cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvijas sieviešu basketbola izlase
Izlases sastāvs iepriekšējās sacensībās
2019. gada Eiropas čempionāts: 11. vieta
Paula Strautmane, Laura Ikstena, Elīna Babkina, Karlīne Pilābere, Aija Brumermane, Luīze Šepte, Ieva Pulvere, Ilze Jākobsone, Zenta Meļņika, Kristīne Vītola, Kate Krēsliņa, Digna Strautmane <!--
Olimpiskās spēles
PSRS izlase
Pasaules čempionāti
PSRS izlase Austrālijas izlase
Eiropas čempionāti
PSRS izlase
PSRS studentu izlase
-->
Konstitucionāla republika
Konstitucionāla republika ir republika, kurā valsts galva un citi valsts darbinieki tiek ievēlēti kā tautas pārstāvji. Šiem pārstāvjiem pieder vara, kuru regulē konstitucionālie likumi, kuri ierobežo valdības varu pār pilsoņiem. Konstitucionālā republikā izpildvara, likumdevēja vara un tiesu vara ir nodalīta atsevišķām institūcijām vai personām. Līdz ar to iedzīvotāju vairākuma griba ir noteicošā katra indivīda tiesību aizsargāšanā, kas izslēdz to, ka kādam indivīdam vai grupai varētu piederēt absolūta vara.
Konstitucionālajai republikai pretējā valsts iekārta ir tiešā demokrātija.
34. gads
34. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās svētdienā.
Ģibuļu pagasts
Ģibuļu pagasts ir Talsu novada teritoriāla vienība. Izvietojies novada dienvidaustrumos, robežojas ziemeļos ar Valdgales pagastu, austrumos ar Talsu pilsētu un Lībagu pagastu, dienvidos pa Abavu ar Abavas pagastu, rietumos ar Kuldīgas novada Rendas un Ventspils novada Usmas un Puzes pagastiem. Pagasts veidojies pēckara periodā no triju pirmskara pagastu — Pastendes, Stendes un Spāres pagastu daļām. Lai arī pagasta centrs atrodas bijušā Pastendes pagasta galvenajā apdzīvotajā vietā Pastendē, nosaukumu tas ieguvis no Stendes pagasta Ģibuļu pusmuižas, kas savukārt tagad saucas par Kraujām. Pagasta teritorijā atradās viens no Latvijas lielākajiem padomju laika lauksaimniecības uzņēmumiem — kolhozs «Draudzība», kurš ar 14 752 ha platību bija lielākais kolhozs Latvijā.
Daba
Ģibuļu pagasta teritorija atrodas Kursas zemienes Ugāles līdzenumā. Reljefu veido lielākoties lēzeni viļņots, vietām vidēji viļņots līdzenums. Vidējais virsas augstums 30—40 m vjl, Spāres paugurainē 50—78 m vjl. Pauguru relatīvais augstums sasniedz 15 m. Augstākā vieta ir Ploču kalns (83 m) ziemeļos no Kalešiem. Visstiprāk saposmots reljefs gar Mordangas subglaciālo iegultni, kuras ieplakā izveidojušies 14 ezeri.
57,8 % pagasta teritorijas klāj meži, galvenokārt skujkoku un jauktie; ir arī ozolu audzes. Vairāki purvi, lielākie no kuriem ir Tīrpurvs, Tīrelis, Kazu purvs, Plocis, Bāgas purvs.
Derīgie izrakteņi: dolomīts, ģipšakmens, māls, saldūdens kaļķis, kūdra, sapropelis.
Ezeri
Pagasta teritorija bagāta ezeriem, no kuriem lielākais ir Usmas ezers, kas piekļaujas pagasta rietumos ar ~10 km garu krasta līniju. Lielākie no ezeriem, kas pilnībā izvietojušies pagasta teritorijā ir:
Pagasta teritorijā vairākas mākslīgas ūdenskrātuves (galvenokārt zivju dīķi), lielākie no kuriem ir Struņķu dīķi (26—60 ha) un Kleinis (10—40 ha).
Upes
Pagastā blīvs upju tīkls. Lielākā daļa teritorijas atrodas Irbes baseinā, izņemot nelielu (~8 km²) teritoriju ziemeļos no Arkliņiem, kas pieder Rojas baseinam un teritoriju ap Kalešiem (~26 km²), kas pieder Ventas baseinam. Lielākās upes ir:
Dabas aizsardzība
Īpaši aizsargājamās dabas teritorijas:
Aizsargājami dabas objekti:
Vēsture
Pastendes pagastā bija Pastendes muiža (pusmuižas: Barzdupe, Grenčmuiža, Jaunmuiža (Kurši), Kažiņi, Laukmuiža, Remplīne, Silēbirģis un Vecmuiža (Turkmuiža)) un Kalešu muiža (ar Kāņu pusmuižu). Stendes pagasta tagadējā Ģibuļu pagasta daļā bija Stendes muižas Muneju, Ģibuļu un daļa Vīcežu pusmuižas, kā arī Kārgadas muiža. Spāres pagastā bija Spāres muiža ar Mazspāres un Ropiķu pusmuižām. Pēc 1920. gada zemes reformas un 1925. gada administratīvās reformas pagastu robežas tika mainītas, atkāpjoties no dzimtu īpašumu nodalījumiem.
Ģibuļu pagasts izveidots kā Ģibuļu ciems (ciema padome), apvienojot bijušos Pastendes un Spāres pagastus ar lielāko daļu Stendes pagasta teritorijas. Zemes šo pagastu teritorijās ilgus gadsimtus piederējušas galvenokārt trim baltvācu dzimtām: fon Hāniem Pastendes pagastā (1476-1920), fon Grothusiem Spāres pagastā un fon der Brigeniem Stendes pagastā.
1945. gada 10. septembrī līdzšinējo pagastu teritorijās izveidoja šādas ciemu padomes:
Pagasti līdz ar Talsu apriņķi tika likvidēti 1949. gadā.
Dažādos laikos ir veikta nelielu teritoriju apmaiņa ar Talsiem un Valdgales un Laidzes pagastiem.
Līdz 1980. gadam ciema padome atradās bijušajā Stendes pagasta valdes vietā Ģibuļos. No 1980. gada ciema un vēlāk pagasta administrācija atradās 1979. gadā celtajā arhitekta Pētera Milzarāja projektētajā administratīvajā un kultūras kompleksā.
Pašvaldības vadītāji (ciema un pagasta izpildu komitejas priekšsēdētāji un pagasta padomes priekšsēdētāji; hronoloģiskā secībā):
Kā pašvaldība pagasts likvidēts 2009. gadā, iekļaujot Talsu novadā. Pagastā darbojas pagasta pārvalde, kuru ieceļ novada dome.
Kolhozs «Draudzība»
Pastendes pagastā izveidojās 5 kolhozi:
Kolhozi apvienoti 1950. gada jūlijā, paturot nosaukumu "Padomju karogs".
Kolhozi apvienojas 1950. gada 3. jūlijā, pieņemot nosaukumu "Raiņa kolhozs".
Pixies
Sākotnējās pastāvēšanas gados grupa nepiedzīvoja plašu atpazīstamību vai īpaši ievērojamus komerciālus panākumus. Tomēr uz pavisam neilgu laiku tas izdevās Kimas Dīlas blakusprojektam The Breeders ar otro albumu Last Splash (1993).
Grupu 1986. gada janvārī izveidoja divi Masačūsetsas Universitātes kopmītnes istabas biedri — Bleks Frānsiss (īstajā vārdā Čārlzs Maikls Kitridžs Tompsons IV) un Džouijs Santiago. Divas nedēļas vēlāk viņiem pievienojās Kima Dīla, kas vienīgā atsaucās uz avīzē ievietotu sludinājumu. Visbeidzot, kā bundzinieku viņa ieteica Deividu Loveringu, sava vīra Džona Mērfija draugu.
Ģibuļu pagasts
Kolhozs «Draudzība»
Kalešu ciema kolhozi 1950. gada jūlijā ("Darbs" un "Zaļā zeme") un 1960. gada martā ("Centība") pievienojās Ģibuļu ciema kolhozam "Uzvara".
"Straume", "Brīvais zemnieks" un "Darba ceļš" 1950. gada 30. jūlijā apvienojās, paturot nosaukumu "Darba ceļš".
Spāres pagastā izveidojās 3 kolhozi:
Spāres un Mazspāres ciemu kolhozi 1950. gada 7. jūlijā apvienoti, paturot nosaukumu "Ausma".
Islandes Futbola asociācija
Islandes Futbola asociācija (KSÍ) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Islandē. Tā organizē nacionālo futbola čempionātu, kā arī atbild par Islandes futbola izlasi. KSÍ galvenā mītne atrodas Reikjavīkā. Asociācija tika dibināta 1921. gadā, FIFA tā iestājās 1923. gadā, savukārt 1954. gadā tā bija viena no UEFA dibinātājām.
Ģibuļu pagasts
Kolhozs «Draudzība»
Kolhozi "Ausma", "Darba ceļš", "Padomju karogs", "Raiņa kolhozs" un "Uzvara" 1960. gada 1. decembrī apvienojās, izveidojot tā laika Latvijas lielāko kolhozu ar centru Pastendē.
Vēstures, arhitektūras un arheoloģijas pieminekļi
Ģibuļu pagasta arheoloģijas, mākslas un arhitektūras pieminekļi koncentrējušies galvenokārt divās lielākajās muižās Pastendē un Spārē un to apkaimēs.
Bez zemāk uzskaitītajiem valsts aizsargātajiem pieminekļiem ir arī citas ievērojamas piemiņas vietas, kā Anša Lerha-Puškaiša vecāku un viņa darbu prototipu atdusas vieta "Cīruļu" kapsētā, piemineklis 1905. gada revolūcijas apspiešanas laikā kritušajiem Kalešos u.c.
Iedzīvotāji
Pagasta teritorijā 2008. gada 1. janvārī dzīvoja 2536 iedzīvotāji, tajā skaitā:
Iedzīvotāju vecuma struktūra (2000):
Apdzīvotās vietas
Pastende kā apdzīvots apvidus pirmoreiz minēts 1288. gadā. Apdzīvota vieta sākusi veidoties tikai pēc Pastendes muižas uzcelšanas. Vēl 20. gadsimta 70. gados Pastendē bija tikai ~100 iedzīvotāju. Ciems sāka attīstīties, kad tas tika izvēlēts par apvienotā kolhoza «Draudzība» centru un uz turieni tika pārcelta ciema padome.
Spāres ciema pirmās mājas tika uzceltas 1898.—1901. gados sakarā ar stacijas izbūvi dzelzceļa līnijā Rīga—Ventspils. Ilgu laiku Spāre bija pagasta lielākā apdzīvotā vieta.
Citas lielākās pagasta apdzīvotās vietas ir bijušie kolhozu, vēlāk «Draudzības» iecirkņu centri Talsciems, Kraujas un Aizupes.
Kursīvā norādītas apdzīvotās vietas, kas nav iekļautas adrešu reģistrā.
Reliģija
Pagastā atrodas viena baznīca — Spāres evaņģēliski luteriskās draudzes baznīca. Pamatakmens likts 1658. gadā. Tagadējo baznīcu 1747. gadā uzbūvējis toreizējais Spāres muižas īpašnieks barons Rādens. Baznīcu apmeklē galvenokārt tuvējās apkārtnes iedzīvotāji.
Pastendes un Ģibuļu apkārtnes iedzīvotāji, kā arī citu konfesiju pārstāvji pieder pie Talsu draudzēm: Talsu evaņģēliski luteriskās baznīcas, Talsu baptistu baznīcas, Talsu Romas katoļu baznīcas, kā arī pie Stendes evaņģēliski luteriskās baznīcas draudzēm.
Saimniecība
Ģibuļu pagastā (ap 2000. gadu) bija 532 zemnieku saimniecības ar kopplatību 13 083 ha un 412 piemājas saimniecības 2539 ha kopplatībā. Lauksaimniecībā izmantojamā zeme 8959 ha, no tiem aramzeme 7020 ha, augļu dārzi 86 ha, pļavas 741 ha, ganības 1112 ha. Meži aizņem 18 513 ha, no tiem 15 027 valsts meži, krūmāji 261 ha, purvi 355 ha. Zemes vidējā kadastrālā vērtība 117 Ls/ha.
Lielākie darba devēji lauksaimniecībā SIA "Kalnnieki", SIA "Spāre", KKS "Pastende", SIA "Ausma 2004" un SIA "L.A.P", SIA "Qeenberry".
Nozīmīga nozare ir mežsaimniecība un mežizstrāde. Kuršos atrodas Talsu mežniecība. Lielākie uzņēmumi: SIA "Stende", SIA "Šķēles", Z/s "Madaras".
Attīstīta arī dīķsaimniecība, zvejniecība.
Transports un sakari
Dzelzceļa līnijā Rīga-Ventspils 2 pieturas punkti: Spāre un Līči.
Spārē pasta nodaļa (LV-3298). Pastendes, Dravnieku un Talsciema teritoriju apkalpo Talsu pasts (LV-3201).
Izglītība un kultūra
Pirmā skola Pastendē dibināta, iespējams, ap 1838. gadu (pēc citiem avotiem 1841. vai 1858. gadā). Par skolas un arīdzan Irlavas skolotāju semināra aizgādni kļūst Pastendes barons Teodors Hāns. 1859. gadā tiek iesvētīta jaunā skolas ēka pie tagadējā autoceļa A10 2 km no Pastendes. Barons sedzis lielāko daļu skolas un skolēnu uzturēšanas izdevumu, kā arī algojis vienu no skolotājiem. Līdz 1920. gadam pamatskolā bija 3 klases. Pirmās brīvvalsts laikā skolā bija 4 klases ar papildus pirmsskolas klasi. Ar 1945. gada. 1. septembri skolu pārceļ uz Pastendes muižas pili, kur darbojas kā 7 klašu pamatskola, ko vēlāk paplašina līdz 8 un 9 klasēm.
Ģibuļu pamatskolas ēka Kraujās uzbūvēta 1879. gadā par Stendes barona Brigena līdzekļiem. No 1920. gada I pakāpes pamatskola ar 4 klasēm. Skola slēgta 20. gadsimta 50. gados.
1920. gadā Aizupēs tiek nodibināta Pastendes II pamatskola. Skolai pārejot Stendes pagasta pakļautībā, to nosauc par Stendes Aizupju pamatskolu. Skola slēgta 1944. gadā.
1934. gadā dibināta 4 klašu pamatskola Līčos. Slēgta ap 1960. g.
2009. gadā pagastā darbojās divas izglītības iestādes:
Islandes futbola izlase
Islandes futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Islandes valsti starptautiskās futbola sacensībās. Islandes futbola izlasi pārvalda Islandes Futbola asociācija. Izlase ir piedalījusies 2016. gada Eiropas čempionātā, kur sasniedza ceturtdaļfinālu. Pirmo reizi FIFA Pasaules kausa finālturnīrā piedalījās 2018. gadā Krievijā. Islande kļuva par iedzīvotāju skaita ziņā mazāko valsti, kas kvalificējusies finālturnīram.
Martins Andrjukaitis
Martins Andrjukaitis (, — ) bija lietuviešu basketbolists. Viņš ir izcīnījis LBL čempiona titulu Rīgas "ASK" sastāvā.
Rubber Soul
Rubber Soul ir sestais grupas The Beatles albums. Tas tika izdots dažas nedēļas pirms Ziemassvētkiem, tādēļ tas bija ļoti ienesīgs. Tas bieži tiek saukts par vienu no labākajiem mūzikas albumiem visā mūzikas vēsturē. Albums ir pat atgriezies pārdotāko albumu topos 1987. gada maijā (uz trim nedēļām), kā arī vēl pēc desmit gadiem.
Albumā klausītāji var dzirdēt arī tehniskus jauninājumus, piemēram, dziesmas "In My Life" klavesīna solo patiesībā netiek spēlēts uz klavesīna. Džordžs Mārtins patiesībā to spēlēja uz klavierēm. Viņam neizdevās spēlēt baroka stilā, tādēļ šis gabals tika ierakstīts divreiz lēnāk. Kad tas tika paātrināts, tas jau izklausījās pēc klavesīna.
Neizmantotās dziesmu versijas var noklausīties "The Beatles Anthology 2".
Čārlzs Ebots
Čārlzs Grīlijs Ebots (en, dzimis, miris ) bija ASV astrofiziķis, astronoms un speciālists par Saules fizikālo dabu. Viņš meklēja veidus, kā izmantot Saules doto enerģiju.
Ebots pabeidza Masačūsetsas tehnoloģisko institūtu. No 1907. gada līdz 1944. gadam viņš bija Smitsonas astrofizikālās observatorijas (en) direktors, bet no 1924. gada līdz 1944. gadam Smitsona institūta sekretārs.
Ebots kā zinātnieks strādāja pie Saules radiācijas, pētīja Saules un zvaigžņu doto gaismu. Ebots ir izpētījis Saules spektra infrasarkano daļu. Ebots 1953. gadā nonāca pie slēdziena, ka Saules starojuma izmaiņas ietekmē laikapstākļus uz Zemes.
Viņa vārds nosaukts arī krāteris uz Mēness virsmas - Ebota krāteris.
Varakļānu rajons
Varakļānu rajons bija Latvijas PSR administratīvi teritoriālā vienība. Izveidota 1949. gada 31. decembrī, apvienojot bijušā Viļānu apriņķa Varakļānu pilsētu un Barkavas, Galēnu (daļu), Stirnienas un Varakļānu pagastu, kā arī Madonas apriņķa daļu Meirānu pagasta teritorijas. Rajona centrs bija Varakļānu pilsēta. Rajons no 1952. līdz 1953. gadam ietilpa Daugavpils apgabalā. Rajons likvidēts 1956. gada 30. martā, tā teritoriju iekļaujot Madonas un Viļānu rajonos.
Administratīvi teritoriālais iedalījums
Varakļānu rajonā dibināšanas brīdī ietilpa 1 pilsēta un 18 ciema padomes:
Teritoriālās izmaiņas
Uz likvidēšanas brīdi rajonā bija 1 pilsēta un 8 ciema padomes:
Maršs uz Romu
Maršs uz Romu (it) bija Benito Musolīni vadītās Nacionālās fašistu partijas īstenota varas sagrābšana Itālijas karalistē, kas norisinājās 1922. gada oktobra beigās un aizsāka fašistiskās Itālijas ēru. Lai arī fašistu mitoloģijā attēlots kā neapturams masu gājiens, kas beidzas ar varas sagrābšanu, tā uzvaru daudz vairāk veicināja karaļa Viktora Emanuela III lēmums uzaicināt Benito Musolīni par premjerministru. Fašisti drīz kļuva par dominējošo politisko spēku valstī un Musolīni vadīja Itāliju līdz 1943. gadam. Fašistu režīms bija pirmais autoritārais režīms, kas izveidojās starpkaru perioda Eiropā, un tas aizsāka moderno autoritāro režīmu ēru pasaulē.
Varakļānu rajons
Teritoriālās izmaiņas
Rajonu likvidējot, Barkavas un Meirānu ciemus pievienoja Madonas rajonam, Varakļānu pilsētu un Atspuku, Dekšāres, Murmastienes, Stirnienes, Upenieku un Varakļānu ciemus — Viļānu rajonam.
Maršs uz Romu
Situācija Itālijā
Pēc dalības Pirmajā pasaules karā, Itālijas karaliste ieguva jaunas teritorijas, taču kara veterānos pieauga neapmierinātība ar pastāvošo sistēmu, kas bija neveiksmīgi vadījusi itāļu armiju. Līdzīgi kā citur pēckara Eiropā, Itālijā pieauga kreisais radikālisms, kuru pastiprināja valsts ekonomikas problēmas. 1919. gada 16. novembra vēlēšanās Nikola Bombači vadītā Sociālistu partija iegūst 32,3% balsu. Bombači vēlāk ir viens no Komunistu partijas dibinātājiem, taču vienlaikus arī Musolīni draugs un atbalstītājs, un abi tiek nošauti 1945. gada aprīlī.
1919. un 1920. gads valsts vēsturē tiek dēvēts par sarkano divgadi (Biennio rosso), jo šajā periodā īpaši aktīvi bija kreisie spēki, kas mēģināja valstī atkārtot Krievijas Oktobra revolūcijas scenāriju. Pēc pirmās strādnieku padomes izveides industriālajā centrā Turīnā, tās sāka veidoties arī citās pilsētās. Strādnieki sagrāba rūpnīcas, regulāri rīkoja streikus. 1920. gada novembrī valdība aizliedza strādnieku padomes un pārtrauca visas vienošanas, kas bija noslēgtas ar kreisajām strādnieku organizācijām. Lai arī strādnieku organizācijas uzsāka pretošanos, ar fašistu un armijas palīdzību to izdevās apspiest.
Fašistu pirmsākumi
Kā atbildes reakciju kreisajiem spēkiem bijušais sociālistu žurnālists un kara veterāns Benito Musolīni 1914. gada decembrī nodibina "Revolucionārās akcijas savienību" (Fasci d'Azione Rivoluzionaria), kas 1919. gada martā Milānā tiek pārveidota par "Itāļu cīņas savienību" (Fasci Italiani di Combattimento) un 1921. gadā apvienojas ar vairākām līdzīgām grupām izveidojot "Nacionālo Fašistu partiju". Partijas populistisko ideoloģiju veido radikāls nacionālisms un republikānisms ar aicinājumiem veikt kara laikā gūtās peļņas nacionalizāciju, balss tiesību piešķiršanu sievietēm un astoņu stundu darba dienas ieviešanu.
Jau no saviem pirmsākumiem partija vairāk bija paramilitāra organizācija, kurai pievienojās kara veterāni, kas nēsāja melnus kreklus, tādējādi itāļu melnkrekli kalpoja par piemēru Hitlera brūnkrekliem un citām fašistu kustībām.
1921. un 1922. gadi, kad pieaug fašistu terors, tiek dēvēts par "melno divgadi" (Biennio nero). Ar valsts iestādu klusējošu atbalstu tiek sagrautas nozaru arodbiedrības, demolēti sociālistu laikrakstu un organizāciju biroji, fiziski iespaidoti un nogalināti kreiso uzskatu pārstāvji.
1921. gadā fašisti Nacionālā bloka koalīcijas sarakstā, kuru bez fašistiem veido arī Liberāļu un Sociāldemokrātu partijas, piedalās vēlēšanās un iegūst 37 vietas no Nacionālā bloka iegūtajām 105 vietām 535 deputātu lielajā parlamentā. Par premjerministru 1921. gada 4. jūlijā kļūst sociālists Ivanoe Bonomo, kura valdība pastāv līdz 1922. gada 26. februārim, kad par premjerministru kļūst Liberāļu partijas kandidāts Luidži Fakta.
Maršs uz Romu
Itālijas partijās šajā laikā valdīja paralīze, ko radīja to iekšējā politiskā sašķeltība un neviennozīmīga attieksme pret fašistiem. Faktas pārstāvētās Liberāļu partijas lielākā daļa vēlējās rast ar tiem kompromisu, kamēr citi vēlējās veidot daudzpartiju antifašisisku koalīciju. Populārā katoļu partija bija spiesta respektēt jaunievēlēto pāvestu Piju XI, kurš, kā Milānas arhibīskaps, bija svētījis fašistu karogus. Iepriekšējās vēlēšanās uzvarējusī Sociālistu partija bija sašķēlusies trīs jaunās partijās. Musolīni tikmēr nostiprināja savas pozīcijas, no vienas puses dodot skvadristiem brīvību politisko oponentu terorizēšanā, un vienlaikus uzturot sarunas ar tradicionālo partiju pārstāvjiem, lai novērstu antifašistiskas koalīcijas izveidošanu.
1921. gada novembrī vairākas fašistiskās kustības apvienojas Musolīni vadītā Nacionālajā Fašistu partijā. Parlamentā minimāli pārstāvētie fašisti jūtas pietiekoši spēcīgi, lai mēģinātu veikt valsts apvērsumu. 1922. gada oktobra sākumā fašistu partijas kongresā Milānā Musolīni paziņo, ka pienācis laiks sagrābt varu. Lai arī partijas vadītājs, Musolīni pats aktīvi neiesaistījās marša uz Romu plānošanā un īstenošanā, uzticot to melnkreklu līderiem un simpatizējošiem armijas virsniekiem, kas izveido štābu Perudžā.
Varas sagrābšanas plānu veidoja sekojošie punkti:
Plāns varēja izdoties tikai gadījumā, ja organizētā armija neiesaistītos vājo bruņoto fašistu izklīdināšanā un apspiešanā, taču Musolīni pieņēma, ka politiķiem pietrūks drosmes iesaistīt armiju.
Musolīni oficiāli nevadīja apvērsumu un turējās nostāk no tā vadības. Sagatavošanās sākās 1922. gada oktobrī. 18. oktobrī fašistu spēki sāka ieņemt pilsētas visā Itālijā. Nesastopoties ar vērā ņemamu armijas pretestību, 24. oktobrī Neapolē Musolīni uzstājās apmēram 60 000 cilvēku liela pūļa priekšā, kur paziņoja, ka viņa partija vēlas vadīt Itāliju. Viņš paziņoja, ka varu viņiem var nodot brīvprātīgi, vai arī viņi to sagrābs paši dodoties maršā uz Romu.
26. oktobrī Musolīni ierodas Milānā un tiek publicēts paziņojums par to, kas sākās maršs uz Romu. Vairāki desmiti tūkstoši fašistu sāk no Milānas doties Romas virzienā. Lai arī fašistu sacelšanās dalībnieku skaits vēlāk daudzkārtēji palielināts, ticamākais skaitlis ir 20-25 000 fašistu, kas nāca no fašistu sagrābtajām Po ielejas pilsētām. Maršā uz Romu viņi piedalījās tikai daļēji, un uz pilsētu tika atvesti ar vilcieniem.
Premjerministrs Fakta nezaudēja apņēmību aizsargāt demokrātiju un vēlējās izsludināja ārkārtas stāvokli valstī un Romā ieveda papildus karaspēka vienības. Nākamajā dienā fašistu kolonas atradās jau 30 kilometru attālumā no Romas. Karalis uzsāka sarunas ar fašistiem, kam tiek piedāvāts ieņemt dažus ministru portfeļus koalīcijas valdībā, taču Musolīni no Milānas telefoniski atsakās no piedāvājuma, uzstājot, ka piekrīt tikai premjerministra amatam.
28. oktobrī Faktas valdība sagatavo rīkojumu par kara stāvokļa izsludināšanu Romā, taču karalis atsakās to parakstīt un valdība, protestējot pret karaļa rīcību, demisionē. Iemesli karaļa rīcībai nav skaidri, un dažādas versijas to izskaidro ar viņa bailēm sākt pilsoņu karu vai zaudēt troni fašistu uzvaras gadījumā.
29. oktobrī karalis paziņo, ka Musolīni ir iecelts par jauno premjerministru un Musolīni ar vilcienu no Milānas dodas uz Romu.
30. oktobra rītā Musolīni ar Milānas vilcienu ierodas Romā, dodas pieņemšanā pie karaļa un izveido savu pirmo koalīcijas ministru kabinetu, kurā bez četriem fašistiem piedalās arī katoļu, sociāldemokrātu un liberāļu partiju ministri. Tikai tad fašisti beidzot lielā skaitā tiek ielaisti Romā un 31. oktobrī sarīko uzvaras parādi Musolīni un karaļa priekšā.
Jau 1923. gadā maršs uz Romu tiek plaši atzīmēts, kā fašistu revolūcija. Turpmākajos gados aizsākas oficiāla fašisma ēras gadu skaitīšana, par sākumu ņemot 1922. gada 29. oktobri.
Sekas
Maršs uz Romu ļāva Musolīni pakāpeniski iegūt pilnīgu varu pār valsti. 1921. gada vēlēšanās fašisti bija ieguvuši tikai 37 vietas parlamentā. Kad Musolīni kļuva par premjerministru, fašisti uzsāka varas konsolidāciju savās rokās. Pats apvērsums deva pamatu fašistu popularitātes pieaugumam. Musolīni, izmantojot dažādus līdzekļus, atbrīvojās no politiskajiem konkurentiem. 1923. gadā tika pieņemts jauns vēlēšanu likums, kas ļāva partijai ar lielāko saņemto balsu skaitu iegūt absolūto balsu vairākumu parlamentā. 1924. gada aprīļa vēlēšanās tas ļāva fašistiem iegūt 64% balsu un 374 vietas parlamentā un pilnībā pārņemt varu valstī. 1926. gadā parlaments tiek atlaists, nodibinot pilnīgi fašistisku pārvaldes modeli.
Gauja (nozīmju atdalīšana)
Gauja var būt:
33. autobusu maršruts (Rīga, 1959)
33. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Abrenes ielas līdz Kundziņsalai.
33. autobusu maršruta kopējais garums bija 19,156 km. Maršruta Abrenes iela — Sarkandaugava — Kundziņsala kopējais garums bija 9,965 km, bet maršruta Kundziņsala — Abrenes iela kopējais garums bija 9,191 km.
Darbdienās pa 33. autobusu maršrutu kursēja tikai 1 autobuss, tāpat arī brīvdienās — tikai 1 autobuss.
33. autobusu maršrutu apkalpoja 7. autobusu parks.
Maršruts tika atklāts 1959. gadā un sākotnēji kursēja līdz Kundziņsalai no Tilta ielas. Vēlāk to pagarināja līdz Rīgas centram. 33. autobusu maršruts tika slēgts. Tā vietā uz Kundziņsalu sāka kursēt atsevišķi 3. trolejbusu maršruta reisi.
Maršruts
Abrenes iela — Sarkandaugava — Kundziņsala kursē pa šādām ielām: Abrenes iela, Turgeņeva iela, Gogoļa iela, Marijas iela, Merķeļa iela, Kalpaka bulvāris, K. Valdemāra iela, Duntes iela, Tilta iela, apgriešanās galapunktā "Sarkandaugava", Tilta iela, Tvaika iela, Aptiekas iela un Kundziņsalas 6. šķērslīnija.
Kundziņsala — Abrenes iela kursē pa šādām ielām: Kundziņsalas 6. šķērslīnija, Aptiekas iela, Tvaika iela, Duntes iela, K. Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Gogoļa iela, Turgeņeva iela un Abrenes iela.
Pieturvietas
33. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 41 pietura. Maršrutā Abrenes iela — Sarkandaugava — Kundziņsala ir 21 pietura, bet maršrutā Kundziņsala — Abrenes iela ir 20 pieturas.
Lenna Kūrmā
Lenna Kūrmā (dzimusi Tallinā, Igaunijā) ir igauņu dziedātāja, komponiste un aktrise. Viņa ir grupas Vanilla Ninja dalībniece, grupā viņa ir vadošā vokāliste un spēlē ģitāru. 2010. gada jūnijā izdeva savu debijas studijas albumu Lenna. Kūrmā tēloja vienu no galvenajām lomām igauņu filmā Kurp dvēseles iet un tēlo Andželu igauņu seriālā Māja pilsētas vidū (et).
Bērnība
Kūrmā piedzima Igaunijas galvasplsētā Tallinā. Viņa savus skolas gadus pavadīja Tallinas vācu ģimnāzijā, kura vēl ir pazīstama kā Tallinas 54. vidusskola. Kopā ar Kūrmā šajā skolā mācījās cita grupas Vanilla Ninja dalībniece Mārja Kivi. Skolā viņa labā līmenī apguva vācu valodu, ko Lenna vēl joprojām prot labā līmenī.
Bērnībā Kūrmā iestājās korī, kurā dziedāja līdz 15 gadu vecumam. Vēl 6 gadus ir mācījusies vijolspēli.
Muzikālā karjera
2002. gadā Kūrmā piedalījās konkursā "Fizz Superstar 2002", kur viņa sasniedza pusfinālu. Konkursā viņu pamanīja pazīstamais igauņu producents Svens Lehmuss un piedāvāja muzicēt grupā Vanilla Ninja. Vēlāk viņa piedalījās mūziklos "Karalis un es" (en) un "Mūzikas skaņas" (en).
2003. gada beigās Kūrmā kopā ar grupu parakstīja līgumu ar vācu ierakstu kompāniju Bros Music, kad sākās grupas un viņas starptautiskā karjera.
Kūrmā ir uzstājusies kopā ar daudziem pazīstamiem igauņu mūziķiem - Tanelu Padaru, Koitu Tomi un daudziem citiem. Kopā ar T. Padaru, 2001. gada Eirovīzijas uzvarētāju, viņa ir ierakstījusi daudzau mākslinieku dziesmu kaverversijas, to skaitā, zviedru grupas ABBA 1974. gada Eirovīzijas uzvarētājdziesmas "Waterloo" versiju igauņu valodā.
2006. gada beigās R2 gada hits 2006 (et) ietvaros Kūrmā bija Sapņu grupas (et) sastāvā, kurā piedalījās Elmars Lītmā, Kallervo Karu, Rauls Vaigls un DJ Critical. Visi šie Igaunijā pazīstamie mūziķi izpildīja Džastina Timberleika dziesmas "Sexyback" kaverversiju.
Pēc grupas ceturtā studijas albuma Love Is War izdošanas Kūrmā pievērsās aktiermākslai. Viņa piedalījās filmas "Kurp dvēseles iet" filmēšanā, piedalījās igauņu seriālā "Māja pilsētas vidū", vēl spēlēja teātrī "Perikles". Filmā par nemierīgiem jauniešiem viņa tēloja jaunieti Maiju, taču seriālā viņa tēloja jaunieti Andželu. Kūrmā strādā populārā igauņu radiostacijā "Sky Plus" kā radio DJ.
Kūrmā singls "Sellel ööl", kuru viņa ierakstīja kopā ar igauņu trio "Violina", 2009. gada vasarā ierindojās Igaunijas topu pirmajās vietās.
2010. gadā Kūrmā piedalījās Igaunijas nacionālajā atlasē Eirovīzijas dziesmu konkursam Eesti Laul 2010 ar dziesmu "Rapunzel", kur ieņēma godpilno otro vietu.
Kūrmā mīļākie mūzikas žanri ir popmūzika, rokmūzika un ņūmetāls, tādi mūzikas izpildītāji kā The Rasmus, Green Day, Good Charlotte, System of a Down, Depeche Mode, Robijs Viljams, Pinka, no kuriem viņa ir ietekmējusies arī savā mūzikā.
Help! (albums)
Help! ir piektais grupas The Beatles albums. Tas tika izdots četrus mēnešus pirms "Rubber Soul", kas tiek uzskatīts par vienu no viņu labākajiem albumiem.
Uz albuma vāka bītli tur savas rokas tā, lai signalizējot ar karodziņiem sanāktu "HELP". Patiesībā tas ir mīts — ja viņiem rokās būtu karodziņi, varētu izlasīt "NUJV". Īstenībā viņiem vajadzētu turēt rokas šādi:
Dziesmu saraksts
Visas dziesmas sarakstīja Lenons/Makartnijs, izņemot, kur pieminēts. Albumam tika atteikta dziesma "Wait", kuru vēlāk iekļāva "Rubber Soul".
Nickelodeon
Nickelodeon jeb Nick ir televīzijas kanāls bērniem un jauniešiem. Kanāls izveidots 1977. gadā ASV ar nosaukumu Pinwheel. Kanāls pieder uzņēmumam Viacom. Kopš 1979. gada kanāls pazīstams ar nosaukumu Nickelodeon. Kanāla mērķauditorija pārsvarā ir bērni un jaunieši vecumā no 8 līdz 17 gadiem, lai gan tiek raidītas pārraides arī jaunākiem bērniem vecumā no 2 līdz 8 gadiem.
Mūsdienās kanāls tiek translēts daudzās valodās un pasaules valstīs (Japāna, Austrālija, Jaunzēlande, Lielbritānija, Skandināvija, Centrāleiropa, Latīņamerika, Krievija, Moldova, Kazahstāna, Kirgizstāna, Indonēzija, Latvija).
Agra vēsture
Nickelodeon vēsture sākās 1977. gada 1. decembrī, kad Warner Cable Communications izveidoja pirmo divu veidu interaktīvo kabeļu sistēmu QUBE Kolumbusā, Ohaio. Warner Cable C-3 kabeļu kanāls raidīja Pinwheel katru dienu. Nickelodeon radās 1979. gada 1. aprīlī, sākotnēji izplatīts pa Warner Cable sistēmām no satelīta uz RCA Satcom-1 retranslatora. Sākumā kanālā nebija reklāmu, tās parādījās 1984. gada janvārī.
Kļūšana par Nickelodeon
1991. gada 11. augustā pirmizrādi pieredzēja pirmie trīs oriģinālie animācijas seriāli, tie kļuva par lielu panākumu un tika veidoti jauni animācijas seriāli.
Nicktoons
Nicktoons ir zīmols Nickelodeon kanāla oriģinālajiem animācijas seriāliem (šis nosaukums tiek izmantots arī Nickelodeon kanālam, kurš sāka raidīt kopš 2002. gada). Līdz 1991. gadam Nickelodeon kanālā tika raidīti dažādās valstīs tapuši animācijas seriāli. Nickelodeon animācijas seriāliem Nickelodeon programmā joprojām ir liels īpatsvars, darbadienās animācijas seriāli kanālā tiek rādīti aptuveni no 6 līdz 7 stundām, brīvdienās pat līdz 9 stundām. Kopš 2006. gada, kad Nickelodeon noslēdza līgumu ar DreamWorks Animation, kanālā ir parādījušies vairāki trīsdimensionāli animācijas seriāli (piemēram: Madagaskaras Pingvīni un Fanboy & Chum Chum).
Nick at Nite
Amerikas Savienotajās Valstīs kopš 1985. gada jūlija Nickelodeon dala vietu ar kanālu Nick at Nite, kas raida situāciju komēdijas, vairākus oriģinālraidījumus un filmas. Nick at Nite tiek raidīts arī citās valstīs, kā piemēram: Apvienotajā Karalistē un Īrijā. Vācijā, Austrijā un Šveicē Nickelodeon nakts programma tiek dēvēta par NickNight.
Raidlaiki
Amerikas Savienotajās Valstīs Nickelodeon raida no 7.00 līdz 21.00 pirmdienās, otrdienās, trešdienās, piektdienās un svētdienās, no 7.00 līdz 20:00 ceturtdienās, kā arī no 7.00 līdz 22.00 sestdienās, kad sāk raidīt Nick at Nite. Citās valstīs Nickelodeon raida 24 stundas diennaktī, dažās valstīs naktīs neraida neko.
Klinšu kalni
Klinšu kalni ir kalnu sistēma Kordiljeros, Ziemeļamerikā, ASV un Kanādas rietumos, starp 60° un 32° ziemeļu platumiem.
Pārskats
Kalnu sistēmas garums apmēram 3200 km, bet platums ir līdz 700 km. Klinšu kalni ir ūdensšķirtne starp Klusā un Atlantijas okeāna baseiniem. Klinšu kalnos sākas tādas upes kā Misūri, Kolorādo, Riogrande, Sneika, Ārkanzasa un daudzas citas lielas upes.
Kalnu augstākā virsotne ir Elberta kalns (4401,2 m).
Ir vērojams vulkānisms: geizeri, termālie avoti un zemestrīces.
Kalnos galvenokārt aug mežs, kalnu-taigas mežs ziemeļos un priežu mežs dienvidos. Mežs kalnos beidzas 1500 m augstumā (ziemeļos) līdz 3600 m augstu (dienvidos), augstāk ir alpīnās pļavas un mūžīgais sniegs. Ielejās ir stepes un pustuksneši.
Saka (nozīmju atdalīšana)
Saka var būt:
Oktānskaitlis
Oktānskaitlis ir lielums, kas raksturo degvielas detonācijizturību iekšdedzes dzinējiem ar dzirksteļaizdedzi.
Oktānskaitlis apzīmē lielumu tilpuma procentos, izooktāna (2,2,4-trimetilpentāna) un normālā heptāna (n-heptāna) maisījumam, kuram ir tāda pati detonācijizturība, kā aplūkojamajai degvielai. Tā, piemēram, degvielas, kurai ir tāda pati detonācijizturība kā 95% izooktāna un 5% n-heptāna maisījumam, oktānskaitlis ir 95. Oktānskaitlis 0 ir n-heptānam, jo tā sadegšana pat pie nelielām kompresijas pakāpēm dod detonāciju.
Oktānskaitli degvielai mēra, ar to darbinot motoru, kuram ir maināma kompresija, zināmos apstākļos un salīdzinot rezultātus ar tiem, kādus iegūst lietojot dažādu attiecību izooktāna un heptāna maisījumus. Izšķir divus oktānskaitļus: RON (research octane number) un MON (motor octane number). Mērot MON, motoram uzliek lielāku slodzi. MON parasti ir par 8-10 punktiem mazāks par RON. Gandrīz visā pasaulē (arī Latvijā) degvielu parasti iedala pēc RON. Dažviet (ASV) degvielu iedala pēc vidējā starp RON un MON un tur šai pašai degvielai ir par kādiem 4 vai 5 punktiem mazāks oktānskaitlis.
Eksistē arī vielas, kurām detonācijas izturība ir vēl sliktāka kā heptānam (tām oktānskaitlis būtu negatīvs) (šīs īpašības nav plaši pētītas, jo tām nav nozīmes) un vielas, kurām detonācijas izturība ir labāka kā izooktānam. Šādām vielām oktānskaitlis ir lielāks par 100 (piemēram, tīram etanolam RON ir 116). Šādas vielas lieto, lai palielinātu degvielas oktānskaitli.
KySat-1
KySat-1 bija CubeSat klases pikopavadonis, kas izgatavots Kentuki universitāšu organizācijā Kentucky Space. Tas tika zaudēts, kad nesējraķete Taurus XL cieta avāriju. Pavadonis bija gatavots kā studentu pētniecības projekts.
Kosmiskais aparāts bija kuba formas (10 × 10 × 11,35 cm) aparāts ar masu 1 kg. Pavadoņa elektroenerģiju nodrošinātu saules baterijas, kas izvietotas uz sānu malām. Orbītā tas raidītu radioamatieru frekvencē (436,79 MHz lejupvirzienā un 145,85 MHz augšupvirzienā), ļaujot sakaru seansus realizēt ar standarta radioamatieru aparatūru. Pavadonī iebūvēts arī S joslas (2,4 GHz) radioraidītājs, kas spētu uz zemi nosūtīt foto attēlus no borta ciparu kameras.
KySat-1 tika izgatavots NASA izglītības programmas Educational Launch of Nanosatellite (ELaNA) ietvaros, kurā bija paredzēts palaist trīs nanopavadoņus kā sekundāro kravu Taurus XL raķetes startā ar klimata pētniecības pavadoni Glory. NASA ELaNA vajadzībām bija adaptējusi pikopavadoņu izvērsēju Poly-Picosatellite Orbital Deployer (PPOD), kuru bija izstrādājusi Kalifornijas politehniskā valsts universitāte sadarbībā ar Senfordas universitāti un agrāk jau bija lidojis vairākos raķešu startos. Citi sekundārās kravas pavadoņi bija Kolorado universitātes Hermes un Montānas valsts universitāte Explorer-1 [Prime].
Andrea de Čezariss
Andrea de Čezariss ( — ) bija Itālijas autosportists, kas bija pazīstams ar karjeru Formula 1 pasaules čempionātā. Viņam pieder rekords par visvairāk veiktajām sacīkstēm, ne reizi neuzvarot (214 sacīkstes).
Formula 1 karjera
Andrea de Čezariss debitēja Formula 1 pasaules čempionātā. gadā Alfa Romeo komandas sastāvā pēdējās divās sezonas sacīkstēs, abās no tām izstājoties. . gadā viņš pārstāvēja McLaren vienību, daļēji pateicoties viņa sakariem ar komandas sponsoru Marlboro. Viņš sezonā izcīnīja vienu punktu un nākamās divas sezonas pavadīja Alfa Romeo. Šajā laikā de Čezariss trīs reizes finišēja labāko trijniekā. . gadā itāliešu pilots sāka sadarbību ar Ligier komandu, no kuras viņš tika atlaists piecas sacīkstes pirms. gada sezonas beigām. . gadā viņš pārstāvēja Minardi, finišējot tikai vienā sacīkstē.
. gadā de Čezariss pārstāvēja Brabham komandu. Vienīgajā sacīkstē, kur viņam izdevās sasniegt finišu (, viņš izcīnīja trešo vietu. . gadā Brabham nepiedalījās, tādēļ pilots pārstāvēja Rial komandu. Viņa sezonas labākais sasniegums bija 4. vieta. Nākamos divus gadus de Čezariss pavadīja Scuderia Italia vienībā, ar kuru viņam izdevās pēdējo reizi savā karjerā finišēt labāko trijniekā. . gadā de Čezariss pārstāvēja jaunizveidoto Jordan komandu. Nākamās divas sezonas viņš pārstāvēja Tyrrell. . gadā de Čezariss aizvadīja savas pēdējās sacensības, vispirms divas sacīkstes aizvietojot diskvalificēto Ediju Ērvinu Jordan vienībā, bet pēc tam deviņas sacīkstes aizvietojot savainoto Kārli Vendlingeru Sauber komandā.
Nāve
Andrea de Čezariss gāja bojā motocikla avārijā Romā.
Tālredzība
Tālredzība jeb hipermetropija ir acs refrakcijas kļūda, kad gaismas staru fokuss atrodas aiz tīklenes. To kompensē ar izliektu lēcu (savācējlēcu).
Septiņi pasaules brīnumi
Septiņi pasaules brīnumi ir septiņi cilvēku radīti objekti, kas visi atradās teritorijā ap Vidusjūru un bieži tika ieteikti kā apskates objekti sengrieķu ceļvežos. No šiem antīkās pasaules brīnumiem līdz mūsdienām saglabājies tikai viens - Gīzas piramīdas Ēģiptē, pārējie brīnumi bija Babilonas gaisa dārzi, Artemīdas templis Efesā, Zeva statuja Olimpijā, Halikarnāsas mauzolejs, Rodas koloss un Aleksandrijas bāka.
Vēsture
Ir zināms, ka 5. gs. p.m.ē. sengrieķu vēsturnieks Hērodots un 3. gs. p.m.ē. dzejnieks un zinātnieks Kallimahs radījuši pirmos zināmos septiņu brīnumu sarakstus, taču tie līdz mūsdienām nav saglabājušies. Pirmais mūsdienās zināmais septiņu pasaules brīnumu uzskaitījums ir dzejolis, kuru ap 140. gadu p.m.ē. sarakstījis Antipaters no Sidonas, taču tajā Aleksandrijas bākas vietā minēti Ištaras vārti Babilonā. Mūsdienās pazīstamais septiņu pasaules brīnumu saraksts ir sastādīts Viduslaikos, kad lielākā daļa tajā minēto objektu jau vairs nepastāvēja, turklāt tas balstījās uz sengrieķu rakstiem, tāpēc tajā iekļauti tikai senajiem grieķiem zināmi un viņu apmeklēti objekti. Vienīgais no septiņiem brīnumiem, kas saglabājies līdz mūsdienām, ir Gīzas piramīdas, ir apstiprināts, ka no atlikušajiem brīnumiem noteikti pastāvējuši pieci, šaubas, drošu vēsturisku liecību trūkuma dēļ, izraisa Babilonas gaisa dārzi.
Gīzas piramīdas
Gīzas piramīdas ir vienīgais no Septiņiem senās pasaules brīnumiem, kas saglabājies līdz mūsdienām. Tās atrodas Gīzā pie Ēģiptes galvaspilsētas Kairas. Kompleksu, kura lielākā daļa izveidojusies 25. gs. p.m.ē., veido trīs ceturtās dinastijas faraonu — Heopsa, Hefrena un Menkaura — piramīdas, kā arī vairākas mazākas piramīdas, mastabas un cita veida apbedījumi. Lielākā no piramīdām ir 146 metrus augstā Heopsa piramīda, kura bija augstākā celtne pasaulē līdz pat viduslaikiem.
Babilonas gaisa dārzi
Babilonas gaisa dārzi atradās Eifratas upes austrumkrastā, mūsdienu Irākas teritorijā, tie celti ap 6. gs. p.m.ē. un gāja bojā pēc 1. gs. m.ē. Kā stāsta leģenda, valdniekam Nebukadnecara II bijusi daiļa sieva — Amitija, ko valdnieks pārvedis no Persijas. Diemžēl Nebukadnecars II lielāko daļu laika pavadījis tālu projām karagājienos, bet daiļā Amitija skumusi mājās viena un, pieradusi pie savas dzimtenes zaļajām kalnu nogāzēm, Babilonas karstajā līdzenumā ilgojās pēc kalniem, mežu ēnas un vēsuma. Vēlēdamies remdēt savas sievas ilgas, Nebukadnecars nolēma uzdāvināt viņai veselu oāzi. Gaisa dārzu aptuvenā platība bija 1 km2 un tie bija izveidoti uz septiņām terasēm, kas pacēlās viena virs otras 22 metru augstumā.
Artemīdas templis Efesā
Templis bija 18 metrus augsts, 110 metru garš un 55 metrus plats, kopumā templis sastāvēja no 127 kolonnām. Ēka kalpoja kā sabiedrisks centrs. Šeit bija galerijas, improvizēta banka, kur iedzīvotāji glabāja savus dārgumus, jo zagt templī skaitījās vislielākais noziegums. 356. gadā p.m.ē. Hērostrats templi nodedzināja, lai tādējādi iemūžinātu savu vārdu vēsturē, kurš par to tika sodīts ar nāvi un viņa vārdu aizliedza pat pieminēt.
Tempļa gruvešos atrada gandrīz neskartu Artemīdas statuju un drīz sākās jauna tempļa būvniecība, kuru vadīja tā laika slavenākais Aleksandrijas arhitekts Heirokrats. Jaunais templis bija vēl greznāks par iepriekšējo. Tajā tika savāktas ne tikai skulptūras, bet arī gleznotāju darbi, tai skaitā arī slavenā Efesas gleznotāja Apella darbi. Bizantijas laikā templi izdemolēja kristieši, kas sasita statujas, mākslas darbus un citus priekšmetus un izmantoja marmoru savu baznīcu celtniecībai.
Zeva statuja Olimpijā
Zeva statuja atradās 466. - 456. gadā p.m.ē. celtajā Zevam veltītajā doriskajā templī. Pēc Zeva svētnīcas padomes lūguma to ap 435. gadu p.m.ē. To izgatavoja sengrieķu tēlnieks Feidijs. Feidijs izveidoja apmēram aizsedza apgleznoti paneļi. Statuja gāja bojā laika posmā starp 5. - 6. gs. m.ē., precīzs bojāejas cēlonis nav zināms.
Halikarnāsas mauzolejs
Mauzolejs bija Kārijas novada valdnieka Mausola un viņa māsas un sievas Artemisijas II kapenes. Tās celtas ap 350. gadu p.m.ē. viņa valdījumu centrā Halikarnāsā, mūsdienu Bodrumā Turcijā. Apmēram 45-50 metrus augstajai celtnei bija divi stāvi: pirmajā stāvā atradās sarkofāgs ar mirušo, bet otrais stāvs kalpoja kā aizlūgumu templis. Ēkas apdarē bija izmantoti trīs ordera veidi: pirmā stāva ārpusē doriskais, otrā stāva ārpusē joniskais, bet aizlūguma tempļa iekšpusē - korintiskais. Otro stāvu no visām četrām pusēm apņēma stalta joniska stila kolonāde. Kapenēm bija bagātīgs skulpturālais rotājums. Ēkas apakšējo stāvu greznoja lentveida ciļņu frīze. Kapenes tika iznīcinātas viduslaikos vairāku zemestrīču rezultātā, bet lielāko daļu drupu 15.-16. gs. m.ē. izmantoja celtniecībai. Vārds "mauzolejs", kuru lieto grandiozu kapeņu apzīmēšanai, cēlies no šīs celtnes nosaukuma.
Rodas koloss
Rodas koloss bija apmēram 30-35 metrus augsta sengrieķu saules dieva Hēlija statuja, kas atradās Rodas salā Grieķijā. Statuja atradās uz 15 metrus augsta balta marmora postamenta. Tā bija veidota no bronzas plāksnēm ap akmens un dzelzs kostrukcijām. Statuja celta no 292.-280. g. p.m.ē. un gāja bojā 224. g. p.m.ē. zemestrīcē, nolūstot ceļgalu augstumā, taču tās paliekas saglabājās vēl apmēram 800 gadus līdz 654. gadā Rodu iekaroja arābi un statujas paliekas pārkausēja.
Aleksandrijas bāka
Bāka, kuras augstums bija 115-120 metri, tika uzcelta Ptolemaja II Filadelfa valdīšanas laikā Aleksandrijā Ēģiptē (296. — 284. g. p.m.ē.). Tā atradās Farosas salas austrumu daļā pie Aleksandrijas ostas. To Viduslaikos iznīcināja divas zemestrīces - attiecīgi 1303. un 1323. g., bet uz tās drupām 1480. gadā uzcēla cietoksni.
Dāniels Vestlings
Zviedrijas princis Dāniels, pirms kāzām Ūlofs Dāniels Vestlings (sv; dzimis 1973. gada 15. septembrī Erebrū, Zviedrijā) kopš precībām ar Zviedrijas kroņprincesi Viktoriju 2010. gada 19. jūnijā ir Zviedrijas princis un Vesterjētlandes hercogs. Pirms kāzām darbojies kā sporta pedagogs un treneris, kuram ir piederējuši trīs sporta klubi Stokholmas apkārtnē.
Dāniela oficiālais tituls ir Viņa Karaliskā Augstība Zviedrijas Princis Dāniels, Vesterjotlandes hercogs. Princis Dāniels kopā ar kroņprincesi Viktoriju dzīvo Hāgas pilī.
Bērnība, jaunība
Princis Dāniels ir dzimis pašvaldības darbinieka — Ulles Vestlinga (dzimis 1945. gadā Hanebū, Hēlsinjlandē) Sandvīkas komūnas sociālo lietu departamenta vadītāja un pasta darbinieces Evas Vestlingas (dzimusi 1944. gadā Arbrū, Hēlsinjlandē) ģimenē. Viņš piedzima Orebrū mazpilsētā tajā pašā dienā, kad viņa nākamais sievas tēvs — karalis Kārlis XVI Gustavs uzkāpa Zviedrijas tronī, kļūdams karalis un tika krustīts Almbī baznīcā. Dzīves sākumā dzīvoja Orebrū pilsētas daļā Brikebakenā, tad Falunā, līdz beidzot ģimene pārvācās uz Ukelbū, kur nākamais princis arī uzauga. Dāniels mācījās pamatskolās Rabū un Pešlundas skolā Ukelbū, kā arī beidza ģimnāziju Sandvīkā 1991. gadā. Tam sekoja karadienests Jēvles pilsētas Hēlsinjes pulkā. Beidzis dienestu armijā, aptuveni gadu strādāja skolā un atpūtas namā bērniem ar īpašām vajadzībām.1994. gadā Dāniels devās uz Stokholmu, kur uzsāka studijas sporta pedagoģijā Lillsveda sporta augstskolā Vērmdo un tās beidza 1996. gadā.
Attiecības ar kroņprincesi
2000. gadā kopā ar kompanjonu atvēra Stokholmā pirmo sporta klubu "Misters Treniņš", kurā vēlāk arī satika un iepazinās ar kroņprincesi Viktoriju, kļūdams par viņas personīgo treneri. Abi kļuva draugi, kas vēlāk pārauga mīlestībā. Neskatoties uz sākotnējo Zviedrijas karaliskās ģimenes negatīvo nostāju pret šo draudzību, vēlāk tā piekāpās un to atbalstīja, un 2009. gada 24. februārī norisinājās Dāniela Vestlinga un Zviedrijas kroņprinceses saderināšanās Stokholmas pils princeses Sibillas apartementos. Dānielam Vestlingam ilgu laiku bija veselības problēmas ar nierēm, 2009. gada maija mēnesī stāvoklis kārtējo reizi pasliktinājās, līdz 2009. gada 27. maijā viņam veica nieres transplantāciju Karolinskas Universitātes slimnīcā Huddingē, par donoru kļuva viņa tēvs Ulle Vestlings.
2010. gada 19. jūnijs bija Dāniela Vestlinga un Zviedrijas kroņprinceses Viktorijas kāzu diena. Laulību ceremonijas diena sakrita ar 200. gadskārtu, kopš Zviedrijas karalistē valda Bernadotu dinastija, kā arī tieši 19. jūnijā kāzas tika svinētas arī Viktorijas vecākiem — Zviedrijas karaļpārim. Laulības noritēja Stokholmas Doma baznīcā. Vēlāk, vakariņu laikā Stokholmas pils karalistes zālē princis Dāniels teica pirmo oficiālo uzrunu angļu un zviedru valodā 500 uzaicināto viesu vidū, šo uzrunu, kuru translēja Zviedrijas un Vācijas TV kanāli, atzinīgi novērtēja sabiedrība.
Pēc kāzam troņmantinieku pāris apmetās Hāgas pilī Stokholmā Solnā, šajā pilī dzimis pašreizējais Zviedrijas karalis Kārlis XVI Gustavs.
Prinča tituls, ģerbonis un ordeņi
Līdz ar laulību ceremonijas noslēgumu Dāniels Vestlings iekļāvās Zviedrijas karaļnamā un saskaņā ar karaļa Kārļa XVI Gustava rīkojumu ieguva titulu Viņa Karaliskā Augstība Zviedrijas Princis Dāniels, Vesterjotlandes hercogs.
Kā Zviedrijas princim un titulārhercogam princim Dānielam ir arī savs ģerbonis. Uzreiz pēc laulībām Stokholmas Doma baznīcas ģerboņu namā princis Dāniels tika apbalvots ar Serafima ordeni un iecelts Viņa Karaliskās Majestātes ordeņa bruņinieka un komendora kārtā.
Rekognoscēšana
Rekognoscēšana (la — 'apskatīt, iepazīt') — pretinieka un apvidus vizuāla izpēte, ar mērķi iegūt nepieciešamo informāciju par pretinieka izvietošanos un tā aktivitātēm (militārs termins).
Par rekognoscēšanu sauc arī jebkuru apvidus izpēti kādu speciālu darbu veikšanai (piemēram, ģeodēzijā, pirms objektu būvniecības).
FlatOut: Ultimate Carnage
FlatOut: Ultimate Carnage ir trešā spēle FlatOut spēļu sērijā. Iepriekš šī spēle bija zināma kā FlatOut: Total Carnage. Par spēli oficiāli paziņoja un to izdeva  Eiropā,  Austrālijā un  ASV Xbox 360. Spēle ir mazliet uzlabots FlatOut 2 ar jaunu spēlēšanas veidu un labāku grafiku.
Melanocīts
Melanocīti ir pigmenta šūnas, kas galvenokārt atrodas ādas epidermas slānī. Melanocīti ir šūnas ar daudziem izaugumiem un to citoplazma satur īpašus organoīdus - melanosomas. Melanosomās tiek sintezēts ādas pigments - melanīns.
Aviatik B.II
Pirmie, vācu firmas "Automobil und Aviatik" lidaparāti bija nokopēti no franču paraugiem, bet pakāpeniski, pieaugot pieredzei, firma sāka izstrādāt arī savus modeļus. Divvietīgā rekognoscēšanas lidmašīna B.I, kas tika pieņemta bruņojuma 1914. gada augustā, tika izgatavota uz sacīkšu divplākšņa (biplāna) bāzes, kurš bija konstruēts 1913. gadā. Kā jau vairumam tā laika izlūklidmašīnu — novērotājs atradās priekšējā kabīnē. Lidmašīna bija aprīkota ar 100 z.s. jaudīgu Mercedes D.I dzinēju, kas tika atsaldēts ar diviem radiatoriem, kas atradās virs zemākā spārna pie abiem bortiem. Modifikācija B.II parādījās 1915. gadā, tā bija aprīkota ar lielākām augstuma un virziena stūrēm, kā arī ar jaudīgāku dzinēju Mercedes D.III.
Aviatik B.I
Pirmie, vācu firmas "Automobil und Aviatik" lidaparāti bija nokopēti no franču paraugiem, bet pakāpeniski, pieaugot pieredzei, firma sāka izstrādāt arī savus modeļus. Divvietīgā rekognoscēšanas lidmašīna B.I, kas tika pieņemta bruņojumā 1914. gada augustā, tika izgatavota uz sacīkšu divplākšņa (biplāna) bāzes, kurš bija konstruēts 1913. gadā. Kā jau vairumam tā laika izlūklidmašīnu — novērotājs atradās priekšējā kabīnē. Lidmašīna bija aprīkota ar 100 z.s. jaudīgu Mercedes D.I dzinēju, kas tika dzesēts ar diviem radiatoriem, kas atradās virs zemākā spārna pie abiem bortiem.