cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hēlijs
Vēsture
Hēliju 1868. gadā Indijā atklāja franču astronoms Pjērs Žansāns (Pierre Janssen) pilna Saules aptumsuma laikā. Veicot Saules hromosfēras spektroskopiskos pētījumus, viņš Saules spektrā konstatēja spožu dzeltenu līniju, kas nebija saistāma ne ar vienu tolaik zināmo elementu. Vienlaicīgi šādu atklājumu izdarīja britu astronoms Normans Lokjers. Vēlāk tādu pašu līniju atklāja arī uz Zemes — vulkānisko gāzu un dažu radioaktīvo izotopu izdalīto gāzu spektros. 1903. gadā ASV tika atrasti milzīgi hēlija krājumi vienā no dabiskajiem gāzes laukiem. Tomēr hēlijs ir ķīmiskais elements, kas vispirms atklāts ārpus Zemes un nosaukts par godu Saulei ( - saule).
Atrašanās dabā
Pēc izplatības Visumā hēlijs ir otrajā vietā aiz ūdeņraža, taču uz Zemes hēlijs ir visai rets, jo savus sākotnējos hēlija krājumus Zeme zaudējusi drīz pēc izveidošanās - tās gravitācijas spēks ir par vāju, lai noturētu vieglos hēlija atomus. 1 kubikmetrā gaisa atrodas tikai 5,24 kubikcentimetri hēlija. Hēlijs veidojas Zemes dzīlēs urāna, torija un citu radioaktīvo elementu alfa sabrukšanas ceļā un virspusē nonāk kopā ar dabasgāzi, kura var saturēt līdz pat 7% hēlija (pēc tilpuma). Parasti dabasgāze satur 0,1 līdz 0,5% hēlija.
Alfrēds Verners
Alfrēds Verners (dzimis, miris ) bija vācu izcelsmes latviešu futbolists un hokejists, uzbrucējs. Verners bija divkārtējs Latvijas čempions hokejā, spēlējis arī Latvijas hokeja izlases sastāvā.
Hēlijs
Izotopi
Gandrīz viss dabiskais hēlijs sastāv no izotopa 4He ar masas skaitli 4. Nesalīdzināmi retāks (tikai 0,00014%) ir otrs hēlija stabilais izotops 3He jeb hēlijs-3. Hēlija-3 saturs dažādās dabiskās atradnēs var mainīties visai plašās robežās. Mākslīgi iegūti vēl seši radioaktīvi hēlija izotopi.
Alfrēds Verners
Biogrāfija
Dzimis Rīgā vācu ģimenē. Pilnā vārdā — Alfrēds Andreass Gotfrīds Verners.
Hēlijs
Bioloģiskā nozīme
Hēlijam nav nekādas bioloģiskas nozīmes, taču tā bioloģiskais inertums un niecīgā šķīdība asinīs ir noderīgi pielietošanai ūdenslīdēju un akvalangistu elpošanas maisījumos (ar hēliju aizstāj slāpekli, kas var izraisīt kesona slimību). Izmantojot hēlija maisījumus ar skābekli, cilvēks var ienirt lielākā dziļumā, taču pie hēlija parciālā spiediena 1,3 - 1,6 MPa var rasties ķermeņa un ekstremitāšu trīcēšana, tā saucamais hēlija tremors.
Alfrēds Verners
Biogrāfija
Verners sāka spēlēt futbolu un hokeju klubā Rīgas "Unions". Hokeja kluba rindās 1932. un 1933. gadā kļuva par Latvijas čempionu, spēlējis arī Latvijas hokeja izlasē.
Hēlijs
Bioloģiskā nozīme
Hēliju dažreiz izmanto kā iesaiņošanas gāzi pārtikas iepakojumu piepildīšanai (pārtikas piedeva E939).
Alfrēds Verners
Biogrāfija
Viņš kļuva populārāks 1930. gadā, kad Rīgas "Unions" atgriezās Latvijas futbola Virslīgā, negaidīti ieguva ceturto vietu, un pēc gada trešo.
Hēlijs
Iegūšana
Hēliju rūpnieciski iegūst no dabasgāzes ar dziļās sasaldēšanas metodi - hēlijs paliek gāzveida stāvoklī, kad visas pārējās dabasgāzes sastāvdaļas ir sašķidrinātas. 66% no pasaulē iegūstamā hēlija tiek iegūti ASV, apmēram 400 km rādiusā ap Amarilo pilsētu Teksasā.
Alfrēds Verners
Biogrāfija
1931. gada 30 jūnijā Verners debitēja Latvijas futbola izlasē gūstot vārtus, kā arī padodot divas rezultatīvas piespēles Ērikam Pētersonam. 1935. gadā Verners pievienojās futbola klubam Rīgas "Vanderer", 1936. un 1938. gadā tas ieguva Latvijas kausu futbolā.
Mariah Carey (albums)
Mariah Carey ir amerikāņu dziedātājas Meraijas Kerijas debijas albums. Columbia Records to izdeva ASV 1990. gada 12. jūnijā. Par spīti tam, ka sākumā pārdošanas rādītāji bija zemi, tas padarīja Keriju par zvaigzni savā dzimtenē, un izveidoja četrus pirmā numura hitus Billboard Hot 100, un pats albums pavadīja Billboard 200 topa virsotnē vienpadsmit nedēļas. RIAA sertificēja Mariah Carey ar zelta disku 1990. gada 7. augustā, un deviņas reizes platīna statusu piešķīra 1999. gada 15. decembrī, kas nozīmē, ka albums ir pārdevis deviņus miljonus kopiju ASV. Tas ir trešais veiksmīgākais Kerijas albums ASV, pēc Music Box (1993) un Daydream (1995). Ir arī zināms, ka albuma veidošana un reklamēšana padarīja Kerijas debiju par visveiksmīgāko un plašāko, ko Columbia ir pārņēmuši. Pasaulē kopā pārdoti 15 miljoni albuma kopiju.
Alfrēds Verners
Biogrāfija
Alfrēds Verners 1941. gada augustā izbrauca uz Berlīni, līdz 1944. gadam strādāja Berlīnē celtniecības uzņēmumā. Pēc tam izceļoja uz ASV un dzīvoja Čikāgā.
Mariah Carey (albums)
Sacerēšana un ierakstīšana
Tomijs Motola un citi Sony/Columbia vadītāji ticēja, ka Kerijai ir augsts potenciāls, lai kļūtu par nākamo lielo superzvaigzni, tāpēc viņas debijas albums tika ierakstu kompānijas uzmanīgi saskaņots, un rezultātā nonāca pie secinājuma, ka nebūtu gudri uzticēt Kerijai un Margvilijam to producēt. Motola un komiteja gribēja, lai debijas albumam būtu mūsdienīga skaņa (gluži kā Vitnijas Hjūstones 1985. gada debijas albumam Whitney Houston, un daudzi kritiķi runāja, ka Kerijas debijas albums ir pārāk līdzīgs tam.) kas varētu apmierināt gan R&B, gan pārējos mūzikas tirgus.
Komiteja sarindoja dažus no labākajiem tā laika producentiem, lai tie producētu dziesmas, ko Kerija un Margvilijs bija sarakstījuši, un lai producētu un līdzsarakstītu jaunu materiālu ar pašu Keriju. Nolīgtie producenti bija Rets Lavrenss, Riks Veikss, un Nareda Maikls Valdens, un tikai sešas no gandrīz divdesmit dziesmām ko bija sarakstījuši Kerija un Margvilijs nokļuva albumā.
Lai paātrinātu pārdošanas rādītājus Austrālijā, Sony Music izdeva ierobežota skaita divu disku albuma izdevumu, ar albuma dziesmu koncertu ierakstiem, ekskluzīvām intervijām, un ‘’jautājumu un atbilžu’’ sesiju.
Uzņemšana
Lai palielinātu savu popularitāti pirms Mariah Carey izdošanas, Kerija izpildīja trīs dziesmas personīgā koncertā, kuru apmeklēja tikai ielūgtas personas. Viņš debija televīzijā bija The Arsenio Hall šovā, un Columbia Records iekārtoja viņai uzstāšanos NBA nacionālā basketbola finālā, kur viņa izpildīja ‘’America the Beautiful’’. Kerijai tika piedāvāts doties koncerttūrē, bet viņa atteicās, jo tajā laikā viņai bija bailes no uzstāšanās.
Mariah Carey debitēja ASV Billboard 200 astoņdesmitajā vietā un sasniedza pirmo divdesmitnieku ceturtajā nedēļā. Tas sasniedza pirmo vietu četrdesmit trešajā nedēļā, un tur palika vienpadsmit nedēļas pēc kārtas — pagaidām, ilgākā palikšana pirmajā vietā Kerijas karjerā. Tas palika pirmajā divdesmitniekā sešdesmit piecas nedēļas, un topā kopumā 113 nedēļas. 1999. gada 15. decembrī RIAA sertificēja albumu deviņas reizes ar platīna disku. Tas ir viens no veiksmīgākajiem debijas albumiem ASV, un līdz 2006. gada martam bija pārdevis 9. miljonus kopiju. Pēc Billboard, tas bija vislabāk pirktais albums ASV 1991. gadā.
Hēlijs
Fiziskās īpašības
Hēlija fiziskās īpašības visvairāk līdzinās molekulārā ūdeņraža īpašībām. Hēlijam piemīt viszemākā kušanas temperatūra no visām pazīstamajām vielām. Atmosfēras spiedienā tas nepāriet cietā fāzē pat absolūtās nulles tuvumā - ciets hēlijs iegūstams tikai vairāk nekā 25 atmosfēru spiedienā. Tam, tāpat kā cietam ūdeņradim, ir heksagonāls kristālrežģis. Hēlija šķīdība ūdenī un citos šķīdinātājos ir jūtami zemāka nekā citām gāzēm. Litrā ūdens 0 °C temperatūrā izšķīst tikai 10 ml hēlija, kas ir vairāk nekā divas reizes mazāk nekā ūdeņraža šķīdība. Ūdenī spēj izšķīst 51 000 reizes vairāk HCl nekā hēlija.
Mariah Carey (albums)
Uzņemšana
Vision of Love kļuva par vienu no daudzajiem Kerijas ASV prmā numura hitiem, un sasniedza pirmo vietu arī Kanādā, Brazīlijā un Jaunzēlandē. Love Takes Time sasniedza pirmo vietu gan ASV, gan Kanādā, bet citur pasaulē topos parādījās tikai ar viduvējiem rezultātiem, un dažos, kā Apvienotajā Karalistē — izgāzās. Someday kļuva par vēl vienu ASV numur viens hitu Kerijai, bet sasniedza tikai pirmo piecinieku Kanādā, un citur topos tam bija tikai minimāla ietekme. I Don’t Wanna Cry saistīja Keriju ar The Jackson 5, jo abiem pirmie četri singli sasniedza ASV pirmo pozīciju, bet dziesmai bija minimāli panākumi citur pasaulē izņemot Kanādu, kur singls sasniedza pirmo desmitnieku. There’s Got to Be a Way tika izdots dažās Eiropas valstīs, tādās kā Apvienotā Karaliste, kur singls neiekļuva pat pirmajā četrdesmitniekā. Piektais singls Prisoner bija paredzēts izdot ASV pēc I Don’t Wanna Cry, bet Kerijas jaunā albuma Emotions izdošanas dēļ izdošana tika atcelta, un tika izdots tikai kā reklāmas singls.
Hēlijs
Fiziskās īpašības
Hēliju pirmo reizi sašķidrināja Heike Kamerlings-Onness 1908. gadā. Cietu hēliju izdevās iegūt Villemam Kēzomam 1926. gadā. Kēzoms arī atklāja šķidrā hēlija-4 fāzu pāreju 2,17 K temperatūrā (virs šīs temperatūras eksistējošo šķidro fāzi sauc par hēliju-I, bet zemākā temperatūrā eksistē hēlijs-II). 1938. gadā Pjotrs Kapica atklāja, ka hēlijam-II nepiemīt viskozitāte. Šī neparastā parādība tika nosaukta par supraplūstamību (supratekamību) un to iespējams izskaidrot tikai ar kvantu fizikas metodēm. Supraplūstoši šķidrumi pieder pie tā saucamajiem kvantu šķidrumiem - tajos kvantu efekti izpaužas makroskopiskā līmenī.
Mariah Carey (albums)
Uzņemšana
Mariah Carey tika nominēts 1991. gada Grammy balvai kategorijā ‘’Gada Labākais Albums’’, kamēr Vision of Love saņēma nominācijas kategorijās ‘’Gada Dziesma’’, ‘’Gada Ieraksts’’ un ‘’Labākais Sieviešu Popa Vokālais Izpildījums’’. Kerija uzvarēja kategorijā ‘’Labākais Sieviešu Popa Vokālais Izpildījums’’, un saņēma balvu kategorijā ‘’Labākais Jaunais Mākslinieks’’. ‘’Gada Labākais Albums’’ balva tika atdota Kvinsija Džonsa albumam Back On Block, Džūlija Golda uzvarēja kategorijā ‘’Gada Dziesma’’ par From a Distance, kuru izpildīja Bete Midlere, un Fils Kolinss uzvarēja kategorijā ‘’Gada Ieraksts’’ ar Another Day in Paradise.
Hēlijs
Ķīmiskās īpašības
Hēlijs ķīmiskos savienojumus veido tikai visai ekstremālos apstākļos, parastā temperatūrā un spiedienā hēlija savienojumi ir ļoti nestabili. Piemēram, elektriskās izlādes procesā var rasties jonizētas divatomu molekulas He2+, kurām ir divas saistošās un viena irdinošā molekulārā orbitāle — (σssaist)2(σsird)1. Tādēļ šāds molekulārais jons ir stabils, kamēr vien nepiesaista trūkstošo elektronu, kas normālos apstākļos notiek momentāni — tad hēlija molekula uzreiz sadalās divos neitrālos atomos. Tāpat iespējams arī molekulārais jons — savienojums ar ūdeņradi HeH+.
Izmantošana
Hēliju tā inertuma dēļ izmanto aizsargatmosfēras radīšanai kausējot, griežot vai metinot aktīvus metālus, kā arī silīcija kristālu audzēšanā. Hēlija atmosfērā elektriskais loks rada sevišķi augstu temperatūru, kas palielina metināšanas ātrumu. Hēliju lieto kā nesējgāzi gāzu hromatogrāfijā.
Tā kā hēlijs ir ļoti viegla un nedegoša gāze, to plaši izmanto aerostatu, gaisa balonu un dirižabļu uzpildīšanai.
Hēlijam-3 ir lielas perspektīvas nākotnes enerģētikā kā kodoltermiskajai degvielai.
Ūdeņradis
Ūdeņradis (la) ir periodiskās tabulas pirmais elements. Šo elementu apzīmē ar H un tā atomskaitlis ir 1. Normālos apstākļos ūdeņradis ir viegli uzliesmojoša un bezkrāsaina divatomu gāze bez smaržas. Tās ķīmiskā formula ir H2. Ūdeņraža atommasa ir 1,00794 g/mol. Tā ir mazākā atommasa no visiem ķīmiskajiem elementiem, un tas nozīmē to, ka ūdeņradis ir vieglākais no visiem elementiem. Ūdeņradis vienmēr ir vienvērtīgs. Savienojumos ūdeņradim parasti ir oksidēšanas pakāpe +1, taču dažos savienojumos tā var būt arī -1 (metālu hidrīdos).
Ūdeņradis ir visizplatītākais elements Visumā. Tas sastāda aptuveni 75% no visa Visuma masas. Galvenās secības zvaigznes lielākoties sastāv tieši no ūdeņraža.
Vēsture
Jau 16. un 17. gadsimtā tika novērota degošas gāzes izdalīšanās, skābēm reaģējot ar metāliem. 1766. gadā slavenais angļu ķīmiķis un fiziķis Henrijs Kevendišs pētīja šo gāzi un nosauca to par "degošo gaisu". Sadedzinot no "degošā gaisa" radās ūdens, taču Kevendišs no tā neizdarīja pareizos secinājumus, jo bija flogistona teorijas piekritējs.
Franču ķīmiķis Antuāns Lavuazjē kopā ar inženieri Žanu Menjē 1783. gadā, izmantojot speciālus gazometrus, veica ūdens sintēzi. Sadalot ūdens tvaiku ar nokaitētu dzelzi, viņš atkal ieguva ūdeņradi un secināja, ka tas ietilpst ūdens sastāvā.
Lavuazjē devis ūdeņradim nosaukumu hydrogène (el2 — ūdens un genos — izcelsme). Vairāk vai mazāk analoģisks nosaukums ūdeņradim ir visās valodās.
Izotopi
Ūdeņradim ir trīs izotopi, no kuriem visizplatītākais un stabilākais ir izotops 1H ar atommasu 1 jeb protijs. Sastopams arī izotops 2H ar masas skaitli 2, kura kodolā ir viens protons un viens neitrons — deitērijs (D). Dabiskajos ūdeņraža savienojumos deitērija un protija attiecība ir 1 : 6800 (pēc atomu skaita). Ir pazīstams arī izotops 3H ar diviem neitroniem kodolā. To sauc par tritiju un apzīmē ar simbolu T. Tritijs ir β radioaktīvs un tā pussabrukšanas periods ir 12,32 gadi. Ir iegūti ārkārtīgi nestabili ūdeņraža izotopi ar trim, četriem, pieciem un pat sešiem neitroniem kodolā. To vidējais dzīves laiks ir apmēram 10-22—10-23 sekundes.
Bioloģiskā nozīme
Ūdeņradis pieder pie biogēnajiem elementiem, jo ietilpst praktiski visu organisko vielu sastāvā. Ūdeņraža saites nosaka dabasvielu sarežģīto molekulu struktūru un mijiedarbību. Ūdeņradis ir ūdens sastāvdaļa, bet bez ūdens nav iespējama dzīvība.
Ūdeņraža peroksīda šķīdumu (perhidrolu) izmanto medicīnā kā dezinficējošu līdzekli. Ūdeņraža peroksīds uzskatāms par toksisku vielu, kas gan ātri sadalās par skābekli un ūdeni.
Brīvs gāzveida ūdeņradis nav toksisks. To retumis izmanto kā iesaiņošanas gāzi pārtikas iepakojumu piepildīšanai (pārtikas piedeva E949). Jāņem vērā, ka ūdeņradis, kas iegūts, netīram cinkam reaģējot ar skābēm, var saturēt ārkārtīgi indīgo arsēnūdeņradi.
Rūpnieciskās ūdeņraža iegūšanas metodes
No gāzu maisījumiem ūdeņradi iegūst, atdzesējot tos līdz pietiekami zemai temperatūrai.
Fizikālās īpašības
Ūdeņraža divatomu molekulas ir ar ļoti niecīgiem izmēriem un masu, tādēļ tās ir ļoti kustīgas un ūdeņraža kušanas un viršanas temperatūras ir stipri zemas (vēl zemākas ir tikai cēlgāzei hēlijam, kas vispār neveido molekulas). H2 molekulas ir visai stabilas (sadalīties atomos sāk tikai temperatūrā, kas augstāka par 2000 °C) un maz polarizējamas. Ūdeņradis tikpat kā nešķīst ūdenī un organiskos šķīdinātājos. Cietam ūdeņradim ir heksagonāls kristālrežģis. Ārkārtīgi liela spiediena (miljonos atmosfēru) iedarbībā ūdeņradis veido kristālrežģi no protoniem, bet elektroni kļūst kopīgi (sk. metāliskais ūdeņradis).
Ķīmiskās īpašības
Ūdeņraža atoms ir pats vienkāršākais atoms, taču ūdeņraža ķīmija nav vienkārša un stipri atšķiras no citu elementu ķīmijas. Galvenā ūdeņraža īpatnība ir tā, ka tam nav elektronu čaulas starp kodolu un vērtības elektroniem — ūdeņraža vienīgais valences elektrons atrodas tieši kodola (šajā gadījumā protona — ūdeņraža pozitīvais jons H+ ir protons) iedarbības sfērā. Tāda īpatnība ir vēl vienīgi hēlijam, taču tas neveido savienojumus. Šī specifika ir pamatā sevišķam ķīmiskās saites veidam, kas sastopams tikai ūdeņraža savienojumos — ūdeņraža saitei.
Brīvā veidā protons jeb H+ jons parastajās ķīmiskajās reakcijās neeksistē (ja arī vienkāršības labad, piemēram, ūdens vidē norisošu reakciju vienādojumos raksta H+, īstenībā tas ir hidroksonija jons H3O+). Ar oksidēšanas pakāpi +1 ūdeņradis veido tikai kovalentos savienojumus (pat ar tādu spēcīgu oksidētāju kā fluors). Tas var būt kompleksa veidotājs anjonu kompleksos. Savukārt oksidēšanas pakāpē -1 ūdeņradim iespējami jonu savienojumi (hidrīdi). Tātad ūdeņradis var būt gan oksidētājs, gan reducētājs.
Reakcijas ar nemetāliem
Parastajos apstākļos ūdeņradis tieši reaģē tikai ar fluoru, jo saite starp ūdeņraža atomiem tā molekulā ir visai stabila. Karsējot, apgaismojot (ar hloru) vai katalizatoru klātienē tas reaģē kā reducētājs ar daudziem nemetāliem — slāpekli, skābekli, bromu.
Ar skābekli ūdeņradis reaģē aizdedzinot vai arī platīna katalizatora klātienē:
Divu tilpumu ūdeņraža maisījumu ar vienu tilpumu skābekļa sauc par sprāgstošo gāzi.
Karsējot kopā ar sēru, ūdeņradis apgriezeniski veido sērūdeņradi:
Ar slāpekli ūdeņradis iedarbojas smagos apstākļos - karsējot, lielā spiedienā un dzelzs katalizatora klātienē:
Ar halogēniem veido halogēnūdeņražus:
Stipri karsējot, reaģē ar oglekli (kvēpiem):
Reakcijas ar metālu oksīdiem
Ūdeņradis spēj reducēt metālu (parasti d elementu) oksīdus līdz brīviem metāliem:
Šīs reakcijas var būt arī apgriezeniskas, piemēram, augstā temperatūrā ar karstu dzelzi no ūdens var izdalīt ūdeņradi.
Organisku savienojumu hidrēšana
Iedarbojoties uz nepiesātinātajiem ogļūdeņražiem niķeļa katalizatora klātienē paaugstinātā temperatūrā, notiek ūdeņraža pievienošana dubultsaitēm (hidrogenēšana jeb hidrēšana):
CH2=CH2 + H2 → CH3−CH3
Ūdeņradis reducē aldehīdus līdz spirtiem:
CH3CHO + H2 → C2H5OH.
Ūdeņradis kā oksidētājs
Kā oksidētājs ūdeņradis spēj reaģēt ar aktīviem metāliem (sārmu metāliem un sārmzemju metāliem), veidojot hidrīdus:
Hidrīdi ir cietas, sāļiem līdzīgas vielas, kas viegli hidrolizējas:
Ūdeņraža savienojumi
Ūdeņraža binārie savienojumi ir iedalāmi atkarībā no elementa, ar kuru saistījies ūdeņradis, dabas (elektronegativitātes). Ja šis elements ir maz elektronegatīvs (piemēram, sārmu metāls), veidojas hidrīdi ar jonu saiti (piemēram, LiH, CaH2). Ja elements ir vairāk elektronegatīvs (tomēr ar zemāku elektronegativitāti nekā ūdeņradim), attiecīgie hidrīdi ir ar kovalento saiti (piemēram, B2H6). Hidrīdos ūdeņraža oksidēšanas pakāpe ir -1. Ja ūdeņraža un otra elementa elektronegativitātes ir līdzīgas, veidojas tā saucamie starpsavienojumi ar kovalento saiti, kuros ūdeņradis veido maz polāras saites (piemēram, metāns CH4 vai arsēnūdeņradis AsH3). Tādas pašas saites ūdeņradis mēdz veidot organiskajos savienojumos, ja ir savienojies ar oglekli, bet citos gadījumos saite var būt daudz polārāka, piemēram, karboksilgrupā esošajam ūdeņradim.
Savienojoties ar elementiem, kas jūtami elektronegatīvāki par ūdeņradi, tā atoms polarizējas pozitīvi (oksidēšanas pakāpe +1). Pazīstamākais no šādiem kovalentajiem savienojumiem ir ūdeņraža oksīds H2O jeb ūdens. Binārajiem savienojumiem ar fluoru, skābekli un slāpekli (fluorūdeņradim, ūdenim un amonjakam) ir sevišķi raksturīga starpmolekulāro ūdeņraža saišu veidošanās, tādēļ to kušanas un viršanas temperatūras ir anomāli augstas. Ūdeņradim oksidēšanas pakāpe +1 ir arī visās "klasiskajās" skābēs (kā HNO3 vai H2SO4) un to tā saucamajos skābajos sāļos.
Ūdeņradis var veidot anjonu kompleksus, ko sauc par hidrogenātiem. Piemēram, kālija fluorīds ar fluorūdeņražskābi veido kālija hidrogēnfluorīdu jeb kālija difluorohidrogenātu:
Analoģiski veidojas kālija dinitratohidrogenāts:
Hidrogenāti var eksistēt vai nu cietā veidā, vai arī neūdens šķīdumos (dažreiz arī piesātinātos ūdens šķīdumos). Šie kompleksi rodas, veidojoties starpatomārai ūdeņraža saitei (piemēram, [F···H···F]−), kas ir trīsreiz stabilāka, nekā starpmolekulārā ūdeņraža saite.
Ar d un f elementiem (pārejas metāliem) ūdeņradis veido hidrīdus ar metāliskām īpašībām (lielu elektrovadītspēju un siltumvadītspēju). Lielākoties šādiem hidrīdiem ir nestehiometrisks sastāvs.
Izmantošana
Ūdeņradi plaši lieto ķīmiskajā rūpniecībā — hlorūdeņraža, amonjaka, metanola sintēzēm, kā arī dažādu degvielu un tauku hidrogenēšanai. Maisījumā ar CO (šādu maisījumu sauc par ūdens gāzi) to lieto kā kurināmo. Pēdējā laikā tīru ūdeņradi sāk lietot kā alternatīvo degvielu autotransportā un kā degvielas piedevu transporta līdzekļos ar iekšdedzes dzinējiem ar mērķi samazināt fosilo degvielu patēriņu. Ūdeņradim ir liela siltumietilpība un tas sadegot nerada kaitīgus izmešus, tādēļ ūdeņraža enerģētikai ir labas nākotnes izredzes.
Šķidrs ūdeņradis ir laba raķešdegviela. Ūdeņradis, degot skābeklī, dod ļoti karstu liesmu (līdz 2600 °C), ar kuras palīdzību var griezt un metināt grūti kūstošus metālus, kā arī kvarcu un citus materiālus. Ūdeņradi lieto arī gāzu hromatogrāfijā katarometrisko un liesmas jonizācijas detektoru darbināšanai. Šķidru ūdeņradi izmanto pūslīšu kamerās elementārdaļiņu reģistrēšanai.
Deitērijam un tritijam ir liela nozīme kodolreakciju realizēšanā atomenerģētikā un kodolieročos — litija deiterīds ir ūdeņraža bumbas enerģijas avots.
Henrijs VII Tjudors
Henrijs VII Tjudors (Henry VII Tudor, 1457—1509), pirmais Anglijas karalis (1485—1509) no Tjudoru dinastijas.
Cērps
Cērps var būt:
Simons Ammans
Simons Ammans (de; dzimis Grabsā, Šveicē) ir Šveices tramplīnlēcējs. Viņš ir četrkārtējs olimpiskais čempions — triumfēja abos individuālajos tramplīnlēkšanas veidos gan 2002. gada Soltleiksitijas Olimpiskajās spēlēs, gan 2010. gada Vankūveras Olimpiskajās spēlēs. Tāpat S. Ammans ir bijis Pasaules čempions un vairākkārtējs Pasaules kausa posmu uzvarētājs.
Pasaules kausa posmos startē kopš 1997.—1998. gada sezonas. Jau savā pirmajā startā, būdams tikai 16 gadus vecs S. Ammans ieguva debitantam cienīgo 15. vietu lecot no Oberstdorfas tramplīna. 1998. gadā, 17 gadu vecumā debitēja Olimpiskajās spēlēs Nagano, kur ieņēma gan tikai 35. vietu. Vēlākajos gados uzvarējis 14 Pasaules kausa posmos, bet uz pjedestāla kāpis 49 reizes, lai arī ne reizi nav kļuvis par sezonas uzvarētāju Pasaules kausa kopvērtējumā. 2002. gadā atzīts par Šveices gada sportistu.
Fonoloģija
Fonētika apskata valodas skaņas jeb fonus no nosacīti objektīva skatpunkta — to artikulārās (t. i., pēc runas orgānu iesaistības) un akustiskās iezīmes. Fonētika pēc definīcijas apskata skaņas neatkarīgi no to piederības kādai noteiktai valodai. Fonoloģija savukārt apskata valodas skaņas pēc to funkcionālas lomas kādā konkrētā valodā.
Fonoloģijas mazākā vienība ir fonēma — abstrakta vienība, ko var veidot fonētiski atšķirīgu variantu — alofonu — kopa. Variantu vidū šķir galveno variantu, kas kalpo par fonēmas nosaukumu, piemēram, latviešu valodas fonēmai teorētiski ir iespējami varianti, ,  un , jo latviešu valodā notiek neuzsvērtu patskaņu redukcija pēc garuma, tā pat arī kvalitatīva redukcija, kur tie tuvojas indiferentam patskanim. Tādējadi, fonētiski novērojumi kalpo par pamatu kādas konkrētas valodas mazāko funkcionāli nozīmīgo skanisko elementu — fonēmu — definēšanai fonoloģijā, savukārt fonēmas veido morfēmas morfoloģijā, kas ir mazākās vienības, kam spēj piemist jēga.
2. Saeimas vēlēšanas
2. Saeimas vēlēšanas Latvijā notika 1925. gada 3. un 4. oktobrī.
Rezultāti
Vēlēšanās tika pieteikts 141 kandidātu saraksts no 43 partijām. Kopumā vēlēšanās piedalījās 838 800 pilsoņu, kas sastādīja 74,9% no visiem balsstiesīgajiem. Saeimā iekļuva 25 saraksti:
Amerikas basketbola asociācija
Amerikas basketbola asociācija var būt:
Litene
Vēsture
Izveidojusies bijušās Litenes muižas (de) centrā, kas ilgu laiku atradās pie Zviedru Vidzemes un Poļu Vidzemes (vēlāk pie Vidzemes guberņas un Vitebskas guberņas) robežas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās ar Atpūtas, pēc CSP un OSP datiem.
Džou Žuņfa
Džou Žuņfa (zh, piņjiņā: Zhōu Rùnfā, tradic.: Chow Yun-Fat; dzimis, Honkongā) ir ķīniešu (Honkongas) aktieris.
Starptautisku ievērību guva ar tēlojumu Džona Vū 1986. gada filmā A Better Tomorrow. Vairākkārt atzīts par Honkongas gada aktieri.
Pazīstamas filmas ar aktiera piedalīšanos:
Arvīds Pelše
Arvīds Pelše (—) bija latviešu čekists, padomju politiķis, Oktobra revolūcijas dalībnieks, LKP CK pirmais sekretārs no 1959. līdz 1966. gadam. No 1966. gada līdz nāvei PSKP CK Politbiroja loceklis. Viņa vārdā 1983. gadā tika nosaukts Rīgas Politehniskais institūts (tagad Rīgas Tehniskā universitāte).
Dzīvesgājums
Dzimis (pēc vecā stila ) Grienvaldes (Zālītes) pagasta Mazajos zemnieka Jāņa (Johana) Pelšes un viņa sievas Līzes ģimenē, kristīts Iecavas luterāņu baznīcā. Mācījās Iecavas ministrijas skolā (1907–1913), 1914. gadā sāka strādāt kastu darbnīcā Rīgā, iestājās inženiera Jāņa Ozoliņa politehniskajos vakara kursos Rīgā meliorācijas nodaļā. Darbojās Latvijas Sociāldemokrātijas (LSD) Rīgas organizācijas 5. rajona pulciņā “Atvases”. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada decembrī devās bēgļu gaitās uz Vitebsku, uz Harkivu, 1916. gada novembrī uz Petrogradu, kur strādāja respiratoru darbnīcā. Pēc Februāra revolūcijas ievēlēts Petrogradas Strādnieku un zaldātu deputātu padomē kā mazo uzņēmumu pārstāvis. 1917. gada aprīlī nosūtīts uz Arhangeļsku, kurs strādāja par krāvēju ostā, pēc tam par Transportstrādnieku arodbiedrības tehnisko sekretāru. 1917. gada augustā bija KSDSP kongresa delegāts no Arhaņgeļskas lielinieku organizācijas.
Pēc Oktobra revolūcijas darbojās Arhangeļskas Strādnieku un zaldātu deputātu padomē, 1918. gada aprīlī pārcēlās uz Maskavu, kur darbojās čekas struktūrās. 1919. gada janvārī kopā ar Sarkano armiju atgriezās Latvijā un kā atbildīgais sekretārs darbojās Latvijas SPR Būvju un valsts darbu komisariātā. Pēc lielinieku atkāpšanās no Rīgas 1919. gada maijā devās uz Padomju Krieviju, kur pilsoņu kara laikā darbojās dažādos politiskos amatos Sarkanajā armijā. Pēc kara beigām A. Pelše bija Baltijas kara flotes partijas komisijas atbildīgais sekretārs un Vissavienības Komunistiskās (boļševiku) partijas (VK(b)P) Ļeņingradas apgabala partijas kontroles komisijas prezidija un partijas komisijas loceklis (1926–1929).
No 1929. gada strādāja par partijas vēstures pasniedzēju PSRS Iekšlietu tautas komisariāta (NKVD) centrālajā skolā (1929—1932), 1931. gadā absolvēja Maskavas Sarkanās profesūras institūtu (Институт красной профессуры). 1933. gadā viņu nosūtīja darbā uz Kazahijas PSR par sovhozu politdaļu vadītāju, tomēr viņš izvirzījās par VK(b)P Alma-Atas apgabala partijas komitejas biroja locekli. 1937. gada martā viņš atgriezās Maskavā, kur bija PSRS Graudkopības un lopkopības sovhozu tautas komisariāta (Наркомат совхозов СССР) Politiskās pārvaldes sektora priekšnieka vietnieks. Lielā terora laikā 1937. gadā Pelši atstādināja no amata, viņa pirmo sievu Džemmu Bēmu Ļeņingradā apcietināja un nošāva, tomēr ar personisko sakaru palīdzību Pelšem izdevās izvairīties no aresta un viņam ļāva darboties PSRS Munīcijas tautas komisariāta Maskavas Inženiertehnisko darbinieku kvalifikācijas institūtā (1937—1940).
Pēc Latvijas okupācijas Pelši nosūtīja uz Rīgu, un kopš 1941. gada viņš bija LKP CK sekretārs propagandas un aģitācijas jautājumos. 1958. gadā Dānijā apmeklēja Dānijas Komunistu partijas 20. kongresu. No 1959. gada jūlija līdz novembrim A. Pelšes vadībā notika LKP rindu tīrīšanas no nacionālkomunistiem, kuru laikā ap 2000 nacionālkomunistu zaudēja amatus. No LKP CK pirmā sekretāra amata tika atcelts Jānis Kalnbērziņš, un Pelše kļuva par LKP CK pirmo sekretāru. Pēc viņa rīkojuma Latvijas PSR VDK 1960.—1962. gadā apcietināja un notiesāja daudzus nacionālpatriotiski noskaņotus Latvijas iedzīvotājus, ieskaitot G. Astru, J. Ziemeli un t. s. "Baltijas federācijas" grupas locekļus. 1961. gadā kļuva par PSKP CK locekli. Tajā pašā gadā pēc Jurija Gagarina lidojuma kosmosā viņš PSKP piedāvāja Rīgu pārsaukt par Gagarinu, tomēr piedāvājums tika noraidīts. Kopš 1963. gada, sekojot A. Pelšes norādēm, tika aizliegta Jāņu svinēšana.
Pelši nomainīja LKP CK pirmā sekretāra amatā sakarā ar viņa iekļaušanu PSKP CK Politbirojā. viņam piešķīra Sociālistiskā Darba Varoņa nosaukumu. Kā PSKP Partijas kontroles komitejas priekšsēdis (Председатель Комитета партийного контроля при ЦК КПСС, 1966—1983) cieši sadarbojies ar VDK priekšsēdētāju Juriju Andropovu, savācis kompromitējošus materiālus par visiem vadošajiem PSKP darbiniekiem, sekmējis Gorbačova izvirzīšanos vadošos amatos, vērsies pret PSRS Kara flotes vadību.
Pēdējos dzīves gados Pelše slimoja ar plaušu vēzi. Viņš neapmeklēja Leonīda Brežņeva bēres, un radās baumas par Arvīda Pelšes nāvi. plkst. 17:55 Pelše nomira no pēkšņas sirds apstāšanās. Jurija Andropova vadībā viņam tika rīkotas valsts mēroga bēres.
Ģimene
Zināms, ka Pelše esot precējies trīs reizes, no pirmās laulības bijuši divi bērni — Biruta, precējusies Kaņepa, un Arvīds (Пельше Арвид Арвидович, 1925 —1945?). Dēls no otrās laulības Tajs (Тай, 1930—?) kontaktus at tēvu neuzturējis. Trešo reizi apprecējis Staļina sekretāra Aleksandra Poskrebiševa (Александр Поскрёбышев) bijušo sievu Lidiju Loginovu. 1937. gada 15. decembrī NKVD Ļeņingradā arestēja A. Pelšes pirmo sievu Džemmu Bēmu (1897—1938), ko nošāva 1938. gada 22. janvārī. Viņas divus bērnus A. Pelše kopā ar otro sievu Lidiju Loginovu paņēma pie sevis Maskavā.
Triklīnā singonija
Kristalogrāfijā triklīnā singonija ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trīs bāzes vektoriem. Triklīnajā singonijā visi trīs bāzes vektori ir dažāda garuma un neviens neveido taisnu leņķi ar citu vektoru. Triklīnajā singonijā ir divi simetrijas veidi - normālais un centrālais. Normālais triklīnās singonijas simetrijas veids ir vismazāk simetriskais no visiem kristālu veidiem. No visiem iespējamiem simetrijas veidiem šai simetrijai piemīt tikai translācija.
Triklīnā singonija ir laukšpata, tirkīza, kaolinīta un daudzu citu minerālu kristāliem.
Zemāk esošajā tabulā dots abu šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.
2013. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
58. Starptautiskais Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās Malmes arēnā, Malmē, Zviedrijā, 2013. gada 14., 16. un 18. maijā. Zviedrija izcīnīja tiesības rīkot konkursu pēc Lorīnas uzvaras 2012. gada konkursā. Konkursā uzvarēja Dānijas pārstāve Emmelija de Foresta ar dziesmu Only Teardrops.
Konkursā dalību bija apstiprinājušas 39 valstis, tai skaitā Armēnija, kas pēdējoreiz piedalījās 2011. gadā. Dalību atsauca Bosnija un Hercegovina, Portugāle, Slovākija un Turcija.
Pusfinālu sadalījums
notika valstu sadalīšana pusfinālos. Lai noteiktu, kurā pusfinālā katra valsts startē, visas dalībvalstis tika sadalītas piecās grupās, kas atspoguļo šo valstu savstarpējo balsu sadalījumu iepriekšējos gadu konkursos un ģeogrāfisko novietojumu.
Pirmais pusfināls
Šajā pusfināla balsoja arī Apvienotā Karaliste, Itālija un Zviedrija. Finālam kvalificējas 10 dziesmas.
Otrais pusfināls
Šajā pusfināla balsoja arī Francija, Spānija un Vācija. Finālam kvalificējas 10 dziesmas.
Islāma pravieši
Pravieši islāmā ir personas, kurām islāmā piešķirts tituls nabi (no arābu valodas — 'pravietis', dsk. anbijā). Praviešus Dievs sūtījis katrai tautai un katrs pravietis (izņemot Muhamedu) sūtīts noteiktai tautai ar vēstījumu, bet Muhameds saņēmis vēstījumu visai pasaulei.
Islāma pravieša jēdziens ir plašāks nekā kristiešu vai jūdu pravietis, jo islāmā pastāv atšķirība starp rasûl (ziņnesis) un nabi (pravietis). Abi ir saņēmuši Dieva atklāsmes, bet tikai ziņnesis ir tas, kuram Dievs ir nodevis ziņu sludināšanai kādai tautai un nodrošinājis viņam veiksmi. Dažus praviešus islāmā īpaši izceļ, jo viņi Korānā nosaukti vārdā.
Visi pravieši bija saņēmuši „vahi” (Dieva atklāsme) un tie pravieši, kas bija saņēmuši „šariā” (dzīves likumi) un tos apkopojuši vienā grāmatā, arī sauc par ziņnešiem.
Islāma praviešu iedalījums
Pirmais islāma pravietis ir Âdems (Ādams) un pēdējais — Muhameds, jo viņam pieder tituls „Praviešu zīmogs”. Isa (Jēzus), tāpat kā kristiešiem, arī musulmaņiem ir pravietis, kas dzimis jaunavai Merjamai (Marija) un viņu uzskata par tādu pat pravieti, kā pārējos. Islāmā īpaši tiek izcelti pieci pravieši:
Pirmo četru praviešu dzīves gaitas īpaši bieži tiek aprakstītas Korānā un visbiežāk pieminētais no viņiem ir Mûsa.
Islāma praviešu uzskaitījums
Âdams ir pirmais islāma pravietis un pirmais cilvēks, ko radījis Dievs, iedvešot dzīvību pēc 40 dienu stāvēšanas. Âdams ir nozīmīgs tēls arī kristietībā un jūdaismā un pasaulē ļoti plaši ir pazīstams stāsts par Âdamu un Ievu.
Idris (Ēnohs) dzīvoja lielā trūkuma laikā, kad Dievs bija sodījis cilvēkus par to, ka tie Viņu aizmirsuši. Idris sāka piesaukt Dieva vārdu, lai iegūtu atkal Viņa labvēlību.
Nûhs (Noa) ir pazīstams ar lielajiem plūdiem un ar monoteisma sludināšanu. Islāmā uzskata, ka Nûha uzticība Dievam bija galvenais iemesls tam, ka viņu izvēlējās šķirsta pagatavošanai, kurā paglābās radības, kas turpināja dzīvi uz zemes. Atšķirībā no kristiešiem un jūdiem, islāmā netiek uzskatīts, ka lielie plūdi bija visas pasaules mērogā.
Huds, kam veltīta 11. sûra, bija viens no pieciem, kas izdzīvoja pēc Dieva uzsūtītā negaisa. Huds nav minēts Vecajā derībā.
Salehs izdzīvoja, kad Dievs viņam lika pamest savu tamudu cilti, lai paglābtos no spēcīgās zemestrīces, ko Viņš sūtīja, lai sodītu cilvēkus par īpašā kamieļa nogalināšanu.
Ibrahims (Abrahāms) ir viens no zināmākajiem islāma praviešiem, jo Mekā uzcēla Kābu un no viņa pēctečiem cēlusies cilts, kurā piedzima pēdējais pravietis Muhameds. Ibrahimu piemin arī „Eid al-Adha” gadadienā par to, ka Dieva vārdā viņš gandrīz upurēja savu dēlu Ismailu (Išmaēls). Ibrahims ir pirmais pravietis, kas ticīgos nosauc par musulmaņiem, resp. par Dievam padevīgajiem.
Lûts (Lots, arī Luts vai Lats) islāmā zināms ar savu sludināšanu Sodomā un Gomorā pret homoseksuālismu. Islāmā uzskata par nepatiesu Vecajā derībā teikto par Lûta seksuālajām attiecībām ar savām meitām, kā rezultātā viņām no sava tēva esot piedzimuši dēli.
Ismails (Išmaēls) bija Ibrahima pirmdzimtais un ir ievērojams ar to, ka viņu gandrīz upurēja. Sirodams ar māti Hagaru ūdens meklējumos Mekas apkaimē, uzgāja Zamzama aku, kas darbojas arī mūsdienās.
Ishaks (Īzāks) bija Ibrahima otrais dēls un kļuva par pravieti Kānaāna zemē. Kopā ar brāli Ismailu turpināja sludināšanu kā islāma pravieši.
Jakubs (Jēkabs) bija Ishaka dēls un turpināja viena Dieva sludināšanu, kā bija darījuši viņa vectēvs un tēvs.
Jûsufs (Jāzeps) bija Jakuba dēls un kļuva par Ēģiptes faraona padomnieku, jo tas ticēja Jûsufa sapnim par Ēģiptes saimniecības uzplaukumu. Lielāko daļu sava mūža viņš pavadīja šķirti no savas ģimenes, jo citi brāļi, būdami greizsirdīgi par viņa veiksmi, iestāstīja tēvam Jakubam, ka Jûsufs esot miris.
Eijûbs (Ījabs) tika dāsni apdāvināts par savu pacietību un uzticību Dievam, kad 18 gadus viņam bija jāizcieš slimības. Viņam tika dots jaunības avots, kas izdziedēja jebkādas kaites.
Shoaibs (Jetrus) arī bija Ibrahima pēctecis un islāmā uzskata, ka viņam Dievs licis vadīt Midjanas un Ajkā ciltīs netālu no Sīnaja kalna. Kad šīs apkaimes cilvēki vairs neuzklausīja Dieva brīdinājumus, Dievs sagrāva neticīgo ciematus. Daži vēsturnieki norāda, ka šis nav tas pats Shoaibs, kurš minēts Vecajā derībā kā tēvs Ciporai, kuru vēlāk apprecēja Mûsa (Mozus).
Mûsa (Mozus) Korānā tiek minēts visvairāk no visiem praviešiem un viņš ir īpaši svarīgs sakarā ar Tevrata (Tora) atklāsmi Israēla ļaudīm. Korānā tiek atklāts, ka Mûsa ieguva saikni ar Dievu uzreiz pēc tam, kad bija izpildījis visus rīkojumus pie Sīnaja kalna. Pēc tam, kad Ēģiptes faraons neņēma vērā viņa apgalvojumus par Dieva varenību, Mûsa atbrīvoja paverdzinātos ebrejus un četrdesmit gadus vadīja viņus tuksnesī uz Svēto zemi. Vēlāk, citā gājienā uz Sīnaja kalnu, Mûsam tika atklāts Tevrats (Tora) un Desmit baušļi. Savā nāves dienā viņš esot izvēlējies mirt, lai būtu tuvāk Dievam, nevis, lai turpinātu dzīvot.
Hâruns (Ārons) bija sava jaunākā brāļa Mûsa palīgs un viņam arī bija uzdevums paglābt Israēla ļaudis no Ēģiptes faraona. Hâruns bieži runāja Mûsa vietā, kad pēdējam bija kādi šķēršļi pašam runāt.
Dâvuds (Dāvids) ir pravietis, kuram Dievs atklāja Zaburu (psalmi). Viņš ir arī slavens ar Goliāta uzvarēšanu, bet islāmā tiek noliegts Vecajā derībā rakstītais, ka Dāvids licis nogalināt Ūriju, lai apprecētu viņa sievu (Otrā Samuēla 11:25—27).
Sülejmans (Zālamans) bija Dâvuda dēls un no tā bija daudz mācījies. Sülejmanam Dievs bija devis varu pār visām radībām, tai skaitā pār džiniem. Sülejmans bija slavens ar savu godīgumu un taisnīgumu un valdīja valstī, kas aptvēra Arābijas dienvidus.
Iljass (Elija) bija Hâruna pēctecis un valdīja Arābijas dienvidos pēc Sülejmana valsts sabrukuma. Iljass centās pārliecināt pussalas ļaudis ticēt vienīgajam Dievam, bet kad cilvēki novērsās, viņus sodīja ar ilgstošu trūkumu un badu.
Eljesa, arī al-Jasa (Eliša vai Elīsa) turpināja valdīt pār Israēla tautām pēc Iljasa nāves. Viņš centās pārliecināt valdniekus par Dieva varenību, bet viņu apsūdzēja maģijā un padzina.
Jûnuss (Jons) saņēma Dieva rīkojumu palīdzēt Ninevehas cilvēkiem pieņemt Dievu, bet tie atteicās pakļauties Dievam.
Zekerijja (Zaharija) bija Sülejmana pēctecis un Isa (Jēzus) mātes Merjamas (Marija) patrons. Korānā teikts, ka viņš esot lūdzis Dievam dēlu, jo viņa sievai nevarēja būt bērnu. Dievs viņa lūgšanas uzklausīja un uz laiku atņēma viņa sievai neauglību, lai varētu Zekerijjam dāvāt dēlu Jahju (Jānis Kristītājs).
Jahja (Jānis Kristītājs) savā dzīvē esot spējis noturēt iespaidīgas ceremonijas, lai sludinātu Ibrahima (Abrahāma) ticību.
Isa (Jēzus) ir viens no svarīgākajiem islāma praviešiem un tiek saukts par Isa al-Masîh (Mesija Jēzus) un ticis sūtīts vadīt Israēla tautas. Korānā skaidri norādīts, ka Isa nav Dieva dēls, bet ir ziņnesis un pravietis. Ar Dieva svētību Isa paveica vairākus brīnumus un islāmā uzskata, ka viņš neesot dzēris alkoholu. Musulmaņi uzskata, ka Isa netika sists krustā, lai tā nomirtu. Korānā teikts, ka Isa ir augšāmcēlies pie Dieva, bet viņa vietā esot sists krustā kāds cits (4:157).
Muhameds ir pēdējais, noslēdzošais „Praviešu zīmogs” un viņam tika nodots vēstījums visai pasaulei un pēc viņa nāves tika noteikti Pieci islāma pīlāri. Viņa musulmaņu valdnieka varu mantoja vairāki kalifi līdz IX gadsmitam, kad 1924. gadā Turcijas Lielā Nacionālā asambleja atcēla kalifātu un nodeva funkciju izpildi Turcijas Valsts reliģijas pārvaldei (ministrijai).
Jupitera pavadoņi
Jupitera pavadoņi — dabiskas izcelsmes liela izmēra kosmiskie ķermeņi, kas riņķo ap Jupiteru. Pašlaik ir zināmi 79 Jupitera pavadoņi ; tas ir vislielākais pavadoņu skaits no visām Saules sistēmas planētām. Turklāt Jupiteram ir gredzenu sistēma.
1610. gadā Galileo Galilejs, novērojot Jupiteru ar teleskopu, atklāja četrus lielākos pavadoņus — Jo, Eiropu, Ganimēdu un Kallisto, kurus tagad sauc par Galileja pavadoņiem. Tie ir diezgan spoži un riņķo pa samērā attālām orbītām, kas ļauj tos labi novērot pat ar lauku binokli.
Sākot no 1999. gada, ar jaunākās paaudzes teleskopiem tika atklāti vēl 63 Jupitera pavadoņi, lielākā daļa no tiem ir 2-4 km diametrā.
Jupitera pavadoņiem Starptautiskā astronomijas savienība tradicionāli piešķir Zeva (sengrieķu mitoloģija) vai Jupitera (romiešu mitoloģija) mīļāko un to pēcnācēju vārdus. Septiņiem no 2003. gadā atklātajiem pavadoņiem pagaidām ir tikai pagaidu apzīmējumi, jo vēl nav precīzi noteiktas to orbītas.
Jupitera pavadoņu tabula
(Galileja pavadoņi ir iekrāsoti violetā krāsā.)
Monoklīnā singonija
Kristalogrāfijā monoklīnā singonija ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trim bāzes vektoriem. Monoklīnajā singonijā visi trīs bāzes vektori ir dažāda garuma, divi no tiem savstarpēji veido taisnu leņķi bet trešais - nē. Monoklīnajā singonijā ir trīs simetrijas veidi - planālā, aksiālā un planaksiālā.
Monoklīnā singonija piemīt ģipsim, biotītam, talkam un daudzu citu minerālu kristāliem.
Zemāk esošajā tabulā dots visu trīs šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.
Afrikāta
Afrikātas (sauktas arī par afrikatīviem slēdzeņiem) ir koartikulēti divcentru līdzskaņi, kas sākas kā slēdzeņi (kā vai ). Atšķirībā no slēdzeņiem slēgums netiek pārrauts pēkšņi, bet pāriet spraugā: aktīvais runas orgāns (parasti mēle) pamazām attālinās no pasīvā, vaidojot spraugu, kā rezultātā skaņas realizācija ir berzeniska (kā vai ), vai, atsevišķos gadījumos, kā berzeniski trilli. Saplūstot abām artikulācijām, nerodas ne attiecīgajam slēdzenim, ne berzenim raksturīgs troksnis, bet īpatnējs, nedalāms troksnis, kam nav iespējams noteikt robežu starp abiem elementiem.
Latviešu valodā afrikātas ir, , , , kas ortogrāfijā tiek attēlotas attiecīgi kā "c", "dz", "č", "dž".
Izplatība
Latviešu valodas skaņas "c", "č", "dz" un "dž" (Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā transkribētas kā, , , ), kas sastopamas arī angļu ("ch", "j"), vācu ("z", "tsch"), krievu ("ц", "ч"), itāļu un daudzās citās valodās, ir tipiskās afrikātas. Šīs skaņas ir plaši izplatītas pasaules valodās, tāpat kā tām tuvās un  (poļu un ķīniešu valodās). Balsīgās afrikātas (izņemot un ) ir daudz mazāk izplatītas un vairākām artikulācijas vietām tiek uzskatītas par neiespējamām.
Daudz mazāk izplatītas ir tā saucamās labiodentālās afrikātas (kā vācu valodas ), vai velārās afrikātas, kā secvanas (ortogrāfijā "kg") vai Šveices vācu dialekta  un uvulārais. Pasaulē tikai dažās valodās ir afrikatas šajās pozīcijās, lai arī attiecīvie slēdzeņi ir universāli. Tāpat reti sastopamas ir alveolārās afrikātas, kurās rezultējošais berzenis ir laterāls, kā piemēram skaņa daudzās Dienvidāfrikas un Amerikas indiāņu valodās. Daudzās Atapasku valodās, kā denes un navahu) ir koronālo afrikātu sērijas, kas var būt neaspirētas, aspirētas un ežektīvas papildus tam, ka pēc artikulācijas vietas jau dalās interdentālās/dentālās, alveolārās, postalveolārās un laterālās. Piemēram, , , , , , , , , , , and . Afrikātas var arī kontrastēt pēc palatalizācijas, kā erzju valodā, kur kontrastē nebalsīgas alveolāras, postalveolāras un palatālas afrikātas. Afrikātas var atšķirties arī pēc fonēmiskā garuma, kā tas ir latviešu un karēļu valodās.
Apzīmēšana transkripcijās
Afrikātas parasti tiek apzīmētas ar to divu skaņu simboliem, kuri to veido, kā, piemēram,,. Tomēr atsevišķi simboli šo skaņu apzīmēšanai ir nepieciešami, lai uzsvērtu to atsevišķo runas segmentu (fonēmu) funkciju. Tāpēc Starptautiskais fonētiskais alfabēts rekomendē afrikātu elementu apvienošanai lietot augšējo vai apakšējo puslokus, kā,. Unicode alfabētos ir pieejamas sešu visbiežāk lietoto afrikātu ligatūras (,, , , un ), bet tās nav iekļautas IPA standartā.
Cits afrikātu attēlošanas veids ir augšraksta simboli:,.
Tradicionālajā latviešu fonētiskajā pierakstā afrikātas attēlo ar simboliem "c" (IPA ), "č" (IPA ), "ʒ" (IPA ) un "ǯ" (IPA ).
Afrikātu saraksts
Koronālo afrikātu gadījumā simboli parasti tiek lietoti visu koronālo slēdzeņu artikulāciju attēlošanai. Piemēram, bieži tiek lietots  vietā. Afrikātu skaidrākai attēlošanai apvienojošie pusloki šajā sarakstā netiek lietoti.
Piemēru valodas bieži ir arī tādas, kurās attiecīgās skaņas ir novērotas, bet vairākos gadījumos šo faktu nepieciešams apstiprināt.
Citas afrikātas
Visas biežāk lietotās nebalsīgās afrikātas ir sastopamas arī kā ežektīvi:. Dažās hoisu valodās ir ziņots par balsīgām ežektīvām afrikātām, bet īstenībā tie ir līdzskaņu klasteri:. Afrikātas bieži ir arī aspirētas, reizēm ar ņurdošu fonāciju , dažreiz prenazalizētas. Sastopamas arī labializētas, velarizētas un faringalizētas afrikātas.
Denjels Libeskinds
Denjels Libeskinds (en; dzimis ) ir amerikāņu arhitekts, mākslinieks un scenogrāfs. 1989. gadā kopā ar sievu nodibināja arhitektūras biroju Studio Daniel Libeskind, kura darbi ieguvuši ievērību pasaulē. Tiek pieskaitīts dekonstruktīvisma stila arhitektiem.
Dzimis Lodzā holokaustu pārdzīvojušu ebreju ģimenē. Bērnībā apguva akordeona spēli, kļūdams par virtuozu. 1953. uzstājās Polijas televīzijā. 1959. gadā ieguva ASV—Izraēlas stipendiju un uzstājās kopā ar vijolnieku Ichaku Perlmanu. Tajā pašā gadā emigrēja uz ASV. 1965. gadā kļuva par ASV pilsoni. 1970. gadā ieguva arhitektūras bakalaura grādu Cooper Union koledžā Ņujorkā, bet 1972. gadā grādu arhitektūras teorijā un vēsturē Eseksas Universitātē Anglijā. Vēlāk dzīvoja dažādās vietās pasaulē, pasniegdams universitātēs (citu starpā, Lineburgas, Jeila un Pensilvānijas universitātēs).
Pirmā Libeskeinda projektētā māja tika uzcelta 1998. gadā, kad Libeskindam bija 52 gadi. Pirmā plaši pazīstamā celtne, kas ieguva starptautisku atzinību, bija 1999. gadā pabeigtais Ebreju muzejs Berlīnē. 2003. gadā Denjela Libeskinda projekts uzvarēja konkursā par Pasaules tirdzniecības centra Ņujorkā kvartāla atjaunošanu, kas tika iznīcināts 2001. gada 11. septembra uzbrukumā ASV.
Mirdza Zīvere
Mirdza Zīvere (dzimusi ) ir latviešu dziedātāja, producente, uzņēmēja un režisore.
Biogrāfija
Pēc pamatskolas beigšanas Mirdza Zīvere apguvusi apģērbu modelētājas — konstruktores arodu. Strādājusi trikotāžas ateljē, paralēli darbojoties Tramvaju un trolejbusu pārvaldes kultūras nama pašdarbības kolektīvā. Dziedātājas karjeru sākusi pusprofesionālajā kolhoza "Ādaži" vokāli instrumentālajā ansamblī "Suvenīrs". Kopā ar ansambli kļuvusi par festivāla "Dzintara trompete '75" (Kauņā) laureāti, ar panākumiem piedalījusies festivālā "Liepājas dzintars". Šai ansamblī viņu ievēroja filharmonijas grupas "Modo" dalībnieki un sekoja uzaicinājums pievienoties šim Raimonda Paula vadītajam kolektīvam. "Modo" M. Zīvere dziedāja vokālajā sieviešu ansamblī kopā ar Aiju Kukuli un Pārslu Gebhardi, kā arī dziedāja solodziesmas: "Rudens ogle", "Ardievas vasarai", "Priekšnojauta", "Dienas ēnā" u.c. 1978. gadā ar dziesmu "Tai pilsētai" viņa pirmoreiz uzvarēja "Mikrofona" dziesmu aptaujā, atkārtojot to nākamajā gadā ar dziesmu "Es aiziet nevaru". 1979. gadā iznāca viņas soloalbums "Viena diena manā mūžā" ar Z. Liepiņa un R. Paula dziesmām, viņa piedalījusies arī mūzikla "Māsa Kerija" dziesmu ierakstā. 70. gadu noslēgumā par M. Zīveres dueta partneri kļuva dziedātājs Imants Vanzovičs. 1980. gadā kļuvusi par festivāla "Baltijas jaunība" laureāti (Palangā). 1982. gadā "Modo" beidza pastāvēt.
1982. gadā Zigmars Liepiņš izveidoja jaunu grupu "Opus", kurā M. Zīvere un I. Vanzovičs bija solisti. Grupa koncertēja gan Latvijā, gan citās Padomju Savienības republikās un guva popularitāti, izpildot dziesmu versijas krievu valodā. Iznāca vairāki albumi gan latviešu, gan krievu valodā. Grupas darbība beidzās 1989. gadā. Pēc tam M. Zīvere uzstājusies epizodiski un 1992. gadā pārtrauca aktīvu koncertdarbību. Darbojusies kā producente pasākumu aģentūrā "Mūza". Iedziedājusi vienu dziesmu Imanta Kalniņa albumā "Par lietām, kuras tā ar' nepāriet" (1997). Pēc ilgstoša pārtraukuma sekoja piedalīšanās Z. Liepiņa jubilejas koncertā 2012. gadā, kurā M. Zīvere dziedāja "Modo" un "Opus" laika dziesmas, un plānota dalība nākamajā komponista jubilejā 2022. gadā.
Mirdzas Zīveres izpildītās dziesmas četras reizes (vienreiz kopā ar Aiju Kukuli) uzvarējušas Mikrofona dziesmu aptaujā:
Uzņēmējdarbība
Sākot ar 1992. gadu M. Zīvere nopietni nodarbojusies ar liela mēroga pasākumu organizēšanu. Pašlaik (2010) ir aģentūras "Mūza" īpašniece.