cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2008. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
Komandu vērtējums
Katrā svara kategorijā cīkstonis par izcīnīto 1. vietu komandai deva 10 punktus, 2. vietu — 9 punktus, 3.—4. vietu — 8 punktus, 5.—6. vietu — 6 punktus, 7. vietu — 4 punktus, 8. vietu — 3 punktus, 9. vietu — 2 punktus un 10. vietu — 1 punktus.
Trutorkonsekvensisa
Līdz 1950. gadam pilsēta saucās Hotspringsa (en, "Karstie Avoti").
2008. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
Dalībnieki
Sacensībās piedalījās 139 cīkstoņi no 41 valstīm:.
Trutorkonsekvensisa
Vēsture
Vietējie karstie avoti bija zināmi jau sen, un pirmā peldvieta šeit tika izveidota 1880. gados. 1910. gados tika izstrādāts Riograndes apkaimes apūdeņošanas un attīstības projekts, un 1916. gadā pie karstajiem avotiem tika izveidota Hotspringsas pilsētiņa. 1937. gadā tā kļuva par Sjerras apgabala galvaspilsētu. Šajā laikā pilsētā bija ap 40 peldēm aprīkotu karsto avotu, galvenokārt tie bija domāti pilsētas viesiem.
1950. gada martā Ralfs Edvardss, populārā NBC radio viktorīnas šova "Patiesība vai sekas" (Truth or Consequences) vadītājs, paziņoja, ka pārraidīs šo programmu tās 10. gadadienā no pirmās pilsētas, kas pārdēvēs sevi par godu viņa šovam; Hotspringsa oficiāli nomainīja savu nosaukumu 1950. gada 31. martā, un programma tika pārraidīta no turienes nākamās dienas vakarā. Edvards apmeklēja pilsētu maija pirmajā nedēļas nogalē nākamos gandrīz 50 gadus. Šis pasākums kļuva pazīstams kā "Fiesta" un galu galā iekļāva skaistumkonkursu, parādi un skatuves šovu. Pilsēta joprojām svin Fiestu katru gadu maija pirmajā nedēļas nogalē. Parādē parasti piedalās vietējās amatpersonas.
Klimats
Gada laikā vidēji 88,6 dienas temperatūra ir augstāka par 32,2 °C, 12,9 dienas augstāka par 37,8 °C, un 91,1 naktis nokrītas zem 0 °C. Temperatūra ir noslīdējusi zem 0 °F jeb -17,8 °C tikai divas reizes kopš 1951. gada, 1987. un 2011. gadā, un rekordzemais līmenis bija -21,1 °C 2011. gada 3. februārī. Visaugstākā reģistrētā temperatūra bija 44,4 °C 1994. gada 27. jūnijā.
Tunisijas ejālets
Tunisijas ejālets jeb Osmaņu Tunisija (arābu: إية تونس) bija Osmaņu impērijas province, kas tika izveidota 1574. gada 13. septembrī un pastāvēja līdz 1705. gadam.
Trutorkonsekvensisa
Karstie avoti
Kopējā karsto avotu izplūde pilsētā ir ap 99 litriem sekundē. 2008. gadā pilsētā bija 10 spa centri, pieci no tiem izmantoja brīvi plūstošus ūdeņus, bet pieci tos ieguva no akām.
Tunisijas ejālets
Turcijas valdīšanas gadsimtu liecība ir turku izcelsmes iedzīvotāju klātbūtne, vēsturiski vīriešu kārtas pēctečus sauca par Kulugli.
Bobslejs 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Medaļu ieguvēji
=== Vīrieši ===
Tunisijas ejālets
Berberi veidoja ejāleta iedzīvotāju vairākumu, skaitliski dominēja laukos. Pie priviliģētās augstākās šķiras piederēja arābi, turki un viņu pēcteči, kā arī moriski, kas bija atstājuši Spāniju. Vēsturiski turku vīriešu pēctečus sauca par kulugliem, kas ir bērni no jauktām laulībām starp turku tēviem (bieži janičāriem) un vietējām sievietēm. 17. un 18. gadsimtā par dižciltīgo pamatu kļuva tieši morisku un janičāru pēcteči.
Bobslejs 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Latvija
Soču Olimpisko spēļu bobsleja sacensībās startēja deviņi Latvijas pārstāvji (no kuriem viens bija rezervists).
Kā rezervists bija Intars Dambis.
Ļihačova rūpnīca
Ļihačova rūpnīca (ru), jeb saīsināti ZIL (ru), bija autobūves uzņēmums PSRS un Krievijā, kas darbojās no 1916. gada līdz 2016. gadam.
Rūpnīcas izveidošana
Rūpnīca izveidota 1916. gadā valsts programmas par autobūves ražotnes attīstību Krievijā ietvaros. Šī programma paredzēja Krievijā uzbūvēt sešas jaunas autobūves rūpnīcas. Vienu no rūpnīcām apņēmās izveidot tirdzniecības nams "Kuzņecovs, Rabušinski" (Кузнецов, Рябушинские).
Trutorkonsekvensisa
Iedzīvotāji
Pēc 2019. gada datiem (ASV pieņemtajos statistikas rādītājos), 62,4% pilsētas iedzīvotāju bija baltie, 29,6% — latīņamerikāņi ("Hispanic"), 3,8% — indiāņi, 1,6% — aziāti, 1,0% — jauktas izcelsmes, 0,7% — melnie, 0,2% — citi. Saskaņā ar šo statistiku, vislielākie vidējie ienākumi uz mājsaimniecību pilsētā bija aziātiem un indiāņiem, viszemākie melnajiem un jauktās izcelsmes ļaudīm ar gandrīz trīskāršu starpību.
Ļihačova rūpnīca
Rūpnīcas izveidošana
Paju sabiedrība "Maskavas automobiļu biedrība" (Автомобильное московское общество), jeb saīsināti AMO, tika izveidota, savukārt 2. augustā tika likts pamatakmens autobūves rūpnīcai. Atsevišķu rūpnīcas korpusu fasādes veidojis arhitekts Konstantīns Meļņikovs.
Saistībā ar 1917. gada revolūciju un tās izraisīto inflāciju, paaugstinātajām kredītu procentu likmēm un valsts transporta sistēmas attīstības plāna pārtraukšanu, šajā gadā bija uzceltas tikai divas trešdaļas no plānotajās rūpnīcas. Rūpnīcā atradās apmēram 500 pilnībā jaunas no ASV iepirktas ražošanas iekārtas.
Trutorkonsekvensisa
Iedzīvotāji
Pilsētas kriminālais reitings, kas bija sācis pasliktināties 2000. gados un 2015. gadā gandrīz divkārt pārsniedza vidējo ASV līmeni, 2019. gadā bija samazinājies apmēram trīskārtīgi.
Ļihačova rūpnīca
Rūpnīcas izveidošana
Jau laikus saprotot, ka līgumā noteiktajā laikā nepaspēs saražot pirmās 150 automašīnas, rūpnīcas vadība nolēma no Itālijas iepirkt detaļu komplektus un uzsākt auto komplektēšanu. 1916. gada decembrī no Itālijas uz Maskavu tika izsūtīti pirmie detaļu komplekti. Pavisam rūpnīcā tika sakomplektētas 1319 kravas automašīnas FIAT 15 Ter. Kad detaļu komplekti beidzās, tad nepabeigtā rūpnīca pārtapa par lielu remontdarbnīcu.
Autoremonta rūpnīca
Tautsaimniecības augstākā padome balstoties uz Tautas komisāru padomes izdotā dekrēta pasludināja visu AMO īpašumu par republikas īpašumu. Kā ieganstu nacionalizācijai izmantoja Rabušinsku līguma laušana ar Kara komisariātu. Rūpnīcas celtniecība lēnām tika turpināta. Bez kravas mašīnu FIAT 15 Ter komplektēšanas no atlikušajiem detaļu komplektiem, tika ražotas dzelzceļa vagonu rezerves daļas, vulkanizatori un petrolejas lampas. 1918. gada oktobrī rūpnīca uzsāka no frontes atvesto kravas automašīnu kapitālos remontus.
No 1919. līdz 1923. gadam rūpnīcā tika remontēti ārzemju modeļu kravas automašīnas un veidota dzinēju ražošanas nodaļa. Visvairāk atjaunotas tika ASV ražojuma kravas automašīnas White TAD. Šīm automašīnām tika uzstādīti jauns dzinējs, sajūgs un pārnesumkārba. 1922. gada beigās AMO jau ražoja 75% no White komplektējošajām rezerves daļām. Šāda modernizēta kravas automašīna saucās White-AMO (Уайт-АМО). Bija plānots uzsākt šī modeļa sērijveida ražošanu, tomēr priekšroka tika dota vieglākam FIAT 15 Ter, kuram bija pieejama tehniskā dokumentācija. Savukārt White-AMO dokumentācija un remonta iekārtas tika nodotas Pirmajam Valsts autoremonta rūpnīcai, kur uz tās bāzes tika izveidota kravas automašīna JA-3(Я-3), kas tika ražots no 1925. līdz 1928. gadam.
No 1920. gada AMO piedalījās padomju tanku programmā, kurā no februāra līdz jūlijam tika saražoti 24 dzinēji Krievu Reno (Русский Рено) tankiem.
Pirmās padomju kravas automašīnas
Pirmā kravas mašīna AMO-F-15 (АМО-Ф-15), tika uzbūvēta 1924. gada novembrī. Drīz pēc tam desmit jauno automašīnu kolona piedalījās parādē Sarkanajā laukumā, un 25. novembra pusdienlaikā trīs automašīnas no Sarkanā laukuma devās pirmajā padomju automašīnu braucienā maršrutā Maskava — Tvera — Višnijvoločeka — Novgoroda — Ļeņingrada — Luga — Vitebska — Smoļenska — Roslavļa — Maskava. Šis pārbrauciens apliecināja pietiekamu AMO produkcijas kvalitāti un no 1925. gada marta tika uzsākta AMO-F-15 sērijveida ražošana.
Tomēr kravas automašīnas cena pārmērīgi liela: 1928. gadā AMO-F-15 maksāja 8500 rubļus, tajā pašā laikā automašīna Ford Model A ar piegādi uz Krieviju maksāja 800—900 rubļus. Kā arī konveijera ražošanas apmērs valstij, kas attīstīja industrializāciju bija nepietiekams. 1928. gadā tika lemts par pilnīgu rūpnīcas pārbūvi un jauna kravas automašīnas modeļa izstrādi.
Lielā modernizācija
1930. gadā ražošanai AMO rūpnīcā tika iegādāta ASV kravas automašīnas Autocar-5S licence. No ASV nopirktajām rezerves daļām sakomplektētā kravas automašīna saucās AMO-2. 1931. gadā pēc konveijera palaišanas šis modelis tika pārsaukts par AMO-3, savukārt dzinēja jauda salīdzinot ar sākotnējo modeli tika palielināta no 54 līdz 72 ZS. Šajā pašā gadā rūpnīca tika pārdēvēta par Staļina rūpnīcu jeb saīsināti ZIS (Завод имени Сталина, ЗИС). Pēc modeļa modernizācijas 1933. gadā tas tika pārdēvēts par ZIS-5 (ЗИС-5). 1934. gadā tika pabeigta rūpnīcas lielā rekonstrukcija un uzsāka ZIS-5 sērijveida ražošanu. Diennakts laikā tika saražotas 60 kravas automašīnas. Uz ZIS-5 bāzes tika izveidotas 25 modifikācijas, no kurām 19 tika ražotas sērijveidā.
Uzsākta augstākās klases vieglās automašīnas ZIS-101 (ЗИС-101) ražošana.
1951. gadā rūpnīcā uzsākta ledusskapju ražošana.
1953. gadā tika uzcelta un pilnībā aprīkota 1. Automobiļu rūpnīca, kas vēlāk pārdēvēta par First Automotive Works, un joprojām ir viena autobūves līderēm Ķīnā. Ķīnas rūpnīcas jaunie speciālisti tika apmācīti, kā arī izgāja praksi, ZIS rūpnīcā. Speciālistu vidū bija arī nākamais Ķīnas Komunistiskās partijas priekšsēdētājs un Ķīnas prezidents Dzjans Dzemiņs.
1954. gadā rūpnīcā izveidoja speciālo konstruktoru biroju, kuru vadīja Vitālijs Gračovs. Viņa vadībā turpmākajās desmitgadēs šajā birojā tika izveidoti desmitiem eksperimentālas konstrukcijas automašīnas, visurgājēji un bruņutehnika. Spectehnikas automašīnu sērija ZIL-135 (ЗИЛ-135) ieguva plašu pielietojumu armijā, izmantojot to kā šasiju dažādām ieroču sistēmām, savukārt "490 komplekss", plašāk zināms kā glābēju komplekss "Zilais putns" (kravas ZIL-4906, vītņrotoru ZIL-2906 un pasažieru ZIL-49061) tika izveidots piezemējušos kosmonautu evakuācijai un tiek izmantots arī mūsdienās.
1956. gadā rūpnīca pārsaukta Ļihačova vārdā.
Kravas automašīnas bez dzinēja pārsega
1964. gadā masveidā tika ražotas kravas automašīnas ZIL-130. Eiropā popularitāti sāka iemantot kravas automašīnas bez dzinēja pārsega, kas uzlaboja autovadītāja ceļa redzamību, automašīnas vadāmību, kā arī uz tās pašas bāzes ļāva palielināt kravas platformu, tādēļ arī ZIL rūpnīcā sāka izskatīt iespēju ražot šādas kravas automašīnas. Rūpnīcā strādāja cilvēki, kas bija darbojušies pie pirmās padomju kravas automašīnas bez dzinēja pārsega KAZ-605 (КАЗ-605), kuru neapstiprināja sērijveidā ražošanai. Šie cilvēki uzsāka eksperimentālās automašīnas bez dzinēja pārsega ZIL-170 (ЗИЛ-170) izstrādi. Paralēli tam tika uzsākta dīzeļdzinēja kravas automašīnas ZIL-169 (ЗИЛ-169) projektēšana un ZIL-133 (ЗИЛ-133) izstrāde.
Tomēr ZIL vadība nolēma, ka kravas automašīnas bez dzinēja pārsega ZIL-170 ir ar lielāku perspektīvu salīdzinot ar ZIL-169 projektu un tai nepieciešami mazāki izdevumi, jo ZIL-170 dzinēju izgatavoja Jaroslavļas dzinēju rūpnīca, bet dīzeļdzinēju nāktos projektēt un ražot pašiem. Tādēļ visi resursi tika novirzīti ZIL-170 izstrādei, savukārt ZIL-133 un ZIL-169 projekti tika iesaldēti.
Krīze
1976. gadā rūpnīca iekļuva sarežģītā situācijā, jo ZIL-130 bija jau morāli novecojis, bet jaunais modelis, kam tika veltīti visi resursi ZIL-170 tika atdots tikko uzceltai KAMAZ rūpnīcai. Kā rezultātā ZIL palika ar veco ZIL-130 modeli un diviem sākuma stadijā iesaldētiem ZIL-133 un ZIL-169 projektiem. Bija nepieciešams jauns modelis, tādēļ pirmais tika attīstīts ZIL-133 projekts, kas pēc būtības bija tas pats ZIL-130, tikai ar trim riteņu asīm.
Pēc ZIL-133 ražošanas uzsākšanas, rūpnīca sāka attīstīt ZIL-169 projektu. Projekts sastapās ar grūtībām, jo rūpnīcai nācās pašai izstrādāt jaunu dīzeļdzinēju. Pēc kravas automašīnas izmēģinājumiem nācās pārtaisīt transmisiju un novērst citas nopietnas kļūdas, kā rezultātā ZIL-169 līdz sērijveida ražošanai nonāca tikai perestroikas laikā 1985. gadā, ar indeksu ZIL-4331. Rūpnīcas un tehnoloģisko procesu sagatavošana aizņēma vairākus gadus, tādēļ pilnvērtīgu automašīnas ražošanu varēja uzsākt tikai līdz ar PSRS sabrukumu.
Mūsdienas
2004. gadā kompānija AMO ZIL piedalījās rūpnīcas AMO Plant izveidē Jelgavā (Latvija).
2006. gadā AMO ZIL un Japānas kompānija IHI izveidoja kopīpašumu uz rūpnīcas štancēšanas ceha bāzes. Tur tika štancētas virsbūves daļas Renault, Peugeot, Citroën automašīnu modeļiem.
2009. gadā tika noslēgta vienošanas ar Minskas automobiļu rūpnīcu, ka Maskavas pilsētas vajadzībām ZIL rūpnīcā tiks uzbūvētas līdz 500 MAZ kravas automašīnas un Belarus traktorus.
2012. gada beigās Maskavas pašvaldība nolēma saglabāt tikai rūpnīcas 50 hektārus lielo dienvidu daļu (visa rūpnīcas teritorija 2012. gadā bija 300 hektāri), bet pārējo teritoriju nodot dzīvojamo platību un komerciālajai apbūvei.
2013. gadā ražošana rūpnīcā tika pilnībā apstādināta. Maskavas mērs Sergejs Sobjaņins paziņoja, ka bijušās ZIL rūpnīcas teritorijā būs dzīvokļi 30 tūkstošiem pilsētnieku. Tikšot arī saglabāta autobūve, tikai daudz mazākos apmēros
Jānis Gavars
Jānis Gavars (dzimis Preiļu rajonā) ir latviešu žurnālists un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.
Dzīvesgājums
No 1989. gada līdz 1991. gadam J. Gavars bija LTV Informatīvo raidījumu redakcijas galvenais redaktors, PSKP biedrs.
Pēc Birkava valdības apstiprināšanas 1993. gadā viņš bija Ministru prezidenta Valda Birkava padomnieks. 1994. gadā, mainoties valdībām, kļuva par Ministru prezidenta Māra Gaiļa padomnieku. 1997. gadā J. Gavars kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāja Andra Bērziņa padomnieku. 2005. gadā izstājies no partijas „Latvijas Ceļš”.
2018. gada 20. decembrī, publiskojot Latvijas PSR VDK aģentu kartotēku, noskaidrojies, ka J. Gavars ir tajā iekļauts.
J. Gavara sieva ir žurnāliste Daina Bruņeniece.
Apbalvojumi
2000. gadā J. Gavaru apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Naka
Naka (sv) ir pilsēta Zviedrijā, Stokholmas lēnē. 2015. gadā pilsētā dzīvoja 97 986 iedzīvotāji.
Romāns Mickevičs
Romāns Mickevičs (dzimis ) ir Latvijas futbolists, kreisās malas pussargs. Kopš 2020. gada spēlē Spartaks Jūrmala sastāvā.
Sudrabkarūsa
Sudrabkarūsa jeb sudrabainā karūsa (Carassius gibelio) ir karpu dzimtas (Cyprinidae) saldūdens zivs, kas plaši sastopama Eirāzijā. Nesenā pagātnē, līdz 2005. gadam, sudrabkarūsa tika sistematizēta kā zelta karūsas pasuga — Carassius auratus gibelio, bet mūsdienās tā izdalīta kā atsevišķa suga.
Izplatība
Par sudrabkarūsas dabīgo izplatības areālu tiek uzskatīts reģions no Centrāleiropas līdz Sibīrijai (ir zinātnieki, kas uzskata, ka sudrabkarūsa Eiropā ievesta no Austrumāzijas). Nav sastopama savvaļā Baltijas jūras ziemeļu reģiona upju baseinos, Islandē, Īrijā, Skotijā un Vidusjūras salās. Pēdējās desmitgadēs sudrabkarūsa sākusi dzīvot Baltijas jūras piekrastes viegli sāļajos ūdeņos, tādējādi tā sasniegusi arī Somijas upes. Līdzīgi kā parastā karpa, sudrabkarūsa tiek audzēta zivsaimniecībās visā pasaulē.
Latvijā
Sudrabkarūsa Latvijā ievesta 1948. gadā. Līdz 1990. gadam tā ielaista vairāk nekā 181 ezerā un daudzās citās ūdenstilpēs. Palu laikā no dīķsaimniecībām mēdz nonākt ar tām savienoto upju baseinos. Vairākos ezeros un citās ūdenstilpēs izveidojušās savvaļas populācijas. Latvijā pēc karūsas tā ir otra izturīgākā zivju suga attiecībā pret skābekļa trūkumu ūdenstilpē.
Izskats
Sudrabkarūsa ir neliela vai vidēji liela saldūdens zivs. Tās garums var sasniegt 50 cm, svars 3,2 kg, bet parasti tā ir 10—35 cm gara. Latvijā sudrabkarūsas ir mazākas un izaug līdz 34 cm, sasniedzot 1,7 kg svaru. Ķermenis sudrabkarūsai ir samērā augsts, no sāniem saplacināts. Mute vērsta uz priekšu vai nedaudz uz augšu. Pie mutes, atšķirībā no karpas, karūsai taustekļu nav. Mugura zaļganpelēka, sāni un vēders parasti sudrabaini līdz melnīgsnēji. Muguras spuras un anālās spuras pēdējais nezarotais stars ar zobiņiem. Spuras pelēcīgas. Zvīņas lielas, un uz viduslīnijas ir 27—32 zvīņas. Pirms nārsta tēviņiem uz žaunu vākiem izveidojas nārsta kārpiņas.
Līdzīgas sugas
Sudrabkarūsa ir līdzīga parastajai karūsai. Viena no pamanāmākām pazīmēm ir abu sugu zvīņu krāsa: sudrabkarūsa parasti ir sudrabaina, retumis gaiši zeltainā tonī, bet karūsai zvīņas ir izteikti zeltainas. Arī astes spura sudrabkarūsai ir dziļāk šķelta nekā karūsai, zvīņas ir lielākas un žaunu bārkšu parasti vairāk nekā karūsai. Tomēr visdrošākā atpazīstamības pazīme ir vēdera dobuma plēve, kas sudrabkarūsai ir melna, bet karūsai gaiša.
Uzvedība un barība
Sudrabkarūsa mājo ūdenstilpēs ar bagātu veģetāciju, ezeros, dīķos un lēni plūstošās upēs. Ļoti izturīga attiecībā pret skābekļa trūkumu un piesārņojumu ūdenstilpē. Ezeros dzīvojošās sudrabkarūsas pirms ziemošanas pārvietojas uz upju ietekām, lai izvairītos no skābekļa trūkuma ziemā. Sudrabkarūsa uzturas baros. Ziemā mazaktīva. Līdz dūņām aizsalstošos dīķos iet bojā. Tālas migrācijas neveic. Barojas ar zooplanktonu, bentiskajiem bezmugurkaulniekiem, ūdensaugiem un detrītu.
Vairošanās
Dzimumgatavība karūsai iestājas 1—6 gadu vecumā, sasniedzot 8—25 cm, Latvijā 11—16 cm garumu. Nārsto no aprīļa līdz augustam, Latvijā no jūnija līdz augustam, kad ūdens temperatūra ir 9—28°C. Vecāki īpatņi nārsto agrāk nekā jaunāki. Nārsts notiek gan seklumā, gan dziļumā, no 5 cm līdz 3 m, tomēr galvenokārt nārsto seklumā ar bagātīgu veģetāciju. Raksturīgs porciju nārsts 2—5 piegājienos ar 7—30 dienu starplaiku. Kopējais nārsta ilgums 15—87 dienas. Auglība 2—860 tūkst. ikru. Parasti ar vienu mātīti nārsto vairāki tēviņi, kuri nārsta vietās ierodas pirms mātītēm. Ikri pielīp pie ūdensaugiem. To attīstība ilgst 3—9 dienas, atkarībā no ūdens siltuma. Eiropas ūdenstilpēs, arī Latvijā, sastopamas populācijas ar normālu dzimumu attiecību (1:1) vai ar mātīšu dominēšanu. Spēj vairoties ar neapaugļotiem ikriem (partenoģenēze). Ikru attīstību stimulē citu zivju sugu tēviņu (karpas, karūsas, raudas vai plauža) dzimumprodukti, nenotiekot hibridizācijai. No neapaugļotajiem ikriem izšķiļas tikai mātītes. Veido arī hibrīdus ar karūsu un karpu. Sudrabkarūsa var sasniegt 19 gadu vecumu, Latvijā 12 gadu vecumu.
Arma custos
Izplatība
Arma custos ir satopama no Eiropas līdz Sibīrijai un Centrālajai Āzijai, kā arī Ķīnā un Japānā. Eiropā sastopama gandrīz visur, ieskaitot arī Latviju.
Ekoloģija
Pieaugušos Arma custos var sastapt no aprīļa līdz jūlija beigām. Tie pārsvarā atrodas uz lapkokiem, kā piemēram, uz lazdas, gobām, bumbierēm, kastaņiem un ozoliem, tā arī uz skujkokiem, tādiem kā kadiķi. Barojas ar dažādu kukaiņu kāpuriem, tai skaitā vaboles, zvīņspārņi un plēvspārņi, vai ar kukaiņiem, kam mīksts ķermenis, piemēram, no blakšu kārtas.
Nozīme lauksaimniecībā
Arma custos vairogblakts ir svarīgs lauksaimniecības kukainis, kas barojas ar lielu spektru lauksaimnieciskiem un meža kaitēkļiem. To izmanto kā bioloģisko ieroci daudzu kaitēkļu skaita mazināšanai.
Kefes ejālets
Kefes ejālets (turku: Kefe Eyaleti) bija Osmaņu impērijas province 1588.–1774. gadā. Tās galvaspilsēta bija pilsēta Kefe (mūsdienu Feodosija).
Eiāleta ekonomikas pamatā bija tirdzniecība starp Anatolijas un Eiropas pilsētām. Tas bija galvenā osta preču eksportam uz dienvidiem. No Krimas un Kubaņas stepēm caur uz Stambulu eksportēja graudus, miltus, sviestu, sieru un medu.
Kefes ejālets atradās tiešā Osmaņu pakļautībā, atsevišķi no Krimas hanistes. 1774. gadā ejālets uz īsu brīdi tika pievienots neatkarīgajai Krimas hanistei Kučuk-Kajnadžas miera līguma rezultātā, bet jau 1783. gadā Haniste tika pievienota Krievijas Impērijai.
Telemetrija
Telemetrija ir automatizēts sakaru process, kurā mērījumus un citus datus ievāc no tāliem vai nepieejamiem objektiem un pārraida uz nolasīšanas iekārtu. Telemetrs ir iekārta ar sensoru, kas šos datus pārraida.
Pārsvarā terminu attiecina uz bezvadu datu pārraidi, piemēram, izmantojot radio, ultraskaņu, infrasarkanās sistēmas, bet to var attiecināt uz telefonu un datoru tīkliem, optiskajiem sakariem vai citām pārraides formām, izmantojot vadu.
Alžāni
Alžāni ir ciems Mētrienas pagastā, Madonas novadā. Atrodas 167 km attālumā no Rīgas.
Alfrēds Pūpols
Alfrēds Pūpols (1911—1995) bija latviešu arhitekts.
Hrušovani pie Jevišovkas
Hrušovani pie Jevišovkas (cz) ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Znojmo apriņķī.
Vēsture
Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Bardo, falsa crónica de unas cuantas verdades
Filma stāsta par žurnālistu un dokumentālo filmu veidotāju, kurš atgriežas savā dzimtajā Meksikā un sāk piedzīvot eksistenciālu krīzi sapņainu vīziju veidā.
Nenads Milijašs
Nenads Milijašs (sr, dzimis ) ir Serbijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Serbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Milijašs ir Serbijas Superlīgas komandas Red Star Belgrade trenera asistents.
Lielu daļu spēlētāja karjeras pavadījis Serbijas Superlīgas komandā Red Star Belgrade, kopumā tur nospēlējot 10 sezonas un izcīnot piecus Serbijas čempionu titulus.
Serbijas futbola izlasi pārstāvējis no 2008. līdz 2011. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Red Star Belgrade
Simulācija
Simulācijas tiek izmantotas daudzos kontekstos, piemēram, simulējot tehnoloģijas par darbības optimizāciju, drošības tehnikā, testēšanā, apmācībās, izglītībā un video spēlēs. Mācību simulatori ietver lidojuma simulatorus, kuri veidoti par apmācību līdzekli lidmašīnu pilotiem, lai nodrošinātu tiem reālāku pieredzi. Simulācijas tiek izmantots arī ar zinātnisko modelēšanu un dabas sistēmu vai cilvēktiesību sistēmu saistītā darbībām, lai gūtu ieskatu to funkcionēšanā. Simulācijas tiek izmantotas arī, ja nevar tikt iesaistīta reāla sistēma, jo tā nav pieejama, vai arī tas var būt bīstami vai tā nav pieņemama, vai tā tiek izstrādāta, bet vēl nav uzbūvēta, vai arī tā var vienkārši nevar pastāvēt.
Svarīgākās funkcijas, ko iegūst no simulācijas, ir informācija par attiecīgās darbības galvenajām īpašībām, uzvedību vai izmantošanas vienkāršošanu. Kā arī uzticamības pārbaudīšana, kas var atbilst reālai situācijai.
Klasifikācija
Vēsturiski, simulācijas tika izmantotas dažādās jomās un dažādos konceptos, bet 20.gadsimtā Sistēmu teorijas un kibernētikas pētījumu apvienojumā ar datoru izmantošanas izplatīšanos, visas minētās jomās ir apvienotas un tika radīts sistemātiskāks kopskats.
Fiziskās simulācijas attiecas uz simulācijām, kurās tiek aizstāti reālie, fiziski objekti. Šādus fiziskos objektus bieži izvēlas, jo tie ir mazāki vai lētāki nekā faktiskie objekti vai sistēmas.
Datoru simulācijas
Datoru simulācijas ir mēģinājums modelēt reālās dzīves vai hipotētisku situāciju uz datora, lai tā varētu tikt pētīta, lai redzētu, kā sistēma darbojas.
Tradicionāli, formālā modelēšana sistēmām ir caur matemātisko modeli, kas mēģina rast analīzes risinājumus, kas dotu iespēju prognozēt uzvedību sistēmā no virknes parametru un sākotnējo nosacījumu. Datorsimulācija bieži tiek izmantota kā papildinājums vai aizstāšana, modelējot sistēmu, par kuru vienkārši slēgtā veidā analītiski risinājumi nav iespējami. Ir daudz dažādu veidu datora simulāciju, kopīga iezīme tiem visiem ir mēģinājums radīt paraugu reprezentatīvu scenāriju par modeli, kurā pilnīga uzskaite visiem iespējamiem statusiem būtu aizliedzoša vai neiespējama.
Simulācijas izglītībā, apmācībā
Simulācijas tiek bieži izmantots apmācībā ar civilo un militāro personālu. Tas parasti notiek tad, kad tā ir dārga vai vienkārši ir pārāk bīstami ļaut praktikantiem izmantot reālu aprīkojumu reālajā pasaulē. Šādās situācijās viņi pavada laiku mācībām vērtīgus padomus drošā virtuālajā vidē, kur mērķis ir iegūt reālu pieredzi. Bieži ir atļautas kļūdas mācību laikā, kas nekļūtu par drošības apdraudējumu sistēmā.
Mācību simulācijas parasti sadalās trīs kategorijās:
Izglītības simulācijas ir nedaudz līdzīgas mācību simulācijām. Tās ir vērstas uz konkrētu uzdevumu. Termins "MicroWorld" tiek lietots, lai apzīmētu izglītības simulācijas, kuru modeli veido daži abstrakti jēdzieni, nevis imitēt reālu objektu vai vidi, vai dažos gadījumos modelē reālās pasaules vidi pārāk vienkāršoti, lai palīdzētu skolēnam veidot izpratni par pamatjēdzienu. Parasti lietotājs var izveidot kaut kādas konstrukcijas MicroWorld ietvaros, kas rīkosies tādā veidā, kas atbilst jēdzienam, kas tiek modelēts.
Vadības spēles (vai biznesa simulācijas) ir veids, kā izveidot labu uzņēmējdarbību izglītībā pēdējos gados. Biznesa simulācijas, kas ietver dinamisku modeli, ļauj eksperimentēt ar biznesa stratēģiju risku brīvā vidē, un sniegtu noderīgu paplašinājumu gadījuma izpētes diskusijās.
Sociālās simulācijas var izmantot sociālo zinību stundās, lai ilustrētu sociālos un politiskos procesus antropoloģijā, ekonomikā, vēsturē, politoloģijā vai socioloģijas kursos, parasti vidusskolā vai augstskolā. Tās var būt, piemēram, pilsoņu tiesību un pienākumu simulācijas, kurās dalībnieki uzņemas lomas simulētā sabiedrībā, vai starptautisko attiecību simulācijas, kurās dalībnieki iesaistās sarunās, alianšu veidošanās, tirdzniecībā, diplomātijā un spēka izmantošanā. Pēdējos gados arvien vairāk izmanto sociālās simulācijas personāla apmācībā un attīstības aģentūrām. Carana simulācijas, piemēram, pirmo reizi tika izstrādātas ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Attīstības programmu un tagad tās izmanto ļoti pārskatītā veidā Pasaules Banka par darbinieku apmācību, lai risinātu ar nestabilitāti un konfliktus krīzes skartajās valstīs.
Simulatoru piemēri
Auto simulatori
Automobiļu simulators dod iespēju atveidot īpašības nekustīgā transportlīdzeklī virtuālajā vidē. Tā atkārtojums darbojas ar ārējiem faktoriem un nosacījumiem, ar kuriem transportlīdzeklis mijiedarbojas, ļaujot vadītājam justies tā, it kā viņš sēdētu transportlīdzekļa kabīnē. Simulators nodrošina konstruktīvu pieredzi vadītājiem - iesācējiem un apmāca sarežģītu vingrinājumu veikšanā pat pieredzējušus vadītājus.
Katastrofu gatavības simulatori
Apmācības simulācijas kļuvušas par populāru metodi, lai sagatavotu cilvēkus katastrofu draudiem. Simulācijas var atkārtot ārkārtas situācijās un izsekot, kā cilvēkiem reaģēt, pateicoties atveidotai pieredzei. Katastrofu novēršanas simulācijas var ietvert apmācību par to, kā rīkoties terorisma uzbrukumā, dabas katastrofās, pandēmijas uzliesmojuma gadījumā vai citu dzīvību apdraudošās ārkārtas situācijās.
Lidojuma simulācijas
Lidojumu simulācijas trenažieri (FSTD) tiek izmantoti, lai apmācītu pilotus uz zemes. Salīdzinājumā ar mācībām faktisko lidmašīnu, simulācijās balstītā apmācība ļauj mācību veidā veikt manevrus vai reaģēt situācijās, kas var būt nepraktiskas (vai pat bīstamas), kas līdzinātos gaisa kuģī iespējamajām, saglabājot salīdzinoši zemā riska vidē uz zemes.
Militārās simulācijas
Olafs Šolcs
Olafs Šolcs (de; dzimis ) ir Vācijas kanclers, ievēlēts. Pirms tam bijis vicekanclers un Vācijas finanšu ministrs.
Simulācija
Simulatoru piemēri
Militārās simulācijas, kas pazīstams arī neformāli kā kara spēles, ir modeļi, kurās karadarbības teorijas var testēt un rafinēt bez nepieciešamības pēc faktiskas karadarbības. Tās pastāv daudzos dažādos veidos, ar dažādu pakāpes reālismu. Pēdējā laikā to darbības joma ir paplašināta, lai iekļautu ne tikai militārus, bet arī politiskus un sociālus faktorus.
Olafs Šolcs
Šolcs pēc profesijas ir jurists. Viņš Vācijas Sociāldemokrātiskajai partijai pievienojās 1975. gadā, sākumā iestājoties Sociāldemokrātiskās partijas Jauno sociālistu organizācijā. 1998. gadā tika ievēlēts Bundestāgā, kurā strādāja līdz 2011. gadam. No 2001. gada maija līdz 2001. gada oktobrim viņš bija Hamburgas federālās zemes iekšlietu ministrs. Šolcs tika ievēlēts par Vācijas Sociāldemokrātiskās partijas ģenerālsekretāru. 2011. gadā viņš kļuva par Hamburgas mēru. 2018. gadā Šolcs tika izraudzīts gan par Vācijas finanšu ministru, gan par Vācijas vicekancleru.
2021. gada Bundestāga vēlēšanās Vācijas Sociāldemokrātiskā partija izvirzīja Šolcu kā savu kandidātu Vācijas bundeskanclera amatam. Partija vēlēšanās uzvarēja, iegūstot 206 vietas Bundestāgā, un izveidoja koalīciju ar Zaļajiem un Brīvo demokrātu partiju. 2021. gada 8. decembrī Bundestāgs Šolcu ievēlēja un viņš nodeva kanclera zvērestu.
VTB ledus pils
VTB ledus arēna ir daudzfunkcionāla sporta arēna Maskavā, Krievijā. Te ir notikuši 1957. gada Pasaules čempionāta hokejā, 1973. gada Pasaules čempionāta hokejā, 1979. gada Pasaules čempionāta hokejā, 1986. gada Pasaules čempionāta hokejā, 2007. gada Pasaules čempionāta hokejā, 2016. gada Pasaules čempionāta hokejā, WWE mači.
Čebureks
Čebureks (crh, tr, tg, ro, az) ir daudzu tjurku un mongoļu tautu virtuvju aitu taukos vārīts pusapļa formas neraudzētas mīklas pīrāgs ar smalkās sloksnītēs sagrieztas gaļas (bieži vien zirga gaļas) pildījumu. Retāk tajos pilda arī malto gaļu, brinzu, sieru, kartupeļus, sīpolus, sēnes, kāpostus, olu ar rīsiem un lokus, kas apkaisīti ar sāli un pipariem. Čeburekus vienmēr pasniedz karstus.
Heizena šaurums
Heizena šaurums (en) ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā starp Melvila salu dienvidos un Makenzi Kinga salu ziemeļos.
Sojuz TMA-06M
Sojuz TMA-06M (ru) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Sojuz TMA-06M palaida.
Apkalpes
Kuģa Sojuz TMA-06M apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublējošā apkalpe:
Lidojuma gaita
Starts notika 10:51:11 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas. Šis bija pirmais pilotējamais starts no 31. laukuma kopš 1984. gada.
Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 25. oktobrī 12:29 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā.
Uz zemes Sojuz TMA-06M bija paredzēts atgriezties, bet nelabvēlīgu laikapstākļu dēļ atvienošanās no stacijas tika pārcelta par diennakti. Kosmosa kuģis atvienojās no SKS 15. martā 23:43 UTC. 16. martā 02:13:04 UTC veikts bremzēšanas manevrs. Sojuz TMA-06M nolaižamais aparāts nolaidās Kazahstānā 03:06 UTC.
Sakristeja
Sakristeja ir telpa, kur glabā garīdzniekiem nepieciešamos piederumus, piemēram, apģērbu (albu un ornātu), traukus un dokumentus. Sakristejā garīdznieki pārģērbjas pirms un pēc dievkalpojumiem, kā arī tur glabājas baznīcas ieraksti par laulībām un kristībām.
Visbiežāk sakristeja atrodas baznīcā, bet, piemēram, dažos klosteros, tā dažkārt var būt arī atsevišķā ēkā. Vecās baznīcās tā ir pie sānu vai centrālā altāra, bet jaunās tā var būt dažādās baznīcas vietās, piemēram, pie ieejas.
Kaspers Dolbergs
Kaspers Dolbergs (dk; dzimis ) ir Dānijas futbolists, uzbrucējs, Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada spēlē Beļģijas Pro līgas kluba RSC Anderlecht sastāvā.
Sasniegumi
Ajax
Individuālie sasniegumi
Bolūži
Bolūži ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 271 km attālumā no Rīgas.
Sliežu ceļa uzturēšana
Sliežu ceļa uzturēšana (nereti sliežu ceļa uzturēšanu dēvē par sliežu ceļa ekspluatāciju vai remontu, izņemot kapitālo remontu un rekonstrukciju) nodrošina drošu un nepārtrauktu vilcienu kustību bez noteikto ātrumu ierobežojumiem ceļa un būvju bojājumu dēļ visā ceļa garumā periodā starp kapitālajiem remontiem. Laikus jāatklāj bojājumu rašanās cēloņi gan ceļā kopumā, gan atsevišķos ceļa elementos. Galvenais ceļu uzturēšanā ir bojājumu prognozēšana. Lai prognozētu bojājumu, nepieciešams zināt apstākļus un nosacījumus, pie kuriem bojājums var rasties, tāpēc nepieciešams labi pārzināt sliežu ceļu — ikvienu tā elementu: zināt kādas ceļā notiek izmaiņas ritošā sastāva, vides un meteoroloģisko apstākļu ietekmē. Daudzas izmaiņas, kas notiek ceļā ir zināmas, piemēram, piesārņota balasta gadījumā, kad balasts slikti novada ūdeni, ziemā vērojama ceļa kūkumošanās. Pāri braucošo vilcienu iespaidā sliede pārvietojas vilcienu kustības virzienā, notiek ceļa aizdzīšana. Var notikt ceļa sabrukums, ja netiks veikti aizsardzības pasākumi. Ceļā var notikt arī tādi procesi, kuri raksturīgi tikai atsevišķam ceļam vai ceļa vietai. To rašanās iemesli var būt nezināmi, piemēram, ceļa nosēde. Šādos gadījumos meklē nosēdes iemeslus un izvēlas paņēmienus, kā to novērst, izpētot ceļa stāvokli, novērojot un analizējot izmaiņas.
Vilcienu dinamisko slodžu un nokrišņu iedarbības rezultātā ceļā rodas paliekošās deformācijas, kas rada tādu bojājumu, kā viļņveidīgu sliežu pavedienu nodilumu līknēs, ceļa aizdzīšanu, sliežu pavedienu stāvokļa izmaiņu līmenī, plānā un profilā, sliežu ceļa paplašinājumu vai sašaurinājumu, gulšņu galu bojājumus, izšļākumus un ceļa kūkumošanos u.c. bojājumus.
Ceļu uzturēšanai uz katru kilometru, pārmiju pārvedu un inženiertehnisku būvi ir nozīmēts zināms darbinieku kontingents, ceļa mašīnu parks un materiāli pēc aprēķinātām normām. Kontingenta, mašīnu un normu aprēķinos vērā ņem: kravspriedzi, virsbūves tipu, kustības ātrumu, balasta prizmas piesārņojuma intensitāti, iecirkņa atrašanās vietu — līknē vai taisnē, kā arī darbu mehanizācijas līmeni. Ceļu un būvju uzturēšana notiek saskaņā ar attiecīgā sliežu ceļa tehniskās ekspluatācijas noteikumiem.
Plāna un profila līknes
Plāna un profila līknes uztur atbilstoši projektam noteiktajās uzturēšanas pielaižu robežās. Par trases plāna un profila uzbūvi detalizētāk lasīt lapā Dzelzceļa trase.
Ceļa aizdzīšana
Ceļa aizdzīšana galvenokārt saistīta ar sliežu nolieci zem vilcienu riteņiem un deformāciju uzkrāšanos. Ja sliedes sasaiste ar pamatu ir pietiekama — aizdzīšana nenotiek, ja nepietiekama — notiek. Ceļa aizdzīšana galvenokārt ir kabu stiprinājuma un posmaino (12,5 m un 25,0 m) sliežu problēma. Ceļa aizdzīšanu novērš nepārtraukta līdzena (bez būtiskām ģeometriskām novirzēm) sliežu ceļa uzturēšana, elastīgo spiedskavu stiprinājumu pielietošana un pietiekama uzturēšanas kvalitāte kopumā. Kabu vai cieto spiedskavu ar vijumu paplākšņiem stiprinājumi kombinējuma shēmā ar atsperenkuru vai ķīļenkuru pielietošanu ir novecojis pretaizdzīšanas veids, jo tos ceļa fiksācijai ir jāizmanto, kā papildus stiprinājumu elementus, tomēr ir apstākļi, kad, neveicot kapitālo remontu, tikai tā iespējams optimāli risināt problēmu īsā termiņā. Pretaizdzīšanas stiprinājumi ar laiku kļūst nederīgi un tie atkal ir jānomaina. Ceļa aizdzīšanas pazīme ir salaidņu spraugu samazināšanās vienā ceļa iecirknī un palielināšanās blakus iecirkņos.
Bez tam ceļa aizdzīšanu ietekmē sliežu temperatūras svārstības un bremzēšanas spēki. Ritošā sastāva iedarbības spēki uz sliedēm bremzējot tiek noteikti, kN
Fy=2−1nfpg,
kur n — vilciena bremžu asis, gb; f — riteņa berzes koeficients pret sliedi; g — saķeres masas daļa, ko izmanto bremzēšanai; p- slodze no riteņpāra ass uz sliedēm, kN.
Ja ir labi nostiprināts ceļš pret aizdzīšanu, spēks Fy neizraisa ceļa aizdzīšanu, bet rada spriegumu sliedēs, MPa
kur w- sliedes šķērsgriezuma laukums, cm2.
Gulšņu garenbīde pa balastu un gulšņu sašķiebšanās noved pie ievērojamiem ceļa bojājumiem un prasa ievērojamu darba pārtēriņu. Sliežu pavedienu novirzes no normām atkarīgas no daudziem faktoriem. Visbūtiskākie ir: nevienmērīga balasta pablīvēšana zem gulšņiem, nevienādi gulšņu izmēri, atšķirīgs virsbūves elementu nolietojums vai tips. Šo iemeslu dēļ profils, pa kuru brauc riteņi (dinamiskais profils) pārtrauc būt vienmērīgs.
Gulšņu bojājumi
Nolieču dēļ rodas papildu dinamiskie spēki, kas palielina paliekošo deformāciju uzkrāšanos. Svarīgi laikus novērst nelīdzenumu. Gulšņa biezums ievērojami lielākā pakāpē iespaido elastīgo deformāciju nekā platums. Ja ceļā viens otram blakus izlikti Ia un IIIa tipa gulšņi, rodas dinamiskā nosēde 8 ‰. Papildu dinamiskais spēks pie ātruma 100 km/h būs robežās no 30 līdz 50 kN, paātrinot ceļa bojājumus.
Ievērojamu iespaidu uz paliekošo deformāciju uzkrāšanās procesu atstāj arī gulšņa garums. Jo garāks gulsnis, jo mazāka starpība starp elastīgo nolieču ordinātēm. Ja pieņem 2,5 m gara gulšņa elastīgo iegrimi par 100 %, tad līdz ar tā garuma palielināšanu līdz 2,7 m un 3,0 m, elastīgās iegrimes attiecība būs vienāda ar 100/78/50, kas liecina par sprieguma samazināšanos gulšņa galos, tātad samazinās balasta iziešana no gulšņa apakšas. Ceļā gulšņus ar dažādu gulšņu garumu vairojas grūdieni, sašķiebumi u.c. negatīvas parādības.
Lielu iespaidu uz ceļu bojājumu rašanos līmenī un profilā rada nevienmērīgs gulšņu izvietojums ceļā. Ja 500 mm gulšņu asu attālumu pieņemt par 100 %, tad palielinot to par 50 mm, spiediens no ritošā sastāva būs par 10 % lielāks. Tādēļ gulšņu izvietojuma vienmērīgums ir priekšnoteikums ilgstošai ceļa darbībai.
Spēki, kas darbojas uz vagona virsbūvi caur galveno un ekipāžas rāmi tiek nodoti riteņpāriem, bet no riteņpāriem uz sliedēm. Ritekļu rāmjspēki var sasniegt 70 kN. Sevišķi lieli horizontālie spēki ir līknēs. Šie spēki palielinās, ja samazina līknes rādiusu. Bez malējā spēka līknē rodas papildu spēki: centrbēdzes un centrtieces spēki, kuri var izraisīt ceļa šķērsnobīdi.
Balasta uzturēšana
Gulšņu nobīdi novērš balasta tīrība. Piesārņotam un mitram balastam strauji samazinās berze pret gulšņiem. Tāpat pavedienu nelīdzenumu rada zemes klātnes pamats, stāvoklis un īpaši pamata laukums. Šie nelīdzenumi parasti rodas, ja pie uzbēruma pamata deformācijām purvos, vājās gruntīs un klinšainos apvidos. Visizplatītākie zemes klātnes deformācijas veidi ir: balasta siles, maisi, ligzdas un gultnes. Galvenie deformāciju rašanās iemesli ir: nepietiekama sliežu masa, reta gulšņu epīra, nepietiekams balasta slāņa biezums, nepietiekama zemes klātnes laukuma nestspēja, nepietiekama ūdens novade, ūdens novades ierīču bojājums. Tas viss noved pie pārspriegumiem uz zemes klātnes laukumu 10 kP un vairāk. Spriegums uz pamata laukumu dp=d0k, kur d0- balasta slāņa gulšņa kontakta spriegums no 250 līdz 300 kP; k- sprieguma samazināšanās dziļuma koeficients, kas atkarīgs no dziļuma H attiecības pret gulšņa pēdas platumu b. Ja attiecība H/b vienāda ar 0,5; 1,0; 1,5; 2,0; 2,5, tad k būs atbilstoši 0,5; 0,55; 0,35; 0,30; 0,25. Slēptās spraugas starp gulšņa apakšu un balastu ne tikai pasliktina ceļa un ritošā sastāva iedarbību, bet arī ir iemesls izšļākumiem. Šādās vietās riteņu rites rezultātā rodas ievērojami vertikālie gulšņu pārvietojumi. Gulšņiem pārvietojoties augšup, putekļveida daļiņas koncentrējas balasta virskārtā un gulšņa malās, daļa putekļu nokļūst zem gulšņa. Gulsni pārvietojot lejup, tas atduras pret nestabilo pamatu. Pakāpeniski balasts piesārņojās un zaudē savas drenējošās īpašības. Lietus putekļveidīgo masu ieskalo zem gulšņa, līdz ar ko balasts zaudē savas drenējošās īpašības ar visām no tā izrietošajām sekām. Galvenais izšļākumu novēršanas veids, īpši smilts un grants balastiem ir gulšņu un brusu rūpīga pablīvēšana, balasta slāņa materiāla papildināšanai izmantojot tikai tīru balastu
Viļņveidīgs galviņas nodilums
Viļņveidīgs sliežu galviņas izdilums var rasties sliežu metāla kvalitātes (nevienmērīgs cietības sadalījums galviņas dziļumā un garumā, paliekošie spriegumi) un neievērotas sliežu izgatavošanas tehnoloģijas dēļ (piemēram, galviņas nelīdzenumi velmējot vai labojot), kā arī vertikālie grūdienu spēki un lieli vilcienu vadības paātrinājumi, riteņu slīdēšana (sevišķi līknēs), ceļa vibrēšana un sliežu pavedienu novirzes plānā un profilā.
Viļņveidīgo nelīdzenumu dziļumu prognozē,
Viļņveidīgu virsmu attīstības rezultātā pieaug ritošā sastāva iedarbība uz ceļu, kas palielina paliekošo deformāciju uzkrājumu, rodas papildu darba spēka patēriņš trūkumu novēršanai. Viļņveidīgu virsmu iespaidu var novērtēt ar dinamiskā spēka lielumu, kas rodas ritenim pārvietojoties pa nelīdzenumu
Pdin=P0Kdin,
kur P0- dinamiskais spēks, kurš darbojas uz ceļu gadījumā, kad nelīdzenumu nav, kN; Kdin- dinamiskā spēka koeficients, kas ņem vērā nelīdzenuma iespaidu uz ceļu
,
kur a — nelīdzenuma dziļums, mm; l — nelīdzenuma garums, mm; v- vilcienu kustības ātrums, km/h.
Viļņveidīgu izdilumu novēršanai paaugstina ceļa remonta un uzturēšanas kvalitāti visā starpremontu periodā (bez darbinieku kontingenta, ceļa mašīnu un virbūves materiālu deficīta vai pārpalikuma). Visefektīvākais viļņveida izdilumu novēršanas veids un tā progresijas pārtraukšana ir sliežu slīpēšana ar speciālu vilcienu.
Kazaņas guberņa
Kazaņas guberņa bija Krievijas administratīvi teritoriālā vienība, kas izveidota 1708. gadā un likvidēta 1920. gadā. 1913. gadā guberņas teritorija bija 63 618 km2 ar 2,850 miljoniem iedzīvotāju. Mūsdienās guberņas teritorijā atrodas Tatarstānas, Čuvašijas un Marijelas republikas.
Vēsture
1552. gadā Krievijas cariste iekaroja Kazaņas hanistes teritoriju. Kazaņas guberņu izveidoja 1708. gadā pēc Pētera I īstenotās Krievijas caristes administratīvās reformas kopā ar Ingrijas, Kijivas, Maskavas, Smoļenskas, Arhangelogorodas, Azovas un Sibīrijas guberņām.
1717. gadā no Kazaņas guberņas atdalīja Astrahaņas guberņu, 1719. gadā Ņižņijnovgorodas guberņu, bet atlikušo teritoriju sadalīja Kazaņas, Penzas, Svijažskas un Ufas provincēs. Katrīnas II administratīvi teritoriālās reformas laikā 1781. gadā Kazaņas guberņu sadalīja Simbirskas, Penzas, Permas un Kazaņas vietniecībās. Kazaņas vietniecībā ietilpa 13 apriņķi. Ar Pāvila I 1796. gada dekrētu atjaunoja Kazaņas guberņu.
Planteišona
Planteišona ir pilsēta ASV, Floridas štatā, Brovardas grāfistē. 2010. gada ASV tautas skaitīšanā iedzīvotāju skaits tajā bija 84 955.
Vēsture
Pilsēta izveidota sākotnēji seminolu indiāņiem piederējušā purvā, kur 20. gadsimta sākumā vairākos mēģinājumos zeme tika daļēji nosusināta. Vispirms tur plānoja audzēt rīsus, taču viesuļvētras un plūdi stipri traucēja lauksaimniecībai. Floridas leģislatūra 1915. gadā izveidoja Brovardas grāfisti (sākotnēji plānota ar nosaukumu “Evergleidsas grāfiste”, bet galu galā nosaukta bijušā zemes īpašnieka un gubernatora Brovarda vārdā), apvienojot Deidas un Palmbīčas grāfistu daļas. 1947.—1948. gadā sāka veidoties pilsētiņa, tika uzbūvētas pirmās 136 mājas, tomēr atkārtojošās vētras un plūdi piespieda pārtraukt attīstību un pievērsties katastrofu infrastruktūras — dambju un sūkņu staciju izveidei. 1953. gadā Planteišona, kurā tolaik dzīvoja ap 300 iedzīvotāju, ieguva pilsētas tiesības. 1963. gadā iedzīvotāju skaits sasniedza 8500.
Roberto Gravs
Biogrāfija
No 1920. gadu sākuma līdz 1930. gadu beigām bijis viens no vadošajiem Argentīnas šahistiem. Piecas reizes uzvarējis Argentīnas šaha čempionātos (1926, 1927, 1928, 1935, 1936, 1939). Divas reizes bijis labākais arī Dienvidamerikas šaha čempionātos (1921, 1928). Tāpat divas reizes izcīnījis Dienvidamerikas šaha čempionātos 2. vietu (1925, 1934).
Pārstāvējis Argentīnas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Nēslunds
Nēslunds (sv; sieviešu dzimtē Nēslunda ) ir zviedru cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Roberto Gravs
Biogrāfija
Viens no 15 delegātiem, kas 1924. gada 20. jūlijā parakstījis Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) dibināšanas aktu. Tāpat bijis viens no Argentīnas šaha federācijas dibinātājiem. Daudz darba ieguldījis, lai 8. šaha olimpiāde notiktu Buenosairesā.
Pēc profesijas bijis žurnālists. 1930. gados bijis viens no Argentīnas šaha žurnāla El Ajedrez Americano redaktoriem. Viņa ievērojamākais darbs ir 1940. gadā četros sējumos izdotā grāmata "Vispārējais traktāts par šahu" (es), kura kalpojusi kā rokasgrāmata vairākām Dienvidamerikas šahistu paaudzēm.
Jaunā Kartāga
Jaunā Kartāga (la) bija romiešu pilsēta no brīža, kad romieši to atkaroja no pūniešiem līdz 6. gadsimtam, kad Austrumromas impērijas valdīšanas laikā tā tika pārdēvēta par Kartāgu Spartāriju. Mūsdienās tā saucas Kartahena.
Priekšvēsture
Pilsēta bija dibināta apmēram 227. gadā pr.Kr. ar nosaukumu Kart Hadašta (Jaunā Pilsēta), un to dibināja kartāgiešu ģenerālis Asdrubals el Bello, ģenerāļa Hamilkāra Barkas, Hanibāla tēva, znots.
Šķiet, ka pilsēta nebija dibināta tukšā vietā, bet iepriekšējās ibēriešu vai tartesiešu apmetnes vietā. Ir liecības par tirdznieciskiem darījumiem ar feniķiešiem no 8. gadsimta pr.Kr. pa visu piekrasti. Bez tam, Kart Hadašta asociējas ar pilsētu Mastiju, kuru savā darbā "Ora maritima" pieminēja grieķu-latīņu dzejnieks Avieno, kurš bija savācis pašas senākās saglabājušās ziņas par Ibērijas pussalu. Arī vēl kādā romiešu-kartāgiešu 348. gada pr.Kr. traktātā pilsēta tika pieminēta kā Mastija Tartesija (Mastia de los Tartesios).
Visa tagadējās Kartahenas un Masaronas piekraste senos laikos bija ļoti populāra, pateicoties savām nozīmīgajām svina, sudraba, cinka u.c. metālu atradnēm. Derīgo izrakteņu izmantošana un komercializācija no Kartahenas un Masaronas šahtām ir dokumentēta jau no feniķiešu laikiem.
Romas republikas laiks
Romiešu intereses Ibērijas pussalā galvenokārt saistījās ar leģendāro minerālo bagātību izmantošanu, starp kurām īpaši vērtīgas bija Kartāgas kontrolē esošās Kartahenas un Masaronas derīgo izrakteņu atradnes.
Romiešu karavadonis Scīpions Āfrikānis Kart Hadaštu ieņēma 209. gadā pr.Kr., pārdēvējot to par Jauno Kartāgu, piešķirot tai civitas stipendaria (nodevu maksātājas) statusu. Vēlāk, 44. gadā pr.Kr. Jūlija Cēzara laikā pilsēta ieguva latīņu tiesības un kļuva par koloniju ar romiešu tiesībām. Jaunā Kartāga kļuva par vienu no pašām svarīgākajām romiešu pilsētām Spānijā. Administratīvi tā iekļāvās Tuvās Spānijas provincē.
Agrīnās impērijas laiks
44. gadā pr.Kr. pilsēta ieguva kolonijas statusu ar nosaukumu Colonia Vrbs Iulia Nova Carthago (C.V.I.N.C), kuru veidoja pilsoņi ar romiešu tiesībām.
27. gadā pr.Kr. Augusts Oktaviāns nolēma pārveidot Spānijas administratīvo dalījumu, kā rezultātā jaunā Kartāga tika iekļauta Tarrakonas Spānijas provincē.
No republikas laikiem pilsētā bija palicis romiešu amfiteātris. Taču tieši Augusta valdīšanas laikā pilsētā tika veikta ambicioza urbanizācijas un monumentalizācijas programma, kurā citu starpā bija paredzēta iespaidīga romiešu teātra un liela foruma celtniecība.
Laika posmā starp Tiberija un Klaudija valdīšanas laiku Tarrakonas Spānija bija sadalīta septiņos juridiskajos konventos, no kuriem viena konventa (Conventus Iuridicus Carthaginensis) galvaspilsēta bija Jaunā Kartāga.
No 2. gadsimta, līdzīgi citām Spānijas pilsētām, šeit bija novērojams pakāpenisks ekonomisks un demogrāfisks kritums, kā rezultātā viss pilsētas austrumu sektors izrādījās pamests, ieskaitot Augusta laikā uzcelto forumu. Viens no pilsētas pagrimuma cēloņiem, domājams, bija kalnrūpniecības izstrāžu izsīkšana.
Vēlās impērijas laiks
Pagrimums palēninājās, kad 298. gadā imperators Diokletiāns sadalīja Tarrakonas Spāniju trijās provincēs, izveidodams romiešu provinci Kartagēniku ar galvaspilsētu Jaunajā Kartāgā.