekti
PostgreSQL var tikt papildināts lietotāja vajadzībām gandrīz jebkurā aspektā. Ir iespējams pievienot savu:
Pārmantojamība
Šī funkcija ir pašreiz nav pilnībā pabeigta. Tomēr tā ir pieejama praktiskai izmantošanai.
Pastēte
Pastēte (no de) ir aukstais ēdiens, ko gatavo no ceptas, sautētas, viendabīgi samaltas un uzputotas gaļas, zivju, to izstrādājumu un/vai citu sastāvdaļu masas, kam pievienotas taukvielas un dažādas garšvielas.
Visslavenākā ir franču zosu aknu pastēte jeb fuagrā (fr), kuru sastāvā atbilstoši Francijas likumiem jābūt vismaz 50% sīki sakapātu pīļu vai zosu aknu. Tās parasti gatavo karsējot uz lēnas uguns un pievienojot trifeles un cūku aknas, garšvielas, konjaku, liķieri vai madeiru. Pēc tam pastēti atdzesē, 48 stundas iztur un visbiežāk kā uzkodu ēd plānās šķēlītes ar dakšiņu.
PostgreSQL
Uzticamība
Saskaņā ar dažādu automatizētu programmatūru testiem uz kļūdu rašanos PostgreSQL pirmkodā konstatēja 20 problemātiskās vietas uz 775 000 koda rindām (vidēji viena kļūda uz 39 000 koda rindiņām). Salīdzinājumam: MySQL - 97 problemātiskās vietas, viena kļūda uz 4000 koda rindiņām, FreeBSD - 306 problēmas, viena kļūda uz 4000 koda rindiņām, Linux (kodols) - 950 problēmas, viena kļūda uz 10 000 koda rindiņām.
Paplašināšana
Pamatojoties uz PostgreSQL datu bāzi, EnterpriseDB kompānija izveidoja jaudīgākas šīs datu bāzu vadības sistēmas versijas, kurus par maksu var izmantot komerciālām vajadzībām - Postgres Plus un Postgres Plus Advanced Server. Komplektā tika iekļauts arī komplekts izstrādātājiem:
Sesijas pielāgotais mainīgais
Paplašinājuma parametru nosaukumus raksta šādi: paplašinājuma nosaukums, periods un pēc tam pats parametra nosaukums, tāpat kā pilnie objektu nosaukumi SQL. Piemēram: plpgsql.variable_conflict.
Turpmākā attīstība
9.0 .* versijai plānots datubāzes vadības sistēmā ieviest šādas funkcijas:
Lil Uzi Vert vs. The World 2
Lil Uzi Vert vs. The World 2 (zināms kā Eternal Atake (Deluxe)) ir amerikāņu repera Lil Uzi Vert atkārtoti izdots studijas albums, kas tika izdots 2020. gada 13. martā. Albums tika izdots kā luksusa izdevums viņu otrajam studijas albumam Eternal Atake (2020), kas tika izdots nedēļu iepriekš, 2020. gada 6. martā. Albums kalpo arī kā turpinājums Lil Uzi Vert trešajam miksteipam Lil Uzi Vert vs. The World (2016). Albumā ir jauni viesi no Chief Keef, 21 Savage, Future, Young Thug, Gunna, Lil Durk, Young Nudy un NAV. Vienīgā Eternal Atake viesis ir dziedātājs Syd.
Luksusa izdevuma iznākšana palīdzēja oriģinālajam albumam otro nedēļu saglabāt pirmo vietu Billboard 200, jo abas albuma versijas tika saskaitītas kopā izsekošanas nolūkos.
Fons un izdošana
2017. gada septembrī, drīz pēc debijas studijas albuma Luv Is Rage 2 (2017) izdošanas, Lil Uzi Vert teica, ka viņi strādā pie dziesmas turpinājumam savam miksteipam Lil Uzi Vert vs. The World (2016). 2018. gada 31. jūlijā viņi teica gaidāmo albumu ar nosaukumu Eternal Atake (2020). Tomēr albums nepārtraukti aizkavējās par pusotru gadu. Eternal Atake beidzot tika izlaists 2020. gada 6. martā. Drīz pēc ilgi gaidītās Eternal Atake iznākšanas Lil Uzi Vert Twitter vietnē teica sava albuma luksusa versiju.
Nākamajās dienās Lil Uzi Vert teica, ka viņu albuma luksusa versijā tiek iekļautas astoņas dziesmas. 2020. gada 12. martā viņi atklāja, ka albumā tiek iekļautas 14 dziesmas. Neilgi pēc tam tika atklāts, ka viņu "luksusa albuma" dziesmas tiks iekļautas atsevišķā albumā ar nosaukumu ''Lil Uzi Vert vs.. The World 2, kas kalpos kā Eternal Atake'' "otrā daļa", kā arī pēctecis. Lil Uzi Vert vs. The World (2016). Tāpat kā tā priekšgājēja Lil Uzi Vert vs The World, arī albuma vāka noformējums ir iedvesmots no Kanādas grafisko romānu sērijas Scott Pilgrim. Kriss Menčs žurnālam Genius rakstīja, ka albumā gaidāma sadarbība ar Young Thug, Juice WRLD un A Boogie Wit da Hoodie. Lil Uzi Vert vs. The World 2 tika izlaista 2020. gada 13. martā plkst. 8:00 pēc austrumu laika. Albumā ir vairāki viesmākslinieki, salīdzinot ar sākotnējo Eternal Atake, kurā bija vienīgais viesmākslinieks no amerikāņu dziedātāja Syd. Brendans Klinkenbergs no Rolling Stone rakstīja, ka, lai gan "Eternal Atake nebija nekādu funkciju [..], tā māsas albumā ir slepkavas viesu uzstāšanās."
Kritiskā uztveršana
Mehan Jayasuriya no Pitchfork pārskatīja Lil Uzi Vert vs. The World 2 atsevišķi no Eternal Atake. Jayasuriya paziņoja, ka Lil Uzi Vert vs. The World 2 bija tuvāk luksusa izdevumam nekā atsevišķam albumam, aprakstot albumu kā "B-puses bruģēta kolekcija", bet labas tomēr. Jayasuriya slavēja "Lotus", "Myron", "Bean (Kobe)" ar Chief Keef, "Yessirskiii" ar 21 Savage un "Got The Guap" ar Young Thug kā albuma augstākos punktus. Tomēr Jayasuriya atzīmēja, ka "daži no LUV un The World 2 sadarbības izklausījās labāk uz papīra", tostarp Future, Gunna un NAV.
2017. gada UCI Pasaules tūre
2017. gada UCI Pasaules tūre bija devītā sezona 2009. gadā UCI izveidotajai vērtējuma sistēmai. Sezona sākās ar atklāšanas posmu Tour Down Under 17. janvārī un noslēdzās ar pēdējo posmu — Tour of Guangxi 24. oktobrī. 2017. gada riteņbraukšanas sezonas ietvaros tajā notika 37 šosejas riteņbraukšanas sacensības. Iepriekšējās sezonas uzvarētājs bija Slovākijas pārstāvis Peters Sagans. Salīdzinot ar iepriekšējo sezonu, kalendārā tika iekļautas desmit jaunas sacensības.
Komandas
UCI ProTeam komandas sacentās Pasaules tūrē' ar UCI Professional Continental komandām un nacionālajām izlasēm, kuras atsevišķi uzaicināja katru sacensību organizators pēc saviem ieskatiem.
Rīgas ūdenskrātuve
Rīgas ūdenskrātuve vai Rīgas HES ūdenskrātuve ir mākslīga ūdenstilpe Daugavas lejtecē 35 km no upes grīvas. Izbūvēta laika posmā no 1966. līdz 1974. gadam Rīgas HES un Rīgas ūdensapgādes vajadzībām. Tās platība ir līdz 42,3 km², bet tilpums — līdz 339 miljoniem kubikmetru.
Sākas Lejasdaugavas senlejā, bet tās lejasdaļa atrodas Ropažu līdzenumā, kur, paaugstinot ūdens līmeni, izveidots ar dambjiem ieskauts ieapaļš paplašinājums. Ūdenskrātuvē ietek Ogre, Ķilupe, Kausupīte, Līčupe, Raģupīte; Bērzene novadīta pa tiešo Sausajā Daugavā.
Izbūvējot ūdenskrātuvi tika uzbērti dambji, aizsprosti un krasta būves 27 km garumā, aizberot Sausās Daugavas augšgalu. Ūdenskrātuvi aizpildot tika applūdināts Doles salas austrumu gals, vairākas apkārtējās saliņas (Mārtiņsala, Nulpe), kā arī krāces augšpus Doles salas. Tika iznīcināti vairāki arheoloģijas pieminekļi (apmetņu vietas, senkapi) sen apdzīvotajā Daugavas ielejas posmā. Paceļoties ūdens līmenim, izveidojās 5 jaunas salas ar kopējo platību ap 200 ha. Lielākā ir Nāves sala bijušās pussalas vietā starp Daugmali un Saulkalni. Uz vienas no jaunajām salām iepretī Ikšķilei atrodas Svētā Meinarda baznīcas drupas.
MIT licence
MIT licence ir brīvā programmatūras licence, kas radusies Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā (MIT). Tā ir atļaujoša brīvās programmatūras licence, kas nozīmē to, ka tā atļauj izmantošanu slēgtā pirmkoda programmatūrā, ja vien visām licencētās programmatūras kopijām ir līdzi iekļauti arī MIT licences nosacījumi un autortiesību informācija. Šāda slēgtā pirmkoda programmatūra saglabā savu slēgto dabu, lai arī tā iekļauj programmatūru, kas licencēta saskaņā ar MIT licenci.
Licence ir savietojama arī ar GNU Vispārējo publisko licenci, kas nozīmē, ka GPL ļauj kombinēt un tālāk izplatīt programmatūru kopā ar citu programmatūru, kas izmanto MIT licenci.
Zināmākā programmatūra, kas izmanto kādu no MIT licences versijām ir Expat, Mono izstrādes platformas klašu bibliotēkas, Ruby on Rails, Node.js, Lua (no versijas 5.0), Wayland, jQuery un X Window System, kam sākotnēji licence tika sarakstīta.
Emils Lafursāds-Kortīna
Emils Lafursāds-Kortīna (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Lafursāds-Kortīna 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu.
Labdarība
Labdarība ir liela mēroga ziedojumu (naudas, medicīnas, vai pārtikas) vākšana, parasti slimiem vai nabadzīgiem cilvēkiem. Dažreiz arī dzīvniekiem un dabas aizsardzībai. Labdarības akcijas bieži veido pēc dabas katastrofām, vai ikgadēji.
Lāčupe (Rīga)
Lāčupe ir Rīgas pilsētas daļa Kurzemes rajonā Pārdaugavā, kas ietilpst Imantas un Kleistu apkaimēs, pa Bolderājas dzelzceļa līniju robežojoties ar Iļģuciema apkaimi. Mūsdienās šajā teritorijā ir izvietojušās dažādas vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības bāzes pie Bolderājas dzelzceļa atzariem.
Vēsture
Lāčupe savu nosaukumu ieguvusi no Hapaka grāvja pietekas — Lāčupītes. 17. gadsimtā šeit atradās Lāčupes Jaunā muiža (Nyhof) jeb Lamberta muiža, kurai nav zināma precīza atrašanās vieta, tomēr pēc 1917. gada kartogrāfiskā materiāla, tās iespējamā atrašanās vieta ir tagadējās Kleistu un Buļļu ielas rajonā, kas daļēji iekļaujas Kleistu apkaimes teritorijā.
1844. gadā Kleistu muižas mantinieki uz tās zemes esošās Jauno, Lamberta, Šulca un Vīķu muižiņas iznomāja un 1845. gadā Jaunās muižas īpašnieks Eduards Šmits nodibināja dzelzs mašīnskrūvju fabriku, vēlāk mašīnu fabriku.
Vienlaidus apbūves rajons jeb Šulca muiža (Schultzenhof) ar Šķērsielu un Bolderājas ielu uz dienvidiem no Buļļu ielas sāka 19. gadsimta beigās — 20. gadsimta sākumā. 19. gadsimta beigās aiz Rīgas pilsētas robežas izveidoja Lācara jeb Lāčupes kapus, kas strauji izauga 20. gadsimtā, kad slēdza daudz kapu Rīgas centrā. Neilgi pēc Latvijas valsts nodibināšanas 1924. gada 24. februārī Saeimas pieņemtais likums par Rīgas pilsētas administratīvajām robežām juridiski apstiprināja jaunās robežas. Pilsētas robežās iekļāva arī Kleistu un Šulca muižas zemes. 1974. gadā Rīgas pilsētai pievienoja teritoriju pie Lāčupes kapiem.
Jūraszirdziņi
Jūraszirdziņi (Hippocampus) ir adatzivju dzimtas (Syngnathidae) ģints, kura apvieno 55 mūsdienās dzīvojošas zivju sugas, no kurām 54 ir aprakstītas un izpētītas, bet viena jaunatklāta suga — Japānas mazais jūraszirdziņš (Hippocampus sp.) vēl gaida savu zinātnisko nosaukumu un aprakstu. Tā kā jūraszirdziņš ārēji atgādina zirgu, dabaszinātnieki ģintij deva nosaukumu Hippocampus, kas atvasināts no senās grieķu valodas un latviski burtiskā tulkojumā nozīmē zirgs—jūras briesmonis: hippos — zirgs, kampos — jūras briesmonis. Mitoloģijā šajā vārdā dēvēja mitoloģiskos zirgus ar zivs astēm, kuri vilka sengrieķu jūras dieva Poseidona ratus. Viduslaikos ceļojošie tirgotāji esot pārdevuši jūraszirdziņus, tos uzdodami par ugunsspļāvēju pūķu mazuļiem.
Evolūcija
Jūraszirdziņi, pamatojoties uz molekulārajiem, morfoloģiskajiem un ģenētiskajiem pētījumiem, ir spēcīgi modificētas adatzivis. Kopumā ir atrastas tikai dažas jūraszirdziņu fosilijas. Vislabāk zināmā un labāk saglabājusies ir pliocēna beigu Rimini provincē, Itālijā, atrastā gardeguna jūraszirdziņa (Hippocampus guttulatus) fosilija, kura informācijas avotos labāk pazīstama ar sinonīmo nosaukumu — H. ramulosus. Tā ir apmēram 3 miljonus gadus veca. Visvecākās zināmās fosilijas (Hippocampus slovenicus un Hippocampus sarmaticus) ir Slovēnijā atrastās 13 miljonus gadu vecās miocēna vidus fosilijas. Molekulārajos pētījumos noskaidrots, ka jūraszirdziņi no adatzivīm nodalījušies oligocēna beigās.
Izskats un īpašības
Jūraszirdziņi ir ļoti sīciņas, mazas vai vidēji lielas zivis, tās ir 1,4—35 cm lielas. Mazākās ir mazo jūraszirdziņu grupai piederošās sugas, kuras ir 1,4—2,7 cm garas. Lielākais ģintī ir lielvēdera jūraszirdziņš (Hippocampus abdominalis), kura ķermeņa garums sasniedz 35 cm. Lai arī jūraszirdziņi ir kaulzivis, tiem nav zvīņu kā citām zivīm, bet to ķermeni klāj daudzas kaula plātnītes, kuras nosedz plāna āda. Kaula plātnītes sakārtotas gredzenos, kas ietver visu ķermeni. Katrai sugai ir atšķirīgs skaits gredzenu. Jūraszirdziņiem ir unikāla, tikai šai zivju grupai raksturīga vertikāla stāja, kurā tie peld arī uz priekšu. Šī īpašība piemīt tikai vēl asmeņzivju ģints (Aeoliscus) sugām, kuras arī peld vertikāli, bet ar galvu uz leju. Jūraszirdziņiem piemīt vēl viena netipiska īpašība zivīm — tiem ir labi saskatāms un kustīgs kakls, turklāt katram īpatnim uz galvas ir tikai tam raksturīgs kronītis.
Jūraszirdziņi peld ļoti lēni, ātri plivinot muguras un krūšu spuras, kuras atrodas uzreiz aiz acīm. Ar muguras spuru tie virzās uz priekšu, ar krūšu spurām tie stūrē. Vislēnākais no visiem ir pundurjūraszirdziņš (Hippocampus zosterae), kurš stundas laikā nopeld 1,5 metrus. Saspiežot un izplešot ar gāzi pildīto peldpūsli, jūraszirdziņi iegremdējas dziļāk vai paceļas augstāk. Šīm zivīm nav astes spuras, bet tās vietā tiem ir tvērējaste, ar kuru tie var pieķerties pie ūdensaugiem vai citiem nekustīgiem objektiem. Šādi pieāķējušies jūraszirdziņi pavada lielāko dienas daļu. Visām sugām ir snuķītis, ar kuru tiek iesūkta barību, un to acis spēj kustēties katra savā virzienā līdzīgi kā hameleoniem.
Mazo jūraszirdziņu ķermeņiem ir 12 gredzeni, uz astes gredzenu ir mazāk kā parastajiem jūraszirdziņiem (26—29 gredzeni). Lielākajai daļai mazo jūraszirdziņu ir īpaši maskējošas ķermeņa formas un ādas krāsa, atgādinot dažādos augus, starp kuriem tie dzīvo. Tā kā mazie jūraszirdziņi ir ļoti maziņi, sugas sāka vienu no otras atšķirt tikai pēc 2001. gada, attīstoties ģenētiskajiem pētījumiem. Iesākumā uzskatīja, ka ir tikai viena suga — mazais jūraszirdziņš (Hippocampus bargibanti).
Barošanās
Jūraszirdziņi barojas ar maziem vēžveidīgajiem, kas peld ūdenī vai rāpo pa gultni. Visiecienītākie ir šķeltkājvēži. Dažas sugas barojas arī ar zivju kāpuriem. Labi nomaskējušies un apbruņoti ar pacietību jūraszirdziņi gaida savus upurus peldam tiem garām. Barība tiek iesūkta snuķveidīgajā mutē. Tā kā jūraszirdziņiem nav ne zobu, ne kuņģa, kas veicinātu gremošanu, viņiem jānoķer ap 50 garnelēm dienā, lai saņemtu visas nepieciešamās uzturvielas. Medījums tiek noskatīts, izmantojotar izcilo redzi. Jūraszirdziņš var skatīties ar katru aci citā virzienā: piemēram, viena acs var raudzīties tieši uz priekšu, meklējot medījumu, kamēr otra acs uzmana, kas notiek aiz muguras. Jūraszirdziņi arī spēj atšķirt dažādas krāsu nianses un saskatīt sīkas detaļas. Norijot barību, jūraszirdziņš izdod klikšķim līdzīgu skaņu. Līdzīgus klikšķus tie izdod arī savstarpēji sazinoties.
Reprodukcija
Jūraszirdziņu tēviņiem ir ikru perējamā soma, kas atrodas uz vēdera vai astes (vēderpusē). Sapārojoties mātīte tēviņa somā nērš apmēram 1500 ikrus, kurus tēviņš apaugļo un nēsā noslēgtus somā 9—45 dienas līdz jaunie jūraszirdziņi pamet tēviņa somu. Iznākot jūrā, tie ir pilnībā attīstījušies, tikai ir ļoti maziņi. Pēc piedzimšanas brīža tēviņš par mazuļiem vairāk nerūpējas, bet samērā ātri atkal sapārojas, pēc dažām stundām vai dienām.
Riests
Pirms ikru nēršanas jūraszirdziņu pāris vairākas dienas pavada viens otram blakus. Zinātnieki ir pārliecināti, ka riesta dienās jūraszirdziņi sinhronizē kustības gaidāmajai ikru nodošanai. Šajās dienās tie var mainīt krāsu, tie peld sāns pie sāna, saķeroties kopā ar astēm vai pieķeroties pie viena auga, kopīgi barojas, tie kustās saskanīgi un sinhroni. Šo sinhrono peldēšanu mēdz saukt par jūraszirdziņu deju. Īstā riesta deja jeb kāzu deja, kuras laikā tiek nodoti ikri, ilgst apmēram 8 stundas. Tēviņš caur ikru somu pumpē ūdeni, kas savukārt izpleš somu. Pārošanās brīdī abi jūraszirdziņi peld viens otram vertikāli blakus, piespiedušies ar vēderiem viens pie otra, atrodoties purns pret purnu. Tie spirālveidā ceļas augšup līdz ūdens virsmai, atstājot ūdenszāļu aizsegu. Mātīte olu dējekli ievieto tēviņa ikru somā un izdēj ikrus. Šajā brīdī mātīte kļūst slaida, bet tēviņš piepūšas apaļš. Pēc ikru nodošanas abi jūraszirdziņi atkal nolaižas lejā starp jūras zālēm.
Ikru apaugļošana un perēšana
Tēviņš spermu izlaiž ūdenī, kas plūstot cauri ikru somai, apaugļo ikrus. Somā pēc kāda laika veidojas sūkļveida audi, kas aptver ikrus, tēviņš tos apgādā ar prolaktīnu (dzimumhormonu, kas, piemēram, zīdītājiem ir atbildīgs par piena rašanos). Ikru somā veidojas ideāli un kontrolēti apstākļi oliņu inkubācijai. Tēviņš ikrus apgādā ar skābekli, regulē ūdens sāļumu. Ar laiku sāļums somā pieaug, tādējādi jaunā paaudze tiek sagatavota turpmākajai dzīvei sāļajā jūras ūdenī. Pēc izšķilšanās no ikriem mazuļi kādu laiku joprojām pavada somā, kur turpina attīstīties. Kopumā tēviņš mazuļus somā nēsā 2—4 nedēļas. Mātīte katru rītu to apciemo, tie mirkli dejo un tad katrs atkal iet savās gaitās.
Dzimuma loma reprodukcijā
Dabā saskaņā ar Beitmana principu tas dzimums, kurš mazāk patērē enerģiju jaunās paaudzes reprodukcijā, ir agresīvāks un enerģiskāks. Tas pasīvajam dzimumam pierāda savu kvalitāti un cīnās par tā uzmanību. Tomēr, lai arī šķietami lielāko enerģiju jaunās paaudzes reprodukcijā jūraszirdziņiem patērē tēviņš, tas joprojām ir agresīvāks un enerģiskāks kā mātīte un cīnās par tās uzmanību. Turklāt tikai tēviņi savā starpā cīnās un grūstās, aptinot astes ap pretinieka galvu. Beitmana principa atklājums mudināja zinātniekus veikt sarežģītus enerģijas patēriņa pētījumus jūraszirdziņiem. Tika noskaidrots mātītes enerģijas patēriņš ikru briedināšanai līdz dēšanas brīdim, analizējot, cik daudz enerģijas mātīte dod līdzi katram ikram. Salīdzinoši tika izvērtēts tēviņa enerģijas patēriņš, perējot ikrus, analizējot tā skābekļa patēriņu. Inkubācijas beigās tēviņš ir patērējis par 33% vairāk skābekļa, nekā pirms pārošanās, tomēr tas joprojām ir divas reizes mazāks enerģijas patēriņš, salīdzinot ar mātītes patēriņu ikru reprodukcijai.
Zinātniekiem nav atbildes, kādēļ jūraszirdziņu tēviņi ir sākuši perēt ikrus, bet šāds vairošanās veids jūraszirdziņiem dod iespēju sapāroties biežāk un radīt vairāk pēcnācēju dzīves laikā. Tēviņu aktīvā dalība reprodukcijas procesā, palielina vairošanās intensitāti par 17%. Kamēr tēviņi perē mātīte atpūšas un reproducē nākamo ikru porciju. Kad ikri ir nobrieduši tie ir jāiedēj vai nu tēviņa somā, vai jāizlaiž ūdenī. Šis faktors ir nozīmīgs pāra izvēlē, jo oliņu reprodukcija patērē ļoti lielu mātītes enerģiju, ikri sver ⅓ no tās kopējās masas. Lai aizsargātu savu dējumu, mātīte ir ļoti izvēlīga. Vēlākie ikrīta tēviņa apciemojumi nostiprina pāra saites un veidojas ilgstošas attiecības.
Monogāmija
Pretēji daudzām citām zivīm jūraszirdziņi, izveidojuši pāri, paliek ilgstoši kopā un tie reti aizklīst tālu viens no otra. Valda populārs uzskats, ka jūraszirdziņi veido pāri uz mūžu, bet tas īsti neatbilst patiesībai. Atkarībā no sugas pāriem ir īsāka vai ilgāka "kopdzīve". Dažām sugām pāris veidojas tikai uz vairošanās sezonas brīdi, bet lielākā daļa sugu nemaina pāri, ja ir atbilstoši apstākļi. Lielvēdera jūraszirdziņi un īsgalvas jūraszirdziņi veido vairošanās grupas, neievērojot monogāmiju vispār. Turklāt daudzām sugām reprodukcijas ieradumi nav studēti.
Apdraudējums un aizsardzība
Lai gan jūraszirdziņi ātri vairojas, visā pasaulē to populācijām draud aizvien lielākas izmiršanas iespējas. Katru gadu tiek noķerti un pārdoti aptuveni 30 miljoni jūraszirdziņu. Liela daļa no tiem paredzēti izmantošanai tradicionālajā Āzijas medicīnā, kur jūraszirdziņus lieto pret dažādām kaitēm, sākot ar astmu un lauztiem kauliem un beidzot ar impotenci. Katru gadu apmēram miljons jūraszirdziņu kļūst par eksotiskiem un muļķīgiem suvenīriem. No tiem izgatavo atslēgu piekariņus, papīra preses un piespraudes. Jūraszirdziņus apdraud arī rūpnieciskā zveja un koraļļu rifu izmiršana, kā arī tos ķer, lai pārdotu turēšanai akvārijā, kaut gan tikai nedaudzi jūraszirdziņi izdzīvo nebrīvē, jo tiem vajadzīga īpaša barība un tie ir uzņēmīgi pret slimībām.
Lai arī trūkst kopēju datu par jūraszirdziņu populācijām, dabas pētnieki cenšas apturēt jūraszirdziņu iznīcināšanu. Ir izstrādāti priekšlikumi starptautiskiem aizsardzības normatīviem, kas prasītu, lai valstis, kuras eksportē jūraszirdziņus, pierādītu, ka tās neapdraud jūraszirdziņu populācijas un ekoloģisko līdzsvaru. Ar uzlabotu metožu un tehnoloģiju palīdzību daži komerciāli audzētāji pavairo jūraszirdziņus nebrīvē un pārdod tos akvārija zivtiņu mīļotājiem.
Sistemātikas diskusijas
Ir sistemātiķi, kas ierosina izmaiņas jūraszirdziņu ģints sistemātikā. Balstoties uz morfoloģiskajām pazīmēm, tiek ierosināts to sadalīt divās ģintīs: jūraszirdziņos un mazajos jūraszirdziņos. Pēdējiem ir tikai viens žaunu atvērums galvas aizmugurē, bet parastajiem jūraszirdziņiem ir divi žaunu atvērumi. Turklāt tēviņiem ikru soma atrodas uz vēdera, nevis zem astes kā mazajiem jūraszirdziņiem. Arī molekulārie pētījumi liecina, ka mazie jūraszirdziņi ir māsas taksons pārējiem jūraszirdziņiem.
Sistemātika
Jūraszirdziņi (Hippocampus)
Naktsputni
Naktsputni ir Raimonda Paula estrādes dziesmu albums, kas izdots 1978. gadā.
Tapšana
Albumā apkopotas estrādes dziesmas ar Jāņa Petera un citu autoru tekstiem. 1978. gada "Mikrofona" aptaujas populārāko dziesmu piecniekā ierindojās divs albuma dziesmas: "Tai pilsētā" (1. vieta) un "Kā caur pelniem" (4. vieta).
Albums iezīmē jaunu posmu ansambļa "Modo" skanējumā, kurā izmantoti disko ritmi, uzrunājot jauneklīgāku auditoriju. Visu albumu iedziedājušas jaunās solistes Aija Kukule, Mirdza Zīvere un Pārsla Gebharde.
Albums atkārtoti izdots 2005. gadā kompaktdiska formātā izdevniecībā "Mikrofona ieraksti" ar identisku dziesmu secību.
Dziesmu saraksts
Dziesmu tekstu autors, ja nav norādīts citādi, J. Peters.
Solisti: Aija Kukule (4, 6, 9), Mirdza Zīvere (5, 10). Vokālais ansamblis: Aija Kukule, Mirdza Zīvere, Pārsla Gebharde (1—3, 5—9, 11).
Albuma ierakstā piedalījies instrumentālais ansamblis "Modo" Raimonda Paula vadībā.
Emma Asona
Emma Asona (et;  — ) bija Igaunijas politiķe, sociāldemokrāte. Viņa bija viena no pirmajām politiķēm sievietēm, kas ievēlēta Rīgikogu. Viņa piedalījās neatkarīgās Igaunijas pirmās konstitūcijas izveidē, īpaši sadaļās par izglītību un dzimumu līdztiesību. 1912. gadā viņa sarakstīja pirmo vēstures mācību grāmatu igauņu valodā.
Biogrāfija
Emma Asona dzimusi Vābinas pagastā, Veru apriņķī, Livonijas guberņā, kas tobrīd bija daļa no Krievijas Impērijas. Viņas tēvs bija skolotājs. Viņa mācījās A. Puškina meiteņu skolā Tartu un pēc tam pabeidza vēstures studijas Bestuževa kurso Sanktpēterburgā 1910. gadā. Pēc tam viņa strādāja par vēstures skolotāju Tartu meiteņu koledžā.
No 1921. līdz 1941. gadam viņa bija precējusies ar politiķi Ferdinandu Petersenu.
Elpvads
Elpvads jeb traheja (la) ir elpošanas sistēmas cauruļveida orgāns, kura galvenā funkcija ir nogādāt gaisu no balsenes līdz plaušām, kur sadalās divos galvenajos bronhos. Traheju veido skrimšļaudi. Aiz elpvada atrodas barības vads. Cilvēka elpvada garums ir no 10 līdz 12 cm, diametrā — no 2 līdz 2,5 cm.