cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Artūrs Brēmers
2009.—2010. gada sezonu viņš aizvadīja Westwind Preparatory Academy sastāvā ASV. Kopā ar Westwind Preparatory Academy viņš kļuva par Arizonas štata čempionu.
2010. gada Eiropas U-18 čempionātā viņš kopā ar Latvijas izlasi izcīnīja trešo vietu.
A. Brēmers Latvijas U-19 izlases sastāvā izcīnīja 10. vietu 2011. gada Pasaules U-19 čempionātā, kas norisinājās Latvijā. A. Brēmers Latvijas U-20 izlases sastāvā 2012. gadā izcīnīja 6. vietu Eiropas U-20 čempionātā.
Jelgavas Centra pamatskola
Jelgavas Centra pamatskola ir skola Uzvaras ielā Jelgavā.
Vēsture
Skolas ēka celta 1958. gadā kā '''Jelgavas 3. vidusskolas''' ēka. No 1990. līdz 1994. gadam noritēja skolas ēkas kapitālais remonts un pārbūves darbi. 1994. gada 1. septembrī pilsētas 1. — 4. klašu skolēnus uzņēma pilnīgi jauna skola — '''Jelgavas pilsētas 3. sākumskola'''. 1997. gada 1. septembrī skola ieguva pamatskolas pirmā posma statusu.
2013. gada 1. jūnijā to pārdēvēja par '''Jelgavas 3. sākumskolu''', bet 2019. gada 1. jūnijā reorganizēja par pamatskolu un tā ieguva Jelgavas Centra pamatskolas nosaukumu.
Keukas
Keukas ir ciems Rožupes pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 177 km attālumā no Rīgas.
Stevo Pendarovskis
Stevo Pendarovskis (Стево Пендаровски, dzimis ) ir Ziemeļmaķedonijas politiķis, politologs. Kopš 2019. gada viņš ir Ziemeļmaķedonijas prezidents.
Stevo Pendarovskis piedzima Skopjē. 1987. gadā viņš absolvēja Sv. Kirila un Metodija Universitāti Skopjē tieslietās.
Makstainā spilve
Makstainā spilve (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama ziemeļu puslodē polam tuvos apvidos, tostarp diezgan bieži visā Latvijas teritorijā, sūnu, retāk pārejas purvos, purvainos priežu mežos un pārpurvotos ezeru krastos.
Stevo Pendarovskis
No 1998. līdz 2001. gadam Pendarovskis bija Maķedonijas iekšlietu ministra palīgs sabiedriskajās attiecībās un Iekšlietu ministrijas analītiskās un pētniecības nodaļas priekšnieks. Pēc tam viņš bija prezidenta Borisa Traikovska padomnieks nacionālās drošības un ārpolitikas jautājumos kopš 2001. gada līdz viņa nāvei 2004. gadā. Pēc tam Pendarovskis vadīja Valsts vēlēšanu komisiju. No 2005. līdz 2009. gadam viņš bija prezidenta Branko Crvenkovska padomnieks.
Makstainā spilve
Apraksts
Makstainā spilve ir daudzgadīgs, 20—70 cm garš lakstaugs. Augs veido ceru, augam ir daudz stāvu un gludu stublāju. Piezemes lapas ir lineāras, šauras un īsākas nekā stublājs. Makstis ir iesārtas, šķeldrainas. Lapas uz stublāja ir reducētas uzpūstās makstīs. Stublāja galotnē ir viena, 1—3 cm gara vārpiņa. Segplēkšņu žāklēs ir divdzimumu ziedi. Zieda segplēksne ir smaila un pelēcīga. Apziedni veido pavedienveidīgi matiņi, divdzimumu ziedā putekšņlapas un drīksnas pa 3. Pie augļa riekstiņa ir ap 2 cm gari, balti lidmatiņi, kas veidojas no apziedņa. Zied aprīļa beigās un maijā.
Stevo Pendarovskis
2006. gadā Stevo Pendarovskis ieguva maģistra grādu politoloģijā Sv. Kirila un Metodija Universitātē Skopjē. 2008. gadā viņš tajā pašā universitātē ieguva doktora grādu politoloģijā. 2008. gada Pendarovskis kļuva par docentu Amerikas koledžas universitātē Skopjē starptautiskā drošības, ārpolitikas un globalizācijas jomā.
Stevo Pendarovskis kandidēja 2014. gada prezidenta vēlēšanās kā Maķedonijas Sociāldemokrātiskās savienības pārstāvis, ieņemot otro vietu.
2019. gada 21. aprīlī prezidenta vēlēšanās Pendarovskis ieguva visvairāk balsu, bet tā kā neviens no kandidātiem nebija guvis vismaz 50 % balsu, 5. maijā notika vēlēšanu otrā kārta. Tajā viņš uzvarēja, saņemot 51,66 % balsu. 12. maijā Stevo Pendarovskis nodeva Ziemeļmaķedonijas prezidenta zvērestu, nomainot amatā Ģorgi Ivanovu.
Petrs Hapka
Petrs Hapka (dzimis, miris ) bija čehu komponists.
Cvenkava
Cvenkava ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Leipcigas apriņķī. Pilsēta atrodas Neizēnlandes ezeru apvidū, kurā bijušie brūnogļu ieguves karjeri tiek pārvērsti mākslīgos ezeros.
Petrs Hapka
Beidzis konservatoriju, apgūstot vokālu un vijoles spēli. Viņš bija viens no svarīgākajiem čehu filmu industrijas komponistiem, sarakstījis mūziku vairāk nekā 60 filmām. Viena no filmām ar viņa sarakstītu mūziku, kas tika demostrēta arī Padomju Savienībā, ir čehu režisora Otakāra Fukas 1973. gadā uzņemtā "Bororo cilts noslēpums".
Cvenkava
Vēsture
Cvenkava ir viena no vecākajām pilsētām Saksijā. Tā ir ievērojama agrā neolīta līniju keramikas arheoloģiskās kultūras vieta. Pati pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 974. gadā. No 19. gadsimta pilsēta attīstījusies kā brūnogļu ieguves centrs.
Petrs Hapka
Bija divreiz precējies, viņam ir 7 bērni.
2013. gadā saslima ar Alcheimera slimību. Miris 70 gadu vecumā Okožā, Čehijā.
Kārnegija zāle
Kārnegija zāle (Carnegie Hall) ir koncertzāle Ņujorkā, kas atrodas Septītās avēnijas un 57. ielas stūrī Manhatanā. Viena no prestižākajām klasiskās mūzikas koncertzālēm pasaulē. Šodien Kārnegija zālē notiek arī džeza un vieglās mūzikas koncerti.
Vēsture
Kārnegija zāles ēku projektējis amerikāņu arhitekts Viljams Tathils.
Zāles atklāšana notika 1891. gada 5. maijā ar Ņujorkas simfoniskā orķestra koncertu, kuru diriģēja Pēteris Čaikovskis, izpildot viņa maršu, kas bija rakstīts Krievijas imperatora Aleksandra III kronēšanas ceremonijai 1883. gadā. Līdz 1898. gadam koncertzāles nosaukums bija "Mūzikas zāle" (Music Hall), bet vēlāk tas tika nosaukts par godu Endrū Kārnegijam, kurš savulaik finansēja ēkas celtniecību.
Antverpenes Universitāte
Antverpenes Universitāte (nl) ir 2003. gadā dibināta universitāte Beļģijas pilsētā Antverpenē, valsts ziemeļos.
Kārnegija zāle
Ēka
Ēkā atrodas trīs zāles, no kurām galvenā kopš 1997. gada ir nosaukta Aizeka Šterna vārdā, kurš savulaik izglāba koncertzāli no nojaukšanas. Kopumā Kārnegija zālē ir 2804 vietas.
Antverpenes Universitāte
Universitātes pirmsākumi meklējami 1852. gadā, kad jezuīti Antverpenē nodibināja Sv. Ignācija Augstāko komercskolu (Sint-Ignatius Handelshogeschool). 1960. gadā, kad Beļģijas valdība piešķīra skolai universitātes statusu, tā tika pārsaukta par Sv. Ignācija Antverpenes Universitātes fakultātēm (Universitaire Faculteiten Sint-Ignatius Antwerpen). 2003. gadā nodibināja pašreizējo universitāti, apvienojot trīs mācību iestādes - Sv. Ignācija Antverpenes Universitātes fakultātes, Antverpenes Valsts Universitātes centru (Rijksuniversitair Centrum Antwerpen) un Antverpenes Universitātes iestādi (Universitaire Instelling Antwerpen).
Kārnegija zāle
Ēka
Koncertzāles ēka tika restaurēta 1983. un 2003. gadā. Austrumos no koncertzāles atrodas 231 metru augstais debesskrāpis Carnegie Hall Tower.
Antverpenes Universitāte
Universitātē ir 9 fakultātes, 33 bakalaura programmas, 69 maģistra programmas, 18 maģistra pēc maģistra programmas un 23 doktorantūras. Papildus ir 31 programma tikai angļu valodā. Universitātes studentu pilsētiņas atrodas 9 vietās Antverpenē.
Kārnegija zāle
Pasaules pirmatskaņojumi
Vairāk nekā simt gadu laikā Kārnegija zālē notika daudzu slavenu skaņdarbu pirmatskaņojumi, piemēram:
Antverpenes Universitāte
Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami mikrobiologs Pīters Piots (Peter Piot), politiķis Patriks Jansenss (Patrick Janssens).
Veloorientēšanās
Veloorientēšanās (MTB-O vai MTBO) ir orientēšanās izturības sacensību sporta veids. Tajā tiek izmantoti kalnu velosipēdi un navigācija notiek pa takām un stigām. Atšķirībā no ierastajām orientēšanās disciplīnām, dalībniekiem parasti nav atļauts nobraukt no ceļiem un takām, tomēr to nosaka organizējošās valsts orientēšanās federācija. Navigācijas taktika ir līdzīga ziemas orientēšanās ar slēpēm, kur galvenais uzsvars ir uz maršruta izvēli. Lielākā atšķirība no slēpju orientēšanās ir tāda, ka navigācija notiek lielākā ātrumā, jo ar velosipēdu var sasniegt lielāku ātrumu. Braucējam sasniedzot lielāku ātrumu, kartes lasīšana kļūst izaicinošāka.
Ekipējums
Biežāk izmantotais velosipēdu veids ir kalnu velosipēds, kas paredzēts krosa (XC) disciplīnai, taču drīkst izmantot jebkura veida velosipēdus. Atkarībā no apvidus var tikt izvēlēts velosipēdi ar un bez amortizācijas. Daļa sportistu izmanto arī kontaktpedāļus ar speciāliem riteņbraukšanas apaviem, kas uzlabo efektivitāti un velosipēda kontroli. Sacensībās parasti obligāta ir aizsargķiveres lietošana.
Speciālais ekipējums
Veloorientēšanās tiek izmantots kartes turētājs, kas tiek stiprināts pie velosipēda stūres, vairums no to modeļiem ļauj rotēt karti. Šādus turētājus ražo uzņēmumi Mapdec, Miry, Devotech, Nordenmark, Autopilot, Windchill un citi. Daļa sportistu izmanto arī trosi ar ievilkšanas mehānismu, pie kā tiek stiprinātas elektroniskās kontrolpunktu atzīmēšanās iekārtas. Kompasu izmantošana ir atļauta, bet elektroniskās navigācijas iekārtas (piemēram, GPS sporta pulksteņi) ir aizliegtas. Dalībnieki sacensību distancē var ņemt līdzi remonta instrumentus un rezerves daļas.
Kartes
Kartes parasti izmanto mazāku mērogu (1:10 000 – 1:30 000) un detalizāciju kā ierastās orientēšanās kartes. Ceļi un takas kartēs tiek atzīmēti pēc to izbraukšanas sarežģītības ar četrām kategorijām: viegla, lēna, sarežģīta un neiespējama. Kartē tiek atzīmēti arī šķēršļi, kas prasa nokāpšanu no velosipēda.
Organizēšana un sacensības
MTB-O ir viens no četriem orientēšanās veidiem, ko pārvalda Starptautiskā orientēšanās federācija. Pirmais Pasaules čempionāts notika 2002. gadā Fontenblo, Francijā. Kopš 2004. gada tas notiek katru gadu. Eiropas čempionāti tiek rīkoti kopš 2006. gada katru gadu. Šis sporta veids vispopulārākais ir Eiropas valstīs un Austrālijā.
Aizpores
Aizpores ir ciems Dienvidkurzemes novada Kalvenes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 8 km no pagasta centra Kalvenes, 48 km no novada centra Grobiņas un 167 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas autoceļu V1275 un V1295 krustojumā. Veidojusies ap vēsturisko Aizpurves (Aispurn) pusmuižu.
Bruks
Bruks var būt:
Roskildes katedrāle
Roskildes katedrāle (da) ir luterisma baznīca Roskildē, Dānijā. Šī ir pirmā no ķieģeļiem uzceltā gotiskā baznīca. Uzcelta no 12. līdz 13. gadsimtam. Līdz 20. gadsimtam — vienīgā katedrāle Zēlandē.
Kopš 15. gadsimta šī ir galvenā Dānijas monarhu apglabāšanas vieta, tāpēc laika gaitā tā ir tikusi paplašināta. Ir vairākas kapelas. Baznīcā darbojas viens no vadošajiem zēnu koriem valstī.
Kuldīgas novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Kuldīgas novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Kuldīgas novads sastāv no Alsungas, Ēdoles, Gudenieku, Īvandes, Kabiles, Kurmāles, Laidu, Nīkrāces, Padures, Pelču, Ranķu, Rendas, Rudbāržu, Rumbas, Skrundas, Snēpeles, Turlavas, Vārmes pagastiem, kā arī Kuldīgas un Skrundas pilsētām. Pēc LĢIA datiem novada teritorijā atrodas 140 ciemi (139 ciemi pašlaik pastāv, bet 1 ciems ir daļēji izzudis).
Uzskatījumā ir iekļauti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Alsungas pagasts
Alsungas pagasta centrs atrodas Alsungā. Alsungas pagastā atrodas 9 ciemi, no tiem 1 lielciems, 5 mazciemi un 3 skrajciemi.
Ēdoles pagasts
Ēdoles pagasta centrs atrodas Ēdolē. Ēdoles pagastā atrodas 2 ciemi, no tiem 1 lielciems un 1 mazciems.
Gudenieku pagasts
Gudenieku pagasta centrs atrodas Gudeniekos. Gudenieku pagastā atrodas 7 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 4 mazciemi un 2 skrajciemi.
Īvandes pagasts
Īvandes pagasta centrs atrodas Īvandē. Īvandes pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 3 skrajciemi.
Kabiles pagasts
Kabiles pagasta centrs atrodas Kabilē. Kabiles pagastā atrodas 9 ciemi, no tiem 1 lielciems, 5 mazciemi un 3 skrajciemi.
Kurmāles pagasts
Kurmāles pagasta centrs atrodas Vilgālē. Kurmāles pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi un 5 mazciemi.
Laidu pagasts
Laidu pagasta centrs atrodas Laidos. Laidu pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 3 vidējciemi un 2 mazciems.
Nīkrāces pagasts
Nīkrāces pagasta centrs atrodas Dzeldā. Nīkrāces pagastā atrodas 9 ciemi, no tiem 1 vidējciemi, 6 mazciemi un 1 skrajciems.
Padures pagasts
Padures pagasta centrs atrodas Padurē. Padures pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 3 mazciemi un 2 skrajciemi.
Pelču pagasts
Pelču pagasta centrs atrodas Pelčos. Pelču pagastā atrodas 7 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems, 3 mazciemi un 2 skrajciemi.
Raņķu pagasts
Raņķu pagasta centrs atrodas Raņķos. Raņķu pagastā atrodas 2 ciemi, no tiem 1 vidējciemi un 1 mazciems.
Rendas pagasts
Rendas pagasta centrs atrodas Rendā. Rendas pagastā atrodas 6 ciemi, no tiem 1 lielciems, 4 mazciemi un 1 vasarnīcu ciems.
Rudbāržu pagasts
Rudbāržu pagasta centrs atrodas Rudbāržos. Rudbāržu pagastā atrodas 14 ciemi, no tiem 1 lielciems, 11 mazciemi, 1 skrajciems un 1 aprūpes ciems.
Skrundas pagasts
Skrundas pagasta centrs atrodas Skrundas pilsētā. Skrundas pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 3 vidējciemi, 5 mazciemi, 2 skrajciemi un 1 aprūpes ciems.
Snēpeles pagasts
Snēpeles pagasta centrs atrodas Snēpelē. Snēpeles pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 1 mazciems un 2 skrajciemi.
Slota
Slota ir slaucīšanas rīks, kas ir paredzēts grīdu vai citu līdzenu horizontālu virsmu slaucīšanai. Slota parasti sastāv no sukas, kas piestiprināta pie gara kāta. Slotas izgatavošanā var tikt izmantoti gan dabīgi, gan sintētiski materiāli. Slotas kāts var būt pat līdz 2 metrus garš, savukārt suka ir 20—50 cm plata.
Kuldīgas novada ciemu uzskaitījums
Turlavas pagasts
Turlavas pagasta centrs atrodas Turlavā. Turlavas pagastā atrodas 13 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 6 mazciemi un 5 skrajciemi.
Vārmes pagasts
Vārmes pagasta centrs atrodas Vārmē. Vārmes pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 lielciems un 3 skrajciemi.
Daglass Marijs
Daglass Kīrs Marijs (en; dzimis 1979. gada 16. jūlijā Londonā, Anglijā ) ir britu konservatīvs autors un politikas komentētājs. Viņš 2007. gadā nodibināja Sociālās kohēzijas centru (Centre for Social Cohesion), kas kļuva par daļu no Henrija Džeksona biedrības, kur viņš bija asociētais direktors no 2011. līdz 2018. gadam. Viņš ir arī Lielbritānijas politikas un kultūras žurnāla The Spectator asociētais redaktors.
Marijs tiek raksturots kā konservatīvs, neokonservatīvs un islāma kritiķis.
Lagūna
Lagūna ( — ‘ezeriņš’) ir relatīvi sekls līcis, ko no lielākas ūdenstilpes (parasti jūras vai okeāna) atdala ūdens sanesta zemes strēle, sēklis vai koraļļu rifs.
Teodors Denhofs
Teodors Dēnhofs (, ; pirms 1567—1622) bija Polijas—Lietuvas kopvalsts armijas pulkvedis no Dēnhofu dzimtas. Kā Pērnavas (1617—1620) un Cēsu vaivads (1620) vadīja Pārdaugavas Livonijas hercogistes aizsardzību pret Zviedrijas karaļa Gustava Ādolfa uzbrukumu.
Dzīvesgājums
Zināms, ka pulkvedis Dēnhofs miris 1622. gada 8. novembrī, laikā, kad tika noslēgts Jelgavas pamiers.
Klaudio Ranjēri
Futbolista karjera
Profesionāla futbolista karjeru sāka AS Roma, taču divās sezonās aizvadīja tikai sešas spēles. No 1974. līdz 1982. gadam spēlēja klubā Catanzaro. Karjeras turpinājumā pārstāvējis arī klubus Catania un Palermo.
Trenera karjera
Pēc spēlētāja karjeras beigām kļuva par treneri. Sākumā trenēja amatieru vienību Vigor Lamezia, vēlāk arī Campania Puteolana C1 sērijā. Pirmos nozīmīgos panākumus guva ar Cagliari, ko no C1 sērijas aizveda līdz A sērijai. 1991. gadā kļuva par Napoli galveno treneri. Pirmajā sezonā ieguva 4. vietu A sērijā un kvalificējās UEFA kausam, taču nākamā nebija sekmīga, un Ranjēri klubu atstāja. 1993. gadā sāka vadīt Fiorentina. 1993.—1994. gada sezonā uzvarēja B sērijā, iegūstot ceļazīmi uz A sēriju. 1996. gadā uzvarēja Itālijas kausa izcīņā un izcīnīja arī Itālijas superkausu.
1997. gadā pārcēlās uz Spāniju, kļūstot pat Valencia galveno treneri. 1999. gadā uzvarēja Spānijas Karaļa kausā. 1999.—2000. gada sezonā vadīja citu Spānijas klubu Madrides "Atletico", taču panākumus neguva. 2000. gadā kļuva par Anglijas Premjerlīgas kluba Chelsea galveno treneri. Tajā nostrādāja četras sezonas. 2004. gadā sasniedza UEFA Čempionu līgas pusfinālu un otro vietu Premjerlīgā, taču titulus neizcīnīja. 2004. gada jūnijā atgriezās Valencia klubā, uzreiz iegūstot UEFA Superkausu, tomēr sezonas turpinājumā komanda spēlēja nesekmīgi, Ranjēri tika atlaists.
Keukusileņi
Keukusileņi ir ciems Rožupes pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 179 km attālumā no Rīgas.
Klaudio Ranjēri
Trenera karjera
Pēc divu gadu pauzes Ranjēri atgriezās trenera darbā 2007. gadā kā Parma galvenais treneris, iegūstot 12. vietu A sērijā. Pēc sezonas beigām tika iecelts par Juventus galveno treneri. Klubs bija tikko atgriezies A sērijā, Ranjēri vadībā tika izcīnīta 3. vieta un iegūta ceļazīme uz Čempionu līgu. Karjeras turpinājumā vadīja citus A sērijas klubus AS Roma un Milānas "Internazionale", lai gan nozīmīgus panākumus neguva. 2012. gadā kļuva par AS Monaco galveno treneri. Komanda tolaik spēlēja Francijas 2. līgā (Ligue 2). Ranjēri vadībā Monaco uzvarēja līgā un iekļuva Ligue 1, nākamajā sezonā sasniedzot 2. vietu aiz Parīzes "Saint-Germain". Tomēr līgums netika pagarināts.
2014. gada jūlijā tika apstiprināts par Grieķijas izlases galveno treneri. 2016. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīru komanda aizvadīja ļoti neveiksmīgi, un tā paša gada novembrī pēc zaudējuma Fēru Salu izlasei Ranjēri tika atbrīvots no amata.
2015. gada jūlijā kļuva par Leicester City galveno treneri. 2015.—2016. gada sezonā Ranjēri vadībā komanda izcīnīja Anglijas Premjerlīgas čempiontitulu. Ranjēri tika atzīts par sezonas labāko treneri Premjerlīgā. FIFA atzina Ranjēri par 2016. gada labāko treneri. Tomēr nākamā sezona nebija sekmīga, un 2017. gada februārī Ranjēri tika atbrīvots no amata.
Karjeras turpinājumā vadīja Francijas klubu Nantes un Anglijas vienību Fulham. 2019. gada martā atgriezās AS Roma un vadīja komandu līdz sezonas beigām. 2019. gada oktobrī kļuva par Dženovas "Sampdoria" galveno treneri. Pēc 2020.—2021. gada sezonas, kurā komanda A sērijā izcīnīja 9. vietu, līgumu nepagarināja. 2021. gada oktobrī kļuva par Anglijas Premjerlīgas kluba Watford FC galveno treneri. 2022. gada janvārī, komandai atrodoties izkrišanas zonā, tika atbrīvots no amata. 2022. gada decembrī Cagliari, kas tobrīd spēlēja B sērijā, paziņoja par Ranjēri iecelšanu galvenā trenera amatā ar 2023. gada 1. janvāri. Viņa vadībā komanda ieguva 5. vietu B serijā un vēlāk uzvarēja pārspēlēs par iekļūšanu A sērijā.
Cagliari
Fiorentina
Valencia
Monaco
Leicester City
Individuālie sasniegumi
Dzeņi (Vārkavas pagasts)
Dzeņi ir vasarnīcu ciems Vārkavas novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 7,4 km no pagasta centra Vārkavas, 15,8 km no novada centra Vecvārkavas un 204,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, pie Feimankas ūdenskrātuves.
Jari Litmanens
Jari Litmanens (fi; dzimis Lahti, Somijā) ir bijušais somu futbolists. Karjeras laikā pārstāvējis Somijas klubus Reipas, HJK, MyPa un Lahti, kā arī spēlējis ārzemēs Barcelona, Liverpool, Amsterdamas "Ajax", Hansa Rostock un Malmö FF komandās. Bijis Somijas futbola izlases kapteinis, aizvadījis 137 spēles izlasē.
Klubos
Karjeru sācis dzimtās pilsētas Lahti komandā Reipas. 1991. gadā pievienojās Somijas titulētākajam klubam Helsinku HJK, tomēr tajā aizvadīja tikai vienu sezonu un 1992. gada sezonu uzsāka citā Somijas klubā MyPa.
1992. gada jūlijā parakstīja līgumu ar Nīderlandes vienību Amsterdamas "Ajax". Tajā aizvadīja septiņas sezonas, četras reizes kļūstot par Eredivisie čempionu. 1994.—1995. gada sezonā ar Ajax kļuva par UEFA Čempionu līgas uzvarētāju. Nākamajā sezonā kļuva par Čempionu līgas labāko vārtu guvēju, bet komanda aizkļuva līdz finālam, tajā piekāpjoties Turīnas "Juventus". 1995. gadā ieguva trešo vietu France Football prestižās balvas Zelta bumbas (Ballon d'Or) balsojumā.
1999. gada pārgāja uz Spānijas La Liga klubu FC Barcelona, ko tobrīd vadīja nīderlandiešu treneris Luijs van Gāls, pie kura Litmanens iepriekš bija spēlejis Ajax rindās. Tomēr savainojumu dēļ nespēja parādīt savu labāko sniegumu un 2001. gada janvārī komandu atstāja, pārnākot uz Anglijas Premjerlīgas klubu Liverpool. 2001. gadā Liverpool uzvarēja UEFA kausā, tomēr Litmanens nevarēja piedalīties finālā savainojuma dēļ. 2002. gada jūlijā atgriezās Ajax komandā, kur aizvadīja vēl divas sezonas, 2004. gadā vēlreiz uzvarot Eredivisie čempionātā.
Vēlāk ir spēlējis arī Vācijas klubā Hansa Rostock un Zviedrijas klubā Malmö FF, kā arī Somijas komandas FC Lahti sastāvā. 2008. gadā parakstīja līgumu ar Anglijas klubu Fulham, tomēr veselības problēmu dēļ nevienu oficiālu spēli tajā neaizvadīja. Karjeru noslēdza 2011. gadā Helsinku kluba HJK rindās.
Izlasē
Somijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Trinidādu un Tobāgo. Pirmos vārtus izlases labā guva spēlē pret Maltu. Litmanens bija Somijas izlases kapteinis no 1996. līdz 2008. gadam, kā arī vēlāk dažās atsevišķās spēlēs. Savu simto spēli izlasē aizvadīja pret Dienvidkoreju. Kopumā izlases rindās nospēlēja 137 spēles un guva 32 vārtus. Pašlaik ir visvairāk spēles aizvadījušais un, līdz 2021. gadā viņu pārspēja Tēmu Puki, arī visvairāk vārtus guvušais Somijas izlases spēlētājs.
Sasniegumi
MyPa
Ajax
Liverpool
HJK
Individuālie sasniegumi
KF Prishtina
FC Prishtina ir Kosovas futbola klubs no Prištinas pilsētas. Pašlaik spēlē Kosovas Superlīgā.
Austrumslāvi
Austrumslāvi ir austrumslāvu valodās runājošu slāvu kopa, kas valodas un kultūras ziņā ir atšķirīga no rietumslāviem un dienvidslāviem. Mūsdienās pie austrumslāvu tautām pieskaita baltkrievus, krievus un ukraiņus, reizēm arī rusīnus.
Vēsture
Lielās tautu staigāšanas laikā ap 300.—700. gadu m.ē. slāvi ziemeļaustrumu virzienā iespiedās baltu cilšu apdzīvotajā Valdaja augstienē un tai tuvajos apkārtējos reģionos. Pa Lovates un Volhova ūdensceļiem slāvi nokļuva līdz Lādogas ezeram, izspiežot somugru valodās runājošās ciltis mūsdienu Pleskavas un Novgorodas apkaimē, bet 9. gadsimtā nokļuva Baltijas jūras vikingu pakļautībā.
Pirmo reizi rūsi (Ruzzi) pieminēti pēc 850. gada kāda Bavārijas ģeogrāfa aprakstā par tautām, kas dzīvoja uz ziemeļiem no Donavas (la). Nestora hronikā par 864. gadu pieminēti Ilmeņa slovēņi un kriviči Daugava augštecē, bet par 885. gada notikumiem arī severjani, poļani, drevļani, radimiči Ukrainā, par 907. gada notikumiem horvāti, duļebi un vjatiči, bet 10. gadsimta notikumu aprakstos minēti arī dregoviči un volīnieši. 1230. gadu beigās Batuhans iebruka Kijivas Krievzemē, izpostīdams gandrīz visas galvenās pilsētas, izņemot Smoļensku, Novgorodu un Pleskavu. 1307. gadā dižkunigaitis Vītenis pakļāva Polockas kņazisti. 1345.—1377. gadā dižkunigaitis Aļģirds pakļāva Smoļenskas kņazisti, Volīnijas kņazisti, Podoliju, Čerņigovas kņazisti un Kijivu, kas izraisīja konfliktu ar Zelta Ordas pakļautībā esošo Maskavas lielkņazisti. Lietuvas lielkņazistē izveidojās rutēnu valoda, kas kļuva par ukraiņu un baltkrievu valodas priekšteci, bet Zelta Ordas daļā attīstījās krievu valoda.
Pēc Kuļikovas kaujas starp Maskavas un Lietuvas lielkņazistēm sākās ilgstoši lietuviešu-krievu kari, kas ilga līdz Krievijas Impērijas izveidei un Polijas-Lietuvas kopvalsts sagrāvei 18. gadsimtā.
Brčko
Brčko (bs, sr) ir pilsēta Bosnijā un Hercegovinā, Brčko apgabalā. pilsētā dzīvoja 83 516 iedzīvotāji. Brčko atrodas Savas upes krastos pie Horvātijas robežas.
Ezeres Kristus Karaļa Romas katoļu baznīca
Ezeres Kristus Karaļa Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Liepājas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Saldus novada Ezeres pagasta centrā Ezerē. Dievnamā notiek pārbūves darbi.
Vēsture
Dievkalpojumus Ezerē sāka noturēt Saldus prāvests Gatis Bezdelīga 1996. gadā. Sākotnēji tie notika Ezeres kultūras centrā, vēlāk pagasta padomes ēkā. 1999. gadā Ezerē iesvētīja katoļu kapelu. 2000. gadā tika reģistrēta Ezeres Kristus Karaļa Romas katoļu draudze. 2004. gadā draudze lūdza Ezera pagasta padomi piešķirt zemi dievnama celtniecībai, ko padome piešķīra 2004. gada 7. aprīlī un tika noslēgts līgums uz 10 gadiem ar tiesībām iegūt zemi īpašumā. 2012. gadā tika izsolē nopirkts īpašums — ēka, ko plānots pārbūvēt par baznīcu.
Kapela
Kapela iekārtota 1999. gadā Ezeres pagasta padomes namā. Tā atrodas ēkas kreisā spārna otrajā stāvā, īrējot divas telpas, kuru kopplatība ir 39 m 2. Tajā pašā gadā Liepājas bīskaps Ārvaldis Andrejs Brumanis kapelu iesvētīja, veltot to Kristus Karaļa godam. Kapelas altāri rotā mākslinieces Evitas Saknes gleznotā Kristus Karaļa altāra glezna.
Topošās baznīcas raksturojums
Topošās baznīcas ēka ir Ezeres vidusskolas bibliotēkas bijušā ēka. Tā ir sarkanu ķieģeļu celtne, kurā pašlaik norisinās pārbūves darbi. Ēkas iegādi finansiāli atbalstīja Vācijas katoļu labdarības organizācija "Bonifatiuswerk", kā arī draudzes locekļi.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Liepājas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Andrejs Mediņš. Draudzei pieder Ezeres katoļticīgie iedzīvotāji. Draudze tika reģistrēta 2010. gadā. Dievkalpojumi notiek kapelā no 1999. gada. Dievkalpojumi notiek divas reizes mēnesī. Draudzē darbojas Svētdienas skola, ko vada skolotāja Biruta Stone, kas arī ticības mācības skolotāja Ezeres vidusskolā.
Lietuvas Veselības zinātņu universitāte
Lietuvas Veselības zinātņu universitāte (LVZU) (lt) ir viena no Lietuvas universitātēm Kauņā. Dibināta 2010. gadā, apvienojot Kauņas Medicīnas universitāti ar Kauņas Veterināro akadēmiju.
Vēsture
1922. gadā Kauņā nodibināja Lietuvas Universitāti, kurā bija arī medicīnas fakultāte. 1930. gadā sakarā ar Vītauta Dižā nāves 500. gadadienu Lietuvas Universitāti pārdēvēja par Vītauta Dižā universitāti. Otrā pasaules kara laikā Vītauta Dižā universitāte tika slēgta. Tās vietā 1950. gadā tika nodibināts Kauņas Politehniskais institūts un Kauņas Medicīnas institūts.
1989. gadā Vītauta Dižā Universitāte atjaunoja savu darbību, tomēr medicīnas un veterinārmedicīnas studijas turpinājās atsevišķi Kauņas Veterinārajā akadēmijā un Kauņas Medicīnas akadēmijā, ko 1998. gadā pārdēvēja par Kauņas Medicīnas universitāti. 2010. gadā tās apvienoja Lietuvas Veselības zinātņu universitātē.
Nogaji
Nogaji (pašnosaukums: ногайлар) ir tjurku tauta, kas sporādiski apdzīvo plašu areālu Ziemeļkaukāzā Krievijā. Agrāk bieži pieskaitīti tiem radniecīgajiem tatāriem. Kopējais nogaju skaits tiek lēsts ap 300 tūkstošiem, ieskaitot par nogajiem sevi uzskatošos Nogaju Ordas pēctečus Turcijā un Kazahstānā. Runā nogaju valodā, sadzīvē bieži izmanto arī krievu un turku valodu. Ticīgie musulmaņi sunnīti.
Vēsture
15. gadsimta vidū Kaspijas jūras ziemeļos un ziemeļaustrumos izveidojās spēcīga nogaju valsts — Nogaju Orda, kas tiek uzskatīta par pēdējo ietekmīgo nomadu valsti. Pēc Nogaju Ordas iziršanas 17. gadsimta sākumā daļa nogaju pārcēlās uz austrumiem, izveidojot Kazahu hanistes Jaunāko žuzu un vēlāk iekļaujoties kazahu un karakalpaku etnosos. Daļa nogaju pārcēlās uz Nogaju stepi Volgas kreisajā krastā un pievienojās Mazajai Nogaju Ordai, kas pastāvēja kā patstāvīgs politisks un militārs spēks līdz nogaju sacelšanās sakāves pie Kubaņas 1783. gadā. Daļa nogaju tika pārcelti uz Azovas jūras piekrasti, daļa — uz Kaspijas jūras piekrasti mūsdienu Dagestānā, bet daļa pārcēlās uz mūsdienu Turciju.
Krievija
Krievijas Federācijā mūsdienās dzīvo 109 042 (2021) nogaji. Lielākā daļa dzīvo Dagestānā (36 944), kur izveidots nacionālais Nogaju rajons; tajā nogaji (19 556) veido 87% no iedzīvotāju skaita. Nozīmīgs nogaju skaits dzīvo arī Babajurtas (7553, 16,5%), Kizļaras (3220, 4,8%), Tarumovkas (2689, 6,5%) rajonos un Mahačkalā (6330, 0,9%).
Nacionālais Nogaju rajons 2007. gadā izveidots arī Karačajā-Čerkesijā. Tajā dzīvo Kubaņas nogaji (11 851, 75,7%). Nogaju valoda Karačajā-Čerkesijā ir viena no oficiālajām valodām. Kopā Karačajā-Čerkesijā dzīvo 17 368 (2021) nogaji.
Nozīmīga nogaju kopiena dzīvo Stavropoles novada austrumos (22 569). Lielākā daļa dzīvo Ņeftekumskas rajonā (13 110, 19,1%).
Daļa nogaju kompakti dzīvo Astrahaņas apgabala Krasnijjaras rajonā (1994, 5,6%). Kopā Astrahaņas apgabalā dzīvo 9320 nogaji, daļa no tiem sevi pieskaita karagašu etnogrāfiskajai grupai, kas runā atšķirīgā valodā.
Turcija
18. gadsimta beigās uz Osmaņu Impēriju pārcēlās ap 600 000 nogaju. Mūsdienu Turcijā pēc aplēsēm dzīvo ap 90 000 nogaju, galvenokārt Ankaras, Gaziantepas un Konjas ilos. Septiņi nogaju auli atrodas Tuza ezera krastā Turcijas vidienē. Daļa Turcijas nogaju saglabājuši valodu un sadzīves paražas.
Kevreļeva
Kevreļeva ir ciems Indras pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 301 km attālumā no Rīgas.
Mailo Jianopuls
Mailo Jianopuls (angļu: Milo Yiannopoulos; dzimis Mailo Hanrahans (Milo Hanrahan) 1984. gada 18. oktobrī Kentā, Anglijā) ir britu galēji labējs politikas komentētājs, polēmiķis, orators un rakstnieks. Ar savām runām un rakstiem viņš izsmej islāmu, feminismu, sociālo taisnīgumu un politkorektumu. Jianopuls sevi raksturo kā provokatoru un "interneta pasakaināko ļaundari" un "mīļo blēdi".
Jianopols ir Donalda Trampa atbalstītājs, kuru Anna Koltera nodēvējusi par "politiskās kustības seju", taču pats Jianopuls apgalvo, ka viņa patiesās rūpes ir "popkultūra un vārda brīvība".
Jianopuls kritiski vērtē feminismu, apgalvojot, ka feminisms ir kļuvis par "zemisku, atriebīgu, sociopātisku, cilvēku ienīstošu kustību". Jianopuls atbalsta sieviešu aizliegšanu militārajās kaujas vienībās.
Pupenu kapsēta
Pupenu kapsēta ir kapsēta, kas atrodas Jēkabpils novada Kūku pagastā.
Pupenu kapsēta ir viena no 14 Kūku pagasta teritorijā atrodošajām kapsētām. Tā atrodas blakus Asotes pilskalnam un Rīgas — Daugavpils ceļam, netālu no Jēkabpils pilsētas robežas Daugavas labajā jeb Krustpils pusē, tāpēc kapsētu nereti sauc par Krustpils Pupenu kapsētu. Kapsēta ietver 3 hektārus lielu teritoriju. Nosacīti tā iedalās vecajos kapos, vidējos un jaunajos kapos. Pēc konfesionālās piederības tā ir luterāņu kapsēta, kuru pārvalda Krustpils luterāņu draudze.
Ievērojamu cilvēku kapi
Pupenu kapsētā atrodas aviācijas konstruktora un pirmā latviešu lidotāja ar gaisa balonu Kārļa Skaubīša kaps, Triju Zvaigžņu ordeņa kavaliera kapteiņa Jāņa Alfrēda Bērziņa kaps , skolotāju Gaļinas Skudres un Jāņa Saulīša kapi, kā arī citu ievērojamu cilvēku kapi.
Karlsone
Karlsone (vīriešu dzimtē Karlsons) ir zviedru cilmes uzvārda Kārlsona variants. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Liepurga
Liepurga (arī Liepu tērce) ir maza upīte, Mazās Juglas labā krasta pieteka Ogres novada Suntažu pagasta Juglas ciema rietumu daļā. Sākas pagasta ziemeļrietumu mežu masīvā, satekot kopā daudziem meliorācijas grāvjiem un apakšzemes hidroloģiskajām nosusināšanas sistēmām. Upīte tek dienvidu, dienvidaustrumu virzienā pa Suntažu pagasta ZR daļu, lejtecē apliecot praktiski norakto Gretes osa paugura karjeru. Ieplūst Mazajā Juglā ciema teritorijā, pirms Liepu mājām to šķērso autoceļš P4 (Rīga — Ērgļi). Liepurgas jeb Liepu tērces garums ir aptuveni 7 kilometri.
Fizioģeogrāfiskais stāvoklis
Fizioģeogrāfiski Liepurga atrodas Viduslatvijas jeb Madlienas nolaidenuma rietumu malā. Iztekas augstums ir aptuveni 55 m, bet ieteka Mazajā Juglā ir 45 m virs jūras līmeņa. Kopējais kritums 8 km garajā urgas posmā ir 10 metri, jeb vidēji 0,8 m/km.
Ričijs
Ričijs var būt:
Tuskaroras
Tuskaroras (la) ir graudzāļu dzimtas ģints. Šīs ģints dabiskais izplatības areāls ir no Asamas līdz Sibīrijas dienvidaustrumiem un Austrumāzijas mērenajiem reģioniem, kā arī Kanādā uz ASV. Ģints ir ieviesusies arī citur pasaulē, tostarp Latvijā ir sastopama suga ūdens tuskarora (Zizania aquatica).
Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:
Katlešu svīta
Katlešu svīta ir augšdevona Frānas stāva Sņežas horizonta stratigrāfiskā vienība Latvijā, kas izplatīta valsts dienvidu un austrumu daļā (izņemot dienvidaustrumus). Dienvidu daļā tā iestiepjas Lietuvas teritorijā, bet uz austrumiem Krievijas teritorijā izplatīta kā Sņežas horizonts. Katlešu svītas nogulumi Latvijā uzguļ uz izskalotu un vietām karsta procesam pakļauto Daugavas svītas dolomītu virsmas.To pamatā ir novērojami konglomerāti un sīka ieskalota brekčija, kas konstatēta Daugavas, Ogres un Juglas upju krastu atsegumos. Abavas, Ventas un Tebras upju baseinos, kā arī Latvijas ziemeļaustrumos gar Gauju un Vizlas upīti pie Vidagas, Žākles un Sleguma izskalojuma virsmas pamatnē nomaina spēcīgam karsta procesam pakļautās Daugavas svītas nogulumu virsmas, kas norāda uz sedimentācijas pārrāvumu. Vienīgi Latvijas pašos dienvidrietumos un Lietuvas teritorijā pāreja no Daugavas svītas uz Katlešu svītu ir diezgan pakāpeniska. Svītas augšējā robeža sakrīt ar reģionālu izskalojuma virsmu, kā arī stratigrāfisku un ģeogrāfisku nesaderību ar Ogres svītas nogulumu apakšējo daļu, kas uzguļ Katlešu svītas nogulumiem (izņēmums ir Gulbenes un Mālpils ieplaku zonas, kas pieguļ Rīgas-Pleskavas kāplei). Robeža starp Katlešu un Ogres svītām būtībā ir arī robeža starp vidusfrāna un augšfrāna nogulumiem, tādējādi Katlešu svīta atbilst vidusfrāna jūras regresijas fāzei. Svītas biezums ir 3-65 metri. Svītas nosaukumu ieteica ģeologs V. Grāvītis no Katlešu ciema Latvijas ziemeļaustrumos, kur Pededzes un Liepnas krastos atsedzas svītas nogulumi. Stratotipiskie atsegumi ir Daugavas labajā krastā pie Lielvārdes pilsdrupām un pilskalna, bet parastratotipi Ogres krastu atsegumos posmā no Trunču līdz Vectulku mājām, Liepnas urbumā (intervāls 51,0-74,1 m), kā arī Kupravas māla raktuvēs.
Litoloģiskais raksturojums
Katlešu svītas nogulumus veido pārsvarā gaišzili, sarkanīgi un raibi krāsoti hidrovizlas māli un dolomītmerģeļi ar rupji vizlainu aleirolītu, smilšakmeņu, kā arī mālainu un smilšainu dolomītu starpkārtām. Ļoti mālaini un smilšaini griezumi ir raksturīgi svītas izplatības ziemeļu joslā, kas robežojas ar Rīgas-Pleskavas un Matkules kāplēm. Aiviekstes, Daugavas, Iecavas, Mēmeles, Mūsas, Tebras, un Bārtas upju baseinos parādās dolomītu un dolomītmerģeļu starpkārtas, Latvijas dienvidrietumos un Ziemeļlietuvā - slāņainā un rozetu ģipša starpkārtas.
Paleontoloģiskais raksturojums
Katlešu svītas nogulumi paleontoloģiskā ziņā ir samērā nabadzīgi. Apakšējās Ikšķiles un Liepnas ridās ir sastopamas racējorganismu (fukoīdu) ejas, krama sūkļu spīkulas, reizēm frāna konhostraku Glyptoasmussia ex gr. vulgaris, lingulīdas Lingulipora cf. loewinsoni, L. cf. squamiformis, Lingula sp., gliemeņvēži Acanthonodella cf. terciocornuta, Buregia sp. u.c. Ihtiofaunu pārstāv bezžokļaiņi Aspidosteus sp., Psammosteus cf. falcatus, bruņuzivis Plourdosteus sp, Bothriolepis cf. panderi, Bothriolepis cf. maxima, ''Bothriolepis sp. Nr.1, Bothriolepis sp. Nr.2, kaulzivis Holoptychius nobilisimus, Dipterus'' sp.
Kupravas ridā bez jau minētajiem var sastapt arī otiņspures Holoptychius cf. giganteus, gliemeņvēžus Bairdia quarziana, B. naumovae, Buregia bispinosa, Cavellina lovatica, Evlanella sculptilis, Knoxiella crassa, K. konensis, K. collina, Knoxites menneri, K. cornutus, Paraparchites copis u.c. Pleckājus pārstāv Spinatrypa ex gr. tubaecostata, Cyrtospirifer sp., Productella aff. tschudica, Tenticospirifer ex gr. tenticulum, Theodossia sp.
Derīgie izrakteņi
Latvijas ziemeļaustrumos ap Balviem un Kupravu svītā ietilpst biezas mālu iegulas, kurām ir liela praktiska nozīme kā būvkeramikas izejvielai. Šiem māliem ir koši sarkana krāsa, nedaudz paaugstināts karbonātu saturs, kā arī augsts (50-70%) mālaino daļiņu saturs. No mālu minerāliem ir konstatēta nedaudz montmorillonitizējusies hidrovizla, tādēļ apdedzinot mālus tie diezgan zemā temperatūrā (ap 1100°C) stipri uzpūšas un tos var izmantot keramzīta ražošanai. Šie māli ir labi piemēroti arī apdares materiālu, ķieģeļu un drenu cauruļu ražošanai. Izstrādājumi ir koši sarkani, nedaudz tumšāki nekā Lodes māla izstrādājumi. Padomju laikā Katlešu svītas mālus izmantoja Kupravas drenu cauruļu rūpnīca, taču pašlaik šo izejmateriālu izmantošana ir apstājusies.
Sarkanais aplis
"Sarkanais aplis" (fr) ir 1970. gada Francijas un Itālijas kriminālfilma, kuras režisors un scenārija autors ir Žans Pjērs Melvils. Filmā galvenās lomas atveido Alēns Delons, Burvils, Īvs Montāns un Džans Marija Volonte.
Pēc iznākšanas no cietuma Korijs apvienojas ar tikko izbēgušu cietumnieku un bijušo policistu, lai izplānotu sarežģītu laupīšanu.
Filmas "Sarkanais aplis" pirmizrāde notika. Filma pazīstama ar savu gandrīz pusstundu garo laupīšanas ainu, kurā gandrīz nav nekāda dialoga.
Sižets
Tajā pašā rītā citam ieslodzītajam Vogelam, kuru vilcienā no Marseļas uz Parīzi uz pratināšanu veda cienījamais komisārs Matejs, izdodas aizbēgt. Viņš paslēpjas Korē automašīnas bagāžniekā. Korē, saprotot, ka pārvadā bēgli, palīdz viņam aizbēgt uz Parīzi. Korē stāsta par plānoto laupīšanu un Vogels piedāvā palīdzēt.
Lai veiktu noziegumu, nepieciešams snaiperis, kurš ar šāvienu var atslēgt signalizāciju. Vogels Korē iepazīstina ar Jansenu, bijušo policistu. Trijotne veiksmīgi veic laupīšanu, taču dārglietu pircējs, uzzinājis no preses par zādzību, atsakās tās pieņemt. Vogels iepazīstina Korē ar pazīstamu naktskluba īpašnieku Santi, taču viņu jau iepriekš bija runājis Matejs, kurš viņu šantažē. Matejs, izliekoties par dārglietu pircēju, uzaicina Korē atvest tās pie viņa mājās. Sapratuši, kas ir Matejs, trijotne metas bēgt, taču viens pēc otra viņi tiek nogalināti.
Antverpenes Karaliskā mākslas akadēmija
Antverpenes Karaliskā mākslas akadēmija (nl) ir 1663. gadā dibināta mākslas akadēmija Beļģijas pilsētā Antverpenē, valsts ziemeļos. Viena no senākajām un slavenākajām mākslas akadēmijām Eiropā. Mūsdienās Antverpenes akadēmija tiek augsti vērtēta kā modes un dizaina skola.
Akadēmiju 1663. gadā dibinājis Austrijas imperatora Ferdinanda III brāļa Leopolda Vilhelma galma mākslinieks Dāvids Tenīrss jaunākais. Skola tika nodibināta ar Spānijas karaļa Felipes IV atļauju.
Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami Lorenss Alma-Tadema (Lawrence Alma-Tadema), Fords Medokss Brauns (Ford Madox Brown), Vilhelms Bušs, Vinsents van Gogs, Pjērs Keiperss (Pierre Cuypers), Hendriks Konsjanss (Hendrik Conscience), Panamarenko, Dāvids Tenīrss jaunākais (David Teniers de Jonge), Henrijs van de Velde, Antuāns Vīrcs (Antoine Wiertz), kā arī Oto Bērtiņš un Jānis Tīdemanis.
Deniss Ričijs
Deniss Makalisters Ričijs (dzimis, miris )  bija amerikāņu datorzinātnieks, kurš pazīstams ar C programmēšanas valodas izveidi, kā arī nozīmīgu ieguldījumu citu programmēšanas valodu un operētājsistēmu kā Multics un Unix radīšanā. Viņš 1983. gadā saņēma Tjūringa balvu un 1998. gadā arī Nacionālo tehnoloģiju medaļu. Līdz pat savai aiziešanai pensijā 2007. gadā Ričijs vadīja Lucent Technologies sistēmas programmatūras izpētes departamentu.
Dzirvaniškas
Dzirvaniškas (arī Dzirvaniški, latgaliski: Dzirvaniškys) ir ciems Vārkavas novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 7,0 km no pagasta centra Vārkavas, 9,2 km no novada centra Vecvārkavas un 214,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V750 (Stolderi–Vecvārkava).
Eliso Virsaladze
Eliso Virsaladze (ka, dzimusi ) ir gruzīnu pianiste.
Biogrāfija
Būdama atzīta kā lieliska pianiste, Eliso Virsaladze uzsāka pedagoga darbu Maskavas konservatorijā 1967. gadā (1994. gadā viņa kļuva par profesori) un Minhenes Mūzikas un Skatuves mākslas universitātē Vācijā (no 1995. gada).
Mākslinieka darbība
Pianistes repertuārā ietilpst 17.—19. gadsimta Rietumeiropas komponistu skaņdarbi (Mocarts, Bēthovens, Šūberts, Šūmanis, Lists, Šopēns), kā arī Sergeja Prokofjeva un Dmitrija Šostakoviča skaņdarbi. Savas dzīves laikā ir uzstājusies ar daudziem pasaules līmeņa orķestriem un sadarbojusies ar slaveniem diriģentiem. Eliso Virsaladze ļoti augsti vērtē kamermūziku un bieži mēdz to atskaņot kopā ar citiem pazīstamiem mūziķiem.
Pianiste ir vairākas reizes uzstājusies Latvijā.
Gomesa
Gomesa (es; vīriešu dzimtē Gomess) ir izplatīts spāņu cilmes uzvārds, kam portugāļu valodā sastopams līdzīgs uzvārds ar tādu pašu cilmi — Gomiša (pt). Cilvēki ar šo uzvārdu:
84 (skaitlis)
84 (astoņdesmit četri) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 83 un 85. Gada astoņdesmit ceturtā diena ir 25. marts (garajā gadā 24. marts).
Romiešu skaitļu sistēmā astoņdesmit četri tiek pierakstīts šādi — LXXXIV, bet binārajā skaitīšanas sistēmā astoņdesmit četri ir 10101002, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1248 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 5416. Astoņdesmit četri ir pāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā astoņdesmit četri ir polonija (Po) atomskaitlis. Astoņdesmit četri arī ir ASCII kods "T" simbolam, kā arī starptautisko tālsarunu kodu sarakstā šis kods ir piešķirts Vjetnamai.
Antverpenes osta
Antverpenes osta (nl) ir pēc kravu apgrozījuma otrā lielākā (aiz Roterdamas ostas) Eiropas osta. Atrodas Šeldas upes estuārā uz ziemeļrietumiem no Antverpenes centra. Osta savienota ar Eiropas iekšzemi pa dzelzceļu, autoceļiem, upēm un kanāliem.
Osta dibināta 1811. gadā, kad ar Napoleona rīkojumu uzcēla šeit pirmo doku. Pēc 1830. gada Beļģijas revolūcijas, Beļģijai atdaloties no Nīderlandes, ostas attīstību bremzēja augstās nīderlandiešu muitas (Šeldas estuāra lejtece atrodas Nīderalndē), tomēr ar Lielbritānijas palīdzību 1863. gadā muita tika atcelta. Antverpenes ostas attīstību veicināja 1879. gadā izbūvētais dzelzceļš no Rūras baseina. Otrā pasaules kara laikā 1945. gada sākumā Antverpenes osta bija svarīgs Sabiedroto loģistikas punkts.
Astašovas purvs
Astašovas purvs, arī Dzeguzes purvs (agrāk — Astašovas ezers, Dzeguzes ezers, Zaguzes ezers), ir purvs Krāslavas novada Andrupenes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā uz dienvidiem no Astašovas ciema un autoceļa P60. Izveidojies 1960. gados nosusinātā ezera vietā. Purvu apņem kontūrgrāvis, kas ūdeņus novada uz Dzeguzi. Bijušās apaļās ezerdobes vidū ovāls, akačains purvs, sapropeļa iegulas.
Mangaļmuiža
Mangaļmuiža bija dzimtīpašums, vēlāk Mangaļu-Mīlgrāvja valsts muiža tagadējā Trīsciemā, kura atradās zemēs pie Langas iztekas (tagadējās ietekas) no Ķīšezera.
Vēsture
18. gadsimtā Mangaļmuiža ( — Magnusa sala) jeb Meņģeles muiža atradās Rīgas apriņķa Daugavgrīvas draudzes novadā. Vēl 1782. gadā "ar četriem Daugavgrīvas zemniekiem" bija mūža lietošanā virsnieka Jēkaba Budberga (Jacob Friedrich von Budberg) atraitnei Marijai Elizabetei, nākamā Krievijas ķeizara Aleksandra I skolotāja un Krievijas Impērijas ārlietu ministra Andreja Ebergarda Budberga, kas dzimis Mangaļmuižā, mātei.
Mangaļmuiža, kuras lielums bija apmēram 208 hektāri un kura atradās 11 kilometrus no Rīgas centra līdz 1762. gadam piederēja fon Numeru dzimtai, tajā dzimis ģenerālmajora Gustava fon Numersa (1715-1780) dēls Vidzemes landmaršals, landrāts Kārlis Johans fon Numerss (1757-1822).
1920. gada agrārās reformas gaitā tolaik Mangaļu pagastā esošo Mangaļu-Mīlgrāvja valsts muižu 314 ha kopplatībā sadalīja 143 vienībās, no kurām viena bija agrākā rentes māja. Pirmā pasaules kara laikā muižas kungu māja esot nodegusi un 1935. gadā tās vietā uzbūvēta Mangaļu mežniecības ēka. Šobrīd tā ir privātīpašums.
Dzīvo un ļauj mirt
Filma tituldziesma tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā labākā dziesma.
Aphis nerii
Aphis nerii ir īsto laputu suga. Tā ir kosmopolīta suga, kura izplatīta tropiskos un siltos reģionos visā pasaulē. Tās primārā dzīvesvieta, iespējams, ir Vidusjūras reģions.
Apraksts
Aphis nerii ir obligāti partenoģenētiska suga, taču starp laputu īpatņiem ir mātītes un tēviņi. Pieaugušas mātītes var būt ar spārniem un bez spārniem. Mātītes ir dzeltenas un melnas ar tumšām spārnu vēnām. Dzeltenās krāsas mātītēm ir tumši piedēkļi: —ūsas, kājas, kauda (vēdera galotne). Nimfas ir līdzīgas bezspārnu mātītēm, taču mazākas. Pieaugušas laputis ir 1,5 līdz 2,6 mm garas.
Barošanās
Aphis nerii barojas ar augiem no oleandru dzimtas (Apocynaceae) — Nerium oleander, Asclepias tuberosa, Asclepias curassavica, Asclepias syriaca, Asclepias incarnata, Araujia sericifera, Hoya carnosa, Calotropis gigantea,, Gomphocarpus physocarpus, Cynanchum laeve. Laputis barojas ar augu lapām.
Ienaidnieki
Uz šīm laputīm medī dažu mārīšu sugu kāpuri (piemēram, Menochilus sexmaculatus), kā arī dažādu divspārņu (utumušas) un tīklspārņu dzimtu (zeltactiņi, Hemerobiidae) kāpuri. Aphis nerii ir daži parazitoīdi: Lysiphlebus testaceipes, Aphidius colemani (no Braconidae dzimtas).
Lysiphlebus testaceipes ir galvenais Aphis nerii laputu parazitoīds. Mātīte dēj olas laputs ķermenī. Attīstījušies kāpuri sāk laputs ķermenī baroties, un tas galu galā laputi iznīcina. Parazitēta laputs kļūst brūna un mumificējas, tās ķermenis mumificējoties uzpūšas. No mumificētas laputs Lysiphlebus testaceipes izgrauž atveri un atstāj tās ķermeni.
Sapņotāja no Ostendes
"Sapņotāja no Ostendes" ir Beļģijas rakstnieka Ērika Emanuēla Šmita īso stāstu krājums. Sarakstīts franču valodā, pirmo reizi izdots 2007. gadā Albina Mišela izdevniecībā.
Krājumā apkopoti 5 savstarpēji neatkarīgi stāsti, stāstu varones ir sievietes ar dažādiem dzīves stāstiem. Tie ir stāsti par mīlestību un ar to saistītiem notikumiem galveno varoņu dzīvēs.
Titulstāsta varone ir gados veca sieviete Emma van A., ko rakstnieks satiek, noīrējot pie viņas sev apmešanās vietu Ostendē. Pamazām viņa rakstniekam atklāj savu dzīves stāstu, aizraujošu un notikumiem bagātu. Viņa pastāsta par sen atpakaļ satikto karaliskās ģimenes piederīgo un par viņu savstarpējo mīlestību. Rakstnieks, uzzinot, ka viņa kļuvusi par invalīdi ratiņkrēslā jau agrā jaunībā, sāk domāt, ka tas viss ir izdomājums, sapņi. Bet, kad pēc sievietes nāves tiešām ierodas kādas vārdā neminētas augsti situētas personas pārstāvis un atved simbolisku zīmi, cimdu, par ko sieviete bija stāstījusi rakstniekam, viņš vairs nezina, vai uzklausījis izdomātus stāstus vai patiesību.
Stāstu uzskaitījums:
Ostas prospekts
Ostas prospekts ir iela Rīgā, Ziemeļu rajonā, Mīlgrāvī un Mežaparkā. Tās sākas krustojumā ar Mīlgrāvja ielu un Viestura prospektu un beidzas krustojumā ar Janševska prospektu un centrālo Mežaparka ielu (bez nosaukuma) Mežaparkā. Tajā atrodas Mežaparka Lielā estrāde.
Ostas prospekts tika izveidots 1938. gadā. Laika posmā no 1942. līdz 1944. gadam tas tika pārsaukts par Slēpotāju ceļu, bet 1944. gadā atguvis Ostas prospekta nosaukumu.
Ielu savienojumi
Ostas prospekts krustojas ar šādām ielām:
Kirkiliški
Kirkiliški ir ciems Pušas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 239 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Rušons, Mušas dīķi.
Otrās koalīcijas karš (1799—1802)
Otrās koalīcijas karš (fr, 1799—1802) bija daļa no Eiropas valstu koalīcijas kariem pret Francijas Republiku. Otrajā koalīcijā pret Konsulu vadīto Franciju 1799. gadā iesaistījās Lielbritānija (pēc 1801. gada Apvienotā Karaliste), Austrijas erchercogiste (Svētās Romas impērijas daļa), Krievijas Impērija, Osmaņu impērija, Portugāle, Neapoles karaliste un Pāvesta valsts.
Franču pusē karoja tās vasaļvalstis Batāvijas Republika, Helvētijas Republika un Cisalpīnā Republika.