cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vezuvs
Izvirdums 79. gadā
Vulkāna izvirduma laikā 79. gada 24. augustā tika iznīcinātas romiešu pilsētas Pompeji, Herkulāna, Oplonta un Stabija. Pēc izvirduma 79. gadā Herkulānu klāja 15 metru bieza pelnu un lavas kārta, Pompeju klāja 7 metrus bieza pelnu un lavas kārta. Kādā mājas pagrabā atrasts tēvs ar savu mazo meitiņu, kuri noslāpa no vulkāna indīgajām gāzēm. Tie cilvēki, kurus apraka pelni un lava, sastinga tādās pozās, kādās bija savā nāves brīdī. Pēc arheoloģiskajiem izrakumiem atrasta maizes ceptuve, kurā uz letes vēl stāvēja pēdējā nauda.
Kaleva (lidmašīna)
Notriekšana
Dažas minūtes pēc pacelšanās no Tallinas, lidmašīnai pietuvojās divi padomju DB-3T bumbvedēji un atklāja uguni. Sašautā Kaleva iekrita jūrā dažus kilometrus ziemeļaustrumos no Keri bākas. Divi piloti un septiņi pasažieri gāja bojā.
Lidmašīnas notriekšana tiek saistīta ar padomju ieviesto gaisa un jūras blokādi, ko PSRS izvērsa pret Igauniju jau vairākas dienas pirms tās pilnīgas okupācijas 1940. gada 17. jūnijā.
Velārs nazāls līdzskanis
Velārs nazāls līdzskanis ir mutvārdu valodās vidēji bieži sastopams līdzskanis. Daudzās valodās tas sastopams lielākoties kā alofons pirms velāriem līdzskaņiem.
Latviešu valodā velārs nazāls līdzskanis sastopams kā /n/ alofons pirms velāriem eksplozīviem slēdzeņiem un  un ortogrāfijā attēlojas ar burtu "n".
Apzīmējums IPA
IPA simbolu nedrīkst sajaukt ar retrofleksa nazāla līdzskaņa simbolu, vai palatāla nazāla līdzskaņa simbolu.
Raksturojums
Velāra nazāla līdzskaņa raksturojumi:
Atveidošana latviešu valodā
Latviešu valodā velārs nazāls līdzskanis atveidojams ar burtu "n", bet izrunājams /ŋ/. No dažām valodām (filipino, vjetnamiešu u.c.) tradicionāli atveidots ar "ng".
Rīsera-Larsena pussala
Rīsera-Larsena pussala (no) ir ap 130 km gara un līdz 75 km plata ar ledu klāta pussala Karalienes Modas Zemes piekrastē Austrumantarktīdā. Austrumos to apskalo Licova-Holma līcis, rietumos — Rīsera-Larsena jūra. Atdala Prinča Haralla krastu austrumos no Princeses Ranhillas krasta rietumos. Pussalas turpinājums ziemeļu virzienā ir Gunnerusa grēda. Piekrastē šelfa ledāji. Pussala nosaukta norvēģu pētnieka Jalmara Rīsera-Larsena vārdā, kurš to atklāja 1931. gada 21. februārī lidojumā no kuģa Norvegia.
Brēgels
Brēgels (nl; sieviešu dzimtē Brēgele) ir nīderlandiešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmija
Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmija (iepriekš Rēzeknes Augstskola) ir valsts dibināta Latvijas augstskola. Tajā tiek piedāvātas akadēmiskās studiju programmas filoloģijā, vēsturē, pedagoģijā un vadības zinātnē, kā arī dažādas profesionālās studiju programmas pedagoģijā, inženierzinātnēs, juridiskajā zinātnē un vadības zinātnē.
Struktūrvienības
Akadēmijai ir 3 fakultātes:
Vēsture
1925. gadā izveidoja Rēzeknes Valsts skolotāju institūtu, kas darbojās uz 1922. gadā izveidotās pedagoģiskās vidusskolas bāzes. Rēzeknes Valsts skolotāju institūtā bija piecgadīgs, no 1932. gada sešgadīgs apmācības kurss. 1941. gada janvārī Rēzeknes Valsts Skolotāju institūtu pārveidoja par Rēzeknes Valsts Pedagoģisko institūtu, noorganizējot trīs fakultātes: fizikas – matemātikas un vēstures, kā arī krievu valodas un literatūras. To likvidēja 1944. gadā pēc tam, kad Rēzekni Otrā pasaules kara laikā ieņēma Sarkanā armija. 1947. gadā sāka darboties Rēzeknes Pedagoģiskā skola, ko 1956. gadā pārveidoja par Rēzeknes internātskolu, bet 1987. gadā par Rēzeknes Pedagoģisko skolu.
1990. gada 1. septembrī Rēzeknes pedagoģiskās skolas telpās Atbrīvošanas alejā 115 studijas ekonomikas un filoloģijas studiju virzienos uzsāka pirmie Latvijas Universitātes Latgales filiāles 100 studenti. 1991. gadā tās ēkā atjaunoja Rēzeknes Skolotāju institūta darbību, bet LU Latgales filiāle ieguva studiju telpas Atbrīvošanas alejā 90.
1992. gada 28. augustā 1. pasaules latgaliešu kongress pieņēma rezolūciju par Rēzeknes Augstskolas dibināšanu. Pamatojoties uz Latvijas Republikas Ministru Padomes 1993. gada 12. aprīļa lēmumu Nr. 180 "Par Rēzeknes Augstskolas dibināšanu", 1993. gada 1. jūlijā uz Latvijas Universitātes un Rīgas Tehniskās universitātes Rēzeknes filiāļu bāzes izveidoja Rēzeknes Augstskolu. 1994. gada 23. augustā Ministru kabinets pieņēma lēmumu Nr. 117 "Par Rēzeknes augstskolas Satversmi". 1995. gadā Rēzeknes Skolotāju institūtu pārveidoja par Rēzeknes Augstskolas Pedagoģijas fakultāti. 2. pasaules latgaliešu saieta laikā 2002. gadā pie Rēzeknes Augstskolas ēkas atklāja pieminekli Latgales Atmodas kustības darbiniekam Nikodemam Rancānam, bijušajam Rēzeknes Valsts Skolotāju institūta direktoram (1929—1933).
2016. gadā Rēzeknes Augstskolu pārdēvēja par Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmiju. 2023. gada 23. maijā Latvijas valdība apstiprināja Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmijas pievienošanu RTU.
Marra ledājs
Marra ledājs (en) ir plašs piekalnes ledājs Antarktikā. Aizņem Anveras salas ziemeļu un rietumu daļu un stiepjas 66 km garumā no Bēla raga ziemeļaustrumos līdz Artura līcim dienvidos. Ledāju 1903.—1905. un 1908.—1910. gados aptuveni nokartēja franču antarktiskās ekspedīcijas Žana Batista Šarko vadībā. Nosaukts par godu britu jūras biologam un polārpētniekam, Operācijas “Tabarin” pirmajam vadītājam Džeimsam Marram.
Hiponakts
Hiponakts (Ίππώυαξ, dzīvojis ap 6.gs. vidu p.m.ē.) bija sengrieķu dzejnieks. Hiponakts dzimis Efesā Mazāzijā, bet 540.g. p.m.ē. tirāns Efesas Atenagors viņu no turienes izraidījis. Hiponakts devies uz citu Mazāzijas pilsētu - Klazomenām, kur pavadījis atlikušo dzīvi lielā nabadzībā.
Hiponakts tiek uzskatīts par holijamba (jeb t.s. "klibā jamba") ieviesēju. Hiponakts rakstījis joniešu dialektā, laiku pa laikam lietodams arī līdiešu un frīģiešu valodas vārdus. Viņa darbiem raksturīga ironija un parodija.
Haiku
Haiku arī hoku (hokku) jeb haikas ir Japānai raksturīga, īpaša, īsa bezatskaņu dzejas forma, kas savas uzbūves ziņā līdzinās tankai, tikai bez divām pēdējām rindām, tātad tā sastāv tikai no 17 zilbēm, veidojot 5 — 7 — 5 zilbju trīsrindi. Haiku žanrs pastāv kopš 16. gadsimta, par vienu no pirmajiem autoriem tiek uzskatīts budistu mūks Moritake Arakida.
Efemeritāte
Efemeritāte ("īslaicība, gaistošums") ir pamatelements japāņu estētiskajos ideālos, to vidū mono no aware (literāras atmosfēras veids, apmēram, "nojausma, ka tas neilgs mūžīgi"), wabi-sabi — galvenais japāņu estētiskais ideāls, kas atzīst lietu laicīgumu/novecošanu un, citu lietu vidū, izceļ lietu defektus kā estētiski baudāmus, tāpat arī iki, kas ir uzvedības/modes ideāls (atšķirībā no wabi-sabi tiek attiecināts uz cilvēkiem), kas kā galveno vērtību uzsver nesamākslotību (no tā izrietoši, arī efemeritāti).
Haiku līdz ar to iederas starp japāņu ideāliem, atainojot mirkli, kas savā būtībā ir efemērs — īslaicīgs, pagājis un nekad vairs neatkārtosies.
Efemeritāte pretnostatīta mūžībai
Haiku tiek ietverts īss spēcīga pārdzīvojuma mirklis saistībā ar kādu dabas tēlu un mūžības apjautu. No 16. gadsimta līdz pat mūsu dienām haiku žanrs tradicionāli ir saglabājis abus žanra noteikumus — 17 zilbes un sezonas vārdu. Sezonas vārds (kigo) norāda uz noteiktu gadalaiku, veidojot haiku jēdzienisko telpu. Katram gadalaikam ir savs, noteikts sezonas vārds, kas ir kā norāde uz cilvēku pasaules un dabas saistību caur pavasara, vasaras, rudens un ziemas maiņu. Līdz ar to gadalaiks ir galvenais haiku tēlu sistēmas komponents, iesaistot cilvēka dzīves norises, pārdzīvojumus dabas mūžīgajā riņķojumā. Kāda cilvēka dzīves šķautne tiek sasaistīta ar mūžību, nemitīgajai dabas kustībai līdz pievienojas cilvēka dvēseles izjūtas. Ja sezonas vārds haiku dzejolī akcentē komisko, vispārējo plānu, tad otrais haiku tēlu sistēmas plāns ir konkrētais, priekšmetiskais. Abu plānu pretstatījums ļauj uzdzirkstīt apjausmai par savstarpējo sakarību, saistību. Haiku nevar būt gadījuma detaļu, lieku vārdu, jo dzejas telpa ir pārāk maza. Tā ir filozofiska dzeja. No vienas puses, haiku tēli tiek uztverti paši par sevi. Bambusa lapa, putns, migla un klints eksistē — ir. Tie pastāv kā bambusa lapa, putns, migla un klints. Mūžīgajā formu un norišu mutulī tie ir tādi ar savu mūžības pirmenerģiju. Dziļākā kontekstā haiku tēli sasaista dzejolī pat nenosauktu asociāciju plūsmu par visa esošā harmoniju. Īpašo haiku harmoniju rada senķīniešu daoisma mācības un japāņu dzenbudisma filozofijas sakausējums, kas vairāk vai mazāk ietverts haiku. Haiku tradicionālajā dzenbudisma garā mēģina radīt impulsus dvēseles ceļam uz apskaidrību — satori. Viss pasaulē ir darbībā, plūsmā un mijiedarbībā. Katra darbība, mijiedarbība ir saistīta ar savu Dao — iekšējo kosmisko ceļu.
To visu ievērojot, japāņi izveidoja šo dzejas formu, kura pazīstama nu jau visā pasaulē, lai gan ne visiem pilnībā saprotama un izprotama. Izcilākie haiku meistari ir Macuo Basjo (1644—1694), Busons Josa (1716—1793), Isa Kobajasi (1762—1827) u.c. Haiku dzejiskā forma šodienas kultūrā kļuvusi par vienu no tautas mākslas veidiem. Haiku pazīstamas nu jau gandrīz visā pasaulē. Šķiet, haiku būtību var izprast tikai paši japāņi, jo tās dzejo pēc tikai viņiem izprotamiem uzskatiem. Uzskatus kontrolēja galvenokārt dzenbudisms, kuru arī, iespējams, var izprast un pilnībā saprast tikai īsts japānis. Iespējams, tāpat kā latvieši — tautasdziesmas.
Latviešu haiku tulki un autori
Viens no ievērojamākajiem angļu valodas haiku rakstniekiem ir Kanādas latvietis Juris Švēde. Latvijā haiku tulkoja un popularizēja Guna Eglīte (23.08.43. — 30.11.08.) Kopš 1998. gada haiku raksta arī Latvijā. Izdotas vairākas grāmatas, funkcionē trīs haiku mājaslapas. Redzamākie autori: Jānis Anmanis, Gvido Drage, Valdis Jansons, Jānis Pētersons, Raivo Sabulis, Sniegaroze.
FK Spartak Maskava
Maskavas "Spartak" (ru) ir Krievijas futbola klubs no Maskavas. Klubs ir dibināts 1922. gadā, pašlaik spēlē Krievijas Premjerlīgā. Kopš 2014. gada mājas spēles aizvada Otkrytiye Arena stadionā, kurā ir 45 360 skatītāju vietas. Spartak ir viens no titulētākajiem Krievijas futbola klubiem, tas ir desmit reizes kļuvis par Krievijas čempioniem un uzvarējis 12 PSRS čempionātos. Kluba panākumu skaitā ir arī trīs izcīnīti Krievijas kausi un 10 PSRS kausi. Spartak ir arī aizkļuvis līdz pusfināliem visās trīs Eiropas klubu sacensībās.
Valkas pagasts
Valkas pagasts ir viena no Valkas novada administratīvajām teritorijām tā vidienē, Igaunijas pierobežā. Robežojas ar sava novada Valkas pilsētu un Ērģemes, Vijciema un Zvārtavas pagastiem, Valmieras novada Jērcēnu un Plāņu pagastiem, kā arī Igaunijas Valgas apriņķa Tervas un Valgas pagastiem (agrāk Valgas pilsētu un Hummuli, Tellistes, Karulas un Tahevas pagastiem).
Upes
Gauja, Kaičupe, Kokšu upīte, Pedele, Purgaile, Rikanda, Rīzupe, Seda, Žukupe.
Ezeri
Dibena ezers, Dziļais ezers, Leišu ezers, Silezers, Zāļu ezers.
Vēsture
Valkas pagasts izveidots 1909. gadā, teritoriju atdalot no Lugažu pagasta. 1919. gada oktobra sarunās par militārās palīdzības sniegšanu pret Bermonta armijas uzbrukumu Rīgai Igaunijas valdība ierosināja Valkas pagasta iekļaušanu Igaunijas teritorijā, kam Latvijas valdība nepiekrita. Pēc Latvijas—Igaunijas robežas līguma parakstīšanas pagasts palika Latvijas teritorijā. 1935. gadā Valkas apriņķa Valkas pagasta platība bija 49,1 km² un tajā dzīvoja 598 iedzīvotāji.
1945. gadā pagastā izveidoja Valkas ciema padomi, ko gan 1947. gadā likvidēja, bet atjaunoja 1949. gadā līdz ar pagasta likvidēšanu. Valkas rajona Valkas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidētos Lugažu un Pedeles ciemus. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Valkas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Valkas novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Sēļi, Lugaži, Pedele, Saule, Zīle, Alieši, Bērzezers, Tomēni. Pagasta pārvalde atrodas Lugažos, Lugažu muižā.
Liepājas osta
Liepājas osta ir ziemā neaizsalstoša osta, kas atrodas Baltijas jūras austrumu piekrastē, Liepājā, Latvijas Republikā. Tā ir trešā lielākā osta Latvijā. Ostas darbība orientēta, galvenokārt, uz eksporta un tranzīta pakalpojumu sniegšanu. Ostā darbojas 14 stividoru kompānijas, 17 kuģu aģentūras, kravu ekspeditori, muitas brokeri un citi ostas pakalpojumu sniedzēji, nodrošinot apmēram 2100 darbavietas. Osta ir Liepājas speciālās ekonomiskās zonas sastāvdaļa (Liepājas ostas pārvaldīšanu kā publisko un privāto tiesību subjekts realizē Liepājas Speciālās ekonomiskās zonas pārvalde), kas ostai nodrošina brīvostas statusu. Darbību kā tirdzniecības osta atsāka tikai 1992. gadā, pēc Krievijas bruņoto spēku aiziešanas.
Liepājas ostas kopējās hidrotehniskās būves — molus, viļņlaužus, krasta nostiprinājumus, piestātnes, kuģu ceļus, peldošās navigācijas iekārtas un ierīces un ugunis, kā arī visu ostas akvatoriju pārvalda Liepājas speciālās ekonomiskās zonas pārvalde. Kuģu satiksmes operatīvo vadību, kā arī kuģošanas drošības kontroles un uzraudzības funkcijas ostā veic Liepājas ostas Kapteiņa dienests.
Kravas
Liepājas ostā pavisam ir 80 piestātnes. Piestātņu kopējais garums pārsniedz 10 000 m ar dziļumu pie piestātnēm no 4.5 — 12.5 m. Maksimālie apkalpojamo kuģu parametri: garums — 240 m, platums — 35 m, iegrime — 11 m. Pašreizējais maksimālais kravu pārkraušanas apjoms ir 12.4 milj. tonnu gadā.
Tunguskas fenomens
Tunguskas fenomens jeb Tunguskas meteorīts bija milzīga eksplozija, kas notika 07:14 pēc vietējā laika (00:14 UTC) neapdzīvotā taigā Podkamennaja Tunguskas upes tuvumā Krasnojarskas novadā, Krievijā. Vairāk nekā 2000 km² platībā tika izgāzti koki, ko visticamāk radīja meteorīta sprādziens 5–10 kilometru augstumā virs zemes.
Liepājas osta
Kravas
Liepājas ostas pārkraujamo kravu struktūra atšķiras no citu Baltijas jūras Austrumu krasta ostu struktūras, jo atšķirībā no šīm ostām, Liepāja nav orientēta uz liela apjoma tranzīta, galvenokārt energonesēju kravu apkalpošanu.
Liepāju raksturo ES valstu ekonomikai ne mazāk nozīmīgi kravu veidi kā bioloģiskais kurināmais — koksnes šķelda un granulas; kokmateriāli — celulozes ražošanā izmantojamā papīrmalka un zāģmateriāli; dzelzs armatūra un citi metāla izstrādājumi; cements; pārtikas graudi un NVS valstu izcelsmes lopbarība; ķīmiskajā rūpniecībā izmantojamā vietējās izcelsmes jēlnafta un naftas produkti, utt.
Tunguskas fenomens
Hipotēzes
Ir daudz dažādu hipotēžu par sprādziena iemeslu, bet vairums zinātnieku fenomenu saista ar kosmiska objekta (iespējams, liela meteoroīda vai komētas) sprādzienu 5 — 10 km augstumā atmosfērā. Eksplozijas jauda tiek vērtēta aptuveni 10 — 40 megatonnas, kas ir līdzīga vidējas ūdeņraža bumbas enerģijai.
Liepājas osta
Pasažieru satiksme
2008. gada novembrī izveidota prāmju satiksme maršrutā Liepāja-Traveminde-Liepāja, savukārt 2014. gada 19. oktobrī tiek izveidota prāmju satiksme maršrutā Liepāja- Nynäshamn-Liepāja, tādējādi nodrošinot regulārus kravas un pasažieru pārvadājumus.
Tunguskas fenomens
Hipotēzes
Pirms sprādziena, aptuveni septiņos no rīta virs Austrumsibīrijas virzienā no dienvidaustrumiem uz ziemeļrietumiem tika novērots bolīda lidojums. Tas bija spožs, un bija dzirdamas pērkona dārdiem līdzīgas skaņas. Pēc eksplozijas Zemes garozas svārstības tika uztvertas daudzviet uz zemeslodes. Vairākas dienas pēc sprādziena gandrīz visā ziemeļu puslodē tika novērotas neparastas atmosfēras parādības.
Sprādziena spēks nogāza aptuveni 80 miljonus koku vairāk nekā 2100 kvadrātkilometru plašā teritorijā. Aprēķināts, ka, ja meteorīta sadursme ar Zemi būtu notikusi četras stundas un 47 minūtes vēlāk, tas būtu izpostījis Sanktpēterburgu.
Liepājas osta
Kruīza kuģi
2006. gada Jāņos Liepājas ostā pietauvojās 134 metrus garais prāmis Alexander von Humboldt (tagad Minerva), uz kura klāja atradās 360 Vācijas tūristi, kurus ostā sagaidīja pieci autobusi. Pēc ekskursijas pa pilsētu ceļotāji tās pašas dienas vakarā turpināja kuģošanu.
2018. gada augustā LSEZ pārvalde ar mērķi piesaistīt pilsētai kruīza kuģus iestājās Starptautiskajā Kruīza līniju asociācijā. Tā paša mēneša 17. datumā ceļojuma "Baltijas piedzīvojums" ietvaros Liepājas ostā ar 600 pasažieriem ieradās kuģis Saga Sapphira, kas ceļu sāka Duvrā, Lielbritānijā un Liepājā atradās vienu dienu.
Eiropas čempionāta 2012 kvalifikācija — I grupa
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācijas I grupas rezultāti.
Liepājas osta
Vēsture
Pirmās rakstiskās ziņas par Līvas ostu parādās 1263. gadā, kad tā pieminēta kā bīskapa īpašums. Osta atradusies Līvas upes lejtecē, kas jūrā ietecējusi tagadējo Ziemeļu kapu rajonā (vēlāk upe vairākkārt mainījusi savu grīvu un pēdējā Līvas ostas atrašanās vieta bijusi starp tagadējām Vītolu un Ausekļu ielām). Līvas upei aizsērējot, ap 1640. gadu Liepāja palika bez ostas.
1648. gadā hercogs Jēkabs veica vietas apskati ostas izbūvei. Ostas izbūves projektu 1697. gada augustā apstiprināja Polijas karalis Sigismunds Augusts, bet par tās izbūves sākumu uzskata 1697. gada 1. oktobri — jau 3. oktobrī krastā iedzina pirmo pāli (tagadējā Tirdzniecības kanāla rajonā). 1703. gadā noslēdzās būvdarbu pirmais posms, kas izmaksāja 120 000 florīnu — osta bija 900-1000 asis gara, 20-40 asis plata un ap 9-10 pēdas dziļa. Liepājas ezers tika savienots ar jūru (vietām kanāls iet pa vecās Līvas upes gultni -sākotnējais kanāla dziļums bija 2,8—3,2 m, bet tā garums 1800 m).
Eiropas čempionāta 2012 kvalifikācija — I grupa
Savstarpējās spēles
Uzvaras / Neizšķirti / Zaudējumi
Liepājas osta
Vēsture
1700. gadā Liepājas ostā ienāca aptuveni 100 kuģi. 1737. gadā tika izbūvēti arī moli, kas ievērojami uzlaboja ostas infrastruktūru — 1780. gadā ostā ienāca jau 280 kuģi. No Liepājas eksportēja labību, kokmateriālus, ādas un citas lauksaimniecības preces, bet importēja sāli, siļķes, celtniecības materiālus, audumus, metālizstrādājumus un citas preces.
1858. gadā pēc valdības rīkojuma tika izstrādāts ostas paplašināšanas un rekonstrukcijas plāns, kura realizācija sākās 1861. gadā: pagarināja molus, ostas kanāla malās izbūvēja krastmalas un kuģu ceļa dziļums sasniedza 6,4 m. 1868. gadā uzcēla Liepājas ostas bāku ostas Dienvidu krastā, pie zvejnieku ostas. Bāka ir celta A. Meinharda rūpnīcā Liepājā, koniskas formas, izgatavota no čuguna (bākas lukturis tika atvests no Lielbritānijas, no brāļu Čansu rūpnīcas). Augstums ir 31,4 m virs jūras līmeņa; bet krāsojums ir ar horizontālām sarkanām un baltām joslām.
Ar Liepājas-Romnu dzelzceļa līnijas atklāšanu 1871. gadā sākās jauns Liepājas ostas un pilsētas attīstības posms, un turpmākajās desmitgadēs Liepājas osta tika izbūvēta par vienu no labākajām un lielākajām ostām, Krievijas Impērijā. 1880. gados izraka un izbūvēja Ziemas ostu un Ziemeļu un Dienvidu preču stacijas, kur apstrādāja apmēram 300 dzelzceļa vagonus dienā. Tika paplašināta arī ziemas osta. 1891.-1904. gados izbūvēja Karostas kompleksu (kurā ietilpa arī jauns ostas kanāls un baseins, kuģu remontbāze ar sausajiem un peldošajiem dokiem un remontdarbnīcām) un izgriežamo (O. Kalpaka) tiltu. Tai laikā būvētie moli un viļņlauži kalpo vēl šodien un saglabājušies tādā pat izskatā, izņemot 1997. gadā kapitāli izremontēto Dienvidu molu. Ostas dziļums pēc izbūves sasniedza 9-10 metrus. Ja no 1861. gada līdz 1865. gadam Liepājā vidēji ienāca 215 kuģi gadā, tad pēc dzelzceļa atklāšanas jau vidēji 465 kuģi gadā. No 1896. gada līdz 1900. gadam vidēji gadā ostu apmeklēja 2 010 kuģi. XIX-XX gs. mijā Liepājas osta ieņēma trešo vietu Baltijā tūlīt aiz Pēterburgas un Rīgas ostām. No 1871. gada līdz 1914. gadam tirdzniecības apgrozījums ostā bija pieaudzis 50 reizes. Galvenās eksportpreces bija tradicionālās: labība, kokmateriāli un dažādi lauksaimniecības produkti, bet ieveda sāli, minerālmēslojumu, metālu un metālizstrādājumus, mašīnas, akmeņogles, kokvilnu, koloniālpreces. Bez kravas apgrozības, Liepājas ostai kopš 1906. gada bija pasažieru kuģu satiksme ar Ņujorku un Helifeksu.
XX gs. sākumā Liepājas osta kļuva par ievērojamu Austrumeiropas emigrantu izceļošanas punktu (līdz karam caur to vidēji gadā emigrēja aptuveni 40 000 cilvēku).
Pēc Pirmā pasaules kara ostas apgrozījums sasniedza tikai nelielu daļu no pirmskara apgrozījuma. Līdz 1929. gadam vidējais kravu apgrozījums bija 240 000 t gadā. 1931. gadā tika likts pamatakmens Brīvostai t.s. Jaunajā ostā. Beidzoties Lielajai ekonomikas depresijai, uzlabojās arī situācija Liepājas ostā. Eksporta vērtība 1938. gadā sasniedza 33 600 000 latu (salīdzinot ar 3 300 000 latu 1933. gadā), bet importa vērtība sasniedza 14 200 000 latu (6 300 000 latu 1933. gadā). Sakarā ar 1939. gada 5. oktobrī parakstīto Latvijas bāzu līgumu ar PSRS, Liepājā 1939. gada 23. oktobrī ienāca PSRS karaspēka daļas — Liepājas ostā iebrauca PSRS kara flotes eskadriļa, kas turpmāk tur bāzējās.
Otrajā pasaules karā osta cieta maz, un jau 1946. gadā tajā ienāca 207 kuģi un tika apstrādāti 434 600 t kravu. 1951. gadā Liepājas osta kā tirdzniecības osta tika slēgta un to izmantoja tikai militārām vajadzībām un arī kā zvejas ostu. 1956. gada beigās nelielā ostas daļā (Ziemas ostā un daļā Brīvostas) tika atjaunota tirdzniecības ostas darbība ar tiesībām ienākt tikai padomju kuģiem (1966. gadā — 1 508 000 t kravas). 1967. gadā osta kļuva par PSRS militāro objektu — tika noslēgta no ārpasaules un ietilpa civilpersonām "aizliegtajā zonā".
1991. gadā pēc Latvijas valstiskās neatkarības atgūšanas Liepājas ostā tika izveidota civilā administrācija — Liepājas ostas pārvalde. 1992. gada 1. janvārī Liepājas ostā ienāca pirmais ārvalstu tirdzniecības kuģis: zem Polijas karoga peldošais "Hainovka". 1997. gadā ar Latvijas Saeimas likumu tika izveidota Liepājas speciālā ekonomiskā zona, kas nozīmēja arī ostas modernizēšanu — tajā pašā gadā tika pabeigta Dienvidu mola rekonstrukcija.
Bora–Hansgrohe
Bora–Hansgrohe (UCI komandas kods: BOH) ir 2010. gadā izveidota profesionāla šosejas riteņbraukšanas komanda. Tā ir reģistrēta Vācijā.
Vēesture
Pirms 2013. gada sezonas Team NetApp apvienojās ar Lielbritānijas komandu Endura Racing, izveidojot Team NetApp-Endura. Komanda tika izveidota no astoņiem Endura braucējiem un 12 braucējiem no Team NetApp, kuriem arī bija Pro Continental licence.
2014. gada Tour de France pirmajā atpūtas dienā, 15. jūlijā, komanda paziņoja, ka ir parakstījusi sponsorēšanas līgumu ar Vācijas uzņēmumu BORA, kurš ražo virtuves virsmas tvaika nosūcējus. No 2015. gada sezonas sākuma komandas nosaukums bija Bora-Argon 18, Argon 18 bija komandas velosipēdu sponsors.
2016. gada jūnija beigās, īsi pirms 2016. gada Tour de France, komanda paziņoja, ka no 2017. gada komandas nosaukums tiks mainīts no Bora-Argon 18 uz Bora–Hansgrohe. Hansgrohe ražo santehnikas preces un iepriekš sponsorēja velokrosa Superprestige sacensību sēriju. Pēc tam, kad tika paziņots, ka komandai ar triju gadu līgumu pievienosies Peters Sagans, augustā Specialized Bicycle Components paziņoja, ka nomainīs Argon 18 kā ekipējuma sponsoru, parakstot triju gadu līgumu par velosipēdu, ķiveru, apavu, riepu un ratu piegādi.
Latvijas sportisti
2017.—2018. gada sezonās komandu pārstāvēja Latvijas riteņbraucējs Aleksejs Saramotins.
Mārja Kivi
Mārja Meriste-Kivi (et, dzimusi Tallinā, Igaunijā) ir igauņu mūziķe, labāk zināma kā igauņu mūzikas grupas "Vanilla Ninja" bijusī dalībniece. Viņas māte ir Rīna Kivi un tēvs ir Madis Kivi. Mārjai ir brālis Vahurs un divas māsas: Helēna un Kristi. Viņa savu karjeru sāka 2002. gada Eurolaul, pēc tam iesaistījās grupā Vanilla Ninja, ar kuru tika izdoti 2 pirmie albumi. Viņa pameta grupu 2004. gada vidū, lai vairāk pievērstos savam soloprojektam. 2007. gadā viņa savu skatuves vārdu nomainīja no Maarja uz Marya Roxx.
PlayStation 3
PlayStation 3 (bieži saīsināta kā PS3) ir septītās paaudzes spēļu konsole, kuru izveidoja Sony. Tā ir PlayStation un PlayStation 2 pēctece un konkurents Microsoft radītajai Xbox 360, kā arī Nintendo radītajai Wii konsolei. Tā nāca klajā Japānā,  Ziemeļamerikā un  valstīs, kuras lieto PAL televīzijas standartu, tostarp, lielākajā daļā Eiropas Savienības un Austrālijā. PS3 ir pieejams vairākās versijās - dažāda cietā diska ietilpība, dažādi korpusa un iekšējās arhitektūras risinājumi. Visslabāk pārdotākā PS3 spēle ir Call of Duty : Modern Warfare 3. PS3 ir pārdots 74,2 miljoni kopiju. PS3 ekskluzīvās spēles ir Uncharted 1,2,3, God of war 3 and Ascension, Gran Turismo, Killzone 2,3, Resistance 1,2,3, Beyond: Two Souls.
37 (skaitlis)
37 (trīsdesmit septiņi) ir skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 36 un 38. Gada trīsdesmit septītā diena ir 6. februāris.
Romiešu skaitļu sistēmā 37 tiek pierakstīts šādi — XXXVII, bet binārajā skaitīšanas sistēmā trīsdesmit septiņi ir 1001012, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 458 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 2516. Trīsdesmit septiņi ir nepāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā trīsdesmit septiņi ir rubīdija (Rb) atomskaitlis.
Zilupe
Zilupe (ltg, vēsturiski Sīnuoja, no sīna — 'robeža') ir pilsēta Latgalē, Ludzas novadā. Zilupe ir vistālāk uz austrumiem esošā Latvijas pilsēta. Pilsētu šķērso dzelzceļa līnija Rēzekne II—Zilupe un autoceļš P52.
Vēsture
Zilupes pilsēta sāka veidoties 1900. gadā uz barona Rozena zemes pie Rivcānu sādžas Pasienes pagastā sakarā ar dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava būvniecību. Pie Rozenovas stacijas Zilupes upes kreisajā krastā sāka apmesties uz dzīvi dzelzceļa strādnieki, kalpotāji, tirgotāji un citi. 1908. gadā Zilupē jau bija zemstes priekšnieks, policijas pristavs, darbojās pasts, skola, kā arī daudzi tirdzniecības uzņēmumi, kas apkalpoja plašu apkārtni.
Pirmais pasaules karš pārtrauca Zilupes attīstību, 1918. gadā tika uzspridzināts dzelzceļa tilts, izjauktas pārbrauktuves un pārtraukta satiksme ar tālāko apkārtni. No 1918. gada novembra līdz 1920. gada janvārim Zilupē pastāvēja lielinieku vara. Latvijas Brīvības cīņu laikā 1920. gada 26. janvārī Kurzemes divīzija gar dzelzceļa līniju uzsāka uzbrukumu ar uzdevumu sasniegt Zilupes līniju un Osvejas ezeru. 1920. gada 1. maijā Zilupes apkārtnē Opuļu sādžā (4 km uz ZA no Zilupes dzelzceļa stacijas) notika Latvijas armijas 1. Liepājas kājnieku pulka kapteiņa H. Helmaņa vadītās 80 vīru grupas izlūkgājieni lielinieku frontes dziļā aizmugurē.
Pēc Latvijas valsts nodibināšanas Zilupē sākās jauns uzplaukums — pierobežā nodibināja maiņas punktus, kas iemainīja no Krievijas ievestos dārgmetālus (zeltu, sudrabu) un caur Zilupi tos sūtīja tālāk uz Rīgu. 1924. gadā pēc maiņas punktu slēgšanas Zilupes saimnieciskā darbība stipri samazinājās. Tomēr šī rosība sekmēja Zilupes un apkārtnes saimniecisko attīstību un tā kļuva par nacionālās idejas paudēju valsts pierobežā. 1925. gadā Zilupei piešķīra biezi apdzīvotas vietas statusu, bet 1931. gadā — pilsētas tiesības. Galvenā iedzīvotāju nodarbošanās bija tirdzniecība, lauksaimniecība un sīkā amatniecība. Darbojās a/s "Grauds" ūdensdzirnavas ar elektrisko spēkstaciju, zāģu gateris, 1934. gadā bijušās cementa ražošanas telpās iekārtoja lopkautuvi, darbojās linu pieņemšanas punkts, aptieka (dibināta 1901. gadā), ārsta T. Rihtera slimnīca un 120 dažādu tirgotavu. Pilsētā darbojās Zilupes iecirkņa miertiesnesis un tiesu izpildītājs, Ludzas apriņķa policijas 3. iecirknis, Zilupes virsmežniecība, Zilupes rajona agronoms, būvtehniķis un dārzkopības instruktors, kā arī Zilupes muitnīca.
1940. gada jūnijā Zilupē ienāca PSRS okupācijas karaspēks. Sākās padomju okupācijas iestāžu darbība. 1941. gada jūlija sākumā visā Latvijā, arī Zilupē, nodibinājās vācu okupācijas režīms. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 17. jūlijā padomju okupācijas karaspēks otrreiz ienāca Zilupē. PSRS varas iestāžu rīkotajās deportācijās un arestos cieta arī Zilupes iedzīvotāji. No 1949. līdz 1959. gadam pilsēta bija Zilupes rajona centrs. Pēc Otrā pasaules kara Zilupē darbojās rūpnīcas "Metālists" cehs (ražoja bērnu ragaviņas u.c. plaša patēriņa preces), Ludzas rajona sadzīves pakalpojumu kombināta trikotāžas un adīšanas darbnīcas, maizes ceptuve.
PlayStation 2
PlayStation 2 (saīsinājums PS2) ir sestās paaudzes spēļu konsole, kuru izstrādāja Sony. Konsole ir PlayStation pēctece. Tā nāca klajā Japānā,  Ziemeļamerikā,  Eiropā,  Jaunzēlandē un  Ķīnā. Pārdotākā PlayStation 2 spēle ir Grand Theft Auto: San Andreas. 2004. gada novembrī nāca klajā uzlabota PlayStation 2 versija, kura ir plānāka un klusāka par iepriekšējo versiju, kā arī tajā ir iebūvēts interneta ports.
ASV Tieslietu departaments
ASV Tieslietu departaments (en) ir Amerikas Savienoto Valstu valdības izpildvaras struktūrvienība, kas atbild par tiesvedību, likumu izpildi. Tās analogs citās valstīs ir tieslietu vai iekšlietu ministrija.
Departamentu pārvalda ASV ģenerālprokurors (pašlaik Meriks Gārlends). Ģenerālprokuroru nominē prezidents un apstiprina Senāts, viņš ir kabineta loceklis. Tieslietu departaments tika dibināts 1870. gadā. Tā vadība atrodas Roberta Kenedija Tieslietu departamenta ēkā, Vašingtonā.
Kompetenču modelis
Kompetenču modelis ir visu konkrētas amata kategorijas kompetenču apkopojums, kuras nepieciešamas sekmīgai vai izcilai darba izpildei komandā, departamentā vai organizācijā.
Ir dažādu tipu kompetenču modeļi: piemēram, kompetenču modeļi, kuri raksturo atšķirības starp izciliem un sekmīgiem darbiniekiem, kompetenču modeļi, kuri identificē minimālās prasības sekmīgam darbam, kā arī modeļi, kuri identificē iespējamos neveiksmju iemeslus. Var teikt, ka kompetenču modeļa struktūra, veids, kā tas tiek komunicēts darbiniekiem, un veids, kā tas tiek izmantots, atspoguļo organizācijas lēmumu pieņēmēju un vadītāju vērtības.
R. Bojacis kompetenču modelis
Vienu no pirmajiem kompetenču modeļiem izstrādāja R.Bojacis 1982. gadā. Amerikas menedžmenta asociācija Ričarda Bojacis vadībā 1982. gadā veica pētījumu, lai noskaidrotu, kādas kompetences atšķir izcilus vadītājus no sekmīgajiem un sekmīgos no mazāk sekmīgajiem. Aptuveni 1800 vadītāji no 12 dažādām organizācijām, kuri pārstāvēja 40 dažādus vadītāju amatus, tika lūgti identificēt personas vispārējās zināšanas, motīvus, īpašības, paštēlu, sociālo lomu vai prasmes, kuras nodrošina izcilu darba izpildi. Pamatojoties uz pētījuma rezultātiem, Bojacis (1982) secināja, ka pastāv 19 vispārējas pazīmes, kuras piemīt izciliem vadītājiem, un definēja jēdzienu "kompetence” (en) kā "personai piemītošas pazīmes, kuras ir cēloņsakarīgi saistītas ar efektīvu vai izcilu darba izpildi”. Viņš apgalvoja, ka katrai organizācijai nepieciešams izstrādāt savu kompetenču modeli, kaut arī tajā izmantotās kompetences var būt vispārējas. R. Bojacis izstrādātajā kompetenču modelī vadīšanas kompetences ir sagrupētas kopās, kuras ir saistītas ar galvenajām vadītāja funkcijām organizācijā – organizācijas mērķu sasniegšana, līderības nodrošināšana, cilvēku vadīšana, padoto kontrole un darbības virzīšana. Nozīmīgākais šī modeļa sakarā ir tas, ka tajā uzsvars likts uz to, ko vadītājs var darīt un kā veic savus pienākumus jeb kā tas rīkojas, nevis - kādas zināšanas un prasmes viņam piemīt.
Avots: Horton S. ''The Competency Movement. Competency Management in the Public Sector''. Eds. Sylvia Horton et al. – Amsterdam: IOS Press, 2002, p. 208, pp. 9., raksta autora tulkojums no angļu valodas.
Sapņojiet
"Sapņojiet" ir 2006. gada 13. novembrī izdots grupas Age Of Stones debijas albums. Pazīstamākās albuma dziesmas ir "Beidzam Valmierā" un albuma tituldziesma "Sapņojiet".
7. Saeima
7. Saeima ir Latvijas Republikas parlaments, kas darbojās no līdz.
Judži Ide
Ide Formula Nippon klasē ir braucis ļoti ilgi, taču 2006. gadā uz četrām sacīkstēm kļuva par jaunās japāņu komandas Super Aguri F1 pilotu Formula 1 sacīkstēs. Vēlāk Idem tika atņemta FIA superlicence un viņš atgriezās Formula Nippon. Komanda, kurā viņš brauc F-Nippon klasē (Autobacs Racing Team Aguri) pieder Aguri Sudzuki, tāpat kā nu jau bankrotējusī Super Aguri F1. Ide ir 177 centimetrus garš un sver 69 kilogramus. Ide ir divkārtējs Formula Nippon vicečempions.
7. Saeima
Vēlēšanas
7. Saeimas vēlēšanas notika. Vēlēšanās kandidēja 21 saraksts un nobalsoja 964 667 vēlētāju, kas sastādīja 71,89% no kopējā balsstiesīgo skaita. 5% barjeru pārvarēja un 7. Saeimā iekļuva 6 vēlēšanu saraksti:
Deputāti un frakcijas
7. Saeimā tika ievēlēti 100 deputāti, tomēr mainoties Saeimas deputātu sastāvam, laika gaitā tajā ir bijuši 130 cilvēki.
7. Saeimā sākotnēji darbojās 6 frakcijas. 2000. gada decembrī sašķēlās "Jaunā frakcija", to pameta trīs deputāti, kas kļuva par neatkarīgajiem deputātiem. 2002. gada janvārī sašķēlās LSDSP frakcija. Pieci to pametušie deputāti izveidoja Sociāldemokrātu Savienības frakciju. "Jaunā frakcija" izjuka 2002. gada martā, kad tās biedrs Imants Stirāns pievienojās LSDSP frakcijai.
Darbība
par Saeimas priekšsēdētāju tika ievēlēts Jānis Straume (TB/LNNK), bet par viņa biedriem: Indulis Bērziņš (LC) un Gundars Bojārs (LSDSP). Par Saeimas sekretāru ievēlēja Silviju Dreimani (JF, vēlāk bez frakcijas), bet viņa biedrs bija Aleksandrs Bartaševičs (TSP).
Bērziņu amatā nomainīja Rihards Pīks (TP), jo I. Bērziņš tika iecelts par ārlietu ministru un viņam nācās nolikt deputāta mandātu. Bojārs nolika mandātu, jo tika ievēlēts par Rīgas domes deputātu. viņa vietā par Saeimas priekšsēdētāja biedru iecēla Romualdu Ražuku (LC). 7. Saeimā bija 16 pastāvīgās komisijas, 14 apakškomisijas un 5 izmeklēšanas komisijas.
7. Saeimas laikā izskatīti 1442 likumprojekti, pieņemti 917 likumi. Nozīmīgākie no tiem ir grozījumi Satversmē, Valsts pārvaldes iekārtas likums, Elektronisko dokumentu likums, Komerclikums, grozījumi Administratīvā procesa likumā un grozījumi Kriminālprocesa kodeksā.
Eiropas čempionāts basketbolā mazajām valstīm
Eiropas čempionāts basketbolā mazajām valstīm ir Eiropas čempionāta basketbolā zemākā līga. Turnīru organizē FIBA Europe Šis turnīrs nav saistīts ar Eiropas čempionāta augstāko divīziju un B divīziju, kopš mazo valstu turnīra uzvarētājs netiek uz B divīziju.
Pirmoreiz C divīzija notika 1998. gadā kā Stimulācijas turnīrs. Kopš tā laika, turnīrs notiek ik pēc 2 gadiem. 2007. gadā turnīrs oficiāli tika pārsaukts par Eiropas čempionāta basketbolā C divīziju, savukārt 2011. gadā — par Eiropas čempionātu basketbolā mazajām valstīm.
Gostiņi
Gostiņi ir Pļaviņu pilsētas daļa pie Aiviekstes ietekas Daugavā. 18. gadsimtā Gostiņu teritorijā atradās zirgu pasta stacija un pārceltuve pār Aivieksti.
Vēsture
Gostiņi (Dankere) izveidojās pēc 1830. gada kā ebreju amatnieku un tirgotāju miests Vitebskas guberņas tālākajā ziemeļrietumu stūrī izvirzījumā starp Vidzemes un Kurzemes guberņām. Tā izcelšanās saistīta ar Krievijas impērijas likumu par nometinājuma joslu, kas aizliedza ebrejiem iegūt īpašumus un tirgoties ārpus noteiktām teritorijām. Līdz 20. gadsimta sākumam bija nozīmīgs novada tirdzniecības un saimniecības centrs.
Smagi cieta 1905. gada revolūcijas un Pirmā pasaules kara laikā, kad no 192 namiem nopostīti tika 152. Latvijas Republikas laikos 1930. gados iedzīvotāji nodarbojās ar tirdzniecību (90 uzņēmumi) un sīkrūpniecību (70 uzņēmumi), kā arī ar zvejniecību un plostu pludināšanu. Otrā pasaules kara laikā nacisti nogalināja vairākus simtus pilsētas ebreju.
1925. gadā Gostiņiem (Gostiņai) piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu, 1933. gadā — pilsētas tiesības ar 993 iedzīvotājiem (1935.g.). 1956. gadā iekļauti Pļaviņu pilsētas sastāvā.
Age Of Stones
Age Of Stones ir latviešu grupa, kas sākotnēji muzicēja džeza, roka un funk stilā. Laikam ejot, grupa savu muzicēšanas stilu pilnveidoja tipiskā rock un garage rock kursā. 1998. gadā, grupas pašos pirmsākumos darbojās zem nosaukuma "Mr Postman" un "Devīze" šādā sastāvā: Niks Jaunzems (vokāls, ģitāra), Jānis Mincis (ģitāra, vokāls), Kaspars Uškāns (bass, vokāls) un Artis Ābele (bungas). Šobrīd grupa muzicē šādā sastāvā: Niks Jaunzems (vokāls, ģitāra), Artis Ābele (bungas), Valts Jakubovičs (ģitāra, vokāls) un Jurģis Priedītis (bass, vokāls).
Biogrāfija
Grupa Age Of Stones radusies Valmierā 2001. gada 12. janvārī kā četru jaunu, talantīgu mūziķu sadarbības rezultāts.
2006. gadā grupai iznāca debijas albums "Sapņojiet". Gadu vēlāk grupa pašu spēkiem izdevusi EP albumu Goin Out, kurā ir 6 dziesmas. Albums ir angļu valodā un ticis atskaņots Kalifornijā un Ņujorkā. 2010. gadā iznāca 3. studijas albums "Slaido Blondīņu Cirks". Grupas dziesmas ir tikušas izdotas arī dažādās izlasēs: Priekšnams 2 (2003) ar dziesmu "To Be Your Man", 100% Svaigs - N°9 (2006) ar dziesmu "Skaisti" (feat. Cipars) un 100% Svaigs - N°10 (2006) ar dziesmu "Beidzam Valmierā".
Imula
Imula ir Abavas kreisā pieteka Saldus un Tukuma novados. Iztek no pārpurvota apvidus ziemeļos no Brocēniem. Tek pa Saldus pauguraini samērā šaurā ielejā ar augstiem (20 m) krastiem. Ietek Abavā 400 m lejpus Amulas ietekas. Lielākās pietekas Buļļupe (30 km), Dimžava (17 km), Briežupīte (12 km). Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Gaiķi, Satiķi, Vāne, Matkule.
Baštiks
Baštiks var būt:
Konsepsjonas province
Konsepsjonas province (es) ir Biobio reģiona province Čīlē. Tās platība ir 3439 km², bet iedzīvotāju skaits 2002. gadā bija 912 889. Konsepsjonas provinces administratīvais centrs ir Konsepsjona. Province administratīvi sīkāk ir iedalīta 12 komūnās.
Dankoailenda
Dankoailenda (en) vai Bāze O (Base O) ir bijusī britu polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz nelielās Danko salas Erreras šaurumā Antarktīdas pussalas rietumu piekrastē.
Izveidota 1956. gada 26. februārī ģeoloģisko, kartogrāfisko un ģeodēzisko darbu veikšanai. Stacija slēgta 1959. gada 22. februārī. 1994. gadā Britu Antarktiskais dienests neatzina Dankoailendas staciju par vēsturiski nozīmīgu un 2004. gada aprīlī tā tika nojaukta un aizvākta, atstājot tikai betona pamatus.
Pie Dankoailendas stacijas piederēja Keipreklī (Cape Reclus) patvērums (izmantots no 1956. gada 13. decembra līdz 1958. gada 25. aprīlim) 50 km attālajā Reklī pussalā. 1997. gada 1. aprīlī patvēruma būda tika izjaukta un pārvesta uz Folklenda salu muzeju Stenli, kur kā ekspozīcija uzstādīta 1998. gada decembrī.
Mild Seven
Mild Seven ir cigarešu zīmols, ko ražo Japan Tobacco. Tas ir trešais populārākais cigarešu zīmols visā pasaulē. Tas tika izveidots Japānā. Mild Seven ir bijis populārs sākot no 1977. gada un bauda lielu popularitāti Āzijā, ieskaitot Ziemeļkoreju un Ķīnu. Mild Seven ir augstas kvalitātes cigaretes, un tās var nopirkt vairāk nekā 40 valstīs. Japan Tobacco, kā Mild Seven, bija Renault F1 komandas sponsors līdz 2006. gada Formula 1 sezonas beigām.
Skanderbegs
Skanderbegs (sq), īstajā vārdā Ģerģs Kastrioti (Gjergj Kastrioti) (dzimis 1405. gadā Krujē (Krujë), Albānijā, miris Ļežā (Lezhë), Albānijā), bija albāņu valstsvīrs un karavadonis, albāņu nacionālais vadonis. Līdzās Jānošam Hunjadi un Vladam III Drakulam, viens no galvenajiem cīnītājiem pret Osmaņu impēriju 15. gadsimta Eiropā.
Biogrāfija
Dzimis Krujē, pilsētā Albānijas (toreiz Osmāņu impērijas sastāvā) centrālajā daļā, mazotnē tika nosūtīts kā ķīlnieks uz galmu Stambulā. Šeit viņš ieguva militāru izglītību, pēc tam dienēja impērijas armijā. Militārā dienestā viņš sevi parādīja kā lielisks stratēģis, uzvarot daudzās kaujās Mazāzijā un Eiropā. Savu nopelnu dēļ ieguva nosaukumu Arnavut İskender Bey (Skënderbeu Shqiptari), tulkojumā Aleksandrs, albānis, pielīdzinot Skanderbega militārās spējas Maķedonijas Aleksandram.
Cīņā pret osmaņiem Skanderbegs lieliski izmantoja Albānijas dabas apstākļus — kalnus un partizānu taktiku. Galveno Skanderbega atbalsta punktu — Kruji, osmaņu karaspēks trīs reizes neveiksmīgi aplenca — 1450. gadā — sultāns Murads II, 1466. un 1467. gadā — sultāns Mehmeds II. Pēdējā aplenkuma laikā Skanderbegs Ležes pilsētā saslima ar malāriju un mira.
Pēc Skanderbega albāņi līdz pat 20. gadsimta palika Osmaņu impērijas sastāvā, pamazām pieņemot islāmu. Mūsdienu Albānijā Skanderbergs tiek godāts par nacionālo varoni, kuram par godu uzcelti pieminekļi, nosauktas ielas un Krujes pilī iekārtots muzejs.
Monako
Monako (fr, monegasku: Munegu), oficiāli Monako Firstiste (Principauté de Monaco, Principatu de Munegu) ir valsts Rietumeiropā, Franču Rivjērā, dažus kilometrus no Itālijas robežas. Monako no rietumu, austrumu un ziemeļu puses ieskauj Francija, bet dienvidos to apskalo Vidusjūra. Monako sauszemes robeža ir 4,4 km gara, bet krasta līnija ir 4,1 km gara. Monako kopējā platība ir 2,02 km², un pēc teritorijas lieluma tā ir otrā mazākā valsts pasaulē aiz Vatikāna. Pēc 2013. gada datiem, Monako dzīvo 36 950 iedzīvotāji un tā ir visblīvāk apdzīvotā valsts pasaulē. Pēc 2014. gada datiem, vairāk nekā 30% valsts iedzīvotāju ir miljonāri.
Monako ir konstitucionālā monarhija un firstiste, kas tiek iedalīta četrās daļās. Valsts vara pieder Monako princim Albēram II. Kopš 1993. gada Monako ir pilntiesīga ANO dalībvalsts. Formāli Monako nav Eiropas Savienības daļa, bet tai ir sadarbība vairākās jomās. 2002. gadā par Monako oficiālo valūtu kļuva eiro. 2004. gadā Monako kļuva par Eiropas Padomes dalībvalsti. Tā ir arī Frankofonijas dalībvalsts.
Strauja valsts ekonomiskā attīstība sākās 19. gadsimtā, kad tika atvērts valsts pirmais kazino, Montekarlo un izveidots dzelzceļa savienojums ar Parīzi. Kopš tā laika Monako ir kļuvis par populāru tūrisma galamērķi. Monako ir slavena arī ar savu Pirmās formulas Monako Grand Prix izcīņu, kas katru gadu tiek uzskatīta par vienu no prestižākajām sacīkstēm F1 kalendārā. Pēdējo gadu laikā Monako ir kļuvusi pazīstama arī ar savu banku sistēmu un maziem uzņēmumiem ar augstu pievienoto vērtību. Monako nav ienākuma nodokļa un ir zemi nodokļi, tāpēc tā bieži tiek dēvēta par "nodokļu paradīzi".
Vēsture
Monako nosaukums radies no sengrieķu kolonijas Monoikas (Monoïkos) vārda, kuru dibināja feniķieši VI gadsimtā p.m.ē.
Monako atkal tika dibināta 1215. gadā kā Dženovas kolonija. 1247. gadā Fransuā Grimaldi ieņēma Monako pili, valstī sāka valdīt Grimaldi dinastija, kura valda firstistē arī mūsdienās. No 1793. līdz 1814. gadam Monako bija Francijas valdījumā, bet no 1815. līdz 1860. gadam Monako bija Sardīnijas Karalistes protektorāts. 1861. gadā Monako noslēdza līgumu ar Franciju, kas atzina tās suverenitāti.
Līdz 1911. gadam Monako bija absolūta monarhija. 1962. gada konstitūcija atcēla nāvessodu un piešķīra vēlēšanu tiesības sievietēm. 1993. gadā Monako iestājās ANO. Kopš 2005. gada valsts galva ir princis Albērs II.
Iedzīvotāji
Pēc 2014. gada datiem Monako dzīvo 36 950 iedzīvotāji. Monako ir pirmajā vietā pasaulē pēc iedzīvotāju vidējā dzīves ilguma, kas ir ap 90 gadiem. Visi valsts iedzīvotāji, kas ir dzimuši vai naturalizējušies Monako tiek saukti par monegaskiem.
Monako pamattauta ir monegaski, kas veido 21,6% no kopējā valsts iedzīvotāju skaita un ir mazākumtautība. Lielākā daļa no valsts iedzīvotājiem jeb 28,4% ir franči, tad ar 21,6% seko monegaski, tad ar 18,7% itālieši, ar 7,5% briti, ar 2,8% beļģi, ar 2,5% vācieši un šveicieši, ar 1,2% ASV pilsoņi, bet 14,8% veido citu tautību iedzīvotāji.
Politika
Monako ir konstitucionālā monarhija. Valsts pieder princim. Galvenais valsts likums Satversme tika pieņemts 1962. gadā. Izpildvara ir Ministru kabinets ar četriem ministriem Ministru prezidenta vadībā. Kandidatūru Monako princis apstiprina vai noraida 3 gadu periodā.
Ik pēc pieciem gadiem parlamentā tautas balsojumā ievēl 24 deputātus. Parlamentam līdz XXI gadsimtam pilnīgi nebija likumdošanas pilnvaru, kuras piederēja princim. Kopš 2002. gada parlamentam dotas dažas tiesības, kā izvirzīt likumus, ratificēt starptautiskus līgumus un lemt par nodokļu ievākšanu. Tomēr princis saglabā veto tiesības. Arī tiesu vara ir atkarīga no prinča, kurš ir tās galva.
Formula 1
Oficiāli Monako Grand Prix izcīņa F1 kalendārā tiek aizvadīta kopš 1950. gada, kur pati sacīkste regulāri tiek rīkota šaurajās Monako trases ielās Montekarlo apgabalā, kas stiepjas gar Monako ostas rajonu un tās pilsētas vēsturisko centru. Monako Grand Prix izcīņa tiek uzskatīta par vienu no visprestižākajām sacīkstēm Pirmās formulas kalendārā, jo trases daudzo līkumu un šauro ielu dēļ tajā ir teju vai neiespējami kādu apdzīt.
Ibiks
Ibiks (, dzīvojis 6.gs. otrajā pusē p.m.ē.) bija sengrieķu dzejnieks. Ibiks dzimis Rēgijā (mūsdienu Itālijā), taču dzīvojis klejotāja dzīvi un ilgu laiku uzturējies Samas tirāna Polikrāta galmā. Ibika darbi senatnē bijuši apvienoti septiņās grāmatās; viņš rakstījis mitoloģiska, bet galvenokārt erotiska rakstura darbus.
Saskaņā ar leģendu, Ibiku nāvīgi ievainojuši laupītāji. Mirstot viņš ieraudzījis virs sevis lidojam dzērves un licis tām atriebties par savu nāvi. Slepkavas pēc tam, skatoties teātra izrādi Korintā, ieraudzījuši dzērves, un viens no tiem iesaucies: "Lūk, Ibika dzērves!", tādējādi nododams sevi un savus biedrus.
Umars Ibnelhatābs
Viņa valdīšanas laikā no 634. līdz 644. gadam arābi iekaroja Mezopotāmiju un Sīriju, kā arī uzsāka iekarojumus Austrumromas impērijā (mūsdienu Ēģiptes teritorijā) un Sasanīdu impērijā. pret Umaru viņa paša persiešu vergs veica atentātu.
Biogrāfija
Umars Ibnelhatābs ir dzimis Medīnā, ap 583. gadu. Viņa tēvs bija Hatābs Ibn Nufails, bet māte — Hantama Bint Hišama. Abi bija kuraišītu cilšu pārstāvji. Lasītprasme pirms islāma Arābijā nebija izplatīta, tomēr Umars mācēja gan lasīt, gan rakstīt. Saskaņā ar kuraišītu tradīcijām, Umars zēna gados apguva cīņas mākslu un jāt ar zirgu.
610. gadā Muhameds esot piedzīvojis pirmo Korāna atklāsmi un sāka sludināt islāmu. Līdzīgi kā daudzi citi, Umars bija pret islāmu. Umars ir tiecies pat nogalināt Muhamedu, jo uzskatīja, ka islāms var sagraut kuraišītu vienotību. 616. gadā viņš pievērsās islāmam. Leģenda vēsta, ka Umara māsa esot viņam deklamējusi Korāna sūras, kas licis viņam pārdomāt. 625. gadā viena no viņa meitām Hafsa Bint Umara kļuva par Muhameda sievu.
nomira Muhameds. Pēc viņa nāves tika izveidots kalifāts, par kura kalifu kļuva Abū Bekrs. Umars solīja viņam uzticību. Pēc diviem gadiem Abū Bekrs nomira, un Umars Ibnelhatābs kļuva par kalifu. Viņš iedvesmoja arābu iekarojumiem. Pirmajā valdīšanas karā viņš uzsāka karu ar Austrumromas impēriju. Karagājienu organizēšanu viņš uzticēja domubiedram un karavadonim Halīdam Ibnelvahīdam. Tajā pašā gadā tika iekarota Damaska. Pēc tam Halīds devās karot ar Sasanīdu impēriju. Uzzinājis, ka Austrumormas imperators Hēraklijs gatavo karaspēku, Umars lika Halīdam atgriezties un gatavoties uzbrukt Austrumromai.
637. gadā tika iekarota Sasanīdu impērijas galvaspilsēta Ktēsifona. Umars Eifratas krastos dibināja vairākas arābu pilsētas, piemēram, Kufu un Basru. 638. gadā tika iekarota Jeruzaleme. Iekarotajās zemēs Umars saglabāja reliģisko brīvību gan kristiešiem, gan jūdiem. 644. gadā, kad nomira Umars, Rāšidunu kalifāts bija vislielākais tās pastāvēšanas laikā. Umars bija pakļāvis Sasanīdu impēriju un lielu daļu no Austrumromas impērijas.
Nozīmīgs Umara ieguldījums ir islāma kalendāra ieviešana 637. gadā. Pēc šī kalendāra gadu skaitīšana sākās ar hidžru — ar Muhameda bēgšanu no Mekas uz Medīnas, tas ir, ar 622. gadu. 640. gadā tika uzsāka Klinšu kupola mošejas celtniecība. Umara dzīves laikā ta netika pabeigta.
Umars nomira, kad viņu nogalināja persiešu vergs. Viena no versijām apgalvo, ka vergs to paveicis, lai atriebtos Umaram par Sasanīdu impērijas pakļaušanu.
Lielā Berta
Lielā Berta (de) ir smagā haubice, ko izmantoja Vācijas impērija Pirmā Pasaules Kara laikā. Izgudrota 1904. gadā un 1914. gadā ražota Krupp rūpnīcās Vācijā.
Meža sesks
Meža sesks (Mustela putorius) jeb vienkārši sesks, arī Eiropas sesks, ir sermuļu dzimtas plēsējs. Seski ir radniecīgi zebiekstēm, sermuļiem un caunām. Mājās pieradinātie seski tiek saukti par fretkām vai mājas seskiem.
Sesks ir sastopams gandrīz visā Eiropā līdz Urālu kalniem, izņemot Skandināvijas ziemeļus un salas jūrās, kā Īrija, Islande, Sicīlija un citas. Tas ir bieži sastopams dzīvnieks, un reti tie ir vienīgi Lielbritānijā, kur no 19. gadsimta sākuma līdz 20. gadsimta 20. gadiem suga tika izskausta. Mūsdienās populācija tiek atjaunota reintrodukcijas rezultātā. Suga ir introducēta ne vien vairākās Vidusjūras salās, bet arī Jaunzēlandē.