cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prištinas starptautiskā lidosta
Lidosta gada laikā apkalpo vairāk kā 1,7 miljonus pasažieru un ir vienīgā lidosta Kosovā, kas apkalpo starptautiskos lidojumus. Lidosta nosaukta par godu Ademam Jašari, Kosovas Atbrīvošanas armijas izveidotājam, kas 1990. gados cīnījās par Kosovas atdalīšanos no Dienvidslāvijas. Prištinas starptautiskā lidosta ir otrs transporta mezgls Slovēnijas aviokompānijai Adria Airways.
Hadra
Iespējams, uzcelta 3. vai 2. gadsimtā p.m.ē. Seleikīdu impērijas laikā. Piedzīvoja uzplaukumu mūsu ēras 1. un 2. gadsimtā kā reliģiskais un tirdzniecības centrs. Šī ir vislabāk saglabājusies Partas pilsēta.
1985. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 2015. gada martā drīz pēc Nimrūdas iznīcināšanas tika ziņots, ka Islāma valsts iznīcinājusi arī Hadras drupas.
Meisons Maunts
Meisons Maunts (en, dzimis ) ir angļu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Kopš 2023. gada Maunts pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Manchester United. Iepriekš spēlējis Anglijas komandās Chelsea un Derby County, kā arī Nīderlandes komandā Vitesse.
Sasniegumi
Chelsea
Kipras olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Kipras sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši medaļas.
Līdz šim Kipra olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi tikai 1 medaļu, šo medaļu izcīnīja burātājs Pavloss Kontidis 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sportistu uzskaitījums
''Iekļauti tie sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Kipru. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Star Wars Knights of the Old Republic II: The Sith Lords
Star Wars Knights of the Old Republic II: The Sith Lords ir lomu spēles videospēle, ko izstrādājusi Obsidian Entertainment un izdevusi LucasArts. Tas ir BioWare videospēles Star Wars: Knights of the Old Republic turpinājums, un tas tika izlaists Xbox 2004. gada 6. decembrī, Microsoft Windows 2005. gada 8. februārī, OS X un Linux 2015. gada 21. jūlijā, Android un iOS. 2020. gada 18. decembrī un Nintendo Switch — 2022. gada 8. jūnijā. Tāpat kā tās priekštecim, spēles darbība notiek Zvaigžņu karu visumā 4000 gadus pirms filmas Zvaigžņu kari: Ļaunumu vēstošā ilūzija notikumiem, un tās pamatā ir d20 sistēma, ko izstrādājusi Wizards of the Coast. Spēle izmanto Odyssey Engine, kas sākotnēji tika izmantots Knights of the Old Republic. Spēle veidošana sākās pirms oriģinālā Knights of the Old Republic izlaišanas, bet izstrāde 2003. gada oktobrī, pēc tam, kad BioWare piedāvāja Obsidian savu Zvaigžņu karu licenci, jo bija pārliecināts par savu iepriekšējo darbu.
Knights of the Old Republic II sākas piecus gadus pēc pirmās spēles notikumiem un seko stāstam par trimdinieku, džedu bruņinieku, kurš tika izraidīts no Džedu ordeņa. Šajā laikā Siti ir gandrīz pilnībā iznīcinājuši Džedu ordeni. Spēle sākas ar to, ka galvenais varonis pamostas no bezsamaņas asteroīdu ieguves objektā. Pēc tam, kad spēlētājs ar savu partijas biedru palīdzību aizbēg, viņi atrod cilvēku, kurš viņus izraidīja pirms desmit gadiem. Tas nosūta galveno varoni uz misiju, lai meklētu atlikušos džedus un cīnītos pret Sitiem.
Spēle novērtējums pēc tās izlaišanas kopumā bija pozitīvs; tika uzslavēts sižets, varoņi un raksti, kas tika atzīmēti kā pelēkāki nekā oriģinālie Knights of the Old Republic. Spēle tika iekļauta grāmatā 1001 Video Games You Must Play Before You Die. Īpaša atzinība tika veltīta Kreijas varonim, GameSpy nosaucot viņu par 2005. gada labāko videospēļu varoni. Tomēr spēle saņēma kritiku par to, ka tā grafikas un spēļu sistēmas ziņā ir pārāk līdzīga tās priekšgājējai, kā arī tika izlaista nepilnīgā stāvoklī.
Eiropas Tautas partija
Eiropas Tautas partija (en) ir Eiropas politiskā partija. Partiju 1976. gadā dibināja kristīgo demokrātu partijas, tomēr vēlāk tajā tika iekļautas arī konservatīvās partijas un citas labējo centrismu pārstāvošās partijas.
Eiropas Tautas partija ir lielākā partija Eiropas Parlamentā kopš 1999. gada, Eiropadomē kopš 2002. gada un Eiropas Komisijā. Vairāki no Eiropas Savienības dibinātājiem pārstāvēja partijas, kas vēlāk tika apvienotas Eiropas Tautas partijā. Šo partiju pārstāvēja arī agrākais Eiropadomes priekšsēdētājs Hermans Van Rompejs un agrākais Eiropas Komisijas prezidents Žuze Manuels Barozu.
Partijā ietilpst Vācijas Kristīgo demokrātu apvienība, Polijas Pilsoņu platforma, Latvijas Vienotība, Francijas Tautas kustības savienības, Spānijas Tautas partija u.c.
Edgars Dunsdorfs
Edgars Dunsdorfs (1904—2002) bija latviešu vēsturnieks. Latvijas Universitātes (1943-1944), Baltijas Universitātes (1946-1948) un Melburnas Universitātes (1968)  profesors. Viens no izcilākajiem latviešu vēsturniekiem, kas pētīja Latvijas tautsaimniecības un vispārējās vēstures problēmas novatoriskā tvērumā, ievadot uz skaitļiem dibinātas metodes.
Dzīvesgājums
Dzimis 1904. gada 20. novembrī Saldū dzirnavnieka un privātskolotājas ģimenē. Mācījās Saldus pilsētas skolā (1913-1914) un elementārskolā. Pirmā pasaules kara dēļ mācības pārtrauca. Strādāja Saldus notāra kantorī, no 1920. gada kooperatīvā "Neatkarība" par mācekli, kantoristu, grāmatvedi. 1925. gadā viņu iesauca Latvijas armijā, dienesta laikā iestājās Latvijas kultūras veicināšanas biedrības vakara vidusskolā, ko beidza 1929. gadā. Latvijas skautu centrālās organizācijas žurnāla "Ugunskurs" redaktors (1926-1936). Strādāja par kantoristu Latvijas Piensaimniecības centrālās savienības birojā (LPCSB) un līdztekus studēja Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē (1929-1933). Pētīja Latvijas tautsaimniecības vēsturi Zviedrijas arhīvos Stokholmā, iegūstot ekonomikas maģistra grādu (1933).
Turpināja strādāt par LPCSB vekseļu nodaļas vadītāju un kā privātdocents 1937. gadā sāka vadīt vēstures metodoloģijas kursu Latvijas Universitātes studentiem. Kopš 1937. gada līdztekus arī Latvijas vēstures institūta līdzstrādnieks, no 1942. gada Latvijas saimniecības pētīšanas institūta vicedirektors. 1938. gadā viņu ievēlēja par LU docentu, 1939. gadā par ārkārtas profesoru, 1943. gadā par profesoru saimniecības vēsturē. Aizstāvēja ekonomikas doktora (Dr. oec.) grādu 1944. gadā un bija Tautsaimniecības fakultātes dekāns.
Otrā pasaules kara beigās profesors Dunsdorfs devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur strādāja Greifsvaldes saimniecības pētīšanas institūtā Rīgenes salā. 1945. gadā darbojās Lībekas latviešu ģimnāzijā. No 1946. līdz 1948. gadam bija viens no Baltijas Universitātes rektoriem Hamburgā. 1948. gadā pārcēlās uz dzīvi Austrālijā, kur bija Melburnas Latviešu biedrības priekšnieks (1949-1950). 1956. gadā viņš ieguva tirdzniecības zinātņu maģistra grādu un 1957. gadā bija viesprofesors Kalifornijas Universitātē Bērkli ASV. No 1963. gada Edgars Dunsdorfs bija saimniecības vēstures nodaļas vadītājs Melburnas Universitātē, 1968. gadā viņu ievēlēja par Melburnas Universitātes profesoru, viņš pildīja arī universitātes Saimniecības vēstures nodaļas dekāna pienākumus. Kā Melburnas Universitātes zinātniskais līdzstrādnieks turpināja arī Latvijas vēstures pētīšanu un uzrakstīja trīs apjomīgus sējumus par laika periodu no 1500. līdz 1800. gadam. Šajā laikā viņš bija zinātnisko rakstu krājuma „Archīvs” redaktors (1960-1993).
Miris 2002. gada 24. martā Melburnā. Viņa pelnu urna apglabāta Raiņa kapos Rīgā, kur uzstādīts tēlnieka Induļa Rankas veidots piemineklis.
Dabas piemineklis
Dabas piemineklis ir aizsargājams dabas objekts. Parasti pie dabas pieminekļiem tiek pieskaitīti dažādi izcili vai arī reti dabas veidojumi, nelielas teritorijas, kurām ir zinātniska vai kultūrvēsturiska nozīme un ir nepieciešama saimnieciskās darbības ierobežošana vai īpaša kopšana teritorijas saglabāšanai.
Pie dabas pieminekļiem pieder:
Pie ģeoloģiskajiem un ģeomorfoloģiskajiem objektiem pieskaitāmi dažādi avoti, iežu atsegumi, dižakmeņi, īpatnējas reljefa formas, alas.
Latvijā valsts aizsardzībā atrodas vairāk nekā 200 ģeoloģiski un ģeomorfoloģiski objekti, 60 alejas, vairāk nekā 80 dendroloģiskie stādījumi, kā arī vairāki tūkstoši koku.
Kiborgi (filma)
"Kiborgi" (uk) ir 2017. gada Ukrainas kara drāmas filma par kaujām Doneckas lidostā bruņotā konflikta laikā Ukrainas austrumos. Filmas režisors ir Ahtems Seitablajevs.
Ukrainas karavīru grupa pirmo reizi ierodas pie kaujās bojātās Doneckas lidostas vecās termināļa ēkas. Kāds brīvprātīgais ar pseidonīmu "Mažors", mūziķis un ietekmīgu vecāku dēls, slepeni aizbēdzis uz karu un cenšas izprast savu lomu šajā karā. Kopā ar viņu ir vēl seši karavīri, kuru prototipi ir īsti ukraiņu karavīri.
Filmas pirmizrāde Ukrainā notika 2017. gada 6. decembrī — Ukrainas Bruņoto spēku dienā.
Upītes (Kocēnu pagasts)
Upītes ir ciems Valmieras novada Kocēnu pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V188.
Kasta
Kasta (la - "tīrs") ir portugāļu kolonistu 16. gadsimtā ieviests apzīmējums Indijas subkontinentā esošajam sabiedrības dalījumam sociālās un profesionālās grupās. Vēlāk šo vārdu sāka attiecināt arī uz Eiropas sabiedrības dažādo kārtu un un ļaužu grupu nošķiršanos un pašidentifikāciju ("kastas gars").
Aivars Kļavis
Aivars Kļavis (dzimis 1953. gada 17. jūlijā) ir latviešu rakstnieks un žurnālists.
Kasta
Indijā
Indijas sabiedrībā līdz mūsdienām saglabājies vēsturiskais iedalījums vairākās norobežotās sociālās grupās jeb "varnās". Lai gan dalījums varnās vairs nav tik stingrs kā kādreiz, tās vēl joprojām ietekmē darba un dzīvesbiedra izvēli, ģērbšanās stilu un pat ēdienkarti. Pie pirmās grupas jeb braminiem tradicionāli pieskaitīja priesterus, ārstus, juristus, skolotājus un citi augsti apmācītus cilvēkus. Otro grupu veidoja kšatriji, kurā ietilpa virsnieki, augsti valsts ierēdņi, zemes un lielsaimniecību īpašnieki. Trešā grupa bija vaišjas, kurā ietilpa tirgotāji, naudas mijēji un zemnieki. Ceturtā grupa bija šudras, kurā ietilpa strādnieki un kalpotāji. Ārpus kastām palikušos dēvēja par "nepieskaramajiem", bez tam kastu sistēmā neiekļāva dažādām pirmiedzīvotāju ciltīm piederīgos.
Aivars Kļavis
1953. — 1986.
Dzimis 1953. gada 17. jūlijā Rīgā, strādnieku ģimenē. Literatūrai nopietni pievērsās un publicēties sāka, mācoties Rīgas 2. vidusskolā. Tūlīt pēc vidusskolas tika iesaukts PSRS armijā. Stāsti, kas vēlāk kalpo par pamatu grāmatai ”Kafejnīcās zagtas karotītes”, sarakstīti tieši armijas laikā. Pēc atgriešanās Rīgā Aivars Kļavis neilgu laiku strādāja par apgaismotāju Latvijas Televīzijas centrā, pēc tam par žurnāla „Liesma” nodaļas redaktoru (1975—1977), par Rakstnieku savienības Literatūras propagandas biroja direktoru (1978—1980). 1981. gadā viņš pabeidza Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Žurnālistikas nodaļu, bet no 1980. līdz 1985. gadam strādāja par žurnāla „Liesma” atbildīgo sekretāru.
1986. — 1992. „Avota” laiks
1986. gadā Aivars Kļavis kļuva par literārā žurnāla „Avots” galveno redaktoru. Viņš sapulcēja tā nākamos darbiniekus, izveidoja redakciju un pašu žurnālu. Šāda galvenā redaktora patstāvība padomju laikā bija netipiska. Tikai pateicoties Gorbačova perestroikai, kas vēstīja par daudz nopietnākām pārmaiņām bijušajā PSRS, redakcija pati varēja noteikt žurnāla saturu, kaut gan formāli tai vajadzēja rēķināties ar izdevējiem — Latvijas ĻKJS Centrālo komiteju un Latvijas PSR Rakstnieku savienību. Pirmais žurnāla numurs iznāca 1987. gada janvārī 100 000 eksemplāru tirāžā. 1989. gada beigās „Avota” kopējā mēneša tirāža sasniedza pat 147 000 eksemplārus. Atmodas laiks lika mainīties arī pašam žurnālam, par ko redakcijā bija diametrāli pretēji viedokļi. Daļa no pirmajiem darbiniekiem redakciju jau bija pametuši un 1992. gadā no tā aizgāja arī Aivars Kļavis. Drīz pēc tam žurnāls beidza pastāvēt.
Pēc 1992. gada
No 1992. līdz 1995. gadam Aivars Kļavis bija laikraksta „Kriminālvēstnesis” līdzīpašnieks, viens no tā izdevējiem un redaktoriem, pēc tam (1995—2003) BO Valsts SIA „Likuma Vārdā” direktors un vienlaikus tā izdoto preses izdevumu galvenais redaktors. 2003. gadā viņš sāka strādāt par VSIA ”Latvijas Vēstnesis” izdotā laikraksts “Latvijas Vēstnesis” galvenā redaktora vietnieku un atbildīgo redaktoru, bet no 2005. — 2006. par “Latvijas Vēstnesis Plus” galveno redaktoru. Pēc aiziešanas no šī amata gadu nostrādājis par žurnāla ”Kapitāls” atbildīgo redaktoru, bet kopš 2007. gada pilnībā pievērsies radošam darbam.
Bibliogrāfija
Pirmās publikācijas žurnālistikā laikrakstā „Padomju Jaunatne” (1970.). Žurnālā „Draugs” (1971.,) — dzeja. Laikrakstā „Literatūra un māksla” (1971. g. decembrī) — stāsti.
Svarīgākais par darbu žurnālistikā
Ap 2000 publikāciju laikrakstos, žurnālos un elektroniskajos medijos. To vidū ievērojams skaits publikāciju, kas savulaik izsaukušas plašu sabiedrības rezonansi.
2021.—2022. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona
Sezonas pēdējā kārtā par čempioniem kļuva AC Milan futbolisti, kas izcīnīja 19. titulu kluba vēsturē, uzvarot pēc 11 gadu pārtraukuma. Visvairāk vārtu (27) guva Lazio futbolists Čīro Immobile.
Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem uz A sēriju tika paaugstināti klubi Benevento, Crotone un Spezia, bet uz B sēriju tika pazemināti Lecce, Brescia un SPAL. Spezia A sērijā iekļuva pirmo reizi kluba vēsturē, kļūstot par 66. komandu, kas spēlējusi Itālijas augstākajā līgā.
Sudrabkalns (ciems)
Sudrabkalns ir ciems Jēkabpils novada Dunavas pagastā. Izvietojies novada dienvidaustrumos 39,4 km no novada centra Jēkabpils un 181,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V783 (Jēkabpils—Dignāja—Ilūkste), Daugavas upes kreisajā krastā.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Jēkabpils rajonā.
Volīnija
Volīnija (uk, pl, ru) ir vēsturisks novads Austrumeiropā, kura kādreizējās teritorijās šobrīd atrodas Ukrainas Volīnijas apgabals, Rivnes apgabals, daļēji Žitomiras apgabals, Ternopiļas apgabals, Hmeļnickas apgabals, kā arī Polijas Ļubļinas vojevodistes austrumu daļa.
19. gadsimtā un 20. gadsimtā Volīnijā bija spēcīgas nacionālās kustības.
Vēsture
Senatnē Volīnijas zeme bija Kijivas Krievzemes daļa, pirmo Volīnijas kņazu Vsevolodu 988. gadā iecēla viņa tēvs Kijivas kņazs Vladimirs Svjatoslavičs pārvaldīt savas valsts rietumu daļu pilī, kas tika nosaukta Vladimira vārdā. Pēc Kijivas Krievzemes pakāpeniskas sabrukšanas Volīnijas Vladimiras pilsēta kļuva par Volīnijas kņazistes centru. 1199. gadā to apvienojot ar Galīcijas kņazisti, tika izveidota Galīcijas-Volīnijas kņaziste. Kijivas lielkņaza dēls Volīnijas Vladimiras kņazs Romāns Mstislavičs no 1199. līdz 1233. gadam ilgstošās cīņās ar ungāru Arpādu dinastijas "Galīcijas un Vladimirijas karaļiem" pievienoja Galīcijas kņazisti saviem īpašumiem un viņa pēcnācēji tika saukti par Galīcijas-Volīnijas kņaziem. Viņa dēlam Danielam Romanovičam 1253. gadā Romas pāvests piešķīra arī titulu Krievijas karalis (rex Rutheniae). Viņa pēcnācēji līdz 14. gadsimtam lietoja titulu "Visas Krievzemes, Galīcijas un Vladimiras hercogi" (Dei gratia duces totius Terrae Russuae, Galiciae et Ladimiriae). Pēc Galīcijas mantojuma kara Lietuvas dižkunigaitija 1392. gadā ieguva Volīnijas un Luckas kņazistes, bet Polijas karaliste ieguva Galīciju.
1569. gadā to iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstī. Pēc Polijas dalīšanām 1793. un 1795. gadā apgabals nokļuva Krievijas Impērijas sastāvā līdz pat Pirmā pasaules kara beigām kā Volīnijas guberņa.
Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrība
Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrība (saīsināti LIZDA) ir Latvijas lielākā nozares arodbiedrība, kas pārstāv izglītības un zinātnes nozarē strādājošos. 2019. gadā tajā ietilpa 1110 arodorganizācijas, kurās kopā bija 24 218 strādājošie, kas ir 41,8 % šīs nozares darbinieku.
LIZDA ir dibināta 1990. gada 19. maijā un pašlaik tās vadītāja ir Inga Vanaga. LIZDA ietilpst Latvijas Brīvo arodbiedrību savienībā, kā arī Eiropas Arodbiedrību izglītības komitejā (ETUCE) un Izglītības internacionālē (Education International).
Glass Onion: A Knives Out Mystery
Glass Onion: A Knives Out Mystery ir 2022. gada ASV detektīvfilma. Filmas scenārija autors un režisors ir Raians Džonsons, producenti Džonsons un Rems Bergmans. Tas ir turpinājums 2019. gada 2019 filmai "Uz nažiem", kurā Denjela Kreiga atkal atveido detektīvu Benuā Blānu, kurš uzsāk jaunas lietas izmeklēšanu. Pārējās lomās filmējas Edvards Nortons, Žanele Mounei, Ketrina Hāna, Leslijs Odoms jaunākais, Džesika Henvika, Medlina Klaina, Keita Hadsone un Deivs Batista.
Pirms pirmās filmas iznākšanas Džonsons apsvēra ideju par vairākām filmām ar Benuā Blāna tēlu. 2020. gadā turpinājumu ieplānoja tās sākotnējais izplatītājs Lionsgate, bet 2021. gada martā Netflix par 469 miljoniem ASV dolāru pārpirka tiesības uz diviem "Uz nažiem" turpinājumiem. Līgumus ar aktieriem noslēdza tā paša gada maijā. Filmēšana notika Spetses salā Grieķijā 2021. gada jūnijā un jūlijā un pēc tam turpinājās citās vietās līdz pat septembrim.
Pēc pasaules pirmizrādes Toronto Starptautiskajā kinofestivālā, filma vienu nedēļu no bija pieejama ierobežotā seansu daudzumā dažos ASV kinoteātros, kas ir visu laiku ilgākais Netflix filmas demonstrācijas laiks kinoteātros. Straumēšanas servisā Netflix filma pieejama kopš 23. decembra. Filma līdzīgi kā tās iepriekšējā daļa saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, kurās izceļ scenāriju, režiju, aktierspēli (īpaši Kreiga, Nortona un Mounei) un skaņas celiņu. National Board of Review to atzīna par vienu no labākajām 2022. gada filmām.
Apsesdēls
Apsesdēls (dzimis, miris ), īstajā vārdā Augusts Apsītis, bija latviešu rakstnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1888. gadā Lenču pagastā. Literārās publikācijas no 1899. gada, rakstījis dzeju. 1902. gadā beidza mācības Zariņu Kārļa reālskolā Cēsīs, pēc tam kļuva par pārvaldnieka palīgu Ziemera muižā.
1905. gada revolūcijas laikā bijis aģitators Rīgā, Liepājā, Cēsīs, Pēterburgā. Vairākas reizies apcietināts (par revolucionāro darbību), izsūtīts uz Sibīriju spaidu darbos. Pēc atgriešanās Latvijā 1917. gadā 1920. gadā kļuva par docētāju un darbvedi Rīgas Tautas augstskolā. 1922. gadā sāka strādāt par bibliotekāru Latvijas Kultūras fondā. Dzīves beigās pievērsās dievturībai.
Miris 1932. gadā Rīgā, apglabāts Raiņa kapos.
Dzejoļu krājumi
Izdoti vairāki dzejoļu krājumi. Darbos lietojis paša radītus jaunvārdus. Vēl rakstījis prozu, rakstus par folkloru un etnogrāfiju, tulkojis dažādu autoru darbus.
Autoceļš P100
P100 autoceļš Jelgava—Dalbe ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno Jelgavas centru caur Ozolniekiem ar autoceļu A8 2 km no Dalbes. Autoceļa kopējais garums ir 10,4 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Jelgavas pilsētu un Jelgavas novadu.
Algonkinu tautas
Algonkinu tautas ir Ziemeļamerikas pamatiedzīvotāju (indiāņu) grupa, kuras pārstāvji runā radniecīgās algonkinu valodu saimei piederošās valodās. Šī ir viena no izplatītākajām un daudzskaitlīgākajām indiāņu grupām Ziemeļamerikā, kurai eiropiešu kolonizācijas sākumposmā piederēja vairāki simti cilšu.
Izplatība
Sākotnēji algonkini apdzīvoja Lielo Ezeru apkārtni Ontārio provincē Kanādā. No šejienes tie izplatījās plašā teritorijā: Kvebekas un Manitobas provincēs Kanādā, Minesotas, Mičiganas, Ziemeļdakotas, Montānas štatos Amerikas Savienotajās Valstīs.
Vidusrietumi
Tagadējā ASV vidusrietumu daļā dzīvoja šoini, iliniveki (ilinoisi), kikapi, menomini, maiami, saki/foksi (meskvaki). Lielu daļu šo cilšu varmācīgi piespieda pārcelties uz rietumiem no Misisipi upes uz tagadējo Oklahomu.
Vidusatlantija un Dienvidatlantija
Pouhatanu jeb Virdžīnijas indiāņu konfederācijas 30 ciltis (pamunki, čikahomini, vikokomiki, mataponi, rapahanoki u.c.) un nantikoki bija vistālāk uz dienvidiem dzīvojošie algonkini. Vidusatlantijas apgabalos mita daudzās lenapu (delavaru) ciltis un mohikāņi.
Kultūra
Daudzās algonkinu tautas dzīvoja atšķirīgos klimatiskos un apkārtējās vides apstākļos, tāpēc tām bija atšķirīgs dzīvesveids. Taču visiem algonkiniem pamatnodarbošanās bija medniecība un zvejniecība. Lielākā daļa cilšu audzēja kukurūzu, ķirbjus un pupas, tā sauktās "trīs māsas". Daļa Lielo Ezeru apkārtnē mītošie algonkinu indiāņi (gk. odžibvi) ievāca savvaļas rīsus vai tecināja kļavu sulu.
Gar Atlantijas piekrasti mītošas ciltis ievāca vampumu, - no gliemežnīcām gatavotas pērles, kas kļuva par naudas ekvivalentu maiņas tirdzniecībā. Ļoti izplatītas bija bērzu tāss kanoe. Subarktiskajā joslā dzīvojošās ciltis (mikmaki, odžibvi, montanji/naskapi (ini) u.c.) medīja ziemeļbriežus, alņus u.c., lasīja ogas un zvejoja. Apģērbu un apavus gatavoja no ādām, rotājumus izšuva no dzeloņcūkas adatām, vēlāk arī pērlītēm. Dzīvoja ar ādām vai mizu pārklātos vigvamos. Ziemā pārvietojās ragavās un sniega kurpēs.
Bruno Latūrs
Bruno Latūrs (fr; dzimis Bonā, miris ) bija franču sociologs un antropologs, Aktoru tīklu teorijas līdzautors, vairāku augstskolu profesors un goda doktors.
Biogrāfija
Lai gan dzimis ģimenē, kam pieder viena no lielākajām vīna darītavām Burgundijā, Latūrs nepārņēma vecāku iesākto un pievērsās filozofijas studijām Burgundijas Universitātē.
Latūrs turpināja studēt arī Tūras Universitātē teoloģiju. 1975. gadā, 28 gadu vecumā, Bruno Latūrs ieguva filozofijas doktora grādu (PhD) ar disertāciju Exégèse et ontologie: une analyse des textes de résurrection. Kā pats norādīja, jau šajā darbā viņš iezīmē ceļu uz Aktoru tīklu teoriju.
Militārā dienesta dēļ Latūrs nevarēja turpināt studijas un tika iesaukts armijā. Viņš tika nosūtīts dienēt uz Kotdivuāru, kur Francijas Sadarbības attīstības zinātnisko pētījumu institūta (Institut Français de Recherche Scientifique pour le développement en Coopération) uzdevumā veica savu pirmo antropoloģisko pētījumu. Šī pētījuma laikā Latūram franču antropoloģijas pamatus un metodes palīdzēja apgūt viņa vadītājs Marks Užī (Marc Auge). Etnogrāfiskā pētījuma objekts bija franču tehniskās apmācības. Latūru ieinteresēja zinātnes un tehnoloģiju antropoloģija.
Pēc etnogrāfiskā lauka pētījumu veikšanas Āfrikā viņš nolēma specializēties inženieru un zinātnieku darbības analīzē, pētot zinātniekus to darbības vidē, veicot etnogrāfiskus pētījumus par zinātniekiem laboratorijās. Papildus viņa darbībai filozofijā, vēsturē, socioloģijā un zinātnes antropoloģijā, viņš ir piedalījies daudzos pētījumos par zinātnes politiku un pētījumu vadību.
No 1982. līdz 2006. gadam bijis Parīzes École Nationale Supérieure des Mines Socioloģijas Inovāciju centra profesors. Pēc tam profesors Parīzes Politikas zinātnes institūtā.
Latūrs ne tikai publicējis savus lauka pētījumus, bet arī esejas, tāpat arī tapušas vairākas zinātnes antropoloģijai nozīmīgas grāmatas, kuras publicējusi Harvard University Press izdevniecība un tās tulkotas vairākās valodās.
Rongelapa
Rongelapa (mh) ir koraļļu atols no 61 salas Klusajā okeānā, Māršala salās Ralika arhipelāgā. Tā sauszemes teritorija ir 8 kvadrātjūdzes (21 kvadrātkilometrs), bet tajā ir lagūna ar aptuveni 1000 kvadrātjūdžu teritoriju.
Pēteris Leitāns
Pēteris Leitāns (1879-1949) bija latviešu jurists. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gada 19. janvārī Jaunpiebalgas pagastā amatnieka ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā, studēja Maskavas universitātes juridiskajā fakultātē. Strādāja par zvērināta advokāta palīgu Maskavas Tiesu palātā. Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas viņu 1919. gadā iecēla par Rīgas apgabaltiesas locekli, 1924. gadā par apgabaltiesas priekšsēdētāja biedru. Pēc Ulmaņa apvērsuma bija Latvijas Senāta Civilās kasācijas departamenta senators (1937-1940). Vācu okupācijas laikā strādāja Tiesu palātas Civildepartamentā.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur nodarbojās ar publicistiku. Uzrakstīja ievadu zviedru valodā izdotajai grāmatai „Padomju asins darbi Baltijā”.
Miris 1949. gada 9. aprīlī Tingsrīdā, Zviedrijā.
Romāns Vseslavičs
Romāns Vseslavičs (Раман Всесла́вич, dzimis ap 1060., miris 1114./1116. gadā) bija viens no Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča dēliem no Polockas Rurikoviču dinastijas. Iespējams, ka bija Izjaslavas kņazs (1101—1114) un kopā ar saviem brāļiem piedalījās karagājienā uz Daugavas lejteci pret zemgaļiem 1106. gadā, kur tika sakauts.
Dzīvesstāsts
Dzimis Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča Brīnumdara (ap 1029.-1101.) ģimenē ap 1060. gadu kā viens no 6 vai 7 dēliem. 1101. gadā pēc Vseslava Bračislaviča nāves Polockas kņaziste tika sadalīta starp viņa dēliem. Viņa mantojums nav precīzi zināms, tomēr daļa vēsturnieku uzskata, ka Romāns Vseslavičs kļuva par Izjaslavas kņazu. 1114. gadā karoja pret savu brāli Minskas kņazu Gļebu, kas viņu padzina no Izjaslavas.
Pēc dažādu hroniku zinām miris trimdā 1114. gadā Rjazaņā vai 1116. gadā Muromā. 1116. gadā Kijivas lielkņaza Vladimira Monomaha sūtītais karaspēks pakļāva Izjaslavu, bet Gļebs paturēja Minsku. 1119. gadā Gļebs vēlējās atgūt zaudēto, bet cieta sakāvi, tika sagūstīts un aizvests uz Kijivu.
Moriss Terjē
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Terjē
Terjē (fr var būt:
Podolija
Podolija (uk, pl, ru) ir vēsturisks novads Austrumeiropā, kura kādreizējās teritorijās šobrīd atrodas Ukrainas Vinnicas apgabals, daļēji Hmeļnickas apgabals, Ternopiļas apgabals, Čerkasu apgabals un Odesas apgabals.
Vēsture
Senatnē Podolijas zeme bija Kijivas Krievzemes daļa Dņestras un Dienvidbugas upju krastos, tās senais nosaukums bijis "Lejas zeme" (ru). 13. gadsimtā ietilpa Galīcijas-Volīnijas kņazistes sastāvā, robežojoties ar Zelta Ordas pārvaldītajām zemēm. Kad Kaujā pie Siņuhas ("Kaujā pie Zilajiem ūdeņiem") Lietuvas dižkunigaitis Aļģirds 1362. gadā sakāva Zelta Ordas karaspēku un iekļāva Podolijas teritoriju Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā.
Pēc 1430. gada to pakļāva Polija un nodibināja Podolijas vojevodisti. No 1569. gada tā bija iekļauta Polijas-Lietuvas kopvalsts Podolijas un Braclavas vaivadiju sastāvā. Neilgu laiku bija pakļauta Osmaņu impērijai (1672-1699).
Pēc Pirmās Polijas dalīšanas 1772. gadā apgabala teritorija nokļuva Krievijas Impērijas Podolijas guberņas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara beigām, no 1918. līdz 1921. gadam Podolija bija galvenā Ukrainas Tautas Republikas karaspēku formēšanas un militārās virsvadības dislokācijas vieta, Kamjaneca-Podiļska bija Simona Petļuras karaspēka pēdējais atbalsta punkts.
Pēc Rīgas miera līguma 1921. gadā Podoliju iekļāva Ukrainas PSR sastāvā kā Viņņicas apgabalu. 1937. gadā no tā atdalīja Podolijas Kameņecas apgabalu ar centru Kamjanecā-Podiļskā, 1941. gadā apgabala centru pārcēla uz Proskurivu (vēlāko Hmeļnicku). Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS to ieņēma vācu karaspēks un iekļāva Ukrainas reihskomisariāta Volīnijas-Podolijas ģenerālapgabalā (Generalbezirk Wolhynien-Podolien) ar centru Luckā.
No 1991. gada Ukrainas Republikas sastāvā.
Aklaisciems
Aklaisciems ir apdzīvota vieta Talsu novada Lībagu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 6 km no pagasta centra Mundigciema, 14 km no novada centra Talsiem un 106 km no Rīgas. Pēckara gados bija Aklāciema ciema padomes centrs.
Krūmu šaurmutvaržu apakšdzimta
Krūmu šaurmutvaržu apakšdzimta (Asterophryinae) ir lielākā šaurmutvaržu dzimtas (Microhylidae) apakšdzimta, kas apvieno 312 sugas un kas tiek iedalītas 21 ģintī. Šīs grupas vardes mājo Malakas pussalas dienvidos, Borneo, Indonēzijā, Filipīnu dienvidos, Sulavesi, Bali, Jaungvinejā, Jaunbritānijā, Moluku salās un Austrālijas pašos ziemeļos. Lielākā sugu dažādība sastopama Jaungvinejā un tās tuvējās salās.
Šīs grupas vardes morfoloģiski piemērojušās visdažādākajām meža vidēm un atkarībā no sugas mājvietu atrod, sākot ar koku galotnēm un beidzot ar trūdzemi un kritušajām lapām uz zemes.
Kopīgās īpašības
Krūmu šaurmutvaržu apakšdzimtas vardes kopumā ir neliela auguma. Lielāko sugu (Bulindžera zemesvardes (Callulops robustus), Fakfakas zemesvardes (Callulops valvifer), Dorija zemesvardes (Callulops doriae) un Jaungvinejas krūmvardes (Asterophrys turpicola)) pārstāvji pārsniedz 65 mm garumu. Toties Jaungvinejas mikrovardīšu ģints (Paedophryne) vardītes ir loti maziņas, no tām mazākā ir Amau vardīte (Paedophryne amauensis), kuras ķermeņa garums ir 7—8 mm. Arī pārējo sugu vardītes šajā ģintī nav daudz lielākas, pārsniedzot Amau vardīti tikai par dažiem milimetriem.
Osvalds Lēmanis
Osvalds Lēmanis (dzimis 1903. gadā, miris 1965. gada 11. septembrī) bija latviešu baletdejotājs, horeogrāfs un baleta režisors, Latvijas Nacionālās operas galvenais baletmeistars. Pēc kara strādājis Vācijā un ASV.
Dzīvesgājums
Iestudējumu vidū bija "Gulbju ezers", "Dons Kihots", "Korsārs", kā arī latviešu baleti — pirmais nacionālais balets Jāņa Mediņa "Mīlas uzvara". Viņš kā baletmeistars viesojās arī starptautiskajā teātru festivālā 1934. gadā Venēcijā un 1938. gadā Buenosairesā, un dejojis daudzos Rietumeiropas mākslas centros.
1944. gadā emigrējis uz Vāciju. Lēmanis tur vadīja Latvijas baletu un kopš 1948. gada bija baletmeistars Virtembergas valsts teātrī.
Kā horeogrāfs un baletmeistars Lēmanis izcēlās ar lielisku tehniku, bagātu fantāziju un spēcīgu pārdzīvojumu. Viņa izcilākās lomas — princis "Gulbju ezerā" un "Apburtā princesē", Bazils "Donā Kihotā", vergs "Šeherezadē", students "Lakstīgalā un rozē" uc.
Kopš izceļošanas no Vācijas uz ASV viņš dzīvoja Detroitā, kur bija Institute of Musical Art baleta vadītājs. Uzskatīts par dižāko trimdā dzīvojošo latviešu horeogrāfu.
Nītaures draudzes novads
Nītaures draudzes novads bija viens no 25 Vidzemes guberņas Rīgas apriņķa draudzes novadiem.
Muižas
1782. gadā Nītaures draudzes novadā bija šādas muižas:
Bicāni
Bicāni ir ciems Dubnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 222 km attālumā no Rīgas.
Maksimums un minimums
Matemātiskajā analīzē funkcijas maksimums un minimums (maksimumi un minimumi daudzskaitļi), kas kopā pazīstami kā ekstrēma (ekstrēmumi daudzskaitlī), ir lielākā un mazākā funkcijas vērtība noteiktā diapazonā (lokālajā vai relatīvā galējība), vai visā domēnā (globālā vai absolūtā galējība). Pjērs de Fermā bija viens no pirmajiem matemātiķiem, kurš ierosināja vispārēju tehniku, adekvalitāti, lai atrastu funkciju maksimumus un minimumus.
Kā definēts kopu teorijā, kopas maksimums un minimums ir attiecīgi kopas lielākais un mazākais elements. Neierobežotām bezgalīgām kopām, piemēram, reālo skaitļu kopai, nav minimālā vai maksimālā.
Amona-Ra templis
Amona-Ra templis ir templis Karnakas tempļu kompleksā, Ēģiptē, kas būvēts Senās Ēģiptes dievam Amonam. Tā ir Karnakas tempļu kompleksa iespaidīgākā svētnīca. Tempļa celtniecība ir uzsākta 16. gadsimtā pirms mūsu ēras. Amona-Ra templī var nokļūt, šķērsojot vairākus pagalmus un kolonnu zāli, kurā ir 144 kolonnas, kuru augstums ir 20 metri.
Kompleksā ietilpst arī svētais ezers un botāniskā zāle, kuras sienas rotā visu Ēģiptē zināmo augu un dzīvnieku atveidojumi. Abpus ceļam rindojas akmens sfinksas. Senatnē pa šo sfinksu aleju svinīgā atmosfērā nesa dieva Amona tēlu.
60. gads
60. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Zeltiņi (Kocēnu pagasts)
Zeltiņi (Mildas, Mieldas) ir ciems Valmieras novada Kocēnu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P11.
Kauļi (Seces pagasts)
Kauļi ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta austrumdaļā 6,5 km no pagasta centra Seces, 21 km no novada centra Aizkraukles un 113 km no Rīgas.
Vikipēdija igauņu valodā
Vikipēdija igauņu valodā (et) ir bezmaksas tīmekļa enciklopēdijas Vikipēdijas versija igauņu valodā. Tā darbojas kopš. 2019. gada augustā rakstu skaits tajā pārsniedza 200 000. 2010. gadā tika nodibināta Wikimedia nodaļa Wikimedia Eesti.
Pīterlenī
Pīterlenī (en) vai Kopakabana (Copacabana Station) ir ASV vasaras polārstacija Antarktikā. Izvietojusies Dienvidšetlendas salu lielākās salas Karaļa Džordža salas dienvidos, Admiralitātes līča rietumu krastā Antarktikas speciāli aizsargātās teritorijas Nr. 128 teritorijā. Izveidota 1985. gadā un galvenokārt tiek izmantota vasaras sezonā pingvīnu populācijas monitoringam. Nosaukta par godu amerikāņu Antarktikas izpētes kuģa Hero kapteinim Pīteram J. Lenijam (Pieter J. Lenie).
Vikipēdija igauņu valodā
2008. gada decembrī Vikipēdijas igauņu valodā dalībnieks Andress Lūre tika apbalvots ar gada brīvprātīgā apbalvojumu, 2013. gadā arī saņēmis Baltās zvaigznes ordeni.
2021. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls
2021. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls jeb '''46. Toronto Starptautiskais kinofestivāls''' norisinājās no 2021. gada 9. līdz 18. septembrim. Tā kā Kanāda turpinājās COVID-19 pandēmija, festivāls tika organizēts gan klātienē, gan tiešsaistē.
Norises vietas
Tāpat kā 2020. gadā, digitālie seansi notika platformā Digital TIFF Bell Lightbox.
Papildu Toronto festivāls pirmo reizi rīkoja arī vairākus satelīta seansus citās Kanādas pilsētās.
TIFF Tribute balvas
Festivāls pasniedza TIFF Tribute Awards balvas, kas tika ieviestas 2019. gadā, lai godinātu aktierus un filmu veidotājus par izciliem sasniegumiem karjeras laikā. Ceremonija notika 18. septembrī un tāpat kā 2020. gadā, to pārraidīja CTV.
Tradicionālās balvas
Festivāla galvenās balvas tika paziņotas 18. septembrī, dažas tiešraidē Tribute balvas translācijas laikā, bet citas sociālajos medijos pēc ceremonijas noslēguma. Dažas augsta līmeņa kinofestivāla programmā iekļautās filmas, tādas kā "Kāpa", "Vakarnakt Soho" un Spencer, nevarēja saņemt Tautas izvēles balvu, jo to izplatītāji neļāva filmas demonstrēt tiešsaistes digitālajā platformā.
Oficiālā atlase
Pirmās 13 kinofestivālam izvēlētās filmas tika izziņotas 2021. gada jūnijā. Īpašo pirmizrāžu programmu izziņoja 20. jūlijā, savukārt Mūsdienu pasaules kino un Atklājumu programmas filmu nosaukumus paziņoja 28. jūlijā, TIFF Dokumentālo filmu, Midnight Madness un Wavelengths programmu filmas paziņoja 4. augustā, Shortcuts and Platform — 11. augustā, bet Primetime — 13. augustā.
Volta Bekera filma "Sarkanais suns Klifords" sākotnēji tika izvēlēta kā viena no svinīgajām pirmizrādēm, tomēr filmu izņēma no kinofestivāla programmas, pēc tam, kad ASV izplatītājs Paramount Pictures pārcēla tās pirmizrādes datumu, jo palielinājās COVID-19 Delta varianta pieaugums.
Bela Hotenašvili
Bela Hotenašvili (ka; dzimusi Telavi) ir Gruzijas starptautiskā lielmeistare šahā (2007).
2021. gada Toronto Starptautiskais kinofestivāls
Oficiālā atlase
Kinofestivāls paziņoja par īpašu pasākumu, kurā tiks demonstrēta Stīvena Soderberga jauna, nenosaukta filma. Sīkāka informācija par filmu iepriekš netika paziņota, izņemot to, ka tā nebūs viņa gaidāmā filma KIMI. Galu galā pirmizrādi piedzīvoja 1991. gada filmas "Kafka" rediģētā versijā ar nosaukumu Mr. Kneff.
Bela Hotenašvili
Biogrāfija
Vairākārt pārstāvējusi Gruziju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 1998. gadā izcīnījusi bronzu Pasaules junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā, bet 2004. gadā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā. Trīs reizes uzvarējusi Gruzijas junioru šaha čempionātos: 2002. gadā U16 vecuma grupā, bet 2007. un 2008. gadā U20 vecuma grupā.
2009. gadā Tbilisi uzvarējusi Maijas Čiburdanidzes kausa izcīņā. 2012. gadā uzvarējusi Gruzijas sieviešu šaha čempionātā. 2013. gadā Ženēvā uzvarējusi FIDE Women's Grand Prix sērijas šaha turnīrā. 2020. gada augustā izcīnījusi 3. vietu Gruzijas sieviešu šaha čempionātā. 2023. gada februārī uzvarējusi Gruzijas sieviešu šaha čempionātā. 2023. gada maijā Nikosijā ierindojusies 11. vietā FIDE sieviešu Grand Prix izcīņas posmā. 2023. gada jūnijā Sentluisā dalījusi 3.-4. vietu sieviešu lielmeistaru starptautiskajā šaha turnīrā Cairns Cup.
Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:
Par panākumiem turnīros FIDE 2006. gadā Hotenašvili piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2007. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2009. gadā saņēmusi starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu, bet 2013. gadā - starptautiskā lielmeistara vīriešiem (GM) nosaukumu.
Malajoniki
Malajoniki jeb Mazie Joniki (ltg, Malnī Kolni jeb Mozī Juoneiši) ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 5 km no pagasta centra Šķeltovas, 20 km no novada centra Aglonas un 252 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa V676.
Makstainais grīslis
Mekstainais grīslis ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā, tostarp nereti Latvijas teritorijas purvainās un aizaugošās pļavās, mitros mežos, mežmalās un krūmājos.
Apraksts
Makstainais grīslis ir daudzgadīgs, 20-50 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir ļoti īss knābītis.
Augs viss ir dzeltenīgi zaļš un veido paskraju, nelielu ceru. Stublājs ir stāvs, sīkrievains, aplapots pie pamata un uz stublāja ir pāris nelielas lapas. Lapas ir dzeltenzaļas, 0,3-0,5 cm platas, daudz īsākas nekā stublājs. Ziedkopas galotnē ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa, zem tās ir 2-3 diezgan attālu novietotas skrajas, kātainas, stāvas un cilindriskas sievišķo ziedu vārpiņas, kur katrā ir aptuveni 5-12 ziedi. Apakšējās sievišķās vārpiņas seglapa ir īsāka nekā vārpiņa, ar līdz 3 cm garu, augšdaļā paplašinātu maksti. Pūslītis ir dzeltenzaļš, gluds, olveidīgs, bez dzīslojuma, strauji sašaurināts īsā, mazliet liektā, divzobainā knābītī. Augļa pūslīša segplēksne ir tumšbrūna, olveidīgi rombiska, ar zaļu joslu vidū, daudz īsāka nekā pūslītis. Zied maija beigās, jūnijā.
Progress M-11M
Progress M-11M (Прогресс М-11М) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). To palaida.
Lidojuma gaita
Progress M-11M startēja no Baikonuras kosmodroma 14:38:15 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.
Saslēgšanās ar SKS notika 23. jūnijā 16:37:03 UTC pie Zvezda moduļa automātiskā režīmā.
09:37:32 UTC Progress M-11M atvienojās no SKS. Autonomā lidojumā ar to veica eksperimentu Radar-Progress.
1. septembrī Progress M-11M tika novadīts no orbītas. 13:34:31 UTC bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs, kurš darbojās 180 sekundes. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 10:21:41 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā.
Pļavas biezlapīte
Pļavas biezlapīte jeb pļavu biezlapīte (Cuphophyllus pratensis, agrāk Camarophyllus pratensis, Agaricus pratensis, Hygrocybe pratensis u.c.) ir Latvijā reta neliela gliemezeņu dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.
Sēnes apraksts
Sugai ir albīna varietāte ''Cuphophyllus pratensis var. pallidus'', kuras augļķermeņi ir balti.
Augšanas apstākļi
Ilgstoši tika uzskatīta par humusa saprofīti, taču pašlaik tiek uzskatīts, ka šī suga veido simbiozi ar sūnām. Aug no jūlija līdz oktobrim maz pārveidotās pļavās, reizēm aitu ganībās, mežmalās, ceļmalās.
Labības kombains
Labības kombains ir mašīna, kas vienā gājienā labību nopļauj, izkuļ, attīra graudus no piemaisījumiem un savāc atsevišķās tvertnēs graudus un salmus (tiešā kombainēšana). Izkultos graudus no tvertnes pārkrauj kravas automašīnā vai traktora piekabē, kombainam pārvietojoties. Salmus no gubotāja izsviež uz lauka atsevišķās gubās vai arī sapresē ķīpās vai ruļļos. Ar kombainiem labību novāc visīsākā laikā un ar vismazāko darbaspēka pielietojumu. Strādājot ar dalītu kombainēšanas paņēmienu, labību nopļauj ar speciālām vālu jeb rindu pļaujmašīnām, kas noklāj labību uz rugājiem vālu veidā. Kad labība izžuvusi, to savāc ar kombainu, kam pierīkots vālu pacēlājs. Dalīto kombainēšanu Latvijā neizmanto.
Latvijā pirmos lauksaimniecības kombainus valsts saimniecībās sāka lietot 1937. gadā. LPSR kolhozos un padomju saimniecībās 1950. gadā izmantoja 100 kombainus, 1960. gadā 2000 kombainus, 1965. gadā 3400 kombainus. Tajā laikā izmantoja PSRS ražotos (piemēram, "Rostselmaš") kombainus. Mūsdienās zemnieku saimniecības lieto pārsvarā Rietumeiropā ražoto tehniku.
Aļhovka (Aglonas pagasts)
Aļhovka ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 23 km no novada centra Preiļiem, 6 km no pagasta centra Aglonas un 232 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta ir daļēji izzudusi.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa P62.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Ijons Klusais
Ijonam Klusajam par godu nosaukts asteroīds Ijontichy (2009 BH73), ko atklājuši vācu astronomi 2009. gadā.
Borovije (Dubnas pagasts)
Borovije ir ciems Dubnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 223 km attālumā no Rīgas.
GSAT-14
GSAT-14 ir Indijas sakaru pavadonis no GSAT sērijas. Tas orbītā palaists 2014. gada janvārī un nodrošina sakarus Indijā.
Kosmisko aparātu izgatavojusi Indijas Kosmosa pētījumu organizācija uz platformas I-2K bāzes. Tā izmēri ir 2,0 × 2,0 × 3,6 m. Pavadonim uzstādīti 6 paplašinātās C joslas, 6 Ku joslas un 2 Ka diapazona raidītāji. Tam ir vairākas jaunas eksperimentālas iekārtas: optisko šķiedru žiroskops, aktīvais pikseļu Saules sensors, Ka joslas raidītājs signāla izplatīšanās pētījumiem, siltuma kontroles pārklājuma eksperimenti. Pavadoņa darbības ilgums plānots 12 gadi.
GSAT-14 palaists 10:48 UTC ar nesējraķeti GSLV Mk.II no Satiša Dhavana kosmosa centra. Šis bija pirmais veiksmīgais GSLV Indijā būvētas ūdeņraža degvielas augšējās pakāpes lidojums (iepriekšējais lidojums, palaižot GSAT-4, bija neveiksmīgs). 17 minūtes 5 sekundes pēc starta pavadonis tika ievadīts ģeosinhronā pārejas orbītā. Nākamo dienu laikā tika veikti trīs manevrī, un 9. janvārī GSAT-14 iegāja ģeostacionārajā orbītā.
GSAT-14 izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 74° austrumu garuma. Tas aizvietoja 2004. gadā palaisto GSAT-3, kurš darbību beidzis 2010. gadā un pārvietots apglabāšanas orbītā.
Aļhovka
Aļhovka var būt:
Tirsēniešu valodas
Tirsēniešu valodas, dažkārt arī Tirēnu valodas, bija valodu saime, kas eksistēja Centrāleiropā. Tā bija maza un tai piederēja tikai dažas valodas, no kurām viszināmākā ir etrusku valoda. Indoeiropiešu valodas, sākot izplatīties pa visu Eiropu, pamazām sāka izspiest tirsēniešu valodas un līdz ar Romas impērijas izveidošanos un latīņu valodas izplatību, tirsēniešu valodas pilnībā izzuda un mūsdienās visas šai valodu saimei piederošās valodas ir mirušas. Tirsēniešu valodas tiek uzskatītas par paleoeiropas valodām.
Komunarka
Komunarka (ru) ir ciemats Krievijas galvaspilsētas Maskavas administratīvajās robežās, Sosenskas municipālā veidojuma lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Izvietojies 4 km uz dienvidiem no Maskavas apvedceļa. Savienots ar Maskavas metro līniju. Apdzīvotā vieta izveidojusies 1920. gados kā padomju saimniecības «Kommunarka» ciemats.
COVID-19 pandēmijas laikā 2020. gada martā Komunarkas slimnīcu pārveidoja par Maskavas galveno infekcijas slimnīcu COVID-19 pacientiem.
Piespiedu celibāts
Piespiedu celibāts ir nespēja nodibināt intīmas vai romantiskas attiecības tādu faktoru dēļ, kas nav attiecīgā cilvēka spēkos ietekmējami. Incel subkultūra sastāv no tiešsaistes komūnām, kuru biedri definē sevi kā cilvēkus, kas nevar atrast romantisko partneri.
Virzas (augi)
Virzas (la) ir neļķu dzimtas augu ģints. Tās dabiskais izplatības areāls ir mērenajā un subtropu joslā, kā arī kalnos tropu reģionos.
Ģintī ir klasificētas vairāk nekā 170 sugas.
Sugas
Latvijā ir sastopama sugas:
Citas ģintī klasificētās sugas (nepilns saraksts):
Cepelīns (ēdiens)
Cepelīni (lt vai didžkukuliai — ‘lielklimpas’) ir Lietuvas nacionālais ēdiens, kas ir ļoti populārs arī Polijas ziemeļaustrumu daļā. Cepelīni ir klimpu veids, ko gatavo no rīvētiem kartupeļiem un parasti pilda ar malto gaļu, biezpienu vai sēnēm. Iespējams Lietuvā un Latvijā cepelīni ienākuši no Vācijas, kur tos saukuši par ķiļķeniem. Nosaukums "cepelīns" ir radies no tā formas, kas atgādina Cepelīna dirižabli. Cepelīni parasti ir aptuveni 10—20 cm gari, lai gan lielums ir atkarīgs no tā, kur tie tiek gatavoti, jo katrā Lietuvas reģionā gatavo citādāk. Pēc vārīšanas cepelīni tiek pasniegti kopā ar skābo krējumu, mērci un speķi vai cūkas ādiņām.
Gārša (Vecumu pagasts)
Gārša (arī Garši) ir ciems Balvu novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos 8,6 km no pagasta centra Borisovas un 261,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, pie Vjadas upes.
Vaivari (Kocēnu pagasts)
Vaivari ir ciems Valmieras novada Kocēnu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Antons Birkerts
Antons Birkerts (dzimis, miris ) bija latviešu literatūrzinātnieks un rakstnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1876. gada 3. aprīlī Jaunsvirlaukas pagasta "Jaunbitēnos" lauksaimnieka Jāņa Birkerta (1839—1922) ģimenē. Mācījās Franksesavas pagastskolā (1885—1888) un Jelgavas pilsētas Aleksandra skolā (1888—1892), strādāja par tiesas rakstvedi (1894—1896). Piedalījās jaunstrāvnieku kustībā, pēc tās aizliegšanas devās uz Pēterburgu, kur 1900. gadā nokārtoja mājskolotāja eksāmenus un strādāja par skolotāju Pleskavas guberņā (1900), Kijevā (1901), Poltavas guberņā (1902), Vladivostokā (1903—1904) un Valkā (1904—1905). 1905. gada revolūcijas darbojās laikraksta "Dienas Lapa" redakcijā par nodaļas vadītāju, kopā ar jaunāko brāli Pēteri piedalījās revolucionārajos mītiņos. 1905. gada beigās Birkertu apcietināja un ieslodzīja Rīgas Centrālcietumā, bet 1906. gada maijā pierādījumu trūkuma dēļ atbrīvoja. Viņš darbojās ārpusskolas izglītības jomā, lasīja lekcijas par literatūru un kultūru (1908—1914) un bija žurnālists laikrakstos "Mūsu Laiki", "Jaunā Dienas Lapa", "Mūsu Dzīve", "Rīgas Apskats". Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gadā Birkerts devās uz Maskavu, kur strādāja par skolotāju. 1916. gada beigās viņu mobilizēja Krievijas Impērijas armijā, 1917. gada beigās demobilizēja.
Pēc kara beigām viņš Latvijas Universitātē studēja pedagoģiju (1920—1922) un baltu filoloģiju (1922—1926), bet slimības dēļ studijas nepabeidza. Kopā ar jaunāko brāli literatūrzinātnieku Pēteri Birkertu pievērsās latviešu folkloras vākšanai un izpētei, izveidoja savu folkloras arhīvu, kas bija otrs lielākais pēc Latviešu folkloras krātuves, folkloras materiālu interpretācijai izvēlējās kontekstus atšķirīgās zinātņu nozarēs, lielākoties strādāja "zinātniskā vientulībā". 1933. gadā pārņēma Raiņa un Aspazijas arhīvu.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā iestājās jaunnodibinātajā Latvijas PSR Rakstnieku savienībā, vadīja Raiņa literārā fonda literatūras daļu. Pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gadā viņam piešķīra Latvijas PSR Nopelniem bagātā kultūras darbinieka goda nosaukumu. Birkerts bija Raiņa muzeja un Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūta zinātniskais līdzstrādnieks.
Miris 1971. gadā Jūrmalā, apbedīts Lielupes kapos.