cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2019. gada Basku Zemes tūre
2019. gada Basku Zemes tūre bija šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kas notika no 8. līdz 13. aprīlim. Tā bija 59. reize, kad notika Basku Zemes tūres sacensības un tās bija 15. sacensības 2019. gada UCI Pasaules tūres kalendārā.
1970. gada FIFA Pasaules kausa komandu sastāvi
Rakstā uzskaitīti visu 1970. gada FIFA Pasaules kausa dalībvalstu komandu sastāvi.
🇧🇪 [[belgium national football team|belgium]]
Treneris: Raimons Gutalss
🇲🇽 [[mexico national football team|mexico]]
Treneris: Rauls Kardenass
Treneris: Gavrils Kačalins
🇸🇻 [[el salvador national football team|el salvador]]
Treneris: Ernans Karrasko
🇮🇹 [[italy national football team|italy]]
Treneris: Feručio Valkaredži
🇮🇱 [[israel national football team|israel]]
Treneris: Emanuels Šefers
Treneris: Huans Hobergs
🇸🇪 [[sweden national football team|sweden]]
Treneris: Orvars Bergmarks
🏴󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿󠁧󠁢󠁥󠁮󠁧󠁿 [[england national football team|england]]
Treneris: Alfs Remzijs
🇧🇷 [[brazil national football team|brazil]]
Treneris: Mariu Zagalu
Treneris: Jozefs Marko
🇷🇴 [[romania national football team|romania]]
Treneris: Angelo Nikulesku
🇧🇬 [[bulgaria national football team|bulgaria]]
Treneris: Stefans Božkovs
🇲🇦 [[morocco national football team|morocco]]
Treneris: Blagoje Vidiničs
🇵🇪 [[peru national football team|peru]]
Treneris: Didi
Treneris: Helmuts Šēns
Staburags (nozīmju atdalīšana)
Staburags var būt:
Metamfetamīns
Metamfetamīns (zināms arī kā mets, kristāls, stikls ) ir stimulējoša fenetilamīna un amfetamīnu grupas narkotiska viela. Tā paaugstina modrību, koncentrēšanās spējas, enerģiju, lielās devās izraisa eiforiju, ceļ pašcieņu un pastiprina dzimumdziņu. Metamfetamīnam piemīt augsts potenciāls tā lietotājam izraisīt pieradumu un atkarību.
Lietošana un iedarbība
Metamfetamīnu nemedicīniski lieto galvenokārt smēķējot, šņaucot un injicējot. Ieēšana un anāla/vagināla ievadīšana arī ir iespējama, bet nav tik populāra.
Metamfetamīns paaugstina enerģiju un modrību un izraisa eiforiju. Palielinās socializēšanas spējas un pašpārliecība, tāpat pastiprinās dzimumtieksme. Tai pat laikā var novērot virkni blakusparādību: acu zīlīšu paplašināšanos, apetītes zudumu, sausu muti, caureju, paranoju un agresivitāti. Lielu devu lietošana var izsaukt halucinācijas, reiboņus un vemšanu.
Lietojot metamfetamīnu, veidojas ļoti spēcīga atkarība, kas ir viena no grūtāk ārstējamajām narkotiku atkarībām. Paģiru simptomi mēdz būt salīdzinoši nelieli, tie ilgst ilgāku periodu nekā pēc kokaīna hroniskas lietošanas un izpaužas pārsvarā kā miega traucējumi, aizkaitināmība, apetītes nekontrolējama palielināšanās un depresija.
Ilgstoši lietojot metamfetamīnu, rodas zobu bojājumi, kas var novest pie zobu izkrišanas. Šo stāvokli mēdz neformāli dēvēt par meta muti.
Metamfetamīns atstāj manāmu ietekmi uz mazuļa veselību pēc dzimšanas (sirdsdarbības traucējumi, lūpas šķeltne un citi defekti), ja māte grūtniecības vai zīdīšanas periodā lieto metamfetamīnu.
Snovbords
Snovbords ir ziemas sporta veids, kurā sportists uz snovborda dēļa veic noteiktu distanci pa nogāzi. Snovborda pirmsākumi datējami ar 1920. gadiem, taču sporta veids attīstījās 1960. gados ASV no tādiem sporta veidiem kā skeitbords, kamaniņu sports, sērfošana un slēpošana. Kopš. gada tas ir arī Olimpisko spēļu programmā. Snovborda sacensības notiek vairākās disciplīnās. Snovborda augstākais pārvaldes orgāns ir Starptautiskā Slēpošanas federācija.
Umpārte
Umpārte ir ciems Bauskas novada Vecumnieku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos 12 km no pagasta centra Vecumniekiem, 39 km no novada centra Bauskas un 62 km no Rīgas. Dažkārt pie Umpārtes pieskaita Klīvus.
Apdzīvotā vieta izveidojusies netālu no Umpārtes (vai Umpartes) muižas (Wiexten, Wixten, Wiksten) centra. No 1875. līdz 1967. gadam Umpārtē darbojās Umpārtes pamatskola, kas 1938. gadā tika pārsaukta par Viestura pamatskolu. Mūsdienās Baliņas krastā esošajā Umpārtes jeb Viestura pamatskolā izveidots atpūtas komplekss Viesturu muiža. No 1945. līdz 1954. gadam Umpārtes ciema centrs. Vēlāk ciems nozīmi pamazām zaudējis un iedzīvotāju skaits samazinājies, mūsdienās Umpārtē ir vairs tikai nedaudzas apdzīvotas saimniecības galvenokārt ap bijušās muižas un kroga vietu, apbūve ciema ziemeļaustrumos ap staciju "Birze" nav saglabājusies, arī Umpārtes muižu un Kalnamuižu (Berghof) savienojošajam ceļam saglabājušies tikai atsevišķi posmi.
Nepilnus 4 km uz ziemeļiem no Umpārtes atradās dzelzceļa pieturas punkts Birze, kur līdz pasažieru pārvadājumu slēgšanai 2000. gadā pieturēja vilcieni dzelzceļa līnijā Jelgava—Krustpils.
Umpārtes muiža
18. gadsimta lielāko tiesu Umpārtes muižu apsaimniekoja Vecmuižas draudzes (tagad — Vecumnieku) mācītāji — Elverfelds, kas muižu ieguva no sava sievas tēva, tur saimniekoja līdz savam nāves brīdim 1733. gadā, kad vadības grožus pārņēma Elverfelda znots, arī Vecmuižas draudzes mācītājs Hildebrands.
1852. gadā Umpārtes muižu, tolaik 1200 hektāru lielu īpašumu, iegādājās Livonijas muižu pārvaldnieks Johans Gustavs Krēgers. Krēgera valdīšanas laikā Umpārtes teritorijā tika izveidotas 12 jaunas zemnieku sētas. 1896. gadā par muižas saimnieku kļuva Johana Gustava dēls Johans, kuru 1919. gadā nogalināja pēc boļševiku iebrukuma aptuveni kilometru no muižas virzienā uz Vecumniekiem ceļa malā pie priedes, kas saglabājusies līdz mūsdienām. Ilgus gadus tajā bijā arī redzams iegravētais piemiņas krusts, tomēr šobrīd tas vairs nav saskatāms. Pēc uzbrukuma ģimene devās uz Vāciju, taču jau 1921. gadā atgriezās, tajā laikā muižā sāka saimniekot Johana dēls Jirgens. Agrārās reformas rezultātā muižas saimniecībā tika atstāti 40 ha zemes. Pirms Otrā pasaules kara vācbaltiešu izceļošanas laikā Jirgens ar ģimeni nokļuva Polijā, taču vēlāk kā tulks atgriezās Latvijā, dzīvoja Jelgavā un Rīgā, periodiski atgriežoties arī Umpārtē. Kara noslēgumā nokļuva Vācijā, no kurienes 1950. gadā devās uz Kanādu, aizvadot tur 11 gadus. Atgriezies Vācijā, 1974. gadā saņēma atļauju apmeklēt Latvijas PSR, 1978. gadā pēc atļaujas saņemšanas apciemoja arī dzimto Umpārti — bijušo muižas vietu un dzimtas kapus Umpārtes (Viesturu) kapsētā. Pati Umpārtes muiža iznīcināta 1944. gada septembra kauju laikā, mūsdienās teritorija aizaugusi, ir saskatāma muižas pamatu vieta. Vienīgā līdz mūsdienām saglabājusies celtne — muižas klēts šobrīd netiek izmantota.
Jirgens Krīgers par savu pieredzi Otrā pasaules kara laikā un dzīvi Umpārtē sarakstījis memuāru “Baltvācietis laikmeta šūpolēs”.
Manokvari
Manokvari ir pilsēta Indonēzijā, Rietumpapuas provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Izvietojusies Jaungvinejas salā, Doberai pussalas ziemeļaustrumos, Čendravasihas līča krastā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir kristieši (protestanti 68,4%, katoļi 4,9%), bet 26,3% — musulmaņi. Atšķirībā no citām Jaungvinejas Indonēzijas daļas pilsētām, Manokvari ir ievērojami lielāks pamatiedzīvotāju papuasu īpatsvars.
Vēsture
Pirmo eiropiešu apmetni 1793. gada oktobrī nodibināja britu tirgotāji ar kuģiem Duke of Clarence un Duchess un nodēvējot apvidu par Jauno Albionu (New Albion), bet nelielajā Mansinamas saliņā uzbūvējot Fortkoroneišenas (Fort Coronation) cietoksni. Kad kuģi pameta cietoksni, lai dotos pēc krājumu papildinājumiem, cietoksnim uzbruka papuasi. Dzīvi palikušie cieta no bada un slimībām, un 1795. gadā cietoksnis tika pamests.
1855. gadā vācu misionāri tajā pašā Mansinamas saliņā nodibināja kristiešu misiju, bet kristīgajā ticībā vietējie sāka pāriet tikai 20. gadsimtā. 1897. gadā holandieši Jaungvinejā sāka veidot savu administratīvo struktūru, tajā skaitā Manokvari. 1930. gados Manokvari ieradās pirmie holandiešu kolonisti, kas izveidoja vairākas nelielas saimniecības, veikalus un kokzāģētavas.
Otrā pasaules kara laikā pilsētu ieņēma Japāna. Lielāko daļu kolonistu internēja Ambonā, bet 62 kolonistu grupa kopā ar vietējiem papuasiem uzsāka partizānu karu džungļos; līdz kara beigām izdzīvoja 14 no kolonistiem. Atbrīvojot pilsētu no japāņiem, 90% no tās tika iznīcināta bombardēšanā.
Pēc kara Manokvari izveidojās par vienu no svarīgākajiem Nīderlandes Jaungvinejas centriem. 1957. gadā uz Manokvari no Soronas tika pārceltas Rietumjaungvinejas administratīvās iestādes. 1963. gadā kontroli pār pilsētu un pārējo Jaungvinejas rietumu daļu pārņēma Indonēzija. Līdz pat 1970. gadiem Doberai pussala bija viens no intensīvākās papuasu partizānu pretošanās centriem.
Arturs Ozols (inženieris)
Arturs Ozols (dzimis 1890. gada 25. augustā Dzērbenes pagastā, miris 1969. gada 24. decembrī Gēteborgā) bija latviešu kuģu inženieris mehāniķis. Latvijas Satversmes sapulces loceklis, vēlāk Finansu ministrijas Jūrniecības departamenta direktors. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīvesgājums
Studēja Rīgas Politehniskajā institūtā, strādāja par kuģu mehāniķi. Pirmajā pasaules karā bija virsnieks Krievijas Impērijas Melnās jūras kara flotē Sevastopolē. Latvijas brīvības cīņu laikā A. Ozols kopā ar saviem brāļiem Marku un Oskaru Ozoliem dienēja Atsevišķajā studentu rotā. Pēc viņa ierosmes Latvijas Pagaidu valdība 1919. gada 10. janvārī mobilizēja Liepājas ostā noenkuroto kuģi "Saratov" kara vajadzībām un tā mastā pacēla Latvijas Republikas sarkanbaltsarkano karogu. Kuģi apsargāja Studentu rotas karavīri. Pēc 16. aprīļa puča uz "Saratov" paglābās Ulmaņa vadītā Latvijas pagaidu valdība un kuģi pārvietoja uz iekšējo reidu.
1924.—1925. gadā piedalījies ledlauža "Krišjānis Valdemārs" būvē Skotijā. No 1927. gada līdz 1939. gadam bijis Jūrniecības departamenta direktors. 1939.—1940. gadā akciju sabiedrības "Latvijas Bērzs" direktors.
Vācu okupācijas laikā bijis sērkociņu fabrikas "Vulkāns" direktors. Otrā pasaules kara beigās devās trimdā uz Zviedriju.
Pirri
Hosē Martiness Sančess (es, dzimis ), pazīstams kā Pirri (Pirri), ir bijušais Spānijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeras lielāko daļu pavadījis Spānijas komandā Real Madrid, kuras rindās viņš aizvadīja kopumā 561 maču un guva 172 vārtus. Kopā ar Real Madrid izcīnījis 15 titulus, tai skaitā 10 La Liga titulus. No 1976. līdz 1980. gadam bijis arī komandas kapteinis.
Spānijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1966. līdz 1978. gadam. Kopumā aizvadījis 41 maču, kuru laikā guvis 16 vārtus. Piedalījies 1966. un 1978. gada FIFA Pasaules kausā, kurā viņš bija komandas kapteinis.
Sasniegumi
Real Madrid
Džons Malkovičs
2022. gadā režisors Timofejs Kuļabins iestudēja izrādi "Kokvilnas lauku vientulībā" Dailes teātrī Rīgā, ar Malkoviču vienā no lomām; pirmizrāde notika.
Sunākste
Sunākste ir ciems Aizkraukles novada Sunākstes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Lauces krastā autoceļu V956 un V926 krustojumā 36 km no Jaunjelgavas un 115 km no Rīgas. Sunākstē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, saieta nams, bibliotēka, pasts, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Sunākstes pagastnama un skolas; izaugusi Latvijas PSR laikā kā kolhoza «Sunākste» centrālais ciemats.
Vēsture
Pēc I Vispārīgajiem latviešu Dziedāšanas svētkiem mācītājs Kārlis Gotlobs Stenders 1873. gada 22. augustā 10 priekšpusdienā atjaunotajā Sunākstes baznīcā, pēc tam pie G. F. Stendera kapa un mācītājmuižas parka audzē sarīkoja dziedāšanas svētkus, kurā piedalījās astoņi kori no sešām Kurzemes guberņas Sēlpils draudzes novada dziedāšanas biedrībām ar aptuveni 200 dziedātājiem. Sunākstes mācītājmuižas birztalā risinājās dziesmu kari un pirmo vietu ieguva Sunākstes jauktais koris. “Latviešu Avīzes” un “Mājas Viesis” ziņoja, ka svētkos bijuši pieci līdz seši tūkstoši klausītāju.
Pēc Kurzemes tautskolu pārskata 1875. gadā Sunākstes draudzes skolās mācījās 241 skolēns. Tagadējais Sunākstes ciems izveidojies pie 1878. gadā uzbūvētās Lielsunākstes Piksteres pagasta skolas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Ginters Rals
Ginters Rals (de, — ) bija vērmahta, bet pēc Otrā Pasaules kara - bundesvēra, aviācijas ass. Ginters Rals pēc notriekto lidmašīnu skaita uzskatāms par trešo labāko lidotāju asu. Notriecis 275 pretinieka lidmašīnas (272 — Austrumu frontē), no kurām 241 bija Padomju iznīcinātāji. Kopumā veicis 621 kaujas lidojumu, ticis 8 reizes notriekts un 3 reizes ievainots. Visus kaujas lidojumus veicis lidmašīnā Messerschmitt Bf 109.
Bērnība
Dzimis Gagenavā, nelielā pilsētiņā Švarcvaldē, Vācijā, uzņēmēja ģimenē. 1936. gadā pievienojies armijai jaunākā virsnieka dienesta pakāpē. Rekrutēšanas punktā Drēzdenē, pēc sava labākā drauga ieteikuma pievienojies gaisa spēkiem. 1938. gadā pēc pilota kvalifikācijas iegūšanas ticis nosūtīts uz Jagdgeschwader 52 (JG 52), leitnanta dienesta pakāpē.
Kauja par Franciju
Pirmo gaisa kauju pieredzējis kaujā par Franciju un 1940. gada 12. maijā notriecis pirmo pretinieka lidmašīnu. Trīs franču P-36 Hawk iznīcinātāji uzbrukuši Vācijas izlūklidmašīnām 26 000 pēdu augstumā. Rals iesaistījies cīņā un vienu no lidmašīnām notriecis. Vēlāk viņš teicis: "Man paveicās manā pirmajā gaisa kaujā, taču tas nedeva man daudz pašpārliecinātības ... un bailes, jo arī man trāpīja daudz lodes."
18. maijā notriecis vēl vienu P-36 lidmašīnu, kuru pilotējis čehu pilots Otto Hanzliceks no GC II/5, kurš pēc notriekšanas izdzīvojis.
Kauja par Lielbritāniju
Vēlāk JG 52 tika pārdislocēta uz Kalē pilsētu Francijas ziemeļos, kur tā tika iesaistīta kaujā par Lielbritāniju. Sakarā ar smagiem zaudējumiem vienībā, Rals 1940. gada 25. jūlijā tika nozīmēts par komandieri 8. nodaļā, bet nedēļu vēlāk, 1. augustā, tika paaugstināts par leitnantu. Turpināja veikt kaujas lidojumus savā vienībā, līdz tā tika atsaukta pārkomplektēšanai.
Kauja par Dienvidslāviju un Grieķiju
Kad 1941. gada pavasarī atkal tika mainīta JG 52 vienības dislokācijas vieta, arī Rals piedalījās Balkānu kampaņā un 1941. gada jūnijā viņš piedalījās kaujā par Krētu. Pēc veiksmīga misijas noslēguma, JG 52 tika nosūtīta uz Rumāniju, lai aizsargātu naftas ieguves vietas no Padomju Savienības bumbvedējiem.
Austrumu fronte
Pēc Barbarosas operācijas sākuma Ralam atkal radās iespēja aktīvi iesaistīties karadarbībā. Trīs dienu laikā 1941. gada jūnijā viņam izdevās notriekt trīs lidmašīnas, tādējādi sasniedzot piecu notriektu lidmašīnu skaitu. Piecu dienu laikā, kopā ar savu partneri iznīcinājis 50 padomju lidaparātus. Jau oktobrī viņam bija 12 uzvaras gaisa kaujās. Tad JG 52 vienība tika pievienota Armiju grupai Dienvidi, kurā turpināja karadarbību Austrumu frontes dienvidu virzienā.
1941. gada 28. novembrī Rals notrieca 37. lidmašīnu, taču arī pats tika notriekts. Viņš centās aizlidot līdz Vācijas armijas aizsardzības līnijām, taču dzinēja bojājuma dēļ, bija spiests veikt piespiedu nolaišanos ātrāk. Nolaišanās laikā viņš zaudēja samaņu. Kāda Vācijas armijas tanka komanda izglāba viņu no vraka. Rentgenuzņēmumi atklāja, ka nosēšanās laikā viņa mugurkauls ir ticis salauzts trīs vietās. Dakteris paziņoja, ka Rala lidotāja karjera ir beigusies un 1941. gada decembrī nosūtīju viņu uz slimnīcu Vīnē. Lai gan ārsta diagnoze noteica, ka viņš vairs nebūs spējīgs staigāt patstāvīgi, Rals ātri atkopās un jau pēc nepilna gada atgriezās vienībā. Ārstēšanās laikā viņš satika ārsti Hertu Šēnu, ar kuru vēlāk, 1943. gadā, apprecējās.
1942. gada 28. augustā Rals atgriezās savā vienībā - JG 52. No augusta līdz novembrim uzvarēja vēl 38 gaisa kaujās, kopā sasniedzot jau 101 uzvaru. 1942. gada 3. septembrī tika apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu. 1942. gada 26. novembrī Ādolfs Hitlers pats personīgi apbalvoja Ralu ar Ozollapām pie Bruņinieka krusta. 1943. gada aprīlī tika paaugstināts par kapteini un 20. aprīlī notrieca savas vienības kontā 5000 pretinieka lidmašīnu.
1943. gada 6. jūlijā tika nozīmēts par 3. grupas komandieri. 1943. gada 7. augustā ieguva savu 150. uzvaru gaisa kaujā, taču jau septembra beigās ieguva savu 200. uzvaru, par kuru tika apbalvots ar Zobeniem pie Dzelzs krusta Bruņinieka krusta. 1943. gada oktobris Ralam bija visrezultatīvākais mēnesis, kura laikā viņš notrieca 40 pretinieka lidmašīnas. Pēc mēneša viņš kļuva par otro pilotu (pēc Valtera Novotnija), kurš guvis 250 gaisa kauju uzvaras. 1943. gada 1. novembrī tika paaugstināts par majoru, šajā dienesta pakāpē arī beidza Otro pasaules karu.
Trešā reiha aizsardzība
1944. gada 19. aprīlī Rasls tika nosūtīts uz Jagdgeschwader 11 (JG 11) vienību, kur tika nozīmēts par 2. grupas komandieri. JG 11 galvenais uzdevums bija Trešā reiha nozīmīgu vietu aizsardzība no pretinieka lidmašīnām. 1944. gada 12. maijā Rals vadīja grupu Bf 109 lidmašīnu, kad pēkšņi sastapa trīs lidmašīnas P-47 Thunderbolt, kurus komandēja pulkvedis Huberts Zemke. Rala vadītā vienība notrieca divas no lidmašīnām, kad uzradās grupa citu P-47 lidmašīnu. Kaujas iznākumā Rala vadītā lidmašīna tika notriekta, bet pats Rals zaudēja īkšķi un tika ievietots slimnīcā, kur infekcijas dēļ pavadīja vairākus mēnešus.
Pēc kara
Kamēr Rals atradās karagūstekņu nometnē, viņu ievēroja amerikāņi, kuri meklēja Luftwaffe pilotus, kuriem bija pieredze ar Messerschmitt Me 262 iznīcinātāju. Ralu pārvietoja uz Bovingdonu, vēlāk uz Lielbritānijas karalisko gaisa spēku bāzi, kur viņš satika asu Robertu Stanfordu Taku. Vēlāk abi kļuva par labiem draugiem.
Atgriezies pēckara Vācijā, viņam neizdevās atrast darbu. Rals nodibināja nelielu biznesu, kas nodarbojās ar mežu ciršanu. Vēlāk kļuva par Siemens firmas pārstāvi. 1956. gadā, pēc kara biedra satikšanas, kurš pārliecināja Ralu atkal sēsties pie lidmašīnas stūres, Rals atkal pievienojās armijai. Rals pievienojās Bundesvēra gaisa spēkiem un turpināja savu militāro karjeru. Viens no viņa uzdevumiem bija lidmašīnas F-104 izpēte un uzlabojumu uzraudzīšana pirms Bundesvērs to pieņēma savā bruņojumā. Šī izpēte noveda pie modifikācijas F-104G. Rals uzstāja, ka, drošības nolūkos, jānomaina katapultēšanās sistēma.
Savu karjeru Rals beidza ar ģenerālleitnanta dienesta pakāpi. 2004. gadā savu dzīvi aprakstīja memuāros Mein Flugbuch ("Mana lidojumu dienasgrāmata").
Nāve
Rals nomira 2009. gada 4. oktobrī savās mājās, Vācijā. Rals nomira 91 gada vecumā, pēc sirds triekas, kura bija notikusi divas dienas iepriekš.
Ziemeļu zēni
Ziemeļu zēni (fi, et) bija Somijas brīvprātīgo pulks Latvijas un Igaunijas brīvības cīņu laikā no 1919. gada janvāra līdz aprīlim. Virspavēlnieks bija somu ģenerālis Martins Vecers, kurš vienlaicīgi bija arī Igaunijas Dienvidu frontes komandieris, savukārt pulka komandieris bija igauņu izcelsmes pulkvedis Hanss Kalms. Liela daļa karavīru bija somu jēgeri, kas jau pirms tam bija piedalījušies Pirmā pasaules kara kaujās Zemgalē.
Pulkam lieli nopelni Kaujā pie Paju un Valkas atbrīvošanā no lieliniekiem 1919. gada 1. februārī.
Lapzemes tilts
Lapzemes tilts (fi, se, no) ir 1993. gadā atklāts vanšu tilts pāri Somija un Norvēģijas robežupei Tānai. Tilts ir daļa no Eiropas autoceļa E75. Pirms tilta uzcelšanas šeit darbojās prāmis (vasarās) vai ledus ceļš (ziemās).
803. gads
803. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Pļāvēji
"Pļāvēji" (nl) ir Pītera Brēgela Vecākā 1565. gadā tapusi eļļas krāsas glezna uz koka paneļa. Šis Ziemeļu renesanses darbs ir viens no sešu darbu sērijas, no kuriem saglabājušies ir pieci; tie attēlo dažādus gadalaikus. Tajā attēlots ražas novākšanas laiks, kas parasti notiek augustā un septembrī. Gleznu pasūtināja Nikolāss Jongelinks, tirgotāju baņķieris un mākslas kolekcionārs no Antverpenes.
Glezna
Kā daudzi gleznotāja darbi, arī šī glezna attēlo zemniekus un to darbu. Daži no zemniekiem attēloti ēdam, kamēr citi novāc kviešus; tas ir diahronisks (attiecībā uz tādu fenomenu kā, piemēram, idejām, valodu vai kultūru, kas notiek vai mainās laika gaitā) attēlojums gan pārtikas ieguvei, gan patērēšanai. Sēdošās sievietes, kura ēd maizi un sieru, priekšā uz baltā audekla redzami bumbieri, bet tēls kokā labajā malā redzams novācot bumbierus. Gleznā attēlots liels skaits nodarbju, kas attēlo 16. gadsimta lauku dzīvi Beļģijā. Piemēram, labajā malā redzama persona, kas krata ābolus no koka. Nedaudz pa kreisi no attēla centra redzama cilvēku grupa, kas nodarbojas ar gaiļa nomētāšanas asins sportu.
Cikls
Saglabājušies Gadalaiku cikla darbi:
"Apmākusies diena", "Mednieki sniegā", "Lopu pārdzīšana no ganībām" atrodas Vīnes mākslas vēstures muzejā. "Pļauja" atrodas Lobkovica pilī Prāgā.
Mantojums
Ievērojamais animācijas režisors Hajao Mijadzaki no gleznas ietekmējās savas īsfilmas "Mr. Dough and the Egg Princess" tapšanā.
Brians Holms
Brians Holms Serensens (dzimis ) ir bijušais profesionālais Dānijas šosejas riteņbraucējs, kura profesionālā karjera ilga no 1986. līdz 1998. gadam. No 1993. līdz 1997. gadam viņš pārstāvēja Team Telekom komandu un bija daļa no komandas, kura palīdzēja savam tautietim Bjarnem Rīsam izcīnīt uzvaru 1996. gada Tour de France. Braiens Holms Tour de France piedalījās septiņas reizes, visas reizes finišējot.
Čenderavasiha līcis
Čenderavasiha līcis (id — ‘paradīzes putna līcis’), arī Sareras līcis (Teluk Sarera), agrāk — Gēlvinka līcis (nl), ir plašs jūras līcis Jaungvinejas salas ziemeļrietumu piekrastē. Plešas no Doberai pussalas rietumos līdz Mamberamo upes grīvai austrumos. Ziemeļos to norobežo Biakas un Supiori salas. Līča krasti zemi, purvaini. Daudz salu, galvenās no kurām ir Biaka, Japena, Supiori un Numfora. Lielākās pilsētas līča krastos ir Manokvari, Biaka, Nabire un Ransiki. Līča dienvidrietumu daļu aizņem Čenderavasiha līča nacionālais parks, bet dienvidaustrumos no Biakas — Padaido salu jūras parks.
Brians Holms
Biogrāfija
Brians Holms dzimis Kopenhāgenā. Lielāko karjeras daļu viņš bija uzticams gregari, tomēr karjeras laikā viņam izdevās gūt 11 individuālas uzvaras, ieskaitot nacionālo čempiontitulu individuālajā braucienā (1990), viendienas klasiku Parīze-Brisele un pusklasiku Parīze–Kamembēra.
Pēc aktīvās karjeras Holms darbojies kā sporta direktors, iesākumā Dānijas profesionālajās komandās Team Acceptcard (1999) un Team Fakta, pēc tam Dānijas nacionālajā izlasē un no 2003. gada Team Telekom (vairākkārt mainījās sponsori) līdz 2011. gadam, kad komanda, kuru sauca HTC-Highroad, beidza pastāvēt. Pēc tā viņš pievienojās .
Holmam tiek piedēvēta motivējoša ietekme HTC-Highroad riteņbraucēja, Marka Kevendiša karjerā. 2011. gada Pasaules čempionātā Kopenhāgenā, kurā uzvarēja Kevendišs, viņš atradās Lielbritānijas izlases atbalsta automašīnā kopā ar Lielbritānijas treneri Rodu Ellingvortu.
Savā 2002. gadā izdotajā autobiogrāfijā viņš atzinās dopinga lietošanā 1990. gados. Lai arī radās bažas par viņa ietekmi uz jaunajiem Dānijas riteņbraucējiem, viņš nezaudēja darbu kā Dānijas izlases menedžeris. 2007. gada maijā viņš atzinās, ka divreiz lietojis eritropoetīnu (EPO) 1996. gadā, pārstāvot  komandu.
2004. gada februārī viņam diagnosticēja resnās zarnas vēzi un viņš pēc operācijas spēja atgriezties sportā. Pēc savas pārciestās vēža pieredzes Holms nodibināja La Flamme Rouge, kā līdzekļu vākšanas veidu labdarības organizācijām, kuras atbalsta vēža pacientus sportā. La Flamme Rouge pārdod dažādus produktus kā, piemēram, modes dizainera Pola Smita radītus veloapģērbus. Marks Kevendišs ir viens no kustības vēstniekiem.
Čerska
Čerska var būt:
Evita Krievāne-Moiseičenko
Evita Krievāne-Moiseičenko (dzimusi Rīgā) ir bijusī latviešu šorttrekiste, tagad — trenere.
Šorttrekā trenējusies no 1996. gadā, pirmā trenere — Lāsma Kauniste, vēlāk trenējusies pie Janas Miglenieces, Karinas Palasiosas un Jeruna Otera.
Piedalījusies Turīnā, kur izcīnīja 19. vietu 1000 m distancē, 1500 m distancē — 23. vietu. Tajā pašā gadā izcīnījusi 4. vietu 500 m distancē Pasaules čempionātā junioriem. 2007. gada Pasaules čempionātā izcīnījusi 12. vietu.
2009. gadā beigusi sportistes karjeru. Pēc tam kļuvusi par šorttreka un slidošanas treneri.
Rikopole
Rikopole ir ciems Stoļerovas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 270 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V579 (Rēzekne_Stoļerova_Kaunata). Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Aprūbs, Rikapoles ezers , viesu māja, valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis _ Rikopoles senkapi.
Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūts
Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūts (LU LFMI) ir Latvijas Universitātes pētniecības iestāde, kas veic pētījumus literatūrzinātnē, folkloristikā un mākslas zinātnēs. Tas atrodas Latvijas Nacionālās bibliotēkas ēkas 5. stāvā.
Vēsture
LU LFMI sākotne saistāma ar 1924. gadā dibināto Latviešu folkloras krātuvi un 1935. gadā izveidoto Valodas krātuvi. Uz šo institūciju bāzes 1946. gadā tika nodibināts Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūts. No 1946. līdz 1951. gadam tā direktors bija Andrejs Upīts, no 1951. līdz 1962. gadam — Ēvalds Sokols, no 1963. līdz 1983. gadam — Jānis Kalniņš, no 1984. līdz 1991. gadam — Viktors Hausmanis. Ar šādu nosaukumu tas darbojās līdz 1991. gada beigām, kad institūts sadalījās, izveidojot divas patstāvīgās institūcijas: Literatūras, folkloras un mākslas institūtu un Latviešu valodas institūtu. LFMI direktori: V. Hausmanis (1992—1999), Benedikts Kalnačs (1999—2011), Dace Bula (2011-2021), Eva Eglāja-Kristsone (kopš 2021).
Kopš 2006. gada institūts ir Latvijas Universitātes aģentūra
Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā
Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā notiek reizi piecos gados. Tās Latvijā organizē Centrālā vēlēšanu komisija.
Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūts
Vēsture
Kad 2014. gada sākumā tiek publiskoti Izglītības un zinātnes ministrijas un Ziemeļvalstu Ministru padomes sekretariāta organizētās Latvijas zinātnisko institūciju darbības starptautiskās izvērtēšanas rezultāti, LFMI iegūst atzīmi "4" jeb klasifikāciju "spēcīgs un starptautiski nozīmīgs zinātniskais institūts". 2021. gada sākumā publiskotajos starptautiskās izvērtēšanas rezultātos institūts iegūst atzīmi "5".
Erika Siva
Biogrāfija
1988. gadā uzvarējusi Ungārijas sieviešu šaha čempionātā. 1989. gadā apprecējusies un pārcēlusies uz dzīvi Nīderlandē. 1990. gadā Malaizijā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 12. vietu. Piecas reizes uzvarējusi Nīderlandes sieviešu šaha čempionātā (1992, 1994, 1996, 1998, 1999). 2000. gadā Ņūdelī piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējusi Natālijai Žukovai.
Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūts
Darbība
Kopš 2013. gada septembra institūtā ir trīs nodaļas: Līdz 2014. gada rudenim institūts atradās Rīgā, Zinātņu Akadēmijas ēkā Akadēmijas laukumā 1. 2014. gada rudenī institūts pārcēlās uz jauno Latvijas Nacionālās bibliotēkas ēku Mūkusalas ielā 3.
Erika Siva
Biogrāfija
Pārstāvējusi Nīderlandi Pasaules šaha olimpiādēs:
Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūts
Darbība
Institūts veic pētniecisku un studiju darbu, gatavo un izdod pētījumus un humanitāro zinātņu žurnālu "Letonica", veido publiski pieejamus informācijas un materiālu krājumus, lai attīstītu nacionālo humanitāro zinātni trīs letonikas nozarēs: literatūrzinātnē, folkloristikā un mākslas zinātnēs. LU LFMI iesaistās Latvijas akadēmiskās kultūras veidošanā, sadarbojas ar radniecīgām institūcijām un zinātņu nozarēm, kā arī sniedz sabiedrībai zināšanas par literatūras, folkloras un mākslas procesiem Latvijā.
Erika Siva
Biogrāfija
Pārstāvējusi Nīderlandi Eiropas komandu sieviešu šaha čempionātos:
Par panākumiem turnīros FIDE 1989. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 2000. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūts
Darbība
Kopš 2008. gada institūtā pastāv izdevniecība, kas izdod zinātnisko literatūru. Institūts sadarbojas arī ar izdevniecībām "Zinātne", "Mansards" un citām. Institūta pētnieku darbi tiek izdoti sērijās "Personība un daiļrade", "Folkloristikas bibliotēka", "Studia humanitarica", "Latviešu literatūras vēsture", "Theoria" un "Kritikas bibliotēka".
Ik gadu institūts organizē divas konferences: pavasarī konferenci "Meklējumi un atradumi", un rudenī K. Barona dienai veltītu folkloristikas konferenci.
Albrehts Mēklenburgs
Albrehts Mēklenburgs (sv, de; dzimis ap 1338. gadu, miris ) bija Zviedrijas karalis no 1364. gada līdz 1389. gadam un Mēklenburgas hercogs (kā Albrehts III) no 1384. līdz savai nāvei 1412. gadā.
Bija Mēklenburgas hercoga Albrehta II un Zviedrijas karaļa Magnusa Eriksona māsas Eifēmijas dēls. 1364. gadā ar Zviedrijas pilsētu vācu iedzīvotāju, zviedru augstmaņu, kā arī Hanzas savienības palīdzību kļuva par karali. Turpmākos astoņus gadus valstī norisinājās pilsoņu karš, jo liela daļa Zviedrijas iedzīvotāju neatbalstīja Albrehtu, un ar Dānijas un Norvēģijas atbalstu karoja pret Albrehtu. Albrehtam izdevās noturēt troni, līdz 1386. gadā viņš mēģināja ierobežot augstmaņu varu, un tika gāzts. Albrehts devās uz Pomerāniju, kur līdz mūža galam valdīja kā hercogs.
Ermitažas
Ermitažas ir Lietuvas sabiedrības Vilniaus prekyba uzņēmumu grupa, kas pārvalda būvniecības un mājokļu labiekārtošanas mazumtirdzniecības un vairumtirdzniecības veikalu tīklu. 2017. gadā tā apvienoja 10 Ermitažas veikalus.
2004. gadā Viļņā tika atvērts pirmais veikals. 2018. gadā uzņēmumu grupa apvienojās ar Igaunijas būvniecības un mājokļu labiekārtošanas veikalu tīklu Bauhof.
Vustera
Vustera (en, ) ir pilsēta Anglijā, Vusteršīras grāfistes lielākā pilsēta un administratīvais centrs. Iedzīvotāju skaits ir aptuveni 100 000. Vecpilsētas siluetā dominē XII gadsimtā celtā Vusteras katedrāle. Pilsēta atrodas Severnas krastos.
Vustera ir porcelāna zīmola Royal Worcester dzimtene. Louerbrodhītā (Lower Broadheath) — ciematā līdzās Vusterai — 1857. gadā dzimis komponists Edvards Elgars. Pilsētā tiek ražota slavenā Vusteras mērce (Worcestershire sauce, Worcester sauce), kas ir kļuvusi par angļu tradicionālās virtuves neatņemamu sastāvdaļu.
Rimeikas
Rimeikas ir ciems Vecates pagastā, Valmieras novadā. Atrodas 131 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Saulīšu akmens.
Gaetāno Kastrovilli
Gaetāno Kastrovilli (it; dzimis ) ir itāļu futbolists, kas spēlē pussarga pozīcijā, Itālijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik pārstāv Itālijas A sērijas klubu Fiorentina.
Karjera
Ar futbolu sācis nodarboties Minervino futbola skolā. 2008. gadā pievienojās Bari kluba jaunatnes sistēmai. 2015. gadā debitēja Itālijas B sērijā. 2017. gadā pārgāja uz ACF Fiorentina. Viņš tika izīrēts B sērijas klubam Cremonese. 2019. gadā atgriezās Fiorentina un debitēja A sērijas spēlē pret Napoli.
Spēlējis Itālijas U-20 un U-21 izlasēs. Itālijas izlasē debitēja 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē pret Bosnijas un Hercegovinas izlasi. Pēc Lorenco Pellegrīni traumas tika iekļauts izlases sastāvā dalībai 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā. Iznāca uz maiņu grupu turnīra spēlē pret Velsu.
Arturi Lehkonens
Arturi Lehkonens (fi, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2022. gada Lehkonens pārstāv NHL komandu Kolorādo "Avalanche". 2013. gada NHL draftā Lehkonenu ar kopējo 55. numuru otrajā kārtā izvēlējas Monreālas "Canadiens".
Iepriekš spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Turku TPS un Kuopio "KalPa", Zviedrijas hokeja līgas komandā Frölunda HC un NHL komandā Monreālas "Canadiens". Ar Frölunda HC komandu 2016. gadā kļuvis par Zviedrijas čempionu.
Starainie bruņurupuči
Starainie bruņurupuči (Astrochelys) ir sauszemes bruņurupuču ģints, kas endēma Madagaskarai. Abas ģints sugas ir retas un Sarkanajā grāmatā ierindotas kritiski apdraudēto sugu sarakstā.
Čašņiku rajons
Čašņiku rajons ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Ļepjeļas, Bješankoviču Sjanno un Talačinas rajoniem, kā arī Minskas apgabala Krupku un Barisavas rajoniem.
2014. gada Krievijas Grand Prix
2014. gada Krievijas Grand Prix (oficiālais nosaukums 2014 Formula 1 Russian Grand Prix) bija Formula 1 pasaules čempionāta. gada sezonas 16. posms. Sacīkstēs uzvarēja Mercedes pārstāvošais Luiss Hamiltons.
1604. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1604. gada notikumi pašreizējās Latvijas''' teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospolitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, bet dienviddaļā Grobiņas apgabals, kuri nebija pakļauti Kurzemes hercogistei. Šajā laikā notika karadarbība starp Žečpospolitu un Zviedrijas karalisti (Poļu—zviedru karš).
Dzintarjūra (kuģis)
„Dzintarjūra” bija Ventspils zvejnieku kolhoza „Sarkanā bāka” lielais zvejas saldētājtraleris.
Vēsture
Uzbūvēts 1967. gadā Nikolajevā, Ukrainas PSR, kopš 1967. gada zvejnieku kolhoza „Sarkanā bāka” kuģis. Piedalījies tāljūras zvejas ekspedīcijās Atlantijas okeāna ziemeļrietumu rajonos Amerikas piekrastē — Ņūfaundlendas, Džordža sēkļa rajonā, Ziemeļjūrā, Āfrikas rietumu piekrastē. Bija zivju apstrādes kuģis līdz 1979. gadam, pēc tam zivju ieguves kuģis. 1994. gadā sagriezts metāllūžņos Turcijā.
Kapteiņdirektori
Vilnis Otomers (1967—1970), Harijs Austrums (1968—1970), Georgijs Durmanovs (1968—1971; 1973—1978), Kārlis Harps (1973), Zandars Balodis (1973—1977), Guntis Tīrmanis (1979), Ivans Fomičevs, Valerijs Gavriščuks, Juris Reķis (1983—1984), Nikolajs Fedosejevs (1990—1991), Kārlis Kukarāns (1992—1993).
Ali Alijevs
Ali Alijevs (ru; dzimis, miris ) bija PSRS brīvā stila cīkstonis, 1960., 1964. un 1968. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks, Eiropas un pieckārtējs pasaules čempions, PSRS Nopelniem bagātais sporta meistars, PSRS Nopelniem bagātais treneris.
Biogrāfija
Ali Alijevs dzimis 1937. gada 29. novembrī Dagestānā. Tēvs bijis grāmatvedis, māte — medmāsa. Beidzis Dagestānas Medicīnas institūtu un 2. Maskavas Medicīnas institūta aspirantūru. Medicīnisko zinātņu kandidāts. Pēc aspirantūras beigšanas strādājis par Mahačkalas pilsētas slimnīcas vadītāju. No 1988. gada bijis republikas arodbiedrību sporta biedrības priekšsēdētājs, pēc tam Dagestānas APSR sporta komitejas priekšsēdētājs.
Ferencs Sālaši
Ferencs Sālaši (hu, dzimis, miris ) bija galēji labējs ungāru politiķis.
1935. demobilizējās no armijas, kur dienēja no jaunības, un nodibināja galēji labējo "Nacionālās gribas partiju", kur drīz tika aizliegta, tomēr, mainot nosaukumus, 1939. gadā kļuva par Bultu krusta partiju. Kļuva par "tautas vadoni" (Nemzetvezető) pēc tam, kad Vācija okupēja Ungāriju un ar šantāžu (apcietinot Horti dēlu) atcēla no varas Miklošu Horti, kad tas sāka zondēt iespējas Ungārijas pāriešanai Sabiedroto pusē. Bija Ungārijas līderis pēdējos trīs mēnešus Ungārijas dalībā Otrajā pasaules karā. Bēga no valsts, kad Budapeštu aplenca Sarkanā armija un Rumānijas karaspēks. 6. maijā ASV spēku apcietināts Vācijā, nodots Ungārijas varas iestādēm un sodīts ar nāvi.
Pelikānu lieta
"Pelikānu lieta" (en) ir 1993. gada ASV politisks trilleris, kas balstīts uz Džona Grišama tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors, scenārija autors un viens no producentiem ir Alans Džejs Pakula. Galvenās lomas atveido Denzels Vašingtons, Džūlija Robertsa, Džons Hērds, Sems Šepards, Tonijs Goldvins un Stenlijs Tuči. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā tiesību studente atklāj sazvērestību, tādējādi pakļaujot sevi un citus briesmām.
LCVP klases Desanta kuteris
LCVP klases Desanta kuteris (en - "desanta laiva, personālam un aprīkojumam") arī Higinsa laiva - desanta kuģa veids, ko izmanto ASV Jūras spēku desanta spēki, lai transportētu aprīkojumu un jūras kājniekus no desanta kuģiem uz krastu.
LCVP ir visvairāk masveidā saražotais desantkuģu veids ASV flotes vēsturē. Kopā ASV flotei tika uzbūvēti 23 358 kuteri. Vēl 2366 laivas tika uzbūvētas kā daļa no Lendlīzes programmas.
LCVP kuterim ir priekšgala rampa desanta kravu iekraušanai/izkraušanai un tās spēj nogādāt līdz 36 karavīriem vai 1 armijas transportlīdzekli vai līdz 3,7 tonnām kravas 1 braucienā no desanta kuģa uz krastu.
Radīšanas un izmantošanas vēsture
Otrā pasaules kara laikā kļuva skaidrs, ka neaprīkotā piekrastē amfībijas uzbrukumu veiksmīgai norisei ir jāizmanto nelielas seklas iegrimes laivas ar aizsargātām dzenskrūvēm, kas varētu noenkuroties tuvu pie krasta līnijas, ātri izkraut karaspēku, tehniku apgriezties un doties atpakaļ atklātā jūrā. Kuterim bija nepieciešama arī rampa, lai desantnieki nevarētu lēkt no peldlīdzekļa sāniem ūdenī. Tādu laivu ieteica Ņūorleānas uzņēmējs Endrjū Higinss, kura uzņēmums Dienvidluiziānas purvos uzbūvēja īpašas laivas naftas pētniekiem. Saņēmis līgumu par kuteru būvniecību, Higinss ātri noorganizēja to masveida ražošanu, kurā strādāja līdz 30 tūkstošiem strādnieku.
"Higinsa laivā", kā to neoficiāli sāka dēvēt, bija iespējams transportēt trīsdesmit sešu vīru lielu vadu vai desmit karavīrus un džipu. Tas kļuva par visplašāk izmantoto desantkuģu veidu, ko izmantoja ASV armija.
ASV jūras kājnieku korpusa ģenerālis Holands Smits, kurš vadīja desanta operācijas Klusajā okeānā, rakstīja, ka Higinsa laiva "padarīja vairāk, lai uzvarētu Klusajā okeānā, nekā jebkura cita militārās tehnikas vienība". Sabiedroto spēku virspavēlnieks Eiropā Dvaits Eizenhauers nosauca Endrjū Higinsu par "cilvēku, kurš uzvarēja karā mūsu labā", jo bez viņa laivām "visa kara stratēģija būtu savādāka.
Attēlojums populārajā kultūrā
1956. gada filma Away All Boats parāda Higinsa laivu lomu pludmales desanta operācijās. Tāda paša nosaukuma romānu uzrakstīja bijušais jūras kara flotes virsnieks, kurš dienēja uz uzbrukuma transporta un sniedz detalizētu informāciju par to izmantošanu.
Šo kuteru izmantošana D-dienas iebrukuma laikā Normandijā ir parādīta spēlfilmās Visgarākā diena un Glābjot ierindnieku Raienu. Laivas tika izmantotas arī ainā 1985. gada filmā Invasion USA, kur parādīts komunistu partizānu desants Floridas pludmalē.
Staburags (ciems)
Staburags, agrāk arī Vīgante, ir ciems Aizkraukles novada Staburaga pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Daugavas krastā netālu no autoceļa P76 23 km no novada centra Aizkraukles un 109 km no Rīgas. Staburagā atrodas pagasta pārvalde, saieta nams, bibliotēka, pasts, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Vīgantes muižas (Stabben) centru, izaugusi pēckara gados kā ciema padomes un kolhoza «Staburags» centrālais ciemats. Pirms Pļaviņu ūdenskrātuves uzpludināšanas 1 km lejpus ciemam atradās gleznainā Staburaga klints. Vīgantes parkā (aizsargāts kopš 1987. gada) aug 29 vietējās un 51 introducētā koku un krūmu suga.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Plūme
Plūme ir plūmju apakšģints (Prunus subg. Prunus) augļi, kas pēc morfoloģiskās klasifikācijas ir kauleņi. Plūmju koki tiek kultivēti jau tūkstošiem gadu. Ķīna ir pasaulē vislielākais plūmju ražotājs, kam seko Rumānija un Serbija.
Par plūmi dažreiz tiek saukti plūmju koki, tostarp, Latvijā audzētā mājas plūme (Prunus domestica).
Vēsture
Iespējams plūmes ir viens no vissenāk domesticētajiem augļu veidiem. Trīs visbiežāk kultivācijā audzētās plūmju sugas nav sastopamas savvaļā vai ir sastopamas tikai cilvēku apmetņu tuvumā: par mājas plūmes (Prunus domestica) izcelsmes vietu tiek uzskatīta Austrumeiropa un Kaukāza kalni, savukārt Prunus salicina un Prunus simonii sugām izcelsmes vieta ir Ķīna. Plūmju augļu paliekas ir atrastas neolīta laikmeta apmetņu arheoloģiskajos izrakumos kopā ar olīvām, vīnogām un vīģēm.
Apraksts
Plūmju sugas ir ļoti daudzveidīgas. Komerciāli audzētie plūmju koki ir vidēji lieli, tiem parasti tiek apgriezti vainagi, lai tie nepārsniegtu 5–6 metru augstumu. Kokam ir vidēja izturība. Bez apgriešanas koki var sasniegt 12 metru augstumu un izvērsties 10 metru platumā. Plūmju koki zied dažādos mēnešos dažādās pasaules daļās; piemēram, aptuveni janvārī Taivānā un aprīļa sākumā Apvienotajā Karalistē.
Augļi parasti ir vidēja izmēra, 2–7 centimetru diametrā, lodveida līdz ovāli. Plūme ir kaulenis — sulīgā un stingrā augļapvalka iekšpusē ir viena sēkla, kuru ieskauj ciets sēklapvalks. Augļa miza ir gluda, dabīgi vaskaina. Atkarībā no sugas vai šķirnes, augļu miza var būt dažādās krāsās — zilā, violetā, sarkanā, u.c. krāsās.
Raimons Gutalss
Raimons Gutalss (nl, dzimis, miris ) bija Beļģijas futbolists un futbola treneris, spēlējis vārtsarga pozīcijā.
Visu savu spēlētāja karjeru aizvadījis Beļģijā, bet vēlāk kļuvis par treneri. 1968. gadā viņš kļuva par Beļģijas futbola izlases galveno treneri, vadot komandu 1970. gada FIFA Pasaules kausā un 1972. gada Eiropas čempionātā. Vēlāk vadījis vairākas komandas gan Beļģijā, gan Francijā, gan Brazīlijā, gan arī Portugālē. 1993. gadā ar Marseļas "Olympique" viņš kļuva par pirmo treneri, kas ir aizvedis Francijas komandu līdz triumfam UEFA Čempionu līgā.
Trenera karjera
Anderlecht
Standard Liège
Marseille
Gints Andžāns
Gints Andžāns (dzimis Rīgā) ir latviešu aktieris.
Mācījies Madonas pilsētas ģimnāzijā, Madonas Valsts ģimnāzijā un Madonas mūzikas skolas pūšamo instrumentu nodaļā. 2005. gadā iestājies Dailes teātra 9. studijā, kuru pabeidzis 2009. gadā, iegūstot arī Latvijas Kultūras akadēmijas Humanitāro zinātņu bakalaura grādu mākslās.
Parastā vāvere
Parastā vāvere jeb Eirāzijas vāvere, arī rudā vāvere (Sciurus vulgaris) ir vāveru dzimtas (Sciuridae) grauzējs, kas plaši izplatīts Eiropā un Āzijas ziemeļos, sastopama arī Latvijā. Sarunvalodā tiek dēvēta vienkārši par vāveri. Sugas zinātniskais nosaukums atvasināts no grieķu valodas un nozīmē — "parastais, kas sēž savas astes ēnā".
Latvijas Dabas muzejs parasto vāveri ir izraudzījies par 2018. gada dzīvnieku Latvijā.
Kostšina pie Odras
Kostšina pie Odras, vēsturiski arī Kistrina ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistē pie Vartas upes ietekas Odrā. Līdz 1945. gadam atradās Vācijā, bet, pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji padzīti. Vartas grīvas nacionālais parks. Kopš 2004. gada Kostšinā notiek viens no lielākajiem rokfestivāliem Eiropā - Przystanek Woodstock (2009. gadā to apmeklēja 450 000 cilvēku).
Parastā vāvere
Izplatība
Parastajai vāverei ir plašs izplatības areāls Palearktikā no Lielbritānijas, Īrijas, Francijas, Spānijas un Portugāles rietumos (izņemot Pireneju pussalas dienvidrietumus), cauri visai Eiropai un Āzijas ziemeļu un centrālajai daļai līdz Ķīnas ziemeļaustrumiem Klusā okeāna krastos. Sastopama arī Japānā un citās Tālo Austrumu salās. Ļoti reti sastopama Balkānos. Introducēta Kaukāzā, mājo arī Turcijas ziemeļaustrumos. Nav sastopama Vidusjūras salās.
Kostšina pie Odras
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1232. gadā kā Cozsterine vai Custerin, kad to ar Lielpolijas kņaza Vladislava Odonieša piekrišanu ieguva Templiešu ordenis. XVI gadsimta vidū Brandenburgas markgrāfi pie pilsētas uzcēla cietoksni, kurš attīstījās par vienu no spēcīgākajiem cietokšņiem reģionā. Tajā 1731. gadā pēc bēgšanas mēģinājuma no despotiskā tēva Prūsijas karaļa Frīdriha Vilhelma I uz Franciju tika ieslodzīts toreizējais kroņprincis, vēlākais karalis Frīdrihs Lielais.
Parastā vāvere
Izplatība
Apdzīvo visdažādākos mežus no jūras līmeņa līdz 3100 m virs jūras līmeņa, priekšroku dodot vecākiem skujkoku mežiem. Eiropas ziemeļos un Sibīrijā galvenokārt uzturas parastās priedes, parastās egles un Sibīrijas ciedrupriedes mežos.
Kostšina pie Odras
Vēsture
Otrā pasaules kara beigu fāzē no 1945. gada februāra līdz aprīlim pie Kistrines notika smagas kaujas starp Vērmahtu un uzbrūkošo Sarkano armiju. 19. februārī nacistiskās Vācijas valdība pilsētu pasludināja par cietoksni un evakuēja visus civiliedzīvotājus. Kaujās par Kistrines placdarmu Sarkanā armija zaudēja 61 799 karavīrus, no tiem 15 466 "neatgriezeniski". Rezultātā pilsēta tika gandrīz pilnībā nopostīta, gan vecpilsēta, gan cietoksnis arī mūsdienās ir drupās, ko tūrisma ceļvežos dēvē par „Pompejiem pie Oderas“.
Cilvēki
Koština ir vācu admirāļa Alfreda fon Tirpica (Alfred von Tirpitz, 1849 - 1930), vācu feldmaršala Fedora fon Boka (Fedor von Bock, 1880 - 1945) kā arī poļu futbolistu Darjuša Dudkas (Dariusz Dudka, 1983 - ) un Lukaša Fabjaņska (Łukasz Fabiański, 1985 - ) dzimtā pilsēta.
Parastā vāvere
Izplatība
Eiropas dienvidos un rietumos vāvere galvenokārt mājo platlapu koku mežos. Lielbritānijā (mūsdienās izzudusi dienvidaustrumos) un Itālijā parastajai vāverei ir sīva konkurence ar introducēto pelēko vāveri par piemērotu dzīves vidi. Arī Mongolijā ir tendence samazināties vāveru populācijai, tā kā tiek medīta kažokādas ieguvei.
Izskats un īpašības
Vāvere ir neliels, slaids grauzējs ar kuplu, garu asti un ausīm ar matu pušķiem galos. Ķermeņa garums 18—25 cm, astes garums 15—20 cm, ausu pušķu garums 3 cm, masa 200—400 g. Jo vecāka vāvere, jo garāki ausu pušķi. Abi dzimumi ir vienādi lieli. Vāveres kažokam var būt vairāku krāsu morfas — no melnas līdz rudai. Atkarībā no izplatības areāla kāda no morfām ir dominējošā. Vēders vienmēr ir balts. Latvijā mītošo vāveru apmatojuma krāsa vasarā parasti ir sarkanbrūna, bet ziemā — pelēcīga. Kā grauzējam vāverei ir gari, uz iekšu saliekušies četri priekšzobi (divi augšžoklī, divi apakšžoklī).
Kājas un pirksti
Pakaļkājas izteikti garākas par priekškājām, pa zemi pārvietojas lēcieniem. Pakaļkājām pieci pirksti, priekškājām labi attīstīti četri pirksti, pirmais — rudimentārs. Priekškāju ceturtais (ārējais) pirksts nedaudz garāks par pārējiem. Pakaļkāju pēdas garas. Visu kāju pirksti gari, ar labi attīstītiem spilventiņiem, nagi asi, gari, līki, piemēroti kāpelēšanai pa kokiem.
Rimšas (Sventes pagasts)
Rimšas ir ciems Sventes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 232 km attālumā no Rīgas.
Parastā vāvere
Pēdu nospiedumi
Vāvere ir pēdminis, priekškājām labi attīstīta satveršanas spēja. Pa zemi lielākoties pārvietojas lēcieniem, līdzīgi zaķim, pakaļkājas izsviež uz priekšu aiz priekškājām, atstājot trapecveidīgi izkārtotu četru pēdu nospiedumu virkni: priekškāju nospiedumi samērā tuvu kopā, pakaļkāju nospiedumi mazliet tālāk viens no otra, to priekšgali izvērsti — atrodas lielākā vai mazākā leņķī pret kustības virziena asi.
Rimšas (Sventes pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas Sventes ezers.
Parastā vāvere
Pēdu nospiedumi
Vāveres pēdu nospiedumos uz blīva substrāta samērā labi iezīmējas pirkstu spilventiņu un nagu iespiedumi: plati izvērsti priekškājām (platāk nekā pakaļkājām). Pakaļkājas atstāj 5 pirkstu, priekškājas 4 pirkstu nospiedumus. Dziļā un irdenā sniegā saplūst abi attiecīgās puses pēdu nospiedumi — ir redzami paralēli bedrīšu pāri (var sajaukt ar sermuļu dzimtas dzīvnieku pēdām). Var saplūst arī visu četru pēdu nospiedumi (redzama viena bedrīte).