cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fosforescence
Pastāvīgā fosforescence
Kad rodas defekts, atkarībā no veida un materiāla tas var radīt caurumu vai "slazdu". Piemēram, trūkstošs skābekļa atoms no cinka oksīda savienojuma rada caurumu režģī, kuru ieskauj nesasaistīti cinka atomi. Tas rada pievilkšanās spēku, ko var izmērīt elektronvoltos. Kad augstas enerģijas fotons mijiedarbojas ar kādu no cinka atomiem, tā elektrons absorbē fotonu un tiek pacelts augstākā orbitālē. Tad elektrons var iekļūt slazdā, un pievilkšanās to var noturēt vietā (ārpus parastās orbitāles). Lai elektrons izietu no slazda un atgrieztos orbitālē, ir nepieciešama pietiekoši liela siltumenerģijas pievade. Nonākot orbitālē, elektrons var atgriezties pamatstāvoklī, kā rezultātā atbrīvojas fotons.
Materiāli
Pēdējos gados liela uzmanība tiek veltīta istabas temperatūras fosforescencei bezmetāla organiskiem materiāliem. Neorganiskajiem un organiskajiem metāliskajiem kompleksiem, kuri tiek izmantoti fosforescējošos materiālos, ir vairāki trūkumi, piemēram, lielas izmaksas, limitēti resursi un toksiskums. Turpretī bezmetāla organiski istabas temperatūras fosforescējoši materiāli ir relatīvi videi draudzīgāki un vieglāk modificējami. Istabas temperatūras fosforescējošiem materiāliem ir raksturīgs ilgs tripleta eksitonu dzīveslaiks un lielāka Stoksa nobīde, tā padarot tos pielietojamus sensoros, attēlu veidošanā, attēlošanā utt. Bezmetāla organiskus istabas temperatūras fosforescējošus materiālus var iedalīt mazu molekulu un polimēru materiālos. Polimēriem ir liela nozīme elektronikas jomā, piemēram, organiskajās gaismas diodēs, saules baterijās, lauktranzistoros u.c., kas pārsvarā ir skaidrojams ar to priekšrocībām, piemēram, elastību, vieglo apstrādi, zemām izmaksām un labo siltumvadītspēju. Tāpēc istabas temperatūras fosforescējoši materiāli, kuru pamatā ir polimērs ir laba alternatīva zemas masas organiskajiem istabas temperatūras fosforescējošajiem materiāliem.
Mīzess
Mīzess var būt:
Kristceļi (Viļānu pagasts)
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa A12 (Jēkabpils—Rēzekne—Ludza—Krievijas robeža (Terehova)), Līpupītes krastos.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Rēzeknes rajonā.
Teātri Rīgā
Teātri Rīgā, ir teātri, kas darbojas vai ir darbojušies Rīgas pilsētā.
Klobouki pie Brno
Klobouki pie Brno (cz) ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Bržeclavas apriņķī.
Teātri Rīgā
Pirmā izrāde 1205. gadā
Livonijas Indriķa hronikā teikts, ka 1205. gada ziemā Rīgā notikusi brīnum jauka izrāde par praviešiem:
Klobouki pie Brno
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1207. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Dogecoin
Dogecoin (simbols: Ɖ un D) ir no Litecoin atvasināta kriptovalūta, kas kā savu logo attēlo šiba-inu šķirnes suni no "Doge" interneta mēmes. Valūta tika ieviesta 2013. gada 8. decembrī. Salīdzinot ar citām valūtām, Dogecoin ir ātrs monētu produkcijas sākuma temps (ar laiku, ceļoties produkcijas grūtības pakāpei, tas samazinās). Prognozēts, ka 2014. gada beigās apgrozībā būs aptuveni 100 miljardi Dogecoin monētu. Pēc tam papildus tiks ražoti vēl 5,2 miljardi monētu gadā.
Izmantošana un maiņa
Dogecoin ir alternatīvā kriptovalūta ar plašu lietotāju bāzi. Tā tiek tirgota gan ar fiat valūtām, gan citām kriptovalūtām vairākās autoritatīvās kriptovalūtu biržās un privātās investīciju platformās.
Fizisku, taustāmu priekšmetu tirdzniecība apmaiņā pret DOGE notiek tiešsaistes kopienās, piemēram, Reddit un Twitter, kuru lietotāji bieži dalās ar informāciju par kriptovalūtu. Dogecoin tika izmantots arī darījumos ar īpašumu, kā arī pornogrāfijas un azartspēļu industrijā.
1997. gada Latvijas čempionāts šahā
1997. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas šaha čempionāti vīriešiem un sievietēm.
Dogecoin
Dzeramnauda internetā
Par vienu no kriptovalūtas galvenajām komerciālā pielietojuma vietām ir kalpojušas dzeramnaudas sistēmas internetā, kur sociālo tīklu lietotāji dod dzeramnaudu citiem lietotājiem par interesantu vai ievērības cienīgu saturu.
1997. gada Latvijas čempionāts šahā
Turnīra gaita
Latvijas 1997. gada šaha čempionāts vīriešiem notika no 18. līdz 25. martam Rīgā. Tika nolemts vīriešu turnīra izspēlē atkal atgriezties pie Šveices sistēmas, taču veikt dalībnieku atlasi pusfinālā, lai samazinātu fināla dalībnieku skaitu. Čempionātā par favorītiem tika uzskatīti abi lielmeistari - Edvīns Ķeņģis un Zigurds Lanka, taču pēc Lankas zaudējuma otrajā kārtā pret Rolandu Bērziņu cīņa par pirmo vietu praktiski bija galā. Ķeņģis tikai trīs partijas beidza neizšķirti, pārējās uzvarēja, un nodrošināja sev sesto Latvijas čempiona titulu. Otro vietu ieņēma Lanka, bet trešais bija meistars Valērijs Žuravļovs.
Dogecoin
Dogetipbot
Dogetipbot bija kriptovalūtas transakciju serviss, kas tika izmantots tādās populārās tīmekļa vietnēs, kā Reddit un Twitch. Tas ļāva lietotājiem pārskaitīt dogecoin citiem lietotājiem, izmantojot komandas Reddit komentāros. 2017. gada maijā Dogetipbot beidza pastāvēt, tā radītājam bankrotējot. Rezultātā daudzi Dogetipbot lietotāji zaudēja savas Dogetipbot sistēmā glabātās monētas.
1997. gada Latvijas čempionāts šahā
Turnīra gaita
Latvijas 1997. gada šaha čempionāts sievietēm notika no 18. līdz 28. martam Rīgā. Turnīrā cīņa par uzvaru notika starp Andu Šafransku un Ingūnu Ernesti. Priekšpēdējā kārtā abas līderes savstarpējo partiju beidza neizšķirti, un Šafranska saglabāja minimālu atstarpi, kas ļāva viņai astoto reizi kļūt par Latvijas čempioni.
Latvijas vīriešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībnieks !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! Punkti !! Vieta
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! Punkti !! Vieta
Speleogrifvēži
Speleogrifvēži (la) ir augstāko vēžu perakarīdu virskārtas kārta.
Apraksts
Galva saaug tikai ar vienu priekšējo krūšu segmentu, un to sedz īss karapakss ar uz priekšu vērstu īsu trīsstūrveida rostrumu. Zem karapaksa sānu malām, līdzīgi kā kumacejvēžiem un tanaīdvēžiem, izvietojas elpošanas dobumi. Lieli karošveidīgi žokļkāju epipodīti darbojas līdzīgi, kā kumacejvēžiem un tanaīdvēžiem, veidojot ūdens plūsmu, kas plūst gar acu kātiņiem. Acis ir zaudējušas fasetes un pigmentu. Septiņi krūšu kāju pāri ir apmēram līdzīgi un pilda ejkāju funkciju. Tiem visiem, izņemot beidzamo kāju pāri, ir eksopodīti, bet mātītēm uz pieciem priekšējiem kāju pāriem ir oostegīti, kas veido marsūpiju.
Uz pirmajiem četriem abdomena segmentiem ir divzarainas peldkājas (vēderkājas). To neposmotie zari gar malam ir klāti ar sariņiem, un, spriežot pēc to uzbūves, vēzīši varēja gan rāpot, gan peldēt. Piektais vēdera segments ir bez ekstremitātēm, bet sestajam ir uz aizmuguri vērsti divzaraini uropodi. Telsons ir ovāls un īss.
Ekoloģija
Divas sugas Spelaeogriphus lepiops un Potiicoara brasiliensis ir sastopamas Dienvidāfrikas un Brazīlijas pazemes ūdeņos, alās. Bet abas Mangkurtu ģints sugas mīt tikai Rietumaustrālijas ūdens horizontos. Šāda plaša izplatība triju kontinentu ietvaros, kas kādreiz veidoja Gondvanas paleokontinentu, liecina par šīs grupas senumu. Fosilā suga Acadiocaris novascotica nāk no Kanādas apakšējā karbona nogulumiem, un liecina ka sākotnēji speleogrifvēži dzīvoja Laurāzijas jūrās, bet ar laiku migrēja uz Gondvanu un pārcēlās no jūrām uz saldūdens baseiniem.
Par mūsdienu speleogrifvēžu dzīvesveidu ir maz ziņu. Tie neizaug garāki par 1 centimetru, un, domājams, barojas ar detrītu.
Sistemātika
Liaoningogriphus quadripartitus Shen Yan-bin & Taylor,
(†) — izmirušu organismu grupa.
Villembarenca
Bioloģiskā stacija «Villembarenca» (ru) ir Krievijas sezonālā pētnieciskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Jeņisejas līča ziemeļaustrumos Medūzas līča krastā Taimiras pussalas rietumu piekrastē 18 km uz dienvidiem no Diksonas. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā. Stacija pieder Taimiras rezervāta administrācijai un izvietojusies rezervāta Medūzas līča iecirknī. Nosaukta par godu holandiešu Arktikas pētniekam un jūrasbraucējam Vilemam Barencam.
Vēsture
Stacija izveidota 1995. gadā ar Nīderlandes Lauksaimniecības, dabas pārvaldes un zvejniecības ministrijas finansiālo atbalstu. Stacijas ēku kopējā platība ir ap 200 m² un tā vienlaicīgi var uzņemt 10-15 pētnieku. Stacijā nav stacionāro laboratoriju, elektroenerģija tiek nodrošināta ar dīzeļģeneratoru. Staciju izmanto vasaras periodā no maija līdz augustam, bet būvēta tā, lai varētu izmantot arī ziemā.
Krievijas Zinātņu akadēmijas iniciētie pētniecības darbi stacijas apvidū notiek kopš 1994. gada un kopš tā laika turpinās, tajā skaitā dažādu starptautisko programmu ietvaros. Galvenās pētniecības jomas ir ornitoloģija, bioloģija, zooloģija.
Odzienas muiža
Odzienas muižas pils ir Odzienas muižas kungu māja, viena no zīmīgākajām neogotikas stila celtnēm Latvijā. Pils ir Odzienas muižas kompleksa sastāvdaļa, kura rakstos identificējama jau kopš 1455. gada ar nosaukumu Odensee. Līdz 1920. gada zemes reformai Odzienas muiža atradās Brimmeru dzimtas īpašumā.
Vēsture
1449. gadā Bertrams Tīzenhauzens mantojumā no sava tēva Engelbrehta saņēma Odzienas muižu un pagastu, tālāk to pārdot brālim Johanam, kurš kā Odzienas īpašnieks rakstītajos avotos minēts arī 1457. un 1460. gadā. Tīzenhauzenu īpašumā Odziena atradās līdz pat 1625. gadam, kad Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs šo un citas kaimiņu muižas, tajā skaitā Vietalvu, piešķīra pulkvedim Johanam Reinholdam Štreifam fon Lauenšteinam.
Pēc Lielā Ziemeļu kara, kad Vidzeme tika iekļauta Krievijas Impērijas sastāvā, Odzienas muiža samērā bieži mainīja īpašniekus un apsaimniekotājus, tādēļ nav identificēts, ka muižā šajā periodā tika veiktas investīcijas tās attīstībai. 1744. gadā Krievijas ķeizariene Elizabete Petrovna Odzienas muižu uzdāvināja feldmaršalam Pjotram Šuvalovam, kurš gadu vēlāk to pārdeva Grostonas muižas īpašniekam majoram Engelbrehtam Vilhelmam fon Brimmeram. Pēc dzimtbūšanas atcelšanas 1836. gadā Odzienas muižas īpašniekiem piederēja 21 ēka, trīs krogi, divas dzirnavas, astoņi siena šķūņi, trīs pusmuižas. Muižas kungu bija daļēji mūra celtne, daļēji koka. Rūdolfs Fridrihs Adrians Brimmers (1809—1888) pasūtīja jaunas Odzienas muižas kungu mājas būvi neogotikas stilā. Viņa dēls Filips Engelbrahts Mihaels Brimmers vadīja 1905. gada revolūcijas laikā nodedzinātās ēkas daļēju atjaunošanu.
Meža Škapari
Meža Škapari ir ciems Augšdaugavas novada Ambeļu pagastā. Atrodas 237 km attālumā no Rīgas.
Odzienas muiža
Vēsture
Pēc 1920. gada zemes reformas laikā Odzienas muižu (hipotēkas Nr. 127) ar Bērzu, Jauno un Sila pusmuižu 2428,60 pūrvietu (1 pūrvieta = 0,37161 ha) platībā fon Brimmeru dzimtai atsavināja. 1924. gadā īpašuma tiesības uz Odzienas muižu nostiprināja Latvijas valstij Zemkopības ministrijas personā. Sākotnēji piešķirtā platība Brimmerus neapmierināja un viņu pamatotās sūdzības rezultātā Latvijas Senāts atcēla Centrālās Zemes komisijas lēmumu. 1923. gada 18. maijā apstiprināja jaunu neatsavināmo daļu 159,80 pūrvietu platībā, kuras robežas dabā nosprauda 3. šķiras mērnieks A. Klētnieks tā paša gada 7. augustā. 1920. gados Odzienas Piensaimnieku biedrība plānoja bijušās muižas centra ēku atjaunošanu, taču šī iecere palika tikai projekta stadijā. 1937. gadā Pieminekļu valde agrāko muižas kungu māju izslēdza no aizsargājamo pieminekļu saraksta. Latvijas PSR laikā ēka daļēji funkcionēja Odzienas iedzīvotāju sabiedriskās dzīves vajadzībām, kurā atradās kultūras nams, bibliotēka, dzīvokļi. Pie muižas ēkām rīkoja gadskārtu svētkus un zaļumballes.
Meža Škapari
Ciema apkārtnē atrodas Belinsku ezers.
Odzienas muiža
1905. gada dedzināšana
Nodedzinātās Odzienas pils attēli liecina, ka pils iekšiene pilnībā izdegusi, taču tās mūra ārsienas un augstais tornis nav sabrukuši. 1906. gada 8. martā tika sastādīts nodedzinātās pils apskates protokols, kas liecina, ka mūra celtne ar skārda jumtu nodegusi, taču kreisajā pusē esošais apaļais divstāvu tornis un trīs oranžērijas logi palikuši uguns neskarti. Pils pagrabtelpās sadeguši trīs logi un desmit durvis, bet pārējie logi un durvis bijuši veseli, tikai izsisti visi stikli. Pils nebija apdrošināta, tās īpašnieks Mihaels fon Brimmers tobrīd nav atradies Odzienā, tāpēc netika noteikta precīza zaudējumu summa.
Šajā dokumentā minēts arī apmēram desmit asu attālumā no apaļā torņa esošais vecais kungu nams, kura novietne plānā apmēram sakrīt ar pārvaldnieka dzīvojamo namu. Ir liecības, ka pārvaldnieka mājā Brimmeri dzīvojuši jaunās pils celtniecības laikā. Iespējams, ka šī ēka 18. gs. otrajā pusē sākotnēji kalpojusi kā pirmais muižas īpašnieku dzīvojamais nams. Pirmā pasaules kara laikā izlaupīja muižas inventāru un nodedzināja vairākas citas muižas ēkas.
Arhitektūra
1860. gados celtā Odzienas pils uzskatāma par vienu no iespaidīgākajām neogotikas celtnēm Latvijā. Līdzīgas šajā periodā būvētas celtnes atrodas ne tikai Latvijā — Lāzberģa un Vecauces muižas (arhitekts F. A. Štīlers) kungu mājas, bet arī Vācijā (Kītendorfas pils) un Polijā (Bedlevo pils).
Arhīva dokumentos nav atrastas konkrētas liecības par Odzienas pils projekta autoru. Apjomīgās un izteiksmīgās Odzienas pils arhitektoniski stilistiskā risinājuma līdzība ar neogotikas stilā būvētajām muižu dzīvojamām ēkām Eiropā liecina par paraugprojektu izmantošanu konkrēta objekta projekta izstrādāšanā. Odzienas pils proporcijās, būvmasu kārtojumā un fasāžu dekoratīvi stilistiskajā risinājumā šo pili atšķir no spožākajiem neogotikas stila paraugiem Latvijas muižu dzīvojamo namu arhitektūrā. Tas liecinātu par kāda vietējā arhitekta vai būvmeistara darbību Odzienā.
Odzienas muižas saimnieciskais komplekss bijis ļoti apjomīgs — savulaik tajā ietilpa pat vairāk kā 30 dažādu ēku. Šobrīd pilnībā rekonstruētas trīs — senais krogs, mantu klēts un brūzis. Divās ēkās jau notiek aktīva saimnieciskā darbība.
Jeruns Pikets
Jeruns Pikets (nl; dzimis, Leidenē) ir Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (1989).
Biogrāfija
Nīderlandes izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:
1999. gadā uzvarējis Eiropas šaha klubu kausa izcīņā Sarajevas komandas ŠK Bosna Sarajevo sastāvā.
Kopš 2003. gada vairs nepiedalās oficiālās šaha sacensībās.
Rons Pērlmans
Ronalds Pērlmans (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris.
Pazīstamākās Pērlmana lomas ir filmās Quest for Fire (1981), "Rozes vārds" (1986), The City of Lost Children (1995), "Svešie: Atdzimšana" (Alien Resurrection, 1997), "Ellespuika" (Hellboy, 2004), "Ellespuika II: Zelta armija" (Hellboy II: The Golden Army, 2008) un "Draivs" (2011). Par lomu televīzijas seriālā "Skaistule un briesmonis" (Beauty and the Beast, 1987—1990) Pērlmans saņēma Zelta globusa balvu. Piedalījies arī seriālā "Anarhijas dēli" (Sons of Anarchy, 2008—2013).
Vairākkārt sadarbojies ar "Ellespuika" režisoru Giljermo del Toro, piedaloties viņa filmās Cronos (1993), "Asmens II" (2002), "Pacific Rim: Uzbrukums Zemei" (Pacific Rim, 2013) un "Murgu aleja" (2021).
Kara
Kara var būt:
Bērzkrogs (Veselavas pagasts)
Bērzkrogs (agrāk arī Bērzeskrogs) ir apdzīvota vieta Cēsu novada Veselavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā autoceļu A2 un P30 krustojumā 1,5 km no pagasta centra Veselavas, 16,5 km no novada centra Cēsīm un 93 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies satiksmes ceļu krustojumā pie kroga un zirgu pasta stacijas. Izaugusi padomju gados kā kolhoza «Veselava» ciemats. Bērzkrogā atrodas bērnudārzs, feldšeru un vecmāšu punkts, vairāki veikali, degvielas uzpildes stacija, kafejnīca, viesu nams. Zirgu pasta stacija un Bērzkrogs (mūsdienās kafejnīca) ir vietējas nozīmes vēstures pieminekļi.
Kārlis Grigaitis
Kārlis Grigaitis (dzimis, miris ) bija latviešu izcelsmes zemūdens jūrnieks. Piedalījās Pirmajā pasaules un Krievijas pilsoņu karā. 1937. gadā bija PSRS Kara flotes kuģubūves zinātnieciski-pētnieciskā institūta priekšnieks (Научно-исследовательский институт кораблестроения и вооружения ВМФ). Pirmais padomju zemūdens jūrnieks, kurš ieguvis Ļeņina ordeni par aktīvu rīcību 1934. gadā zemūdenes "L-2 Staļiņec" glābšanā avārijas apstākļos. 1938. gadā atlaists no darba flotē kā "latvietis, kura vecāki dzīvo Brazīlijā", 1940. gadā atjaunots dienestā.
Kanzassitija (Kanzasa)
Pilsētā bāzējās ASV augstākās futbola līgas klubs Sporting Kansas City.
2070. gadi
2070. gadi ir 21. gadsimta 8. desmitgade, kas sāksies un beigsies.
2017. gada Pasaules čempionāts orientēšanās sportā
2017. gada Pasaules čempionāts orientēšanās sportā bija 34. Pasaules čempionāts orientēšanās sportā, kas notika Igaunijā no līdz.
Par čempionāta medaļām bagātāko sportistu kļuva Zviedrijas orientieriste Tove Aleksandersone, kas izcīnīja trīs zelta medaļas.
Pasaules čempionātā piedalījās arī Latvijas orientieristi. Augstākos rezultātus sasniedza stafešu komandas. Vīriešu komanda (Andris Jubelis, Mārtiņš Sirmais, Edgars Bertuks) ieņēma 7. vietu, savukārt sieviešu komanda (Inga Dambe, Laura Vīķe, Sandra Grosberga) — 5. vietu, kas bija augstākā, kādu Latvijas komanda sasniegusi pasaules čempionātos. Individuāli labāko vietu sasniedza I. Dambe vidējā distancē, ieņemot augsto 11. vietu.
Firdousī
Hakīms Abulkāsims Firdousī Tūsī (, dzimis ap 940. gadu, miris 1020. vai 1030. gadā) bija persiešu dzejnieks, Irānas nacionālās episkās poēmas "Šāhnāmes" (, Šāhnāmeh) autors. Par Firdousī dzīves ritumu ir daudz neskaidrības un nepilnības. Viņa dzīve ir atspoguļota dažādās leģendās.
Leģenda par Firdousī dzīvi
Leģenda vēsta, ka Firdousī bērnībā dzimtajā pilsētā Tūsā patika spēlēties pie upes, kur atradās tilts. Bet katru reizi, kad bija plūdi, tilts tika aizskalots, un pēc tam atkal celts no jauna. Neviens nevarēja uzcelt tādu tiltu, kuru nākamajos plūdos neaiznestu prom. Firdousī sapņoja, ka viņš varētu kādreiz tādu uzcelt.
Laikam ritot, Firdousī bija kļuvis par dzejnieku un ieguva darbu pie karaļa, kas viņam deva uzdevumu uzrakstīt Persijas vēsturi. Karalis savā pilī piešķīra Firdousī atsevišķu istabu un piesolīja 1000 zelta gabalus par 1000 divrindēm, ko dzejnieks uzrakstīs.
Pēc 30 gadu smaga darba Firdousī bija uzrakstījis 60 000 divrindes — "Šāhnāmi". Viņš atdeva uzrakstīto darbu karalim un prasīja savu atalgojumu, bet karalis iedeva 60 000 sudraba gabalus nevis zelta, kā bija solījis.
Firdousī palika nikns un pameta pili, lai atgrieztos dzimtajā pilsētā Tūsā, kur par nopelnīto naudu uzcēla pār upi tiltu, kas plūdos vairs netika aizskalots.
Showtime
Showtime ir ASV televīzijas tīkls, kas pieder ViacomCBS Domestic Media Networks. Showtime televīzijas kanāli pamatā satur filmas, televīzijas orģinālseriālus, boksa un jauktās cīņas mākslas pārraides, un stand-up komēdiju radījumus.
Showtime galvenais birojs atrodas Ņujorkā. Showtime nodrošina astoņus televīzijas kanālus, kā arī interneta straumēšanas servisu. Kanāla vispazīstamākās pārraides ir "Deksters" (2006—2013), "Svešais starp savējiem" (2011—2020) un "Tvinpīkas" (2017) trešā sezona.
Francis Bēme
Francis Frīdrihs Bēme (dzimis, miris ) bija austriešu, bet Otrā pasaules kara laikā vācu ģenerālis.
Pirmā pasaules kara laikā cīnījies Austrumu frontē - Galīcijā un Kurzemē, tai skaitā pie Jēkabpils un Daugavpils. Starp pasaules kariem dienēja Austrijas armijā. Pēc anšlusa iekļāvās Trešā reiha bruņotajos spēkos. Kā divīzijas komandieris piedalījās Polijas kampaņā, bet kā korpusa komandieris - iebrukumā Francijā. 1941. gadā no 16. septembra līdz 2. decembrim bija bruņoto spēku komandieris (Kommandierender General) Serbijā. Šeit realizēja nežēlīgu militāru politiku - par katru nogalinātu vācu karavīru kā ķīlnieki tika nogalināti 100 serbu civiliedzīvotāji. Piemēram, 20.-21. oktobrī Kragujevacas pilsētā tika nogalināti vairāki tūkstoši civiliedzīvotāju. No 1945. gada 8. janvāra bija okupētās Norvēģijas bruņoto spēku komandieris, kur kara noslēgumā arestēts.
Par kara noziegumiem tiesāts t.s. Ķīlnieku prāvas laikā. Cietumā izdarīja pašnāvību, kad procesa gaitā kļuva skaidrs, ka Bēme tiks izdots Dienvidslāvijai.
Grenctāles lidlauks
Grenctāles lidlauks (arī Raiņa lidlauks) ir likvidēts lidlauks Bauskas novada Brunavas pagastā. Izvietojies ziemeļrietumos no Grenctāles ciema 0,7 km no tā centra. Lidlaukā bija viens 400 m garš un 20 m plats asfalta seguma skrejceļš. Izbūvēts padomju laikā un izmantots kā lauksaimniecības lidlauks. Mūsdienās privatizēts un gandrīz pilnībā norakts. Viena no būvēm, ko plānots Rail Baltica būvniecības laikā demontēt, jo dzelzceļa sliedes plānots būvēt tieši pāri skrejceļam, kā arī pilnībā nobloķējot vienīgo piebraucamo ceļu no Grenctāles puses.
Dzegužu apakšdzimta
Dzegužu apakšdzimta (Cuculinae) ir viena no dzegužu dzimtas (Cuculidae) apakšdzimtām, kas apvieno 12 mūsdienās dzīvojošas ģintis. Šajā apakšdzimtā apvienotas Vecās pasaules ligzdošanas parazītdzegužu sugas. Tā ir visplašāk izplatītā apakšdzimta visā dzegužu dzimtā un tās sugas sastopamas Eiropā, Āzijā, Āfrikā, Austrālijā un Okeānijā. Latvijā mājo tikai viena apakšdzimtas suga – dzeguze (Cuculus canorus). Lielākajai daļai dzegužu apakšdzimtas putniem ir "klasisks" dzegužu izskats — slaidi ķermeņi, garas astes, īsas kājas, gari, slaidi spārni un tie mājo kokos.
2020. gada UAE Tour
2020. gada UAE Tour bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika no 23. līdz 27. februārim Apvienotajos Arābu Emirātos. Tā bija otrā reize, kad notika UAE Tour sacensības un tās bija trešās sacensības 2020. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
Sākotnēji sacensībās bija plānoti septiņi posmi no 23. līdz 29. februārim. 27. februārī, pēc piektā posma finiša, tika paziņots, ka pēdējie divi sacensību posmi tiek atcelti saistībā ar satraukumu par koronavīrusu. Tā rezultātā par sacensību kopvērtējuma uzvarētāju tika pasludināts tā brīža līderis Ādams Jeitss (). Arī pārējās klasifikācijās uzvaras piešķīra to līderiem pēc piektā posma.
Komandas
Tā kā UAE Tour bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 19 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un uzaicinājumu pieņēma 18 no tām, izņemot . Papildus tika uzaicinātas trīs UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 21 komandas pelotonu.
6. posms
Atcelts
7. posms
Atcelts
Dejo ar zvaigzni! 1
"Dejo ar Zvaigzni! 1" ir televīzijas šova "Dejo ar zvaigzni!" pirmā sezona. Šis šovs tika pārraidīts televīzijas kanālā TV3 no 2007. gada 4. februāra. Raidījuma vadītāji: Agnese Zeltiņa un Valērijs Mironovs.
Radopole
Radopole ir ciems Rēzeknes novada Viļānu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 4,6 km no pagasta centra Viļāniem un 221 km no Rīgas.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Rēzeknes rajonā.
Gramzda
Gramzdā dzimis Kurzemes ierēdnis Jūliuss fon Zēfelds (Julius von Seefeld, 1802—1878).
Novojavorivska
Novojavorivska (uk) ir rajona nozīmes pilsēta Javorivas rajonā Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā.
Pilsēta veidojusies 20. gadsimta otrajā pusē kā sēra ieguves centrs. Radusies 1965. gadā kā strādnieku ciemats Jantarnoje (ru) pie sēra ieguves kombināta. Pilsēta no 1986. gada. Viena no retajām Ukrainas pilsētām, kurā ir hokeja komanda.
Lamiņu baznīca
Lamiņu Svētā Jura Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Tukuma novada Pūres pagasta Lamiņu ciemā, 18. gadsimtā bija viena no retajām katoļu draudzei celtajām baznīcām Kurzemes pusē.
Vēsture
Pirmais dievnams atradies 2,5 km no pašreizējās baznīcas Sēmes muižā. Tas bijis koka dievnams, ko 1748. gadā uzcēlis muižas īpašnieks Vilhelms Heinrihs Līvens. Sēmes baznīcu apkalpojuši jezuīti, sekulārie priesteri tur dzīvojuši īsu laiku. 1917. gadā šo baznīcu nojauca.
1769. gadā Filips Līvens uzcēla nākamo baznīcu, kas atradās Lamiņu muižā. Šo dievnamu apkalpojuši prāvesti, kas dzīvoja Sēmē, jo pēkšņa fundatora nāve neļāvusi pārcelt dievkalpojumus no Sēmes. 1807. gadā draudzei jau bijis savs prāvests M. Trajanovskis, kurš apmeties uz dzīvi Lamiņos, jo 1806.gada 5.oktobrī ar nelaiķa dēla grāfa Georga Līvena un bīskapa Jāņa Kosakovska piekrišanu dievkalpojumi tikuši pārcelti uz Lamiņiem. Baznīca bijusi arī koka celtne, veltīta Svētā Jura godam.
Pašreizējo mūra baznīcu vecā dievnama vietā uzcēla Lamiņu muižas īpašnieka, ārsta Hartmaņa vadībā 1865. gadā. To arī veltīja Svētā Jura godam. No 1893. līdz 1902. gadam draudzes prāvests bija Kazimirs Jasens.
Klaudia Kulona
Klaudia Kulona (pl; dzimusi Košalinā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (2014).
Biogrāfija
Šahu sākusi spēlēt septiņu gadu vecumā. Kopš 2002. gada piedalījusies Polijas junioru šaha čempionātos. 2008. gadā kļuvusi Eiropas junioru šaha čempionāta sudraba laureāti U16 vecuma grupā. 2007. gadā debitējusi Polijas sieviešu šaha čempionāta finālā un ierindojusies 7. vietā. 2014. gadā Katovicē uzvarējusi Polijas studenšu šaha čempionātā, kā arī Varšavā izcīnījusi bronzas medaļu Polijas sieviešu šaha čempionātā. Šajā pašā gadā izcīnījusi zelta medaļas gan komandu, gan individuālajā vērtējumā Pasaules augstskolu šaha čempionātā Katovicē. 2014. gadā Vroclavā uzvarējusi Kristīnas Radzikovskas šaha memoriālā. 2015. gadā otru reizi pēc kārtas uzvarējusi Polijas studenšu šaha čempionātā. 2017. gadā Varšavā izcīnījusi sudraba medaļu Polijas sieviešu šaha čempionātā. 2020. gada augustā izcīnījusi sudraba medaļu Polijas sieviešu šaha čempionātā, papildus mačā par 1. vietu ar 0:2 piekāpjoties Karinai Cifkai. 2021. gada maijā Bidgoščā uzvarējusi Polijas sieviešu šaha čempionātā. 2023. gada aprīlī Varšavā ierindojusies 7. vietā Polijas sieviešu šaha čempionātā.
Lamiņu baznīca
Vēsture
1963. gadā Latvijas PSR funkcināri baznīcu katoļiem atņēma. Sākoties Trešajai atmodai, aktivizējās draudzes dzīve, un Latvijai atgūstot valstisko neatkarību, dievnams tika atdots baznīcai.
Klaudia Kulona
Biogrāfija
Pārstāvējusi Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Kulonai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu, bet 2014. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2019. gadā kļuvusi par starptautisko meistaru (IM).
Lamiņu baznīca
Interjers
Tā ir vienas navas telpa ar koka grīdu un koka griestiem, kas veidoti lēzeni. Virs ieejas ir kora telpas, kurās atrodas harmonijs. Dievnamā atrodas viens altāris, kura retabls atrodas centrā pie presbitērija gala sienas. Tajā ir Svētā Jura glezna. Abās pusēs no altāra aizmūrētos logos, kas pārtapuši par nišām, ievietotas Jēzus Sirds un Dievmātes gleznas. Lejā uz grīdas novietota Jaunavas Marijas skulptūra. Mensa atrodas tuvāk lūgšanu zālei.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Alberts Buliņš. Draudze sāka veidoties 18. gadsimta vidū, bet par patstāvīgu kļuva 1807. gadā. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Pūres pagastā un tā apkārtnē. Dievkalpojumi notiek lielāku svētku dienās. Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jura diena.
Musa Sovs
Musa Sovs (fr; dzimis ) ir Senegālas futbolists, uzbrucējs, Senegālas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Turcijas kluba Ümraniyespor sastāvā.
Sasniegumi
Lille
Fenerbahce
Al-Ahli Dubai
Individuālie sasniegumi
Mendizorrotza
Mendizorrotza ir stadions Vitorijā, Spānijā. Stadionā ir 19 840 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Deportivo Alavés.
Samsuna
Samsuna ir pilsēta Turcijas ziemeļos, Melnās jūras krastā. Tā ir Samsunas ila administratīvais centrs. 2013. gadā Samsunā dzīvoja 605 tūkstoši iedzīvotāju. Pēc šī rādītāja tā ir Turcijas 13. lielākā pilsēta, un vislielākā Turcijas pilsēta Melnās jūras krastā.
Senās Grieķijas laikā šīs pilsētas vietā atradās kolonija, kas bija zināma kā Amisa (, Amisos). Pašreizējo nosaukumu tā ieguva 12. gadsimta otrajā pusē, kad to iekaroja turki seldžuki. 1919. gadā Mustafa Kemals Ataturks šajā pilsētā aizsāka Turcijas neatkarības karu. 1993. gadā ieguva lielpilsētas statusu.
Ludvigs fon Mīzess
Dzimis Ļvivā bagātu ebreju ģimenē, vēlāk ģimene pārcēlās uz Vīni. No 1900. gada studēja Vīnes Universitātē, kur iepazinās ar Kārļa Mengera darbiem. No 1913. līdz 1934. gadam - privātdocents Vīnes Universitātē. Austrijas kanclera Engelberta Dolfusa, vēlāk Oto fon Habsburga padomnieks ekonomikā. 1934. gadā emigrēja uz Šveici, kur pasniedza Ženēvas Starptautisko attiecību institūtā (Institut de hautes études internationales et du développement). 1940. gadā emigrēja uz ASV, kur no 1945. līdz 1969. gadam bija Ņujorkas Universitātes profesors. Atrazdamies ASV, Mīzess tomēr aktīvi ietekmēja Eiropas atjaunotni pēc Otra pasaules kara, personiski pazīstot daudzus ekonomisko lēmumu pieņēmējus kontinentā.
Klaudio Džentile
Klaudio Džentile (it, dzimis ) ir Itālijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Savu lielāko daļu spēlētāja karjeras pavadījis Juventus komandā, kur aizvadījis gandrīz 300 līgas mačus. Ar Juventus komandu izcīnījis sešus A sērijas titulus, divus Itālijas kausus, UEFA kausu un UEFA Kausu ieguvēju kausu.
Itālijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1975. līdz 1984. gadam. Ar izlasi uzvarējis 1982. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1978. gada FIFA Pasaules kausā un 1980. gada Eiropas čempionātā.
Spēlētāja karjera
Juventus
Itālija
Trenera karjera
Itālijas U21 izlase
Ložņu smilga
Ložņu smilga (la) ir mainīga izskata augu suga graudzāļu dzimtā. Tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā, Ziemeļamerikā un Ziemeļāfrikā. Tās ietvaros nodala vairākas pasugas vai citus zemākus taksonus.
Apraksts
Ložņu smilga ir daudzgadīgs, 15—60 cm garš lakstaugs. Augs veido stīgojošus virszemes dzinumus, kas mezglos sakņojas un veido irdenu ceru. Sakneņu nav. Stiebrs pie pamata ir lauzīts, pacils, augšdaļā stāvs. Lapas plakanas, 0,3—0,7 cm platas, abpusēji raupjas. Lapas mēlīte smaila, 0,5—0,6 cm gara. Ziedu skara plaša, 5—20 cm gara, noziedējusi sakļaujas, zari raupji. Ziedu vārpiņas sīkas, ar vienu divdzimumu ziedu. Vārpiņas plēkšņu šķautne sīkdzeloņaina. Zieda plēksnes nevienāda garuma (ārējā daudz garāka). Akota nav vai tas ļoti īss, tikko manāms. Auglis ir sīks grauds. Zied no jūnija līdz augustam.
Glābējpeles
"Glābejpeles" (en) ir 1977. gada amerikāņu kompānijas Walt Disney Productions uzņemta animācijas filma, kuras pirmizrāde norisinājās. Filmas režisori ir Volfgangs Raitermans, Džons Launsberijs un Ārts Stīvenss. Galvenos tēlus angļu valodā ierunājuši Bobs Ņuhārts (Bernārs), Eva Gabora (Bjanka), Mišela Steisija (Penija) un Džeraldīna Peidža (Madāma Medūza). Šī ir Volta Disneja animācija studijas 23. pilnmetrāžas animācijas filma. Filmas sižets ir balstīts uz Mārdžerijas Šārpas grāmatu motīviem. 1990. gadā tika izdots filmas turpinājums "Glābējpeles Austrālijā".
Zluktenes muiža
Zluktenes muiža ir apdzīvota vieta Bauskas novada Brunavas pagastā. Izvietojusies Mūsas labajā krastā pie Zluktenes muižas ēkas 11 km no pagasta centra Ērgļiem, 17 km no novada centra Bauskas un 84 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Zluktenes muižas ēku kompleksu. Ietilpa teritorijā, ko jaunizveidotā Latvijas valsts 1921. gadā saņēma no Lietuvas (bijušās Kauņas guberņas teritorijas). 21. gadsimta 20. gados cauri ciemam plānots uzbūvēt Rail Baltica sliežu ceļu.
Pērsijs Džeksons un Olimpieši: Zibens nolaupītājs
"Pērsijs Džeksons un Olimpieši: Zibens nolaupītājs" (en) ir 2010. gada Apvienotās Karalistes un ASV fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Kriss Kolumbuss, bet scenārija autors ir Kreigs Titlejs. Filmas sižets veidots pēc Rika Riordana romāna "Zibens nolaupītājs" motīviem.
Galvenās lomas filmā atveido Logans Lērmans (Pērsijs), Brendons Tī Džeksons (Glovers), Aleksandra Dadario (Annabete), Džeks Ābels (Lūks), Šons Bīns (Zevs), Pīrss Brosnans (Hīrons), Stīvs Kūgans (Aīds), Rozārio Dousone (Persefone), Katrīne Kīnere (Sallija Džeksone), Kevins Makkids (Poseidons), Džo Pantoliano (Geibs) un Uma Tūrmane (Medūza).
Filma ir par pusdieviem, kuriem jāatrod Zeva zibens nolaupītāju, pirms dievu starpā sāksies karš. Filmas pirmizrāde notika 2010. gada 2. februārī Kanādā, ASV to sāka rādīt 2010. gada 12. februārī, bet Latvijā – 26. februārī. Filmu veidoja studijas Fox 2000 Pictures, Dune Entertainment, 1492 Pictures un Sunswept Entertainment, ar tās izplatīšanu nodarbojās 20th Century Fox. Tā nopelnīja 226,4 miljonus ASV dolāru pie 95 miljonu dolāru liela budžeta.
Filmas turpinājums izdots 2013. gadā.
Marakota bezdibenis
"Marakota bezdibenis" (en) ir skotu rakstnieka Artura Konana Doila 1927.—1929. gadā sarakstīts zinātniski fantastisks romāns, rakstnieka pēdējais lielapjoma darbs.
Latviešu valodā romānu (bez 6. un 7. nodaļas) laidusi klajā izdevniecība "Zinātne" 1970. gadā sērijā "Fantastikas pasaulē", krājumā "Marakota bezdibenis". Šajā krājumā bez tam ietverti arī divi A. Konana Doila darbi no sērijas par profesoru Čelindžeru — "Indīgā josla" un "Zudusī pasaule".
Sižets
Romānā aprakstīta profesora Marakota ekspedīcija, kurš kopā ar biologu Sairusu Hedliju un mehāniķi Billu Skenlenu ar batisfērai līdzīgu aparātu nolaižas Atlantijas okeāna dziļūdens ieplakā, kas atrodas dažas jūdzes uz dienvidrietumiem no Kanāriju salām. Ekspedīcija okeāna dibenā atrod nogrimušu pilsētu, ko apdzīvo atlantu pēcteči. Pētnieki iepazīstas ar zemūdens iedzīvotāju sadzīvi un kultūru, kā arī ar okeāna dzīļu floru un faunu. Pēc tam viņi paceļas okeāna virspusē, izmantojot ar vieglu gāzi pildītas lodes.
Pēdējās divas romāna nodaļas (dažkārt tiek uzskatīts, ka tas ir atsevišķs stāsts, kas sižetiski pieskaņots romānam) veltītas galvenokārt dramatiskas epizodes aprakstam, kas norisinājusies, varoņiem atrodoties okeāna dzīlēs. Kādā no pamestiem tempļiem viņi sastopas ar ļauno Tumsības Valdnieku (en) — nemirstīgu un praktiski visvarenu — kurš paziņo tiem par savu nodomu iznīcināt atlantu pēctečus. Taču profesoram Marakotam ar mistisku spēku palīdzību izdodas uzvarēt šo "ļaunuma iemiesojumu". Stila ziņā šī romāna daļa ievērojami atšķiras no racionālistiskās pirmās daļas.
Publikāciju vēsture
Romāna pirmā daļa ("Marakota bezdibenis", 1.—5. nodaļa) pirmoreiz tika publicēta no 1927. gada 18. oktobra līdz 1. novembrim laikrakstā The Saturday Evening Post, pēc tam žurnālā The Strand Magazine, kas romānu publicēja no 1927. gada oktobra līdz 1928. gada februārim.
Noslēguma daļu ("Tumsības Valdnieks", 6.—7. nodaļu) Konans Doils sarakstīja vēlāk, tā pirmoreiz parādījās žurnālā The Strand Magazine 1929. gada aprīlī-maijā.
Tai pašā 1929. gadā romāns iznāca krājumā "Marakota bezdibenis un citi stāsti" (en), to izdeva Doubleday, Doran.
Lapu krāsu maiņa rudenī
Lapu krāsa pavasarī un vasarā
Zaļā krāsa parasti dominē lapās, kurās ir relatīvi augsta hlorofila koncentrācija salīdzinot ar citiem pigmentiem. Tomēr dažos gadījumos lapas var būt citās krāsās arī pārējo gada laiku, piemēram, vēdekļveida kļava, lamberta lazda, purpura ābele, vairāku šķirņu bārbeles u.c.
Lapu krāsu rudenī
Lapu krāsu maiņa rudenī ir saistīta galvenokārt ar hlorofila daudzuma samazināšanos un karotinoīdu (dzelteno, oranžo pigmentu) un antocianīnu (sarkani, purpura krāsas pigmenti) klātbūtni lapās. Citām sugām nenotiek lapu krāsošanās, jo tās uzreiz nomet zaļas lapas.
Sarkanā krāsa
Sarkanais un purpura krāsojums novecojošās lapās ir visbiežāk saistīts ar antocianīniem, kas ir vaskulāri flavonoīdi. Antocianīni tiek sintezēti rudenī de novo,   kad ir zaudēti 50% no hlorofila, neilgi pirms lapu krišanas. Lapu krāsojums ir saistīts ar dažādiem faktoriem, piemēram, hlorofila koncentrāciju (augstāka hlorofila koncentrācija lapām piedod purpura vai brūnu nokrāsu), pH (bāzisks pH vakuolās dod zilu krāsojumu, savukārt sārmains pH dod sarkanu krāsojumu), dažādu pigmentu attiecību, glikozilāciju vai metāla jonu klātbūtni lapās. Dažos specifiskos gadījumos citi pigmenti var piedalīties sarkana krāsojuma veidošanā — betacianīni ir tikai neļķu rindas (Caryophyllales) augos un tiem piemīt līdzīgas īpašības kā antocianīniem. Vēl citi sarkanie pigmenti, kas ir atrasti lapās, ir 3-dezoksi-anticianidīns, rodoksantīns u. c.
Dzeltenā krāsa
Karotinoīdi ir pigmenti, kas lapām rudenī dod dzelteno un oranžo krāsu. Šie pigmenti ir lapās visu cauru gadu. Un tāpat kā hlorofils, karotinoīdi ir ieslēgti plastīdās, kur tie atrodas vai nu fotosintezējošajā membrānā vai plastoglobulu hidrofobajā vidē. Karotionīdi lapas novecošanas laikā var subcellulāri pārvietoties un pārciest ķīmiskas modifikācijas, tomēr ir maz pierādījumu, ka notiek to de novo sintēze rudenī.
Brūnā krāsa
Brūnēšana ir tipiski norādoša pazīme par šūnu bojāeju un atspoguļo kvinonu polimerizāciju. Tanīni (fenilpropanoīdu klase, kas līdzīga antocianīniem) un karotionīdi arī piedalās lapu brūnēšanā novecošanas beigās, savukārt novecošanas sākumā, brūnēšanu arī var izraisīt kombinēta antocianīnu un hlorofila klātbūtne.
Lapu krāsas maiņas nozīme
Vēl joprojām tiek diskutēts par rudens lapu krāsas maiņu nozīmi, jo trīs desmitgades ir zināms, ka lapu rudens krāsu maiņa nenotiek tikai hlorofila noārdīšanās dēļ. Kaut gan karotinoīdi atrodas lapās visu gadu, tie kļūst redzami tikai pēc hlorofila noārdīšanās. Savukārt antocianīni tiek ražoti tikai rudenī, kas prasa auga resursus, tāpēc rodas jautājums par adaptīvo vērtību ražojot šos pigmentus lapās, kas drīz vien nokritīs.
Pielāgotības izskaidrojumus var dalīt divās grupās: aizsardzība pret abiotiskajiem faktoriem un mijiedarbība starp augiem un dzīvniekiem. Iespējamās antocianīnu abiotiskās funkcijas ir fotoprotekcija, osmotiskā regulācija un sildīšanās. Daudzas iespējamās papildu funkcijas ir izteiktas, kas balstās uz augu un dzīvnieku mijiedarbību: koevolūciju, tiešu aizsardzību, maskēšanos, antimaskēšanos un tritrofisku mutuālismu.
No visām versijām ir izvirzīti divi galvenie evolucionārie izskaidrojumi lapu krāsas maiņai rudenī. Pirmais — lai pasargātu augus no fizikālā kaitējuma, ko izraisa intensīva gaisma zemā temperatūrā (fotoaizsardzības hipotēze). Otrais — lai izvairītos no parazītiem, signalizējot uz auga aizsardzību (koevolūcijas hipotēze).
Fotoaizsardzība
Ideja par fotoaizsardzību tika izvirzīta jau 19. gs. beigās, tomēr tā pilnīgu veidolu ieguva nesen.
Groba uzbrukums
Groba uzbrukums ir šaha atklātne, kas sākas ar gājienu: '''1. g2-g4 '''.
Lapu krāsu maiņa rudenī
Fotoaizsardzība
Visticamāk, ka antocianīnu aizsardzības funkcija pret fizikāliem faktoriem ir aizsardzība pret fotoinhibīciju. Aukstumā gaisma ir intensīva vai fosfora pieejamība ir ierobežota, fotosintēzes efektivitāte bieži samazinās, jo īpaši tiek bloķēta fotosistēma II, kas var bojāt hloroplastus un audus. Ir pierādīts, ka antocianīni uzlabo fotosintēzi intensīvā gaismā, it sevišķi zemās temperatūrās, tomēr tā vienmēr nenotiek. Vēl viena antocianīnu funkcija ir aizsardzība pret oksidatīvajiem bojājumiem. Kaut gan ražojot antocianīnus augs patērē metaboliskos resursus, tomēr tas atmaksājas, ja rudenī fotosintēzes process notiek efektīvi, tas ļauj labāk atgūt uzturvielas no lapām, it īpaši slāpekli, kas galvenokārt atrodams lapās, tāpēc tas jāatgūst, pirms lapas nokrīt. Tāpēc rudens pigmentu aizsardzība nav domāta pašām lapām, bet gan visam kokam.
Groba uzbrukums
To klasificē pie flanga atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodu A00.
Lapu krāsu maiņa rudenī
Koevolūcija
Koevolūcijas teorija apraksta starpsugu mijiedarbību starp kokiem ar krāsainām lapām un kukaiņiem, kas migrē rudenī un dēj olas, piemēram, laputis. Koevulūcija skaidro, ka kukaiņi dod priekšroku kokiem, kam rudenī ir zaļas lapas. Ražojot pigmentus, it sevišķi sarkanos, koki pasargā sevi no kukaiņu izraisītiem bojājumiem, iespējams, signalizējot, ka koks nav piemērota mājvieta kukaiņiem, to augstās ķīmiskās aizsardzības dēļ, uzturvielu mazinātās kvalitātes dēļ vai nenovēršamās lapas nokrišanas dēļ. Koki, novēršot kukaiņu populācijas pārziemošanu tajos, samazina ne tikai kukaiņu izraisītos bojājumus, it sevišķi pavasarī, kad no olām izšķiļas jaunā kukaiņu paaudze, bet arī bojājumus, ko izraisa vīrusi, patogēnās sēnes un baktērijas, ko kukaiņi pārnēsā kā vektori.
Groba uzbrukums
Vēsture
Atklātne ir nosaukta Šveices starptautiskā meistara Henrija Groba vārdā, kas to cītīgi analizējis un lietojis daudzās korespondencšaha partijās. Agrāk Groba uzbrukums bija pazīstams kā Ālhauzena atklātne, jo vācu šahists Kārlis Ālhauzens (1835-1892) bija viens no pirmajiem gājiena 1. g2-g4 lietotājiem. Savelijs Tartakovers, kas bija šo atklātni šad tad spēlējis simultanspēles seansos, bija aicinājis to dēvēt par Dženovas atklātni, jo šai pilsētā viņš to pirmoreiz izmēģinājis. Dažās pasaules vietās tā tiek saukta arī par kolibri atklātni.
Lapu krāsu maiņa rudenī
Koevolūcija
Šī teorija arī paredz, ka kukaiņiem pavasarī palēninās augšanas ātrums, ja rudenī kokam ir bijušas sarkanas lapas, tomēr šis apgalvojums nav pierādīts.
Mežagaiļi (Vērēmu pagasts)
Mežagaiļi ir ciems Vērēmu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 251 km attālumā no Rīgas.
Lapu krāsu maiņa rudenī
Klimata ietekme uz lapu krāsu maiņu rudenī
Fenoloģiskie dati liecina, ka nesenā globālā sasilšana ir pagarinājusi veģetācijas periodu. Analizējot vairāk nekā 1700 sugas, ir novērotas būtiskas pārmaiņas augu fenoloģijā, tajā skaitā veģetācijas perioda paildzinājums, kas tiek saistīts ar pieaugošo gaisa temperatūru. Vidēji pēdējo 35 gadu laikā, rudens lapu krāsu maiņa Eiropā ir aizkavēta par 1,3 dienām katrā desmitgadē. Kaut gan pastāv korelācija starp atmosfēras sasilšanu un agrāku pavasara iestāšanos, tomēr korelācija starp globālo sasilšanu un vēlāku rudens iestāšanos ir ļoti vāja.
Groba uzbrukums
Stratēģiskā ideja
Pēc melno bieži spēlētā 1. ... d7-d5, baltie ar 2. Lf1-g2 piedāvā bandinieka upuri. Tā pieņemšanas gadījumā 2. ...Lc8xg4, baltie spēlējot 3. c2-c4 c7-c6 4. c4xd5 c6xd5 6. Dd1-b3 iegūst bīstamu iniciatīvu. Tāpēc melnajiem labāk upuri nepieņemt.
Mežagaiļi (Vērēmu pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas Mežagaiļu ezers.
Šlībene
Šlībene (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Elbas-Elsteres apriņķī.
Lapu krāsu maiņa rudenī
Klimata ietekme uz lapu krāsu maiņu rudenī
Dabiskā rudens lapu krāsošanās tiek regulēta ar dienas garuma, temperatūras, gaismas, slāpekļa, ūdens piegādes, auga oglekļa-slāpekļa un uzņemšanas-patērēšanas līdzsvaru, laiks, kas var tikt uzskatīts kā gala rezultāts starp pretrunīgām prasībām optimizēt slāpekļa un oglekļa stāvokli augā.
Šlībene
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 973. gadā. Otrā pasaules kara laikā pie pilsētas atradās nometne, kuras ieslodzītie firmas HASAG Werk Schlieben rūpnīcā ražoja ieročus frontei. Pēc Otrā pasaules kara Šlībene atradās VDR sastāvā.
Ella Muižarāja
Ella Muižarāja, dzimusi Klinklāva (1921—2020) bija latviešu botāniķe, Dr. agr., profesore, Botānikas katedras vadītāja Latvijas Lauksaimniecības Akadēmijas (tagad LBTU) Mežsaimniecības fakultātē. Dr. emeritus.
Dzīvesgājums
Dzimusi Pjatigorskā (Stavropoles novadā Krievijā) 1921. gada 27. augustā Jāņa un Leontīnes (dzimušas Vilks) Klinklāvu ģimenē. Sākoties Pirmajam pasaules karam, ģimene bija devusies bēgļu gaitās un 1923. gadā atgriezās Latvijā. Pēc atgriešanās Klinklāvu ģimene apmetās pie mātes vecākiem Cēsu apkārtnē, bet 1928. gadā pārcēlās uz dzīvi Balvos.
Ella Klinklāva mācījās Balvu Valsts ģimnāzijā, kuru beidza 1940. gadā. 1941. gadā, sākoties Vērmahta iebrukumam Latvijā, viņa kopā ar brāli Torvaldu evakuējās uz Krieviju. Sākumā viņa nonāca Gorkijas apgabalā, vēlāk Novosibirskas apgabalā, kur Togučinā pabeidza traktoristu kursus un strādāja vietējā kolhozā.
1942. gadā Ella Muižarāja uzsāka mācības A. K. Timirjazeva Maskavas Lauksaimniecības akadēmijā, kas atradās evakuācijā Samarkandā, Uzbekijā. Viņu uzņēma Agronomijas fakultātē studentu grupā, kas tika nokomplektēta no latviešu jauniešiem. Šo grupu organizēja Jānis Vanags, Latvijas PSR Zemkopības ministrs (1940—1941). 1943. gadā akadēmiju pārcēla uz Maskavu, bet 1945. gadā “latviešu grupa” tika pārcelta uz atjaunoto Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju Rīgā. Pēc studiju beigšanas 1948. gadā E. Muižarāja kā asistente uzsāka darbu LLA Mežsaimniecības fakultātes Botānikas katedrā profesora Paula Galenieka vadībā. 1956. gadā LLA atgriezās Jelgavā.
1945. gadā LLA “timirjazeviešu” meitenes traktoristes piedalījās zemes apstrādes un sēšanas darbos (Ella Klinklāva, Ārija Prūse, Mirdza Zviedre). Viņas bija pirmās sievietes traktoristes pēckara Latvijā. 1970. gadā E. Muižarāja aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju “Dārza zemeņu zieda un ziedkopas uzbūve un attīstība”. Kā rakstīja trimdas latviešu laikraksts “Latvija” — tikai divas disertācijas Latvijas PSR togad tika aizstāvētas latviešu valodā — Ellas Muižarājas un Ainas Blinkenas. Pēc disertācijas aizstāvēšanas E. Muižarājai tika piešķirts lauksaimniecības zinātņu kandidāta grāds, kas 1992. gadā pielīdzināts lauksaimniecības zinātņu doktora grādam. Viņa pētījusi zemeņu, sarkanā ozola u.c. ziedkopas un augšanas konusu uzbūvi un attīstību.
1982. gadā E. Muižarāja ievēlēta par profesori. No 1975. gada līdz 1984. gadam viņa vadīja Mežsaimniecības fakultātes Botānikas katedru, kas 1993. gadā tika pievienota Mežsaimniecības katedrai.
Paralēli pedagoģiskajam darbam E. Muižarājas vadībā tika veikta īpaši aizsargājamo augu sugu ekspozīciju veidošana sabiedrības informēšanai un izglītošanai Gaujas nacionālajā parkā Līgatnes apkārtnē. Šī darba ietvaros tika pētīta reto un aizsargājamo augu sēklu kvalitāte un pavairošanas iespējas. Projekta partneris bija Gaujas Nacionālais parks, un tajā bija iesaistīti Rūta Kazāka, Viesturs Šube (Šulcs), Austris Plaudis un GNP botāniķe Rudīte Limbēna. Pētot Gaujas nacionālā parka Līgatnes zonas floru, tika izveidotas arī mācību un atpūtas takas, izdoti ceļveži par tām. E.Muižarāja noorganizēja agronomijas studentu botānikas prakšu norisi šajā apvidū, jauniešiem apmācības apvienojot ar brīvprātīgo darbu GNP labiekārtošanā. Spriežot pēc publikācijām periodikā, Ella Muižarāja bijusi pieprasīta lektore un uzstājusies dažādās iestādēs un organizācijās Jelgavā un tās apkārtnē par dabas aizsardzības jautājumiem, arī par reto un aizsargājamu augu sugu saglabāšanas nozīmi. Profesore Muižarāja lasīja lekcijas un vadīja laboratorijas darbus botānikā agronomijas specialitātes latviešu un krievu plūsmas studentiem, kā arī vadīja studentu vasaras prakses. Viņa ir vairāku mācības metodisko materiālu autore un līdzautore. 1994. gadā profesore aizgāja pensijā pēc vairāk nekā 40 augstskolā nostrādātiem gadiem.
Ella Muižarāja bija Latvijas Botāniķu biedrības biedrene kopš 1962. gada, bijusi biedrības valdē, aktīvi piedalījusies Baltijas botāniķu ekspedīciju—konferenču sagatavošanā un darba organizēšanā.
1984. gadā tēlniece Rasa Kalniņa-Grīnberga izstādīja Ellas Muižarājas krūšutēlu, jo viņu piesaistīja profesores personība un vizuālais tēls. Krūšutēls atrodas mākslinieces privātajā kolekcijā. Ella Muižarāja mirusi 2020. gada 30. jūlijā Rīgā, apglabāta Raiņa kapos.
Darbi
Rakstījusi arī Lauksaimniecības enciklopēdijai.
Pēdējos gados E. Muižarājas atmiņu pieraksti bijuši vērtīgs materiāls prof. Ināras Melgalves sastādīto grāmatu sērijā “JLA-LLA-LLU. Rektori”.
Alise šeit vairs nedzīvo
Filma stāsta par atraitni, kura kopā ar savu dēlu ceļo pa ASV dienvidrietumiem, labākas dzīves meklējumos.