cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aijā, žūžū, lāča bērni
Vēlāk Jāzeps Vītols, Raimonds Pauls un citi latviešu komponisti radījuši daudzas tās apdares gan koriem, gan solistiem, gan instrumentāliem sastāviem. 2000. gadā Ingus Ulmanis iedziedāja šo tautasdziesmu mūzikas izdevniecības "Upe" izlasē "Šūpuļdziesmas". 2013. gadā vācu mūzikas izdevniecība Carus to iekļāva pasaules skaistāko šūpuļdziesmu izlasē Lullabies of the World. 2018. gadā "Aijā, žūžū, lāča bērni" ieņēma 58. vietu Radio SWH organizētajā LVtop100 aptaujā.
Perissa
Vēsture
Ir viedoklis, ka Perissa atrodas vietā, kur antīkajos laikos bija senā Eleusinas pilsēta, par kuru rakstīja ģeogrāfs Ptolemajs. Arheoloģiskie atradumi, kas pierāda senas pilsētas pastāvēšanu šajā vietā, tika atrasti 1836. gada izrakumos. Uz šīs senās pilsētas drupām Bizantijas laikā tika uzcelta cita pilsēta, kas, domājams, bija diezgan bagāta. Par to liecina bijušās trīs jomu Svētās Irēnas bazilikas drupas. Pēc speciālistu aplēsēm pilsētas pagrimums iestājās Leona III Isaura valdīšanas laikā. Visdrīzāk pilsētas pagrimums ir tieši saistīts ar Paleakameni vulkāna izvirdumu 726. gadā, vai arī tas bija iedzīvotāju sacelšanās rezultāts 727. gadā pret ikonoklasta imperatoru, kā Dieva dusmu zīmi par iepriekšējā gadā notikušo izvirdumu.
Apbūve
Perissā atrodas vairākas nozīmīgas sakrālās celtnes un to drupas.
Agrīno kristiešu Svētās Irēnas bazilika
Ir viedoklis, ka no šīs bazilikas ir cēlies pašreizējais Santorīnas salas nosaukums. Šāds nosaukums (Šantarī) pirmo reizi parādās arābu ģeogrāfa Muhammada al-Idrīsi 1154. gadā izveidotajā t.s. Rodžera tabulā.
Panagijas Katafiani baznīca
Kādā Mesavouno nogāzes padziļinājumā apmēram 200 metrus no pakājes atrodas neliela Dievmātes dzimšanas jeb Panagijas Katafiani baznīca. Tās nosaukums nāk no vārda "katefio", kas nozīmē patvērums, jo iedzīvotāji devās uz turieni, lai glābtos no ienaidnieku iebrukumiem. Daudzi iedzīvotāji sanāca šeit ļaunajos laikos, 1650. gada izvirduma laikā, kad izvirda zemūdens vulkāns Kolumba. No baznīcas paveras brīnišķīga panorāma uz Perissas ciematu un Santorīnas dienvidu piekrasti. Aiz baznīcas altāra ir neliela ala ar senu strūklaku, kuras ūdenim pēc vietējiem ticējumiem ir dziedinošs efekts.
Svētā Krusta baznīca
Svētā Krusta baznīca ir viena no lielākajām Santorīnas baznīcām un atrodas Perissas laukumā. Sākotnējā baznīca bija uzcelta laikā starp 1835. un 1840. gadu, taču 1956. gada zemestrīcē tā sagruva. Sākotnējās baznīcas rekonstrukcijas laikā tika atklātas divu trīsjomu baziliku drupas, kuras diemžēl tika iznīcinātas celtniecības darbos. Taču šeit ir saglabāts senais romiešu heroons, kas tika atrasts šo celtniecības darbu rezultātā. Jaunā Svētā Krusta baznīca izceļas ar augstu zvanu torni un liela izmēra ziliem kupoliem, kas ir raksturīgi Santorīnai.
Akvatorija
Akvatorija (no la — 'ūdens', territorium — 'teritorija') ir ūdens virsmas apgabals, kas ir norobežots ar dabīgām, mākslīgām vai nosacītām robežām. Izšķir dabīgās akvatorijas (piemēram, okeānu, jūras, līčus un ezerus) un mākslīgas akvatorijas (piemēram, ostas, ūdenskrātuves un kanālus).
Osvalds Tīlmanis
Osvalds Tīlmanis (dzimis, Šķibes pagasta Jēģeros, miris ) bija latviešu arhitekts, daudzu 20. gadsimta Rīgas celtņu autors.
Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gadā Šķibes pagastā Friča Tīlmaņa ģimenē. Mācījās Jelgavas ģimnāzijā, uzsāka studijas Tērbatas Universitātē, piedalījās Brīvības cīņās.
Pēc kara beigām studēja arhitektūru Latvijas Universitātē.
Arhitekta darbi ir pilsētas blokēkas un skolas. Osvalds Tīlmanis bija Nacionālās celtniecības komisijas padomes loceklis un Latvijas arhitektu biedrības priekšnieks. Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks.
Matīass Jergensens
Matīass Jergensens (da; dzimis ) ir Dānijas futbolists, aizsargs, Dānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Brentford sastāvā.
Sasniegumi
København
Ainava ar ziediem
Analīze
Paluģai viesojoties Budapeštā, Krakovā, Minhenē un Parīzē iepazinās ar moderno mākslu. Viņš ietekmējās no Edvarda Munka un Pola Gogēna un savās ainavās iekļāva simbolismu. Ainava ar ziediem kļuva par simbolisku arhetipu 1930. gados, mākslinieka produktīvākajā periodā. Formas un krāsas ir kombinētas tādā veidā, ka tās pasvītro gleznas simbolisko nozīmi.
Dmitrijs Hmizs
Dmitrijs Hmizs (dzimis ) ir Latvijas futbolists, pussargs. Kopš 2009. gada spēlē dažādu klubu sastāvā.
Karjera
2009. gadā karjeru iesāka FHK Liepājas Metalurgs II sastāvā 1. līgas čempionātā, kurā 13 spēlēs guva 6 vārtus un nopelnīja 4 dzeltenās kartītes. 2010. gadā 1. līgā aizvadīja tikai 5 spēles. 2011/2012. gada sezonā Hmizs jau aizvadīja 24 spēles Latvijas futbola virslīgā, kur vārtus gan neguva, bet izpelnījās 9 dzeltenās kartītes. Tajā sezonā Metalurgs arī spēlēja Eiropas līgā, bet Hmizs palika uz soliņa. Liepāja divu spēļu summā atzina Zalcburgas komandas pārākumu. 2013. gadā Dmitrijs piedzīvoja debiju Eiropas līgā pret La Fiorita un Legia Warszawa. Tiesa, trīs spēlēs vārtus neguva un izpelnījās vienu dzelteno kartīti. 2014. gada 14. janvārī Liepājas Metalurgs paziņoja par kluba darbības pārtraukšanu. Tādējādi Hmizs aizvadīja 7 spēles FK Spartaks Jūrmala sastāvā, bet vēlāk atgriezās jaunizveidotajā klubā FK Liepāja. 2015. gadā Dmitrijs Hmizs ar FK Liepāja kļuva par Latvijas futbola virslīgas čempionu, bet 2016. gadā guva savainojumu un pusi sezonas izlaida dēļ savainojuma, bet otru pusi vienkārši neiekļāvās sastāvā. 2017. gadā Hmizs ir atpakaļ FK Liepāja pamatsastāvā un 2017/2018. gada sezonā aizvadījis 3 Eiropas līgas spēles pret Crusaders FC un FC Sūduva.
2017. gadā ar komandu FK Liepāja/MOGO kļuva par Latvijas kausa ieguvēju.
debitēja Latvijas izlases sastāvā draudzības spēlē pret Kosovu, nākot uz maiņu spēles 70. minūtē.
Varenais no Oza zemes
"Varenais no Oza zemes" (en) ir 2013. gada ASV fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Sems Reimi. Filmas sižets veidots pēc Laimena Frenka Bauma grāmatām par Oza zemi. Tās darbība notiek 20 gadus pirms grāmatas "Brīnumainais burvis no Oza zemes" notikumiem.
Filma ir par iluzionistu Oskaru Digsu, kas nokļūst Oza zemē, kur sastop trīs raganas: Teodoru, Evanoru un Glindu. Digsam jācenšas glābt Oza zemi. Filmā galvenās lomas attēlo Džeimss Franko, Mila Kūnisa, Reičela Vaisa, Mišela Viljamsa, Zeks Brefs, Bills Kobss, Džoija Kinga un Tonijs Kokss.
"Varenais no Oza zemes" pirmizrāde notika Holivudā. Filma nominēta dažādām balvām dažādās nominācijās.
Ingrīda Priedīte
Ingrīda Priedīte (dzimusi Ingrīda Bērziņa Rīgā) ir Latvijas šaha meistare, kas divas reizes ir uzvarējusi Latvijas sieviešu šaha čempionātos.
Šahu sākusi spēlēt 9 gadu vecumā. Drīzumā tika izcīnītas uzvaras Latvijas junioru šaha čempionātā, Rīgas sieviešu šaha čempionātā, kā arī izcīnīts pirmais Latvijas čempiones tituls. 1976. gadā Ingrīda Priedīte bija pirmā Latvijas šahiste, kas pēc ilgāka pārtraukuma izpildīja meistares normu šahā. Līdz astoņdesmito gadu vidum viņa bija viena no spēcīgākajām Latvijas šahistēm.
Vēlākajos gados Ingrīda Priedīte nopietni pievērsās korespondencšaham. Vislielākais panākums tika gūts 5. Pasaules dāmu čempionātā (1993-1998), kad tika izcīnīta otrā vieta. 1996. gadā Ingrīda Priedīte kļuva par korespondencšaha lielmeistari.
Ir beigusi Latvijas Universitātes ekonomikas fakultāti. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā bija pirmā Latvijas šaha federācijas ģenerālsekretāre.
2014. gadā kļuvusi par FIDE meistari sievietēm (WFM).
Hodna
<mapframe text="Hodna" width=300 height=300 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q745975" }
Hodna (ar) ir šots (vasarās izzūdošs sālsezers) Alžīrijā starp Tellatlasu ziemeļos un Sahāras Atlasu dienvidos.
Kopš 2001. gada Hodna iekļauta Rāmsaras vietu sarakstā. Teritorijā uzturas 119 putnu, 10 rāpuļu un 20 zīdītāju sugas. To skaitā ir Kuvjē gazele, Sahāras sīga, marmora krīklis, brūnspārnu bezdelīgtārtiņš un melnvēdera smilšvistiņa. Teritorijā atrodas romiešu laiku drupas.
Štrika sazvērestība
Strika sazvērestība, zviedru presē saukta arī par Edlunda avantūru, bija politisks skandāls Latvijas brīvības cīņu laikā, ko izraisīja Vidzemes bruņniecības landmaršala Heinriha fon Štrika un bijušā Zviedrijas militārā atašeja Krievijā Nilsa Edlunda (Nils Edlund, 1867-1930) aizturēšana Liepājas ostā 1919. gada februārī.
Vēsture
1919. gada 18. februāra vakarā Liepājas ostas reidā no Stokholmas ieradās zviedru tvaikonis Runeberg. 19. februārī Latvijas muitas ierēdņi Eduarda Kaimiņa vadībā pārbaudīja Vidzemes landmaršala Heinriha fon Štrika, atvaļinātā zviedru pulkvežleitnanta Nilsa Edlunda, atvaļināta vācu virsnieka Karla Štoka un Zviedrijas konsula Liepājā Gustava Helstrema (Gustaf Hällström, 1880-1962) dokumentus.
Muitnieki arestēja Štoku, Dimperamu un Edlundu, apsūdzot ieroču kontrabandā, no mantām konfiscēja tikai aizzīmogotu aploksni un papīriem piebāztu melnu portfeli. Tos viņš nodeva iekšlietu ministram M. Valteram, kas tobrīd pildīja arī Latvijas valsts galvas pienākumus. 21. februārī, īpaši sasauktas komisijas klātbūtnē, paciņa tika atvērta. Iepazinies ar tās saturu, M. Valters izdeva apcietināšanas pavēli: "Uz kaŗa stāvokļa noteikumu pamata valsts apsardzības un kārtības uzturēšanas nolūkā pavēlu apcietināt Vidzemes muižniecības maršalu Heinrichu fon Striku. Pavēlu visiem, kam zināma H. fon Strika uzturēšanās vieta, par to nekavējoties ziņot man. Personām, kas uzrādīs H. fon Strika uzturēšanās vietu vai arī citādi palīdzēs viņu apcietināt, izmaksās 10 000 rubļu lielu atlīdzību." Vācu armijas patruļa arestēja H. fon Štriku, taču drīz atbrīvoja, un viņš pameta Latviju. Vācijas armijas štābs norobežojās no šī skandāla, deklarējot, ka fon Štriks, kas kopš 1918. gada septembra uzturējās Stokholmā, rīkojies bez viņu ziņas.
Sekas
1919. gada februārī sākās Latvijas Pagaidu valdības norobežošanās no kontaktiem ar vācbaltiešiem, aizsākot neoficiālu propagandas aģitāciju pret tiem kā latviešiem etniski naidīgu faktoru, aiz kura stāv Vācija ar saviem aneksijas plāniem. Viens no aktīvākajiem latviešu politiskā nacionālisma tā laika ideologiem A. Kroders rakstīja: "Ar šīs sazvērestības atklāšanu maskas bija norautas, un Latvijas pilsoņi nu skaidri redzēja tās piespiestās attiecības, kādas bija starp Latvijas valdību un vācu varas iestādēm."
Fon Štrikam aizbraucot, Latvijas varas iestāžu uzmanība tika pievērsta pulkvežleitnantam Nilsam Edlundam. Gan atsauca apsūdzību kontrabandā, taču nu apsūdzot, ka viņš esot piedalījies vācbaltiešu sazvērestībā nolūkā gāzt Pagaidu valdību. Pats Edlunds neizpratnē taisnojās, ka kā neitrālas valsts pārstāvis atbilstoši 1918. gada 7. decembra līgumam starp Vāciju un Latviju uzaicināts kļūt par Baltijas zemessardzes (landesvēra) komandieri. Savukārt vācbaltieši sūdzējās, ka viņš no tiem izkrāpis naudu, bet nav piegādājis kareivjus. Edlundam izdevās izbēgt no ieslodzījuma un pamest Kurzemi. 1919. gada 15. martā Edlunds laikrakstā Stockholms-Tidningen plaši aprakstīja piedzīvojumus Latvijā un savu dramatisko bēgšanu no cietuma Liepājā.
Štrika sazvērestības skandāla rezultātā aizsākās notikumu ķēde, kas pieauga spēkā un likumsakarīgi noveda pie 16. aprīļa puča un Cēsu kaujām.
Uz zvaigznēm
"Uz zvaigznēm" (la) ir 2019. gada zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Džeimss Grejs. Galvenās lomas atveido Breds Pits, Tomijs Lī Džonss, Rūta Nega, Liva Tailere un Donalds Saterlends. Filma stāsta par astronautu, kas dodas kosmosā, lai atrastu savu pazudušo tēvu.
Filmas projekts tika izziņots 2016. gada sākumā. 2017. gada aprīlī parakstīts līgums ar Bredu Pitu, pārējie aktieri pievienojās filmēšanas komandai vēlāk. Filmēšana sākās Losandželosas apkārtnē. Pirmizrāde notika 2019. gada 29. augustā Venēcijas kinofestivālā. Pirmizrāde ASV notika 2019. gada 20. septembrī, kur to izdeva studija 20th Century Fox. Filma saņēma labas kritiķu atsauksmes, īpaši tika novērtēts Pita spilgtais tēlojums. Tā nopelnīja 127 miljonus dolāru pie 80—100 miljonu dolāru liela budžeta.
Filma tika nominēta 92. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā skaņa".
Tianzhou 2
Tianzhou 2 (zh,  — "Debess kuģis 2") ir Ķīnas Tianzhou sērijas automātiskais kravas kosmosa kuģis. Tas orbītā tika palaists 2021. gada maijā. Kravas kuģis veica saslēgšanos ar orbitālo staciju Tiangong.
Krava
Tianzhou 2 kravā (masa 4690 kg) bija krājumi un iekārtas stacijai un pirmajai ekspedīcijai, to skaitā divi skafandri, pārtika, iekārtas uzstādīšanai stacijas iekšienē un ārpusē. Kuģis uz staciju nogādāja arī 1950 kg degvielu.
Lidojuma gaita
Tianzhou 2 tika palaists 12:55:29 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 7 no Venčanas pavadoņu palaišanas centra.
29. maijā 21:01 UTC kravas kuģis saslēdzās ar orbitālo staciju Tiangong pie tās pirmā moduļa Tianhe aizmugurējās pieslēgvietas.
2022. gada 5.janvārī Tianzhou 2 tika izmantots, lai pārbaudītu nākamo moduļu montāžas operācijas. Kravas kuģis tika satverts ar stacijas manipulatoru. 22:12 UTC tika atbrīvots saslēgšanās mezgla savilcējs. Sadarbībā ar Pekinas Kosmosa vadības centru apkalpe ar mehānisko roku pārvietoja kravas kuģi uz sāna pieslēgvietu. Pēc tam to atgrieza atpakaļ un visbeidzot pēc 47 minūtēm pulksten 22:59 UTC kravas kuģis atkal bija pieslēgts pie priekšgala pieslēgvietas.
Vēl viens eksperiments notika divas dienas vēlāk, 7. janvārī, lai izmēģinātu attālināto rokas vadības sistēmu. Ap pulksten 21:55 UTC Tianzhou 2 tika atvienots no priekšgala slēdzenes. Pastāvīgi sazinoties ar Pekinas Kosmosa vadības centru, kosmonauti stacijā ar radio tālvadības pulti pārvietoja kravas kuģi no stacijas uz iepriekš noteiktu vietu 200 m kosmosa stacijas priekšā. Pēc tam, kad Tianzhou 2 bija īslaicīgi saglabājis šo pozīciju, tas tika pārvietots 19 m attālumā no stacijas, kur tas atkal apstājās, līdz tas no jauna pieslēdzās pie priekšgala pieslēgvietas. Visi kravas kuģa manevri tika kontrolēti tikai manuāli. Pēc divām stundām, pulksten 23:55 UTC, operācija bija beigusies. Principā ir paredzēts, ka bezpilota kosmosa kuģi automātiski savienojas ar staciju. Šis vingrinājums kalpoja kā alternatīva iespēja manuāli veikt pieslēgšanos automātisko sistēmu atteices gadījumā.
Skrīveru ezers
Skrīveru ezers (arī Skreiveru azars) ir ūdenstilpe Jēkabpils novada Leimaņu pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā dienvidos no Leimaņu ciema 300 m no autoceļa P73. Apaļas formas ezers, ietek viens grāvis, iztek Aldaunīca uz Ziemeļsusēju. Dienvidu krastā Skrīveru mājas. Mīt līdaka, asaris, karūsa, rauda, rudulis.
Rīgas Tehniskās universitātes Open
Rīgas Tehniskās universitātes Open (arī RTU Open) ir ikgadējs starptautisks šaha festivāls, kas augustā notiek Rīgā. Tas ir lielākais klasiskā šaha turnīrs Baltijas valstīs.
Turnīra vēsture
Pirmie trīs starptautiskie šaha festivāli (2011-2013) notika Rīgas Tehniskās universitātes galvenajā ēkā Kaļķu ielā 1. Pirmais un otrais šaha festivāls sastāvēja no diviem klasiskā šaha turnīriem ("A" meistariem un "B" amatieriem) un pēdējās dienas šaha ātrspēles turnīra. Trešajā šaha festivālā jau bija trīs klasiskā šaha turnīri ("A" meistariem un "B", "C" amatieriem) un ātrspēles turnīrs. 2014. gadā ceturtais starptautiskais šaha festivāls pārcēlās uz starptautisko izstāžu centru Ķīpsala (Ķīpsalas iela 8), jo iepriekšējās telpas nespēja uzņemt aizvien pieaugošo dalībnieku skaitu. Ceturtā šaha festivāla programmā jau bija pieci klasiskā šaha turnīri ("A" meistariem un "B", "C", "D", "E" amatieriem) un pirmās dienas šaha ātrspēles turnīrs. Piektais un sestais šaha festivāli turpinājās starptautiskajā izstāžu centrā Ķīpsala un sastāvēja no četriem klasiskā šaha turnīriem ("A" meistariem un "B", "C", "D" amatieriem) un pēdējās dienas šaha ātrspēles turnīra. Katrā no pēdējo trīs gadu šaha festivāliem (2014-2016) kopumā ir piedalījušies vairāk nekā 400 šahistu no visas pasaules. Septītais šaha festivāls notika 2017. gadā starptautiskajā izstāžu centrā Ķīpsala un sastāvēja no pieciem klasiskā šaha turnīriem ("A" meistariem un "B", "C", "D", "E" amatieriem) un pēdējās dienas šaha ātrspēles turnīra. Astotais šaha festivāls notika 2018. gadā starptautiskajā izstāžu centrā Ķīpsala un sastāvēja no pieciem klasiskā šaha turnīriem ("A" meistariem un "B", "C", "D", "E" amatieriem) un diviem šaha ātrspēles turnīriem. Devītais šaha festivāls notika 2019. gadā starptautiskajā izstāžu centrā Ķīpsala un sastāvēja no sešiem klasiskā šaha turnīriem ("A" meistariem, "Y" jauniešiem un "B", "C", "D", "E" amatieriem), ātrā šaha turnīra un diviem šaha ātrspēles turnīriem. 2020. gadā šaha festivāls nenotika sakarā ar COVID-19 pandēmiju. Desmitais šaha festivāls notika 2021. gadā starptautiskajā izstāžu centrā Ķīpsala un sastāvēja no četriem klasiskā šaha turnīriem ("A" meistariem, "B&Y" jauniešiem un amatieriem, un "C&D", "E" amatieriem), ātrā šaha turnīra "G" un diviem šaha ātrspēles turnīriem ("F" un "H"). Vienpadsmitais šaha festivāls notika 2022. gadā starptautiskajā izstāžu centrā Ķīpsala un sastāvēja no pieciem klasiskā šaha turnīriem ("A" meistariem, "B", "C", "D" amatieriem, "Y" jauniešiem), ātrā šaha turnīra "F" un diviem šaha ātrspēles turnīriem ("E" un "G"). Vienpadsmitais šaha festivāls notika 2022. gadā starptautiskajā izstāžu centrā Ķīpsala un sastāvēja no pieciem klasiskā šaha turnīriem ("A" meistariem, "B", "C", "D" amatieriem, "Y" jauniešiem), ātrā šaha turnīra "F", diviem šaha ātrspēles turnīriem ("E" un "G") un trim kvalifikācijas turnīriem dažāda līmeņa iesācējiem ("Q1", "Q2" un "Q3").
A turnīra uzvarētāji
! Gads !! Uzvarētājs !! 2. vieta !! 3. vieta !! Labākā sieviete
Subotica
Subotica (sr, ) vai Sabadka (hu) ir pilsēta Serbijas ziemeļos, Vojvodinā. Ziemeļbačkas apgabala administratīvais centrs. Suboticā dzīvo 98 tūkstoši iedzīvotāju. Vēsturiski tā ir bijusi lielākā Vojvodinas pilsēta, bet mūsdienās tā ir otra lielākā aiz Novisadas. Aptuveni trešdaļa no iedzīvotājiem ir ungāri (33%), mazliet mazāk ir serbi (30%).
Mazsalacas novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Mazsalacas novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Mazsalacas novads sastāv no Mazsalacas, Ramatas, Sēļu, Skaņkalnes pagastiem un Mazsalacas pilsētas. Pēc LĢIA datiem novada teritorijā atrodas 20 ciemi.
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Mazsalacas pagasts
Mazsalacas pagasta centrs atrodas Mazsalacas pilsētā, kas ir arī novada centrs. Mazsalacas pagastā ir 7 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 6 mazciemi.
Sēļu pagasts
Sēļu pagasta centrs atrodas Sēļos. Sēļu pagastā ir 4 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 3 mazciemi.
Skaņkalnes pagasts
Skaņkalnes pagasta centrs atrodas Skaņkalnē. Skaņkalnes pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 3 mazciemi.
Asking Alexandria
Asking Alexandria ir 2008. gadā dibināta britu metālkora grupa no Jorkas, Ziemeļjorkšīras. Grupas sastāvā ietilpst Denijs Vorsnops (vokālists, taustiņinstrumenti), Bens Bruss (ģitāra, bekvokāls), Kamerons Lidejs (ģitāra), Sems Betlejs (basģitāra) un Džeimss Kassels (sitaminstrumenti).
Krekeliškas
Krekeliškas (ltg) var būt:
Indriķis Laube
Indriķis Laube (dzimis 1841. gada maijā Durbē, miris Rīgā), arī Heinrihs Laube (de), Laubes Indriķis, bija vācbaltiešu rakstnieks, literatūrkritiķis, žurnālists, tulkotājs.
Biogrāfija
Durbē beidzis skolu. Kuldīgā izmācījies par cunftes zelli, tēva Bebes krogā bijis galdnieks. 1863. gadā sācis mācīties Aizputes apriņķa skolā, skolu pabeidzis nav. Friča Brīvzemnieka ietekmē pievērsās latviešu kultūrai.
1869. gadā sāka strādāt par mājskolotāju Jelgavā. Tajā pašā gadā iepazinās ar Ādolfu Alunānu, publicēja pirmo recenziju par latviešu teātri Jelgavā. Tika atlaists no mājskolotāja amata par dalību jaunlatviešu vakaros. No 1872. līdz 1875. gadam bijis Rīgas Latviešu biedrības intendants. 1873. gadā sāka strādāt laikrakstā "Mājas Viesis". Laikraksta faktiskais redaktors no 1874. līdz 1889. gadam. Darbus publicējis arī citos izdevumos.
Publicējies kopš 1870. gada. Viena no pirmajiem garstāstiem latviešu literatūrā autors — "Smiltenieku Andrejs" (periodikā 1878. gadā). Ir sarakstījis ap 150 humoristiski satīriskus feļetonus, uzskatāms par feļetonu žanra dibinātāju. 1872. gadā sarakstīja brošūru "Mūsu laika raksti", tāpat rakstījis apceres par latviešu kultūras darbiniekiem (Krišjānis Barons, Kaspars Biezbārdis, Atis Kronvalds, Māteru Juris, Gothards Frīdrihs Stenders). Publicēja recenzijas, rakstus par valodniecību, literatūras teoriju, jaunlatviešiem.
Apbedīts Rīgas Lielajos kapos.
Bērzmuiža
Bērzmuiža var būt:
Mobira Cityman
Mobira Cityman, arī Nokia Cityman bija Nokia meitas uzņēmuma Mobira analogo sistēmu mobilais tālrunis. Pirmais modelis izlaists 1987. gadā. Tā dizainu izstrādāja Mati Makonens, bet projekta vadītājs bija Jorma Pitkonens.
Telefons ar masu 780 g, atšķirībā no iepriekšējā modeļa Mobira Talkman, bija vienā korpusā, un to varēja turēt vienā rokā. Tam bija astoņu ciparu displejs un 18 apgaismotas pogas. Sākotnēji tas maksāja 24 000 FIM (~ 7200 EUR 2014. gadā). Neskatoties uz augsto cenu, pirmos Mobira Cityman izpirka pārdošanas asistenti. Sākotnēji šie telefoni bija japiju produkts un statusa simbols.
Nokia mobilie tālruņi kļuva plaši pazīstami 1987. gadā, kad Somijas vizītes laikā PSRS vadītājs Mihails Gorbačovs ar Mobira Cityman 900 publiski zvanīja uz Maskavu sakaru ministram. Šis modelis tika iesaukts par Gorba.
Ļeņingradas blokāde
Ļeņingradas blokāde (ru) bija 872 dienu ilgs Vācijas un Somijas spēku veikts Ļeņingradas (tagad Sanktpēterburga) aplenkums Otrā pasaules kara laikā, par kuru galvenokārt bija atbildīga armiju grupa Ziemeļi.
Aplenkums sākās, kad tika nogriezts pēdējais sauszemes savienojums ar pilsētu. Lai gan 1943. gada 18. janvārī Sarkanajai Armijai izdevās atbrīvot šauru joslu uz Ļeņingradu, pilnīga blokādes pārtraukšana tika pabeigta.
Vienīgā Ļeņingradas nebloķētā puse bija Lādogas ezers, lai gan to sasniedza aplencēju artilērija un aviācija. Bezledus apstākļos pilsētu apgādāja ar peldlīdzekļiem, bet ziemas laikā — ar autotransportu pa ledu; šis ceļš tika nosaukts par "Dzīvības ceļu". Pirmajā ziemā, kad vēl nebija pienācīgi noorganizēta pilsētas apgāde, Ļeņingradā iestājās bads, un katru dienu gāja bojā vairāki tūkstoši civiliedzīvotāju.
Sākotnēji, kad tika izstrādātas pirmās koncepcijas par iebrukumu PSRS, bija paredzēts iznīcināt pretinieka perifērijas centru, proti, Maskavu, veltot tam visus bruņotos spēkus. Neskatoties uz ģenerālštāba iebildumiem, Ādolfs Hitlers izvēlējās saskaldīt iebrucēju spēkus trīs virzienos — ziemeļi, centrs un dienvidi, izvirzot tiem stratēģiskos mērķus, kuri būtu jāizpilda iebrukuma pirmajā fāzē, kurai sekotu sākotnējās koncepcijas izpilde. Ziemeļos armijas primārais mērķis bija Ļeņingrada kā viens no spēcīgākajiem PSRS centriem. Būtisks faktors ziemeļos bija revanšistiski noskaņotie somi, kuri Ziemas kara rezultātā zaudēja par labu PSRS aptuveni 20% no savas teritorijas. Lai arī somi piedalījās Ļeņingradas blokādē, viņi atteicās asistēt vāciešiem, uzbrūkot pilsētai, kas būtiski samazināja vāciešu izredzes pakļaut Ļeņingradu. Otrā pasaules kara vēsturē pretrunīgi tiek vērtēts Hitlera lēmums nosūtīt vācu formācijas, kas piedalījās blokādē, uz Maskavu. Šī lēmuma dēļ vācieši tā arī nepakļāva pilsētu, vāciešiem neizdevās arī uzvarēt kaujā par Maskavu. Savukārt padomju valdība, pat apzinoties briesmas neveica pietiekamus pasākumus, lai evakuētu civiliedzīvotājus. Turklāt padomju vara pilsētā iebrukuma sākumposmā rīkojās neprofesionāli un haotiski. Tas noveda pie upuriem, no kuriem varēja izvairīties. Tikai pēc padomju augstākās vadības rīcības un jaunu vadītāju nosūtīšanas uz Ļeņingradu situācija izmainījās. Kopumā blokāde saistīja būtiskus vācu spēkus, kā arī vēlāk kalpoja par placdarmu turpmākajai padomju karadarbībai, pēc tam, kad PSRS atguvās no pirmajiem satricinājumiem.
Neraugoties uz padomju laikā kanonizēto vēstures versiju, daļa vēsturnieku apgalvo, ka Ļeņingradas blokāde bija padomju režīma rīcības, pareizāk sakot - bezdarbības - sekas, nevis liktenīga nenovēršamība. Savu viedokli šie vēsturnieki argumentē ar faktiem: visu "blokādes" laiku Ļeņingrada sniedza būtisku ieguldījumu armijas tehnikas piegādēs Sarkanarmijai, ne uz brīdi nepārtraucot ražošanu. Padomju varai netrūka transporta ne izejvielu piegādēm, ne gatavās produkcijas - simtiem tanku, desmitiem bruņuvilcienu, tūkstošiem artilērijas lielgabalu, tūkstošiem mīnmetēju, desmitiem kuģu un citas militārās tehnikas - nogādāšanai no "aplenktās" Ļeņingradas uz fronti. Līdz ar to esot apšaubāma padomju varas nespēja piegādāt pilsētai pārtiku, lai izbeigtu badu. Tā esot bijusi Staļina politika un izvēle.
Krekeļi
Krekeļi (ltg), arī Krekeliškas (ltg), ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 8 km no pagasta centra Šķeltovas, 24 km no novada centra Aglonas un 271 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem.
Baltā (Indras pagasts)
Baltā ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 295 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V628. Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Melnais ezers, Baltais ezers.
Globālais vietas numurs
Globālais vietas numurs (GVN) ir daļa no GS1 standartu sistēmas. Tas ir vienkāršs rīks, kas paredzēts atrašanās vietu identifikācijai, un nepieciešamības gadījumā var unikāli identificēt vietas. Šis identifikators atbilst ISO/IEC 6523 standarta normām.
GS1 identifikācijas atslēga tiek izmantota fizisko atrašanās vietu vai juridisko personu identificēšanai. Atslēgu veido GS1 uzņēmuma prefikss, atrašanās vietas atsauce un kontrolcipars.
Ar GVN identificēta atrašanās vieta var būt fiziska atrašanās vieta, piemēram, noliktava vai juridiska persona, piemēram, uzņēmums vai klients, vai funkcija, kas notiek juridiskajā personā. To var izmantot arī, lai identificētu kaut ko tik specifisku kā konkrētu plauktu veikalā. Spēja identificēt atrašanās vietas ar unikālu numuru ir atslēga daudziem biznesa procesiem. GVN tiek izmantots elektroniskajā ziņojumu apmaiņā starp klientiem un piegādātājiem, kur atrašanās vietas ir ļoti svarīgas. GVN tiek izmantots arī konkrētu vietu identificēšanai uzņēmumos gan elektroniski datu bāzē, gan fiziski ar svītrkodā vai GS1 EPC etiķetē iekodētu GVN.
GLN struktūra
GLN ir 13 ciparu skaitlis ar šādu struktūru:
EAN (GS1 pārvaldītie GLN, GTVN, EAN numuri)
EAN (European Article Number) kontrolciparus (pārvalda GS1) aprēķina, summējot pāra pozīcijas numurus, reizinot ar 3 un pēc tam saskaitot nepāra pozīciju skaitļu summu. Lai aprēķinātu kontrolciparu, jāatņem summu no ar desmit vienāda vai tuvākā augstākā desmitnieka reizinājuma. GS1 kontrolciparu kalkulators un detalizēta dokumentācija ir tiešsaistē GS1 vietnē. Vēl viena oficiālā kalkulatora lapa, kas parāda, ka GTVN-13 mehānisms ir tāds pats kā globālajam atrašanās vietas numuram/GVN.
Uz spēles Latvija
"Uz spēles Latvija" ir 2014. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Pēteris Krilovs.
Sižets
1945. gadā tūkstošiem latviešu vīriešu devās turpināt pretošanos Padomju okupācijas režīmam. Filmā ar vēl neredzētu fragmentu palīdzību tiek parādīts slepens spiegošanas karš starp SID un Valsts drošības ministriju Padomju Latvijā Aukstā kara sākumā.
Beltu jūra
Beltu jūras austrumu robeža ir hidrogrāfiskā robeža, kas atdala Kategata sālsūdeni ar 2,0—2,6 % sāļumu no Baltijas jūras iesāļā ūdens (0,6—1,2 %).
Jānis Purapuķe
Jānis Purapuķe (dzimis, miris ) bija latviešu rakstnieks.
1883. gadā absolvējis Baltijas skolotāju semināru Rīgā. No 1884. līdz 1901. gadam bija Skrīveru pagastskolas pārzinis.
Publicējies no 1880. gada. Rakstījis humoreskas, stāstus. Nozīmīgākais darbs ir romāns "Savs kaktiņš, savs stūrītis zemes" (1898. gadā publicēts periodikā, 1904. gadā — grāmatā) par latviešu bezzemnieku dzīvi, materiālās patstāvības centieniem. Savos prozas darbos vērsās pret Jauno strāvu un sieviešu emancipāciju.
Autoceļš P87
P87 autoceļš Bauska—Aizkraukle ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu Bauskā caur Valli un Jaunjelgavu ar autoceļu  Aizkrauklē. Autoceļa kopējais garums ir 82,8 km, no kuriem 43 km no Ozolaines līdz krustojumam ar klāti ar grants segumu, bet pārējais — ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Bauskas, Ogres, un Aizkraukles novadus.
Vēsture
2015. gada 29. janvārī tika izsludināts konkurss par posma Ziedi—Aizkraukle (76,4—78,5 km) pārbūvi.
Babītes novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Babītes novada pašvaldības vadītāji. Babītes novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, apvienojot Babītes un Salas pagastus.
Uzskaitījums
{{legend| skyblue| Rīgas apriņķa novadu apvienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue| Reģionu alianse |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #1f355e| Latvijas Reģionu Apvienība |border=1px solid #AAAAAA}}
Istaba
Istaba ir norobežota telpa mājā vai dzīvoklī, kurā parasti cilvēks uzturas un dzīvo. Viesnīcās šīs telpas parasti sauc par istabiņām. Savukārt uz kuģiem tās dēvē par kajītēm. Par istabu var dēvēt arī jebkuru telpu, kas ar būvkonstrukcijām norobežota no pārējās celtnes.
Baltiņi (Tilžas pagasts)
Baltiņi ir ciems Tilžas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 254 km attālumā no Rīgas.
Maurīcijas pūce
Maurīcijas pūce (Mascarenotus sauzieri) ir izmirusi Maskarēna pūču suga, kas apdzīvoja Maurīcijas salu Indijas okeāna rietumu daļā. Maurīcijai piederošajā Rodrigesas salā bija sastopama cita radniecīga suga — Rodrigesas pūce.
Nosaukums
Sugas zinātniskais nosaukums piešķirts par godu Teodora Sauzeram, kurš pirmos atrastos pūču kaulus sagatavoja zinātniskai izpētei. Ģints nosaukums atvasināts no Maskarēnu salu nosaukuma, kur tā bija sastopama.
Izskats un ekoloģija
Maurīcijas putns ir ģints lielākā suga, kuras kopējais garums sasniedza aptuveni 42—60 cm. Kājas neapspalvotas un salīdzinoši garas, spēcīgas. Apaļo galvu rotāja gari ausu pušķi. Galva tumši brūna, ar iesarkani svītrotu galvas, kakla un muguras apspalvojumu. Astes spalvas bija sarkanīgi brūnas ar blāvi sarkaniem lāsumiem, spārni — brūni ar nevienmērīgiem baltiem, gaišas smilškrāsas un brūniem raibumiem. Rīkle un ķermeņa sāni balta, vēdera daļa — tumšā smilškrāsā ar gaišiem plankumiem.
Acīmredzot, gan ligzdošanas periodā, gan pārējā laikā sugai bija nepieciešami lieli koki, un 19. gadsimta sākumā sāktā intensīvā mežu izciršana izraisīja tās izmiršanu. Desjardins 1830. gados atzīmēja, ka pūce apdzīvo salas mežus.
Pušķaino pūču atrasto kaulu forma un izmēri norāda uz uzkrītošu to līdzību ar izmirušo pūču ģinti Grallistrix, kas apdzīvoja Havaju salas. Maurīcijas pūce pēc lieluma ļoti līdzinājās Grallistrix erdmani no Maui un Grallistrix orion no Oahu. Šāds paralēlisms būtu skaidrojums ar tādu pašu apkārtējo vidi — no sauszemes zīdītājiem brīvas okeāna salas, kur svarīgs iztikas avots bija mazi putni.
Izzušana
Maurīcijas pūce bija parasta vietējās faunas pārstāve līdz salas kolonizācijai 17. gadsimta sākumā. Atšķirībā no citām vietējām putnu sugām, pūču skaitu tik katastrofāli neietekmēja invazīvie plēsēji kā kaķi, žurkas un krabjēdāji makaki. Makakus Maurīcijā ieveda jau 1602. gadā, savukārt melnās žurkas tur nokļuva vēl pirms 1598. gada, un pūces vairāk nekā gadsimtu mitinājās līdzās šīm ievazātajām sugām.
Ap 1830. gadu atzīmēta uz austrumiem no Kjūrpaipas, kur to detalizēti aprakstīja Desjardins 1837. gadā. Viņš ziņoja, ka pūce bija diezgan parasta pat 1830. gados. Pēdējo zināmo sugas īpatni nošāva 1837. gada septembrī. Cukurniedru kultivēšana un Indijas tējas plantāciju veidošana, izcērtot pūču dabisko vidi, kā arī neapdomīgas medības bija izšķirošais faktors, kas ap 1840. gadu iznīcināja pušķainās pūces populāciju. Džordžs Klarks īpaši pieminēja, ka 1859. gadā tā bija izzudusi.
Apraksta un sistemātikas vēsture
Pirmo reizi suga pieminēta 1602. gadā. Holandiešu admirālis 1606. gadā atzīmēja, ka pūce salā ir plaši izplatīta. Taču turpmāk līdz 1770. gadam nav zināms neviens cits ziņojums par šo Maurīcijas faunas pārstāvi. 1837. gadā nomedītais un aprakstītais eksempārs pazuda ciklona laikā 1850. gadā. Sugu zinātniski 1893. gadā aprakstīja pēc Maurīcijas dienvidaustrumos Mare aux Songes purvā atrastajiem pūču kauliem. Purvs atrodas blakus piekrastei, un tajā uzietas arī 12 citu kolonizācijas laikā izmirušu dzīvnieku sugu fosilijas. Ilgu laiku Maurīcijas pūci uzskatīja par tuvi radniecīgu plīvurpūcei un tāpēc apzīmēja kā Strix sauzieri (plīvurpūces zinātniskais nosaukums tolaik bija Strix flammea). Taču rūpīgāki kaulu pētījumi liecināja, ka suga piederēja nevis plīvurpūču dzimtai, bet pūču dzimtai.
Balstoties pamatā uz 1770. gada zīmējumu, citu izmirušu Maurīcijas pūci Scops commersoni 1896. gadā aprakstīja franču zoologs Džīmss Oustalets. Tomēr Scops commersoni izmēri un ārējais raksturojums atbilda sugai, kuras kaulus pirms tam atrada purvā.
1907. gadā Valters Rotšilds savā darbā "Izmirušie putni" norādīja divas sugas, kas būtu varējušas apdzīvot Maurīciju — Strix sauzieri, kuru viņš nosauca par zālieņu pūci un Strix newtoni, kuru nodēvēja par plīvurpūci. 1953. gadā tās sistematizēja kā Tyto sauzieri un Tyto newtoni. Tādējādi ilgu laiku pastāvēja viedoklis, ka salā bija sastopamas divas pūču sugas. 1971. gadā abus taksonus apvienoja. 1987. gadā tika izteiktas šaubas par Maskarēnu pūces piederību Tyto ģintij, un 1994. gadā gan Maurīcijas sugu, gan Rodrigesā un Reinjonā atrastās formas aprakstīja un izdalīja atsevišķā jaunā ģintī Mascarenotus.
Beata Šidlo
Beata Marija Šidlo (pl,, dzimusi Kusiņska (Kusińska) ) ir Polijas politiķe un etnoloģe. No līdz  bija Polijas premjerministre. 2017. gada Šidlo un viņas valdība demisionēja. Viņus nomainīja Mateuša Moravecka valdība, kurā Beata Šidlo kļuva par vicepremjerministri. Beata Šidlo pārstāv partiju “Likums un taisnīgums”.
Ābrams Blass
Ābrams Blass (pl; 1895. gads Lomža — 1971. gads) bija Polijas un Izraēlas šahists.
Beata Šidlo
Beata Šidlo bija trešā sieviete Polijas premjerministres amatā. Vēl šajā amatā ir bijušas Hanna Suhocka un Eva Kopača. 2017. gadā žurnāls Forbes Beatu Šidlo ierindoja 31. vietā starp 100. ietekmīgākajām pasaules sievietēm un 10. vietā starp ietekmīgākajām sievietēm politikā.
Ābrams Blass
Biogrāfija
1911. gadā kopā ar ģimeni devies uz ASV, no kurienes atgriezies Polijā 1924. gadā un dzīvojis Varšavā. Piedalījies pilsētas šaha turnīros, kuros uzvarējis 1926. un 1928. gadā. Polijas šaha čempionātu finālā 1926. gadā Varšavā dalījis 8.-9. vietu, bet 1927. gadā Lodzā ieņēmis 8. vietu. Pārstāvējis Polijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1928. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu. 1929. gadā Polijas komandu šaha čempionātā izcīnījis pirmo vietu Varšavas pilsētas komandas sastāvā, uzvarot visās savās partijas.
2024. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā
10. Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā būs piektās Eiropas Parlamenta vēlēšanas Latvijā. Tās notiks un Eiropas Parlamentā ievēlēs deviņus deputātus no Latvijas. Vēlēšanas 27 Eiropas Savienības dalībvalstīs notiks laika posmā no 6. līdz 9. jūnijam. Latvijā vēlēšanas parasti tiek rīkotas sestdienā, līdz ar to paredzamais datums EP vēlēsanām ir 8. jūnijs.
Norise
Tiesības piedalīties vēlēšanās ir visiem balsstiesīgajiem Latvijas pilsoņiem, kā arī citu Eiropas Savienības dalībvalstu pilsoņiem. Vēlētāju uzskaitei izmantos vēlētāju reģistru, kur katrs vēlētājs ir reģistrēts noteiktā vēlēšanu iecirknī atbilstoši reģistrētajai dzīvesvietai. Eiropas Parlamenta vēlēšanās Latvija ir viens vēlēšanu apgabals.
Priekšvēlēšanu aptaujas
Iekavās norādīts iespējamais iegūto deputātu skaits pie šāda rezultāta.
Ābrams Blass
Biogrāfija
1935. gadā pārcēlies uz dzīvi Palestīnā un uzvarējis pirmajā Palestīnas šaha čempionātā. 1936. gadā bijis otrais Telavivas pilsētas šaha čempionātā un dalījis 2.-3. vietu otrajā Palestīnas šaha čempionātā. Vēlākajos gados šaha turnīros piedalījies reti.
Izlūkdienesta priekšnieks
"Izlūkdienesta priekšnieks" ir 1989. gadā 9 daļās izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Romualds Pipars.
Sižets
Filmā ir parādīti arhīva materiāli un laikabiedru atmiņas par Jāni Bērziņu — padomju armijas izlūkdienesta priekšnieku laika posmā no 1924. līdz 1937. gadam.
Mezeņa
Mezeņa (ru) ir pilsēta Krievijas Eiropas daļas ziemeļos, Arhangeļskas apgabala ziemeļaustrumos pie Tovas upes ietekas Mezeņas upē, 45 kilometri no tās ietekas Baltajā jūrā.
Vēsture
Radusies ar nosaukumu Okladņikova sloboda 15./16. gadsimtā kā zvērādu tirdzniecības punkts. 1780. gadā tai piešķīra pilsētas tiesības. Mezeņa bija tradicionāla politisko darbinieku izsūtīšanas vieta.
Cilvēki
Mezeņā izsūtījumā dažādos laikos dzīvoja protopops Avakums (Протопоп Аввакум, 1620 — 1682), Inesa Armanda (Инесса Арманд, 1874 — 1920), Kliments Vorošilovs.
18. novembra iela (Daugavpils)
18. novembra iela ir maģistrāla iela Daugavpilī un Augšdaugavas novada Naujenes pagasta Vecstropos. Tā ir garākā iela Daugavpilī (kopējais ielas garums ir 8,3 kilometri), tā stiepjas no pilsētas centra līdz Stropu ciema robežai. Visa garumā pa to iet valsts galvenā autoceļa A13 trase.
Sākotnēji ielu dēvēja par Šosejas ielu. 1935. gadā tā tika pārsaukta par 18. novembra ielu, bet 1940. gadā to pārdēvēja par Sarkanarmijas ielu. 18. novembra ielas nosaukumu tā atguva 1991. gada 14. novembrī.
Centrbēdzes svārsts
Centrbēdzes svārsts ir speciāli aprīkots ritošais sastāvs, kas ļauj, tam esot kustībā, pa speciāli apzīmētiem transporta infrastruktūras maršrutiem (sliežu ceļš, autoceļš) izbraukt ceļa plāna līknes un ar sānsveres svārstību kompensēt nedzēsto centrbēdzes paātrinājumu, izmantojot ritošā sastāva virsbūves svara gravitācijas spēku.
Centrbēdzes svārsts atļauj uzlabot ceļa un ritošā sastāva ekspluatācijas tehniskos parametrus, novērš atsevišķu elementu pārslodzi un bojājumus, uzlabo pasažieru komfortu, ļauj paaugstināt ātrumu.
Nedzēsto centrbēdzes paātrinājumu līknē iespējams apslāpēt ne tikai ar centrbēdzes svārstu, bet arī ar ārējā sliežu pavediena paaugstinājumu (autoceļam ārmalas paaugstinājumu). Izmantot centrbēdzes svārstu vērā ņem jau pastāvošos paaugstinājumus līknēs un paaugstinās noteiktā ātrumā - atkarībā no sliežu platuma, nepārslogojot sliežu pavedienus. Centrbēdzes svārsts salīdzinājumā ar parasto ritošo sastāvu ļauj palielināt ātrumu par 25-35%.
Melngalvas stērste
Melngalvas stērste (Emberiza melanocephala) ir neliela auguma stērstu dzimtas (Emberizidae) putnu suga, kas ligzdo Eiropas dienvidaustrumos un Āzijas rietumos. Ziemo Dienvidāzijā. Mēdz ieklejot pārējā Eiropas teritorijā, ziemeļu virzienā sasniedzot Fēru salas, Islandi, Norvēģiju un Somiju. Ģeogrāfisko variāciju nav.
Izplatība
Melngalvas stērste Eiropā sastopama gar Adrijas jūras piekrasti no Slovēnijas ziemeļos līdz Albānijai un Grieķijai dienvidos. Sastopama vietām arī Itālijas dienvidos un gar Melnās jūras piekrasti Bulgārijā. Krievijas teritorijā mājo nodalīta populācija, posmā starp Azovas un Kaspijas jūru.
Izplatības centrs melngalvas stērstei ir Turcija, kur ligzdo praktiski visā teritorijā, izņemot Melnās jūras dienvidu piekrasti. Ligzdo arī Armēnijā, Azerbaidžānā un Gruzijā, izņemot Kaukāza kalnus. Tuvajos Austrumos sastopama vietām: Libānā, Sīrijā, Jordānijā, Izraēlā, Irākā un Irānā. Ziemo Indijas rietumu un centrālajā daļā.
Latvijā
Mūsdienās melngalvas stērstei Latvijā ir bijis viens novērojums (2014. gadā), kā arī bijuši divi seni novērojumi 19. gadsimtā. Ziņas par senajiem novērojumiem ir nepilnīgas un aptuvenas — nav pat iespējams pārliecinoši apgalvot, ka novērojumi bijuši tagadējās Latvijas tertorijā. Šī iemesla dēļ senie novērojumi šeit izdalīti atsevišķi kā vēsturiski zināmi, bet ne kā droši pierādīti. Līdz ar to ieteicams pieņemt, ka Latvijā ir tikai viens pierādīts melngalvas stērstes novērojums.
Izskats
Melngalvas stērste ir viena no lielākajām stērstēm ar samērā garu, asu knābi, pamanāmāku kaklu, gariem spārniem un kājām. Ķermeņa garums 15,5—17,5 cm, spārnu plētums 26–30 cm, svars 23—33 g.
Ligzdošanas sezonas laikā tēviņa apspalvojums kļūst ļoti košs un pamanāms. Tā galva un aste ir melnas, kakls, krūtis un vēders dzelteni, mugura sarkanbrūna. Spārni melni, bet lidspalvām ir gaišas malas. Ārpus vairošanās sezonas tēviņš kļūst bālāks, pelēcīgāks.
Mātīte nav tik koša un ir grūtāk atšķirama no citām stērstēm. Galva un mugura ir smilšu brūna vai gaiši sarkanbrūna ar tumšāk brūnām svītriņām. Svītrojums saglabājas arī uz sāniem, bet ne pavēderē, kas var būt gan balta, gan gaiši dzeltena vai gaiši brūna. Zemaste dzeltena, pazode balta. Acis abiem dzimumiem ir brūnas, knābis tumši pelēks. Jaunie putni ir gaiši brūni ar tumšākiem raibumiem un svītrām, pazode un pavēdere zeltaini brūnas.
Uzvedība
Melngalvas stērste galvenokārt ligzdo zemienēs, izvairoties no pārāk sausām vai pārāk mitrām biomām. Īpaši iecienītas ir vietas ar bieziem, augstiem un dzeloņainiem krūmiem, piemēram, mežastepe, olīvkoku birzis, vīnogulāju lauki, krūmiem aizauguši upju krasti, ceļmalas un tīrumu malas. Sastopama arī atklātos mežos, atklātā stepē ar krūmiem un kalnu nogāzēs. Ziemas periodā melngalvas stērste uzturas lauksaimniecības tīrumos, barojoties ar graudiem, reizēm nopietni apdraudot ražu. Sastopama arī džungļu dzelkšņainajos krūmos. Gan barojas, gan nakšņo milzīgos baros.
Melngalvas stērste ir gājputns, tādēļ tā ir spēcīga lidotāja. Migrācijas ceļojums tiek veikts baros, kuros ir 10—50 īpatņi. Ierodoties Indijā ziemošanas vietās (augusta beigās vai septembrī), tā maina apspalvojumu.
Barība
Melngalvas stērste ir visēdāja: ligzdošanas sezonā galvenokārt barojas ar bezmugurkaulniekiem, ārpus vairošanās sezonas ar sēklām un citām augu daļām. Barību meklē gan uz zemes, gan krūmos vai koku apakšējos zaros. Tā kā ziemošanas vietās melngalvas stērstes veido lielus barus, kas kopīgi barojas, tad spēj nopietni izpostīt kukurūzas, rīsu un graudaugu tīrumus.
Ligzdošana
Atkarībā no izplatības areāla ligzdošanas sezona ir atšķirīgos laikos, piemēram Adrijas jūras krastos tā ir laikā no maija līdz jūnija beigām. Ligzda parasti tiek vīta kādā dzeloņainā krūmā, piemēram, mežrozītes krūmā vai kazenājā, bet tā var atrasties arī vinogulājā vai retos gadījumos uz zemes. Tai ir vaļīga forma, būvniecībai izmantojot augu stiebrus, zāli un lapas, no iekšpuses ligzda izklāta ar smalkākiem stiebriņiem, saknītēm, matiem un aitu vilnu. Ļoti bieži ligzda greznota ar košiem, krāsainiem ziediem, kas iepīti tā, lai ziedu galvas atrastos ligzdas ārpusē.
Dējumā 3—7 gaišas, zilizaļas olas ar brūniem raibumiņiem (visbiežāk 4—5 olas). Inkubācijas periods ilgst 10—16 dienas. Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Putnēni tiek baroti tikai ar bezmugurkaulniekiem, piemēram, ar circeņiem un vabolēm. Jaunie putni izlido 13—16 dienu vecumā. Dzīves ilgums savvaļā līdz 11 gadiem.
Mīlakšas
Mīlakšas ir ciems Smiltenes novada Drustu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V337, Palsas upes krastā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Rogvolods Vseslavičs
Rogvolods (Ragnvaldis) Vseslavičs vai Rogvolods-Boriss Vseslavičs ( Рагвалод-Барыс Усяславіч, dzimis pirms 1054., miris 1128. gadā) bija viens no Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča dēliem no Polockas Rurikoviču dinastijas. Polockas kņazs 1101—1128, pēc citiem uzskatiem tikai 1127—1128. Kopā ar saviem brāļiem piedalījās karagājienā uz Daugavas lejteci pret zemgaļiem 1106. gadā, kur tika sakauts.
Dzīvesstāsts
Dzimis Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča Brīnumdara (ap 1029.-1101.) ģimenē laika posmā starp 1040. gadu beigām un 1054. gadu kā viens no vecākajiem starp 6 vai 7 dēliem. Nosaukts par godu pirmajam Polockas vikingu ķēniņam Ragnvaldam (Ragnvaldr). Vēl arvien nav skaidrs, vai senkrievu hronikā minētais "Polockas kņazs Rogvolods vai Boriss" (кнѧзь Полотьскыи Рогволдъ, или Борисъ) ir viena vai divas personas. Vairums mūsdienu vēsturnieku pieņem, ka Boriss ir bijis Rogvoloda Vseslaviča kristīgais vārds. Tādā gadījumā 1067. gadā viņš kopā ar tēvu un brāli Dāvidu tika saņemts gūstā un ieslodzīts cietumā Kijivā.
1101. gadā pēc viņa tēva nāves Polockas kņaziste tika sadalīta starp viņa dēliem. Pēc viena uzskata viņš uzreiz mantoja Polockas kņaza troni un tajā pašā gadā vadīja Polockas karaspēku karagājienā pret polovciešiem. Pēc cita uzskata viņš mantoja Druckas zemi un bija tās kņazs līdz 1127. gadam, kad pēc brāļa Borisa nāves kļuva par Polockas kņazu. 1102. gadā viņš dibināja Borisovas pilsētu. 1106. gadā viņš kopā ar saviem brāļiem devās karagājienā pret zemgaļiem un cieta sakāvi. Iespējams, ka jau tad tika atstādināts no kņaza amata. Pie galvenajiem tirdzniecības ceļiem viņš lika iekalt laukakmeņos krustus, no kuriem daži saglabājusies līdz mūsu dienam un tiek dēvēti par Borisa akmeņiem. 1127. gadā Kijivas lielkņazs Mstislavs I Vladimirovičs devās karagājienā pret Polocku. Kijivas lielkņazs viņu atjaunoja amatā jau kā savu vasali vai, pēc cita uzskata, iecēla viņu gāztā Polockas kņaza (Borisa?) vietā. Rogvolods mira 1128. gadā.
Baltica (Kalniešu pagasts)
Baltica ir ciems Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 275 km attālumā no Rīgas.
Priedīte
Priedīte (vīriešu dzimtē Priedītis) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „priede” pamazināmās formas.
Cilvēki ar šo uzvārdu:
Es esmu latvietis
"Es esmu latvietis" ir 1990. gadā 14 daļās izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Ansis Epners.
Sižets
Filmā stāstīts par latviešu emigrantiem, kuri kara rezultātā izkaisīti pa visu pasauli. Viņi ir uzņēmīgi, neatlaidīgi un darbīgi, kas palīdzējis svešumā gan izsisties, gan saglabāt latvietību.
Tianzhou 3
Tianzhou 3 (zh, — "Debess kuģis 3") bija Ķīnas Tianzhou sērijas automātiskais kravas kosmosa kuģis. Tas orbītā tika palaists 2021. gada septembrī; no orbītas novadīts 2022. gada jūlijā. Kravas kuģis veica saslēgšanos ar orbitālo staciju Tiangong un nogādāja tajā aptuveni 5,6 tonnas kravas.
Lidojuma gaita
Tianzhou 3 tika palaists 07:10:11 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 7 no Venčanas pavadoņu palaišanas centra.
20. septembrī 14:08 UTC kravas kuģis saslēdzās ar orbitālo staciju Tiangong pie tās pirmā moduļa Tianhe aizmugurējās pieslēgvietas.
15. oktobrī stacijā ar kosmosa kuģi Shenzhou 13 ieradās otrā ekspedīcija, kas izkrāva Tianzhou 3.
Pēc apkalpes atgriešanās uz Zemi, 2022. gada 19. aprīlī 21:02 UTC kravas kuģis atvienojās no stacijas, lai veiktu pārkabināšanos no Tianhe aizmugurējās pieslēgvietas uz priekšējo, atbrīvojot vietu kravas kuģim Tianzhou 4. Tas saslēdzās ar staciju 20. aprīlī 01:06 UTC.
17. jūlijā 02:59 UTC Tianzhou 3 pēdējo reizi atvienojās no stacijas. 27. jūlijā kravas kuģis tika novadīts no orbītas un sadega Zemes atmosfērā virs Klusā okeāna dienvidu daļas.
Jaunpils draudzes novads
Jaunpils draudzes novads jeb Jaunpils ķiršpēle (de) bija administratīva vienība Kurzemes un Zemgales hercogistes Jelgavas virspilskunga iecirkņa Dobeles pilskunga iecirkņa, vēlāk Kurzemes guberņas Tukuma apriņķa (1819—1918) sastāvā.
Tagad bijušā Jaunpils draudzes novada teritorija pamatā ietilpst Tukuma un Dobeles novados.
Muižas Jaunpils draudzes novadā (1841)
Atsauce:
{| table width=99%
Juris Jansons
Juris Jansons var būt: