cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonsu
Biogrāfija
Jonsu piedzima Espo 1984. gada 18. janvārī muzikālā bērnudārza audzinātājas un fizikas profesora ģimenē. Jau četru gadu vecumā Jonsu lūdza mātei, lai tā nopērk viņai vijoli, un drīz pēc tam sāka spēlēt bērnu simfoniskajā orķestrī. Jau agrā bērnībā Jonsu sevi pieteica arī kā komponisti. Pusaudzes gados akadēmisko lauciņu nomainīja populārā mūzika un vijoles vietā Jonsu sāka spēlēt ģitāru grupā, kuru izveidoja kopā ar ilggadējo draudzeni un arī vēlāko Indica grupas biedri Heinī. 2001.gadā, pēc Indica nodibināšanas, Jonsu kļuva par grupas līderi, vokālisti un dziesmu autori. Dažkārt Jonsu uz skatuves spēlē arī ģitāru (piemēram, dziesmā Ihmisen Lento), vijoli (Islands Of Light), tamburīnu (Täältä Pois) un klavieres (Ruusupensaat).
Kā lielākos sava muzikālā stila ietekmētājus Jonsu min klasisko mūziku, īpaši Šopēnu, un kino mūziku, bet starp mīļākajām grupām ierindo Cranberries, Pink Floyd, The Arcade Fire, Beach House un Queen.
Koru kari
2011.gada rudenī Jonsu piedalīsies televīzijas labdarības šovā Koru kari (Kuorosota), ko organizē viens no bijušās Eirovīzijas uzvarētājgrupas Lordi dalībniekiem. Šovs sāksies 21.oktobrī un Jonsu tajā vadīs kori no dzimtās pilsētas Espo. Uzvaras gadījumā balvu, 40 000 eiro, paredzēts ziedot Espo centram, kas sniedz atbalstu vardarbības upuriem (Espoon turvakoti). Jonsu par šo projektu izteikusies: "Es mīlu korus un ticu, ka kopdziedāšanai ir milzīga pozitīva un dziedinoša iedarbība uz cilvēka ķermeni un dvēseli."
Ārējās saites
Indica (Finnish band)
Zvaigznāja gatve
Zvaigznāja gatve ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā. Tā sākas krustojumā ar Varavīksnes gatvi un beidzas krustojumā ar Lielvārdes ielu. Kopējais ielas garums ir 409 metri.
Vēsture
Pirmo reizi Rīgas ielu sarakstos tā minēta 1978. gadā ar savu tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Zvaigznāja gatve krustojas ar šādām ielām:
Kozori (Gaigalavas pagasts)
Kozori ir ciems Gaigalavas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 233 km attālumā no Rīgas.
Arctoperlaria
Arctoperlaria ir kukaiņu strauteņu apakškārta. Tā iedalās 2 apakšgrupās: Euholognatha un Systellognatha. Arctoperlaria ietilpst 12 dzimtas ar apmēram 3200 sugām.
Lauktehnika (Tukums)
Lauktehnika ir Tukuma pilsētas mikrorajons, kas radies 20. gadsimta 70. gados. Tas izauga kā pastāvīgs centrs ar dažādiem ražošanas objektiem, administratīvo korpusu, daudzdzīvokļu mājām un 1986. gadā uzcelto sporta kompleksu.
Tatjana Kosinceva
Tatjana Kosinceva (ru; dzimusi Arhangeļskā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2001).
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt sešu gadu vecumā. Vairākkārt pārstāvējusi Krieviju Pasaules un Eiropas junioru šaha čempionātos, kur izcīnījusi uzvaru 1996. gadā (Eiropas čempionāts U-10 vecuma grupā), kā arī ieguvusi piecas sudraba medaļas dažādās vecuma kategorijās. 2002. gadā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionātā. 2003. gadā Stambulā izcīnījusi bronzas medaļu Eiropas sieviešu šaha čempionātā. 2004. gadā Elistā Pasaules čempionātā šahā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 3. kārtā zaudējusi Indijas lielmeistarei Humpi Koneru ar 1:3. 2004. gadā atkārtoti uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionātā. 2006. gadā Jekaterinburgā Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas 3. kārtā zaudējusi Ķīnas lielmeistarei Sjui Juihua ar ½:1½. 2006. gadā kopā ar Jeļenu Tairovu un Nadeždu Kosincevu dalījusi otro vietu Krievijas sieviešu šaha čempionātā (uzvarējusi Jekaterina Korbuta). 2007. gadā kļuvusi par Eiropas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju un trešo reizi uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionātā. 2008. gadā Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas 3. kārtā zaudējusi savai tautietei Aleksandrai Kosteņukai ar ½:1½. 2009. gadā otro reizi uzvarējusi Eiropas sieviešu šaha čempionātā. 2012. gadā Turcijā kļuvusi par Eiropas sieviešu vicečempioni šahā.
FIDE Tatjanai Kosincevai 2001. gadā piešķīrusi starptautiskās sieviešu lielmeistares (WGM) nosaukumu, bet 2009. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Vairākkārt pārstāvējusi Krievijas izlasi lielākajos komandu šaha turnīros:
Tatjana Kosincevai ir vecākā māsa Nadežda Kosinceva, kas arī ir šaha lielmeistare.
Momoiro Clover Z
Momoiro Clover Z (ももいろクローバーZ) ir 2008. gadā izveidota japāņu popgrupa.
Bijušie dalībnieki
Citi
Singli
* 2012. gadā
Albumi
* 2016. gadā
Autoceļš V956
Tas sākas pie autoceļa P86 Daudzevā, šķērso mežaino Zalves poligona ziemeļu daļu, lokoties ap bijušā dzelzceļa Viesīte—Daudzeva trasi. Aiz Sviļu mājām Sunākstes pagastā autoceļš kļūst paugurains, ved cauri Sunākstes ciemam un tālāk līdz Viesītes pilsētai, kuru tas 1,9 km garumā šķērso pa Amatnieku un Raiņa ielām, krustojoties ar P75.
Aiz Elkšņiem autoceļš V956 beidzas krustojumā ar autoceļu P73 pie Apserdes.
Ceļa raksturojums
Ceļš ir vienīgais lielākais autoceļš lielai daļai Sunākstes, Viesītes un Elkšņu pagasta iedzīvotāju. Pa to kursē autobuss Subate — Rīga. Ceļa klātnes neapmierinošā stāvokļa dēļ 2014. gadā Viesītes novada dome lūdza Saeimas Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisiju risināt jautājumu par autoceļa rekonstrukciju. 2022. gada 26. augustā VAS "Latvijas Valsts ceļi" izsludināja iepirkumu V956 posma 14,640-17,574 km seguma atjaunošanai.
Kāršupīte (Aiviekstes pieteka)
Kāršupīte ir Aiviekstes kreisā krasta pieteka Madonas novadā.
Tek ziemeļrietumu virzienā, novadot uz Aivieksti Sauku purva ūdeņus. Ietek Aiviekstē augšpus Visagala. Vidustecē upi šķērso valsts autoceļš V903 (Mūrnieki – Gaigalieši).
Spriņģu iezis
Spriņģu iezis ir aizsargājams ģeoloģisks un ģeomorfoloģisks dabas piemineklis Cēsu novada Līgatnes pilsētas un Līgatnes pagasta teritorijā, Gaujas kreisajā krastā augšpus Līgatnes upes ietekas, Gaujas nacionālā parka teritorijā.
Spriņģu iezis vidusdevona smilšakmeņu un, augšdaļā, mālaino nogulumu atsegumi Gaujas pamatkrastā. Vislabāk saskatāms no ūdens. Atsegumu joslas kopējais garums ir aptuveni 450 m un atsegumu lielākais augstums ir 21 m.
Margarita Demjanoka
Margarita Demjanoka (dzimusi ), agrāk arī Margarita Demjanoka-Skuteļska, ir latviešu baletdejotāja.
1996. gadā beigusi Rīgas Horeogrāfijas vidusskolu un pievienojusies Latvijas Nacionālā baleta trupai. 2000. gadā kļuvusi par Nacionālā baleta vadošo solisti. Kopā ar baleta trupu viesojusies Vācijā, Francijā, Dānijā, Somijā un citās valstīs. Kopš 2013. gada piedalās dažādu starptautisku baleta konkursu žūrijā. 2013. gadā absolvēja Latvijas Mūzikas akadēmiju un ieguva bakalaura grādu horeogrāfijā.
2003. gadā ieguvusi Spēlmaņu nakts balvu nominācijā "Labākā baleta māksliniece". Tajā pašā gadā ieguvusi Aldara Starptautisko gada balvu un Lielo mūzikas balvu. 2008. gadā ieguvusi "Latvijas Gāze" Gada balvu Operai, kā arī tikusi nominēta Spēlmaņu nakts balvai kategorijā "Gada labākā baleta māksliniece". 2011. gadā ieguvusi Spēlmaņu nakts balvu nominācijā "Labākais baleta mākslinieks". 2016. gadā apbalvota ar 4. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Rožērs II
Rožērs II (scn, it; dzimis, miris ) bija Sicīlijas grāfs no 1105. gada, Apūlijas un Kalabrijas hercogs no 1127. gada un Sicīlijas karalis no 1130. gada līdz nāvei 1154. gadā. Rožēram II izdevās apvienot savā varā normāņu iekarojumus Itālijā un izveidot augsti centralizētu, bet reliģiski iecietīgu valsti (tajā dzīvoja gan katoļi, gan pareizticīgie, gan musulmaņi).
Bija Sicīlijas grāfa Rožēra I un tā trešās sievas Savonas Adelaidas dēls. Kļuva par Sicīlijas grāfu deviņu gadu vecumā ar māti kā reģentu. 1112. gadā Rožērs II sāka valdīt pats. Cenšoties apvienot Dienviditālijas valdījumus, sastapās ar pāvesta un vietējo feodāļu pretošanos. 1130. gadā antipāvests Anaklēts II piešķīra Rožēram II karaļa troni. Lai nostiprinātu savu statusu, Rožēram II nācās izcīnīt desmit gadu cīņu ar ārējiem un iekšējiem pretiniekiem. Izveidoja spēcīgu floti, kas ļāva iekarot vairākas svarīgas pilsētas Tunisijas piekrastē. Valdīšanas laikā atbalstīja dažādu reliģiju zinātni un kultūru, tai skaitā pēc Rožēra II pasūtījuma Muhameds el Idrīsī izveidoja Tabula Rogeriana pasaules karti. Pēc Rožēra II tika uzcelta Palermo "Pils kapella" (Cappella Palatina), kā arī Martorana baznīca.
Nadežda Kosinceva
Nadežda Kosinceva (ru; dzimusi, Arhangeļskā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2002).
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējusi Krieviju Pasaules un Eiropas junioru čempionātos, kur izcīnījusi 4 zelta medaļas:
2004. gadā Elistā piedalījusies Pasaules čempionātā šahā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kur pēc uzvaras 1. kārtā pār Lelu Džavahišvili 2. kārtā piekāpusies Natālijai Žukovai. 2005. gadā kļuvusi par Eiropas sieviešu šaha čempionāta sudraba laureāti, bet 2007. gadā šajā pašā turnīrā izcīnījusi bronzas medaļu. 2006. gadā kopā ar Tatjanu Kosincevu un Jeļenu Tairovu dalījusi otro vietu Krievijas sieviešu šaha čempionātā (uzvarējusi Jekaterina Korbuta). 2008. gadā kļuvusi par Krievijas sieviešu šaha čempioni un Naļčikā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kur zaudējusi 3. kārtā.
FIDE Nadeždai Kosincevai 2002. gadā piešķīrusi starptautiskās sieviešu lielmeistares (WGM) nosaukumu, bet 2011. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Nadeždai Kosincevai ir jaunākā māsa Tatjana Kosinceva, kas arī ir šaha lielmeistare.
Dženifere Hadsone
Dženifere Keita Hadsone (en; dzimusi ) ir amerikāņu ierakstu māksliniece un aktrise.
Kļuvusi pazīstama 2004. gadā, kad piedalījās ASV TV šova "Amerikāņu elks" trešajā sezonā, kurā ierindojās 7. vietā. 2006. gadā debitējusi kino ar lomu filmā "Sapņu meitenes" (Dreamgirls), par ko ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākā otrā plāna aktrise, tāpat ieguva Zelta globusa balvu, BAFTA kino balvu. 2008. gadā Hadsone izdeva debijas studijas albumu Jennifer Hudson, par ko saņēma Grammy balvu un kas tika sertificēts ar zelta disku pēc RIAA sistēmas par pārdotām 800 000 kopijām ASV. Otrais studijas albums I Remember Me tika izdots 2011. gada martā, Billboard 200 topā tas sasniedza otro vietu. Arī šis albums tika sertificēts ar zelta disku pēc RIAA sistēmas. 2008. gada nogalē apšaudē tika nogalināti mūziķes māte, brālis un brāļadēls, pēc kā viņa uz vairākiem mēnešiem pazuda no sabiedrības redzesloka. Publiskas uzstāšanās atsāka 2009. gadā ar uzstāšanos Super Bowl XLIII izcīņā, vēl ir uzstājusies Baltajā namā, Grammy balvu pasniegšanas ceremonijā, "Amerikāņu elkā", "Opras Vinfrijas šovā".
Oļģerts Šalkonis
Oļģerts Šalkonis (dzimis Kuldīgas pagastā, miris ) bija latviešu aktieris un režisors.
Biogrāfija
Dzimis Jura un Alvīnes Šalkoņu ģimenē Kuldīgas pagasta "Šalkās" (tagad Rumbas pagastā). Ir brālis Laimonis. Mācījies Kuldīgas ģimnāzijā. Beidzis Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātes Aktieru nodaļu (1955) un Režijas nodaļu (1964). Drāmas teātra aktieris no 1955. gada, režisora asistents (1965-1974). Latvijas Radio galvenais režisors (1974-1980), Operas un baleta teātra galvenais režisors (1980-1988).
Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1981).
Marko Skandella
Marko Skandella (it, dzimis ) ir itāļu izcelsmes Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2020) Skandella pārstāv NHL komandu Monreālas "Canadiens". Iepriekš spēlējis arī Minesotas "Wild" un Bufalo "Sabres".
Oļģerts Šalkonis
Biogrāfija
Pirmā sieva Vera Šalkone, dēls Oskars (dzimis 1957. gadā). No 1958. gada laulībā ar aktrisi Elzu Radziņu. Pēc Radziņas nāves apprecējies vēlreiz. Trešā dzīvesbiedre bija keramiķe un bērnu grāmatu ilustratore Helga Melnbārde (dzimusi 1944. gadā).
Krievijas Federācijas novadi
Krievijas Federācija administratīvi tiek dalīta 85 subjektos, no kuriem 9 ir novadi (ru). Lielākais novads pēc platības ir Krasnojarskas novads (2 339 700 km²), savukārt mazākais — Stavropoles novads (66 160 km²). Visapdzīvotākais ir Krasnodaras novads (5 453 329 (2015)), savukārt vismazāk apdzīvotais ir Kamčatkas novads (317 269 (2015)).
Šengeida
Šengeida (arī Šēnheida) ir ciems Augšdaugavas novada Skrudalienas pagastā. Izvietojusies pagasta dienviddaļā Šēnheidas ezera dienvidaustrumu krastā 2,5 km no pagasta centra Silenes, 23 kmno novada centra Daugavpils un 241 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Šēnheidas muižas (Schönheyden) centra. Muižas kungu māja ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Sveķu iela (Rīga)
Vēsture
Pirmo reizi pilsētas ielu sarakstos sastopama tikai 1957. gadā ar savu tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Sveķu iela krustojas ar šādām ielām:
Applause
Applause ir amerikāņu dziedātājas Lady Gaga singls no viņas trešā studijas albuma Artpop. Tas tika izdots 2013. gada 12. augustā. Sākotnēji to bija iecerēts izdot 19. augustā, bet tas tika izdots ātrāk kā paredzēts, jo 2013. gada 10. augustā internetā tika nopludinātas divas daļas no dziesmas. Dziesma tika sarakstīta mūziķes Born This Way Ball koncerttūres laikā. Singla video tika uzņemts ASV pilsētā Losandželosā. Video režisori bija Ineza fon Lamsvērde un Vinūds Matadins, kas arī izveidoja singla titulbildi.
Vizma Kalme
Vizma Kalme (dzimusi Rīgā) ir latviešu aktrise.
1958. gadā absolvējusi Rīgas 1.vidusskolu. Aktrises profesiju apguvusi Ļeņingradas Teātra, mūzikas un kinematogrāfijas institūtā. Valmieras drāmas teātra aktrise kopš 1965. gada. 2017. gadā ieguva Lielā Kristapa balvu kā Labākā aktrise otrā plāna lomā par lomu filmā "Vectēvs, kas bīstamāks par datoru".
Bez darba teātrī Kalme ir arī lietišķās etiķetes un sadzīves kultūras stundu pasniedzēja. Tāpat ir filmējusies dažādās reklāmās.
Koniskā plaukšķene
Koniskā plaukšķene (la) ir neļķu dzimtas suga, kura ir sastopama rietumu, dienvidu un dienvidrietumu Eiropā, kā arī dažviet Āzijā. Latvijā suga ir ļoti rets ievazāts augs, tālu ziemeļaustrumos no dabiskā izplatības apvidus.
Rietumeiropā suga aug smilšainās, ar veģetāciju maz segtās vietās, uz kaļķakmens krāvumiem. Latvijā atsevišķi eksemplāri konstatēti uz dzelzceļiem.
Mirdza Ersa
Mirdza Beatrise Ersa (1924—2008) bija latviešu tulkotāja, nacionālās pretošanās kustības dalībniece, disidente un politieslodzītā.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1924. gada 22. martā Rīgā rakstnieka Ādolfa Ersa un dziedātājas Helēnas Ersas-Kozlovskas ģimenē. Mācījās N. Vanadziņa mūzikas skolā un Franču licejā. Studēja LVU Filoloģijas fakultātes Romāņu nodaļā (1944-1950), līdztekus līdz 1948. gadam mācījās Drāmas teātra aktieru studijā, pēc tam strādāja Rīgas Ceļojošajā un Valmieras teātrī. 1948. gadā viņa apprecējās ar Jelgavas teātra aktieri Tālivaldi Lībieti. Latvijas PSR Tautas drošības komisariāta darbinieki viņu izsekoja apcietināja kopā ar citiem t. s. "Franču grupas" locekļiem 1951. gada janvārī, apsūdzot pretpadomju literatūras izplatīšanā. Papildus par inkriminējošiem tika izvirzīti ieraksti dienasgrāmatā 1944. gada 11. septembrī: “Mana nabaga tauta, mana Latvija. Šoreiz Tu esi tā, kas nevainīga dabū ciest. Kopā ar brāļu tautām igauņiem un leišiem Tu kriti par upuri asinskārajām vācu un boļševiku idejām. Skaists sapnis bija Tava īsā brīvība. Laimīgi ir tie, kas dzīvojuši šajā laikā. Un, kaut arī būtu jāmirst, es tomēr mīlu tevi, mana brīvā Latvija.”
Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Ieva Birgere, Skaidrīte Sirsone, Milda Grīnfelde, Maija Silmale, Elza Stērste, Eleonora Sausne, Miervaldis Ozoliņš, Kurts Fridrihsons, Arnolds Stubavs, Irma Stubava, Alfrēds Sausne un Gustavs Bērziņš. 1951. gada 2. jūnijā PSRS Valsts drošības ministrijas Sevišķā apspriede viņai piesprieda septiņus gadus sevišķā režīma nometnē. Ieslodzījumu viņa izcieta stingra režīma Rečlaga nometnē Vorkutā. Pēc Staļina nāves viņu 1956. gadā atbrīvoja no lēģera.
Pēc atgriešanās Latvijā strādāja par koncertmeistari Leļļu teātrī (1956-1961), tulkoja no franču un itāļu valodas. 1977. gadā viņu uzņēma Rakstnieku savienībā. Francijas prezidents Fransuā Miterāns Latvijas valsts vizītes laikā 1992. gadā Mirdzu Ersu un Ievu Lasi ielūdza uz oficiālo pieņemšanu Elizejas pilī Parīzē sakarā ar Francijas valsts nacionālajiem svētkiem 14. jūlijā. 1999. gadā viņa kopā ar S. Viesi sakārtoja Ā. Ersa dzejas izlasi "Cel altāri no zemes".
Mirusi 2008. gada 8. jūnijā Valkā. Apglabāta Rīgā, Sarkandaugavas kapos.
Kozori (Ozolmuižas pagasts)
Kozori ir ciems Ozolmuižas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 240 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas viesu māja.
Kazimirs Skrinda
Kazimirs Skrinda (Kazimirs Skrynda, 1875—1919) bija katoļu priesteris, teoloģijas maģistrs, pedagogs un publicists. Pēterburgas katoļu garīgā semināra profesors un inspektors (1904—1910). Laikrakstu Ticeiba un Dzeive (1908), Drywa (1908—1917) un Jauno Drywa (1918) redaktors. Viens no brāļiem Skrindām, Latgales Atmodas kustības darbiniekiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1875. gada 2. augustā Līksnas pagasta Liepas Mukānu (tagad Vaboles pagastā) saimnieka Donata Skrindas un viņa sievas Apolonijas ģimenē. Mācījās Līksnas pagastskolā, Pēterburgas sv. Katrīnas draudzes proģimnāzijā (1889—1893), Pēterburgas katoļu garīgajā seminārā (1893—1897), Pēterburgas katoļu garīgajā akadēmijā (1897—1901), 1901. gadā ordinēts par priesteri.
Bija vikārs un kapelāns Pēterburgas Sv. Staņislava baznīcas draudzē (1901—1902), Minskas skolu kapelāns (1902—1904), Gatčinas draudzes prāvests (1910-1913), Pēterburgas (Petrogradas) sv. Katrīnas draudzes prāvesta v.i. (1913—1917). Līdztekus bija Pēterburgas garīgā semināra profesors un inspektors (1904—1910), semināra latgaliešu valodas pasniedzējs (1905) un latgaliešu pedagoģisko kursu kurators (1915—1916). Pēterburgas latgaliešu laikrakstu Ticeiba un Dzeive (1908) un Drywa (1908-1917) redaktors. Kopš 1905. gada sarakstīja un apgādāja vairākas katoļu pirmmācības un kulta grāmatas.
Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gadā Kazimirs Skrinda atteicās no draudzes mācītāja amata Petrogradā, kādu laiku dzīvoja Kalupē (1917—1918), Rēzeknē iegādājās tipogrāfiju „Darbs un Zinība” un pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas pārbrauca uz Rēzekni, kur iekārtoja redakciju divās telpās pie baznīcas. Bija Rēzeknes laikraksta Jauno Drywa (1918) redaktors. Kopā ar Valēriju Seili 1918. gadā Rēzeknē organizēja skolotāju kursus. Sakarā ar Sarkanās armijas iebrukumu Latvijā bēga uz Lietuvu, kur bija Baptu draudzes prāvesta palīgs (1918—1919).
Miris no izsituma tīfa 1919. gada 25. maijā Baptos (Babtai) Lietuvā. 1921. gadā viņa mirstīgās atliekas pārapbedītas Miera ielas kapos Rēzeknē.
Teļvalks
Teļvalks ir Stendes kreisā krasta pieteka Ventspils novadā.
Iztece - Ances pagasta dienvidos. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Stendēs augšpus Virpes.
Upi šķērso valsts autoceļs V1317 (Pāpe–Virpe), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Markranštete
Markranštete ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Leipcigas apriņķī uz rietumiem no Leipcigas.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1285. gadā. No 1909. līdz 1923. gadam pilsētā darbojās autobūves uzņēmums Markranstädter Automobilfabrik.
Trumpe
Trumpe var būt:
Lubāna izvadkanāls
Lubāna izvadkanāls (arī Lubāna ezera izvadkanāls) ir daļa no Lubāna ezera hidrotehniskās sistēmas, kas daļu no Lubāna ezera ūdeņu uz Meirānu kanālu (un tālāk uz Aivieksti).
Tek gar Lubāna dienvidrietumu stūri rietumu-ziemeļrietumu virzienā, visā tecējumā veidojot Barkavas un Ošupes pagasta robežu. Pie Lubāna izvadkanāla ietekas Meirānu kanālā izbūvēts Kalnagala hidromezgls, caur kuru Meirānu kanālā ietek arī Īdeņas kanāla un Zvidzes kanāla ūdeņi. Kanāls atrodas dabas lieguma Lubāna mitrājs teritorijā.
Veletia
Veletia ir Rīgā dibināta poļu studentu korporācija. Tās devīze ir "Ar kopīgiem spēkiem katram pēc nopelniem".
Vēsture
Korporācija dibināta 1883. gada 26. oktobrī pie Rīgas Politehniskā institūta, uzņemta Rīgas šaržēto konventā. To izveidoja no korporācijas Arconia atdalījušies studenti. Korporācijas nosaukums norāda uz seno rietumslāvu cilti velēčiem, kas 9. - 10. gadsimtā dzīvojuši tagadējās Meklenburgas teritorijā.
Velēcijas filistru biedrība Stowarzyszenie Filistrów Welecji piereģistrēta 1886. gadā Rīgā un 1907. gadā Varšavā. Sākoties pirmajam pasaules karam, kopā ar RPI, evakuējas uz Maskavu kur darbojas līdz 1917. gadam. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā atjaunoja darbību Varšavā, kur bija piereģistrēta pie Varšavas Universitātes un Vršavas Politehnikas. 1921. gadā piedalījās Poļu studentu akadēmisko korporāciju savienības dibināšanā. Pēc Otrā pasaules kara pārtrauca darbību Polijā.
Atjaunota 2002. gadā, kad atjaunoja karteļa līgumu ar korporāciju Arkonia. Reģistrēta kā biedrība Stowarzyszenie Welecja 2003. gadā.
Biedri
Pazīstamākie biedri bija: Ignācijs Moscickis (Ignacy Mościcki, 1867–1946), Česlavs Karpinskis (Czesław Karpiński, 1863–1917), Henriks Rosmans (Henryk Rossman, 1896–1937), Adams Cibuļskis (Adam Cybulski, 1896–1986), Edmunds Zaļeskis (Edmund Załęski, 1853–1932), Tadeušs Gronovskis (Tadeusz Gronowski, 1894–1990), Jans Muharskis (Jan Mucharski, 1900–1981).
Kristiāns Rubīns
Kristiāns Rubīns (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2023) spēlē Zviedrijas hokeja līgas klubā Modo.
Spēlētāja karjera
2013. gadā, 15 gadu vecumā, Rubīns devās uz Zviedriju, kur pievienojās VIK Västerås HK kluba jauniešu sistēmai. Jau 2014.—15. gada sezonā aizvadīja 10 spēles kluba pamatsastāvā Allsvenskan čempionātā. Pēc 2015.—16. gada sezonas pārcēlās uz Ziemeļameriku, kur pievienojās Rietumu hokeja līgas komandai Medicine Hat Tigers, tās rindās aizvadot nākamās divas sezonas.
2022. gada jūlijā parakstīja līgumu ar NHL klubu Otavas "Senators". Tomēr tajā nenospēlēja nevienu spēli un sezonas lielāko daļu aizvadīja AHL komandā Belevilas "Senators". 2023. gada martā tika aizmainīts uz Kalgari "Flames", līdz sezonas beigām spēlēja tā fārmklubā AHL Kalgari "Wranglers".
2023. gada jūnijā parakstīja līgumu ar Zviedrijas hokeja līgas klubu Modo.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā. Debijas vārtus izlasē guva spēlē pret Kanādu, kurā Latvijas izlase pretiniekiem piekāpās ar 1:2 pagarinājumā. Pārstāvēja Latvijas izlasi arī 2021. un 2022. gada pasaules čempionātos. 2023. gada Pasaules čempionāta spēlē par 3. vietu Rubīns guva divus vārtus, ieskaitot uzvaru nesošos, iegūstot Latvijai bronzas medaļu.
Jensens
Jensens (da — 'Jensa dēls'; sieviešu dzimtē Jensena) ir dāņu cilmes uzvārds, kas sastopams arī Ziemeļvācijā. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Systellognatha
Systellognatha ir strauteņu Arctoperlaria apakškārtas virsdzimtas grupa. Tajā ietilpst 10 dzimtas ar apmēram 2700 sugām.
Apraksts
Pieaugušiem īpatņiem ir reducētas mandibulas. Olu horijs ir biezs un sklerotizēts. Mātītēm ir ventrālā atvere uz X. vēdera tergita, kurai ir ievelkošs epiprokts. Sklerotizētas malas starp epimēru un pterotoraksu.
Kozubērži
Kozubierži (arī Kozubērži) ir ciems Lendžu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 254 km attālumā no Rīgas.
Dainis Kazakevičs
Dainis Kazakevičs (dzimis Bauskā) ir Latvijas futbola treneris. Kopš 2020. gada janvāra ir Latvijas futbola izlases galvenais treneris.
Karjera
No 1990. līdz 1998. gadam spēlējis futbolu Jelgavas BJSS komandā Latvijas jaunatnes čempionātā. 1995. gadā pārstāvēja arī Dialogs/BJSS komandu Latvijas 1. līgā. Profesionālā līmenī futbolu nav spēlējis.
2001. gadā kļuva par futbola kluba "Viola" galveno treneri Latvijas 2. līgā. 2003. gada sezonā komanda spēlēja 1. līgā un ieguva 8. vietu. Komandai apvienojoties ar RAF, tika izveidots FK Jelgava, un Kazakevičs kļuva par jaundibinātā kluba galveno treneri. 2009. gadā Kazakeviča vadībā komanda uzvarēja 1. līgā un izcīnīja vietu Virslīgā. 2010. gadā ar FK Jelgava uzvarēja Latvijas kausa izcīņā. 2012. gada decembrī atstāja FK Jelgava galvenā trenera amatu un kļuva par Latvijas Futbola federācijas sporta direktoru.
2013. gada jūlijā kļuva par Latvijas U-21 izlases galveno treneri. Spilgtākais panākums ar U-21 izlasi ir uzvara pār Beļģiju.
tika apstiprināts par Latvijas futbola izlases galveno treneri.
Agnesa Stepania Ter-Avetisjana
Agnesa Stepania Ter-Avetisjana (dzimusi ) ir Latvijas FIDE meistare šahā (2022)..
Biogrāfija
Rīgas šaha skolas un Bērnu un jauniešu centra "Daugmale" treneres Poļinas Ni audzēkne. Daudzkārtējā Latvijas jauniešu šaha čempionātu uzvarētāja dažādās meiteņu vecuma grupās: 2017. gadā M10 vecuma grupā, 2018. gadā M12 vecuma grupā, 2020. gadā M14 vecuma grupā, 2022. gadā M16 vecuma grupā. Vairākkārt pārstāvējusi Latviju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko rezultātu sasniegusi 2022. gadā, kad Eiropas jauniešu čempionātā meiteņu M16 vecuma grupā ierindojusies 17. vietā.
Kopš 2017. gada regulāri piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātos. Labāko rezultātu šajās sacensībās sasniegusi 2021. gadā, kad izcīnījusi 3. vietu. Pēc šī panākuma 2022. gada sākumā saņēmusi nacionālās meistares nosaukumu.
2023. gadā Melnkalnē piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm, kurā ierindojusies 101. vietā.
Madava
Madava (arī Madara, Madavas strauts) ir Islienas labā krasta pieteka Madonas novadā.
Tek dienvidrietumu virzienā, novadot uz Islienu Sauku purva ūdeņus. Ietek Islienā augšpus Obseniekiem. Lejtecē upi šķērso valsts autoceļš P84 (Madona — Varakļāni).
Rojas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Rojas novada pašvaldības vadītāji. Rojas novads tika izveidots 2008. gada 30. jūnijā, pārveidojot Rojas pagastu par novadu.
Uzskaitījums
{{legend| #741569| LPP/LC |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #258B4C| Latvijas Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #0000FF| Demokrāti.lv |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #ADFF2F| Latvijas Zaļā partija |border=1px solid #AAAAAA}}
2012. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
2012. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss bija bērnu Eirovīzija, kas norisinājās Nīderlandē. Līdz 2012. gada 1. septembrim dalību bija apstiprinājušas 12 dalībvalstis. Latvija ir atsaukusi dalību un nepiedalijās 2012. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursā finansiālu iemeslu dēļ. Dalību vēl atsauca Bulgārija, Lietuva un Maķedonija. Pirmo reizi konkursā piedalijās Izraēla, Albānija un Azerbaidžāna.Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursā uzvarēja Ukraina ar dziesmu ″Nebo″ jeb Debesis. Konkurss norisinājās 2012. gadā 1. decembrī Amsterdamā.
Vlodzimežs Smolareks
Vlodzimežs Vojcehs Smolareks (pl, dzimis, miris ) bija Polijas futbolists un futbola treneris. Spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.
Savu 20 gadus ilgo karjeru pārsvarā pavadījis Polijā un Nīderlandē. Ar Widzew Łódź komandu divas reizes kļuvis par Polijas čempionu.
Polijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1980. līdz 1992. gadam, nospēlējot kopumā 60 mačus. Piedalījies 1982. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Widzew Łódź
Eintracht Frankfurt
Kurmju iela (Rīga)
Kurmju iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā. Tā sākas krustojumā ar Stirnu ielu un beidzas krustojumā ar Gunāra Astras ielu. Kopējais ielas garums ir 304 metri.
Vēsture
Pirmo reizi Rīgas adrešu grāmatās Kurmju iela sastopama 1925. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā nav mainījies.
Ielu savienojumi
Kurmju iela krustojas ar šādām ielām:
Cempi
Cempi ir apdzīvota vieta Valmieras novada Brenguļu pagastā. Izvietojusies pagasta dienviddaļā Viltuma kreisajā krastā pie autoceļa V182 5,5 km no pagasta centra Brenguļiem, 11,5 km no novada centra Valmieras un 116 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados netālu no Cempu muižas centra pie bijušās Jaunvāles pagasta valdes un skolas kā kolhoza «Vārpa» ciemats. Cempos atrodas kooperatīvā sabiedrība «Cempi».
Kozudauņa
Kozudauņa ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Cepurīte (mikoloģija)
Virsmiziņa
Virsmiziņas galvenā funkcija ir aizsargāt cepurīti no ārējās vides ietekmes. Tā pilnībā noklāj cepurītes mīkstumu. Virsmiziņai var būt daudzveidīga krāsa, bet vienas sugas ietvaros tā parasti variē maz, kam ir liela nozīme konkrētas sēņu sugas noteikšanā. Tās virsma dažādos laika apstākļos var būt dažādas konsistences — no gļotainas un lipīgas līdz sausai un samtainai, daļai sēņu tā viegli noņemama, citām — stingri pieaugusi. Virsmiziņa reizēm, parasti sausā laikā, ir malās saplaisājusi kopā ar pārējo cepurīti, daļai sugu tā saplaisā viena pati, veidojot zvīņveida klājumu. Tāpat uz virsmiziņas var būt himenoforu vai visu sēni sākotnēji klājošā plīvura atliekas pārslu veidā. Sēnēm ar plānu mīkstumu lapiņu veida himenofors var spīdēt vai spiesties tam cauri, veidojot uz virsmiziņas raksturīgu zīmējumu.
Mīkstums
Mīkstums jeb trama ir sēnes cepurītes vidējā daļa, kura sastāv no hifu šūnām, reizēm iekļaujot arī citu tipu šūnas. Atkarībā no sugas tas var būt trausls, sīksts, kokains utt. Visbiežāk tas ir balts vai ar vieglu nokrāsu, reizēm krāsojas ievainojumu vietā raksturīgi katrai sugai. Sēņu sugas noteikšanai nozīmīga ir arī mīkstuma garša un smarža.
Himenofors
Himenofors ir himēniju nesošais slānis un var būt stobriņu, lapiņu, adatiņu vai kroku veidā. Visas šīs formas pastāv, lai palielinātu ar himēniju noklāto platību. Šis slānis var būt viegli atdalāms no cepurītes (piemēram, daudzām bekām) vai stingri pieaudzis, raksturīga detaļa ir tā savienojuma veids ar kātiņu.
Cepurītes forma
Cepurītes forma mainās, sēnei attīstoties. Parasti tā sākumā ir apaļa vai olveida, un himenofors piekļauts kātiņam. Sporām nogatavojoties, cepurīte parasti izplešas, lai nodrošinātu to izkrišanu lejup. Parastākās pieaugušas sēnes cepurītes formas ir izliekta un plakana. Daļai sugu izaugušas cepurītes vidū ir paugurs vai iedobe. Nozīme sugas noteikšanā ir cepurītes maliņas formai, kura tāpat bieži mainās ar vecumu, no ieritinātas vai taisnas paceļoties augšup. Cepurītes iespējamās formas dažādi autori apraksta dažādi, tomēr ir dažas visbiežākās, par kurām ir vispārpieņemti apzīmējumi.
Kozukolni (Mērdzenes pagasts)
Kozukolni ir ciems Mērdzenes pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Plēšas
Plēšas ir ierīce gaisa pievadīšanai. Tiek izmantotas kalēja ēzē spēcīgākas uguns radīšanai, stikla pūšanā stikla formu izveidē, ērģelēs, akordeonos un tiem līdzīgos mūzikas instrumentos. Sastāv no divām plāksnēm, kas hermētiski savienotas ar krokās salokāmu ādu vai citu gaisu necaurlaidīgu materiālu, veidojot maināma tilpuma gaisa kameru. Vienkāršām plēšām ir tikai ieplūdes un izplūdes vārstuļi, un to gaisa plūsma nav nepārtraukta, daudzmaz vienmērīgas gaisa plūsmas ieguvei darbina divas plēšas vienlaikus; sarežģītākām konstrukcijām ir arī starpvārsti un gaisa maiss, kuri ļauj padot gaisu vienmērīgi. Parasti plēšas darbina ar rokām vai kāju, taču lielām plēšām tika lietota arī ūdens un vēja enerģija, mūsdienās arī elektriskais vai iekšdedzes dzinējs. Plēšas pazīstamas vismaz no Senās Ēģiptes laikiem, taču pašlaik tiek lietotas reti, jo tās aizstājuši ventilatori, kompresori un citas ierīces.
Citas nozīmes
Par plēšām tiek saukta arī analoģiska izskata veclaicīgu statīvu fotoaparātu daļa, kura aizsedz no apkārtējās vides ietekmes gaismjutīgos materiālus objektīva izbīdīšanas laikā. Kā žargonvārds šādi sarunvalodā tiek sauktas arī plaušas un akordeons.
Naunhofa
Naunhofa ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Leipcigas apriņķī. Naunhofa atrodas 20 km uz dienvidaustrumiem no Leipcigas.
Eleonora Sausne
Eleonora Sausne (1910—1969) bija latviešu skolotāja, nacionālās pretošanās kustības dalībniece, disidente un politieslodzītā.
Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Kurts Fridrihsons, Mirdza Ersa, Ieva Birgere, Skaidrīte Sirsone, Milda Grīnfelde, Maija Silmale, Elza Stērste, Miervaldis Ozoliņš, Arnolds Stubavs, Irīna (Irma) Stubava un Gustavs Bērziņš. 1951. gada 2. jūnijā PSRS Valsts drošības ministrijas Sevišķā apspriede viņai piesprieda desmit gadus sevišķā režīma nometnē. Ieslodzījumu viņa pavadīja Minlaga nometnē Intā. Pēc Staļina nāves viņu 1956. gadā atbrīvoja no lēģera. 1954. gada 29. jūlijā Eleonora Sausne uzrakstīja sūdzību, ka “netaisnīgās apsūdzības fiziski un morāli sagrauta, es izmeklēšanā viegli pakļāvos izmeklētāja viltīgajiem paņēmieniem, pierunāšanai, krāpšanai. Es parakstīju protokolus, kas neatbilda īstenībai.”
Mirusi 1969. gada 20. augustā Rīgā.
Zāļu tēja
Zāļu tēja ir ārstniecības augu dzēriens, kas nav pagatavots no tējas koka (Camellia sinensis). Līdzīgi kā tēja, zāļu tēja tiek gatavota, augu lapas, augļus vai saknes aplejot ar karstu ūdeni. Zāļu tējām ir ļoti sena vēsture visā pasaulē. Visbiežāk zāļu tējas tiek gatavotas no citrusaugiem, mežrozītēm, piparmētrām, kumelītēm, rozmarīna, fenheļa, jasmīniem, yerba mate, ingvera, melisas, salvijas, nātrēm, asinszāles, plūškokiem, hortenzijām, kokas auga un kaķumētras.
Alans Džons Persivals Teilors
Alans Džons Persivals Teilors (en;, miris ) ir 20. gadsimta angļu vēsturnieks, kurš kļuva populārs ar piedalīšanos televīzijas pārraidēs. Iespējams, vispazīstamākā un vispretrunīgāk vērtētā Teilora grāmata ir 1961. gadā iznākusī "Otrā pasaules kara izcelsme" (The Origins of the Second World War).
Akadēmiskā karjera un tālākās studijas
1927. gadā Teilors beidzis Oksfordas Universitāti. Vēlāk iestājās universitātē Vīnē, kur pētīja čartistu ietekmi uz 1848. gada revolūciju Vīnē. Vēlāk pētīja Itālijas apvienošanās vēsturi, kas 1934. gadā rezultējās grāmatā The Italian Problem in European Diplomacy, 1847–49 (Itālijas problēma Eiropas diplomātijā:1847-49) 1934. gadā. No 1930. līdz 1938. gadam kā lektors uzstājās Mančestras Universitātē. 1938. gadā kļuva par Magdalēnas koledžas, Oksfordā locekli, to saglabājot līdz 1976. gadam. No 1938. gada līdz 1963. gadam bija pasniedzējs Oksfordā. Tur bija ļoti populārs profesors, jo sāka lekcijas jau 8.30 pirms telpa bija kļūvusi pārpildīta. Saistībā ar pretrunīgi vērtēto grāmatu The origins of the Second World War bija spiests Oksfordu pamest un kļuva par pasniedzēju Londonas Vēstures institūtā, Tehniskajā koledžā Londonā, Universitātes koledžā Londonā. Nozīmīgs solis Teilora reabilitēšanā bija Martina Gilberta organizētā Festschrift. 1976. gadā un 1986. gadā viņš tika pagodināts ar vēl diviem Festschrift. To piešķir studenti, un tā iegūšana pierāda pasniedzēja augstu profesionalitāti.
Otrais pasaules karš un darbība šai laikā
Kara laikā Teilors sadraudzējās ar emigrācijas politiķiem čehoslovāku Edvardu Benešu un ungāru Mihāju Kāroji. Šī draudzības palīdzēja nostiprināt zināšanas par Austrumeiropas reģionu. Kāroji Teilors nepamatoti uzskatīja par savā ziņā svētu figūru. Tai pašā laikā Teilors ieņēma politiskā kara lietu administratora amatu, bieži uzstājoties radio. Kara laikā lobēja dienvidslāvu komunistu līderi Josipu Brozu Tito.
Plaši pazīstams lektors un intelektuālis, uzskati, ko pauda.
Savas dzīves laikā aktīvi darbojās savu uzskatu aizstāvībā. 1930. gadu sākumā bija kreisā spārna intelektuāļu ar nosaukumu Mančestras miera padome sastāvā. Līdz 1936. gadam viņš bija opozīcijā britu atbruņošanās plāniem. Vēlāk atbalstīja PSRS draudzīgu politiku. Kopš 1936. gada aktīvi pretojās nomierināšanas politikai. 1938. gadā daudz rakstīja un uzstājās ar runām, kritizējot Minhenes vienošanos.
Lai arī draudzīgs PSRS, dzīves laikā Teilors vairākkārt, sevišķi pēc Otrā pasaules kara, kritizēja staļinismu. Tomēr Teilors bija pret ASV kā Lielbritānijas sabiedrotā izvēlei. Bieži kritizēja ASV politiku, un tā arī nekad nedevās uz ASV. Bieži bija kritisks pret Lielbritānijas politiku daudzos jautājumos - Korejas un Vjetnamas karā, Suecas krīzes laikā un tamlīdzīgos jautājumos, kā dēļ daudzos avotos saukts par mazo angli (īpaši attiecībā uz Lielbritānijas politiku pret Ziemeļīriju.
Darbība un uzskati
1954. gadā viņš publicējis darbu The Struggle for Mastery in Europe 1848–1918 un tam sekoja The Trouble Makers 1957. gadā, kur kritiski vērsies pret britu ārpolitiku. The Trouble makers bija darbs par viņam īpaši tuvu tēmu. Tāpat ir autors lieliskai Bismarka biogrāfijai, lorda Bīverbruka biogrāfijai. Pētīja Reihstāga dedzināšanu, ko esot paveicis nelīdzsvarotais komunists der Lube bez nacistu iesaistīšanās. Kritizēts par uzskatiem sakarā ar otrā pasaules kara izcelšanos, Musolīni atainojumu vienkārši par "šovmeni" bez uzskatu sistēmas, kā arī Francijas Trešās republikas un tās politiķu kritiku. Tālāk minētie darbi plašāk atspoguļo vēsturnieka milzīgo interešu lauku.
Populisms
Teilors daudz tiek kritizēts par populistisko pieeju uz vēstures zinātni. Viņš uzskatīja, ka vēsturei j;ab;ut pieejamai visiem, kas vēlāk kļuva pazīstams ar domu par Ikdienišķā cilvēka vēsturi, ko vēlāk apspēlējuši citi vēsturnieki. Teilors uzskatīja, ka valstu līderi neveido vēsturi.
Kā pozitīvi izņēmumi Teiloram bija Deivids Loids Džordžs un Ļeņins. Viņam simpatizēja vēsturnieka E.Dž. Karra uzskati, kuru viņš uzskatīja par savas paaudzes labāko vēsturnieku.
Teilora ironija un humora izjūta
Viņa savdabīgā humora izjūtas ar tās izpausmēm iegājusi vēsturē kā teilōrismi. Viņš uzskatīja, ka vēsturniekam jāprot gaumīgi par sevi paironizēt. Pie viņa spilgtākajiem izteicieniem par pasaules vēsturi pieder: "Musolīni turpinājis savu politiku, kas precīzi nozīmē - atstāt visu pašplūsmā" vai, runājot par Austroungārijas diplomāta prinča Klementa fon Meterniha ārpolitisko darbību un uzskatiem - "Daudzi vīrieši labāk veiktu pienākumus skujoties". Šie izteikumi padarījuši Teiloru slavenu un palīdzēja iedzīvināt diplomātijas vēsturi kā dinamisku, interesantu procesu. Runājot par vēsturnieka konceptuāliem uzskatiem, Teilors neuzskatīja, ka vēstures paredzēšana būtu viens no tiem un ka jau ikdienas dzīves problemātika ir pietiekoši nopietna.
Personīgā dzīve
Teilors bija precējies trīskārt. 1931. gadā pirmoreiz apprecējās ar Margaretu Adamsu, ar kuru viņam bija trīs bērni. 20. gadsimta trīsdesmitajos gados viņš ar sievu dalīja māju ar rakstnieku Malkolmu Mageridžu, šai laikā sākās nebeidzami strīdi ar viņu par PSRS, tomēr šie disputi neietekmēja viņu draudzību. Otrā Teilora sieva bija Īva Kroslanda, kuru viņš apprecēja 1951. gadā un izšķīrās 1974. gadā, ar šo sievieti viņam bija divi bērni. Trešā sieva bija ungāru izcelsmes vēsturniece Eva Harači, ar kuru viņš apprecējās 1976. gadā.
1984. gadā Teilors smagi cieta autokatastrofā. Negadījuma sekas, vēl summējot tās ar smadzeņu insulta komplikācijām, noveda pie aiziešanas pensijā 1985. gadā. Vēlāk smagi slimojis ar Pārkinsona slimību, kādēļ nebija spējīgs pilnvērtīgi rakstīt. Viņa pēdējā publiskā parādīšanās bija 80. dzimšanas dienā, kad grupa viņa studentu, piemēram sers Martins Gilberts, Alans Skeids, Normans Deiviss un Pols Kenedijs organizēja publisku pieņemšanu, lai godinātu vēsturnieku. Diemžēl jau tad vēsturnieka un cienījamā cilvēka apziņu spēcīgi bija ietekmējis piedzīvotais insults.1987. gadā Teilors nokļuva aprūpes mājā Londonā, kur nomira 1990. gadā, 84 gadu vecumā.
Oranžā revolūcija
Oranžā revolūcija (uk) ir apzīmējums pret Ukrainas prezidenta vēlēšanu rezultātiem vērstajai protesta kustībai 2004. gada novembrī un decembrī. Ukrainas Augstākā tiesa 3. decembrī apmierināja protestētāju prasību un daudzo pārkāpumu dēļ anulēja Centrālās vēlēšanu komisijas lēmumu par 21. novembrī notikušās prezidenta vēlēšanu otrās kārtas uzvarētāju pasludināt promaskavisko premjerministru Viktoru Janukoviču. Atkārtotajās 26. decembra vēlēšanās uzvarēja Viktors Juščenko, kurš 2005. gada 23. janvārī oficiāli kļuva par atjaunotās Ukrainas trešo prezidentu.
Pabrauklis
Pabrauklis ir Meirānu kanāla kreisā krasta pieteka Madonas novadā.
Pūces iela (Rīga)
Pūces iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā. Tā sākas krustojumā ar Stirnu ielu un beidzas bez krustojuma. Kopējais ielas garums ir 706 metri.
Vēsture
Pirmo reizi Rīgas ielu sarakstos tā sastopama 1929. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā vairāk arī nav mainījies.
Ielu savienojumi
Pūces iela krustojas ar šādām ielām:
Ho dinastijas citadele
<mapframe text="Ho dinastijas citadele" width=260 height=260 zoom=14 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q190060" } Ho dinastijas citadele (vi) ir 15. gadsimtā uzcelts cietoksnis Vjetnamas ziemeļos, Thaņhoa provincē. 2011. gadā to iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Cietoksnis bija Ho dinastijas (1398—1407) rietumu galvaspilsēta, kā arī ievērojams politikas, ekonomikas un kultūras centrs no 16. līdz 18. gadsimtam. Citadele uzbūvēta, izmantojot fen-šui principus.
Box Office Mojo
Box Office Mojo ir tīmekļa vietne, kas reģistrē filmu kases ieņēmumus sistemātiskā, algoritmiskā veidā. 1999. gadā mājaslapu izveidoja Brendons Grejs, pēc trim gadiem viņš uzsāka sadarboties ar Šonu Solbariju. Līdz 2008. gadam mājaslapai bija divi miljoni lasītāju, kad to iegādājās Amazon.com caur savu meitasuzņēmumu Internet Movie Database.
Atņemto olimpisko medaļu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopotas atņemtās olimpiskās medaļas. Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK) ir vasaras un ziemas olimpisko spēļu vadības organizācija. SOK var atņemt olimpiskajās spēlēs iegūtās medaļas atņemt sportistiem saistībā ar olimpisko spēļu noteikumu pārkāpumiem. Atņemtās medaļas sportistis atdod SOK, kura tās savukārt vēlāk var piešķirt tiem sportistiem, kuriem, pēc izcīnītajiem rezultātiem, tās pienākas.
Ievads
Komandu sacensību gadījumā SOK var atņemt medaļas komandai, pamatojoties uz pārkāpumiem, ko veicis kāds no komandas dalībniekiem. Zemāk esošajā tabulā, pie atņemtajām komandas medaļām minēt arī sportists, kurš veicis attiecīgo pārkāpumu. Katra olimpisko sporta veidu starptautiskā pārvaldes organizācija var atņemt sportistu medaļas par konstatētajiem pārkāpumiem.
No 1968. gada oktobra līdz šim kopsummā ir tikušas atņemtas 140 medaļas. Lielākā daļa medaļas atņemtas pēc 2000. gada, kad uzlabotas dopinga testēšanas metodes.
Lielākā daļa no atņemtajām medaļām ir tikušas izcīnītas vieglatlētikā (48 medaļas, no tām 18 zelta medaļas) un svarcelšanā (46 medaļas, no tām 13 zelta medaļas). No valstīm visvairāk medaļas ir atņemtas Krievijas sportistiem — 44 medaļas —, kas ir vairāk nekā 30% no kopējā atņemto medaļu skaita.
Lielākā daļa atņemtās medaļas ir par dopinga pārkāpumiem. Taču septiņas medaļas ir atņemtas par citiem pārkāpumiem:
Ņemiet vērā, ka Krievijas cīkstonim Besikam Kuduhovam izdevās pārbaudīt dopinga klātbūtni 2016. gadā no parauga, kas bija ņemts, 2012. gadā, kad viņš izcīnīja bronzas medaļu brīvajā cīņa, 60 kilogramu svara kategorijā. Tomēr viņam medaļa netika atņemta sakarā ar to, ka viņš bija bojā gājis autoavārijā jau trīs gadus pirms šī lēmuma pieņemšanas.
Glūdas iela
Glūdas iela var būt:
Euholognatha
Euholognatha ir strauteņu Arctoperlaria apakškārtas virsdzimtu grupa.
Rolands Emerihs
Rolands Emerihs (de, dzimis ) ir vācu kinorežisors, scenārists un kinoproducents, pazīstams ar savām zinātniskās fantastikas un katastrofu filmām.
Emeriha filmas, kas lielākoties ir Holivudā radītas filmas angļu valodā, ir kopumā nopelnījušas vairāk nekā 3 miljardus ASV dolāru, tai skaitā vairāk nekā 1 miljardu ASV dolāru ASV.
Kozukolni (Lendžu pagasts)
Kozukolni ir ciems Lendžu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Elizabete Limanovska
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt trīs gadu vecumā. Nepilnos piecos gadus aizgājusi brālim līdzi uz Daugavpils šaha klubu, kur viņas pirmais treneris bija Staņislavs Krivihs. Vēlāk trenējusies pie lielmeistariem Juzefa Petkēviča un Artura Neikšāna. Septiņas reizes uzvarējusi Latvijas jauniešu šaha čempionātos: 2009. gadā meiteņu vecuma grupā līdz 10 gadiem, 2012. gadā meiteņu vecuma grupā līdz 12 gadiem, 2014. gadā meiteņu vecuma grupā līdz 14 gadiem, 2015. un 2016. gadā meiteņu vecuma grupā līdz 16 gadiem, 2017. un 2018. gadā meiteņu vecuma grupā līdz 18 gadiem.
Vairākkārt piedalījusies Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos, kuros labākos rezultātus sasniegusi 2017. gadā, kad ieņēmusi 20.vieta Eiropas jauniešu šaha čempionātā un 23. vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu vecuma grupās līdz 18 gadiem. 2018. gada augustā Rīgā izcīnījusi 18. vietu Eiropas jauniešu šaha čempionātā G18 vecuma grupā.
2017. gadā aprīlī Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm. 2017. gada jūlija beigās un augusta sākumā Erfurtes starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā izpildījusi FIDE meistares normu (WFM). Kopš 2011. gada regulāri piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātos. 2018. gada maijā uzvarējusi Latvijas sieviešu šaha čempionātā. 2018. gadā Batumi pārstāvējusi Latviju 43. šaha olimpiādē (+5, =2, -1). 2019. gadā Batumi, pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi Eiropas komandu šaha čempionātā pie 4. galdiņa (+1, =4, -1).
NHL simboliskā izlase
NHL simboliskā izlase (en) pirmo reizi tika izveidota pēc 1930.—31. gada sezonas, lai godinātu sezonas labākos spēlētājus katrā pozīcijā. Mūsdienās izlasi katras sezonas beigās balsojumā izvēlas Hokeja žurnālistu asociācijas biedri. Visvairāk, 13 reizes, pirmajā izlasē iekļauts aizsargs Rejs Burks.
1997. gadā simboliskajā izlasē tika iekļauts latviešu aizsargs Sandis Ozoliņš.
Peilāgs
Peilāgs (arī Peiloga) ir Veclisiņas kreisā krasta pieteka Madonas novadā. Tek dienvidu virzienā. Pie upītes atrodas Jaunzemnieki, Bozēni.
Virtsu
Virtsu (et) ir lielciems (alevik) Igaunijas rietumu daļā Pērnavas apriņķī, Lēnerannas pagastā uz Virtsu pussalas pie Sūrveina šauruma (saukts arī Virtsu šaurums), kurš atdala Igaunijas kontinentālo daļu no Muhu un Sāremā salām. 2013. gadā tajā bija 608 iedzīvotāji, iedzīvotāju skaits krītas.
Ciemā ir osta ar bāku, skola ar bērnudārzu, bibliotēka, astoņi vēja ģeneratori ar kopjaudu 5,2 MW (uzbūvēti 2002.—2009. gadā), divi nelieli seni upurakmeņi, plastmasas logu ražotne, tautas nams ar Vaļasprieku muzeju, veco automobiļu muzejs. Agrāk galvenā nodarbošanās — zveja — praktiski nenotiek, lielākie darba devēji ir skola un osta. Daļa iedzīvotāju strādā Tallinā un citās vietās. Ciema teritorijā ir 12 kultūras pieminekļi, vairums no tiem saistīti ar Virtsu un Puhtu muižām.
Vēsture
1270. gada 16. februārī pie Virtsu uz ledus notika Karuzes kauja starp lietuviešu un zemgaļu karotājiem, kuri atgriezās no sirojuma Sāremā, un apvienotajiem Ordeņa, Sāmsalas-Lēnes un Tērbatas bīskapu spēkiem. Lietuvieši guva uzvaru un spēja aizvest salaupīto.
15. gadsimta sākumā piekrastē netālu no Virtsu tika uzbūvēts bīskapa vasaļa Verderas pils. Pils bija aptuveni kvadrātveida ar ap 25 metriem garām sienām. Pils tika sagrauta Sāmsalas-Lēnes pilsoņu kara laikā 1533.—1534. gadā un saskaņā ar Valmieras vienošanos to nedrīkstēja atjaunot. Tomēr vēlāk to atjaunoja un vēlreiz nopostīja gadsimta otrajā pusē Livonijas kara laikā.
1459. gadā pirmoreiz dokumentos tiek pieminēta Virtsu muiža; 17. gadsimtā tajā 9 gadus strādājis hronists Tomass Hjerne.
1771. gadā tā pieminēta kā "vecā Virtsu muiža", kura atrodas jaunās muižas teritorijā. Pie muižas tika izveidots parks.
1855. gadā Krimas kara laikā sabiedrotie veica desantu Virtsu un iznīcināja vairākas valstij piederošas ēkas.
Ciems sāka augt 19. gadsimta beigās, kad tajā uzbūvēja ostu un zemūdens telegrāfa līniju uz Muhu.
Pirmā pasaules kara laikā ciemats cieta gan no tiešas karadarbības uz sauszemes, gan no flotu sadursmēm Monzunda kaujas laikā. Krievijas flotes galvenā bāze kaujas laikā atradās Kuivastu ap 7 km attālu šauruma pretējā pusē un tika ieņemta pēc smagas cīņas.