cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cēlējspēks
Apskats
Cēlējspēks visbiežāk tiek uztverts kā spēks uz lidmašīnu spārniem, bet cēlējspēks rodas arī no propelleriem, gaisa pūķiem, burām, laivu ķīļiem, mašīnu spoileriem, un daudziem citiem objektiem. Cēlējspēks darbojas arī dzīvnieku pasaulē, un pat augu pasaulē attiecībā uz sēklām. Parasti cēlējspēks tiek saprasts kā spēks, kurš ir pretējs gravitācijas spēka virzienam, bet tehniski cēlējspēks var būt jebkurā virzienā. Kad lidmašīna lido taisni un horizontāli, cēlējspēks ir pretējs gravitācijas spēkam. Arī tad, kad lidmašīna paceļas vai nosēžas, cēlējspēks ir vertikāls. Cēlējspēks var būt arī vērsts uz leju, kā gravitācijas spēks, piemēram, sacīkšu mašīnas spoileri piespiež mašīnu pie zemes, lai tai būtu labāka saķere ar asfaltu. Cēlējspēks var būt arī horizontāls, piemēram, buru laivām.
Aerodinamiskais cēlējspēks atšķiras no pārējiem cēlējspēkiem vielās. Aerodinamiskajam cēlējspēkam ir nepieciešama relatīva vielas kustība, kas to atšķir no aerostatiskā cēlējspēka vai blīvuma cēlējspēka, ko var novērot gaisa balonos. Aerodinamiskais cēlējspēks gandrīz visos gadījumos darbojas, kad objekts pilnībā no visām pusēm apņemts ar vielu, kas to savukārt atšķir no planēšanas cēlējspēka, kas novērojams sērfošanā, vai ūdens slēpošanā — kur tikai daļa no objekta atrodas noteiktajā vielā.
Plūsmas šķelšanās un Ņūtona likumi
Spārns rada cēlējspēku, veidojot lejupvērstu spēku uz gaisu brīdī, kad tas plūst garām. Sakarā ar trešo Ņūtona likumu gaisam vajag iedarboties ar vienādu pretēju spēku uz spārnu, kas ir cēlējspēks. Gaisa plūsma maina virzienu brīdī, kad tā plūst gar spārna malu, kas ir noliekta lejup, un vispārējais rezultāts ir reakcijas spēks, kurš ir pretējs mainītajam gaisa plūsmas virzienam.
Plūsmas pagriešanos uz leju neizraisa tikai aerodinamiskā spārna apakšējā virsma, arī gaisa plūsma virs aerodinamiskā spārna veido lielu daļu lejupvērstās darbības. Dažās skaidrojumu versijās šo tieksmi apakšējai plūsmai sekot augšējai sauc par Koanda efektu.
Palielināts plūsmas ātrums un Bernulli princips
Bernulli princips nosaka, ka vienmērīgā gaisa plūsmā ar konstantu enerģiju brīdī, kad gaiss plūst reģionā ar zemāku spiedienu, tas paātrinās. Ir tiešas matemātiskas sakarības starp spiedienu un ātrumu. Jebkuram spārnam, kas rada cēlējspēku, jābūt spiediena nelīdzsvarotībai, tas ir, zemākam gaisa spiedienam virs spārna nekā zem tā. Bernulli princips nosaka, ka spiediena atšķirībām jābūt saistītām ar ātruma izmaiņām. Lai arī Bernulli princips nepaskaidro, kā tiek uzturētas spiediena atšķirības vertikālā virzienā, tomēr Bernulli princips nav nepareizs. Gaisa ātrums ir lielāks spārna augšpusē, un Bernulli principu var pareizi izmantot kā daļu no sarežģītāka cēlējspēka skaidrojuma.
Masas nezūdamības princips
Veicot plūsmas novērojumiem teorijā un eksperimentos, palielinātais plūsmas ātrums augšējā spārna daļā izskaidrots ar gaisa plūsmas caurules modeli, kura kļūst šaurāka, un masas nezūdamības likumu.
Plūdlīnijas formas objekts sadala plūsmu ap spārnu plūdcaurulēs. Pēc definīcijas, viela nekad nešķērso plūdlīnijas formas objektu vienmērīgā plūsmā. Pieņemot, ka gaiss ir nesaspiežams, vielas plūsmas daudzumam (litri minūtē) jābūt konstantam pa jebkuru plūdcauruli, jo viela nevar tikt radīta vai iznīcināta. Masas nezūdamības likums nosaka, ka plūsmas ātrumam ir jāpalielinās brīdī, kad plūsmas caurule sašaurinās. Līdzīgi, apakšējās plūsmas caurules kļūst platākas, un plūsma kļūst lēnāka.
Cēlējspēka pamatiezīmes
Cēlējspēks ir spiediena izmaiņu atšķirības rezultāts un ir atkarīgs no spārna leņķa, formas, gaisa blīvuma un ātruma.
Spiediena atšķirības
Spiediens ir spēks uz laukuma vienību, kas radīts no gaisa uz virsmu, ko tas skar. Cēlējspēks tiek radīts caur spiedienu, kurš ir perpendikulārs spārna virsmai. Gaiss ir fiziskā kontaktā pa visu spārna laukumu, kas tiek saukts par tīkla spēku, ja uz kādu virsmu no dažādām pusēm iedarbojas ar atšķirīgu spēku. Tādējādi tīkla spēks nosaka ka vidējais spiediens spārna augšpusē ir zemāks nekā vidējais spiediens spārna apakšpusē.
Šīs spiediena atšķirības rodas saistībā ar izliektu gaisa plūsmu. Kad vien viela apiet izliektu priekšmetu, rodas spiediena gradients, kurš ir perpendikulāls plūsmas virzienam ar augstāku spiedienu ārpus izliekuma, un lielāku spiedienu izliekuma iekšpusē. Šīs tiešās saistības starp izliektām plūsmas līnijām un spiediena atšķirībām 1754. gadā no Ņūtona otrā likuma atvasināja Leonards Eilers, izsakot spiediena atšķirību perpendikulāri plūsmas virzienam ar formulu:
kur ρ ir blīvums, v ir ātrums un R ir rādiuss izliekumam. Šī formula parāda ka ar lielāku ātrumu un šaurākiem izliekumiem rodas daudz lielākas spiediena atšķirības.
Spārna leņķis
Spārna leņķis ir leņķis starp spārnu un pretimnākošo gaisu. Simetriskas plūdlīnijas formas gadījumā pie nulles spārna leņķa neradīsies cēlējspēks. Bet spārna leņķim palielinoties, gaiss tiek izliekts lielāka leņķī un vertikālās gaisa plūsmas ātrums palielinās, radot arī lielāku cēlējspēku. Maziem leņķiem simetriska plūdlīnijas forma radīs pacelšanas spēku, kas ir aptuveni proporcionāls spārna leņķim.
Spārna leņķim palielinoties, cēlējspēks sasniedz limitu pie kāda noteikta leņķa. Spārna leņķim pārsniedzot šo kritisko robežu, augšējā plūsmaa virs spārna izjūk; rodas mazāk lejup ejošās gaisa plūsmas un spārns rada mazāku cēlējspēku.
Spārna forma
Cēlējspēks ir atkarīgs no spārna formas, it īpaši no tā liekuma. Palielinot spārna liekumu, palielinās arī cēlējspēks. Liekti spārni rada cēlējspēku pie nulles spārna leņķa. Kad spārns ir horizontālā stāvoklī, spārna aste ir vērsta lejup un, tā kā gaiss izliecas pa spārna virsmu, tas tiek novērsts lejup. Kad liekts spārns ir kājām gaisā, tā spārna leņķis var tikt pagriezts tā, ka cēlējspēks tik un tā ir augšupejošs. Tas izskaidro kāpēc lidmašīna ir spējīga lidot ar kājām gaisā.
Putniem un arī lielākai daļai virsskaņas lidmašīnu spārnu garums daudz lielāks par to platumu. Spārniem ar šādu formu (visbiežāk augstas lietderības), vissvarīgākās cēlējspēka īpatnības var raksturot ar divdimensionālo plūsmu apkārt spārnam, kas ir spārna šķērsgriezuma forma. Turpretī zema lietderības koeficienta spārniem (delta formas spārniem) cēlējspēka īpatnības labāk var raksturot ar trīsdimensionālas plūsmas efektiem.
Gaisa ātrums un blīvums
Arī plūsmas ātrums un blīvums ietekmē cēlējspēku. Cēlējspēks ir proporcionāls gaisa blīvumam un proporcionāls gaisa ātrumam kvadrātā. Cēlējspēks ir arī atkarīgs no spārna izmēra, esot gandrīz proporcionāls spārna laukumam cēlējspēka virzienā. Aerodinamikas teorijā un inženierijas aprēķinos ir izdevīgi aprēķināt cēlējspēku pēc cēlējspēka koeficienta formulas, kura ir definēta pēc šīm proporcionalitātēm.
Cēlējspēka koeficients
Ja cēlējspēka koeficients spārnam noteiktā leņķī ir zināms, tad radītais cēlējspēks noteiktos plūsmas apstākļos var tikt aprēķināts pēc formulas:
kur:
Zāle
Zāle var būt:
Valles pagasts
Valles pagasts ir viena no Bauskas novada teritoriālajām vienībām tā austrumos. Robežojas ar sava novada Vecumnieku, Stelpes, Bārbeles un Kurmenes pagastu, Aizkraukles novada Mazzalves, Daudzeses un Sērenes pagastu un Ogres novada Birzgales pagastu. Pagasta centrs atrodas Vallē.
Upes
Ģirupe, Iecava, Pančupīte, Pogupīte, Reizenupīte, Rūdupīte, Slepkavupīte, Smārde, Sudmaļupīte, Svētupe, Taurupe, Vārnupe, Žīdupīte.
Ezeri
Taurkalnes Aklezers, Vāveres ezers.
Vēsture
Mūsdienu Valles pagasta teritorijā vēsturiski atradās Kārklu muiža (Gut Karkeln), Pētermuiža (Gut Peterhof), Šmīdes muiža (Gut Schmiden), Taurkalnes muiža (Gut Tauerkaln, mūsdienās Mežmuiža), Valles muiža (Gut Wallhof, mūsdienās Valle).
1900. gadā vairāki tajā apvidū pastāvējušie pagasti apvienoti Valles pagastā. 1925. gadā tas pārdēvēts par Taurkalnes pagastu. 1935. gadā tā platība bija 235,6 km2. 1945. gadā pagasta teritorijā izveidoja Taurkalnes, Valles, Gobas un Taursila ciema padomes. 1954. gadā Valles ciemam pievienoja Gobas ciemu. 1956. gadā Valles ciemu likvidēja, kolhoza "Padomju Latvija" teritoriju pievienojot Taurkalnes ciemam, bet kolhoza "Jaunā Gvarde" teritoriju — Birzgales ciemam. 1961. gadā Taurkalnes ciemam pievienota daļa Krastu ciema. 1990. gadā Taurkalnes ciems pārdēvēts par Valles pagastu.
2009. gadā pagasts kā administratīva teritorija iekļauts Vecumnieku novadā. Pēc 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas nonācis Bauskas novadā.
Apdzīvotās vietas
Krīči, Liepkalni, Mazvalle, Mežmuiža, Penderi, Pētermuiža, Reizeni, Salas, Taurkalne, Tenteni, Valle (pagasta centrs).
Kurts Rasels
Kurts Rasels (en; dzimis ) ir amerikāņu televīzijas un kino aktieris.
Aktiera karjeru sācis bērnībā ar lomām televīzijas seriālos, laikā no 1963. līdz 1964. gadā filmējās seriālā The Travels of Jaimie McPheeters. 1970. gados parakstīja līgumu ar The Walt Disney Company, kur viņš kļuva par "1970. gadu lielāko studijas zvaigzni". Aktieris nominēts Emmy un Zelta globusa balvām. Lielākos komerciālos panākumus guvis ar lomām filmās "Vaniļas debesis", "Uguns spēks", "Zvaigžņu Vārti", "Brīnums" un "Supervaroņu skola".
Kostopiļa
Kostopiļa ir pilsēta Ukrainas rietumos, Rivnes apgabalā. Kostopiļas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1648./58. gadā. Pēc 1793. gada Polijas Otrās dalīšanas - Krievijas sastāvā. 1921. gada Rīgas miera rezultātā Kosptopiļa iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Pilsētas pievārtē tika iegūts bazalts un granīts. 1939. gadā iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu. No 1941. gada 1. jūlija līdz 1944. gada 31. janvārim atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētā koncentrējās apvidus poļu iedzīvotāji, kuru bēga no ukraiņu nacionālistu represijām. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Karaliskā apbedījumu vieta
Karaliskā apbedījumu vieta ir kapsēta kopš 1922. gada Bernadotu dzimtas Zviedrijas karaliskās ģimenes locekļiem. Tā atrodas Stokholmas pilsētas pievārtē, ziemeļu pusē, administratīvā atrašanās vieta ir Stokholmas lēnī, Solnas komūnā Hāgas parka teritorijā Brunnsviken(zviedru valodā) līcī uz Karlsborga salas.Atvērta apskatei vasaras mēnešos ceturtdienās.
Pirmais apbedījums šajā kapsētā notika 1922. gadā,kad tika apbedīta kroņprincese Margarēta, kurai pirms tam tika rezervēta vieta Stokholmas Doma baznīcā. Angļu izcelsmes kroņprincese Margarēta bija zināma kā mākslinieciskas dabas, kurai patika nodarboties ar dārzu kopšanu un savas dzīves laikā bija izteikusi nevēlēšanos tikt apbedītai kādā baznīcā.Savukārt, Riddarholma baznīcā,kas ir Zviedrijas vēsturiskais panteons- nekropole, karaliskās ģimenes atdusas vieta, praktiski nevija vairāk vietas jaunu apbedījumu veikšanai. Tā pakāpeniski Karlsborga sala kļuva par Karalisko apbedījumu vietu.Kapsētas ieeju ar tiltu, vārtiem un krustu pakalna virsotnē ir projektējis arhitekts Ferdinands Būbergs.Kopš tā laika visi Bernadotu dzimtas vīriešu kārtas locekļi ar savām sievām tiek apbedīti Karaliskajā apbedījumu vietā.
Pasaka
Literārās pasakas atšķiras no tautas pasakām, kuri sacerējuši konkrēti rakstnieki. Viņi liek pasaku tēliem piedalīties cilvēku ikdienas dzīvē vai ikdienišķām lietām piešķirt neparastumu.
Pasakas ietilpst vēstītājas folkloras kategorijā. Pasakas parasti sīkāk dalās 3 kategorijās — brīnumu, sadzīves un par dzīvniekiem.
Dima Bilans
Viktors Belans (ru; dzimis, Karačajā-Čerkesijā, Krievijā), pazīstams ar pseidonīmu Dima Bilans (ru) ir krievu popmūziķis. Viņš ir divreiz pārstāvējis Krieviju Eirovīzijas dziesmu konkursā. 2006. gadā ar dziesmu "Never Let You Go" viņš palika otrais, bet 2008. gadā ar dziesmu "Believe" viņš izcīnīja Krievijas pirmo Eirovīzijas uzvaru.
Biogrāfija
Kad Dimam bija viens gads, viņa ģimene pārvācās uz Tatarstānu. Kad viņam bija seši gadi, viņi pārvācās uz Kabardu un Balkāriju, kur viņš gāja skolā. Dima karjeru uzsāka, iegūstot ceturto vietu starptautiskajā mūzikas festivālā "Jaunais vilnis" 2002. gadā. 2003. gadā tika izdots pirmais albums ar nosaukumu "Я ночной хулиган" (Es esmu nakts huligāns), kurā bija iekļautas vairāku dziesmu kaverversijas. 2004. gadā viņš realizēja veiksmīgu singlu "На берегу неба" (Debesu krastā), kas bija galvenais hits viņa jaunajā albumā.
Dima Bilans saņēma divas MTV Russian Music Awards balvas, bet 2007. gada novembra sākumā Minhenē saņēma savu trešo MTV balvu.
Eirovīzija
2006. gada marta vidū Dima Bilans tika izvēlēts par Krievijas pārstāvi Eirovīzijā. No 37 dziemām Never Let You Go ieguva 2. vietu, kas tolaik bija labākais Krievijas sasniegums. 2000. gadā tāds pats rezultāts bija Alsu dziesmai "Solo". Kopā dziedātājs ieguva 248 punktus — par 44 mazāk nekā uzvarētājiem Lordi.
Bilans uzvarēja Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu "Believe". Tā ieguva 272 punktus, par 42 vairāk nekā tuvākajiem sekotājiem ukraiņiem. Tā bija Krievijas pirmā uzvara Eirovīzijā. 2008. gada jūnijā izdeva albumu krievu valodā. 2009. gada maijā izdeva albumu angļu valodā. Dziesmas producējis Jim Beanz (Timbaland Production).
Wild Dances
Wild Dances (uk) ir ukrainietes Ruslanas dziesma, kas 2004. gadā uzvarēja Eirovīzijas dziesmu konkursā. Pēc uzvaras dziesma guva neticamus panākumus visā pasaulē. Tā tika izraudzīta pat par vienu no geju himnām. Ruslana 8 nedēļas bija 1. vietā Beļģijā; četras - Grieķijā, Rumānijā, Krievijā; nedēļu Nīderlandē, Vācijā, Spānijā, Čehijā, Portugālē, İtālijā, İzraēlā, İslandē; ieguva 7 vietu Zviedrijā, Dānijā; 15 vietu Apvienotās Karalistes nacionālajā čārtā un Billboard Amerikas topā ieguva 59 vietu. Latvijā Eiropas Hitu Radio ieguva 7 vietu. Tā kļuva par 2004. gada pasaules galveno geju hitu. Tā arī tika izraudzīta par Džungļu Džeka džinglu un ieguva World Music Award balvu.
Akmens laikmets
Akmens laikmets ir senākais cilvēces attīstības posms, kad darbarīki un ieroči tika izgatavoti no akmens (it īpaši no krama), koka, kauliem un citiem dabā pieejamajiem materiāliem. Akmens laikmets tiek dalīts trīs periodos: paleolītā (senajā), mezolītā (vidējā) un neolītā (jaunajā akmens laikmetā). Akmens laikmeta sākums tiek datēts ar senāko atrasto darbarīku vecumu, kas ir aptuveni 2,6 miljonus gadu veci, bet beigas ar pāreju uz bronzas laikmetu, kas dažādās pasaules vietās notika atšķirīgos laikos aptuveni pirms 6000-8000 gadiem (dažās atsevišķās vietās beidzās stipri vēlāk). Akmens laikmetā cilvēki galvenokārt bija mednieki un vācēji, un ķēra zivis. Tikai neolītā tika izgudrots kaplis, un cilvēki pievērsās lauksaimniecībai un lopkopībai. Cilvēki dzīvoja apvienojušies ciltīs.
Sākums un beigas
Akmens laikmets sākās apmēram pirms 2,6 miljoniem gadu, kad pirmie cilvēki (pirmscilvēki, arī pirmshominīdi) sāka izgatavot darbarīkus. Akmens laikmets pārgāja bronzas laikmetā, kad metālapstrādes attīstība padarīja izplatītus bronzas darbarīkus. Dažos reģionos gan pārgāja uzreiz uz dzelzs darbarīkiem un dzelzs laikmetu.
Uzskata, ka Tuvajos Austrumos un Dienvidaustrumāzijā akmens laikmets beidzās ap 6000. gadu p.m.ē., Eiropā, pārējā Āzijā un Āfrikā — 4000 gadus p.m.ē., bet Amerikas civilizācijās tas turpinājās līdz 2500. gadam p.m.ē.
Periodi
Akmens laikmetu iedala trijos periodos:
Cilvēki akmens laikmetā
Apmetnes cilvēki sāka veidot jaunajā akmens laikmetā. Tās nepieciešamības gadījumā varēja viegli savākt, piemēram, lai pārceltos uz citu vietu. Plaši tika apdzīvotas arī alas un dabīgi patvērumi klintīs. Akmens laikmets Eiropā beidzās līdz ar pēdējo ledus laikmetu. Līdz ar to svarīgākā akmens laikmeta iezīme bija cilvēka pielāgošanās mainīgajiem apkārtējiem dzīves apstākļiem, ārējiem faktoriem. Pakāpeniski zināšanas, dažādi darbarīku un citi uzlabojumi, salīdzinājumā ar ārējiem faktoriem, sāka spēlēt arvien nozīmīgāku lomu.
Daugavpils rajona ģerbonis
Daugavpils rajona ģerbonis akceptēts Heraldikas komisijas sēdē.
Škoda 15TrM
Škoda 15TrM ir modernizētais posmainais trolejbusu modelis trolejbusam Škoda 15Tr. To ražoja no 1995. gada līdz 2004. gadam, rūpnīcā Škoda Čehijas pilsētā Ostravā.
Gamma
Gamma ir konkrētas tonalitātes nošu sistēma, kurā ietilpst visas šīs tonalitātes notis. Gammas tradicionālajā rietumu mūzikā sastāv no septiņām notīm — pamatnots un sešām citām notīm starp pamatnoti un tās pirmo oktāvu. Notis rietumu gammās sadala intervāli no vesela skaita pustoņu.
Škoda 15TrM
Dizains un modernizētas funkcijas
Trolejbuss Škoda 15TrM no trolejbusa Škoda 15Tr īpaši neatšķiras. Tam ir trīsasu nesošā virsbūve un tas sastāv no divām daļām. Tās ir savienotas ar šarnīru. Daudzas detaļas ir tādas pašas kā trolejbusam Škoda 14TrM, tāpēc tas atvieglo apkopi. Trolejbusa labajā pusē atrodas četras durvis. Sēdekļi ir polsterēti un novietoti vairāk uz sāniem. Trolejbusam ir divi motori, viens vidū un viens uz aizmugurējās ass.
Gamma
Izšķir dažādus gammu veidus, piemēram:
Škoda 15TrM
Dizains un modernizētas funkcijas
Ārpuses dizainā, salīdzinot ar trolejbusu Škoda 15Tr, trolejbusam Škoda 15TrM ir veiktas nelielas izmaiņas. Lielākā izmaiņa ir saistīta ar elektronisko informācijas tablo uzstādīšanu. Šādu risinājumu ieteica arhitekts Patriks Kotas. Interjers tika pilnībā modernizēts, tika uzstādīti polsterēti sēdekļi, neslīdoša grīda, uzlabota trolejbusa vadītāja atrašanās pozīcija. Arī dažas elektriskās detaļas tika modernizētas. Trolejbuss Škoda 15TrM ir aprīkots mūsdienīgāk, piemēram, tā motors un jaunie kompozītmateriāla strāvas noņēmēji.
Gamma
Piemēram, do mažora gamma sastāv no skaņām do, re, mi, fa, sol, la un si.
Škoda 15TrM
Piegādes
Laikā no 1995. gada līdz 2004. gadam tika saražoti aptuveni 130 šādi trolejbusi.
Gamma
Gammas spēlēšanu izmanto mūziķa pirkstu treniņam.
Škoda 15TrM
🇸🇰
Norāde: Šajā tabulā nav iekļautas visas valstis un pilsētas, kur Škoda 15TrM tika piegādāta, tāpat nav uzskaitītas pilsētas, kuras iepirka jau lietotus Škoda 15TrM trolejbusus.
Histoloģija
Histoloģija ( — audums, λόγος — mācība) ir bioloģijas nozare, kas pēta dzīvo organismu šūnu, audu un orgānu uzbūvi mikroskopiskā un submikroskopiskā līmenī. Histoloģiju var uzskatīt par medicīniski bioloģisku nozari, jo tai liela nozīme medicīnā (histoloģijas metodes lieto biopsiju materiālu izpētei). Tā ir cieši saistīta ar ģenētiku, fizioloģiju, bioķīmiju un citām zinātnes nozarēm.
Histoloģija Latvijā
Histoloģijas pētījumi Latvijā aizsākti 20. gadsimta 20. gados LU Medicīnas fakultātes Anatomijas un histoloģijas institūtā. Pirmā latviešu histoloģe bija Ausma Bebre (1892—1965), kura sagatavojusi pirmo histoloģijas mācību līdzekli latviešu valodā “Īss normālās histoloģijas kurss” (izdots 1927. gadā). Viņa pirmā latviskojusi histoloģijas terminus. 30. un 40. gados Anatomijas un histoloģijas institūtā strādāja histologi Jānis Arnolds Eglītis (1902—1986) un Irma Eglīte (1907—2000), kuri augstā līmenī sakārtoja histoloģijas mācību procesu. 1944. gadā viņi emigrēja uz ASV un izveidoja histoloģijas institūtu Kolumbusas Universitātē. Padomju okupācijas sākumā histoloģiskā izglītība Latvijā bija sagrauta, to atjaunoja profesors Konstantīns Bogojavļenskis (1899—1967), kurš ir uzskatāms par Latvijas citologu skolas radītāju. Viņa skolnieks, akadēmiķis Jānis Ērenpreiss (1929—1996), ir sarakstījis vairākas monogrāfijas par vēža šūnu pētījumiem. Latvijas embrioloģijas skolas pamatlicējs ir akadēmiķis Pēteris Gērke (1904—1985), kurš sarakstījis vairākas embrioloģijas mācību grāmatas latviešu un krievu valodā. Šūnu pētījumi submikroskopiskā līmenī sākti 20. gadsimta vidū, bet 1994. gadā nodibināta Latvijas Elektronmikroskopistu biedrība.
Rīgas Valsts 3. ģimnāzija
'''Rīgas Valsts 3. ģimnāzija''' ir Rīgas vidējās izglītības iestāde, kas specializējas vairāku mācību programmu padziļinātā apgūšanā. Valsts ģimnāzijas statuss skolai piešķirts 2009. gadā.
Vēsture
'''Rīgas 3. vidusskola''' ir dibināta 1918. gada decembrī, pārveidojot par jaukto skolu 1805. gadā dibināto Pilsētas meiteņu skolu (Stadt-Töchterschule zu Riga), Nikolaja bulvārī 2 (tagad pamatskolas "Rīdze" ēka Krišjāņa Valdemāra ielā 2). Sākotnēji Pilsētas meiteņu skola bija atradusies Lielās Miesnieku un Mazās Mūku ielas stūrī, bet no 1861. gada Lielās un Mazās Jaunielas stūrī. Meiteņu skola Pirmā pasaules kara gados bija pārtraukusi darbību tās telpās izvietotās kara lazaretes dēļ.
Rīgas 3. vidusskolas mācību darbs sākās ar 397 meitenēm un 64 zēniem Pētera Stučkas valdības laikā 1919. gada 15. janvārī franču valodas skolotājas Emmas Vitenbergas-Traubergas vadībā. Pēc tam, kad Rīgu ieņēma Niedras valdībai pakļautais karaspēks, 4. jūnijā viņu atstādināja un skolas vadību uzticēja skolotājam Ansim Dreimanim, kas savas pilnvaras nodeva atkal E. Vitenbergai-Traubergai (vēlāk Vitenberga-Liekne) 30. septembrī. 1919./20. mācību gadā 15 klasēs mācījās 530 audzēkņi: pamatskolā 66, reālskolā 178, reālģimnāzijā 148 un apvienotajā ģimnāzijā 34. Skolas pedagoģiskā konference 1919. gadā nolēma pārvērst skolu par meiteņu skolu un par skolas pārziņa biedru ievēlēja vēlāk pazīstamo vēsturnieku Jāni Straubergu. Zēni tika pārvietoti uz 1. un 2. vidusskolu un tika atjaunota Pilsētas meiteņu skola direktora Teodora Andrusa vadībā. No 1925. gada mācības notika pēc kabinetu sistēmas un pēc praktiskās un reālģimnāzijas programmām.
Saskaņā ar 1929. gada 22. augusta likumu vispārizglītojošās ģimnāzijas pārdēvēja par ģimnāzijām. 1934. gadā par '''Rīgas 3. ģimnāzijas''' direktoru tika iecelts Artūrs Nāgels, Emma Vitenberga-Liekne kļuva par inspektori. 1939. gada 15. janvārī skolai tika pasniegts karogs, uz kā bija izšūta devīze: "Dzīve ir darbs, pienākums un uzticība". Pirmajos 20 darbības gados skolā bija bijuši 19 izlaidumi un to absolvēja 1810 meitenes un 1 zēns.
Pēc Latvijas okupācijas 1940./41. mācību gada skolā atkal ieviesa kopapmācību meitenēm un zēniem un skolu atkal vadīja E. Vitenberga-Liekne. Vācu okupācijas laikā viņu apcietināja un nošāva. 1966. gada 1. septembri skola tika pārcelta uz jaunuzceltu ēku Grēcinieku ielā 10 (arhitekts Kārlis Plūksne). No 1969. gada 1. septembra skolas direktors bija Valdis Bērziņš, kas šajā amatā nostrādāja 30 gadus. 2000. gada 7. novembrī par skolas direktoru tika iecelts Andris Priekulis. 2003. — 2004. gadā notika skolas ēkas rekonstrukcija (arhitekts Vitālijs Fjodorovs). 2009. gadā skolai piešķīra Rīgas Valsts 3. ģimnāzijas nosaukumu.
Klase (bioloģija)
Klase (la) ir organismu klasifikācijas taksonomiskā vienība. Klase ir nākamā vienība aiz tipa. Klašu sīkāks iedalījums bioloģijā ir kārtas. Vienību klase lieto zooloģijā.
Maija Einfelde
Maija Einfelde (dzimusi 1939. gada 2. janvārī Valmierā) ir latviešu komponiste un mūzikas pedagoģe. Guvusi starptautisku atzinību ar kora mūzikas un kamermūzikas darbiem.
Dzīvesgājums
Dzimusi kā Maija Dūrēja 1939. gada 2. janvārī Valmierā ērģeļu būvētāja piecu bērnu ģimenē. Pēc tēva nāves Otrā pasaules kara laikā ģimene pārcēlās uz dzīvi Viļķenē, kur māte spēlēja ērģeles Katrīnas baznīcā. Mācījās Viļķenes pamatskolā, Alfrēda Kalniņa Cēsu mūzikas vidusskolā un Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolā. 1966. gadā viņa beidza studijas Jāzepa Vītola Latvijas Valsts konservatorijā profesora Jāņa Ivanova kompozīcijas klasē un kopš 1968. gada mācīja kompozīciju un teorētiskos priekšmetus Alfrēda Kalniņa Cēsu mūzikas vidusskolā, Jāzepa Mediņa Rīgas mūzikas vidusskolā un Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas skolā.
Daiļrades raksturojums
Maija Einfelde palēnām un centīgi veidojusi savu tēlu un stila pasauli, ko ietekmējis latviešu nozīmīgākais simfoniķis Jānis Ivanovs. Komponistes iecienītākie žanri ir kamermūzika un kormūzika, kurā iedzīvinātas vēsturiskas, mitoloģiskas, vispārcilvēciskas un autobiogrāfiskas tēmas. Viņas mūzika ir nosvērta, atturīga, bieži pat ļoti skarba, jo "dzīve nav tik skaista, lai rakstītu skaistu mūziku".
Vietalvas pagasts
Vietalvas pagasts ir viena no Aizkraukles novada (agrāk Pļaviņu novada) administratīvajām teritorijām tā ziemeļos. Robežojas ar sava novada Aiviekstes, Klintaines, Bebru un Iršu pagastiem un Madonas novada Sausnējas, Vestienas, Bērzaunes un Kalsnavas pagastiem.
Izokrotonskābe
Izokrotonskābe (cis-2-butēnskābe, šķidrā krotonskābe, СН3−CH=СН–СООН) pieder pie nepiesātinātajām cis karbonskābēm. Izokrotonskābe normālos apstākļos ir eļļains šķidrums ar brūnā cukura smaržu. Izokrotonskābei ir trans struktūrizomērs — krotonskābe.
Vietalvas pagasts
Upes
Labonīte, Naskāne, Pelve, Šubraka, Veseta.
Izokrotonskābe
Īpašības
Sildot virs 100 °C, izokrotonskābe pakāpeniski pārvēršas par krotonskābi. 170—180 °C temperatūrā noslēgtā traukā izomerizācija notiek līdz galam.
Vietalvas pagasts
Ūdenstilpes
Alvīšezers, Vabulītis.
Vēsture
1935. gadā Madonas apriņķa Vietalvas pagasta platība bija 81 km² un tajā dzīvoja 1256 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Salas un Vietalvas ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Vietalvas ciems ietilpis Pļaviņu (1949-1959), Krustpils (1959-1962), Jēkabpils (1962-1967) un Stučkas (vēlāk Aizkraukles) (pēc 1967. gada) rajonos. Vietalvas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Salas ciemu, 1960. gadā — likvidēto Odzienas ciemu. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Vietalvas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Pļaviņu novadā. 2021. gadā, kā vienu no Pļaviņu novada administratīvajām teritorijām, iekļauta Aizkraukles novadā.
Iedzīvotāji
1935. gadā Vietalvas pagastā bija 1256 iedzīvotāji, t.sk. 95,5% latviešu, 1,4% krievu, 1,2% vāciešu, 1% poļu, ebreju; Odzienas pagastā - 1513 iedzīvotāji, t. sk. 97% latviešu, 1,1% krievu, vāciešu, poļu, ebreju.
1941. gada deportācijas laikā tika izsūtīti 26 vietalvieši un odzienieši, 1949.gadā. - 132.
1989. gadā Vietalvā bija 289 iedzīvotāji, Odzienā -- 139, Alūnēnos -- 49, Norās – 41, Bitēs -- 34, Benckalnos -- 26 iedzīvotāji.
2015. gadā pagastā dzīvoja 813 iedzīvotāji, par 100 mazāk, nekā 2010. gadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vietalva (pagasta centrs), Odziena, Alūnēni, Benckalni, Bites, Jaunāmuiža, Kaivēni.
Transports
Pagastu šķērso 1. šķiras asfaltēts autoceļš Pļaviņas – Ērgļi (P78), 2. šķiras autoceļi Koknese – Odziena  – Vietalva – Indrāni (V916), Vietalva  – Sausnēja  – Irši (V917), Alunēni  – Bites  – Salānieši (V923), Alunēni  – Irši (V942), Pļaviņas  – Jaunāmuiža (V944). Ceļi un tilti pār Kujas upi pie Aizkujas un pār Vesetu pie Vietalvas tika izbūvēti 1970-s gados.
Trīs reizes darbdienās kursē autobuss Pļaviņas-Vietalva-Pļaviņas.
Pēters Gulāči
Pēters Gulāči (dzimis Budapeštā, Ungārijā) ir ungāru futbolists, vārtsargs. Pašlaik (2021) pārstāv Vācijas Bundeslīgas klubu RB Leipzig.
Klubu karjera
2007. gadā MTK Budapest izīrēja Gulāči Anglijas klubam Liverpool FC uz vienu gadu. Pats spēlētājs gan spēlēja tikai rezerves komandā, kas uzvarēja rezervistu līgā. Liverpūles komandai bija iespēja izpirkt spēlētāja līgumu, ko viņi arī izdarīja pēdējā transfēru termiņa dienā —.
2009. gada janvārī viņš tika izīrēts Hereford United klubam, kura sastāvā debitēja Anglijas līgā, taču ceturtajā pēc spēka. Gulāči tur aizvadīja 18 spēles.
Gulāči pievienojās Tranmere Rovers, kad viņu izīrēja uz septiņām dienām. Jau nākamajā dienā viņš debitēja vienībā. Īres ilgums tika pagarināts vēl par divām nedēļām. Vēlāk tika izīrēts citam Anglijas klubam Hull City.
No 2013. līdz 2015. gadam pārstāvēja Austrijas klubu Red Bull Salzburg. 2015. gada jūlijā pārgāja uz Vācijas klubu RB Leipzig.
Karjera izlasē
Kopā ar Ungārijas U-20 vecuma grupas valstsvienību viņš ieguvis trešo vietu pasaules meistarsacīkstēs. Ungārijas izlasē debitēja pret Dānijas izlasi. Tika iekļauts komandas sastāvā 2016. gada Eiropas čempionātā, taču laukumā neizgāja.
Sasniegumi
Red Bull Salzburg
'''Ungārijas U-20 izlase
Čaks Jēgers
Čārlzs Elvuds "Čaks" Jēgers (en, dzimis, miris ) bija ASV Gaisa spēku atvaļināts brigādes ģenerālis, izmēģinātājpilots. 1947. gadā 24 gadu vecumā viņš kļuva par pirmo cilvēku, kas, lidojot ar lidmašīnu Bell X-1, pārsniedza skaņas ātrumu.
Kara lidotājs
Jēgers pievienojās ASV armijas Gaisa spēkiem (USAAF) 1941. gada 12. septembrī un kļuva par lidmašīnu mehāniķi Džordža gaisa spēku bāzē, Viktorvilā, Kalifornijā. Iesaukšanas laikā Jēgers nebija tiesīgs uzsākt mācīties lidot, jo viņa vecums un izglītība to neļāva, bet pēc diviem mēnešiem, kad ASV iesaistījās Otrajā pasaules karā, USAAF mainīja darbā pieņemšanas standartus. Ņemot vērā neparasti aso redzi (redzes asumu novērtēja 20/10), kas reiz ļāva viņam nošaut briedi no 600 jardu (550 m) attāluma, Jēgers tika pieņemts lidotāju apmācības programmā.
Jēgera prasmes parādījās tālākā dienesta gaitā. Lidotājiem nosaukums ass tiek dots, ja lidojot ar iznīcinātāju, pilots notriecis piecas ienaidnieka lidmašīnas. Jēgers to paveica vienā dienā, 1944. gada 12. oktobrī.
Pēckara periods
Vēl viņa dzīves laikā viņa vārdā tika nosaukta lidosta Čārlstonā Rietumvirdžīnijā.
Čaks Jēgers nomira 2020. gada 7. decembrī Losandželosas slimnīcā, 97 gadu vecumā.
Ģitāra
Ģitāra — stīgu mūzikas instruments, viens no pašiem izplatītākajiem pasaulē.
Vēsture
Pirmās liecības par ģitāru var attiecināt uz sirmu senatni. Uz tūkstošgadīgiem ēģiptiešu pieminekļiem ir attēlots mūzikas instruments nabla, kas pēc ārējā izskata atgādina ģitāru. Kā liecina ēģiptiešu teksti, nabla ir visa labā simbols.
Ģitāra bijusi pazīstama arī Āzijā, ko apliecina attēli uz Asīrijas, Babilonijas un Feniķijas tempļu sienām. 13. gadsimtā arābi to ieveda Spānijā, kur tā drīz ieguva plašu atzinību. Vārds "ģitāra" cēlies no arābu valodas.
15. gadsimta beigās Spānijas turīgajās ģimenēs izveidojās tradīcija savā starpā sacensties mākslinieciskajās un muzikālajās prasmēs. Ģitāra līdzās citiem stīgu instrumentiem kļuva par iemīļotu instrumentu. Spānijas kultūras dzīvē milzu lomu ir spēlējusi salonu tradīcija, kuros ļaudis pulcējās, lai sastaptu cilvēkus ar līdzīgām interesēm. Arī koncertu tradīcija veidojās salonos.
Sākot ar 16. gadsimtu, strinkšķināmie instrumenti kļuva par ārkārtīgi populāru aizraušanos. Tika sarakstītas daudzas ar ģitārspēli saistītas grāmatas. Populārākie autori, kas šajā laikā rakstījuši, bija Milāns, Korbeto, Fuenljana, Marins i Garsija, Sanss un citi. Mūsdienu instrumentam līdzīgo izskatu ģitāra ieguvusi, izejot garu attīstības ceļu. Līdz 18. gadsimtam tā bija izmēros mazāka ar diezgan šauru un izstieptu korpusu. Tikai ap 19. gadsimta vidu ģitāra ieguva tagadējās formas, tostarp kļūstot arī lielāka. Sešas ģitāras stīgas ieguva klasisko skaņojuma veidu: (no augstākā uz zemāko) mi, si, sol, re, la, mi. No Spānijas ģitāra nokļuva citās Rietumeiropas valstīs un Amerikas kontinentā, kur iemantoja milzu popularitāti. Tik plašu ģitāras izplatību var izskaidrot ar to, ka tā ir instruments ar plašām iespējām: ir iespējams izpildīt solo, pavadīt dziedāšanu, to darot atbilstoši katra vēlmēm un spējām. Ģitāra ir instruments, uz kura salīdzinoši ļoti ātri var apgūt spēlēšanas pamatus. Ģitāra mēdz tikt iekļauta orķestra un ansambļa sastāvā. 18. gadsimta beigās Spānijā parādāījs komponisti un virtuozi F. Sors un D. Aguado; tai pašā laikā Itālijā - M. Džuliāni, L. Leniani, F. Karulli, M. Karkasi un citi. Viņi sarakstīja skaņdarbus, kas domāti ģitārai, sākot ar mazām dziesmiņām un beidzot ar sonātēm un koncertiem ar orķestri. Komponists Sors ar lieliem panākumiem koncertējot apbraukāja Eiropu. Sabiedrību sajūsmināja viņa polifoniskais stils, bagātā fantāzija un mūzikas saturiskais dziļums, kā arī izpildījuma dziļums un precīzā tehnika. Sors ir sarakstījis "Ģitārspēles skolu" un milzīgu daudzumu skaņdarbu. Džuljāni ir itāļu ģitārspēles pamatlicējs. Viņš bija vienlaikus lielisks ģitārists un vijolnieks. Bēthovens augsti cienīja Džuljāni kā komponistu un mūziķi. Arī tagad Džuljāni darbi bieži tiek izpildīti klasiskās ģitārspēles aprindās. 19. gadsimta vidū pasaule iepazina vijolnieku Nikolo Paganīni, kurš ir bijis arī lielisks ģitārists. Lai arī ģitārspēle ir tik šķietami atšķirīga no vijoļspēles, Paganīni daudz darījis muzikālo paņēmienu pārnešanā no viena instrumenta uz otru. Paganīni ir sarakstījis 140 dziesmas ģitārai, 28 duetus vijolei un ģitārai, 4 trio un 9 ģitāras kvartetus. Daudzi 19. gadsimta komponisti (F. Šūberts, K. Vēbers, R. Kreicers, A. Diabelli, L. Špors un citi) ir sarakstījuši skaņdarbus ģitārai, kā arī ansambļiem ar ģitāru. Berliozs savā traktātā par instrumentiem ģitārai veltījis veselu nodaļu. 19. gadsimta otrās puses ģitāras vēsturē nozīmīgs ir spāņu komponista, solovirtuoza un pedagoga Francisko Tarregi vārds. Viņš izveidoja jaunu ģitāras nošu pieraksta veidu.
20. gadsimts
20. gadsimtā pasaule iepazina izcilo spāņu ģitāristu Andresu Segoviju. No Dienvidspānijas nākamais jaunais ģitārists 1922. gadā devās uz Dienvidameriku, kur viņa koncertiem bija lieli panākumi. Viņš turpināja koncertsēriju visās lielākajās Rietumu kultūras valstīs, kur tika cildināts par izpildījuma precizitāti, skanējuma dziļumu, neredzētu meistarību, dinamisko un kolorīto nianšu daudzveidību. Jaunu pagriezienu ģitāras izplatībā ienesa jaunais mūzikas strāvojums džezs. Jau populārais instruments bieži tika iekļauts kā pavadošais instruments dažādos džeza mūzikas aranžējumos. Taču nozīmīgākais lēciens instrumenta popularitātei bija elektriskās ģitāras izgudrošana, kas notika 1930. gadu vidū, padarot ģitāru no pavadošā par vienu no vadošajiem soloinstrumentiem, jo vairs par šķērsli nebija instrumenta diezgan klusais skanējums. Nākamais posms ģitāras attīstībā saistāms ar tā nenovērtējamo nozīmi džeza diezgan neatkarīgajā paveidā blūzā, kur tā praktiski vienmēr ir vadošais instruments. No blūza ģitāra tika pārņemta rokenrolā, tālāk klasiskajā rokmūzikā un daudzos citos modernās populārās mūzikas veidos. Pašlaik ir divi diezgan atšķirīgi ģitāru un ģitārspēles veidi: pirmo no tiem izmanto klasiskajā mūzikā, savukārt otrais ietver populārās mūzikas elementus. Šeit elektriskā ģitāra nosaka ģitārspēles attīstības tendences.
Praktiskā informācija
Ģitārai ir divas galvenās daļas - korpuss un grifs. Mēdz būt divu veidu grifi - viens ir raksturīgs klasiskajām ģitārām - tas ir praktiski vienādi plats visā tā garumā. Otrs ir raksturīgs metāla stīgu ģitārām (STEEL GUITAR, WESTERN) - grifs, attālinoties no korpusa, sašaurinās. Ģitāras grifs ir sadalīts ladās (kopā 19 līdz 26), starp kurām muzikālais attālums ir tieši viens pustonis. Ģitāras skaņas diapazons ir aptuveni četras hromatiskās oktāvas (44 - 49 notis). Uz katras no stīgām iespējams nospēlēt ap divdesmit nošu.
Atšķirībā no citiem mūzikas instrumentiem, piemēram, klavierēm, uz kurām katrai notij atbilst tikai viens taustiņš, ģitārai raksturīgs pretējais - uz dažādām stīgām var nospēlēt vienu un to pašu noti.
Ģitārai atkarībā no prasībām lieto dažādas stīgas. Ar neilona stīgām tā iegūst arfai līdzīgu skanējumu, ar šīm stīgām ir vieglāk mācīties spēlēt, jo tādas mazāk traumē pirkstus. Metāla stīgas dod asāku tembru, kas nedaudz atgādina zvaniņa skaņu. Elektriskajai ģitārai magnētisko skaņas noņēmēju dēļ izmanto tikai metāla stīgas. Īpašiem ģitārspēles veidiem ir paredzētas gludās metāla stīgas.
Leons I
Pāvests Leons I (la; dzimis 391. vai 400. gadā, miris ) no līdz savai nāvei  bija Romas pāvests. Viņš bija itāļu aristokrāts. Vislabāk pazīstams kā pāvests, kas saticis Atilu 452. gadā un pārliecinājis viņu neiebrukt Itālijā. Tāpat Leons bija pirmais pāvests, kas ticis saukts par "lielo".
Jurjāns
Jurjāns (sieviešu dzimtē Jurjāne) ir latgaliešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Aņisins
Aņisins (ru; sieviešu dzimtē Aņisina (Анисина)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Ostrohas rajons
Ostrohas rajons ir Ukrainas Rivnes apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Rivnes apgabala Zdolbuņivas un Hoščas rajoniem, Hmeļņickas apgabala Bilogorjas, Izjaslavas un Slavutas rajoniem, Netšinas pilsētu, kā arī Ternopiļas apgabala Šumskas rajonu.
Rajona Vilijas ciemā dzimis krievu rakstnieks Nikolajs Ostrovskis (Николай Алексеевич Островский, 1904-1936). 1944. gada 29. februārī UNA kaujinieki pie Miļatinas ciema nāvējoši ievainoja padomju karavadoni Nikolaju Vatutinu (Николай Фёдорович Ватутин, 1901-1944).
Reičela precas
"Reičela precas" (en) ir 2008. gada ASV drāmas filma, kuras režisors ir Džonatans Demijs. Filmas sižeta pamatā ir Sidnija Lumeta meitas Dženijas debijas scenārijs.
Filma ir stāsts par no narkotikām atkarīgo Kimu (attēlo Anna Hetaveja) un viņas māsu Reičelu (attēlo Rozmarija Devita) un māsu attiecībām pirms Reičelas kāzām. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas kinofestivālā. Galvenās lomas atveidotāju Annu Hetaveju par šo lomu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai, tomēr to ieguva Keita Vinsleta par lomu filmā "Lasītājs".
Maršrutētājs
Maršrutētājs jeb rūteris, rūters (en vai )  — datortīkla iekārta, kas balstīta uz tīkla topoloģiju un noteiktiem likumiem, kas pieņem lēmumus par Atvērto sistēmu sadarbības bāzes etalonmodeļa pakešu pārsūtīšanu (OSI modeļa 3. slānis) starp dažādiem tīkla segmentiem.
Darbības princips
Maršrutētājs (router) tiek izmantots dažādu tipu tīklu savienošanai. Maršrutētāji izmanto tīkla slāņa adreses kā maršrutēšanas bāzi. Saņemot paketi, maršrutētājs pārbauda saņēmēja adresi un mēģina asociēt šo adresi ar nākamo maršrutētāju, kuram jāpārsūta informācija. Pēc saņēmēja adreses pārbaudīšanas maršrutētājs nosaka, vai tas zina kā pārsūtīt šo paketi nākamajam maršrutētājam. Ja nē, tad pakete tiek ignorēta. Ja jā, maršrutētājs aizsūta paketi nākamajam maršrutētājam, aizstājot paketē fizikālo adresi ar nākamā maršrutētāja fizikālo adresi un pēc tam pārraidot paketi. Nākamā pārsūtīšana var būt kā maršrutētājam, tā arī gala resursdatoram-saņēmējam. Ja nākamā pārsūtīšana vēl nav pēdēja, tad nākamais maršrutētājs veic tādas pašas darbības. Maršrutētāji arī apmainās ar ziņojumiem. Piem. Par kanāla stāvokli. Pēc tā maršrutētāji salīdzina rādītājus, lai noteiktu optimālus maršrutus.
Ar Starptautiskās standartizācijas organizācijas (ISO) līdzdarbību ir izstrādāts maršrutēšanas protokolu komplekts. Tajā ietilpst Starpsistēmu iekšdomēnu maršrutēšanas apmaiņas protokols (Intermediate System to Intermediate System Intra-Domain Routing Exchange Protocol (IS-IS)), (End Systems to Intermediate System, vai ES-IS — Gala sistēma-Starpsistēma) un (IS-IS Inter-Domain Routing Protocol, vai IDRP — Starpsistēmu starpdomēnu maršrutēšanas protokols).
Parasti maršrutētājs izmanto saņēmēja adresi, kas norādīta datu paketēs, un pēc maršrutēšanas tabulas nosaka ceļu, pa kuru jānodod dati. Ja maršrutēšanas tabulā adresei nav aprakstītā maršruta, pakete tiek atmesta.
Maršrutētājs būtībā ir specializēts dators, tam ir 2 vai vairāk tīkla kartes (atsevišķiem eksemplāriem pat ir tikai 1 tīkla karte ar VLAN atbalstu), procesors un kaut kāds daudzums atmiņas. Vienkāršākajiem un lētākajiem aparātiem tas ir viss. Par maršrutētāju var lietot arī parastu datoru ar 2 vai vairāk tīkla kartēm. Šādos gadījumos pakešu apstrādi veic attiecīga programma. Lielos un dārgos maršrutētājos lielu daļu no pakešu apstrādes veic speciālas mikroshēmas (ASIC) tāpēc tie var nodrošināt lielākus ātrumus (bet var darboties tikai ar tādiem protokoliem, kādi ir iebūvēti rūpnīcā) (citus protokolus var maršrutēt tikai izmantojot CPU un tas relatīvi lēni). Informācija par to, caur kuru interfeisu nosūtīt paketes, kas ienākušas pa kādu interfeisu, atrodas maršrutēšanas tabulā. Šī tabula var būt statiska vai dinamiska. Dinamiskas tabulas gadījumā to atjauno maršrutēšanas protokoli.
Vēsturiski nozīmīgi ir bijuši daudzprotokolu maršrutētāji (en), tos lietoja tad, kad IPv4 vēl nebija dominējošais protokols. Maršrutētājus, kas darbojas ar IPv4 un IPv6, parasti neuzskata par daudzprotokolu maršrutētājiem.
Drošība
Pieslēdzoties ārējiem tīkliem ir rūpīgi jāapsver datu drošība kā daļa no vispārējās drošības stratēģijas. Lielākajā daļā šodienas maršrutētāju ir iebūvēts ugunsmūris, VPN apstrāde, vai cita drošības funkcija, tomēr, ja tā nav, būtu jāuzstāda citas drošības ierīces vai programmatūra datorā. Bezvadu tīkla maršrutētājiem noteikti vajadzētu atcerēties nomainīt tīkla nosaukumu un konfigurēšanas paroli no noklusētās.
NBA simboliskā izlase
NBA simboliskā izlase ir ikgadēja no NBA līgas regulārās sezonas labākajiem spēlētājājiem izveidota simboliska komanda. Kopumā tiek nosauktas trīs izlases, kuras katra sastāv no diviem uzbrucējiem, diviem aizsargiem un viena centra spēlētāja. Visvairāk reižu sezonas simboliskajā izlasē ticis iekļauts Karīms Abduldžabārs (15 reizes).
Simboliskās izlases dalībnieki
Piezīme: Norādīti tikai pēdējo desmit sezonu izlašu dalībnieki.
Leonards Eilers
Leonards Eilers (,, dzimis , miris ) bija Šveicē dzimis matemātiķis un fiziķis, lai gan lielāko daļu no savas dzīves pavadīja Prūsijā un Krievijā. Kopā ar Arhimēdu, Kārli Frīdrihu Gausu un Īzaku Ņūtonu viņu uzskata par vienu no dižākajiem pasaules matemātiķiem. Leonards Eilers bija pirmais, kas ieviesa funkcijas jēdzienu, aprakstot izteikumu, kas ietver vairākus argumentus, un sāka pielietot integrālrēķinus fizikā. Tāpat ieviesis dažādus mūsdienās izmantojamos pierakstus, piemēram, summas zīmi Σ, naturāllogaritmu bāzi e. Viņš dominēja 18. gadsimta matemātikā, un ir visu laiku vispublicētākais matemātiķis — viņa kopotie raksti ir 75 sējumos, kuros ir aptuveni 850 zinātniskie darbi.
Dzīvesgājums
Dzimis un mācījies Bāzelē. 1727. gadā Krievijas impērijas ķeizariene Katrīna I uzaicināja Eileru strādāt Sanktpēterburgā par korespondētājlocekli Zinātņu akadēmijā. 1730. gadā kļuva par fizikas profesoru. 1735. gadā viņš ar vienu aci vairs neredzēja. 1741. gadā pēc Prūsijas karaļa Frīdriha II Lielā uzaicinājuma sāka strādāt Berlīnes Zinātņu akadēmijā, kur pavadīja 25 gadus. 1766. gadā atgriezās Sanktpēterburgā. Drīz pēc tam arī otrai acij radās katarakta, un viņš zaudēja redzi pilnībā. Pēdējos septiņpadsmit savas dzīves gadus Leonards Eilers bija akls, tomēr šajā laikā viņš sarakstīja apmēram pusi no saviem darbiem.
Eilers piedalījās tādu teorēmu pierādīšanā kā, piemēram, Bāzeles problēmu, Eilera identitāti (kompleksajos skaitļos un grafu teorijā), dažādu bezgalīgo summu vērtību atrašanā un eksponentfunkcijas raksturojošās Teilora sērijas izvešanā. Viņš arī ieviesa dažādas funkciju aproksimēšanas metodes, ieskaitot Eielera-Maskerona konstanti, kuru lietoja formulā, lai aproksimētu naturālo skaitļu apgriezto summu ar naturāllogaritmu. Loģikā viņš ieviesa Eilera diagrammas, lai raksturotu siloģismu struktūru vizuāli, kuru vēlāk ģeneralizēja uz Eilera-Venna diagrammām. Zinātnieku pasaulē Eilers ir pazīstams ar izteicienu "Matemātikā katru teorēmu nosauc otrā matemātiķa vārdā, kurš to pierādīja, jo pirmais vienmēr būs Eilers." Teiciena pamatojumu var viegli saprast, ja tuvāk aplūko slavenā matemātiķa darbu.
Višu ciems
1954. gada 14. jūnijā Višu ciemam pievienoja likvidēto Foļvarkovas ciemu, bet kolhoza «Ļeņina ceļš» teritoriju pievienoja Kaunatas ciemam. 1960. gada 7. jūlijā Višu un Rečinas ciemu padomju saimniecības «Draudzība» teritoriju pievienoja Černajas ciemam.
Ciemu likvidēja 1963. gada 12. jūnijā, Čepajeva kolhoza teritoriju iekļaujot Stoļerovas ciemam, bet pārējo ciema teritoriju pievienoja Černajas ciemam.
1959. gads kosmonautikā
Šeit apkopoti 1959. gada nozīmīgākie notikumi kosmonautikā.
Monetārā politika
Monetārā politika ir pasākumu kopums, kuru mērķis ir ietekmēt naudas piedāvājumu un nodrošināt līdzsvaru naudas tirgū. Tās galvenais uzdevums ir veicināt labvēlīgus makroekonomiskos apstākļus tautsaimniecības ilgtermiņa attīstībai (bieži ar to saprot zemas inflācijas nodrošināšanu). Monetārās politikas ietvaros nauda ir kontroles līdzeklis, ko lieto, lai nodrošinātu ekonomisko stabilitāti. Valsts monetāro politiku realizē valsts centrālā banka (Latvijā tā ir Latvijas Banka).
Monetārā politika var būt aktivizējoša vai ierobežojoša. Aktivizējošas monetārās politikas rezultātā palielinās pieprasījums, jo samazinās procentu likmes, paaugstinās naudas piedāvājums vai ir atviegloti kredītnoteikumi, savukārt ierobežojošas monetārās politikas rezultātā pieprasījums samazinās, jo pieaug procentu likmes, pazeminās naudas piedāvājums vai ir stingrāki kredītnoteikumi.
Ārējā saite
Eiropas centrālā banka
Juzupoles ciems
Juzupoles ciems (vai Juzopoles ciems) bija Rēzeknes rajona administratīvi teritoriāla vienība tā ziemeļos. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Bērzgales pagastā izveidoja Juzupoles ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī, pēc pagasta likvidēšanas, ciemu iekļāva Rēzeknes rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, kolhoza «Uzvara» teritoriju iekļaujot Gailumu ciemā, bet kolhoza «Trudovik» teritoriju — Bērzgales ciemā.
9. jūlijs
9. jūlijs ir gada 190. diena pēc Gregora kalendāra (191. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 175 dienas.
Vārda dienas
Asna, Asne, Zaiga
1622. gads
1622. bija parastais gads, kas sākās sestdienā.
Danjels Sančess Ajala
Danjels Sančess Ajala (dzimis Sauseho, Spānijā) ir spāņu futbolists, aizsargs.
Kopš 2020. gada Ajala pārstāv Blackburn Rovers komandu.
Klubu karjera
2007. gada septembrī Ajala piekrita pāriet uz angļu klubu "Liverpool", noraidot profesionāļa kontrakta piedāvājumu no "Sevilla", kur viņš bija pavadījis vairākas jauniešu sezonas. "Liverpool" samaksāja "Sevilla" kompensāciju un parakstīja trīs gadu līgumu ar aizsargu.
2007./2008. gada sezonā viņš spēlēja U-18 vecuma grupas komandā, bet nākamajā jau bija izkarojis vietu rezervistu vienībā. Neskatoties uz savainojumu, viņš piedalījās arī FA Jaunatnes kausa finālā, kur tika uzveikta Londonas "Arsenal" jauniešu komanda.
viņš debitēja pieaugušo komandā mačā pret Totenhemas "Hotspur", nomainot savainoto Martinu Škrtelu. Savukārt pirmais mačs, kurā viņš izgāja sākumsastāvā, bija pret "Stoke City" Enfīldas stadionā trīs dienas vēlāk.
tika paziņots, ka Ajala parakstījis jaunu līgumu ar "Liverpool" vienību, tādējādi paliekot komandā līdz 2012. gadam.
Sākumlapa
<templatestyles src="Main Page/minerva.css" />
fa:          ltg:
Maiks Bosī
Maiks Dīns Bosī (en; dzimis, miris ) bija kanādiešu hokejists, malējais uzbrucējs. Visu savu profesionālo karjeru pavadījis NHL klubā Ņujorkas "Islanders", Bosī 1991. gadā tika uzņemts Hokeja slavas zālē, izcīnījis četrus Stenlija kausa titulus, 1982. gadā ieguvis arī Kona Smita balvu.
Spēlētāja karjera
Spēlētāja karjeru Bosijs uzsāka QMJHL, kad 1972.—73. gada sezonā debitēja Lavalas "Titan" rindās. Kluba sastāvā Bosī aizvadīja nākamās četras sezonas, taču tad tika izvēlēts 1977. gada NHL draftā.
Jau uzreiz pēc drafta Bosī pievienojās Ņujorkas "Islanders". 1980.—81. gada sezonā viņš kļuva par otro spēlētāju aiz Morisa Rišāra, kuram izdevies 50 spēlēs gūt 50 vārtus. Līdz tam brīdim tika uzskatīts, ka šo sasniegumu atkārtot ir neiespējami.
No 1980. līdz 1983. gadam, četrus gadus pēc kārtas, Bosī kopā ar "Islanders" izcīnīja Stenlija kausu. 1982. gadā hokejists kā izslēgšanas vērtīgākais spēlētājs saņēma arī Kona Smita balvu, 1982. un 1983. gadā gūstot arī finālsērijas izšķirošos vārtu guvumus.
Karjeras turpinājumā Bosī nomocījas dažādi savainojumi, kuru dēļ viņš izlēma pilnībā izlaist 1987.—88. gada sezonu, taču pēc šīs sezonas noslēguma paziņoja par savas profesionālās karjeras beigšanu.