cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pēterbaznīcas iela (Rīga)
Pirmoreiz iela ir minēta dokumentos 1846. gadā. No 1940. līdz 1991. gadam tā tika iekļauta Rīgas Svētā Pētera baznīcas laukuma teritorijā.
Grīšļa iela
Grīšļa iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Grīšļa iela sākas krustojumā ar Emīlijas ielu un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 275 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Grīšļa ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Pēterbaznīcas iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Pēterbaznīcas iela ir savienota ar šādām ielām:
Garkalnes iela (Jūrmala)
Garkalnes iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Garkalnes iela sākas krustojumā ar Lāčplēša ielu un beidzas krustojumā ar Pļaviņu ielu. Kopējais ielas garums ir 305 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Garkalnes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Garkalnes iela ir savienota ar šādām ielām:
Skārņu iela (Rīga)
Skārņu iela ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Tā sākas krustojumā ar Audēju ielu un beidzas krustojumā ar Kaļķu ielu.
Iela izveidojusies 13. gadsimta sākumā, pirmoreiz tā minēta 1408. gadā. 19. gadsimta beigās iela tika pārsaukta par Lielo Skārņu ielu, 1924. gadā iela atguva savu tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Skārņu iela ir savienota ar šādām ielām:
Bremzes kurpe (dzelzceļš)
Bremzes kurpe — ierīce ritekļu (vagoni, lokomotīves, cits sliežu ritošais sastāvs) grupas (atkabes) ātruma samazināšanai vai apstādināšanai, kā arī ritekļu patvaļīgas neatļautas aizripošanas nepieļaušanai. Bremzes kurpes ir stingrā inventāra uzskaitē, tās numurē un uzglabā stingri noteiktās vietās, ko paredz staciju tehniskās rīcības aktos, bet pievedceļos, šo ceļu izmantošanas vietējās instrukcijās. Bremzes kurpes izmanto kā bremzēšanas līdzekli šķirotavas staciju šķirošanas ceļos (zem uzkalna), manevros, kā arī ritošā sastāva nostiprināšanai uz vietas stacijās, parkos un pievedceļos. Vagonu sabremzēšanai izmanto speciālu dakšu ar kārti, lai bremzes kurpju licējs darba laikā negūtu traumas. Bremžu kurpes nomet bremžu kurpju nosviedēji.
Aina Blinkena
Aina Blinkena (dzimusi Limbažos, mirusi  ) bija latviešu valodniece. Latvijas Zinātņu akadēmijas Terminoloģijas komisijas vadītāja (1976—1998).
Vairāk nekā 450 zinātnisku un populārzinātnisku rakstu autore, pārsvarā par latviešu valodas gramatiku, latviešu literārās valodas vēsturi, terminoloģiju un sociolingvistiku.
Biogrāfija
Dzimusi Limbažos.
1953. gadā viņa absolvēja Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu.
Pēc universitātes absolvēšanas sāka strādāt LZA Valodas un literatūras institūtā, sākumā bija zinātniskā līdzstrādniece (1953—1969), pēc tam vadīja Latviešu valodas nodaļu (1969—1981).
1976. gadā ar pseidonīmu Robiņa savervēta VDK.
No 1976. līdz 1998. gadam vadīja Latvijas Zinātņu akadēmijas Terminoloģijas komisiju.
No 1981. līdz 1991. gadam Blinkena bija institūta direktora vietniece zinātniskajā darbā.
1982. gadā kļuva par Latvijas Žurnālistu savienības biedri.
Iesaistījās Atmodas kustībā un 1988. gada 30. augustā publicēja plašu rakstu “Par latviešu valodas statusu — esošo un vēlamo”, kas veicināja valsts valodas statusa piešķiršanu latviešu valodai Latvijā.
Tika paziņots, ka 1989. gadā Aina Blinkena bija iekļauta izolējamo inteliģences pārstāvju sarakstā, bet patiesībā viņa bija VDK informātore.
No 1992. līdz 1997. gadam bija Latvijas Universitātes Latviešu valodas institūta vadošā pētniece un Zinātniskās padomes priekšsēdētāja. Latviešu studenšu korporācijas „Spīdola” biedre.
Apbalvojumi
2001. gadā apbalvota ar ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Jūrasgrundulis
Jūrasgrundulis (Pomatoschistus microps) ir viena no jūrasgrunduļu dzimtas (Gobiidae) zivju sugām. Sastopams Atlantijas okeāna austrumu piekrastēs.
Izplatība
Atlantijas okeāna piekrastēs sastopams no Mauritānijas un Marokas gar Portugāles un Spānijas krastiem līdz Tronheimfjordam Norvēģijā, Baltijas jūru un Vidusjūras rietumdaļu ieskaitot. Mājo arī Kanāriju salu piekrastēs.
Baltijas jūrā un Latvijā
Baltijas jūrā jūrasgrundulis masveidīgi izplatīts rietumu un centrālās daļas piekrastēs. Virzienā uz austrumiem sastopams līdz Helsinkiem un Botnijas līcim.
Izskats
Jūrasgrundulis ir maza, ieapaļas formas zivtiņa ar garu astes stumbru. Ķermeņa garums var sasniegt 9 cm, parasti 2—3,5 cm. Galva nedaudz saplacināta no augšas. Lūpas biezas, acis vairāk laterālas, izvirzītas uz āru. Ķermenis ar zvīņām klāts tikai, sākot ar pirmo muguras spuru. Zvīņas sīkas, ktenoīdas. Sānu līnijā 39—52 zvīņas. Uz muguras divas spuras, kas atrodas relatīvi tuvu viena otrai. Pirmā spura ar 6—8 mīkstiem stariem, otrā spura ar 8—11 mīkstiem, sazarotiem stariem. Anālā spura ar vienu asu staru un 7—10 mīkstiem stariem. Vēdera spuras saaugušas kopā, veidojot piltuvveida piesūcekni, priekšējā membrāna ir ar gludu aizmugurējo malu. Astes spura noapaļota.
Ķermenis gaišs, no pelēka līdz dzeltenīgi brūnam, uz tā rūsgani plankumi un tīklveida zīmējums, pie krūšu spuras pamatnes leņķveida zīmējums. Tēviņiem uz ķermeņa ir arī 10—15 tumšākas šķērssvītras un uz pirmās muguras spuras iespējams tumšs plankums. Nārsta laikā tēviņš kļūst tumšāks un spuras krāsainākas.
Īpašības
Jūrasgrundulis ir jūras piekrastes iemītnieks, neizvairās no stipri atsāļotiem rajoniem un sastopams arī upju ietekās. Veido barus, uzturas virs smilšainas vai dūņainas grunts līdz 50 m dziļumā. Mēdz ierakties smiltīs, tādējādi izdzīvo pie ļoti zema ūdens līmeņa un izvairās no ienaidniekiem.
Barība
Jūrasgrundulis barojas ar zooplanktonu, nelieliem vēžveidīgajiem (piemēram, sānpeldvēžiem), tārpiem un kukaiņu kāpuriem.
Vairošanās
Dzimumgatavību jūrasgrundulis sasniedz 7 mēnešu līdz viena gada vecumā. Atkarībā no izplatības areāla nārsto no februāra līdz septembrim, kad ūdens temperatūra ir virs 15 °C. Nārsts parasti noris vēlāk nekā mazajam jūrasgrundulim un arī seklākās vietās, dziļumā līdz 1 m. Tēviņš nārsta laikā kļūst teritoriāls un agresīvi apsargā izvēlēto nārsta vietu. Mātītes auglība 600—3400 ikru. Tos nērš vairākās porcijās zem tukšām gliemeņu (galvenokārt lielo smilšgliemeņu) čaulām. Tēviņš pēc tam tos apsargā, līdz izšķiļas āpkuri, apmēram 9 dienas. Ikri ir bentiski un lipīgi. Mazuļi vasaras beigās migrē uz saldūdens tilpēm baroties. Jūrasgrundulis dzīvo 1—2 gadus.
Simeone
Simeone ir spāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Sērens Jensens
Sērens Jensens (da; dzimis, miris ) bija dāņu cīkstonis, kurš piedalījās 1906. (neoficiālajās), 1908. un 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Katrās spēlēs viņš ieguva medaļas, tomēr zelta medaļas, kuras viņš ieguva 1906. gada spēlēs, vairs netiek uzskatītas par olimpiskajām medaļām. Viņš joprojām ir Dānijas veiksmīgākais cīkstonis olimpiskajās spēlēs. Turklāt viņš bija 1905. gada pasaules čempions un ieguva vairākas sudraba medaļas Eiropas čempionātos.
Pasaules un Eiropas čempionāti
1904. gadā Jensens pirmo reizi cīnījās pasaules čempionātā. Viņš nespēja iekļūt finālā, kur noskaidroja trīs pirmo vietu ieguvējus. Atgriežoties nākamajā gadā, viņš uzvarēja smagajā svarā, iegūstot zelta medaļu. Tas bija vienīgais gadījums, kad viņš uzvarēja pasaules čempionātā, jo 1910. gadā viņš ieņēma trešo vietu. Viņš arī trīs reizes ieņēma otro vietu Eiropas čempionātos.
Olimpiskās spēles
1906. gada neoficiālajās olimpiskās spēlēs Jensens startēja grieķu-romiešu cīņas divās svara kategorijās — smagajā svarā un atklātajā svarā, kurā varēja piedalīties visu svara kategoriju uzvarētāji. Pirmajā cīņā smagā svara klasē viņš sacentās ar Austrijas cīkstoni Rūdolfu Arnoldu, kuru viņš uzskatīja par savu galveno sāncensi. Pēc stundas cīņas Jensens uzvarēja. Otrajā kārtā viņš cīnījās ar vācu cīkstoni Heinrihu Rondi, kas svēra vairāk nekā 120 kilogramus. Pēc uzvaras pret vācu sportistu, viņš cīņā par zelta medaļu uzvarēja arī Beļģijas pārstāvi Marselu Debuā un austrieti Anrī Bauru. Pēc šīs zelta medaļas viņš sacentās atklātajā svara kategorijā, uzvarēja un ieguva otro zelta medaļu.
Viņš piedalījās arī nākamajās divās olimpiskajās spēlēs, 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs iegūstot bronzas medaļu grieķu-romiešu stila supersmagajā svarā un 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs vēl vienu bronzas medaļu grieķu-romiešu stila smagajā svara.
Kaut arī 1906. gada olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja Dānijai divas zelta medaļas, šīs spēles vairs netiek uzskatītas par īstām olimpiskām spēlēm, un tās tiek sauktas par 1906. gada neoficiālajām olimpiskajām spēlēm. Ieskaitot šīs 1906. gada medaļas, Jensens ar četrām medaļām joprojām ir Dānijas veiksmīgākais cīkstonis olimpiskajās spēlēs.
Kara zirgs
"Kara zirgs" (en) ir 2011. gada kara drāmas filma, kuras režisors ir Stīvens Spīlbergs. Filmas sižets ir balstīts uz Maikla Morpurgo 1982. gada bērnu romānu ar tādu pašu nosaukumu.
Filmas darbība notiek pirms Pirmā pasaules kara un tā laikā. Tajā galvenās lomas attēlo Džeremijs Ērvins, Emilija Votsone, Deivids Tjūliss, Pīters Malans, Nilss Arestrups. "Kara zirgs" guva labus komerciālos panākumus un galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes. Filmu nominēja sešām Amerikas Kinoakadēmijas balvām (tai skaitā kā labākā filma), divām Zelta globusa balvām un piecām BAFTA kino balvām.
Majorovs
Majorovs var būt:
Jānis Grasbergs
Jānis Grasbergs (dzimis 1986. gada 31. oktobrī Valmierā) ir latviešu zemnieks un politiķis, zīmola "Grasbergs" izveidotājs. Pārstāv Nacionālo apvienību "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK", šobrīd ir 14. Saeimas deputāts, iepriekš bijis Valmieras novada domes deputāts.
Dzīvesgājums
Bērnību pavadīja ģimenes zemnieku saimniecībā "Zilūži" Bērzaines pagastā. 1992. gadā sāka mācīties Bērzaines pamatskolā, 1999. gadā turpināja Valmieras Valsts ģimnāzijā un 2002. gadā Valsts Priekuļu lauksaimniecības tehnikumā, kuru absolvējot 2006. gadā ieguva tehnikas mehāniķa kvalifikāciju. 2006. gadā J. Grasbergs uzsāka studijas Latvijas Lauksaimniecības universitātē, ko absolvēja 2010. gadā, iegūstot bakalaura grādu lauksaimniecības zinātnē. Kļuva par Jauno Zemnieku kluba valdes locekli.
2016. gadā ieguva Zemkopības ministrijas lauksaimniecības nozares apbalvojumu par ieguldījumu Latvijas lauku attīstībā, konkursā “Sējējs 2016”, nominācijā “Jaunais veiksmīgais zemnieks”. Papildinājās Efektīvas piensaimniecības pārvaldības (Advanced Dairy Management) kursos ASV.
Kopš 2018. gada ir Rīgas Vasarsvētku draudzes Dzīvības avots padomes loceklis. No 2018. gada līdz 2020. gadam apguvis praktiskās teoloģijas programmu Latvijas Kritīgās kalpošanas skolā. 2020. gadā ieguva lauksaimniecības zinātņu maģistra grādu Latvijas Lauksaimniecības universitātē. 2021. gadā bija Čehijas Dzīvības zinātņu universitātē Prāgā konsultatīvās padomes loceklis.
Karjera
Būdams students Latvijas Lauksaimniecības universitātē 2009. gadā J. Grasbergs pārņēma ģimenes zemnieku saimniecības "Zilūži" vadību. Saimniecības attīstības gaitā izveidojis piena produktu pārstrādes cehu un radījis piena produktu zīmolu Grasbergs. 2021. gadā kļuva par ZS Jaunbeņķi saimnieku.
Aktīvi pārstāvot lauksaimniecības nozari, ir viens no redzamākajiem kooperācijas pārstāvjiem Latvijā. 2022. gadā pildīja zemnieku izveidotā kooperatīva Piena Loģistika biroja vadītāja amata pienākumus.
2022. gadā ievēlēts par valdes priekšsēdētāju lauksaimnieku biedrībā Latvijas Holšteinas šķirnes lopu audzētāju asociācija.
Politiskā darbība
2015. gadā uzsācis darbošanos politiskajā partijā "Nacionālā apvienība", tās Kocēnu novada nodaļā. 2017. gada pašvaldību vēlēšanās ievēlēts par Kocēnu novada domes deputātu, bijis pašvaldības Zemes lietu komitejas vadītājs.
2018. gadā kandidēja 13. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēts. 2019. gadā kļuva par Zemkopības ministrijas parlamentāro sekretāru. 2019. gadā no Nacionālās apvienības kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču netika ievēlēts. 2021. gadā kļuva par zemkopības ministra Kaspara Gerharda padomnieku.
2021. gada pašvaldību vēlēšanās, pēc novadu reformas, J. Grasbergs tika ievēlēts Valmieras novada domē, kur pildīja arī Tautsaimniecības, vides un attītības komitejas vadītāja pienākumus.
2022. gada Saeimas vēlēšanās tika ievēlēts par 14. Saeimas deputātu. Pirmajā Saeimas sēdē ievēlēts par vienu no Saeimas priekšsēdētāja biedriem.
Eigēnika
Eigēnika jeb eigenētika (el no eu — 'labi' un gennaô — 'dzimt') ir mācība par iedzimtības likumu izmantošanu cilvēka bioloģisko īpašību uzlabošanā, par pamatu ņemot selekcijas principus. Tā kā vairākas nacistiskās Vācijas represīvās programmas tika pamatotas ar eigēnikas atziņām, pēc Otrā pasaules kara attieksme pret eigēniku ir pretrunīga.
Eigēnikas pamatlicējs ir dabas pētnieks sers Frānsiss Galtons, kurš šo terminu ieviesa 1883. gadā. Galtons jau agrāk bija strādājis pie cilvēces attīstības jautājuma, veicot indivīdu salīdzinošu analīzi. 1850. gada beigās sava brālēna Čārlza Darvina sarakstītā grāmata "Sugu izcelšanās" pārliecināja viņu, ka selekcija tam ir vispareizākais ceļš. 1869. gadā viņš izpētīja britu slaveno domātāju biogrāfijas un secināja, ka viņu ģenialitātes pamats ir iedzimtība. Viņam šķita svarīgi turpmāk censties organizēt laulības ar aprēķinu saglabāt šo potenciālu. Tā tika likti pamati mācībai, ko Galtons sākotnēji nosauc par virikultūru. 1883. gadā viņš publicēja "Inquiries into human faculty and its development", kur termins virikultūra tika aizstāts ar eigēniku, ko Galtons definēja kā «zinātni, kas uzlabo cilvēku populāciju iedzimtības īpašības».
Attiecinot uz sabiedrību, eigēnikas piekritēji bieži uzskata, ka cilvēku sociālā nevienlīdzība izriet no to psihes, intelekta un fizioloģiskās nevienlīdzības, bet cilvēces progress apstājas līdz ar dabiskās izlases procesa apstāšanos.
Ir divu veidu eigēnikas — pozitīvā eigēnika un negatīvā eigēnika. Pozitīvajā eigēnikā tiek izskaustas no cilvēka genoma nevēlamās īpašības (ģenētiskās slimības un citas deformācijas). Negatīvajā eigēnikā cilvēka genoms tiek uzlabots (padara spēcīgāku, izturīgu pret kādu slimību utml.)
Riki
Riki var būt:
Klintaine
Klintaine ir ciems Aizkraukles novada Klintaines pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 3 km no pagasta centra Stukmaņiem, 28 km no novada centra Aizkraukles un 100 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A6.
Bordžomi
Bordžomi (ka) ir populāra kūrortpilsēta Gruzijas dienvidos. 2014. gadā tās iedzīvotāju skaits sasniedza 10,5 tūkstošus. Atrodas 160 km attālumā no galvaspilsētas Tbilisi.
Pilsēta pazīstama ar tās vārdā nosauktā minerālūdens nozari (minerālūdens "Boržomi" tiek iegūts Bordžomi ielejā) un Romanovu vasaras pilī pie Bordžomi esošajā Likani ciematā. Minerālūdens ir galvenais ienākumu avots šajā apgabalā. Minerālūdens "Boržomi" vairāk pazīstams bijušajā PSRS. Netālu no Bordžomi atrodas Bordžomi-Haragauli nacionālais parks, nodibināts 1995. gadā.
Bobs Houps
Bobs Houps (en; dzimis Leslijs Tauness Houps (Leslie Townes Hope), miris ) bija Anglijā dzimis amerikāņu komiķis, aktieris, dziedātājs, dejotājs, autors.
Houps piecas reizes saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvas - divas Speciālās balvas (1940, 1944), divas Kinoakadēmijas goda balvas (1952, 1965) un Džīna Heršolta humanitāro balvu (1959).
1998. gadā karaliene Elizabete II iecēla Bobu Houpu bruņinieku kārtā.
Vairāk nekā 60 gadus ilgās karjeras laikā piedalījies vairāk nekā 70 filmu un īsfilmu uzņemšanā, tai skaitā kopā ar Bingu Krosbiju un Doroteju Lamūru filmējies Road to ... filmu sērijā. 14 reizes vadījis Amerikas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijas, piedalījies vairākos teātra iestudējumos, televīzijas pārraidēs un seriālos, ir 14 grāmatu autors. No 1941. līdz 1991. gadam bijis 57 United Service Organizations tūrēs, lai izklaidētu amerikāņu militāristus. 1997. gadā ASV Kongress atzina viņu par "pirmo un vienīgo ASV Bruņoto spēku goda veterānu".
Houps nomira no pneimonijas 2003. gada 27. jūlijā, divus mēnešus pēc savas 100 dzimšanas dienas svinībām. Viņa mazdēls Zeks Houps stāstīja, ka vēl uz nāves gultas vectēvs saglabājis humora izjūtu. Kad viņam jautājuši, kur viņš gribētu tikt apglabāts, viņš atbildējis: "Pārsteidziet mani" (Surprise me). Viņš apglabāts Boba Houpa memoriālajā dārzā Sanfernando misijas kapsētā Losandželosā.
Četru kontinentu čempionāts daiļslidošanā
Vēsture
Čempionāts tika izveidots 1999. gadā, lai nodrošinātu daiļslidotājiem, kas pārstāv valstis ārpus Eiropas, līdzīga līmeņa čempionātu daudz senākajam Eiropas čempionātam daiļslidošanā.
Vēsturiski čempionātā pamatā dominē tikai četras valstis - Kanāda, Ķīna, Japāna un ASV, kuras līdz šim kopumā ir ieguvušas 236 no 240 iespējamām medaļām. Kazahstāna, Uzbekistāna, Dienvidkoreja un Ziemeļkoreja ir vienīgās valstis, neskaitot augstākminētās, kuras ir izcīnījušas vietu uz goda pjedestāla, katrai iegūstot pa medaļai.
Dalība
Lai piedalītos šajā čempionātā, daiļslidotājiem ir jāpārstāv kāda ISU dalībvalsts, kas atrodas ārpus Eiropas subkontinenta. Katra dalībvalsts var deleģēt līdz pat trim sportistiem vai komandām katrā disciplīnā, atbilstoši iegūtajam minimālajam TES (tehnisko elementu vērtējumam) pašreizējā vai iepriekšējā sezonā. Katra dalībvalsts var izvēlēties to pārstāvošos daiļslidotājus pēc saviem ieskatiem. Tāpat kā citos ISU pieaugušo čempionātos sportistiem ir jābūt sasniegušiem 15 gadu vecumu līdz iepriekšējā gada 1. jūlijam.
Sākot ar 2018. gadu, čempionātā drīkst piedalīties sekojošas valstis: Amerikas Savienotās Valstis, Apvienotie Arābu Emirāti, Argentīna, Austrālija, Brazīlija, Dienvidāfrika, Dienvidkoreja, Filipīnas, Honkonga, Indija, Indonēzija, Japāna, Jaunzēlande, Kambodža, Kanāda, Kazahstāna, Kirgizstāna, Ķīna, Malaizija, Maroka, Meksika, Mongolija, Singapūra, Taivāna, Taizeme, Uzbekistāna un Ziemeļkoreja.
TV pārraides
Čempionāta pārraides Eiropā nodrošina Eurosport.
Iedzīvotāju ienākuma nodoklis Latvijā
Iedzīvotāju ienākuma nodoklis ir nodoklis, ar ko apliek fiziskas personas gūtos ienākumus.
Iedzīvotāju ienākuma nodokļa (IIN) likme ir 23%,ja ienākumi pārsniedz 1667,00 euro mēnesī. Iedzīvotāju ienākuma nodokļa (IIN) likme ir 20%, ja ienākumi nepārsniedz 1667,00 euro mēnesī un ja ir iesniegta algas nodokļu grāmata.
IIN sastāv no:
Atsauces
<https://web.archive.org/web/20180926123206/https://www.vid.gov.lv/lv/iedzivotaju-ienakuma-nodoklis>
Feldgofa
Feldgofa ir ciems Preiļu novada Aizkalnes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 3 km no pagasta centra Aizkalnes, 15 km no novada centra Preiļiem un 185 km no Rīgas. Feldgofā atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis - Feldhofas senkapi un apmetne
Gāgas
Gāgas ir ciems Preiļu novada Aizkalnes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 3 km no pagasta centra Aizkalnes, 12 km no novada centra Preiļiem un 186 km no Rīgas. Gāgās atrodas vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis - Gāgu senkapi
Melnais jūrasgrundulis
Melnais jūrasgrundulis jeb melnā gobija (Gobius niger) ir viena no jūrasgrunduļu dzimtas (Gobiidae) zivju sugām. Sastopams sāļos un viegli iesāļos ūdeņos Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu piekrastēs un ar reģionu saistītajās jūras. Zivs ēdama, taču nelielo izmēru un retās sastopamības dēļ saimnieciskas nozīmes nav. Mēdz izmantot kā ēsmu mencu un zušu zvejā.
Izplatība
Atlantijas okeāna baseinā mājo no Norvēģu un Baltijas jūras gar Ziemeļāfrikas krastiem līdz Mauritānijas ziemeļiem. Sastopamas arī Vidusjūrā līdz Suecas kanālam un Melnajā jūrā.
Latvijā
Melnais jūrasgrundulis galvenokārt sastopamas Baltijas jūras rietumdaļā, bet austrumdaļā ļoti reti. Konstatēts līdz Helsinkiem un Botnijas līcim. Latvijas piekrastē novērots dažas reizes. Kopš 1995. gada iekļauts Latvijas Sarkanās grāmatas reto sugu kategorijā.
Izskats
Melnais jūrasgrundulis ir vidēji liels jūrasgrundulis, bet ir lielākais no Ziemeļeiropas jūrasgrunduļiem. Salīdzinot ar apaļo jūrasgrunduli ir par to mazāks un ar īsāku, apaļāku purna daļu un druknāku ķermeni. Ķermeņa garums var sasniegt 18 cm, Baltijas jūrā līdz 10 cm. Melnā jūrasgrunduļa ķermenis ir iegarens, drukns, no sāniem nedaudz saplacināts. Acis izvirzītas uz āru. Lūpas biezas. Pauris, pakausis, mugura, rīkle un krūšu spuras pamatne klāti ar cikloīdām zvīņām, toties ķermeņa sāni ar ktenoīdām zvīņām. Žaunu vāki kaili. Astes stumbrs resns.
Uz muguras divas spuras: pirmā muguras spura augsta un smaila ar 6 asiem stariem, kuru gali var iziet ārpus spuras membrānas. Otrā spura garāka un ar mīkstiem stariem. Viena anālā spura. Astes spura noapaļota. Vēdera spuras savienotas un veido piltuvveida piesūcekni. Krūšu spuras lielas, to augšējie stari īsi un brīvi. Izteikts dzimumu dimorfisms — tēviņiem augstākas nepāra spuras, īsāka pirmās muguras spuras pamatne un mazāks ķermeņa augstums. Ķermenis brūns vai melni brūns ar saplūstošiem tumšiem plankumiem sānos, vēders dzeltenīgs. Abām muguras spurām priekšējā mala tumša. Nārsta laikā tēviņi kļūst gandrīz ogļmelni ar košām muguras spuru joslām.
Īpašības
Melnais jūrasgrundulis ir jūras piekrastes, siltummīloša zivs. Ļoti retos gadījumos novērots saldūdeņos. Iztur ūdens temperatūras svārstības 8—24 °C amplitūdā. Sastopams 1—96 m dziļumā (biežāk 1—50 m) gan uz smilšainām, gan uz dūņainām gruntīm. Tālas migrācijas neveic.
Barība
Melnais jūrasgrundulis ir plēsīgs, galvenokārt barojas ar bentiskajiem vēžveidīgajiem (sānpeldvēžiem, vienādkājvēžiem, šķeltkājvēžiem, garnelēm, maziem krabjiem), gliemenēm, gliemežiem, tārpiem un kukaiņu kāpuriem, retos gadījumos ar mazām zivtiņām.
Vairošanās
Dzimumgatavību melnais jūrasgrundulis sasniedz otrajā gadā. Nārsto atkārtoti vairākas reizes no maija līdz augustam, kad ūdens temperatūra ir augstāka par 12 °C, 0,8—8 m dziļumā. Tēviņš kļūst teritoriāls, izvēloties nārsta vietu. Mātītes auglība līdz 25 500 ikru. Ikri bentiski, tiek nērsti porcijās zem tukšām molusku čaulām vai akmeņu "ligzdās". Tēviņš apsargā ikrus, līdz izšķiļas kāpuri. Mazuļi vasarā līdz augustam, septembrim uzturas piekrastē līdz 3 m dziļumā. Var sasniegt 4 gadu vecumu.
Rošmoni
Rošmoni ir ciems Preiļu novada Pelēču pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 1 km no pagasta centra Pelēčiem, 15 km no novada centra Preiļiem un 183 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P58.
Maskeviciški
Maskeviciški ir ciems Preiļu novada Pelēču pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 4 km no pagasta centra Pelēčiem, 16 km no novada centra Preiļiem un 186 km no Rīgas.
Luiss Fonsi
Luis Fonsi (es) ir puertorikāņu dziedātājs, mūzikas autors un aktieris.
Visplašāk pazīstams ar savu 2017. gada singlu Despacito, kurš ieguva 4 latīņu Grammy Balvas. Dziesmu pēc trim mēnešiem remiksēja Džastins Bībers.
Diskogrāfija
Studijas albumi
Siļķu haizivis
Siļķu haizivis (Lamna) ir viena no makreļhaizivju dzimtas (Lamnidae) ģintīm, kas apvieno divas mūsdienās dzīvojošas skrimšļzivju sugas. Siļķu haizivs (Lamna nasus) sastopama Atlantijas okeāna ziemeļos un dienvidos, kā arī Indijas un Klusā okeāna dienvidos. Toties lašu haizivs (Lamna ditropis) tikai Klusā okeāna ziemeļdaļā.
Kopīgās īpašības
Siļķu haizivju ģints sugām raksturīga endotermija — tās spēj akumulēt vielmaiņā izdalīto siltumu, uzturot sava ķermeņa temperatūru augstāku, nekā tā ir ūdenim. Temperatūras starpība ar apkārtējo vidi var sasniegt 15,6 °C. Līdzīgas īpašības zivīm ir vēl novērotas tikai dažām lielām, ātrām kaulzivīm — tunzivīm un zobenzivīm.
Siļķu haizivju ģints abām sugām ir drukns, spēcīgs ķermenis. Purns konisks, vidēji garš. Nāsis novietotas purna vidusdaļā. Mute plata, paraboliska. Zobi plāni, smaili, īlenveidīgi, ar gludām malām. Uz muguras divas trīsstūrveida spuras, no tām pirmā liela un augstu izcelta. Pirmā spura atrodas virs vai nedaudz aiz krūšu spuru pamatnes. Anālā spura atrodas zem otrās muguras spuras. Uz astes stumbra nelieli ķīļi.
Sistemātika
Siļķu haizivju ģints (Lamna)
Moskvina
Moskvina ir ciems Preiļu novada Preiļu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 2 km no pagasta centra Līčiem, 4 km no novada centra Preiļiem un 172 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P63.
Lilija Žvīgule
Lilija Žvīgule (dzimusi Rīgā, mirusi  Rīgā ) bija latviešu aktrise.
1921. gadā kļuvusi par Dailes teātra aktrisi, kur strādājusi līdz 1981. gadam. 1956. gadā nosaukta par Latvijas PSR Tautas mākslinieci.
Filmējusies filmās "Laikmetu griežos", "Pie bagātās kundzes", "Pērkona negaiss", "Diena bez vakara" un "Rita".
Rīgas miera līgums
Miera sarunu laikā Rīga 1920.-1921. gadā uz brīdi kļuva par vienu no svarīgākajiem Eiropas politiskajiem centriem, kam bija pievērsta liela preses uzmanība.
Priekšvēsture
Poļu-padomju karš (1919–1921) sākās 1919. gada pavasarī. 1920. gada sākumā Polijas karaspēks ieņēma Baltkrievijas rietumu daļu, bet aprīlī kopā ar Ukrainas Tautas Republikas armijas daļām arī Ukrainas rietumu daļu līdz pat Kijevai. 1920. gada vasarā Sarkanā armija veica pretuzbrukumu, kas beidzās ar kauju pie Varšavas 1920. gada 12.–25. augustā. Kaujas laikā 17. augustā Minskā uz sarunām ieradās poļu delegācija. Padomju delegācija, ko vadīja latviešu komunists Jūlijs Daniševskis pieprasīja Polijai izformēt savu armiju un atteikties no tās austrumu teritorijām. Pēc uzvaras kaujā pie Varšavas Polijas delegācija pieprasīja sarunu pārcelšanu uz Rīgu, kam 2. septembrī padomju delegācija piekrita. Polijas armijas pretuzbrukumā tā Sarkano armiju atkal izspieda no Baltkrievijas un Ukrainas rietumu daļām un ieņēma Viļņas apgabalu.
Pamiera sarunas
1920. gada 13. septembrī Rīgā ieradās apvienotā Padomju Krievijas un Padomju Ukrainas delegācija 44 cilvēku sastāvā ar Ādolfu Joffi priekšgalā, kas apmetās Pēterburgas viesnīcā pretī Rīgas pilij, bet 16. septembrī Polijas delegācija 60 cilvēku sastāvā ar ārlietu viceministru Janu Dombski priekšgalā, kas apmetās viesnīcā "Roma" un "Komerz". Rīgā ieradās 64 preses reportieri no gandrīz no visām Eiropas valstīm un Ziemeļamerikas.
Miera līgums
Polijas–Padomju Krievijas un Padomju Ukrainas miera līgums tika parakstīts Melngalvju namā 1921. gada 18. martā.
Latvijas ārlietu ministrs Z. Meierovics sarunu noslēgumā izteica pārliecību, ka notikumam ir ļoti liela nozīme Eiropas mērogā un tas atklāj jaunu posmu vēsturē: "Ja visām pasaules tautām miers nepieciešams, lai ķertos pie tā uzbūves, kas uzcītībā celts no veselām paaudzēm un ko karš izpostījis dažos gados, tad miera atjaunošanai Austrumeiropā vēl daudz plašāka nozīme, jo te ieinteresētas ne vien karojošās zemes un viņu kaimiņi, bet visa Eiropa. Ik dienas jo vairāk novērojams, ka mūsu kontinentu apdzīvojošās tautas saimnieciskā ziņā ir viens vienīgs organisms, kura veselībai un nokārtotām funkcijām visu daļu kopdarbība nepieciešama. Tautas gaida, ka no šīs konferences izplūdīs spilgtas gaismas stari un beidzot izkliedēs nakts tumsu, kas jau kopš 6 gadiem nolaidusies pār visu pasauli un sevišķi sabiezējusi šinī Eiropas daļā."
Līguma parakstīšanai veltīta zinātniska konference (2011)
2011. gada 2. jūnijā Melngalvju namā Rīgā norisinājās Rīgas Miera līguma parakstīšanas 90. gadskārtai veltīta starptautiska zinātniskā konference, ko organizēja Polijas un Krievijas dialoga un vienošanās centrs un Maskavas Valsts Starptautisko attiecību institūts (MGIMO). Dienu pirms konferences Rīgā notika Polijas-Krievijas sarežģīto jautājumu grupas sesija.
Olga Lejaskalne
Olga Lejaskalne (dzimusi Rīgā, mirusi  Rīgā) bija latviešu aktrise.
No 1920. līdz 1923. gadam mācījusies Ernesta Kārkliņa dramatiskajos kursos. Bijusi Dailes teātra, Nacionālā teātra un Valmieras teātra aktrise. 1954. gadā nosaukta par Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieci.
Filmējusies vairākās filmās, tai skaitā "Pilsēta zem liepām", "Pie bagātās kundzes", "Salna pavasarī", "Pēc vētras" un "Lielais dzintars".
Zigrīda Eglīte
'''Mg. biol. Zigrīda Eglīte, dzimusi Brīniņa''' (1936) ir latviešu bioloģe, botāniķe specializējusies pļavu ekoloģijā, ģeobotānikā, purvu pētīšanā, augu ģeogrāfijā, taksonomijā un dabas aizsardzībā. Mg.biol. Latvijas staipekņu, kosu un paparžaugu floras autore (Rīgā, 2000). Apstrādājusi arī vanagnadziņu (Lotus L.), pērkoņamoliņu (Anthyllis L.), retēju (Potentilla L.) un citas ģintis Baltijas floras konspektam.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1936. gada 8. martā Daugavpilī Pētera Brīniņa un Olgas Brīniņas (dzim. Sesks) ģimenē. Mācījusies Kabiles pamatskolā un Rīgas pilsētas 1.pamatskolā. 1955. gadā beigusi Rīgas 3. vidusskolu. 1961. gadā absolvējusi Latvijas Valsts Universitātes Bioloģijas fakultāti botānikas specialitātē. No 1963. līdz 1993. gadam strādājusi Latvijas PSR ZA Bioloģijas institūta Botānikas laboratorijā kā jaunākā zinātniskā līdzstrādniece.
Botānikas laboratorijā Zigrīda Eglīte darbu uzsāka zinātņu doktores un LPSR ZA korespondētājlocekles Gali Sabardinas vadībā Latvijas dabīgo pļavu un ganību veģetācijas (fitocenoloģijas) un ekoloģijas izpētē. Vēlāk viņa pievienojās Botānikas laboratorijas veģetācijas kartēšanas grupai, kuru vadīja Dr.biol. Marija Galeniece. 20. gadsimta 70. gados Dr.biol. Laimas Tabakas vadībā Z. Eglīte iesaistījās Botānikas laboratorijas pētījumos par Latvijas floru, augu sistemātiku un ģeogrāfiju, no 1984. gada vadīja laboratorijas lauku darbu ekspedīcijas. 1990. gadā ievēlēta par zinātnisko līdzstrādnieci. Z. Eglīte pētījusi vairāku īpaši aizsargājamo dabas teritoriju, piemēram, Bāžu purva, Klāņu purva, Sudas purva floru un veidošanās vēsturi, ezeru floru un veģetāciju. Z. Eglīte strādājusi pie Latvijas paparžaugu (staipekņu, kosu, paparžu), kā arī vairāku taksonomiski sarežģītu ģinšu — vanagnadziņu (Lotus L.), pērkoņamoliņu (Anthyllis L.), retēju (Potentilla L.) taksonomijas un izplatības izpētes. Papildinājusi zināšanas Sanktpēterburgā V. L. Komarova Botānikas institūtā pie profesora N.A. Minjajeva, kā arī, Tartu Universitātes bibliotēkās un herbārijos. Šo ilggadējo pētījumu rezultāti izmantoti sagatavojot Baltijas Floras konspektu (Flora of the Baltic countries. Tartu, 1993, 1996, 2003). Latvijas staipekņu, kosu un paparžu flora izdota Rīgā 2000. gadā.
Latvijas Botāniķu biedrības biedrene kopš 1964. gada. 1996. gadā iesaistījusies Rīgas Doma ev. luteriskās draudzes pastāvīgā kalpošanas darbā. Zigrīdas Eglītes ievāktais ziedaugu un paparžaugu herbārijs glabājas LU Bioloģijas institūta Botānikas laboratorijas herbārijā (herbārija starptautiskais kods — LATV).
Gubaniški
Gubaniški ir ciems Preiļu novada Pelēču pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km no pagasta centra Pelēčiem, 18 km no novada centra Preiļiem un 185 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Gubaikas upes ezera krastā.
Livmaņi
Livmaņi ir ciems Preiļu novada Pelēču pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 4 km no pagasta centra Pelēčiem, 20 km no novada centra Preiļiem un 187 km no Rīgas.
Frenčs Montāna
Frenčs Montāna ir marokāņu izcelsmes reperis, kurš savu bērnību pavadījis Ņujorkā, ASV.
2007. gadā izveidoja savu pirmo miksteipu. Savu debijas studijas albumu Excuse My French viņš izdeva 2013. gada 21. maijā. 2017. gada jūlijā viņš izlaida savu otro studijas albumu Jungle Rules, kurš sasniedza trešo vietu Billboard 200. Albuma populārākais singls, (kopā ar Swae Lee) Unforgettable sasniedza top 10 iekš U.S. Billboard Hot 100.
Diskogrāfija
Studijas albumi
Mazais jūrasgrundulis
Izplatība
Mazais jūrasgrundulis sastopams Atlantijas okeāna austrumu piekrastēs no Spānijas līdz Trumsei Norvēģijā, Baltijas jūru ieskaitot. Sastopams arī Vidusjūrā un atsevišķās vietās Melnajā jūrā.
Baltijas jūrā un Latvijā
Baltijas jūrā mazais jūrasgrundulis sastopams visā piekrastē. Latvijas piekrastē tā ir viena no masveidīgākajām zivju sugām.
Izskats
Mazais jūrasgrundulis ir maza, ieapaļas formas zivs ar garu astes stumbru. Ķermeņa garums var sasniegt 11 cm, Baltijas jūrā 7 cm. Parasti mazā jūrasgrunduļa garums ir 4—6 cm. Acis lielas, vairāk dorsolaterālas, izvirzītas uz āru. Lūpas biezas. Uz muguras divas spuras, kas atrodas relatīvi atstatu viena no otras. Pirmajai spurai 6—8 samērtā mīksti stari, otrajai 10—12 mīksti stari. Anālajai spurai viens ass stars, 9—12 mīksti stari. Ķermenis, arī krūtis un pakausis klāts ar sīkām ktenoīdām zvīņām. Sānu līnijā ir 58—72 zvīņas. Vēdera spuras saaugušas kopā, veidojot piltuvveida piesūcekni. Tā priekšējās membrānas aizmugurējā mala ir bārkšaina.
Ķermenis gaišs, no pelēka līdz smilšbrūnam ar nedaudz tumšāku tīklveida zīmējumu un rūsganiem plankumiem. Tēviņam uz ķermeņa sāniem četras vertikālas tumšas joslas. Abiem dzimumiem uz pirmās muguras spuras tumšs plankums un apakšžoklis pigmentēts ar divām tumšām joslām. Nārsta laikā tēviņš kļūst tumšāks un spuras košākas.
Īpašības
Mazais jūrasgrundulis ir jūras piekrastes smilšainu un dūņainu vietu iemītnieks. Parasti sastopams līdz 20 m dziļumā. Uzturas kopumā dziļākās vietās nekā ļoti līdzīgais jūrasgrundulis. Ziemā var atrasties arī 60—70 m dziļumā. Iztur ūdens temperatūras svārstības 8—24 °C amplitūdā. Aktīvs diennakts gaišajā laikā.
Barība
Mazais jūrasgrundulis barojas ar bentiskajiem un pelaģiskajiem vēžveidīgajiem (piemēram, sānpeldvēžiem) un tārpiem.
Vairošanās
Dzimumgatavību mazais jūrasgrundulis sasniedz 7 mēnešu līdz viena gada vecumā. Nārsto no maija līdz augustam, kad ūdens temperatūra ir apmēram 10 °C, līdz 3 m dziļumā (ātrāk nekā jūrasgrundulis). Pirms nārsta tēviņš kļūst teritoriāls un izvēlas vietu nārstošanai. Ja nepieciešams, spēj pagriezt tukšu gliemežvāku pozīcijā, lai tas būtu kā apgāzta bļodiņa. Ja tuvumā nav piemērota gliemežvāka, mazais jūrasgrundulis izmanto arī pudeles korķīti, izliektu stikla lausku vai kādu citu piemērotu priekšmetu. Pēc tam aicina uz izvēlēto vietu mātītes. Ikri bentiski, tiek nērsti zem gliemeņu (piemēram, lielo smilšgliemeņu, sirsniņgliemeņu, cietgliemeņu) čaulām. Ikru daudzums atkarīgs no čaulas lieluma. Auglība 2800—3000 ikru. Mātīte ikrus nērš vairākās porcijās. Tēviņš ikrus apsargā, līdz izšķiļas kāpuri, apmēram 10 dienas. Kāpuri pelaģiski, pēc izšķilšanās 3 mm gari. Jaunie jūrasgrunduļi kļūst bentiski, kad sasniedz 17—18 mm garumu. Mazais jūrasgrundulis dzīvo 1—2 gadus.
Tamburīns
Tamburīns ir sitamais mūzikas instruments, kuru veido koka vai plastmasas apaļš rāmis ar iestiprinātiem zvārgulīšiem un šis rāmis pārvilkts ar ādu. Tamburīna izcelsme meklējama Dienvideiropā. Mūsdienās tamburīns raksturīgs vairāku tautu mūzikām, piemēram, Austrumeiropas tautām, Indijas tautām, persiešiem. Arābu pasaulē ļoti līdzīgs mūzikas instruments tiek saukts par riku (, riqq).
Crew Dragon Demo-1
Crew Dragon Demo-1 bija ASV uzņēmuma SpaceX kosmosa kuģa Crew Dragon pirmais izmēģinājumu lidojums bezpilota režīmā. Tas orbītā tika palaists 2019. gada 2. martā NASA uzdevumā Commercial Crew Development programmā. Kosmosa kuģis 27 stundu laikā saslēdzās ar Starptautisko kosmosa staciju. Nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 8. martā.
Derīgā krava
Kosmosa kuģī apkalpes vietā bija SpaceX izstrādātā skafandrā tērpts manekens. Tas bija nosaukts par Ripliju, Sigurnijas Vīveres tēloto varoni filmu sērijā Svešais. Kapsulā bija arī 180 kg materiāli un aparatūra, kas līdzinājās astronautu masai.
Lidojuma gaita
Crew Demo-1 tika palaists 07:49:03 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust Block 5 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-39A.
Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nolaidās uz peldošas platformas Of Course I Still Love You Atlantijas okeānā.
3. martā 10:51 UTC Crew Dragon automātiskā režīmā saslēdzās ar SKS Harmony modulim pievienotā adaptera PMA-2 saslēgšanās mezgla IDA-2.
8. martā 07:32 UTC kosmosa kuģis atvienojās no stacijas. 13:45:08 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Atlantijas okeānā, 360 km no Floridas. Lidojuma ilgums bija 6 dienas 5 stundas 56 minūtes 5 sekundes.
Baltic News Service
Baltic News Service (BNS) ir ziņu aģentūra, kas darbojas Igaunijā un Lietuvā. BNS pārvalda Igaunijas uzņēmums Postimees Grupp kas ietilpst uzņēmēja Margusa Linnamē kontrolē esošajā UP Invest grupā. Lietuvā Postimees Grupp pieder ziņu aģentūras uzņēmums UAB BNS.
BNS ir Eiropas ziņu aģentūru alianses European Alliance of News Agencies (EANA) biedrs. Tā ir lielākā ziņu aģentūra Baltijas valstīs.
Ziņas tiek gatavotas igauņu, lietuviešu, angļu un krievu valodā.
1990. - 1998.gads
Baltic News Service ziņu aģentūru 1990. gadā Igaunijā dibināja studentu grupa. Latvijā aģentūra darbību paplašināja ar 1991.gadā dibināto uzņēmumu SIA Baltic News Service, vadībā izvirzot Raiti Bikšu. Tajā pašā laikā darbība tika paplašināta arī Lietuvā.
1998.gada janvārī SIA Baltic News Service izveidoja uzņēmumu SIA Baltic Financial News Service (vēlāk - AS LVNET, AS Delfi Internet, AS Microlink Data). 1998. gada novembrī BNS iegādājās Somijas mediju grupas Alma Media pārstāvis biznesa laikraksts Kauppalehti un Zviedrijas biznesa informācijas grupas Bonnier Business Media aģentūra Direkt. Līdz ar darījumu BNS ieguva starptautiskas ziņu aģentūras statusu.
2013. - 2019.gads
2013. gada novembrī parādījās informācija, ka Alma Media vēlas pārdot BNS, un pircēji tika meklēti visās Baltijas valstīs. 2014. gada 3. martā Alma Media pārdeva Baltic News Service Igaunijas uzņēmumam Uudisvoog OÜ. Uudisvoog, kas dibināts 2014. gada februārī, piederēja Igaunijas riska kapitāla uzņēmumam Koha Capital OÜ. Savukārt Koha Capita piederēja Igaunijas uzņēmējam Ilmaram Kompusam. Ilmaram Kompusam piederēja arī uzņēmums Sky Media, kurā darbojās radio stacijas Sky Plus, Energy.fm, Retro.fm, Sky Radio un Russkij Radio. Maija sākumā Uudisvoog kaptitāldaļas 55% apmērā iegādājās uzņēmums UP Invest, kas piederēja Igaunijas uzņēmēja Margusa Linamē kontrolētajam uzņēmumam MM Grupp. UP Invest arī piederēja puse Igaunijas mediju uzņēmuma Eesti Meedia kapitāldaļu. 2014. gada 7. augustā tika paziņots, ka UP Invest OÜ ir iegādājies Latvijas ziņu aģentūru LETA. Tā kā LETA un BNS bija Latvijā lielākās ziņu aģentūras un, lai Latvijas Konkurences padome atļautu LETA iegādi, MM Grupp nolēma pārdot mazāk vērtīgo SIA BNS-Latvija. Septembrī BNS-Latvija un Mediju monitorings pārdots Igaunijas uzņēmumam AMP Investeeringud. 2015. gada 6. novembrī SIA BNS-Latvija tika pārdēvēts par SIA Latvian News Service, un turpināja darboties ar BNS zīmolu, bet 2018. gadā likvidēts.
Igaunijas uzņēmums BNS GROUP OÜ 2017. tika apvienots uzņemumā Eesti Meedia. 2019. gada 8. februārī Eesti Meedia nosaukums tika mainīts uz AS Postimees Grupp
Jāņmaizītes koks
Jāņmaizītes koks vai pāksteņa ceratonija (Ceratonia siliqua) ir mūžzaļa tauriņziežu dzimtas augu suga. Dažreiz šis augs tiek saukts par kerobu vai karobu (ar, kharrūb). Jāņmaizītes koka dabiskais izplatības areāls ir Vidusjūras reģions. Tas tiek kultivēts ēdamo pupiņu dēļ. Samaltu pupiņu masu var izmantot kā kakao pulvera aizstājēju. Termins ‘karāts’, masas mērvienība, ir cēlusies no šī auga pupiņu nosaukuma arābu vārda kīrāt.
Srebrenica
Srebrenica (sr, bs) ir pilsēta Bosnijā un Hercegovinā, Serbu Republikā. 2013. gadā Srebenicā dzīvoja 15,2 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsētā galvenā saimniecības nozare ir sāls ieguve.
Jāņmaizītes koks
2017. gada augustā tika ziņots, ka jāņmaizītes koks pirmo reizi uzziedējis LU Botāniskā dārza eksperimentālajā siltumnīcā.
Srebrenica
Bosnijas kara laikā 1995. gada jūlijā notika Srebrenicas slaktiņš, kura laikā tika nogalināti 8000 bosniešu musulmaņu vīrieši un zēni un no pilsētas padzīti aptuveni 20 tūkstoši cilvēku. Pirms slaktiņa pilsētā dzīvoja 37 tūkstoši iedzīvotāju.
Burtiskā tulkojumā ‘Srebrenica’ nozīmē "sudraba raktuves".
2019. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola virslīgas 2019. gada sezona''' bija 45. Virslīgas sezona. Čempionātu organizēja Latvijas Futbola federācija.
2019. gada Latvijas futbola virslīgas ģenerālsponsors bija "Optibet", tāpēc čempionāta oficiālais nosaukums bija "Optibet Virslīga".
Sacensības notika no 9. marta līdz 9. novembrim. Virslīgā piedaījās 9 klubi, kas sezonas laikā savā starpā tikās divas reizes — vienreiz mājās, vienreiz viesos (kopā 16 spēles).
Par Virslīgas čempioniem otro gadu pēc kārtas kļuva Riga FC futbolisti.
Pārspēles par vietu Virslīgā
Metta/LU uzvarēja divu spēļu summā ar 3:1 un saglabāja vietu Virslīgā.
- -
---
GSAT-31
GSAT-31 ir Indijas GSAT sistēmas sakaru pavadonis. Tas ģeostacionārajā orbītā palaists 2019. gada februārī. Pavadoni izgatavojusi un apkalpo Indijas Kosmosa pētījumu organizācija (ISRO). Tas paredzēts sakaru pakalpojumiem Indijas teritorijā. Tas ir Indijas smagākais pavadonis.
Kosmiskais aparāts izgatavots uz platformas I-2K bāzes. Tā starta masa bija 2536 kg. GSAT-31 resursi paredzēti 15 gadu darbībai. Pavadonī uzstādīti 40 Ku joslas raidītāji. ] GSAT-31 tika palaists 21:01 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ECA (lidojums VA247) no Gviānas kosmiskais centra. Tas palaists kopā ar sakaru pavadoni Hellas Sat 4 / SaudiGeoSat 1.
Pavadonis tika novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 48° austrumu garuma, aizvietojot resursus nokalpojušo Insat 4CR.
Jūras balss
Albumā apkopotas dziesmas ar Jāņa Petera tekstiem, tās iedziedājuši galvenokārt Nora Bumbiere un Viktors Lapčenoks. Oriģinālās skaņuplates pirmo pusi aizņem dziesmas, kas ierakstītas ar Latvijas radio estrādes orķestri Aļņa Zaķa vadībā, bet otrajā pusē spēlē instrumentāls ansamblis R. Paula vadībā. Dziesmas "Divpadsmit asaras" un "Līgotāji" sākotnēji rakstīti ciklam "Vecās Rīgas vitrāžas" Rīgas estrādes orķestra 1971. gada programmai.
Gandrīz visas šī albuma dziesmas, izņemot "Rigoleto motīvu" un "Līgotājus", 1974. gadā izdotas arī mazajās skaņuplatēs:
Dziesmu saraksts
Solisti: Viktors Lapčenoks (1, 3, 4, 6, 7, 10, 11, 13), Nora Bumbiere (2, 5, 7, 8, 10-13), Margarita Vilcāne (9).
Mākslinieciskais vadītājs — Aleksandrs Grīva, skaņu ieraksta inženieris — Oļģerts Liepiņš.
Gucci Mane
Radriks Delantiks Deiviss, pazīstams ar skatuves vārdu Gucci Mane, ir amerikāņu reperis, dziesmu autors. Kopš 2005. gada debijas albuma Trap House ir izlaidis 12 studijas albumus un vairāk nekā 70 miksteipus. 2007. gadā Gucci Mane atklāja pats savu izdevējkompāniju 1017 Records.
Mako haizivis
Mako haizivis (Isurus) ir viena no makreļhaizivju dzimtas (Lamnidae) ģintīm, kas apvieno divas mūsdienās dzīvojošas skrimšļzivju sugas un vairākas aizvēsturiskās sugas, kas dzīvoja no krīta perioda līdz kvartāra periodam (pirms 100—0,781 milj. gadiem). Mūsdienu abām sugām globāla izplatība, sastopamas atklātā jūrā mērenajos un tropiskajos ūdeņos.
Etimoloģija
Nosaukums "mako" nāk no maoru valodas un nozīmē "haizivs" vai "haizivs zobs". iespējams, ka tas radies dialekta iespaidā, jo tas ir līdzīgs haizivju apzīmējumam vairākās polinēziešu valodās — makō, mangō (maoru dialektos), mago samoāņu valodā, ma'o taitiešu valodā, mano havajiešu valodā.
Izskats
Mako haizivis ir ļoti slaidas, plūdlīnijās veidotas skrimšļzivis ar konisku, samērā garu purna daļu. Augumā mazākas nekā tuvu radniecīgā lielā baltā haizivs. To ķermena garums ir 2,5—4,2 m, svars var sasniegt 600 kg. No abām sugām īsspuru mako haizivs ir nedaudz mazāka par garspuru mako haizivi. Nāsis mako haizivīm novietotas laterāli. Mute šaura, paraboliska. Zobi gari, plāni un smaili, šķēpa asmenim līdzīgi, ar gludām malām.
Uz muguras divas trīsstūrveida spuras, no kurām pirmā liela un augsti izcelta. Tā atrodas aiz vai virs krūšu spuru galiem. Anālā spura atrodas nedaudz aiz otrās muguras spuras, abas apmēram vienādi lielas. Astes spuras abas daļas apmēram vienādi lielas. Mugura tumši zilpelēka, sāni un vēders balti. Uz astes stumbra katrā pusē viens laterāls ķīlis.
Kopīgās īpašības
Mako haizivis ir ļoti ātras un spēcīgas. Īsspuru mako haizivs ir ātrākā no visām haizivīm pasaulē. Tā peldot var sasniegt ātrumu 74 km/h un izlēkt no ūdens 5—6 m augstumā. Mako haizivis ārpus vairošanās sezonas reizēm izrāda homoseksuālas uzvedības iezīmes, kas nav tipiski makreļhaizivjveidīgajām zivīm. Barojas galvenokārt ar zivīm, citu sugu haizivis ieskaitot, nelielos daudzumos arī ar kalmāriem.
Sistemātika
Mako haizivju ģints (Isurus)
Panatinaiko stadions
Panatinaiko stadions (el) arī Kallimarmaro (el) ir daudzfunkcionāls stadions Grieķijas galvaspilsētā Atēnās. Viens no galvenajiem Atēnu vēsturiskajiem apskates objektiem, tas ir vienīgais stadions pasaulē, kas pilnībā būvēts no marmora.
Stadions tika uzcelts uz vienkārša hipodroma laukuma, ko veica Atēnu valstsvīrs Likurgs (Lycurgus) 330. gadā pirms mūsu ēras, galvenokārt Panatenaiku spēļu vajadzībām. 144. gadā pirms mūsu ēras stadions tika pārbūvēts marmorā un tā ietilpība tolaik bija 50 000 sēdvietu. Pēc kristietības popularizēšanās 4. gadsimtā stadions tika pamests. 1869. gadā notika vērienīgs stadiona atjaunošanas process un no 1870. līdz 18745. gadam tajās notika Zapa olimpiskās spēles. Pēc 1896. gada atjaunošanas tajās tika rīkotas pirmo mūsdienu olimpisko spēļu atklāšanas un noslēgumu ceremonijas, kā arī bija 4 no 9 sporta veidu norises vietas. 20. gadsimtā tas tika izmantots dažādiem mērķiem, un 2004. gada Atēņu olimpisko spēļu laikā to atkal izmantoja kā sporta veidu norises vietu. Stadions ir ikgadējā Atēnu klasiskā maratona finiša vieta. Tā ir arī pēdējā norises vieta Grieķijā, no kurienes olimpiskā lāpa tālāk tiek nodota attiecīgo olimpisko spēļu rīkotājvalstij.
Atrašanās vieta
Stadions ir uzcelts vietā, kur sākotnēji bija dabiska grava starp diviem Agra un Ardeta pakalniem, uz dienvidiem no Ilisas upes. Tagad stadions atrodas Atēnu centrālajā rajonā Pangrati, uz austrumiem no Nacioālā dārza un Zapiona izstāžu zāles un uz rietumiem no Pangrati dzīvojamā rajona starp diviem, ar priežu klātiem, Ardeta un Agra kalniem. Līdz 1950. gadiem Ilisas upe (tagad pārklāta ar Vasilija Konstantinu aleju un plūst zem tās) atradās stadiona ieejas priekšā.
Likurga stadions
4. gadsimtā pirms mūsu ēras Atēnu valstsvīrs Likurgs (Lycurgus) uzcēla 850 pēdas (260 m) garu Porosas kaļķakmens stadionu. Ap laukumu bija izvietoti akmens solu līmeņi. Laukums bija 669 pēdas (204 m) garš un 110 pēdas (34 m) plats. Desmit oratoru dzīves laikā Pseido-Plūtarhs rakstīja, ka laukuma īpašnieks uz kura tika uzcelts stadions bija Deins, Likurgs viņu pārliecināja ziedot zemi pilsētai un izlīdzināt gravu. Ap 329. gadu pirms mūsu ēras Edems no Platajas deva 1000 jūgus ar vēršiem stadiona un teātra celtniecībai. Tiek uzskatīts, ka Likurga stadions varētu būt pabeigts 330./320. gadā pirms mūsu ēras. Lai gan dokumentos parādās neapstiprināta informācija, ka Likurgs nevis uzcēla šo stadionu, bet to tikai rekonstuēja.