cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ataturka reformas
Sekulārisms
Ataturka reformas kopumā nebija vērstas pret islāmu. Tika izveidota Reliģisko lieto pārvalde (turku: Diyanet İşleri Başkanlığı), kuras uzdevums ir „veikt funkcijas, kas saistītas ar islāma ticību, kalpošanu un ētiku; izglītot sabiedrību par reliģiskiem jautājumiem; pārzināt reliģiskās kulta vietas.” Valsts līdz ar to bija nostājusies „sāņus” jebkurai reliģijai un nepildīja kādas reliģijas veicinātāja vai ierobežotāja funkciju.
Tautas suverēnā vara
Osmaņu impērija bija reliģiska impērija, kurā iedzīvotāji baudīja savā ziņā autonomiju (sk. millets). Sabiedrību vadīja vēlētas amatpersonas un kopienu padomes, piem. virsrabīns, reliģiskās tiesas u.c. Visi sabiedriskie jautājumi tika risināti, atbilstoši attiecīgās reliģijas dogmām.
Ar Ataturka reformām tika panākta reliģijas pilnīga nošķiršana no politikas un tautai tika dota suverēnā vara. Osmaņu kopienu iekārta tika uzskatīta par reliģisku institūtu (tā darbojās uz reliģisko doktrīnu pamata) un tādēļ šīm institūcijām tika liegts jebkāds valsts atbalsts. Rezultātā tika mainīta visa valsts sabiedrības uzbūve. Pasliktinoties ekonomiskajai situācijai, vairākas turīgākās ģimenes, kas agrāk bija ziedojuši sabiedriskiem fondiem, skolām, slimnīcām u.c., tagad sāka zaudēt savus līdzekļus un emigrēja. Reliģiskās institūcijas centās bez valsts atbalsta uzturēt savu darbību un pielāgoties, bet vairākumā gadījumu tas neizdevās. Tomēr pastāvēja arī gadījumi, kad valsts institūcijas bija kādas reliģijas aizstāvētāja un nepieļāva antireliģiskas kustības (piem. antisemītisms). Tika uzsvērta visu pilsoņu līdzatbildība jaunās republikas aizsardzībā. Reformu gaitā pat tika mainīts sauciens uz lūgšanām (azāns) no arābu uz turku valodu. Valsts nepieļāva jebkādu politisku kustību veidošanos ar reliģiskiem uzskatiem.
1924. gada Turcijas konstitūcija noteica Turcijas suverenitātes un neatkarības pamatus. Jaunā sistēma noteica, ka varu valstī dala ministru kabinets (ar ministru prezidentu) un valsts prezidents, bet likumdevēja tiesības pieder Turcijas Lielā nacionālā asamblejai. Tomēr, neskatoties uz opozīcijas iebildumiem, Ataturks un viņa piekritēji uzskatīja, ka visi svarīgie lēmumi nododami balsošanai asamblejā. Ataturkam nebija problēmu ar lēmumu apstiprināšanu parlamentā, jo tajā bija pārstāvēta tikai viena partija. Situācija mainījās tikai 1945. gadā, kad notika pirmās daudzpartiju vēlēšanas.
Apģērbs
Tā kā Osmaņu impērijas iekārta balstījās uz personu reliģiskās piederības, reliģisko tērpu un simbolu valkāšana bija ierasta parādība. Noteikumi par apģērbu skāra tikai ģērbšanos ārpus reliģiskajām kulta vietām (mošejām un baznīcām). Soli pa solim, sākot ar 1923. gadu tika īstenotas vairākas ģērbšanās reformas. 1925. gadā tika pieņemts galvassegu likums, ar kuru tika aizliegta feza (turku: fes) valkāšana, jo tas tika uzskatīts par vecās feodālās sistēmas simbolu. Fezs kā galvassega tika ieviests 1826. gadā, kad visas galvassegas sultāns Mahmuds II lika nomainīt ar fezu. 1934. gadā tika pieņemts likums par aizliegtajiem apģērbiem un ar to tika aizliegts nēsāt lakatu un turbānu, bet tika sekmēta eiropeiska apģērba nēsāšana. Turcijas prezidents Abdullahs Gils parakstīja parlamentā pieņemtos grozījumus šajā likumā un tagad sievietēm Turcijas mācību iestādēs ir atļauts nēsāt zem zoda viegli sasietus tradicionālos lakatus. Toties joprojām ir spēkā aizliegums nēsāt musulmaņu lakatus, kas pilnībā nosedz kaklu, čadras un visu augumu apsedzošās burkas.
Sieviešu tiesības
Izmaiņas Turcijas ģimenes tiesībās un civilkodeksā, ieskaitot sieviešu tiesības balsot bija „izrāviens ne tikai islāma pasaulē, bet arī rietumu pasaulē”. Veicot izmaiņas (1926-1934), tika nostiprināta dzimumu līdztiesība un nolīdzinātas citas nevienlīdzības. Pirmo reizi Turcijas vēsturē sievietēm tika dotas tiesības vēlēt un tikt ievēlētām, kā arī tiesības uz īpašumu. Turcijas sievietes, atšķirībā no sievietēm citās valstīs, necīnījās par savām tiesībām. Viņas savas tiesības ieguva ar atbalsta nodrošināšanu Ataturka sekulārisma principiem.
Tiesību sistēmas reformas
Osmaņu impērija bija balstīta uz reliģijām un katras reliģijas kopienai bija zināmas autonomijas tiesības (sk. millets). Atkarībā no attiecīgās reliģijas pamatnostādnēm, tās piekritēji bija pakļauti tās likumiem: islāma šariats, katoļu kanoni vai jūdaisma halaha. Ataturka reformu gaitā valsts tika pilnīgi nošķirta no reliģijas un par nelokāmu pamatprincipu tiesību sistēmai konstitūcijā tika noteikts laicisms (franču: laïcité). Lai realizētu šo principu, tika slēgtas islāma tiesas un šariats tika aizvietots ar sekulāru civilkodeksu (pēc Šveices parauga) un ar kriminālkodeksu (pēc Itālijas parauga). Konstitūcijā tika noteikta dzimumu līdztiesība un sievietēm tika piešķirtas visas tiesības iesaistīties valsts politikā — ātrāk par vairākām Eiropas valstīm.
1920. gadā, kā arī mūsdienās, islāma likumi vairs nesaturēja pietiekami detalizētus nosacījumus politisko institūciju darbībai un komercdarbībai. Osmaņu impērija sabruka ne tikai tādēļ, ka tās iekārta bija novecojusi, bet tās tradīcijas vairs neatbilda faktiskajam stāvoklim valstī. Piemēram, islāma reliģiskie noteikumi, kas regulēja kriminālnoziegumu iztiesāšanu vairs nekalpoja to paredzētajam nolūkam. Jau 19. gs. sākumā Osmaņu tiesību sistēma un likumi vairs nespēja risināt plašāku sociālo sistēmu jautājumus. Ne-musulmaņu milleti ietekmējās no Eiropas renesanses laikmeta un mainījās līdzi laikam, bet islāma tiesību sistēma palika nemainīga un tādēļ radās arvien lielāka plaisa šo divu kopienu starpā. Jaunie Turcijas Republikas likumi vairs nepieļāva agrāko Medželles kodeksa poligāmiju. Medželles likumos bija arī citi nosacījumi, kurus to neatbilstības dēļ nācās atcelt. Poligāmija, tāpat kā daudzās mūsdienu arābu musulmaņu sabiedrībās, bija ierasta parādība arī Osmaņu impērijā.
Ataturka reformas var uzskatīt par pilnībā pabeigtām Osmaņu impērijas modernizācijas reformām. Impērija centās īstenot savu tiesību sistēmu ar 1839. gada reformu rīkojumu, ieviešot vienlīdzību visu iedzīvotāju starpā. 1841. gadā tika sagatavots jauns kriminālkodeksa projekts. Osmaņu impērija paspēja sabrukt, kamēr vēl nebija noteiktu tiesību aktu ģimenes tiesībās. Tieši likumdošana šajās jomās bija viens no ievērojamākajiem Ataturka reformu panākumiem tiesību jomā.
Izglītības reformas
Izglītības reformas, Tautas namu atvēršana un Ataturka braucieni, mācot jauno alfabētu pa visu valsti, palielināja iedzīvotāju lasītprasmi no 20% līdz 90%. Lasītprasmes reformu arī veicināja privātās izdevējdarbības veicināšana, pieņemot Autortiesību likumu un, organizējot vairākas konferences par autortiesībām, sabiedrības izglītību un zinātnisko literatūru.
Unifikācija
Izglītības sistēmas unifikācija sastāvēja no diviem galvenajiem virzieniem. Pirmais bija demokratizācija un otrs — sekulārisma ieviešana izglītības nozarē. Izglītības reformas pamatā bija trīs galvenie nosacījumi. Pirmkārt, Tautas izglītības ministrijas pārziņā tika nodotas visas agrāk Reliģijas lietu pārvaldei padotās medreses un skolas. Otrkārt, no reliģijas lietu budžeta visi izglītībai paredzētie līdzekļi tika pārnesti uz izglītības budžetu. Treškārt, Tautas izglītības ministrijai bija jāizveido reliģijas nodaļa, kas rūpējās par teoloģijas speciālistu sagatavošanu un izglītošanu atsevišķās skolās, neatkarīgi no iestādēm (Darülfünûn), kas gatavoja islāma imamus un hatipus.
Modernizācija
Valodas komisijā pēc Ataturka ierosinājuma tika apstiprināts jaunais turku alfabēts, kas aizstāja iepriekš lietoto arābu rakstību. Papildus jaunam alfabētam, notika visas valodas reforma, kurā no valodas tika izņemti vairāki no citām valodām aizgūti vārdi. Atteikšanos no arābu rakstības pamatoja ar to, ka turku valodas fonētikai tā nav piemērota un ir nepieciešami citi simboli, ar kuriem attēlot valodai raksturīgās skaņas. Tika izveidota Turcijas Valodas asociācija un Turcijas Vēstures biedrība.
The Star Spangled Banner - Super Bowl XXXVIII Performance
The Star Spangled Banner - Super Bowl XXXVIII Performance ir ASV mūziķes Bejonse Noulza EP.
Tabū
Džeimss Luiss Gomezs (en, dzimis, ASV) labāk pazīstams ar savu skatuves vārdu Tabū (en), ir amerikāņu mūziķis un aktieris, labāk pazīstams kā grupas Black Eyed Peas dalībnieks.
Biogrāfija
Tabū ir meksikāņu un Shoshone izcelsmes. Viņš ir dzimis Boil Heigtā, Kalifornijā un audzis Losandželosā, Kalifornijā. Tabū ir mācījies Gērvija izglītības centrā. Divas dienas pirms viņa 33. dzimšanas dienas, Tabū apprecējās ar Džeimiju Dizoni, Pasadenā, Kalifornijā 2008. gada 12. jūlijā. Pāra pirmais bērns bija, zēns, viņu sauc Džalens. Viņš ir dzimis 2009. gada 19. jūlijā. Viņam ir vēl viens dēls - vārdā - Džošs viņš ir dzimis 1993. gada 5. decembrī.
Mūziķa karjera
Viņš pievienojās Black Eyed Peas 1995. gadā. Grupas biedri apl.de.ap un will.i.am viņu sākotnēji grupā sauca par Atbanu Klannu, bet viņš mainīja pseidonīmu pēc tam, kad mainījās ierakstu kompānija. 2001. gadā grupai pievienojās Steisija Fergusone. Tabū ir atpazīstams ar savām kung-fu-iedvesmotajām deju kustībām.(Viņš ir praktizējies Džīt Kun Do koncepcijās un ieguvis melno jostu Nindžutsu).
Solo darbs
Sākot ar 2008. gadu Tabū veido solo albumu T.A.B.O.O. Tabū ir teicis, ka viņš cer sadarboties ar māksliniekiem, piemēram, Frankie J, E-40, Pitbull, un Kumbia Kings. Shakira, Blu Cantrell un Juanes. Viņa mūzika iekļauta daudzu filmu skaņu celiņos, tostarp Coach Carter, Juridiski Blonde, Harold & Kumar Go to White Castle un Barbershop 2.
Cita sadarbība
Agrāk Tabū sadarbojās ar Yellowcard Ryan Key sacerot dziesmu "Gotta Get It Now". Viņš ir sadarbojies arī ar sacīkšu reperi Dāvidu Rolasu rakstot dziemu "Morena" un reperi Funky Dog veidojot dziesmu "Get It". 2007. gada beigās, Tabū sadarbojies arī ar Mīrengu zvaigzni Džoanu Luisu Guerru par remiksu viņa hita dziesmai "La Llave de Mi Corazon". Turklāt viņš izveidoja remiksu dziesmai "La Paga" ar Juanes. Tabū strādāja ar Džordžu Pajonu un Andiju Vergasu izpildot Barakam Obamai veltītu dziesmu "Yes, we can" (Si Se Puede.). Viņš ir uzstājies kopā ar Juanes, FIFA Pasaules kausā 2010, dziedot dziesmu La Paga.
Aktiera karjera
Tabū pirmā loma bija filmā Dirty ar Vaiklefu Džīnu, spēlējot Ramireza lomu. Pēc tam viņš parādījās 2007. gada filmā "Cosmic Radio" (Kosmiskai Radio), kurā piedalījās arī citas zvaigznes - Michael Madsen, Wes Studi, Irene Bedard, Daryl Hanna, Ricardo Chavira un citu plaši pazīstami mākslinieki. Viņš spēlēja varoni vārdā Vegas 2009. gada filmā Street Fighter: Legend no Chun-Li. Taboo parādījās arī kā tiesnesis par realitātes šovā MTV Top Pop Group.
Dekarta koordinātu sistēma
Dekarta koordinātu sistēma (jeb taisnleņķa koordinātu sistēma) ir plaknes vai telpas koordinātu sistēma, kur punkta atrašanās vietu plaknē vai telpā nosaka pēc tā attāluma no divām vai trim (telpā) savstarpēji perpendikulārām koordinātu asīm. Izmantojot taisnleņķa koordinātu sistēmu, dažādas ģeometriskas figūras (piemēram, līknes) var aprakstīt ar algebras vienādojumiem.
Koordinātu asis parasti apzīmē ar latīņu alfabēta pēdējiem lielajiem burtiem. Plaknē (ar divām koordinātu asīm), horizontālo asi parasti apzīmē ar X un vertikālo ar Y. Koordinātu asis ir bezgalīgi garas taisnes. To krustošanās punkts ir koordinātu sākumpunkts. Parasti, X koordinātu vērtības pa labi no Y ass ir pozitīvas un pa kreisi — negatīvas. Y koordinātu vērtības parasti virs X ass ir pozitīvas un zem X ass — negatīvas. Koordinātu asis sadala plakni 4 kvadrantos. Tos numurē ar romiešu cipariem, pretēji pulksteņa rādītāja kustības virzienam, sākot no labā augšējā kvadranta, kur abu koordinātu vērtības ir pozitīvas.
Formulas
Attālumu d starp diviem punktiem plaknē, ja ir zināmas to koordinātas, var aprēķināt:
Telpā plaknes koordinātu sistēmai pievieno vēl vienu asi, kuru parasti apzīmē ar Z. Šeit jebkura punkta koordinātas apraksta 3 skaitļi.
Dažreiz lieto slīpleņķa koordinātu sistēmas. Tās var būt plaknē (ar divām asīm), vai telpā (ar 3 asīm). Šeit koordinātu asis krustojoties neveido taisnu leņķi.
Koordinātas datorgrafikā
Dažādās datoru grafiskajās vidēs, pikseļu koordinātas arī nosaka ar taisnleņķa koordinātu sistēmu. Tur parasti Y asij pozitīvās vērtības parasti ir virzienā uz leju un koordinātu sākumpunkts atrodas ekrāna kreisajā, augšējā stūrī.
Ataturka reformas
Ekonomikas reformas
Par nākamo svarīgāko soli valsts industrializācijā Ataturks uzskatīja valsts vienotas dzelzceļa sistēmas izveidi. 1927. gadā ar viņa atbalstu tika izveidots Turcijas Republikas Valsts dzelzceļš, kas diezgan īsā laikā izveidoja plašu dzelzceļu tīklu.
24. autobusu maršruts (Rīga)
24. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Abrenes ielas līdz Mangaļsalai.
Kopš 2013. gada 1. maija autobusa maršruts tika novirzīts pa Hanzas ielu, Skanstes ielu un Duntes ielu. Pirms tam autobuss kursēja pa Pulkveža Brieža ielu gar 1. trolejbusu parku.
24. autobusu maršruta kopējais garums ir 51,573 km. Maršruta Abrenes iela — Mangaļsala kopējais garums ir 25,390 km, bet maršruta Mangaļsala — Abrenes iela kopējais garums ir 26,183 km.
Darbdienās pa 24. autobusu maršrutu kursē 9 autobusi, bet brīvdienās — 5 autobusi.
Maršruts
Abrenes iela — Mangaļsala kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, Pulkv. Brieža iela, Hanzas iela, Skanstes iela, Duntes iela Tilta iela, Viestura prospekts, Mīlgrāvja iela, Jaunciema gatve, Emmas iela, A. Dombrovska iela, Baltāsbaznīcas iela, Atlantijas iela, Vecāķu prospekts, Mangaļu prospekts, Stāvvadu iela, Veiksmes iela, Albatrosu iela un Traleru iela.
Mangaļsala — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Traleru iela, Albatrosu iela, Veiksmes iela, Stāvvadu iela, Mangaļu prospekts, Vecāķu prospekts, Atlantijas iela, Meldru iela, Kreimeņu iela, A. Dombrovska iela, Emmas iela, Jaunciema gatve, Mīlgrāvja iela, Viestura prospekts, Tilta iela, Duntes iela, Skanstes iela, Hanzas iela, Pulkv. Brieža iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Turgeņeva iela un Abrenes iela.
Agrākie pieturvietu nosaukumi:
Centrālais tirgus (pārdēvēta par Centrāltirgus )
Pētersalas iela (slēgta pieturvieta 24.autobusu maršrutā  Abrenes iela - Mangaļsala  )
Lugažu iela (slēgta pieturvieta 24.autobusu maršrutā  Abrenes iela - Mangaļsala  )
Rankas iela (slēgta pieturvieta 24.autobusu maršrutā  Abrenes iela - Mangaļsala  )
Fābrika  Kokvilna  (slēgta pieturvieta 24.autobusu maršrutā  Abrenes iela - Mangaļsala  )
Trolejbusu parks (slēgta pieturvieta 24.autobusu maršrutā  Abrenes iela - Mangaļsala  )
Rūpnīca  RER  (slēgta pieturvieta 24.autobusu maršrutā  Abrenes iela - Mangaļsala  )
Bērnudārzs (pārdēvēta par Viesturas prospekts )
Poliklīnika (pārdēvēta par Muzejs Dauderi )
Kopmītne (pārdēvēta par Viesturas prospekts 97 )
Tilts (pārdēvēta par Milgrāvja tilts )
Dzelzceļa pārbrauktuve (pārdēvēta par Gāles iela )
Klubs (pārdēvēta par Vecdaugavas iela )
Pagriezeins uz Vecāķiem (pārdēvēta par Ķīļu iela )
Nometne (pārdēvēta par Stāvvadu iela )
Auda (pārdēvēta par Veiksmes iela )
Opoles apriņķis (Ļubļina)
Opoles apriņķis ir apriņķis Polijā, Ļubļinas vojevodistes rietumos. Robežojas ar Ļubļinas vojevodistes Pulavu, Ļubļinas un Krasņikas apriņķiem, Sventokšiskas vojevodistes Opatovas apriņķi, kām arī Mazovijas vojevodistes Lipsko un Zvoleņas apriņķiem.
Frīzu valoda
Frīzu valoda var būt viena no radniecīgajām frīziskajām valodām:
Leisela Džonsa
Leisela Marija Džonsa (en; dzimusi Ketrinā, Austrālijā) ir austrāliešu peldētāja.
Piedalījusies četrās Olimpiskajās spēlēs. 2000. gada Vasaras Olimpisko spēļu, kas notika Austrālijas pilsētā Sidnejā, laikā viņa bija 15 gadus veca un izcīnīja 2 sudraba medaļas: 100 m brasā un 4x100 m stafetē. 15 gadu vecumā viņa pameta skolu, lai koncentrētos uz peldēšanu.
2004. gada Olimpiskajā spēlēs Atēnās viņa izcīnīja olimpiskās čempiones titulu 4x100 m stafetē, bija otrā 200 m brasā un izcīnīja bronzas medaļu 100 m brasā. 2008. gada Olimpiskajās spēlēs Pekinā viņa kļuva par čempioni 100 m brasā, 4x100 m stafetē un izcīnīja sudraba medaļu 200 m brasā. 2012. gada Olimpiskajās spēlēs Džonsa izcīnīja sudrabu 4x100 m stafetē.
Pasaules čempionātos garajā baseinā viņa ir izcīnījusi 7 čempiones titulus, četras reizes bijusi otrajā vietā, trīs reizes izcīnījusi bronzas medaļu. Pasaules čempionātos īsajā baseinā izcīnījusi 1 sudraba un 1 bronzas medaļu.
Piektā kolonna
"Piektā kolonna" ir apzīmējums ārvalstu savervētiem vai tām simpatizējošiem aģentiem, kas nodarbojas ar karaspēka, valsts iedzīvotāju demoralizēšanu, piemēram, spiegojot, musinot uz nemieriem, ceļot paniku, veicot diversijas un citas pretvalstiskas darbības.
Apzīmējums radās Spānijas pilsoņu kara laikā, kad viens no nacionālistu karavadoņiem, Emilio Mola, radio paziņoja, ka Madridei no četrām pusēm tuvojas četras nacionālistu armijas kolonnas (kolonna — karaspēka vienību grupa), bet "piektā kolonna" jau darbojas pilsētā, ar ko viņš domāja nacionālistu aģentus un atbalstītājus. Arī Otrā pasaules kara laikā šo vārdu salikumu lietoja, lai apzīmētu pretinieka aģentus savā valstī vai frontes aizmugurē.
Aleksandrs Koliņko
Aleksandrs Koliņko (dzimis, Rīgā) ir Latvijas futbola treneris un bijušais futbolists, vārtsargs. Aizvadījis 94 spēles Latvijas futbola izlasē, piedalījies 2004. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Karjeras laikā pārstāvējis dažādus Latvijas klubus, spēlējis arī Krievijā, kā arī Anglijas klubā Crystal Palace. 2022. gada jūnijā kļuva par SK Super Nova galveno treneri.
Futbolista karjera
Koliņko karjeru sāka 1994. gadā, kad spēlēja Skonto FC fārmklubā Interskonto, kas 1995. gadā kļuva par Skonto-Metāls. Pēc 2 sezonām dublieru komandā 1996. gadā Koliņko nokļuva Skonto FC sastāvā. Latvijas izlasē viņš debitēja 22 gadu vecumā 1997. gada 9. jūlijā spēlē pret Igaunijas izlasi. 1997. gadā Koliņko Skonto sastāvā UEFA Čempionu līgas kvalifikācijas spēlē aizvadīja spēli pret FC Barcelona, taču par kluba un arī Latvijas izlases pamatvārtsargu kļuva vienīgi 1999. gadā, kad no izlases un no Skonto FC aizgāja līdzšinējais pamatvārtsargs Oļegs Karavajevs. Kopš tā laika Koliņko gandrīz desmit gadus bija izlases pamatvārtsargs.
2000. gada beigās kopā ar komandas biedru klubā un izlasē Andreju Rubinu Koliņko nonāca savā pirmajā ārzemju klubā Anglijas 1. līgas komandā Crystal Palace, kurā ļoti veiksmīgas spēles mijās ar neveiksmīgām. 2003. gadā Koliņko pameta Angliju, savu karjeru turpinot Krievijā, kur kļuva par FK Rostov pamatvārtsargu, 2005. gada sezonas sākumā Koliņko pārgāja uz citu Krievijas Premjerlīgas klubu Kazaņas "Rubin". Tobrīd Koliņko bija neapšaubāms Latvijas izlases vārtsargs Nr.1, kā arī viens no labākajiem vārtsargiem Krievijas Premjerlīgā. 2006. gadā Koliņko tika atzīts par Latvijas gada labāko futbolistu.
Kopš 2008. gada Koliņko bija bez kluba, un to viņam neizdevās atrast arī 2009. gada pavasarī. Tāpēc viņš bez līguma pievienojās Olimps/RFS. 2009. gada maijā viņš pievienojās Bukarestes "Dinamo". Tomēr šajā klubā viņš nenospēlēja nevienu oficiālo spēli un līgums netika pagarināts. Augustā viņš pievienojās FK Ventspils.
Pēc gada, ko Koliņko pavadīja Ventspilī, 2010. gada augustā viņš atgriezās Krievijas Premjerlīgā, kad noslēdza līgumu līdz gada beigām ar Naļčikas "Spartak". 2011. gada februārī Koliņko pievienojās Krievijas 1. līgas klubam Kaļiņingradas "Baltika", noslēdzot līgumu uz pusotru sezonu. 2014. gadā Koliņko otro reizi karjerā tika atzīts par Latvijas gada labāko futbolistu.
Latvijas izlasē kopumā aizvadījis 94 spēles. 2004. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā bija izlases pamatvārtsargs un nospēlēja visas trīs grupu turnīra spēles. Pēdējo spēli izlasē aizvadīja pret Ukrainu.
Trenera karjera
2015. gadā kļuva par galveno treneri Jūrmalas "Spartaks", kad amatu atstāja ukraiņu speciālists Romāns Piļipčuks. Nākamajā sezonā turpināja darbu klubā kā trenera asistents. 2017. gada jūlijā kļuva par vārtsargu treneri Baltkrievijas klubā Saļihorskas "Šahtjor". 2018. gada sākumā atgriezās Latvijā un divas sezonas strādāja par vārtsargu treneri Virslīgas klubā RFS. No 2018. līdz 2020. gadam bija vārtsargu treneris arī Latvijas izlasē, kad to vadīja Miksu Pātelainens un Slaviša Stojanovičs.
2022. gada jūnijā tika apstiprināts par Virslīgas kluba SK Super Nova galveno treneri.
Per capita
Per capita (no latīņu valodas — 'uz [katru] galviņu') ir sociālajās zinātnēs lietota latīņu frāze.
To parasti izmanto statistikas nozarē, lai norādītu vidējo vērtību uz personu kādā rādītājā, piemēram ienākumos, noziedzības līmenī un tamlīdzīgi. To izmanto arī testamentos, lai norādītu, ka kāds no mantojuma labumiem tiek sadalīts vienādās daļās. Tas atšķiras no per stirpes sadalījuma, kad mantojums tiek sadalīts vienādās daļās pēc ģimenes koka atzara.
Latviešu valodā šī frāze tiek lietota salīdzinoši retāk kā tās tulkojums.
5 kāpēc
Princips
Metode balstās uz secīgu jautāju "Kāpēc?" uzdošanu, ar katru nākamo tuvojoties problēmas cēlonim. Praksē ir apstiprinājies, ka vairumā situāciju 5 ir optimālais skaitlis, lai nokļūtu pie problēmas saknes - iemesla, kas radīja problēmu, vai risinājuma, kā novērst problēmu (atkarībā no uzdevuma nostādnes).
Piemērs
Problēma: dators nestrādā.
"Kāpēc?" jautājumi un atbildes problēmas noskaidrošanai:
Risinājums: Nodrošināt apziņošanas kārtību par tuvojošos paroles derīguma beigām.
Šo jautājumu virkni varētu sadalīt vēl sīkāk, taču praksē faktiski pietiek ar 5. Ja nepieciešams, protams var lietot arī jebkuru citu skaitu secīgo Kāpēc. Metode ir pielietojama speciālistiem, t.i., ir jāspēj atbildēt uz uzdotajiem jautājumiem. Līdz ar to faktiski nav efektīva tādās jomās kā lietotāju atbalsts.
Plusi un mīnusi
Mīnusi:
Veika sala
Veika atola apkārtmērs ir 19,3 km. Tas ir ASV sastāvā un statistiski tiek iekļauts ASV Mazajās Aizjūras Salās. Ļoti lielu daļu sauszemes aizņem lidlauks ar 3 km garu skrejceļu.
Salā ir ap 150 iedzīvotāju, galvenokārt lidlauka personāls un ģimenes locekļi. 2006. gada 28. augustā visi salas iedzīvotāji tie tika evakuēti draudošas viesuļvētras «Joke» dēļ, bet vēlāk tajā pašā gadā lidlauka darbība tika atjaunota.
Bitoša
Bitoša — pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala ziemeļos, Djatkovas rajona sastāvā. Tajā dzīvo 4,4 tūkstoši iedzīvotāju. Tas atrodas 30 km uz ziemeļrietumiem no Djatkovas, Bitoškas upes krastos, kur ierīkots liels dīķis.
Vēsture
Bitoša ir pazīstama no 1626. gada. 18. gadsimta vidū šeit bija izbūvētas divas čugunа lietuves, un 1912. g. — stikla fabrika, kas darbojas arī mūsdienās. 1861. gadā Bitoša kļuva par pagasta ciemu; no 1929. gadā tā ir pilsētciemats.
Taidzans Maedzumi
Taidzans Maedzumi (前角 博雄, dzimis ; miris ) bija japāņu dzenbudisma mūks, dzen meistars un skolotājs. Viņš palīdzēja ieviest dzenbudismu Amerikā un iedibināt Soto dzen meditācijas centrus un dzen praksi Kalifornijā, īpaši Losandželosā, Maedzumi apmācīja un pilnvaroja vairākus pirmās paaudzes Rietumu dzen mūkus un skolotājus.
Itāļu valoda
Itāļu valoda, arī itāliešu valoda (italiano, vai lingua italiana), ir pie indoeiropiešu valodu saimes romāņu valodu grupas piederoša valoda, kurā runā apmēram 85 miljoni cilvēku, galvenokārt Itālijā. Tā ir oficiālā valoda Itālijā, Vatikānā (kopā ar latīņu valodu), Sanmarīno, Šveicē (kopā ar vācu un franču un retoromāņu). Vārdu krājuma ziņā itāļu valoda ir vistuvākā latīņu valodai. Klasiskā itāļu valoda ir stipri ietekmējusies no Toskānas dialekta un ir kaut kas pa vidu starp Itālijas dienvidu dalmāciešu dialektiem un ziemeļdaļas galliskajiem dialektiem. Tā ir ceturtā visbiežāk apgūtā svešvaloda pasaulē.
Gramatika
Itāļu valodas gramatikai ir daudz līdzību ar spāņu, franču, portugāļu, katalāņu, rumāņu un pārējām romāņu saimes valodām. Vārdiem ir divas dzimtes (vīriešu un sieviešu) un divi skaitļi (vienskaitlis un daudzskaitlis).
Artikuli
Itāļu valodā tiek izdalīti divu veidu artikuli: nenoteiktie (articoli indeterminativi) un noteiktie (articoli determinativi).
Nenoteiktie artikuli / Articoli indeterminativi
uno ar vārdiem, kas sākas ar "x", "y", "z", "gn", "ps", "s impura" (s + līdzskanis) un patskani; un ar patskaņiem un visiem pārējiem līdzskaņiem.
Par daudzskaitļiem tiek izmantoti partitīvie artikuli, vīriešu dz. (dei, degli), sieviešu dz. (delle)
Noteiktie artikuli / Articoli determinativi
lo (daudzskaitlis: gli), kas seko tiem pašiem noteikumiem kā "uno". (Lo specchio / Gli specchi); il (daudzskaitlis: i), ar lietvārdiem kas sākas ar visiem pārējiem līdzskaņiem. (Il treno / I treni)
L'amica / Le amiche         L'orologio / Gli orologi L'estate / Le estati        L'albero / Gli alberi L'artista / Le artiste      L'artista / Gli artisti Tāpat kā "artista/i" gadījumā daži lietvārdi ir derīgi gan vīriešiem, gan sievietēm.
Lietvārdi / I sostantivi
Galvenie lietvārdu galarezultāti ir šādi:
Dažas formas ir atšķirīgas:
Kvalitatīvie īpašības vārdi / Gli aggettivi qualificativi
Noteikumi par īpašības vārdu būtībā ir šādi:
Gli aggettivi possessivi
Lai gan latviešu valodā ir gadījumi, itāļu valodā ir īpaši vārdi, kas jāizmanto pirms lietvārda, lai izteiktu valdījumu.
Iridium 33 un Kosmos-2251 sadursme
Iridium 33 un Kosmos-2251 sadursme bija divu Zemes mākslīgo pavadoņu sadursme orbītā. Tā notika 16.56 UTC 776 km augstumā virs Taimiras pussalas Krievijā. Strādājošs komerciāls mobilo sakaru pavadonis Iridium 33 (600 kg) sadūrās ar nestrādājošu Krievijas militāro pavadoni Kosmos-2251 (800 kg). Tā bija pirmā divu lielu pavadoņu sadursme, lai gan agrāk vairākkārt ir bijušas sadursmes ar kosmisko aparātu fragmentiem. Triecienā ir radies liels daudzums atlūzu, kas nākotnē varētu radīt problēmas citiem kosmiskajiem aparātiem.
Adamsīts-(Y)
Adamsīts-(Y) (nosaukts Monerālas Makgilla universitātes profesora Frenka Davsona Adamsa (1859 - 1942) vārdā) ir ļoti rets, itriju saturošs minerāls, kas reģistrēts 1999. gadā. Līdz šim apzināta tikai viena šī minerāla atradne Kanādā, Kvebekā, Montsenhilērā, Pudretas karjerā. Nelielā daudzumā satur arī tādus retus elementus kā:
Adamsīts-(Y) ir vāji radioaktīvs (201 Bq/g).
Adamsīts - (Y) ir veidojies sārmainas pegmatīta dzīslas tukšumos salīdzinoši zemas temperatūras hidrotermālajos procesos.
Hakans Jakins
Hakans Jakins (dzimis Bāzelē) ir turku izcelsmes bijušais Šveices futbola uzbrucējs.
Šveices futbola izlasi pārstāv kopš 2000. gada. Ir piedalījies 2006. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā, 2004. un 2008. gada Eiropas čempionātos.
Karjeras statistika
291||108|||||||| 9||0|||||||| 2||0|||||||| 302||108||||||||
Montija Holla problēma
Montija Holla problēma ir varbūtības uzdevums, kurš radās amerikāņu televīzijas spēlē "Let's Make a Deal". Problēmas nosaukums ir cēlies no šova vadītāja Montija Holla vārda. Šo problēmu mēdz saukt arī par Montija Holla paradoksu.
Īsumā Montija Holla problēmu var izklāstīt šādi: spēlētājam tiek piedāvātas trīs durvis, bet tikai aiz vienām durvīm ir paslēpta automašīna. Spēlētājam tiek dota izvēle, kuras durvis viņš vēlas atvērt. Tātad viņam ir 33,3% varbūtība, ka aiz viņa izvēlētajām durvīm būs mašīna. Atlikušajām divām durvīm ir atlikušie 66,7%. Pēc tam spēles vadītājs atver vienas no neizvēlētajām durvīm, aiz kuras nav automašīna, un piedāvā spēlētājam vēlreiz izvēlēties. Spēlētājs var palikt pie savas izvēles vai arī mainīt to un izvēlēties otras durvis, kuras vadītājs neatvēra. Teorētiski spēlētājam vajadzētu mainīt savu izvēli, jo iepriekš izvēlētajām durvīm varbūtība bija 33,3%, bet tagad otrām durvīm vienām pašām ir tie 66,7%, kas iepriekš bija sadalītas pa divām durvīm.
Eiropas autoceļš E262
E262 ir Eiropas nozīmes autoceļš. Tā maršuts ir: Kauņa - Ukmerģe - Daugavpils - Rēzekne - Ostrova, kur tas savienojas ar E95 (Krievijas autoceļu R23).
Latvijā tā posms ir A13 (Ēģipte—Randene), A14 (Daugavpils apvedceļš), A6 (Šaltupe—Lociki), A13 (Lociki—Tēviņi), A15 (Rēzeknes apvedceļš), A12 (Spundžāni—Lejas Ančupāni), A13 (Lejas Ančupāni—Grebņova).
Rīgas futbola čempionāts
Rīgas futbola čempionāts bija viens no pieciem Latvijas futbola 2. līgas reģionālajiem čempionātiem. To rīkoja Rīgas Futbola federācija. Kopš 2019. gada čempionāta vietā notiek 3. līgas Centra zonas sacensības.
Rīgas čempionāta klubi (2017)
A grupa
B grupa
Makdonalda līcis
Makdonalda līcis (en) ir līcis Deivisa jūras piekrastē Karalienes Mērijas krastā starp Adamsa salu un Heisvela salām. Līcis ir tā platākajā vietā ap 20 km plats un iestiepjas sauszemē par 10 km. Līci atklāja Daglasa Mosona ekspedīcija (1911—1914). Nosaukts amerikāņu antarktiskās ekspedīcijas Operations Windmill kuģa USS Burton Island kapteiņa Edvīna Makdonalda (Edwin A. McDonald) vārdā. Līča austrumu krastā Mabusa ragā izvietojusies Krievijas polārstacija Mirnija.
Eiropas autoceļš E264
E264 ir Eiropas nozīmes autoceļš. Tā maršuts ir: Jehvi - Tartu - Valga - Valka - Valmiera - Inčukalns. Latvijā tā posms ir A3
Sūtra
Etimoloģija
Sūtra sanskritu valodā ir pavediens un senindiešu rakstos iegaumējama tēze un literatūras žanrs.
Tulkošanas grūtības
Rietumu zinātnieki un lietpratēji bieži nekonsekventi šķiro pa kategorijām dažādas sūtras un vairākus budistu rakstus. Pretrunas rodas arī, lietojot neprecīzi atbilstošus Rietumu terminus kā, piemēram: budistu kanons, budisma svētie raksti, budistu bībele.
Tūkstošgade
Tūkstošgade jeb gadu tūkstotis ir laika intervāls, kura garums ir tūkstoš gadi. Tūkstošgadi dēvē arī latīņu vārdā millennium, kas ir saliktenis no vārdiem mille (tūkstotis) un annus (gads). Pirmā tūkstošgade sākās 1. gadā un beidzās 1000. gadā. Otrā tūkstošgade sakās 1001. gadā un beidzas 2000. gadā, savukārt trešā tūkstošgade sākās 2001. gadā. Ir cilvēki, kas uzskata, ka jaunā tūkstošgade sākas x000. gadā, respektīvi, viņiem trešā tūkstošgade sākās jau. Ja pie šī uzskata pieturas, tad pirmajā tūkstošgadē bija tikai 999 gadi.
Ivota
Ivota — pilsētciemats Krievijā, Brjanskas apgabala ziemeļos, Djatkovas rajonā. Tajā dzīvo 6,4 tūkstoši iedzīvotāju (lielākā pēc Djatkovas apdzīvotā vieta rajonā). Tā atrodas 15 km uz ziemeļrietumiem no Djatkovas, Ivotokas upes krastos, kur ierīkots dīķis.
Vēsture
Ivota ir pazīstama no 17. gadsimta, sākumā kā ciems. 1805. gadā šeit tika uzbūvēta stikla fabrika, kas darbojas arī mūsdienās. Ap 1900. gadu Ivotā tika dibināta vienīgā pedagoģiskā skola Brjanskas apriņķa laukos. 1905.-1914. gados uzcelta liela baznīca, kas pašlaik tiek remontēta.
The Flowers of Romance
The Flowers of Romance ir vienas no spilgtākās personības Sīlendas mūzikā Tony Blackplait projekts. Viņš tiek dēvēts arī par visvairāk ASV vajāto personu Sīlendas rokmūzikā. Toni pazīstams ar saviem anarhistiskajiem uzskatiem, kurus paudis vairākās grāmatās, videofilmās un, protams, savā slavenākajā projektā — grupā The Flowers of Romance.
Biogrāfija
The Flowers of Romance dibināta tālajā 1999. gadā un ir viena no populārākajām, vecākajām, nozīmīgākajām Sīlendas grupām. Melnajās ādās ģērbtie anarhisti, kā The Flowers of Romance mēdz dēvēt Sīlendā, ierakstījuši un izdevuši vairāk nekā divi albumu un snieguši koncertus Somijā (mūzikas festivālā «Ruisrock» kopā ar komentārus neprasošām mūzikas zvaigznēm Deividu Boviju un Niku Keivu), Zviedrijā, vairākas reizes arī Latvijā (tostarp «Trinstokā» un «Putnudienā»), ASV, Rumānijā, Francijā un daudzās citās pasaules valstīs. 1991. gadā The Flowers of Romance emigrēja uz ASV, bet vēlāk atgriezās. Divdesmit pastāvēšanas gados grupā mainījušies neskaitāmi dalībnieki un viņu muzicēšanas stils svārstījies no enerģiska pankroka līdz pusakustiskajam folkrokam. Neskaitāmas The Flowers of Romance dziesmas ieņēmušas pirmās vietas dažādos Sīlendas topos, viņu ieraksti ir vieni no pirktākajiem valstī. 1996. gadā grupa saņēma «Radio France» balvu kā labākā Rietumeiropas grupa. The Flowers of Romance tika izveidota 1999. gadā un tajā bez Tony Blackplait vai šajā projektā - Blackplait vēl spēlē Al Vainola — solo ģitāra, Tuuliki Leinpere — vijole, Anti Pathique — bass, Henry Leppnurm — sitamie instrumenti. Lielākā daļa dalībnieku darbojas arī grupā The Flowers of Romance. Savu mūziku grupa pieskaita punk/new romantic scēnai, jauku akcentu piedod vijoles izmantošana. Šo grupu varētu salīdzināt ar nesen Depo redzēto Arvīdu un mūrsitējiem. Arī šeit, kaut grupas saknes meklējamas punk nesagaidīsiet scēnai raksturīgo skatuves huligānismu, grupas skatuves tēls ir gana solīds, arī mūzika nav trakulīga, tiešām vairāk viss atbilst 1980-to gadu new romantic scēnas korektumam un romantismam gan mūzikā, gan skatuves tēlā. Šogad grupa laidusi klajā savu pirmo albumu Sue Catwoman.
Luišs Figu
Luišs Filipe Madeira Kaeiru Figu (pt; dzimis 1972. gada 4. novembrī Almadā) ir bijušais portugāļu futbolists, kurš spēlēja kā pussargs par Lisabonas "Sporting", FC Barcelona, Madrides "Real" un Milānas "Internazionale" savas karjeras laikā, kura bija vairāk 20 gadus ilga. Viņš aizgāja no fubola 2009. gada 31. maijā. Viņš kopā ar Portugāles izlasi, būdams tās kapteinis, piedalījās 127 spēlēs.
Figu bija 2000. gada Eiropas Gada futbolists, 2001. gada FIFA Pasaules Gada futbolists un tika iekļauts FIFA 100 sarakstā.
Figu ir viens nedaudzajiem futbolistiem, kurš ir spēlējis par abiem spāņu konkurējošajiem klubiem, FC Barcelona un Madrides "Real". Viņam bija veiksmīga karjera, kuras laikā viņš ieguva vairākas trofejas, piemēram, vienu Portugāles kausu, četrus La Liga titulus, divus Spānijas kausus, trīs Spānijas Superkausus, vienu UEFA Čempionu līgas titulu, vienu UEFA Kausu ieguvēju kausu, divus UEFA Superkausus, vienu UEFA-CONMEBOL Starptautisko kausu, četrus A Sērijas titulus, vienu TIM Itālijas kausu un trīs Itālijas Superkausus.
Sasniegumi
Sporting
Barcelona
Real Madrid
Inter Milan
Individuālie sasniegumi
1934. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1934. gada notikumi Latvijā.
Katafalks
Katafalks ir izvadīšanas transporta līdzeklis zārku pārvadāšanai no, piemēram, baznīcas uz kapsētu, līdzīgām apbedīšanas vietām, vai uz krematoriju. Citkārt to dēvē arī par sēru auto. Mirušās personas ķermeņa transportēšana ir viena no sarežģītākajām un vienlaikus svarīgākajām apbedīšanas procesa sastāvdaļām. Tieši tādēļ to gandrīz vienmēr nodrošina apbedīšanas nozares speciālisti, kas šo darbu veic ar sertificēta katafalka palīdzību. Šādu pakalpojumu izmantošana nodrošina visu normatīvo prasību ievērošanu.
Lai gan mūsdienās zārka pārvietošanai visbiežāk tiek izmantoti motorizēti transporta līdzekļi, atsevišķās valstīs tiek izmantotas arī senākas transporta metodes. Tāpat dažādās pasaules valstīs tiek izmantoti atšķirīga veida motorizētie katafalki, kas lielākoties ir saistāms ar dažādām apbedīšanas tradīcijām.
Motorizēto katafalku izmantošana aizsākās 20. gadsimta pirmās desmitgades beigās.
Lielvārdes pagasts
Lielvārdes pagasts ir viena no Ogres novada administratīvajām teritorijām tā vidienē. Robežojas ar Lielvārdes pilsētu kā arī Lēdmanes, Jumpravas, Birzgales un Rembates pagastiem.
Hatikvah
Hatikvah (, cerība) ir Izraēlas valsts himna.
Lielvārdes pagasts
Daba
Pagasta teritorijā atrodas dabas liegums Daugava pie Kaibalas.
Hatikvah
Vēsture
Izraēlas himnas pamatā ir dziesma Tikvateinu (Mūsu cerība), kuru sarakstījis Galīcijas ebreju dzejnieks Naftalijs Hercs Imbers. Pirmais dzejas vārdu uzmetiens tika izdarīts 1877. gadā (pēc citiem datiem, 1876. vai 1878. g.) Jasos (Rumānija). Šīs rindas domājams veltītas Petahtikvas pilsētas dibināšanai - tolaik tā bija viena no pirmajām ebreju apmetnēm Osmaņu impērijas kontrolētajā Palestīnā. 1886. gadā dzejolis tika publicēts tā autora pirmajā dzejas krājumā Rīta zvaigzne (ivr. ברקאי). Dziesmas pilnais garums ir 10 panti. Izraēlas himnā ietilpst pirmais pants un nedaudz izmainīts piedziedājums. 1888. gadā Šmuels Koens, Rišonlecionā dzīvojošs ebreju imigrants no Besarābijas, sacerēja dziesmai mūziku, par pamatu izmantodams kādas moldāvu tautas dziesmas melodiju.
Dziesma kļuva par cionistiskās kustības himnu. Hatikva kā himna tiek izmantota kopš Izraēlas valsts izveides 1948. gadā, tomēr oficiālais himnas statuss tai ar Kneseta lēmumu tika piešķirts tikai 2004. gada 10. novembrī.
Lielvārdes pagasts
Hidrogrāfija
Upes: Gribuļupīte, Īdavas upīte, Kaibala, Kraukļupīte, Rēvelīte, Temuļupīte.
Vēsture
Lielvārdes pagasts dokumentos pirmo reizi minēts 1826. gadā. 1924. gadā tam pievienota daļa Rembates pagasta. 1935. gadā Rīgas apriņķa Lielvārdes pagasta platība bija 62 km² un tajā dzīvoja 1841 iedzīvotājs. 1945. gadā pagastā izveidoja Kaibalas un Lielvārdes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1949. gada jūnijā Lielvārdei piešķīra strādnieku ciemata statusu, bet Lielvārdes un Kaibalas ciemus pievienoja strādnieku ciematam. 1949. gada decembrī Lielvārdes un Kaibalas ciemus izveidoja no jauna, bet 1956. gadā likvidēja pievienojot Lielvārdei kā Lielvārdes lauku teritoriju. 2004. gadā Lielvārde ar lauku teritoriju reorganizējās par Lielvārdes novadu. 2010. gadā Lielvārdes lauku teritoriju pārdēvēja par Lielvārdes pagastu.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Annas, Glaudītāji, Kaibala, Senči, Svētiņi.
Transports
Lielvārdes pagastu šķērso Dzelzceļa līnija Rīga—Daugavpils, kā arī ir viena dzelzceļa pietura — Kaibala, kas atklāta 1930. gadā. Tāpat, pagastu šķērso autoceļš A6 (Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Patarnieki)), autoceļš autoceļš V971 (Lielvārde—Rozītes), autoceļš V986 (Pievedceļš Kaibalas stacijai) un autoceļš V985 (Kaibala—Annas).
Romanovu dinastija
Romanovu dinastija, vēlāk Holšteinas-Gotorpas-Romanovu dinastija bija valdnieku dinastija, kas valdīja Krievijas teritorijā (Krievijas cariste, Krievijas impērija) laikā no 1613. gada līdz 1917. gadam.
Sākotnēji bajāru dzimta (боярский род Захарьиных-Юрьевых-Романовых). Tās aizsākumi meklējami XIV gs., kad no Lietuvas Maskavā ieradies kāds Glanda (kristīts par Joanu, t.i. Ivanu) Kobila (Гланда Кобыла, arī Гланда Камбила) kalpot lielkņazam Ivanam Kaļitam. Līdz XVI gs. sākumam dēvēti par Koškiniem, pēc tam par Zahariniem. Pateicoties Ivana IV (Rjurikoviču dinastija) laulībām ar Anastasiju Romanovu (Захарьина-Юрьева, Анастасия Романовна), dzimta pietuvojās tronim, bet pēc t.s. juku laika 1613. gadā par caru ievēlēja Mihailu Romanovu, kurš bija Romanovu dinastijas iedibinātājs.
Pēc tam, kad Šlēzvigas-Holšteinas grāfa Frīdriha Kārļa dēls Kārlis Pēteris Ulrihs no Holšteinas-Gotorpas dinastijas 1761. gadā tika kronēts par Krievijas ķeizaru Pēteri III, dinastiju dēvē par Holšteinas-Gotorpas-Romanovu dinastiju.
Kosas
Kosu klasi pārstāv viena kārta (Equisetales), viena dzimta (Equisetaceae) un viena ģints (Equisetum). Pasaulē pazīstamas 16 sugas un 19 hibrīdsugas, no kurām Latvijā aug 10 sugas un 3 hibrīdsugas. Daudzas kosu sugas ir kosmopolītiskas, kas izplatītas lielās platībās Eirāzijā, Amerikā un Āfrikā, kā arī daudzās salās.
Kosas ir daudzgadīgi lakstaugi. Augsnē kosas attīsta sakneņus, no kuriem atzarojas daudz sīku sakņu. Sakneņi pārziemo, dažām kosu sugām (ziemzaļām) ziemo arī stublājs. Atsevišķām kosu sugām veidojas arī bumbuļi kā rezerves barības vielu krātuves. Stublāji stāvi, ar dobiem posmiem, galvenokārt zaroti. Lapas pa 3—30, sakārtotas mieturos, saaugot veido zobainas makstis ap stublāju mezgliem. Sporas attīstās sporofītu sastatos (vārpās) stublāju galos. Kosām raksturīga paaudžu maiņa. Vairojas ar sporām un veģetatīvi ar sakneņiem.
Mitros, mālainos tīrumos aug tīruma kosa, mežmalās un pļavās — pļavas kosa, purvainās vietās — purva kosa, mežos — meža kosa, bet ūdeņos — upes kosa. Tīrumos augošās kosas ir nezāles. Ja tās ir pļavu zelmenī, siens kļūst mazvērtīgs. Atsevišķas kosu sugas (purva kosa, upes kosa) mājdzīvniekiem pat indīgas. Ar kosām krāso dziju, pulē koku, tīra traukus u.c. Virszemes dzinumi pa lielākai daļai cieti, asi, jo stublāja epidermā daudz silīcija dioksīda. Kosās ir kalcijs (līdz 10%), kālijs, akonītskābe (ekvisetskābe), askorbīnskābe (0,15%), karotīns (5 mg %), sveķi, miecvielas, skābeņskābe, ābolskābe, rūgtvielas u. c. Tautas medicīnā kosas lieto iekšējās asiņošanas apturēšanai, locītavu reimatisma, astmas, artēriju sklerozes, plaušu un kaulu tuberkulozes, urīnpūšļa un nieru iekaisuma ārstēšanā u.c. Lielā kosa un meldru kosa ir iekļauti Latvijas aizsargājamo augu sarakstā.
Juventus
Juventus var būt:
Andrejs Pormalis
Andrejs Pormalis (1898–1977) bija latviešu mākslinieks, keramiķis un pedagogs, no 1959. gada Mākslinieku savienības biedrs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1898. gada 15. oktobrī kaprača Jāņa Pormaļa un viņa sievas Līzes ģimenē. Mācījās Jēkabpils apriņķa skolā, pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā devās bēgļa gaitās uz Krieviju, studēja Pēterpils Štiglica mākslas skolā no 1915. līdz 1918. gadam. Studiju laikā iekārtojās darbā statista amatā Petrogradas operā. Atgriezies Latvijā, 1922. gadā sāka studijas Latvijas Mākslas akadēmijā, profesora Jāņa Kugas dekoratīvās glezniecības klasē, no 1927. gada piedalījās izstādēs. 1928. gadā beidza studijas un no 1929. līdz 1940. gadam mācīja mākslas vēsturi, zīmēšanu un rasēšanu Jēkabpils komercskolā un ģimnāzijā. 1937. gadā Parīzes izstādē Andreja Pormaļa darbu "Kamīns" godalgoja ar sudraba medaļu. 1937. gadā viņš ieguva zelta medaļu Latvijas daiļamatniecības izstādē un Zemgales izstādē Jelgavā.
Pēc Latvijas okupācijas strādāja Rīgas Valsts daiļamatu skolā, kurā bija keramikas nodaļas pasniedzējs un vadīja valsts tautas keramiķu kvalifikācijas celšanas kursus, kā arī pildīja scenogrāfa pienākumus. 1944. gadā kopā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Tukumu. No 1945. līdz 1963. gadam bija zīmēšanas un rasēšanas skolotājs Jēkabpils vidusskolā, no 1946. līdz 1950. gadam Jēkabpils Bērnu mākslas skolas direktors, kā arī vadīja keramikas pulciņu Pionieru namā līdz 1974. gadam. 1959. gadā Andrejs Pormali uzņēma Mākslinieku savienībā.
Miris 1977. gada 16. februārī, apbedīts Jēkabpils pilsētas kapsētā.
Izteiksmes līdzekļi
Keramiķis nepārtraukti meklēja jaunas izteiksmes iespējas, izkopjot savu īpatnējo stilu. Viņa darbiem pēc Otrā pasaules kara pamatā ir dabīgi brūngani toņi, kas izskaidrojams ar krāsu un izejvielu trūkumu glazēšanai. Dažreiz nepieciešamos komponentus māksliniekam sarūpēja paziņas no Kuzņecova porcelāna fabrikas. Vēlāk izmantoja dažādu toņu krāsaino glazūru. Zeltaino toni ieguvis, pievienojot glazūrai misiņu vai kaparu no sasmalcinātām monētām. Darbos izmantoja glazētu un neglazētu virsmu pretnostādījumu, formas tika atdzīvinātas ar gleznotu, gravētu vai plastisku rotājumu. darbos nereti redzami dabas motīvi, no kuriem mīļākie bija putni, ziedi un saule, kā arī vijīgu liniju ritms.
Piemiņa
1978. gadā notika Pormaļa piemiņas izstāde Rīgā, Jēkabpils vēstures muzejs organizēja izstādes, veltītas keramiķa 75 un 100 gadu jubilejas atcerei. Viņa darbi atrodami Jēkabpils, Rīgas, Glāsgovas muzejos, kā arī privātajās kolekcijās un keramiķa ģimenes īpašumā.
Jēkabpilī viņa vārdā nosaukta iela, uz kuras atrodas keramiķa nams Pormaļa ielā 119. Keramiķa namā dzīvo viņa meitas, taču nams ir atvērts arī apmeklētājiem, darbojas kā memoriālā māja, kurā aplūkojami dažādi keramikas darbi, mākslinieka gleznas, virpa, unikāls kamīns, avīžu izgriezumi par piedalīšanos izstādēs un fotogrāfijas. 2007. gadā Jēkabpils Bērnu un jauniešu centrā atklāja Andreja Pormaļa kabinetu. Jēkabpils pilsētas kapsētā virs mākslinieka kapa uzstādīts tēlnieka Laimoņa Blumberga piemineklis.
Eglāju ciems
Eglāju ciems var būt:
Ilona Jurševska
Ilona Jurševska (dzimusi Līvānos ) ir latviešu politiķe, bijusi labklājības ministre un 11. Saeimas deputāte. Pārstāv partiju Latvijas Zemnieku savienība un Zaļo un Zemnieku savienību.
Izglītība
No 1977. līdz 1985. gadam I. Jurševska mācījās Līvānu 1. vidusskolā. Pēc tam mācījusies Rīgas Pedagoģiskajā skolā, kur 1989. gadā ieguvusi sākumskolas skolotājas izglītību. No 1990. līdz 1996. gadam studējusi Liepājas Pedagoģiskajā augstskolā un ieguvusi pamatskolas skolotājas grādu, savukārt no 2005. līdz 2007. gadam studējusi Biznesa augstskolā "Turība", kur ieguvusi profesionālo maģistra grādu sabiedriskajās attiecībās.
Darba pieredze
No 1998. līdz 2004. gadam I. Jurševska bija Kandavas novada domes kancelejas vadītāja, starptautiskās sadarbības koordinatore. No 2004. līdz 2008. gadam strādājusi Nodarbinātības valsts aģentūrā, vadījusi projektus, vēlāk — Sabiedrisko attiecību nodaļu un, visbeidzot, Nodarbinātības pakalpojumu un attīstības departamentu. 2008. gadā kļuvusi par Labklājības ministrijas Komunikācijas nodaļas vadītāju un amatā bijusi līdz 2010. gada novembrim, kad sākusi darbu valdībā.
Politiskā darbība
2011. gadā notikušajās 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās viņa kandidēja, pārstāvot Zaļo un Zemnieku savienības sarakstu, palika pirmā "aiz svītras" Kurzemes vēlēšanu apgabalā, taču ieņēma vietu Saeimā līdz 2012. gada martam, kamēr bērna kopšanas atvaļinājumā atradās Dana Reizniece-Ozola. 2013. gada janvārī I. Jurševska atkal atgriezās Saeimas sastāvā, aizstājot D. Reiznieci-Ozolu līdz jūnija vidum.
2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās kandidēja no ZZS saraksta. Kopš 2014. gada I. Jurševska ir Sociālās integrācijas valsts aģentūras vadītāja.
Privātā dzīve
I. Jurševska ir precējusies, audzina divas meitas.
Gaidiet "Džonu Graftonu"
"Gaidiet "Džonu Graftonu"" ir 1979. gadā Latvijas PSR uzņemta divsēriju televīzijas spēlfilma. Filmas režisors ir Andris Rozenbergs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā un sižeta pamatā ir patiesi notikumi par ieroču piegādi 1905. gada revolucionāriem Krievijā.
Sižets
1905. gada vasarā pie Londonā dzīvojoša latviešu politiskā emigranta, kapteiņa Trautmaņa vēršas Krievijas eseru partijas pārstāvji Krasiļņikovs un Elkonens ar piedāvājumu ar tvaikoni nogādāt ieroču kravu uz Krieviju.
Atklātā jūrā tvaikonī tiek pārkrauti ieroči un sprāgstvielas, un tas uzņem kursu uz Baltijas piekrasti. Taču par operāciju ir zināms arī Krievijas ohrankai.
2010. gada Mērsraga novada domes vēlēšanas
'''2010. gada Mērsraga novada domes vēlēšanas''' notika. Tās bija ārkārtas vēlēšanas, kas tika rīkotas sakarā ar Mērsraga novada atdalīšanos no Rojas novada. Vēlēšanās Mērsraga novada domē tika ievēlēti 13 deputāti. Vēlēšanās piedalījās 3 kandidātu saraksti, kas veidoti no 33 kandidātiem. Tās bija pirmās Mērsraga novada domes vēlēšanas. Mērsraga novadā vēlēšanas notika vienā iecirknī.
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva Demokrātiju visiem (70,78%), bet kopā novada domē iekļuva 2 no 3 sarakstiem. Mērsraga novada domes vēlēšanās piedalījās 877 vēlētāji jeb 58,66% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 876, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 846 vēlētāji.