cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ķīķis
Latvijā
Ķīķis Latvijā ir samērā parasts ligzdotājs un caurceļotājs. Tā izplatība ir vienmērīga visā valstī. Latvijā ligzdo 2000—3000 pāru. Ligzdo galvenokārt dažādos mežos, kas mijas ar atklātām vietām: izcirtumiem, pļavām, laukiem, vietām, kurās ir mīksta augsne un kurās viegli izrakt barību.
Izskats
Ķīķis ir vidēji liels plēsīgais putns, apmēram kraukļa lielumā. Tā ķermeņa garums ir 52—60 cm, spārnu izplētums 135—150 cm, svars 450—1050 g. Mātītes ir nedaudz lielākas un tumšākas nekā tēviņi. Ķīķim ir samērā garš kakls, proporcionāli maza galva, plati spārni un gara aste, kuras garums ir apmēram vienāds ar spārnu platumu. Planējot ķīķis spārnus tur horizontāli vai nedaudz noliektus. Galvu un kaklu lidojumā tur izstieptu.
Tā apspalvojuma krāsa var būt ļoti dažāda. Ir sastopami gan tumši, gan ļoti gaiši īpatņi. Ķīķu tēviņiem mugurpuse ir pelēkbrūna. Kājas dzeltenas. Tiem ir izteikti melni lidspalvu gali, kas veido melnu joslu gar spārnu aizmugurējo malu. Pie lidspalvu pamata – šaurākas melnas šķērssvītras. Līdzīgi šķērssvītrota ir arī aste, kurai ir viena plata, melna josla astes galā un divas šaurākas pie astes pamata. Galva pelnu pelēka, acis dzeltenas. Spārnu apakšpusē uz locītavām ovāli, melni laukumi. Mātīte atšķiras no tēviņa ar to, ka galva tai ir tumši brūna un spārnu svītrojums vienmērīgāks, melnā josla gar spārnu aizmugurējo malu izplūdusi. Mātīšu mugurpuses krāsojums ir tumši brūns un nevienmērīgāks nekā tēviņiem. Abiem dzimumiem ķermeņa apakšpuse ir gaiša (balta vai gaiši brūnpelēka, retāk gaiši ruda ) ar tumšu raibumojumu, vaskādiņa pelēka. Jaunie putni atšķiras no pieaugušajiem gan pēc krāsas, gan ķermeņa proporcijām. Jaunajiem putniem nav izteiktas pieaugušajiem raksturīgās pazīmes un tie vairāk atgādina peļu klijānus. Jaunajiem putniem acis ir tumšas un vaskādiņa dzeltena.
Mīmikrija
Jaunie ķīķi ārēji atgādina peļu klijānu. Šāda līdzība palīdz jaunajiem putniem izvairīties no lielajiem plēsīgajiem putniem, piemēram, no vistu vanaga. Lai arī vistu vanags ir spējīgs nogalināt gan ķīķi, gan peļu klijānu, tomēr tas ne visai bieži uzbrūk peļu klijānam, kuram ir spēcīgi, asi nagi un knābis un kurš var nopietni savainot pašu vistu vanagu.
Uzvedība
Ķīķis ir ļoti enerģisks un aktīvs putns, kurš daudz lido un rosās. Tā lidojums mežā ir zems, tuvu zemei un, vērojot apkārtni, tas parasti apmetas koka vidējos zaros. Ķīķi var arī novērot lecam no zara uz zaru, katrā reizē viegli savicinot spārnus. Tas ik pa laikam pārbauda iespējamās barošanās vietas, apskatot tās no kāda augstāka koka zara. Putnam līdzīgi kā papagailim ir raksturīgi grozīt galvu, piemeklējot labāko skatīšanās leņķi, lai pēc iespējas labāk apskatītu, piemēram, lapsenes ligzdas ieeju zemē.
Barība
Ķīķis ir specializējies uz barošanos ar dažādu bišveidīgo, piemēram, lapseņu un sirseņu kāpuriem un pieaugušajiem kukaiņiem. Lai gan, kad trūkst iemīļoto kukaiņu, tas nomedī arī kādu nelielu zīdītāju, rāpuli, abinieku vai putnu. Ķīķis izposta arī citu putnu perēkļus, barojoties ar to olām, reizēm ēd ogas un augļus. Tas ir vienīgais zināmais plēsējs, kas barojas ar Āzijas milzu sirseni (Vespa mandarinia). Uzskata, ka ķīķu spalvas satur ķīmiskas vielas, kas atbaida lapseņu un sirseņu uzbrukumus. Ķīķis medī vai nu vērojot zemi no koka zara, vai zemu lidojot. Kad tas pamana lidojošu bišveidīgo kukaini, ķīķis to kādu laiku novēro un izseko, lai atrastu tā ligzdu (pūzni). Ķīķa pēdas ir ļoti spēcīgas un labi piemērotas staigāšanai pa zemi, kā arī zemes rakšanai, tādēļ tas bez grūtībām izrok, piemēram, kameņu ligzdas. Nagi ir taisni un pirkstus sedz biezas ādas zvīņas, kuras aizsargā ķīķa kājas pret kukaiņu dzēlieniem. Toties seju sedz smalkas zvīņas, kas atgādina spalvas. Tās ķīķi pasargā no dzēlieniem ēšanas laikā.
Ligzdošana
Vairošanās sezona ir vasarā, kad ir vislielākā pieejamība bišveidīgajiem kukaiņiem. Ligzda tiek būvēta kokā, visbiežāk eglē, parasti 10—20 metrus virs zemes. Būvniecībai tiek izmantoti smalki zariņi ar visām zaļajām lapām, kā arī zaļa zāle. No iekšpuses tā tiek izklāta ar lapām. Ligzdu uzsāk būvēt tēviņš, bet to pabeidz un galveno darbu izdara mātīte. Ligzda visbiežāk tiek būvēta katru gadu no jauna. Reizēm par pamatu tiek izmantota veca vāveres vai kraukļa, vai arī ķīķu ligzda. Riesta laikā tēviņš, lai piesaistītu mātītes uzmanību, izpilda īpašu akrobātisku lidojumu. Dējumā ir 1—3 baltas olas ar ļoti bagātīgu brūnu raibumojumu. Dējumā visbiežāk ir divas olas. Perē abi vecāki un inkubācijas periods ilgst 30—35 dienas. Tā kā perēšana tiek uzsākta pēc pirmās olas izdēšanas, mazuļi nešķiļas vienlaikus. Mazuļi ir ligzdguļi. Arī par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Aptuveni līdz 18 dienu vecumam mazuļiem barību pienes tikai tēviņš. Sasniedzot 18 dienu vecumu, mazuļi paši var baroties ar ligzdā atstāto barību, ko sāk pienest abu vecāki. Mazuļi mēdz īslaicīgi pamest ligzdu jau no 35–40 dienu vecuma. Jaunajiem putniem apspalvojums izaug 40—44 dienu vecumā, bet neatkarīgi no vecākiem tie kļūst 75—100 dienu vecumā.
Ānfabrikas klintis
Ānfabrikas klintis ir līdz 17 m augstas, pelēcīgi iesarkanas smilšakmens klintis, kas atrodas Līgatnes upes kreisajā krastā Līgatnē. Ietilpst Gaujas nacionālā parka teritorijā. Valsts nozīmes ģeoloģisks un ģeomorfoģisks aizsargājams dabas piemineklis.
Klintīs vairāki taisnstūraini caurumi, kuros atradās mūsdienās jau pamesti pagrabi. Uz klints augšu ved tūristiem izveidotas koka kāpnes, savukārt tālāk iekārtotā taka to savieno ar attālākajiem, smilšakmenī izcirstajiem Rīgaskalna pagrabiem.
Nosaukums
Nosaukumu ieguvušas no Ānfabrikas. Netālu no klintīm kopš 1813. gada Handfabrikā (Handfabrik) notika papīra atliešana ar rokām, bet sākot ar 1873. gadu šeit uzsāka pusvielu sagatavošanu Līgatnes papīrfabrikai. Kopš šā laika šīs ražotnes oficiālais nosaukums bija "An fabrik" (Pie fabrikas).
Alas un pagrabi
Pašreiz Ānfabrikas iezī saglabājušās 13 pagrabu vietas. Līgatnes vēstures pētnieks Aivars Balodis par Ānfabrikas alām un pagrabiem raksta: "'Pirmie pagrabi šajā smilšakmens iezī izcirsti pēc 1815. gada vienlaicīgi ar papīra dzirnavu celtniecību. Izmantoti gan kā noliktavas, gan kā pagrabi. Piekļūšanai pagrabiem bijušas izbūvētas estakādes un pāri upei tiltiņš. Pagrabi šajā iezī atkarībā no situācijas dabā, tāpat kā Lustūža un Līgatnes upes lejteces pagrabi, izcirsti dažādos līmeņos. Pēdējie pagrabi šajā iezī izcirsti pēc 1871. gada... Anfabrikas ieža pagrabiem tiek pieskaitīti arī pagrabi iezī pirms Anfabrikas ieža, kā arī pēc 1873. gada cirstie pagrabi divos blakus esošajos Līgatnes upes pamatkrasta iežos'."
Upe
Pie Ānfabrikas klints slūžām Līgatnes upe sadalās divās atsevišķās upēs — viena, kas plūst uz Gauju, un otra, kuras uzdevums bija apgādāt Līgatnes papīrfabriku ar papīra ražošanai nepieciešamo ūdeni. Uz Ānfabrikas slūžām ir izveidots pirmais un pagaidām Latvijā vienīgais zivju ceļš strauta foreļu (Salmo trutta fario), alatu (Thymallus thymallus), taimiņu (Salmo trutta) un lašu (Salmo salar) migrācijai.
Gerhards Merkators
Gerhards Merkators (la; de, 1512-1594) bija flāmu kosmogrāfs, teologs un filozofs, ievērojamākais kartogrāfs pēc Sebastiana Minstera. Viņa pasaules kosmogrāfijas atlantā "Atlas. Ofte Afbeeldinghe vande gantsche Weerldt" tika publicēta pirmā detalizētā Livonijas konfederācijas karte ar "Latviešu zemes" (Letten) atrašanās vietu.
Merkatora vārdā nosaukts kartogrāfiskās projekcijas veids — Merkatora projekcija. Šī projekcija attēlo Zemes sfērisko virsmu plaknē, saglabājot leņķus starp virzieniem. Visas loksodromas (līnijas, kas meridiānus šķērso vienādos leņķos) tajā tiek attēlotas kā taisnes.
Dzīvesgājums
Dzimis kā Gerards Krēmers (Gerard De Kremer) 1512. gada 5. martā Rupelmondē, Flandrijā, kurpnieka Huberta Krēmera un viņa sievas Emerances ģimenē. No 1530. gada studēja Lēvenes (Leuven) universitātē, latinizēja savu uzvārdu uz Mercator, pēc tam strādāja globusu darbnīcā (1534—1537). 1537. gadā izveidoja Svētās zemes karti Amplissima Terrae Sanctae descriptio ad utriusque Testamenti intelligentiam, bet 1538. gadā pasaules karti un 1539. gadā Flandrijas karti.
1541. gadā viņš izgatavoja savu pirmo globusu. 1544. gadā Merkatoru apcietināja sakarā ar apsūdzībām sekošanai Lutera mācībai. 1551. gadā viņš pabeidza sava zvaigžņoto debesu globusa izgatavošanu un pieņēma uzaicinājumu doties uz Duisburgu, kur G. Merkators bija akadēmiskās ģimnāzijas matemātikas un kosmogrāfijas profesors (1559—1562). 1568. gadā iznāca viņa sarakstītā pasaules vēstures hronoloģija ''Chronologia. Hoc est temporum demonstratio exactissima, ab initio mundi usque ad annum Domini MDLXVIII''. 1569. gadā Merkators izveidoja savu slaveno lielo pasaules karti Nova et aucta orbis terrae descriptio ad usum navigantium, ko vēl ilgi izmantoja pasaules apceļotāji. 1578. gadā viņš izdeva Ptolemaja vēsturisko karšu komplektu. 1585. gadā viņš izdeva modernās ģeogrāfijas karšu grāmatu ar 51 karti, kas saturēja tā laika 16 Francijas (Galliae Tabulae Geographicae), 9 Beļģijas un Holandes (Belgii Inferioris Geographicae Tabulae) un 26 Vācijas kartes (Germaniae tabulae geographicae). 1589. gadā 22 Vidusjūras valstu kartes (Italiae, Sclavoniae et Graeciae tabulae geographicae). Viņa plānos bija izveidot pasaules atlantu ar 120 kartēm. Merkatora kosmogrāfijas atlantu Atlas, sive Cosmographicae Meditationes de Fabrica Mundi et fabricati figura pēc viņa nāves izdeva viņa dēls Rumolds Merkators (1595). Tajā bija iekļautas papildus 34 Ziemeļeiropas un Austrumeiropas kartes, arī Livonijas karte, kas tika atkārtoti izdota arī 17. gadsimtā.
Miris 1594. gada 2. decembrī Duisburgā.
Cepleiši
Cepleiši ir ciems Dubnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 225 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Veirūgnas ezers.
Modris Lujāns
Modris Lujāns (dzimis Rīgā, miris ) bija Latvijas politiķis, bijis 6. un 7. Saeimas deputāts un Rīgas domes deputāts.
Biogrāfija
M. Lujāns 1982. gadā pabeidza Rīgas 18. vakara (maiņu) vidusskolu. 1980. gados strādājis VEF par atslēdznieku. Bijis Komjaunatnes biedrs.
1987. gadā sācis aktīvu darbību neatkarīgajās arodbiedrībās.
Politiskā darbība
notika mītiņš, kurā M. Lujāns ieradās ar plakātu, uz kura bija uzraksts "Lāsts tautu slepkavām" un Staļina, Molotova un Ribentropa attēli, kā arī uzraksts "Nē kangariem" un Latvijas Komunistiskās partijas vadītāju attēli. Lujāns plakātu turēja aptuveni desmit minūtes un tad to noslēpa. Mēnesi vēlāk prokuratūra uzsāka krimināllietu pret viņu par "sevišķi bezkaunīgu huligānismu", kā arī "apzināti nepatiesu izdomājumu izplatīšanu par partijas un valsts vadītājiem". Saistībā ar šiem notikumiem Lujāns tiek saukts par pēdējo padomju disidentu. Krimināllietā M. Lujāns tika attaisnots un tika dēvēts par pirmo PSRS politieslodzīto, kuru apcietināja, taču no ieslodzījuma atbrīvoja vēl pirms tiesas un tiesas zālē attaisnoja.
Atmodas laikā neiesaistījās Latvijas Tautas frontē, pamatojot ar to, ka organizācijā tiek uzņemti bijušie komunisti.
1991. gadā M. Lujāns tika ievēlēts Rīgas pilsētas Latgales priekšpilsētas deputātu padomē. 1992. gadā kļuva par Latvijas Strādnieku neatkarīgo arodbiedrību asociācijas izpilddirektoru. 1993. gadā M. Lujāns parakstījis uzsaukumu par Latvijas nepilsoņu organizācijas dibināšanu.
1994. gada pašvaldību vēlēšanās M. Lujāns tika ievēlēts Rīgas domē no "Līdztiesības" saraksta. Gadu vēlāk viņš piedalījās Saeimas vēlēšanās un tika ievēlēts 6. Saeimā no Latvijas Sociālistiskās partijas (LSP) saraksta, darbojās "Līdztiesības" Saeimas frakcijā. 1996. gada Latvijas prezidenta vēlēšanās M. Lujāns kopā ar Aleksandru Bartaševiču virzīja ieslodzītā Alfrēda Rubika kandidatūru. LSP un "Līdztiesības" frakcijai Saeimā ne vienmēr bija nepieciešamais biedru skaits (5) tādēļ aptuveni gadu M. Lujāns bija ārpus frakcijām. 1997. gadā viņš izstājās no LSP un "Līdztiesības" Saeimas frakcijas, un pievienojās Tautas saskaņas partijai (TSP). Darbojies Juridiskajā komisijā, kā arī Pilsonības likuma izpildes komisijā.
1998. gadā M. Lujāns tika ievēlēts 7. Saeimā no TSP saraksta. Viņš bija Saimnieciskās komisijas sekretārs, kā arī Tautsaimniecības, agrārās, vides un reģionālās politikas komisijas sekretārs. 2002. gadā viņš kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no PCTVL saraksta, taču netika ievēlēts. Neilgi pirms 2004. gada Eiroparlamenta vēlēšanām M. Lujāns pameta TSP un pievienojās Konservatīvajai partijai, taču Eiropas Parlamentā netika ievēlēts. 2005. gadā kandidēja pašvaldību vēlēšanās un tika ievēlēts Rīgas domē no apvienības "Dzimtene" un Latvijas Sociālistiskās partijas saraksta. 2006. gadā kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās apvienības "Dzimtene" saraksta, taču netka ievēlēts.
Minna Freimane
Dzimusi 1847. gada 30. septembrī Cīravas Jurģumuižas vagara Friča Freimaņa un Billes ģimenē.
Modris Lujāns
Politiskā darbība
Pēc tam, kad Konservatīvā partija 2008. gadā tika likvidēta, M. Lujāns pievienojās LPP/LC partijai un frakcijai. 2009. gadā kandidējis Rīgas domes vēlēšanās, taču netika ievēlēts. Pēc LPP/LC pašlikvidācijas 2011. gadā kandidējis 2013. gada Rīgas domes vēlēšanās no kustības "Par neatkarīgu Latviju!" un kustības "Solidaritāte" kopējā saraksta, taču saraksts nepārvarēja procentu barjeru. Līdzīgu rezultātu sasniedza arī M. Lujāna pārstāvētais kustības "Par neatkarīgu Latviju!" saraksts 2017. gada Rīgas domes vēlēšanās.
Minna Freimane
2021. gadā tika izdota grāmata "Par piemiņu. Minnas Freimanes ceļa apraksti", kurā bija iekļauti Minnas Freimanes ceļojumu apraksti, kas publicēti no 1878. līdz 1886. gadam.
Modris Lujāns
Privātā dzīve
Modris Lujāns bijis divreiz precējies.
Adriāno Kiko
Šaha kompozīcija
Sarakstījis vairākas grāmatas par šaha vēsturi.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Ceļojuma laiks (dokumentālā filma)
"Ceļojuma laiks" (it) ir 63 minūtes gara pilnmetrāžas dokumentālā filma, kas stāsta par režisora Andreja Tarkovska un scenārija autora Tonino Gerras ceļojumiem pa Itāliju, gatavojoties filmas "Nostalģija" uzņemšanai. Papildus sarunām par filmas uzņemšanu, viņi apspriež plašu jautājumu loku, sarunājoties arī par ar kino nesaistītām lietām. Tarkovskis atklāj savu kino filozofiju un pauž apbrīnu, ko izjūt attiecībā uz Robēra Bresona, Žana Vigo, Mikelandželo Antonioni, Federiko Fellini, Ingmara Bergmana filmām.
Filma tika demonstrēta 1995. gada Kannu kinofestivāla Un Certain Regard sadaļā.
Mario Pašaličs
Sasniegumi
Horvātijas izlase
Volina
Volina (pl) ir Baltijas jūras sala Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistā, Oderas grīvā.
Atrodas starp Ščecinas līci dienvidos un Pomerānijas līci ziemeļos. No austrumiem to no Polijas cietzemes atdala Dzivna, bet rietumos no Ūzedomas salas — Svina. Svinas grīvā atrodas Svinoujsces pilsēta, bet Dzivnas grīvā — Dzivnova. Vēl salā atrodas Meņdzizdrojes un Volinas pilsētas. Volina ir visticamākā senās Jomsborgas vieta. Salas centrālajā daļā izveidots Volinas nacionālais parks.
Briga
Briga ir divmastu kuģis, aprīkots ar fokmastu un grotmastu. Senākos laikos brigas kalpoja kā patruļkuģi, izlūki, pārvadāja kravas ar dažādām precēm tirdzniecībai. Lielākā un pazīstamākā briga krievu jūras flotē bija briga "Merkūrijs", kas 1828. gadā krievu — turku kara laikā bija spiesta cīnīties ar diviem turku līnijkuģiem, kurus arī uzvarēja, izraisot nopietnus zaudējumus pretiniekiem. Mūsu laikos brigu piemēri ir britu briga "Rojālists" (darbību uzsāka 1971. gadā) un vācu "Roalds Amundsens" (darbību uzsāka 1952. gadā).
Dzelzavas iela
Dzelzavas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Purvciemā un Dreiliņos. Tā sākas krustojumā ar Ieriķu un Braslas ielām (pie tirdzniecības centra "Domina Shopping" un netālu no Zemitānu dzelzceļa stacijas) un beidzas krustojumā ar Juglas ielu, uz Rīgas robežas. Iela pakāpeniski izbūvēta virzienā prom no centra. Īsā posmā, pirms krustojuma ar vēl neuzbūvēto ielu Rembates ielu, iela nav vēl uzbūvēta. Ielas kopgarums ir ap 5,5 kilometri. Līdz krustojumam ar Ulbrokas ielu tā ir maģistrāla iela.
Vēsture
Pirmo reizi Rīgas ielu sarakstos tā minēta 1935. gadā ar savu tagadējo nosaukumu, kas laika gaitā nav mainījies.
Ielas raksturojums
Iela sākas kā trīsjoslu vienvirziena iela līdz krustojumam ar Vaidavas ielu. Šajā posmā pāra numuru pusē atrodas mazstāvu apbūve un lielveikals "Maxima XX", bet nepāra numuru pusē — daudzstāvu paneļmāju ēkas.
No Vaidavas ielas līdz Ulbrokas ielai tai ir atdalītas brauktuves. Tās abās pusēs atrodas padomju laiku daudzstāvu paneļmāju apbūve, atsevišķi tirdzniecības centri ("Minska" (pretī krustojumam ar Vaidavas ielu), "Rimi Hypermarket" (aiz Stirnu ielas), "Mēbeļu nams" (aiz Gunāra Astras ielas)) un biroju ēkas. Pirms krustojuma ar Lielvārdes ielu atrodas 23. un 17. trolejbusa maršruta galapunkts. Aiz šī krustojuma nepāra numuru pusē ir pārsvarā neapbūvēta teritorija, bet pāra numuru pusē retināta komercapbūve, biroji, to vidū Rīgas Industriālais parks, kur atrodas arī TV3 Group birojs.
Aiz Ulbrokas ielas Dzelzavas ielas nozīme mazinās. Tā veidota kā piebraucamais ceļš saimnieciska rakstura teritorijām ar betona plākšņu segumu, kas beidzas ar strupceļu autotransportam, bet turpinās kā grantēta gājēju taka līdz apļveida krustojumam ar potenciālo pieslēgumu Rembates ielai. No šīs vietas ielu klāj asfalta segums, tai ir divvirzienu satiksme. Ielas nepāra numuru pusē ir izbūvēts “Lidl” loģistikas centrs (ekspluatācijā nodots 2020. gadā), bet citviet abas puses ir bez apbūves, to klāj zālāji un krūmāji.
Ielu savienojumi
Dzelzavas iela krustojas ar šādām ielām:
Džordžs Skots
Džordžs Kempbels Skots (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris, režisors un producents.
Pazīstams ar lomām teātra izrādēs, attēlojis galveno tēlu Viljama Šekspīra lugā "Ričards III", tāpat tēlojis Brodvejā. 1959. gadā debitējis kino ar lomu filmā The Hanging Tree.
Skots attēlojis ģenerāli Džordžu Patonu 1970. gada filmā "Patons", par ko viņam tika piešķirta Amerikas Kinoakadēmijas balva kā labākajam aktierim, taču viņš no tās atteicās, kļūstot par otro personu (un pirmo no aktieriem), kas tā ir darījis. Par lomu šajā filmā Skotam piešķirta arī Zelta globusa balva kā labākajam aktierim dramatiskā filmā.
Bez tam Skots ticis nominēts vēl trīs reizes Amerikas Kinoakadēmijas balvai — par otrā plāna lomām filmās "Slepkavības anatomija" (1959) un "Blēdis" (The Hustler, 1961), kā arī par galveno lomu filmā The Hospital (1971).
Galaktikas ceļvedis stopētājiem (filma)
"Galaktikas ceļvedis stopētājiem" (en) ir 2005. gada zinātniskās fantastikas komēdija, kas balstīta uz Duglasa Adamsa izveidotu tāda paša nosaukuma franšīzi. Filmas režisors ir Gērts Dženingss. Galvenās lomas filmā atveido Sems Rokvels, Mos Def, Zoja Dešanela, Martins Frīmens, Bills Naijs, Anna Čancelore un Džons Malkovičs. Filmas pirmizrāde notika Apvienotajā Karalistē.
Neilgi pirms Zemes nojaukšanas citplanētiešu būvnieku darbības rezultātā pētnieku Artūru Dentu no planētas noslauka viņa draugs Fords Prefekts.
Ilvije Fetelijeva
Ilvije Fetelijeva (az; dzimusi ) ir Azerbaidžānas starptautiskā lielmeistare šahā (2017).
Biogrāfija
Gendžes šaha skolas audzēkne. Daudzkārtējā Azerbaidžānas junioru šaha čempionātu laureāte, tajā skaitā 2011. gadā uzvarējusi U20 vecuma grupā. Piedalījusies Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. 2010. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā, bet 2014. gadā bijusi labākā Eiropas jauniešu šaha čempionāta U18 vecuma grupā 2014. gadā. 2017. gada Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionāta izcīnījusi sudraba medaļu (uzvarējusi Ginaja Memmedzade). 2017. gadā Azerbaidžānas šaha kluba Odlar Yurdu sastāvā kļuvusi par sudraba medaļas ieguvēju Eiropas šaha kausa izcīņā sieviešu komandām, kā arī izcīnījusi individuālo zelta medaļu pie sava galdiņa. 2021. gada maijā ierindojusies 6. vietā Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionātā.
2022. gada augustā Prāgā izcīnījusi bronzas medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.
Pārstāvējusi Azerbaidžānas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2014. gadā Fetelijevai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2017. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2019. gadā saņēmusi starptautiskā vīriešu meistara (IM) nosaukumu.
Rāvensbrikas nometne
Rāvensbrikas nometne bija Trešā reiha sieviešu koncentrācijas nometne, kas atradās Vācijas ziemeļaustrumos, aptuveni 90 km attālumā no Berlīnes. Pastāvēja no 1935. gada maija līdz 1945. gada aprīlim. Nometne tika definēta kā "apsargājama ieslodzījuma nometne sievietēm". Šajā nometnē tika ieslodzītas vismaz 23 tautību sievietes un bērni.
Koncentrācijas nometnes būvniecību 1938. gada decembrī uzsāka Heinrihs Himlers. Pirmās nometnes ēkas uzbūvēja Zaksenhauzenes nometnes ieslodzītie.
Jakovs Šapiro
Jakovs Šapiro (dzimis, miršanas datums nav zināms) bija ebreju tirgotājs, Krievijas Impērijas Valsts Domes II sasaukuma deputāts no Kurzemes guberņas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1865. gadā ebreju tirgotāja ģimenē. Mācījās Liepājas ģimnāzijā, pēc tam Maskavas un Tērbatas universitātēs.
Bija Ventspils 1. ģildes koktirgotājs un eksportētājs. 1907. gadā ievēlēts Krievijas Valsts domē no Kurzemes guberņas.
Pēc Pirmā pasaules kara apmetās uz dzīvi Anglijā, kur gājis bojā Londonas bombardēšanā Otrā pasaules kara laikā.
Rūjienas novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Rūjienas novada pašvaldības vadītāji. Rūjienas novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Ipiķu, Jeru, Lodes, Vilpulkas pagastus un Rūjienas pilsētu.
Uzskaitījums
{{legend| #24375B| Jaunais laiks |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #861623| Vidzemes partija |border=1px solid #AAAAAA}}
Maikls Frīdmens
Maikls Hartlijs Frīdmens (en; dzimis ) ir amerikāņu matemātiķis. 1986. gada Fīldsa prēmijas laureāts par pētījumiem Puankarē hipotēzē. Pierādījis, ka eksistē eksotiskā R4 varietāte. Bez matemātikas pētījumi arī kondensēto vielu fizikā. Pēta arī topoloģiskā kvantu datora izveides iespējas.
Pavasara muiža
Pavasara muiža vai Pavasaru muiža (de) bija muiža Lielupes kreisajā krastā, kuras centrs atradās tagadējā Pavasaru ciemā Mārupes novada Salas pagastā.
Muižas zemes ietilpa Kurzemes un Zemgales hercogistes Jelgavas draudzes novadā, pēc 1783. gada Rīgas apriņķa Slokas draudzes novadā. Muižas kungu māja sagrauta 1915. gada Slokas kaujās Pirmā pasaules kara laikā.
Vēsture
Dokumentos pirmo reizi minēta 17. gadsimtā. Kopš 19. gadsimta sākuma muižas teritorijā esošajās akmeņlauztuvēs ieguva kaļķakmeni Rīgas ēku celšanai. Zināms, ka Pavasaru muižas īpašnieks no 1864. līdz 1873. gadam bija Baltijas ģenerālgubernators Vilhelms fon Līvens (1799—1880). Muižai piederošajās "Biezbāržu" mājās dzimis Pirmās tautiskās atmodas darbinieks Kaspars Biezbārdis (1806—1886).
Pēc Vācijas karaspēka Kurzemes ofensīvas 1915. gada novembra pretuzbrukumā Lielupes kreisā krasta palienēs iesaistījās arī 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljons un 3. Kurzemes latviešu strēlnieku bataljons, kas piespieda vācu 28. landvēra kājnieku pulku atstāt Pavasara muižu, Odiņus un Mežbelti, bet 11. novembrī atkāpties no Ķemeriem. Strēlnieki kaujās zaudēja 89 kritušos, 204 ievainotos un 25 bez vēsts pazudušos.
Pēc pasaules kara bijušās muižas ēkas daļēji ataunotas, līdz mūsdienām saglabājusies muižas kalpu māja. Vēlāk muižas ēkās iekārtota ferma.
Go A
Go_A (uk) ir ukraiņu elektrofolka mūzikas grupa no Kijivas Ukrainā, kas izveidota 2012. gadā. Grupa piedalījās 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē ar dziesmu Shum (Шум), pārstāvot Ukrainu.
Vēsture
Ideja par grupas izveidi, kuras mūzikā tiktu apvienota elektroniskā mūzika ar ukraiņu tautas mūziku, radās grupas biedram Tarasam Ševčenko 2011. gadā, bet viņam radās grūtības atrast līdzīgi domājošus mūziķus. Go_A savu darbību uzsāka 2012. gada beigās, kad tika izlaists tās pirmā dziesma Коляда. Grupas nosaukums nozīmē "atgriezties pie saknēm", apvienojot angļu vārdu Go ("doties") ar grieķu alfabēta burtu alfa (Α), kas simbolizē visa sākumu. Grupas darbības laikā tās sastāvs ir mainījies 14 reizes.
Pašreizējie Go_A dalībnieki nāk no atšķirīgām Ukrainas vietāmː Katerina Pavlenko — Ņižinas, Tarass Ševčenko Kijivas, Ihors Didenčuks Luckas un Ivans Grigorjaks — Čerņivcu apgabala. Visi, izņemot Ihoru Didenčuku, kurš pats spēlē vairāk nekā 30 mūzikas instrumentu, no grupas dalībniekiem reiz ir spēlējuši smago metālu. Katerina Pavlenko ir arī veterānu kora vadītāja, bet Ivans Grigorjaks ir bijis arī repa grupas dalībnieks.
2016. gadā grupa izlaida singlu Веснянка, kas uzvarēja nacionālajā konkursā The Best Track in Ukraine un vairākas nedēļas pēc kārtas bija ukraiņu radiostaciju topos. Tā paša gada novembrī iznāca grupas debijas albums Іди на звук, kas sastāvēja arī no dziesmas Веснянка. Dziesma 2019. gadā arī sasniedza mūzikas topus Slovākijā. 2017. gada sākumā viņi ierakstīja Ziemassvētku singlu Щедрий вечір sadarbībā ar Katya Chilly. Grupa savas darbības laikā ir piedalījusies vairākos koncertos un festivālos, galvenokārt Ukrainā, bet arī ārpus tās.
Eirovīzijas dziesmu konkurss
tika paziņots, ka Go_A būs vieni no dalībniekiem Ukrainas nacionālajā atlasē 2020. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam Roterdamā, Nīderlandē ar dziesmu Solovey (Соловей). Grupa atlasē piedalījās galvenokārt viņu fanu pieprasījuma dēļ. Viņi atlases finālā uzvarēja, iegūstot visaugstāko rezultātu gan no žūrijas, gan skatītājiem. Viņi konkursā būtu piedalījušies, ja tas nebūtu atcelts COVID-19 pandēmijas dēļ. Taču uzreiz pēc atcelšanas paziņojuma tajā pašā dienā ukraiņu pārraidītājs UA:PBC paziņoja, ka grupa atgriezīsies 2021. gada konkursā. tika paziņots, ka grupa konkursā Roterdamā, Nīderlandē piedalīsies ar dziesmu Shum (Шум), kas tika izvēlēta ar žūrijas 5 mūzikas profesionāļu sastāvā palīdzību. Pašas dziesmas oriģinālā versija ar tās sākotnējo mūzikas videoklipu tika izlaista jau, taču saīsinātā un uzlabotā dziesmas versija ar jaunu mūzikas videoklipu tika izdota.
Viņas augstības slepenajā dienestā
"Viņas augstības slepenajā dienestā", dažkārt arī saukta par "Viņas majestātes slepenajā dienestā" (en), ir 1969. gada britu spiegu filma un Džeimsa Bonda filmu sērijas sestā filma. Britu specdienesta MI6 aģentu 007 pirmo un vienīgo reizi attēlo austrāliešu aktieris Džordžs Leizenbijs. Filmas sižets ir balstīts uz 1963. gada Iana Fleminga romānu ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Pīters R. Hants, kurš visās iepriekšējās filmās veica montāžu.
Sākotnēji bija paredzēts, ka Leizenbijs Džeimsu Bondu attēlos 7 filmās, taču filmas uzņemšanas gaitā viņš paziņoja, ka piedalīsies tikai vienā filmā.
Cepliši
Cepliši ir ciems Bērziņu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 321 km attālumā no Rīgas.
Seti
Seti vai SETI var būt:
Klaipēdas osta
Klaipēdas osta (lt) ir osta Lietuvas pilsētā Klaipēdā. Šī ir viena no dažām neaizsalstošām ostām Ziemeļeiropā. Pēc tonnāžas tā ir otrā lielākā Eiropas Savienības osta Baltijas jūrā. Kalpo arī par kruīza kuģu ostu. Pasažieru prāmju līnijas kursē uz Ķīli, Karlshamnu, Kopenhāgenu un citām Eiropas pilsētām.
Vēsture
Jau 13. gadsimtā Mēmele (senākais Klaipēdas nosaukums) bija iesaistīta jūras tirdzniecībā. Klaipēdas osta vairākus gadsimtus konkurēja ar Gdaņskas un Kēnigsbergas ostu. 20. gadsimta sākumā tā nonāca Lietuvas Republikas Satiksmes ministrijas jurisdikcijā.
Līdz Pirmajam pasaules karam ostas galvenā krava bija kokmateriāli. 20. gadsimtā par ostas precēm kļuva minerāli un celulozes preces. Tika izbūvēta arī zvejniecības un kuģubūves nozares atbalsta infrastruktūra.
Pašreizējais stāvoklis
1991. gadā, pēc Lietuvas neatkarības atjaunošanas, tika izveidota Klaipēdas Valsts jūras ostas pārvalde, kas sāka pārvaldīt ostu un atbalstīt tās integrāciju plašākā Lietuvas transporta sistēmā. Pārvalde ir atbildīga par ostas infrastruktūras uzturēšanu, rekonstrukciju un modernizāciju, savukārt par iekraušanas un izkraušanas operācijām ir atbildīgi atsevišķi neatkarīgi termināļi. Ostas zeme un infrastruktūra pieder valstij, bet notiek privatizācija.
1997. gadā ostā pārkrāvēja 16,13 miljonus tonnu kravu, bet 2010. gadā to apjoms pārsniedza 31 miljonu tonnu. 2010. gadā tika pārvadāti aptuveni 321 000 pasažieru, kuri izmantoja prāmjus, kas kursēja uz Ķīli un Zasnicu (Vācija), Ohusu (Zviedrija), Kopenhāgenu un Fredericiju (Dānija).
2015. gadā ostas pārvalde noslēdza līgumu ar Austrijas uzņēmumu STRABAG, lai padziļinātu kuģošanas kanālu līdz 15 metru dziļumam.
Ostā strādā vairāki lieli objekti un uzņēmumi:
Salupīte
Salupīte ir Lielajā Kalupes ezerā ietekoša upe Augšdaugavas un Preiļu novados.
Iztece - no grāvju sistēmas Kolupa mežā. Tek rietumu virzienā. Ietek Lielajā Kalupes ezerā starp Dunciškiem ziemeļos un Saleniekiem dienvidos. Salupīti šķērso valsts autoceļš V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu.
Rīgas 96. vidusskola
'''Rīgas 96. vidusskola''' jeb R96VS ir vidusskola Rīgā, kurā mācības notiek no 1. līdz 12. klasei. Tā atrodas Auru ielā 6A, Imantā. Izglītības iestādei ir savs zīmols, bibliotēka, aktu un sporta zāle. Skola dibināta 1992. gadā, apvienojot Rīgas 82. un 70. vidusskolu. Kopš dibināšanas tās direktore ir Irma Ļihačova
Skolā strādā psihologs, sociālais pedagogs, logopēds, kā arī 2 koordinatori karjeras jautājumos.
Izglītības programmas
2018./2019. mācību gadā R96VS piedāvā apgūt pamatizglītības programmu un 2 vispārējās vidējās izglītības programmas.
Ārpusklases izglītība
Izglītības iestāde piedāvā interešu izglītības nodarbības: Izglītības iestāde piedāvā fakultatīvās un izlīdzinošas fakultatīvās izglītības nodarbības: Citu organizāciju piedāvātās nodarbības RIV telpās:
Fransens
Fransens (fr) bija franču riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja treka riteņbraukšanas sprinta braucienā. Šajā disciplīnā viņš startēja priekšsacīkšu kārtas braucienā, kur nebija starp trim labākajiem sportistiem, kas kvalificējās nākamajai kārtai, un turpmāko cīņu neturpināja.
Jauns.lv
Jauns.lv ir Latvijas nacionālās izdevniecības SIA "Rīgas viļņi" veidots interneta portāls, kas ar sākotnējo nosaukumu kasjauns.lv darbojas kopš 2009. gada, bet 2018. gadā pārdēvēts par jauns.lv. Portālā pieejami gan materiāli, kas atrodami izdevniecības drukātajos žurnālos, gan portāla redakcijas veidots saturs — ziņas, raksti, foto galerijas un video, kas drukātajos žurnālos nav pieejami.
2019. gadā portāls jauns.lv ierindojās Latvijas 5 apmeklētāko interneta mediju vidū.
Portāla saturs
Portāla jauns.lv saturā atrodami materiāli no žurnāliem Kas jauns, Pastaiga, 9 vīri, 100 labi padomi, Ko ārsti tev nestāsta, Patiesā dzīve, OK!, Likums un taisnība, laikraksta Kas jauns avīze, kā arī portāla redakcijas veidoti oriģinālmateriāli un aktuālās ziņas.
Lidija Geilera Tehada
Lidija Geilera Tehada (Lidia Gueiler Tejada; dzimusi, mirusi ) bija Bolīvijas pirmā prezidente sieviete.
1940. gados Geilera pievienojās Revolucionāro nacionālistu kustībai (Movimiento Nacionalista Revolucionario, MNR). Kad partija 1952. gadā nokļuva pie varas, Geilera kļuva par deputāti Nacionālajā Kongresā no 1956. līdz 1964. gadam. 1964. gadā, kad MNR vara tika gāzta, Lidija Geilera Tehada devās trimdā. Nākamos piecpadsmit gadus viņa pavadīja ārpus valsts un pievienojās Nacionālo kreiso revolucionārajai partijai (Partido Revolucionario de la Izquierda Nacionalista, PRIN).
Pēc atgriešanās Bolīvijā 1979. gadā Geilera atgriezās Kongresā un tika ievēlēta par Deputātu palātas prezidentu, pārstāvot MNR aliansi.
1979. gada prezidenta vēlēšanās neviens no kandidātiem nesavāca 50% balsu, tāpēc par pagaidu prezidentu iecēla Senāta prezidentu Valteru Gevaru un prezidenta vēlēšanas noteica 1980. gadā. Augustā Gevaru gāza Alberto Natuša vadīts valsts apvērsums. Iedzīvotāji bija neapmierināti un sāka vispārēju streiku. Natušam beigās nācās piekāpties, bet no Kongresa panākot solījumu, ka Gevaru neatjaunos par prezidentu. Par jauno pagaidu prezidentu tika apstiprināta tā laika apakšpalātas prezidente Lidija Geilera Tehada.
1980. gadā notika Luisa Mesas vadīts valsts apvērsums, kas gāza Geileru. Viņa atstāja valsti un dzīvoja Francijā līdz 1982. gadam, kad krita diktatūra.
Vēlāk Lidija Geilera darbojās galvenokārt diplomātiskā jomā, bija vēstniece Kolumbijā, Rietumvācijā un Venecuēlā.
Ārējās saites
! colspan="3" style="background:#a8bb22;" | Amati
Džonsa Hopkinsa Universitāte
Džonsa Hopkinsa Universitāte (en) ir privāta uz pētniecību orientēta universitāte, kas atrodas Baltimorā, Mērilendas štatā, ASV. Universitāte tika dibināta, nosaukta tās labdara, filantropa Džonsa Hopkinsa (Johns Hopkins) vārdā.
Iestāde bija pioniere modernas pētniecības universitātes koncepcijas ieviešanā ASV, Džonsa Hopkinsa Universitāte tās vēsturs gaitā tikusi ierindota starp labākajām šāda tipa universitātēm pasaulē. National Science Foundation 31 gadu pēc kārtas ir ierindojuši universitāti 1. vietā ASV akadēmisko institūciju sarakstā pēc kopējās zinātnes, medicīnas un inženierijas izpētes un attīstības. Saskaņā ar 2011. gada datiem, 37 Nobela prēmijas laureāti ir bijuši saistīti ar universitāti tās 120 gadu vēsturē. Universitātes pētījumi padara šo universitāti par vienu no citētākajām institūcijā visā pasaulē, tādējādi tā ir guvusi reputāciju kā viena no prestižākajām universitātēm pasaulē.
Egils Einārs Jurševics
Egils Einārs Jurševics (dzimis Baldonē) ir latviešu ārsts, uzņēmējs un politiķis, bijušais Latvijas Augstākās Padomes deputāts.
Dzīvesgājums
Dzimis Baldonē. Pēc studijām Rīgas Medicīnas institūtā strādāja par Liepājas rajona centrālās slimnīcas Priekulē bērnu nodaļas vadītāju.
Atmodas kustības laikā 1988. gadā E. Jurševics iestājās Latvijas Sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā (LSDSP). 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputātu no 142. Durbes vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā E. Jurševics nobalsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu.
Vēlāk kļuva par AS „Grindeks” valdes priekšsēdētāja padomnieku nozares politikas jautājumos un par Latvijas patentbrīvo medikamentu asociācijas valdes priekšsēdētāju.
1998. gadā iestājies Jaunajā partijā. 2002. gadā E. Jurševics nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no Sociāldemokrātu savienības saraksta.
Apbalvojumi
2000. gadā E. Jurševicu apbalvoja ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni un goda zīmi par piedalīšanos 1991. gada janvāra barikāžu laika notikumos.
Skrinda (stacija)
Skrinda ir slēgts pieturas punkts dzelzceļa līnijā Krustpils—Rēzekne II. Pieturas punkts sāka darboties 1937. gada 15. februārī un pastāvēja līdz 1948. gadam.
Pieturas punkts atradās blakām ciemiem Laļi un Voronova.
Dadlijs Nikolss
Dadlijs Nikolss (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu scenārists.
Nikolss sarakstījis scenārijus vairāk nekā 60 filmām, tai skaitā "Pasta kariete" (1939), "Kam skanēs zvans" (For Whom the Bell Tolls, 1943), Scarlet Street (1945), And Then There Were None (1945) un The Tin Star (1957). Par sarakstīto scenāriju 1935. gada filmai "Ziņotājs" (The Informer) viņam tika piešķirta Amerikas Kinoakadēmijas balva par labāko adaptēto scenāriju, taču viņš no tās atteicās sakarā ar Kinoscenāristu ģildes streiku, kļūstot par pirmo personu, kas tā ir darījis.
Nikolss daudzus gadus sadarbojās ar kinorežisoru Džonu Fordu.
Josips Iličičs
Josips Iličičs (sl, dzimis ) ir slovēņu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Slovēnijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Iličičs pārstāv Itālijas Serie A komandu Bergamo "Atalanta".
Evelina Nikolova
Evelina Nikolova (bg; dzimusi ) ir bulgāru brīvā stila cīkstone, Olimpisko un Eiropas spēļu, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.
Josips Iličičs
Sasniegumi
Interblock
Evelina Nikolova
Biogrāfija
2015. gadā Evelina Nikolova pārstāvēja Bulgāriju Eiropas spēlēs, kas notika Baku, Azerbaidžānā. Svara kategorijā 55 kg viņa cīņā par trešo vietu pārspēja Irinu Ologonovu un ieguva vienu no bronzas medaļām. Tajā pašā gadā viņa ieguva bronzas medaļu arī pasaules čempionātā, kas notika Lasvegasā, Amerikas Savienotajās Valstīs. Šoreiz cīņā par bronzu viņa svara kategorijā 55 kg pieveica ķīnieti Panu Cjaņui.
2019. gada Eiropas cīņas čempionātā, kas notika Bukarestē, Rumānijā, viņa svara kategorijas 55 kg finālā zaudēja Irinai Gusjakai un ieguva sudraba medaļu. 2020. gadā viņa piedalījās Eiropas čempionātā svara kategorijā 55 kg, kur zviedriete Sofija Matsone viņu jau pirmajā mačā pieveica un no tālākām cīņām izslēdza. Matsone šajā čempionātā izcīnīja vienu no bronzas medaļām. 2021. gada Eiropas čempionāta astotdaļfinālā Nikolova zaudēja Baltkrievijas cīkstonei Irinai Kuračkinai, kas vēlāk kļuva par šī turnīra uzvarētāju, bet uzvarēja abās gandarījuma cīņas un ieguva bronzas medaļu.
2021. gada augustā Tokijā 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs svara kategorijā līdz 57 kg Evelina Nikolova atkal zaudēja Irinai Kuračkinai, šoreiz pusfinālā, bet cīņā par trešo vietu pārspēja krievieti Valēriju Koblovu un ieguva bronzas medaļu.
Piejūras rajons
Piejūras rajons ir Krievijas Arhangeļskas apgabala administratīvais rajons apgabala ziemeļrietumu daļā. Rajons robežojas ar Arhangeļskas apgabala Mezeņas rajonu ziemeļaustrumos, Piņegas rajonu austrumos, Holmogoru rajonu dienvidaustrumos, Pļeseckas rajonu dienvidos un Oņegas rajonu dienvidrietumos. Ziemeļrietumos rajonu apskalo Baltā jūra. Rajons robežojas arī ar Arhangeļskas, Novodvinskas un Severodvinskas pilsētām. Bez kontinentālās daļas rajona teritorijā ietilpst arī Solovku salas Baltajā jūrā, kā arī Franča Jozefa Zemes arhipelāgs un Viktorijas sala.
Rajona Baikalovas ciemā dzimis bijušais Krievijas vēstnieks Latvijā Aleksandrs Vešņakovs (Александр Альбертович Вешняков, 1952).
Valsts kase
Valsts kase ir tiešās pārvaldes iestāde, kas atrodas Finanšu ministrijas pārraudzībā. Tās pamatmērķis ir nodrošināt drošu un efektīvu valsts finanšu pārvaldību, ņemot vērā sabiedrības intereses. Pārvaldnieks ir atbildīgs par Valsts kases darbību, un viņa amatu ieceļ vai atbrīvo Finanšu ministrs.
2015. gada FIBT pasaules čempionāts
2015. gada FIBT pasaules čempionāts norisinājās 2015. gada februārī—martā Vinterbergas trasē Vācijā.
Latvijas delegācijai šis bija veiksmīgākais Pasaules čempionāts. Martins Dukurs skeletonā izcīnīja zelta medaļu, Oskara Melbārža un Daumanta Dreiškena divnieku bobsleja ekipāža izcīnīja sudrabu, savukārt Tomass Dukurs skeletonā un Melbārža pilotētais četrinieks (ar Dreiškenu, Arvi Vilkasti un Jāni Strengu) izcīnīja bronzas medaļu.
Valsts kase
Valsts kases darbība koncentrējas uz vairākiem virzieniem, tostarp valsts budžeta izpildi, valsts parāda un naudas līdzekļu vadību, valsts aizdevumu un galvojumu vadību, ES fondu un ārvalstu finanšu palīdzības sertifikācijas iestādes funkciju realizāciju, grāmatvedības uzskaites pakalpojumu sniegšanu un iestādes pārvaldību.
Valsts kases funkcijas
Valsts kases funkcijas ietver:
Valsts kases struktūra
Valsts kases organizācijā ir 16 departamenti un Birojs. Lai ierobežotu finanšu riskus līdz minimumam, Valsts kase izmanto funkciju nodalīšanas principu, kas atbilst labākajai praksei finanšu iestādēs un Eiropas parāda vadības birojos. Šajā principā ir trīs galvenās funkcijas: klientu apkalpošana un finanšu darījumu veikšana, finanšu risku pārvaldīšana, kā arī norēķinu, uzskaites un pārskatu sagatavošana.
Rikardo Samora
Rikardo Samora Martiness (es, dzimis, miris ) bija spāņu futbolists un futbola treneris, spēlējis vārtsarga pozīcijā, pārstāvējis Spānijas futbola izlasi.
Spēlētāja karjerā pārstāvējis Espanyol, Barcelona un Real Madrid. Karjeras noslēgumā spēlējis arī Francijas komandā Nice. Starptautiski pārstāvējis Spānijas futbola izlasi. Ar Real Madrid divas reizes uzvarējis La Liga. Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuvis par treneri. Trenējot Atlético Aviación, divreiz triumfējis La Liga.
Samora, saukts arī par El DIvino, bija pazīstams ar to, ka spēles laikā valkāja auduma cepurīti un baltu džemperi. Kā vārtsargs viņš bija pazīstams ar savu atlētiskumu, refleksiem, sitienu apturēšanas spējām un drosmi. 1929. gadā Spānijas mačā pret Angliju viņš turpināja spēlēt, neskatoties uz lauzto krūšu kaulu. Spānija šo spēli uzvarēta 4–3 un kļuva par pirmo komandu ārpus Britu salām, kas ir uzvarējusi Angliju. 1999. gadā IFFHS Samoru atzina par 20. gadsimta labāko spāņu un ceturto labāko eiropiešu vārtsargu. 2003. gadā, kopā ar čehu Františeku Plāničku un itāli Džampjēro Kombi, viņš tika atzīts par savas paaudzes labākajiem vārtsargiem. La Liga sezonas labākā vārtsarga balva ir nosaukta Samoras vārdā.
Samoram savas karjeras laikā bija arī pretrunīga slava. Viņam esot paticis dzert konjaku un izsmēķēt trīs paciņas cigarešu dienā. 1920. gada vasaras olimpisko spēļu laikā viņš tika noraidīts par sitienu pretiniekam ar dūri. Atgriežoties no turnīra viņš tika arestēts un ieslodzīts par mēģinājumu ievest kontrabandas cigaretes no Havanas. 1922. gadā viņš uz gadu tika diskvalificēts par melošanu nodokļu iestādēm par naudu, ko viņš saņēma no Espanyol.
Spēlētāja karjera
Espanyol
Barcelona
Real Madrid
Spānija
Seti (etnoss)
Seti (pašnosaukums setoq) ir neliela etniskā grupa, kas dzīvo Dienvidigaunijā un Krievijā pie Igaunijas—Krievijas robežas. Igaunijā dzīvo aptuveni 10 000—13 000 setu. Setu apgabali Igaunijā ir Pelvas apriņķis un Veru apriņķis, bet Krievijā — Pečori un Pleskava.
Kristians Kivu
Kristians Eudžens Kivu (ro, dzimis ) ir Rumānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Rumānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Kivu ir Itālijas komandas Internazionale jauniešu komandas treneris.
Seti (etnoss)
Kultūra
Setu tradīcijas ir cieši saistītas ar viņu reliģisko piederību pareizticīgo baznīcai. Seti atzīmē dažādus pareizticīgo svētkus, kuros vienmēr dodas uz baznīcu, taču ikdienā ir saglabājušās arī daudzas pagāniskās tradīcijas, piemēram, maltīte kapsētā. Setu dzīves divi svarīgākie notikumi ir kāzas un bēres. Abi notikumi ir saistīti ar līdzīgiem rituāliem. Pirms kāzām jaunas meitenes šķiras no sava sociālā statusa, ģimenes un mājām, kamēr bērēs atzīmē cilvēka fizisko šķiršanos no līdzšinējās dzīves. Abi šie cilvēka dzīves notikumi tiek atzīmēti ar apraudāšanas rituālu.
Kristians Kivu
Karjera
Savu karjeru sācis Rumānijas komandās FCM Reșița un Universitatea Craiova. 1998. gadā Kivu pievienojās Eredivisie komandai Ajax. Kļuvis par Ajax komandas kapteini. 2003. gadā Kivu par 18 miljoniem eiro pievienojās Itālijas komandai Roma. Roma komandas sastāvā spēlējis četras sezonas, pēdējā no tām izcīnot Coppa Italia. No 2007. gada līdz 2014. gadam Kivu spēlēja Internazionale komandā, kur arī viņš noslēdza savu karjeru. Ar Internazionale komandu viņš izcīnīja trīs Itālijas A sērijas titulus, divus Coppa Italia kausus, vienu UEFA Čempionu līgas trofeju un vienu FIFA Klubu Pasaules kausu.
Seti (etnoss)
Kultūra
Setu tautastērpi ir atšķirīgi no igauņu tautastērpiem. Populārākās krāsas tautastērpos ir melna, balta un sarkana. Sievietēm ap kaklu ir sudraba monētu virtenes un uz krūtīm liela sudraba sakta, kas ir katras precētas setu sievas lepnums. Jau no mazotnes meitenes krāj savas sudraba kaklarotas, jo rotaslietu daudzums parādīja sievietes statusu sabiedrībā un finansiālo stāvokli. Izslavēti ir setu meistarīgie rokdarbi. Vīri ir bijuši prasmīgi koka amatnieki, kamēr sievas bija labi zināmas savu prasmīgo adījumu dēļ.
Kristians Kivu
Karjera
Rumānijas futbola izlasi pārstāvējis no 1999. līdz 2010. gadam, kopumā nospēlējot 75 mačus un gūstot 3 vārtus. Pārstāvējis izlasi 2000. un 2008. gada Eiropas čempionātā.
Seti (etnoss)
Kultūra
Setu tautasdziesmas jeb lēlo ir neatņemama setu kultūras sastāvdaļa. Tās parasti dzied lielāka cilvēku grupa vai koris. Viens no dziedātājiem sāk dziedāt un vēlāk pievienojas pārējie, kas vēlreiz atkārto dziedāto. 2009. gadā lēlo dziedāšanas tradīcija tika iekļauta UNESCO Reprezentatīvajā cilvēces nemateriālā kultūras mantojuma sarakstā. Igaunis Jakobs Hurts bija pirmais, kurš apkopoja setu tautasdziesmas.
Kristians Kivu
Karjera
Pēc karjeras beigām strādājis par futbola ekspertu Itālijas televīzijas kanālos Sky Sports un FOX Sports. Kivu strādā arī UEFA kā tehniskais novērotājs.
Sasniegumi
CSM Reșița
Seti (etnoss)
Kultūra
Kopš 1993. gada Setumā katru gadu tiek ievēlēts karalis. Reizi gadā seti satiekas kādā citā Setumā pilsētā, kuru pasludina par Setu karaļvalsti un tur izraugās nākamo karali. Vēlēšanās nenotiek balsošana ierastajā izpratnē. Visi dalībnieki tiek nostādīti vienā rindā un katrs savu atbalstu izsaka nostājoties aiz sava favorīta. Tas, kuram vairāk atbalstītāju arī ir nākamais Setumā karalis.
Kristians Kivu
Sasniegumi
Ajax
Ceplīši (Krāslavas pagasts)
Ceplīši ir ciems Krāslavas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 272 km attālumā no Rīgas.
Kristians Kivu
Sasniegumi
Roma
Ceplīši (Krāslavas pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas Dūneklis.
Kristians Kivu
Sasniegumi
Inter Milan
Individuālie sasniegumi
Jakubovskis
Jakubovskis (pl, no personvārda Jakubs (Jakub); sieviešu dzimtē Jakubovska (Jakubowska)) ir poļu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Ernsts Kummers
Ernsts Eduards Kummers (de, — ) bija vācu matemātiķis. Būdams lietišķās matemātikas speciālists, Kummers apmācīja armijas virsniekus ballistikā, bet vēlāk desmit gadus strādāja par skolotāju ģimnāzijā, kur ietekmēja Leopolda Kronekera karjeru.
Bērzlapju dzimta
Bērzlapju dzimta (Russulaceae) ir sēņu dzimta, kas pieder bērzlapju rindai. Saskaņā ar Catalogue of Life, 2021. gadā tajā ietilpa 10 ģintis un 2222 sugas. Lielākā no ģintīm ir bērzlapes ar 1331 sugu, tai seko pienaines ar 638 sugām.
Bērzlapju dzimta galvenokārt sastāv no lapiņu sēnēm ar relatīvi trausliem augļķermeņiem, pazīstamākās ģintis no tām ir bērzlapes un pienaines. Tomēr 21. gadsimta filoģenētiskie pētījumi likuši šai dzimtai kopīgas izcelsmes dēļ pieskaitīt arī dažas ģintis, kuras ārēji tām nelīdzinās, tai skaitā ar sāniski augošu kātiņu, pūpēžveida un pat plānai garozai līdzīgas sēnes.
Ietilpstošās ģintis
(Catalogue of Life 2021. gada sākuma versija):
Daži avoti neiekļauj šai sarakstā kā atsevišķas dzimtas Pleurogala (pievienojot to pienaiņu ģintij), bet iekļauj Cystangium, Gloeopeniophorella un Gymnomyces, reizēm arī citas ģintis vai apvieno esošās (tā, Lactifluus reizēm tiek iekļauta pienainēs, tas pats reizēm tiek darīts ar Arcangeliella, Gastrolactarius un Zelleromyces, kamēr bērzlapju ģintī var tikt iekļautas Cystangium, Gymnomyces, Elasmomyces, Martellia un Macowanites).
Taksonomiskā vēsture
Sākotnēji dzimtā 1907. gadā Johanness Lotsi iekļāva tikai tradicionālā veida sēnes, pienaines un bērzlapes. 1970. gados tika atzīts, ka daudzām pūpēžveidīgām sēnēm ir saistība ar bērzlapēm un pienainēm, un bērzlapju dzimta tika izņemta no agrākās atmateņu rindas, izveidojot bērzlapju rindu, kurā tika iekļautas dažas pūpēžu vai trifeļveidīgās sēnes. Tomēr arī pēc tam masveida izdevumi, tai skaitā PSRS, bieži turpināja aprobežot dzimtas ģinšu skaitu ar divām populārākajām.
2008. gadā no bērzlapju ģints izdalīja Multifurca, bet no pienaiņu — Lactifluus. Turpinājās un nav beidzies sajukums par to, kuras ģintis kurai dzimtai piederīgas un kuras jāapvieno vai jāsadala. Tāpat kā pārējā sēņu molekulārajā ģenētikā, klasifikācija nav nostabilizējusies un joprojām tiek pastāvīgi mainīta.