cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bendijs
Vēsture
Rietumu pasaulē Lielbritānija deva nozīmīgu ieguldījumu bendija attīstībā. Spēle, kas ir līdzīga bendijam, tika spēlēta Velsā un zināma kā Bando. Tas tika spēlēts visā valstī dažādās formās un vēl mūsdienās ir atrodams dažās vietās. Agrākais piemērs velsiešu valodā terminam bando ir Džona Valtera vārdnīcā, kas tika publicēta 1770.-1794. Spēle kļuva īpaši populāra Kenigas-Margamas reģionā Vale of Glamorgan rajonā, kur lielas smilšainas pludmales deva iespēju spēlēt. Kā ziemas sporta veida Britu bendijs radās The Fens Austrumanglijā, kur lieli ledus laukumi veidojas uz applūdušām pļavām vai seklām ūdenstilpēm aukstās ziemās un slidošana bija tradīcija. Bury Fen Bandy Club dalībnieki 1882. gadā publicēja spēles noteikumus, un ieviesa tos citās valstīs. Pirmā starptautiskā bendija spēle notika starp Bury Fan un spēlētājiem no Hārlemas.
2013. gadā nacionālās bendija federācijas ir: Afganistānā, Argentīnā, Armēnijā, ASV,Austrālijā, Baltkrievijā, Igaunijā, Indijā, Īrijā, Itālijā,Japānā, Kanādā, Kazahstānā, Ķīnā, Kirgizstānā, Krievijā, Latvijā, Lielbritānijā, Lietuvā, Mongolijā, Nīderlandē,Norvēģijā, Polijā, Serbijā, Somijā, Šveicē, Ukrainā,Ungārijā un Zviedrijā
Losriosa
Losriosas reģions ( — ‘Upju reģions’) ir viens no Čīles 16 reģioniem. Izvietojies valsts vidusdaļā Klusā okeāna krastā, ziemeļos robežojas ar Araukānijas reģionu, dienvidos — ar Loslagosas reģionu, bet austrumos — ar Argentīnu. Administratīvi reģions dalās divās provincēs — Valdivija un Ranko. Reģiona administratīvais centrs ir Valdivijas pilsēta. Citas lielākās pilsētas ir Lauiniona, Pangipulji un Riobueno. Reģions izveidots 2007. gadā, nodalot to no Loslagosas reģiona.
Reģionā atrodas Alerse Kostero nacionālais parks.
Polijas 1. leģiona kājnieku divīzija
'''Polijas 1. leģiona kājnieku divīzija''' (pl) bija no Pirmā pasaules kara poļu leģionāriem izveidota Polijas armijas militārā vienība (1919—1939). Divīzija piedalījās Poļu—padomju karā un Latgales atbrīvošanas cīņās (1919—1920), aizstāvēja Poliju kaujās ar Vērmahtu Otrā pasaules kara sākuma Polijas kampaņā (1939).
Izveide
Sakarā ar atteikšanos dot uzticības zvērestu Vācijas ķeizaram 1917. gada jūlijā tika izformēta Austroungārijas armijas Poļu leģionu I brigāde (1914—1917), ko bija komandējis Juzefs Pilsudskis un Marians Janušaitis-Žegota (Januszajtis-Żegota). Pēc Centrālo lielvalstu sakāves Pirmajā pasaules karā leģiona veterāni 1919. gada 20. februārī to atjaunoja kā Polijas 1. leģiona kājnieku divīziju.
Muhammads el Idrīsi
Muhammads el Idrīsi (ar, dzimis aptuveni 1100. gadā, miris 1165. gadā) bija arābu ģeogrāfs, kartogrāfs un ēģiptologs. Atrodoties Sicīlijas karalistes normāņu valdnieka Rožēra II dienestā, viņš izveidoja Tabula Rogeriana (“Rožēra karti”) — vienu no visdetalizētākajām viduslaiku pasaules kartēm.
Polijas 1. leģiona kājnieku divīzija
Piedalīšanās kaujās
Kā viena no vispieredzējušākajām un labāk bruņotajām Polijas militārajām vienībām Polijas 1. leģiona kājnieku divīzija 3. Polijas armijas sastāvā piedalījās daudzās izšķirīgajās kaujās pret Sarkano armiju Poļu—padomju kara laikā 1919. un 1920. gadā:
Pēc kara beigām divīziju daļēji demobilizēja un izvietoja Viļņas apkaimē.
Pirms Otrā pasaules kara sākuma 1939. gada martā divīziju atkal mobilizēja un tā piedalījās Varšavas aizstāvēšanā pret no ziemeļiem uzbrūkošo vācu armiju. Divīzija cīnījās 1939. gada 7. septembra kaujā pie Pultuskas un 11.—13. septembra kaujās pie Kalušinas. Pēc zaudējuma kaujā pie Falkovas 1939. gada 22. septembrī divīzija beidza pastāvēt.
Spēlmaņu nakts 2020/2021
Spēlmaņu nakts 2020/2021 balvu pasniegšanas ceremonija norisinājās 2021. gada 23. novembrī Rīgā, Dailes teātrī. Ceremonijas laikā tika apbalvotas 2020./2021. gada teātra sezonas izrādes un to veidotāji, kā arī pasniegta balva par mūža ieguldījumu teātra mākslā un Latvijas Mobilā Telefona Teātra inovācijas balva. Balvas "Skatuves naglas" tika pasniegtas 13 kategorijās. Balvu par mūža ieguldījumu saņēma komponists Imants Kalniņš. Balvu Grand Prix (Gada izrāde) saņēma Dailes teātra izrāde “Smiļģis”, režisors Viesturs Kairišs.
Ceremonija
“Spēlmaņu nakts” tradicionāli tiek rīkota Eduarda Smiļģa dzimšanas dienā, kas šajā gadā bija režisora 135 gadu jubileja. Ceremonija tika organizēta ar Kultūras ministrijas finansiālu atbalstu un notika 28. reizi. Ceremonijas idejas autori — Ojārs Rubenis un Laura Groza, režisore — Laura Groza, scenārija autors — Mārtiņš Meiers, scenogrāfs — Mārtiņš Vilkārsis, muzikālais vadītājs — Juris Vaivods, video mākslinieks: -8, kostīmu māksliniece — Ilze Vītoliņa, gaismu mākslinieks — Oskars Pauliņš, producente — Asnate Siliņa.
Žūrija
Žūrijas komisijas sastāvs: Zane Radzobe (teātra kritiķe un zinātniece, žūrijas komisijas priekšsēdētāja), Edīte Tišheizere (teātra kritiķe un zinātniece), Juta Ance Ķirķis (teātra kritiķe), Undīne Adamaite (teātra kritiķe un kultūras žurnāliste), Gundega Saulīte (teātra kritiķe).
Laureāti un nominācijas
Teātri varēja paši izvirzīt žūrijai izskatīšanai savas labākās izrādes — 12 teātri izvirzīja katrs pa trim vai četrām izrādēm. Žūrija papildus vērtēja arī 2021. gada Valmieras vasaras teātra festivāla izrādes, Latvijas Kultūras akadēmijas diplomdarbu izrādes un neatkarīgo teātru pieteikumus konkursam.
Balvas ieguva 13 laureāti.
Tika pasniegta arī Latvijas Mobilā Telefona Teātra inovācijas balva. To saņēma Latvijas Nacionālā teātra virtuālās realitātes izrādes “Atver acis” radošā komanda.
Novosjolki
Novosjolki ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 3,5 km no pagasta centra Priežmales, 18 km no novada centra Aglonas un 251 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V569, Deņevas strauta krastā.
Pēteris Upītis (grafiķis)
Pēteris Upītis (1899—1989) bija latviešu grafiķis un kolekcionārs. Zīmēja ainavu skices, ekslibrus, kokdzelumus. Kolekcionēja latviešu mākslinieku zīmējumus un estampus par latviešu grāmatniecības vēsturi, par Rihardu Zariņu un citiem latviešu māksliniekiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1899. gada 27. septembrī Nītaures pagasta Ķēčos. Līdz 1932. gadam studēja Latvijas Mākslas akadēmijā, strādāja par Rīgas Meža skolas skolotāju. Pēc Otrā pasaules kara bija Latvijas Valsts Mākslas akadēmijas pedagogs (no 1945), profesors (1962). Viens no pirmajiem latviešu grafiķiem, kas pievērsās tematisku ciklu veidošanai. Miris 1989. gada 5. jūnijā.
Darbi
Grafiķis izveidojis vairāk nekā 700 grāmatzīmju, precīzi un simboliski atklājot katra grāmatzīmes īpašnieka personību. Ilustrācijas grāmatām:
Piemiņa
2014. gadā Latvijas Pasts izdeva grafiķim Pēterim Upītim veltītu pastmarku sērijā "Latvijas Republikai 100".
Perečinas rajons
Perečinas rajons ir Aizkarpatu apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā. Robežojas ar Aizkarpatu apgabala Velikijbereznijas, Volovecas, Svaļavas, Mukačeves un Užhorodas rajoniem, kā arī Slovākiju.
Alani
Alani ir sena irāņu tauta, kas pirmajā gadsimtā dzīvoja starp Donas upi un Kaukāzu. 372. gadā viņi sakāva huņņus un līdzās ģermāņu ciltīm devās uz rietumiem. Lielās tautu staigāšanas laikā viņi devās uz Vidusdonavas zemieni. 406. gadā viņi šķērsoja Reinu, tālāk devās uz Galliju, Pireneju pussalu. 428. gadā šķērsoja Gibraltāra šaurumu un nonāca Ziemeļāfrikā. Daļa no alaniem palika Kaukāza ziemeļos, kur sajaucās ar citām ciltīm. Par alanu pēctečiem šajā reģionā uzskata osetīnus.
Hanss Fallada
Hanss Fallada (, īstajā vārdā Rūdolfs Vilhelms Frīdrihs Dīcens ; dzimis, miris ) bija vācu rakstnieks. Rakstījis "Jaunās objektivitātes" (Neue Sachlichkeit) stilā. Viņa pazīstamākie darbi ir 1932. gadā publicētais romāns "Mazais cilvēk - ko nu?" (Kleiner Mann, was nun?) un 1947. gadā publicētais romāns "Cilvēks mirst vientulībā" (Jeder stirbt für sich allein).
Dzimis Greifsvaldē, tiesneša ģimenē. 1899. gadā ģimene pārcēlās uz Berlīni, bet 1909. gadā - uz Leipcigu, kur tēvs tika iecelts par Augstākās tiesas (Reichsgericht) tiesnesi. 1909. gadā Fallada smagi cieta satiksmes negadījumā, bet 1910. gadā izslimoja vēdertīfu.
Turpmākajā dzīvē Fallada bieži cieta no alkoholisma un morfīna atkarības. Vairākkārt ārstējies psihiatriskās klīnikās. Pirmoreiz ārstēšanās notika pēc pašnāvības mēģinājuma 1911. gadā pēc tam, kad bija nošāvis tuvu draugu divkaujā. Divkauja tika organizēta, lai maskētu abu draugu pašnāvību (draugs Falladam netrāpīja).
1920. gadā publicēja savu pirmo darbu. Kļuva plaši pazīstams ar romānu "Mazais cilvēk - ko nu?" (Kleiner Mann, was nun?). Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā, pretēji daudziem draugiem un domubiedriem, palika Vācijā. Miris 1947. gadā īsi pirms pēdējā romāna - "Cilvēks mirst vientulībā" iznākšanas.
Latviski tulkoti lielākā daļa no galvenajiem Falladas darbiem:
Amanda Saifreda
Amanda Saifreda (en; dzimusi ) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja, dziesmu autore un bijusī modele.
11 gadu vecumā Amanda uzsāka modeles karjeru, taču 15 gados pievērsās aktrises karjerai, uzsākdama to ar otrā plāna lomām. No 1999. gada filmējās TV seriālos. Uz lielā ekrāna debitējusi ar lomu 2004. gada filmā "Nekrietneles". Laikā no 2004. līdz 2010. gadam filmējās dažādos seriālos, tajā pašā laikā bija vienas no vadošo lomu izpildītājām 2008. gada mūziklā Mamma Mia!, kā arī tās 2018. gada turpinājumā "Mamma Mia! Mēs atkal esam klāt". Tēlojusi galveno lomu filmā "Vēstules Džuljetai" (2010). Piedalījusies Toma Hūpera režisētajā muzikālajā drāmā "Nožēlojamie" (2012). Par lomu Deivida Finčera filmā "Manks" (2020) Saifredu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā".
Ezeriņu ezers
Ezeriņu ezers ir ezers Cēsu novada Kaives pagasta centrālajā daļā. No ezera iztek strauts uz Alainītes upi.
Pārtikas un lauksaimniecības organizācija
Pārtikas un lauksaimniecības organizācija (, FAO) ir starptautiska organizācija, kas atrodas Apvienoto Nāciju organizācijas aizgādībā, un kuras mērķis ir mazināt nabadzību un badu, veicinot lauksaimniecību, kontrolēt uzturā lietojamās preces un risinātu citus ar pārtiku saistītās problēmas. Organizācijas vērš uzmanību ne tikai uz lauksaimniecību, bet arī uz mežsaimniecību un zivsaimniecību. Tās galvenā mītne atrodas Itālijas galvaspilsētā Romā. Kopš 2012. gada janvāra FAO ģenerāldirektors Amerikas Savienotajās Valstīs dzimušais Brazīlijas lauksaimnieks un rakstnieks Žuzē Gracianu da Silva
Korsuņa-Ševčenkivska
Korsuņa-Ševčenkivska (uk) ir pilsēta Ukrainas centrālajā daļā, Čerkasu apgabalā, Korsuņas-Ševčenkivskas rajona centrs pie Rosas upes.
Džu Čeņa
Džu Čeņa (, ; dzimusi, Džedzjanā, Ķīnā) ir Ķīnā dzimusi Kataras starptautiskā lielmeistare šahā (GM, 2001). 9. Pasaules čempione šahā (2001—2004).
Korsuņa-Ševčenkivska
Vēsture
Līdz 1944. gadam pilsētas nosaukums bija Korsuņa (Корсунь), un to 1032. gadā dibinājis Jaroslavs Gudrais. 1240. gadā to nopostīja Batuhans. Pēc Kijevas Krievzemes sabrukuma pilsēta iekļāvās Lietuvas Lielkņazistē. 1585. gadā tā ieguva Magdeburgas tiesības. Korsuņa bija viena no Bohdana Hmeļnicka sacelšanās centriem un 1648. gada maijā pie pilsētas notika Korsuņas kauja, kurā Hmeļnicka karaspēks sakāva poļus Nikolaja Potocka vadībā. Korsuņa iekļāvās Krievijas Impērijā līdz ar Polijas Otro dalīšanu 1793. gadā. Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. Otrā pasaules kara laikā 1941. gada 30. jūlijā Korsuņu ieņēma vācu karaspēks. 1944. gada janvārī Sarkanajai armijai Korsuņas apkaimē izdevās aplenkt 60 000 karavīru lielu vācu armijas grupējumu. Lielākajai daļa no grupējuma līdz februāra vidum tika iznīcināta vai krita gūstā, daļai no grupējuma izdevās izlausties no aplenkuma. 1944. gadā pilsētas nosaukums tika mainīts par godu Tarasam Ševčenko. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas pilsēta.
Džu Čeņa
Biogrāfija
Džu Čeņa bija pirmā ķīniešu šahiste, kas uzvarēja starptautiskā šaha turnīrā. 1988. gadā Rumānijā viņa kļuva par Pasaules čempioni šahā meitenēm U12 vecuma grupā. Pēc tam Džu Čeņa uzvarēja Pasaules junioru šaha čempionātos U20 vecuma grupā 1994. un 1996. gadā.
Pasaules šaha čempiones nosaukuma izcīņas ciklos pirmo reizi debitējusi 1995. gadā, kad starpzonu turnīrā Kišiņevā ierindojusies 19. vietā, atpaliekot no savas tautietes Vanas Lei. Nākamajā savā Pasaules čempionātā 2000. gadā Deli Džu Čeņa zaudēja jau pirmajā kārtā pēc izslēgšanas sistēmas.
Tomēr jau 2001. gadā Maskavā Džu Čeņa kļuva par Pasaules čempioni šahā. Pusfinālā viņa ar 2½ : 1½ pieveica Maiju Čiburdanidzi, bet finālā ar 5 : 3 Aleksandru Kosteņuku. 2004. gadā Džu Čeņa nevarēja aizstāvēt savu titulu, jo gatavojās kļūt par māmiņu.
No 1994. līdz 2002. gadam piecas reizes Ķīnas izlases sastāvā piedalījusies Pasaules šaha olimpiādēs. Ieguvusi 5 medaļas komandu vērtējumā - 3 zelta (1998, 2000, 2002), sudraba (1996) un bronzas (1994) - un 3 medaļas individuālā vērtējumā - 2 zelta (1996, 2000) un sudraba (1994).
2001. gadā Džu Čeņa apprecējās ar labāko Kataras šahistu Mohamedu el Modīahkī un tagad šaha turnīros pārstāv Kataru. Kataras vīriešu izlases sastāvā ir piedalījusies 2006. un 2010. gada Pasaules šaha olimpiādēs.
Pasaules šaha čempionātā sievietēm 2012. gadā Hantimansijskā 1. kārtā uzvarējusi Nastasju Zjazjuļkinu, bet 2. kārtā zaudējusi Antoanetai Stefanovai.
2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Irini Harismu Sukandaru, bet 2. kārtā zaudējusi Dzjui Veņdzjuņai.
Kriss Hoijkāss
Kristofels "Kriss" Hoijkāss (nl; dzimis, miris ) bija nīderlandiešu burātājs, olimpiskās sudraba ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Hoijkāss 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. Open klases sacensībās viņš nefinišēja. 3 līdz 10 tonnu laivu klases pirmajā braucienā viņš izcīnīja sudraba medaļu, bet šīs pašas disciplīnas otrajā braucienā — 4. vietu. Abās disciplīnās viņš startēja kopā ar Henri Smuldersu un Ariju van der Veldenu.
Eriko Arakava
Eriko Arakava (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Henrijs Bakls
Henrijs Tomass Bakls (en;, Londona — , Damaska) bija Lielbritānijas vēsturnieks un šahists.
Biogrāfija
Sarakstījis apjomīgu darbu History of Civilization in England ("Anglijas civilizācijas vēsture", 1857-1861), kas iznācis pēc viņa nāves. Savā darbā Bakls aizstāvējis uzskatu, ka zinātniskos pētījumos jāņem vērā ne tikai kā cilvēks pārveidojis dabas pasauli, bet arī tas, kā daba ietekmējusi cilvēka paradumus. Uzskatījis, ka dabiskais faktors (klimats, pārtika un citi) ir svarīgākais, lai noteiktu, kā civilizācija attīstīsies. Tāpat atšķirības starp dažādām pasaules tautām izriet no dažādu kultūru izmaiņām dabisko faktoru ietekmē. Nonācis pie atziņas, ka Eiropas civilizācijai, izmantojot dažādu vides faktoru ietekmi, izdevies pilnībā izmantot cilvēka intelektuālās spējas. Zināšanu attīstību uzskatījis par svarīgāko cilvēces progresā.
Bijis arī labs sava laika Anglijas šahists. 1845. gadā Londonas komandas sastāvā kopā ar Džordžu Volkeru un Viljamu Evansu piedalījies starppilsētu telegrāfa mačā pret Portsmutas komandu, kurā spēlējuši Hauards Stauntons un Hjū Kenedijs. 1847. gadā Londonā uzvarējis mačā Henriju Bērdu ar 12½:3½, bet gadu vēlāk Parīzē pārspējis Lionelu Kizericki ar 4½:3½. 1851. gadā Londonas starptautiskā turnīra laikā nospēlējis dažas partijas ar Ādolfu Andersenu, kurš augsti novērtējis Bakla šahista spējas. Pēc 1851. gada maz piedalījies šaha turnīros, jo pilnībā nodevies savam vēsturnieka darbam. Miris no vēdertīfa Damaskā.
Heņičeska
Heņičeska (uk) ir ostas pilsēta Ukrainas dienvidos Hersonas apgabalā, Heņičeskas rajona centrs. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos Azovas jūras krastā pie Utļukas limāna iepretī Arabata strēlei 170 km no apgabala centra Hersonas.
Vēsture
Apdzīvotā vieta mūsdienu Heņičeskas vietā vēstures avotos pirmoreiz minēta 1474. gadā dženoviešu portolanā kā Saline. Mūsdienu Heņičeska dibināta no jauna 1784. gadā, 1837. gadā tā kļuva par miestu, bet 1903. gadā — pilsētu. Pilsētā attīstīta zvejniecība, pārtikas rūpniecība. Kūrorts.
Shīdama
Shīdama (nl) ir pilsēta Nīderlandē, Dienvidholandes provincē. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 77 999 iedzīvotāji. Pilsētā atrodas augstākās vējdzirnavas pasaulē.
Sadraudzības pilsētas
Shīdamai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
Proseča
Proseča (cz) ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Hrudimas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1349. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Ņikitiški
Ņikitiški ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Priežmales, 12,5 km no novada centra Aglonas un 246 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P60, otrpus tā atrodas Geraņimovas Ilzas ezers.
Francisks Varslavāns
Francisks Varslavāns (dzimis Rēzeknē, miris  Rīgā) bija Latvijas gleznotājs, Rēzeknes mākslinieku kopas dibinātājs. Viņa brālis Antons Varslavāns — aktieris un režisors, meita Večella Varslavāne — kostīmu māksliniece, mazmeita Frančeska Kirke — gleznotāja.
Biogrāfija
Francisks Varslavāns dzimis 1899. gada 10. oktobrī Rēzeknē amatnieka ģimenē. 1911. gadā ar ģimeni pārcēlies uz Pēterburgu, kur ieguvis māksliniecisko izglītību, no 1915. līdz 1917. gadam mācoties pie Nikolaja Rēriha Ķeizariskās mākslas veicināšanas biedrības skolā. Piedalījies Pilsoņu karā, vēlāk nokļuvis Vladivostokā, kur darbojies mākslinieku klubā "Balagančiks". Strādājis uz kuģa kā kurinātājs, šajā laikā bijis Polinēzijas salās un Ķīnā. Latvijā atgriezies 1920. gadā un atsācis dzīvot Rēzeknē, kur strādājis par zīmēšanas skolotāju Valsts skolotāju institūtā un Rēzeknes latviešu ģimnāzijā, ka arī dekoratoru Latgales latviešu teātrī (1921-1925). Pateicoties Kultūras Fonda stipendijai, apmeklējis Vīni, Prāgu, Romu, Florenci, Berlīni (1923) un Parīzi (1925), kur 1927. gadā strādājis itāliešu pantomīmas teātrī. Vēlāk, 1929. gadā bijis tvaikoņa, kas devās uz Brazīliju, komandas loceklis, nodarbodamies ar trauku mazgāšanu, maizes cepšanu, kā arī esot deju partnerim. Bijis Rēzeknes novada muzeja direktors (1940), Mākslas lietu pārvaldes tēlotājas mākslas nodaļas inspektors Rīgā (1940-1941). Sākoties Otrajam Pasaules karam, 1941. gadā evakuējies uz Taškentu, bijis dekorators Hivas teātrī, kā arī strādājis Latvijas PSR Valsts mākslas ansamblī (1942 -1944). Latvijā atgriezies 1944. gadā un apmeties Rīgā, kur bijis Latvijas Padomju mākslinieciskās orgkomitejas loceklis un PSRS Mākslas fonda pilnvarotais pārstāvis Latvijā (1944-1946). 1944. gadā kļuvis Mākslinieku savienības biedrs. Ieguvis Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka nosaukumu (1943), kā arī medaļu "Par varonību Lielajā tēvijas karā 1941-1945" (1946). Miris 1949. gada 28. novembrī Rīgā, apbedīts Raiņa kapos.
Mākslinieciskā darbība
1935. gadā dibinājis Rēzeknes mākslinieku kopu un bijis tās organizētājs un vadītājs līdz 1940. gadam. Mākslinieka daiļradē vērojama franču modernisma ietekme, 1920. — 1930. gadi tiek uzskatīti par gleznotāja augstvērtīgāko laiku.
Gleznojis eļļas, akvareļa un pasteļa tehnikā portretus, aktus, žanrus un ainavas ar žanrisku ievirzi, kā arī reliģiska satura kompozīcijas. Mākslas darbos jaušama smeldzīga noskaņa, jūtīgs toņu salikums un nenobeigtības iespaids. Sākuma perioda darbos krāszieds ir piesātināts, bet vēlākos darbos parādās maigākas, tonāli dzidrākas un vārīgākas noskaņas. Padomju varas gados gleznotājs sekojis prasībām pēc detalizācijas un iluzoruma. Mākslinieks arī veidojis zīmējumus. Rēzeknē glabātie mākslas darbi Otrā Pasaules kara laikā zuduši.
Izstādes
Pirmo reizi izstādēs piedalījās 1918. gadā. Piedalījies Neatkarīgo mākslinieku vienības (1924 -1926) un mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" (1927-1931) izstādēs, latviešu mākslas izstādēs Ļeņingradā un Maskavā (1934), Prāgā, Budapeštā, Vīnē (1937), Londonā un Parīzē (1939).
Piemiņa
Rēzeknē ir Franciska Varslavāna iela un pie mājas, kur dzīvojis mākslinieks (Bukmuižas ielā 78) 1963.gadā uzstādīta piemiņas plāksne.
Grāmatas par Francisku Varslavānu:
La Gazzetta dello Sport
La Gazzetta dello Sport ir Itālijas sporta laikraksts. Tā pirmais numurs iznāca un pirmais nozīmīgākais sporta notikums bija pirmās modernās Olimpiskās spēles Atēnās. Šobrīd tas ne vien ziņo par sporta jaunumiem un publicē plašākus tēmu aprakstus, bet arī tieši iesaistās lielu sporta pasākumu organizēšanā, to skaitā kopš 1909. gada rīkojot Giro d'Italia daudzdienu riteņbraukšanas sacensības.
Belnaftahim
Belnaftahim (be) jeb Belneftehim (ru), pilns nosaukums «Baltkrievijas naftas un ķīmijas valsts koncerns») ir Baltkrievijas naftas un ķīmiskās rūpniecības uzņēmums. Tas ir lielākais valsts koncerns. Galvenais birojs atrodas Minskā.
Uzņēmums ir dibināts 1997. gada aprīlī, apvienojot naftas ieguves, transportēšanas, pārstrādes un tirdzniecības, minerālmēslu ražošanas, ķīmiskās rūpniecības un ar to saistītus uzņēmumus.
Koncerna struktūra
Belnaftahim koncernā ietilpst aptuveni 60 organizācijas. Lielākā daļa ir atvērtas akciju sabiedrības ar daļēju valsts kapitālu. Informācija pēc datiem 2021. gada martā:
Suntažu iela (Rīga)
Suntažu iela ir Rīgas iela Latgales priekšpilsētas Avotu apkaimē. Suntažu iela sākas pie Pērnavas ielas krustojuma un beidzas ar strupceļu. Ielas garums ir 110 metri, tā klāta ar bruģa un asfalta segumu.
Pirmoreiz Rīgas ielu sarakstos minēta 1935. gadā ar esošo nosaukumu, tas laika gaitā nav mainījies. Iela nosaukta par godu Suntažu ciemam Ogres novadā. Suntažos atradusies sena lībiešu apdzīvota vieta, kas netieši pieminēta Indriķa hronikā.
Ielu savienojumi
Suntažu iela ir savienota ar šādām ielām:
Žubītes
Žubītes, žubīšu ģints (Fringilla) ir neliela žubīšu dzimtas (Fringillidae) ģints, kas ir vienīgā ģints žubīšu apakšdzimtā (Fringillinae). Tā apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas, kuras izplatītas Vecajā pasaulē. Visplašāk sastopama ir parastā žubīte (Fringilla coelebs), kas mājo ne tikai Eirāzijā, bet arī Ziemeļāfrikā. Toties Tenerifes zilā žubīte (Fringilla teydea) un Grankanārijas zilā žubīte (Fringilla polatzeki) ir endēmiskas Kanāriju salām. Abas Kanāriju salu zilās žubītes nesenā pagātnē tika sistematizētas kā viena suga.
Kopīgās īpašības
Visas trīs sugas ir apmēram vienādi lielas (15 cm garas) un to forma ir apmēram vienāda. Tām ir raksturīgais žubīšu dzimtas putnu lidojums - ātrs un viļņveidīgs (augšā, lejā), mijoties ātrai spārnu sasišanai un planēšanai ar piekļautiem spārniem. Žubītes barojas gan ar sēklām, gan kukaiņiem. Savus mazuļus tās baro pamatā ar kukaiņiem.
Sistemātika
Žubīšu apakšdzimta (Fringillinae)
Andrejs Istrecesku
Andrejs Istrecesku (ro; dzimis ) ir Rumānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1994), no 2011. līdz 2017. gadam pārstāvēja Franciju.
Biogrāfija
1991. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. Rumānijas šaha čempionātos izcīnījis piecas medaļas: zelta (1992), divas sudraba (1994, 1996) un divas bronzas (1990, 1999). 1997. gadā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā uzvarējis Aleksandru Čerņinu, bet 2. kārtā zaudējis Andrejam Sokolovam. 2004. gadā Antaljā ierindojies 4. vietā Eiropas individuālajā šaha čempionātā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Bukarestē (1994, 2000, 2001), Belgradā (1994), Hanijā (2000), Korintā (2001), Sotronā (Francija, 2001, 2003), Veikanzē (Nīderlande, 2002), Nantē (2003), Endrā un Luārā (2003, 2004), Nansī (2005), Daicizau Neckar Open (Vācija, 2012), Djepā (Francija, 2013), Dubaijā (2015).
Pārstāvējis Rumānijas un Francijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1992. gadā Istrecesku piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1994. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Danlīra
Danlīra (en, ga) ir pilsēta Lautas grāfistē, Lensteras provincē, Īrijā. Danlīra atrodas pusceļā starp Dandolku un Drohedu. pilsētā dzīvoja 1 822 iedzīvotāji.
Jaguarunds
Jaguarunds jeb ūdrkaķis (Puma yagouaroundi) ir neliels kaķu dzimtas (Felidae) plēsējs, kas mājo Ziemeļamerikas dienvidos un Dienvidamerikā. Tam ir astoņas pasugas.
Izplatība
Jaguarunda izplatības areāls ziemeļos sākas Teksasas dienvidos un Meksikas piekrastē, turpinās pāri Centrālamerikai un Dienvidamerikai (uz austrumiem no Andiem), dienvidos sasniedzot Argentīnas ziemeļdaļu un Urugvaju. Mājo zemieņu krūmājos, mežos, savannā, upju un strautu tuvumā. Uzturas gan sausos dzeloņainu krūmu biezokņos, gan mitrās pļavās un purvos, gan biezos tropu lietusmežos. Lai arī lielākā populācijas daļa uzturas zemienēs, jaguarunds sastopams līdz 3200 m virs jūras līmeņa.
Kopš 20. gadsimta sākuma jaguarunds tiek novērots arī Floridā. Visticamākais, šajā reģionā plēsējs ir introducēts, bet tā introducēšanas gadi nav zināmi. Kopš 1980. gadiem tas sastopams Alabamas štata piekrastes zonā. Savukārt šī populācija varētu būt Floridas populācijas atzars, dzīvniekiem pamazām migrējot ziemeļu virzienā.
Izskats
Jaguarunds ir neliels, slaida auguma plēsējs ar proporcionāli īsām kājām, garu ķermeni un garu asti. Galva maza un saplacināta, ausis īsas un apaļas. Tas ir apmēram divas reizes lielāks nekā mājas kaķis un kaut kādā mērā atgādina zebieksti. Ķermeņa garums 50—77 cm, astes garums 31—61 cm, augstums skaustā 35 cm, svars 3,5—9,1 kg.
Kažoks vienkrāsains, bez jebkādiem raibumiem vai pleķīšiem. Pavēdere reizēm nedaudz gaišāka. Tomēr tas ir viens no iespējami daudzkrāsainākajiem savvaļas kaķiem pasaulē. Tā krāsa var būt vai nu sarkanīga, sākot ar kastaņbrūnu un beidzot ar dzeltenīgi rudu, un pelēcīga, sākot ar tumši pelēku un un melnu un beidzot ar pelēkbrūnu. Kažoka matiņi pie pamatnes un galiņos ir gaišāki, tādējādi dažu īpatņu kažoks izskatās līdzīgs grizli lācim. Retos gadījumos kaķēniem ir pleķīši, bet tie izzūd, kad kaķis pieaug.
Līdzīgas sugas
Tā kā jaguarunds atgādina zebieksti, tumšos īpatņus bieži sajauc ar tairu, kas ir liels sermuļu dzimtas plēsējs. Visvieglāk tos atšķirt pēc pakakles: jaguarundam tā ir tādā pašā krāsā kā pārējais kažoks, bet tairai pakaklē ir dzeltens laukums, kā arī jaguarunda garās astes matojums ir ļoti īss. Tā kā jaguarundam ir plakana, maza galva, to jauc arī ar plakangalvas kaķi. Tomēr pirmais ir lielāks un smagāks.
Uzvedība
Jaguarunds, salīdzinot ar citiem kaķiem, ir daudz draudzīgāks un tolerantāks pret savas sugas brāļiem. Tas daudz biežāk ir aktīvs dienas gaišajā laikā, nekā naktī, tas klejo garas distances un akarībā no izplatības areāla tam ir ļoti liela mājas teritorija (6,8—100 km²). Uzturas pa vienam vai pa pāriem, reizēm plašajā teritorijā mājo vairāki pāri. Tas galvenokārt uzturas un medī uz zemes, lai gan kokos spēj veikli rāpties un justies ērti kā ikviens kaķis. Tas spēj lēkt no vietas 2 m augstumā, piemēram, lai noķertu putnu.
Jaguarunds ir samērā vokāls dzīvnieks. Tam izšķir vismaz 13 dažādas skaņas, piemēram, murrāšana, svilpšana, kliegšana, kvekšķēšana, čakstināšana, putniem līdzīga čirkstināšana un citas skaņas. Kopumā tas ir ļoti uzmanīgs un kautrīgs plēsējs, kuru grūti novērot.
Barība
Jaguarunds barojas ar maziem zīdītājiem (galvenokārt dažādiem grauzējiem), putniem, kas barojas uz zemes, un nelieliem rāpuļiem, retāk ar abiniekiem, zivīm, nedaudz lielākiem zīdītājiem (trušiem un oposumiem) un posmkājiem. Nelielos daudzumos barojas arī ar veģetāro barību.
Reprodukcija
Par jaguarunda vairošanos ir maz zināmu faktu. Sugai kopumā nav raksturīga noteikta vairošanās sezona. Grūsnības periods ilgst 63—75 dienas. Mazuļi piedzimst mātes ierīkotā migā, kas parasti atrodas krūmu biezoknī, koka dobumā, zem nokrituša koka stumbra vai biezos, garos zāles ceros. Metienā ir 1—4 kaķēni. Kad tie sasniedz 21 dienu vecumu, māte tos sāk piebarot ar gaļu. Migu mazuļi atstāj apmēram 28 dienu vecumā, bet 42 dienu vecumā jaunie plēsēji spēj medīt un nodrošināt ar barību sevi paši. Dzimumbriedumu jaunie jaguarundi sasniedz 2—3 gadu vecumā. Dzīves ilgums sasniedz 15 gadus.
Sistemātika
Jaguarundam ir 8 pasugas:
Ja Rule
Džefrijs Atkinss (en; dzimis Ņujorkā, ASV), plašāk pazīstams kā Ja Rule, ir amerikāņu reperis, aktieris, dziesmu autors. Savus ierakstus viņš ir pārdevis vairāk nekā 40 miljonos kopiju visā pasaulē.
Viņš uzsāka karjeru grupā Cash Money Click un 1999. gadā izdeva debijas studijas albumu Venni Vetti Vecci. Laikā no 2000. līdz 2004. gadam Ja Rule izdeva vairākus hitus, kas sasniedza ASV Billboard Hot 100 topa pirmo divdesmitnieku. Daži no tiem bija Between Me and You, I'm Real (Murder Remix), Always on Time, Mesmerize un Wonderful. 21. gadsimta sākumā viņš parakstīja līgumu ar ierakstu kompāniju The Inc. Records, kas iepriekš bija pazīstama kā Murder Inc.
Zvaigzne ir dzimusi
"Zvaigzne ir dzimusi" (en) ir 2018. gada ASV muzikāla drāma, kura ir rīmeiks 1937. gada filmai ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem, scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Bredlijs Kūpers. Citas lomas atveido Lady Gaga, Endrū Daiss Klejs, Deivs Čapele un Sems Eliots. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Mūziķis Džeksons Meins, kura karjera piedzīvo lejupslīdi sava vecuma un problēmu ar alkoholu dēļ, palīdz jaunai dziedātājai Elijai kļūt slavenai.
Filma tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai astoņās nominācijās, tai skaitā kā labākā filma, labākais aktieris (Bredlijs Kūpers) un labākā aktrise (Lady Gaga) galvenajās lomās, kā arī labakais aktieris otrā plāna lomā (Sems Eliots). Balva tika iegūta vienā no nominācijām — par dziesmu Shallow Lady Gaga (kopā ar vēl trim dziesmas autoriem) saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu "Labākā dziesma".
Čili krabis
Čili krabis (Chilli crab, 辣椒 螃蟹) ir Singapūras jūras velšu ēdiens. Tā recepti 1950. gadā radīja Singapūras šefpavāre Šera Jama Tjana (Cher Yam Tian) un viņas vīrs Lims Čū Ngī (Lim Choo Ngee), kuriem piederēja jūras velšu restorāns Palmbīčā Singapūras kvartālā Katong. Čili krabja pagatavošanai izmanto dubļu krabjus, kurus apcep pusbiezā saldskābā tomātu un čili mērcē. Neskatoties uz nosaukumu, čili krabis nav pārāk ass ēdiens. Tas ieņem 35. vietu CNN Go 2011. gada pasaules 50 garšīgāko ēdienu sarakstā.
Recepte un pasniegšana
Mērces pamatā ir čili mērces un tomātu mērces maisījums, kuru sabiezina ar miltiem. Mērcei pievieno ķiplokus, rīsu etiķi, sojas mērci un citas sastāvdaļas. Īsi pirms gatavošanas beigām pievieno sakultu olu, turpinot maisīt.
Krabjus viegli apcep vai tvaicē kopā ar ingveru un pēc tam apcep mērcē. Bruņas parasti nedaudz salauž pirms gatavošanas, lai pēc tam būtu vieglāk ēst.
Vides zinātne
Vides zinātne ir starpdisciplināra zinātnes nozare, kas pēta dabas sistēmas un to mijiedarbību ar cilvēkvidi. Tā ir cieši saistīta ar dzīvības zinātnēm (bioloģiju, ekoloģiju, bioķīmiju), Zemes zinātnēm (ģeofiziku, ģeoķīmiju, ģeomorfoloģiju, augsnes zinātni, klimatoloģiju, hidroloģiju, meteoroloģiju), fizikālajām zinātnēm (ķīmiju, fiziku, ģeoloģiju), kā arī sociālajām, humanitārajām un inženierzinātnēm. Šajā jomā izmanto sistēmisku pieeju, veidojot izpratni un secinājumus, kas balstīti uz pētījumiem gan dabas, gan sociālo zinātņu jomā. Galvenokārt problēmjautājumi vides zinātnē tiek risināti, kā, piemēram, ar jaunu tehnoloģiju ieviešanu, politikas plānošanu un lēmumiem, resursu pārvaldības stratēģijām.
Vēsture
Vides zinātnes kā nozares un jēdziena attīstībā būtiska bija 20. gadsimta 60. gadu ekoloģiskā krīze, kad cilvēce arvien vairāk uzmanības sāka pievērst vides piesārņojumam. Ekoloģiskās krīzes rezultātā sāka paplašināties ekoloģijas pētījumu sfēra. No bioloģijas apakšnozares, kas pēta organismu un vides attiecības, tā sāka attīstīties un uzmanību pievērst arī antropogēnajiem faktoriem, tātad to varēja dēvēt kā zinātni ne tikai par organismu un dabisko vides faktoru mijiedarbību, bet arī par organismu un cilvēku radīto jeb mākslīgo faktoru savstarpējām ietekmēm. Ekoloģijas nozares aktualitāte arvien pieauga, savukārt, tās saturs varēja būtiski attālināties no sākotnējās pētījumu specifikas. Rietumvalstīs, kur lielāku uzmanību pievērsa globālajām ekoloģiskajām problēmām, zinātnieku aprindās sāka izmantot jēdzienu “vides zinātne”. Būtiska loma vides zinātnes attīstībā bija dabas filozofijas – environmentālisma virziena radīšanai un ideju nostiprināšanai. Šī virziena viena no aizsācējām bija bioloģe Reičela Kārsone, kuras grāmata “Klusais pavasaris”, kas tika izdota 1961. gadā, radīja plašu atbalsi sabiedrībā. Grāmatā uzmanība vairāk tika pievērsta vienai no ekoloģiskajām problēmām – pesticīdu izmantošanas sekām uz ekosistēmām, tomēr tā modināja cilvēkos interesi par aktuālām vides problēmām.
Vide
Vide kā jēdziens tiek plaši lietots ne tikai dabaszinātņu sfērā, bet arī sociālajās zinātnēs, tāpēc būtiski ir skaidri definēt tā saturu. Vienkāršoti vide dabaszinātnēs ir biotisko un abiotisko komponentu kopums, kas iekļauj indivīdu. Tajā pašā laikā vidi var definēt kā visus dabiskos Zemes komponentus (gaisu, ūdeni, augsni, augāju, dzīvniekus u.c.), kā arī visus procesus, kas notiek tajos un to mijiedarbībā. Vides jēdzienu var attiecināt ne tikai uz apkārtni kopumā, bet gan arī uz specifisku tās daļu, tajā skaitā dabas vidi, cilvēku pārveidotu vidi, sociālo vidi, cilvēku iekšējo jeb garīgo vidi.
Environmentālisms
Bieži vides zinātnes jēdziens tiek jaukts ar environmentālismu (“environmentalism”) jeb vides aktīvismu, bet tas nav viens un tas pats. Environmentālisms ir sociāla kustība ar mērķi aizsargāt dabu, kā arī cilvēkus no nevēlamām pārmaiņām, ko radījušas pašu cilvēku izvēles. Vides zinātnieki pēta tās pašas problēmas, par kurām interesējas environmentālisti, tomēr distancējoties no personiskajiem un ideoloģiskajiem aizspriedumiem.
Ilgtspējīga attīstība
Vides zinātnes un ilgtspējīgas attīstības jēdzieni ir saistīti, bet arī tiek jaukti savā starpā, lai gan nav lietojami kā sinonīmi. Abu koncepcijas ir izmantojamas, lai skaidri formulētu un strukturētu zinātniskos mēģinājumus aizsargāt vidi, tomēr šie jēdzieni viegli var nonākt pretrunās viens ar otru atkarībā no tā, kā termini tiek lietoti un saprasti. Ilgtspējīga attīstība plašākā skaidrojumā nozīmē, ka sabiedrība var turpināt attīstīt ekonomiku un sociālās vajadzības, tajā pašā laikā saglabājot vidi kā vienotu veselumu.
Vides saglabāšana
Vides aizsardzības un saglabāšanas nodrošināšanai nepieciešams izstrādāt praktisko rīcību plānu jeb stratēģiju, kas ļauj sasniegt maksimālu rezultātu un novirzīt līdzekļus prioritāro problēmu risināšanai. Būtiskākie uzdevumi vides saglabāšanā ir:
Invariants
Invariants ir lielums, kas paliek nemainīgs, piemēram, kādā norisē vai apstākļos(franču valodā vārds invariant nozīmē nemainīgs). Ar vārdiem invarianta īpašība apzīmē īpašību, kas kādā procesā saglabājas, nemainās. Kā piemēri tam varētu būt, mašīnas braukšanas ātrums visā ceļa posmā nav nemainīgs lielums, jo, uzsākot braucienu, tās ātrums ir nulle, bet kaut kādā ceļa posmā tas ir nemainīgs, t.i., invariants. Šūpojoties šūpolēs, attālums no šūpolēm līdz stienim, uz kura šūpoles ir pakārtas, ir invariants lielums, bet attālums no šūpolēm līdz šūpoļu balstiem nav invariants lielums. Invariantiem ir ļoti liela nozīme visās zinātnes nozarēs. Zinātne var pastāvēt tikai tāpēc, ka dažas objektu īpašības ir invariantas, nemainīgas. Ja katrs objekts pilnīgi atšķirtos no visiem citiem objektiem un katrā eksperimentā iegūtu citādus rezultātus, tad nevarētu runāt par vispārīgiem likumiem un īpašībām. Invariantu metodi kā pierādīšanu izmanto uzdevumos, kad veicot uzdevumu nav iespējams pierādīt rezultātu, ņemot noteiktas operācijas.
Šādu uzdevumu risina pēc plāna:
Jāatrod piemērota īpašība, kurai
1. Piemīt sākumā dotajiem lielumiem
2. ir invarianta, t.i.., saglabājas, veicot pieļaujamās operācijas;
3. nepiemīt tiem lielumiem, kuri jāiegūst gala rezultātā.
Par invarianto īpašību var izmantot īpašību- elementu skaits, summa vai starpība ir ‘’pāra vai nepāra skaitlis’’, dalās ar 3, dalās ar 4,...; Lai konstatētu kādas invariantas īpašības eksistenci, var izmantot matemātiskās indukcijas metodi.
Paritāte
Invariantu metode, kuras atrisināšanas pamatā ir apsvērums ir „pāra” vai „nepāra” skaitlis.
Piemērs:
Uz tāfeles rindā uzrakstīti skaitļi 1;2;3;...;1998. Vienā ‘’gājienā’’ atļauts nodzēst jebkurus divus blakus esošus skaitļus un to vietā uzrakstīt šo skaitļu starpību. Vai eksistē tāda ‘’ gājienu’’ sērija, pēc kuras uz tāfeles paliek tikai viens vienīgs skaitlis 0?
ATRISINĀJUMS.
Uz tāfeles uzrakstīto skaitļu summa ir nepāra skaitlis (aritmētiskā progresija). Nodzēsīsim divus blakus esošos skaitļus 9 un 10, vietā ierakstīsim to starpību 10-9=1 (nepāra skaitli). Nodzēsto skaitļu summa ir 10+9=19 (nepāra skaitlis). Tā kā skaitļu 9 un 10 vietā jāieraksta skaitlis 1, tad skaitļu summa pamazinājās par skaitli 19-1=18, t.i., par pāra skaitli. Tā varētu apskatīt un izanalizēt arī citus blakus esošo skaitļu pārus. Ja tiek nodzēsti divi blakus esoši skaitļi a un b, a&gt;b, un to vietā uzrakstīta šo skaitļu starpība a-b, tad uz tāfeles uzrakstīto skaitļu summa pamazinās par (a+b)-(a-b)=a+b-a+b=2b, t.i., par pāra skaitli.
Izdarīsim secinājumu: ja visu sākumā doto skaitļu summa ir NEPĀRA skaitlis, bet nodzēšot divus blakus esošus skaitļus, to summa pamazinās par pāra skaitli, tad, katrreiz atņemot no nepāra skaitļa pāra skaitli, iegūsim NEPĀRA skaitli. Līdz ar to nulli nevarēsim iegūt, jo nulle ir pāra skaitlis.
Uzdevums atrisināts.
Šajā uzdevumā invariants ir- skaitļu summa ir NEPĀRA skaitlis:
- šī īpašība PIEMĪT sākumā dotajam skaitlim;
- šī īpašība SAGLABĀJAS, veicot norādītās operācijas;
- šī īpašība NEPIEMĪT vēlamajam galarezultātam.
Daudzos uzdevumos invariantu nevar atrast tik tieši kā iepriekšējos uzdevumos, bet tas jāizvēlas mākslīgi.
Specifiskās atlikumu vērtības
Par invariantu var izvēlēties nevis īpašību ”būt pāra skaitlim" vai “būt nepāra skaitlim”, bet gan īpašību “dalīties ar 3 “ vai “dalot ar 3, dot atlikumu 1.
Dalāmība ar 3
Piemērs:
Mežā auga 36 sēnes. Pirmās dienas rītausmā viena sēne nogāzās, bet izauga 4 jaunas sēnes. Tāpat notiek katrā nākamajā dienā — viena nogāžas, 4 izaug jaunas. Kurā dienā šajā mežā būs tieši 15037 sēnes?
ATRISINĀJUMS.
Izpētīsim, kādas ir sēņu skaita izmaiņas mežā vienā dienā. Ja mežā izauga 4 jaunas sēnes un 1 nogāzās, tad sēņu skaits mežā palielinājās par 3, jo 4-1=3. Tā kā tādas pat izmaiņas ar sēnēm notiek katru dienu, tad sēņu skaits mežā katru dienu palielinās par skaitli 3. Tā kā sākumā tas dalās ar 3, tad tas dalās ar 3 visu laiku. Lai noskaidrotu, kurā dienā mežā būs tieši 15037 sēnes, skaitlis 15037 jādala ar 3. Bet šis skaitlis nedalās ar 3 bez atlikuma, tātad nebūs tādas dienas, kad mežā būs tieši 15037 sēnes.
Uzdevums atrisināts.
INVARIANTS- sēņu skaits dalās ar skaitli 3.
Dalāmība ar 4
Piemērs:
Vai 19990.gadā Latvijas izlases sportisti piedalīsies Olimpiskajās spēlēs?
ATRISINĀJUMS.
Lai atbildētu uz šo jautājumu, noskaidrosim, vai 19990. gadā notiks Olimpiskās spēles. Olimpiskās spēles notiek reizi četros gados, un tās notika 1996. gadā. Tā kā 1996 dalās ar 4, tad olimpiskās spēles notiek tikai gados, kuru numuri dalās ar 4. Bet 19990 ar 4 nedalās, tātad šajā gadā olimpiskās spēles nenotiks.
INVARIANTS- olimpisko spēļu gada skaitlis dalās ar 4.
INVARIANTS- SUMMA, ELEMENTU SKAITS VAI STARPĪBA
Piemērs:
Ar vienu gājienu atļauts diviem trijstūrīšiem, kam ir kopīga mala, pieskaitīt pa vieniniekam. Vai, daudzkārt atkārtojot šādus gājienus, var panākt, lai visos trijstūrīšos būtu ierakstīti vienādi skaitļi?
ATRISINĀJUMS.
Izkrāsojam trijstūrīšus. Melnajos trijstūrīšos ierakstīto skaitļu summa ir 2, bet baltajos tā ir 0. Starpība starp šīm summām ir 2. Ar katru gājienu melnajos un baltajos trijstūrīšos ierakstīto skaitļu summa palielinās par 1, tāpēc šīs summas nekad nekļūst vienādas. Tāpēc visās rūtiņās vienādus skaitļus ierakstīt nevarēsim. Uzdevums atrisināts. INVARIANTS- starpība starp melnajos un baltajos trijstūrīšos ierakstīto skaitļu summu ir 2.
INVARIANTS- REIZINĀJUMS
Piemērs:
Uz displeja ekrāna uzrakstītas 1997 “+” un 1996 “-” zīmes. Vienā gājienā drīkst nodzēst jebkuras divas zīmes un to vietā uzrakstīt “+” zīmi, ja nodzēstās zīmes bijušas vienādas, un “-”zīmi, ja nodzēstās zīmes bijušas dažādas. Kāda zīme paliks uz tāfeles pēc 3992. gājiena?
ATRISINĀJUMS.
Aizstāsim katru “+” zīmi ar skaitli “+1”, bet katru “-” zīmi- ar skaitli “-1”. Izdarot norādītās operācijas, uz tāfeles uzrakstīto skaitļu reizinājums ir nemainīgs. Sākumā tas ir +1, jo “-1” reizinātāju skaits ir pāra skaitlis. Pēc 3992. gājiena uz tāfeles paliks tikai viens skaitlis, tāpēc tas būs skaitlis +1. Tātad uz tāfeles paliks “+” zīme. Uzdevums atrisināts.
INVARIANTS- mūsu ieviesto skaitļu reizinājums paliek nemainīgs.
PERIODISKUMS
Piemērs:
Bezgalīgu skaitļu virkni 1; 2; 3; 5; 8; 3; 1; 4; 5; 9; 4; 3; 7; 0; 7; 7; ... veido pēc šāda likuma: pirmie divi skaitļi ir 1 un 2, bet katrs nākamais skaitlis, sākot ar trešo, ir divu iepriekšējo skaitļu summas pēdējais cipars. Vai šajā skaitļu virknē kaut kur blakus atrodas skaitļi 2 un 4?
ATRISINĀJUMS.
Ievedīsim apzīmējumus: pāra skaitļus apzīmēsim ar p, bet nepāra skaitļus — ar n. Skaitļu virkne veidojas šādi :n,p,n; n,p,n; n,p,n; n,p,n; ... . Šajā virknē periodiski atkārtojas grupa (n,p,n). Virknē nekur blakus neatrodas divi pāra skaitļi, tātad šajā virknē nekur blakus neatradīsies skaitļi 2 un 4.
INVARIANTS- virknē periodiski atkārtojas grupa (n,p,n).
INVARIANTS- LAUKUMS
Piemērs: Plakne sadalīta vienādos kvadrātiņos kā rūtiņu lapa. Atzīmētas 6 virsotnes A, B, C, D, E, F
Vai pēc vairākiem šādiem gājieniem var rasties tāda situācija, ka figūriņa no punkta A pārvietojusies uz punktu D, no B- uz E, bet no C- uz F?
ATRISINĀJUMS. Apzīmēsim figūriņas ar F1, F2, F3. Gājiena rezultātā trijstūra F1F2F3 laukums nemainās.
Tiešām, ∆F1F2F3 un ∆F1′F2F3 ir vienādi pamati F1F2 un F1′F2 un kopējs augstums pret tiem, tāpēc vienādi arī to laukumi. Atliek ievērot, ka ∆ABC un ∆DEF laukumi acīmredzami atšķiras, tātad prasītais nav sasniedzams.
INVARIANTS- figūriņu veidotā trijstūra laukums nemainās.
INVARIANTS- ORIENTĀCIJA
Hokeja laukumā atzīmēti punkti A, B, C, D, E, F
Punktos A, B, C novietots pa ripai. Hokejists trenējas mest pa vārtiem. Viņš pieslido kādai ripai un met to “vārtos”, kurus veido abas pārējās ripas; pēc tam pieslido kādai citai ripai un dara to pašu, utt. . Pieņemsim, ka ripas slīd pa taisni, neatsitas pret apmali un nemaina virzienu; pieņemsim arī, ka ripa vienmēr šķērso “vārtu” līniju, t.i., visi metieni ir vienmērīgi.
Vai var gadīties, ka tieši pēc 1998 metieniem ripa no A nonāk punktā D, ripa no B punktā E, bet ripa no C- punktā F?
ATRISINĀJUMS.
Viegli saprast, ka spēkā sekojoša īpašība: ja pirms metiena ripas A,B,C izvietotas uz ledus pulksteņa rādītāja kustības virzienā, tad pēc metiena tās izvietotas pretēji pulksteņa rādītāja kustības virzienam, un otrādi. (Pārliecinieties par to patstāvīgi, atsevišķi aplūkojot gadījumus, kad met ripu A, ripu B vai ripu C.) Tātad pēc pāra skaita metieniem ripu orientācija ir tāda pati kā sākumā. Atliek ievērot, ka 1) 1998- pāra skaitlis, 2) A,B,C izvietoti pulksteņa rādītāja kustības virzienā, 3) D,E,F izvietoti pretēji pulksteņa rādītāja kustības virzienam. Tātad uzdevumā prasītais mērķis nav sasniedzams.
INVARIANTS- ripu veidotā trijstūra orientācija ik pēc diviem metieniem ir tāda pati kā sākumā.
INVARIANTS- RĀDIUSS
Vairāku šādu gājienu rezultātā no sākotnējā trijstūra XYZ iegūts trijstūris X1Y1Z1, pie tam ∆XYZ∼∆X1Y1Z1. Pierādīt, ka ∆XYZ=∆X1Y1Z1.
ATRISINĀJUMS.
Varam secināt, ka gājienu izpildes procesā ir invariants lielums- iegūto trijstūru apvilkto riņķa līniju rādiusu garums. Tātad apvilkto riņķa līniju rādiusi vienādi arī ∆XYZ un ∆X1Y1Z1. Ja līdzīgiem trijstūriem vienādi divi atbilstoši garuma elementi, tad tie paši ir vienādi, kas arī bija jāpierāda.
Jānis Ērenpreiss
Jānis Oļģerts Ērenpreiss ( — ) bija Latvijas onkologs, citologs, Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais locekli s (1992).
Biogrāfija
Dzimis 1929. gada 14. septembrī uzņēmēja Gustava Ērenpreisa ģimenē. Pēc vecāku šķiršanas palika pie mātes, skaistumkopšanas lietprates un ārstes Klāras Stakenas-Ērenpreisas. Māte nomira ar krūts audzēju, kad Jānim bija 19 gadi, un viņš nosolījies veltīt savu dzīvi onkoloģijai.
Jaunībā viņs uzņēmās rūpes par māsīcas dēlu Uldi Bērziņu un faktiski bija viņa audžutēvs.
Beidzis Rīgas medicīnas institūtu 1955. gadā. 30 gadu vecumā 1959. gadā aizstāvēja zinātnes kandidāta disertāciju par audzēju normalizāciju, kas bija aizsākta jau studiju gados.
Tajā pašā 1959. gadā Jānis pārgāja darbā uz Eksperimentālās un kliniskās medicīnas institūtu par zinātnisko līdzstrādnieku, lai vairāk laika varētu veltīt eksperimentālam darbam, sāka iedziļināties molekulārajā bioloģijā, kuras atzinumus iestrādāja savā pirmajā grāmatā teoretiskajā onkoloģijā.
1962. gadā viņs piedalījas ar referātu pirmajā Padomju savienība s onkologu kongresā Maskavā.
No sešdesmito gadu vidus Jānis Ērenpreiss septiņus gadus lasīja lekcijas par molekulāro bioloģiju Latvijas Valsts Univesitātē.
1968. gadā Maskavā tika aizstāvēta doktora (šobrīd — habilitētā doktora) disertācija par audzēju šūnu citoķīmiju.
Ērenpreisa grupai Eksperimentālās un kliniskās medicīnas institūtā bija divas mazas istabiņas, bet Jānis sapņoja par elektronu mikroskopu un savu laboratoriju. Kā stāstīja Ilggadējā institūta direktore, republikas galvenā onkoloģe Velta Bramberga: “Kad institūtam radās iespēja iegādāties elektronu mikroskopu, bija problēmas ar tā novietošanu. Telpas šauras, garām pa ielu brauc tramvajs un automašīnas, tricina zemi. Palīdzība nāca no Sauriešu tuberkulozes slimnīcas, tās dibinātāja un toreizējā vadītāja daktera Kārļa Segliņa. Slimnīcu projektējot, jau bija paredzētas plašas laboratoriju telpas. Jānis tur dabūja 18 telpas un pārcēlās uz Sauriešiem ar visu elektronu mikroskopu un laboratorijas kolektīvu. Turpmāk laboratorija darbojās diezgan patstāvīgi, jo Jānis Ērenpreiss nebija no tiem zinātniekiem, kuri būtu stumjami un bīdāmi. Viņš vienmēr nāca ar skaidriem priekšlikumiem, jau sagatavotu plānu un iespējām, kā to realizēt. Mēs abi pētījām vēža izcelšanos, onkoģenēzi, tikai ar dažādām metodēm. Es — ar parasto mikroskopu, viņš — ar elektronu mikroskopu. Viņš onkoloģiskajās problēmās iedziļinājās kā neviens cits zinātnieks Latvijā.”
1992. gadā Ērenpreis ievēlēts par LZA īsteno locekli.