cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Takahiro Futagava
Takahiro Futagava (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Mazurka
Mazurka ir poļu nacionālā deja. Mazurkas nosaukums radies Polijas novadā Mazovijā, kuru apdzīvoja mazūri. Polijas Konstitūcijā ierakstīts, ka valsts himna ir "Dombrovska mazurka". Reti kurā valstī pat ļoti populāras dejas ir kļuvušas par valsts himnu. Deja ir 3/4 vai 3/8 taktsmērā ar uzsvaru uz trešās taktadaļas.
Apmēram pirms 200 gadiem tā kļuva par populāru balles deju. To dejoja pa pāriem laiku pa laikam viens partneris nometās uz ceļgala, bet otrs dejoja tam apkārt, pēc tam otrs to atkārtoja. Kaut arī pamatsoļi bija noteikti, tomēr īsts mazurkas dejotājs par goda lietu uzskatīja ne tikai tos izmainīt, bet arī ieviest jaunus. Šāda improvizācijas iespēja bija viena no mazurkas priekšrocībām salīdzinājumā ar citām dejām.
Hari Holkeri
Hari Hermani Holkeri (Harri Hermanni Holkeri; dzimis, miris ) bija Somijas politiķis no Nacionālās koalīcijas partijas (Kokoomus). No 1987. līdz 1991. gadam bijis Somijas premjerministrs; 2000.—2001. gadā ieņēma ANO Ģenerālās Asamblejas prezidenta amatu; 2003.—2004. gadā vadīja ANO misiju Kosovā. 1991. gadā viņš veica pasaulē pirmo zvanu GSM sistēmā.
Atsauces
! colspan="3" style="background:#a8bb22;" | Amati
Barjersprints
Barjersprints var būt:
At Long Last Leave
At Long Last Leave ir amerikāņu animētā seriāla "Simpsoni" 23. sezonas 14. sērija un seriāla 500. sērija. Pirmoreiz tā tika pārraidīta Fox Network televīzijas kanālā. Šajā sērijā Simpsonu ģimene uzzina, ka Springfīldas iedzīvotāji slepeni ir nolēmuši patriekt viņus no pilsētas.
Sērijas ievadā tika apkopoti iepriekšējo sezonu dīvāna joki.
Lofogastrīdi
Lofogastrīdi (lat. Lophogastrida) ir augstāko vēžu perakarīdu virskārtas kārta. Tie ir garneļveidīgi organismi, kas dzīvo pārsvarā okeānu dziļūdens pelaģiālēs dažādās pasaules vietās.
Sistemātika
Mūsdienās ir zināmas 56 recentās sugas, kuras tiek iekļautas 3 recentās dzimtās un 9 ģintīs. Vēl ir arī viena izmirusi dzimta.
(†) - izmirušu organismu grupa.
Nosviedējierīces un aizsargstrupceļš
Nosviedējierīces (nosviedējpārmijas u.c. tml. ceļa aizšķēršļošanas ierīces) un aizsargstrupceļi (dažkārt saukti arī par uztvērējstrupceļiem) nepieļauj kustības vadību zaudējušiem ritekļiem piekļūt nesagatavotam maršrutam. Vienā gadījumā ritekļi krīt uz līdzenas vietas, bet otrā - strupceļā. Nosviedējierīces un aizsargstrupceļus ierīko pieņemšanas - nosūtīšanas ceļos, lai nepieļautu vadību zaudējušu ritekļu nokļūšanu uz galveno ceļu; ceļu posteņos; pievedceļa pievienojumos galvenajiem ceļiem un stacijām. Aizsargstrupceļus īslaicīgi var izmantot nepastāvīgai ritekļu stāvēšanai (piemēram, remontdarbu laikā novietot drezīnu, kad citi ceļi aizņemti kustības organizācijas nodrošināšanai - vilcienu krustošanai vai apdzīšanai). Uz pietiekami nozīmīgiem ceļiem, piemēram, galvenajiem un pieņemšanas nosūtīšanas ceļiem parasti nosviedējierīces neierīko, bet tieši aizsargstrupceļus ar strupceļa atbalstu un prizmas grunts uzbērumu. Nosviedējierīces parasti ierīko tieši uz mazāk svarīgiem pievedceļiem ritekļu ķeršanai, kas pārvietojas ar mazu ātrumu, bet arī šeit bieži var redzēt strupceļus. Aizsargstrupceļš beidzas pie strupceļa atbalsta vai prizmas uzbēruma, atkarībā, kurš sākas pirmais, bet ja ir izolētās salaidnes, līdz izolētajai salaidnei. Nosviedējpārmija beidzas daudz agrāk - jau asmens resgalī.
Panama olimpiskajās spēlēs
Panama olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1928. gada, kad tās tika Nīderlandes galvaspilsētā Amsterdamā. Kopš tā laika tā ir piedalījusies 17 vasaras olimpiskajās spēlēs. Līdz šim Panama nav piedalījusies ziemas olimpiskajās spēles.
Līdz šim Panamas sportisti olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši 3 medaļas (1 zelta un 2 bronzas medaļas). No šīm trim medaļām divas medaļas (abas bronzas) ir izcīnījis vieglatlēts Lloids La Bīčs, abas šīs medaļas tas izcīnīja 1948. gada Londonas vasaras spēlēs. Savukārt trešo medaļu (zelta medaļu) Panama izcīnīja tikai pēc 60 gadiem, 2008. gada Pekinas vasaras spēlēs. Zelta medaļu Panamai izcīnīja vieglatlēts Īrvings Saladino. Visas Panamas olimpiskās medaļas ir izcīnītas vieglatlētikā.
Medaļām bagātākie sportisti
''Šajā tabulā apkopoti tikai tie sportisti, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Panamu ir ieguvuši divas vai vairāk olimpiskās medaļas. Pārējos sportistus skatīt uzskaitījumā.''
Zvīņastveidīgie
Kopīgās īpašības
Abu dzimtu grauzējiem gandrīz nav nekādas ārējas līdzības. Visus zvīņastveidīgos grauzējus apvieno kopīga anatomiskā īpatnība, kā košļāšanas muskuļi savienoti ar vaiga kaula loku.
Sistemātikas diskusijas
Šīs apakškārtas izdalīšana sākotnēji tika apšaubīta, jo nav fosilo atradumu, kas atbalstītu apakškārtā iedalīto abu dzimtu radniecību. Vairāki autori uzskata, ka šīs dzimtas ir ļoti attāli radniecīgas un ka tās būtu jāizdala vai nu atsevišķās apakškārtās vai vismaz atsevišķās infrakārtās. Tomēr kopš 2002. gada Montgelarda ģenētisko analīžu rezultātiem, šī hipotēze tiek uzskatīta par drošu.
Olivers
Olivers var būt:
Varenā kopa
"Varenā kopa" bija krievu jauno komponistu radošā apvienība, kas veidojās 19. gadsimta 50.gadu beigās un 60.gadu sākumā. Viņus vienoja dedzīga vēlēšanās turpināt Mihaila Gļinkas iesākto krievu nacionālās mūzikas attīstības ceļu. Grupā darbojās Milijs Balakirevs, Aleksandrs Borodins, Modests Musorgskis, Cezars Kiī un Nikolajs Rimskis-Korsakovs.
Viņi savos darbos centās atklāt krievu tautas dzīvi, tās centienus. Visi pieci mūziķi piederēja pie tiem sabiedrības slāņiem, kas ar mūziku nodarbojās tikai labas audzināšanas pēc. Katram no viņiem bija iecerēta cita profesija. Taču muzikālās dotības bija tik ievērojamas, ka viņi kļuva par profesionāliem komponistiem.
Ceļa pāreja
Ceļa pāreju veido pārmiju pārvedas un ceļš, kurš tās savieno. Ceļu pāreja nodrošina vilcienu novirzīšanu no viena ceļa uz otru — blakusesošo sānu ceļu.
Izšķir: Parastās ceļu pārejas ierīko, kad sadales punktā vietas ir pietiekoši, bet šķērspārejas, kad vietas nepietiek.
Pēc ceļa pārejas sliežu ceļa garenasu nogriežņu un tangenšu savstarpējā savienojuma veida pāreja var būt :
Mieturaļģes
Mieturaļģes (latīniski: Charophyta) ir plaši izplatītas un bieži sastopamas dažādos biotopos visā pasaulē. To masveida klātbūtne biotopā liecina par šīs ekosistēmas tīro un veselīgu ūdens stāvokli. Mieturaļģes ir ļoti nozīmīgas trofiskā tīkla sastāvdaļas. Mieturaļģu izplatība saldūdeņos atkarīga no biotopa ūdens dzidrības, morfometriskiem rādītājiem, ķīmiskā sastāva un substrāta, kurās tās aug. Sastopamas sešas dzimtas:
•''Chara
•Lamprothamnium
400 metru barjerskrējiens
400 metru barjerskrējiens ir garākā barjerotā distance vieglatlētikas sacensībās stadionā. 400 m/b distancē kopā ir 10 barjeras, no starta līdz pirmajai barjerai ir 45 metri, starp barjerām ir 35 metri, savukārt no pēdējās barjeras līdz finišam ir 40 metri. Barjeru augstums vīriešiem ir 91,4 cm, savukārt sievietēm — 76,2 cm.
400 m/b ir iekļauta olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši Olimpiskajās spēlēs sacenšas kopš, sievietes — kopš.
Mieturaļģes
•Nitella
400 metru barjerskrējiens
Pasaules rekords 400 m/b vīriešiem ir 45,94 s un pieder Karstenam Varholmam no Norvēģijas, uzstādīts 2021. gada 3. augustā Tokijas olimpiskajās spēlēs. Pasaules rekords 400 m/b sievietēm ir 50,68 s un pieder Sidnijai Maklaflinai no ASV, kas tika uzstādīts Pasaules čempionātā Jūdžīnā 2022. gada 22. jūlijā.
Mieturaļģes
•Nitellopsis
400 metru barjerskrējiens
Latvijas rekords 400 m/b vīriešiem ir 49,60 s un to uzstādīja Viktors Lācis. Latvijas rekords 400 m/b sievietēm ir 55,46 s un tas pieder Lanai Jēkabsonei, uzstādīts.
Mieturaļģes
•Tolypella
Sistemātika
Ilgu laiku mieturaļģu klasifikācija nebija noteikta. Viena daļa zinātnieku uzskatīja, ka mieturaļģes jāiedala Chlorophyta nodaļā, jo tām ir hlorofils a un b, kā arī ciete. Citi uzskatīja, ka jāiedala pie Charophyta, kā atsevišķa nodaļa. Trešie zinātnieki pieņēma, ka mieturaļģes ir starp zaļajiem ūdensaugiem un sūnām. Šobrīd pēc molekulāri — ģenētiskajiem un bioķīmiskajiem rezultātiem tiek pieskaitītas pie Charophyceas klases.
Mieturaļģu morfoloģiskais raksturojums
Mieturaļges ir makroskopiski ūdensaugi, kas līdzinās augstākajiem augiem (raglapēm un kosām). Lapoņa garums parasti ir 20-30 cm, bet var arī sasniegt 1—2 m. Mieturaļģes ir makroskopiskas daudzšūnu aļģes ar sarežģītu uzbūvi. Uzbūve un morfoloģija ir savdabīga un būtiski atšķiras no citām aļģēm un vaskulārajiem augiem, bet nedaudz līdzinās kosām un raglapēm. Visām mieturaļģu ģintīm laponis sastāv no galvenās ass, kas parasti ir 20-30 cm garš, bet var sasniegt 1—2 m. No galvenās ass atiet sānzari un īszari. Īszari uz galvenās ass piestiprināti mieturos mezglu vietās. Starp mezgliem atrodas posmi, kurus veido viens gara, izstiepta šūna (centrālā šūna). Īszari ģintīm Chara un Nitellopsis ir nezaroti, bet ģintīm Tolypella un Nitella — zaroti.
Vairošanās
Mieturaļģēm rasturīga veģetatīvā un dzimumvairošanās. Veģetatīvā vairošanas — nepieciešami optimāli vides apstākļi. Dzimumvairošanās parasti notiek, ja beidzas veģetācijas periods vai iestājas augšanai nelabvēlīgi apstākļi. Sievišķie dzimumorgāni — oogoniju un vīrišķie- anterīdiji ir daudzšūnu un attīstās lielākajā daļā sugu un atrodas uz viena auga, bet ir sastopami arī divmāju augi. Anterīdijus parasti veido astoņas šūnas, kas veido sfērisku formu diametrā līdz 0,5 mm. Oogoniju apņem spirāliskas segšūnas. Oogonija augšpusē segšūnas veido vainadziņu, kas ģintīs Chara un Nitellopsis sastāv no piecām šūnām, bet ģintīs Nitella un Tolypella no desmit šūnām. Chara anterīdiji atrodas zem oogonija, bet ģintī Nitella un Tolypella, kā arī Lychnothamnus anterīdiji novietoti virs oogonija. Nogatavojušies anterīdiji parasti ir oranži vai dzeltenīgi, bet oogoniji — brūngani vai zaļgani. Oogonija iekšpusē atrodas oospora. Pēc frutifikācijas oogonijs nobriest, tas pazaudē vainadziņu, bet oospora iegūst biezu apvalku. Nitella ģintī oosporas apvalka struktūra ir svarīga sugas diagnostikas pazīme. Nobriedušas oosporas ir melna vai brūna.
Dzelzceļa līnija Ventspils—Maskava
Dzelzceļa līnija Ventspils—Maskava bija 1869.-1904. gadā privātas akciju sabiedrības Maskavas-Ventspils-Ribinskas dzelzceļš uzcelta 1025 verstis gara Krievijas impērijas dzelzceļa līnija, kas savienoja Baltijas jūras ostas pilsētu Ventspili ar lielāko Krievijas rūpniecības centru Maskavu. Tai bija atzari uz Vitebsku, kā arī uz Pleskavu, Novgorodu, Pēterburgu, Ribinsku un citām Ziemeļrietumu Krievijas pilsētām.
Mūsdienās šī dzelzceļa līnija ir sadalīta starp Latvijas un Krievijas dzelzceļiem. Starptautiskie pasažieru vilcieni no Rīgas uz Maskavu lieto šīs vēsturiskās dzelzceļa līnijas iecirkni Krustpils-Rēzekne-Maskava. Dzelzceļa līnijas posmi Ventspils—Tukums, Tukums—Jelgava un Jelgava—Krustpils tiek izmantoti kā svarīgs Ventspils ostas dzelzceļa tranzīta kravu koridors.
Kodijs Gakpo
Kodijs Matess Gakpo (nl, dzimis ) ir Nīderlandes futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Gakpo pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Liverpool FC.
Dzelzceļa līnija Ventspils—Maskava
Vēsture
1869. gadā izveidoja Ribinskas-Bologojes dzelzceļa akciju sabiedrību (aкционерное общество Рыбинско-Бологовской железной дороги), kas uzbūvēja vairākas dzelzceļa līnijas Ziemeļrietumu Krievijā. 1895. gadā to pārveidoja par A/S "Ribinskas dzelzceļš" (Рыбинская железная дорога), bet 1897. gadā par A/S "Maskavas-Ventspils-Ribinskas dzelzceļš" (Московско-Виндаво-Рыбинская железная дорога).
Kodijs Gakpo
PSV Eindhoven komandas rindās debitējis 2018. gadā. 2021—22. gada sezonā viņš tika atzīts par Nīderlandes gada futbolistu, visos turnīros kopumā gūstot 21 vārtus 47 mačos.
Dzelzceļa līnija Ventspils—Maskava
Vēsture
Pārveidotā akciju sabiedrība ķērās pie jaunas dzelzceļa līnijas būves uz Baltijas jūras tirdzniecības ostu Ventspili. Kā pirmās 1901. gadā uzbūvēja Zikovas (Зыково), Maskavas-P (Москва-П), Pokrovskas-Strešņevas (Покровское-Стрешнево), Opaļihas (Опалиха), Nahabinas (Нахабино), Gučkovas (Гучково), Maņihinas (Манихино), Volokolamskas (Волоколамск), Šahovas (Шаховская), Kņažjigoru (Княжьи Горы) un Rževas-Baltijas (Ржев-Балтийский) stacijas. Pirmais vilciens no Maskavas līdz Rževas Baltijas stacijai kursēja 1901. gada 2. jūlijā, bet tikai 1901. gada 11. septembrī atklāja Ventspils staciju Maskavā. Vienlaicīgi izbūvēja dzelzceļa līniju Ventspils—Tukums. Krievijas Satiksmes ministrija nevēlējās nodot ekspluatācijā privātuzņēmumam līnijas Rīga—Jelgava, Rīga—Tukums un Rīga—Bolderāja, tādēļ jaunās līnijas būve caur Rīgu, dzelzceļa līniju pie Krustpils pārvirzot Daugavas kreisajā krastā, nebija izdevīga. Ekonomiski neizdevīgs bija arī īsākais ceļš maršrutā Krustpils—Olaine—Tukums. Tādēļ tikai 1901. gadā sabiedrība uzsāka līnijas Krustpils—Jelgava—Tukums būvēšanu.
Aizkavēšanos izraisīja dzelzceļa tilta būvniecība pāri Daugavai pie Jēkabpils, kuru tās vadība vēlējās redzēt pilsētas teritorijā, tomēr privāto uzņēmēju un pilsētas savstarpējo nesaskaņu dēļ inženieri jauno dzelzceļa tiltu galu galā ieplānoja 7 km no Jēkabpils, pie Zeļķiem. 1904. gadā pabeidza būvēt dzelzceļa līniju no Krustpils līdz Tukumam.
Pirmā pasaules kara laikā Vācijas okupētās Kurzemes guberņas teritorijā esošo dzelzceļa līnijas daļu no Jelgavas līdz Daudzevas stacijai izmantoja vācu karaspēka apgādei. Tādēļ to pārveidoja Eiropas normālplatumā un 1916. gadā no Daudzevas stacijas izbūvēja Viesītes šaursliežu dzelzceļa tīklu, kas to savienoja ar Eglaines staciju uz Grīvas-Radvilišķu platsliežu dzelzceļa līnijas. Pēc Oktobra revolūcijas Krievijas daļā esošo dzelzceļu daļu boļševiku valdība nacionalizēja un pārdēvēja par Maskavas-Baltijas dzelzceļu (Московско-Балтийская железная дорога, 1922), vēlāk par Maskavas-Baltkrievijas-Baltijas dzelzceļu (Московско-Белорусско-Балтийская железная дорога, 1923).
Kodijs Gakpo
Sasniegumi
PSV
Individuālie sasniegumi
Žoržs Ežēns Osmans
Žoržs Ežēns Osmans (, biežāk pazīstams kā barons Osmans, arī Osmāns ; dzimis, miris ) bija franču ierēdnis (Sēnas departamenta prefekts), vēlāk politiķis, kurš Napoleona III valdīšanas laikā XIX gadsimta sešdesmitajos gados vadīja plašus Parīzes pārbūves darbus. Pilsētas viduslaiku šaurās ielas tika pārbūvētas par plašiem, regulāriem bulvāriem. Barona Osmana pilsētas pārbūve lielā mērā nosaka mūsdienu Parīzes centra seju.
Josimars Jotuns
Sasniegumi
Malmö FF
Laiku viesulī
"Laiku viesulī" ir uzņemta latviešu spēlfilma. Akciju sabiedrības "Latvju Filma" produkcija. Filmā piedalījās arī Latvijas armijas daļas. Pirmizrāde notika Rīgā, kinoteātrī "Grand Kino". Filma nav saglabājusies.
Liepāja Latvijas tapšanas laikā. Latvju virsnieka un vācu baroneses mīlestība.
Rapieris
Apraksts
Ar vārdu "rapieris" parasti apzīmē salīdzinoši gara asmens zobenu, kuram ir aizsargājošs spals, lai nodrošinātu rokas, ar kuru tiek turēts zobens, aizsardzību. Dažiem vēsturiskiem paraugiem ir bijuši arī plati asmeņi, kas piestiprināti tipiskam rapiera spalam. Termins rapieris var būt neskaidrs, jo tas var apzīmēt arī platasmens zobenu. Kaut arī rapiera asmens var būt pietiekami plats, lai izdarītu griezienus (ne tuvu kādus var izdarīt ar platākiem zobeniem, kas tika lietoti viduslaikos), tas ir paredzēts straujiem un elastīgiem dūriena uzbrukumiem. Asmens var tikt uzasināts visā tā garumā vai arī tikai no centrālās daļas līdz galam. Tipisks rapieris sver ap 1 kg un tam ir salīdzinoši garš un plāns asmens 2,5 cm platumā vai šaurāks, garumā 104 cm vai garāks un tam ir uzasināts gals. Asmens garums atsevišķiem itāļu rapieriem 17 gadsimtā pārsniedza 115 cm un varēja sasniegt pat 130 cm.
Nosēšanās
Nosēšanās ir lidojuma noslēguma posms, kad lidojošs dzīvnieks, lidaparāts (gaisa kuģis ) vai kosmiskais nolaižamais aparāts atgriežas uz zemes. Lidojoša objekta nosēšanos ūdenī angļu valodā dažkārt mēdz dēvēt par alighting. To mirkli nosēšanās laikā, kad gaisa kuģa riteņi pieskaras zemei, sauc par piezemēšanos.
Lidmašīnas nosēšanās sākas 25 metrus virs skrejceļa un beidzas ar tās braucienu pa skrejceļu, līdz lidmašīna ir pilnībā apstājusies. Vieglajiem lidaparātiem nosēšanās posms var sākties no 9 metru augstuma virs skrejceļa. Nosēšanās ir lidojuma sarežģītākais posms, jo pie samazināta augstuma ir mazāka iespēja labot lidotāja vai automātiskās sistēmas kļūdas. No nosēšanās uzsākšanas līdz piezemēšanās brīdim paiet 6 — 10 sekundes.
Lidaparāti
Lidaparāti parasti nosēžas lidostā uz cieta skrejceļa vai helikopteru nosēšanās laukumā, kas parasti tiek būvēti no asfaltbetona, betona, dažkārt segti ar grants vai zāles segumu. Lidaparāti, kas apgādāti ar pontoniem (hidroplāni) vai ar kuģa korpusa formas fizelāžu (lidlaivas), spēj nosēsties uz ūdens. Dažkārt lidaparāti izmanto slieces, lai nolaistos uz sniega vai ledus.
Ja lidojuma laikā rodas tādi apstākļi, kas neļauj lidojumu veikt tā, kā sākotnēji plānots, gaisa kuģis veic piespiedu nosēšanos lidlaukā vai ārpus tā. Nolaišanās rezerves lidlaukā par piespiedu nosēšanos uzskatīta netiek.
Tieši pirms nosēšanās, augstumā, kas nav mazāks par 400m, tiek veikta gatavošanās nosēsties (en, ru). Šai posmā piloti orientējas vai nu ar navigācijas iekārtu palīdzību, vai arī vizuāli pēc horizonta līnijas, tālumā saskatāmā skrejceļa vai citiem orientieriem uz zemes. Gatavošanās nosēsties beidzas vai nu ar nosēšanos, vai ar atteiktu nosēšanos (sauktu arī par aiziešanu otrā aplī — en). Otrā aplī lidaparāts dodas, ja nolaišanās trajektorijas parametru novirze no nominālajiem parametriem pārsniedz pieļaujamās normas. Lēmums par nolaišanos pilotam jāpieņem ne zemāk par minimālo lēmuma pieņemšanas augstumu (en).
Lai nosēstos, lidojuma ātrums un augstums tiek samazināts tā, ka objekts nosēžoties tuvojas zemei pa pietiekami zemu līkni, lai piezemēšanās būtu maiga. Šāds ātruma samazinājums tiek panākts, samazinot vilkmes spēku un / vai izraisot lielāku gaisa pretestību, izmantojot aizspārņus (en), izlaižot šasijas (en), lietojot aerodinamiskās bremzes (en). Kad lidmašīna tuvojas zemei, pilots nedaudz pavirza augstuma stūri atpakaļ, panākot nelielu lidmašīnas "deguna" pacelšanos (en). Tas palielina lidmašīnas spārna uzplūdes leņķi (en). Turpinot augstuma stūri virzīt atpakaļ, tiek panākts, ka lidmašīna skrejceļa virsmu sasniedz ar minimālo ātrumu, vispirms zemei pieskaroties šasijas galvenajiem riteņiem (nelieliem lidaparātiem — visiem trim riteņiem vienlaikus).
Ja nosēšanās skrejceļa garums ir ierobežots, tiek pielietotas speciālas ietaises: piemēram, nosēžoties iznīcinātājiem uz aviācijas bāzeskuģa tiek izmantoti autofinišētāji (en) — speciālas trosu sistēmas, aiz kurām iznīcinātājs aizķeras ar speciāla āķa (en) palīdzību. Jāatzīmē, ka piezemēšanās momentā iznīcinātāja pilots ieslēdz pacelšanās režīmu gadījumam, ja aizķeršanās aiz autofinišētāja būtu bijusi neveiksmīga. Lidlaukos uz zemes dažkārt izmanto bremzēšanas izpletni.
Vieglie lidaparāti
Vieglajiem lidaparātiem pie neliela pretvēja (en) ideāla nolaišanās ir tad, ja piezemēšanās notiek brīdī, kad kustības ātrums samazināts līdz tādam, kas nav pietiekams lidaparāta noturēšanai gaisā. Bieži vien tieši pirms piezemēšanās ir dzirdams t.s. iekrišanas brīdinājums (en), kas liecina par to, ka sasniegts šis ātrums un augstums. Rezultāts ir ļoti viegla piezemēšanās.
Vieglo lidaparātu nolaišanās situācijas un tām atbilstošās nepieciešamās pilota prasmes var iedalīt četros veidos:
Lielie lidaparāti
Lielo lidaparātu (pasažieru lidmašīnu) kategorijā pilots gaisa kuģi nosēdina, tam noplanējot uz skrejceļa. Lai veiktu nosēšanos, tiek koriģēta gaisa kuģa pozīcija jeb stāvoklis (en), kā arī ātrums. Ātrums nosēšanās laikā ir konstants un lielāks par iekrišanas (en) ātrumu. Tieši pirms piezemēšanās nosēšanās ātrums ievērojami tiek samazināts, tādējādi panākot vieglu piezemēšanos.
Pēc piezemēšanās tiek pacelti spoileri (en), krasi samazinot cēlējspēku un gaisa kuģa svaru pārvirzot uz riteņiem, kur tiek aktivizēta mehāniska bremzēšana, parasti bremzēšanu nodrošina automatizēta sistēma (en). Daudzas reaktīvās lidmašīnas pēc piezemēšanās izmanto pretvilkmi (en), novirzot reaktīvā dzinēja radītās strūklas izplūdi uz priekšu, nevis atpakaļ. Dažām turbopropelleru lidmašīnām ir iespējams izmainīt propelleru lāpstiņu leņķi, panākot gaisa plūsmu pretējā virzienā.
Nosēšanos var ietekmēt šādi faktori: lidmašīnas izmēri, vēja virziens un stiprums, lidaparāta masa, skrejceļa garums, šķēršļi uz zemes, skrejceļa virsmas stāvoklis, laikapstākļi, atmosfēras spiediens, gaisa satiksmes kontrole, redzamība, lidaparāta elektroniskās sistēmas jeb avionika (en), kā arī vispārējā situācija.
Aviācijai attīstoties, arvien biežāk radiobāku vietā tiek izmantota GPS navigācija.
Izpletņi
Terminu "nosēšanās" lieto, arī runājot par cilvēku vai kravu nogādāšanu uz zemes, izmantojot izpletni. Pastāv uzskats, ka nosēšanās ar izpletni ir uzskatāma par kontrolētu nolaišanos, nevis brīvu lidojumu. Dabā ir daudz piemēru, kad krītoši objekti it kā izmanto izpletņus, piemēram, pieneņu sēklas.
No otras puses, modernie izpletņi (piemēram, spārna formas izpletņi) būtībā ir spārni, kas nodrošina planēšanu (pārvietošanos līdzīgi planierim). Pirms piezemēšanās izpletņlēcēji samazina arī horizontālo pārvietošanās ātrumu, lai izvairītos no traumām.
Kosmosa kuģi
Droša kosmisko aparātu nosēšanās tiek panākta, izmantojot dažāda veida cēlējspēku, vilkmi (en) un slāpētājsistēmas (en). Nolaišanās kapsulu nogādāšanai uz Zemes tiek izmantoti arī izpletņi vai izpletņu sistēmas.
Žaks Sotero
Žaks Sotero (fr; dzimis, miris ) bija franču kroketa spēlētājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sotero 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās kroketa disciplīnās, no kurām vienspēlēs ar divām bumbām viņš izcīnīja bronzas medaļu. Savukārt vienspēlēs ar vienu bumbu viņš nefinišēja.
Puska
Puska (vidustecē arī Rāpste) ir upe Saulkrastu un Ādažu novados. Sākas mežu masīvā starp Sēju un Raganu ziemeļos no autoceļa P6. Tek rietumu—dienvidrietumu virzienā starp Metsepoles, Ropažu un Rīgavas līdzenumiem. Lielākajā daļā upes tecējuma tā regulēta. Lejtecē šķērso Ādažu poligonu. Lielākā pieteka - Kojurgas grāvis. Ietek Dūņezerā tā austrumu krastā. Upi šķērso autoceļš P6.
Roalds Dāls
Rūalls Dāls (no; dzimis, miris ) jeb Roalds Dāls bija britu rakstnieks, kaujas pilots un scenārists.
Dzimis Velsā norvēģu ģimenē. Dienējis Karaliskajos Gaisa spēkos Otrajā pasaules karā. 1940. gados kļuva pazīstams kā bērnu un pieaugušo literatūras rakstnieks un kļuva par vienu no vislabāk pārdotajiem rakstniekiem pasaulē. Dālu ir saukuši par "vienu no 20. gadsimta labākajiem stāstniekiem bērniem". 2008. gadā The Times viņu ierindoja 16. vietā 50 labāko britu autoru sarakstā (kopš 1945. gada).
Viņš ir sarakstījis tādas grāmatas kā "Matilde", "Čārlijs un šokolādes fabrika", "Džordža brīnumzāles", "Džeimss un milzu persiks", "LDM".
Osmāns
Osmāns ir uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Planīca
Planīca var būt:
3000 metru šķēršļu skrējiens
3000 metru šķēršļu skrējiens ir skriešanas distance vieglatlētikas sacensībās stadionā. 3000 m šķēršļu skrējiena distancē ir 28 reizes jāpārvar barjera un 7 reizes — ūdens šķērslis. Vīriešiem barjerām jābūt 91,4 cm augstām, savukārt sievietēm — 76,2 cm, abiem dzimumiem ir vienāds barjeru platums — vismaz 3,94 m. Ūdens bedres dziļākajai vietai jābūt 50—70 cm dziļumā no stadiona seguma pamata. Attālumam no bedres sākuma līdz barjerai jābūt 3,66 m.
3000 m šķēršļu skrējiens ir iekļauts olimpisko spēļu vieglatlētikas sacensību programmā. Vīrieši olimpiskajās spēlēs šajā distancē sacenšas kopš, sievietes — kopš.
Dāls
Dāls var būt:
3000 metru šķēršļu skrējiens
Pasaules rekords 3000 m šķēršļu skrējienā vīriešiem ir 7:52,11 min un pieder Lamečam Girmam no Etiopijas, uzstādīts. Pasaules rekords 3000 m šķēršļu skrējienā sievietēm ir 8:44,32 min un pieder Beatrisei Čepkoečai no Kenijas, uzstādīts.
Latvijas rekords 3000 m šķēršļu skrējienā vīriešiem ir 8:31,35 min un to uzstādīja Gatis Deksnis. Latvijas rekords 3000 m šķēršļu skrējienā sievietēm ir 9:27,21 min. un pieder Poļinai Jeļizarovai, uzstādīts Londonas olimpiskajās spēlēs.
Jūdzo Taširo
Jūdzo Taširo (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Planica
Planica var būt:
Alejas (Kurmāles pagasts)
Alejas (agrāk — Planīca) ir ciems Kuldīgas novada Kurmāles pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļā Vankas labajā krastā pie autoceļa V1290 11 km no pagasta centra Vilgāles, 10 km no novada centra Kuldīgas un 157 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Planīcas muižas (Planetzen) centru. 20. gadsimta pirmajā pusē Planīca bija viens no vācu kolonistu nometinājumu centriem (ap trešdaļu pagasta iedzīvotāju bija vācieši). Līdz 1960. gadam Planicas pagasta (vēlāk — ciema padomes) centrs.
Negatīvā spiediena brūču terapija
Negatīvā spiediena brūču terapija ( jeb NPWT) ir populārs akūtu un hronisku brūču ārstēšanas veids. Šo metodi plaši izmanto ķirurgi. Negatīva spiediena pielikšanu pirmo reizi aprakstīja 1993. gadā Flaišmans un līdzautori. Tie uzsvēra, ka šī metode dod pozitīvu efektu vaļējo lūzumu audu granulācijai. 1997. gadā Morikvas un Argenta pētīja pielietošanu puliuretāna sūkļu sūkšanai.
Bukshēvdeni
Bukshēvdeni (de) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas ieceļojusi Latvijā krusta karu laikā 13. gadsimtā un vēlāk izplatījusies arī Igaunijā un Krievijā. Dažādos avotos dzimtas uzvārds sastopams dažādās formās (Bickeshovede, Bikeshovde, Beckeshovede, de Bekeshovede, Buxhöveden, Buxöhvden, Bukshöwden).
Vēsture
Dzimta cēlusies no Bekshēfēdes (Bexhövede), kas atrodas uz dienvidiem no Brēmerhāfenes Lejassaksijā Vācijā. Zināms, ka vēlākā bīskapa Alberta (ap 1165—1229) māte bija Brēmenes arhibīskapa Hartviga II pusmāsa, kas palīdzēja viņam kļūt par Brēmenes domkungu (1186—1194). Viņa vecākais brālis Hermanis (1163—1248) bija benediktiešu klostera abats Brēmenē.
Livonijas krusta karu laikā 1199. gadā Albertu no Bekshēfēdes iecēla par trešo Livonijas bīskapu un 1200. gadā viņš ieradās Līvzemē, par savu rezidenci izvēloties Ikšķili, no 1201. gada Rīgu. 1203. gadā Rīgā ieradās bīskapa Alberta vecākais brālis Teoderihs, kas piedalījās daudzos krustagājienos pret igauņiem. 1212. gada Autines sacelšanās laikā viņš bija Idumejas fogts, 1213. gadā viņš apprecēja izdzītā Pleskavas kņaza Vladimira meitu un savā īpašumā ieguva Straupes pili (Roop) un ir uzskatāms par fon der Ropu dzimtas ciltstēvu.
Inocents III atbrīvoja Līvzemes bīskapiju no Brēmenes arhibīskapa uzraudzības. Pēc Igaunijas pirmā bīskapa Teoderiha nāves 1220. gadā abatu Hermani iecēla par Igaunijas bīskapu. Kopā ar savu brāli Albertu viņš vadīja krustnešu karaspēku 1224. gada Tērbatas kaujā. Svētās Romas impērijas ķeizara Frīdriha II dēls, Vācijas karalis Heinrihs VII piešķīra bīskapam Albertam principātu pār Līvzemi, Letiju un Piejūras novadu. Viņu māsa bija precējusies ar Engelbertu no Tīzenhūzas, kas ap 1223. gadu ieradās Livonijā un ir uzskatāms par Tīzenhauzenu dzimtas ciltstēvu.
Bukshēvdenu dzimta bija ierakstīta Sāmsalas bruņniecības (1741), Igaunijas bruņniecības (1745) un Vidzemes bruņniecības (1747) matrikulās.
Cricova (vīna darītava)
Cricova ir Moldovas vīna darītava, kas atrodas Krikovas pilsētā 15 kilometrus uz ziemeļiem no valsts galvaspilsētas Kišiņevas. Slavenie vīna pagrabi padara to par populāru tūristu apskates objektu.
Vīna darītava
Cricova vīna pagrabi ir otrs lielākais vīna pagrabs Moldovā aiz Milestii Mici (lielākais pasaulē). Tā lepojas ar 120 kilometru labirinta ceļiem, salīdzinot ar Milestii Mici 200 kilometriem. Cricova pazemes tuneļi pastāv kopš 15. gadsimta, kad tika izrakts kaļķakmens, lai palīdzētu uzbūvēt Kišiņevu. 1950. gados tie tika pārveidoti par pazemes vīna emporiju.
Puse ceļa braucamās daļas tiek izmantota vīna uzglabāšanai. Ceļus sauc pēc vīniem, kurus tie uzglabā. Šīs "vīna pilsētas" noliktavas, degustācijas telpas un citas iespējas atrodas pazemē. Tas nokāpj līdz 100 metriem zem zemes, un tajā ir 1,25 miljoni pudeļu ar retu vīnu. Vecākais vīns datēts ar 1902. gadu. Temperatūra dabiski uzturās aptuveni 12 °C visu gadu (kas ir lieliski piemērots vīnam).
Cricova kādreiz bija kaļķakmens raktuve. Dažās ejās rakšana joprojām ir aktīva, tāpēc pagrabs joprojām aug. Citas slavenās Moldovas vīna darītavas ir Cojuşna un Mileştii Mici.
Lielākais Cricova vīnu importētājs ir Kazahstāna. Iepriekš Krievija bija galvenā importētāja, tomēr tas mainījās 2014. gadā, kad Krievija uzlika embargo Moldovas vīnam, atriebjoties Moldovai, kura virzās uz iestāšanos Eiropas Savienībā.
Vīna ražošana
Cricova gatavo unikālu dzirkstošo sarkanvīnu, kodrinskoie dzirkstošo, kas izgatavots no cabernet sauvignon krājumiem un tiek pārdots kā ar “bagātīgu samta faktūru un upeņu un ķiršu garšu”.
Tomēr Oenotec lepnums, pirmkārt, ir vīni ar nosaukumu "Cricova", kas vīna darītavai atnesa nacionālo un starptautisko degustācijas balvu kolekciju. Kopš 2008. gada kolekcija sastāv no vairāk nekā 70 sudraba, zelta un Grand Prix balvām.
Zosnas ielu uzskaitījums
Zosnas ciema ielu uzskaitījums iekļauj sevī 5 ielas, kuras atrodas Rēzeknes novada Lūznavas pagasta Zosnā.
Unkjar-Iskelesi līgums
Unkjar-Iskelesi līgums (turku: Hünkâr İskelesi Antlaşması), parakstīts 1833. gada 25. jūnijā (8. jūlijā), bija militārās sadarbības līgums starp Krievijas un Osmaņu impērijām. Līgums parakstīts Konstantinopoles pievārtē, un daļēji pārvērta Osmaņu impēriju par Krievijas protektorātu.
Sultāns Mahmuds II līgumu parakstīja pēc tam, kad ar Krievijas militāro atbalstu bija izvairījies no pilnīgas sakāves karā ar Ēģiptes hedīvu Muhamedu Alī. 1833. gada februārī Ēģiptes armija atradās ap 320 km attālumā no Konstantinopoles. Kad Lielbritānija, Austrijas impērija un Francijas Jūlija monarhija atteicās militāri palīdzēt, Mahmuds II lūdza palīdzību Krievijai. Nikolajs I uzreiz novērtēja iespēju nodibināt kontroli pār seno ienaidnieci, un nosūtīja Krievijas karafloti un karaspēku uz Bosforu. Ēģiptieši bija spiesti slēgt mieru. Pēc kara beigām, Nikolajs I sultānam pieprasīja noslēgt sadarbības līgumu.
Ar šo līgumu abas valstis noslēdza militāru savienību uz astoņiem gadiem. Krievija apsolīja kara gadījumā osmaņiem palīdzēt ar savu armiju un karafloti. No savas puses sultāns apņēmās pēc Krievijas pieprasījuma slēgt Dardaneļus visu valstu karakuģiem, izņemot krievu kuģus. Lai arī neapmierinātas, Lielbritānija un Francija militāri neapstrīdēja Dardaneļu slēgšanu.
1839. gada jūnijā osmaņi sāka jaunu karu ar Ēģipti, kurā atkal cieta sakāvi. Osmaņu vājums un alianse ar Krieviju pārliecināja Lielbritāniju, ka šo impēriju turpmāk ir jāaizstāv pret Krieviju, un jānodrošina tās pastāvēšana. Arī Austrijai, kas tradicionāli Balkānus uzskatīja par savu interešu zonu, nepatika Krievijas pieaugošā ietekme. Lielbritānija, Francija un Austrija šoreiz aktīvi iejaucās konfliktā, lai nepieļautu atkārtotu Krievijas desantu Mazāzijā, un Osmaņu impērijas sabrukumu.
Tā kā sultāns 1839. gadā neizmantoja militārās savienības doto iespēju lūgt Krievijas militāro palīdzību, Unkjar-Iskelesi līgumu uzskatīja par spēku zaudējušu. 1841. gada 13. jūlijā Lielbritānija, Francija, Austrija, Prūsija, Krievija un Osmaņu impērija noslēdza Londonas konvenciju, ar kuru apstiprināja aizliegumu karakuģiem ieiet Bosforā un Dardaneļos, taču atverot šaurumus tirdzniecības kuģiem.
Tinīts
Tinīts jeb troksnis ausīs ir dažādas skaņas, kas tiek dzirdētas gadījumā, ja nav atbilstošas ārējas skaņas. Gandrīz visi cilvēki piedzīvo ļoti vāju "normālu tinītu" pilnīgi klusā telpā; bet tas rada bažas tikai tad, ja tas ir apgrūtinošs, traucē normālu dzirdi vai ir saistīts ar citām problēmām. Vārds tinīts cēlies no latīņu vārda tinnire - "zvanīt". Dažiem cilvēkiem tas traucē koncentrēšanos un var būt saistīts ar trauksmi un depresiju.
Troksnis ausīs parasti ir saistīts ar dzirdes zudumu un pavājinātu runas uztveri trokšņainā vidē. Tas ir izplatīts, un skar apmēram 10–15% cilvēku. Lielākā daļa to labi panes, un tā ir nopietna problēma tikai 1–2% cilvēku. Tas var izraisīt cīņas vai bēgšanas reakciju, jo smadzenes tinītu var uztvert kā bīstamu un svarīgu.
Troksnis ausīs ir nevis slimība, bet simptoms, ko var izraisīt dažādi pamatcēloņi un kas var rasties jebkurā dzirdes sistēmas līmenī, kā arī ārpus šīs sistēmas. Visbiežāk sastopamie cēloņi ir dzirdes bojājumi, trokšņa izraisīts dzirdes zudums vai ar vecumu saistīts dzirdes zudums, kas pazīstams kā vecuma vājdzirdība (presbycusis). Citi cēloņi ir ausu infekcijas, sirds vai asinsvadu slimības, Menjēra slimība, smadzeņu audzēji, akustiskās neiromas (audzēji uz auss dzirdes nerviem), migrēnas, temporomandibulārās locītavas traucējumi (TMJ), noteiktu medikamentu iedarbība, iepriekšēja galvas trauma un ausu sērs. Tas var pēkšņi parādīties emocionālā stresa periodā. Tas ir biežāk sastopams tiem, kam ir depresija.
Troksnis ausīs parasti tiek diagnosticēts, pamatojoties uz pacienta aprakstu par simptomiem, ar kuriem viņš saskaras. Šādu diagnozi parasti apstiprina audiogramma un otolaringoloģiskā un neiroloģiskā izmeklēšana. Cik daudz troksnis ausīs traucē cilvēka dzīvi, var noteikt, izmantojot anketas. Ja tiek konstatētas noteiktas problēmas, var veikt medicīnisko attēlveidošanu, piemēram, magnētiskās rezonanses attēlveidošanu (MRI). Citas pārbaudes ir piemērotas, ja troksnis ausīs notiek ar tādu pašu ritmu kā sirdsdarbība. Retos gadījumos skaņu var dzirdēt kāds cits, nevis pacients, izmantojot stetoskopu, un tādā gadījumā to sauc par "objektīvu troksni ausīs". Reizēm spontānas otoakustiskas emisijas, skaņas, ko parasti rada iekšējā auss, var izraisīt troksni ausīs.
Pasākumi, lai novērstu troksni ausīs, ietver izvairīšanos no hroniskas vai ilgstoši skaļa trokšņa iedarbības un ototoksisku zāļu un vielu iedarbības ierobežošanu. Ja ir pamatcēlonis, šī iemesla ārstēšana var novest pie uzlabojumiem. Pretējā gadījumā parasti tinīta mazināšana ir saistīta ar psihoizglītošanu vai konsultēšanu, piemēram, sarunu terapiju. Var palīdzēt skaņas ģeneratori vai dzirdes aparāti. Neviens medikaments nav tieši vērsts uz tinītu.
Pazīmes un simptomi
Troksni ausīs bieži raksturo kā zvanīšanu, bet tas var skanēt arī kā klikšķēšana, šņākšana, sīkšana vai rūkšana. Tas var būt kluss vai skaļš, ar zemu vai augstu frekvences toni, un var šķist, ka tas nāk no vienas vai abām ausīm vai no pašas galvas. Tas var būt neregulārs vai nepārtraukts. Dažiem cilvēkiem tinīta intensitāti var mainīt plecu, kakla, galvas, mēles, mēles, žokļa vai acu kustības.
Vecdaugava (atteka)
Vecdaugava ir Daugavas labā krasta vecupe Rīgā. Līdz 16. gadsimta vidum tā bija Daugavas galvenā notece uz Rīgas līci. Daugavas gultnes rietumu atzars aptuveni tagadējās grīvas vietā izveidojās 1567. gadā. Vēl 1681. gadā Rīgas rāte uzdeva atjaunot kuģu ceļu pa tagadējo Vecdaugavu, bet kārtējā ledus sastrēguma laikā tagadējā grīva tika izskalota dziļāka, un jau 17. gadsimta beigās Vecdaugava kļuva par nenozīmīgu atteku, kuras grīva aizsērēja. Vēl 20. gadsimta vidū Vecdaugavu ar Daugavu savienoja vairākas starptekas, bet tās tika aizbērtas, paliekot tikai ziemeļu starptekai Audupei, kurā ierīkota zvejas osta. Vecdaugavas austrumu krastā izvietojusies Vecdaugavas apkaime, rietumu — Mangaļsala. Vecupes centrālo daļu aizņem Vecdaugavas pussala, kurā 1984. gadā izveidots Vecdaugavas kompleksais dabas liegums.
Pāri Vecdaugavai ved divi dambji — Mangaļu prospekta dambis un neizmantotais bijušā militārā dzelzceļa atzara dambis no Vecāķu stacijas.
Savs cilvēks
Filma ir balstīta uz patiesiem notikumiem par CBS šova 60 Minutes epizodi, kurā trauksmes cēlājs Džefrijs Vigands (Krovs) stāstīja par nelikumībām tabakas industrijā.
Filmas "Savs cilvēks" pirmizrāde notika un to izplatīja Buena Vista Pictures Distribution. Lai gan filma bija finansiāli neveiksmīga, tā bija kritiķu slavēta, īpaši izceļot Krova aktierspēli un Manna režiju. Filmu nominēja 72. Kinoakadēmijas balvai septiņās kategorijās, tai skaitā kategorijās "Labākā filma", "Labākais režisors" un "Labākais aktieris galvenajā lomā" (Krovs). Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 96% vērtējums.
Serēna (filma)
"Serēna" (en) ir 2014. gada drāma, kas balstīta uz Rona Raša tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisore ir Sjūzana Bīra. Galvenās lomas filmā atveido Bredlijs Kūpers, Dženifere Lorensa, Rīzs Ifāns, Šons Heriss un Tobijs Džounss. Filmas pirmizrāde notika Londonas filmu festivālā.
Filmas sižets notiek Ziemeļkarolīnā 20. gadsimta 30. gados, Lielās Depresijas laikā. Džordžs Pembertons ir ambiciozs koksnes uzņēmuma vadītājs, kurš iemīlas jaunā sievietē Serēnā, kurai bijusi smaga pagātne. Drīz vien abi apprecas, bet Serēna sāk kontrolēt gan Džordža uzņēmumu, gan paša Džordža dzīvi.
TotalEnergies
Uzņēmuma darbība aptver visu naftas un gāzes ķēdi, sākot no jēlnaftas izpētes un ieguves līdz elektroenerģijas ražošanai, naftas un dabasgāzes transportēšanai, pārstrādei un jēlnaftas un naftas produktu tirdzniecībai. Tas darbojas arī enerģijas ražošanas nozarēs ar zemu oglekļa emisiju līmeni.
TotalEnergies SE akcijas tiek kotētas Euronext biržā, Frankfurtes fondu biržā un Ņujorkas fondu biržā. Tas ietilpst Francijas biržu indeksā CAC 40.
Ludmila Olijare
Ludmila Olijare (dzimusi ) ir bijusī Latvijas vieglatlēte, tagad — vieglatlētikas trenere un funkcionāre.
Sportistes karjeras laikā pārsvarā startējusi 100 m/b distancē, taču skrējusi arī sprinta distancēs bez barjerām. Latvijas čempionātos laikā no 1984. līdz 1994. gadam ir izcīnījusi 21 uzvaru dažādās disciplīnās. Olijare ir pašreizējā Latvijas rekordiste 100 m/b distancē, kā arī 4×100 m stafetē un 60 m/b distancē telpās. Kopumā sportistes karjeras laikā Latvijas rekordu labojusi 14 reizes.
Pēc sportistes karjeras beigām kļuvusi par treneri. Bijusi sava dēla, divu Eiropas čempionāta medaļu izcīnījušā barjersprintera Staņislava Olijara trenere. Tāpat ir Aigas Grabustes trenere, tāpat bijusi vairāku citu pazīstamu vieglatlētu trenere gan sprintā, gan tāllēkšanā, gan citās disciplīnās (Sergejs Inšakovs, Edvīns Krūms, Līga Kļaviņa, Ineta Radēviča, Valentīna Gotovska, Gundega Sproģe, Lauma Grīva). Olijare tāpat nodarbojas arī ar sacensību organizēšanu, astoņus gadus bijusi Eiropas vieglatlētikas asociācijas valdes locekle. 2013. gadā saņēmusi Eiropas vieglatlētikas asociācijas apbalvojumu par ieguldījumu vieglatlētikas attīstībā.
Bifeļādas samtbeka
Bifeļādas samtbeka (Xerocomus bubalinus jeb Hortiboletus bubalinus, agrāk arī Boletus bubalinus) ir Latvijā reta maza beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Suga atklāta 1991. gadā un Latvijā droši konstatēta 2012. gadā, līdz tam jaukta ar citām samtbeku sugām. Kopš 2015. gada iedalīta jaunizveidotā ģintī Hortiboletus, taču latviski joprojām saglabā samtbekas nosaukumu.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas. Bieži tārpaina. Parasti aug piesārņotā vidē un tāpēc uzturā nav ieteicama.
Līdzīgās sugas
Līdzīgas tai ir vairums samtbeku, no kurām tā atšķiras ar raupjo virsmiziņu un specifisko mīkstuma krāsojumu, kā arī ar tā zilēšanu vai nezilēšanu dažādās sēnes vietās.
Ģeomorfoloģija
Ģeomorfoloģija (, gẽ — ‘Zeme’;, morfé — ‘forma’) ir zinātne, kurā tiek pētītas Zemes virsmas reljefa formas un procesi, kas tās radījuši. Ģeomorfologi cenšas saprast, kā veidojas ainavas, izprast dažādu reljefa formu struktūru, veidošanās vēsturi un dinamiku, kā arī prognozēt to izmaiņas, veicot dažādus fizikālus eksperimentus un skaitlisko modelēšanu. Ģeomorfoloģija ir cieši saistīta ar fizisko ģeogrāfiju, ģeoloģiju, ģeodēziju, topogrāfiju un arheoloģiju.
Starītes
Starītes jeb radiolārijas (Radiolaria) ir vienšūņu grupa (senāk kārta), kas tagad ir sadalīta akantāriju, policistīnu un feodāriju klasēs. No saulenītēm tās atšķiras ar to, ka starītēm ir blīva pseidohitīna aizsargātāja kapsula (centrālā kapsula), kas apņem ķermeņa centrālo daļu un protoplazmu sadala intrakapsulārā jeb iekškapsulas un ekstrakapsulārā jeb ārkapsulas protoplazmā, kuras savā starpā savieno kapsulas atveres. Visas starītes bez izņēmuma ir jūru iemītnieki. Tās milzīgā daudzumā apdzīvo galvenokārt ūdens virsējos slāņus. Pēc starīšu nāves to skeleti lielā vairumā grimst jūru dibenā. Okeānu tropiskajā daļā lielajos dziļumos (4-8 km. dziļi) dūņu nogulumi sastāv pārsvarā no radiolāriju krama skeletiem, jo foraminīferu kaļķa čaulas šādā dziļumā izšķīst.
Kodži Jamase
Kodži Jamase (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||13||5
Skaidrīte Kaldupe
Skaidrīte Kaldupe (dzimusi Skaidrīte Ķikute, mirusi ) bija latviešu rakstniece.
Izglītību ieguvusi Lauksaimniecības akadēmijas Agronomijas fakultātē, kur studējusi no 1943. līdz 1946. gadam, un Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē, kur studējusi no 1948. līdz 1951. gadam. Pēc studijām sāka strādāt literatūras muzejā, kā arī dažādās skolās.
Pārsvarā rakstījusi dzeju. Viņas pirmā dzejas grāmata tika izdota 1958. gadā. Tāpat rakstījusi pasakas (vairāk nekā desmit krājumi). Apbedīta Alūksnes Lielajos kapos.
Šondoonas ala
Šondoonas ala ir ala Fonņas-Kebana nacionālajā parkā Vjetnamā. Alas kopējais garums ir aptuveni 6,5 km. To 2009. gadā atklāja vietējie iedzīvotāji un pirmos piecus kilometrus no alas izpētīja Britu alu izpētes asociācija (BCRA; British Cave Research Association) zinātnieki. Alas eju augstums brīžam sasniedz pat 150 m un platums pat 200 m.
Tūristiem ala ir atvērta kopš, un tikai 1 km no tās ir pieejama apskatīt gribētājiem.
Pavasara ofensīva (1918)
Pavasara ofensīva, kopējs nosaukums pēdējiem lielajiem Vācijas Impērijas karaspēka uzbrukumiem Pirmā pasaules kara Rietumu frontē, kas sākās 1918. gada 21. martā un beidzās 18. jūlijā.
1918. gada martā vāciešiem bija neilgs laiks, kurā izmantot pēc operācijas "Dūres sitiens" no Krievijas frontes atbrīvotās divīzijas ar apmēram 500 000 kareivju. Vāciešiem rietumos tagad bija 191 divīzija pret 178 Antantes divīzijām. Brestļitovskas miera līgums ļāva vāciešiem pārmest lielu daļu karaspēka no Krievijas uz Rietumu fronti, palielinot savu karaspēku tur ar 48 divīzijām, koncentrējot visus pieejamos spēkus pēdējam lielajam uzbrukumam Rietumu frontē pirms ASV armijas pilnvērtīgas iesaistīšanās karā. Jau martā Francijā bija 318 000 ASV kareivji, kuru skaits pieauga līdz 1,3 miljonam augustā.
Šī bija pēdējā vācu iespēja gūt ievērojamus panākumus karā. Pēc ofensīvas beigām vācu armija bija noasiņojusi, demoralizēta un nespējīga pretoties Antantes Simts dienu ofensīvai. kas noveda pie kara beigām novembrī.
Plānošana
Erihs Ludendorfs, kurš šajā laikā bija kļuvis par faktisko vācu armijas virspavēlnieku, 1917. gada oktobrī sāka plānot jaunu ofensīvu Rietumu frontē. Ofensīvai nebija viena galvenā stratēģiskā mērķa. Ludendorfs galvenokārt vēlējās pārraut Antantes fronti un pēc tam attīstīt uzbrukumu balstoties uz gūtajiem panākumiem.
Vācieši plānoja radīt pārrāvumu starp britu un franču frontes līnijām, pēc tam koncentrējoties uz britu armijas iznīcināšanu, taču neizvirzīja konkrētus stratēģiskos mērķus, kas jāsasniedz. Tā izrādījās kļūda.
Tikmēr Antantes spēki koncentrējās uz stratēģiski svarīgu dzelzceļa mezglu un pilsētu aizsardzību, necenšoties aizstāvēt katru zemes kilometru. Vācu uzbrukums notika tajās pašās zemēs, ko tie bija pametuši 1917. gada martā, atkāpjoties uz Hindenburga līniju.
Zogu I
Zogu I jeb Cogu I (dzimis kā Ahmets Muhtars bejs Cogolli, miris ) bija Albānijas līderis. Valsts premjerministrs (no 1922. līdz 1924. gadam), prezidents (no 1925. līdz 1928. gadam) un karalis (no 1928. līdz 1939. gadam).
Pavasara ofensīva (1918)
Plānošana
Ludendorfs izvēlējās dot galveno triecienu Sommas virzienā, sasniedzot Sommes upi, kas kalpotu par dabīgu aizsardzības līniju pret franču spēkiem. Turpmākais uzbrukums būtu vērsts pret britu armiju Flandrijā, sakaujot to un sasniedzot jūru Abvilas (Abbeville) rajonā. Lai arī Ludendorfs turpināja izmantot masīvas artilērijas apšaudes, pretinieka līniju pārraušanai viņš veidoja speciāli apmācītas vienības, kas nelielās grupās meklēja frontes vājākos posmus un veidoja pārrāvumus. Pavasara ofensīva iedalīta vairākās secīgās uzbrukuma operācijās.
Zogu I
Dzīvesgājums
Dzimis ietekmīga zemes īpašnieka, Osmaņu impērijas apgabala pārvaldnieka Džemala beja Cogolli ģimenē. Mācījās Stambulā. 1912. gadā Cogu bija viens no Albānijas Neatkarības deklarācijas parakstītājiem. Pirmā pasaules kara laikā dienēja Austroungārijas armijā. 1922. gadā albāniskoja uzvārdu par Zogu. No 1922. līdz 1924. gadam bija valsts premjerministrs. 1924. gadā Albānijā notika t.s. Jūnija revolūcija, un Zogu emigrēja uz Serbu, Horvātu un Slovēņu karalisti. Tajā pašā gadā atgriezās Albānijā, un ar Serbu, Horvātu un Slovēņu karalistes armijas un krievu baltgvardu palīdzību atguva varu.
Pavasara ofensīva (1918)
Operācija Mihaels
Vācu pirmā uzbrukuma operācija no 21. marta līdz 5. aprīlim, zināma arī kā Otrā kauja pie Sommas. Pret 28 britu divīzijām Ludendorfs raidīja 71 divīziju ar 6500 lielgabaliem. Uzbrukums sākās pēc masīvas piecas stundas ilgas artilērijas apšaudes. Pirmo reizi kopš 1914. gada beigām Rietumu frontē atsākās mobila karadarbība. Vāciešiem izdevās pārraut fronti, un atspiest britus par gandrīz 32 kilometriem. Pirmajā dienā vācieši sagrāba 21 000 britu karagūstekņu. 24. martā vācieši šķērsoja Sommes upi. Taču jau dažas dienas vēlāk vācu uzbrukuma spēks apsīkst nesasniedzot nospraustos mērķus. Vācu uzbrukums nebija veiksmīgs galvenajā, ziemeļu virzienā. Ātrais uzbrukums vāciešiem radīja problēmas ar apgādi, kas pirmās īpašo uzdevumu vienības atstāja bez munīcijas un pārtikas. Ieņemot pretinieka pārtikas noliktavas, vācu kareivji sāka tās izlaupīt, pametot uzbrukumu novārtā.
Zogu I
Dzīvesgājums
1925. gada 21. janvārī Nacionālā asambleja ievēlēja Cogu par pirmo Albānijas prezidentu uz septiņu gadu periodu. Cogu prezidentūras laikā valstī tika realizētas reformas, tomēr tā funkcionēja kā policejiska valsts. Pamazām Albānijā palielinājās Itālijas ietekme. 1928. gada 1. septembrī Albānija tika pārveidota par monarhiju, un Cogu kļuva par karali. 1929. gadā Albānijā tika atcelts šariats un pieņemts jauns civillikums. Valstī pamazām palielinājās Itālijas ietekme, un 1939. gada 7. aprīlī Itālija okupēja Albāniju, nesastopot nopietnu pretestību. Cogu I devās trimdā, 1939. gada jūlijā viņa ģimene uzturējās Latvijā, tad devās tālāk uz Zviedriju un Franciju.
Pavasara ofensīva (1918)
Operācija Mihaels
Milzīgi Krupa lielgabali raidīja 182 šāviņus uz Parīzi no 120 km attāluma, izraisot paniku pilsētā. Panākumu iedvesmots Vilhelms II 24. martu pasludināja par svētku brīvdienu. Daudzi vācieši domāja, ka karš tūlīt beigsies ar uzvaru. Līdz 5. aprīlim vācieši bija sagrābuši 3100 kv.km. teritorijas, taču nebija radījuši pārrāvumu starp sabiedrotajiem vai sakāvuši britus. Vācieši bija ieņēmuši teritorijas, kuru lielāko daļu viņi paši bija pametuši jau 1917. gadā, kad atkāpās uz ērtāk aizsargājamo Hindenburga līniju. Arī tagad viņiem pietrūka spēku šo teritoriju nostiprināšanai un aizstāvībai.
Antantes spēku atbildi kavēja mūžīgās nesaskaņas starp britu komandieri Heigu un franču komandieriem, ka nevēlējās atbalstīt britus ar palīgspēkiem. Franči bija gatavi pārraut kopējo aizsardzības līniju, atkāpjoties uz stabilākām Parīzes aizsardzības līnijām, kas pamestu angļus vienus pašus Flandrijā. Problēmu izdevās atrisināt abu valstu vadības delegācijām 26. martā vienojoties par ģenerāļa Foša iecelšanu par kopēju virspavēlnieku. Tikmēr britu karaspēku pastiprināja jaunas kanādiešu un austrāliešu divīzijas.
4×100 metru stafete
4×100 metru stafete ir īsākā stafešu skriešanas distance vieglatlētikas sacensībās stadionā.
Zogu I
Dzīvesgājums
Miris 1961. gadā Francijā, 2012. gadā pārapbedīts Albānijā.