cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nazars (amulets)
Nazars, arī nazārs, ir acs formas amulets, kas, pēc lietotāju domām, aizsargā pret “ļauno aci”. Šis vārds radies no (ar; ), kurā tas apzīmē redzi, novērošanu, uzmanību un citus saistītus jēdzienus, un iegājies Eiropā caur tjurku valodām (tr; ). Daudzas citas valodas — hindi, urdu, puštu, bengāļu, kurdu, persiešu, pandžabu un citas ir aizguvušas šo vārdu. Turcijā tas ir vispopulārākais no amuletiem un pazīstams ar nosaukumu “pērlīte pret ļaunu aci”, nazar boncuğu (pēdējais vārds ir atvasinājums no boncuk, "lodīte"), Grieķijā zināms kā mati (ļaunā acs). Spānijā un Portugālē viņu bieži sauc par “turku aci”, jo tur šis amulets saistās vispirms ar Turciju. Tomēr Turcijas teritorijā tas bijis pazīstams vēl pirms tjurku ierašanās.
Apraksts
Tas tiek bieži nēsāts vai izvietots islāma un bijušās Osmaņu impērijas zemēs, kur nazars bieži tiek pakārts mājās, birojos, automašīnās, bērnu apģērbā vai iekļauts rotās. Tos arī pērk tūristi gan lietošanai, gan kā suvenīrus.
Daži meistari ievieto amuleta iekšienē svina gabaliņu, jo svins tiek uzskatīts par laimes nesēju.
Vēsture Turcijā
Tradicionālais turku nazars ir stikla pērle, kurai raksturīgs zila stikla lauks ar zilu vai melnu punktu, kas novietots uz balta vai divkārša dzelteni balta apļa. Vēsturiski vecā zilā pērlīte ir ieguvusi nozīmi kā populārās kultūras elements mūsdienu Turcijā. Pērle kā amulets, iespējams, radusies Vidusjūras baseinā un ir saistīta ar stikla izgatavošanas attīstību. Rakstiski dokumenti un saglabājušās pērlītes datētas jau 16. gadsimtā pirms mūsu ēras. Stikla krelles tika izgatavotas un plaši izmantotas visā attīstītajā senajā pasaulē: no Divupes līdz Ēģiptei, no Kartāgas un Feniķijas līdz Persijai un visā Romas impērijas teritorijā.
To nedaudzo nazaru meistaru saknes, kas joprojām stingri pieturas pie tradīcijas, meklējami arābu amatniekos, kuri Osmaņu impērijas pagrimuma laikā līdz 19. gadsimta beigām apmetās Izmirā un citās osmaņu pilsētās. Stikla māksla, kas Anatolijā tolaik bija pagrimusi, tika atdzīvināta. Izmiras nazaru meistari tomēr savulaik tika izsūtīti no pilsētas koka ēku rajoniem, jo viņu krāsnis radīja ugunsgrēka risku.
Lietošanas veids
Nazars pozitīvā veidā tiek izmantots saskaņā ar teicienu kā “aci pret aci”, kur nazara “aci” var izmantot, lai aizsargātu ļaundabīgā skatiena saņēmēju. Ļaunā acs izraisa upura sliktu pašsajūtu nākamajā dienā, ja vien netiek izteikta aizsargājošā frāze "Ar Radītāja gribu" (arābu valodā MashAllah).
Amulets skaitās efektīvs tikai atklātā veidā.
Saistība ar islāmu
Pēc leģendas, pravieša Muhameda meita Fātima esot savam līgavainim ceļā devusi līdzi šādu amuletu, kas palīdzējis tam atgriezties neskartam. Tas devis šim amuletam vēl vienu nosaukumu “Fātimas acs”. Fātimas acs reizēm tiek apvienota ar “Fātimas roku” — vairākām reliģijām kopīgu simbolu, plaukstu ar diviem īkšķiem. Atšķirībā no musulmaņiem, jūdi šo amuletu sauc par “Mirjamas roku” un Fātimas aci tajā neievieto.
Tomēr islāma teologi aizliedz jebkādu pirmsislāma amuletu lietošanu, norādot uz to pagānisko vēsturi un to, ka tie atņem Radītājam daļu tā funkciju un tādējādi uzskatāmi par islāmā nepieļaujamās daudzdievības paveidu. Seno amuletu vietā esot jāuzkarina Korāna citāti.
1230. gads
1230. bija parastais gads, kas sākās pēc Jūlija kalendāra otrdienā.
Sunīši (Krimuldas pagasts)
Sunīši (padomju laikā Centrs un Krimulda) ir ciems Siguldas novada Krimuldas pagastā pie autoceļa V92 (Sunīši—Viesturi). Atrodas 3 km no pagasta centra Raganas, 16 km no novada centra Siguldas un 46 km no Rīgas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Pēteris Lauks
Pēteris Lauks (dzimis, miris ) bija Latvijas futbolists.
Futbolista karjeru sācis Aksinovā 1916. gadā bēgļu gaitās. Pēc atgriešanās Latvijā spēlējis dažādos klubos. Rīgas FK sastāvā trīs reizes kļuvis par Latvijas čempionu (1934, 1935, 1940), divas reizes izcīnījis Latvijas kausu (1937, 1939).
Latvijas futbola izlases sastāvā aizvadījis 38 spēles. Bija izlases sastāvā startam Parīzē, taču uz laukuma neizgāja.
"Lielās nozīmes" laureāts.
Melnuļu dzimta
Melnuļi ir viena no izplatītākajām vaboļu dzimtām pasaulē. Ir aprakstītas vairāk nekā 20 000 sugu. Īpatņu morfoloģiskā daudzveidība ir tik liela, ka bieži vien ir apgrūtināta īpatņa noteikšana.
Čārlzs Renkens
Čārlzs Edvards Renkens (en; Bristole —  Vusteršīra) bija Lielbritānijas šahists.
Biogrāfija
1889. gadā izdevis pirmo šaha atklātņu teorijai veltīto grāmatu angļu valodā - Chess Openings Ancient and Modern, kurai bijis nozīmīgs ieguldījums tā laika šaha teorijas attīstībā.
Plūstamība
Plūstamība jeb šļūde ir materiāla spēja lēni un nepārtraukti plastiski deformēties ilgstošas slodzes iedarbībā. Slodzes lielums ir mazāks par tecēšanas robežu. Laika gaitā šļūde var radīt nepieļaujami lielas izmēru izmaiņas vai pat detaļas sagraušanu. Plastiskās deformācijas attīstība ir atkarīga no slogojuma veida un temperatūras. Šļūde piemīt materiāliem ar viskoelastīgu dabu. Kaut gan daudzi materiāli ir elastīgi, pieaugot temperatūrai, tiem parādās viskoelastīga materiāla pazīmes. Tā, piemēram, tēraudu karsējot, šļūde paliek izteiktāka, kaut gan tērauds ir izteikts elastīgas dabas materiāls un pakļaujas Huka likumam.
Visbiežāk veic šļūdes pārbaudi stiepē. Pārbaudes rezultātā nosaka šļūdes robežu – vislielāko spriegumu, pie kura šļūdes deformācija vai ātrums noteiktā laika periodā nepārsniedz iepriekš noteiktu lielumu. Šļūdes robežu apzīmē ar R un skaitļu indeksu, kas norāda pārbaudes temperatūru, pieļaujamo deformāciju procentos un pārbaudes ilgumu stundās. Piemēram, R1 700°/0,2/1000 uzrāda, ka dotajam materiālam šļūde 700 °C temperatūrā, ja pieļaujamā deformācija ir 0,2 % un pārbaudes ilgums ir 1000 stundas, nebūs lielāka par 1 %.
Get Smart's Bruce and Lloyd: Out of Control
Get Smart's Bruce and Lloyd: Out of Control ir 2008. gada ASV spiegu kinokomēdija, kuras režisors ir Džils Jungers. Galvenās lomas atveido Masi Oka, Neits Torenss, Marika Dominzika, Terijs Krūvs un Džeima Meisa. Filmas pirmizrāde notika.
Filmas darbība notiek filmas "Ķeriet Smārtu!" laikā. Brūss un Loids izmēģina neredzamu apmetni, ko kādas ballītes laikā aģente Izabella nozog El Presidente vajadzībām. Tā kā Aģente 99 un Aģents 86 atrodas Krievijā, Brūsam un Loidam apmetnis jāatrod pašiem.
Poļina Jeļizarova
Poļina Jeļizarova (dzimusi Liepājā) ir Latvijas vieglatlēte, garo distanču skrējēja, pārsvarā startē 3000 m šķēršļu skrējienā. Latvijas rekordiste šajā distancē. Pašreizējais treneris — Aleksandrs Prokopčuks, iepriekš trenējusies pie Viktora Lāča.
Karjera
Vieglatlētikā trenējas kopš 11 gadu vecuma. 2005. gada Latvijas Gada balvas sportā ceremonijā tika atzīta par gada uzlēcošo zvaigzni. 2007. gada Eiropas čempionātā junioriem P. Jeļizarova ierindojās 3. vietā ar rezultātu 10:03,91. Tāpat ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātā junioriem — 2006. gadā ieņēma 4. vietu, savukārt 2008. gadā — 6. vietu. 2012. gada Eiropas čempionātā iekļuva finālā, kur izcīnīja 6. vietu ar rezultātu 9:41,38 min.
Londonas Olimpiskajās spēlēs P. Jeļizarova iekļuva finālā, pusfinālā kārtējo reizi labojot Latvijas rekordu. Finālā viņa izcīnīja 13. vietu ar rezultātu 9:38,56 min. 2013. gada Eiropas čempionātā telpās uzstādīja Latvijas rekordu telpās 1500 m distancē, taču neiekļuva finālā, kopvērtējumā paliekot 12. vietā. Čempionāta 3000 m distancē viņa iekļuva finālā, kur ierindojās 8. vietā. 2013. gada jūnijā guva pēdas savainojumu, līdz ar ko viņai beidzās sacensību sezona.
Anrī Žilardoni
Anrī Žozefs Marsels Žilardoni (fr; dzimis, miris ) bija franču burātājs, olimpiskais čempions 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Do mažors
Do mažors ir mažora tonalitāte, kas balstās uz do un ietver notis do, re, mi, fa, sol, la un si. Do mažorā pie nots atslēgas nav neviena bemola vai diēza. Do mažors ir viena no visbiežāk izmantotākajām tonalitātēm rietumu mūzikā. Do mažoram atbilst visi baltie klavieru taustiņi.
Do mažora paralēlais minors ir la minors, bet vienvārda minors – do minors.
Vienkāršība
Do mažors tiek uzskatīts par visvienkāršāko tonalitāti, jo pie nots atslēgas nav neviena bemola vai diēza, tādēļ arī klavierspēles apguvi nereti sāk ar do mažora tonalitātes akordiem un akordu arpeggio. Tomēr, pretēji ierastajam uzskatam, poļu-franču komponists Frideriks Šopēns saviem skolēniem mācīja, ka do mažors ir vissarežģītāk izpildāmā tonalitāte, jo spēlējot pirkstu novietojums nav dabisks. Balstoties uz Šopēna uzskatiem, si mažors ir visvienkāršākā tonalitāte.
Kompozīcijas do mažorā
Divdesmit no Jozefa Haidna 104 simfonijām ir sarakstītas do mažorā, padarot to par mākslinieka daiļradē otro visbiežāk izmantoto tonalitāti pēc re mažora. Pirms vārstu trompetes izgudrošanas Haidns trompetes un timpānus izmantoja tikai do mažora kompozīcijās. Lielākā daļa no Haidna simfonijām do mažorā ir ar svētku noskaņojumu.
Gropiņi
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Ogres upes krastā.
Mareks Mejeris
Karjera
M. Mejeris basketbolā sācis trenēties dzimtajā Liepājā, pārstāvot tās komandas LJBL. M. Mejera māte arī ir spēlējusi basketbolu, pārstāvot augstskolas komandu Liepājā.
Arī pieaugušo basketbola karjeru uzsācis BK "Liepājas lauvas", vienā no divām komandā aizvadītajām sezonām iegūstot Latvijas Basketbola līgas (LBL) bronzas medaļas. 2011. gada augustā noslēdza līgumu ar Spānijas LEB Gold līgas klubu CB Clavijo. Vēlāk pārstāvējis vēl divus Spānijas klubus, tostarp Fuenlabrada sastāvā debitējis ACB līgā.
2014. gada beigās atgriezies Latvijā, noslēdzot līgumu ar Rīgas VEF, kura sastāvā kļuva par LBL čempionu, bet vēlreiz VEF sastāvā atgriezās arī pēc Francijas klubā Élan Chalon iesāktās sezonas 2016. gadā. Kopā ar VEF par Latvijas čempionu kļuvis trīs reizes. Pēc tam spēlējis arī Krievijas klubā Permas "Parma" un Itālijas līgā, bet 2022. gada vasarā nonācis Izraēlas klubā Jeruzalemes "Hapoel". 2023. gada februārī kopā ar komandu izcīnīja Izraēlas kausu, bet sezonas noslēgumā komandai izdevās sasniegt FIBA Čempionu līgas finālu.
2023. gada vasarā M. Mejeris pievienojās vadošajam Rumānijas klubam U-BT Cluj-Napoca.
Latvijas pieaugušo izlasē debitējis. Spēlējis trijos Eiropas čempionātu finālturnīros.
Lisjēns Londo
Lisjēns Londo (fr) bija beļģu futbolists, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Londo 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja Jauktās komandas Université de Bruxelles sastāvā. Komanda futbola turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.
Kanako Ito
Kanako Ito (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Igors Rajevs
Igors Rajevs (dzimis 1965. gada 28. novembrī) ir krievu izcelsmes Latvijas virsnieks, NBS rezerves pulkvedis, militārais analītiķis un politiķis. Bijušais Izlūkdesanta/Latvijas miera uzturēšanas spēku bataljona (IDB/LATBAT) komandieris (1996—2000), vēlāk Sauszemes spēku Mehanizētās kājnieku brigādes komandieris (2006—2007), tad Sauszemes spēku komandieris (2004—2009). Šobrīd ievēlēts 14. Saeimā no apvienības "Apvienotais saraksts".
Dzīvesgājums
Dzimis 1965. gada 28. novembrī.
1992. gadā I. Rajevs sāka dienēt Nacionālo bruņoto spēku bataljonā. I. Rajevs bija pirmo starptautisko mācību Baltic Challenge 96 projekta virsnieks, Izlūkdesanta bataljona komandieris, Sauszemes kājnieku brigādes komandieris un kontingenta komandieris misijās Irākā un Afganistānā. Bija atbildīgs par Bruņoto spēku transformāciju un pielāgošanu 21. gadsimta vajadzībām. Rakstījis militāro plānu Latvijas iestājai NATO. Izveidojis godasardzes rotu un tās rituālu. Bija viens no NBS komandiera amata kandidātiem, apbalvots ar Viestura ordeni par bruņoto spēku attīstīšanu.
No 1999. līdz 2000. gadam papildinājis militāro izglītību ASV, bet 2008. gadā Igaunijā.
2010. gadā pulkvedi I. Rajevu atstādināja no Bruņoto spēku Apvienotā štāba priekšnieka vietnieka amata pēc tam, kad Satversmes aizsardzības birojs atteicās viņam izsniegt 1. kategorijas atļauju darbam ar valsts noslēpumiem.
Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā piedalījās TV24 kanāla speciālizlaidumā "Jaunākais par karu Ukrainā ar Igoru Rajevu", kur stāstīja par aktuālākajiem notikumiem. 2022. gada 29. jūnijā I. Rajevs paziņoja, ka pārtrauc komentēt karadarbību Ukrainā, jo dodas politikā.
Izdevumam "Privātā Dzīve" I. Rajevs stāstīja: "Ja cilvēkus satrauc kāds jautājums un es varu viņiem kaut kā palīdzēt, to daru. Arī intervijas televīzijā sniedzu ne tāpēc, ka man gribas gozēties kameru priekšā. Bet tāpēc, lai skaidrotu."
I. Rajevs ir īpašnieks un valdes loceklis kapitālsabiedrībai SIA "Rajevs Security and Defence Solutions".
Politiskā darbība
2022. gada 29. jūnijā I. Rajevs publiski paziņoja, ka iesaistīsies politiskajā biedrībā "Reģionu spēks". No politiskās apvienības "Apvienotais saraksts" I. Rajevs kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās kā trešais numurs sarakstā Rīgas vēlēšanu apgabalā un tika ievēlēts 14. Saeimā. 2022. gadā apstiprināts par Iekšlietu ministrijas parlamentāro sekretāru.
Personīgā dzīve
Precējies, ģimenē aug četri bērni, ir arī pieaugusi meita no pirmās laulības. Karstasinīgs hokeja fans. Viņa abi vectēvi bijuši saistīti ar armiju, viens karoja strēlnieku korpusā, otrs — leģionā.
Atis Krauklis
Atis Krauklis (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
Strādāja Dailes teātrī, filmējās filmās "Kaugurieši", "Zvejnieka dēls" un "Tava laime".
Alleculinae
Alleculinae ir melnuļu dzimtas apakšdzimta, kurā ietilpst ap 160 sugu visā pasaulē.
Īstais laiks
"Īstais laiks" (en) ir 2017. gada ASV kriminālfilma, kuras režisori ir Benijs Safdijs un Džošs Safdijs. Galvenās lomas atveido Roberts Patinsons, Dženifere Džeisone Lī, Benijs Safdijs, Barkads Abdi un Badijs Duress. Filmas pirmizrāde notika Kannu filmu festivālā.
Mārrutks
Mārrutks (Armoracia rusticana) ir krustziežu dzimtas mārrutku ģints suga.
Cēlies no Eiropas dienvidaustrumiem vai Āzijas rietumiem, pašlaik ir populārs arī citur. Latvijā tas tiek audzēts kā garšaugs, suga ir arī pārgājusi savvaļā. Augam ir bakteriālas īpašības. Tā sakne satur izotiocianātu, kas piešķir asu smaržu un garšu.
Jānis Erenštreits
Jānis Erenštreits (dzimis ) ir latviešu diriģents un mūzikas pedagogs. Erenštreits tiek uzskatīts par vienu no zēnu koru kustības pamatlicējiem Latvijā.
Grēvesmīlene
Grāvesmīlenē dzimuši futbolists Karstens Jankers (Carsten Jancker, 1974), lodes grūdēja Astrīda Kumbernusa (Astrid Kumbernuss, 1970), riteņbraucējs Jenss Foigts (Jens Voigt, 1971) un Latvijas arhitekts Vilhelms Neimanis (Wilhelm Neumann, 1849—1919).
Jānis Erenštreits
Dzīvegājums
1960. gadā beidza mācības Ventspils mūzikas vidusskolā, 1970. gadā absolvēja studijas Latvijas Valsts Konservatorijā.
No 1969. līdz 1994. gadam diriģēja Emīla Dārziņa speciālās mūzikas vidusskolas zēnu kori. 1994. gadā kļuva par Rīgas Doma zēnu kora diriģentu un māksliniecisko vadītāju. No 1994. līdz 2010. gadam bija Rīgas Doma kora skolas direktors.
Vairāku Vispārējo latviešu Dziesmu un Deju svētku virsdiriģents un goda virsdiriģents.
Apbalvojumi
1982. gadā saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. 1997. gadā Erenštreitu apbalvoja ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
2018. gadā viņš saņēma Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā
Diarilheptanoīdi
Diarilheptanoīdi (pazīstami arī kā kurkuminoīdi) ir organiskas vielas, kuru molekula satur divus benzola gredzenus, kas savā starpā ir savienoti ar alifātisko ķēdi, kas sastāv no 7 oglekļa atomiem. Tos var iedalīt divās grupās: lineārajos un cikliskajos diarilheptanoīdos. Cikliskie diarilheptanoīdi var saturēt bifenila vai difenilētera saites. Diarilheptanoīdi ir augu sekundārie metabolīti, kuri visvairak ir izplatīti ingvera (Zingiberaceae) un bērzu dzimtas (Betulaceae) augos. Augos diarilheptanoīdi ir sastopami brīvā veidā vai kā glikozīdi. Pazīstamākais pārstāvis kurkumīns, kuru pirmo reizi izdalīja 19. gadsimtā no kurkumas (Curcuma longa) dzeltenā pigmenta (pārtikas piedeva E100).
TTÜ100
TTÜ100 jeb Hämarik ir Igaunijas tehnoloģiju demonstrācijas un Zemes tālizpētes nanopavadonis. Tas orbītā tika palaists. Pavadonis ir daļēji darbspējīgs. Projektu vada Tallinas Tehniskā universitāte (Tallinna Tehnikaülikool, TTÜ).
2014. gadā Tallinas Tehniskās universitātē tika sākta Mektory nanosatellite programma, lai izgatavotu divus pavadoņus: TTÜ100 jeb Hämarik ("krēsla") un TTÜ101 jeb Koit ("ausma"). Galvenais pavadoņu uzdevums bija demonstrēt Zemes novērošanas tehnoloģijas. Projektā piedalījās universitātes darbinieki un studenti. Kosmosā pirmais tika palaists TTÜ101 2019. gada 5. jūlijā.
Kosmiskais aparāts tika veidots Cubesat 1U formā. Galvenais instruments bija attēlveidošanas kamera ar RGB sensoru redzamās gaismas attēlu iegūšanai un NIR sensoru tuvi infrasarkanā diapazona attēlu iegūšanai. Pavadonim bija paredzēti arī zinātniski eksperimenti: skaitļošanas defektu tolerances un optisko sakaru eksperiments.
Lidojuma gaita
TTÜ100 tika palaists 01:51:10 UTC ar nesējraķeti Vega (lidojums VV16) no Gviānas kosmiskā centra kopā ar citiem 52 pavadoņiem. Pavadonis tika ievadīts solārsinhronā orbītā ar augstumu aptuveni 530 km.
Pavadonis sāka reaģēt uz komandām tikai 15. novembrī, bet bija ļoti vājš signāls, tādēļ sakariem bija nepieciešama ļoti jaudīga zemes stacija. Primārais radio kanāls nedarbojās. Nedarbojās kameras, orientācijas un X joslas operatīvā programmatūra.
Artūrs Aparnieks
Artūrs Aparnieks (1896—1968) bija latviešu virsnieks. Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Ziemeļlatvijas partizānu pulka komandieris (1919).
Dzīvesgājums
Dzimis 1896. gada 25. februārī Beļavas pagastā zemnieku ģimenē. Mācījās Beļavas pagastskolā un Jēkabpils tirdzniecības skolā, tad Zveņigorodas komercskolā. Uzsāka studijas Rīgas Politehniskā institūta inženierzinātņu nodaļā. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada maijā iestājās Nikolaja kara inženieru skolā, pēc tās beigšanas kā inženieru karaspēka virsnieks no 1916. gada janvāra dienēja Tallinas jūras cietoksnī. 1917. gada maijā viņu pārcēla uz Sevastopoles cietokšņa jūras mīnu bataljonu. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada sākumā Aparnieku demobilizēja no Krievijas armijas un viņš uz neilgu laiku pievienojās Ukrainas Valsts hetmaņa Skoropadska karaspēkam, bet jau 1918. gada maijā atgriezās Latvijā.
Krievijas pilsoņu kara laikā Aparnieks iestājās ģenerāļa Judeņiča veidotajā baltgvardu armijā, dienēja Bulaka-Balahoviča apvienotās grupas operatīvajā štābā, bija jātnieku sapieru izlūku komandas priekšnieks. 5. aprīlī piedalījās Gdovas ieņemšanā, kur sabojājis telegrāfa līniju, uzspridzināja 2 dzelzceļa tiltus un zem ienaidnieka bruņuvilciena uguns ielauzās stacijā. 1919. gada aprīļa beigās Arturs Aparnieks kopā ar 30 latviešu jātniekiem pārgāja Ziemeļlatvijas brigādes pakļautībā. Gatavojoties Vidzemes ieņemšanai, 15. maijā A. Aparnieku iecēla par Ziemeļlatvijas partizānu pulka komandieri kapteiņa dienesta pakāpē ar pseidonīmu "Apsēns". 30. maijā pretinieka aizmugurē aizgājušais pulks padzina no Cēsīm sarkanarmiešus, turklāt Apsēns puseskadrona vadībā pirmais zem ienaidnieka uguns ieauļoja pilsētā. Savukārt 7. jūnijā Ziemeļlatvijas partizānu pulks (tikai 150 vīru) pretinieka aizmugurē ieņēma, esošo Borhu staciju un noturēja to līdz papildspēku pienākšanai. Tajā pašā dienā uzbrukums Rudzātu virzienā ienaidnieka pārspēka dēļ beidzās ar atkāpšanos un 20 vīru zaudēšanu. Pēc vienotas Latvijas armijas izveides Aparnieka partizānu pulku iekļāva 5. Cēsu kājnieku pulkā kā rotu. 1919. gada vasarā viņu pārcēla uz armijas Tehnisko pārvaldi.
Pēc bermontiešu satriekšanas viņš bija Tehniskās pārvaldes priekšnieks (1919-1920), 1921. gadā pārgāja uz virsnieku kursiem, kur noorganizēja inženieru nodaļu. 1922. gada februārī viņu atvaļināja no armijas un piešķīra īpašumā Lejas ūdensdzirnavas Krāslavā. No 1925. gada viņš bija Daugavpils aizsargu pulka 3. bataljona komandieris, 1928. gadā viņu ievēlēja par Krāslavas pilsētas domes deputātu. Viņš kandidēja arī 1928. gada Saeimas vēlēšanās no Latgales latviešu saraksta. Piedalījās Krāslavas evaņģēliski luteriskās baznīcas būvkomisijas darbā.
Pēc Otrā pasaules kara sākuma viņu 1940. gadā iecēla par Latgales kara apgabala priekšnieku, pēc Latvijas okupācijas atcēla no šī amata un apcietināja 1940. gada 20. augustā. Baltijas Sevišķā kara apgabala kara tribunāls Aparniekam piesprieda 10 gadu ieslodzījumu Daugavpils cietumā. Pēc Vērmahta uzbrukuma 1941. gada jūnijā Aparnieku konvojēja uz Krasnojarsku un par mēģinājumu organizēt sacelšanos cietumsodu pagarināja vēl par pieciem gadiem. Pēc Staļina nāves 1953. gada aprīlī cietumsodu nomainīja pret izsūtījumu Krasnojarskas apgabala Ziemeļjeņisejskā.
Andrejs Lonfelds
Andrejs Lonfelds (1879-1950) bija latviešu tālbraucējkapteinis, kara flotes virsnieks, rēders. Latvijas Republikas jūrniecības departamenta direktors (1920—1926), vadīja arī Latvijas Kuģu īpašnieku biedrību.
Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gada 20. martā Engures pagasta Ķesterciema "Kausos" zvejnieka Krišjāņa (Kriša) Lonfelda (1845-1932) ģimenē, kam piederēja astoņi vietējā kuģubūvētavā būvēti burinieki. 1903. gadā beidzis Mangaļu jūrskolu un ieguvis tālbraucēja kapteiņa tiesības. Kā kreisera Адмирал Нахимов sardzes virsnieks (praporščiks) piedalījās Krievu-japāņu kara Cušimas kaujā un pēc kreisera nogremdēšanas nokļuva japāņu gūstā. Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par kapteini uz tēva kuģiem, līdztekus kopš 1908. gada bija Engures jūrskolas skolotājs. Pirmā pasaules kara laikā bija mīnu tralera stūrmanis Krievijas Ziemeļu ledus okeāna kara flotē, piedalījās Krievijas pilsoņu karā "balto" pusē.
1918. gada beigās atgriezās Latvijā, bija burukuģa Bethania kapteinis. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām 1920. gadā iecelts par Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Jūrniecības departamenta direktoru. Pēc viņa iniciatīvas 1920. gada 28. novembrī Rīgā atvēra Krišjāņa Valdemāra vārdā nosaukto jūrskolu, tāpat viņa vadībā no 1920. līdz 1922. gadam paveica Pirmā pasaules kara laikā Baltijas jūrā izveidoto mīnu lauku tralēšanas un iznīcināšanas darbus. Vēlāk bija rēderejas "Austra" valdes loceklis, Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras (LTRK) Kuģniecības un transporta sekcijas vadītājs (1939). Savās dzimtas mājās jumta stāvā iebūvēja kapteiņa kajīti no kāda viņam piederējušā tvaikoņa, kas saglabājusies līdz mūsdienām.
1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā apcietināts un izsūtīts uz Krieviju, miris 1950. gadā.
Sabiedriskā darbība
Pēc kapteiņa Mārtiņa Sniķera uzaicinājuma iestājās Rīgas ložā „Jāņuguns”, bija tās sekretāra vietnieks (1925), Andreja ložas meistars (1931). Latvijas jahtkluba dibinātājs un pirmais tā prezidents.
Mehri Geldijeva
Mehri Geldijeva (tk; dzimusi kā Mehri Ovezova ) ir Turkmenistānas starptautiskā lielmeistare šahā (1998).
Biogrāfija
1993. gadā Kožikodē (Indija) izcīnījusi bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 1998. gadā Kualalumpurā izcīnījusi bronzas medaļu Āzijas sieviešu individuālajā šaha čempionātā. 1999. gadā dalījusi 2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Sārī, kā arī uzvarējusi Turkmenistānas sieviešu šaha čempionātā.
Pārstāvējusi Turkmenistānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Luijs Rišardē
Luijs Marsels Rišardē (fr; dzimis, miris ) bija šveiciešu sporta šāvējs, divu olimpisko zelta medaļu ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Izcīnījis arī vairākas medaļas 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs un pasaules čempionātā šaušanā.
Sportiskā karjera
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja 7 šaušanas disciplīnās. Olimpiskās zelta medaļas viņš izcīnīja 50 metru šaušanā komandām un 300 metru šaušanā komandām.
1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās viņš startēja 8 šaušanas disciplīnās. Zelta medaļas viņš izcīnīja 25 metru šaušanā ar militāro pistoli, 300 metru šaušanā ar militāro šauteni komandām un šaušanā ar šauteni komandām. Savukārt sudraba medaļu viņš izcīnīja 200 metru šaušanā ar militāro pistoli.
No 1897. līdz 1908. gadam viņš startēja arī pasaules čempionātos šaušanā. Kopā tajos izcīnot 22 medaļas (13 zelta, 4 sudraba un 5 bronzas medaļas).
Kaives ezers
Kaives ezers ir ezers Cēsu novada Kaives pagastā uz dienvidaustrumiem no Kaives.
Ezera austrumu krastā atrodas valsts autoceļš V307 (Vecpiebalga — Skujene), iekārtota atpūtas vieta un peldvieta. Ezerā ietek ūdens no Kaives ciema ūdens attīrīšanas iekārtām.
Trešais cilvēks
"Trešais cilvēks" (en) ir 1949. gada Apvienotās Karalistes film noir žanra kinofilma, kuras režisors ir Kerols Rīds.
Filma ir par rakstnieku, kas pēckara Vīnē izmeklē sava drauga pēkšņo nāvi. Tajā lomas atveido Džozefs Kotens, Alīda Valli, Orsons Velss un Trevors Hauards.
Medūza (mitoloģija)
Medūza (grc) grieķu mitoloģijā ir briesmone, viena no gorgonu māsām. Vienīgā no māsām, kas bija mirstīga.
Parasti tiek attēlota kā sieviete, kurai matu vietā ir dzīvas indīgas čūskas. Vairākumā avotu ir minēts, ka viņas vecāki ir Forkijs un Kēto. Saskaņā ar Aishilu un Hēsiodu Medūza dzīvojusi netālu no Kistēnas salas, kas, iespējams, atradusies Egejas jūras ziemeļrietumos.
Medūzai galvu nocirtis Persejs, kas to pēc tam izmantojis kā ieroci un vēlāk atdevis Atēnai glabāšanā.
Senica
Senica (sk) ir pilsēta Slovākijā, Trnavas apgabala Senicas apriņķa centrs Zāhorjes reģionā.
Pilsēta ir ievērojams rūpniecības centrs. Šeit atrodas vairāki lieli rūpniecības uzņēmumi — ķīmiskās šķiedras ražošanas uzņēmums "Slovkord", kompānijas "Delphi" autobūves komponentu ražotne, velosipēdu DEMA ražotne, bet pilsētas pievārtē — OMS LED gaismas ķermeņu ražotne.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1256. gadā un attīstījās ap no 1251. līdz 1261. gadam celto Brančas pili, 1396. gadā ieguva pilsētas tiesības. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Senica līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.
Cilvēki
2001. gadā absolūtais vairākums (90,60 %) pilsētas iedzīvotāju bija slovāki, dzīvo arī romi (4,84 %). Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (47,28 %), nereliģiozi (31,18 %) un luterticīgie (17,03 %).
Damsel
Damsel ir 2018. gada ASV komēdija, kuras režisori ir Deivids Zelners un Neitans Zelners. Galvenās lomas atveido Roberts Patinsons un Mija Vašikovska. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
19. gadsimta otrajā pusē Semjuels Alabasters ceļo cauri Amerikai, lai apprecētu savu mūža mīlestību Penelopi.
Perečina
Perečina (uk) ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Aizkarpatu apgabala Perečinas rajona centrs pie Užas upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1399. gadā. Līdz pat Pirmajam pasaules karam ietilpa vēsturiskajā Ungārijā. Trianonas līgums iekļāva Perečinu Čehoslovākijas sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara Piekarpatu Krievzeme (Підкарпатьска Русь) tika atdalīta no Čehoslovākijas, un izveidots Aizkarpatu apgabals PSRS (Ukrainas PSR) sastāvā. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas pilsēta.
2017. gada Eiropas čempionāts futbolā sievietēm
2017. gada Eiropas čempionāts futbolā sievietēm bija 12. Eiropas čempionāts sieviešu futbola nacionālajām izlasēm, ko rīko UEFA. Tas notika Nīderlandē no 16. jūlija līdz 6. augustam. Čempionāta finālturnīrā pirmo reizi piedalījās 16 izlases — par 4 vairāk nekā iepriekšējā.
Par Eiropas čempionēm pirmo reizi kļuva Nīderlandes futbolistes, finālā ar 4:2 uzvarot Dāniju.
Izslēgšanas spēles
Visi spēļu sākuma laiki norādīti pēc Latvijas laika (EEST).
Urusu
Urusu vai Urisu  ir pilsētciemats Krievijas Federācijā, Tatarstānas Republikas dienvidaustrumos, Jutazas rajona centrs. Attālums līdz Tatarstānas galvaspilsētai Kazaņai — 382 km. 2010. gadā pilsētciematā dzīvoja 10 681 iedzīvotāji (56% tatāri, 41% krievi, dzīvo arī udmurti, čuvaši, vācieši).
Atrodas Ikas upes krastos, pie dzelzceļa līnijas Ufa-Uļjanovska.
Apdzīvotā vieta sākusi veidoties kā strādnieku ciemats 1945. gadā. Kopš 1947. gada — pilsētciemats. Rajona centrs kopš 1991. gada.
Polija 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Polija piedalījās  2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā no 2016. gada 5. līdz 21. augustam. Kopš Polijas debijas vasaras olimpiskajās spēlēs Polija ir piedalījusies gandrīz visās vasaras olimpiskajās spēlēs (kopā 21 reizi), izņemot, 1984. gada Losandželosas spēles, kad Polija pēc Padomju Savienības inciatīvas boikotēja Losandželosas spēles.
2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Polijas olimpisko komandu veidoja 243 sportisti (141 vīrieši un 102 sievietes), kuri startēja 15 olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk, 70 sportisti, no Polijas startēja vieglatlētikā. No komandu sporta veidiem Polija bija pārstāvēta trijos sporta veidos — pludmales volejbolā, rokasbumbā un volejbolā.
Polija šajās vasaras olimpiskajās spēlēs kopā izcīnīja 11 olimpiskās medaļas (2 zelta, 3 sudraba un 6 bronzas medaļas), ierindojoties 33. vietā pēc medaļu kopskaita. Šīs medaļas tika iegūtas 6 olimpiskajos sporta veidos, visvairāk vieglatlētikā. Zelta medaļas ieguva airētājas Magdalēna Fularčika un Natālija Madaja. Savukārt vieglatlēte Anita Vlodarčika ieguva otro zelta medaļu vieglatlētikā, vesera mešanā (pirmā medaļa 2012. gada Londonas spēlēs). Bez Anitas Vlodarčikas savu otro olimpisko medaļu izcīnīja arī vieglatlēts Pjotrs Malahovskis (2008. gada Pekinas spēlēs — sudrabs; 2016. gada Riodežaneiro spēlēs — sudrabs), kalnu riteņbraucēja Maja Vlaščovska (2008. gada Pekinas spēlēs — sudrabs; 2016. gada Riodežaneiro spēlēs — sudrabs), sprinta kanoe airētāja Karolina Naja (2008. gada Pekinas spēlēs — bronza; 2016. gada Riodežaneiro spēlēs — bronza). Savukārt Beata Mikolajčika šajās spēlēs izcīnīja savu trešo olimpisko medaļu (2008. gada Pekinas spēlēs — sudrabs; 2008. gada Pekinas spēlēs — bronza; 2016. gada Riodežaneiro spēlēs — bronza). Pārējiem sportistiem šīs bija pirmās iegūtās olimpiskās medaļas.
Polijas karognesējs olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija rokasbumbas spēlētājs Karols Beleckis, savukārt noslēguma ceremonijā — kanoe airētāja Marta Vaļčikēviča.
Bērts Bekaraks
Bērts Frīmens Bekaraks (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu komponists, dziesmu autors, producents un pianists. Viņš tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajām un ietekmīgākajām 20. gadsimta populārās mūzikas personībām. Savas karjeras laikā, kas sākās 1950. gadu sākumā, viņš ir sakomponējis vairākus simtus popmūzikas dziesmu, no kurām daudzām vārdu autors ir Hals Deivids.
Vairāk nekā 1000 dažādi dziedātāji ir izpildījuši Bekaraka dziesmas. No 1961. līdz 1972. gadam liela daļa Bekaraka un Deivida dziesmas tika sarakstītas dziedātājai Daionai Vorvikai.
Savas karjeras laikā saņēmis trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas. 1969. gadā kategorijās "Labākā oriģinālmūzika" un "Labākā dziesma" (Raindrops Keep Fallin' on My Head) par filmu "Bačs Kesidijs un Sandenss Kids", bet 1981. gadā kategorijā "Labākā dziesma" (Best That You Can Do) par filmu Arthur. Saņēmis arī sešas Grammy balvas un vienu Emmy balvu.
Cossyphodinae
Cossyphodinae ir melnuļu dzimtas apakšdzimta. Izplatīti Vecajā Pasaulē. Ir mirmekofili, dzīvo skudru pūžņos.
Akmeņupīte (Palsas pieteka)
Akmeņupīte ir Palsas kreisā krasta pieteka Smiltenes novadā.
Izteka uz dienvidiem no Ķeņģiem. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Palsā lejpus Variņiem. Akmeņupīti šķērso valsts autoceļi P27 (Smiltene — Gulbene), V268 (Ķeņģi–Variņi–Rudbārži) un V248 (Cirgaļi–Palsmane–Ūdrupe), tās krastos atrodas Variņi.
Viljams Veits
Viljams Veits (en; Viltšīra —  Londona) bija Lielbritānijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis Viltšīras grāfistes pilsētā Kelnē. 1854. gadā Oksfordā kļuvis par Anglikāņu baznīcas garīdznieku. 1856. gadā Oksfordas Universitātē aizstāvējis maģistra grādu. No 1862. līdz 1875. gadam bijis mācītājs Kembridžas Universitātē. No 1876. gada kļuvis par grieķu valodas profesoru Londonas universitātes koledžā. Nodarbojies ar Platona un Dēmostena darbu tulkojumiem, kā arī sastādījis Senās Grieķijas un Senās Romas vārdnīcas.
Kisangani
Kisangani (Kisangani), iepriekš Stenlivila (Stanleyville) ir pilsēta Kongo Demokrātiskajā Republikā, Austrumu provinces administratīvais centrs. Tā ir trešā lielākā pilsēta valstī un lielākā no pilsētām, kuras atrodas Kongo tropiskajos mežos.
Viljams Veits
Biogrāfija
Bijis arī pazīstams šahists, kas kopā ar Džordžu Elkoku Makdonnelu, Džonu Ouenu, Čārlzu Renkenu daudz izdarīja šaha attīstībai Anglijā karalienes Viktorijas valdīšanas laikā. Neraugoties uz lielo aizņemtību ar savu pamatdarbu, parādījis labus rezultātus Anglijas šaha turnīros 1870. un 1880. gados. 1879. gadā uzvarējis Londonas amatieru šaha turnīrā. 1880. gadā dalījis pirmo vietu Bostonas (Anglija) šaha turnīrā, bet 1884. gadā uzvarējis Bātas šaha turnīrā.
Kisangani
Pilsētas iedzīvotāju biežāk izmantotās valodas ir svahili un lingala, kam seko franču valoda. Oficiālā valoda ir franču, to nosaka Kongo Demokrātiskās Republikas konstitūcija.
Namislovas apriņķis
Namislovas apriņķis ir apriņķis Polijā, Opoles vojevodistē. Robežojas ar Opoles vojevodistes Klučborkas, Opoles un Bžegas apriņķiem, Lejassilēzijas vojevodistes Olavas un Olesņicas apriņķiem, kā arī Lielpolijas vojevodistes Kempno apriņķi.
Klebēķis (Kaives pagasts)
Krasti - zemi. Ezerā ietek grāvis, iztek - grāvis uz Riseni.
Juka Mijadzaki
Juka Mijadzaki (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Sindo-rju
Sindo-rjū (ja, Shindō-ryū — ‘patiesā ceļa skola’) ir viena no Okinavas cīņas mākslas tote stila Sjorin-rju skolām. Sindo-rju ir slēgtākā un stingrākā no vecokinvas karatē skolām. Augstākais skolas sasniegums ir "uri komi go" cīņa pēc vecokinaviešu noteikumiem. Darbība notiek pilnā kontaktā, aizsarglīdzekļi netiek izmantoti. Svara kategorijas nepastāv. Atļauta ir jebkura tehnika, aizliegti ir tikai sitieni pa acīm.
Skolas vēsture
Sindo-rju ("Patiesā Ceļa skola") izveidotājs ir Hanasiro Tjomo, Itosu Jasucune skolnieks. Skolā apgūstamās katas ir aizgūtas ne tikai no Sjorin-rju (stila, kuru Hanasiro Tjomo praktizēja), bet arī no Godzju-rju. Iespējams, iemesls ir tas, ka skolas mūsdienu veidolu formējis Hanasiro Jjosei, Tjomo brāļadēls. Tieši viņš 1956. gadā oficiāli reģistrējis šo skolu. Skolas vadītājs - Hanasiro Naito (Japāna). Krievijā skolu oficiāli pārstāv Valērijs Maistrovojs (7. dans).
Sindo-rju pasaulē un Latvijā
Neskaitot Okinavu (50—60 skolnieku), pie šīs skolas pieskaitāmas vairākas sekotāju grupas ASV, Dānijā, Krievijā, Lietuvā un Latvijā. Latvijā, pateicoties valmierietim Jānim Fjodorovam, šī skola sāka attīstīties no 1996. gada. Klubs "Sindo" Valmierā darbojās līdz 2003. gadam. Kluba darbība atjaunota 2013. gadā Rīgā.
Kata
Treniņu programma paredz 17 katu apgūšanu, no kurām 12 ir bez ieroča (2 ir elpošanas-enerģētiskās katas) un 5 ar ieroci. Katas bez ieroča - Sandzjugo, Pinan 1-5, Santin, Bassai, Kusanku, Tinto, Vansju, Seientin. Visas piecas Pinan formas tiek uzskatītas par vienu katu un tiek izpildītas viena pēc otras bez pārtraukuma.
Pakāpes
Pilna apmācība skolā ilgst 12 gadus, no kuriem 8 gadi paredzēti tehnikai bez ieroča, bet 4 gadi - tehnikai ar ieroci. Skolā Sindo-rju ir 8 skolnieka pakāpes (8. - zemākā, 1. - augstākā). Katrai no pakāpēm atbilst noteiktas krāsas josta un devīze:
8. kju (balta josta) — "nostāšanās uz skolnieka ceļa";
7. kju (balta josta ar oranžu līniju) — "izzināšanas sākums";
6. kju (oranža josta) — "izpratnes pilnveide";
5. kju (zila josta) — "izpratnes paplašināšana";
3. kju (tumši zila josta) — "izpratnes palielināšana";
1. kju (tumši brūna josta) — "briedums".
Tālāk seko "dan" pakāpes, kuras, tāpat kā vairumā japāņu budo skolu, ir desmit. Pēc 4. dana saņemšanas skolnieks apmācību skolas ietvaros ir pabeidzis un tālākā pilnveidošanās notiek patstāvīgi.
Līdz 1. dana saņemšanai skolnieks apgūst karate tehniku, bet pēc tam pāriet pie tradicionālo ieroču tehnikas apguves. Eksāmenā uz 2. danu skolnieks demonstrē kata ar garo nūju un trijzariem (sai), uz 3. danu - katas ar nuntjaku un tonfu, uz 4. danu - sirpjiem kama.
Kumite
Kata treniņus papildina kumite praktizēšana. Sindo-rju ir 6 kumite veidi:
Tāpat kā citās tradicionālā karatē skolās, tiek uzskatīts, ka kata un kumite ir savstarpēji saistītas treniņu metodes un paredzētas ideāla cīkstoņa izveidei. Kata praktizēšanai tomēr ir galvenā loma, bet kumite ir papildus metode.
Sindo-rju galveno akcentu liek uz cīkstoņa sagatavošanu reālai cīņai. Galvenie skolas principi — "ikken hissacu" (ar vienu sitienu - gar zemi) un "mecuke sutemi" (aukstasinīga apņēmība cīnīties līdz beigām). Papildus tam, skolā Sindo-rju augstu tiek vērtēta prasme situāciju nenovest līdz sadursmei, tādā veidā uzvarot bez cīņas.
Leslijs Vaits
Leslijs Vaits (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu antropologs, vēstures filozofs un neoevolucionists. Tiek uzskatīts par kulturoloģijas zinātnes pamatlicēju. Pēc viņa domām, kultūras jēdziens sociālo zinātņu jomā palīdz precizēt cilvēka attiecības ar apkārtējo pasauli un to, kā šīs attiecības laika gaitā mainās.
Biogrāfija
Dzimis 1900. gadā Selaidā, Kolorādo. Pirmā pasaules kara pēdējos gados dienējis ASV Jūras kara flotē, pēc tam, 1919. gadā, sāka studēt Luiziānas Universitātē. 1921. gadā viņš pārgāja uz Kolumbijas Universitāti, kur studēja psiholoģiju. 1923. gadā aizstāvējis bakalaura darbu. Pēc tam, 1925. gadā, uzsāka studijas Čikāgas Universitātes Socioloģijas un antropoloģijas fakultātē un 1927. gadā saņēma zinātņu doktora (Ph.D.) grādu.
Pēc PSRS apmeklēšanas 1929. gadā Vaits iestājās Amerikas Sociālistiskajā strādnieku partijā. Publicējās partijas avīzē ar pseidonīmu Džons Stīls.
No 1930. gada strādāja Mičiganas Universitātē. Savu evolucionistisko uzskatu dēļ, kas neatbilda vadošajai kreacionisma paradigmai Vaita karjera attīstījās lēni; 13 gadu laikā viņš bija profesora asistents, neskatoties uz to, ka viņa publikācijas bija plaši zināmas un atzītas. Vaits arī ticis izslēgts no Romas Katoļu Baznīcas.
Vaitu atzina tikai 1960. gados. 1964. gadā viņu ievēlēja par Amerikas Antropoloģijas Asociācijas prezidentu. 1975. gada 31. martā Leslijs Vaits devās mūžībā.
Miesassargs (seriāls)
Miesassargs (en) ir britu politiskā trillera seriāls, kura autors ir Džeds Merkurio. Seriāls iznāca BBC One kanālā. Seriālam ir iznākusi viena sezona ar sešām epizodēm. Seriālā galveno lomu atveido Ričards Medens, kurš attēlo Deividu Badu — kara veterānu, kurš strādā par valsts sekretāres Džūlijas Montagjū (Kīlija Houza) miesassargu. Latvijā seriālu pārraidīja LTV1.
Par Deivida Bada lomas attēlošanu Ričards Medens saņēma Zelta globusa balvu.
The Bad Mother’s Handbook
The Bad Mother's Handbook ir 2007. gada Apvienotās Karalistes drāma, kuras režisors ir Robins Šepards. Galvenās lomas atveido Roberts Patinsons, Ketrīna Teita, Anne Rīda, Hollija Greindžera un Badijs Duress. Filmas pirmizrāde notika.
Kārena uzskata, ka viņa ir savas ģimenes galvenais balsts, tomēr patiesībā viņa nevis palīdz saviem tuviniekiem, bet tikai lieki iejaucas viņu dzīvēs.
Augstrozes pils
Augstrozes pils (de), līdz 16. gadsimtam Rozenu pils (de), bija Rīgas arhibīskapijas vasaļu pils 14.—16. gadsimtā senā Rozulas pilsnovada teritorijā pie Augstrozes Lielezera. Līdz mūsdienām saglabājušās 6—7 metrus augsti pils dienvidu mūra sienu fragmenti.
Vēsture
Arhibīskapa vasaļa Rozena mūra pils uzcelta pie Limbažu—Valmieras lielceļa 14. gadsimtā. Vietvārds Rosula tiek skaidrots kā līvu vārda ros-ala ("Rosu novads") latinizēta forma un norāda par seno meslu atkarību no varjagiem rūsiem.
Pirmo reizi Oto Rozenam izlēņotās Rozenu pils vārds rakstītajos avotos atrodams 1350. gadā, kad pēc viņa nāves Rīgas arhibīskaps Fromholds fon Fifhūzens Rozenu pili ar sētu (husz tho Rosen mit hofen) izlēņoja viņa dēliem Voldemāram un Henekam. 1428. gadā arhibīskaps Hennings Šarpenbergs pili pēc tās īpašnieka Hansa Rozena nāves izlēņoja brālēniem Valdemāram un Kerstenam Rozeniem. Arhibīskapu un ordeņa savstarpējo cīņu laikā 1479. gadā, kad arhibīskaps Silvestrs Stodevešers noslēdza savienību ar Zviedrijas karali, pili 1482. gadā nesekmīgi aplenca Livonijas ordeņa mestrs Bernds fon der Borhs. 1582. gada Jamas Zapoļskas miera līgumā tā nodēvēta par Augstrozes pilsnovada citadeli, pēc līguma noslēgšanas tās pilsnovadu iekļāva Polijas-Lietuvas kopvalstij piederošās Livonijas Pārdaugavas hercogistes Pērnavas vaivadijā.
Poļu-zviedru kara laikā ēku ieņēma zviedru Sēdermanlandes hercogs Kārlis, bet 1601. gada vasarā pili nopostīja vaivads Šišinskis. Pils vairs netika atjaunota.
Bondari (Mākoņkalna pagasts)
Bondari ir ciems Rēzeknes novada Mākoņkalna pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 5 km no pagasta centra Lipuškiem, 24 km no novada centra Rēzeknes un 212 km no Rīgas.
Augstrozes pils
Vēsture
1759. gadā Augstrozes pilsmuižu iegādājās Georgs Meijendorfs. Pēdējais Augstrozes muižas kungu nama īpašnieks pēc 1920. gada zemes reformas bijis Konrāds fon Gernsdorfs, ēkā bijušas ar kobaltziliem zemglazūras zīmējumiem veidotas podiņu krāsnis.
Apraksts
Augstrozes pils bija uzcelta 30 metrus augsta pakalna virsotnē, ko labi sargāja stāvās nogāzes. Pils pamatmūri apakšpusē bija celti no laukakmeņiem, bet augšpusē no ķieģeļiem. Tie veidoja ovālu sienu 60 metru garumā un 42 metrus garu taisnu sienu ar vārtiem dienvidu pusē. Ovālās sienas biezums bija 1,5—1,8 metri, bet taisnās 2,35 metri.
Bondari (Mākoņkalna pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V599 (Ismeri_Zosna_Andrupene).
Ciema apkaimē atrodas divi valsts nozīmes arheoloģiskie pieminekļ i: Bondaru pilskalns ar apmetni un Smaganu pilskalns.
Ārijs Skride
Ārijs Skride (1906—1987) bija latviešu gleznotājs, viens no Vilhelma Purvīša ainavu gleznošanas skolas pārstāvjiem.
Marta Rinka
Marta Rinka (dzimusi Rīgā, mirusi 1953. gadā Ņūdžersijā, ASV) bija pedagoģe, skolotāja. Viņa bija latviešu bērnudārza un skolas Vecmīlgrāvī veidotāja, mecenāta Augusta Dombrovska līdzgaitniece, viena no nozīmīgākajām personām Vecmīlgrāvja attīstībā un Vecmīlgrāvja kultūras dzīves organizētāja, pateicoties kuras darbam ir izveidojušās daudzas kultūras dzīves tradīcijas, no kurām dažas ir saglabājušās līdz mūsdienām.
Ārijs Skride
Dzīvesgājums
Dzimis 1906. gada 24. septembrī Virānes pagasta (tagad Dzelzavas pagasta) Boķos zemnieka ģimenē. Pēc 1905. gada revolūcijas viņa vecāku ģimene devās bēgļu gaitās uz Pleskavas guberņu. Mācījās reālskolā Veļikije Luki, 1919. gadā atgriezās dzimtenē, turpināja mācības Cesvaines ģimnāzijā. Studēja Latvijas Mākslas akadēmijā, diplomdarbu “Zvejnieku osta” radīja Vilhelma Purvīša Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcā (1932). No 1928. gada piedalījās izstādēs, bija mākslinieku apvienības “Sadarbs” biedrs (1928-1939). Strādāja par LNO dekoratora palīgu (1928-1936), tad par Natālijas Draudziņas ģimnāzijas zīmēšanas skolotāju (1936-1942).
Marta Rinka
Dzīvesgājums
Rinku dzimtas radurakstus iespējams atrast līdz pat 17. gadsimtam. Martas Rinkas tēvs, koktirgotājs Pēteris (1852—1914) mantoja Vaķiltu māju, kuru Aplokciemā uzcēla viņa tēvs Miķelis (1827—1913). Meitenes māte Katrīna Innusa (1858—1929) dzimusi senā un ļoti sazarotā Vecmīlgrāvja jūrnieku ģimenē. Pētera un Katrīnas ģimenē bija septiņi bērni, no kuriem Marta Margarita bija vecākā meita.
Ārijs Skride
Dzīvesgājums
Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā sāka strādāt par Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības katedras pedagogu, 1943. gadā papildinājās Vācijā. 1944. gadā viņu uzņēma Latvijas PSR Mākslinieku savienībā. Rīkoja personālizstādes Rīgā (1966, 1981), Cēsīs, Jelgavā (1966), Madonā (1986). Miris 1987. gada 22. novembrī Rīgā.
Marta Rinka
Dzīvesgājums
Marta Rinka bija viena no pirmajām latvietēm ar augstāko izglītību (viņas studijas Berlīnē apmaksāja Dombrovskis). Viņš arī iegādājās lielu zemesgabalu Mīlgrāvja kāpās, un pats, konsultējoties ar arhitektu Aleksandru Vanagu, izprojektēja plašu sākumskolas un bērnudārza ēku — “Zaļo skolu”, kura bija paredzēta strādnieku bērnu izglītošanai.
Marta Rinka uzsākusi savu sabiedrisko un pedagoģisko darbību A. Dombrovska atvērtajā bērnu dārzā Vecmīlgrāvī, kur 1900. gadā mācības uzsāka 70 bērni, pirmkārt A. Dombrovska fabrikas strādnieku bērni. Marta Rinka centās bērnus radināt pie darba, izdalot katram savu zemes stūrīti, kuru tam vajadzēja kopt atbilstoši savam vecumam. Savā praksē viņa sekoja Frīdriha Frobela un Marijas Montessori idejam pedagoģijā.
Martas Rinkas brālis Teodors bija viens no atturības biedrības „Ziemeļblāzma” dibinātājiem 1903. gadā. Šajā biedrībā strādāja arī Marta, kas palīdzēja A. Dombrovskim organizēt to darbu un 20 gadus pati vadīja to pēc A. Dombrovska nāves.
1908. gadā kultūras namā "Ziemeļblāzma" notika pirmie bērnu svētki, uz kuriem pulcējās bērni no visas Rīgas. Marta Rinka aicinājusi arī tēvus iesaistīties bērnu audzināšanā un apmeklēt pasākumus bērnudārzā, devusies ekskursijās ar bērniem, kā arī devusi ierosmi daudzām citām tolaik neierastām aktivitātēm, kas mūsdienās šķiet pašsaprotamas.
Martai Rinkai ar krietni vecāko Dombrovski bijušas īpašas attiecības, Rinka iedvesmojusi uzņēmēju lieliem darbiem, bet klīda runas arī par romantiskiem sakariem abu starpā, lai arī Dombrovskis bija precējies un Martas draudzene bija viņa meita. Augusts daļu laika dzīvojis arī pie Martas Mīlgrāvī.
1940. gada 17. martā Martas Rinkas 60. dzimšanas dienas svinību laikā Kārlis Ulmanis apsveica jubilāri un pasniedza viņai 5. šķiras Atzinības krustu.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņa kopā ar māsu Johannu Rinku devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk uz ASV, kur mira 1953. gadā.
Bērnu svētku tradīcija Ziemeļblāzmā saglabājās ilgi pēc Martas Rinkas nāves, bet Zaļo skolu, kurā viņa strādāja, 2006. gadā nodedzināja vandāļi.
Piemiņa
Martas Rinkas vārdā nosaukta iela Vecmīlgrāvī.
Rīgas dome nodibināja Martas Rinkas piemiņas balvu „Mūžs veltīts bērniem” un pasniedz to katra gadā novembrī labākajiem bērnudārza darbiniekiem, lai sekmētu sistēmisku Rīgas pirmsskolu darbinieku ieguldījuma izvērtēšanu, motivētu darbiniekus darba kvalitātes paaugstināšanai, kā arī, lai izteiktu atzinību par sasniegumiem un ieguldījumu pirmsskolas izglītībā un tās attīstībā Rīgā. Laureātes saņem Goda rakstu, sudraba piespraudi saules simbolā, ko veidojuši mākslinieki Inita un Vitauts Straupes, kā arī Rīgas pašvaldības piešķirtas naudas balvas.
Nikolajs Krauklis
Nikolajs Krauklis (dzimis Skrīveros, miris 1945. gadā Rīgā) bija latviešu aktieris.
No 1921. līdz 1926. gadam bijis Daugavpils teātra aktieris. 1936. gadā sācis strādāt Rēzeknes teātrī. Bijis arī Dailes teātra aktieris. Tāpat filmējies filmā "Kaugurieši".
Benkss
Benkss var būt:
Nairo Kintana
Nairo Aleksandrs Kintana Rohass (es; dzimis ) ir profesionāls Kolumbijas šosejas riteņbraucējs, šobrīd bez komandas. Kintana uzvarējis 2014. gada Giro d'Italia un 2016. gada Vuelta a España kopvērtējumā. Viņa spēcīgā puse ir braukšana kalnos, kur nozīmīgu lomu spēlē viņa vieglā miesasbūve.
Karjeras sākums
Kintana karjeru sāka Kolumbijas komandā Boyacá es para Vivirla. 2010. gadā viņš Café de Colombia — Colombia es Pasión komandas sastāvā uzvarēja Tour de l'Avenir, pierādot sevi kā vienu no talantīgākajiem Kolumbijas jaunajiem sportistiem.