cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikropavairošana
Miera perioda pārtraukšana
Kad sīpoliņi ir attīstījušies tie atrodas miera periodā, tie nespēj izdzīt jaunus dzinumus pat tad ja tiek nodrošināti tam labvēlīgi apstākļi (temperatūra un ūdens pieejamība). Piemēram liliju sīpolam, lai pārtrauktu miera periodu, ir nepieciešama pazemināta temperatūra (dažas nedēļas 5˚C). Tā, piemēram īrisiem ir nepieciešama 30˚C vairākas nedēļas.
Izstādīšana uz lauka
Liliju sīpoli, kultivēti in vitro, lapas veido rozetē, jaunie augi ir juvenili. Tāpat lilijas var izaugt par pieaugušiem augiem ar stumbru un daudz vairāk lapām (lielākā daļa sīpolu izaug ar stumbru). Jaunie augi var tikt pakļauti stresam un tie sāk veidot aizsargājošas vielas, kas pasargā sīpolu no stresa faktoriem, piemēram, prolīns, betanīnu un prehalozi. Sīpoli ir daudz izturīgāki salīdzinājumā ar dzinumiem.
Džina Lollobridžida
Džina Lollobridžida (it; dzimusi, mirusi ) bija itāliešu aktrise un fotožurnāliste. Viņa bija viena no slavenākajām Eiropas aktrisēm 1950. gados un 1960. gadu sākumā, bijusi arī 1950. gadu seksa simbols.
Karels Vejmelka
Karels Vejmelka (cz, dzimis ) ir čehu hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Vejmelka pārstāv Nacionālās hokeja līgas komandu Arizonas "Coyotes". 2015. gada NHL draftā Vejmelku ar kopējo 145. numuru piektajā kārtā izvēlējās Našvilas "Predators".
Džina Lollobridžida
Biogrāfija
Dzimusi kā Luidžina Lollobridžida nelielā Itālijas Karalistes pilsētā Subjako, mēbeļu ražotāja un viņa sievas ģimenē. Piedzima kā otrā no četrām meitām. Jaunībā Lollobridžida bija modele un veiksmīgi piedalījās vairākos skaistumkonkursos. Ap šo laiku viņa sāka parādīties itāļu filmās nelielās lomās.
Karels Vejmelka
Iepriekš Vejmelka spēlējis Čehijas komandās Pardubices "Dinamo", Brno "Kometa" un Jihlavas "Dukla".
Džina Lollobridžida
Biogrāfija
Lollobridžida ir piedalījusies gan Itālijas un Francijas, gan arī Holivudas filmās. Pazīstamākās filmas: "Fanfans Tulpe" (Fanfan la Tulipe, 1952), "Nakts skaistules" (Les Belles de nuit, 1952), Pane, amore e fantasia (1953), Beat the Devil (1953), "Pasaules skaistākā sieviete" (La donna più bella del mondo, 1955), "Parīzes Dievmātes katedrāle" (The Hunchback of Notre Dame, 1956), Trapeze (1956), Solomon and Sheba (1959), Come September (1961).
Karels Vejmelka
Čehijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļu 2022. gada Pasaules čempionātā. Piedalījies arī 2023. gada Pasaules čempionātā.
Džina Lollobridžida
Biogrāfija
Vēlāk Lollobridžida filmējās retāk. Tad viņa izveidoja savu otro, fotožurnālistes karjeru. 1970. gados viņa izraisīja sensāciju, publicējot ekskluzīvu interviju ar Fidelu Kastro.
Viņa aktīvi atbalstīja itāļu un itāļu izcelsmes amerikāņu intereses, it īpaši Nacionālo Itālijas Amerikas fondu (NIAF). 2008. gadā viņa saņēma NIAF balvu par mūža ieguldījumu fonda jubilejas svinīgajā pasākumā. 2013. gadā Lollobridžida pārdeva savu juvelierizstrādājumu kolekciju un ziedoja gandrīz 5 miljonus ASV dolāru cilmes šūnu terapijas pētījumiem.
Lollobridžida apbalvota ar augstāko Itālijas ordeni "Par nopelniem Itālijas Republikas labā", kā arī ar Francijas apbalvojumiem — Goda Leģiona ordeni un Mākslas un literatūras ordeni.
Lollobridžida saņēmusi vairākas Itālijas kinobalvas, trīs reizes nominēta Zelta globusa balvai un vienu reizi — BAFTA kino balvai. 2018. gadā viņai piešķirta zvaigzne Holivudas Slavas alejā.
Mirusi slimnīcā Romā 95 gadu vecumā.
Heringtons
Heringtons var būt:
Rietumu frontē bez pārmaiņām
"Rietumu frontē bez pārmaiņām" (de) ir vācu rakstnieka Ēriha Marijas Remarka kara romāns. Romāns ir atzīts par vienu no izcilākajiem pretkara romāniem. Darbs stāsta par Vācijas Impērijas kareivja Paula Beimera dzīvi Pirmā pasaules kara laikā.
1928. gadā romāna manuskripts tika publicēts Berlīnes avīzē "Vossische Zeitung", bet 1929. gadā izdots grāmatā. 1984. gadā tulkotājs Ģirts Bļodnieks iztulkoja darbu latviešu valodā.
SpaceX CRS-12
SpaceX CRS-12 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services (CRS) programmā. CRS-12 orbītā palaists 2017. gada augustā; nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās septembrī.
Šī bija pēdējā reize, kad izmantots jaunbūvēts Dragon pirmās versijas kravas kuģa nolaižamais aparāts, un pēdējā misija no NASA CRS programmas sākotnējā 12 misiju līguma. Nākamajās CRS misijās dosies tikai agrāk kosmosā lidojuši Dragon nolaižamie aparāti.
Derīgā krava
Dragon kopējā kravas masa augšupceļā bija 2910 kg. Hermētiskais nodalījums bija piepildīts ar 1652 kg kravas (kopā ar iepakojumu). Transportkuģa hermētiskajā sekcijā atradās: zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (916 kg), mantas un pārtika apkalpei (220 kg), stacijas rezerves daļas un aprīkojums amerikāņu segmentam (339 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (30 kg), datoru piederumi (53 kg). Kravā bija arī nanopavadoņi Kestrel Eye 2M, ASTERIA, Dellingr, OSIRIS-3U, Overview 1A.
ALOHAnet
ALOHAnet jeb tīkls ALOHA bija datortīkls to attīstības pirmsākumos. Tas tika radīts Havaju universitātē un darboties sāka 1971. gadā, demonstrējot plašākai sabiedrībai bezvadu datu pārraides tīklu. Tīkla nosaukums ir saīsinājums no "Additive Links On-line Hawaii Area".
SpaceX CRS-12
Derīgā krava
Nehermētiskajā kravas sekcijā bija kosmiskā starojuma (līdz 1015 eV) reģistrēšanas iekārta ISS-CREAM (ISS Cosmic Ray Energetics and Mass Experiment). Tā masa ir 1258 kg.
ALOHAnet
ALOHA tīkls tā darbībai izmantoja eksperimentālu īpaši augstu frekvenci (UHF). Tīkla darbība bija iespējama arī izmantojot vada un satelīttehnoloģijas. ALOHA tīkla brīvpiekļuves principi tika pielietoti Ethernet kabeļu tīklos un Marisat satelīta tīklā.
SpaceX CRS-12
Lidojuma gaita
Dragon tika palaists 12:31 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Block 4 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-39A. Šī bija pirmā reize, kad startēja Falcon 9 versija Block 4.
ALOHAnet
Astoņdesmito gadu sākumā kļuva pieejamas mobilo tīklu frekvences, un 1985. gadā ASV teritorijā tika piešķirtas frekvences, kas piemērotas Wi-Fi. Šīs likumdošanas izmaiņas ļāva izmantot ALOHA brīvpiekļuves principus gan Wi-Fi, gan mobilo tālruņu tīklos.
Itelmeņu valodas
Itekmeņu valodas ir viena no paleoaziātu Čukotkas-Kamčatkas valodu saimes atzariem, kas izplatīta Krievijas Tālajos Austrumos, Kamčatkas novadā un kuru lieto itelmeņi.
SpaceX CRS-12
Lidojuma gaita
Pēc otrās pakāpes atdalīšanās raķetes pirmā pakāpe nosēdināta Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas Landing Zone 1 laukumā.
Itelmeņu valodas
Saimē ietilpst viena dzīva valodas un divas mirušas valodas:
SpaceX CRS-12
Lidojuma gaita
Kravas kuģis SKS sasniedza 16. augustā. 10:52 UTC to satvēra ar stacijas manipulatoru Canadarm2, kuru vadīja Džeks Fišers un Paolo Nespoli. Kosmosa kuģis tika pārvietots uz Harmony moduļa apakšējo pieslēgvietu; pilnībā pieslēgts 13:07 UTC.
Itelmeņu valodas
Itelmeņu valodu piederība Čukotkas-Kamčatkas valodu saimei tiek apstrīdēta. Tiek uzskatīts, ka līdzība ar korjaku un čukču valodām radusies intensīvo kontaktu ietekmē, kuru rezultātā aizgūti daļa leksikas un morfoloģijas no šīm valodām, saglabājot specifisku fonētiku un sintaksi. Daži valodnieki uzskata, ka itelmeņu valodas radniecīgas Ziemeļamerikas indiāņu valodām.
ALOHAnet
1980. gados ALOHA kanālus ierobežotā veidā izmantoja 1G mobilajos tīklos signālēšanas un kontroles vajadzībām. Astoņdesmito gadu beigās Eiropas standartizācijas grupa GSM, kas strādāja pie Eiropas mobilās komunikāciju sistēmas GSM, ievērojami paplašināja ALOHA kanālu izmantošanu piekļuvei radio kanāliem mobilajā telefonijā. Turklāt 2G mobilajos tīklos tika ieviesta īsziņu sūtīšana. 2000. gadu sākumā 2,5G un 3G mobilajiem tīkliem tika pievienoti papildu ALOHA kanāli, plaši sākot pielietot GPRS.
SpaceX CRS-12
Lidojuma gaita
16. septembrī aptuveni 20:00 UTC Dragon ar Canadarm2 palīdzību tika atvienots no Harmony moduļa. Brīvā lidojumā tas palaists 17. septembrī 08:40 UTC. Kosmosa kuģis 13:24 UTC iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 14:14 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Klusajā okeānā 540 km uz rietumiem no Sandjego. Lidojuma ilgums 32 dienas 21 stundas 42 minūtes.
ALOHAnet
Tīkla ALOHA protokoli
Pure ALOHA. Šī ir sākotnējā protokola versija kas tika ieviesta ALOHA tīklā. Tās pamatprincipu var raksturot šādi: Pure ALOHA protokols pirms nosūtīšanas nepārbauda, vai kanāls ir aizņemts. Tādēļ var notikt sadursmes un datus var nākties nosūtīt atkārtoti. ALOHA nevar izmantot 100% no sakaru kanāla jaudas. Tas, cik ilgi stacija gaida, pirms tā pārraida ziņojumu, un sadursmes iespējamība ir savstarpēji saistīti. Abi minētie faktori ietekmē to, cik efektīvi kanālu var izmantot.
Slotted ALOHA. Sākotnējā ALOHA protokola uzlabojums bija "Slotted ALOHA", ar kuru tika ieviesti noteikti laika intervāli un palielināta maksimālā tīkla caurlaidspēja. Raidītājs var sākt pārraidi tikai laika intervāla sākumā, tādējādi sadursmes iespējamība tiek mazināta. Šajā gadījumā jāņem vērā tikai pārraides mēģinājumi 1 kadra laikā, nevis 2 secīgi kadru laiki, jo sadursmes var notikt tikai katrā laika intervālā. Slotted ALOHA protokols tiek izmantots zemu datu pārraides ātruma taktisko satelītu sakaru tīklos, ko veic militārajām vajadzībām. Tāpat tas tiek izmantots civilo satelītu sakaru tīklos, mobilās telefonijas vajadzībām un RFID tehnoloģijās.
2007. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
2007. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Štutgartē, Vācijā, no 25. līdz 30. septembrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm un vīriešiem līdz 23 gadu vecumam. Tas bija 80. Pasaules čempionāts.
Līva Ulmane
Līva Ulmane (no; dzimusi ) ir norvēģu aktrise un kinorežisore. Plašāk zināma pēc galveno lomu atveidošanas vairākās Ingmara Bergmana filmās.
Līva Ulmane ir tēlojusi galvenās lomas vienpadsmit Ingmara Bergmana filmās, tostarp "Persona", "Kliedzieni un čuksti", "Laulības dzīves ainas" un citās. Aktrise vairākkārt nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai, Zelta globusa balvai (1972. gadā saņēma kā labākā aktrise galvenajā lomā filmā The Emigrants), Kannu kinofestivāla balvai "Zelta palmas zars" u. c.
2014. gada decembrī Līva Ulmane Rīgas Starptautiskajā kino festivālā prezentēja savu jaunāko filmu "Jūlijas jaunkundze" un piedalījās Eiropas Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā.
Slocenes iela (Jūrmala)
Slocenes iela ir iela Jūrmalā, Pumpuru apkaimē. Slocenes iela sākas krustojumā ar Strēlnieku prospektu un beidzas krustojumā ar Poruka prospektu. Kopējais ielas garums ir 140 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Slocenes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Slocenes iela ir savienota ar šādām ielām:
Rīva (ciems)
Rīva ir vidējciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā pie Rīvas upes un autoceļa V1186 (Labrags - Rīva - Sarkanvalks). Veidojies ap Pievikas muižu (Pewicken), vēlāk ap grants pārstrādes rūpnīcu "Rīva" un kolhoza "Centība" Rīvas iecirkni. Ciemā atrodas bibliotēka.
Cilvēki
Rīvā dzimis gleznotājs Johans Lēberehts Eginks (Johann Lebrecht Eggink, 1784-1867).
Debesbraukšanas diena
Debesbraukšanas diena, arī Lielā Krustdiena, ir reliģiski svētki kristietībā, kuros tiek svinēta Jēzus Kristus uzņemšana debesīs. Saskaņā ar tradīciju, 40. dienā pēc augšāmcelšanās Jēzus Kristus pēdējo reizi parādījās saviem apustuļiem un no Eļļas kalna pacēlās debesīs.
Debesbraukšanas diena vienmēr tiek svinēta ceturtdienā. Šī ceturtdiena iekrīt laika posmā no 30. aprīļa līdz 3. jūnijam.
Trenčīnas "Dukla"
Trenčīnas "Dukla" ir hokeja komanda, kas bāzēta Trenčīnā, Slovākijā, un spēlē Slovākijas Ekstralīgā. Klubs dibināts 1962. gadā un trīs reizes ir izcīnījis Slovākijas čempiones titulu.
No 2001. līdz 2003. gadam divas sezonas komandas sastāvā aizvadīja latviešu aizsargs Normunds Sējējs.
Ikšķiles iela (Rīga)
Ikšķiles iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Ķengaragā. Tā sākas krustojumā ar Rumbas un Maskavas ielu un beidzas krustojumā ar Lokomotīves ielu pie Šķirotavas dzelzceļa stacijas. Kopējais ielas garums ir 647 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Ikšķiles ielā dominē padomju laiku daudzstāvu dzīvojamie nami, kā arī vairākas sabiedriskas celtnes, tostarp Rīgas 72. vidusskola (Ikšķiles ielā 6) un viens no Latvijas PSR laika modernākajiem pārtikas lielveikaliem "Ruse" (Lokomotīves ielā 68).
Ikšķiles iela ir nosaukta Ikšķiles — pilsētas Ogres novadā — vārdā.
Ielu savienojumi
Ikšķiles iela krustojas ar šādām ielām:
Ķekavas kaujas
1916. gada Ķekavas kaujas bija Krievijas impērijas 12. armijas uzbrukuma operācijas Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada martā un jūlijā pret Vācijas armijas pozīcijām Rīgas frontē uz dienvidiem no Ķekavas.
Marta kaujā pirmo reizi divi latviešu strēlnieku bataljoni — 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljons un 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljons, bet jūlija kaujās pieci (arī 6. Tukuma, 7. Bauskas un 8. Valmieras) latviešu bataljoni — darbojās kopīgi un veica vienotu uzbrukumu. Kaujas pie Ķekavas kļuva par pirmo lielo strēlnieku pārbaudījumu, kurš ietvēra potenciālu frontes pārraušanu un ielaušanos ienaidnieka aizmugurē. Pārrāvums bija paredzēts Ķekavas apkārtnē, tālāk uzbrukumu attīstot Bauskas un Skaistkalnes virzienā.
Priekšvēsture
Jau kopš 1915. gada rudens trīs latviešu strēlnieku bataljonu karavīri bija iesaistījušies sadursmēs ar vācu karaspēku visā Austrumu frontes sektorā pie Rīgas. Līdztekus norisinājās 4. Vidzemes, 5. Zemgales, 6. Tukuma, 7. Bauskas un 8. Valmieras latviešu strēlnieku bataljonu formēšana un apmācība, kas gandrīz pilnībā tika pabeigta 1916. gada pirmajos mēnešos.
Pretinieki
Ķekavas kaujās piedalījās Krievijas impērijas 12. armijas 13. Sibīrijas strēlnieku divīzija, kuras sastāvā tolaik bija arī latviešu strēlnieku bataljoni. Tās pretinieki bija Vācijas armijas 35. kājnieku rezerves pulks, kurš aizsargāja pozīcijas pa kreisi no Bauskas šosejas.
1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona komandieris bija kapteinis Rūdolfs Bangerskis, rotu komandieri poručiks Frīdrihs Briedis, praporščiks Teodors Pīrāgs, praporščiks Pēteris Dardzāns, praporščiks Jānis Menska. 2. Rīgas latviešu strēlnieku bataljona komandieris bija apakšpulkvedis Jānis Francis, rotu komandieri praporščiks Jānis Liepiņš, poručiks Nikolajs Ozoliņš, poručiks Jēkabs Jurševskis, podporučiks Petras Kubiļuns.
Marta kauja
1916. gada februārī sākās Verdenas kauja Francijā, Sabiedrotie vērsās pie Krievijas impērijas armijas vadības ar lūgumu piesaistīt pēc iespējas lielākus vācu spēkus Austrumu frontē. Galvenais Krievijas armijas trieciens bija paredzēts Naroča ezera apkārtnē, tā atbalstam bija paredzēti arī vairāki uzbrukumi Latvijas teritorijā pie Daugavpils un Ķekavas, kuri novērstu pretinieka uzmanību.
Trīs stundas pēc uzbrukuma sākuma kaujas darbībā tika iesaistīts arī 51. Sibīrijas strēlnieku pulks, kura kreiso flangu sedza viena 7. Bauskas latviešu strēlnieku bataljona rota, gūstot pirmo kaujas pieredzi. Rota nespēja gūt panākumus un apstājās pie pirmās vācu ierakumu līnijas. Neskatoties uz pirmo divu latviešu strēlnieku bataljonu panākumiem, frontes pārrāvumu nebija iespējams ilgstoši noturēt. Vācieši, pievelkot papildu rezerves, vakara pusē sāka pretuzbrukumu, lai atgūtu zaudētās pozīcijas. Abi latviešu bataljoni aizraudamies iekļuva ugunssprostā, cieta zaudējumus, un ienaidnieks tos spieda atpakaļ izejas pozīcijās. Kaujas laikā smagi ievainoja 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljona 1. rotas komandieri Frīdrihu Briedi un 2. rotas komandieri Teodoru Pīrāgu, kas pēc nedēļas nomira slimnīcā. Nesaņemot papildu atbalstu, strēlnieki artilērijas uguns aizsegā vakara pusē bija spiesti atkāpties uz izejas pozīcijām.
Kaujas operācijas rezultātā bojā gāja 262 latviešu strēlnieki. Kopumā 711 karavīri tika izsisti no ierindas. 1. Daugavgrīvas bataljons zaudēja 134 (tai skaitā 4 virsniekus), 2. Rīgas bataljons 128 (1 virsnieku), 5. Zemgales bataljons 1, bet 7. Bauskas bataljons 3 kritušos, bez vēsts pazudušos un no ievainojumiem mirušos karavīrus. Ievainoti un kontuzēti 1. Daugavgrīvas bataljonā tika 223 (t.sk. 5 virsnieki), 2. Rīgas bataljonā 187 (t.sk. 7 virsnieki), 5. Zemgales bataljonā 6, 7. Bauskas bataljonā 29 karavīri. Vairāk kā 20 latviešu bataljonu virsnieki pēc kaujas saņēma dažādus ordeņus. Sv. Jura krusti un medaļas tika pasniegti vismaz 263 apakšvirsniekiem un strēlniekiem no 1. Daugavgrīvas, 2. Rīgas, 5. Zemgales un 7. Bauskas bataljona karavīriem. Vācijas armijas 35. pulks marta cīņās zaudēja kā kritušos četrus virsniekus, 59 apakšvirsniekus un kareivjus. Ievainoti tika viens virsnieks, 86 apakšvirsnieki un kareivji. Par varonību šajā kaujā ar 2. šķiras Dzelzs krustiem tika apbalvoti 60 pulka karavīri.
Jūlija kauja
1916. gada jūnijā Rietumu frontē sākās kauja pie Sommas, un Krievijas impērijas armija 16.-22. jūlijā otro reizi mēģināja pārraut Rīgas fronti Ķekavas apkārtnē, iecirknī no Smerdukļa purva līdz Daugavas kreisajam krastam. Kaujā piedalījās pieci (1. Daugavgrīvas, 2. Rīgas, 6. Tukuma, 7. Bauskas un 8. Valmieras) latviešu strēlnieku bataljoni. Kauju ievadīja vairākas stundas ilga vācu nocietinājumu apšaude ar lielgabaliem, pēc tās sekoja kājnieku uzbrukums vācu ierakumu līnijām. Taču artilērijas šāviņi nespēja iznīcināt dzeloņstiepļu aizžogojumus, kurus kājniekiem nācās pārgriezt kaujas laikā zem pretinieka uguns. 6. Tukuma latviešu strēlnieku bataljona karavīriem bija jāšķērso grūti caurejams purvs, atrodoties pastāvīgā abu karojošo pušu artilērijas krustugunī. Pieci latviešu strēlnieku bataljoni zaudēja 27% no karavīru kopskaita, taču vācu pozīcijas arī šoreiz pārraut nespēja.
Aragonas karaļu uzskaitījums
30px Aragonas karaliste (1035—1162) 30px
{{legend| red | Himenesu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
30px Aragonas tronis (1162—1715) 30px
{{legend| purple | Barseloniešu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue | Trastamaru dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| orange | Hābsburgu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow | Burbonu dinastija |border=1px solid #AAAAAA}}
Stasis Brašiškis
Stasis Brašiškis (lt, dzimis, miris ) bija Lietuvas PSR valsts darbinieks, radio entuziasts, novadpētnieks, bibliotēkas darbinieks un padagogs. Pamatskolā mācījās Rēzeknē.
No 1913. līdz 1915. gadam mācījās Šauļu ģimnāzijā. No 1916. līdz 1918. gadam — skolotājs Pavežupē. Darbojies Rīgā iznākošajā avīzē "Vilnis" un Viļņas "Darbo balsas". Lietuvas Komunistiskās partijas biedrs no 1918. gada. 1919. gadā bija viens no Lietuvas skolotāju savienības dibinātājiem. No 1922. līdz 1926. gadam — Šauļu skolotāju semināra skolotājs. No 1920. gada nodarbojās ar radio amatierismu. Viens no pirmajiem cilvēkiem Lietuvā, kurš eksperimentēja ar attēlu pārraidi.
Sākoties PSRS okupācijai, tika iecelts par Utenas apriņķa vadītāju. No 1940. gada 26. augusta — Lietuvas PSR Tautas komisāru padomes vadītāja Mečislava Gedvila vietnieks. No 1941. līdz 1944. gadam — Lietuvas PSR Sociālās aprūpes Tautas komisārs. Vācu okupācijas laikā darbojās Kazahijas PSR. No 1944. līdz 1946. gadam — LPSR Tautas komisāru padomes priekšsēdētāja vietnieks. No 1950. līdz 1963. gadam — Viļņas Politehnikuma un Lietuvas Zinātņu akadēmijas bibliotēkas direktors.
Aino Bāliņa-Karmo
Dzīves gājums
Dzimusi kā Aino Lehmusa (et) 1935. gada 3. maijā Tallinā. Studēja Tallinas Pedagoģiskajā institūtā, aizrāvās ar baletu un mākslas vingrošanu. Dziedāja Tallinas studentu džeza ansamblī "Integrālis". 1955. gadā apprecējās ar latviešu pianistu Ermenu Bāliņu un pēc meitas Ilonas piedzimšanas pārcēlās uz dzīvi Rīgā.
Pēc Rīgas estrādes orķestra (REO) dibināšanas Ringolda Ores un Egila Švarca vadībā viņa kļuva par vienu no tā solistēm, dziedāja latviešu, krievu, igauņu un angļu valodās. Pateicoties unikālajam balss tembram un izpildījuma manierei, ar lieliem panākumiem izpildīja dziesmas no Ellas Ficdžeraldas repertuāra, piemēram, Džordža Šīringa (Shearing) "Putnu zemes šūpuļdziesmu" (Lullaby Of Birdland). Kopā ar orķestri daudz koncertēja bijušās PSRS pilsētās.
Neilgi pēc tam, kad 1964. gadā par REO maksliniecisko vadītāju kļuva Raimonds Pauls, Aino Bāliņa pārcēlās uz Maskavu, kur bija soliste Oļega Lundstrēma džeza orķestrī. 1970. gados viņa atgriezās Rīgā, dziedāja Jūrmalas restorānā "Jūras pērle", bet 1976. gadā aizbrauca uz Igauniju, kur dziedāja kopā ar Tallinas Filharmonijas orķestri.
Mirusi 2023. gada 31. maijā. Apbedīts 6.jūnijā Tallinas Smilšu kapos (Liiva hauad) blakus vīram Helduram.
Aleksandrs Raguļins
Aleksandrs Raguļins (dzimis, miris ) bija krievu hokejists, aizsargs. Karjeras laikā kļuvis par trīskārtēju Olimpisko čempionu, kā arī desmitkārtēju Pasaules čempionu. Karjeras laikā aizvadījis 16 sezonas PSRS čempionāta komandās Voskresenskas "Khimik" un Maskavas CSKA, deviņas reizes izcīnot līgas čempiona titulu.
Spēlētāja karjera
Piecas reizes Raguļins iekļauts Pasaules čempionāta simboliskajā izlasē. 1997. gadā iekļauts IIHF Slavas zālē.
Kubaņas Valsts universitāte
Kubaņas Valsts universitāte (ru) ir augstākās izglītības iestāde Krasnodarā, Krievijas Federācijā. Tā ir viena no lielākajām, vecākajām un prestižākajām universitātēm Krievijas dienvidos.
Kubaņas Valsts universitātes izglītības struktūrā ietilpst 15 fakultātes un 3 institūti.
Garpa pasaule
"Garpa pasaule" ir ASV rakstnieka Džona Ērvinga romāns. Pirmo reizi izdots 1978. gadā.
Kubaņas Valsts universitāte
Vēsture
Universitāte tika izveidota 1920. gadā Krasnodarā. Tās pirmais ievēlētais rektors bija Nikandrs Markss, bijušais Krievijas Impērijas armijas ģenerālis, vēsturnieks un senkrievu paleogrāfijas speciālists.
1957. gadā universitātē tika dibināta Astrofizikas observatorija. No 1970. līdz 1993. gadam tā bija PSRS Zinātņu akadēmijas astronomijas padomes ZMP Nr. 1027 optisko novērojumu stacija.
Garpa pasaule
Romāns kļuva par kultūras notikumu, kā arī par starptautisku bestselleru. Tas tika izvirzīts Nacionālai daiļliteratūras grāmatu balvai National Book Award for Fiction jau 1979. gadā, un Ērvings nokļuva starp finālistiem. Tomēr balvu ieguva Tims O'Braiens par romānu Going After Cacciato. Džons Ērvings saņēma balvu 1980. gadā par sava romāna brošēto izdevumu.
Romānu latviešu valodā tulkojusi Ilze Lāce-Eglīte (izdevniecība Jumava, 2002).
Kubaņas Valsts universitāte
Vēsture
1994. gadā, universitāte tika ierindota kā viena no vadošajām augstākās izglītības iestādēm Krievijā.
Garpa pasaule
Sižets
Romāna galvenais varonis ir T. S. Garps. Viņa māte Dženija Fīldsa viņu nosaukusi vārdā garp..., kas ir vienīgais vārds, ko var izdvest kāds Otrajā pasaules karā kaujas lidmašīnā nāvējoši ievainots tehniskais seržants. Dženija ir medmāsa hospitālī. Seržants guvis smadzeņu bojājumus, ir bezsamaņā, bet bieži atrodas seksuāli uzbudinātā stāvoklī. Dženija izlemj, ka viņa varētu kaut nedaudz atvieglot seržanta ciešanas, un bez tam arī tikt pie bērna. Dženija nekādā gadījumā negrib saistīt sevi ar kādu vīrieti, bet bērnu viņa ļoti vēlas. Tāpēc kādu nakti Dženija realizē savu plānu. Seržants drīz pēc tam nomirst, bet Dženijai piedzimst dēls, ko viņa nosauc par godu bioloģiskajam tēvam.
Lai gan Dženija ir no labi situētas ģimenes, viņa bērnu grib izaudzināt pati saviem spēkiem. Viņa atrod medmāsas darbu zēnu internātskolā. Garps mācās šajā skolā. Viņš trenējās skolas cīņas sporta sekcijā. Trenera meita Helēna ir liela grāmatu lasītāja, kas saka, ka precēsies tikai ar rakstnieku. Garpam viņa iepatīkas, un viņš paziņo, ka kļūs par rakstnieku. Pēc skolas beigšanas Garps grib doties uz Eiropu, lai gūtu jaunus iespaidus un rakstītu savu pirmo romānu. Viņa māte Dženija arī vēlas uzsākt ko jaunu, un viņi abi dodas uz Vīni. Redzot Garpa rakstnieka darbu, Dženija pati arī izdomā rakstīt. Viņa uzraksta autobiogrāfisku grāmatu "Seksuāli aizdomīga", kurā izsaka savu nevēlēšanos veidot dzīvi tā, kā parasti ir pieņemts - apprecēties, veidot ģimeni, baudīt seksuālo pieredzi. Tas viņai nav pieņemami, un par to viņa jūt pret sevi vēŗstu sabiedrības neizpratni un aizdomas.
Kubaņas Valsts universitāte
Vēsture
2008. gadā par universitātes rektoru kļuva Mihails Astapovs, kas agrāk vadīja Krasnodaras novada izglītības departamentu.
Garpa pasaule
Sižets
Garps ir atšķirīgs no savas mātes. Viņam seksuāla pieredze ir ļoti svarīga. Viņš vēlas arī nodibināt ģimeni. Pēc atgriešanās no Vīnes Garps apprecas ar Helēnu. Dženija atrod izdevēju, kas gatavs riskēt un izdot viņas grāmatu. Dženijas grāmata tiek uztverta kā feminisma manifests un gūst milzīgu popularitāti. Dženijai rodas atbalstītājas, kas bieži vien ir nelaimīgas sievietes, kas cietušas pazemojumus no vīriešiem, vai arī ļoti fanātiskas feministes. Par Dženijas atbalstītājām kļūst arī sieviešu grupa, kas saucas Elenas Džeimsas vārdā, par godu vienpadsmit gadus vecai meitenei, ko izvarojuši, un kurai nogriezta mēle, lai viņa nevarētu neko pastāstīt. Solidarizējoties ar meiteni, šīs sievietes labprātīgi nogriezušas sev mēli.
Dženija pēc savu vecāku nāves mantojusi plašu māju, kur nelaimē nonākušas sievietes vienmēr var atrast patvērumu. Dženijas uzticams atbalsts šajā labdarības darbā ir Roberta, kas ir transseksuālis, bijušais futbolists. Roberta ir labs draugs arī Garpam.
Garps turpina savu rakstnieka darbu, rūpējas par ģimeni. Viņam ar Helēnu ir divi dēli. Ar laiku ģimenes dzīvē rodas sarežģījumi. Helēna ir pasniedzēja augstskolā, un viņai uzrodas pielūdzējs, kāds par viņu jaunāks students. Kad Garps uzzina, ka Helēna ir viņam neuzticīga, viņš pieprasa, lai viņa pārtrauc šīs attiecības. Lai dotu tam laiku, viņš uz pāris stundām kopā ar bērniem aizbrauc uz kinoteātri. Nespējot noskatīties filmu līdz galam, viņš kopā ar bērniem atgriežas mājās. Bet Garps tumsā nepamana pie mājas stāvošo Helēnas studenta mašīnu, kurā viņi abi atrodas. Notiek traģiska sadursme, kurā jaunākais dēls iet bojā, bet vecākais zaudē vienu aci. Pēc nelaimes Garps un Helēna katrs atsevišķī pārdzīvo notikušo, nesarunājas savā starpā. Paiet ilgāks laiks, kamēr viņi spēj viens otram piedot. Garps savus pārdzīvojumus cenšas pārvarēt, rakstot grāmatu. Vēlāk viņiem piedzimst meita, ko nosauc vecāsmātes vārdā par Dženiju.
Bet vecāmāte Dženija vēl joprojām ir atzīta feministu aprindās. Viņa vienmēr gērbjas tikai medmāsas formas tērpā, lai gan par medmāsu sen vairs nestrādā. Daudzas viņas sekotājas arī vienmēr valkā medmāsas tērpu. Tai pašā laikā viņai parādījušies arī ienaidnieki. Kādā publiskā pasākumā, kur Dženijai jāuzstājas, viņu nošauj kāds vīrietis. Roberta ir līdzās, bet nepaspēj Dženiju pasargāt.
Dženijas sekotājas organizē atvadīšanos, kurā drīkst piedalīties tikai sievietes. Garps uzstāj, ka piedalīsies, kaut arī viņam būtu jāpārgērbjas par sievieti. Pasākuma gaitā viņu atmasko un viņš spiests bēgt. Vēlāk Garps satiek Elenu Džeimsu - meiteni, kurai bērnībā izvarotāji nogrieza mēli. Izrādās, ka viņa neatbalsta grupu, kas nosaukta viņas vārdā. Viņa negrib, ka šīs sievietes savā fanātismā nogriež sev mēles. Elena sadraudzējas ar Garpa ģimeni. Garps raksta vēstījumus, kuros nosoda jebkāda veida fanātismu, ar to iemantojot sev ienaidniekus. Un pēc gada uzrodas kāda viņa skolas gadu paziņa, kas arī nogriezusi sev mēli. Viņa ierodas skolas cīņas sporta zālē, tērpta medmāsas formā, un visu (arī Helēnas) acu priekšā nošauj Garpu. Garps mirst 33 gadu vecumā.
Filma pēc romāna motīviem
Pēc grāmatas "Garpa pasaule" motīviem 1982. gadā tika uzņemta filma "Garpa pasaule" ar Robinu Viljamsu titullomā. Filmas režisors Džordžs Rojs Hills, scenārists Stīvs Tesičs (Steve Tesich).
Par darbu šajā filmā Glenna Klouza un Džons Litgovs tika nominēti Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākie aktieri otrā plāna lomās.
Romāna autors Džons Ērvings šajā filmā piedalās epizodiskā lomā.
Nvankvo Kanu
Nvankvo Kanu (en, dzimis ) ir bijušais Nigērijas futbolists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā, bijis Nigērijas futbola izlases dalībnieks.
Spēlējis Nigērijas klubā Iwuanyanwu Nationale, Nīderlandes klubā Ajax, Itālijas klubā Inter Milan un Anglijas klubos Arsenal, West Bromwich Albion un Portsmouth. Ar Ajax komandu izcīnījis trīs Eredivisie titulus un UEFA Čempionu līgas trofeju 1995. gadā, bet ar Arsenal komandu – divus Premjerlīgas titulus.
Nigērijas futbola izlases sastāvā piedalījies 1998. un 2002. gada FIFA Pasaules kausā. Izcīnījis zelta medaļu 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Ajax
Inter Milan
Arsenal
Portsmouth
Nigērija
Hisora grēda
Hisora grēda (tg, uz) ir apmēram 200 kilometrus gara kalnu grēda Tadžikistānas rietumos un Uzbekistānas dienvidaustrumos Hisora Alaja kalnienē. Stiepjas austrumu — rietumu virzienā. Uz ziemeļiem no Hisora grēdas atrodas Zarāfšonas grēda, bet uz dienvidiem Dušanbes pilsēta. Grēdas augstākā virsotne — 4643 metrus augstais Hazrati Sultons atrodas uz Tadžikistānas un Uzbekistānas robežas un ir Uzbekistānas augstākā virsotne.
Karakola
Karakola (ky) ir apgabala pakļautības pilsēta Kirgizstānā, Isikula apgabala administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala austrumdaļā Karakolas upes krastos 12 km no Isikula krasta un 400 km no valsts galvaspilsētas Biškekas. Lielākā daļa iedzīvotāju ir kirgīzi (69,3%) krievi (17,0%), uiguri (3,9%), uzbeki (3,4%) u.c. Ievērojams tūrisma, aktīvās atpūtas un rūpniecības centrs.
Vēsture
Pilsētu 1869. gadā kā militāro un administratīvo centru pie karavānu ceļa no Čujas ielejas uz Kašgāriju dibināja krievu un ukraiņu ieceļotāji baltvācu virsnieka Aleksandra fon Kaulbarsa vadībā. 1889. gadā pēc Krievijas imperatora rīkojuma pilsētu pārdēvēja par Prževaļsku (ru) par godu Vidusāzijas pētniekam, dabaszinātniekam Nikolajam Prževaļskim, kas šeit miris un apglabāts sava 5. ceļojuma laikā. 1922. gadā pilsētai tika atjaunots Karakolas vārds, bet 1939. gadā, sakarā ar Prževaļska simtgadi, atkal pārdēvēta par Prževaļsku. 1992. gadā, Kirgizstānai iegūstot neatkarību, pilsētai atkal atjaunots Karakolas vārds.
Pegasus (pavadonis)
Pegasus ir Austrijas nanopavadonis. Projektu vada Vīnes Neištates augstskola, sadarbojoties ar Vīnes Tehnisko universitāti un Space Tech Group. Tas ir daļa no Eiropas Komisijas finansētās Zemes apakšējās termosfēras izpētes programmas QB50 (kods QB50 AT03). Pegasus solārsinhronā orbītā palaists 2017. gada 23. jūnijā.
Pavadonis veidots CubeSat 2U formā ar izmēriem 10 cm × 10 cm × 20 cm un masu 1,96 kg.
Iglulikas pētniecības centrs
Iglulikas pētniecības centrs (en, IRC) ir Kanādas vissezonas pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Melvila pussalas ziemeļaustrumu piekrastē Iglulikas ciema centrā. Pieder Nunavutas valdības Vides departamentam, bet to administrē Nunavutas Pētniecības institūta Arktikas Koledža.
Pegasus (pavadonis)
Zinātniskā krava QB50 projektam ir daudzadatu Lengmīra zonde mNLP elektronu blīvuma noteikšanai apkārtējā vidē. Tā izstrādāta Oslo universitātē.
Iglulikas pētniecības centrs
Vēsture
Stacija uzbūvēta pēc Kanādas valdības pasūtījuma 1973.—1974. gadā. Stacijas projektu izstrādāja Papineau Gérin-Lajoie Leblanc; tā projektēta pēc tā laika ziemeļu modernās arhitektūras principiem. Būvniecībā izmantots betons, tērauds, stikls un siltināti stiklšķiedras paneļi. 1988. gadā stacija tika nodota Ziemeļrietumu Teritoriju Zinātņu institūta pārvaldē. 2008. gadā atbildība par staciju tika nodota Nunavutas Arktikas koledžas Valodas un kultūras programmai. Stacija joprojām tiek izmantota kā atbalsta bāze dažādu pētījumu programmu īstenošanai Foksa baseina reģionā.
Pegasus (pavadonis)
Sekundārais uzdevums bija pulsējošā plazmas dzinēja sistēmas izmēģināšana, ko izstrādāja Vīnes Neištates augstskola.
Iglulikas pētniecības centrs
Stacijas struktūra
Stacija sastāv no trijām struktūrām. Galvenajā ēkā, kas neformāli tiek dēvēta par «Balto sēni», 315 m² platībā radiāli izvietotas divas laboratorijas, astoņas ofisu telpas, bibliotēka un tumšā telpa; centrā ir apspriežu telpa. Līdzās galvenajai ēkai ir divsekciju apsildāma garāža ar tai pievienotu darbnīcu un liela neapsildāma noliktava. Stacija spēj izmitināt līdz 22 pētniekiem vasarā un līdz 10 ziemā. Stacijai ir filiāles Kugluktukā, Arviatā, Pondinletā un Ikaluitā.
Pētniecība
Stacijas pētījumu programmas ir vērstas galvenokārt uz sauszemes savvaļas dzīvniekiem un biotopiem ar īpašu uzmanību attiecībā uz sugām, kas ir tieši saistītas ar inuitu tradicionālo dzīvi, t.i., ziemeļbriežiem, polārlāčiem un muskusvēršiem. Ilgtermiņā stacijā tiek veikti vides, seismogrāfiskie, meteoroloģiskie un magnetometriskie novērojumi.
Pegasus (pavadonis)
Lidojuma gaita
Pegasus tika palaists 03:59 UTC ar Indijas nesējraķeti PSLV-XL (lidojums PSLV-C38) no Satīša Dhavana kosmosa centra. Tas kopā ar 29 mazajiem pavadoņiem bija sekundārā krava Zemes tālizpētes pavadonim Cartosat-2E.
Pegasus ievadīts aptuveni 500 km augstā apļveida solārsinhronā orbītā ar slīpumu 97,4 grādi un apriņķošanas periodu 94,6 minūtes.
Aleksandrs Samonovs
Aleksandrs Samonovs (ru) ir Krievijas hokejists, spēlē vārtsarga pozīcijā. Kopš 2019. gada Samonovs pārstāv KHL komandu Sanktpēterburgas SKA.
Krievijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2021. gada Pasaules čempionātā. Samonovs tika iekļauts izlases sastāvam 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Svētes iela (Jūrmala)
Svētes iela ir iela Jūrmalā, Pumpuru apkaimē. Svētes iela sākas krustojumā ar Dubultu prospektu un beidzas krustojumā ar Strēlnieku prospektu. Kopējais ielas garums ir 90 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Svētes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Filips Hlapīks
Filips Hlapīks (cz, dzimis ) ir čehu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Hlapīks pārstāv Šveices Nacionālās līgas komandu HC Ambrì-Piotta. 2015. gada NHL draftā Hlapīku ar kopējo 48. numuru otrajā kārtā izvēlējās Otavas "Senators".
Iepriekš Hlapīks ir spēlējis NHL komandā Otavas "Senators", AHL komandā Belavilas "Senators", Čehijas komandā HC Sparta Praha un Somijas komandā Lahti "Pelicans".
Čehijas hokeja izlases rindās spēlējis 2023. gada Pasaules čempionātā.
Peipuss
Peipuss (arī Peipusa ezers; et, ru) ir liels ezers uz Igaunijas un Krievijas robežas. Lielākais Peipusa-Pleskavas ezeru sistēmā, tā ziemeļos. Ezera platība ir 2613 km², kas ir 73% no kopējās platības. Lemmijervs Peipusu savieno ar Pleskavas ezeru.
Daba un izmantošana
Pārsvarā zemi krasti ar purvājiem. Igaunijas krastā, Kallastē līdz 10 m augsti devona smilšakmens klinšu atsegumi. Ezera gultne gluda, klāta ar dūņām. Gar ezera ziemeļu un austrumu krastu stiepjas smilšu josla — iekšzemes kāpas. Vairākas salas, no kurām lielākās ir Pīrisāre un Gorodeca. Dienviddaļā vairāki līči: Pedaspes līcis rietumu krastā un Želčas, Lahtas un Raskopeļas līči austrumu krastā.
Lielākās pietekas ir Emajegi, Želča un Kepa, kā arī Lemmijervs, kas pievada Pleskavas ezera un Veļikajas baseina upju noteci. Iztek Narva uz Somu līci. Ezeru izmanto zvejniecībai un atpūtai, populārs ziemas zvejas ezers. Tā kā ezers ir relatīvi sekls, vasarās tā ūdens iesilst līdz 22 °C. Sevišķi piemērota atpūtai ir ezera ziemeļrietumu daļas pludmale starp Kauksi un Vasknarvu — šeit ainava atgādina klasisku Baltijas jūras pludmali. Ikgadējā nozveja ir ap 10 000 tonnu. Ezera ziemeļu daļa cieš no rūpnieciskā piesārņojuma. Aizsalst novembra beigās — decembra sākumā. Vidējais gada nokrišņu daudzums ir 575 mm.
Vēsture
1242. gada 5. aprīlī uz ezera ledus netālu no Sigovecas salas notika Eiropas vēsturei nozīmīgā Ledus kauja starp novgorodiešiem Aleksandra Ņevska vadībā un Livonijas ordeni, no kura kaujā piedalījās pārsvarā vācu un dāņu bruņinieki un viņu igauņu sabiedrotie.
Ezera piekrastē Kallastē un uz Pīrisāres salas dzīvo vecticībnieku kopienas, kas šeit patvērumu raduši no agrāko laiku vajāšanām. Pīrisāres salas iedzīvotāji daļēji saglabājuši vecticībniekiem raksturīgās ieražas.
Plostu iela (Rīga)
Plostu iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Ķengaragā. Tā sākas krustojumā ar Maskavas ielu un beidzas krustojumā ar Prūšu ielu. Plostu iela ir sadalīta divās daļās. Kopējais ielas garums ir 502 metri.
Ielu savienojumi
Plostu iela krustojas ar šādām ielām:
Fianketto
Fianketto (it − pamazināmais vārds no fianco − 'flangs') ir šaha termins, ar kuru apzīmē laidņa attīstību atklātnē dāmas vai karaļa spārnā (flangā).
Fianketto stratēģiskie mērķi un vēsture
Fianketto izdara ar mērķi uzbrukt pretinieka bandinieku centram vai nodrošināt figūru kontroli par centra lauciņiem. Laidņa fianketto kā spēles stratēģiju turnīru praksē 19. gs. ieviesa Hauards Stauntons un Lūiss Paulsens, bet 20. gs. tas kļuva par vairāku šaha atklātņu stratēģijas pamatelementu, piemēram, sicīliešu aizsardzības drakona variants, Pirca aizsardzība, Grīnfelda aizsardzība, vecindiešu aizsardzība un citas.
Fianketto iedalījums
Fianketto iedala atkarībā spārna (flanga):
Roberts Eihelbergers
}}
Leifs Ēgords
Leifs Ēgords (no; dzimis ) ir Norvēģijas starptautiskais lielmeistars šahā (2007).
Biogrāfija
1970. un 1980. gados bijis viens no vadošajiem Norvēģijas šahistiem. Piecas reizes uzvarējis Norvēģijas šaha čempionātos (1974, 1975, 1979, 1985, 1993). Divas reizes pārstāvējis savu valsti Pasaules junioru šaha čempionātos (1969, 1971). 1974. gadā FIDE Ēgordam piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā divus gadus pēc kārtas (1981, 1982) uzvarējis Gausdales staptautiskajos šaha festivālos Norvēģijā, abas reizes izpildot lielmeistara normas. Kopš 1990. gadu sākuma šaha turnīros piedalījies reti, taču 2007. gada Norvēģijas komandu šaha čempionātā izpildījis savu trešo lielmeistara normu un kļuvis par devīto Norvēģijas šaha lielmeistaru (GM).
Pārstāvējis Norvēģijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Dens Heringtons
Dens Heringtons (en; dzimis Keimbridžā) ir ASV profesionāls pokera spēlētājs.
Biogrāfija
Jaunībā nodarbojies ar šahu, bijis vietējā Bolistonas šaha kluba (en) čempions. 1971. gadā uzvarējis Masačūsetsas štata šaha čempionātā. Pēc tam nopietni pievērsies bekgemonam un 1981. gadā uzvarējis Pasaules kausa izcīņā bekgemonā. Strādājis par advokātu un nekustamo īpašumu aģentu.
1980. gadu vidū kļuvis par profesionālu pokera spēlētāju. 1995. gadā uzvarējis Pasaules pokera sērijas (WSOP) galvenajā turnīrā. Vēl trīs reizes (1987, 2003, 2004) iekļuvis WSOP galvenā turnīrā finālā. 2007. gadā uzvarējis Pasaules pokera tūres (WPT) galvenajā turnīrā. Ir viens no pieciem profesionālā pokera spēlētājiem, kas uzvarējuši WSOP un WPT galvenajos turnīros. 2010. gadā uzņemts Pasaules pokera slavas zālē.
Luksemburgas ģerbonis
Ģerbonis ir vairogs ar 10 horizontālām zilām un sudraba krāsu joslām. Uz vairoga attēlota kronēta sarkana divastes lauva ar zelta mēli. Vairogs ir vainagots ar lielhercoga kronis. Vairogu atbalsta vairoga turētāji: divas zeltītas kronētas lauvas ar sarkanām mēlēm, kuru purni pagriezti no vairoga. Ap vairogu ir lente ar Ozola kroņa ordeņa zīmi. Šī kompozīcija ir uzlikta uz mantijas un vainagota ar lielu lielhercoga kroni.
Ēberga
Ēberga var būt:
Pleskavas ezers
Pleskavas ezers (et, ru) ir ezers uz Igaunijas un Krievijas robežas. Otrs lielākais Peipusa-Pleskavas ezeru sistēmā, tās dienvidos. Ezera platība ir 709 km², kas ir 20% no kopējās platības. Lemmijervs Pleskavas ezeru savieno ar Peipusu.
Daba un izmantošana
Pārsvarā zemi krasti ar purvājiem. Ezera gultne gluda, klāta ar dūņām. Vairākas salas, no kurām lielākās ir Kolpina, Kamenka un Talabu salas. Lielākās pietekas ir Veļikaja, Čornaja un Piusa. Notece pa Lemmijervu uz Peipusu. Ezeru izmanto zvejniecībai un atpūtai, populārs ziemas zvejas ezers. Aizsalst novembra beigās — decembra sākumā. Veļikajas upes grīvā atrodas Pleskava — pilsēta, no kuras cēlies ezera nosaukums.
Vienreizējais kods
Vienreizējais kods (en) kriptogrāfijā ir gadījumskaitlis, ko izmanto tikai vienreiz šifrētas saziņas ietvaros. Tas ļauj novērst pārspēles uzbrukumus autotentifikācijas protokolos. Tāpat tie var būt noderīgi kā inicializācijas vektori, kā arī kriptogrāfiskās jaucējfunkcijās.
Ladusi (Griškānu pagasts)
Ladusi ir ciems Griškānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 254 km attālumā no Rīgas.
Jānis Kažociņš
Jānis Kažociņš (dzimis ) ir latviešu virsnieks, bijušais Satversmes aizsardzības biroja vadītājs.
Biogrāfija
Jāņa Kažociņa tēvs Indulis bijis latviešu virsnieks Latvju jaunatnes organizācijā, kas pildīja latviešu zēnu aprūpes virsnieka pienākumus vācu gaisa spēku palīgdienestā vācu okupācijas laikā.
Dzimis Pīterboro, Apvienotajā Karalistē. 1973. gadā absolvējis Sandhērstas Karalisko militāro akadēmiju. Papildus mācījies vecāko štāba virsnieku kursos, savukārt Notingemas Universitātē ieguvis bakalaura grādu filozofijā. Dienējis Apvienotās Karalistes Bruņotajos spēkos, sasniedzot brigādes ģenerāļa dienesta pakāpi.
2003. gadā Kažociņš kļuva par Latvijas pilsoni. No 2003. līdz 2013. gadam vadījis Satversmes aizsardzības biroju. Pēc amata atstāšanas 2013. gadā kļuva par Aizsardzības ministra un Ārlietu ministrijas ārštata padomnieku. Pēc tam bija Valsts prezidenta ārštata padomnieks sabiedrības integrācijas jautājumos (2015—2016). No 2016. gada — Valsts prezidenta nacionālās drošības padomnieks, Nacionālās drošības padomes sekretārs.
Derens Flečers
Derens Flečers (en; dzimis ) ir bijušais skotu futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, Skotijas futbola izlases dalībnieks.
Manchester United sastāvā spēlē kopš 2001. gada. Kluba sastāvā ir izcīnījis četrus Premjerlīgas čempiontitulus (2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010–11), 2003.—2004. gada sezonas FA kausu, 2007.—2008. gada sezonā uzvarējis UEFA Čempionu līgā.
Kopš 2003. gada pārstāv Skotijas izlasi. Pieaugušo izlases sastāvā aizvadījis vairāk nekā 50 spēles. Kopš 2009. gada augusta ir izlases kapteinis.
Sēļu iela (Jūrmala)
Sēļu iela ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. Sēļu iela sākas krustojumā ar Oskara Kalpaka prospektu un beidzas meža rajonā. Kopējais ielas garums ir 150 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Sēļu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Derens Flečers
Sasniegumi
Manchester United
Individuālie sasniegumi
1987. gada Latvijas čempionāta šahā 1. līga
Turnīra gaita
Septītais 1. līgas turnīrs notika no 3. līdz 27. februārim 1987. gadā Rīgā. Latvijas PSR čempionāta finālā iekļuva 1.-5. vietas ieguvēji. Vispārliecinošāko uzvaru 1. līgas turnīru vēsturē izcīnīja nākamais lielmeistars Aleksandrs Šabalovs, kurš par diviem punktiem apsteidza tuvākos sekotājus. Otro un ceturto vietu dalīja Arnis Strauts, Igors Ļucko un Kaspars Ramma. Piekto vietu ar labāku papildu koeficientu ieguva Nikolajs Katišonoks, bet vēlāk čempionāta fināla dalībnieku saraksts tika mainīts un tajā piedalījās arī Vlads Šuļmans.
Ritgers Hauers
Ritgers Ulsens Hauers (dzimis, miris ) bija nīderlandiešu teātra, televīzijas un kino aktieris. Viņš savu karjeru sāka kā galvenās lomas atveidotājs nīderlandiešu 1960. gados slavenajā seriālā Floris. Hauers vēlāk spēlēja lomas vairākās plaši pazīstamās filmās: Flesh + Blood, Blind Fury, "Pa asmeni skrejošais", The Hitcher, Nighthawks, "Grēku pilsēta", Ladyhawke, The Blood of Heroes un "Betmens: Sākums". Hauers ir saņēmis Zelta globusa balvu kā labākais aktieris otrā plāna lomā TV filmā Escape from Sobibor (1987).
Let's Start Here
Fons
2022. gada janvāra intervijā, Lil Yachty sacīja, ka viņa nākamais projekts būs "ne-repa albums", nosaucot to par "alternatīvu" un "kā psihedēlisku alternatīvu projektu. Tas ir savādāk. Tas viss ir dzīvā instrumentācija." 2022. gada decembrī, Lil Yachty projekts ar nosaukumu Sonic Ranch noplūda internetā.
Lil Yachty oficiāli paziņoja par albumu savā Instagram 2023. gada 17. janvārī, publicējot vāka noformējumu, nosaukumu un izdošanas datumu. Vāks ir mākslīgā intelekta radīta ilustrācija, kurā vīrieši un sievietes sēž uzvalkos sēžu zālē ar "sagrieztiem sejas vaibstiem un izliektiem smaidiem". Lil Yachty parakstā to sauca par "2. nodaļu".
2023. gada 24. janvārī, Lil Yachty izdeva "trillera stila" sižetu, reklamējot albumu ar nosaukumu "Department of Mental Tranquility", kurā viņš ierodas nominālajā nodaļā, un uzgaidāmajā telpā reģistratūra viņam uzdod vairākus jautājumus. pilns ar cilvēkiem, kas uzvedas neparasti. Pēc tam viņš iet pa šauru gaiteni un nonāk spilgti baltā istabā.
Albums tika izdots 2023. gada 27. janvārī.
Ladusi (Čornajas pagasts)
Laduši ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 266 km attālumā no Rīgas.
Antss Antsons
Antss Antsons (et; —) bija igauņu ātrslidotājs, kurš pārstāvēja PSRS.
Antsons trenējās "Kalev" sporta biedrībā. Viņu trenēja bijušais pasaules, olimpiskais un Eiropas čempions Boriss Šilkovs. Antsona veiksmīgākā sezona bija 1964. gadā, kad viņš kļuva par Eiropas čempionu daudzcīnā, uzvarēja olimpisko spēļu 1500 m sacensībās Insbrukā un uzstādīja jaunu pasaules rekordu 3000 m distancē tajās pašās spēlēs. Par šiem panākumiem viņš togad saņēma Oskara Matīsena balvu.
Divas 1964. gadā izcīnītās zelta medaļas izrādījās vienīgie viņa starptautiskie panākumi, lai arī viņš izcīnīja vairākas medaļas PSRS vissavienības čempionātos — zeltu 1967. gadā, sudrabu 1965. un 1968. gadā un bronzu 1966. gadā. Viņš startēja 1500 m disciplīnā arī 1968. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Grenoblē, bet, lai arī sasniedza jaunu personisko rekordu, finišēja tikai divpadsmitais. 1964. gadā tika atzīts par Igaunijas gada sportistu.
Karjeru Antsons noslēdza pēc 1968. gada olimpiskajām spēlēm un pievērsās administratīvajam darbam sportā, vispirms Igaunijas PSR fiziskās kultūras un sporta komitejā, vēlāk Igaunijas olimpiskajā komitejā. 1992. gada ziemas olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā nesis Igaunijas delegācijas karogu.
1965. gadā Antsons apprecēja igauņu kinoaktrisi Evi Kivi; 1972. gadā pāris izšķīrās. Ar savu otro sievu Eni Antsoni viņš kopā nodzīvoja līdz savas dzīves beigām nepilnā 77 gadu vecumā.
Pasaules rekordi
Karjeras laikā Antsons uzstādīja vienu pasaules rekordu:
Avots: SpeedSkatingStats.com
Personīgie rekordi
Salīdzinājumam WR kolonnā norādīti pasaules rekordi datumā, kad Antsons uzrādīja savus personīgos rekordus.
Antsona Adelskalender rezultāts ir 176,465 punkti. Viņa augstākais rezultāts Adelskalender rangā bija ceturtā vieta.
Zviedrijas vēsture
Zviedrijas vēsture ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Zviedrijas teritorijā.
Valsts pirmsākumi
Plašākā Eiropas kontekstā pazīstamākais Ziemeļvalstu vēstures posms ir tā sauktie "vikingu laiki", kas aptvēra 8.—11. gadsimtus. No 11. gadsimta vidus Zviedrijā izplatījās kristietība. 12. gadsimtā zviedru ķēniņš Ēriks Svētais sāka krusta karus Somijā, bet 13. gadsimtā Jūhans I Sverkersons nesekmīgi piedalījās Livonijas krusta karos. 1319. gadā pēc norvēģu ķēniņa Hakona V nāves, viņa trīs gadus veco dēlu Magnusu ievēlēja arī par zviedru ķēniņu, tādējādi Zviedrija apvienojās personālūnijā ar Norvēģiju. 1397. gada 17. jūnijā Kalmārā par Dānijas, Zviedrijas un Norvēģijas ķēniņu tika kronēts Dānijas ķēniņienes Margrētes 10 gadu vecais dēls Pomerānijas Ēriks, iesākot Kalmāras ūniju.
16. gadsimta sākumā Zviedrijā sākās sacelšanās pret ūniju, kuras priekšgalā 1521. gadā stājās Gustavs Vāsa. Zviedrijai izdevās izcīnīt neatkarību un 1523. gadā Gustavs Vāsa tika kronēts par karali Gustavu I. Gustavs I ieviesa valstī luterticību un pārņēma valsts īpašumā baznīcas mantu.