cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Spēlmaņu nakts 2005/2006
Spēlmaņu nakts 2005/2006 balvu pasniegšanas ceremonija norisinājās pirmo reizi ārpus Rīgas — Liepājas teātrī ar tiešraidi LTV 1. programmā. Noslēguma ceremonijas veidotāji: Ivars Lūsis, Jānis Siliņš, Mārtiņš Vilkārsis, Armands Zvirbulis, Mārīte Balode. Ceremonijas vadīja Anna Putniņa un Egons Dombrovskis, Vita Vārpiņa un Egils Melbārdis, Jānis Dreiblats un Inese Ramute.
Divpadsmitā Spēlmaņu nakts sezona vairāku iemeslu dēļ vēsturē iegājusi kā pārmaiņu un jaunievedumu sezona. Tika mainīti nomināciju nosaukumi, vārdu "labākais" aizstājot ar "gada": līdzšinējā nominācija "Labākais latviešu literatūras iestudējums" pārveidota par "Gada Latvijas autoru iestudējumu"; no jauna ieviestas nominācijas – "Gada inovācija"; nominācija "Labākais mūzikas autors dramatiskajā teātrī" aizstāta ar "Gada mūzikas partitūra dramatiskā teātra izrādē"; operas mākslas vērtēšana atstāta Lielās mūzikas balvas žūrijas kompetencē, kas neliedz operas iestudējuma režisorus iekļaut to dramatiskā teātra režisoru vidū, kas pretendē uz Spēlmaņu nakts balvu.
Žūrija
2005./2006. gada teātra sezonas jauniestudējumu skates žūrijā, noskatoties 68 dramatisko teātru jauniestudējumus, vēl arī neatkarīgo teātru un nevalstisko projektu izrādes, darbojās pieci jomas eksperti. Baleta iestudējumu vērtēšanā palīdzēja Gunta Bāliņa, Lita Beire, Ausma Dragone un Aivars Leimanis.
Zvirgzdene
Zvirgzdene vai Zviergzdine ir ciems Ludzas novada Zvirgzdenes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Zvirgzdenes ezera ziemeļu krastā autoceļu V501 un V600 krustojumā 6 km no novada centra Ludzas un 275 km no Rīgas. Zvirgzdenē atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, pasts, brīvdabas estrāde. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Zvirgzdenes muižas (Zwirdzin) centru.
Sojuz TMA-16M
Sojuz TMA-16M (ru) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas palaists orbītā 2015. gada martā. Uz zemes atgriezās 2015. gada septembrī.
Apkalpes
Kuģa Sojuz TMA-16M apkalpe augšupceļā un lejupceļā: Genādijam Padalkam plānots atgriezties uz zemes kosmosa kuģī Sojuz TMA-16M pēc 168 diennaktīm. Savukārt Mihailam Korņijenko un Skotam Kelijam paredzēts stacijā uzturēties gandrīz gadu (342 diennaktis) un uz zemes atgriezties kosmosa kuģī Sojuz TMA-18M
Sākotnēji komandiera vieta bija paredzēta Jurijam Lončakovam, bet 2013. gada septembrī viņš atstāja kosmonautu vienību, saņemot darba piedāvājumu Gazprom.
Sākotnēji lidojuma dalībnieka vieta atpakaļceļam bija paredzēta angļu dziedātājai Sārai Braitmenai. 2015. gada pavasarī viņa sāka kosmonautu apmācības kursu Krievijā. 13. maijā Braitmena paziņoja, ka ģimenes apstākļu dēļ atliek lidojumu kosmosā.
Dublējošā apkalpe:
Lidojuma gaita
Sojuz TMA-16M tika palaists 19:42:57  UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas. Kosmosa kuģis no pēdējās pakāpes atdalījās 19:51:45 UTC.
Saslēgšanās ar staciju notika 28. martā 01:34 UTC (nepilnas 6 stundas pēc starta) pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā. 03:31 UTC tika atvērtas lūkas, un apkalpe iegāja stacijā.
28. augustā Sojuz TMA-16M tika pārvietots no Poisk moduļa uz Zvezda moduļa pieslēgvietu. Pārvietošanas laikā kosmosa kuģī atradās Padalka, Korņijenko un Kelijs. Atvienošanās notika 06:12 UTC, saslēgšanās pie Zvezda — 10:30 UTC. Šī operācija veikta, lai atbrīvotu vietu kosmosa kuģim Sojuz TMA-18M.
No stacijas Sojuz TMA-16M atvienojās 21:29 UTC. Zemi nolaižamais aparāts sasniedza 12. septembrī 00:51:36 UTC, 146 km uz dienvidaustrumiem no Žezkazghanas Kazahstānā. Lidojuma ilgums — 168 dienas 5 stundas 9 minūtes.
Ādaži (nozīmju atdalīšana)
Ādaži dažādos laikos var nozīmēt dažādus ģeogrāfiskus jēdzienus:
Vējkrogs
Vējkrogs (agrāk arī Pastes) ir ciems Cēsu novada Raiskuma pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V191, Baužupītes upes krastā.
Vējkrogs izveidojies ap bijušo krogu Vējkrogs.
Mivrinieki (Ilzeskalna pagasts)
Miurinīki (arī Mivrinieki) ir ciems Ilzeskalna pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 254 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Sološnīku ezers.
Invasion of the Body Snatchers (1978. gada filma)
Invasion of the Body Snatchers ir 1978. gada ASV zinātniskās fantastikas šausmu filma, kuras režisors ir Filips Kaufmans. Filmā galvenās lomas atveido Donalds Saterlends, Brūka Adamsa, Leonards Nīmojs, Džefs Goldblūms un Veronika Kartraita. Filma balstīta uz Džeka Finija 1955. gada romānu The Body Snatchers. Šī ir otrā romāna adaptācija pēc Dona Sīgela 1956. gada filmas ar tādu pašu nosaukumu.
Filma stāsta par Sanfrancisko veselības inspektoru un viņa kolēģi, kuri atklāj, ka cilvēki tiek aizstāti ar citplanētiešu dublikātiem.
Filmas Invasion of the Body Snatchers pirmizrāde notika un to izplatīja United Artists. Filma nopelnīja 25 miljonus ASV dolāru. Sākotnēji tā saņēma dalītas kritiķu atsauksmes, tomēr tās vērtējums laika gaitā ir ievērojami audzis. Mūsdienās tā tiek uzskatīta gan par vienu no visu laiku labākajām rīmeikiem, gan par vienu no visu laiku labākajām zinātniskās fantastikas filmām. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 92% vērtējums.
Juventus stadions
„Juventus” stadions ir stadions Turīnā, Itālijā. Stadionā ir 41 507 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Turīnas "Juventus".
Kalipsobīene
Kalipsobīene (no) vai Marijas Kirī-Sklodovskas universitātes polārstacija (pl) ir vasaras sezonas Polijas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas dienviddaļā Bellsunna dienvidu krastā. Stacija pieder Ļubļinas Marijas Kirī-Sklodovskas universitātei.
Vēsture
Polārstacija ierīkota pamestā britu ogļraču apmetnē Kalipsobīenē. Apmetni 1918.—1919. gadā ierīkoja Londonas uzņēmums Northern Exploration Company Ltd.. Apmetne izbūvēta Kalipsostrandas (Calypsostranda) liedagā. Liedags nosaukts par godu britu ekspedīcijas kuģim HMS Calypso, kas 1895. gadā pētījis netālo Rešēršfjordu (Recherchefjorden). 1986. gadā, pēc vienošanās ar Svalbāras gubernatoru, apmetne tika nodota poļu universitātei polārstacijas ierīkošanai.
Stacija aizņem četras no sešām palikušajām apmetnes ēkām. Tajās ierīkotas dzīvojamās telpas, laboratorijas un noliktavas. Netālu ierīkota meteostacija.
Zinātniskā darbība
Galvenās izpētes jomas ir ģeomorfoloģija, ģeoloģija, augsnes zinātne, glacioloģija, hidroloģija, klimatoloģija un meteoroloģija, kā arī vides zinātne, botānika, bioķīmija un radioķīmija. Galvenie pētījumu temati attiecas uz kvartāro paleoģeogrāfiju un stratigrāfiju, mūsdienu morfogēnajiem procesiem, mūžīgo sasalumu, arktiskās augsnes fizikālajām un ķīmiskajām īpašībām, kā arī antropogēno piesārņojumu.
Ķilmupe
Ķilmupe (arī Kogra) ir Kalnupes labā krasta pieteka Tukuma novadā.
Izteka - no Ķilmju purva. Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Kalnupē uz ziemeļiem no Rindzeles. Ķilmupi šķērso valsts autoceļš V1435 (Līgas–Zentene–Rideļi), tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Gvadalkanalas kauja
Gvadalkanala kampaņa bija daļa no sabiedroto stratēģiskā plāna aizsargāt okeāna konvoju maršrutus starp ASV, Austrāliju un Jaunzēlandi un beidzās ar sabiedroto uzvaru.
Tenu Kaljuste
Tenu Kaljuste (dzimis Tallinā ) ir igauņu kordiriģents un orķestra diriģents.
Diriģents
1980. gadā viņš parakstīja "Vēstuli 40" par Igaunijas kultūras saglabāšanu.
1981. gadā koris Ellerhein tika pārdēvēts par Igaunijas PSR Valsts filharmonijas Kamerkori (vēlāk Igaunijas Filharmonijas Kamerkoris). Kopš tā laika Tenu Kaljuste strādāja tikai kā diriģents. Līdz 2001. gadam viņš bija Igaunijas Filharmonijas Kamerkora galvenais diriģents. Korim un diriģentam veltīts Arvo Perta monumentālais skaņdarbs "Grēku nožēlas kanons" (Kanon Pokajanen), kas pirmo reizi izpildīts 1998. gadā.
Viņa repertuārā lielu daļu aizņem Igaunijas komponistu mūzika.
Kopš 2001. gada Tenu Kaljuste ir brīvmākslinieks.
Starptautiskā karjera
Sadarbojies ar Knūtu Nīstetu, Kšištofu Penderecki, Alfrēdu Šnitki, Einojuhani Rautavāru, Svenu Dāvidu Sandstremu un citiem. Uzstājies arī Rīgā.
Atzinība
1980. gadā kamerkoris Ellerhein Tenu Kaljustes vadībā ieguva pirmo balvu Bēlas Bartoka vārdā nosauktajā koru konkursā Ungārijā.
Kaljustes veikums pasaulē ir atzinīgi novērtēts, tas vairākkārt nominēts Grammy balvai. Tenu Kaljuste ieguvis tādas balvas kā Diapason dOr de lAnnee 2000, Kannu klasiskās mūzikas balvu, Edisona balvu, Japānas ABC Mūzikas fonda balvu, starptautisko Roberta Edlera kormūzikas balvu un 2004. gada Igaunijas Kultūras fonda balvu.
Izraudzīts par Zviedrijas Karaliskās Mūzikas akadēmijas locekli.
Ģimene
No 1980. gada bija precējies ar aktrisi Illi Kallasti, laulība tikusi šķirta.
Miurinīki (Nautrēnu pagasts)
Miurinīki ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 253 km attālumā no Rīgas.
Georgs Ozoliņš
Georgs Aleksandrs Ozoliņš (dzimis Bejā, miršanas datums nezināms) bija latviešu grieķu-romiešu stila cīkstonis, sudraba medaļas ieguvējs 1938. gada Eiropas čempionātā Tallinā.
Pēc nodarbošanās viņš bija namdaris.
Sporta karjera
Ar cīņas sportu Georgs Ozoliņš sāka nodarboties 1930. gadā. Pirmos vērā ņemamos panākumus viņš guva 1935. gadā, kad 6. Latvijas Vispārējos sporta svētkos grieķu-romiešu cīņā vidējā svarā izcīnīja 1. vietu, finālcīņā jau trešajā minūtē pieveicot Jāni Kavalu. Šajā gadā viņš ieguva savu pirmo medaļu Latvijas čempionātos, vidējā svarā izcīnot sudraba medaļu. Tā paša kaluma medaļu Ozoliņš ieguva arī 1936. un 1937. gadā Latvijas čempionātos. 1937. gadā viņš pirmoreiz startēja Eiropas čempionātā Parīzē, bet medaļnieku vidū neiekļuva.
1938. gads bija veiksmīgākais Georga Ozoliņa cīkstoņa karjerā. Aprīlī Eiropas čempionātā viņš zaudēja tikai čempionāta uzvarētājam zviedram Ivaram Jūhansonam un izcīnīja otro vietu. Oktobrī, pēc divām iepriekšējās sezonās iegūtajām otrajām vietām, viņš izcīnīja zelta medaļu arī Latvijas čempionātā.
1939. gada februāra beigās Ozoliņš Latvijas-Igaunijas valstssacīkstēs tikās ar Voldemāru Rolānu. Līdzīgā cīņā punktu uzvaru 2:1 guva igauņu cīkstonis. 1939. gada Eiropas čempionātā Oslo Ozoliņam iekļūt medaļnieku vidū neizdevās. Trīs zaudējumi (divi no tiem līdzvērtīgā cīņā, tiesnešu balsīm daloties) un tikai viena uzvara deva tikai 7. vietu. Oktobra vidū Rīgā notika sporta biedrības ASK rīkotās Latvijas un Igaunijas labāko cīkstoņu sacīkstes. Vidējā svarā šajā gadā jau otrreiz tikās Ozoliņš ar Rolānu. Piecpadsmitā minūtē plecu uzvaru guva Ozoliņš. 1940. gada janvārī Ozoliņš uzvarēja atliktajā 1939. gada Latvijas čempionātā. Laikraksts "Sporta Pasaule" 1940. gadā Ozoliņu apbalvoja ar bronzas medaļu par 1939. gada izcilākiem panākumiem sportā.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada vasarā sporta dzīvē notika ievērojamas pārmaiņas. Tiek nomainīta sporta vadība, esošie sporta klubi likvidēti un to vietā tiek izveidoti jauni pēc PSRS parauga. Ozoliņa sporta klubs ASK (Armijas sporta klubs) sportisti, tagad sacensībās piedalījās kā sporta kluba RDKA (saīsinājums no kluba krieviskā nosaukuma — Рижский дом Красной армии). 1940. gada vasarā Ozoliņš gan bija nopietni saslimis un ārstējās slimnīcā, tāpēc sacensībās piedalīties nevarēja un treniņus atsāka tika oktobrī, bet pirmajās sacensībās pēc slimībās piedalījās decembrī.
Vācu okupācijas laikā Ozoliņš sacensībās piedalījās reti. Notika tikai vietējā mēroga sacīkstes, bet tajās Ozoliņam nopietnu pretinieku nebija. Šajos gados viņš guva vairākas uzvaras Rīgas čempionātos (1941, 1942).
Raiens Vitnijs
Raiens Vitnijs (dzimis 1983. gada 19. februārī) ir amerikāņu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2014) Vitnijs spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba HK Soči sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Vitnijs sāka 2003.—04. gada sezonas otrajā pusē, kad izslēgšanas kārtā debitēja AHL kluba Skrentonas "Penguins" rindās. 2005.—06. gada sezonu aizsargs jau lielākoties aizvadīja NHL kluba Pitsburgas "Penguins" sastāvā, 2006.—07. gada sezonu tā rindās aizvadot jau pilnībā. 2006.—07. gada sezonu Vitnijs noslēdza kā otrs rezultatīvākais "Penguins" aizsargs aiz Sergeja Gončara.
2008.—09. gada sezonas vidū Vitnijs tika aizmainīts uz Anahaimas "Ducks" vienību, taču gadu vēlāk nonāca jau Edmontonas "Oilers" rindās.
2013. gada 29. septembrī Vitnijs noslēdza viena gada līgumu ar Floridas "Panthers", taču sezonas gaitā tika nosūtīts uz AHL, lielāko daļu sezonas aizvadot Sanantonio "Rampage" sastāvā.
ASV hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2010. gada olimpisko spēļu turnīrā.
Ernests Aistars
Ernests Aistars arī Aisters (1899—1998) bija latviešu pedagogs un rakstnieks. Pēc došanās bēgļu gaitās Vācijā un ASV uzrakstīja divpadsmit romānu.
Dzīvesgājums
Dzimis 1899. gada 16. septembrī kā Ernests Anševics Užavas pagasta Sārnates Tomdēlos. Studēja filozofiju un baltu filoloģiju Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātē. Strādāja par skolotāju Ludzā, Dobelē (1927), Aglonā, Jaunjelgavā un Jelgavas Hercoga Pētera ģimnāzijā. Bija pasniedzējs Rīgas, Jelgavas un Cēsu skolotāju institūtos. Uzrakstīja monogrāfiju "Sejas aiz maskām" par Ādolfu Ersu (1936).
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur bija Ausekļa Latviešu ģimnāzijas direktors Hohfeldas baltiešu bēgļu nometnē pie Augsburgas. Tur sacerēja savu pirmo romānu "Sirēna" (1949), kurā jūtama norvēģu rakstnieka Knuta Hamsuna ietekme. Pēc pārcelšanās uz ASV strādāja Čikāgas preču stacijā par ratiņstūmēju, vēlāk par grāmatvedi, līdztekus tam rakstīja romānus latviešu valodā. Bija skolotājs Gaŗezera Latviešu vidusskolā Mičiganas pavalstī. Viņa pēdējais romāns "Šoreiz ar īsto" izdots 1987. gadā, kad autoram bija jau 87 gadi.
Miris 1998. gada 22. jūlijā ASV. Viņa vecākais dēls Viestarts Aistars (1927) un jaunākais dēls Jānis Aistars (1938) ir gleznotāji. Jānis Aistars ir arī rakstnieks, un mazmeita Zinta Aistars (1957) ir rakstniece.
Ārējās saites
https://www.literatura.lv/lv/person/Ernests-Aistars/872101
Larisa Mondrusa
Dzīvesgājums
Mondrusa dzimusi bēgļu gaitās 1943. gadā Otrā pasaules kara laikā Kazahstānas pilsētā Džambulā (tagad Taraza). Viņas tēvs un māte nav dzīvojuši kopā un pēc atgriešanās Latvijā Larisu audzinājis patēvs. Beigusi Rīgas 22. vidusskolu un 1962. gadā kļuvusi par Rīgas estrādes orķestra (REO) solisti. 1963. gadā guvusi ievērību pēc Latvijas televīzijas pārraides Maskavā. 1964. gadā Mondrusa apprecējās ar REO diriģentu Egīlu Švarcu un tajā pašā gadā viņi pārcēlās uz dzīvi Maskavā, kur viņa dziedāja Edija Roznera džeza orķestrī. 1965. gada pavasarī Larisas Mondrusas dziedātā Elgas Īgenbergas dziesma "Mūs gaida zvaigznes" Krievijas TV šovā "Zilā uguntiņa" (Голубой огонёк) viņu padarīja populāru PSRS. No 1968. gada "Moskoncerta" koncertapvienībā. 1973. gadā viņai kā ebrejietei atļauj izbraukt no PSRS uz Izraēlu. Padomju Savienībā Larisas Mondrusas vārdu vairs nepieminēja, viņas ierakstus aizliedza atskaņot.
Mondrusa kopā ar vīru īslaicīgi dzīvoja Romā, 1974. gadā apmetās uz pastāvīgu dzīvi Minhenes priekšpilsētā Grīnvaldē. Tur viņai izdevās noslēgt līgumu ar vācu skaņuplašu kompāniju Polydor, kas izlaida viņas albumu Die Herzen singen (1974) un vēl četras ilgspēlējošās vinila plates. Trīs plates bija iedziedātas latviski, lai koncertturnejā apbraukātu trimdas latviešu publiku ASV, Kanādā un Austrālijā. Ar krievu dziesmu programmu brauca turnejā uz Izraēlu. Pēc dēla piedzimšanas 1982. gadā viņa lielākoties pārtrauca dziedātājas karjeru un iegādājās apavu veikalu.1984. gadā klajā nāca dziedātājas pēdējais izlases albums vācu publikai Starportrait.
Pēc PSRS sabrukuma dziedātāja 90. gados ar vīru vairākkārt viesojās Latvijā, atvēra Rīgā apavu veikalu. Kopš 2001. gada L. Mondrusa vairākkārt piedalījusies Krievijas televīzijas un radio pārraidēs, par viņu veidotas dokumentālas filmas. Mondrusa sniedza vieskoncertus gan Latvijā (2003./2004.), gan Krievijā.
Stadio Artemio Franchi
Stadio Artemio Franchi ir stadions Florencē, Itālijā. Stadionā ir 43 147 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada ACF Fiorentina.
Baudeveins Zendens
Baudeveins Zendens (nl, dzimis ) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks.
Sācis savu karjeru Nīderlandes komandā PSV Eindhoven. 1997. gadā atzīts par Nīderlandes futbola gada talantu. 1998. gadā Zendens pārcēlās uz Spānijas komandu Barcelona. Ar Barselonas komandu viņš 1999. gadā kļuva par La Liga uzvarētāju. Vēlāk spēlējis Anglijas klubos Chelsea, Middlesbrough, Liverpool un Sunderland, kā arī Francijas klubā Marseille. Anglijas Premjerlīgā kopumā nospēlējis 180 mačus un guvis 19 vārtus.
Nīderlandes futbola izlases sastāvā piedalījies 1998. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2000. un 2004. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
PSV
Barcelona
Middlesbrough
Liverpool
Līdaku iela (Rīga)
Līdaku iela ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Bieriņu apkaimē, kas stiepjas paralēli Kārļa Ulmaņa gatvei. Līdaku iela sākas krustojumā ar Spirgus ielu un Līdera ielu un beidzas krustojumā ar Liepājas ielu, Lutriņu ielu un Raudas ielu. Ielas kopējais garums ir 370 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Līdaku ielā ir tikai savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Līdaku iela ir savienota ar šādām ielām:
Liga MX
Liga MX, sponsorēšanas nolūkā pazīstama kā Liga BBVA MX, ir augstākā futbola līga Meksikā. Čempionātā piedalās 18 komandas. Katra sezona ir sadalīta divās daļās (Apertura un Clausura).
Liga MX tiek uzskatīta par spēcīgāko futbola līgu Ziemeļamerikā, kā arī par vienu no spēcīgākajām Amerikā. Saskaņā ar Starptautisko Futbola vēstures un statistikas federāciju, Liga MX pašlaik ir 20. spēcīgākā līga pasaulē, kā arī 10. spēcīgākā līga 21. gadsimta pirmajā desmitgadē. Tā ir arī ceturtā apmeklētākā futbola līga pasaulē, aiz Vācijas Bundeslīgas, Anglijas Premjerlīgas un Spānijas La Liga.
No 56 komandām, kas ir piedalījušās Liga MX čempionātā, visvairāk čempionu titulus ir izcīnījušas Club América (13).
Vaducas pils
Vaducas pils (de) ir 12. gadsimta celta pils Lihtenšteinā, paceļas virs valsts galvaspilsētas Vaducas, Lihtenšteinas firsta oficiālā rezidence.
Pils īpašnieki no 12. gadsimta bija Zargansi. Švābijas kara laikā 1499. gadā to nodedzināja Šveices konfederācijas karaspēks. 1712. gadā kopā ar Vaducas grāfisti pili iegādājās Lihtenšteini, kuri ir pils īpašnieki līdz mūsdienām. Pils nav publiski pieejama apskatei.
Inga Goldberga
Inga Goldberga (dzimusi ) ir latviešu attīstības plānotāja, mārketinga speciāliste un politiķe. Bijusi 13. Saeimas deputāte, pārstāvot partiju "Saskaņa". Iepriekš bijusi Daugavpils pilsētas domes izpilddirektore.
Biogrāfija
1990. gadā absolvējusi Rīgas Tehnisko universitāti arhitektūras un būvniecības specialitātē. Dzīvo Krāslavas novadā.
Strādājusi attīstības plānošanas jomā. 2002. gadā bijusi Latgales reģiona Attīstības aģentūras direktore, pēc tam — Daugavpils domes Pilsētas attīstības departamenta vadītāja (2003—2009) un pilsētas domes izpilddirektora vietniece. 2013. un 2014. gadā bijusi Daugavpils Rotko mākslas centra mārketinga speciāliste. No 2014. gada līdz ievēlēšanai Saeimā I. Goldebrga ieņēma Daugavpils pilsētas domes izpilddirektores amatu.
Politiskā darbība
2018. gadā I. Goldberga no saraksta  "Saskaņa" tika ievēlēta 13. Saeimā, nebūdama partijas biedre.
Jānis Višķers
J. Višķers nāk no Kokneses, šobrīd dzīvo Rīgā.
Apsūdzība kukuļdošanā
2023. gada janvārī prokuratūra nodeva Rīgas pilsētas tiesai krimināllietu, kurā Višķers tika apsūdzēts par 30 000 eiro kukuļa piedāvāšanu kādam Ādažu novada domes deputātam, mēģinot ietekmēt balsojumu pašvaldības priekšsēdētāja vēlēšanās. Jūnijā pirmās instances tiesa Višķeram piesprieda divu gadu cietumsodu.
Skuki
Skuki var būt:
Džordžs Ortons
Džordžs Vašingtons Ortons (en; dzimis, miris ) bija kanādiešu vieglatlēts, vidēju un garo distanču skrējējs. 1900. gadā kļuva par pirmo kanādieti, kurš olimpiskajās spēlēs izcīnīja medaļu.
Biogrāfija
Ortons ir dzimis Ontārio pilsētā Stratrojā. Viņš jau no trīs gadu vecuma bija paralizēts, kad nokrita no koka. Viņš bija guvis asins recekli smadzenēs un stipri bojājis labo roku. Viņš nevarēja staigāt līdz 10 gadu vecumam un pilnībā atguva savu mobilitāti ap 12 gadu vecumu.
Viņš pabeidza bakalaura studijas Toronto Universitātē 1893. gadā romāņu valodās. Pēm tim viņam tika piedāvāta stipendija Pensilvānijas Universitātē, lai pabeigtu maģistra grādu (1894. gadā) un doktora grādu (1896. gadā) filozofijā. Jau universitātes laikā viņš bija vidējo distanču skrējējs. Viņš izcīnīja 17 nacionālos čempiona titulus ASV, kā arī 7 Kanādas un vienu čempiona titulu Lielbritānijā. Viņš 6 reizes ieguva ASV čempiona titulu vienas jūdzes skrējienā 7 reizes divu jūdžu skrējienā un 2 reizes piecu jūdžu, desmit jūdžu un krosa skrējienos. 1892. gadā kamēr viņš bija Toronto Universitātes stundents viņš uzstādīja jūdzes rekordu 4:21.8, kas nepārspēts saglabājās 42 gadus. Kopumā viņš uzvarēja 131 sacensībā, ieskaitot 33 nacionālos un starptautiskos čempionātus.
1900. gadā viņš startēja Parīzes olimpiskajās spēlēs. Viņš startēja trijās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās, no kurām divās viņš izcīnīja olimpiskās medaļas. Pirmo medaļu, bronzas medaļu, viņš ieguva 400 metru barjerskrējienā, ar rezultātu 58.8 sekundes. Šajā disciplīnā viņš piekāpās francūzim Anrī Tozēnam (rezultāts — 58.3 sekundes) un amerikānim Volteram Tjūksberijam (rezultāts — 57.6 sekundes). Šī bija pirmā olimpiskā medaļa, ko spēlēs izcīnīja kāds no Kanādas sportistiem. Tajā pašā dienā viņš izcīnīja Kanādai arī pirmo zelta medaļu olimpiskajās spēlēs. Šo panākumu viņš guva 2500 metru šķēršļu skrējienā, kur viņa rezultāts bija 7 minūtes 34.4 sekundes. Viņš startēja arī 4000 metru šķēršu skrējienā, kur ieguva 5. vietu, taču precīzs viņa rezultāts šajā disciplīnā nav zināms.
Atšķirībā no mūsdienām agrīnie olimpisko spēļu sportisti sacensībās nepārstāvēja savu dzimto valsti. Tautībai nebija nozīmes. Viņi skrēja kā indivīdi vai kā universitātes delegācijas, vai sporta kluba pārstāvji. Oficiāla valsts nosaukuma iekļaušana līdzās sportista vārdam sākās tikai 1908. gada vasaras plimpiskajās spēlēs. Tajā laikā Starptautiskā Olimpiskā komiteja ar atpakaļejošu spēku pievienoja tautību līdzās iepriekšējo sportistu vārdiem, un tieši tā Ortons kļuva pazīstams kā amerikānis. Blakus viņa vārdam ierakstu grāmatās tas bija "Džordžs Ortons-ASV". Šī kļūda netika pamanīta 70 gadus, pirms SOK atņēma šo iegūto medaļu ASV un piešķīra Kanādai. Ortons tiek uzskatīts arī par arī pirmais sportistu, invalīdu, kurš izcīnījis olimpisko zelta medaļu. Daudzus gadus viņam izdevās noslēpt savu invaliditāti, "mirušu" labo roku un roku, kas neatgriezeniski sabojāta bērnības negadījumā.
Ortons piedalījās pirmajā Pennas stafetes karnevālā 1895. gadā un vēlāk kļuva par vieglatlētikas treneri Pennā, pārņemot vadību pēc Maika Mērfija nāves. Viņš 1903. gadā uzrakstīja skrējēju apmācības rokasgrāmatu "Distance and Cross Country Running", kā arī uzrakstīja grāmatu par Pennas vieglatlētikas vēsturi. Viņš bija Pennas komandas vadītājs no 1919. līdz 1925. gadam un palīdzēja veidot pasākumu pirmajos gados, padarot to par lielāko ikgadējo vieglatlētikas sacensību pasaulē.
1903. gadā Ortons nodibināja Camp Tecumseh Mereditā, Ņūhempšīras štatā. Pēc desmit gadiem viņš nodibināja Camp Iroquois, pirmo meiteņu un jaunkundžu sporta nometni.
Viņš tika uzņemts Kanādas sporta slavas zālē un Kanādas olimpiskajā slavas zālē, kā arī Pensilvānijas Universitātes slavas zālē un Filadelfijas sporta slavas zālē. Ortons nomira 85 gadu vecumā Ņūhempšīras pilsētā Lakonija.
Mizas
Mizas ir ciems Lēdmanes pagastā, Ogres novadā. Atrodas 72 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V974.
Tadžikistānas republikas pakļautības rajoni
Republikas pakļautības rajoni (tg) ir apvienojošs nosaukums Tadžikistānas administratīvā iedalījuma vienībām, kas neietilpst nevienā no vilojatiem un tieši subordinēti centrālajai valdībai Dušanbē. Kopā 13 rajoni (nohijas, ноҳия); neveido atsevišķu pirmās pakāpes administratīvo vienību.
Izvietojušies valsts vidienē, aizņemot Hisora Alaja dienvidu atzarus, Pamira rietumu priekškalnes un Tadžikijas depresijas ziemeļu daļu ar Vahšas ieleju. Ziemeļos robežojas ar Sugdas vilojatu un Kirgizstānas Batkenas un Ošas apgabaliem, austrumos — ar Kalnu Badahšānu, dienvidos — ar Hatlonas vilojatu, rietumos — ar Uzbekistānu. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tadžiki (81,4%), kā arī uzbeki (14,5%), kirgīzi (2,6%), krievi, pamirieši u.c.
Šāda administratīvā subordinācija Tadžikistānā izveidojusies, likvidējot dažādos laikos vairākus apgabalus un to teritorijas (rajonus) tieši pakļaujot centrālajai valdībai. 1951. gadā tika likvidēts Staļinabadas apgabals ap republikas galvaspilsētu Staļinabadu (tagad Dušanbe). 1955. gadā tika likvidēti Kelobas un Garmas apgabali, bet 1962. gadā — Ļeņinabadas apgabals un visa Tadžikistānas teritorija, izņemot Kalnu Badahšānas autonomo apgabalu nonāca tiešā centrālās valdības pārvaldē. 1970.—1977. gadā tika atjaunoti vai no jauna izveidoti Ļeņinabadas, Kelobas un Kurgontepas apgabali un mūsdienās republikas pakļautības rajoniem pieskaitāma daļa bijušo Staļinabadas un Garmas apgabalu teritorijas.
Smaiļošana un kanoe airēšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Smaiļošanā un kanoe airēšanā  tika sadalīti 16 medaļu komplekti. Sacensības notika no 7. līdz 20. augustam, un tajās tika paredzēta 330 sportistu dalība. Latviju sacensībās pārstāvēja divi sportisti: Aleksejs Rumjancevs un Dagnis Iļjins.
Birkineļi
Birkineļi vai Birkeneļi ir apdzīvota vieta Augšdaugavas novada Kalkūnes pagastā. Izvietojušies pagasta dienvidaustrumos 4,5 km no pagasta centra Kalkūniem, 8 km no novada domes Daugavpilī un 240 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Birķeneļu pusmuižas (Berkenhagen, Биркенгегенъ) centru. No 1872. līdz 1881. gadam pusmuižas nomnieki bija vēlākā dzejnieka Raiņa vecāki. Pašlaik bijušajā Birķeneļu pusmuižā darbojas Daugavpils rajona Kultūras un izglītības centrs, bet Raiņa mājā — memoriālais muzejs. Birkeneļu luterāņu baznīca (slēgta) ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Hanness Meiers
Hanss Emīls "Hanness" Meiers (de, dzimis, miris ) bija šveiciešu arhitekts un pilsētbūvnieks. "Bauhaus" direktors Desavā no 1928. līdz 1930. gadam. 1930. gadā kopā ar domubiedriem emigrēja uz PSRS, kur viens no Meiera projektiem bija Birobidžanas plānojums, kurš daļēji realizēts. No 1936. līdz 1939. gadam darbojās Ženēvā, vēlāk pēc valdības uzaicinājuma pārcēlās uz Mehiko. 1949. gadā atgriezās dzimtenē, kur miris.
Viktors Hess
Viktors Francis Hess (de, dzimis, miris ) bija austriešu-amerikāņu fiziķis. 1936. gadā Hess ieguva Nobela prēmiju fizikā par kosmiskā starojuma atklāšanu. Vienlaicīgi ar Hesu Nobela prēmiju ieguva arī amerikāņu fiziķis Kārls Deivids Andersons (par pozitrona atklāšanu).
Hess piedzima Austroungārijā, Valdšteinas pilī, mežsarga ģimenē. No 1893. līdz 1901. gadam mācījās Grācas ģimnāzijā, pēc tam — Grācas universitātē. 1910. gadā saņēma zinātņu doktora grādu. Pēc tam līdz 1920. gadam strādāja Rādija pētnieciskajā institūtā, saistītā ar Austrijas Zinātņu akadēmiju. Hess veica gamma starojuma absorbcijas pētījumus atmosfērā un 1912. gadā atklāja kosmisko starojumu, par ko vēlāk, 1936. gadā, saņēma Nobela prēmiju fizikā. Savu atklājumu Hess izdarīja 1912. gada 7. augustā, kopā ar diviem palīgiem paceļoties virs Bohēmijas ar ūdeņraža balonu 5300 metru augstumā un ar mērinstrumentu konstatējot šādā augstumā jonizējošo starojumu no kosmosa.
1921. gadā Hess apmeklēja ASV, kur strādāja līdz 1923. gadam. Pēc tam atgriezās Austrijā. 1925. gadā kļuva par eksperimentālās fizikas profesoru Grācas universitātē, bet 1931. gadā — par profesoru Insbrukas universitātē un Radioloģijas institūta direktoru.
1938. gadā Hess emigrēja uz ASV, lai viņa sieva ebrejiete netiktu pakļauta nacistu uzsāktajai vajāšanai. Hess ieguva fizikas profesora amatu Fordemas universitātē. 1944. gadā Hess naturalizācijas kārtībā kļuva par ASV pilsoni. 1955. gadā Hesa sieva Berta nomira no vēža. Pēc viņas nāves Hess apprecējās otrreiz — ar Elizabeti, sievieti, kas aprūpēja viņa pirmo sievu. Hess pensionējās 1958. gadā. 1964. gadā, 81 gada vecumā, Hess nomira no Pārkinsona slimības.
Vācija Eirovīzijas dziesmu konkursā
Vācija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 65 reizes — vairāk nekā jebkura cita valsts. Pirmo reizi Vācija piedalījās konkursā 1956. gadā, kas bija pirmais konkurss Lugāno, Šveicē. Vācija ir uzvarējusi 2 reizes: 1982.gadā un 2010.gadā.
Mižuki
Mižuki ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
33. autobusu maršruts (Rīga, 2022)
33. autobusu maršruts ir Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Dārzciema (galapunkts gan dēvēts kā "Pļavnieki" un atrodas Lubānas un Līvānu ielu krustojumā) līdz Juglai (galapunkts atrodas Mārkalnes iela s un Brīvības gatves krustojumā).
Maršruta kopējais garums sasniedz 28 km. Virziena Pļavnieki — Jugla kopējais garums ir 13 km, bet virziena Jugla — Pļavnieki kopējais garums ir 15 km. 33. autobusu maršrutu apkalpo RP SIA "Rīgas Satiksme" 7. autobusu parks. Darba dienās pa līniju kursē 4 autobusi, bet brīvdienās maršruts nekursē.
Līdz 2013. gada 1. aprīlim 33. maršruta autobusi kursēja no Abrenes ielas līdz Kundziņsalai. Jaunais 33. maršruts tika atklāts 2022. gada 19. septembrī, aizstājot ar to 303. ekspresbusu maršrutu. Maršruta posms no A. Saharova ielas līdz Līvānu un Lubānas ielai ir aizgūts no bijušā 370. ekspresbusa maršruta.
Kopš 2023. gada 1. februāra iekāpšana 33. maršruta autobusos notiek tikai pa pirmajām durvīm.
Maršruts
Virzienā Jugla — Pļavnieki autobusi kursē pa šādām ielām: Murjāņu iela, Brīvības gatve, Silciema iela, Murjāņu iela, Juglas iela, Malienas iela, Hipokrāta iela, Biķernieku iela, Ulbrokas iela, Brāļu Kaudzīšu iela, A. Saharova iela, Lubānas iela, Dārzciema iela, Rēzeknes iela, Līvānu iela, Lubānas iela.
Virzienā Pļavnieki — Jugla autobusi kursē pa šādām ielām: Lubānas iela, Rēzeknes iela, Dārzciema iela, Lubānas iela, A. Saharova iela, Brāļu Kaudzīšu iela, Ulbrokas iela, Biķernieku iela, Hipokrāta iela, Malienas iela, Juglas iela un Murjāņu iela.
Pieturvietas
Virzienā Jugla — Pļavnieki ir 22 pieturas.
Virzienā Pļavnieki — Jugla ir 20 pieturas.
Chrysolina chalcites
Chrysolina chalcites ir lapgraužu dzimtas suga. Izplatīta Eiropā: Itālijā (Apūlija), Latvijā, Balkānu pussalā, Donavas upes ūdenskrātuves apvidū, Dienvidukrainā un Krievijas Eiropas daļas dienvidos, kā arī Kaukāzā, Anatolijā, Tuvajos Austrumos, Centrālāzijā un Ēģiptē. Sastapt vaboles var solončakos.
Pieaugušo vaboļu (imago) ķermeņa garums ir 5,5 — 7 mm; ķermenis ir olīvzaļā vai bronzas krāsā, šagrēna, ar vāju spīdumu. Ķermeņa augšdaļa (neieskaitot segspārnus) ar gandrīz neredzamiem un ļoti retiem punktiem. Ūsas un kājas ir rudi brūnas, ūsu pamatnes ir dzeltenīgas.
Jēkabs Bīne
Jēkabs Bīne (dzimis Rīgā, miris  Rīgā) bija Latvijas gleznotājs, vitrāžists, pedagogs un mākslas kritiķis, Neatkarīgo mākslinieku vienības biedrs.
Biogrāfija
Jēkabs Bīne dzimis 1895. gada 11. aprīlī Rīgā tirgotāja ģimenē.
Māksliniecisko izglītību guvis Rīgas pilsētas mākslas skolā (1913 — 1915), Harkivas mākslas skolā (1916 — 1918), kā arī Latvijas Mākslas akadēmijā, kur 1926. gadā beidzis Jāņa Tilberga Figurālās glezniecības meistardarbnīcu ar diplomdarbu "Augšāmcelšanās". Strādājis kā lektors Latvijas Tautas universitātes Mākslas studijā (1928 — 1940), Mājturības institūtā Kaucmindē (1932 — 1939), Rīgas valsts mākslas amatniecības skolā (1933 — 1944), Rīgas daiļkrāsotāju biedrības skolā (1936 — 1939), Latvijas Mākslas akadēmijā (1942 — 1944 kā docents), kur vadījis ģipša galvas un portretu zīmēšanas klasi. Vēlāk strādājis Kuldīgas mākslas vidusskolā (1944 — 1951) un Latvijas PSR Mākslas kombinātā (1951 — 1955). Bijis Neatkarīgo mākslinieku vienības (1922 — 1928), Latvju mākslinieku biedrības (1928 — 1938) un biedrības "Dardedze" (1939) biedrs. Mākslinieku Savienības biedrs no 1945. gada. Apbalvots ar Kultūras Fonda stipendiju (1928) un godalgu (1933). Miris 1955. gada 24. oktobrī Rīgā.
Mākslinieciskā darbība
Strādājis visos glezniecības žanros, īpaši portretā un sadzīves žanrā, palaikam izmantojot mitoloģiskos sižetus. Bijis reālisma tradīciju kopējs, dažos darbos ir stilizācijas un dekoratīvisma iezīmes. Darbojies arī monumentālajā mākslā, uzgleznojot gleznas Vecsaules, Cesvaines un Jumpravas baznīcām. Pēckara gados galvenokārt pievērsies vitrāžām.
Mākslas kritiķa darbība
Rakstījis mākslas kritikas izdevumos "Sējējs", "Atpūta", "Brīvā Zeme", "Studentu Dzīve". Sarakstījis arī vairākas grāmatas — "Krāsu saskaņas mācība" (1936), kā arī sarakstījis Vilhelma Purvīša redakcijā izdotās "Mākslas vēstures" 2. sējumam apcerējumus "Baroka un rokoko glezniecība Anglijā", "Baroka un rokoko glezniecība Itālijā", " 17. un 18. gadsimta glezniecība Vidus un Ziemeļu Eiropā".
2023. gada marta Gruzijas protesti
2023. gada marta Gruzijas protesti bija vairākas ielu demonstrācijas, kas notika visā Gruzijā saistībā ar parlamenta atbalstu ierosinātajam "Ārvalstu ietekmes caurskatāmības likumam", kas paredz, ka NVO jāreģistrējas kā "ārvalstu ietekmes aģentiem", ja no ārvalstīm saņemtie līdzekļi sasniedz vairāk nekā 20% no kopējiem ieņēmumiem. Policija izmantoja ūdens lielgabalus un asaru gāzi, lai izklīdinātu protestus, īpaši galvaspilsētā Tbilisi. Parlaments protestu rezultātā atsauca likumprojektu 2023. gada 10. martā.
Priekšvēsture
2022. gada 9. jūnijā Eiropas Parlaments izdeva sešu lappušu garu rezolūciju, kurā apsūdzēja Gruzijas valdību preses brīvības graušanā valstī. Tā arī ieteica Eiropas Savienībai noteikt sankcijas valdošās partijas "Gruzijas sapnis" dibinātājam Bidzinam Ivanišvili par "viņa lomu Gruzijas politisko procesu pasliktināšanā".
Eiropadome 2022. gada 23. jūnijā piešķīra Ukrainai un Moldovai kandidātvalstu statusu pievienošanās Eiropas Savienībai. Tomēr tā atlika kandidātvalsts statusa piešķiršanu Gruzijai, līdz tiktu izpildīti noteiktie nosacījumi. Eiropadome pauda gatavību piešķirt Gruzijai Eiropas Savienības kandidātvalsts statusu pēc ieteikto reformu kopuma.
2022. gada 28. jūnijā Eiropas Padomes Parlamentārā asambleja publicēja deklarāciju, kurā teikts, ka ieslodzītais bijušais prezidents Miheils Saakašvili nekavējoties jāārstē speciālā iestādē ārvalstīs. Saakašvili, kurš 2013. gadā pameta Gruziju un kuram Tbilisi pilsētas tiesa aizmuguriski piesprieda sešu gadu cietumsodam par varas ļaunprātīgu izmantošanu, piesavināšanos un iesaistīšanos opozīcijas deputāta slepkavības mēģinājumā, paziņoja par atgriešanos Gruzijā 2021. gada 1. oktobri, pašvaldību vēlēšanu priekšvakarā. Vēlāk viņš tika arestēts Tbilisi. Pēc izmeklēšanas datiem, Saakašvili valstī iekļuvis slepus, slēpjoties ar piena produktiem piekrautā puspiekabē. Viņš nelikumīgi šķērsoja Gruzijas valsts robežu, apejot muitas kontroli. Viņu ievietoja Rustavi cietumā, kur viņš pieteica bada streiku. Viņa personīgais ārsts lūdza varas iestādēm pārvest viņu uz slimnīcu, jo viņš turpināja badastreiku un viņa veselības stāvoklis pasliktinājās.
2022. gada 14. decembrī Eiropas Parlaments atkārtoti aicināja Eiropadomi piemērot sankcijas Ivanišvili, apsūdzot viņu demokrātiskā politiskā procesa bojāšanā Gruzijā, vienlaikus aicinot Gruzijas valdību atbrīvot Saakašvili medicīnisku iemeslu dēļ, lai viņš varētu ārstēties ārzemēs.
2023. gada 14. februārī Eiropas Parlaments pieņēma trešo nesaistošu rezolūciju, apsūdzot Gruzijas valdību un Bidzinu Ivanišvili par sliktu izturēšanos pret Miheilu Saakašvili cietumā, kārtējo reizi aicinot viņu atbrīvot no cietuma un noteikt pret Ivanišvili personiskas sankcijas.
Partija "Gruzijas sapnis" kritizēja rezolūcijas. Premjerministrs Irakli Garibašvili rezolūcijas nodēvēja par "bezatbildīgām un aizskarošām pret mūsu tautu". Gruzijas sapņa parlamenta deputāts Dimitri Hundadze apšaubīja Gruzijas dalības ES politiku, sakot: "Mēs neatteiksim savu cieņu, lai iegūtu [kandidāta] statusu! [. . . ] Neviens nebiedēs ne Bidzinu Ivanišvili, ne Gruzijas valsti ar sankciju draudiem.
2. augustā Gruzijas deputāti Sozars Subari, Miheils Kavelašvili un Dimitri Hundadze pameta valdošo "Gruzijas sapni" un izveidoja "Tautas varas kustību". Pēc deputātu vārdiem, viņu mērķis bija izteikties un atklāt patiesību, kas "paslēpta Gruzijas politikas aizkulisēs". "Tautas varas" locekļi publicēja vairākas publiskas vēstules, apsūdzot ASV un Eiropas Savienību mēģinājumos gāzt Gruzijas valdību. Kustība ir īpaši kritizējusi ASV ārpolitiku Gruzijā. Tās dalībnieki ir apšaubījuši ASV finansējumu Gruzijai, sakot, ka tas tikai kalpojis amerikāņu interešu stiprināšanai Gruzijā uz Gruzijas valsts institūciju un suverenitātes rēķina. Kustība "Tautas spēks" ir apsūdzējusi ASV un Eiropas Savienību par iejaukšanos valsts iekšējās lietās un Gruzijas tiesu varas graušanu. Tiesu reformas bija starp 12 Eiropas Savienības vēlmēm, lai Gruzija iegūtu ES kandidātvalsts statusu, lai gan, pēc "Tautas varas" domām, priekšlikuma mērķis bija "pakļaut Gruzijas tiesu varu ārvalstu kontrolei". Kustība ir apsūdzējusi vairākas Gruzijas politiskās partijas (tostarp lielāko opozīcijas partiju "Apvienotā Nacionālā kustība", kuru vada Miheils Saakašvili) un NVO, ka tās ir "amerikāņu aģenti". Saskaņā ar "Tautas varas" kustības izteikumiem, Saakašvili nelikumīgi atgriezās Gruzijā, lai rīkotu apvērsumu, un viņu atbalstīja ASV un Eiropas Parlamenta deputāti. "Tautas varas" locekļi sīkāk paskaidroja, ka ASV vēstniecība Gruzijā strādā, lai valsti ievilktu Krievijas un Ukrainas karā un ka Gruzijas valdību un Ivanišvili Eiropas Parlaments tā sodīja par miermīlīgo politiku un atteikšanos atvērt "otro fronti” pret Krieviju Gruzijā. "Gruzijas sapnis" noraidīja šo kritiku par ASV iesaistīšanos Gruzijas lietās, un Irakli Garibašvili sacīja, ka ASV un Eiropas Savienība ir Gruzijas "stratēģiskie partneri". Tikmēr seši citi deputāti pievienojās kustībai no "Gruzijas sapņa", atņemot tai parlamenta vairākumu. Tajā pašā laikā deviņi Tautas spēka kustības deputāti parlamentā nolēma palikt valdošajā vairākumā, atbalstot Irakli Garibašvili valdību. "Gruzijas sapņa" priekšsēdētājs Irakli Kobahidze apņēmās sadarboties ar "Tautas varu" svarīgākajos jautājumos.
Kustība "Tautas spēks" 29. decembrī pauda nodomu izstrādāt ārvalstu aģentu likumu, lai ierobežotu ārvalstu ietekmi valstī. 2023. gada 15. februārī Gruzijas parlamentā tika iesniegts projekts "Ārvalstu ietekmes atklātības likums".
Likumprojekts
Saskaņā ar likumprojektu nekomerciālas juridiskās personas (visizplatītākā NVO forma Gruzijā), raidorganizācijas, juridiskas personas, kurām atsevišķi vai kopīgi pieder drukāts plašsaziņas līdzeklis, kas darbojas Gruzijā, un juridiskas personas, kurām pieder vai kuras izmanto kopīgi vai ar citiem, interneta domēnam un/vai interneta uzturēšanai, kas paredzēta informācijas izplatīšanai internetā gruzīnu valodā, jāreģistrējas publiskajā reģistrā kā "ārvalstu ietekmes aģentiem" un tie ir pakļauti Tieslietu ministrijas uzraudzībai, ja viņi saņem vairāk vairāk nekā 20% no viņu gada ienākumiem no "svešas varas". Likumprojekts uzliek par pienākumu NVO atklāt savu līdzekļu avotu, bet nenosaka nekādus ierobežojumus to darbībai. "Gruzīnu sapnis" atbalstīja likumprojektu, sakot, ka tas veicinās ārvalstu finansēto NVO finansiālo caurskatāmību.
ASV Valsts departamenta pārstāvis Neds Praiss kritizēja likumprojektu un salīdzināja to ar Ungārijas un Krievijas ārvalstu aģentu likumiem. Pilsoniskās sabiedrības organizācijas iebilda pret likumprojektu kā cilvēka pamattiesību, konkrēti preses brīvības, pārkāpumu. Atbildot uz to, kustība "Tautas spēks" paziņoja, ka likumprojekts ir balstīts uz "amerikāņu modeli". "Gruzijas sapņa" līderis Irakli Kobahidze kritizēja gan ASV, gan Krievijas likumus. Viņš sacīja, ka Gruzijas likumprojekta pamatā ir ASV tiesību akti, taču tas ir ievērojami mīkstināts, lai tas atbilstu Eiropas Cilvēktiesību tiesas standartiem, piebilstot, ka, ja ASV likums tiktu pārcelts uz Eiropas telpu, tas būtu pretrunā ar Eiropas cilvēktiesību standartiem. Kritiķi sacīja, ka likumprojekts atspoguļo autoritāru līnijas izmaiņu un varētu kaitēt Gruzijas cerībām uz dalību Eiropas Savienībā. ASV vēstniecība Gruzijā paziņoja, ka likumprojekts ir Kremļa iedvesmots un nav savienojams ar Gruzijas iedzīvotāju nepārprotamo vēlmi pēc integrācijas Eiropā un demokrātijas attīstības. Paziņojumā teikts, ka likums būtu kaitējis Gruzijas attiecībām ar tās stratēģiskajiem partneriem. Eiropas Savienības ārpolitikas vadītājs Žuzeps Borels sacīja, ka likumprojekts ir "ļoti slikta attīstība" Gruzijai un tās iedzīvotājiem. Viņš sacīja, ka likumprojekts draud ar negatīvu ietekmi uz pilsonisko sabiedrību un mediju organizācijām. Borels norādīja, ka likumprojekts var nopietni ietekmēt Gruzijas attiecības ar ES, un aicināja Gruziju ievērot apņemšanos veicināt demokrātiju. ASV un Eiropas Savienība paziņoja, ka, ja likumprojekts kļūtu par likumu, Gruzijai būtu grūti iestāties NATO vai Eiropas Savienībā. Dažas citas starptautiskās organizācijas pauda bažas par likumprojektu, sakot, ka likumprojekts būtu bijis pretrunā Gruzijas demokrātiskajai attīstībai.
Irakli Kobahidze sacīja, ka parlaments likumprojektu nosūtīs Venēcijas komisijai rekomendāciju sniegšanai un tā atbilstības Eiropas standartiem pierādīšanai.
Reaģējot uz kritiku, ka likumprojekts ir balstīts uz Krievijas, nevis Amerikas likumdošanu, Tautas vara papildus reģistrēja alternatīvo likumprojektu, kas ir tiešs ASV likuma tulkojums. Otrais no diviem likumprojektiem ietver pirmā likumprojekta darbības jomu, iekļaujot personas, un paplašina sodus, iekļaujot brīvības atņemšanu uz laiku līdz pieciem gadiem.
Notikumi pa dienām
2023. gada 6. martā Juridiskās komisijas uzklausīšanas laikā par likumprojektiem izcēlās kautiņš starp valdošās koalīcijas un opozīcijas deputātiem. Pie parlamenta ēkas sākās protesti, aicinot deputātus noraidīt likumprojektus.
2023. gada 7. martā parlaments pirmajā lasījumā ar 76 balsīm par un 13 pret pieņēma ierosināto "Ārvalstu ietekmes atklātības likumu". Pie Gruzijas parlamenta tika organizēti protesti, kas vēlāk izvērtās vardarbīgi, protestētājiem mēģinājot iebrukt ēkā un apmētāt ar "Molotova kokteiļiem" tiesībsargātājus. Policijas darbinieki pret protestētājiem izmantoja asaru gāzi un ūdensmetējus.
2023. gada 8. martā desmitiem tūkstošu cilvēku protestēja pie parlamenta ēkas, aicinot parlamentu apturēt turpmākās diskusijas par ārvalstu aģentu likumu.
2023. gada 9. martā valdošā koalīcija paziņoja, ka atsauks likumprojektus. Viņi norādīja, ka nepieciešamas plašākas diskusijas ar sabiedrību, lai pārliecinātu sabiedrību par šīs likumdošanas nozīmību.
Iekšlietu ministrija vēlāk tajā pašā dienā paziņoja, ka visas personas, kas 7. un 8. martā arestētas saistībā ar administratīvo apsūdzību, ir atbrīvotas.
2023. gada 10. martā valdošā koalīcija atsauca vienu no diviem likumprojektiem, bet otrs zaudēja oficiālajā parlamenta otrās sēdes balsojumā ar tikai vienu balsi par, 36 balsīm pret un 76 atturoties.
Gruzijas valdība
Gruzijas prezidente Salome Zurabišvili pauda savu atbalstu protestētājiem, sakot, ka "Eiropas integrācijas ceļš ir jāaizsargā". Viņa ir paziņojusi, ka uzliks veto un atcels likumprojektu.
Gruzijas premjerministrs Irakli Garibašvili 7. martā atkārtoti apliecināja atbalstu likumam, sakot, ka ierosinātie noteikumi par ārvalstu aģentiem atbilst "Eiropas un pasaules standartiem".
Gruzijas Iekšlietu ministrija lūdza protestētājus izklīst, brīdinot, ka tiks veikti "juridiski pasākumi", lai atjaunotu mieru. Ministrija paziņoja, ka protests pārsniedza miermīlīgus ietvarus un izvērtās vardarbībā. Ministrija arī norādīja, ka arī policija bija spiesta pielietot proporcionālu spēku sabiedriskās kārtības atjaunošanai
Vairāk nekā 60 pilsoniskās sabiedrības organizācijas un plašsaziņas līdzekļi ir paziņojuši, ka neievēros likumprojektu, ja tas tiks parakstīts kā likums.
Savienotās Valstis
Neds Praiss atbalstīja protestus un sacīja, ka "ASV ir instrumenti, lai sauktu pie atbildības tos, kas darbojas pretrunā ar Gruzijas tautas gribu", norādot uz iespējamām sankcijām pret Gruzijas amatpersonām par 7. marta notikumiem. Valsts sekretāra palīgs Tods Robinsons, bijušais vēstnieks Venecuēlā, asi kritizēja tiesību aktus, būdams Tbilisi, kur viņš ieradās 1 dienu pirms protestu izcelšanās saistībā ar citu pasākumu, nosaucot to par "likumu, kas balstīts uz Krievijas, nevis Gruzijas interesēm. ".
Krievija
Marija Zaharova kritizēja Eiropas Savienības nostāju attiecībā uz situāciju Gruzijā un apsūdzēja Žuzepu Borelu "pieklājības robežu pārkāpšanā" un "spiediena izdarīšanā uz Gruzijas pilsoņiem".
Krievijas ārlietu ministrs Sergejs Lavrovs situāciju Gruzijā salīdzināja ar Eiromaidanu Ukrainā. Krievijas Federācijas Ārlietu ministrija brīdināja gruzīnus par šādu notikumu nevēlamām sekām.
Krievijas prezidenta preses sekretārs Dmitrijs Peskovs sacīja, ka Krievijai ar likumprojektu nav nekāda sakara un tas vairāk līdzinās ASV Ārvalstu aģentu reģistrācijas likumam. Viņš arī piebilda, ka Krievija uzrauga situāciju un ir ieinteresēta, lai situācija pie tās robežas saglabātos mierīga.
Krievijas propagandiste Margarita Simoņjana sacīja, ka Krievija nekavējoties bombardēs Tbilisi, ja Gruzija atklās "otro fronti" pret Krieviju.
Abhāzija
Abhāzijas ārlietu ministrs Inals Ardzinba paziņoja, ka ASV cenšas veikt apvērsumu Gruzijā, lai destabilizētu reģionu un uzsāktu Krievijas un Ukrainas kara "otro fronti" Dienvidkaukāzā.
Ukraina
Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis notikušos protestus nosauca par " demokrātijas uzvaras" zīmi, kā arī pieminēja to, kā ukraiņu tauta cerēja uz gruzīnu panākumiem kopš 7. marta, kad sākās protesti.
Ārons Vinters
Ārons Mohameds Vinters (nl, dzimis ) ir Nīderlandes futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Nīderlandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Vinters ir Grieķijas futbola izlases trenera asistents.
Savas karjeras laikā spēlējis Nīderlandē un Itālijā. Ar Ajax komandu 1990. gadā uzvarējis Eredivisie, kā arī ieguvis vienu UEFA Kausu ieguvēju kausu un vienu UEFA kausu. Itālijā pārstāvējis Lazio un Internazionale komandas.