cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dzeltenknābja gārgale
Barība
Barošanās parasti notiek seklos piekrastes ūdeņos. Dzeltenknābja gārgale barojas galvenokārt ar nelielām zivīm, līdz 25 cm. Retos gadījumos tā barojas arī ar ūdens bezmugurkaulniekiem un augiem. Lai ķertu zivis, dzeltenknābja gārgale ienirst zem ūdens. Upuri tā noskata, izmantojot redzi, tādēļ izvēlas dzidrus un tīrus ūdeņus. Pieaugušie īpatņi var ienirt līdz 75 metru dziļumam un uzturēties zem ūdens līdz 40 sekundēm, bet visbiežāk tie nirst tikai līdz 10 m dziļumam. Viens gārgaļu pāris kopā ar mazuļiem vasaras sezonas laikā nomedī līdz 908 kg zivju. Lai uzlabotu gremošanu, regulāri tiek norīti arī nelieli akmentiņi.
Ligzdošana
Dzeltenknābja gārgales ligzdo tundrā gar saldūdens ūdenstilpju un jūras krasta līniju. Ligzdošanas teritorijās tās ierodas maijā un jūnija sākumā. Dzeltenknābja gārgales veido monogāmus pārus uz vienu sezonu. Pāris kopīgi izvēlas ligzdas atrašanās vietu, kā arī to kopīgi uzbūvē no materiāliem, kas atrodas tuvumā. Dējumā ir 2 olas, kuras ir gaiši brūnas ar tumšiem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 27—28 dienas, perē abi vecāki. Izšķiļoties mazuļus klāj tumšas dūnas, un tie ir spējīgi peldēt uzreiz jau pirmajā dienā, lai gan pirmās trīs dienas viens no vecākiem visu laiku uzturas ligzdā. Par putnēniem rūpējas abi vecāki. Reizēm var novērot, ka pieaugušie putni pirmo dienu laikā vizina mazuļus uz savas muguras. Jaunie putni sāk lidot apmēram 55 dienu vecumā, bet vecāki par tiem rūpējas apmēram 45 dienas. Pāra attiecības saglabājas līdz rudens migrācijas laikam. Dzimumbriedumu jaunie putni sasniedz 4 gadu vecumā. Dzeltenknābja gārgales parasti dzīvo apmēram 18 gadus, bet var sasniegt 25—30 gadu vecumu.
NHK
Nippon Hōsō Kyōkai (NHK) iir Japānas sabiedriskā raidorganizācija.
NHK pārvalda divus virszemes televīzijas kanālus (NHK General TV un NHK Educational TV), četrus satelīttelevīzijas kanālus (NHK BS1 un NHK BS Premium; kā arī divus īpaši augstas izšķirtspējas televīzijas kanālus NHK BS4K un NHK BS8K) un trīs radio. tīkli (NHK Radio 1, NHK Radio 2 un NHK FM).
Raipole (Aizkalnes pagasts)
Raipole ir ciems Aizkalnes pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 218 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Limanka, Šusta ezers.
Klaudija Amura
Klaudija Noemi Amura (es; dzimusi Buenosairesā) ir Argentīnas starptautiskā lielmeistare šahā (1998).
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt sešu gadu vecumā. Trenējusies pie pazīstamā argentīniešu šaha lielmeistara Oskara Panno. Piecas reizes uzvarējusi Argentīnas sieviešu šaha čempionātos (1985, 1987, 1988, 1989, 2014). Sešas reizes uzvarējusi Dienvidamerikas sieviešu šaha čempionātos (1990, 1992, 1994, 1996, 1998, 1999). 1990. gadā uzvarējusi Hosē Raula Kapablankas memoriālā sieviešu turnīrā. 1997. gadā uzvarējusi Panamerikas sieviešu šaha čempionātā.
Trīs reizes piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīros. Labāko panākumu guvusi 1990. gadā Azovā, kad starpzonu turnīrā pēc papildu rādītājiem ierindojusies 5. vietā.
Deviņas reizes pārstāvējusi Argentīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs (1988-1994, 1998, 2008-2014), kurās lielāko panākumu sasniegusi 1990. gadā, kad individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba medaļu.
Šellija Divāla
Šellija Aleksisa Divāla (en, dzimusi ) ir bijusī amerikāņu aktrise, producente, rakstniece un dziedātāja.
Divāla uzsāka aktrises karjeru 1970. gados, filmējoties Roberta Oltmena filmās Brewster McCloud (1970), McCabe & Mrs. Miller (1971), Thieves Like Us (1974), "Našvila" (1975) un 3 Women (1977), "Papaijs" (1980). Par lomu filmā 3 Women saņēma Kannu kinofestivāla balvu "Labākā aktrise", kā arī BAFTA kino balvas nomināciju. Filmējusies arī tādās pazīstamās filmās, kā Vudija Allena filmā "Enija Hola" (1977), Stenlija Kubrika filmā "Mirdzums" (1980) un Terija Giljama filmā "Laika bandīti" (1981). Kā producente divas reizes (kopā ar kolēģiem) nominēta Emmy balvai par TV seriāliem Tall Tales & Legends (1988) un Shelley Duvall's Bedtime Stories (1992).
1241. gads
1241. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Viļakas Valsts ģimnāzija
Viļakas Valsts ģimnāzija ir Viļakas vispārējās vidējās izglītības iestāde, kura īsteno pamatizglītības otrā posma, vispārējās vidējās izglītības un interešu izglītības programmas.
Vēsture
Viļakas ģimnāzijas ēkas celtniecība sākās 1929. gadā uz agrākās Viļakas muižas zemes. Dibināta 1931. gadā kā humanitārā tipa ģimnāzija, sākotnēji tajā mācījās 100 – 200 skolēnu un strādāja 14 - 18 skolotāji, līdz 1940. gadam Viļakas ģimnāziju vadīja pārziņi Antons Vēliņš, Leonīds Cenne, Ernests Kalniņš un Artūrs Kleperis. 1944. gadā to pārdēvēja par Viļakas pilsētas vidusskolu.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1996. gadā skolai atjaunoja Valsts ģimnāzijas statusu. Ģimnāzijas direktore no 1996. līdz 2015. gadam bija Ilze Strapcāne. Pašlaik direktore ir Sarmīte Šaicāne.
Oļegs
Oļegs var būt:
Eizenaha
Hronikās Eizenaha pirmo reizi minēta 1180. gadā. Tās vēsture ir cieši saistīta ar Vartburgas pili, kas ilgstoši bija viens no reģiona centriem, saskaņā ar leģendām pils šeit pastāv jau no 1067. gada. Pilī un tās apkārtnē norisinājusies daļa no Tannheizera leģendā aprakstītajiem notikumiem. Ar Frīdriha Gudrā atbalstu Mārtiņš Luters, apmeties minētajā pilī, pirmais iztulkoja Bībeli vācu valodā. Tādēļ Eizenahu pieskaita tā sauktajām Lutera pilsētām. Eizenaha ir arī Johana Sebastiāna Baha dzimtā pilsēta.
Mūsdienās pilsētā bāzējas autobūves un elektrotehnikas — Opel, Robert Bosch rūpnīcas, vēsturiski — 1896. gadā Eizenahā tika nodibināts autobūves uzņēmums Automobilwerk Eisenach, kas šeit ražoja automašīnas līdz pat VDR pastāvēšanas beigām. Pilsētā atrodas dzelzceļa stacija.
Eizenahā darbojas Tīringenes etnogrāfijas, mūziķu — Johana Sebastiāna Baha, Riharda Vāgnera, Riharda Reitera, autobūves un citi muzeji. Kopš 1999. gada Vartburgas pils ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Sanita Buliņa
Sanita Buliņa (dzimusi Alūksnē) ir latviešu biatloniste.
Pasaules kausa posmos piedalās kopš 2021.—2021. gada sezonas. Pirmo reizi iekļuva starp punktus guvušajām dalībniecēm 2021. gada martā, 19 gadu vecumā, šaujot bez kļūdām un ieņemot 32. vietu sprinta distancē.
Nagļi (Ābeļu pagasts)
Nagļi ir daļēji izzudis ciems Jēkabpils novada Ābeļu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 9,6 km no pagasta centra Brodiem, 11,3 km no novada centra Jēkabpils un 154,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Daugavas kreisajā krastā, netālu no autoceļa V783 (Jēkabpils – Dignāja – Ilūkste).
Stari Gradas līdzenums
Stari Gradas līdzenums (hr) ir lauksaimniecības kultūrainava Horvātijā, kuru 4. gadsimtā pirms mūsu ēras izveidoja seno grieķu kolonizatori. Kultūrainava aizņem lielāko daļu Hvaras salas, kas atrodas Horvātijas dienvidos, Adrijas jūrā. Līdzenums tiek izmantots lauksaimniecībai arī mūsdienās, tas būtiski nav mainījies kopš seno grieķu laikiem. Kultūrainava ir labi saglabājusies, jo šo gadsimtu laikā tajā esošās akmens sienas un pajumtes, kā arī ūdens savākšanas sistēma tika labi uzturēta. Līdzenumā vēl joprojām tiek audzētas vīnogas un olīvas. Kultūrainava ir vērtīgs piemērs seno grieķu lauksaimniecības sistēmai, tā ir dabas rezervāts.
Zeme līdzenumā ir sadalīta ar sausām akmens sienām norobežotos ģeometriskos zemes gabalos. Apkārtnē ir ūdens savākšanas sistēma, kas sastāv no notekcaurulēm un uzglabāšanas tvertnēm. Norobežojošās sienas veiksmīgi turpināja uzturēt arī katra nākamā saimniekotāju paaudze. Lauksaimniecības aktivitātes līdzenumā ilgst jau 24 gadsimtus, mūsdienās notiekošā saimniekošana Stari Gradas līdzenumā ir turpinājums sengrieķu kolonizatoru iesāktajam darbam.
Kultūrainava ir septītais objekts Horvātijā, kuru aizsargā Apvienoto Nāciju Izglītības, zinātnes un kultūras organizācija jeb UNESCO. 2008. gada 8. jūlijā Stari Gradas līdzenums tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā pēc ii, iii, v kritērija. Kopš iekļaušanas aizsargājamo objektu sarakstā līdzenumu pārvalda Stari Gradas līdzenuma aģentūra.
Gvatemalas administratīvais iedalījums
Gvatemalas administratīvo iedalījumu veido 22 departamenti (spāņu: departamentos), kas sīkāk sadalās 334 municipalitātēs. Pēc platības lielākais departaments ir Petana (35 854 km²), savukārt mazākais — Sakatepekesa (465 km²). Pēc iedzīvotāju skaita visapdzīvotākais departaments bija Gvatemala (3 156 284 iedzīvotāji), bet vismazāk apdzīvotais — El Progreso (158 092 iedzīvotāji).
Rakova
Rakova ir ciems Istras pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 319 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Ilza ezers.
2014. gada Beļģijas Grand Prix
2014. gada Beļģijas Grand Prix (oficiālais nosaukums 2014 Formula 1 Shell Belgian Grand Prix) bija Formula 1 pasaules čempionāta. gada sezonas 12. posms. Sacīkstēs uzvarēja Red Bull–Renault pārstāvošais Daniels Rikardo.
Elektroniskais sports
Elektroniskais sports (saīsinājumā e-sports) jeb kibersports ir sacensību (profesionālo un amatieru) veids, kurā cilvēki sacenšas, spēlējot videospēles. Elektroniskais sports ietver dažādas līgas, turnīrus, čempionātus, kur spēlētāji pieder dažādām komandām vai citām “sporta organizācijām”, kuras sponsorē daudzveidīgi uzņēmumi.
Ar kibersportu tiek saistīti noteikti spēļu žanri, kur katrs no tiem no spēlētāja pieprasa citādākas iemaņas un zināšanas. Vispopulārākās kibersporta disciplīnas ir daudzspēlētāju tiešsaistes kaujas arēnas (Multiplayer Online Battle Arenas), piemēram (League of Legends, Dota 2), pirmās personas šāujamspēles (First-Person Shooters) (Counter-Strike: Global Offensive) un reāllaika stratēģijas (Real Time Strategy), (Starcraft 2).
E-sporta čempionātu balvu fonds aizvien biežāk sasniedz milzīgas naudas summas, mērojamas vairākos miljonos ASV dolāru. Dota 2 turnīrs ar nosaukumu “International” vairākas reizes ir pārspējis visus rekordus. 2013. gadā šī turnīra balvu fonds sasniedza 2 874 380 ASV dolāru, 2015. gadā — 18 429 613 ASV dolāru, un 2017. gadā — 24 787 916 ASV dolāru.
Ana Filipa Baptista
Ana Filipa Neto Sintra Baptista (pt; dzimusi ) ir Portugāles FIDE meistare šahā (2007).
Biogrāfija
2003. gadā Grācā uzvarējusi Eiropas Kopienas meiteņu šaha čempionātā U14 vecuma grupā.
Elektroniskais sports
Vēsture
Pirmās videospēļu sacensības norisinājās 1972. gadā Stenfordas Universitātē, kurās dalībnieki sacentās par galveno balvu — “Rolling Stone” žurnāla gada abonementu spēlē ar nosaukumu Spacewar!. Savukārt pirmais liela mēroga turnīrs notika 1980. gadā, kuru organizēja Atari un spēja pulcēt 10 000 dalībnieku no visām Amerikas Savienotajām Valstīm, sacenšoties spēlē The Space Invaders.
1990. gadā videospēļu kompānija Nintendo ASV rīkoja Nintendo pasaules čempionātu (Nintendo World Championships), to pašu 1994. gadā izvēlējās darīt arī Blockbuster LLC, rīkojot savu pasaules čempionātu sadarbībā ar “GamePro” žurnālu.
Ana Filipa Baptista
Biogrāfija
Pārstāvējusi Portugāles komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 5 reizes (2004-2008, 2012, 2016).
Elektroniskais sports
Vēsture
90. gadu beigās arī personālie datori kļuva par sacensību platformām, veiksmīgi ieņemot vietu starp nozīmīgiem kibersporta notikumiem. 1997. gadā turnīrā Red Annihilation, spēlētāji tikās datorspēlē Quake, lai cīnītos par galveno balvu — lietotu Ferrari 328. 1998. gadā tika izdota reālā laika stratēģijas žanra datorspēle Starcraft, kuras popularitāte Dienvidkorejā pieauga līdz milzīgiem apmēriem, un 18 mēnešus pēc spēles izdošanas brīža tās mačus raidīja Korejas televīzija.
2000. gadi bija populāri kibersporta raidīšanai televīzijas ēterā. Dienvidkoreja aktīvi translēja profesionālos datorspēļu mačus 24 stundu kanālā (MBCGame), kas tagad ir slēgts. ASV kanāls ESPN translēja videospēles Madden NFL sacensības no 2005. līdz 2008. gadam. DirecTV raidīja Championship Gaming Series turnīra 2 sezonas 2007. un 2008. gadā. CBS pārraidīja iepriekš ierakstītu 2007. gada World Series of Video Games turnīru.
Popularitāte pieauga, parādoties tiešsaistes tiešraižu tīmekļa vietnēm. Lielākā no tām — Twitch.tv 2013. gada oktobrī unikālo skatītāju skaits sasniedza 45 miljonus, katram mājaslapā pavadot aptuveni 100 minūtes, skatoties dažādas translācijas. 2014. gada Leauge of Legends pasaules čempionātu Seulā klātienē vēroja 40 000 līdzjutēju, grupai Imagine Dragons atklājot kibersporta turnīru.
Sports
2016. gadā Francijas valdība sāka strādāt pie e-sporta atzīšanas un regulēšanas projekta. 2017. gadā Filipīnas oficiāli atzina e-sportu par īstu sporta veidu, kā arī 2013. gadā ASV atzina kibersportistus par īstiem sportistiem. Krievija e-sportu par oficiālo sporta veidu atzina 2016. gadā.
Latvijā pagaidām e-sportu par oficiālu sportu atzīt negrasās.
Spēles
Tāpat kā tradicionālajos sporta veidos, e-sports sevī ietver ļoti daudz un dažādas spēles. Katrai no tām ir savs stils, uzdevums un mērķis. Datorspēļu sacensības norisinās visā pasaulē un to vidū ir dažādas spēles, kas ir populāras profesionāļu vidū. 90 gadu vidū turnīros populāras bija kautiņu un šaušanas spēles, kuras joprojām ir populāras arī mūsdienās. 2000. gados mūsdienu stratēģiju spēles ieguva lielāku pārsvaru un popularitāti Dienvidkorejā. No tā laika tas būtiski mainīja e-sporta attīstību visā pasaulē. Pēc 2010. gada Warcraft III: The Frozen Throne modifikācijas Defense of the Ancients' iznākšanas tiešsaistes kauju spēles arēnā kļuva par daļu no e-sporta. Turnīri ir ļoti dažādi. Tiem ir atšķirīgi nosaukumi un žanri.
Mūsdienās populārākās spēles ir Pubg, Pubg Mobile, Counter-Strike: Global Offensive, Call of Duty, League of Legends, Dota 2, Smite, Rocket League, World of Tanks, Heroes of the Storm, Hearthstone, Super Smash Bros. Melee, StarCraft II un Overwatch.
Turnīri
E-sporta turnīrus parasti raida tiešraidē. Turnīri norisinās visā pasaulē, tai skaitā arī internacionālie. Viens no nozīmīgākajiem un svarīgākajiem e-sporta turnīriem bija World Cyber Games (WCG), kas norisinājās vairākās valstīs no 2000. līdz 2013. gadam. Turnīros darbojas komentētāji, analītiķi un vērotāji, kas seko līdzi spēles gaitai, kontrolē, vai viss ir kārtībā un analizē komandu stratēģijas.
Kaut arī turnīri, kas bija saistīti ar video spēlēm jau pastāvēja, e-sports piedzīvoja būtisku pāreju 1990. gadu beigās. Sākot ar Cyberathlete Professional League 1997. gadā, turnīri kļuva daudz lielāki un korporatīvā sponsorēšana kļuva biežāk sastopama. Strauji paplašinājās ne tikai dalībnieku skaits, bet arī pieauga skatītāju skaits.
Shabab Al Ahli Club
Shabab Al Ahli Club (ar) ir profesionāls Apvienoto Arābu Emirātu futbola klubs no Dubaijas, kas piedalās valsts augstākajā futbola līgā jeb AAE Pro līgā. Al Ahli ir viens no tituliem bagātākajiem klubiem AAE.
Al Ahli ir izcīnījis astoņus augstākās līgas čempionu titulus, desmit AAE Prezidenta kausus, piecus AAE Superkausus, piecus AAE Līgas kausus un vienu Emirātu-Marokas Superkausu. Kopumā klubs ir izcīnījis 42 titulus, padarot to par otru tituliem bagātāko komandu AAE. Saskaņā ar IFFHS, Al Ahli ir septītais spēcīgākais klubs Āzijā un 110. spēcīgākais pasaulē.
Viļņas pilsētas pašvaldība
Viļņas pilsētas pašvaldība ir viena no 60 Lietuvas pašvaldībām. Atrodas vēsturiskajā Dzūkijas novadā. Tā robežojas ar Viļņas rajona un Traķu rajona pašvaldībām. Ietilpst Viļņas un Griģišķu pilsētas, kā arī 3 ciemi.
Lietuvas krusta kari
Lietuvas krusta kari (la, de, lt) bija daļa no Ziemeļu krusta kariem un ir kā kopējs apzīmējums krustnešu mēģinājumiem iekarot un kristīt Lietuvas dižkunigaitiju 13. un 14. gadsimtā.
Jau pirms krusta kariem Baltijas zemēs bija izveidojušās divas militārās cilšu savienības, kuru savstarpējās cīņas talantīgais diplomāts bīskaps Alberts veikli izmantoja. Vienu cilšu savienību bija izveidojuši lietuvieši, līvi, Tālavas, Kokneses un Jersikas letgaļi un Polockas kriviči. Pret viņiem cīnījās zemgaļi, žemaiši, ugauņi, sakalieši, ko reizumis atbalstīja Pleskavas un Novgorodas kriviči. Krusta karu pirmajā etapā krustneši pret līviem un lietuviešiem cīnījās kopā ar zemgaļiem, bet vēlāk par viņu sabiedrotajiem kļuva kristītie līvi un letgaļi.
Līdz 1290. gadam kari pret lietuviešiem un žemaišiem uzskatāmi par Livonijas krusta karu sastāvdaļu. Kā Livonijas krustu karu turpinājums ir uzskatāmas Vācu ordeņa un Livonijas ordeņa militārās kampaņas pret lietuviešiem un žemaišiem, kas beidzās ar Vācu ordeņa sagrāvi Grīnvaldes (Žalgires) kaujā 1410. gadā.
Priekšvēsture
Pēc tam, kad Romas pāvests Celestīns III 1193. gadā izsludināja kārtējo Ziemeļu krusta karu pret Ziemeļeiropas pagāniem, pēc Livonijas bīskapa Meinarda sūtņa Teoderiha lūguma pāvests 1195. vai 1196. gadā izsludināja arī krusta karu pret līviem, kas atkrituši no kristīgās ticības. 1201. gadā bīskaps Alberts nodibināja galveno krusta karu militāro un politisko bāzi Rīgā, netālu no Daugavas ietekas jūrā un pēc viņa iniciatīvas pēc Templiešu ordeņa parauga tika nodibināts Zobenbrāļu ordenis. Pēc zaudētās Saules kaujas šis ordenis tika apvienots ar Vācu ordeni, turpinot pastāvēt kā autonoms Livonijas ordenis ar savu ordeņa meistaru (mestru).
Politiskā situācija krasi mainījās 1204. gadā, kad Ceturtā Krusta kara rezultātā krustneši ieņēma Austrumu Ortodoksās baznīcas centru Konstantinopolē un nodibināja katoļu baznīcas atbalstītu Latīņu impēriju (1204—1261). Ar Romas pāvesta atbalstu bīskapa Alberta vadītie krustneši vērsās pret ortodoksās baznīcas kontrolētajām valstīm arī ziemeļaustrumu Eiropā. Kopā ar bīskapa Alberta līvu un latgaļu vasaļiem, starp kuriem īpaši pieminami Kaupo, Rūsiņš, Varidots un Tālivaldis ar saviem dēliem, Zobenbrāļu ordeņa bruņnieki un no citām Eiropas valstīm sabraukušie krustneši vērsās pret igauņu, zemgaļu, žemaišu, sēļu, lietuviešu un kuršu apdzīvotajām zemēm.
1217. gada 30. septembrī pāvests Honorijs III paziņoja Livonijas bīskapam Albertam, ka viņš drīkst iecelt un iesvētīt jaunus bīskapus krustnešu iekarotajās zemēs un celt tiem katedrāles. Tā rezultātā ietekmīgais Daugavgrīvas klostera abats Bernhards no Lipes tika iecelts par Sēlijas bīskapu ar uzdevumu iekarot arī citas uz dienvidiem no Daugavas esošas pagānu zemes Nalseni, Lietavu un Žemaitiju. 1225. gada 19. novembrī pāvests Honorijs III atļāva savam legātam Modenas Vilhelmam Livonijā nodibināt no Brēmenes arhibīskapa neatkarīgu katoļu baznīcas metropoli. 1226. gadā pāvests atļāva Sēlijas pievienošanu Zemgales bīskapijai ar Alnas Balduīnu kā Zemgales bīskapu un Kurzemes protektoru. Zemgales bīskapijā bija paredzēts iekļaut ne tikai visas zemgaļu, bet arī sēļu un žemaišu apdzīvotās zemes mūsdienu Latvijas un Lietuvas teritorijās.
1236. gada 22. septembrī pie Saules zemes ziemeļu robežas notika Saules kauja, kurā žemaišu un zemgaļu karaspēks Vikinta vadībā iznīcināja apvienoto krustnešu karaspēku.
Mindauga kristīšanās periods (1251-1262)
1251. gada 17. jūlijā pāvests Inocents IV pēc Lietuvas dižkunga Mindauga svinīgās sūtniecības lūguma Milānā lika viņu līdz ar sievu, dēliem un saimi, kā arī viņa zemi pieņemt Romas katoļu baznīcas pakļautībā un aizsardzībā. Tā kā Lietuvas karalis Mindaugs ar lielu skaitu pagānu bija kristījies, tad pāvests uzdeva Kulmas bīskapam Indriķim kronēt Lietuvas dižkungu Mindaugu ar pienācīgu godu par karali, bet ar nosacījumu, ka Mindaugam un viņa pēcnācējiem jāatzīst savu karaļvalsti par Romas katoļu baznīcas īpašumu. Pāvests uzdeva Sāmsalas un Kursas bīskapiem rūpēties, lai tiek uzturēta spēkā Lietuvas karalim Mindaugam piešķirtā svētā Krēsla aizsardzība. 1251. gada 26. jūlijā pāvests uzdeva Rīgas, Tērbatas un Sāmsalas bīskapiem kopā ar Vācu ordeni Livonijā palīdzēt katoļu ticībā pārgājušam Lietuvas karalim Mindaugam misijas darbā un viņa cīņās pret pagāniem. 1253. gadā Romas katoļu baznīca piešķīra Mindaugam Lietuvu kā feodālo lēni, bet viņam bija jāatdod Vācu ordenim daļu Žemaitijas un Sēlijas teritorijas. 1253. gada 24. jūnijā pēc jaunkristītā Lietuvas karaļa Mindauga vēlēšanās savā valstī nodibināt neatkarīgu bīskapa sēdekli un uzcelt katedrāli un to apgādāt, pāvests uzdeva Livonijas un Prūsijas arhibīskapam Albertam minētā karaļa izraudzītu kandidātu, kam būtu pietiekoši piedzīvojumi garīgās un laicīgās lietās, iesvētīt par Lietuvas bīskapu, asistējot diviem vai trim kaimiņu bīskapiem, un pēc tam ar pievienoto formulu nozvērināt uzticībā pāvestam un Romas baznīcai. 1253. gada 21. augustā pāvests Inocents IV apstiprināja Vācu ordenim zemes Lietuvā, ko sakarā ar savu kronēšanu viņam dāvinājis karalis Mindaugs: visu Karšuvu un Vangas, kā arī pusi Dainavas un Raseiņu. Pāvests Inocents IV uzdeva Livonijas un Prūsijas arhibīskapam Albertam II iesvētīt un nozvērināt Vācu ordeņa brāli Krišjāni par Lietavas bīskapu saskaņā ar karaļa Mindauga vēlēšanos. 1254. gada 3. septembrī pāvests ziņoja Lietuvas bīskapam Krišjānim par atbrīvošanu no Rīgas sufragana zvērasta, jo Lietuvas baznīcas pakļaušana Rīgai nesaskan ar pāvesta gribu un karaļa Mindauga cieņu. Atbildot uz Lietavas karaļa Mindauga sūdzību, pāvests Inocents IV ziņoja viņam, ka Livonijas un Prūsijas arhibīskaps Alberts, kam bija uzdots iesvētīt un pēc zināmas formas nozvērināt Krišjāni par Lietuvas bīskapu, izdarījis minēto aktu pirms pāvesta 1253. gada 21. augusta raksta saņemšanas un licis Krišjānim zvērēt uzticību arhibīskapam un Rīgas baznīcai; tas nesaskan ar pāvesta gribu, jo Lietuvas valstij, kā Sv. Krēsla īpašumam, un Lietuvas bīskapam jābūt pakļautiem tieši pāvestam; tāpēc viņš atbrīvoja Krišjāni no arhibīskapam Albertam dotā sufragana solījuma un uzdeva Naumburgas bīskapam nozvērināt Krišjāni uzticībā pāvestam un Romas baznīcai. 1257. gadā pāvests Aleksandrs IV apstiprināja Lietuvas karaļa Mindauga lēmumu nodot Sēlijas zemes Vācu ordenim. 1260. gadā viņš apstiprināja Vācu ordenim tiesības uz divām trešdaļām no Kursas teritorijas, tiesības uz zemēm, kas tika saņemtas kā vasaļa dāvana no Lietuvas karaļa Mindauga un Lietuvas bīskapa, tāpat tiesības uz Rutēnijā iekarotajām zemēm.
Karadarbības atsākšanās
Pēc žemaišu uzvaras pār apvienoto Vācu un Livonijas ordeņu karaspēku Durbes kaujā 1260. gadā kara veiksme novērsās no krustnešiem. No latīņu ticības atkrita Lietuvas karalis Mindaugs, tika likvidētas katoļu bīskapijas Lietuvā un Baltkrievijā, bet 1262. gadā Novgorodas kņazi noslēdza savienību ar lietuviešiem, kuriem pievienojās zemgaļi, kurši, sāmsalieši, un atsāka karadarbību pret Livonijas ordeni. 1262. gadā pāvests Urbāns IV Kulmas bīskapam lika sludināt krusta karu pret Livoniju un Kursu. Tikai pēc smagām kaujām ordenim izdevās salauzt zemgaļu bruņoto pretestību 1271. gadā, tomēr pēc Aizkraukles kaujas 1279. gadā zemgaļi lauza miera līgumu, uzbruka Rīgai un sakāva ordeni Garozas kaujā 1287. gadā. Karš turpinājās līdz 1290. gadam, kad Livonijas ordenis piespieda zemgaļus atstāt savu dzimteni un pārcelties uz Žemaitiju.
Lietuvas dižkungs Vītenis spēja apvienot lietuviešus karagājieniem pret Livonijas ordeni ziemeļos, pret Galīcijas-Volīnijas kņaziem dienvidos un Vācu ordenim pakļautajām prūšu zemēm rietumos. Pēc Duisburgas Pētera hronikas ziņām 1296. gadā Vītenis ar daudzskaitlīgu lietuviešu karaspēku iebruka Livonijas ordeņa zemēs.
Livonijas pilsoņu kara laikā 1298. gadā Vītenis atkārtoti iebruka Livonijā un kopā ar Rīgas pilsētas karaspēku devās uz ordeņa galveno pili Vīlandē, tomēr apmierinājās ar ordeņa Karkuses (Carthusen) pils nopostīšanu netālu no tagadējās Karksi-Nuijas pilsētas Igaunijas dienvidu daļā. Atceļā kaujā pie Turaidas Livonijas mestra Bruno vadītie ordeņa brāļi uzbruka Vīteņa karaspēkam, bet tika smagi sakauti. Līdz pat Vīteņa nāvei pie Rīgas atradās lietuviešu karaspēka nometne ar apmēram 1000 karavīriem, ko dēvēja par "Lietuviešu pili" un lietuvieši turēja savās rokās Daugavas ūdensceļu līdz Dinaburgai, no 1307. gada līdz pat Polockai, kura pirms tam atradās lietuviešiem draudzīgā Rīgas arhibīskapa kontrolē (1290-1307). 1312. gadā Vītenis ielūdza Rīgas franciskāņu klostera mūkus apmesties Navahrudakā.
Pēc uzvaras pār Livonijas ordeni Vītenis atsāka uzbrukumus Vācu ordeņa zemēm Prūsijā. Ir izskaitļots, ka ķēniņa Vīteņa valdīšanas laikā lietuvieši 11 reizes devās karagājienos uz Prūsijas zemēm, savukārt Vācu ordenis apmēram 20 reizes iebruka Žemaitijas zemē. 1311. gadā Vīteņa vadītais karaspēks cieta sakāvi pie Rastenburgas pils (tagad - Kentšina Polijā), bet 1314. gadā atvairīja ordeņa uzbrukumu Grodņas cietoksnim.
Pēc Vīteņa nāves viņa jaunākais brālis Ģedimins 1319. gadā noslēdza militāru savienību ar Zelta Ordu un izveidoja aliansi ar Tveras kņazisti. Par Lietuvas valdnieku mantotajām pretenzijām uz Zemgali liecina tas, ka 1323. gada 26. maijā parakstītajā vēsturē Hanzas savienības pilsētām Ģedimins sevi dēvēja par "lietuviešu un krievu karali, Zemgales kņazu un hercogu no Dieva žēlastības". 1325. gadā Ģedimins izveidoja aliansi ar Polijas karali Vladislavu I Īso, izdodot savu meitu Aldonu par sievu Vladislava I dēlam, nākamajam Polijas karalim Kazimiram III, taču ap 1330./1331. gadu alianse tika pārtraukta. 1324./1325. gadā Ģedimins izteica vēlmi kristīties, lai apturētu Vācu ordeņa iebrukumus Lietuvā. Tomēr politiskā situācija mainījās, un Ģedimins atteicās no kristīšanās. 1336. gadā, nespējot pretoties krustnešiem aplenktajā Pilenes cietoksnī, Žemaitijas kunigaitis Marģers (Margiris, Margis) izdarīja pašnāvību kopā ar citiem aplenktajiem. Domājams, ka Ģedimins nomira no kaujā pret Vācu ordeni gūta ievainojuma 1341. gada decembrī, aizstāvot Veļonas pili pie Nemunas.
Laikā no 1342. līdz 1382. gadam Ģedimina dēls Ķēstutis vadīja vairāk nekā 40 karagājienus uz Livoniju un Prūsiju un atvairīja apmēram 70 Vācu ordeņa un 30 Livonijas ordeņa karagājienus uz Lietuvu. 1345. gada ziemā Ģedimina dēli Aļģirds un Ķēstutis iebruka Zemgalē, ieņēma Tērvetes pili un aizdedzināja Jelgavas pili, bet 1346. gadā nopostīja Mežotni. Ķēstutis atkārtoti veda sarunas ar Romas pāvestu (1349, 1351) un Svētās Romas impērijas ķeizaru (1358, 1373) par iespēju kristīties, kronēties un atjaunot Mindauga laika Lietuvas karaļvalsti. 1358. gadā Ķēstutis pieprasīja, lai Lietuvai pievienotu Prūsijas (uz ziemeļiem no Prēgeles upes), Kurzemes, Zemgales un Latgales zemes, bet Vācu ordenis tiktu pārcelts uz stepēm dienvidos no krievu zemēm cīņai pret tatāriem.
Lietuvas pilsoņu karš
1362. gada aprīlī Livonijas ordeņa mestrs Arnolds fon Fītinghofs uzbruka Kauņai un sagūstīja Ķēstuta dēlu. 1365. gadā viņa dēls Būtauts kristījās, tika iecelts par hercogu un pārgāja ordeņa pusē. 1370. gadā Ķēstutis kopā ar Aļģirdu vadīja Lietuvas karaspēku Rūdavas kaujā pie Karalaučiem. Palīdzējis Aļģirdam arī viņa karagājienos uz Maskavu (1368, 1370, 1372). Pēc Aļģirda nāves 1377. gadā par dižkunigaiti kļuva viņa dēls Jagailis, kas sākumā atzina Ķēstuta varu valsts rietumu daļā. Tomēr, kad Jagailis 1380. gadā noslēdza separātus līgumus ar Vācu ordeņa lielmestru Vinrihu no Kniprodes un Zelta Ordas karavadoni Mamaju, Ķēstutis Jagaili sagūstīja un piespieda viņu atzīt Ķēstuti par Lietuvas dižkunigaiti.
Pēc dižkunga Aļģirda nāves 1377. gadā Jagailis vairs nevēlējās uzturēt sava tēva vienošanos par varas sadali ar Traķu pilī rezidējošo Ķēstuti, kas kalpoja par Lietuvas pilsoņu kara sākumu. Izmantojot par ieganstu Jagaiļa miera līgumu ar Vācu ordeni, kurā tas apsolīja pāriet katoļu ticībā un atdot ordenim Žemaitijas zemes uz rietumiem no Dubīsas upes, 1381. gadā Ķēstutis ieņēma Viļņas pili un pats kronējās par Lietuvas dižkungu.
1383. gada 21. oktobrī Ķēstuta dēls Vītauts Tapiavā, Prūsijā tika kristīts kā Vigands Romas katoļu ticībā un pārgāja Vācu ordeņa pusē, apsolīdams tam kā vasaļa lēni visas Žemaitijas zemes uz rietumiem no Nevēžas upes, tādējādi atkārtodams Lietuvas pirmā katoļu karaļa Mindauga līguma nosacījumus ar Livonijas ordeni pirms vairāk kā 100 gadiem. Tomēr jau 1384. gadā viņš no jauna vērsās pret Vācu ordeni un pārgāja pareizticībā, saņemot kristīgo vārdu Aleksandrs. 1385. gadā Vītauts piedalījās Krēvas ūnijas parakstīšanā starp Poliju un Lietuvu, 1386. gadā viņš vēlreiz pārgāja katoļu ticībā kā Aleksandrs Vitolds un panāca izlīgumu ar Jagaili, pēc kura nosacījumiem Vītauts bija Jagaiļa vasalis un vietvaldis lietuviešu un baltkrievu zemēs. Taču 1390. gadā dižkungs Vītauts izpildīja 1383. gada līguma nosacījumus un atdeva Vācu ordenim Žemaitiju.
Pēc Lietuvas kristīšanās
1392.-1394. gadā dižkungs Vītauts atkal karoja ar Vācu ordeni, bet 1396. gadā viņa brālēns Švitrigailis ar Livonijas ordeņa karaspēka palīdzību atguva Vitebsku. Tomēr Vītauta karaspēks aplenca un ieņēma pilsētu, sagūstīto Švitrigaili nosūtīja uz Krakovu, kur viņš izlīga ar Jagaili.
1396. gadā Vītauts uzsāka karu ar Zelta Ordas karaspēku, tādēļ 1398. gada 12. oktobrī viņš trešo reizi apstiprināja Žemaitijas atdošanu ordenim miera līgumā uz saliņas Nemunas upē pie Nevēžas upes ietekas. 1402. gadā Švitrigailis devās uz Prūsiju un noslēdza savienību ar Vācu ordeni ar mērķi cīnīties pret Vītautu. 1407. gadā viņš atkal izlīga ar Vītautu un kļuva par Novgorodas-Severskas kņazistes vietvaldi Brjanskā. Lai atgūtu Žemaitijas zemi, 1409. gadā Vītauts kopā ar Jagaili sāka karadarbību pret Vācu ordeni, kas vainagojās ar uzvaru Žalgires kaujā Prūsijas teritorijā 1410. gada 15. jūlijā. Pēc Toruņas miera līguma Lietuva atguva Žemaitiju savā kontrolē, pēc Horodlo līguma Vītauts panāca neatkarību no Polijas karaļa Jagaiļa, tomēr saglabāja personālūniju. 1415. gadā viņš veicināja katoļu un ortodokso baznīcu izlīgumu Lietuvas dižkunigaitijas teritorijā.
1421. gadā Vītauts nonāca konfliktā ar Svētās Romas impērijas ķeizaru Zigismundu, kurš bija apsolījis Vācu ordenim atdot Žemaitiju. Tādēļ viņš pieņēma husītu sacelšanās vadoņu piedāvāto Čehija s karaļa troni, ko neatzina Romas pāvests. 1423. gadā pēc izlīguma ar ķeizaru viņš atteicās no pretenzijām uz čehu karaļa nosaukumu. 1429. gadā viņš Luckas konferencē panāca vienošanos par viņa Lietuvas karaļa titula atzīšanu ar Polijas karali Jagaili un Svētās Romas impērijas ķeizaru Zigismundu, ko beidzot apstiprināja Romas pāvests Martins V. Tomēr Polijas magnāti pāvesta sūtņus ar karaļa kroni aizturēja un tie nespēja sasniegt Viļņu laikā, kur 1430. gada 27. oktobrī 80 gadu vecumā Vītauts nomira, kroni nesagaidījis.
Pēc Vītauta nāves 1430. gadā Lietuvas bajāri par jauno Lietuvas dižkunigaiti ievēlēja Švitrigaili, kas izpelnījās Polijas valdošo aprindu neapmierinātību. Polijas karaspēks okupēja Podoliju, Švitrigailis noslēdza savienību ar Vācu ordeni, Čehijas taborītiem un Dižo Novgorodu. 1431. gadā tika noslēgts pamiers uz trīs gadiem un Jagailis atzina Švitrigaili par Lietuvas dižkunigaiti, bet jau 1432. gadā Vītauta brālis Žigimants viņu gāza no troņa un pats tika ievēlēts par Lietuvas dižkunigaiti.
Anrī Žobjē
Žobjē startēja divās olimpiskajās spēlēs 1900. gadā un 1924. gadā. 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs viņš startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš aizcīnījās līdz atkārtojuma cīņām. Savukārt 1924. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs viņš bija viens no Francijas paukotāju komandas pārstāvjiem, kas startēja paukošanā ar floreti komandām. Šajā disciplīnā viņi izcīnīja zelta medaļu.
The Revenge Tour
The Revenge Tour bija pirmā un vienīgā amerikāņu repera un dziedātāja XXXTentacion koncertturneja, lai atbalstītu viņa otro miksteipu Revenge (2017) un daļēji atbalstītu viņa tobrīd gaidāmo debijas studijas albumu 17 (2017). Tas ceļoja pa Amerikas Savienotajām Valstīm četrpadsmit dažādos štatos. Tūre sākās 2017. gada 31. maijā Hjūstonā, Teksasā un beidzās 2017. gada 2. jūlijā Pompanobīčā, Floridā. Turneju atbalstīja XXXTentacion hiphopa kolektīvs Members Only, kurā bija tādi kolēģi reperi kā Ski Mask The Slump God, Craig Xen un Wifisfuneral. Lai gan XXXTentacion pēc The Revenge Tour turnejas uzstājās vairākos koncertos, tā bija viņa vienīgā koncertturneja, jo viņš tika noslepkavots 2018. gada jūnijā. Turneju izraisīja vairākas pretrunas.
Fons
XXXTentacion atklāja The Revenge Tour kā savu pirmo galveno turneju 2017. gada aprīlī, un biļetes tika pārdotas vēlāk šajā mēnesī. Tas pārstāvēja viņa otro miksteipu Revenge un reklamēja viņa gaidāmo debijas albumu 17. Datumi tika noteikti no 31. maija līdz 2. jūlijam. Ekskursija uz laiku tika atlikta pusceļā, jo tika nošauts XXXTentacion brālēns.
Starpgadījumi
7. jūnijā, dziedāšanas vidū, uzbrucējs Sandjego pieturā iesita XXXTentacion viņam pa galvu un uz īsu brīdi atstāja bezsamaņā. Drošība ieteica XXXTentacion viņam atcelt atlikušo izrādes daļu, un viņš to apņēmās. Notikuma brīdī XXXTentacion bija iesaistīts strīdā ar reperi Rob Stone, un izskanēja spekulācijas, ka uzbrucējs ir saistīts ar reperi. XXXTentacion un Rob Stone vēlāk apstiprināja, ka ir runājuši un ka spriedze starp abiem ir atrisināta. Tajā pašā koncerta pieturā tika sadurts arī kāds skatītājs, kurš tika ievietots slimnīcā. Publiski netika ziņots par arestiem.
17. jūnijā pieturā Denverā, XXXTentacion iesita fanam pēc tam, kad fans bija uzlicis roku tieši uz XXXTentacion krūtīm. XXXTentacion apgalvoja pašaizsardzību, taču atvainojās līdzjutējam un atzina, ka ir pārāk reaģējis. XXXTentacion vēlāk uznesa fanu uz skatuves.
Politiskais komentārs
tūres laikā, XXXTentacion regulāri iestājās par rasu un geju tiesībām, vienā koncertā paziņojot: "Es nedomāju, ja tu esi melns, balts, dzeltens, purpursarkans — es nedomāju, ja tu esi gejs, man nav prāta, ja tu esi taisns, es nedomāju, ja tu esi cilvēks... Es iestājos par visu cilvēku vienlīdzību, un aizsāka pūļa dziedājumus "bāc KKK" un "bāc Donalds Tramps”. Vēlāk XXXTentacion kritizēja plašsaziņas līdzekļus par to, ka tie atspoguļoja turneju, apgalvojot, ka viņa aizstāvība par vienlīdzīgām tiesībām turnejas laikā nav tikusi atspoguļota kā tās pretrunas.
Dziesmu sarakts
Šis komplektu saraksts atspoguļo vidēji 14 ceļojumu pieturas. Nav paredzēts pārstāvēt visus koncertus tūres laikā.
Rūsas sēnes
Rūsas sēnes  (Pucciniales, agrāk Uredinales) ir bazīdijsēņu nodalījuma rinda — mikroskopiskas patogēnas sēnes, kas izraisa augu slimības — rūsu. Rūsas sēnes ir obligāti parazīti, biotrofi organismi, kas attīstās uz noteikta saimniekauga dzīvajām šūnām, izraisot tā saslimšanu un nodarot būtisku kaitējumu populācijai vai sējumiem. Sēne veido brūnas, oranžas vai dzeltenas pustulas (spilventiņi) uz lapu vai augu virsmas, kas atgādina dzelzs rūsu un kļuva par iemeslu Pucciniales kārtas nosaukumam. Pustulu krāsa, izvietojums un lielums ir atkarīgs no sēnes sugas.
Knigges
Knigges (de) ir sena vācu dižciltīgo dzimta, kas cēlusies no Brēmenes apkārtnes un ir izsekojama līdz 13. gadsimtam.
Rūsas sēnes
Rūsas ir fenotipiski un ģenētiski plastiski organismi ar sarežģītu dzīves ciklu. Attīstības ciklā secīgi mainās haploīdās un diploīdās kodola fāzes. Sēnes agresivitāte raksturojas ar liela sporu daudzuma producēšanu, kas izplatās ar vēju lielos attālumos, un ar ģenētisko mainību, jo rodas jaunas agresīvas sēņu rases, kas var inficēt rezistentās augu šķirnes.
Orientēšanās ar slēpēm
Orientēšanās ar slēpēm jeb ziemas orientēšanās ir distanču slēpošanas izturības ziemas sporta veids, un ir viena no četrām IOF atzītajām orientēšanās sporta disciplīnām. Veiksmīgs "ziemas orientierists" apvieno augstu fizisko izturību, spēku un teicamas orientēšanās spējas, pārvietojoties lielā ātrumā.
Orientējoties ar slēpēm, tiek izmantotas standarta orientēšanās kartes, kurās ar īpašu zaļu apdruku tiek izcelts taku un ceļu tīkls, kas norāda uz slēpošanu pa sniegu. Citi simboli norāda uz to, vai ceļi ir plati vai šauri, sniegoti vai tīri. Tiek izmantota līdzīga orientēšanās tehnika, kā veloorientēšanās. Tiek izmantots standarta distanču slēpošanas ekipējums, kā arī kartes turētājs, kas īpašā veidā piestiprināts pie krūtīm. Salīdzinot ar distanču slēpošanu, ķermeņa augšdaļas spēks ir svarīgāks, jo, slēpojot pa šaurām sniega takām, ir nepieciešams vairāk spēka rokās, lai stumtos uz priekšu.
Sacensības
Ziemas orientēšanās sacensības ir paredzētas, lai pārbaudītu sportistu fizisko spēku un navigācijas prasmes. Ziemas orientieristi izmanto karti, lai pārvietotos blīvā slēpošanas trasšu tīklā, un lai pēc iespējas īsākā laikā apmeklētu vairākus kontrolpunktus. Sagatvoto trašu tīkls un kontrolpunkti ir iezīmēti kartē, un reljefā nav atzīmētu nekādu norāžu. Kontrolpunnkti jāapmeklē pareizā secībā. Karte sniedz visu informāciju, kas sportistam nepieciešama, lai izlemtu, kurš maršruts ir ātrākais, ieskaitot trašu kvalitāti un platumu. Sportistam katras sacensības laikā lielā ātrumā jāpieņem simtiem maršruta izvēles lēmumu: medaļu var maksāt neliels koncentrēšanās trūkums tikai sekundes simtdaļā. Orientēšanās ar slēpēm ir laika mērīta un objektīva. Rezultāts tiek vērtēts pēc laika: uzvar ātrākais laiks (ja sportists ir atzīmējies visos kartē esošajos kontrolpunktos pareizā secībā). Finišā no elektroniskā čipa pārbauda, vai sportists visus kontrolpunktus ir apmeklējis pareizajā secībā.
Ekipējums
Persona, kas piedalās ziemas orientēšanās sacensībās, ir aprīkota ar:
Rūsas sēnes
Rūsas sēnes izraisa lauksaimnieciski nozīmīgas augu slimības. Slimajiem augiem pastiprinās transpirācija un pazeminās fotosintēzes intensitāte, lapas pāragri nokalst. Vidēji stipras infekcijas gadījumā ražas zudumi var sasniegt 15-30%. Jo agrākās auga attīstības fāzēs notiek inficēšanās, jo lielāki ir ražas zudumi.
Knigges
Ap 1650. gadu Jakobs Knigge kļuva par Zviedrijas armijas ģenerālleitnantu. Jobsts Hilmars Knigge (1605—1683) bija impērijas armijas feldmaršals leitnants, bet viņa jaunākais brālis Frīdrihs Ulrihs fon Knigge (1618—1683) bija Svētās Romas impērijas armijas pulkvedis. Abi ieguva mantojamu Svētās Romas impērijas barona titulu 1665. gada 19. jūnijā. Frīdriha Ulriha dēls Maksimiliāns Frīdrihs Kazimirs Knigge (1653—1721) bija Kurzemes hercoga galma maršals, no viņa četriem dēliem vecākais kļuva par Braunšveigas-Volfenbīteles hercoga slepenpadomnieku, otrais par valsts kases padomnieku, trešais bija vecākais seržants un jaunākais bija Polijas un Saksijas armijas kavalērijas kapteinis.
Orientēšanās ar slēpēm
Ekipējums
Distanču slēpošanai piemērotu apģērbu, distanšu slēpošanas zābakiem, distanču slēpēm un slēpju nūjām.
Knigges
Dzimtas Kurzemes atzaram piederēja Pievīkas muiža Alsungas draudzes novadā, kas mūsdienās zināma kā Rīvas ciems. Barona Knigges ārlaulības dēls bija gleznotājs Johans Lēberehts Eginks.
Rūsas sēnes
Attīstības cikls
Attīstības cikls rūsas sēnēm ir sarežģīts, iedalāms trīs stadijās – pavasara, vasaras un ziemas. Ir pieci dažādi sporu tipi: Makrocikliskas rūsas sēnes veido visas piecas sporas. Mikrocikliskas neveido spermācijus, ecīdijsporas un bazīdijsporas, bet demicikliskas — neveido uredosporas. Rūsas attīstības cikla izprašanai ir svarīga nozīme slimības ierobežošanā.
Knigges
Ādolfs Knigge (1752—1796) bija viens no iluminātu ordeņa vadītājiem, miris 1796. gadā un apglabāts Brēmenes katedrālē.
Rūsas sēnes
Attīstības cikls
Makrocikliskām un demicikliskām rūsas sēnēm var būt nepieciešami divi dažādi samniekaugi, lai pabeigtu dzīves ciklu. Piemēram svītru rūsa Puccinia graminis parazitē uz graudaugiem, bet kā starpsaimnieks ecīdiju formai tiek izmantotas bārbeles.
Inficēšanās
Rūsas sēņu producētās bezdzimumsporas izplatās ar vēju, ūdeni vai kukaiņiem. Inficēšanās notiek, uz auga nonākot bazīdijsporām, kas no sēņu bazīdijām izplatās galvenokārt ar vēju. Lai notiktu inficēšanās, sporām jānonāk uz dzīvām auga šūnām. Inficētās auga daļas vai augus ieteicams iznīcināt, jo slimība optimālos apstākļos strauji izplatās.
AMOS-5
AMOS-5 bija Izraēlas uzņēmuma Spacecom sakaru pavadonis, kas palaists 2011. gada decembrī. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai klientiem galvenokārt Āfrikā.
Rūsas sēnes
Graudaugu rūsas
Latvijā sastopamas sešu veidu graudaugu rūsas:
AMOS-5
Pavadoni izgatavoja Krievijas uzņēmums Informacionnyje sputnikovyje sistemy (ISS) uz platformas Ekspress-1000N bāzes. Sakaru aparatūru un antenas piegādāja Thales Alenia Space. Pavadonim ir 16 Ku joslas, 18 C joslas raidītāji. Kosmiskā aparāta plānotais darbības laiks bija 15 gadi.
Rūsas sēnes
Graudaugu rūsas
==Citi izplatīti rūsas ierosinātāji ==
AMOS-5
Sākotnēji AMOS-5 tika novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 17° austrumu garuma. Pēc mēneša tam bija pabeigta testu fāze, un pavadonis sāka darba režīmu.
2015. gada 21. novembrī zaudēti sakari ar pavadoni. Decembrī tas atzīts par zaudētu.
Orientēšanās ar slēpēm
Ekipējums
Kartes turētājs: kartes krūtīs piestiprināts kartes turētājs ļauj apskatīt karti, slēpojot ar pilnu ātrumu.
Pēc izvēles, kompasu piestiprina kartes turētājam vai slēpotāja rokai.
Elektroniskā atzīmēšanās iekārta
Vilnis Salaks
Vilnis Salaks (dzimis Rīgā, miris ) bija latviešu komponists, mūzikas pedagogs, folklorists un kokļu speciālists.
Biogrāfija
Vilnis Salaks dzimis 1939. gada 18. janvārī Rīgā diriģenta, koklētāja un komponista Artūra Salaka ģimenē. Izglītību ieguvis Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā un Jāzepa Vītola Valsts konservatorijā. Profesionālo karjeru sācis 14 gadu vecumā, uzrakstot šūpuļdziesmu klavierēm. Strādājis par pedagogu Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā un docentu Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā. Ir uzrakstījis vairāk kā 1400 skaņdarbus, 4 simfonijas, 2 simfoniskās poēmas, 5 koncertus. Kopš 1964. gada vadījis VEF Kultūras pils vīru vokālo ansambli.
Dūrupe (Bolupes pieteka)
Dūrupe ir Bolupes kreisā krasta pieteka Balvu novadā.
Izteka - pie Mēķiem. Tek rietumu-dienvidrietumu virzienā. Ietek Bolupē augšpus Kačevas. Upes krastos atrodas Silamala, Lāčugabali, Dūrupe. Vidustecē to šķērso valsts autoceļš V466 (Balvi – Teteri – Upatnieki).
Sēnalainā dižsardzene
Augšanas apstākļi
Humusa saprofīte. Aug pa vienai un grupās no augusta līdz novembrim ganībās, sausās pļavās, smilšainos tīrumos, mežmalās un ceļmalās, bieži nabadzīgās augsnēs.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas. 1937. gadā PSRS izdota valsts sēņu sagataves punktu rokasgrāmata ieskaita to 1. vērtības kategorijā kopā ar lielo dižsardzeni.
Līdzīgās sugas
Jaunībā var līdzināties nāvīgi indīgajai baltajai mušmirei. Visas mušmires atšķiras no dižsardzenēm ar to, ka tām uz cepurītes nav saplaisājušu tumšu zvīņu, var būt tikai baltas pārslas — plīvura atliekas, un mušmirēm kātiņa pamatne ietverta makstī, kādas dižsardzenēm nav. Bez tam, baltajai mušmirei ir nepatīkama smaka. Tāpat bez zvīņām ir atmatenes. No šīm ģintīm dižsardzenes atšķiras arī ar to, ka viņu gredzens uz kātiņa ir pārbīdāms. No dižsardzenēm lielākā līdzība ir ar ēdamo pauguraino dižsardzeni, kuras kātiņš klāts ar sīkām brūnganām zvīņām un tās cepurītes zvīņas parasti sīkas. Vienīgā uzturā neieteicamā Latvijā atrodamā šīs ģints suga — dārza dižsardzene — sastopama galvenokārt siltumnīcās un jaunībā ir ar brūnu cepurīti, vecumā tās cepurītē arī daudz vairāk brūnās krāsas un tās mīkstums uz vecumu arī nobrūnē, lapiņām kļūstot sarkanbrūnām.
Spalva
Spalva ir ādas ragvielas veidojums, kas sastāv no cieta, bet elastīga kāta un mīkstām sānu plātnēm jeb burām. Vienīgie mūsdienās dzīvojošie dzīvnieki, kuriem ir spalvas, ir putni; tās mēdz būt triju veidu: lidspalvas, segspalvas un dūnspalvas. Zināms arī, ka tās bijušas dažu sugu dinozauriem.
Rakuti (Andrupenes pagasts)
Rakuti ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 256 km attālumā no Rīgas.
Electronic Arts
Electronic Arts Inc. (EA) ir amerikāņu videospēļu kompānija, kuras galvenā mītne atrodas Redvudsitijā, Kalifornijā. Pēc ieņēmumiem un tirgus kapitalizācijas tas ir otrais lielākais spēļu uzņēmums Amerikā un Eiropā pēc Activision Blizzard un 2020. gada maijā pirms Take-Two Interactive, CD Projekt un Ubisoft.
Kritika un pretrunas
2010. gados Electronic Arts ir bijis vairāku strīdu centrā, kas saistīti ar citu uzņēmumu iegādi, darbinieku tiesībām un patērētāju vēlmju ignorēšanu. Portāls "The Consumerist" 2012. un 2013. gadā iebalsoja EA par gada sliktāko kompāniju.
Baltās kāpas
Baltās kāpas var būt:
Kilpisjervi
Kilpisjervi (fi, se) ir 37,33 km2 liels ezers Somijas un Zviedrijas galējos ziemeļos. Ezers sastāv no divām atsevišķām daļām. Apmēram 2,5 kilometrus uz ziemeļrietumiem no ezera atrodas Trīs valstu akmens krāvums. Ezera ziemeļaustrumu krastā Sānas fjelds. No ezera iztek Kenkemeeno upe.
3GPP Long Term Evolution
Long Time Evolution (LTE) ir 4. paaudzes (4G) mobilie sakari, paredzēti liela ātruma (līdz 100Mb/sek.) datu pārraidei.
Konstantīns Bogomolovs
Konstantīns Bogomolovs (ru; dzimis Maskavā) ir Krievijas teātra režisors, kas darbojas Latvijā.
1997. gadā absolvējis Maskavas Universitātes Filoloģijas fakultāti. 2002. gadā absolvējis Krievu teātra mākslas akadēmiju. Režisē izrādes Liepājas teātrī kopš 2012. gada.
Madagaskaras pingvīni
"Madagaskaras pingvīni" (en) ir ASV datoranimācijas seriāls, kura autori ir Toms Makgrots un Ēriks Darnels. To no līdz  pārraidīja televīzijas kanālā Nickelodeon.
Seriāls ir par filmu sērijas "Madagaskara" tēliem — pingvīniem, lemuriem un šimpanzēm. Vēl seriālā nozīmīga loma ir ūdram, kas nav redzams filmu sērijā.
Seriāla pilotsēriju kopumā noskatījās 6,1 miljons skatītāju, kas bija jauns televīzijas kanāla rekords.
2014. gadā iznāca filma par "Madagaskaras pingvīni", kurā tēlus ieskaņojuši citi aktieri.
Terni
Terni (it) ir pilsēta Itālijā, Umbrijas reģionā. Tā ir Terni provinces administratīvais centrs. 2016. gadā Terni dzīvoja 111 tūkstoši cilvēku. Pēc iedzīvotāju skaita Terni ir otra lielākā pilsēta Umbrijas reģionā aiz Perudžas.
Zobiņbeku ģints
Zobiņbeku ģints (Gyrodon) ir beku rindas un mieteņu dzimtas stobriņu sēņu ģints. Saskaņā ar Catalogue of Life, 2021. gada sākumā tajā ietilpa 12 sugas, no kurām Latvijā un visā Eiropā atrasta tikai viena — ģints tipiskā suga alkšņu zobiņbeka (Strobilomyces strobilaceus). kura līdz 2004. gadam bija iekļauta Latvijas īpaši aizsargājamo sugu sarakstā, taču vēlāk no tā svītrota pietiekami biežās sastopamības dēļ.
Taksonomijas vēsture
Ģinti aprakstījis Vācijas botāniķis Vilhelms Opatovskis 1836. gadā. Ģintij bijuši arī 7 citi dažādu autoru doti, bet mūsdienās atcelti nosaukumi - Anastomaria Raf. (1820), Campbellia Cooke & Massee (1890), Gilbertiella R. Heim, (1965), Gilbertina R. Heim, (1966), Pseudogyrodon Heinem. & Rammeloo (1983), Rodwaya Syd. & P. Syd. (1901), Uloporus Quél. (1886).
Daļa autoru šo ģinti ieskaitīja īpašā zobiņbeku dzimtā, tomēr šāda dzimta vairs neskaitās pastāvoša. Arī pēdējo desmitgažu ģenētiskie pētījumi apliecinājuši, ka zobiņbekas ieņem starpstāvokli starp lapiņu un stobriņu sēnēm, un pieskaitāmas beku (pamatā stobriņu sēņu) rindai, bet tajā ietilpstošajai mieteņu (pamatā lapiņu sēņu) dzimtai. Šādas fenotipa atšķirības no faktiskās piederības ir viens no iemesliem, kādēļ dalījums lapiņu un stobriņu sēnēs mūsdienās ir kļuvis neoficiāls.
Tālajos Austrumos zināmā ārēji līdzīgā, pie ošiem augošā suga Gyrodon merulioides tagad ieskaitīta Boletinellus ģintī, tāpat kā liela daļa bijušo ģints sugu.
Ģints apraksts
Vidēja lieluma augļķermeņi, parasti aug kopā ar alkšņiem vai ošiem.
Augšanas apstākļi
Eiropā atrasta tikai alkšņu zobiņbeka, kas ir kopā ar alkšņiem augoša mikorizas sēne. Latvijā parasti aug no jūlija līdz oktobrim. Parasti sastopama ar slāpekli bagātās augsnēs.
Līdzīgās sugas
Zobiņbekas Eiropā, būdamas pārstāvētas ar tikai vienu sugu, viegli atšķiramas no citām stobriņu sēnēm pēc kopējā izskata, ļoti īsajiem stobriņiem, dzeltenā sporu birumraksta un mazajām, plati elipsoīdajām sporām, kā arī pēc mikorizālās saistības ar alkšņiem. Liela daļa sugu pazīstama tikai no īsa tropos iegūta apraksta.