cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jaunie labējie
Uzskati
Pretapmelošanas līga (Anti-Defamation League) ir publicējusi to cilvēku sarakstu, kurus uzskata par jauno labējo pārstāvjiem. To skaitā ir rakstniece un raidieraksta vadītāja Bretaņa Petībouna, Mērilendas aktīvists Koltons Mervins, 2018. gada Senāta republikāņu kandidāts no Virdžīnijas Korijs Stjuarts, Proud Boys dibinātājs Gevins Makinenss, angļu blogeris Pols Džozefs Vatsons, sazvērestības teorētiķis Džeks Posobaīks, Jaunzēlandes aktīvists Kails Čepmens, Kails Preskots, Baltā nama korespondents Lukiāns Vintričs, Maiks Černovičs un Mailo Jianopuls.
Djego Godins
Djego Godins (es; dzimis ) ir Urugvajas futbolists, aizsargs, Urugvajas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada spēlē Brazīlijas A sērijas kluba Atlético Mineiro sastāvā.
Sasniegumi
Atlético Madrid
Urugvaja
Individuālie sasniegumi
Mežabrāļi
Mežabrāļi (lt, et) bija Igaunijas, Latvijas un Lietuvas nacionālie partizāni, kuri izvērsa partizānu karu pret Padomju Savienību, kad tā Otrā pasaules kara laikā okupēja Baltijas valstis. Padomju Savienība pakļāva Baltijas valstis no 1940. līdz 1941. gadam, kā arī no 1945. gada. Mežabrāļu kustība turpinājās līdz 1956. gadam. Par mežabrāļiem dēvēja arī cilvēkus, kuri ilgāku laiku bija spiesti uzturēties mežos, izvairoties no represijām, vai iesaukšanas naidīgas varas karaspēkā. Lietuvas mežabrāļi paši sevi tā nesauca. Viņi sevi dēvēja par brīvības cīnītājiem, mežiniekiem vai zaļajiem. Par mežabrāļiem literatūrā viņi tika nodēvēti vēlāk.
Darmštates priežu audze
Darmštates priežu audze ir dabas liegums Jūrmalā. Izvietojies pilsētas dienvidaustrumos starp Lielupi un autoceļu A10. Liegums izveidots 1977. gadā, lai aizsargātu īpatnēju priežu audzi, kas sēta 19. gadsimta beigās pēc vācbaltiešu mežkopja, Rīgas reģiona galvenā mežziņa Eižena Ostvalda iniciatīvas no Vācijas ievestām sēklām. Dabas liegumā priedes ir vairāk nekā 120 gadu vecas. Priežu audze ir neizdevies mēģinājums ieaudzēt Latvijas klimatiskajiem apstākļiem neatbilstošās Darmštates priedes.
Deivids Skots
Deivids Rendolfs "Deivs" Skots (David Randolph "Dave" Scott; dzimis ) ir ASV atvaļināts Gaisa spēku lidotājs, pulkvedis, NASA astronauts. Viņš bija trešais cilvēks, kurš izkāpis uz Mēness.
Dzīvesgājums
1963. gada oktobrī Deivids Skots tika uzņemts trešajā NASA astronautu grupā. Viņš gatavojās lidojumam Gemini programmā.
Deivids Skots savu pirmo kosmisko lidojumu veica 1966. gada martā kā Gemini 8 pilots kopā ar Nīlu Ārmstrongu. Lidojuma kosmosa kuģis piedzīvoja kritisku situāciju, kuras dēļ apkalpei bija nepieciešams nekavējoties atgriezties uz zemes.
1966. gada 21. martā Skotu apstiprināja par Apollo 1 dublieru apkalpes pilotu. Pēc tam, kad 1967. gada 27. janvārī starta laukumā treniņu laikā ugunsgrēkā gāja bojā Apollo 1 pamatapkalpe, lidojumu programma tika pārskatīta. 1967. gada novembrī Skots tika apstiprināts par Apollo 8 komandmoduļa pilotu, un starts bija plānots 1968. gada decembrī. Tā kā mēness modulis uz šo laiku vēl nebija gatavs, tika nolemts Apollo 8 veikt Mēness aplidojumu bez mēness moduļa, bet Skotu iecēla Apollo 9 apkalpē.
Otro kosmisko lidojumu Deivids Skots veica 1969. gada martā, esot Apollo 9 komandmoduļa pilotam. Septiņu dienu laikā Zemes orbītā tika izmēģināts mēness modulis un veikta ārpuskuģa aktivitāte.
Pēc tam Skots bija Apollo 12 dublieru apkalpes komandieris.
Trešo lidojumu kosmosā Deivids Skots veica 1971. gada jūlijā un augustā, esot Apollo 15 komandierim. Skots ar Džeimsu Irvinu veica nosēšanos uz Mēness virsmas. Trīs iziešanu laikā pirmoreiz tika izmēģināts transportlīdzeklis Lunar rover un nobraukti 28 km.
1971. gadā Skots tika apstiprināts par Apollo 17 dublieru apkalpes komandieri. Tā kā Apollo 15 astronauti nesaskaņoti bija pārdevuši markas un aploksnes, kas bija ceļojušas uz Mēnesi, NASA veica izmeklēšanu, un 1972. gadā Skots tika atcelts no treniņiem. 1975. gada martā viņš atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem, un aprīlī kļuva par Draidena Lidojumu pētījumu centra direktoru. 1977. gada 30. septembrī Skots atstāja NASA.
Hjū Everets
Hjū Everets ( - ) bija amerikāņu fiziķis, kas pirmo reizi kvantu fizikā ierosināja daudzu pasauļu interpretāciju, ko viņš pats dēvēja par "relatīvo stāvokli".
Nesagaidījis atsaucību par savu koncepciju no fiziķu sabiedrības, Everets pēc doktora grāda iegūšanas pārtrauca nodarboties ar fiziku. Vēlāk viņš pievērsās matemātikai un izstrādāja vispārinātu Lagranža reizinātāju izmantošanu operāciju izpētei, veiksmīgi pielietojot to komerciāli kā aizsardzības analītiķis un konsultants. Viņš bija precējies ar Nensiju Goru (N'ancy Everett née Gore). Viņiem bija divi bērni: Elizabete Evereta un Marks Olivers Everets, kurš kļuva par mūzikas grupas Eels līderi (frontmen). Miris 1982. gada 19. jūlijā no pēkšņas sirdslēkmes.
Zoķupe
Zoķupe ir Sasmakas ezera pieteka Talsu novadā.
Tek austrumu-ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Sasmakas ezera rietumu krastā. Zoķupi šķērso valsts autoceļš P126 (Valdgale—Roja), tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu.
Hjū Everets
Dzīve un darbība
H. Everets dzimis un audzis Vašingtonā. Viņa vecāki šķīrās, kad viņš vēl bija bērns. No septiņu gadu vecuma viņu audzināja mātes pamāte un viņas tēvs.
Pēc Prinstonas Universitātes absolvēšanas 1956. gada septembrī Everets tika uzaicināts pievienoties Pentagona jaunizveidotajai ieroču sistēmu novērtēšanas grupai (Weapons Systems Evaluation Group - WSEG), kuru pārvaldīja Aizsardzības analīzes institūts (Institute for Defense Analyses). 1957. gadā viņš kļuva par WSEG Fizikas un matemātikas zinātņu nodaļas direktoru. Pēc īsa pārtraukuma, lai Prinstonā aizstāvētu disertāciju par kvantu teoriju, Everets atgriezās WSEG un turpināja savus pētījumus, no kuriem lielākā daļa joprojām ir klasificēti. Viņš strādāja pie dažādiem pētījumiem par Minuteman raķešu projektu, kas tolaik tika uzsākts, kā arī pie ietekmīga pētījuma par lielo kodolieroču kampaņu izplatību un ietekmi (The Distribution and Effects of Fallout in Large Nuclear Weapon Campaigns). Cf. Dr. Linus Pauling Nobel Peace Prize 1962 lecture (and reprinted in Peace by Frederick W. Haberman, Irwin Abrams, Tore Frängsmyr, Nobelstiftelsen, Nobelstiftelsen (Stockholm), published by World Scientific, 1997 ISBN 981-02-3416-3), delivered on December 11, 1963, in which he mentioned the work by Pugh and Everett regarding the risks of nuclear profliferation and even quoted them from 1959. Pauling said: "This is a small nuclear attack made with use of about one percent of the existing weapons. A major nuclear war might well see a total of 30,000 megatons, one-tenth of the estimated stockpiles, delivered and exploded over the populated regions of the United States, the Soviet Union, and the other major European countries. The studies of Hugh Everett and George E. Pugh [21], of the Weapons Systems Evaluation Division, Institute of Defense Analysis, Washington, D.C., reported in the 1959 Hearings before the Special Subcommittee on Radiation, permit us to make an estimate of the casualties of such a war. This estimate is that sixty days after the day on which the war was waged, 720 million of the 800 million people in these countries would be dead, sixty million would be alive but severely injured, and there would be twenty million other survivors. The fate of the living is suggested by the following statement by Everett and Pugh: 'Finally, it must be pointed out that the total casualties at sixty days may not be indicative of the ultimate casualties. Such delayed effects as the disorganization of society, disruption of communications, extinction of livestock, genetic damage, and the slow development of radiation poisoning from the ingestion of radioactive materials may significantly increase the ultimate toll.' ..."
1959. gada martā un aprīlī Everets apmeklēja Kopenhāgenu, lai tiktos ar Kopenhāgenas kvantu mehānikas interpretācijas "tēvu" Nīlsu Boru. Vizīte bija pilnīgi neveiksmīga; Everets nespēja pavēstīt savu galveno ideju, ka Visumu teorētiski var aprakstīt ar objektīvi pastāvošu universālu viļņu funkciju (kas nepakļaujas sabrukumam); Bora un citu Kopenhāgenas zinātnieku skatījumā tā bija vienkārši ķecerība. Taču Kopenhāgenā viņš sāka strādāt pie jaunas idejas — izmantot vispārinātus Laganža reizinātājus matemātiskai optimizācijai.
1983. gada 19. jūlijā, 51 gada vecumā Everets nomira ar sirdslēkmi. Būdams pārliecināts ateists, viņš bija lūdzis, lai viņa mirstīgās atliekas pēc viņa nāves tiktu iznīcinātas. Evereta sieva vairākus gadus saglabāja viņa pelnus urnā, pirms izpildīja šo lūgumu.
Jesperi Kotkaniemi
Jesperi Kotkaniemi (dzimis ) ir somu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2019) Kotkaniemi spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Monreālas "Canadiens" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Kotkaniemi uzsāka 2017.—18. gada sezonā, to aizvadot SM līgas vienībā Pori "Assat". Atzīmējoties ar 29 rezultativitātes punktiem 59 spēlēs, Kotkaniemi bija viens no rezultatīvākajiem komandas spēlētājiem. Pēc sezonas beigām uzbrucēju ar augsto trešo numuru NHL draftā izvēlējās Monreālas "Canadiens", ar kuru nepilnas divas nedēļas vēlāk noslēdza līgumu. Kotkaniemi izcīnīja vietu komandas pamatsastāvā, savu NHL debiju aizvadot 2018. gada 3. oktobrī. Debijas sezonā Kotkaniemi guva 34 punktus 79 spēlēs.
Tojātu upīte
Tojātu upīte (augštecē arī Ingas strauts) ir Abavas labā krasta pieteka Talsu novada Abavas pagastā. Sākas kā novadgrāvis Ingas purvā ziemeļaustrumos no Sabiles, tek dienvidu virzienā pa Abavas senlejas nogāzi. Upes gultne augšptecē regulēta, lejtecē šķērso autoceļu P130. Upes kreisajā krastā pie Drubazām atrodas arheoloģijas piemineklis Tojātu apmetne.
Horodišče
Horodišče var būt:
Bistre
Bistre (cz) ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Svitavu apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1200. gadā. Ilgu laiku atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Čikāgas "Cubs"
Čikāgas "Cubs" (en) ir profesionāls beisbola klubs, kas ir bāzēts Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1976. gadā kā Čikāgas "White Stockings". "Cubs" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Nacionālās līgas Centrālajā divīzijā. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis trijās Pasaules sērijās. Klubs savas mājas spēles aizvada Wrigley Field stadionā.
"Cubs" ir viena no divām MLB komandām, kas bāzējas Čikāgā. Otra ir "White Sox".
OMON (Krievija)
OMON (ru – 'Īpašo mērķu mobilā vienība') ir Krievijas Nacionālās gvardes īpašo policijas vienību sistēma. Agrāk tā darbojās PSRS Iekšlietu ministrijas un Krievijas Iekšlietu ministrijas struktūrās. Tā tika dibināta 1988. gada 3. oktobrī kā padomju milicijas īpašo spēku vienība, un tai ir bijusi nozīmīga loma vairākos militāros konfliktos Padomju Savienības sabrukuma laikā un pēc tā.
OMON ir daudz lielāka un pazīstamāka nekā SOBR, kas ir cita Krievijas Nacionālās gvardes speciālās policijas nodaļa. Mūsdienu kontekstā OMON kalpo kā kārtības policijas vienības vai kā žandarmērijai līdzīgi paramilitārie spēki. OMON vienības pastāv arī Baltkrievijā, Kazahstānā, Tadžikistānā un citās pēcpadomju valstīs. Tomēr dažas postpadomju vienības ir mainījušas nosaukumus un akronīmus.
2016. gada 5. aprīlī OMON kļuva par daļu no jaunizveidotās Krievijas Nacionālās gvardes, izbeidzot savu pastāvēšanu Krievijas Iekšlietu ministrijas sastāvā.
Vēsture
Padomju OMON pirmsākumi ir meklējami 1979. gadā, kad, gatavojoties 1980. gada vasaras olimpiskajām spēlēm Maskavā, tika izveidota pirmā padomju milicijas taktiskā vienība, lai nepieļautu tādus teroristiskus incidentus kā Minhenes slaktiņš 1972. gada vasaras olimpisko spēļu laikā. Vēlāk vienību bija paredzēts izmantot ārkārtas situācijās, piemēram, augsta riska arestu, ķīlnieku krīžu un terora aktu gadījumos.
Pašreizējā OMON sistēma ir šīs grupas pēctecis, un tā tika izveidota 1988. gada 3. oktobrī Maskavā ar nosaukumu "Milicijas īpašo uzdevumu vienība". Speciālo milicijas vienību sastāvā bieži vien bija bijušie padomju armijas karavīri un Afganistānas kara veterāni. OMON vienības tika izmantotas kā nekārtību milicija, lai kontrolētu un apturētu demonstrācijas un huligānismu, kā arī reaģētu ārkārtas situācijās, kas saistītas ar vardarbīgiem noziegumiem. Vēlāk vienības sāka pildīt plašāku milicijas uzdevumu klāstu, tostarp ielu patrulēšanas pasākumus un pat paramilitāras un militāras operācijas.
Pēc Krievijas 2011. gada policijas reformas Krievijas OMON vienības tika pārdēvētas par Atsevišķo uzdevumu vienībām (KON), bet OMSN (SOBR) - par Speciālo uzdevumu vienībām (KSN). Tika paziņots, ka Krievijas reģionos tiks izveidoti arī Ātrās izvietošanas īpašo uzdevumu centri, kuros tiks iekļautas reģionālās OMON un OMSN vienības. Būtībā visas policijas īpašās nozīmes vienības tika apvienotas Iekšlietu ministrijas Operatīvo specvienību un KF IeM Aviācijas spēku centra kopīgā pakļautībā.
2012. gada janvārī Krievijas OMON tika pārdēvēta no "Milicijas īpašo mērķu vienība" (ru) uz "Īpašo mērķu mobilā vienība" (ru), saglabājot saīsinājumu OMON.
2016. gadā OMON kļuva par daļu no jaunizveidotās Krievijas Nacionālās gvardes, izbeidzot savu pastāvēšanu Krievijas Iekšlietu ministrijas sastāvā.
Karalienes Elizabetes Zeme
Karalienes Elizabetes Zeme ir apgabals Britu Antarktiskās teritorijas dienvidos, Antarktīdā uz Austrumantarktīdas un Rietumantarktīdas robežas. Aizņem sektoru no Ronnes un Filhnera šelfa ledājiem ziemeļos līdz Dienvidpolam. Ziemeļaustrumos robežojas ar Kotsu Zemi, rietumos un ziemeļrietumos — ar Elsvērta Zemi un Mērijas Bērdas Zemi. Lielāko daļu teritorijas aizņem Polārais plato un Rietumantarktīdas ledus vairogs, bet teritorijas vidusdaļu — Pensakolas kalni.
Līdz tam vārdā nenosauktai 437 000 km² lielai Antarktīdas teritorijas daļai nosaukums tika piešķirts 2012. gada 18. decembrī, "kā pienācīga cieņa Viņas Majestātes valdīšanas dimanta jubilejas gadā". Nosaukumu piešķīra Britu Ārlietu ministrija, attiecinot to uz tās pārvaldījumā esošās Britu Antarktiskās teritorijas dienvidu daļu.
The Silent Child
The Silent Child ir 2017. gada britu zīmju valodas īsfilma. Filmas režisors ir Kriss Overtons, scenārija autore un galvenās lomas atveidotāja ir Reičela Šentone. Filmā stāstīts par Libiju — kurlu četrgadīgu meiteni, kas dzīvo klusu dzīvi, līdz viņas dzīvē ienāk sociālā darbiniece, ko atveido Šentone, kas māca Lībiju komunicēt ar zīmju valodas palīdzību. Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā īsfilma".
Ķīnas hokeja izlase
Ķīnas hokeja izlase (vienkāršotā ķīniešu: 中国 国家 冰球队, tradicionālā ķīniešu: 中国 国家 冰球队, pinyin: Zhongguo Guójiā Bīngqiú DUI) ir nacionālā hokeja izlase Ķīnā, ko regulē Ķīnas ledus hokeja federācija. Pašlaik ieņem 26. vietu pasaules valstu hokeja izlašu rangā. 2023. gadā tā bija iedalīta IIHF Pasaules čempionāta IB divīzijā.
Marhaneca
Marhaneca (uk) ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas dienvidos, Dņipropetrovskas apgabalā. Izvietojusies apgabala dienvidos Kahovkas ūdenskrātuves labajā krastā 114 km no apgabala centra Dņipro. Marhanecas pilsētas padomei pakļauts Marjivkas pilsētciemats un Maksimivkas ciems.
1880. gadā netālu no Horodiščes (Городище) ciema vietējie iedzīvotāji atklāja mangāna rūdu iegulas, ko vēlāk ģeologi apstiprināja par pasaulē lielākajām mangāna atradnēm. 1886. gadā ierīkota pirmā šahta. 1926. gadā Horodišče tiek pārdēvēta par Kominternu (Комінтерн), bet 1938. gadā tai pievienoti vēl vairāki ciemati, piešķirtas pilsētas tiesības un pārdēvēta par Marhanecu (uk — ‘mangāns’).
Termīti
Termīti (Termitoidae) ir sociālu kukaiņu grupa, kas vēl nesenā pagātnē tika sistematizēta kā termītu kārta (Isoptera), bet mūsdienās saskaņā ar jaunākajiem atklājumiem tā tiek sistematizēta prusaku kārtā (Blattaria) kā termītu virsdzimta. Termītiem izšķir 4000 sugas, no kurām apmēram 2800 ir aprakstītas un klasificētas 7 dzimtās.
Termītus Austrālijā sauc par baltajām skudrām, lai gan ar skudrām termītiem ir attāla radniecība. Līdzīgi kā skudrām, daļai bišu un lapsenēm termītiem ir sīki izstrādātas sociālās struktūras. Dažādi darbi ir sadalīti starp atšķirīgiem indivīdiem, kuri ir speciāli pielāgoti noteiktām darbībām. Termīti pamatā barojas ar mirušu augu daļām, visbiežāk ar kokšķiedru, nokritušām lapām un augsni. Apmēram 10% no 4000 sugām tiek uzskatīti par kaitēkļiem, kas rada nopietnus bojājumus ēku konstrukcijām, labības krātuvēm un mežu audzēm.
Lielākā daļa termītu sugu mājo tropu un subtropu reģionos. Šiem kukaiņiem ir milzīga ekoloģiskā loma, pārstrādājot mirušo koku un augu daļas.
Reproduktīvie termīti
Mātīti, kas ir izlidojusi, sapārojusies un kas dēj olas, sauc par termītu karalieni. Un tēviņu, kas ir izlidojis, sapārojies un uzturas karalienes tuvumā, sauc par termītu karali. Ilgu laiku valdīja uzskats, ka vienu saimi vada monogāms pāris. Tomēr pēdējo gadu ģenētiskie pētījumi pierādījuši, ka šī hipotēze ir maldīga. Diezgan bieži termītu kolonijā dzīvo vairāki reproduktīvie pāri.
Pirmajai karalienei ir ļoti liela olu dētspēja. Ir sugas, kas spēj milzīgos apmēros palielināt vēdera dobumu. Katrā ādas maiņas laikā mātītei nāk klāt vēl viens "olu dēšanas komplekts". Attīstīta karaliene spēj izdēt 2000 olas dienā. Vēdera dobums ir tik liels, ka kopējais ķermeņa garums palielinās vairākas reizes, tādējādi karalienes spēja kustēties ir apgrūtināta. Tai ir nepieciešami darba termīti, kas to apkalpo. Karalis pēc pirmās sapārošanās arī nedaudz paaugas lielāks. Visu mūžu tas pārojas tikai ar savu karalieni. Tā ir termītu lielākā atšķirība no skudrām. Skudru tēviņš sapārojas ar mātīti tikai vienu reizi un drīz pēc pārošanās mirst, bet mātīte noglabā vīrišķās gametas un spēj dēt apaugļotas olas visu mūžu pēc vienas pārošanās.
Spārnotie termīti jeb reproduktīvie termīti ir vienīgie, kuriem ir labi attīstītas acis. Lai gan dažu sugu darba termītiem un kareivjiem arī ir daļēji attīstītas acis. Termīts, kurš, augot un attīstoties par spārnotu termītu, nenobeidz pilnu metamorfozi, kļūst par darba termītu un par "rezerves" reproduktīvo termītu. Šāds līdz galam neattīstījies termīts nepieciešamības gadījumā spēj pabeigt pilnu metamorfozi un aizvietot, piemēram, mirušo karalieni. Dažām sugām, mirstot pirmajai karalienei, attīstās vairākas jaunas karalienes vienlaicīgi.
Reģionos, kuros ir izteikta sausā sezona, spārnoto termītu spiets pamet ligzdu drīz pēc tam, kad iesākas lietus sezona. Citos reģionos spieta izlidošana var notikt visu gadu, bet citos pavasarī un rudenī. Termīti ir samērā slikti lidotāji, parasti tie ļaujas vējam. Drīz pēc nosēšanās piemērotā vietā termīti zaudē spārnus. Nonākuši uz zemes, tie sapārojas un sāk būvēt jaunu ligzdu vai nu mitrā kokā, vai zemē.
Darba termīti
Darba termīti veic visus saimes izdzīvošanai nepieciešamos darbus: sagādā barību, noglabā barību, rūpējas par jauno termītu paaudzi un ligzdas būvniecību. Turklāt darba termīti specializējas uz kādu konkrētu darbu veikšanu. Saimē tā ir visdaudzskaitlīgākā termītu grupa. Tā ir atbildīga arī par barības pārstrādāšanu un celulozes sagremošanu, un pārējo saimes termītu pabarošanu. Tas tiek paveikts divos veidos. Visām termītu dzimtām, izņemot termītu dzimtu (Termitidae), zarnu traktā atrodas flagellu protisti, kas palīdz sagremot celulozi. Toties termītu dzimtas sugas, kas sastāda 60% no visiem termītiem, flagellas ir zaudējušas, un celulozes sagremošanu daļēji veic prokarioti. Turklāt paša termītu zarnu trakts izdala celulozes fermentus, kas sašķeļ celulozi. Lai gan nav zināms, vai termīti spētu sagremot celulozi, ja tiem nebūtu simbioze ar zarnu trakta vienšūņu organismiem, vai arī mikroorganismi termītiem ir vajadzīgi, lai ražotu fermentu. Darba termīti baro pārējos termītus ar substanci, kas veidojas pēc augu vai koka sagremošanas. Barības nodošana notiek vai nu no mutes vai anālās atveres. Šo procesu, kad viens saimes loceklis baro otru, sauc pat trofallaksi, tas ir svarīgākais process kolonijas izdzīvošanā.
Termītu kareivji
Termītu kareivjiem ir gan anatomiska, gan uzvedības specifikācija. Tie ir spēcīgi un bruņoti. Kareivju galvenais uzdevums ir aizsargāt ligzdu pret skudru iebrukumiem. Kareivju proporcijas un izmērs ir dažāds gan vienas kolonijas saimē, gan starp dažādām sugām. Daudziem kareivjiem žokļi ir tik ļoti palielināti, ka tie nespēj paši vairs paēst. Līdz ar to darba termīti tos baro. Termītu dzimtas deguntermītu apakšdzimtas (Nasutitermitinae) kareivjiem ir ragam līdzīgs snīpis, caur kuru tie izdala indīgu šķidrumu. Toties pazemes termītu dzimtas kareivjiem uz pieres atrodas vienkārši atvērumi, caur kuriem izdalās indīgais aizsardzības šķidrums. Daudzas sugas vienu no otras var atšķirt tikai pēc kareivju izskata un tam piemītošām īpašībām. Sausā koka termītu dzimtas (Kalotermitidae) karavjiem galvas var būt tik lielas, ka ar tām var nobloķēt ligzdas šaurās ejas. Termītu kareivji parasti ir akli, bet dažās dzimtās, īpaši mitrā koka termītu dzimtas (Termopsidae) sugu kareivjiem, kas attīstās no reproduktīvo termītu "līnijas", var būt daļēji attīstītas acis.
Parasti ejā viens aiz otra nostājas vairāki kareivji. Ja pirmais kareivis krīt, tad nākamais turpina cīņu. Gadījumos, kad ejā veidojas paplašinājums, kas ir lielāks nekā kareivja galva, termīti organizējas līnijās un grupās ap iebrucēju, to kožot vai apšļācot ar indīgu šķidrumu. Šie kareivji burtiskā nozīmē sevi ziedo ligzdas drošībai un cīnās līdz nāvei, jo darba termīti steidzas salabot eju, un kareivji vairs nespēj atgriezties ligzdā. Vēl viena pašuzupurēšanās forma, kas sastopama starp termītiem, piemīt Dienvidaustrumāzijas sugai Globitermes sulphureus. Šīs sugas kareivji sevi ziedo, izdalot biezu, dzeltenu šķidrumu, kas, kontaktējoties ar gaisu, kļūst ļoti lipīgs. Skudras vai kādi citi kukaiņi, kas cenšas ieņemt ligzdu, vienkārši ielīmējas šķidrumā.
Barība
Termīti pamatā tiek grupēti pēc tā, ar ko tie barojas. Galvenās grupas ir pazemes termīti, kas barojas ar augsni, termīti, kas barojas ar sausu koku vai mitru koku, vai zāli. Cilvēku sabiedrībai kaitīgākie termīti ir tie, kas barojas ar augsni un sausu koku. Šie termīti pamatā ir tie, kas sagrauj ēkas un konstrukcijas. Visi termīti barojas ar celulozi. Tā ir bagāts enerģijas avots, ko var novērot, piemēram, sadedzinot koku. Tomēr celulozi ir grūti sagremot. Termīti ir atkarīgi no dažādiem mikroorganismiem savā zarnu traktā, lai varētu sagremot un izmantot celulozi. Mikroorganismi nodrošina termītus ar nepieciešamajiem fermentiem. Augstāk attīstītie termīti, īpaši sugas no termītu dzimtas (Termitidae), spēj nepieciešamos fermentus radīt paši. Tomēr arī šie termīti ir atkarīgi no dažādām baktērijām savā zarnu traktā. Termītu zarnu baktērijas ir tuvu radniecīgas kokēdājprusaku zarnu baktērijām, kas liecina, ka termīti ir cēlušies no prusakiem. Dažas termītu sugas barojas ar Termitomyces ģints sēnēm, apkopjot un uzturot savu sēņu "dārziņu".
Termītu ligzdas virszemes būve
Termītu virszemes ligzdas atgādina kalnus un būves. Tās sarunu valodā bieži sauc par "termītu kalniem" vai "termītu mājām". Tropu savannā virszemes ligzdas var būt ļoti lielas. Lielākās var sasniegt 9 metru augstumu. Šādas augstas termītu ligzdas var novērot Āfrikā, bet arī citās savannās tās ir sastopamas. Visbiežāk ligzdas ir 2 —3 metrus augstas. To forma atgādina amorfu katedrāli vai konusu. Virszemes ligzdas parasti tiek būvētas krūmājos, skrajā mežā vai garā zālē. Neskatoties uz amorfo formu, dažādu sugu termītu saimes var atšķirt pēc to ligzdas izskata.
Ligzdām reizēm ir ļoti māksliniecisks vai dabīgu akmeni atgādinošs izskats. Piemēram kompasa termītiem (Amitermes meridionalis) ligzda izskatās kā ķīlis ar garu asi, kas orientēta ziemeļu-dienvidu virzienā. Šī īpatnība ir devusi vārdu šiem termītiem — kompasa termīti. Ligzdas forma ir cieši saistīta ar ligzdas termoregulāciju. Ķīļa smailais gals ir orientēts uz dienvidiem pret sauli, bet platākā mala vienmēr atrodas ēnā. Tādējādi šie termīti spēj atrasties virs zemes visu dienu, kamēr citas sugas slēpjas dziļi pazemē. Kompasa termīti spēj dzīvot sausākās vietās, salīdzinot ar citām sugām, kurām lietus sezonā dēļ vietas izvēles draud noslīkšana. Virszemes gaisa tuneļi nodrošina gaisa apmaiņu un cirkulāciju ligzdā zem zemes. Lai kontrolētu gaisa apmaiņu, tuneļu konstrukcijas var būt samērā sarežģītas. Termīti iegulda lielu enerģiju un pūles, lai savā ligzdā izveidotu noteiktu temperatūras līmeni, kas diennakts laikā svārstās pavisam nedaudz (plus vai mīnus 1 °C). Tas ir nozīmīgi gan jaunās paaudzes attīstībai, gan sēņu dārziņu uzturēšanai.
Dažos Austrālijas vai Āfrikas savannas reģionos ainavā izteikti dominē termītu virszemes būvju silueti. Piemēram, Zambijā savannā ir tāds reģions, kurā uz 1 hektāru var redzēt apmēram 100 vienu metru platas termītu ligzdas un starp tām ir viena ligzda, kas ir 25 metrus plata. Šis apgabals ir redzams pat satelītuzņēmumos no kosmosa.
Koka konstrukciju bojājumi
Tā kā daudzas termītu sugas barojas ar kokšķiedru, tās var nodarīt nopietnus bojājumus ēku koka konstrukcijām. Termītu ieradums slēpties rezultējas ar to, ka cilvēks tos bieži pamana tikai tad, kad konstrukcija jau ir spēcīgi bojāta. Ja termīti ir ienākuši ēkā, tie neaprobežojas tikai ar koka ēšanu. Tie ēd arī papīru, drēbes, paklājus un citus materiālus, kas satur celulozi. Turklāt cilvēku pēdējo gadu mobilitāte ir veicinājusi arī termītu mobilitāti. Termīti kopā ar cilvēkiem pārceļo no kontinenta uz kontinentu. Turklāt jaunajās vietās to darbība var būt daudz postošāka, jo jaunajā vidē trūkst tiem dabīgo ienaidnieku. Daudzās valstīs termītus uzskata par kaitēkļiem.
Termīti cilvēku pārtikā
Daudzās kultūrās pārtikā izmanto termītus, īpaši spārnotos termītus. Tie ir augstvērtīgs olbaltumvielu un tauku barības avots. Tie labi sagremojas, un ceptiem termītiem piemīt riekstu garša. Sākoties lietus sezonai, tos ir ļoti viegli salasīt. Termītus pārtikā izmanto Rietumāfrikā, Centrālāfrikā un Āfrikas dienvidos. Termīti spieto un sēžas uz tīkliem, kuri novietoti zem iedegtām elektriskajām spuldzēm. Termīti nomet spārnus, kurus nopurina vējā. Termītus ber uz karstas pannas un viegli apcep, lai kļūst nedaudz kraukšķīgi. Cepšanai taukvielas netiek izmantotas, jo paši termīti satur daudz tauku. Termītus ēd arī Indonēzijā.
Termītu ekoloģiskā nozīme
Tā kā termīti pārtiek no mirušām lapām un koku daļām, tie attīra savannu, tādējādi samazinot Āfrikas ugunsgrēku izplešanās draudus. Salīdzinoši Āfrikas savannas ugunsgrēki vienmēr ir mazāk postoši nekā Austrālijas un ASV ugunsgrēki.
Sidraks
Sidraks (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 200 punktus, izcīnot 106. vietu.
Gorodišče
Gorodišče var būt:
Dravnieks (uzvārds)
Dravnieks (sieviešu dzimtē Dravniece) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Žulniekvalks
Žulniekvalks (arī Žulnieku valks, Žuļļaku valks) ir Rīgas līcī ietekoša upe Talsu novadā.
Tek ziemeļrietumu-rietumu virzienā. Ietek Rīgas līcī Kaltenē. Lielākā pieteka - Kampargrāvis. Žulniekvalku šķērso valsts autoceļš P131 (Tukums—Ķesterciems—Mērsrags—Kolka), tās krastos atrodas Kaltene.
2015. gada Giro d'Italia
2015. gada Giro d'Italia bija 98. reize, kad notika šīs sacensības. Tās sākās 9. maijā Sanlorenco al Marē ar 17,6 kilometrus garu komandu braucienu un noslēdzās 31. maijā Milānā ar 185 kilometru garu līdzenumu posmu. Tās bija piecpadsmitās sacensības 2015. gada UCI World Tour kalendārā.
Komandas
Visas 17 UCI ProTeam komandas tika automātiski ielūgtas un tām bija obligāti jāpiedalās sacensībās; papildus tika ielūgtas vēl piecas komandas.
* : Ielūgtās UCI Pro Continental komandas
Valērijs Ņičuškins
Valērijs Ņičuškins (dzimis 1995. gada 4. martā) ir profesionāls krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2022) Ņičuškins spēlē NHL kluba Kolorādo "Avalanche" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru uzbrucējs uzsāka 2012.—13. gada sezonā, kad veiksmīgi debitēja KHL kluba Čeļabinskas "Traktor" sastāvā. Ņičuškins kā līgas labākais debitants ieguva Alekseja Čerepanova balvu, kā arī tika atzīts gan par janvāra, gan arī februāra un marta labāko jauno līgas spēlētāju, kopā ar komandu sasniedza Gagarina kausa finālu.
Pēc tam, kad Dalasas "Stars" 2013. gada NHL draftā izvēlējās Ņičuškinu ar augsto 10. numuru, jūlijā hokejists ar komandu noslēdza trīs gadu līgumu. 2013.—14. gada sezonu "Stars" rindās uzbrucējs noslēdza ar 34 punktiem, kas arī ir Ņičuškina rezultatīvākā NHL sezona. Pēc līguma noslēgšanās, 2016. gada septembrī atgriezās KHL, pievienojoties Maskavas CSKA. 2018. gada jūlijā atgriezās "Stars" sastāvā, nākamajā sezonā gan tās rindās ne reizi negūstot vārtus. Vasarā "Stars" izpirka Ņičuškina līguma pēdējo gadu, savukārt 2019. gada augustā hokejists noslēdza līgumu ar Kolorādo "Avalanche".
Krievijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2013. gada Pasaules čempionātā junioriem, tajā kopā ar izlasi izcīnot bronzas medaļas. Bronzas medaļas spēlē tieši Ņičuškins bija tas, kurš mača pagarinājumā guva uzvaras vārtus Krievijas izlases labā.
Krieviņš (uzvārds)
Krieviņš (sieviešu dzimtē Krieviņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mikus Skruzītis
Mikus Skruzītis jeb Skruzīšu Mikus (1861—1905) bija latviešu etnogrāfs un folklorists. Nodarbojies ar rakstniecību un Sēlijas etnogrāfisko materiālu vākšanu. Iesūtījis Krišjāņa Barona "Latvju dainām" 235 tautasdziesmas no Neretas, Ērberģes un Sunākstes. Viens no pirmajiem latviešu tautastērpu pētniekiem. Latviešu literārās biedrības loceklis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1861. gada 7. februārī Jaunjelgavas apriņķa Neretas pagasta "Stanānu" saimnieka mājās. Mācījās Neretas draudzes ķesterskolā, Jēkabpils apriņķa skolā (1874–1876) un Jelgavas reālskolā, pēc kuras beigšanas bija mežkunga palīgs un rakstvedis. Studēja arhitektūru, dabaszinības un ķīmiju Rīgas Politehniskajā augstskolā (1884–1890), kur bija latviešu studentu korporācijas „Selonija” loceklis un darbojās Rīgas Latviešu biedrības Zinības komisijā. 1888. gadā Skruzītis sastādīja III Vispārējo latviešu dziedāšanas svētku izdevumu „Vadonis pa Rīgu III vispārējos dziedāšanas svētkos”. 1889. gadā par darbu “Sēļi – Kurzemes augšgala senči” viņš ieguva Maskavas latviešu pulciņa iedibināto Jāņa Reinberga prēmiju.
Pēdējos dzīves gadus pavadīja dzimtajos Neretas „Stanānos” pie mātes un māsas. Miris 1905. gada 10. februārī 44 gadu vecumā.
Happy Endings
Happy Endings ir 2005. gada drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Dons Rūss. Galvenās lomas atveido Toms Ārnolds, Džese Bredfords, Bobijs Kanaveils, Stīvs Kūgans, Lora Derna, Līza Kudrova, Megija Jillenhola un Džeisons Riters. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā tiek sekots līdzi Losandželosas vidējās klases iedzīvotāju grupai, lai izveidotu asprātīgu skatījumu uz dzīvi, tās neparedzamību un mīlestību.
Apakšmutes
Apakšmutes, apakšmutu ģints (Chondrostoma) ir sapalu dzimtas (Leuciscidae) ģints, kas apvieno 20 saldūdens zivju sugas. Tās sastopamas Eiropā un Āzijā. Dažām sugām ir ļoti ierobežota izplatība, dažas endēmās sugas mūsdienās ir ļoti retas un vismaz viena no šīm sugām (Škodras apakšmute ) ir izmirusi. Ķermenis apakšmutēm ir slaids, šķērsgriezumā ieapaļš. Mute vērsta uz leju.
Latvijā
Latvijā līdz šim nav konstatēta neviena apakšmutu ģints suga, bet, iespējams, viena suga — apakšmute (Chondrostoma nasus) — arī mājo mūsu upēs, tā kā šī suga sastopama Lietuvā un Baltkrievijā, ar kurām Latvijai ir kopēji vairāki lielo upju baseini. Baltkrievijā tā ir parasta suga, bet Lietuvā reta.
Surzā
Surzā (fr) bija franču vingrotājs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vingrošanas individuālajā daudzcīņā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 196 punktus, izcīnot 108. vietu.
Helmars Eijelfsons
Sasniegumi
Rosenborg
Vienīgā fotogrāfija
"Vienīgā fotogrāfija" ir 2008. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisore ir Brigita Eglīte.
Sižets
Daudziem ir ļoti labi zināma Viļa Rīdzenieka uzņemtā fotogrāfija, kurā iemūžināta Latvijas valsts proklamēšana 1918. gada 18. novembrī. Tomēr tajā pašā laikā par šo brīdi paliek daudz neatbildētu jautājumu - kāpēc valsts proklamēšana iemūžināta tikai vienā fotogrāfijā? Kas notika šī pasākuma laikā?
Filma mēģina izprast V. Rīdzenieka uzņemtās fotogrāfijas vēsturi, parādot diennakti, kuras laikā sarežģītos apstākļos tika nodibināta Latvijas valsts.
Eglīte (uzvārds)
Eglīte (vīriešu dzimtē Eglītis) ir latviešu cilmes uzvārds, kas radies no vārda „egle” pamazināmās formas. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Sinsinati "Reds"
Sinsinati "Reds" (en) ir profesionāls beisbola klubs, kas ir bāzēts Sinsinati, Ohaio štatā, ASV. Tas ir dibināts 1881. gadā kā Sinsinati "Red Stockings". "Reds" spēlē Augstākās beisbola līgas (MLB) Nacionālās līgas Centrālajā divīzijā. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis piecās Pasaules sērijās. Klubs savas mājas spēles aizvada Great American Ball Park stadionā.
Vācietis (nozīmju atdalīšana)
Vācietis var būt:
Gvano salu akts
Gvano salu akts (en) ir Amerikas Savienoto Valstu federālais likums (pieņemts ), kas ļāva ASV pilsoņiem iegūt valdījumā salu ar gvano depozītiem, lai arī kur tās atrastos, gadījumos, ja sala ir neapdzīvota un neatrodas citas valsts jurisdikcijā. Šis likums arī deva tiesības ASV prezidentam lietot militāru spēku, lai aizsargātu valsts intereses šajās situācijās un salās nodibinātu ASV krimināllikuma jurisdikciju.
1840. gados gvano kļuva par svarīgu stratēģisku resursu, jo to izmantoja šaujampulvera ražošanā un kā mēslojumu lauksaimniecībā. 1855. gadā tika atklātas bagātīgas gvano iegulas vairākās neapdzīvotās Klusā okeāna salās. ASV Kongress pieņēma Gvano salu aktu, lai piekļūtu šiem resursiem.
Akts ļāva šīs salas iegūt ASV īpašumā, bet neuzlika par pienākumu saglabāt šo īpašumu gadījumos, kad gvano rezerves ir izsmeltas. Tas arī nenoteica, kādam jākļūst salu statusam, kad salas tiek pamestas.
Intensīvas gvano ieguves periodā, pamatojoties uz šo aktu, par ASV īpašumu kļuva vairāk kā simts salas Klusajā, Atlantijas okeānā un Karībū jūrā. Līdz mūsu dienām ASV īpašumā kā teritorijas ar speciālu statusu (neinkorporētās un neorganizētās teritorijas — unincorporated, unorganized territory) saglabā astoņas teritorijas, bet divās no tām — Palmiras atolā un uz Kingmena rifa gvano nekad nav iegūts. Šīs teritorijas statistiski tiek apvienotas ASV Mazajās Aizjūras Salās:
Baltvēderis
Baltvēderis jeb Eirāzijas baltvēderis, arī švūkšķis (Anas penelope) ir pīļu dzimtas (Anatidae) ūdensputns, kas pieder meža pīļu ģintij (Anas). Tam ir plašs izplatības areāls Vecajā pasaulē, bet ziemas periodā tas migrācijā sasniedz Ugandu Āfrikā un Jaungvineju, bet reizēm mēdz ieklejot Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā. Neskatoties uz plašo izplatības areālu, ģeogrāfisko variāciju baltvēderim nav. Tā tuvākais radinieks ir Ziemeļamerikā dzīvojošais Amerikas baltvēderis (Anas americana).
Izplatība
Baltvēderis ligzdo Eiropas un Āzijas ziemeļos, sākot ar Islandi rietumos un pāri Skandināvijai un Krievijai līdz Klusā okeāna krastiem austrumos. Areāla dienvidu robeža sasniedz Centrāleiropu un Ķīnas ziemeļus. Eiropas populācijas ziemo Rietumeiropā, Vidusjūras, Melnās un Kaspijas jūras reģionos, kā arī Ziemeļāfrikā un vietām Āfrikas austrumos. Ziemeļamerikā tas biežāk novērojams Atlantijas okeāna un Klusā okeāna piekrastēs ASV vidus daļā, retos gadījumos iekšzemē. Dienvidamerikā baltvēderis ir sasniedzis Venecuēlu. Reizēm ceļojošie putni hibridizējas ar vietējiem Amerikas baltvēderiem.
Latvijā
Latvijā baltvēderis ir parasts caurceļotājs, bet rets ligzdotājs. Baltvēdera ligzdošana pirmo reizi fiksēta 1958. gadā. Pēdējos gados Latvijā ligzdo 10—100 pāru, turklāt atsevišķi īpatņi siltās ziemās Latvijas rietumu daļā mēdz pārziemot. Ligzdošanai izmanto galvenokārt sūnu purvus, ar zālaugiem klātas salas vai virsūdens augu cerus.
Izskats
Baltvēderis ir vidēji liela peldpīle, kas ir mazāka par meža pīli, bet lielāka par krīkli. Tā ķermeņa garums ir 42—50 cm, spārnu plētums 71—85 cm, svars 500—1073 g. Baltvēdera tēviņam riesta laikā ir pelēka mugura, balts vēders un sārts kakls un krūtis, galva kastaņbrūna ar gaišu, smilšu brūnu pieri, bet aste koši melna. Spārnu virspusēs tiem ir tumši zaļi un koši balti spoguļi, kas labi saskatāmi lidojumā. Pēc spalvu nomaiņas vasaras vidū tēviņi kļūst līdzīgi matītēm — pelēki vai gaiši brūni ar baltu vēderu. Parasti tēviņi ir brūnāki nekā mātītes. Jaunie putni izskatās līdzīgi mātītēm.
Uzvedība un barība
Baltvēderis mājo atklātās, mitrās vietās, seklu ūdenstilpju tuvumā, tie var būt purvi, slapjas pļavas ar garākiem augiem. Tas barojas parasti ar ūdensaugiem, pabāžot galvu zem ūdens, retos gadījumos tas krastā ganās līdzīgi kā zoss un ēd zāli vai jaunos dzinumus un saknes. Ja ir izdevība, baltvēderis ēd arī graudus un sēklas. Reizēm barojas arī ar bezmugurkaulniekiem un kukaiņiem. Ārpus vairošanās sezonas baltvēderis ir sabiedrisks un draudzīgs, tas parasti barojas baros, kas var būt samērā lieli. Šie ūdensputni ir skaļi un labs putnu pazinējs tos var atpazīt pēc to svilpieniem (tēviņiem) un ņurdieniem (mātītēm).
Ligzdošana
Tēviņš riesta laikā aplido mātīti, bet drīz pēc pārošanās pāris šķiras un rūpes par jauno paaudzi uzņemas tikai mātīte. Arī ligzdu mātīte būvē viena ūdenstilpes krastā uz zemes labi apslēptā vietā vai uz salas. Seklu iedobi mātīte izklāj ar sausu zāli un spalviņām, kuras izrauj sev no krūtīm. Dējumā ir apmēram 8 gaiši brūnas olas. Inkubācijas periods ilgst 25 dienas un drīz pēc izšķilšanās mazie pīlēni pamet ligzdu un visur seko mātei. Apmēram 40 dienu vecumā tie sāk lidot un ģimene sadalās.
Princis Mehmeds (Suleimana I dēls)
Princis Mehmeds(1521—1543) bija Osmaņu Impērijas princis, Suleimana Lieliskā un sultānes Hirremas dēls. Viņs kļuva par Manisas pārvaldnieku pēc tam, kad viņa brālis princis Mustafa, tika aizsūtīts uz Amasju.
Biogrāfija
Princis Mehmeds dzimis 1522. gada 31. oktobrī Vecajā pilī, Suleimana karagājiena laikā uz Rodu. Viņa dzimšana tika svinēta nometnē ar upuriem un dāvanu izdalīšanu. Mehmeda dzimšana iezīmēja Hirremas statusa un varas palielināšanos harēmā. Vēsturnieki saka, ka viņam kopš bērnības bijušas tuvas attiecības ar savu brāli Princi Mustafu un ka Mehmeds uzskatīja brāli par savu elku.
1530. gada 27. jūnijā notika Mehmeda un viņa brāļu- Prinča Mustafas un Prinča Selima- apgraizīšanas ceremonija. 1534. gada februārī Mustafa tika iecelts par Manisas gubernatoru. Savukārt Mehmeds palika galvaspilsētā un 1537. gadā pievienojās savam tēvam kampaņā uz Korfu. 1541. gadā viņš un viņa jaunākie brāļi- Princis Selims un Princis Bajezīds- pavadīja tēvu viņa kampaņā uz Budu.
Tomēr viņa māte viņu nepavadīja uz provinces amatu. Manisas reģistrā norādīts, ka viņa tomēr 1543. gadā apciemoja Mehmedu. Tajā pašā gadā viņa apciemoja arī savu jaunāko dēlu princi Selimu, kurš tika iecelts par Karamanas gubernatoru. Viņa vienīgais bērns- Sultāne Humašaha- dzimusi Manisā. Humašaha apprecējās trīs reizes, un viņai bija daudz pēcnācēju. Viņa nomira brālēna Murada III laikā un tika apglabāta blakus tēvam Troņmantnieka mošejas mauzolejā.
Evlija Čelebi Mehmedu raksturo kā "princi ar izsmalcinātākām īpašībām nekā pat Mustafa. Viņam bija caurdurošs intelekts un smalks spriedums. Suleimans bija iecerējis, ka viņš būs viņa pēctecis, bet cilvēks ierosina un Dievs rīkojas".
Nāve
Trešdienā, 1543. gada 31. oktobrī, Manisā saslima Princis
Mehmeds. Viņš nomira neilgi pēc tam, trešdienas, 7. novembra, naktī, iespējams, no bakām. Pastāv arī versija, ka viņu nonāvēja prinča Mustafas māte Mahidevrana, lai iznīcinātu sava dēla konkurentu. Nākamajā dienā pēc Mehmeda nāves Lala Pašā un Defterdars Ibrahims Čelebi aizveda viņa ķermeni uz Stambulu. Pēc viņa nāves jaunākais brālis Selims viņu aizstāja kā Manisas gubernatoru.
Pēc Mehmeda nāves Suleimans lika slavenajam impērijas arhitektam Mimaram Sinanam Stambulā uzbūvēt Troņmantnieka mošeju, lai pieminētu Mehmedu. Mošeja atradās Stambulā, kas bija neparasti, jo tikai sultāni tika apglabāti galvaspilsētā, bet prinči-Bursā.
Suleimans savam dēlam Mehmedam arī veltīja poēmu un noslēdza dzejoli ar rindu "Visizcilākais no prinčiem, mans sultāns Mehmeds". Tas, ka viņš nosauca dēlu par sultānu, liecina par to, cik ļoti viņš Mehmedu mīlēja.
Krievu dambrete
Krievu dambrete, neprecīzi arī 64 lauciņu dambrete jeb D64, ir viens no galda spēles un sporta veida dambretes variantiem. To spēlē divi spēlētāji ar baltiem un melniem kauliņiem, kurus pārvieto pa galdiņu, kas sadalīts 64 baltos un melnos lauciņos. Spēlei izmanto tikai melnos lauciņus.
Alutaguzes pagasts
Alutaguzes pagasts (et) ir viena no 8 Igaunijas Austrumviru apriņķa pašvaldībām un aizņem visu apriņķa mazapdzīvoto dienvidu daļu. Izveidots Igaunijas teritoriālās reformas gaitā 2017. gadā, apvienojot Alajēes, Īzaku, Illukas, Metaguzes un Tudulinnas pagastus. Pagastā ietilpst 3 lielciemi (Īzaku, Metaguze un Tudulinna) un 72 ciemi. Robežojas ziemeļos ar Austrumviru apriņķa Liganuzes pagastu, Toilas pagastu, Jehvi pagastu, Kohtla-Jerves pilsētu un Narvas-Jēsū pilsētas pašvaldību, austrumos - ar Krieviju, dienvidos - ar Peipusa ezeru, dienvidrietumos - ar Jegevas apriņķa Mustvē pagastu, bet rietumos - Rietumviru apriņķa Vinni pagastu.
Krievu dambrete
Vēsture
Dambretei līdzīgas spēles ir pazīstamas jau no senās Ēģiptes laikiem, bet cik zināms, līdz mūsdienām tām bija izklaides, nevis sporta raksturs, nebija ne organizācijas, ne vispārēju vienotu noteikumu, kurus nācās norunāt pirms spēles. Sākotnēji dažās valstīs, ieskaitot Krieviju, dambretes spēle sadūrās arī ar reliģiskiem aizliegumiem. Tomēr 1649. gadā patriarhs Nikons veco aizliegumu atcēla, un pēc pusgadsimta arī cars Pēteris I piedalījās dambretes mačos ar saviem tuvākajiem padotajiem.
19. gadsimta otrajā pusē vienlaikus ar daudziem citiem sporta un spēļu veidiem Rietumu kultūrā sākās dambretes entuziastu aktivitāte sakārtot tās noteikumus un organizēt lielas sacensības. Dažādās valstīs bija populāras savas versijas, kuras atšķīrās ar nelielām noteikumu vai galdiņa izskata izmaiņām. Par populārāko pasaulē galu galā kļuva viens no simtlauciņu dambretes variantiem jeb starptautiskā dambrete, tomēr daudzi varianti tika spēlēti uz 64 lauciņu galdiņa. Viens no tiem bija Krievijas impērijā un vēlāk PSRS populārā krievu dambrete. 1884. gadā krievu spēlētājs Mihails Goņajevs publicēja "Krievu dambretes spēles nolikumu" («Устав игры в русские шашки»), kurā noteica standartu gan noteikumiem, gan sacensībām. Šis nolikums kļuva par pamatu turpmāko sacensību kārtībai.
1887.-1889. gadā Krievijā notika pirmais korespondencdambretes turnīrs, kurā gājienus sūtīja pa pastu. 1894. gadā Pāvels Bodjanskis Maskavā noorganizēja pirmo Krievijas čempionātu, kuri pēc tam notika neregulāri, bet vidēji reizi divos gados. Par stiprāko šā laika spēlētāju tika atzīts maskavietis Sergejs Voroncovs. 1897.-1902. gadā Kijevā Bodjanskis izdeva žurnālu "Dambrete". Krievijas čempionāti pēc 1901. gada neturpinājās, tomēr zemākā līmenī dambretes dzīve valstī saglabāja aktivitāti.
1924. tika noorganizēts pirmais PSRS čempionāts dambretē, 1936. gadā - pirmais PSRS sieviešu čempionāts. Pirms kara PSRS bija reģistrēts vairāk nekā 100 tūkstošu dambretistu.
Staģes
Staģes var būt viengadīgi vai daudzgadīgi lakstaugi, vai apakškrūmi, kuru izmērs ir ļoti mainīgs — sākot no mazām sugām, kas ir dažus centimetrus garas, līdz milzīgiem, daudzgadīgiem augiem, kuru augstums var pārsniegt 3 m. Augiem ir dzelteni, margrietiņai līdzīgi ziedi.
Krievu dambrete
Vēsture
No 1959. gada Rīgā sāka iznākt žurnāls "Dambrete" latviešu un krievu valodās, kurš pārstāja eksistēt 1992. gadā. PSRS tas bija vienīgais tikai dambretei veltītais periodiskais uzdevums. Pēc PSRS sabrukšanas ne tikai Krievijā, bet arī citās PSRS kontrolē bijušajās teritorijās krievu dambrete saglabāja popularitāti un tajā turpina notikt vietējie čempionāti.
Staģes
Sugas
Citas ģintī klasificētās sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:
Krievu dambrete
Vēsture
2015. gada oktobrī 64 lauciņu dambretes nodaļa atstāja FMJD un sāka patstāvīgi rīkot pasaules čempionātus krievu versijā, izveidojot Starptautisko dambretes federāciju (IDF). Tā neatzina pasaules čempionātus brazīliešu dambretē, kurus joprojām rīkoja FMJD; sekojot šai pozīcijai, Krievijas Dambretes federācija atteicās atzīt šos turnīrus un draudēja ar sankcijām Krievijas sportistiem, kuri tajos piedalīsies.
Tomēr FMJD turpināja attīstīt 64 lauciņu dambreti un atkal izveidoja divas 64 lauciņu nodaļas: krievu un brazīliešu. 2018. gadā Krievijas Dambretes federācija izstājās no IDF, un krievu spēlētāji piedalījās pasaules čempionātā, kas notika Turcijā FMJD Brazīlijas dambretes sekcijas paspārnē. FMJD krievu dambretē arī organizē savus turnīrus, 2018. gada oktobrī Krievijā notika pasaules čempionāts krievu versijā, bet 2020. gadā pasaules čempionāts tajā notika Turcijā.
Notiek arī korespondencdambretes turnīri, kuri, atšķirībā no šaha, nav vadošās federācijas oficiāli atzīti.
FMJD līdz 2015. gadam organizēja Pasaules kausu, uzvarētāju kurā noteica pēc piecu 64 lauciņu dambretes paveidu (krievu, brazīliešu, itāliešu, čehu un portugāļu) rezultātu summas; vēlāk sacensību organizāciju pārņēma IDF. 2019. gada turnīros pirmo vietu izcīnīja Dmitrijs Meļņikovs no Krievijas, otrais bija juniors Jānis Fārnests no Latvijas. Tomēr šo turnīru prestižs ir zemāks nekā FMJD rīkotajām tikai krievu dambretes sacensībām redzami vājākā dalībnieku sastāva dēļ.
Vēsture Latvijā
Pirmskaru laikā Latvijas izcilākais dambretists bija Jakovs Jovļevs.
Pirmo Latvijas čempionātu krievu dambretē 1930. gadā sarīkoja Voldemārs Lapiņš, kurš tajā arī uzvarēja. Latvijas PSR laikā krievu dambrete tika plaši popularizēta, un 1956.-1957. gada masu turnīra priekšsacīkstēs piedalījās 17600 dalībnieku, bet desmit gadus vēlāk - jau 44386. 1959. gada tika dibināta Latvijas Dambretes federācija.
Uz 2017. gadu Latvijā bija aizvadīts 71 valsts čempionāts krievu dambretē. Latvijas lielmeistars Vladimirs Vigmans izcīnījis piecas medaļas pasaules čempionātos un trīsreiz bijis PSRS čempions.
Noteikumi
Visi gājieni notiek tikai pa diagonāli. Visas atsauces uz lauciņiem attiecas tikai uz melnajiem lauciņiem.
Uzvara un neizšķirts
Pēdējā laikā augsta reitinga sacensībās ieviests izlozes elements, kad spēlētājiem jāsāk nevis no sākumpozīcijas, bet no dažiem jau izdarītiem gājieniem, kuri tiek izlozēti, vai arī ar no sākumpozīcijas nobīdītu kauliņu. Spēlē divas partijas ar identisku sākumpozīciju, vienu ar baltajiem, otru ar melnajiem.
Notācija jeb gājienu pieraksts
Spēles turnīros un mačos notiek ar pierakstīšanu - katrs spēlētājs pieraksta savu pusgājienu attiecīgā formā atbilstoši dambretes pierakstu noteikumiem. Gājiens ir divu secīgu pusgājienu pāris - balto pusgājiens un melno pusgājiens, šie divi pusgājieni tiek ierakstīti zem viena un tā paša gājiena kārtas numura.
Krievu dambretē lauciņu apzīmējumi ir līdzīgi šahā izmantotajiem apzīmējumiem: horizontālās rindas apzīmē ar skaitļiem no 1 līdz 8, vertikālās - latīņu burtiem no a līdz h. Lai ierakstītu vienkārša kauliņa vai dāmas kustību, vispirms pierakstiet lauku, kurā stāvēja kauliņš vai dāma, pēc tam ielieciet domuzīmi un pierakstiet lauku, uz kura tas ir novietots (piemēram: f4-g5). Ierakstot sišanu, domuzīmes vietā tiek izmantots kols. Apzīmējums f4:h6 nozīmē pāreju no f4 uz h6 ar pretinieka kauliņa nosišanu g5 kvadrātā, un f4:h6:f8:c5:g1 ir pārvietošanās ar četru kauliņu nosišanu. Gājieniem bez sišanas reizēm tiek lietots vienkāršots pieraksts, norādot tikai starta vertikāli - fg5.