cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šļaukas
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Obliterācija
Asinsvada obliterāciju visbiežāk izraisa ateroskleroze vai hronisks iekaisums (vaskulīts), bet orgāna obliterāciju (piemēram zarnas obliterāciju) — iekaisums vai ievainojums. Ārstē atkarībā no cēloņa.
Jaunziemeļi
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P112, Rīvas upes krastā.
Kazaku krusts
Kazaku krusts (uk) ir Zaporižjas kazaku simbols. Templiešu krusta variācija. Kazaku krusts ir attēlots Ukrainas un apgabalu un pilsētu ģerboņos un karogos. Bieži izmantots arī Kubaņā.
Krusta vienkāršotā versija tika izmantota Ukrainas bruņoto spēku pretuzbrukuma laikā Harkivā 2022. gada septembrī.
Ludvigova (Rušonas pagasts)
Ludvigova ir ciems Riebiņu novada Rušonas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5 km no pagasta centra Kastīres, 9 km no novada centra Riebiņiem un 185 km no Rīgas.
Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera
Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera (en) bija Lielbritānijas neatkarīga organizācija (institūcija), kas dibināta 2010. gada 13. oktobrī Londonā, Apvienotajā Karalistē, galvenā mītne atradās Bristolē. Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamerā darbojās starptautiska Biznesa nodaļa un Juridiskā palīdzības nodaļa (Legal Support Division) ar Biznesa parku Apvienotajā Karalistē.
Tirdzniecības kamera tika oficiāli likvidēta 2021. gada janvārī saskaņā ar Lielbritānijas valsts Uzņēmuma reģistra lēmumu, likvidācijas pieteikumā kā likvidācijas pamats ir minēts Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības negatīvā ietekme un šķēršļi, kā arī COVID-19 radītās ekonomiskās sekas.
Vēsture
2009. gada rudenī tika uzsākta Tirdzniecības kameras izveide Lielbritānijā. 2010. gada 13. oktobrī tā tika reģistrēta Apvienotās Karalistes uzņēmumu reģistrā un kameru reģistrā. 2010. gadā 28. oktobrī oficiāli tika atklāta pirmā un vienīgā Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera Apvienotajā Karalistē, kas notika 20 gadu laikā pēc Latvijas Republikas atjaunošanas. Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera bija nozīmīgs biznesu un juridiskās palīdzības centrs uzņēmējiem, pašnodarbinātajām personām un Latvijas pilsoņiem Lielbritānijā. Latvijas — Lielbritānijas Tirdzniecības kameru bija akreditējusi Apvienotās Karalistes Nacionālā Lielbritānijas Tirdzniecības kamera, 2010. gada 14. oktobrī starp abām kamerām tika parakstīts sadarbības un saprašanās memorands. Memorands apstiprina faktu, ka Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera ir pirmā divu valstu (Apvienotā Karaliste un Latvija) pārstāvošā Tirdzniecības kamera. No 2015. gada Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera bija oficiāla partnere tādām Apvienotās Karalistes valsts iestādēm kā Apvienotās Karalistes Uzņēmumu reģistrs (Companies House), un Viņas Majestātes Ieņēmumu un muitas pārvalde (HM Revenue & Customs "HMRC").
2015. gada janvārī Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera parakstīja sadarbības līgumu ar Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameru, lai veicinātu aktīvāku tirdzniecību starp Latvijas un Lielbritānijas uzņēmējiem, nodrošinātu plašākas biznesa iespējas Latvijas uzņēmumiem Apvienotajā Karalistē.
Vadība un padome
Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kameras vadību un komandu veidoja dažādas valodas pārvaldoši nozaru speciālisti, kuri savas zināšanas bija papildinājuši Lielbritānijas nozaru uzņēmumos, organizācijās un valsts iestādēs.
Valde un vadība
Saskaņā ar Lielbritānijas Uzņēmumu reģistrā noteikto, Tirdzniecības kameras valde locekļi un dibinātāji bija :
Padome
Tirdzniecības kameras padomi veidoja nacionāli un starptautiski atzīti nozaru speciālisti, kuri vada vai ir vadījuši augsta līmeņa organizācijas, uzņēmumus vai valsts institūcijas. Padomei bija konsultatīvs statuss, lai palīdzētu attīstīt Tirdzniecības kameras misiju. Padomes locekļi bija Marks Prisks, Lielbritānijas parlamenta deputāts, premjerministra pārstāvis investīciju jautājumos Ziemeļu un Baltijas valstīs, bijušais Lielbritānijas Komercdarbības un uzņēmējdarbības valsts ministrs, Mājokļu valsts ministrs, bijušais Latvijas prezidents Guntis Ulmanis, Latvijas Pašvaldību savienības priekšsēdētājs Andris Jaunsleinis, Latvijas Darba Devēju Konfederācijas viceprezidente Aiva Vīksna, Baltijas Modes Federācijas prezidente Elena Strahova, Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras prezidents Aigars Rostovskis, Biznesa augstskolas “Turība” rektors un valdes priekšsēdētājs Aldis Baumanis.
Darbība
Latvijas — Lielbritānijas Tirdzniecības kameras birojs atradās Londonā. Tirdzniecības palāta attīstīja ciešas attiecības ar trim no lielākajām un vecākajām Lielbritānijas bankām, tas ir, Karalisko Skotijas banku (The Royal Bank of Scotland) "RBS", Nacionālo Vestminsteras banku (NatWest Bank) un Loida banku (Lloyds Bank), 2014. gadā Tirdzniecības kamera organizēja "The Royal Bank of Scotland" direktores pirmo vizīti Latvijā, Baltijas valstīs. Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera bija oficiālā partnere Viņas Majestātes Ieņēmumu un muitas pārvaldei (HM Revenue & Customs (HMRC)) Apvienotā Karalistē.
No 2011. gada Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera, sadarbojoties ar Biznesa augstskolu "Turība", nodrošināja "Turības" studentiem ārvalstu praksi un darba pieredzi. Prakses laikā praktikants tiek iesaistīts Tirdzniecības kameras projektos, kura laikā bieži ir iespēja papildināt zināšanas par ārvalsu etiķetēm, piedalīties tikšanās ar ietekmīgiem biznesa pārstāvjiem no dažādām valstīm Lielbritānijā.
2015. gada novembrī Latvijas Ārlietu ministrs Edgars Rinkēvičs tikās ar Tirdzniecības kameras valdes priekšsēdētāju, tikšanās laikā Ārlietu ministrs pauda oficiālu atbalstu turpmākajām Tirdzniecības kameras aktivitātēm un aicināja iesaistīties eksporta veicināšanas, investīciju piesaistes un ekonomisko saišu attīstībā starp Latviju un Apvienoto Karalisti.
Aktivitātes
2011. gadā 25. maijā Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera rīkoja savu pirmo Lielbritānijas uzņēmēju un investoru delegāciju uz Latviju, kurā tika organizēta biznesa konference Rīgā un privātas tikšanās. Delegāciju pārstāvēja tādi uzņēmumi un investīciju pārstāvji kā Hamble Grupa, "Imprimatur Captal", "Core Resolutions", "Tender Management Consultancy LTD", Coventrijas Tirdzniecības kamera, "Mottra Ltd", "Venture Capital" u.c.
2012. gadā Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera kopā ar Latvijas Starptautisko izstāžu rīkotājsabiedrību BT1 inicēja pirmo Ziemeļvalstu un Baltijas modes un tekstila forumu Latvijā. Foruma līdzrīkotāji bija Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kamera, Ziemeļu Ministru padomes birojs Latvijā un Dānijas Kultūras inistitūts. Pasākuma ietvaros Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera parakstīja Saprašanās Memorandu ar Latvijas Tirdzniecības kameru ASV.
2013. gadā 7. novembrī Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera kopā ar Latvijas Viesnīcu un restorānu asociāciju un Tūrisma Attīstības Valsts Aģentūru rīkoja 2. Latvijas tūrisma nozares semināru Apvienotajā Karalistē.
2014. gada martā Baltijas modes federācija, kas ir "Rīgas modes nedēļas" organizatore, parakstīja nozīmīgu sadarbības līgumu ar telekanālu "Euronews", šo nozīmīgo sadarbību un attīstību veicināja Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera. Baltijas modes federācija par sadarbību ar "Euronews" apstiprināja, ka šis ir nebijis notikums, kas veicinās Latvijas modes, modes uzņēmējdarbības un Rīgas pozitīvā tēla popularizēšanu starptautiskā mērogā. Baltijas modes federācijas "Riga Fashion Week" tādējādi kļuvusi par pirmo projektu Latvijas vēsturē, kuru informatīvi atbalsta šāda līmeņa starptautisks medijs. Mediju grupa "Euronews" ir līderis informācijas tirgū un visvairāk skatāmākais TV kanāls Eiropā, kas pārraida ziņas un raidījumus diennakts formātā 13 dažādās valodās un to reitingi pārsniedz 415 miljonu mājsaimniecību 156 valstīs visā pasaulē.
2014. gada aprīlī Tirdzniecības kamera kopā ar uzņēmumu "BT1" rikoja biznesu konferenci "Mode un dizains: tendences un finanses eksportspējas veicināšana". Konferencē Tirdzniecības kamera uz Latviju atveda Lielbritānijas uzņēmēju delegāciju.
2015. gada jūlijā Latvijas—Lielbritānijas Tirdzniecības kamera kopā ar Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameru rīkoja pirmo kopīgo uzņēmēju tirdzniecības misiju uz Lielbritāniju. Uzņēmēju tirdzniecības misiju atbalstīja Apvienotās Karalistes parlamenta locekļi, Viņas Majestātes Ieņēmumu un muitas pārvalde, lielākās Lielbritānijas bankas "Royal Bank of Scotland", "NatWest Bank" un starptautiskais ziņu kanāls "Euronews". Tirdzniecības misija apvienoja 40 Lielbritānijas un Latvijas uzņēmējus, misijas sastāvā tika pārstāvēti tādi uzņēmumi kā AS Air Baltic Corporation, Xanda, Eco House Intenational, Manco Energy Latgale, Splat Trading, AviaCircle / AVIAREPS Group, NatWest Banka, RBS Banka u.c., šī bija pirmā tāda mēroga privātā tirdzniecības misija starp divu valstu kamerām.
Piecu gadu saderināšanās
"Piecu gadu saderināšanās" (en) ir 2012. gada romantiska komēdija, kuras režisors, kā arī viens no scenārija autoriem un producentiem ir Nikolass Stollers. Galvenās lomas filmā atveido Džeisons Sīgels, Emilija Blanta, Kriss Prats un Elisona Brī. Filmas pirmizrāde ASV notika.
Gadu pēc satikšanās Toms bildina savu draudzeni Violetu, tomēr dažādi negaidīti notikumi liek viņiem kāzas atlikt, kā rezultātā abu attiecības sāk šķobīties.
Dorotpole (Pušas pagasts)
Dorotpole ir ciems Pušas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 243 km attālumā no Rīgas.
Dorotpolē dzimis Vitālijs Kalvāns (1909_1965), mākslinieks-gleznotājs.
Muižas iela (Rīga)
Muižas iela ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Imantā. Iela sākas no Jūrmalas gatves un stiepjas dienvidu virzienā izbeidzoties pret dzelzceļa līniju Rīga—Tukums (precīzāk — tai paralēlo veloceļu Rīga—Jūrmala). Tā ir 360 m gara, visā garumā klāta ar grants segumu.
Iela izveidota bijušās Anniņmuižas teritorijā, kuras vārdā nosaukta par Muižas ielu. Tā izvietota bijušajā muižas parkā, apbūve ir tikai gar vienu ielas pusi (tostarp bijušais Latvijas Universitātes Pedagoģijas, psiholoģijas un mākslas fakultātes ēku komplekss, ko tā izmantoja pirms pārcelšanās uz Imantas 7. līniju).
Vēsturiski Muižas iela ir bijusi ceļš, kas šķērsojis dzelzceļa līniju Rīga—Tukums (pārbrauktuve), Apuzes ielas turpinājums.
Rumbiņa
Rumbiņa ir Daugavas labā krasta pieteka Lielvārdē, neliela upīte ar ūdenskritumu.
Rumbiņas ūdenskritums (Lielvārdes Rumbiņa) atrodas Lielvārdes pilsētas austrumu daļā — to var apmeklēt, nogriežoties no Daugavpils šosejas uz Lāčplēša muzeju, un pusceļā nogriežoties pa kreisi. Lielvārdes Rumbiņa ir skaists 1,8 m augsts ūdenskritums. Ūdens plūst pār dolomitizētu Ogres svītas smilšakmeni. Lejpus ūdenskrituma apmēram 50 m garā posmā upītes krastos skatāmi smilšakmens atsegumi.
Dambīši (Upmalas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Dubnas upes labajā krastā.
Kriss Kunics
Kriss Kunics (dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, malējais uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 1022 spēles Nacionālajā hokeja līgā, četras reizes izcīnot Stenlija kausu. Karjeras lielāko daļu, astoņarpus sezonas, aizvadījis Pitsburgas "Penguins" sastāvā. Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada olimpisko čempionu.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Kunics sāka, kad 2003. gada 1. aprīlī noslēdza līgumu ar NHL klubu Anahaimas "Mighty Ducks", nākamajā sezonā tās rindās aizvadot 21 spēli. 2004.—05. gada NHL sezonas lokauta laikā uzbrucējs spēlēja AHL vienībā Sinsinati "Mighty Ducks", taču pēc lokauta beigām tika ievietots neaizsargāto spēlētāju sarakstā, tiesības uz hokejistu pārņemot Atlantas "Thrashers" vienībai.
"Thrashers" rindās Kunics aizvadīja tikai divas spēles, kad vēlreiz tika ievietots neaizsargāto spēlētāju sarakstā, un atgriezās "Mighty Ducks" rindās, tanī pašā sezonā arī nostiprinoties komandas rindās. 2006.—07. gada sezonā viņš bija jau ceturtais rezultatīvākais "Ducks" spēlētājs, sezonas izskaņā kopā ar komandu izcīnot arī Stenlija kausu.
2008.—09. gada sezonas vidū uzbrucējs tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins", kopā ar klubu izcīnot jau savu otro Stenlija kausa titulu. Kopš 2010. gada uzbrucējs regulāri spēlē "Penguins" pirmajā maiņā. 2015.—16. un 2016.—17. gada sezonās kopā ar "Penguins" vēlreiz izcīnīja Stenlija kausu. 2017. gada jūlijā noslēdza viena gada līgumu ar Tampabejas "Lightning", taču gadu vēlāk pievienojās Čikāgas "Blackhawks". 2019. gada vasarā paziņojas par karjeras beigšanu.
Dmitrijs Megalinskis
Dmitrijs Megalinskis (dzimis 1985. gada 15. aprīlī) ir krievu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) Megalinskis spēlē Kazahstānas hokeja līgas vienībā Kokšetavas "Arlan".
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Megalinskis uzsāka 2003.—04. gada sezonā, debitējot Krievijas Superlīgas kluba Jaroslavļas "Lokomotiv" sastāvā. Gan 2003.—04., gan 2004.—05. gada sezonā "Lokomotiv" sastāvā Megalinskis gan aizvadīja tika vienu spēli, taču 2005.—06. gada sezonā kluba rindās izgāja laukumā jau 20 spēlēs.
Bruži
Bruži ir ciems Tukuma novada Jaunsātu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2,8 km no pagasta centra Abavniekiem, 19,1 km no novada centra Tukuma un 84,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļu V1462 (Zemīte–Jaunsāti) un V1452 (Džūkste–Irlava–Jaunsāti) krustojuma.
Alfrēds Neilands
Kārlis Alfrēds Neilands (et; dzimis, miris ) bija latviešu izcelsmes igauņu svarcēlājs.
Biogrāfija
Alfrēds Neilands dzimis Vidzemes guberņas pilsētā Valkā, 1895. gada ormaņa Juhana Neilanda ģimenē. Arī viņa brāļi Voldemārs (1893-1976) un Feliks (1902—1966) Neilandi bija svarcēlāji. Alfrēds mācījās Rīgā. Trenējās sporta biedrības "Marss" smagatlētikas sekcijā. 1913. gadā, būdams 18 gadus vecs, Alfrēds uzstādīja piecus Viskrievijas svarcelšanas rekordus. 1914. gadā, vēl pārstāvot Rīgu, viņš izcīnīja otro vietu 18. un 19. Viskrievijas svarcelšanas čempionātos un bija pirmais Rīgā notikušajā 2. Viskrievijas olimpiādē. Frontes līnija tuvojās Rīgai un Neilands pārceļas uz Petrogradu, kur turpina treniņus klubos "Kalev" un "Sanitas". Jau kā Petrogradas pārstāvis viņš uzvarēja Viskrievijas 20. (1915) un 21. (1916) čempionātā.
Pēc Pirmā pasaules kara, 1919. gadā Alfrēds Neilands pārcēlās dzīvot uz Tallinu. 1920. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Amsterdamā viņš kļuva par pirmo Igaunijas olimpisko čempionu. Divus gadus vēlāk uzvarēja pasaules čempionātā Tallinā. 1924. gadā ieguva sudrabu medaļu Parīzes olimpiādē. Kopumā Neilands uzstādījis 12 pasaules, 14 olimpiskos un 45 Igaunijas rekordus.
Pēc 1924. gada olimpiskām spēlēm Neilands aizgāja no aktīvā sporta un vēlāk strādāja par biznesmeni dzimtajā pilsētā Valgā. Viņš darbojās arī kā svarcelšanas treneris un tiesnesis.
1995. gadā Valgā viņam atklāja pieminekli (tēlnieks Mati Karmins) un no 2000. gada tur notiek viņa piemiņas sacensības. Apglabāts Tallinas meža kapos.
Slavenība (filma)
"Slavenība" (en) ir 1998. gada ASV drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Vudijs Allens. Galvenās lomas atveido Leonardo Di Kaprio, Henks Azaria, Kenets Brana, Džūdija Deivisa, Melānija Grifita un Famke Jansena. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā parādīti vīra un sievas dažādie likteņi pēc abu šķiršanās.
Teodors Grothuss
Teodors (Kristiāns Johans Dītrihs) fon Grothuss (de; 1785-1822) bija vācbaltiešu dabaszinātnieks. Pirmās elektrolīzes teorijas ("Grothusa mehānisma") izveidotājs. Kurzemes literatūras un mākslas biedrības biedrs, kuras 1818. gada 6. novembra sēdē tika nolasīts viņa slavenais traktāts "Par gaismas un elektrības ķīmisko darbību".
Izcelsme
Teodors Grothuss cēlies no senas Livonijas ordeņa bruņinieku Grothusu dzimtas. Zināms, ka 1505. gadā Livonijas mestra Valtera fon Pletenberga brālis Johans pārdeva savus zemes īpašumus tagadējā Bauskas novadā (toreizējās Bauskas fogtejas teritorijā) bruņiniekam Oto fon Grothusam (miris 1527). Pirmā dzimtas pils atradusies Īslīces upītes krastā Rundālē. 1681. gadā Grothusi šo īpašumu pārdeva un 1735. gadā to iegādājās Ernests Johans Bīrons, kas netālu no tās uzcēla Rundāles pili.
Viņa tēvs komponists un pianists Dītrihs Evalds Grothuss (1751–1786) bija Krievijas Impērijas armijas kapteiņa Johana Gebharda Grothusa un Aleksandrīnas Brinkenas (Alexandrine Dorothea von den Brincken) dēls. Kā liels mūzikas mīļotājs viņš bija draudzīgās attiecībās ar komponistu Kārli Filipu Emanuēlu Bahu (J. S. Baha dēlu) un komponistu Johanu Ādamu Hilleru (1728-1804), kas 1785.-1786. gadā bija Kurzemes hercoga Pētera Bīrona galma kapelmeistars. Viņa tēvabrālis bija vācbaltiešu valstvīrs Johans Ulrihs fon Grothuss (1753-1815), kas pēc Kurzemes hercogistes aneksijas kļuva par Krievijas Impērijas galma padomnieku. Viņa māte Elizabete Eleonora (1755–1831) bija Johana Rafaēla Grothusa un Elizabetes Sofijas Hānbomas (v. Hahnbohm) meita.
Dzīvesgājums
Dzimis kā Kristiāns Johans Dītrihs Grothuss vecāku ceļojuma laikā 1785. gada 20. janvārī Leipcigā, Saksijas kūrfirsta valstī. Stāsta, ka viņa tēvocis Fēlikss Veise (F. Weisse) piecas dienas pēc viņa piedzimšanas devies pie Leipcigas universitātes rektora Zamuela Morusa (S.F. Morus) un ieguvis jaundzimušajam imatrikulācijas apliecību (inscriptionis diploma). 1786. gadā ģimene atgriezās  Ēvalda Grothusa Lielberķenes (Groß-Berken) muižā Zemgalē, kur tēvs pēc dažiem mēnešiem nomira (pēc citām ziņām tēvs miris Geduču muižā). Vēlāk ģimene pārcēlās uz Geduču (Geddutz, Gedučiai) muižu aiz tagadējās Latvijas - Lietuvas robežas. Mācījās pie mājskolotājiem, spēlēja uz tēvam dāvātā F. E. Baha klavesīna, lasīja tēva atstātās grāmatas un sapņoja kļūt par gleznotāju vai mūziķi. Jau bērnībā saslima ar hronisku kaiti, ārstējās Jelgavā, kur sadraudzējās ar nākamo ārstu un aptiekāru Heinrihu Bideru (1783-1833) un sāka interesēties par ķīmiju.
1803. gadā Grothuss devās studēt dabaszinātnes uz Leipcigas universitāti, tad drīz vien uz Parīzi, kur klausījās lekcijas Politehniskajā augstskolā (École Polytechnique). Pēc Francijas un Krievijas attiecību pasliktināšanās Grothuss 1804. gada septembrī atstāja Parīzi un devās uz Itāliju, kur Neapolē profesora Frančesko Pakiani (F.G.M. Pacchiani) laboratorijā veica pētījumus elektrolīzē. Rezultāti tika publicēti 1805. gadā Romā, pēc tam arī Parīze un Londonā. Franču revolūcijas ideju ietekmē viņš Italijā mainīja dižciltīgo vārdu un savus darbus publicēja kā Teodors Grothuss. 1806. gada rudenī Grothuss atgriezās Parīzē, kur tika uzņemts par goda biedru Parīzes Galvaniskajā biedrībā (Société galvanique de Paris).
1808. gadā atgriezies Geduču muižā, kur nodzīvo visu mūžu. 1812. gada kara laikā viņš tika ievainots un devās bēgļu gaitās uz Pēterburgu, vēlāk uz Tērbatu, kur nesekmīgi centās dabūt vietu universitātē.
Daudzus ķīmiskos eksperimentus viņš veica sava drauga H. Bidera vadītajā Jelgavas Kumerova aptiekā. No 1817. gada aktīvi darbojās Kurzemes literatūras un mākslas biedrībā, kuras rakstos 1819. gadā publicēja savu fundamentālo traktātu "Par gaismas ķīmisko darbību un elektrību" (Über die chemische Wirksamkeit des Lichtes und der Elektricität). Biedrības sēdēs desmit reižu apspriesti ievērojamākie T.Grothusa darbi. 1822. gada 26. martā 37 gadu vecumā viņš depresijas brīdī nošāvās. Savā testamentā visus fizikas un ķīmijas aparātus un preparātus, arhīvu, bibliotēku un pārējo īpašumu novēlēja Kurzemes literatūras un mākslas biedrībai.
Pēc viņa nāves ilgu laiku Teodora Grothusa devums dabaszinātņu attīstībā netika pienācīgi novērtēts līdz pat 1906. gadam, kad viņa grāmata par elektrību un gaismu (Abhandlungen über Elektrizität und Licht) tika iespiesta cita vācbaltiešu ķīmiķa Vilhelma Ostvalda kopš 1889. gada izdotajā sērijā "Eksakto zinātņu klasiķi" (Klassiker der exakten Wissenschaften). 1966. gadā Jānis Stradiņš izdeva monogrāfiju par Teodora Grothusa izcilo lomu ķīmijas vēsturē, kas Grothusa vārdu padarīja pazīstamu ne tikai Latvijā un Lietuvā, bet arī Krievijā un citās PSRS republikās.
Publikācijas
Teodors Grothuss publicējis 102 zinātniskus rakstus periodiskos izdevumos vācu, franču un angļu valodā - Journal für Chemie und Physik (34 rakstus), Allgemeine nordische Annalen der Chemie für die Freunde der Naturkunde und Arzneiwissenschaft (28 rakstus), Annalen der Physik und der physikalischen Chemie (11 rakstus), Journal für die Physik, Chemie und Mineralogie (8 rakstus), Annales de chimie et de physique (7 rakstus) u.c.
Vladimirs Presņakovs (deputāts)
Vladimirs Presņakovs (dzimis, miršanas datums nav zināms) bija Latvijas krievu jurists un politiķis. Bijis Tautas padomes biedrs un Satversmes sapulces deputāts.
Biogrāfija
Dzimis (pēc vecā stila — ) Oloņecas guberņas Vitegras pilsētā Aleksandra Presņakova ģimenē.
Zvērināts advokāts.
Latvijas Republikas pagaidu parlamenta — Tautas padomes — loceklis. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Krievu bezpartijiskās grupas.
Ašenieki
Ašenieki (arī Ašinieki, Ašinīki) ir ciems Vārkavas novada Upmalas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 8,5 km no pagasta un novada centra Vecvārkavas un 211,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, uz dienvidiem no Ašenieku purva.
VEF telefoni
VEF telefoni ir telefona aparāti, kurus ražoja rūpnīca VEF un rūpnīcas, uz kuru bāzes tika izveidots VEF (PTVGD, PTDGD, Pērkons). Aparāti sakārtoti pēc iespējas hronoloģiskā ražošanas secībā.
МБ-РВ šahtu telefona aparāts
Vietējās baterijas sistēmas telefons paredzēts darbam šahtās, rūpniecībā vai citās vidēs ar skarbiem darba apstākļiem. Korpuss ir hermētiski slēgts un pārbaudīts paaugstinātā spiedienā. Sērijveidā ražots kopš 1945. gada.
BAGTA (БАГТА)
Ļoti izplatīts telefons PSRS 50. gados. BAGTA atšifrējas kā "Bakelīta Automātiskais Galda Telefona Aparāts". Pirmais telefona modelis tika radīts 1936. gadā ar fabrikācijas numuru 24000. Pēc kara tika radīti vēl vairāki telefona modeļi. Visizplatītākais modelis ir БАГТА-50, kuram ir dažādi izpildījumi - divi priekš vietējās baterijas sistēmas, divi priekš centrālās baterijas sistēmas kā arī izpildījums ar ciparripu priekš automātiskā telefona tīkla. Telefona nosaukums saglabājās no pirmskara laika, tikai burti tika nomainīti uz kirilicu. Šis ir viens no pirmajiem Padomju Savienībā izplatītajiem telefoniem ar bakelīta korpusu. 62. gadā, kad jau tika ražots telefons TA-60, bet bija saražoti korpusi priekš БАГТА aparātiem un tika radīts modelis БАГТА-62, kurš pēc būtības ir БАГТА korpuss ar TA-60 ripu un elektroniku. Īpašs telefona izpildījums tika izmantots arī kā soļu-dekāžu telefoncentrāles УАТС-49 līniju pārbaudes iekārtas ИП daļa. Vēl neilgu laiku tika ražots aparāts BAGTA-49, kurš no agrākiem modeļiem atšķirās ar skrūvējamu apakšējo vāku, bet ciparripa vēl bija mazāka diametra kā BAGTA-50 modeļiem.
BASITA
Nosaukums atšifrējas kā "Bakelīta Automātiskais SIenas Telefona Aparāts". Shematiski un funkcionāli analogs pirmajam BAGTA modelim. Fabrikācijas numurs 24050. Ražots no 1938 līdz 1940. gadam. Bijušas trīs versijas - vietējās baterijas, ar ciparripu un ar pogu aparāta labajā pusē. Pogas nozīme nav zināma. Mūsdienās rets un vērtīgs eksemplārs.
TA-66E (ТА-66Э)
Rets VEF ražots telefona aparāts, kurš ārēji ir ļoti līdzīgs 72. gada modelim TA-72. Ražots pirms 72. gada un, visdrīzāk, bijis paredzēts eksportam, kas spriežams pēc uzraksta "Made in USSR", latīņu burtiem un zelta krāsas cipariem uz ciparripas un VEF muzejā atrastās informācijas.
TA-68
TA-68 ir viens no izplatītākajiem telefona aparātiem ar ripu Padomju Savienībā, daudzi šī modeļa aparāti Latvijā strādāja vēl deviņdesmitajos gados. Šie aparāti tika ražoti gan priekš centrālās baterijas sistēmas (korpuss bez ripas), gan priekš automātiskā telefonu tīkla ar ripu. Galvenā atšķirība no TA-65 ir rokturītis zem klausules, lai telefonu droši varētu pārvietot ar vienu roku. Klausule ir savādāka, ar asākām malām. Vēl viena atšķirība - modelim bez ripas ir savādāks korpuss bez vietas ripai. Izplatīts esot bijis variants, kad cilvēki, dabūjuši telefona versiju bez ripas, tajā iemontē ripu un lieto mājas vajadzībām kā ATC tīkla aparātu. Telefonam ir mehāniskais zvans ar iespējamu zvana skaļuma regulēšanu. Telefona modelim TA-68M uz paneļa ir podziņa mikrofona atslēgšanai, kā arī šo podziņu var izmantot lietotājam nepieciešamas papildus funkcijai, piemēram, dispečera izsaukšanai.
СТА-2 (STA-2)
Īpaši izstrādāts telefons valsts vadības vajadzībām. Pēc izskata nedaudz līdzīgs TA-72, bet tā korpuss un klausule no iekšpuses ir izklāti ar ekranējošu slāni, kas samazina noklausīšanās iespējas. Telefonā izmantotas kvalitatīvākas un nestandarta detaļas. Telefona tipiskā pazīme - PSRS ģerbonis telefona ripas vidū.
TA-72
Arī ļoti izplatīts telefona aparāts Padomju Savienībā 70. un 80. gados. Elektriskā shēma ir principā identiska TA-68 shēmai, bet telefonam ir atšķirīgs dizains.
TA-75
TA-75 ir telefona prototips, minēts J.Ločmeļa grāmatā "Simt gadu ar telefonu" un eksporta reklāmas bukletā. Nav zināms, vai šis telefons ir ražots mazā sērijā un vai kāds no šī telefona eksemplāriem saglabājies līdz mūsdienām.
TA-manual
TA-manual ir 80. gados ražots telefons priekš centrālās baterijas telefonu sistēmas ar operatoru. Mūsdienās samērā rets eksemplārs.
TA-11434
TA-11434 ir funkcionāli identisks TA-12 un ārēji identisks TA-12 izpildījumam ar lielajām pogām. Korpusa apakšā tas marķēts kā TA-11434, bet korpusa augšā kā TA-12.
TA-16
TA-16 ir telefona aparāts, kurš ir minēts vienīgi grāmatā "За технический прогресс", kurā aprakstīts VEF ražotās produkcijas klāsts. Telefons funkcionāli bijis analogs TA-32, tam ir bijusi 32 astoņciparu ieprogrammējamu numuru atmiņa un pēdējā zvanītā numura atkārtošana. Ārēji tas ir līdzīgs citiem 80. gados ražotajiem VEF telefoniem (TA-12, TA-32). Pāris attēli ar šo telefonu ir galerijā. Vairāk informācijas par to nav.
TA-32
TA-32 ir 80. gados ražots telefons ar 32 numuru atmiņu. Šim aparātam ir arī versija TA-32M, kuram ir iespējams pieslēgt magnetofonu sarunas ierakstam, kā arī austiņas, lai sarunu varētu klausīties vēl viens cilvēks. TA-32M ir nedaudz savādāka korpusa uzbūve kā TA-32.
VEF Elta
VEF Elta ir vizuāli un funkcionāli analogs modelim TA-32 ar nelielām konstrukcijas un izskata izmaiņām. Elta podziņās cipari ir gravēti un iezīmēti ar krāsu, atšķirībā no citiem aparātiem, kuriem cipari podziņās ir ielieti ar plastmasu jau ražošanas procesā. Arī klausule atšķiras no līdzīgiem aparātiem - tai nav caurspīdīgā lodziņa aiz kura novietot savu numuru.
TA-D
TA-D ir 80. gados ražots telefona aparāts ar ciparripu. Tas ir tipiskajā "plakanajā" 80. gadu VEF telefona aparātu korpusā kā TA-12 un TA-32.
VEF "Marta"
80. gados ražots galda telefons ar ciparripu.
TA-1131 "Lana"
"Lana" ir 80. gados ražots kompakts telefons ar ciparripu, kurš paredzēts novietošanai uz galda vai stiprināšanai pie sienas.
TA-1165 "Stella"
"Stella" ir 80. gados ražots retro stila telefons ar ciparripu. Telefonam ir elektronisks zvans ar skaļuma regulatoru.
TA-1173 "Retro"
Līdzīgi kā "Stella", "Retro" ir 80. gados nelielā daudzumā ražots retro stila telefons ar ciparripu. Retro stila dēļ šim telefonam ir 80. gadiem neraksturīgas koka detaļas, lai gan shematiski telefons uzbūvēts atbilstoši savam laikam. Telefonam ir mehānisks zvans.
VEF 201-"Rita", 202-"Gunta", 203-"Inta"
80. gados ražoti, ļoti līdzīga dizaina, kompakti, pie sienas liekami telefoni.
VEF tirgotie telefona aparāti pēc Latvijas neatkarības atgūšanas
Pēc PSRS sabrukuma tika izveidots uzņēmums VEF Telekom, kurš turpināja nodarboties gan ar VEF Kvant-E telefoncentrāļu ražošanu, gan telefonu ražošanu un izplatīšanu. Laika gaitā lētāk bija iepirkt jau gatavus telefonus un tos pārmarķēt kā VEF ražojumus, jo vietējā tirgū VEF bija pazīstams vārds. Tas tika darīts gan 90. gados ar dažādiem Siemens telefonu modeļiem un tas tiek darīts arī mūsdienās, pārmarķējot Ķīnā ražotus telefona aparātus.
Līves (Daukstu pagasts)
Līves ir ciems Gulbenes novada Daukstu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V847, Āriņupītes upes krastā.
Kocēnu novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Kocēnu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Kocēnu novads sastāv no Bērzaines, Dikļu, Kocēnu, Vaidavas un Zilākalna pagastiem. Pēc LĢIA datiem Kocēnu novada teritorijā atrodas 51 ciemi.
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Dikļu pagasts
Dikļu pagasta centrs atrodas Dikļos. Dikļu pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 3 mazciemi.
Kocēnu pagasts
Kocēnu pagasta un novada centrs atrodas Kocēnos. Kocēnu pagastā atrodas 29 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi, 7 mazciemi, 18 skrajciemi un 1 vasarnīcu ciems.
Vaidavas pagasts
Vaidavas pagasta centrs atrodas Vaidavā. Vaidavas pagastā atrodas 13 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems, 10 mazciemi un 1 skrajciems.
Zilākalna pagasts
Zilākalna pagasta centrs atrodas Zilākalnā. Zilākalna pagastā atrodas 1 ciems — lielciems.
Demāvends
Demāvends (fa — Damāvand) ir aprimis, bet potenciāli aktīvs stratovulkāns Elbursa kalnu grēdā Irānā, valsts augstākā virsotne, kā arī Āzijas augstākais vulkāns. Izvietojies grēdas centrālajā daļā 66 km uz ziemeļaustrumiem no Irānas galvaspilsētas Teherānas. Pirmoreiz izvirdis pleistocēnā pirms 1,78 miljoniem gadu, bet pēdējais izvirdums datēts pirms aptuveni 7300 gadiem. Vulkāna konuss veidots no pelniem un lavas straumēm, kas sastāv no andezīta, trahīta un bazalta. Novērojamas sēru izdalošas fumarolas, kā arī karstie avoti un travertīna atradnes.
Demāvendam liela nozīme persiešu mitoloģijā; tas poēzijā un literatūrā simbolizē irāņu cīņu pret apspiešanu un svešām varām. Zoroastriešu mitoloģijā kalnā tika ieslodzīts pūķis Aži Dahāka, kam tur jāpaliek līdz pasaules galam.
Aleksandrs Mostovojs
Aleksandrs Mostovojs (ru, dzimis ) ir bijušais Krievijas futbolists, spēlējis uzbrūkošā pussarga pozīcijā, bijis gan PSRS, gan NVS, gan Krievijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru iesācis Spartak Moscow komandā, ar kuru viņš izcīnīja divus PSRS Augstākās līgas titulus. Vislabāk pazīstams no laika La Liga klubā Celta Vigo, kur viņš spēlēja no 1996. gada līdz 2004. gadam. Ar Celta komandu izcīnījis UEFA Intertoto kausu 2000. gadā.
Sasniegumi
Spartak Moscow
Benfica
Strasbourg
Celta Vigo
Lopoti
Lopoti, arī Lopotas, ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 34 km no novada centra Preiļiem, 6,5 km no pagasta centra Aglonas un 242 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V762, Ciriša ūdenskrātuves krastā pie Tartaka iztekas.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Spāru virskārta
Spāru virskārta (Odonatoptera) ir kukaiņu klases (Insecta) senspārņu virskārta, kas apvieno vairākas aizvēsturiskās, izmirušās kārtas un vienīgo mūsdienās dzīvojošo spāru kārta (Odonata). Šīs virskārtas sugas dzīvoja jau pirms 320 miljoniem gadu, sākot vismaz ar vēlo karbona periodu. Vislielākā sugu dažādība bija vērojama paleozoja beigās, kad dzīvoja arī visu laiku lielākais kukainis — milzu spāre (Meganeura monyi). Tās spārnu plētums bija 75 cm, bet pats ķermeņa garums 30 cm.
Sistemātikas diskusijas
Par spāru grupas sistemātiku un sakarībām ar citām kukaiņu grupām zinātniekiem nav vienprātības. Visi piekrīt, ka spāru grupa nepieder pie jaunspārņiem, vislielākās debates ir par senspārņu grupu, ko šobrīd veido spāres un viendienītes, kā arī par izmirušiem paleozoja laika knābjgalvju kukaiņiem paleodiktiopteriem (Palaeodictyopteroidea).
Ir sistemātiķi, kas uzskata, ka senie knābjgalvji ir vai nu māsas taksons spārēm un viendienītēm, vai bāzes grupa un visām pieminētajām grupām būtu jābūt sistematizētām senspārņos. Tomēr pēdējos gados veiktās ģenētiskās analīzes pierāda, ka spāres ir māsas taksons jaunspārņiem un senspārņu grupa ir parafilētiska. Daļa zinātnieku līdz ar to sistematizē gan viendienītes, gan spāres kā māsas taksonus jaunspārņiem, dažiem uzskatot, ka viendienītes ir primitīvāka grupa, bet citiem, ka spāres ir bāzes grupa. Tā kā sistemātiķi starptautiski nav vienojušies par spārneņu sistemātiku, tad tiek plaši lietots esošais iedalījums jaunspārņos un senspārņos.
Spāru virskārtā ir 6 kārtas un vairākas dzimtas, kuru piederība kārtām nav skaidra.
Pokšāni (Rušonas pagasts)
Pokšāni ir ciems Riebiņu novada Rušonas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 4 km no pagasta centra Kastīres, 19 km no novada centra Riebiņiem un 190 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V749.
Aleksandrs Morozevičs
Aleksandrs Morozevičs (dzimis, Maskavā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1994).
Šahista karjera
Pazīstamā Maskavas šaha trenera Vladimira Jurkova (1936-2002) audzēknis. 1992. gadā, 15 gadu vecumā dalījis 1.-2. vietu Maskavas šaha čempionātā. 1993. gadā starptautiskā turnīra finālā Tilburgā uzvarējis Maiklu Adamsu ar 2:0, izpildot FIDE starptautiskā lielmeistara normu (GM). Divas reizes (1998, 2007) uzvarējis Krievijas šaha čempionātos.
Regulāri piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas ciklos. 1997. gadā Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas Groningenā pirmajā kārtā uzvarējis Vasiliju Smislovu, bet otrajā kārtā zaudējis Lembitam Ollam. 2000. un 2001. gadā Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas ticis līdz turnīra 4. kārtai, kur zaudējis Ruslanam Ponomarjovam. 2005. gadā iekļuvis Pasaules šaha čempionāta finālturnīrā Sanluisā (Argentīna), kur ieguvis augsto 4. vietu. 2007. gada Pasaules šaha čempionāta Mehiko ieņēmis 6. vietu.
Vairākkārt pārstāvējis Krievijas izlasi lielākajos komandu šaha turnīros: 2006. gadā Krievijas komandas "ShK Tomsk-400" sastāvā uzvarējis Eiropas klubu komandu šaha čempionātā.
Angels Fecis
Angels Fecis (gr; dzimis, miršanas gads nav zināms) bija grieķu vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Angels Fecis 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās vieglatlētikas disciplīnās — 800 metru un 1500 metru skriešanā.
800 metru skrējienā viņš startēja otrajā priekšskrējienā. Viņa rezultāts nebija starp diviem labākajiem, tādēļ fināla kārtai viņš nekvalificējās. Viņa 1500 metru skrējiena rezultāts arī precīzi nav zināms, bet tas ir bijis lielāks par 4 minūtēm un 30 sekundēm. Fecis šajā distancē ir ieņēmis 5. vietu.
Predjamas pils
Predjamas pils ir 13. gadsimtā celta pils Slovēnijas rietumos, 9 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Postojnas alas. Pils izbūvēta alas priekšā, tādejādi nodrošinot slepenu izeju no pils aplenkuma gadījumā. 15. gadsimtā pils tika aplenkta un nopostīta, jo tā bija kļuvusi par pazīstamā laupītājbarona Predjamas Erasma rezidenci. 1511. gadā pils tika atjaunota, tomēr tika nopostīta zemestrīcē. Pašreizējais pils izskats ir no 1570. gada. Pēdējie pils īpašnieki bija Vindišgreci. Pēc Otrā pasaules kara pils tika nacionalizēta.
Dorotpole (Kalniešu pagasts)
Dorotpole ir ciems Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 287 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Mazais Dorotpoles ezers, Dorotpoles ezers.
Krimlas ūdenskritumi
Krimlas ūdenskritumi, kuru kopējais augstums ir 380—385 metri, ir augstākais ūdenskritums Austrijā. Tie atrodas uz Krimlerahes (Krimmler Ache) upes netālu no Krimlas ciema Augstā Tauerna nacionālajā parkā Zalcburgas federālajā zemē. Krimlas ūdenskritumu kaskāde faktiski ir viens daudzpakāpju ūdenskritums. Ūdenskritums sākas Krimlerahes upes ielejas augšdaļā un trīs posmos nolaižas lejup. Augšējā posma kritums ir 145 metri, vidējā — 100 metri, bet zemākā — 140 metri. Ūdenskrituma augstākais punkts atrodas 1470 metrus virs jūras līmeņa.
Rašanās
Krimlas ūdenskritumu kraujas rašanās saistīta ar periodu ap 30 miljonus gadu atpakaļ, kad, saduroties Āfrikas un Eirāzijas tektoniskajām plātnēm, veidojās Centrālie Alpi. Augstumu starpību palielināja kalnos izveidojušies ledāji, kuru kušanas ūdeņi izgrauza dziļas ielejas. Krimsonahes ieleja nekļuva par to analogu, jo tās tecēšanas gultnē izrādījās īpaši cieti granīti (t.s. Tauerna logs).
Upe
Krimlerahe ir ledāja notekupe, kuras plūsma mainās atkarībā no gadalaika. Tās caurteces tilpums jūnijā un jūlijā ir 5,6 m3/s, savukārt februārī tas ir tikai 0,14 m3/s. Vislielākā izmērītā caurtece bija 1987. gada 25. augustā, kad tā sasniedza 167 m3/s. Ledāji aizņem 12% no upes 111 km² lielā baseina. Dienas caurteces maksimums ūdenskritumos ir starp 21:00 un 24:00, kad ūdeņi atplūst no 18 km attālā ledāja.
Pēc ūdenskritumiem upe ietek Zalcahā, kas ietek Innā, tad Donavā un, visbeidzot, Melnajā jūrā.
Ietekme uz bioloģiju
Ūdenskrituma pastāvīgā migla rada ideālus augšanas apstākļus simtiem sūnu, ķērpju un paparžu sugu. Apkārtne ir dzīvotne 62 putnu sugām.
Vietējās varas iestādes popularizē ūdenskritumus kā veselīgu vietu, kas palīdzot pret astmu, taču mediķi uzskata, ka tas ne ar ko nav pierādīts.
Enerģētikas plāni
Ievērojams ūdens daudzums ar lielu kritumu jau 19. gadsimta beigās radīja plānu uzbūvēt Krimlā spēkstaciju. Taču šos plānus visu laiku veiksmīgi gremdēja, pirmkārt, ļoti nestabilā caurplūde, bet otrkārt, jau tolaik attīstītais tūrisms: vietējai varai nebija vēlēšanās mainīt jau esošus ienākumus uz iespējamiem. Tomēr tikai 1967. gadā, kad Eiropas Padome pieņēma lēmumu par dabas aizsardzību šajā rajonā, enerģētiskie plāni tika noņemti no dienas kārtības.
Transports
Viduslaikos caur Krimlu uz Itāliju vedusi mūļu taka. Kā svarīga atpūtas vieta pie šīs takas vēl joprojām funkcionējošais Krimlas Tauerna nams pirmoreiz tiek minēta 1389. gadā. 16. gadsimtā taka tika pārveidota par ceļu. Ūdenskritumi tolaik neizsauca ceļotāju interesi, un ceļš pietuvojās tiem tikai vajadzības gadījumā. Ceļotāji sāka interesēties par dabu tikai 18. gadsimta beigās, un bieži tie bija dabaszinātnieki.
Zelta templis
Zelta templis jeb Harmandirsāhiba (pa, Harmandir Sāhib — ‘Dieva mājoklis’) ir sikhu templis (gurdwārā), kas sikhismā ir vissvētākā vieta. Templis atrodas Amritsarā, Pendžābas štatā, Indijā. Tempļa celtniecība sākās 1585. gadā, kad Mogulu impērijā valdīja Akbars Lielais. Tempļa celtniecībai Akbars piektajam sikhu guru Arjunam piešķīra zemi. Tempļa celtniecība beidzās 1604. gadā. Mūsdienu izskatā templis tika pārbūvēts 1764. gadā. Tempļa kupols ir noklāts ar zeltu, no kā arī ir radies šī tempļa nosaukums.
Valstu himnu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopotas atzīto un neatzīto valstu himnas. Vairums par valstu himnām ir izvēlētas "slavinošās, garīgās un patriotiskās dziesmas". Vairums himnu ir vai nu gājiena vai arī himnas stilā. Himna par valsts himnu var kļūt ar teritorijas konstitūcijas likumu, ko pieņēmuši likumdevēji, vai vienkārši pēc tradīcijas. Karaliskā himna ir patriotiska dziesma līdzīgi kā valsts himna, bet tā īpaši slavē un pielūdz moharhu vai tā dinastiju. Šādas himnas parasti atskaņo monarha uzstāšanās laikā vai ar citiem nozīmīgiem notikumiem monarhu dzīvē. Atsevišķas valstis, piemēram, Jordānija, karalisko himnu izmanto arī kā valsts himnu.
Pastāv vairākas versijas par vecākās valsts himnas statusu. Starp valstu himnām senākā varētu būt Nīderlandes valsts himna "Wilhelmus", kas sarakstīta starp 1568 un 1572 gadu. Japānas himna "Kimigajo" ir himna ar visvecāko tekstu. Tā savus vārdus ieguvusi no Kokin Wakashū, kas pirmo reizi tika publicēts 905. gadā, bet mūzika šiem vārdiem tika sacerēta 1880. gadā. Pirmā himna, kas oficiāli tika apstiprināta par valsts himnu, bija Spānijas himna "Marcha Real" 1770. gadā; himnas pirmsākumi nav zināmi, tiek uzskatīts, ka tā radusies 16. gadsimtā un tai ir venēciešu izcelsme, vai pat to sakomponējis Prūsijas karalis Frīdrihs II Lielais; tā ir viena no nedaudzajām valstu himnām, kas nekas nav bijusi kā oficiāla dziesma. Himnas kļuva populāras Eiropas valstīs 18. gadsimtā. Piemēram, Apvienotās Karalistes himna "God Save the Queen", pirmoreiz tika atskaņota 1745. gadā ar nosaukumu God Save the King (latviski: "Dievs, sargi Karali"). Francijas himna "Marseljēza" tika rakstīta pusgadsimtu vēlāk 1792. gadā un pieņemta 1795. gadā.
Valstu himnas visbiežāk tiek rakstītas valsts de facto vai oficiālajā valodā. Piemēram, Indijas himna "Jana Gana Mana", sarakstīta gan sanskrita, gan Bengāļu valodā. Valstīm, kurām ir vairākas valsts valodas pastāv arī vairākas himnas versijas. Piemēram, Šveices valsts himnā — "Šveices psalms" — ir dažādas dzejas rondas katrā no 4 oficiālajām valsts valodām: franču, vācu, itāļu un retoromāņu valodās. Jaunzēlandes himnā — God Defend New Zealand — pirmo pantu izpilda maoru valodā ("Aotearoa"), savukārt otro pantu angļu valodā. Dienvidāfrikas himna — Nkosi Sikelel' iAfrika — ir unikāla ar to, ka piecās no vienpadsmit valsts valodām tiek lietota tāda pati himna, taču katra valoda veido savas strofas.
Slāpekļpaskābe
Slāpekļpaskābe (HNO2) ir vāja neorganiska vienvērtīga skābe, kas pastāv tikai atšķaidītos ūdens šķīdumos, kā arī gāzes fāzē. Slāpekļpaskābes šķīdumi ir vāji gaišzilā krāsā. Slāpekļpaskābes sāļus sauc par nitrītiem. Nitrīti ir samērā stabilas, visai toksiskas vielas. Slāpekļpaskābei turklāt piemīt mutagēnas īpašības, jo tā iedarbojas uz organisko savienojumu aminogrupām.
Molekulas uzbūve
Gāzveida fāzē slāpekļpaskābe pastāv planāru molekulu veidā. Šīm molekulām raksturīga cis-trans izomērija. Istabas temperatūrā dominējošā ir trans forma.
Iegūšana
Rodas, šķīdinot ūdenī slāpekļa(III) oksīdu:
Ja slāpekļpaskābe ir nepieciešama kā reaģents, to var iegūt tieši reakcijas vidē, iedarbojoties uz nātrija nitrītu ar stiprām neorganiskām skābēm :
Īpašības
Slāpekļpaskābe ir stabila tikai vēsos, ļoti atšķaidītos ūdens šķīdumos, citos apstākļos tā sadalās par slāpekļa(IV) oksīdu, slāpekļa(II) oksīdu un ūdeni:
NO2 savukārt disproporcionējas par slāpekļpaskābi un slāpekļskābi :
Tādējādi siltos vai koncentrētos šķīdumos no slāpekļpaskābes rodas slāpekļskābe, ūdens un NO:
Ja slāpekļpaskābes šķīdums ir saskarē ar smiltīm, stikla lauskām vai citiem materiāliem ar asām šķautnēm, slāpekļpaskābe sadalās arī aukstos atšķaidītos šķīdumos.
Slāpekļpaskābe reaģē ar aromātiskajiem amīniem, veidojot diazonija sāļus:
Slāpekļpaskābe viegli reaģē ar alifātiskajiem spirtiem — tā var iegūt alkilnitrītus, ko lieto medicīnā asinsvadu paplašināšanai:
Slāpekļpaskābei piemīt kā reducējošas, tā oksidējošas īpašības. Iedarbojoties uz to ar stipriem oksidētājiem, kā ūdeņraža peroksīdu, hloru, kālija permanganātu, slāpekļpaskābe oksidējas par slāpekļskābi:
Savukārt, iedarbojoties uz slāpekļpaskābi ar reducētājiem, tie tiek oksidēti:
Izmantošana
Lieto organiskajā sintēzē diazonija sāļu iegūšanai.
Lajošs Genči
Lajošs Genči (hu; dzimis, miris ) bija ungāru vieglatlēts, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs. Startēja arī 1904. gada Sentluisas olimpiskajās spēlēs un 1906. gada neoficiālajās Atēnu olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja sudraba medaļu.
Dzīvesgājums
Genči dzimis Ungārijas pilsētā Segedā, kur viņš arī ieguva izglītību vietējā vidusskolā. Jau vidusskolas laikā viņš attīstīja savas sportiskās prasmes vieglatlētikā. Pēc vidusskolas absolvēšanas iestājās Pētera Pazmani katoļu universitātē, kur apguva tiesību zinātni. Paralēli viņš darbojās Budapeštas Universitātes Vieglatlētikas klubā. Laikā no 1900. gada līdz 1904. gadam Genči uzstādīja četrus Ungārijas augstlēkšanas rekordus.
1900. gadā, 19 gadu vecumā, viņš startēja Parīzes olimpiskajās spēlēs. Šajās spēlēs viņš ieguva bronzas medaļu augstlēkšanā, ar rezultātu 1.75 metri. Viņš piekāpās sudraba medaļas ieguvējam, Lielbritānijas sportistam Patrikam Līhijam un zelta medaļas ieguvējam, ASV sportistam, Ērvingam Baksteram. Četrus gadus vēlāk viņš startēja 1904. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Sentluisā. Šajās olimpiskajās spēlēs viņš startēja divās disciplīnās. Augstlēkšanā viņš ieguva 4. vietu, ar rezultātu 1.75 metri, tikai par 2 centimetriem piekāpjoties bronzas medaļas ieguvējam, Vācijas sportistam Paulam Veinšteinam. Genči šajās spēlēs startēja arī augstlēkšanā no vietas, kur ar rezultātu 1.35 metri ieguva 5. vietu. Pēc diviem gadiem viņš startēja arī 1906. gada neoficiālajās olimpiskajās spēlēs Atēnās. Arī šajās spēlēs viņš startēja augstlēkšanā un augstlēkšanā no vietas. Augstlēkšanā viņš ar rezultātu 1.750 metri izcīnīja sudraba medaļu, par 25 centimetriem piekāpjoties Lielbritānijas sportistam Konam Līhijam. Savukārt augstlēkšanā no vietas ieguva 5. vietu ar rezultātu 1.350 metri.
1910. gadā viņš aizgāja no sportiskās karjeras un sacensībām un atgriezās Segedā, lai strādātu par maģistrātu. 1913. gadā viņš apprecējās. Pirmā pasaules kara sākumā pievienojās 46. kājnieku brigādei un 1915. gadā tika mobilizēts Itālijas frontē. 1915. gada 4. decembrī viņa zemnīca saņēma tiešu triecienu, nogalinot viņu un vēl divus virsniekus, viņš tika apglabāts Vallones ielejā.
Alberts Bērs
Alberts Bērs (Albert Behr, 1860-1919) bija ārsts psihiatrs, dr. med. (1891). Strenču psihiatriskās slimnīcas pirmais direktors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1860. gada 3. novembrī Jelgavā ārsta Dr. med. Hugo Bēra un viņa sievas Lauras, dzimušas Frīdlības, ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā, Bērzaines ģimnāzijā (1874-1877) un Vīlandes ģimnāzijā (1878-1882). Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē (1882-1885 un 1886-1891). Strādāja par ārstu asistentu Sarkankalna vājprātīgo iestādē (Irrenanstalt Rothenberg, 1891-1892), pēc tam par nervu un psihisko slimību ārstu Rīgā (1892-1904). Papildinājās Vācijā, Austroungārijā un Beļģijā. No 1907. gada jaunuzbūvētās Strenču vājprātīgo iestādes direktors.
Latvijas brīvības cīņu laikā viņu 1919. gadā apcietināja LSPR varas iestādes. Miris Smiltenes cietumā 1919. gada 18. maijā.
Romeo un Džuljeta (nozīmju atdalīšana)
Romeo un Džuljeta var būt:
Pinčass Modehajs Teics
Pinčass Modehajs Teics (he, en, dzimis, miris ) bija Subatē dzimis ebreju rabīns un izglītības darbinieks.
Dzimis rabīna ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā ģimene pārcēlās uz Poltavu Ukrainā, bet, nodibinoties Latvijas valstij, atgriezās Latvijā, kur Pinčasa Modehaja tēvs kluva par rabīnu Līvānos. Mācījies ješivās Panevēžā un Slabotkā pie Kauņas, 1931. gadā tika ordinēts. Aktīvi piedalījās ebreju sabiedriskajā dzīvē Latvijā. Sadarbojās ar Saeimas deputātiem Mordehaju Dubinu, Ruvinu Vitenbergu un partiju Agudas Izrael. Palīdzēja Josefam Ichakam Šneersonam nodibināt ješivu Rīgā, kad viņš tika padzīts no PSRS. Darbojās kā redaktors Rīgā izdotajā avīzē Unzer Shtimme jidišā.