cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edvīns Aleksanders-Sinklērs
Dzīvesgājums
Dzimis 1865. gada 12. decembrī Maltā dižciltīga skotu izcelsmes Apvienotās Karalistes karaflotes virsnieka Džona Aleksandera ģimenē. Jau 14 gadu vecumā viņš uzsāka dienestu karaflotē, 1890. gadā ieguva leitnanta pakāpi. 1892. gadā viņā mainīja uzvārdu uz Aleksanders-Sinklērs un 1894. gadā kļuva par Danbītas pils īpašnieku Skotijas ziemeļos. 1905. gadā viņu paaugstināja par kapteini un iecēla par Osbornas Karaliskās flotes koledžas komandieri. Tad viņš bija karakuģa HMS Victory kapteinis (1911—1913). Pirmā pasaules kara laikā 1914. gadā viņš komandēja karakuģus HMS Temeraire, HMS Galatea, bija britu 1. Vieglo kreiseru eskadras (1st Light Cruiser Squadron) komandors. 1916. gadā viņš piedalījās Jitlandes jūras kaujā un 1917. gadā tika paaugstināts par admirāli (rear admiral) un britu 6. Vieglo kreiseru eskadras komandieri.
Pēc Kompjeņas pamiera noslēgšanas 1918. gada novembrī viņa komandēto eskadru nosūtīja militārā misijā uz nesen proklamētajām Baltijas valstīm. 1918. gada 1. decembrī eskadras kuģi noenkurojās ieretī Liepājas Karostai. 1918. gada 4. decembrī eskadra no Liepājas devās uz Tallinu, tomēr bija spiesta atgriezties, jo naktī uz 5. decembri vieglais kreiseris HMS Cassandra iekļuva mīnu laukos pie Sāmsalas rietumu krasta un nogrima. 9. decembrī britu eskadra atkal ieradās Liepājas karostā, kur ieradās igauņu pulkvedis Johans Laidoners kopā ar ločiem, kas sekmīgi izvadīja britu kuģus līdz Tallinas ostai, kur tie ieradās 12. decembrī. 16. decembrī viņš atgriezās Liepājas Karostā un tikās ar Kurzemes bruņniecības, Liepājas pilsētas valdības un Latvijas Pagaidu valdības pārstāvjiem. kā arī ar Pleskavas krievu brīvprātīgo korpusa delegāciju ģenerālleitnanta Aleksandra Rodzjanko vadībā. 17. decembrī Aleksanders-Sinklērs ieradās Rīgā un tikās ar Latvijas pagaidu valdības galvu Kārli Ulmani. 23. decembrī britu eskadra atbalstīja Igaunijas jūras spēku desantu Kundas piekrastē. 26. decembrī britu kuģi sagūstīja Padomju Krievijas mīnukuģus "Spartaks" (Спартак) un "Avtroil" (Автроил) un 28. decembrī nodeva tos Igaunijas Jūras spēkiem, kas tos pārdēvēja par "Vambola" un "Lennuk". Britu eskadra piedalījās uzbrukumā Krievijas karaflotes Kronštates bāzei.
No 1920. gada Aleksanders-Sinklērs bija Portsmutas ostas doku admirālis-superintendents, tika paaugstināts par viceadmirāli un komandēja Atlantijas flotes 1. kaujas eskadru (1922—1924), tad bija Ķīnas stacijas (China Station) virspavēlnieks Honkongas ostā (1925—1926). Pēc paaugstināšanas par admirāli kļuva par Nores bāzes virspavēlnieku Temzas grīvā (1927—1930).
Pensionējās 1930. gadā, miris 79 gadu vecumā 1945. gada 13. novembrī savā Danbītas pilī (Dunbeath Castle) Skotijas ziemeļos.
Solījumi Latvijas valdībai
Britu eskadra admirāļa Aleksandera-Sinklēra vadībā 1918. gada 17. decembrī ieradās Daugavgrīvā. Lielbriānijas valdības priekšstāvis un bijušais konsuls Vivjēns Bosenkets ar vienu karakuģi iebrauca Daugavā un noenkurojās pie Rīgas pils. 18. decembrī notika Pagaidu valdības ministru kopējā apspriede ar britu valdības priekšstāvjiem. Vēlāk Ministru Prezidenta kabinetā notika tālāka apspriešanās, kurā piedalījās arī admirālis Sinklērs, kas apsolīja, ka daļa britu flotes paliks pastāvīgi Rīgā, Lielbritānijas valdība dos Latvijas Pagaidu valdībai ieročus un visus citus vajadzīgos piederumus Latvijas armijas uzstādīšanai, kā arī citādi apņēmās pabalstīt Latvijas valsts patstāvību un tās cīņu pret lieliniekiem.
Alfrēds Eklons
Alfrēds Eklons (, Valka -, Rīga) bija Latvijas šahists.
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt 17 gadu vecumā. Jau 1927. gada rudenī iesaistījies Valkas šahistu grupā, kas nodibināja Valkas sporta biedrības šaha sekciju. No 1930. līdz 1933. gadam bijis šīs šaha sekcijas vadītājs. Izcīnījis trīs Valkas šaha meistara titulus. 1930. gadu pirmajā pusē regulāri piedalījies Latvijas šaha čempionātos. Lielākais panākums izcīnīts 1932. gadā Jelgavā, kad dalīta 1.-2. vieta 1932. gada Latvijas šaha čempionāta 1. virsturnīrā ar Movšu Feiginu. Aprīlī četru partiju papildmačā Rīgā gan nācies piekāpties nākamajam Latvijas meistaram ar ½:2½. Interesanti, ka divos nākamajos Latvijas šaha čempionātos Eklons spēja sasniegt pozitīvu rezultātu pret Feiginu - 1½:½. 1932. gadā nospēlējis neizšķirti maču ar tolaik Igauniju pārstāvošo Vladu Mikenu - 2½:2½. 1934. gadā Valkā viesojies Austrijas lielmeistars Rūdolfs Špīlmans, kurš sniedzis simultānspēles seansu labākajiem pilsētas šahistiem un partiju ar Eklonu pēc grūtas cīņas beidzis neizšķirti. 1933. gadā Eklons izdevis šaha mācību grāmatu "Rokas grāmata šacha spēlē", kurai bijis nozīmīgs ieguldījums šaha spēles popularizēšanā Latvijā. 1930. gadu otrajā pusē Eklona kā šahista izaugsme apstājusies. Tā laika presē izskanējusi doma, ka Eklons sen būtu bijis šaha meistars, ja vien dzīvotu Rīgā, jo provinces šahistam ir grūti uzņemties ceļa un citus izdevumus, lai piedalītos nopietnos šaha turnīros. 1940. gadā Eklons izcīnījis Vidzemes apgabala ātrspēles šaha meistara nosaukumu, bet 1941. gadā pārvācies uz dzīvi Talsos un kļuvis par Talsu ātrspēles šaha meistaru. Saņēmis uzaicinājumu piedalīties arī 1. Latvijas PSR šaha čempionātā 1941. gada pavasarī Rīgā, taču nav spēlējis šajā turnīrā. Pēc Otrā pasaules kara pārvācies uz dzīvi Rīgā. Turpinājis piedalīties šaha turnīros. Lielākais panākums bijis 1954. gadā dalītā 1.-2. vieta ar Kārli Klāsupu Rīgas šaha čempionātā. Piedalījies arī 1959. gada Rīgas šaha čempionātā. Pēdējais nopietnais panākums bijis iekļūšana Latvijas šaha čempionāta fināla 1960. gadā, kurā gan nācies samierināties ar vietu turnīra tabulas beigās.
Čehoslovākijas basketbola izlase
Čehoslovākijas basketbola izlase bija nacionālā basketbola komanda, kas pārstāvēja Čehoslovākiju tādās starptautiskās basketbola sacensībās kā Eiropas čempionāts, Pasaules čempionāts, olimpiskās spēles. Pēc Čehoslovākijas sadalīšanās no Čehoslovākijas izlases izveidojās Čehijas un Slovākijas nacionālās izlases.
Rīgas 3. speciālā pamatskola
'''Rīgas 3. speciālā pamatskola''' ir Rīgas pirmsskolas izglītības iestādē un pamatskola Telts ielā 2a Torņakalna apkaimē, kurā mācības notiek pirmskolā un no 1. līdz 9. klasei vairākās izglītības programmās izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem.
Izglītības programmas
Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar jauktiem attīstības traucējumiem (01015611), Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (01015811), Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (01015911), Būvdarbi (22582011), Ēdināšanas pakalpojumi (22811021), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem	(21015811), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (21015821), Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015911), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015921).
Okinotori
Okinotori (ja, Okinotori-shima — ‘tālā putnu sala’) ir koraļļu atols Klusā okeāna ziemeļrietumos. Pieder Japānai un administratīvi ietilpst Tokijas prefektūrā. Atolā jūras erozijas rezultātā nav saglabājušās dabiskās salas; bijušo klinšu vietā uzbūvētas trīs mākslīgas dzelzsbetona salas 60 m diametrā un uz pāļiem būvēts meteostacijas komplekss. Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju, ir tikai meteostacijas apkalpojošais personāls.
Iespējams, pirmais atolu 1543. gadā ieraudzīja spāņu jūrasbraucējs Bernardo de la Torre. 1565. gadā rifu apmeklēja cits spānis — Migels Lopess de Legaspi, un nosauca to par Paresevelu (es — ‘izskatās pēc buras’). 1789. gadā atolu apmeklēja britu kuģis Iphigenia un nosauca to par Duglasa rifu (Douglas Reef). 1931. gadā, pārliecinājusies, ka citas valstis nepretendē uz šo rifu, Japāna pasludināja to par savu teritoriju. No 1939. līdz 1941. gadam tika sagatavoti pamati bākai un meteostacijai, bet darbus pārtrauca Otrais pasaules karš.
Geštalts
Par vienu no spilgtākajiem geštalta piemēriem tiek uzskatīta melodija, ko cilvēks pazīst pat tad, ja tā tiek transponēta. Dzirdot melodiju vēlreiz, mūsu atmiņa to pazīst. Un, pat ja tās elementu sastāvs mainās, mēs tik un tā pazīstam, kā skan tā pati melodija.
Geštalta principi
Šie principi, tāpat kā iemācītais un iepriekšējā pieredze, veido cilvēka ikdienas uztveri. Savukārt priekšnojautas un gaidas tikpat aktīvi vada mūsu sajūtu interpretāciju. Iespēju gūt uztveres veselumu un sakārtotību sniedz šādi principi:
Gešteltterapija
Terapijas pamatideja ir radīt līdzsvaru sevī, kā arī starp sevi un vidi. Dibinātājs Fricis Pērlzs personības izaugsmes procesu aplūkoja kā sevis apzināšanās zonu paplašināšanas iespējas. Pēc viņa domām, galvenais psiholoģisko izaugsmi traucējošais faktors ir izvairīšanās no apzināšanās. Psiholoģiskā veselība un cilvēka briedums tiek definēts kā spēja no balstīšanās uz vidi un vides regulēšanas pārorientēties uz pamata rašanu pašam sevī, uz pašregulāciju. Pērlza izpratnē veselīga, nobriedusi personība ir patstāvīga, pašregulējoša būtne.
Vazopresīns
Vazopresīns jeb antidiurētiskais hormons (ADH) ir peptīdu hormons, kas atrodams lielākajai daļai zīdītāju. Tā galvenā funkcija ir ūdens aizture ķermenī, samazinot izdali ar urīnu, kā arī asinsvadu sašaurināšana. Ja organismā pieaug osmotiskais spiediens (augsta vielu koncentrācija un maz ūdens), to uztver osmoreceptori hipotalāmā. Hipotalāms, savukārt, ietekmē neirohipofīzi un no tās sāk izdalīties vazopresīns uz asinīm. Ar asinīm šis hormons nonāk nierēs. Vazopresīns regulē ūdens daudzumu ķermenī ietekmējot nieru savācējvadus. Tas palielina speciālu ūdens kanālu (akvaporīnu) daudzumu savācējvadu virsmā, tādējādi paaugstinot ūdens reabsorbciju. Rezultātā ūdens organismā tiek saglabāts, bet urīns kļūst koncentrētāks. Ja organismā trūkst ADH, var attīstīties bezcukura diabēts (cilvēkam izdalās ļoti daudz urīna). Sašaurinot perifēros asinsvadus, vazopresīns ceļ arī asinsspiedienu.
Sultāne Mihrimaha
Sultāne Mihrimaha (1522. g. — 1578. g. 25. marts) bija Osmāņu Impērijas princese ,Suleimana Lieliskā un viņa likumīgās sievas Sultānes Hirremas meita. Viņa bija viena no visietekmīgākajām sultānēm Osmaņu Impērijas vēsturē.
Oriģini
Vārds Mihrimaha cēlies no Irānas Saules kalendāra septītā mēneša nosaukuma - mihrimah (pers. مهرماه). Burtiski tulkojumā no persiešu valodas tas var nozīmēt "saule un mēness".
Mihrimaha ir dzimusi aptuveni 1522. gadā Stambulā, Topkapi sultāna pilī, un bija Osmaņu sultāna Suleimana I un viņa ietekmīgās favorītes Sultānes Hirremas (verdzene, kura, domājams, nākusi no slāvu zemēm un 1534. gadā kļuva par sultāna likumīgo sievu) vienīgā meita un otrais no sešiem bērniem.
Mihrimahai bija četri pilni brāļi un viens pusbrālis, kuri sasniedza briedumu. Mihrimaha bija mīļākā un, pēc populārās versijas, vienīgā sultāna meita, kas pārdzīvoja bērnību. Tajā pašā laikā Entonijs Aldersons raksta, ka Suleimanam I bija vēl divas meitas, no kurām viena sasniedza briedumu un pat bija precējusies, bet otra nomira gadu pirms Mihrimahas dzimšanas; Čagatejs Ulučajs sauc Sultāni Raziji par Suleimana I meitu, par viņu nav informācijas, izņemot uzrakstu uz sultāna audžubrāļa- Jahjas Effendi- kapa.
Mihrimaha tika audzināta un izglītota viņas slavenās mātes stingrā vadībā. Pēc laikabiedru domām, Mihrimaha bija labi izglītota, runāja skaisti, viņai bija labs rokraksts un skaists rakstīšanas stils. Turklāt Mihrimaha bija ārkārtīgi dievbijīga.
Laulība
Sultāna Suleimana I valdīšanas otrajā pusē par viņa favorītu kļuva bosnietis, horvāts, serbs vai albānis Rustems Pašā. Sultāns bieži vaicāja Rustemam padomu, kas nevarēja viņu nesanaidot ar vēl vienu Suleimana favorītu- lielvezīru Pargalī Ibrahimu Pašā. Baidoties no ietekmes zaudēšanas, lielvezīrs iecēla Rustemu, kurš iepriekš bija ieņēmis daudz mazāk nozīmīgo galvenā staļļmeistara amatu, attālās Dijarbakiras provinces gubernatora amatā. Apmēram tajā pašā laikā, pēc baumām, Sultāne Hirrema uzzināja, ka Rustems izteica vēlmi precēties ar Mihrimahu, un atbalstīja viņu. Suleimans piekrita Rustema un viņa mīļotās meitas laulībai, kuras dēļ viņš arī gatavojās nosaukt Rustemu par savu vezīru. Tomēr drīz izplatījās baumas, ka viņš ir slims ar spitālību, kuras, iespējams, izplatīja Rustema ienaidnieki. Suleimanu sarūgtināja notikušais, tomēr, pārbaudot, viņš nosūtīja ārstu savam topošajam znotam, kurš noteica, ka Rustems ir vesels: uz subjekta drēbēm atrada uti, kas izslēdza slimības iespējamību. 1538. gada jūlijā Anatolijas beilerbejs Mustafa Pašā nomira, un Rustems saņēma viņa amatu.
1539. gada 26. novembrī Hipodroma laukumā sākās svinības par godu Mihrimahas jaunāko brāļu – Prinču Bajezīda un Džihangira- apgraizīšanai; tad svinību laikā, 4. decembrī, Rustems un Mihrimaha apprecējās. Pēc kāzām pāris palika Stambulā, kur kopā ar Sultāni Hirremu izveidoja šauru ietekmes loku ap sultānu.
1541. gada maijā cits sultāna znots, lielvezīrs Lutfī Pašā (Sultānes Šahas vīrs), tika nocelts no amata, sekojoši Mihrimahas vīrs kļuva par otro vezīru; 1544. gadā Rustems Pašā tika iecelts par lielvezīru. Tajā pašā gadā Mihrimaha kopā ar savu māti un vīru apmeklēja Bursu, kur pulcējās Mihrimahas brāļi, kuri pastāvīgi dzīvoja savos sandžakos; tikšanās ilga četrdesmit dienas.
Nav zināms, cik daudz Mihrimaha bija pieķērusies savam vīram, taču pēc Rustema nāves 1561. gadā viņa vēlreiz neapprecējās. Viņa pārcēlās uz Sultāna pili, kur palika līdz brāļa Selima II nāvei.
Mihrimaha nebija kā citas Osmaņu princeses, viņa bija politiki aktīva, kā arī viņai bija pieejami ievērojami ekonomiskie resursi. Sava brāļa Selima II valdīšanas laikā, Mihrimaha pildīja sultānes mātes (Valide Sultan) lomu un valdīja harēmu.
Autoceļš V590
V590 autoceļš Utāni—Virauda—Andrupene bija Latvijas vietējais autoceļš, kas savienoja autoceļu V599 pie Utāniem ar autoceļu V615 Andrupenē. Autoceļa kopējais garums bija 13,4 km un tas maršruta lielākajā daļā bija klāts ar grants segumu, izņemot 0,5 km garu posmu Andrupenē, kas bija klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērsoja Rēzeknes novada Mākoņkalna un Dagdas novada Andrupenes pagastus.
Sultāne Mihrimaha
Pēdējie gadi
Pēc brāļa Selima II nāves 1574. gadā Mihrimaha pārcēlās uz Veco pili, kur saņēma diezgan lielu algu no brāļadēla sultāna. Saskaņā ar vācu ceļotāja Stefana Gerlaha teikto, Mihrimaha nomira 1578. gada 25. janvārī.
Autoceļš V590
2013. gada 17. augustā ar Ministru kabineta noteikumiem nr. 582 pievienots autoceļam V599.
Sultāne Mihrimaha
Pēdējie gadi
mauzolejā Suleimana mošejā, kas uzsvēra viņas īpašo statusu kā vienīgajai un iemīļotajai sultāna meitai. Viņa bija vienīgā no viņa bērniem, kas apglabāta blakus. Līdz 17. gadsimta beigām Mihrimahas un sultāna Suleimana I kapi bija vienīgie šajā mauzolejā.
Bērni
Nav zināms, cik daudz bērnu bija Mihrimahai un Rustemam. Ir zināms, ka viņu meita bija Sultāne Aiše Humašaha- viena no divām sultāna Suleimana I mīļajām mazmeitām (otrā bija Prinča Mehmeda vienīgā meita – Sultāne Humašaha). Aiše Humašaha bija precējusies vairākas reizes, un viņas pirmajā laulībā piedzima četri dēli un divas meitas; viņas pēcnācējs gan sieviešu, gan vīriešu līnijās bija lielvezīrs Sultanzāde Mehmeds Pašā.
Sureja Mehmeds-bejs norāda, ka Mihrimahai bija vismaz viens dēls. Daži vēsturnieki Mihrimahas dēlu sauc par Osmanu; Vēsturnieks Aldersons norāda Osmana nāves datumu 1576. gadā. Sureja arī norāda Osmana nāves datumu 1576. gadā, taču uzskata, ka viņš nav Mihrimahas dēls, bet gan citas sievietes - iespējams, Rustema Pašās pirmās sievas. Sureja norāda uz faktu, ka, lai arī Osmans tika apglabāts vienā no Mihrimahas mošejām, viņš nesaņēma Sultanzādes titulu, kas tradicionāli tika piešķirts sultānu vīriešu pēctečiem caur sieviešu līniju.
Politiskā dzīve
Lai gan nav pierādījumu par Mihrimahas vai viņas mātes līdzdalību viņas vecākā pusbrāļa Mustafas krišanā, gan osmaņu, gan ārvalstu avoti uzskatīja, ka tādējādi viņi atbrīvoja ceļu vienam no Hirremas dēliem - Selimam vai Bajezīdam; Nevienam no viņiem Mustafas nākšana pie varas nebija izdevīga: Rustems zaudētu amatu un, iespējams, arī galvu, Sultāne Hirrema zaudētu statusu un visus dēlus, bet Mihrimaha zaudētu vīru, brāļus un ietekmi. Lai kā arī būtu, pēc Mustafas nāvessoda izpildes 1553. gadā janičāri pieprasīja Rustema nāvessodu, taču Mihrimaha izglāba viņa dzīvību, pierunājot māti ietekmēt Suleimana lēmumu. Rustems tika atcelts no lielvezīra amata, taču viņš saglabāja dzīvību.
Tika uzskatīts, ka Hirremas-Mihrimahas-Rustema koalīcija bija iesaistīta arī lielvezīra Kara Ahmeda Pašā, kurš bija arī sultāna znots - viņa māsas Fatmas vīrs, nāvessoda izpildē. Kara Ahmeds pie varas nāca 1553. gadā, tūlīt pēc Prinča Mustafas nāvessoda izpildes, kad Rustems Pašā tika atcelts no amata. Kara Ahmeds bija amatā nedaudz mazāk nekā divus gadus, kad, spriežot pēc baumām, Rustems viņu apsūdzēja kukuļņemšanā un viņš tika sodīts ar nāvi. Kara Ahmeda Pašā nāve atgrieza lielvezīra amatu Rustemam.
Sultāne Hirrema nomira 1558. gadā. Pēc mātes nāves Mihrimahas ietekme pilī palielinājās; viņa kļuva arī par galveno tēva padomnieci un informēja viņu par jaunumiem galvaspilsētā Suleimana I prombūtnes laikā. Mihrimaha, tāpat kā viņas māte, kopā ar vīru atbalstīja Princi Bajezīdu kā troņmantnieku. Tomēr neilgi pirms vīra nāves un Bajezīda krišanas 1561. gadā Mihrimaha, vīlusies viņa vienaldzībā, pārgāja Prinča Selima pusē, kurš, stājoties tronī, steidzamām vajadzībām iedeva māsai 50 tūkstošus zelta. Pēc tēva nāves Mihrimaha kļuva par ietekmīgāko un cienījamāko sievieti vispirms brāļa Selima II un pēc tam brāļadēla Murada III harēmā. Tieši Mihrimaha savam brāļadēlam dāvāja konkubīni Safiju, kas daudzus gadus kļuva par Murada mīļāko favorīti.
Ir zināms, ka Mihrimaha, tāpat kā viņas māte, interesējās par ārpolitiku; viņa sarakstījās ar Polijas karali Sigismundu II Augustu.
Ekonomiskā dzīve
Mihrimahai bija plaši ekonomiskie resursi un bieži finansēja ievērojamus arhitektūras projektus. Piemēram, divas mošejas Uskudarā un Edirnē, kas nosauktas viņas vārdā.
Mihrimaha arī reizēm aizdeva naudu savam brālim Selimam II.
SQLite
SQLite ir maza izmēra iegultā relāciju datubāzu pārvaldības sistēma. Datubāzes bibliotēkas pirmkods ir publiskots. 2005.gadā projekts saņēma Google-O'Reilly Open Source Awards balvu.
Dizains
Vārds "iegultā" nozīmē, ka SQLite neizmanto klienta-servera paradigmu, ti. SQLite nav atsevišķi strādājošs process ar kuru mijiedarbojas programmas, bet ir bibliotēka ar kuru tiek papildināta programma un tas kļūst par daļu no programmas. Tādējādi, kā saziņas protokols tiek izmantotas funkcija no SQLite bibliotēkas. Šāda pieeja samazina pieskaitāmās izmaksas, reakcijas laiku un vienkāršo programmu. SQLite visas datubāzes (ieskaitot definīcijas, tabulas, indeksus un datus) glabā vienotā standarta failā tajā datorā, kurā tiek veikta izpildāmā programma. Īstenošanas vienkāršums ir panākts, nodrošinot, ka pirms transakcijas veikšanas ieraksta visu failu, kas glabā datubāzes informāciju, tiek bloķēts.
Vairāki procesi vai plūsmas vienlaicīgi var bez problēmām nolasīt datus no vienas datubāzes. Ierakstu datubāzē var izdarīt tikai tad, ja tajā pat laikā nav citu pieprasījumu, citādi ieraksta mēģinājums neizdodas, un programma atgriež kļūdas kodu. Vēl viens scenārijs ir automātiska atkārtošana mēģinājumiem rakstīt iepriekš noteiktā laika intervālā.
Komplektā ir arī funkcionāla klienta daļa, kā izpildāmais fails sqlite3, ar kura palīdzību tiek demonstrēta bibliotēkas funkciju īstenošana. Klienta daļa strādā no komandrindas ļaujot piekļūt datubāzes failiem uz standarta OS funkciju pamata.
Ierobežojumi
SQLite bibliotēkai noteikti atbilstoši ierobežojumi, kurus akūtas nepieciešamības gadījumā ir iespējams palielināt:
Līdz šim brīdim tikai SQLITE_MAX_PAGE_SIZE izmērs nedrīkst būt lielāks par noklusēto. Tādējādi nemainot SQLITE_MAX_PAGE_COUNT var teikt, ka maksimālais datubāzes faila izmērs sasniedz aptuveni 32 TB (35'184'372'056'064 B).
Dažus ierobežojumus var mainīt, lai samazinātu izpildes laiku programmās, nosakot kategorijas un atbilstošās vērtības sqlite3_limit funkcijai:
int sqlite3_limit(sqlite3*, int id, int newVal)
Šlipenbahi
Šlipenbahi ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 16. gadsimta sākuma un vēlāk izplatījusies Zviedrijā un Prūsijā.
SQLite
Izmantošana
SQLite bibliotēka ir uzrakstīta izmantojot C, kā arī eksistē saikne arī ar lielu skaitu citām programmēšanas valodām, tostarp C++, Java, C, VB.NET, Python, Perl, PHP, Tcl, Ruby, Haskell, Schema, Smalltalk, Lua un Parser, kā arī ar daudzām citām valodām.
Vienkāršība un ērtā SQLite implementēšana noveda pie fakta, ka tā tiek izmantota pārlūkprogrammās, mūzikas atskaņotājos un daudzās citās programmās.
Šlipenbahi
Vēsture
Uzskata, ka Šlipenbahu dzimta cēlusies no Vestfālenes, kur kādā 1386. gada dokumentā pieminēti brāļi Slippenbeke. Viņu pēcteči bijuši Markas grāfu un Ķelnes arhibīskapu vasaļi.
SQLite
Izmantošana
SQLite pielieto:
Vinsents Daržēns
Vinsents Daržēns (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Neķītrais opis
"Neķītrais opis" (en) ir 2016. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Dens Meizers. Galvenās lomas atveido Zaks Efrons, Roberts De Niro, Obrija Plaza, Zoja Doiča, Džuliana Hafa un Dermots Malronijs. Filmas pirmizrāde ASV notika.
Šlipenbahi
Vēsture
Tomēr pastāvošās dzimtas vēsture droši izsekojama līdz bruņiniekam Johanam Šlipenbaham, kuram Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs pirms 1518. gada piešķīris kā lēni Heres ciemu pie vēlākās Bornhūzenes muižas (tagad Vana-Pornuse pie Abja-Paluojas Igaunijas dienvidos). Pēc Livonijas ordeņa likvidēšanās 1564. gadā Šlipenbahi ieguva arī Zālītes muižu pie Kuldīgas Kurzemes un Zemgales hercogistes teritorijā. No šī dzimtas atzara cēlies Kristaps Kārlis Šlipenbahs (1624–1660), kuru Zviedrijas karalis Kārlis X Gustavs par diplomātiskiem pakalpojumiem 1654. gadā iecēla grāfa kārtā, viņa pēcteči pārgāja Prūsijas karaļa dienestā.
Lejas Butkāni
Lejas Butkāni (ltg) ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 4,5 km no pagasta centra Priežmales, 18 km no novada centra Aglonas un 251 km no Rīgas.
Vinsents Daržēns
Daržēns 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu profesionāļiem.
Lejas Butkāni
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V645.
Tokyo Verdy
Tokyo Verdy (東京ヴェルディ) ir Japānas futbola klubs, kas atrodas Tokijā un spēlē J2 Līgā.
Neķītrais opis
Džeisons Kellijs ir jurists, kurš strādā pie sava tēva. Pēc Džeisona vecmāmiņas bērēm viņa vectēvs Diks lūdz Džeisonam aizvest viņu uz Boka Retonu Floridā. Lai arī Džeisons pēc nedēļas plāno apprecēties ar savu valdonīgo līgavu Mereditu, viņš tomēr nolemj vectēvu aizvest uz Floridu. Abu brauciens izvēršas piedzīvojumiem bagātā ceļojumā.
Šlipenbahi
Vēsture
Zviedru Vidzemes laikā 1678. gadā mantinieki Bornhūzenes muižu sadalīja divās daļās - Vec-Bornhūzenes un Jaun-Bornhūzenes muižās. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai 1748. gadā Vidzemes Šlipenbahu dzimtas vīriešu līnija izbeidzās un viņu īpašumus mantoja Kurzemes Šlipenbahu atzars.
1857. gadā un 1862. gadā Krievijas impērijas Senāts visiem Krievijas impērijas teritorijā dzīvojošajiem dzimtas locekļiem atļāva lietot baronu titulu.
Tokyo Verdy
Dibināts kā Yomiuri FC 1969. gadā, Verdy ir viena no titulētākajām komandām J. Līgā, kuras apbalvojumu sarakstā ir 2 J. Līgas tituli, 5 Imperatora Kausi, 6 JSL Kauss / J. Līgas Kausi un Āzijas Klubu Čempionāta tituli. Tā ir visveiksmīgākā komanda Japānas futbola vēsturē ar 25 tituliem.
Verdy aizvada savas mājas spēles nepilnu 50 000 skatītāju ietilpīgajā Ajinomoto stadionā, kuru klubs dala ar F.C. Tokyo, lai gan daudzas mājas spēles tiek spēlētas citos stadionos Tokijā, tostarp Tokijas Nacionālajā Stadionā.
Jaunciema 8. šķērslīnija
'''Jaunciema 8. šķērslīnija''' ir viena no Ziemeļu rajona Jaunciema šķērslīnijām Rīgā. Līnijas kopējais garums ir 595 metri. Sākas pie Jaunciema gatves 3 un beidzas strupceļā pie Jaunciema kapiem.
Sabiedriskais transports
Pa Jaunciema 8. šķērslīniju kursē 11. un 29. maršruta autobusi, kas iebrauc Jaunciema kapos.
SQLite
Izmantošana
Daudzas programmas atbalsta SQLite, kā datu uzglabāšanas formātu (jo īpaši Mac OS un IPHONE OS, Android), to skaitā:
Mitrālā vārstuļa prolapss
MVP diagnozi nosaka ar ehokardiogrāfiju, kurā izmanto ultraskaņu, lai vizualizētu sirds mitrālo vārstuli. MVP is visizplatītākā sirds vārstuļu slimība, un tiek lēsts, ka MVP ietekmē ap 2—3% iedzīvotāju pasaulē, un katram 1 no 40 cilvēkiem ir MVP.
Šo diagnozi pirmo reizi aprakstīja Džons Breretons Bārlovs (John Brereton Barlow) 1966. gadā. Pēc tam J. Maikls Krilijs (J. Michael Criley) to nosauca par mitrālā vārstuļa prolapsu.
Trokšņi
Auskultējot cilvēku ar mitrālā vārstuļa prolapsu, bieži sastopams vidējais sistoliskais klikšķis, kam seko vēls sistoliskais troksnis, kas vislabāk dzirdams virsotnē. Trokšņa garums nozīmē laika periodu, kurā asinis izplūst atpakaļ kreisajā ātrijā, ko sauc par regurgitāciju. Troksnis, kas ilgst visā sistolē, ir pazīstams kā holo-sistoliskais troksnis. Troksnis, kas ir no vidus līdz vēlam sistoliskam, lai gan parasti ir saistīts ar mazāku regurgitāciju, tomēr var būt saistīts ar ievērojamām hemodinamiskām sekām.
Atšķirībā no vairuma citu sirds trokšņu, mitrālā vārstuļa prolapsa troksnis tiek akcentēts ar stāvēšanu un Valsalvas manevru (agrāks sistoliskais klikšķis un garāks troksnis) un samazinās ar tupēšanu (vēlāks sistoliskais klikšķis un īsāks troksnis). Vienīgais cits sirds troksnis, kas seko šim modelim, ir hipertrofiskas kardiomiopātijas troksnis. MVP troksni var atšķirt no hipertrofiskas kardiomiopātijas trokšņa ar vidēja sistoliskā klikšķa klātbūtni, kas faktiski ir MVP diagnostika. Rokturia manevrs (dūres sasprindzināšana līdz nogurumam) mazina MVP troksni un hipertrofiskas kardiomiopātijas troksni. Tvēriena manevrs (handgrip maneuver) arī samazina trokšņa ilgumu un aizkavē sistoliskā klikšķa viduslaiku.
Gan Valsalvas manevrs, gan stāvēšana samazina venozo asiņu atgriešanos sirdī, tādējādi samazinot kreisā kambara diastolisko piepildījumu (priekšslodzi) un radot lielāku cīpslainās stīgas (chordae tendineae) atslābumu. Tas ļauj mitrālajam vārstam agrāk prolapsēties sistolē, izraisot agrāku sistolisko klikšķi (ti, tuvāk S 1 ) un ilgāku troksni.
Mitrālā vārstuļa prolapsa sindroms
Vēsturiski termins mitrālā vārstuļa prolapsa sindroms ir lietots kā MVP, kas saistīts ar sirdsklauvēm, netipiskām sāpēm sirds apvidū, aizdusu pie slodzes, zemu ķermeņa masas indeksu un elektrokardiogrammas anomālijām (kambaru tahikardiju), ģīboni, zemu asinsspiedienu, galvassāpēm, reiboni un citām. pazīmēm, kas liecina par veģetatīvās nervu sistēmas disfunkciju (disautonomiju).
Mitrālā regurgitācija
Mitrālā vārstuļa prolapss bieži tiek saistīts ar vieglu mitrālo regurgitāciju, kur asinis ieplūst no kreisā kambara uz kreiso priekškambari sistoles laikā. Amerikas Savienotajās Valstīs MVP ir visizplatītākais smagas, neišēmiskas mitrālās regurgitācijas cēlonis. Reizēm tas ir saistīts ar mitrālā vārstuļa atbalstošo cīpslaino stīgu plīsumu.
Riska faktori
MVP var rasties biežāk cilvēkiem ar Ēlersa Danlosa sindromu (Ehlers-Danlos), Marfana sindromu vai policistisku nieru slimību. Citi riska faktori ir Greivsa slimība un krūšu kurvja sienas deformācijas, piemēram, pectus excavatum. Nezināmu iemeslu dēļ MVP pacientiem parasti ir zems ķermeņa masas indekss (ĶMI), un viņi parasti ir slaidāki nekā indivīdi bez MVP. Tāpat tiem ir arī lokanāki roku pirksti un ķermenis kopumā (locītavu hipermobilitāte).
Reimatiskais drudzis ir izplatīts visā pasaulē un ir atbildīgs par daudziem sirds vārstuļu bojājumu gadījumiem. Hronisku reimatisku sirds slimību raksturo atkārtots iekaisums ar fibrīnu radošu iznākumu. Kardinālās vārsta anatomiskās izmaiņas ietver viru sabiezēšanu, savienojuma vietas (commissura) saplūšanu un cīpslaino stīgu saīsināšanos un sabiezināšanos. Reimatiskā drudža atkārtošanās ir samērā izplatīta, ja netiek uzturēta mazu devu antibiotiku terapija, īpaši pirmajos trīs līdz piecos gados pēc pirmās epizodes. Sirds komplikācijas var būt ilgstošas un smagas, īpaši, ja ir iesaistīti vārsti. Kopš tradicionālās penicilīna ievadīšanas streptokoku izraisīta faringīta gadījumā reimatiskais drudzis attīstītajās valstīs ir kļuvis retāk sastopams. Vecākajā paaudzē un lielākajā daļā mazāk attīstīto valstu vārstuļu slimības (tostarp mitrālā vārstuļa prolapss, atkārtota inficēšanās vārstuļu endokardīta veidā un vārstuļa plīsums) joprojām ir problēma.
Katra vira sastāv no trim audu kārtām: atrialis, fibrosa un spongiosa. Pacientiem ar klasisku mitrālā vārstuļa prolapsu ir saistaudu pārpalikums, kas sūkļveidīgi sabiezē un atdala kolagēna saišķus fibrozē. Tas ir saistīts ar dermatāna sulfāta, glikozaminoglikāna, pārpalikumu. Tas vājina vārstuļa viras un blakus esošos audus, kā rezultātā palielinās viru laukums un pagarinās cīpslainās stīgas. Cīpslaino stīgu izstiepšanās bieži izraisa plīsumu, parasti tās stīgas, kas pievienota aizmugurējai virai. Attīstītāki bojājumi, kas parasti ietver arī aizmugurējo viru, noved pie viru locīšanās, apgriešanās un pārvietošanās uz kreiso priekškambari.
Diagnostikā
Kopējie riska faktori smaga, aritmiska mitrālā vārstuļa prolapsa diagnostikā ir:
Ģenētika
Ir ziņots par saistību ar primāro skropstiņu (primary cilia) defektiem. Mutācijas tika atrastas proteīna DZIP1 (zinc finger protein) gēnā.
Diagnoze
Ehokardiogrāfija ir visnoderīgākā metode prolapsēta mitrālā vārstuļa diagnosticēšanai. Divdimensiju un trīsdimensiju ehokardiogrāfija ir īpaši vērtīga, jo tās ļauj vizualizēt mitrālā viras attiecībā pret mitrālo gredzenu. Tas ļauj izmērīt viras biezumu un to pārvietojumu attiecībā pret gredzenu. Mitrālo viru sabiezēšana >5 mm un viru pārvietojums >2 mm virs MV gredzena plaknes parasternālā skatā garajā asī norāda uz klasisko mitrālā vārstuļa prolapsu.
Nosprostojušies mitrālā vārsti tiek klasificēti vairākos apakštipos, pamatojoties uz viras biezumu, savienojuma veidu ar mitrālo gredzenu un ieliekumu. Apakštipus var raksturot kā klasiskus, neklasiskus, simetriskus, asimetriskus, plīvojošus vai neplīvojošus.
Visi tālāk norādītie mērījumi attiecas uz pieaugušiem pacientiem; to piemērošana bērniem var būt maldinoša.
Klasisks vai nav klasisks
Prolapss rodas, ja mitrālā vārstuļa viras tiek pārvietotas vairāk kā par 2 mm virs mitrālā gredzena augstākajiem punktiem. Šo stāvokli var iedalīt klasiskos un neklasiskos apakštipos, pamatojoties uz mitrālā vārstuļa viru biezumu: līdz 5 mm tiek uzskatīts par neklasisku, bet viss, kas pārsniedz 5 mm tiek uzskatīts par klasisko MVP.
Simetrisks vai asimetrisks
Klasisko prolapsu var iedalīt simetriskā un asimetriskā, atsaucoties uz punktu, kurā vārstuļa gali savienojas ar mitrālo gredzenu. Simetriskajā salāgojumā vārstuļa viras satiekas vienā gredzena vietā. Asimetrisku pielāgošanos raksturo vienas viras, kas pārvietota pret ātriju attiecībā pret otru. Pacienti ar asimetrisku prolapsu ir jutīgi pret mitrālā vārstuļa nopietnu pasliktināšanos, iespējams, ka tiek pārrautas cīpslainās stīgas (chordae tendineae) un izveidojas plīvojošā (en) vira.
Plīvojošs (flail) vai neplīvojošs (non-flail)
Asimetriskais prolapss ir sīkāk iedalīts plīvojošā un neplīvojošā veidā. Plīvojošais prolapss rodas, kad viras gals pagriežas uz āru, kļūstot ieliekts kreisā priekškambara virzienā, izraisot mitrālā vārsta darbības pasliktināšanos. Plīvojošās viras smaguma pakāpe ir dažāda, sākot no gala izvēršanās uz āru līdz pat stīgas pārrāvumam. Viras un cīpslainās stīgas atdalīšanās nodrošina neierobežotu viras kustību (tātad "plīvojošā vira"). Tādējādi pacientiem ar plīvojošām virām mitrālā asins atpakaļplūsma ir biežāk sastopama nekā tiem, kuriem ir neplīvojošais apakštips.
Ārstēšana
Cilvēkiem ar mitrālā vārstuļa prolapsu, īpaši tiem, kuriem nav simptomu, bieži nav nepieciešama ārstēšana. Tie, kuriem ir mitrālā vārstuļa prolapss un disautonomijas simptomi (sirdsklauves, sāpes krūtīs), var gūt labumu no beta blokatoriem (piemēram, propranolola). Cilvēkiem ar iepriekšēju insultu vai priekškambaru mirdzēšanu var būt nepieciešami asins šķidrinātāji, piemēram, aspirīns vai varfarīns. Retos gadījumos, kad mitrālā vārstuļa prolapss ir saistīts ar smagu mitrālā regurgitāciju, var būt nepieciešams ķirurģiska iejaukšanās vai mitrālā vārsta nomaiņa. Parasti tiek uzskatīts, ka mitrālā vārsta operācija ir labāka par nomaiņu. Pašreizējās ACC/AHA vadlīnijas veicina mitrālā vārstuļa atjaunošanos cilvēkiem, pirms rodas sirds mazspējas simptomi. Simptomātiskiem cilvēkiem, cilvēkiem ar pavājinātu kreisā kambara funkciju vai tiem, kuriem ir kreisā kambara paplašināšanās, nepieciešama steidzama uzmanība.
Infekciozā endokardīta profilakse
Daudzi organismi, kas ir atbildīgi par endokardītu, aug lēni un, iespējams, nav viegli identificējami parastajās asins kultūrās (šiem izveicīgajiem organismiem nepieciešama īpaša barotne). Tie ietver HACEK organismus, kas ir daļa no normālas orofaringālās floras un ir atbildīgi par varbūt 5—10% infekciozā endokardīta, kas ietekmē vārstuļus. Apsverot endokardītu, ir svarīgi paturēt prātā šos organismus.
Prognoze
Parasti MVP ir labdabīgs un nav traucēklis. Tomēr MVP pacientiem ar troksni, nevis tikai atsevišķu klikšķi, mirstības risks palielinās par 15-20%. Galvenie mirstības prognozētāji ir mitrālās regurgitācijas smaguma pakāpe un kambara izsviedes frakcija (EF).
Epidemioloģija
Pirms stingrajiem mitrālā vārstuļa prolapsa diagnozes kritērijiem, kā aprakstīts iepriekš, mitrālā vārstuļa prolapss bieži svārstījās ar savu sastopamību kopējā populācijā. Dažos pētījumos tika novērtēts, ka mitrālā vārstuļa prolapss ir 5 līdz 15 procenti vai pat lielāks. Viens 1985. gada pētījums ierosināja MVP līdz 35% veselīgu pusaudžu.
Nesen noskaidrojot mitrālā vārstuļa anatomiju un izstrādājot trīsdimensiju ehokardiogrāfiju, ir uzlaboti diagnostikas kritēriji, un patiesā MVP izplatība, pamatojoties uz šiem kritērijiem, tiek lēsta 2-3%. Piemēram, Framinghemas sirds pētījuma ietvaros mitrālā vārstuļa prolapss izplatība Framinghemā, Masačūsetsā tika novērtēta 2,4%. Pastāvēja gandrīz vienāds sadalījums starp klasisko un neklasisko MVP, bez būtiskas vecuma vai dzimuma diskriminācijas. MVP tiek novērots 7% ASV autopsiju.
Vēsture
Terminu mitrālā vārstuļa prolapss 1966. gadā izgudroja Dž. Maikls Krīlijs, un tas ieguva atzinību salīdzinājumā ar citu mitrālā vārsta "saspiešanas" deskriptoru, kā aprakstījis Džons Breretons Bārlovs.
Čivava (suņu šķirne)
Čivava ir mazākā suņu šķirne pasaulē, kas izveidota Meksikā un nosaukta Čivavas štata vārdā par godu faktam, ka rietumu pasaule 1850. gadā šajā štatā atklāja čivavas suņu šķirni. Čivavas var izskatīties ļoti dažādi — tās var būt lielākas un mazākas, kā arī kažoka krāsa un apmatojuma garums var būt atšķirīgs.
Vēsture
Pēc tam, kad acteki iekaroja toltekus, mazais tečiči joprojām tika uzskatīts par aristokrātu suni. Gan tolteki, gan acteki tečiči vērtēja ļoti augstu, īpaši vērtīgi skaitījās pelēkas krāsas tečiči, kurus uzskatīja par svētām būtnēm. Rudos tečiči izmantoja upurēšanai. Tečiči parasti tika sadedzināti kopā ar savu mirušo saimnieku mirstīgajām atliekām. Valdīja uzskats, ka kremācijas brīdī mirušā cilvēka grēki pārgāja pie suņa. Līdzko mirušais bija atbrīvots no grēkiem, tas bija arī brīvs no dievu dusmām. Mazais sunītis kalpoja arī kā mirušā pavadonis ceļā pa tumšajām pazemes ejām aizkapa valstībā uz mierpilno vietu, kur saimnieka dvēsele beidzot ieguva mūžīgo mieru.
Lai gan rietumu pasaule pirmo reizi čivavas atklāja apmēram 1850. gadā Čivavas štata teritorijā, tomēr visvairāk dažādu atradumu, kas liecina par maza auguma suņu eksistenci, atklāti Mehiko pilsētas apkārtnē. Pastāv arī hipotēze, ka čivava ir tečiči un Ķīnas cekulainā suņa krustojums. Šīs hipotēzes aizstāvji uzskata, ka Ķīnas cekulainais suns no Ķīnas nokļuva Meksikas teritorijā laikā, kad Aļaska un Āzija bija vienotas ar sauszemes tiltu.
Pirmais čivavas šķirnes suns Amerikas suņu klubā tika reģistrēts 1905. gadā. Kopš tā laika čivavas starptautiskā popularitāte ir nepārtraukti pieaugusi un mūsdienās tā ir viena no populārākajām mazo suņu šķirnēm pasaulē. Čivavas var būt gan īsspalvainas, gan garspalvainas un tieši īsspalvainais čivavas veids ir vispopulārākais pēdējos gados.
Standarts
Čivava ir maza auguma dekoratīvais suns, temperamentīgs un ar drošsirdīgu raksturu, mazs atlēts, izturīgs un graciozs, lai arī tā pieļaujamais svars ir tikai 500 g—3 kg, bet augstums skaustā 15—23 cm. Ķermenis ir kompakts, ar stingru muguras līniju, augstu novietotu asti, ko suns tur paceltu un saliektu tieši virs muguras. Kopumā ķermenis ir mazliet izstiepts - ķermeņa garums ir nedaudz lielāks kā augstums skaustā. Galvas forma uzsvērti apaļa ar izteiktu pāreju no pieres uz samērā īsu purnu, turklāt piere ir izliekta pār purna pamatni. Acis - lielas, apaļas un izteiksmīgas, vēlamā krāsa tumša. Ausis pie pamatnes platas, lielas un novietotas zemu. Ekstremitātes novietotas paralēli, ar izteiktiem locītavu savienojuma leņķiem. Kustības atsperīgas un enerģiskas.
Čivavām ir divi apspalvojuma varianti — īsspalvainais un garspalvainais. Īsspalvainajiem čivavām matojums ir vienmērīgi īss un biezs, ķermenim cieši pieguļošs. Nedaudz garāka spalva pieļaujama tikai uz skausta un astes. Garspalvainajiem čivavām spalva ir zīdaina, samērā īsa un arī cieši pieguļoša uz ķermeņa, toties gara pie ausu pamatnes, uz krūtīm, uz astes, kā arī uz priekškājām un uz pakaļkājām, veidojot kuplas "bikses". Pieļaujamas visas krāsas un to kombinācijas.
Kopš 1989. gada FCI sistēmā atļauta pārošana, neievērojot spalvas garumu — drīkst savstarpēji pārot īsspalvainos un garspalvainos čivavas. Īsā spalva tiek nodota ar dominanto gēnu starpniecību, bet garspalvainība ir recesīvais gēns. Mūsdienu standarta veidotājiem ir pieņemami un atzīstami tikai divi čivavas tipi: „smagais" tips (drukns, zems un spēcīgs) un „alnēna" tips (salīdzinot ar smago tipu augstāks, smalkāks un elegantāks), bet pareiza anatomiska uzbūve un harmonisks veidojums nepieciešams abiem tipiem. Labās audzētavās parasti izmanto abu tipu suņus.
Abinieku sūrene
Abinieku sūrene (la) ir mainīga izskata augu suga sūreņu dzimtā, kurai nodala vairākas pasugas vai zemākus taksonus. Bieži tiek nodalīta ūdens forma no sauszemes formas. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā.
Čivava (suņu šķirne)
Temperaments
Čivavas temperaments ir redzams jau kucēna vecumā. Ļoti temperamentīgs indivīds var izaugt par samērā agresīvu suni, tādēļ kopumā tāds nav pieņemams ģimenēs ar maziem bērniem. Šķirnei ir raksturīgi pieķerties vienam cilvēkam (arī augot ģimenē) un reizēm čivava var kļūt par neaprēķināmu "miesassargu", aizsargājot savu saimnieku no citiem cilvēkiem un dzīvniekiem, tādēļ čivavas audzināšanā jāpievērš īpaša uzmanība tam, lai tas izaugtu sabiedrisks un draudzīgs. Ļoti bieži čivavas nepieņem citu šķirņu suņus un vislabāk jūtas kompānijā ar citām čivavām vai to jaukteņiem. Čivavas ļoti pieķeras savai migai un tiem patīk ierakties spilvenos un mīkstās segās, bieži palienot pašā apakšā.
Abinieku sūrene
Sauszemes formas abinieku sūrenes atsevišķi eksemplāri vai nelielas grupas ir sastopamas dažādās mitrās vietās un ūdenstilpju krastos. Ūdens forma veido dažāda lieluma grupas lēni tekošos un stāvošos ūdeņos — nelielās ūdenstilpēs bieži veido monodominējošo audzi visā ūdens virsmas platībā.
Apraksts
Abinieku sūrene ir daudzgadīgs, 25—80 cm garš lakstaugs. Ūdens formai stublāja garums variē atkarībā no augšanas vietas dziļuma un var sasniegt 2—3 metrus. Stublājs ir masīvs, pacils vai gulošs, ūdens formai — peldošs. Nereti stublājs visā garumā sakņojas. Lapas uz stublāja izvietotas pamīšus, iegarenas vai lancetiskas, 5—20 cm garas un 1—4 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda, pamats ieapaļš vai sekli sirdsveidīgs, gals smails. Lapas kāts sauszemes formai ir īss, piestiprinājuma vietā nolaidens, bet bez spārna; ūdens formai — garš, nereti pārsniedz lapas plātnes garumu. Turzīte gandrīz kaila.
Lauce
Lauce (arī Laucese, Laucesīte, agrāk Sece, Sezze ) ir Daugavas kreisā krasta pieteka Aizkraukles novadā. Sākas purvainā apvidū Sēlijas paugurvalnī austrumos no Mazsunākstes. Tek ziemeļrietumu virzienā pa Taurkalnes līdzenumu, vidustecē un lejtecē — pa Lauces ieleju paralēli Daugavai. Ietek Daugavā lejpus Pļaviņu HES. Upes augštece līdz Jelgavas—Krustpils dzelzceļam regulēta, uz tās izbūvēti vairāki dīķi. Lielākās pietekas ir Kazupīte, Secene (labās), Ellīte (kreisā). Upi šķērso Jelgavas—Krustpils dzelzceļš un autoceļš P76. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Sunākste un Sērene.
Abinieku sūrene
Apraksts
Ziedi ir izvietoti blīvā, 2—5 cm garā neīstā vārpā stublāja galotnē, ūdens formai tie garā ziednesī paceļas virs ūdens. Apziednis vienkāršs, aptuveni 0,5 cm garš, vainagveida, tumši vai gaiši sārts. Auglis ir brūns, lēcveidīgs riekstiņš. Zied no jūnija līdz oktobrim.
Indriķis Greble
Heinrihs Nikolajs Greble (dzimis Rīgā, miris  Kanādā  ) bija Latvijas futbolists.
No 1922. līdz 1926. gadam spēlējis Latvijas futbola klubos "LSB Rīga" un "JKS".
Eirāzijas sapali
Eirāzijas sapali, Eirāzijas sapalu ģints (Leuciscus) ir sapalu dzimtas (Leuciscidae) ģints, kas apvieno 19 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās sastopamas plašā areālā no Eiropas līdz Sibīrijai. Lielākā sugu dažādība sastopama Āzijā.
Indriķis Greble
Pieteikts Latvijas futbola izlasē, bet laukumā neizgāja.
Eirāzijas sapali
Sistemātikas izmaiņas
Saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem, ģints sistemātikai ir veikta revīzija, un lielākā daļa Eiropā un dažas Rietumāzijā dzīvojošās sapalu sugas izdalītas jaunā Eiropas sapalu ģintī (Squalius). Izmaiņas sistemātikā nav viennozīmīgas, un pēdējos gados vairākām sugām to piederība vienai vai otrai ģintij ir vairākkārtīgi mainījusies. No Eirāzijas sapalu ģints ir atdalītas vēl divas jaunas ģintis: Ponto-Kaspijas sapali (Petroleuciscus) un Dienvideiropas sapali (Telestes).
Indriķis Greble
Vēlāk bija Grebles ģimenes būvmateriālu lieltirgotavas un ielu asfaltēšanas firmas līdzīpašnieks, Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk uz Kanādu.
Eirāzijas sapali
Sistemātikas izmaiņas
Toties kādreizējā salatu ģints (Aspius), ar tās divām sugām, mūsdienās iekļauta Eirāzijas sapalu ģintī. Balstoties uz ģenētiskajiem atklājumiem, 2016. gadā tika izdalīta sapalu dzimta. Pirms tam šī zivju grupa tika sistematizēta kā karpu dzimtas apakšdzimta.
Latvijā
Latvijā mājo 3 Eirāzijas sapalu ģints sugas — ālants (Leuciscus idus), baltais sapals (Leuciscus leuciscus) un salate (Leuciscus aspius). Sastopami daudzās upēs un ezeros, kā arī jūras piekrastē, upju grīvu rajonos.
Baalšemtovs
Baalšemtovs (he, dzimis kā Izraēls ben Eliezers (he), miris ) bija Ukrainā dzimis rabīns, mistiķis un ebreju garīgais vadītājs, hasīdisma pamatlicējs.
Baalšemtova dzīves fakti ir saauguši ar dažādām leģendām. Dzimis Podolijas ciematā. 1703. gadā Baalšemtovs kļuva par bāreni. 1710. gadā beidza ebreju skolu — hederu un sāka strādāt par melamedu. 1716. gadā apprecējās, drīz kļuva par atraitni un sāka klejot pa Galīcijas pilsētiņām. 1727. gadā apprecējās otrreiz. No 1734. gada kļuva pazīstams kā cadiks. Ap 1740. gadu apmetās Medžibižas miestā, kur sludinādams nodzīvoja līdz mūža beigām, tur arī apglabāts.
Ziedot.lv
Ziedot.lv ir labdarības organizācija, kura tikai izveidota 2003. gadā ar Hansabankas atbalstu. Tai ir sabiedriska labuma organizācijas statuss. Organizācija nodarbojas ar ziedojumu vākšanu labdarības mērķiem un uzrauga saziedotās naudas izlietošanu plānotajam mērķim. No 2003. gada līdz 2013. gadam Ziedot.lv ziedotāji labdarībā ir ieguldījuši 20 miljonus eiro. Organizācijas vadītāja ir Rūta Dimanta.
Ziedot.lv no ziedojumiem neietur komisijas vai starpniecības maksu, nauda pilnā apmērā nonāk tam paredzētajam mērķim. Ziedot.lv administratīvās izmaksas tiek segtas no mērķdotācijām.
Samuēla grāmatas
Samuēla grāmatas ir divas Vecās Derības vēsturiskās praviešu grāmatas, par kuru autoru tradicionāli uzskata pravieti Samuēlu. Tomēr šo grāmatu pētnieki uzskata, ka tās ir rakstījuši dažādi cilvēki, jo tajās ir viens no otra neatkarīgi teksti, kas rakstīti dažādos laikos. Grāmatās ir aprakstīta izraēliešu teoloģiskā vēsture.
Pirmajā grāmatā ir aprakstīta izraēliešu vēsture no Samuēla dzimšanas līdz Saula nomiršanas brīdim, savukārt otrajā Samuēla grāmatā ir aprakstīta ķēniņa Dāvida dzīve. Ir aprakstīta arī Dāvida cīņa ar Goliātu. Tiek lēsts, ka aprakstītais periods ir apmēram simts gadi no izraēliešu vēstures, aptuveni no 1075. līdz 975. gadam p.m.ē.
Delna (organizācija)
Sabiedrība par atklātību — Delna (saīsināti: Delna) ir starptautiskās pretkorupcijas nevalstiskās organizācijas Transparency International Latvijas nodaļa. Delna dibināta 1998. gadā, organizācijai ir sabiedriskā labuma statuss. Delnas birojs atrodas Rīgā, Citadeles ielā 8.
Darbības virzieni
Delnas mērķis ir veidot atklātu, taisnīgu un demokrātisku sabiedrību, kas ir brīva no korupcijas valsts pārvaldē, politikā, valsts un privātajā sektorā, kā arī personu savstarpējās attiecībās. Lai mazinātu korupcijas riskus Delna izglīto sabiedrību, skaidro trauksmes celšanas nozīmi, iestājas par izmaiņām normatīvajos aktos, veicina atklātību valsts pārvaldē un finanšu sistēmā, veicina ēnu ekonomikas apjoma mazināšanu, sniedz ieteikumus un uzrauga tiesībsargājošo iestāžu darbu. 2016. gadā Delna kļuva par starptautiskā tīkla Tax Justice Network biedru, lai kopīgi strādātu pie caurspīdības finanšu sektorā, naudas atmazgāšanas novēršanas un godīga nodokļu regulējuma.
Integritātes pakts — Eiropas Savienības fondu uzraudzība
2015. gada 22. maijā Eiropas Komisijas Reģionālās politikas un pilsētpolitikas ģenerāldirektorāts aicināja valsts institūcijas un pilsoniskās sabiedrības organizācijas pieteikties pilotprojektā “Integrity Pacts – civil control mechanisms for safeguarding EU funds”. Delna pieteicās un tikai izvēlēta kā projekta īstenotājs Latvijā. Projekts tika uzsākts 2016. gada 1. janvārī, tā ietvaros Delna uzrauga Rīgas pašvaldības kapitālsabiedrības "Rīgas Satiksme" projektu "Rīgas tramvaju infrastruktūras attīstība", kas iesniegts finansiālā atbalsta saņemšanai no Eiropas Savienības Kohēzijas fonda. Rīgas Satiksme projektā būvēs Skanstes tramvaja līniju.
Integritātes pakts ir instruments korupcijas novēršanai publiskajos iepirkumos, kas finansēti vai līdzfinansēti ar Eiropas Savienības atbalstu. Tā ir rakstiska vienošanās starp valsts iestādi, kas organizē iepirkumu, un uzņēmumiem, kas piedalās konkursā. Parakstot Integritātes paktu puses apņemas, ka atturēsies no kukuļošanas, slepenām vienošanām un citām prettiesiskām, korupcijas riskam pakļautām darbībām. Neatņemama Integritātes pakta sastāvdaļa ir monitoringa programma, ko īsteno pilsoniskās sabiedrības organizācija. Monitoringu veicošajai organizācijai tiek nodrošināta pieeja visaptverošai informācijai par realizējamo projektu, palielinot publisko iepirkumu procedūru atklātību, veicinot sabiedrības uzticību valsts vai pašvaldības pieņemtajiem lēmumiem, padarot iepirkumu konkursus pievilcīgākus uzņēmējiem un veicinot godīgu un atklātu konkurenci.Delna – INTEGRITĀTES PAKTS