cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Riubranku
Riubranku (pt — Baltā upe) ir Brazīlijas pilsēta un municipalitāte, Akri štata administratīvais centrs. Atrodas Akri upes ielejā Brazīlijas ziemeļu reģionā, tā ir visapdzīvotākā pilsēta Akri štatā ar 319 825 iedzīvotājiem — gandrīz puse visu štata iedzīvotāju pēc 2011. gada iedzīvotāju skaitīšanas datiem.
Riubranku bija viena no pirmajām apdzīvotajām vietām, kas izveidojās Akri krastos. 1920 gadā tā kļuva par Akri štata centru.
Autoceļš M3 (Krievija)
Autoceļš M3 "Ukraina" (Автодорога М-3 «Украина») ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš, kas aiz Ukrainas robežas savienojas ar Ukrainas autoceļu M-02 un ir daļa no Eiropas autoceļu maršruta E101. Trases Maskava - Kaluga - Brjanska - Ukrainas robeža garums ir 509 km.
2017. gadā Kalugas apgabala posmu pārvērta par maksas autoceļu.
Erevānas automobiļu rūpnīca
Erevānas automobiļu rūpnīca (hy), plašāk pazīstama pēc nosaukuma krievu valodā Ереванский автомобильный завод (ЕрАЗ, ErAZ jeb JerAZ; jeraz armēņu valodā ir "sapnis"), bija Armēnijas autobūves rūpnīca Erevānā. Tā tika izveidota 1966. gadā un ražoja kravas mikroautobusus. 1995. gadā rūpnīca tika privatizēta, bet 2002. gadā uzņēmums bankrotēja.
Vēsture
1960. gadu pirmajā pusē PSRS nobrieda nepieciešamība palielināt maztonnāžas furgonu ražošanu. Šim nolūkam bija paredzēts ražot Rīgas autobusu fabrikā (RAF) izstrādāto kravas mikroautobusu RAF-977K. RAF to bija izveidojusi uz mikroautobusa RAF-977D bāzes, bez logiem un sēdekļiem. Rīgas autobusu fabrika jau bija noslogota ar pasažieru mikroautobusu ražošanu visai valstij, bet rūpnīcas rekonstrukcija un paplašināšana tādā platībā, lai izlaistu arī autofurgonus, bija pārāk dārga. Jaunas rūpnīcas celtniecība būtu vēl dārgāka. Tad nozares stratēģi pievērsa uzmanību Erevānā būvējamajai autokrāvēju rūpnīcai.
Erevānas Autokrāvēju rūpnīca bija paredzēta pavisam cita veida produkcijai un mazākam ražošanas apjomam, toties ātri un ar mazām izmaksām nepabeigtos cehus varēja pārveidot par automašīnu rūpnīcu. 1965. un 1966. gadā Erevānā Autokrāvēju rūpnīcas pabeigtajos korpusos tika izlaisti dakšu autokrāvēji, bet pēc tam visi cehi tika pārveidoti autofurgonu ražošanai.
1964. gada 31. decembrī Armēnijas PSR Ministru Padome izdeva dekrētu Nr. 1084 "Par autofurgonu ar kravnesību 0,8 — 1,0 t rūpnīcas organizēšanu Erevānā būvējamās rūpnīcas “Autokrāvējs” korpusos". 1965. gada 10. septembrī rūpnīca ieguva nosaukumu "Erevānas automobiļu rūpnīca". 1965. gada laikā 66 darbinieki devās mācīties uz RAF un Uļjanovskas automobiļu rūpnīcu.
1971. gada septembrī tika sākta modernizēta modeļa ErAZ-762A ražošana; tam atšķirība bija štancētas logu vietas, kas atgādināja RAF-977DM. 1976. gadā tika izlaists modelis ErAZ-762B (izliektas sānu ribas), bet 1979. gadā – ErAZ-762V (sānu ribas kļuva ieliektas, jaudīgāks 85 ZS dzinējs no GAZ-24-01). Uz šī modeļa bāzes nelielās partijās tika izlaists refrižerators ErAZ-762R, kravas pasažieru (piecvietīgs) furgons ErAZ-762VGP (no 1988. gada) un bortu vieglā kravas mašīna (kabīne piecām vietām) ErAZ-762VDP.
1982. gada aprīlī tika izlaists 100 tūkstošais furgons. 1987. gadā tika sasniegts gada izlaides rekordapjoms — automašīnas. 1980. gados tika sākta rūpnīcas rekonstrukcija, lai varētu ražot jaunu moderna dizaina autofurgona modeli ErAZ-3730, kā arī uz tā bāzes izveidotu refrižeratoru ErAZ-37301 un mikroautobusu ErAZ-3218.
1995. gadā rūpnīca tika privatizēta, reorganizēta par akciju sabiedrību ErAZ.
2000. gadā tika plānots rūpnīcā sākt VAZ automašīnu ražošanu. 2002. gada novembrī pēc kreditoru pieprasījuma Armēnijas Ekonomikas tiesas lēma ErAZ atzīt par bankrotējušu.
Autoliv
Autoliv AB ir Zviedrijas uzņēmums, kas ražo automašīnu drošības sistēmas. Tas ir dibināts 1953. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Stokholmā. Tas pieder ASV, Delavērā reģistrētajai pārvaldītājsabiedrībai Autoliv Inc.
Uzņēmums ražo automašīnu drošības sistēmas: drošības spilvenus, drošības jostas, stūres ratus.
Autoliv Inc. akcijas tiek kotētas Ņujorkas fondu biržā un Nasdaq Stockholm biržā (noguldījuma kvītis). 2019. gada decembrī lielākie kapitāldaļu turētāji bija Cevian Capital AB, ​Alecta Pension Insurance Mutual, Swedbank Robur Fonder AB, ​AMF Pensionsförsäkring AB, Henderson Global Investors, Ltd.
Vēsture
1953. gadā brāļi Stig Lindblad  un Lennart Lindblad dibināja uzņēmumu Lindblads Autoservice AB, kas remontēja automašīnas un traktorus. 1956. gadā tika sākta drošības jostu ražošana. 1959. gadā Vācijā tika dibināts pirmais meitas uzņēmums Gebrüder Lindblad.
1968. gadā uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz Autoliv AB. 1975. gadā uzņēmums pārgāja Gränges Weda AB īpašumā, kas 1967. gadā bija izstrādājis Essem drošības jostas savilcēju. 1979. gadā tika nopirkts uzņēmums Evert Larsson Industri AB, kas ražoja drošības jostas uzņēmumam Volvo.
1980. gadā Autoliv kļuva par Electrolux meitas uzņēmumu, kad Electrolux iegādājās Gränges AB (Gränges Weda īpašnieku). 1980. gadā tika sākta drošības spilvenu ražošana. 1983. gadā tika iegādāti 49 % Spānijas uzņēmuma BKI kapitāldaļu. 1984. gadā uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz Electrolux Autoliv AB. 1985. gadā tika nopirkts uzņēmums Klippan, kas darbojās Francijā, Vācijā, Itālijā un Spānijā. 1986. gadā tika iegādāts Somijas uzņēmums Hartwalls. 1987. gadā tika izveidots kopuzņēmums Japānā; iegādāti Zviedrijas uzņēmumi Akta un Cipro. 1988. gadā tika nopirkti uzņēmumi Britax-Kolb un Cooldrive.
1992. gadā tika nopirkts Vācijas uzņēmums Autoflug Fahrszeugtechnik. 1994. gadā Electrolux pārdeva Autoliv akcijas Stokholmas biržā; tā nosaukums mainīts uz Autoliv AB. 1995. gadā kopā ar Somijas Nokia tika izveidots kopuzņēmums Autoliv Nokia AB drošības spilvenu elektronikas ražošanai. 1997. gadā Autoliv AB apvienojās ar ASV drošības spilvenu ražotāju Mortons Automotive Safety Products, Morton International Inc. meitas uzņēmumu; jaunais uzņēmums tika nodēvēts par Autoliv Inc.; Autoliv AB akcionāri ieguva 53,5 kapitāldaļu, bet Morton akcionāri — 46,5 %. 1997. gadā tika iegādāts drošības jostu audumu ražotājs Marling Industries. 1998. gadā tika pilnībā iegādāti drošības spilvenu elektronikas kopuzņēmumi Autoliv Nokia un Sagem-Autoliv.
2000. gados tika iegādāts Japānas otrs lielākais stūres ratu ražotājs Izumi. 2000. gados Autoliv paplašinājās Āzijā (Ķīnā, Japānā, Korejā), nopērkot uzņēmumus un būvējot jaunas ražotnes. 2008. gadā no Tyco Electronics Ltd. tika nopirkts radaru sensoru bizness.
2012. gadā tika izlaists pirmais bērnu drošības spilvens. 2016. gadā ar Japānas rezerves daļu ražotāju Nissin Kogyo tika izveidots kopuzņēmums Autoliv-Nissin Brake Systems, kas piedāvātu bremžu kontroles un vadības sistēmas. 2017. gadā Autoliv un Volvo Cars izveidoja kopuzņēmumu Zenuity, lai attīstītu nākamās paaudzes autonomās braukšanas programmatūru. 2018. gada 29. jūnijā elektronikas un automatizētās braukšanas bizness tika atdalīts atsevišķā uzņēmumā Veoneer.
Romāns Abramovičs
Romāns Abramovičs (ru; dzimis ) ir ebreju izcelsmes Krievijas, kopš 2018. gada Izraēlas uzņēmējs un politiķis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1966. gadā Saratovā saimnieciskā darbinieka Arkādija (Ārona) Abramoviča (1937−1969), un viņa sievas Irinas, dzimušas Mihaiļenko, ģimenē. Pēc vecāku nāves dzīvoja vecvecāku ģimenēs Uhtā Komi APSR un pēc 1974. gada Maskavā. 1995. gadā viņš kopā ar Borisu Berezovski privatizēja naftas kompāniju Сибнефть, par kuras direktoru padomes locekli viņš kļuva 1996. gadā.
1999. gadā Abramoviču ievēlēja Krievijas Valsts domē, no 2001. līdz 2008. gadam viņš bija Čukotkas autonomā apvidus gubernators. Galvenais privātā investīciju uzņēmuma Millhouse Capital īpašnieks.
Saskaņā ar žurnāla Forbes 2012. gada datiem miljardieris R. Abramovičs bija 5. bagātākais cilvēks Krievijā un 50. bagātākais pasaulē, viņa īpašumi bija aptuveni 19,6 miljardu ASV dolāru vērti. R. Abramovičs dzīvoja Maskavā un Londonā, kļuva pazīstams kā Anglijas futbola Premjerlīgas kluba Londonas "Chelsea" īpašnieks.
Pāvels Atars
Pāvels Atars (dzimis Rūjienā, miris  Venecuēlā) bija latviešu cīkstonis un šahists.
Latvijā
Dzimis Rūjienā. Ar grieķu—romiešu cīņu sācis nodarboties 1923. gadā, kad Rūjienā ierodies un tur atvēris cīņas sporta sekciju viens no tālaika labākajiem Latvijas cīkstoņiem Rūdolfs Ronis. Atars trīs reizes (1930., 1932. un 1935. gados) izcīnījis Latvijas meistara titulu grieķu romiešu cīņā pusvidējā svara kategorijā, astoņas reizes startējis valstsvienības sastāvā, tai skaitā 1935. gada Eiropas meistarsacīkstēs Kopenhāgenā. 1936. gadā ieguvis trešo vietu starptautiskās sacensībās Zviedrijā.
1944. gadā devies emigrācijā.
Venecuēlā
1954. gadā bijis Venecuēlas meistars šahā. 1966. gadā, nevarēdams samierināties par nievājošo attieksmi pret latviešu gambītu savā mītnes zemē — Venecuēlā, viņš nolēmis gambīta pētīšanai un popularizēšanai sarīkot Kārļa Bētiņa 100 gadu dzimšanas dienai veltītu starptautisku latviešu gambīta korespondencšaha turnīru. Ierosmei bijusi plaša atsaucība un 1967. gada jūlijā spēlēt sākuši 42 pirmo grupu dalībnieki no 14 valstīm, pie tam grupu skaits turpinājis augt. Atzīmējot Atara nopelnus latviešu gambīta popularizēšanā, Ziemeļamerikas latviešu šaha savienība ievēlējusi viņu par savas organizācijas goda biedru. 1976. gada sākumā viņš smagi saslimis un bijis spiests atteikties no turnīra vadības. Miris 1977. gada 13. augustā.
Latvijas reakcija uz Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā
'''Latvijas reakcija uz Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā''' atspoguļo Latvijas sabiedrības un Latvijas valdības daudzšķautnaino reakciju uz Krievijas 2022. gada iebrukumu Ukrainā.
Agresorvalstu propagandas kanālu bloķēšana
Tūlīt pēc karadarbības sākuma 24. februārī Nacionālā elektronisko plašsaziņas līdzekļu padome (NEPLP) pieņēma lēmumu uz pieciem gadiem ierobežot Rossija RTR, uz četriem gadiem — Rossija 24, bet uz trim gadiem TV Centr International retranslāciju Latvijā. 25. februārī aizliedza Belarus 24, PBK Lietuva un PBK Igaunija, 27. februārī aizliedza retranslēt RBK, bet dienu vēlāk — arī kanālus MIR 24 un RTVI 15. martā NEPLP bloķēja 71 Krievijas iebrukumu atbalstošo interneta vietņu pieeju Latvijā. 9. jūnijā NEPLP nolēma aizliegt visu Krievijā reģistrētu kanālu raidīšanu, tomēr to tiesā apstrīdēja šo kanālu retranslētājs – uzņēmums Global Media un Administratīvā apgabaltiesa 16. jūnijā nolēma apturēt NEPLP 7. marta lēmuma darbību daļā, ar kuru Latvijas teritorijā tika aizliegts izplatīt televīzijas programmas THT-Comedy, THT4 International, FRIDAY International, KHL TV channel, TNT Music.
31. augustā NEPLP nolēma no Latvijā retranslējamo programmu saraksta izslēgt kanālus "RT (Russia Today)", "RT HD", "RT Arabic", "RT Spanish", "RT Documentary (HD)", "RT Documentary", "RT TV", "Mir24", "RBK-TV", "Rossiykiy Informatsionnyy Kanal "Rossiya 24"", "Rossija RTR", "TV Centre International", "Vremya: dalekoye i blizkoye", "Bobjor", "Dom Kino", "Dom Kino Premium", "Muzika Pervogo", "O!", "Poyekhali", "Telecafe" un "Peterburg - 5 kanal".
Valsts institūciju reakcija
24. februārī Latvijas Republikas Ārlietu ministrija pārtrauca izsniegt Latvijas vīzas Krievijas Federācijas pilsoņiem, izņemot gadījumos, kas saistīti ar īpašiem humāniem apsvērumiem. Tika arī apstiprināts Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas izstrādāts plāns, lai uzņemtu un izmitinātu aptuveni 10 000 iespējamo bēgļu no Ukrainas.
25. februārī Ārlietu ministrija iesniedza protesta notu Krievijas Federācijai par to, nosodot militāro agresiju un iebrukumu Ukrainā, kas ir pretrunā visām starptautiskajām normām un pārkāpj Ukrainas suverenitātes un teritoriālo nedalāmību. Latvijas valdība atsauca arī savu vēstnieku Krievijā Māri Riekstiņu.
No 26. februāra Satiksmes ministrija rosināja slēgt Latvijas gaisa telpu Krievijā reģistrētām aviokompānijām komerciāliem lidojumiem. Latvijas lidsabiedrība "airBaltic" paaugstināto risku un noteikto ierobežojumu dēļ atcēlusi reisus uz Krieviju. No 28. februāra Saeima atļāva Latvijas iedzīvotājiem brīvprātīgi karot Ukrainas pusē. 2. martā Valsts ieņēmumu dienesta Muitas pārvalde iesaldēja sadarbību ar Krievijas Federālo muitas dienestu. Arī "Latvijas pasts" pārtrauca Krievijas un Baltkrievijas naudas pārvedumu pieņemšanu un izmaksu, preses izdevumu piegādi, tirdzniecību un komercsūtījumus. 18. martā Latvijas ārlietu ministrs Edgars Rinkēvičs paziņoja par trīs Krievijas vēstniecības darbinieku pasludināšanu par Latvijā nevēlamām personām, jo viņu darbība diplomātiskajā piesegā nav savietojama ar diplomāta statusu un rada kaitējumu Latvijas Republikai.
2. aprīlī Latvijas Valsts prezidents ar Ukrainas prezidentu pārrunāja Latvijas iniciatīvas, kas vērstas uz to, lai Krievijai būtu jāatbild starptautiskajās tiesās par tās agresiju pret Ukrainu.
5. aprīlī Latvijas ārlietu ministrs Edgars Rinkēvičs paziņoja, ka Latvija sašaurina diplomātiskās attiecības ar Krievijas Federāciju, slēdzot tās ģenerālkonsulātus Daugavpilī un Liepājā un izraidot 13 diplomātus un darbiniekus.
7. aprīlī Saeima atbalstīja grozījumus likumā, kas paredz uz laiku apturēt pirmreizējo termiņuzturēšanās atļauju izsniegšanu Krievijas un Baltkrievijas pilsoņiem. Kā izņēmumi paredzēti gadījumi, kas pamatoti ar ģimenes apvienošanos, starptautisko aizsardzību, nodarbinātību, studiju vai studiju prakses vajadzību, kā arī valsts interesēm vai humāniem apsvērumiem.
11. aprīlī Valsts prezidents Egils Levits, uzstājoties Cīrihes Universitātē ar tā dēvēto Čērčila runu, sacīja:
21. aprīlī Saeima vienbalsīgi pieņēma paziņojumu par Krievijas agresiju un kara noziegumiem Ukrainā, tajā atzīstot, ka Krievija šobrīd īsteno genocīdu pret ukraiņu tautu.
Pēc Putina paziņojuma par daļēju mobilizāciju Krievijā 21. septembrī ārlietu ministrs Rinkēvičs paziņoja, ka
22. septembrī izplatīja Saeimas paziņojumu par stingru nosodījumu Krievijas plāniem rīkot nelikumīgus referendumus par okupēto Ukrainas teritoriju pievienošanu Krievijas Federācijai. Balsojumā par Saeimas paziņojumu nepiedalījās partijas "Saskaņa" deputāti.
Prasība pēc NATO militārās karabāzes Latvijā
13. martā Latvijas Valsts prezidents Egils Levits intervijā telekanālam CNN pavēstīja, ka Latvijā ir absolūti nepieciešama pastāvīga NATO militārā bāze, lai aizsargātu valsti pret jebkādu potenciālo Krievijas agresiju:
16. martā NATO ģenerālsekretārs Stoltenbergs nāca klajā ar ierosinājumu par pastāvīgu NATO spēku klātbūtni Austrumeiropā, iekļaujot ievērojami vairāk sauszemes spēku ar augstāku gatavību, ar vairāk iepriekš novietotu aprīkojumu un krājumiem. Gaisā — lielāku sabiedroto gaisa spēku un pastiprinātu integrēto gaisa un raķešu aizsardzību. Jūrā — pārvadātāju trieciengrupas, zemūdenes un ievērojamu skaitu kaujas kuģu ar pastāvīgām bāzēm. 22. aprīlī Baltijas valstu premjerministri ierosināja Baltijas valstīs izvietot trīs kaujas gatavībā esošas NATO divīzijas. Latvijas aizsardzības ministrs Artis Pabriks prognozēja, ka NATO samitā Madridē pieņems lēmumu katrā Baltijas valstī izvietot pa brigādei.
Ziedojumi
No 24. februāra līdz 2. martam Latvijas iedzīvotāji platformā "ziedot.lv" saziedoja 3,8 miljonus eiro, par miljonu eiro bija nopirkti medikamenti un pārsēji. Labdarības portāla vadītāja Rūta Dimanta Latvijas Radio pastāstīja, ka ziedojumi jau tiek izmantoti praktiskās palīdzības sniegšanai — gan civiliedzīvotājiem, gan Ukrainas armijai, gan Nacionālajai gvardei. 16. martā no saziedotajiem aptuveni 6 miljoniem eiro 3,2 miljoni jau bija izmantoti palīdzības sniegšanai.
Ar ziedojumu vākšanu nodarbojās arī atsevišķas pašvaldības, uzņēmumi un privātpersonas. Uzņēmēju un autosportistu grupa Ukrainā nogādāja vairākus desmitus apvidus automašīnu un aprīkojumu, to vēlāk izvēršot par ziedojumu vākšanas kampaņu "Twitter konvojs", kuras ietvaros Ukrainā tika nogādātas vairāk nekā tūkstoš automašīnas.
Sabiedrības aptaujas
SKDS veiktā aptauja, kas notika no 3. līdz 8. martam, liecināja, ka:
SKDS no 17. līdz 22. martam veiktā Latvijas iedzīvotāju aptauja liecināja, ka:
SKDS no 17. līdz 21. martam pēc Sabiedrības integrācijas fonda (SIF) pasūtījuma veiktā Latvijas iedzīvotāju aptauja liecināja, ka:
SKDS veiktā aptauja, kas notika no 7. līdz 16. jūnijam, liecināja, ka:
Pētījumu centra SKDS 2022. gada jūlijā veiktā aptauja liecināja, ka līdz ar Krievijas karu pret Ukrainu līdz 66% palielinājās to Latvijas iedzīvotāju skaits, kuri Krieviju vērtē negatīvi, tikai 20% atzina, ka tiem par Krieviju ir pozitīvs viedoklis. Vēl 15% respondentu nevarēja noformulēt savu viedokli. Vēl 2021. gadā Krieviju pozitīvi vērtēja 48%, negatīvi 37% un 14% nebija skaidra viedokļa.
Tirgus un sociālo pētījumu centrs "Latvijas Fakti" no 2022. gada 9. līdz 19. decembrim aptaujāja 1057 Latvijas pastāvīgos iedzīvotājus vecumā no 18 līdz 74 gadiem. Saskaņā ar pētījuma rezultātiem pārliecinošs vairākums Latvijas sabiedrības atbalstīja Ukrainu cīņā pret Krievijas agresiju, Ukrainas bēgļu uzņemšanu, kā arī Ukrainas uzņemšanu Eiropas savienībā un NATO. Ukrainas cīņu par savas zemes neatkarību un brīvību pilnībā vai drīzāk atbalstīja 82% iedzīvotāju (par 6% vairāk salīdzinājumā ar 2022. gada marta līdzīgu aptauju). Ukrainas kara bēgļu uzņemšanu Latvijā atbalstīja 73% aptaujāto (par 1% mazāk). Ukrainas uzņemšanu NATO atbalstīja 63% (par 12% vairāk), bet uzņemšanu Eiropas Savienībā 62% (par 7% vairāk). Krievijas iebrukumu Ukrainā atbalstīja 4% aptaujāto (par 4% mazāk).
2023. gada jūlijā SKDS publicēja pēc Frīdriha Eberta fonda pasūtījuma aprīlī veikta pētījuma datus par Latvijas iedzīvotāju attieksmi pret Krievijas sākto karu Ukrainā atkarībā no ģimenē lietotās valodas:
Protesta gājieni
5. martā Rīgā notika Latvijas Pilsoniskās alianses rīkots gājiens "Kopā ar Ukrainu! Kopā pret Putinu!". Gājiena mērķis bija atbalstīt Ukrainu tās brīvības cīņā, nosodīt Putina uzbrukumu, kā arī saliedēt Latvijas sabiedrību kopējam mērķim. Gājienā no Brīvības pieminekļa līdz Ukrainas vēstniecībai piedalījās ap 30 000 cilvēku.
Ukrainas bēgļu uzņemšana
2. martā Latvijas valstspilsētas bija gatavas uzņemt līdz 6000 Ukrainas bēgļu, tā liecināja Latvijas Lielo pilsētu asociācijas (LLPA) veiktā pilsētu aptauja. 3. martā, otrajā un galīgajā lasījumā Saeima vienbalsīgi atbalstīja Ukrainas civiliedzīvotāju atbalsta likumprojektu, ar ko noteikts papildu mehānisms, kādā Ukrainas iedzīvotāji varēja ātri saņemt atbalstu, kā arī uzturēšanās un darba tiesības Latvijā. Latvijas ārstniecības iestādes gatavas vienlaikus ārstēt vairākus simtus cilvēku, kuri ievainoti karā Ukrainā, informēja Veselības ministrijā.
5. aprīlī iekšlietu ministre Marija Golubeva paziņoja, ka Latvijā varētu būt vismaz 18 tūkstoši Ukrainas kara bēgļu, no viņiem ap 8000 lūguši izmitināšanu Latvijas pašvaldību civilās aizsardzības komisijās, bet vēl aptuveni 10 000 vērsušies pēc citiem pakalpojumiem.
27. aprīlī Iekšlietu ministrijas apkopotā informācija liecināja, ka Latvijā reģistrēti 24 746 Ukrainas bēgļi, ar Civilās aizsardzības komisiju starpniecību izmitinātas 9313 personas, bet 18 712 ukraiņiem bija izsniegti uzturēšanās dokumenti ar tiesībām uz nodarbinātību.
29. aprīlī Latvijas valdība ārkārtas sēdē atbalstīja jauno Ukrainas bēgļu atbalsta plānu, kas paredz Latvijā uzņemt ap 40 000 Ukrainas civiliedzīvotājus. Dažādiem atbalsta pasākumiem kopumā rezervēti 116,28 miljoni eiro, tostarp paredzēts, ka Latvijas mājsaimniecības varēs saņemt līdz 300 eiro lielu atbalstu mēnesī, ja dos pajumti Ukrainas kara bēgļiem.
17. maijā Saeimas Valsts pārvaldes un pašvaldības komisijas Pašvaldību sistēmas pilnveidošanas apakškomisijas sēdē nolēma, ka Ukrainas kara bēgļiem plānots turpināt Latvijā sniegt primāro palīdzību arī pēc likumā noteiktā 90 dienu atbalsta sniegšanas perioda. Lai uzturēšanās Latvijā turpmāk būtu iespējama arī tiem bēgļiem, kuriem nav pastāvīgu ienākumu, plānots noteikt vēl vienu 90 dienu periodu. Iekšlietu ministrijas valsts sekretāra vietnieks Jānis Bekmanis norādīja: "Pamatdiskusiju objekts ir tieši primārās palīdzības sniegšana Ukrainas civiliedzīvotājiem. Tā ir izmitināšana un ēdināšana. Ir atbalstīts, ka pie esošajām 90 dienām tiek klāt pieliktas vēl 90 dienas no 1. maija, paredzot arī īres pabalsta griestus 400 eiro uz 90 dienām."
23. maijā Iekšlietu ministrijas apkopotā informācija liecināja, ka Latvijā bija reģistrēts 29 971 Ukrainas bēglis, un izglītības iestādēs Latvijā mācījās 4190 Ukrainas kara bēgļu bērni. 24 098 Ukrainas kara bēgļiem bija izsniegti uzturēšanās dokumenti ar tiesībām uz nodarbinātību. Vispārējās izglītības skolās mācījās 2861 ukraiņu skolēni, pie kam 1501 skolēni mācījās latviešu valodas programmās, bet 1354 mazākumtautību valodu programmās. Savukārt 1329 ukraiņu bērni mācījās pirmsskolas izglītības iestādēs (929 latviešu valodā, 395 mazākumtautību valodās).
Vīzas un uzurēšanās atļaujas Krievijas un Baltkrievijas pilsoņiem
2022. gada sākumā termiņuzturēšanās atļaujas Latvijā bija vairāk nekā 9000, bet pastāvīgās uzturēšanās atļaujas vairāk nekā 37 000 Krievijas pilsoņu. 25. februārī jeb nākamajā dienā pēc Krievijas sāktā kara Ukrainā visās Latvijas diplomātiskajās konsulārajās pārstāvniecībās apturēja vīzu pieteikumu pieņemšanu no Krievijas pilsoņiem. Augusta vidū LR Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde informēja, ka no 9. aprīļa līdz jūlija vidum 482 Krievijas pilsoņiem un 106 Baltkrievijas pilsoņiem atteica piešķirt uzturēšanās tiesības Latvijā, bet anulēja gandrīz 1000 uzturēšanās atļaujas Krievijas un Baltkrievijas pilsoņiem, tai skaitā 114 atļaujas anulēja, balstoties uz drošības iestāžu atzinumiem.
Padomju un nacistisko režīmu slavinošo objektu nojaukšana
Sakarā ar Krievijas sākto karu Ukrainā Latvijas valdība aicināja 9. maijā nelikt ziedus pie Uzvaras parka pieminekļa. Tomēr 10. maijā parkā pulcējās vairāki simti cilvēku, kas slavināja Padomju armiju un Krieviju, vairāki sanākušie bija agresīvi un neslēpa atbalstu Krievijas iebrukumam Ukrainā. 12. maijā Saeima divos lasījumos atbalstīja steidzami virzītos likuma "Par 1994. gada 30. aprīlī Maskavā parakstītajiem Latvijas Republikas un Krievijas Federācijas līgumiem" grozījumus, ar kuriem atcēla juridiskie šķēršļus Uzvaras parkā esošā padomju pieminekļa nojaukšanai. 16. maijā Rīgas dome pārdēvēja Maskavas dārzu par Latgales parku.
23. jūnijā stājās spēkā likums "Par padomju un nacistisko režīmu slavinošu objektu eksponēšanas aizliegumu un to demontāžu Latvijas Republikas teritorijā", saskaņā ar kuru publiskajā ārtelpā, publiskajā būvē vai publiskas personas iekštelpā, izņemot akreditētus muzejus, aizliegts eksponēt pieminekļus, piemiņas zīmes, piemiņas plāksnes, piemiņas vietas, arhitektoniskus vai mākslinieciskus veidojumus un citus objektus, kas izvietoti Latvijas teritorijā kopš 1940. gada un atbilst vismaz vienam no noteiktajiem kritērijiem – tie slavina PSRS vai nacistiskās Vācijas okupācijas varu, ar to saistītu notikumu vai personu, tie slavina totalitārismu, vardarbību, militāru agresiju, karu un kara ideoloģiju vai arī tie ietver padomju varas vai nacisma simbolus.
Kriminālprocesi
4. augustā Valsts drošības dienests (VDD) ziņoja, ka sākti 22 kriminālprocesi un no Valsts policijas (VP) pārņemti vēl četri kriminālprocesi par Krievijas agresijas atbalstīšanu un naida runu. Vienu Latvijas pilsoni apsūdzēja par finanšu līdzekļu vākšanas atbalstīšanu, lai tos nodotu Krievijas armijai.
Daugavas iela (Lielvārde)
Ielu savienojumi
Daugavas iela ir savienota ar šādām ielām:
Kilkeni
Kilkeni (en, ga) ir lielākā pilsēta Kilkeni grāfistē, Lensteras provincē, Īrijā. Kilkenī atrodas Kilkeni grāfistes pārvaldes centrs. pilsētā dzīvoja 26 512 iedzīvotāji.
Onni Pellinens
Onni Vilhelms Pellinens (fi; dzimis, miris ) bija somu grieķu-romiešu stila un brīvā stila cīkstonis, olimpisko spēļu medaļnieks, divkārtējais Eiropas čempions.
Biogrāfija
Onni Pellinens dzimis 1899. gadā Hankasalmi Villes Pellinena un Vilhelminas Vīkas ģimenē. Sacensībās viņš pārstāvēja klubus "Helsingin Visa", "Turun Veikot" un "Helsingin Kisa-Veikot". 1924. gadā Parīzes olimpiskajās spēlēs viņš ieguva bronzas medaļu, un 1928. gadā šo sasniegumu atkārtoja Amsterdamas olimpiskajās spēlēs. 1929. un 1931. gadā viņš bija Eiropas čempions, bet 1932. gadā izcīnīja sudraba medaļu Losandželosas olimpiskajās spēlēs.
Viņš arī nodarbojās ar boksu, uzvarēja Somijas Strādnieku sporta savienības čempionātā.
1933. gada 25. janvārī Somijas Cīņas federācija viņam piešķīra Sudraba medaļu par nopelniem. 1935. gadā Onni Pellinen pabeidza savu sporta karjeru, pēc tam pārcēlās uz Turciju, kur 10 gadus bija Turcijas izlases treneris.
Galileo 9
Galileo 9 (European GNSS apzīmējums GSAT0205) ir Eiropas navigācijas sistēmas Galileo pavadonis. Tas orbītā palaists 2015. gada martā; izvietots orbitālajā slotā A08.
Eižens Firstenbergers
Eižens Firstenbergers (de; dzimis, miris 1975. gada februāris) bija vācu vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Galileo 9
Pavadonim dots arī nosaukums Alba par godu bērnu konkursa uzvarētājai Spānijā Albai Navarro Rosalesai (Alba Navarro Rosales).
Eižens Firstenbergers
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 240 punktus, izcīnot 53. vietu.
Galileo 9
Galileo 9 primārais kontraktors un platformas izgatavotājs bija uzņēmums OHB-System. Derīgo kravu izgatavoja Surrey Satellite Technology (SSTL). Kosmiskā aparata starta masa bija 715 kg; izmēri 2,5 × 1,2 × 1,1 m. Pavadonī uzstādīti divi pasīvie ūdeņraža māzera atompulksteņi, divi rubīdija atompulksteņi; pulksteņu pārraudzīšanas un vadības iekārta, navigācijas signāla ģenerators, L-joslas antena navigācijas signāla raidīšanai, C-joslas antena augšupejošā signāla uztveršanai, divas S-joslas antenas telemetrijai un komandām, kā arī antena meklēšanas un glābšanas iekārtai MEO SAR.
Galileo 9 tika palaists 02:08  UTC no Gviānas kosmiskā centra ar nesējraķeti Sojuz-STB/Fregat-MT (lidojums VS12) kopā ar tās pašas sērijas pavadoni Galileo 10.
Pavadonis ekspluatācijā nodots 2016. gada 28. janvārī.
Bada spēles: Spēle ar uguni
"Bada spēles: Spēle ar uguni" (en) ir 2013. gada ASV fantastikas filma, kuras režisors ir Frānsiss Lorenss. Filmas sižets veidots pēc Sūzenas Kolinsas grāmatas ar tādu pašu nosaukumu. Filmā galvenās lomas atveido Dženifere Lorensa, Džošs Hatčersons, Liams Hemsvorts, Vudijs Harelsons, Elizabete Benksa, Lenijs Kravics, Filips Sīmors Hofmans, Džefrijs Raits, Stanlijs Tuči, Donalds Saterlends.
Siliņi (Salas pagasts)
Siliņi ir ciems Jēkabpils novada Salas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 11,9 km no pagasta centra Salas un 156,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, uz ziemeļrietumiem no Dolomīta.
Vladimirs Osipovs
Vladimirs Osipovs (dzimis 1954. gada 30. aprīlī) ir FK Liepājas Metalurgs galvenais treneris. Pirms tam strādājis par kluba galvenā trenera palīgu, bet pēc Jurija Andrejeva aiziešanas no trenera amata 2008. gadā viņš kopā ar komandas dublieru treneri Viktoru Lukinu, kas bija viņa palīgs lielajā komandā, kļuva par komandas galveno treneri, līdz vietā tika sameklēts jauns galvenais treneris Rīdigers Abramčiks. Sākumā Osipovs strādāja ar Metalurga jauniešu komandām, vēlāk arī trenēja dublierus, bet bijušais Metalurga treneris Benjamins Zeļkēvičs vēlāk viņu uzaicināja lielajā komandā par savu palīgu. Osipovs atzīst, ka daudz mācījies no tā sauktā trenara "Bena" un teicis, ka viņš esot futbola metrs. Viņam esot arī paticis, kā komandu savulaik esot trenējis viens no kluba bijušajiem treneriem Anatolijs Šeļests, kurš komandu vadīja 2001. gadā.
Darbs ar komandu
Pēc tam, kad pēc LMT Virslīgas 2010 sezonas gavenā trenera amatu pameta Rīdigers Abramčiks, par kluba galveno treneri kļuva Vladimirs Osipovs. Jaunajā LMT Virslīgas 2011. gada sezonā viņa vadībā komandas sastāvs tika krietni nomainīts, nekā tas bijis līdz šim, pēdējos gados. Tik kardinālas izmaiņas komandas sastāvā vēl nebija bijušas. Komanda tika papildināta ar ļoti daudziem dublieru komandas spēlētājiem. Pagaidām komanda sezonu aizvada diezgan "slideni", tad zaudē tad atkal uzvar, reizēm tiek zaudēts pat ievērojami vājākam komandām, bet tas viss ir saprotams, jo komandai ir jauns treneris un jauns sastāvs, kas ir ļoti jauns un vēl ir zināms pieredzes trūkums. Šajā sezonā komanda viņa vadībā ir iekļuvusi arī Latvijas kausā futbolā ceturtdaļfinālā, astotdaļfinālā ar rezultātu 3:1 pārspējot Latvijas futbola 2. līgas čempionus, kas tā rezultātā tagad spēlē Latvijas futbola 1. līgā klubu SFK Varavīksne. Šosezon viņa vadībā spēja aizkļūt arī līdz Baltijas līgas pusfinālam, kur ar rezultātiem 0:5 un 0:1 divu spēļu summā piedzīvoja sagrāvi ar rezultātu 0:6 pret LMT Virslīgas 2010. gada čempioniem Skonto FC. Vēl jāpiebilst, ka komanda startēja arī UEFA Eiropas līgā, kur izkrita jau pirmajā kārtā, piekāpjoties divu spēļu summā ar rezultātu 1:4 Austrijas iepriekšējās sezonas vicečempioniem Zalcburgas "Red Bull". Pašmāju stadionā Metalurgi ļoti lielam problēmas Zalcburgiešiem nesagādāja un zaudēja ar rezultātu 1:4, bet izbraukumā komanda izskatījās jau daudz labāk un spēja pat nospēlēt neizšķirti 0:0. Tas ir arī varbūt tāpēc, ka Zalcburgas komandai vairs nebija ko zaudēt.
Peši
Peši (arī Pešu ciems) ir apdzīvota vieta Kurzemes galējos dienvidrietumos, Dienvidkurzemes novada Rucavas pagastā pie autoceļa A11 starp Nīcu un Rucavu, krustojumā ar vietējas nozīmes ceļu V1220 (Nīca – Ječi – Peši).
Tekstulariīdas
Tekstulariīdas (Textulariida) ir foraminīferu kārta, kuras pārstāvji veido aglutinētas čaulas, sastāvošas no dažādiem svešķermeņiem (smilšu graudiņiem, sūkļu spīkulām, vizlas plāksnītēm, citu sīkāku foraminīferu čaulām, kramaļģēm u.c.), kas salīmētas kopā ar organisku vai kaļķa cementu, veidojot organisma ārējo apvalku. Sākotnēji kārtu sastādīja visas foraminīferas ar šādu čaulu tipu, taču ģenētiskie pētījumi parādīja, ka šie organismi neveido vienotu evolucionējušu atzaru, un vairākas virsdzimtas tika pārceltas uz Allogromiida kārtu. Pārējās formas var iedalīt trīs kategorijās: Trochamminida un Lituolida ar organiska cementa čaulu un Textulariida, kas čaulas veido ar kaļķa cementu. Visas trīs grupas fosilā veidā ir zināmas jau no kembrija.
Čaulām ir liela morfoloģiska daudzveidība no vienkāršām, lodveidīgām vai cauruļveidīgām līdz sarežgītām, sazarotām, spirāliskām, vārpstveidīgām, diskveidīgām u.t.t., taču visbiežāk tās ir divās rindās izvietotas kameru rindas ar vienkāršu vai caurumotu atveri uz septālās virsmas.
Sistemātika
Tekstulariīdu kārtā ir iekļautas šādas virsdzimtas :
(†) - izmirušu organismu grupa.
Nura Tatara
Nura Tatara (tr; dzimusi ) ir Turcijas tekvondiste, pasaules un Eiropas čempione, olimpisko spēļu medaļniece.
Biogrāfija
Nura Tatara dzimusi 1992. gada 16. augustā Vanā. Viņa ir kurdu izcelsmes turciete.
Tekvondo karjera
Sākumā viņa pārstāvēja Ankaras sporta klubu TSE, pēc tam — Ankaras "İller Bankası". Viņas trenere bija Džineita Gilčeka. .
2007. gadā 15 gadu vecumā Nura Tatara kļuva par Eiropas tekvondo junioru čempionāta bronzas medaļnieci. Turpmākajos gados viņa veiksmīgi piedalījās dažādos Eiropas tekvondo junioru čempionātos, 2009. un 2010. gadā kļūstot par Eiropas čempioni. Tajā pašā 2010. gadā Sanktpēterburgā viņa piedalījās Eiropas pieaugušo čempionātā, izcīnot sudraba medaļu.
Pirmie panākumi ļāva runāt par Nuru Tataru kā spilgtāko Turcijas tekvondo komandas "jaunpienācēju". 2012. gadā viņa kļuva par Eiropas čempioni, iegūstot tiesības piedalīties olimpiskajās spēlēs. Londonā viņa ieguva olimpisko spēļu sudraba medaļu, finālā zaudējot korejietei Hvanai Gjunsonai ar rezultātu 5:12. .
2013. gadā Mersinā Nura Tatara kļuva par Vidusjūras spēļu čempioni. .
2014. gada Eiropas čempionātā Baku Nura Tatata pusfinālā zaudēja topošajai čempionei krievietei Anastasijai Barišņikovai, taču izdevās uzvarēt duelī par bronzas medaļu. .
2015. gada pasaules čempionātā Čeļabinskā viņa kļuva par vicečempioni un ieguva bronzas medaļu Universiādes sacensībās Kvandžu. Nura Tatara piedalījās pirmajās Eiropas spēlēs Baku, tur izcīnot bronzas medaļu. Turnīra laikā viņa ceturtdaļfinālā zaudēja azerbaidžānietei Faridai Azizovai, bet pēc tam, piedaloties gandarījuma cīņās, ieguva bronzu, pieveicot holandieti Džoisu van Bārenu un pēc tam francūzieti Abiju Niāru. .
2016. gadā viņa atkal ieguva tiesības piedalīties savās otrajās olimpiskajās spēlēs, kas notika Riodežaneiro. Svara kategorijā līdz 67 kilogramiem Nura Tatara aizkļuva līdz pusfinālam, kur papildu kārtā pēc pēkšņas nāves likuma zaudēja francūzietei Abijai Niārai, bet bronzas mačā uzvarēja Čuanu Čiačia no Taivānas. .
2018. gadā maijā Nura Tatara ieguva sudraba medaļu Eiropas čempionātā, bet gada otrajā pusē bronzas medaļu Grand Prix sacensībās Mančestrā un zelta medaļu Grand Prix sacensībās Fudžeirā.
2019. gadā Tatara papildināja savu medaļu krājumu, iegūstot sudraba medaļu pasaules čempionātā Mančestrā.
Privātā dzīve
2017. gadā Nura Tatara apprecējās ar bijušo irāņu tekvondistu Mehranu Askari.
Gao
Gao var būt:
72 (skaitlis)
72 (septiņdesmit divi) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 71 un 73. Gada septiņdesmit otrā diena ir 13. marts.
Romiešu skaitļu sistēmā septiņdesmit divi tiek pierakstīts šādi — LXXII, bet binārajā skaitīšanas sistēmā septiņdesmit divi ir 10010002, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1108 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 4816. Septiņdesmit divi ir pāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskajā tabulā septiņdesmit otrais ir hafnija (Hf) atomskaitlis.
Alfonss Mokē
Alfonss Mokē (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Mokē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu. Šajā disciplīnā viņš aizcīnījās līdz ceturdaļfināliem, kur savā grupā palika 4./6. vietā.
Kurpnieku iela (Rīga)
Kurpnieku iela ir iela Rīgā, Pārdaugavā, Kurzemes rajonā, Imantas un Zasulauka aplaimēs. Kopējais ielas garums ir 110 metri, tā sastāv no diviem īsiem un savstarpēji nesaistītiem posmiem, kurus nodala dzelzceļa līnija Zasulauks—Bolderāja. Vēsturiski iela bijusi vienota, ar pārbrauktuvi dzelzceļam. Mūsdienās Kurpnieku ielas Imantas puses posms ir savienots ar Kandavas ielu pie siltumcentrāles "Zasulauks", bet otrpus dzelzceļam tā ir savienota ar Veco Jūrmalas gatvi (šeit gan nav Kurpnieku ielas adrešu). Kurpnieku ielā ir savrupmāju dzīvojamā apbūve.
Ielu savienojumi
Kurpnieku iela krustojas ar šādām ielām:
Slaigo
Slaigo (en, ga) ir lielākā pilsēta Slaigo grāfistē, Konahtas provincē, Īrijā. Slaigo atrodas Slaigo grāfistes pārvaldes centrs. pilsētā dzīvoja 19 199 iedzīvotāji.
Meļļi
Meļļi ir apdzīvota vieta Cēsu novada Dzērbenes pagastā. Atrodas pagasta rietumos 7,7 km no pagasta centra Dzērbenes, 25,9 km no novada centra Cēsīm un 105,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P30 (Cēsis—Vecpiebalga—Madona), Meļļupes un Mellužupītes krastos, pie slēgtās dzelzceļa līnijas Ieriķi—Abrene trases (bijusī dzelzceļa stacija Meļļi).
Volčina
Volčina, vēsturiski arī Konštate , ir pilsēta Polijas dienvidos, Opoles vojevodistē.
18. gadsimtā Austrijas mantojuma kara rezultātā pilsēta iekļāvās Prūsijā. Līdz 1945. gadam tā ietilpa Vācijā, bet, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, tika piešķirta Polijai.
Āpšvalks
Āpšvalks ir Undras kreisā krasta pieteka Talsu novadā.
Jozefs I Hābsburgs
Jozefs I (de, hu, cs, hr; dzimis, miris ) bija Hābsburgu dinastijas Svētās Romas impērijas imperators no 1705. gada līdz savai nāvei. Bija arī Ungārijas, Horvātijas un Bohēmijas karalis, kā arī Austrijas erchercogs.
Pāce (Dundagas pagasts)
Pāce ir ciems Talsu novada Dundagas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā pie autoceļa P77 4,5 km no pagasta centra Dundagas, 38 km no novada centra Talsiem un 125 km no Rīgas Pāces un Baložezera (Pāces dīķa jeb dzirnavezera) krastā. Uz dzirnavezera salas - Pāces pilskalns.
Jozefs I Hābsburgs
Jozefa I tēvs bija Svētās Romas imperators Leopolds I, bet māte - Pfalcas hercoga Filipa Vilhelma meita Neiburgas Eleonora Magdalēne. Dzimis Vīnē. Par Ungārijas un Vācijas karali kļuva vēl pirms tēva nāves 1705. gadā.
Gao Sjindzjaņs
Gao Sjindzjaņs (zh, ; dzimis ) ir ķīniešu romānists, dramaturgs, kritiķis, tulkotājs, scenārists, režisors, gleznotājs. Ķīnā dzimis, 1987. gadā emigrējis uz Franciju, kur arī 1997. gadā saņēmis Francijas pilsonību. Tulkojis vairāku ievērojamu rakstnieku darbus, tai skaitā Eižena Jonesko un Semjuela Beketa. 2000. gadā Gao saņēma Nobela prēmiju literatūrā. Viņa lugas Ķīnā tiek uzskatītas par absurda un avangardiska darbiem. Savukārt viņa prozas darbi Ķīnā netiek tik ļoti slavināti, taču Eiropā un pārējā Rietumu pasaulē tie tiek augstu vērtēti. Lai Kultūras revolūcijas laikā izvairītos no vajāšanas, viņš vienreiz sadedzinājis somu ar manuskriptiem.
Riva
Riva bija popgrupa no Horvātijas pilsētas Zadaras. 1980. gadu beigās pārstāvēja Dienvidslāviju, kā arī uzvarēja 1989. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu Rock me.
Grupas vēsture
Pēc grupas izveidošanas 1986. gadā grupa pirmo reizi publiski parādījās festivālā Zagrebfest 1988. Viņu dziesma Rock Me uzvarēja 1989. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, kas norisinājās Šveicē, grupa guva uzvaru ar rezultātu 137 punkti. Grupa ieguva pirmo un vienīgo uzvaru Dienvidslāvijai. Nākamā gada — 1990. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss tika organizēts Zagrebā. Grupas dalībnieku likteņi grupā šķīrās dažādos veidos 1991. gadā.
Āpšvalks
Tek rietumu virzienā. Ietek Undrā pie Meža muzeja. Āpšvalku šķērso valsts autoceļš V1410 (Valdemārpils–Pļavas–Sviķi), tā krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Jozefs I Hābsburgs
Valdīšana notika Spānijas mantojuma kara (1701 – 1714) laikā, tomēr imperators daudz neiesaistījās karadarbībā, paļaujoties uz Savojas prinča Eižena kaujas mākslu. Ungārijas daļā izvērtās Transilvānijas prinča Ferenca II Rākoči sacelšanās. Pēc Jozefa I nāves no bakām 1711. gadā, troni mantoja viņa brālis Kārlis VI.
Šajo
Šajo (hu) jeb Slana (sk) ir Tisas labā krasta pieteka Slovākijā un Ungārijā.
Iztece no Stolicas kalniem Slovākijā. Tek dienvidu-dienvidaustrumu virzienā. Augštecē 110 kilometrus tek pa Slovākijas teritoriju, pēc tam Ungārijā. Lielākās pietekas - Bodva un Hornāda. Ietek Tisā pie Tisaūjvārošas. Lielākās pilsētas upes krastos - Rožņava, Tornaļa, Putnoka, Šajosentpētera, Kazincbarcika, Miškolca. 1241. gada 11. aprīlī pie upes notika Kauja pie Šajo upes, kurā mongoļu karspēks sakāva ungāru spēkus.
Roznieku grāvis
Roznieku grāvis ir Ventas labā krasta pieteka Kuldīgas novadā.
Tek rietumu virzienā. Lielākā pieteka - Buntu grāvis. Ietek Ventā augšpus Kumbru mājām. Roznieku grāvi šķērso valsts autoceļš V1278 (Ciecere—Ikaiši—Vārme).
Garena Free Fire
Garena Free Fire ir elektroniskā sporta spēle, kuru izveidojusi 111 Dots Studio un izdevusi Garena gan IOS, gan Android spēlētājiem. Tā tika izlaista 2017. gadā kā beta versija Android un IOS. Free Fire parādījās, kad Battle Royale tipa spēles tirgū bija jaunums.
Garena Free Fire beta versija tika palaista pirms PUBG. Interese par mobilajām spēlēm strauji auga, un tas lika Battle Royale tipa spēlēm izveidot savu tirgu. Tas viss padarīja Free Fire par visvairāk lejupielādēto Battle Royale tipa spēli. Pēc četriem gadiem tā titulu saglabāja joprojām.
Free Fire saņēma Google Play balvu “Labākā populārā balsošanas spēle” jau 2019. gadā. Kopš 2021. gada Free Fire ir uzstādījis rekordu ar vairāk nekā miljardu ikdienas aktīvo lietotāju visā pasaulē.
Viktors Kalniņš (rakstnieks)
Viktors Kalniņš, pazīstams ar pseidonīmu Viks (dzimis 1939. gada 1. aprīlī Rīgā) ir latviešu rakstnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1939. gada 1. aprīlī Rīgā strādnieku ģimenē, viņš ir komponista Imanta Kalniņa vecākais brālis. Otrā pasaules kara laikā viņa ģimene dzīvoja Dikļos, Dundagā un Vitrupē, pēc tam atgriezās Rīgā. Pēc pamatskolas beigšanas V. Kalniņš mācījās Rīgas 7. strādnieku jaunatnes vakara vidusskolā un strādāja par montētāju Rīgas radiorūpnīcā (1955-1958), vēlāk Rīgas telefona centrālē (1959). 1959. gadā uzsāka angļu valodas un literatūras studijas LVU Svešvalodu fakultātē (1958-1961), dienēja Padomju armijā (1962-1964), pēc tam turpināja studijas (1965-1972).
1968. gadā žurnālā "Liesma" publicēja pirmo dzejoli "Pasaciņa". Liepājas teātris iestudēja izrādes "Princis un ubaga zēns" (1968) un "Trīs musketieri" (1969) ar Imanta Kalniņa un Viktora Kalniņa dziesmām. Libreta autors I. Kalniņa rokoperai "Ei, jūs tur!". Pēc augstskolas beigšanas bija docētājs LVU Svešvalodu fakultātē (1972-1973), inženieris LZA Botāniskajā dārzā (1973-1974).
Kopš 1989. gada dzīvo Dikļu pagasta "Medniekos" un nodarbojas vienīgi ar rakstniecību. Izdevis vairākus dzejas krājumus, viņa dzejā jūtama angļu valodā rakstītās dzejas un latviešu folkloras estētikas tradīciju saplūsme. Atdzejojis no angļu valodas V. Lampas, E. E. Kamingsa, K. Čerijas, S. Momadeja darbus, arī indiāņu tautasdziesmas, tulkojis latviski D. Bārtelma, Ē. Koldvela, S.B. Līkoka, A. Kristi un citu autoru darbus. Sarakstījis scenārijus satīriskajiem TV raidījumiem "Pie mums viesos - Malēnijas TV" (1981-1983) un vairākām dokumentālajām filmām. Pēc 1982. gada pārsvarā rakstīja bērnu literatūru, stāstus un dokumentālus tēlojumus. 2009. gadā iznāca viņa poēma "Katoliete". Ar viņa tekstiem sacerētas daudzas populāras I. Kalniņa, U. Stabulnieka, Z. Lorenca, J. Līvmaņa, Ē. Ķiģeļa, V. Kaminska, J. Kulakova u.c. komponistu dziesmas.
Rakstnieku savienības biedrs kopš 1982. gada.
Elena Cagrinu
Elena Cagrinu (el, dzimusi Atēnās) ir grieķu dziedātāja, aktrise un TV raidījumu vadītāja. Viņa, pārstāvot Kipru, piedajās 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē ar dziesmu El diablo.
Biogrāfija
Dzimusi Arēnās, Grieķijā. Jau no mazotnes Elenas dzīve ir bijusi saistīta ar mūziku, viņa ir mācījusies mūzikas vidusskolā.
Mūzikas karjera
2009. gadā Elena piedalījās televīzijas talantu konkursā Elláda écheis talénto (Ελλάδα έχεις ταλέντο), kur viņa tika izslēgta pusfinālā. 2013. gadā viņa pievienojās grupai OtherView kā soliste, bet pēc 5 veiksmīgiem darbības gadiem 2017. gadā viņa to pameta un aizsāka solistes karjeru. Tajā pašā gadā viņa izlaida savu debijas singlu Pame Ap' Tin Arhi (Θέλω Να Σε Ξαναδώ). Vēlāk viņa ir uzstājusies un piedalījusies vairākās televīzijas pārraidēs un šovos gan Grieķijā, gan Kiprā. 2016. un 2017. gadā Elena ir vadījusi arī Grieķijas The Voice versiju The Voice of Greece. 2020. gadā viņa vadīja pati savu šovu K-POP Stars. Viņa ir bijusi arī žūrijas locekle šovā Just The 2 Of Us.
Kad viņa bija grupas OtherView sastāvā, Elena kopš ar grupu bija parakstījusi līgumu ar mūzikas izdevējkompāniju Feelgood, bet, uzsākot solistes karjeru 2017. gadā, viņa slēdza līgumu ar izdevējkomplāniju Panik, kas ir lielākā un zināmākā Grieķijā un Kiprā.
Eirovīzijas dziesmu konkurss
Kipras pārraidītājs CyBC paziņoja, ka Kipru 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē pārstāvēs Elena ar dziesmu El diablo. Dziesmas un tā videoklipa pirmatskaņojums notika CyBC1 kanālā, pēc tam to varēja noskatīties izdevējkomplānijas Panik mājaslapā. Dziesma tika oficiāli izlaista.
Siliņu stacija
Siliņu stacija ir ciems Jēkabpils novada Salas pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos 15,1 km no pagasta centra Salas un 159,2 km no Rīgas.
Urusovs
Urusovs (ru, no nogaju: urush — 'karotājs'; sieviešu dzimtē Urusova (Урусова)) ir nogaju cilmes krievu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Siliņu stacija
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P72 (Ilūkste (Virsaiši)–Bebrene–Birži).
Elisa Manolova
Elisa Manolova (az; dzimusi ) ir Bulgārijas izcelsmes Azerbaidžānas brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, 2017. gada Islāma solidaritātes spēļu čempione.
Arī Elisas vecākā māsa Džanana Manolova ir cīkstone, pārstāv Bulgāriju.
Biogrāfija
Elisa Manolova dzimusi 1996. gadā. Ar cīņas sportu viņa nodarbojas kopš 2004. gada. Starptautiskajās sacensībās piedalās kopš 2011. gada.
2018. gada Eiropas čempionātā viņa sasniedza finālu, kurā zaudēja somietei Petrai Olli un izcīnīja sudraba medaļu.
Gadu vēlāk viņa bija pirmā svara kategorijā līdz 65 kg, finālā pieveicot rumānieti Kristu Inci un izcīnot Eiropas čempionāta zelta medaļu.
2019. gadā pirmsolimpiādes pasaules čempionātā Kazahstānā svara kategorijā līdz 65 kg Elisa izcīnīja turnīra bronzas medaļu.
2020. gada Eiropas čempionātā, kas notika Itālijas galvaspilsētā Romā, svara kategorijā līdz 65 kg Elisa cīņā par čempiones titulu zaudēja bulgārietei Mimi Hristovai un izcīnīja Eiropas čempionāta sudraba medaļu.
Katerīne Zauerbreja
Katerīne Zauerbreja (de; dzimusi Šteibahā-Hallenbergā) ir Vācijas distanču slēpotāja,  sudraba medaļas ieguvēja stafetē.
Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja Lillehammerē stafetē. Individuāli pirmo reizi piedalījās Lencerheidē Tour de Ski posmā.
Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2022. gadā Pekinā izcīnīja sudraba medaļu sieviešu stafetē. Labāko individuālo rezultātu sasniedza 10 km distancē klasiskajā stilā, ieņemot 11. vietu, bet skiatlonā finišēja 13. vietā.