cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fricis Apšenieks
1930. gadu pirmā puse
1930. gadā bijis Latvijas izlases līderis un kapteinis 3. šaha olimpiādē Hamburgā, kurā ieguvis 9 punktus no 17 iespējamiem (+7, -6, =4). Šīs olimpiādes laikā radās pirmās nesaskaņas starp Apšenieku un Petrovu, kurš pēdējā kārtā ļoti gribējis cīnīties ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu, bet Apšenieks kā komandas kapteinis to nav ļāvis un arī pats izvairījies no cīņas ar Aļehinu (pret Aļehinu nospēlēja Arvīds Taube un zaudēja). Petrovs Apšenieka rīcībā saskatīja personīgu apvainojumu un pēc atgriešanās Latvijā atļāvās kritizēt komandas kapteini par kļūdainu taktiku. Protams, Apšenieks nepalika parādā savam oponentam. Tikai nedēļu pēc šaha olimpiādes noslēguma Apšenieks piedalījās Liepājas šaha kluba 30 gadu jubilejas galvenajā turnīrā, kurā pārliecinoši uzvarēja par punktu apsteidzot Teodoru Bergu. 1931. gada aprīļa sākumā Apšenieks kā Rīgas šaha kluba līderis piedalījās 1. Latvijas komandu meistarības turnīrā un deva lielu ieguldījumu komandas izcīnītajā 2. vietā (uzvarēja Universitātes Sports (US) komanda). 1931. gada maijā Klaipēdā piedalījies 1. Baltijas valstu šaha čempionātā, kurā ierindojies 6. vietā (uzvarējis Isaks Vistaneckis (Lietuva)). 1931. gada jūlijā Latvijas komandas sastāvā piedalījies 4. šaha olimpiādē Prāgā, kur pie 2. galdiņa savācis 10½ punktus (+8, -3, =5) un ierindojies 4. vietā, bet komanda palika 6. vietā, sasniedzot savu labāko rezultātu pirms Otrā pasaules kara. 1931./1932. gadumijā Kauņā notikušajā atkārtotā Latvijas un Lietuvas mačā pie 1. galdiņa pieveicis Aleksandru Mahtu ar 1½:½. 1932. gadā pēc sešu gadu pārtraukuma notikusi 2. Rīgas pilsētas meistarība šahā. Apšenieks turnīra startā bijis pārliecinošs līderis, principiālā cīņā pieveicot arī Petrovu, taču trīs zaudējumi no 6. līdz 10. kārtai ļāvuši dalīt tikai 3.-5. vietu ar Lūciju Endzelīnu un Movšu Feiginu (turnīrā uzvarēja Vladimirs Petrovs). 1932. gadā Jelgavā notikušajā 4. Latvijas šaha kongresā Apšenieks tika ievēlēts Latvijas Šaha savienības valdes sastāvā. 1932. gada novembrī nomirst tā laika Latvijas šaha līderis Hermanis Matisons. Pēc viņa nāves pasliktinājās Apšenieka un Petrova attiecības, jo kā viens, tā otrs tagad pretendēja uz Latvijas pirmā šahista godu. Petrovs neatlaidīgi un mērķtiecīgi pilnveidoja savas šaha zināšanas, kā arī viņa materiālie apstākļi bija ievērojami labāki nekā Apšeniekam. 1933. gadā Apšenieks neveiksmīgi nospēlēja 5. šaha olimpiādē Folkstonā (Anglija), kur pie 1. galdiņa savāca tikai 4½ punktus (+1, -6, =7), zaudējot tā laika vadošajiem šahistiem Aleksandram Aļehinam (Francija), Savelijam Tartakoveram (Polija), Isakam Keždenam (ASV), Ernstam Grīnfeldam (Austrija) un Gēzam Maroci (Ungārija).
Pēdējie turnīri
1940. gada martā dalījis 4.-5. vietu Rīgas pilsētas šaha meistarības turnīrā (uzvarējis Leonīds Dreibergs). Pēc 1940. gada Latvijas iekļaušanas PSRS sastāvā Apšenieks turpinājis piedalīties šaha turnīros. 1940. gada oktobrī - decembrī notikušajā Valsts vienības kandidātu turnīrā Apšenieks nospēlēja sekmīgi, izcīnīdams 2. vietu aiz uzvarētāja Teodora Berga. 1941. gada janvārī kopā ar Aleksandru Koblencu dalījis 1.-2. vietu Rīgas meistarības finālā ātrspēlē, bet zaudējis papildu mačā ar 1:3. 1941. gada martā piedalījies savā pēdējā šaha turnīrā - 1. Latvijas PSR šaha čempionātā, kurā izcīnījis 2. vietu, tikai par puspunktu atpaliekot no turnīra uzvarētāja Koblenca. Pēc pēdējās kārtas partijas 23. martā Apšenieka spēki bija izsīkuši, viņš ticis nogādāts sanatorijā, taču 25. aprīlī miris no tuberkulozes. Apglabāts Rīgā, Mārtiņa kapos.
AR
AR var būt:
1816. gads
1816. bija garais gads, kas sākās pirmdienā.
Viljams Šoklijs
Viljams Šoklijs (en, dzimis, miris ) bija ASV fiziķis un izgudrotājs. 1956. gadā Šoklijam kopā ar Džonu Bardīnu un Volteru Brateinu tika piešķirta Nobela prēmija fizikā par viņu pusvadītāju pētījumiem un tranzistora efekta atklāšanu.
Biogrāfija
Kopš 1945. gada Šoklijs bija Bell Labs izpētes grupas vadītājs, kurā bija Džons Bardīns un Volters Brateins. Pēc Bell Labs izpētes grupas izjukšanas, 1956. gadā Šoklijs pārvācās no Ņūdžersijas uz Kaliforniju, kur izveidoja savu pusvadītāju ražotni Shockley Semiconductor Laboratory, kur viņš strādāja pie jaunu tranzistoru izstrādes komercializācijas. Šoklija uzņēmums, kas bija Beckman Instruments, Inc. nodaļa, bija pirmais tāda tipa uzņēmums, kas strādāja ar pusvadītāju ierīcēm tā sauktajā Silīcija ielejā. Vēlāk daži no viņa darbiniekiem paši izveidoja savus uzņēmumus.
Daļēji pateicoties Šoklija mēģinājumiem komercializēt jaunu tranzistora dizainu 20. gadsimta piecdesmitajos un sešdesmitajos gados, Kalifornijas Silīcija ieleja kļuva par elektronikas inovāciju rašanās vietu. Savā turpmākajā dzīvē, no 1958. gada Šoklijs bija Stenfordas Universitātes elektroinženierijas profesors, kur viņš arī kļuva par aktīvu eigēnikas teorijas atbalstītāju.
ASV patentēti vairāk nekā 90 Šoklija izgudrojumi.
Patenti
Šoklijam ir vairāk nekā 90 ASV patentu. Daži no nozīmīgākajiem:
Saūda Arābijas futbola izlase
Saūda Arābijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Saūda Arābiju starptautiskās futbola sacensībās. Saūda Arābijas futbola izlasi pārvalda Saūda Arābijas Futbola federācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1957. gadā, cīnoties pret Libānas izlasi. Saūda Arābija ir piedalījusies 6 FIFA Pasaules kausa finālturnīros, bet vislabākie panākumi tai bija pirmajā reizē 1994. gadā, kad iekļuva astotdaļfinālā. Āzijas kausa izcīņā Saūda Arābija ir piedalījusies 10 reizes un ir trīskārtēji Āzijas čempioni.
Sastāvs
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
Kūku pagasts
Kūku pagasts ir viena no Jēkabpils novada administratīvajām teritorijām. Pagasta padome atrodas Zīlānos. Robežojas ar sava novada Jēkabpils pilsētu un Ābeļu, Variešu, Mežāres un Vīpes pagastiem.
Hidrogrāfija
Upes: Daugava, Dārzupīte, Donaviņa, Nereta, Rogāļu strauts (Akmeņupīte), Odze.
Ūdenstilpes: Baļotes ezers, Gardaunis, Ilzenieku ezers, Laukezers, Catlakšu ezers, Baltiņu ezers, Krešu ezers
Vēsture
1945. gadā Jēkabpils apriņķa Krustpils pagastā izveidoja Kūku ciema padomi. Kūku ciems ietilpa Krustpils (1949—1962) un Jēkabpils (pēc 1962. gada) rajonos. 1954. gadā Kūku ciemam pievienoja likvidētā Gromaltu ciema kolhoza «Padomju Latvija» teritoriju, 1963. gadā — Ezeriešu ciema kolhoza «Zīlāni» teritoriju. 1973. gadā Kūku ciemam pievienoja daļu Vīpes ciema teritorijas, bet daļu Kūku ciema pievienoja Mežāres ciemam, kam 1977. gadā pievienoja vēl daļu teritorijas.
1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Kūku pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Krustpils novadā. 2021. gadā Krustpils novadu iekļāva Jēkabpils novadā.
Ievērojami objekti: Asotes pilskalns, Laukezera dabas parks, Rogāļu dižakmens, Gļiņauka (Daugavas krāces), Kondrātu birzs.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Zīlāni (pagasta centrs), Kūkas, Andrāni, Brēdiķi, Catlakši, Daugavas Oglenieki, Dieviņi, Druķi, Gravāni, Ilzenieki, Indriķēni, Jaunā muiža, Ķunci, Ļamāni, Namiķi, Pakalnes, Palejnieki, Piejūti, Plošlejas, Punu muiža, Rudzīši, Rogāļi, Silavas, Skramāni, Spolāni, Stireni, Strodu Oglenieki, Stukuli, Stulpiņi, Sūnas, Sūnu Paleja, Teiļi, Trepmuiža, Vāglāni, Vilciņi.
1398. gads
1398. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās trešdienā.
That's What You Get
"That's What You Get" ir amerikāņu grupas Paramore otrais singls no viņu studijas albuma Riot!. Tas tika izdots ASV sadarbībā ar ierakstu kompāniju Fueled by Ramen. Singla videoklips tika prezentēts. singls tika sertificēts ar zelta disku pēc RIAA sistēmas par pārdotām vairāk nekā 500 000 kopijām.
Petrozavodska
Petrozavodska (ru — 'Pētera rūpnīca'; krl; vep, arī Zavod, fi) ir Karēlijas Republikas galvaspilsēta Krievijas Federācijā.
Petrozavodska atrodas Oņegas ezera rietumu krastā, gar to izstiepjoties 21,7 km garumā. Tā atrodas pie federālā autoceļa R21 "Kola" 415 km uz ziemeļaustrumiem no Sanktpēterburgas, 718 km uz ziemeļaustrumiem no Helsinkiem un 925 km uz ziemeļiem no Maskavas. Petrozavodskas teritoriju šķērso vairākas nelielas upes, ir daži ezeri.
Vēsture
Pilsēta dibināta 1703. gadā, kad Aleksandrs Menšikovs Pētera I uzdevumā šeit nodibināja ieroču rūpnīcu. Pēc Pētera I nāves rūpnīca panīka un 1734. gadā tika slēgta. 1773. gadā Katrīna Lielā šeit atkal nodibināja ieroču rūpnīcu. 1777. gadā apdzīvotajai vietai piešķīra pilsētas tiesības. Turpinājuma kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam pilsētu bija ieņēmis Somijas karaspēks. 1977. gadā šeit tika novērots Petrozavodskas fenomens.
Iedzīvotāji
Petrozavodska ir biatlonista Vladimira Dračova (Владимир Петрович Драчёв, 1966), futbolista Alekseja Kozlova (Алексей Анатольевич Козлов, 1986) un Baltkrievijas biatlonista Vadima Sašurina (Вадим Леонидович Сашурин, 1970) dzimtā pilsēta.
That's What You Get
Singla videoklips tika filmēts un  Nešvilā, Tenisī štatā.
Neptūns
Neptūns var būt:
Sāmsala
Sāmsala jeb Sāremā (et) ir lielākā Igaunijai piederošā sala un trešā lielākā sala Baltijas jūrā. Tā atrodas Monzunda arhipelāgā, uz dienvidiem no Hījumā salas. Blakus, austrumos atrodas Muhu sala, bet dienvidos no Latvijas to šķir Irbes šaurums. Sāmsala ir Sāres apriņķa galvenā sala.
Sāmsalā dzīvo aptuveni 32 800 iedzīvotāju (2010), tās lielākā pilsēta ir Kuresāre.
Ģeogrāfija
Salas krasta līnijas garums ir apmēram 854 km, ap salu ir ap 600 mazāku saliņu. Ap 40% salas klāj mežs. Lielākais ezers ir Sūrlahts. Salā atrodas ap 10 pirms aptuveni 4000 gadiem meteorīta trieciena rezultātā radušies meteorītu krāteri, tai skaitā izcils dabas piemineklis — Kāli meteorīta krāteris.
Pateicoties salīdzinoši siltajam un maigajam klimatam, salai raksturīga augsta sugu daudzveidība, tai skaitā 35 orhideju sugas. Sāmsalā aug arī viens no ļoti retajiem Ziemeļeiropas endēmiem — augs Rhinanthus osiliensis, kas nav sastopams citur pasaulē. Austrumos no salas atrodas Vilsandi nacionālais parks (daļa rezervāta ir arī uz Sāmsalas), dienvidrietumu daļā — Vīdumē rezervāts.
Salā ir šādi ģeogrāfiski objekti:
Daži no Sāmsalas ciematiem un pilsētām:
Vēsture
Arheoloģiskie atradumi liecina, ka Sāmsala apdzīvota vismaz 5 000 gadus ilgi. Senās skandināvu sāgās salu dēvē Eysysla, kas devis salai tās nosaukumu zviedru, vācu dāņu un latīņu valodās. Igaunijas pamatdaļu pretstatā salām igauņi dēvēja par Suuremaa — ‘lielo zemi’, ko senie skandināvi tulkoja savā valodā kā Adalsysla.
Skandināvu sāgas liecina par biežām sadursmēm starp saliniekiem un vikingiem. Arī paši salinieki nereti devās laupītāju gaitās. Sāmsala bija turīgākā senās Igaunijas daļa.
Livonijas krusta karu laikā 1227. gadā krustneši ieņēma Sāmsalu. Kad 1236. gadā Sāmsalā sākās dumpis, kas beidzās ar salinieku un ordeņa mestra vienošanos. 1270. gadā salu izpostīja lietuvieši un zemgaļi, kas uzvarēja Livonijas ordeņa karaspēku kaujā uz ledus pie Karuzes. Kaujā krita arī ordeņa mestrs Otons Rodenšteins.
Daļu no salas tieši pārvaldīja Livonijas ordenis, daļu — Sāmsalas—Vīkas bīskapija. Pēc Livonijas Konfederācijas sabrukuma ordenis 1560. gada 15. aprīlī pēdējais Sāmsalas—Vīkas katoļu bīskaps Jānis V fon Minhauzens savu bīskapiju pārdeva Dānijas karalim Frederikam II, kura jaunākais brālis Magnuss, vēlākais Livonijas karalis, tika ievēlēts par bīskapu. 1560. gada maijā Dānijas karalis no Ulriha Bēra atpirka arī Kurzemes bīskapa tiesības par labu savam jaunākajam brālim Magnusam. Teritoriju apvienošanas nolūkā Dānija iemainīja Polijai—Lietuvai bīskapijas kontinentālo daļu pret to Sāmsalas daļu, kas agrāk piederēja Livonijas ordenim, tādējādi visa Sāmsala un Kurzemes bīskapija kļuva par Dānijas īpašumu.
1645. gadā Sāmsala nokļuva Zviedrijas pakļautībā un ietilpa Zviedru Vidzemes sastāvā. 1721. gadā Sāmsala kļuva par Vidzemes guberņas daļu Krievijas Impērijas sastāvā.
Pirmā pasaules kara laikā 1917. gada oktobrī vācu armija no Kurzemes pārcēlās pāri Irbes šaurumam un ieņēma Igaunijas salas un turēja tās savā kontrolē līdz kara beigām. Pēc pirmā pasaules kara kopā ar pārējo Igauniju ieguva neatkarību no Krievijas Impērijas. Otrā pasaules kara laikā un pēc tam uz Vāciju un Krieviju tika izsūtīti ap 30% salinieku.
Igaunijas PSR laikā, pateicoties tam, ka sala ir izolēta, to maz skāra pārkrievošana, ap 98% salas iedzīvotāju ir igauņi.
Saimniecība
Salu var sasniegt pa dambi no Muhu salas, ar prāmi no Pērnavas un Hījumā. Regulārā prāmju satiksme ar Ventspili ir pārtraukta. Kuresārē ir lidosta; regulāri lidojumi uz Tallinu un sezonāli lidojumi — uz Pērnavu, Helsinkiem, Rīgu un Stokholmu.
Sāmsalu ar Muhu salu savieno 1896. gadā uzcelts dambis, pētīta arī iespēja to savienot ar Igaunijas pamatdaļu ar liela tilta palīdzību. Kārmas karjerā iegūst dolomītu, kuru izmanto dekoratīvajai apdarei. Ar Sāmsalas dolomītu apdarinātas Rīgas Stacijas laukuma tuneļu ieejas un citas celtnes.
Oksisviestskābe
Oksisviestskābe (hidroksisviestskābe, oksibutānskābe, GHB, C3H6(OH)COOH) pieder pie hidroksikarbonskābēm.
Oksisviestskābei ir 3 struktūrizomēri, kas atšķiras ar hidroksilgrupas novietojumu molekulā: Alfa- un bēta- izomēriem turklāt piemīt optiskā aktivitāte. Vislielākā nozīme ir gamma-oksisviestskābei un, runājot par oksisviestskābi un tās sāļiem (oksibutirātiem), parasti saprot tieši to. Gamma-oksisviestskābe tīrā veidā ir nestabila šķidra viela. Nātrija oksibutirāts ir balta vai iedzeltena kristāliska viela ar vāju, specifisku smaržu. Viegli šķīst ūdenī, higroskopisks.
Atrašanās dabā
(−)-β-oksisviestskābe dažkārt sastopama urīnā, it sevišķi cukurslimnieku urīnā (kopā ar acetonu un acetoetiķskābi CH3COCH2COOH, kurai reducējoties, arī veidojas). β-Oksisviestskābes polimērus veido dažas baktērijas.
γ-Oksisviestskābe organismā veidojas no dzintarskābes semialdehīda HOOC-CH2-CH2-CHO, tās loma nav vēl pilnīgi noskaidrota (novērš skābekļa badu šūnās, tai ir arī neiroprotektīva ietekme). No γ-oksisviestskābes var veidoties γ-aminosviestskābe — svarīgs neiromediators, kas regulē organisma fizisko aktivitāti.
Iegūšana
Iegūst, hidratējot γ-butirolaktonu.
Īpašības
Gamma-oksisviestskābe, tāpat kā visas γ-hidroksiskābes, ļoti viegli zaudē ūdeni un veido ciklisku anhidrīdu. Šādus hidroksiskābju anhidrīdus sauc par laktoniem, bet γ-oksisviestskābes laktonu — par butirolaktonu.
Izmantošana
Nātrija oksibutirātu plaši izmanto medicīnā. Tas iedarbojas kā miega līdzeklis, pastiprina nomierinošu preparātu iedarbību, to var lietot kā maztoksisku neinhalācijas narkozes līdzekli. Nātrija oksibutirātu lieto arī alkohola abstinences ārstēšanā. Psihiatrijā un neiroloģijā nātrija oksibutirātu lieto, ārstējot pacientus ar neirozēm un nervu sistēmas traumatiskiem bojājumiem. Lieto arī oftalmoloģijā glaukomas ārstēšanā.
Rīgas "Dinamo" spēlētāju uzskaitījums
Šis ir pilns Kontinentālās hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" spēlētāju uzskaitījums pēc kopējā klubā aizvadīto spēļu skaita:
— Spēlēja komandas sastāvā 2021.—22. gada sezonā
— Vārtsargi
Krievijas demogrāfija
Krievijas demogrāfija ietver demogrāfijas datus par Krievijas Federācijas iedzīvotāju skaitu, etnisko sastāvu, urbanizācijas līmeni, dzimumstruktūru, vecumstruktūru u.c. radniecīgu informāciju. Krievijas Federācija ir atšķirīgu, daudzu nāciju sabiedrība, kurā dzīvo vairāk kā 160 etniskās un vietējo iedzīvotāju grupas. Lai gan Krievijas iedzīvotāju skaits ir salīdzinoši liels, valsts milzīgo izmēru dēļ apdzīvotības blīvums ir zems. Visblīvāk apdzīvota ir Krievijas Eiropas daļa, Urālu kalnu apkaime un dienvidrietumu Sibīrija. 73% no iedzīvotājiem dzīvo pilsētās. Pēc 2002. gada skaitīšanas rezultātiem divas lielākās pilsētas Krievijā ir Maskava un Sanktpēterburga. Vienpadsmit citās pilsētās ir starp vienu un diviem miljoniem iedzīvotāju: Čeļabinskā, Kazaņā, Novosibirskā, Ņižņijnovgorodā, Omskā, Permā, Rostovā pie Donas, Samarā, Ufā, Volgogradā un Jekaterinburgā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Lielākais Krievijas Federācijas iedzīvotāju skaits bija 1991. gadā — 148 689 000, bet tas sāka piedzīvot strauju kritumu 1990. gadu vidū, pastāvīgo iedzīvotāju skaits uz bija 141 903 979 cilvēki. 2008. gadā iedzīvotāju skaits samazinājās par 121 400 cilvēkiem vai par 0,085% (2007. gadā — par 212 000 vai 0,15% un 2006. gadā — par 532 000 vai 0,37%). Mirušo skaits 2008. gadā bija par 363 500 lielāks nekā dzimušo skaits. Tas bija mazāk nekā 477 000 mirušo 2007. gadā un 687 100 mirušo 2006. gadā. Saskaņā ar datiem, ko publicējis Krievijas Federācijas Valsts Statistikas pārvalde, mirstības rādītājs Krievijā 2007. gadā samazinājās par 4%, salīdzinot ar 2006. gadu, sasniedzot apmēram 2 miljonus mirušo, tajā pat laikā dzimstības rādītājs gadu no gada pieauga par 8,3% līdz 1.6 miljoniem jaundzimušo. Lai gan Krievijas dzimstības līmenis ir salīdzināms ar citu Eiropas valstu dzimstības līmeni (12,1 jaundzimušais uz 1000 cilvēkiem 2008. gadā, salīdzinot ar Eiropas Savienības vidējo 9,90 uz 1000), tās iedzīvotāju skaits samazinās vairāk nekā daudzās no tām, pateicoties būtiski augstākam miršanas rādītājam (2008. gadā mirstības līmenis Krievijā bija 14,7 uz 1000 cilvēkiem, salīdzinājumā ar Eiropas Savienības vidējo 10,28 uz 1000).
Migrācija
2008. gadā par 2,7% turpināja pieaugt migrācija ar 281 615 migrantiem, kas ieradās Krievijas Federācijā, 95% no tiem ieradās no NVS valstīm, lielais vairums bija krievi vai krieviski runājoši. Krievu emigrantu skaits samazinājās par 16% līdz 39 508, no tiem 66% devās uz citām NVS valstīm. Ir aplēsts, ka Krievijā ir 10 miljoni nelegālu imigrantu no bijušajām Padomju Savienības valstīm.
Etniskais sastāvs
2009. gadā Krievijas Federācijā dzīvoja 116 miljoni etnisko krievu, citas lielākās etniskās grupas ir tatāri (5,5 miljoni), ukraiņi (2,9 miljoni), baškīri (1,7 miljoni), čuvaši (1,6 miljoni), čečeni (1,4 miljoni) un armēņi (1,1 miljons).
Mirstība
Mirušo skaits (tūkst. cilv.):
Mirstības koeficients (uz 1000 iedzīvotājiem)
'''Galvenie nāves cēloņi Krievijā 2009. gadā:'''
Dzimstība
Jaundzimušo skaits:
Dzimstības koeficients
Vesels fon Freitāgs-Loringhofens
Vesels fon Freitāgs-Loringhofens (, 1899 - 1944) bija vācbaltiešu muižnieks un militārais darbinieks. Latvijas brīvības cīņu dalībnieks. Otrā pasaules kara laikā viņš kā Vērmahta ģenerālštāba virsnieks piedalījās 1944. gada 20. jūlija atentāta sagatavošanā pret Ādolfu Hitleru.
Dzīvesgājums
Cēlies no baronu Freitāgu-Loringhofenu dzimtas. Dzimis 1899. gada 22. novembrī Lielbornes muižā, bērnību un jaunības gadus pavadīja Skultes muižā. Pēc skolas beigšanas viņš piedalījās Latvijas brīvības cīņās kā Baltijas landesvēra, pēc Strazdumuižas pamiera noslēgšanas - kā Latvijas Bruņoto spēku 13. Tukuma kājnieku pulka karavīrs Latgales frontē. Pēc 1920. gada agrārās reformas un muižu atsavināšanas Vesels fon Freitāgs-Loringhofens 1922. gadā izlēma atstāt Latviju un turpmāk dienēja Vācijas armijā (Reihsvērā).
Otrā pasaules kara laikā viņš bija Vācijas armijas Dienvidu grupējuma (Heeresgruppe Süd) trešais ģenerālštāba virsnieks un piedalījās karadarbībā Ukrainas teritorijā. Jau 1942. gadā viņš nonāca konfliktā ar SS vadību. Pirms Staļingradas kaujas viņš 1942. gada oktobra sākumā brīdināja Vērmahta vadību par Sarkanās armijas plānoto pretuzbrukumu pie Donas, tomēr Hitlers to atstāja bez ievērības.
1943. gadā pēc Vilhelma Kanarisa rīkojuma tika pārcelts uz Berlīni, kur vadīja militārās izlūkošanas un pretizlūkošanas dienesta (Abvēra) sabotāžu plānošanas daļu. Kā pārliecināts Hitlera režīma pretinieks viņš bija saistīts ar Vērmahta antihitleriskajām aprindām un kopā ar admirāli Kanarisu 1943. gada 29. jūlijā piedalījās slepenās sarunās Venēcijā ar Itālijas slepeno dienestu vadītāju Čēzāri Amē (Cesaré Amé), lai novērstu SS vadības plānotos atentātus pret Romas pāvestu Piju XII un Itālijas karali Viktoru Emanuelu III.
Pēc admirāļa Kanarisa atcelšanas no Abvēra vadītāja amata 1944. gada februārī Vesels fon Freitāgs-Loringhofens tika pārcelts izlūkošanas darbā uz Vērmahta ģenerālštābu OKH (Oberkommando des Heeres). Tur viņš piedalījās sazvērestības plānošanā pret Vācijas diktatoru Ādolfu Hitleru un piegādāja atentāta izpildītājam Klausam fon Štaufenbergam Anglijā ražotas sprāgstvielas. Slepenā apspriedē netālu no Hitlera bunkura Tolksdorfas (tagad Tołkiny) pilī 1944. gada pavasarī Freitāgs-Loringhofens esot teicis, ka "ja arī tas neizdosies, vismaz vācu vēsturē paliks rakstīts, ka cilvēki atdeva savas dzīvības, lai novāktu šo noziedznieku".
Pēc operācijas izgāšanās Gestapo atklāja viņa saistību ar atentātu un īsi pirms apcietināšanas Vesels fon Freitāgs-Loringhofens izdarīja pašnāvību. Viņa sievu apcietināja, četrus mazgadīgos dēlus ievietoja bērnu namā. Pulkveža Freitāga-Loringhofena atvadu vēstule sievai tiek glabāta Drēzdenes Kara vēstures muzejā.
ARM (nozīmju atdalīšana)
ARM var būt:
Ians Stjuarts Donaldsons
Ians Stjuarts Donaldsons (en;  — ), pazīstams arī kā Ians Stjuarts, bija angļu mūziķis. Stjuarts bija pankroka un skūtgalvju grupas Skrewdriver pamatlicējs un līderis. Sākumā grupa spēlēja pankroku, bet pievēršoties nacistu skinhedu kultūrai pārgāja uz White Power roku.
Ians Stjuarts Donaldsons piedzima, Poltonas pilsētā, Apvienotajā Karalistē. 1976. gadā Blekpūlas pilsētā mūziķis nodibināja Skrewdriver. Tā tika izveidota uz grupas Tumbling Dice pamata, kas spēlēja The Rolling Stones, The Who un Free dziesmu kaverversijas. Donaldsons gāja bojā autoavārijā, Dērbijšīrā.
Vecsvirlaukas pagasts
Vecsvirlaukas pagasts bija viena no Jelgavas apriņķa (līdz 1920. gadam Dobeles apriņķa) pašvaldībām tā vidienē, Lielupes kreisajā krastā. Robežojās ar Jelgavas pilsētu un Teteles, Garozes, Salgales, Jaunsvirlaukas un Vircavas pagastiem. Pagasta valde atradās Dandālē (tagad Dravnieki).
Vēsture
Vēsturiskā Vecsvirlaukas muiža (Alt-Bergfried, Bajāri) mūsdienās atrodas Jaunsvirlaukas pagastā. Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 2. novembrī pagastā izveidoja Dzirksteles un Vecsvirlaukas ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Jelgavas rajonā. Mūsdienās Vecsvirlaukas pagasta teritorija iekļauta Jelgavas novada Jaunsvirlaukas pagastā un neliela daļa Jelgavas pilsētā.
Leimaņu pagasts
Leimaņu pagasts ir viena no Jēkabpils novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Dignājas, Zasas, Rubenes, Kalna un Aknīstes pagastiem.
Hidrogrāfija
Upes: Aldaunīca, Ērmīte, Jaunaldaunīca, Vecaldaunīca.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Leimaņi, Mežgale (pagasta centrs), Putraimiņi, Skrīveri, Stradi, Virgulāni, Zānāni.
Hoščno
Hoščno ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz dienvidaustrumiem no Stargardas Ščeciņskas.
AW
AW var būt:
Šlāgermūzika
Šlāgermūzika (no de — 'grāvējs, hits') ir populārās mūzikas stils, kas ir izplatīts Ziemeļeiropā un Centrāleiropā, galvenokārt Šveicē, Austrijā, Vācijā, Beļģijā, Nīderlandē, Skandināvijas un Baltijas valstīs. Šlāgermūzika ir populāra arī Latvijā. Latvijā ir arī sava Šlāgeraptauja, kā arī televīzijas kanāls. Visbiežāk šlāgeri ir saldas, ļoti sentimentālas balādes ar vienkāršu, viegli iegaumējamu popmūzikas melodiju un arī tiek izmantotas tautas dziesmas. Dziesmu vārdos uzsvars likts uz mīlestību, attiecībām un jūtām.
Šis mūzikas stils ir bijis bieži pārstāvēts Eirovīzijas dziesmu konkursā kopš tā pirmsākumiem 1956. gadā, kaut arī to līdz mūsdienām pakāpeniski ir nomainījuši citi popmūzikas stili.
1815. gads
1815. bija parastais gads, kas sākās svētdienā.
The Fratellis
The Fratellis ir britu rokgrupa, kura sāka muzicēt 2005. gadā. Tā sastāv no trim cilvēkiem: Džons Lolera (balss, ģitāra), Berija Volesa (basģitāra) un Gordona Makrorija (bungas). Viņi lieto pseidonīmus, attiecīgi, Džons Fratelli, Berijs Fratelli un Minss Fratelli.
Vēsture
Grupa nospēlēja savu pirmo koncertu. Tajā pašā gadā kādu grupas dziesmu pirmoreiz atskaņoja radiostacija, vēlāk "The Fratellis" noslēdza līgumu ar Fallout Records. Grupas debijas albums "Costello Music" tika izdots. Albuma panākumi ļāva grupa iegūt BRIT balvu par labāko "izsišanos". Grupas otrais albums, "Here We Stand", tika izdots 2008. gada jūnijā. Lai gan agrāk Džons Lolers ir apgalvojis, ka 2009. gadā var tikt izdoti divi albumi, vēlāk viņš atsauca šo apgalvojumu, sakot, ka tas šobrīd nav iespējams.
UMI
UMI var būt:
Petropavlovska-Kamčatska
Petropavlovska-Kamčatska ir pilsēta Kamčatkas novadā, tā administratīvais centrs. Izvietojusies Kamčatkas pussalas dienvidaustrumu daļā, Klusā okeāna piekrastē, 8200 km attālumā no Maskavas. Augstumu starpība pilsētas teritorijā ir 382,5 metri. Pilsētas tuvumā atrodas trīs vulkāni: Kozeļska (Козельский вулкан, 2189 m), Avačas (Авачинская сопка, 2741 m) un Korjaku (Корякская сопка, 3456 m).
Ņūkāsla pie Tainas
Ņūkāsla pie Tainas (en), bieži saīsināti Ņūkāsla, ir pilsēta (city) Ziemeļaustrumanglijā pie Tainas upes ietekas Ziemeļjūrā. Tainas un Vīras aglomerācijas galvenais centrs. Pilsētas un apkārtnes iedzīvotājus dēvē par džordijiem (geordies). Vēsturiski svarīgs ogļu tirdzniecības centrs.
Vēsture
Pilsētas pirmsākumi meklēkami mūsu ēras II gs., kad romiešu imperators Adriāns pilsētas mūsdienu teritorijā nodibināja apmetni Ponseliju (Pons Aelius). Mūsdienās no tā laika apbūves redzama Adriāna vaļņa atliekas, kuras redzamas vairākās vietās pilsētā. Kad romieši pameta Britāniju, pilsēta ietilpa anglosakšu Nortumberlendas karalistē, un bija pazīstama kā Monkčestra (Monkchester). 1080. gadā, pēc sacelšanās pret normāņiem, pilsētu pilnībā nopostīja bīskaps Odo.
Tomēr Vilhelma Iekarotāja dēls Normandijas hercogs Robērs III, apzinoties vietas stratēģisko nozīmi, uzcēla šeit koka pili, kuru nosauca par Novum Castellum/New Castle (Jaunā pils), no kurienes pilsētas mūsdienu nosaukums. Viduslaikos Ņūkāsla bija Anglijas ziemeļu robežpilsēta. Vairākkārt tai uzbruka skotu karaspēks, bet 1174. gadā Ņūkāslā tika ieslodzīts Skotijas karalis Viljams I.
Anglijas karalis Čārlzs I XVII gadsimtā piešķīra Ņūkāslai tiesības tirgoties ar Austrumanglijas oglēm, un šis monopols labvēlīgi ietekmēja pilsētas attīstību. Anglijas pilsoņu kara laikā Ņūkāsla atbalstīja karali, tāpēc 1644. gadā tai uzbruka parlamenta piekritēji, kuru atbalsta bāze bija Sanderlenda.
18. gadsimtā Ņūkāsla līdz ar Londonu, Oksfordu un Kembridžu bija viens no angļu grāmatu izdošanas centriem. 19. gadsimtā Ņūkāslā strauji attīstījās smagā rūpniecība un tā bija viens no rūpnieciskās revolūcijas centriem. 20. gadsimta vidū smagā rūpniecība Ņūkāslā panīka.
Saimniecība
Pilsētā ir bankas Northern Rock un programmatūras uzņēmuma The Sage Group galveno mītņu vieta.
Cilvēki
Ņūkāslā pie Tainas dzimuši:
Rīgas Valsts vācu ģimnāzija
Rīgas Valsts vācu ģimnāzija (RVVĢ) ir vidējās izglītības iestāde Āgenskalnā, Rīgā, kurā mācās skolēni no 7. līdz 12. klasei.
Rīgas Valsts vācu ģimnāzijā kopš 1962. gada padziļināti var apgūt vācu valodu, tāpat skolā ir iespējams kārtot DSD (Deutsches Sprachdiplom) eksāmenu. Skolā var apgūt kopumā divas pamatizglītības otrā posma izglītības programmas, kā arī četras vispārējās vidējās izglītības programmas.
VI
VI var būt:
Rīgas Valsts vācu ģimnāzija
2022. gada Ata Kronvalda fonda Latvijas skolu reitingā Rīgas Valsts vācu ģimnāzija ieņēma 6. vietu ģimnāziju grupā.
== Vēsture ==
Pirmās neatkarības laiks
1921. gada 19. septembrī 49 skolēni direktora Pētera Aivara (Ļūļaka) vadībā uzsāka mācības Valsts Pārdaugavas vidusskolā, kas tobrīd bija izvietota 16. pamatskolas un 2. Pilsētas bibliotēkas telpās Dārtas ielā (šobrīd atrodas Friča Brīvzemnieka pamatskola). Pēc gada skola ieguva '''Rīgas 2. Valsts vidusskolas''' nosaukumu, bet 1931. gadā tas tika mainīts, kad skola ieguva '''Rīgas 2. Valsts ģimnāzijas''' nosaukumu. 1930. gada pavasarī tika likts pamatakmens skolas ēkai Āgenskalna priedēs. Jau 1931. gada 5. decembrī notika jaunā skolas nama atklāšana (arhitekts Indriķis Blankenburgs). 1938. gada 7. maijā notika skolas karoga iesvētīšana un karoga svētki.
Padomju laiki
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 15. septembrī Rīgas 2. Valsts ģimnāziju pārdēvēja par '''Rīgas 5. vidusskolu'''. Vācu okupācijas laikā 1942. gadā skola atguva veco nosaukumu, taču tās telpās bija iekārtots kara hospitālis, tādēļ mācības notika neregulāri citur atvēlētās telpās. Pēc Sarkanās armijas ienākšanas Rīgā vācu kara hospitāli likvidēja un 1944. gada 13. novembrī skola atsāka darbu savā ēkā kā Rīgas 5. vidusskola. 1946. gada februārī skolas telpās darbību uzsāka bērnu mūzikas skola (tagad Pāvula Jurjāna mūzikas skola). No 1950. gada, pēc apvienošanās ar 46. pamatskolu, 5. vidusskolā mācījās skolēni no 1. līdz 11. klasei. 1957. gadā skolai tika piešķirts 1941. gada absolventes Zentas Ozolas vārds, turpmāk skolas nosaukums bija '''Zentas Ozolas Rīgas 5. vidusskola'''. 1962. gadā aizsākās skolas specializācija vācu valodas intensīvā apmācībā. 1982. gadā par draudzības izveidošanu un stiprināšanu starp VDR un PSRS, skola tika apbalvota ar VDR goda nozīmi "Zelta adata".
Pēc neatkarības atjaunošanas
Pēc neatkarības atgūšanas 1991. gadā Zentas Ozolas Rīgas 5. vidusskola tika pārdēvēta par Āgenskalna ģimnāziju. 1991. gada oktobrī, kad notika skolas 70 gadu jubilejas svinības, skolotāja Emīlija Palkavniece skolai atdeva 45 gadus slepus glabāto Rīgas 2. Valsts ģimnāzijas karogu. 1994. gadā no Āgenskalna ģimnāzijas atdalīja Āgenskalna sākumskolu, kur no 1. līdz 6. klasei, skolēni mācības uzsāka Kandavas ielā 4 k-1. Āgenskalna ģimnāzijā palika mācīties skolēni no 7. līdz 12. klasei. 1997. gadā Āgenskalna ģimnāzija kļuva par vācu valodas otrās pakāpes diploma (DSD II) eksaminācijas centru Latvijā. 2001. gada 1. septembrī atklāja jauno mācību korpusu un sporta kompleksu (projekta autors bija 1972. gada absolvents Andrejs Ģelzis). 2004. gada 18. maijā skolā atklāja vēstures muzeju. Kopš 2007. gada skolēniem, pēc skolas absolventa Jāņa Vasarieša iniciatīvas par skolas slavas spodrināšanu, tiek pasniegta "Pūce". 2010. gada 1. novembrī skola atguva Valsts ģimnāzijas statusu, bet šoreiz tā tika pārdēvēta par Rīgas Valsts vācu ģimnāziju. 2013. gadā tika atklāta skolas strūklaka. 2017. gada 14. jūnijā uz jaunā mācību korpusa jumta tika atklāta urbānā bišu drava, kas ir Latvijā pirmā bišu drava, kura izvietota uz mācību iestādes jumta un atrodas tur visu gadu. 2021. gadā skola svinēs 100 gadu pastāvēšanas un vēsturiskā mācību korpusa 90 gadu jubileju.
2022. gadā Rīgas Valsts vācu ģimnāzija kļuva par vienu no desmit Rīgas pilotskolām, kurā skolēnu vajadzībām tika ierīkotas dzeramā ūdens stacijas jeb brīvkrāni.
Skolas direktori
== Mācību programmas == Skolā var apgūt pamatizglītības otrā posma izglītības programmu (7.-9.klase) ar padziļinātu vācu vai angļu valodas apguvi, kā arī vispārējās vidējās izglītības programmu (10.-12.klase), izvēloties vienu no pieciem piedāvātajiem mācību kursu komplektiem:
1. pamatizglītības otrajā posmā (7. – 9. klase):
2. vispārējās vidējās izglītības posmā (10. – 12. klase):
== DSD == Rīgas Valsts vācu ģimnāzijā ir iespējams kārtot vācu valodas (Deutsches Sprachdiplom) eksāmenu. Vācu valodas pirmās (DSD I) un otrās (DSD II) pakāpes eksāmens sastāv no četrām daļām (lasīšanas izpratne, klausīšanās izpratne, rakstveida komunikācija un mutvārdu komunikācija). DSD I eksāmenu skolēni parasti kārto 9. klasē (atbilst pamata līmeņa augstākajai pakāpei (A2) vai vidējā līmeņa zemākajai pakāpei (B1)), bet DSD II eksāmenu – 12. klasē (atbilst vidējā līmeņa augstākajai pakāpei (B2) vai augstākā līmeņa zemākajai pakāpei (C1) un tas ir apliecinājums nepieciešamajām vācu valodas zināšanām, lai varētu studēt Vācijas augstskolās).
== Skolēnu skaita izmaiņas ==
Zelta pildspalva
Vairāki skolas skolotāji par radošu, inovatīvu un profesionālu pedagoģisko darbu, kā arī par ieguldījumu skolēnu izglītošanā un audzināšanā saņēmuši „Zelta pildspalvas”:
Pūces balva
Kopš 2007. gada Rīgas Valsts vācu ģimnāzijā tiek pasniegta atzinības balva "Pūce", kura tiek piešķirta tiem skolēniem, kas konkrētajā mācību gadā ir visaktīvāk iesaistījušies skolas slavas spodrināšanā:
Superkauss
Superkauss (en) ir Nacionālās futbola līgas (NFL) sezonas izšķirošā spēle, kurā tiek noskaidrots sezonas uzvarētājs. Spēles uzvarētāji savā īpašumā iegūst Vinsa Lombardi balvu. Pirmoreiz Superkausa izcīņas spēle notika 1967. gada 15. janvārī kā sadraudzības spēle starp NFL un toreizējo konkurenti Amerikas Futbola līgu. Tolaik tā bija abu līgu čempionu spēle, taču kopš 1970. gada, kad abas līgas kļuva par konferencēm, šī spēle notiek starp abu konferenču čempioniem. Superkausa izcīņas spēles tiek numurētas ar romiešu skaitļiem. 2015. gada sezonas Superkausa izcīņas spēle tiks apzīmēt ar arābu skaitli: Superkaus 50.
Pašreizējie Vinsa Lombardi balvas īpašnieks ir Kanzassitijas "Chiefs" ,visvairāk reizes (13) Superkausā uzvarējusi Grīnbejas "Packers".
Ford 7W
Ford 7W ir britu automobilis, ko ražoja uzņēmumā Ford of Britain. Ford 7W tiek salīdzināts ar Ford Prefect modeli un vēlāko Ford Popular.
Krustpils pagasts
Krustpils pagasts ir viena no Jēkabpils novada administratīvajām teritorijām tā ziemeļu daļā, Daugavas krastā. Robežojas ar sava novada Jēkabpils pilsētu un Variešu, Salas un Sēlpils pagastiem, kā arī Aizkraukles novada Pļaviņu pilsētu un Aiviekstes pagastu.
Daba
Pagasts atrodas Austrumlatvijas zemienes ziemeļrietumu malā, Aronas paugurlīdzenumā, ko aizņem līdzeni viļņots limnoglaciāls līdzenums ar atsevišķiem lēzenumiem, pārsvarā dienvidrietumu virzienā izstieptiem paaugstinājumiem, kuru relatīvais augstums nepārsniedz 5 metrus. Reljefa pazeminājumi ir pārmitrināti, vietām pārpurvoti. Kvartara noguluma biezums neliels, reti pārsniedzot 10 metrus. Devona iežu virsma gludena, vidēji atrodas 75 metrus virs jūras līmeņa, zemākais augstums 65 metri pie Aiviekstes ietekas Daugavā, augstākais 80 metri Sietnieku apkārtnē. Kvartara nogulumi sastāv no pēdējā ledus laikmeta un holocēna veidojumiem, ko veido Daugavas svītas plaisaini un blīvi dolomīti, kurus 20 metrus dziļāk nomaina Salaspils svītas māli un merģeļi. Pagasta austrumdaļas limnoglaciālā līdzenuma robežas kvartāra segas pamatni veido brūna, sarkanbrūna vai pelēkbrūna morēnas mālsmilts, kas ir vidēji blīva, augšdaļā pārskalota ar palielinātu grants un oļu saturu. Morēnas vidējais biezums 4 — 5 metri, vietām 8 — 10 metri, māla daļiņu saturs tajā 25 — 33 %. Morēnas veidojumu virsma nelīdzena, to pārklāj līdz 3 metriem bieza aleirītiska māla, retāk alcirīta slānis, kas izveidojies Lubānas ieledāja sprozdezera malas zonā.
Atrodas mēreni mitrā un siltā Latvijas klimatiskajā rajonā, vidējā gada gaisa temperatūra ir +5,5 °C. Vissiltākais mēnesis ir jūlijs, bet aukstākie janvāris un februāris. Vidēji gada nokrišņi iespējami katru otro dienu, to vidējais daudzums ir 655 – 677 mm un relatīvais mitrums 81%. Valdošie ir dienvidaustrumu, dienvidu un dienvidrietumu vēji, bet no maija līdz oktobra mēnesim dienvidrietumu vējš.
Hidrogrāfija
Krustpils pagasta ūdeņi sastāda 303 ha lielu platību, tā teritorija ietilpst Daugavas baseina apgabalā, ziemeļos robežojoties ar Aiviekstes upi, dienvidrietumos ar Daugavu. Daugavai pagasta teritorijā ir izveidots uzpludinājums, ko sauc par Pļaviņu ūdenskrātuvi. Daugavas pietekas pagasta teritorijā ir Aiviekste, Kārklupīte un Mazā Daugava. Aiviekstes pietekas ir Babraunīca, Bērzaune, Lukstupe, Babraunīcas pietekas Līkups, Lukstupes pieteka Salupe.
Krustpils pagastā nav ezeru, toties ir vairāki purvi, kuru kopējā platība sastāda 270 ha. Nozīmīgākie ir Kaķīšu purvs (210 ha), Tiltnieku purvs, Saltais purvs un Sila purvs.
Meži
Mežu kopējā platība ir 2598 ha, tie aptuveni aizņem 30% pagasta teritorijas. Nozīmīgākie meži ir Ozolsalas mežs, kurā ir mikroliegums, Bebrupītes mežs, Braunsalas mežs, Dobmežs, Ganukroga mežs, Kaķīšu mežs, Melderu mežs, Mozuru egles un Kaķīšu mežs.
Aizsargājamās dabas teritorijas un objekti
Ozolsalas meža masīvā atrodas mikroliegums sūnu sugas tūbainās Bārkstlapes Trichocolea tomentella aizsardzībai. Ir vairāki dižkoki — Bogdānos divi parastie ozoli, Lipšos vīksna.
Vēsture
Pēc 1920. gada zemes reformas toreizējā Krustpils pagasta teritorijā esošās muižas tika sadalītas jaunsaimniecībās : Krustpils muiža ar Asotes, Punu (Punyhof) un Veseļu (Wessel) pusmuižām 2688 ha kopplatībā 386 vienībās (ieskaitot piegriezumus), bet muižas centru piešķīra Latvijas Republikas Kara ministrijai. Zeļķu muižu 159 ha kopplatībā sadalīja 6 vienībās, Krievijas agrārbankai piederējušās zemes 451 ha kopplatībā sadalīja 100 vienībās.
Pieminekļi
Pagasta teritorijā atrodas divi valsts nozīmes kultūras pieminekļi — Spuņģēnu senkapi un Staģu senkapi, ka arī vietējas nozīmes kultūrvēsturisks objekts Zeļķu muiža.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Spuņģēni (pagasta centrs), Irbenieki, Lopdārzi, Darvasbrenči, Draudavas, Glāznieki, Kaķīši, Peņigas, Priži, Produsala, Purniņi, Zeļķi, Zvidzāni.
Ievērojamas personības
Krustpils pagasta Zeļķos dzīvojusi rakstniece Anna Skaidrīte Gailīte, dzimis un dzīvojis ilggadējais Krustpils cukurfabrikas direktors Pēteris Lazdiņš. "Ainavās" dzimusi dzejniece un ārste Ārija Elksne, Irbeniekos dzimusi dzejniece Marta Prauliņa (pseidonīms Anda Paegle), Vilciņsalā dzimusi diriģente un dziedātāja Alma Skudra, Veseļmuižā, mūsdienās Jēkabpils pilsētā, dzimis tēlnieks Laimonis Blumbergs. Prižos dzīvo zemnieks un zinātnieks Andris Felss, Spuņģenos dzīvo Daugavpils universitātes profesore matemātiķe Elfrīda Krastiņa. Sietniekos dzimis 4. Saeimas deputāts Alberts Erniņš.
Saimniecība
2007. gadā bijušas 320 saimniecības ar kopplatību 4413 ha, no kuras lauksaimniecībā izmantojama saimniecību zeme bija 3053 ha. Rēķinot vidēji uz vienu saimniecību, kopplatība ir 13,8 ha ar 9,5 ha lauksaimniecībā izmantojamo zemi. No tām 66 bija zemnieku saimniecības, 250 piemājas saimniecības un 4 pārējās saimniecības.
Satiksme
Pagastu šķērso Latvijas galvenais autoceļš (A6) Rīga — Daugavpils — Krāslava — Baltkrievijas robeža (Pāternieki)un vietējie ceļi (V782) Jēkabpils — Antūži — Medņi, (V785) pievadceļš karjeram "Aiviekste", (V797) pievadceļš Ozolsalas stacijai, (V798) Pļaviņas — Uģēres, (V811) Spuņģēni — Vilkukrogs, (V841) Madona — Ļaudona — Jēkabpils. Pašvaldības autoceļu un ielu kopgarums pagastā ir 77.37 km.
Krustpils pagastam cauri iet arī vilcieni pa dzelzceļa līnijām Rīga—Daugavpils un Jelgava—Krustpils. Pagasta teritorijā ir izvietots stratēģiskās nozīmes I kategorijas sliežu ceļu iecirkņu Jelgava – Krustpils un Rīga –Krustpils krustojums un atrodas viena dzelzceļa stacija Ozolsala.
Izglītība un kultūra
Pagastam pieder Krustpils pamatskola, kas teritoriāli iekļaujas Jēkabpils pilsētas teritorijā. Tā ir Ekselences skola, kurā pamatizglītības programmu apgūst 195 skolēni un strādā 22 skolotāji. Tajā darbojas mazpulks, jaunsargi, interešu pulciņi, kori, izveidojušās tradīcijas.
Krustpils pagasta kultūras nams atrodas Spuņģēnos. Tajā darbojas jauktais vokālais ansamblis "Krustpilieši", bērnu dramatiskais teātris, amatieru teātris "Savējie", bērnu un jauniešu vokālais ansamblis, kā arī disko deju grupa bērniem un viņu vecākiem. Spuņģēnos atrodas arī pagasta bibliotēka.
Prižu Avēnijā Prižos — valsts proklamācijas dienā, 18. novembrī katru gadu notiek lāpu gājiens, vasarā tiek svinēti dažādi svētki.
Loģistika
Loģistika ir izejvielu, resursu, ražošanas, gatavās produkcijas, pakalpojumu un informācijas plānošanas, izpildes un kontroles process no tās radīšanas vietas līdz patērētājam, lai samazinātu izmaksas un pilnīgāk apmierinātu patērētāja vajadzības.
Vēsture
Termins “loģistika” šajā nozīmē ir radies no franču vārda logistique (no loger — “izmitināt”). Sākotnēji loģistika tika saprasta kā armijas nodrošinājuma pārvietošana un vadība. Izmantojot loģistiku, Napoleons pārvietoja savu karaspēku ātrāk un taktiski veiksmīgāk, kas deva lielu efektu cīņās.
Loģistika kā zinātne
Loģistika kā zinātne sāka veidoties 1920. gados, galvenokārt ASV. Terminu “loģistika” visā pasaulē uzņēmējdarbībā sāka lietot 1970. gados.
Mūsdienās vārdam “loģistika” ir ļoti plaša nozīme, un loģistika nav tikai transportēšana, piegāde un uzglabāšana. Modernā loģistika ietver praktiski visas uzņēmējdarbības sfēras, tādējādi loģistika ir iespaidīgs ierocis uzņēmuma rīcībā, lai uzņēmums būtu konkurētspējīgs.
Loģistikas darbības virzieni
Loģistikas darbības galvenais uzdevums ir nodrošināt, lai nepieciešamās lietas būtu īstajā vietā, īstajā laikā, īstajā daudzumā par īsto cenu. Šī uzdevuma izpildi nodrošina galvenie loģistikas darbības veidi:
Militārā loģistika
Militārajā loģistikā virsnieki koordinē, kad un kā pārvietot resursus uz noteiktām vietām, kur tie ir nepieciešami. Militārajā zinātnē valda uzskats, ka militārās stratēģijas ļoti būtisks vai pat noteicošais faktors ir savu piegādes ķēžu aizstāvēšana, vienlaicīgi veicot ienaidnieka piegādes ķēžu pārraušanu, jo armija bez pārtikas, degvielas un munīcijas ir neaizsargāta un cīnīties nespējīga. Angļu sakāve Amerikas neatkarības karā, un Ervina Rommela sakāve Otrajā pasaules karā lielā mērā ir izskaidrojamas ar loģistikas kļūdām. Savukārt, tādi karavadoņi kā Hannibals, Aleksandrs Lielais un Napoleons tiek uzskatīti par loģistikas ģēnijiem, jo viņu uzvaru pamatā ir veiksmīgas loģistikas sistēmas izmantošana.
Selga (studenšu korporācija)
Piektā vecākā studenšu korporācija Latvijā Selga dibināta. Korporāciju dibināja 19 studentes. 1927. gada martā Selgas statūti reģistrēti Latvijas Universitātē un Rīgas Apgabaltiesā. 1928. gada maijā Selgu uzņēma Studenšu Prezidiju Konventā (S!P!K!) un jau 1930./31. mācību gadā SELGA pirmo reizi prezidēja S!P!K!. 1937. gadā Selga atzīmēja dibināšanas 10. gada dienu, kuras galvenais notikums bija jaunā vapeņa iesvētīšana.
Darbi ritēja raiti, līdz pārtrūka, līdz ar varas maiņu valstī, kā rezultātā korporanti kļuva nevēlami. Visas konventa mantas — mēbeles, grāmatas un sarakste — bija jānodod valdības ieceltiem likvidatoriem. Kara vētras un deportācijas izkaisīja korporāciju biedrus pa visām pasaules malām, taču draudzības saites un korporācijas gars netika zaudēts pat atšķirtībā esot.
1989. gadā, pateicoties LU rektora prof. J. Zaķa labvēlīgajai attieksmei pret korporācijām, atjaunoja vairākas studentu korporācijas un gada beigās arī daļu studenšu korporāciju. Arī Selga tika atjaunota Latvijā 1990. gada aprīlī.
Zvēri nāk
"Zvēri nāk" (en) ir 2010. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Rodžers Kambls. Galvenās lomas filmā atveido Brendans Freizers, Brūka Šīlda, Mets Prokops un Kens Jongs. Filmas pirmizrāde notika. Filma pārsvarā saņēma ļoti negatīvu kritiķu vērtējumu.
VIR
VIR var būt:
Skābeņskābe
Skābeņskābe (etāndiskābe, HOOC−COOH) ir vienkāršākā divvērtīgā karbonskābe. Tā ir viena no spēcīgākajām organiskajām skābēm. Skābeņskābes sāļus un esterus sauc par oksalātiem (no la — 'zaķskābenes'). Skābeņskābe ir balta, kristāliska viela, kas šķīst ūdenī. Veido kristālhidrātu ar divām molekulām ūdens (C2H2O4· 2H2O). Skābeņskābe ir kaitīga veselībai (lielos daudzumos), jo tā piesaista un nogulsnē kalciju, kas var radīt nierakmeņus, podagru un kalcija nepietiekamību.
Atrašanās dabā
Skābeņskābe ir sastopama dažādos augos, tai skaitā skābenēs un spinātos.
Izmantošana
Skābeņskābes sāļi ir mazšķīstoši, un to dažreiz lieto analītiskajā ķīmijā (gravimetriskajai analīzei). Skābeņskābi dažreiz lieto arī rūsas tīrīšanai.
Amerikas pilsoņu kara cēloņi
Amerikas pilsoņu kara cēloņi bija vairāki. Viens no galvenajiem Amerikas pilsoņu kara izcelšanās iemesliem bija verdzība, īpaši jautājumā par verdzības paplašināšanos Savienotās Valsts apgabalos. Tajā laikā Amerikas Savienotajās Valstīs politiskā situācija bija ļoti sarežģīta. Dienvidu štati atšķēlās no Ziemeļu štatiem. Dienvidu štati stipri atšķīrās gan pēc federālisma izpratnes, gan kultūras attīstības, gan saimniecības ziņā, gan arī ar to, ka tur vēl joprojām pastāvēja vergturība.
1861.gadā 4.martā, kad par Savienoto Valstu prezidentu kļuva Abrahams Linkolns, viņš paziņoja, ka nedomā protestēt pret verdzību, bet gan iebilda pret to, ka Dienvidu štatiem nav tiesības izstāties no federācijas un šādus izgājienus uzskatīs par sacelšanos pret Savienotajām Valstīm. Atbildes gājiens ilgi nebija jāgaida. Tā paša gada 12.aprīlī dienvidnieki uzbruka Samteras fortam, Dienvidkarolīnā, aizsākot Amerikas pilsoņu karu.
Japānas futbola izlase
Japānas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Japānas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Japānas futbola izlasi pārvalda Japānas Futbola asociācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1917. gadā cīnoties pret Ķīnas izlasi. Japānas izlase tikai kopš 1990. gadiem ir starp spēcīgākajām Āzijas izlasēm, Pasaules kausa finālturnīrā tā debitēja 1998. gadā. Lielāko sasniegumu Pasaules čempionātos japāņi sasniedza 2002. gadā Japānā un Dienvidkorejā notikušajā Pasaules kausā, iekļūstot astotdaļfinālā. Šo panākumu atkārtoja arī 2010., 2018. un 2022. gadā. Āzijas kausa izcīņā japāņi ir piedalījušies deviņas reizes un ir uzvarējuši četrreiz.
Sastāvs
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
Latvijas futbola izlase 2001. gadā
2001. gada sezonu Latvijas izlase uzsāka februārī ar draudzības spēli Lihtenšteinā, kur pārspēja vietējo izlasi ar rezultātu 2-0. Tālāk Latvijas izlase tuprināja savu dalību 2002. gada Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā. Martā Latvijas piedzīvoja zaudējumu pret Horvātijas valstsvienību Osijekā ar 1-4. Rīgā Latvijas izlase nespēja uzvarēt Sanmarīno, spēlējot neizšķirti 1-1. Sanmarīno izlasei tas bija tikai 3. neizšķirts izlases vēsturē. Pēc šīs spēles no amata tika atstādināts Latvijas izlases galvenais treneris Gērijs Džonsons.
Maijā par Latvijas izlases galveno treneri tika iecelts līdzšinējais izlases galvenā trenera palīgs Aleksandrs Starkovs, un viņa vadībā izlase turpināja kvalifikācijas turnīra spēles. Jūnijā vispirms izbraukumā tika zaudēts beļģiem (1-3), bet 4 dienas vēlāk tika piedzīvots zaudējums savā laukumā pret horvātiem (0-1). Jūlijā Rīgā pirmoreiz kopš 1998. gada norisinājās Baltijas kausa izcīņas turnīrs. Baltijas kausu pārliecinoši ieguva Latvijas izlase, pārspējot gan Igauniju, gan Lietuvu, attiecīgi ar rezultātu 3-1 un 4-1. Augustā Rīgā Latvijas izlase aizvadīja draudzības spēli ar Ukrainas izlasi, kurai zaudēja ar 0-1.
Oktobrī Latvija noslēdza dalību Pasaules kausa kvalifikācijas turnīrā ar zaudējumu Skotijai Glāzovā ar 1-2. 2001. gada sezonu Latvijas izlase pabeidza ar 1-3 zaudējumu Krievijas izlasei draudzības spēlē savā laukumā.
Jūnijā Latvijas izlase pirmoreiz atstāja FIFA ranga pirmo simtnieku.
Spēles
🇱🇻 latvia: Aleksandrs Koliņko (Andris Vaņins 78') — Igors Troickis, Igors Stepanovs, Artūrs Zakreševskis (Mihails Zemļinskis 56'), Oļegs Blagonadeždins — Imants Bleidelis, Juris Laizāns (Valentīns Lobaņovs 82'), Vitālijs Astafjevs, Valērijs Ivanovs (Māris Verpakovskis 56'), Andrejs Rubins — Andrejs Štolcers (Mihails Miholaps 56').