cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riteņbraukšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Riteņbraukšanā 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs tiek sadalīti 18 medaļu komplekti. Sacensības notiek no 9. līdz 23. augustam. Sacensības tiek aizvadītas Laošanas velodromā, Laošanas kalnu velosipēdu trasē, Laošanas BMX trasē un Pekinas šosejas trasē Pekinā. Riteņbraukšanā sacīkstes norit četrās disciplīnās - šosejā, trekā, kalnu velosipēdi un BMX.
Sējas lini
Linu audzēšana un selekcija Latvijā
Mūsdienās vienīgā vieta Latvijā, kur nodarbojas ar linu selekciju, ir Latgales lauksaimniecības zinātnes centrs. Laika periodā kopš linu selekcijas atjaunošanas nav izveidota neviena jauna linu šķirne. Saskaņā ar Latvijas Republikas Zemkopības Ministrijas 2010. gada lauksaimniecības ziņojumu par 2009. gadu, eļļas linu novāktā kopplatība 2009. gadā bija 146 ha, bet šķiedras liniem tikai 100 ha.
Riteņbraukšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
BMX
BMX sacīkstēs Latviju pārstāv Ivo Lakučs, Māris Štrombergs un Artūrs Matisons.
Petropavla
Petropavla, zināma arī kā Petropavlovska (no ), ir pilsēta pie Išimas upes Ziemeļkazahstānas apgabalā, Kazahstānā, netālu no Krievijas robežas, aptuveni 350 km uz rietumiem no Omskas un Transsibīrijas dzelzceļa. Tā ir Ziemeļkazahstānas apgabala galvaspilsēta. Iedzīvotāju skaits ir 193 300.
Vēsture
Pilsētu 1752. gadā dibināja kā Krievijas cietoksni, paplašinot apdzīvotas vietas un ietekmi uz dienvidiem kazahu teritorijās. Pilsētas statusu tā ieguva 1807. gadā. Petropavla bija svarīgs zīda un paklāju tirdzniecības centrs līdz Krievijas revolūcijai.
Cilvēki
Šajā pilsētā ir dzimis šosejas riteņbraucējs Aleksandrs Vinokurovs.
Cilnis
Cilnis jeb reljefs (no la — 'pacelt') ir tēlniecības darbs, kurš aplūkojams no vienas puses un kurš izvirzīts no plaknes. Atkarībā no izvirzījuma augstuma cilni uzskata par zemcilni vai augstcilni.
Klasiskajā korintiskajā orderī frīze bieži ir rotāta ar zemciļņiem, savukārt augstciļņi atrodami klasiskajos tempļos (piemēram, Partenonā). Starp izcilākajiem mākslasdarbiem, kuru radīšanā izmantoti ciļņi, jāmin Karnakas templis Ēģiptē un Ištaras vārti Babilonijā.
Sporta dejas
Sporta dejas definē deju kā sportisku aktivitāti. Sākotnēji šo jēdzienu pielietoja Starptautiskā Stila sacensību sarīkojumu dejām.
Starptautiskā Sporta Deju Federācija jeb IDSF ir vadošā starptautiskā amatieru iestāde, savukārt Pasaules Deju Padome (WD&DSC) ir starptautiskā vadoša sporta deju profesionāļu iestāde. Pēdējā laikā arvien lielāku uzmanību sev piesaista jaunā alternatīvā iestāde - Starptautiskā Deju Savienība jeb IDU.
Amatieru sporta dejas ir krietni augstā līmenī visā pasaulē. Starp citām vecuma grupām neliels pārsvars popularitātes ziņā visā pasaulē ir jauniešu vecuma grupai - piemēram, Anglijā vairāk nekā 20 000 jaunu cilvēku ir IVDA jeb Iekšējo Universitāšu (piez. - Augstākas Deju Apgūšanas Iestādes) Deju Asociācijas biedri.
Sporta Dejas un Olimpiskās Spēles
Kopš 1997. gada Starptautiskā Olimpiskā Komiteja (SOK) oficiāli atzina sporta dejas kā sporta veidu, un pēc SOK īpašā rīkojuma IDSF kļuva par SOK Atzīto Starptautisko Sporta Federāciju. ISDF aizrautīgi cenšas, lai sporta dejas iekļautu kā medaļas sporta veidu Olimpisko spēļu programmā, taču pagaidām SOK lēmums ir negatīvs. Tas ir spēkā līdz 2012. gada Olimpiskajām spēlēm un tad tas tiks atkārtoti izskatīts.
Ēteri
Iegūšana
Reakcija notiek paaugstinātā temperatūrā un skābes klātienē. Lietojama tikai vienkāršām struktūrām, jo tādos apstākļos var sabrukt sarežģītākas funkcionālās grupas. Šādā veidā var iegūt dietilēteri (karsējot etanolu sērskābes klātienē).
Reakcija notiek bāzes klātienē, kas aizvāc HX skābi.
Emilija Sīboma
Emilija Džeina Sīboma (en; dzimusi ) ir austrāliešu peldētāja.
Ar sporta peldēšanu sākusi nodarboties piecu gadu vecumā. Viņas tēvs bijis austrāliešu futbola spēlētājs, māte spēlējusi netbolu un bijusi peldēšanas trenere. Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs. 2008. gadā Pekinā izcīnījusi zelta medaļu Austrālijas komandas sastāvā 4×100 m stafetē, kā arī 9. vietu 100 m uz muguras. Pasaules čempionātā garajā baseinā izcīnījusi visu triju kalumu medaļas: Austrālijas komandas sastāvā 4×100 m stafetē izcīnījusi zeltu 2007. gadā Melburnā un sudrabu 2009. gadā Romā, 2013. gadā Barselonā izcīnīja sudrabu 100 m peldējumā uz muguras, Austrālijas sastāvā 4×100 m brīvā stila stafetē un 4×100 m kompleksajā stafetē, kā arī bronzu 100 m uz muguras 2009. gadā Romā. Nāciju Sadraudzības spēlēs izcīnījusi trīs zelta, divas sudraba un trīs bronzas medaļas. E. Sībomai ir piederējuši vairāki pasaules rekordi gan garajā, gan īsajā baseinā.
1944. gada vasaras olimpiskās spēles
1944. gada vasaras olimpiskās spēles bija trīspadsmitās vasaras olimpiskās spēles. Tās nenotika Otrā pasaules kara dēļ. Olimpiskajām spēlēm vajadzēja notikt Apvienotās Karalistes galvaspilsētā Londonā.
Londona par 13. vasaras olimpisko spēļu mājvietu tika izvēlēta 1939. gada jūnijā Starptautiskās Olimpiskās komitejas sesijas laikā. Londona pārspēja Romu, Detroitu, Lozannu, Atēnas, Budapeštu, Helsinkus un Monreālu.
UUCP
UUCP (en - "kopēšana no UNIX uz UNIX", sastopams arī skaidrojums Unix to Unix Copy Protocol) ir datorprogrammu un protokolu kopums, kas ļauj izpildīt komandas attālināti un pārvietot datnes, e-pastu un jaunumus starp datoriem. Tas pirmoreiz parādījās 1979. gadā, kad UUCP tika iekļauts UNIX 7. versijā.
Tā ir alternatīva TCP/IP protokoliem, bet UUCP ir senāki, un tie tika izstrādāti sistēmu mijiedarbībai, kuras nav pieslēgtas tīkliem. Izmantojot UUCP, viens dators var nodibināt savienojumu ar citu, caur modemu izmantojot telefona līniju noteiktu laika posmu, pārsūtot iepriekš sagatavotu informāciju. UUCP ir piemērots tiešai savienojuma nodibināšanai ar attālinātu sistēmu, datu pārraidei un pēc tam savienojuma pārtraukšanai.
Par uucp arī sauc vienu no šī kopuma programmām, kas nodrošina lietotāja saskarni datņu kopēšanas operācijās. UUCP kopums ietver arī uuto (failu pārsūtīšnai uz citu datoru), uupick (failu saņemšanai), uux (lietotāja saskarne attālinātai komandu izpildei), uuxqt (izpilda komandas, kas sūtītas no attālinātā datora) un uuname (ziņo par lokālās sistēmas uucp nosaukumu).
UUCP darbība ir balstīta uz piekļuves failiem attālinātajos datoros ar e-pasta palīdzību. Kad tiek palaista kāda UUCP komanda, tā tiek ielikta rindā. Kad ir nodibināts savienojums ar citu datoru, visas šīs rindā gaidošās komandas tiek nosūtītas kā e-pasta vēstule. Kad šīs komandas saņēmis attālinātais dators un izpildījis, tas sūta atpakaļ rezultātus. Vienlaicīgi komandu sūtīšanā un uztveršanā var piedalīties vairāki datori, tā veidojot UUCP tīklu.
Lai gan UUCP sākotnēji tika izstrādāts UNIX, tas ir adaptēts arī citām operētājsistēmām, piemēram, Microsoft MS-DOS, Digital VAX/VMS un Mac OS.
Līdz ar TCP/IP plašu izplatību, mūsdienās UUCP vairs reti kur tiek izmantots. To lieto dārgos sakaru savienojumos (piemēram, pavadoņsakaru savienojumos). UUCP virs TCP/IP (parasti šifrēts, piemēram ar SSH protokolu) var izmantot, ja datoram nav fiksētas IP adreses, bet ir vajadzība darbināt vēstuļu pārsūtīšanas aģentu (mail transfer agent), piemēram, Sendmail vai Postfix.
Mušu dzimta
Mušu dzimta (Muscidae) ir viena no divspārņu kārtas (Diptera) dzimtām, kas pieder mušu virsdzimtai (Muscoidea). Mušu dzimtā ietilpst vairāk kā 4000 sugas, kas dalās vairāk kā 100 ģintīs, kuras savukārt iedalītas 7 apakšdzimtās. Vispazīstamākā muša ir istabas muša (Musca domestica). Šī muša var pārnēsāt daudzu infekcijas slimību (vēdertīfa, paratīfa, dizentērijas, holeras, tuberkulozes, liesas sērgas) ierosinātājus. Latvijā mušu dzimta ir maz pētīta, bet to sugu skaits varētu būt apmēram 450.
Mušas pēc saviem ieradumiem var būt ļoti dažādas; gan plēsīgas, gan asinssūcējas, gan maitēdājas vai tās barojas no augu sulām vai dzīvnieku mēsliem. Mušām var būt dažādi apetītes uzbudinātāji, kā, piemēram, cukurs, sviedri vai asinis. Mušu kāpuri var attīstīties ļoti dažādās vietās atkarībā no sugas. Tās var būt dažādi augi, pūstoši augi un atkritumi, mitra vai sausa zeme, dažādu putnu vai kukaiņu ligzdas, tīrs ūdens, ekskrementi vai maita.
Mušu dzimtas pazīmes
Mušas ķermenis sastāv no 3 posmiem: galvas, krūtīm un vēdera. Uz galvas atrodas galvenie maņu orgāni — acis un viens pāris taustekļu, kas sastāv no vairākiem posmiem. Mušām ir trīs galveno tipu mutes orgāni: grauzējtipa, dūrējsūcējtipa un laizītājsūcējtipa mutes orgāni. Dūrējsūcējtipa mutes orgāni ir piemēroti augu sulas vai dzīvnieku asiņu sūkšanai. Mātītēm tas ir īpaši masīvs. Augšžoklis un apakšžoklis pārveidots četros dzēlējsaros, bet apakšlūpa — posmotā makstī. Krūtis mušām vienmēr sastāv no trim posmiem: priekškrūts, viduskrūts un pakaļkrūts. Pie katra krūšu posma ir viens pāris kāju, bet pie viduskrūts pa vienam pārim spārnu.
Surogātpasts
Surogātpasts jeb mēstule (en) ir elektroniska vēstule, kas ir nevēlama (nepieprasīta) vai pat uzbāzīgs elektroniskā pasta ziņojums (tiek nosūtīts atkārtoti), kas tikai tērē saņēmēja laiku un datora resursus. Mēstule tika atzīts par 2004. gada vārdu Latvijā.
9. Saeima
9. Saeima ir Latvijas Republikas parlaments, kas savu darbību sāka un beidza.
Vēlēšanas
9. Saeimas vēlēšanas notika. Vēlēšanās kandidēja 19 saraksti un nobalsoja 902 569 vēlētāju, kas sastādīja 60,98% no kopējā balsstiesīgo skaita. 5% barjeru pārvarēja un 9. Saeimā iekļuva 7 vēlēšanu saraksti:
Deputāti un frakcijas
9. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti. Saeimas darbu sāka 99 deputāti, jo sākotnēji netika apstiprināts ievēlētā Jura Boldāna mandāts. Mainoties Saeimas deputātu sastāvam, laika gaitā tajā ir bijuši 128 cilvēki.
9. Saeimā sākotnēji darbojās 7 frakcijas, kopš 2008. gada — arī Pilsoniskās savienības frakcija. Kopš vēlēšanām visās frakcijās, izņemot LPP/LC, ir mainījies deputātu skaits.
Darbība
par Saeimas priekšsēdētāju tika ievēlēts Indulis Emsis (ZZS), bet par priekšsēdētāja biedrēm: Vineta Muižniece (TP) un Kārina Pētersone (LPP/LC). Saeimas sekretārs ir Dzintars Rasnačs (TB/LNNK), bet viņa biedrs ir Andrejs Klementjevs (SC). I. Emsi Saeimas priekšsēdētāja amatā nomainīja Gundars Daudze (ZZS). K. Pētersoni amatā nomainīja Solvita Āboltiņa (JL). V. Muižniece atstāja Saeimas priekšsēdētāja biedra amatu, bet šajā amatā atkārtoti ievēlēja K. Pētersoni (LPP/LC). 9. Saeimā darbojās 16 komisijas.
Meteorīts
Meteorīts ir nelielu izmēru Saules sistēmas mazais ķermenis, kas no starpplanētu telpas nokritis uz Zemes vai cita debess ķermeņa. Pētījumu dati liecina, ka meteorīti ir mazo planētu šķembas, kas veidojas to sadursmēs. Pēc minerālā un ķīmiskā sastāva izšķir akmens, dzelzs—akmens un dzelzs meteorītus.
Meteorīti rodas gadījumos, kad meteoroīdi nesadeg zemes atmosfērā, bet gan nonāk uz zemes. Par meteorītiem sauc arī asteroīdu šķembas, kas savulaik atradušās kādu lielu asteroīdu sastāvā. Asteroīdiem sašķeļoties kādas sadursmes dēļ, to šķembas izkliedējas kosmosā, no kā arī radušies meteorīti. Kad tas nonāk atmosfērā, gaisa pretestība nobremzē ķermeni un lielās berzes dēļ tas sāk izstarot gaismu, veidojot bolīdu — spilgtu meteoru jeb "krītošo zvaigzni". Nosaukums 'bolīds' attiecas uz ārpuszemes jeb starpplanētu ķermeni, kurš, saduroties ar Zemes atmosfēru, izstaro ārkārtīgi spilgtu, uguns bumbai līdzīgu gaismu. Galu galā tas ietriecas zemē kā meteorīts.
Daudz plašāk zināms, ka meteorīts uz jebkādas debess ķermeņa virsmas ir dabisks objekts, kas ir nācis no kādas citas vietas telpā. Meteorīti ir atrasti uz Mēness, kā arī uz Marsa.
Meteorīti parasti tiek nosaukti vārdos, kur tie tiek atrasti, parasti tuvāko pilsētu vai ģeogrāfisko vietu nosaukumi tiek doti par meteorītu vārdiem. Gadījumos, kad daudz meteorītu tiek atrasti vienā vietā, to vārdiem var tikt pievienoti secīgi numuri vai burti (kā piemēram Allan Hills 84001 vai Dimmit(b)). Dažiem meteorītiem ir neformālas iesaukas: Sylacauga meteorīts tiek dažreiz saukts par "Hodža meteorītu" kā Ann Hodges.
Meteorīti tradicionāli tiek iedalīti trīs plašās kategorijās: akmens meteorīti ir ieži, kas galvenokārt sastāv no silikātu minerāliem, dzelzs meteorīti galvenokārt sastāv no metāliskās dzelzs un niķeļa, akmens-dzelzs meteorīti sastāv no liela daudzuma metāla un akmeņainas vielas. Modernas klasifikācijas sistēmas iedala meteorītus grupās pēc to struktūras, ķīmiskā un mineraloģiskā sastāva.
Krišanas parādības
Daudzi meteoroīdi sadalās, kad tie iekļūst Zemes atmosfērā. Taču no katriem 500 novērtētajiem meteorītiem, kuri ierindojas izmēros no 1 cm diametrā līdz basketbola bumbas lielumam vai lielākam un sasniedz katru gadu zemes virsmu, tikai 4 vai 6 tiek atgūti un ir zināmi tikai dabas zinātniekiem. Daži meteorīti ir pietiekoši lieli, lai izveidotu lielus kolīzijas krāterus. Vietā, kur tie ir nokrituši uz zemes, ir palikusi neliela bedre. Ir pat zināms, ka krītošie meteorīti ir izraisījuši bojājumus īpašumiem, dzīvesvietai un pat cilvēkiem.
Ļoti lieli meteoroīdi ar nozīmīgu kosmisko ātrumu ir spējīgi satricināt zemi, atstājot lielu kolīzijas krāteri. Krātera veids ir atkarīgs no meteoroīda lieluma, ķīmiskā sastāva, meteoroīdu sadalīšanās temperatūras un ienākošā leņķa triecienam pret zemi. Tādu sadursmju spēks ir spējīgs radīt ļoti lielus postījumus. Dzelzs meteoroīdi visbiežāk ir par cēloni ļoti lielo krāteru izveidošanā uz Zemes, jo tie daudz vieglāk ir spējīgi nebojāti izkļūt cauri Zemes atmosfērai. Piemēram, krāteri, kurus visticamāk ir izveidojuši dzelzs meteoroīdi, ir Barringer meteorīta krāteris, Odessa meteorīta krāteris, Wabas krāteris un Wolfa Creek krāteris: dzelzs meteorīti ir atrasti saistībā ar visiem šiem krāteriem. Turpretim pat relatīvi lieli akmeņi vai ledus gabali, kuri izskatās kā mazas komētas vai asteroīdi, triecoties Zemes atmosfērā ar miljons tonnu lielu spēku, tiek sagrauti atmosfērā un nav spējīgi veidot kolīzijas krāterus. Ļoti lieli akmens objekti, kura diametrs ir 100 metri vai vairāk un kuru svars ir 10 miljoni tonnu vai vairāk, var sasniegt Zemes virsmu un izveidot milzīgu krāteri, bet tādi gadījumi ir ļoti reti. Ja gadās tādi notikumi, tad tādi meteorīti gaisā sadalās, neatstājot pāri nevienu pašu meteorītu. Pašu pirmo akmens meteorītu atrada kāda asociācija saistībā ar milzīgu kolīzijas krāteri — Marokweng krāteri Dienvidāfrikā 2006. gada maijā.
Ievērojami meteorīti
Uz Zemes dažādos laikos ir nokrituši dažādi meteorīti, radot dažādus postījumus. Kā pēdējo no tiem var minēt meteorītu, kas 2013. gada 15. februārī no rīta eksplodēja virs Čeļabinskas, Krievijā. Tas paliks ievērojams ar to, ka sprādzienā cieta vairāk kā 950 cilvēku.
Meteorīti Latvijā
Latvijas teritorijā ir nokrituši kopumā četri meteorīti, visi 19. gadsimtā — Līksnas, Biržu, Neretas un Baldones meteorīts, no kuriem pirmais bija Līksnas (1820.), bet pēdējais — Baldones meteorīts (1890.). Visiem četriem bija aculiecinieki.
Mūsdienās nelieli fragmenti no visiem četriem Latvijas teritorijā nokritušajiem meteorītiem ir apskatāmi Latvijas Meteorītu muzejā Rīgā.
Kurzemes augstiene
Kurzemes augstiene var būt:
2009. gada NHL drafts
2009. gada NHL drafts bija 47. NHL drafts, kurš notika 2009. gada 26. un 27 jūnijā Monreālā. Kopā tika izvēlēti 210 spēlētāji septiņās kārtās.
Jānis Vingris
Jānis Vingris (dzimis Valmierā) ir latviešu teātra un kino režisors un producents.
Alfrēds Nobels
Alfrēds Bernhards Nobels (sv, ([//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/0/00/Sv-Alfred_Nobel.ogg izruna]); dzimis Stokholmā, Zviedrijā, miris  Sanremo, Itālijā) bija zviedru ķīmiķis, inženieris un izgudrotājs. Pazīstams kā dinamīta izgudrotājs un Nobela prēmijas dibinātājs.
Asteroīds
Asteroīds (, astēr — "zvaigzne"; εἶδος, eides — "veids") jeb mazā planēta ir planētveidīgs Saules sistēmas objekts, kura izmēri, salīdzinot ar pārējo planētu un pundurplanētu izmēriem, ir mazi. Asteroīdi pēc Keplera likumiem riņķo orbītā ap Sauli. Lielākā daļa mazo planētu atrodas asteroīdu joslā starp Marsa un Jupitera orbītām. No pašlaik zināmajiem lielākais asteroīds pēc izmēra ir Cerera, lai gan daudzi astronomi to ir klasificējuši kā pundurplanētu. Nākamie lielākie asteroīdi ir 4 Vesta, 2 Pallāda, 10 Higieja un 31 Eufrosine.
Alfrēds Nobels
Nobels nodarbojās ar sprāgstvielu pētīšanu, kā arī ar nitroglicerīna ražošanu. 1867. gadā viņš patentēja nitroglicerīna maisījumu ar porainām vielām — dinamītu. Pavisam Nobels ieguvis 355 patentus.
Asteroīds
Pirmais asteroīds Cerera tika atklāts 1801. gadā. Līdz bija atklāti 584 599 asteroīdi, no kuriem 326 266 ir numurēti. Tiek lēsts, ka Saules sistēmā faktiskais asteroīdu skaits ir mērāms miljonos.
Alfrēds Nobels
Visbiežāk Nobela uzvārdu saista ar viņa vārdā nosaukto prēmiju — Nobela prēmiju. Par Nobela personību diskutēts daudz, jo tā bijusi spilgta un pretrunīga. Viņš bijis izcils izgudrotājs, veiksmīgs uzņēmējs, taču tāpat arī vientuļš cilvēks ar ilgām pēc literatūras.
Asteroīds
Asteroīdu klasifikācija
Asteroīdi tiek klasificēti pēc to virsmu ķīmiskā sastāva, ko nosaka, veicot spektroskopijas pētījumus. Visizplatītākie ir C tipa asteroīdi (aptuveni 75%), kuru virsmu galvenokārt veido ogleklis. Nākamā izplatītākā grupa ir S tipa asteroīdi (17%), kuru virsmu galvenokārt veido silikātieži. Pastāv arī citu veidu asteroīdi, piemēram, A, B, D, E, F, G, M, P, R, T un V tipa asteroīdi.
Alfrēds Nobels
Ģimene
Nobels dzimis Stokholmā, zviedru inženiera un izgudrotāja Imanuela Nobela (1801-1872) un Karolinas Andrietes Nobelas (1805–1889) ģimenē. Alfrēds bija ceturtais dēls astoņu bērnu ģimenē, no kuriem pilngadību sasniedza tikai viņš un viņa trīs brāļi (Roberts, Ludvigs un Emīls). Pēc biznesa neveiksmēm Zviedrijā, 1837. gadā tēvs devās uz Sanktpēterburgu, kur atrada jaunas iespējas. Nobela tēvs Immnuels Nobels bija gan izgudrotājs, gan arī veidoja uzņēmumus, kur tika izgatavotas dažādas iekārtas, kā arī ražotas sprāgstvielas. 1842. gadā, kad Nobelam bija 9 gadi, visa ģimene pārcēlās uz Sanktpēterburgu.
Asteroīds
Lielākie asteroīdi
Lielākais asteroīds ir Cerera, lai gan daži speciālisti to izdala kā pundurplanētu, un līdz ar to lielākais asteriods ir 2 Pallāda, kuras vidējais diametrs ir 608 km. Mazāko atklāto asteroīdu aptuvenais diametrs ir sākot ar dažiem metriem.
Asteroīdi, kuru nosaukumi saistīti ar Latviju
Divdesmit divu asteroīdu nosaukumi ir saistībā ar Latviju. Tie ir šādi: 1284 Latvija, 1796 Rīga, 1805 Dīriķis, 2014 Vasiļevskis, 2867 Šteins, 3233 Krišbarons, 4136 Artmane, 4391 Balodis, 4392 Agita, 16513 Vasks, 23617 Daugava, 24709 Mītava, 24794 Kurzeme, 37623 Valmiera, 274084 Baldone, 284984 Ikaunieks, 85466 Krastiņš, 332530 Canders, 352646 Blumbahs, 320153 Eglītis, 428694 Saule un 457743 Balklavs.
Riodežaneiro "Fluminense"
Fluminense Football Club ir Brazīlijas futbola klubs no Riodežaneiro. Četras reizes ir kļuvusi par Brazīlijas čempioniem (1970., 1984., 2010. un 2012. gadā)
Alfrēds Nobels
Izglītība
Nobela tēvs bija nodrošinājis ģimenei labklājību un varēja dot saviem četriem dēliem labas izglītības iespējas. Alfrēds Nobels atstāja Krieviju 1850. gadā, lai dotos studēt uz Parīzi, kur viņš pavadīja vienu gadu. Pēc tam viņš četrus gadus studēja ASV, kur specializējās ķīmijā. Viņš brīvi pārvaldīja sešas valodas (zviedru, vācu, angļu, krievu, itāļu un franču). Nobels interesējās arī par literatūru, viņš daudz lasīja un rakstīja arī pats.
Ieguldījums zinātnē
1859. gadā Nobels kopā ar vecākiem un brāli Emīlu atgriezās Zviedrijā. Viņi pievērsās darbam ar sprāgstvielām, strādāja ar 1847. gadā atklāto nitroglicerīnu. Nobels attīstīja tajā laikā jau zināmās sprāgstvielu izgatavošanas metodes un pamatoja to lietošanu ieroču rūpniecībā. Darbs bija bīstams. 1864. gada 3 septembrī nitroglicerīns izraisīja sprādzienu Stokholmas ražotnes noliktavā, kurā gāja bojā pieci darbinieki, tai skaitā arī Nobela jaunākais brālis Emīls.
Nobels tomēr turpināja darbu, cenšoties uzlabot sprāgstvielu stabilitāti. 1867. gadā Nobels pirmoreiz demonstrēja dinamīta iespējas. Dinamīta galvenā priekšrocība bija tāda, ka sava sastāva dēļ, tas nebija tik bīstams kā nitroglicerīns, kas Eiropā savas nestabilitātes dēļ tika aizliegts. Dinamītu nespēja uzspridzināt trieciens, pat ne uguns liesmas. Tā spridzināšanai bija vajadzīgs detonators. Pirmo detonatoru Nobels izgudroja 1863. gadā, bet uzlabotu modeli viņš izgudroja 1865. gadā. 1867. gadā Alfrēds Nobels ieguva patentu dinamītam un tas ļāva viņam gūt lielus finansiālos panākumus.
Ieguldījums ražošanā
Nobela brāļi Roberts un Ludvigs bija attīstījuši veiksmīgu biznesu, iesaistoties Kaspijas jūras naftas atradņu ekspluatācijā netālu no Baku. Arī Alfrēds Nobels tur investēja savus naudas līdzekļus un guva ievērojamu peļņu. Bez tam viņš bija nodibinājis 90 rūpnīcas sprāgstvielu un munīcijas ražošanai, kas bija ienesīgi uzņēmumi un deva peļņu. Tai pašā laikā Nobels pēc saviem uzskatiem bija pacifists.
Kad 1888. gadā, atrodoties Francijā Kannās nomira Nobela brālis Ludvigs, franču laikraksti publicēja nekrologu, kļūdaini pieņemot, ka miris Alfrēds Nobels. Nekrologa nosaukums bija "Nāves tirgotājs ir miris" (Le marchand de la mort est mort). Iespējams, ka tas izraisīja Nobelam vēlēšanos nepalikt cilvēku atmiņā tikai kā dinamīta izgudrotājam. Pastāv uzskats, ka sava ietekme uz Nobela vēlēšanos atstāt par sevi atmiņā labu reputāciju, bijusi arī Nobela ilggadējai draudzībai ar izcilo austriešu pacifisti Bertu fon Zutneri (1843—1914) (kas 1905. gadā kļuva par Nobela miera prēmijas laureāti).
Nobela prēmija
Pēdējo savas dzīves posmu Nobels pavadīja Sanremo. Tur arī viņš saslima ar angīnu un 1896. gada 10. decembrī nomira no asinsizplūduma smadzenēs. Viņš ir apglabāts Stokholmā, Norra Begravningsplatsen kapsētā.
Apmēram gadu pirms nāves, 1895. gadā 27. novembrī Parīzē, Nobels bija parakstījis testamentu, kas pēc viņa nāves bija pārsteigums gan ģimenes locekļiem un draugiem, gan sabiedrībai. Saskaņā ar testamentu, 31 miljons kronu tika ieguldītas fondā ar norādījumu, ka fonda nestā peļņa katru gadu jāpiešķir kā balva cilvēkiem, kas devuši ievērojamu ieguldījumu fizikā, ķīmijā, medicīnā un literatūrā, kā arī tiem cilvēkiem, kas veicinājuši mieru, darbojoties tautu sadraudzības labā, militārisma samazināšanā un miera kongresu rīkošanā. Tika norādīts, ka četras pirmās balvas jāpasniedz Stokholmā, bet miera prēmija - Oslo. Nobela prēmija tiek pasniegta kopš 1901. gada katru gadu Nobela nāves dienā - 10. decembrī.
Jozefs Tiso
Jozefs Tiso (dzimis, miris ) bija slovāku katoļu mācītājs un politiķis, t. s. Pirmās Slovākijas republikas (1939-1945) autoritārs vadītājs.
Dzimis slovāku ģimenē Bitčas pilsētā, mūsdienu Slovākijas ziemeļrietumos. No 1911. gada kalpoja par katoļu mācītāju, publicējās presē un strādāja par skolotāju. Pirmā pasaules kara laikā kļuva par Nitras katoļu semināra garīgo vadītāju. Pēc Čehoslovākijas izveidošanas 1918. gadā, iesaistījās politikā un iestājās Slovāku Tautas partijā. 1924. gadā kļuva par mācītāju, vēlāk dekānu Bānovcē pie Bebravas. Kādu laiku viņš bija Čehoslovākijas parlamenta loceklis Prāgā un no 1927. līdz 1929. gadam arī Čehoslovākijas Veselības un Fiziskās kultūras ministrs. Kad 1938. gadā mira Slovāku Tautas partijas līderis Andrejs Hlinka, Tiso kļuva par partijas jauno līderi.
1938. gadā pēc Minhenes vienošanās Vācija ieņēma Čehijas Sudetu apgabalu, Slovākija deklarēja autonomiju un Tiso kļuva par šīs autonomijas premjeru. 1938. gada 2. novembrī tika pieņemti Pirmā Vīnes arbitrāža, kuras rezultātā Ungārijai tika piešķirti etnisko ungāru apdzīvotie Slovākijas dienvidi un etniski jauktie Aizkarpati. Tajā pašā mēnesī visas slovāku etniskās partijas konsolidējās vienā.
Lai likvidētu to, kas bija atlicis Čehoslovākijas valsts, Vācijas pārstāvji 1939. gada februārī ierosināja Tiso deklarēt pilnīgu Slovākijas neatkarību, bet Tiso atteicās. 9. martā Čehoslovākijas armija ieņēma Slovākiju un atcēla Tiso no amata. 1939. gada 13. martā Ādolfs Hitlers Berlīnē piedraudēja Tiso atļaut Ungārijai pilnībā okupēt Slovākiju, un 1939. gada 14. martā Slovākijas parlaments vienbalsīgi deklarēja Slovākijas neatkarību.
No 1939. gada 14. marta līdz 1939. gada 26. oktobrim Tiso bija Slovākijas premjerministrs, vēlāk - prezidents. No 1942. gada tika dēvēts par Vadoni (Vodca). Valstī tika pieņemta antisemītiska likumdošana, izstumjot ebrejus no sabiedriskās dzīves. 1942. gada martā sākās ebreju deportācija uz Ģenerālgubernatūru, lielākoties uz Aušvicas nometni. 1942. gada oktobrī ebreju deportācijas, pretojoties Vācijas prasībām, tika pārtrauktas līdz par 1944. gada oktobrim, kad Slovākiju okupēja vācu armija.
1944. gada oktobrī Sarkanā armija pietuvojās Slovākijas robežām un Slovākijā sākās Slovākijas Nacionālā sacelšanās. Vācijas armija pamatā sakāva sacelšanos, okupēja valsti, saglabājot Jozefu Tiso kā nominālu valsts galvu. 1945. gadā Tiso bēga uz Bavāriju, 1945. gada 6. jūnijā viņu arestēja ASV armijas pārstāvji un izdeva Čehoslovākijas varas iestādēm. Tiesāts par valsts nodevību un sodīts ar nāvi.
VfB Oldenburga
Kustības spēļu biedrība Oldenburga, saīsināti VfB Oldenburga, ir sporta biedrība Oldenburgā, Lejassaksijā.
Biedrībai kopš 2006. gada ir piecas sporta nodaļas: krikets, grieķu-romiešu cīņa, galda teniss, volejbols, futbols. Biedrības krāsas ir zila — balta. Biedrībai ir 500 biedri (2005.gadā).
Vēsture
VfB Oldenburgu dibināja 1897. gada 17. oktobrī ar nosaukumu FC 1897 Oldenburga. 1919. gadā tā apvienojās ar FV Germania 1903 Oldenburga un saņēma šodienas nosaukumu VfB Oldenburgu. Vienu gadu vēlāk tā nopirka vecu velodromu Doneršvē, kas šodien ir Oldenburgas priekšpilsēta, un pārbūvēja to par futbola stadionu. Doneršvē stadions (‘Ziemeļu elle’) bija biedrības dvēsele, bet parādu dēļ biedrība bija spiesta to pārdot. 2000. gadā tā sekmīgi pabeidza maksātnespējas procedūru un biedrība atkal bija bez parādiem. 2004. gadā VfB pievienojās ‘Oldenburgas Kriketa klubs’, kas spēlē augstākā vācu līgā, izveidojot Kriketa nodaļu. 2005. gadā Franks Lahmanis nomainīja prezidenta amatā savu ilgstošo priekšgājēju Klausu Bersteri.
Stadions
32.000 skatītāju rekords tika sasniegts 1960. gadā spēlē ar Hamburger SV un 1974. gadā ar Borusia Menhengladbahu.
Adrese: Marschweg-Stadion, Marschweg 25, 26122 Oldenburga.
Fosfors
Fosfors (la) ir ķīmiskais elements ar simbolu P un atomskaitli 15. Fosfors ir nemetāls. Dabā tas brīvā veidā nav sastopams, bet ir sastopams fosforskābes sāļu — fosfātu veidā. Brīvā veidā fosforam visvairāk pazīstamas 3 alotropiskās formas: baltais fosfors, sarkanais fosfors un melnais fosfors. Ir arī citas modifikācijas, kas bieži ir iepriekšējo triju variācijas (violetais fosfors, metāliskais fosfors).
Savienojumos fosfors visbiežāk ir piecvērtīgs, ar oksidēšanas pakāpi +5, taču tā var būt arī +3 un -3 (piemēram, fosfīnā PH3). Baltais fosfors gaisā spīd (oksidējoties). Sarkanais un melnais fosfors nespīd.
Vēsture
Iespējams, ka fosforu mācēja iegūt jau arābu alķīmiķi 12. gadsimtā, tomēr tiek uzskatīts, ka fosforu pirmais atklāja Hamburgas alķīmiķis Henigs Brands (Hennig Brand(t)) 1669. gadā, iegūstot jaunu spīdošu vielu filozofu akmens meklējumu gaitā. Nedaudz vēlāk fosforu ieguva cits vācu alķīmiķis — Johans Kunkels (Johannes Kunckel).
Neatkarīgi no Branda un Kunkela fosforu ieguva Roberts Boils, kurš to 1680. gadā aprakstīja rakstā "Fosfora pagatavošanas paņēmiens no cilvēka urīna" (raksts publicēts 1693. gadā).
To, ka fosfors ir vienkārša viela, pirmais pierādīja Antuāns Lavuazjē.
Atrašanās dabā
Dabā fosfors sastopams fosfātu veidā. Visizplatītākie fosfora minerāli ir fosforīts Ca3(PO4)2, hidroksilapatīts Ca5(PO4)3(OH) un fluorapatīts Ca5(PO4)3F. Zemes garozā ir 0,04% fosfora pēc atomu skaita. Fosforam ir tikai viens dabiskais izotops — fosfors-31, bet ir iegūti vairāki mākslīgi, radioaktīvi izotopi.
Bioloģiskā nozīme
Fosfors pieder pie biogēnajiem elementiem. Neorganiskie fosfora savienojumi (hidroksilapatīti) ir nozīmīga kaulu un zobu sastāvdaļa. Fosforskābes atlikums ir daudzu dabasvielu, piemēram, dezoksiribonukleīnskābes, sastāvā. Daudzi bioloģiskie procesi notiek, piedaloties fosfātiem (sk. adenozīntrifosforskābe). Sarežģīti fosfororganiskie savienojumi ietilpst nervu šūnu sastāvā. Fosfors piedalās visu vielu maiņā, tas nepieciešams nervu sistēmas normālai darbībai, sirds muskuļiem un citur.
Cilvēks fosforu uzņem galvenokārt ar gaļu un tās produktiem, sieru, maizi. Vidēji diennaktī jāuzņem apmēram 1 g fosfora (precīzu datu nav). Fosfora vielmaiņa ir cieši saistīta ar kalcija vielmaiņu — Ca un P ieteicams uzņemt attiecībā 1:1,0—1,2. Ja fosforu uzņem lielākos daudzumos (virs 2 g dienā), tas pastiprina vēdera izeju, jo izdalās ar fekālijām — zarnās tiek uzsūkts tikai tik daudz fosfora savienojumu, cik organismam ir nepieciešams. Fosfora trūkums cilvēkam praktiski netiek novērots (tā varētu nepietikt hroniskiem alkoholiķiem un slimniekiem ar ļaundabīgiem audzējiem). Cilvēkiem, kuri lieto daudz alumīnija hidroksīdu saturošu kuņģa sulas samazināšanas līdzekļu, var samazināties rezerves fosfora daudzums. Ja lieto dabisku uzturu, fosforu drīzāk var uzņemt par daudz, nekā par maz.
Fosfors ir īpaši vajadzīgs dzīvnieku skeleta attīstībai. Skeleta attīstības traucējumi ir novēroti ne tikai tad, ja trūkst fosfora, bet arī, ja fosfora un kalcija daudzuma attiecība ir nepareiza. Ja uzturā kalcijs ir krietni lielākā daudzumā, nekā fosfors, var rasties rahīts. Rahīts veidojas arī no D vitamīna trūkuma, kas, savukārt, izraisa kalcija un fosfora vielmaiņas traucējumus.
Dabas piesārņojums ar fosforu
Fosfors ir daudzu mazgāšanas līdzekļu sastāvā (fosfātus tiem pievieno ūdens mīkstināšanas nolūkā). Izlietotie mazgāšanas līdzekļi iekļūst ūdenskrātuvēs un tajos esošais fosfors veicina ūdenskrātuvju augu eitrofikāciju.
Samērā liels baltā fosfora daudzums nokļuvis Baltijas jūrā Latvijas rietumu piekrastes tuvumā padomju militāristu neapdomīgas rīcības rezultātā (spridzinot apgaismošanas bumbas Papes poligonā, kā arī, aprokot kāpās neizmantoto bumbu saturu). Tā kā ūdenī ilgu laiku pabijis baltais fosfors izskatās ļoti līdzīgs dzintaram, cilvēki var kļūdīties un paņemt šo vielu rokās vai ielikt kabatā. Nokļūstot siltumā, fosfors aizdegas, izraisot smagus nelaimes gadījumus. Tādi gadījumi notiek gandrīz katru gadu. Viltus dzintaru no īstā dabas veidojuma bieži nevar atšķirt pat speciālisti un arī viņiem ir gadījušies nepatīkami starpgadījumi. Nav noteiktas pazīmes, pēc kā nespeciālistam jūrmalā atšķirt fosforu no dzintara, jo pēc skata bīstamā viela un dzintars ir ļoti līdzīgi. Speciālisti uzskata, ka ūdenī stāvējis baltais fosfors nav tik caurspīdīgs kā dzintars un ir mazliet pelēcīgā krāsā.
Iegūšana
Fosforu iegūst, reducējot fosfātus ar ogli ļoti augstās temperatūrās (virs 1500 °C):
Šādā veidā iegūst fosfora tvaikus, kurus kondensējot, iegūst balto fosforu. Ja nepieciešams, to tālāk pārstrādā par sarkano fosforu. Ievērojamu daļu iegūtā fosfora pārstrādā par fosforskābi. Sadedzinot fosforu, iegūst fosfora oksīdu, kas reaģē ar ūdeni, veidojot tīru fosforskābi. Fosforskābi var iegūt arī, fosfātiem reaģējot ar sērskābi, bet tāda skābe ir netīra, šo metodi dažreiz lieto minerālmēslu ražošanai.
Fizikālās īpašības
Fosfors var veidot divatomu molekulas P2 (tās eksistē virs 1000 °C un sadalās atomos virs 2000 °C), četratomu molekulas P4, kā arī polimēras uzbūves. Šķidrā fāzē, kā arī tvaikos zem 1000 °C stabilākas ir P4 molekulas, kas kondensējoties veido balto fosforu. Tas ir mīksta, iedzeltena, viegli kūstoša, vaskam līdzīga viela, kas šķīst sērogleklī. Baltais fosfors ir ķīmiski ļoti aktīvs, uzglabājot vai sildot pāriet citās modifikācijās.
Melnais fosfors ir pēc izskata grafītam līdzīga viela. Tas ir pusvadītājs. Melno fosforu iegūst no baltā fosfora, karsējot 200 °C temperatūrā 12 000 atmosfēru spiedienā.
Sarkanais fosfors eksistē vairākās variācijās ar blīvumu no 2 līdz 2,5 g/cm3 un arī citas tā īpašības atkarīgas no iegūšanas metodes. Tas nav indīgs un nešķīst gandrīz nevienā šķīdinātājā. Karsējot bez gaisa piekļuves, sarkanais fosfors sublimējas.
Ķīmiskās īpašības
Fosfors pēc savas atoma uzbūves ir slāpekļa analogs, tomēr fosfora ķīmijai ir arī būtiskas atšķirības, jo fosforam valences orbitāles ir arī d orbitāles, tādēļ tam iespējama ne tikai sp3, bet arī sp3d hibridizācija. Fosfora atomu brīvās d orbitāles var saistīt citu atomu nedalītos elektronu pārus.
Reaģējot ar metāliem, fosfors darbojas kā oksidētājs un veido fosfīdus.
Sārmainos ūdens šķīdumos fosfors disproporcionējas.
Izmantošana
Sarkano fosforu izmanto sērkociņu ražošanā.
Fosfora savienojumi ir svarīga minerālmēslu sastāvdaļa. Tos lieto arī plastmasu rūpniecībā. Vairāki fosfororganiskie savienojumi ir stipri indīgi un tos lieto kā kaujas vielas, insekticīdus un herbicīdus.
Cinka fosfāts ietilpst fosfātcementu sastāvā, ko lieto zobu plombēšanai. Fosfora sāļus kopā ar kalcija un D vitamīna preparātiem izmanto medicīnā rahīta ārstēšanai.
1987.—1988. gada NBA sezona
'''Nacionālās basketbola asociācijas 1987.—1988. gada sezona''' bija 42. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 23 komandas (visas no ASV).
Par NBA čempioniem kļuva Losandželosas "Lakers" spēlētāji, kas septiņu spēļu finālsērijā pieveica Detroitas "Pistons" ar 4—3. Tas bija "Lakers" otrais tituls pēc kārtas. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Maikls Džordans ("Bulls"), kurš bija arī sezonas rezultatīvākais spēlētājs. Finālsērijā par vērtīgāko spēlētāju atzina čempionvienības dalībnieku Džeimsu Vortiju.
1987. gada NBA drafts notika, tajā Sanantonio "Spurs" ar pirmo numuru izvēlējās Deividu Robinsonu, taču drafta pirmais numurs šajā sezonā nespēlēja. 38. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Chicago Stadium arēnā Čikāgā, Ilinoisas štatā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 138–133. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Čikāgas "Bulls" spēlētājs Maikls Džordans, kurš uzvarēja arī slum-dunk konkursā.
Pa konferencēm
Piezīmes
Osips Mandelštams
Osips Mandelštams (dzimis, miris ) bija ebreju tautības Krievijas dzejnieks, viens no ietekmīgākajiem akmeisma pārstāvjiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1891. gadā Varšavā, Kongresa Polijā, turīga ebreju tirgotāja ģimenē, kurai ļāva dzīvot ārpus Nometinājuma joslas, tāpēc 1897. gadā ģimene pārcēlās uz Sanktpēterburgu. Osips Mandelštams mācījās prestižajā Taniševa skolā, vēlāk Sorbonnā un Heidelbergas universitātē. Lai turpinātu mācības Sanktpēterburgas universitātē, 1911. gadā pārgāja metodismā, kuru gan vēlāk nepraktizēja.
Daiļradi sāka kā simbolists, bet pēc 1912. gadā kopā ar Annu Ahmatovu kļuva par vienu no akmeistu līderiem. 1913. gadā publicēja pirmo dzejoļu krājumu "Akmens" (Камень). 1916. un 1922. gadā tika publicētas citas šī krājuma versijas.
1933. gadā Mandelštams sacerēja satīrisko poēmu, t.s. "Staļina epigrammu" (Мы живем, под собою не чуя страны), tāpēc 1934. gadā tika arestēts, un iesākumā nometināts Permas novada Cerdiņā, bet vēlāk viņam ar sievu Nadeždu tika atļauts apmesties Voroņežā. Tomēr 1938. gadā viņu apcietināja vēlreiz un 1938. gada nogalē viņš mira GULAG nometnē pie Vladivostokas.
Tunisijas futbola izlase
Tunisijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Tunisijas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Tunisijas futbola izlasi pārvalda Tunisijas Futbola Federācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1957. gadā cīnoties pret Alžīrijas izlasi. Tunisijas izlase 6 reizes ir piedalījusies Pasaules kausa finālturnīros, pirmoreiz tas notika 1978. gadā. Visas sešas reizes Tunisija tā arī neizkļuva no apakšgrupas. Āfrikas Nāciju kausā Tunisijas izlase ir piedalījusies 20 reizes, 2004. gadā tā pagaidām vienīgo reizi kļuva par Āfrikas čempioniem.
Sastāvs
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
Luka Badoers
Luka Badoers (it; dzimis, Montebellunā, Itālijā) ir Itālijas sacīkšu pilots, Ferrari Formula 1 komandas testu un rezerves pilots.
F1 Badoers tika caur Scuderia Italia. gadā, taču nespēja finišēt punktos. Viņš vienu reizi gan bija septītais. Pēc viena gada malā viņš atgriezās ar Minardi, taču īpašs uzlabojums nebija manāms, tāpēc. gadā viņš devās uz Forti. Joprojām rezultāti bija vāji un itālis kļuva par Ferrari testpilotu. . gadā viņš atgriezās Minardi, taču nespēja ne reizi finišēt pirmajā sešiniekā un atgriezās Ferrari, kur viņš ir testpilots vēl joprojām. . gadā viņš aizvietos savainoto Felipi Masu sākot ar. Sākotnēji tika uzskatīts, ka Masas vietā brauks Mihaels Šūmahers, tomēr kakla traumas dēļ viņš plānus atcēla. Gan Eiropas, gan Badoers finišēja vienās no pēdējām vietām, kamēr komandas biedrs Kimi Reikenens abās sacīkstēs finišēja uz goda pjedestāla. Neilgi pēc tam tika paziņots, ka Badoeru nomainīs Džankarlo Fizikella.
2006. gada ziemas olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā Badoers veica paraugdemonstrējumus ar pārkrāsotu Ferrari formulu.
Kazimirs Bujņickis
Kazimirs Bujņickis (, 1788—1878), arī Kazimers Buiņickis, bija Latvijas poļu rakstnieks un kultūras darbinieks, kurš iestājās par sociālajām reformām Latgalē. Savos darbos atainoja Latgales dzīvi gan 17. gadsimta, gan 19. gadsimta pirmajā pusē. Lielākā daļa Bujņicka darbu tapa Dagdas muižā, te pulcējās viņa domu un interešu biedri, viņš bieži viesojies arī pie saviem domubiedriem Krāslavas muižniekiem Ādama un Jāzepa Plāteriem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1788. gada 30. septembrī Šķeltovas muižas (Szkilthof) īpašnieka Andreja Bujņicka ģimenē. Viņa tēvs 1801. gadā atpirka Dagdas muižu no Plāteriem. Mājās iegūtās zināšanas viņš papildināja Krāslavas jezuītu misionāru skolā, vai arī mācījās Daugavpils jezuītu skolā. Pārvadīja poļu, vācu, krievu, franču, angļu, latīņu un latviešu (vidus un augšlatviešu dialektus) valodas. Viņa darbos atklājas erudīcija sociālajās zinātnēs, filozofijā, tiesību jomā, Polijas un Latvijas vēsturē. Pēc tēva nāves 23 gadu vecumā Kazimirs kļuva par Dagdas muižas īpašnieku, kur pavadīja savas dzīves lielāko daļu.
Pēc dzimtbūšanas atcelšanas Vidzemē un Kurzemē viņš 1818. - 1819. gadā aktīvi iestājās par dzimtbūšanas atcelšanu arī Latgalē; bija viens no dzimtbūšanas atcelšanas projekta autoriem.
1842.—1849. gadā izdeva almanahu Rubona (Daugava).
Kopš 1855. gada Kazimirs bija Viļņas arheoloģijas komisijas loceklis. Viņš pildīja muižnieku vecākā (maršala) pienākumus Rēzeknes, vēlāk - Daugavpils apriņķī. Dienesta pienākumus pildīdams, viņš izbraukāja plašus Latgales apvidus, iepazīdamies ar muižu un zemnieku stāvokli, baznīcu un draudžu darbību, lauku skolām un sabiedriskās dzīves norisēm.
Janvāra sacelšanās laikā 1863. gadā pūlis nodedzināja Dagdas muižas kungu māju. Gāja bojā viena no lielākajām, unikālākajām tā laika bibliotēkām, arhīvs, mākslas darbi un citas kultūras vērtības. No 1863. gada līdz savai nāvei Kazimirs Bujņickis dzīvoja Rēzeknes apriņķa Ciskādu draudzes Luknas muižā (savas sievas Sokolovskas īpašumā).
Miris 1878. gada 15. jūlijā.
Pīterboro
Vēsture
Pirmā dzelzceļa līnaija Pīterboro sāka darboties 1840.gadā, bet 1850. gadā atklājot Great Nothern Railway's no Londonas uz Jorku, tas pārveidoja Pīterboro no mazpilsētas par Industriālu centru. Lords Eksters nepiekrita, ka dzelzceļš iet caur Stamfordai, tādējādi Pīterboro atrašanās starp divien svarīgiem gala punktiem, Londonu un Donkāsteru, arvien vairāk Pīterboro attīstīja kā reģiona centru.
Saistībā ar milzīgajiem māla krājumiem dzelzceļš deva iespēju plaša mēroga ķeieģeļu ražošanai un izplatīšanai. 20.gs. Pīterboro kļuva Apvienotās Karalistes vadošais kieģeļu ražotājs, bet 1890. gados veiksmīgu eksperimentu rezultātā Flettonā izmantojot cietāku mālu, no zemākiem slāņiem, sasniedza daudz efektīvāku ražošanas procesu. Londonas kieģeļu rūpnīca, kas ražoja ķieģeļus arī Pīterboro, tirgū sasniedza daudz ievērojamāku dominanci.
1932. gadā Franks Perkins, Perkinsu dīzeļdegvielas dibinātājs, nodibināja Perkins Engines. 30 gadus vēlāk kompānija nodarbināja vairāk kā desmito daļu no Pīterboro iedzīvotājiem, pārsvarā no Īsfildas rajona.
Karstuma vilnis
Definīcija
Karstuma viļņa definīcija, ko ieteikusi Pasaules Meteoroloģijas organizācija ir tad, kad diennakts maksimālā gaisa temperatūra vairāk nekā piecas dienas pēc kārtas pārsniedz vidējo maksimālo temperatūru par 5 grādiem pēc Celsija (9 grādiem pēc Fārenheita), salīdzinājumā ar vidējo temperatūru laika posmā no 1961—1990. gadam.
Piemēram, Nīderlandē karstuma vilnis ir definēts kā laika periods, kurā vismaz 5 dienas pēc kārtas maksimālā gaisa temperatūra De Bilt pilsētā pārsniedz +25 °C (77 °F) pie nosacījuma, ka 3 dienās šajā piecu dienu periodā gaisa temperatūra pārsniedz +30 °C. Šī karstuma viļņa definīcija tiek lietota arī Beļģijā un Luksemburgā.
Dānijā karstuma vilnis ir definēts kā 3 dienu laika periods, kurā gaisa temperatūra vismaz pusē valsts teritorijas pārsniedz +28 °C, bet piemēram Austrālijas pilsētā Adelaidā karstuma vilnis ir tad, ja 5 dienas pēc kārtas gaisa temperatūra pārsniedz +35 vai 3 dienas +40 grādus.
Svētais Rohs
Svētais Rohs, arī Svētais Roko (,, , ; tradicionāli uzskata, ka dzimis ap 1295. gadu, bet miris ) ir katoļu svētais, kurš īpaši tiek godināts kā aizbildnis mēra vai citu epidēmiju laikā.
Šādas reālas vēsturiskas personas eksistence ir apšaubāma. Beļģu vēsturnieks Pjērs Bollē (Pierre Bolle), kurš pētījis Svētā Roha kulta izcelšanos, uzskata, ka viņa tēls ir cēlis no VII gadsimtā dzīvojošā Svētā Raho no Obēnas. Svētā Roha dzīves fakti lielā mērā ir simboliski.
Leģendas apgalvo, ka Svētais Rohs dzimis Monpeljē augsdzimuša pilsētas galvas ģimenē. Piedzimis ar krustveida dzimumzīmi un bijis ļoti reliģiozs. Pēc vecāku nāves viņš esot izdalījis visus savus īpašumus nabagajiem, bet pats devies svētceļojumā uz Romu. Nonācis Itālijā mēra epidēmijas laikā, viņš apmeklēja Akvapendenti, Čezēnu, Rimini, Novaru, visur apmeklēdams slimnīcas, sludinādams un veikdams brīnumus. Pjačencā viņš saslimis pats, tāpēc ticis padzīts no pilsētas. Viņš devies mežā, dzīvodams būdā, pārtikdams no avota ūdens un maizes, ko kāda augstmaņa suns viņam pienesa. Inkognito atgriezies Monpeljē, viņš ticis ieslodzīts cietumā kā spiegs, kur pavadījis piecus gadus, miris, bet tā arī nav pateicis savu vārdu. Pilsētas iedzīvotāji vēlāk viņu atpazinuši pēc dzimumzīmes un sākuši pielūgt.
Svētā Roha kults no Dienvidfrancijas izplatījās uz Itāliju, Spāniju, Nīderlandi, Vāciju. Venēcijā kā ostas pilsētai, kura bija īpaši pakļauta epidēmijām, Svētā Roha kults sevišķi iesakņojās. Svētā Roha kults lielā mērā bija tautas kustība, jo viņš tika kanonizēts tikai XVII gadsimtā.
CART algoritms
CART algoritms ir plaši izmantota statistiska procedūra, lai sniegtu klasifikācijas un regresijas modeļu ar uz kokiem balstītu struktūru. Šeit vienkāršības labad tiek apskatīts tikai CART klasifikācijas aspekts, tas ir, ievada vektora x piesaistīšana kategoriskai (klases) izvada iezīmei y. CART var uzskatīt par ‘algoritmu—kortežu’, ko veido:
CART algoritma būtiskākais atšķirības aspekts ir izmantotā modeļa struktūra: klasifikācijas koks. CART koka modelis sastāv no univariātu bināru lēmumu hierarhijas.
Redvudas nacionālais parks
Redvudas nacionālais parks (en) atrodas Amerikas Savienotajās Valstīs pie Kalifornijas ziemeļu krasta. Parka teritorijas kopējā platība ir 534,12 km². Tā teritorija plešas divos Kalifornijas apgabalos: Delnortes un Humbolta. Tuvākā pilsēta ir Krescen. Parku klāj Sarkano sekvoju koku mežs. Jūras un zemes dzīve ir tikpat ievērojama, it īpaši jūras lauvas, kailie ērgļi un Kalifornijas apdraudētie brūnie pelikāni. 1850. gados Redvudas mežs aptvēra vairāk nekā 2 000 000 akrus (8100 km²) Kalifornijas piekrastē. Ziemeļu daļā sākotnēji dzīvoja indiāņi. Redvudas nacionālais parks tika izveidots 1968. gadā.
Brescia Calcio
Brescia Calcio, plašāk zināms vienkārši kā Brescia, ir Itālijas futbola klubs no Brešas, pilsētas Lombardijā. Dibināts 1911. gadā. Pašlaik spēlē Itālijas B sērijā.
Klubam pieder B sērijas rekords ar visvairāk tajā aizvadītajām sezonām (58) un sezonām pēc kārtas (18; no 1947.–1948. gada sezonas līdz 1964.–1965. gada sezonai). Komanda ir trīsreiz uzvarējusi B sērijā. Pie kluba panākumiem pieskaitāms arī Angļu-itāļu kauss, kuru tas ieguva 1994. gadā, finālā uzvarot Notts County ar 1–0. Kluba veiksmīgākā sezona Itālijas A sērijā bija 2000.–2001. gadā, kad tas ieguva septīto vietu un kluba sastāvā spēlēja 1993. gada Zelta bumbas ieguvējs Roberto Badžo. 2001. gadā klubs kvalificējās arī Intertoto kausam, kurā sasniedza finālu, tajā divreiz spēlejot neizšķirti, bet pēc viesos gūto vārtu likuma zaudējot Paris Saint-Germain.
Senākā vēsturē klubs kopā ar Juventus ieņēma dalītu otro vietu grupā 1928.–1929. gada nacionālajā čempionātā, astoņus punktus aiz uzvarētājiem Bologna.
Komandas krāsas ir zila ar baltu, mājas spēles tā aizvada Mario Rigamonti stadionā, kura ietilpība ir 	16 743 skatītāju vietas.
Latvijas futbola izlase 2010. gada Pasaules kausa kvalifikācijā
Latvijas futbola izlase laika posmā no 2008. gada septembra līdz 2009. gada oktobrim piedalījās 2010. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā. Finālturnīrs norisināsies 2010. gada jūnijā un jūlijā Dienvidāfrikas Republikā. UEFA zonas kvalifikācijas turnīra grupu izloze notika Dienvidāfrikas Republikas pilsētā Durbanā. Tajā Latvijas izlase tika ielozēta 2. grupā kopā ar Grieķijas, Izraēlas, Šveices, Moldovas un Luksemburgas izlasēm. Lai kvalificētos finālturnīram, grupā bija jāiegūst 1. vieta, savukārt labākās 8 no 9 grupu 2. vietu ieguvējām sacentās izslēgšanas spēlēs par 4 ceļazīmēm uz čempionātu.
Kvalifikācijas turnīru Latvijas izlase uzsāka 2008. gada, izbraukumā Tiraspolē ar rezultātu 2 — 1 pārspējot moldāvus. Četras dienas vēlāk Latvija ar 0 — 2 Skonto stadionā zaudēja Grieķijai. Oktobrī Latvijas izlase Sanktgallenē ar 1 — 2 piekāpās šveiciešiem, savukārt savā laukumā spēles beigās spēja panākt neizšķirtu rezultātu 1 — 1 pret Izraēlu. 2009. gadu Latvija uzsāka ar pārliecinošu uzvaru izbraukumā, pārspējot Luksemburgas izlasi ar 4 — 0, bet 4 dienas vēlāk atkārtoti uzvarēja Luksemburgu savā laukumā ar rezultātu 2 — 0. Rudeni Latvijas izlase sāka ar uzvaru Izraēlā, kur pārspēja vietējo izlasi ar 1 — 0, bet četras dienas vēlāk savā laukumā spēlēja neizšķirti ar šveiciešiem 2 — 2. Vēl divas kārtas pirms kvalifikācijas turnīra beigām Latvijas izlase savā grupā ieņēma 3. vietu un saglabāja iespēju iekļūt starp grupas divām labākajām komandām. Oktobrī atlikušajās divās spēlēs Latvija vispirms Atēnās ar 2 — 5 zaudēja grieķiem, bet savā laukumā spēja uzvarēt Moldovu ar 3 — 2, izcīnot 3. vietu savā grupā.
Latvijas izlases spēles
🇱🇻 latvia: Andris Vaņins — Oskars Kļava, Igors N. Stepanovs, Kaspars Gorkšs, Deniss Kačanovs (Dzintars Zirnis 90+3') — Andrejs Perepļotkins (Vladimirs Koļesņičenko 83'), Vitālijs Astafjevs, Juris Laizāns, Genādijs Soloņicins — Māris Verpakovskis (Andrejs Rubins 75'), Ģirts Karlsons.
🇱🇻 latvia: Andris Vaņins — Oskars Kļava, Igors N. Stepanovs, Kaspars Gorkšs, Deniss Kačanovs — Andrejs Perepļotkins (Aleksejs Višņakovs 79'), Vitālijs Astafjevs, Juris Laizāns, Genādijs Soloņicins (Andrejs Rubins 65') — Māris Verpakovskis, Ģirts Karlsons (Kristaps Grebis 60').
🇱🇻 latvia: Andris Vaņins — Igors Savčenkovs, Deniss Ivanovs, Kaspars Gorkšs, Deniss Kačanovs — Genādijs Soloņicins (Aleksejs Višņakovs 81'), Vitālijs Astafjevs, Juris Laizāns, Aleksandrs Cauņa (Andrejs Rubins 60') — Andrejs Perepļotkins (Vladimirs Koļesņičenko 70'), Ģirts Karlsons.