cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aglomerācija
Izšķir monocentriskās (viena liela un vairākas mazas pilsētas, piemēram, Rīgas, Maskavas aglomerācijas) un policentriskās aglomerācijas (vairākas lielas vai vidēji lielas pilsētas atrodas ļoti tuvu viena otrai un visas ir aptuveni vienādi lielas, piemēram, Reina — Rūra Vācijā).
Aglomerāciju veidošanās iemesli:
Vēlēšanas
Vēlēšanas ir valsts vai kādas organizācijas veikts demokrātisks pasākumu un darbību kopums, kurā tās vēlētāji veic politisko izvēli, atdodot balsi par sev tīkamu kandidātu vai par partiju, kas vēlas nonākt pie varas šai valstī vai organizācijā. Vēlēšanās var tikt arī apstiprināts vai noraidīts kāds politisks priekšlikums.
Valsts vai pašvaldību vēlēšanās vēlētāji savu balsi parasti nodod vēlēšanu iecirknī. Vēlēšanas var būt gan aizklātas, gan tiešas; to, kādas ir konkrētās vēlēšanas, nosaka vēlēšanu nolikums. Pirms vēlēšanām politiskās partijas sagatavo kandidātu sarakstus un priekšvēlēšanu programmas, kur vēlētājiem tiek izklāstīts, ko partija darīs, ja tiks ievēlēta.
Oda
Oda ir cildinošs, svinīgs dzejolis, kas veltīts kādam nozīmīgam notikumam vai personai. Senajā Grieķijā jebkura lirikas forma, kas paredzēta mūzikas pavadīšanai (tai skaitā kora dziedāšana) tika saukta par odu.
Mirjama Gesnere
Mirjama Gesnere (de; dzimusi Garmišā-Partenkirhenē, Vācijā) ir vācu biatloniste un distanču slēpotāja.
Sākotnēji trenējusies biatlonā. Karjeras sākumā izcīnīja vairākas medaļas pasaules junioru čempionātā biatlonā. Viņas ātro slēpošanu pamanīja Vācijas distanču slēpošanas izlases treneri un M. Gesnere tika iekļauta Vācijas slēpotāju izlasē. 2009. gadā startēja Pasaules čempionātā distanču slēpošanā, kur izcīnīja sudraba medaļu Vācijas stafetes izlases sastāvā 4×5 km stafetē. 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Vankūverā M. Gesnere atkal startēja distanču slēpošanā un pārsteidzoši izcīnīja sudraba medaļu Vācijas stafetes izlases sastāvā 4×5 km distancē.
Sekojošajās sezonās M. Gesnere vairāk pievērsās biatlonam un startēja biatlona Pasaules kausa sacensību seriālā, taču pārstāvēja Vācijas izlasi arī distanču slēpošanas sacensībās (tostarp izcīnīja 4. vietu 2013. gada Pasaules čempionātā distanču slēpošanā 10 km brīvā stila distancē).
Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (austrumu virziens)
Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumus austrumu virzienā no valsts galvaspilsētas Tallinas nodrošina VAS Edelaraudtee, kā arī VAS Elektriraudtee piepilsētas elektrovilcienu maršrutā Tallina—Aegvīdu—Tallina. Dīzeļvilcienu maršruti savieno Tallinu ar Narvu, Tartu, Valgu kā arī nodrošina pasažieru dzelzceļa pārvadājumus Harju, Rietumviru, Austrumviru, Jegevas, Tartu, Valgas un Pelvas apriņķos.
Maršruti
Tallina—Aegvīdu (et) ir piepilsētas pasažieru elektrovilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Tallinas pilsētu un Harju apriņķa austrumu pagastus. Maršruta kopgarums — 56,8 km. Maršrutā iekļautas 13 pieturas.
Tallina—Rakvere (et) ir starppilsētu pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Harju un Rietumviru apriņķus. Maršruta kopgarums — 104 km. Maršrutā iekļautas 14 pieturas.
Tallina—Rakvere—Narva (et) ir starppilsētu pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Harju, Rietumviru un Austrumviru apriņķus. Maršruta kopgarums — 209,8 km. Maršrutā iekļautas 23 pieturas.
Tallina—Tartu—Valga (et) ir starppilsētu pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Harju, Rietumviru, Jegevas, Tartu un Valgas apriņķus. Maršruta kopgarums — 273 km. Maršrutā iekļautas 32 pieturas. Valgas stacijā tiek nodrošināta pārsēšanās starp VAS Pasažieru vilciens un VAS Edeleraudtee starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieniem, veidojot starpvalstu pasažieru satiksmes savienojumu starp Rīgu un Tallinu.
Tallina—Tartu (ekspresis) (et) ir starppilsētu pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Harju, Rietumviru, Jegevas un Tartu apriņķus un nodrošina ātru satiksmi starp Tallinu un Igaunijas otro lielāko pilsētu Tartu. Maršruta kopgarums — 190,1 km. Maršrutā iekļautas 6 pieturas.
Tartu—Jegeva (et) ir vietējas nozīmes pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Jegevas un Tartu apriņķus. Maršruta kopgarums — 47,5 km. Maršrutā iekļautas 4 pieturas.
Tartu—Koidula (et) ir vietējas nozīmes pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, kas apkalpo Jegevas un Pelvas apriņķi. Maršruta kopgarums — 84 km. Maršrutā iekļautas 18 pieturas.
Koidula—Piusa (et) ir vietējas nozīmes pasažieru dīzeļvilcienu maršruts Igaunijā, Pelvas apriņķī, kas savieno divus dzelzceļa iecirkņus: Tartu—Koidula un Valga—Koidula. Maršruta kopgarums — 8 km. Maršrutā iekļautas 2 pieturas.
Zakumi
Zakumi ir 2010. gada FIFA Pasaules kausa oficiālais talismans. Tas izveidots kā sportisks un jautrs dzeltens leopards ar zaļiem matiem. Talismana vārds veidots no Dienvidāfrikas ISO 3166-1 divburtu koda ZA un skaitli desmit vairākās afrikāņu valodās apzīmējoša vārda "kumi". Talismana autors ir mākslinieks Andrīss Odendāls (Andries Odendaal) no Keiptaunas.
Par Zakumi dzimšanas dienu tiek uzskatīts, kas sakrīt ar Jaunatnes dienu Dienvidāfrikā. Zakumi krāsas un ietērps sakrīt ar Dienvidāfrikas futbola izlases formas tērpu. Zakumi moto ir "Zakumi spēle ir godīga spēle" (Zakumi's game is Fair Play).
Utrehta
Utrehta (nl) ir pilsēta Nīderlandes centrālajā daļā. Tā ir ceturtā lielākā Nīderlandes pilsēta, Utrehtas provinces administratīvais centrs. Pilsētas simboli ir 112 metrus augstais Utrehtas Doma tornis un vecpilsētas kanālu sistēma.
Utrehtas Universitāte ir lielākā augstskola Nīderlandē. Pilsēta ir Nīderlandes dzelzceļa kompānijas (Nederlandse Spoorwegen) galvenās mītnes vieta. Veckatolisma pasaules centrs.
Vēsture
Ap 47. gadu romieši Utrehtas vietā nodibināja robežcietoksni (castellum), nosaucot to par Trajektu (Traiectum). Sakarā ar ģermāņu cilšu iebrukumiem ap 270. gadu romieši apmetni pameta. Līdz 6. gadsimtam par Utrehtas vēsturi ziņu ir visai maz.
6. gadsimtā Utrehta nonāca franku pakļautībā. Pilsētas tiesības tā ieguva 1122. gadā. Viduslaikos Utrehta bija viena no nozīmīgākajām Ziemeļnīderlandes pilsētām un bīskapijas centrs.
1713. gadā pilsētā parakstīja Utrehtas miera līgumu, kas izbeidza Spānijas Mantojuma karu. 16. gadsimtā Utrehta bija Nīderlandes ūdens aizsardzības nocietinājumu sistēmas (Hollandse Waterlinie) sastāvdaļa, kas aizkavēja pilsētas attīstību.
19. gadsimta beigās Utrehta kļuva par valsts galveno dzelzceļa mezglu.
2.pasaules kara laikā Utrehta līdz pat 1945. gada 5. maijam bija vācu okupācijā, Kanādas Bruņotie spēki pilsētā iegāja tikai 7. maijā.
Cilvēki
Utrehtā dzimuši:
Aleksis Klero
Aleksis Klods Klero (fr; dzimis, miris ) bija franču matemātiķis.
Biogrāfija
Klero veicis pētījumus matemātiskajā analīzē. 1736. gadā atradis 1. kārtas diferenciālvienādojumu vispārējo un īpašo atrisinājumu. Ieviesis pilnā diferenciāļa, vairāku neatkarīgo mainīgo funkcijas jēdzienu (1741. gadā).
1736. gadā Klero piedalījās Pjēra Luī Mopertjuī Lapzemes ekspedīcijā, lai izmērītu meridiāna loka rādiusu (cita ekspedīcija 1735. gadā bija devusies uz Peru, ekvatora tuvumā). Ekspedīciju rezultātā tika pierādīts, ka zemeslode ir saplacināta polu rajonos. 1743. gadā Klero publicēja darbu "Zemes formas teorija" (Théorie de la figure de la terre), kurā formulēja teorēmu, kas tagad ir zināma kā Klero teorēma, kas rotējoša elipsoīda virsmas punktu gravitāciju sasaista ar saspiešanu un centrbēdzes spēkiem ekvatora tuvumā.
Klero atrisināja trīs ķermeņu problēmu. 1750. gadā viņš saņēma Sanktpēterburgas akadēmijas balvu par eseju Théorie de la lune. 1759. gadā viņš precizēja Haleja komētas orbītu, aprēķinos ietverot Jupitera ietekmi.
Miris Parīzē 1765. gadā, 52 gadu vecumā, no akūtas, strauji progresējošas slimības.
Boguhvala
Boguhvala ir pilsēta Polijā, Piekarpatu vojevodistē, uz dienvidrietumiem no Žešovas pie Vislokas upes.
Kristofs Šūberts
Kristofs Šūberts (de; dzimis Minhenē, Vācijā) ir vācu hokejists, aizsargs, Vācijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2019) Šūberts spēlē Vācijas 3. līgas komandā Hamburgas "Crocodiles".
Spēlētāja karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru Šūuberts uzsāka 2000. gadā, kad debitēja DEL līgas klubā Minhenes "Barons". Kluba sastāvā aizsargs aizvadīja arī 2001.—02. sezonu, taču tad tika draftēts NHL un pārcēlās uz Ziemeļameriku.
No 2002. līdz 2005. gadam Šūberts trīs sezonas aizvadīja AHL klubā Bingemtonas "Senators", taču 2005.—06. sezonā debitēja NHL, 56 spēles aizvadot Otavas "Senators" sastāvā. Otavā Šūberts spēlēja līdz pat 2008.—09. sezonas noslēgumam. 2009.—10. sezonu aizsargs aizvadīja Atlantas "Thrashers" sastāvā, taču tad atgriezās Eiropā.
Savu karjeru Šūberts turpināja Zviedrijas Elitsērijas klubā Frölunda HC, taču jau sezonas vidū pārcēlās uz Vācijas hokeja līgas klubu Hamburgas "Freezers". "Freezers" rindās spēlēja līdz pat 2016. gadam, vairākas sezonas pildot arī komandas kapteiņa funkcijas.
Vācijas izlases rindās spēlējis 2002. un 2006. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī sešos Pasaules čempionātos.
Patriks Blekets
Patriks Meinards Stjuarts Blekets, barons Blekets (en, dzimis, miris ) bija angļu fiziķis. Pazīstams ar pētījumiem, izmantojot Vilsona kameras metodi, kā arī ar darbiem kosmiskā starojuma un paleomagnētisma jomā, par ko 1948. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā. Patriks Blekets Otrā pasaules kara laikā bija viens no operāciju pētīšanas pamatlicējiem.
Dzimis Londonā biržas brokera ģimenē. Mācījās Karaliskās flotes koledžā. Kā flotes apakšleitnants piedalījās kaujās Pirmajā pasaules karā. 1919. gadā tika nosūtīts uz kursiem Kembridžas Universitātē. Iepazinies ar Kavendiša laboratoriju, Blekets nolēma pamest dienestu flotē, un iestājās Kembridžas Universitē, kuru beidza 1921. gadā, un veica pētījumus Kavendiša laboratorijā pie Ernesta Rezerforda. Vēlāk strādāja vairākās universitātēs, bet Otrā pasaules kara laikā - dažādās ar valsts aizsardzību saistītās iestādēs. Pēc kara atgriezās akadēmiskā darbā, iespējams, savas kreisās politiskās pārliecības dēļ — Blekets bija pret to, lai Lielbritānijai būtu atomieroči un viņš bija redzams Indijas aizstāvis. Tomēr vēlāk, Harolda Vilsona valdības laikā, Blekets bija viens no Lielbritānijas Tehnoloģiju ministrijas izveides idejiskajiem ierosinātājiem un strādāja par valdības konsultantu.
Miris Londonā 1974. gadā.
Klimatijveidīgās
Morfoloģija
Muguras peldspuras ir divas. Uz vēdera ir starpdzelkšņi. Plecu joslas rajonā ķermeni sedz ādas kauli. Endokrānijs ir no skrimšļa. Ir gan zobainas, gan bezzobu klimatijveidīgo formas. Žokļi pārkaulojas ar vienu vai diviem kauliem. Peldspuru dzelkšņi ir iestiprināti ādā vai arī iegremdēti dziļi muskulatūrā. Vidus un augšdevona formām priekšējai muguras peldspurā skelets sastāv no bazīdijām un radiālijām.
Sistemātika
Pašlaik klimatijveidīgās tiek dalītas divās apakškārtās. Šajā sistemātikā ir iekļautas arī tās zivis, kas ir zināmas tikai pēc zvīņām un dzelkšņiem (veselas zivis nav atrastas), bet kuras nosacīti ir pieskaitītas pie klimatijveidīgajām.
(†) - izmirušu organismu grupa.
Grafīts
Grafīts (grc — 'raksts') ir minerāls no elementu tīrradņu klases (sastāv tikai no viena elementa — oglekļa). Grafīts ir viena no oglekļa alotropiskajām modifikācijām. Tā struktūra ir slāņaina. Grafīta atsevišķu kārtu kristāliskie režģi var dažādi novietoties attiecībā vienam pret otru. Kārtas ir gandrīz plakanas un sastāv no regulāru sešstūru veidā izvietotu oglekļa atomu režģa.
Īpašības
Grafīts labi vada elektrisko strāvu. Atšķirībā no dimanta grafītam ir zema cietība (1-2 balles pēc Mosa skalas). Blīvums 2,08 — 2,23 g/cm3. Krāsa pelēka, spīdums metālisks. Grūti kūstošs (sublimējas 3600-3700 °C temperatūrā), noturīgs pret augstu temperatūru. Skābēs nešķīst. Aptaustot liekas, ka ir taukains. Dabiskais grafīts satur 10-12% māla un dzelzs oksīdu piemaisījumu. Daudzām grafīta fiziskajām īpašībām, it sevišķi termiskajām un akustiskajām, piemīt izteikta anizotropija.
Atrašanās dabā
Pavadošie minerāli dabā ir pirīts, granāts un špinelis. Veidojas augstā temperatūrā vulkāniskos un magmatiskos iežos. Sastopams kvarca dzīslās kopā ar volframītu un citiem minerāliem. Plaši izplatīts metamorfiskos iežos — kristāliskajos slānekļos, gneisos, marmoros. Lielas iegulas veidojas pirolīzes rezultātā akmeņogļu atradņu vietās (Tunguskas baseinā).
Izmantošana
Grafīta izmantošana balstās uz tā unikālajām īpašībām — izturību pret augstu temperatūru (bez skābekļa klātbūtnes) un ķīmisko noturību pret daudziem izkausētiem metāliem. Izmanto kausējamo tīģeļu un krāšņu izklāšanas plākšņu izgatavošanai.
Elektrodos un sildelementos grafītu pielieto, pateicoties tā augstajai elektrovadāmībai un ķīmiskai noturībai pret agresīviem ūdens šķīdumiem (tā ir daudz augstāka nekā cēlmetāliem).
Izmanto ķīmiski aktīvu metālu iegūšanā ar metālu savienojumu kausējumu elektrolīzes metodi. Piemēram, lai iegūtu alumīniju, izmanto uzreiz divas grafīta īpašības:
Pielieto cietās smērvielās, kombinētajās šķidrajās un pastveida smērvielās.
Grafītu lieto arī kā neitronu palēninātāju kodolreaktoros.
Izmanto melno grafīta zīmuļu ražošanai, kā arī sintētisko dimantu izgatavošanā.
Herbiga—Haro objekts
Herbiga—Haro objekts ir neliels miglāja apgabals, kas saistīts ar jaunām zvaigznēm. Tie veidojas, kad gāze, kura tiek izmesta no šīm jaunajām zvaigznēm, mijiedarbojas ar putekļiem. Tālāk tā izplatās ar ātrumu, kas sasniedz vairākus simtus kilometru sekundē. Herbiga—Haro objekti parasti ir raksturīgi apgabaliem, kuros notiek intensīva zvaigžņu veidošanās; bieži vien tie ir novērojami blakus vientuļām zvaigznēm, izstieptas rotācijas ass virzienā.
Hubble Deep Field
Hubble Deep Field (HDF) ir neliels Lielā Lāča zvaigznāja apgabala attēls, kurš uzņemts no Habla kosmiskā teleskopa. Šajā attēlā ir redzams apgabals, kura lielums ir 5,3 kvadrātiskās leņķa minūtes — viena no divu miljonu debess sfēras daļām. Šis attēls tika izveidots no 342 daļām, kuras nofotogrāfēja ar platleņķa planetāro kameru, kura bija uzstādīta uz Habla teleskopa. Attēls tika uzņemts vairākas dienas 1995. gadā no 18. decembra līdz 28.decembrim.
Smecernieku dzimta
Smecernieku dzimta (Curculionidae) ir visēdāju vaboļu dzimta. Latvijā sastopamas 373 sugas.
Apraksts
Ķermenis 1,5-20 mm garš. Raksturīga smecerī izstiepta galvas priekšējā daļa ar grauzējtipa mutes orgāniem. Taustekļi galvenokārt elkoņveida, piestiprināti smecerim. Ar augšžokļiem izgrauž augā padziļinājumu, kurā iedēj olas.
Laurāzijas placentāļi
Laurāzijas placentāļi (Laurasiatheria) ir zīdītāju klases (Mammalia) virskārta, kas pieder placentāļu infraklasei (Eutheria). Tā apvieno 7 kārtas. Pastāv viedoklis, ka visi Laurāzijas placentāļi ir attīstījušies no dzīvniekiem, kas dzīvoja ziemeļu superkontinentā - Laurāzijā pēc tam, kad superkontinents jau bija atdalījies no Gondvanas Pangejas sadalīšanās rezultātā. Tie ir ciršļi, eži, zvīņneši, sikspārņi, vaļi, plēsēji, nepārnadži un pārnadži.
Īpatnības
Laurāzijas placentāļiem ir līdzīgas gēnu sekvences, bet tiem līdz šim nav atrastas kopīgas un no citiem dzīvniekiem atšķirīgas anatomiskās īpašības. Sugu piederību šai grupai var noteikt, tikai veicot DNS analīzes. Laurāzijas placentāļu virskārta līdz ar pirmprimātu placentāļiem (Euarchontoglires) tiek apvienoti kopējā augstākajā kārtā - ziemeļu placentāļos (Boreoeutheria)
Sistemātikas diskusijas
Zinātnieki joprojām diskutē par dažu zīdītāju kārtu vietu sistemātikā Laurāzijas placentāļu virskārtā. Tās ir sikspārņu kārta (Chiroptera) un nepārnadžu kārta (Perissodactyla). Balstoties uz morfoloģiskajiem pētījumiem, sikspārņi ilgstoši tika sistematizēti vienā grupā ar ādlidoņiem un tupajām. Bet, veicot ģenētiskos pētījumus, atklājās, ka sikspārņi ir radniecīgi Laurāzijas placentāļiem. Jaunie atklājumi devuši pamatu jaunām diskusijām par sikspārņu kārtu, vai tā būtu piederoša kukaiņēdājiem, vai piederoša plēsēju un zvīņešu kopīgajai grupai Ferae, vai jaunā grupā Pegasoferae kopīgi ar nepārnadžiem un Ferae grupu. 2011. gada jaunākie gēnu pētījumi tomēr noliedz Pegasoferae grupas pamatotību, lai gan šie pētījumi joprojām nav atrisinājuši zinātniski precīzu nepārnadžu vietu sistemātikā. Zinātnieki ierosina nepārnadžus sistematizēt kopīgi ar Ferae grupu vienotā ciltī Zooamata, bet pārējos placentāļus Euungulata ciltī.
Jumurdas ezers
Jumurdas ezers ir ezers Madonas novada Jumurdas pagastā, uz austrumiem no Jumurdas ciemata. Ietek Sārtupīte un iztek Andrupīte uz Pakšēnu ezeru. Ezerā atrodas 5 salas ar to kopējo platību 2,96 ha. Visām salām doti koku nosaukumi: Egļu sala, Liepu sala, Bērzu sala, Alkšņu sala un Kārklu sala.
Ezera rietumu krastā atrodas atpūtas komplekss.
Ārējās saites
www.ezeri.lv
Rūdolfs Klinsons
Rūdolfs Klinsons (1889-1941) bija Latviešu strēlnieku virsnieks, Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Latgales divīzijas komandiera palīgs (1936-1940), ģenerālis (1936). Armijas sporta kluba valdes priekšsēdētājs, Latvijas Fiziskās kultūras un sporta komitejas priekšsēdētāja biedrs, Latvijas Šaušanas savienības priekšsēdētājs, žurnāla "Fiziskā Kultūra un Sports" redaktors (1937-1940). Nogalināts Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 13. novembrī Mālpils pagastā zemnieka Mikeļa Klinsona ģimenē. 1909. gadā viņš iestājās Krievijas impērijas armijā, mācījās Viļņas karaskolā (1910-1913) un ieguva podporučika pakāpi. Pirmā pasaules kara sākumā dienēja 38. Sibīrijas strēlnieku pulkā, paaugstināts poručika pakāpē (1915). 1915. gada 10. oktobrī viņu pārcēla uz 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulku, kas 5. novembrī iesaistījās kaujās Slokas-Ķemeru apkārtnē, tika paaugstināts par štāba kapteini. 1917. gada janvārī kapteinis Klinsons piedalījās Ziemassvētku kaujās, komandēja 1. Latviešu strēlnieku brigādes vidējo kaujas grupu, kas pārrāva vācu nocietinājumus pie Mangaļiem un otro un trešo nocietinājumu līniju pie Skangaļiem. Pirmā pasaules kara kaujās kopumā četrreiz kontuzēts un ievainots, par varonību kaujās viņu apbalvoja ar daudziem Krievijas kara ordeņiem un Sv. Jura Zelta zobenu.
Kopā ar 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulku piedalījās arī vēlākajās Pirmā pasaules kara un Krievijas pilsoņu kara cīņās. Latvijas atbrīvošanas cīņu laikā 1919. gada 8. jūlijā kapteinis Klinsons iestājās Latvijas armijā. 1. septembrī viņu iecēla par Latvijas Kara skolas komandieri, 1919. gada 30. decembrī paaugstināja par pulkvežleitnantu. No 1921. gada viņš bija 9. Rēzeknes kājnieku pulka komandieris, 1924. gada 18. novembrī paaugstināts par pulkvedi. 1936. gada 1. oktobrī Klinsonu iecēla par ģenerāli un viņš bija Latgales divīzijas komandiera palīgs (1936-1940).
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 4. februārī ģenerāli Klinsonu atcēla no amata un viņš strādāja par noliktavas pārzini Olaines kūdras fabrikā. 1941. gada 12. maijā viņu apcietināja un deportēja uz Maskavu, kur pratināja Butirku cietumā. 1941. gada 29. jūlijā PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija (ВКВС СССР) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā.
Pērkonītis (rotaļdziesma)
Šo deju un rotaļu 1938.gadā pierakstīja kultūras pilī Ziemeļblāzma, Mīlgrāvī. Tādēļ to dažreiz nosacīti uzskata par Rīgas novada tautasdeju.
Dejas apraksts
Pērkonīti jādejo sparīgi, braši, aizrautīgi un skaļi rībinot kājas. Pirmajā daļā ('Rībināšana') jāpievērš uzmanība saskaņotiem lēcieniem. Deju var dejot gan lecot, gan izstiepjoties, gan ietupjoties. Otrajā daļā ('Apaļā polka') pāriniekiem jādejo skrējiena polkas vai pievilciena polkas soļi. Tādējādi var aizrautīgi griezties. Šai dejai variācijas nav izplatītas. Tomēr katrs pāris var dejot atšķirīgus polkas soļus. Arī pārlēcieni dejas pirmajā daļā katram pārim sanāk citādāki.
Sākuma stāvoklis
Dejotāji nostājas ar seju viens pret otru. Puisis sadod labo roku ar meitas kreiso roku. Sadotās rokas dejotāji pastiepj sānis. Nesadotās rokas ieliek sānos.
Rībināšana
8 taktis, 1.-4. takts jādzied vai jāspēlē divas reizes. 1.takts: Pārinieki trīs reizes sparīgi rībina (puisis piesit kreiso, labo, kreiso, bet meita labo, kreiso, labo kāju). Vienlaicīgi viņi pagriež viens otram muguras.
2.takts: Dejotāji atkārto 1.takts kustību ar pretējām kājām, pagriežoties ar seju viens pret otru.
Apaļā polka
8 taktis, 5.-8.takts jādzied vai jāspēlē divas reizes.
Pārinieki saķeras aptvērienā ar kreiso roku sānos un ar skrējiena soli dejo sparīgu 'Apaļo polku' pa dejas ceļu.
Afanasijs Kuzmins
Afanasijs Kuzmins (dzimis Krivošejevas ciemā, Daugavpils apriņķa Biķernieku pagastā) ir Latvijas šāvējs.
A. Kuzmins ir olimpisko spēļu zelta un sudraba medaļas laureāts 25 metru ātršaušanā ar pistoli. Tāpat ir 11 reizes uzvarējis Pasaules čempionātā, 10 reizes — Eiropas čempionātā. PSRS Nopelniem bagātais sportists. Kopš 1989. gada Eiropas čempionāta Zagrebā viņam pieder pasaules rekords 25 metru šaušanā pa apaļo mērķi un siluetu (2006. gadā šo rekordu atkārtoja indietis Jaspals Rana), kopš 1990. gada pasaules čempionāta Maskavā — pasaules rekords komandu cīņā, kopš 1985. gada Eiropas čempionāta Osijekā — pasaules rekords šaušanā ar standarta mazkalibra pistoli.
Sportista karjera
Ar šaušanu A. Kuzmins sācis nodarboties 1961. gada nogalē, jau pēc pusotra gada izpildījis sporta meistara normatīvu. PSRS izlasē viņš tika uzaicināts jau 1967. gadā.
1973. gadā viņš absolvējis Latvijas Valsts fiziskās kultūras institūtu, 1976. gadā PSRS olimpiskās komandas sastāvā piedalījies savās pirmajās olimpiskajās spēlēs Monreālā, iegūstot augsto ceturto vietu.
1980. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Maskavā piedalījies jau kā favorīts, tomēr līdz medaļai pietrūcis viens punkts.
1984. gada vasaras olimpiskajās spēlēs nepiedalījās, jo PSRS boikotēja tā gada spēles, kas norisinājās Losandželosā, tādā veidā atbildot uz ASV vadīto 1980. gada olimpisko spēļu protestu.
1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Seulā, joprojām PSRS komandas sastāvā, viņš ieguva olimpisko zelta medaļu ātršaušanā ar pistoli 25 m distancē, savukārt 1992. gada Barselonas vasaras olimpiskajās spēlēs viņš ieguva sudraba medaļu, pirmo olimpisko medaļu atjaunotās Latvijas vēsturē.
2007. gadā apbalvots ar IV pakāpes Viestura ordeni par izciliem sasniegumiem sportā un Latvijas vārda popularizēšanu ārvalstīs.
Lai gan netika izpildījis kvalifikācijas normatīvu startam Pekinas olimpiskajās spēlēs, tomēr Starptautiskā Šaušanas sporta federācija piešķīra viņam speciālo ielūgumu (wild card) piedalīties ātršaušanā ar pistoli 25 metru distancē. Ar īpašo ielūgumu startējis arī 2000. gadā Sidnejā. Saņēma wild card arī dalībai. Tajās viņš kvalifikācijā ieņēma 17. vietu, tādējādi nekvalificējoties finālam. Pēc starta olimpiskajās spēlēs sportists atzina, ka tās viņam varētu būt pēdējās olimpiskās spēles.
Dibinājis biedrību "Afanasija Kuzmina šaušanas sporta klubs".
Divas reizes kļuvis par Eiropas čempionu: 1985. gadā šaušanā ar mazkalibra pistoli un 1989. gadā šaušanā ar revolveri. Tāpat vairākkārt ir kļuvis par Eiropas čempionu komandu sacensībās (ātršaušanā ar standarta pistoli, šaušanā ar standarta pistoli un šaušanā ar revolveri).
Darbība politikā
2001. gadā PCTVL sarakstā kandidējis pašvaldību vēlēšanās, bet no saraksta svītrots, jo Valsts valodas centrs par nederīgu atzinis viņa apliecību par valsts valodas prasmi. 2006. gadā apvienības "Dzimtene" sarakstā kandidējis 9. Saeimas vēlēšanās.
Privātā dzīve
Afanasijs Kuzmins ir precējies, sieva Gaļina. Viņa vaļasprieks ir makšķerēšana un zvejošana. Izglītību ieguvis Daugavpils Ķīmiskās šķiedras kombināta profesionālajā tehniskajā skolā un LVFKI.
Dinova
Dinova ir pilsēta Polijā, Piekarpatu vojevodistē, uz dienvidaustrumiem no Žešovas pie Sanas upes. No Dinovas uz Pševorsku saglabājusies šaursliežu dzelzceļa līnija.
Maikls Gūds
Maikls Gūds (Michael Timothy Good, dzimis ) ir NASA kosmonauts.
Gūda pirmais kosmiskais lidojums notika 2009. gada maijā Habla teleskopa remonta misijā STS-125.
Ādaži
Ādaži ir pilsēta Pierīgā, Gaujas kreisajā krastā. Atrodas pie autoceļa A1, 21,6 km no Rīgas centra. Ādažos ir novada administratīvās iestādes, skolas (Ādažu vidusskola, Ādažu sākumskola un Ādažu Brīvā Valdorfa skola), bērnudārzs Strautiņš, vairāki veikali (Maxima, Rimi, Elvi) un pakalpojumu uzņēmumi. Gar Ādažiem plūst Latvijas garākā upe Gauja, pilsētu divās daļās dala tās atteka Vējupe.
Ģeogrāfija
Atrodas Piejūras zemienes Rīgavas līdzenumā. Vidējā gaisa temperatūra janvārī ir −5,5 °C — -6 °C, jūlijā — +17 °C. Nokrišņu daudzums 650-700 mm gadā, bezsala perioda vidējais ilgums ap 150 dienām.
Vēsture
Mūsdienu Ādažu pilsēta veidojies ap kādreizējās Gaujas muižas (Aahof) jeb Gaujas-Pļavas muižas centru, bet ciema jaunākā daļa Vējupes labajā krastā — ap Rembergu muižas (Ringenberg) centru. Gaujas muiža atradās senajā Bukultu pils jeb Jauno dzirnavu draudzes novada (Kirchspiel Neuermühlen) teritorijā, kas ietvēra pašreizējo Bukultu un Baltezera teritoriju, 19. gadsimtā to dēvēja par Ādažu-Carnikavas draudzes novadu.
Dažreiz par vēsturiskajiem Ādažiem uzskata tagadējos Bukultus, kur 13. gadsimtā Livonijas ordenis pie lielceļa uzcēla Neiermīles dzirnavas un pili. Jānis Endzelīns pieļāvis, ka šī vieta arī varētu būt devusi Ādažu vārdu no lībiešu ādøs ar nozīmi ‘tievs’, ‘šaurs’, kā šaura sauszeme, kas iespraudusies starp trijiem ezeriem.
No 1990. gada Ādažus klasificēja par lielciemu. 2022. gada 1. jūlijā saskaņā ar Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu Saeima Ādažiem piešķīra pilsētas tiesības.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Saimniecība
Lielākie Ādažos reģistrētie uzņēmumi pēc apgrozījuma 2020. gadā bija spirta ražotājs Berlat Grupa, jūras produktu konservu ražotājs KH Select, vairumtirgotāja un zāģmateriālu ražotāja Hornbaek Baltic, gaļas ražotājs "Ādažu desu darbnīca".
Plaši pazīstams zīmols ir Ādažu čipsi, kurš ietilpst Orkla Latvija grupā un kura pirmsākumi meklējami 1972. gadā. Ādažiem pieguļošā Birznieku ciema teritorijā otrpus šosejai atrodas divas Orkla pārtikas izstrādājumu rūpnīcas, kurās tiek ražoti zīmola Laima un ārvalstu zīmolu saldumi.
Benedikts Mikulis
Benedikts Mikulis (lt, dzimis 1920. gadā, miris 2000. gadā) bija lietuviešu partizāns, kas slēpās 27 gadus; sākumā no nacistiem Otrā pasaules kara laikā un vēlāk no komunistiem Aukstā kara laikā. Redzams Somijas dokumentālajā filmā par lietuviešu brīvības cīnītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1920. gadā Prazarišķos, Kaišadores rajonā. Lietuvā. Nacistu un padomju okupāciju laikā slēpās savas mājas pagrabā zem kartupeļu kaudzes. Platība bija tik maza, ka tas bieži tika saukts par viņa kapu. Slēpjoties žurkas viņam nograuza dažu pirkstu nagus. Naktī Mikulis izlavījās un strādāja dažādus darbus, lai palīdzētu savai slimajai mātei. Vairākus gadu desmitus viņu uzskatīja par mirušu. 1971. gadā Mikulis beidza slēpties. 1980. gados Mikuli, iespējams, kaimiņa nodotu, atrada Padomju milicija un viņš pāris gadus pavadīja cietumā. Miris 2000. gadā. Apglabāts Mančūnu kapos.
Kopernikijs
Kopernikijs ir mākslīgs ķīmiskais elements ar simbolu Cn un atomskaitli 112. Par tā fiziskajām īpašībām nav zināms praktiski nekas, bet teorētiski kopernikijs varētu būt gaistošs metāls. , kad jau bija apstiprināta jaunā ķīmiskā elementa pastāvēšana, tika izvēlēts vārds kopernikijs, ko iedeva par godu astronomam Nikolajam Kopernikam. Pirms tam to sauca par ununbiju (simbols: Uub). Stabilākā izotopa 285Cn pussabrukšanas periods ir 29 sekundes.
Vēsture
Darmštates Smago jonu pētījumu centrā (Vācijā) Zigurds Hofmanis, Viktors Ņinovs un citi pirmo reizi sintezēja kopernikiju. Elements tika radīts smago jonu paātrinātājā paātrināti palaižot cinka-70 kodolu uz mērķi, kas izgatavots no svina-208.
2000. gada maijā šajā pašā pētījumu centrā veiksmīgi atkārtoja eksperimentu, lai sintezētu vēl vienu kopernikija-277 atomu.
Izmantojot Mendeļejeva nomenklatūru, šim elementam bija paredzēts nosaukums ekadzīvsudrabs. 1979. gadā Starptautiskā teorētiskās un praktiskās ķīmijas savienība rekomendēja mainīt nomeklatūru un līdz ar to kopernikija vietā paredzētais elements tika nosaukts par ununbiju (simbols: Uub). 2009. gadā, kad bija jau apstiprināta jaunā ķīmiskā elementa pastāvēšana, sākās diskusijas par elementa nosaukumu, kas ieilga septiņus mēnešus. tika izvēlēts vārds kopernikijs, ko iedeva par godu astronomam Nikolajam Kopernikam. Starp piedāvātajiem nosaukumiem bija arī štrasmanijs, venusijs, frišijs, heizenbergijs un lavrentijs.
Štrunca minerālu klasifikācijas sistēma
Štrunca minerālu klasifikācijas sistēmu izstrādāja vācu mineralogs Kārlis Hugo Štruncs (1910. gada 24. februāris - 2006. gada 19. aprīlis). Līdzīgi citām populārākajām minerālu klasifikācijas sistēmām, Štrunca sistēma balstās uz minerālu klasifikāciju pēc to anjoniem un kristāliskās struktūras. Štruncs pirmo reizi publicēja savā izstrādātajā sistēmā veidotas mineraloģiskās tabulas 1941. gadā, un kopš tā laika Štrunca sistēma ir pastāvīgi pilnveidota un uzlabota, kļūstot par vispārpieņemtu minerālu klasifikācijas sistēmu daudzās valstīs un starptautiskajās organizācijās, tai skaitā Starptautiskajā Mineraloģijas asociācijā.
Štrunca minerālu klasifikācijas sistēmā katram minerālam tiek piešķirts noteikts numurs, kas ataino tā piederību klasei, apakšklasei, grupai. Vikipēdijas minerālu aprakstos tiek lietots šis numurs.
Bez Štrunca minerālu klasifikācijas sistēmas liela popularitāte ir arī citām sistēmām:
Štrunca minerālu klasifikācijas sistēma
1. Elementi - dabā sastopami elementu tīrradņi, dabiski sakausējumi, karbīdi. 2. Sulfīdi, sulfosāļi - metālu un pusmetālu savienojumi ar sēru, selēnu, telūru, arsēnu, antimonu, bismutu. 3. Halogenīdi - savienojumi ar halogēniem. 4. Oksīdi un Hidroksīdi - visi savienojumi ar skābekli izņemot skābju sāļus ar tipiskiem skābju anjoniem (piem. SO4) 5. Karbonāti, Nitrāti un Borāti - ogļskābes, slāpekļskābes un borskābes sāļi. 6. Sulfāti, Selenāti, Telurāti, Hromāti, Molibdāti, Volframāti - sērskābes, hromskābju, molibdēnskābju, volframskābju sāļi. Šeit iekļauti arī selenāti un telurāti ar divvērtīgiem SeO4 un TeO4 anjoniem. 7. Fosfāti, arsenāti un vanadāti - minerāli ar anjonu H3XO4, kur X attiecīgi ir fosfors, vanādijs un arsēns. 8. Silikāti un germanāti - savienojumi, kuros ietilpst grupa [SiO4]4- 9. Organiskie savienojumi - organisko skābju sāļi, alifātiskie un aromātiskie ogļūdeņraži, slāpekli saturoši organisko skābju sāļi (amīdi), sveķi. Formāli minerāli nevar būt organiskas vielas, taču šie savienojumi drīzāk pieder nedzīvajai dabai nevis dzīvajai dabai.
C3H6O2
Summārajai formulai C3H6O2 atbilst vairāki savienojumi:
Glogova Malopolska
Glogova Malopolska ir pilsēta Polijā, Piekarpatu vojevodistē, uz ziemeļiem no Žešovas.
Dolinas lācis
Dolinas lācis (Ursus dolinensis) ir izmirusi lāču dzimtas (Ursidae) aizvēsturiska plēsīgo zvēru suga.
2001. gadā Trinčera Dolinā Spānijā atklāja līdz šim nezināma lāča fosilijas. Izpētot kaulus, zinātnieki secināja, ka nezināmais lācis ir dzīvojis pleistocēnā pirms 900 000—780 000 gadiem, tas ir līdzīgs gan etrusku lācim (Ursus etruscus), gan brūnajam lācim (Ursos arctos). Bet tas ir līdzīgs arī alu lācim (Ursus spelaeus). Izstudējot fosiliju raksturu un salīdzinot ar pārējiem aizvēsturiskajiem lāču kauliem, kļuva skaidrs, ka Dolinas lācis ir priekštecis Savina lācim (Ursus savini), un tas ir attīstījies no etrusku lāča (Ursus etruscus).
Jaunā Danas minerālu klasifikācijas sistēma
Jaunā Danas minerālu klasifikācijas sistēma aizvieto 1837. gadā izstrādāto un vēlāk vairākkārt pārveidoto veco Danas minerālu klasifikācijas sistēmu, kura vairāk nekā 150 gadus ir bijusi noteicošā minerālu sistemātikas un klasifikācijas sistēma.
Būtībā jaunā Danas minerālu klasifikācijas sistēma ir astotā šīs sistēmas redakcija, kas iznākusi 1997. gadā. Šī sistēma ir ņēmusi vērā to, ka apzināto minerālu skaits ir būtiski pieaudzis. Jaunā sistēma ir mēģinājums vienkāršot minerālu sistemātiku, sadalot minerālus mazākās grupās un līdz ar to veidojot lielāku minerālu klašu skaitu.
Pirmā sistēmas redakcija 1837. gadā ietvēra 352 minerālus, astotā — vairāk nekā 3 700 minerālus. Jaunajā sistēmā ir 78 minerālu klases, kamēr agrāk izdalīja 8 klases.
Līdzīgi citām populārām minerālu klasifikācijas sistēmām, šī sistēma grupē minerālus pēc to anjoniem un kristāliskās struktūras īpatnībām. Katram minerālam sistēmā tiek piešķirts savs numurs — diemžēl numerācijas sistēma atšķiras no agrāk pieņemtās un tas rada problēmas daudziem pasaules muzejiem un kolekcionāriem un izsauc jaunās sistēmas kritiku.
Koksngraužu dzimta
Koksngraužu dzimta (la) — visēdāju vaboļu dzimta. Tā ir viena no vislielākajām un labāk izpētītajām dzimtām. Raksturīga koksngraužu pazīme, ir garas segmentētas ūsas, bieži vien krietni garākas par ķermeņa garumu, reizēm 2-3, pat 4-5 reizes garākas.
Izplatība
Dzimtā ir aptuveni 26 000 sugas, taču to skaits palielinās, jo ik gadu tropu un ekvatoriālajos apgabalos tiek atklātas un aprakstītas jaunas sugas. Retāk jaunas sugas tiek atklātas Eiropā, Anatolijā un Ziemeļamerikā. Latvijā ir sastopamas 122 koksngraužu sugas, Krievijā — 583 sugas, ASV — 1200, Kanādā — 350.
Apraksts
Vairums koksngraužu ir vidēja lieluma vaboles, bet gadās arī milži, kas ir vienas no lielākajām vabolēm pasaulē. Vislielākais pārstāvis ir Titanus giganteus no Dienvidamerikas, kurš var sasniegt 167 mm garumu, bet pēc dažiem neapstiprinātiem datiem pat līdz 210 mm. Otrā garākā vabole ir Macrodontia cervicornis, kura sasniedz 165 mm. Koksngrauzis Xixuthrus heros no Fidži salām arī iekļūst garāko koksngraužu sarakstā, jo garumā var sasniegt 150 mm. Vislielākā Eiropas suga ir Ergates faber, kuras pārstāvji ir sešus centemetrus gari.
Barošanās
Imago barojas ar ziedputekšņiem, lapām, skujām, retāk apgrauž mizu jauniem zariem. Tā ir papildus barošanās, kas nereti notiek pirms pārošanās. Īpaši spilgti tas izpaužas Monochamus ģintī — vaboles apgrauž tievus zarus; Pachyta — balteglēm (Abies), vēl arī Saperda carcharias, bet viņai tas reti izpaužas. Dažas sugas mēdz sameklēt kokus ar bojātu mizu, lai tiktu pie to sulas. Varākas Prioninae sugas nebarojas vispār.
Aktivitāte un lidošanas laiks
Lidošanas laiks un tā ilgums ir diezgan dažāds un mērenajās joslās ir ierobežots ar siltu gadalaiku. Visagrāk parādās Dorcadion ģints mērenās dienvidu formas — galvenokārt pavasarī. Sugu lielākā daļa vairojas: vidusjoslā — no jūnijā līdz jūlijam, dienvidjoslā — no maija līdz jūnijam. Tās vaboles, kuras barojas uz ziediem ir aktīvas dienas laikā, kā arī ir aktīvākas karstā laikā (Lepturinae). Vairāki Prioninae pārstāvji ir aktīvi tuvojoties naktij, bet dienas laikā slēpjas klusās vietās. Vakarā aktīvi ir daudzi Cerambyx ģints pārstāvji. Dorcadion pārstāvji aktīvi no rīta, bet naktī slēpjas slēptuvēs Vienām sugām aktīvāki un biežāk pārlido tēviņi (piemēram, Prionus coriarius ), citām, savukārt, mātītes (piemēram, Callipogon relictus ).
Lidošana
Vairums šīs dzimtas vaboļu, it īpaši liela izmēra sugas nespēj lidot, vai arī lielā izmēra dēļ lidojums ir lēns un neveikls. Tikai nedaudzas vaboles ir spējīgas viegli un ātri lidot, paceļoties ar lielu ātrumu, piemēram, Eutetrapha metallescens, kura atšķirībā no Saperda ģints ir ļoti aktīva un bieži lido.
Komponists
Komponists ir persona, kas veido (komponē) mūzikas skaņdarbus, ko vēlāk izpilda mūziķi. Termins "komponists" biežāk tiek saistīts ar klasisko mūziku nekā ar mūsdienu mūziku.
Udmurti
Udmurti ir somugru tauta, kura dzīvo Udmurtijā, Krievijas Federācijā, kā arī tās kaimiņu republikās. Udmurti runā krievu un udmurtu valodās - galvenā reliģija ir pareizticība.
2021. gada tautu skaitīšanas rezultāti parādīja, ka Krievijas Federācijā dzīvo 386 tūkstoši udmurtu, no tiem 299 tūkstoši dzīvo Udmurtijā. Udmurti dzīvo arī Kazahstānā, Baltkrievijā, Uzbekistānā, Ukrainā.
Vēsture
Udmurtu etnoģenēzi ietekmējuši Volgas bulgāri, vēlāk tatāri. Pēc Zelta Ordas sagrāves un Ivana IV karagājiena uz Kazaņu 1552. gadā udmurti nonāca Krievijas caristes pakļautībā. Līdz 20. gadsimtam viņus dēvēja par votjakiem.
Sovetska (Kaļiņingradas apgabals)
Sovetska (ru), līdz 1946. gadam Tilzīte (de, lt), ir pēc iedzīvotāju skaita otrā lielākā pilsēta Kaļiņingradas apgabalā (aiz Kaļiņingradas). Atrodas apgabala ziemeļos pie Tilžas upes ietekas Nemunā. Pa Nemunas upi iet Krievijas — Lietuvas robeža. Upes pretējā krastā atrodas Lietuvas pilsēta Panemune. Abas pilsētas savieno t.s. Karalienes Luīzes tilts, kas ir Sovetskas simbols.
Sovetska ir municipālā veidojuma "Sovetskas pilsētas rajons" (Советский городской округ) centrs un vienīgā apdzīvotā vieta. Pilsētā atrodas Sovetskas papīrfabrika.
Vēsture
Prūsijas krusta karu laikā tagadējās pilsētas apkārtnē Nemunas lejtecē dzīvoja kuršiem līdzīgie skalvji. 1289. gadā Vācu ordenis uzcēla Skalavas pili (Schalauerburg), kurai Lietuvas krusta karu laikā 1293. gadā uzbruka Lietuvas dižkunigaitijas karaspēks. 1313. gadā Vācu ordenis šeit uzcēla pirmo tiltu pār Nemunu, bet 1406.—1410. gadā Tilzītes mūra pili, kuru jau 1411. gadā nopostīja žemaiši. Pēc Vācu ordeņa sekularizācijas pils apkaimi iekļāva Prūsijas hercogistes sastāvā un 1552. gadā piešķīra pilsētas tiesības.
Pilsēta ir devusi nosaukumu Tilzītes sieram.
Cilvēki
Tilzīte ir leģendārā vācu blēža Vilhelma Foigta (Wilhelm Voigt, 1849—1922), vācu mūziķa Edgara Frēzes (Edgar Froese, 1944), amerikāņu mūziķa Džona Keja (John Kay, 1944), vācu valodnieka Gustava Kosinnas (Gustaf Kossinna, 1858—1931), vācu ārsta un botāniķa Franča Meiena (Franz Meyen, 1804—1840), vācu aktiera Armīna Millera-Štāla (Armin Mueller-Stahl, 1930), vācu ģeofiziķa Emīla Vīherta (Emil Wiechert, 1861—1928) dzimšanas vieta.
Hanss Šlēgels
Pirms nokļuva kosmonautu sagatavošanas grupā, viņš veica pētījumus pusvadītāju fizikas jomā.
Pirmais lidojums notika 1993. gadā misijā STS-55 kā derīgās kravas speciālists.
Otrais lidojums notika 2008. gada februārī misijā STS-122 Atlantis misijas speciālista amatā.
Acetols
Acetols (oksiacetons, acetilkarbinols, 1-oksi-2-propanons, CH3COCH2OH) ir vienkāršākais oksiketons jeb ketols. Acetols ir bezkrāsains šķidrums ar saldu un vienlaicīgi asu garšu. Labi jaucas ar ūdeni. Šķīdumos acetols eksistē pārsvarā tautomērā formā kā ciklisks pusacetāls.
Atrašanās dabā
Acetols var veidoties no propilēnglikola sorbozes baktēriju iedarbībā (šādas baktērijas iedarbojas tikai uz otrējām spirtu hidroksilgrupām).
Iegūšana
Iegūst, iedarbojoties uz hloracetonu ar nātrija formiātu un pārziepojot iegūto acetolesteri:
Informācija
Informācija ir ziņas, dati par kādu priekšmetu, jēdzienu, notikumu vai ko citu, kas ir objekts kādām operācijām, kurām ir saturiska interpretācija. Šajā gadījumā par operācijām saprot uztveri, nodošanu, pārveidošanu, glabāšanu un izmantošanu. Informācijai, atšķirībā no datiem, ir jēga.
Informatīvā plūsma veido tā saucamo informācijas piramīdu, kuras pamatā ir dati, nākamais līmenis ir informācija, kuru noslēdz zināšanas. No avota datiem nodošanas procesā tiek iegūta informācija, šīs informācijas izmantošanas rezultātā noteiktos apstākļos rodas zināšanas.
Informācijas iegūšana
Informāciju var uztvert ne tikai cilvēks, bet arī dzīvnieki, augi un dažādas ierīces, piemēram, termometrs.
Informācijas uztveršanu sauc par informācijas iegūšanu. Cilvēks informāciju iegūst ar redzes, dzirdes, ožas, garšas un taustes palīdzību.
Cilvēks uztverto informāciju uzglabā savā atmiņā. Atmiņai ir svarīga nozīme, jo ar tās palīdzību var uzkrāt zināšanas un pēc vajadzības tās izmantot.
Tā kā visu vajadzīgo informāciju ne vienmēr var atcerēties, cilvēki laika gaitā ir izgudrojuši dažādus informācijas uzglabāšanas palīglīdzekļus, piemēram, grāmatas, burtnīcas, audio un video kasetes, kompaktdiskus.
Informācijas organizēšana
Informāciju organizēt ir nepieciešams, lai informāciju var efektivāk informāciju iegūtu un saglabātu un vēlāk meklētu, novērtētu un atlasītu. Informācijas organizēšana ietver dažādus procesus tās analīzei, pielietošanai un sakārtošanai. Informācijas organizēšanas metodes ietver datubāžu veidošanu, vizuālo pārvaldību, diagrammu un inforgrafiku veidošanu, sistēmu analīzi, hierarhisko koku veidošanu u. c.
Informācijas nodošana
Savukārt pašu informāciju var uzglabāt un nodot dažādās formās:
Informācijas nodošanu sauc arī par informācijas izplatīšanu. Mūsdienās informācijas izplatīšanai arvien vairāk izmanto dažādus tehniskus līdzekļus, piemēram, tālruņus, presi, kino, televīziju, datorus.
Informātika
Informātika ir zinātnes nozare, kurā, izmantojot datorus, pēta informācijas uztveršanu, uzglabāšanu, izplatīšanu un apstrādes iespējas.
Termins informātika veidojies, apvienojot vārdus informācija un automātika.
Ketleru dzimtas ģerbonis
Ketleru dzimtas ģerbonis ir ģerbonis, kas simbolizēja piederību Ketleru dinastijai (katla kāsis), tās statusu, un ko kā savu simbolu izmantoja šai dzimtai piederīgie Kurzemes un Zemgales hercogi līdz 1737. gadam.
Ģerboņa apraksts un vēsture
1564. gadā Polijas un Lietuvas valdnieks Sigismunds Augusts piešķīra pirmajam Kurzemes un Zemgales hercogam Gothardam Ketleram ģerboni: četrdalīts lauks (sudrabs-zils-zils-sudrabs), kurā zilajos laukumos (otrais-trešais) katrā uz labo pusi pavērsies viens zelta alnis, bet sudraba laukumos (pirmais-ceturtais) katrā uz labo pusi pavērsies sarkans Sigismunda lauva ar šķeltu asti. Vairoga sirdī mazāks "sirds vairogs" (zelta), kurā ar sarkanu krāsu attēlota Ketleru dzimtu simbolizējoša ģerboņa figūra - katla kāsis (zobains rīks, kas ļāva regulēt katla pakāršanas augstumu virs uguns), - „senais“ karaļa kronis un Sigismunda Augusta monogramma „AS“. Vairogu vainago trīs kronētas hercoga stīpķiveres. Labās puses ķiverei ir kleinods ar hercoga kroni kronēta sarkana brieža torsa veidā; kreisās puses ķiverei ir kleinods ar karaļa kroni kronēta sarkana lauvas torsa veidā. Vidus ķiveres kleinodā ir divas zelta pāva spalvas un sarkans katla kāsis. Ģerboni ieskauj dalīts lambrekens, kurš labajā (galvenajā) pusē ir zelta un zils, bet kreisajā pusē — sudraba un sarkans.
Izmaiņas ģerbonī vēstures gaitā
1579. gadā Polijas karalis Stefans Batorijs hercoga Gotharda ģerboni mainīja, un piešķīra tam sirds vairogā papildu elementu no sava ģerboņa: vilka žokli ar trim zobiem. Bez tam vairogā pirmā un trešā lauka figūras tika pavērstas ar seju pret vairoga viduslīniju (ģeboņa diplomā lielākais elements tiek dēvēts par „aļņa priekšējo daļu“).
Tinējsmecernieku dzimta
Tinējsmecernieku dzimta (la) ir visēdāju vaboļu dzimta.
Apraksts
Tās ir mazas vai vidējas vaboles, garums visbiežāk sasniedz 2,5–12 mm, bet tropos var sasniegt līdz 19 mm. Daži tinējsmecernieki ir līdzīgi smecerniekiem, pateicoties izstieptai cauruļveida galvai, bet citi tinējsmecernieki atšķiras no smecerniekiem ar galvas formu, priekšmuguru, kājiņām un neposmainām 11- un 12-segmentārām ūsiņām.
Ekoloģija
Šīs vaboles ir zālēdāji, un ir saistītas ar kokveida un krūmveida augiem. Kāpuri satin caurulītes no lapām vai attīstās augļos vai dīgstos.
Attīstība
Mātītes izdēj olas dziļās bedrītēs vai lapu krokās, kur kāpurs satin vairāk vai mazāk platu maisu, bieži caurulītes vai muciņas veidā. Mātīte sagrauž lapu, kurā attīstīsies kāpurs, kas izraisa lēnu lapas kalšanu un trupēšanu. Vaboles var inficēt augu audus ar rauga sēnēm, gatavojot ēdamo substrātu kāpuriem (piemēram, Euops ģinšu pārstāvji). Masveidīgas savairošanās gados tinējsmecernieki spējīgi nodarīt lielus bojājumus mežiem, dārziem un jauniem iestādītiem augiem.
Gotiskā lolita
Gotiskā lolita ir Japānā popularizēts sievietes tēls, kas pēdējo 10 gadu laikā ir plaši izplatījies pa visu pasauli. Pamatpazīmes: „lelliskums”, nevainīgs, infantils izskats, Viktorijas laikmeta stilizētas meiteņu drēbes (tāpat kā "Alise Brīnumzemē"): taisni mati uz pieres, tumšas bantes matos, korsete, garas getras, kurpes un svārki augstāki par celi. Polārākās krāsas ir — zili-melni-balts. Gotiskās lolitas izskatam ir tieša saikne ar Eiropas gotu subkultūru, bet atšķiras no tās ar īpašu estētismu.
Dienvidamerikas īssejas lāči
Dienvidamerikas īssejas lāči (la) ir lāču dzimtas (Ursidae) izmirusi, aizvēsturiska skrienošo lāču (Tremarctinae) ģints. Tie ir tuvi radinieki īssejas lāčiem (Arctodus) no Ziemeļamerikas. Zinātnieki ir definējuši, ka Ziemeļamerikas īssejas lāčus jeb īssejas lāči (Arctodus) un Dienvidamerikas īssejas lāči (Arctotherium) kopā veido īssejas lāču cilti. Līdz šim Arctotherium fosilijas ir atrastas tikai Dienvidamerikā. Senākie kauli, kas atrasti Argentīnā, ir no pleistocēna, un tie ir apmēram miljons gadus veci. Dienvidamerikas ziemeļu reģionu (Venecuēlas) lāču fosilijas ir jaunākas, tikai no vēlā pleistocēna. Ir pamats domāt, ka Dienvidamerikas centrālās daļas īssejas lāči bija senāki, un no šī reģiona tie izplatījās pa visu Dienvidameriku. Ir zināms, ka visi zvēri, arī plēsēji Dienvidamerikā ienāca no Ziemeļamerikas, tādēļ ir pamats domāt, ka īssejas lāču priekštecis Dienvidamerikā ir ienācis daudz senāk, nekā ir datētas vecākās Dienvidamerikas īssejas lāču fosilijas.
Aboras apmetne
Aboras apmetnes I un II bija Auklas keramikas kultūrai piederīgu vēlā akmens laikmeta un agrā bronzas laikmeta (3. gadu tūkstotis p. m. ē.—2. gadu tūkstoša 1. ceturksnis p. m. ē.) iedzīvotāju apdzīvotas vietas Lubānas līdzenumā. Apmetnes atrodas Lubānas novadā, Indrānu pagastā, pie Aboras upes ietekas Abainē. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Acetoīns
Acetoīns (acetilmetilkarbinols, 3-oksi-2-butanons, 3-hidroksibutanons, CH3COCH(OH)CH3) pieder pie oksiketoniem. Acetoīns ir bezkrāsaina vai dzeltenīga šķidra viela ar patīkamu smaržu.
Iegūšana
Iegūst, reducējot diacetilu:
Īpašības
Acetoīns eksistē divu veidu dimērās kristāliskās formās. Kausējot vai šķīdinot var iegūt monomolekulāro acetoīna formu.
Izmantošana
Lieto kā smaržvielu.
Sokolova Malopolska
Sokolova Malopolska ir pilsēta Polijā, Piekarpatu vojevodistē, uz ziemeļiem no Žešovas.
Ēvalds Valters
Ēvalds Valters (dzimis Planīcas "Egleniekos" (tagad Kurmāles pagasts), miris  Rīgā) bija latviešu strēlnieks, aktieris un literāts, Latviešu strēlnieku apvienības goda priekšsēdētājs, Latvijas Zinātņu akadēmijas goda loceklis.