cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Džo Baidens
Viceprezidentūra
Demokrātu partijas prezidenta amata kandidāts Baraks Obama tika ievēlēts par ASV prezidentu, un kopā ar viņu Džo Baidens tika ievēlēts par ASV viceprezidentu. Baidens tika inaugurēts kā 47. ASV viceprezidents, pārņemot amatu no Dika Čeinija. Viņš bija pirmais ASV viceprezidents no Delavēras štata. Viņš arī bija pirmais viceprezidents katolis. Kā ASV viceprezidents Baidens pārraudzīja infrastruktūras investīcijas, lai mazinātu globālās recesijas sekas. Pēc Sendijas Hukas pamatskolas apšaudes Baidens vadīja darba grupu, lai pārskatītu šaujamieroču glabāšanu un samazinātu vardarbību. Viceprezidentūras laikā Baidens katru otro mēnesi apmeklēja Irāku, kļūstot par Obamas administrācijas galveno pārstāvi, un komunicējot ar Irākas valdību.
2012. gadā Baidens un Obama tika pārvēlēti savos amatos un tika inaugurēti uz otro termiņu. Baidens turpināja vadīt darba grupu, kas pārskatīja šaujamieroču glabāšanu ar mērķi samazināt vardarbību. Obamas administrācija izdeva izpildrīkojumus un ierosināja jaunus ieroču kontroles pasākumus, tomēr Senāts neatbalstīja ierosinājumu.
2015. gada 8. decembrī Baidens uzrunāja Ukrainas parlamentu, lai izteiktu ASV atbalstu un politisko nostāju attiecībā uz Ukrainu un Donbasa karu. Baidenam bija ciešas attiecības ar vairākiem Latīņamerikas līderiem, un Obamas administrācija pievērsa īpašu uzmanību šim reģionam. Džo Baidens savas viceprezidentūras laikā 16 reizes apmeklēja šo reģionu.
2015. gadā ASV Pārstāvju palātas spīkeris Džons Bēners un Senāta vairākuma līderis Mičs Makonels uzaicināja Izraēlas premjerministru Benjaminu Netanjahu uzrunāt Kongresu kopējā sēdē, nepaziņojot par to Obamas administrācijai. Šī protokola neievērošana lika Baidenam un 50 citiem kongresmeņiem izlaist Netanjahu runu. 2016. gada augustā Baidens apmeklēja Serbiju, kur tikās ar Serbijas prezidentu Aleksandaru Vučiču, un izteica līdzjūtību civilajiem upuriem, kas cietuši no bombardēšanas Kosovas kara laikā. Kosovā viņš piedalījās ceremonijā, kur viņa dēla Bo vārdā tika pārsaukts lielceļš.
2016. gadā Džo Baidens kā viceprezidents oficiālā vizītē apmeklēja Latviju. Viņš solīja, ka ASV pieturēsies pie NATO 5. panta, nodrošinot atbalstu Baltijas valstīm konfliktu eskalācijas gadījumā.
prezidents Baraks Obama apbalvoja Baidenu ar valsts augstāko civilo apbalvojumu — Prezidenta brīvības medaļu, atzinīgi novērtējot Baidenu par viņa ticību amerikāņiem, mīlestību pret valsti un mūža ieguldījumu ASV labā.
Darbojoties Senātā, Baidens nekad nenodeva tā saucamo izšķirošo balsi, kas izšķir neizšķirtu situāciju Senātā. Tas padara viņu par vienīgo divu termiņu viceprezidentu, kurš nav nodevis izšķirošo balsi.
2020. gada prezidenta kampaņa
Džo Baidens paziņoja par kandidēšanu uz ASV prezidenta amatu, sociālajā tīklā Twitter ievietojot videomateriālu. Džo Baidens savu kampaņu nodēvēja kā "cīņu par tautas dvēseli".
2020. gada prezidenta kampaņas sākumā Baidenam bija visai vāji rezultāti Demokrātiskās partijas priekšvēlēšanu balsojumos. Aiovas priekšvēlēšanu balsojumā viņš ierindojās ceturtajā vietā, bet Ņūhempšīras priekšvēlēšanu balsojumā — piektajā. Viņam labāk veicās Nevadas priekšvēlēšanu balsošanā, sasniedzot 15%, kas bija nepieciešams, lai saņemtu delegātu balsis, taču viņš joprojām ievērojami atpalika no Bērnija Sandersa par 21,6 procentpunktiem. Dienvidkarolīnas priekšvēlēšanu balsojumā Džo Baidens ieguva vairāk nekā 28%, tādējādi uzvarot šo priekšvēlēšanu balsojumu. Uzvarēt Dienvidkarolīnas štata priekšvēlēšanu balsojumā Baidenam palīdzēja Demokrātiskās partijas Pārstāvju palātas pātagas Džima Klaibērna atbalsts, kas ļāva Baidenam iegūt lielāko daļu afroamerikāņu balsu štatā. Viņš uzvarēja arī daudzos svarīgos balsojumus tā saucamajā Super Tuesday. B. Sanderss COVID-19 pandēmijas dēļ izstājās no sacensības, tā ļaujot Džo Baidenam kļūt par Demokrātu partijas oficiālo kandidātu. Augustā Džo Baidens par viceprezidentes amata kandidāti izvēlējās Kamalu Herisu. Džo Baidens oficiāli tika nominēts par Demokrātiskās partijas prezidenta amata kandidātu.
Kā vienu no galvenajiem šķēršļiem viņa ievēlēšanai eksperti minēja agrākās apsūdzības par nepiedienīgu saskarsmi ar sievietēm. Tāpat būtisks šķērslis Baidena ievēlēšanai bija viņa vecums, jo vairums demokrātu atbalstītāju priekšroku dod gados jaunākiem politiķiem.
2020. gada novembrī Džo Baidens uzvarēja vēlēšanās un kļuva par 46. ASV prezidentu. Viņš pārspēja esošo ASV prezidentu Donaldu Trampu, kļūstot par pirmo kandidātu kopš Billa Klintona, kurš pārspējis iepriekšējo prezidentu. Mediji izziņoja Baidena uzvaru, tomēr Tramps savā Twitter kontā apgalvoja, ka viņš ir uzvarējis šajās vēlēšanās. Twitter gan norādīja, ka tā nav patiesība, bet Tramps uzskatīja, ka vēlēšanās notikusi masveidīga balsu falsifikācija un pieprasīja pārtraukt balsu skaitīšanu.
Prezidentūras pirmais gads
Džo Baidens tika inaugurēts kā 46. ASV prezidents. Savā inaugurācijas runā, kas ilga 21 minūti, Baidens ieskicēja problēmas, ar kurām viņam būs jācīnās, kā piemēram, cīņa ar COVID-19 pandēmiju un rasu nevienlīdzību. 78 gadu vecumā viņš kļuva par visvecāko inaugurēto ASV prezidentu. Viņš ir otrais ASV prezidents, kurš sevi pozicionē kā katoli, pirmajam esot Džonam Kenedijam.
Īsi pēc inaugurācijas Baidens parakstīja 17 rīkojumus, kas mainīja iepriekšējā prezidenta Donalda Trampa īstenoto politiku. Tostarp ASV no jauna pievienojās Parīzes Klimata nolīgumam. Nedēļu pēc atrašanās amatā Monmoutas Universitātes aptauja parādīja, ka 54% amerikāņu vērtē Baidena darbu pozitīvi, bet 30% — negatīvi.
29. janvārī Baidens parakstīja vēl vairākus izpildrīkojumus imigrācijas politikā. Ar tiem tika atjaunota virkne tiesību uz patvērumu ASV, kas bija atceltas Donalda Trampa administrācijas laikā. Baidens paziņoja, ka ASV pārtrauks militāro atbalstu Saūda Arābijas vadītajai militārajai kampaņai Jemenā, apturēs spēku izvešanu no Vācijas, kā arī solīja stingri vērsties pret Ķīnas un Krievijas pieaugošajiem draudiem.
2021. gada martā Džo Baidens ABC pārraidītā intervijā apstiprinoši atbildēja uz žurnālista jautājumu, vai viņš uzskata, ka Krievijas prezidents Vladimirs Putins ir slepkava, kā arī norādīja, ka, viņaprāt, Vladimiram Putinam nav dvēseles. Vēlāk Baidena administrācija arī paziņoja, ka ASV paplašinās pret Krieviju noteiktās sankcijas saistībā ar opozīcijas līdera Alekseja Navaļnija saindēšanu 2020. gada augustā.
2021. gada 14. aprīlī Džo Baidens oficiāli paziņoja, ka ASV izvedīs savus karavīrus no Afganistānas no 1. maija līdz 11. septembrim. Baidens arī brīdināja talibus, ka raudzīsies, lai viņi pilda savus solījumu nepieļaut, ka teroristi izmanto Afganistānu par platformu uzbrukumiem Amerikas Savienotajām Valstīm vai to sabiedrotajiem.
No līdz   Baidens rīkoja starptautisku klimata samitu, kurā paziņoja, ka ASV līdz 2030. gadam par vismaz 50% samazinās siltumnīcas efektu izraisošo gāzu izmešu daudzumu, salīdzinot to ar 2005. gada līmeni. Ja samitā uzņemtās saistības tiks izpildītas, tās līdz 2030. gadam samazinās siltumnīcefekta gāzu emisijas par 2,6 –3,7 GtCO2e.
Baidens pirmo reizi savas prezidentūras laikā uzrunāja ASV kongresu. Kā vienu no lielākajiem panākumiem 100 prezidentūras dienu laikā viņš minēja sekmīgo vakcinācijas kampaņu pret Covid-19. Baidens savā runā arī aicināja ASV kongresu pieņemt veselības aprūpes reformu, imigrācijas reformu un šaujamieroču reformu.
Līdz 2021. gada jūnija sākumam lielākā daļa ASV karaspēka Afganistānā jau tika atsaukta. Pēcāk Baidens arī aizstāvēja karaspēka izvešanu, sakot, ka iespējamība, ka talibi pārņems varu Afganistānā, ir mazticama. pēc talibu uzbrukuma Kabulai, kas rezultējās Afganistānas valdības krišanā, Baidens norīkoja 6000 amerikāņu karavīru, lai palīdzētu evakuēt ASV diplomātisko personālu. Viņš izpelnījās asu kritiku gan no amerikāņiem, gan no starptautiskās sabiedrības, jo daudzi uzskatīja, ka ASV atkāpšanās plāns nebija pietiekami pārdomāts un Afganistāna pamesta "likteņa varā", kas pavēra ceļu gandrīz netraucētai talibu nākšanai pie varas. Džo Baidens runā daļēji atzina savu vainu, sakot, ka nezināja, ka situācija Afganistānā attīstīsies tik ātri, taču daļu vainas viņš arī novēla uz Afganistānas valdību un savu priekšteci Donaldu Trampu. Baidens runā aizstāvēja savu lēmumu atsaukt karaspēku, norādot, ka tas būtu bezjēdzīgi mirt karā, par kuru paši afgāņi nav gatavi cīnīties. Viņš pēcāk arī norādīja, ka mantojumā no sava priekšteča Donalda Trampa saņēmis vienošanos ar talibiem, kas paredzēja līdz 2021. gada maijam izvest ASV karaspēku no Afganistānas.
Halkons
Halkons (fenilstirilketons, benzālacetofenons, benzilidēnacetofenons, 1,3-difenil-2-propēn-1-ons, C6H5−CO−CH=CH−C6H5) pieder pie nepiesātinātajiem aromātiskajiem ketoniem. Halkons ir dzeltena kristāliska viela.
Atrašanās dabā
Halkona atvasinājumi ir flavonoīdu biosintēzes starpprodukti.
Džo Baidens
Prezidentūras pirmais gads
Atlikušo Baidena politiskais reitings publiskajās aptaujās turpināja kristies. Pirmajos deviņos mēnešos Baidena reitings bija tikai augstāks par viņa priekšteci Donaldu Trampu. Eksperti viņa zemo reitingu vērtēja ar ASV karaspēka atsaukšana no Afganistānas un lielo inflācijas kāpumu visā pasaulē. Daudzi arī kritizēja Baidena ekonomikas pārvaldīšanu, tikai 39% respondentu pozitīvi atsaucoties uz viņa ekonomikas pārvaldīšanu.
Halkons
Iegūšana
Iegūst no benzaldehīda un acetofenona aldolās kondensācijas reakcijā. Kā katalizatoru lieto nātrija hidroksīdu.
Džo Baidens
2022. gada Krievijas iebrukums Ukrainā
Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā Baidena administrācija Ukrainai nosūtīja vairākas palīdzības un militārās paketes. 2022. gada martā Džo Baidens apmeklēja Poliju. Viņš apmeklēja Polijā dislocēto ASV karaspēku un pēcāk Varšavā uzstājās ar runu. Baidens runā Krievijas prezidentu Vladimiru Putinu nosauca par miesnieku. Baidens Baltajā namā tikās ar Ukrainas prezidentu Volodomiru Zelenski, apliecinot ASV atbalstu Ukrainai.
Nordkins
Nordkins vai Kinnarudens (no, se) ir kontinentālās Norvēģijas un arī kontinentālās Eiropas tālākais ziemeļu punkts. Tas atrodas Barenca jūras krastā Trumses un Finmarkas filkē, Nordkina pussalā, apmēram 23 km no Mēhamnas ciema.
Nedaudz tālāk uz ziemeļiem no Nordkina atrodas Nordkaps — cits Eiropas tālākais ziemeļu punkts, taču, tā kā tas atrodas Māgerejas salā, to nevar uzskatīt par Eiropas kontinenta tālāko ziemeļu punktu.
Nordkina zemesrags atrodas 2106,6 km attālumā no Ziemeļpola.
Transilvānija
Transilvānija (ro vai Transilvania, hu — 'aizmežu zeme', de) ir vēsturisks reģions Eiropā, mūsdienu Rumānijas ziemeļaustrumu daļā, ko pārsvarā apdzīvo rumāņi un ungāri. Austrumos un dienvidos to no pārējās Rumānijas norobežo Karpatu kalni.
Vēsture
Transilvānija ir viena no vissenāk apdzīvotajām teritorijām Eiropā. Senajos laikos (82. p.m.ē.—106. m.ē.) tagadējā Transilvānija bija Dākijas valsts pamatdaļa. 106. gadā Romas impērija iekaroja šo teritoriju un izveidoja vairākas provinces, kuru saimniecība balstījās uz metālu ieguvi. Galvenais cietoksnis bija Potaissā (tagad — Turda, netālu no Klužas-Napokas), kas bija Piektā Maķedonijas leģiona (Legio V Macedonica) bāzes nometne (166—274). Pēc romiešu leģionāru padzīšanas 271.—274. gadā Transilvānijas teritorijā valdīja dažādas barbaru ciltis — karpi (cilts nosaukums saistāms ar Karpatu kalnu nosaukumu), vestgoti, huņņi, gepīdi, avāri, slāvi, bulgāri un ungāri. Romanizētie Dākijas iedzīvotāji patvērās nomaļās un grūti pieejamās vietās, saglabājot latīņu valodu un pareizticību. Līdz 13. gadsimtam rumāņu populāciju papildināja arī kristiešu bēgļi no mongoļu un turku apdraudētajām teritorijām Donavas baseinā un Balkānos. 1003. gadā ungāru karalis Stefans I (Ištvāns I) sakāva vietējo valdnieku Ģulu (Gyula) un nodibināja Transilvānijas vaivadiju, kas atradās atkarībā no Ungārijas karalistes (1003—1526).
Pēc Mohāčas kaujas (1526) Transilvānija 1571. gadā kļuva par autonomu Transilvānijas hercogisti, kas atradās nominālā atkarībā no Osmaņu impērijas un tajā valdīja ungāru izcelsmes un kalvinistu ticības valdnieki (1571—1711). Pēc turku sakāves Vīnes kaujā (1683) Transilvāniju pakļāva Hābsburgi, ko Osmaņu impērija atzina 1699. gadā parakstītajā Karlovicas līgumā, bet vietējie valdnieki tikai 1711. gadā. Pēc ungāru sacelšanās un Austroungārijas dubultmonarhijas nodibināšanās 1867. gadā Transilvānija tika iekļauta Ungārijas sastāvā.
Septiņu piļu zeme (Siebenbürgen)
Vācu ieceļošana Transilvānijā ir sākusies jau kopš Otrā Krusta kara 1147. gadā. Pēc Konstantinopoles ieņemšanas 1204. gadā un Latīņu impērijas nodibināšanas Romas pāvesti dedzīgi atbalstīja katoļu baznīcas ekspansiju austrumu virzienā. 1211. gadā Ungārijas karalis Andrejs II atļāva apmesties uz savu zemju austrumu robežas 1191. gadā Palestīnā dibinātajam Vācu ordenim. Ordeņa bruņinieki tagadējās Brašovas apvidū uzbūvēja piecus cietokšņus, ko nosauca par Marienburgu (tagad — Feldioara), Švarcenburgu (Kodļa — Codlea), Rozenavu (Rišnova — Râşnov), Kreicburgu un Kronštati (Brašova — Brașov). 1223. gadā pāvests Honorijs III piešķīra Vācu ordenim nodokļu privilēģijas, kas būtībā padarīja to neatkarīgu no ungāru karaļa un noveda pie ungāru karaspēka iebrukuma un ordeņa brāļu pilnīgas padzīšanas no Transilvānijas 1225. gadā, no kurienes tie devās uz ziemeļiem un apmetās Prūsijas, pēc 1237. gada arī Livonijas zemēs. Toties vācu amatnieki un zemnieki no ungāru karaļa 1224. gadā saņēma privilēģijas (t.s. Zelta brīvības vēstuli), kas tiem piešķīra nodokļu atlaides un iekšēju autonomiju, apmaiņā pret palīdzību kara gadījumā. 13. gadsimta laikā trīs apvidos tika nodibinātas septiņas nocietinātās vācu pilsētas — Hermanštate (1223., tagad — Sibiu), Kronštate (1235., tagad Brašova — Brașov), Mīlbaha (1245., tagad Sebeša — Sebeș), Bistrica (1264., Bistrița), Mediaša (1267., Mediaș), Klauzenburga (1272., tagad Kluža-Napoka) un Šesburga (1280./1298., tagad Šigišoara — Sighișoara), kas ar laiku izveidoja militāri politisku savienību. Sākotnēji tā latīņu tekstos tika dēvēta par "Septiņām pilsētām" (Septum urbium), "Septiņu piļu zemi" (Terra septem castrorum), vēlāk vācu tekstos par Siebenbuergen.
Zvaigžņu Vārti SG-1
Zvaigžņu Vārti SG-1 (bieži saīsināts kā SG-1) ir Kanādas un ASV militārās zinātniskās fantastikas televīzijas seriāls un daļa no Metro-Goldwyn-Mayer Zvaigžņu Vārtu franšīzes. Seriālu veidoja Breds Vraits (Brad Wright) un Džonatans Glāsners (Jonathan Glassner) pēc Dīna Devlina (Dean Devlin) un Rolanda Emeriha (Roland Emmerich) 1994. gada mākslas filmas Zvaigžņu vārti motīviem. Televīzijas seriāls tika filmēts Vankūveras pilsētas apkaimē, Kanādā. Pirmās piecas seriāla sezonas tika translētas telekanālā Showtime, bet sākot ar 1997. gadu pārcēlās uz kanālu Sci Fi Channel. Pēdējās epizodes pirmizrāde notika telekanālā Sky1 Apvienotajā Karalistē 2007. gada 13. martā, trīs mēnešus pirms ASV pirmizrādes. Ar 10 sezonām un 214 epizodēm Zvaigžņu Vārti SG-1 2007 gadā pārspēja seriālu X-Faili (X-Files) kā visilgākais Ziemeļamerikas zinātniskās fantastikas seriāls televīzijā.
Darbība seriālā Zvaigžņu Vārti SG-1 sākas divus gadus pēc filmas notikumiem. Citplanētiešu, tāpat zināmu kā Senie, ierīču- Zvaigžņu Vārtu tīkls aptver Piena Ceļa galaktiku, nodrošinot tūlītēju ceļošanu starp attālām planētām. Tomēr, kā atklājas vēlāk, šis tīkls spēj aptvert ne vien Piena Ceļa galaktiku, bet, ar pietiekamu jaudu, spēj sasniegt arī citas galaktikas. Zvaigžņu Vārti SG-1 atspoguļo militārās vienības SG-1, galvenās vairāk nekā diviem desmitiem komandu no Zemes Zvaigžņu Vārtu programmas, piedzīvojums, kas dodas izpētīt galaktikas un aizstāvēt Zemi pret citplanētu draudiem tādiem kā goauldi (Goa'uld), replikatori un vēlāk orai (Ori). Pirmās piecās sezonās SG-1 komandas sastāvs ir stabils, tomēr tiek vairākas reizes mainīts vēlākajās sezonās. Seriāls ir saistīts ar daudziem senajiem Zemes mītiem, piemēram, ēģiptiešu, skandināvu, kā arī Karaļa Artura leģendu. 2008. gadā DVD formātā kā turpinājums seriālam iznāca filmas Zvaigžņu Vārti: Patiesības Šķirsts (Stargate: The Ark of Truth) un Zvaigžņu Vārti: Kontinuums (Stargate: Continuum), 2009. gada aprīlī tika paziņots par trešās DVD filmas iznākšanu ar nosaukumu Zvaigžņu Vārti: Revolūcija (Stargate: Revolution), tomēr filmas uzņemšana tika apturēta.
Seriālam bija ievērojami panākumi gan telekanālā Showtime, gan Sci Fi Channel, turklāt tas bija īpaši populārs Eiropā un Austrālijā. Lai gan tas saņēma maz kritikas, Zvaigžņu vārti SG-1 ieguva daudzas balvas un nominācijas tā desmit sezonu laikā. Tā uzņemšanas laikā, 2002. gadā tika uzņemts animācijas seriāls Zvaigžņu Vārti: Bezgalība (Stargate Infinity), 2004. gadā, kā atsevišķis atzars, tika uzņemts seriāls Zvaigžņu Vārti: Atlantīda (Stargate Atlantis), bet 2009. gadā kā vēl viens atzars iznāca seriāls Zvaigžņu Vārti: Visums (Stargate Universe), kļūstot par trešo seriālu franšīzē. Starp Zvaigžņu Vārti SG-1 izstrādājumiem atrodamas arī spēles un rotaļlietas, drukātie izdevumi un audio seriāls.
Pārskats
Zvaigžņu Vārti SG-1 turpina stāstu, kas aizsākās filmā Zvaigžņu Vārti un seko SG-1 militārās komandas piedzīvojumiem. SG-1 un divi desmiti citu SG komandu dodas uz citām planētām, izmantojot izdomātu citplanētiešu ierīci, sauktu par Zvaigžņu Vārtiem, kas seriālā ir izvietota slepenā ASV Gaisa spēku militārā bāzē, zināmā kā Zvaigžņu Vārtu Komandcentrs, Cheyenne Mountain kompleksā, Kolorādo. Pirmajās astoņās sezonās SG komandu mērķis ir izpētīt attālas planētas un meklēt jaunas tehnoloģijas un sabiedrotos cīņā pret goauldiem, čūskveidīgu parazītu rasi, kas iemitinās cilvēka organismā, pārņemot tos savā varā. Kā skaidrots seriālā, pirms tūkstošiem gadu goauldi pārvietoja vergus no Zemes uz attālām apdzīvojamām planētām visā Piena Ceļa galaktikā un tagad izliekas par dieviem no dažādiem seniem Zemes mītiem, it īpaši no Ēģiptes mitoloģijas. Laika gaitā SG-1 uzzina, ka Zvaigžņu Vārtu tīklu miljoniem gadu atpakaļ uzbūvējusi augsti attīstīta citplanētiešu rase, pazīstama kā Senie, pirms tie, izmantojot savas spējas, pacēlās augstākā eksistences līmenī. 9 un 10 sezonās galveno pretinieka lomu seriālā ieņem izdomātas būtnes - orai, kas pieder pie Seno rases, bet izmanto savas pārdabiskās spējas sevis iecelšanai dievu lomā.
Apofiss
Apofiss ir goaulds, otrs galvenais Zemes ienaidnieks un otrais spēcīgākais goaulds pēc Ra. Nosaukts pēc seno ēģiptiešu mitoloģijas tēla Apopa, kas ēģiptiešu mitoloģijā ir pazemes būtne, milzīga čūska, tumsas un haosa iemiesojums, kas vakaros sagaida Sauli - Ra un cenšas to aprīt.
Mabusa rags
Mabusa rags (en) ir ar no ledus brīvs zemesrags Deivisa jūras piekrastē. Izvietojies Karalienes Mērijas krastā un veido Makdonalda līča austrumu robežu. Ragu 1911.-1914. gada ekspedīcijas laikā atklāja Daglasa Mosona vadītā pētnieku grupa. Atkārtoti nokartēts 1955. gadā pēc operācijas Highjump materiāliem. Nosaukts operācijas Windmill ledlauža Edisto virsnieka Hauarda Mabusa (Howard W. Mabus) vārdā.
Mabusa ragā kopš 1956. gada atrodas vecākā Krievijas vissezonas antarktiskā polārstacija Mirnija.
Andris Bērziņš (politiķis, 1955)
Andris Bērziņš (dzimis ) ir Latvijas filologs, sabiedriskais darbinieks un politiķis. Bijis septiņu Saeimas sasaukumu deputāts, ievēlēts 14. Saeimā. Pārstāv Latvijas Zemnieku savienību un Zaļo un Zemnieku savienību. Agrāk bijis Jaunajā partijā, kā arī partijā "Latvijas Ceļš". Kopš 1989. gada ir Latvijas Bērnu fonda vadītājs.
Biogrāfija
1974. gadā Andris Bērziņš pabeidza Rīgas A. Barbisa 11. vidusskolu. 1979. gadā beidzis Latvijas Valsts universtitāti franču valodas un literatūras specialitātē. Ieguvis filologa, pasniedzēja un tulka kvalifikāciju. Strādājis komjaunatnē.
Politiskā darbība
Bijis Padomju Savienības Komunistiskās partijas biedrs.
Latvijas politikā iesaistījies kā partijas "Latvijas Ceļš" biedrs, bijis Rīgas domes deputāts divos tās sasaukumos (ievēlēts 1994. un 1997. gadā). Vēlāk iesaistījies Jaunajā partijā, no kuras saraksta 1998. gadā ievēlēts 7. Saeimā. Strādājis Eiropas lietu komisijā un Sociālo un darba lietu komisijā. Pēc Jaunās partijas Saeimas frakcijas izjukšanas 2002. gadā kļuvis par neatkarīgo deputātu. Kā bezpartijisks kandidāts iekļauts Zaļo un Zemnieku savienības vēlēšanu sarakstā, ievēlēts 8. Saeimā. Vēlāk iestājies Latvijas Zemnieku savienībā. Kā deputāts bijis Publisko izdevumu un revīzijas komisijas priekšsēdētāja biedrs un Sociālo un darba lietu komisijas biedrs. Vadīja Eiropas Padomes Parlamentārās Asamblejas Latvijas delegāciju.
2004. gadā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās, bet netika ievēlēts (tāpat arī 2009. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās pēc dažiem gadiem). 2006. gadā ticis ievēlēts 9. Saeimā, kur bija Publisko izdevumu un revīzijas komisijas priekšsēdētājs, Sociālo un darba lietu komisijas sekretārs un Eiropas Padomes Parlamentārās Asamblejas Latvijas delegācijas vadītājs. 2010. gadā ievēlēts par Eiropas Padomes Parlamentārās Asamblejas viceprezidentu.
2010. gada oktobrī ievēlēts 10. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta. 2011. gada Saeimas ārkārtas vēlēšanās ievēlēts arī 11. Saeimā. 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās kandidēja no ZZS saraksta. Tajā pašā gadā ievēlēts 12. Saeimā. Kandidēja arī 13. Saeimas vēlēšanās 2018. gadā, taču nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu. 2022. gadā ievēlēts 14. Saeimā, kas kļuva par septīto Saeimas sasaukumu, kurā viņš darbojies.
Privātā dzīve
Andris Bērziņš ir precējies, laulībā dzimusi meita.
Arheji
Arheji jeb arhebaktērijas (Archaea, Archaebacteria) ir īpašs domēns (pēc Karla Vouza trīs domēnu sistēmas). Arheji ir vienšūnu prokarioti, kas molekulārā līmenī būtiski atšķiras gan no baktērijām, gan no eikariotiem. Atšķirības ir vērojamas olbaltumvielu sintēzes komponentēs, šūnu sieniņu struktūrā, bioķīmijā (tikai starp arhejiem ir sastopami metanogēni), kā arī noturībā pret ārējās vides faktoriem. Lielākā to daļa ir hemoautotrofi. Starp arhejiem (pēc 2003. gada datiem) ir zināms tikai viens parazītiskais organisms – Nanoarchaeum equitans. Pēc zinātnieku aplēsēm tiek uzskatīts, ka arheju kopējā biomasa uz planētas (1014 tonnas) pārsniedz visu pārējo dzīvības formu biomasu (2,4 tonnas).
Atklāšanas vēsture
Atšķirības starp arhejiem un citām baktērijām 1977. gadā atklāja ASV zinātnieku grupa Karla Vouza vadībā, veicot 16S rRNS salīdzinošo analīzi. Mikroskopā vizuāli nav iespējams atrast atšķirības starp arhejiem un baktērijām. Arheji ir tuvi baktēriju grampozitīvajām formām un vairojas līdzīgi baktērijām, bināri daloties, pumpurojoties vai fragmentējoties.
Morfoloģija
Arheju šūnu izmēri ir līdzīgi lielākajai prokariotu daļai – vidējais diametrs ap 1 μm. Vissīkākie starp arhejiem ir sugas Nanoarchaeum equitans pārstāvji – 0,4 μm. Šūnu forma ir visdažādākā. Sastopamas ir sfēriskas, iegarenas, spirāliskas, trīsstūra un taisnstūra formas. Daudziem arhejiem ir viciņas, kuru sastāvā, atšķirībā no baktērijām, ietilpst vairāku veidu flagellīni. Arheji nespēj sintezēt sarežģītus hidrolītiskus fermentus, tāpēc tie lielākoties spēj pārstrādāt tikai vienkāršākās organiskās vielas. Tomēr tie spēj eksistēt daudz plašākā ārējās vides diapazonā un ir mazāk no tās atkarīgi.
Bez 16S rRNS arhejiem ir arī citas unikālas īpatnības:
Ekoloģija
Arheji ir plaši izplatīti apkārtējā vidē, tostarp aizņemot nišas, kas nav pieejamas citām dzīvības formām. Karstajos avotos dzīvo termofīli, kas ir noturīgi temperatūrās +45 līdz +113 °С. Alkalofīli dzīvo sārmainā vidē (pH 9–11). Barofīli iztur 700 atm. spiedienu. Halofīli dzīvo sāls šķīdumos ar NaCl koncentrāciju 25–30%. Kserofīli izdzīvo pie minimāla mitruma līmeņa.
Arheji ir izplatīti kalnu iežos līdz 1000–1600 m zem jūras līmeņa. Tur dzīvo gan heterotrofās sugas, kas par oglekļa avotu izmanto ogļūdeņražus, gan hemoautotrofās metānoksidējošās sugas.
Marsels Hiršers
Karjera
Pasaules kausa izcīņā debitējis. Karjeras laikā izcīnījis 67 uzvaras Pasaules kausa posmos, vairāk nekā 130 reizes stājies uz goda pjedestāla. 2012. gada sezonā kļuva par Lielā kristāla globusa ieguvēju, tāpat izcīnīja Mazo kristāla globusu milzu slalomā. Nākamajās septiņās sezonās atkal uzvarēja kopvērtējumā. Atsevišķās disciplīnas Pasaules kauss ir vēl izcīnīts slaloma ieskaitē (2013., 2014., 2015., 2017., 2018., un 2019.) un milzu slalomā (2012., 2015., 2016., 2017., 2018. un 2019.).
Piedalījies sešos Pasaules čempionātos, kur izcīnījis septiņas zelta un četras sudraba medaļas. Pasaules čempionātos junioriem izcīnījis vairākas medaļas, tai skaitā trīs zelta.
Piedalījies, kur milzu slalomā ierindojās 4. vietā un 5. vietā slalomā. izcīnīja sudraba medaļu slalomā un 4. vietu milzu slalomā. ieguva zelta medaļu gan kombinācijā, gan milzu slalomā.
Nora Cēsniece
Nora Cēsniece ir vitrāžiste, gleznotāja un vitrāžista Egona Cēsnieka meita.
Dzīvesgājums
Nora Cēsniece ir dzimusi 1941. gada 15. aprīlī Rīgā. 1959. gadā beigusi Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu, bet 1964. gadā Latvijas Valsts Mākslas akadēmiju pie vadītāja Induļa Zariņa ar diplomdarbu "Tēva portrets". No 1964. līdz 1966. gadam mācījusies Ļeņingradā (tagad Sanktpēterburgā) Iļja Repina Glezniecības, tēlniecības un arhitektūras institūta Mākslas vēstures un teorijas nodaļā aspirantūrā. No 1966. gada strādājusi kombinātā "Māksla", bet no 1976. gada Dekoratīvās mākslas kombinātā vitrāžu iecirknī. No 1973. līdz 1984. gadam vadījusi zīmēšanas studiju Arhitektu savienībā. No 1975. gada ir Mākslinieku savienības biedre. No 1993. gada strādā SIA "Bīķeru vitrāžas".
Mākslinieciskā darbība
Izstādēs piedalās no 1966. gada. Darbos vitrāžās ir raksturīga radoša pieeja māksliniecisko un tehnisko uzdevumu risinājumam, kā arī daudzveidība. Veido brīvas, figurālas kompozīcijas, kā arī ornamentāla rakstura vitrāžas. Internetā atrodamie darbi ir apkopoti mākslinieces mājaslapā - https://noracesniece.webnode.lv/.
Zināmākās vitrāžas
"Upes dzelme" (1969), "Spīdola" (1966), abas vitrāžas radītas Rīgas piena kombināta pirtij Murjāņos. Vitrāža "Māte" (1974) atrodas Straupes evaņģēliski luteriskajā baznīcā. Vairākas vitrāžas atrodas Misiņa bibliotēkā. 1986. gadā tika radīta vitrāža kafejnīcai "Pie Kristapa". 1987. gadā radīti divi triptihi Smiltenes poliklīnikai un Komunālās saimniecības ministrijai.
1933. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1933. gada notikumi Latvijā.
Jones
Jones var būt:
Iemetiens (futbols)
Iemetiens ir metode futbolā, kā atsākt spēli pēc tam, kad bumba ir atstājusi laukumu. Iemetiens tiek piešķirts tad, ja bumba ir pilnīgi šķērsojusi vienu no sānu līnijām. To piešķir komandai, kas nebija pēdējā, kura pieskārās bumbai. Iemetienu izdara ar abām rokām pār galvu. Metiena brīdī abām kājām jāatrodas pie zemes.
Zigurds Lanka
Zigurds Lanka (dzimis Baldonē) ir Latvijas šahists, lielmeistars. Ir pazīstams arī kā šaha teorētiķis un šaha treneris.
Šahu sācis spēlēt 6 gadu vecumā. Pirmais treneris - Baldones šaha pedagogs Zigurds Pigits. Meistarkandidāta nosaukumu ieguvis 1974. gadā, PSRS sporta meistara - 1978. gadā. Par starptautisko lielmeistaru kļuvis 1992. gadā. Bijis visdažādāko Latvijas izlašu treneris, trenējis arī pazīstamāko mūsdienu Latvijas šahistu Alekseju Širovu.
Pēc izglītības žurnālists, beidzis arī Maskavas Augstāko treneru skolu.
Irānas kodolprogramma
Irānas kodolprogramma ir Irānas ekonomikas enerģētikas attīstības programma, kas paredz AES tīkla un tā darbināšanai nepieciešamās kodoldegvielas ražošanas iekārtu būvi.
Lēmums izstrādāt un realizēt šādu kodolprogrammu Teherānā tika pieņemts jau 70. gados, kad tika nolemts ar Vācijas atbalstu sākt AES būvi Bušehrā (būvniecības darbi Bušehrā sākās 2002. gadā). Programmu atsāka pēc Līča kara, kad Persijas līča reģionā izmainījās politiskā situācija (karā tika sakauta Irāka un savu militāro klātbūtni uzsāka ASV), kā arī ievērojami pieauga naftas cenas.
Programmas objekti
Programma paredz vairāku AES būvi, kā arī valsts elektrifikāciju ar iegūto enerģiju.
Degvielas iegūšanai programmas ietvaros tiek celtas rūpnīcas (piemēram, Isfahānas rūpnīca), kurās urāna rūda tiek pārstrādāta urāna heksafluorīda gāzē. Iegūtā gāze tiek tālāk apstrādāta centrifūgās (piemēram, Natanzas kodolrūpnīcā), veicot urāna bagātināšanas procesu. Zemas pakāpes bagātināts urāns tiek izmantots kā kodoldegviela atomelektrostacijās, taču augstākas pakāpes bagātināts urāns var tikt izmantots kodolieroču ražošanai.
2002. gads
Irānas aizsardzības ministrs admirālis Ali Šamhani noraidījis atkārtotās ASV un Izraēlas apsūdzības, ka valsts cenšas izveidot kodolieroču arsenālu, un paziņoja, ka lai nesabojātu attiecības ar kaimiņvalstīm, Irāna "nekādu iemeslu pēc" nemēģinās iegūt kodolieročus: "kodolieroči mūs pārvērstu par draudu citiem un šāda situācija tiktu bīstami ekspluatēta, lai kaitētu mūsu attiecībām ar šā reģiona valstīm".
Starptautiskā atomenerģijas aģentūra (IAEA) paziņoja, ka ir informēta par jauniem kodolobjektiem, kas tiek būvēti Irānā. Irāna septembrī informējusi ANO aģentūru par plāniem būvēt atomelektrostacijas un ar tām saistītas kodoldegvielas noliktavas tuvāko 20 gadu laikā, un uzaicinājusi IAEA inspektorus aģentūras ģenerāldirektora Mohammeda el Baradeja vadībā.
2003. gads
Irānas atomenerģētikas programmas vadītājs februārī paziņoja, ka Irānā ir sākts darbs pie bagātinātā urāna rūpnīcas celtniecības, lai gan līdz tās pabeigšanai vēl esot tālu. Irāna ir uzaicinājusi Starptautiskās atomenerģijas aģentūras (IAEA) inspektorus pārbaudīt tās kodolobjektus. Bagātinātā urāna rūpnīca tiks uzcelta Kašanā Irānas centrālajā daļā. Tai izejmateriālu plānots piegādāt no urāna konversijas rūpnīcas Isfahanā, kas drīzumā sāks darbu. Neatkarīgi no šiem plāniem 2004. gadā sāks darboties arī atomelektrostacija Bušērā, kuru būvē ar Krievijas palīdzību. Irāna ir paziņojusi, ka tā plāno būvēt arī citas atomelektrostacijas, lai apmierinātu valstī straujo pieprasījumu pēc elektroenerģijas.
Irānas ārlietu ministrs Kamals Harazi jūnijā informēja, ka Teherāna būtu gatava parakstīt Kodolieroču neizplatīšanas līguma papildu protokolu, kas paredz stingrākas inspekcijas, taču tikai ar noteikumu, ka vispirms tiek izbeigtas pret Irānu vērstās "sankcijas un spiediens". "Vispirms ir jāatrisina jautājums par sankcijām. Mēs neparakstīsim nevienu jaunu starptautisku līgumu, kamēr rietumi nerespektēs savas Kodolieroču neizplatīšanas līgumā paredzētās saistības un nepalīdzēs mums ar (miermīlīgiem mērķiem domātām) kodoltehnoloģijām, kā to prasa līgums". Saskaņā ar Kodolieroču neizplatīšanas līguma nosacījumiem IAEA inspektori varēja pārbaudīt tikai Irānas deklarētos kodolobjektus.
Ārlietu ministrijas pārstāvis Hamids Reza Asefi paziņoja, ka Irāna nepakļausies nekādam ES spiedienam sadarboties, norādot uz ES prasību, lai pirms vēsturiskā Tirdzniecības pakta noslēgšanas Teherāna piekristu stingrākiem kodoldrošības pasākumiem. "Tirdzniecības pakts balstās uz savstarpēju ieinteresētību, un neviena puse nevar iegūt lielāku labumu kā otra, un tāpēc to nevar izmantot par politisku instrumentu priekšnosacījumu izvirzīšanai". "Mūsu kodolprojekti ir caurskatāmi un miermīlīgi un mums nav bijis un nebūs nekādu slepenu projektu," teica ministrijas pārstāvis. Irāna atkārtoti apliecināja uzticību Kodolieroču neizplatīšanas līgumam. Pievienošanās Starptautiskās atomenerģijas aģentūras (IAEA) protokolam, kas atļauj iepriekš nepaziņotas pārbaudes valsts kodolobjektos, prasa abu pušu sadarbību nevis vienpusēju diktātu. Teherāna pieprasa atcelt tirdzniecības sankcijas un izbeigt ASV apgalvojumus, ka Irāna ļaunprātīgi izmantojot savus kodolobjektus, lai izgatavotu kodolieročus, pirms IAEA papildprotokola parakstīšanas. Savukārt Vašingtona paziņoja, ka Savienotās Valstis rezervē sev tiesības sākt militāru ofensīvu pret Irānu, lai nepieļautu kodolieroču attīstīšanu šajā valstī. Oktobrī ANO Starptautiskās atomenerģijas aģentūras (IAEA) inspektori sāka inspekcijas Irānas kodolobjektos. IAEA pārstāvji Irānas kodolstacijās atrada urānu, kas bija bagātināts vairākos līmeņos, un daļa no tā varētu būt izmantota kodolieroču izgatavošanai. Irāna paziņoja, ka šīs kodoltehnoloģiju daļas bija nākušas no Pakistānas. Taču Islamabadas atteikums ļaut IAEA ekspertiem paņemt paraugus šajā valstī neļāva izmeklētājiem pārbaudīt Irānas apgalvojumus.
Pēc sarunām ar Franciju un Vāciju, novembrī Irāna uz laiku apturēja savu urāna bagātināšanas programmu un iesniedza ANO paziņojumu par kodolieroču neizplatīšanas līguma papildprotokola parakstīšanu. Decembrī Irānas valdība piekrita parakstīt starptautisko protokolu, kas pieļauj stingras un pēkšņas tās kodolobjektu pārbaudes.
2004. gads
Februārī ANO Starptautiskās atomenerģētikas aģentūras (IAEA) inspektori gaisa spēku bāzē netālu no Irānas galvaspilsētas Teherānas atrada nedeklarētu urāna bagātināšanas iekārtu, un šis atradums radījis jaunas šaubas par Teherānas vēlmi sadarboties ar IAEA. Gāzes centrifūgas iekārta atrasta Došentapenas gaisa kara spēku bāzē. Martā, kā atbildi uz ASV atbalstīto rezolūcijas projektu, kas pieprasīja aģentūras inspektoriem neierobežotu pieeju Irānas kodolobjektiem, Irāna atcēla jebkuras IAEA inspekcijas līdz pat aprīļa beigām.
Aprīlī Irāna informēja, ka ir gatava uz laiku pārtraukt izgatavot un komplektēt kodoliekārtas, otrdien pēc tikšanās ar Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras (IAEA) ģenerāldirektoru Mohamadu el Baradei paziņoja Irānas Atomenerģijas organizācijas vadītāju Golams Reza Akazede. Irāna arī paziņoja, ka vēlas līdz jūnijam slēgt ANO kodolaģentūras veikto izmeklēšanu. Irāna piekritusi paplašināt sadarbību ar IAEA.
Jūnijā Irāna paziņoja, ka negrasās apturēt savu kodolprogrammu, kurai esot tikai mierīgi mērķi, paziņoja Ārlietu ministrijas oficiāls pārstāvis Hamids Reza Azefi. "Atomenerģijas mierīga izmantošana ir Irānas dabiskas tiesības, tāpēc "lielā astoņnieka" (G8) valstīm nav jāgaida Irānas atteikšanās no šīm tiesībām". Uz gadu esot pārcēlusi sava pirmā atomreaktora palaišanu Bušehrā, taču plāno ar Krievijas palīdzību uzbūvēt vēl vairākus atomreaktorus. Vēl viens iemesls darbu iesaldēšanai bija neparakstītais līgums par pārstrādātās degvielas nosūtīšanu uz Krieviju.
Septembrī Irāna noraidīja ANO Starptautiskās Atomenerģētikas aģentūras (IAEA) pieņemto rezolūciju, ka jāiesaldē urāna bagātināšana urāna heksafluorīda iegūšanai.
Novembrī Starptautiskā Atomenerģijas aģentūra paziņoja, ka nav atradusi nekādus pierādījumus, kas apliecinātu, ka Irāna būtu izmantojusi kodolmateriālus, lai izstrādātu atomieročus. Irāna apturēja urāna bagātināšanas procesu. Šādu lēmumu valsts pieņēma, lai mazinātu aizdomas par tās plāniem izgatavot kodolieročus.
2005. gads
Februārī Irānas Drošības padomes sekretārs Hasans Rohani, ieradies divu dienu vizītē Maskavā, noslēdza vienošanos, ka Krievija līdz maija beigām Irānai piegādās 90 t kodoldegvielas, kas tiks izmantota Bušahras AES. Kodoldegviela ļaus 10 gadus darboties 1000 megavatu atomelektrostacijai, kuras būve izmaksāja vienu miljardu dolāru (542 miljonus latu), un tā sasniegs pilnu jaudu 2006. gadā. Pēc aptuveni desmit gadu izmantošanas izlietotā degviela tiks nogādāta atpakaļ Krievijā.
Martā aptuveni 30 vietējo un ārvalstu žurnālistu tika uzaicināti Natanzas urāna bagātināšanas rūpnīcā. Žurnālistiem bija ļauts fotografēt un filmēt telpas, kas ir pietiekami lielas 50 000 urāna bagātināšanas centrifūgu izvietošanai, un vēlāk viņi tika aizvesti uz vēl vienu atomenerģijas rūpnīcu.
Jūlijā Irānas Atomenerģētikas aģentūras vadītāja vietnieks Mohammads Saaidi apstiprināja mediju sniegtās ziņas, ka Teherāna esot izlēmusi Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras (IAEA) uzraudzībā atsākt valsts vidienē esošās Isfahānas kodolrūpnīcas darbu. Vienlaikus Saaidi uzsvēra, ka Isfahanas rūpnīcā netiks atsākta urāna bagātināšana, bet urāns tiks tikai pārvērsts gāzē, kas ir piemērota bagātināšanas procesa uzsākšanai. Irāna uzskata, ka Isfahanas rūpnīca nav bijusi ar ES 2003. gadā panāktās vienošanās objekts, jo tur nekad nav notikusi reāla urāna bagātināšana. Irāna turpinās pildīt savas starptautiskās saistības un neatsāks darbu Natanzas rūpnīcā, kas tieši paredzēta urāna bagātināšanai.
Augustā ANO kodolprogrammu pārraudzības organizācijas inspektori ieradās Irānas galvenajā urāna pārveides rūpnīcā, kur tiek plānota darbības atsākšana. Tie uzstādīs novērošanas aprīkojumu un pārraudzīs zīmogu noņemšanu. Irāna bija plānojusi atsākt darbu rūpnīcā jau pagājušajā nedēļā, taču šo plānu izpildi aizkavēja IAEA lūgums dot papildus laiku kameru uzstādīšanai. ANO Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras (IAEA) valde pieņēma rezolūciju, pieprasot Irānai pārtraukt visas aktivitātes pie kodolprogrammas.
Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras nāca klajā ar izmeklēšanas rezultātiem, ka nav atrasti nekādi pierādījumi par Irānas darbu pie kodolieroču programmas. Ziņojumā teikts, ka pirms diviem gadiem atrastā kodolieročos izmantojamā urāna pēdas Irānas atomenerģijas rūpnīcās nāk no piesārņota aprīkojuma, kas piegādāts no Pakistānas, un nav Irānas darbības rezultāts. ASV šos izmeklēšanas rezultātus nosodījusi.
Novembrī ANO kodolprogrammu inspektori ir no Irānas saņēmuši atļauju apmeklēt Parčinas militāro kompleksu. Starptautiskā Atomenerģijas aģentūra (IAEA) vēlas pārbaudīt ASV pieņēmumus, ka tur veiktās pārbaudes ir saistītas ar kodolieroču izstrādi. Irāna ir arī iesniegusi arī dažādus nepieciešamos dokumentus un ļāvusi inspektoriem runāt ar dažādām amatpersonām, kas saistītas ar kodolprogrammām, tomēr ir arī paziņojusi, ka dažu nedēļu laikā atsāks urāna bagātināšanu. Irānas sarunu delegācijas vadītājs Laridžani paziņoja par iespēju slēgt urāna bagātināšanas rūpnīcas, lai bagātinātu kodoldegvielu citās valstīs: "Mēs neiebilstam pret urāna bagātināšanu ārpus mūsu teritorijas citu valstu vajadzībām, ja vien tas tiek izmantots mierlaika mērķiem."
Irānas parlaments pieņēma lēmumu uzdot valdībai liegt Starptautiskās Atomenerģijas aģentūras inspektoriem ierašanos nepieteiktās pārbaudēs Irānas kodolobjektos un atsākt urāna bagātināšanu gadījumā, ja jautājums par Teherānas kodolprogrammu tiktu nodots izskatīšanai ANO Drošības padomē. Balsojumā, kas tika pārraidīts pa valsts radio, šādu lēmumu atbalstīja 183 no 197 klātesošajiem deputātiem.
2006. gads
Irāna paziņoja, ka atsāks pētījumus kodoldegvielas iegūšanai, un kodolenerģijas izpētes centros vairs netiks ievēroti ierobežojumi, ko Irāna noteica pirms diviem gadiem. ANO Atomenerģijas Aģentūra apstiprināja informāciju par to, ka Irāna ir pārkāpusi tai noteiktos ierobežojumus par darbu Natanzas urāna bagātināšanas rūpnīcā.
Starptautisks skandāls notika janvārī, kad Irānas varas iestādes pamanīja, ka Rietumu masu mediji apzināti sagroza informāciju Irānai nevēlamā virzienā. CNN sestdien tiešraidē pārraidīja Ahmadinedžada preses konferenci ar sinhronu tulkojumu angļu valodā, kur prezidenta teiktā frāze angliski tika iztulkota kā "kodolieroču izmantošana ir Irānas tiesības". Patiesībā Irānas prezidents preses konferencē teicis "Irānai ir tiesības uz kodolenerģiju” un ka "nācijai, kas ir civilizācija, nav vajadzīgi kodolieroči".
Irānas parstavis Ali Laridžani ir paziņojis, ka viņa valsts ir gatava vienoties par kompromisu kodolprogrammu jautājumā. Viņš informeja, ka Irāna vēlas pārrunāt Rietumvalstu bažas par Irānas šķietamo vēlmi kodolprogrammas izmantot kodolieroču iegūšanai, kā arī piedāvāt garantijas, taču ASV un ES pārstāvji ir paziņojuši, ka tālākām sarunām nav jēgas.
Februārī Irāna paziņoja Starptautiskajai Atomenerģijas aģentūrai (IAEA) par pētījumu uzsākšanu urāna bagātināšanas jomā. "Irāna ir sākusi tā dēvēto maza mēroga izpēti un attīstību," kas ietver sevī "kaut ko līdzīgu kvalitātes kontrolei", un Irānā jau sākusi darboties izmēģinājumu rūpnīca, kurā iecerēts sākt urāna bagātināšanu. Projekts sākās, kad 10. janvārī, pretēji iepriekš noslēgtajam līgumam ar Eiropas Savienību par kodoldegvielas izstrādes atlikšanu, Irāna uzlauza ANO zīmogus un sāka darbu pie urāna bagātināšanas pētījumiem. Paziņojumā arī norādīts, ka "sastāvdaļu kvalitātes kontrole un izmēģinājumi tiek veikti" ne vien Natanzas rūpnīcā, bet arī uzņēmumā "Farayand Technique". IAEA savukārt pavēstījusi, ka līdz ar ANO zīmogu noņemšanu tai vairs nav iespējams kontrolēt Irānas darbību urāna bagātināšanas jomā. "Tā kā visi izejmateriāli tagad ir bez IAEA zīmogiem, aģentūra ir spējīga sekot līdzi tikai izmēģinājumu rūpnīcā veiktajiem izpētes un attīstības darbiem, jo tur joprojām tiek pilnībā nodrošināti visi urāna bagātināšanas uzraudzības pasākumi”.
Februāra beigās Irānas delegācija ieradās Maskavā, lai pārrunātu iespēju Krievijas teritorijā izveidot kopēju uzņēmumu, kas nodarbosies ar urāna bagātināšanu. "Amerikāņu prasība nodot Irānas kodollietu ANO Drošības padomei nozīmē Krievijas priekšlikuma iznīcināšanu," preses konferencē paziņoja Irānas delegācijas vadītājs kodolsarunās Laridžani pēc tam, kad Irānai un Krievijai neizdevās panākt pavērsienu augsta līmeņa sarunās Maskavā par Krievijas priekšlikumu iziešanai no strupceļa sakarā ar Teherānas kodolprogrammu.
2006. gada ziemā Irānas vēstnieks Turcijā Firūza Dovlatabadi informēja, ka Irāna ir nākusi klajā ar priekšlikumu, ka urāna bagātināšana vai kodoldegvielas pārstrāde varētu notikt Turcijas teritorijā, taču Turcija priekšlikumu noraidīja. Sarunas par AES kodolenerģijas bagātināšanu Krievijā pārtrūka marta sākumā, kad Krievija paziņoja, ka nevarēs veidot ar Irānu kopuzņēmumu urāna bagātināšanai, ja Irāna neievēros Starptautiskās atomenerģijas aģentūras prasības — urāna bagātināšanas pētniecības darbu moratorija ievērošana un papildus protokola ratificēšana. Savukārt Irānas Ārlietu ministrijas pārstāvis Hamīds Reza Asefi informēja, ka Irāna plāno īstenot savu patstāvīgu projektu šajā jomā.
2010. gads
7. aprīlī Islāma Republikas ārlietu ministrs Manučehrs Motaki nāca klajā ar kārtējo paziņojumu, ka Irāna joprojām nav atmetusi cerības noslēgt vienošanos, kā to paredz ANO Starptautiskās Atomenerģijas (IAEA) izstrādātais kodoldegvielas apmaiņas plāns. IAEA izstrādātais priekšlikums paredz, ka lielākā daļa Irānas vāji bagātinātā urāna tiek nosūtīta uz Krieviju un Franciju tālākai bagātināšanai līdz 20% līmenim un tad atgriezta kā degviela Teherānas zinātniskās pētniecības reaktora vajadzībām. Irāna izvirzījušas atbildes priekšlikumu par pakāpenisku apmaiņu ar degvielu, kam savukārt nepiekrīt ASV, Krievija un Francija. Savukārt Irāna vēlas saņemt garantijas, ka, nododot vāji bagātināto urānu, tā pretī saņems solīto. Vīnē Irānas delegācijas pārstāvji pauduši gatavību pēc vāji bagātinātā urāna nodošanas gaidīt "sešus līdz desmit mēnešus", līdz pretī tiktu saņemts līdz 20% bagātinātais urāns.
2015. gads
2015. gada 14. jūlijā Irāna un sešas pasaules lielvaras - Lielbritānija, Ķīna, Francija, Vācija, Krievija un ASV panāca vienošanos par Irānas kodolprogrammas ierobežošanu apmaiņā pret gadiem ilgušo sankciju atcelšanu.
Roberts Tirsks
Roberts Tirsks (Robert Brent Thirsk, dzimis ) ir Kanādas kosmonauts, inženieris.
Tirska pirmais kosmiskais lidojums notika 1996. gadā Space Shuttle misijā STS-78.
Otrais lidojums notika 2009. gadā, esot SKS 20. ekspedīcijas un 21. ekspedīcijas pamatsastāvā. Stacijā viņš strādāja no maija līdz novembrim.
Āzijas Futbola konfederācija
AFC (Asian Football Confederation, Āzijas futbola federācija) ir galvenā par futbolu atbildīgā organizācija Āzijā. AFC ir viena no 6 FIFA kontinentālajām federācijām. AFC tika dibināta 1954. gadā Manilā, Filipīnās. Galvenā mītne atrodas Kualalumpurā, Malaizijā. AFC ietilpst gandrīz visas Āzijas valstis, izņemot Kipru, Izraēlu, Turciju, Azerbaidžānu, Gruziju, Armēniju un Kazahstānu, kuras ir UEFA locekles, savukārt AFC sastāvā 2006. gadā iestājās bijusī OFC locekle Austrālija. AFC galvenie organizētie turnīri ir Āzijas Kauss futbolā, kurā sacenšas izlases, kā arī AFC Čempionu Līga, kurā piedalās spēcīgākie Āzijas kontinenta klubi.
Fuko
Fuko var būt:
Jānis Rūdolfs Mēders
Jānis Rūdolfs Mēders (dzimis Valmieras apriņķī, miris  Jēkabpilī) bija teologs un evaņģēliski luterisko draudžu mācītājs, viens no ievērojamākajiem jēkabpiliešiem.
Dzimis Valmieras apriņķī, mācījies Omskā un Pēterburgas Garīgajā institūtā. 1926. gadā atgriezās Latvijā un sāka strādāt par teologu. Kopš 1927. gada kā mācītājs strādājis vairākās draudzēs Jēkabpilī, Krustpilī un Biržos. Kalpošanas laikā, 1934. gadā, sarakstījis grāmatu «Jēkabpils evaņģēliski luteriskās baznīcas un draudzes 125 gadu pastāvēšanas piemiņai». No 1944. līdz 1949. gada bija Krustpils draudzes mācītājs. Kopš 1947. gada līdz pat aiziešanai pensijā bijis Sēlijas iecirkņa prāvests. Miris 1965. gadā, apbedīts Jēkabpils pilsētas kapsētā.
Kaļiņingradas apgabals
Kaļiņingradas apgabals (ru) ir Krievijas Federācijas eksklāvs pie Baltijas jūras starp Poliju dienvidos un Lietuvu ziemeļos un austrumos. Krievijas apgabals, kas atrodas vistālāk uz rietumiem, vēsturiskās Austrumprūsijas ziemeļu daļa.
Kaļiņingradas apgabals ir viens no militarizētākajiem Eiropas apvidiem. Šeit atrodas lielas Krievijas kara bāzes un Krievijas Baltijas kara flotes galvenā mītne. Apgabalā atrodas vairākas autorūpnīcas. Rūpnieciski iegūst dzintaru un naftu, kā arī nodarbojas ar zveju.
Vēsture
Vēsturiski šī teritorija bija senprūšu apdzīvota, līdz Prūsijas krusta karu rezultātā to 13. gadsimta vidū iekaroja Vācu ordenis, nodibinot ordeņa valsti ar centru Marienburgā. 1525. gadā Albrehts Hohencollerns pārveidoja ordeņa valsti par Prūsijas Hercogisti. Pēc Trīsdesmitgadu kara par valsts centru kļuva Kēnigsberga. 1657. gadā Prūsija apvienojās personālūnijā ar Brandenburgu. 1701. gadā Frīdrihs I Kēnigsbergā kronēja sevi par karali, nodibinot Prūsijas Karalisti, kas kļuva par spēcīgāko vācu valsti un Vācijas apvienotāju. Apvienotajā Vācijā reģions ap Kēnigsbergu tika saukts par Austrumprūsiju.
Septiņgadu kara laikā 1757. gadā Krievijas Impērija anektēja agrākās Prūsijas hercogistes teritoriju un 1758. gadā iecēla savu ģenerālgubernatoru, bet pēc Pēterburgas miera līguma parakstīšanas 1762. gadā atteicās no pakļautās Prūsijas Karalistes daļas. Pēc Vācijas sakāves Otrajā pasaules karā un Postdamas vienošanās 1945. gada 2. augustā Austrumprūsija tika piešķirta Polijai (dienvidu daļa, apm. 2/3 no tās teritorijas) un PSRS (ziemeļu daļa ar galvaspilsētu Kēnigsbergu), Sarkanās armijas okupētajā Austrumprūsijas daļā tika izveidots Kēnigsbergas kara apgabals. 1946. gada 7. aprīlī KPFSR sastāvā tika izveidots Kēnigsbergas apgabals.
1946. gadā Staļins pieņēma galīgo lēmumu par jaunā apgabala krieviskošanu, 4. jūlijā Kēnigsberga tika pārdēvēta par Kaļiņingradu, Kēnigsbergas apgabals par Kaļiņingradas apgabalu, bet 9. jūlijā PSRS Ministru Padome pieņēma lēmumu nr. 1522. par 12 000 kolhoznieku un lauksaimniecības strādnieku ģimeņu "brīvprātīgu" pārvietošanu no KPFSR un Baltkrievijas PSR uz Kaļiņingradas apgabalu no 1946. gada augusta līdz oktobrim. Pirmais ešelons ar pārvietotajiem Brjanskas apgabala zemniekiem ieradās Gumbinenes (Gusevas) stacijā 1946. gada 23. augustā.
1947. gadā visus atlikušos apgabala vācu un lietuviešu pamatiedzīvotājus deportēja uz PSRS okupētās Austrumvācijas ziemeļu daļu, no kurienes viņi lielākoties vēlāk pārcēlās uz Lielbritānijas okupēto Rietumvācijas daļu.