cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kinētiskā enerģija
Kinētiskā enerģija ir enerģija, kas piemīt ķermeņiem, kas atrodas kustībā. Pēc definīcijas tas ir darbs, kas nepieciešams, lai no miera stāvokļa paātrinātu ķermeni līdz dotajam ātrumam. Kamēr ķermeņa ātrums nemainās, tā kinētiskā enerģija saglabājas. Ķermenim palēninot kustību un apstājoties, tas atdod kinētisko enerģiju, veicot tādu pašu darbu, kāds tika ieguldīts, lai to paātrinātu.
Cietu ķermeņu pārvietošanās
Klasiskajā mehānikā materiāla punkta vai cieta ķermeņa virzes (translācijas) kinētisko enerģiju izsaka formula, kur  m  ir masa un  v  ir pārvietošanās ātrums.
Rotācija
Cietam ķermenim, kas rotē ap asi caur masas centru, izsaka griešanās (rotācijas) kinētisko enerģiju, kur ω ir ķermeņa leņķiskais ātrums un I — inerces moments. Tā ir vienāda ar visu ķermeņa daļu virzes kinētisko enerģiju summu:
<!---
TURPMĀKAIS TEKSTS IR MAŠĪNTULKOTS UN IR NEPRECĪZS. Un ko ar to darīt?
Etimoloģija
Īpašības vārds "kinētisks" ir radies no Grieķu valodas vārda (kinesis) tas nozīmē "kustība". Termins kinētiskā enerģija un darbs, to īstais zinātniskais rašanās datums ir mērāms ap 19th gadsimta vidu. Šis idejas rašanās pirmsākumi var tikt piedēvēti Gaspard-Gustave Coriolis, kas 1829. gadā izdeva dokumentu Du Calcul de l'Effet des kinētiskas enerģijas matemātiku. William Thomson, vēlāk lords Kelvins, tiek piešķirta prēmija par kinētiskas enerģijas termiņa darināšanu 1849. gadā.
Ievads
Enerģijai ir daudz atšķirīgas formas: ķīmiskā enerģija, siltums, elektromagnētisks izstarojums, potenciālā enerģija (gravitācīja, elektrisks, elastīgs, u.c.), kodolenerģija, atpūtas enerģija. Tā var būt iedalīta divās galvenajās klasēs: potenciālā enerģija un kinētiskā enerģija. Kinētisko enerģiju var saprast kā piemēru, kurš demonstrē kā enerģija no vienas formas tiek pārveidota citā enerģijas formā.Piemēram, velosipēdists izmantos ķīmisku enerģiju, kas tika nodrošināta ar pārtiku, lai paātrinātu velosipēdu pie izvēlētā ātruma.Šis ātrums var būt atbalstīts bez tālāka darba, izslēdzot gaisa pretestības un berzes pārvarēšanu.Enerģija ir bijusi pārvērsta iekš kustības, zināma kā kinētiskā enerģija, bet process ir ne pilnīgi efektīvs un siltums tiek ražots tāpat kā velosipēdista enerģīja. Kinētiskā enerģija kustās velosipēdā un velosipēdistā var būt pārvērsts pie citām formām.Piemēram, velosipēdists varēja sadurties ar pakalnu tikai pietiekamā augstuma, lai laistos augstāk, tā kā velosipēds veiktu apstāšanos kalna virsotnē. Tādējādi velosipēdists būtu veicis pretēju enerģijas formu velosipēda enerģijai.Kinētiskā enerģija pašlaik galvenokārt bijusi pārvērsta pie gravitācijas potenciālās enerģijas, kura var būt izlaista brīvgaita citā malā no kalna.(Tā kā velosipēds pazaudēja viņa enerģijas daļu pie berzes, tā nekad neatgūs viņa ātruma bez pedāļu mīšanas. Atzīmējiet, ka enerģija netiek  pazaudēta, tāpēc, tā tikai bijusi pārvērsta par citu formu pateicoties berzei.) Alternatīvs velosipēdists varēja pievienot dinamomašīnu pie viena riteņa, un tādējādi ražot dažu elektrisku enerģiju nobrauciena laikā. Velosipēdam vajag ceļot daudz lēnām apakšpus pakalnam, tāpēc, ka enerģijas daļa ir bijusi novirzīta elektriskas jaudas veidošanai. Cita iespēja var būt priekš velosipēdista bremžu pielietošanas, kad kinētiskajai enerģijai vajag būt izkliedētai caur berzi kā siltuma enerģijai. Līdzīgi jebkurš fizisks daudzums, kurš ir no ātruma funkcijas, objekta kinētiskā enerģija ir atkarīga ne tikai no šā objekta iekšējās dabas. Tāpat ir atkarīgs no šā objekta un novērotāja (fizikā novērotājs ir formāli noteikts ar kordinātu sistēmas specifiskās klases dēvēja inerciālo atsauces rāmīti). Fiziski lielumi līdzīgi šim, var būt iedālīti pie  invariantiem. Kinētiskā enerģija līdz atrodas ar objektu un dot ieguldījumu viņa gravitācijas laukā.
Aprēķināšana
Šeit ir dažādi atšķirīgi vienādojumi kurus var izmantot pie objekta kinētiskās enerģijas apreiķināšanas. Daudzos gadījumos tie piešķir vienu un to pašu atbildi ar labu precizitāti. Kur tie atšķiras, izvēle no kuras izmantot tiek noteikts ar ķermeņa vai viņa izmēra ātrumu. Tādēļ, ja objekts kustas ar ātrumu kas daudz mazāks nekā gaismas ātrums, Ņūtona (klasisks) mehānika būs pietiekami precīza, bet ja ātrums ir salīdzināms pie gaismas ātruma, relatīvs sāk veidot būtiskas atšķirības pie rezultāta. Ja objekta izmērs ir sub-atoma, mehāniskais kvantums pielīdzināms ir attiecīgi visvairāk.
Cietu ķermeņu kinētiskā enerģija
Klasiskos mehānismos, "punkta objekta" (ķermenis ir pārāk mazs, tad tā izmērs var tikt ignorēts)kinētiskā enerģija, nerotējošam, cietam ķermenim tiek piešķirta vērtība -, kur m. ir masa un v ir ķermeņa ātrums. Piemēram - vienam vajag aprēķināt 80 kg masas ceļot ar ātrumu 18 metri sekundē (40 mph) kā. Atzīmējiet ka kinētiskā enerģija palielināšanās ar ātruma kvadrātu. Tas nozīmē, piemēram, ja jūs ceļojat divreiz ātrāk, jums būs četras reizes vairāk kinētiskās enerģijas. Kā rezultāts no šī, automobilis ceļojot divreiz atrāk pieprasa četrreiz lielāku attālumu līdz apstāšanās vietai (pieņēmums, pastāvīgs bremzes spēks. Skatieties mehānisku darbu).
Tādēļ, kinētisko enerģiju var aprēķināt izmantojot formulu:
Ķemeņa pāreja kinētiskajā enrģijā ar patstāvīgu masu (m.), masas kā centrs kustas taisnā līnijā ar ātruma v, kā redzams augstāk ir vienāds ar:
Tādēļ kinētiska enerģija ir relatīvs pasākums un neviens objekts var būt iepriekšminēts, lai iegūtu unikālu kinētisko enerģiju. Raķetes dzinējā varēja redzēt kā tās enerģija tiek pārnesta pie raķetes kuģa vai pie izpūtēja straumes atkarīga uz atsauces izvēlētā rāmīša. Bet sistēmas pilnā enerģija, tai skaitā kinētiskā enerģija, degvielas ķīmiskā enerģija, siltuma enerģija un citas, būs saglabātas par spīti izvēlei no mērījuma rāmīša.
Objekta kinētiskā enerģija tiek saistīta pie viņa inerces un to pielīdzina šādi:
Izcelsme un definēšana
Darbs tiek darīts paātrinājuma daļiņu laikā, elementāra laika atstarpes tiek piešķirtas ar spēka un nobīdes punktveida produktu:
Pielietoto produkta likumu mēs redzam kā:
Tādēļ (pieņemam pastāvīgu masu), sekošana var būt redzama šādi:
Kopš šis ir pilns diferenciāļu (ka ir, tās tikai ir atkarīgs no galīgās valsts, nekā daļiņa saņemtas šeits), mēs varam apvienot tās un dēvēt rezultātu par kinētisko enerģiju:
Šis pielīdzinājums paziņo, ka kinētiskā enerģija (Ek) ir vienāda ar ķermeņa ātruma (v) un ķermeņa inerces elementāro izmaiņu punktveida produkta integrāļa (p).
Sistēmu kinētiskā enerģija
Priekš vienota punkta, vai cieta ķermeņa, kurš negriežas, kinētiskā enerģija sanazinās pie nulles, kad ķermenis apstājas. Tomēr, priekš sistēmām satur reizinātāju neatkarīgus, kustīgus ķermeņus, kurš var sasprindzināt spēkus starp sevi, un var (vai varī nē) griezties; šis ir nē ilgāk noregulēts. Šī enerģija tiek dēvēta "iekšējā enerģija". Sistēmas kinētiskā enerģija jebkurā laika mirklī ir vienkārša masa - iekļauj kinētisko enerģiju pateicoties griešanās kinētiskās enerģijas summai. Par piemēru būs saules sistēma. Saules sistēmas masveida rāmīša centrā, saule ir (gandrīz) stacionāra, bet planētas un planetoīdi ir kustībā ap to. Tādēļ pat masveida rāmīša stacionāra centrā, tur ir arvien kinētiskās enerģijas esamība. Vienalga, pārrēķināšanai enerģiju no atšķirīga rāmīša vajadzētu būt garlaicīgai, bet tur ir viltība. Sistēmas kinētiskā enerģija no savādāka inerciālā rāmīša var būt aprēķināta, vienkārši no kinētiskās enerģijas summas masveida rāmīša un piemetinājuma centrā, enerģijai kā ķermeņu pilnajai masai masveida rāmīša centrā vajag būt, ja tas kustējās ar relatīvo ātrumu starp diviem rāmīšiem.
Šis var būt vienkārši rādīts: ļaujiet V būt relatīvajam atrumam rāmītim k no masas centra rāmītī i :
Kā vienmēr, ļauj kinētiskā enerģija masveida rāmīša centrā, \int v_i dm vajag būt vienkāršai pilnai inercei, kura ir  definēšanas nulle masveida rāmīša centrā, un ļauj pilnaijai masai: \int dm = M.
Sistēmas kinētiskā enerģija ir atkarīga no atsauces inerciālā rāmīša un tas ir zems ar attieksmi pie masveida atsauces rāmīša centra atsauces, kurā masas centrs ir stacionārs, rāmītī. Jebkurā citā atsauces rāmītī ir papildus kinētiskā enerģija, kas atbilst pie pilnā masveida pārvietojuma masas centra ātrumam.
Rotējošu ķermeņu
kur: šīs līnijas
(Šajā pielīdzinājumā inerces momentam vajag būt ņemtam par asi caur masas un rotācijas nomērijuma centru ω ap šo asi).
Rotācijas sistēmas
Tas dažreiz ir ērts, lai saskaldītu ķermeņa pilno kinētisko enerģiju iekš ķermeņa masas centra summas pārveidojot kinētiskajā enerģijā un rotācijas enerģija ap masveida rotācijas enerģijas centru:
kur:
Tādēļ tennisa bumbiņas kinētiskā enerģija lidojumā ir kinētiskā enerģija pateicoties viņas rotācijai, papildus kinētiskā enerģija pateicoties viņas pārvedumam.
Cietu ķermeņu relatīva kinētiska enerģija
Speciālā relatīvā, mums vajag izmainīt izteiksmi priekš lineāras inerces. Apvienojot ar daļām, mēs aizkļūstam:
Atceroties, ka, mēs iegūstam:
Un tādēļ:
Integrācijas konstante nokļūst novērošanā kā kad, tā mēs saņemam parasto formulu:
Ja ķermeņa ātrums ir gaismas ātrums tad būtiska frakcija, tas ir nepieciešams, lai izmantotu relatīvu mehāniku (relatīvs teorija kā izklāstījis Alberts Einšteins) kā aprēķināt šo kinētisko enerģiju.
Priekš relatīva objekta inerces p ir vienāds ar:
,
kur m. ir masas atlikums, v ir objekta ātrums, un c ir gaismas ātrums vakuumā. Tādēļ darbs iztērēja paātrinājuma objektu no atlikuma pie relatīva ātruma ierodas:
.
Pielīdzinot rāda, ka objekta pieeju bezgalības enerģijai kā ātrgaitas v tuvojas viegls c ātrumu, tādēļ tas ir neiespējams, lai paātrinātu objektu caur šo robežu.
Ar zemu ātrumu (v<<c), relatīvā kinētiskā enerģija var būt tuvināta ar klasisko kinētisko enerģiju. Šis tiek darīts ar binoma tuvinājumu. Patiešām, ņem Teilora paplašinājumu priekš kvadrātiskās saknes un tur sākumā divus termiņus mēs saņemam:
Piemēram, priekš 10 km/s ātruma labojums pie Ņūtona kinētiskās enerģijas ir 0.07 J/kg (uz 50 MJ/kg Ņūtona kinētiskās enerģijas) un priekš 100 km/s ātruma tās ir 710 J/kg (uz 5 GJ/kg Ņūtona kinētiskās enerģijas).
Saistība starp kinētisko enerģiju un inerci tiek sarežģītāka šajā gadījumā, un tiek piešķirts pielīdzinājumam:
Šis var tāpat būt uzbriedināts kā Teilora sērijas, kurš pirmais termins vienkāršo izteiksmi no Ņūtona mehānikas.Ka šis ierosinājums ir kā formulas priekš enerģijas un inerces ir ne speciālas un aksiomātiskas, bet drīzāk jēdzieni, kuri rodas no masas pielīdzināšanas ar enerģiju un relatīvajiem principiem.
Kvants cietu ķermeņu mehāniska kinētiska enerģija
Kvanta mehānikas, elektroniskās kinētiskās enerģijas gaidīšanas nozīmes sfērā, ,priekš elektronu sistēmām aprakstīts ar viļņfunkcīju is a sum of 1-electron operator expectation values:
Blīvums kvantuma mehānikā funkcionāls formālisms pieprasa elektroniskā blīvuma zināšanu tikai, tas formāli nepieprasa viļņfunkcijas zināšanu. Piešķirts elektroniskam blīvumam, precīzā N-elektroniskā kinētiskā enerģija funkcionāli ir nezināma, tomēr, priekš 1-elektroniskas sistēmas specifiskā gadījuma, kinētiskā enerģija var būt uzrakstīts kā
Daži piemēri
Lidaparāti izmanto ķīmisko enerģiju, lai paceltos un profīts nozīmīga kinētiska enerģija, lai sasniegt orbitālu ātrumu. Šī kinētiska enerģija, kas ir iegūta barkass laikā, paliks pastāvīga, kamēr orbītā, tāpēc ka nav gandrīz nekādas berzes. Tomēr tas top acīmredzams atkārtotajā ieejā, kad kinētiska enerģija ir pārvērsta sakarsumā.Kinētiska enerģija var nodoties no viena objekta pie cita. Biljarda spēlē, spēlētājs piešķir kinētisku enerģiju mājiena balonam, sanesot sitiena tas ar mājiena nūju.Ja mājiena balons saduras ar citu balonu, tas palēninās lejā drāma un balons, enerģiski kurš tas sadūrās, paātrināt pie ātruma, tā kā kinētiska enerģija tiek pieņemta pie tā. Sadursmes ir biljardā - faktiski elastīgas sadursmes, kur kinētiska enerģija ir saglabāta.Spararati attīstās, kā enerģijas glabāšanas metode (paskatīsieties panta spararata enerģijas glabāšanu). Ilustrē, ka kinētiska enerģija var tāpat būt rotācija. Atzīmējiet formulu pantos uz spararatiem rotāciju kinētiskas enerģijas aprēķināšanai teicams, tomēr analoģisks.
Atsauces
--->
Sečovce
Sečovce (sk) ir pilsēta Slovākijā, Košices apgabala Trebišovas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1255. gadā. Tāpat kā vairums Slovākijas pilsētu, tā gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Gālsēča (hu). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — Slovākijā.
Cilvēki
Pēc tautības vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (95,89 %). Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (47,05 %), grieķu katoļi (25,71 %), nereliģiozi (18,11 %).
Stropu ezers
Stropu ezers, arī Lielais Stropu ezers, ir caurteces ezers Daugavpils ziemeļaustrumu daļā uz robežas ar Augšdaugavas novada Naujenes pagastu. Krasti lēzeni. Ietek kanāls no Mazā Stropu ezera un 12 grāvji un strauti, iztek Strope uz Līksnu. Notece pa Stropi tiek regulēta. Ezera ūdeni papildina, pārsūknējot no Daugavas. Makrofīti: niedres, kalmes, kosas, bultenes, glīvenes, elodejas. Mīt līdaka, rauda, līnis, plaudis, asaris.
Krastā Daugavpils pilsētas daļas Jaunie Stropi un Vecie Stropi, Naujenes pagasta ciems Vecstropi, dienvidaustrumu krastā Daugavpils Reģionālā slimnīca. Ir peldvietas.
Dino Dzofs
Dino Dzofs (dzimis Mariano del Friuli) ir bijušais Itālijas futbola vārtsargs un visu laiku vecākais Pasaules kausu ieguvušais futbolists. To viņš paveica, būdams Itālijas futbola izlases kapteinis 1982. gada turnīrā Spānijā, 40 gadu vecumā.
Dzofs bija ārkārtīgi spējīgs vārtsargs un tiek uzskatīts par vienu no labākajiem šīs pozīcijas spēlētājiem futbola vēsturē. IFFHS skatījumā par 20. gadsimta labākajiem vārtsargiem viņš ir ierindots trešajā vietā aiz Ļeva Jašina un Gordona Benksa. Dzofam pieder rekords par visilgāk nospēlētajām minūtēm starptautiskos turnīros, neielaižot nevienus vārtus (1142 minūtes), ko viņš uzstādīja laika posmā no 1972. līdz 1974. gadam. Ar 112 spēlēm izlase viņš ierindojas trešajā vietā šajā rādītājā Itālijas izlasē aiz Fabio Kannavaro un Paolo Maldīni. 2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Pēc futbolista karjeras beigām Dzofs kļuva par treneri, vadot Itālijas izlasi un vairākus Itālijas klubus.
Karjeras statistika
570||0|||||||||||| 570||0||||||||||||
!Kopā||112||0
Tods Bertuci
Tods Bertuci (Todd Bertuzzi; dzimis Sidbarijā, Ontārio, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 1159 spēles Nacionālajā hokeja līgā, ilgāko laiku aizvadot Ņujorkas "Islanders", Vankūveras "Canucks" un Detroitas "Red Wings" rindās. 2003. gadā iekļauts līgas simboliskajā izlasē.
Spēlētāja karjera
1993. gada NHL draftā viņu izvēlējās Ņujorkas "Islanders" ar kopējo 23. kārtas numuru. 2003. gadā Bertuci tika iebalsots NHL sezonas simboliskajā maiņā. Savas NHL karjeras gaitā ir spēlējis Vankūveras "Canucks", Ņujorkas "Islanders", Floridas "Panthers", Anahaimas "Ducks", Kalgari "Flames" un Detroitas "Red Wings" sastāvā.
Kanādas hokeja izlases rindās Bertuci spēlējis 2006. gada olimpisko spēļu turnīrā, kā arī 1998. un 2000. gada Pasaules čempionātos.
Stīva Mūra incidents
2004. gada 16. februāra spēlē starp "Canucks" un Kolorādo "Avalanche" pretieniku komandas centrs Stīvs Mūrs savainoja T. Bertuci komandas biedru un kapteini Markusu Neslundu. Tiesnesis šajā situācijā nefiksēja pārkāpumu un tas saniknoja vairākus "Canucks" spēlētājus. Nākamajā "Canucks" un "Avalanche" tikšanās reizē 2004. gada 8. martā T. Bertuci spēles trešajā periodā sekoja Mūram uz ledus, lai sāktu kautiņu. Tā kā Mūrs viņu ignorēja, T. Bertuci paķēra spēlētāju no mugurpuses aiz krekla un nogrūda zemē. Pēc spēles gan T. Bertuci, gan "Canucks" tika piespriesti sodi. T. Bertuci tika diskvalificēts uz 20 spēlēm.
Privātā dzīve
Tods ir hokejista Tailera Bertuci tēvocis.
Džons Maikls Talbots
Džons Maikls Talbots (, dzimis Oklahomasitijā, Oklahomā, ASV) ir Romas katoļu baznīcas mūks un populārs kristīgais mūziķis, dziedātājs, dziesmu autors. Viņš arī ir The Brothers and Sisters of Charity ordeņa dibinātājs.
Latvian Airplay Top nr. 1 hiti 2000
Hiti, kas bijuši Latvian Airplay Top 1. vietā 2000. gadā.
Ziemeļu rajons
Ziemeļu rajons var būt:
Izlaiduma gads
"Izlaiduma gads" ir 2014. gada latviešu drāma, kuras režisors ir Andris Gauja. Filma ir par skolotāju Zani, kas iemīlas vienā no saviem audzēkņiem Maksī, pēc tam, kad Maksis, nežēlojot tēva naudu, neatlaidīgi un sistemātiski mēģina savaldzināt Zani. Mūziku speciāli filmai sacerēja grupa "Suņa Stunda". Filmas pirmizrāde notika Monreālas kinofestivālā.
Filma izrādīta vairākos kinofestivālos.
Kaspars Dimiters
Biogrāfija un mūziķa karjera
Dzimis 1957. gadā Rīgā aktieru Vijas Artmanes un Artūra Dimitera ģimenē. Ģitārspēli sācis apgūt 13 gadu vecumā, 15 gados sācis sacerēt dziesmas.
1979. gadā ierakstījis pirmās dziesmas Latvijas Radio. Sācis rakstīt dziesmu tekstus komponistam Zigmaram Liepiņam, kā arī Uldim Stabulniekam, Gunāram Rozenbergam un Ivaram Vīgneram. 1981. gadā K. Dimitera un Sandras Ozolītes izpildītā dziesma Princesīte guva panākumus "Mikrofona dziesmu aptaujā" un viņu uzstāšanās tika iekļauta noslēguma koncertā. 1983. gadā sāka darboties Z. Liepiņa vadītajā Filharmonijas grupā Opus, kur sacerēja vārdus un iedziedāja vairākas dziesmas Rīgas Kinostudijas filmai "Vajadzīga soliste". 1985. gadā Dimiters atsāka solokarjeru un vairākas šī daiļrades posma dziesmas Latvijā ieguva lielu popularitāti.
Astoņdesmito gadu beigās K. Dimiters pievērsās kristietībai un kļuva par Krimuldas luterāņu draudzes priekšnieku un ķesteri (1988—1996). Deviņdesmito gadu beigās pārgāja pareizticībā.
Bez dziesmu sacerēšanas K. Dimiters ir sarakstījis libretus Z. Liepiņa operām "Parīzes Dievmātes katedrāle" (1997) un "No Rozes un asinīm" (2000), operetei "Sikspārnis" (2002) un muzikālajai drāmai "Vadonis" (2009). Ir mūzikas autors vairākām teātra izrādēm.
Sabiedriskā darbība un publicistika
K. Dimiters regulāri iestājies pret homoseksualitāti un Lesbiešu, geju, biseksuāļu, transpersonu un viņu draugu apvienības "Mozaīka" kopš 2005. gada rīkoto Rīgas praidu.
Mūziķis arī kritizēja Latvijas valdību par iesaistīšanos Irākas karā. COVID-19 pandēmijas laikā Dimiters aktīvi piedalījās mītiņos pret COVID-19 vakcīnām.
Dimiters ir paudis prokremliskus uzskatus, tostarp veltījis dziesmu Krievijas iebrukumā Ukrainā nogalinātajam krievu algotnim Andrejam Ivančukam un 2022. gada 21. jūlijā uzspridzinātajai krievu politologa un ideologa Aleksandra Dugina meitai un RT žurnālistei Darjai Duginai.
Privātā dzīve
K. Dimiters ir precējies ar performanču mākslinieci Līgu Dimiteri. Viņu laulībā dzimuši divi dēli: Jēkabs un Stefans Ezra. Mūziķa māsa Kristiāna Dimitere ir Latvijā pazīstama māksliniece.
Beagle
Beagle var būt:
Kurzemes landtāgs
Kurzemes landtāgs bija Kurzemes un Zemgales hercogistes, vēlāk Kurzemes guberņas augstāko kārtu pārstāvju jeb "zemes sūtņu" regulāra kopsapulce, kas pastāvēja līdz Latvijas Republikas dibināšanai. Landtāgu sasauca Kurzemes hercogs reizi 2 gados, vēlāk muižniecības maršals reizi 3 gados ar ģenerālgubernatora atļauju. Landtāga lēmumu noteica ar draudžu pārstāvju vairākuma balsojumu, kas izšķīra arī nākamo 3 gadu instrukciju bruņniecības komitejai.
Vēsture
Zināms, ka jau Kursas ķēniņvalsts laikā patāvējusi Kuršu zemes padome, kas 1242. gadā nolēma slēgt mieru ar Vācu ordeni. Līdz 1561. gada Viļņas ūnijas noslēgšanai Livonijas landtāgs lēma par kopīgu Livonijas konfederācijas ārpolitiku, iekšpolitiku un militāro sadarbību. Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes izveides tās pašvaldības funkcijas veica Kurzemes landtāgs, bet Piltenes apgabala teritorijā Piltenes landtāgs.
Hercoga Gotharda laikā Kurzemes landtāgi sanāca tikai ārkārtas gadījumos un dažādās vietās (Rīgā, Jelgavā, Kuldīgā, Bauskā, Dobelē, Aucē, Skrundā) savstarpējo strīdu risināšanai, saimniecisko attiecību kārtošanai, politisko un likumdošanas jautājumu risināšanai. 1567. gada 28. februārī Rīgā notiekošajā Kurzemes landtāgā tika izsludināts hercoga Gotharda lēmums iecelt īpašu vizitācijas komisiju un 70 vietās atjaunot un uzcelt jaunas luterāņu baznīcas, kā arī pastorātus, skolas un nespējnieku patversmes. Uz tā pamata 1570. gadā tika izdoti Kurzemes Baznīcas likumi. 1605. gadā landtāgs tika noturēts Bauskas pilī.
Pēc tam, kad pēc konflikta ar opozīciju 1617. gada 4. aprīlī Skrundas pilī sanākušajā landtāgā hercogam Vilhelmam atņēma hercoga titulu un uz visiem laikiem izraidīja no hercogistes, viņa brālis hercogs Frīdrihs apstiprināja jaunu hercogistes pārvaldes konstitūciju Formula regiminis, kas piešķīra daudz lielākas tiesības landtāgam. Saskaņā ar to landtāgs bija sasaucams reizi divos gados un tajā bija jāpiedalās sūtņiem (nuncijiem) no visiem draudzes novadiem (Kirchspiel), kas tajā laikā bija 27. Par landtāga sesiju vietu tika noteikta galvaspilsēta Jelgava.
Landtāgus sasauca un tajos dalību ņēma pats hercogs, tā padomnieki un hercogistes imatrikulētie muižnieki (bruņniecība) - savā darbībā saistīti ar vēlētāju imperatīvo mandātu. Sēdes vadīja zemes sūtņu maršals un zemes pilnvarnieks, kas abi pildīja landmaršala funkcijas. Lēmumus pieņēma ar balsu vairākumu. Apsprieda un pieņēma vai noraidīja hercoga iesniegtos lēmumprojektus, izskatīja muižnieku iesniegumus, ievēlēja amatpersonas un lēma citus jautājumus.
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes pievienošanas Krievijas impērijai 1795. gadā landtāgs turpināja pastāvēt kā kārtu sapulce ar vietēja rakstura likumdošanas tiesībām. Landtāga lēmumus, izņemot tos, kuri attiecās uz muižniecības iekšējām vai saimnieciskām lietām, apstiprināja ģenerālgubernators. 1819. gadā Piltenes apgabalu pilnīgi integrēja Kurzemes guberņā un tā draudzes novedi sāka vēlēt delegātus Kurzemes landtāgā. Pirmā pasaules kara laikā, kad gandrīz visu Kurzemes guberņu 1915. gadā okupēja Vācijas karaspēks, Kurzemes landtāga delegāti atbalstīja Kurzemes un Zemgales hercogistes atjaunošanu un pievienošanu Vācijas impērijai. Pēc tam, kad Latvijas Republikas valdība 1920. gada 29. jūnijā atcēla Kurzemes bruņniecības privātās un publiskās tiesības un priekšrocības, landtāgi vairs netika sasaukti.
Landtāga vēlēšanas un sēžu norise
Pēc 1819. gada administratīvās reformas un Piltenes apgabala iekļaušana Kurzemes guberņā, landtāga deputātus ievēlēja 33 vēlēšanu iecirkņos jeb draudzes novados (Landtagskirchspiel jeb Parochie) ar 10-16 balsstiesīgajiem muižniekiem katrā. No katras draudzes tika ievēlēts viens deputāts (Kirchspielsbevollmächtigter, Konvokant). 1896. gadā Kurzemes guberņā bija 485 muižas ar balss tiesībām, bet tikai 383 no tām piederēja Kurzemes bruņniecības matrikulā ierakstītajām dzimtām (t.s. "indigenātam"), kas varēja balsot par bruņniecības lietām.
Kurzemes landtāga sesijas vadīja maršals (Landbotenmarschall), parasti landtāga sēdes notika divās sesijās, starp kurām bija dažus mēnešus ilgs pārtraukums. Pirmajā jeb relācijas sesijā landtāga delegāti noklausījās valdības priekšlikumus un pēc tam devās uz savām draudzēm, kur draudzes sanāksmē (Kirchspielsversammlung) notika priekšlikumu apspriešana un balsošana. Otrajā jeb instrukciju sesijā delegāti balsoja atbilstoši rakstiskām instrukcijām, ko bija saņēmuši no saviem vēlētājiem. Pēc landtāga slēgšanas un atgriešanās mājās, landtāga delegāti atskaitījās par pieņemtajiem lēmumiem.
Struktūra
Katrs landtāgs ievēlēja bruņniecības priekšnieku, kuru sauca par Zemes pilnvaroto (Landesbevollmächtige). No katras no 10 Kurzemes guberņas pilskunga tiesām ievēlēja vienu apriņķa maršalu. Svarīgākais izpildorgāns bija Bruņniecības komiteja, kas sastāvēja no Zemes pilnvarotā, desmit apriņķa maršaliem, sekretāra un kasiera.
Juris Sokolovskis
Juris Sokolovskis (dzimis Rīgā) ir Latvijas politiķis, 7., 8. un 9. Saeimas deputāts, partijas PCTVL valdes līdzpriekšsēdētājs (2007—2011), jurists, augstskolas pasniedzējs. Beidzis Baltijas Krievu institūta juridisko fakultāti, 2001. gadā ieguvis maģistra grādu. 2004. gadā kļuva par šīs augstskolas docētāju.
Politiskā darbība
2004. gadā kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās Eiropas Parlamentā, bet netika tajā ievēlēts, tomēr pēc balsu skaita PCTVL sarakstā atpalika tikai no tā līderes Tatjanas Ždanokas.
2005. gadā ievēlēts par jaundibinātās PCTVL jaunatnes organizācijas līdzpriekšsēdētāju, bet 2007. gadā — PCTVL 4. kongresā ievēlēts par partijas valdes līdzpriekšsēdētāju (PCTVL tika pārveidota no apvienības par politisku partiju), šo amatu saglabājis līdz 2011. gadam.
2010. gada 10. Saeimas vēlēšanas PCTVL bija ļoti neveiksmīgas, saraksts neguva vēlētāju atbalstu un J. Sokolovskis zaudēja Saeimas deputāta mandātu. Pēc šīs neveiksmes pārtrauca aktīvo politisko darbību un nākamajā gadā ārkārtas Saeimas vēlēšanās nepiedalījās.
Privātā dzīve
Piedalījies komandā «Пчелы» "Kas? Kur? Kad?" spēlēs Rīgas lietpratēju klubā. Aizraušanās — psihoanalīze, ūdenstūrisms, šahs.
Gustavs Terzens
Gustavs Terzens ir latviešu radio dīdžejs, mūziķis, ceļotājs, žurnālists, TV raidījumu, (Vides Faktu, Ziemeļu puses, „TE!” u.c.) sižetu veidotājs un vadītājs, dažādu pasākumu vadītājs. Strādā Radio SWH, iepriekš bijis Radio SWH Rock ētera personība, Radio 101 un Radio Rīga, pirms tam strādājis arī TV5 Latvija.
Dzīvesgājums
Terzens mācījās Rīgas Ziemeļvalstu ģimnāzijā, jaunībā darbojās TV5 Latvija rīta raidījumā „AtomTV”. 2000. gadā sāka studēt Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē, kur ieguva maģistra grādu komunikācijas zinātnē.
2003. gadā kā dīdžejs sāka darboties Radio SWH Rock, kur nostrādāja līdz 2009. gadam. No 2007. gada līdz 2009. gadam bija Vides filmu studijas „Vides Fakti” raidījumu sižetu veidotājs un vadītājs. Savukārt no 2008. gada līdz 2013. gada nogalei darbojās raidījumu cikla Ziemeļu puse veidošanā un vadīšanā.
Šajā laika posmā, no 2009. līdz 2010. gadam, savus spēkus izmēģināja kā rokmūzikas kluba Rock'n'Riga muzikālais direktors, kur pēc viņa iniciatīvas krogā notika vairāki gan soloģitāristu, gan grupu muzikālie dueļi. Šajā gadā, aizejot no radio dīdžeja darba Radio SWH, 2010. gadā līdz 2012. gadam sāka darboties kā radio dīdžejs pirmajā Latvijā atvērta tipa radiostacijā „Radio 101”. Rīta programma „Ausīs rīts” komanda sastāvēja no Gustava Terzena, Eduarda Švāna un Zanes Penezes. Pēc radio pastāvēšanas beigām, no 2012. gada līdz 2013 piebiedrojās „Radio Rīga” kolektīvam kopā ar to pašu „Ausīs rīts” komandu. Kā arī tur veidoia un vadīja raidījumu „Rīta vingrošana”.
2013. gadā uzsāka darbu pie „Vides filmu studijas” un „Rīga 2014” veidotā raidījuma ciklā „Dzintara puse”, kur kopā ar Martu Selecku ir raidījuma vadītāji. Līdztekus abi darbojas VFS raidījuma „TE!” komandā, kuru jau 7. sezonu rāda Latvijas Televīzijā.
2013. gadā atgriezās Radio SWH kā dīdžejs, kur vadīja pārraidi „Dzīvās vakariņas” trešdienās, ceturtdienās no plkst. 20.00 līdz 23.00. Savukārt televīzijā no 2014. līdz 2015. gadam veidoja un vadīja Latvijas Televīzijas raidījuma sižetus „100g kultūras”. 2014. gadā uzņemas arī Radio SWH+ programmas konsultanta amatu. Jaunākais projekts — 2015. gadā Latellecom TV vadīja „Sporta domnīcu ar Gustavu Terzenu”, kur kopā ar sporta ekspertiem apskatīja aktuālākās sporta tēmas Latvijā un pasaulē.
Mūziķa karjera
2008. gadā ar Daini Rijkuri, Matīsu Elsbergu, Artūru Mucenieku un Artūru Kupču izveidoja smagā metāla grupu SIA Radikal, kas 2011. gada aprīlī izdeva debijas albumu „Monokarš”, bet 2013. gadā darbību pārtrauca.
Kaspars Znotiņš
Kaspars Znotiņš (dzimis ) ir latviešu aktieris. Kopš 1997. gada viņš strādā Jaunajā Rīgas teātrī, iepriekš uzstājies Latvijas Nacionālajā un Dailes teātros. K. Znotiņš ir piedalījies vairākās latviešu spēlfilmās. 2010. gada "Spēlmaņu naktī" viņš saņēma apbalvojumu kā gada aktieris par Ziedoņa lomu izrādē "Ziedonis un visums", kā arī 2011. gadā ieguva Harija Liepiņa balvu par spilgtu aktierdarbu teātrī.
Precējies, ģimenē ir četri bērni — Emīls, Rūta, Krišs un Zīle.
Buvjē
Buvjē (fr) ir franču cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Divspārņi
Pie divspārņiem pieder tādi vispārzināmi kukaiņi, kā odi, mušas un dunduri, taču šie nosaukumi ir stipri vispārinoši, neapzīmē konkrētas sugas. Raksturīgākā divspārņu pazīme ir viens spārnu pāris. Pieaugušajiem ir dūrēja-sūcēja vai laizītāja-sūcēja tipa mutes orgāni (tātad nevis grauzēja tipa!), kāpuriem nav posmainu kāju, to galva parasti vāji attīstīta.
Pieaugušo īpatņu morfoloģija
Divspārņu ķermenis ir abpusēji simetrisks un iedalās trīs sadaļās — galvā, krūtīs un vēderā. Vairākiem pārstāvjiem šīs sadaļas ir labi atdalītas un katra no tām nes savus specifiskus piedēkļus. Divspārņu ķermeņa garums ir no 0,5—60 mm, spārnu plētums līdz 100 mm, piemēram, Mydas heros sugai.
Znotiņš
Znotiņš (sieviešu dzimtē Znotiņa) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „znots” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Divspārņi
Acis
Galvas sānos novietotas saliktas acis (oculi). Tās var aizņemt visu galvas virsmu vai (dažām alu formām un parazītiem) ir stipri samazinātas vai retumis tādu vispār nav. Dažām, parasti ārpus Palearktikas dzīvojošām formām (Platystomatidae, Diopsidae), acis novietotas uz galvas izaugumiem. Acis sastāv no atsevišķām fasetēm un var būt kailas, ar retiem matiņiem (parasti mātītēm) vai biezi apaugušas ar matiņiem, vai apaugušas ar garākiem matiņiem (tēviņiem).
Galvas aizmugurējā daļā dorsāli starp saliktām acīm uz mazliet pacelta pauguriņa atrodas 3 parastās actiņas (ocelli): 2 aizmugurē un 1 priekšā. Dažreiz priekšējās, retāk aizmugurējās vai visas kopā var nebūt (Garkājodi, trauslkājodi, strautodi, kožodiņi, dzēlējodi, abiniekodi, ūdensodi, knišļi, miģeles, trīsuļodi, dažas zirnekļmušas, Pyrgotidae).
Ūsiņas
Uz galvas atrodas pāris sensoru (posmaini piedēkļu), tā saucamās ūsiņas(antennae). Divspārņiem tās ir daudzveidīgas. Tās sastāv no bazālā posma jeb skapusa (scapus), otrā posma jeb pedicēles (pedicellum) un tā saucamās viciņas (flagellum). Posmu skaits ir ļoti atšķirīgs dažādām sugām. Skapuss ir parasti ļoti īss, dažreiz reducēts vai grūti pamanāms. Pedicēle dažreiz palielināta vai pagarināta un nes Džonstona sensorisko orgānu, kurš uztver kustību. Dažiem mušu infrakārtas (Muscomorpha) pārstāvjiem virs pedicēles ir gareniska šuve. Viciņa odveidīgajiem (Nematocera) pārstāvjiem sastāv no 14 posmiem, lielākajai daļai mušveidīgo kukaiņu (Brachycera) — no 8, primitīvākajām laupītājmušu infrakārtas (Asilomorpha) sugām — no 3 un Cyclorrhapha grupai — no 4.
Mutes orgāni
Mutes daļas veido snuķīti (proboscis), reti tāda pavisam nav un pieaugušais īpatnis nebarojas. Ir divi galvenie snuķīšu tipi: duroši-sūcošs, kāds ir asinssūcošiem un plēsīgiem pārstāvjiem, un pārējiem laizoši-sūcošs tips. Snuķītis sastāv no diviem pāra elementiem — mandibulām un maksilām, un trim nepāra — augšējās lūpas, hipofarinksa un apakšējās lūpas. Augšējās lūpas ventrālajā daļā dažreiz atrodas epifarinkss, kas atrodas blakus barības kanālam. Augšējā lūpa mīksta un membranoza vai (asinssūcējiem un plēsējiem) stipri sklerotizēta, saasināta un pat zobaina. Apakšējo barības vada daļu veido hipofarinkss, kas parasti satur siekalu kanālu. Asinssūcošām un plēsīgām formām tāpat var būt paasināta vai zobaina virsotne. Vairākiem divspārņiem abiem dzimumiem mandibulu nav. Funkcionējošas mandibulas ir tikai asinssūcējiem un plēsējiem (Tanyderidae, tīklspārnodi, kožodi, vairākas dzēlējodu infrakārtas (Culicomorpha) un dunduru virsdzimtas (Tabanoidea) sugas), turklāt asinssūcēji ir tikai mātītes, bet tēviņiem mandibulas ir vai nu ļoti mazas un nefunkcionējošas, vai dunduru dzimtas (Tabanidea) tēviņiem nav vispār. Visiem asinssūcošiem divspārņiem mutes orgāni ir izstiepti, asi un izmantojami duršanai. Dažādām asinssūcēju grupām brūcē tiek ievadītas dažādas mutes orgānu daļas: dzēlējodiem — divas mandibulas, divas maksilas, labrums un hipofarinkss, knišļiem un miģeļiem — visas daļas, izņemot labrumu, dunduriem — biežāk mandibulas.
Krūtis
Krūtis veido trīs segmenti: priekšdaļa, vidusdaļas un mugurdaļas. Priekšdaļa un vidusdaļa divspārņiem ir ļoti reducēti. Vidusdaļa ir vislielākais segments pēc apjoma, satur spārnu muskulatūru un nes spārnu pāri. Katram torakālam segmentam ir dorsālā platnīte, sternums un pleirons.
Spārni
No krūtīm atiet spārni, kuri dorsāli piestiprināti pie vidusdaļa. Spārnu dzīslojums ir ļoti svarīgs divspārņu kārtas dzimtu noteikšanai. Spārnā izšķir aksilāro apgabalu, daudzmaz sašaurinātu spārna daļu — pamatni un paša spārna plātnīti. Pēdējā ir daudzmaz trīstūrveida formas, tās priekšējo malu sauc par kostālo, aizmugurējo aiz visām dzīslām — par anālo daivu.
Kājas
Kājas ir piestiprinātas pie protoraksa, mezotoraksa un metatoraksa no ventrālās puses.
Vēders
Divspārņu vēders sastāv no 11 segmentiem, pēdējais ir rudimentārs (vāji attīstīts), cerku (cerci) un anusa veidā, kuru dēvē par proktigeru. Vēders ir cilindriskas formas, pagarināts vai vairāk saīsināts, ovāls, var būt diezgan plats pamatnē vai retāk nūjiņveidīgs ar stipri sašaurinātu pamatni (piemēram, dažām ziedmušām). Bazālā (pamatnes) vēdera daļa jeb preabdomens parasti ir plašāka un sastāv no 1-5 vai 1-6 segmentiem. Pārējie segmenti veido postabdomenu, kas satur pārošanās aparātu.
Ekoloģija
Divspārņu izskats un dzīves veids ir pārsteidzoši dažāds, to loma dabas ekoloģijā pat grūti aptverama. Pieaugušie visbiežāk uzturas augājā, taču nereti ūdenstilpju malās uz mitrām smiltīm vai dūņām un tamlīdzīgi. Kāpuri dzīvo gan ūdenī, gan augsnē, gan trūdošās un pūstošās augu un dzīvnieku atliekās, sēnēs, arī mēslos (līķmušas u.c.), ir augēdāji (daļa, , , u.c. mušas), dažādu organisko vielu (dūņu, augu atlieku u.tml.) patērētāji (, , dažādas mušas), parazīti (spindeles) un parazitoīdi , plēsīgi (daļa pangodiņu, garkāju un ziedmušu). Pieaugušie divspārņi nereti ir asinssūcēji (,, , , sīvās mušas, ). Asinssūcēji un ar mēsliem (fekālijām) saistītie divspārņi ir vairāku bīstamu slimību izplatītāji. Knišļu masveida uzbrukuma gadījumos no to "kodieniem" reizēm nobeidzas mājdzīvnieki. Dunduri neļauj govīm mierīgi ganīties. Trīsuļodu kāpuri ieņem svarīgu vietu bentosēdāju zivju barībā.
Divspārņi Latvijā
Tāpat kā par daudziem citiem kukaiņiem, arī par Latvijas divspārņiem pirmās ziņas sniedzis J.B.Fišers jau 18. gadsimtā (53 sugas). Rīdzinieks B.A.Gimmertāls bija pirmais entomologs, kas īpaši interesējās par divspārņiem. Par tiem viņš 1830. — 1847. gadā publicējis 14 darbus, kuros kopā Latvijai uzrādījis apmēram 1160 sugas. 20. gadsimta pirmajā pusē publicēti vairāki svarīgi raksti, kuros aplūkota, , trūdodiņi un /P.Lackschewitz, 1925, 1927, 1934, 1937; Landrock, 1930/, dzēlējodi /Peus, 1934/, trīsuļodi /Pagasi, 1931/,  /Jacobson, 1937/.
Vēlākā laikā aplūkoti dzēlējodi /Spuris, 1965; Redliha, 1968/, pangodiņi /Spuņģis, 1976 — 1988/, trīsuļodu kāpuri,, dunduri, , , lielgalvmušas, un  /Spuris, 1955 — 1997/, ziedmušas un lielacmušas /Kuzņecovs, 1986 — 1989/, stiebrmušas,  un dažādas citas sīkas mušas /Karpa, 1979 — 1997/, sferocerīdi /Kuzņecova, 1986 — 1989/, lauksaniīdi /Remma, 1974/,  /Elbergs, 1968/, līķmušas /Danka, 1979, 1984/, kaulmušas /Grīnbergs, 1976/.
Pagaidām Latvijā konstatētas apmēram 2200 sugas, bet faktiski laikam ir vismaz 5000. Visvairāk sugu atklātas šādās dzimtās: pangodiņi (vairāk nekā 400), sēņodiņi (310), ziedmušas (283), garkāji un trauslkāji (kopā apmēram 240), stiebrmušas (118). Ļoti daudz sugu, vismaz 400, varētu atklāt trīsuļodu faunā, bet pagaidām zināmas tikai aptuveni 100 sugas un 130 kāpuru formas. Latvijas Sarkanajā grāmatā ierakstītas 5 divspārņu sugas.
Klasifikācija
Divspārņu kārtā pavisam ir apm. 150 000 mūsdienu sugu no 175 dzimtām, kā arī ir zināmas 43 izmirušas dzimtas. Eiropā ap 9200 sugu. Pēc taustekļu garuma visus divspārņus iedala divās apakškārtās: odveidīgajos (ar gariem taustekļiem) un mušveidīgajos (ar īsiem taustekļiem).
Poker Face
Poker Face ir amerikāņu dziedātājas Lady Gaga otrais singls no viņas debijas albuma The Fame. Singls tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompānijām Streamline, Kon Live, Interscope un Cherrytree. Kritiķi par šo dziesmu ir izteikušie pārsvarā pozitīvi. Dziesma iemantoja pasaules slavu, iekļūstot vairāk nekā 17 valstu topu virspusē, tai skaitā ASV, Lielbritānijas, Austrālijas, Jaunzēlandes, Kanādas un vairāku Eiropas valstu topos. Tāpat šī dziesma ir viena no visu laiku vislejuplādētākajām dziesmām Lielbritānijā un viena no visveiksmīgākajām dziesmām, kas tikušas ierakstītas 21. gadsimtā. Tā tika nominēta 52. Grammy balvai par gada labāko dziesmu un labāko ierakstu un saņēma balvu par gada labāko deju mūzikas ierakstu. Žurnāls Rolling Stone šo dziesmu ierindoja 96. vietā starp 2000. gadu desmitgades labākajām dziesmām.
Divkrāsu ozols
Divkrāsu ozols ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug Ziemeļamerikā. Izplatības areāls atrodas robežās starp Kvebekas dienviddaļu, Meinas dienviddaļu un Minesotas dienviddaļu. Aug mitrās vietās. Koks ir vidēji liels, sasniedz 20-25 m augstumu. Miza ir līdzīga baltā ozola mizai. Lapas ir ovālas, 12-18 cm garas, 7–11 cm platas ar 5-7 seklām daivām abās pusēs. Lapu apakšpuse ir blāva. Rudenī lapas krāsojas brūnas, dzeltenbrūnas, dažreiz sarkanīgas. Zīles ir 1,5–2 cm garas, nogatavojas 6 mēnešus pēc apputeksnēšanās.
Divkrāsu ozolu koksni izmanto kokmateriālu iegūšanai. Ozolus stāda arī dekoratīvos nolūkos, ainavas veidošanai. Viegli panes pārstādīšanu.
Divkrāsu ozols viegli krustojas savā starpā ar dižzīļu ozolu (Quercus macrocarpa), veidojot hibrīdus.
Sindi
Sindi var būt:
Eiropas Savienības dalībvalsts
Eiropas Savienības dalībvalsts ir jebkura no 27 suverēnajām valstīm, kura ir iestājusies Eiropas Savienībā. Eiropas Savienību dibināja tikai sešas valstis, bet sešās Eiropas Savienības paplašināšanās tā ir paplašinājusies līdz mūsdienu apmēriem. Lielākā paplašināšana notika 2004. gadā, kad tai pievienojās 10 valstis, tai skaitā arī Latvija. Eiropas Savienība sastāv no 20 republikām, piecām karalistēm (Beļģija, Dānija, Nīderlande, Spānija, Zviedrija) un vienas lielhercogistes (Luksemburga).
2020. gada 31. janvāra naktī Apvienotā Karaliste izstājās no Eiropas Savienības.
Benijs Hills
Alfrēds Hotorns Hills (Alfred Hawthorn Hill), plašāk pazīstams kā Benijs Hills (Benny Hill; dzimis, miris ) bija angļu komiķis, aktieris un dziedātājs. Viņš plašāk zināms no televīzijas programmas "Benija Hilla šovs".
Benija Hilla šovs
Sākot ar 1969. gadu, Benija Hilla šovu (The Benny Hill Show) varēja vērot Temzas televīzijā, kur tas palika līdz pat tā nobeigumam 1989. gadā. Tam bija ļoti daudz vienas stundas īpašo šovu. Cilvēkiem ārpus Lielbritānijas šis šovs patika, jo īpaši amerikāņiem, kur šo šovu varēja skatīt jau no septiņdesmitajiem gadiem, un viņi bija pārsteigti par to, ka Lielbritānijā šis šovs netika novērtēts, un savā ziņā tas tāds ir joprojām. Vēlāk Bens Eltons viņu kritizēja par seksismu, tāpat kā citi komiķi astoņdesmitajos gados, un tādēļ Temzas Televīzija bija spiesta pārtraukt šovu 1989. gadā. Citējot viņa biogrāfijas sarakstītāju, Marku Levizonu, "Lielbritānijā, Benijs Hills joprojām ir tabu... Esmu redzējis cilvēkus viebjoties, dzirdot viņa vārdu."
Nāve
Benijs Hills bija ļoti smags (108 kg), un viņa ārsti viņu brīdināja, ka viņam ir steidzami jāsamazina masa, lai dzīvotu. Hillam tas neizdevās, un viņš nomira Lieldienu brīvdienās.
Gibraltāra šaurums
Gibraltāra šaurums ir jūras šaurums, kas savieno Atlantijas okeānu ar Vidusjūru un atdala Eiropas valsti Spāniju no Āfrikas valsts Marokas. Pie šauruma atrodas arī Apvienotās Karalistes pārvaldītā teritorija Gibraltārs. Īsākais attālums starp abām pasaules daļām šajā šaurumā ir 13 kilometri. Antīkajā pasaulē Gibraltāra šaurumu dēvēja par "Herkulesa stabiem". Gibraltāra šaurums ir ļoti nozīmīgs kuģu ceļš.
Lefēvrs
Lefēvrs (fr) ir franču cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Latvian Airplay Top nr. 1 hiti 2001
Hiti, kas bijuši Latvian Airplay Top 1. vietā 2001. gadā.
Nišantaši
Vēsture
Nišantaši mikrorajons izveidojās 19. gs. beigās sultāna Abdulhamida II laikā. Sultāns ar diviem obeliskiem iezīmēja mikrorajona robežas un pasūtīja Tešvikijes policijas iecirkņa ēkas un Tešvikijes mošejas celtniecību. Ar šīm ēkām sultāns vēlējās iedrošināt iedzīvotājus pārcelties uz šo mikrorajonu un tādēļ viens no kvartāliem saucas Teşvikiye, iedrošināšana, savukārt Nişantaşı turku valodā nozīmē mērķa akmens. Pirms tam šajā apvidū bija osmaņu armijas mācību lauks, kurā bija uzstādīti vairāki mazi akmens stabi un plāksnes kā mērķi šaušanai. Daži no šiem akmeņiem joprojām atrodami dažādās mikrorajona vietās.
Džons Montgomerijs
Džonatans Railijs "Džons" Montgomerijs (en; dzimis Raselā, Manitobas provincē, Kanādā) ir Kanādas skeletonists, 2010. gada Vankūveras Olimpisko spēļu zelta medaļas ieguvējs.
Dž. Montgomerijs piedalās skeletona sacīkstēs kopš 2006. gada. 2008. gadā pirmo reizi uzvarēja Pasaules kausa posmā, tai pašā gadā Altenbergas trasē Vācijā izcīnīja sudraba medaļu Pasaules čempionātā, kā arī kļuva par 2007.-2008. gada sezonas Pasaules kausa kopvērtējuma otrās vietas ieguvēju. Viņa karjeras izcilākais panākums ir uzvara Vankūveras ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā, kur tikai ceturtajā braucienā viņam izdevās izraut uzvaru, par 0,07 sekundēm apsteidzot Latvijas sportistu M. Dukuru.
Nišantaši
Mūsdienas
Nišantaši mikrorajons ir slavens ar tā jūgendstila ēkām un te atrodami labākie turku kultūras un mākslas pieminekļi. Rajonā dzīvo populārais Nobela miera prēmijas laureāts turku novelists Orhans Pamuks. Šeit dažādās vietās bieži var sastapt dažādus Turcijā populārus cilvēkus, jo te atrodas veikali tādiem slaveniem zīmoliem kā "Gucci", "Louis Vuitton", "Hugo Boss", "Escada", "Kenzo", "Max Mara" u.c. Rajona iedzīvotāji pārsvarā ir ļoti turīgi un te ir trešais lielākais ārvalstnieku iedzīvotāju īpatsvars pēc Taksima un Džihangiras.
Nišantaši rajons ir pārpildīts ar cilvēkiem sestdienu vakaros, kad visi uz šejieni brauc apmeklēt slavenos bārus un kafejnīcas. Svētdienās rajonā ir mazāks cilvēku pieplūdums un tad te sastopami pārsvarā mikrorajona vietējie iedzīvotāji.
Rotaļa
Rotaļa ir horeogrāfiskas folkloras žanrs. Bez tam atsevišķi izdala Rotaļspēli un Rotaļdeju, kas abi ir starpžanri, jo apvieno gan rotaļas, gan spēles jeb dejas elementus.
Jēdzienus rotaļa, rotaļāšanās lieto arī, lai apzīmētu dažas ar spēles žanru saistītas nodarbes. Piemēram spēlēšanos ar spēļmantiņām, kas tādejādi tiek sauktas par rotaļlietām.
Rotaļa var būt:
Spēle
Spēle ir strukturēta aktivitāte, kam raksturīgi noteikti noteikumi un mērķis. Parasti spēles spēlē izklaides pēc, bet dažreiz tas ir arī mācīšanas līdzeklis vai ienākumu avots. Ir spēles, kurās iespējams vinnēt naudu. No mākslas spēle atšķiras ar to, ka māksla vairāk ir kā izpausmes ideja. Tomēr krasi nošķirtas robežas starp šīm nozarēm nav, jo, piemēram, daži sportisti, kuri nodarbojas ar kādu konkrēta sporta spēli, saņem arī atalgojumu.
Spēļu elementi
Spēļu galvenie elementi ir šādi:
Spēles var būt gan garīgas, gan fiziskas, gan arī abējādas.
Šarlaksarkanais ozols
Šarlaksarkanais ozols (la) ir daudzgadīgs dižskābaržu dzimtas koks. Šis ozols savvaļā aug ASV austrumdaļā. Izplatības areāls plešas robežās no Meinas dienviddaļas rietumos un Oklahomas austrumdaļas līdz Alabamas dienvidiem. Aug arī Ontārio dienvidos. Ozoli aug sausās, smilšainās, skābās augsnēs. Koks ir vidēji liels, sasniedz 20—30 m augstumu. Vainags apaļīgs. Lapas ir spīdīgas, 7—17 cm garas, 8—13 cm platas ar smailām daivām abās pusēs. Rudenī lapas krāsojas sarkanas. Zīles ir 1,7—3,1 cm garas, cepurīte klāj 1/3 līdz ½ no zīles. Zīles pēc garšas ir izteikti rūgtas.
Šarlaksarkano ozolu koksni izmanto kokmateriālu iegūšanai, lai gan koksnes kvalitāte nav pārāk augsta. Ozolus stāda arī dekoratīvos nolūkos, jo rudenī kokiem ir izteikti sarkanas lapas.
Ziemassvētku vecīša mazais palīgs
Ziemassvētku vecīša mazais palīgs (en) ir tēls animācijas seriālā "Simpsoni". Ziemassvētku vecīša mazais palīgs ir greihaunda šķirnes suns, Simpsonu ģimenes mājdzīvnieks. Tēlu ieskaņojuši Frenks Velkers un Dens Kastellaneta.
Ziemassvētku vecīša mazo palīgu Bārts un Homērs Simpsons pieņēma seriāla pirmajā sērijā Simpsons Roasting on an Open Fire, pēc tam, kad suns bija neveiksmīgi finišējis suņu skriešanas sacensībās, par ko iepriekšējais saimnieks bija atstājis suni uz ielas Ziemassvētkos.
Somu Karēlijas PSR ģerbonis
Karēlijas Somijas PSR (ru, fi) ģerbonis tika pieņemts 1941. gada 10. februārī un tika lietots līdz 1956. gadam, kad Karēlijas Somijas PSR tika iekļauta Krievijas PFSR sastāvā.
SMTP
Vienkāršais pasta pārsūtīšanas protokols jeb SMTP (no en) ir lietojumslāņa interneta protokols, kas paredzēts elektroniskā pasta sūtīšanai no klienta datora uz SMTP serveri vai starp serveriem. SMTP ir definēts standartā (STD 10). Paplašinātais protokols ESMTP, kuru lieto mūsdienās, ir definēts.
SMTP ir relatīvi vienkāršs, uz tekstu bāzēts protokols. Klienta programma, izmantojot SMTP protokolu, izveido savienojumu ar SMTP serveri. Tālāk notiek datu apmaiņa dialoga režīmā, klientam sūtot komandas, un saņemot no servera atbildes. Serveris pēc vēstulē norādītā viena vai vairāku saņēmēju adresēm (vairumā gadījumu pārbaudot to esamību) nosūta vēstuli uz attiecīgā lietotāja pasta kasti.
Vēstuļu nosūtīšanai starp datoriem tiek iesaistītas īpašas programmas uz pasta serveriem — vēstuļu pārsūtīšanas aģenti (Mail transfer agent). Daži SMTP serveri vēstuļu pārsūtīšanai var izmantot ETRN.
Vēsture
1970. gados, kad tika radīta e-pasta koncepcija, elektroniskās vēstules nosūtīšana bija samērā sarežģīts process. Tā, protokolam UUCP (Unix-to-Unix Copy Protocol) vajadzēja norādīt pilnu maršrutu no nosūtītaja līdz saņēmējam vai arī nodibināt tiešu savienojumu. (SMTP adresātu nosaka ar DNS palīdzību).
1981. g. novembrī tika publicēts, kurā definēja vienkāršotu MTP protokolu — Simple Mail Transfer Protocol (SMTP). Tas bija "neatkarīgs" protokols, kurā netika izmantots FTP. aprakstīja vēstuļu sūtīšanu ARPAnet teksta ziņojumu standartā, kas definēts. 1982. gada augustā tika publicēti un, kuros tika aprakstīts uzlabotais SMTP protokols un ARPAnet teksta ziņojumu standarts. 1980. gados e-pasts kļuva populārs informācijas sūtīšanas veids, un tā sūtīšanai līdz pat mūsdienām izmanto galvenokārt SMTP.