cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tatjana Kuzņecova
Dzīvesgājums
Kopš 1959. gada Kuzņecova 1. Maskavas aeroklubā nodarbojās ar izpletņlēkšanu. 1961. gadā viņa kļuva par PSRS izpletņlēkšanas sporta meistaru, bija daudzu sacensību čempione. 1962. gada sākumā DOSAAF avioklubos tika izvēlētas kandidātes pirmajai sieviešu kosmonautu grupai. Kuzņecova februārī izgāja medicīnas komisiju. 12. aprīlī viņa tika ieskaitīta kosmonautu sagatavošanas grupā un iesaukta armijā.
Līdz 1965. gada janvārim Tatjana Kuzņecova apguva vispārējo kosmonautu sagatavošanas kursu. Pēc eksāmenu nokārtošanas 23. janvārī viņa tika iekļauta kosmonautu 2. vienībā. Viņa bija jaunākā no visiem kosmonautiem, bet ļoti pieredzējusi izpletņlēkšanā. Kuzņecova gatavojās lidojumam kosmosa kuģī ar Vostok. Līdz 1962. gada vasaras beigām dažu neveiksmju dēl fiziski un emocionāli grūtajā sagatavošanās režīmā viņa pārtrauca treniņus. 1965. gadā viņa atsāka kosmisko sagatavošanu. 1965. un 1966. gadā Kuzņecova gatavojās sieviešu apkalpes lidojumam ar Voshod ar iziešanu atklātā kosmosā. 1966. gadā Voshod programma tika atcelta. No 1964. gada Kuzņecova studēja Žukovska Kara gaisa inženieru akadēmijā inženieru fakultātē, ko absolvēja 1969. gadā, iegūstot kvalifikāciju "lidotājs kosmonauts inženieris".1969. gada 1. oktobrī Kuzņecova tika izslēgta no kosmonautu vienības sakarā ar sieviešu kosmonautu grupas izformēšanu.
Tatjana Kuzņecova turpināja dienestu gaisa spēkos kā inženiere, vēlāk kā militārā pārstāve vairākās organizācijās.
Firte
Firte ir pilsēta Vācijā, ziemeļu Bavārijā. Firte robežojas ar daudz lielāko Nirnbergu, abu pilsētu centri atrodas 7 kilometru attālumā viena no otra.
Tatjana Kuzņecova
Dzīvesgājums
1978. gadā, kad tika atjaunota ideja par sieviešu kosmisko lidojumu, Kuzņecova atsāka kosmonautu gatavošanos. 1979. gadā viņa kā inženiere sāka dienestu Kosmonautu sagatavošanas centrā. 1982. gadā viņa kļuva par 4. laboratorijas vadītāju. Militāro dienestu Kuzņecova atstāja 1991. gada 6. aprīlī Gaisa spēku pulkveža pakāpē.
Firte
Firte, Nirnberga un Erlangene kopā ar dažām mazākām pilsētām veido Centrālo Frankonijas metrapoli, kas ir viena no 23 galvenajiem centriem Bavārijā un viena no 11 metropolēm Vācijā.
2007. gadā pilsēta svinēja savu pirmo tūkstošgadi, pirmo reizi tā ir minēta 1007. gada 1. novembrī. Tūkstošgades jubilejā, Vācijas Zinātnes ministrija pasniedza pilsētai Zinātnes pilsētas titulu.
Ievērojamas personības
Firtē dzimuši vai dzīvojuši:
Dainis Liņķis
Dainis Liņķis (dzimis ) ir latviešu motosportists, Latvijas un Baltijas čempions motošosejā. Startē SuperBike klasē ar Kawasaki ZX-10R. No 2009. gada sacensībās startē ar 18. numuru, no 2008. gadā startēja ar 17. numuru, bet līdz 2008. gadam startēja ar 118. numuru.
Sasniegumi
2006. gadā startē Super Sport klasē un ieguva 5. vietu Latvijas čempionātā, SuperSport klasē, 6. vietu Baltijas čempionātā, SuperSport klasē un 6. vietu Austrumeiropas kausā, SuperSport klasē. 2007. gadā startē B-1000 klasē. Iegūst 1. vietu Latvijas čempionātā, B-1000 klasē, 1. vietu Baltijas čempionātā, B-1000 klasē, 12. vietu Bike Promotion Fahrertrainings 1.posmā, Čehijā, Brno un 17. vieta Jura Racing GmbH & Co KG 1.posmā, Ungārijā.
2008. gadā startē SuperBike klasē un iegūst 9. vietu Bike Promotion Fahrertrainings posmā, Čehijā, Brno, 2. vietu Baltijas čempionātā, SuperBike klasē. Ieguvis arī 19. vietu UEM ALPE ADRIA CHAMPIONSHIP 2008 posmā, un 4. vietu Bike Promotion Fahrertrainings GmbH posmā, Čehija, Brno. 2009. gadā startē 600ccm klasē. Iegūst 1. vietu Lietuvas čempionātā Supersport klasē un 1. vietu LaMSF kausa izcīņā Superstock klasē. 2010. gadā startē SuperBike klasē. Iegūst 1. vietu Latvijas čempionātā SuperBike klasē, 3. vietu Baltijas čempionātā SuperBike klasē un 9. vietu Bike Promotion Fahrertrainings GmbH posmā Čehijā, Brno, kas norisinājās no 12. līdz 15. aprīlim. 2012. gadā startē SuperBike klasē un iegūst 8. vietu Pro Speed posmā Slovākijā, kas norisinājās no 4. līdz 6. jūnijam.
2013. gadā nodarbojas ar motobraucēju trenēšanu un organizē starptautiskas motošosejas sacīkstes Biķernieku trasē. 2014. gadā iegūst 7. vietu Slovakia Ring posmā, Slovākijā un 2. vietu Latvijas čempionātā B600 klasē.
Meksikas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Meksikas sportisti, kuri olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas.
Līdz šim olimpiskajās spēlēs Meksikas sportisti ir izcīnījuši 69 medaļas (13 zelta, 24 sudraba un 32 bronzas medaļas). Visas šīs medaļas ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs. Visvairāk no olimpiskajiem sporta veidiem Meksikas sportisti ir izcīnījuši daiļlēkšanā (14 medaļas), otrajā vietā ir bokss (13 medaļas). Kopumā Meksikas sportisti olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši medaļas 16 dažādos olimpiskajos sporta veidos.
Ar medaļām bagātākais Meksikas sportists ir daiļlēcējs Hoakins Kapilja, kurš olimpiskajās spēlēs, kopumā ir izcīnījis 4 medaļas (1 zelta, 1 sudraba un 2 bronzas medaļas). Savukārt Umberto Mariless (jāšanas sports) ir vienīgais Meksikas sportists, kurš ir izcīnījis divas zelta medaļas. Bet tekvondo sportiste Marija Espinosa kļuva par pirmo Meksikas sportisti, kura olimpiskās medaļas ir izcīnījusi trijās olimpiskajās spēlēs pēc kārtas (no 2012. līdz 2016. gadam).
Sportistu uzskaitījums
Šajos uzskaitījumos iekļauti tie sportisti, kas olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Meksiku.
Ventspils iela (Liepāja)
Ventspils iela ir iela Liepājā, kas atrodas Ziemeļu priekšpilsētas apkaimē. Ventspils iela sākas krustojumā ar Mucenieku ielu un beidzas krustojumā ar Pulvera ielu. Ielas garums ir ap 1900 m un to pilnībā sedz asfalts. Ielas apbūve pārsvarā sastāv no savrupmājām. Caur ielu kursē 3., 6., 7. un 8. autobusu maršruts.
Ventspils ielā 51 atrodas Liepājas Valsts tehnikums.
Čarakas samhita
Čarakas samhita (sa) jeb Čarakas sakopojums ir Sanskritā uzrakstīts medicīnas traktāts, kas apkopo Senās Indijas medicīnas zināšanas no aptuveni 7. gadsimta p.m.ē. līdz 1. gadsimtam m.ē. Tas tiek uzskatīts par vienu no Ājurvēdas pamattekstiem.
Saturs
Čarakas samhita ir sadalīta astoņās sadaļās jeb stānās:
Latvijas vēstnieks Beļģijā
Latvijas Republikas vēstnieks Beļģijas Karalistē ir Latvijas Republikas ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks, kurš pilda oficiālā pārstāvja amatu Beļģijā. Vēstniecība atrodas 122 rue du Commerce Briselē.
Vēsture
1921. gada 26. janvārī Beļģijas Karaliste atzina Latvijas Republiku. Sākotnēji Latvijas sūtnis rezidēja Parīzē, kopš 1924. gada Latviju Briselē pārstāvēja ģenerālkonsuls Jānis Lazdiņš, 1927. gadā izveidoja Latvijas sūtniecību Beļģijā. 1940. gada vasarā Latvijas sūtnis Miķelis Valters pēc Beļģijas okupācijas beidza savu darbību, bet Latvijas sūtniecības ēku Vācijas okupācijas vara nodeva savai tālaika sabiedrotajai Padomju Savienībai. Otrā pasaules kara beigās 1945. gada 27. janvārī Miķelis Valters kā Latvijas sūtnis Beļģijā kopā ar sūtņiem Jūliju Feldmani un Vili Šūmani nosūtīja telegrammu britu premjeram Vinstonam Čērčilam, kurā izteica protestu pret Latvijas okupāciju un aneksiju.
Beļģija neatzina padomju okupācijas laika Latvijas PSR valsts varas un pārvaldes iestādes par likumīgām. Abu valstu diplomātiskās attiecības atjaunoja 1991. gada 5. septembrī. 1994. gadā atklāja Latvijas vēstniecību Beļģijā.
Horhe Sančess
Horhe Eduardo Sančess Ramoss (es, dzimis ) ir Meksikas futbolists, spēlē labās malas aizsarga pozīcijā, pārstāv Meksikas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Sančess spēlē Nīderlandes Eredivisie līgas komandā Ajax.
Iepriekš Sančess ir spēlējis Meksikas komandās Santos Laguna un Club América.
Meksikas futbola izlases rindās debitējis 2019. gadā. Piedalījies 2022. gada FIFA Pasaules kausā. 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs ar izlasi ieguvis bronzas medaļu. Palīdzējis arī izlasei uzvarēt 2023. gada CONCACAF Zelta kausā.
Sasniegumi
Santos Laguna
Meksika
1966. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
1966. gada Eirovīzijas Dziesmu konkurss bija vienpadsmitais Eirovīzijas dziesmu konkurss, kas notika 1966. gada 5. martā, otro reizi Luviņī villā (Villa Louvigny), Luksemburgā. Konkursā pirmo reizi laurus plūca Austrija ar dziedātāju Udo Jirgensu, kurš izpildīja dziesmu Merci Cherie vācu valodā. Bija divas valstis, kas ieguva 0 punktus: Itālija un Monako.
Norises vieta
1966. gada konkurss notika Luviņī villā Luksemburgas pilsētā. Tur norisinājās arī 1962. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss. Pašlaik šajā ēkā darbojas Luksemburgas Veselības ministrija.
Ribeiru
Ribeiru var būt:
Durbes kokle
„Durbes kokle” jeb „kuršu kokle”  ir 1895. gadā atrasta piecstīgu kokle. Tā ir senākā zināmā kokle. Par kokles izgatavošanas laiku ir dažādas versijas — no 13. gadsimta līdz 17. gadsimta otrai pusei. Patlaban instruments atrodas Latvijas Nacionālā vēstures muzeja krājumā.
Vēsture
Kokli 1895. gadā etnogrāfiskajā ekspedīcijā Grobiņas apriņķa Durbes pagasta Rutku ciema „Roņos” Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisija saņēma no aptuveni astoņdesmitgadīgā baznīcas pērmindera Jukuma Bokuma, kura vectēvs Jūlijs Bokums to esot atradis Apaļu ciemā.
Rubens Agaronjans
Rubens Agaronjans (ru; dzimis ) ir Rīgā dzimis armēņu tautības Krievijas vijolnieks.
Beidzis Maskavas konservatoriju (mācījies pie Leonīda Kogana). No 1971. gada pasniedza Erevānas konservatorijā. 1980. gadā ieguva Armēnijas PSR Tautas mākslinieka titulu, bet 1988. gadā — Armēnijas valsts prēmiju. No 1996. gada darbojas Krievijā, un ir Borodina stīgu kvarteta pirmā vijole. 2001. gadā ieguva Krievijas Valsts prēmiju.
Dziedāšana
Dziedāšana ir muzikālu skaņu radīšanas māksla ar balsi, kurai, atšķirībā no runāšanas, ir raksturīga tonalitāte un ritms. Cilvēkus, kas dzied, sauc par dziedātājiem jeb vokālistiem. Dziedāt var dziesmas, ārijas un rečitatīvus. Ja dziesmai vārdus nezina, tad parasti dziedāt gribētājs dungo. Dziedāt var gan ar mūzikas instrumentu pavadījumu, gan bez tā. Dziedāt var gan vienatnē (solists), gan arī vairāku cilvēku kompānijā, piemēram, duetā, korī, ansamblī vai mūzikas grupā.
Jānis Krūmiņš
Jānis Krūmiņš var būt:
Krokets 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — dubultspēles
Par šo disciplīnu nekas plaši nav zināms. Ir zināmi divi startējušie Francijas sportisti, kuriem tika piešķirta zelta medaļa: Gastons Omuats un Žoržs Žoēns.
Pārstāvētās valstis un sportisti
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs kroketa sacensībās startēja 2 sportisti (1 komanda) no 1 valsts.
Zemenes (dziesma)
"Zemenes" ir latviešu grupas "Apvedceļš" dziesma ar Jāņa Krūmiņa vārdiem.
Dziesma uzvarēja 2002. gada „LNT Mūzikas video” sacensībā un ieguva piekto vietu šlāgermūzikas grupā sacensībā par 2002. gada Latvijas mūzikas ierakstu gada balvu.
2018. gadā "Zemenes" ieguva 24. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Rodins
Rodins ir krievu cilmes uzvārds.
Stens Mjūsels
Stenlijs Frenks "Stens" Mjūsels (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu beisbolists, spēlēja pirmās bāzes un ārējā laukuma spēlētāja pozīcijā. Visu 22 gadus ilgo karjeru viņš pārstāvēja MLB klubu Sentluisas "Cardinals".
S. Mjūselam kopā ar Villiju Meju pieder rekords par visvairāk startiem Visu zvaigžņu spēlēs, abi beisbolisti ir piedalījušies 24 Visu zvaigžņu spēlēs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem sitējiem beisbola vēsturē. Karjeras laikā S. Mjūsels veica 3630 sitienus, kā arī 475 mājas skrējienus. Trīs reizes tika atzīts par Nacionālās līgas vērtīgāko spēlētāju un tikpat daudz reižu izcīnīja uzvaru Pasaules sērijas izcīņā ar "Cardinals".
1969. gadā spēlētājs tika uzņemts Nacionālajā beisbola slavas zālē.
Jevgeņijs Vasjukovs
Jevgeņijs Vasjukovs (ru; Maskava —  Maskava ) bija Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1961).
Biogrāfija
1960. un 1970. gados bijis viens no vadošajiem PSRS šahistiem. Sešas reizes uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātos (1955, 1958, 1960, 1962, 1972, 1978). Daudzkārtējs PSRS šaha čempionātu finālu dalībnieks, kuros labāko panākumu guvis 1967. gadā Harkivā, kad izcīnījis 3. vietu aiz Mihaila Tāla un Ļeva Polugajevska.
Pulvera iela
Pulvera iela ir iela Liepājā, kas atrodas Ziemeļu priekšpilsētas un Zaļās birzes apkaimēs. Iela sākas krustojumā ar Oskara Kalpaka ielu un beidzas krustojumā ar Brīvības ielu. Ielas garums ir ap 5500 m un to pilnībā sedz asfalts. Caur ielu kursē 3., 6., 7. un 8. autobusu maršruts. Ielas apbūve pārsvarā sastāv no ražošanas ēkām.
Jevgeņijs Vasjukovs
Biogrāfija
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1965. gadā Polaņicazdrojā uzvarējis Akibas Rubinšteina memoriālā. 1974. gadā uzvarējis spēcīgā starptautiskā šaha turnīrā Manilā, apsteidzot Tigranu Petrosjanu, Bentu Larsenu, Svetozaru Gligoriču un Lajošu Portišu. Uzvarējis vai dalījis pirmās vietas turnīros Maskavā (1961, 1962), Belgradā (1961), Varnā (1964), Reikjavikā (1968), Skopjē (1970), Prāgā (1980), Atēnās (1987).
Par panākumiem turnīros FIDE 1958. gadā Vasjukovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1961. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Sekmīgi piedalījies senioru šaha čempionātos. 1995. gadā izcīnījis Pasaules senioru vicečempiona titulu, bet 2005. gadā dalījis 1. vietu Krievijas senioru šaha čempionātā un ieņēmis 3. vietu Pasaules senioru šaha čempionātā.
Naohiro Išikava
Naohiro Išikava (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
2048. gads
2048. gads būs garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies trešdienā.
Stefano Tatai
Stefano Tatai (it; Roma —  Tenerife) bija Itālijas starptautiskais meistars šahā (1966).
Biogrāfija
No 1960. gadu sākuma līdz 1990. gadu vidum bijis viens no vadošajiem Itālijas šahistiem. Divpadsmit reizes uzvarējis Itālijas šaha čempionātos (1962, 1965, 1967, 1970, 1974, 1977, 1979, 1983, 1985, 1990, 1991, 1995).
Uzvarējis vai dalījis pirmās vietas starptautiskajos šaha turnīros: Amsterdamas IBM (1968), Montekarlo (1969, kopā ar Ģēzē Forintošu), Romā (1984, kopā ar Ģulu Saksu), Santakrusā de Tenerifē (2004, 2008). 2001. gadā Sentvisentā (Itālija) izcīnījis sudraba medaļu pirmajā Eiropas senioru šaha čempionātā.
Pārstāvējis Itālijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1966. gadā Tatai piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), nosaukumu.
Alfrēds Birznieks
Alfrēds Birznieks (dzimis, miris ) bija latviešu zvērināts advokāts, politiķis un sabiedriskais darbinieks. Bijis Latvijas Republikas iekšlietu ministra pienākumu izpildītājs no 1919. gada 5. septembra līdz 8. decembrim, un iekšlietu ministrs no 1923. gada 20. jūnija līdz 1924. gada 8. maijam.
Dzīvesgājums
Dzimis Dobeles apriņķa Bērzmuižas pagasta Rentēs lauksaimnieka Jāņa Birznieka un viņa sievas Alīnes, dzimušas Bergs, ģimenē. Mācījās Līvbērzes pagastskolā un Jelgavas reālskolā. 1907. gadā kā brīvklausītājs apmeklēja lekcijas Tērbatas Universitātes Juridiskajā  fakultātē, bet no 1908. līdz 1912. gadam studēja tieslietas Maskavas universitātē. Turpmākos trīs gadus Birznieks Jelgavā strādāja par advokāta palīgu Stērstu Andreja (1853 - 1921) advokāta praksē.
Pirmā pasaules kara laikā A. Birznieks strādāja Astrahaņas zemstu dienestā par lietvedi, 1916. gadā viņš ieradās Rīgā, kur darbojās Baltijas latviešu bēgļu apgādāšanas komitejā - bija Budžetu nodaļas vadītājs, vēlāk arī  komitejas valdes loceklis. Pēc Februāra revolūcijas darbojies komisijā, kas pārzināja guberņu iestāžu funkciju nodošanu guberņu zemes padomēm. Kad Rīgā 1917. gada septembrī ienāca vācu karaspēks, A. Birznieks pārcēlās uz Tērbatu, kur tika iecelts par Vidzemes cietumu inspektoru. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada martā viņš atgriezās Jelgavā, kur turpināja strādāt par zvērināta advokāta palīgu, darbojās Radikāldemokrātu partijā. Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada 18. novembrī bija Latvijas Pagaidu valdības iekšlietu ministra Miķeļa Valtera biedrs. Pēc Miķeļa Valtera demisijas no 1919. gada 5. septembra līdz 8. decembrim A. Birznieks bija ministra amatā. Pēc Arveda Berga apstiprināšanas ministra amatā A. Birznieks atkal kļuva par ministra biedru.
Kopš A. Birznieks darbojās kā zvērināts advokāts Jelgavā, bet no  viņš praktizēja Rīgā, no 1922. līdz 1924. gadam darbojās partijā "Demokrātiskais centrs". 1922. gadā kandidēja 1. Saeimas vēlēšanās, sākotnēji nav ievēlēts, taču par deputātu kļuva, pēc tam, kad mandātu nolika Gustavs Zemgals. A. Birznieks kļuva par iekšlietu ministru Zigfrīda Annas Meierovica vadītajā valdībā. Šo amatu viņš saglabāja arī Voldemāra Zāmuēla valdībā, taču demisionēja. Šāds lēmums nebija nekāds retums; necik sen (1919. gada 31. augustā) arī M. Valters demisionēja, nevarot paciest partiju savstarpējās cīņas.
Darbība Iekšlietu ministrijā
A. Birznieku var uzskatīt par Iekšlietu ministrijas pelēko kardinālu — viņš kā otrā vai pirmā persona turēja roku uz ministrijas pulsa no 1918. gada 19. novembra līdz pat 1924. gada 8. maijam. Ilgstošā sastrādāšanās ar labējā spārna ministriem noteica A. Birznieka simpātijas pret Latviešu zemnieku savienību, realizējot tai pieņemamu politiku arī azartspēļu jautājumā.Iekšlietu ministra A. Birznieka viedoklis (un Latviešu zemnieku savienības nostāja) bija — neatļautas spēles tik un tā notiek, tāpēc jāatļauj tās, kurām nav tik ass raksturs. Spēlēm piemītošo ļaunumu daļēji attaisnojot no apgrozījuma maksātais % par labu labdarībai. Azartspēļu politiku sociāldemokrātiem izdevās mainīt, piedaloties Voldemāra Zāmuēla valdībā (27.01.1924.– 18.12.1924.), un arī tad tikai amatā nomainot A. Birznieku ar viņa partijas biedru Pēteri Juraševski. Pēc A. Birznieka "diskvalificēšanas" sociāldemokrāti sasparojās mainīt azartspēļu kursu. Diskvalificēt visu Zemnieku savienību sociāldemokrātiem nebija pa spēkam.
Ģimene
A. Birznieka sieva bija Ceraukstes pagasta zemnieka Andreja Pilkes meita Natālija (1890. gada 27. novembris - 1969. gada 3. maijs). A. Birzniekam bija divas meitas: Rasma (1915. gada 27. jūnijs — 1999. gada 13. februāris) un Daimona (1922. gada 2. marts — 1929. gada 26. jūlijs).
Džungo Fudžimoto
Džungo Fudžimoto (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||13||1
Turn 10 Studios
Vēsture
Turn 10 Studios tika dibināta Microsoft 2001. gadā, vadoties pēc Xbox Game Studios nodaļas, kas specializējas sacīkšu spēļu sērijas izstrādei, kas vēlāk kļuva pazīstamas kā Forza.
Turn 10 Studios uzsāka darbu pie Forza Motorsport spēles, kas bija domāta Xbox konsolei, ar uzsvaru uz braukšanas mehāniku un jaunākajām Xbox Live funkcijām. Oriģinālspēle tika izlaista 2005. gada maijā un ieguva lielu atzinību no kritiķiem un kopienas.
Gūstot panākumus, 2007. gada maijā Turn 10 izstrādāja Forza Motorsport 2 jaunajai Microsoft Xbox 360 konsolei. Turpmāk tika izlaistas jaunas spēles šai Xbox 360 konsolei, ieskaitot Forza Motorsport 5. Sākot ar Forza Motorsport 6, spēles tika izlaistas arī operētājsistēmai Windows 10.
Forza Horizon spēļu sērija izceļas ar "atklāto pasauli", Playground Games jautāja par piedalīšanos šīs spēles izstrādē, uz ko Turn 10 vadītājs piekrita sadarboties un kopīgi izstrādāt šīs spēles. Kopš tā laika abas kompānijas turpināja sadarboties tikai Forza Horizon spēļu sērijas ietvaros. Tikai Forza Horizon 2 izstrādi veica kompānija Sumo Digital, integrējot to Xbox 360.
Pagaidām astotais Forza Motorsport sarakstā, kuru anonsē 2020. gada 23. jūlijā, nosaukums nesatur numerāciju.
Buhta Tihaja
Buhta Tihaja (ru) bija vissezonas PSRS polārstacija Arktikā. Izvietojusies Franča Jozefa Zemei piederošajā Hukera salā Barenca jūras ziemeļos. Izveidota 1929. gadā kā pirmā pastāvīgā polārstacija Franča Jozefa Zemē un līdz 1932. gadam, kad izveidoja Ostrovrudoļfas polārstaciju, bija vistālāk ziemeļos esošā pastāvīgi cilvēku apdzīvotā apmetne.
2012.—2013. gada NBA sezona
2012.—2013. gada NBA sezona bija 67. Nacionālās basketbola asociācijas sezona. Regulārā sezona ilga no līdz. Šajā sezonā piedalījās 30 komandas (29 no ASV un 1 no Kanādas). Regulārajā sezonā tika izspēlētas 1229 spēles, katra komanda aizvadīja 82 spēles, izņemot "Celtics" un "Pacers", kuru spēle tika atcelta pēc sprādzieniem 2013. gada Bostonas maratonā. Šī bija pirmā reize kopš 1953.—1954. gada sezonas, kad visas komandas neaizvadīja vienāda skaita spēles.
Otro gadu pēc kārtas par NBA čempioniem kļuva Maiami "Heat" spēlētāji, kas finālsērijā ar 4—3 uzvarēja Sanantonio "Spurs". Tāpat otro gadu pēc kārtas par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts "Heat" spēlētājs Lebrons Džeimss.
Karmelo Entonijs (Ņujorkas "Knicks") ar vidēji spēlē gūtiem 28,7 punktiem bija sezonas rezultatīvākais spēlētājs. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju otro sezonu pēc kārtas un ceturto reizi karjerā tika atzīts Maiami "Heat" spēlētājs Lebrons Džeimss.
Buhta Tihaja
Vēsture
Stacija izveidota 1929. gada vasarā polārpētnieka Oto Šmita vadībā. Par vietu stacijas būvniecībai tika izvēlēts Tihajas līča ziemeļu krasts Hukera salas ziemeļrietumos. Šajā pat vietā notika Georgija Sedova polārās ekspedīcijas ziemošana 1913./1914. gadā. Oficiāli atklāta 30. augustā; stacijas darbību sākotnēji nodrošināja septiņu cilvēku komanda, pirmais stacijas vadītājs bija P. Iļļaševičs. Sākotnēji stacijas novērojumu programmā bija tikai meteoroloģija un aeroloģija.
2012.—2013. gada NBA sezona
2012. gada NBA drafts notika Prudential Center Ņuarkā, Ņūdžersijas štatā. Ar pirmo numuru Ņūorleānas "Hornets" izraudzījās Entoniju Deivisu. Hjūstonas "Rockets" organizēja 62. NBA Visu zvaigžņu spēli Toyota Center arēnā Hjūstonā. Tajā Rietumu komanda uzvarēja Austrumus ar 143–138. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Losandželosas "Clippers" spēlētājs Kriss Pols.
Pa konferencēm
Piezīmes
Lejasozoli
Lejasozoli ir ciems Limbažu novada Skultes pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V128, Aģes upes krastā.
Buhta Tihaja
Vēsture
1932. gadā sakarā ar 2. Starptautisko polāro gadu Ivana Papaņina vadībā stacija tika ievērojami paplašināta un reorganizēta par magnētisko observatoriju. Stacija nodrošināja ne tikai meteoroloģiskos, aeroloģiskos, ģeomagnētiskos, hidroloģiskos, aktinometrijas, jonosfēras, polārblāzmas un citus pētījumus, bet kalpoja arī kā atbalsta bāze tālākai arhipelāga un Arktikas izpētei. Atsevišķos periodos stacijā uzturējās līdz pat 60 cilvēku personāla un tajā dzimuši vismaz 11 bērni. Stacijā bija vairāk kā 20 ēkas, tajā skaitā vistālāk ziemeļos uzbūvētais lidmašīnu angārs.
2. Pasaules kara laikā Buhta Tihaja bija vienīgā PSRS polārstacija Barenca jūras ziemeļu daļā, kas nepārtrauca darbību. 1957./1958. gadā stacija piedalījās Starptautiskā ģeofizikas gada programmā.
1960. gadā stacija tika slēgta un pētniecības programma pārnesta uz Heisa salu uz Krenkeļa observatoriju.
Mūsdienās Buhta Tihaja ietilpst nacionālajā parkā Russkaja Arktika un to apsaimnieko Arktikas muzeju un izstāžu centrs. 2015. gadā stacija tika atzīta par kultūrvēsturiskā mantojuma objektu. Staciju restaurē, lai pielāgotu tūrisma vajadzībām. Stacijā ir atvērta pasta nodaļa.
Džerijs Sīgels
Džeroms "Džerijs" Sīgels (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu rakstnieks.
Kopā ar Džo Šusteru izveidojis Supermena tēlu, kas ir pirmais no mūsdienās pazīstamajiem komiksu supervaroņiem un viens no 20. gadsimta atpazīstamākajiem supervaroņiem. Pirmoreiz Supermena tēls parādījās 1938. gada komiksa Action Comics pirmajā numurā. Sākotnēji Supermena autori šo tēlu bija iecerējuši veidot kā ļaundari, taču šī ideja neguva panākumus. 1992. gadā viņš kopā ar Šusteru tika uzņemts komiksu industrijas Vila Eisnera komiksu slavas zālē un 1993. gadā — Džeka Kirbija slavas zālē.
Māria Ivanka
Māria Ivanka (hu; precējusies Budinska (hu), arī Māria Ivanka-Budinska; dzimusi Budapeštā) ir Ungārijas starptautiskā lielmeistare šahā (1978).
Biogrāfija
1970. un 1980. gados bijusi viena no Ungārijas vadošajām šahistēm. Deviņkārtējā Ungārijas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja (1967—1972, 1974, 1978, 1986). Sešas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros, kur labākos panākumus sasniegusi 1971. gadā Ohridā un 1976. gadā Tbilisi, kad dalījusi 4.—5. vietu.
Pārstāvējusi Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Sekmīgi piedalījusies starptautiskajos sieviešu šaha turnīros. Uzvarējusi turnīros Cinnovicē (1968), Vrņačka Baņā (1970), Veikanzē (1971), Vrņačka Baņā (1971), Brašovā (1972), Veikanzē (1973), Zalaegersegā (1979). Par panākumiem turnīros FIDE 1968. gadā Ivankai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1978. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Kopš 1993. gada reti piedalās šaha turnīros. 2002. gadā izdevusi autobiogrāfisku grāmatu par savām šahistes gaitām — "Sudraba karaliene" (en; ISBN 963-9160-36-9).
Denijs Džeikobss
Denjels Čārlzs Džeikobss (en, dzimis ) ir Amerikas Savienoto Valstu aktieris, dziedātājs, balss aktieris. Ievērību guvis ar karaļa Džuliana tēla ierunāšanu animācijas seriālā "Madagaskaras pingvīni", Ziemassvētku filmā Merry Madagascar (2009) un Valentīndienas filmā Madly Madagascar (2013), kas ir daļas no fransīžes "Madagaskara". Citās "Madagaskara" filmās karali Džulianu ierunā Saša Barons Koens.
Sējāns
Sējāns ir latviešu uzvārds.
Roberto Alvarado
Roberto Karloss Alvarado Ernandess (es, dzimis ) ir Meksikas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, pārstāv Meksikas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Alvarado spēlē Liga MX komandā Guadalajara.
Iepriekš pārstāvējis Meksikas komandas Celaya, Pachuca, Necaxa un Cruz Azul.
Meksikas futbola izlases rindās debitējis 2018. gadā. Pārstāvējis izlasi 2022. gada FIFA Pasaules kausā. Izcīnījis bronzas medaļu 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kā arī palīdzējis izlasei uzvarēt 2019. un 2023. gada CONCACAF Zelta kausā.
Sasniegumi
Pachuca
Necaxa
Meksika
Pesonens
Pesonens (fi; sieviešu dzimtē Pesonena) ir somu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Melitons Borha
Melitons Borha (es; dzimšanas gads nav zināms — miršanas gads nav zināms) bija Filipīnu nacionālais meistars šahā.
Biogrāfija
No 1950. gadu sākuma līdz 1960. gadu pirmajai pusei bijis viens no vadošajiem Filipīnu šahistiem. 1953. un 1957. gadā uzvarējis Filipīnu šaha čempionātos. Sekmīgi pārstāvējis Filipīnu komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1958-1960, 1964) un 1958. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.
Pēc profesijas bijis advokāts.
Cukura iela (Liepāja)
Cukura iela ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunās pasaules, Zaļās birzes un Tosmares apkaimēs. Iela sākas krustojumā ar Dūņu ielu un beidzas krustojumā ar Nākotnes ielu un Ģenerāļa Baloža ielu. Ielas garums ir ap 2300 metriem un to pilnībā sedz asfalts. Caur ielu kursē 3., 4., 6., 7., 8. un 9. autobusu maršruts. Ielas apbūve pārsvarā sastāv no rūpnieciskām ēkām.
Cukura ielā 8/16 atrodas Liepājas autobusu parks.
Trans-Continental Hustle
Trans-Continental Hustle ir piektais čigānu panka grupas Gogol Bordello studijas albums. To 2010. gada aprīlī izlaida izdevējkompānija American Recordings.
Sēru maska
Sēru maska ir memoriāls Magadanā, kas veltīts politisko represiju upuru piemiņai. Centrālais piemineklis ir 15 metrus augsts. Autori: tēlnieks — Ernsts Neizvestnijs, arhitekts — Kamils Kozajevs. Viens no trim plānotajiem Sēru trijstūra pieminekļiem. 2017. gada 20. novembrī netālu no Jekaterinburgas (Sēru maskas: Eiropa — Āzija) tika atklāts otrais Sēru trijstūra piemineklis. Trešais piemineklis (Vorkutā) nav izveidots.
Pieminekļa vēsture
1990. gada vasarā Magadanā viesojās tēlnieks Ernsts Neizvestnijs, kurš jau vairāk nekā 20 gadus dzīvoja Amerikas Savienotajās Valstīs. Viņš atveda un parādīja slaidus ar pieminekļa skici 30.— 50. gadu Staļina represiju upuriem. Tika pieņemts, ka Magadanā uzstādītais piemineklis kļūs par pirmo pieminekli no tēlnieka iecerētā "Ciešanu trijstūra" (Magadana, Vorkuta, Jekaterinburga). 1990. gada 23. jūlijā Magadanas pilsētas izpildkomiteja nolēma uzcelt memoriālu staļinisma represiju upuriem Magadanā.
Memoriāla centrālā skulptūra ir stilizēta cilvēka seja, no kuras kreisās acs asaras plūst mazu masku formā. Labā acs ir attēlota loga formā ar režģi. Otrpusē ir zem raudoniska krucifiksa redzama raudošas sievietes skulptūra. Pieminekļa iekšpusē ir tipiskas cietuma kameras kopija.
Memoriāls atrodas stāvā kalnā Magadanā un tika atvērts 1996. gada 12. jūnijā. Staļina laikos šajā stāvajā kalnā atradās "Transitka" — pieturas punkts, no kura ieslodzīto kolonnas tika nosūtītas uz dažādām Kolimas nometnēm.
2008. gada 24. septembrī, brauciena uz Magadanas apgabalu laikā, Krievijas prezidents Dmitrijs Medvedevs apmeklēja pieminekli un nolika ziedus pie tā pamatnes. 2016. gadā pieminekli apgānīja vandāļi, uz tā ar sarkanu krāsu uzrakstot “Staļins ir dzīvs”.
Kritika
Vēstures zinātņu doktors Anatolijs Hazanovs to nosauca par "zvērīgu Lieldienu salas skulptūru stilā, celtniecību" par "skaidru tēlnieka Ernsta Neizvestnija neveiksmi". Pēc Hazanova teiktā, "Sēru maska" parāda, kas var būt nacionālais piemineklis (šādu pieminekli ierosināja uzstādīt Ņikita Hruščovs, Mihails Gorbačovs un Boriss Jeļcins, bet šis priekšlikums netika īstenots) represiju upuriem, ja tas tomēr tiek būvēts pašreizējā laikā.
Pjotrs Hvorostiņins
Pjotrs Hvorostiņins (ru; miris 1592. gadā) bija Krievijas caristes vojevoda cara Ivana IV un Fjodora I laikā, tai skaitā piedalījās Livonijas karā Latvijas teritorijā.
Karojis pret Krimas tatāriem, dienēja Orlā, Tulā, Rjazaņā. Livonijas kara laikā cīnījās pie Tallinas un Cēsīm. 1578. gada Cēsu kaujā krita poļu gūstā. 1583. gadā tika izpirkts no gūsta par 3328 rubļiem un četrreiz četrdesmit sabuļādām. 1589. gada norīkots par Astrahaņas vojevodu. kur miris.
Alberts Melnbārdis
Alberts Melnbārdis (arī Alberts Melbārdis, Aiviekstes pagasts -, Ročestera ) bija Latvijas jurists, sabiedriskais darbinieks un šahists.
Biogrāfija
Ieguvis jurista izglītību Tērbatas universitātē. Latvijas brīvības cīņu posmā Melnbārdis darbojies kā Rīgas dzelzceļu mezgla komandanta palīgs, bet pēc tam ilgus gadus strādājis par juriskonsultu Dzelzceļu virsvaldē un Satiksmes ministrijas Šoseju un zemes ceļu departamentā.
Kļuvis pazīstams kā aktīvs sabiedriskais darbinieks sporta jomā. Sākumā aktīvi darbojies Latvijas Smagatlētikas savienībā un ir bijis arī šīs organizācijas priekšsēdētājs. 29 gadu vecumā iemācījies spēlēt šahu un ātri kļuvis par labu spēlētāju. 1922. gadā uzvarējis Rīgas šaha kluba turnīrā. 1928. gadā Latvijas izlases sastāvā piedalījies šaha olimpiādē Hāgā, kur gan nospēlējis tikai vienu partiju. 1935. gadā simultānspēles seansā uzvarējis toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu. No 1933. līdz 1938. gadam vadījis Latvijas Šaha savienību. Viņa darbības laikā aizvadīti divi Ķemeru starptautiskie turnīri, kā arī jūtami aktivizējusies šaha dzīve Latvijā. Bijis arī žurnāla "Šacha māksla" atbildīgais redaktors (1937-39). Otrā pasaules kara laikā darbojies Latvijas Zemes pašpārvaldes Fiziskās kultūras un sporta pārvaldes departamentā, kur bijis atbildīgais par šahu.
1944. gadā devies bēgļu gaitās. Aktīvi darbojies arī trimdas sporta dzīvē. 1947. gada pavasarī Getingenē (Vācija) bijis viens no Latvijas Olimpiskā komitejas trimdā dibinātājiem, kuri gribēja nodrošināt Latvijas sportistu piedalīšanos 1948. gada Vasaras Olimpiskās spēlēs. Vēlāk pārcēlies uz dzīvi ASV. Tur strādājis par juristu, kā arī turpinājis nodarboties ar šahu, piedaloties korespondencšaha turnīros. Miris no sirdskaites.
Žuans Avelanži
Žuans di Avelanži (pt; dzimis, miris ) bija Brazīlijas sportists, jurists, uzņēmējs un sporta funkcionārs. No 1974. līdz 1998. gadam ieņēmis FIFA prezidenta amatu.
Divas reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs. 1936. gadā Berlīnē piedalījās peldēšanas sacensībās, 1952. gadā Helsinkos — Brazīlijas izlases sastāvā ūdenspolo sacensībās.
Pēc sportista karjeras beigām kļuvis par sporta funkcionāru. Bijis Brazīlijas Olimpiskās komitejas prezidents no 1958. līdz 1973. gadam. 1974. gadā kļuvis par FIFA prezidentu, kļūdams par pirmo (pašlaik — vienīgo) federācijas vadītāju, kas nav no Eiropas. Avelanži vadīšanas laikā FIFA kļuva par vienu no lielākajām sporta organizācijām; pieauga FIFA biedru skaits (no 142 līdz 202 federācijām), pasaules kausa dalībnieku skaits (no 16 līdz 32 komandām). FIFA prezidenta amatā 1998. gadā viņu nomainīja Zeps Blaters. Avelanži šajā amatā bija otrs ilgākais periods.
Džo Šusters
Džozefs "Džo" Šusters (en; dzimis, miris ) bija kanādiešu/amerikāņu komiksu mākslinieks.
Saulītes (Skultes pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Aģes upes krastā.
Džo Šusters
Kopā ar Džeriju Sīgelu izveidojuši Supermena tēlu, kas ir pirmais no mūsdienās pazīstamajiem komiksu supervaroņiem un viens no 20. gadsimta atpazīstamākajiem supervaroņiem. Pirmoreiz Supermena tēls parādījās 1938. gada komiksa Action Comics pirmajā numurā. Sākotnēji Supermena autori šo tēlu bija iecerējuši veidot kā ļaundari, taču šī ideja neguva panākumus. 1992. gadā kopā ar Sīgelu viņš tika uzņemts komiksu industrijas Vila Eisnera komiksu slavas zālē un 1993. gadā — Džeka Kirbija slavas zālē. 2005. gadā tika nodibināta Džo Šustera balva, ko katru gadu pasniedz kanādietim par sasniegumiem komiksu, grafisko romānu, interneta komiksu nozarē.
Biopsija
Biopsija medicīnā ir audu parauga noņemšana diagnostiskos nolūkos. Iegūto materiālu analizē, lai apstiprinātu aizdomas par noteiktu patoloģiju. To veic, izmantojot speciālu aspirācijas adatu, punkcijas adatu, izgriežot vai nokniebjot audu gabaliņus, veicot uztriepes. Šī metode tiek plaši izmantota onkoloģijā, neiroloģijā, hepatoloģijā u.c. Biopsija parasti tiek veikta ar vietējo anestēziju vai vispārējo narkozi.
Iespējamās biopsijas komplikācijas ir asiņošana, malignizācija (izmeklējamā orgāna šūnu ļaundabīga pārveidošanās, pārtapšana par audzēja šūnām) un vēža šūnu diseminācija (slimības procesa izplatīšanās pa asinsrites un limfātisko sistēmu) retos gadījumos.
Dažu orgānu (bronhu, zarnu, dzemdes, olnīcu, urīnpūšļa) biopsija tiek veikta endoskopijas laikā. Ķirurģiskā (ekscīzijas) jeb vaļējā biopsija notiek diagnostiskas operācijas laikā. Analīze tiek veikta nekavējoties un tās rezultāts nosaka, vai ir vērts turpināt operāciju.
Terminu 'biopsija' pirmo reizi pielietoja franču ārsts Ernests Anrī Benjē (Ernest Henri Besnier) 1879. gadā.
Frenks Kapra
Frenks Rasels Kapra (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu kinorežisors.
1930. gados viņš bija viens no labākajiem amerikāņu režisoriem, ieguva trīs Amerikas Kinoakadēmijas balvas kā labākais režisors. Viena no viņa zināmākajām filmām ir 1934. gadā izdotā It Happened One Night, kas bija pirmā filma, kura ieguva Kinoakadēmijas balvu visās piecās prestižākajās kategorijās. Tāpat Kapra režisējis tādas filmas kā Mr. Deeds Goes to Town (1936), Lost Horizon (1937), You Can't Take It With You (1938), "Misters Dīds dodas uz pilsētu" (Mr. Deeds Goes to Town; 1936), "Misters Smits brauc uz Vašingtonu" (1939), "Satikt Džonu Do" (Meet John Doe; 1941), "Arsēns un vecas mežģīnes" (1944), "Brīnišķā dzīve" (1946) un State of the Union (1948). 1936. gadā, kad Kapra saņēma savu otro Kinoakadēmijas balvu, viņš bija arī ceremonijas vadītājs. Papildu saņemtajai Kinoakadēmijas balvai par filmu It Happened One Night, saņēma labākā režisora balvu arī par "Misters Dīds dodas uz pilsētu" (1936) un You Can't Take It With You (1938). Bijis Kino mākslas un zinātnes akadēmijas prezidents laika posmā no 1935. līdz 1939. gadam.
Bīzentāle
Bīzentāle ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Barnimas apriņķī, uz ziemeļaustrumiem no Berlīnes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1258. gadā.
SpaceX CRS-17
SpaceX CRS-17 bija ASV uzņēmuma SpaceX bezpilota kravas kosmosa kuģa Dragon lidojums uz Starptautisko kosmosa staciju NASA Commercial Resupply Services (CRS) pagarinātajā programmā. Dragon orbītā tika palaists 2019. gada 4. maijā; nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 2019. gada 3. jūnijā.
Derīgā krava
Dragon kopējā kravas masa augšupceļā bija 2482 kg. Hermētiskais nodalījums bija piepildīts ar 1517 kg kravas (kopā ar iepakojumu). Transportkuģa hermētiskajā sekcijā atradās: zinātnisko eksperimentu aparatūra un materiāli (726 kg), mantas un pārtika apkalpei (338 kg), stacijas rezerves daļas un aprīkojums amerikāņu segmentam (357 kg), ārpuskuģa aktivitāšu aparatūra (10 kg), datoru piederumi (75 kg), Krievijas krava (11 kg).
Nehermētiskajā kravas sekcijā (965 kg) bija divas kravas: aparatūra identiska tai, kas uzstādīta pavadonī OCO-2;
Lidojuma gaita
Dragon tika palaists 06:48 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma SLC-40.
Pēc derīgās kravas atdalīšanas raķetes pirmā pakāpe nosēdās uz peldošas platformas Of Course I Still Love You.
Kravas kuģis SKS sasniedza 6. maijā. 11:04 UTC to satvēra ar stacijas manipulatoru Canadarm2, ko vadīja Davids Senžaks. Kosmosa kuģis tika pārvietots uz Harmony moduļa apakšējo pieslēgvietu; pilnībā pieslēgts 13:33 UTC.
3. jūnijā 12:35 UTC Dragon ar Canadarm2 palīdzību tika atvienots no Harmony moduļa. Brīvā lidojumā kravas kuģis palaists 16:01 UTC. Dragon aptuveni 20:56 UTC iedarbināja dzinējus un veica noiešanu no orbītas. 21:55 UTC nolaižamais aparāts nolaidās Klusajā okeānā punktā aptuveni 121° R 32° Z.
Latvijas Komunistiskās partijas Centrālā komiteja
Latvijas Komunistiskās partijas Centrālā komiteja bija Latvijas Komunistiskās partijas vadošais orgāns no 1919. gada marta līdz 1991. gada augustam, kad pēc Augusta puča Latvijas Komunistiskās partijas darbību aizliedza.
Darbība emigrācijā
LKP 7. (2.) kongresā, kas notika 1923. gada 16.-23. februārī Maskavā, ievēlēja 10 CK locekļus (P. Stučku, J. Bērziņu (Andersonu), O. Dzeni, R. Salnu, A. Samsonu, E. Zandreiteru u.c.) un 6 CK locekļu kandidātus (J. Krūmiņu-Pilātu, J. Larozi, E. Ozoliņu u.c.).
LKP 8. (3.) kongresā, kas notika 1931. gada 7. janvārī — 6. februārī Maskavā, ievēlēja 13 CK locekļus un 12 locekļu kandidātus (P. Stučku, E. Ameriku, A. Briņķi, Frici Deglavu, R. Neilandu, M. Ozolu, A. Štromu u.c.). NKVD "Latviešu operācijas" laikā Latvijas Komunistu partijas Centrālā komiteja Maskavā 1937. gadā tika likvidēta. To atjaunoja LKP 26. konferences laikā 1939. gada februārī, kad par jaunās LKP CK locekļiem kļuva O. Auguste, F. Deglavs, Jānis Kalnbērziņš, J. Salnis u.c. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 8. oktobrī LKP iekļāva VK(b)P sastāvā un līdz 1952. gadam sauca par LK(b)P.
Kalnbērziņa vadības periods (1940—1959)
LKP 9. (4.) kongresā, kas notika 1940. gada 17. — 19. decembrī Rīgā, ievēlēja 35 CK locekļus un 11 locekļu kandidātus. 21. decembrī par LK(b)P CK pirmo sekretāru kļuva Jānis Kalnbērziņš, par otro sekretāru — Roberts Neilands, par sekretāriem — Žanis Spure un Olga Auguste.
LK(b)P 10. (5.) kongresā, kas notika 1949. gada 24. — 27. janvārī Rīgā, ievēlēja 69 CK locekļus un 17 locekļu kandidātus. Par LK(b)P CK pirmo sekretāru pārvēlēja Jāni Kalnbērziņu, par otro sekretāru kļuva F. Titovs (Титов, Фёдор Егорович), par sekretāriem Arvīds Pelše, P. Ļitvinovs (Литвинов, Павел Яковлевич) un Aleksandrs Ņikonovs.
LK(b)P 11. (6.) kongresā, kas notika 1951. gada 27. — 29. decembrī Rīgā, ievēlēja 73 CK locekļus un 25 locekļu kandidātus. Par LK(b)P CK pirmo sekretāru pārvēlēja Jāni Kalnbērziņu, par otro sekretāru kļuva F. Titovs, par sekretāriem A. Pelše, Vilis Krūmiņš, P. Ļitvinovs un A. Černišovs (Чернышёв, Алексей Павлович).
LK(b)P 12. (7.) kongresā, kas notika 1952. gada 20. — 22. novembrī Rīgā, ievēlēja 75 CK locekļus un 29 locekļu kandidātus. Par LK(b)P CK pirmo sekretāru pārvēlēja Jāni Kalnbērziņu, par otro sekretāru kļuva V. Jeršovs (Ершов Валентин Николаевич), par sekretāru A. Pelše.
LKP 13. (8.) kongresā, kas notika 1954. gada 9. — 11. februārī Rīgā, ievēlēja 79 CK locekļus un 31 locekļu kandidātu. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Jāni Kalnbērziņu, par otro sekretāru kļuva V. Krūmiņš, par sekretāru A. Pelše.
LKP 14. (9.) kongresā, kas notika 1956. gada 17. — 19. janvārī Rīgā, ievēlēja 85 CK locekļus un 38 locekļu kandidātus. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Jāni Kalnbērziņu, par otro sekretāru kļuva A. Kašņikovs (Кашников, Филипп Иванович), par sekretāriem A. Pelše, Nikolajs Bisenieks un Ādolfs Migliniks.
LKP 15. (10.) kongresā, kas notika 1958. gada 23. — 25. janvārī Rīgā, ievēlēja 91 CK locekli un 37 locekļu kandidātus. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Jāni Kalnbērziņu, par otro sekretāru kļuva V. Krūmiņš, par sekretāriem A. Pelše, N. Bisenieks un Ādolfs Migliniks.
LKP 16. (11.) kongresā, kas notika 1959. gada 12. — 13. janvārī Rīgā par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Jāni Kalnbērziņu, bet 1959. gada 7.—8. jūlijā tika sasaukts pret nacionālkoministiem vērstais LKP CK slēgtais plēnums, kurā no amata tika atcelts Eduards Berklavs, bet 25. novembrī notika LKP CK plēnums, kurā par pirmo sekretāru kļuva A. Pelše, bet par otro sekretāru M. Gribkovs (Грибков, Михаил Петрович).
Pelšes vadības periods (1959—1966)
LKP 17. (12.) kongresā, kas notika 1960. gada 16. — 17. februārī Rīgā, ievēlēja 93 CK locekļus un 40 locekļu kandidātus. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Arvīdu Pelši, par otro sekretāru M. Gribkovu, par sekretāriem ievēlēja Ā. Migliniku, P. Strautmani un Augustu Vosu.
LKP 18. (13.) kongresā, kas notika 1961. gada 26. — 28. novembrī Rīgā, ievēlēja 105 CK locekļus un 45 locekļu kandidātus. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Arvīdu Pelši, par otro sekretāru M. Gribkovu, par sekretāriem ievēlēja V. Lejiņu, P. Strautmani un A. Vosu.
6. autobusu maršruts (Jūrmala)
6. autobusu maršruts ir autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Slokas stacijas līdz Ķemeru stacijai.
Latvijas Komunistiskās partijas Centrālā komiteja
Pelšes vadības periods (1959—1966)
LKP 19. (14.) kongresā, kas notika 1963. gada 24. — 25. decembrī Rīgā, ievēlēja 121 CK locekli un 49 locekļu kandidātus. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Arvīdu Pelši, par otro sekretāru N. Beluhu, par sekretāriem ievēlēja E. Bēmani, V. Lejiņu, P. Strautmani un A. Vosu.
6. autobusu maršruts (Jūrmala)
Maršruta kopējais garums ir 23,6 km. Virziena Slokas stacija — Ķemeru stacija kopējais garums ir 11,9 km, bet virziena Ķemeru stacija — Slokas stacija kopējais garums ir 11,7 km.
Kauja par Daugavpili (1944)
Kauja par Daugavpili bija 1944. gadā veiktās Rēzeknes-Daugavpils operācijas sastāvdaļa Otrā pasaules kara Austrumu frontē, kurā PSRS Sarkanā armija pārrāva piecas Vērmahta aizsardzības līnijas un trīs stundu laikā ieņēma Daugavpili, kas bija stratēģiski svarīgs dzelzceļa mezgls. Kaujās Daugavpils apkārtnē krita aptuveni 2500 Sarkanās armijas un 1500 Vērmahta karavīru.
Arnītis
Arnītis ir latviešu uzvārds.
Kauja par Daugavpili (1944)
Karadarbība
10. — 13. jūlijā Sarkanā armija ieņēma Idricas un Drisas pilsētas Panteras pozīcijās, bet 14. jūlijā sākās kaujas pie otrās aizsardzības līnijas. 16. jūlijā notika smagas cīņas pie Latvijas-Krievijas robežas, kuru laikā kaujā pie Zilupes gandrīz pilnībā tika iznīcināts 15. divīzijas 32. pulks.
6. autobusu maršruts (Jūrmala)
Darbdienās un brīvdienās pa 6. autobusu maršrutu kursē 2 autobusi.
Arnītis
Cilvēki ar šādu uzvārdu:
Kauja par Daugavpili (1944)
Karadarbība
No 21. līdz 23. jūlijam notika smagas kaujas gar Ludzas upes—Rundēnu—Dagdas—Krāslavas aizsardzības līniju. Pēc tās pārvarēšanas Sarkanās armijas 2. Baltijas frontes vienības 23. jūlijā ieņēma Krāslavu, bet 27. jūlijā 4. triecienarmijas 14. strēlnieku korpuss (239. 311. un 378. divīzijas), 83. strēlnieku korpuss (119. un 360. divīzijas) un trīs artilērijas pulki ieņēma Daugavpili. Sauszemes spēku kaujas operācijas sedza 336. kaujas aviācijas divīzija, kā arī 188. bumbvedēju, 305. un 214. uzbrukuma aviācijas divīzija.
6. autobusu maršruts (Jūrmala)
Katru dienu pirmais rīta reiss virzienā uz Ķemeriem tiek izpildīts no galapunkta "Sloka", visi pārējie reisi - no galapunkta "Slokas stacija".
Latvijas Komunistiskās partijas Centrālā komiteja
Vosa vadības periods (1966—1984)
LKP 21. (16.) kongresā, kas notika 1971. gada 25.-26. februārī Rīgā, ievēlēja 135 CK locekļus un 61 locekļa kandidātu. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Augustu Vosu, par otro sekretāru N. Beluhu, par sekretāriem ievēlēja A. Drīzuli, Ē. Pētersonu un R. Verro.
Augusts Korks
Dzīvesgājums
Augusts Korks dzimis 1887. gada 2. augustā (22. jūlijā) Tērbatas apriņķa Ārdlas ciema zemnieka Jāna Korka ģimenē. Mācījās Tērbatas pilsētas skolā, pēc tam Čugujevas karaskolā, kuru 1908. gada beidza kā podporučiks. Dienēja 98. Jurjevas pulkā Daugavpilī (1908-1911), tad studēja Nikolaja Ģenerālštāba akadēmijā Pēterburgā (1911-1914). Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā papildinājās Kijevas lidotāju skolā, pēc kuras beigšanas paaugstināts par kapteini un pildīja Krievijas Rietumu frontes štāba virsnieka pienākumus. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada martā atvaļināts apakšpulkveža pakāpē.
6. autobusu maršruts (Jūrmala)
Maršruts
Slokas stacija — Ķemeru stacija autobusi kursē pa šādām ielām: Satiksmes iela, Skolas iela, Talsu šoseja, Kolkas iela, Jaunķemeru ceļš, Tūristu iela, Emīla Dārziņa iela, Tukuma iela, Brocēnu iela.
Latvijas Komunistiskās partijas Centrālā komiteja
Vosa vadības periods (1966—1984)
LKP 22. (17.) kongresā, kas notika 1976. gada 22.-23. janvārī Rīgā, ievēlēja 138 CK locekļus un 63 locekļa kandidātus. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Augustu Vosu, par otro sekretāru N. Beluhu, par sekretāriem ievēlēja A. Drīzuli, Ē. Pētersonu un R. Verro.
LKP 23. (18.) kongresā, kas notika 1981. gada 29.-30. janvārī Rīgā, ievēlēja 141 CK locekli un 65 locekļa kandidātus. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Augustu Vosu, par otro sekretāru V. Dmitrijevu, par sekretāriem ievēlēja I. Andersonu, Ē. Auškapu un V. Čemmu. 1984. gada 14. aprīlī notika LKP CK plēnums, kurā par pirmo sekretāru kļuva Boriss Pugo.
Pugo-Vagra-Rubika vadības periods (1984—1991)
LKP 24. (19.) kongresā, kas notika 1986. gada 24.-25. janvārī Rīgā. Par LKP CK pirmo sekretāru pārvēlēja Borisu Pugo, par otro sekretāru ievēlēja Vitāliju Soboļevu. 1988. gada 4. oktobrī LKP CK plēnumā Boriss Pugo atbrīvoja no LKP CK pirmā sekretāra amata un šo amatu ieņēma Jānis Vagris, par CK sekretāru kļuva Ivars Jānis Ķezbers.
6. autobusu maršruts (Jūrmala)
Maršruts
Ķemeru stacija — Slokas stacija autobusi kursē pa šādām ielām: Brocēnu iela, Tukuma iela, Emīla Dārziņa iela, Tūristu iela, Jaunķemeru ceļš, Kolkas iela, Talsu šoseja, Skolas iela, Satiksmes iela.