cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaclavs Serpiņskis
Vaclavs Serpiņskis (dažkārt latviskots kā Serpinskis, pl; dzimis, miris ) ir poļu matemātiķis. Veicis pētījumus, devis būtisku ieguldījumu kopu teorijā un tās lietojumos dažādās matemātikas nozarēs — topoloģijā, reālā mainīgā funkciju teorijā, skaitļu teorijā u. c. Izveidojis populāru kontinuuma piemēru — Serpiņska paklāju. Serpiņska vārdā nosaukti Serpiņska fraktāļi, Serpiņska skaitļi, Serpiņska konstante. 1915. gadā Serpiņskis aprakstīja trijstūri ar atkārtotiem un proporcionāli reducētiem laukumiem, kuru nosauca par Serpiņska trijstūri. Mūsdienās šie laukumi ir zināmi kā fraktāļi un vēlāk šo trijstūri izmantoja datorgrafikā. Varāk kā 700 rakstu un 50 grāmatu autors.
1968. gadā latviski izdota Serpiņska grāmata "250 elementārās skaitļu teorijas uzdevumi".
1993. gads
1993. bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās sestdienā.
1834. gads
1834. bija parastais gads, kas sākās trešdienā.
Plutons
Plutons var būt:
Emīls Hiršs
Viņš atveidoja Krisu Makendlesu filmā "Savvaļā" (2007). Citas nozīmīgas lomas atveidojis filmās "Kaimiņu meitene" (The Girl Next Door, 2004), "Dogtaunas dievi" (Lords of Dogtown, 2005), "Narkodīleris" (Alpha Dog, 2006), Speed Racer (2008), "Milks" (2008), "Izdzīvojušais" (Lone Survivor 2013) un "Reiz Holivudā" (2019).
Indijas futbola izlase
Indijas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Indiju starptautiskās futbola sacensībās. Indijas futbola izlasi pārvalda Indijas Futbola federācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1948. gadā cīnoties pret Francijas izlasi. Indijas izlasei bija jāpiedalās 1950. gada FIFA Pasaules kausā, taču viņi atsauca dalību pirms turnīra, neaizvadot nevienu spēli. Āzijas kausa izcīņā Indijas izlase ir piedalījusies četras reizes, tās lielākais sasniegums ir 2. vieta 1964. gadā.
Jaunzēlandes regbija izlase
Jaunzēlandes regbija izlase ir komanda, kas pārstāv Jaunzēlandi starptautiskās regbija spēlēs. Jaunzēlandes izlase uzvarēja pirmajā Pasaules kausa izcīņā 1987. gadā un 2011. gadā, 2015. gadā. Vēl 1995. gada Pasaules kausā ierindojās 2. vietā. Pašlaik izlase ieņem otro vietu IRB Pasaules rangā, tai skaitā tā ir visvairāk Pasaules ranga 1. vietā bijusī izlase. Jaunzēlandes izlases iesauka ir "Visi melnā" (en). 3 reizes (2005, 2006, 2008) Starptautiskā regbija padome atzina Jaunzēlandes izlasi par gada labāko izlasi. 15 bijušie izlases dalībnieki ir uzņemti Starptautiskajā regbija slavas zālē un viens ir ticis uzņemts IRB slavas zālē.
Pirmo oficiālo starptautisko spēli Jaunzēlandes izlase aizvadīja pret Austrālijas izlasi, šajā spēlē jaunzēlandieši uzvarēja ar 22-3.
Parasti pirms spēlēm Jaunzēlandes izlases dalībnieki izpilda haka deju.
Vācu ordeņa vācmestri
Vācu ordeņa vācmestri (latīņu: magister Germaniae, vācu: Deutschmeister jeb Meister zu deutschen und welschen Landen) bija Vācu ordeņa pavēlnieki (mestri) Svētās Romas impērijas teritorijā. Pēc Prūsijas zaudēšanas tika apvienotas virsmestra un vācmestra funkcijas, tādēļ Vācu ordeņa pavēlnieka tituls no 1530. gada bija „Hoch- und Deutschmeister“ (virs- un vācmestrs).
No 1220. gadiem Vācu ordeņa Svētās Romas impērijas komturejas tika apvienotas provincēs (Balley). Viduslaikos vācmestram bija pakļautas bija šādas ordeņa provinces - Bohēmija un Morāvija (1222), Tīringene (1236), Marburga (1237), Lotaringija (1246), Koblenca (1256), Frankija (1268), Vestfālene (1287) un citas provinces. No Tīringenes provinces vēlāk izveidoja Hesenes (1255) un Saksijas (1287) provinces. Ārpus vācu zemēm tika izveidotas Sicīlijas (1225), Apūlijas, Lombardijas un Romānijas (Grieķijas) provinces.
Vācmestru saraksts
...
Aleksandrs Kublinskis. Estrādes dziesmas
'''Aleksandrs Kublinskis. Estrādes dziesmas''' ir grupas "Eolika" pirmā mazā skaņuplate (EP), izdota 1969. gadā firmā "Melodija".
1966. gadā sacerēto dziesmu "Noktirne" (krievu valodā pazīstama ar nosaukumu "В узких улочках Риги", teksta krievu versiju sarakstījis Grigorijs Gorskis) vēlāk "Eolikas" 80. gadu sastāvs ierakstīja disko versijā un 1981. gadā izdeva singlā, tā piedzīvojusi vēl vairākas versijas, piemēram, Lindas Leen un Arņa Medņa duetu), kā arī projekta "Iedo' rociņ'" versiju.
Dziesma "Minikleitiņa", kas radīta sadarbībā ar Rīgas Modeļu namu, guva popularitāti arī Igaunijā. Tā iekļauta dažādās mūzikas izlasēs, tās tehno versiju iedziedājis Roberts Gobziņš albumā "Sienāži" (1994).
Skaņuplate izgatavota Rīgas skaņuplašu fabrikā.
Visas četras dziesmas no šīs skaņuplates iekļautas trimdas latviešu skaņu ierakstu kompānijā "Latvian Music" izdotajā izlasē "Mežrozīte: deju virkne" (1969, Vācijā).
12. augusts
12. augusts ir gada 224. diena pēc Gregora kalendāra (225. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikusi 141 diena.
Vārda dienas
Klāra, Vizma
Liepājas koncentrācijas nometne
Liepājas koncentrācijas nometne var būt:
Gruzijas PSR
Gruzijas Padomju Sociālistiskā Republika (, sakartvelos sabch'ota sotsialist'uri resp'ublik'a) bija padomju republika un Aizkaukāza PFSR (1922-1936), vēlāk tieša Padomju Savienības sastāvdaļa (1936-1991).
Vēsture
Gruzijas PSR izveidoja gruzīnu apdzīvotajā teritorijā pēc tam, kad 1921. gada martā Sarkanā armija iekaroja Gruzijas Demokrātiskās Republikas teritoriju.
1921. gada 16. jūlijā Sarkanās armijas kontrolētajā Adžārijas ziemeļu daļā nodibināja Adžārijas APSR, kas ietilpa Gruzijas PSR sastāvā. Pēc 1921. gada 13. oktobrī parakstītā Karsas miera līguma vēsturiski gruzīnu apdzīvotās Adžārijas dienvidu daļu iekļāva Turcijas sastāvā. 1921. gada 16. decembrī Gruzijas PSR valdība noslēdza militāras, politiskas un finanšu savienības līgumu ar PSR Abhāzija (abhāzu: ССР Аҧсны) valdību. Kopā ar to 1922. gadā Gruzijas PSR tika iekļauta Aizkaukāza PFSR sastāvā.
Kad 1936. gadā Aizkaukāza PFSR likvidēja, Gruzijas PSR kļuva par tiešu Padomju Savienības subjektu.
1991. gada 9. aprīlī Gruzija atguva neatkarību no PSRS.
Augusts Voss
Augusts Voss ( — ) bija latviešu izcelsmes padomju politiķis, kas ilgu laiku darbojās Latvijas PSR. LKP CK pirmais sekretārs (1966—1984), PSRS Augstākās padomes Tautību padomes priekšsēdētājs (1984—1989).
Biogrāfija
Dzimis 1919. (pēc citiem datiem 1916. ) gada 30. oktobrī Saltikovas (Салтыково) sādžā Tjumeņas guberņā Sibīrijas latviešu zemnieka ģimenē (tēva izcelsme no Zemgales).
Pabeidza Tjumeņas skolotāju institūtu un no 1939. līdz 1940. gadam bija skolotājs vidusskolā. 1940. gadā iesaukts armijā, Otrā pasaules kara laikā bijis politiskais darbinieks frontē. 1945. gadā sācis politisko darbību Latvijā, bija LVU LKP sekretārs (1950), pēc nacionālkomunistu sagrāves bija speciālists "proletāriskā internacionālisma un tautu draudzības" jomā. 1960. gadā kļuvis par LKP CK sekretāru,  — par LKP CK pirmo sekretāru, nomainot amatā uz Maskavu pārcēlušos Arvīdu Pelši. Tajā pašā gadā pirmoreiz kļuvis par PSRS Augstākās padomes deputātu.
1971. gadā kļuvis par PSKP Centrālās komitejas locekli. LKP CK pirmā sekretāra amatā Vosu nomainīja Boriss Pugo, savukārt Voss kļuva par PSRS Augstākās padomes Tautību padomes priekšsēdētāju. 1989. gadā zaudēja Augstākās padomes deputāta mandātu un arī Tautību padomes priekšsēdētāja amatu. 1990. gadā izslēgts no PSKP CK. miris Maskavā.
Voss prata runāt latviski, tomēr publiski šo prasmi neizmantoja.
Artūrs Onegērs
Artūrs Onegērs (fr; dzimis ; miris ) bija šveiciešu komponists, kurš dzimis un lielu mūža daļu pavadījis Francijā. Grupas Les Six dalībnieks.
Studējis Parīzē pie Šarla Marī Vidora un Vensāna d'Endī. Visražīgāk strādāja starp abiem pasaules kariem. 2. pasaules kara laikā darbojās Pretošanās kustībā.
Sarakstījis 5 simfonijas, 7 oratorijas, 7 operas, 19 baletus, 3 operetes, simfonisko, kamermūziku un klavierkompozīcijas, mūziku filmām un teātra izrādēm.
ABC (portāls)
ABC ir profesionālā būvniecības kataloga interneta versija, kuras adrese www.abc.lv tika reģistrēta 2005. gadā.
No statiska nozares kataloga, kuru papildināja informācija no LETA ziņu lentes, portāls kļuvis par dinamisku interneta resursu, kurš katru dienu piedāvā tradicionālās ziņas, un arī oriģinālu informāciju, kura atrodama tikai abc.lv.
Zilupes katoļu baznīca
Zilupes Jēzus Sirds Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Ludzas novada Zilupē, Baznīcas ielā 19.
Vēsture
Uzceļot Raipolē jaunu mūra baznīcu, veco koka baznīcu pārveda uz Zilupi un 1932. gadā Briģu prāvesta Voicika Cērciņa vadībā uzcēla no jauna. Būvējot dievnamu, ēku pārveidoja un paplašināja, uzceļot divus torņus, uzbūvējot divas sakristejas, jo vecajā baznīcā to nebija. 1934. gada 1. jūlijā bīskaps Jāzeps Rancāns baznīcu konsekrēja Jēzus Sirds godam. 1937. gadā tika uzcelta arī plebānija. Baznīca demontēta 2014. gada 23. maijā. Jaunuzceltā baznīca konsekrēta 2019. gada 21. jūlijā.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Jānis Kupčs. Zilupes draudze nodibināta 1929. gadā. Draudzei ir trīs kapsētas — Zilupes Sila kapi, Savelinku kapi, Ziļu kapi.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Vissvētākās Jaunavas Marijas parādīšanās Lurdā, Vissvētākās Jēzus Sirds svētki, Kristus Karaļa svētki.
Tehniska informācija
Zilupes vecā baznīca bija koka trīsnavu celtne ar diviem torņiem, skārda jumtu un koka grīdu. Tā bija 21 metrus gara un 10,5 metrus plata. Torņu augstums bija 18 metri. Baznīcā bija kora telpas ar harmoniju.
Interjers
Vecajā baznīcā bija trīs altāri. Galvenajā altārī bija ievietota Jēzus Sirds glezna, bet sānu altāros Svētā Antona un Jaunavas Marijas svētgleznas (mākslinieks Georgs Šēnbergs).
Progress M-24M
Progress M-24M (Прогресс М-24М; SKS apzīmējums ISS-56P) bija Krievijas automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas kosmosā bija no 2014. gada jūlija līdz novembrim.
Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2322 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela 1410 kg, skābeklis (26 kg), gaiss (22 kg), ūdens (420 kg). Hermētiskajā kravas telpā (pavisam 1324 kg) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas, medicīnas preces.
Lidojuma gaita
Progress M-24M tika palaists 21:44:44 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U no Baikonuras kosmodroma starta laukuma 1 palaišanas iekārtas 5. 24. jūlijā pēc sešām stundām kosmosa kuģis pietuvojās stacijai. Saslēgšanās automātiskā režīmā notika 03:31 UTC pie Pirs moduļa.
04:38 UTC Progress M-24M atvienojās no SKS. Autonomā lidojumā no 2. līdz 19. novembrim tiks veikts eksperiments Otraženije.
Progress M-24M tika novadīts no orbītas. 23:00 UTC bremzēšanas manevram tika iedarbināts kosmiskā aparāta dzinējs. Kosmosa kuģis nogāja no orbītas un sadega Zemes atmosfērā. Nesadegušās daļas aptuveni 23:46 UTC iekrita Klusā okeāna dienviddaļā.
Kolembolas
Sistemātika
Kārtā ir ap 4000 sugu, Latvijā ap 150 sugu. Latvijā tās pētījuši E.Eglītis, A.Grīnbergs un V.Melecis.
Kārta (Lēcastes)
Reikjavika
Reikjavika (is, ) ir Islandes lielākā pilsēta un valsts galvaspilsēta. Tā ir vistālāk uz ziemeļiem esošā kādas valsts galvaspilsēta. Reikjavika atrodas Islandes dienvidrietumos pie Fahsabloui (Faxaflói) līča. 2014. gadā pilsētā dzīvoja 121 tūkstotis cilvēku, savukārt tās aglomerācijā — 209 tūkstoši cilvēku, kas ir 64% no visiem Islandes iedzīvotājiem.
Pilsētas nosaukums tulkojumā no islandiešu valodas nozīmē „dūmu līcis”, domājams, termālo avotu dēļ.
Reikjavika ir Bjorkas un postroka grupas Sigur Rós dzimtā pilsēta.
Vēsture
870. gadā vikings Ingolfurs Arnarsons (Ingólfur Arnarson) nodibināja apmetni Reikjavikas vietā, kas aprakstīta tā sauktajā Islandes Apmešanās grāmatā (Landnámabók).
19. gadsimtā parādījās idejas par Islandes neatkarību, un Reikjavika bija viens no šīs kustības centriem. 1844. gadā uz Reikjaviku pārcēlās Altings (parlaments). Islande ieguva pašpārvaldi.
Reikjaviku okupēja Apvienotās Karalistes armija, kaut arī Islandes valdība tam nepiekrita. Otrā pasaules kara gados puse no Reikjavikas iedzīvotājiem bija britu un Amerikas Savienoto Valstu militārpersonas.
tika deklarēta Islandes neatkarība, un Reikjavika kļuva par jaunās valsts galvaspilsētu.
Reikjavikā tikās Amerikas Savienoto Valstu un Padomju Savienības toreizējie līderi Ronalds Reigans un Mihails Gorbačovs.
Sports
Viens no populārākajiem sporta veidiem ir futbols. Reikjavikā bāzējas seši no 12 Islandes augstākās futbola līgas klubiem. Slavenākie no tiem ir Knattspyrnufélag Reykjavíkur (plašāk pazīstams kā KR), Knattspyrnufélagið Víkingur (Vikingur) un Knattspyrnufélagið Valur (Valur). Populāri sporta veidi ir arī basketbols un handbols.
1833. gads
1833. bija parastais gads, kas sākās otrdienā.
Čehs
Čehs var būt:
ABC (būvniecības katalogs)
ABC ir profesionālais būvniecības katalogs un pirmoreiz tas tika izdots 1995. gadā ar nosaukumu "ABC Latvija". 1995./96. gada katalogs sastāvēja no trim izdevumiem - "Rietumlatvija", "Centrālā Latvija" un "Austrumlatvija". 1996./97. gada izdevumā visa informācija tika apkopota vienā katalogā, un turpmāk tas tiek izdots reizi gadā. No 2000. gada katra izdevuma vāku grezno Arhitektūras gada skates laureāta darbs.
Rīgā, 2003. gada 13. augustā, Arhitektu namā tika parakstīts četrpusējs līgums starp Latvijas Arhitektu savienību, EM Būvniecības departamentu, Latvijas Būvnieku asociāciju un Latvijas Būvinženieru savienību par sadarbību arhitektūras, būvniecības un celtniecības datubāzes izveidē. Šī vienošanās nodrošina informāciju par jaunumiem būvniecības uzraudzībā, būvniecības procesa kārtību, aktuālākajiem būvniecību regulējošiem dokumentiem, iekļaujot aktuālākos sertificētu nozares speciālistu un licencētu uzņēmumu sarakstus.
2003. gadā izveidoja kataloga analogu internetā www.abc-online.lv, bet 2005. gadā tika reģistrēta domēna www.abc.lv adrese.
Informatīvā daļa
Atrodami Latvijas būvnormatīvi un noteikumi, to aktualitātes, kā arī plašākais nozares sertificēto un licencēto fizisko un juridisko personu sarakstu apkopojums. Tostarp: sertificētie arhitekti un LAS biedri; licencētie projektēšanas biroji un būvfirmas; sertificētie būvinženieri un būvtehniķi; sertificētie elektrospeciālisti utt.
Nozaru daļa
Atrodami Latvijas uzņēmumi, kas strādā ar arhitektūru, būvniecību un celtniecību saistītās nozarēs. Alfabētiskā daļa — visu katalogā publicēto uzņēmumu saraksts alfabēta secībā.
Petrs Čehs
Karjeras statistika
!colspan="3"|Blšany kopā !38!!0!!?!!?!!?!!?!!0!!0!!38!!0 !colspan="3"|Sparta Prague kopā !27!!0!!?!!?!!?!!?!!12!!0!!39!!0
!colspan="3"|Rennes kopā !70!!0!!?!!?!!?!!?!!0!!0!!70!!0
!colspan="3"|Chelsea kopā !184!!0!!15!!0!!8!!0!!53!!0!!260!!0 317||0||15||0||8||0||65||0||404||0
Sasniegumi
Chelsea
Arsenal
Individuālie sasniegumi
Rybakam Atlantiki
Рыбакaм Атлантики ("Atlantijas zvejniekiem") ir dziedātāja Aleksandra Sotikova 1974. gadā izdotā mazā skaņuplate (EP), kurā apkopotas trīs dziesmas.
No 1972. līdz 1977. gadam Latvijas valsts filharmonijas solista A. Sotikova pavadošajā grupā spēlēja mūziķi, kas iepriekš darbojās grupā "Eolika". Viņi ierakstījuši arī šīs plates pavadījumu ar nosaukumu "Vokāli instrumentālais ansamblis Borisa Rezņika vadībā".
Jevgeņijs Medvedevs
Jevgeņijs Medvedevs (dzimis 1982. gada 27. augustā) ir krievu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2017) Medvedevs spēlē KHL kluba Omskas "Avangard" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Karjeru Medvedevs uzsāka Čeļabinskas "Mechel" rindās, komandas otrajā sastāvā spēlējot Krievijas Pirmajā līgā. 2002.—03. sezonā Jevgeņijs debitēja arī "Mechel" sastāvā Krievijas Superlīgā. Pēc divām Krievijas Augstākajā līgā pavadītām sezonām, 2005. gadā aizsargs pievienojās Superlīgas klubam Čerepovecas "Severstal", tā rindās aizvadot nākamās divas sezonas.
2007.—08. sezonā Medvedevs uzsāka spēlēt Kazaņas "Ak Bars" rindās, 2008.—09. un 2009.—10. sezonā kopā ar komandu izcīnot Gagarina kausu. 2011.—12. sezonā Medvedevs tika atzīts par decembra mēneša līgas labāko aizsargu. "Ak Bars" spēlēja līdz 2015. gada vasarai, kad noslēdza līgumu ar NHL klubu Filadelfijas "Flyers".
2015.—16. gada sezonā Medvedevs "Flyers" rindās aizvadīja 45 spēles un atzīmējās ar 13 punktiem, taču pēc sezonas beigām jaunu līgumu NHL hokejists nenoslēdza. Medvedevs pievienojās Omskas "Avangard", kļūstot par komandas kapteini.
Feeling B
Feeling B ir viena no pirmajām pankroka grupām bijušajā Vācijas Demokrātiskajā Republikā. Grupa tika izveidota 1983. gadā, Berlīnē.
Dalībnieki
Trīs grupas dalībnieki, Kristiāns Flake Lorencs, Pauls Landerss un Kristofs Šneiders vēlāk ietilpa grupā Rammstein.
Agata Kristi
Agatas Kristi romāni ierindojas visvairāk pārdoto literatūras darbu saraksta 3. vietā tūlīt aiz Bībeles un Viljama Šekspīra darbiem, tie tulkoti vairāk kā 100 valodās. Sākot ar 1928. gadu līdz pat mūsdienām Agatas Kristi darbi kinomākslā izmantoti vismaz 129 reizes, uzņemot kinofilmas, televīzijas filmas un seriālus. Pazīstamākā no filmām ir Sidnija Lūmeta “Slepkavība Austrumu ekspresī” (1974).
Biogrāfija
Agata Kristi kā Agata Millere ir dzimusi Torkī pilsētā, Anglijā. Viņas tēvs Frederiks Alvahs Millers (Frederick Alvah Miller) bija amerikānis, bet māte Klāra Boemere (Clara Boehmer) — angliete. Agata Millere negāja skolā, viņai bērnībā bija mājmācība. 1901. gadā nomira viņas tēvs, bet gadu vēlāk, 12 gadu vecumā, Agata Millere uzsāka mācības Torkī meiteņu skolā, kur mācījās līdz 1905. gadam. No 1905. līdz 1910. gadam viņa turpināja mācības Francijas galvaspilsētā Parīzē.
Jau jaunietes vecumā Agata Millere pievērsās rakstīšanai. Viņa izmēģināja roku un uzrakstīja vairākus stāstus un romānus. Šos darbus viņa iesniedza dažādiem izdevējiem, bet tā arī netika izdoti. Daži no tiem vēlākajos gados tika pārstrādāti un tika publicēti. 1913. gadā viņu bildināja militārpersona Arčibalds Kristi, ar kuru apprecējās 1914. gadā, pieņemot vīra uzvārdu un kļūstot par Agatu Kristi.
Pirmā pasaules kara laikā Agatas vīrs tika nosūtīts kaujās, bet Agata kā brīvprātīgā kļuva par medmāsu, sniedzot palīdzību ievainotajiem karavīriem. No 1914. līdz 1916. gadam viņa par to samaksu nesaņēma, bet pēc tam, līdz 1918. gadam, viņa saņēma arī nelielu atalgojumu par savu darbu.
Agata Kristi nomira.
Ope
Ope var būt:
16. augusts
16. augusts ir gada 228. diena (229. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 137 dienas.
Vārda dienas
Astra, Astrīda
Akadēmiskā vienība "Austrums"
Akadēmiskā vienība "Austrums" ir latviešu akadēmiska mūža organizācija, kas vieno sabiedriskus studentus un augstskolu pabeigušos biedrus. Vienības pirmssākumi meklējami Maskavā, kur pēc Krišjāņa Valdemāra ierosmes 1870. gada 20. oktobrī tika uzsākta Maskavas latviešu lasāmo vakaru tradīcija. Latvijas Valsts prezidenti Jānis Čakste un Gustavs Zemgals, Latvijas Kara ministrs Jānis Ducens, Latvijas Centrālās Padomes priekšsēdētājs Konstantīns Čakste ir tikai daži no zināmākajiem akadēmiskās vienības biedriem.
Maskavas periods (1883—1918)
Akadēmiskās vienības “Austrums” pirmssākumi meklējami 1860. gados — latviešu Pirmās atmodas laikā Maskavā, kad tur sāka darboties latviešu studentu pulciņš. Pēc Krišjāņa Valdemāra ierosinājuma Maskavas latviešu inteliģence 1870. gada 20. oktobrī nodibināja Maskavas latviešu lasāmos vakarus (sanāksmes, kurās diskutēja un lasīja referātus). Friča Brīvzemnieka vadītajos vakaros sanāca Maskavas latviešu inteliģence (Krišjānis Kalniņš, Krišjānis Barons, Krišjānis Valdemārs u.c.) un gandrīz visi latviešu studenti.
Ar laiku starp "vakaru" vadītāju Frici Brīvzemnieku un studentiem radās vairākas nesaskaņas. Kopā ar 15 domubiedriem Jānis Čakste 1883. gada 19. oktobrī (31. oktobrī pēc jaunā stila) “Tatāru viesnīcā” (mūsdienās uz Kuzņeckij most 7/9, ieeja no Negļinnaja ielas) sarīkoja mielastu, lai atzīmētu Maskavas latviešu studentu “Vakaru” nodibināšanu. Turpmāk laika gaitā organizācijas nosaukums vairākkārt mainījās, bet “Austrums” savu pastāvēšanas laiku skaita no 1883. gada 31. oktobra.
Sanāksmes bija organizācijas iekšējās dzīves galvenais saturs un sevišķa vērība tajās tika veltīta referātiem un brīvai diskusijai par dažādiem tematiem. Studentu organizācijas galvenais uzdevums bija — ar latviešu valodas, literatūras un vēstures studijām, kā arī ar savstarpējo sadarbību un kontaktiem un ar Maskavas latviešu kopienu uzturēt nacionālo apziņu un modināt to tajos studentos, kuriem krievu vidusskola un audzināšana bērnībā bija to nomākušas.
1902. gada 4. janvārī organizācija, kas veidoja Maskavas latviešu studentu lasāmos vakarus, nolēma pārveidoties par studentu biedrību "Fraternitas Moscoviensis". Daļa biedru organizāciju vēlējās pārveidot par korporāciju un 1912. gada 17. februārī no organizācijas izstājās 6 biedri, kas nodibināja korporāciju “Fraternitas Moscoviensis” (vēlākā “Fraternitas Lettica”). Tādējādi Maskavā bija divas latviešu studentu organizācijas ar vienu un to pašu nosaukumu: studentu novadniecība “Fraternitas Moscoviensis” un studentu korporācija “Fraternitas Moscoviensis”.
Tā kā atcelt Krievijas izglītības ministrijas akceptēto jaunās korporācijas līdzpaņemto nosaukumu nebija iespējams, tad organizācijai nācās no sava vecā nosaukuma atsacīties. Novadniecības statusā palikušie biedri (nospiedošais vairākums) 1914. gadā pārdēvēja studentu novadniecību "Fraternitas Moscoviensis" par biedrību "Orients". Svinīgā studentu biedrības "Oriens" atklāšana notika 1916. gada 14. maijā. Lielos vilcienos kara gados “Austruma” dzīve bija klusa. "Austruma" biedri diskutēja par karu un Krievijas valsts iekšējām problēmām un starptautiskiem notikumiem. Bieži tika referēts un debatēts par jautājumiem, kas saistīti ar Latviju. 1918. gads bija pēdējais “Austruma” akadēmiskais gads Krievijā. Pēdējā biedrības sēde Maskavā notika 1918. gada pavasarī.
Latvijas neatkarības periods (1918—1940)
Austrumieši stāvēja klāt pašiem pirmajiem Latvijas valsts tapšanas brīžiem. 1918. gada 17. novembrī tika izveidots astoņu latviešu politisko partiju pārstāvju sastādīts pārstāvniecības orgāns — Latvijas Tautas padome (TP). Šajā dienā pirmajā sēdē par TP priekšsēdētāju ievēlēja austrumieti Jāni Čaksti. Par viņa otro biedru kļuva vēlākais austrumietis Gustavs Zemgals. Tieši šī padome 1918. gada 18. novembrī proklomēja Latvijas Republiku. Arī vēlāk austrumieši stāvēja blakus Latvijas valsts tapšanai — piecdesmit astoņi “Austruma” biedri 1918.-1920. gadā piedalījās Latvijas brīvības cīņās, seši (Kārlis Brants, Aleksandrs Kociņš, Verners Tepfers, Rūdolfs Markuss, Kārlis Podnieks, Visvaldis Jankavs) bija Lāčplēša Kara ordeņa kavalieri. Nebija tādu toreizējo karaspēka vienību, kuru rindās nebūtu gājuši austrumieši.
Pēc kara beigām iestājās valsts ikdienas dzīves atjaunošanas laiks. Arī "Oriens" aktīvi vērsās pie darbības atjaunošanas. 1920. gada 20. oktobrī notika “Austruma (Oriens)” pilnsapulce, kuras laikā organizācijas nosaukums tika nomainīts uz "Austrums". Turpmākajos gados "Austrums" strauji auga un 1925. gadā jau bija sasniedzis ļoti ievērojamu biedru skaitu. Akadēmisko izglītošanos un uzstāšanos veica galvenokārt vecbiedri un kandidāti, bet aktīvo biedru vidū arvien lielāka ietekme bija jaunākajai paaudzei. Tajā laikā korporāciju piekritēju skaits Rīgas studentu vidū strauji auga un “Austruma” popularitāte mazinājās. 1925.-1926. gadā “Austruma” iekšējā darbībā parādās nesaskaņas. Bija biedri,kuri organizāciju vēlējā paturēt tādu kā tā bija, bet bija arī daļa, kura vēlējās to pārveidot par korporāciju. Pēc tam, kad "Austruma" Internā tiesa 28. oktobrī 6 biedriem, kuri vēlējās organizāciju pārveidot par korporāciju, pasludināja spriedumu — izslēgšanu. Ar viņiem turpmāk solidarizējās vēl vairāki desmiti piekritēju. Tādējādi līdz 1926. gada beigām no “Austruma” izstājās pavisam 45 aktīvie biedri. Lielākā daļa aizgājušo nodibināja korporāciju Fraternitas Livonica, bet daži tiem tomēr nepievienojās. Tādējādi “Austruma” vēsturē divas reizes ir notikuši mēģinājumi pārvērst “Austrumu” par korporāciju, par ko liecina divi nolūzuši zari “Austruma” ozola simbolā. Daļa no aizgājušo tobrīd uzstādītām prasībām un ierosinājumiem vēlāk tika pieņemtas un ieviestas “Austruma” dzīvē.
Pēc krīzes “Austruma” dzīvē iestājās jauns konstruktīva darba posms. Šinī laikā “Austruma” saime pārcēlās savā namā Ģertrūdes ielā 123 Rīgā. Pārbūvētās telpas iesvētīja 1926. gada 5. decembrī. Tika pieņemta simbolika: karogs, cepures un nozīmes.
Kārļa Ulmaņa autoritārā režīma gados Latvijas Universitātes vadības attieksme pret “Austrumu” nebija tik labvēlīga kā agrāk. Arī paši austrumieši nebija sajūsmā par autoritāro režīmu, jo bija audzināti kā demokrātiskas parlamentāras iekārtas piekritēji un paši bija piedalījušies tās veidošanā. Tomēr laikā līdz 1940. gada vasarai “Austruma” darbība kā iekšējā dzīvē, tā arī “uz āru” sekmīgi turpinājās ar jauniem ierosinājumiem un panākumiem. Papildus referātiem, darba sēdēm, gada svētkiem un citām formālām darbībām “Austruma” sadzīve bija daudzpusīga un intensīva. Notika literārie un sabiedriskie vakari, karnevāli, sporta pasākumi. Jauniešiem un saviešiem piešķīra vecbiedru Jāņa Čakstes un Alfrēda Strausmaņa vārdos nosauktas stipendijas.
1. padomju un vācu okupācija (1940—1945)
Otrā pasaules kara sākumā Sarkanā armija pilnībā okupēja Latviju 1940. gada 17. jūnijā. Pirmais demokrātisko latviešu darbinieku mēģinājums atjaunot demokrātisku iekārtu Latvijā, izmantojot izsludinātās Tautas Saeimas vēlēšanas 1940. gada jūlijā, bija Demokrātisko latviešu vēlētāju bloka izveidošana. Tomēr jau pēc dažām dienām bloka kandidātu sarakstu aizliedza. Blokā darbojās austrumieši: LU profesors Konstantīns Čakste, senators Mintauts Čakste, advokāts Jānis Breikšs. Vēlāk grupai pievienojās arī agrākais tieslietu ministrs Vilis Holcmanis un R. Kronbergs.
Padomju marionešu valdība 1940. gada 13. jūlijā slēdza 68 studentu korporācijas, biedrības, kā arī to filistru un vecbiedru organizācijas. Pēc Andreja Višinska rīkojuma ieceltais LU rektors Jānis Paškēvičs 1940. gada 28. augustā izdeva pavēli par visu studentu organizāciju likvidāciju līdz 8. septembrim. 1940. gada vasaras nogalē “Austrumu” slēdza. 1940. gada 31. oktobrī “Austruma” legālā darbība tika pārtraukta, iestājās “Austruma” darbības pagrīdes periods. Okupācijas laikā austrumieši slepus satikās Rīgā, Jelgavā, Jūrmalā. Daudzi pazaudēja darbu jau drīz pēc padomju varas nodibināšanās un atradās bezizejas stāvoklī. Citi austrumieši organizēja viņiem izdzīvošanas pabalstu. Daži austrumieši jau pazuda “bez vēsts” pirms 1941. gada 14. jūnija. Šajā dienā padomju valsts drošības iestādes aizveda uz Sibīriju 29 austrumiešus, no viņiem tikai 4 izdevās izsūtījumu pārdzīvot.
1941. gada vasaras sākumā Latviju okupēja Vācijas karaspēks. Padomju okupācijas laikā slēgto studentu organizāciju nelegālais stāvoklis nemainījās arī vācu okupācijas laikā. Oficiāli vācu okupācijas vara neatļāva akadēmisko mūža organizāciju darbības atjaunošanu Latvijā, taču nelika šķēršļus to pusoficiālai darbībai. “Vācu laikā” austrumieši sāka darboties plašāk nekā padomju okupācijas periodā, lai gan turpināja būt nelegāla organizācija. Regulāras slepenas sanāksmes notika Rīgā, Jelgavā un Jūrmalā, tika uzņemti jauni biedri, atzīmēti gadasvētki, darbību vadīja slepena austrumiešu padome prof. Konstantīna Čakstes vadībā. Viņa vadībā tika izveidots arī palīdzības tīkls aizvesto austrumiešu ģimenēm.
Bija patrioti, kuri saskatīja politisku tuvredzību kaut īslaicīgā sadarbībā ar jebkuru no svešajām varām. Viņi pretojās abiem totalitārajiem režīmiem, pauda nesamierināmību ar tām gan morāli, gan politiski. Konstantīns Čakste arī vācu okupācijas sākuma posmā uzsāka aktīvu darbību politiskā pretestības kustībā kopā ar grupu austrumiešu (Leonīdu Siliņu, S. Silarāju, R. Dzirni, J. Stabulnieku, J. Straubergu u. c. — kopumā vairāk nekā 20 cilvēkiem), kuri bija uzsākuši pagrīdes darbību jau padomju okupācijas “Baigajā gadā”. No šīs grupas turpmāk izveidojās nozīmīga pretestības kustība — Latvijas Centrālā Padome (LCP). Darbība LCP bija nozīmīgākais nacionāli patriotiskais daudzu “Austruma” biedru ieguldījums Otrā pasaules kara gados un nozīmīgs laikmets “Austruma” vēsturē.
Austrums trimdā (1945—1989)
“Austrums” trimdā sāka darboties jau 1945. gadā Zviedrijā. Sakarā ar pēckara emigrāciju no Vācijas (politisko bēgļu nometnēs Rietumvācijā patvērumu atradās ap 100 austrumiešu) vēlāk austrumieši izklīda pa pasauli, un kopas nodibinājās arī ASV, Kanādā un Austrālijā, dažu draugu liela neformāla kopa bija arī VFR. Katra kopa pastāvēja kā atsevišķa vienība ar savu vēlēto valdi, kas vadīja kopas dzīvi pēc “Austruma” principiem, uzturēja sakarus ar citām kopām un uzņēma savās kopās jaunus biedrus. Vienkopus kādās pilsētās vai apvidos dzīvojošie austrumieši nereti darbojās vietējās austrumiešu saimēs. Tādas nodibinājās Stokholmā, Toronto, Melburnā, Bostonā, Klīvlendā, Takomā, Koloradospringsā, Kalamazū, Detroitā. “Austrumam” aktīvi darbojoties, uzņēma jaunus biedrus un no sākotnējā 130 draugu skaita 1945. gadā tas dubultojās līdz apmēram 250 draugiem 1973. gadā.
Austrums okupētajā Latvijā (1945—1989)
No 1945. līdz 1989. gadam austrumieši Latvijā turpināja satikties neformāli, pagrīdes apstākļos, viens otram izpalīdzot, tā turpinot “Austrumā” noslēgto mūža draudzību. Šādas satikšanās tika organizētas Ē. Berzinska koncertos un pēc tiem rīkotajos tējas vakaros, vb. A. Rogaļa mājā Rīgā vai vb. V. Šīrona lauku mājās “Suitiņi”. Pēdējā minētā satikšanās vieta bija īpaši populāra, jo mājā atradās tālu no kaimiņiem un satikties varēja relatīvi droši. Tur austrumieši 1960. gadu vasarās sanāca kuplā skaitā, pat pulcējot ap 40 dalībnieku „ģimenes” kārtībā. Tomēr līdz 1980. gadu vidum bija palikuši vairs tikai 15 draugi. Lai arī sanāksmēs tika runāts par Latvijas stāvokļa iespējamām izmaiņām, kontaktiem ar austrumiešiem ārzemēs, doma par “Austruma” darbības atjaunošanu vai kādu jaunu biedru uzņemšanu palika neīstenota.
Iniciatīva par “Austruma” atjaunošanu un jaunu biedru uzņemšanu Latvijā nāca no austrumiešiem ārzemēs, kuru pārstāvji vairākkārt apmeklēja Latviju, piedalījās austrumiešu sanāksmēs un mudināja tos atkal iesākt aktīvu darbību. Atmodas gados ideja lēnām nobrieda. J. Kalniņš (Kanāda) 1989. gada 16. jūlijā piedalījās neoficiālā apspriedē Rīgā, Ausmas ielā 2, kurā draugi vienojās, ka “Austruma” darbība Latvijā ir jāatjauno. Oficiāli pirmā atjaunošanas sanāksme notika 1989. gada 9. septembrī “Suitiņos”.
Austrums pēc darbības atjaunošanas Latvijā
1993. gada 30. oktobrī “Austrums” pieteica savu atjaunošanos, publiski svinot savu 110 gadu jubileju ar svinīgu aktu un balli Rīgas Latviešu biedrībā, uz kuru ieradās arī LR Valsts prezidents Guntis Ulmanis. Kopš tā laika “Austrums” ir savu darbību izvērsis pilnībā. Katru nedēļu notiek sanāksmes ar referātiem, turpinot “lasāmo vakaru” tradīciju. Tiek uzņemti studenti un vecbiedru kandidāti. Arī pēc Latvijas valstiskās neatkarības atjaunošanas joprojām aktīvi turpina darboties “Austruma” kopas Kanādā un ASV.
Alakels
Alakels (kk — ‘raibais ezers’) ir beznoteces sālsezers Kazahstānas austrumu daļā Austrumkazahstānas un Almati apgabalos. Ezers atrodas Džungārijas Vārtos — ielejā, kas savieno Kazahstānas dienvidu augstienes ar Ķīnas Džungārijas tuksnešaino līdzenumu. Ielejas dibens ir tikai 350—450 m virs jūras līmeņa, savukārt Džungārijas Alatau virsotnes ielejas malā ir līdz 4463 m virs jūras līmeņa. Ūdens apmaiņas periods ezerā ir 0,8 gadi. Aizsalst no janvāra līdz aprīlim.
Ezers periodiski saņem ūdeni no Urdžaras upes, kas ietek ezera ziemeļu daļā. Ezers ir nozīmīga migrējošo putnu ligzdošanas vieta, tāpēc šeit izveidots Alakela valsts liegums.
Vietām, kur mitruma apstākļi to ļauj, vietējie iedzīvotāji ezera krastā nodarbojas ar lauksaimniecību.
1831. gads
1831. bija parastais gads, kas sākās sestdienā.
Bohorodčanu rajons
Bohorodčanu rajons ir Ukrainas Ivanofrankivskas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ivanofrankivskas apgabala Rožņativas, Kalušas, Tismenicjas un Nadvirnas rajoniem, kā arī Aizkarpatu apgabala Tjačivas rajonu.
Rajonā pie Maņavas ciema atrodas Kijevas patriarhāta Ukrainas pareizticīgās baznīcas Maņavas klosteris (Манявський скит). Rajonā tika uzņemta padomju 1967. gada filma "Vijs" pēc Nikolaja Gogoļa stāsta motīviem. Rajonā naftas un dabasgāzes atradnes.
Cendres de lune
Cendres de Lune ir pirmais Milēnas Fārmeres studijas albums, kurš iznāca 1986. gada 1. aprīlī. Disks nebija tik populārs kā nākamie viņas albumi, bet tomēr albums palīdzēja sākt karjeru. Francijā albums divreiz nopelnīja zelta disku un tika pārdots 700 000 kopijās.
Izveidošana
Pēc pirmiem 3 singliem („Maman a tort”, „On est tous des imbeciles”, „Plus grandir”) salīdzinoši labā rezultāta, Fārmeres karjera bija zem liela jautajuma. Bet drīz iznāca singls „Libertine”. Kurš ieveda Franciju šokā un ļāva dziedātājai ierakstīt pirmo albumu. Singlu pārdeva 400 000 kopijās un sakarā ar to tika uzfilmēts 11 minūšu garš videoklips, kura režisors bija Lorāns Butonna. Tas bija pirmais lielais mūzikas video, kur dziedātāja parādījās pilnīgi kaila bez drēbēm. 1987.g. pēc „Libertine” iznāca vēl viens populārs singls „Tristana”, kuru pārdeva 350 000 kopijās. Albums iznāca ne tikai Francijā, bet arī Vācijā un Kanādā.
Mūzika un dziesmu vārdi
Atšķirībā no nākamajiem albumiem dziesmas vārdus un mūziku sarakstīja Lorāns Butonna. Bet tomēr ir arī 3 dziesmas, kurām Milēna uzrakstīja tekstus pati – „Plus grandir”, „Au Bout de la nuit”, „Tristana”, (pēc pēdēja singla bija nolemts, ka turpmāk Milēna pati rakstīs dziesmu vārdus, bet Lorāns – mūziku). Albuma pamatā temati ir tādi paši, kādi būs nākamajos albumos. Dziesmu teksti, kas stāsta par nāvi, vardarbību, seksualitāti, skumjām, par bailēm no nāvēs. Tieši šajā albumā ir ielikts pamats Milēnas pasaulē, kurš ar savu drūmumu ļoti atšķiras no pozitīvajām dziesmām Francijā – tajā laika posmā.
Grifino
Grifino ir pilsēta Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz dienvidrietumiem no Ščecinas, Odras (Austrumu Odras (Odra Wschodnia)) krastos. 2 kilometrus no pilsētas uz rietumiem ir Vācijas robeža. Līdz Otrā pasaules kara beigām pilsēta atradās Vācijā, un tās vāciskais nosaukums bija Greifenhāgena. Pie pilsētas - termoelektrostacija.
Asares pagasts
Asares pagasts ir viena no Jēkabpils novada administratīvajām teritorijām tā austrumos. Robežojas ar sava novada Gārsenes, Aknīstes un Rubenes pagastiem, kā arī Augšdaugavas novada Prodes pagastu.
Reljefa formas
Karātavu kalns, Zirgu kalns.
Ūdensteces
Cīruļupīte, Dobe, Dviete, Dzirnavupīte, Eglona, Hercoga Jēkaba kanāls, Lāčupīte, Pumpuru grāvis, Radžupe, Vilkupe.
Ezeri
Bērzu ezers, Bubuļu ezers, Dobene, Laidiņu ezers, Mežezers, Zuju ezers.
Purvi
Pļintaukas purvs.
Vēsture
Mūsdienu Asares pagasta teritorijā vēsturiski atradās Asares muiža (Gut Assern).
Asares pagasts izveidots muižas teritorijā un 1866. gadā sāka darboties pagasta valde. 1889. gadā to pievienoja Gārsenes pagastam, bet 1918. gadā tas atdalījās no jauna. 1935. gadā Ilūkstes apriņķa Asares pagasta platība bija 56,9 km² un tajā dzīvoja 1054 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Asares un Vārkavas ciema padomes. 1949. gadā pagastu likvidēja un ciemu iekļāva Aknīstes rajonā. Ciems ietilpis arī Ilūkstes (1956-1962), Daugavpils (1962-1967) un Jēkabpils (pēc 1967. g.) rajonos. 1951. gadā Asares ciemam pievienoja likvidēto Vārkavas ciemu, 1961. gadā - Slates ciema kolhoza «Centība» teritoriju. 1977. gadā daļa Asares pagasta teritorijas pievienota Slates ciemam un Aknīstes lauku teritorijai. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Asares pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Aknīstes novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Ancene, Asare (pagasta centrs), Vārkava, Dominieki, Bubuļi, Kažemāki, Vanagi, Kokneši.
Ļudovīts Štūrs
Ļudovīts Štūrs (dzimis, miris ) bija slovāku skolotājs, publicists un politiķis, slovāku literārās valodas standarta izveidotājs. Ludovīts Štūrs kopā ar Jozefu Hurbanu un Mihalu Hodžu ir redzamākie slovāku nacionālās atmodas darbinieki.
Biogrāfija
Pirms Štūra darbības slovāku apdzīvotajās teritorijās eksistēja divas valodas tradīcijas — katoļi lietoja Antona Bernolāka izveidoto valodas standartu, bet luterāņi — Morāvijas Kralices bībeles čehu valodas formu. 1843. gadā Presburgā kopā ar domubiedriem Ļudovīts Štūrs ķērās pie slovāku valodas kodifikācijas, pamatojoties uz valodas centrālajiem dialektiem. Gada vidū, sabiedriskās darbības dēļ, Štūrs bija spiests pamest skolotāja amatu. Protestējot pret to uz Levoču pārcēlās 22 Štūra studenti — viņa atbalstītāji. Viens no tiem — Janko Matūška, šī gadījuma kontekstā sacerēja himnisku dziesmu Nad Tatrou sa blýska ("Zibens pār Tatriem"), kas mūsdienās ir Slovākijas valsts himna.
Izceļoties 1848. gada revolūcijām, Štūrs piedalījās Slāvu kongresā Prāgā, vēlāk kļuva par horvātu žurnāla Slavenski Jug Zagrebā redaktoru. Piedalījās slovāku sacelšanas sagatavošanā pret revolucionārajiem ungāriem, kuru līderis Lajošs Košuts atbalstīja maģārizācijas politiku.
Miris 1856. gadā netīši ievainojot sevi medībās.
Josemitu nacionālais parks
Josemitu nacionālais parks (Yosemite National Park) ir nacionālais parks, kas atrodas Kalifornijas štatā, ASV. Parks atrodas Sjerranevadas kalnu rietumu nogāzēs, tā platība ir 302 687 ha.
Dienvidkorejas futbola izlase
Dienvidkorejas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Dienvidkorejas valsti starptautiskās futbola sacensībās. Dienvidkorejas futbola izlasi pārvalda Dienvidkorejas Futbola Asociācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1948. gadā cīnoties pret Meksikas izlasi. Pasaules kausa finālturnīros Dienvidkoreja ir piedalījusies 11 reizes, bet vislielākais izlases sasniegums ir Dienvidkorejā un Japānā notikušajā 2002. gada Pasaules kausā iegūtā 4. vieta. Āzijas kausa izcīņā dienvidkorejieši ir piedalījušies 14 reizes un ir divkārtēji Āzijas čempioni.
Sastāvs
Komandas sastāvs 2022. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Spēles un gūtie vārti norādīti līdz finālturnīra sākumam.
Kaspars Balodis
Kaspars Balodis (dzimis Rīgā) ir latviešu jurists un Satversmes tiesas tiesnesis. Civillikuma saistību tiesību daļas komentāru līdzautors.
Šverīne
Šverīne jeb Šverīna (de, la) ir pilsēta Vācijā, federālās zemes Mēklenburgas-Priekšpomerānijas administratīvais centrs. Atrodas starp vairākiem ezeriem, no kuriem ievērojamākais ir Šverīnes ezers.
Kaspars Balodis
Biogrāfija
Dzimis 1971. gada 15. maijā, Rīgā. 1993. gadā pabeidza studijas Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. 1994. gadā ieguva maģistra grādu Minsteres Universitātē. Kopš 1996. gada bija asistents, lektors, asociētais profesors Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes Civiltiesisko zinātņu katedrā. 1998. gadā bija viens no Civillikuma lietu tiesību daļas komentāru līdzautoriem. 2000. gadā ieguva doktora grādu Minsteres Universitātē. No 2002. līdz 2007. gadam bija Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes dekāns. 2005. gadā saņēma Ministru kabineta balvu. 2006. gada decembrī 9. Saeima iecēla Kasparu Balodi par Satversmes tiesas tiesnesi. 2020. g. apstiprināts par Augstākās tiesas tiesnesi.
Šverīne
Vēsture
Kā liecina Merzeburgas Tītmāra hronika, Šverīne radās 1160. gadā pēc Heinriha Lauvas rīkojuma, 1018. gadā nopostītā slāvu nocietinājuma Zverīnas (Zuarin, Zwěrin) tuvumā. Tā kļuva par pirmo lielo pilsētu iekarotajā slāvu teritorijā. No 1167. līdz 1648. gadam pilsētā bija bīskapa rezidence un reģiona garīgais centrs. 1358. gadā Mēklenburgas hercogs Albrehts II pilsētu ieguva mantojumā un ievācās pilī, kas, izņemot divus periodus, kalpoja par Mēklenburgas grāfu mājvietu līdz pat 1918. gadam. No 1628. līdz 1631. gadam hercogiem bija jāpamet pils kā soda mērs par viņu labajām attiecībām ar Dāniju un no 1756. līdz 1837. gadam hercogu rezidence atradās Ludvigslustē. 16. gadsimtā pilsēta bija pazīstama kā "Ziemeļu Florence". 1912. gadā pie Šverīnes tika nodibināta aviokompānija Fokker. Otrā pasaules kara laikā pilsētu ieņēma ASV karaspēks, tomēr pēc kara tā tika iekļauta VDR.
Šverīnes pils
Uzcelta uz salas, senākas būves vietā. Pils izveidota neregulāra piecstūra formā, to veido pieci spārni un tā ir visatpazīstamākā celtne Šverīnē. Mūsdienu izskatu pils ieguva pārbūvē laikposmā no 1845. līdz 1857. gadam. Pirms pārbūves hercogs Frīdrihs Francis II aizsūtīja savu galma arhitektu Georgu Ādolfu Demleru, kurš jau kopš 1825. gada bija pazīstams ar saviem darbiem pilsētā, un būvmeistaru Hermani Villebrandu komandējumā uz Angliju un Franciju. Ceļojumā viņi spēcīgi iespaidojās no Šamboras pils pie Luāras, kuras ietekme redzama Šverīnes pils arhitektūrā. Pēc Gotfrīda Zempera ierosinājuma pilij tika uzcelts galvenais, 70 metrus augstais, tornis. 1851. gadā Demleram politisku motīvu dēļ nācās atkāpties no amata, bet viņa darbu turpināja Frīdrihs Augusts Štīlers.
Štīlers dārza puses fasādē izveidoja nišu, kurā ievietoja Kristiāna Genšova veidoto obodrītu kņaza Niklota skulptūru. Pilij ir "savs" spoks t.s. Petermännchen. Mūsdienās daļā pils telpu ir federālās zemes landtāgs. Pārējās telpās - muzejs. Ap pili iekopts parks.
Cilvēki
Šverīnē dzimuši hercogs Ādolfs Frīdrihs cu Mēklenburgs (Adolf Friedrich zu Mecklenburg, 1873-1969), Dānijas karaliene Aleksandrīne (Dronning Alexandrine, 1879-1952), Vācijas kroņprincese Cecīlija cu Mēklenburga (Cecilie zu Mecklenburg, 1886-1954), biologs Valters Flemmings (Walther Flemming, 1843-1905), Mēklenburgas lielhercogs Frīdrihs Francis I (Friedrich Franz I., 1756-1837), nacistu politiķis Vilhelms Gustlofs (Wilhelm Gustloff, 1895-1936), hercogs Henrihs cu Mēklenburgs (Heinrich zu Mecklenburg, 1876-1934), hercogs Johans Albrehts (Johann Albrecht zu Mecklenburg, 1857-1920), fiziķis Augusts Kunts (August Kundt, 1839-1894), hercogiene Luīze Šarlote (Luise Charlotte, 1779-1801), fiziķis Frīdrihs Pāšens (Friedrich Paschen, 1865-1947), peldētāja Andrea Pollaka (Andrea Pollack, 1961), mūziķis Olivers Rīdels (Oliver Riedel, 1971), hercogiene Sofija Frederika (Sophie Friederike, 1758-1794), kārtslēcēja Martīna Štruca (Martina Strutz, 1981).
28. oktobris
Vārda dienas
Antoņina, Ninona, Ņina, Oksana
Austronēziešu valodas
Austronēziešu valodas ir valodu saime, kas izplatīta galvenokārt Dienvidaustrumāzijā un Okeānijā. Uzskata, ka šī valodu saime cēlusies no Taivānas (kas pazīstama arī kā Formoza). Pie tās pieder vairāk nekā 1000 valodu jeb apmēram viena piektā daļa no visām pasaules valodām. Daudzas saimes valodas ir tuvu radniecīgas un līdzīgas, pastāv vairāki dialektu kontinuumi, tāpēc ir grūti noteikt robežas starp dažādiem saimes atzariem.
1829. gads
1829. bija parastais gads, kas sākās ceturtdienā.
FIFA Zelta bumba
FIFA Zelta bumba jeb FIFA Ballon d'Or bija ikgadējs apbalvojums futbolā, kuru piešķīra spēlētājam, kurš visspilgtāk spēlējis iepriekšējā kalendārajā gadā. Tā pastāvēja no 2010. līdz 2015. gadam. To piešķīra pēc nacionālo izlašu treneru un kapteiņu, kā arī sporta žurnālistu no visas pasaules balsojuma rezultātiem.
Apbalvojums tika izveidots 2010. gadā, apvienojot France Football' balvu Ballon d'Or un FIFA Gada futbolista apbalvojumu. Pirmajā balvas pasniegšanas reizē to ieguva argentīnietis Lionels Mesi un brazīliete Marta. Šajā ceremonijā pirmoreiz tika pasniegts oficiāls FIFA apbalvojums futbola treneriem un to saņēma portugālis Žuze Mourinju un vāciete Silvija Neide.
Novogarda
Novogarda ir pilsēta un tāda paša nosaukuma pilsētas-lauku gminas centrs Polijas ziemeļrietumos, Rietumpomožes vojevodistē uz ziemeļaustrumiem no apriņķa centra Goleņovas. Saglabājušās pilsētas aizsardzības mūru fragmenti.
Pilsēta stipri nopostīta Trīsdesmitgadu kara laikā. Līdz Otrā pasaules kara beigām pilsēta atradās Vācijā, un tās vāciskais nosaukums bija Naugarda.
Pierādījums
Pierādījums ir loģisku spriedumu kopums, kas pārliecinoši pamato kāda apgalvojuma pareizību.
Varna (nozīmju atdalīšana)
Varna var būt:
Urāns
Urāns var būt:
Lāpstiņa
Lāpstiņa (Scapula) ir augšējās ekstremitātes plecu joslas kauls, kas savieno augšdelma kaulu ar atslēgas kaulu. Lāpstiņa atrodas laterāli no mugurkaula un piekļaujas krūškurvja ārējai virsmai no mugurpuses (2.-7. ribai). Tai ir trīsstūra forma un kopā ar atslēgas kaulu veido nenoslēgtu kaulu gredzenu.
Lava (nozīmju atdalīšana)
Lava var būt:
Lāpstiņa
Uzbūve
Lāpstiņa ir plakanais kauls, tādēļ tai ir 2 virsmas, 3 malas un 3 stūri.
Virsmas
Ribu virsma (Facies costalis), jeb priekšējā virsma ir nedaudz ieliekta un izveido zemlāpstiņas bedri (fossa subscapularis). Uz šīs kaula virsmas ir vairākas rievas, pie kurām stiprinās muskuļu cīpslas. Šajā bedrē atrodas zemlāpstiņas muskulis.
Mugurējā virsma (Facies dorsalis) ir nedaudz izliekta un lāpstiņas šķautne (spina scapulae) sadala to divās daļās - virsšķautnes bedrē (fossa supraspinata) un zemšķautnes bedrē (fossa infraspinata), no abu bedrīšu virsmām sākas tāda paša nosaukuma muskuļi. Šķautne stiepjas no lāpstiņas mediālās malas uz tās laterālo stūri, tās laterālajā galā ir saplacināts pleca paugurs (acromion) un uz tā priekšējās virsmas ir locītavas virsma (facies articularis acromii). Plauca paugura ārējā mala ir nedaudz izvirzīta un to var sataustīt caur ādu.
Malas
Lāpstiņai ir 3 malas - mediālā mala (margo medialis), laterālā mala (margo lateralis) un augšējā mala (margo superior). Uz augšējās malas atrodas lāpstiņas ierobs (incisura scapulae). No augšējās malas virs sānu stūra, uz priekšu no pleca izauguma, paceļas vēl viens spēcīgs izaugums - knābjveida izaugums (processus coracoideus), kas virzās uz priekšu un uz leju. Pie tā stiprinās saites un muskuļi, kas fiksē pleca locītavu.
Stūri
Lāpstiņai ir 3 stūri - apakšējais stūris (angulus inferior), augšējais stūris (angulus superior) un laterālais stūris (angulus lateralis). Laterālais stūris ir uzbiezināts un uz tā atrodas locītavas iedobums (cavitas glenoidalis), kas artikulē ar augšdelma kaula galvu, veidojot pleca locītavu. Virs locītavas dobuma no augšējā malas atiet knābjveida izaugums (processus coracoideus).