cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Grimmene
Rakstos pirmoreiz minēta 1267. gadā. No 1325. gada — Pomerānijas hercogistes sastāvā. Pēc Trīsdesmitgadu kara — Zviedru Pomerānijā, no 1815. gada — Prūsijā, vēlāk — Vācijā. 1963. gadā Grimmenes apkaimē tika atrastas emauzaura atliekas.
Eiropas čempionāts vieglatlētikā
Eiropas čempionāts vieglatlētikā ir vieglatlētikas sacensības, ko organizē Eiropas vieglatlētikas asociācija. Sacensības notika ik pēc četriem gadiem, vasaras olimpisko spēļu cikla pusē. Pēc 2010. gada Eiropas čempionāta vieglatlētikā, kas norisinājās Barselonā, čempionāts tiek organizēts ik pēc 2 gadiem.
Džajapura
Džajapuras pilsēta (id) ir pilsēta Indonēzijā, Papua provinces galvaspilsēta. Izvietojusies Jaungvinejas salas ziemeļu piekrastē, Sudarso līča krastā netālu no Papua-Jaungvinejas robežas.
Vēsture
Pilsēta dibināta 1910. gadā kā Holandija (Hollandia) un līdz 1962. gadam tā bija Nīderlandes Jaungvinejas administratīvais centrs. 1962. gadā Jaungvinejas rietumu daļa nonāca ANO pārvaldē un pilsētu pārdēvēja par Kotabaru (Kota Baru — ‘Jaunā pilsēta’). 1963. gadā, kad Jaungvinejas rietumdaļa nonāca Indonēzijas varā, pilsētu pārdēvēja par godu valsts pirmajam prezidentam Sukarno par Sukarnopuru (Sukarnopura). Pēc Sukarno gāšanas 1968. gadā pilsētu pārdēvēja tagadējā vārdā, kas tulkojumā no sanskrita nozīmē 'Uzvaras pilsēta'.
1792. gads
1792. (MDCCXCII) bija garais gads, kurš pēc Gregora kalendāra sākās svētdienā.
Lāslo Kubala
Lāslo Kubala Štēcs ( — ), plašāk pazīstams kā Ladislao Kubala bija ungāru futbolists un treneris. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku izcilākajiem futbolistiem un ir viens no visu laiku tehniskākajiem futbolistiem, ar kuru vēlāk salīdzināja Djego Maradonu. Viņš ir palicis atmiņā arī ar savu brīvsitienu izpildīšanas meistarību.
Lāslo Kubala mira 74 gadu vecumā.
Spēlētāja karjera
Barcelona
Trenera karjera
Málaga
Vecās mājas
Vecās mājas bija Latvijas progresīvā roka grupa, kura muzicēt sāka 1986. gadā. Iesākumā bija tikai divi dalībnieki: Andris Alviķis un Uģis Prauliņš, kas aizejot no rokgrupas "Salve", nodibināja jaunu grupu. 1988. gadā noformējās pamatsastāvs, dibinot supergrupu: Uģis Prauliņš (ex—Salve, Zvaigznīte), Armands Alksnis (ex—Credo), Andris Alviķis (ex—Zvaigznīte, Salve), Tālis Gžibovskis (ex – Modo, Eolika, Sīpoli). Grupā ir dziedājuši vairāki vokālisti: Andris Smetanko-Riekstiņš, Armands Zavadskis, Ivars Cinkuss, Ēriks Budēvics un Imants Vanzovičs. "Vecās mājas" ierindo progresīvā roka grupu kategorijā, bet tās darbība bija daudz plašāka, ieskaitot folkroku, smago roku, ārtroku un džezu.
Vēsture
"Vecās mājas" iesākumā eksistēja ar dažādiem nosaukumiem, kurus neviens no grupas dalībniekiem vairs neatceras. Grupas kodolu veidoja Uģis Prauliņš (taustiņinstrumenti, balss) un Andris Alviķis (basģitāra), Andris Smetanko-Riekstiņš (balss), Arnis Veisbārdis (ģitāra), Aldis Strazdiņš (bungas). Notika arī akustiskie koncerti nedaudz savādākā sastāvā, piedaloties Aigaram Graubam un Silvijai Silavai. Iesākumā mēģinājumi notika tagadējās Rīgas Pareizticīgo katedrāles pagrabā.
Dziesmas grupai rakstīja Uģis Prauliņš un arī Armands Alksnis. Grupas darbības laikā tika veikti vairāki ieraksti, taču nekad netika izlaista neviena skaņu plate vai kompaktdisks, toties ir bijuši vairāki video klipi, kuru režisori bija Māris Martinsons un Laimdota Kalniņa. Grupa Latvijā ir koncertējusi vairāk kā 400 vietās, ieskaitot Liepājas dzintaru un Bildes. Kā saka Aleksandrs Ņemirovskis: "... savulaik ikviena viņu uzstāšanās beidzās ar publikas kāpšanu uz krēsliem, lai, tā aplaudējot, izrādītu savu sajūsmu. "
Sopotas bāka
Sopotas bāka atrodas Polijā, Pomožes vojevodistē, Sopotā, Baltijas jūras krastā.
Vēsture
Bākas tornis tika uzcelts 1904. gadā kā daļa no kūrorta ūdensdziedniecības kompleksa. 1957. gadā pie torņa loga tika novietota bākas laterna. Tās signāls bija redzams 5 jūras jūdžu attālumā. 1977. gadā laterna tika nomainīta ar jaunu, jaudīgāku gaismas iekārtu, kuras signāls redzams 7 jūras jūdžu (13 km) attālumā. Pēc mūsdienu kritērijiem ar to vairs nepietiek oficiālam bākas statusam, bet to joprojām sauc par bāku. Tā ir atvērta apmeklētājiem.
Raksturojums
Bākas augstums ir 33 m. Bāku veido ķieģeļu tornis ar piramidālu jumtu. Laterna ir piestiprināta pie viena no austrumpuses logiem. Gaismas elements atrodas 25 m virs jūras līmeņa. Gaismas iekārtu veido uz rotējoša paneļa nostiprinātas 12 halogēnās spuldzes. Aparātu ražojusi zviedru kompānija AGA. Gaisma balta (0,3 s deg, 3,7 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 7 jūras jūdžu attālumā.
Ģertrūdes iela
Ģertrūdes iela var būt:
Reign in Blood
"Reign in Blood" ir amerikāņu trešmetāla grupas Slayer trešais studijas albums. Tas tika izdots. Šis ir pirmais albums, kuru grupa izdeva sadarbībā ar ierakstu producentu Riku Rubinu (Rick Rubin). Šo albumu ļoti labi uzņēma gan kritiķi, gan fani, kā arī tas piesaistīja lielu daļu smagā metāla cienītāju uzmanību grupai.
Tērbatas iela
Tērbatas iela var būt:
Jevgeņijs Miļevskis
Jevgeņijs Miļevskis (dzimis ) ir bijušais ebreju izcelsmes Latvijas futbola uzbrucējs, kurš kopā ar Aleksandru Starkovu veidoja FK Daugava uzbrukuma duetu 20. gadsimta 80. gados. Šobrīd dzīvo Austrijā, kurp pārcēlās 1989. gadā (lai gan sākotnēji bija plānojis nonākt ASV), ieguva Austrijas pilsonību un beidza savu karjeru un strādā par futbola aģentu. 1990. gadā bija kandidātu lokā spēlēšanai Austrijas izlasē Pasaules kausa izcīņā, taču to liedza gūtās traumas.
2006. gadā Latvijas Futbola federācija Miļevski atzina par vienu no 11 labākajiem Latvijas futbolistiem Latvijas futbola simtgadē.
Sportacentrs.com
Vēsture
Portāls tika izveidots 2002. gadā ar nosaukumu "eSports.lv". 2005. gada oktobrī portālam tika izveidots forums un izveidota jauna lapas versija. Vietnes dizainu nomainīja 2007. gada augustā un 2009. gada janvārī. 2009. gada septembrī portālam tika pievienota versija krievu valodā, ko vēlāk slēdza.
2022. gada 1. janvārī televīzijas kanāls Sportacentrs.com TV tika apvienots ar televīzijas kanālu TV4, kas arī piederēja uzņēmumam SIA "4. vara".
Bezastainie abinieki
Bezastainie abinieki (Anura) ir lielākā un plašākā abinieku klases (Amphibia) kārta, kas apvieno apmēram 88% no visiem abiniekiem, vairāk kā 5000 mūsdienās dzīvojošas varžu un krupju sugas. Tā ir viena no piecām lielākajām mugurkaulnieku kārtām, kas tiek iedalīta 3 apakškārtās. Vardēm un krupjiem ir ļoti plaša izplatība, sākot ar tropiem un beidzot ar subarktiskajiem reģioniem, tomēr lielākā sugu dažādība sastopama tropu lietus mežos. Senākās aizvēsturiskās vardes fosilijas ir atrastas Madagaskarā. Tās ir saglabājušās no triasa perioda sākuma un ir apmēram 250 miljonus gadu vecas. Toties molekulārie pētījumi liecina, ka vardes ir izveidojušās perma periodā pirms 265 miljoniem gadu.
Latvijā
Latvijā visbiežāk sastopamās sugas ir parastā varde un parastais krupis. Toties parastā kokvarde jau tika uzskatīta par zudušu Latvijas faunai. Tomēr 20. gadsimtā 90. gados tika uzsākta sekmīga kokvaržu aklimatizācija, tās mākslīgi inkubējot un pēc paaudzēšanas izlaižot piemērotos biotopos.
Izskats un īpašības
Tipiskai pieaugušai vardei ir raksturīgs plats ķermenis ar resnu vēderu, izvalbītas, lielas acis, sekli šķelta mēle, garas kājas, īpaši pakaļkājas, kas salocītas zem ķermeņa, kā arī tām nav aste. Pirkstiem nav nagu, turklāt pakaļkājas pirkstus savieno peldplēve. Vardēm āda var būt gluda vai kārpaina. Tās krāsa var būt ļoti dažāda, sākot ar dažādiem maskējošiem un brūnganiem toņiem un beidzot ar košām, spilgtām krāsām, piemēram, koši dzeltenu, zilu, sarkanu vai melnu. Košās vardes parasti ir indīgas, tādējādi to ārējais izskats brīdina par to indīgumu. Vardei ir trīs plakstiņi, no kuriem viens ir pilnīgi caurspīdīgs, jo tas aizsargā acis, kamēr dzīvnieks atrodas zem ūdens.
Kā visi abinieki arī bezastainie abinieki elpo ne tikai ar plaušām, bet arī caur ādu. Pateicoties šai īpašībai, tie spēj izdzīvot vietās bez svaiga gaisa apmaiņas. Ribas attīstītas ļoti vāji, tādēļ vardes un krupji elpo, pumpējot gaisu ar vaigiem. Lai āda pildītu elpošanas funkciju, tai ir jābūt mitrai.
Bezastainie abinieki var būt ļoti dažādos augumos. Vismazākā ir Papua-Jaungvinejā dzīvojošā Amau vardīte (Paedophryne amauensis), kas ir ne tikai mazākā varde bezastaino abinieku kārtā, bet tā ir arī vismazākais mugurkaulnieks pasaulē. Mazās vardītes garums ir tikai 7,7 mm. Lielākā šajā grupā ir Kamerūnā dzīvojošā goliātvarde (Conraua goliath), kura var izaugt 32 cm liela un svērt 3,3 kg.
Pārvietošanās motoriskās kustības
Dažādām varžu un krupju sugām ir atšķirīga pārvietošanās motorika. Tā var būt lēkšana, skriešana, iešana, peldēšana, rakšanās, rāpšanās un planēšana.
Lēkšana
Vardes pirmkārt asocējas ar lēkšanu. Tās ir labākās lēcējas no visiem mugurkaulniekiem, salīdzinot ar to lielumu. Piemēram, kokvardes spēj aizlēkt attālumā, kas salīdzināms ar 150 pašas vardes augumiem, vai svītrainā litorija (Litoria nasuta), kuras ķermenis ir 5,5 cm, lec 2 metru tālumā (pārsniedzot vairāk kā 50 ķermeņu attālumu). Tomēr ne visas sugas ir izcilas lēcējas. Kopumā, jo lielāka varde, jo lēciens centimetros ir tālāks, bet, jo mazāka ir varde, jo lielāks ir relatīvais lēciens (salīdzinot ar pašas vardes augumu). Dažas sugas spēj lēkt arī peldēšanas brīdī, piemēram, Indijas lēcējvarde (Euphlyctis cyanophlyctis). Toties mazā Ziemeļamerikas circeņvarde (Acris crepitans) spēj veikt īsu, ātru lēcienu sēriju pa ūdens virsmu.
Peldēšana
Lielākā daļa varžu sugu ļoti labi peld. To pakaļkājas ir spēcīgas, labi attīstītiem muskuļiem, kas nodrošina ne tikai spēju lēkt, bet arī labi peldēt. Pakaļkāju pirkstus savieno peldplēve, kas palielina pēdas atsperšanās virsmu pret ūdeni. Dažas sugas mājo ūdenī, piemēram, bezmēles varžu dzimtas (Pipidae) vardes, kurām mugurkauls ir nekustīgs, ķermenis saplacināts, maksimāli piemērots peldēšanai un pakaļkājas ļoti spēcīgas ar platām, lielām pēdām.
Rakšanās
Dažas sugas piemērojušās dzīvei zem zemes un spēj ierakties mīkstā un irdenā augsnē. Šīm sugām ir noapaļoti ķermeņi, īsas kājas, mazas galvas ar lielām acīm un to pakaļkājas piemērotas, lai ieraktos zemē. Piemēram, Indijas cūkšņukura varde (Nasikabatrachus sahyadrensis) barojas ar termītiem un lielāko daļu sava mūža pavada zem zemes. Virszemē tā iznāk tikai lietus sezonas laikā, lai pārotos un vairotos. Šai vardei ir sīka galva ar purnu, kas atgādina cūkas šņukuru, un apaļš, ļumīgs ķermenis. Sugas slēptā dzīves veida dēļ rietumu zinātnieki to atklāja tikai 2003. gadā.
Rāpšanās
Kokuvardes spēj rāpties kokos, un lietus mežu džungļos tās var atrast lapotnes pašā augšā. Reizēm tās nekad nenonāk lejā uz zemes. Dzīvei kokos piemērojušās vairāku dzimtu sugas, no kurām vispazīstamākās ir kokvardes (Hylidae). Koku zaros dzīvo arī stiklavardes (Centrolenidae), Madagaskaras kokvardes (Hyperoliidae), dažas šaurmutvaržu (Microhylidae) sugas un krūmvardes (Rhacophoridae). Lielākā daļa kokos rāpojošo varžu ir mazākas par 10 cm. Tām ir garas kājas un gari pirksti, kuriem apakšā ir lipīgi spilventiņi. Spilventiņi ir rievoti, rievās no dziedzeriem izdalās īpašs sekrēts, kas nodrošina vardes spēju pielipt pie jebkuras virsmas, stiklu ieskaitot. Koku vardes ir ļoti veiklas un akrobātiskas. Tās spēj ķert kukaiņus, karājoties tikai vienā no pirkstiem.
Vairošanās
Kā visiem abiniekiem, arī bezastainajiem abiniekiem dzīves cikls iesākas ūdenī, mātītei ūdenī nēršot ikrus. No ikriem izšķiļas kāpuri, kurus bezastainajiem abiniekiem sauc par kurkuļiem. Kurkuļi dzīvo ūdenī, līdz attīstās par uz sauszemes dzīvojošiem abiniekiem. Attīstība turpinās arī uz sauszemes, mazajām vardītēm izaugot par pieaugušiem īpatņiem.
Vardēm izšķir divus vairošanās veidus: ikgadējā vairošanās un eksplozijas veida vairošanās. Lielākajai daļai sugu, uzsākoties vairošanās sezonai (kas atkarībā no sugas un izplatības reģiona var būt dažādos laikos), pieaugušie, dzimumbriedumu sasniegušie īpatņi dodas uz ūdenstilpi, lai vairotos. Tās pamatā atgriežas savā dzimtajā ūdenstilpē, kurā īpatņi paši ir dzīvojuši kā kurkuļi. Ļoti bieži šādas ikgadējās migrācijas kļūst par iespaidīgiem ceļojumiem, vienlaicīgi uz ūdenstilpi dodoties vairākiem tūkstošiem varžu. Pirmie vairošanās ūdenstilpēs ierodas tēviņi, kuri tur kādu laiku uzturas. Mātītes ierodas vēlāk, sapārojas, iznērš ikrus un drīz vien pamet ūdenstilpi. Tēviņi ierodas ātrāk, lai katrs ieņemtu zināmu teritoriju ūdenstilpes krastā. Teritoriju cītīgi apsargā citi tēviņi. Mātīti tie vilina ar skaļu kurkstēšanu. Lielākiem un spēcīgākiem tēviņiem sauciens ir skaļāks un dziļāks, to ieņemtās teritorijas ir vispiemērotākās ikru nēršanai. Mātīte partneri izvēlas pēc kurkstēšanas. Dažām sugām ir tā saucamie satelīttēviņi, kuriem nav teritorijas un kuri nekurkst, bet cenšas pārtvert tuvojošos mātīti. Spēcīgāki tēviņi var arī pārņemt noskatītu teritoriju, pat, ja tā jau ir aizņemta, vājāko tēviņu padzenot.
Eksplozijas rakstura vairošanās raksturīga sugām, kas mājo reģionos, kuros ilgstošu sausuma periodu pēkšņi nomaina lietus periods. Līdzko sākas lieti, sākas vairošanās sezona, vardēm dodoties uz tuvāko ūdenstilpi, arī kurkuļi attīstās ļoti ātri, jo tiem jāpaspēj attīstīties par sauszemes īpatņiem, pirms ūdenstilpes ir izžuvušas. Pirmais tēviņš, kurš atrod kādu ūdenstilpi, sāk skaļi kurkstēt, un uz tā saucieniem sanāk gan mātītes, gan citi tēviņi. Eksplozīvās vairošanās gadījumos tēviņi mēdz dziedāt unisonā, veidojot kopējo skaņu īpaši skaļu. Šīm sugām daudz svarīga par partnera izvēli ir sapārošanās ātrums. Reizēm sausums ir vairākus gadus un vardes līdz ar to nevairojas. Ir sugas, kurām mātītes nērš tikai pusi no ikriem, otru pusi pietaupot iespējai, ka varbūt var sekot vēl viens, daudz labāks lietus periods.
Ikri
Vardes ikri ir caurspīdīga, vairāku kārtu želejveida oliņa, kuras centrā atrodas embrijs. Ikri tiek nērsti nelielās porcijās, ikru pikās. Želejveida masa aizsargā embriju, bet vienlaicīgi laiž cauri skābekli, ogļskābo gāzi un amonjaku. Ikri uzsūc mitrumu un ūdenī uzbriest. Daudzām sugām ikri ir tumšā krāsā, tādējādi tie absorbē saules siltumu un embriji ātrāk attīstās. Ikru temperatūra var būt līdz 6 °C augstāka kā apkārtējam ūdenim.
Kurkuļi
No ikra izšķiļas varžu kāpurs — kurkulis. Tam ir ovāls ķermenis ar garu, laterāli saspiestu asti, kas ir kurkuļa vienīgais pārvietošanās orgāns, jo kāju tam nav. Tie elpo ar žaunām (iesākumā tiem ir ārējās žaunas, vēlāk attīstās iekšējās žaunas), ūdens kustību uztver ar sānu līniju, acīm nav plakstiņu. Kurkulim augot, izzūd aste, žaunas, sānu līnijas orgāni, attīstās plaušu elpošana un ekstremitātes. Gan priekškājas, gan pakaļkājas sāk attīstīties apmēram vienlaicīgi, taču uz āru priekškājas parādās vēlāk, jo ilgāku laiku tās ir paslēptas zem dzīvnieka ādas. Drīz vien pēc priekškāju parādīšanās aizvelkas žaunu spraugas un izveidojas plaušas. Ar laiku uzsūcas aste un kurkuļa metamorfoze noslēdzas, tam kļūstot par mazu vardīti, kas dzīvo uz sauszemes.
Dažas sugas metamorfozi iziet, kamēr embrijs atrodas ikrā. No ikriem uzreiz izšķiļas mazas vardītes. Toties bezmēles varžu dzimtas kurkuļiem, izņemot Āfrikas pundurvardes (Hymenochirus), ir pāris taustekļu. Tādējādi tie atgādina mazus samiņus. Dažas kurkuļu sugas ir indīgas. Kurkuļi parasti barojas ar dažādām augu daļām un aļģēm. Dažas sugas ir plēsīgas un barojas ar sīkiem kukaiņiem, mazākiem kurkuļiem un nelielām zivtiņām. Kurkuļus medī un ar tiem barojas zivis, tritoni, plēsīgas vaboles un putni. Eksplozijas rakstura attīstībai raksturīgs, ka kurkulis attīstās ļoti ātri, dažu nedēļu laikā, bet ikgadējās vairošanās sugām kurkuļi aug lēnāk un var paiet viena vai divas ziemas, līdz mazās vardītes pavasarī iznāk uz sauszemes.
1832. gads
1832. gads bija garais gads, kas sākās svētdienā.
Bezastainie abinieki
Rūpes par pēcnācējiem
Lai arī ne visas sugas rūpējas par saviem pēcnācējiem, tomēr to vairāk vai mazāk dara apmēram 20% no visām bezastaino abinieku sugām. Šī īpašība ir cieši saistīta ar ūdenstilpes lielumu, kurā vardes vairojas. Jo sugām šaurāki apstākļi, kuros tās vairojas, jo komplicētāka kļūst jaunās paaudzes aprūpe.
Dažas sugas, lai aizsargātu pēcnācējus, sākušas nērst ikrus uz sauszemes, jo ūdenstilpē lielākā daļa kļūst par citu dzīvnieku barību. Abi vecāki rūpējas, lai uzturētu ikrus mitrus. Sekojošā kurkuļu nogādāšana uz ūdenstilpi kļūst par vēl komplicētāku darbību. Nelielās ūdenstilpēs parasti nav citu dzīvnieku, kas barojas ar ikriem un kurkuļiem, tādēļ daļa varžu sugu izvēlas šādas, lai arī mazas, bet drošas vietas. Šādās nelielās ar ūdeni pildītās iedobēs vietas pietiek tikai dažiem kurkuļiem, lai attīstītos. Turklāt šādās nelielās vietās trūkst barības vielu, lai kurkuļi spētu izdzīvot bez vecāku palīdzības. Šo mazo ūdentilpju varžu mātītes kurkuļu barošanai katru dienu nērš iedobē dažus neapaugļotus, bet ar barības vielām piesātinātus ikrus.
Dažas sugas aizsargā savus pēcnācējus savā ķermenī. Piemēram, somainajām vardēm (Amphignathodontidae) gan tēviņi, gan mātītes apsargā ikrus, kuri tiek nērsti uz zemes. Kad no tiem izšķiļas kurkuļi, tēviņa ķermenis sintezē īpašu želejveida masu, kas apņem visu tā ķermeni, pēc tam tēviņš ienirst ikru masā. Mazie kurkulīši sapeld tēviņa ādas somās, kur noslēpjas, līdz tie ir attīstījušies par mazām vardītēm.
Skatīt arī
Kurkulis
Astainie abinieki
2009.—2010. gada LBL sezona
2009.—2010. gada LBL sezona bija 19. Latvijas Basketbola līgas sezona. Tajā piedalījās 14 komandas, kas tika sadalītas divās divīzijās pēc spēku samēra. 1. divīzijā spēlēja sešas spēcīgākās komandas. Par čempioniem kļuva Barons/LMT, finālspēļu sērijā uzvarot Rīgas VEF.
Maksi Rodrigess
Argentīnas futbola izlases sastāvā piedalījies 2006., 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Liverpool
Peñarol
Individuālie sasniegumi
Kriņicas Morskas bāka
Kriņicas Morskas bāka atrodas Polijā, Pomožes vojevodistē, Kriņicā Morskā, uz Baltijskas strēles. 54.38327°N, 19.45003°W
Vēsture
Bāka šajā vietā atrodas kopš 1895. gada. 1945. gada pavasarī bākas tornis tika uzspridzināts. 1951. gadā tā vietā tika uzbūvēts jauns tornis.
Raksturojums
Bākas augstums ir 27 m. Bāku veido apaļš betona bloku tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir sarkans, galerija un laterna — baltas. Gaismas elements atrodas 53 m virs jūras līmeņa. Gaismas iekārtu veido divas 1 kW spuldzes maiņas aparātā un Frenela lēcas. Gaisma balta (2 s deg, 2 s pārtraukums, 2 s deg, 6 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 18 jūras jūdžu attālumā.
2006. gadā Polijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.
Latvijas Reģionu apvienība
Vēsture
Dibināta kā partiju apvienība. Tās sastāvā bija trīs partijas: Reģionu alianse, Vidzemes partija un "Ogres novadam". LRA noslēdza sadarbības līgumus ar Edvarda Smiltēna vadīto politisko organizāciju (biedrību) “Sabiedrība Centriskai Politikai“, biedrību “Latgolys spāks” un biedrību “Liepājnieki“. Par apvienības valdes priekšsēdētāju tās dibināšanas brīdī tika ievēlēts Mārtiņš Bondars. Tās valdē tika ievēlēti Ilgonis Leišavnieks no Vidzemes partijas un Dainis Liepiņš no Reģionu alianses.
2014. gada martā apvienības biedru skaits sasniedza 700. Latvijas Reģionu apvienības augstākās lēmējinstitūcijas Pārstāvju sapulces priekšsēdētājs bija Andrejs Ence.
Apvienība kandidēja 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, kur tā ieguva 2,49% balsu, nepārvarot 5% barjeru un neiekļūstot Eiropas Parlamentā.12. Saeimas vēlēšanās Latvijas Reģionu apvienības Ministru prezidenta amata kandidāts bija Mārtiņš Bondars. Ar 6,66% balsu Latvijas Reģionu apvienība tika ievēlēta parlamentā, kur ieguva astoņas deputātu vietas. Latvijas Reģionu apvienību 12. Saeimā pārstāvēja Varis Krūmiņš, Rihards Melgailis, Nellija Kleinberga, Juris Viļums, Jānis Ruks, Inga Bite un Mārtiņš Šics. Par Latvijas Reģionu apvienības Saeimas frakcijas priekšsēdētāju tika ievēlēta N. Kleinberga, bet par priekšsēdētāja vietniekiem M. Šics un J. Viļums. LRA darbam Centrālajā vēlēšanu komisijā izvirzīja Valdi Verneru, kuru Saeima 2015. gada 5. novembrī ar 82 balsīm par ievēlēja par komisijas locekli.
2017. gada februārī apvienība izplatīja paziņojumu, ka gaidāmajās pašvaldību vēlēšanās Rīgā tā veidos kopīgu sarakstu ar partiju "Latvijas attīstībai". Par Rīgas mēra amata kandidātu tika izvirzīts Mārtiņš Bondars.
13. Saeimas vēlēšanās apvienība nepārvarēja 5% barjeru, taču ar 4,15% balsu ieguva valsts finansējumu aptuveni 25 000 eiro apmērā katru gadu līdz nākamajām vēlēšanām.
, iesaistīto partiju amatpersonām parakstot reorganizācijas dokumentus un veicot balsojumu, "Reģionu alianse" apvienojās ar partiju "Ogres novadam" un pārtapa partijā "Latvijas Reģionu apvienība". Vidzemes partija un apvienībā esošās biedrības palika sadarbības partneru statusā.
Gatavojoties 14. Saeimas vēlēšanām, 2022. gada maijā LRA paziņoja par kopīga saraksta veidošanu ar no Zaļo un Zemnieku savienības aizgājušajām Latvijas Zaļo partiju un Liepājas partiju, kā arī ar vēl netapušo būvuzņēmēja Ulda Pīlēna politisko biedrību. Biedrību ar nosaukumu “Apvienotais Latvijas saraksts” izveidoja 1. jūlijā. Kā iespējamie vēlēšanu saraksta nosaukumi tika minēti "Latvijas apvienotais saraksts" un "Reģionu Spēks" (šo nosaukumu 2021. gada janvārī pieņēma bijusī LRA apvienība). 1. oktobrī notikušajās 14. Saeimas vēlēšanās apvienība "Apvienotais saraksts" saņēma augstu vēlētāju atbalstu un iekļuva 14. Saeimā, kurā darbojas arī LRA pārstāvji.
Klipertona sala
Klipertona sala (fr), saukta arī par Pasjonu (fr), ir deviņus kvadrātkilometrus liela neapdzīvota sala Klusā okeāna austrumos. Sala ir Francijas aizjūras īpašums, kuru pārvalda Francijas Aizjūru lietu ministrija.
Daba
Klipertona sala atrodas 945 km no tuvākās cietzemes — Sokorro salas Meksikai piederošajā Reviljahihedo arhipelāgā. Klipertona sala ir eliptiskas formas atols, kā 12 km garā cietzeme pilnībā apkļauj lagūnu. Lagūnā ir vairākas, līdz pat 43 m dziļas dzelmes ar sērskābu ūdeni. Lagūnā nav zivju. Salas augstākais punkts ir vulkāniskas izcelsmes 29 m augstā Klipertona klints.
Salā ir tropisks okeānisks klimats ar vidējo temperatūru 20—32 °C. Lietus sezona ir no maija līdz oktobrim un salā biežas ir tropiskās vētras.
Tuksnesīgajā salā vienīgā veģetācija ir 1890. gados ievestās kokosriekstu palmas. Līdz 1958. gadam, kamēr salu apdzīvoja gvano ieguvēju ievestās cūkas, salā bija arī ievērojams zāļaugu un krūmu daudzums. Pēc cūku izskaušanas salas augāju ātri iznīcināja sauszemes krabji (Gecarcinus planatus), kuru izplatību līdz tam ierobežoja cūkas.
Salas vienīgie dabas resursi ir teritoriālajos ūdeņos mītošās zivis. No vairāk kā 115 zivju sugām rūpnieciska nozīme ir tikai tuncim.
Vēsture
Klipertona salas nosaukums cēlies no angļu pirāta un kapera Džona Klipertona, kurš 18. gadsimta sākumā esot izmantojis šo salu kā bāzi uzbrukumos spāņu kuģiem. Viņš bija pirmais, kas aprakstīja un kartēja šo salu.
Salas īsto nosaukumu "Pasjona" tai oficiāli piešķīra franču ceļotāji Martins de Šasiro un Mišels du Bokāžs, kuri sasniedza salu 1711. gadā, uzzīmēja pirmo karti un anektēja salu par labu Francijai. Pirmā zinātniskā ekspedīcija notika 1725. gadā, kad M. Bokāžs salā nodzīvoja vairākus mēnešus.
19. gadsimta vidū vairākkārt tika izteiktas pretenzijas uz šo salu no ASV un Meksikas gvano ieguves kompānijām.
1858. gada 17. novembrī Francijas imperators Napoleons III formāli pieteica savas pretenzijas uz šo salu un iekļāva to Taiti kolonijas sastāvā.
Meksika atjaunoja savas pretenzijas uz salu un 1897. gada 13. decembrī salu okupēja un ierīkoja tur militāru posteni. Spāņu-amerikāņu karā sala uz neilgu laiku 1898. gadā nonāca ASV varā.
1906. gadā tiesības izstrādāt Klipertona salas gvano iegulas ieguva britu kompānija Pacific Island Company un sadarbībā ar Meksikas valdību tika izveidota strādnieku apmetne. Šajā gadā pēc prezidenta Porfirio Diasa rīkojuma salā tika uzstādīta bāka un izveidots Meksikas armijas garnizons. 1914. gadā salā, ieskaitot sievietes un bērnus, dzīvoja ap 100 cilvēku. Katru otro mēnesi no Akapulko uz salu kursēja apgādes kuģis ar pārtiku un citu nepieciešamo. Saistībā ar Meksikas revolūciju kuģi pārtrauca kursēt uz salu, un tās iedzīvotāji tika atstāti likteņa varā.
1915. gadā liela daļa salas iedzīvotāju bija gājuši bojā, un palikušajiem iemītniekiem radās iespēja pamest salu ar ASV kara kuģi Lexington, bet salas militārais gubernators paziņoja, ka evakuācija nav nepieciešama.
1917. gadā gandrīz visi salas vīrieši bija gājuši bojā, daļa no tiem mēģinājumā kuģot uz kontinentu pēc palīdzības. Dzīvs bija palicis tikai viens vīrietis — bākas uzraugs Viktoriano Alvaress un 15 sievietes un bērni. Alvaress pasludināja sevi par salas karali un izvērsa izvarošanu un slepkavību teroru pret pārējiem saliniekiem, līdz viņu nogalināja viens no upuriem — bijušā garnizona komandiera sieva Ramona Arno. 1917. gada 18. jūlijā pēdējos dzīvus palikušos saliniekus — četras sievietes un sešus bērnus — uzņēma amerikāņu karakuģis USS Yorktown.
1944. gadā Klipertona salu okupēja ASV Jūras kara spēki ar mērķi ierīkot aviācijas bāzi (kuru tomēr neierīkoja). Kopš Otrā pasaules kara beigām sala ir neapdzīvota, to apmeklē tikai regulāras Francijas Jūras spēku patruļas, zvejnieki, zinātnieki un radioamatieri.
Pēc 1962. gada, kad Alžīrija, kuras teritorijā atradās franču kodolizmēģinājumu poligons, ieguva neatkarību, tika apsvērta iespēja šādiem mērķiem izmantot Klipertona salu, bet salas klimata un nomaļās atrašanās vietas dēļ izvēlēta tika cita vieta (Franču Polinēzijas Mururoa atols).
R.E.M.
R.E.M. ir bijusī amerikāņu rokgrupa, kuru 1980. gadā Džordžijas štatā, ASV, izveidoja Maikls Staips (vadošais vokāls), Pīters Baks (ģitāra), Maiks Milzs (basģitāra) un Bils Berijs (bungas un perkusijas). R.E.M. ir viena no pirmajām populārā alternatīvā roka grupām. 2011. gada septembrī tā paziņoja par darbības pārtraukšanu.
Deutsche Tourenwagen Masters
Deutsche Tourenwagen Masters, saīsināti DTM, ir salonautomobiļu sacensības Vācijā. Šī čempionāta sacīkstes tiek rīkotas galvenokārt Vācijā, tomēr kopš 2001. gada dažas sacīkstes tiek rīkotas ārpus Vācijas. Pirmā DTM sezona tika aizvadīta 2000. gadā.
DTM ir Deutsche Tourenwagen Meisterschaft un ITC turpinātājs. Abi šie čempionāti tika pārtraukti 1996. gadā lielo izmaksu dēļ.
Jelgavas pils
Vecā Jelgavas pils
Pirmā Jelgavas pils bija Livonijas ordeņa Jelgavas komtura koka pils, kas 1265.-1266. gadā tika uzcelta uz Garās salas Lielupē. Vecā pils bija krietni mazāka par tagadējo un bija izvietota mūsdienu pils pagalma vietā. Pils bija viegli sasniedzama no Rīgas pa Lielupes ūdensceļu. Tās celšanai bija divi iemesli — būt par atbalsta punktu tālākai zemgaļu pakļaušanai un neļaut zemgaļiem izmantot Mežotnes ostu. 1345. gada ziemā Lietuvas dižkunigaitis Aļģirds kopā ar savu brāli Ķēstuti iebruka Zemgalē un viņu vadītais karaspēks aplenca Jelgavas pili. Pils aplenkuma laikā leiši koka pili nodedzināja kopā ar 7 ordeņa brāļiem un 600 zemgaļiem, izglābās vienīgi divi ordeņa brāļi, viens priesteris un 16 zemgaļi. 14. gadsimta 2. ceturksnī koka pils vietā tika uzbūvēta mūra pils no laukakmeņiem, dolomīta un ķieģeliem. Tās platums bijis 30 metru un garums 35—36 metri, katrā stūrī atradies sargtornis. Zināms, ka 1451. gadā pilī bijuši 10 lielgabali un 5 svina ložu šautenes, zirgs un bruņas bija tikai komturam.
Hercogs Gothards par savu rezidenci izvēlējās Rīgas pili, tomēr drīz vien izlēma veidot jaunu pārvaldes centru Jelgavā, kas bija iepriekšējam varas centram Rīgai tuvākā jaunās hercogistes pils stratēģiski izdevīgā vietā pie Lielupes ūdensceļa. 1560.-1570. gados pilī tika veikta pārbūve galvenokārt Ziemeļeiropas manierisma stilā.
1690. gados pils ēkas cieta vētrās - 1694. gadā vētra sagāza zirgu stalli, bet 1696. gadā tas pats piemeklēja kariešu noliktavu. Šai pašā laikā notika citu saimniecisko ēku atjaunošanas un celtniecības darbi.
1718.—1722. gadā hercogienei Annai tika uzcelta jauna pils tagadējās Academia Petrina ēkas vietā un vecā viduslaiku pils palika neapdzīvota. To uzspridzināja 1737. gadā, kad ar Ernsta Johana Bīrona pavēli sāka celt mūsdienās redzamo Jelgavas pili.
Jaunās pils būve (1738—1772)
Pašreizējās pils vēsture aizsākās 1738. gadā, kad pēc Ketleru dinastijas pēdējā hercoga Ferdinanda nāves par jauno Kurzemes — Zemgales valdnieku ievēlēja Ernestu Johanu Bīronu (1690—1772) — Krievijas ķeizarienes Annas Ivanovnas favorītu. Lai pasvītrotu hercogu dinastijas maiņu Kurzemē, Ernests Johans nolēma jauno rezidences pili būvēt iepriekšējās hercogu rezidences — 14. gadsimtā celtās Livonijas ordeņa pils vietā. Veco Jelgavas pili tā paša gada rudenī uzspridzināja un nojauca, lai atbrīvotu vietu jaunceļamajai pilij.
Pils sākotnēji tika būvēta lielā steigā, nenojaucot veco ēku pamatus un vietām pat atstājot ēku pirmā stāva atliekas, apberot tās ar zemi. 1740. gada rudenī visi trīs pils korpusi bija uzmūrēti un centrālajiem jau uzsākti iekštelpu apdares darbi. Cilvēku trūkuma dēļ nācās papildus vietējiem strādniekiem celšanai nosūtīt mūrnieku brigādes no Pēterburgas un apkaimes. Pārtraukums pils būvdarbos iestājās pēc hercoga Ernesta Johana aresta 1740. gada 20. novembrī Pēterburgā un tam sekojošās trimdas. No Jelgavas uz Pēterburgu aizveda hercogam konfiscētos būvmateriālus, apdares materiālus, krāsnis, logus un daudzus citus priekšmetus, kurus Rastrelli izmantoja Pēterburgas piļu celtniecībā.
Francijas karaļa rezidence (1798—1800, 1804—1807)
1798. gada martā pēc Krievijas imperatora lūguma Jelgavas pilī apmetās Francijas karalis Luijs XVIII ar galmu, bet, mainoties politiskajai situācijai, 1801. gada sākumā franču emigranti bija spiesti Krieviju atstāt. Otro reizi Francijas karalis inkognito kā Lilles grāfs uzturējās pilī no 1805. gada sākuma līdz 1807. gada rudenim. 1805. gadā Ziemeļu korpuss izdega atkārtoti.
Šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta
Šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta (en) ir šaujamspēles, kuru spēlētājs redz no vadītā tēla (parasti — cilvēka) skatpunkta. Tas bija pirmais spēļu žanrs, kurā sāka izmantot 3D grafiku, spēlēšanu internetā un spēles modificēšanu. Populārākie žanra piemēri ir Counter Strike un Unreal Tournament.
Jelgavas pils
Lauksaimniecības akadēmija (no 1937. gada)
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada novembrī pili daļēji nodedzināja Bermonta-Avalova vadītās Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas karavīri, pēc kā pils vairākus gadus bija pakļauta stihiskai izlaupīšanai. Pēc kara beigām nopostītā pils nonāca Latvijas valsts īpašumā, un 1927. gadā to sāka atjaunot. 1936. gada 26. jūlijā Ministru Kabinets pieņēma lēmumu Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultāti pārcelt uz Jelgavas pili, izveidojot Jelgavas Lauksaimniecības akadēmiju.
Šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta
1970. gadu beigas—1980. gadi
Agrākās divas dokumentētās pirmās personas šaujamspēles bija Maze War un Spasim. Maze War bija uz uz kājām bāzēta spēle, kas atsauc atmiņā mūsdienu pirmās personas šaujamspēles. Spēles veidošana sākās 1973. gadā, un tās precīzs pabeigšanas datums nav zināms. Spasim dokumentētā debija notika Ilinoisas Universitātē 1974. gadā. Spēle bija rudimentārs kosmosa lidojuma simulators, kas tika spēlēts no 1.personas skatpunkta. Tā bija atšķirīga no mūsdienu pirmās personas šaujamspēlēm, izmantojot vienkāršu lauciņu balstītu kustību, kur spēlētājs var pārvietoties tikai no laukuma uz laukumu, un pagriezties 90 grādos. Spasim noveda pie detalizētākiem kaujas lidojumu simulatoriem un beidzot ar tanku simulatoru, kas tika veidots ASV armijai 1970. gadu beigās. Šīs spēles nebija pieejamas patērētājiem, tomēr tikai līdz 1980. gadam, kad tanku videospēle, Battlezone, tika izlaista arkādēm. Versija, kura tika izlaista 1983. gada mājas datoriem kļuva par pirmo veiksmīgo masu tirgus spēli, kam bija 1.personas skatpunkts un 3D grafika.
Jelgavas pils
Lauksaimniecības akadēmija (no 1937. gada)
Lauksaimniecības akadēmijas laboratorijas vajadzībām 1937. gadā lika pamatus jaunajam pils rietumu spārnam. Agrāko brīvo atvērumu pret pilsētu aizbūvēja ar divstāvu korpusu pēc profesora Eižena Laubes projekta, tādējādi pili noslēdzot ciešā četrstūra blokā.
Laima (nozīmju atdalīšana)
Vārdam Laima ir vairākas nozīmes:
Šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta
Agrīnās šaujamspēles no pirmās personas skatpunkta (1987—1992)
1987. gadā Atari ST datoriem izdotā MIDI Maze bija šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta. Tā norisinājās labirintā un bija līdzīga Pac-Man, izņemot to, ka bija no pirmās personas skatpunkta. Spēle bija unikāla, jo to caur MIDI saskarni varēja spēlēt tīkla daudspēlētāju režīmā ilgi pirms spēlēšana Internetā kļuva par ierastu lietu.
Jelgavas pils
Lauksaimniecības akadēmija (no 1937. gada)
1937. gada 5. septembrī Jelgavā Zemgales izstādes laikā notika 3. Pļaujas svētki, kuros Valsts prezidents Kārlis Ulmanis pili nodēvēja par Viestura piemiņas pili.
Šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta
Agrīnās šaujamspēles no pirmās personas skatpunkta (1987—1992)
Arkāžu un konsoļu izstrādātāji šajā laika veica būtisku ieguldījumu žanrā attīstībā. 1988. gada videospēle, Golgo 13: Top Secret Epizode NES, demonstrēja dažādus pirmās personas šaujamspēles līmeņus un ir ievērojama ar optisko tēmēkli aprīkoto snaipera šauteni, ar ko varēja nogalināt pretiniekus lielākā attēlumā.
Jelgavas pils
Lauksaimniecības akadēmija (no 1937. gada)
Otrā pasaules kara kauju laikā no 1944. gada jūlija līdz oktobrim pili nodedzināja un daļēji sagrāva. Pils atjaunošanas darbi tika pabeigti 1961. gadā, pēc pārbūves palicis tikai pils ārējais apveids. Tagad pilī izvietota Latvijas Lauksaimniecības universitātes administrācija un trīs no deviņām tās fakultātēm (Informācijas tehnoloģiju, Lauksaimniecības un daļēji Pārtikas tehnoloģijas)
Šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta
Agrīnās šaujamspēles no pirmās personas skatpunkta (1987—1992)
Kompānijas Id Software 1991. gada spēle Hovertank 3D bija staru mešanas tehnoloģiju pionieris, nodrošinot ātrāku spēlēšanu nekā 1980. gadu transportlīdzekļu simulatori. Vēlāk, tekstūru likšana tika ieviesta ar Ultima Underworld: The Stygian Abyss, 1992. gada lomu spēli, ko izveidoja Looking Glass Technologies, un kas izcēlās ar pirmās personas skatpunktu un tam laikam modernu grafisko dzini.
Jelgavas pils
Hercogu kapenes
Jau 1740. gadā pils cokolstāvā iekārtoja atsevišķas telpas hercogu kapeņu vajadzībām un uz tām pārvietoja mirušo valdnieku sarkofāgus no iepriekšējās, 1583. gada celtās un 1738. gadā nojauktās baznīciņas pagraba velves. 1820. gadā kapenes ierīkoja Dienvidaustrumu skvēra cokolstāvā, kur tās atrodas arī šodien.
Šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta
Popularitātes pieaugums (1992—1995)
Wolfenstein 3D (izstrādāja id Software, un izdota 1992. gadā) guva tūlītējus panākumus un parasti tiek saukta par īsto žanra aizsācēju. Tā balstījās uz iepriekšējās spēlēs attīstītu staru mešanas tehnoloģiju, lai izveidotu revolucionāru šaujamspēles šablonu, uz kuras balstās arī mūsdienu šaujamspēles no pirmās personas skatpunkta. Spēle ieviesa jaunu formulu personālo datora spēļu tirgū, kas ir veiksmīgi apvienots ar ātru tempu un ātriem refleksiem no arkādes spēlēm (piemēram, Space Invaders, Pac-Man un Altered Beast), kas nostādīja spēlētāju pret vairākiem ienaidniekiem, kas nāk arvien lielākā skaitā, ātrumā un sarežģītībā, ar pirmās personas skatpunkta tradicionālo lomu spēļu videospēlēm (piemēram, Wizardry).
Jelgavas pils
Hercogu kapenes
Pavisam kapenēs apbedīti 24 Ketleru un 6 Bīronu dzimtas pārstāvji. Apbedījumi 21 metāla sarkofāgā un 9 koka zārkos attiecas uz laika posmu no 1569. gada līdz 1791. gadam. 1973. gadā Rundāles pils muzejs uzsāka kapeņu inventarizāciju un restaurēšanu, bet kopš 1992. gada vasaras tās atvērtas apmeklētājiem.
Šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta
3D grafikas attīstība (1995—1999)
1994. gadā Sega konsolei 32X izlaida Metal head, kas bija šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta, kas izmanto pilnībā teksturētas, 3D poligonālās grafikas. Tajā pašā gadā Exact izlaida Sharp X68000 videospēli Geograph Seal, pilnībā 3D poligonālu šaujamspēli no pirmās personas skatpunkta, kurā bija daudz brīvdabas vides, nevis gaiteņu labirinti kā Wolfenstein 3D un daudzās citās iepriekšējās šaujamspēlēs no pirmās personas skatpunkta.
Neilgi pēc Duke Nukem 3D izlaišanas 1996. gadā, id Software izlaida ilgi gaidīto Quake. Tāpat kā Doom, arī Quake bija ietekmīga žanrā, ko raksturo straujas un asiņainas cīņas, bet izmanto 3D poligonālos objektus 2D spraitu vietā. Tā bija centrēta ap tiešsaistes spēlēm un piedāvāja vairākus spēļu veidus, kas joprojām atrodami mūsdienu šaujamspēlēs no pirmās personas skatpunkta.
Vislabāk pārdotā konsoles šaujamspēle no pirmās personas skatpunkta bija Goldeneye 007, kas balstās uz Džeimsa Bonda filmu un tika izlaista Nintendo 64 konsolei 1997. gadā. Spēle tika slavēta par tās atmosfēru vienspēlētāja līmeņos un labi izstrādātajām daudzspēlētāju kartēm, kā arī spēju mērķēt uz precīzu ekrāna vietu, snaipera šauteni un spēju veikt šāvienus galvā, kā arī lavīšanās elementu iekļaušanu.
1998. gadā izlaistā Tom Clancy's Rainbow Six sāka taktiskās pirmās personas šaujamspēļu žanru, kaut arī tā nebija pirmā šāda veida spēle. Tā izcēlās ar komandas spēli, reālistisku dizainu un tematiku, kuras pamatā ir terorisma apkarošana, kas prasa misijas plānošanu pirms izpildes, un spēlē ar vienu trāpījumu dažreiz pietika, lai cilvēku nogalinātu. 1999. gadā izlaistā Medal of Honor sāka Otrā pasaules kara pirmās personas šaujamspēļu izplatību.
Kompānijas Valve spēle Half-Life tika izlaista 1998. gadā, balstoties uz Quake grafisko tehnoloģiju. Lai arī sākotnēji tai netika prognozēti lieli panākumi, tā kļuva nebijuši komerciāli veiksmīga. Kaut arī iepriekšējās šaujamspēlēs no pirmās personas skatpunkta bija salīdzinoši vājš sižets, Half-Life bija spēcīgs stāstījums; spēle nepiedāvāja filmiņas, bet vienmēr saglabāja pirmās personas skatpunktu. Tajā parādījās jaunievedumi, piemēram, sabiedrotie (piedāvāts nedaudz agrāk, piemēram, Strife). Half-Life tika slavēta par tā mākslīgo saprātu, ieroču izvēli un uzmanību detaļām un, kopā ar tās turpinājumu Half-Life 2 (izlaists 2004. gadā), tiek pastāvīgi minēta kā viena no labākajiem piemēriem žanrā.
Kustības par valsts izveidi
Kustība par valsts izveidi ir process, kad noteikta teritorija vēlas izveidot savu neatkarīgu valsti. Teritorijas, kas vēlas izveidot neatkarīgu, brīvu valsti:
1989. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss
1989. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss bija pirmā UCI Pasaules kausa sezona. Sacensību kopvērtējumā uzvarēja Īrijas pārstāvis Šons Kellijs no  komandas.
1886. gads
1886. bija parastais gads, kas sākās piektdienā.
18. aprīlis
18. aprīlis ir gada 108. diena pēc Gregora kalendāra (109. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 257 dienas.
Vārda dienas
Jadviga, Laura
Leto (nozīmju atdalīšana)
Leto var būt:
Cilvēku ar šādu uzvārdu:
Petrovickis
Petrovickis (sk; sieviešu dzimtē Petrovicka (Petrovická)) ir slovāku cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Pleohroisms
Pleohroisms ir optiska vielas īpašība — krāsainā kristālā notiek divkārša gaismas laušana un gaismas stars tiek sadalīts divos staros, kuri ir polarizēti 90° grādu leņķī viens pret otru. Tā kā sadalītie gaismas stari kristālā iet nedaudz atšķirīgu ceļu nedaudz atšķirīgos ātrumos, katram no tiem notiek nedaudz atšķirīga selektīvā absorbcija. Tajā brīdī, kad šie stari atstāj kristālu, tiem jau ir atšķirīgas krāsas, kā rezultātā rodas iespaids, ka kristāls, to pagriežot dažādos virzienos, maina krāsu.
Pleohroisma īpatnības nosaka dažādu minerālu atšķirīgā kristāliskā struktūra. Dažu minerālu kristāliem ir divas krāsas vai nokrāsas — tādus kristālus sauc par dihroiskiem. Dihroisks pleohroisms biežāk novērojams minerāliem, kas pieder tetragonālajai, trigonālajai un heksagonālajai singonijām (sk. singonija). Dažiem kristāliem savukārt ir trīs krāsas — tie ir trihroiski kristāli. Trihroisks pleohroisms var būt novērojams ortorombiskās, monoklīnās un triklīnās singonijas minerāliem. Dārgakmeņus nereti cenšas slīpēt un veidot gan lai izceltu pleohroismu, gan arī lai slēptu to — atkarībā no krāsām un to pievilcības.
Pleohroisms ir ļoti noderīga īpašība minerālu noteikšanā — nereti tādi minerāli, kas citādi savā starpā ir ļoti līdzīgi, ir ar atšķirīgām pleohroisma shēmām. Šādos gadījumos izmanto minerāla plānslīpējumu, kuru mikroskopā pēta zem intensīva apgaismojuma.
Kaut neliels pleohroisms piemīt lielākajai daļai minerālu kristālu, taču tikai dažiem tas ir izteikts tādā pakāpē, lai būtu redzams ar neapbruņotu aci. Lai to novērotu, ir nepieciešams pēc iespējas liels caurspīdīgs kristāls.
Izcilākais pleohroisms novērojams šādiem minerāliem un dārgakmeņiem:
Tautas kopa "Brīvība"
Tautas kopa "Brīvība" bija politiskā partija Latvijā, kuru vadīja Gundars Valdmanis. Tā tika izveidota 6. Saeimas darbības laikā, piedaloties no dažādām partijām ievēlētiem deputātiem, kuri izveidoja parlamentāro frakciju. Partija piedalījās 7. Saeimas vēlēšanās, kurās tā ieguva 3099 balsis un 0,1%, tā nepārvarot 5% barjeru.
1987 (albums)
1987 ir igauņu dziedātājas Mari Lēnas otrais studijas albums, kas tiek laists klajā 2008. gada jūnijā.
Mazākais kopīgais dalāmais
Matemātikā par divu vai vairāk veselu skaitļu mazāko kopīgo dalāmo sauc mazāko naturālo skaitli, kas dalās ar katru no dotajiem skaitļiem bez atlikuma. Piemēram, skaitļu 6 un 15 mazākais kopīgais dalāmais ir MKD(6, 15) = 30, jo 30 dalās gan ar 6, gan 15, bet nav neviena mazāka naturāla skaitļa, kas ar tiem abiem dalītos.
Apzīmējumi
Literatūrā, kas ir latviešu valodā, skaitļu a un b mazāko kopīgo dalāmo parasti apzīmē ar MKD(a, b) vai retāk ar md(a, b). Krievu valodā lieto apzīmējumu НОК(a, b), kas ir saīsinājums no наименьшее общее кратное, bet angļu valodā visbiežāk ir sastopams apzīmējums lcm(a, b), kas ir saīsinājums no least common multiple. Skaitļu teorijā mazāko kopīgo dalāmo īsuma labad mēdz apzīmēt vienkārši ar [a, b].
Aprēķināšana
Lai atrastu skaitļu a, b > 0 mazāko kopīgo dalāmo, to reizinājumu izdala ar lielāko kopīgo dalītāju LKD(a, b), kuru var atrast ar Eiklīda algoritma palīdzību. Ja kāds no skaitļiem ir negatīvs, tad reizinājumam nepieciešams ņemt absolūto vērtību:
Piemēram, skaitļu 6 un 15 reizinājums ir 90 un to lielākais kopīgais dalītājs ir LKD(6, 15) = 3, tātad MKD(6, 15) = 90/3 = 30.
Īpašības
Operācijai MKD piemīt šādas īpašības (šeit a, b, c un m > 0 ir naturāli skaitļi):
Kopīga saucēja atrašana
Lai saskaitītu daļskaitļus ar atšķirīgiem saucējiem, saucējus nepieciešams vienādot (jeb atrast kopīgu saucēju). Kopīgais saucējs ir vienāds ar abu saucēju mazāko kopīgo dalītāju. Piemēram, daļskaitļu 1/6 un 4/9 kopīgais saucējs ir MKD(6, 9) = 18. Lai vienādotu saucējus, pirmā daļskaitļa skaitītājs un saucējs ir jāpareizina ar 18/6 = 3: bet otrā daļskaitļa skaitītājs un saucējs ir jāpareizina ar 18/9 = 2: Tagad abi saucēji sakrīt, tāpēc daļskaitļus ir viegli saskaitīt:
Perioda noteikšana
Pieņemsim, ka ir dots liels skaits flīzīšu — katra no tām garumā a vai b (naturāli skaitļi) — un no tām ir nepieciešams izveidot divas vienāda garuma rindas (katru no sava veida flīzītēm). Kāds ir īsākais iespējamais rindas garums? Skaidrs, ka pirmās rindas garums dalīsies ar a, bet otrās rindas garums — ar b. Tā kā MKD(a, b) ir mazākais skaitlis, kas dalās gan ar a, gan b, tad atbilde ir "MKD(a, b)". Var ievērot, ka šis lielums ir vienāds arī ar periodu rakstam, kuru iegūst abas flīzīšu rindas neierobežoti turpinot.
Piemēram, ja a = 6 un b = 9, tad trīs (oranžas) flīzītes garumā 6 veidos tikpat garu rindu kā divas (dzeltenas) flīzītes garumā 9. Abos gadījumos iegūtās rindas garums ir 18 un tas ir mazākais iespējamais, jo MKD(6, 9) = 18. Oranžo un dzelteno flīzīšu veidotais raksts atkārtojas ar periodu 18:
Šo ideju var nedaudz vispārināt un izteikt abstraktākā formā: ja a1, a2, a3, … un b1, b2, b3, … ir divas periodiskas virknes, kuru periodi ir attiecīgi Ta un Tb, tad pārīšu virknes (a1,b1), (a2,b2), (a3,b3), … periods ir MKD(Ta, Tb).
Tērbatas iela (Rīga)
Tērbatas iela ir Rīgas iela, Centra rajona Centra apkaimē. Tērbatas iela sākas pie Brīvības bulvāra un Merķeļa ielas krustojuma un beidzas pie Tallinas ielas. Tērbatas ielas kopējais garums ir 1790 metri. Posmā starp Elizabetes un Matīsa ielu tai ir bruģa segums, sākumā un beigās — asfalta.
Vēsture
Pirmo reizi pieminēta 1810. gada Rīgas ielu sarakstā kā Kaļķu ielas ārpilsētas pagarinājums, kas tālāk pārgāja Tērbatas lielceļā. Līdz ar pilsētas paplašināšanos 1861. gadā Kaļķu ielu pagarināja līdz Lēģera (Matīsa) ielai, 1884. gadā līdz Riepnieku (Tallinas) ielai. 1885. gadā Kaļķu ielu pārdēvēja par Tērbatas ielu.
2020. gada 15. jūlijā Tērbatas ielu uz mēnesi slēdza autotransporta satiksmei, iekārtojot pagaidu tirdzniecības un pasākumu norises vietas. Posmā no Elizabetes līdz Stabu ielas krustojumiem izvietoja puķes, krūmus un kokus pārvietojamos podos.
Apbūve
20. gadsimta sākumā vairumu priekšpilsētas koka ēku nojauca un to vietā uzcēla daudzstāvu mūra ēkas. Ielas apbūvē izceļas vairākas nacionālā romantisma stila celtnes.
Ielu savienojumi
Tērbatas iela ir savienota ar šādām ielām:
Kauja pie Dubnas (ap 1273)
1273. gada kauja pie Dubnas (Dubenas) notika 1273. gada vasarā Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā. Pirms tam Livonijas ordeņa karaspēks bija devies karagājienā uz Lietuvu, bet atceļā bija sakauts. Kaujā krita Lietuvas dižciltīgais Sukse (Suxe, Sucha), kas 1268. gadā bija pārgājis Rīgas arhibīskapijas pakļautībā un vēlējās atgūt savus īpašumus Nalsenes zemē.
Lietuvieši tai pašā vasarā no jauna iebruka Latgalē un tika sakauti pie Dubenes (Dubnas upes). Ir izteiktas domas, ka kauja notikusi vai nu pie Višķiem, vai pie Līvāniem , vai arī Dignājas tuvumā pie Daugavas Sēlijas pusē.
Atskaņu hronikas vēstījums
1273. gadā Livonijas ordeņa karaspēks iebruka Nalsenes zemē Lietuvā, kur zaudēja 15 karavīru un ar kara laupījumu atgriezās mājās. Lietuviešu karaspēks sekoja iebrucējiem un negaidīti uzbruka livoniešiem, kad tie bija apmetušies atpūtā. Tika nogalināta lielākā daļa krustnešu, arī Nalsenes kunigaitis Sukse, vien "daži kaut kā izbēga, bet vienu noķēra".
Wonder World Tour
Dziesmu saraksts
Atkārtotais izpildījums:
Kauja pie Dubnas (ap 1273)
Atskaņu hronikas vēstījums
Pēc uzvaras šajā kaujā lietuvieši vasarā atkal iebruka Livonijas ordeņa valsts teritorijā. Ordenis savāca karaspēku un devās pretī iebrucējiem. Pie Dubnas upes (Dubenâ) notika kauja, kurā krita 600 karavīri. Lietuvieši atkāpās, atstājot ķīlniekus, bet ordeņa brāļi ar laupījumu atgriezās Rīgā.
Ričards Bērds
Ričards Īvlins Bērds (dzimis Vinčestrā, Virdžīnijā, miris  Bostonā, Masačūsetsā) bija ASV virsnieks, aviators un polārpētnieks. Cēlies no prominentas Virdžīnijas dzimtas, kuras raduraksti stiepjas vēsturē līdz pirmajiem ieceļotājiem, ieskaitot leģendāro Pokahontu. Mācījies Virdžīnijas universitātē, 1912. gadā pārcēlies uz ASV Jūras spēku akadēmiju.