cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smoļenskas aviokatastrofa
11. aprīlī Kačinsku mirstīgās atliekas ar militāro lidmašīnu tika nogādāti Varšavā.
Prezidenta un viņa sievas bēres notika 18. aprīlī Krakovā. Uz bērēm, par spīti Islandes vulkāna Eijafjadlajegidla izvirduma dēļ atceltajiem lidmašīnu reisiem, ieradās daudzu valstu līderi, tai skaitā Latvijas prezidents Valdis Zatlers ar kundzi.
Barenca jūra
Barenca jūra (ru, no) ir Ziemeļu Ledus okeānam piederīga jūra ziemeļos no Norvēģijas un Krievijas Eiropas daļas. Nosaukta nīderlandiešu jūrasbraucēja Vilema Barenca vārdā.
Vispārējs apraksts
Salīdzinoši dziļa kontinentālā šelfa jūra, vidējais dziļums ir ap 230 metri. Dienvidu daļa, tai skaitā Murmanskas osta neaizsalst visu gadu pateicoties siltajai Ziemeļatlantijas straumei. Septembrī jūra brīva no ledus. Ūdens virsējā slāņa vidējais sāļums — 32—35‰, temperatūra vasarā 7—12 °C līdz 0 °C, ziemā — 3—5 °C līdz −1 °C.
Barenca jūrā ir trīs veidu ūdens masas — silts, sāļš Atlantijas ūdens (temperatūra >3 °C, sāļums >35 ‰) no Ziemeļatlantijas straumes, aukstais Ziemeļu Ledus okeāna ūdens (temperatūra <0 °C, sāļums <35 ‰) no ziemeļiem un siltais bet ne īpaši sāļais piekrastes ūdens (temperatūra >3 °C, sāļums <34,7 ‰). Starp Atlantijas un polārajiem ūdeņiem veidojas īpaša robežzona — Polārā fronte. Jūras rietumu daļā šo fronti nosaka gultnes topogrāfija, tā ir salīdzinoši asi izteikta un gadu pēc gada vienā un tajā pašā vietā, savukārt austrumos, tuvāk Novaja Zemļai tā ir maz izteikta un ar mainīgu atrašanās vietu.
Bioloģija
Salīdzinot ar citām jūrām līdzīgos platuma grādos Barenca jūra ir bioloģiski produktīva. Fitoplanktona pavasara «ziedēšana» sākas samērā ātri, tuvu pie ledus malas, jo kūstošā ledus saldūdens virs jūras ūdens veido stabilu slāni. Fitoplanktons savukārt uztur zooplanktonu — tādas sugas kā Calanus finmarchicus, Calanus glacialis, Calanus hyperboreus, Oithona spp. un krilu. Zooplanktons savukārt kalpo par pārtiku zivīm un putniem.
Zveja Barenca jūrā dod daudz zivju resursus Norvēģijai un Krievijai.
Vēsture
Pirms Ziemas kara arī Somijai bija izeja uz Barenca jūru un pie šīs jūras esošā Petsamo (tagad — Krievijas Pečenga) osta bija vienīgā neaizsalstošā Somijas osta.
Jūras robeža starp Krieviju un Norvēģiju nav nosprausta — norvēģi vēlas to vilkt pa viduslīniju, savukārt krievi — pa meridiānu.
.mf
Pašlaik Senmartēna lieto Gvadelupes augstāka līmeņa domēnu .gp un Francijas augstāka līmeņa domēnu .fr.
Vadakstes līdzenums
Vadakstes līdzenums ir līdzenums Latvijas dienvidrietumu daļā, Saldus novada dienvidos. Tā pamatu veido lēzens pamatiežu pacēlums, virs kura atrodas plāna kvartāra nogulumu sega. Reljefs vienmuļš, viļņots, vietām ir ledāju kušanas ūdeņu veidotās ielejas. Interesants ir Vadakstes drumlinu lauks, kurš sākas rietumos no Bēnes un beidzas Lietuvas teritorijā. Drumlini izstiepti galvenokārt rietumu - austrumu un ziemeļrietumu - dienvidaustrumu virzienā. Tie ir apmēram 0,5 - 3 km gari un 250 - 1000 m plati. Starpdrumlinu ieplakās atrodas upju (Vadakstes, Zaņas un Ezeres) ielejas vai arī tās ir pārpurvotas. Klimats līdzinās Rietumkursas augstienes dievniddaļas klimatam. Mežos aug bērzi, apses, liepas, ozoli. Pļavas atrodas starppauguru ieplakās un upju ielejās. Labi iekopti tīrumi ir ap Ezeri un Ventas tuvumā.
Radža Bells
Radža Bells (dzimis Santakrusā, ASV Virdžīnās) ir profesionāls ASV basketbolists, spēlē uzbrūkošā aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2013) pārstāv NBA klubu Jūtas "Jazz".
18. gads
18. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās pirmdienā.
Diddy
Diddy (pazīstams arī kā Puff Daddy, P. Diddy), īstajā vārdā Šons Kombss (en; dzimis 1969. gada 4. novembrī Ņujorkā, ASV), ir amerikāņu mūziķis, reperis, producents, aktieris un vīriešu modes mākslinieks. Viņš ir ieguvis trīs Grammy balvas un divas MTV mūzikas video balvas. Diddy vīriešu apģērbu līnija ir ieguvusi Amerikas modes dizaineru padomes balvu.
Kombss ir dzimis Hārlemā un izaudzis Mauntveronā, Ņujorkas štatā. Viņš izstājies no Hārvarda Universitātes, lai kļūtu par augstāko vadītāju ierakstu kompānijā Uptown Records un 1993. gadā dibinātu pats savu ierakstu kompāniju Bad Boy Records. Šons Kombss kļuva populārs kā Puff Daddy, vēlāk kā P. Diddy (Puff un Puffy bieži tika izmantotas kā iesaukas, bet nekad kā ieraksta vārdi). 2005. gada augustā viņš mainīja savu skatuves vārdu uz vienkārši Diddy, bet Lielbritānijā, saistībā ar tiesas spriedumu, turpināja izmantot iepriekšējo segvārdu P. Diddy.
2010. gadā žurnāls Forbes paziņoja, ka Diddy ir turīgākais reperis pasaulē. Saskaņā ar žurnāla aprēķiniem, viņam piederošās bagātības sastāda aptuveni 475 miljonus ASV dolāru. 2. vietu ar 450 miljoniem dolāru Forbes sarakstā ieņem Jay-Z, savukārt 3. vietā ierindojies Dr. Dre, kurš ar 125 miljoniem dolāru gan krietni atpaliek no saviem kolēģiem.
Diddy-Dirty Money
Diddy-Dirty Money ir Diddy dibināta gruapa, kurā iesaistīta dziedātāja un dziesmu autore Kalenna Hārpere (en) un kādreizējā apvienības Danity Kane dalībniece Dona Ričarda (en). Izdoti seši Diddy-Dirty Money singli, no tiem ceturtā singla formātā iznākusī dziesma ir "Coming Home". Sasniedzot 13. vietu ASV un 4. vietu Lielbritānijā, tā kļuvusi par Diddy-Dirty Money līdz šim vispopulārāko hitu, atstājot aiz sevis singlu "Hello Good Morning". Visi Diddy-Dirty Money singli pārstāv grupas pirmo un pagaidām vienīgo albumu Last Train To Paris, kas iznāca 2010. gada decembrī.
Kristīne Kārkliņa
Kristīne Kārkliņa (dzimusi Rīgā) ir bijusī latviešu basketboliste, spēlēja saspēles vadītājas pozīcijā, Latvijas sieviešu basketbola izlases dalībniece. Kopā ar Latvijas sieviešu izlasi ir izcīnījusi 7. vietu 2009. gada Eiropas čempionātā Latvijā un 8. vietu 2011. gada Eiropas čempionātā.
Biogrāfija
K. Kārkliņa ir dzimusi Rīgā, taču bērnību pavadīja Jūrmalā. Bērnībā nodarbojās ar burāšanu, dziedāšanu, dejošanu, tenisu, tautasbumbu, orientēšanās sportu un sērfošanu. Mācījusies Pumpuru vidusskolā un Rīgas 3. vidusskolā. Savu profesionāles karjeru sākusi 1998. gadā vietējā TTT Rapa klubā. Ar TTT Rapa tika iegūts Latvijas čempiontituls 1999. gadā. 2000. gadā noslēdza līgumu ar Rapa/Rīgas zieds, ar ko 2001. gada Latvijas čempionātā tika iegūta 3. vieta. Pirms aizbraukšanas uz Franciju vēl spēlēja RTU/Klondaika sastāvā. Taču LFB līgā K. Kārkliņa pavadīja 6 gadus, spēlēdama Stade Poitevin sastāvā, Francijā vēl viņa absolvēja Puatjē universitāti. 2008. gadā atgriezās Latvijā. Vienu sezonu pavadīja SK Cēsis sastāvā, ar ko 2008.—2009. gada sezonā startēja Latvijas Sieviešu basketbola līgā, kur izcīnīja zelta medaļas, finālā uzvarot TTT Rīga, Baltijas Sieviešu basketbola līgā, kur nokļuva līdz Final Four turnīram Cēsīs (izcīnīta 2. vieta). Komanda spēlēja arī FIBA Eiropas kausā, kur tika līdz sešpadsmitdaļfinālam. 2009.—2010. gada sezonā pārstāvēja TTT Rīga klubu un K. Kārkliņa bija viena no trim komandas kapteinēm, ar ko tika iegūts Latvijas čempiontituls un tika startēts Eirolīgas grupu turnīrā. 2011. gada janvārī viņa lauza līgumu ar Rīgas TTT vienību un dažas dienas vēlāk pievienojās Spānijas virslīgas klubam Cadi La Seu. 2011.—2012. gadā klubs ieņēma 6. vietu Spānijas čempionātā. 2012. gada jūnijā viņa pārgāja uz Turcijas līgas klubu Ceyhan Belediye. Tā sastāvā 2012.—2013. gada Turcijas kausa izcīņā tika sasniegts pusfināls. 2013. gada novembrī pārgāja uz Rīgas TTT, kuras sastāvā ceturto reizi kļuva par LSBL čempioni, kā arī tika atzīta par izslēgšanas spēļu vērtīgāko spēlētāju.
Karjera Latvijas izlasē
K. Kārkliņa ir spēlējusi visās Latvijas sieviešu jaunatnes izlasēs. Ar Latvijas U-20 vienību izcīnījusi 4. vietu 2002. gada Eiropas U-20 čempionātā un ar U-21 izlasi veiksmīgi startēja 2003. gada Pasaules U-21 čempionātā, izcīnīta 8. vieta.
Latvijas nacionālās izlases sastāvā debitējusi. 2004. gadā izlases sastāvā izcīnīja ceļazīmi uz 2005. gada Eiropas čempionātu. Nākamā reize, kad K. Kārkliņa bija izlases sastāvā, bija 2009. gada Eiropas čempionāts, kas norisinājās Latvijā. Kopā ar izlasi tika izcīnīta 7. vieta un K. Kārkliņa bija viena no komandas līderēm. Vēl ir izcīnījusi 8. vietu 2011. gada Eiropas čempionātā Polijā. Kopumā Latvijas izlasē ir aizvadījusi 15 spēles, tajās gūstot 33 punktus, tai skaitā 11 spēles un tajās gūtie 29 punkti ir spēti FIBA spēlēs (dati uz 2010. gada 1. janvāri).
Varmijas-Mazūrijas vojevodiste
Varmijas-Mazūrijas vojevodiste (pl) ir Polijas vojevodiste valsts ziemeļaustrumos. Dibināta 1999. gada 1. janvārī, apvienojot trīs vojevodistes (Olštinas, daļēji Suvalku un Elblongas). Nosaukta vēsturisko novadu — Varmijas un Mazūrijas vārdā. Līdz 1945. gadam bija Austrumprūsijas dienvidu daļa Vācijas sastāvā.
Administratīvais iedalījums
Apriņķi:
Visi apriņķi nosaukti to centru vārdā, izņemot:
Pilsētas
Vojevodistē ir 49 pilsētas (trekninātas pilsētas ar apriņķa tiesībām):
Pūrisms
Pūrisms (no la — 'tīrs') ir vairākās zinātnēs lietots termins:
Ābadāna
Ābadāna (Ābādān) ir ostas pilsēta Hūzestānā, Irānas dienvidrietumos.
Ābadāna atrodas pie Irānas un Irākas robežas uz Šatalarabas upes deltas salas, kuru sauc tāpat kā pilsētu. Piecdesmit trīs kilometru attālumā atrodas Persijas līcis. Kopā pilsētā dzīvo vairāk kā 415 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsētā atrodas osta, kas ir pieejama okeāna kuģiem, starptautiskā lidosta, naftas pārstrādes rūpnīca. Šeit sākas naftas cauruļvads uz Teherānu un Isfahānu. Ābadānā darbojas arī ķīmiskās rūpniecības uzņēmumi, kas ražo amonjaku, sēru un etilēnu.
Pilsēta šajā vietā ir izveidojusies apmēram 8. līdz 9. gadsimtā. Pilsētas nosaukums radies no tās dibinātāja vārda. Jau sākotnēji pilsētā darbojās osta, bet otrs nozīmīgs faktors pilsētas izaugsmē bija sāls ieguves vietas tās apkārtnē. Par Ābadānu bieži notika strīdi un karadarbība starp tuvākajām valstīm. Kopš 1847. gada pilsēta atradās Persijas sastāvā. 20. gadsimta pašā sākumā pilsētas apkārtnē tika atklātas naftas iegulas. No 1909. līdz 1913. gadam šeit tika uzcelta naftas pārstrādes rūpnīca, kura vēlāk kļuva par vienu no lielākajām pasaulē. Irānas — Irākas karā pilsēta cieta no karadarbības un daudzi pilsētas iedzīvotāji devās bēgļu gaitās. Tobrīd tika pārtraukta arī naftas pārstrādes uzņēmuma darbība, kura tika atjaunota jau pēc kara un rekonstrukcijas, 1993. gadā. 1997. gadā tā atkal sāka strādāt pirmskara apjomos.
Jidzjin
Jidzjin (zh — 'Pārmaiņu kanons'), Pārmaiņu grāmata jeb Pārvērtību grāmata ir viens no vecākajiem Ķīnas tekstiem. Grāmata iekļauta paredzējumu sistēma, ko var salīdzināt ar Rietumu pasaules ģeomantiju. Mūsdienās tiek uzskatīts, ka grāmata radās 1. gt. p.m.ē., tomēr precīzs grāmatas sarakstīšanas laiks nav zināms.
Ķīnas Karojošo valstu periodā grāmatas saturu sāka interpretēt kā astroloģijas un kosmoloģijas sistēmu, kas vēlāk kļuva par nozīmīgu zināšanu avotu šajās nozarēs Ķīnas vēsturē.
2019. gada 4. oktobrī Latvijas Nacionālajā bibliotēkā tika prezentēts Agita Baltgalves Jidzjin tulkojums latviešu valodā no senķīniešu valodas.
Dinods
Dinods (din(atronefekts) + (elektr)ods) - vakuuma elektronu ierīču (fotoelektronu daudzkāršotāju un sekundārās emisijas lampu) elektrods, kas paredzēts sekundāro elektronu plūsmas iegūšanai. Ar dinoda palīdzību elektronu plūsma tiek pastiprināta, jo katrs uz dinoda krītošais primārais elektrons izsit no tā vairākus sekundāros elektronus. Fotoelektronu daudzkāršotājos parasti ir vairāki dinodi.
Tālavs Jundzis
Izglītība
1970. gadā pabeidzis Jaunpiebalgas vidusskolu un 1974. gadā absolvējis Latvijas Valsts Universitātes Juridisko fakultāti, aizstāvējis disertāciju kriminoloģijā, 1986. gadā ieguvis juridisko zinātņu kandidāta grādu, 1993. gadā - tiesību zinātņu doktora grādu.
Ir vairāk kā 80 zinātnisku rakstu un grāmatu, to skaitā monogrāfiju "Latvijas drošība un aizsardzība" (1995. gads) autors. Kopš 1993. gada specializējies starptautisko attiecību un drošības jautājumos un 1999. gadā aizstāvējis habilitētā politoloģijas doktora grādu. 1998. gadā ievēlēts par LZA korespondētājlocekli. 2016. gadā saņēmis LZA Lielo medaļu par pētījumiem Latvijas neatkarības atjaunošanas vēsturē.
Papildus izglītību apguvis Londonas Karaliskās koledžas Kara departamentā (1995. gadā), NATO Aizsardzības koledžā Romā (1996. gadā). Bijis NATO stipendiāts (1994 - 1996) pētījumam par Baltijas valstu drošību.
Karjera
1970. gadā sācis strādāt Zaubes astoņgadīgajā skolā par skolotāju, pēc tam Rēveļu astoņgadīgajā skolā. Divus gadus dienējis obligātajā karadienestā Padomju armijā, tur iestājies PSKP (izstājies 1990. gada maijā). No 1975. gada strādājis par zinātnisko līdzstrādnieku Latvijas PSR Revolūcijas muzejs, laikaposmā no 1976. līdz 1988. gadam - strādājis prokuratūras iestādēs.
Kopš 1988. gada jūnija līdz ievēlēšanai Augstākajā Padomē (AP) vadījis LZA Filozofijas un tiesību institūta Kriminoloģijas nodaļu. Piedalījies un uzstājies ar runu Rakstnieku u.c. radošo savienību plēnumā 1988. gada 1. un 2. jūnijā. Bijis viens no Latvijas Juristu biedrības dibinātājiem 1988.gadā, un tās viceprezidents, tajā pašā gadā piedalījies Latvijas Olimpiskās komitejas atjaunošanā un bijis tās loceklis.
Darbojoties AP no 1990. līdz 1993. gadam, bijis Aizsardzības un iekšlietu komisijas priekšsēdētājs un AP Prezidija loceklis ( - ). Līdzdarbojies projekta deklarācijai par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Bijis AP Aizsardzības štāba priekšnieka vietnieks 1991. gada barikāžu laikā. Bijis Latvijas AP delegācijas loceklis Ziemeļatlantijas Asamblejā un Baltijas asamblejas loceklis. Bijis Latvijas delegācijas loceklis sarunām ar Krievijas Federāciju par tās karaspēka izvešanu laikā no 1991. gada februāra līdz 1993. gada jūlijam. Bijis pirmais atjaunotās Latvijas aizsardzības ministrs, šo posteni ieņēmis no līdz.
Pēc Aizsardzības ministra pilnvaru izbeigšanās kļuvis par LZA Baltijas stratēģisko pētījumu centra direktoru (1993. gada novembrī). 2. reizi ieņēmis Aizsardzības ministra amatu no 1997. gada līdz jūnijam līdz 1998. gada oktobrim, bet 1998. gadā atgriezies LZA Baltijas stratēģisko pētījumu centra direktora amatā. Bijis vecākais pasniedzējs LU Juridiskajā fakultātē (1989-1992), kopš 1999. gada septembra ir starptautisko tiesību asociētais profesors Sociālo tehnoloģiju augstskolā. Bijis Rīgas pilsētas padomes deputāts no 1989. līdz 1994. gadam un Rīgas domes deputāts 1997. gadā.
Bijis Kristīgās Tautas partijas (vēlāk Kristīgo Demokrātu Savienība) priekšsēdētājs (no 1996. līdz 1998. gadam). Ir Latvijas Juristu biedrības biedrs un tās Prezidija loceklis, kā arī Latvijas Politologu asociācijas biedrs.
1M
1M bija PSRS starpplanētu zonžu projekts 1959.-1960. gadā Marsa izpētei. Tika izgatavoti divi kosmiskie aparāti, abi tika iznīcināti nesējraķetes avārijas dēļ. Bija paredzēta vēl viena zonde ar nolaižamo aparātu, bet tā netika izgatavota laika trūkuma dēļ.
Konstrukcija
1M bija identisks Venēras zondei 1V. Tas bija pirmais kosmiskais aparāts, kas apgādāts ar visu nepieciešamo starpplanētu lidojumiem:
Žaks Binē
Žaks Filips Marī Binē (, - ) bija franču matemātiķis, fiziķis un astronoms. Dzimis Rennā, miris Parīzē, Francijā. Viņš veica nozīmīgu ieguldījumu skaitļu teorijā, un matricu algebras matemātiskajos pamatos, kas vēlāk noveda pie Kaileja un citu matemātiķu atklājumiem. Viņa vārdā nosaukta Binē teorēma par godu viņa ieguldījumam tajā. Viņš tiek atzīts par pirmo, kas izveidojis matricu reizināšanas likumus 1812. gadā, kā arī par Binē formulas autoru, kas ļauj izteikt Fibonači skaitli slēgtā formā, lai arī šis rezultāts bija zināms Leonardam Eileram vairāk kā simts gadus iepriekš.
Binē 1806. gadā beidza Politehnisko skolu (l'École Polytechnique) Parīzē un 1807. gadā tajā kļuva par skolotāju. 1816. gadā viņš kļuva par tās studiju inspektoru, šajā amatā strādājot līdz 1830. gada 13. novembrim, kad viņu no ta atcēla nesen kronētais Luijs Filips, iespējams, Binē atbalsta iepriekšējam karalim Šarlam X dēļ. 1823. gadā Binē aizvietoja Žanu Delambru Francijas koledžas astronoma amatā. 1821. gadā viņš kļuva par Goda leģiona kavalieri un 1843. gadā ievēlēja Francijas Zinātņu akadēmijā.
1M
Konstrukcija
Kosmiskā aparāta stāvokli telpā nodrošināja saules sensors, kas deva signālus dimetilhidrazīna / slāpekļskābes degvielas dzinējam. Zondes orientācija tika uzturēta tā, lai saules baterijas vienmēr būtu pavērstas pret Sauli. Elektronerģiju nodrošināja divu kvadrātmetru lieluma saules baterijas, kas uzlādēja sudraba-cinka akumulatorus. Signālu saņemšanai no Zemes bija paredzēta >2 m diametra paraboliskā antena, bet raidīšanai - garš antenas masts.
Lidojuma plāns
Abas zondes 1M bija paredzēts palaist 1960. gada septembrī. 1961. gada martā notiktu trajektorijas korekcijas manevrs un palīgdzinēja nomešana. Maijā kosmiskie aparāti palidotu garām Marsam.
Projekta vēsture
1959. gada oktobrī pēc veiksmīgiem Mēness zonžu Luna-1 un Luna-2 startiem padomju zinātnieki piedāvāja sākt Marsa un Venēras izpēti ar kosmiskajiem aparātiem. Sergeja Koroļova vadītais konstruktoru birojs OKB-1 veica sākotnējos projekta aprēķinus. Ar zondes masu aptuveni 500 kg būtu nepieciešama jaudīgāka nesējraķete. Tāpēc uz starpkontinentālās ballistiskās raķetes (SKBR) raķetes R-7 (8K71) bāzes tika izstrādāta četrpakāpju nesējraķete 8K78, kas vēlāk ieguva nosaukumu Molņija.
PSKP CK un PSRS valdiba pieņēma lēmumu "Par automātisko starpplanētu staciju izveidi, lai veiktu nosēšanos uz Mēness, lidojumus uz Venēru un Marsu". 1959. g. decembrī - 1960. g. februārī tika veikti Marsa un Veneras aparātu struktūras sākotnējā projektēšana un darbu plāna sastādīšana. Koroļovs piedāvāja uz Marsu palaist trīs zondes - divas attēlu uzņemšanai no pārlidojuma trajektorijas un vienu, lai nolaistos uz planētas virsmas. Projektam tika piešķirts apzīmējums 1M. Startam uz Marsu būtu jānotiek 1960. gada septembra beigās - oktobra sākumā (optimālais starta logs 20.-25. septembrī, vēlākais datums - 15. oktobrī). Kā kameru tika nolemts izmantot Mēness otrās puses uzņemšanas projektā E-2A izstrādāto fototelevīzijas iekārtu (FTIe). Radiosakaru sistēmas izstrāde tika nodota konstruktoru birojam SKB-567 GKRE.
Lai noslīpētu nolaižamā aparāta nosēšanos uz Marsa un Veneras, OKB-1 uz SKBR R-11 (8A61) bāzes tika izstrādāts raķeškomplekss R11A-MV, kas nolaižamā aparāta maketu pacēla 50 km augstumā. Startu sērijā tika izmēģināta divkaskādes izpletņu sistēma, kas būtu nepieciešama, nolaižoties Marsa retinātajā atmosfērā, tomēr šie izmēģinājumi notika ar ilgu kavēšanos pēc 1M zonžu palaišanas. Sakarā ar nespēju sagatavot nolaižamo aparātu līdz 1960. gada septembrim, aprīlī tika pieņemts lēmums aprobežoties tikai ar diviem aparātiem, kas veiktu Marsa fotografēšanu.
1960. gada aprīlī OKB-1 pasūtīja Rūpnīcai Nr. 88 divus kosmiskos aparātus 1M. PSKP CK un PSRS valdība pieņēma lēmumu "Par kosmiskās telpas apgūšanas plāna realizāciju 1960. gadam un 1961. gada 1. pusei". Saskaņā ar to bija jāizveido četrpakāpju nesējraķete lidojumiem uz Marsu un Veneru. Lidojumiem uz Marsu bija jānotiek 1960. gada augustā - septembrī, bet uz Veneru - optimālos astronomiskos termiņos. Tikai Rūpnīcā Nr. 88 beidzās zondes 1M tehnoloģiskā maketa montāža. Aizkavēšanās notika galvenokārt sakarā ar radiokompleksa izgatavošanas atpalikšanu no grafika.
abi kosmiskie aparāti tika nogādāti poligonā NIIP-5 (tagad Baikonuras kosmodroms). Elektrosistēmu izmēģinājumos daudzkārt notika radiobloka un citu sistēmu kļūmes, tās uz vietas tika novērstas. Kompleksajos izmēģinājumos tika atklātas novirzes no plānotajiem parametriem un kļūmes. notika fotografēšanas sistēmas testēšāna, kuras laikā izgāja no ierindas fototelevīzijas iekārta. kosmodromā notika Valsts komisijas sanāksme. Tajā daudz kritizēja radiosistēmas izstrādātājus no SKB-567, kuru piedāvāja pievienot NII-885 kā filiāli. Tā kā optimālais starta datums jau bija nokavēts, tad vajadzēja samazināt kosmiskās zondes masu. Tika pieņemts lēmums noņemt nestrādājošo FTVIe un profesora Ļebedinska spektrorefleksometru dzīvības noteikšanai uz Marsa.
Aizkavējās arī nesējraķetes ceturtā bloka izgatavošana un stenda izmēģinājumi. tika pabeigta sekošanas stacijas NIP-16 būve Eipatorijā Krimā.
pēc trīs diennakšu nepārtrauktiem aparāta 1M Nr.1 izmēģinājumiem tas tika nodots uz savienošanu ar ceturto pakāpi. Sākās 2. aparāta izmēģinājumi. nesējraķete ar pirmo aparātu tika uzstādīta starta laukumā.
notika nesējraķetes 8K78 starts ar kosmisko aparātu 1M Nr.1. Trešās pakāpes kļūmes dēļ raķete novirzījās no kursa, un pēc komandas tika izslēgts dzinējs. Trešā un ceturtā pakāpe kopā ar starpplanētu zondi sadega atmosfērā virs AustrumSibīrijas.
tika veikta 1M Nr.2 palaišana. Arī šī stacija netika līdz orbītai sakarā ar kļūmi trešās pakāpes dzinējā. Arī šoreiz aparāts sadega virs Austrumsibīrijas.
Ir ziņas, ka ne tikai fototelevīzijas iekārta tika noņemta, lai samazinātu zondes masu, bet arī palīgdzinējs, ar kuru būtu jāveic trajektorijas korekcijas manevrs. Tas nozīmē to, ka nebija vairs cerību sasniegt Marsu, un zondes tiktu palaistas "Marsa virzienā", lai izmēģinātu kosmiskā aparāta sistēmas.
Izmantotie avoti
Materiāls sagatavots pamatā pēc K.Lantratova raksta žurnālā "Новости Космонавтики" Nr.20, 1996.
Kļavu iela (Dzelzava)
Kļavu iela ir viena no Dzelzavas ielām.
Kļavu ielu var uzskatīt par vienu no centrālajām Dzelzavas ielām, jo šeit atrodas gan Dzelzavas pagasta padome, gan katlu māja, gan veikals, gan arī Madonas rajona Dzelzavas speciālā internātskola. Kā atsevišķas ēkas ar patstāvīgiem nosaukumiem, bet piederīgas Kļavu ielai ir Dzelzavas muižas ēka (Dzelzavas pamatskola), Dzelzavas pasta nodaļa ("Piesaules"), Dzelzavas kultūras nams ("Cīrulīši") un bijusī Dzelzavas muižas kalpu māja, tagadējā dzīvojamā ēka ("Liepiņkalns"). Piederīga kļavu ielai ir arī autobusu pietura pretī "Liepiņkalnam".
Tīkliņš
Tīkliņa zvaigznāju izveidoja Nikolā Lakals. Tīkliņa Zeta zvaigzne ieguva plašu popularitāti NLO interesentu vidū pēc Betijas un Bārnija Hilu paziņojuma, ka viņus nolaupījušie citplanētieši nākot no tieši šīs zvaigznes.
Mazie rati
Mazie rati var būt:
Lielie rati
Lielie rati var būt:
Autoceļš A2 (Latvija)
A2 autoceļš Rīga—Sigulda—Igaunijas robeža (Veclaicene) jeb Vidzemes (Pleskavas) šoseja ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas savieno Latvijas galvaspilsētu Rīgu ar Igaunijas robežu Veclaicenes pagastā. Autoceļš turpinās Igaunijā kā 7. šoseja, pēc tam Krievijā kā autoceļš A212 līdz Pleskavai. Autoceļš ir noklāts ar asfaltbetona segumu un tā garums Latvijā ir 195,6 km. No Rīgas gandrīz līdz Siguldai autoceļš ir ar atdalītām braukšanas joslām. No Rīgas apvedceļa autoceļš A2 ietilpst starptautiskajā autoceļā E77.
Satiksme
Autoceļš ir viens no noslogotākajiem autoceļiem Latvijā, posmā līdz A1/A4 sasniedzot pat vairāk kā 41 000 automašīnu diennaktī, pēc tam posmā līdz P3 satiksmes intensitāte sasniedz ap 29 000 automašīnu diennaktī. Posmā līdz autoceļam A3 (Sēnītei) autoceļu lieto vidēji 22000 automašīnu diennaktī. No autoceļa A3 līdz autoceļam P8 (Siguldā) autoceļu lieto vidēji 14000 automašīnu diennaktī. Līdz autoceļam P20 autoceļu vidēji lieto līdz 9000 automašīnu diennaktī, bet tālākajā posmā līdz autoceļam P30 (Bērzkrogam) autoceļu lieto vidēji 3000 automašīnu diennaktī, bet līdz autoceļa beigām ne vairāk kā 4000 automašīnu diennaktī, dažos posmos pat mazāk kā 1000 automašīnu diennaktī.
Uz autoceļa ir uzstādīti 12 stacionārie fotoradari (ieskaitot fotoradarus uz abām braukšanas joslām). 2023. gadā Latvijā ir plānots sākt izmantot vidējā ātruma kontroles radarus, no kuriem viens atradīsies autoceļa posmā 54,4 - 62,2 km.
Vēsture
Vidzemes šosejas būve sākās 1839. gadā. Zemnieku sētām 20 km apkārtnē no darbu vietas šķūtīs bija jādod vīrs ar zirga pajūgu, kam bija jābūt pilnam ar akmeņiem. Ceļu sāka celt no Rīgas un 1858. gadā to pabeidza, pievienojot Pēterpils–Pleskavas–Varšavas šosejai. Noteiktos attālumos ceļa malās uzcēla zirgu pasta stacijas, kurās ziņneši mainīja zirgus (piem. Bērzkrogs, Līzespasts, u.c.). No sākuma ceļš bija bruģēts, asfaltu ceļš visā garumā ieguva tikai pēc Otrā pasaules kara.
Pirms 2008. gada finanšu krīzes plānoja uzbūvēt ātrgaitas šoseju no Rīgas līdz Sēnītei (23,3 km) no 2011. līdz 2015. gadam, taču rekonstruēja vienīgi autoceļa posmu no Berģiem līdz Garkalnei. 2018. gada maijā izsludināja iepirkumu posma no Garkalnes līdz “Sēnītei“ rekonstrukcijai, darbus sāka 2019. gada aprīlī un tos pabeidza 2020. gada augustā. Projekta līgumcena ir 46,5 miljoni eiro, no tiem 60% ir valsts budžeta finansējums, 40% ES Kohēzijas fonda līdzfinansējums.
2021. gada oktobrī uzsāka dzelzceļa pārvada pirms Siguldas pārbūvi, būvdarbu ietvaros tiks izbūvēts arī gājēju un velobraucēju ceļš blakus autoceļam. Būvdarbus veic SIA Viadukts par līgumcenu 3,1 miljoni eiro, ko pilnībā finansē valsts budžets. Būvdarbus paredzēts pabeigt līdz 2022. gada beigām.
2022. gada augusta sākumā sākās autoceļa posma "Sēnīte" - Sigulda rekonstrukcija, ko ir plānots pabeigt 2023. gada rudenī. Būvdarbus veic SIA Binders, projekta līgumcena ir 12,3 miljoni eiro, no tiem 85% (10,5 miljoni eiro) ir ES Kohēzijas fonda līdzfinansējums.
Galīgs automāts
Iedalījums
Pēc automāta funkcijas galīgos automātus iedala akceptoros un pārveidotājos. Akceptors pēc ieejā padotās informācijas jeb vārda nolasīšanas izvada vienu no divām iespējamajām atbildēm — nolasītais vārds tiek vai nu akceptēts vai noraidīts. Visu akceptēto vārdu kopu sauc par akceptora pazīto valodu. Pārveidotājs jeb galīgs automāts ar izeju pārveido ieejā padoto simbolu virkni par kādu citu virkni — parasti pēc katra simbola nolasīšanas pārveidotājs nomaina savu iekšējo stāvokli un izvada vienu vai vairākus simbolus izvadā. Pārveidotāju intuitīvi var uztvert kā tulku, kas "pārtulko" vienu valodu par citu.
Pēc darbības veida galīgos automātus iedala determinētos, nedeterminētos, varbūtiskos un kvantu automātos. Determinēta automāta nākamo stāvokli viennozīmīgi nosaka tā pašreizējais stāvoklis un ieejā padotais simbols. Nedeterminēta automāta darbību var interpretēt divējādi — var uzskatīt, ka tas vienlaicīgi atrodas vairākos stāvokļos vai arī no daudziem atļautajiem stāvokļiem "izvēlas" to, kas novedīs pie pareizā risinājuma. Varbūtiska automāta stāvokli var raksturot ar varbūtību sadalījumu pār stāvokļu kopu, bet kvantu automāta — ar viļņu funkciju. Atkarībā no ieejas datiem, varbūtisks automāts nākamo stāvokli "izvēlas" nejauši jeb pāriet uz katru no atļautajiem stāvokļiem ar noteiktu varbūtību. Kvantu automāts darbojas pēc kvantu mehānikas likumiem un tā stāvokļa maiņu apraksta ar unitāras matricas palīdzību.
Bieži vien apskata galīgu automātu modeļus, kam ir pievienotas dažādas palīgierīces, piemēram, viena vai vairākas lentes vai magazīnas. Šādā veidā uzlaboti automātu modeļi parasti ir spējīgi atrisināt problēmas, kas sākotnējiem modeļiem nav pa spēkam.
Formāls apraksts
Pārveidotāju parasti var raksturot ar kortežu (Q, Σ, Γ, δ, ω, q0), kur Atšķirībā no akceptora pārveidotājam nav akceptējošo stāvokļu kopa F. Precīzāks pārveidotāja apraksts ir atkarīgs no konkrētā modeļa.
Piemērs (vienkāršota lifta darbības modelis)
Kā galīga automāta piemēru apskatīsim automātu, kas apraksta vienkāršota lifta darbību.
Ieejas alfabēts
Pieņemsim, ka dotais lifts var izpildīts šādas četras komandas: Lai modelētu lifta darbību, automāta ieejā tiks padotas šīs komandas. Tas nozīmē, ka automāta ieejas alfabēts ir Σ = {o, c, U, D}.
Aguri Sudzuki
Aguri Sudzuki (鈴木 亜久里; dzimis, Tokijā, Japānā) ir bijušais Formula 1 pilots.
Galīgs automāts
Stāvokļu kopa
Nav grūti ievērot, ka šāds lifts var atrasties četros stāvokļos: Pieņemsim, ka sākotnēji lifts atrodas stāvoklī oD. Tas nozīmē, ka liftu modelējošā automāta stāvokļu kopa ir Q = {oD, cD, cU, oU}, bet sākumstāvoklis ir q0 = oD.
Pārejas funkcija
Automāta pārejas funkcija δ raksturo to, kā automāts reaģē uz ieejā padotajiem datiem. Automāta reakcija izpaužas kā tā stāvokļa maiņa un ir atkarīga no automāta pašreizējā stāvokļa.
Lifta gadījumā pārejas funkciju definēsim šādi:
Aguri Sudzuki
Pēc savas karjeras beigām Sudzuki kopā ar Adrianu Fernandezu izveidoja Super Aguri Fernandez Racing, Indy Racing League komandu. Sākot ar 2006. gadu Sudzuki vairs nebija saistīts ar šo komandu, jo pievērsās Honda atbalstītajai Formula 1 komandai "Super Aguri F1". Tā atsauca dalību no čempionāta finansiālu grūtību dēļ.
Galīgs automāts
Automāta darbība
Apskatīsim kā izveidotais automāts reaģē uz virknes cUo ievadīšanu (šī virkne atbilst programmai "aizvērt durvis, uzbraukt uz otro stāvu un atvērt durvis"). Sekojot līdzi bultiņām, no automāta stāvokļu diagrammas ir viegli nolasīt, ka automāts secīgi izies caur stāvokļiem oD, cD, cU, oU. Līdzīgi, izpildot programmu cUocDo, automāts atgriezīsies sākuma stāvoklī oD.
Ne visas komandu virknes atbilst korektām "lifta programmām". Piemēram, programma o nav korekta, jo sākuma stāvoklim oD nav pārejas ar simbolu o (lifta durvis sākumā jau ir atvērtas). Līdzīgi arī U nav korekta programma (nav paredzēts ar atvērtām durvīm braukt augšā). Atkarībā no konteksta, šādas programmas var interpretēt vairākos veidos. Var pieņemt, ka tās ir aizliegtas, tāpēc automāta uzvedība tām nav definēta. Var arī pieņemt, ka automāts pārtrauc darboties un paziņo, ka ievadītā programma nav korekta. Visbeidzot, ja automātu uzskata par nedeterminētu, tad tā stāvokli apraksta tukšā kopa {}.
Automāta tips
Augstāk aprakstītā automāta mērķis ir simulēt lifta darbību nevis akceptēt vai pārveidot vārdus. Formāli to var uzskatīt gan par akceptoru, kura akceptējošo stāvokļu kopa F ir tukša, gan par pārveidotāju, kura izejas alfabēts Γ ir tukšs un izejas funkcija ω vienmēr izvada tukšo vārdu ε (simbolu virkni, kas nesastāv ne no viena simbola).
Apskatītais automāts nav determinēts, jo tam ir stāvokļi, kuriem nav pārejas ar visiem ieejas alfabēta simboliem. Toties to var uzskatīt par galīgu nedeterminētu automātu. Tas nozīmē, ka visos pārējos gadījumos, kas nav uzskaitīti augstāk, pārejas funkcija δ atgriež tukšo kopu {}, piemēram, δ(oD, o) = {}.
Pielietojums
Galīgos automātus izmanto ciparu elektronikā, programmējamās loģiskās ierīcēs. Plašs pielietojums ir programmatūrā, piemēram, sintaktisko analizatoru, regulāro izteiksmju realizācijā.
Ziemeļkursas augstiene
Ziemeļkursas augstiene ir augstiene Latvijas ziemeļrietumu daļā, Kurzemes ziemeļaustrumu daļā. Augstiene ir pēdējā ledus laikmeta ledāja akumulācijas pauguraine virs pacelta devona pamatiežu pamata, kurā pauguru grupas mijas ar tādas pašas ģenēzes viļņotiem līdzenumiem. Rajonā ir dažāds litoloģiskais sastāvs.
Lokalizācija
Augstiene ir izstiepta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā. Ziemeļos un austrumos augstiene robežojas ar Piejūras zemieni, rietumos — ar Kursas zemieni, bet dienvidos Abavas senleja to atdala no Austrumkursas augstienes. Vislabāk ir izteikta augstienes ziemeļu robeža, kuru veido Baltijas ledus ezera stāvkrasts - Šlīteres Zilie kalni. Ziemeļkursas augstiene sastāv no diviem apvidiem: Dundagas pacēluma un Vanemas pauguraines. Augstākā virsotne ir Kamparkalns (173,8 m).
Ģeoloģiskā uzbūve un klimats
Pēc ģeoloģiskās uzbūves augstiene ir samērā vienveidīga. Tās pamatā ir devona ieži. Augstienē nav daudz derīgo izrakteņu. Izmanto vienīgi Stendes, Kandavas un Tukuma apkārtnes Daugavas svītas dolomītu. Reljefa un ģeogrāfisko ainavu ziņā augstiene nav vienveidīga, jo sastāv no trim atšķirīgām daļām.
Augstienes klimatu ietekmē tās paceltais un paugurainais reljefs. Tā saņem vairāk nokrišņu (visvairāk Dundagas pacēlums) nekā apkārtējie līdzenumi - 650 - 750 mm gadā. Gada vidējā temperatūra Ziemeļkursas augstienē ir par apmēram 0,6° zemāka nekā apkārtējos līdzenumos. Janvārī vidējā temperatūra ir -4 °C, jūlijā +17,5 °C. Bezsala periods ilgst apmēram 140 dienu.
Ūdeņi
Ziemeļkursas augstienes rajona upes pieder pie Rīgas jūras līča un Baltijas jūras baseiniem. Gada noteces slāņa biezums rajonā ir samērā vienveidīgs - apmēram 250 mm. Abava tek pa augstienes dienvidu robežu, bet rajona noteces režīmā tai nav lielas nozīmes. Abavas senlejas ziemeļu krauju, kas vietām sasniedz 20 - 30 m augstumu, veido Talsu - Tukuma pauguraine. Pārējās upes, to starpā Roja, ir tipiskas līdzenumu upes ar vāji izveidotām ielejām.
Mazo upīšu noteces režīma regulēšanā liela nozīme ir ezeriem. Bez subglaciālo vagu ezeriem rajonā vēl sastopami nelieli starppauguru ieplaku ezeri. Paugurainēs noteces apstākļi ir labi, bet Dundagas pacēlumā lielas platības ir pārpurvotas. Salīdzinot Rietumlatvijas rajonu pārpurvošanās koeficientus, redzams, ka Ziemeļkursas augstiene ierindojas aiz Usmas smiltāju apakšrajona.
Augu valsts
Samērā labie noteces apstākļi un labās augšņu dabiskās īpašības (augsnes veidojušās uz irdeniem karbonātiskiem cilmiežiem vai mālainām karbonātiskām pamatnēm) ir par cēloni tam, ka Ziemeļkursas augstienes augsnes ir labi iekultivētas un sen izmantotas lauksaimniecībā. Vislielākās atmežotās platības ir Talsu - Tukuma paugurainē. Mazākas lauksaimniecībā izmantotas platības ir Dundagas pacēlumā, kur dominē skuju koku meži.
Glaciālajos smilšainas morēnas līdzenumos mežu masīvus veido priedes, egles un bērzi. Meži aizņem velēnu stipri podzolētās vai tipiskās podzola augsnes, kas mitruma sastrēguma vietās ir gleja vai glejotas. Atbilstoši augsnes virskārtas litoloģiskā sastāva un mitruma apstākļu maiņai mainās arī meža tipi. Nabadzīgās augsnēs ir priežu damakšņi, bet barības vielām bagātās māla augsnes, kur labi mitruma apstākļi - egļu vēris un egļu damaksnis. Pretstatā Kurzemes dienviddaļai Ziemeļkursas augstienē platlapju koki aug tikai karbonātiskās augsnēs, visvairāk to ir Talsu - Tukuma pauguraines mežu puduros uz grants, oļu cilmiežiem un pamatnēm. Savdabīgs egļu, ozolu, ošu mežs aug Slīteres kraujā (Slīteres nacionālajā parkā). Pamežā - lazdas, pīlādži.
Pļavas izvietojušās starppauguru ieplakās, upju ielejās un ezeru piekrastēs. Visvairāk ir nelielu neapplūstošo pļavu velēnu glejotās vai gleja augsnēs. Plašākas palieņu pļavas ir Rojas ielejā, Sārcenes ezera un Sasmakas ezera piekrastē.
Apakšrajoni
Dabas apstākļu un cilvēka darbības atšķirību dēļ rajonu var iedalīt divos apakšrajonos: Dundagas pacēluma apakšrajonā un Vanemas (Talsu - Tukuma) pauguraines apakšrajonā.
Dundagas pacēlums
Dundagas pacēluma apakšrajonā plaši izplatīto smilšaino cilmiežu un paslikto noteces apstākļu dēļ saglabājušies lieli skuju koku mežu masīvi. Iekultivētās platības aizņem mālainu cilmiežu viļņoto līdzenumu paceltākās daļas. Tīrumu masīvi nelieli, velēnu vāji un vidēji podzolētās augsnes maz iekultivētas. Lielāki tīrumu masīvi atrodas tikai dienvidaustrumos no Dundagas. Tur tīrumos ir labi iekultivētas velēnu vēji podzolētās augsnes uz karbonātiskiem cilmiežiem. Apakšrajona īpatnība - daudz laukakmeņu augsnes virspusē.
Vanemas pauguraine
Vanemas jeb Talsu - Tukuma pauguraines apakšrajonā lielākā teritorijas daļa ir iekultivēta. Sadrumstalotāki tīrumu masīvi ir morēnu un kēmu vidējpaugurainēs, jo pauguru stāvākās nogāzes un šaurās ieplakas aizņem mežu puduri. Virskārtas litoloģiskais sastāvs paugurainēs šajā apakšrajonā ir daudz raibāks nekā Dundagas pacēlumā, bieži vien sastopami slikta materiāla ģeokompleksi, tāpēc arī augšņu tipi nereti mainās nelielās platībās. Tīrumos velēnu karbonātu izskalotās, kā arī skaletainās augsnes veidojušās uz fluvioglaciālās grants vai oļiem, bet velēnu vāji podzolētās - uz mālainiem morēnas cilmiežiem. Augsnes labi iekultivētas.
Apakšrajonu intensīvi izmanto zemkopībā un lopkopībā. Mežu puduros bieži sastopami platlapji. Sākotnējo mežu masīvu vietās tagad aug bērzu birzis. Lielākie tīrumu masīvi atrodas pauguraines perifērijā - nolaidenos līdzenumos un līdzenumos - ziemeļrietumos no Tukuma, starp Kandavu un Talsiem, ap Stendi. Velēnu vidēji podzolētās augsnes ir labi iekultivētas.
Bank of America
Bank of America ir viena no lielākajām ASV komercbankām.
Vēsture
Pirms 1998. gada banka bija pazīstama kā NationsBank, kad tā iegādājās Sanfrancisko bāzēto BankAmerica un ieguva pašreizējo nosaukumu. BankAmerica, kuras saknes meklējamas 1904. gadā dibinātajā Bank of Italy, kas orientējās uz imigrantu apkalpošanu, bija nonākusi finansiālās grūtībās neveiksmīgu kapitālieguldījumu Latīņamerikā dēļ. Tomēr pirms tam tā bija veikusi vairāku citu banku pievienošanu.
Vairogu un kratonu saraksts
Šajā sarakstā uzskaitīti vārdos nosauktie Zemes garozas vairogi un kratoni:
Igo (mūziķis)
Igo jeb īstajā vārdā Rodrigo Fomins (dzimis Liepājā) ir latviešu dziedātājs, radio raidījumu vadītājs un dzejnieks. Par vienu no populārākajiem Latvijas dziedātājiem Igo kļuva 1980. gados, kad dziedāja grupās "Līvi" un "Remix". 1990. gados viņš uzsāka solo karjeru. Igo ir sadarbojies ar 20. gadsimta otrās puses Latvijas pazīstamākajiem komponistiem Raimondu Paulu, Imantu Kalniņu un Zigmaru Liepiņu.
Biogrāfija
Māte — fotogrāfe un māksliniece Irina Tīre, tēvs — Voldemārs Fomins, brālis — dziedātājs Ivo Fomins, dēli Mikus Fomins (dz. 1982) un Dāvids Vidvuds Fomins (dz. 1994). Dzimta saistīta ar pirmo profesionālo Liepājas pilsētas ārstu, Polijas galma Mākslas akadēmijas padomnieku un ārstniecības zinātņu doktoru Vilhelmu Gothardu Gourbantu (dzimis 1735. gadā).
Džu Sji
Džu Sji (,, W.-G.: Chu Hsi, dzimis 1130. gadā, miris 1200. gadā) bija Sunu ēras konfūcisma filozofs.
Igo (mūziķis)
Biogrāfija
Igo pabeidzis Liepājas Emīļa Melngaiļa mūzikas skolā vijoles klasi, Liepājas Mūzikas vidusskolā vokālo nodaļu, studējis Latvijas Mūzikas akadēmijā video un kino režiju.
Savu mūziķa karjeru Igo sāka 1978. gadā grupā "Corpus", kurā viņš bija solists, kā arī spēlēja vijoli. 1980. gadā Igo kļuva par jau tobrīd vienas no populārākajām latviešu rokgrupām "Līvi" solistu. Tieši "Līvu" sastāvā viņš kļuva par vienu no atzītākajiem Latvijas dziedātājiem. 1983. gadā paralēli darbībai "Līvos", Igo izveidoja savu blakus projektu "Liepājas kvartets", kas izpildīja džezu. Arī šis ansamblis guva panākumus.
1985. gadā notika krasas pārmaiņas Igo karjerā — izjuka "Liepājas kvartets", kā arī viņš pameta "Līvus", lai pievienotos jaunizveidotajai grupai "Remix". 1986. gadā Igo ieguva Grand Prix PSRS jauno dziedātāju konkursā—festivālā "Jūrmala—86" ar dziesmām "Грибной дождь" (Dāvids Tuhmanovs — Semjons Kirsanovs) un "Kā senā dziesmā" (Raimonds Pauls — Jānis Peters) un piedalījies televīzijas festivālā "Gada dziesma" (Песня года, Maskava) ar dziesmu "Путь к свету" (Raimonds Pauls — Iļja Rezņiks). 1987. gadā Igo piedalījies televīzijas festivāla "Gada dziesma" ar savu dziesmu "Письма ветра" (Igo — Igo). 1987. gadā Igo kopā ar savu brāli Ivo un citiem pazīstamiem Liepājas mūziķiem izveidoja grupu "Liepājas brāļi". 1980. gadu otrajā pusē "Remix" un "Liepājas brāļu" sastāvā Igo sasniedza vēl nebijušus slavas augstumus. 1990. gadā Igo kopā ar dziedātāju Ievu Akurateri izdeva albumu "Klusums starp mums". Tajā pašā gadā ASV koncerttūres laikā grupa "Remix" pārtop par ansambli "Rīga". 1992. gadā savu darbību beidza grupa "Remix" un Igo uz laiku atkāpās no lielās skatuves.
Opera, mūzikli, uzvedumi
1988. gadā Igo piedalījās Māras Zālītes un Zigmara Liepiņa rokoperā "Lāčplēsis", atveidojot galveno — Lāčplēša — lomu. 1997. gadā notika Igo atgriešanās ar galveno lomu Zigmara Liepiņa operā "Parīzes Dievmātes katedrāle".
2000. gadā notiek Zigmara Liepiņa operas "No rozes un asinīm" (Kaspara Dimitera librets) pirmizrāde. Igo izpilda Viktora lomu. 1998. gadā Igo piedalās Jāņa Lūsēna mūziklā "Dželsomīno piedzīvojumi Melu zemē", izpildot Dželsomīno lomu.
Solo karjera
1998. gada janvārī iznāca Igo labāko dziesmu izlase divos kompaktdiskos "Tas ir Igo" ar viņa izpildītajām dziesmām gan grupās "Līvi" un "Remix", gan arī no rokoperas "Lāčplēsis". Nākamajā gadā klajā nāca pirmais īstais Igo solo albums "Bet dzīvē viss ir savādāk".
2000. gada maijā Igo sadarbībā ar Fēliksu Ķiģeli ieraksta dziesmu "Cerību laiks" un neilgi pēc dziesmas iznākšanas radiostacijās cieta smagā auto avārijā. Pateicoties draugu aktivitātei (Aivars Borovkovs, Zigmars Liepiņš, Aivars Hermanis, Mirdza Zīvere, arī ārsti Valdis Zatlers, Andrejs Millers, Egīls Valeinis u.c.), tika organizēta bezprecedenta sociāla ziedojumu vākšanas akcija "Turies, Igo!". Ņemot vērā Igo mērķtiecīgo raksturu, tuvinieku un draugu atbalstu, Igo jau tā paša gada vasaras beigās sniedza koncertu Olaines vidusskolā (tajā pašā, uz kurieni dodoties notika liktenīgā avārija). Igo spēja atgriezties aktīvā koncertu un radošā darbībā un 2001. gadā sekoja nākamais albums "Trīs dienas". Igo mūzikas albums "Mirkļa liecinieks" ir iznācis 2005. gadā, kurā tāpat kā iepriekšējā albumā Igo atkāpās no rokmūzikas, šos albumus ieturot mierīgākā stilā.
2007. gadā Igo kopā ar Daci Dēnavu piedalījās TV3 dziesmu šovā „Dziedi ar zvaigzni”.
Veiksmīga sadarbība Igo izveidoja ar grupu „R.A.P.”, ar kuru kopā izpildītā dziesma „Dzīve bez apstājas” Latvijas Mūzikas kanāla „Cīņas klubā” tika atzīta par trešo labāko 2007. gada dziesmu, kā arī tika nominēta kā labākā rokmūzikas dziesma Latvijas Mūzikas ierakstu Gada balvai.
Atzīmējot savus 30 gadus uz skatuves, 2008. gada nogalē Igo izdod jubilejas albumu "Spēle", kurā iekļautas jaunas versijas viņa labākajām dziesmām, sākot no 80. gadiem, kā arī jaunas dziesmas sadarbībā ar R.A.P., Fēliksu Ķiģeli, Andri Ērgli, Melo—M, Ladybird, Ievu Kerēvicu un citiem. Albuma "Spēle" fotogrāfijas veidojis Igo dēls Mikus Fomins. 2009. gada oktobrī Igo izdod īpašu albumu "Ieelpots" ar gandrīz meditatīvu noskaņu, kas varbūt pat ļauj klausītājam pārcelties citā sajūtu dimensijā. Atzīmējot jaunā albuma klajā laišanu, Igo no 14. oktobra līdz 11. decembrim devās koncertceļojumā pa Latvijas muižām un pilīm.
2010. gada 1.aprīlī iznāca albums, kurā Igo, atšķirībā no iepriekšējiem ierakstiem, nevis dzied, bet pievēršas aktiermākslai, lasot satīriķa Mihaila Zoščenko stāstus — "Igo runā Mihaila Zoščenko stāstus".
2010. gadā Igo iesāk četru dabas pirmelementu ciklu un izdod albumu „Uguns“ ar Igo dzeju un Jāņa Strazda mūziku.
2012. gadā iznāk koncertprogrammas „Ieelpots“ koncerta ieraksta DVD. Kā īpašs veltījums Kuldīgai 2012. gadā kopā ar vēl daudziem izciliem mūziķiem iznāk albums „Esmu mājās“. 2012. gadā tiek ierakstīta Ziemassvētku dziesmu izlase dažādās pasaules valodās "Pasaule Ziemassvētku krāsās".
Ar koncertprogrammu "Mani 50" 2012. gada vasarā Igo atzīmē savu 50. gadu jubileju. Notiek 3 koncerti — Cēsu pils estrādē, Dzintaru koncertzālē Jūrmalā un Liepājas koncertdārzā "Pūt Vējiņi". Koncertos piedalās komponisti Raimonds Pauls, Zigmars Liepiņš, Jānis Strazds,  operdziedātāja Evija Martinsone, dziedātāji Zigfrīds Muktupāvels, Andris Ērglis, Artis Dvarionas, koklētāja Laima Jansone, saksofonists Zintis Žvarts, grupa „Remix”, kā arī Vidzemes kamerorķestris diriģenta Andra Veismaņa vadībā.
Turpinot iesākto dabas tēmu ciklu sadarbībā ar komponistu Valtu Pūci un ar Igo dzeju 2013. gadā tiek izveidota koncertprogramma „Zeme“ un izdots CD. Koncertprogramma "Zeme" tika atskaņota Dzintaru koncertzālē, Valmieras Kultūras centrā, Liepājas Olimpiskajā centrā, Jelgavas Kultūras centrā un Rīgā Stradiņa universitātes aulā.
2013. gadā Igo kopā ar Aivaru Hermani (ģitāra) un Ēriku Upenieku (čells, ģitāra) izveido koncertprogrammu "Tu esi atnākusi", ar kuru apceļo Latvijas pilis un muižas. 2013. gada Ziemassvētku akustiskā programma "Mēnessnakts" apvieno Igo (balss), Aivaru Hermani (ģitāra) un Raimondu Macatu (čells, mutes ermoņikas).
2014. gadā Igo koncertprogramma "Dzīve bez apstājas". Kopā ar Igo koncertos piedalās Antra Stafecka, Aija Vītoliņa, Ivo Fomins, Artis Dvarjonas, Aivars Hermanis, Raimonds Macats, Kaspars Zemītis, Kaspars Kurdeko, Juris Kristons.
Minardi
Minardi bija Formula 1 autosacīkšu komanda, kura piedalījās no 1985. līdz 2005. gadam.
Igo (mūziķis)
Solo karjera
2015. gadā koncertprogramma "Ūdens" — turpinot iesākto dabas pirmelementu ciklu. Igo dzeja, Mārtiņa Brauna mūzika. Koncertos piedalās Igo, Ieva Kerēvica, Mārtiņš Brauns, Juris Kristons, Ainis Zavackis, Raimonds Macats, Armands Alksnis.
2015. gadā Igo tiek apbalvots ar V pakāpes Triju Zvaigžņu ordeni.
Minardi
Minardi F1 (1985-1993)
1985. gadā komanda debitēja F1. Pirmajās divās sacīkstēs tika lietoti Cosworth dzinēji, tomēr pēc tam Minardi sāka lietot Alfa Romeo dzinējus, kā tas bija no sākuma domāts. Pirmajā sezonā komandai bija tikai viens pilots, tomēr viņš (Pjerluidži Martīni) nespēja izcīnīt nevienu punktu. 1986. gadā Martīni vietā stājās Andrea de Čezariss un Alessandro Nanīni. Viņi gan nekādas izmaiņas neieviesa un komandas centieni izcīnīt kaut punktu bija neveiksmīgi. De Čezarisa vietā 1987. gadā stājās Adrians Kamposs, tomēr komanda joprojām bija ļoti neveiksmīga un piloti bieži izstājās. 1988. gadā Nanīni aizvietoja Luiss Perezs Sala. Tā kā Kamposs trīs reizes pēc kārtas nespēja kvalificēties, viņš tika atlaists un viņa vietā tika pieņemts Martīni, tas pats pilots, kurš brauca Minardi pirmajā sezonā. Izmaiņas bija redzamas momentāli, jo jau pirmajā atgriešanās sacīkstē viņš izcīnīja vienu punktu. 1989. gadā komanda paturēja Salu un Martīni, tomēr vienā sacīkstē Martīni aizvietoja Paolo Barilja. Pamatsastāva piloti izcīnīja 6 punktus, ar ko bija pietiekami, lai konstruktoru kausā nodrošinātu 10. vietu. 1990. gadā Sala tika nomainīts ar Barilju, tomēr jaunajam itālim bija grūtības kvalificēties, tādēļ pēdējās divās sacīkstēs viņa vietā stājās Džanni Morbidelli. Martīni un Morbidelli saglabāja komandas biedru statusu lielākajā daļā 1991. gada sezonas, tomēr sezonas pēdējā sacīkstē Morbidelli tika nomainīts ar Roberto Moreno. Martīni izcīnīja divas ceturtās vietas. 1992. gadā komandā brauca Morbidelli un Kristians Fitipaldi. Sezonas vidū Fitipaldi uz trim sacīkstēm aizvietoja Alessandro Zanardi. Vēlāk Fitipaldi izcīnīja vienu punktu. 1993. gadā komandā brauca Fitipaldi un Fabricio Barbaca, tomēr neviens no viņiem diviem nepabeidza sezonu. Tās vidū Martīni aizvietoja Barbacu, bet beigās Fitipaldi zaudēja vietu Žanam Markam Gunonam. Interesanti, ka Barbaca un Fitipaldi sezonas laikā izcīnīja punktus, bet Gunons un Martīni - ne.