cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matrozis
Stūres vīrs
Pārliecinājies, ka kurss uzrakstīts uz dēlīša vai uzstādīts ar cipariem uz tablo, sardzi nododošais ziņo: "Kurss pēc žirokompasa (tik un tik grādu), pēc magnētiskā (tik un tik grādu) nodevu". Pieņemošais atkārto to pašu ziņojumu, bet nobeidz ar vārdu "pieņēmu". No šī brīža pieņemošais kļūst par sardzes stūres vīru.
Stūres vīra pamata pienākums ir precīzi turēt uzdoto kursu. Par visiem kuģa vadības pults traucējumiem jāziņo sardzes kapteiņa palīgam. Sardzes laikā jāizvairās no straujas stūres pārlikšanas. Nedrīkst pie sevis turēt dzelzs priekšmetus, kuri var iespaidot magnētiskā kompasa darbu.
Sardzes stūres vīram jāmāk vadīt kuģi pa forvāteru, kas aprīkots ar navigācijas zīmēm, sekot vadlīnijām un stūrēt, ja kuģis tiek vilkts tauvā. Ejot ar loci stūres vīram jāizpilda tikai kapteiņa pavēles.
Sardzes stūres vīram jāzina stūres komandas un to izpildīšanas noteikumi. Stūres vīram jāatkārto visas komandas, liekot priekšā vārdu "klausos". Pēc komandas izpildīšanas stūres vīram jāziņo, piemēram: "Stūre pa kreisi uz borta".
Uz jautājumu: "Kāds kurss?" - stūres vīram jāievēro žirokompasa repītera rādījums un jāziņo: "Kurss tik un tik grādu".
Uz jautājumu: "Kā stūre?", stūres vīrs ievēro aksiometra rādījumu un ziņo: "Stūre taisni" vai "Stūre (tik un tik) grādu pa kreisi (pa labi)".
Novērotājs
Viņš veic vizuālo, akustisko novērošanu ierobežotas redzamības apstākļos. Sardzes matrozis stāv vietā, kuru norādījis sardzes kapteiņa palīgs (parasti uz baka). Par visu ievēroto sardzes matrozis nekavējoties ziņo uz stūres māju. Ziņojuma forma: "Pa labi (pa kreisi) (tik un tik grādu) redzu boju, uguni utt."; "Pa labi (pa kreisi) (tik un tik grādu) dzirdu skaidri, vāji kuģa signālu, krasta bangu troksni" utt.
Ziņojumi tiek pavadīti ar zvana signāliem: par atklāšanu pa kreisi - divi sitieni, pa labi - viens sitiens, taisni priekšā - trīs sitieni. Sardzes maiņa postenī notiek ar ziņojumiem: "Novērotāja sardzi nodevu (pieņēmu) matrozis tāds un tāds".
Sardzes matrozis uz klāja
Viņa pienākumos ietilpst apkārtējā stāvokļa novērošanas veikšana, enkurķēdes stāvokļa un nospriegojuma novērošanas veikšana, pietauvošanās galu, fenderu, trapu, kāpņu, enkursignālu, kārtības uz augšējā klāja, žurku vairogu novērošanas veikšana, kā arī jāseko, lai pār bortu nekārtos pāri šļaukas, troses utt. Par visiem notikumiem un izmaiņām apkārtējā stāvoklī viņam nekavējoties jāziņo sardzes kapteiņa palīgam un jāpieņem nepieciešamie mēri, kas pieejami pašam.
Sardzes matrozis pie trapa
Viņš nedrīkst laist uz kuģa borta nepiederošas personas bez sardzes kapteiņa palīga atļaujas, kā arī viņam jāveic trapa, ar tīklu zem tā, stāvokļa novērošana.
Atklājot ugunsgrēku uz kuģa vai tā tuvumā un citu avārijas situāciju gadījumā sardzes matrozis nekavējoties izsludina vispārējo trauksmi un informē sardzes stūrmani. Sardzes matrozim jābūt tīri, atbilstoši sezonai ģērbtam, ar cepuri un sarkanbaltsarkanu (tādu kā Austrijas karogs) apsēju ap piedurkni. Pirms sardzes uzsākšanas, sardzes matrozis iepazīstas ar iepriekšējās sardzes laikā dotajām pavēlēm, ar sardzes dienesta dēli. Pēc tam nododošais un pieņemošais ziņo sardzes kapteiņa palīgam: "Matrozis tāds un tāds sardzi pie trapa nodeva (pieņēma)".
Rīgas satiksme
“Rīgas satiksme” ir Rīgas pašvaldības sabiedrība ar ierobežotu atbildību. Uzņēmums veic pasažieru pārvadājumus Rīgā un tās tuvākajā apkārtnē ar autobusiem, trolejbusiem un tramvajiem. “Rīgas satiksme” apkalpo arī Rīgas maksas autostāvvietas. 2020. gadā "Rīgas satiksme" nodrošina autobusu satiksmi (476 autobusi, 55 autobusu maršruti), trolejbusu satiksmi (354 trolejbusi, 17 trolejbusu maršruti), tramvaju satiksmi (267 tramvaju vagoni, 8 tramvaju maršruti), kā arī apsaimnieko 4860 autostāvvietas.
Vēsture
1992. gadā tika reorganizēts valsts uzņēmums “Rīgas Autobusu parks”, kā rezultātā Rīgas pilsētas pasažieru pārvadāšanai tika izveidoti divi pašvaldības uzņēmumi — autobusu parki “Imanta” un “Tālava”. Autobusu parks “Imanta” pasažieru pārvadājumus veica Daugavas kreisajā krastā, savukārt “Tālava” — labajā krastā. Autobusu tehniskais stāvoklis abos uzņēmumos bija slikts. Tolaik būtisku atspaidu uzņēmumi guva, saņemot lietoto autobusu dāvinājumus no Zviedrijas, Dānijas, Vācijas un Holandes. Ņemot vērā autobusu slikto tehnisko stāvokli, 1993. gadā uzņēmumi sāka interesēties par Pasaules Bankas kredīta iespējām, lai iegādātos jaunus autobusus un uzsāktu tehniskās apkopes centru celtniecību un rekonstrukciju. 1997. gadā tika parakstīts līgums par Pasaules Bankas aizdevumu, un jau novembrī saņemti pirmie 52 Mercedes-Benz autobusi. 2001. gadā Rīgas pašvaldība uzsāka autobusu atjaunošanas programmu, plānojot iegādāties 355 autobusus.
Vienots uzņēmums “Rīgas satiksme” tika dibināts, atbilstoši Rīgas domes lēmumam apvienojot pašvaldības uzņēmumus — autobusu parkus “Imanta” un “Tālava”. Apvienošanās tika atzinīgi novērtēta, jo bija panākta pozitīva naudas plūsma un sabalansēta maksājumu bilance par iegādātajiem autobusiem. Uzņēmums sākotnēji nodarbojās tikai ar autobusu satiksmes nodrošināšanu Rīgā un tās tuvākajā apkārtnē. SIA “Rīgas satiksme” apvienojās ar SIA “Tramvaju un trolejbusu pārvalde”, SIA “Rīgas autostāvvietas” un SIA “Rīgas domes autobāze”, tādējādi izveidojot lielāko Rīgas pašvaldības uzņēmumu.
Sākot ar 2009. gada 1. maiju, Rīgas sabiedriskajā transportā darbojas elektroniskie norēķini. Rīgas sabiedriskā transporta norēķinu karti sauc par e-talonu.
No 2012. gada 1. janvāra “Rīgas satiksme” organizē minibusu pasažieru pārvadājumus.
2013. gada nogalē tika dibināta pilnsabiedrība “Rīgas mikroautobusu satiksme”.
2016. gada jūnijā Rīgā mainījās vairāku desmitu pieturvietu (39) nosaukumi autobusu, trolejbusu un tramvaju maršrutos.
Pasažieru skaits
{	"version": 2, "height": 300, "width": 470, "data": [ {			"name": "chart", "values": [ {					"y": 250300000, "series": "y", "x": 2000 },				{					"y": 247500000, "series": "y", "x": 2001 },				{					"y": 255900000, "series": "y", "x": 2002 },				{					"y": 244400000, "series": "y", "x": 2003 },				{					"y": 260700000, "series": "y", "x": 2004 },				{					"y": 274300000, "series": "y", "x": 2005 },				{					"y": 278400000, "series": "y", "x": 2006 },				{					"y": 133399525, "series": "y", "x": 2010 },				{					"y": 140447176, "series": "y", "x": 2011 },				{					"y": 141371668, "series": "y", "x": 2012 },				{					"y": 150104863, "series": "y", "x": 2013 },				{					"y": 150526484, "series": "y", "x": 2014 },				{					"y": 146805648, "series": "y", "x": 2015 },				{					"y": 143396276, "series": 0, "x": 2016 },				{					"y": 142656899, "series": 0, "x": 2017 },				{					"y": 139918500, "series": 0, "x": 2018 },				{					"y": 134400000, "series": 0, "x": 2019 }			],			"transform": [ {					"type": "formula", "field": "date", "expr": "datetime(datum.x,0)" }			]		}	],	"scales": [ {			"type": "time", "name": "x", "domain": { "data": "chart", "field": "date" },			"zero": false, "range": "width", "nice": true },		{			"type": "linear", "name": "y", "domain": { "data": "chart", "field": "y" },			"zero": false, "range": "height", "nice": true },		{			"domain": { "data": "chart", "field": "series" },			"type": "ordinal", "name": "color", "range": "category10" }	],	"axes": [ {			"scale": "x", "type": "x", "title": "Gads" },		{			"scale": "y", "type": "y", "title": "Pasažieru skaits", "grid": true, "format": "d" }	],	"marks": [ {			"type": "line", "properties": { "hover": { "stroke": { "value": "red" }				},				"update": { "stroke": { "scale": "color", "field": "series" }				},				"enter": { "y": { "scale": "y", "field": "y" },					"x": { "scale": "x", "field": "date" },					"stroke": { "scale": "color", "field": "series" },					"fill": { "value": "white" },					"strokeWidth": { "value": 3 }				}			},			"from": { "data": "chart" }		},		{			"type": "symbol", "from": { "data": "chart" },			"properties": { "enter": { "x": { "scale": "x", "field": "Gads" },					"y": { "scale": "y", "field": "Punktu summa" },					"stroke": { "value": "steelblue" },					"fill": { "value": "white" },					"size": { "value": 100 }				}			}		},		{			"type": "text", "from": { "data": "chart", "transform": [ {						"type": "aggregate", "summarize": { "x": [ "min", "max" ]						}					}				]			},			"properties": { "enter": { "x": { "signal": "width", "mult": 0.5 },					"y": { "value": -10 },					"text": { "template": "Pārvadāto pasažieru skaits no . līdz . gadam" },					"fill": { "value": "black" },					"fontSize": { "value": 20 },					"align": { "value": "center" },					"fontWeight": { "value": "bold" }				}			}		}	] } Rīgā ar sabiedrisko transportu pārvadāto pasažieru skaits.
Pasažieru pārvadājumu statistika 2016. gadā
Apkopotie statistikas dati par 2016. gadu liecina, ka Rīgas Satiksme sabiedriskajā transportā kopumā pārvadājusi 143 396 276 pasažierus. Rīgas Satiksme Latvijas galvaspilsētā nodrošināja pasažieru pārvadāšanu 55 autobusu, 19 trolejbusu un 9 tramvaju maršrutos, no kuriem vispopulārākie bija 3. autobusu, 15. trolejbusu un 6. tramvaju maršruti. Vidējais sabiedriskā transporta ātrums 2018. gadā bija 18,8 km/h.
Autobuss
Trolejbuss
Džeks Brebems
Sers Džons Artūrs "Džeks" Brebems ( — ) bija Austrālijas autosportists, Formula 1 pilots, trīskārtējs pasaules čempions. Jau pilota karjeras laikā pievērsies arī funkcionāra darbam, ir komandas Brabham dibinātājs.
Rīgas satiksme
Pasažieru pārvadājumu statistika 2016. gadā
Tramvajs Nakts satiksme
Džeks Brebems
Otrā pasaules kara laikā Brebems dienēja Austrālijas karaliskajos gaisa spēkos. 1946. gadā viņš atvēra nelielu remontdarbnīcu. . gadā Brebems debitēja F1. Viņa debija norisinājās. Viņš brauca ar personīgu Maserati 250F. Drīz viņš pievienojās Cooper komandai, kura pirmā lika dzinējus formulas aizmugurē. Savu pirmo pilno sezonu (ja atskaita Indianapolisas 500 jūdžu sacīkstes) Brebhems aizvadīja. gadā, kad viņš izcīnīja savu pirmo pasaules čempiona titulu. Titulu viņš izcīnīja arī. gadā. Sezonā, kura sastāvēja no desmit posmiem, viņš izcīnīja piecas uzvaras pēc kārtas.
Rīgas satiksme
Pasažieru pārvadājumu statistika 2012. gadā
Apkopotie statistikas dati par 2012. gadu liecina, ka Rīgas Satiksme sabiedriskajā transportā kopumā pārvadājusi 141 371 688 pasažierus. Rīgas Satiksme Latvijas galvaspilsētā nodrošināja pasažieru pārvadāšanu 53 autobusu, 20 trolejbusu un 9 tramvaju maršrutos, no kuriem vispopulārākie bija 3. autobusu, 15. trolejbusu un 7. tramvaju maršruti. Vidējais sabiedriskā transporta ātrums autobusiem bija 20,95 km/h, trolejbusiem 15,72 km/h, bet tramvajiem 15,99 km/h.
Džeks Brebems
. gadā viņš izveidoja savu F1 komandu — Brabham. Lai gan pirmajās sezonās viņš nebija tik ātrs kā ar Cooper, viņš sāka izcīnīt uzvaras un. gadā izcīnīja savu trešo un pēdējo pasaules čempiona titulu. Visi trīs Brebema dēli — Deivids, Džefs un Gerijs arī kļuva par sacīkšu braucējiem.
Rīgas satiksme
Pasažieru pārvadājumu statistika 2012. gadā
Autobuss
Trolejbuss
Tramvajs
Pasažieru pārvadājumu statistika 2011. gadā
2011. gadā "Rīgas satiksme" kopumā pārvadāja 140 447 176 pasažierus, kas bija par 5% vairāk nekā 2010. gadā. Autobusos tika pārvadāti 62 174 292 pasažieri, trolejbusos — 46 221 833, tramvajos — 32 051 051 pasažieris.
Rīgas autobusi
Nodibinoties uzņēmumam, ritošais sastāvs pamazām tika atjaunots, nomainot vecos Ikarus firmas autobusus ar jauniem Ikarus midibusu modeļiem, kā arī ar jauniem firmas Solaris autobusiem, Mercedes-Benz Citaro un Mercedes-Benz O345 autobusiem. Lielākajā daļā autobusu līdz 2009. gada 1. aprīlim strādāja arī konduktori, tomēr to trūkuma dēļ dažos autobusu maršrutos konduktora pienākumus veica autobusu vadītāji. Kopš 2009. gada 1. aprīļa arī autobusos ir ieviests E-talons.
2013. gadā tika noslēgts līgums par 175 Solaris Urbino autobusu (115 - 18 metrus garu un 60 - 12 metrus garu) iepirkumu ar piegādi nākamo 5 gadu laikā par summu 75,8 miljoni euro. 2019. gada septembrī 15 jaunie Solaris Urbino IV autobusi tika ieķīlāti.
Rīgas trolejbusi
Trolejbusi uzņēmumā “Rīgas satiksme” tika sākti izmantot 2005. gada sākumā, kad uzņēmumā tika iekļauta SIA “Tramvaju un trolejbusu pārvalde”. Ritošajā sastāvā tiek izmantoti gan vecie, gan jaunie Škoda trolejbusu modeļi, viens MAZ trolejbuss, gan 11 Baltkrievijas AKSM-333 trolejbusi, viens AKSM-321 trolejbuss, gan arī jaunie Solaris Trollino 18 trolejbusi. Tāpat kā tramvajos, arī trolejbusos sākotnēji strādāja konduktori, bet 2008. gada 1. martā tika ieviesti kompostieri. No 2009. gada 1. aprīļa tos aizvietoja e-talons.
2013. gadā tika noslēgts līgums par 125 Škoda 27Tr Solaris trolejbusu iepirkumu ar piegādi līdz 2020. gadam par summu 131,8 miljoni euro.
Rīgas tramvaji
“Rīgas satiksme” 2010. gadā plānoja vecos tramvajus nomainīt pret 20 jauniem Škoda 15T Riga (ForCity) tramvajiem. Tie atšķiras no parastajiem Škoda 15T tramvajiem ar citādu priekšu, krāsojumu un citādu atstatumu starp riteņiem. Pirmie 20 jaunie tramvaji kursēja 6. tramvaju maršrutā. 2010. gada 29. martā tika saņemts pirmais jaunais tramvajs, bet kopš 2010. gada 1. jūnija pirmais zemās grīdas tramvajs Škoda 15T bija sācis braukt pa 6. tramvaju maršrutu. Pārējie 19 tramvaji tika piegādāti līdz 2011. gada beigām. 2012. gadā Rīga saņēma vēl 6 zemās grīdas tramvajus ar 4 sekcijām, kurus visus piegādāja tā paša gada beigās. Savukārt kopš 2013. gada 7. februāra zemās grīdas tramvaji kursē arī pa 11. tramvaju maršrutu. 2017. gada aprīlī Rīga saņēma vēl vienu zemās grīdas tramvaju Imantas virzienam. Savukārt no 2017. gada 5. jūnija zemās grīdas tramvaji brauc arī pa atjaunoto 1. tramvaju maršrutu (4. un 6. maršruta apvienojums), pārējos 19 tramvajus bija paredzēts piegādāt līdz 2017. gada beigām.
Tramvajos sākumā strādāja arī konduktori, bet 2007. gada 1. martā tos nomainīja kompostieri, kurus 2009. gada 1. aprīlī aizvietoja E-talona sistēma.
Jaunajos tramvajos ir pieejams biļešu automāts.
Darbaspēks
"Rīgas satiksmē" 2012. gada sākumā strādāja 4386 darbinieki — no tiem 66% bija vīrieši un 34% sievietes. Uzņēmuma darbinieku vidējais vecums ir 48 gadi. Visvairāk uzņēmumā strādā transportlīdzekļu vadītāji — pirmajā vietā ir autobusu, otrajā trolejbusu, bet trešajā tramvaju vadītāji. Otra lielākā grupa ir remontstrādnieki — viņu ikdienas darbs saistīts ar transportlīdzekļu tehniskā stāvokļa uzturēšanu un citiem darbiem, lai sabiedriskais transports varētu piedalīties kopējā satiksmē. Aptuveni 23% uzņēmumā strādājošo ir augstākā izglītība. Uzņēmums savus darbiniekus izglīto, rīkojot dažādus iekšējos seminārus, kursus un apmācības.
Avārijas un incidenti, kur iesaistīti Rīgas Satiksme transportlīdzekļi
Saraksts ar avārijām, kurās iesaistīti “Rīgas satiksmei” piederošie transportlīdzekļi.
2019
2020
2021
2022
2023
Abrenes iela
Abrenes iela var būt:
Ntombas ezers
Ntombas ezers, arī Tumbas ezers (fr, Lac Tumba), ir sekls ezers Kongo Demokrātiskās Republikas rietumu daļā, Ekvatora provincē pie Kongo upes, Mbandakas pārplūstošo mežu reģionā.
18. septembris
18. septembris ir gada 261. diena pēc Gregora kalendāra (262. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 104 dienas.
Vārda dienas
Alita, Elita, Liesma
Melnā kaste
Zinātnē un inženierijā melnā kaste ir iekārta, sistēma vai objekts, par kuru var spriest tikai pēc tā ievades, izvades un transfēra īpašībām, neko nezinot par iekšējiem procesiem - tās realizācija ir necaurspīdīga (melna). Šo terminu var pielietot visdažādākajām lietām: tranzistoram, algoritmam vai cilvēka prātam.
Pretējs termins melnajai kastei ir sistēma, ar kuras iekšējām sastāvdaļām var brīvi iepazīties, to dažkārt sauc par balto kasti, stikla kasti vai caurspīdīgo kasti.
Planētas gredzens
Planētas gredzens ir dažādu sīku daļiņu kopums, kurš riņķo ap planētu tās ekvatora plaknē. Iespaidīgākā planētas gredzenu sistēma ir Saturnam. Arī pārējām Saules sistēmas milzu planētām (Jupiters, Urāns un Neptūns) ir savas gredzenu sistēmas.
Tiek uzskatīts, ka planētu gredzeni varēja izveidoties trijos veidos:
Vairums planētu gredzenu tiek uzskatīti par nestabiliem, tie var izjukt daudzu desmitu vai simtu miljonu gadu gaitā. Informācija, kuru sniedza Cassini kosmiskais aparāts, liecina, ka Saturna gredzeni var būt veidojušies pašos Saules sistēmas pirmsākumos, apmēram pirms 4,5 miljardiem gadu.
Liu Sjans
Liu Sjans (, dzimis Šanhajā, Ķīnā) ir ķīniešu vieglatlēts, 110 metru barjerskrējējs. Ar 12,88 sekundes ātru barjerskrējienu viņš ir bijušais pasaules rekordists, kā arī 2004. gada olimpiskais, Āzijas čempions. 2004. gada olimpiskajās spēles izcīnītā medaļa bija Ķīnas pirmā medaļa vieglatlētikas disciplīnās. Par Āzijas čempionu Liu kļuvis divreiz — 2002. un 2006. gadā. 2003. gada Pasaules čempionātā viņš izcīnīja bronzas medaļu, 2005. gadā — sudraba medaļu, bet pirmo reizi par čempionu kļuva vienīgi 2007. gadā, 2011. gadā Tegu viņš izcīnīja sudraba medaļu.
Liberāļu un centra savienība
Liberāļu un centra savienība (Liberalų ir centro sąjunga, LCS) bija liberāla politiska partija Lietuvā, kas pastāvēja no 2003. līdz 2014. gadam.
Nodibinajās 2003.gadā, apvienojoties Lietuvas liberāļu savienībai (Lietuvos liberalų sąjunga), Lietuvas centra savienībai (Lietuvos centro sąjunga) un Modernajai kristīgo demokrātu savienībai (Moderniųjų krikščionių demokratų sąjunga).
Partijas līderis bija Artūrs Zoks (Artūras Zuokas) - bijušais Viļņas mērs.
Iepriekšējā sasaukuma Seimā Liberāļu savienība bija ietekmīgākā politiskā partija. No 2000. līdz 2001. gadam tās pārstāvis bija Lietuvas premjers.
Abrenes iela (Viļaka)
Abrenes iela ir Viļakas maģistrālā iela. Tā visā garumā ir autoceļa Gulbene—Balvi—Viļaka—Krievijas robeža (Vientuļi) jeb P35 posms. Visā garumā iela ir asfaltēta.
Atrašanās vieta
Abrenes iela sākas Viļakas centrā no Liepnas un Tautas ielu krustojuma, kur kā tās turpinājums Balvu virzienā aiziet Balvu iela. Iela turpinās dienvidaustrumu virzienā līdz pat pilsētas robežai, kur tālāk P35 turpinās Krievijas robežas virzienā.
Sergejs Jeseņins
Sergejs Jeseņins (ru; dzimis Konstantinovas ciemā, Rjazaņas guberņā, miris  Ļeņingradā) bija ievērojams krievu dzejnieks, imažinisma pārstāvis.
Agrīnie gadi
Jeseņins dzimis Rjazaņas guberņas Rjazaņas apriņķa Kuzminas pagasta Konstantinovas ciemā, zemnieku ģimenē, kurā viņam bija divas māsas un dvīņubrālis. Tēvs — Aleksandrs Jeseņins (1873—1931), māte — Tatjana Titova (1875—1955). No 1904. gada mācījās Konstantinovas pagastskolā, no 1909. gada – baznīcas draudzes skolā Spas Klepikos. Sācis rakstīt dzeju deviņu gadu vecumā. Pabeidzis mācības, no 1912. gada dzīvojis Maskavā, kur strādāja gaļas tirgotavā, kurā strādāja arī viņa tēvs, pēc tam tipogrāfijā. No 1913. gada neilgu laiku studējis Maskavas Tautas universitātē kā brīvklausītājs. Draudzējās ar surikoviešiem – Maskavas rakstnieku un muzikantu apvienību. Jeseņina agrīno dzeju stipri ietekmējusi krievu folklora.
Lirika un liroepika
Pirmā Jeseņina dzeja publicēta 1914. gadā bērnu žurnālā «Мирок» ("Pasaulīte") ar pseidonīmu Аристон (Aristons). 1915. gadā pārvācies uz Petrogradu, Krievijas Impērijas galavaspilsētu, apmeklēja literatūras vakarus. Iepazīstināja ar saviem darbiem Aleksandru Bloku, Sergeju Gorodecki un citus dzejniekus.
1916. gadā tika izdots Jeseņina pirmais dzejoļu krājums «Радуница» (mirušo piemiņas diena pareizticīgajiem). 1918. gadā iznāca krājums «Сельский часослов» ("Lauku orologions" /orologions ir lūgšanu grāmata/). Jeseņina dzejai bija raksturīgs smalks lirisms, dabas ainavas, zemnieka dzīves tēlojums. Šajā daiļrades posmā Jeseņinu var pieskaitīt pie dzejniekiem jaunzemniekiem (Новокрестьянские поэты), kas bija krievu dzejnieki 20. gadsimta sākumā, kuri nāca no zemniekiem (viņi gan sevi tā neapzīmēja, terminu ieviesa literatūras kritiķi).
Vēlāk, 1918. — 1920. gadā, Jeseņins iepazinās ar Anatoliju Marienhofu un pievērsās imažinismam. Savā daiļradē viņš vienmēr bija liriskās dzejas virziena pārstāvis.
Tika izdoti dzejoļu krājumi «Кобыльи корабли» ("Ķēves kuģi") (1920), «Трерядница» ("Trīsrindu Svētbilde") (1921), «Исповедь хулигана» ("Huligāna grēksūdze") (1921), «Стихи скандалиста» ("Skandālista dzejoļi") (1923), «Москва кабацкая» ("Krogu Maskava") (1924), kā arī poēmas «Пугачёв» ("Pugačovs") (1921), «Чёрный человек» ("Melnais cilvēks") (1925).
Viņš sarakstījis Baku komisāriem veltītu poēmu «Баллада о двадцати шести» ("Balāde par divdesmit sešiem") (1924), kā arī dzejoļu krājumu «Русь Советская» ("Padomju Krievzeme") (1925) un poēmu «Анна Снегина» ("Anna Sņegina") (1925). 1924. — 1925. gadā Jeseņins apmeklēja Azerbaidžānu, kur tika izdots viņa dzejas krājums un kur viņš publicējās vietējā izdevniecībā.
1924. gadā nesaskaņu ar A. Marienhofu dēļ Jeseņins pameta imažinistu grupu, kopā ar Ivanu Gruzinovu publicējot atklāto vēstuli par grupas pastāvēšanas beigām.
Darbu tēmas
Jeseņins sāka savu radošo darbību, apdzejodams Krievijas dabu, visu dzīves skaistumu. Vēlāk, ap 1913. gadu, dzejā parādās bībeliski motīvi. Dzejnieks pats ir atklājis, ka gan dzīvē, gan daiļradē viņam bijuši laika posmi, kuriem pārmaiņus raksturīgs tad reliģiskums, tad reliģijas zaimošana. Jeseņina dzejā atspoguļota arī Oktobra revolūcija, lai arī viņa attieksme pret padomju režīmu bija visai pretrunīga.
Dzejnieka novērtējums sabiedrībā
Pirmā pasaules kara laikā, formāli dienējot armijā, mēdza uzstāties imperatores un viņas meitu priekšā Carskoje Selo.
1927. gadā, pēc Jeseņina nāves, Pravdā tika publicēts Nikolaja Buharina raksts "Dusmīgās piezīmes", tajā kritizēti Jeseņina darbi un aicināts uz cīņu ar jeseņinismu. Ilgāku laiku dzejnieka darbi netika iespiesti, taču tas neietekmēja viņa atzīšanu tautā, kura izplatīja ar roku pārrakstītus krājumus, dziedāja dziesmas ar viņa dzejas vārdiem.
Personīgā dzīve
1913. gadā Jeseņins iepazinās ar tipogrāfijas korektori Annu Izrjadnovu. Nākamajā gadā viņi sāka dzīvot kopā, un viņiem piedzima dēls Jurijs (viņš 1937. gadā tika nepatiesi apsūdzēts un nošauts, 1956. gadā reabilitēts).
1916. gada janvārī (Pirmais pasaules karš) viņu iesauca armijā. Pēc draugu pūliņiem un ar Grigorija Rasputina un Nikolaja Kļujeva ieteikumiem viņš aizvadīja dienestu imperatores Aleksandras sanitārajā vilcienā numur 143.
1917. gadā Jeseņins apprecējās ar krievu aktrisi Zinaidu Raihu. Viņiem piedzima meita Tatjana (1918–1992), žurnāliste un rakstniece, un dēls Konstantīns (1920–1986) — būvinženieris, futbola statistiķis, žurnālists. Pēc šķiršanās 1921. gadā bērni palika pie mātes (Raiha vēlāk apprecējās ar teātra režisoru Vsevolodu Meierholdu, kurš adoptēja abus bērnus un kuram 1940. gadā piespriests un izpildīts nāvessods, reabilitēts 1956.), bet Jeseņins pameta ģimeni, tas ir, Zinaīdu stāvoklī un pusotru gadu veco meitu, jau 1919. gada beigās vai 1920. gada sākumā.
1919. — 1921. gadā viņš uzturēja tuvas attiecības ar dzejnieci Jekaterinu Ejgesu. 1920. gadā viņš dzīvoja pie savas sekretāres Gaļinas Beņislavskas. 1926. gadā Beņislavska nošāvās uz Jeseņina kapa.
20. gadu sākumā Jeseņins Maskavā nodarbojās ar grāmatu izdošanu un pārdošanu. Viņš devās braucienos, vairākkārt apmeklēdams Kaukāzu, Ļeņingradu, dzimto Konstantinovu.
1921. gadā Jeseņins kopā ar čekistu Jakovu Bļumkinu apmeklēja Vidusāziju un Urālus. 13. maijā — 3. jūnijā Taškentā ciemojās pie dzejnieka Aleksandra Širjajeveca, apmeklēja Samarkandu, Buhāru, Poltoracku, uzstājās ar dzejoļu lasījumiem. Vinš brauca un dzīvoja Satiksmes tautas komisariāta darbinieka vagonā. Otro reizi Jeseņins apprecējās 1922. gadā ar slaveno amerikāņu dejotāju Aisedoru Dunkani, kas bija par viņu 18 gadus vecāka. Jeseņins nebija spējīgs pilnvērtīgi sazināties angliski, tāpat kā Dunkane to nevarēja krieviski. Jeseņins viņu pavadīja turnejās pa Eiropu un ASV, taču laulība drīz izjuka, un 1923. gadā Jeseņins atgriezās Maskavā.
1923. gadā notika iepazīšanās ar aktrisi Augusti Miklaševsku, starp viņiem, pēc Augustes vārdiem, pastāvēja platoniska mīlestība (attiecības, kurām piemīt augstas jūtas un pilnīga fizisko attiecību neesamība).
Kādu laiku Jeseņins tikās ar dzejnieci un tulkotāju Nadeždu Voļpinu, un 1924. gadā (jau pēc šķiršanās) viņiem piedzima dēls Aleksandrs Jeseņins-Voļpins (1924—2016, kļuva par matemātiķi, filozofu un dzejnieku; viens no disidentu kustības ievērojamākajiem pārstāvjiem PSRS, miris ASV).
1925. gadā Jeseņins apprecējās trešo reizi. Viņa sieva Sofija Tolstoja (1900—1957), Rakstnieku savienības bibliotēkas pārzine, bija slavenā krievu rakstnieka Ļeva Tolstoja mazmeita (vēlāk viņa ilgus gadus strādāja par Ļeva Tolstoja Valsts muzeja direktori Maskavā). Laikrakstos parādījās Jeseņinu nosodoši raksti, vainojot viņu dzeršanā, kautiņos un tamlīdzīgās pretsabiedriskās darbībās, pret viņu tika uzsākts kriminālprocess par huligānismu. Bažas par Jeseņina veselības stāvokli sasniedza pat valsts vadošās amatpersonas, tā ka PSRS vēstnieks Apvienotajā Karalistē Hristiāns Rakovskis rakstīja čekas (tobrīd — Valsts politiskā pārvalde) vadītājam Feliksam Dzeržinskim vēstuli, kurā lūdza "glābt dzīvību pazīstamajam dzejniekam Jeseņinam — nešaubīgi pašam talantīgākajam mūsu Savienībā" un piedāvāja nosūtīt viņu uz sanatoriju kāda čekista uzraudzībā, kurš nepieļautu dzejnieka dzeršanu. Dzeržinskis nodeva vēstuli pārvaldes sekretāram ar savu rezolūciju, kurā lūdza viņu atrisināt šo problēmu. Vēstulē blakus ir šī darbinieka pierakstīts, ka viņš ir vairākkārt zvanījis, taču Jeseņinu nav izdevies atrast.
Pēdējā laulība bija ļoti īslaicīga (tikai nedaudz ilgāk par 3 mēnešiem), jo Jeseņins nomira. Vēlāk Sofija daudz darīja Jeseņina literārā mantojuma saglabāšanā, kā arī uzrakstīja savas atmiņas par dzejnieku. 1925. gada novembra beigās Sofija iekārtoja dzejnieku maksas psihoneiroloģiskajā klīnikā. 21. decambrī Jeseņins pameta klīniku, atcēla visas pilnvaras Valsts izdevniecībā, izņēma gandrīz visus savus uzkrājumus skaidrā naudā, nākamajā dienā aizbrauca uz Ļeņingradu un apmetās "Angleterre" viesnīcā. Pēdējās dzīves dienās Jeseņins tikās ar vairākiem literātiem.
Nāve
Jeseņinu atrada mirušu rakstnieks Georgijs Ustinovs ar savu sievu 1925. gada 28. decembrī "Angleterre" viesnīcas numurā, tas ir, durvis bija aizslēgtas un tās vispirms nācās uzlauzt. Dzejnieka līķis gulēja uz dīvāna, uz kakla atradās mezgls, sasiets no saplēsta palaga.
Pēdējais viņa atvadu dzejolis bija «До свиданья, друг мой, до свиданья» ("Uz redzēšanos, draugs mans, uz redzēšanos"), kuru Jeseņins esot nodevis dzejniekam Volfam Erliham, kuram viņš arī esot pasūdzējies, ka numurā nav tintes un viņam nācās rakstīt ar savām asinīm.
Pastāv versija, ka viņš patiesībā ticis nogalināts un pašnāvība bijusi inscenēta. Tomēr 1989. gadā Krievijas Zinātņu akadēmijas A. Gorkija Pasaules literatūras institūta speciāli izveidotai komisijai, kuru vadīja Jeseņina daiļrades zinātājs Jurijs Prokuševs, tika sniegts medicīnas ekspertu ziņojums, kurā šī versija tika atspēkota.
Kino
Kopš 1965. gada ir uzņemtas vairākas dokumentālās filmas par Jeseņinu.
Mākslas filmas, kurās attēlots Jeseņins:
Filatēlija, sigilatija, peridromofīlija un numismātika
Kopš 1950. gadiem vairākkārt izdotas pastmarkas ar Jeseņina portretu. Jeseņins attēlots uz Albānijas pastmarkas 1995. gadā. Padomju Savienībā izdotas pasta aploksnes un metro biļetes ar Jeseņina portretu. 1995. gadā Krievijas Centrālā banka izlaida subraba rubļa monētu, veltītu dzejnieka simtgadei.
Objektorientētā programmēšana
Objektorientētā programmēšana (OOP) ir programmēšanas paradigma, kurā programma tiek veidota izmantojot objektus un klases. Tā ietver vairākas tehnikas no iepriekšējām paradigmām, tādas kā pārmantojamība, modularitāte, polimorfisms un iekapsulēšana.
Lai gan tā radusies 1960. gados, OOP kļuva par galveno programmēšanas metodi tikai 1990. gados. Mūsdienās vairums programmēšanas valodu (piemēram, ActionScript, C++, Java, JavaScript, Perl, PHP, Python, Ruby, Visual Basic, Visual Prolog) ir objektorientētas.
Objektorientētajā programmēšanā programma tiek uztverta kā savstarpēji saistītu objektu kopums, kuri savā starpā mijiedarbojas. Tas ir citāds skatījums, salīdzinājumā ar tradicionālo pieeju, kad programmu uztver kā secīgu instrukciju sarakstu, kuras dators izpilda. Tāpat kā reāliem objektiem dabā, OOP objektiem arī ir savas individuālas īpašības, tie var veikt kādas darbības, kā arī nodot un saņemt informāciju no citiem objektiem.
OOP ir divas koncepcijas — viena, kas balstīta uz klasēm, otra — uz prototipu programmēšanu.
Ščolkova
Ščolkova ir pilsēta Krievijā, Maskavas apgabalā. Tajā dzīvo 112,8 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas 13 km uz ziemeļaustrumiem no Maskavas, Kļazmas upes krastā. Dienvidaustrumos atrodas Čkalovskas lidosta. Ščolkovas rajona centrs.
Viena no Ščolkovas sadraudzības pilsētām ir Talsi.
Abrenes iela (Rīga)
Abrenes iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Maskavas forštatē. Kopējais ielas garums ir 538 metri un tā sastāv no 2 neatdalītām braukšanas joslām.
Vēsture
Vissenākais ielas nosaukums — iela pie zosu ganībām, vēlāk arī iela pie ganībām. 1867. gadā šo ielu nosauca par Kazaku ielu (de, ru). Nosaukums cēlies no kazaku zirgu staļļiem, kuri senāk atradās pie šīs ielas.
1938. gada 1. novembrī iela nosaukta par Abrenes ielu par godu Latgales pilsētai Abrenei, kas bija Latvijas teritorijas sastāvdaļa no 1920. līdz 1944. gadam. Vācu okupācijas laikā iela saukta Abrehnensche Straße.
Ielas raksturojums
Abrenes iela ir 538 metrus gara asfaltēta iela Maskavas forštates ziemeļu daļā. Tā sākas pie dzelzceļa uzbēruma. Sākumā virzās austrumu virzienā, bet pēc aptuveni 200 metriem pagriežas dienvidu virzienā. Abrenes iela ir izvietota starp Lāčplēša ielu un Dzirnavu ielu. Ielas tuvumā atrodas Rīgas dzelzceļa stacija, gar ielu uz vairākus metrus augsta uzbēruma iet vairākas sliežu ceļa klātnes.
Bānūžu ezers
Bānūžu ezers ir caurteces ezers Cēsu novada Taurenes pagastā, lielākais Lodes—Taurenes ezeru grupā. Ezers avotains, dibens grantains, akmeņains, vietām lieli akmeņi. Krasti lēzeni, vietām stāvi. Cauri tek Meļļupe uz Ilzes ezeru un tālāk uz Gauju. Gar ziemeļu krastu iet autoceļš Bānūži—Lodes muiža. Ezera ziemeļrietumu krastā Bānūžu Velnakmens, puskilometru uz rietumiem — Bānūžu pilskalns. Dienvidrietumos — Jāņkalns (227 m).
Abrenes iela (Rīga)
Ielas raksturojums
Abrenes ielas pārnumuru pusē atrodas Rīgas Satiksmes autobusu galapunkts un autobusu laukums, bet nepārnumuru pusē — tiesu nams (Abrenes ielā 3), kurā darbojas Rīgas pilsētas Centra rajona un Vidzemes priekšpilsētas tiesa. Iela savienojas ar Skrindu ielu un beidzas krustojumā ar Lāčplēša ielu.
Bānūžu ezers
Makrofīti: niedres, kosas, grīšļi, glīvenes, ūdensrozes, lēpes, elodejas. Regulāra ūdens ziedēšana. Mīt līdaka, asaris, plaudis, vēdzele, rauda, līnis, karūsa.
Abrenes iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Abrenes iela ir savienota ar šādām ielām:
Billijas Džīnas Kingas kauss
Billijas Džīnas Kingas kauss (angļu: Billie Jean King Cup) ir galvenās sacensības valstu sieviešu izlašu tenisā. Tās notiek kopš 1963. gada. Līdz pat 1995. gadam šīs sacensības bija pazīstamas ar nosaukumu Federāciju kauss. Pēc tam to sauca par Fed kausu (en). 2020. gada septembrī tas notika nosaukts ievērojamās amerikāņu tenisistes Billijas Džīnas Kingas vārdā.
Pašreizējas kausa ieguvējas ir Krievijas tenisistes.
Juglas kanāls
Juglas kanāls ir daļa no Gaujas—Daugavas ūdensceļa, kas savieno Lielo Baltezeru ar Juglas upi. Kanāla krastos atrodas Rīgas pilsētas apkaime Bukulti un Ropažu novada Garkalnes pagasta ciemi Bukulti un Priedkalne. Kanālu šķērso Jaunciema gatve.
Billijas Džīnas Kingas kauss
Turnīra formāts
Turnīrā ik gadu piedalās vairāki desmiti valstu izlašu, no kurām 16 spēlē Pasaules elites pirmajā un otrajā grupā (8 izlases pirmajā Pasaules grupā un 8 otrajā Pasaules grupā). Pārējās valstu izlases tiek iedalītas grupās pēc zonām.
Juglas kanāls
Vēsture
13. gadsimta beigās Ķīšezera dienvidu krasts piederēja Livonijas ordenim, kas 1297. gadā uz Bērzupītes jeb Bukultu strauta iekārtoja mūra pili un ūdens dzirnavas, ko sāka saukt par Jaunajām dzirnavām jeb Bukultu pili.
Hasmonea
Hasmonea bija Rīgā 1922. gadā dibināta ebreju studentu biedrība.
Vēsture
Hasmonea dibināta 1922. gadā kā Latvijas ebreju studentu biedrība. Tā uzņēmu ebreju tautības Latvijas augstskolu (vēlāk Latvijas Universitātes) studentus. Jau kopš pirmsākumiem biedrība darbojās saskaņā ar korporāciju principiem un tās iekšējā uzbūve un terminoloģija bija identiska ar Prezidiju Konventa (P!K!) korporācijām. Biedrības iekšējā valoda bija ivrits.
Slēgta 1940. gada jūlijā padomju okupācijas laikā ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu.
Maji-Ndombes ezers
Maji-Ndombes ezers (fr; lingalas valodā — ‘melnais ūdens’) ir liels ezers Kongo Demokrātiskās Republikas rietumu daļā, Maji-Ndombes provincē. Līdz 1972. gadam tika saukts par Leopolda II ezeru (Lac Léopold II) Beļģijas karaļa Leopolda II vārdā.
Ap ezeru plešas purvaini ekvatoriālie lietus meži un purvi. Lietus sezonā ezera izmērs pieaug divas — trīs reizes. Ūdens visā dziļumā bagāts ar skābekli, ieskābs, pH līmenis 4,2—5,5. Ūdens bagāts ar humusvielām, brūns. Ezera dienvidu daļā mežs mijas ar savannu.
No ezera iztek Fimi upe, kas, satekot ar Kasai, veido Kva upi, kas tālāk ietek Kongo. Ezerā notiek profesionāla zveja. Pirmais eiropietis Henrijs Mortons Stenlijs ezeru atklāja 1882. gadā.
Crypsirina
Abas sugas dzīvo Dienvidaustrumāzijā, bet atšķirībā no raketastes koku žagatas (Crypsirina temia), kurai ir plašs izplatības areāls, melngalvas koku žagata (Crypsirina cucullata) ir endēmiska suga Birmas tropu mežiem.
Izskats un īpašības
Crypsirina ir raksturīga astes forma, kas atgādina tenisa raketi. Kā visas koku žagatas, arī Crypsirina gandrīz nekad nenolaižas uz zemes, tās pamatā uzturas augstu koku zaros.
Vilis Valdmanis
Vilis Valdmanis ( — ) bija latviešu gleznotājs, grafiķa Voldemāra Valdmaņa brālis. Bijis Mūksalas mākslinieku biedrības biedrs.
Biogrāfija
Vilis Valdmanis dzimis 1906. gada 28. decembrī Kosas pagasta Rozākās lauksaimnieku ģimenē. Glezniecību apguvis, mācoties Rīgas Tautas augstskolas zīmēšanas un gleznošanas studijā pie gleznotājiem Konrāda Ubāna un Ludolfa Liberta, kā arī studējot Latvijas Mākslas akadēmijas Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcā pie Vilhelma Purvīša, kuru beidza 1938. gadā ar diplomdarbu "Lauku ainava". Otrā pasaules kara laikā nokļuvis Polijā, kur, nodibinot sakarus ar poļu māksliniekiem, turpinājis gleznot. 1946. gadā, baidīdamies no iespējamām represijām, devies uz Zviedriju, Vermlandes lēni, kur dzīvojis līdz 1964. gadam. Šeit iesākumā strādājis meža darbos un iedvesmojies no novada īpatnējās ainavas, kas atspoguļojas mākslinieka tā laika darbos, bieži vien atainojot violetā ziedu krāsā. 1964. gadā pārcēlies dzīvot uz Jākobsbergu, kas iekļaujas Lielstokholmā, kur arī miris 1980. gada 20. oktobrī. Apbedīts Stokholmas Meža kapu latviešu kapu pirmā kapu nodalījuma kreisās puses slejā.
Brisingamena
Brisingamena ( - 'liesmojošā rota') senskandināvu mitoloģijā ir dievietes Freijas kaklarota (iespējams, pamatā no dzintara), ko darinājuši Brisingami. Kad viņa to uzlika, viņai nespēja pretoties neviens cilvēks vai dievs. Šī kaklarota palīdzēja arī armijai, ko viņa atbalstīja kaujaslaukā.
Brisingamenu izkala četri rūķi — Alfriks, Berlings, Dvālins un Grērs. Lai to iegūtu, Freijai bija jāpavada nakts ar katru no viņiem.
Par Brisingamenu pie Singasteina akmens, pārvērtušies par roņiem, cīnījās Loki un Heimdals. Tā pieminēta arī "Beovulfā".
Sirpis
Pļaušana tiek veikta, ar vienu roku satverot stiebru kušķi, bet ar otrā rokā turamo sirpi nogriežot šos stiebrus tuvu zemei. Pēc nogriešanas stiebru kušķis tiek nomests zemē vai tie (labībai) salikti vairāki kopā, lai vēlāk sasietu kūlīti.
Sirpis vispārīgi ir līdzīgs izkaptij, kura arī ir paredzēta pļaušanai. Izkapts ir efektīvāka, jo tai ir garāks asmens, tā ir piestiprināta garā kātā un tās lietošanā tiek izmantotas abas rokas. Savukārt salīdzinājumā ar nazi sirpis ir piemērotāks zāles griešanai.
Citas nozīmes
Sirpis tiek izmantots komunisma simbolā sirpis un āmurs, kas attēlo zemkopju un strādnieku klasi.
Sirpja forma tiek izmantota salīdzinājumos. Piemēram, Mēness augošā vai dilstošā fāzē tiek saukts par Mēness sirpi.
Kusa
Kusa ir ciems Madonas novada Aronas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta austrumdaļā Kapupītes krastā pie autoceļa P30 8 km no novada centra Madonas un 157 km no Rīgas. Kusā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, bibliotēka, sporta zāle, feldšeru-vecmāšu punkts, auto remontdarbnīcas, 2 kokzāģētavas, degvielas uzpildes stacija, aptieka, frizētava, brīvdabas estrāde, veikals.
Vēsture
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Kusas muižas (Kussen) centru. Izaugusi pēckara gados kā vairāku Madonas rajona uzņēmumu ciemats. Ap 1972. gadu Kusā sāka darboties Madonas specializētās meliorācijas celtniecības pārvaldes iecirknis ar darbnīcām — organizācija PMK-19 (Pārvietojamā mehanizētā kolonna). Tās uzdevums bija ar zemju meliorāciju saistītie darbi, purvu nosusināšana, nelielu ceļu izbūve visā Madonas rajonā. Darbojās arī Madonas ciltslietu un mākslīgās apsēklošanas stacija un veterinārais iecirknis.
Mūsdienas
Kusas ciems ir kompakti veidots, ar noasfaltētām ielām, dzīvžogiem un ielu apgaismojumu. Pamatā ir trīsstāvu apbūve ar centralizētu apkuri, kā arī individuālā apbūve.
Kusas muižas pils (19. gadsimta vidus) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.
Ievērojami novadnieki
Kusā dzimis un audzis Latvijas orientēšanās sporta meistars Mārtiņš Sirmais. Ar Kusas attīstību 1980. gados saistīti tādi uzvārdi kā Elmārs Graudiņš, Leo Paiders, Jānis Ruņģis, Vitālijs Meikulāns u.c.
Rentgenlampa
Rentgenlampa ir ierīce rentgenstaru iegūšanai. Tā sastāv no katoda (volframa kvēldiegs) un anoda (kuru dzesē), kas atrodas vakuumā. Mazjaudīgām rentgenlampām (līdz ~3 kW) anods ir nekustīgs un elektronu kūlis krīt vienā un tajā pašā vietā, anodu dzesē ar ūdeni. Lielas jaudas rentgenlampām (~ virs 14 kW) katods ir rotējošs disks un elektronu plankuma atrašanās vieta mainās.
Katoda emitētie elektroni pēc paātrināšanas elektriskajā laukā (anodspriegums >10 kV) bremzējas sadursmē ar anodu, un daļa (~ 1%) no to kinētiskās enerģijas tiek izstarota rentgenstarojuma veidā (un pārējā daļa (>95%) pāriet siltumā). Katodu parasti izgatavo no volframa, anodu — no volframa, molibdēna, vara, hroma, dzelzs, kobalta, niķeļa vai citiem metāliem. Ja nepieciešams vienkārši intensīvs baltais rentgenstarojums, anodam lieto metālus ar augstu kušanas temperatūru; ja nepieciešams starojums ar noteiktu spektru, nākas lietot metālus, kuriem atbilst vajadzīgās raksturīgā starojuma līnijas. Rentgenlampas darbības laikā anoda virsma uzkarst līdz augstām temperatūrām un daļēji iztvaiko. Daļa no anoda materiāla nosēžas uz lampas sienām un ar laiku var radīt īssavienojumu starp anodu un katodu. Šajā procesā anoda virsma paliek grumbuļaina, un tas pasliktina rentgenstaru kūļa paralelitāti. Rentgenstaru viļņa garumu var mainīt, mainot anodspriegumu un lietojot filtrus, lai atfiltrētu starojumu ar pārāk mazu viļņa garumu.
Rentgenlampas parasti izmanto medicīnā, defektoskopijā un struktūranalīzē. Atkarībā no pielietojuma rentgenlampām var būt dažādas konstrukcijas.
.tv
.tv ir Tuvalu Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Jebkura persona var reģistrēt jebkuru .tv domēnu (izņemot dažus rezervētos domēna vārdus .com.tv, .net.tv, .org.tv). Šis domēna vārds ir ekonomiski vērtīgs, jo ir televīzijas abreviatūra TV. Līdzīgi domēni ir .me, .fm, .am, .cd, .dj un .mu. Šāda netradicionāla domēna vārda izmantošana ir pazīstama kā domēnu vārdu spēles.
Verisign
Šo domēnu pārvalda dotTV, VeriSign uzņēmums. Tuvalu valdībai pieder 20% no šī uzņēmuma. 2000. gadā Tuvalu iznomāja savu domēna vārdu ".tv" par 50 miljoniem ASV dolāru 12 gadu periodā. Tuvalu valdība ik gada ceturksni saņem 1 miljona dolāru lielu maksājumu.
Ārējās saites
Toppdomän
Alpu vārnas
Alpu vārnas, Alpu kovārņi (Pyrrhocorax) ir zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) viena no vārnu dzimtas (Corvidae) ģintīm, kas apvieno divas sugas. To tuvākie radinieki ir kovārņi no vārnu ģints (Corvus).
Alpu vārnas dzīvo Eirāzijas dienviddaļas un Ziemeļāfrikas kalnos. Tās ir sastopamas Marokā, Spānijā, Eiropas dienvidos Alpu kalnos, Centrālāzijas kalnos, Himalajos un Ķīnas rietumos. Alpu kovārnis dzīvo arī Korsikas un Krētas salās, bet Alpu vārna ir sastopama Īrijā un Lielbritānijā. Teritorijās, kurās dzīvo abas sugas, Alpu kovārnis apmetas augstāk kalnos nekā tā radiniece Alpu vārna. Galvenais sugas apdraudējums ir lauksaimniecības attīstība, kas novedis pie sugas sadrumstalošanās, jo putni ir nometnieki, lai gan kopumā sugām izmiršana nedraud.
Izskats
Alpu vārnas ir vidēji lieli vārnu dzimtas putni. Alpu kovārnis ir nedaudz mazāks nekā Alpu vārna, bet kopumā sugas ir gandrīz vienādas: ķermeņi ir 37—40 cm gari, spārnu platums 73—90 cm. Abi dzimumi ir apmēram vienādi lieli. Alpu vārnām apspalvojums ir spoži melns tāpat kā kraukļiem, bet kājas un knābis košās krāsās: Alpu kovārnim dzeltens knābis, Alpu vārnai sarkans. Abām sugām ir sarkanas kājas. Jaunos putnus var atšķirt pēc tā, ka to melnās spalvas nav spožas, tās ir drīzāk tumši pelēkas, arī knābji un kājas ir pelēcīgas, nav košas. Tām ir plati, gari spārni un tās ļoti labi lido, demonstrējot debesīs iespaidīgus akrobātiskus trikus.
Barība
Alpu vārnas barojoties veido lielus barus. Tās pārmeklē kalnu pļavu īso zāli, uzlasot dažādus bezmugurkaulniekus, augu sēklas, kā arī cilvēku atkritumus, īpaši ziemā.
Ligzdošana
Abas sugas veido pārus uz mūžu. Ligzdas tiek būvētas klinšu iedobēs vai alās no koku un krūmu saknēm, tās izoderē ar zāli, smalkākiem zariņiem vai matiem. Alpu vārnas ligzdojot neveido kolonijas, lai gan reizēm ligzdas var būt diezgan tuvu kaimiņos viena otrai. Mātīte parasti izdēj 3—5 olas un perē tās viena pati. Olas ir baltas ar nelieliem, brūniem vai pelēkiem raibumiņiem. Putnēni izšķiļas pēc 2—3 nedēļām. Alpu vārnas putnēni ir kaili, bet Alpu kovārņa cālēni ir segti ar mīkstām, biezām dūnām. Mazuļus baro abi vecāki.
Kālija dihromāts
Kālija dihromāts (K2Cr2O7) ir dihromskābes kālija sāls. Tā ir spilgti oranža kristāliska viela, kas šķīst ūdenī, veidojot oranžu šķīdumu. Kālija dihromāts ir samērā spēcīgs oksidētājs. Tāpat kā visi sešvērtīgā hroma savienojumi, kālija dihromāts ir visai kaitīgs veselībai. Labi šķīst ūdenī, nešķīst spirtā. Kristalizējas triklīnajā singonijā.
Atrašanās dabā
Kālija dihromāts veido retu minerālu — lopesītu.
Iegūšana
Kālija dihromātu rūpnieciski iegūst, 1000 līdz 1300 °C temperatūrā sakausējot kālija karbonātu ar Cr2O3 vai hroma dzelzsrūdu. Laboratorijas vajadzībām kālija dihromātu var iegūt, izgulsnējot to no nātrija dihromāta šķīduma ar KCl (kālija dihromāts ir ūdenī mazāk šķīstošs nekā nātrija dihromāts).
Īpašības
Kālija dihromāts ir oksidētājs, ko izmanto dažādās ķīmiskās reakcijās. Tas iedarbojas maigāk, nekā kālija permanganāts. Spirtus kālija dihromāts vispirms oksidē līdz aldehīdiem, bet permanganāts dod uzreiz karbonskābes. No sekundārajiem spirtiem ar dihromāta palīdzību var iegūt ketonus, piemēram, no mentona — mentolu. Trešējos spirtus kālija dihromāts nespēj oksidēt.
Stipri karsējot, sadalās, izdalot skābekli:
Sārmainā vidē oranžsarkanais kālija dihromāta šķīdums kļūst dzeltens, jo veidojas kālija hromāts: Šī reakcija ir apgriezeniska, t.i., skābā vidē no hromāta rodas dihromāts.
Iedarbojoties uz kālija dihromātu ar atdzesētu sērskābi, rodas sarkani hroma(VI) oksīda (CrO3) kristāli:
Karstā sērskābē notiek oksidēšanās-reducēšanās reakcija un izdalās skābeklis:
Izmantošana
Lieto krāsvielu ražošanā, ādu miecēšanā, sērkociņu ražošanā, pirotehnikā, fotogrāfijā, glezniecībā. Kālija dihromāta šķīdumu sērskābē — hroma maisījumu — lieto laboratorijas trauku mazgāšanai.
Kālija dihromāta sērskābu šķīdumu lieto redzamā un ultravioletā diapazona spektrofotometru pārbaudei.
Hābsburgu monarhija
Hābsburgu monarhija (de) ir neoficiāls nosaukums visām zemēm, kas attiecīgajā laika posmā piederēja Austrijas Hābsburgiem.
Hābsburgu dinastijas pirmsākumi meklējami 11. gadsimtā Hābsburgas pilī (mūsdienu Ārgavas kantonā Šveicē), tomēr kopš 1276. gada Hābsburgu varas centrs līdz pat impērijas galam 1918. gadā bija Vīne (izņemot laiku no 1583. līdz 1611. gadam, kad varas centrs bija Prāga). No 1804. līdz 1867. gadam Hābsburgi valdīja Austrijas Impērijā, bet no 1867. līdz 1918. gadam — Austroungārijā. No 1440. gada līdz tās izformēšanai 1806. gadā Hābsburgi parasti bija arī Svētās Romas impērijas imperatori.
Vēsture
1526. gadā pēc Mohāčas kaujas, kurā krita Ungārijas un Bohēmijas karalis Lajošs II Jagellons, Austrijas erchercogs Ferdinands I Hābsburgs iekļāva savos valdījumos Bohēmiju un daļu Ungārijas, kuru nebija iekarojuši osmaņi.
Lai uzlabotu zemnieku stāvokli, imperators Leopolds I Hābsburgs 1680. gadā izdeva t.s. Klaušu patentu, kurš noteica klaušu apmēru dzimtcilvēkiem 3 dienas nedēļā, taču šo likumu provincēs praktiski neievēroja (tiesu un administratīvā vara bija vietējo feodāļu rokās). 17 gadsimta beigas un 18. gadsimta sākums bija dzimtbūšanas visskarbākie laiki — zemnieki nevarēja pamest muižu, atdot bērnus mācīties amatu, medīt, zvejot, vākt malku bijušajos ciema kopienas mežos. Obligāti bija jāmaļ graudus kunga dzirnavās, alu pirkt kungam piederošā krogū utt. Līdz ar to šis laiks ir raksturīgs arī ar virkni zemnieku dumpju. 1731.-1739. gadu likumi pakļāva amatnieku cunftes valdnieka ierēdņiem un atcēla ārpuscunftu amatniecības ierobežojumus.
Tā kā līdz pat 18. gadsimtam Austrijas Hābsburgiem nebija troņa mantošanas likuma, tad gadījumā, ja nebūtu vīriešu kārtas troņmantnieka, valsts kļūtu par daudzu troņa pretendentu strīdus objektu. It sevišķi tas kļuva aktuāli tāpēc, ka imperatoram Kārlim VI (1711—1740) nebija dēlu. 1713. gadā beidzot tika izdots troņmantošanas likums (t.s. Pragmatiskā sankcija — tas attiecās nevis uz visu impēriju, bet uz Austriju), saskaņā ar kuru troni manto dēli (raugoties pēc vecuma), bet, ja tādu nav, tad vecākā meita. Tā par troņmantnieci tika pasludināta Marija Terēze (1740—1780).
1748. gadā ieviesa kareivju mobilizāciju (mūža dienests), izveidoja kara apgabalus, ieviesa dzelzs disciplīnu un pastiprinātu karavīru apmācību. Virsnieku izglītošanai nodibināja Kara akadēmiju. Nodibināja ievērojamu skaitu jaunu augstāko mācību iestāžu kā, piemēram, Kalnrūpniecības akadēmiju, Tirdzniecības akadēmiju Vīnē kā arī daudzas specializētas tehniskās un lauksaimniecības mācību iestādes, amatniecības un tehniskās skolas.