cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Burhards Kristofs fon Fītinghofs-Šēls
Dzīvesgājums
Pēc Burharda fon Fītinghofa vēlmes Alūksnes pilsmuižas parku pārveidoja pēc Pavlovskas pils parka parauga. Uzcēla Lielo klēti (1793), Ezermalas pili (1793-1794), Palmu māju (1802), Alūksnes parkā obelisku tēva Oto piemiņai (1799), Rotondu, Slavas templi zviedru un krievu karavīriem (1805-1807) un mauzoleju. 1822. gadā viņš savā Alūksnes pilsmuižā uzņēma ķeizaru Aleksandru I. 1825. gadā viņu piemeklēja smadzeņu insults un hemiplēģijas dēļ viņš pilnībā norobežojās no sabiedriskās dzīves. Miris 1828. gada 17. aprīlī Alūksnē.
Biedrības
Burhards Kristofs fon Fītinghofs bija Krievu Bībeles biedrības direktors, Mineraloģijas biedrības prezidents un Filantropijas biedrības biedrs Sanktpēterburgā un Kurzemes Literatūras un mākslas biedrības goda biedrs. Sanktpēterburgas Zinātņu akadēmijas goda loceklis (1802). Zinātņu akadēmijas Leopoldina biedrs (1805).
Muižas
Pēc tēva nāves Burhards Kristofs fon Fītinghofs-Šēls 1792. gadā mantoja Alūksnes pilsmuižu, Ērmaņu muižu (Hermannshof), Vecannas un Jaunannas muižas (Alt- und Neu-Annenhof), Mālupes muižu (Malup mit Katharinenberg), Kalnapededzes muižu (Charlottenburg), Kalna muižu (Alt- und Neu-Kalnemoise), Otes muižu (Ottenhof), kā arī Lubānas muižu (Lubahn) un Meirānu muižas (Meiran), Lieljumpravas muižu ar Mazjumpravas pusmuižu (Gr. und Kl. Jungfernhof) un Krapas muižu (Kroppenhof).
Ierindnieks
Ierindnieks (en) ir zemākā militārā dienesta pakāpe daudzu valstu bruņotajos spēkos. Lielākoties, pakāpes NATO kods ir OR-1. Latvijas Nacionālajos bruņotajos spēkos nav šādas pakāpes, bet tās ekvivalents ir kareivis.
Vepsi
Vepsi (pašnosaukums: vepslaine, bepslaane), senkrievu hronikās vesi, ir neliela somugru tauta, kas izkaisīti dzīvo senās Ingrijas teritorijā, tagadējā Karēlijas Republikā, Ļeņingradas apgabalā un Vologdas apgabalā. Kopskaitu lēš uz 6000, no tiem Krievijas Federācijā dzīvo 5936 vepsi (2010). Runā vepsu valodā. 1932.–1937. gadā tika lietota ortogrāfija latīņu alfabētā, vēlāk kirilicā. Ticīgie galvenokārt pareizticīgi. 1994.-2004. gadā Karēlijas Republikas dienvidaustrumos pie Oņegas ezera pastāvēja Vepsu nacionālais pagasts (Ве́псская национа́льная во́лость), kurā 42% iedzīvotāju bija vepsi.
Mēna un Luāra
Mēna un Luāra (fr) ir Francijas departaments, viens no pieciem Luāras reģiona departamentiem. Tas ir viens no pirmajiem 83 departamentiem, kas tika izveidoti franču revolūcijas laikā 1790. gada 4. martā. Mēnas un Luāras administratīvais centrs ir Anžē. Departaments administratīvi ir sadalīts četros apgabalos (arrondissements):
Veronas province
Veronas province ir viena no 110 Itālijas provincēm valsts ziemeļos, Veneto reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Verona. Provinces kopējā platība ir 3109 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja 926 849 iedzīvotāji. Veronas province sīkāk iedalās 98 komūnās.
Pērla Baka
Pērla Baka (en, dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu rakstniece, skolotāja.
Viņas romāns The Good Earth (1931) bija visvairāk pārdotā grāmata ASV 1931. un 1932. gadā, par šo darbu viņa saņēma 1932. gada Pulicera balvu. 1938. gadā rakstniece saņēma Nobela prēmiju literatūrā par dzīves Ķīnā aprakstu un biogrāfiskajiem meistardarbiem. Līdz pat 1934. gadam lielāko daļu laika P. Baka pavadīja Ķīnā, kas arī bija viņas galvenais rakstīšanas temats. Ķīnā viņa mācījusi angļu literatūru vairākās universitātēs.
Pērla Baka, pazīstama arī pēc ķīniskā vārda Saja Džeņdžu (Sai Zhenzhu), amerikāņu rakstniece un noveliste, dzimusi 1892. gada 26. jūnijā misionāru ģimenē un mūža lielāko daļu pavadījusi Ķīnā. Savos memuāros viņa atcerējās “šauru, baltu, tīru vecāku presbiteriešu pasauli”, kas pastāvēja līdzās “jautrajai, mīlestības pārpilnajai milzīgajai, ne sevišķi tīrīgajai ķīniešu pasaulei”, un šo pasauļu starpā komunikācijas tikpat kā nav bijis. Bokseru sacelšanās laikā, kas smagi ietekmēja rakstnieces ģimeni, viņi bija spiesti steigā pārcelties uz Šanhaju, kur Pērla, apmeklējot ārzemnieku meiteņu skolu, pirmoreiz sastapusies ar eiropiešu rasistisko attieksmi pret ķīniešiem, kas viņas ģimenei bija pilnīgi sveša.
Pērlas bilingvālā sākotnējā izglītība (angliski viņu mācīja māte, bet klasisko ķīniešu valodu viņa apguva valodas speciālista vadībā) ietekmēja viņas vēlēšanos darboties Eiropas un ķīniešu kultūras dzīves tuvināšanās jomā. 1911. gadā Pērla, aizbraukusi no Šanhajas, sāka apmeklēt sieviešu koledžu Virdžīnijā ASV, ko absolvēja 1914. gadā kā Kapa Delta kluba biedrene. No 1914. līdz 1932. gadam, apstākļu spiesta (smagi slimoja viņas māte), Pērla kalpoja par presbiteriešu misionāri, kaut gan vēlāk viņas personīgie uzskati nonāca pretrunās ar baznīcas dogmām un noveda pie atkāpšanās no darbības. 1917. gadā Pērla apprecējās ar lauksaimniecības ekonomistu un misionāru Dž. Baku un uzsāka dzīvi provincē, mazpilsētā pie Huaijas upes. Šī reģiona apraksti vēlāk parādās viņas grāmatās “Labā zeme” (Good Earth) un “Dēli” (Sons). Kamēr 1924. gadā vīrs atvaļinājumu pavadīja ASV, Pērla ieguva maģistra grādu Kornela Universitātē.
Divdesmito gadu sākums Bakas ģimenei izrādījies traģisks, jo to piemeklēja gan mātes nāve, gan vienīgās dzimušās meitiņas Kerolas nedziedējamā iedzimtā slimība fenilketonūrija, ko pastiprināja militārie konflikti starp Ķīnas komunistiem un Čan Kaiši nacionālo karaspēku, kad ģimenei izdevies paglābties no nāves, pateicoties ASV karakuģim. Gadu pavadījusi Japānā, Baku ģimene atgriezās Ķīnā, Nankinas pilsētā, kur 1927. gadā Pērla sāka nopietni nodarboties ar rakstīšanu, vienlaikus turpinot strādāt algotu darbu. Viņas vēlmi stiprināja draudzība ar dažiem ievērojamiem ķīniešu rakstniekiem. Kamēr 1929. gadā Pērla apmeklēja ASV sakarā ar meitas ārstēšanu, izdevējs Ričards Volšs (Richard J. Walsh) pieņēma publikācijai viņas noveli “Austrumvējš: rietumvējš” (East Wind: West Wind). Atgriezusies Nankinā, Pērla gada laikā pabeidza romānu “Labā zeme”, kas kļuva par bestselleru ASV un 1932. gadā tika apbalvots ar Pulicera balvu.
1938. gadā Pērla Baka kļuva par Nobela prēmijas laureāti literatūrā galvenokārt tieši par “Labo zemi”, ko raksturoja kā “patiesu un meistarīgu zemnieku dzīves atspoguļojumu Ķīnā”.
Turpmākajā dzīvē Pērla Baka aktīvi apkaroja rasismu, pievērsa pastiprinātu uzmanību jaukto asiņu bērnu liktenim Dienvidāzijā, kā arī dibināja un atbalstīja vairākus labdarības fondus, kas rūpētos par bērniem ar īpašām vajadzībām. Baka nomira 1973. gada 6. martā, novēlējusi savus īpašumus karaliskajiem fondiem, kas nodarbojās ar labdarību.
1983. gadā ASV valdība izdeva pastmarku, kas bija veltīta rakstnieces piemiņai.
Latviski “Labā zeme” izdota vairākkārt: pirmo reizi Grāmatu drauga izdevniecībā 1936. gadā, atkārtoti jau pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1992. gadā.
2013. gadā režisore Māra Ķimele uzvedusi Jaunajā Rīgas teātrī Pērlas Bakas pirmās noveles “Austrumvējš: rietumvējš” dramatizējumu.
Jūlija monarhija
Jūlija monarhija (franču: monarchie de Juillet) ir Francijas Karalistes neformālais nosaukums laikā no 1830. līdz 1848. gadam, kad valdīja karalis Luijs Filips I, kurš nāca pie varas Jūlija revolūcijas rezultātā. Atšķirībā no saviem konservatīvajiem Burbonu radiniekiem, Francijas karaļiem Luija XVIII un Šarla X, kas Burbonu restaurācijas laikā centās atjaunot spēcīgu karaļa varu un samazināt parlamenta varu, Burbonu dinastijas Orleānu atzara pārstāvis Luijs Filips I kroni saņēma no Pagaidu valdības kā Franču karalis, un apsolīja būt konstitucionāls monarhs. Sākot ar 1840. gadu karaļa valdība kļuva aizvien konservatīvāka, un tika gāzta 1848. gada februāra revolūcijā, kas noveda pie Otrās republikas izveidošanas.
Atšķirībā no 1815-1830.g. Burbonu restaurācijas karaļiem, kas balstījās uz veco aristokrātiju, Jūlija monarhijā vadošo lomu spēlēja turīgās lielburžuāzijas un Napoleona varas laika pārstāvji.
Pirmie gadi
Jūlija revolūcijas laikā Bonapartisti bija par vājiem, lai sagrābtu troni, un valdošās šķiras nevēlējās republikas izveidošanu, tāpēc par troņa kandidātu izvirzīja liberāļu kandidātu Luiju Filipu, kas kroni saņem no parlamenta.
1830. gada konstitūcija nodrošināja reliģijas brīvību, atjaunoja brīvprātīgo Nacionālo gvardi, paplašināja vēlētāju loku un parlamenta pilnvaras, vienlaikus likvidējot karaļa likumdošanas varu. Par valsts karogu atjaunoja revolūcijas un Napoleona laika trikoloru, bet par valsts ģerboni izmantoja Orleānu ģerboni. 1830. gada 9. augustā karalis zvērēja uzticību konstitūcijai un stājās amatā.
Strādnieki un amatnieki, kas bija aktīvi Jūlija revolūcijas laikā, ātri zaudēja cerības par lielākām politiskajām brīvībām. Tiesības balsot un tikt ievēlētam parlamentā joprojām piederēja tikai noteiktam turīgo slānim, kas veidoja mazāk nekā 1% no visiem iedzīvotājiem. Atbilstoši 1831. gadā noteiktajam mantas cenzam, balss tiesības ieguva tikai 166 000 franču no 32,6 miljoniem. 1846. gadā balsstiesīgo skaits pieauga līdz 240 000, vai aptuveni 2,8% vīriešu. Pašvaldību vēlēšanās balsotāju skaits ir ievērojami lielāks, un 1833. gada pašvaldību vēlēšanās piedalās 2 miljoni vīriešu.
Jaunā vara atcēla vairākus nepopulārus likumus, kas ierobežoja Franču revolūcijas un Napoleona ēras politiķu tiesības, atjaunoja Panteonu, kā sekulāru nācijas svētvietu, atcēla vairākas katoļu baznīcas privilēģijas. 1833. gada 28. jūnijā Francijā ievieš vispārējo pamatizglītību, kas nabadzīgākajiem bērniem ir bez maksas.
Pirmajos mēnešos politisko ietekmi saglabāja Jūlija revolūcijas vadoņi, daudzi no kuriem bija republikāņi, un Lafajeta vadītā Nacionālā gvarde, kas uzskatīja, ka jaunajai varai jābūt daudz demokrātiskākai. Pilsētās turpinājās streiki un nekārtības. Konservatīvos leģitīmistus, kas saglabāja uzticību Burbonu dinastijas vecākajam atzaram un atteicās zvērēt uzticību Orleānu karalim, atcēla no amatiem, kurus aizpildīja Napoleona impērijas laika ierēdņi. Jaunā vara nomainīja lielu daļu reģionu prefektu un armijas augstāko virsniecību.
1830. gada decembrī tiesāja gāztā Šarla X ministrus, kas, par spīti demonstrantu prasībām pēc nāvessoda, saņem mūža ieslodzījumu. Reaģējot uz leģitīmistu demonstrāciju, 1831. gada 14. un 15. februārī Parīzē izceļas republikāņu nemieri, kuru laikā izposta arhibīskapa rezidenci. Lai tos nomierinātu, karali pārliecina atteikties no karaliskā lilijas simbola izmantošanas ģerbonī. 1831. gada 21. novembrī Lionā notiek strādnieku sacelšanās, kuru izdodas apspiest 3. decembrī.
1831. gada 23. jūlijā notikušajās vēlēšanās leģitīmisti iegūst 104, karali atbalstošie liberāļi 282 un republikāņi 73 vietas.
Lai arī sākotnēji karaļa valdība ievēroja liberālu kursu, laikam ejot tā kļuva aizvien konservatīvāka un ignorēja sabiedrības prasības pēc pārmaiņām. Valdība atbalstīja uzņēmējdarbības attīstību, nedodot strādnieku šķirai nekādas legālas interešu pārstāvniecības iespējas. Lielburžuāzija ieguva plašāku politisko varu, bet Jūlija monarhija ignorēja pārējās sabiedrības daļas politiskās intereses.
Pēc atkārtota strādnieku dumpja Parīzē un Lionā, 1834. gada aprīlī visā Francijā apspiež republikāņus, slēdz viņu politiskos klubus un laikrakstus. Pēc 1835. gada jūlijā veikta atentāta mēģinājuma pret karali, parlaments pieņem "Septembra likumus", kas pastiprina sodus disidentiem un ierobežo preses brīvību. Turpmāk karaļa varas apšaubīšana un republikānisma atbalstīšana ir sodāma. Atzīmējot Jūlija revolūcijas 10 gadskārtu Parīzes Bastīlijas laukumā atklāj Jūlija kolonnu.
1839. gada vēlēšanās uzvar liberālo Orleānistu frakcija Adolfa Tjēra vadībā, kas uzstāj konstitucionālā monarha ierobežotajām varas tiesībām. Tjērs izveido valdību un organizē Napoleona pīšļu pārapbedīšanu Parīzē. Tjēra aktīvā iekšpolitika un ārpolitika noved pie viņa atstādināšanas. 1840. gada rudenī valdībā kā Ārlietu ministru iekļauj Fransuā Gizo, kurš drīz kļūst par patieso valdības vadītāju un ievēro nemainīgi konservatīvu kursu līdz pat 1848. gada revolūcijai.
Bonapartisms
1833. gadā valdība pabeidz Napoleonu I slavinošās Triumfa arkas celtniecību un atjauno Napoleona I statuju Vendoma kolonnas galā. 1836. gada 30. oktobrī Bonapartistu līderis Luijs-Napoleons Strasbūrā cenšas uzsākt sacelšanos, tiek arestēts un izsūtīts uz ASV. 1840. gada maijā Luijs Filips I paziņo par lēmumu Francijā pārapglabāt Sv.Helēnas salā mirušo imperatoru Napoleonu I. Tas izsauc patriotisma vilni visā valstī.
Ārpolitika
Jūlija revolūcija raisīja cerības Eiropas nacionālistos, ka Francija atsāks revolucionāro kustību atbalstu, pirmkārt jau Itālijā, taču Luijs Filips I valdīšanas sākumā paziņoja, ka Francija piekops miera politiku Eiropā. Taču Francija atbalstīja 1830. gada Beļģijas revolūciju, kuras apspiešanu pieprasīja Krievija, un militāri iesaistījās Beļģijas karā ar Nīderlandi, 1832. gadā ieņemot Antverpeni. 1839. gadā Londonā Lielbritānija, Francija, Austrijas impērija, Prūsijas karaliste un Krievijas Impērija vienojas garantēt Beļģijas neitralitāti. 1832. gada nemieri Itālijā saasināja Francijas un Austrijas attiecības, kas uzlabojās tikai 1838. gadā.
Luijs Filips I turpināja iekarošanas politiku Alžīrijā, un izveidoja labas attiecības ar autonomo Ēģiptes valdnieku Muhamedu Alī, kura panākumi karā pret Osmaņu impēriju Sīrijā 1839. gadā izsauca jaunu krīzi. Lielbritānija un Austrija nevēlējās Osmaņu impērijas sabrukumu, kas dotu Krievijai iemeslu savā kontrolē pārņemt slāvu apdzīvotos Balkānus un pareizticīgo seno centru - Konstantinopoli, tādējādi dominējot Vidusjūras austrumos. 1840. gada jūlijā Londonā Lielbritānija, Krievija, Austrija un Francija vienojas nepieļaut Osmaņu impērijas sabrukumu, un atjauno tās varu Sīrijā, kas tiek uztverts kā Francijas ārpolitikas zaudējums un noved pie Tjēra atkāpšanās. Gizo vadībā Francija atjauno labās attiecības ar Lielbritāniju un Austrijas impēriju.
Pēdējie gadi
Sākoties industriju un rūpnīcu izaugsmei, aizvien lielāks skaits zemnieku devās uz pilsētām labāka darba meklējumos. No 1829. līdz 1847. gadam ogļu ieguve palielinās no 1,5 līdz 5,2 miljoniem tonnu, un dzelzs ražošana no 154 000 līdz 592 000 tonnām gadā. Taču investīcijas modernās iekārtās atpalika no Lielbritānijas. Līdz 1842. gadam dzelzs un tērauda imports ir aizliegts, tā atbalstot vietējos ražotājus. No 1831. līdz 1847. gadam dzelzceļa līniju garums valstī pieaug no 31 līdz 1511 kilometriem.
1846. daudzās Eiropas valstīs ir neraža, Franciju skar pārtikas cenu kāpums, kas ievērojami pasliktina strādnieku un zemnieku stāvokli. Pirktspējas kritums aizsāk ekonomikas krīzi valstī. Trūcīgo skaits palielinās no 695 000 1833. gadā līdz 1 329 000 1847. gadā. 1846. gada augusta vēlēšanas, kurās uzvar Gizo frakcija, vēl vairāk pastiprina strādnieku un trūcīgo iedzīvotāju iespaidu, ka valsts ignorē viņu intereses.
Tā kā demonstrācijas un protesti ir aizliegti jau kopš 1835. gada, protesti rod jaunas formas - bēru vai banketu aizsegā no 1847. gada jūlija tiek rīkotas publiskas politiskās demonstrācijas. 1847. gada decembrī Luijs Filips I atsakās īstenot politiskās reformas. Karalis aizliedz 1848. gada 14. janvāra banketu, ko pārceļ uz 22. februāri, kad tas pāraug protesta demonstrācijās. 23. februārī armija šauj uz protestētājiem un sākas sacelšanās, kas noved pie karaļa atteikšanās no troņa par labu savam mazdēlam un bēgšanu uz Lielbritāniju. 24. februārī revolucionāri pasludina republiku.
Vladimirs Ostrogskis
Vladimirs Ostrogskis (ru; dzimis 1877., miris 1917. gadā) bija krievu šahists, viens no 3. Baltijas Šaha savienības kongresa uzvarētājiem.
Šahs
Lielākais Ostrogska panākums bija 1904. gadā iegūtais Baltijas meistara tituls. Viņš piedalījās 3. Baltijas Šaha savienības kongresā un galvenā turnīra dalīja pirmo-otro vietu ar B. Gregori. Uzvarētāja noskaidrošanai izspēlēja papildus partiju, bet tā beidzās neizšķirti. Līdz ar to pirmo (150 rbļ.) un otro (100 rbļ.) godalgu  sadalīja starp abiem uzvarētājiem — 125 rubļi katram.
"Aklais" šahs
Ostrogskis bija spēcīgs "aklā" šaha spēlētājs. 1904. gada 28. (15.) februārī viņš, spēlējot vienlaicīgi ar 23 pretiniekiem, laboja Pilsberija rekordu "aklajā" šahā. Pēc 14 stundu cīņas viņš uzvarēja 8, zaudēja 5 un neizšķirti beidza 7 partijas. 1912. gada 20.—22. februārī Ostrogskis sniedza četrus "aklās" spēles seansus Tulā. Visu četru seansu kopējais rezultāts: 50,5 : 10,5 (+48, -8, =5) seansa devēja labā.
Sanita Reinsone
Sanita Reinsone (pilnā vārdā Sanita Bērziņa-Reinsone, dzimusi 1981. gada 30. septembrī Mazsalacā) ir latviešu folkloras, dzīvesstāstu un digitālo humanitāro zinātņu pētniece, Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūta vadošā pētniece, bērnu literatūras rakstniece.
Biogrāfija
Publikācijas kopš 2005. gada. Pētījusi mutvārdu stāstījumus un dzīves pierakstīšanas tradīcijas. Darbojas digitālo humanitāro zinātņu jomā, pētot sabiedrības virtuālo iesaisti kultūras mantojuma radīšanā un digitālo folkloras arhīvu darbību. Kolektīvās monogrāfijas "Latviešu folkloristika starpkaru periodā" (2014) līdzautore.
Pēc grāmatas "Ādama stāsts" motīviem 2011. gadā Latvijas Nacionālajā teātrī iestudēta izrāde Indras Rogas režijā. 2015. gadā grāmata "Meža meitas" nominēta Latvijas TV un Radio balvai "Kilograms kultūras" kategorijā "Gada pārsteigums". Grāmata bērniem “Kus mul patarei!" 2017. gadā nominēta Jāņa Baltvilka balvai par debiju bērnu literatūrā.
2017. gadāS. Reinsones ieguldījums humanitārajās zinātnēs nominēts Imanta Ziedoņa fonda "Viegli" apbalvojumam "Laiks Ziedonim" zinātnes kategorijā. 2017./2018. gada sezonā režisors Mārtiņš Eihe Valmieras Drāmas teātrī iestudēja izrādi pēc grāmatas "Meža meitas".
Digitālo humanitāro zinātņu popularizētāja Latvijā, iniciatīvas digitalhumanities.lv iniciatore un veidotāja. LU LFMI Latviešu folkloras krātuves digitālā arhīva garamantas.lv izveidotāja un vadītāja (2014-2020). Vadījusi projektus digitālajās humanitārajās zinātnēs dažādu humanitāro zinātņu digitālo resursu izstrādei un pētījumu veikšanai, tostarp pasakas.lfk.lv, iesaisties.lv.
Kopš 2018. gada LU LFMI Latviešu folkloras krātuves Autobiogrāfiju krājuma izveidotāja un vadītāja. Tā ietvaros 2021. gadā sadarbībā ar kultūras žurnālu Punctum iniciējusi projektu "Pandēmijas dienasgrāmatas".
2022. gada 26. februārī aizsākusi starptautisku iniciatīvu #ScienceForUkraine, kurā darbojas plaša starptautiska zinātnieku un studentu komanda ar mērķi sniegt atbalstu Krievijas karā cietušajiem Ukrainas zinātniekiem un studentiem.
Laidzesciems
Laidzesciems ir ciems Ventspils novada Zlēku pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 7,2 km no pagasta centra Zlēkām, 47,5 km no novada centra Ventspils un 169,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no autoceļa P123 (Zlēkas—Ugāle). Laidzesciemā atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis — Jaunbērzu apmetne.
Skotijas neatkarības referendums
Skotijas neatkarības referendums bija referendums par neatkarīgas Skotijas valsts atjaunošanas iespēju, tas notika.
Bring Me The Horizon
Bring Me The Horizon ir britu rokgrupa no Šefīldas, Jorkšīrā. Grupa dibināta 2004. gadā. Pašreizējie grupas dalībnieki ir dziedātājs Olivers Saikss, ģitārists Lī Malia, basists Mets Kīns, bundzinieks Mets Nikolss un taustiņinstrumentālists Džordans Fišs. Bring Me the Horizon sākotnējais mūzikas stils, iekļaujot debijas albumu Count Your Blessings, bija deathcore, bet nākamajos albumos grupa pieņēma eklektiskāku metālkora stilu. Pēdējais grupas albums That's the Spirit iezīmēja pāreju tās mūzikas skanējumā uz mazāk agresīviem rokmūzikas žanriem.
Skotijas neatkarības referendums
Referenduma jautājums "Vai Skotijai jābūt neatkarīgai valstij?" (Should Scotland be an independent country?) un referenduma datums tika izziņots. Ja referendumā balsotāji būtu izlēmuši par Skotijas atdalīšanos no Apvienotās Karalistes, tad Skotijas neatkarība varētu būt pasludināta 2016. gadā.
Bring Me The Horizon
Bring Me The Horizon debijas studijas albums Count Your Blessings tika izdots 2006. gadā.
Skotijas neatkarības referendums
Prognozes
Potenciālo vēlētāju aptaujas līdz 2014. gada augusta beigām liecināja par "nē" balsotāju pārsvaru, bet septembrī pieauga "jā" balsotāju īpatsvars. Neilgi pirms vēlēšanu dienas veiktās aptaujas liecināja, ka starpība starp "nē" un "par" balsotājiem samazinājās līdz 4%, kas aptuveni atbilst neizlēmušo vēlētāju īpatsvaram.
Bring Me The Horizon
Diskogrāfija
Studijas albumi
Skotijas neatkarības referendums
Rezultāts
Referendumā piedalījās mazāk vēlētāju, nekā prognozēts. 55,3% vēlētāju nobalsoja par palikšanu Apvienotās Karalistes sastāvā. Neatkarības pretinieki uzvarēja 28 vēlēšanu apgabalos, bet atbalstītāji četros (Dandī, Glāzgovā, Vestdanbārtonšīrā un Nortlenarkšīrā).
Starptautiskā reakcija
Latvijas Republikas Ārlietu ministrija paziņoja, ka "abām pusēm bija iespēja ilgstošās publiskās diskusijās brīvi paust savu viedokli, un Latvija respektē Skotijas demokrātiskā referenduma rezultātus, kas notika, ievērojot Apvienotās Karalistes likumdošanas prasības. To nevar salīdzināt ar Krievijas īstenoto militāro agresiju pret Ukrainu, pārkāpjot visas starptautiskās tiesības un Ukrainas suverenitāti".
3D projekcija
3D projekcija ir metodes veids ar kādu trīs dimensionālie punkti tiek pārnesti uz divu dimensiju plakni. Tā kā lielākā daļa metožu ir balstīta uz pikseļu informāciju, kas tiek atainota bitu plaknēs, tā iegūstot divdimensionālu attēlu, tad šo projekcijas veidu plaši izmanto datorgrafikā, inženierijā un rasēšanā.
Ortogrāfiskā projekcija
Kad cilvēka acis skatās uz ainu, objekti, kas atrodas tālāk, izskatās mazāki par objektiem, kas atrodas tuvāk. Ortogrāfiskā projekcija ignorē šo efektu, lai ļautu radīt zīmējumus, kas ir pēc mēroga, ko izmanto inženierijā.
Ortogrāfiskā projekcija izmanto mazu skaitu transformāciju, lai pārsvarā attēlotu no profila, daļu vai precīzus trīs dimensionāla objekta izmērus.
Ja plaknes skata normāle(kameras virziens) ir paralēls kādai no trīs asīm(x, y vai z asij), tad matemātiskā transformācija ir šāda: lai atainotu 3D punktus ax, ay, az uz 2D punktiem bx, by izmanto ortogrāfisko projekciju paralēlu y asij (profilskats), šāds vienādojums var tikt izmantots: kur vektors s ir mērogs un c ir novietojuma izmaiņa. Šīs konstantes ir opcionālas un var tikt izmantotas, lai pareizi novietotu skata punktu(lauku, no kura tiek redzēts objekts). Izmantojot matricu reizināšanu, vienādojums ir sekojošs: Kamēr ortogrāfiski attēloti attēli ataino objekta trīsdimensionālo dabu, objekts netiek atainots skatā kā to uztver vienkārši uz to lūkojoties vai fotografējot. Respektīvi, mainoties objekta attālumam no skatu punkta, tā dimensionāli raksturlielumi nemainās. Rezultātā, objekta raksturlielumi netiek samazināti vai palielināti atkarībā no tā cik tuvu objekts atrodas no skatītāja/kameras kā tas būtu perspektīvajā projekcijā.
Perspektīvā projekcija
Kad cilvēka acs aplūko ainu, objekti distancē izskatās mazāki kā objekti tuvumā — šī parādība ir zināma kā perspektīva. Kamēr ortogrāfiskā projekcija ignorē šo efektu, tādējādi ļaujot veikt precīzus mērījumus, tikmēr perspektīvā projekcija objektus attālumā ataino mazākus, tādējādi veidojot reālistisku skatu.
Perspektīvajai projekcijai ir nepieciešama daudz sarežģītāka definīcija salīdzinājumā ar ortogrāfisko projekciju. Lai konceptuāli saprastu šīs projekcijas uzbūvi ir jāiztēlojas 2D projekcija it kā objekts tiek skatīts caur kameras „skata meklētāju”(angļu val.: viewfinder). Kameras pozīcija, novietojums un skata lauks kontrolē projekcijas transformācijas raksturu. Sekojošie mainīgie definē šo transformāciju: Kas rezultējas: Kad un  3D vektors  tiek projicēts kā 2D vektors.
Lai aprēķinātu vispirms tiek definēts vektors  kā punkta A pozīcija koordinātu sistēmā, kas tiek definēta pēc kameras ar sakni C rotēta pēc  pēc saistības ar sakuma koordinātu sistēmu. Tas tiek sasniegs atņemot c no a un tad pievienojot rotāciju rezultātam. Šī transformācija tiek dēvēta par kameras transformāciju(angļu val.: camera transform) un var tikt atainota šādi: atainojot rotāciju attiecībā pret x, y un z asīm(šajos aprēķinos pieņem, ka asis ir sakārtotas pretēji labās rokas likumam).: Šāds attēlojums atbilst rotācijai par trim Eilera leņķiem(Euler angles), izmantojot xyz konvertāciju, kas var tikt interpretēta kā „rotācija ap netipiskām asīm (rotācija ap skatu) kārtībā z, y, x (lasot no labās uz kreiso)” vai „rotācija ap patiesajām asīm(kameras asis) secībā x, y, z (lasot no kreisās uz labo)”. Jāpievērš uzmanība tam, ka kamera netiek rotēta, tad matricas atkrīt(kā identitādes) un tas savukārt atvieglo vienādojumu:
Alternatīva matricu nelietošanai ir(aizvietojot (ax-cx) ar x, noīsinot cosθ par c un sinθ par s): Tagad šis transformētais punkts par tikt atainots 2D plaknē izmantojot formulu(šeit x/y ir izmantos kā projekcijas plakne, literatūrā var būt arī x/z):: Vai matricas formā izmantojot homogēnas koordinātas, sistēma saistībā ar argumentiem izmanto līdzīgus trijstūrus, tas noved pie homogēnas koordinātes, dodot: Attālums no skatītāja un redzamās virsmas,, ir tieši saistīs ar redzes lauku, kur ir redzes leņķis. (Piezīme: tiek pieņems, ka tiek punkti (-1,-1) un (1,1) tiek uzstādīti aplūkojamās virsmas stūros).
Vienādojums var tikt pierakstīts šādi: Kur ir ekrāna izmērs,  ierakstāmās virsmas izmērs,  ir attālums no ierakstāmās virsmas līdz kameras centram un  ir attālums no 3D objekta punkta, kas tiek attēlots, līdz kameras centram.
Tālākas apgriešanas un mērogojamības operācijas var būt nepieciešamas lai iestādītu 2D plakni uz konkrētā ekrāna.
Diagramma
Lai noteiktu, kura ekrāna x koordināta ir saistīta ar punktu pie A_x,A_z jāreizina punkta koordinātes: kur Tā kā kamera ir 3D vidē, tad tas pats ir attiecināms uz y koordinātu, aizvietojot x ar y augstāk redzamajā diagrammā un vienādībā.
Bolīvijas administratīvais iedalījums
Bolīvijas administratīvo iedalījumu veido 9 departamenti (es), kas izveidoti saskaņā ar Bolīvijas konstitūciju. Departamenti sīkāk ir sadalīti 112 provincēs. Pēc platības lielākais departaments ir Santakrusas departaments (370 621 km²), bet mazākais ir Tarihas departaments (37 623 km²). Pēc iedzīvotāju skaita vislielākais departaments ir Lapasas departaments (2 706 351 iedzīvotāji), bet mazākais Pando departaments (109 173 iedzīvotāji).
Talasa (pavadonis)
Atklāšana un nosaukums
Pavadonis tika atklāts pirms 1989. gada septembra vidus, izpētot starpplanētu zondes „Voyager 2” uzņemtos attēlus. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/1989 N 5. Vārds Talasa pavadonim tika piešķirts 1991. gada 16. septembrī ar Starptautiskās Astronomijas savienības cirkulāru Nr.5347. Talasa grieķu mitoloģijā ir jūras dieviete, Ētera un Hēmeras meita.
Orbīta un fizikālie parametri
Talasa ir neregulāras, diskveida formas pavadonis. Nekādas ģeoloģiskās aktivitātes pēdas uz pavadoņa nav konstatētas. Tiek uzskatīts, ka Talasa ir izveidojusies, apvienojoties agrāk eksistējošo pavadoņu šķembām, kuras palika pēc sadursmēm, kad Neptūns savā gravitācijas laukā „sagrāba” Tritonu. Talasa orbīta palēnām pazeminās. Tas nozīmē, ka ar laiku pavadonis vai nu ietrieksies Neptūnā, vai arī izjuks gabalos, izveidojot gredzenu ap planētu. Šādā gadījumā radušās atlūzas relatīvi ātri nonāks Despoinas orbītā.
Somma (departaments)
Somma (fr) ir Francijas departaments, viens no trim Pikardijas reģiona departamentiem. Departaments nosaukts Sommas upes vārdā. Sommas administratīvais centrs ir Amjēna. Departaments administratīvi tiek iedalīts četros apgabalos (arrondissements):
Skutāni (Maltas pagasts)
Skutāni ir ciems Maltas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 268 km attālumā no Rīgas, pie reģionālā autoceļa P56 (Malta_Kaunata).
961. gads
961. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Doktora Džekila un mistera Haida dīvainais stāsts
"Doktora Džekila un mistera Haida dīvainais stāsts" (en) ir 1886. gada gotikska šausmu novele, kuru sarakstījis Roberts Luiss Stīvensons.
Grāmata stāsta par Londonas notāru Gabrielu Džonu Atersonu, kurš izmeklē virkni dīvainu notikumu starp savu veco draugu doktoru Henriju Džekilu un slepkavniecisku noziedznieku Edvardu Haidu.
"Doktora Džekila un mistera Haida dīvainais stāsts" tiek uzskatīta par vienu no pazīstamākajiem Angļu literatūras darbiem, kā arī par vienu no zināmākajiem gotiskā šausmu žanra darbiem. Novelei ir arī ietekmējusi populāro kultūru, un frāze "Džekils un Haids" tiek lietota, lai apzīmētu cilvēkus ar ārēji labu, bet dažreiz šokējošu ļaunu raksturu.
Novele ir vairākkārt adaptēta kino, televīzijā un uz skatuves.
Saldus novads
Saldus novads ir Latvijas 2021. gada administratīvi teritoriālās reformas gaitā 2021. gada 1. jūlijā izveidota Latvijas pašvaldība, kurā tika apvienots agrākais Saldus novads un Brocēnu novads. Robežojas dienvidrietumos ar Dienvidkurzemes novadu, rietumos ar Kuldīgas novadu, ziemeļaustrumos ar Tukuma novadu, austrumos ar Dobeles novadu, kā arī dienvidos ar Lietuvas Šauļu un Telšu apriņķiem. Novada centrs atrodas Saldus pilsētā.
Teritoriālais iedalījums
Saldus novads sastāv no 21 teritoriālajām vienībām: Blīdenes pagasts, Brocēnu pilsēta, Cieceres pagasts, Ezeres pagasts, Gaiķu pagasts, Jaunauces pagasts, Jaunlutriņu pagasts, Kursīšu pagasts, Lutriņu pagasts, Nīgrandes pagasts, Novadnieku pagasts, Pampāļu pagasts, Remtes pagasts, Rubas pagasts, Saldus pagasts, Saldus pilsēta, Šķēdes pagasts, Vadakstes pagasts, Zaņas pagasts, Zirņu pagasts un Zvārdes pagasts.
Daba
Novada vidus, ziemeļu un austrumu daļa atrodas Austrumkursas augstienes dienvidu daļā, ar tajā ietilpstošajām daļām — centrā Saldus pauguraine, rietumos Vārmes nolaidenums, austrumos Spārnenes viļņotais līdzenums, dienvidaustrumos Lielauces pauguraine. Dienvidos Viduslatvijas zemienes Vadakstes līdzenums. Rietumdaļā gar Ventu Kursas zemienes Pieventas līdzenums, galējos dienvidrietumos Ventas kreisajā krastā Rietumkursas augstienes Embūtes pauguraine. Reljefu veido galvenokārt lēzeni viļņoti pamatmorēnas līdzenumi (Ķirmeskalns 140 m), austrumos tie pāriet morēnu paugurainē, bet rietumos Ventas-Usmas ieplakā, kurā dziļā Ventas senleja ar terasēm. Vietumis subglaciālo vagu ezervirknes. Pamatiežus ziemeļdaļā veido augšdevona Famenas stāva nogulumi, dienvidu daļā pārsvarā perma, bet vietām arī juras, triasa, karbona un devona nogulumi. Derīgie izrakteņi: kaļķakmens (Kūmas, Nīgrande, Sātiņi-Sesile), dolomīts (Poģi), māls (Ceplīši, Ciecere, Saldus, Brocēni, Sātiņi), smilts (Namiķi), kūdra (Gāgu purvs, Veiķenieku purvs). Augsnes — galvenokārt podzolētās, vietām podzolētās gleja. Meži aizņem ap 40% no novada platības, purvi ap 3%.
Nokrišņu daudzums 650 — 750 mm gadā, ar maksimumu rietumos. Vidējā mēneša temperatūra novadā pēc dažādu gadu datiem:
Upes
Novads atrodas Ventas baseinā. Lielākās upes: Venta, Ciecere, Zaņa, Ezere, Vadakste, ziemeļdaļā Ēda (Šķēde), Amula, Imula.
Ūdenstilpes
17 ezeri, kas lielāki par 1 ha. Lielākie: Cieceres ezers (2,8 km²), Remtes ezers (0,76 km²).
Dabas aizsardzība
Teritoriāli lielākās aizsargājamās dabas teritorijas: Zvārdes mežu dabas parks, dabas liegumi — Sātiņu dīķi, Zvārde.
Vēsture
Novada apdzīvotība zināma kopš bronzas laikmeta. 9.-10. gadsimtā novadu apdzīvoja galvenokārt kurši, austrumdaļā jaukti ar zemgaļiem. 13. gadsimtā lielākā tā daļa ietilpa kuršu Starpzemē, nelielas daļas kuršu Bandavā un zemgaļu Dobenē. Kopš 13. gadsimta beigām gandrīz visa teritorija ietilpa Livonijas Kuldīgas komturejā, izņemot Ventas kreiso krastu, kurš piederēja Kurzemes bīskapijai, kopš 1561. gada Kurzemes un Zemgales hercogistē, ar 1795. gadu Krievijas Impērijas sastāvā, ar 1797. gadu izveidotajā Kurzemes guberņā. No 1915. gada vidus teritoriju bija okupējusi Vācija, 1919. gadā tā pārgāja Latvijas kontrolē.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP datiem.
Taibaišaņs
Taibaišaņs (zh, Tàibái Shān) ir Cjiņlina grēdas augstākā virsotne. Izvietojusies grēdas vidusdaļā Šaaņsji provinces dienvidos, Ķīnā. Tiek uzskatīts arī par Austrumķīnas augstāko kalnu. 1965. gadā kalnā un tā apkārtnē ierīkots 56 325 ha liels dabas rezervāts.
Hampden Park
Hampden Park ir futbola stadions Glāzgovā, Skotijā. Tajā savas mājas spēles aizvada Skotijas futbola izlase un klubs Queen's Park. Tā ietilpība ir 51 866 vietas. Tajā regulāri tiek aizvadītas izšķirošās Skotijas kausa un Skotijas līgas kausa spēles. Stadionā tiek rīkotas arī vieglatlētikas sacensības, regbija spēles, koncerti un citi pasākumi.
Sojuz MS-23
Sojuz MS-23 (Союз МС-23) ir Krievijas kosmosa kuģis, kas palaists bezpilota režīmā uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS), kur nodrošinātu sabojātā Sojuz MS-22 apkalpes nogādāšanu uz Zemi. Tas orbītā tika palaists 2023. gada 24. februārī.
Hampden Park
Stadions tika atklāts ar spēli starp Queen's Park un Celtic. No 1908. līdz 1950. gadam tas bija lielākais stadions pasaulē. Apmeklētības rekords tika uzstādīts spēlē starp Skotijas un Anglijas futbola izlasēm, sasniedzot 149 415 cilvēkus.
Sojuz MS-23
Sojuz MS-22 bojājums
2022. gada 15. decembrī tika pamanīts, ka kosmosa kuģa Sojuz MS-22 dzesēšanas sistēmas radiatora servisa moduļa ārpusē izplūst dzesēšanas šķidrums. Vēlāk speciālisti veica pētījumus un modelēšanu, secinot, ka caurumu radiatorā izsitis meteorīds ar diametru līdz 1 mm.
Hampden Park
Stadionā ir notikuši trīs Eiropas čempionvienību kausa / UEFA Čempionu līgas fināli (1960., 1976. un 2002. gadā), divi UEFA Kausu ieguvēju kausa (1962. un 1966. gadā) un viens UEFA kausa fināls (2007. gadā). 1994.—1995. gada sezonā stadionu izmantoja arī Celtic, jo kluba stadions Celtic Park tika renovēts. Hampden Park tika aizvadīti vairāki futbola mači 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sojuz MS-23
Sojuz MS-22 bojājums
2023. gada 11. janvārī Krievijas valsts komisija nolēma Sojuz MS-22 atgriezt uz zemi bez apkalpes. Tā vietā uz SKS februārī tiktu nogādāts kosmosa kuģis Sojuz MS-23 bezpilota režīmā, un Sergeja Prokopjeva, Dmitrija Peteļina un Fransisko Rubio uzturēšanās stacijā tiktu pagarināta. Gadījumā, ja staciju būtu steidzami jāatstāj, Rubio dotos mājup ar kosmosa kuģi SpaceX Crew-5 (viņš pārnesa savu sēdvietu no Sojuz un Crew Dragon), bet Prokopjevs un Peteļins izmantotu Sojuz MS-22 (ar diviem kosmonautiem tam būtu mazāka dzesēšanas slodze).
Hampden Park
Stadions ir izvēlēts par vienu no 2020. gada Eiropas čempionāta futbolā norises vietām. Tajā tiks aizvadītas trīs grupu turnīra spēles un viens astotdaļfināls.
Melnais dīķis
Melnais dīķis ir ūdenstilpe Ventspils novada Zlēku pagasta Zlēku ciema centrā, pie autoceļu P123 (Zlēkas—Ugāle) un V1326 (Ugāle-Cirkale-Zlēkas) krustojuma. Otrā pusē ceļam P123 atrodas Birznieku dīķis.
Sojuz MS-23
Apkalpe
Kuģa Sojuz MS-23 apkalpe lejupceļā:
Sākotnēji apkalpe auģupceļam bija: lejupceļam:
Lidojuma gaita
Sojuz MS-23 bez apkalpes tika palaists 00:24:29 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma 31. starta laukuma 6. palaišanas iekārtas.
Kosmosa kuģis ar staciju saslēdzās 26. aprīlī 00:58 UTC automātiskā režīmā pie Poisk moduļa. Uz SKS tas nogādāja 429 kg kravu. 2. martā Prokopjevs un Peteļins pārnesa savas sēdvietas no Sojuz MS-22 uz Sojuz MS-23. Rubio sēdvietu no Crew-5 uz Sojuz MS-23 pārnesa 6. martā.
6. aprīlī Sojuz MS-23 pārkabinājās no vienas pieslēgvietas uz citu. 08:45 UTC tas atvienojās no Poisk moduļa, un 09:21:44 UTC saslēdzās ar Pričal moduli. Kosmosa kuģī bija visa tā apkalpe: Sergejs Prokopjevs, Dmitrijs Peteļins un Fransisko Rubio. Manevra operācijas manuālā režīmā veica komandieris Prokopjevs. Pārkabināšanās bija nepieciešama, lai atbrīvotu Poisk moduli, no kura 2023. gada vasarā plānota iziešana kosmosā.
Aleksa Gulbe
Aleksa Gulbe (dzimusi Rīgā) ir latviešu basketboliste, spēlē spēka uzbrucējas un centra pozīcijā. Bijusi visu vecumu Latvijas jaunatnes basketbola izlašu dalībniece, bet šobrīd pārstāv Latvijas sieviešu izlasi. 2023. gadā pārstāv Spānijas klubu Saragosas "Casademont". Iepriekš četras sezonas spēlēja NCAA Indiānas Universitātes komandā "Hoosiers". A. Gulbe spēlē arī 3x3 basketbolu, kur tāpat ir Latvijas izlases sastāvā.
A. Gulbe ir dzimusi basketbolistu ģimenē. Viņas tēvs Mareks Bajārs ir bijis basketbolists un treneris, māte Zanda Gulbe arī spēlējusi basketbolu augstākajā līmenī, pārstāvot arī TTT.
Naglu valks
Naglu valks (arī Nagļu valks) ir Abavas labā krasta pieteka Ventspils novadā.
Aleksa Gulbe
Karjera
Trenējusies "Rīdzenes" sporta skolā pie trenera Aināra Čukstes. No 2015. gada vairākas sezonas pavadījusi Itālijā, trenējoties un spēlējot junioru līmenī Ankonas un Venēcijas klubos. Pēc atgriešanās Latvijā 2018. gadā pārstāvēja Rīgas TTT, kļūstot par Latvijas čempioni.
Naglu valks
Izteka - uz austrumiem no Nagļu tīreļa. Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Abavā augšpus Abavmalas.
Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.
Aleksa Gulbe
Karjera
2022. gada maijā noslēdza ar Eirolīgas pusfinālisti Spānijas klubu Salamankas "Perfumerias Avenida". Pēc vienas sezonas Salamankā, kuras laikā A. Gulbei neizdevās izcīnīt nozīmīgu vietu komandas rotācijā un pietiekošu spēles laiku, toties izcīnīt čempionāta sudraba medaļas, viņa pārcēlās uz citu Spānijas klubu Saragosas "Casademont".
Latvijas izlase
Spēlējusi Latvijas U-16, U-18 un U-20 izlasēs Eiropas čempionātos, kā arī Latvijas U-17 izlasē pasaules čempionātā 2016. gadā. Kopā jaunatnes izlasēs aizvadījusi 80 oficiālas spēles un guvusi 744 punktus, ir viena no spēlētājām, kas aizvadījusi visvairāk spēļu Latvijas jaunatnes izlasēs.
Pārstāv Latvijas sieviešu izlasi, kopš 2022. gada devusies laukumā izlases starta pieciniekā.
Nikolajs Gribanovs
Nikolajs Gribanovs (dzimis, miris ) bija Sarkanās armijas jaunākais seržants.
Armijas dienestā no 1944. gada. Cīnījās Sarkanās armijas rindās Latvijas teritorijā. 1944. gada 16. oktobrī piedalījās uzbrukumā Vaiņodes apkaimē, kur tuvcīņā ierakumos esot atkārtojis Matrosova varoņdarbu. Apglabāts Vaiņodē.
Aragonas Izabella
Aragonas Izabella (fr, es; dzimusi 1248. gadā, mirusi ) bija Aragonas infante un, kā Francijas karaļa Filipa III sieva, Francijas kraliene — konsorte no 1270. gada 25. augusta līdz 1271. gada 28. janvārim.
Izabellas tēvs bija Aragonas karalis Haime I Iekarotājs, bet māte — Ungārijas karaļa Andrāša II meita Ungārijas Violante. Apprecējās ar Francijas troņmantinieku 1262. gadā. Devās līdzi vīram Astotajā krusta karā uz Tunisiju. Atgriežoties no neveiksmīgā krusta kara, nelaimīgi krita no zirga un pēc 17 dienām mira. Izabellas dēls Filips IV Skaistais kļuva par nākamo Francijas karali.
Vesetas palienes purvs
Vesetas palienes purvs ir dabas liegums Madonas novada Kalsnavas pagastā, kā arī Aizkraukles novada Aiviekstes pagastā un Vietalvas pagastā. Atrodas Vesetas upes vidusdaļas palienēs, kur tā sadalās mākslīgi izveidotajā Jaunājā Vesetā un t.s. Vecajā Vesetā. Teritorija ietver zāļu un pārejas purvus. Konstatētas vairāks ES Biotopu direktīvas augu sugas - dzeltenā akmeņlauzīte, Lēzeļa lipare un citas. Izveidota Vesetas purva taka, kura aizved pie Nacionālo partizānu bunkura un piemiņas vietas.
Bārtavas līdzenums
Bārtavas līdzenums ir dabas apvidus Piejūras zemienē Kurzemes dienvidrietumos. Stiepjas vairāk kā 70 km garumā ziemeļu—dienvidu virzienā no Medzes līdz Lietuvas robežai gar Baltijas jūras piekrasti. Ziemeļos robežojas ar Piemares līdzenumu, austrumos pa kādreizējo Baltijas ledus ezera krastu — ar Vārtājas viļņoto līdzenumu. Augstākais punkts ir Pūsēnu kalna kāpa 36,8 m vjl ziemeļos no Jūrmalciema.
Ģeoloģija
Līdzenuma pamatiežu virsu ziemeļdaļā veido galvenokārt augšdevona nogulumi — dolomīti, dolomītmerģeļi, smilšakmeņi, kas atsedzas pie Kapsēdes. Uz dienvidiem no Liepājas izplatīti karbona, triasa un juras karbonātieži, smilts, smilšakmeņi, aleirolīti, māls.
Pamatiežus klāj līdz 30 m bieza kvartāra nogulumu sega — galvenokārt glacigēnie un starpleduslaikmeta smilšainie un aleirītiskie nogulumi, ko lielā līdzenuma daļā sedz dažādo Baltijas jūras attīstības stadiju limnoglaciālie nogulumi (smilts, grants, aleirīti, sapropelis, oļi un laukakmeņi).
Reljefs
Reljefs veidojies pēcleduslaikmetā Baltijas ledus ezera un Baltijas jūras abrāzijas un akumulācijas procesu ietekmē. Virsa līdzena vai nedaudz viļņota, lēzeni pazeminās no 10—20 m vjl austrumdaļā līdz 0—8 m vjl vidusdaļā. Gar piekrasti stiepjas kāpu zona; augstākās kāpas atrodas pie Jūrmalciema — Latvijas augstākā kāpa Pūsēnu kalns (36,8 m vjl), Pāļu kalns (36,4 m vjl) un Ķupu kāpa (34,1 m vjl).
Klimats
Klimats mēreni silts un mitrs ar izteiktu Baltijas jūras ietekmi, ko nosaka valdošie rietumu un dienvidrietumu vēji. Ziemas vēsas, mākoņainas, ar atkušņiem. Gada vidējā temperatūra ir 6,75 °C; janvārī — –3,0 °C, jūlijā — 16,5 °C. Bezsala periods 173 dienas — visgarākais Latvijā. Nokrišņi 700—800 mm. Sniega sega nepastāvīga; izveidojas pēc decembra beigās un janvāra sākumā, saglabājas līdz marta vidum, tās biezums ap 10—20 cm.
Hidrogrāfija
Ezeri aizņem 9 % līdzenuma teritorijas. Pēc izcelsmes tie ir Litorīnas jūras relikti, lagūnu ezeri — lieli un sekli. Lielākie ir Liepājas ezers, Papes ezers un Tosmares ezers. Daudz purvu, kas aizņem 11 % teritorijas.
Gia Nadareišvili
Gia Nadareišvili (ka, dzimis, miris ) bija gruzīnu nopelniem bagātais ārsts un šaha problēmists.
Sasniegumi šaha kompozīcijā
Nadareišvili 1980. gadā tika piešķirts Starptautiskā lielmeistara tituls šaha kompozīcijā, bet no 1960. gada starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā (1960)
Divkārtējs PSRS čempions šaha kompozīcijā etīžu grupā (1971, 1972). Sastādījis apmēram 400 etīdes. No tām 75 godalgotas, tai skaitā 40 ar pirmo godalgu.
FIDE Albumu reitings — 85,00.
Vairāku šaha kompozīcijas grāmatu autors.
Chlorops
Chlorops ir stiebrmušu ģints.
Izplatība
Latvijā ir sastopamas 22 Chlorops ģints sugas:
Pieaugušo īpatņu apraksts
Chlorops ģints pieaugušajiem īpatņiem ir šādas raksturīgas īpašības:
Ekoloģija
Kāpuri attīstās graudaugos.
Uz Chlorops ģints stiebrmušām var parazitēt plēvspārņi. Piemēram, uz Chlorops taeniopus var parazitēt Stenomalus micans endoparazītiskā suga.
Sistemātika
Ģints tipiskā suga ir Chlorops pumilionis (Bjerkander, 1778) (sinonīms Musca pumilionis Bjerkander, 1778).
Sugas
Šis nav pabeigts Chlorops ģints sugu saraksts. Ģintī ietilpst:
Palede
Palede jeb lapreņģe, arī skalla (Alosa fallax) ir siļķu dzimtas (Clupeidae) anadroma zivs, kas sastopama Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu piekrastēs no Islandes dienviediem, Britu salām un Norvēģijas dienvidiem līdz Ziemeļāfrikai, Vidusjūru un Melno jūru ieskaitot. Ziemeļu un Baltijas jūrā palede novērojama nelielā skaitā. Areāls dienvidos okeāna piekrastē sasniedz Maroku. Dažos ezeros sastopama arī saldūdens forma.
Latvijā
Latvijas jūras piekrastē palede lomos līdz 1960. gadiem bija sastopama regulāri, vēlākajos gados reti. Turklāt tā tika zvejota ne tikai Baltijas jūrā: 1930. gados pavasaros ķerta Daugavā un Lielupē; literatūrā 1960. gados attiecināta uz Gaujas, Salacas un Ventas baseiniem. Arī mūsdienās Rīgas līcī un jūrā paledes ik pa laikam tiek noķertas kopā ar reņģēm, galvenokārt pavasarī un vasaras sākumā. Kopš 1995. gada iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas reto sugu kategorijā.
Izskats
Palede ir vidēji liela vai liela siļķveidīgā zivs ar samērā augstu ķermeni, kas ir no sāniem saplacināts. Lielākie īpatņi var sasniegt 60—70 cm garumu, 1,5—2 kg masu, Baltijas jūrā 33—39 cm garumu un 0,6 kg masu. Parasti palede ir apmēram 40 cm gara. Mātītes aug ātrāk nekā tēviņi un vienmēr vienā vecuma grupā mātītes ir lielākas par tēviņiem.
Mute ar sīkiem zobiem, vērsta uz priekšu. Mugura tumši zila, sāni un vēders sudrabains vai zeltaini dzeltenīgs. Uz sāniem parasti 4—8 tumši plankumi, bet reizēm tie ir tik tikko redzami vai to nav vispār. Vēdera ķīlis ass. Augšlūpa vidū šķelta, šķēlumā precīzi ieguļas apakšlūpa. Žaunu bārkšu mazāk nekā alozai, tās ir īsas, tikpat garas cik žaunu lapiņas. Visām spurām ir mīksti stari. Paledei ļoti līdzīga ir aloza. Redzamākā atšķirība ir tā, ka alozai uz sāniem ir tikai 3 tumši plankumi.
Vairošanās
Dzimumgatavība tēviņam iestājas 2—3 gadu vecumā, mātītei 3—4 gados, sasniedzot 27—30 cm garumu. Dzīves laikā palede nārsto 3—4 reizes. Auglība 12—363 tūkst. ikru. Ziemeļeiropā palede upēs ienāk maijā un jūnija sākumā, kad ūdens temperatūra sasniedz 10—14° C. Bet pie upju ietekām pulcēšanās sākas jau aprīlī. Nārsto upju lejtecēs, upēs parasti iepeldot tikai dažus kilometrus, laikā no maija līdz augustam, kad ūdens temperatūra ir 12—22° C. Reizēm nārstošana novērota arī 400 km attālumā no upes ietekas jūrā. Pirmie nārstošanas vietās ierodas tēviņi. Paledes nārstot dodas uz savām dzimtajām upēm.
Paledēm raksturīgs vienlaicīgs nārsts, kas notiek nakts laikā ūdens virsmas tuvumā. Lecot saulei, paledes pamet nārstošanas vietu. Pēc nārsta lielākā daļa īpatņu zaudē apmēram 22% no sava svara. Ikri bentiski, tiek nērsti uz smiltīm un oļiem. Tie brīvi peld pa straumi, un to attīstība ilgst 2—8 dienas, atkarībā no ūdens temperatūras (optimālā temperatūra 15—25° C). Veido hibrīdus ar alozu. Palede var sasniegt 25 gadu vecumu.
Vičencas province
Vičencas province ir viena no 110 Itālijas provincēm valsts ziemeļos, Veneto reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta Vičenca. Provinces kopējā platība ir 2722 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja 874 630 iedzīvotāji. Vičencas province sīkāk iedalās 121 komūnā.
Stopiņu novads
Stopiņu novads ir bijusī pašvaldība vēsturiskajā Vidzemes reģionā un Rīgas plānošanas reģionā Latvijā. Novads izveidots 2005. gadā, reorganizējot Stopiņu pagastu, administratīvais centrs bija Ulbroka. Pašvaldību veidoja šādi ciemi un apdzīvotas vietas: Ulbroka, Saurieši, Upeslejas, Dreiliņi, Vālodzes, Līči, Dzidriņas, Rumbula un Cekule. Iedzīvotāju skaits 2020. gadā bija 11 458.
2021. gada 1. jūlijā Stopiņu novads beidza pastāvēt un tā teritorija kā atjaunots Stopinu pagasts tika pievienota Ropažu novadam. Ulbroka kļuva par Ropažu novada galvaspilsētu.
Šeit pie Rīgas robežas 2018. gada jūlijā tika atvērts vienīgais IKEA veikals Latvijā.
Transports
Novadu šķērsoja valsts nozīmes ceļi A4 (Rīgas apvedceļš), A6, P2, P4 un P5, kā arī dzelzceļa līnijas Rīga—Daugavpils un 2007. gadā slēgtā līnija Rīga—Ērgļi (preču pārvešanai tika saglabāts posms līdz Sauriešiem). Novadā ir trīs dzelzceļa stacijas — Acone, Saurieši un Rumbula (pēc 2007. gada vienīgā, no kuras bija pasažieru satiksme), kā arī bijusī stacija Cekule.
Skutulova
Skutulova ir ciems Svariņu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 281 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Rubinaucu ezers, Skutulovas ezers , Kaitras ezers , Galējais ezers.
Tassilo fon der Laza
Tassilo fon der Laza (de;, Berlīne — , Štorhnesta) bija Vācijas šahists un diplomāts.