cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Garo nažu nakts
Ādolfs Hitlers bija pret SA un tās līderi Ernstu Rēmu, jo viņaprāt organizācija kļuva par daudz neatkarīga, kā arī manīja, ka organizācijas biedri uz ielām veic nelikumīgas darbības, tādā veidā izrādot draudus viņa varai. Hitlers vēlējās arī, lai Reihsvērs kļūtu par galveno militāro spēku valsti, kuru apdraudēja SA. NSDAP gan baidījās, gan nicināja SA. Baidījās galvenokārt tādēļ, ka Rēma ambīcijas varētu būt Reihvēra pakļaušana savai organizācijai. Hitlers šo attīrīšanu izmantoja, lai arī tiktu vaļā no viņa režīma kritiķiem, kā arī no veciem ienaidniekiem.
Fīniksas "Mercury"
Fīniksas "Mercury" ir ASV sieviešu basketbola klubs, kas ir bāzēts Fīniksā, ASV. Klubs ir dibināts 1997. gadā, startē WNBA. 3 reizes ir uzvarējis WNBA, un 5 reizes klubs ir uzvarējis savā konferencē.
T kvarks
T kvarks jeb virsotnes (top) kvarks - smagākais kvarks trešajā ģimenē. Dažreiz to dēvē arī par "patieso" (truth) kvarku. Smagākais no visiem kvarkiem (tā masa līdzinās apmēram zelta kodola masai). Procesi, kas pierāda t kvarka eksistenci, pirmo reizi tika novēroti tikai 1995. gadā.
Kauja pie Griezes (1264)
Atskaņu hronikas vēstījums
Pēc tam, kad Livonijas ordeņa mestrs no Vaišelgas sūtņiem saņēma ziņu, ka kurši no Griezes pils gatavojas uzbrukt Kuldīgai, viņš sapulcināja karaspēku, kurā bija 550 jātnieku no dažādām viņam pakļautajām komturejām. Pa Kursas kara ceļu gar jūrmalu viņš jātnieku karaspēku nosūtīja uz Kuldīgu, kur tiem piebiedrojās tajā esošā konventa bruņinieki kopā ar karakalpiem un lojālajiem kuršu karavīriem.
Kuršu pavadoņi karaspēku cauri brikšņiem veda uz Griezes pili, kas atradās tajā Cekļa zemes daļā, kas pēc 1253. gada kuršu zemju dalīšanas atradās Kurzemes bīskapa domkapitula daļā un kopš sacelšanās sākuma bija atguvusi neatkarību. Kad iebrucēji rīta agrumā pietuvojās Griezes pilij, kuras karavīri, neko nenojaušot, gatavojās karagājienam uz Kuldīgu. Krustneši ielauzās pilī un nogalināja daudzus tās aizstāvjus. Iebrucēji savāca laupījumu un aizdedzināja pili. "Tie vīrus, sievas, kalpones un visvisādas pekeles, un zirgus, teļus, liellopus sev līdzi veda vērtīgus."
Noams Čomskis
Avrams Noams Čomskis (en,, dzimis ) ir amerikāņu valodnieks, filozofs kognitīvais zinātnieks, vēsturnieks, sabiedrības struktūru kritiķis un politiskais aktīvists. Čomskis ir Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta valodniecības profesors, un Čomska hierarhijas — formālu valodu klasifikācijas — autors. Viņa darbiem valodniecībā ir bijusi liela loma biheiviorisma norietā un apziņas izpētē. Čomskis ir anarhosindikālists un kļuvis pazīstams ar politisko aktīvismu, saviem liberāli kreisajiem politiskajiem uzskatiem, un ASV ārpolitikas kritiku. Viņš ir sarakstījis desmitiem grāmatu par valodniecību un ASV ārpolitiku.
Čomskis asi kritizējis ASV lomu Vjetnamas karā, Latīņamerikas diktatūru atbalstīšanu, kontru finansēšanu, Irākas sankcijas, Irākas karu, iebrukumu Lībijā, banku deregulāciju, kas radīja 2007.—2010. gada finanšu krīzi, ASV un Izraēlas politiku pret Palestīnu un daudzus citus agresijas aktus, īpaši pēckara periodā, ko viņš dēvē par amerikāņu imperiālismu. Viņš arī sacījis, ka, "ja tiktu piemēroti Nirnbergas likumi, tad katrs pēckara ASV prezidents tiktu pakārts".
Dzīvesgājums
Dzimis 1928. gada 7. decembrī Filadelfijā, Pensilvānijā. Viņa tēvs bija Viljams Čomskis, aškenazi ebrejs no Ukrainas, kas 1913. gadā bija aizbēdzis uz Savienotajām Valstīm. Viņš bija ebreju reliģiskās skolas direktors. Čomska māte bija Baltkrievijā dzimusī Elsija Simonovska, skolotāja un aktīviste, kas ar Viljamu iepazinās viņa skolā.
Čomskis bija pirmais ģimenes bērns, viņam bija piecus gadus jaunāks brālis Deivids Eli Čomskis. Viņi tika audzināti kā jūdaisti, mācījās ivritu un bieži runāja par cionisma idejām. Ģimene bija īpaši ietekmējusies no kreisā cionista Ahada Haama darbiem. Būdams ebrejs, Čomskis bērnībā saskārās ar antisemītismu, īpaši īru un vāciešu kopienās Filadelfijā.
Savus vecākus Čomskis aprakstījis kā "normālus Rūzvelta demokrātus" ar centriski kreisiem uzskatiem, tomēr viņa ģimenē bija arī vairāki sociālisti. Viņš būtiski ietekmējās no sava tēvoča, kam piederēja laikraksts Ņujorkā, kur kreisie ebreji tikās un apsprieda aktualitātes. Apciemojot tēvoci, Čomskis apmeklēja kreiso un anarhistu grāmatnīcas un daudz lasīja politisko literatūru. Vēlāk viņš aprakstīja savu iepazīšanos ar anarhismu kā "laimīgu sagadīšanos", jo tas ļāva viņam kļūt kritiskam pret citām galēji kreisām ideoloģijām, piemēram, staļinismu un citiem marksisma-ļeņinisma novirzieniem.
Pamatizglītību Čomskis ieguva Oukleinas Lauku dienas skolā, kurā skolēniem ļāva attīstīt savas intereses no konkurences brīvos apstākļos. Tur desmit gadu vecumā viņš uzrakstīja savu pirmo rakstu, kas bija par fašisma izplešanos pēc Barselonas krišanas Fransisko Franko spēkiem Spānijas pilsoņu karā. Divpadsmit gadu vecumā Čomskis uzsāka mācības Filadelfijas Centrālajā vidusskolā, kur iesaistījās dažādās kopienās un akadēmiskā ziņā izcēlās, taču problēmas viņam radīja hierarhiskās un stigrās mācību metodes.
Universitāte
1945. gadā, sešpadsmit gadu vecumā, Čomskis uzsāka mācības vispārīgajā mācību programmā Pensilvānijas Universitātē, kur viņš iepazina filozofiju, loģiku, un valodas. Lai apmaksātu mācības, Čomskis mācīja ivritu. Tomēr viņam nepatika universitātē, tāpēc viņš apsvēra to pamest un pārvākties uz kibucu Mandāta Palestīnā. Čomska interesi par mācībām atjaunoja Krievijā dzimušais valodnieks Seligs Hariss, kurš Čomski iepazīstināja ar teorētisko valodniecību un pārliecināja padziļināti apgūt šo priekšmetu. Čomska bakalaura darbu sauca „Modernā ivrita morfofonoloģija” un tajā bija izmantotas arī Harisa metodes. Par to pašu tēmu rakstītais maģistra darbs tika publicēts kā grāmata.
No 1951. līdz 1955. gadam Čomskis bija Hārvarda Universitātes Stipendiātu biedrībā, kur veica pētniecību savai doktorantūras disertācijai. 1954. gadā viņš publicēja savu pirmo akadēmisko rakstu „Sintaktisko sistēmu analīze”, ko publicēja Journal of Symbolic Logic. Būdams kritisks pret biheiviorismu, viņš savas idejas prezentēja Čikāgas Universitātē un Jeila Universitātē. Vairs nebūdams Pensilvānijas Universitātes students, 1955. gadā Čomskis tomēr iesniedza savu darbu par transformatīvās gramatikas teoriju un par to ieguva doktora grādu. Viņa darbs 1975. gadā publicēts kā daļa no The Logical Structure of Linguistic Theory, bet doktora grāds ļāva viņam nedienēt obligātajā militārajā dienestā, kas būtu sācies tajā pašā gadā.
1947. gadā Čomskis uzsāka attiecības ar Karolu Dorisu Šacu, ar kuru bija pazīstams kopš bērnības, un viņi apprecējās 1949. gadā. Čomskim kļūstot par Hārvarda stipendiātu, pāris pārvācās uz Bostonas Alstonas rajonu, kur dzīvoja līdz 1965. gadam, kad pārvācās uz Leksingtonas apgabalu. 1953. gadā viņi izmantoja Hārvardas piešķirto ceļojuma naudu, lai apceļotu Eiropu. Viņi bija Anglijā, Francijā, Šveicē un Itālijā. Ceļojuma laikā sešas nedēļas viņi pavadīja nesen izveidotajā Izraēlā, Hazoreas kibucā. Lai gan Čomskim tur patika, viņu biedēja tur sastaptais ebreju nacionālisms un pret arābiem vērstais rasisms, kā arī staļinismu atbalstošā tendence, kas viņaprāt valdīja kibuca kreiso kopienā.
Apmeklējot Ņujorku Čomskis turpināja iegriezties jidiša anarhistu laikraksta Freie Arbeiter Stimme ofisa. Viņam iepatikās Rūdolfa Rokera darbi, kas iepazīstināja ar saikni starp anarhismu un klasisko liberālismu. Čomskis lasīja arī anarhistu Djego Abadu de Santiljanu, demokrātiskos sociālistus Džordžu Orvelu, Bērtrandu Raselu un Dvaitu Makdonaldu, kā arī marksistus Kārli Lībknehtu, Kārli Koršu un Rozu Luksemburgu. Lasītais viņu pārliecināja par anarhosindikālisma sabiedrības vēlamību un viņu fascinēja anarhosindikālistiskās komūnas, kas izveidojās Spānijas pilsoņu kara laikā un bija aprakstītas Džordža Orvela Homage to Catalonia. Lai gan Čomska uzskati ne vienmēr sakrita, viņš lasīja kreiso žurnālu politics un koncilu komunista Paula Metika izdoto Living Marxism. Čomskis interesējās arī par ASV idejām, ko pauda ASV Ļeņinistu līga, pretstaļinistu marksistu-ļeņinistu grupu, kas, tāpat kā Čomskis, uzskatīja, ka Otrais pasaules karš bija rietumu kapitālistu un Padomju Savienības valsts kapitālistu vadīts, lai sakautu Eiropas proletariātu.
Čomskis bija sadraudzējies ar diviem valodniekiem no Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta (MIT) — Morisu Halli un Romanu Jakobsonu —, Jakobsons 1955. gadā iekārtoja Čomski par MIT profesora palīgu. Tur Čomskis pētīja mašīntulkošanu un pasniedza valodniecību un filozofiju. Viņš MIT aprakstīja kā „diezgan brīvu un atvērtu vietu, atvērtu eksperimentiem un bez stingrām prasībām. Tas bija perfekts manām īpatnējajām interesēm un darbam.” 1957. gadā MIT viņu paaugstināja uz asociētā profesora amatu. No 1957 līdz 1958. gadam Čomskis bija arī Kolumbijas Universitātes vieslektors. Togad piedzima Čomska pirmais bērns, meita Aviva. Viņš izdeva savu pirmo grāmatu par valodniecību Sintaktiskās struktūras. Darbu vērtēja ļoti pretrunīgi, valodnieks Džons Laionss to uzskatīja par revolūciju valodas zinātniskajā pētniecībā.
Vjetnamas karš un aktīvisms
Čomskis pirmo reizi iesaistījās politiskajā protestā pret ASV lomu Vjetnamas karā 1962. gadā, kad viņš par to runāja mazās sanāksmēs mājās un baznīcās. Taču tikai 1967. gadā viņš iesaistījās debatē par Savienoto Valstu ārpolitiku. Februārī Čomskis The New York Times Review of Books publicēja savu plaši pazīstamo eseju "Intelektuāļu atbildība" (The Responsibility of Intellectuals), kurā kritizēja valsts iesaistīšanos konfliktā. Eseja bija balstīta uz runu, kuru viņš sniedza Hārvarda fondam ebreju skolas dzīvei. Čomskis attīstīja savas idejas un 1969. gadā publicēja savu pirmo politisko grāmatu American Power and the New Mandarins, kas viņu padarīja par vienu no vadošajiem amerikāņu disidentiem. Drīz pēc tam Čomskis izdeva vēl vairākas politiskās grāmatas: At War with Asia (1971), The Backroom Boys (1973), For Reasons of State (1973.), Peace in the Middle East? (1975). Lai gan Čomski saistīja ar jaunajiem kreisajiem, viņš deva priekšroku aktīvistiem, nevis kustības intelektuāļiem Herbertam Markūzem un Ēriham Frommam. Lai gan The New York Review of Books publicēja Čomska un citu kreiso darbus no 1967. līdz 1973. gadam, kad vadības maiņa to pārtrauca, 1960. un 1970. gados galvenie mediji viņu ignorēja.
Čomskis ne tikai rakstīja, bet arī iesaistījās kreiso aktīvismā. Viņš atsacījās maksāt pusi savu nodokļu, atklāti atbalstīja studentus, kas nepaklausīja obligātajam karadienestam, un tika arestēts par iesaistīšanos pretkara atklātā seminārā (teach-in) pie Pentagona. Čomskis kopā ar Mičelu Gudmenu, Denīsu Levertovu, Viljamu Sloanu Kofinu un Dvaitu Makdonaldu nodibināja pretkara kolektīvu RESIST. Lai gan viņš neviennozīmīgi vērtēja 1968. gada protestus, Čomskis uzstājās studentu aktīvistu grupās. Viņš ar kolēģi Luisu Kamfu MIT sāka pasniegt kursus politikā neatkarīgi no Politiskās zinātnes nodaļas. Šinī laikā Masačūsetsas Tehnoloģiju institūts izstrādāja helikopterus, viedās bumbas un citu militāru aprīkojumu karam Vjetnamā. Čomskis teica, ka "liels daudzums [kodol]raķešu vadības sistēmu tika izstrādātas tieši MIT teritorijā" un "90% finansējuma tajā laikā MIT saņēma no Pentagona. Un es personīgi biju tā visa vidū. Es biju militārā laboratorijā [..], Elektronikas izpētes laboratorijā." 1969. gadā studenti bija sākuši protestēt pret kara tehnikas izpēti MIT. Čomskis atbalstīja protestus, tomēr uzskatīja, ka daļa izpētes būtu jāturpina "tīri aizsardzības un atturēšanas mērķim". Šajā laikā seši MIT pretkara studenti aktīvisti tika notiesāti un apcietināti. Čomskis ir sacījis, ka MIT studenti pārcieta to, kam "nevajadzēja notikt", tomēr viņš ir aprakstījis Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtu kā "brīvāko un godīgāko un kam ir vislabākās attiecības starp fakultāti un studentiem nekā jebkuram citam [un kam ir] diezgan laba vēsture civilo tiesību ziņā". 1970. gadā Čomskis apmeklēja Hanoju Ziemeļvjetnamā, lai sniegtu lekciju Hanojas Zinātnes un tehnoloģiju universitātē. Vienlaikus viņš apmeklēja arī Laosu un kara bēgļu nometnes.
Tirāns
Mūsdienu valodā tirāns ir vienpersonisks valdnieks, kam ir absolūta vara valstī vai kādā organizācijā. Šāda valdnieka vadītu iekārtu sauc par tirāniju. Terminam ir negatīva pieskaņa, un tas tiek saistīts ar bargu un cietsirdīgu valdītāju, kurš rīkojas savās vai pavisam nelielas iedzīvotāju daļas interesēs. Vārds ir cēlies no grieķu valodas vārda τύραννος (tyrannos), kas nozīmē "neleģitīms valdnieks".
Aisimneti
Aisimneti, tulk. - tie, kas atceras (likumus), Senajā Grieķijā tika ievēlēti uz mūžu vai uz noteiktu laika periodu, kad iestājās konflikta situācijas. Viņiem bija īslaicīgas valdnieka pilnvaras. Aisimneti sarakstīja: 1. likumdošanu; 2. īpašuma attiecības; 3. cilvēku attiecību regulēšanu (aizliedza atriebības).
Grieķu tirānija
Antīkās Grieķijas tirānu ziedu laiki bija 6. gs. pr. Kr., kad Kleistēnijs (Cleisthenes) valdīja Sikjonā, Peloponēsā, bet Polikrāts valdīja Samosā. Šajā laikā notika ļoti daudz konfliktu un valdību maiņu. Šis laiks sakrīt arī ar persiešu intereses parādīšanos par grieķu zemēm. Nereti tirāni centās persiešus iegūt par sabiedrotajiem, lai spētu noturēties pie varas. Tirānija šajā laikā ne vienmēr tika uzskatīta par negatīvu parādību, jo krīzes brīžos tirāni spēja centralizēt valsti, kā arī reformēt ekonomiku.
Populārisms
Grieķu tirānija daudzos gadījumos izauga no cīņas starp tautu un aristokrātiem vai priesteriem-karaļiem, kuru pretenzijas pēc varas bija balstītas uz tradīcijām un varas pēctecību. Varas gāšanas gadījumos tautas ieceltie tirāni nereti, vismaz viņu valdīšanas pirmajā pusē, bija populāri. Piemēram, tirānu Peisistrātu tautā ilgi atcerājās par gadījumu, kad viņš atbrīvoja kādu zemnieku no nodokļiem sakarā ar viņa zemes gabala neauglību. Īpatnēja bija arī viņa nākšana pie varas Atēnās, jo tā notika ar tautas (nabadzīgāko kalnu iedzīvotāju) atbalstu, kas viņam piešķīra miesassardzi pēc inscenēta uzbrukuma.
Sicīlijas tirāni
Tirāni Sicīlijā uzradās līdzīgu iemeslu dēļ, bet kartāgiešu uzbrukums ieildzināja tirāniju, atvieglojot militāro līderu nokļūšanu pie varas. Tirāni kā Gelo, Hiero I, Hiero II, Dionīsijs Vecākais, Dionīsijs Jaunākais uzturēja plašu galmu un kļuva par kultūras patroniem.
Romiešu tirāni
Romiešu vēsturnieki kā Svetonijs, Tacits, Plūtarhs un Jozefs Flāvijs runāja par tirāniju kā pretstatu demokrātijai. Tirānija tika saistīta ar imperiālo valdību un valdniekiem, kas uzurpēja pārāk daudz varas, vājinot Romas senātu. Pretstatā tirāniem brīvību aizstāvošie valdnieki, kas bija par republiku un senātu.
Krūšu krusts
Krūšu krusts ir viena no bīskapa un kardināla insignijām. Tā simbolizē uz norādi piederību Kristum, pauž paļāvību uz spēku, ko dāvā Pestītāja krusts. Krūšu krusts tiek lietots zem ornāta. Liturģijas laikā kardinālu lietotie krūšu krusti ir sarkani-zelta, bet bīskapiem zaļi-zelta krāsas auklā iekarinātu krustu, savukārt, ārpus liturģijas krusts tiek iekarināts ķēdē.
Ievēlot bīskapu par kardinālu, viņam šī insignija saglabājas.
Pallijs
Pallijs ir arhibīskapa- metropolīta vai kardināla- metropolīta amata zīme, ko Romas pāvests nēsā pats un piešķir latīņu rita baznīcas arhibīskapiem-metropolītiem vai kardināliem-metropolītiem. Tā ir apļveidīga, apmēram 5 cm plata jēra vilnas lente, ko rotā seši melni zīda krusti, no kuriem trijos iesprauž naglveidīgas zelta brošas un to valkā virs ornāta. Pallijs simbolizē jurisdikciju un kopību ar Apustulisko Krēslu.
Magņitogorskas arēna
Magņitogorskas arēna ir daudzfunkcionāla halle, kas atrodas Magņitogorskā, Krievijā. Halle tika atklāta 2007. gada 12. janvārī. Arēna ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Magņitogorskas "Metallurg" mājvieta.
Pallijs
Romas bīskapi palliju valkāja, sākot ar ceturto gadsimtu. Palliju arhibīskapiem — metropolītiem piešķir Pāvests, pallijs var tikt piešķirts tikai vienu reizi mūžā, tāpēc, to pazaudējot, jaunu palliju iegūt nav iespējams.
Magņitogorskas arēna
Līgums par halles būvniecību tika noslēgts 2005. gada 19. maijā, taču simboliskais pirmais pālis zemē tika iedzīts tā paša gada 1. septembrī.
Pallijs
Palliji tiek izgatavoti no divu baltu jēru vilnas, kuri katru gadu tiek svētīti Svētās Agneses piemiņas dienā pie viņas kapa vietas Romā, 21. janvārī.
Pallijs simbolizē pazudušo avi, kuru Pāvests vai arhibīskaps — metropolīts nes uz saviem pleciem. Palliju rotā seši krustiņi, kas sākotnēji bija sarkanā krāsā, simbolizējot Kristus asinis, bet vēlāk palliji tika greznoti ar melniem krustiņiem, kādi tiek lietoti mūsdienās, simbolizējot ticīgos jeb avis Kristus ganāmpulkā. Trijos krustiņos tiek iespraustas naglveida zelta brošas, simbolizējot Kristus ciešanas.
Pols Kagame
Pols Kagame (fr; dzimis ) ir pašreizējais Ruandas prezidents, Ruandas Patriotiskās frontes dibinātājs, ģenerālis. Amatā stājies 2000. gadā. Viņš palīdzēja izbeigt asinsizliešanu un etnisko tīrīšanu Ruandā.
Jānis Ruberts
Jānis Frīdrihs Jūlijs Ruberts (dzimis, miris ) bija latviešu oftalmologs un medicīnas organizators. Kijivas Sv. Vladimira universitātes un Latvijas Universitātes profesors, ievēlēts par LU rektoru.
Dzīvesgājums
1903. gada decembrī J. Ruberts tika iecelts par Zveņigorodas acu ambulances vadītāju netālu no Kijivas Ukrainā. Viņa vadībā tā tika pārveidota par Kijivas guberņas zemstes acu slimnīcu. 1910. gadā J. Ruberts tika ievēlēts par Kijivas Sv. Vladimira universitātes privātdocentu. Viņš pilnveidoja zināšanas Vācijas, Austroungārijas, Šveices klīnikās un augstskolās. 1915. gadā J. Ruberts kļuva par Kijivas Svētā Vladimira universitātes Acu slimību klīnikas virsārstu un asistentu. 1918. gadā tika ievēlēts par profesoru un Acu slimību klīnikas direktoru, bija arī klīniku direktoru padomes priekšsēdētājs un Kijivas Universitātes rektora aizvietotājs.
Pēc Latvijas Augstskolas aicinājuma 1922. gadā J. Ruberts ieradās Rīgā un tika ievēlēts par Medicīnas fakultātes oftalmoloģijas profesoru un Acu slimību klīnikas direktoru Rīgas pilsētas 1. slimnīcā. 1923. gada 23. aprīlī J. Ruberts tika ievēlēts par Medicīnas fakultātes dekānu, bet 16. maijā par Latvijas Universitātes rektoru. Viņš bija LU rektors no 1923. gada 1. jūlija līdz 1925. gada 1. jūlijam, šajā laikā Latvijas Universitātē tika atvērtas jaunas fakultātes un katedras, nodibināti sakari ar ārvalstu universitātēm, izdoti zinātniskie raksti un sākta doktora disertāciju aizstāvēšana.
Pēc rektora amata pilnvaru beigšanās profesors J. Ruberts visus spēkus veltīja zinātniskajai darbībai un modernas Acu slimību klīnikas veidošanai Rīgas pilsētas 1. slimnīcas galvenajā ēkā, kurā bija 3 nodaļas, telpas diagnostikas procedūrām un laboratorija.
1928. gadā pēc J. Ruberta iniciatīvas Rīgā tika sasaukts 1. Baltijas oftalmologu kongress (All-Baltische Ophthalmologen-Tagung, A.B.O.T.) un izveidota Baltijas Oftalmologu biedrība. Nākamie kongresi notika 1930. gadā Tartu, 1932. gadā Kauņā un 1934. gadā Rīgā, kad J. Ruberts vienprātīgi tika ievēlēts par Baltijas Oftalmologu biedrības pirmo Goda priekšsēdētāju. 1929. gadā viņš piedalījās Starptautiskajā oftalmologu kongresā Amsterdamā. 1932. gadā J. Ruberts nodibināja Latvijas Oftalmologu biedrību un bija tās priekšsēdētājs.
Miris 1934. gada 1. novembrī ar trieku savā dzīvoklī Rīgā sešdesmit gadu vecumā.
Zinātniskā darbība un publikācijas
Jānis Ruberts publicējis aptuveni četrdesmit zinātnisku darbu, galvenokārt par acs patohistoloģiju krievu, vācu, latviešu, igauņu, angļu un franču valodās. Citi viņa pētījumi veltīti fliktenulozo acs slimību etioloģijai, asaru novadceļu saslimšanai, adrenalīna ietekmei uz acs iekšējo spiedienu, kataraktas ekstrakcijai, acs ābola siderozei un it īpaši trahomas daudzpusīgai izpētei un ārstēšanai; interesējies arī par specialitātes vēsturi plašākā, filosofiskā skatījumā.
Profesora Jāņa Ruberta vadībā tika sagatavoti divi promocijas darbi: Kārlis Apinis (1895—1967) "Aplanācijas princips oftalmonometrijā" 1930. gadā un Kārlis Balodis (1889—1964) "Salīdzināmi novērojumi par mehanisko un ķīmisko radzenes tetovēšanu" 1933. gadā.
Grandeg
Grandeg ir Latvijas uzņēmums, kas kopš 1993. gada ražo granulu apkures katlus. Uzņēmuma metālapstrādes rūpnīca atrodas Ainažos, bet pārstāvniecība Rīgā. Uzņēmums ražo automātiskas darbības apkures iekārtas, kurās kā kurināmo iespējams izmantot biomasas granulas.
Grandeg vēsture
Uzņēmuma īpašnieks un ilggadējais vadītājs Andris Lubiņš pagājušā gadsimta 90.gadu sākumā kādu laiku pavadīja Kanādā. Tieši tur viņš pirmoreiz iepazinies ar granulu apkures tehnoloģijām Kanādā ražoto granulu kamīnu izskatā. Atgriezies dzimtajā pusē Kuivižos, Andris nolēma uzlabot redzēto un piemājas garāžā sametināja un izveidoja pirmo granulu apkures katlu. Tajā laikā neviens vēl nerunāja par ekoloģiju, atjaunojamajiem energoresursiem, enerģētisko neatkarību un līdz galam nesaprata jaunā cilvēka idejas. Tomēr tas neatturēja jauno uzņēmēju no idejas tālākas attīstības un izaugsmes. Pēc neilga laika tika iegādātas telpas, kur iepriekš atradās mehāniskās darbnīcas Ainažos un apkures katli tika ražoti tur.
2004. gadā uzņēmuma metālapstrādes rūpnīcā tika iegādāti jauni darbagaldi, lāzergriešanas ierīce, metināšanas robots un citas iekārtas.
2009. gadā Grandeg sadarbības partneri Ukrainā uzstādīja pirmās moduļveida granulu apkures katlumājas bijušā Ukrainas prezidenta Viktora Juščenko dzimtajā ciematā Horuževkā.
Grandeg ir Latvijas Tirdzniecības un Rūpniecības kameras (LTRK), Mašīnbūves un Metālapstrādes rūpniecības asociācijas (MASOC) un Latvijas Siltumuzņēmumu asociācijas (LSUA) biedrs.
Grandeg tehnoloģija
GRANDEG ražotie apkures katli ir divu veidu: apkures sistēmām, kur siltuma nesējs ir ūdens vai gaiss. Granulas tiek glabātas granulu tvertnē, no kurienes automātiski padotas uz iebūvētu degli, kur sadeg, veicot piespiedu gaisa padevi. Degšanas procesā radītais siltums ar piespiedu gaisa padevi tiek virzīts uz apkures iekārtas konvektīvo daļu, kas ir katla siltummainis.
Apkures katla darba temperatūra ir 90o C, kas tiek automātiski uzturēta, veicot papildus granulu un gaisa padevi katla kurtuvē.
Lietotāja ērtībai tiek piedāvātas dažādu izmēru granulu tvertnes, kas ļauj baudīt radīto komfortu 5 dienas un ilgāk. Kā jebkuram cietā kurināmā katlam, granulu apkures katlam ir nepieciešama tīrīšana- siltummaiņa un pelnu tvertnes atbrīvošana no pelniem.
2009. gadā uzņēmums saņēmis ISO 9001:2008 sertifikātu.
Uzņēmuma sasniegumi
2009. gadā Grandeg kļuva par LIAA Eksporta un Inovāciju balvas finālistu kategorijā "Importa aizstājējprodukts".
Grandeg un izglītība
Sadarbībā ar RTU Vides aizsardzības un siltuma sistēmu institūtu, kā arī Latvijas uzņēmumiem SIA VIA-S un SIA Sun Investments, tiek izstrādāts projekts, kura mērķis ir radīt kompaktu granulu un saules modeli- moduļveida katlumāju, ko piedāvāt patērētājiem.
Integrētā kopnes struktūra
Integrētā kopnes struktūra (en, ITS) ir Starptautiskās kosmiskās stacijas (SKS) mugurkauls, pie kura piemontētas saules baterijas, radiatori, stacijas moduļi un citas konstrukcijas. Kopnes konstrukcija uz SKS tika nogādāta pa sastāvdaļām ar Space Shuttle kosmoplāniem.
Bēgļi
Bēglis vispārīgā nozīmē ir jebkura persona, kas pamet savu mītnes zemi, bēgot no vajāšanas, kara u.c. ārkārtēju iemeslu dēļ. Savukārt juridiski bēglis ir persona, kurai ir piešķirts bēgļa statuss atbilstoši Ženēvas 1951. gada 28. jūlija Konvencijai par bēgļa statusu. Primāri tās ir personas, kurām ir pamatotas bailes no vajāšanas viņu rases, reliģijas, tautības, piederības pie konkrētas sociālās grupas vai politisko uzskatu paušanas dēļ.
Cilvēki pamet savu dzimteni ekonomisko apstākļu spiesti, kā arī bēgot no kara vai pilsoņu kara. Bēgšanas iemesls var būt arī vides un dabas katastrofas. Šādas pārceļošanas nav nekas jauns. No vēstures zināma lielā tautu staigāšana ap mūsu ēras 350. gadu, ebreju un mauru padzīšana no Spānijas 1492. gadā, eiropiešu izceļošana uz ASV 19. gadsimtā. Bet tikai 20. gadsimtā bēgļu skaits pieauga līdz vairākiem miljoniem. Viņu skaita pieaugumu veicināja ne tikai kara bēgļi abos pasaules karos. Pēc Otrā pasaules kara beigām starp valstīm atkal izcēlās jauni vardarbīgi konflikti. Visvairāk tajos cieta Tuvo Austrumu un Āfrikas reģiona iedzīvotāji, kas kļuva par pilsoņu kara bēgļiem. Iebraucēji bieži vien ir ekonomiskie bēgļi, jo posta dēļ neatraduši darbu savā zemē, spiesti to meklēt citā valstī. Apzīmējums nabadzības bēgļi šiem cilvēkiem atbilstu labāk. Lielākais ir ekoloģisko bēgļu skaits - 10 miljoni cilvēku gadā. Migrāciju rada dabas izraisītās katastrofas, piemēram, tie var būt plūdi Dienvidāzijā, tuksnešu izplešanās Āfrikā vai nepiemērotu saimniekošanas metožu izraisītas katastrofas. ANO bēgļu komisariāts rūpējas arī par cilvēkiem, kas savā valstī bēg no konfliktiem un pilsoņu kara. Šiem migrantiem tiek sarūpēta pārtika, dzeramais ūdens, medikamenti un pajumte.
Bēgļu skaits
Pasaulē iekšzemes bēgļu skaits sasniedz 5,3 miljonus, no tiem 1,2 miljoni ir Afganistānā, 720 000 - Kolumbijā, 563 000 - Šrilankā un 573 000 - Azerbaidžānā. 2002. gadā 1 miljons cilvēku gaidīja, līdz tiks izskatīts viņu iesniegums par patvēruma meklētāja statusa piešķiršanu. Vairums patvēruma meklētāju ir dzīvojuši attīstības valstīs. Viņi uzskata, ka dzimtenē tiek politiski vajāti.
Patvēruma meklētāji
Patvēruma meklētājs ir cilvēks, kas savā dzimtenē tiek vajāts politisku, reliģisku vai etnisku iemeslu dēļ un meklē patvērumu citā zemē. Vairums pieteikumu par patvēruma piešķiršanu tiek noraidīti, piemēram, Vācijā apmēram 95%. Bet ne visi pieteikumu iesniedzēji tiek nosūtīti atpakaļ uz dzimteni. Vienā daļā no pieteikumiem izteikta vēlme iegūt tā saukto "neilgo patvērumu" atbilstoši Ženēvas konvencijai. ES ir vienojusies par to, ka patvēruma meklētājs, visvēlākais, gadu pēc pieteikuma iesniegšanas var saņemt pastāvīgu darbu.
Ārējās saites
Starptautiskie dokumenti un organizācijas: Latvija:
Indira Gandija
Indira Prijadaršinī Gandija (en, hi, Indirā Priyadarśinī Gāndhī), dzimusi, mirusi ) bija Indijas politiķe no Indijas Nacionālā kongresa partijas un Indijas premjerministre trīs termiņus pēc kārtas no 1966. līdz 1977. gadam, kā arī ceturto termiņu no 1980. gada līdz nogalināšanai atentātā 1984. gadā. Viņa ir pirmā un pagaidām vienīgā Indijas premjerministre-sieviete.
Harijs Poters
"Harijs Poters" (en) ir britu rakstnieces Džoannas Ketlīnas Roulingas septiņu romānu sērija. Grāmatās stāstīts par jauno burvi Hariju Poteru un viņa draugiem Ronu Vīzliju un Hermioni Grendžeri, kas mācās Cūkkārpas Raganības un burvestību arodskolā. Pamatsižets veltīts Harija Potera cīņai ar tumšo burvi Lordu Voldemortu, kura mērķos ir nemirstības iegūšana un burvju pasaules ieņemšana.
Tapšana
Pirmo grāmatu šajā sērijā "Harijs Poters un Filozofu akmens" 1997. gadā Londonā publicēja izdevniecība Bloomsbury Publishing, bet darbība tajā risinās 1991. gadā. Latviski šo darbu 2001. gadā Ingus Josta tulkojumā klajā laida apgāds "Jumava". Latvijā izdotajām grāmatām izmantotas ASV izdevniecības Scholastic Harija Potera sērijas vāku ilustrācijas.
Zemgaļi
Militārpolitiskā organizācija
Zemgaļi bija arī viena no militāri visattīstītākajām senlatviešu tautām, etnogrāfiski un valodiski radniecīgi žemaišiem. Zemgaļu dzimtas bija apvienotas karadraudzēs, kurām bija savi pilsnovadi. Kara gadījumos zemgaļu karadraudzes apvienojās vienotā karaspēkā, ko vadīja karavadonis — valdnieks (latīņu tekstos: dux vai rex) jeb ķēniņš, kas atbilda lietuviešu un žemaišu kunigaitim vai kriviču kņazam. Pirmais hronikās minētais zemgaļu pilsnovadu karavadonis, kurš pārstāvēja visu Zemgali un vadīja apvienoto novadu karadraudžu karaspēku, bija ķēniņš Viestards, kurš dzīvoja laikā no 12. gadsimta beigām līdz aptuveni 1230. gadam. Pēc viņa kā zemgaļu karavadoņi un valdnieki pieminēti Šabis (1259), Nameisis (1272—1281) un kāds vadonis, kas krita Garozas kaujā (1287).
Vēsture
Zināms, ka jau Vikingu laikos zemgaļi atvairīja atkārtotus vikingu uzbrukumus, kas bija kļuvuši par Līvzemes meslu kungiem. Zemgales vārds ir atrodams rūnu rakstos uz Mervalas rūnu akmens Zviedrijā. 10.-13. gadsimtā zemgaļi cīnījās ar varjagu un to pēcteču Polockas Rurikoviču dinastijas kņazu sabiedrotajiem līviem, kas ar savu svešzemju sabiedroto palīdzību atvairīja zemgaļus no Daugavas un Gaujas lejteces zemēm. 1106. gadā zemgaļi (зимегола) sakāva iebrukušo Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča dēlu (Vseslaviču) karaspēku, radot tam 9000 vīru lielus zaudējumus. 1202./1203. gadā pēc neveiksmīga uzbrukuma Salaspilij zemgaļu karalis Viestards noslēdza militāru savienību ar Līvzemes bīskapu Albertu, lai iegūtu sabiedrotos cīņās pret lietuviešiem, kuri ik gadu vidēji 2 reizes gadā iebruka sirojumos zemgaļu un letgaļu zemēs. Zemgaļi piedalījās krusta karos un kopā ar kristījušos līvu valdnieku Kaupo 1207. gadā piedalījās Turaidas pils ieņemšanā.
Harijs Poters
Tapšana
Kā to apgalvo pati autore, stāsta par burvju zēnu ideju viņa radusi, braucot vilcienā no Mančestras uz Londonu. Kādā intervijā televīzijas kanālam BBC World viņa stāsta, ka rakstīšana bieži notikusi dažādās kafejnīcās, malkojot kafiju. Tā kā rakstniece tolaik — 1991. gadu vidū — bija tikko šķīrusies no sava vīra, ar mazu bērnu uz rokām un bez naudas, apstākļi rakstīšanai bijuši divtik grūti.
Korsaks
Korsaks (Vulpes corsac) jeb stepes lapsa ir suņu dzimtas (Canidae) lapsu ģints (Vulpes) plēsējs. Korsaks ir vidēja izmēra lapsa, un ir izplatīta visā Āzijas stepes biomā. Īpaši daudz to ir Afganistānā, Ķīnas ziemeļos, Irānā, Indijā, Kazahstānā, Kirgizstānā, Mongolijā, Pakistānā, Krievijā, Turkmenistānā un Uzbekistānā. Korsaki ir ļoti sabiedriskas lapsas, tās dzīvo "korsaku pilsētās". To alas ir savstarpēji savienotas lielos un plašos labirintos. Kopīgajam labirintam ir daudz priekšrocību, dzīvojot stepēs, pustuksnešos un kalnainos apvidos. Tā kā korsaks ir iecienīts kažokzvērs, tad tā populācija ir apdraudēta pārāk intensīvo medību dēļ.
Harijs Poters
Stāsts
Katra grāmata aptver Cūkkārpas Raganības un burvestību arodskolā pavadītu vienu mācību gadu, kur Harijs un viņa skolasbiedri apgūst buršanos, burvju mikstūru gatavošanu, dažādu burvju augu kopšanu un kalambola spēlēšanu. Harijam nemitīgi jāpārvar dažādas grūtības, mācoties sadzīvot ar savu nejauko audžuģimeni un ienaidniekiem skolā, un viņam nemitīgi jācīnās par savu dzīvību, konfrontējoties ar ļauno burvi Lordu Voldemortu un tā sabiedrotajiem.
Zemgaļi
Vēsture
Pēc kāda laika šī savienība gan izjuka, jo katoļu misionāri panāca, ka Upmales pilsnovada labieši pieņēma kristietību un atteicās pakļauties Viestarda virsvaldībai. Turklāt ar baznīcas sodiem un draudiem bīskaps Alberts panāca, ka Rietumeiropas tirgotājiem tika aizliegts iebraukt Zemgales ostā un visi tirdzniecības ienākumi tika Rīgai. 1219. gadā Viestarda karaspēks iekaroja Upmales centru — Mežotni, ko gan uz ilgu laiku savā varā noturēt nespēja. 1225. gadā Rīgā ieradās pāvesta legāts Vilhelms no Modenas, kurš uzaicināja Viestardu uz sarunām, mēģinot viņu pierunāt pāriet katoļu ticībā. Viestards atteicās, taču atļāva Zemgalē brīvi darboties kristiešu misionāriem. 1228. gadā zemgaļi Viestarda vadībā kopā ar kuršiem devās karagājienā uz Rīgu. Rīgu tiem ieņemt neizdevās, taču tie nopostīja Daugavgrīvas klosteri. Atriebjoties ordeņa karaspēks iebruka Zemgalē, bet karaļa Viestarda karaspēks savukārt izpostīja Aizkraukli. Pēc Viestarda nāves 1236. gadā liels Zobenbrāļu ordeņa, kristīto līvu, letgaļu un Pleskavas kņaza karaspēks iebruka Zemgales dienviddaļā un Žemaitijā. Atceļā tiem uzbruka un Saules kaujā sakāva zemgaļu un žemaišu karaspēks. Krita ordeņa mestrs Folkvins un gadrīz visi ordeņa brāļi, kā rezultātā nākamajā gadā Zobenbrāļu ordenis pašlikvidējās un tā vietā tika izveidota Vācu ordeņa filiāle — Livonijas ordenis. 1251. gadā Lietuvas dižkungs Mindaugs uzsāka sarunas ar Livonijas ordeņa mestru Andreasu no Štīrijas par pāriešanu kristīgajā ticībā, piekrītot tam, ka Zemgale un Žemaitija nonāktu Livonijas ordeņa pakļautībā. Turpmākos gadus notika regulāri un mērķtiecīgi krustnešu uzbrukumi vēl brīvajai Zemgalei līdz 1254. gadā Zemgales pilsnovadus uz laiku izdevās pakļaut. Tomēr pēc krustnešu un viņu sabiedroto karaspēka sakāves Durbes kaujā 1260. gadā zemgaļi vairs neatzina Rīgas arhibīskapa un Livonijas ordeņa virsvaru, tā vietā noslēdzot savienību ar lietuviešiem. 1269. gadā Lietuvā sāka valdīt dižkungs Traidenis (1269—1282), 1270. gadā zemgaļi Lietuvas dižkunga Traideņa vadībā piedalījās lietuviešu karaspēka iebrukumā Livonijā un Sāmsalā, kur kaujā pie Karuses uz ledus sakāva apvienoto krustnešu karaspēku, kaujā krita Livonijas ordeņa mestrs Oto fon Luterbergs. 1279. gadā sākās zemgaļu sacelšanos pret Livonijas ordeni, kuru vadīja ķēniņš Nameisis. Zināms, ka pēc Tērvetes zaudēšanas 1281. gadā Nameisis devās uz Prūsiju, kur kopā ar žemaišiem un prūšiem cīnījās pret Vācu ordeņa spēkiem. 1287. gada pavasarī notika zemgaļu uzbrukums Rīgai un Garozas kauja, kurā Livonijas ordenis cieta smagu sakāvi. Zemgale bija pēdējais Latvijas novads, kurš tika pakļauts tikai 1290. gadā. Daļa zemgaļu (hronika min ap 100 000 cilvēku, taču šis skaitlis, iespējams, ir pārspīlēts) nepakļāvās vāciešiem un, nodedzinājuši savu pēdējo pili Sidrabeni (pie Jonišķiem) un pārcēlās uz tagadējās Lietuvas teritoriju, kur vēlāk ieplūda žemaišu etnosā. Zemgaļu karotāji piedalījās daudzos karagājienos Krievzemē lietuviešu karaspēka sastāvā.
Harijs Poters
Galvenie un citi tēli
Harija labākie draugi
Zemgaļi
Vēsture
1321. gadā notika pēdējā bruņotā zemgaļu sacelšanās, ko atbalstīja žemaiši un zemgaļi no Livonijas ordenim nepakļautās Zemgales daļas. 1321. gadā Mežotnē, 1335. gadā Dobelē un 1339. gadā Tērvetē tika uzceltas jaunas Livonijas ordeņa pilis Zemgales militārai pārvaldei un Lietuvas dižkunigaišu uzbrukumu atvairīšanai. Par Lietuvas valdnieku pretenzijām uz Zemgali vēl 14. gadsimtā liecina dižkunga Ģedimina 1323. gada maijā Hanzas savienībai adresētajā vēstulē par viņa gatavību kristīties lietotais tituls "Gedeminne Dei gratia [..] princeps et dux Semigallie" (Ģedimins, no Dieva žēlastības [..] Zemgales princis (jeb kņazs) un hercogs). 1345. gada ziemā Lietuvas dižkungs Aļģirds (1345—77) ar zemgaļu palīdzību ieņēma Tērvetes pili un aizdedzināja Jelgavas pili, bet 1346. gadā nopostīja Mežotnes pili. Kad 1358. gadā Svētās Romas impērijas ķeizars Kārlis IV ar sūtņu palīdzību veda sarunas par Lietuvas pāriešanu katoļticībā, dižkunigaitis Aļģirds pieprasīja viņam atdot visas Kurzemes un Zemgales zemes līdz Daugavai ziemeļos. 1426. gadā zemgaļu apdzīvotā teritorija tika galīgi sadalīta, nosakot vēl šobrīd esošo robežu starp Livonijas ordeni un Lietuvas valsti.Tātad, apmēram, puse zemgaļu zemju iekļāvās Lietuvas sastāvā. 1561. gadā Polijas karalis un Lietuvas dižkunigaitis Sigismunds II Augusts parakstīja Viļņas ūniju, saskaņā ar kuru visa Livonijas Konfederācija nonāca Sigismunda II Augusta pakļautībā, bet Livonijas ordeņa pēdējais mestrs Gothards Ketlers saņēma kā lēņa tiesu daļu no tās — Kurzemi un Zemgali, kuru pārvaldīja kā Lietuvas dižkunigaiša vasalis. Tādējādi Zemgales valdnieku likumiskā pārmantojamība ir izsekojama no ķēniņa Viestura līdz Kurzemes un Zemgales hercogiem.
Zemgaļu apdzīvotās vietas līdz 14. gadsimtam
Pēc arheoloģisko izrakumu datiem šobrīd ir identificētas šādas seno zemgaļu apmetnes, pilskalni un kapsētas:
Labākā īsfilma (Lielais Kristaps)
Labākā īsfilma jeb labākā īsmetrāžas spēlfilma ir balva, kas tiek piešķirta Latvijas Nacionālajā filmu festivālā "Lielais Kristaps". Balva tiek pasniegta kopš 2000. gada, kad to saņēma māksliniece Agnese Bule par filmu "Latvietis pūš pīlītes".
Korsaks
Izskats
Korsaks ir pelēks vai pelēcīgi ruds ar sudrabotu akotu. Tam ir gandrīz balta seja un pazode. Ķermeņa garums korsakam ir 50—60 cm, astes garums 25—35 cm. Korsakam atšķirībā no citām lapsām ir smalki zobi un plats galvas kauss. Astes gals ir melns. Korsakam ir līki, asi nagi, un tas var uzrāpties kokā. Ausis palielas, bet īsāks purns nekā rudajai lapsai. Tas ir tuvs radinieks Amerikas korsakam un polārlapsai, bet ģenētiski vistuvāk tas ir Tibetas smilšu lapsai.
Zemgaļi
Zemgaļu apdzīvotās vietas līdz 14. gadsimtam
Latvija
Harijs Poters
Galvenie un citi tēli
Harija skolotāji
Korsaks
Ieradumi
Korsaki ēd dažādus mazus dzīvniekus, putnus, grauzējus un kukaiņus, kā arī tie dažreiz ēd maitu. Korsaks bieži aprok savu medījumu, īpaši grauzējus. Tas pamatā medī naktī. Korsakam ir ļoti laba redze, dzirde un oža. Korsaks ļoti reti uzturā lieto augus. Izaudzinājis bērnus, korsaks dažus mēnešus pavada, sirojot pa stepi. Tas nevar iet pa mīkstu sniegu, un sniega sasnigšana bieži nozīmē daudzu šo dzīvnieku nāvi. Korsaks patērē maz ūdens.
Zemgaļi
Zemgaļu apdzīvotās vietas līdz 14. gadsimtam
Lietuva
Harijs Poters
Galvenie un citi tēli
Harija skolasbiedri
Korsaks
Ieradumi
Korsaks veido monogāmus pārus uz visu mūžu. Bērnus mātīte iznēsā 8 nedēļas. Tam piedzimst apmēram 2-6 kucēni. Korsaka mūža garums ir 3—12 gadi. Korsaks dzimumbriedumu sasniedz 9—10 mēnešos. Visbiešāk savu midzeni korsaks iekārto susliku alās, reizēm ieņem vecas āpšu un rudo lapsu alas. Pats alas rok ļoti reti. Korsaka galvenais ienaidnieks ir vilks, bet to medī arī rudā lapsa. Korsaks var ātri skriet, sasniedzot ātrumu līdz 50 km/h, bet ātri nogurst.
Harijs Poters
Galvenie un citi tēli
Cūkkārpas pils spoki
Sventāja
Sventāja (lt) ir Palangas pilsētas daļa Sventājas upes grīvā Baltijas jūras krastā.
Harijs Poters
Galvenie un citi tēli
Citi Cūkkārpas iemītnieki
Sventāja
Vēsture
Līdz Kursas sadalīšanai 1253. gadā Sventāja atradās kuršu Duvzares zemē. 1328. gadā Livonijas ordenis to nodeva Vācu ordenim. Pēc 1422. gada Melnas līguma kuršu apdzīvoto teritoriju uz dienvidiem no Sventājas upes ieguva Žemaitijas kunigaitija Lietuvas dižkunigaitijas, vēlāk Polijas—Lietuvas kopvalsts sastāvā, kas upes grīvā izveidoja tirdzniecības ostu. Zviedrijas karaspēks Lielā Ziemeļu kara laikā 1701. gadā nopostīja Sventājas ostu un ar akmeņiem aizbēra upes grīvu.
Harijs Poters
Galvenie un citi tēli
Rona ģimene
Harija audžuģimene
Sventāja
Robežas maiņas
Pēc 1819. gada Kurzemes guberņas teritoriālās reformas Palangas pagasts ar Sventājas zvejnieku ciemu iekļāva Kurzemes guberņas Grobiņas apriņķī, no 1918. gada līdz 1921. gadam tas atradās Latvijas Republikā. Pēc Latvijas-Lietuvas robežas komisijas lēmuma 1921. gadā Sventāju kopā ar Palangu pievienoja Lietuvai. Lēmums bija balstīts uz tālaika saimnieciskiem apsvērumiem, nerēķinoties ar vietējo iedzīvotāju etnisko piederību.
Harijs Poters
Galvenie un citi tēli
Harija mirušie vecāki
Izotops
Izotopi (no grieķu ισος — vienāds, un τόπος — vieta) ir atomi, kuru kodolos ir vienāds skaits protonu, bet dažāds skaits neitronu. Izotopi tā ir nosaukti, jo atrodas vienā un tai pašā periodiskās sistēmas vietā - tiem ir vienādas (vai gandrīz vienādas) ķīmiskās īpašības.
Kā piemēru var minēt ūdeņraža atomus, kuriem var būt vienāds skaits protonu, bet atšķirīgs skaits neitronu, tātad šie atomi ir dažādi izotopi, ko sauc par protiju, deitēriju un tritiju.
Vēsture
1910. gadā angļu zinātnieks Frederiks Sodijs konstatēja, ka dabiskajos radioaktīvajos procesos var veidoties viena un tā paša ķīmiskā elementa atomi, kam ir vienāds kodola lādiņš, bet dažādas atommasas.
Biķernieku iela
Biķernieku iela ir Rīgas iela, Vidzemes priekšpilsētā, Teikas, Mežciema, Dreiliņu, Juglas un Brekšu apkaimēs. Biķernieku iela sākas pie Gustava Zemgala gatves un Brīvības gatves krustojuma un iet līdz pat Rīgas pilsētas robežai, Juglas papīrfabrikas tuvumā. Kopējais ielas garums ir 9020 metri un tā sastāv no 2—4 braukšanas joslām. Nelielais posms no ielas sākuma līdz krustojumam ar bezvārda šķērsielu (ap 150 m) ir strupceļš, jo ielas brauktuve nav savienota ar Gustava Zemgala gatves un Brīvības gatves krustojumu. Biķernieku ielu tās sākumā veido galvenokārt vecā mazstāvu apbūve (līdz Laimdotas ielai), tālāk ir arī jaunāki daudzstāvu nami.
Vēsture
Ceļš uz Biķerniekiem minēts jau 1868./1869. gada Rīgas adrešu grāmatā (tas veda uz toreizējo Biķernieku jeb Biķeru draudzi Dreiliņu pagastā un Juglasmuižu). Paplašinoties pilsētas teritorijai, tas iekļauts pilsētas faktiskajās robežās (iela dokumentos minēta 1893. gadā). Posms caur Biķernieku mežu ielai pievienots 1922. gadā. Vācu okupācijas laikā iela saukta Bickernsche Straße. 1975. gadā Biķernieku ielai pievienota Gaismas iela Juglas papīrfabrikas ciematā. 20. gadsimta 50. gados ielā ierīkota trolejbusa līnija līdz Ķeguma ielai, kas 70. gadu beigās pagarināta caur Biķernieku mežu uz Mežciemu (Hipokrāta ielu). 1999. gadā, pārbūvējot toreizējo Brīvības gatves un Vairoga ielas krustojumu (sakarā ar Vairoga ielas dzelzceļa pārvada pabeigšanu), ielas sākuma daļa līdz 9. numuram pārveidota par strupceļu. Trolejbusa vadi šajā posmā noņemti, atklājot divvirzienu trolejbusa kustību pa Mazo Biķernieku ielu.
Longs
Par Longa dzīvi nekādu drošu ziņu nav, iespējams, viņš dzīvojis 2.gs. Lesbas salā. Tiek arī pieļauts, ka vārds "Longs" cēlies, kļūdaini interpretējot pēdējo vārdu 1598.g. Florences izdevuma virsrakstā (ΛΟΓΓΟΥ ΠΟΙΜΕΝΙΚΩΝ ΤΩΝ ΠΕΡΙ ΔΑΦΝΙΝ ΚΑΙ ΧΛΟΗΝ ΛΕΣΒΙΑΚΩΝ ΛΟΓΟΙ Δ).
Biķernieku iela
Ielas raksturojums
Biķernieku iela ir 9020 metrus gara iela Teikas, Mežciema, Dreiliņu, Juglas un Brekšu apkaimēs. Tā sākas pie Gustava Zemgala gatves un Brīvības gatves krustojuma, bijušās rūpnīcas VEF tuvumā (iela nav tieši savienota ar šo krustojumu). Sākotnēji iela kā divu joslu ceļš virzās austrumu—dienvidaustrumu virzienā.
Pie Biķernieku ielas 9. nama ielai klāt pieslēdzas Mazā Biķernieku iela. Netālu no "Zvaigznes grāmatu nama" Biķernieku iela krustojas ar Āraišu ielu, nedaudz tālāk tā veido arī savienojumu ar Struktoru ielu. Agrākās Rīgas ķīmiskās rūpniecības mašīnbūves rūpnīcas tuvumā ielai ir savienojumi ar Kastrānes ielu no vienas puses un Tālivalža ielu no otras puses, kā arī ar Burtnieku ielu. Nedaudz tālāk ielai ir savienojums ar Laimdotas ielu, savukārt, pie bijušā 7. trolejbusu maršruta galapunkta "Ķeguma iela" tā krustojas ar Ķeguma ielu. Veselības centra "Biķernieki" tuvumā (pie Biķernieku meža) ielai ir savienojumi arī ar Lielvārdes un Ieriķu ielām. Sākot no krustojuma ar Lielvārdes ielu līdz pat pilsētas robežai Biķernieku iela ir maģistrālā pilsētas iela.
Tālāk iela virzās cauri Biķernieku mežam. Aiz Biķernieku meža iela pārtop par četru joslu ceļu (divas joslas katrā virzienā). Tāpat arī uzreiz aiz Biķernieku meža iela krustojas ar Stigu ielu, nedaudz tālāk tā veido savienojumu ar Ulbrokas ielu no vienas puses un Sergeja Eizenšteina ielu no otras puses. Lielveikala "SKY" tuvumā iela krustojas ar Hipokrāta ielu, aiz Frankiem — arī ar Kaivas ielu. Savukārt, Bērnu klīniskās slimnīcas tuvumā iela savienojas ar Juglas ielu, veidojot rotācijas apli. Posmā no Hipokrāta ielas līdz Juglas ielai iela virzās pa jaunizbūvētu trasi (vecā ielas trase, saukta par Veco Biķernieku ielu, atrodas tuvāk Frankiem).
Pēc krustojuma ar Juglas ielu tā vairāk pagriežas austrumu virzienā un atkal iet cauri mežam. Iela šķērso Piķurgu un krustojas ar Brekšu ielu. Brekšu apkaimē tai ir savienojumi ar Dīvajas, Ezernieku, Bebrenes, Sinoles un vēlreiz Bebrenes ielām (iela divreiz krustojas ar Bebrenes ielu, jo Bebrenes iela veido nelielu loku). Savukārt, Juglas papīrfabrikas ciematā iela divreiz krustojas ar Nautrēnu ielu (arī Nautrēnu iela veido loku). Biķernieku iela beidzas pie Rīgas pilsētas robežas, aiz pilsētas robežas iela turpinās kā.
Ielu savienojumi
Biķernieku iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Biķernieku ielā kursē 15., 16., 21., 31., 33., 48. un 63. maršruta autobusi, kā arī 13., 14., 17. un 18. maršruta trolejbusi. Pie Biķernieku ielas un Ķeguma ielas krustojuma bija arī 7. trolejbusu maršruta galapunkts "Ķeguma iela" (slēgts 2011. gadā).
Platinum Arena
Platinum Arena ir daudzfunkcionāla halle, kas atrodas Habarovskā, Krievijā. Halle tika atklāta 2003. gadā. Arēna ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Habarovskas "Amur", kā arī tā jauniešu kluba Habarovskas "Amurskie Tigri" mājvieta.
Gana zizlis
Gana zizlis ir viena no bīskapa un kardināla insignijām. Tā simbolizē Labā gana kalpojumu, ko veic uzticētās tautas vidū, tas ir, būt nomodā par ticību un morāli, tā ir pastorālā kalpojuma zīme. Gana zizli lieto tikai savā diecēzē, citā diecēzē drīkst lietot ar vietējā bīskapa piekrišanu. Gana zizli, tāpat kā gredzenu nekad nelieto Lielajā piektdienā. Vērstu ar izliekumu uz sevi, zizli bīskaps lieto, ejot procesijā, sakot homīliju, klausoties Evaņģēlija pasludināšanu, pieņemot solījumus un ticības apliecinājumu, dodot svētību, svinot sakramentus, kā arī sakramentālijas.
Ievēlot bīskapu par kardinālu, viņam šī insignija saglabājas.
Starptautiskā Florbola federācija
Starptautiskā Florbola federācija (en) vai IFF ir pasaules florbola vadošā organizācija. Tā tika dibināta Huskvarnā, Zviedrijā 1986. gadā ar Somijas, Zviedrijas un Šveices florbola asociāciju palīdzību. Šobrīd IFF ir iestājušas 49 valstis.
1992.—1993. gada NBA sezona
'''Nacionālās basketbola asociācijas 1992.—1993. gada sezona''' bija 47. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 27 komandas (visas no ASV).
Par NBA čempioniem kļuva Čikāgas "Bulls" spēlētāji, kas sešu spēļu finālsērijā pieveica Fīniksas "Suns" ar 4—2. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Čārlzs Bārklijs ("Suns"), par finālsērijas vērtīgāko: Maikls Džordans ("Bulls"). Finālsērijas trešajā spēlē uzvarētājs tika nosakidrots pēc trīs papildlaiku aizvadīšanas. "Suns" šajā spēlē uzvarēja "Bulls" ar 129–121. Šī bija otrā spēle visā NBA finālsēriju vēsturē, kad uzvarētāja noskaidrošanai nepieciešami trīs papildlaiki, pirmā šāda spēle bija 1976. gada finālsērijas 5. spēle, arī tajā viena no komandām bija "Suns". Toreizējais "Suns" spēlētājs Pols Vestfāls 1993. gada spēlē bija "Suns" treneris. "Bulls" spēlētājs Maikls Džordans uzstādīja savdabīgu rekordu, četrās fināla spēlēs pēc kārtas gūdams vismaz 40 punktus, kopumā vidēji spēlē finālā viņš guva 41 punktu. "Bulls" iegūtais trešais NBA čempionu tituls bija pirmais gadījums līgas vēsturē pēdējo 30 gadu laikā, kad viena komanda iegūst trīs čempionu titulus pēc kārtas.
1992. gada NBA drafts notika, tajā Orlando "Magic" ar pirmo numuru izvēlējās Šakilu O'Nīlu. 43. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Delta Center arēnā Soltleiksitijā, Jūtas štatā. Tajā Rietumu komanda uzvarēja Austrumus ar 135–130. Par spēles vērtīgākajiem spēlētājiem tika atzīti Jūtas "Jazz" spēlētāji Karls Malons un Džons Stoktons.
Šajā sezonā 13 spēles Minesotas "Timberwolves" sastāvā aizvadīja latvietis Gundars Vētra, kļūdams par pirmo basketbolistu no Latvijas, kas spēlējis pasaules spēcīgākajā basketbola līgā.
Pa konferencēm
Piezīmes
Čigāni
Čigāni ir tauta, kas dzīvo izkaisīti dažādās pasaules valstīs un kuru vieno čigānu valoda un kopējas tradīcijas. Ziņas par čigānu skaitu pasaulē ir ļoti pretrunīgas. 1987. gadā visā pasaulē bija 6—11 miljoni čigānu, no tiem Eiropā — apmēram 8 miljoni, tai skaitā Austrumeiropā — aptuveni 6 miljoni.
Nosaukums
Latvijā (arī citās zemēs) lietotais vārds čigāni cēlies no grieķu valodas. Čigāni paši sevi reizēm sauc par romiem, šis vārds cēlies no senās Indijas dziedātāju-muzikantu kastas nosaukuma transformācijas. Citas tautas viņus dēvē dažādi: Roma vai Sinti — Vācijā, Gipsy — angliski runājošās zemēs, Bohemiens vai Tsiganes — Francijā, Gitanos — Spānijā.
Vēsture
Saskaņā ar plaša mēroga ģenētisku pētījumu čigāni ir cēlušies no cilvēku grupas, kuri pirms aptuveni 1500 gadiem izceļoja no Ziemeļrietumu Indijas, kur vēl tagad dzīvo tiem radniecīgie dardi un kafri. Viduslaikos viņi parādījās Osmaņu impērijas iekarotajā Eiropas daļā — Balkānos, pirmās rakstiskās ziņas par čigāniem Svētās Romas impērijas teritorijā ir no 15. gadsimta sākuma. Tā kā Rīga un citas Livonijas Konfederācijas pilsētas bija Hanzas savienības sastāvā, iespējams, ka čigāni šajā laikā nonāca arī līdz Latvijai. Čigāniem raksturīgas nodarbošanās: muzicēšana, zīlēšana, dažādas nodarbes ar zirgiem, kalēja amats, acīmredzot mantotas no ļoti senas vēstures, kad iedzīvotāji Indijā bija sadalīti kastās un piesaistīti noteiktiem amatiem.