cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kalāči
Mājas dārzā atrodas Eduarda Veidenbauma piemineklis (autors Laimonis Blumbergs), dzejnieka tēva stādītie ozoli. Dārza stūrī atrodas neliela guļbūve - Veidenbauma klētiņa, kurā dzejnieks mitinājies pa vasarām. Klētiņas vienā telpā ir apskatāma ekspozīcija par Eduardu Veidenbaumu un dzejnieka memoriālās lietas. Ēka 1987. gada cieta ugunsgrēkā. Mājas pagalmā vēl atrodas dvīņu klēts un izstāžu zāle un dīķmalā atrodas melnā pirts.
Švenčoņi
Švenčoņi ir rabīna, rekonstruktīvā jūdaisma pamatlicēja Mordehaja Kaplāna (Mordecai Kaplan, 1881—1983) dzimtā pilsēta.
Kalāči
Divas reizes gadā, maija pēdējā svētdienā un oktobra pirmajā svētdienā muzejā notiek dzejniekam veltīti pasākumi.
Lengefelde
Lengefelde bija pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Rūdu kalnu apriņķī. 2014. gadā tai pievienoja Pokavas municipalitāti, izveidojot Pokavas-Lengefeldes pilsētu.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1360. gadā. VDR laikos pilsētas pievārtē ieguva volframu.
Ekonomika
Pilsētas pievārtē atrodas Lengefeldes kaļķakmens lauztuves (Kalkwerk Lengefeld) - pēdējā atradne Saksijā un Rūdu kalnu Vācijas pusē, kurā minerālus iegūst šahtās. Uz ziemeļaustrumiem no pilsētas atrodas 58,8 metrus augstais un 334 metrus platais Zeidenbahas aizsprosts (Talsperre Saidenbach).
Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
Uz ziemeļiem no pilsētas atrodas 14. gadsimta Rauenšteinas pils (Schloss Rauenstein).
Alla Kušnira
Šahistes karjera PSRS
Alla Kušnira bija viena no pasaules spēcīgākajām šahistēm 1960.-70. gados. Viņa trīs reizes zaudēja Pasaules šaha čempiones titulu mačus toreizējai čempionei Nonai Gaprindašvili: Uzvarējusi PSRS sieviešu čempionātā 1970. gadā. FIDE starptautiskā sieviešu meistare (WIM, 1962) un lielmeistare (WGM, 1976). PSRS Nopelniem bagātā sporta meistare (1972). 1972. gadā PSRS komandu čempionātā Maskavas izlases sastāvā pie 1. sieviešu galdiņa uzrādīja simtprocentīgu rezultātu (8 no 8), dodot lielu ieguldījumu savas komandas kopējā uzvarā. Divas reizes (1969, 1972) PSRS izlases sastāvā uzvarējusi Pasaules šaha olimpiādēs, abas reizes parādot labāko rezultātu pie 2. galdiņa.
Šahistes karjera Izraēlā
1974. gadā Alla Kušnira repatriējās uz Izraēlu. Tā rezultātā viņa bija spiesta izlaist kārtējo Pasaules čempiones nosaukuma ciklu (1973-1975). 1976. gadā Kušnira Izraēlas izlases sastāvā izcīnīja uzvaru Pasaules šaha olimpiādē Haifā, turklāt uzrādot labāko rezultātu pie 1. galdiņa. 1976. gadā Kušnira pārliecinoši startēja jaunā Pasaules čempiones nosaukuma ciklā (1976-1978) un dalīja 1.-2. vietu starpzonu turnīrā ar Jeļenu Ahmilovsku. 1977. gadā viņa veiksmīgi spēlē pretendentu mačos. Ceturtdaļfinālā tika pieveikta Irina Levitina ar 6:3, bet pusfinālā - Jeļena Fataļibekova ar 6,5:3,5. Daudzi jau paredzēja Kušniras ceturto maču ar Gaprindašvili, tomēr 1978. gada janvārī viņa negaidīti zaudēja 17 gadus vecajai Maijai Čiburdanidzei ar 6,5:7,5. Šī neveiksme atstāja lielu ietekmi uz Kušniru, jo pēc tās viņa pārstāja piedalīties nopietnos šaha turnīros, bet 1981. gadā aizgāja no šaha.
Rodovojes pagasts
Rodovojes pagasts (ru) bija pašvaldība Pleskavas apgabala Palkinas rajonā. Robežojās ziemeļos ar Kačanovas, austrumos ar Novaja Usitvas pagastiem, dienvidos ar Pitalovas rajonu, bet rietumos ar Latviju. Pagasta centrs atradās Rodovojē (līdz 1944. gadam — Radavoja).
Rodovojes pagastā ietilpa 41 sādža.
Arsens Miskarovs
Piedalījies 1980. gada Maskavas Vasaras Olimpiskajās spēlēs. Tajās viņš izcīnīja divas sudraba (100 m brasā, 4×100 m kombinētā stafete) un bronzu 200 m brasā PSRS sastāvā. Viņš ir vienīgais Latvijas sportists, kas vienās Olimpiskajās spēlēs izcīnījis trīs medaļas. Izcīnījis medaļu arī Pasaules čempionātā — 1978. gadā ieņēma 2. vietu 200 m brasa distancē. Trīs sudraba medaļas A. Miskarovs ir izcīnījis arī Eiropas čempionātā: 1977. gadā 200 m brasā, kā arī 1981. gadā 100 m un 200 m brasa distancēs. 14 reizes kļuvis arī par Latvijas čempionu. A. Miskarova 1981. gadā sasniegtais rezultāts 100 m brasa distancē (1:03,60 min) 22 gadus bija Latvijas rekords.
Foto Kvartāls
Foto Kvartāls (šobrīd zināms kā FK) ir mākslas žurnāls (iznāca līdz 2010. gadam) un portāls/interneta žurnāls (kopš 2011. gada), kurā tiek apkopotas ziņas un jaunumi par fotogrāfiju, vizuālo kultūru un ar to saistītie temati Latvijā, Baltijas valstīs, Austrumeiropā un pasaulē., Foto Kvartāls no 2006. līdz 2010.gadam iznāca izdevniecībā SIA Neputns, tā redaktore bija Alise Tīfentāle. 2010. gada beigās žurnāla izdošana tiek nodota biedrības KultKom pārziņā un par galveno redaktoru kļūst Arnis Balčus, kurš 2011. gada janvārī Foto Kvartālu sāk veidot internetā. Reizi gadā FK izdod arī Latvijas fotogrāfijas gadagrāmatu.
Žurnāls "Foto Kvartāls" (2006. — 2010. gads)
Žurnāls "Foto Kvartāls" iznāca 5 gadus, kopš 2006. līdz 2010.gadam izdevniecībā SIA Neputns. 2006. un 2007. gadā žurnāls iznāk reizi trīs mēnešos: martā, jūnijā, septembrī, decembrī jeb četras reizes gadā. No 2008. līdz 2010. gadam žurnāls iznāk reizi divos mēnešos: februārī, aprīlī, jūnijā, augustā, oktobrī, decembrī jeb sešas reizes gadā. Kopumā iznākuši 26 žurnāla numuri. 2010. gadā, finansējuma trūkuma dēļ, tiek pārtraukta žurnāla izdošana. No 2011. gada interneta žurnāls www.fotokvartals.lv jeb FK turpina vienreiz gadā izdot fotogrāfijas un vizuālās mākslas žurnālu — gadagrāmatu ar nosaukumu "FK".
Interneta žurnāls "Foto Kvartāls"
2010. gada nogalē un 2011. gada sākumā, pārņemot zīmolu Foto Kvartāls, tiek izveidots interneta žurnāls fotokvartāls.lv un zīmola nosaukums tiek saīsināts un pārsaukts par FK. Interneta žurnāla galvenais redaktors ir Arnis Balčus. Portāls informē par aktualitātēm un skar tematus, kas saistīti ar fotogrāfiju un vizuālo mākslu Latvijā un pasaulē. Reizi gadā tiek izdota fotogrāfijas gadagrāmata ar nosaukumu FK. Portāls apmeklētājiem piedāvā dažādas sadaļas, t.i. blogu sadaļu, mākslinieku portfolio, intervijas, recenzijas, foto stāstus, lasīt aktuālākās ziņas un iegādāties FK gada izdevumu, kā arī piedalīties konkursos.
Pipiņi
Pipiņi ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 291 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļiem P61, V654. Ciema apkārtnē atrodas Indrs.
Baku fondu birža
Baku fondu birža jeb BFB (Bakı Fond Birjası), ir Azerbaidžānas fondu birža. Tās birojs atrodas Baku. Baku fondu birža ir slēgta akciju sabiedrība ar 19 kapitāldaļu turētājiem
Vēsture
1999. gada 25. decembrī tika izveidota iniciatīvas grupa fondu birža dibināšanai Azerbaidžānā. Baku fondu biržu 2000. gada 15. februārī dibināja ar Vērtspapīru valsts komitejas atbalstu. Dibinātāji bija 16 Azerbaidžānas lielākās bankas, divi finanšu uzņēmumi un Stambulas fondu birža. Biržas pirmā tirdzniecības operācija notika 2000. gada 1. septembrī, kad tika izsolītas valsts īstermiņa obligācijas. 2004. gada janvārī tika sākta uzņēmumu obligāciju tirdzniecība. Pirmā akciju tirdzniecība Baku biržā tika veikta 2004. gada aprīlī. Centrālā banka 2004. gada 14. septembrī Baku fondu biržā sāka tirgot banknotes. Azerbaidžānas Hipotēku fonds savu obligāciju tirdzniecību BFB sāka 2009. gada jūnijā. Baku fondu biržā tirgus organizētāja iestāde tika izveidota 2013. gada janvārī. Atvasinātos finanšu instrumentus BFB sāka tirgot 2014. gada martā. 2016. gada februārī BFB ieviesa entralizētu tirdzniecības platformu CETA. 2016. gada oktobrī biržā sāka tirgot valsts lielāka uzņēmuma SOCAR obligācijas.
Aivars Kalve
Aivars Kalve (īstajā vārdā Daimons Kalve, dzimis, miris ) bija latviešu rakstnieks, publicists, mākslas recenzents.
Biogrāfija
Dzimis jaunsaimnieku ģimenē. Vecāki, Roberts un Alma Kalves, 1944. gadā atstāja bērnus Daimoni (Aivaru) un viņa māsu Taigu Latvijā, bet paši devās trimdā uz Vāciju, vēlāk pēc DP nometnes pārcēlās uz Toronto (Kanāda). Abi bērni uzauga radu saimē.
Aivars Kalve bija precējies ar Jeļenu Kalvi (dzim. Lapiņu, 1944-2016). Ģimenē ir trīs bērni – Jānis (1971), Roberts (1974), Anna (1977). Aivars Kalve apglabāts Meža kapos, Rīgā. Viņa kapavietu rotā tēlnieka Induļa Rankas skulptūra.
Izglītība un darba gaitas
Aivars Kalve beidzis Taurkalnes (Pētermuižas) skolu (1954, mūsdienu Valles pagastā), Rīgas lauksaimniecības tehnikumu (1958), Valsts Mākslas akadēmijas Mākslas zinātņu nodaļu (1968).
Strādājis par Auces rajona kolhozu celtniecības nodaļas tehniķi (1959-1960), Zinātņu akadēmijas Astrofizikas laboratorijā Baldonē (1960-1961), Meliorācijas projektēšanas institūtā (1962-1965), žurnāla “Māksla” redakcijā (1967-1968). Bijis pedagogs Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā un Rīgas lietišķās mākslas vidusskolā, redaktors Rīgas Kinostudijā, žurnālā “Zvaigzne” (1979-1991) un laikrakstā “Elpa” (1991). Rakstnieku savienības biedrs kopš 1969. gada.
Publikācijas
Žurnālā “Māksla”, “Zvaigzne” u.c. publicējis mākslas recenzijas un rakstus par māksliniekiem un mākslu. Pirmās publikācijas prozā – miniatūras žurnālā “Liesma” (1966, nr. 2). 1967. gadā iznāca debijas stāstu krājums “Loma”, kuram sekoja stāstu krājumi “Sarkans āboliņa lauks” (1971), “Tveice jūlijā” (1976), “Radu raksti” (1981), “Akmeni veļot” (1984). Aivaram Kalvem publicēti arī romāni - “Vēja kaņepes” (1973), “Atvadas” (1976), “Krītošais Ikars” (1986), “Sēlija: zaļais krasts” (1987), “Gaisa tilts (1990), “Atlantu nams” (žurnālā “Karogs, 1995, nr. 6-8).
Aivara Kalves darbi tulkoti krievu, rumāņu, igauņu (“Hüvastijätt” (Atvadas), 1982) u.c. valodās.
Atsevišķas publikācijas
Aivara Kalves arhīva materiāli atrodas Andreja Upīša memoriālajā dzīvoklī Rīgā, atsevišķi materiāli – arī Aizkraukles Vēstures un mākslas muzejā "Kalna Ziedi" un Rakstniecības un mūzikas muzejā.
Artūrs Darbijs
Artūrs Džons Lovets Darbijs (en; dzimis, miris ) bija britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Bērtlzs Darbijs bija Lielbritānijas regbija komandas (Moseley Wanderers) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.
Arnolds Luhaērs
Arnolds Luhaērs (et; dzimis, miris ) bija igauņu svarcēlājs, sudraba medaļas ieguvējs 1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amsterdamā un bronzas medaļas ieguvējs 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Berlīnē.
Biogrāfija
Arnolds Luhaērs dzimis Meizakilā. Mācījies Pērnavas ģimnāzijā. Ar sportu sācis nodarboties 1919. gadā Meizakilā, turpinājis Pērnavā, bet no 1926. gada klubā "Tallinna Sport". Startējot 1928. gada Amsterdamas olimpisko spēļu svarcelšanas sacensībās smagajā svarā, ieguvis sudraba medaļu, trīscīņā paceļot 360 kg (100 + 110 + 150) un 1936. gada Berlīnes olimpiskajās spēlēs — bronzas medaļu, trīscīņā sasniedzot 400 kg (115 + 120 + 165). 1938. gada pasaules čempionātā ieguvis bronzas un 1933. gada Eiropas čempionātā sudraba medaļu. No 1926. līdz 1938. gadam 8 reizes bijis Igaunijas čempions svarcelšanā un 1931. gadā arī grieķu - romiešu cīņā. Divas reizes svarcelšanā labojis pasaules, septiņas reizes olimpisko un 40 reizes Igaunijas rekordu. Personīgie rekordi svarcelšanas disciplīnās: spiešanā — 127,5 kg, raušanā — 122,5 kg, grūšanā — 167,5 kg, trīscīņā — 412,5 kg. No 1928. līdz 1938. gadam bijis Igaunijas valstsvienības dalībnieks.
Pēc 2. Pasaules kara no 1946. līdz 1948. gadam bijis Tallinas sporta kluba "Spartaks" prezidents, bet no 1949. līdz 1952. gadam — Igaunijas PSR Svarcelšanas federācijas tiesnešu kolēģijas vadītājs.
Miris 1965. gadā Tallinā. Apglabāts Tallinas Meža kapos. No 1992. gada Meizakilā notiek Luheēra piemiņas sacensības.
Rudzu iela (Jūrmala)
Rudzu iela ir iela Jūrmalā, Druvciema apkaimē. Rudzu iela sākas meža rajonā un beidzas krustojumā ar Slokas ielu. Kopējais ielas garums ir 280 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Rudzu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Rudzu iela ir savienota ar šādām ielām:
Družkivka
Družkivka ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala ziemeļdaļā pie Krivijtorecas ietekas Kazennijtorecā, ietilpst Kramatorskas aglomerācijā. Pilsētas municipalitātei pakļauti 2 pilsētciemati — Oleksijevo-Družkivka un Rajske (kopā 64 km², 69 362 iedzīvotāji (2014) ).
Vēstures avotos Družkivka pirmoreiz minēta 1781. gadā un ir sens Zaporožjes kazaku ciems. Pēc leģendas, tās nosaukums cēlies no ciema dibinātāja kazaka Družko vārda. Mūsdienu pilsēta radusies 19. gadsimta 70. gados kā ciemats pie dzelzceļa stacijas. 20. gadsimta sākumā te jau darbojās vairāki metalurģijas, metālapstrādes un mašīnbūves uzņēmumi. 1938. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. Mūsdienās metalurģijas, metālapstrādes un mašīnbūves centrs, darbojās arī keramikas un pārtikas uzņēmumi.
1328. gads
1328. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Pipiri
Pipiri ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 296 km attālumā no Rīgas.
Sausnēja
Sausnēja ir ciems Madonas novada Sausnējas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā autoceļu P78 un V917 krustojumā 5 km no pagasta centra Sidrabiņiem, 32 km no novada centra Madonas un 117 km no Rīgas. Sausnējā atrodas Jāņa Zālīša Sausnējas pamatskola, bibliotēka, ambulance, vairāki veikali un rakstnieka Valda muzejs «Līdumi». Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Sausnējas muižas (Saussen) centru un veco Sausnējas pagastnamu.
Vēsture
Sausnējas muižas dzīvojamā ēka celta ap 1858. gadu, nodedzināta 1905. gada revolūcijas laikā, pēc tam atjaunota. Sausnējas muiža ar Namniekkalna pusmuižu pēc 1920. gada zemes reformas sadalīta 57 vienībās 2480 ha kopplatībā. Muižas kungu mājā no 1929. gada atradās pamatskola, citās ēkās nespējnieku patversme. Daudzas ēkās, tai skaitā muiža un Sausnējas pareizticīgo baznīca tika sagrautas Otrā pasaules kara laikā 1944. gada rudenī, kad fronte vairākas nedēļas turējās Sausnējas apkaimē.
Tre Cool
Franks Edvins Raits III (de; dzimis Frankfurtē pie Mainas, Vācijā), plašāk pazīstams kā Tre Cool, ir vācu-amerikāņu bundzinikes, vislabāk pazīstams kā rokgrupas Green Day bundzinieks. Viņš 1990. gadā nomainīja grupas iepriekšējo bundzinieku Džonu Kifmeijeru. Vēl ir darbojies grupās The Lookouts, Samiam, kā arī Green Day projektos The Network un Foxboro Hot Tubs.
Vizuļi
Vizuļi (la) ir viengadīgu lakstaugu graudzāļu dzimtas ģints, kuras savvaļā ir sastopamas Eirāzijas mērenajā joslā, Ziemeļāfrikā un dažās Atlantijas okeāna salās. Latvijā ir sastopama tikai viena suga — parastais vizulis (Briza media).
Dažas vizuļu sugas tiek audzētas kā krāšņumaugi, un dažas sugas uzturā izmanto vairāku zvīņspārņu sugu kāpuri, tostarp Coleophora lixella.
Sugas
Vizuļu ģintī ir akceptētas šādas sugas:
Vairāk nekā simts sugas, kas senāk tika klasificētas kā vizuļi, mūsdienās ir pārklasificētas citās ģintīs, tostarp, Agrostis, Airopsis, Chascolytrum, Desmazeria, Desmostachya, Distichlis, Eragrostis, Glyceria, Halopyrum, Neesiochloa, Poa, Tribolium, Trisetum un Uniola.
Gatis Ērglis
Gatis Ērglis (dzimis Siguldā) ir bijušais latviešu futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, šobrīd futbola treneris, strādā Virslīgas klubā FK Valmiera. Pārstāvējis Latvijas izlasi. 2015. gadā nosaukts par "Gada valmierieti 2015".
Piritas ielejas ainavu aizsardzības parks
Piritas ielejas ainavu aizsardzības parks (et) ir ainavu dabas parks Igaunijas galvaspilsētas Tallinas Lasnamē un Piritas rajonos un Iru ciematā Jēlehtmes pagastā, Harju apriņķī. Tā platība ir 703,2 hektāri. Aizsargājama teritorija tika izveidota 1957. gada 11. jūlijā.
Gatis Ērglis
Viņas dēls ir futbolists Mārcis Ērglis, kas šobrīd spēlē FK Valmiera.
Piritas ielejas ainavu aizsardzības parks
Parkā dzīvo aizsargājamās sugas upes nēģis (Lampetra fluviatilis), lasis (Salmo salar), dīķa naktssikspārnis (Myotis dasycneme), akmeņgrauzis (Cobitis taenia) un platgalve (Cottus gobio).
Piritas upes ielejas ainavu aizsardzības zonas vides reģistra kods ir KLO1000216.
Urga (Mazās Juglas pieteka)
Urga (arī Caunupīte) ir Mazās Juglas kreisā krasta pieteka Ogres un Salaspils novados. Iztece pie Kaparāmuriem. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Mazajā Juglā augšpus Ķīļiem. Urgu šķērso valsts autoceļi P10 (Inčukalns–Ropaži–Ikšķile), V965 (Kaparāmurs–Dobelnieki) un P5 (Ulbroka–Ogre).
Gatis Ērglis
Futbolista karjera
Futbolā sācis trenēties piektajā klasē pie trenera Aivara Pundiņa, turpinājis pie Jevgēnija Katājeva.
1985. gadā tika uzaicināts uz pieaugušo komandu FK Gauja, izcīnīja Latvijas čempionāta bronzas medaļu. Tika iekļauts jaunatnes izlasē.
Sākot ar 1987. gadu tika iesaukts karadienestā un turpināja karjeru sporta rotā Rīgā, pēc kuras jaunos futbolistus iekļāva FK RAF Jelgava.
Latvijas futbola izlasē debitējis 23 gadu vecumā trenera Jāņa Giļa vadībā 1992. gada 18. novembrī. Kopā pieaugušo izlasē aizvadījis 10 spēles.
1996. gadā atgriezās Valmierā komandā "Gauja", bijis tās kapteinis.
Trenera karjera
Trenera karjeru sācis 2001. gadā kā spēlējošais treneris, "Gaujas" galvenā trenera Vladimira Serbina palīgs. No 2002. gada nozīmēts kā komandas galvenais treneris. Savā pirmajā sezonā izcīnīja 5. vietu Virslīgā, savā otrajā sezonā izcīnīja 6. vietu Virslīgā.
2004. gadā "Gauja" atteicās no spēlēšanas Virslīgā, jo klubam netika atrasts finansējums, un pārcēlās uz 1. līgu.
2005. gadā bija asistents FK Jūrmala trenerim Jurijam Popkovam. 2007. gadā tika nozīmēts par FK Jūrmala galveno treneri, kad to atstāja galvenais treneris Oļegs Stogovs.
2010. gada sāka vadīt FK Valmiera: vispirms 1. līgā, no 2017. gada — Virslīgā.
Šobrīd ir trenera palīgs FK Valmiera galvenajam trenerim Tamazam Pertijam.
Berti Fogtss
Hanss Hūberts "Berti" Fogtss (de, dzimis ) ir Vācijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Rietumvācijas futbola izlases dalībnieks.
Visu savu spēlētāja karjeru pavadījis Bundeslīgas komandā Borussia Mönchengladbach. Ar komandu piecas reizes izcīnījis Bundeslīgas čempionu titulu un divas reizes uzvarējis UEFA kausā. Ar Rietumvācijas futbola izlasi uzvarējis 1974. gada FIFA Pasaules kausā un 1972. gada Eiropas čempionātā.
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. 11 gadus vadījis Rietumvācijas U21 izlasi. 1990. gadā kļuvis par Vācijas futbola izlases galveno treneri. Aizvedis komandu līdz uzvarai 1996. gada Eiropas čempionātā. Vēlāk vadījis arī vairākas citas nacionālās izlases, kā Kuveitu, Skotiju, Nigēriju un Azerbaidžānu.
Spēlētāja karjera
Borussia Mönchengladbach
Rietumvācija
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Vācija
Deniss Korneičiks
Deniss Korneičiks (dzimis ) ir Latvijas futbolists no Liepājas, vārtsargs, kas lielāko daļu savas karjeras ir aizvadījis ārzemēs, pārsvarā Norvēģijā. Šobrīd spēlē Norvēģijas klubā IL Hödd.
2020. gadā pārstāv klubu Egersunds IK, ir pamatvārtsargs, 8 no 16 spēlēm notur vārtus neieņemtus un tikai divas spēlēs piedzīvo zaudējumu.
Pēc 2020. gada sezonas zaudē pamatsastāva vārtsarga pozīciju un netiek pie spēlēšanas.
2022. gadā maina klubu uz IL Hödd, kur pagaidām nevar izkonkurēt pirmo vārtsargu.
Āfrikas zilzīlīte
Āfrikas zilzīlīte (Cyanistes teneriffae) ir neliels zīlīšu dzimtā (Paridae) dziedātājputns, kas mājo Ziemeļāfrikā un Kanāriju salās. Izdala 7 pasugas.
Čeņeks Kainers
Čeņeks Kainers (cz; dzimis, miris ) bija čehoslovāku šaha problēmists.
Āfrikas zilzīlīte
Nesenā pagātnē Āfrikas zilzīlīte tika sistematizēta kā zilzīlītes (Cyanistes caeruleus) pasuga, bet līdz ar jaunākajiem DNS atklājumiem zīlīšu dzimtas sistemātika ir izmainīta.
Čeņeks Kainers
Šaha kompozīcija
Tiek uzskatīts par Havela tuvāko sekotāju. Sastādījis vairāk nekā 300 šaha uzdevumus, galvenokārt čehu skolas trīsvilčus.
Āfrikas zilzīlīte
Izplatība
Āfrikas zilzīlīte ir nometniece un izplatīta plašā areālā Ziemeļāfrikas rietumos (Marokā, Alžīrijā, Tunisijā un Lībijā) un Kanāriju salās.
Čeņeks Kainers
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums: Čehu skolas uzdevums. Risinājumā uzrādīti tikai tematiskie varianti: tajos baltie veido pareizu matu, izmantojot melno dāmas saistību.
Āfrikas zilzīlīte
Izskats
Āfrikas zilzīlīte ir neliela, kompakta zīlīte ar smailu, asu knābi. Ķermeņa garums 11—12 cm, svars apmēram 10 g. Vizuāli Āfrikas zilzīlīte atgādina Eirāzijas zilzīlīti, tikai ir par to košāka, ar piesātinātāku krāsu apspalvojumu. Tomēr dažas detaļas abām sugām ir arī atšķirīgas.
Čeņeks Kainers
Bibliogrāfija
Čenek Kainer. Valašské dumky. Soukup, Praha, 1937
Āfrikas zilzīlīte
Izskats
Mugura tēraudzilpelēka. Spārni pelēki ar zilām malām (lidspalvas tumši pelēkas ar koši zilām malām, tertiālās spalvas ar baltiem galiņiem). Atšķirībā no zilzīlītes Āfrikas zilzīlītei uz spārna nav baltās šķērssvītras.
Aste tumši pelēkzila ar koši zilām malām. Krūtis un vēders dzelteni ar melnu svītru. Zemastes un spārnu apakšas zaļgandzeltenas. Galvas virsa tumši zila, to kā gredzens ieskauj samērā plata, balta josla, vaigi balti, bet pāri acīm tumši zila, šaura svītra. Pazode melna, savienota ar melno vai tumši zilo apkakles joslu. Knābis melns, acis tumši brūnas, kājas zilpelēkas.
Abi dzimumi izskatās līdzīgi. Jaunie putni līdzīgi pieaugušajiem, bet kopumā ir pelēkāki, kā arī ar dzeltenu pieri, uzacīm un vaigiem, ap kaklu un uz krūtīm nav melno joslu. Pasugas viena no otras atšķiras ar krāsu niansēm.
Uzvedība un barība
Āfrikas zilzīlīte uzturas dažādos mežos, piemēram, lauru koku mežos vai bokarneju (Beaucarnea) un dievkrēsliņu (Euphorbia) audzēs pilsētu parkos un dārzos. Sastopama arī kalnu priežu mežos līdz 1800—2000 m virs jūras līmeņa.
To bieži var novērot pa pāriem vai vienu, arī nelielās ģimeņu grupās. Barojas ar kukaiņiem un sēklām, arī ar augļiem. Tā kā zilzīlīte ir droša, tad labprāt tuvojas cilvēkiem, lai no to rokas paņemtu barību. Barību meklē pameža krūmos vai koku vainagā, piemēram, priedēs vai palmās. Zilzīlīte ir ļoti veikla un akrobātiski izveicīga. Spēj karāties pat smalkos koku zaros vai čiekurā ar galvu uz leju. Kukaiņus ķer arī lidojumā. Iegūto barību zilzīlīte parasti tur kāju pirkstos, bet ar knābi kā ar āmuri to sadauza, piemēram, sēklas apvalku, lai tiktu pie kodola. Arī lielāks kāpurs vai kukainis tiek piebeigts ar knābja cirtieniem.
Riesta laikā tēviņš baro mātīti, kura barību tam prasa līdzīgi kā to dara putnēni. Dienas laikā apmēram trešdaļu barības tā iegūst no tēviņa.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona galvenokārt ilgst no februāra līdz jūlijam, bet var būt arī no oktobra līdz janvārim. Ligzdo koku dobumos, klinšu un ēku konstrukciju spraugās un iedobēs, arī putnu būrīšos, reizēm uz zemes. Ligzda vīta no sausas zāles vai citiem sausiem augu materiāliem, celtniecībai tiek izmantota arī dzīvnieku vilna, spalvas, priežu skujas un koku lapas. Tā parasti atrodas apmēram 3 m augstumā no zemes. Dējumā 3—6 baltas olas ar brūniem raibumiņiem.
Sistemātika
Āfrikas zilzīlītei ir 7 pasugas:
Valdemārs
Valdemārs var būt:
2023. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem
2023. gada Pasaules čempionāts hokejā junioriem norisinājās no līdz  Helifeksā un Monktonā, Kanādā. Tas bija 47. Pasaules čempionāts hokejā junioriem.
Sākotnēji bija plānots čempionātu organizēt Krievijas pilsētās Novosibirskā un Omskā, taču Krievijas iebrukuma Ukrainā dēļ tai tika atņemtas rīkošanas tiesības. Šī bija 18. reize, kad Kanāda rīko šo turnīru, kā arī trešā reize pēc kārtas.
New Horizons (albums)
New Horizons ir Amerikāņu rokgrupas Flyleaf trešais albums. Tas klajā laists sadarbībā ar producentu Hauardu Bensonu un ierakstu kompāniju A&M/Octone. Albums iezīmējas arto, ka tas ir pēdējais apvienības albums, kas ierakstīts kopā ar galveno solisti Leisiju Sturmu, kas pap aiziešanu no grupas paziņoja nedēļu pirms albuma izdošanas. Turpmāk viņas vietu aizņems dziedātāja Kristena Meja.
Rotera
Rotera (en) vai Stacija R (Station R) ir Apvienotās Karalistes vissezonas polārstacija Antarktīdā. Izvietojusies Rotera ragā Adelaidas salas dienvidaustrumos Margeritas līča krastā. Stacija ir galvenā Apvienotās Karalistes antarktisko programmu atbalsta bāze un tiek uzskatīta par neoficiālo Britu Antarktiskās teritorijas galvaspilsētu.
Stacija izveidota 1975. gada 25. oktobrī kā aizvietotāja Adelaidas stacijai salas dienvidu galā, kur ledājs, uz kura bija izveidots pie stacijas esošais lidlauks, bija sācis plaisāt un sairt. Roteras stacijas būvniecība pilnībā tika pabeigta 1970. gadā, bet līdz 1992. gadam tika izbūvēts 900 m garais šķembu lidlauks, kas aizvietoja līdz tam lietoto ledus-sniega lidlauku 300 m virs stacijas uz piekalnes ledāja.
Rotera ar tās lidlauku un kuģu piestātni ir galvenais Britu Antarktiskā dienesta loģistikas centrs zinātnisko programmu nodrošināšanai Antarktīdas pussalas reģionā. Pašā stacijā tiek realizētas pētniecības programmas bioloģijā (jūras un sauszemes), ģeoloģijā, glacioloģijā, meteoroloģijā un atmosfēras augšējo slāņu izpētē.
Užavas lejtece
<mapframe text="Dabas parks Užavas lejtece" width=290 height=290 zoom=11 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q29167130" } Užavas lejtece ir dabas parks Ventspils novadā. Izvietojies Užavas upes palienē Užavas un Ziru pagastos, aizņem lielu daļu no šobrīd nefunkcionējošā Užavas poldera. Dabas parks izveidots 2004. gadā, lai aizsargātu putnus to pārceļošanas laikā un ligzdojošās griezes. Putni, galvenokārt ūdensputni (zosis, gulbji, pīles, kaijas), te pulcējas pavasara migrāciju laikā, lai atpūstos applūdušajos laukos un pļavās. Rudens migrāciju laikā putnu koncentrēšanās dabas parka teritorijā netika novērota. Nozīmīgākās ligzdojošo putnu sugas parka teritorijā ir ķīvīte, grieze, paipala, mazais ērglis, pļavu lija u.c. Natura 2000 teritorija.
Bratalida
Bratalida (dk) bija vikinga Ērika Rudā mājvieta Grenlandes galējos dienvidos Tunulliarfikas fjorda rietumu krastā. Mūsdienās arheoloģiskais piemineklis atrodas Kasiarsukas apdzīvotajā vietā.
Tumšā enerģija
Tumšā enerģija ir termins astronomijā, kas apraksta nezināmu enerģijas formu, kas ietekmē Visumu lielos apmēros. Pirmo reizi šis termins tika lietots 1998. gadā, kad pārnovu pētījumi norādīja, ka Visums nevis nemainīgā ātrumā izplešas vai tā izplešanās ātrums samazinās, bet gan tieši otrādi, tas ir, Visuma izplešanās ir paātrināta. Neieviešot jaunu enerģijas formu — tumšo enerģiju —, nebija iespējams izskaidrot, kāpēc Visums izplešas paātrināti.
Bratalida
Vieta atrodas apmēram 96 kilometrus no okeāna, tā pasargājoties no vētrām. Bratalidā Ērika Rudā pēcteči dzīvoja līdz 15. gadsimta vidum, līdz neskaidru iemeslu dēļ iznīka. 21. gadsimtā atjaunotā Thotdhildas baznīca (Þjóðhildarkirkja), iespējams, ir senākais kristiešu dievnams Amerikas kontinentā. Bratalida ir vikingu tinga vieta Grenlandē. Saglabājušās arī fermas, kapsētas un citu būvju atliekas.
2017. gadā Kujatā lauksaimniecības ainava, kas sastāv no 7 atsevišķām sastāvdaļām (to starpā arī Bratalida) iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma objektā "Kujatā Grenlande: skandināvu un inuītu lauksaimniecība ledus vairoga malā".
Klements Deikens
Klements Pembertons Deikens (en; dzimis, miris ) bija britu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Deikens bija Lielbritānijas regbija komandas (Moseley Wanderers) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.
Pirmā Borovka
Pirmā Borovka ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 228 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Veirūgnas ezers.
Rūdolfa Blaumaņa iela (Jūrmala)
Rūdolfa Blaumaņa iela atrodas Jūrmalā, Dubultu apkaimē. Nosaukta rakstnieka Rūdolfa Blaumaņa vārdā.
Rūdolfa Blaumaņa iela sākas krustojumā ar Baznīcas ielu un beidzas krustojumā ar Kļavu ielu. Kopējais ielas garums ir 500 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Rūdolfa Blaumaņa ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Rūdolfa Blaumaņa iela ir savienota ar šādām ielām:
Georgs Apinis
Dzīvesgājums
Kad 1906. gadā notikušajās pilsētas domes vēlēšanās pārsvaru guva latvieši (no 24 domniekiem 18 bija latvieši, 5 vācieši un viens krievs), viņu ievēlēja par Valmieras pilsētas galvu. Pēc Apiņa ierosmes līdz 1908. gadam uzbūvēja Valmieras sieviešu ģimnāzijas (tagadējās Valmieras pamatskolas) ēku, tās celtniecībā viņš ieguldīja lielu daļu personisko līdzekļu.
1913. gadā G. Apinis un septiņi citi "Septiņu vecpuišu biedrības" locekļi nopirka pilsētas vidū esošo "Lilijas dārzu", ko pārdēvēja par Vecpuišu parku un tajā uzcēla paviljonu (1914). Atbalstīja latviešu strēlnieku pulku veidošanu. Pirmā pasaules kara laikā paviljona zālē izveidoja lazareti. Bija viens no Latvju neatkarības apvienības dibinātājiem Rīgas sabiedrisko organizāciju pārstāvju sapulces laikā 1917. gada 3. aprīlī.
1915. gadā kopā ar Emīlu Krūzemani iegādājies zemi no baznīcas, uz kuras paredzēts celt skolu. Skolas pamatakmens ielikts 1938. gada 22. oktobrī, bet skolas iesvētīšana notiek 1939. gada 17. decembrī, kad tiek vēlēts, lai jauniešu sirdīs iedegtos skolas karogā rakstītā devīze: "Asu prātu, skaidru sirdi, darbā augsim Latvijai!" Tā iesvētīta Valmieras komercskola, tagad Valmieras 5. vidusskola.
Sicīliešu gambīts
Sicīliešu gambīts ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 c7-c5 2. b2-b4'''.
Tas ir viens no sicīliešu aizsardzības variantiem, kas ieguvis atklātnes statusu, un to klasificē pie pusatklātām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu B20.
Vēsture
Šis gambīts pirmoreiz pieminēts itāļu rokrakstā 1623. gadā.
No pasaules elites šahistiem šo atklātni spēlējuši Hosē Rauls Kapablanka, Aleksandrs Aļehins, Frenks Māršals, Pauls Keress, Dāvids Bronšteins un citi.
Stratēģiskā ideja
Gambīta ideja — aizvilināt no centra bandinieku c5.
Galvenie varianti
Tā kā '''2. b2-b4''' melnajiem ir spēcīga atbilde, piemēram: tad daudzi šahisti lieto šo gambīta ideju citā gājienu kārtībā: Tā variantu spēlēja Pauls Keress, Dāvids Bronšteins, Aleksandrs Aļehins, Rūdolfs Špīlmans. Pēc variants tiek vērtēts kā drošs melnajiem, kurā baltie saglabā uzbrukuma iespējas.
Akācijas
Akācijas (Acacia) ir tauriņziežu dzimtas ģints, kurā ir apvienotas aptuveni 1300 sugas. Vislielākā sugu daudzveidība ir sastopama Austrālijā un Āfrikā. Akācijas aug arī citos kontinentos, galvenokārt tropu un subtropu klimatiskajās joslās. Eiropā ir sastopamas tikai 3 sugas. Pirmais eiropietis, kas aprakstīja akācijas, pētot Āfrikas dabu, ir zviedru botāniķis Kārlis Linnejs, bet zinātnisko nosaukumu Acacia ģintij piešķira skotu dabaspētnieks Filips Millers.
Kauliņi ir mesti
Kauliņi ir mesti ir grupas Inokentijs Mārpls sestais studijas albums, kas tika ierakstīts 5 gadu garumā studijā „Hodila records”, bet izdots 2021. gada 22. oktobrī. Lielākā daļa dziesmu ir izveidotas pēdējo gadu laikā, taču divas kompozīcijas paņemtas no 80. gadu beigām (2,4), izpildītājs piešķīra tām mūsdienu skanējumu. Albumā ir arī ietverta krievu grupas "Kino" kaververota latviešu valodā dziesma "Māte anarhija", kā arī tika pārdziedāta dziesma "Izdzītais", kas iepriekš tika izdota Imanta Dakša izlasē "Skalbe. Dzirnavās"
Dziesmu saraksts
Albumu iedziedājuši: Mārtiņš Burkevics (4,5,7,9,10), Uģis Vītiņš (10), Gints Lundbergs (1). Jānis Dubavs ir ierakstījis dziesmu „Izdzītais” (6).
Dobropiļļa
Dobropiļļa ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala ziemeļrietumos, Dobropiļļas rajona centrs (rajonā neietilpst). Pilsētas padomei pakļautas divas pilsētas — Bilicke un Bilozerske, kā arī Novodoneckes pilsētciemats (kopā 19,92 km², 62 919 iedzīvotāji (2014) ).
Apdzīvotā vieta radusies 19. gadsimta 40. gados kā Paraskovijivkas sādža, kurā 1859. gadā bija 44 iedzīvotāji. 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā Paraskovejevkā un apkārtējos ciemos sāka veidoties kalnrūpniecības uzņēmumi, 1914. gadā savienota ar dzelzceļu. 1935. gadā visi kalnrūpniecības ciemati apvienoti Dobropiļļas ciemā, 1935. gadā tam piešķirtas pilsētas tiesības, kopš 1963. gada — apgabala pakļautības pilsēta. Mūsdienās akmeņogļu ieguves centrs, daži būvmateriālu un pārtikas rūpniecības uzņēmumi.
Eutelsat Quantum
Eutelsat Quantum ir Francijā reģistrēta uzņēmuma Eutelsat eksperimentāls sakaru pavadonis ar programmiski pārkonfigurējamu sakaru aparatūru. Eutelsat Quantum projekts ir publiski privāta partnerība starp Eiropas Kosmosa aģentūru (EKA), Eutelsat un Airbus Defence and Space. Tas orbītā tika palaists 2021. gada 30. jūlijā. Ģeostacionārajā orbītā pavadonis nodrošina sakarus un datu pārraides pakalpojumus Vidējiem Austrumiem un Ziemeļāfrikai.
Uzbūve
Pavadoņa projekta galvenais darbuzņēmējs bija Francijas uzņēmums Airbus Defence and Space, kas izgatavoja sakaru aparatūru un veica kopējo integrāciju. Kosmiskais aparāts tika izgatavots uz Apvienotās Karalistes uzņēmuma SSTL jaunas platformas GMP-TL bāzes. Tam ir konvenciālā ķīmisko raķešdzinēju vilce. Fāzēto režģa antenu izgatavoja Airbus uzņēmums Spānijā CASA.
Jaunā koncepcija
Pavadoņus, kas izstrādāti saskaņā ar Quantum koncepciju, būs lētāk un ātrāk uzbūvēt, salīdzinot ar pašreizējām metodēm, izmantojot universālas apakšsistēmas un iekārtas, kas ļaus veikt lielāka mēroga ražošanu un efektīvāk kontrolēt krājumus.
Quantum arī spēj pilnībā transformēties orbītā. Nonācis kosmosā, hameleonam līdzīgais pavadonis var pielāgoties jaunām komandām pārklājuma, frekvenču joslas, enerģijas lietojuma jomā un pat mainīt savu orbitālo stāvokli. Tas padara to par pirmās paaudzes universālajiem pavadoni, kas spēj apkalpot jebkuru pasaules reģionu un pielāgoties jaunām vajadzībām bez nepieciešamības iegādāties un palaist pilnīgi jaunu pavadoni.
Lidojuma gaita
EUTELSAT QUANTUM tika palaists 21:00 UTC no Gviānas kosmiskā centra ar nesējraķeti Ariane 5 ECA (lidojums VA254) kopā ar sakaru pavadoni Star One D2.
Ģeostacionārajā orbītā EUTELSAT QUANTUM tika novietots punktā 7,2° austrumu garuma.
Genādijs Kuzmins
Genādijs Kuzmins (dzimis, miris ) ir ukraiņu (agrāk padomju) šahists un treneris, lielmeistars.
Mariuss
Mariuss var būt:
Genādijs Kuzmins
Šaha karjera
1971. gadā uzvarējis Vissavienības jauno meistaru turnīrā. PSRS komandas sastāvā bijis gan pasaules studentu komandu čempionāta uzvarētājs (1966—1968, 1971), gan Eiropas čempions (1973) un Ukrainas komandas sastāvā PSRS tautu spartakiādes čempions.
Vairāku PSRS individuālo čempionātu dalībnieks (labākais rezultāts 1973. gadā 2.—6. vieta). Piedalījies sešos pasaules čempionāta zonālos turnīros un divos starpzonālos turnīros: 1973. gadā Ļeņingradā 7. vieta, 1979. gadā Rīgā 8.—10. vieta.
Trīs reizes kļuvis par Ukrainas vīriešu čempionātā uzvarētāju.
Labākie rezultāti citos starptautiskos turnīros: Hastingsa (1973/1974) — 1.—4. vieta; Redžo nell'Emīlija (1976/1977) — 1. vieta; Kladovo (1980) — 1.—2. vieta; Bengalūru (1988) — 1. vieta; Dortmunde (1981) — 1.—3. vieta; Tallina (1985) — 2. vieta; Taškenta (1987) — 2. vieta.
1984. gadā bijis M. Čiburdanidzes treneris viņas mača ar I. Levitinu laikā un 2001. gadā R. Ponomarjova treneris FIDE pasaules čempionātā Maskavā.
Mailīšciems
Mailīšciems ir ciems Limbažu novada Ainažu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 11,0 km no pagasta centra Ainažiem, 22,7 km no Salacgrīvas un 126,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Melnupes krastā.
Frīstaila slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — akrobātika vīriešiem
Akrobātika sievietēm bija viena no 13 disciplīnām frīstaila slēpošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Gentinas sniega parkā, Džandzjakou. 2015. gada 15. februārī notika kvalifikācijas kārtas, bet 16. februarī fināla kārta. Sacensībās kopā bija pārstāvēti 24 sportisti no 9 valstīm.
Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Ķīnas sportists Cji Guanpu (fināla rezultāts — 129.00 punkti), sudraba medaļu ieguva Ukrainas sportists Oleksandrs Abramenko (fināla rezultāts — 116.50 punkti), bet bronzas medaļu ieguva Krievijas Olimpiskās komitejas sportists Iļja Burovs (fināla rezultāts — 114.93 punkti). Ķīnietim Cji Guanpu šī bija pirmā olimpiskā zelta medaļa.
Jānis Barons
Jānis Barons ( — ) bija latviešu karavīrs, nacionālais partizāns. Lāčplēša Kara ordeņa un Viestura ordeņa kavalieris.
Frīstaila slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — akrobātika vīriešiem
Kvalifikācija sacensībām
Kopumā disciplīnai kvalificējās 25 sportisti. Lai sportists varētu piedalīties sacensībās, viņam bija jābūt vismaz 80,00 FIS punktiem FIS punktu rangā uz 2022. gada 17. janvāri un 30 labāko sportistu sarakstā Pasaules kausa sacensībās vai FIS frīstaila slēpošanas 2021. gada pasaules čempionātā. No vienas valsts disciplīnā maksimāli varēra startēt ne vairāk kā četri sportisti.
Jānis Barons
Dzīvesgājums
Dzimis Drustu pagastā, zemkopis. Pirmajā pasaules karā dienējis latviešu strēlniekos.
Frīstaila slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — akrobātika vīriešiem
Kvalifikācija
Kvalifikācijas sacensībās startēja visi 24 sportisti. No pirmās kvalifikācijas automātiski finālam kvalificējās labākās sportistes pēc punktiem. Savukārt pārējie sportisti startēja otrajā kvalifikācijā. Otrajā kvalifikācijā sportisti veica vēl vienu lēcienu. Par otrās kvalifikācijas galveno rezultātu tika ņemts labākais rezultāts pēc punktiem no 1. vai 2. kvalifikācijas. No otrās kvalifikācijas finālam kvalificējās arī 6 sportisti.
Vīrs
Vīrs, arī dzīvesbiedrs, ir precēts vīrietis. Viņa laulāto draudzeni sauc par sievu. Vīra statuss, pienākumi un tiesības dažādās kultūrās var būt atšķirīgi. Pēc sievas nāves vīrs tiek saukts par atraitni, bet pēc oficiālas laulības šķiršanas — par šķirteni. Ja vīrietis un sieviete dzīvo kopā, nereģistrējot laulību, tad vīrieti sauc par civilvīru.
Frīstaila slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — akrobātika vīriešiem
Kvalifikācija
— kvalifikācija finālam.
Jānis Barons
Dzīvesgājums
Latvijas Bruņotajos spēkos dienējis no 1919. gada jūnija, piedalījies Latvijas brīvības cīņās — pret lieliniekiem un bermontiešiem. Par varonību, 1919. gada 22.novembrī Smārdes apkaimē veicot izlūkgājienu pretinieka aizmugurē, kura laikā iegūtās ziņas sekmēja uzvaru nākamajā kaujā, apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.
Pēc atvaļināšanas no dienesta 1921. gada maijā atgriezies dzimtajā Drustu pagastā, kur bijis lauksaimnieks, kā arī pagasta vecākais. 1939. gadā apbalvots ar Viestura ordeņa V šķiru (ar šķēpiem).
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada jūnijā Baronam izdevās izvairīties no izsūtīšanas, tomēr deportēta tiek viņa ģimene. Pēc vāciešu ienākšanas līdz 1944. gada rudenim bijis pagasta vecākais.
Frīstaila slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — akrobātika vīriešiem
Fināls
Fināla kārta bija sadalīta divos posmos. Pirmajā finālā startēja 12 labākie sportisti no kvalifikācijas kārtām. Sportistiem šajā fināla kārtā bija jāveic divi lēcieni, kur par fināla rezultātu ņēma labāko lēcienu. Otrajā finālā (cīņā par medaļām) startēja 6 labākie sportisti. Viņiem bija jāveic fināla lēciens, par kuru tika pasniegtas olimpiskās medaļas.
Jānis Barons
Dzīvesgājums
Pēc Latvijas reokupācijas Barons iesaistījās nacionālo partizānu kustībā. Kritis kaujā ar čekistiem turpat Drustu pagastā, netālu no "Lejas Mindaugu" mājām, apbedīts Drustu kapos. Kaujas vietā uzstādīts piemiņas krusts.
Frīstaila slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — akrobātika vīriešiem
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 24 sportisti no 9 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Āzijas milzu sirsenis
Āzijas milzu sirsenis (Vespa mandarinia) ir pasaulē lielākais sirsenis. Tā dabiskais areāls ir mērenā un tropiskā Austrumāzija, Dienvidāzija, kontinentālā Dienvidaustrumāzija un Krievijas Tālo Austrumu dienviddaļa. Tas atrasts arī Klusā okeāna ziemeļrietumos — Ziemeļamerikā 2019. gada beigās, ar jauniem novērojumiem nākamajos gados ASV un Kanādas piekrastē,   tā izraisot bažas, ka tā varētu kļūt par invazīvu sugu. Viņi dod priekšroku dzīvei paugurainēs un mežos, cenšoties izvairīties no līdzenumiem un augstiem kalniem. Āzijas milzu sirseņi veido ligzdas zemē, izrokot tās paši, lietojot jau esošus grauzēju izraktus tuneļus, vai veidojot tās vietās pie trūdošu priežu saknēm. Tie galvenokārt barojas ar lieliem kukaiņiem, citu augsti sociālu kukaiņu kolonijām, koku sulām un medu no bišu saimēm. Sirseņa ķermeņa garums ir ap 45 mm, spārnu plētums aptuveni 75 mm un tā dzelonis injicē lielu daudzumu spēcīgas indes, kura ir visstiprākā starp visiem kukaiņiem. Indes bīstamības dēļ populārie mediji reizēm sauc šos sirseņus par "sirseņiem-slepkavām", lai gan visbiežāk cilvēki iet bojā no citas sirseņu sugas — Filipīnu sirseņa (Vespa luctuosa) dzēlieniem, kuru indīgums ir 2,5 reizes zemāks.
Taksonomija
Suga dabā pastāv vismaz kopš miocēna, tās vecākajām atrastajam atliekām ir 16 miljoni gadu.
Apraksts
Neatkarīgi no dzimuma sirseņa galva ir gaiši oranža, un tā antenas ir brūnas ar dzelteni oranžu pamatni. Tā acis un acs āboli ir no tumši brūniem līdz melniem. V. mandarinia no citiem sirseņiem atšķiras ar izteiktu klipeusu — plāksni, kas kukaiņiem uz galvas priekšpuses ("sejas") atrodas cilvēka lūpu un zoda rajonā, un lielajām genām cilvēka vaigu rajonā. Tā oranžajā apakšžoklī ir melns zobs, ko tas izmanto rakšanai. Krūškurvis ir tumši brūns, ar diviem pelēkiem spārniem, kuru platums ir no 35 līdz 76 mm. Priekškājas ir gaišākas nekā vidējās un pakaļkājas. Priekškāju pamatne ir tumšāka nekā pārējās. Uz vēdera mijas tumši brūnas vai melnas joslas un dzelteni oranžas joslas, atbilstošas galvas krāsai. Sestais segments ir dzeltens. Tā dzelonis parasti ir 6 mm garš, un tas izdala spēcīgu indi, kas daudzu sirseņu dzēlienu gadījumā var nogalināt veselu cilvēku. 2013. gadā šo sirseņu dzēlieni nogalināja 41 cilvēku tikai Ķīnas Šaaņsji provincē vien.
Suga ir stipri atkarīga no mežu un parku zonas un nav sastopama augsti urbanizētās teritorijās.
Izmantošana
Lai gan kopumā Āzijas milzu sirseņa atrašanās teritorijā nodara lielus zaudējumus biškopībai un cilvēku drošībai, dažos Japānas kalnu ciematos to ligzdas tiek izraktas, jo cepti kāpuri tiek uzskatīti par delikatesi. Čjūbu reģionā šos sirseņus dažreiz ēd kā uzkodas vai dzērienu piedevu. Kāpurus bieži konservē burkās, cep pannā vai tvaicē kopā ar rīsiem, lai pagatavotu pikantu ēdienu, ko sauc par hebo-gohan. Pieaugušos īpatņus cep uz iesmiem, ieskaitot dzeloni, līdz ķermenis kļūst kraukšķīgs.
Pirmā Bozova
Pirmā Bozova ir ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 290 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Ruskulovas katoļu baznīca.
Trevizo "Benetton"
Trevizo "Benetton" (it) ir profesionāls Itālijas basketbola klubs, kas ir bāzēts Trevizo, Itālijā. Klubs tika dibināts 1954. gadā kā Associazione Pallacanestro Treviso. "Benetton" spēlē Itālijas A sērijā.
Pastāvēšanas vēsturē klubs ir piecas reizes triumfējis nacionālajā čempionātā (1992, 1997, 2002, 2003, 2006), četras reizes ieguvis Itālijas Superkausu (1997, 2001, 2002, 2006), astoņus Itālijas kausus (1993, 1994, 1995, 2000, 2003, 2004, 2005, 2007), kā arī divas reizes gadā tas uzvarēja Saportas kausa izcīņā (1995, 1999). Labākais sasniegums Eirolīgā ir četras reizes sasniegtais Final Four.
KF KEK
KF „KEK-u” (sq) ir 1928. gadā dibināts Kosovas futbola klubs no Kastrioti, kas šobrīd spēlē Kosovas Superlīgā.
Ogres novada dome
Ogres novada dome ir Ogres novada pašpārvaldes augstākā iestāde. Sastāv no 23 deputātiem, ko ievēl reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās. Tā darbojas Brīvības iela 33, Ogrē.
2021. gada Ogres novada domes vēlēšanās uzvarēja partiju apvienības "Nacionālā apvienība/Latvijas Zemnieku savienība/Latvijas Zaļā partija" saraksts ar 48,94% balsu, iegūstot 13 vietas novada domē.
Termiņa sākumā
Pēc 2021. gada Ogres novada domes vēlēšanām Ogres novada domē iekļuva deputāti no sešiem vēlēšanu sarakstiem. Vislielāko vēlētāju atbalstu ieguva Nacionālās apvienības, Latvijas Zemnieku savienības, Latvijas Zaļās partijas kopīgais saraksts.
Durbes muiža
Durbes muižas kungu māja (de) jeb Durbes pils atrodas Slocenes upes ielejas dienvidu malā, Tukuma pilsētas teritorijā Mazā Parka ielā 7. Muiža no 1848. gada līdz Latvijas agrārajai reformai 1920. gadā piederēja fon der Rekes dzimtai.
Vēsture
Durbes muiža rakstos pirmo reizi minēta 1644. gadā kā Šlokenbekas pusmuiža, bet muižas ēka rakstos pieminēta 1671. gadā. Šlokenbekas muižas īpašnieki 18. gs. pirmajā pusē Durbē sāka celt sev jaunu kungu māju, kurai 18. gs. gaitā piebūvēja divus sānu flīģeļus, bet vēlāk visai ēkai izbūvēja otro stāvu. 1789. - 1808. gadā Durbes muiža piederēja Ernestam fon Grothusam.
No 1818. līdz 1838. gadam muiža bija Elejas un Šlokenbekas muižnieka grāfa Žanno Mēdema īpašumā, kurš 1821. gadā pēc arhitekta Johana Berlica projekta lika klasicisma stilā pārbūvēt ēkas fasādes un izbūvēt portiku. 1848. gadā Šlokenbekas un Durbes muižas iegādājās barons fon der Reke.
1923. gadā Latvijas valdība Durbes muižas kungu māju piešķīra lietošanā dzejniekam Rainim, kas Durbes pils ēkā lika iekārtot ģimeņu atpūtas namu skolotājiem. Pēc dzejnieka nāves 1929. gadā tika izveidots Raiņa muzejs. Latvijas Skolotāju slimokase izīrēja daļu ēkas bērnu vasaras mītnei. Vēlāk šeit iekārtoja sanatoriju, 1943. gadā kara hospitāli, pēc kara līdz 1963. gadam atkal sanatoriju. 1963. gadā ēkā ierīkoja tuberkulozes slimnīca, 1970. - 1978. gadā tuberkolozes sanatorija, vēlāk rehabilitācijas slimnīca. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Tukuma pašvaldība muižas kungu māju un blakus esošās ēkas nodeva lietošanā Tukuma muzejam.
Muižas ansamblis
Muižas kungu mājas parādes pagalma abās malās ir saimniecības ēka un kalpu māja, agrāk pretī pils ēkai atradies stallis. Muižas parkā pēc arhitekta Berlica projekta uzcelta rotonda un divi akmens tilti, kā arī lapenes un strūklaka ielejā pie upes, kas nav saglabājušās. Parks veidots pēc angļu ainavu parka parauga: lieli koku masīvi mijas ar nelielām koku grupām un vientuļi augošiem kokiem, bet nelielie dīķīši, nelīdzenais reljefs un izlocītu celiņu tīkls gar plašiem zālieniem ar pili kā galveno kompozīcijas elementu veidoja neatkārtojamu ainavu.
Badnovas purvs
Badnovas purvs vai Vecumu purvs ir pārejas—augstā tipa purvs Balvu novada Vecumu pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā starp Vecumiem un Badnovu. Kopējā platība 106 ha. 1977. gadā purvā 100 ha platībā izveidots dzērvenāju liegums, kopš 2004. gada iekļauts Vecumu mežu dabas parkā. Nozīmīga austrumu tipa augstā purva ar ārkausa kasandru aizsardzības teritorija. Purvu ietver purvaini priežu un jauktie meži. Fragmentāri sastopami apšu meži. Dzērvenāji aizņem 70—80 % purva teritorijas, galvenokārt lielā dzērvene. Natura 2000 teritorija.
Veides pils
Veides pils ir koka ēka Limbažu novada Ainažos.
Ēka celta 1902. gadā. To cēlis kuģu īpašnieks un kapteinis Mārtiņš Veide – vienas no tolaiku Ainažu pilsētas ietekmīgākās dzimtas pārstāvjiem, kurai piederējuši vairāki kuģi. Ēka, mūsdienās ne pārāk labā stāvoklī, arī mūsdienās ir viena no pamanāmākajām Ainažu pilsētā.
Nikolajs
Nikolajs var būt:
Akvile Mikenaite
Akvile Mikenaite (, dzimusi, mirusi ) bija Latvijā dzimusi lietuviešu muzeju darbiniece un tautas mākslas pētniece. Jona Mikena un Joza Mikena māsa.
Dzimusi pie Aknīstes. 1931. gadā beigusi Subates ģimnāziju. No 1932. līdz 1939. gadam mācījās Vītauta Lielā universitātē Kauņā, tomēr 1940. gadā pabeidza Viļņas Universitāti. No 1940. līdz 1961. gadam strādāja Viļņas Universitātē, bet no 1944. līdz pat 2001. gadam - Lietuvas Mākslas muzejā (Lietuvos dailės muziejus) Viļņā.
Akviles Mikenaites dzimtās mājas ir valsts nozīmes Latvijas vēstures piemineklis.