cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Villems I
Dzimis Nīderlandes stadhoudera Villema V ģimenē. No 1793. līdz 1795. gadam komandēja nīderlandiešu karaspēku pret frančiem. Kad 1795. gadā franči ieņēma Amsterdamu, kopā ar tēvu bēga no valsts. Pēc tēva nāves 1806. gadā valdīja dzimtas Nasavas īpašumos. Napoleona karu laikā cīnījās Prūsijas pusē pret frančiem, 1806. gadā tika saņemts gūstā. 1809. gadā erchercoga Kārļa karaspēka vadībā piedalījās Agramas kaujā.
Vīnes kongresa lēmumu rezultātā tika nodibināta Nīderlandes karaliste, kurā apvienoja mūsdienu Nīderlandes un Beļģijas teritorijas. 1815. gadā Villems I tika kronēts par Nīderalndes karali, bet savus īpašumus Vācijā bija spiests atdot. Pārmaiņus uzturējās Briselē un Hāgā, līdz 1830. gadā notika Beļģijas revolūcija, nodibinot mūsdienu Beļģijas valsti. Villems pretojās Beļģijas neatkarības atzīšanai līdz 1839. gadam, kad lielvalstu spiediena rezultātā tika noslēgts Londonas līgums, nostiprinot Beļģijas un Luksemburgas neatkarību.
Pieaugot neapmierinātībai ar valsts finanšu stāvokli un skandālu ģimenē Villems I 1840. gadā attiecās no troņa par labu savam dēlam Villemam II.
EUTELSAT 115 West B
EUTELSAT 115 West B ir Francijas uzņēmuma Eutelsat sakaru pavadonis. Palaists 2015. gada martā ģeostacionārajā orbītā. Tas nodrošina sakaru un datu pārraides pakalpojumus Amerikai.
Kosmiskais aparāts izgatavots uz platformas Boeing 702SP bāzes. Pavadonis apgādāts ar 34 Ku un 12 C joslas raidītājiem. Tā dzinējsistēma ir pilnībā elektriski darbināma (gan galvenais dzinējs gan stabilizācijas dzinēji).
2014. gada janvārī uzņēmumu Satmex nopirka Eutelsat. Maijā visi Satmex pavadoņi tika pārdēvēti. Satmex 7 ieguva nosaukumu EUTELSAT 115 West B.
EUTELSAT 115 West B palaists 03:50 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.1 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40. Ar to kopā startēja sakaru pavadonis ABS-3A.
Ģeostacionāro orbītu EUTELSAT 115 West B sasniedza ar saviem dzinējiem. EUTELSAT 115 West B novietots ģeostacionārās orbītas punktā 114.9° rietumu garuma. Tas nomainīja tur slīpā orbītā darbojošos EUTELSAT 115 West A.
Difūzija
Difūzija ir atšķirīgu vielu daļiņu (atomu vai molekulu) savstarpēja sajaukšanās to siltumkustības un arī citu ārējo apstākļu, piemēram, atšķirīgu koncentrāciju dēļ.
Difūzijā vielas molekulas pārvietojas no lielākas uz mazāku koncentrāciju, tas ir, koncentrācijas gradienta virzienā. Process turpinās līdz molekulu koncentrācija izlīdzinās. Difūzijas beigās šķīdinātājam un šķīdināmajai vielai molekulas ir vienmērīgi izvietojušās un to molekulas jau pārvietotojas bez plūsmas noteiktā virzienā.
Ļaunuma pieskāriens
"Ļaunuma pieskāriens" (en) ir 1958. gada ASV film noir, kuras režisors un scenārija autors ir Orsons Velss. Filmā galvenās lomas atveido Orsons Velss, Čārltons Hestons, Dženeta Lī, Džozefs Kaleja, Akims Tamirofs, Marlēna Dītriha un Žaža Gabora. Filma ir balstīta uz Vita Mastersona 1958. gada romāna Badge of Evil.
Kad pie ASV-Meksikas robežas automašīnā eksplodē bumba, meksikāņu narkotiku apkarošanas aģents Migels Vargass (Hestons) kopā ar amerikāņu policijas kapteini Henku Kvinlenu (Velss) sāk izmeklēšanu. Drīz Vargasam rodas aizdomas, ka Kvinlens ir korumpēts, un ka izmeklēšana apdraud viņa sievu.
1956. gadā Universal-International ieguva tiesības uz mistērijas romānu Badge of Evil. 1957. gada janvārī Velsu nolīga režisēt un filmēties filmā, kā arī pārrakstīt sākotnējo scenāriju. Filmas pirmizrāde notika 1958. gada februārī un izdošanas brīdī tā saņēma kritiku no vietējiem kinokritiķiem. Filma guva popularitāti Eiropā, saņemot galvenās balvas 1958. gada Briseles kinofestivālā. "Ļaunuma pieskāriens" saņēma arī Starptautiskā kino kritiķu balvu. Laika gaitā filmas reputācija ir augusi un mūsdienās tiek uzskatīta par vienu Velsa labākajām filmām, kā arī par vienu no labākajām film noir filmām. 1993. gadā filma tika iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Lauris (personvārds)
Lauris ir latviešu vīriešu personvārds. Atvasināts no vārda Laurentijs, kas savukārt cēlies no latīņu valodas Laurentius — ‘vīrs no Laurentas [pils]’, ‘lauru vainagots’. Latvijas teritorijā pirmoreiz reģistrēts Smiltenē 1638. gadā. Vārdadienu svin 27. novembrī. 2016. gadā Latvijā bija reģistrēti 3497 Lauri.
Latvijas augstskola
Latvijas augstskola var būt:
Lauris (personvārds)
Pazīstamas personības ar vārdu Lauris:
Brīdīši
Brīdīši ir ciems Kubulu pagastā, Balvu novadā. Atrodas 216 km attālumā no Rīgas.
Roberts Lefkovics
Roberts Džozefs Lefkovics (Robert Joseph Lefkowitz; dzimis ) ir amerikāņu ārsts un zinātnieks.
2012. gadā kopā ar amerikāni Braienu Kobilku saņēmis Nobela prēmiju ķīmijā par šūnu receptoru darbības pētījumiem. Izglītību ieguvis Kolumbijas Universitātē. Darbojas Djūka Universitātē un Hovarda Hjūza medicīnas institūtā.
Lauhanvuori nacionālais parks
<mapframe text="Lauhanvuori nacionālais parks" width=300 height=300 zoom=10 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1123694" } Lauhanvuori nacionālais parks (fi) ir 1982. gadā izveidots nacionālais parks Somijas dienvidrietumos daļā, Dienvidpohjanmā reģionā. Nacionālā parka teritoriju raksturo priežu meži, purvi un strauti. Teritorija ir līdzeni, izņemot 231 metrus augsto Lauhanvuori pauguru.
Kicmaņa
Kicmaņa (uk) ir pilsēta Ukrainas rietumu daļā, Čerņivcu apgabala ziemeļos, Kicmaņas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1413. gadā. No 1774. līdz 1918. gadam atradās Hābsburgu impērijas (no 1867. gada — Austroungārijas) sastāvā. No 1918. līdz 1940. gadam — Rumānijā. 1940. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, tā iekļāvās PSRS. 1941. gadā, Vācijai iebrūkot PSRS, tā atkal iekļāvās Rumānijā, bet pēc Vācijas sakāves — PSRS. No 1991. gada — Ukrainas pilsēta.
Kicmaņā dzimis komponists un dzejnieks Volodimirs Ivasjuks (Володи́мир Миха́йлович Івасю́к, 1949—1979) un dziedātāja Aņi Loraka (Ані Лорак, 1978).
Pricēni
Pricēni ir ciems Valmieras novada Vaidavas pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V188.
Dītrihs Vrēde
Dītrihs Vrēde (de) bija Livonijas ordeņa brālis 16. gadsimtā.
Dītriha Vrēdes vecāki nav zināmi. Nācis no Ķelnes apkaimes. Iespējams dzimis Arnsbergas tuvumā. No 1521. gada - Cēsu pils pārvaldnieks (Hauskomtur). No 1532. līdz 1551. gadam bija Bauskas fogts. Tālākais liktenis nav zināms.
Jaucējfunkcija
Jaucējfunkcija jeb jaucējalgoritms (en) ir algoritms, kas pārveido dažāda garuma ievaddatus noteikta, fiksēta garuma datu virknē. Izejas datu virknes garums ir atkarīgs no algoritma. Vienkāršs jaucējfunkcijas veids ir kontrolsumma.
Kazāks
Kazāks ir uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vilis Vītols (tautsaimnieks)
Viņa mazdēls Vilis Vītols (1934) ir būvuzņēmējs, mecenāts un sabiedrisks darbinieks.
Adama Traore
Adama Traore (es, dzimis ) ir spāņu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Traore pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Fulham.
Sasniegumi
Barcelona
Brīdziški
Brīdziški (arī Bridiški) ir ciems Kaunatas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 278 km attālumā no Rīgas.
Sīļi (Beļavas pagasts)
Sīļi ir ciems Gulbenes novada Beļavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Eiropas vēsture
Eiropas vēsture aptver laika posmu no laika, kad Eiropā uz dzīvi apmetās pirmie cilvēki aizvēsturē, līdz mūsdienām. Pirmie Homo sapiens ieradās Eiropā apmēram starp 45 000. un 25 000. gadu p.m.ē.
Aizvēsture un Senie laiki
Pirmie cilvēki apmetās uz dzīvi Eiropā paleolīta laikā, apmēram 7000. gadā p.m.ē. cilvēki sāka nodarboties ar lauksaimniecību, kas notika jau neolīta laikā. Neolīts Eiropā ilga apmēram 4000 gadus, pārklājoties ar kultūrām, kas izmantoja metālu, kuras pakāpeniski izplatījās visā Eiropā. Tehnoloģiskie sasniegumi aizvēstures periodā nāca caur Vidusjūras iedzīvotājiem, tālāk izplatījās uz ziemeļrietumiem. Dažas no pazīstamākajām civilizācijām aizvēsturiskajā Eiropā bija mīnojiešu un mikēniešu civilizācija, kas uzplauka bronzas laikmetā, līdz apmēram 1200. gadā p.m.ē. sabruka.
Klasiskā ēra sākās ar pilsētvalstu uzplaukumu Senajā Grieķijā. Grieķu ietekme sasniedza zenītu Aleksandra Lielā laikā. Romas impērija sāka dominēt Vidusjūras baseinā. Tas veicināja tirdzniecību, toleranci un grieķu kultūru. 300. gadā m.ē. Romas impērija tika sadalīta Rietumu un Austrumu impērijā. 5. un 6. gadsimtā ģermāņi, kas apdzīvoja Ziemeļeiropu, kļuva spēcīgāki un atkārtoti uzbrukumi noveda pie Rietumromas impērijas krišanas 476. gadā. 476. gads tradicionāli tiek pieņemts par klasiskā perioda beigu datumu un Viduslaiku sākumu.
Viduslaiki
Viduslaikos Austrumromas impērija izdzīvoja, tomēr mūsdienu vēsturnieki šo valsti sauc par Bizantijas impēriju. Rietumeiropā ģermāņi bijušās Rietumromas impērijas palieku vietā nokļuva varas pozīcijās un nodibināja paši savas karalistes un impērijas. 9. gadsimtā Rietumeiropā izveidojās Franku valsts, kas sasniedza savu varenību Kārļa Lielā laikā apmēram 800. gadā. Šī impērija vēlāk tika sadalīta vairākās daļās, impērijas rietumi kļuva par Francijas karalisti, savukārt austrumi — par Svēto Romas impēriju, kas ir uzskatāma par mūsdienu Vācijas priekšteci. Britu salās notika vairāki liela mēroga migrācijas viļņi. 5. gadsimta sākumā, kad romieši pameta Britu salas, to dienvidu daļā ienāca anglosakši un izveidoja virkni nelielu karaļvalstu, kas 10. gadsimtā kļuva par Anglijas Karalisti. Šajā laikā tika nodibināta arī Polijas un Ungārijas karalistes.
Vikingu laiki Eiropā ilga no 700. gadu beigām līdz 1000. gadu vidum. Galvenā no vikingu valstīm bija Knuta Lielā impērija, Knuts bija dāņu līderis, kas vēlāk kļuva par Anglijas, Dānijas un Norvēģijas karali. Viena vikingu grupa — normāņi — apmetās uz dzīvi Ziemeļfrancijā un dibināja Normandijas hercogisti, viņiem bija ievērojama ietekme vairākās Eiropas daļās. Citi vikingi — rusi dibināja Kijivas Krievzemi.
1096. pēc pāvesta Urbāna II aicinājuma atbrīvot Svēto zemi no musulmaņiem, tika uzsākts Pirmais Krusta karš, kura rezultātā krustneši ieņēma Svēto zemi un izveidoja tur Krustnešu valstis. Krusta kariem bija milzīga ietekme vairākās Eiropas daļās. Krusta karotāji nodibināja tirdzniecības ceļus, kas vēlāk kļuva par Zīda ceļu, un pavēra ceļu tirdzniecības republikām Dženovai un Venēcijai kļūt par ekonomikas lielvarām. Ziemeļu krusta karu misiju laikā Baltijas jūras zemēs izveidojās Livonijas Konfederācija. Pireneju pussalā rekonkistas rezultātā vairākām kristiešu karalistēm izdevās pārņemt musulmaņu kontrolētās teritorijas.
16. — 19. gadsimts
Sākusies apmēram 14. gadsimtā Florencē un vēlāk izplatījusies Eiropā ar iespiedmašīnu attīstību, zināšanu renesanse apstrīdēja tradicionālās zinātnes un tehnoloģijas doktrīnas ar grieķu un romiešu zināšanu jaunatklāšanu. Vienlaikus vācu Mārtiņa Lutera reformācija apšaubīja pāvesta autoritāti. Anglijas karalis Henrijs VIII nodibināja anglikāņu baznīcu. Rekonkista Portugālē un Spānijā rezultējās vairākās ekspedīcijās okeānā, kas savukārt rezultējās Lielajos ģeogrāfiskajos atklājumos, tika izveidota tieša saite ar Āfriku, Ameriku un Āziju, savukārt Eiropā turpinājās reliģiskie kari, kas beidzās 1648. gadā ar Vestfālenes miera līgumu. Spānijas impērija saglabāja hegemonijas stāvokli Eiropā un bija vadošais spēks visā kontinentā, līdz tika parakstīts Pireneju līgums, kas izbeidza konfliktu starp Spāniju un Franciju, kurš bija sācies Trīsdesmitgadu kara laikā.
Eiropas aizjūras izplešanās rezultātā pieauga koloniālo impēriju skaits. Resursu ieplūdes no Jaunās pasaules un industriālās revolūcijas Lielbritānijā apvienojums ļāva attīstīties jaunai ekonomikai, kas balstās uz ražošanu, nevis iztikas lauksaimniecību. Sākot ar 1775. gadu, Britu impērijas kolonijas Amerikā sacēlās. Politiskās izmaiņas kontinentālajā Eiropā veicināja Franču revolūcija ar moto Liberté, égalité, fraternité. Francijas impērijas ķeizars Napoleons Bonaparts iekaroja lielu daļu Eiropas.
1848. gada revolūcijas iedragāja 1815. gada Vīnes kongresā iezveidoto Eiropas politisko kārtību. Francijā un Apvienotajā Karalistē attīstījās sociālisms un arodbiedrības. Pēdējās dzimtbūšanas paliekas tika atceltas Krievijas Impērijā 1861. gadā, Balkānu valstis sāka atgūt neatkarību no Osmaņu impērijas. Līdz 1871. gadam lielākā daļa Eiropas valstu kļuva par konstitucionālām monarhijām.
20.—21. gadsimts
Pirmais pasaules karš 1914. gadā tika paātrināts ar nacionālisma izaugsmi dienvidaustrumu Eiropā. Sabiedrotie, ko vadīja Apvienotā Karaliste un Francija un kam 1917. gadā pievienojās ASV, 1918. gadā uzvarēja Centrālās lielvalstis, ko vadīja Vācija un Austroungārija. Pēc kara tika noteikti noteikumi vairākos līgumos, no kuriem viens no svarīgākajiem bija Versaļas līgums. Cilvēku un materiālais postījums bija daudz lielāks, nekā kāds varēja iedomāties.
Pēc Sabiedroto uzvaras Otrajā pasaules karā Eiropu sadalīja dzelzs priekškars. Centrālajos austrumos dominēja Padomju Savienība, kas uzspieda komunismu un bailes no kapitālisma. Pārējā Eiropā dominēja kapitālisma valstis ar ASV ekonomisko un militāro vadību. Gan Padomju Savienība, gan ASV bija lielvaras. Lielākā daļa nekomunistiskās Eiropas valstis pievienojās ASV dibinātajai militārajai savienībai (NATO) un savā starpā izveidoja Eiropas ekonomikas kopienu. Padomju varas ietekmes valstis pievienojās militārajai savienībai, kas pazīstama kā Varšavas pakts, un ekonomiskajam blokam SEPP. Sociālistu partijas ik pa laikam pārvaldīja dažas valstis Eiropas rietumos un ziemeļos, vienā gadījumā (Portugāle) valsts konstitūcijā par tika pieņemti sociālisma koncepcijas. Dažas mazās valstis bija neitrālas. Austrumu bloka ekonomiskā un politiskā sistēma pārveidojās 1989.—1991. gadā, savukārt 1991. gadā sabruka PSRS. Tā rezultātā Vācija atkal apvienojās, Eiropas ekonomiskā integrācija padziļinājās, kontinents kļuva depolarizēts, Eiropas Savienība paplašinājās, tajā pakāpeniski tika uzņemtas vairākas postkomunistiskās valstis. Eiropas Kopienā bija pieaugošs spiediens 2008. gada vispasaules recesijas dēļ, bija jāpieņem lēmumi par finansiālo atbalstu gandrīz bankrotējušām valstīm, pieauga neiecietība pret pilnībā neintegrējušajiem sabiedrībā imigrantiem, pieauga neuzticēšanās Vācijas pieaugošajam spēkam, bija saspīlējumi ar Krieviju, noraidījums Turcijas dalībai Eiropas Savienībā, tāpat pieauga skepse par Eiropas Savienības nākotni.
Braiens Kobilka
Braiens Kents Kobilka (en; dzimis 1955. gada maijā) ir amerikāņu ķīmiķis.
Istras ezers (dabas liegums)
Istras ezers ir 1977. gadā izveidots dabas liegums 330,9 ha platībā Ludzas novada Istras pagastā teritorijā ap Istras ezeru. Istras ezera Panu sala atrodas valsts aizsardzībā jau no 1925. gada. Ap eitrofo ezeru atrodas skujkoku un lapkoku meži, kā arī aizsargājami pļavu biotopi.
Braiens Kobilka
2012. gadā kopā ar amerikāni Robertu Lefkovicu saņēmis Nobela prēmiju ķīmijā par šūnu receptoru darbības pētījumiem. Izglītību ieguvis University of Minnesota Duluth un Jeila Universitātē. Darbojas Stenforda un Djūka Universitātē.
Istras ezers (dabas liegums)
No ES Biotopu direktīvas aizsargājamiem biotopiem ir sastopami:
Martas asinis
Martas asinis ir 2009. gadā izveidota latviešu alternatīvās elektroniskās mūzikas grupa no Rīgas.
Vēsture
Sākotnēji "Martas asinis" bija Filipa Deruma soloprojekts, kas aizsākās 2009. gadā. 2012. gadā viņam pievienojās bundzinieks Aigars Valdmanis, ar kuru Filips Derums sadarbojas arī grupā "Bērnības milicija". 2013. gadā grupai pievienojas ģitārists un taustiņinstrumentālists Reinis Jakobsons, kurš sakomponējis, ierakstījis un producējis "Ceturto" un "Sesto" albumu. 2016. gada vidū grupa piedzīvoja sastāva izmaiņas, pievienojās Staņislavs Kuļikovs (bass, sintezators) un Aivis Iesalmanis (ģitāra, sintezators). Grupas skaņu režisors bija Artūrs Skujiņš-Meijiņš.
Pirmajiem pieciem grupas albumiem nav nosaukumu, bet tikai kārtas numuri. Gan "Ceturtais albums", gan "Sestais albums" bijuši nominēti Mūzikas ierakstu Gada balvai nominācijā "Gada alternatīvās mūzikas albums". 2020. gada janvārī tika izdots grupas sestais albums "Bauda", kas tika nominēts Mūzikas ierakstu Gada balvai nominācijā "Gada indie mūzikas albums".
Adiabātisks process
Adiabātisks process ir termodinamisks process, kurā ķermenis ne uzņem, ne atdod siltumu. Adiabātisks process var realizēties, ja sistēma ietverta termoizolējošā, tā saucamajā adiabātiskā apvalkā vai arī, ja process noris tik strauji, ka siltuma apmaiņu var neievērot. Var būt atgriezeniski (tādi, kuros saglabājas sistēmas entropija) un neatgriezeniski adiabātiski procesi.
Mizložņu dzimta
Mizložņu dzimta (Certhiidae) ir zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) dzimta, kas apvieno 11 neliela auguma dziedātājputnu sugas, kuras tiek iedalītas 2 ģintīs. Mizložņas plaši izplatītas ziemeļu puslodes (Eirāzijā no Rietumeiropas līdz Japānai un Indijai, Ziemeļamerikā no Aļaskas līdz Nikaragvai) un Subsahāras Āfrikas mežu reģionos.
Adiabātisks process
Adiabātisks apvalks ir apvakls, kurš novērš siltumapmaiņu starp ķermeni un apkārtējo vidi, piemēram, termoss vai Djuāra trauks, vai magnētiskais lauks, kas nepieļauj plazmas kontaktu ar iekārtas sieniņām. Pilnīga siltumizolācija nav iespējama.
Mizložņu dzimta
Latvijā
Latvijā novērojamas divas mizložņu dzimtas sugas: īspirkstu mizložņa (Certhia brachydactyla) un mizložņa (Certhia familiaris). Īspirkstu mizložņai līdz šim bijuši divi novērojumi, bet mizložņa ir parasta ligzdotāja un nometniece.
Izskats
Mizložņas ir nelieli dziedātājputni ar samērā garu, viegli uz leju noliektu, smalku knābi. Ķermeņa garums, atkarībā no sugas, 11—15 cm. Mazākā dzimtā ir Hodžsona mizložņa (Certhia hodgsoni), kuras ķermeņa garums mazākajiem īpatņiem ir 11 cm, svars 7,6 g. Bet lielākā ir Āfrikas raibā mizložņa (Salpornis salvadori), kuras ķermeņa garums ir 15 cm, svars līdz 16 g.
Visām mizložņām apspalvojums ir pelēks, pelēkbrūns vai brūns, mugura tumšāka ar gaišāku raibumojumu, vēders, atkarībā no ģints, gaiši pelēks vai balts mizložņām (Certhia) vai gaiši brūns raibajām mizložņām (Salpornis). Pirksti gari ar spēcīgiem, liektiem nagiem, ar kuriem cieši ieķeras koka mizā. Mizložņām aste ir garāka un stīvāka nekā raibajām mizložņām. Mizložņas stīvo asti izmanto atbalstam.
Uzvedība
Kā jau mizložņu nosaukums norāda, tās lodā pa koka stumbru un zariem, mizas krokās vai zem mizas ar smailo knābi meklējot barību. To pārvietošanās atgādina peles skriešanu. Parasti mizložņas spirālveidā ar nelieliem lēcieniem, turot abas kājas kopā, pārvietojas pa koku uz augšu, reti uz leju. Uz leju tās parasti dodas lidojot. Interesants fakts, ka mizložņām atkarībā no sezonas mainās knābja un nagu garums.
Mizložņas uzturas pa vienam vai pāros, bet īsi pēc jauno putnu izlidošanas nelielās ģimeņu grupās. Kopīga nakšņošana novērota trim sugām, bet varētu būt raksturīga vairākām. Kopīgā dobumā nakšņo līdz 20 īpatņiem, tādējādi saglabājot ķermeņa siltumu.
Ligzdošana
Mizložņas veido monogāmus pārus un katram pārim ir sava ligzdošanas teritorija. Ligzdas veids ir atšķirīgs atkarībā no ģints: mizložņām ligzda atrodas spraugā starp mizu un koka stumbru, bet raibajām mizložņām zaru žāklē. Inkubācijas periods ilgst 14—15 dienas, jaunie putni izlido 15—16 dienu vecumā.
Sistemātika
Mizložņu dzimta (Certhiidae)
Horezma
Vēsture
No 3. līdz 7. gadsimtam m.ē. Horezmā valdīja persiešu Sasanīdu impērijas valdnieki.
Pēc islāma ieviešanas Horezma bija arābu Umajādu kalifāta (661-750), vēlāk Abāsīdu kalifāta sastāvā. Ap 787. gadu Horezmā dzimis matemātiķis Al-Horezmī, no viņa vārda cēlies termins "algoritms". Tāpat Horezmā dzimis viens no ievērojamākajiem viduslaiku zinātniekiem Bīrūnī (973–1048), kas pēc Horezmas iekļaušanas Gaznevīdu impērijas sastāvā 1017. gadā piedalījās tās valdnieku karagājienos pret Indijas valstīm.
1042. gadā Horezmu pakļāva Seldžuku turki, 1194. gadā Horezmas valdnieks Aladīns Tekešs uzvarēja turku sultānu un pakļāva visu mūsdienu Irānas un Irākas teritoriju, nodibinot Horezmšahu dinastiju, kas valdīja līdz 1231. gadam. 13. gadsimtā Horezmu pakļāva Mongoļu impērija, 14. gadsimtā Timurīdu lielvalsts, pēc tās sabrukuma 1511. gadā izveidojās neatkarīga Hivas haniste. Tās hani bija attāli Čingishana pēcteči. Pēc Amudarjas gultnes maiņas, galvaspilsētu 1598. gadā pārcēla uz dienvidiem — Hivu. 1740. gada septembrī Hivu uz neilgu laiku pakļāva Sefevīdu šahs.
1873. gadā, Krievijas Turkestānas iekarošanas kampaņas gaitā hanistei uzbruka 13 000 krievu kareivju, kas 10. jūnijā ieņēma Hivu. Ar samazinātu teritoriju haniste kļuva par Krievijas protektorātu. 1894. gadā to kopā ar Buhāras emirātu iekļāva Krievijas Impērijas muitas zonā.
Lokalizācija
Horezma atradās Amudarjas lejtecē pie Arāla jūras, lielākā pilsēta bija Urgenča. Tā robežojās ar Margiānas, Sogdiānas un Partijas reģioniem.
Zīda ceļš
Cauri Horezmai veda Zīda ceļš no Senās Ķīnas uz Romas impēriju, vēlāk Bizantiju.
Evolūcija (nozīmju atdalīšana)
Evolūcija var būt:
Brīsla
Brīsla ir ciems Rudzātu pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 193 km attālumā no Rīgas.
Ķūķi
Ķūķi ir ciems Valmieras novada Vaidavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Rābuta ezera krastā.
Mutiahs Muralitarans
Mutiahs Muralitarans (,, Muttiah Muralitharan; dzimis ) ir bijušais Šrilankas kriketa spēlētājs.
2002. gadā Wisden Cricketers' Almanack viņu nosauca par visu laiku izcilāko Test match turnīru bowler pozīcijas spēlētāju. Šrilankas izlases sastāvā divas reizes uzvarējis Pasaules kausa izcīņā (1996, 1999), kā arī divas reizes bijis finālā (2007, 2011).
Dubna (Krievija)
Dubna (ru) ir pilsēta Maskavas apgabalā, Krievijā. Osta Maskavas kanāla krastā.
Attīstījusies 20. gadsimta vidū, 1956. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. Pilsētā atrodas Apvienotais kodolpētījumu institūts — viens no lielākajiem zinātnes centriem valstī. Pilsētas nosaukuma vārdā nosaukts ķīmiskais elements dubnijs, kas 1970. gadā pirmo reizi tika iegūts institūtā.
Roberts Mamčics
Roberts Mamčics (dzimis ) ir latviešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Mamčics pārstāv Slovākijas Ekstralīgas komandu HC Nové Zámky.
Kažokzvēru audzēšana
Kažokzvēru audzēšana ir konkrētu dzīvnieku sugu pavairošana un audzēšana to kažoku dēļ.
Pēc ieguves veida kažokādas, kas tiek iegūtas no savvaļā notvertiem dzīvniekiem, ir nošķiramas no kažokādām, kas tiek iegūtas, audzējot kažokzvērus. Lielākā daļa no pasaulē saražotajām kažokādām tiek iegūta no Eiropas kažokzvēru audzētavu dzīvniekiem. Eiropas Savienībā ir 6000 kažokzvēru audzētavu. ES audzētavās tiek audzēti 63% ūdeļu un 70% lapsu, kas paredzētas kažokādu ieguvei. Dānijā tiek audzēta lielākā daļa no šīm ūdelēm. Citas nozīmīgas ražotājvalstis ir Ķīna, Nīderlande, Baltijas valstis un ASV . Ķīna ir pasaulē nozīmīgākā kažokādu importētājvalsts, un tādējādi Ķīna ir arī lielākā kažokādu izstrādājumu eksportētājvalsts.
Silamala (Beļavas pagasts)
Silamala ir ciems Gulbenes novada Beļavas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V416. Pie ciema ir Mudažas iztece.
Milans Jovanovičs
Milans Jovanovičs (sr, dzimis ) ir bijušais Serbijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Serbijas futbola izlases sastāvā.
Savu karjeru sācis Serbijas komandā Vojvodina. Vēlāk neilgu laiku spēlējis Ukrainas komandā Shakhtar Donetsk un Krievijas komandā Lokomotiv Moscow. 2006. gadā pievienojies Beļģijas komandai Standard Liege, kur pavadījis savas karjeras visveiksmīgāko posmu, četrās sezonas nospēlējot 153 mačus un gūstot 69 vārtus. Divas reizes kļuvis par Beļģijas Pirmās divīzijas čempionu, kā arī 2009. gadā atzīts par labāko Pirmās divīzijas futbolistu. 2010–11. gada sezonu pavadījis Anglijas Premjerlīgas komandā Liverpool, bet karjeru beidzis Beļģijas komandā Anderlecht.
Serbijas futbola izlasi pārstāvējis no 2007. līdz 2012. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Shakhtar Donetsk
Lokomotiv Moscow
Standard Liège
Oļģerta Krodera iestudētās teātra izrādes
Sarakstā Oļģerta Krodera iestudētās teātra izrādes hronoloģiskā secībā uzskaitītas Latvijas teātra režisora Oļģerta Krodera iestudētās teātra izrādes. Kroders bijis režisors Liepājas teātrī (1959—1964, 1974—1989), Valmieras Drāmas teātrī (1964—1974, 2001—2012) un Latvijas Nacionālajā teātrī (1990—1995). Vienlaikus iestudējis izrādes arī citos teātros.
Milans Jovanovičs
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Rolands Baiers
Biogrāfija
1983. gadā uzvarējis pirmajā Pasaules čempionātā šaha kompozīciju risināšanā individuālajā vērtējumā. 1988. gadā saņēmis starptautiskā lielmeistara nosaukumu šaha kompozīciju risināšanā. Nodarbojas arī ar šaha kompozīciju, īpaši dažādu mata uzdevumu sastādīšanu. FIDE viņam 1989. gadā ir piešķīrusi starptautiskā arbitra nosaukumu šaha kompozīcijā, bet 1992. gadā – FIDE meistara nosaukumu šaha kompozīcijā.
Sergejs Gimajevs
Karjera
2003. gada NHL draftā Gimajevu 5. kārtā ar 166. numuru izvēlējās Otavas "Senators". Spēlējis dažādās KHL komandās kā Čerepovecas "Severstal", Novosibirskas "Sibirj", Maskavas "Dinamo", Astanas "Baris", Ufas "Salavat Julajev", Maskavas CSKA, Podoļskas "Vitjaz", Rīgas "Dinamo". (2020) Karjeru noslēdza Kontinentālās hokeja līgas klubā Pekinas "Kunlun Red Star".
Brīžgoni
Brīžgoni ir ciems Maltas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 239 km attālumā no Rīgas.
Dagdas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Dagdas novada pašvaldības vadītāji. Dagdas novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Andrupenes, Andzeļu, Asūnes, Bērziņu, Dagdas, Ezernieku, Konstantinovas, Ķepovas, Svariņu, Šķaunes pagastua un Dagdas pilsētu.
Uzskaitījums
{{legend| blue| Latgales partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #647A28| Zaļo un Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #4B0082| Latvijas Reģionu apvienība |border=1px solid #AAAAAA}}
Skeletons 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Medaļu kopvērtējums
Sakarā ar pamatotām aizdomām par dopinga provju viltošanu 2017. gada novembrī Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK) pieņēma lēmumu atņemt 2014. gada Soču olimpiskajās spēlēs izcīnītās medaļas vairākiem Krievijas Federācijas sportistiem, līdz ar to zemāk esošais medaļu sadalījums var mainīties:
Latvija
Soču Olimpisko spēļu skeletona sacensībās startē trīs Latvijas pārstāvji.
Patvinsuo nacionālais parks
<mapframe text="Patvinsuo nacionālais parks" width=300 height=300 zoom=10 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q591025" } Patvinsuo nacionālais parks (fi) ir 1982. gadā izveidots nacionālais parks Somijas austrumos, Ziemeļkarēlijas reģionā.
Nacionālā parka teritorija daudz purvu, izveidotas marķētas takas apmēram 80 kilometru garumā.
Rafaels Blūms
Rafaels Blūms (1914—1998) bija Latvijas ebreju žurnālists. Laikraksta "Padomju Jaunatne" redaktors (1944—1952), žurnāla "Zvaigzne" redaktors (1956—1959).
Dzīvesgājums
Pēc Rīgas ieņemšanas 1944. gada beigās Rafaēls Blūms kļuva par laikraksta "Padomju Jaunatne" redaktoru (1944—1952), tad par žurnāla "Zvaigzne" redaktoru (1956—1959), bet nacionālkomunistu vajašanu laikā 1959. gada septembrī viņu atlaida no amata. Pēc tam strādāja par žurnāla "Dadzis" literāro līdzstrādnieku, tulkoja zinātniskās fantastikas grāmatas. Pārcēlās uz dzīvi Maskavā, miris 1998. gada 22. maijā.
Sieva profesore Marija Blūma, meitas Taņa un Rita.
Šķirbas
Šķirbas ir ciems Valmieras novada Vaidavas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V192, Strīķupes upes krastā.
Lielā Hana mošeja
Lielā Hana mošeja ir mošeja, kas atrodas Bahčisarajas pilsētā, Krimas Autonomajā Republikā. Mošeja ir daļa no Bahčisarajas pils. Tā ir viena no lielākajām mošejām Krimas pussalā un viena no pirmajām Hana pils ēkām. Mošeja tika uzcelta 1532. gadā uzcēla Sahiba I Giraja valdīšanas laikā.
Mošeju veido trīs kvadrātveida lūgšanas zāles. Portiki ir vērsti uz austrumiem un rietumiem. Caur portikiem paceļas divi simetriski astoņstūru minareti; tie ir divdesmit astoņus metrus augsti ar koniskiem vāciņiem un galotnēm.
1736. gadā mošeja cieta ugunsgrēkā, vēlāk Hana Selameta Gitaja valdīšanas laikā tika atjaunota.
Kreigs Andersons
Kreigs Andersons (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu hokejists, spēlēja vārtsarga pozīcijā. Karjeras laikā pārstāvējis NHL klubus Bufalo "Sabres", Kolorādo "Avalanche", Floridas "Panthers", Čikāgas "Blackhawks", Otavas "Senators" un Vašingtonas "Capitals".
Karjera
Profesionāļa karjeru sācis 2001. gadā, kad sāka spēlēt AHL līgas kluba Norfolkas "Admirals" sastāvā. Pirms tam viņu 1999. gada NHL draftā Kalgari "Flames" izraudzījās ar 77. kārtas numuru, savukārt 2001. gada draftā — Čikāgas "Blackhawks" ar 73. numuru. NHL debitējis 2002.—2003. gada sezonā "Blackhawks" sastāvā, 2006.—2007. gada sezonā pārgāja uz Floridas "Panthers", kā sastāvā aizvadīja nepilnas trīs sezonas. 2009.—2010. gada sezonu aizvadīja un nākamo sezonu uzsāka Kolorādo "Avalanche" sastāvā, sezonas vidū pārgāja uz Otavas "Senators", kur spēlē vēl joprojām. 2012.—2013. gada sezonā bija visvairāk metienus atvairījušais vārtsargs NHL (91,4%).
2021. gada 28. jūlijā Andersons pagarināja savu karjeru, parakstot brīvā aģenta līgumu uz vienu gadu par 750 000 ASV dolāru ar Bufalo Sabres. Pēc veiksmīgā sākuma viņa spēli ietekmēja novembrī gūtā kakla trauma, kuras dēļ viņš izlaida trīs mēnešus.
2022. gada 30. jūnijā Andersons parakstīja līgumu ar Bufalo uz vienu gadu par 1,5 miljoniem ASV dolāru, atgriežoties savā 20. NHL sezonā.
2023. gada 23. janvārī Andersons piedalījās savā 700. NHL spēlē, uzvarā ar 3:2 pret Dalasas Stars.
2023. gada 13. aprīlī Andersons piedalījās savā pēdējā NHL spēlē, Sabres ar 4:3 pagarinājumā pārspējot Otavas Senators. Pēc spēles Andersons paziņoja, ka aiziet no profesionālā hokeja.
ASV izlases sastāvā startējis 2006. un 2008. gada Pasaules čempionātā.
Ueļena (polārstacija)
Jūras hidrometeoroloģiskā stacija «Ueļena» (ru) ir Krievijas polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietota Čukču jūras dienvidrietumu krastā Ueļenas ciema rietumu nomalē. Stacija administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čukotkas rajonā.
Roberts Vipers
Roberts Vipers (, ; 1859–1954) bija austriešu cilmes Krievijas un Latvijas vēsturnieks, Latvijas Universitātes profesors (1924).
Dzīvesgājums
Dzimis 1859. gada 14. jūlijā Maskavā skolotāja Georga Vipera ģimenē, viņa vectēvs Francis Vipers bija dzimis Bregencā, ieceļojis Krievijā ap 1820. gadu.
Studēja Maskavas Universitātes vēstures un filoloģijas fakultātē, pēc kuras beigšanas 1880. gadā mācīja kultūras vēsturi A. Gunsta Daiļo mākslu privātskolā (Училище изящных искусств А. О. Гунста). Pēc divu gadu pētnieciskā darba Ženēvas arhīvos 1894. gadā aizstāvēja doktora disertāciju "Baznīca un valsts Ženēvā kalvinisma laikmetā XVI. gadsimtā (Церковь и государство в Женеве XVI в. в эпоху кальвинизма). Strādāja Odesas Jaunkrievijas Universitātes Vispārīgās vēstures katedrā, 1897. gadā ievēlēts par Maskavas Universitātes profesoru, lasīja lekcijas par Seno laiku vēsturi. 1910. gadā viņš kļuva par īsteno valsts padomnieku.
Pēc Oktobra revolūcijas viņa brāli prokuroru Oskaru Viperu (1870—1919/1920?) boļševiki sodīja ar nāvi (viņš bijis valsts apsūdzības uzturētājs Beilisa prāvā), represijas vērsās arī pret Robertu Viperu. 1922. gadā pēc Ļeņina iniciatīvas profesoru R. Viperu atlaida no darba Maskavas Universitātē un 1924. gadā viņš kopā ar dēlu Borisu pārcēlas uz dzīvi Latvijā. Latvijas Universitātē viņš pasniedza Jauno laiku vēstures kursu un vadīja Latvijas vēstures semināru. Īpašu uzmanību viņš pievērsa 18. gadsimta apgaismotājiem, izceļot Vidzemes luterāņu mācītāju J. G. Eizenu. Daudz ievērības veltīja arī Latvijas agrārās vēstures jautājumiem un dzimtbūšanas izcelsmes jautājumiem. Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada pavasarī profesors Roberts Vipers kopā ar dēlu Borisu Viperu pārcēlās uz Maskavu, kur strādāja Maskavas Filozofijas, literatūras un vēstures institūtā. Sakarā ar Vācijas iebrukumu PSRS no 1941. līdz 1943. gadam pavadīja bēgļu gaitās Taškentā. Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja Maskavas Universitātē, 1944. gadā iznāca R. Vipera Krievijas caru Ivanu IV ("Jāni Briesmīgo") slavinošā grāmata, par ko viņš tika apbalvots ar Darba Sarkanā Karoga ordeni (1944) un Ļeņina ordeni (1945). Miris 1954. gada 30. decembrī Maskavā.
Kārlis Kazāks
Kārlis Kazāks (dzimis Jelgavā) ir latviešu mūziķis un dziesmu autors.
Kazāka debija mūzikā notika 1996. gadā grupas Dull Doll sastāvā, 2000. gadā Kazāks dibināja grupu Oceanfall. 2008. gadā izdeva savu pirmo solo albumu "Uz manām plaukstām", šobrīd izdoti jau vairāki soloalbumi. Kā mūziķis darbojies arī fondā "Viegli".
Dzīvesgājums
Kārlis Kazāks dzimis 1978. gada 27. augustā Jelgavā Viļņa Kazāka un Rūtas Kazākas (dzim. Bušas) ģimenē. Mācījies Jelgavas 4. vidusskolā ar mūzikas novirzienu, skolas pūtēju orķestrī spēlējis trompeti. Pēc pamatskolas beigšanas iestājies Rīgas Amatniecības vidusskolā, kur apguvis mēbeļu galdnieka profesiju. Rīgas Tehniskajā universitātē ieguvis maģistra grādu produktu dizainā. Projektējis un veidojis mēbeles un interjerus koka ēkām.
K. Kazāka debija mūzikā notika 1995. gadā grupas Dull Doll sastāvā, 2000. gadā Kazāks dibināja grupu Oceanfall. 2008. gadā izdeva savu pirmo solo albumu "Uz manām plaukstām", kas izpelnījies Latvijas mūzikas ierakstu gada balvu. Šobrīd izdevis deviņus solo albumus. Kā mūziķis darbojies arī fondā "Viegli". Visus paša izdotos albumus, kas realizēti disku formātā, nodevis klausītājiem bez atlīdzības, vai kā dāvanu albumu atvēršanas koncertu apmeklētājiem. Nozīmīgākie koncerti:
Piedalījies Latvijas televīzijas projektā “1000 jūdzes”, kopā ar ePata studio veidojis raidījumu ciklu “Dzirdi balsis ar Kārli Kazāku”. Kopš 2012. gada organizē muzikālus koncertceļojumus ar velosipēdiem “Velomūzika”, mainot koncertus pret naktsmājām. Projekta “Velomūzika” ietvaros ar velosipēdiem pa Latviju pieveikti aptuveni 5000 km un sniegti vismaz 80 koncerti. Radījis mūziku Latvijas Nacionālā teātra izrādēm “Cilvēks Karamazovs”, “Jaunā ārsta piezīmes”, Latvija Leļļu teātra izrādei “Emīls un Berlīnes zēni”, kā arī Dirty Deal teatro izrādei “Pielipīgie vārdi”. Veidojis muzikālo noformējumu televīzijas raidījumiem “Dzirdi balsis ar Kārli Kazāku” un “Ralfs gatavo”, kā arī Latvijas Nacionālā teātra izrāžu ciklam “Īstie Jāņi”, “Īstie Ziemassvētki”, “Īstais teātris”, “Īstā bērnība” un citiem. Rakstījis dziesmu vārdus Saulkrastu kora “Anima” koncert ciklam “Krastā saviļņots”, Normunda Rutuļa dziesmām u.c.
2020. g. ievēlēts par Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūras / Latvijas Autoru apvienības AKKA/LAA padomes prezidentu.
Irānas britu-padomju okupācija
Irānas britu-padomju okupācija, Lielbritānijas un PSRS īstenota militāra operācija 1941. gada augusta beigās, kas noveda pie Irānas okupācijas līdz 1946. gadam. Irāna bija pasludinājusi savu neitralitāti Otrajā pasaules karā, turpinot sadarbību ar nacistisko Vāciju, kuras tehniskie eksperti strādāja valstī. Oficiālais iebrukuma iemesls bija "neapmierinoša atbilde" uz Lielbritānijas un PSRS iesniegto ultimātu par visu vāciešu izraidīšanas no valsts. Līdz ar 1941. gada maijā Lielbritānijas veikto Irākas okupāciju, Irānas okupācija nodrošināja Persijas līča un Tuvo Austrumu reģiona naftas krājumus, kā arī pavēra sauszemes koridoru ASV bruņojuma piegādēm PSRS. No 17,5 miljoniem tonnu dažādu karamateriālu, ko ASV piegādāja PSRS, gandrīz 5 miljonus tonnu piegādāja pa "Persijas koridoru".
Situācija pirms iebrukuma
Lai arī Irānā pastāvēja konstitūcija un vēlēts parlaments, Rezā šahs Pehlevī valstī bija izveidojis militāru diktatūru, kontrolējot parlamenta vēlēšanas un visu politisko dzīvi. Zemnieki un strādnieki bija spiesti strādāt šaham piederošajos īpašumos par niecīgām algām. Valsts graudus iepirka par pazeminātām cenām, tos pārdodot ārzemēs ar peļņu, kamēr iedzīvotāji dzīvoja pusbadā. 1939. gada Molotova-Ribentropa pakts izraisīja satraukumu Irānā, kas uzskatīja, ka ir nodota PSRS ietekmei. PSRS 1939. gada septembrī, pēc vairāku gadu pārtraukuma, nosūtīja vēstnieku un militāro atašeju uz Irānu, tā signalizējot aktīvāku politisko interesi.
Rezā šahs politiski sāka tuvoties Lielbritānijai, no amatiem atlaižot dažus Vācijai simpatizējošus ministrus, viņu vietā ieceļot britu atbalstītājus. Visiem padomju un vācu pilsoņiem lika atstāt Hūzestānas provinci, kur atradās britu naftas pārstrādes rūpnīcas. Irāna arī izrādīja interesi par kara lidmašīnu iegādi no ASV. Tikmēr Vācija uz Irānu nosūtīja jaunu vēstnieku, kas bija aktīvs nacists, vienlaikus atsakoties pieņemt Irānas vēstnieku Berlīnē, uzskatot viņu par pārāk draudzīgu britiem.
PSRS drīz sāka pieprasīt tiesības izmantot Irānas lidlaukus, un atzīt savu ietekmi Irānas Azerbaidžānas un Gīlānas provincēs. 1940. gada 25. martā Irāna un PSRS noslēdza tirdzniecības un navigācijas līgumu, kas atļāva padomju tirdzniecības misiju izveidošanu valstī.
Līdz ar straujo Vācijas uzvaru pār Franciju, 1940. gadā šahs atkal no amatiem atlaida britu atbalstītājus, cenšoties iegūt Vācijas labvēlību. 1941. gada pavasarī Irākas armija gāza britu atbalstīto valdību, par premjeru ieceļot Vācijas atbalstītāju. Lielbritānija reaģēja, nosūtot Britu Indijas armiju uz Basru un maijā sāka Irākas iekarošanu, ko pabeidza mēneša laikā.
Mēnesi pēc Vācijas sāktā uzbrukuma PSRS, Lielbritānijas un PSRS vēstnieki 1941. gada 19. jūlijā iesniedza notu, protestējot pret lielo vāciešu skaitu Irānā un pieprasīja viņu izraidīšanu. Rietumu prese ziņoja, ka Irānā esot 5-10 tūkstoši vāciešu, kamēr irāņi apgalvoja, ko to ir tikai 700. 16. augustā abu valstu vēstnieki iesniedza ultimātu, pieprasot tūlītēju vāciešu izraidīšanu. Šahs vilcinājās ar rīcību. Vācijas karaspēks jau atradās Melnās jūras piekrastē, netālu no Kaukāza un varbūt drīz būtu Irānas robežu tuvumā. 19. augustā tika sniegta mutiska atbilde, kurai 21. augustā sekoja rakstiska atbilde, kurā Irāna noraidīja ultimātu, pamatojoties uz savu neitralitāti karā. 25. augusta 4 no rīta abu valstu vēstnieki ieradās Irānas premjerministra rezidencē, paziņojot par iebrukuma sākumu. Iebrukumu pamatoja ar 1921. gada Irānas-Padomju Krievijas līgumu, ar kuru Irāna bija atbrīvojusies no boļševiku ietekmes, taču atstājusi Krievijai tiesības iebrukt Irānā, ja to apdraudētu kāda ārvalsts.
Iebrukuma gaita
28. augustā šahs pavēlēja Irānas armijai pārtraukt pretestību. 31. augustā abas iebrūkošās armijas satikās Kazvīnā. Tā kā okupācijas armijas turpināja kara operācijas arī pēc 28. augusta, valsts iedzīvotāju vidū sākās panika. 30. augustā Teherānā ieviesa karastāvokli. Militārā kampaņa beidzās 17. septembrī, kad britu un padomju karaspēks iegāja Teherāna|Teherānā. Tā bija pirmā reize kopš 1806. gada, kad Teherānā bija iegājis svešinieku karaspēks.
Jaunais šahs
Pirmajās septembra dienās šaha tronis šķita drošs, taču 15. septembra vakarā briti paziņoja, ka viņa vienīgā izeja ir atkāpties. 16. septembrī Rezā šahs atteicās no troņa un pārcēlās uz Isfahānu, kamēr tronī kāpa viņa dēls Mohammads Rezā Pehlevī, kurš zvērēja uzticību 1906. gada konstitūcijai. Sabrūkot vecā šaha autoritārajam režīmam, līdz pat 1953. gadam Mohammads Rezā valdīja kā vājš konstitucionālais monarhs. 17. septembrī britu un padomju armijas iegāja Teherānā, lai nodrošinātu kārtību, un palika galvaspilsētā līdz 17. oktobrim. Rezā šahs uz britu kuģa 28. septembrī pameta valsti. Drīz atklājās, ka ārzemju bankās viņš ir nobēdzinājis ap 500 miljoniem USD, kas 2012. gada dolāros būtu vairāk nekā 20 miljardi USD.
Jaunais šahs bija jauns, sava nepopulārā tēva dēls un pilnībā atkarīgs no okupācijas spēku atbalsta. 1941. gada 23. septembrī darbu sāka jauna valdība, kas 26. septembrī palielināja kviešu iepirkuma cenu no 650 riāliem uz 1200 riāliem. Britu ietekmē valdība īstenoja reformu programmu. 25. septembrī valsts iekšienē ieviesa pārvietošanās brīvību. Apsīka slepenpolicijas vajāšanas, atbrīvoja politieslodzītos, beidzās preses cenzūra, sāka iznākt jauni laikraksti un veidoties jaunas partijas. Konservatīvās sievietes atsāka nēsāt čadoru un atjaunojās šiītu garīdzniecības aktivitātes.
1942. gada 29. janvārī Irāna noslēdza alianses līgumu ar Lielbritāniju un PSRS, ar kuru abas lielvalstis apņēmās Irānu aizsargāt no ārējas agresijas un solīja valsti pamest 6 mēnešu laikā pēc kara beigām. Britu un padomju karaspēkam piešķīra neierobežotas tiesības lietot un apsargāt visu valsts transporta un komunikāciju tīklu. 1943. gada Teherānas konference apstiprināja, ka Irāna paliks neatkarīga valsts.
Staļinisko teroru izdzīvojušie poļu karabēgļi no PSRS tika pārvietoti uz Irānu. Tā kā gandrīz visu Irānas transporta kapacitāti aizņēma bruņojuma piegādes, Irāna nespēja importēt nepieciešamo pārtikas daudzumu. Okupācijas laikā Irāna pārdzīvoju badu un tīfa epidēmiju, kurā mira vairāki miljoni irāņu (1944. gadā valstī bija 12 miljoni iedzīvotāju).
Irānas krīze
Karam beidzoties, PSRS vilcinājās izvest karaspēku no Irānas. 1945. gada 16. novembrī padomju okupētajā Tebrīzā azerbaidžāņu komunisti sāka sagrābt valdības ēkas, izveidojot Azerbaidžānas Republiku. Padomju armija liedza valdības spēkiem ieiet reģionā, lai apspiestu dumpi. 1945. gada 15. decembrī kurdi pasludināja Mahabadas Republikas izveidošanu. Ņemot vērā tradicionālo PSRS taktiku, šīs republikas visticamāk drīz iekļautu PSRS sastāvā vai arī padarītu par pilnībā kontrolētām valstīm.
4 Vesta
Šis ir otrs lielākais asteroīds pēc pundurplanētas Cereras. Tas aizņem 9% no kopējās asteroīdu joslas masas. Asteroīds apriņķo Sauli 3,63 gados vidēji 2,36 AU attālumā. Domājams, nedaudz mazāk kā pirms miljards gadiem Vesta zaudēja aptuveni 1% no savas masa sadursmes dēļ.
Irānas britu-padomju okupācija
Irānas krīze
1946. gada 1. janvārī pēdējie amerikāņu, bet martā pēdējie britu kareivji pameta Irānu. 18. februārī Irānas premjerministrs apmeklēja PSRS, taču nepanāca situācijas atrisināšanu. Irāna izvirzīja padomju agresijas jautājumu ANO Drošības padomē. 24. martā padomju vēstnieks informēja premjerministru, ka sākas padomju armijas izvešana, kuru pabeigs sešās nedēļās.
Irānas karaspēks iegāja bijušajā padomju ietekmes zonā 1946. gada decembrī. Kurdu republikas vadītāju arestēja, tiesāja un sodīja ar nāvi, kamēr azerbaidžāņu republikas vadītājs bēga uz PSRS, kur mira autoavārijā gadu vēlāk.
4 Vesta
Asteroīdu atklāja vācietis Heinrihs Vilhelms Matiass Olberss (Heinrich Wilhelm Matthias Olbers) un nodēvēja to romiešu dievietes Vestas vārdā.
No 2011. gada 17. jūlija līdz Vestu pētīja NASA zonde Dawn.
Baiba Bendika
Baiba Bendika (dzimusi Cēsīs) ir latviešu biatloniste, Latvijas izlases līdere. Regulāri startē arī distanču slēpošanas sacensībās.
Karjera
Biatlonā trenējas no 2000. gada. Pasaules kausā debitējusi 2011. gadā. Trīs reizes startējusi Pasaules čempionātā junioriem. Augstākā individuāli iegūtā vieta — 2011. gadā Novemesto (Čehija) izcīnītā 34. vieta 15 km distancē.
Pasaules čempionātā pieaugušajiem debitējusi 2012. gadā.
2016. gada februārī pirmo reizi karjerā iekļuva labāko desmitniekā Pasaules kausa posmā, finišējot 5. vietā sprinta sacensībās Kenmorā, Kanādā. Šī ir arī augstākā vieta, kādu Pasaules kausā ieņēmusi kāda no Latvijas biatlonistēm. Līdz tam viņas augstākā ieņemtā vieta individuālajās sacensībās bija 41., taču kopā ar Andreju Rastorgujevu B. Bendika bija iekļuvusi pirmajā desmitniekā jauktajā stafetē, ko izdevās atkārtot arī Kanādas posmā.
2021. gada Eiropas čempionātā uzvarēja sprinta distancē. 2021. gadā Pasaules čempionātā Pokļukā B. Bendika atkārtoja augstāko sasniegumu Latvijas biatlonistēm Pasaules čempionātos: ieguva 9. vietu 12,5 km distancē ar kopējo startu, pirms pēdējās šautuves atrodoties otrajā pozīcijā, bet zaudējot to pēc divām kļūdām šaušanā. B. Bendika startēja arī 2021. gada Pasaules čempionātā ziemeļu slēpošanā Obersdorfā, izcīnot 35. vietu 10 kilometru brīvā stila distancē, kas bija labākā starp Latvijas sportistēm (slēpošanas izlases līdere Patrīcija Eiduka ieņēma 43. vietu).
2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā B. Bendika startēja gan biatlonā, gan distanču slēpošanā. Biatlonā rezultāti bija zemāki nekā iepriekšējā olimpiādē, kam viens no iemesliem bija veselības problēmas sagatavošanās posmā. Tomēr, lielā mērā pateicoties B. Bendikas sniegumam, šīs bija vēsturē labākās ziemas olimpiskās spēles Latvijai distanču slēpošanā. Viņa finišēja 31. vietā 30 km brīvajā stilā (tieši aiz viņas finišēja Latvijas labākā distanču slēpotāja Patrīcija Eiduka), savukārt stafetē, kur Latvijas komanda ieguva 17. vietu, B. Bendika savu etapu veica kā 7. labākā starp visām šī etapa dalībniecēm.
2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā startēja neveiksmīgi. Sprintā ieņēma 62. vietu un nespēja kvalificēties iedzīšanai, bet 15 km individuālajā distancē ierindojās 44. vietā. Startēja arī jauktajā stafetē, kur Latvijas komanda tika apsteigta par apli un klasificēta 25. vietā. Tā paša gada 5. martā Pasaules kausa posmā Nove Mesto kopā ar Andreju Rastorgujevu izcīnīja trešo vietu 1+1 jauktajā stafetē. Tas Latvijai bija pirmais goda pjedestāls stafetē Pasaules kausa posmos, arī pašai Bendikai tas bija pirmais pjedestāls karjerā šajā līmenī.
Privātā dzīve
2023. gada jūlijā tika izplatīta informācija, ka B. Bendika ir bērniņa gaidībās.
Ojāra Vācieša muzejs
Ojāra Vācieša muzejs atrodas senā ēkā Ojāra Vācieša ielā 19 Pārdaugavas Torņakalna apkaimē Rīgā. Ēkas apmestais šķautņu guļbūves korpuss ar mansarda jumtu celts ap 1778. gadu kā traktieris “Jeruzaleme”, kurā savulaik ciemojies Garlībs Merķelis, Rihards Vāgners un citi ievērojami rīdzinieki.
Šķērskorpusa piebūve ar vertikālu dēļu apšuvumu celta 1870. gados. Vienā no nama dzīvokļiem kopš 1960. gada janvāra dzīvoja dzejnieks Ojārs Vācietis ar sievu Ludmilu, dēlu Žani un sievasmāti Emmu.
Vēsture
Dibināts 1988. gada 3. maijā kā "Ojāra Vācieša memoriālais muzejs", bet apmeklētājiem tas kļuva pieejams 1992. gada 13. novembrī. 2012. gadā to pārdēvēja par "Ojāra Vācieša muzeju".
Muzeja misija ir sniegt muzeja apmeklētājiem zināšanas un izpratni par Ojāru Vācieti un viņa laiku, kā arī vākt, glabāt un pētīt materiālās un garīgās vērtības, kas raksturo dzejnieka radošo procesu un Pārdaugavas kultūrvēsturi. Dzejnieka dārzs, darbistaba, viesistaba, dzejnieka balss ieraksti, videomateriāli, digitālā ekspozīcija un dzejnieka personiskās lietas – berete, saulesbrilles, globuss, boksa cimdi, zīmuļi, rokraksti, zīmējumi – palīdz izprast viņa radīto pasauli.
Ēkas vēsture
Par "Jeruzalemi" dēvētais krogs ap 1778. gadu bija ierīkots uz Līvena muižas zemes (tā piederēja ģenerālmajora Oto Heinriha Līvena atraitnei). Savos zīmējumos muižu un tās traktieri priedēm apaugušās smilšu kāpās iemūžinājis Johans Kristofs Broce. Māras dzirnavu dīķa krastā 18. gadsimta beigās atradās ne tikai "Jeruzaleme", bet arī 1794. gadā atklātā Villa Altona. "Jeruzalemes" traktierī un viesnīcā pulcējās Rīgas jauno tirgotāju, ierēdņu, advokātu "labākās aprindas". G. Merķelis, kurš 1785.-1788. gadā pats piederēja "Praviešu klubam", savos memuāros (Darstellungen und Charakteristiken aus meinem Leben, 1839-1840) šādi aprakstīja savus iespaidus pēc atgriešanās no Prūsijas 1806. gadā: