cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amerikas pamatiedzīvotāju valodas
Vidusamerika
Vidusamerikas tautas bija vienas no pirmajām, kas izveidoja savu rakstību. Senākie teksti tika radīti ap 1000.g. p.m.ē., bet lielākā daļa rakstīto avotu attiecināmi uz m.ē. 6.—9. gadsimtu. Mūsdienās Vidusamerikas valodās izmanto latīņu alfabētu.
Lielākās valodu saimes ir maiju, oto-mangueanu, mikse-zokue, totonaku, jūtu-acteku un čibču (tikai reģiona dienvidu daļā). Pie mazākām saimēm un izolētām valodām pieder purhepeču (taraskanu), huavu, tekuistlateku un misumalpanu. Daudzas Vidusamerikas valodas ir nopietni apdraudētas vai jau izzudušas, savukārt citas ir dzīvotspējīgas arī mūsdienās, tostarp maiju (virs 900 000 runātāju), nahuatlu (1,45 mlj.), mišteku (virs 500 000) un sapoteku (ap 450 000).
Dienvidamerika
Dienvidamerikā mūsdienās saglabājušās aptuveni 350 pamatiedzīvotāju valodas, savukārt eiropiešu kolonizēšanas sākumposmā 16. gadsimta sākumā to bija ap 1 500. Kontinenta valodu pārbagātība pielīdzināma vienīgi teju 1000 papuasu valodām.
Salīdzinājumā ar Ziemeļameriku un Vidusameriku, Dienvidamerikas valodas ir trūcīgāk dokumentētas, un to klasifikācija ir mazāk pētīta un ne tik rūpīgi izstrādāta. Klasifikācijas izveidošanā lielākie nopelni pienākas amerikāņu valodniekam, Pitsburgas Universitātes profesoram Terensam Kaufmanam ''(Terrence Kaufman).
Ziemeļrietumi
Kolumbijas kalnaine, Panama, Kostarika
Ziemeļu priekškalne
Ekvadoras priekškalne, Peru, Venecuēlas un Kolumbijas ziemeļaustrumi
Benevento province
Benevento province ir viena no Itālijas provincēm valsts dienviddaļā, Kampānijas reģionā. Provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Benevento. Nākamās lielākās pilsētas ir Montezarkjo, Santagata de Džoti, Sandžordžo del Sannjo un Airola. 2011. gada beigās provincē dzīvoja aptuveni 287 tūkstoši cilvēku. Province administratīvi sīkāk dalās 78 komūnās.
Pjero Inkapjē
Pjero Martins Inkapjē Reina (es, dzimis ) ir Ekvadoras futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā, pārstāv Ekvadoras futbola izlasi. Kopš 2021. gada Inkapjē pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Bayer Leverkusen.
Ekvadoras futbola izlases sastāvā debitējis 2021. gadā. Piedalījies 2022. gada FIFA Pasaules kausā.
Šanhajas tornis
Šanhajas tornis ir 128 stāvu, 632 metru augsts debesskrāpis Šanhajā, Ķīnā. Tā ir augstākā ēka Ķīnā un otra augstākā ēka pasaulē. Ēkas būvniecība sākās un tā tika pabeigta. Šanhajas tornis tika atklāts.
Līdz 2017. gadam, Šanhajas tornim bija otrs ātrākais lifts pasaulē, kas sasniedza ātrumu 20,5 m/s. Šanhajas torni projektēja ASV uzņēmums Gensler.
Vana Japina
Vana Japina (dzimusi ) ir Ķīnas kosmonaute, Tautas Atbrīvošanas armijas Gaisa spēku lidotāja, pulkvede. Viņā ir pirmā Ķīnas sieviete, kas veikusi iziešanu kosmosā.
Vana 2010. gadā tika izvēlēta otrajā Ķīnas kosmonautu grupā. Viņa bija kosmosa kuģa Shenzhou 9 dublieru apkalpes sastāvā.
Pirmo kosmisko lidojumu Vana Japina veica 2013. gada jūnijā ar kosmosa kuģi Shenzhou 10. Misijas laikā veikta saslēgšanās ar kosmosa stacijas prototipu Tiangong 1.
Otro lidojumu kosmosā Japina sāka 2021. gada 15. oktobrī, esot kosmosa kuģa Shenzhou 13 operatorei, dodoties otrajā ekspedīcijā uz orbitālo staciju Tiangong. Stacijā viņa ar diviem kosmonautiem pavadīja sešus mēnešus. Japina veica vienu iziešanu kosmosā. Uz zemes kuģa nolaižamais aparāts atgriezās 2022. gada 16. aprīlī.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Iziešanas atklātā kosmosā:
Rikardo Orsolīni
Rikardo Orsolīni (it, dzimis ) ir itāļu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Orsolīni pārstāv Serie A komandu Bologna.
Vingrošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vingrošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no 20 oficiālajiem olimpiskajiem sporta veidiem. Tajās startēja 135 sportisti no 8 valstīm. lielākā daļa no sportistiem bija no Francijas. Sacensības tika aizvadītas Vensēnas velodromā 1900. gada 20. un 30 jūlijā. Šajās olimpiskajās spēlēs vingrošanā tika aizvadīta tikai viena disciplīna — individuālā daudzcīņa vīriešiem, kuru veidoja 16 dažādu vingrinājumu veidi.
Visas olimpiskās medaļas šajā sporta veidā izcīnīja Francijas pārstāvji. Zelta medaļu ieguva Gistavs Sandrā, sudraba medaļu ieguva Noēls Bā, bet bronzas medaļu ieguva Lisjēns Demanē.
Sacensību formāts
Vingrošanā tika aizvadīta daudzcīņa, kuru veidoja 16 vingrinājumi. Vairākos vingrojumos sacensības tika aizvadītas divas dienas. Katrā no vingrinājumiem punkti tika piešķirti atkarībā no izpildes kvalitātes. Maksimālais punktu skaits, ko piešķīra vienā vingrinājumā, bija 20 punkti, bet kopējais sacensību maksimālais punktu skaits varēja būt 320 punkti. Lielākā daļa no visiem vingrinājumiem, kas tika aizvadīti, bija vingrošanas rakstura, bet sacensībās bija iekļautas arī vairākas vieglatlētikas disciplīnas un svarcelšanas sacensības.
Tektonika
Tektonika ir ģeoloģijas nozare, kas izmanto plātņu tektonikas teoriju. Tā pēta Zemes uzbūves un tās ģeoloģiskās attīstības savstarpējās sakarības tektonisko kustību un deformāciju ietekmē un veido tektoniskās kartes. Tektonika skaidro kalnu grēdu un kratonu veidošanās procesus, tā prognozē vulkāna izvirdumus un zemestrīces, kā arī iespējamās naftas un dabasgāzes ieguves vietas.
Tektonikai ir vairākas apakšnozares, tai skaitā struktūrģeoloģija, tektonofizika, neotektonika.
Vingrošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Sacensību formāts
Vingrinājumu uzskaitījums:
Vieglatlētikā tika novērtēts vingrinājuma veikšanas stils. Taču vairākiem no vingrinājumiem bija arī normatīvs, kurs bija jāizpilda. Tāllēkšanā — 5.00 metri; kārtslēkšanā — 2.20 metri; kombinētajā augstlēkšanā sportistiem bija jālec pāri virvei, kas atradās 1.25 metru augstumā; kāpšanā virvē sportistiem bija lūgts kāpt 6.00 metru augstumā; svarcelšanā par katru 50 kilogramas svara bumbas pacelšanu virs galvas līdz rokas augstumam tika piešķirti 2 punkti, maksimāli bija jāceļ 10 reizes.
Pārstāvētās valstis un sportisti
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs vingrošanas sacensībās startēja 135 sportisti no 8 valstīm. Lielākā daļa no sportistiem (108 sportisti) bija no Francijas. Beļģija, Bohēmija un Itālija pirmo reizi startēja vingrošanā olimpiskajās spēlēs.
Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.
Golvejas grāfiste
Golvejas grāfiste (en, ga) ir grāfiste Īrijā, Konahtas provincē. Golvejas grāfistes pārvaldes centrs atrodas Golvejā. grāfistē dzīvoja 276 451 iedzīvotāji.
Ska Kellere
Franciska Marija Ska Kellere (dzimusi ) ir vācu politiķe un pašreizējā Eiropas Parlamenta deputāte. Kellere ir Apvienības 90./Zaļie biedre. 2009. gadā tika ievēlēta Eiropas Parlamentā, pārstāvot Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupu.
Kellere ir Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupas līdzpriekšsēdētāja Eiropas Parlamentā. 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās viņa bija Zaļo un Eiropas Brīvās apvienības grupas Eiropas Komisijas prezidenta amata kandidāte.
Bisko salas
Bisko salas (en, es) ir neapdzīvotu salu arhipelāgs Antarktīdas pussalas rietumu piekrastē. Stiepjas 150 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā gar Greiema un Lubē krastiem, no kuriem arhipelāgu atdala līdz 40 km platie Kristela (dienviddaļā) un Grandidjē (ziemeļdaļā) šaurumi. No Adelaidas salas dienvidos arhipelāgu atdala Matas šaurums. Lielākās salas ir Reno sala, Lavuazjē sala, Rabo sala un Pita salu grupa.
Arhipelāgu 1832. gada 17. februārī atklāja britu jūrasbraucēja Džona Bisko ekspedīcija, kura vārdā tas arī vēlāk nosaukts.
Gondvāna
Gondvāna paleoģeogrāfijā bija viens no diviem Zemes superkontinentiem (otrs bija Laurāzija). Pastāvēja aptuveni no 510 miljonus gadu līdz 180 miljonus gadu senai pagātnei. Iekļāva sevī lielāko daļu no mūsdienu Dienvidu puslodes sauszemes — Afriku, Dienvidameriku, Antarktīdu un Austrāliju, kā arī Indostānas un Arābijas tektoniskos blokus, kas mūsdienās ir pārvietojušies uz Ziemeļu puslodi.
Gondvāna izveidojās pirms aptuveni 750—530 miljoniem gadu un ilgu laiku atradās ap Dienvidpolu. Agrīnajā paleozojā tā pakāpeniski pārvietojās uz ziemeļiem un pirms aptuveni 360 miljoniem gadu savienojās ar Ziemeļamerikas-Skandināvijas kontinentu gigantiskajā Pangejas superkontinentā.
Juras periodā pirms aptuveni 180 miljoniem gadu Pangeja sadalījās, izveidojot Gondvānu dienvidos un Laurāziju ziemeļos, ko šķīra Tētijas okeāns. Pēc 30 miljoniem gadu Gondvāna pati sadalījās mūsdienu kontinentos. Sākumā sadalījās divās daļās, no kurām viena iekļāva mūsdienu Āfriku un Dienvidameriku, bet otra — Austrāliju, Antarktīdu un Indostānas pussalu. Mūsdienu kontinentu formēšanās beigusies pirms 70—80 miljoniem gadu.
Gondvānai nosaukumu devis austriešu ģeologs Eduards Ziss pēc Gondvānas reģiona (no sanskrita — ‘Gondu mežs’) centrālajā Indijā, kur tika pētīti perma—triasa periodu nogulumieži.
Trimaļnīki
Trimaļnīki ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 251 km attālumā no Rīgas.
Pūķis Baisulis
Pūķis Baisulis (ru) ir daudzgalvains, uguni spļaujošs pūķis, ļaunuma iemiesojums krievu tautas pasakās un biļinās. Slāvu mitoloģijā šis tēls ir sastopams arī kā zmoks (ru, sk, cs) vai smoks (ru, pl, be).
Valdeķi
Valdeķi ir ciems Tukuma novada Kandavas pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Teņņu strauta krastā pie autoceļa P109 6,5 km no pagasta centra Kandavas, 33 km no novada centra Tukuma un 98 km no Rīgas. Valdeķos atrodas kultūras nams, veikals, bijusī Aizdzires skola.
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap Valdeķu muižas (Waldeck) centru. 1882. gadā uzceltā muižas pils ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis. Muižu 1845. gadā, atdalot no Aizdzires muižas, izveidoja tās īpašnieks Nikolauss fon Koskuls un uzdāvināja savai sievai Luīzei (dzimušai Hānei). 1931. gadā to stipri nolaistu iegādājās izdevējs Antons Benjamiņš, kas to īsā laikā izveidoja par lauku paraugsaimniecību. 1941. gadā nacionalizēta, mūsdienās — Benjamiņu dzimtas īpašums. Ciems ap muižu izaudzis pēckara gados.
Sergejs Volodins
Sergejs Volodins (dzimis ) ir Latvijas bokseris un boksa treneris.
Saldais pārītis. Ir bērni
"Saldais pārītis. Ir bērni" ir latviešu televīzijas seriāls, kas tika pārraidīts kanālā 360TV no 2018. gada 10. marta. Seriāls veidots kā turpinājums 2006. gada seriālam "Saldais pārītis".
Sergejs Volodins
Bērnību pavadījis Rīgā, Maskavas forštatē. Bērnībā sācis nodarboties ar karatē, bet 12 gadu vecumā pārgājis uz boksu. Aktīvi piedalījies dažādos bērnu un jauniešu boksa turnīros. Ieguvis pamatizglītību Rīgas 32. vidusskolā un metālapstrādātāja profesiju Rīgas 3. arodskolā. No 2000. gada oktobra līdz 2001. gada maijam iesaukts Latvijas armijā, pēc dienesta turpinājis nodarboties ar boksu. Turpinājis piedalīties dažādās sacensībās un turnīros. 2006. gadā kļuvis par Latvijas amatieru čempionu boksā svara kategorijā 64 kg. Pēc armijas ieguvis vidējo izglītību Rīgas 57. vidusskolā.
Saldais pārītis. Ir bērni
Sižets
"Saldais pārītis. Ir bērni" notikumi risinās 10 gadus pēc "Saldais pārītis" notikumiem. Filipam un Simonai ir divi bērni - Filips juniors un Hanna. Simona līdz šim bijusi mājsaimniece un rūpējusies par bērniem, tomēr nu vēlas atsākt karjeru. Filips savukārt kļuvis par multimediju kompānijas vadītāju.
Sergejs Volodins
Karjera
Piedalījies gan vietēja mēroga, gan starptautiskos boksa turnīros un sacīkstēs. 2006. gadā pārgājis uz profesionālo sportu. Piedalījies starptautiskās sporta nometnēs dažādās Eiropas valstīs ar Hamburgas pilsētas (Vācija) boksa klubiem — Universum-Box Promotion un Arena-Box. Piedalījies sporta sacensībās un treniņos Eiropā un citur pasaulē.
Saskaņā ar portāla BOXREC sniegto informāciju S. Volodins bija pirmais numurs Latvijā starp profesionāļiem no 2006. līdz 2008. gadam, svarā 66.7 kg (welterweight). Starp amatieriem piedalījies 75 cīņās, no kurām 55 bija uzvaras. Starp profesionāļiem piedalījies 26 cīņās, no kurām 10 uzvaras. 2010. gadā pabeidzis Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmiju, iegūstot izglītības zinātņu bakalaura akadēmisko sportā, kā arī sporta trenera un sporta skolotāja kvalifikāciju.
Sergejs Volodins ir Starptautiskās klases sporta meistara Andreja Dolgova audzēknis. A. Dolgovs bija Eiropas Kausa uzvarētājs 1965. gadā un pirmais Latvijas bokseris, kuram piešķirts starptautiskās klases sporta meistara nosaukums.
Trenera karjera
Sergejs Volodins no 2011. gada strādā un trenē jaunos sportistus boksa klubā "Legenda". Ir boksa kluba "Legenda"" līdzdibinātājs. S. Volodins kopā ar kolēģi — boksa treneri Viktoru Plavinski — boksa klubā "Legenda" ir izaudzinājuši bokserus, kuri ir kļuvuši par Latvijas čempioniem, Latvijas olimpiāžu uzvarētājiem un starptautisko A klases turnīru uzvarētājiem.
Dzelte
Dzelte jeb ikteruss (la) ir simptoms, kas izpaužas kā ādas, gļotādas un acu baltumu sklēru nokrāsošanās dzeltenā krāsā vai pat oranžā krāsā. Šis simptoms ir raksturīgs cilvēkiem, kas slimo ar A hepatītu, tautā dēvētu par dzelteno kaiti, žultsakmeņu slimību u.c. aknu patoloģijām. Dzelti izraisa žults pigmenta bilirubīna koncentrācijas palielināšanās asinīs. Bilirubīna normāla koncentrācija asins plazmā ir mazāka par 25 µmol/l. Tiklīdz tā koncentrācija pārsniedz 50 µmol/l, parādās dzelte.
Kolosi pils
Kolosi pils ir bijusī krustnešu pils, kas atrodas uz rietumiem no Kipras pilsētas Limasolas. Viduslaikos tā bija Maltas ordeņa galvenā mītne.
Pili 13. gadsimta sākumā sāka celt Kipras karalis Hugo I. Pēc tam, kad tā nokļuva Maltas ordeņa valdījumā, ordeņa brāļi pie pils uzcēla cukura ražotni, bet apkaimē attīstīja cukurniedru audzēšanu. Tika noorganizēta vīnogu audzēšana un šodien apkaimes vīns Kommandaria (Κουμανδαρία) tiek uzskatīts par senāko nepārtraukti iegūto vīna šķirni pasaulē.
Ninbo
Ninbo (zh, ), agrāk arī Ninpo, ir prefektūras līmeņa municipalitāte Džedzjanas provincē Ķīnas dienvidaustrumos. Ninbo ir subprefektūras līmeņa municipalitāte un vienlaikus arī speciālās plānošanas pilsēta. Izvietojusies provinces ziemeļaustrumos. Ziemeļos to apskalo Handžou līcis, bet austrumos — Austrumķīnas jūra. Robežojas austrumos ar Šaosjinu, dienvidos — ar Taidžou, bet ziemeļaustrumu piekrastē izvietojies Džoušaņas arhipelāgs. Administratīvi Ninbo municipalitātei pakļautas vēl divas pilsētas ar vairāk kā miljonu iedzīvotājiem — Cisji un Jujao.
Vēsture
Ninbo ir viena no Ķīnas vecākajām pilsētām, kuras vēsture sakņojas Hemudu kultūrā ap 4800. gadiem p.m.ē. Zināma kā viena no Zīda ceļa tirdzniecības pilsētām 2000 gadu senā pagātnē, kā arī nozīmīga tirdzniecības osta Tanu un Sunu dinastiju laikā.
Sunu dinastijas laikā (960—1279) pilsēta tika dēvēta par Mindžou (明州, Míngzhōu). Minu dinastijas laikā Ninbo bija vienīgā osta, kurā bija atļauta tirdzniecība ar Japānu. Cjinu dinastijas laikā Ninbo bija viena no līguma ostām, kas tika atvērtas eiropiešiem saskaņā ar Naņdzjinas līgumu.
2. pasaules kara laikā Japāna bombardēja Ninbo ar bumbām, kurās bija ar buboņu mēri inficēti kukaiņi, izsaucot nopietnu slimības uzliesmojumu.
Saimniecība
Galvenā saimnieciskā darbība pilsētā saistīta ar Ninbo-Džoušaņas ostu, kas ir viena no lielākajām ostām Ķīnā. Galvenās rūpniecības nozares ir elektrotehnika, tekstilrūpniecība un pārtikas rūpniecība.
2007. gadā pāri Handžou līcim tika uzbūvēts 35,7 km garš tilts, kas Ninbo savieno ar Šanhaju.
Čīro Immobile
Čīro Immobile (it; dzimis ) ir Itālijas futbolists, uzbrucējs, Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2016. gada spēlē A sērijas kluba Romas "Lazio" sastāvā.
Vana (nozīmju atdalīšana)
Vana var būt:
Čīro Immobile
Trīs reizes kļuvis par A sērijas rezultatīvāko spēlētāju, gūstot visvairāk vārtu sezonā: 2013.—2014. (22 vārti), 2017.—2018. (29 vārti) un 2019.—2020. (36 vārti) gada sezonās. Pēdējais no tiem ir arī atkārtots A sērijas rekords gūto vārtu ziņā sezonas laikā. 2019.—2020. gada sezonā kļuva par Eiropas Zelta zābaka ieguvēju.
Sasniegumi
Pescara
Borussia Dortmund
Lazio
Individuālie sasniegumi
Edmonds Tapsoba
Edmonds Feisals Tapsoba (fr, dzimis ) ir Burkinafaso futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā, pārstāv Burkinafaso futbola izlasi. Kopš 2020. gada Tapsoba pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Bayer 04 Leverkusen.
Burkinafaso futbola izlases rindās debitējis 2016. gadā.
Jelgavas apgabals
Jelgavas apgabals (de) bija administratīvi teritoriālā vienība Ostlandes Latvijas ģenerālapgabala (1941—1944) sastāvā. Jelgavas apgabala komisārs bija Valters fon Mēdems.
FK Mačva Šabac
Šabacas "Mačva" (sr) ir Serbijas futbola klubs no Šabacas. Klubs spēlē Serbijas Superlīgā. Tas ir dibināts 1919. gadā.
Kalnienes Papua
Kalnienes Papua (id) ir Indonēzijas pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība ar speciālu statusu. Izvietojusies valsts austrumos, aizņem Jaungvinejas salas Indonēzijas daļas centrālo daļu Maokes kalnos. Provinces teritorija aptuveni atbilst papuasu tradicionālajam Lano-Pago reģionam. Administratīvi iedalās astoņos apriņķos. Provinces galvaspilsēta un lielākā apdzīvotā vieta ir Vamena. Kā patstāvīga province izveidota 2022. gada 25. jūlijā, nodalot no Papuas provinces.
Aleksejs Bestuževs-Rjumins
Aleksejs Bestuževs-Rjumins ​​(ru, 1693-1766) bija Krievijas caristes, vēlāk Krievijas Impērijas diplomāts.
Dzīvesgājums
Dzimis 1693. gada 1. jūnijā (22. maijā pēc VS) Maskavā bajāra Pētera Bestuževa ģimenē. Lielā Ziemeļu kara laikā 1705. gadā Krievijas cars Pēteris I viņa tēvu iesaistīja diplomātiskā dienestā un Alekseju kopā ar viņa brāli Mihailu 1708. gadā nosūtīja mācīties uz Kopenhāgenu un Berlīni. 1713. gadā viņš kļuva par Hanoveras kūrfirsta Georga Ludviga galminieku, no 1714. gada Lielbritānijas un Īrijas karaļa Džordža I galminieku Londonā. 1718. gadā Pēteris I viņu nosūtīja Jelgavu, kur viņa tēvs bija Kurzemes un Zemgales hercogienes Annas Ivanovnas galma virspadomnieks (oberhofmeistars).
No 1720. līdz 1740. gadam viņš bija Krievijas diplomāts Kopenhāgenā, kopš 1734. gada Krievijas Impērijas sūtnis Dānijas karalistē. Pēc ķeizarienes Annas nāves 1740. gadā Bestuževu-Rjuminu ieslodzīja Šliselburgas cietoksnī un piesprieda nāvessodu, bet pēc ķeizarienes Elizabetes nākšanas pie varas 1741. gadā viņu apžēloja un iecēla par vicekancleru, senatoru, pasta direktoru, 1744. gadā par valsts kancleru. Septiņgadu kara laikā viņam pārmeta valsts nodevību, 1758. gadā apcietināja un otro reizi piesprieda nāvessodu. Pēc ķeizarienes Katrīnas II nākšanas pie varas 1762. gadā Bestuževs-Rjumins atguva tiesības un titulus, bet ne politisko ietekmi.
Miris 1766. gada 21. aprīlī Pēterburgā.
Cēsu pilsmuižas īpašnieks
1747. gadā ķeizariene Elizabete savam kancleram grāfam Aleksejam Bestuževam—Rjuminam uzdāvināja Cēsu pilsmuižu, bet viņš nespēja satikt ar Cēsu pilsētas iedzīvotājiem. Kad 1748. gadā ugunsgrēka laikā gāja bojā Cēsu pilsētas rātsnams un lielākā daļa pilsētas, Bestuževs pavēlēja uzart pilsētas ielas un apsēt tās ar auzām. 1755. gadā viņš pilsmuižu pārdeva Gotlībam Johanam fon Volfam. 1766. gadā ķeizariene Katrīna II Cēsīm piešķīra tirdzniecības privilēģijas, bet tikai 1783. gadā atjaunoja Cēsu pilsētas tiesības.
Trizori
Trizori ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 259 km attālumā no Rīgas.
1140. gads
1140 (MCXL) bija garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās pirmdienā.
Valmieras apgabals
Valmieras apgabals (Kreisgebiet Wolmar) bija administratīvi teritoriālā vienība Ostlandes Latvijas ģenerālapgabala (1941-1944) sastāvā. Valmieras apgabala komisārs bija Hermanis Hanzens (Hermann Hansen, 1898-1973).
Teritoriālais iedalījums
Valmieras apgabals dibināts 1941. gada 1. septembrī, tā sastāvā bija
Veseli pie Morāvas
Veseli pie Morāvas (cz) ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Hodonīnas apriņķī pie Morāvas upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 12. gadsimtā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
1983.—1984. gada Eiropas kausa sezona
1983.—1984. gada Eiropas kausa sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 29. sezona. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Stadio Olimpico stadionā Romā.
Par Eiropas kausa uzvarētājiem ceturto reizi kļuva Anglijas klubs Liverpool, kas finālā uzvarēja Itālijas komandu Roma. Šī bija pirmā reize, kad uzvarētāja noskaidrošanai bija nepieciešami pēcspēles 11 metru sitieni.
Sautiņi
Sautiņi var būt:
Samaņkas ezers
Samaņkas ezers (arī Samankas ezers, Samaņka, Samaņku ezers) ir ūdenstilpe Augšdaugavas novada Medumu pagastā pie pašas robežas ar Lietuvu. Izvietojies pagasta dienvidos Augšzemes aizsargājamo ainavu apvidū. Krasti zemi, lēzeni, dienvidos un rietumos — stāvi, dibens — dūņains, mālains, smilšains, siekstains. Ietek trīs grāvji, iztek strauts uz Grendzes ezeru. Mīt rauda, asaris, līdaka, līnis, karūsa, plaudis. Dienvidaustrumu krastā 170,7 m augstais Samaņkas kalns.
Ziemeļu un austrumu krastā Grendzes ciems.
Mirage 2000
Dassault Mirage 2000 ir Francijas ceturtās paaudzes iznīcinātājs, ko ražo Dassault Aviation. Tas tika izstrādāts 1970. gados kā vieglais iznīcinātājs uz Mirage III bāzes priekš Francijas Gaisa spēkiem.
Taktiskās un tehniskās īpašības
Tālāk norādītās specifikācijas atbilst Mirage 2000C modifikācijai.
Datu avots: Jane's, 2004.
Tehniskās Specifikācijas Lidojuma Specifikācijas Bruņojums
Tumšzilā drudzene
Tumšzilā drudzene (la) ir augu suga genciānu dzimtas drudzeņu ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā (neiekļaujot lielu daļu Ziemeļeiropas) un Rietumāzijā, atklātās, periodiski vai pastāvīgi mitrās vietās ar kūdras augsni — mitrās un purvainās pļavās, zāļu purvu apmalēs, mežmalās. Latviju šķērso sugas izplatības robeža, tādēļ valsts teritorijā tumšzilā drudzene ir sastopama reti — galvenokārt valsts austrumu daļā. Būdama pret izmaiņām jutīga suga, atradņu skaits Latvijā strauji sarūk pārmitro biotopu meliorācijas un rekultivācijas dēļ.
Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.
Morfoloģija
Tumšzilā drudzene ir daudzgadīgs 25—60 cm garš lakstaugs ar stāvu, aplapotu stublāju, kurš parasti nezaro. Auga lapas ir šauras, lineāras vai lancetiskas, aptuveni 4—7 cm garas un 0,2—0,5 cm platas. Tām ir viena izteikta dzīsla. Piezemes lapu rozetes nav un uz stublāja lapas ir pretējas.
Brazīlijas Neatkarības karš
Brazīlijas Neatkarības karš noritēja no 1822. gada februāra līdz 1824. gada martam. Kara iemesls bija Brazīlijas Impērijas pašpasludinātā neatkarība un atdalīšanās no Portugāles, Brazīlijas un Algarves Apvienotās Karalistes. Karš noritēja Brazīlijas teritorijā un Atlantijas okeānā. Karā kritušo skaits ir neskaidrs, aprēķini svārstās no 5700 līdz 6200 kritušajiem.
Kara iemesli
Portugāles karalistes galms pēc bēgšanas no Napoleona armijas 1808. gadā pārcēlās uz Brazīliju, Riodežaneiro. Lai arī Napoleons bija sakauts jau 1814. gadā, Portugāles karalis Žoao VI ar galmu turpināja uzturēties Brazīlijā un 1815. gadā savu valsti pārveidoja par Portugāles, Brazīlijas un Algarves Apvienoto Karalisti, tādējādi Brazīliju no kolonijas paaugstinot līdz karalistei.
1820. gadā Portugālē notika revolūcija, kas pasludināja jaunu konstitūciju; izpildvara nonāca parlamenta rokās. 1821. gada februārī revolucionāri nemieri sākās arī Brazīlijā, dumpiniekiem pieprasot parlamenta izveidošanu un konstitūcijas pieņemšanu. Konstitūcijas atbalstītājus apspieda karaspēks kroņprinča Pedru vadībā. Politiskā situācija Portugālē bija tāda, ka Žoao IV bija spiests tur atgriezties, par reģentu Brazīlijā atstājot Pedru I.
Parlamentārā valdība Portugālē vēlējās nostiprināt savu kontroli arī Brazīlijā, samazinot tās privilēģijas un autonomiju. Brazīlijas augstmaņu vidū sākās neatkarības pasludināšanas kustība. Piemēru rādīja kaimiņu reģioni - šajos gados neatkarību pasludināja visas Spānijas impērijas kolonijas Latīņamerikā.
Kara gaita
1821. gada 5. jūnijā Portugāles parlamentam uzticīgais Riodežaneiro garnizona komandieris pārņēma varu, un pieprasīja Pedru atgriešanos Portugālē. Atlikušajos 1821. gada mēnešos Pedru pavadīja slepenās sarunās ar reģionu pārstāvjiem, par to, vai viņam būtu jāpaliek Brazīlijā. 1822. gada 9. janvārī Pedru pasludināja – Es palieku! (Fico). Riodežaneiro garnizona komandieris bija neapskaužamā situācijā – no viena puses, viņš bija lojāls Portugāles parlamentam un konstitūcijai, no otras, viņš nebija gatavs ar bruņotu spēku uzbrukt un iznīcināt Portugāles troņmantinieku. Galvaspilsētā izvietotās valdības karaspēka vienības lēnām aplenca un no piekļuves ostai atgrieza Pedru uzticīgās karaspēka vienības. Februāra sākumā Pedru izvirzīja ultimātu – vai nu Portugālei uzticīgais karaspēks kāpj kuģos un dodas mājup, vai arī viņš pavēlēs uzsākt uzbrukumu. 1822. gada 15. februārī Portugālei lojālais Riodežaneiro garnizons piekrita evakuācijai. Padru bija izdevies iegūt kontroli pār Minasžeraisas un Sanpaulu provincēm.
1822. gada 7. septembrī Pedru publiski no savas uniformas norāva Portugāles uzplečus un paziņoja, ka līdz nāvei cīnīsies par Brazīlijas neatkarību. 1822. gada 12. oktobrī viņu pasludināja par Pedru I, pirmo Brazīlijas Impērijas imperatoru.
Pirmais viņa uzdevums bija pakļaut portugāļiem joprojām lojālās Baijas, Paras un Maraņaunas provinces ziemeļos. Brazīlijas armiju izveidoja no neatkarībai uzticīgiem kareivjiem, provinču zemessargiem, vergiem un ārvalstu algotņiem. Pa visu Brazīliju izkaisītās portugāļu armijas vienības, kuru kopskaits bija ap 10 000 kareivjiem, nespēja izturēt brazīļu spiedienu, un atkāpās uz piekrasti, kur lielajās ostas pilsētās – Belenā, Montevideo, Salvadorā u.c. - tiem bija cerības uz jaunu papildspēku saņemšanu. Brazīlijas milzīgie izmēri un jebkādu iekšzemes ceļu trūkums nozīmēja, ka Pedru I šo pilsētu pakļaušanai bija jāizmanto nelielā brazīļu karaflote, kas pieredzējušā angļu jūras virsnieka Tomasa Kokrena vadībā izpildīja šo uzdevumu un sagrāba lielākās ostas ziemeļu provincēs. Aplenktā Montevideo garnizona padošanās 1824. gada 8. martā iezīmēja Brazīlijas Neatkarības kara beigas.
Neatkarības atzīšana
1823. gadā Portugālē notika jauna revolūcija, karalis Žoao IV atguva kontroli pār izpildvaru. Viņš informēja Pedru I, ka politiskā situācija viņam neļauj atzīt Brazīlijas neatkarību, taču nekādas jaunas militārās darbības vairs netiks veiktas. Ar Lielbritānijas starpniecību 1825. gada 29. augustā Riodežaneiro parakstīja brazīļu-portugāļu līgumu, ar kuru Portugāle atzina Brazīlijas neatkarību.
Brazīlijas zaudēšana bija ievērojams trieciens Portugāles koloniālajai impērijai, kas turpmāk pievērsās Angolas un Mozambikas provinču paplašināšanai.
Dečīna
Dečīna (cs) ir pilsēta Čehijas ziemeļos. Izvietojusies pie Ploučnices upes ietekas Labā Ūstu apgabalā pie Vācijas robežas, Dečīnas apriņķa centrs. Sastāv no divām vēsturiskām daļām: vecās Dečīnas Labas upes labajā krastā un 1942. gadā pievienotās Bodenbahas, upes kreisajā krastā.
Vēsture
Vēstures avotos Dečīna kā Tečene (de) pirmoreiz minēta 1256. gadā, bet jau 9. gadsimtā upes kreisajā krastā Pšemislu dinastijas Bohēmijas hercogs uzbūvēja pili, ko pēc kārtējiem plūdiem 1059. gadā pārcēla uz upes labo krastu. Karalis Otokārs II pēc vācu ieceļotāju uzaicināšanas 13. gadsimtā padarīja Tečeni par apkārtnes administratīvo centru. Pilsēta bija pārsvarā vāciska līdz 1945. gadam, kad visi Sudetijas vācieši tika padzīti no Čehijas. No 1942. līdz 1945. gadam pilsētas nosaukums bija Tečene-Bodenbaha (Tetschen–Bodenbach). Dečīna bija viena no tām Čehijas ziemeļu pilsētām, kas stipri cieta 2002. gada augusta plūdos, kad ūdens līmenis pacēlās par 12 metriem.
Baravikas
Baravikas jeb cietenes ir beku dzimtas sēnes, kuru augļķermeņus lieto pārtikā kā vērtīgas ēdamās sēnes.
Etimoloģija
Vārds "baravika" aizgūts no slāvu valodām, kurās "bor" apzīmēja silu, baraviku iecienīto meža tipu. Vietām tiek lietots apvidvārds "cietene", kas iespējami saistās ar igauņu baravikas sinonīmu "kiviseen", "akmenssēni". Dažas vārdnīcas pat norāda "cieteni" latviski kā pamatvārdu,, bet "baraviku" kā apvidvārdu.
Līdz 21. gadsimta sākumam jēdziens "baravikas" latviski apzīmēja dažas vizuāli līdzīgas plašās beku ģints sēņu sugas, kuras sadzīvē un populārajos sēņu noteicējos parasti netika savstarpēji atšķirtas. Tomēr pēc tam ģenētiski molekulāru pētījumu rezultātā beku ģints tika pēc radniecības sadalīta daudzās sīkākās un 2020. gados terminu "baravikas" un "beku ģints" nozīme Latvijas teritorijā sakrīt — visas 4 Latvijā atrastās šīs ģints sēņu sugas ir baravikas. Tomēr pavisam pasaulē ģintī uz 2021. gada sākumu zināmas 282 sugas, tai skaitā Vidusjūras reģionā populārā un Lietuvā atrastā Boletus aereus ("bronzas baravika") un oficiālie latviskie nosaukumi tām nav doti, pašlaik atbilstoši tradīcijai tām ir pieļaujami gan "beka", gan "baravika".
Vairākās citās valodās vārds "baravikas" vai tā formas apzīmē ne tikai visu beku ģinti, bet arī beku dzimtu (lt, et, pl), citās tikai ģinti (ru, be).
Taksonomija
Dažādi avoti Latvijā izšķir no 4 līdz 19 baraviku formām, kuras ir atkarīgas no augšanas vietas: egļu, priežu, bērzu, ozolu un citas. Radikālākie skatījumi egļu baravikas formu reizēm izdala kā galveno, pārējās atzīstot tikai par tās paveidiem. Atšķirības pārsvarā attiecas uz cepurītes krāsu, kātiņa formu un tā tīklveida zīmējumu, dažreiz sugas grūti atšķirt citu no citas un to nosaukumi tiek saistīti ar attiecīgo koku sugu. Saskaņā ar pašreizējo sistemātiku, Latvijā ir zināmas 3 vai 4 baraviku sugas un 2 vai 3 egļu baravikas formas.
Egļu baravika (Boletus edulis)
Aug egļu un jauktajos egļu mežos. Cepurītes krāsa — kastaņbrūna, brūna, nevienmērīga, ar gaišākiem vai tumšākiem lāsumiem. Kātiņš sākumā resns, bumbuļveidīgs, vēlāk — vālesveidīgs un izstiepts, apakšdaļa ar paresninājumu. Tīklveida zīmējums ir redzams kātiņa augšdaļā.
Bērzu baravika (Boletus betulicolus)
Aug bērzu un jauktajos bērzu mežos. Cepurītes krāsa — gaiši brūna, pelēcīgi brūna, pie malas gaišāka, stobriņi ir īsi. Kātiņš ir resns, bumbuļveidīgs, ar paresninājumu apakšdaļā, ar tīklveida zīmējumu augšdaļā. Liela daļa pētnieku to atzīst tikai par egļu baravikas formu.
Priežu baravika (Boletus pinophilus)
Aug smilšainos priežu mežos un jauktajos priežu mežos. Cepurītes krāsa tumši sarkanbrūna, reizēm ar zilpelēku nokrāsu un gaišu malu (vistumšākā cepurīte starp baravikām). Kātiņš sākumā balts vai viegli brūngans, vēlāk ar izcilnētu baltu vai dzeltenīgu tīklveida zīmējumu.
Ozolu jeb vasaras baravika (Boletus reticulatus)
Latvijā sastopama retāk kā citas baravikas. Aug zem ozoliem lapu un jauktos mežos, parkos. Cepurītes krāsa ir pelēcīgi brūna vecumā reizēm saplaisājusi. Kātiņš ar paresninājumu apakšdaļā, ar izcilnētu tīklveida zīmējumu.
Bioloģiski aktīvās vielas
Baraviku augļķermeņi satur vērtīgu steroīdu — ergosterolu (500 mg uz 100 g kaltētu sēņu), kā arī tā atvasinājumu ergosterola peroksīdu (30 mg uz 100 g kaltētu sēņu). Ergosterola peroksīdam piemīt pretmikrobu un pretiekaisuma aktivitāte, kā arī tam konstatētas citotoksiskas īpašības attiecībā uz dažām laboratorijā kultivētām vēža šūnu līnijām.
Ārējās saites
[http://www.senes.lv/Beku-becinju_sugas.htm Sēnes.lv. Beku sugas]
Vispārējs streiks
Vispārējs streiks jeb ģenerālstreiks ir plaša mēroga vairāku valsts vai reģiona saimniecības pamatnozaru strādnieku atteikšanās strādāt, lai tādējādi paralizētu valsts saimniecisko dzīvi. Šīm darbībām var būt gan saimnieciski, gan arī politiski mērķi.
Argentīnas Veselības ministrijas ēka
Argentīnas Veselības ministrijas ēka (es), sākotnēji — Sabiedrisko darbu ministrijas ēka, atrodas Monserratas rajonā Buenosairesā, Argentīnā. Tā ir 93 metrus augsta, racionālisma stilā celta ēka.
Sākotnēji tajā atradās Sabiedrisko darbu ministrija, bet tagad šī ēka ir Veselības ministrijas un Sociālās attīstības ministrijas mājvieta.
Uz ēkas ziemeļu un dienvidu sienām ir lieli Evas Peronas tērauda attēli. Viņas oficiālais portrets ir vērsts uz dienvidiem, bet attēls ziemeļos attēlo viņu sniedzot aizrautīgu runu. Mākslas darbus izveidoja argentīniešu mākslinieks Marmo.
Čašmas aizsprosts
Čašmas aizsprosts (ur) ir HES uz Indas upes Pakistānas ziemeļos. Aizsprosts ir 11,28 metrus augsts un 1084 metrus garš. HES turbīnu jauda — 8 x 23 MW. Ūdenskrātuves ūdens tiek izmantots apūdeņošanai. Aizsprostu no 1967. līdz 1971. gadam cēla franču kompānijas, bet elektroenerģijas ražošana sākta 2001. gadā.
Aizsprosta ūdenskrātuve 1996. gadā iekļauta Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā. Šeit uzturas vairāk nekā 200 000 putnu, sevišķi svarīga ziemošanas vieta tā ir dzērvēm.
Ziras
Ziras ir ciems Kurzemē, Ventspils novada Ziru pagasta centrs. Atrodas pie autoceļu V1269 (Alsunga — Tērande — Ziras) un V1350 (Ziras — Vēkas) krustojuma. Zirās atrodas pagasta pārvalde un 1989. gadā celts tautas nams. Ziru pamatskola slēgta 2009. gadā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap vēsturisko Ziru muižu (Gut Sirgen).
Eduards Birgfelds
Eduards Ādolfs Heinrihs Birgfelds (de; dzimis, miris ) bija vācu ārsts un šaha problēmists.
Pēc skolas beigšanas Birgfelds studējis medicīnu. Kā štāba ārsts piedalījies 1. pasaules karā. Pēckara gados viņš bijis vispirms virsārsts Kemnicā, bet no 1928. gada Meisenes slimnīcas galvenais ārsts. Miris no leikēmijas nepilnu 52 gadu vecumā.
Šaha kompozīcija
Uzdevumu sastādīšanā Birgfelda galvenais virziens bija pašmati. 1922. gadā viņš izdevis krājumu Fata Morgana ar 950 uzdevumiem, no tiem 700 bijuši pirmpublicējumi. 1924. līdz 1928. gadam viņš vadījis šaha kompozīcijas nodaļu laikrakstā Chemnizer Tageblatt. No 1928. līdz 1939. gadam bijis populārā problēmu žurnāla Die Schwalbe galvenais redaktors un Starptautiskās problēmistu savienības priekšsēdētājs.
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
Vladimirs Šmicers
Vladimirs Šmicers (cz, dzimis ) ir bijušais Čehijas futbolists, spēlēja uzbrūkošā pussarga pozīcijā.
Savu karjeru Šmicers sāka Čehijas komandā Slavia Prague. 1996. gadā Šmicers pievienojās Francijas komandai Lens, kur izcīnīja līgas čempionu titulu. 1999. gadā Šmicrs pievienojās Liverpool komandai, kuras sastāvā ieguva vairākus titulus. 2005. gada UEFA Čempionu līgas finālā Šmicers guva vārtus un Liverpool komanda uzvarēja AC Milan. Vēlāk Šmicers atgriezās Francijā un pievienojās Bordeaux, bet savu karjeru noslēdza Slavia Prague.
Kopā ar Čehijas futbola izlasi Šmicers izcīnīja otro vietu 1996. gada Eiropas čempionātā, finālā zaudējot Vācijai.
Sasniegumi
Lens
Liverpool
Čehija
Trokšas (Stabulnieku pagasts)
Trokšas ir ciems Stabulnieku pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 220 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P58.
Žemīna
Žemīna (lt) lietuviešu mitoloģijā ir zemes dieve un zemes personificējums, viena no galvenajām lietuviešu dievēm. Žemīna bija Perkūna sieva un Žemepata māsa, iespējams, dvīņumāsa. Latviešu mitoloģijā pazīstama kā zemes māte.
Konahta
Konahta (ga, en) ir viena no četrām Īrijas provincēm. Tā atrodas Īrijas salas rietumos. Ģeogrāfiski Konahtas platība ir 17 711 km2, tur dzīvo aptuveni 586 tūkstoši iedzīvotāju. Lielākās pilsētas ir Golveja, Atlona, Slaigo, Kāslbāra un Belina.
Sredņekolimska
Sredņekolimska (ru, sah) ir pilsēta Krievijā, ulusa centrs Sahas Republikā. Atrodas Kolimas upes kreisajā krastā 1280 km no republikas galvaspilsētas Jakutskas. Tajā dzīvo 3118 iedzīvotāji (2023).
Mārupes iela (Rīga)
Mārupes iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Āgenskalnā. Mārupes iela sākas krustojumā ar Bāriņu, Nometņu un Mazo Nometņu ielu un beidzas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu. Ielas garums ir 1104 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu divu joslu platumā visā ielas garumā.
Ielu savienojumi
Mārupes iela ir savienota ar šādām ielām:
Vācijas Tēvzemes partija
Vācijas Tēvzemes partija bija labējā spārna partija Vācijas impērijā, kas pastāvēja no 1917. līdz 1918. gadam.
Partijas tika izveidota 1917. gada 2. septembrī, Sedānas kaujas gadadienā. Partijas izveidotāji bija prūšu junkuru lobētājs Volfgangs Kaps un bijušais Vācijas impērijas flotes komandieris Alfreds fon Tirpics. Faktiski Vācijas Tēvzemes partija bija augstāko armijas komandieru Paula fon Hindenburga un Eriha Ludendorfa militāri agresīvās nostājas atbalstītāja politiskajā sfērā, jo tā tika dibināta kā atbilde aprindām reihstāgā, kuras vēlējās izbeigt karu un slēgt mieru, kā arī tās pamatsastāvu veidoja konservatīvie spēki, kas atbalstīja kara turpināšanu. Starp partijas biedriem bija ne tikai pazīstami prūšu izcelsmes politiķi, bet arī, piemēram, prominenti Bavārijas antisemīti.
1918. gada vasarā partijas biedru skaits sasniedza 1,25 miljonu biedru, kas ļāva Hindenburgam noraidīt jebkuras prasības pēc miera, tomēr jau septembrī biedru skaits saruka līdz 800 000. Tam par iemeslu kalpoja neveiksmes frontē. Pēc policijas atskaitēm zināms, ka šajā periodā liela daļa partijas biedru, kas ieradās uz tās pasākumiem, nereti publiski izrādīja savu neapmierinātību un aģitēja pret pašu partiju. Pēc Novembra revolūcijas partija beidza pastāvēt. 10. decembrī tā tika izformēta, tomēr tās biedriem vēlāk bija būtiska ietekme uz notikumiem Veimāras republikā, piemēram, Volfgangs Kaps bija nominālais Kapa puča vadītājs, bet partijas ierindas biedrs Antons Drekslers izveidoja NSDAP. Daļa bijušo partijas biedru vēlāk darbojās Vācu Nacionālajā Tautas partijā.
Proklamācija
Proklamācija (la — ‘uzsaukums’) ir aģitācijas nolūkā izdota skrejlapa, kurā izteikts aicinājums uz aktīvu darbību, piemēram, streikot, iziet demonstrācijās. Bieži vien šis uzsaukums ir nelikumīgs.
Citās nozīmēs ar proklamāciju var saprast arī publisku paziņojumu, politisku uzsaukumu. Ja ir domāta darbība (proklamēšana), tad tā ir kaut kā svinīga pasludināšana, piemēram, republikas proklamēšana.
F-15 Eagle
McDonnell Douglas (tagad Boeing) F-15 Eagle ir ASV divu dzinēju iznīcinātājs. Tas ir viens no visveiksmīgākajiem mūsdienu iznīcinātājiem, kas izcīnījis uzvaras vairāk nekā 100 gaisa kaujās. F-15 pirmais lidojums notika 1972. gada jūlijā, tas tika pieņemts ASV Gaisa spēku sastāvā 1976. gadā.
Taunsas aizsprosts
Taunsas aizsprosts (ur) ir aizprosts uz Indas upes Pakistānas centrālajā daļā. Ar aizsprosta palīdzību tiek regulēta upes ūdens padeve un apkārtējā reģiona irigācija. Aizsprosts kalpo arī kā auto un dzelzceļa tilts, gāzes un naftas vada un elektrības padeves nodrošināšanai. Aizprosts uzbūvēts 1958. gadā.
Aizsprosta ūdenskrātuve 1996. gadā iekļauta Rāmsaras konvencijas aizsargājamo vietu sarakstā.
Pedeļova
Pedeļova (arī Pedeļeva) ir ciems Zilupes novada Pasienes pagastā. Izvietojies pagasta centrālajā daļā 9,8 km no pagasta centra Pasienes, 21,3 km no novada centra Zilupes un 320,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies netālu no autoceļa P52 (Zilupe—Šķaune—Ezernieki).
Džīna Simonsa
Džīna Merlina Simonsa (en, dzimusi, mirusi ) bija angļu aktrise un dziedātāja. Piedalījusies gan filmās Lielbritānijā, gan, sākot no 50. gadiem, Holivudā.
Simonsa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā" par lomu Lorensa Olivjē filmā "Hamlets" (Hamlet, 1948). Saņēmusi Zelta globusa balvu kā "Labākā aktrise" par filmu Guys and Dolls (1955). Piedalījusies arī filmās Young Bess (1953), The Robe (1953), The Big Country (1958), Elmer Gantry (1960) un "Spartaks" (1960). Savu otro Kinoakadēmijas balvas nomināciju saņēmusi par lomu filmā The Happy Ending (1969), kad viņa tika nominēta kategorijā "Labākā aktrise galvenajā lomā".
Trokši
Trokši ir ciems Cirmas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Ivars Knēts
Biogrāfija
1961. gadā absolvējis Rīgas Politehniskā institūta Celtniecības fakultāti. 1965. gadā ieguvis tehnisko zinātņu kandidāta grādu cietvielu mehānikā, 1977. gadā - tehnisko zinātņu doktora grādu cietvielu mehānikā. 1992. gadā piešķirts Latvijas habilitētā inženierzinātņu doktora zinātniskais grāds.
Kopš 1961. gada dažādos amatos strādājis Rīgas Politehniskajā institūtā (vēlāk Rīgas Tehniskajā universitātē). 1987. gadā kļuvis par zinātņu prorektoru, 1999. gadā – par Rīgas Tehniskās universitātes rektoru.
Latvijas PSR Valsts prēmijas laureāts (1976), ieguvis Latvijas PSR ZA prēmiju (1971, 1980), «Rīgas balvu» (2006), Latvijas Zinātņu akadēmijas akadēmiķis (1992), Eiropas zinātņu un mākslas akadēmijas īstenais loceklis (1999), Pasaules materiālzinātņu un ražošanas inženierijas zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (2006), Rīgas Stradiņa universitātes Goda doktors (2000). Publicējis ~ 200 zinātnisku un mācību metodisko darbu, 3 grāmatas, ieguvis 6 patentus ārzemēs.
Miris 2019. gada 1. martā.
Deadline Hollywood
Deadline Hollywood, zināms arī kā Deadline.com, ir ASV tīmekļa vietne un kino un televīzijai veltīts tiešsaistes žurnāls, kurā katru dienu tiek publicētas izklaides nozares ziņas.
Tīmekļa vietni ar nosaukumu Deadline Hollywood Daily 2006. gadā izveidoja bijušais LA Weekly rakstu autors Nikijs Finke. 2009. gadā viņš to pārdeva Penske Media Corporation, tomēr pēc līgumā norādītas vienošanās Nikijs palika galvenā redaktora amatā. Pēc īpašnieku nomaiņas vietnes nosaukums tika nomainīts uz Deadline.com un pie ziņām tika pievienotas arī Ņujorkas un Londonas ziņas. Drīzumā tika palielināts rakstu autoru skaits, tostarp uz Deadline.com pārnāca strādāt arī Nelija Andrejeva no The Hollywood Reporter.
Rūgtā drudzenīte
Rūgtā drudzenīte (la) ir mainīga paskata augu suga genciānu dzimtas drudzenīšu ģintī, kurai nodala vairākas pasugas. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas austrumu un ziemeļu daļā, kā arī rietumu un centrālajā Sibīrijā. Latvijā reti sastopama visā valsts teritorijā, mitrās pļavās (tajā skaitā — piejūras), krūmainās ganībās un atmatās.
Pļavu lauksaimnieciskās apguves un ķimikāliju lietojuma dēļ izplatība samazinās, jo augs jutīgi reaģē uz biotopa pārmaiņām. Augu suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.
Morfoloģija
Rūgtā drudzenīte ir divgadīgs, 5—35 cm garš lakstaugs. Augam ir lāpstveidīgu vai otrādi olveidīgu lapu piezemes rozete, kura dažreiz līdz ziedēšanas brīdim jau ir atmirusi. Stublājs sastāv no 4—10 posmiem, no kuriem otrais un trešais apakšējais posms garāks nekā citi, bet galotnes zieda kāts kopā ar augšējo posmu vairākas reizes īsāks nekā pārējā stublāja daļa. Stublājs ir stāvs, zarains, ar sēdošām, pretējām, lancetiskām lapām, kuras ir 1—2,5 cm garas un 0,5—1 cm platas.
Ziedu garums ir 1—2 cm, tie ir tumšāk vai blāvāk violeti un atrodas stublāja galotnē vai lapu žāklēs. Kauslapas un vainaglapas pa 5, saaugušas. Auglis ir aptuveni 1,5 cm gara divvāršņu pogaļa. Zied no jūnija beigām līdz septembrim.
Bosnija un Hercegovina 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Bosnija un Hercegovina piedalījās  2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Ķīnas galvaspilsētā Pekinā no 2008. gada 8. līdz 24. augustam. Bosnijai un Hercegovinai šīs bija 5. vasaras olimpiskās spēles, kopš Dienvidslāvijas sabrukuma.
2008. gada Pekinas spēlēs piedalījās līdz šim mazākā Bosnijas un Hercegovinas olimpiskā komanda. Tā sastāvā bija 5 sportisti (4 vīrieši un 1 sieviete), kuri startēja četros olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk sportistu (2) startēja vieglatlētikā. 2008. gada Pekinas spēlēs Bosnijas un Hercegovinas sportisti nespēja izcīnīt olimpiskās medaļas.
Bosnijas un Hercegovinas karognesējs 2008. gada Pekinas spēļu atklāšanas ceremonijā bija džudists Amels Mekičs. Savukārt noslēguma ceremonijā valsts karogu nesa vieglatlēts Kemals Mešičs.
Hlinsko
Hlinsko (cz) ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Hrudimas apriņķī pie Hrudimkas upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 14. gadsimta pirmajā pusē. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Drīss Mertenss
Drīss Mertenss (nl; dzimis ) ir Beļģijas futbolists, uzbrucējs, Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2013. gada spēlēja Itālijas A sērijas kluba SSC Napoli sastāvā, no 2022. gada Turcijas Superlīgā Stambulas "Galatasaray" sastāvā.
Sasniegumi
PSV
Individuālie sasniegumi
Tomāšs Ūjfaluši
Tomāšs Ūjfaluši (cz, dzimis ) ir bijušais Čehijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā.
Čehijas futbola izlases sastāvā Ūjfalušiir spēlējis 2006. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2004. un 2008. gada Eiropas čempionātā.
Viktorijas šaurums
Viktorijas šaurums (en) ir jūras šaurums Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Atdala Karaļa Viljama salu austrumos no Viktorijas salas rietumos. Savieno Larsena šaurumu ziemeļos un Karalienes Modas līci dienvidos. Šaurumā vairākas salas, lielākās no kurām ir Karaliskās Ģeogrāfijas Biedrības salas dienvidos un Kikiktagafāluka rietumos.
Tāpat kā rietumos esošā sala nosaukts par godu britu karalienei Viktorijai.
Mustene
Mustene, agrāk arī Lejasmuiža, Muižnieki, ir ciems Tukuma novada Kandavas pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā pie Teņņu strauta ietekas Abavā 7 km no pagasta centra Kandavas un 99 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Mustenes pusmuižas (Lejasmuižas; Musten) centru. Pusmuižas apbūve (dzīvojamā māja un klēts) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis. Padomju laikā Mustenē izbūvēti divi lopkopības kompleksi.
Tomāšs Ūjfaluši
Sasniegumi
Hamburger SV
Atlético Madrid
Kolīnas apriņķis
Kolīnas apriņķis ir Čehijas Centrālčehijas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Centrālčehijas apgabala Kutna Horas apriņķi dienvidos, Prāgas Austrumu apriņķi rietumos un Nimburkas apriņķi ziemeļos, Hradeckrālovas apgabala Rihnovas pie Knežnas apriņķi ziemeļaustrumos, kā arī Pardubices apgabala Pardubices apriņķi austrumos.
Miķelis Gobiņš
Dzīvesgājums
No 1888. gada studēja Maskavas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuru 1892. gadā absolvēja ar II šķiras diplomu. Piedalījās Maskavas Latviešu studentu vakaros. Atgriezies Latvijā, bija zvērināta Jelgavas advokāta A. Stērstes palīgs, no 1897. gada zvērināts advokāts Jelgavā. 1901. gada martā viņu iecēla par Jelgavas–Bauskas Zemesgrāmatu nodaļas sekretāru. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju.
1918. gadā Gobiņš atgriezās Latvijā un 19. decembrī tika iecelts par Latvijas Senāta senatoru, Latvijas SPR laikā darbojās Tieslietu komisariāta Likvidācijas nodaļā. 1919. gada 2. oktobrī viņu ievēlēja par Latvijas Senāta Kriminālās kasācijas departamenta priekšsēdētāju, no 1922. gada oktobra viņš bija Augstākās disciplinārās tiesas priekšsēdētājs. Izdevuma “Tieslietu Ministrijas Vēstnesis” pirmais redaktors. Līdztekus viņš no 1924. gada bija a/s “Rīgas Uniona banka” padomes priekšsēdētājs. 1929. gada 11. janvārī Gobiņu kā gados vecāko ievēlēja par Latvijas Senāta apvienotās sapulces priekšsēdētāju.
Miris 1931. gada 27. janvārī Rīgā, abglabāts Meža kapu Garnizona draudzes kapu nodalījumā.
Ģimene
Pirmā sieva Helēne Elizabete Šarlote Gobiņa (1865-?), meita Tatjana (1902–?), otrā sieva Marianna Elīza Baltiņa (1871-?).
Endrū Kops
Endrū Kops (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Kops pārstāv NHL komandu Vinipegas "Jets". Iepriekš Kops ir spēlējis AHL komandā Manitobas "Moose".
Aleksandrija (Virdžīnija)
Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju ir federālā civilā dienesta vai ASV militārā dienesta pārstāvji.