cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
IPv4
RARP/DHCP
RARP (reverse address resolution protocol) bija protokols, kas darbojās pretējā virzienā kā ARP. RARP - (Reversais adreses noteikšanas protokols), kuri dinamiski nosaka fizikālo (aparatūras) adrešu atbilstību IP adresēm un otrādi. ARP izmanto apraides paziņojumus aparatūras adreses noteikšanai (MAC slānis), kura atbilst konkrētai IP tīkla slāņa adresei. ARP protokolam ir pietiekoši universāls, lai ļautu izmantot IP ar praktiski jebkuru vides pieejas mehānisma tipu. RARP izmanto apraides paziņojumus IP adreses noteikšanai, kura saistīta ar konkrēto aparatūras adresi. RARP ir īpaši nozīmīgs mezgliem, kuriem nav diska un kuri var nezināt savu IP adresi, kad tie tiek sākotnēji iedarbināti. RARP paļaujas uz RARP servera esamību ar tabulas ierakstiem, kuri attēlo MAC apakšslāņa adreses IP adresēs. Vēlāk tika izstrādāta funkcionāli paplašināta jaunāka versija DHCP (dynamic host configuration protocol). Šie visi protokoli iegūst esošās sistēmas IP adresi (kura līdz tam nav zināma), zinot tās MAC adresi. DHCP galvenokārt lieto lai datoriem nebūtu IP adreses jānorāda katram atsevišķi.
Pakešu struktūra
IP pakete sastāv no divām daļām: galvenes (header) un datiem.
Galvene
Galvene (header) sastāv no 13 laukiem, no kuriem 12 ir obligāti.
Dati
Datu daļa nav daļa no galvenes (header) un tai neaprēķina IP kontrolsummu. Datu daļas saturs var būt jebkurš transporta slāņa protokols, tas ir norādīts galvenes protokola laukā. Daži izplatītākie protokoli (un tiem atbilstošie numuri, kurus lieto protokola laukā) ir:
Fragmentācija
Lai IP labāk darbotos heterogēnos tīklos (ar dažādiem MTU (maximum transmission unit)), tam pielika fragmentāciju. Fragmentācija ir vajadzīga, kad paketes izmērs ir lielāks par lietojamā tīkla MTU. Piem. ethernet MTU parasti ir 1500 baiti, IP galvene (header) aizņem 20 baitus, IP datiem atstājot 1480 baitus, šādā veidā maksimālā izmēra IP paketei (65535 baiti datu) vajag 45 paketes (65535/1480 = 44,28). Tīkla slānī fragmentācija ir efektīvāka kā augšējo un apakšējo līmeņu slāņos.
Kad ierīce (rūteris) saņem IP paketi pārsūtīšanai tālāk, tas nolasa destination address un pēc tās izvēlas izejošo interfeisu. Katram tīkla interfeisam (parasti tīkla karte, bet var būt arī PPP interfeisi) ir zināms tā MTU, kas nosaka maksimālo vienā piegājienā nosūtāmo datu izmēru. Ja MTU ir mazāks kā ienākošā pakete, paketi ir jāfragmentē. Rūteris pēc tam sadala ienākošos datus paketēs, kur katra ir vienāda vai mazāka par izejošā interfeisa MTU (kopā ar galveni). Katru segmentu tad ieliek atsevišķā paketē, ar sekojošām izmaiņām: Piem. ja IP galvene ir 20 baiti un ethernet MTU ir 1500, tad fragmentu offseti būs 0, (1480/8) = 185, 2960/8) = 370, (4440/8) = 555, (5920/8) = 740, utt. Ja MTU-galvenes garums nedalās ar 8, tad paketes izmērs var būt mazāks par MTU. (šie zudumi ir 4 baiti vai mazāk).
Ja kādā no tālākajiem rūteriem MTU (maximum transmission unit) samazinās vēl vairāk, fragmentus nākas fragmentēt vēl tālāk. Fragmentus savieno kopā tikai beigās, saņēmēja datorā. Fragmentācija parasti notiek rūteros pa ceļam, lai arī ar dažiem protokoliem (ICMP) var notikt jau nosūtītāja datorā.
Piem. ja 4500 baitus datu ievieto vienkāršā IP paketē (kopējais garums (dati + galvene) 4520) un pārsūta caur savienojumu ar MTU 2500, tad to safragmentēs 2 fragmentos:
Ja nākamajā rūterī MTU samazināsies līdz 1500, katru fragmentu būs jāsadala vēl 2 gabalos:
Kopējais datu daudzums nemainās: 1480 + 1000 + 1480 + 540 = 4500 un pēdējais fragments + offsets 3960 + 540 = 4500 ir arī kopējais garums. 3. un 4. fragments šeit tikai iegūti no sākotnējā 2. fragmenta. Tad, kad routerim ir jāfragmentē pēdējo fragmentu, tas uzliek MF aktīvi visiem fragmentiem, izņemot pēdējo (šajā gadījumā 3.) (fragmentējot jebkuru iepriekšējo fragmentu, tie jau visiem ir MF aktīvs).
Kad saņēmējdators saņem IP paketi, kurai ir spēkā jebkurš no šiem kritērijiem: tad saņēmējs zin, ka pakete ir fragments. Saņēmējs tad saglabā datus ar identifikācijas lauku, fragment offset un aktīvu MF. Kad saņēmējs saņem fragmentu bez aktīva MF, ir zināms sākotnējās paketes garums. (fragment offset + data length). Tad, kad ir pieejami visi fragmenti, datus var sakārtot sākotnējā secībā un pakete ir saņemta veiksmīgi.
Smaidiņš
Smaidiņš (en), emocijas ikona (en) jeb vienkārši emociju apzīmējoša ideogramma. Sastāv no dažādiem simboliem. Popularitāti ieguvusi Internetā un īsziņās.
Lokruā līcis
Lokruā līcis (fr,, es) ir ap 1,5 km garš un ap 1 km plats līcis Vīnkes salas ziemeļrietumu piekrastē Antarktīdā. Līci norobežo Damuā rags ziemeļos un Lekijē rags dienvidos un tas veido dabīgu aizsargātu ostu. Pie līča ieejas vairākas saliņas, lielākās no kurām ir Gudjē un Billa salas.
Smaidiņš
Vēsture
Skots Falmans (Scott E. Fahlman) 1982. gada 19. septembrī pasaulē pirmais piedāvāja smaidiņu tādu, kāds tas ir tagad:
Lokruā līcis
Līci 1904. gada 20. februārī atklāja franču antarktiskā ekspedīcija Žana Batista Šarko vadībā un nosauca par godu franču politiķim un ekspedīcijas atbalstītājam Etjēnam Lokruā (Etienne-Auguste-Édouard Lockroy).
No 1911. līdz 1931. gadam līča piekrasti un saliņas kā bāzi izmantoja vaļu mednieki. 1944. gada 11. februārī britu militārās operācijas “Tabarin” ietvaros bijušās vaļu mednieku stacijas vietā tika izveidota militārā atbalsta bāze ienaidnieka pārvietošanās novērošanai Bāze A (vēlāk Portlokruā). Pēc kara tā tika nodota Folklenda Salu Teritoriju dienestam un ar pārtraukumiem darbojās līdz 1962. gadam. 1996. gadā stacija tika atjaunota un kopš tā laika ir viens no populārākajiem tūristu galamērķiem Antarktīdā.
Smaidiņš
Vēsture
Piedāvāju izmantot lūk šādu simbolu salikumu, lai apzīmētu jokus saturošas ziņas: :-) Jālasa no sāniem. Patiesībā, apsverot pašreizējos notikumus, labāk būtu izcelt ziņas, kuras NAV joki. Šim nolūkam izmantojiet :-(
oriģināls:
I propose that the following character sequence for joke markers: :-) Read it sideways. Actually, it is probably more economical to mark things that are NOT jokes, given current trends. For this, use :-(
Konkrēti pateikt, kurš izdomājis smaidiņu, diez vai ir iespējams, jo ir liecības, ka šo zīmi jau izmantoja jau 1960. gados.
Citi emociju apzīmējumi
Klīst baumas, ka vēl līdz plaši pazīstamajam smaidiņam joku apzīmēšanai izmantoja simbolu #, salīdzinot to ar zobiem, kurus redz smaida laikā.
Unikodā ir simboli emociju apzīmēšanai: ☺ (kods 9786), ☻ (kods 9787) un ☹ (kods 9785).
Amerikāņu mākslinieks Hārvijs Bolls (Harvey Ball) 1963. gada decembrī pirmais uzzīmēja smaidiņa grafisko apzīmējumu divu melnu apļu un gulošas iekavas dzeltena apļa iekšpusē izskatā.
Klasiskie smaidiņi
Ir ļoti daudz smaidiņu emociju, cilvēka stāvokļa un viņa ārienes apzīmēšanai.
Dažreiz deguna simbolu «-» nelieto. Piemēram, raksta vienkārši :) vai :(. Tērzētavās bieži var redzēt tikai atverošās vai aizverošās iekavas. Piemēram )))) vai (((((. Simbolu skaits ir līdzvērtīgs prieka vai skumju līmenim. Vēl konferencēs, forumos, tērzētavās u.tml. var sastapt smaidiņu simbolu salikumus, kurus parasti aizvieto ar attēliem (grafiskiem smaidiņiem), piemēram,
Āzijas tipa smaidiņi
Austrumāzijā ir cits emociju ikonu paveids — kaomodzi (japāņu val.), kurus var saprast, tos negrozot. Tas bāzējas uz anime un manga emociju apzīmējumiem un lielāks uzsvars tiek pievērsts acīm, nevis mutei. Piemēram:
Ārons Ekharts
Ārons Edvards Ekharts (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.
Pirmais Nīkajas koncils
Pirmais Nīkajas koncils bija pirmais vispārējais kristīgās baznīcas koncils, kurš notika 325. gadā Nīkajā, Bitīnijas provincē (tagad Iznika, Turcijā). Tas tiek saukts par pirmo ekumenisko koncilu.
Priekšvēsture
Ap 318. gadu kādas Aleksandrijas draudzes prezbiterim Arijam radās nesaskaņas ar bīskapu Aleksandru jautājumā par Jēzus Kristus dabu. Arijs uzskatīja, ka Dēls (Jēzus Kristus), kas pats ir ticis radīts, nevar būt patiesi dievišķs kā Tēvs. Drīz vien Aleksandrijas koncilā, kurā sapulcējās Ēģiptes un Lībijas bīskapi, Arijs tika izslēgts no Baznīcas, taču viņš atrada ietekmīgus atbalstītājus, it īpaši Nikomedijas bīskapu Eisebiju, izraisot plašus strīdus visā Romas impērijas austrumu daļā. Imperators Konstantīns I, kurš bija pieņēmis kristīgo ticību, nosūtīja Spānijas bīskapu Osiju uz Aleksandriju, taču viņam neizdevās samierināt abas puses. Nākamajā gadā Konstantīns sasauca vispārēju bīskapu sapulci — koncilu Ankirā (tagad Ankara), tomēr vēlāk pārcēla to uz Nīkaju — imperatora pili.
Dalībnieki
Konstantīns bija ielūdzis uz koncilu visus 1800 bīskapus, bet ieradās krietni mazāks skaits. Pēc dažādiem datiem koncilā sapulcējās 250 līdz 318 bīskapi. Tikai daži no viņiem pārstāvēja impērijas rietumu daļu. Romas bīskapu (pāvestu) Silvestru pārstāvēja divi prezbiteri.
Koncila gaita
Koncilā noraidīja Arija mācību un lai izvairītos no šādu strīdu atkārtošanās, noformulēja ticības apliecību, kura pazīstama kā Nīkajas ticības apliecība. Tās nobeigumā tika nolādēti Arija sekotāju uzskati. Tikai divi bīskapi atteicās parakstīties zem ticības apliecības. Koncilā pieņēma arī divdesmit kanonus, kas regulēja dažādus Baznīcas dzīves aspektus. Tika noteikts Lieldienu svinēšanas datums. Tāpat tika atzīts, ka Romas, Aleksandrijas, Antiohijas, Cēzarejas un Jeruzalemes bīskapiem pieder augstākas pilnvaras nekā citiem.
Pēc koncila
Neskatoties uz koncilā pieņemto ticības apliecību, vairāk nekā pusgadsimta garumā turpinājās strīdi un nesaskaņas baznīcā, līdz pat I Konstantinopoles koncilam 381. gadā, pēc kura ariānisms zaudēja savu ietekmi Romas impērijā.
Maksims Surajevs
Maksims Surajevs (Максим Викторович Сураев, dzimis ) ir Krievijas kosmonauts, politiķis.
Surajeva pirmais kosmiskais lidojums SKS 21. ekspedīcijas sastāvā kā lidojuma inženierim notika no līdz, startējot un nolaižoties ar kosmosa kuģi Sojuz TMA-16 (viņš arī Sojuz komandieris).
Atšķirībā no visiem citiem agrākiem PSRS un Krievijas kosmonautiem, Surajevam Aizsardzības ministrija vairs nepiešķīra Krievijas Federācijas Varoņa goda nosaukumu, lai gan Roskosmos vadība to vairākkārt pieprasīja. 30. novembrī, pēc plašās rezonanses presē, tomēr tika piešķirts Krievijas Federācijas Varoņa nosaukums un medaļa Zelta Zvaigzne.
2012. gadā Surajevs atvaļinājās no militārā dienesta pulkveža pakāpē.
Otro reizi kosmosā Maksims Surajevs devās 2014. gada maijā kosmosa kuģī Sojuz TMA-13M uz SKS 40. ekspedīcijas sastāvā. Viņš bija 41. ekspedīcijas komandieris. Uz zemes atgriezās 2014. gada novembrī.
Maksims Surajevs 2016. gada 18. septembrī ievēlēts Krievijas Valsts Domē, pārstāvot partiju Vienotā Krievija. 23. septembrī viņš atstāja Kosmonautu sagatavošanas centru un kosmonautu vienību.
Vitālijs Proškins
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Proškins uzsāka 1994. gadā, kad iekļuva Krievijas hokeja līgas kluba Elektrostaļas "Kristall" rindās. "Kristall" rindās Vitālijs aizvadīja četras sezonas, līdz 1997.—98. sezonas vidū pievienojās citam Krievijas Superlīgas klubam - Maskavas "Dinamo", kuras sastāvā kļuva par 2000. gada Krievijas čempionu hokejā. Tiesa, jau 2000.—01. sezonā Proškins spēlēja Kazaņas "Ak Bars" rindās, vēl divas reizes (2006. un 2007. gadā) kļūstot par Krievijas čempionu, bet 2007. gadā izcīnot Eiropas Čempionu kausu. 2008.—09. sezonā tika atzīts par KHL janvāra labāko aizsargu. 2009. gada 10. janvārī Vitālijs spēlēja Pirmajā KHL Zvaigžņu spēlē, kurā atzīmējās ar vienu rezultatīvu piespēli. 2010.—11. sezonā, spēlējot Ufas "Salavat Julajev" rindās, Proškins izcīnīja Gagarina kausu. 2014. gada jūlijā Proškins pievienojās jaunizveidotajai HK Soči, tomēr komandas rindās nevienu spēli tā arī neaizvadīja. 2015. gada vasarā paziņoja par karjeras beigšanu.
Krievijas izlases rindās spēlējis septiņos Pasaules čempionātos, 2008. un 2009. gadā palīdzot Krievijas izlasei izcīnīt čempiones titulu.
Hokejs
Hokejs ir komandu sporta veids, kuru spēlē uz ledus. Tas ir ātrākais komandu sporta veids pasaulē — spēlētāji uz slidām ir spējīgi sasniegt ļoti lielus ātrumus, bet ripas lidojuma ātrums var pārsniegt pat 170 km/h. Saskaņā ar Starptautiskās hokeja federācijas reitingu, pašlaik spēcīgākās valstis šajā sporta veidā ir Kanāda, Zviedrija, Somija, Krievija un Čehija. Hokejs vēsturiski kļuvis īpaši populārs valstīs, kurās ir vēss klimats.
Vēsture
Spēles starp komandām, kurās ar nūjām tiek sists pa ripām līdzīgiem objektiem, ir tikušas spēlētas jau kopš ļoti seniem laikiem. 4000 gadus veci zīmējumi apbedījumos Ēģiptē attēlo sporta veidu, kas līdzinās lauka hokejam. Pirmo reizi vārds hokejs ticis izmantots 16. gadsimtā, bet tā izcelsme ir neskaidra. Tas varētu būt cēlies no seno franču vārda hoquet, kurš nozīmē — gana nūja, bet varētu arī būt cēlies no nīderlandiešu vārda hokkie. Parasti lielākā daļa no šīm spēlēm tika spēlētas uz parasta laukuma, bet 16. gadsimta holandiešu gleznotāja Hendrika Averkampa gleznā tas tika spēlēts arī uz ledus.
1875. gada 3. martā pirmoreiz tika organizēta hokeja spēle, un šī diena tiek uzskatīta par modernā hokeja dzimšanas dienu. 1877. gadā, lai spēli padarītu skatāmāku, daži Makgila Universitātes studenti ieviesa hokejā pirmos septiņus noteikumus, un tajā pašā gadā nodibināja arī pirmo komandu - Makgila Universitātes hokeja klubu. Kļuvusi organizētāka, spēle tapa populāra un 1883. gadā tika iekļauta Monreālas ikgadējā Ziemas karnevālā. 1893. gadā Kanādā darbojās jau ap 100 hokeja komandām. 1888. gadā Ziemas karnevālu apmeklēja Prestonas Lords Stenlijs. Lordu ļoti sajūsmināja hokejs un viņš nosprieda, ka labākajai komandai vajadzētu tikt apbalvotai. Stenlija kauss pirmoreiz tika pasniegts amatieru komandai Kanādā un tiek pasniegts vēl aizvien, tikai tagad šī balva tiek pasniegta katras sezonas spēcīgākajai NHL komandai. Tas tiek uzskatīts par vērtīgāko hokeja apbalvojumu. NHL, pēc vairākām citām islaicīgi pastāvējušām Ziemeļamerikas hokeja līgām, tika dibināta 1917. gada novembrī.
Lorda Stenlija pieci dēli centās popularizēt hokeju Eiropā. 1903. gadā tika dibināta līga, kurā spēlēja piecas komandas. 1910. gadā notika pirmais Eiropas čempionāts, kurā uzvarēja Lielbritānijas hokeja izlase.
Spēle
Hokejs tiek spēlēts uz ledus laukuma. Laikā, kad spēle rit vienādos sastāvos, uz laukuma atrodas seši spēlētāji no katras komandas. Katrā komandā ir pieci laukuma spēlētāji un vārtsargs. Spēles mērķis ir gūt pēc iespējas vairāk vārtu, ar speciālām nūjām sitot pa īpašu gumijas disku — ripu. Vārtus var gūt, raidot ripu pretinieku vārtos, kas novietoti pretējā laukuma galā. To priekšā stāv pretinieku komandas vārtsargs, kuram ir tiesības ripu tvert aizsargcimdā, piespiest pie ledus. Vārti ir 122 cm augsti un 183 cm plati. Spēlētāji nedrīkst ripu vārtos iemest ar roku vai citu ķermeņa daļu. Ripai jābūt 2,54 cm biezai, tās diametram jābūt 7,62 cm un tās svaram jābūt no 156 līdz 170 gramiem.
Starp pārējiem pieciem laukuma spēlētājiem parasti ir divi aizsargi un trīs uzbrucēji. Uzbrucēju līnijā ir viens centra uzbrucējs un divi malējie uzbrucēji - labās un kreisās malas. Spēlei drīkst pieteikt dažādu skaitu spēlētāju. Lielākajā daļā pasaules līgu komandas spēlei drīkst pieteikt 23 spēlētājus (t.sk. arī Latvijas hokeja līgā) no kuriem divi ir vārtsargi. Ziemeļamerikas profesionālajās līgās spēlei drīkst pieteikt ne vairāk kā 18 spēlētājus. Uz laukuma esošie spēlētāji bieži mainās, jo, pateicoties lielajiem ātrumiem, spēlētāji ātri nogurst. Vārtsargus komandas maina reti - pārsvarā, kad tie uz laukuma darbojas nepārliecinoši un ir ielaiduši jau vairākus vārtus. Laukuma apmales (sauktas par bortiem) palīdz ripu noturēt spēles laukumā. Tiesa, gadās, ka spēlētāji ripu pārmet pāri arī tiem. Parasti tas notiek nejauši, bet, ja tas notiek apzināti, tad spēlētājam tiek piespriests divu minūšu sods par spēles laika vilcināšanu. Pēc tam, kad ripa ir atstājusi laukumu, spēle tiek apturēta. Tā tiek atsākta ar jaunu iemetienu.
Viborga
Viborga (ru no sv), līdz 1944. gadam arī Vīpuri (fi), ir pilsēta Krievijas Federācijas Ļeņingradas apgabalā netālu no Somijas robežas pie Saimā kanāla ieteces Somu līcī.
Hokejs
Sodi
Parasti hokeja spēlē ir divi līdz četri tiesneši, kuri seko, lai uz laukuma esošie spēlētāji nepārkāptu spēles noteikumus. Parasti ir divi līnijtiesneši, kuri atbildīgi par komandu pareizu ieiešanu uzbrukuma zonā un pārmetieniem. Abi pārējie tiesneši rūpējas par vārtiem un visiem pārējiem noteikumiem. Tiesnešu piešķirtie noraidījumi var būt no divām minūtēm līdz pat spēles beigām.
Periodi un pagarinājumi
Spēlē ir trīs periodi, katrs 20 minūtes garš. Laiks tiek skaitīts vienīgi tad, kad ripa ir uz ledus. Starp periodiem komandas mainās ar laukuma pusēm. Veterānu un jauniešu līgās nereti tiek spēlētas īsākas spēles - parasti ar trim periodiem, kuri ir īsāki par 20 minūtēm. Ir arī jauniešu un jo īpaši bērnu līgas, kurās spēles tiek spēlēta uz mazāka laukuma.
Pastāv vairāki veidi, kā tiek turpināta spēle, ja tā beidzas neizšķirti. Spēle beidzas neizškirti, ja abām komandām ir vienāds gūto vārtu skaits. Daudzos turnīros, kā arī NHL Stenlija kausa izcīņas spēlēs komandas turpina spēlēt vēl vairākus 20 minūšu periodus, līdz kāda no komandām gūst vārtus, tā arī kļūst par spēles uzvarētāju. Daudzās hokeja līgās tiek izspēlēts tikai viens pagarinājuma periods. Ja tajā vārti netiek gūti, tiek mesti soda metieni, kurus izpilda trīs vai pieci spēlētāji no katras komandas. Pēc šiem soda metieniem tā komanda, kuras spēlētāji guvuši vairāk vārtu, ir uzvarētāja. Ja arī soda metienu sērijā abu komandu spēlētāji gūst vienādu vārtu skaitu, soda metienus turpina mest, līdz viena no komandām gūst pārsvaru. Neatkarīgi no gūto vārtu skaita soda metienos spēles protokolā uzvarētājkomandai tiek pieskaitīts tikai viens punkts. Soda metienos gūtie vārti netiek pievienoti spēlētāju statistikai. Sākot ar 2007. gadu, pasaules čempionātos tiek izspēlēts piecu minūšu pagarinājums un, ja tajā vārti netiek gūti, notiek soda metienu sērija. Līdz 2006. gadam pasaules čempionātos neizšķirta gadījumā abām komandām tika piešķirts viens punkts un spēle bija beigusies.
Viborga
Vēsture
1293. gadā Somijas krusta karu laikā zviedri uzcēla pirmo Vīborgas cietoksni. 1323. gadā pēc Nēteborgas (Nöteborg) miera līguma Novgoroda atzina zviedru tiesības uz Viborgu, bet Maskavija 1496.—1499. gada karā laikā atkal mēģināja to ieņemt.
Hokejs
Spēlētāju ekipējums
Visi spēlētāji atrodas uz slidām un katram no viņiem ir arī speciāla nūja. Tā kā hokejs ir ļoti ātra un nereti arī rupja spēle, tad, lai izvairītos no nopietnām traumām, hokejistiem ir jāvalkā speciāli aizsargtērpi. Spēlētāji parasti valkā ķiveres, krūšu aizsargus, elkoņu aizsargus, mutes sargus, speciālus cimdus, speciālus šortus un vēl vairākus citus aizsargus. Vārtsargiem ekipējums ir citāds, jo arī viņu uzdevums uz laukuma ir pilnīgi citāds - tiem nav jāgūst vārti, bet gan tieši otrādi - jārūpējas par to, lai vārtus negūtu pretinieki, tādēļ tiem ir tvērējcimds, atsitējcimds, platāka nūja, citāda ķivere, kājsargi.
Apmeklējuma rekords
Hokeja spēles apmeklējuma rekords tika uzstādīts 2014. gada 1. janvārī, kad Nacionālās hokeja līgas Ziemas klasikas spēli starp Toronto "Maple Leafs" un Detroitas "Red Wings" Mičiganas stadionā klātienē vēroja 105 491 skatītājs.
Iepriekšējais rekords tika uzstādīts 74. Pasaules čempionāta hokejā atklāšanas spēlē, kas notika Veltins-Arena Gelzenkirhenē 7. maijā starp ASV un Vācijas valstsvienībām. Veltins-Arena arēnas ietilpība ir 76 152 cilvēki. Pamatojoties uz Starptautiskās Hokeja federācijas un Ginesa rekordu sniegtajām ziņām, šo spēli apmeklēja 77 803 cilvēki. Vēl iepriekš pasaules rekords hokeja spēles apmeklētības ziņā bija 74 554 cilvēki, kuri 2001. gada 6. oktobrī ieradās uz spēli starp Mičiganas štata universitāti un Mičiganas Universitāti.
Sieviešu hokejs
Tāpat kā vīriešu hokejā, arī sieviešu hokejā starp spēcīgākajām valstīm ir Kanāda, ASV, Zviedrija un Somija. Sieviešu hokejā ir aizliegti spēka paņēmieni. Tas tika nolemts 1990. gadā, kad pēc pirmā pasaules čempionāta sievietēm tika secināts, ka Ziemeļamerikas spēlētājas ir krietni masīvākas par lielāko daļu pārējo valstu hokejistēm. Vēl viena atšķirība ir tā, ka visām hokejistēm ir jāvalkā pilnā sejas maska (tāpat kā jauniešiem līdz 18 gadu vecumam).
Sieviešu hokeja vēsture
Prestonas Lorda Stenlija meita Lēdija Izobella Stenlija ir viena no sieviešu hokeja aizsācējām, un ir viena no pirmajām sievietēm, kas fotogrāfijā redzama ar nūju un ripu. Tas notika ap 1890. gadu, Otavā, Kanādā. 20. gadsimta sākumā sievietes hokeju spēlēja jau visā Kanādas teritorijā.
Sieviešu hokejs mūsdienās
Hokejs ir viens no vistraujāk augošajiem sieviešu komandu sporta veidiem pasaulē. Sieviešu hokejā iesaistīto spēlētāju skaits pēdējos 10 gados pieaudzis par 400%. 1990. gadā notika arī pirmais Pasaules čempionāts sievietēm, bet sākot ar 1998. gada olimpiskajām spēlēm Nagano, Japānā, tas ir arī olimpisko spēļu programā.
Vairākas sievietes ir "ielauzušās" arī starp vīriešiem. Menjona Raumē ir bijusi NHL komandas Tampabejas "Lightning" vārtsardze divos pirmssezonas mačos. 2003. gadā Heilija Vikenhaizere spēlēja Kirkonumī "Salamat" komandas rindās. "Salamat" spēlē Suomi-sarja, kas ir trešā spēcīgākā Somijas hokeja līga.
Starptautiskās sacensības
Pasaules čempionāts hokejā vīriešiem ir ļoti populārs starp eiropiešiem, bet tas ir mazāk nozīmīgs Ziemeļamerikā, jo sakrīt ar NHL izslēgšanas kārtas (play-off) cīņām. Kanādai un ASV, kā arī citām valstīm ar spēlētājiem no NHL, nekad neizdodas čempionātam nokomplektēt labāko sastāvu, jo parasti tie spēlē Stenlija kausa izcīņā. Daudzas starptautiskās sacensības, ieskaitot Pasaules čempionātu, rīko Starptautiskā Hokeja Federācija jeb IIHF.
Jau kopš 1920. gada vasaras olimpiskajām spēlēm hokejs tiek spēlēts arī olimpiskajās spēlēs, no 1924. gada hokeja turnīrs tiek izspēlēts ziemas olimpisko spēļu ietvaros. Pirmā olimpiskajās spēlēs uzvarēja Kanādas hokeja izlase. Arī Latvijas hokeja izlase vairākas reizes ir piedalījusies olimpiskajās spēlēs, tas notika 1936., 2002., 2006., 2010. un 2014. gadā.
Sākot ar 1990. gadu, tiek izspēlēts arī Pasaules čempionāts hokejā sievietēm. olimpiskajās spēlēs hokejs sievietēm tiek spēlēts no 1998. gada. 2006. gadā pasaulē dominē ASV un Kanādas hokejistes.
Izcilākie hokejisti
Pēc 1998. gadā veiktās The Hockey News aptaujas par visu laiku 100 izcilākajiem NHL spēlētājiem atzīti:
Pēc 2006. gadā veiktās Sporta Avīzes aptaujas par Latvijas "Dream Team" laikposmam sākot ar 1992. gadu:
Hokejs Latvijā
Pirmā hokeja spēle Latvijā tika aizvadīta 1909. gada 15. februārī. Toreiz Rīgas "Unions" ar 4:3 pārspēja Strēlnieku dārza (Schutzengarten) komandu. Arī turpmākajos gados Latvijā tika aizvadītas atsevišķas hokeja spēles, taču popularitātes ziņā ievērojamāks bija bendijs. 1929.-1930. gada ziemā notika pirmā neoficiālā Latvijas čempionāta izspēle. Nākamajā ziemā norisinājās jau pirmais oficiālais čempionāts, uzvaru tajā izcīnot Rīgas "Unions" vienībai.
1930. gados Latvija piedalījās vairākos pasaules čempionātos un arī 1936. gada olimpiskajās spēlēs, tikmēr Latvijas līgā dominēja ASK Rīgas un US Rīgas klubi. Pirmajā Latvijas hokeja izlases spēlē, kas notika 1932. gada 27. februārī Rīgā, Latvijas izlase ar 3-0 pārspēja Lietuvas izlasi. Pirmo vārtu autors bija Indriķis Reinbahs.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā Latviju atkal uzņēma IIHF (Starptautiskā Hokeja Federācija) un pievienoja Pasaules čempionāta C divīzijai. 1994. gadā Latvijas izlase sāka spēlēt spēlēt B divīzijā, bet kopš 1997. gada cīnās spēcīgākajā - A divīzijā. 1997. un 2004. gadā Latvijas izlase izcīnīja 7. vietu, kas ir pagaidām augstākais sasniegums Pasaules čempionātos. Latvija piedalījās arī 2002. un 2006. gada olimpiskajās spēlēs. Rīgā notika 2006. gada Pasaules čempionāts hokejā un 2021. gada Pasaules čempionāts hokejā, gan Latvijā, gan Somijā notiks 2023. gada Pasaules čempionāts hokejā.
NHL čempiona titulu - Stenlija kausu līdz šim ir izcīnījis tikai Sandis Ozoliņš, tas viņam izdevās 1995./1996. sezonā, spēlējot Kolorādo "Avalanche". Septiņdesmitajos un astoņdesmitajos gados NHL spēlējis arī ASV dzimušais latvietis Harolds Šnepsts.
Līdz šim NHL ir spēlējuši 25 latvieši:
Viborga
Vēsture
1617. gadā visu Karēlijas rietumu daļu iekļāva Zviedrijas lielvalsts sastāvā, 1634. gadā to sadalīja Viborgas jeb Nīslotas lēnē (sv) dienvidrietumos un Keksholmas lēnē (Kexholms län) ziemeļaustrumos.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1710. gadā Krievijas cars Pēteris I ieņēma Viborgas cietoksni. 1744. gadā izveidoja Viborgas guberņu, Katrīnas II valdīšanas laikā to pārveidoja par Viborgas vietniecību (1783—1797), bet Aleksandra I valdīšanas laikā par Somijas guberņu (Финляндская губерния, 1802—1811). 1790. gadā pie pilsētas notika liela jūras kauja — Viborgas kauja, kurā Krievijas flote sakāva zviedrus. No 1812. gada kā Viborgas guberņu (ru, sv) to iekļāva Somijas lielhercogistes sastāvā.
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada 6. decembrī Somijas parlaments pasludināja Somijas neatkarību. Starp pasaules kariem Vīpuri, kā tolaik sauca Viborgu, bija otrā lielākā Somijas pilsēta. Ziemas kara laikā Padomju Savienības okupēja Viborgu un 1940. gada 31. martā inkorporēja Karēļu-somu PSR. T.s. Turpinājuma kara (1941—1944) laikā Somijas armija atkal 1941. gada 29. augustā to atguva, bet 1944. gada 20. jūnijā pie Viborgas notika lielā Tali-Ihantalas kauja, kuras laikā nopostīja daudzas pilsētas vēsturiskās ēkas.
1944. gada septembrī PSRS valdība atdalīja Viborgas rajonu no Karēļu-somu PSR un iekļāva to Ļeņingradas apgabala sastāvā. Somijas Republika atteicās no Viborgas pēc 1947. gada Parīzes līguma nosacījumiem. Pilsētas somu iedzīvotāji evakuējās uz Somiju.
Kultūra
Kopš 1995. gada katra gada augustā Viborgā notiek Krievijas kino festivāls "Logs uz Eiropu" (Окно в Европу).
Cilvēki
Viborga (Vīpuri) ir somu politiķa Marti Ahtisāri (Martti Ahtisaari, 1937), riteņbraucēja Jevgeņija Berzina (Евгений Берзин, 1970), somu politiķa Maksa Jākobsona (Max Jakobson, 1923—2013), šahista Kārļa Janiša (Carl Jaenisch, 1813—1872), somu gleznotāja Ēro Jernefelta (Eero Järnefelt, 1863—1937), riteņbraucēja Vjačeslava Jekimova (Вячеслав Владимирович Екимов, 1966), somu politiķa Edvina Linkomiesa (Edwin Linkomies, 1894—1963), somu rakstnieka Vejo Meri (Veijo Meri, 1928), Formula 1 pilota Vitālija Petrova (Виталий Александрович Петров, 1984), somu karavīra Lauri Terni (Lauri Törni, 1919—1965) dzimtā pilsēta.
Savulaik Viborgas baznīcā laulājās Vituss Berings. Vīpuri skolas gadus pavadīja ķīmiķis, Nobela prēmijas laureāts Arturi Ilmari Virtanens (Artturi Ilmari Virtanen, 1895—1973).
Sunnītu islāms
Sunnītu islāms jeb Sunnisms (arābu valodā: أهل السنة والجماعة [ahl as-sunnah wa `l-ʒama:h], parauga (Muhameda) un sabiedrības cilvēki) ir piekritēju skaita un teritorijas ziņā lielākais islāma atzars. Vārds sunnisms ir atvasinājums arābu vārdam sunna (arābu valodā: سنة [sunnah]), kas apzīmē pravieša Muhameda vārdus un darbus, jeb paraugu. Sunnisma sekotāji sunnīti atzīst Abū Bekru kā pirmo kalifu (632-634) pēc Muhameda, jo viņu izvēlēja šurā (arābu valodā: شورا [ʃura]). Viena no galvenajām iezīmēm sunnismam ir tas, ka šura ir augstāka par kalifātu.
Izplatība
Demogrāfijas speciālistiem ir gandrīz neiespējami pateikt skaidrus datus par sunnisma un šīisma izplatību starp musulmaņiem. Vairākās islāma valstīs nav pieejami šādi dati. Attiecīgā atzara piekritēju skaitu nosaka pēc tā, kāds no šiem atzariem ir izplatītākais konkrētajā valstī un, pieskaitot visus musulmaņus šim vairākuma atzaram.
Tādēļ dažādos avotos minētie šiītu skaitļi var atšķirties, sākot no 7,5%, līdz pat 10%.
Sunnītu tiesību skolas (madhhab)
Tiesību sistēmu islāmā sauc par šariatu. Šariata pamatā ir Korāns un Sunna, bet dažādu likumu interpretāciju piekritēji, neskatoties uz atšķirībām savos uzskatos, iet visi uz vienām un tām pašām mošejām.
Sunnismā pastāv četras tiesību skolas, kuru nosaukumu pamatā ir to pamatlicēju vārdi:
Neskatoties uz savstarpējām atšķirībām sunnītu tiesību skolu starpā, sunnīti tās uzskata par vienlīdz svarīgām. Pastāv vēl citas skolas, bet tām ir neliels sekotāju skaits un vairākas tieši šā iemesla dēļ beidz pastāvēt.
Māzhāb nav atsevišķi, nošķirti šariata interpretācijas virzieni, jo viens tiesību speciālists var pārstāvēt arī visus četrus māzhāb, it īpaši lielākās apdzīvotās vietās. Šādos gadījumos šis tiesību speciālists sniedz padomus jebkuram musulmanim, atkarībā no tā, kuru tiesību skolu konsultējamais pārstāv.
Vairāki sunnīti uzskata, ka katram musulmanim jāizvēlas tikai viens māzhāb un tam jāseko visos gadījumos. Ārkārtējā gadījumā, kad nav iespējams sekot savas skolas mācībai, ir pieļaujama atkāpe (rukhsa) un citas skolas mācības piemērošana. Mūsdienās liela daļa sunnītu neseko nevienam no māzhāb un daļa salafistu uzskata, ka nav pilnībā jāievēro māzhāb un ir tikai jāseko principiem, kas noteikti Korānā un Sunnā, jo tie ir primārie islāma tiesību avoti.
Basketbols
Basketbols (en, no basket — 'grozs' un ball — 'bumba'), līdz 1951. gadam arī groza bumba, sarunvalodā basītis vai baskets, ir sporta veids, kurā divas komandas ar pieciem spēlētājiem katrā cenšas gūt punktus, izmetot bumbu cauri stīpai (grozam), ievērojot īpašus noteikumus.
Kopš tā izgudrošanas Springfīldā, Masačūsetsā, 1891. gadā, tas ir attīstījies, lai kļūtu par patiesi starptautisku sporta veidu. Organizēta spēle līgās radās Jauno vīriešu kristīgajā apvienībā (YMCA); pirmās līgas tika veidotas augstskolās. Ar laiku basketbols kļuva par profesionālu sporta veidu. Lai gan tā bija amerikāņu sporta spēle, basketbols strauji izplatījās starptautiski un mūsdienās izcili spēlētāji un komandas ir visā pasaulē.
Basketbolu pamatā spēlē telpās — basketbola laukumā. Punkti tiek gūti, iemetot bumbu cauri grozam no augšas; komanda ar visvairāk gūtiem punktiem spēles beigās uzvar. Bumba drīkst tikt vadīta pa laukumu, sitot to pret zemi (driblējot) vai piespēlējot komandas biedriem. Ļaunprātīgs fizisks kontakts (piezīme) ir aizliegts, un ir arī nosacījumi, kā drīkst rīkoties ar bumbu. Basketbolā spēlētājiem ir 5 pozīcijas laukumā:
Laika gaitā basketbols ir attīstījies, ietverot sevī pazīstamus mešanas, piespēlēšanas un driblēšanas paņēmienus, kā arī spēlētāju pozīcijas laukumā, uzbrukuma un aizsardzības stratēģijas. Kamēr sacensībās basketbols tiek stingri uzraudzīts, vairākas basketbola variācijas ir attīstījušās ikdienas spēlei. Basketbols ir arī iecienīts skatītāju sporta veids.
Basketbola vēsture
1891. gada decembrī Makgilas universitātes fiziskās kultūras un YMCA (mūsdienās — Springfīldas Universitāte) doktors Džeimss Neismits radīja iekštelpu sporta spēli, lai skolēni saglabātu labāku fizisko kondīciju Jaunanglijas štata aukstajās ziemās. Pēc vairāku ideju atraidīšanas, viņš uzrakstīja basketbola noteikumus un 305 cm augstumā piestiprināja persiku grozu. Atšķirībā no mūsdienās zināmā basketbola, Neismits groza pamatu bija atstājis neskartu. Tātad pēc katra precīzā metiena bumba nevis nokrita zemē, bet gan palika grozā.
1906. gadā persiku grozs tika aizvietots ar metāla stīpu, kas turējās pie vairoga. Basketbols tika spēlēts ar futbola bumbu. Ikreiz, kad kāds raidīja bumbu grozā, viņa komandai pieskaitīja punktu. Uzvarēja komanda ar visvairāk gūtajiem punktiem, tāpat kā mūsdienās. Grozi tika pienagloti pie vairogiem, kas atradās vienā līmenī ar balkonu līdzjutējiem. Taču drīz vien skatītāji sāka pārtvert grozā raidītās bumbas.
Neismits jebkuru jauno ieviesumu basketbolā smalki aprakstīja dienasgrāmatā, kuru 2006. gadā publicēja viņa mazmeita. Viņš savos pierakstos jauno spēli nodēvēja par "Groza bumbu".
Pirmā oficiālā spēle tika aizvadīta "YMCA" sporta zālē, tajā piedalījās deviņi spēlētāji. Mačs beidzās ar rezultātu 1:0, vienīgais precīzais metiens grozā tika raidīts no 7,6 metru attāluma. Laukums bija par pusi mazāks nekā mūsdienu NBA laukums. Laika posmā no 1897. līdz 1898. gadam vienības ar pieciem basketbolistiem kļuva par standartu.
Sieviešu basketbola pirmssākumi meklējami 1892. gadā. Smita koledžā fiziskās audzināšanas skolotāja Senda Berensona pielāgoja Neismita izstrādātos noteikumus sievietēm. Neilgi pēc darba iegūšanas koledžā, Berensona devās pie Neismita, lai labāk apgūtu jaunizveidoto spēli. Iedvesmojusies no spēles sniegtajām iespējām, skolotāja organizēja pirmo sieviešu basketbola maču. Tajā piedalījās Smita koledžas skolnieces. Viņas rediģētie noteikumi tika publicēti 1899. gadā.
Nacionālā basketbola asociācija
NBA pabijuši vairāki slaveni basketbolisti. Piemēram, Džordžs Mikans bija pirmais dominējošais centra spēlētājs līgā; driblēšanas virtuozs Bobs Kouzijs un aizsardzības ģēnijs Bills Rasels no Bostonas "Celtics". Vēl ir lērums leģendāru basketbolistu kā Lerijs Bērds, Vilts Čemberlens, Oskars Robertsons, Džūljuss Īrvings, Karīms Abduldžabārs u.c.
Sieviešu Nacionālā Basketbola asociācija jeb WNBA savu darbu sāka 1997. gadā. Lai gan tā draudēja izjukt, vairākas spēlētājas ļāva saglabāt līgas popularitāti. Citas sieviešu basketbola līgas kā Amerikas Basketbola līga beigušas pastāvēt WNBA popularitātes dēļ.
2001. gadā NBA dibināja attīstības līgu NBDL. Šobrīd tajā piedalās 16 komandas.
Filipīnu Basketbola asociācija
FBA spēlējuši tādi basketbolisti kā Garijs Deivids, Džeimss Japs, Villijs Millers, Kellijs Viljamss un Sairuss Badžio. Taču no veterāniem jāpiemin Bendžijs Parass, Roberts Javorskijs, Ramons Fernandezs u.c.
Starptautiskais basketbols
Vīriešu basketbola turnīrs Olimpiskajās spēlēs pirmoreiz tika iekļauts 1932. gadā Berlīnē, lai gan jau 1904. gada spēlēs tika aizvadīts demonstratīvs turnīrs. Pirmajā finālā, kas risinājās brīvā dabā, ASV izlase finālā pieveica Kanādu. Līdz šim Olimpiskajās spēlēs basketbolā dominējusi ASV valstsvienība, kas triumfējusi gandrīz visos turnīros. Pirmoreiz piekāpties nācās PSRS izlasei 1972. gada Olimpiskajās spēlēs Minhenē.
1950. gadā Argentīnā tika aizvadīts pirmais Pasaules čempionāts. Pēc trim gadiem Čīlē notika pirmais Pasaules čempionāts basketbolā sievietēm. Olimpiskajās spēlēs sieviešu basketbols tika iekļauts 1976. gada Monreālas Olimpiskajās spēles. ASV basketbolistēm pretestību spēja izrādīt vien PSRS, Brazīlijas un Austrālijas valstsvienības.
Katras konfederācijas pārraudzībā tiek aizvadīti kontinentālie čempionāti. Eiropas čempionāts tiek rīkots kopš 1935. gada, pirmajā čempionātā uzvaru svinēja Latvijas basketbolisti. Latvija rīkoja nākamo čempionātu, kur ieņēma 6. vietu. Kopš 1938. gada tiek rīkoti Eiropas čempionāti sievietēm. Latvijas izlase 2007. gadā izcīnīja 4. vietu. Latvijas jaunatnes basketbola izlases ir guvušas panākumus jaunatnes izlašu turnīros.
Noteikumi
Spēles pamatprincips ir gūt pēc iespējas vairāk punktu nekā pretinieks. Precīzs soda metiens ir viena punkta vērts, metiens no laukuma ir divu punktu vērtē, bet precīzs raidījums aiz trīspunktu līnijas, kas pēc FIBA noteikumiem atrodas 6,75 metrus, bet pēc NBA — 7,24 metrus no groza, dos trīs punktus.
Spēles reglaments
Mačs risinās četras ceturtdaļas. Katra ceturtdaļa ilgst 10 minūtes starptautiskajā basketbolā un 12 minūtes NBA. ASV koledžu basketbola čempionātos spēlē divus puslaikus pa 20 minūtēm, savukārt vidusskolā katra ceturtdaļa ilgst 8 minūtes. Pēc katra puslaika komandām tiek dota 15 minūšu ilga pauze. Starp katru ceturtdaļu ir 2 minūšu ilga pauze. Sākoties otrajam puslaikam, komandas samainās ar groziem, kuros raida bumbas. Kamēr bumba nav "spēlē", laiks tiek apstādināts. Šo iemeslu dēļ parasti spēle ilgst aptuveni 2 stundas.
Vienlaicīgi uz laukuma drīkst atrasties pieci spēlētāji no katras komandas. Kopumā sastāvā drīkst ietilpt 12 basketbolisti. Maiņu skaits ir neierobežots, bet tās drīkst veikt tikai, kad atļauju devuši tiesneši. Katrai komandai ir arī treneris, kurš atbild par stratēģisko plānu. Profesionālās vienībās parasti ir arī trenera asistents, menedžeris un ārsts.
Gan vīriešu, gan sieviešu basketbolā katram jābūt apģērbtam speciālā formā, kas sastāv no šortiem un krekla. Katram spēlētājam jābūt skaidri redzamam numuram uz muguras. Vienā komandā numuri atkārtoties nedrīkst.
Katra trenera rīcībā ir noteikts skaits pārtraukumu, ko drīkst pieprasīt. Tie nav ilgāki par vienu minūti.
Notiekošo laukumā uzmana tiesneši, kuru skaits profesionālā basketbolā parasti nav mazāks par diviem vai lielāks
Ekipējums
Vienīgās ar ekipējumu saistītās lietas, bez kurām basketbolā neiztikt, ir laukums un bumba. Sacensībās obligāta prasība ir tablo.
Basketbola laukuma izmērs starptautiskās sacensībās ir 28 x 15 metru, bet NBA — 29 x 15. Lielākā daļa laukuma segumu ir no koka. Abos laukumos galos jābūt arī metāla stīpai ar tīkliņu un vairogam. Basketbola groza augstums ir 3,05 metri.
Pārkāpumi
Basketbola bumbai jāpaliek laukumā, pretējā gadījumā tā tiek atdota pretējai komandai. Spēlētājs ar bumbu nedrīkst skriet nedriblējot, driblēt ar abām rokām vienlaicīgi vai starp piesitieniem grīdai ņemt to rokās. Spēlētāja roka driblējot nedrīkst atrasties zem bumbas. Ja kāds komandas pārstāvis ar bumbu šķērsojis centra līniju, tad tā paša uzbrukuma laikā vēlreiz šķērsot centra līniju nedrīkst. Bumbu arī nedrīkst spert.
Ierobežots ir laiks, kurā bumbai jāšķērso centra līnija — 8 sekundes. Kopējais uzbrukuma laiks — 24 sekundes. Iztiekot bez dribla, basketbolists bumbu rokās drīkst turēt ne ilgāk par 5 sekundēm. Atrasties "soda laukumā" uzbrukumā nedrīkst ilgāk par 3 sekundēm.
Basketbolā ir aizliegts kavēt metienu, kamēr bumba atrodas lejupejošā stāvoklī. Ja to izdara aizsargs, tad pretinieku komandai metiens tiek ieskaitīts. Ja uzbrucējs pieskaras bumbai, kura ir tieši virs groza, metiens netiek ieskaitīts, un bumba tiek atdota pretinieku komandai.
Ja spēlētājs vai treneris izrāda vāju psiholoģisko savaldību, runājot ar tiesnesi, tas drīkst piešķirt tehnisko piezīmi. Atkārtojot incidentus, iespējams izpelnīties arī diskvalificējošo sodu. Ja spēlētājs izraisa pārāk asu fizisko kontaktu ar savu pretspēlētāju, tiesnesis drīkst piešķirt nesportisku piezīmi. Basketbolists tiek noraidīts no laukuma arī tad, ja saņem pārāk daudz personīgo piezīmju. Starptautiskās sacensībās šis skaits ir piecas, bet NBA sešas. Ja komanda vienas ceturtdaļas laikā pārkāpj noteikumus piecas (FIBA) vai sešas (NBA) reizes, tad pretinieku vienībai ir iespēja mest soda metienus pēc katra soda.
Basketbola variācijas
Basketbola variācijas ir līdzīgi sporta veidi, kuros tiek izmantots basketbola ekipējums. Viens no basketbola paveidiem ir ratiņbasketbols. To izveidoja Otrā pasaules kara veterāni. Viņi basketbolu spēlē speciāli pielāgotos ratiņkrēslos. Latvijā ratiņbasketbolam ir federācija.
Ir arī dažādas ar basketbolu saistītas spēlēs, piemēram, strītbols, izsišana, acīte u.c.
Metāns
Metāns ir ķīmiskais savienojums, kura ķīmiskā formula ir CH4. Tas ir vienkāršākais ogļūdeņradis un pieder pie alkānu (piesātināto ogļūdeņražu) grupas. Metāns ir galvenā dabasgāzes sastāvdaļa. Normālos apstākļos tā ir bezkrāsaina, degtspējīga gāze, bez smakas. Metānu (dabasgāzes sastāvā) plaši lieto kā kurināmo un sintētiskā benzīna ražošanā. Rūpniecībā no metāna iegūst kvēpus kopēšanas ierīcēm. Metānam ir tikai viens izomērs.
Metāns ir viena no siltumnīcas efektu izraisošajām gāzēm, kas pastāv uz Zemes tās garozā un nokļūst atmosfērā derīgo izrakteņu — ogļu, naftas un dabasgāzes ieguves laikā, kā arī rodas, pūstot atkritumiem izgāztuvēs un kā dzīvu būtņu izvadgāze.
Ķīmiskās reakcijas
Degot metānam, rodas oglekļa dioksīds un ūdens, reakcija notiek paaugstinātā temperatūrā. Metāna īpatnējais sadegšanas siltums ir 55,5 MJ/kg.
Fizikālās īpašības
Normālos apstākļos metāna blīvums ir aptuveni 0,717 kg/m³, savukārt -161,6 °C temperatūrā, kad metāns ir jau sašķidrinājies, tā blīvums ir 422,36 kg/m³. Metāna sašķidrināšanās temperatūra ir -161,6 °C, bet sacietēšanas temperatūra ir -182,49 °C.
Izmantošana
Metānu plaši lieto kā kurināmo. Tā ir galvenā dabasgāzes sastāvdaļa (85-95%). Metāns ir arī vērtīga un lēta izejviela ķīmiskajā rūpniecībā. To izmanto daudzu rūpniecisko izejvielu ražošanā, piemēram, ūdeņraža, metanola, etiķskābes, acetanhidrīda, acetilēna, halogēnmetānu (hloroforma, metilēnhlorīda, tetrahloroglekļa un hlormetāna) ražošanā. Vēl tiek ražots sintētiskais kaučuks, iekšdedzes dzinēju degviela, sintētiskais benzīns, metanols, šķīdinātāji, tipogrāfijas krāsas un gumija. Metānu izmanto arī metināšanā un metālu griešanā.
Drošība
Ja metāns nonāk gaisā un tā saturs ir no 5 līdz 15%, tas kļūst sprādzienbīstams. Ja metāna koncentrācija ir mazāka par 5%, tad šo metāna un gaisa maisījumu nevar aizdedzināt, bet ja ir lielāka par 15%, tas šis maisījums deg mierīgi. Tā kā metāns ir bez smaržas, tam mēdz pievienot odorantus — sēru saturošus organiskos savienojumus (piemēram, merkaptānus), lai pēc to asās, nepatīkamās smakas varētu konstatēt metāna iespējamo noplūdi.
Dzērves pagasts
Dzērves pagasts bija viena no Aizputes apriņķa pašvaldībām tā vidienē. Robežojās ar Aizputes apriņķa Cīravas, Sakas, Apriķu, Lažas un Aizputes pagastiem un Liepājas apriņķa Vecpils pagastu. Pagasta valde atradās Dzērvē (tagad Dzērvenieki). Lielākās apdzīvotās vietas bija Dzērve un Marijas.
Vēsture
Dibināts pēc muižu pagastu likvidēšanas sakarā ar 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanu. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Dzērves un Vārpu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Aizputes rajonā. Mūsdienās Dzērves pagasta teritorija iekļauta Dienvidkurzemes novada Cīravas, Lažas un Aizputes pagastos.
Civilkodekss
Civilkodekss ir vienots normatīvs akts, kas ietver plaša civiltiesisko attiecību spektra regulējumu.
Civilkodeksu tipi
Pandektu sistēma: ievads, ģimenes, mantojuma, lietu un saistību tiesību daļas.
Institūciju sistēma: personu, lietu, prasījumu tiesības.
Edvīns Ķeņģis
Edvīns Ķeņģis (dzimis Cēsīs) ir Latvijas šahists, lielmeistars.
Šahu sācis spēlēt 10 gadu vecumā. Meistarkandidāta normu izpildījis 1974. gadā, PSRS sporta meistara nosaukums piešķirts 1978. gadā. Starptautiskais meistars kopš 1982. gada, bet par starptautisko lielmeistaru kļuvis 1991. gadā. Ir astoņkārtējs Latvijas čempions: 1984., 1987., 1988., 1989., 1990., 1997., 2004. un 2005. gadā.
Sešas reizes pārstāvējis Latviju šaha olimpiādēs:
Brunejas futbola izlase
Brunejas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Bruneju starptautiskās futbola sacensībās. Brunejas futbola izlasi pārvalda Brunejas Futbola asociācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1971. gadā pret Malaiziju. Izlase nav ne reizi kvalificējusies ne FIFA Pasaules kausam, ne Āzijas kausam.
Propaganda
Propaganda (no la — 'izplatīt') ir patiesas vai maldīgas informācijas izplatīšana lielam cilvēku skaitam vēlamā efekta panākšanai. Pat ja informācija ir patiesa, propaganda bieži rada maldīgu priekšstatu par kādu lietu kopumā. Propagandu bieži izplata ar dažādu plašsaziņas līdzekļu palīdzību. Propagandu galvenokārt izmanto saistībā ar politiku un patriotismu. Propaganda ir pētniecības objekts žurnālistikā, politoloģijā, socioloģijā, psiholoģijā, kā arī vēsturē. Nevajadzētu jaukt propagandu ar pārliecināšanu vai reklāmu. Termini, kas nereti tiek lietoti kā sinonīmi vārdam ‘propaganda’, ir meli, faktu sagrozīšana, maldināšana, manipulācija, prāta kontrole, psiholoģiskais karš, smadzeņu skalošana un viltus ziņas.
Vārds “propaganda” pirmo reizi fiksēts 1622. gadā, mazliet pēc Trīsdesmitgadu kara sākuma, pāvesta Gregora XV darbā Congregatio de propaganda fide (“Ticības izplatības kongregācija”).
Propagandas veidi
Propagandas atpazīšana vienmēr ir bijusi problemātiska. Galvenās grūtības sagādā propagandas atšķiršana no pārliecināšanas. Propagandas veidi ir atkarīgi no mērķa. Propagandu pēc mērķa var iedalīt reliģiskajā propagandā, kara propagandā, politiskajā propagandā un reklāmas propagandā.
Propagandas metodes
Izmantotās metodes propagandas veidošanās ir daudz un dažādas. Izplatītākās propagandas metodes:
Stambulas "Beşiktaş"
Stambulas "Beşiktaş" (tr, Bešiktašas vingrošanas klubs) ir Turcijas sporta klubs no Bešiktašas rajona Stambulā, Turcijas lielākajā pilsētā. Klubs dibināts 1903. gadā. Visvairāk pazīstams ar futbola komandu, kas spēlē Turcijas Superlīgā. Beşiktaş futbolisti ir 15 reizes kļuvuši par valsts čempioniem (divas reizes uzvarot Turcijas federācijas kausā un 13 reizes līgā), kā arī deviņas reizes izcīnījuši Turcijas kausu. Lielākais panākums Eiropas klubu turnīros ir iekļūšana Eiropas Čempionvienību kausa (tagad UEFA Čempionu līga) ceturtdaļfinālā 1986.–1987. gada sezonā.
Komandas sastāvs
Atjaunots .
ATV
ATV var būt:
Māra (nozīmju atdalīšana)
Māra var būt:
Popmūzika
Popmūzika jeb vienkārši pops ir populārās mūzikas žanrs, kas parasti tiek attiecināts uz komerciāli ierakstītu mūziku un tā pārsvarā ir orientēta uz jaunatnes auditoriju. Popmūzika ir arī estrādes mūzikas žanrs, kam raksturīgas relatīvi īsas, vienkāršas uzbūves un ritmiskas dziesmas, bieži vien par mīlestību, un tajās tiek izmantoti tehnoloģiskie jaunievedumi, lai veidotu jaunas muzikālās variācijas esošajām tēmām. Popmūzika ietekmējas no daudziem citiem populārās mūzikas novirzieniem, bet kā žanrs īpaši saistīta ar rokenrolu un vēlāk arī ar rokmūziku.
Popmūzika parasti tiek definēta kā mūzikas stils, kas ir vērsts uz singlu topiem, tomēr kā žanrs tā nav visu topā esošo dziesmu kopuma atspoguļojums un tiek uzskatīts, ka tā attīstās kā atsevišķs mūzikas žanrs. Popmūzika izveidojusies 1950. gados Amerikas Savienotajās Valstīs un Apvienotajā Karalistē.
Vēsture
Termins ‘popdziesma’ pirmoreiz parādījās 1926. gadā, apzīmējot kādas dziesmas popularitāti sabiedrībā. Daudzi notikumi 1920. gadu mūzikas nozarē var tikt uzskatīti kā mūsdienu populārās mūzikas dzimšana, ieskaitot kantrimūziku un blūzu. Popmūzika kā mūzikas žanrs izveidojās 1950. gados Amerikas Savienotajās Valstīs un Apvienotajā Karalistē. Tās izcelsme ir saistīta ar rokenrolu, vēlāk arī ar rokmūziku.
Sandomežas apriņķis
Sandomežas apriņķis ir apriņķis Polijā, Sventokšiskas vojevodistes austrumos. Robežojas ar Sventokšiskas vojevodistes Stašovas un Opatovas apriņķiem, Ļubļinas vojevodistes Krasņikas apriņķi, kā arī Piekarpatu vojevodistes Stalova Volas un Tarnobžegas apriņķi un Tarnobžegas pilsētu.
Lāčplēša Kara ordenis
Lāčplēša Kara ordenis bija Latvijas augstākais valsts militārais apbalvojums laikā no 1920. līdz 1928. gadam. To pasniedza Latvijas brīvības cīņu veterāniem, un ārzemju valstsvīriem, diplomātiskā protokola ietvaros. Kopā tika pasniegti 2146 LKO, no tiem 11 I šķiras, 61 II šķiras un 2074 III šķiras ordeņi. 322 ordeņi tika izsniegti ārzemniekiem. Kā pēdējie ordeni saņēma Polijas Pirmais maršals Juzefs Pilsudskis un Itālijas diktators Benito Musolīni.
Par Lāčplēša Kara ordeņa (LKO) dibināšanas dienu simboliski uzskata 1919. gada 11. novembri. LKO likumu Satversmes sapulce apstiprināja 1920. gada 18. septembrī. Likums noteica, ka ordeni, kas dalās 3 šķirās, var piešķirt ikvienam Latvijas armijas karavīram, neskatoties uz dienesta stāvokli, kas savu pienākumu pret valsti izpildījis ar ārkārtīgi grūtiem varoņa darbiem un kas, nicinādams nāves briesmas, pašaizliedzīgi devies briesmās un veicis izcilu varoņdarbu, dodams valstij acīmredzamu labumu kauju laukā.
LKO piešķīra par kaujas nopelniem Latvijas armijas un bijušo latviešu strēlnieku pulku karavīriem, kā arī ārzemniekiem, kuri bija devuši lielu ieguldījumu Latvijas brīvības cīņās vai citādi sekmējuši Latvijas valsts nodibināšanu.