cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
If It Wasn't for the Nights
Dziesmas dažādās versijas
Šī ir vienīgā grupas dziesma, kas ABBA darbības laikā tika remiksēta, rediģēta un atkal ierakstīta kopumā četras reizes — remiksēta izpildījumiem televīzijas pārraidēs ABBA in Japan un Mike Yarwood Christmas Special, kā arī tā tika saīsināta šīm pārraidēm, kas dziesmas ilgumu saīsināja no 5:11 uz 3:42/3:49. Dziesmas alternatīvo instrumentālo versiju ierakstīja 1979. gada 1. februārī Maiami, ASV. Tomēr, arī dziesmas demo versija tika publicēta dokumentālajā filmā ABBA: The Winner Takes it All, kurā dzirdams kā Bjērns dungo līdzi dziesmas instrumentālai versijai. Šī versija vēlāk tika nosūtīta grupas ierakstu aranžētājam, kurš izvēlējās ar kādu instrumentu spēlējumu papildināt dziesmas skanējumu. Vēl dziesma tika izpildīta grupas koncenttūrē 1979. un 1980. gadā, kā arī šī dziesmas versija tika izdota 2014. gadā albuma Live at Wembley Arena sastāvā.
Cietais mērķis
"Cietais mērķis" (en) ir 1993. gada ASV spraiga sižeta filma, kuras režisors ir Džons Vū. Filmā galvenās lomas atveido Žans Klods van Damme, Lanss Henriksens, Jensija Batlere un Vilfords Brimlijs.
Filma stāsta par Šansu Budro, kurš Ņūorleānā izglābj jaunu sievieti Natašu no bandas. Šanss uzzin, ka viņa meklē savu pazudušo tēvu un nolemj viņai palīdzēt.
Filmas "Cietais mērķis" pirmizrāde notika un to izplatīja Universal Pictures. Šī bija pirmā Džona Vū režisētā filma ārpus Honkongas. Lai gan filma saņēma dalītus kritiķu vērtējumus, tā bija finansiāli veiksmīga, nopelnot vairāk nekā 74 miljonus ASV dolāru. To uzskata par vienu no van Dammes labākajām lomām.
2016. gadā filmai iznāca turpinājums "Cietais mērķis 2".
Novgorodas rajons
Novgorodas rajons ir Krievijas Novgorodas apgabala administratīvais rajons apgabala ziemeļrietumos. Rajons robežojas ar Novgorodas apgabala Čudovas rajonu ziemeļaustrumos, Malaja Višeras rajonu austrumos, Krestcu rajonu austrumos, Veļikijnovgorodu dienvidos, Šimskas rajonu dienvidrietumos un Bateckas rajonu rietumos, kā arī Ļeņingradas apgabala Lugas rajonu ziemeļrietumos un Tosno rajonu ziemeļos. No dienvidiem rajonu apskalo Ilmeņa ezers.
Odions Aihodže
Odions Aihodže (en; dzimis 1971. gadā) ir Nigērijas starptautiskais meistars šahā.
Biogrāfija
Sekmīgi pārstāvējis Nigērijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Savu 1998. gadā izcīnīto Pasaules šaha olimpiādes zelta medaļu dažādu birokrātisko sarežģījumu dēļ nekad nav saņēmis. Desmit gadus vēlāk, 2008. gadā Pasaules šaha olimpiādē Drēzdenē viņam tika pasniegta speciāla balva par godu savulaik izcīnītajai zelta medaļai.
Gramatiskais skaitlis
Gramatiskais skaitlis – gramatiskā kategorija, kas norāda daudzuma atšķirību lietvārdos, īpašības vārdos, vietniekvārdos un darbības vārdos. Vairumā pasaules valodu pastāv duālistiskais valodas formu sadalījums vienskaitlī un daudzskaitlī. Bet pastāv arī citas gramatiskā skaitļa kategorijas, kā divskaitlis (sanskritā, latīņu valodā, slovēņu valodā u.c.), trīsskaitlis (bislama, atsevišķās Okeānijas valodās), dažskaitlis (lai atšķirtu dažus no daudziem objektiem; hopu valodā, arābu valodā, daļā baltu-slāvu valodu).
Darbības vārdu atšķirība skaitļos ir sastopama daudz retāk, jo īpaši tajās valodās, kurās obligāti ir jānorāda darītājs (kā, piemēram, angļu vai zviedru) un daudzskaitlīgums ir izsecināms no darītāju skaita.
Straumēni (poēma)
„Straumēni: vecā Zemgales māja gada gaitās” ir 1933. gadā izdota Edvarta Virzas poēma prozā.
Darba tapšana
Poēmu „Straumēni” E. Virza sāka rakstīt 1928. gada vasarā „Billītēs” un pabeidza 1933. gada vasaras nogalē. Tajā attēlota 19. gadsimta Zemgales lauku māju dzīve un cilvēki. „Straumēni” pirmo reizi izdoti 1933. gada decembrī un līdz 1942. gada beigām iznāca desmit metienos. "Straumēni” ir tulkoti krievu, vācu, franču, igauņu, čehu, horvātu un ukraiņu valodā. 1988. gada rudenī "Straumēni” tika publicēti žurnālā „Karogs”. „Straumēni” ir arī vienīgais prozas darbs latviešu literatūrā, kas nosaukts par poēmu. Darbā ietvertas ne tikai paša autora bērnības atmiņas, bet arī vecvecāku nostāsti, tiek uzburta mītiskā pasaule un radīta idealizēta zemnieku dzīve. "Straumēnus” var lasīt kā etnogrāfisku tekstu, kurā sīki un precīzi aprakstīta 19. gadsimta zemniecības sadzīve.
Citāti
"Atmiņa nav nevis cits kā pagājušās dzīves atspīdums mūsu prātā." / Ievads
"Izkliedēto lielumu saspiest mazumā [..] ir cilvēcisko pūļu galamērķis." / Ievads
"Meitu brunči bija viegli, bet sievu smagi." / Ziema
Itālijas Sociālā Republika
Itālijas Sociālā Republika (it) bija nacistiskās Vācijas pakļautībā izveidota fašistiska marionešu valsts Itālijas ziemeļu un centrālajos rajonos, kas pastāvēja Otrā pasaules kara laikā no 1943. gada rudens līdz 1945. gada aprīlim. Tā kā republikas galvenās pārvaldes iestādes atradās Salo pilsētiņā pie Gardas ezera, to bieži sauc arī par Salo Republiku (it). Republika uzskatīja sevi par vienīgo leģitīmo Itālijas valdību, iepretī karaļa Viktora Emanuela III un maršala Pjetro Badoljo valdībai, kas Sabiedroto aizsardzībā darbojās Itālijas dienvidos un 1943. gada 13. oktobrī pieteica karu Vācijai.
Republikas līderis bija ilggadējais Itālijas karalistes diktators Benito Musolīni, taču reālā vara piederēja vāciešiem — vēstniekam un Hitlera pārstāvim Itālijā Rūdolfam Rānam (Rudolf Rahn) un SS ģenerālim Karlam Volfam (Karl Wolff). Republika uzskatāma par Musolīni fašistiskās diktatūras pēdējo posmu.
Pēc Pirmā pasaules kara no Austroungārijas iegūto teritoriju mūsdienu Trentīno-Alto Adidžes, Veneto un Friuli-Venēcija Džūlijas provincēs anektēja Vācija. Itāļu okupācijas zona Dienvidslāvijā tika nodota Horvātijas ustašiem, vācieši arī pārņēma kontroli pār itāļu garnizoniem okupētajā Grieķijas karalistē un tās salās. Republikas teritorija saruka līdz ar Sabiedroto armijas virzīšanos uz ziemeļiem, un piefrontes apgabalos tai nebija nekādas varas. 1943. gada 25. jūlijā no varas gāzto Musolīni 12. septembrī no aresta atbrīvoja vāciešu īpašo uzdevumu vienība Oto Skorceni vadībā un nogādāja viņu Vācijā uz tikšanos ar Hitleru, kas pārliecināja Musolīni atgriezties pie varas. Paralēli vācieši okupēja visu Itālijas ziemeļu un centrālo daļu, izveidojot aizsardzības līniju pret iebrūkošajiem Sabiedrotajiem. Gandrīz 600 000 Itālijas armijas karavīri, kas tika arestēti, vāciešiem iebrūkot Itālijā, tika nosūtīti kā darbaspēks uz Vācijas bruņojuma fabrikām.
1944. gadā notika bijušās Fašisma Lielās Padomes locekļu tiesas prāva. Viņus apvainoja Musolīni gāšanā no amata. Seši bijušie fašistu līderi 11. janvārī sodīti ar nāvi, tai skaitā Musolīni meitas vīrs un bijušais Ārlietu ministrs Galeaco Čano. Tradicionālās monarhijas un paša fašistu partijas elites nodotais Musolīni ideoloģiski atgriezās pie fašisma saknēm, viņš tagad aizstāvēja republikānismu, strādnieku tiesības uz dalību uzņēmumu vadībā, industriju nacionalizāciju un plutokrātiskā kapitālisma ierobežošanu.
1943. gada 15. novembrī Veronā notika jaunās Fašistiskās Republikāņu partijas (Partito Fascista Repubblicano) dibināšanas kongress, kurā tika pieņemta jaunā režīma 18 punktu programma. Tā paredzēja republikānisku valsts iekārtu, vienu valdošo partiju, vēlētu valsts galvu, ekonomikas socializāciju un ebreju apspiešanu. 28. novembrī tika oficiāli pieņemts jaunais valsts nosaukums.
Antisemītiskie likumi, kas Itālijā bija pieņemti 1938. gadā, tagad tika pastiprināti. Pilnā spēkā sākās ebreju vajāšanas, daudzi tiek arestēti un 9000 ebreji tika nosūtīti uz nāves nometnēm Vācijā.
1944. gada 15. janvārī tika pieņemts industriju socializācijas likums, kas paredzēja nozīmīgāko uzņēmumu nacionalizāciju, strādnieku dalību uzņēmumu pārvaldē, zemes reformas sākumu, kā arī algu un cenu kontroli.
Par spīti šiem centieniem, fašisms bija neatgriezeniski sabrucis un tam nebija nekāda atbalsta plašākās tautas masās. Tā radikālo reformu programmu bloķēja vācu okupācijas iestādes un turīgais rūpnieku slānis. Strādnieki pievienojās komunistu pagrīdei un regulāri streikoja. Vidusšķira vēlējās kara beigas, parlamentārās sistēmas atjaunošanu un mierīgu dzīvi.
Valstī noritēja pilsoņu karš starp fašisma aizstāvjiem un kreisajiem partizāniem, kas vienlaikus cīnījās arī pret vācu okupāciju. Papildus oficiāli izveidotajai republikas armijai izveidojās dažādi fašistu paramilitārie grupējumi, kas veica cīņu pret kreiso uzskatu atbalstītājiem. Atbildot uz partizānu uzbrukumiem, vācu armijas un SS vienības veica regulāras atriebšanās akcijas un civiliedzīvotāju slaktiņus. Piemēram, atbildot uz 33 vāciešu nogalināšanu bumbas sprādzienā 1944. gada martā, nošāva 335 cilvēkus.
1944. gada 16. decembrī Musolīni uzstājās ar pēdējo publisko runu. Tuvojoties pilnīgajai sakāvei, viņš meklēja ceļus, kā padoties Rietumu Sabiedrotajiem. 1945. gada 26. aprīlī viņš mēģināja bēgt uz Šveici, taču viņu notvēra komunistu partizāni un 28. aprīlī nošāva.
Levandovskis
Levandovskis var būt:
Rauši
Rauši ir apdzīvota vieta Cēsu novada Kaives pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 7,9 km no pagasta centra Kaives, 15,6 km no Vecpiebalgas un 120,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V309 (Katrīna–Leimaņi–Kaive–Aprāni), netālu no Risenes upes.
Bagijs
Bagijs (en) ir vieglais automobilis, kas paredzēts braukšanai pa smiltīm un bezceļiem. Sākotnēji bagijs bija sporta ekipāža, faetons zirgu sportā.
Bagijus pārsvarā izmanto sporta sacīkstēm, retāk tas ir sastopams kā ikdienas transporta līdzeklis. Bagijus var iedalīt šādās klasēs:
Pielietojums armijā
ASV Armija izmanto patrulēšanai un kaujas uzdevumiem tuksnešainā apvidū vieglo transportu DPV (Desert Patrol Vehicle) un LSV (Light Strike Vehicle), kas ir veidoti uz klasiskā bagija bāzes.
Longforda
Longforda (en, ga) ir pilsēta Longfordas grāfistē, Lensteras provincē, Īrijā. Longfordā atrodas Longfordas grāfistes pārvaldes centrs. pilsētā dzīvoja 10 008 iedzīvotāji.
Vienskaitlis
Vienskaitlis (saīs. vsk.) — gramatiskais skaitlis, kas tiek lietots, lai norādītu, ka darbība notiek ar vienu priekšmetu vai darbības veicējs ir viens pats.
Mūsdienu literārajā latviešu valodā tiek lietotas tikai vienskaitļa un daudzskaitļa formas, taču sarunvalodā ir sastopamas arī atsevišķas divskaitļa formas, piem, "ar abi roki" ('ar abām rokām').
Vienskaitli lieto arī aiz saliktiem skaitļa vārdiem vai skaitļiem, kas beidzas ar "viens" (51 gads).
Petrs Sīkora
Petrs Sīkora (dzimis 1976. gada 19. novembrī) ir bijušais čehu hokejists, labais malējais uzbrucējs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 1017 spēles Nacionālajā hokeja līgā, kļuvis par divkārtēju Stenlija kausa čempionu. Čehijas hokeja izlases rindās kļuvis par trīskārtēju Pasaules čempionu.
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Sīkora uzsāka 1992. gadā, kad debitēja HK Pilzenes sastāvā. 1993.—94. sezonas vidū hokejists pārcēlās uz Ziemeļameriku, nākamās divas sezonas aizvadot IHL.
1995.—96. sezonā Sīkora debitēja NHL kluba Ņūdžersijas "Devils" sastāvā. Tiesa, nostiprināties "Devils" rindās čehu uzbrucējam izdevās vien 1998.—99. sezonā, bet 1999.—2000. sezonā Sīkora kopā ar komandu izcīnīja Stenlija kausu. "Devils" rindās Sīkora spēlēja līdz 2001.—02. sezonas noslēgumam.
2002. gada vasarā Petrs tika aizmainīts uz Anahaimas "Mighty Ducks" vienību, tās sastāvā aizvadot nākamās divas sezonas. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Sīkora spēlēja Krievijas Superlīgas kluba Magņitogorskas "Metallurg" rindās, 2005.—06. sezonā atgriežoties "Mighty Ducks". Tiesa, jau visai drīz Sīkora tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers".
2006. gada vasarā čehs pievienojās Edmontonas "Oilers" rindām, taču pēc gada noslēdza divu gadu līgumu ar Pitsburgas "Penguins", tās rindās 2008.—09. sezonas noslēgumā izcīnot savu otro Stenlija kausu. 2009.—10. sezonu Petrs aizvadīja Minesotas "Wild" sastāvā, taču tad atgriezās Eiropā.
2010.—11. sezonu hokejists uzsāka HK Pilzenes sastāvā, taču noslēdza KHL kluba Minskas "Dinamo" rindās. 2011. gada vasarā hokejists atgriezās NHL, pievienojoties Ņūdžersijas "Devils" rindām, tās sastāvā aizvadot nākamo sezonu. 2012.—13. gada sezonā kopā ar Šveices hokeja līgas vienību SC Bern kļuva par Šveices čempionu, pēc sezonas beigām noslēdzot spēlētāja karjeru.
Čehijas hokeja izlases rindās kļuvis par trīskārtēju (1996, 1999, 2005) Pasaules čempionu, spēlējis arī. gada olimpiskajās spēlēs.
Olivjē salāti
Olivjē ir gaļas salātu veids. Tas ir populārs jaungada ēdiens mūsdienu Krievijā un citās bijušajās PSRS valstīs.
Edgars Lejnieks
Edgars Lejnieks (dzimis, miris ) bija latviešu matemātiķis, Matemātikas un dabaszinātņu fakultātes vairākkārtējs dekāns, Latvijas Universitātes Centrālās bibliotēkas pirmais pārzinis, Matemātikas semināra bibliotēkas vadītājs. Profesors E. Lejnieks bija sakrājis lielu personīgo bibliotēku ar vairāk kā 2000 grāmatām, ko vēlāk atpirka Latvijas Universitāte. Lejnieka zinātniskie darbi bija veltīti galvenokārt trīsstūra ģeometrijai. Pie profesora Lejnieka mācījās pirmā latviešu matemātiķu, fiziķu un astronomu paaudze.
Biogrāfija
Dzimis 1889. gada 19. maijā Rīgā. No 1898. gada līdz 1900. gadam Edgars Lejnieks mācījās Tīlava skolā. No 1900. līdz 1907. gadam viņš mācījās Rīgas Pētera I reālskolā. Jau mācību laikā 1906. gadā Lejnieks publicēja pirmo patstāvīgo pētījumu matemātikā. 1907. gada rudenī viņš kļuva par Matemātikas fakultātes brīvklausītāju Maskavas Universitātē, bet nākamajā gadā kļuva par Maskavas Universitātes Matemātikas fakultātes studentu. 1913. gadā ieguva maģistra grādu matemātikā, savukārt 1914. gada maijā Lejnieks devās uz Getingenes Universitāti, bet Pirmā pasaules kara sākumā viņam nācās atgriezties Maskavā. No 1912. līdz 1919. gadam Lejnieks strādāja par matemātikas skolotāju Maskavas Glezniecības, tēlniecības un celtniecības mākslas skolā, Maskavas Marijas sieviešu institūtā un Maskavas 3. valsts ģimnāzijā.
Pēc 1919. gadā februārī saņemtā uzaicinājuma kļūt par Latvijas Augstskolas Matemātikas katedras vadītāju, Lejnieks ar ģimeni atgriezās Latvijā. 1919. gada augusta beigās Latvijas Augstskolas Organizācijas komisija nodibināja apakškomisiju Edgara Lejnieka vadībā ar uzdevumu izveidot Matemātikas un dabaszinātņu fakultāti. 1919. gada 16. septembrī Edgaru Lejnieku ievēlēja par Matemātikas un dabaszinātņu fakultātes pirmo dekānu. 1920. gada maijā viņu ievēlēja par profesoru.
Edgars Lejnieks prata krievu, vācu, franču valodu, bet speciālo literatūru lasīja angļu, itāļu, spāņu, holandiešu, dāņu un zviedru valodā. Viņam bija trīs bērni.
1934. gadā profesors Lejnieks acu slimības dēļ bija spiests atteikties no pedagoģiskā, bet vēlāk arī no zinātniskā darba. Miris 47 gadu vecumā 1937. gada 11. februārī, apglabāts Rīgā, Mārtiņa kapos.
Darbi
Lejnieks publicēja vairākus darbus elementārajā matemātikā: par harmonisko rindu (1907), par “jauniem trijstūriem”(1908), par trijstūra pārvēršanu trijstūrī, kas ir simetrisks ar doto trijstūri (1912), par riņķa līnijas centra konstruēšanu ar lineālu (1912), par Lemusa teorēmu (1918).
Mācību grāmatas
Edgars Lejnieks sastādīja pirmos mācību plānus un programmas matemātikas un astronomijas studentiem, lasīja daudzus matemātikas kursus: analītiskajā ģeometrijā, tēlotājģeometrijā, trijstūru ģeometrijā, determinantu teorijā, vispārējā vienādojumu teorijā, algebrā, integrālrēķinos, variāciju rēķinos, skaitļu teorijā, algebrisko skaitļu teorijā un grupu teorijā. Profesors lasīja arī lekcijas matemātikas skolotājiem “vasaras kursos”, kā arī papildus kursus matemātikas studentiem, piemēram, “Izmeklētas nodaļas algebrā”.
Latvijas Universitātes bibliotēka
Pēc Latvijas Universitātes dibināšanas, 1919. gada septembrī, aktualizējās bibliotēkas dibināšanas jautājums. Tika nolemts dibināt Centrālo bibliotēku un fakultāšu jeb nozaru bibliotēkas. LU Centrālo bibliotēku nodibināja 1920. gada 4. martā. Centrālās bibliotēkas organizēšanu uzticēja E. Lejniekam un ievēlēja viņu par bibliotēkas pārzini uz trim gadiem. Šajā amatā profesoru ievēlēja atkārtoti, un viņš pildīja Centrālās bibliotēkas pārziņa pienākumus līdz priekšlaicīgai aiziešanai pensijā 1934. gadā.
Sadarbībā ar Bibliotēkas komisiju Edgars Lejnieks risināja svarīgākos jautājumus par Centrālās bibliotēkas un fakultāšu bibliotēku alfabētisko un sistemātisko katalogu izveidošanu, par jauno grāmatu un periodisko izdevumu komplektēšanu, Centrālās bibliotēkas krājumu novietošanu atbilstošās telpās, bibliotēkas darbinieku jautājumus. 1923. gada novembrī LU Bibliotēkas komisija nolēma izveidot centrālo katalogu, kas aptvertu fakultāšu, semināru un kabinetu grāmatas un laikrakstus, un alfabētisko katalogu paralēli sistemātiskajam katalogam, kuram būtu jāaptver arī fakultāšu bibliotēkās esošās grāmatas.
Finansējuma un darbinieku trūkuma dēļ sistemātiskā kataloga veidošana tika uzsākta 1925. gada martā. LU Centrālās bibliotēkas kopkatalogs tika izveidots divdesmito gadu beigās.
Edgars Lejnieks rūpējās arī par grāmatu un žurnālu krājuma paplašināšanu. LU Centrālās bibliotēkas krājums no sākotnējiem 800 sējumiem paplašinājās līdz 45 948 iespieddarbiem 1925. gadā. Tāpat Lejnieks rūpējās par Matemātikas semināra (bij. Matemātikas kabineta (1919—1926)) bibliotēku un tās paplašināšanu. Pirmsākumos matemātikas kabinetā bija 2000 matemātiska satura grāmatas un žurnāli, 1927. gadā — 3070 sējumu, bet trīsdesmito gadu beigās Matemātikas semināra bibliotēkā bija jau 10 100 sējumu.
Privātā grāmatu kolekcija
Edgaram Lejniekam bija liela personīga matemātikas bibliotēka, kas pēc viņa nāves tika nopirkta par 15 014 Ls un iekļauta Matemātikas semināra bibliotēkā ar speciālu zīmogu „Prof. E. Lejnieka bibliotēka”. Pašlaik Edgara Lejnieka personīgā bibliotēka ir iekļauta LU Bibliotēkas krājumā kā atsevišķa kolekcija. Kopumā kolekciju veido 2030 grāmatas, kas izdotas no 1701. gada līdz 1936. gadam. Daudzos izdevumos ir autoru īpaši veltījuma ieraksti Edgaram Lejniekam.
Olivjē salāti
Vēsture
Salāti ir nosaukti par godu franču pavāram Lisjēnam Olivjē, kam 1860. gadu sākumā Maskavā piederēja franču virtuves restorāns "Hermitage".
Dažās valstīs šos salātus dēvē par krievu salātiem (es, bg, tr, fr) vai huzāru salātiem (nl).
Recepte
Klasiskās оlivjē salātu receptes sastāvdaļas :
Taisons (futbolists)
Taisons (pt-br; dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, uzbrucējs, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2013. gada spēlē Ukrainas Premjerlīgas kluba Doneckas "Šahtar" sastāvā.
Sasniegumi
Internacional
Shakhtar Donetsk
Individuālie sasniegumi
Edgars Lejnieks
Privātā grāmatu kolekcija
Lielākā daļa grāmatu kolekcijā ir vācu valodā (808 iespieddarbi) un krievu valodā (673 iespieddarbi), mazāk — franču (247 iespieddarbi), angļu (123 iespieddarbi) un zviedru valodā (10 iespieddarbi). Kolekcijā ir arī grāmatas latīņu, spāņu, itāļu valodā (150 iespieddarbi). Latviešu valodā profesora Lejnieka kolekcijā ir 15 grāmatas.
Grāmatu klāstu papildina disertācijas, kas aizstāvētas no 1831. gada līdz 1932. gadam slavenās Eiropas universitātēs franču un vācu valodā, veltītas skaitļu teorijas, algebras, ģeometrijas, matemātiskās analīzes jautājumiem.
Misionārs
Misionārs (no la — 'paka, pasūtījums') ir cilvēks, kas savā dzimtajā zemē vai citās zemēs izplata kādu reliģiju ar mērķi pievērst tai neticīgos vai citu reliģiju pārstāvjus. Parasti sastopams universālajās vispasaules reliģijās, un nav izplatīts nacionālajās reliģijās. Tiek nodalīta "ārējā" misija (citās valstīs) un "iekšējā" misija (starp neticīgajiem viņu pašu kanoniskajā teritorijā). Misionāru darbs dažkārt ir atšķirīgs no prozelītisma, tomēr nav skaidras atšķirības starp misionāru darbu un prozelītismu. Bieži notiek, ka tie, kurus misionāri cenšas pievērst savai ticībai, šos mēģinājumus noraida, un dažreiz mēdz pat nogalināt tos, kas pie viņiem nākuši ar šādiem nolūkiem. Tā tas notika ar pieciem protestantu misionāriem no ASV 1956. gadā, kad tie mēģināja pievērst protestantismam vaorani cilts indiāņus Ekvadoras Amazones baseinā. Līdzīga traģēdija notika XIX gadsimta 30. gadu beigās Eromangas salā Jaunhebridu salās (tagad Vanuatu Republikas daļa), kad vietējie iedzīvotāji nogalināja misionārus un pēc tam apēda viņu līķus.
Kārlis Teodors
Kārlis Filips Teodors (de; dzimis, miris ) bija Jīlihas -Bergas hercogs, Pfalcas kūrfirsts no 1742. gada kā Kārlis IV Teodors un Bavārijas kūrfirsts no 1777. gada kā Kārlis I Teodors.
Pēc Maksimiliāna III Jozefa nāves 1777. gadā Kārlis Filips kļuva par Bavārijas valdnieku. Piekrisdams Austrijas priekšlikumam apmainīt Dienvidbavāriju pret Austrijas Nīderlandes daļu, Kārlis Filps izraisīja Bavārijas mantojuma karu.
Alla Belinska
Alla Belinska (uk; dzimusi ) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, 2021. gada Eiropas čempione.
Biogrāfija
Starptautiskās sacensībās Alla Belinska piedalās kopš 2015. gada. 2018. gada Eiropas U23 čempionātā viņa ieguva bronzas medaļu.
2019. gadā Alla piedalījās 2019. gada Eiropas spēlēs, kas norisinājās Minskā. Svara kategorijā līdz 76 kg viņa ieņēma noslēdzošo 9. vietu.
2020. gada decembrī Serbijas galvaspilsētā Belgradā 2020. gada individuālajā Pasaules kausa izcīņā, svara kategorijā līdz 72 kg Alla izcīnīja uzvaru cīņā par bronzas medaļu un kļuva par šī plašā brīvās cīņas turnīra medaļnieci. Šī bija Ukrainas sportistes pirmā medaļa pieaugušo sacensībās.
2021. gada Eiropas čempionātā, kas aprīlī notika Varšavā, svara kategorijā līdz 72 kg Ukrainas sportiste izcīnīja zelta medaļu, finālā uzvarot Bulgārijas sportisti Julijanu Janevu. 2021. gada maija sākumā pasaules kvalifikācijas olimpiskajā turnīrā Sofijā Belinska uzvarēja svara kategorijā līdz 76 kg un atnesa Ukrainai olimpisko licenci spēlēm Tokijā. Olimpisko spēļu brīvās cīņas turnīra astotdaļfinālā Alla zaudēja ķīniešu cīkstonei Džou Cjiņai un ierindojās 12. vietā.
Burvis
Burvis ir vīriešu kārtas persona, kas nodarbojas ar maģiju. Latviešu un lietuviešu mitoloģijā tiek dēvēts par burtnieku. Sieviešu kārtas burves tiek dēvētas par raganām.
Etimoloģija
Pēc Konstantīna Karuļa uzskata vārds burvis ir atvasinājums no vārda burt (līdzīgi kā lt vai ru — 'aulis, dore, bišu koks'). Tā cilmi saista ar senu indoeiropiešu pirmvalodas vārda sakni *bher-, kas varēja nozīmēt tādas darbības kā "griezt, berzt, šķelt, sist", no kā cēlies arī vārds "bārt".
Vārda sākotnējā nozīme bijusi "iegriezt kokā zīmes" ("burtus"), ko plaši lietoja arī biškopji savu īpašumu iezīmēšanai. Ar kociņiem, kuros bija iegrieztas maģiskas zīmes, zīlēja.
Seriks Ahmetovs
Seriks Ahmetovs (, dzimis 1958. gada 25. jūnijā) ir kazahu politiķis, bija Kazahstānas premjerministrs no 2012. līdz 2014. gadam. Bija aizsardzības ministrs no 2014. gada aprīļa līdz oktobrim.
Ahmetovs bija gubernatora vietnieks Astanā, pirms tika iecelts Kazahstānas valdībā par transporta ministru 2006. gada 25. septembrī. Prezidents Nursultans Nazarbajevs iecēla Ahmetovu par premjerministru pēc Karima Masimova atkāpšanās no amata 2012. gada 24. septembrī.
Oravas pils
Oravas pils (sk) ir 13. gadsimta pils Slovākijas ziemeļos, Dolni Kubīnas apriņķī, pie Oravas upes.
Oravas pils koka pils vietā celta pēc 1241. gada mongoļu iebrukuma Ungārijā. Rakstos pirmoreiz minēta 1267. gadā. Gadsimtu gaitā tā vairākkārt pārbūvēta romānikas, gotikas, renesanses un neogotikas stilā. Visvairāk pils celtniecība tika veikta 16. gadsimta otrajā pusē, kad pils piederēja ietekmīgajai Turzo dzimtai. 1800. gadā pils cieta ugunsgrākā un vairs netika izmantota kā rezidence. Rekonstruēta no 1953. līdz 1968. gadam. Pilī iekārtots muzejs.
Pils kā grāfa Orloka rezidence izmantota F. V. Murnava 1922. gada filmā "Nosferatu, šausmu simfonija".
Okulovkas rajons
Okulovkas rajons ir Krievijas Novgorodas apgabala administratīvais rajons apgabala centrālajā daļā. Rajons robežojas ar Novgorodas apgabala Valdajas rajonu dienvidos, Krestcu rajonu rietumos, Malaja Višeras rajonu ziemeļrietumos, Ļubitinas rajonu ziemeļos un Boroviču rajonu austrumos, kā arī Tveras apgabala Bologojes rajonu dienvidaustrumos.
Rajona Jazikovas ciemā dzimis etnogrāfs Nikolajs Mikluho-Maklajs (Николай Николаевич Миклухо-Маклай, 1846—1888).
Pasaules čempionāts šaha kompozīcijā
Pasaules čempionāts šaha kompozīcijā (en) ir šaha problēmistu konkurss, kuru organizē FIDE šaha kompozīcijas pastāvīgā komisija vienu reizi trijos gados.
Čempionātu programma
Čempiona nosaukumu izcīna katrā no šādiem astoņiem žanriem:
Problēmisti, kas vēlas piedalīties konkrētā žanrā, iesniedz maksimāli sešas attiecīgā trīs gadu periodā publicētās, nodaļas prasībām atbilstošas, savas kompozīcijas. Iesniegtās kompozīcijas izvērtē triju tiesnešu komisija, un četras labākās no tām piedalās galīgo rezultātu noteikšanā.
Vēsture
1997. gadā Pulē notiekošais PCCC kongress pieņēma lēmumu pirmos pasaules čempionu nosaukumus šaha kompozīcijā piešķir pēc FIDE albuma 1989—1991 rezultātiem. Līdz ar to 1998. gada kongresā Santpēterburgā problēmisti, kas bija savākuši vislielāko punktu summu katrā no astoņām albuma nodaļām, tika pasludināti par pasaules čempioniem:
Burvis (nozīmju atdalīšana)
Burvis var būt:
Bravo
Bravo var būt:
Manami Nakano
Manami Nakano (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Zaiceva (Pededzes pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu P40 un P42 krustojumā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Lagriinae
Lagriinae ir melnuļu dzimtas apakšdzimta. Izplatīta pa visu pasauli. Kāpuri barojas un attīstās pūstošā veģetācijā, stumbros un zem mizas.
Melitopole
Melitopole (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidaustrumos, Zaporižjas apgabalā. Izvietojusies apgabala dienvidrietumu daļā Moločnas upes krastos 126 km no apgabala centra Zaporožjes. Melitopoles rajona administratīvais centrs.
Vēsture
1784. gadā Taurijas guberņā tika izveidots Melitopoles apriņķis, par kura centru vajadzēja kļūt jaunai Melitopoles pilsētai. Pilsētas un apriņķa nosaukums tika veidots no grieķu valodas vārdiem — ‘medus’ un  — ‘pilsēta’ par piemiņu it kā Moločnas limāna krastā kādreiz bijušai grieķu kolonijai Melitai. Dažādu iemeslu dēļ pilsēta ilgi netika uzbūvēta un apriņķa centrs bija Tokmaka (1796—1797) un Orihiva (1801—1842).
Tagadējās Melitopoles vietā jau 17. gadsimta beigās pastāvēja nogaju auls Kiziljara (Кизил-Яр, — ‘Sarkanais Krasts’), kura vietā 1814. gadā tika nodibināta kazaku sloboda Novoaleksandrovka (Новоалександровка). 1842. gadā Novoaleksandrovkai piešķīra pilsētas tiesības, pārveidoja par apriņķa centru un pārdēvēja par Melitopoli. 19. gadsimta beigās pilsētā strauji attīstījās rūpniecība, tostarp mašīnbūve (lauksaimniecības tehnika, naftas dzinēji), uzbūvēja dzelzceļa depo, elektrostaciju. Krievijas pilsoņu kara laikā pilsētā vienpadsmit reizes mainījās valdība; pie valdīšanas dažādus laika posmus vairākkārt vienai otru nomainot bija Krievijas pagaidu valdība, padomju vara, Brīvprātīgo armija, Skoropadska hetmanāts, Mahno, Vrangeļa armija. Mūsdienās ievērojams mašīnbūves un pārtikas rūpniecības centrs.
OA-7
OA-7, saukts arī par Spaceship John Glenn, bija ASV uzņēmuma Orbital ATK kravas kosmosa kuģa Cygnus Starptautiskās kosmosa stacijas (SKS) apgādes misija NASA programmā Commercial Resupply Services. Tas orbītā palaists 2017. gada aprīlī; novadīts no orbītas un sadega Zemes atmosfērā 2017. gada jūnijā.
Kosmosa kuģis nosaukts astronauta Džona Glenna vārdā, kurš mira 2016. gada decembrī.
Derīgā krava
Kosmosa kuģa hermētiskajā nodalījumā atradās 3376 kg kravas: lietas apkalpei (pārtika, apģērbs, higiēnas materiāli; 954 kg), rezerves daļas stacijas iekārtām (1214 kg), zinātniskās ierīces, to skaitā nanopavadoņi un to izmešanas mehānismi (940 kg), datoru, foto un video iekārtas (1,8 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aprīkojums (73 kg), krava Krievijas segmentam (18 kg).
Ar Cygnus hermētiskajā nodalījumā uz staciju nogādāti 34 Eiropas Komisijas finansētās Zemes apakšējās termosfēras izpētes programmas QB50 CubeSat formas nanopavadoņi. Tos paredzēts palaist brīvā lidojumā no stacijas Kibo moduļa NRCSD izmešanas iekārtas.
Kosmosa kuģa ārpusē bija uzstādīts nanopavadoņu izmešanas mehānisms ar četriem Lemur-2 kosmiskajiem aparātiem (kopējā masa 83 kg).
Lidojuma gaita
Cygnus tika palaists 15:11 UTC ar nesējraķeti Atlas V/401 (lidojums AV-070) no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-41.
22. aprīlī Cygnus pietuvojās stacijai. 10:05 UTC kosmosa kuģi satvēra ar stacijas manipulatoru Canadarm2, kuru vadīja Toma Peskjē. 12:39 UTC Cygnus bija pievienots pie Unity moduļa apakšējās pieslēgvietas.
1. jūnijā NASA paziņoja, ka Cygnus tiks atvienots no SKS mēnesi agrāk nekā plānots, lai apkalpi atslogotu nākamajā saspringtajā grafikā. Gatavojoties atvienošanai, 2. jūnijā tas tika satverts ar Canadarm2. 4. jūnijā tika atbrīvots saslēgšanās mehānisms, un 11:05 UTC Cygnus tika atvienots no Unity moduļa. 13:10 UTC kravas kuģis palaists brīvā lidojumā.
4. jūnijā aptuveni 20:00 UTC kravas kuģa iekšienē tika veikts eksperiments Saffire |||, lai pētītu materiālu degšanu kosmosā. 8. jūnijā no ārpusē uzmontētās CubeSat izmešanas iekārtas ''Nanoracks NRCSD-E palaisti četri nanopavadoņi Lemur-2''; palaišana notika 17:53 UTC un 21:03 UTC.
11. jūnijā tika iedarbināts Cygnus galvenais dzinējs, un kravas kuģis nogāja no orbītas. Aptuveni 17:02 UTC tas sadega Zemes atmosfērā virs Klusā okeāna dienvidu daļas. Sadegšanas laikā aktīvi darbojās ierīce RED-Data2, kas vāca datus par to, kas notiek ar augstas temperatūras noturīgiem materiāliem, kā arī, lai palīdzētu saprast, kā kosmiskais aparāts sadalās.
J. G. Herdera Rīgas Grīziņkalna vidusskola
J. G. Herdera Rīgas Grīziņkalna vidusskola ir vācu filozofa J. G. Herdera vārdā nosaukta Rīgas vidusskola Lauku ielā 9 Grīziņkalna apkaimē.
Vēsture
Līdz apvienošanai Rīgas Herdera vidusskola atradās Skolas ielā 32. Skolēnu skaita krasās samazināšanās dēļ 2014. gadā Rīgas Herdera vidusskolu apvienoja ar Rīgas Krievu vidusskolu, apvienotajai skolai piešķirot J. G. Herdera Rīgas Grīziņkalna vidusskolas nosaukumu. Aptuveni puse jeb 155 Rīgas Herdera vidusskolas skolēnu vecāki parakstīja vēstuli, kurā iebilda pret Rīgas vispārējās izglītības iestāžu tīkla optimizācijas komisijas lēmumu, tomēr vecāku argumentus nav uzklausījusi ne skolas, ne Rīgas domes vadība.
Nidžats Abasovs
Nidžats Abasovs (az; dzimis, Baku) ir Azerbaidžānas starptautiskais lielmeistars šahā (2011).
Biogrāfija
2015. gadā uzvarējis Veikanzē (Nīderlande) starptautiskajā šaha turnīrā. 2016. gadā uzvarējis Cīrihes starptauskajā šaha turnīrā Zurich Christmas Open. 2017. gadā uzvarējis Azerbaidžānas šaha čempionātā un Baku starptautiskajā šaha turnīrā.
Pārstāvējis Azerbaidžānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 93. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2011. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Cur Mīleni
Fon cur Mīleni (de) ir vācbaltiešu dzimta, kas ieceļoja Livonijas Konfederācijā 16. gadsimtā un kļuva par turīgiem tirgotājiem. Dzimtas piederīgie bija ierakstīti Vidzemes bruņniecības, Kurzemes bruņniecības, Igaunijas un Sāmsalas bruņniecības matrikulās.
Vēsture
Dzimtas vēsture ir izsekojama līdz Dzirnavu Hermanim (Hermann thor Moelen, ap 1505–1559), kas bija tirgonis un 1539. gadā kļuva par Narvas rātskungu. Iespējams, ka viņš bija cēlies no tagadējās Holandes, kaut arī līdzīgi uzvārdi sastopami arī Rīgas pilsētas dokumentos.
Livonijas kara laikā Hermanis aizbēga uz Lībekas pilsētu un mira 1559. gadā Amsterdamā. Viņa dēli atgriezās Zviedru Igaunijā un piederēja pie bagātākajām Tallinas tirgotāju un rātkungu dzimtām, kas 17. gadsimtā uzvārdu nomainīja uz "cur Mīleni". Tallinas birģermeistara Indriķa cur Mīlena (Hinrich zur Mühlen) trīs dēli 18. gadsimta sākumā nodibināja trīs dzimtas atzarus, no kuriem vecākā dēla Tomasa pēcnācēji apmetās uz dzīvi Holandē, vidējā dēla Hermaņa Johana pēcnācēji izveidoja piecus dzimtas atzarus, bet jaunākā dēla Kornēlija pēcnācēji līdz pat Pirmajam pasaules karam saimniekoja dzimtas īpašumā Pīrsalas (Piirsalu, Piersal) muižā tagadējā Lēnes apriņķī Igaunijā.
1792. gadā Svētās Romas impērijas ķeizars Leopolds II pēc 6000 guldeņu iemaksas piešķīra dzimtas piederīgajiem bruņnieku statusu, kas deva papildus iespējas iegādāties lauku muižas un taisīt karjeru valsts pārvaldē un militārajā dienestā.
Pēc Molotova-Rībentropa pakta noslēgšanas 1939. gadā cur Mīlenu dzimta izceļoja uz okupētās Polijas zemēm, pēc kara pārcēlās uz VFR. Pašlaik dzimtas pārstāvji mīt ne tikai Vācijā un Nīderlandē, bet arī Zviedrijā, Šveicē, Beļģijā, Luksemburgā, Krievijā, ASV, Kanādā, Taizemē un Ķīnā. Uz dzimtas saietiem parasti pulcējas vairāk kā 100 cilvēku no visas pasaules.
Maules reģions
Maules reģions ir viens no Čīles 16 reģioniem. Izvietojies valsts vidusdaļā Klusā okeāna krastā, ziemeļos robežojas ar O'Higinsa reģionu, dienvidos — ar Njuvles reģionu, bet austrumos — ar Argentīnu. Administratīvi reģions dalās četrās provincēs — Kuriko, Talka, Linaresa un Kaukenesa. Reģiona administratīvais centrs ir Talkas pilsēta. Citas lielākās pilsētas ir Kuriko, Linaresa un Konstitusjona. Nosaukums cēlies no Maules upes, kuras baseinā reģions izvietojies.
Dienvidāfrikas provinces
Dienvidāfrikas provinces ir Dienvidāfrikas pirmā līmeņa politiskais iedalījums, kas ir izveidots saskaņā ar Dienvidāfrikas konstitūciju. Dienvidāfrika ir sadalīta deviņās provincēs. Līdz 1994. gadam Dienvidāfrikā pastāvēja četras provinces, bet vēlāk tās tika sadalītas sīkākās daļās.
Antons Megnis
Dzīvesgājums
Dzimis daudzbērnu zemnieku Andreja un Annas Megņu ģimenē Alšvangas pagasta "Jaunarājos" (tagad Gudenieku pagastā). Par mākslu sāka interesēties agrā jaunībā. Gleznotāja māte bijusi ļoti reliģiska un gribējusi, lai dēls (kurš bija ģimenē otrais jaunākais bērns) mācītos teoloģiju, un piekritusi dēla izvēlei studēt glezniecību tikai ar norunu, ka viņš gleznos svētbildes. Par mākslinieka uzgleznotām svētbildēm gan nekādu liecību nav.
Jau mācoties Liepājas Daiļamatniecības vidusskolā, bet jo sevišķi studiju gados Mākslas akadēmijā izpaudās Megņa dotības monumentālajā glezniecībā. Viņa darbi guva ievērību akadēmijas studentu izstādēs. Akadēmijā Megnis mācījās profesora Jāņa Kugas meistardarbnīcā un beidza to 1941. gadā ar mākslinieka dekoratora grādu.
Strādājis par pedagogu Kuldīgas un Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā, par mākslinieciskās darbnīcas vadītāju uzņēmumā „Māra”, monumentālās noformēšanas darbos kombinātā „Māksla”.
Pastāvīgās studijās un meklējumos Megnis lielu vērību veltīja klasiskajam mantojumam, analizēja un pārvērtēja vecmeistaru kompozīcijas principus un paņēmienus. Gadu gaitā viņa daiļrade guvusi visai plašu sazarojumu, jo mākslinieks darbojies gan dažādās dekoratīvās glezniecības jomās, gan stājglezniecībā.
Gleznas raksturo dinamika, ekspresija, interesanta krāsu gamma, oriģināla gleznojuma maniere. Spilgta lappuse mākslinieka daiļradē ir viņa sasniegumi akvareļglezniecībā.
Izstādēs Megnis piedalījies kopš 1933. gada. Bija Mākslinieku savienības biedrs kopš 1961. gada. Gleznojis galvenokārt ainavas — smagnējas, monumentāli vērienīgas, krāsu klājis biezi un kontrastaini. Otrs tuvākais temats, kā mākslinieks pats teicis, mūžīgais, vispārcilvēciskais — mīlestība, māte, sieviete.
Dzīvojis Ikšķilē. Sieva Irēna Megne – keramiķe.
Body Double
Body Double ir 1984. gada ASV erotiskā trillera filma, kuras režisors, producents un viens no scenārija autoriem ir Braiens De Palma. Filmā galvenās lomas atveido Kreigs Vasons, Gregs Henrijs, Melānija Grifita un Debora Šeltone. Filmā ir vairākas atsauces uz Alfreda Hičkoka 1950. gadu filmām "Logs uz sētu", "Vertigo" un Dial M for Murder, kā arī tajā ir līdzīga sižeta līnija un tēmas (vuārisms un apsēstība) kā pirmajās divās no tām.
Filma stāsta par jauna aktiera apsēstību ar sievieti, kas dzīvo no viņa netālu.
Filmas Body Double pirmizrāde notika un to izplatīja Columbia Pictures. Filma nekļuva finansiāli veiksmīga un saņēma dažādus kritiķu vērtējumus, lai gan Grifitas aktierspēle tika īpaši izcelta. Par savu lomu viņu nominēja Zelta globusa balvai. Mūsdienās tā ir ieguvusi kulta filmas statusu.
Dinere
Dinere var būt:
Frederiks Kamings
Frederiks Viljams Kamings (en; dzimis, miris )  bija britu kriketa spēlētājs, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs.
Kamings startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kriketa turnīrā. Viņš bija viens no Lielbritānijas kriketa komandas Devon and Somerset Wanderers pārstāvjiem, kuri pieveicot Francijas kriketa komandu French Athletic Club Union, ieguva zelta medaļu.
House of Pain
House of Pain ir amerikāņu—īru hiphopa grupa, kas izdeva trīs studijas albumus 1990. gados pirms grupas līderis Everlast atkal nodevās solo karjerai. Grupas pazīstamākais hits ir Jump Around, kas ieņēma līderpozīcijas ASV, Īrijas un Lielbritānijas mūzikas topos. Kolektīvs izjuka 1996. gadā, bet pēc 14 gadiem mūziķi atkal apvienojās.
Sklandrausis
Sklandrausis (lībiskajā dialektā: sklandrouš, no kuršu: sklanda — 'žoga kārts, zedeņu žogs, nogāze, nokalne'; liv, daudzskaitlī: sūr kakūd), žograusis (žogrouš) jeb dižrausis (dižrouš) ir tradicionāls lībiešu ēdiens, kas vēlāk aizgūts Kurzemes latviešu virtuvē. Tas ir no neraudzētas rudzu mīklas gatavots un ar ķimenēm apbērts saldais rausis ar kārtainu kartupeļu un burkānu pildījumu. Sklandrausi parasti ēd aukstu ar tēju vai pienu.
Sklandraušiem līdzīgi rauši sastopami arī karēļiem, somiem (karjalanpiirakka) un udmurtiem (перепеч), kam tie pildīti ar kāpostiem un gaļu.
Vēsture
Sklandrauša priekštecis bijis ugunskura oglēs cepts neraudzētas rudzu mīklas plācenis. Pēc tam, kad 16. gadsimtā Kurzemes hercogistē ievesti un sākti audzēti burkāni, bet pēc 17. gadsimta — arī kartupeļi, plāceņus papildināja burkānu-kartupeļu pildījums. Lai pildījums neiztecētu, rausim sāka uzlocīt malas, no kā arī tas ieguva savu nosaukumu. Sklandrauši tradicionāli bijuši apjumību ēdiens, bet tie cepti arī uz citiem godiem, piemēram, Lieldienām un Ziemassvētkiem.
2015. gada 21. jūlijā Dundagā notika Sklandraušu festivāls „Pie galda, pie goda, pie labiem ļaudīm”.
Raksturojums
Sklandrausis ir apaļš rausis, kura diametrs ir 8—14 cm. Sklandraušu apakšas (pamatnes) gatavo no stingras rudzu miltu mīklas, kas izveltnēta 2—3 mm biezumā. Pēc mīklas izveltnēšanas no tās izgriež vai izspiež apļus — raušu apakšas, kuru malas uzloka uz augšu. Sklandraušu pamatnes pilda kārtās ar vārītu kartupeļu un burkānu pildījumu attiecībā 1:2—1:1. Kartupeļu masa tiek klāta apakšā, burkānu — pa virsu. Gatavs sklandrausis ir 1,5—2,5 cm biezs. Pēc izskata tam raksturīga burkānu dzeltenīgi oranžā krāsa. Virspusē var būt uzziesta arī krējuma kārta, uzkaisīts kanēlis vai ķimenes. Sklandraušu garšas diapazons var būt no saldenas līdz ļoti saldai. Ēdot izteikti jūtama maizes izstrādājuma garša, ko dod mīklas pamatne, bet garšu buķetē dominē burkānu garša.
Eiropas Savienības politika
Sklandrausis bija pirmais no Eiropas Savienības shēmās iekļautajiem Latvijas pārtikas produktiem. 2011. gada 13. decembrī 6 Kurzemes saimnieču biedrība „Zaļais novads” sagatavoja un Eiropas Komisijai nosūtīja pieteikumu sklandrauša iekļaušanai pārtikas kvalitātes shēmā „Produkti ar garantētām tradicionālām īpatnībām”, kurā atrodas jau vairāk nekā 1100 citu produktu no visas Eiropas, ko aizsargā tiesību akti par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, aizsargātiem cilmes vietas nosaukumiem un garantētām tradicionālām īpatnībām. 2013. gada 11. oktobrī ar regulu Nr. 978/2013 Eiropas Komisija šo pieteikumu apstiprināja, Eiropas Savienības līmenī atzīstot sklandrausi par produktu ar garantētām tradicionālām īpatnībām.
Autoceļš V582
V582 autoceļš Silmala—Kruki ir Latvijas vietējais autoceļš, kas savieno autoceļu P59 pie Silmalas ar autoceļu V553 Krukos. Autoceļš ir 7,7 km garš un gandrīz visā garumā klāts ar grants segumu, izņemot pēdējo 0,77 km garu ceļa posmu Krukos, kas ir klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Rēzeknes novada Silmalas pagastu.
Nahuels Gusmans
Nahuels Ignasio Gusmans (es; dzimis ) ir Argentīnas futbolists, vārtsargs, Argentīnas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2014. gada spēlē Meksikas augstākās līgas kluba Tigres UANL sastāvā.
Saniegumi
Tigres UANL
Darbības vārda persona
Persona ir darbības vārda gramatiskā kategorija, kas atspoguļo runātāja attieksmi pret darbības veicēju. Tā izsaka teksta autora, teksta adresāta un darbības subjekta attieksmes. Darbības vārdam gan vienskaitlī, gan daudzskaitlī ir trīs personu formas.
Darbības vārds ir pirmajā personā, ja darbības subjekts ir teksta autors. Darbības vārds ir otrajā personā, ja darbības subjekts ir teksta adresāts. Darbības vārds ir trešajā personā, ja darbības subjekts nepiedalās sarunā.
Eiropas pilsētu uzskaitījums
Šajā sarakstā iekļautas visas Eiropas valstis ar to pilsētām. Tostarp arī tās valstis, kas zināmā mērā atbilst Eiropas ģeogrāfiskajām robežām, saskaņā ar definīciju. Katrai valstij norādītas valsts lielākās pilsētas un norāde uz attiecīgās valsts pilsētu uzskaitījuma pamatrakstu.
Piezīmes
Armēnija un Kipra ģeogrāfiski atrodas Āzijā, bet kulturāli un vēsturiski tiek uzskatītas par Eiropas daļu.
Azerbaidžāna un Gruzija daļēji atrodas Eiropā, ja par Eiropas robežu pieņem Kaukāzu.
Kazahstānai Eiropā atrodas neliela daļa teritorijas uz rietumiem no Urālas upes.
Krievijas Eiropas daļa ietver teritorijas uz rietumiem no Urālu kalniem.
Eiropas Turcija ir neliela teritorija uz ziemeļrietumiem no Bosfora un Dardaneļu jūras šaurumiem.
Merlins (nozīmju atdalīšana)
Merlins var būt:
Adrianu
Adrianu var būt:
Teita modernās mākslas muzejs
Teita modernās mākslas muzejs (en) ir modernās un mūsdienu mākslas muzejs, kas atrodas Londonas centrā, Temzas upes labajā krastā, iepretim Svētā Pāvila katedrālei. Ar upes pretējo krastu muzeju savieno gājējiem paredzētais Londonas Tūkstošgades tilts. Teita modernās mākslas muzejā atrodas viena no lielākajām mūsdienu mākslas kolekcijām pasaulē.
Muzejs ir viena no Teita muzeju tīkla sastāvdaļām. Citi muzeji ir Teita Britānijas mākslas muzejs (Tate Britain), kas atrodas vecajā Teita galerijas ēkā, Teita Liverpūles mākslas muzejs (Tate Liverpool) un Teita Sentaivsas mākslas muzejs (Tate St Ives) Kornvolā.
Muzejs ierīkots 1981. gadā slēgtās Benksaidas spēkstacijas ēkā. Tas tika atklāts 2000. gadā. Muzejs ir bez ieejas maksas, ja tiek apmeklēta pamatekspozīcija.
Merlins
Merlins (, domājams no ) ir teiksmains burvis no karaļa Artura leģendām.
Pirmo reizi Merlins pieminēts pēc 820. gada tapušajā "Britu vēsturē", par kuras autoru tiek uzskatīts katoļu mūks Nennijs (Nennius). Tur stāstīts par zēnu bez tēva, ko bijis nolemts upurēt kāda britu ķēniņa pils būves laikā. Tomēr puika visus pārsteidzis ar savu gaišredzību par balto un sarkano pūķi, kas cīnās zem zemes pils celšanas vietā, tādēļ pili nevarot tur uzcelt. Tas izrādījies pareģojums par gaidāmo kauju starp britiem un salā iebrukušajiem anglosakšiem.
Angels Anastasiadis
Angels Anastasiadis (gr; dzimis ) ir grieķu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis pussarga pozīcijā, aizvadījis 12 spēles Grieķijas futbola izlasē. Trenera karjeras laikā vadījis dažādus Grieķijas klubus, no 2004. līdz 2011. gadam bijis arī Kipras futbola izlases galvenais treneris, bet no 2018. līdz 2019. gadam — Grieķijas izlases galvenais treneris.
Futbolista karjera
Lielāko daļu futbolista karjeras aizvadījis Saloniku klubā PAOK. 1976. gadā PAOK sastāvā kļuva par Grieķijas čempionu un vienreiz (1974. gadā) izcīnīja arī Grieķijas kausu. 1981. gadā pārgāja uz Panathinaikos. Tajā nospēlēja trīs sezonas, divreiz (1982, 1984) kļūstot par Grieķijas kausa ieguvēju un vienu reizi (1984) uzvarot Superlīgā un izcīnot valsts čempiontitulu. Karjeras noslēgumā pārstāvēja klubus Korinthos un Diagoras.
Grieķijas futbola izlasē debitēja draudzības spēlē pret Kipru un savā pirmajā spēlē izcēlās ar vārtu guvumu. Kopā izlases rindās nospēlēja 12 spēles.
Trenera karjera
Karjeras turpinājumā strādāja ar klubiem PAS Giannina un Platanias. 2014. gadā trešo reizi kļuva par PAOK galveno treneri. 2016. gadā neilgu laiku vadīja Larisas AEL. 2018. gada oktobrī tika apstiprināts par Grieķijas futbola izlases galveno treneri, aizvietojot atlaisto vācu speciālistu Mihaelu Skibi. 2019. gada jūlijā pēc neveiksmīgā 2020. gada Eiropas čempionāta futbolā kvalifikācijas sākuma tika atbrīvots no amata.
Spēlētāja karjera
PAOK
Panathinaikos
Trenera karjera
PAOK
Juika Sugasava
Juika Sugasava (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Keita un Leopolds
Keita un Leopolds (en) ir 2001. gada ASV romantiska kinokomēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Džeimss Mengolds. Galvenās lomas atveido Mega Raiena, Hjū Džekmens, Līvs Šreibers, Brekins Meijers, Nataša Laione, Bredlijs Vitfords un Filips Bosko. Filmas pirmizrāde notika.
Angļu hercogs Leopolds, kurš dzīvo 19. gadsimtā, nejauši tiek atsūtīts uz mūsdienu Ņujorku, kurš viņš iemīlas reklāmas speciālistē Keitā.
Egils Vēverbrants
Egils Vēverbrants (1935—2022) bija latviešu ārsts nefrologs, Latvijas Universitātes (LU) goda doktors un viesprofesors.
Dzīvesgājums
Līdz 1957. gadam studēja Ņūhempšīras Universitātē, tad medicīnu Džordža Vašingtona Universitātē (1960—1964), iestājās latviešu studentu korporācijā "Beveronija". Bija Providences Brauna Universitātes rezidents Rodailendas slimnīcā.
1970. gadā sāka strādāt par nefrologu Ročesteras slimnīcā, kur vadīja hemodialīzes nodaļu, 1978. gadā papildinājās Hammersmita slimnīcā Anglijā, vēlāk strādāja par nefrologu Saūda Arābijā (1980—1984). Pēc atgriešanās ASV turpināja strādāt par hemodialīzes nodaļas vadītāju Ročesteras slimnīcā un mācībspēku Ročesteras Universitātē.
1989. gada jūnijā Vēverbrants piedalījās Pasaules Latviešu Ārstu kongresā Rīgā, kur iepazinās ar latviešu internistu un nefrologu Ilmāru Lazovski un atbalstīja nefrologa Aivara Pētersona papildināšanos Ročesteras slimnīcā (1991—1992). Vēlāk kopā ar Aivaru Pētersonu uzrakstīja divas nefroloģijas mācību grāmatas. 2004. gadā Vēverbrants kļuva par Latvijas Universitātes goda doktoru un viesprofesoru.
Miris 2022. gada 8. martā Ročesterā.
Barbadosas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti visi Barbadosas sportisti, kuri olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas. Līdz šim Barbadosa olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi tikai vienu olimpisko medaļu — bronzas medaļu — 2000. gada vasaras olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensībās.
Sportistu uzskaitījums
Iekļauti tie sportisti, kas olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas pārstāvot Barbadosu.
Barbadosas olimpiskie medaļnieki (citu valstu sastāvā)
Iekļauti tie Barbadosas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas citu valstu sastāvos.