cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ukrajinka
Vēsture
Pirmā apdzīvotā vieta mūsdienu Ukrajinkas pilsētas teritorijā vēstures avotos minēta Ignativkas (Ігнатівка) ciems 1541. gadā. 1656. gadā Bohdans Hmeļnickis uzdāvināja Ignativcus (Ігнатівці) Kijivas Pečeru klosterim. Vēlākos laikos ciems vairākkārt mainījis īpašniekus un nosaukumu. No 1709. gada zināma kā Zlodijivka (Злодіївка), no 1912. gada — Stolipina (Столипіно), no 1921. gada — tagadējais nosaukums.
1967. gadā dienvidos no ciema uzsāka Tripiļļas termoelektrostacijas būvniecību un turpmāk Ukrajinka attīstījās kā enerģētiķu pilsēta. 1973. gadā ekspluatācijā nodots pēdējais elektrostacijas energobloks.
1979. gadā Ukrajinkai piešķirts pilsētas statuss. Kūrorts Dņepras krastā.
Pils iela (Tukums)
Pils iela ir iela Tukumā. Tā sākas Tukuma centrā pie Brīvības laukuma. Ielas garums ir ap 360 m un to pilnībā klāj asfaltbetons.
Ielā atrodas dažādi veikali, kafejnīcas un cita veida sabiedriskie pakalpojumi. Pils ielā 15A atrodas Tukuma Swedbank filiāle, bet Pils ielā 20 - Tukuma 1. pasta nodaļa.
Vēsture
Iela 150 gadus bijusi pilsētas galvenā iela, kur būvēti greznākie nami un atradušās pilsētai svarīgas iestādes. Tās apbūve veidojusies 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā. Ielu veido pārsvarā divstāvu un trīsstāvu ēkas - īres nami ar lieliem dzīvokļiem, viesnīcas iebrauktuves, traktieri un veikali.
Telia Lietuva
AB Telia Lietuva (agrākie nosaukumi TEO LT, Lietuvos Telekomas) ir Lietuvā reģistrēts telesakaru un informācijas tehnoloģiju uzņēmums. Tas ir dibināts 1992. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Viļņā.
Uzņēmums darbojas fiksēto un mobilo sakaru jomā, ir interneta pakalpojumu sniedzējs un televīzijas operators.
AB Telia Lietuva akcijas tiek kotētas biržā Nasdaq Vilnius Baltijas Oficiālajā sarakstā. Lielākais akcionārs ir Zviedrijas uzņēmums Telia Company (88,15 %).
Vēsture
PSRS laikā telesakaru pakalpojumus Lietuvā nodrošināja Lietuvas PSR Sakaru ministrija. Pēc neatkarības atjaunošanas Lietuvā notika sakaru sistēmas reorganizācija. 1992. gadā janvārī pasta sakari tika nodoti valsts uzņēmumam Lietuvos paštas. Telefona sakari tika nodoti valsts uzņēmumam Lietuvos Telekomas, kas bija dibināts 1992. gada 6. februārī. Gatavojoties privatizācijai, 1997. gadā 16. jūnijā valsts uzņēmums tika reorganizēts par akciju sabiedrību AB Lietuvos Telekomas.
2002. gads decembrī stratēģiskie akcionāri Telia un Sonera apvienojās uzņēmumā TeliaSonera AB. 2003. gads janvārī Lietuvos Telekomas beidzās ekskluzīvās tiesības uzstādīt un sniegt fiksētās telefonijas pakalpojumus Lietuvā. 2003. gadā valsts kompensēja Lietuvas pilsoņiem par Lietuvas valsts faktiski atlīdzināmo summu, tādējādi valsts daļa Lietuvos Telekomas samazinājās līdz 8,12 %. 2005. gadā Lietuvos Telekomas nopirka Baltijas mēroga informācijas tehnoloģiju uzņēmuma MicroLink Lietuvas aktīvus. 2006. gadā MicroLink Lietuva un Baltijos Kompiuteriu Akademija tika pārdots investīciju fondam Martinson Trigon.
2006. gada maijā AB Lietuvos Telekomas mainīja nosaukumu uz AB TEO LT. 2009. gada septembrī un oktobrī TeliaSonera AB īstenoja pārņemšanas piedāvājumu un palielināja savu līdzdalību līdz 64,90 procentiem. 2010. gadā TEO LT meitas uzņēmums Baltic Data Center nopirka uzņēmumu Hostex (bijušais MicroLink Lietuva). 2011. gada jūnijā TeliaSonera AB pārņēma kontroli pār savu meitas uzņēmumu Amber Teleholding A/S. 2012. gada maijā un jūnijā TeliaSonera AB palielināja līdzdalību līdz 88,15 %, izmantojot tiešos un biržā kotētos darījumus.
2015. gada oktobrī oficiāli tika paziņots, ka TEO LT iegādāsies 100 % Omnitel akciju no sava mātes uzņēmuma TeliaSonera; darījums tika pabeigts 2016. gadā. 2015. gads novembrī kabeļtelevīzijas operatori, Bitė un Telecentras vērsās Konkurences padomē, uzskatot, ka ar TEO un Omnitel apvienošanos ir pārkāpts Konkurences likums. Konkurences padome sūdzību noraidīja, uzskatot, ka Omnitel iegūšanai un apvienošanai ar Teo LT nebija nepieciešama padomes atļauja, jo tā nebija koncentrācija, bet gan viena īpašnieka meitas uzņēmumi.
2017. gads 1. februārī ar Teo tika apvienoti meitas uzņēmumi Omnitel un Baltic Data Center; apvienotais uzņēmums AB TEO LT pārdēvēts par AB Telia Lietuva. 2017. gads 6. decembrī Telia Lietuva, Bitė Lietuva un Tele2 iegādājās uzņēmuma UAB Mobilieji Mokėjimai kapitāldaļas (pa 33,3 % katrs). Mobilieji Mokėjimai bija izveidojis pirmo mobilo norēķinu platformu Baltijas valstīs MoQ.
2022. gadā Telia Lietuva sāka 3G tīkla deaktivizēšanu, lai uzlabotu 4G tīkla pārklājumu un kvalitāti; līdz maija beigām tika izslēgta viena trešdaļa 3G bāzes staciju, kas apkalpoja aptuveni pusi abonentu.
Grupas struktūra
Grupas mātes uzņēmumam AB Telia Lietuva pieder kapitāldaļas meitas un asociatīvajos uzņēmumos:
Barošanas bloks (dators)
Barošanas bloks jeb barošanas avots nodrošina datoru un tā komponentes ar līdzstrāvu. Tas pārveido patērētāja kontaktligzdās pieejamo maiņstrāvu zema sprieguma līdzstrāvā, kuru izmanto datora komponentes.
Lielāka daļa moderno stacionāro datoru barošanas bloki tiek veidot pēc ATX standarta specifikācijas. Tajā ir iekļauti formas faktori un voltāžu tolerances parametri. Kamēr ATX standarta barošanas bloks ir pieslēgts elektrotīklam, tas pastāvīgi nodrošina 5 voltu gaidīšanas režīma strāvu, kas nepieciešama, lai nodrošināta datora gaidīšanas režīma funkcijas un ar strāvu apgādātu atsevišķas perifērijas ierīces. ATX barošanas bloku ieslēgšanu un izslēgšanu koordinē signāls no datora mātesplates. Barošanas bloki mātesplatei sūta signālus, lai norādītu, ka līdzstrāvas voltāžas atbilst specifikācijai. Šī komunikācija ir nepieciešama, lai datorus varētu droši ieslēgties. Jaunākā ATX specifikāciju standarta versija ir 2,31 un tā ir pieņemta 2008. gadā.
Josefs Suks
Josefs Suks (cz; dzimis, miris ) bija čehu komponists un vijolnieks. Studējis Prāgas konservatorijā. Antonīna Dvoržāka skolnieks un znots.
Puto sala
Puto sala (fr) ir sala Parīzes tuvumā Sēnas upē, kas atrodas Odesēnas departamentā un kuras teritorija pieder Puto pilsētai. Kopš 1925. gada daļa no Puto salas ietilpst Neijī pie Sēnas teritorijā.
Sala nav apdzīvota, bet tajā atrodas vairāki sporta infrastruktūras objekti. Salas dienvidrietumu daļā atrodas sporta parks, ko veido 6 futbola lauki, 24 tenisa korti, golfa vieta un dažādas bērnu rotaļu zonas. Centrālajā daļā (uz ziemeļaustrumiem no Puto tilta) atrodas ģimnāzija, kā arī Palais des sports (Sporta pils), komplekss Puto pilsētā, ar vairākiem baseiniem, gan iekštelpu, gan ārtelpu, kā arī sporta zālēm. Sporta zāle, kas tika atvērta 2006. gada jūlijā, lai aizstātu veco vasaras peldbaseinu. Ziemeļaustrumu galā tieši pirms Neijī tilta atrodas liela ēka, kurā atrodas vēl viens sporta komplekss. Zem tilta arkām ir uzstādīti arī iekštelpu tenisa korti.
Uz salas ir arī pašvaldības publiskais dārzs, Lebo parks, kas pazīstams ar savu rožu dārzu.
1900. gada vasaras olimpisko spēļu laikā uz salas tika aizvadītas tenisa sacensības.
Hero Elementary
Hero Elementary ir ASV-Kanādas animācijas seriāls, kuru kanālam PBS Kids. Seriāls paredzēts bērnu auditorijai, to rāda no.
Zvaigžņu putekļi
"Zvaigžņu putekļi" (en) ir 2007. gada ASV romantiska piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Metjū Vons. Filmas sižets balstīts uz Nīla Geimana tāda paša nosaukuma romānu.
Last Week Tonight with John Oliver
Last Week Tonight with John Oliver, bieži dēvēts par Last Week Tonight, ir amerikāņu sarunu un ziņu satīras šovs, ko vada britu komiķis Džons Olivers. Raidījuma pirmizrāde notika svētdienā, 2014. gada 27. aprīlī HBO kanālā. Šovam ir dažas līdzības ar kanāla Comedy Central raidījumu Daily Show with Jon Stewart, kurā Olivers iepriekš darbojās kā ziņu korespondents. Abas pārraides satīriskā veidā vēsta par aktualitātēm pasaulē un politiku, bet Daily Show tiek pārraidīts katru dienu, turpretī Last Week Tonight — katru nedēļu.
Zvaigžņu putekļi
Filmā galvenās lomas attēlo Klēra Deinsa, Čārlijs Kokss, Sjenna Millere, Džeisons Flemings, Marks Strongs un Rūperts Everets. Filmas pirmizrāde notika.
Last Week Tonight with John Oliver
Oliveram ir pilnīga radošā brīvība par šova saturu. Komiķa sākotnējais līgums ar HBO bija uz diviem gadiem ar iespēju to pagarināt. 2015. gadā tika paziņots, ka raidījuma producenti vienojušies ar HBO par vēl vismaz divām 35 sēriju sezonām. Last Week Tonight ir ticis nominēts 10 Primetime Emmy balvām, uzvarot 4 nominācijās.
Zvaigžņu putekļi
Jauns vīrietis Tristans apsola savai mīļotajai Viktorijai atnest kritušu zvaigzni no burvju karaļvalsts.
Last Week Tonight with John Oliver
Formāts
Parasti Olivers šovu vada, sēžot pie rakstāmgalda, fonā atrodoties pilsētas ainavai ar ēkām no visas pasaules. Šajā fonā ir attēlots Vašingtona monuments, Halīfa tornis, Empire State Building, Ēģiptes piramīdas, kā arī Pūķakmens (Dragonstone) pils no seriāla "Troņu spēle". Katrā sērijā ir vairākas īsākas sadaļas un tad viens galvenais segments. Lai gan īsās sadaļas gandrīz vienmēr ir saistītas ar neseniem notikumiem pasaulē, epizodes galvenā daļa parasti detalizēti apskata politisku jautājumu, kas nav izskanējis medijos iepriekšējās nedēļas laikā. Džons Olivers nereti izmanto dažādus tēmturus šova tematu popularizēšanai sociālajos tīklos, no kuriem vairāki ir kļuvuši par interneta fenomeniem.
Pārraidīšana
Last Week Tonight with John Oliver sēriju galvenie segmenti tiek publicēti šova YouTube kanālā. Kanādā un ASV šovs tiek rādīts HBO kanālā. Austrālijā šovu rāda The Comedy Channel pāris stundas pēc sērijas pirmizrādes ASV. Jaunzēlandē šovu rāda SoHo kanālā, Lielbritānijā un Īrijā kanālā Sky Atlantic, Beļģijā PRIME Series, Dienvidāfrikā M-Net un Portugālē RTP3.
Viktors Stots
Viktors Stots, arī Viktors Stotts ( — ), bija latviešu operdziedātājs, baritons.
Dzīvesgājums
Dzimis 1899. gadā Allažu pagastā Miķeļa Stota ģimenē. Drīz pēc Latvju operas izveides 1919. gadā Stots sāka dziedāt tās korī, līdztekus līdz 1925. gadam studēja Latvijas konservatorijas Eižena Vitinga klasē un ieguva brīvmākslinieka grādu. Papildinājās Itālijā, kur apguva bel canto dziedāšanas stilu un pēc atgriešanās sāka solista gaitas Nacionālajā operā. Viņa audzēkņi bija Edvīns Krūmiņš, Ludmila Sepe un Velta Liepiņa-Zaķe.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā viņš nodziedāja titullomu Verdi operā "Rigoleto" un drīz pēc tam devās bēgļu gaitās uz Vāciju, no turienes 1946. gadā pārcēlās uz dzīvi Ņujorkā. Koncertēja ASV un Kanādā, 1969. gadā iznāca viņa LP "Latviešu dziesmu un operu āriju izlase" (Authentic Latvian Songs and Operatic Arias).
Miris 1974. gadā.
Meita dziedātāja Velta Stotta Granata (1923).
Kensingtonas pils
<mapframe text="Kensingtonas pils" width=260 height=260 zoom=17 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q207385" }
Kensingtonas pils (en) ir salīdzinoši neliela 17. gadsimta Anglijas karalim piederoša pils, kas atrodas Londonas rietumdaļā Kensingtonas un Čelsi rajonā. Pils ir oficiālā Velsas prinča Londonas rezidence.
Daļu no pils telpām iespējams apskatīt. Šeit izstādīta daļa no Karaliskās kolekcijas.
Kūsamo lidosta
Kūsamo lidosta (fi) ir lidosta Somijā Ziemeļpohjanmā, 6 kilometrus uz ziemeļaustrumiem no Kūsamo pilsētas centra.
Dzērves Bērziņu avoti
Dzērves Bērziņu avoti ir Latvijas dabas piemineklis — avotu grupa, kas atrodas Dienvidkurzemes novada Cīravas pagastā, uz dienvidrietumiem no Grabstes, bijušajā saldūdens kaļķiežu ieguves vietā.
Avotos sastopami divu veidu ūdeņi — vieni ir maz mineralizēti (līdz 1 g/l), ar karbonātiem bagāti un otri ir ar dzelzs savienojumiem bagāti. Pie avotiem atrodas daļēji izstrādātas saldūdens kaļķieža iegulas, bijušie kaļķiežu ieguves karjeri — gan sausi, gan dīķi, gan dīķu sistēmas. Avotu noteces strautos veido ūdenskritumus, ūdenim notekot pār kūdras un kaļķiežu kāplēm.
Šehars Surja Gangulī
Šehars Surja Gangulī (bn; dzimis, Kolkatā) ir Indijas starptautiskais lielmeistars šahā (2003).
Biogrāfija
2002. gadā izcīnījis bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā. No 2003. līdz 2008. gadam sešas reizes pēc kārtas uzvarējis Indijas šaha čempionātā. Āzijas šaha individuālajos čempionātos izcīnījis pilnu medaļu komplektu: zeltu (2009), sudrabu (2015) un bronzu (2001). Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis Bangkokā (2016), Kanberā (2017), Hunaņā (2019).
Pārstāvējis Indijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 88. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2003. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Bijis Višvanatana Ananda sekundants mačos par Pasaules šaha čempiona nosaukumu pret Vladimiru Kramņiku (2008), Veselinu Topalovu (2010) un Borisu Gelfandu (2012).
Lesoto administratīvais iedalījums
Lesoto administratīvo iedalījumu veido 10 distrikti. Distriktus pārvalda distrikta administrators. Distrikti sīkāk iedalās 80 vēlēšanu apgabalos, kurus veido 129 vietējās cilšu padomes. Pēc platības lielākais distrikts ir Maseru distrikts (4279 km²), bet mazākais — Buthabethes distrikts (1767 km²). Pēc iedzīvotāju skaita lielākais distrikts ir Maseru distrikts (436 399 iedzīvotāji), savukārt mazākais — Kachasnekas distrikts (71 756 iedzīvotāji).
Taira Benksa
Taira Benksa (en; dzimusi ) ir amerikāņu modele, aktrise, dziedātāja, autore un uzņēmēja.
Pirmo slavu iemantojusi kā modele, taču komerciālos panākumus guvusi ar lomām televīzijā. T. Benksa ir realitātes šova America's Next Top Model izveidotāja un vadītāja, viena no True Beauty izveidotājām un sarunu šova The Tyra Banks Show vadītāja. Viņa ir viena no oriģinālajām Victoria's Secret Angels "eņģeļiem". T. Benksa bija pirmā afroamerikāniete, kas nonāca uz žurnāla GQ un Sports Illustrated Swimsuit Issue vākiem.
Karols Lineti
Karols Lineti (pl; dzimis ) ir Polijas futbolists, pussargs, Polijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Itālijas A sērijas kluba Torino sastāvā.
Lakstīgalas
Lakstīgalas, lakstīgalu ģints (Luscinia) ir mušķērāju dzimtas (Muscicapidae) ģints, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas dziedātājputnu sugas. Nesenā pagātnē ģintī bija vairāk nekā 10 sugas, bet saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem atklājumiem ģintij ir veikta revīzija un no lakstīgalu ģints atdalītas vairākas jaunas ģintis.
Izplatība
Šīs ģints sugas mājo Eirāzijā, viena suga sastopama arī Aļaskā un Kanādas rietumos. To kopējais izplatības areāls ir ļoti liels, sākot ar subarktiku un beidzot ar tropiem. Lielākā daļa sugu ligzdo mērenajā joslā. Ziemeļu populācijas ir migrējošas, bet dienvidos mītošās ir nometnieces. Migrējošās sugas ziemo Āfrikas, Indijas un Dienvidaustrumāzijas tropu joslā.
Latvijā
Latvijā sastopamas 3 lakstīgalu ģints sugas - lakstīgala (Luscinia luscinia), zilrīklīte (Luscinia svecica) un rietumu lakstīgala (Luscinia megarhynchos).
Izskats un īpašības
Lakstīgalu ģints sugas ir maza auguma putniņi ar kompaktu uzbūvi. To ķermeņi ir 13—19 cm gari. Visām sugām mātītes ir pelēkbrūnas un neuzkrītošas. Tēviņi atkarībā no sugas var būt tikpat pelēcīgi kā mātītes, piemēram, lakstīgalai un rietumu lakstīgalai (Luscinia megarhynchos), vai koši un krāsaini, piemēram, zilrīklītei (Luscinia svecica) un baltvēdera erickiņam (Luscinia phaenicuroides). Lakstīgalu ģints sugām ir spēcīgas kājas, jo pa zemi tās pārvietojas, lecot uz abām kājām.
110. gads
110. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Lakstīgalas
Izskats un īpašības
Šīs ģints sugām dziesma ir sarežģīta un īpaši muzikāla. Viskrāšņākās dziesmas ir tipiskajām lakstīgalām.
RKB Arma
RKB Arma ir bijušais Latvijas futbola klubs no Rīgas, kas pastāvēja no 1994. līdz 2003. gadam.
Kluba nosaukumu vēsture:
Kalnu ķauķi
Kalnu ķauķi (Abroscopus) ir cetiju dzimtas (Cettiidae) ģints, kas apvieno 3 mūsdienās dzīvojošas sugas. Nesenā pagātnē šīs ģints sugas tika sistematizētas ķauķu dzimtā (Sylviidae). Tās sastopamas Dienvidāzijā un Dienvidaustrumāzijā, sākot ar Indiju un beidzot ar Borneo un Javu. Turklāt visas trīs sugas sastopamas Himalajos. Kalnu ķauķi mājo mūžzaļos mežos kalnu pakājēs, īpaši iecienītas ir bambusu audzes (izņēmums kalnu melnsejas ķauķis, kas uzturas platlapu koku mežos).
Kopīgās īpašības
Kalnu ķauķi ir mazi putniņi ar vidēji garu asti. Visas sugas ir apmēram vienādas, bet mazākais ģintī ir rudsejas ķauķis (Abroscopus albogularis), kura ķermeņa garums ir apmēram 8 cm, svars 4 g. Lielākais ģintī ir kalnu melnsejas ķauķis (Abroscopus schisticeps), kura ķermeņa garums ir apmēram 10 cm, svars 6 g. Visām trim sugām mugura olīvzaļa, vēders dzeltens vai balts, seja, atkarībā no sugas, dzeltenmelna, zaļibalta vai ruda. Barojas ar dažādiem sīkiem kukainīšiem.
6. Rīgas kājnieku pulka orķestris
6. Rīgas kājnieku pulka orķestris bija Latvijas armijas mūzikas ansamblis.
Maķedonijas nosaukuma strīds
Maķedonijas nosaukuma strīds ir apzīmējums politiskām domstarpībām par valsts nosaukuma "Maķedonija" lietojumu starp Grieķiju un tālaika Maķedonijas Republiku pēc tās neatkarības pasludināšanas 1991. gadā. Par "Maķedonijas mezglu" iesauktais strīds atrisinājās pēc tam, kad 2018. gadā Grieķijas un Maķedonijas Republikas valdības vienojās par valsts nosaukuma maiņu un 2019. gadā Maķedonijas Republikas valdība pieņēma lēmumu pārdēvēt savu valsti par Ziemeļmaķedonijas Republiku.
Vēsture
Maķedonijas nosaukumu izmanto vai izmantojušas Senā Maķedonija (no kuras lielākā daļa ir mūsdienu Grieķijas reģionā), ģeogrāfisks Grieķijas reģions Maķedonija un Maķedonijas Republika. Grieķija iebilda, ka Maķedonijas nosaukumu izmanto tās kaimiņvalsts jebkurā nozīmē, ja netiek lietota ģeogrāfiska norāde (piemēram, "Ziemeļmaķedonija"). Grieķijai ir iebildumi arī pret "maķedonieši" lietojumu kaimiņvalsts lielākajai tautai un valodai, jo arī Grieķijā dzīvo vairāki miljoni maķedoniešu, kam ar Maķedonijas valsti nav saistības. 2017. gadā Grieķijas Maķedonijas reģiona iedzīvotāju skaits bija 2 382 857, bet Maķedonijas Republikas — 2 103 721 cilvēks.
Strīdu centās atrisināt, piesaistot arī starptautiskās organizācijas (ANO un Eiropas Savienību). 1995. gadā abas valstis uzsāka formālu sarunu procedūru strīda atrisināšanai. Līdz strīda atrisināšanai Maķedonijas apzīmēšanai bieži tika lietots nosaukums "bijusī Dienvidslāvijas Republika Maķedonija".
Latvijā lietotais nosaukums
Oficiālos Latvijas Republikas dokumentos tika lietots valsts oficiālais pagaidu nosaukums — "Bijusī Dienvidslāvijas Republika Maķedonija" (likumdošanā "bijusī" raksta ar mazo burtu, taču Ārlietu ministrija izmantoja lielo burtu). Angliski valsts nosaukumu saīsināja no The Former Yugoslav Republic of Macedonia uz FYROM.
Latvija oficiāli atzina un lietoja (ES, NATO, ANO formātos) ANO noteikto valsts pagaidu nosaukumu — Bijusī Dienvidslāvijas Republika Maķedonija (FYROM). Divpusējās attiecībās Latvija lietoja valsts konstitucionālo nosaukumu “Maķedonijas Republika — Republic of Macedonia”. Pasaules valstis pēc lietotā nosaukuma:
Nosaukuma maiņa
2018. gada 12. jūnijā tika panākta Grieķijas un Maķedonijas valdību vienošanās par Maķedonijas jauno nosaukumu — "Ziemeļmaķedonijas Republika".
Referendums par valsts nosaukuma maiņu notika 2018. gada 30. septembrī. Referenduma ietvaros vēlētājiem tika uzdots jautājums — “Vai jūs esat par dalību Eiropas Savienībā un NATO, pieņemot vienošanos starp Maķedonijas Republiku un Grieķijas Republiku?” Referendumā piedalījās tikai nepilni 37% vēlētāju, vēlēšanu komisija ziņoja, ka vairāk nekā 91% vēlētāju referendumā atbalstīja valsts nosaukuma maiņu.
Nosaukuma maiņas likumprojektu jāatbalsta vismaz divām trešdaļām parlamenta deputātu, kā arī valsts prezidentam Ģorgem Ivanovam, kas iepriekš noraidījis savu atbalstu. Tomēr, ja valsts prezidents noraidītu vienošanos, tā tiktu vēlreiz izskatīta parlamentā, un otra atbalstoša balsojuma gadījumā, konstitūcija paredz, ka prezidents ir spiests pieņemt likumprojektu.
2019. gada 12. janvārī valsts nosaukuma maiņu atbalstīja Maķedonijas Republikas parlaments. 2019. gada 25. janvārī Grieķijas parlaments ratificēja Grieķijas un Maķedonijas valdību parakstīto Prespas vienošanos par valsts nosaukuma maiņu, bet 12. februārī Maķedonijas Republikas valdība izsludināja, ka stājas spēkā jaunais valsts oficiālais nosaukums Ziemeļmaķedonijas Republika.
Lote (ierīce)
Lote (no de) ir hidrogrāfijas un navigācijas ierīce ūdenstilpes dziļuma mērīšanai. Lotes iedala rokas, mehāniskajās un hidroakustiskajās (eholoti). Ar rokas lotēm dziļumu nosaka pēc izlaistās lotlīnes garuma, ar mehāniskajām — pēc ūdens spiediena izmaiņām dažādos dziļumos, bet ar hidroakustiskajām — pēc skaņas viļņa izplatīšanās ātruma ūdenī un tās atstarošanās no jūras dibena. Atkarībā no izmērāmā dziļuma, rokas lotes iedala parastajās rokas lotēs — dziļumiem līdz 50 m un liellotēs (diplotēs) — dziļumiem līdz 150 m. Ar parasto rokas loti var mērīt dziļumu, ja kuģa ātrums nepārsniedz 3 līdz 5 mezglus. Mūsdienās dziļumu mērīšanai izmanto eholotus.
Uzbūve
Rokas lote sastāv no svina vai čuguna ķermeņa, nelielas stropes un lotlīnes. Ķermenim ir nošķeltas piramīdas vai konusa forma. Tas ir 25 līdz 30 cm augsts un sver 3 līdz 5 kg. Ķermeņa apakšā ir iedobums, kurā pirms dziļuma mērīšanas iespiež krīta un tauku maisījuma mīklu jūras dibena grunts parauga iegūšanai. Ķermeņa augšgals ir saplacināts un ar caurumu. Caurumā iešpleisēta neliela stiepļu strope, kas apšūta ar ādu, vai vienkārši dzelzs riņķis. Tajā lotlīnes galā, ko pievieno lodes ķermenim, iešpleisēta neliela acs.
Rokas lotes lotlīni izgatavo no baltas, nedarvotas kaņepāju līnes. Tās garums ir 52 metri, diametrs 25 mm. Pirms pievienošanas lotes ķermenim un marķēšanas lotlīni izmērcē ūdenī un izstiepj. Kad līne pilnīgi izžuvusi un izstiepusies, to marķē — iedala metros. Lotlīnes mērcēšana un stiepšana pirms marķēšanas nepieciešama tādēļ, lai, tai samirkstot, ievērojami neizmainītos iedaļu garums, kad loti lietos dziļuma mērīšanai.
Lotlīnes marķēšana
Lotlīnes aci izlaiž cauri lotes stropei, apņem ar to lotes ķermeni un savelk. Tādā veidā lotlīne ir pievienota lotes ķermenim. Lotlīnes marķēšanu sāk no lotes ķermeņa augšas, jo, mērot dziļumu, lotes ķemenis pārsvarā atradīsies guļus uz jūras dibena, un dziļums būs izmērīts precīzi. Ja tomēr lotes ķermenis paliks stāvus, tad izmērītais dziļums būs 25 līdz 30 cm mazāks par faktisko, kas no kuģa drošības viedokļa ir labāk. Ja grunts ir dūņaina, lotes ķermenis iegrims gruntī un izmērītais dziļums būs lielāks par faktisko.
Lotlīnes marķēšanai pielieto šādas "markas":
Zobiņi atbilst dziļuma atzīmēm, kas beidzas ar skaitļiem 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8 un 9, piemēram, 31, 32, 33, 34, 36, 37, 38, 39 utt., cirvīši — dziļuma atzīmēm, kas beidzas ar skaitli 5, krāsainās lupatiņas — dziļuma atzīmēm, kas beidzas ar 0.
Lotlīnē no lotes ķermeņa līdz 50 metriem ādas un lupatiņu markas izvietotas šādi: Markas izgatavo no cietas ādas, lai tumsā dziļumus varētu noteikt ar tausti, bet lupatiņas ņem spilgtās krāsās. Visas markas rūpīgi iepin lotlīnē un nošuj ar buru diegu, lai, lotlīni lietojot, markas neizkristu. Cirvīšu un lupatiņu markas ļauj ātri orientēties un nolasīt izmērītos dziļumus arī tad, ja tas atbilst kādam no zobiņiem.
Lietošana
Lai mērot dziļumu lotlīne nenokļūtu zem kuģa korpusa, mērīšanu vienmēr izdara vēja pusē, tad, kuģim dreifējot, dziļuma mērītājs labi var redzēt lotlīnes marku, kas atrodas uz ūdens līmeņa dziļuma mērīšanas momentā. Tādēļ loti jāprot izmest gan no labā, gan no kreisā borta, pie tam, ja dziļumu mēra no labā borta, tad loti met ar labo roku, bet, ja no kreisā — ar kreiso roku. Ja kuģis iet ar lielu ātrumu, tad tas pirms dziļuma mērīšanas jāsamazina, it sevišķi tad, ja jāmēra lielāki dziļumi. Parasti dziļumu mēra no galvenā klāja tuvāk stūres mājai. Uz lieliem kuģiem mēdza būt neliela, ārpus borta uz eņģēm atmetama platforma, uz kuras nostājās dziļuma mērītājs. Pirms dziļuma mērīšanas sakailē lotlīni uz klāja. Ja dziļuma mērīšana paredzēta no labā borta un kuģis iet uz priekšu, tad mērītājs ņem kreisajā rokā rūpīgi saritinātu lotlīnes buhtu aptuveni tādā garumā, kāds ir izmērāmais dziļums, bet ar labo roku — lotlīni apmēram 1,5 līdz 2 metru attālumā no lodes ķermeņa. Pēc komandas mērītājs vairākas reizes spēcīgi iešūpo loti vai arī izdara 2 vai 3 pilnus apgriezienus vertikālajā plaknē pulksteņa rādītāju kustības virzienā un tajā momentā, kad lotes ķermenis virzās pa aploci uz priekšu kuģa kustības virzienā un atrodas viszemākajā punktā, strauji izlaiž no labās rokas lotlīni un nekavējoties arī saritināto lotlīni no kreisās rokas. Lotes ķermenis aizlido uz priekšu kuģa kustības virzienā un izvelk taisnu to lotlīnes daļu, kas bija saritināta kreisajā rokā un pārmesta pār bortu ūdenī. Jāmet tā, lai lote kristu attālāk no borta. Lotes ķermenis iekritīs ūdenī tālāk uz priekšu, ja iegrieziens būs spēcīgāks. Ja lotes ķermeņa krišanas laikā dziļuma mērītājs redz, ka nepietiek ar to lotlīnes daļu, kas bija saritināta kreisajā rokā, tad piepalīdz atritināties tai lotlīnes daļai, kas atrodas sakailēta uz klāja. Ja konstatē, ka lotlīnes garums par lielu, nekavējoties jāieņem liekā lotlīne. Pa to laiku, kuģim ejot uz priekšu, mērītājs būs nonācis pret to vietu, kur lote iekrita ūdenī. Viņam ātri jāieņem lotlīnes vaļīgums un jāmēģina "sajust" vai lote atsitas pret jūras dibenu. Šajā nolūkā lotlīni dažas reizes paceļ un atlaiž. Kad konstatēts, ka lote sasniegusi jūras dibenu, labi ievēro, kāda lotlīnes marka ir uz ūdens līmeņa. Tā rāda dziļumu dotajā vietā, tas jāprot ātri un nekļūdīgi nolasīt pēc lotlīnes markām. Svarīgi, lai tajā momentā, kad "sajusts", ka lote sasniegusi jūras dibenu, lotlīne "skatītos" vertikāli, pretējā gadījumā dziļums būs izmērīts nepareizi, lotlīnes nolasījums būs lielāks par faktisko dziļumu. Iespējams, ka mērītājam neizdodas konstatēt lotes pieskaršanos jūras dibenam. Tam par iemeslu var būt vai nu pārāk ātra kuģa gaita, liels dziļums, vai mīksta grunts. Tādos gadījumos dziļuma mērītājs novēro lotlīnes marku uz ūdens līmeņa tad, kad lotlīne atrodas vertikāli, un ziņo, piemēram: "25 metri, nonesa". Tas nozīmē, ka pie 25 metriem izlaistās lotlīnes dziļums nebija sasniegts.
Ja dziļumu mēra no kuģa kreisā borta un kuģis iet uz priekšu, tad loti met ar kreiso roku un vajadzīgo lotlīnes saritinājumu tur labajā rokā.
Pie kuģa atpakaļgaitas loti met no labā borta ar kreiso roku, bet no kreisā borta ar labo roku. Jāievēro, ka metot loti ar labo roku, to griež pulksteņa rādītāju kustības virzienā, bet, metot ar kreiso roku, — pretēji pulksteņa rādītāju kustības virzienam.
Ja reizē ar dziļumu nepieciešams uzzināt grunts sastāvu, tad krīta un tauku maisījuma mīklu iespiež lodes ķermeņa apakšējā iedobumā tā, lai ārpusē izveidotos mīklas masas puslode. Kad pēc dziļuma izmērīšanas lote pacelta uz klāja, mērītājs apskata pie maisījuma pielipušo grunts paraugu. Ja grunts ir akmeņaina, plienaina (blīvs māls) vai klinšaina, tad pie maisījuma nekas nepielips, bet maisījuma puslode būs saspiesta plakana.
Rukas tramplīns
Rukas tramplīns (fi) ir tramplīnlēkšanas sporta komplekss Somijā, Ziemeļpohjanmā reģiona Kūsamo pilsētā. 1964. gadā uzceltajā kompleksā ietilpst viens HS142 izmēra tramplīns un divi mazāki. Kompleksā regulāri notiek Pasaules kausa tramplīnlēkšanā posmi.
Neredzamais cilvēks (1933. gada filma)
Neredzamais cilvēks (en) ir ASV fantastikas šausmu filma, balstīta uz Herberta Velsa romāna "Neredzamais cilvēks" (1897) motīviem un izlaista uz ekrāna. Filmas režisors ir Džeimss Veils. Par darbu pie filmas 1934. gada Venēcijas kinofestivālā Veilu apbalvoja kategorijā "Speciālā rekomendācija". 2008. gadā filmu iekļāva saglabāšanai ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā.
Sižets
Kādā ziemas vakarā nepazīstams cilvēks ierodas nelielā Anglijas ciematā Ipingā un apmetas The Lions Head viesnīcā. Pēc kāda laika viesnīcas saimniece pamana, ka vīrietis veic istabā dažādus eksperimentus, un prasa vīram iemītnieku izlikt no viesnīcas. Tas sadusmo iemītnieku un strīds beidzas ar saimnieka lidojumu pa kāpnēm uz leju. Tiek izsaukta policija, iemītnieks noņem brilles, parūku un galvas pārsējus, atklājot, ka viņš ir neredzams. Vēlāk viņš noņem visu apģērbu, paliekot pilnīgi neredzams. Tas pārsteidz ciema iedzīvotājus.
Nepazīstamais viesnīcas iemītnieks izrādās doktors Džeks Grifins, kurš eksperimentējot ar ķīmisku vielu iedarbību, atklājis neredzamības noslēpumu un aizbēdzis, lai izveidotu pretlīdzekli un atgūtu redzamību. Grifina priekšnieks (doktors Krenlijs) un viņa meita Flora (kas ir Grifina līgava) noraizējušies par doktora Džeka ilgstošo prombūtni. Kad Kranlijs kopā ar asistentu doktoru Kempu pārmeklē Grifina laboratoriju, viņi atrod ķimikāliju sarakstu, kurā minēta viela monokaīns, kas provocē trakumsērgu.
Džeks Grifins, aizbēdzis no viesnīcas, ierodas pie doktora Kempa mājās, un grib piespiest viņu piebiedroties, lai kontrolētu un terorizētu pasauli. Kopā viņi dodas atpakaļ uz ciemu, lai atgūtu Grifina pierakstus, kurus viņš bija atstājis savā numurā. Pēc pierakstu atgūšanas Džeks nogalina policijas ierēdni, kurš neticēja neredzamā cilvēka eksistencei, ar to vēl vairāk nobiedējot vietējos iedzīvotājus.
Kad abi atgriežas mājās, un Džeks dodas gulēt, Kemps piezvana Krenlijam, lūdzot palīdzību, tomēr par spīti Krenlija lūgumam neziņot policijai, Kemps tomēr piezvana uz iecirkni. Uzzinot par Kempa zvanu, Flora pārliecina tēvu tikties ar Džeku. Grifins saprot, ka Kemps tomēr izsaucis policiju, un apsola nogalināt Kempu nākamā vakarā desmitos. Bēgot no policijas, neredzamais cilvēks izraisa vilciena noiešanu no sliedēm, kas nogalina daudzus cilvēkus.
Tiek nolemts, ka Kemps būs par ēsmu Grifina sagrābšanā. Tomēr plāns neizdodas, un Kemps savā automašīnā tiek nomests no klints. Neredzamais cilvēks patvērumu no sniegputeņa atrod kāda laucinieka šķūnī, kur iemieg, apsedzoties ar sienu. Kad laucinieks izdzird krākšanu un saprot, ka tur guļ noziedznieks, viņš ziņo par to policijai. Lai nepalaistu neredzamo garām, policisti aizdedzina šķūni. Grifins izbēg no šķūņa, bet tiek pamanīts, jo viņš atstāj pēdas sniegā. Policists šauj viņa virzienā un viņu nāvējoši ievaino. Slimnīcā Grifinu apmeklē Flora. Grifins mirst, un pēc nāves eksperimenta efekts izgaist un Grifina ķermenis atkal kļūst redzams.
Specefekti
Filma kļuva ļoti populāra un guva finansiālus panākumus. Tā izceļas ar novatoriskiem specefektiem. Tika izstrādāti divi veidi, lai filmā attēlotu neredzamo cilvēku. Pirmais — kad neredzamais cilvēks bija bez drēbēm — lidojošo priekšmetu efektu sasniedza ar vadu palīdzību (to var redzēt velosipēda patstāvīgās braukšanas epizodē). Otrais — kad viņam bija uzģērbtas drēbes vai viņš tās ņēma nost — efekts tika sasniegts ar aktiera apģērbšanu melnā velveta tērpā un filmēšanu uz melna velveta fona, un tad kombinējot iegūtos kadrus ar epizodes norises vietas kadriem.
Ietekme
Kopš 1897. gada, kad Herberts Velss sarakstīja romānu "Neredzamais cilvēks", pēc tā motīviem uzņemtas vairākas filmas un seriāli. Pirmā bija Džeimsa Veila 1933. gada filma "Neredzamais cilvēks", kurai sekoja "Neredzamais cilvēks atgriežas" (1940). Uzņemti TV seriāli "Neredzamais cilvēks" (1975—1976). Vēl tāda paša nosaukuma seriāls uzņemts no 2000. līdz 2002. gadam. Šajā seriālā tika iekļauti kadri no 1933. gada filmas.
Buksti
Buksti ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada rietumu daļā 6 km no novada centra Baltinavas un 209 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V460.
Inline hokejs
Inline hokejs ir komandu sporta veids, kuru spēlē uz speciāla seguma, kura izmēri ir līdzīgi hokeja laukumam. To spēlē ar ripai līdzīgu priekšmetu, kurš ir nedaudz vieglāks. Latvijā šis sporta veids nav diez ko izplatīts, visā Latvijā ir tikai viena halle, kas ir zem klajas debess.
Ekipējums
Ekipējums ir tas pats, kuru izmanto hokejā. Tikai inline hokejā neizmanto krūšu sargu un slidām nav asmens, bet gan ripulīši. Vārtsargiem gan paliek tas pats ekipējums kāds hokejā.
Spēle
Inline hokejs tiek spēlēts uz speciāla seguma. Uz laukuma atrodas 6 spēlētāji, 3 uzbrucēji, 2 aizsargi un 1 vārtsargs. Vārti ir 122 cm augsti un 183 cm plati. Spēle notiek 3 periodus, kurš katrs ilgst 15 minūtes.
Mato Kosiks
Mato Kosiks (dsb, de, dzimis, miris ) bija sorbu dzejnieks un žurnālists. Kopā ar dzejnieci Minu Vitkojcu tiek uzskatīts par sorbu dzejas klasiķi.
Dzīvesgājums
Dzimis zemnieku ģimenē. Pēc sākumskolas pabeigšanas iestājās ģimnāzija, kuru viņam nācās pamest 1873. gadā, lai strādātu Leipcigas dzelzceļā. Tajā pašā laikā sarakstīja savus pirmos dzejoļus. 1877. gadā atgriezās Verbenā, kur sāka nodarboties ar literāro darbību, sadarbojoties ar dažādām sorbu izdevniecībām.
1880. gadā viņš kļuva par vienu no lejassorbu kultūras un izglītības sabiedrības Maśica Serbska dibinātājiem. Tajā pašā gadā kļuva par lejassorbu valodas laikraksta Bramborske Nowiny redaktoru. Laikraksta redaktora darbs nenesa pietiekamu peļņu, tāpēc 1883. gadā viņš pārcēlās uz ASV, kur plānoja iestāties luterāņu seminārijā.
ASV viņš sāka pētīt luterāņu teoloģiju, sākotnēji Springfīldā, bet vēlāk — Čikāgā. Pēc mācību beigām viņš tika iecelts par Velsburgas pilsētas draudzes mācītāju. Vēlāk viņš atgriezās dzimtenē, lai strādātu par mācītāju vienā no vietējām luterāņu draudzēm un nodarboties ar sabiedrisku darbu. Vietējā luterāņu baznīca neatzina viņa Amerikā iegūto teoloģisko izglītību un viņam bija jādodas atpakaļ uz ASV.
No 1892. gada aktīvi sarakstījās ar sorbu sabiedriskajiem darbiniekiem Vācijā, kuri ietekmēja viņu atsākt literāro darbību. Līdz 1913. gadam strādāja par mācītāju ASV vācvalodīgo luterāņu draudzēs. 1913. gadā viņš nopirka fermu Oklahomas štatā, kur strādāja līdz savai nāvei 1940. gadā.
Ievērojamākie darbi
2012. gadā Vācijā tika pabeigta Kosika astoņu kopoto rakstu sējumu izdošana.
Santjago metropoles reģions
Santjago metropoles reģions ir viens no Čīles 16 reģioniem. Izvietojies valsts vidusdaļā; ziemeļos un rietumos robežojas ar Valparaiso reģionu, dienvidos — ar O'Higinsa reģionu, bet austrumos — ar Argentīnu. Santjago reģions ir vienīgais Čīles reģions, kuram nav tiešas izejas uz Klusā okeāna krastu. Administratīvi reģions dalās sešās provincēs — Santjago, Čakabuko, Kordiljera, Maipo, Melipilja un Talagante. Reģiona administratīvais centrs ir valsts galvaspilsēta Santjago.
Austrija 1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Austrija piedalījās 1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās ASV pilsētā Losandželosā no 1932. gada 30. jūlija līdz 14. augustam. Šī bija astotā reize, kad Austrija piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs.
Austriju olimpisko komandu 1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 9 sportisti (7 vīrieši un 2 sievietes), kuri startēja 6 olimpiskajos sporta veidos. Olimpiskajā komandā ietilpa arī 10 dalībnieki, kuri startēja mākslas sacensībās, taču tās vairs netiek uzskatītas par oficiālu olimpisko sporta veidu līdz ar to netiek ieskaitītas.
Jurģis Skulme
Jurģis Skulme (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs, mākslas zinātnieks un disidents. Mākslas zinātņu kandidāts (1971).
Austrija 1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Šajās vasaras olimpiskajās spēlēs Austrija izcīnīja 5 olimpiskās medaļas (1 zelta, 1 sudraba un 3 bronzas medaļas), ierindojoties 18. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Pa divām medaļām katrā, tika izcīnīts cīņas sportā un svarcelšanā. Savukārt vienīgo zelta medaļu šajās spēlēs Austrija izcīnīja paukošanā, to paveica Ellena Preisa.
Jurģis Skulme
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā gleznotāja Ugas Skulmes un viņa sievas dietoloģes Ksenijas Skulmes ģimenē. 1954. gadā absolvēja Latvijas Valsts Mākslas akadēmijas Monumentālās glezniecības nodaļu, piedalījās izstādēs. No 1961. gada zinātniskais līdzstrādnieks un pedagogs, Mākslas akadēmijā izveidoja mākslas vēstures materiālu krātuvi (tagadējo Informācijas centru). Kopā ar tēvu Ugu Skulmi 1966. gadā viņš sāka ceļvežu sēriju pa mākslinieku dzīves un darba vietām. 1970. gadā Tartu Universitātē aizstāvēja mākslas zinātņu kandidāta disertāciju. Vadīja neformālas ekskursijas pa Latvijas lauku baznīcām.
Kopš 1970. gada Valsts Drošības komitejas aģenti ziņoja, ka J. Skulme noorganizējis slepenu ziņu pārsūtīšanas kanālu un informējis Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas Ārzemju komiteju. Kad 1977. gada sākumā J. Skulme nelegāli nosūtīja uz Zviedriju manuskriptu, kas kritizēja okupācijas režīmu Latvijā, kāds to pārtvēra un nosūtīja Valsts Drošības komitejai. 25. aprīlī J. Skulmes mājā veica kratīšanu, pēc trīs mēnešu izmeklēšanas viņu apcietināja un 19. augustā notiesāja "par padomju iekārtas diskreditēšanu", sodu viņš izcieta "labošanas darbos" Daugavpilī un Bolderājā (1977-1980). 1977. gadā viņu atlaida no darba Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā, 1978. gadā izslēdza no Latvijas Mākslinieku savienības.
Pēc atbrīvošanas 1980. gadā J. Skulme strādāja par kurinātāju un gadījuma darbu strādnieku, līdztekus gleznoja, organizēja citu mākslinieku darbu izstādes. 1984. gadā atsāka piedalīties izstādēs, 1989. gadā viņu atjaunoja Latvijas Mākslinieku savienībā un 1994. gadā oficiāli reabilitēja. 2009. gadā iznāca advokāta un rakstnieka Andra Grūtupa grāmata "Observators. Par mākslinieka Jurģa Skulmes tiesāšanu", balstoties uz Valsts Drošības komitejas operatīvās lietas reģistrācijas materiāliem un aģentu ziņojumiem.
Miris.
Daiļrade
Darbi visbiežāk eļļas tehnikā. 1954. gadā sāka publicēties presē un rakstu krājumos, rakstīja par mākslu, veidoja pārraides par mākslu televīzijā un radio. Viņa personālizstādes notika Aizputē, Bauskā, Dolē, Gulbenē, Jēkabpilī, Kuldīgā, Madonā, Tukumā, Valkā, Ventspilī, Palangā, Stokholmā un Falunā. Piedalījās grupu izstādēs Oslo, Krasnojarskā, Maskavā, Šēselē, Folketsvilā.
Tibetas kalniene
Tibetas kalniene (bo, bod sa mtho), arī Tibetas plakankalne un Cjindzanas kalniene (zh, ) ir plaša plakankalne Centrālāzijā un Austrumāzijā, kas aptver lielāko daļu Tibetas autonomā reģiona, daļu no Ķīnas Cjinhai provinces, kā arī Ladākhu (Indijas savienības teritoriju) un Indijas štata Himāčalas Pradēšas ziemeļus. Ziemeļos to norobežo Kuņluņa kalnu grēda, bet dienvidos un dienvidrietumos attiecīgi Himalaji un Karakorums. Tibetas kalniene rietumu—austrumu virzienā plešas aptuveni 2500 km, bet no ziemeļiem uz dienvidiem — aptuveni 1000 km. Aptuvenā platība ir 2,5 miljoni km². Tibetas kalniene ir pasaulē augstākā plakankalne virs jūras līmeņa (vidēji no 4000 līdz 5000 m vjl.), tādēļ tā tiek dēvēta par “Pasaules jumtu”.
Tibetas kalnienē atrodas vairāku Āzijas lielo upju iztekas. Šeit sākas Jandzi, Huanhe, Inda, Brahmaputra, Mekonga un Salvina. Jandzi, Huanhe un Mekongas augštecē ir dziļas aizas, līdz pat 2000—3000 metriem. Daudz ezeru, galvenokārt sālsezeri, lielākie no tiem ir Namco, Sellings un Dangrajuma ezers.
Ģeoloģija
Tibetas kalnienes centrālā daļa un ziemeļu daļa ir salīdzinoši līdzena un plakana, salīdzinot ar kalnu grēdām dienvidos, kur augstums virs jūras līmeņa sasniedz 6000 metrus. Līdzenumus veido galvenokārt smilšakmens, kaļķakmens, slāneklis, savukārt pacēlumus veido granīts un gneiss. Tibetas kalniene atrodas seismiskās aktivitātes zonā, šeit ir zemestrīces, geizeri, karstie avoti. No derīgajiem izrakteņiem Tibetas kalnienē iegūst akmeņogles, dzelzsrūdu, krāsaino metālu rūdas, zeltu, kasiterītu, antimona un arsēna rūdas, talku, ģipšakmeni un dažādus sāļus.
Ģeoloģiskā vēsture
Kopš eocēna sākuma Tibetas kalniene, līdzās Himalajiem un Pamiram, veidojusies saduroties Indijas plātnei ar Eirāzijas plātni. Lai gan Tibetas kalnienes veidošanās laiks ir relatīvi zināms, tās izcelsme un evolūcija tiek apstrīdēta, nepārbaudāma un pat uzskatīta par nezināmu. Katrā ziņā, ir zināms, ja Tibetas kalniene nebūtu izveidojusies, tad Himalaji visticamāk būtu veidojušies pavisam citādāk, nekā tie ir mūsdienās.
Tektoniskās kustības turpinās, notiek zemestrīces, kalnienē ir kvartāra vulkāni un karstie avoti.
Klimats
Tibetas kalnienē valda krasi kontinentāls klimats, maz nokrišņu. Tajā ir salīdzinoši augsta sniega līnija, tā sākas pie 5500—6000 metriem virs jūras līmeņa.
Šaha notācija
Šaha notācija (la — 'apzīmējums, pieraksts') ir nosacītu apzīmējumu sistēma atsevišķu šaha gājienu, visas partijas vai konkrētas pozīcijas pierakstīšanai. Zināmi vairāki šaha notācijas veidi: algebriskā, aprakstošā, ciparu un Udemana kods. Latvijā, tāpat kā vairums valstu, lieto algebrisko apzīmējumu sistēmu.
Algebriskā notācija
Algebriskā notācijā katrai figūrai ir savs apzīmējums. Dažādās valodās figūru apzīmējumi atšķiras, jo parasti apzīmējumam tiek izvēlēts kāds no figūras nosaukuma pirmajiem burtiem. Mūsdienu šaha literatūrā figūru apzīmēšanai plaši lieto to grafiskos simbolus.
Lauciņu apzīmējumi
Lauciņa apzīmējums sastāv no vertikāles un horizontāles apzīmējuma. Vertikāles apzīmē sākot no dāmas flanga ar latīņu burtiem a līdz h, horizontāles numurē sākot no balto puses ar cipariem no 1 līdz 8.
Gājiena pilnais pieraksts (pilnā notācija)
Gājiena pieraksts sastāv no šādiem komponentiem (to rakstības secībā):
Gājienu saīsinātais pieraksts (īsā notācija)
Saīsinātā pierakstā izlaiž lauciņa apzīmējumu no kura izdarīts gājiens. Ja šāds gājiena pieraksts nav viennozīmīgs, pievieno vienu no izejas lauciņa koordinātām, piemēram, Tad1 vai Z1d2. Bandinieka sitienu pieraksta sekojoši cxd4.
Partijas pieraksts
Pierakstot partiju gājienus numurē. Pēc gājiena numura raksta balto gājienu, pēc tam ar atstarpi melno gājienu. Tad nākamo gājiena numuru utt. Ja partijas pieraksts jāturpina sākot ar melno gājienu, tad pēc gājiena numura balto gājiena vietā liek daudzpunktu.
Pieraksta piemērs lietojot pilno notāciju
'''1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 d7-d6 3. Lf1-c4 Lc8-g4 4. Zb1-c3 g7-g6 5. Zf3xe5 Lg4xd1 6. Lc4xf7+ Ke8-e7 7. Zc3-d5#'''
Pieraksta piemērs lietojot īso notāciju
'''1. e4 e5 2. Zf3 d6 3. Lc4 Lg4 4. Zc3 g6 5. Zxe5 Lxd1 6. Lxf7+ Ke7 7. Zd5#'''
Pozīcijas pieraksts
Izmantojot algebrisko notāciju var pierakstīt arī konkrētu pozīciju. Piemēram, blakus esošās etīdes sākuma pozīcijas pieraksts:
'''Baltie: Ka6, Lh4, Zb8, bb. c2, d2 (5);'''
'''Melnie: Kd5, bb. a3, d4 (3).'''
Etīdes risinājums
'''1.Zc6! Kxc6 2.Lf6 Kd5 3.d3! a2 4.c4+! Kc5 (Ja 4. ... dxc3 e.p., tad 5. Lxc3 un baltie uzvar.) 5.Kb7! a1D 6.Le7#
Aprakstošā notācija
Aprakstošo notāciju lieto angļu un spāņu valodās runājošajās valstīs. Tā ir sarežģītāka par algebrisko notāciju. Tajā vertikāles apzīmē nevis ar latīņu alfabēta burtiem, bet gan ar to figūru nosaukuma pirmajiem burtiem, kas uz tām atrodas sākuma stāvoklī. Torņa, zirdziņa un laidņa vertikāles apzīmējumam pievieno vēl vienu burtu, kas konkretizē kādā (dāmas vai karaļa) spārnā atrodas šī vertikāle. Angļu versijā konkretizējošais burts (Q — dāmas spārns, K — karaļa spārns) tiek pievienots pirms figūras apzīmējuma, bet spāņu versijā (attiecīgi D un R) pēc figūras apzīmējuma.
Horizontāles apzīmē ar cipariem no 1 līdz 8, bet atšķirībā no algebriskās notācijas, kur horizontāles numurē no balto puses, aprakstošā notācijā gan baltie un gan melnie numerāciju izdara katrs no savas puses. Šaha galdiņa lauciņa apzīmējums sastāv vertikāles un horizontāles apzīmējuma, angļu versijā pirmo raksta vertikāles apzīmējumu, bet spāņu — horizontāles apzīmējumu.
Ciparu notācija
Ciparu notācija ir šaha gājiena un partijas pieraksta veids izmantojot ciparus. To lieto starptautiskās korespondencšaha sacensībās. Ciparu notācija ir obligāta ICCF rīkotajos pasta turnīros. Ciparu notācijā katru šaha galdiņa lauciņu apzīmē ar divzīmju ciparu. Gājienu pieraksta kā četrzīmju ciparu: pirmie divu cipari apzīmē lauciņu no kura figūra izdara gājienu, nākamie divi lauciņu uz kuru pārvietojas figūra. Figūru apzīmējumus un citas zīmes (mats, šahs u. c.) nelieto. Rokādi pieraksta kā karaļa gājienu: balto īsā rokāde -5171, garā rokāde — 5131, melno īsā rokāde — 5878, garā — 5838. Bandinieka pārvēršanos sasniedzot pēdējo horizontāli apzīmē pievienojot gājienam vienu ciparu, kas apzīmē figūru kurā pārvērsties bandinieks: 1 -dāma, 2 — tornis, 3 — laidnis, 4 — zirgs.
Timotijs Kastaņs
Timotijs Kastaņs (fr, dzimis ) ir Beļģijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Kastaņs pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Leicester City.
Beļģijas futbola izlases sastāvā Kastaņs debitēja mačā pret Skotiju.
Tour of Hainan
Tour of Hainan ir ikgadējas profesionālās šosejas riteņbraukšanas sacensības, kas notiek Ķīnā, Hainaņas provincē. Sacensības sastāv no deviņiem posmiem un tās iekļautas UCI Asia Tour sacensību kalendārā. Sacensības pirmoreiz notika 2006. gadā. 2007. gadā tās ieguva UCI 2.1 kategoriju, bet 2009. gadā jau 2.HC kategoriju.
Ratmirs Holmovs
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt divpadsmit gadu vecumā. Otrā pasaules kara laikā dienējis flotē Tālajos Austrumos un pašās kara beigās nokļuvis japāņu gūstā, kādēļ vēlāk Holmovam bijušas problēmas ar izbraukšanu no PSRS, lai dotos uz šaha turnīriem.
1947. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1948. gadā uzvarējis Baltkrievijas šaha čempionātā. No 1948. gada līdz 1960. gadam dzīvojis Lietuvā. Kļuvis par desmitkārtēju Lietuvas šaha cempionāta uzvarētāju (1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1955, 1957, 1958, 1959, 1960). 1954. gadā Rīgā sporta biedrības Spartak sastāvā uzvarējis PSRS komandu kausa izcīņā šahā. 1960. gadā kopā ar Vasiliju Smislovu dalījis 1.-2. vietu Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā. Par panākumiem turnīros FIDE 1954. gadā Holmovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1960. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. No 1948. līdz 1972. gadam sešpadsmit reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos. 1963. gadā kopā ar Leonīdu Šteinu un Borisu Spaski dalījis 1.-3. vietu PSRS šaha čempionāta finālā, taču papildu turnīrā palicis 3. vietā (uzvarēja Šteins). 1965. gadā Havanā piedalījies Hosē Raula Kapablankas memoriālā, kurā sensacionāli uzvarējis Robertu Fišeru un izcīnījis 5. vietu. 1968. gadā atkārtoti piedalījies Kapablankas memoriālā un uzvarējis tajā.
1970. gadā PSRS izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātā, izcīnot arī individuālo zelta medaļu. 1973. gadā kopā ar Mihailu Tālu uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Dubnā. Četras reizes uzvarējis PSRS komandu šaha čempionātos Maskavas (1967, 1969) un Krievijas (1963, 1975) izlašu sastāvos. 1987. gadā uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātā. 1988. gadā Voronežā dalījis 1.-2. vietu Krievijas šaha čempionātā. Sekmīgi piedalījies arī senioru šaha turnīros. 2000. gadā dalījis 1.-4. vietu Pasaules senioru šaha čempionātā, bet gadu vēlāk šajā turnīrā dalījis 2.-4. vietu.
Par savu šaha spēles stilu bijis iesaukts par "centra aizsargu". Holmovam raksturīga bija diezgan pavirša pieeja šaha atklātņu teorijai, taču ļoti sīksta sliktāku pozīciju aizsardzība, kuras laikā viņš izmantoja katru vismazāko iespēju apgrūtināt pretiniekam pārsvara realizāciju.
Lisjēns Bodrjē
Lisjēns Aleksandrs Bodrjē (fr; dzimis, miris ) bija franču burātājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Bodrjē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. Open klases sacensībās viņš nefinišēja, bet 1 līdz 2 tonnu laivu klases pirmajā braucienā ieguva bronzas medaļu, savukārt otrajā braucienā — 4. vietu.