cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pašnāvība
Domas par pašnāvību
Domas par pašnāvību var būt dažādas, sākot ar nenoteiktām vai neskaidrām dziņām līdz pat rūpīgi izstrādātiem plāniem un instrukcijām par rīcību pēc nāves. Šādam stāvoklim nepieciešama profesionāla iejaukšanās, lai noteiktu tā nopietnību, tostarp pašnāvības plāna esamību un pacienta rīcībā esošos līdzekļus pašnāvības veikšanai. Nopietnas domas par pašnāvību ir medicīniska krīze, kam nepieciešama neatliekama ārstēšana.
Trešdiena
Vēsture
Senajā Romā trešdiena bija veltīta Merkuram — tādēļ dažās romāņu valodās trešdienas nosaukums atvasināts no Merkura. Ziemeļeiropā Merkura analogs bija senskandināvu dievs Odins, no tā cēlies angļu un holandiešu trešdienas nosaukums. Ja par pirmo nedēļas dienu uzskata svētdienu, tad trešdiena iznāk nedēļas vidū (arī darba nedēļas vidū), tādēļ vācu un krievu valodā trešdienu dēvē par vidus dienu (Mittwoch, среда).
Pašnāvība
Pašnāvnieciskas izpausmes un pašnāvības mēģinājumi
Dažkārt cilvēki var veikt darbības, kas atgādina pašnāvības mēģinājumus, lai arī tās nav veiktas ar šādu mērķi. Tās sauc par "pašnāvnieciskām izpausmēm". Prototipiskas metodes var būt neletāls paškaitējums, kas atstāj nepārprotamas mēģinājuma pēdas, vai arī letāla darbība laikā, kad persona uzskata, ka visticamāk tā tiks izglābta vai tai neļaus to izdarīt līdz galam.
No otras puses, persona, kas patiešām vēlas mirt, var izdzīvot dažādu iemeslu dēļ, piemēram, zināšanu trūkuma, nevēlēšanās izmēģināt metodes, kas varētu beigties ar pastāvīgu sevis kaitējumu (gadījumā, ja mēģinājums nebeidzas ar nāvi), nevēlēšanās mēģināt metodi, kas varētu kaitēt citiem, nevēlamas izglābšanas iespējas u.c. Var pastāvēt konflikts, kad cilvēks, kas patiešām vēlas mirt, ir tik izmisis, ka grib sevi nogalināt, tajā pašā laikā ir pārāk nobijies, lai veiktu ekstrēmās darbības, kas nepieciešamas nāves izraisīšanai. Ir nepareizi sacīt, ka persona, kas izdzīvojusi pēc zāļu pārdozēšanas, tikai "sauca pēc palīdzības", lai gan patiesībā šis pašnāvības mēģinājums vienkārši nebeidzās ar nāvi. Tas pasvītro faktu, ka nogalināt sevi veidā, kas nav traumatisks vai sāpīgs, ir grūti. Šīs darbības tiek definētas kā "pašnāvības mēģinājums".
Starpība starp pašnāvības mēģinājumu un pašnāvnieciskām izpausmēm ir grūti nosakāma. Nodoms un motivācija nereti ir grūti atšķirami, jo daudzi pašnāvnieciski cilvēki nespēj izšķirties par to, vai patiešām viņi vēlas mirt. Viena no pieejām uzskata, ka pietiekoši spēcīga pašnāvības vēlme vienmēr beigsies ar nāvi, tādēļ tā attiecas pret visiem pašnāvībai tuviem stāvokļiem kā pašnāvnieciskām izpausmēm. Tomēr tas neizskaidro, kādēļ tik daudzi cilvēki, kuru pašnāvības mēģinājumi nebeidzas ar nāvi, rezultātā cieš no smagiem ievainojumiem, kas bieži ir neatgriezeniski un visticamāk ir nevēlami tiem, kas veikuši pašnāvnieciskas izpausmes. (Skatīt: Paškaitējums.) Cita iespēja ir, ka cilvēki, kas vēlas veikt tikai pašnāvnieciskas izpausmes, nejauši sevi nogalina, jo nav novērtējuši izvēlētās metodes letalitāti vai arī pārvērtējuši citu cilvēku iejaukšanos. Pašnāvnieciskas darbības jāvērtē pēc iespējas nopietnāk, jo gadījumā, ja reakcija no apkārtējiem nav pietiekoša, tā var izraisīt jaunus mēģinājumus.
Tehniskajā literatūrā tiek dota priekšroka terminiem "parasuicīds" vai "tīšs paškaitējums", taču abi šie nosaukumi izvairās no jautājuma par pašnāvniecisku darbību nolūku.
Gandrīz puse no pašnāvībām notiek pēc iepriekšēja pašnāvības mēģinājuma, kas nav beidzies ar nāvi. Cilvēki, kas ir iepriekš veikuši pašnāvības mēģinājumu, ir pakļauti 23 reizes lielākam riskam mirt no savas rokas, nekā cilvēki, kas šādu mēģinājumu nav veikuši. Cilvēki, kas izdara kaitējumu sev, kā grupa ir ļoti atšķirīgi no personām, kas patiešām mirst no pašnāvības. Sievietes izdara pašnāvības mēģinājumus daudz biežāk nekā vīrieši, taču vīriešiem ir 4 reizes lielāka iespēja mirt no pašnāvības.
Pašnāvības krīze
Pašnāvības mēģinājums, kas nebeidzas ar nāvi, vai situācija, kurā persona nopietni plāno pašnāvību vai daudz par to domā, tiek uzskatīta par medicīnisku krīzi, kam nepieciešama iejaukšanās pašnāvības novēršanai.
Epidemioloģija
Atsaucoties uz oficiālu statistiku, apmēram viens miljons cilvēku katru gadu mirst pašnāvībā, kas ir vairāk, nekā slepkavības vai kara dēļ. Atsaucoties uz 2005. gadā publicētajiem datiem, pašnāvības pārsniedz slepkavību skaitu attiecībā, kas tuva 2 pret 1 un ierindojas 11. vadošo nāves cēloņu saraksta vietā, kas ir augstāk nekā aknu slimības un Parkinsona slimība.
Rietumos vīrieši no pašnāvības mirst daudz biežāk nekā sievietes, lai arī sievietes daudz biežāk izdara pašnāvības mēģinājumus. Šāds sadalījums novērots vismaz pēdējā gadsimta laikā. Daži medicīnas profesionāļi uzskata, ka šādas statistikas iemesls ir fakts, ka vīriešiem daudz raksturīgāk ir izvēlēties efektīvus, vardarbīgus līdzekļus (šaujamieročus, nažus, pakāršanos u.c.), savukārt sievietes galvenokārt izvēlas metodes, kam pastāv liela neizdošanās iespēja, piemēram, zāļu pārdozēšanu. Arī šajā gadījumā šāds sadalījums novērots vismaz pēdējā gadsimta laikā.
Citi uzskata, ka šāda starpība izskaidrojama ar atšķirībām vīriešu/sieviešu psiholoģijā. Tā kā pastāv lielāka sociālā stigma pret vīriešiem, kas cieš no depresijas, un tiem pieejams mazāks sociālā atbalsta tīkls un palīdzība depresijas novēršanā, tie tiek uzskatīti par galvenajiem iemesliem, kādēļ vīriešu pašnāvību skaits ir neproporcionāli lielāks. Pašnāvība kā "sauciens pēc palīdzības" vīriešu acīs nav pievilcīga iespēja. Parasti vīrieši mirst no pašnāvības trīs līdz četras reizes biežāk nekā sievietes, un nav neparasti, ja starpība ir pat piecas vai vairāk reizes lielāka.
Biežāka vīriešu mirstība no pašnāvības novērota arī citās valstīs, ne tikai Rietumos. 1979.—1981. gadā, 74 valstis ziņoja par vismaz vienu vai vairākiem pašnāvības gadījumiem. Divās valstīs skaits abiem dzimumiem bija vienāds: Seišelu Salās un Kenijā. Trīs valstīs sieviešu pašnāvību skaits pārsniedza vīriešu: Papua Jaungvinejā, Makao, Franču Gviānā. Pārējās 69 valstīs vīriešu pašnāvību skaits pārsniedza sieviešu.
Baraklo (Barraclough) atklāja, ka sieviešu, vecumā no 5—14 gadiem, pašnāvību skaits bija vienāds vai pārsniedza vīriešu pašnāvību skaitu tikai 14 valstīs, galvenokārt Dienvidamerikā un Āzijā. Pašnāvību skaits dažādās valstīs dažkārt saglabājas stabils. Piemēram, 1975. gadā pašnāvību skaits Austrālijā, Dānijā, Anglijā, Francijā, Norvēģijā un Šveicē bija 3,0 uz 100 000 iedzīvotājiem, kas bija vienāds ar 1875. gada rādītājiem. Rādītāji 1910. — 1914. gadā un 1960. gadā atšķīrās par mazāk nekā 2,5 uz 100 000 iedzīvotājiem Austrālijā, Beļģijā, Dānijā, Anglijā un Velsā, Īrijā, Japānā, Jaunzēlandē, Norvēģijā, Skotijā, Dienvidāfrikā, Spānijā, Zviedrijā un Nīderlandē.
Starp dažādām valstīm pastāv ievērojamas pašnāvību skaita atšķirības. Divos pētījumos tika atklāts, ka amplitūda ir no 0 līdz 40 pašnāvībām uz 100 000 iedzīvotāju.
Šķiet, ka visā pasaulē pašnāvību skaits dažādās valstīs pieaug, tas labi dokumentēts daudzās Eiropas valstīs. Šāda tendence varētu būt netiešs rezultāts tam, ka pakāpeniski samazinās nāvju skaits citu iemeslu dēļ, t.i. nāvju skaita samazināšanās citu iemeslu dēļ atklāj iepriekš apslēptu predispozīciju pret pašnāvību. Vēl viens izskaidrojums varētu būt tāds, ka ir samazinājusies ar pašnāvniekiem saistītā sociālā stigma, jo pašnāvība vairs netiek uzskatīta par noziegumu vai grēku. Tādēļ medicīnas darbinieki un policija reģistrē vairāk pašnāvību, šādi palielinot to oficiālo skaitu.
Cilvēki visbiežāk pašnāvības izdara pavasarī un vasarā. Uzskats, ka pašnāvības visbiežāk tiek izdarītas Ziemassvētku laikā, ir bieži sastopams pārpratums. Cilvēki, kas cieš no sezonālajiem afektīvajiem traucējumiem, pakļauti lielākam pašnāvības riskam. Dažos pētījumos atklāts, ka gados vecāki cilvēki biežāk pašnāvības izdara savu dzimšanas dienu laikā.
Termogrāfija
Termogrāfija, siltuma attēlveidošana jeb siltuma video ir attēla veidošana, izmantojot infrasarkano starojumu. Termogrāfiskās ierīces reaģē uz starojumu elektromagnētiskā spektra infrasarkanās daļas robežās (aptuveni 900 -1400 nm jeb 0,9 — 1,4 μm) un pārveido to redzamās gaismas attēlā.
Tā kā infrasarkano starojumu izstaro visi priekšmeti, kuru temperatūra nav absolūtā nulle (tātad visi reālajā dzīvē sastopami priekšmeti), tad saskaņā ar melnā ķermeņa starojuma likumu, termogrāfija ļauj “redzēt” apkārtējo vidi arī bez cilvēka acij redzamās gaismas. Izstaroto infrasarkano staru intensitāte palielinās, paaugstinoties temperatūrai, tādēļ termogrāfija ļauj saskatīt temperatūras izmaiņas laikā un dažādu objektu temperatūru starpības.
Lietojot termogrāfisko ierīci, var redzēt cik labi silti priekšmeti izceļas uz vēsāka fona, piemēram, cilvēki un siltasiņu dzīvnieki apkārtnē kļūst viegli saskatāmi gan dienā, gan naktī, bet nekvalitatīvi nosiltinātas ēku fasādes vietas ir radikāli citā krāsā nekā fasāde, ļaujot ieraudzīt tā sauktos "termiskos tiltus" — vietas, kur noplūst siltums.
Termogrāfijas pielietojums
Siltumnoplūdes apskate ar infrasarkano staru kameras (termokameras) palīdzību dod iespēju laikus konstatēt nekvalitatīvi veiktus būvniecības vai remonta darbus, avārijas vietas, kuras radušās dzīvojamo un ražošanas ēku ekspluatācijas gaitā, bojājumus siltuma un elektroinstalācijas tīklos, ārsienu uzstādīšanas defektus, paviršu siltumizolācijas instalāciju ēku sienām un jumtiem, kondensēšanās vietas, elektrisko tīklu defektus, bojātas izolatoru savienojuma vietas, elektrisko un siltumtehnisko ierīču (transformatoru, elektroģeneratoru, katlu agregātu u.c.) bojājumus, oderējuma un siltumizolācijas defektus.
Deniss Čerkovskis
Deniss Čerkovskis (dzimis Rīgā) ir latviešu modernās pieccīņas sportists. LOV sastāvā ir kopš 1998. gada.
Piedalījies četrās Olimpiskajās spēlēs. 2000. gadā Sidnejā izcīnīja 18. vietu, 2004. gadā Atēnās bija viens no veiksmīgākajiem Latvijas olimpiešiem (4. vieta), 2008. gadā Pekinā izcīnīja 11. vietu, savukārt pēc četriem gadiem Londonā ieņēma 19. vietu.
Papildu panākumiem Atēnu Olimpiskajās spēlēs vēl ir izcīnījis 2005. gada Eiropas čempionātā 2. vietu ar 5600 punktiem, Pasaules čempionātos augstākais sasniegums ir 2004. gadā iegūtā 5. vieta ar 5512 punktiem. Divas reizes ierindojies pirmajā trijniekā Pasaules kausa izcīņas posmos.
A Big Package for You
A Big Package for You ir kanādiešu poppanka grupas Simple Plan koncertieraksta albums, kas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Lava Records.
Futbols 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — sieviešu turnīrs
Futbola turnīrs sievietēm tika aizvadīts no  līdz. Turnīrā piedalījās 12 izlases.
Ceturtdiena
Ceturtdiena ir nedēļas ceturtā diena. Tā ir nedēļas vidus. Pēc standarta ISO 8601 ceturtdiena nosaka nedēļu numerāciju — pirmā gada nedēļa ir nedēļa, kurā iekrīt gada pirmā ceturtdiena.
Vēsture
Senajā Romā ceturtdiena bija veltīta Jupiteram. Vēl mūsdienās itāļu valodā ceturtdienu sauc giovedì. Senie ģermāņi ceturtdienu dēvēja dieva Tora vārdā. Arī vācu nosaukums Donnerstag cēlies no Pērkona dieva.
Interesanti fakti
1976. gadā PSRS tika pieņemts Ministru padomes lēmums, kas noteica ceturtdienu par "zivju dienu" sabiedriskās ēdināšanas iestādēs.
Māris Gulbis (politiķis)
Māris Gulbis (dzimis ) ir latviešu jurists, politiķis un bijušais Latvijas iekšlietu ministrs. Ir bijis vairāku politisko partiju biedrs un 8. Saeimas deputāts.
Izglītība
M. Gulbis ir mācījies Liepājas 1. vidusskolā un Rīgas 64. vidusskolā. 1994. gadā viņš absolvēja Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti.
Profesionālā karjera
No 1990. līdz 1991. gadam M. Gulbis bija advokāta palīgs birojā "Bļugers un Plaude". Tad līdz 1992. gadam bijis a/s "LANA" jurists. No 1992. līdz 1994. gadam M. Gulbis bija Šveices valdības fonda "Transfer Stiftung Marktwitrschaft Lettland" direktors.
1996. gadā M. Gulbis ticis iecelts par Uzņēmumu reģistra galveno valsts notāru.
Bijis iesaistīts vairākos skandālos. 1999. gadā pēc vairākiem skandāliem par nesamērīgi dārgiem par nodokļu naudu iegādātiem valsts dienesta automobiļiem atteicies no viņam pienākošās dienesta automašīnas. 2000. gada martā pēc uzņēmuma "LatRosTrans" statūtu grozījumu reģistrēšanas M. Gulbis apgalvoja, ka uz viņu un Uzņēmumu reģistru izdarīts spiediens. Tā gada rudenī viņš arī lūdzis ģenerālprokuroru pārbaudīt, vai ekonomikas ministrs Aigars Kalvītis Uzņēmumu reģistram nav sniedzis nepatiesas ziņas par Privatizācijas aģentūras valdes locekļa Didža Azandas atcelšanas un Arņa Ozolnieka iecelšanas procedūru. Ģenerālprokuratūra šo lūgumu noraidīja.
Amatā bijis līdz 2002. gadam, kad kļuvis par iekšlietu ministru. No amata tika oficiāli atbrīvots.
Politiskā darbība
2002. gada jūlijā M. Gulbis iestājies partijā "Jaunais laiks", no kuras oktobrī ievēlēts 8. Saeimā. Dažas dienas pēc Saeimas mandāta saņemšanas tika apstiprināts Einara Repšes Ministru kabinets, kurā M. Gulbis ieguva iekšlietu ministra posteni, tādējādi uz laiku noliekot Saeimas mandātu. Stājoties amatā, M. Gulbis solīja, ka "iekšlietu sistēmā būs plašas reformas, pakāpeniski tiks veikts audits un pārbaudes visās struktūrās un, paaugstinot algas policistiem, tiks palielināta arī atbildība".
Būdams valdībā, M. Gulbis bija viens no populārākajiem tās ministriem. Saskaņā ar "Latvijas faktu" veiktajām aptaujām, viņa popularitātes reitings pieauga no 42,2 procentiem 2002. gada decembrī uz 53% 2003. gada martā, tomēnes iegūstot arī populārākā E. Repšes valdības ministra pozīciju. M. Gulbis vairākkārt pieņēma lēmumus, kas sabiedrībā izraisīja plašu rezonansi. Viņš piedalījās reidos, kuru laikā tika aizturēti narkotiku tirgoņi un pircēji, neļāva Latvijā ierasties Krievijas dziedātājam Josifam Kobzonam, kā arī Rīgas domes priekšsēdētājam Gundaram Bojāram ierosināja slēgt tirgu "Latgalīte", pamatojot to ar tajā pieejamo preču neskaidro izcelsmi.
E. Repšes valdība demisionēja. Tā kā nākamajā koalīcijā "Jaunais laiks" netika iekļauts, M. Gulbis ministra amatu zaudēja un atgriezās Saeimā.
Māris Gulbis un Ināra Ostrovska (M. Gulbja sievasmāte) paziņoja par to, ka izstājas no "Jaunā laika" un tā Saeimas frakcijas. Šo lēmumu M. Gulbis pamatoja ar "demokrātijas trūkumu partijā" un turpmāk darbojās kā neatkarīgais deputāts. Nedaudz vēlāk viņš paziņoja, ka gatavojas runāt ar "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" par ēnu kabineta izveidi. Novembrī M. Gulbis ar domubiedriem dibināja sabiedrisko organizāciju "Jauno demokrātu kustība". Neilgi pirms balsojuma par Aigara Kalvīša valdības apstiprināšanu 2004. gada decembrī M. Gulbis un I. Ostrovska paziņoja, ka to neatbalstīs.
Nepilnu mēnesi pēc vēlēšanām M. Gulbja vadītie "Jaunie demokrāti" Augstākajā tiesā apstrīdēja vēlēšanu rezultātus, pamatojot to ar faktu, ka Tautas partija un LPP/LC izmantoja trešās personas, lai varētu apiet aģitācijas izmaksu ierobežojumus. 2007. gada jūnijā "Jaunie demokrāti" paziņoja par plānu veidot apvienību, vēlāk precizējot, ka vēlas apvienoties ar TB/LNNK. 2008. gada aprīlī, partijas 4. kongresā, M. Gulbi partijas vadītāja amatā nomainīja Edgars Jansons, bet 2009. gadā viņš no paša dibinātās partijas izstājās.
2014. gadā M. Gulbis iestājās partijā "Reģionu alianse".
2016. gada septembrī pieteicis savu kandidatūru uz KNAB vadītāja amatu, taču netika apstiprināts.
2017. M. Gulbis iestājās Jaunajā konservatīvajā partijā, no kuras saraksta nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās. Vēlāk M. Gulbis no partijas tika izslēgts. 2019. gada janvārī, kad tika apstiprināta Krišjāņa Kariņa valdība, M. Gulbis kļuva par partijas KPV LV izvirzītā iekšlietu ministra Sanda Ģirģena padomnieku.
Privātā dzīve
Māris Gulbis ir dzimis Kuldīgā. Viņam ir jaunākais brālis Artis Gulbis, kas ir ārsts un nodarojas ar mugurkaula ķirurģiju. Viņa tēvs Māris Gulbis ir vairākkārt šķīries, ir bijis Latvijas PSR Jaunatnes organizāciju komitejas priekšsēdētājs, viesnīcas "Rīdzene" vadītājs un "Latvijas Ceļa" biedrs.
M. Gulbis ir precējies vairākkārt. Pirmoreiz viņš apprecējās 19 gadu vecumā. Otrā laulība bijusi ar juristi Elizabeti Bruksli-Gulbi, tajā dzimuši četri bērni. Šķiršanās tika iesniegta 2002. gada augustā un pabeigta 2003. gada beigās. 2004. gada septembrī viņš apprecējās ar Tīnu Ostrovsku. 2006. gada februārī pārim piedzima meita, pāris izšķirās 2007. gadā.
Kārlis Miesnieks
Kārlis Miesnieks ( — ) bija latviešu gleznotājs, izcils latviešu reālistiskās glezniecības skolas pārstāvis, mākslinieku biedrības "Sadarbs" biedrs. Rakstnieka Jonāsa Miesnieka brālis.
Biogrāfija
Latvijā atgriezās 1918.gadā. Strādājis par zīmēšanas skolotāju Jaunpiebalgas draudzes skolā (1918-1919) un Mazsalacas vidusskolā, Rīgas Olava komercskolā (1920).
Bijis Latvijas Kultūras veicināšanas biedrības mākslas studijas vadītājs (1920 — 1924). Kopā ar mākslinieku Ludolfu Libertu vadījis savu mākslas studiju (1924 - 1929), bijis Latvijas Mākslas akadēmijas zīmēšanas pedagogs (1922 — 1953) un profesors no 1947. gada. Darbojies Neatkarīgo mākslinieku vienībā (1920 — 1924), un mākslinieku biedrībā "Sadarbs" (1924 — 1940). Latvijas PSR Mākslinieku savienības biedrs no 1944. gada. 1955. gadā saņēma Latvijas PSR Tautas mākslinieka goda nosaukumu.
Miris 1977. gada 25. oktobrī Rīgā.
Glezniecība
Gleznojis klusās dabas, ainavas, sadzīves ainas un portretus. Ievērojamu vietu mākslinieka radošajā dzīvē ieņēmuši arī zīmējumi, darbojies karikatūrā. Portretos dominē psigoloģiskais aspekts, ainavas žanra darbos jūtama cilvēka darba klātbūtne, svarīga lauku dzīves tēlošana. Daiļrades sākumposmā gleznoti un zīmēti tuvinieku portreti un pašportreti, ka arī virkne ainavu. Cilvēku figūras tēlotas plastiskās pozās, asos raksturos. Pēc ceļojuma uz Parīzi radītie darbi izceļas ar lielāku krāsu intensitāti. 1920. gadu otrajā pusē pievērsies dabas studijām, gleznojot žanriskas ainavas un lauku dzīves norises dabā. Vēlākos gados daiļradē dominē ainava un portrets, bet sadzīviskā žanra darbi parādās reti. Šo gadu radītajos portretos efektīgus žestus un pozas nomaina svinīgāks ārējais veidojums, palielinoties apkārtējās vides un aksesuāru nozīmei.
Izstādes
Izstādēs piedalās kopš 1920. gada. Personalizstādes Rīgā (1959, 1967, 1971, 1977), Madonā (1959), Cēsīs (1959), Ventspilī (1960), Liepājā (1960), Jēkabpilī (1960), Pļaviņu HES (1960), Kandavā (1961), Tukumā (1961, 1976), Bauskā (1961), Jaunpiebalgā (1968; kopā ar Jāni Strazdiņu un Kārli Baltgaili). Piemiņas izstāde tika sarīkota Rīgā (1987).
Ziemeļu ciems
Ziemeļu ciems var būt:
Rēzeknes fogteja
Rēzeknes fogteja bija teritoriālajā vienība Livonijas ordeņa valstī.
Agrākajā Lotigolas teritorijā izveidotā fogteja atradās Livonijas Konfederācijas austrumos un robežojas ziemeļos un rietumos ar Rīgas arhibīskapiju, dienvidos ar Daugavpils komtureju, bet austrumos ar Pleskavas kņazisti (kopš 1510. gada ar Maskavas lielkņazisti).
Piektdiena
Piektdiena ir nedēļas piektā diena. Piektdiena ir pēdējā darba nedēļas diena valstīs ar piecu dienu darba nedēļu.
Vēsture
Senajā Romā piektdiena bija veltīta dievietei Venerai. Vēl mūsdienās itāļu valodā piektdienu sauc venerdì, tāpat spāņu un franču nosaukumi atvasināti no Veneras. Senie ģermāņi piektdienu dēvēja auglības dievietes Freijas vārdā. Arī vācu nosaukums Freitag cēlies no Freijas.
Interesanti fakti
Cilvēki ar aizspriedumiem piektdienu uzskata par sevišķi neveiksmīgu dienu, ja tā iekrīt 13. datumā. Bailes no piektdienas psihologi sauc par paraskevidekatriafobiju.
Sēļu pagasts
Sēļu pagasts ir viena no Valmieras novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Ramatas, Mazsalacas, Vilpulkas, Jeru un Vecates pagastiem.
Upes
Palmute.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Sēļi (pagasta centrs), Idus, Pilāti, Pantene.
Filistrs
Filistrs ir no vācu valodas cēlies termins, ko mūsdienās galvenokārt izmanto studentu korporācijas.
Izcelsme
Šī vārda izcelsme vācu valodā tiek skaidrota ar seno tautu filistiešiem — Palestīnas pamatiedzīvotājiem. 17. gadsimtā Eiropā par filistriem studenti mēdza dēvēt universitātes pilsētas pamatiedzīvotājus.
Sākot ar 1781. gadu šajā vārdā sāka saukt universitāti pabeigušus studentus. Visu 19. un vēl 20.gadsimta sākumā šis vārds, Eiropas izglītotajās aprindās, tika izmantots aprobežotu mietpilsoņu apzīmēšanai.
Filistri studentu korporācijās
Filistri vairs aktīvi nepiedalās konventa dzīvē, bet parasti rūpējās par korporācijas īpašumu apsaimniekošanu un visādā veidā atbalsta konventu, tostarp arī finansiāli.
Daudzās korporācijās filistri ir apvienojušies Filistru biedrībās.
Goda filistri
Atsevišķās korporācijās ir statuss "goda filistrs", tas tiek piešķirts kā atzinība par īpašiem nopelniem ar pašas personas piekrišanu. Goda filistriem korporācijas sadzīvē ir līdzvērtīgas tiesības ar pārējiem filistriem. Visbiežāk tās ir sabiedrībā pazīstamas personas, kurām ir personīgi kontakti ar kādiem korporācijas biedriem.
Belu Orizonti "Atletico Mineiro"
Clube Atlético Mineiro, zināms arī vienkārši kā Atlético Mineiro, ir Brazīlijas futbola klubs no Belu Orizonti Minasžeraisas štatā. Dibināts 1908. gada 25. martā, tas ir viens no tradīcijām bagātākajiem klubiem Brazīlijas futbolā. Pirmā oficiālā spēle tika aizvadīta 1909. gada 21. martā pret Sport Club Futebol. Komanda spēlē kreklos ar melnām un baltam vertikālām svītrām, melnos šortos un baltās zeķēs.
Atlético atbalstītāji ir vieni no kaislīgākajiem Brazīlijā. Komanda savas mājas spēles aizvada Mineirão stadionā, kurs tiek dalīts ar vietējie sāncenšiem Cruzeiro.
Džeina Ostina
Džeina Ostina (, — ) bija angļu romānu rakstniece, kuras darbu reālisms, precīzie sava laika sabiedrības novērojumi, ironija un valodas meistarība ir padarījuši viņu par vienu no visiemīļotākajiem un visvairāk lasītajiem angļu literatūras autoriem. Viņas slavenākie darbi ir "Prāts un jūtas" (1811), "Lepnums un aizspriedumi" (1813), "Mansfīldas parks" (1814), "Emma" (1816).
Ostinas darbi ir pretstatā 18. gadsimta otrajā pusē populārajiem sentimentālajiem romāniem un veido pāreju uz 19. gadsimta reālisma literatūru. Lai arī Ostinas darbu sižeti lielākoties ir komiski, tie parāda, cik lielā mērā sievietes iespējas nodrošināt savu sociālo statusu un ekonomisko pozīciju bija atkarīgas no precībām.
Biogrāfija
Līdz mūsdienām ir saglabājies maz precīzas un ticamas informācijas par Džeinas Ostinas dzīvi. Viens no pētniekiem lēš, ka līdz mums ir nonākušas tikai ap 160 no apmēram 3000 vēstulēm, ko savas dzīves laikā varētu būt uzrakstījusi Džeina Ostina. Viņas māsa Kasandra, kurai tika adresēts vairums Džeinas vēstuļu, lielāko daļu no tām iznīcināja, bet atstātās pakļāva stingrai cenzūrai. Citas vēstules iznīcināja Džeinas brāļa mantinieki. Lielāko daļu biogrāfiskās informācijas 50 gadus pēc Džeinas nāves publiskoja viņas radinieki, kuri vēlējās parādīt rakstnieci kā "labo, kluso Džeinas tanti".
Bērnība un izglītība
Visu savu dzīvi Džeina Ostina dzīvoja ģimenē, kas piederēja pie aristokrātijas zemākajiem slāņiem. Džeina Ostina piedzima Stīventonas pilsētiņā (Hempšīrā) garīdznieka Džordža Ostina ģimenē. Džeinai bija seši brāļi un vecākā māsa Kasandra. Savu izglītību Džeina lielākoties ieguva mājās tēva vai brāļu uzraudzībā, kā arī lasot grāmatas. Deviņu gadu vecumā Džeina kopā ar māsu tika nosūtīta uz internātskolu. Skolas programmā droši vien bija tādi priekšmeti kā franču valoda, gramatika, izšūšana, dejas, mūzika un, iespējams, drāma. Taču pēc nepilniem diviem gadiem māsām bija jāatgriežas mājās, jo Ostiniem nebija pietiekoši līdzekļu, lai sūtītu savas meitas uz skolu. Pēc atgriešanās no internāta Džeina nekad vairs nedzīvoja ārpus savas ģimenes un tuvo radinieku loka.
Džeinai bija pieejama plaša bibliotēka un acīmredzot tēvs jau no pašas bērnības atbalstīja Ostinas eksperimentus rakstniecībā, nodrošinot abas māsas ar dārgu papīru un citiem materiāliem rakstīšanai un zīmēšanai. Ģimenes un tuvāko draugu lokā tika iestudētas dažādas lugas un, iespējams, jau no 1787. gada Džeina Ostina sāka rakstīt dzeju, stāstus un lugas savam priekam un ģimenes izklaidēm.
Jaunība un literārās darbības sākums
Pieaugusī Džeina Ostina turpināja dzīvot savu vecāku mājā, nodarbojoties ar tām lietām, kas bija tipiskas viņas laika jaunām sievietēm ar viņas sociālo stāvokli: viņa spēlēja klavieres, izšuva, lasīja grāmatas, palīdzēja māsai un mātei uzraudzīt kalpotājus, apmeklēja radinieces stāvoklī vai ar maziem bērniem vai vecus radiniekus uz nāves gultas. Tāpat viņa apmeklēja baznīcu, ciemojās pie draugiem un radiem, kā arī labprāt dejoja ballēs.
Džeinas pirmais mēģinājums uzrakstīt pilnvērtīga apjoma romānu bija darbs, kas sākotnēji saucās "Eleonora un Marianna". Viņas māsa Kasandra vēlāk atsauca atmiņā, ka tas tika lasīts ģimenei vēl pirms 1796. gada. Taču nav saglabājušies oriģinālie manuskripti, tāpēc ir grūti spriest, cik lielā mērā sākotnējās idejas saglabājās romānā, kas 1811. gadā tika publicēts kā "Prāts un Jūtas" ("Sense and Sensibility").
Kad Džeinai Ostinai bija 20 gadi, Stīventonu apmeklēja kaimiņu radinieks Toms Lefrojs, kurš bija tikko pabeidzis universitāti un bija ceļā uz Londonu, lai kļūtu par advokātu. Jaunieši tika iepazīstināti un viņu starpā radās simpātija, taču viņi abi bija nabadzīgi un Lefroju ģimene bija pret šādu savienību. Toms Lefrojs tika aizsūtīts prom un Džeina Ostina viņu nekad vairs nesatika.
Ostina sāka darbu pie sava otrā romāna "Pirmie iespaidi" 1796. gadā; pirmais melnraksts tika pabeigts 1797. gada augustā, kad viņai bija tikai 21 gads (romāns vēlāk tika pārstrādāts un izdots ar nosaukumu "Lepnums un aizspriedumi" ("Pride and Prejudice")). 1798. gadā Ostina uzsāka darbu pie trešā romāna ar nosaukumu "Suzanna" (vēlāk pārsaukts par "Norsangeras Abatiju") - satīru par populārajiem gotiskajiem romāniem. Pirmie mēģinājumi publicēt Džeinas Ostinas darbus šajā laika bija neveiksmīgi.
1800. gadā Džordžs Ostins nolēma doties pensijā un pārcelties uz Bāsu. 1802. gadā Džeina Ostina tika bildināta (pēc biogrāfu domām šis bija vienīgais bildinājums, ko viņa saņēma). Viņu vēlējās precēt Haris Bigs-Vizers, kurš nesen bija pabeidzis Oksfordu un kuram piederēja diezgan ievērojami īpašumi. Pēc Džeinas brāļamāsas apraksta, viņš nebija īpaši pievilcīgs vai iznesīgs, taču šāda laulība praktiskajā ziņā bija ļoti izdevīga un varēja nodrošināt viņas ģimenei pārticīgu un drošu dzīvi. Džeina bildinājumu pieņēma, taču nākamajā dienā to atsauca. Džeina Ostina nekad neapprecējās.
Čavtona un pirmās izdotās grāmatas
Pēc tēva nāves Džeinas, Kasandras un viņu mātas finansiālā situācija bija ļoti nedroša, viņas bija atkarīgas no savu brāļu atbalsta un radinieku labvēlības. Četrus gadus vēlāk Ostinas brālis Edvards piedāvāja viņām pārvākties uz kotedžu Čavtonā, kur dzīve bija daudz klusāka un mierīgāka. Te Džeinai atkal bija pietiekoši laika un iespēju pievērsties rakstniecībai.
Čavtonas periodā Džeina Ostina veiksmīgi izdeva četrus romānus. Džeinas brālis Henrijs palīdzēja vienoties ar izdevēju Tomas Egertonu par romāna "Prāts un Jūtas" izdošanu, kas nāca klajā 1811. gada oktobrī. Atsauksmes bija pozitīvas un 1813. gada vidū izdevums tika izpārdots. Romāns "Lepnums un Aizspriedumi" tika publicēts 1813. gada janvārī, "Mansfīldas Parks" 1814. gada maijā, "Emma" 1815. gada decembrī. Tie bija pēdējie Džeinas Ostinas romāni, kas tika izdoti vēl viņas dzīves laikā.
Slimība un nāve
1816. gada sākumā Džeina Ostina sāka slimot. Lai arī sākumā viņa savu slimību ignorēja un turpināja strādāt, pēc pusgada bija acīmredzami, ka viņas veselības stāvoklis pasliktinās. Vairums biogrāfu ir vienisprātis, ka Džeina Ostina slimoja ar Adisona slimību. Slimība pakāpeniski progresēja un gadu vēlāk,, Džeina Ostina nomira Vinčesterā, uz kurieni tika aizvesta ārstēties. Brālis Henrijs izmantoja savus sakarus ar garīdzniecību, lai Džeina tiktu apglabāta Vinčesteras katedrālē.
Pēc Džeinas Ostinas nāves, Kasandra un Henrijs Ostini organizēja vēl divu darbu "Persuasion" un "Northanger Abbey" izdošanu 1817. gada decembrī.
Literārās darbības novērtējums
Tā kā savas dzīves laikā Džeina Ostina publicējās anonīmi, viņas darbi nenesa viņai īpašu personisko slavu. Līdz pat 19. gadsimta vidum viņas romānus apbrīnoja tikai literārā elite. Taču viņas brāļadēla publicētā grāmata "Džeinas Ostinas memuāri" 1869. gadā iepazīstināja plašāku publiku ar viņu kā ar pievilcīgu personību un izraisīja interesi par viņas darbiem.
Ostinas romāni ir daudz vairāk nekā tikai romantiski mīlas stāsti. Daudzkārt viņas valodas virtuozitāte ir salīdzināta ar Šekspīra valodu. Sākot ar 1940. gadiem, akadēmiskās aprindas atzina Džeinu Ostinu par vienu no ievērojamiem angļu rakstniekiem un 20. gadsimta otrajā pusē bija vērojams uzplaukums Ostinas literārā mantojuma izpētē. Arī populārajā kultūrā Ostina kļuva plaši pazīstama, galvenokārt pateicoties televīzijas uzvedumiem un filmām.
ABB
ABB ir viens no lielākajiem inženierijas uzņēmumiem, kā arī viena no lielākajām daudzprofila korporācijām pasaulē. ABB darbojas apmēram 100 pasaules valstīs un nodarbina aptuveni 117 000 strādājošo. 2009. gada globālie ieņēmumi sastādīja 31,8 miljardus ASV dolāru.
2017. gada 25. septembrī paziņots, ka ABB par 2,6 miljardiem ASV dolāru iegādāsies General Electric elektrifikācijas biznesu GE Industrial Solutions. Darījumu plānots pabeigt 2018. gada pirmajā pusgadā pēc visu nepieciešamo regulatoru apstiprinājumu saņemšanas.
Sport Club do Recife
Sport Club do Recife, pašā pilsētā zināms arī kā Sport un reģionā kā Sport Recife, ir Brazīlijas sporta klubs no Resifi, Pernambuku štata, kurš plašāk pazīstams ar savu futbola komandu.
Talsi
Talsi ir pilsēta Kurzemes ziemeļu daļā, Talsu novada centrs. Atrodas Ziemeļkursas augstienes Vanemas pauguraines ziemeļrietumu malā. Pilsēta ir pazīstama kā "deviņu pakalnu pilsēta". Talsi ir 18. lielākā pilsēta Latvijā pēc iedzīvotāju skaita.
Vēsture
Talsi kā Vanemas zemes ciems (villa Talse) pirmo reizi pieminēti 1231. gada kuršu līgumā ar Romas pāvesta sūtni Balduīnu no Alnas par pāriešanu kristīgajā ticībā. 1422. gadā pieminēta Talsu senpilsēta pie kuršu Talsu pilskalna (de), bet līdz 1434. gadam Livonijas ordenis uzcēla Talsu ordeņa pili Dzirnavkalnā, kas ietilpa Kandavas fogtejā. Talsus smagi skāra Otrais Ziemeļu karš, kura laikā 1657. gadā sākās mēra sērga un 1659. gadā zviedru karavīri nopostīja ordeņa pili, ko vairs vēlāk neatjaunoja.
Lielo mēra epidēmiju izraisīja Lielais Ziemeļu karš, kad 1710. gadā Talsos palikuši dzīvi tikai 10 iedzīvotāji. 1819. gadā Talsi kļuva par pilskunga tiesas (Hauptmannschaft Talsen) centru, kas bija padota Tukuma virspilskungam. 1894. gadā Talsiem piešķīra ierobežotas pilsētas tiesības. 1905. gada revolūcijas laikā Talsi 3.—5. decembrī pilnībā pārgāja nemiernieku rokās, tos ar lielgabaliem apšaudīja krievu soda ekspedīcija.
1917. gadā Talsi ieguva pilsētas tiesības. Ziemeļu piekrastes apgādei no Stendes platsliežu dzelzceļa stacijas tika uzbūvēti šaursliežu dzelzceļi, kas Talsus savienoja ar Mērsragu un Roju, kā arī ar Dundagu, Mazirbi un gar jūras krastu ar Ventspili.
2009. gadā tika izveidots Talsu novads, kurā iekļāva lielāko daļu bijušā Talsu rajona pašvaldību un Talsi saglabāja administratīvā centra statusu.
Ģeogrāfija
Talsi atrodas Ziemeļkursas augstienes Vanemas pauguraines ziemeļrietumu malā, pilsētas teritoijā ir izteikts pauguraines reljefs. Deviņi Talsu pakalni ir Talsu pilskalns (uz kura atradās kuršu pils), Ķēniņkalns (līdzās atrodas skulptūra "Koklētājs"), Saules kalns (atrodas ūdenstornis), Tiguļu kalns (atrodas muzejs), Baznīckalns (atrodas Talsu luterāņu baznīca), Dzirnavkalns (uz tā kādreiz atradās dzirnavas un Livonijas ordeņa mūra pils), Leču kalns (atrodas piemineklis 1905. gada upuriem), Krievragkalns (atrodas viesnīca "Talsi") un Vilkmuižas kalns.
Vilkmuižas ezeram blakus atrodas Krievragkalns un Vilkmuižas kalns. No ezera iztek Stendes pieteka Dzelzupe. Pie Talsu ezera, kas agrāk bijis savienots ar Vilkmuižas ezeru, atrodas Talsu pilskalns. Pašlaik savienojums ir slēptā lietusūdens kolektorā, lai novadītu ūdeni no Talsu ezera.
Talsu pilskalns
Talsu pilskalns ir 30 m augsts un 0,4 ha liels kuršu pilskalns, kas atrodas iepretim Talsu ezeram. Kalns tika apdzīvots no 10.—14. gadsimtam. Talsu pilskalnu dēvē par vienu no labāk nocietinātākajiem un lielākajiem Kursas pilskalniem. Viens no visplašāk izpētītajiem pilskalniem. Šeit ir notikuši trīs ievērības cienīgi arheoloģiski izrakumi:
Ķēniņkalns
Ķēniņkalna augstums ir 93 m vjl. Tā nosaukums, iespējams, cēlies no kādas personas uzvārda "Ķēniņš" vai arī tā nosaukts majestātiskuma dēļ. 19. gadsimta beigās Pastendes muižnieks uzdāvināja pilsētai šo zemi, lai tur iekārtotu parku, tādēļ vēlāk to dēvē par Pilsētas dārzu. Tajā līdz pat pagājušā gadsimta 60. gadiem notika balles, brīvdabas izrādes, koncerti un sporta pasākumi. Ķēniņkalna pakājē slejas piemineklis "Koklētājs", kurš tika izveidots par piemiņu Latvijas brīvības cīnītājiem. Tā autors ir Kārlis Zemdega, lai gan pieminekli bija plānots uzstādīt 1930. gadā, taču to pēc autora izveidotā ģipša modeļa pabeidza vien 1996. gadā, tēlnieks Vilis Titāns.
Tiguļu kalns
Tiguļu kalns ir augstākais kalns Talsos, 105 m vjl. Kalna galā atrodas ozolu stādījums apļa formā, kas liecina par to, ka tā varēja būt senas kulta vietas atjauninājums. Kalna pakājē atrodas dendroloģiskais parks, kurā var apskatīt 270 dažādus kokaugus.
Ik gadu jūnija pirmajā nedēļa Tiguļu kalnā norisinās brīvdabas "Ārpasaules mūzika Tiguļkalnā", kuru rīko Raimonds Tiguls.
Sauleskalns
Sauleskalns ir 94 m augsts. Tiek uzskatīts, ka Sauleskalns, Ķēniņkalns un Baznīckalns kādreiz ir bijuši savstarpēji ar vizieriem saistīti, tādējādi varēja noteikt kalendāra laiku un tas tika izmantots saules lēktu un saules rietu novērošanai.
Sauleskalnā atrodas brīvdabas estrāde, kas tika izbūvēta 1960. gadā. Vasarā tur norisinās dažādi kultūras pasākumi. Estrāde ir būvēta amfiteātra formā.
Baznīckalns
Baznīckalns senajos rakstos tiek minēts, kā senču kulta vieta. Kalna virsotnē atrodas 1567. gadā būvētā Talsu evaņģēliski luterāniskā baznīca, kas tiek uzskatīta par senāko mūra ēku Talsos. Šajā baznīcā savulaik kalpojis Ludviga Van Bēthovena jaunības dienu draugs Kārlis Ferdinands Amenda.
Dzirnavkalns
Dzirnavkalns (agrāk saukts par Sudmalkalnu) ir 87 m augsts kalns, kas atrodas pretim Vilkmuižas ezeram. Pakalns šādu nosaukumu ieguvis pateicoties tam, ka 19. gadsimtā tur darbojušās holandiešu vējdzirnavas, taču tās tika nodedzinātas 1922. gadā. Šeit kādreiz atradusies vācu bruņinieku ordeņa mūra pils. Dzirnavkalns tiek uzskatīts par seno senču kulta vietu, jo 15. gadsimta sākumā šajā vietā Livonijas ordenis uzcēla mūra pili.
Vilkmuižas kalns
Vilkmuižas kalns ir 77 m augsts un atrodas Vilkumuižas ezera pakājē. Tiek uzskatīts, ka kalns un ezers ieguvis šādu vārdu pateicoties tam, ka ezera pakājē augušas daudzas vilkvālītes vai tāpēc, ka tur dzīvojis nikns saimnieks, kurš dēvēts par vilkati.
Vilkmuižas ezers ir savdabīga seno kuršu ugunskapu apbedījumu vieta laikaposmā no 11.—14. gadsimtam. Veicot dažādus arheoloģiskos pētījumus, šajā apkārtnē ir atrasts ap 4000 senlietu.
Leču kalns
Leču kalns ir 83 m augsts. Savu nosaukumu ieguvis pateicoties "Leču" mājām, kuru īpašumi te atradušies līdz Otrajam pasaules karam.
Kalna galā atrodas piemineklis 1905.—1907. gada revolūcijas dalībniekiem. Pieminekli uzstādīja par godu sešu Talsu bruņotās sacelšanās dalībnieku nošaušanai. Pieminekli izveidoja tēlniece O. Nigule, tas tika uzstādīts 1980. gadā. Uz pieminekļa iekalts fragments no Raiņa dzejojuma "Talsu tiesa".
Pilsētas simboli
Viens no oficiālajiem Talsu simboliem ir ģerbonis, kas tika patentēts 1925. gadā. Ģerbonī attēlots zaļš kalns, kas simbolizē pilsētas deviņus pakalnus un roka, kas tur vainagu, kurš simbolizē spēku un varu. Kopā šis ģerbonis simbolizē talsenieku viesmīlību.
Karogs
Karogā ir atainots pilsētas ģerbonis, kas atrodas uz zaļa fona līdzās sarkanai joslai. Tumši zaļais karoga fons simbolizē pilsētas deviņus pakalnus, savukārt tā krustojošā sarkanā josla iezīmē Kurzemi.
2008. gadā šis karogs tika apstiprināts un tagad ir viens no pilsētas simboliem.
Talsu svītrkods Talsu svītrkods jeb Talsu brunču raksts tika izveidots 2007. gadā pēc Talsu novada mākslinieces Antras Auziņas izveidotā grafiski stilizētā brunču raksta. Bruncī ietvertais 11 krāsu salikums tika pieņemts par novada atpazīstamības zīmi. 2015. gadā šis simbols ieguva patentu un tagad šāda veida atpazīstamības zīme var piederēt tikai Talsu pilsētai.
Pašlaik šis simbols tiek atainots Talsu novada robežzīmē, novada karogā, "Talsu novada ziņas" noformējumā, "Talsu televīzijas" reklāmas tēlā, pašvaldības informatīvajos materiālos, suvenīros. Svītrkods tiek aktīvi izmantots, lai popularizētu un piesaistītu uzmanību Talsiem, Talsu novadam.
"Talsu saulīte" "Talsu saulīte" ir seno kuršu etnogrāfiskais raksts.
Simbolā ir atainota saulīte ar astoņiem stariem — sarkanā, zilā un zaļā krāsā. Šī "Talsu saulīte" tiek uzskatīta par pilsētas svētības simbolu, kas pilsētniekiem nes gaismu, sauli un dienu.
Iedzīvotāji
Talsos dzīvo ap 10 tūkstošiem iedzīvotāju, un tas ir reģiona centrs, jo pilsētas pievārtē ir daudzas apdzīvotas vietas (Pastende, Dižstende, Mundigciems, Zvirgzdi, Paugurciems, Laidze, Valdgale, Vandzene, Talsciems u.c.), kuru iemītnieku ikdienas gaitas rit Talsu pilsētā.
Ekonomika
Talsos nav lielu rūpniecisku ražotņu. Pilsētas pievārtē ir vairāki kokapstrādes uzņēmumi (Vika Wood, Ingrid D u.c.) un smilts atradnes, kur strādā pilsētas iemītnieki. Daudzi iedzīvotāji strādā apkalpojošā sfērā, nelielos uzņēmumos celtniecības, santehnikas, poligrāfijas, elektroinstalācijas u.c. jomās Talsos un citur.
Izglītība
=== Pirmsskolas izglītība ===
Talsos darbojas piecas pirmsskolas izglītības iestādes:
=== Vispārējā izglītība === Talsos vispārējo izglītību iespējams apgūt sešās iestādēs. Pilsētā darbojas sākumskola, pamatskola, vakara un neklātienes vidusskola.
=== Augstākā izglītība === Pilsētā ir iespējams apgūt augstāko izglītību Biznesa augstskolas "Turība" Talsu filiālē. Šeit iespējams apgūt 1. līmeņa augstākās izglītības programmas:
=== Profesionālās ievirzes un interešu izglītība === Talsos iespējams iegūt izglītību arī mākslas, mūzikas un sporta skolās.
Bērniem un jauniešiem tiek piedāvātas dažādas ārpusskolas aktivitātes "Talsu novada Bērnu un jauniešu centrā" (BJC). BJC centrā ir iespējams darboties vairākās nodaļās, kuras apvieno dažādus pulciņus:
=== Pieaugušo izglītības centrs === Talsos ir iespējams apgūt dažādus kursus "Talsu novada Pieaugušo izglītības centrā". Centrs piedāvā iegūt izglītību vairākās specialitātēs.
Pieaugušo izglītības centra mērķis ir līdzdarboties pieaugušo izglītības attīstībā un mūžizglītības veidošanā Talsu novadā. Centrs darbojas no 2009. gada. Centru vada Inga Sokolova.
Kultūra
Talsos ir darbojas kinoteātris "Auseklis", kas ir vienīgais pilsētā un novadā.
Sadraudzības pilsētas
Talsiem ir sadraudzība ar astoņām pilsētām :
Vija (nozīmju atdalīšana)
Vija var būt:
Eiropas čempionāta 2012 kvalifikācija — B grupa
2012. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācijas B grupas rezultāti.
Savstarpējās spēles
Uzvaras / Neizšķirti / Zaudējumi
Mihails Južnijs
Mihails Južnijs (ru; dzimis Maskavā, PSRS) ir profesionāls krievu tenisists. Savu profesionāļa karjeru uzsāka 1999. gadā. M. Južnija labākais sasniegums ATP Tūres rangā ir sasniegtā 8. vieta, kas tika sasniegta, dubultspēlēs — 43. vieta. Viņa treneris ir Boriss Sobkins.
Karjerā M. Južnijs ir uzvarējis 7 ATP vienspēļu turnīros, bet lielāko panākumu Grand Slam sacensībās viņš sasniedza 2009. un 2010. gada ASV atklātajā čempionātā, kur tika līdz pusfinālam. Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs.
Sestdiena
Sestdiena ir nedēļas sestā diena. Dažās valstīs tā ir nedēļas septītā, pēdējā diena. Sestdiena ir diena starp piektdienu un svētdienu. Tā ir viena no nedēļas nogales dienām.
8. Saeimas frakcijas
8. Saeimā tika ievēlēti 6 vēlēšanu saraksti, no kuriem savu darbu sāka 6 frakcijas. No 2003. gada augusta līdz Saeimas pilnvaru beigām darbojās 8 frakcijas, kas bija arī lielākais frakciju skaits 8. Saeimā.
Vējbakas
Vējbakas ir slimība, kuru izraisa Varicellovirus ģints vīrusi. Tai raksturīgi pūslīšveida ādas izsitumi, kā arī paaugstināta ķermeņa temperatūra. Slimība ir iegūstama, nonākot saskarē ar citiem inficētiem cilvēkiem. Ar vējbakām parasti izslimo agrā bērnībā, bet pēc tam pret šo slimību ir iegūta imunitāte. Vējbaku nopietnākās komplikācijas ir encefalīts un pneimonija. Nereti attīstās arī vidusauss iekaisums.
Palatāls līdzskanis
Palatālos līdzskaņus artikulē ar mēles virspusi (dorsu) paceltu pret cietajām aukslējām (palatu).
Visbiežāk sastopamais palatālais līdzskanis ir spraudzenis, kas ir starp desmit visizplatītākajām skaņām pasaules valodās. Nazālais līdzskanis arī ir ļoti izplatīts un ir sastopams apmēram 35% valodu.
Brīdinājums: IPA simboli bieži tiek lietoti nevis palatālo līdzskaņu apzīmēšanai, bet, sekojot novecojušām IPA tradīcijām, transkribējot palatalizētus velāros slēdzeņus, palatālās afrikatas , alveopalatālās afrikatas , vai pat postalveolārās afrikatas. Īsti palatāli eksplozīvi slēdzeņi ir diezgan reti sastopami, tādēļ būtu labi pārbaudīt izrunu, ja tie ir uzrādīti kādas valodas transkripcijā.
Piemēri
IPA iekļautie palatālie līdzskaņi ir:
Battle.net
Battle.net ir tiešsaistes datorspēļu spēlēšanas pakalpojums, ko piedāvā Blizzard Entertainment. Tas tika palaists 1997. gada janvārī kopā ar Diablo. Battle.net bija pirmais tiešsaistes datorspēļu spēlēšanas pakalpojums, kas bija ticis iestrādāts tieši spēlē. Šī bezmaksas iespēja padarīja Battle.net un vairumu Blizzard spēļu ļoti populāras spēlētāju vidū.
Krūmiņš
Krūmiņš (sieviešu dzimtē Krūmiņa) ir izplatīts latviešu cilmes uzvārds, septītais vai astotais izplatītākais vīriešu uzvārds Latvijā (aiz Bērziņš, Ivanovs, Kalniņš, Ozoliņš, Jansons, Ozols). Radies no vārda „krūms” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Amalteja (mitoloģija)
Amalteja (grieķu: Αμαλθεια) - kaza vai nimfa ar kazas vaibstiem sengrieķu mitoloģijā, kas Krētā zīdīja Zevu. Pēc vienas versijas, Zevs nolauza vienu no kazas ragiem, apsolot, ka no tā radīsies nebeidzama augļu, nektāra un ambrozijas pārpilnība. Šo ragu sauca par pārpilnības ragu.
Svētdiena
Svētdiena, senāk latviešu tradīcijās arī pussvēte vai pussvēta, līdzīgi kā citur Eiropā, ir nedēļas septītā diena, bet citās valstīs, piemēram, ASV, Kanādā, Japānā, svētdiena ir nedēļas pirmā diena. Izraēlā un islāma zemēs svētdiena ir parasta darba diena.
Vēsture
Ar kristietības izplatīšanos svētdiena tās kontrolētajā pasaules daļā kļuva par Dievam veltītu dienu, kas rezervēta reliģiskajam kultam un atpūtai. Pēc jūdu tradīcijas un saskaņā ar Mozus baušļiem, cilvēkiem ir jāsvētī sestdiena jeb sabata diena, kura Radīšanas stāstā minēta kā Dieva atpūtas diena pēc pasaules radīšanas. Saskaņā ar Bībeli, šī diena ir iedibināta saskaņā ar Dieva gribu tajā pašā laikā, kad Mozus jūdiem pasludināja 10 baušļus. Sabats ir Mozus Derības zīme, līdzīgi kā Noas derības zīme bija varavīksne. Kristieši mūsdienās svētī t.s. "jauno sabatu", Jēzus augšāmcelšanās dienu, kas pēc jūdu tradīcijas ir pirmā nedēļas diena. Jau pirmie kristieši, apustuļi nosprieda, ka nejūdu kristiešiem nav saistošas jūdu tradīcijas, t.sk. apgraizīšana, sabats un dažādie noteikumi attiecībā uz pārtiku.
Romas Imperators Konstantīns 321. gada 7. martā izdeva pavēli, ka turpmāk visiem jāsvēta svētdiena un tā ir atpūtas diena, lai gan zemniekiem tika ļauts veikt vajadzīgos lauka darbus. Kopš tā laika svētdienas svinēšana kļuva par neatņemamu kristīgās kultūras sastāvdaļu, un ar laiku tika arvien vairāk nostiprināta tautā ar jauno nozīmi - dievam veltītā diena.
Aktīvā ogle
Aktīvā ogle jeb aktivētā ogle (la) ir oglekļa veids, kas izveidots īpaši porains, lai iegūtu lielu virsmas laukumu, ko izmanto adsorbcijai vai ķīmiskajām reakcijām. 1 gramam aktīvās ogles atkarībā no iegūšanas tehnoloģijas virsmas laukums ir 500—1500 m2. Izmanto medicīnā un rūpniecībā, lai attīrītu, atdalītu un izdalītu dažādas vielas.
Sebeks
Sebeks (Sobeks) - ēģiptiešu mitoloģijā dievs-krokodils, dievietes mātes Neitas pēcnācējs. Sebeks valdīja pār upēm un ezeriem un bija faraonu sargātājs. Tomēr dažos apgabalos Sebeks tika uzskatīts par ļaunu un tika saistīts ar Setu, pirmā faraona Ozīrisa ienaidnieku.
Džeks Londons
Džeks Londons (en; dzimis Džons Grifits Čeinijs (en), miris ) bija amerikāņu rakstnieks.
Bērnība
Džons Grifits Čeinijs dzimis Sanfrancisko Floras Velmanes un īru izcelsmes astrologa Viljama Čeinija civillaulībā. Pēc Velmanes pašnāvības mēģinājuma Čeinijs pamet nākamā rakstnieka māti. Tomēr jau astoņus mēnešus pēc Džona nākšanas pasaulē Velmane apprecas ar atraitni Džonu Londonu, kuram jau bija divas meitas. Turpmākos gadus Londonu ģimene bieži mainīja dzīves vietas, dzīvojot vairākās Kalifornijas līča piekrastes pilsētās, kur Londona patēvs strādāja visdažādākos darbus. 1886. gadā izput Džona Londona zemnieku saimniecība un ģimene apmetās Oklendā. Lai palīdzētu ģimenei, desmitgadīgais Džeks strādā dažādus gadījuma darbus — tirgo uz ielas avīzes, uzstāda ķegļus u. c. Sāk apmeklēt publisko bibliotēku un kļūst par lielu lasītāju.
Pusaudža gadi
1889. gadā, pēc pamatskolas pabeigšanas, strādā konservu fabrikā, kur darba diena ilgst no 12 līdz pat 18 stundām. Vēlāk, glābjoties no ārkārtīgi smagā darba, aizņemas naudu un nopērk laivu, kļūstot par austeru pirātu (austeru maluzvejnieku). Pēc kāda laika "pāriet frontes otrā pusē" un dienē zvejas patruļā, kas cīnās ar malu zvejniekiem.
Jaunība un literārās darbības sākums
1893. gada janvārī Džeks Londons dodas jūrā uz roņu mednieku šonera "Sofija Sazerlenda". Kuģis iet septiņu mēnešu braucienā uz Japānas krastiem un Beringa jūru. Pēc atgriešanās krīzes plosītajā Kalifornijā, Londons atkal strādā visdažādākos darbus — džutas fabrikā, mācās par elektrotehniķi, kā arī uzraksta savu pirmo stāstu — "Taifūns pie Japānas krastiem" (Typhoon off the coast of Japan). Divās dienās uzrakstītais stāsts iegūst pirmo prēmiju laikraksta San Francisco Morning Call izsludinātajā konkursā un tiek iespiests avīzes 11. novembra numurā.
1894. gada aprīlī Londons izlemj pievienoties tā saucamajai "Kellija armijai", kura organizē bezdarbnieku gājienu no Kalifornijas līdz Vašingtonai, lai pieprasītu valdības palīdzību bezdarbniekiem. Mēģinājums panākt labu laiku iepriekš izgājušā marša dalībniekus, izvēršas par vairāku mēnešu klaidoņa dzīvi. Savus tā laika vilciena bezbiļetnieka piedzīvojumus, Londons vēlāk izmantojis darbā "Ceļš" (The Way). Beigās Londonu arestē par klaidonību un viņš Bufalo uz mēnesi nokļūst cietumā. Pēc iznākšanas ar vilcienu aizbrauc līdz Vankūverai, kur iekārtojas par matrozi uz kuģa, kurš iet uz Sanfrancisko un atgriežas Kalifornijā.