cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dielektriķis
Izmantošana
Viens no piemēriem, kur izmanto dielektriķus, ir to ievietošana starp kondensatoru klājumiem.
1859. gads
1859. bija parastais gads, kas sākās sestdienā.
Lietuvas militārā akadēmija
Lietuvas militārā akadēmija (LMA) (liet. Lietuvos karo akademija (LKA), angl. Military Academy of Lithuania (MAL)) ir valsts militārās profesionālās augstākās izglītības un zinātnes iestāde, Lietuvas Republikas Aizsardzības Ministrijas augstskola. Atrodas Viļņā, Ðilo ielā 5 A. Tās pamatuzdevums ir gatavot valsts aizsardzībai nepieciešamo profesionāli izglītotu komandējošo sastāvu un attīstīt militāro zinātni, organizēt un veikt pētījumus valsts aizsardzības un drošības jomā.
LMA īsteno profesionālās augstākās izglītības studiju programmas, akadēmiskās izglītības programmas un doktorantūras studiju programmas, kā arī nodrošina studijas militārās kvalifikācijas iegūšanai vai paaugstināšanai. LMA ir nošķirtas militāro mācību (kvalifikācijas celšanas, karjeras, pakāpes saņemšanas, amatu atbilstības un citus) kursus no akadēmiskajām studiju programmām, kas nodrošina karavīru vai civilā personāla akadēmisko izglītība.
Ir nošķirti militāros mācību (kvalifikācijas celšanas, karjeras, pakāpes saņemšanas, amatu atbilstības un citus) kursi no akadēmiskajām studiju programmām, kas nodrošina karavīru vai civilā personāla akadēmisko izglītību. Sagatavo trīs specialitāšu bakalaurus.
Darbs un mācību spēki
LMA darbu organizē akadēmijas priekšnieks (commandant) ar četriem vietniekiem:
Lietuvas militārā akadēmija ir militārais mācību bloks, kas atbild par militāro apmācību un akadēmiskais bloks, kas sagatavo trīs specialitāšu bakalaurus un divu specialitāšu maģistrus.
Akadēmiju veido 6 civilās, 2 militārās un sporta katedra. Bez minētajām katedrām ir arī kapteiņa kurss, maģistrantūras programma, svešvalodu, pētniecības un tālmācības centri, u.c. Tikai sešās civilajās katedrās vien ir 4 habilitētie doktori, 31 doktors un 32 lektori (maģistra grāds, ar iespējamiem retiem izņēmumiem). Kopā ir 67 akadēmiskā personāla darbinieki, bet personāls kopumā ir aptuveni 500 cilvēku.
Līdz 2003. gadam Lietuvas militāro akadēmiju ir absolvējuši 1835 virsnieki un 43 apakšvirsnieki. Atbilstoši Lietuvas AM vadlīnijām, akadēmijai ir jāsagatavo tikai 50 jauni leitnanti gadā.
Grigorijs Panteļejevs
Pašlaik (2016) ir Krievijas Pirmās līgas komandas HK Rostova galvenais treneris.
Sociālistiskā Darba Varonis
Sociālistiskā Darba Varonis (ru) bija goda nosaukums Padomju Savienībā par sasniegumiem ekonomikas un kultūras jomā. Tas bija augstākās izcilības pakāpes apbalvojums. Statusa ziņā tas līdzinājās Padomju Savienības Varonim, tikai civilajā jomā.
Vēsture
Goda nosaukumu ieviesa 1938. gada 27. decembrī, kad Augstākās Padomes Prezidijs (APP) izdeva attiecīgu dekrētu. APP to piešķīra personām, kas parādījušas darba varonību, ar sevišķi izcilu novatorisku darbību devušas lielu ieguldījumu sabiedriskās ražošanas efektivitātes paaugstināšanā, veicinājušas PSRS tautas saimniecības, zinātnes un kultūras attīstību, padomju zemes varenības un slavas palielināšanos. Tāpat atņemt šo goda nosaukumu drīkstēja tikai APP. Sākotnēji personām, kuras ieguvušas Sociālistiskā Darba Varoņa goda nosaukumu, piešķīra augstāko PSRS ordeni – Ļeņina ordeni un APP rakstu. Vēlāk, ar 1940. gada 22. maija APP lēmumu, papildus tika piešķirta zelta medaļa „Sirpis un āmurs”. Sociālistiskā Darba Varoņus, kuri turpināja gūt ārkārtīgus sasniegumus, apbalvoja ar otro „Sirpja un Āmura” zelta medaļu un viņu dzimtenē uzstādīja bronzas krūšutēlu. Trīskārtējiem Sociālistiskā Darba Varoņiem tika paredzēta bronzas krūšutēla izvietošana netālu no plānotās Padomju pils, taču tas tā arī netika īstenots, jo pils netika uzcelta. Medaļas dizaina autors bija A. Pomanskis.
Grigorijs Panteļejevs
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru viņš uzsāka 1990.—91. gada sezonā, aizvadot 23 spēles Rīgas "Dinamo" sastāvā. Nākamajā sezonā viņš spēlēja Rīgas "Stars" rindās, bet vasaras sākumā tika draftēts NHL. Panteļejevu 6. kārtā ar kopējo 136. numuru izvēlējās Bostonas "Bruins". Panteļejevs devās spēlēt uz Ziemeļameriku, un jau 1992. gada 3. decembrī viņš debitēja "Bruins" sastāvā, sezonas turpinājumā tās rindās aizvadot 39 spēles. Savas NHL karjeras otrajā spēlē guva uzreiz divus vārtus. Vēl 39 spēles viņš aizvadīja Bostonas "Bruins" Amerikas hokeja līgas fārmklubā Providences "Bruins".
Sociālistiskā Darba Varonis
Vēsture
Drīz pēc Polijas kampaņas beigām un Ziemas kara sākuma 1939. gada 20. decembrī šo apbalvojumu saņēma Josifs Staļins, tad ložmetēju dizaina izstrādātājs Vasīlijs Degtjarjovs 1940. gada 2. janvārī un deviņi ieroču dizaineri, to starpā bija Fjodors Tokarevs, Boriss Špitaļnijs, Nikolajs Poļikarpovs, Aleksandrs Jakovļevs, Jemeļians Bukovs un Vladimirs Kļimovs.
Grigorijs Panteļejevs
Spēlētāja karjera
Nākamajā 1993.—94. gada sezonā "lielās Bruins" rindās Panteļejevs aizvadīja tikai 10 spēles, bet lielāko daļu sezonas - Providences "Bruins". 1994.—95. gada sezonā Bostonas kluba rindās Grigorijs aizvadīja vienīgi vienu spēli un pēc šīs sezonas nonāca Ņujorkas "Islanders" rindās, kuras sastāvā 1995.—96. gada sezonā aizvadīja 4 spēles. Nākamās trīs sezonas Panteļejevs aizvadīja dažādos IHL līgas klubos, ar cerību atgriezties NHL.
Sociālistiskā Darba Varonis
Vēsture
Līdz 1971. gada 1. septembrim goda nosaukumu bija saņēmuši 16 245 cilvēki (ieskaitot 4 497 sievietes), 105 (ieskaitot 25 sievietes) cilvēku saņēma divas vai vairākas „Sirpja un āmura” medaļas. Līdz 1988. gada 1. jūlijam goda nosaukumu bija saņēmuši 20 370 cilvēku, to skaitā 205 – divreiz un 16 – trīs reizes. Pēdējais goda nosaukumu piešķīra 1991. gada 21. decembrī.
Grigorijs Panteļejevs
Spēlētāja karjera
Pēc 1998.—99. gada sezonas Panteļejevs atgriezās Eiropā un 1999.—00. gada sezonu iesāka DEL līgas klubā Hanoveres "Scorpions". 2000.—01. gada sezonu viņš aizvadīja Krievijas hokeja līgas Jaroslavļas "Lokomotiv" rindās.
2001.—02. gada sezonā uzbrucējs vispirms mēģināja nostiprināties Zviedrijas hokeja līgas kluba Sodertalje SK rindās, bet tas viņam neizdevās un viņš devās uz Šveices 2. spēcīgākās hokeja līgas klubu EHC Olten, bet arī no tā viņš tika atbrīvots. Sezonu hokejists noslēdza Latvijas hokeja līgas klubā HK Rīga 2000.
Sociālistiskā Darba Varonis
Sociālistiskā Darba Varoņi Latvijas PSR
Pirmais godalgas saņēmējs Latvijas PSR bija Ernests Zēbergs (1948. gada 26. aprīlī), kas saņēma goda nosaukumu par sasniegumiem lauksaimniecības sfērā. Vienīgā persona, latviete, kas saņēmusi goda nosaukumu divas reizes, ir Marta Semule. Goda nosaukums abas reizes viņai piešķirts par sasniegumiem lauksaimniecībā.
Grigorijs Panteļejevs
Spēlētāja karjera
2005.—06. gada sezonā Panteļejevs spēlēja uzreiz četros klubos. Vispirms Panteļejevs pievienojās Krievijas otras spēcīgākās līgas kluba HK Dimitrov sastāvam, bet pēc 23 spēlēm tika atbrīvots un devās uz Šveici, kur vispirms aizvadīja 7 spēles EV Zug rindās, bet tad vēl vienu HC Martigny rindās. Visbeidzot Panteļejevs saņēma piedāvājumu no Itālijas kluba HC Bolzano, kuras sastāvā arī pabeidza sezonu.
2006.—07. gada sezonu Panteļejevs uzsāka jau vienreiz iepazītā klubā - HC Martigny. Tā sastāvā Panteļejevs aizvadīja 43 spēles, bet tad atkal devās uz Itāliju, kur aizvadīja vairākas spēles SG Pontebba rindās.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 1994., 2000., 2001., 2002., 2003., 2004., 2005., 2006. un 2007. gada Pasaules čempionātos, kā arī 2006. gada Olimpiskajās spēlēs un to kvalifikācijas turnīrā 2005. gadā. Kopā 61 spēlē guvis 10 vārtus un atdevis 20 rezultatīvas piespēles. Viņa rēķinā arī 16 soda minūtes.
Pasaules luterāņu federācija
Latviju PLF pārstāv LELB un LELBāL. LELBāL ir viena no PLF dibinātājām. LELB okupācijas varu darbības dēļ iestājās Pasaules luterāņu federācijā tikai pagājušā gadsimta 60. gadu vidū.
Kongresi
PLF kongresi notikuši:
Grigorijs Panteļejevs
Karjeras statistika
! Sezona !! Klubs !! Līga !! !! !!  !!  !!  !!  !!  !!  !!  !! ! colspan="3" | Kopā NHL ! 54 !! 8 !! 6 !! 14 !! 12 ! !! !! !! !!
Bauslības un Evaņģēlija šķiršana
Bauslības un Evaņģēlija šķirtība ir luteriska mācība par Dieva doto likumu (Bauslības) un dāvātās žēlastības (Evaņģēlija) savstarpējo dialektiku. Abi šie termini tiek lietoti šaurākā nozīmē.
Plašākā nozīme
Plašākā nozīmē bauslību var saprast kā:
Evaņģēlijs plašākā nozīmē var tikt attiecināts uz:
Šaurākā nozīme
"Šaurākā" nozīmē tas tiek attiecināts uz Dieva pavēli kā tādu. Tātad, ar bauslību Bauslības un Evaņģēlija šķirtības sakarā runā kā par visu, ko Dievs prasa vai noliedz.
Evaņģēliju attiecina tikai uz Dieva dāvāo žēlastību, kas atklājusies Jēzū Kristū un Viņa vietnieciskajā upurī. Tātad, šajā nozīmē evaņģēlijs Bauslības un Evaņģēlijas šķirtības sakarā ir tikai un vienīgi Dieva bezatlīdzības dāvāts grēcinikiem. Bauslības un Evaņģēlija šķirtība ir nepieciešama Dieva darbības izpratnei Dieva soda un pestīšanas atšķirības izpratnei.
2010. gada Lietuvas čempionāts vieglatlētikā
2010. gada Lietuvas čempionāts vieglatlētikā bija 87. Lietuvas čempionāts vieglatlētikā, kas notika Kauņā, Lietuvā 2010. gadā, laikaposmā no līdz.
Milorads Čavičs
Milorads Čavičs (sr, Milorad Čavić, ; dzimis ) ir bijušais serbu peldētājs. Viņš ir dzimis Kalifornijā un ir ASV un Serbijas pilsonis, taču starptautiskās sacensībās pārstāv Serbiju.
M. Čavičam iepriekš ir piederējuši vairāki pasaules rekordi. Vairākas reizes ticis atzīts par Serbijas gada labāko sportistu (2003, 2008, 2009).
Asvejas ezers
<mapframe text="Asvejas ezers" width=290 height=300 zoom=11 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q2382013" }
Asvejas ezers (be) vai Osvejas ezers (ru) ir ezers Baltkrievijas ziemeļu daļā, Vitebskas apgabalā, netālu no Latvijas un Krievijas robežām. Pēc platības otrs lielākais ezers Baltkrievijā.
Ezerā lielas sapropeļa iegulas. Ezera krasts dūņains, purvains. Rietumos no ezera atrodas Asvejas purvs. Palu laikā ezers var pārpludināt pat 1,3 km platu piekrastes joslu. Aizauguši ap 40% no ezera.
Vides pārveidojumi ezera baseinā (galvenokārt purvu nosusināšana) noveduši pie ezera degradācijas, kuras rezultātā samazinās nozveja un bioloģiskā daudzveidība.
2000. gadā ezers tika iekļauts Osvejas ainavu lieguma teritorijā, bet 2002. gadā ezers ar apkārtējo teritoriju tika iekļauta Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.
Nunčaks
Nunčaks (ja) ir tradicionāls Okinavas kaujas mākslu ierocis. Tas sastāv no diviem spieķiem, kas saistīti ar īsu ķēdi vai trosi. Radies 17. gadsimta beigās Japānā no rīsu kulšanai paredzēta spriguļa. Tas ir aizliegts vairumā valstu sakarā ar to, ka tas ir ļoti bīstams, galvenokārt tāpēc, ka ar to var nožņaugt vai salauzt pretinieka sprandu. Līdzīgs ierocis ir arī Ķīnā, kas sastāv no trim posmiem un ir nedaudz garāks. Nunčaks tiek lietots pašaizsardzībai, kā arī ir ideāls koordinācijas trenēšanai. Pašaizsardzības nolūkiem tas noder dēļ mazajiem izmēriem un straujās lietošanas, nevar paredzēt, no kuras puses nāk sitieni un tiem izsekot. Tāpat ar tiem var "atslēgt" pretinieku vai salauzt vājākos kaulus.
Prinča Ūlava krasts
Krastu 1930. gada janvārī atklāja norvēģu polārpētnieks Jalmars Rīsers-Larsens pārlidojumā no ekspedīcijas kuģa Norvegia. Nosaukts par godu tā laika Norvēģijas kroņprincim (vēlāk karalim) Ūlavam.
Spartak
Spartak var būt:
Renne
Renne ir lielākā pilsēta Dānijas salā Bornholmā, kas atrodas Baltijas jūrā. No 1970. līdz 2002. gadam tā bija neatkarīga pašvaldība 29,11 km2 platībā, bet mūsdienās tā ir Bornholmas pašvaldības administratīvais centrs.
Tās dabiskās ostas un stratēģiskās atrašanās vietas Baltijas jūrā dēļ Rennei ir interesanta vēsture Vācijas un Zviedrijas ietekmē, attīstoties par siļķu zvejas ostu.
Indulis Emsis
Indulis Emsis (dzimis Salacgrīvā) ir latviešu biologs un politiķis, habilitētais bioloģijas zinātņu doktors, bijušais Latvijas Ministru prezidents (2004), ministrs, Saeimas deputāts. No 2006. gada novembra līdz 2007. gada septembrim I. Emsis bija 9. Saeimas priekšsēdētājs.
Dzīvesgājums
Dzimis Salacgrīvā, mācījās Lāņu pamatskolā un Rīgas 1. vidusskolā. 1975. gadā absolvēja Latvijas Valsts universitātes Bioloģijas fakultāti. Pēc augstskolas beigām strādāja Mežsaimniecības problēmu institūta Dabas aizsardzības laboratorijā. 1989. gadā viņu iecēla par Latvijas PSR Dabas aizsardzības komitejas priekšnieka pirmo vietnieku. 1990. gadā I. Emsis kļuva par Vides aizsardzības komitejas priekšsēdētāju. 1993. gadā ieguva Bioloģijas zinātņu doktora grādu Latvijas Universitātē.
Politiskā darbība
1990. gadā I. Emsis bija viens no Latvijas Zaļās partijas dibinātājiem un līdz 2008. gada februārim bija viens no trim Latvijas Zaļās partijas vadītājiem.
Bija LR Augstākās Padomes, 6., 8., 9. Saeimas deputāts.
2004. gada 9. martā kļuva par Latvijas Ministru prezidentu, vadot labēji centrisku mazākuma valdību, ko veidoja Zaļo un Zemnieku Savienība, Latvijas Pirmā partija un Tautas partija. Valdību atbalstīja arī kreisā Tautas Saskaņas partija. 2004. gada 28. oktobrī Emša valdība krita, kad Saeima ar 39 balsīm par un 53 — pret noraidīja valdības 2005. gada budžeta projektu. Viņš atstāja savu amatu 2004. gada 2. decembrī, kad viņa vietā stājās Aigars Kalvītis.
2006. gada rudenī Emsi no ZZS saraksta ievēlēja 9. Saeimā, 7. novembrī Saeimas priekšsēdētāja amatā. 2007. gada martā—septembrī ZZS valdes priekšsēdētājs. 2007. gada Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs sāka pārbaudi par Emsim pazudušiem 10 000 ASV dolāru un septembrī Ģenerālprokuratūra sāka kriminālprocesu pret Emsi par apzinātu nepatiesu liecību sniegšanu. 2007. gada 21. septembrī, pēc kriminālprocesa uzsākšanas pret viņu, Emsis atkāpās no Saeimas priekšsēdētāja amata un nolika deputāta mandātu. Pēc tam politikā vairs nav darbojies. Pēc politiķa karjeras beigām darbojas kā konsultants, kā arī lasīja lekcijas Latvijas Universitātes studentiem.
17. jūnijs
17. jūnijs ir gada 168. diena (169. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 197 dienas.
Žanna d'Arka
Žanna d'Arka (, dzimusi ap 1412. gadu, mirusi ), pazīstama arī kā "Orleānas jaunava", bija katoļu svētā, kā arī Francijas nacionālā varone, kura dzīvoja 15. gadsimtā.
Simtgadu kara beigu posmā viņa paziņoja, ka Dievs viņai licis atbrīvot Franciju no burgundiešu un angļu iekarotājiem un 1429. gadā lūdza nekronētajam Francijas karalim Šarlam VII atļauju piedalīties karā. Saņēmusi karaļa atbalstu, viņa devās uz aplenkto Orleānu, kur viņai izdevās deviņu dienu laikā izbeigt aplenkumu. Pēc pēkšņās uzvaras viņai izdevās pierunāt Šarlu VII piešķirt viņai tiesības komandēt armiju un atļauju īstenot viņas plānu ieņemt Luāras tiltus, lai atbrīvotu ceļu uz dziļi ienaidnieka teritorijā esošo Reimsu, kur varētu notikt kronēšana.
Plāns izdevās un angļu armijas galvenā daļa atkāpās bēgot, un frančiem, ciešot tikai nelielus zaudējumus, izdevās sagūstīt vai nogalināt lielu daļu angļu komandieru. Frančiem dodoties uz Reimsu, kur notika Šarla VII kronēšana, pilsētas viņu ceļā bez pretošanās padevās.
Lai gan Žanna vēlējās doties uzbrukt Parīzei, Francijas galms mēģināja noslēgt pamieru ar Burgundijas hercogu Filipu Labo, tas neizdevās, bet pa to laiku Parīzes aizsardzība tika pastiprināta. Uzbrukums Parīzei neizdevās un armija saņēma karaļa pavēli atkāpties.
Dažus mēnešus vēlāk Žanna devās uz Kompjēnu, aizstāvēt to pret burgundiešu-angļu armiju, kura bija aplenkusi pilsētu, tur viņa krita burgundiešu gūstā. Tā kā Žannas ģimene nespēja samaksāt par viņas izpirkumu un Žannas vairākkārtējie bēgšanas mēģinājumi neizdevās, viņa par 10000 franku tika pārdota angļiem, kuri viņu notiesāja uz nāvi sadedzinot sārtā, pamatojot to ar Bībelisko ģērbšanās likumu pārkāpumu.
Pēc nāvessoda izpildīšanas, Ruānā viņas pelni tika izkaisīti Sēnā. 1452.-1456. gadā pēc radinieku pieprasījuma tika veikta atkārtota izmeklēšana, kurā Žannu atzina par nevainīgu, bet pāvests Benedikts XV iecēla viņu svēto kārtā.
SC Internacional
Sport Club Internacional ir Brazīlijas sporta klubs no Portualegri, Riugrandi du Sulā, dibināts 1909. gada 4. aprīlī, plašāk pazīstams ar savu futbola komandu. Tas ir viens no pieciem klubiem, kopā ar Santos, São Paulo, Flamengo un Cruzeiro, kuri nekad nav izkrituši no augstākās līgas. Komanda spēlē sarkanos kreklos, baltos šortos un zeķēs. Kreklu krāsas dēļ komanda izpelnījusies iesauku Colorado (Sarkanie). Komandas principiālie sāncenši ir cits šīs pilsētas klubs Grêmio; abu komandu derbiju sauc par Gre-Nal. Komandas mājas stadionu Beira-Rio pazīst ar nosaukumu "milzis upes krastā" - tas atrodas Guaibas upes krastā un tā ietilpība ir 60 000 skatītāju.
Feldmanis
Feldmanis (de — 'laucinieks'; sieviešu dzimtē Feldmane) ir ģermāņu cilmes uzvārds, kas izplatīts arī Latvijā. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Latvijas Republikas Ministru prezidenta biedru uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Latvijas Republikas Ministru prezidenta biedri , kas ir Latvijas Republikas Ministru kabineta locekļi, Ministru prezidenta vietnieks. Par Ministru prezidenta biedru var kļūt kā cilvēks, kas jau ieņem kādu amatu valdībā, tā jebkurš cits. Tas dažkārt tiek piedāvāts, lai nodrošinātu līdzsvaru starp koalīcijas partneriem. Valdībā drīkst būt vairāki Ministru prezidenta biedri; vairākos Ministru kabinetos nav bijis neviens. Pirmo reizi šāds amats tika izveidots 1934. gadā.
30px Latvijas Republika (1918 — 1940) 30px
{{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Latvijas Republika (1991 — mūsdienas) 30px
{{legend| #9E3039 | Latvijas Tautas fronte |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| skyblue | Latvijas Ceļš |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #D2B48C | LNNK |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #861623 | Demokrātiskā partija "Saimnieks" |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #C6930A | Tēvzemei un Brīvībai |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FFB90F | Tēvzemei un Brīvībai/LNNK |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #936c6c | Latvijas Vienības partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #800080 | Latvijas Pirmā partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #99CC33 | Vienotība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow | Attīstībai/Par! |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue   | Jaunā konservatīvā partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Riekstrozis
Riekstrozis jeb Eirāzijas riekstrozis (Nucifraga caryocatactes) ir vidēja auguma vārnu dzimtas (Corvidae) putns. Izdala 8 pasugas.
Izplatība
Riekstrozis ir sastopams Skandināvijas dienvidos un Austrumeiropā no Norvēģijas un Zviedrijas dienvidiem līdz Āzijas austrumiem Kamčatkā un Japānā, daļēji Ķīnā un Taivānā. Centrāleiropā tas ir sastopams tikai kalnu rajonos. Tas dzīvo arī Himalajos. Riekstrozis ziemo ligzdošanas areālā vai barības meklējumos veic klejojumus. Šādos invāziju gados tas sasniedz arī Rietumeiropu.
Latvijā
Latvijā dzīvo riekstroža nominālpasuga Nucifraga caryocatactes caryocatactes. Mūsu valstī riekstrozis ir ne visai parasts ligzdotājs un ziemotājs. Ligzdo apmēram 5000—20 000 pāru. Ne visi ligzdojošie riekstroži pārziemo uz vietas, jo ziemā Latvijā tas ir novērojams retāk nekā citos gadalaikos.Dažkārt rudeņos izteiktas migrējošu putnu invāzijas, kuru laikā tiek novēroti Sibīrijas riekstroži (Nucifraga caryocatactes macrorhynchos). Ligzdai riekstrozis izvēlas skujkoku un jauktos mežus, kuros ir bagātīgs pamežs un daudz egļu un priežu.
Izskats
Riekstrozis ir nedaudz lielāks kā sīlis (Garrulus glandarius). Salīdzinoši tam ir lielāks knābis un slaidāka galvas forma. Pamattonis apspalvojumam ir šokolādes brūns, uz kura izceļas baltie lāsumiņi, kas veido nosacītu svītru rakstu. Galvas virsa vienkrāsaina bez lāsumiem. Spārni un aste ir melna, ar zaļganu metālisku spīdumu. Astes apakša un astes spalvu ārējā mala ir balta. Knābis, acis un kājas riekstrozim ir melnas. Spārni plati un aste īsāka kā citiem vārnu dzimtas putniem.
Riekstroža ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir apmēram 32—34 cm, spārnu platums 55 cm, svars 124—200 g. Balss līdzīga sīlim, skaļa un asa. Knābis garš un smails, labi piemērots sēkliņu lobīšanai no čiekuriem.
Barība
Riekstrozis ir visēdājs, bet pamatā barojas ar priežu un egļu sēkliņām, lazdu riekstiem, zīlēm un dažādām ogām. Barojas arī ar kukaiņiem, to kāpuriem, kūniņām un citiem bezmugurkaulniekiem, kā arī riekstrozis pie izdevības izēd citiem putniem putnēnus un olas, tas medī mazus grauzējus un neatsakās no maitas gaļas. Riekstrozis izrok arī kameņu ligzdas, lai piekļūtu kāpuriem un kūniņām. Rudenī veido barības krājumus, uzkrājot sēkliņas un riekstus, tādējādi veicinot koku izplatīšanos. Pasugām, kuras barojas arī ar lazdu riekstiem, ir biezāki un spēcīgāki knābji, ar īpašu padziļinājumu pie knābja pamatnes, kurā saturēt riekstu un pārspiest to. Ja rieksta čaumala ir pārāk stipra, tad riekstrozis riekstu satur ar nagiem un ar knābi to kaļ, līdz tas ir pušu.
Ligzdošana
Ligzdot riekstroži sāk ļoti agri pavasarī, kamēr sēklu slēptuvēs vēl ir pieejami bagātīgi rudens krājumi. Ligzdu taisa samērā augstu eglēs vai priedēs tuvu pie stumbra dienvidu pusē. Reizēm ligzda tiek vīta arī platlapju kokos. Tā veidota no zariem, saknēm, sūnām, mizām prauliem, zemes un biezi izklāta ar smalkām saknītēm, salmiem, zāles stiebriņiem. Dējumā 3—4 olas, tās ir bāli zilganas ar brūnganiem raibumiņiem. Inkubācijas periods 16—18 dienas. Olas perē tikai mātīte. Mazuļi paliek ligzdā 21—28 dienas. Tos baro abi vecāki arī pēc ligzdas atstāšanas.
Klasifikācija
Riekstrozim ir 8 pasugas:
Pausanijs
Pausanijs (dzimis ap 110. gadu, miris ap 180. gadu) bija romiešu laika grieķu ģeogrāfs un ceļotājs. Darbojies imperatoru Adriāna, Antonija Pija un Marka Aurēlija laikā. Vienīgais zināmais Pausanija darbs ir "Grieķijas apraksts" 10 daļās, kurā viņš aprakstījis paša redzēto dažādos reģionos. Bez Grieķijas ceļojis pa Tuvajiem Austrumiem, Ēģipti un Itāliju.
Android
Android ir operētājsistēma viedtālruņiem, planšetdatoriem un citām mobilajām ierīcēm, kas darbojas uz Linux kodola bāzes. To sākotnēji izstrādāja uzņēmums Android Inc., kuru vēlāk nopirka Google, bet pēc tam Open Handset Alliance. Android ļauj izstrādātājiem rakstīt kodu Java programmēšanas valodā, kontrolējot ierīci ar Google izstrādātu Java bibliotēku starpniecību. 2015. gada septembrī ar Android bija aprīkoti 1,4 miljardi (mēneša laikā aktīvo) ierīču. 2015. gadā 672 jaunizlaistie telefonu un 65 jaunizlaistie planšetdatoru modeļi bija aprīkoti ar Android.
Par Android platformu tika paziņots 2007. gada 5. novembrī, kad tika dibināta organizācija Open Handset Alliance, kas sastāvēja no 48 aparatūras, programmatūras un telesakaru uzņēmumiem, kuri vēlējās attīstīt atvērtos standartus mobilajām ierīcēm. Google lielāko daļu Android koda piedāvā saskaņā ar Apache licenci, kas ir brīvās programmatūras un atvērtā koda licence.
Android operētājsistēma sastāv no Java lietotnēm, kuras darbojas Java bāzētā objektorientētā programmatūras ietvarā virs Java pamata bibliotēkām, kuras darbojas Dalvik virtuālajā mašīnā, izmantojot JIT kompilāciju. Vairākas bibliotēkas ir rakstītas C valodā: virsmu pārvaldnieks, OpenCore multimediju ietvars, SQLite relāciju datu bāzu pārvaldības sistēma, OpenGL ES 2.0 3D grafikas API, WebKit tīmekļa dzinējs, SGL grafiskais dzinējs, SSL un Bionic libc. Android operētājsistēma sastāv no 12 miljoniem koda rindiņu, ieskaitot 3 miljonus rindu XML, 2,8 miljonus rindu C, 2,1 miljonu rindu Java un 1,75 miljonu rindu C++ koda.
Versiju vēsture
Kopš Android iznākšanas brīža tas laika gaitā ir ieguvis vairākus atjauninājumus, kas izlabojuši ieviesušās kļūdas un pievienojuši jaunas funkcijas. Versijas no 1-9 ir nosauktas saldo ēdienu nosaukumos alfabētiskā secībā. Pēc 9.versijas, Android nosaukumi tika nomainīti uz tikai burtiem.
Versiju lietojums
Versijas, kuru lietojums ir mazāks par 0,1%, šajā tabulā nav uzskaitītas. Šī informācija balstīta uz konkrētu ierīču ar konkrētām Android versijām piekļuvi 7 dienu ilgā periodā Google Play Store. Informācija: 2018. gada 5. februāris.
Kopš 2017. gada vairāk nekā 60% ierīču ir OpenGL ES 3.0 un augstāka versija.
Mercury-Atlas 9
Mercury-Atlas 9 bija ASV pilotējamā orbitālā misija. Kosmosa kuģis Faith 7 ar astronautu Gordonu Kūperu tika palaists ar nesējraķeti Atlas LV-3B. Tas veica 22 apriņķojumus ap Zemi, un pēc 35 stundām nolaidās Klusajā okeānā, Midveja salas tuvumā. Šis bija pirmais amerikāņa lidojums kosmosā ilgāk par diennakti un pēdējais Mercury lidojums.
29. jūnijs
29. jūnijs ir gada 180. diena pēc Gregora kalendāra (181. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 185 dienas.
Vārda dienas
Paulis, Pauls, Pāvils, Pēteris
Apionu dzimta
Apionu dzimta (la) ir visēdāju vaboļu dzimtakurā ietilpst aptuveni 2000 sugu. Dzimtas pārstāvji ir izplatīti pa visu pasauli. Paleārktikas reģionā sugu skaits ir aptuvēni 550.
Ļoti sīkas vaboles, sasniedz tikai 1-5 mm garumu. Šīs vaboles ir fitofāgi, kas barojas ar sēklām, kātiem, lapām un citām augu daļām.
Nitrosavienojumi
Nitrosavienojumi ir organiskas vielas, kuru molekulās viens vai vairāki ūdeņraža atomi ir aizvietoti ar nitrogrupu −NO2. Dažreiz pie nitrosavienojumiem pieskaita arī slāpekļskābes esterus, taču tajos starp oglekļa un slāpekļa atomu ir skābeklis. Daudzi nitrosavienojumi ir sprāgstvielas (piemēram, trinitrotoluols). Nitrosavienojumus lielākoties iegūst, nitrējot ogļūdeņražus. Mazmolekulāros nitrosavienojumus iegūst, nitrējot gāzveida fāzē, vielas ar lielāku molekulmasu — šķidrā fāzē.
Gundegu dzimta
Gundegu dzimtas (Ranunculaceae) augi sastopami Ziemeļu puslodē, lakstaugi, reti puskrūmi, nelieli krūmi, liānas. Lapas sakārtotas spirāliski, pieder gan sauszemes, gan ūdensaugiem. Heterofolija — dažādas lapas. Ziedi vientuļi vai sakopoti ziedokopās (ķekarveidīgi vai skarveida). Divdzimumu, retāk viendzimuma ziedi, aktinomorfi, pagarināta zieda ass. Apziednis var būt vienkāršs vai divkāršs. Daudziem augiem kauslapas un vainaglapas var būt ar piesi. Putekšņlapu daudz, apputeksnē kukaiņi. Ginecejs apokarps, augļi — sēklenes vai arī somiņas. Ietilpst: indīgi augi, satur alkaloīdus un glikozīdus, žāvējot indīgās vielas sadalās. Izmanto: sirds līdzekļu izgatavošanā, daudz krāšņumaugu (, ziemziedes), nektāraugi. Aizsargājami:, , meža ozolīte, , šķeltlapu silpurene. Dzimtā ir >50 ģintis un apm. 2000 sugas. Latvijā ir 14 ģintis un 44 sugas.
Etimoloģija
Apzīmējums gundega, apvidos arī gunsdega, ir saliktenis no gun(s) "uguns" un dega, kas ir darbības vārda degt atvasinājums, sal. apvidvārdu dega "izdegusi (meža, krūmāja, pļavas) vieta". Apzīmējuma pamatā ir gundegas sulas rūgtums. Indoeiropiešu valodās ir raksturīgs nozīmes pārnesums "degt" → "rūgts" → "auga nosaukums". Apvidos gundega apzīmē arī apdeguma tulznu vai čūlu, vai izdegušu vietu mežā vai pļavā.
Sistemātika un Latvijā sastopamās dzimtas sugas
Gundegu dzimtas ģintis un Latvijā sastopamās sugas:
Džo Olivers
Džo "Kings" Olivers (dzimis, miris ) bija amerikāņu džeza kornetes spēlētājs un ansambļa līderis.
Džosefs Olivers ir dzimis Ābenē, Luizianā, netālu no Donaldsonvillas, un jaunībā pārcēlās uz Ņūorleānu. Olivers spēlēja korneti Ņūorleānas pūtēju orķestrī un deju grupās, kā arī pilsētas sarkano lukturu rajonā, Storīvillā. Grupu viņš vienlaikus vadīja ar trombonistu Kidu Orī. Olivers sasniedza lielu popularitāti Ņūorleānā starp visām rasēm, un bija pieprasījums pēc spēļu darbu no neapstrādātiem strādnieku šķiras melnais deju zāles baltajam sabiedrībai debitantes pusēm. Viņš bija ievērojams komponists, viņš rakstījis daudz melodiju, tai skaitā "Dippermouth Blues", "Sweet Like This", "Canal Street Blues" un "Doctor Jazz". Bija Luisa Ārmstronga skolotājs. Viņa ietekme bija tāda, ka Ārmstrongs apgalvoja: "Ja nebūtu bijis Džo Olivera, džezs nebūtu tāds, kāds tas ir šodien."
Nāve
Lielā depresija bija skarba pret Oliveru. Viņš zaudēja savus dzīves ietaupījumus, kad Čikāgas bankas sabruka. Džozefs "Kings" Olivers nomira nabadzībā mēbelētā istabā (Montgomerija ielā 508), 8. aprīlī, 1938. Viņš tika apglabāts Vudlavnas kapos, Bronksā, Ņujorkas štatā, kur viņš atdusas ar citiem džeza milžiem, kā Kolemans Havkinss, Laionels Hemptons, Viljams Kristofers Handijs, Miltons Džeksons, Makss Roučs un Mailss Deiviss, no kuriem visi ir parādā "Papam Džo".
Infekciozā mononukleoze
Infekciozā mononukleoze (no grieķu μὀνος — 'viens' un latīņu nucleus — 'kodols') ir akūta infekcijas slimība, ko izraisa Epstaina—Bāras vīruss, kas pieder pie herpesvīrusu grupas Herpesviridae.
Ar infekciozo mononukleozi var saslimt jebkurā vecumā. Parasti tas notiek bērnībā vai pusaudža gados ar klasisko simptomu ainu — drudzi, sāpēm kaklā (faringīts), ādas izsitumiem, limfmezglu palielināšanos (limfadenopātija) un vispārējo vājumu, kas var ilgt vairākas nedēļas. Pavisam mazi bērni bieži pārslimo vieglā formā, simptomi viņiem var palikt pat nepamanīti. Komplikācijas, tādas kā konjunktivīts, hemolītiskā anēmija, aplastiskā anēmija, trombocitopēniskā purpura, agranulocitoze, hepatīts un liesas bojājumi, perikardīts, miokardīts, meningoencefalīts, ir vairāk raksturīgas pieaugušajiem. Ar mononukleozi slimo tikai vienreiz dzīvē, pēc pirmās inficēšanās ar Epstaina—Bāras vīrusu, kas vēlāk paliek organismā neaktīvs līdz cilvēka dzīves beigām. Slimniekiem ar pavājinātu imunitāti, piemēram AIDS slimniekiem, var attīstīties ļaundabīga, potenciāli nāvējoša B-limfocītu proliferācija.
Epidemioloģija
Epstaina—Bāras vīruss ir ļoti izplatīts visā pasaulē. Apmēram 50% pusaudžu un 90% pieaugušo ir tā nesēji. Tā iesaistība ir pierādīta arī Hodžkina slimības, Burkita limfomas, deguna dobuma un rīkles karcinomas ierosināšanā. Novērojumi liecina, ka inficēšanās ar šo vīrusu ir saistīta ar paaugstinātu risku vēlāk saslimt ar dažām autoimūnām slimībām, it īpaši ar dermatomiozītu, sistēmisko sarkano vilkēdi, reimatoīdo artrītu, Šēgrēna sindromu un izkaisīto sklerozi.
Simptomi
Sākums parasti ir pēkšņs. Drudzis (38,5—40 °C) un nogurums ir ļoti izteikti. Tiem pievienojas galvassāpes, muskuļu un locītavu sāpes, apetītes zudums, bezmiegs. Visbiežāk attīstās rīkles iekaisums ar baltu aplikumu uz mandelēm vai rīkles dziļumā, bet dažreiz tie var būt plēvjaini, netīri pelēki, blīvi aplikumi, kas atgādina difteriju. Sāpes apgrūtina rīšanu. Balss ir piesmakusi. Limfmezglu pietūkums ir viens no galvenajiem slimības simptomiem, it īpaši ir palielināti aizmugurējie kakla limfmezgli. Dažreiz var novērot ādas izsitumus, tie ir sīki, lokalizēti uz muguras un kāju augšstilbiem. To veidošanos nereti izraisa penicilīna preparātu lietošana. Attīstās aknu un liesas palielināšanās, kas ļoti retos gadījumos var komplicēties ar spontānu liesas plīsumu. Pēc akūto simptomu pāriešanas nogurums un vispārējs vājums paliek ilgāku laiku, dažreiz nedēļām vai pat mēnešiem.
Rīgas Teikas vidusskola
Rīgas Teikas vidusskola ir vispārizglītojošā Rīgas mācību iestāde, kas atrodas Aizkraukles ielā 14, Teikas apkaimē.
Vēsture
1938. gada oktobrī Laimdotas ielā blakus Zemitāna laukumam tika apstiprināts Rīgas pilsētas Zemitāna pamatskolas (pirms 1937. gada jūlija – Rīgas 9. pamatskola) jaunās ēkas būvprojekts, taču nav ziņu vai darbi tika pabeigti.
Skola dibināta kā Rīgas 36. vidusskola 1953. gada 1. septembrī. No 1964. līdz 1968. gadam tā saucās par Rīgas 16. astoņgadīgo skolu. 1998. gadā to pārdēvēja par Rīgas Teikas vidusskolu. Deviņdesmito gadu otrajā pusē auga pieprasījums pēc skolas paplašināšanas, jo skola bija pieprasīta, uz vairākām klasēm veidojās konkurss. Skola regulāri uzņēma trīs pirmās klases. Un skolas telpas bija celtas kara hospitāļa vajadzībām, kas pēc tam piemērotas skolai.
Sen bija vajadzība pēc normālas sporta zāles, un ar to arī viss sākās. Rīgas domes atbildīgās personas saprata, ka Teikas vidusskolai ir vajadzīgas arī citas telpas. Tā tapa projekts sākumsskolas korpusam, dažādām administrācijas telpām, mācību kabinetiem, pulciņiem. 1999. gadā tika izveidoti projekta pirmsākumi, Andra Ārgaļa vadītā Rīgas dome pieņēma lēmumu un Gundara Bojāra vadītā dome to īstenoja — piešķīra budžeta līdzekļus jaunā korpusa celšanai. Tādējādi no 2001. gada 27. novembra Teikas vidusskola atradās tādā kā būvlaukumā, taču jau 2002. gadā Teikas vidusskola ieguva modernu sporta halli, trenažieru un aerobikas zāli, kā arī divus jaunus mācību korpusus. 2008. gada nogalē skolai tika piebūvēta mūsdienīga aktu zāle.
Skolēnu parlaments
2022./2023. gada skolēnu parlamentu vada Rūdolfs Rijkuris. Skolēnu parlamentā skolēni iesaistās skolas aktivitātēs un pasākumu veidošanā.
Balgales pagasts
Balgales pagasts ir viena no Talsu novada administratīvajām teritorijām tā austrumos. Robežojas ar sava novada Laucienes un Strazdes pagastiem un Tukuma novada Zentenes un Cēres pagastiem.
Ūdensteces
Dursupe, Krauja, Liekna, Mazdursupe, Oksle, Raudziņu grāvis, Sēņgrāvis, Smildziņstrauts, Sviķu strauts, Vārngrāvis, Vecmuižas strauts.
Ūdenstilpes
Balgales dzirnavezers, Dursupes dzirnavezers, Diemests, Indrānu dīķis, Kannenieku dīķis, Noru dīķis, Podiņu dīķis, Silezers.
Purvi
Dzirlejas, Kazpurs.
Vēsture
Mūsdienu Balgales pagasta teritorijā vēsturiski atradās Balgales muiža (Gut Ballgaln, Balgale), Dižsēņu muiža (Gut Groß-Sehnen, Dižsēņi), Dursupes muiža (Gut Dursuppen, Dursupe), Galtenes muiža (Gut Galten, Galtene).
Balgales pagasts pastāvējis jau 19. gadsimta 80. gados, bet 1891. gadā pievienots Zentenes pagastam. 1945. gadā Zentenes pagastā izveidoja Balgales ciema padomi. 1971. gadā Balgales ciemam pievienoja daļu Laucienes ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Talsu novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Apdzīvotās vietas
Pagasta centrs ir Dursupē.
Zemgales līdzenums
Zemgales līdzenums atrodas Viduslatvijas zemienes dienvidu daļā.
Zemgales līdzenums pieder pie viendabīgākajiem Latvijas fiziski ģeogrāfiskiem rajoniem. Visā līdzenumā valda ģeogrāfiskās ainavas tips, ko sauc par karbonātiska mālaina materiāla sausieņu līdzenumiem. Šāda veida ainavā, it īpaši, ja ir izdevīgs klimats, dabiskos apstākļos raksturīgi mistrāja tipa platlapju meži, kas ūdensšķirtņu apvidos daļēji pārpurvoti.
Robežas
Zemgales līdzenuma robežas reljefā vislabāk izteiktas rietumos, kur rajons saskaras ar Austrumkursas augstieni. Tās paaugstinātā austrumu mala veido no līdzenuma puses tālu saskatāmu kāpi: dienvidrietumos, ap Penkuli un Bukaišiem, Zemgales līdzenums pakāpeniski pāriet Dienvidkurzemes viļņotajā zemienē. Ziemeļos Zemgales līdzenums robežojas ar Rīgas smiltāju zemieni aptuveni pa līniju Džūkste - Glūda - Platone - Iecava, neietverot Jelgavu un tās tuvāko apkārtni. Šo robežu nosaka iežu litoloģiskā sastāva krasa atšķirība: ziemeļos iežu virskārtu veido Rīgas smiltāju zemienei raksturīgie Baltijas ledus ezera smilts nogulumi, bet dienvidos - lokālo ledāja kušanas ūdeņu noguldītie māli. Zemgales līdzenuma ziemeļu robeža reljefā ir vāji izteikta, jo arī Rīgas smiltāju zemienes dienviddaļa ir līdzena, tikai stipri pārpurvota. Austrumos, aptuveni pa līniju Iecava - Jaunsaule (austrumos no Bauskas), Zemgales līdzenums pāriet Viduslatvijas nolaidenuma viļņotajos līdzenumos. Dienvidos Zemgeles līdzenuma fiziski ģeogrāfiskais rajons turpinās Lietuvas teritorijā.
Zemes virsa
Pamatiežu virsa, tāpat kā zemes virsa, Zemgales līdzenumā ir nolaidena pret ziemeļiem - līdzenuma dienviddaļā tā atrodas ap 25 m vjl., bet ziemeļu robežas tuvumā - nedaudz zem jūras līmeņa. Pamatiežu virskārtā mainās augšdevona slāņkopas, sākot ar visvecāko (Bauskas) svītu austrumos un jaunāko (Svētes) svītu rietumos. Visas šīs slāņkopas pieder pie karbonātiežu grupas, kurā galvenā nozīme ir dolomītiem. Kvartāra nogulumu sega Zemgales līdzenuma lielākajā daļā ir apmēram 20 m bieza. Plānāka par 10 m tā ir līdzenuma vidusdaļā, rietumos no Bauskas, kur dolomīti atsedzas Mēmeles un Mūsas lejteču dziļo ieleju kraujākajos posmos, Lielupes augšteces un dažu Lielupes pieteku krastos.
Kvartāra sega Zemgales līdzenumā sastāv no dažāda biezuma morēnas smilšmāla, virs kura pēdējā ledus laikmeta apledojuma kušanas ūdeņu lokālie ezeri lielās platībās noguldījuši mālainus bezakmeņu nogulumus: vietām tiem ir slokšņu mālu raksturs, bet citur tie veido putekļainu lesveida smilšmālu. Lielākās māla atradnes ir Lielupes krastā pie Mežotnes. Zemgales līdzenuma nomalēs - dienvidrietumos ap Tērveti, Vilci un Eleju, kā arī ap Cerauksti, dažviet arī ziemeļu malā - plāna smilts sega plankumiem pārklāj limnoglaciālos nogulumus. Šajās vietās aug priežu mežu puduri.
Morēnas smilšmāls atsedzas zemes virspusē Zemgales līdzenuma nomalēs, it sevišķi rietumos - Austrumkursas augstienes piekājē un dienvidos - gar Lietuvas robežu. Tur izveidojušies morēnas viļņotie līdzenumi, kas dienvidu pierobežā ir ļoti lēzeni, bet dienvidaustrumos (ap Tērveti) - viļņotāki. Austrumu nomalē, galvenokrt starp Bausku un Iecavu, mierīgo līdzenuma reljefu vietām pārtrauc stipri viļņoti posmi, kur paceļas atsevišķas lēzenas morēnu fluvioglaciāla materiāla pauguru grupas. Rajona vidienē un ziemeļdaļā ir tipisks limnoglaciāls līdzenums.
Upes
Zemgales līdzenuma virsa kopumā ir ļoti lēzens nolaidenums, kas atgādina amfiteātri un no rietumiem, dienvidiem un austrumiem pazeminās virzienā un ziemeļdaļas vidieni. Augstums līdzenuma nomalēs ir apmēram 40 m vjl., Jelgavas apkārtnē - apmēram 20 m vjl. Atbilstoši šādam virsas reljefam Zemgales līdzenumā izveidojies radiāls upju tīkls. Līdzenumu atūdeņo Lielupes baseina upes, galvenokārt Lielupes kreisā krasta pietekas, kas konverģē Jelgavas virzienā. Niecīgā virsas slīpuma un mālaino, ūdensnecaurlaidīgo iežu ietekmē rajonā attīstījies visbiezākais upju tīkls Latvijā (vidēji 0,27 km uz 1 km2). Vairums upju tek lēzenās, dažus metrus dziļās, bet labi izveidotās ielejās. Ielejām raksturīgas palieņu joslas ar ražīgiem, vērtīga sastāva zālājiem. Dziļāki ieleju posmi ir Zemgales līdzenuma nomalēs, piemēram, Tērvetes un Skujaines upēm pie Tērvetes ir 20 - 30 m dziļas ielejas, Iecavas upei pie Iecavas - apmēram 10 m dziļa ieleja. Dziļas (apmēram 15 - 17 m) ielejas stāvos dolomīta krastos izveidojušās Mēmeles un Mūsas lejtecēs, kā arī Lielupes augštecē, Bauskas apkārtnē. Minētie ieleju posmi atdzīvina Zemgales līdzenuma vienmuļo ainavu - ne velti tie ir ievērojamākie tūrisma objekti šajā rajonā.
Klimats
Zemgales līdzenuma klimats atšķiras no pārējo Latvijas rajonu klimata galvenokārt ar nelielo nokrišņu daudzumu un lielām temperatūras summām veģetācijas periodā. Tā kā līdzenums atrodas zemes virsas pazeminājumā, kuru no jūras puses nožogo Kurzemes augstieņu grēdas, tas pieder pie nokrišņiem nabadzīgākajiem rajoniem Latvijā (nokrišņu summa gadā - ap 550 mm, siltajā gadalaikā - mazāk par 400 mm). Rajonam raksturīga plāna sniega sega (lielākais sniega segas biezums sniega bagātās ziemās apmēram 20 cm) un valstī vismazākie ūdens krājumi pavasarī (apmēram 40 mm). Šo iemeslu dēļ Zemgales līdzenumā ir vismazākā notece Latvijā (gada noteces slāņa biezums apmēram 200 mm). Zemgales līdzenuma novietojums Latvijas dienviddaļā nodrošina lauksaimniecības kultūrām labvēlīgus siltuma apstākļus: tāpat kā visā pārējā Viduslatvijas un Austrumbaltijas dienviddaļā, tur ir siltas vasaras (gaisa vidējā temperatūra jūlijā 17 - 17,5°). Aktīvo temperatūru (augstāka par 10°) summa veģetācijas periodā ir viena no lielākajām visā Latvijā (tā pārsniedz 2000°).
Sēklaugi
Klasifikācija
Apakšvalsts
Kurināmais
Kurināmais jeb degviela ir jebkura viela, kuru dedzinot iegūst enerģiju. Nereti ar vārdu degviela saprot tikai kurināmo, kuru lieto iekšdedzes dzinējos, piemēram, benzīnu, dīzeļdegvielu un citus. Lielumu, kas raksturo siltuma daudzumu, kas izdalās sadegot 1 kg kurināmā, sauc par īpatnējo sadegšanas siltumu.
Loka šaušana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Loka šaušanā 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs tiek sadalīti 4 medaļu komplekti - individuālās sacensības vīriešiem un sievietēm, kā arī komandu sacīkstes vīriešu un sieviešu komandām. Sacensības notiek no 9. līdz 15. augustam, pagaidu loka šaušanas laukumā, kas tiks izveidots Pekinas olimpiskajā parkā.
Sacensību formāts
Gan sievietēm, gan vīriešiem mērķa izmērs ir vienāds - 1,22 metri. Šāvēji no mērķa stāv 70 metru attālumā. Punkti tiek piešķirti no 10 punktiem (tiešs trāpījums centrā) līdz 0 punktiem (nav trāpīts mērķī).
Individuālajās sacensībās priekšsacīkstēs katrs sportists šauj 72 bultas (6 raundi, 12 bultas raundā). Pēc priekšsacīkšu rezultātiem tiek izveidota "play-off" shēma. Turnīra pirmajās trijās kārtās šāvēji šauj 18 bultas (6 raundi, 3 bultas raundā). Sportists ar labāko rezultātu uzvar un nonāk nākamajā kārtā. Pēdējās trijās kārtās (ceturtdaļfinālos, pusfinālos un finālā) šāvēji šauj 12 bultas (4 raundi, 3 bultas raundā).
Komandu sacīkstēs drīkst piedalīties visas valstis, kuru komandā ir trīs loka šāvēji. Individuālo sacīkšu rezultāti tiek summēti katrai komandai, lai izveidotu "play-off" shēmu. Sacīkstēs katra komanda šauj 27 bultas (3 raundi, 9 bultas raundā, katrs komandas dalībnieks šauj 3 bultas).
Dinozauru uzskaitījums
Dinozauru nosaukumi, tāpat kā citu dzīvnieku zinātniskie nosaukumi, tiek veidoti latīņu valodā. Sugas nosaukums sastāv no divām daļām: ģints nosaukuma (ar lielo sākumburtu) un sugas nosaukuma, kas rakstāms ar mazo sākumburtu. Lai gan zinātnē ir pieņemts sugas nosaukt latīņu valodā, tomēr bieži, nosaucot dinozaurus, tiek izmantoti grieķu vārdi, ģeogrāfiskie nosaukumi un īpašvārdi.
Reizēm nosaukums raksturo kādu dinozaura sugas vai atrastā fragmenta īpašību. Piemēram, nosaukums Stegosaurus armatus nozīmē "apbruņotā milzu dakstiņķirzaka", jo dzīvniekam uz muguras ir bijušas zvīņas un dzeloņi, bet Ceratosaurus nasicornis nozīmē "ragainā milzu ķirzaka ar deguna ragu", jo dzīvnieks bijis plēsīgs dinozaurs ar lielu ragu uz deguna.
Bieži nosaukumā ir norādīta vieta, kur dzīvnieks atrasts, piemēram, Mamenchisaurus hochuanensis atrasts Ķīnā Mamenhi un Hohuanu apvidū, lesotozaurs tika atrasts Lesoto (Āfrikā), bet albertozaurs — Albertā (Kanādā).
Dažreiz dinozauru sugu nosaukumos ir ietverti to personu vārdi, kuriem ir īpaši nopelni šo dzīvnieku izpētē. Piemēram, pašus pirmos nosauktos dinozaurus nosauca to attiecīgo atklājēju vārdos. Megalozauru atklāja Viljams Buklends un tam tika dots šāds zinātniskais nosaukums: Megalosaurus bucklandi. Savukārt iguanodonu nosauca Gideona Mandela vārdā, jo to atklāja viņa sieva, attiecīgi — Iguanodon mantelli. Amerikāņu pētnieka Otniēla Čārlza Mārša vārdā nosaukts dinozaurs Othniella. Milzu dinozauram janenšijai ir dots vācu zinātnieka Vernera Janenša vārds. Savukārt Janenšs nosauca lielāko milzu dinozauru Brachiosaurus brancai par godu Berlīnes dabas muzeja direktoram Vilhelmam fon Brankam.
Apģērbs
Apģērbs, arī drēbes vai tērps, ir izstrādājums vai izstrādājumu kopums, kura mērķis ir apsegt cilvēka ķermeņa daļas. Apģērbs ir viena no cilvēka pamatvajadzībām, kas nodrošina aizsardzību pret ārējās vides iedarbību, piemēram, neļauj ķermenim atdzist vēsos laikapstākļos, aizsargā no kukaiņu kodumiem, neļauj apdedzināties un saskrāpēties. Apģērbu lielā mērā nosaka mode.
Ir dažāda veida apģērbi, kuru funkcijas atšķiras, piemēram, bikses nodrošina kāju nosegšanu, krekls — ķermeņa augšdaļas nosegšanu, galvassegas — galvas nosegšanu un tā tālāk. Apģērbu mēdz iedalīt mājas apģērbā, kas parasti ir ērts, varbūt nedaudz novalkāts un nav sevišķi saudzējams, izejamajā apģērbā, kas ir formālāks un reprezentablāks, piemēram, smokings, kā arī funkcionālajā apģērbā, kas paredzēts specifisku funkciju veikšanai, piemēram, uniforma. Mēdz arī izdalīt apakšveļu, kas tiek vilkta tieši uz miesas, parasti paredzot tai pa virsu uzvilkt vēl kādu apģērbu, un virsdrēbes, kas ir apģērba pati ārējā kārta un kuru mēdz novilkt ienākot iekštelpās.
Apģērba materiāli
Agrāk cilvēki darināja apģērbu no dzīvnieku ādām un kažokādām. Kad cilvēki apmetās uz dzīvi vienuviet un sāka audzēt kultūraugus, viņi sāka darināt audumus no dabiskajām šķiedrām. No dzīvniekiem ieguva tādas tekstilšķiedras kā zīdu un vilnu, arī no augiem iemācījās iegūt tekstilšķiedru kā kokvilnu un linu audumu.
19. gadsimta beigās franču ķīmiķis radīja pirmo mākslīgo audumu. Viņš ieguva mākslīgo zīdu no augu šķiedras, kas bija pārvērsta šķidrā formā. Mūsdienās to sauc par viskozi. 1930. gados pirmo reizi tika iegūts cits mākslīgais materiāls - neilons. Mākslīgajiem materiāliem ir savas priekšrocības, piemēram, tie ir izturīgāki, tie neburzās.
Apģērba stili
Apģērba stils lielā mērā ir atkarīgs no reģiona vai vietas klimata. Cilvēkiem siltā klimatā ir pietiekami ar maz apģērba gabaliem. Tuvajos Austrumos un Ziemeļāfrikas karstajos tuksnešos cilvēki valkā vaļīgus baltus tērpus aizsardzībai pret sauli. Arktikā, kur ir ļoti auksts, inuīti valkā siltas kažokādas un ūdensizturīgu roņādu. Daudzos citos reģionos apģērbs atkarīgs no gadalaika. Šādos gadījumos cilvēkiem ir vairākas drēbju kārtas, kas paredzētas aukstiem un siltiem laikapstākļiem.
Apģērbs arī dod informāciju par valkātāju. Formas tērpos ģērbjas karavīri un policisti. Apģērbs ir atšķirīgs arī pēc dzimuma, sievietēm ir raksturīgs viena veida apģērbs, bet tajā pašā laikā vīriešiem apģērbs ir citādāks. Apģērbs atšķiras arī no valkātāja vecuma, piemēram, jauniešiem mēdz būt citādāks apģērba valkāšanas stils nekā vecāka gadagājuma cilvēkiem. Turīgi cilvēki mēdz valkāt drēbes, ko darinājuši slaveni dizaineri. Arī reliģija un kultūra ietekmē apģērbu stilus. Neskatoties uz šīm atšķirībām, starptautiski valstu līderi, uzņēmumu vadītāji un citi tikšanās laikā valkā lietišķu apģērbu. Televīzija, kinofilmas un masu kultūra ir veicinājušas līdzīgus ģērbšanās stilus visā pasaulē, piemēram, džinsi ir populāri gandrīz visur.
Japānas imperators
Japānas imperators (ja, Tennō, — ‘debesu valdnieks’) ir Japānas valsts galva, kā arī imperatoru dzimtas galva. Saskaņā ar Japānas konstitūciju, imperators ir “valsts un tautas vienotības simbols”, bet kopš 1947. gada viņam nav politiskas varas. Vēsturiski imperators ir arī japāņu tradicionālās reliģijas sintoisma līderis. Pirms Naras perioda, 710. gada, Japānas imperatori netika saukti par tenno, bet gan par mikado.
Japānas imperatora dzimšanas diena ir valsts brīvdiena (pašlaik 23. februāris).
Japānas imperatori
Japānā ir vecākā joprojām eksistējošā monarhija pasaulē. Japānā valdījuši 126 imperatori. Saskaņā ar japāņu tradīcijām pirmais imperators bija Džimmu, kurš sāka valdīt 660. gadā p.m.ē. un tiek uzskatīts par saules dievības Amaterasu pēcteci. Patiesībā pirmie 28 imperatori ir leģendāri. Pēdējais imperators Naruhito sēdās tronī, kad no troņa atteicās iepriekšējais imperators, viņa tēvs, Akihito. Akihito bija pirmais imperators 202 gadu laikā, kas atteicās no troņa; 1817. gadā no troņa atteicās imperators Kokaku.
Par Japānas valdnieci 8 reizes ir kļuvusi sieviete.
Līdz 20. gadsimtam Japānas imperatoram bija galvenā sieva un vairākas konkubīnes, bet imperators Akihito šo tradīciju lauza, kļūstot par pirmo imperatoru, kas apprecējās. Arī viņa dēls, pašreizējais imperators Naruhito ir precējies un dzīvo bez konkubīnēm.