cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sergejs Jutkevičs
Dzīvesgājums
Sergejs Jutkevičs dzimis Sanktpēterburgā inženiera Josifa Jutkeviča (1877-1972) un Augstāko Bestuževa kursu filoloģijas un vēstures departamenta absolventes Natālijas Lavrovas (1880-1953) ģimenē. Pēc 1917. gada revolūcijas notikumiem ģimene pārcēlās uz Harkivu, kur Jutkevičs studēja glezniecību pie Eduarda Šteinberga. Vēlāk, dzīvojot Kijivā, vinš iepazinās un sadraudzējās ar Grigoriju Kozincevu.
Viņa radošā dzīve sākās 1917. gadā. Pilsoņu kara laikā viņš strādāja kā aktieris, mākslinieks, režisora ​​asistents Kijivas un Sevastopoles teātros. 1921-1923. gados studējis valsts augstākajās režisora ​​darbnīcās (GVIRM) pie Vsevoloda Meierholda un VHUTEMAS darbnīcās. Tajā pašā laikā viņš strādāja Nikolaja Foreggera teātra darbnīcā.
1922. gadā Jutkevičs kopā ar Gigoriju Kozincevu, Leonīdu Traubergu un Georgiju Križicki uzrakstīja manifestu "Ekscentriskums", kas kļuva par ekscentriskā aktiera teorētisko pamatprincipu aprakstu. Kopš 1926. gada vadījis savu eksperimentālo kinematogrāfijas apvienību, strādājot tajā pašā laikā par mākslinieku teātrī un kinoteātrī.
Gemini 1
Gemini 1 bija NASA programmas Gemini kosmosa kuģa Gemini pirmais nepilotējams lidojums. Tā galvenais uzdevums bija jaunā kosmosa kuģa un modificētās starpkontinentālās ballistiskās raķetes Titan II pārbaudes reālā lidojumā. Tajā tika arī izmēģināta jauna sakaru un sekošanas sistēma.
Sergejs Jutkevičs
Dzīvesgājums
1928-1938. gados Jutkevičs darbojās kā pirmās "Lenfilm" kinostudijas darbnīcas vadītājs. 1938-1944. gados - "Sojuzdetfilm" kinostudijas mākslinieciskais vadītājs. 1939-1946. gados - PSRS Iekšlietu Tautas komisariāta dziesmu un deju ansambļa mākslinieciskais vadītājs.
Gemini 1
Kosmosa kuģis tika īpaši būvēts nepilotējamam lidojumam. Dzīvības nodrošināšanas sistēmas vietā tika ievietots balasts. Karstuma vairogā tika izurbti četri lieli caurumi, lai kuģis garantēti sadegtu, ieejot atmosfērā. Kosmonautu sēdekļu vietā tika ievietotas paletes ar instrumentiem telemetrijas savākšanai un pārraidīšanai.
Sergejs Jutkevičs
Dzīvesgājums
1938. gadā uzņēma filmu "Cilvēks ar šauteni", kuras režisora asistents bija Pāvels Armands. Pēc tam Jutkevičs pievērsās Ļeņina tēmai, kas viņa daiļradē kļuva par vadošo - tika uzņemtas filmas "Stāsti par Ļeņinu" (1958), "Ļeņins Polijā" (1966), "Ļeņins Parīzē" (1981).
Signagi
Signagi (ka) ir pilsēta Gruzijā, Kahetijas mharē, Signagi municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts austrumos Alazani upes ielejas malā Gombori grēdas pakājē 113 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi. Nozīmīgs tūrisma centrs.
Sergejs Jutkevičs
Dzīvesgājums
Viņš lasīja lekcijas Maskavas mākslas zinātnes institūtā, Kino vēstures teorijas institūtā (VNIIK), rakstīja teorētiskos darbus, mācīja režisora prasmi Gerasimova kinematogrāfijas institūtā līdz pat 1960. gadu beigām.
Gemini 1
Lidojuma gaita
Gemini 1 tika palaists 16:01:01 UTC ar nesējraķeti Titan II GLV no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-19. Sākotnēji plānotā 299 km augstuma vietā kosmosa kuģis tika ievadīts orbītā ar apogeju 320 km. Tam nebija plānota atdalīšanās no otrās pakāpes.
4 stundas 50 minūtes pēc starta, veicot trīs apriņķojumus, misija tika pabeigta. Zemā perigeja dēļ (190 km) Gemini 1 četru dienu laikā zaudēja augstumu, un iegāja atmosfēras blīvajos slāņos un sadega.
Sergejs Jutkevičs
Dzīvesgājums
1968. gadā Sergejs Jutkevičs kopā ar krievu kino vēsturnieku Naumu Kleimanu atjaunoja nozaudēto Sergeja Eizenšteina filmu "Bežinas pļava", ko Eizenšteins uzņēma 1935. gadā, balstoties uz Pavļika Morozova oficiālo biogrāfiju.
Padomju Savienības Miera aizsardzības komitejas, PSRS Kinematogrāfistu savienības, Krievijas Federācijas teātra strādnieku savienības, PSRS Rakstnieku savienības loceklis (1964-1981).
Miris Maskavā. Apbedīts Novodevičjes kapsētā.
Pats varmācīgākais gads
"Pats varmācīgākais gads" (en) ir 2014. gada ASV krimināldrāmas filma, kuras režisors ir J. C. Čendors. Filmā galvenās lomas atveido Oskars Aizeks, Džesika Česteina, Deivids Ojelovo, Alesandro Nivola un Alberts Brukss.
Filma stāsta par degvielas piegādātāju 1981. gada Ņujorkā, kurš cenšas pasargāt savu biznesu un ģimeni vienā no vardarbīgākajiem gadiem pilsētas vēsturē.
Filmas "Pats varmācīgākais gads" pirmizrāde notika un to izplatīja A24. Neskatoties uz pozitīvām kritiķu atsauksmēm, filma bija finansiāli neveiksmīga, nopelnot tikai 12 miljonus ASV dolāru pie 20 miljonu budžeta. National Board of Review balvu ceremonijā to atzina par gada labāko filmu, kā arī Aizeks un Česteina saņēma balvas aktieru kategorijās. Česteinu nominēja arī Critics' Choice balvai un Zelta globusa balvai. Vairāku kritiķu vērtējumā tā atzīta par vienu no gada labākajām filmām.
Francisks Skarina
Francisks Skarina (be; dzimis ap 1490. gadu, miris ) bija baltkrievu apgaismotājs, ārsts un grāmatniecības pamatlicējs. Viens no pirmajiem grāmatu iespiedējiem Austrumeiropā, licis pamatus baltkrievu valodas attīstībai.
Dzīvesgājums
1517. gadā Skarina nodibināja tipogrāfiju Prāgā, bet 1520. gadā — Viļņā, kas bija pirmā Baltijā.
Luīze Glovere
Luīze Glovere (en; dzimusi Senthelēnā, Anglijā) ir angļu modele. Piedalījusies tādu britu vīriešu žurnālu fotosesijās kā FHM, Bizarre, Maxim, Loaded, un avīzēs News of the World, The Sun un Daily Star. Viņa ir pirmā britu modele, kas tikusi atzīta par Playboy Model of the Year.
Frics
Frics var būt:
Krebss
Krebss var būt:
Griffith
Griffith ir velsiešu izcelsmes uzvārds, kas cēlies no vārda Gruffudd. Priedēklis Griff (sākotnēji Gruff) var nozīmēt "stingru satvērienu", bet piedēklis udd nozīmē "priekšnieks"/"kungs". Agrākais reģistrētais uzvārda piemērs bija Gryffyth (1295. gadā), taču vārds ir senāks. Personas ar šadu uzvārdu var būt:
Bajāri (Salaspils novads)
Bajāri (arī Priežavoti) ir ciems Salaspils novada Salaspils pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumos 5,4 km no pagasta un novada centra Salaspils un 26,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no valsts autoceļa A4 (Rīgas apvedceļš (Baltezers–Saulkalne)).
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Greiems Lī
Greiems Deivids Lī (en; dzimis ) ir Lielbritānijas FIDE meistars šahā un starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā.
Biogrāfija
1963. gadā Vrņačka Baņā (Dienvidslāvija, tagad Serbija) pārstāvējis Angliju Pasaules junioru šaha čempionātā. Daudzkārtējs Lielbitānijas šaha čempionātu dalībnieks (1968, 1978, 1980, 1981, 1982, 1993, 1996, 1997, 2002, 2003, 2004). 1987. gadā uzvarējis Tasmanijas atklātajā šaha čempionātā ar simtprocentīgu rezultātu.
Pazīstams kā šaha kompozīciju risināšanas turnīru dalībnieks. 2002. gadā kļuvis par otro Lielbritānijas šahistu pēc Džonatana Mestela, kam piešķirts FIDE starptautiskā lielmeistara šaha kompozīciju risināšanā nosaukums. 2016. gada labāko šaha kompozīciju risinātāju sarakstā ieņēmis 10. vietu.
Karaiskaki stadions
Karaiskaki stadions ir stadions Pirejā, Grieķijā. Stadionā ir 32 115 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Pirejas "Olympiacos".
15. gadsimts p.m.ē.
15. gadsimts p.m.ē. bija gadsimts, kas sākās 1500. gadā p.m.ē. un beidzās 1401. gadā p.m.ē.
Peļņi (Pureņu pagasts)
Peļņi ir ciems Pureņu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 275 km attālumā no Rīgas.
Lagranža teorēma
Lagranža teorēma apgalvo, ka, ja funkcija f ir nepārtraukta nogriežņa intervālā [a; b] un diferencējamā intervālā (a;b), tad eksistē tāds punkts c\in (a;b), ka.
Mehāniski to var definēt kā lai f(t)- punkta attālums momentā t no sākumpunkta. Tad f(b) – f(a)f(b)-f(a) ir attālums no momenta t=a līdz momentam t=b. Attiecība – vidējais ātrums šajā intervālā. Tātad, ja ķermena ātrums noteikts jebkurā laika momentā t\in (a,b), tad kaut kādā momentā tas būs vienāds ar savu vidējo vienību šajā intervālā.
Pierādījums
Funkcijai ar vienu mainīgo:
Ievadām funkciju. Priekš tās ir izpildīti Rolla teorēmas noteikumi: nogriežņa galapunktos vienības ir vienādas ar nulli.
Izmantojot doto teorēmu, iegūsim, ka eksistē punkts c, kurā funkcijas F atvasinājums ir vienāds ar nulli:
Galīgie un bezgalīgie mazie pieaugumi
Galīgo pieaugumu var skaidrot ar to faktu, ka ja formulā, kreiso pusi apzīmējam kā \Delta y, bet labajā pusē faktoru (b-a) apzīmējam ar \Delta x, tad mēs iegūsim formulu:
Un tā savukārt ir ļoti līdzīga ar diferenciāla definīciju.
dy=f'(x)dx
Variācijas un apkopojums
Lagranža teorēma par galīgo pieaugumu – viena no svarīgākajām, galvenā teorēma visā diferenciālajā sistēmā.
Pierādījums. Visiem x un y piemīt punkts c, tāda kas.
Tātad pie visiem x un y būs patiesā vineādība kur f(y) = f(x).
Analoģiski pierādās arī monotonitātes kritērijs priekš diferenciālām funkcijām. Diferencējama funkcija f(x) pieaug/dilst nogrieznī [a,b] tikai tad, kad tās f'(x) atvasinājums uz tā nogriežņa nav ne negatīvs/ne pozitīvs.
Pierādījums priekš n=2. Piefiksēsim vienību \Delta x un \Delta y un aplūkosim dažveidīgus operātorus:
un
Pēc Lagrandža teorēmas eksistē skaitļi 0, tādi ka:
Bet tā kā, tad tās robežas sakrīt.
Lauruti
Lauruti ir ciems Baltinavas novadā. Izvietojies novada ziemeļu daļā 6 km no novada centra Baltinavas un 219 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V479, Kūkovas upes krastā.
Ņujorka (Ukraina)
Ņujorka (uk), no 1951. līdz 2021. gadam — Novhorodske (Новгородське), ir pilsētciemats Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojies apgabala vidusdaļā Krivijtorecas upes krastā, ietilpst Horļivkas—Jenakijeves aglomerācijā. Pilsēta pakļauta Toreckas pilsētas padomei, savukārt Ņujorkas ciemata padomei pakļauts Neļipivkas pilsētciemats un četri ciemi.
Ņujorkas kolonija izveidojusies 18. gadsimta beigās. 1894. gadā kolonijā izbūvēta čuguna lietuve un mehāniskā rūpnīca, 1916. gadā — fenola rūpnīca. Kopš 1938. gada — pilsētciemata statuss. 1951. gadā pārdēvēta par Novhorodski, 2021. gadā ar Augstākās Radas lēmumu — tagadējā vārdā.
Aleksandra Pahmutova
Aleksandra Pahmutova (ru; dzimusi ) ir padomju un krievu komponiste, viena no pazīstamākajām populārās mūzikas autorēm, vairāk nekā 400 dziesmu autore, PSRS Tautas skatuves māksliniece (1984). Pahmutova ieguvusi Sociālistiskā Darba Varoņa nosaukumu (1990), apbalvota ar Komjaunatnes prēmiju (1966), divām PSRS Valsts prēmijām (1975, 1982), diviem Ļeņina ordeņiem (1979, 1990) un Krievijas Federācijas Valsts prēmiju (2014).
Biogrāfija
Aleksandra Pahmutova piedzima 1929. gadā Lejasvolgas novadā, Beketovkas ciemā. Jau bērnībā izcēlās ar muzikālām dotībām. Trīs gadu vecumā sacerēja pirmās melodijas, bet piecu gadu vecumā — skaņdarbu klavierēm. 1936. gadā iestājās pilsētas mūzikas skolā, kurā mācījās līdz kara sākumam. Tika evakuēta uz Karagandu, kur turpināja mācīties mūziku (1942—1943). Vēlāk tika uzņemta Centrālajā mūzikas skolā Maskavā. 1948. gadā Pahmutova uzsāka studijas Maskavas Konservatorijas kompozīcijas nodaļā, ko pabeidza ar izcilību 1953. gadā. 1956. gadā pabeidza aspirantūru.
Pahmutova bijusi valdes sekretāre Krievijas Komponistu savienībā (1973—1995), kā arī PSRS Komponistu savienībā (1968—1991).
Precējusies ar dzejnieku Nikolaju Dobronravovu, kas ir tekstu autors daudzām Pahmutovas dziesmām.
Dziesmas
Pahmutova sarakstījusi vairāk nekā 400 dziesmas. Daudzas no tām kļuvušas plaši pazīstamas PSRS teritorijā. Starp populārākajām ir tādas dziesmas kā Надежда, Мелодия, Беловежская пуща, Нежность, Команда молодости нашей, Как молоды мы были, Знаете, каким он парнем был, И вновь продолжается бой.
Pahmutovas dziesma До свиданья, Москва tika izpildīta kā atvadu dziesma Maskavas olimpisko spēļu noslēguma ceremonijā 1980. gadā.
Mūzika kinofilmām
Pahmutovas sarakstījusi mūziku daudzām kinofilmām. Pazīstamākās no tām ir Девчата (1961), Жили-были старик со старухой (1965), Три тополя на Плющихе (1968), О спорт, ты — мир! (1981), Битва за Москву (1985), Сын за отца (1995).
Andraniks Ozanjans
Andraniks Ozanjans (1865. gada 25. februāris — 1927. gada 31. augusts) bija armēņu militārais komandieris un valstsvīrs.
Biogrāfija
1880. gadu beigās viņš aktīvi iesaistījās bruņotā cīņā pret osmaņu valdību un kurdu neregulārajiem formējumiem. Andraniks iestājās Armēnijas Revolucionāru federācijas partijā "Dašnak" un kopā ar citiem fidajiem centās aizstāvēt armēņu zemniekus, kas dzīvoja viņu senču dzimtenē — apgabalā, kas pazīstams kā Rietumu (vai Turcijas) Armēnija. Pēc neveiksmīgās 1904. gada Sasunas sacelšanās pameta Osmaņu impēriju. 1907. gadā Ozanjans atstāja dašnaku partiju. Andraniks Ozanjans kopā ar Gareginu Nždehu vadīja dažus simtus armēņu brīvprātīgo Bulgārijas armijā pret osmaņiem Pirmā Balkānu kara laikā.
Kopš Pirmā pasaules kara sākuma posma Ozanjans komandēja pirmo armēņu brīvprātīgo bataljonu Krievijas armijā pret Osmaņu impēriju.
Orange Is the New Black
Orange Is the New Black ir amerikāņu komēdijdrāmas seriāls, kura autore ir Džendži Koena. Seriāls kopš tiek pārraidīts Netflix. Seriāla sižeta pamatā ir Paiperas Kermanas memuāri Orange Is the New Black: My Year in a Women's Prison par viņas pieredzi, izciešot cietumsodu. Seriālam kopumā ir piecas sezonas un 52 sērijas.
Seriāls ir par biseksuālo Paiperu Čepmenu, kurai piespriesti 15 mēneši cietumā par 10 gadus vecu noziegumu — kofera, kurā ir nauda par narkotikām, pārvadāšanu viņas draudzenei Aleksai Vosai, kas ir starptautiska narkotiku kontrabandiste. Seriāls ir guvis labus panākumus, ticis nominēts dažādiem apbalvojumiem, vairakus arī ir saņēmis.
Kipa aparāts
Kipa aparāts ir universāla ierīce gāzu iegūšanai laboratorijā, iedarbojoties ar šķidrumiem uz cietām vielām. Parasti Kipa aparātu izgatavo no stikla.
Vēsture
Ierīci 1844. gadā izgudrojis holandiešu aptiekārs Petrs Jakobs Kips (Petrus Jacobus Kipp), kura dibinātā firma sāka ražot šos aparātus 19. gadsimta vidū. Iekārtas darbības princips ir ņemts no vācu ķīmiķa Johana Volfganga Debereinera 1823. gadā izgudrotajām gāzu šķiltavām.
Uzbūve
Kipa aparāts sastāv no divām daļām. Augšējā sfēriskā daļa ir piltuve šķidruma ieliešanai, kam apakšā ir gara caurule, kas sniedzas gandrīz līdz apakšējā rezervuāra dibenam. Otra daļa savukārt sastāv no divām kamerām — apaļas kameras (kolbas), kas atrodas salikta Kipa aparāta vidū un kurā notiek ķīmiskā reakcija, un pusapaļas apakšējās kameras, kas kalpo kā šķidruma rezervuārs. Starp abām šīm daļām ir poraina starplika, caur kuru var izplūst šķidrumi vai gāzes, bet nevar izbirt cauri cietas vielas. Starplikas vidū ir caurums augšējās piltuves caurulei. Kipa aparāta augšējā un vidējā sfēra nav savā starpā tieši savienotas. Augšējā piltuvē mēdz ievietot hidroaizvaru, lai uztvertu šķidrumu, piemēram, sālsskābes, tvaikus. Vidējā reaktora kolbai ir divi kakli — augšējais piltuves ievietošanai un sāniskais, caur kuru ieber cieto vielu un novada radušos gāzi. Gāzes novadīšanai lieto caurulīti ar krānu vai Mora aizspiedni. Šķidrums Kipa aparāta apakšējā rezervuārā neļauj gāzei izdalīties caur augšējo ieliešanas piltuvi. Apakšējam rezervuāram mēdz būt ar pieslīpētu aizbāzni aprīkots sānu atvads ērtākai šķidruma noliešanai.
Darbs ar Kipa aparātu
Pārbauda savienojumu hermētiskumu, stikla plaisu varbūtēju esamību. Apakšējā rezervuāra sānu atverei, ja tāda ir, jābūt droši noslēgtai. Piltuvi blīvi ievieto reaktora kolbā. Caur vidējās kolbas sānu kaklu ieber reaktorā nepieciešamo cieto vielu, piemēram, marmora vai cinka gabaliņus. Vielai jābūt gabaliņu vai granulu, nevis smalka pulvera veidā. Ir Kipa aparāta konstrukcijas, kas pieļauj vielas iebēršanu caur augšējo kaklu (piltuvi pievieno pēc tam). Pievieno reaktoram gāzu novadīšanas caurulīti un aizver tās krānu. Augšējā piltuvē ielej šķidrumu, piemēram, sālsskābi. Vajadzības gadījumā ieliek piltuves kaklā hidroaizvaru. Atver gāzu caurulītes krānu. Kad šķidruma līmenis apakšējā rezervuārā sasniedz poraino starpliku, sākas reakcija ar gāzes izdalīšanos. Ja gāzes novadīšanas caurulītes krānu aizver, spiediens reaktorā pieaug un gāze izspiež šķidrumu no apakšējā rezervuāra atpakaļ augšējā piltuvē, līdz ar to reakcija vidējā kolbā automātiski izbeidzas. Kad krānu atkal atver, reakcija sākas no jauna, tādējādi Kipa aparāts pieskaitāms pie automātiskas darbības aparātiem.
Kur satiekas pasaules
"Kur satiekas pasaules" (sv) ir 2018. gada fantāzijas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Ali Abasi. Galvenās lomas filmā atveido Eva Melandere, Ero Milonofs, Jorgens Torsons, Anna Petrena un Stens Lungrēns. Filmas pirmizrāde notika Kannu filmu festivālā.
Zviedrija filmu virzīja 2018. gada Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākā starptautiskā spēlfilma", tomēr tā netika līdz noslēdzošajam nomināciju sarakstam. Tā vietā "Kur satiekas pasaules" tika nominēta kategorijā "Labākais grims un matu sakārtojums", kur tā zaudēja filmai "Vara".
Tīna ir muitas darbiniece, kurai ir neparastas spējas saost bailes un kaunu. Kādu dienu muitā Tīna satiek neparastu ceļotāju, kurš izmaina visu Tīnas dzīvi.
Beatrise Zaķe
Beatrise Zaķe (dzimusi 1998. gada 7. augustā, Rīgā) ir latviešu teātra režisore, producente un kino filmu aktieru atlases režisore.
Pamatizglītību ieguvusi Rīgas Valsts Vācu ģimnāzijā, studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā un Hamburgas Mūzikas un Teātra augstskolā. Kopā ar aktrisi un režisori Ingu Tropu un scenogrāfi Pamelu Butāni 2018. gadā izveidojušas neatkarīgu teātra apvienību "PERFOrācija", kas debitēja ar izrādi "NATUM ANTE MORTEM". Darbojusies kā režisore vairākos neatkarīgos teātra projektos. Veido arī pasākumu režijas.
Strādājusi pie vairākām atzinību guvušām filmām, kā arī pati atveidojusi lomas TV seriālos un filmās.
Lūks Debesgājējs
Lūks Debesgājējs (en, mēdz būt atveidots arī kā Lūks Skaivokers) ir tēls "Zvaigžņu karu" oriģinālajā un turpinājuma triloģijās. Viņu attēlo Marks Hemils.
Debesgājējs ir sacelšanās alianses līderes princeses Lejas Organas dvīņubrālis, algotņa Hana Solo draugs, džedu meistara Obi-Vana Kenobi māceklis un bijušā džeda Dārta Veidera un Padmes Amidalas dēls. Lūks Debesgājējs ir nozīmīga persona sacelšanās alianses cīņā ar Galaktikas impēriju.
2008. gadā žurnāls Empire ierindoja Lūku Debesgājēju 54. vietā lieliskāko filmu tēlu sarakstā.
Rikarda Hāzere
Rikarda Hāzere (de; dzimusi Insbrukā) ir austriešu kalnu slēpotāja, 2023. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļniece kombinācijā.
Viņas jaunākais brālis Rafaels Hāzers arī ir kalnu slēpotājs.
Karjera
Pasaules kausā debitēja Levi, Somijā, bet nefinišēja pirmajā slaloma braucienā. Pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē ieguva Aspenā, ieņemot 24. vietu milzu slalomā. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2017. gadā Sanktmoricā. Startēja tikai kombinācijā un ieņēma 9. vietu.
Piedalījās Phjončhanā. Kombinācijā ieņēma 13. vietu, bet milzu slalomā bija 17. vietā. 2019. gada Pasaules čempionātā milzu slalomā ieņēma 15. vietu, bet kombinācijā nefinišēja slaloma braucienā. 2022. gada martā Austrijas komandas sastāvā ieņēma otro vietu Pasaules kausa finālposmā jaukto komandu sacensībās paralēlajā milzu slalomā.
2023. gada Pasaules čempionātā izcīnīja bronzas medaļu kombinācijā.
Luijs Dagērs
Luijs Žaks Mandē Dagērs (dzimis, miris ) bija franču mākslinieks, ķīmiķis un izgudrotājs, viens no fotogrāfijas pamatlicējiem. 1829. gadā sāka strādāt kopā ar heliogrāfa izgudrotāju Niseforu Njepsu un pēc Njepsa nāves 1833. gadā turpināja pētījumumus. 1838. gadā radīja dagerotipa tehniku. Radījis arī gleznas un diorāmas.
1839. gada 7. janvārī  Dagērs iepazīstināja ar savu izgudrojumu franču sabiedrību apvienotajā Zinātņu Akadēmijas un Mākslas Akadēmijas kopsapulcē, kur dagerotipa tehnika tika raksturota vispārēji, noklusējot specifiskas detaļas. Tikai saņēmis apliecinājumu par stingru slepenību, Dagērs demonstrēja un paskaidroja savu izgudrojumu toreizējam Akadēmijas sekretāram slavenajam fiziķim Fransuā Arago. Zinātnieks augstu novērtēja šo izgudrojumu, kuru līdz šim potenciālie investori ignorēja un sāka atbalstīt tā ieviešanu. Turpmāk Dagēra tiesības uz šo izgudrojumu iegādājās Francijas valdība apmaiņai pret mūža pensiju pašam Dageram un viņa nelaiķa partnera Njepsa dēlam. Nedaudz vēlāk, 1839. gada 29. augustā Francijas valdība publiskoja šo izgudrojumu kā dāvanu no Francijas visai pasaulei, papildinot publikāciju ar pilnīgu procesa aprakstu. Tā paša gada beigās Dagers kļuva par Nacionālās Dizaina Akadēmijas goda akadēmiķi.
Dagerotips kā tāds, kas ir modernās fotogrāfijas priekštecis, sākotnēji veidojās uz plānas vara plāksnes ar sudraba jodīda pārklājumu. Dagerotipa iegūšana sākotnēji bija ļoti ilgs process, bet vēlāk, pateicoties virknei ķīmisko uzlabojumu, izdevies procesu saīsināt.
Dagerotips savā ziņā bija mūsdienu Polaroida filma. Parasti dagerotipi bija portreti, bet dabas skatu dagerotipi sastopami daudz retāk un mūsdienās kolekcionāri tos ļoti augstu vērtē. Vēl pirms savas aizraušanās ar dagerotipiem Dagers, kuram bija pieredze skatuves efektos un apgaismošanā, kopā ar Čārzu Butonu sāka veidot diorāmas teātri.
Tālavas iela (Jūrmala)
Tālavas iela ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. Tālavas iela sākas krustojumā ar Tērvetes ielu un beidzas krustojumā ar Vendu ielu. Kopējais ielas garums ir 75 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Tālavas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Edijs van Bērs
Edijs van Bērs (nl; dzimis ) ir Beļģijas starptautiskais meistars šahā (2003) un starptautiskais lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā (2009).
Biogrāfija
2000. gadu pirmajā pusē bijis viens no vadošajiem Beļģijas šahistiem. Pārstāvējis Beļģijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Pazīstams arī kā šaha kompozīciju risināšanas turnīru dalībnieks. 2009. gadā kļuvis par pirmo Beļģijas šahistu, kam piešķirts FIDE starptautiskā lielmeistara šaha kompozīciju risināšanā nosaukums. 2016. gada Eiropas čempionātā šaha kompozīciju risināšanā izcīnījis 3. vietu. 2016. gada labāko šaha kompozīciju risinātāju sarakstā ieņēmis 7. vietu.
Hebridu jūra
Fauna
Jūrā sastopamas tādas aizsargājamās sugas kā milzu haizivs (Cetorhinus maximus) un mazais joslvalis (Balaenoptera acutorostrata). Attīstīta zvejniecība; zvejo siļķes, brētliņas, mencu. Pēc Spānijas iestāšanās ES 1986. gadā tās milzīgā zvejas flote ieguva tiesības zvejot Lielbritānijas ūdeņos, kas noveda pie vietējās mazāk konkurētspējīgās zvejas flotes daļējas iznīcināšanas.
Iekšējo Hebridu salu piekraste ietilpst tā saucamajā "karbonātu fabrikas" zonā, kurā dzīvo daudz ar kalciju bagātu jūras organismu. Liels kalciju saturošo atlieku daudzums vētrās tiek izskalots krastā, kur uzlabo veģetāciju. Tas ir viens no retākajiem biotopiem Eiropā un pasaulē sastopams tikai Skotijas ziemeļos un ziemeļrietumos, kā arī Īrijas ziemeļrietumos.
Piekraste
Parastais jūras krasts ir vai nu lēzeni smilšains un ar zāli noaudzis, ar lielu gliemežvāku daudzumu, vai klinšains.
Mihels Miklīks
Mihels Miklīks (sk, dzimis ) ir Slovākijas hokejists, spēlē kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Miklīks pārstāv Slovākijas komandu HK Trnava.
Savas karjeras laikā pārstāvējis Slovākijas komandas MHk 32 Liptovský Mikuláš, MsHK Žilina, HC Košice, HK Dukla Trenčín, HC 46 BEMACO Bardejov, ŠHK 37 Piešťany, Bratislava Capitals un HC Topoľčany, KHL komandas Bratislavas "Slovan" un Habarovskas "Amur", Čehijas Ekstralīgas komandu HC Kometa Brno, Somijas hokeja līgas komandu Jiveskiles JYP un Francijas hokeja līgas komandu Dragons de Rouen. 2006, 2009. un 2011. gadā kļuvis par Slovākijas Ekstralīgas uzvarētāju.
Slovākijas hokeja izlases sastāva ieguvis otro vietu 2012. gada Pasaules čempionātā. Kopumā piedalījies piecos Pasaules čempionātos, kā arī 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Film noir
Film noir (no franču valodas — ‘melnā filma’) ir novirziens amerikāņu kinematogrāfijā. 1946. gadā pirmo reizi šo jēdzienu lietoja kinokritiķi Nino Franks un Žans Pjērs Šartjē. Film noir ir retrospektīvi radīts jēdziens, kas ir franču kinokritiķu analizēts skatījums uz amerikāņu kinoprocesa noteiktu laika posmu (1941—1946). Ilgu laiku par film noir sākuma posmu tika uzskatīta Džona Hjūstona filma "Maltas vanags" (1941).
Žanra iezīmes
Film noir žanrs ir saistāms ar pesimisma, depresīvisma, neuzticības, vilšanos un cinisma atmosfēru, kas bija raksturīga amerikāņu sabiedrībai Otrā pasaules kara laikā un pēckara gados (1939—1945), kas saistāms ar Amerikas ekonomisko krīzi, atomkaru, sabiedrības bailēm un neziņu.
Zināmākie film noir aktieri un aktrises ir Hamfrijs Bogarts, Bārbara Stenvika, Lorēna Bekola, Glorija Greiema, Roberts Mičums, Rita Heivorta, Marlēna Dītriha un Ričards Vidmarks.
Film noir raksturojums
Film noir žanrs tiecās provocēt sabiedrību, attēlojot sievieti kā stipru un patstāvīgu personību. Policijas formālisms un bezspēcība, iekļaujot amerikāņu detektīva žanra filmas iezīmes. Film noir žanra filmās varoņi bija emocionāli nestabili un atsvešināti, kā arī bija apmāti ar konkrētu lietu vai problēmu, tāpat var vilkt paralēlas ar eksistenciālisma žanra filmām. Nereti film noir žanrs sevī apvieno ne tikai nozieguma un detektīva filmas iezīmes, bet gan arī romances, vesterna un drāmas žanru apvienojumus.
Režisora Žana Lika Godāra filma "Līdz pēdējam elpas vilcienam" (1960) ir veltījums film noir kino žanra novirzienam.
Filmas vizuālais stils
Ar kameru gaismu un ēnu palīdzību tika uzsvērti raksturota varoņu būtība — filmējot un izgaismojot tikai seju uz pilnīgi tumša fona.
Klasiskā ēra
40. un 50. gadi parasti tiek uzskatīti par klasisko amerikāņu film noir laikmetu. Pirmās film noir iezīmes sāk jau parādīties vairākās pirms Otrā pasaules kara laika melodrāmās kā City Lights (1931) vai Frica Langa filmās "Niknums" (Fury, 1936) un "Tu dzīvo tikai vienreiz" (You Only Live Once, 1937).
Filma, kas mūsdienās tiek visbiežāk minēta kā pirmā "īstā" film noir ir "Svešinieks trešajā stāvā" (Stranger on the Third Floor, 1940), kuras režisors ir Rīgā dzimušais Boriss Ingsters. Ilgu laiku par pirmo film noir uzskatīja arī Džons Hjūstona filmu "Maltas vanags" (1941), kurā galveno privātdetektīva lomu atveidoja Hamfrijs Bogarts. Šajā filmā, parādās arī femme fatale, noslēpumaina un vīriešus valdzinoša sieviete. Femme fatale ir attēlojušas tādas aktrises kā Rita Heivorta ("Gilda", 1946)), Lana Tērnere (The Postman Always Rings Twice (1946)), Ava Gārdnere (The Killers (1946)) un Džeina Grīra (Out of the Past (1947)). Viedokļi dalās par film noir statusa piešķiršanu vairākiem Alfreda Hičkoka trilleriem. Par Hičkoka film noir filmām uzskata "Šaubu ēna" (1943), "Sliktā slava" (1946), "Svešinieki vilcienā" (1951) un "Nepareizais vīrs" (The Wrong Man, 1956). No Holivudas klasiskā laikmeta slavenākajiem režisoriem, iespējams, neviens nestrādāja film noir žanrā biežāk kā Oto Premingers. Viņš ir veidojis tādas filmas kā Laura (1944), Fallen Angel (1945), Whirlpool (1950), Where the Sidewalk Ends (1950) un Angel Face (1953).
Nozīmīgs film noir veidotājs bija Billijs Vailders. Viņa filmā "Dubultā apdrošināšana" (1944) Bārbara Stenvika attēloja vienu no zināmākajiem femme fatale tēliem. Veidojis arī filmu "Zaudētā nedēļas nogale" (1945). Vaildera filmas "Sanseta bulvāris" (1945) un Ace in the Hole (1951) nebija tik daudz krimināldrāmas, cik satīras par Holivudu un medijiem. "Vientuļā vietā" (1950) bija Nikolasa Reja izrāviens. Papildus tai, veidojis arī citas film noir filmas, kā They Live by Night (1948) un "Uz bīstamās zemes" (1951), kas izceļas ar neparasti simpātisku attieksmi pret personāžiem, kuri ir atsvešināti no galvenās sociālās plūsmas.
Frics Langs veidojis tādas film noir kā "Sieviete logā" (The Woman in the Window, 1945), "Sārtā iela" (Scarlet Street, 1945), kas bija viens no nedaudzajiem klasiskajiem film noir, kas, erotisku mājienu dēļ, tika oficiāli cenzēts vairākos ASV štatos, un "Lielais drudzis" (1953). Arī Orsons Velss veidojis film noir filmas, kā "Svešinieks" (The Stranger, 1946), "Lēdija no Šanhajas" (The Lady from Shanghai, 1948) un "Ļaunuma pieskāriens" (1958).
Jāizceļ ir arī aktrise Aida Lupino, kas, ar filmu "Stopotājs" (The Hitch-Hiker, 1953), kļuva par pirmo sievieti, kura ir režisējusi film noir.
Žanra attīstība
60. gados attīstās neo-noir filmu žanrs. Šis jaunais žanrs ieviesa jauninājumus, kas nebija pieejami iepriekšējās noir filmās. Neo-noir filmās vardarbība bija izteiktāka. Varētu pamatoti uzskatīt Žanu Liku Godāru kā galveno neo-noir priekšteci. Viņa radikālās, revizionistiskās kriminālfilmas — "Līdz pēdējam elpas vilcienam" (1960), "Autsaideru banda" (Bande à part, 1964) un "Alfavila" (1965) — pavēra ceļu jaunākajai Holivudas filmu veidotāju paaudzei, lai iedvestu jaunu dzīvi novecojušam žanram. Nozīmīgs solis neo-noir attīstībā bija Heisa kodeksa atcelšana 1968. gadā, kas ļāva režisoriem strādāt ar krietni mazāku cenzūru un pievērstiem krietni tumšākām tēmām nekā tas tika atļauts film noir laikmetā. Par pirmajām amerikāņu filmām, kurās parādās neo-noir iezīmes, varētu dēvēt Artura Penna Mickey One (1965), Džona Būrmena Point Blank (1968) un Roberta Oltmena The Long Goodbye (1973).
Visvairāk atzītā un pazīstamākā laikmeta neo-noir bija Romana Polaņska "Ķīniešu kvartāls" (1974), ar Džeku Nikolsonu galvenajā lomā un kuras darbība norisinās 30. gadu Losandželosā. Nozīmīga ir arī Mārtina Skorsēzes režisētā un Pola Šreidera sarakstītā filma "Taksists" (1976), kurā ir attēlotas laikmeta sociālās problēmas.
80. gados Skorsēze radīja melnbalto neo-noir filmu "Satrakotais vērsis" (1980), ko Amerikas Kinoinstitūts nodēvēja par 80. gadu labāko filmu. Ridlijs Skots radīja vienu no zināmākajām neo-noir zinātniskās fantastikas filmām "Pa asmeni skrejošais" (1982). 1986. gadā Deivids Linčs rada vienu no atzītākajiem neo-noir darbiem — "Zilais samts" — kurā parādās lieli kontrasti, piemēram, mierīga amerikāņu mazpilsētas dzīve un tās noziedzīgā un tumšā būtība. Vēlāk veidojis arī sirreālās neo-noir filmas "Ceļš uz nekurieni" (1997) un "Malholanda ceļš" (2001). Nozīmīgs neo-noir režisors 80. gados bija Braiens De Palma, kurš radījis tādas filmas kā Dressed to Kill (1980), Blow Out (1981), Body Double (1984). Viņa filmas ir pazīstamas ar savu vardarbīgo un erotisko saturu. Strādājot ar maziem budžetiem, 80. un 90. gados brāļi Koeni radījuši tādas neo-noir filmas kā "Vienkārši asinis" (1984), "Millera krustceles" (1990) un "Fārgo" (1994). Finansiāli veiksmīga izvērtās Pola Verhovena erotiskais trilleris neo-noir žanrā "Pamatinstinkts" (1992) un Maikla Manna kriminālfilma "Sadursme" (1995). 90. gados neo-noir žanrā strādājis Deivids Finčers, kurš radīja komerciāli veiksmīgo "Septiņi" (1995) un kulta filmas statusu iemantojušo "Cīņas klubs" (1999).
21. gadsimta pazīstamākās neo-noir filmas ir Kristofera Nolana "Memento" (2000) un "Bezmiegs" (2002), Linča "Malholanda ceļš" (2001), brāļu Koenu "Cilvēks, kura nebija" (2001), Sema Mendesa "Ceļš uz pekli" (2002), Klints Īstvuda "Noslēpumu upe" (2003), Manna "Līdzzinātājs" (2004), Roberta Rodrigesa "Grēku pilsēta" (2005), Raiana Džonsona "Ķieģelis" (2005), Skorsēzes "Slēgtā sala" (2010), Nikolasa Vindinga Refna "Draivs" (2011), Dena Gilroja "Nakts reportieris" (2014), Čada Stahelska "Džons Viks" (2014), Pola Tomasa Andersona "Iedzimtais netikums" (2014) un Giljermo del Toro "Murgu aleja" (2021).
Džervisa līča teritorija
Džervisa līča teritorija ir Austrālijas iekšēja federālā teritorija. Atrodas Tasmana jūras krastā; no sauszemes to no visām pusēm iekļauj Jaundienvidvelsa. Teritorija mazapdzīvota, vienīgās apdzīvotās vietas ir Džervisbejas (189 iedzīvotāji) un Rekbejas (152) ciemi. Teritorijas rietumos atrodas Jūras spēku koledža un lidlauks.
Film noir
Līdz pēdējam elpas vilcienam
Filma "Līdz pēdējam elpas vilcienam" savā ziņā imitē Holivudas 1940. gadu kino modes tendences film noir. Film noir žanra kino filmas atklāj problemātiskus personāžus, proti, smaga rakstura detektīvus, gangsterus vai pavisam parastus ikdienišķus vīriešus, kas pakļāvušies nozieguma izdarīšanai. Bieži film noir parādās vīriešus valdzinoša un noslēpumaina sieviete (femme fatale), kura galvenos varoņus spēj savaldzināt un apburt, lūdz vīriešiem palīdzību atrisināt kādu noslēpumu vai sarežģītu noziegumu, netaisnības lietu vai problēmu (Maltas vanags, Dubultā apdrošināšana). Līdz pēdējam elpas vilcienam filmas sižets iezīmē vienu no galvenajām film noir rakstura iezīmēm — galvenā varoņa bēguļošanu un pakaļ dzīšanos viņam — gangsterfilmas detaļas. Film noir filmas bija veidotas lielās studijās, kur selektīvās gaismas veidoja tādu atmosfēru, kurā varēja apspiest galveno varoņu raksturus un būtību, bet savukārt filmā "Līdz pēdējam elpas vilcienam" tika izmantots dabiskais apgaismojums, kas radīja lielāku realitātes sajūtu. Filma "Līdz pēdējam elpas vilcienam" sevī ietver simbolismu un dekonstruktīvisma iezīmes.
Džervisa līča teritorija
Vēsture
Teritorija izveidota 1915. gadā lai formāli dotu piekļuvi jūrai Austrālijas galvaspilsētas teritorijai, kas ir eksklāvs Jaundienvidvelsā 130 km no Džervisa līča. Sākotnēji bija paredzēts izbūvēt tiešu dzelzceļa satiksmi starp Kanberu un piekrasti, bet tas netika īstenots. Teritoriju pārvalda valsts Infrastruktūras, transporta un reģionālās attīstības departaments, bet Austrālijas senātā tā pārstāvēta kā daļa no galvaspilsētas federālās teritorijas.
Ģeogrāfija
Džervisa līča teritorija aizņem pussalu starp Džervisa līci (Jervis Bay) ziemeļos un Reka līci (Wreck Bay) dienvidos, kā arī zemes strēli starp jūru un Sentdžordža baseinu. Daļa teritorijas ietilpst Boderi nacionālajā parkā.
Naudīte
Naudīte, agrāk arī Ziedugravas, ir ciems Dobeles novada Naudītes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienviddaļā Sesavas upes krastos autoceļu V1124 un V1140 krustojumā 14 km no novada centra Dobeles un 90 km no Rīgas. Naudītē atrodas pagasta pārvalde, bērnudārzs, bibliotēka, feldšerpunkts, veikals, brīvdabas estrāde. Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados Ziedugravu māju vietā kā ciema padomes un padomju saimniecības «Naudīte» centrālais ciemats.
Dženna Heiza
Dženifera Koralesa (en; dzimusi Falertonā, Kalifornijas štatā) pazīstama ar skatuves vārdu Dženna Heiza (en) ir amerikāņu pornoaktrise.
Pornoaktrises karjeru uzsākusi 2001. gadā 19 gadu vecumā. Dž. Heiza ir ieguvusi vairākas balvas, tai skaitā 2009. gadā AVN balvu Female Performer of the Year. Piedalījusies vairāk nekā 540 pornofilmās.
Pārkristalizēšana
Pārkristalizēšana ir vielu attīrīšanas metode, kas pamatojas uz vielu dažādu šķīdību atšķirīgās temperatūrās (visbiežāk vielu šķīdība pieaug, paaugstinoties temperatūrai). Attīrāmo vielu sildot izšķīdina piemērotā šķīdinātājā (parasti lieto ūdeni, 95% etanolu, metanolu, etiķskābi, acetonu, pentānu, heksānu). Kad viela izšķīdusi, šķīdumu atdzesē. Šķīdumam atdziestot, tas kļūst pārsātināts attiecībā pret attīrāmo vielu, un no tā izkrīt tīras vielas kristāli, bet piemaisījumi paliek šķīdumā, jo attiecībā pret tiem šķīdums nav piesātināts. Kristālus pēc dzesēšanas nofiltrē un mazgā ar tīru šķīdinātāju. Šo ērto un salīdzinoši vienkāršo metodi var izmantot atkārtoti, un iegūt ļoti tīras vielas, bet tās trūkums ir liels vielas zudums pārkristalizēšanas laikā — pat līdz pusei vielas var aiziet atkritumos. Vielas var attīrīt ar šo paņēmienu tikai tad, ja tās šķīst kādā šķīdinātājā, turklāt nereaģē ar to.
Lieto arī sarežģītākas pārkristalizēšanas metodes, piemēram, izmantojot vairākus šķīdinātājus vai adsorbējot piemaisījumus karstajā šķīdumā ar aktivēto ogli.
Kristāliskas cietas vielas pareiza attīrīšana
Cietas vielas kristalizācija nav tas pats, kas cietas vielas izgulsnēšana. Kristalizācijā notiek lēna, selektīva kristāla augšana, iegūstot tīru produktu. Savukārt izgulsnēšanā parasti cieta viela no šķīduma veidojas ļoti ātri, rodoties sīkkristāliskai vai pat amorfai cietai vielai, kas satur piemaisījumus. Līdz ar to, ja cietu vielu iegūst eksperimentāli izgulsnēšanas ceļā, tad beigās, lai iegūtu tīru vielu, vienmēr ir nepieciešama pārkristalizēšana.
Šķīdinātāja izvēle
Lai kvalitatīvi pārkristalizētu vielu, svarīgi ir izvēlēties piemērotu šķīdinātāju. Ļoti daudzos gadījumos sintēzes aprakstā ir norādīts šķīdinātājs vielas kristalizācijai. Zināmām vielām šķīdinātājus var atrast rokasgrāmatās vai citā literatūrā.
Tomēr daudzos gadījumos ir nepieciešamas eksperimentāli piemeklēt piemērotu šķīdinātāju, piemēram,:
Šajos gadījumos šķīdinātāju piemeklē eksperimentāli, ņemot vērā attīrāmās vielas īpašības. Visieteicamākais šķīdinātājs gan no toksikoloģijas viedokļa, gan no vides viedokļa ir ūdens. Daudzas organiskās vielas šķīst ūdenī. Visās attiecībās ar ūdeni jaucas zemākie spirti, ketoni, karbonskābes, alifātiskie amīni un piridīns — tāda veida vielas pārkristalizēt no ūdens nav iespējams. Ūdenī labi šķīst zemāko organisko skābju sāļi, daudzvērtīgie spirti un fenols, oksiskābes, monosaharīdi, disaharīdi, zemākie aldehīdi, aminoskābes, skābju amīdi. Vairumā gadījumu organisko vielu šķīdība palielinās, temperatūrai paaugstinoties. Ūdeni, kā viegli pieejamu šķīdinātāju, organiskajā sintēzē lieto visur, kur vien tas iespējams, tomēr tā lietošana ir ierobežota. Ūdens vidē var notikt dažādu vielu hidrolīze. Bez tam ūdens šķīdumos organiskās skābes un bāzes ir daļēji jonizētas, bet sintēzēs un kristalizācijā tas ne vienmēr ir vēlams. Ūdenim ir samērā augsta viršanas temperatūra, un vielu izdalīšanas procesā atbrīvošanās no ūdens atlikuma var samazināt vielas kvalitāti. Līdz ar to daudzos gadījumos ūdeni izmantot nevar, tādēļ jāmeklē piemērots organiskais šķīdinātājs. Organisko vielu sintēzē plaši lieto tā saucamos organiskos šķīdinātājus. Svarīgākie organiskie šķīdinātāji ir heksāns, benzols, toluols, dietilēteris, etanols, metanols, acetons, etiķskābe, dihlormetāns, hloroforms, dihloretāns, dimetilformamīds, dimetilsulfoksīds.
Kristālu žāvēšana
Kristālu žāvēšanas mērķis ir atbrīvoties no šķīdinātāja atlikuma. Tas ir ļoti svarīgi, jo, veicot analīzes, it īpaši elementanalīzi, šķīdinātāja atlikumi traucē vielas pierādīšanu. Bez tam šķīdinātājā ir arī izšķīduši piemaisījumi. Visvienkāršākais žāvēšanas veids ir kristālu žāvēšana gaisā. Var vielu žāvēt vienkārši Petri trauciņā velkmē. Lai pasargātu kristālus no gaisa mitruma un arī no putekļiem, vielu ievieto eksikatorā. Eksikatorā apakšā var ievietot atbilstošu žāvējošo "aģentu", kas spēj saistīt ūdens un šķīdinātāja atlikumus. Lai žāvēšanas procesu intensificētu, eksikatoram var pieslēgt sūkni un izsūknēt gaisu. Tādējādi viela tiek žāvēta pazeminātā spiedienā jeb vakuumā. Vielu var žāvēt arī paaugstinātā temperatūrā. Ja vielu žāvē parastajā spiedienā, tad to ievieto žāvskapī. Šajā gadījumā, izvēloties temperatūru, ir jāņem vērā tas, ka dažas vielas paaugstinātā temperatūrā sadalās, citas — sublimējas.
Lai atbrīvotos no ūdens un spirta, parasti lieto koncentrētu sērskābi (H 2 SO4), fosfora pentoksīdu, izkarsētu CaCl2, silikagelu vai sārmu. Ja ir jāsavāc benzols, hloroforms, tad eksikatorā var ievietot parafīna gabalus.
Aktivētās ogles izmantošana
Bieži vien ir grūti atbrīvot cietu vielu no krāsainiem piemaisījumiem. Šie krāsainie piemaisījumi pēc kristalizēšanās bezkrāsainai organiskai cietai vielai var piešķirt krāsainu toni. Tādos gadījumos krāsainā piemaisījuma aizvākšanā izmanto aktivēto ogli. Aktivētā ogle ir ļoti smalki sadalīts ogleklis, kam piemīt liels virsmas laukums, lai varētu absorbēties krāsainie piemaisījumi. Lai no šķīduma aizvāktu krāsainos piemaisījumus, ir nepieciešams ļoti mazs aktivētās ogles daudzums.
Ģipšdolomīts
Ģipšdolomīts ir nogulumiezis, kas sastāv galvenokārt no dolomīta un ģipša, kur dominē dolomīts. Ģipšdolomīts veidojas, hidratējoties anhidrītdolomītiem. Tāpat tas var izveidoties, vienlaicīgi nogulsnējoties dolomītam un ģipsim vai arī dolomīta nogulumiem sekundāri pārģipšojoties. Latvijā ģipšdolomīts ir sastopams augšdevona karbonātiskajos nogulumos, kas veidojušies jūras regresijas fāzē. Tas var kļūt arī par saistvielu jeb dabisko cementu smilšakmeņiem.
Alazani
Alazani vai Ganiha (az) ir upe Gruzijā un Azerbaidžānā, Kūras kreisā krasta pieteka. Sākas Lielā Kaukāza grēdā pie Didi Borbalo kalna. Augštecē tipiska kalnu upe; plūst pa šauru ieleju. Vidustecē noplūst Alazani ielejā kā līdzenumu upe ar meandrējošu gultni. Lejtecē Gruzijas un Azerbaidžānas robežupe. Ietek Mingečeviras ūdenskrātuvē; līdz tās izbūvei ietecēja Kūrā.
Jauktas barošanas — ap 40% gruntsūdeņi, 30—35% nokrišņi un sniega kušana. Pali pavasarī un vasaras sākumā. Lielākās pietekas ir Stori, Incoba, Katehčaja/Katehisckali, Durudži (visas kreisās). Līdz Mingečeviras ūdenskrātuves izbūvei lielākā Alazani pieteka bija Iori.
Filips (personvārds)
Filips vai Fīlips ir izplatīts vīriešu personvārds. Cēlies no grieķu valodas Φίλιππος — ‘zirgu mīļotājs’, ‘zirgu draugs’. Senajā Grieķijā zirgus varēja turēt tikai pietiekoši nodrošināti cilvēki, tādēļ šāds vārds faktiski apzīmēja augstmani. Latvijas teritorijā pirmoreiz fiksēta Vidzemē 1289. gadā. Vārdadiena tiek svinēta 6. aprīlī. 2013. gadā Latvijā bija 488 Filipi un 18 Fīlipi.
Bunči
Bunči ir ciems Salaspils novada Salaspils pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā 7,9 km no pagasta un novada centra Salaspils un 25,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P5 (Ulbroka–Ogre), Mazās Juglas krastā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Alfrēds Tisē
Alfrēds Ernests Tisē (en; dzimis, miris ) bija angļu vieglatlēts, kurš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja divas zelta medaļas vieglatlētikā.
Biogrāfija
Tisē dzimis Pedihemā, netālu no Bērnli, Anglijā. Ikdienā strādāja par laukstrādnieku, bet uz pusslodzi bija nodarbināts Skerton Harriers skriešanas komandā.
1896. gadā viņš izcīnīja Ziemeļu grāfistes čempiona titulu 1000 jardu un 1 jūdzes skrējienos. Viņa veiksmīgie panākumi pievērsa Harolda Hardvika, 1884. gadā Salford Harriers dibinātāja, uzmanību. 1897. gadā Tisē pārliecināja pievienoties Salfordas klubam. Pirmajā gadā Salford Harriers viņš bija uzvarējis Anglijas amatieru vieglatlētikas čempionātos viena un desmit jūdžu skrējienos. 1898. gadā viņš palīdzēja komandai izcīnīt uzvaru sestajā Nacionālā krosa čempionātā.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja divās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās. 800 metru disciplīnā viņš tika uzskatīts par favorītu. Viņa rezultāts šajā disciplīnā bija 2:01.2. Otro zelta medaļu viņš izcīnīja Jauktās komandas sastāvā kopā ar Čārlzu Benetu, Sidniju Robinsonu, Džonu Rimmeru un Stenu Rouliju, 5000 metru komandu skrējienā, kur viņi pārspēja Francijas komandu.
Šī izrādījās Tisē pēdējā sezona skriešanas sacensībās, jo 1901. gadā viņš smagi saslima ar pleirītu un nomira savās mājās Blekpūlā, būdams 27 gadus vecs. Viņš apglabāts Blekpūlas Leitonas kapsētā.
Heiza
Heiza var būt:
Deniss Roils
Deniss Roils (de, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2009. gada Roils pārstāv Vācijas hokeja līgas komandu Manheimas "Adler". 2007. gada NHL draftā Roilu ar kopējo 130. numuru piektajā kārtā izvēlējās Bostonas "Bruins".
Iepriekš spēlējis AHL komandā Providensas "Bruins". Ar Manheimas "Adler" komandu 2015. un 2019. gadā kļuvis par Vācijas hokeja līgas uzvarētāju.
Vācijas hokeja izlases sastāvā piedalījies sešos Pasaules čempionātos.
Ortons
Ortons ir izplatīts angļu un skotu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Karību mūku ronis
Karību mūku ronis jeb Karību mūkronis (Neomonachus tropicalis) ir izmirusi roņu dzimtas (Phocidae) jūras zīdītāju suga. Tā tuvākais radinieks ir mūsdienās dzīvojošais Havaju mūku ronis (Neomonachus schauinslandi). Tas mājoja Karību reģionā.
Tā galvenie ienaidnieki bija haizivis un cilvēki. Pārāk intensīvās roņa medības kļuva par iemeslu sugas izmiršanai 20. gadsimta vidū. Pēdējais īpatnis savvaļā tika novērots 1952. gadā starp Jamaiku un Nikaragvu Serraniljas krastos. Pēc piecu gadu intensīviem Karību mūku roņa meklējumiem reģiona saliņās 2008. gadā sugu beidzot atzina oficiāli par izmirušu. Mūku roni medīja, lai iegūtu tā taukus, kā arī cilvēki bija konkurenti uz piekrastes zivju resursiem.
Izskats
Karību mūku ronim bija samērā slaids, garš ķermenis, 2—2,4 m, svars 170—270 kg. Tēviņi, iespējams, bija nedaudz mazāki nekā mātītes.
Līdzīgi kā citiem mūku roņiem, arī Karību mūku ronim bija izteiksmīga seja ar lielām, plati novietotām acīm. Galva bija apaļa ar platu, noapaļotu purnu un uz augšu vērstām nāsīm. Ūsas ļoti garas un gaišas.
Salīdzinot ar ķermeni, priekšējās airkājas relatīvi īsas ar maziem nadziņiem, aizmugurējās airkājas slaidas, šauras. Kažoks bija brūns vai pelēks, pavēdere gaišāka nekā mugura. Pieaugušie īpatņi bija tumšāki nekā jaunie roņi, kuru matojums bija gaiši dzeltenbrūns. Tikko dzimušiem mazuļiem bija melns, spīdīgs, mīksts kažociņš (nav zināms, kadā vecumā tas nomainījās). Ūsas mazuļiem bija tumšas. Karību mūku ronim, līdzīgi kā Havaju mūku ronim uz matojuma auga aļģes, kas radīja priekšstatu, ka kažoks ir zaļgans.
Uzvedība un barība
Karību mūku ronis mājoja seklajos piekrastes ūdeņos Karību reģiona daudzo saliņu tuvumā. Ronis bija sabiedrisks un draudzīgs un uz sauszemes uzturējās lielos baros (parasti 20—40 īpatņi, maksimums līdz 100 īpatņiem). Tā vairošanās sezonas un atpūtas pludmales bija smilšainas vai oļu klātas. Tā kā Karību mūku ronis nebaidījās no cilvēkiem, nebija agresīvs, toties bija ziņkārīgs, tad tas tikai vairoja sugas izmiršanu.
Nav zināmi Karību mūku roņa barošanās ieradumi, bet, visticamākais, tas barojās ar zivīm, vēžveidīgajiem un astoņkājiem. Uz sauszemes, līdzīgi kā citi roņi, tas bija neveikls, bet ūdenī izveicīgs un akrobātisks peldētājs. Niršanas dziļums līdz 200 m.
Vairošanās
19. gadsimta novērojumi liecina, ka mazuļi dzima vēlu rudenī un ziemas sākumā. Karību mūku ronis dzimumbriedumu sasniedza 4—8 gadu vecumā. Katru gadu mātītei piedzima viens mazulis, apmēram vienu metru garš un 16—18 kg smags. Dzīves ilgums bija līdz 20 gadiem.
Kropiški
Kropiški ir ciems Krāslavas novada Grāveru pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 4 km no pagasta centra Grāveriem, 16 km no Aglonas un 249 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V610, Saviļu ezera krastā.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Krāslavas rajonā.
Biruta
Biruta var būt:
W (Kā pienākas)
"W (Kā pienākās)" ir latviešu repera Prusax singls, ko izdeva Universal Music Oy 2022. gada 31. martā.
Peļši (Rudzātu pagasts)
Peļši ir ciems Rudzātu pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 199 km attālumā no Rīgas.
Cekule (Salaspils novads)
Cekule (arī Jauncekule) ir vasarnīcu ciems Salaspils novada Salaspils pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumos 11,5 km no pagasta un novada centra Salaspils un 24,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Nabiņurgas krastā.
Māteru grāvis
Māteru grāvis ir Vēždūkas kreisā satekupe Ventspils novadā.
Izteka - uz austrumiem no Māteriem, pie autoceļa P123. Tek rietumu virzienā. Satekot ar Modes grāvi izveido Vēždūku.
Upi šķērso valsts autoceļš V1321 (Ugāle–Modes–Māteri), tās krastos atrodas Māteri.
Favorīte (filma)
"Favorīte" (en) ir 2018. gada melnā komēdija, kuras režisors un viens no producentiem ir Jorgs Lantims. Galvenās lomas filmā atveido Olīvija Kolmane, Emma Stouna un Reičela Vaisa. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.