cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2017. gada Eirovīzijas koris
Profesionālā žūrija
2017. gada Eirovīzijas koris tika noskaidrots ar profesionālas žūrijas palīdzību, kuras sastāvā bija 3 žūrijas locekļiː
Maskavas apgabala "Himki"
Maskavas apgabala "Khimki" (ru) ir profesionāls basketbola klubs, kas ir bāzēts Piemaskavas pilsētā Himkos, Krievijā. Tas ir dibināts 1997. gadā un spēlē Krievijas profesionālajā basketbola līgā. 2011. gadā klubs svinēja uzvaru VTB līgas čempionātā. Krievijas čempionātā tas ir piecas reizes izcīnījis sudraba medaļu (2006, 2008, 2009, 2010, 2011), 2007. gadā izcīnīja arī bronzas medaļu. 2008. gadā "Khimki" izcīnīja Krievijas kausu un 2010. gadā sasniedza Eirolīgas Top 16.
Kopš 2011. gada klubu trenē Lietuvas speciālists Rims Kurtinaitis, kurš pirms tam trenēja Rīgas VEF.
Džanans Musa
Džanans Musa (bs; dzimis Bihačā) ir bosniešu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja un uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Spānijas ACB līgas un Eirolīgas klubu Madrides "Real". Vairākas sezonas aizvadījis Nacionālajā basketbola asociācijā (NBA). Starptautiskās sacensībās pārstāv Bosnijas un Hercegovinas basketbola izlasi.
Karjera
Ar sportu sācis nodarboties dzimtajā Bihačā. Sākotnēji spēlējis futbolu, tad pievērsies basketbolam. Pieaugot pārcēlies uz KK Koš komandu Sarajevā, bet 2014. gadā uz Horvātijas jaunatnes basketbola spēcīgāko sistēmu KK Cedevita Zagrebā. Ar šo komandu trīs reizes uzvarēja Horvātijas čempionātā un kausa izcīņā.
2018. gada NBA drafta pirmajā kārtā Dž. Musu ar kopējo 29. kārtas numuru izraudzījās Bruklinas "Nets" (šī paša drafta otrajā kārtā klubs draftēja Latvijas basketbolistu Rodionu Kurucu). Pirmajā sezonā Dž. Musa daudz spēlēja komandas G Līgas fārmklubā Longailendas "Nets", galvenajā komandā piedaloties vien 9 spēlēs. Arī otrajā sezonā viņam neizdevās izcīnīt nozīmīgu lomu komandā, 40 aizvadītajās spēlēs pavadot laukumā 12,2 minūtes un gūstot vidēji 4,8 punktus spēlē. 2020. gada 19. novembrī Dž. Musa tika aizmainīts uz Detroitas "Pistons" trīs komandu maiņas darījumā, kas mēnesi vēlāk atbrīvoja spēlētāju no līgumsaistībām.
2021. gada sākumā Dž. Musa noslēdza līgumu ar vienu no spēcīgākajiem Turcijas līgas klubiem Anadolu Efes, ar kuru šajā sezonā kļuva par valsts čempionu. Pēc tam pārcēlās uz Spāniju, sākotnēji pārstāvot Río Breogán, bet kopš 2022. gada vasaras vienu no stiprākajiem Eiropas klubiem — Madrides "Real". 2022. gada Spānijas Superkausa ieguvējs tā sastāvā.
Nacionālā izlase
Dž. Musa ir spēlējis visu vecumu Bosnijas un Hercegovinas jaunatnes izlasēs. 2015. gada Eiropas U16 čempionātā, kas notika Lietuvā, Kauņā Bosnijas izlase izcīnīja zelta medaļas, bet Dž. Musa bija tās rezultatīvākais spēlētājs, gūstot 23,3 punktus vidēji spēlē un tika atzīts par čempionāta labāko spēlētāju. 2016. gada U17 Pasaules kausa turnīrā viņš bija visa turnīra rezultatīvākais spēlētājs gūstot vidēji spēlē 34 punktus, kā arī uzstādot šī turnīra rezultativitātes rekordu vienā spēlē — 50 punkti pret Taivānas izlasi.
Kopš 2016. gada spēlējis arī Bosnijas un Hercegovinas pieaugušo izlasē.
Golcs
Golcs var būt:
Pļaviņu ģerbonis
Pļaviņu pilsētas ģerbonis ir viens no Pļaviņu pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa zaļais vairogs diagonāli sadalīts ar sudraba joslu, kurai no vairoga augšas piekļaujas vēl viena šaurāka sudraba josla. Šīs joslas simbolizē Daugavu un tās pieteku Aivieksti. Zelta ķieģeļu mūris ir pilsētas simbols, kas novietots vairoga augšējā kreisajā stūrī.
Jugliņa
Jugliņa (arī Zīlniekurga, Ucenurga, retumis — Pukstiņurga) ir neliela Mazās Juglas kreisā krasta pieteka Suntažu pagastā. Upīte sākas Suntažu pagastā, autoceļa P8 (Suntaži — Ķegums) tuvumā, savienojoties meliorācijas novadgrāvjiem un noteksistēmām. Netālu no šīs vietas, pie Smiltnieku mājām uz Jugliņas izveidots aizsprosts un līdz Irbītēm ir uzpludināts dīķis. Ieteka Mazajā Juglā atrodas Juglas ciemā apmēram 250 m augšup pa upi no Rīga — Ērgļu autoceļa tilta, iepretim Bebru saliņai. Padomju varas gados upīte vairākas reizes ir meliorēta, taisnota un daudzviet atgādina novadgrāvi un tomēr, ceļa posmā Suntaži — Jugla, sīkā Jugliņas upīte trīs reizes pie Jučiem, Veczīlniekiem un Pukstiņiem pa cauruļvadiem gandrīz nemanāmi šķērso P4 jeb Rīgas — Ērgļu autoceļu.
Andrejs Zvjagincevs
Andrejs Zvjagincevs (ru; dzimis Novosibirskā, PSRS) ir krievu kinorežisors, scenārists un aktieris.
Režisora darbs
Kļuvis starptautiski pazīstams kā režisors ar filmu "Atgriešanās" (Возвращение, 2003), kura ieguva Zelta lauvas balvu Venēcijas kinofestivālā, kā arī Eiropas Kino balvu kategorijā "Eiropas gada atklājums" (European Discovery of the Year). Filma ieguva arī Krievijas nacionālo balvu "Nika" (Ника) kā gada labākā filma. Vēlāk Zvjagincevs uzņēma filmu "Elena" (Елена, 2011), par ko saņēma Kannu kinofestivāla speciālo žūrijas balvu Prix Un Certain Regard un Krievijas nacionālo balvu "Nika" kā labākais režisors. Lielu ievērību guva Zvjaginceva filma "Leviatāns" (2014), kas apbalvota ar Zelta globusa balvu kā labākā filma svešvalodā. Kā scenārija autors Zvjagincevs (kopā ar Oļegu Ņeginu) saņēma Kannu kinofestivāla balvu par labāko scenāriju. Zvjagincevs saņēma arī Krievijas nacionālo kinobalvu "Zelta ērglis" (Золотой орёл) kā labākais režisors. Par filmu "Nemīlēti" (Нелюбовь, 2017) ieguvis Kannu kinofestivāla Žūrijas balvu. Šo filmu apbalvoja ar Cēzara balvu kā labāko ārzemju filmu, kā arī nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma svešvalodā".
Politiskie uzskati
2016. gada oktobrī Zvjagincevs iesaistījās diskusijā par mākslas cenzūru Krievijā, aizstāvot mākslinieku radošo brīvību.
2022. gadā Zvjagincevs publiski nosodīja Krievijas iebrukumu Ukrainā, kritizēja kolēģus mākslas jomā, kuri nekomentē Ukrainā notiekošo. Uz nenoteiktu laiku izbraucis no Krievijas. 2022. gada maijā intervijā izteicies, ka turpinās uzņemt filmas.
2022. gada 27. septembrī Andrejs Zvjagincevs atstāja amatu Krievijas komitejā, kas lemj par Krievijas filmu nominēšanu Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā Labākā starptautiskā spēlfilma. Turklāt režisors paziņoja arī par izstāšanos no Krievijas Kinematogrāfistu savienības, kā arī no Zelta ērgļa un Nikas balvas akadēmijām.
Slagūne
Slagūne (agrāk Slagūnes muiža) ir ciems Dobeles novada Annenieku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 15 km no novada centra Dobeles un 91 km no Rīgas.
1836. gadā Ausātu un Slagūnes muižu (Schlagunen) iekļāva Annasmuižas pagasta teritorijā. Ap 1880. gadu atrodamas ziņas par Slagūnes skolas darbību.
Uz dienvidrietumiem no Slagūnes atrodas Cibēnu upurakmens.
Sulfītu process
Sulfītu process ir celulozes iegūšana no koksnes masas ķīmiskā procesā. Tas notiek lielās tvertnēs, kurās tiek izmantoti vairāki sērpaskābes sāļi, lai noārdītu lignīnu, kas satur kopā celulozes šķiedras. Procesā izmantotie sāļi ir vai nu sulfīti (SO32−) vai bisulfīti (HSO3−), atkarībā no pH. Pretējais jons var būt nātrijs (Na+), kalcijs (Ca2+), kālijs (K+), magnijs (Mg2+) vai amonijs (NH4+). Reakcijas rezultāta no lignīna rodas šķīstošie lignosulfonātu sāļi.
Vēsture
Celulozes iegūšanu no koksnes mehāniskā procesā 1840. gados izgudroja vācietis Frīdrihs Gotlībs Kellers. Drīz pēc tam J. Rots (J. Roth) izstrādāja ķīmisku procesu, izmantojot sērpaskābi. 1860. gados amerikānis Benjamins Čū Tilgmens (Benjamin Chew Tilghman) atklāja, ka celulozes atdalīšanai var izmanot kalcija bisulfītu Ca(HSO3)2. Pirmā sulfītu procesa celulozes fabrika, kas darbojās komerciāli, tika uzcelta 1874. gadā Zviedrijā. Tā izmantoja Karla Daniela Ekmana (Carl Daniel Ekman) izstrādāto tehnoloģiju, kas balstījās uz magnija bisulfītu.
1900. gados sulfītu process kļuva dominējošais celulozes ražošanā, izspiežot mehānisko procesu. Tika meklētas arī citas tehnoloģijas. 1879. gadā vācietis Kārlis Dāls (Carl F. Dahl) izstrādāja sulfātu procesu (sauktu arī par Krafta procesu). Pirmā sulfātu celulozes fabrika sāka darbu 1890. gadā Zviedrijā. Ar atjaunošanas katla izgudrošanu 1930. gados, kas ļāva atgūt gandrīz visas izmantotās ķimikālijas, kā arī Krafta procesa spēju izmantot dažādus koksnes veidus un izgatavot stiprākas šķiedras, 1940. gados sulfātu process kļuva par dominējošo. Mūsdienās sulfītu process aizņem mazāk nekā 10% no kopējās ķīmiskās celulozes ražošanas un tas turpina samazināties.
1950. gados sulfītu procesā magniju kā pretējo jonu nomainīja kalcijs.
Kijivas ūdenskrātuve
Kijivas ūdenskrātuve (uk) ir ūdenskrātuve Dņepras upes vidustecē, augstākā no sešu Dņepras ūdenskrātuvju kaskādes. Atrodas Ukrainā, Kijivas un Čerņihivas apgabalu teritorijā. Nodota ekspluatācijā 1966. gadā. Ūdenskrātuvi izmanto ūdens noteces regulēšanai, kā arī augsta riska un katastrofisku plūdu novēršanai. Ūdenskrātuvē ietek Dņepras pietekas Pripjata, Teteriva u.c.
Apraksts
Ūdenskrātuve izveidota 1964.—1966. gadā un vēsturiski bija priekšpēdējā no Dņepras kaskādes. Ūdenskrātuves platums līdz 12 km, vietām sašaurinās līdz 3 km; tai ir sezonāls ūdens regulēšanas režīms — ūdens līmenis var mainīties 1,5 m robežās. Ūdenskrātuves aizsprosta radīto ūdens līmeņu augstuma starpību izmanto Kijivas HES elektrības ražošanai.
Toms Vilkinsons
Tomass Džefrijs Vilkinsons (en, dzimis ) ir angļu kino, televīzijas un skatuves aktieris.
Savas karjeras laikā saņēmis vairākus apbalvojumus, tai skaitā BAFTA kino balvu, Zelta globusa balvu un Emmy balvu, kā arī ir ticis nominēts divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Par filmu "Visu vai neko" (The Full Monty, 1997), viņš saņēma BAFTA balvu. Par lomām filmās "Guļamistabā" (2001, In the Bedroom) un "Maikls Kleitons", Vilkinsons saņēma Kinoakadēmijas balvas nominācijas. 2009. gadā saņēmis gan Zelta globusu, gan Emmy balvu, attēlojot Bendžaminu Franklinu miniseriālā John Adams.
Piedalījies arī tādās filmās kā In the Name of the Father (1993), "Prāts un jūtīgums" (Sense and Sensibility, 1995), "Iemīlējies Šekspīrs" (1998), "Sastrēgumstunda" (Rush Hour, 1998), "Patriots" (2000), "Meitene ar pērļu auskaru" (2003), "Gaišo atmiņu mūžīgais starojums" (2004), "Betmens: Sākums" (2005), "Rokenrolleris" (2008), "Valkīra" (Valkyrie, 2008), "Vislabākā eksotiskā viesnīca Kliņģerīte" (2011), "Zaļais sirsenis" (2011), "Selma" (2014), "Viesnīca "Diženā Budapešta"" (2014), Denial (2016) un Dead in a Week or Your Money Back (2018).
Toms Stopards
Sers Toms Stopards (en; dzimis Tomāšs Strauslers (cs) ) ir Morāvijas ebreju izcelsmes britu dramaturgs un scenāriju autors. Amerikas Kinoakadēmijas un četru Tony balvu ieguvējs.
Dzimis Zlīnā ebreju ģimenē. Tēvs darbojās kompānijā Bata. Īsi pirms Čehoslovākijas okupācijas 1938. gadā, kompānijas īpašnieks Jans Antonīns Batja, glābdams savus ebreju izcelsmes darbiniekus, pārcēla Toma Stoparda ģimeni uz Singapūru. Stoparda tēvs kara laikā gāja bojā, bet māte 1945. gadā apprecēja britu armijas majoru Stopardu. Kara gadus Toms Stopards pavadīja skolā Indijā. Pēc kara ģimene pārcēlās uz Lielbritāniju.
Stopards piecdesmitajos gados strādāja par žurnālistu, 1960. gadā pabeidza pirmo lugu. Plašu atpazīstamību ieguva 1966. gadā ar lugu "Rozenkrancs un Gildenšterns ir miruši" (Rosencrantz and Guildenstern Are Dead), kopš tā laika ražīgi strādā teātrī, kino, TV un radio. No pazīstamākajām Stoparda lugām var minēt Rosencrantz and Guildenstern Are Dead (1966), Arcadia (1993), The Coast of Utopia (2002). Toms Stopards ir scenārija autors Terija Giljama filmai "Brazīlija" (1985), filmai The Russia House (1990), bet par scenāriju Džona Medena filmai "Iemīlējies Šekspīrs" ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu.
Rečeņi
Rečeņi ir ciems Rēzeknes novada Čornajas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Čornajas, 10 km no novada centra Rēzeknes un 210 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P55.
Panamas kanāla zona
Panamas kanāla zona (es, en) bija zona ap Panamas kanālu, kas no 1903. līdz 1979. gadam piederēja ASV kā neinkorporētā teritorija (unincorporated U.S. territory), savukārt no 1979. līdz 1999. gadam, kad tā tika likvidēta, Panamas kanāla zonu kopīgi pārvaldīja ASV un Panama.
ASV atbalsts ļāva Panamai 1903. gadā proklomēt neatkarību no Kolumbijas. Tā kā amerikāņi bija iecerējuši realizēt Panamas kanāla būvniecību, panamiešu valdība starpvalstu vienošanās rezultātā piešķīra ASV nepieciešamo teritoriju. Savukāt 1904. gadā Panama piešķīra ASV absolūtas tiesības pārvaldīt un kontrolēt Panamas kanāla zonu.
ASV Panamas kanāla zonu, kur tā 1914. gadā pabeidza Panamas kanāla būvniecību, pārvaldīja no 1903. līdz 1979. gadam. Starp Panamu un ASV 1977. gadā tika noslēgti Torihosa—Kārtera līgumi, kuru rezultātā no 1979. gada kanāla zonu valstis pārvaldīja kopīgi. Turklāt ASV atzina Panamas suverēnās tiesības uz konkrēto teritoriju. Atbilstoši minētajiem līgumiem 1999. gada 31. decembrī ASV pameta kanāla zonu, un tā pilnībā pārgāja Panamas kontrolē.
Teritoriāli zonu veidoja pats Panamas kanāls un 5 jūdžu josla uz abām pusēm no kanāla centra, izņemot Panamas un Kolonas pilsētu. Vēlāk, kad slūžu vajadzībām kanālam tika pievienoti lielie ezeri, arī tie iekļāvās zonā. Kopumā zonā iekļāvās 1432 km². Teritorijas administratīvais centrs atradās Balboa. Amerikāņi šeit izbūvēja militārās būves — bāzes, lidlaukus, slimnīcas u.c.
FK Garadzeya
FK Garadzeya ir Baltkrievijas futbola klubs no Haradzjejas Minskas apgabala Ņasvižas rajonā, kas spēlē Baltkrievijas augstākajā futbola līgā. Dibināts 2004.
Jānis Ziediņš
Jānis Ziediņš (dzimis, miris ) bija latviešu jurists, Latvijas Republikas Tiesu palātas tiesnesis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 21. janvārī. Pirms Pirmā pasaules kara sākuma (1910—1915) studēja tiesību zinātnes Tērbatas universitātes Juridiskā fakultātē, iestājās studentu korporācijā Lettonia. Kara laikā bijis bēgļu organizācijas "Dzimtene" kasieris. 1918. gadā atgriezies Latvijā. No 1919. gada līdz 1923. gadam bijis tiesnesis Jelgavas un Rīgas apgabaltiesās. 1923. gada decembrī iecelts par Latvijas Republikas Tiesu palātas locekli.
1944. gada devies bēgļu gaitā uz Vāciju. Miris 1947. gadā Vīsbādenē.
Nitrāti
Nitrāti ir slāpekļskābes sāļi — pārsvarā baltas, kristāliskas vielas (izņemot tos nitrātus, kuru sastāvā ir krāsaini katjoni). Nitrāti satur nitrātjonu NO3−. Nitrātos slāpekļa oksidēšanas pakāpe ir +5. Nitrātjonā centrālais slāpekļa atoms atrodas sp2 hibridizācijas stāvoklī, tam ir plakana trijstūra veids, kur visas N−O saites ir vienlīdzīgas.
Vissvarīgākie ir amonija, nātrija, kālija un kalcija nitrāti.
Organiskajā ķīmijā par nitrātiem dēvē slāpekļskābes esterus — tie ir savienojumi, kas satur nitrātgrupu −O−NO2 (atšķirībā no nitrosavienojumiem, kas satur nitrogrupu −NO2). Tomēr praksē dažkārt slāpekļskābes esteri tiek jaukti ar nitrosavienojumiem, piemēram, glicerīna trinitrātu tradicionāli dēvē par nitroglicerīnu. Organiskie nitrāti pārsvarā ir bezkrāsaini vai iedzelteni ūdenī nešķīstoši šķidrumi ar patīkamu smaržu.
Iegūšana
Nitrātus var iegūt, slāpekļskābei reaģējot ar metāliem, bāziskajiem oksīdiem un hidroksīdiem, kā arī dažiem sāļiem un amonjaku. Nitrāti veidojas arī, slāpekļa(IV) oksīdam reaģējot ar karbonātiem un dažām bāzēm.
Organiskos nitrātus iegūst, spirtiem reaģējot ar koncentrētu HNO3 koncentrētas sērskābes klātienē.
Īpašības
Lai arī pati slāpekļskābe koncentrētā veidā ir samērā nestabila, vairuma elementu nitrāti ir pavisam stabili. Gandrīz visi sāļu veida nitrāti ir ūdenī šķīstoši. Nitrāti ir spēcīgi oksidētāji.
Karsējot neorganiskie nitrāti sadalās, izdaloties skābeklim. Atkarībā no nitrātu veidojošā metāla vietas elektroķīmiskajā spriegumu rindā veidojas dažādi reakcijas produkti. Ja metāls ir ķīmiski aktīvs, atrodas spriegumu rindā pa kreisi no magnija, tad sadaloties veidojas metāla nitrīts un skābeklis: Vidēji aktīvu metālu, kas atrodas starp magniju un varu, nitrāti sadaloties dod metāla oksīdu, slāpekļa(IV) oksīdu un skābekli: Šādi sadalās arī litija nitrāts, kaut arī litijs ir aktīvs metāls.
Neaktīvo metālu, kas atrodas pa labi no vara, nitrāti veido brīvu metālu, slāpekļa(IV) oksīdu un skābekli: Sadaloties amonija nitrātam, rodas dislāpekļa oksīds un ūdens:
Temperatūras iedarbībā viegli sadalās arī organiskie nitrāti, it sevišķi tādi, kuru molekulās ir vairākas nitrātgrupas (tie sadalās ar sprādzienu).
Bioloģiskā nozīme
Nitrāti nepieciešami augiem kā slāpekļa avots organisko vielu veidošanai, kas ietilpst šūnu sastāvā. Nonākot dzīvnieku un cilvēka organismā, no nitrātiem veidojas nitrīti un nitrozamīni, tādēļ pārmērīgā daudzumā nitrāti uzturā ir kaitīgi.
Izmantošana
Dažu elementu nitrāti, tā saucamie salpetri, ir vērtīgs minerālmēslojums. Nitrātus izmanto arī sprāgstvielu ražošanā (sevišķi organiskos nitrātus) un pirotehnikā, stikla ražošanā, kā arī citās rūpniecības nozarēs. Kālija un nātrija nitrātus izmanto par pārtikas piedevām (konservantiem). Dažus organiskos nitrātus lieto medicīnā par asinsvadus paplašinošiem līdzekļiem (vazodilatatoriem). To iedarbība pamatojas uz slāpekļa(II) oksīda atbrīvošanu gludās muskulatūras šūnās.
Preiļu ģerbonis
Preiļu pilsētas ģerbonis ir viens no Preiļu pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs zelta krāsā uz kura attēlots profilā pagriezies melns krauklis ar zelta aci un zelta atspīdumu. Krauklis latviešu tautas folklorā tiek uzskatīts par gudrības, drosmes un spēka simbolu, kā arī bieži tiek pieminēts kā izcils padomdevējs. Šis putns ģerbonim izvēlēts, jo Preiļu ilggadējo īpašnieku Borhu ģerbonī bija attēloti kraukļi.
Lencene (Elba)
Lencene (Elba) (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Prignicas apriņķī pie Elbas upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 929. gadā un bija viens no Pielabas slāvu centriem. Pēc Otrā pasaules kara līdz 1990. gadam ietilpa VDR.
Knabenavi
Vēsture
Baroni fon Knabenavi ir silēziešu izcelsmes vācbaltiešu bruņniecības dzimta, kas ir sānu līnija Švābijas grāfu fon Kiburgu dzimtai. Kurzemes atzars izveidojās XVI gs., kad Frīdrihs fon Knabenavs (Friedrich von Knabenau) kļuva par Kurzemes bīskapa vasali, saņemot lēni Piltenes zemēs. 1685. gadā Polijas karalis Jans III Sobeskis piešķīra Knabenaviem barona titulu, tiesības uz kuru 1853. un 1862. gadā apstiprināja arī Krievijas impērijas Senāts. 1841. gadā dzimta tika ierakstīta Kurzemes bruņniecības matrikulā.
Slaveni dzimtas locekļi
Silēzijas fon Knabenavi bieži pieminēti militārās vēstures avotos. Tā, Gothards fon Knabenavs pieminēts kā Sīrijā un Palestīnā 12. gadsimtā karojis krustnešu bruņinieks. Hana Batija iebrukuma laikā Silēzijā 13. gadsimtā kaujā ievainots pulkvedis Johans Ludvigs fon Knabenavs. Rotmistrs fon Knabenavs izcēlies, aizsargājot Vīni no turkiem 1683. gadā.
Gaļina Višņevska
Gaļina Višņevska (, dzimusi, mirusi ) bija krievu operdziedātāja - soprāns, čellista Mstislava Rostropoviča sieva.
Dzimusi Ļeņingradā, bet gandrīz visu bērnību pavadījusi Kronštatē. Īsi pirms kara tēvs tika represēts. Pārdzīvojusi Ļeņingradas blokādi. No 1944. gada uzstājās ar operetes repertuāru. Kaut arī Višņevskai nebija augstākās muzikālās izglītības, 1952. gadā viņa tika uzņemta Lielā teātra trupā. Pirms tam divas reizes jau precējusies, 1955. gadā apprecējās ar Mstislavu Rostropoviču, ar kuru kopā nodzīvoja līdz Rostropoviča nāvei 2007. gadā. 1964. gadā Višņevska debitēja Milānas operteātrī "La Scala". 1974. gadā Višņevska un Rostropovičs emigrēja no PSRS, dzīvoja ASV un Parīzē. 1978. gadā viņiem tika atņemta PSRS pilsonība. 1990. gadā Višņevska un Rostropovičs atgriezās Krievijā.
Jeu de paume
Jeu de paume (, no franču valodas — 'delnu spēle'), (ASV) laukuma teniss vai (Francijā) courte paume, ir telpu bumbas un laukuma spēle, kuras izcelsme ir Francijā. Spēle ir vairāku mūsdienās zināmu sporta veidu priekštecis, ieskaitot tenisu, bijis olimpiskais sporta veids un tam ir šobrīd ir vecākais notiekošais ikgadējais pasaules čempionāts sportā, kas pirmoreiz tika rīkots pirms vairāk nekā 250 gadiem.
Vēsture
Spēle agrīnajā versijā tika spēlēta ar plaukstām sitot bumbu ierobežotā laukumā. Nosaukums jeu de paume vai jeu de paulme (kā tas tika iepriekš izrunāts) tiešā tulkojumā nozīmē delnu spēle. Ar laiku cimdi nomainīja kailas rokas, vēlāk arī parādījās lāpstiņveidīgi atsitējinstrumenti, visbeidzot līdz 17. gadsimta beigām raketes kļuva par spēles pamataprīkojumu, taču spēles nosaukums nemainījās. Angļu valodā tas kļuva pazīstams kā "teniss" (sk. tenisa vēsturi), un vēlāk par "īsto tenisu" pēc tam, kad atvasinātā zāliena tenisa spēle kļuva par plašāk pazīstamo sporta veidu.
Šodien Francijā šis termins tiek izmantots, lai apzīmētu tenisa spēli laukumā, kurā varētu spēlēt seno vai moderno spēli. Iekštelpu versiju dažreiz sauc par jeu de courte paume vai vienkārši courte paume ("īsa delna"), lai to atšķirtu no āra versijas, longue paume ("garā delna"), ko spēlē uz mainīga garuma laukuma.
1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Jeu de Paume bija medaļu disciplīna; Zelta medaļu ieguva amerikānis Džejs Goulds II.
Kopš 1740. gada notiek Jeu de paume amatieru pasaules čempionāts, kas notiek katru gadu septembrī. Tā ir vecākā aktīvā trofeja starptautiskajā sportā.
Spēles noteikumi
Raketes parasti ir no koka ar asimetrisku galvu, kas ir maksimums 241,3 mm gara un 177,8 mm plata. Kopējais raketes garums ir maksimums 685.8 mm.
22. Igaunijas strēlnieku korpuss
22. Igaunijas strēlnieku korpuss, jeb '''22. teritoriālais korpuss' (22. territoriaallaskurkorpus''), bija nacionāls karaspēka formējums Sarkanās Armijas sastāvā Otrā pasaules kara laikā, kuru izveidoja 1940. gada 17. augustā pēc Igaunijas okupācijas. Tajā ietilpa 180. strēlnieku divīzija (180-я стрелковая дивизия) un 182. strēlnieku divīzija (182-я стрелковая дивизия). 22. teritoriālā korpusa pirmo komandieri ģenerāli Gustavu Jonsonu 1941. gada 19. jūnijā apcietināja un vēlāk nogalināja. Viņa vietā par komandieri iecēla Aleksandru Ksenofontovu. Korpusu izformēja 1941. gada 22. augustā pēc Sarkanās armijas atkāpšanās no Igaunijas.
Jeu de paume
Spēles noteikumi
Spēles laukums nav standartizēts, lai gan tas ir aptuveni starp 33,53 x 11,89 m un 29,26 x 9,75 m.
Var spēlēt gan individuāli, gan pārī. Galvenais uzdevums ir dabūt bumbiņu otrpus tīklam.
Bumbiņa tiek vienmēr servēta tikai no vienas laukuma puses un tai ir jāskar galerijas jumts pretinieka pusē, pirms tā nonāk pie pretinieka. Bumbiņa var atsisties pret grīdu tikai vienreiz, taču neierobežotu skaitu reižu pret sienām un griestiem. Serve tiek uzvarēta, ja bumba trāpa aizstāvja īpašā zonā uz sienas (La grille), skar aizstāvja laukuma zonu sauktu par Tambour (zvans), otrreiz pēc kārtas atsitās pret grīdu vai gala sienu aizstāvja pusē. Zaudē arī tas, kas iesit bumbiņu tīklā.
Ja servētāja pusē bumba divreiz atsitas pret grīdu pēc līnijas, marķētas ar "D", vai trāpa jebkur citur galerijā, nevis uz jumta, iestājas vajāšana (chasse). Tad rezultāts nemainās, bet spēlētāji mainās vietām un tagad servējošais jeb vajājošais spēlētājs ir ierobežots laukumā tam samazinoties no aizmugurējās sienas līdz atbilstošajai līnijai, kur bumbiņa nokrita.
Rakete
Dažādas citas raketes spēles (skvošs, badmintons utt.) var būt saistītas vienā vai otrā pakāpē.
Rimants Stankevičs
Rimants Antans Stankevičs (Rimantas Antanas Stankevičius; dzimis, miris ) bija lietuviešu PSRS gaisa spēku lidotājs, izmēģinātājpilots. 1980. gados gatavojies kā kosmonauts lidojumam ar kosmoplānu Buran. Gājis bojā aviokatastrofā Itālijā.
Biogrāfija
Rimants Stankevičs dzimis Marijampolē. 1962. gadā viņš pabeidza vidusskolu un sāka dienestu Padomju Armijā. 1966. gadā viņš pabeidza Čerņigovas augstāko kara aviācijas lidotāju skolu un sāka dienēt par lidotāju. 1969. gadā Stankeviču nosūtīja uz VDR, kur Padomju karaspēka grupas iznīcinātāju aviācijas pulkā bija vecākais lidotājs. 1970. gadā sāka dienēt Turkmēnijas PSR. 1971. un 1972. gadā Stankevičs dienēja Ēģiptē padomju spēku atsevišķajā aviācijas nodaļā par vecāko lidotāju. Piedalījās kaujas izlidojumos pret Izraēlu. 1972. gada 27. jūnijā apbalvots ar Sarkanās Zvaigznes ordeni. 1972. gadā viņš kā posma komandieris turpināja dienestu Turkmēnijas PSR. 1973. gadā atvaļināts no bruņotajiem spēkiem rezervē.
1975. gadā Rimants Stankevičs pabeidza Aviācijas rūpniecības ministrijas Lidojumu pētnieciskā institūta (LII) Izmēģinātājpilotu skolu. Pēc tam strādāja par izmēģinātājpilotu LII Lidojumu pētnieciskajā centrā, veicot iznīcinātāju izmēģinājumus.
Rimants Stankevičs 1977. gada 12. jūlijā ieskaitīts LII speciālajā grupā programmā Buran. No 1979. gada aprīļa līdz 1980. gada decembrim viņš Kosmonautu sagatavošanas centrā izgāja kosmonautu vispārējās sagatavošanas kursus. 1980. gada 26. septembrī Stankevičs ieskaitīts kosmonautu pētnieku grupā. 1982. gada 12. februārī viņam piešķirta kvalifikācija "kosmonauts izmēģinātājs".
1984. gadā Rimants Stankevičs sāka Buran rokas vadības un automātiskās nosēšanās sistēmas izmēģinājumus lidojošajās laboratorijās Tu-154 un MiG-25. 1985. gadā viņš sāka izmēģinājumu lidojumus ar Buran lidmašīnas analogu atmosfēras lidojumiem. Pēc sākotnējā plāna Stankevičs būtu Buran pirmā kosmiskā lidojuma otrais pilots. Vēlāk plāni mainījās, un Buran kosmosā devās 1988. gada 15. novembrī bez apkalpes.
1987. gada februārī Stankevičs kļuva par LII kosmonautu grupas komandieri. No 1989. gada februāra viņš kopā ar Viktoru Afanasjevu un Vitāliju Sevastjanovu gatavojās viesekspedīcijai uz staciju Mir. 1989. gada septembrī Mir lidojumu plāni tika mainīti, un Stankevičs uz laiku pārtrauca gatavošanos lidojumam uz Mir.
1990. gadā Rimants Stankevičs ASV piedalījās Evereta aviācijas šovā kā Su-27 pilots. Pēc tam viņš devās uz Itāliju, lai Salgaredā piedalītos aviācijas šovā. viņa vadītais Su-27 izpildīja vertikālu figūru. Viņš cilpā bija ielidojis nedaudz par zemu, un, izejot no cilpas, lidmašīna bija pārāk zemu un ietriecās zemē. Notika sprādziens, Rimants Stankevičs un viens aviācijas šova drošības dienesta dalībnieks gāja bojā. Rimants Stankevičs apglabāts Kauņā.
Volters Dramhellers
Volters Edvīns Dramhellers (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš startēja divās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās — 400 metros un 800 metros. Abās šajās disciplīnās viņš startēja tikai kvalifikācijas kārtās, jo neuzrādīja augstvērtīgus rezultātus, lai varētu startēt finālā.
Pārmijas uzgriešana
Pārmijas uzgriešana dzelzceļa transportā ir situācija, kad, riteņpārim braucot paasmens virzienā pa nesagatavotu maršrutu, riteņpāra uzmala iebrauc spraugā starp pārmiju pārvedas rāmjsliedei piespiesto asmeni, bet pārmiju pārvedās ar kustīgu krusteņa serdi — attiecīgi starp spārnsliedei piespiesto serdi. Ir iespējama pārmijas uzgriešana ne tikai paasmens, bet arī pretasmens kustības virzienā.
Pretasmens virziena pārmijas uzgriešanu var izraisīt asmens nepiegulšana rāmjsliedei vai asmens vai rāmjsliedes bojājums (pārmērīgs izdrupums vai lūzums), kā arī atšķautņaina riteņpāra uzmala, bet pārmiju pārvedās ar kustīgu krusteņa serdi — attiecīgi serdes nepiegulšana spārnsliedei vai serdes vai spārnsliedes bojājums (pārmērīgs izdrupums vai lūzums), kā arī atšķautņaina riteņpāra uzmala. Uzgriežot pārmiju, kā pretasmens, tā paasmens kustības gadījumā, riteņa uzmala no rāmjsliedes atspiež asmeni, deformējot pārmijas darba un kontrolvilktnes, var tikt sabojāta asmeņu kontrolierīce. Savukārt, uzgriežot pārmiju pārvedas krusteņa kustīgo serdi, riteņa uzmala no spārnsliedes atspiež kustīgo serdi, deformējot serdes darba un kontrolvilktnes. Pārmijas vai krusteņa kustīgās serdes uzgriešana ir dzelzceļa satiksmes drošības pārkāpums dzelzceļa tehniskās ekspluatācijas noteikumu neievērošanas dēļ, un tas nav pieļaujams.
Pēc pārmijas uzgriešanas riteņpāris var palikt gan uz sliežu ceļa, gan arī ar uzmalu uzbraukt rāmjsliedei un nobraukt no sliedēm. Vēl smagākas sekas var izraisīt iebraukšana nesagatavotā maršrutā, jo tad pastāv iespēja ritekļu frontālai sadursmei ar pretimbraucošu vilcienu vai sānu sadursme, ja abi vilcieni paasmens virzienā uzbrauc pārmijai. Pretasmens virziena pārmijas uzgriešanā var gadīties, ka daļa riteņpāru novirzās pārmijas blakus virzienā, tādējādi sametot ritekļus šķērsām sliežu ceļam.
Djego Ramiresa salas
Djego Ramiresa salas (es) ir Čīlei piederošs neliels neapdzīvots vulkānisku salu arhipelāgs Dienvidamerikas dienvidu galā. Administratīvi ietilpst Magaljanesas un Čīles Antarktikas reģiona Čīles Antarktikas provincē. Izvietojies Dreika šaurumā ap 105 km uz dienvidrietumiem no Hornas raga. Arhipelāgs izstiepts ziemeļu—dienvidu virzienā un veidojas no divām salu grupām — mazākās ziemeļu grupas un lielākās dienvidu grupas, ko atdala ap 3 km plats jūrasšaurums. Lielākās salas ir Bartolomes sala un Gonsalo sala (abas dienvidu grupā). Arhipelāga dienvidos esošā Agilas sala faktiski ir Dienvidamerikas galējais dienvidu punkts (nevis Hornas rags).
Salās nav pastāvīgo iedzīvotāju, 1957. gadā izveidota Čīles kara flotes meteostacija.
Tramvaju satiksme Antverpenē
Antverpenes tramvajs (nl) ir viens no Beļģijas pilsētas Antverpenes sabiedriskā transporta veidiem. Pārvadājumus ar tramvajiem kopš 1991. gada veic Flandrijas valdības uzņēmums De Lijn. Antverpenes tramvaja sliežu platums ir 1000 mm ar 600 V līdzstrāvas tīkla spriegumu. 2021. gada sākumā bija 14 tramvaja līnijas, kuras pilsētas centrā darbojas kā premetro t.i. tās ir novirzītas pazemē.
Pirmais zirgu tramvajs Antverpenē tika atklāts 1873. gadā. No 1902. gada līnijas elektrificēja un pārbūvēja no 1435 mm platuma uz 1000 mm. Kopš 2012. gada notiek pakāpeniska jauno Bombardier tramvaju ieviešana.
Priekules ģerbonis
Priekules pilsētas ģerbonis ir viens no Priekules pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs ir sarkanā krāsā un uz tā ir attēlots sudraba pilsētas mūris ar diviem nelieliem torņiem un arkveida atvērtiem vārtiem. Attēlotais mūris ir 1668. gadā celtie Zviedru vārti, kādi nav nevienā citā Latvijas mazpilsētā.
Džordžs Ārmstrongs Kasters
Džordžs Ārmstrongs Kasters (dzimis, miris ) bija 19. gadsimta ASV kavalērijas ģenerālis ASV pilsoņu karā un Indiāņu karos.
Uzaudzis Mičiganā un Ohaio. 1858. gadā iestājās Vestpointā, kuru beidza kā sliktākais audzēknis grupā. Tomēr, sākoties ASV Pilsoņu karam, tika iesaukts unioinistu armijā, kur kļuva pazīstams kā varonīgs kavalērijas virsnieks. Bija klāt ģenerāļa Roberta Lī kapitulācijā Apomatoksas kampaņas noslēgumā.
Pēc pilsoņu kara tika nosūtīts uz valsts rietumiem cīnīties pret indiāņiem. Vadīja ASV armijas daļas vienā no pazīstamākajām kaujām Indiāņu karu laikā. 1876. gada 25. jūnijā kopā ar komandēto karaspēka vienību krita Mazās Bighornas kaujā pret indiāņu koalīciju Sēdošā Bizona vadībā.
Vagaļi (Čornajas pagasts)
Vagaļi ir ciems Rēzeknes novada Čornajas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 6 km no pagasta centra Čornajas, 13 km no novada centra Rēzeknes un 215 km no Rīgas.
Džordžs Rasels
Džordžs Viljams Rasels (dzimis Kingslinā) ir britu autosportists, kurš šobrīd (2022) piedalās Formula 1 sacīkstēs, pārstāvot Mercedes komandu.
Ar kartingu sācis nodarboties 7 gadu vecumā, šajā sporta veidā izcīnot vairākus titulus. Formulu sacensībās debitējis 2014. gadā. Junioru karjerā izcīnījis vairākus titulus, tai skaitā uzvarējis GP3 Series 2017. gadā, kā arī Formula 2 2018. gadā. 2017. gada sākumā Rasels pievienojās Mercedes jauno pilotu programmai. Tajā pašā gadā Rasels piedalījās pēdējo divu Formula 1 sezonas posmu piektdienas testos, pārstāvot Force India komandu.
Arī nākamajā sezonā Rasels turpināja pārstāvēt Williams komandu. Sahiras Grand Prix Rasels Mercedes komandā aizvietoja Luisu Hamiltonu, kam bija pozitīvs koronavīrusa tests. Kvalifikācijā Rasels izcīnīja 2. vietu, 26 milisekundes zaudējot komandas biedram Valteri Botasam, tādējādi pirmo reizi karjerā Rasels sāka sacīksti no pirmās rindas. Sacīkstes startā Rasels apdzina Botasu un lielāko daļu sacīstes atradās vadībā, tomēr pēc Mercedes mehāniķu kļūdas pitstopā, kā arī sekojoša riepas plīsuma dēļ Rasels finišēja 9. vietā, iegūstot savus pirmos punktus Formula 1 karjerā.
2021. gada sezonā Rasels turpināja pārstāvēt Williams. Emīlijas-Romanjas Grand Prix Rasels slapjos apstākļos zaudēja formulas kontroli, mēģinot apdzīt Valteri Botasu, kas rezultējās avārijā, kuras rezultātā gan Rasels, gan Botass bija spiesti izstāties. Rasels pirmo reizi sasniedza trešo kvalifikācijas kārtu Williams sastāvā un sacīksti uzsāka 8. vietā, kas bija augstākā starta vieta Williams formulai kopš 2017. gada. Sacīkstē viņš finišēja 11. vietā. uzsākot no 17. vietas, viņš finišēja 8. vietā, kas bija viņa karjeras labākais rezultāts, kā arī viņa pirmie punkti Williams sastāvā. Beļģijas Grand Prix kvalifikācijā lietainos apstākļos Rasels ieguva 2. vietu, piekāpjoties vien Maksam Verstapenam. Sacīkstes starts vairākkārt tika atlikts laikapstākļu dēļ un tajā tika viekti vien divi apļi, abi aiz drošības mašīnas, kas ļāva Raselam noturēt kvalifikācijā iegūto 2. vietu, gūstot pirmo pjedestālu Pirmās formulas karjerā.. viņš finišēja 9. vietā, trešo reizi sezonā gūstot punktus. Rasels kvalificējās trešais, beigās finišējot 10. vietā. Šajā sacīkstē iegūstais punkts kļuva arī par viņa pēdējo sezonā, ar sezonā iegūtajiem 16 punktiem viņš kopvērtējumā ieguva 15. vietu.
Pirms 2022. gada sezonas Rasels pievienojās Mercedes komandai, aizstājot Valteri Botasu.
Formula 1 rezultāti
Nefinišēja, bet tika klasificēts, jo veica vairāk kā 90% no sacīkstes.
Par sacīksti tika piešķirti puse no punktiem, jo tika veikts mazāk par 75% no plānotā sacīkstes garuma.
Aizpūrīši (Vārkavas pagasts)
Aizpūrīši ir ciems Vārkavas novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 5,6 km no pagasta centra Vārkavas, 14,0 km no novada centra Vecvārkavas un 205,3 km no Rīgas.
Petra Feiberta
Petra Feiberta (de; dzimusi kā Feistele (de) Gēra —  Pirmazensa) bija Vācijas starptautiskā meistare šahā (1977), trīskārtēja Vācijas Demokrātiskās Republikas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja (1974, 1976, 1977).
Biogrāfija
1970. gados bijusi viena no vadošajām Vācijas Demokrātiskās Republikas šahistēm. Daudzkārtēja Vācijas Demokrātiskās Republikas sieviešu šaha čempionātu finālu dalībniece, kuros izcīnījusi trīs zelta (1974, 1976, 1977) un divas sudraba (1975, 1978) medaļas. 1976. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma cikla izcīņas starpzonu turnīrā Tbilisi, kurā kopā ar Ģertrūdi Baumštarku dalījusi 7.-8. vietu. Par panākumiem turnīros FIDE 1977. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
1979. gadā tikusi arestēta par mēģinājumu emigrēt no Vācijas Demokrātiskās Republikas un notiesāta uz četriem gadiem. Pēc 20 mēnešiem izciestā cietumsoda atbrīvota, un viņai ļauts atstāt valsti. Pārcēlusies uz Vācijas Federatīvo Republiku, kur dzīvojusi Manheimā.
1984. un 1985. gadā divas reizes uzvarējusi Vācijas Federatīvās Republikas šaha ātrspēles čempionātos sievietēm. 1985. gadā Somijā pārstāvējusi Vācijas Federatīvās Republikas komandu turnīrā Nordic Cup. Tāpat trīs reizes pārstāvējusi Vācijas Federatīvo Republiku Pasaules šaha olimpiādēs (1982, 1984, 1986).
Kopš 1990. gadu sākuma reti piedalījusies FIDE rīkotajos šaha turnīros. Bijusi precējusies ar Vācijas FIDE šaha meistaru Fredu Feibertu (de).
2013. gada FIBT pasaules čempionāts
2013. gada FIBT pasaules čempionāts norisinājās 2013. gada janvārī—februārī Sanktmoricas trasē Šveicē. Tas bija 22. FIBT pasaules čempionāts, kas ir rīkots Sanktmoricā.
Arālīte
Arālīte (arī Arāle, Orele, Orļa, lejtecē — Orāleite) ir Dienvidsusējas labā krasta pieteka Jēkabpils novadā. Sākas no grāvju sistēmas pārpurvotā, ar mežiem daļēji klātā ūdensšķirtnē dienvidos no Dubultiem Kalna pagastā, plūst dienvidrietumu virzienā pa Aknīstes nolaidenumu. Upe vairākkārt regulēta un iztaisnota gandrīz visā garumā, paliene un apkārtējā teritorija meliorēta. Lielākās pietekas ir Goba (9 km, kreisā) un Orste (labā). Upi šķērso autoceļš P74.
Starptautiskā Riteņbraukšanas savienība
Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (, UCI) ir vispasaules riteņbraukšanas sporta pārvaldes organizācija, kura pārrauga starptautisko riteņbraukšanas sacensību notikumus. UCI galvenā mītne atrodas Eiglē, Šveicē.
UCI prezidenti
UCI prezidentu saraksts.
Kanādas Liberālā partija
Kanādas Liberālā partija (en, fr) ir viena no galvenajām federālajām politiskajām partijām Kanādā. Pēdējās parlamenta vēlēšanās ieguva 54% vietu parlamenta apakšpalātā un veidoja valdību.
Mihals Krčmāržs
Mihals Krčmāržs (cs; dzimis ) ir čehu biatlonists, 2018. gada ziemas olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvējs sprintā.
Karjera
2012. gadā Kontiolahti izcīnīja sudraba medaļu stafetē Pasaules čempionātā junioriem. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2011.—2012. gada sezonā. Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla pasaules kausā izcīnīja Rūpoldingas posmā, iegūstot 3. vietu iedzīšanā.
Piedalījies 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos, kur ieguvis 11. vietu stafetē, bet individuālajā distancē ierindojies 60. vietā.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā izcīnīja sudraba medaļu sprintā, uzvarētājam Arndam Peiferam zaudējot 4,4 sekundes.
Pilna māja
"Pilna māja" (en) bija amerikāņu situācijkomēdijseriāls, kas tika pārraidīts no 1987. gada septembra līdz 1995. gada maijam. Seriālam kopumā ir 8 sezonas, tikušas uzfilmētas 192 sērijas. Seriāla autors ir Džefs Frenklins.
Lai arī seriāla "Pilna māja" darbība notiek Sanfrancisko, ASV, pats seriāls tika filmēts Warner Bros. studijās Losandželosā. Seriāls ir par Deniju Tērneru, kurš pēc sievas nāves uzaicinājis savu draugu Džoiju Gledstonu un sievas brāli Džesiju Katsopolisu palīdzēt audzināt viņa trīs meitas: Dīdžeju, Stefāniju un Mišelu.
Latvijā to rādija LNT, TV3 un TV3 Mini.
Buck's Fizz
Buck's Fizz ir kokteilis, kas sastāv no divām daļām šampanieša un vienas daļas kādas atdzesētas apelsīnu sulas. Tradicionāli to pasniedz augstā šampanieša glāzē kāzās, un tas ir populārs Ziemassvētku brokastu dzēriens Lielbritānijā. Līdzīgs dzēriens ir mimoza, bet tajā šampanietis un sula ir vienādā daudzumā.
Dzēriens ir nosaukts Londonas Buck's Club vārdā, kur to 1921. gadā pirmo reizi pasniedza bārmenis Makgerijs. Kokteili veidoja, sajaucot divas reizes lielāku daudzumu šamapanieša nekā apelsīnu sulas. Dažās vecākās receptēs arī ir minēts, ka pievieno grenadīna sīrupu kā papildu sastāvdaļu, bet International Bartenders Association receptē tas netiek minēts. Tiek uzskatīts, ka oriģinālā Buck's Club recepte iekļauj arī citas sastāvdaļas, kas bija zināmas tikai kluba bārmeņiem.
Četrus gadus vēlāk Parīzē, viesnīcā Hôtel Ritz Paris, Frenks Meijers izgudroja Mimozas kokteili, kas satur tās pašas sastāvdaļas kā Buck's Fizz.
1981. gadā dzēriena nosaukumu pārņēma Lielbritānijas popgrupa Bucks Fizz, kas uzvarēja 1981. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā.
Rudens rozes
"Rudens rozes" ir 2004. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Jānis Streičs.
Sižets
Kāds sens paziņa ciemojas Astras un Vītola ģimenē. Tā rezultātā no jauna tiek uzjundītas kaislības un izjaukta ģimenes dzīves rutīna.
Rūjienas ģerbonis
Rūjienas pilsētas ģerbonis ir viens no Rūjienas pilsētas oficiālajiem simboliem. Apstiprināts.
Heraldiskais apraksts
Ģerboņa vairogs ir sadalīts divās daļās. Apakšējā lielākā vairoga daļā uz sarkana fona ir attēlots zelta labības kūlis, kas simbolizē pārticību. Augšējā vairoga daļā uz zelta fona attēloti trīs zili linu ziedi. Linu ziedi norāda, ka pilsēta bija labi attīstīta linu audzēšana un apstrāde.
Eņģeļa sirds
"Eņģeļa sirds" (en) ir 1987. gada ASV neo-noir psiholoģiska šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Alans Pārkers. Filmā galvenās lomas atveido Mikijs Rurks, Roberts De Niro, Līza Boneta un Šārlota Remplinga. Filma balstīta uz 1978. gada Viljama Hjortsberga romānu Falling Angel.
Filma stāsta par Hariju Endželu, Ņujorkas privātdetektīvu, kuru nolīgst atrast pazudušu vīrieti. Izmeklēšana viņu aizved uz Ņūorleānu, kur viņu iesaista nežēlīgu slepkavību sērijā.
Pēc romāna publicēšanas Hjortsbergs sāka izstrādāt scenāriju filmas adaptācijai, taču neviena lielā studija nevēlējās viņa scenāriju izmantot. 1985. gadā producents Eliots Kastners pievērsa Alana Pārkera uzmanību grāmatai. Pārkers sāka darbu pie jauna scenārija, veicot vairākas izmaiņas Hjortsberga romānā.
Filmas "Eņģeļa sirds" pirmizrāde notika. Pirms pirmizrādes, filma saskārās ar vairākām problēmām un bija spiesta izgriezt desmit sekundes ar seksuāla satura ainu, lai izvairītos no "X sertifikāta". Filma saņēma dalītas kritiķu atsauksmes, kuri slavēja Rurka un Bonetas aktierspēli, mākslinieka un operatora darbu, mūziku, bet kritizēja Pārkera scenāriju. Filma nebija komerciāli veiksmīga, nopelnot 17,2 miljonus ASV dolāru.
Mūsdienās filmas vērtējums ir audzis un to uzskata par vienu no labākajām šausmu filmām.
Mitoze
Mitoze notiek tikai eikariotu šūnās, un process atšķiras dažādām sugām. Piemēram, dzīvniekiem notiek "atvērta" mitoze, kurā šūnapvalks tiek pārrauts, pirms hromosomas sadalās. Savukārt sēnēm (raugam) notiek "slēgta" mitoze, kurā hromosomas dalās vesela kodola iekšienē. Prokariotu šūnas, kurām nav kodola, dalās bināri.
Mitoze notiek 1—2 stundas. Dzīvniekiem tā ir ātrāka, bet augiem lēnāka. Mitozē izšķir vairākas fāzes: profāze, prometafāze, metafāze, anafāze un telofāzi.
Kankarīši
Kankarīši ir ciems Dunavas pagastā, Jēkabpils novadā. Atrodas 194 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V783.
Operācija Aderlass
Operācija Aderlass (latviešu: Operācija "Asins nolaišana") ir izmeklēšana Austrijā un Vācijā par iespējamu dopinga lietošanu, ko organizēja vācu ārsts Marks Šmits no Erfurtes. Par iespējamiem Šmita klientiem nosaukti dažādu disciplīnu sportisti, kuri saņēma nelegālu asins pārliešanu, lai uzlabotu sniegumu, un vairāki no viņiem ir atzinušies. Lieta tika uzsākta, pateicoties distanču slēpotāja Johanesa Dīra atzīšanās 2019. gada februāra beigās. Viņš nosauca Marku Šmitu, ārstu, kurš darbojies Vācijas pilsētā Erfurtē, par operācijas vadītāju, kurā veica sistemātisku asins dopinga izmantošanu. Šmits iepriekš bija bijis komandas ārsts gan Gerolsteiner, gan Milram riteņbraukšanas komandā. 2009. gada oktobrī Bernhards Kols, kurš 2008. gadā tika pieķerts dopinga kontrolē, braucot Gerolsteiner komandā, apsūdzēja Šmitu par dopinga prakses uzraudzību. Šmits toreiz apsūdzības noraidīja. Pēc Dīra liecībām policija 2019. gada 27. februārī veica reidu Erfurtes birojos. Izmeklēšanu veica Minhenes policijas dopinga darba grupa.
Muses biedrība
Rīgas Muses biedrība bija 1787. gadā dibināta slēgtā biedrība, kas pārvaldīja Muses namu Lielajā Ķēniņu ielā 4 Vecrīgā (tagad Riharda Vāgnera iela). Muses biedrību likvidēja pēc vācbaltiešu repatriācijas 1940. gadā.
Operācija Aderlass
Iesaistītie sportisti
Bavārijas štata prokurori 2019. gada 20. martā apstiprināja, ka kopumā par 21 sportistu ir aizdomas, ka viņi ir bijuši Marka Šmita klienti. Sākumā netika nosaukti visi vārdi, lai netraucētu izmeklēšanas gaitu.
Muses biedrība
Biedri
Par Muses biedrības biedru varēja kļūt pēc gada pārbaudes laika un īsteno biedru aizklāta balsojuma (Ballotement). Līdz 1887. gadam biedrībā uzņēma 3049 biedrus, līdz 1911. gadam vēl 480 biedrus. Par biedrības goda biedriem uzņēma Vidzemes guberņas vicegubernatorus un gubernatorus, rezidējošos landrātus H. Tīzenhauzenu (1887), Voldemāru Maidelu (1902), Ā. Pilaru fon Pilhavu (1905), Vilhelmu Štēlu fon Holšteinu (1908), Rīgas pilsētas galvas Ludvigu Kerkoviusu (1890), Georgu Armitstedu (1901). Biedrību vadīja Valde piecu cilvēku sastāvā, kuru katru gadu pārvēlēja. 1911. gadā no 359 biedriem 179 bija tirgoņi un uzņēmēji, 79 muižnieki, 49 juristi, 23 ārsti, 15 ierēdņi, 9 laikrakstu redaktori un izdevēji, 3 arhitekti/inženieri, pa vienam teologam, docentam, aptiekāram un virsniekam.
Operācija Aderlass
Ziemas sporta veidi
Pēc Dīra liecībām Austrijas policija arestēja piecus sportistus 2019. gada Pasaules čempionātā ziemeļu slēpošanā Zēfeldē Tirolē. Tie bija distanču slēpotāji Makss Hauke un Dominiks Baldaufs no Austrijas, Andreass Vērpalu un Karels Tammjervs no Igaunijas, kā arī Aleksejs Poltoraņins no Kazahstānas.
Sākotnējie ziņojumi liecināja, ka ar Šmitu bija saistīts arī kāds Vācijas ātrslidotājs. 2019. gada 27. maijā plašsaziņas līdzekļi ziņoja, ka iepriekšējā nedēļā policija pratinājusi kalnu slēpotāju Hannesu Reiheltu par iespējamo saistību ar šo lietu. Reihelts kategoriski noraidīja apsūdzības. Apsūdzības pret Reiheltu tika atceltas 2019. gada 16. oktobrī.
Muses biedrība
Nama iekārtojums
Namā atradās Rīgas teātris ar restorānu, bibliotēku un lasītavu, deju zāli, saviesīgo un dāmu lokālu (Dames-local), kungu apvienību jeb klubu, vairāki saloni (istabas) un bufetes, kā arī tehniskās telpas.
Sarīkojumi
Muses biedrība saviem apmēram 400 biedriem rīkoja balles ar mazo kapellu (8-10 mūziķi), maskarādes, kamerkoncertus (simfoniskie koncerti notika Melngalvju namā) un priekšlasījumus ar diskusijām. 1809. gadā Muses biedrības namā rīkoja pieņemšanu Prūsijas karalim Frīdriham Vilhelmam III un karalienei Luīzei.
Operācija Aderlass
Ziemas sporta veidi
Makss Hauke 2019. gada 30. oktobrī no Insbrukas tiesas saņēma nosacītu piecu mēnešu sodu par dopinga pārkāpumiem, kas sniedzās līdz pat 2015. gadam. Dominiks Baldaufs tajā pašā tiesā 2020. gada 14. janvārī arī saņēma nosacītu piecu mēnešu sodu. Abi sportisti 2019. gada 23. jūlijā no Austrijas Antidopinga aģentūras bija saņēmuši četru gadu aizliegumus piedalīties sacensībās. 2020. gada 27. janvārī Johannesam Dīram pēc vainas atzīšanas tika piespriests nosacīts 15 mēnešu cietumsods par līdzdalību šajā lietā. Tomēr viņš noliedza, ka būtu iepazīstinājis Šmitu ar citiem distanču slēpotājiem Hauki un Baldaufu, kā viņi to apgalvoja. Vācu laikraksta Der Tagesspiegel ziņojumā tika apgalvots, ka Dīrs ir apsvēris dopinga operāciju pārņemšanu no Šmita.
Starptautiskā slēpošanas federācija (FIS) 2019. gada 29. novembrī piešķīra četru gadu sacensību aizliegumus Andreasam Vērpalu, Karelam Tammjervam un Algo Kerpam, kā arī diviem igauņu treneriem. Visi trīs sportisti iepriekš bija atzinuši savu dalību dopinga lietošanā. Aleksejs Poltoraņins, kurš arī iepriekš bija atzinis, ka lieto dopingu, 2019. gada 8. martā atsauca atzīšanos. 12. martā Kazahstānas Kultūras un sporta ministrija atbrīvoja Poltoraņinu no jebkādām apsūdzībām par dopinga lietošanu, apgalvojot, ka viņš to tikai plānojis darīt un "par laimi [...] nelietoja asins dopingu". Tomēr 2020. gada 6. janvārī FIS viņam noteica četru gadu aizliegums piedalīties sacensībās.
Riteņbraukšana
2019. gada 3. martā Stefans Denifls, kurš pēdējoreiz brauca Aqua Blue Sport komandā, atzinās, ka ar Šmita palīdzību lietojis asins dopingu. Dienu vēlāk Georgs Preidlers, tobrīd pārstāvot , arī atzinās, ka 2018. gada beigās ar Šmitu bija veicis divas asinis nolaišanas, taču noliedza, ka būtu faktiski lietojis dopingu. Tomēr viņš pārtrauca līgumu ar komandu. Gan Deniflu, gan Preidleru uz laiku diskvalificēja sporta pārvaldes institūcija UCI. Abiem 2019. gada 27. jūnijā Austrijas antidopinga organizācija piesprieda četru gadu aizliegumu un papildus tam varēja tikt izvirzītas apsūdzības par komerciālu krāpšanos sportā. Insbrukas apgabaltiesa 2020. gada 22. jūlijā Preidleru atzina par vainīgu krāpšanā un viņam piesprieda divpadsmit mēnešu nosacītu cietumsodu, kā arī viņam piesprieda 2880 eiro lielu naudas sodu.
2019. gada 13. maijā Danilo Hondo intervijā Vācijas raidorganizācijai ARD atzinās, ka 2011. gadā, braucot komandā, Šmita vadībā lietojis asins dopingu. Pēc tam viņš tika atlaists no Šveices riteņbraukšanas federācijas trenera amata.