cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ļvivas apgabals
Administratīvais iedalījums
Kopš 2020. gada 17. jūlija apgabalā iepriekšējo 20 rajonu un 9 apgabala pakļautības pilsētu vietā ir izveidoti septiņi rajoni: Červonohradas rajons, Drohobičas rajons, Javorivas rajons, Ļvivas rajons, Sambiras rajons, Strijas rajons un Zoločivas rajons; bijušās apgabala nozīmes pilsētas iekļautas rajonu sastāvā.
Pilsētas
Apgabalā ir 44 pilsētas:
Trekninātas — rajonu centri.
FF
FF var nozīmēt:
Firebird
Firebird var būt:
Dzūkija
Dzūkija (līdz 19. gadsimtam — Dainava) ir viens no 5 Lietuvas kultūrvēsturiskajiem novadiem, visbiežāk Dzūkija definēta kā bijušās Traķu kņazistes (bez Žemaitijas) teritorija, kas austrumos sniegusies līdz Neres lejasteces — Vokes upes — Varenavas līnijai, kur tā robežojās ar Alsenes zemi, taču pēdējā laikā mēģināts atsvaidzināt "dialektoloģiski" pamatota apzīmējuma jeb jēdziena "Lielā Dzūkija" (no Sejniem līdz Daugavpilij) lietošanu.
Nosaukums
Dzūkijas nosaukums iegājās apritē tikai 19. gadsimtā, norādot uz vietējo iedzīvotāju lietuviešu valodas īpatnējo "dzūkisko izrunu".
Vēsture
Viduslaikos mūsdienu Dzūkiju apdzīvoja jātvingi, kas dzīvoja arī tagadējās Baltkrievijas un Polijas teritorijās. Uz ziemeļiem mītošie lietuvieši viņu zemes austrumu daļu Nemunas labajā krastā dēvēja par Dainavu (dziesmu zemi), bet prūši tās rietumdaļu Nemunas kreisajā krastā par Sūdavu (purvaino zemi). Ap 1040. gadu Dainavu mēģināja pakļaut Kijevas lielkņazs Jaroslavs Gudrais, bet 1253. gadā Lietuvas karalis Mindaugs Dainavu apsolīja Vācu ordenim. 1281. gadā liels ordeņa karaspēks sakāva sudaviešu ķēniņa Skomanta (Skomanda) karavīrus. Liela daļa jātvingu gāja bojā Ziemeļu krusta karu laikā, bet atlikusī daļa saplūda ar lietuviešiem, baltkrieviem, poļiem un vāciešiem. Pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts nodibināšanas 1569. gadā Dainavas rietumu daļu iekļāva Podlēzijas zemē (pl — 'poļiem (ļahiem) padotā zeme').
Vēsturiski lielākās Dzūkijas pilsētas bija Grodņa, Lida un Alīta, pie kam pēdējā bieži tiek saukta par "Dzūkijas galvaspilsētu", taču tagadējās Dzūkijas vēsturiskā prototipa (līdz 1413. gada pastāvējušās Traķu kņazistes) politiskais centrs atradās citur. Sākumā tā bija Merkine, no 13. gadsimta beigām vai 14. gadsimta sākuma — Vecie Traķi, no 14. gadsimta 8. desmitgades — Jaunie Traķi.
Ģeogrāfija
Dzūkija aptver Varēnas rajonu, Alītas rajonu, Alītu, gandrīz visu Kaišadores rajonu, Prienu rajona austrumdaļu, Traķu rajonu, Šaļčininku rajona rietumdaļu, Lazdiju rajonu, Elektrēnus, arī daļu Ziemeļaustrumu Polijas un daļu Rietumu Baltkrievijas. Austrumos un ziemeļaustrumos robežojas ar Aukštaitiju, rietumos — ar Suvalkiju.
Lielu Dzūkijas daļu aizņem meži, tādēļ visretāk apdzīvotajās novada daļās iedzīvotāju blīvums ir mazāks nekā 4 iedz./km2. Novadā atrodas vislielākais Lietuvas purvs — Čepkeļu purvs.
No pieciem Lietuvas nacionālajiem parkiem divi atrodas Dzūkijā: 1991. gadā uz austrumiem no Varēnas iekārtots Dzūkijas nacionālais parks, bet 1992. gadā Traķos un to apkārtnē dibināts Traķu vēsturiskais nacionālais parks.
ESTCube-1
ESTCube-1 bija pirmais Igaunijas pavadonis. Tas izstrādāts Tartu Universitātes studentu satelītu programmas ESTCUBE ietvaros. Pavadonis palaists 2013. gada maijā, tas darbojās līdz 2015. gada februārim.
ESTCube-1 galvenais uzdevums bija kosmosā izmēģināt elektrisko saules buru, bet tas nav izdevies. Pārējie ieplānotie uzdevumi tika veikti veiksmīgi.
Projekts sākts 2008. gada vasarā. Projekta iniciators un mentors bija Tartu Universitātes optiskās meteoroloģijas asociētais profesors Marts Norma (Mart Noorma).
To pārraudzīja Tartu Universitāte un Tartu observatorija. Projektā iesaistīti bija arī Somijas meteoroloģiskais institūts, Helsinku Universitāte, Jiveskiles Universitāte, Austrumsomijas Universitāte un Vācijas kosmosa aģentūra.
Igaunijas ESTCube-1 bija sava veida kosmiskā sacensība ar kaimiņvalsts Latvijas Venta-1 par to, kura valsts pirmā palaidīs savu pavadoni. Latvijas projekts tika sākts agrāk, bet Venta-1 palaišana aizkavējās, līdz Igaunija pirmā palaida ESTCube-1.
Misija un uzdevumi
ESTCube-1 primārā misija bija izpildīt pasaulē pirmo Saules vēja elektriskās saules buras eksperimentu kosmosā, pārbaudot 10 m gara pavediena iztīšanu, lādēšanu un mijiedarbību ar Zemes atmosfērā esošo jonosfēras plazmu. Šai tehnoloģijai ir potenciālas iespējas uzlabot pārvietošanos Saules sistēmā, padarot kosmiskos aparātus vieglākus un lētākus, kā arī salīdzinoši ātrus, salīdzinot ar pašreiz lietotajām tehnoloģijām.
Pavediena iztīšana
Lai nodrošinātu sekmīgu eksperimenta gaitu, pavadonis bija jāiegriež ap asi, kas perpendikulāra pavediena iztīšanas plaknei, paralēli Zemes polārajai asij. Leņķiskais ātrums ap rotācijas asi bija paredzēts aptuveni viens apgrieziens sekundē.
Pēc nepieciešamā leņķiskā ātruma sasniegšanas, izmantojot centrbēdzes spēku, tiktu iztīts viens 10 m garš, 50 μm tievs pavediens, kas tiktu novērots ar kameru. Tā kā pavediens ir pārāk tievs, lai to redzētu attēlā, tā galā bija piestiprināts neliels alumīnija elements, ko attēlos varētu saskatīt. Pavediens atrastos kosmiskā aparāta rotācijas plaknē.
Pēc tā iztīšanas eksperiments tiktu veikts virs poliem (eksperimentu vislabāk ir izpildīt virs poliem, jo nepieciešams nodrošināt, ka Zemes magnētiskā lauka līnijas ir perpendikulāras pavedienam ), kur pavadoņa orbitālā ātruma vektors ir paralēls pavadoņa rotācijas plaknei, kā arī Zemes magnētiskā lauka radītā Lorenca spēka ietekme uz lādēto pavedienu, un tādējādi uz rotācijas plaknes orientāciju, ir minimāla. Eksperiments tiktu veikts, iedarbinot elektronu lielgabalu un mērot šādus lielumus:
Novadīšana no orbītas
Pēc eksperimenta bija paredzēts, ka pavadonis tiktu novirzīts no orbītas, lai tas sadegtu atmosfērā. Taču, tā kā bija iespējams augšupielādēt jaunu programmatūru, pirms orbītas novirzīšanas varētu izpildīt citus uzdevumus, piemēram, stāvokļa kontroles eksperimentus. Kosmisko aparātu novadīt no orbītas un iznīcināt nepieciešams, lai tas nekļūtu par kosmisko atkritumu. Tā kā mūsdienās tiek būvēts un palaists arvien vairāk pavadoņu, kosmiskie atkritumi ap Zemi kļūst arvien lielāka problēma.
Struktūra
ESTCube-1 tika veidots pēc CubeSat standarta 1U ar izmēriem 10 × 10 × 11,35 cm un masu 1,048 kg. Rāmis izgatavots no viena alumīnija gabala.
Stāvokļa noteikšanas un kontroles sistēma
Stāvokļa noteikšanas un kontroles sistēma (en, ADCS) ir sistēma, kas nodrošina sekmīgu elektriskās buras eksperimentu, veicot pavadoņa iegriešanu. ADCS arī veic kosmiskā aparāta stabilizāciju, orientāciju un saistītos mērījumus ar attiecīgajiem sensoriem: magnetometri (magnētiskais lauks), saules sensori (Saules pozīcija), žiroskopi (leņķiskais paātrinājums).
Redundances nolūkos ESTCube-1 ir izvietoti divi magnetometri un leņķiskā ātruma sensori, un uz katras pavadoņa malas ir izvietots viens Saules sensors, lai Saules atrašanos varētu noteikt jebkurā brīdī (izņemot, kad satelīts atrodas Zemes ēnā, un Saule nav redzama). No šiem mērījumiem ir iespējams noteikt kosmiskā aparāta stāvokli (satelīta koordinātu sistēmas attiecību pret Zemes koordinātu sistēmu) un leņķisko ātrumu ap pavadoņa koordinātu sistēmas asīm. Satelīta atrašanās orbītā tiek noteikta no divu līniju elementiem (Two Line Elements, TLE). Pie trīs ortogonāli izvietotām pavadoņa malām ir novietotas induktivitātes spoles, kas, mijiedarbojoties ar Zemes magnētisko lauku, dod iespēju kontrolēt satelīta stāvokli trīs dimensijās. ADCS nav procesora — aprēķinus veic komandu un datu pārvaldes sistēma.
Komandu un datu pārvaldes sistēma
Tā kā sistēma ir kritiska visās misijas fāzēs, gandrīz visi sistēmas aparatūras elementi ir dublēti. Vienā laika momentā darbojas tikai viens komandu un datu pārvaldes sistēmas modulis, kas papildus atmiņai mikrokontrolierī izmanto mazāk nekā 1,5 MB brīvpiekļuves atmiņas un 48 MB zibatmiņas.
Elektropadeves nodrošināšanas sistēma
Elektropadeves nodrošināšanas sistēma (Electric Power System, EPS) nodrošināja elektrības padevi visām apakšsistēmām. Elektrība tika iegūta no 12 Saules baterijām, kas izvietotas uz visām kuba skaldnēm. Tās deva 3,6 W enerģijas misijas sākumposmā. Lidojuma laikā lādētās daļiņas un mikrometeorīti degradēja saules baterijas, un to atdeve pamazām samazinājās. Laikā, kad pavadonis atradās Zemes ēnā (aptuveni 30 % laika), elektrība tika ņemta no litija jonu baterijām.
EPS bija arī atbildīga par citu apakšsistēmu pārbaudi, vai tās darbojas atbilstoši un nepārtraukti. Tā kā EPS bija sistēma, bez kuras citas apakšsistēmas nespētu funkcionēt, tā arī sūtīja statusa datus uz Zemes staciju. Statusa dati galvenokārt sastāvēja no svarīgākajiem telemetrijas datiem.
Kamera
Kameras (Camera, CAM) uzdevums bija uzņemt Zemes attēlus un novērot, vai pavediens eksperimenta laikā ir iztīts. Attēlu uzņemšanai tiek izmantots 640 × 480 pikseļu CMOS sensors, tāpēc CAM spēja uzņemt augstas izšķirtspējas attēlus.
Kamera izmantoja 2 MB brīvpiekļuves atmiņas. Tā kā pārsūtāmo datu daudzums bija ierobežots, tad CAM spēja lokalizēt pavediena galā piestiprināto elementu un izgriezt no attēla tikai to daļu, kas satur nepieciešamo informāciju.
Siltuma kontroles sistēma
Siltuma kontroles sistēmas (Thermal Control System, TCS) uzdevums bija nodrošināt kosmiskā aparāta iekšējās temperatūras kontroli. Pavadonis orbītā saskaras ar skarbiem apstākļiem, tajā skaitā lielām temperatūras izmaiņām, kas var izraisīt bojājumus kosmiskā aparāta komponentēs. Lai temperatūru satelīta iekšpusē nodrošinātu viscaur vienādu un tuvu istabas temperatūrai (lielāka daļa mehānisko un elektronisko komponenšu bija paredzētas darbam istabas temperatūrā), tika izmantotas pasīvas metodes, kas siltumstarojumu no Saules un iekšējiem avotiem korpusa iekšienē sadalītu vienmērīgi. Šādas pasīvās metodes tika realizētas ar atšķirīgām virsmu apdarēm un krāsām.
Derīgā krava
Derīgā krava (Payload, PL) bija modulis, kas nepieciešamas elektriskās buras eksperimentam. Tas sastāvēja no:
Pavediens bija 10 metru garš, 20—50 mikrometru tievs, reizēm saukts par Heytether.
Uz derīgās kravas moduļa elektronikas plates bija arī uzmontēta kamera CAM.
Zemes stacija
Zemes stacija (Ground Station, GS) nodrošināja saziņu starp satelītu un Zemi. Tā sastāv no antenas, radio stacijas, modema, vairākiem serveriem. Atrodas Tartu. Signālu uztveršanā piedalījās arī daudzi radioamatieri visā Eiropā.
Pavadoņa kontrolei tika izmantota programmatūra Mission Control System (MCS). Ar to reālā laikā varēja monitorēt pavadoņa orbitālo kustību, sūtīt komandas kosmiskajam aparātam un apskatīt saņemtos datus. Programmatūras pamatā bija uzņēmumā CGI Estonia izstrādātā atvērtā pirmkoda infrastruktūra Hummingbird.
Testēšana
Īpaša uzmanība tika pievērsta programmatūras testēšanai — veikti gan tipiski programmatūras, gan kļūdu injekciju testi, kas simulē ārējās vides ietekmi uz aparatūru un programmu izpildi. Lai samazinātu iespējamību, ka misija neizdosies, visās apakšsistēmās īpaša uzmanība tika pievērsta redundancei — gan aparatūras, gan programmatūras līmenī. Redundance aparatūras līmenī tika nodrošināta ar šādām metodēm: Šādas metodes nodrošina redundanci programmatūras līmenī:
Pirmsstarta sagatavošana
2011. gada 21. janvārī kosmiskais aparāts tika nodots palaišanas nodrošinātājam Nīderlandes uzņēmumam ISIS. Februārī to nogādāja Franču Gviānā.
Lidojuma gaita
ESTCube-1 tika palaists 02:06:31 UTC ar nesējraķeti Vega no Gviānas kosmiskā centra. Tas bija sekundārā krava Eiropas tālizpētes pavadonim Proba-V, kopā ar Vjetnamas pavadoni VNREDSat-1. No raķetes ESTCube-1 atdalījās 04:07:19 UTC.
Pavadonis izvadīts Saules sinhronā orbītā ar augstumu aptuveni 665 km un slīpumu 98,13°. Lai tas nekūleņotu, tika veikta stabilizācija. Tika izvērstas antenas, aktivizētas sistēmas un nodibināti sakari ar zemi. ESTCube-1 tika orientēts:
Pirmais attēls uzņemts 15. maijā.
Drīz tika secināts, ka daži konstrukcijas elementi bija magnetizēti, tādēļ bija traucēta stāvokļa kontroles sistēma. Vairāku mēnešu laikā tika izstrādāti jauni vadības algoritmi.
Elektriskās buras pavediena iztīšanas operācija tika sākta augustā. Pavadonis tika iegriezts līdz 841 grādiem sekundē. Septembrī tika atbrīvota spole un iedarbināts iztīšanas dzinējs. Negaidīti dzinējs apstājās, visticamāk mehāniskas kļūmes dēļ. Visi mēģinājumi attīt pavedienu bija neveiksmīgi, un elektriskās saules buras eksperiments netika realizēts. Visticamāk attīšanas mehānisms tika bojāts starta laikā nesējraķetes vibrāciju dēļ.
Visas citas sistēmas darbojās nevainojami, tādēļ citi uzdevumi tika veikti veiksmīgi.
Pavadonim bija plānots darbības laiks 1 gads, bet tas nokalpoja 1 gadu 9 mēnešus 10 dienas. Tas orbītā paliks vēl aptuveni 23 gadu, līdz orbītas augstums pazemināsies un tas sadegs Zemes atmosfērā.
Rezultāti
Elektropadeves nodrošināšanas sistēma, sakaru sistēma un komandu un datu pārvaldes sistēma turpināja funkcionēt līdz misijas beigām. Tika uzņemti vairāk nekā 280 attēli kameras raksturošanas, augstuma noteikšanas validācijas un sabiedrības informēšanas nolūkos.
Tika identificēti konstrukcijas uzlabojumi, daudzi no kuriem tika ņemti vērā un īstenoti Somijas pavadoņa Aalto-1 izstrādē.
Satelīta izveide deva iespēju aptuveni 200 studentiem apgūt inženierzinātņu jomas, izstrādāt 20 maģistra darbus un 30 bakalaura darbus, no tiem vienu bakalaura un piecus maģistra darbus izstrādājuši studenti no Latvijas.
Orķestris
Orķestris ir salīdzinoši liels instrumentālistu ansamblis. Vārds "orķestris" ir cēlies no grieķu vārda orchēstra (latviski - orhestra (siev. dz.)), ar kuru grieķi apzīmēja laukumu, kurā sengrieķu teātrī darbojās koris un mūziķi.
Orķestrus var iedalīt pēc instrumentu sastāva un instrumentu daudzuma. Pēc sastāva tos iedala viendabīgajos un jauktajos orķestros, pēc pūšaminstrumentu daudzuma — divkāršajos, trīskāršajos utt. Pie viendabīgajiem orķestriem pieskatāmi stīgu orķestri un pūtēju orķestri.
Galvenā orķestra atšķirība no instrumentālā ansambļa ir tas, ka orķestrī darbojas instrumentu grupas, nevis atsevišķi instrumenti.
Stīgu orķestris
Stīgu orķestris sastāv no stīgu-lociņu instrumentiem:
pirmajām un otrajām vijolēm,
altiem,
kontrabasiem.
Dažkārt stīgu orķestri papildina ar arfu, klavierēm un sitamajiem instrumentiem (perkusijām).
Sitamie jeb perkusijas instrumenti
ar noteiktu skaņas augstumu: ar nenoteiktu skaņas augstumu:
Pūtēju orķestrī dažkārt sastopami arī kontrabasi, basģitāra, arfa un klavieres.
Jaukta tipa orķestri
Jaukta tipa orķestri ir simfoniskais orķestris un kamerorķestris.
Simfoniskais orķestris
Simfoniskais orķestris sastāv no četrām galvenajām instrumentu grupām:
Orķestra lielumu nosaka koka pūšamo instrumentu skaits tajā: piemēram, divkāršā orķestra sastāvā ir 2 flautas, 2 obojas, 2 klarnetes, 2 fagoti, trīskāršā orķestra sastāvā 3 flautas (viena no tām pikolo), 3 obojas (2 obojas un angļu rags), 3 klarnetes (viena no tām basklarnete), 3 fagoti (2 fagoti un kontrafagots) utt. Tas neattiecas uz metāla pūšamajiem instrumentiem, piemēram, mežragiem, kuri divkāršā orķestrī var būt pat četri. Precīzu pūšamo instrumentu sastāvu nosaka skaņdarba autors, piemēram, autors var izmantot trīskāršo orķestri ar trim parastajām (Grande) flautām, vai tik pat labi - ar divām parastajām un pikolo.
Kamerorķestris
Kamerorķestris ir neliela sastāva orķestris, kur katrs instruments ir gandrīz kā solists. Bieži kamerorķestris ir simfonisks orķestris ar nepilnu instrumentu klāstu, piemēram, bez daļas pūšamo instrumentu. Šāds orķestra sastāvs bieži sastopams klasicisma laika mūzikā, kad, piemēram, Mocarta un Haidna simfonijās orķestrī nav klarnešu, fagotu, trombonu, toties gandrīz vienmēr būs obojas un mežragi.
Padomju republikas
Padomju republikas bija komunistu dibināti valstiski veidojumi, kas pēc Pirmā pasaules kara pastāvēja dažādās Eiropas un Āzijas zemēs. Sākotnēji pēc Parīzes komūnas parauga tās dēvēja par "darbaļaužu komūnām". Tās padomju republikas, kas no 1922. līdz 1991. gadam ietilpa Padomju Savienības sastāvā, tika sauktas par Padomju Sociālistiskajām Republikām.
Dundagas pagasts
Dundagas pagasts ir viens no Talsu novada pagastiem un ir lielākais pagasts valstī. Robežojas ar sava novada Kolkas, Rojas, Īves, Lubes un Valdgales pagastiem un Ventspils novada Ances un Puzes pagastu. Pagasta, kā arī novada centrs ir Dundaga.
Upes
Alakste, Bažvalks, Krauķvalks, Krojvalks, Mazupe, Peļvalks, Pesteļvalks, Purlejas valks, Pursilupīte, Ragavvalks, Rākstupīte, Spārnvalks, Štēburgupe, Vēžvalks, Vīgriežupīte, Zāģupe, Zoķupe, Zvejniekvalks, Zvērtupe.
Žilbertu Silva
Žilbertu Silva (pt, izrunā: ; dzimis Lagoā da Pratā, Brazīlijā) ir bijušais brazīliešu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Futbolista karjeru uzsāka 1997. gadā klubā América Mineiro, taču 2000. gadā pārgāja uz Atlético Mineiro, kur kļuva par vienu no komandas lielākajām zvaigznēm. 2002. gada augustā viņš pārgāja uz Anglijas Premjerlīgas klubu Arsenal par 4,5 miljonus sterliņu mārciņu lielu transfēra summu. Kluba sastāvā viņš ieguva divus FA kausus. 2006. gadā viņš bija viens no komandas kapteiņiem. Arsenal kluba sastāvā viņš kļuva par vienu no labākajiem aizsardzības pussargiem Eiropā.
Dundagas pagasts
Vēsture
20. gadsimta sākumā Dundagas muiža, kuras teritorijā izveidojās Dundagas pagasts, bija lielākā Baltijā (102 400 ha). Pēc 1920. gada agrārās reformas Dundagas muižu ar Āžu, Ģibkas, Ģibzdes, Kaļķu, Kolkas, Ķurbes, Laukmuižas, Slīteres, Sūdes, Valpenes pusmuižām un Dundagas mācītājmuižu atsavināja un sadalīja 964 vienībās 11 799 ha kopplatībā.
Žilbertu Silva
Brazīlijas izlases sastāvā viņš startēja 2002. gada FIFA Pasaules kausā, kur komanda triumfēja, tāpat 2007. gada Copa América turnīrā, arī tajā Brazīlija kļuva par čempioniem. Vēl piedalījās 2006. un 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Dundagas pagasts
Vēsture
1945. gadā pagastā izveidoja Dundagas, Ģibzdes, Kaļķu, Kolkas, Mazirbenieku, Nevejas, Plintiņu un Vīdales ciema padomes. Dundagas miests 1950. gadā ieguva pilsētciemata statusu. Dundagas ciemu 1954. gadā pievienoja Ģibzdes ciemam, kuru savukārt 1956. gadā pārveidoja par Dundagas pilsētciemata lauku teritoriju. 1971. gadā Kaļķu, Nevejas un Vīdales ciemus un 1975. gadā daļu Kolkas ciema pievienoja Dundagas lauku teritorijai. 1990. gada reformā Dundaga no pilsētciemata kļuva par ciemu un kopā ar pakļauto lauku teritoriju tika pārdēvēta par Dundagas pagastu. 2009. gadā apvienojot ar Kolkas pagastu tikai izveidots Dundagas novads. 2021. gada Dundagas novadu iekļāva Talsu novadā.
Žilbertu Silva
Sasniegumi
Arsenal
Dundagas pagasts
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Kopā ar Kolkas pagastu
Žilbertu Silva
Sasniegumi
Panathinaikos
Dundagas pagasts
Transports
Vienreiz dienā no Rīgas uz Kolku un atpakaļ caur Dundagu un Vīdali kursē autobuss, ir arī viens reiss Dundaga-Rīga (bet ne pretējā virzienā) un divi reisi Dundaga-Mazirbe-Kolka un atpakaļ darbdienās, kā arī no Talsiem pa vienam reisam dienā un atpakaļ līdz Kolkai caur Vīdali un līdz Vīdalei un 4 reisi uz Talsiem. Pastāv vietējā autobusu satiksme no Dundagas pa pagastu ar apmēram 10 reisiem darbdienās.
Žilbertu Silva
Sasniegumi
Brazīlija
Dundagas pagasts
Izglītība un kultūra
Pagasta centrā atrodas Dundagas vidusskola, Dundagas Mākslas un mūzikas skola, bērnudārzs «Kurzemīte», kā arī Dundagas Kultūras pils. Dundagā, Kaļķos un Vīdalē darbojas publiskās bibliotēkas.
Galvenie tūrisma objekti ir Slīteres Nacionālais parks un Dundagas pils.
Stavangere
Stavangere (no) ir pilsēta Norvēģijas dienvidrietumos, Rūgalannes filkes un Stavangeres komūnas administratīvais centrs, osta Ziemeļjūras krastā. Ceturtā lielākā Norvēģijas pilsēta. Sena pilsēta, kurā atrodas Stavangeres Doms — Norvēģijas vecākā katedrāle.
Mūsdienās pazīstama kā Norvēģijas naftas "galvaspilsēta" un kompānijas Equinor galvenās mītnes vieta. Netālu no pilsētas atrodas Norvēģijas armijas štābs un NATO bāze (Joint Warfare Center).
2008. gadā Stavangere bija Eiropas Kultūras galvaspilsēta.
Vēsture
Pilsēta dibināta 1125. gadā kā bīskapijas centrs un attīstījās kā tirgus pilsēta. Līdz ar reformācijas ieviešanu 1536. gadā Stavangeres kā reliģiskā centra nozīme samazinājās.
19. gadsimtā pilsēta uzplauka kā siļķu ieguves un tirdzniecības centrs.
Kopš 1969. gada, kad Ziemeļjūrā tika atklātas bagātīgas naftas atradnes, Stavangere strauji attīstās, jo to izraudzījās par galveno Norvēģijas naftas rūpniecības centru.
Cilvēki
Stavangerē ir dzimuši tādi cilvēki kā:
Maiga (kuģis)
Maiga (pirms tam Dānijā - Naestved) bija kravas tvaikonis. Ietilpība - 182 BRT, divcilindru tvaika mašīna, jauda - 6 ZS. Būvēts 1913. gadā Frederikshavnā, Dānijā. 1918. gada decembrī tas bija pirmais kuģis, uz kura pacēla Latvijas karogu.
Vēsture
Latvijas tirdzniecības flotē no 1914. gada, īpašnieks: "K. Pūliņš un biedri". Pieraksta osta Rīga, kapteiņi M.G. Zariņš, M. Stālbergs, K. Ģenģergailis, A. Esenbergs, M. Pūliņš, A. Pūliņš.
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas uz tā uzvilka Latvijas valsts karogu. Boļševikiem tuvojoties Rīgai, ar kuģi no Rīgas uz Liepāju Lielbritānijas kara flotes eskorta pavadībā devās daudzi Latvijas nacionālās armijas karavīri un bēgļi. Latvijas brīvības cīņu laikā kuģis "Maiga" tika izmantots par vienīgo Latvijas transportkuģi satiksmei starp sašķeltajām Latvijas Republikas armijas daļām reisos Liepāja (vēlāk arī Ventspils) - Tallina. Veica reisus, galvenokārt, starp Kurzemes un Vidzemes ostām.
Nogrima ceļā no Rīgas uz Ēlandi (Zviedrijā), aptuveni 40 jūras jūdzes no Ventspils. Apkalpi izglāba Zviedrijas motorkuģis Neptun.
Bibliogrāfija
Latvijas jūrniecības vēsture. Enciklopēdija. Rīga, 1998.
Rūdolfs no Kaseles
Rūdolfs no Kaseles bija viens no pirmajiem Zobenbrāļu ordeņa bruņniekiem, kas cēlies no Kaseles, Hesenes zemes ziemeļos. Cēsu komturs (1217-1234). Ar savu rīcību 1220., 1229., 1234. un 1238. — 1240. gados parādījās kā viena no nozīmīgākajām ordeņa personībām.
Biogrāfija
Aptuveni kopš 1207. gada ordeņa brālis Rūdolfs bija ordeņa pils pārvaldnieks Siguldā. Viņa varmācīgā rīcība, atņemot letiem viņu tīrumus, pļavas un mantu, ir viens no iemesliem, kas izsauca līvu sacelšanos un kauju pie Satezeles pret vāciešiem.
Rūdolfa nāves gads nav skaidri zināms, iespējams, viņš kritis Ledus kaujā uz Peipusa ezera 1242. gadā.
Peidžs
Peidžs var būt:
Lūenphabāna
Lūenphabāna (, Louangphabang) ir viena no lielākajām Laosas pilsētām, senā Lūenphabānas karalistes galvaspilsēta. Tā atrodas Ziemeļlaosā pie Mekongas upes, 425 kilometrus no Vjenčanas un ir Lūenphabānas provinces centrs. Līdz 1975. gadam tā bija karaļa mītnes pilsēta un valdības galvaspilsēta. Pirms 698. gada tās nosaukums bija Muansana. Viena no UNESCO Pasaules kultūras mantojuma nozīmīgākajām, skaistākajām pasaules pilsētām. Lūenphabānā dzīvo apmēram 55 tūkstoši iedzīvotāju.
Rietumsomija
Rietumsomija (fi, sv) bija Somijas lēne no 1998. līdz 2009. gadam. Lēne robežojās ar Oulu, Austrumsomijas un Dienvidsomijas lēnēm, kā arī Botnijas līci.
2010. gada 1. janvārī lēne tika izformēta.
Užavas bāka
Užavas bāka atrodas Ventspils novada Užavas pagastā, 18 km attālumā no Ventspils, neapdzīvotā vietā 3 km attālumā no Užavas. Bāka būvēta 28 metrus vjl. augstā kāpā tuvu pludmalei. Mūsdienās saglabājies bākas sākotnējais ārējais izskats.
Bākas vēsture
Pirmajā pasaules karā bāka tika gandrīz pilnīgi sagrauta, jo vācieši to kā vienu no pirmajām celtnēm Latvijā bombardēja. Krievijas impērija 1. pasaules karā piedalījās vien pāris nedēļas, bet Kurzemes guberņa jau piedzīvoja vācu desanta uzbrukumus. Vācieši saspridzināja Užavas bāku un centās izsēdināt jūras desantu. Tas neizdevās, bet pēc dažiem mēnešiem Kurzemi ieņēma vācu karaspēks. "Užavas bākas bombardēšana Kurzemē. 6. augustā pulksten 10 no rīta piebrauca no jūras trīs ienaidnieku mīnu laivas, kuras mēģināja izcelt malā zaldātus, bet tika no mūsu robežsargu zaldātiem atsisti. Pēc tam no ienaidnieka mīnu laivām tika atklāta uguns uz bāku, kuru saārdīja. Ievainoto nav. Tika nonāvēti un ievainoti daži zirgi."
Pēc kara blakus uzstādīts koka pagaidu tornis ar signalizāciju. Atjaunošanas darbi pabeigti 1925. gadā. Būvmateriālus pieveda pa jūru no Ventspils ar prāmjiem, nogādāšanai krastā pārkrāva laivās, bet tālāk veda zirgu pajūgos. 1930. gadā kāpa pie bākas stiprināta ar kadiķu klūgu groziem, kas pildīti ar oļiem, kā arī novietoti lieli laukakmeņi. Bāka nedaudz bojāta arī 2. pasaules karā. Septiņdesmitajos gados krasts nostiprināts ar betona bluķiem. 1994. gadā veikts torņa un ēkas kapitālremonts.
Apraksts
Virs ķieģeļu dzīvojamās un dienesta ēkas ir balts, apaļš ķieģeļu mūra tornis, tā augstums kopā ar laternu ir 19 metri. Bākas laternas diametrs ir 3 metri, to izgatavojusi J. Pinča firma Vācijā. Zviedru AGA firmas gaismas aparāts - acetilēna kvēlgaisma, ap ko pulksteņa mehānisms grieza 4 starmetējlēcas. Uguns augstums 46,5 metri (balta uguns ar grupu zibšņiem). Bāka būvēta tuvu krastam un kāpa zem tās pakļauta abrāzijai.
Sarkanais apelsīns
Sarkanais jeb asins apelsīns ir apelsīna (Citrus sinensis) paveids ar tumšsarkanu, asins krāsas mīkstumu, kura raksturīgi sarkano krāsu veido pigments — antocianīns. Augļi parasti ir mazāki nekā vidusmēra apelsīni un to miza parasti ir grumbuļaina, taču tā var būt arī gluda.
Deivids Gilmors
Deivids Džons Gilmors (en, dzimis ) ir angļu mūziķis, ģitārists, solists un viens no grupas "Pink Floyd" līderiem.
Dzimis Kembridžā, universitātes pasniedzēja ģimenē. 1968. gadā pēc Nika Meisona piedāvājuma pievienojās "Pink Floyd". 1978. gadā izdeva pirmo soloalbumu. 1985. gadā grupu "Pink Floyd" pameta Rodžers Voterss un Gilmors kļuva par grupas līderi. 1996. gadā "Pink Floyd" faktiski beidza pastāvēt. Pirms un pēc šī gada Gilmors piedalījies daudzos citos muzikālos un muzikālos labdarības projektos ar daudziem citiem mūziķiem.
Braiens Renoldss
Braiens Renoldss (Brian Reynolds, dzimis 1967. gadā) ir amerikāņu datorspēļu dizainieris, kura vārds saistīts ar tādiem datorspēļu uzņēmumiem kā MicroProse un Firaxis Games. Nodibinājis savu datorspēļu uzņēmumu Big Huge Games. Vadījis tādu ievērojamu datorspēļu izstrādi kā Civilization II, Sid Meier's Alpha Centauri un Rise of Nations.
Karjera
Braiens Renoldss savu karjeru uzsāka 1991. gadā, kad uzņēmumā MicroProse ieņēma vadošā programmētāja amatu, izstrādājot tādas piedzīvojumu spēles kā Rex Nebular (1992), Return of the Phantom (1993) un Dragonsphere (1993). Viņu vienmēr bija piesaistījušas stratēģijas, tāpēc, kad piedzīvojumu spēļu popularitāte kritās, sadarbībā ar Sidu Maijeru tapa Sid Meier's Colonization (1994).
Sid Meier's Colonization panākumi palīdzēja Braienam Renoldsam pakāpties augstāk un kļūt par veiksmīgās Civilization II (1996) galveno dizaineri. Civilization II datorspēļu nozarē Braiena vārdu padarīja atpazīstamu un viņš kļuva par Firaxis Games līdzdibinātāju. Šeit viņš deva savu ieguldījumu Sid Meier's Gettysburg (1997) izstrādē un radīja savu otro vislabāk pārdoto datorspēli Alpha Centauri (1998). 2000.gadā viņš pameta Firaxis Games un nodibināja savu kompāniju — Big Huge Games.
B.Renoldss ir Big Huge Games prezidents. Viņš nodarbojas ar datorspēļu koncepciju un prototipu izstrādi. Līdz šim lielākais viņa uzņēmuma panākums ir Rise of Nations (2003).
Datorspēles
Produkti, kuru izstrādē Braiens Renoldss ir ieguldījis savu darbu:
Reaktīvā kustība
Reaktīvā kustība ir ķermeņa kustība, ko izraisa reaktīvais vilces spēks, kurš rodas, no ķermeņa pa sprauslu izplūstot gāzes, tvaika u. c. strūklai. Ķermenis kustas strūklas kustībai pretējā virzienā. Reaktīvo kustību izmanto reaktīvajos dzinējos un reaktīvajos šāviņos.
Tārgales pagasts
Tārgales pagasts ir viena no Ventspils novada administratīvajām teritorijām gar Ventu un Baltijas jūras piekrasti. Robežojas ar Ventspils pilsētu, Talsu novada Kolkas pagastu un sava novada Ances, Popes, Ugāles, Vārves un Piltenes pagastiem. Pagasta centrs atrodas Tārgalē.
Daba
Tārgales pagasts izvietots gar Baltijas jūras un Irbes šauruma piekrasti, kā arī Ventas kreisajā krastā, tās lejtecē. Jūras krasta līnijā viens no izteiktākajiem Latvijas zemesragiem - Ovišrags. Teritorija līdzena: pagasts atrodas Piejūras zemienes Ventavas un Irves līdzenumos.
Upes
Venta, Irbe, Kamārce, Elkšķene, Mauriņupe, Platene, Aga, Jaunupe, Skalde, Standze
Ezeri
Klāņezers (67 ha), Puterezers (8,3 ha)
Purvi
Klāņu purvs, Platenes purvs
Vēsture
Mūsdienu Tārgales pagasta teritorijā vēsturiski atradās Tārgales muiža (Gut Tergeln, Tārgale).
Pirmo reizi rakstos Tārgale (Thargolae) kā kiligunda kuršu ķēniņa Lamekina Ventavas zemē pieminēta 1230. gadā. 1253. gadā pēc Kurzemes sadalīšanas Tārgali ieguva Livonijas ordenis. 19. gadsimta otrajā pusē izveidojās Sarkanmuižas pagasts (Rothof). 20. gadsimta 20. gados Ventspilij pievienoja vairākus ciemus gar Kuldīgas ceļu un Pārventā (Lībciemu, Dzirtniekciemu). 1935. gadā Sarkanmuižas pagasta platība bija 308,2 km². 1939. gadā to pārdēvēja par Ventas pagastu. 1945. gadā Ventas pagastā izveidoja Liepenes, Tārgales un Ventas ciema padomes. 1954. gadā Liepenes ciemu pievienoja Ventas ciemam. 1961. gadā daļu, bet 1966. gadā, kad Ventas ciemu likvidēja, tā lielāko daļu pievienoja Tārgales ciemam. 1990. gadā Tārgales ciemu reorganizēja par pagastu. 1996. gadā Ventspilij pievienoja Maurciema apkaimi. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Ventspils novadā.
Apdzīvotās vietas
Akmeņdziras, Burtnieki, Būšnieki, Dokupe, Elkšķene, Ēvartciems, Jaunciems, Jaunupe, Kamārce, Krievlauki, Lielirbe, Liepene, Lodes, Lūžņa, Miķeļtornis, Muižnieki, Ogsils, Oviši, Packules ciems, Platene, Pūrkalni, Rēdznieku ciems, Skaras, Stacija "Ventspils 2", Standzes ciems, Tārgale (pagasta centrs).
Austrumsomija
Austrumsomija bija Somijas lēne no 1998. līdz 2009. gadam. Lēne robežojās ar Oulu, Rietumsomijas un Dienvidsomijas lēnēm, kā arī ar Krieviju. Lēnes administratīvais centrs bija Mikeli.
Kopš 2010. gada 1. janvāra visas lēnes tika izformētas. To vietā izveidoja reģionālās vadības aģentūru. Austrumsomijas lēne ieguva Austrumsomijas reģionālās vadības aģentūras nosaukumu.
Tārgales pagasts
Transports
Cauri pagastam iet galvenais autoceļš Rīga-Ventspils (A10), reģionālie autoceļi Ventspils-Piltene (P122), Ventspils-Kolka (P124) un dzelzceļa līnija Rīga - Ventspils (stacijas - Ventspils-2 un Elkšķene).
Page
Page var būt:
Vjenčana
Vjenčana (lo, ) ir Laosas galvaspilsēta, pie Mekongas upes. Tā ir Laosas lielākā pilsēta. Iedzīvotāju skaits 2015. gadā bija apmēram 760 tūkstoši.
Estline
Estline ir Igaunijas/Zviedrijas rēdereja, kas tika nodibināta 1989. gadā. Tās apkalpotā līnija bija Stokholma - Tallina. Likvidēta 2001. gadā, prāmjus pārņemot Tallink.
Prāmju uzskaitījums
M/S Estonia (1993-1994) (nogrimis 1994.gadā)
M/S MAERSK FRIESLAND (1992., 1993.)
M/S Donata (1994)
M/S Mare Balticum (1994-1996) (tagad Meloodia)
M/S Nord Neptunus (1992-1994, 1995-1997) Neptunia (1998-1999)
M/S Regina Baltica (1996-2000)
M/S CAP AFRIQUE (1996)
M/S PARCHIM (1996)
M/S Bolero (1997)
M/S Baltic Kristina (1997-2000) (tagad M/S Rigel)
M/S Transest (2000)
1991. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1991. gada laikapstākļi Latvijā.'''
Jūnijs
Latvijas centrālajos un austrumu rajonos līdz šim vislielākās vēja brāzmas jūnijā ir bijušas 28 m/s un tās ir novērotas tieši 1991. gadā, Bauskā.
Septembris
Mitrākais septembris Rīgā novērojumu vēsturē — 151,7 mm.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Telia Company
Telia Company AB (līdz 2016. gadam TeliaSonera) ir Zviedrijā reģistrēts telesakaru uzņēmums. Tas tika izveidots 2003. gadā, Zviedrijas Telia apvienojoties ar Somijas Sonera. uzņēmums galvenais birojs atrodas Solnā, Stokholmas lēnē.
Pasaules kauss regbijā
Pasaules kauss regbijā (en) ir galvenais regbija turnīrs pasaulē. To organizē Starptautiskā Regbija padome (IRB). Pirmo turnīru 1987. gadā organizēja Austrālija un Jaunzēlande, un kopš tā laika tas notiek ik pēc 4 gadiem. Pasaules kauss regbijā ir viens no nozīmīgākajiem sporta pasākumiem pasaulē. Turnīra uzvarētāji savā īpašumā iegūst Viljama Veba Ellisa kausu, kas ir nosaukts regbija izgudrotāja vārdā. Pašreizējie čempioni ir Dienvidāfrikas regbisti, kas uzvarēja 2019. gadā Japānā. Jaunzēlande un Dienvidāfrika ir arī izcīnījuši visvairāk čempionu titulu — 3. Divas reizes turnīrā ir triumfējuši Austrālijas regbisti. Nākamais turnīrs norisināsies 2023. gadā Francijā.
Telia Company
Uzņēmums darbojas mobilo un fiksēto sakaru jomā, kā arī ir interneta un televīzijas pakalpojumu sniedzējs, ierīču tirgotājs, darbojas mediju reklāmas jomā. Telia darbojas Zviedrijā, Somijā, Norvēģijā, Dānijā, Lietuvā, Igaunijā, Latvijā.
Telia Company AB akcijas tiek kotētas biržā Nasdaq Stockholm un Nasdaq Helsinki; ietilpst OMX Stockholm 30 un OMX Helsinki 25 indeksā. Lielākie kapitāldaļu turētāji (2021. gada 31. decembrī): Zviedrijas valsts (39,3 %), Blackrock (3,0 %).
Vēsture
TeliaSonera priekšteči bija Zviedrijas uzņēmums Telia un Somijas Sonera, kas ilgu laiku bijuši valsts monopolisti telesakaru jomā.
2002. gada 26. martā tika paziņots, ka Sonera plāno apvienoties ar Telia. Apvienošanās notika uz akciju apmaiņas pamata. Apvienošanās tika pabeigta decembrī, un 2003. gada 1. janvārī tika izveidots mātes uzņēmums TeliaSonera AB.
2014. gada jūnijā tika paziņots, ka TeliaSonera iegādāsies Tele2 Norvēģijas biznesu. 2015. gada 5. februārī darījumu atļāva Norvēģijas konkurences regulators.
2016. gada 12. aprīlī akcionāru sapulcē tika nolemts mainīt uzņēmuma nosaukumu uz Telia Company. Jaunā stratēģija: fokusēšanās uz Ziemeļvalstīm un Baltijas valstīm. 2016. gada novembrī tika paziņots par Norvēģijas telesakaru uzņēmuma Phonero iegādi; darījums pabeigts 2017. gada 3. aprīlī. Jūnijā kredītu un parādu piedziņas meitas uzņēmums Sergel pārdots Zviedrijas bankai Marginalen Bank. 3. jūlijā tika pabeigta Somijas mākoņpakalpojumu uzņēmuma Nebula Top Oy iegāde. 2017. gadā tika pārdotas Telia piederošās Turcijas mobilo sakaru operatora Turkcell kapitāldaļas, saglabājot netiešo ieguldījumu 24 % Turkcell Holding. Oktobrī tika paziņots, ka Telia Company pārdod 19 % Krievijas mobilo sakaru operatora MegaFon kapitāldaļas Krievijas bankai Gazprombank. 18. decembrī tika iegādāts Somijas IT iekārtu un programmatūras izplatītājs Inmics Oy.
2020. gada 17. jūnijā Telia Company vienojās par Turkcell Holding (tam pieder 51 % Turkcell akciju) 47,1 % kapitāldaļu pārdošanu Turcijas labklājības fondam par 530 miljoniem ASV dolāru.
Telia Company 2021. gada 30. jūnijā paziņoja par 49 % no sava torņu biznesa Somijā un Norvēģijā (4700 torņu) pārdošanu infrastruktūras investīciju uzņēmumiem Brookfield un Alecta. 2022. gadā darījums tika paplašināts, iekļaujot arī Zviedrijas torņus. 2022. gada 1. jūnijā darījums tika pabeigts.
Darbība
Telia Company darbojas vairākās valstīs.
Igaunija
Igaunijā ir Telia Company 100 % piederošs uzņēmums Telia Eesti.
Latvija
Latvijā Telia Company pastarpināti caur uzņēmumu TILTS Communications pieder 49 % kapitāldaļu uzņēmumā Tet.
Telia Company arī pieder 49 % kapitāldaļu uzņēmumā Latvijas Mobilais Telefons (Telia Company AB — 24,5 % un Sonera Holding B.V., Telia Company meitas uzņēmums, — 24,5 %).
Latvijā ir reģistrēts uzņēmums SIA Telia Latvija, kas darbojas kā interneta pakalpojumu sniedzējs ar datortīklu Rīgā un lielākajās Latvijas pilsētās, kā arī datu centru. 2022. gada 4. janvārī tika paziņots, ka SIA Tet no Telia Company AB iegādāsies SIA Telia Latvija; darījums pabeigts 2022. gada 31. maijā.
Lietuva
Lietuvā ir Telia Company 88,15 % piederošs uzņēmums Telia Lietuva.
Somija
Somijā ir Telia Company 100 % piederošs uzņēmums Telia Finland‎.
Džimijs Peidžs
1965. gadā Peidžam tika piedāvāts pievienoties The Yardbirds, aizvietojot grupu pametušo Ēriku Kleptonu. Peidžs atteicās un ieteica Džefu Beku. 1966. gadā, pēc tam, kad grupu pameta Pols Semvels Smits, Peidžs kļuva par grupas basistu. Vēlāk, kad Dreja iemācījās spēlēt basģitāru, Peidžs kļuva par otro vadošo ģitāristu, kopā ar Beku. Beks vēlāk pameta grupu, bet 1968. gadā Peidžs kļuva par vienīgo grupas dalībnieku. Viņam tika ļauts izmantot grupas nosaukumu un izvēlēties jaunus grupas biedrus gaidāmajai Skandināvijas turnejai. Peidža jaunā grupa kļuva par Led Zeppelin. Grupas sastāvs visu tās darbības laiku bija nemainīgs. Koncertos Peidžs mēdza spēlēt ģitāru ar vijoles loku. Grupa izjuka 1980. gadā pēc bundzinieka Džona Bonema nāves.
Endoprotezēšana
Endoprotezēšanu veic deformējošās artrozes gadījumos, kuras ietekmē locītavās rodas stipras sāpes, slimnieka kustības tiek ierobežotas un ar laiku locītava sāk deformēties, izraisot kājas saīsinājumu. Slēdzienu par operācijas nepieciešamību sniedz ortopēds, pamatojoties uz novērotajiem simptomiem un rentgenoloģisku izmeklēšanu.
Pēc operācijas, kuras laikā gūžas vai ceļa locītava tiek aizstāta ar mākslīgu locītavu, izzūd sāpes un, pateicoties mākslīgai locītavai, atjaunojas kustīgums.
2011.—2012. gada VEF Rīgas skolu superlīgas sezona
2011.—2012. gada VEF Rīgas skolu superlīgas sezona notika 2011.—2012. gada mācību gada laikā. Čempions tika noskaidrots gan starp zēniem, gan meitenēm.
Zēni
A grupa
B grupa
C grupa
D grupa
Meitenes
A grupa
B grupa
Oulu (lēne)
Oulu (fi, sv) bija Somijas lēne no 1775. līdz 2009. gadam. Lēne robežojās ar Lapzemi, Rietumsomijas un Austrumsomijas lēnēm, kā arī Botnijas līci un Krieviju.
2010. gada 1. janvārī lēne tika izformēta.
Infarkts
Infarkts ( — 'piebāzts') ir audu atmirums kādā orgānā vai orgāna daļā asins pieplūdes pārtraukuma dēļ. Visbiežākie infarkta cēloņi ir tromboze (asins sarecēšana asinsvadā), embolija (asinsvada aizsprostošanās ar asins recekli, tauku pilienu vai gaisa pūslīti, kas ienests no cita asinsvada) vai ilgstoša artērijas spazma. Embolijai savukārt pamatā var būt vēnu iekaisums (tromboflebīts), dažādas operācijas, kaulu lūzumi. Infarkts var rasties orgānos, kur savienojumi starp artēriju gala sazarojumiem ir vāji attīstīti un nespēj attiecīgo orgānu pietiekami apgādāt ar asinīm. Infarkts visbiežāk rodas sirdī (miokarda infarkts), nierēs, liesā, plaušās, zarnās, galvas smadzenēs, kā arī acs tīklenē. Tas var būt dažāda lieluma. Pavisam mazus infarktus, ko var saskatīt tikai ar mikroskopu, sauc par mikroinfarktiem.
Veidi
Izšķir balto jeb anēmisko (bezasiņu) infarktu, sarkano jeb hemorāģisko infarktu un jaukto infarktu. Baltais infarkts rodas, ja kādā asinsvadā asinsrite ir pilnīgi pārtraukta; šādi infarkti visbiežāk ir liesā, sirdī un smadzenēs. Sarkanais infarkts parasti rodas plaušās, jo infarkta vietā no paplašinātajām plaušu un bronhu artērijām plaušu audos iespiežas eritrocīti un plazma. Miokarda infarkts un nieru infarkts parasti ir balts, ar sarkanu josliņu gar malām. Sarkanā josliņa izveidojas tāpēc, ka ar asinīm pārpildītie asinsvadi ir atslābuši un eritrocīti caur asinsvadu sienām lielā daudzumā nonāk infarkta apkārtnē. Infarkta sadzīšana atkarīga no tā lieluma un attiecīgo asinsvadu sānzaru sistēmas attīstības. Infarkta vietā pēc sadzīšanas paliek rēta. Infarkta bīstamība atkarīga no infarkta lieluma un no tā, cik dzīvībai svarīgā orgānā infarkts radies.
Apvienotā Baltijas hercogiste
Apvienotā Baltijas hercogiste (de, et) bija 1918. gadā formāli pastāvējusi hercogiste. Tās izveidošanu organizēja Igaunijas un Latvijas vācbaltiešu aristokrātija ar vietējo atbalstītāju un Vācijas Impērijas okupācijas spēku atbalstu. Izveidota Pirmā pasaules kara pēdējā gadā, kad Brestļitovskas miera līgums deva Vācijai uzvaru pār sabrukušo Krievijas Impēriju. Beidza pastāvēt līdz ar Novembra revolūciju Vācijā un Kompjeņas pamieru, ar kuru Vācija atteicās no Brestļitovskas miera līguma.
Sarežģītajos Latvijas brīvības cīņu pirmajos mēnešos, daļa Baltijas muižniecības saglabāja ideju par Baltijas valsts veidošanu, kā tas atklājās Štrika sazvērestības laikā. Plāni par federatīvu Baltenlandi mūsdienu Latvijas un Igaunijas robežās galīgi sabruka Cēsu kauju un Bermontiādes rezultātā.
Situācija reģionā
1915. gada vasarā Vācijas Impērijas armija Kurzemes ofensīvas laikā okupēja gandrīz visu Kurzemes guberņas teritoriju. 1915. gada 28. jūlija memorandā "Baltijas vācu uzticības padome" lūdza, lai nākamajās miera sarunās Vidzemi, Igauniju un Kurzemi ieslēgtu Vācijas Impērijas lokā. Tikmēr reģiona militāro pārvaldi (Oberosts) īstenoja vācu okupācijas iestādes. 1917. gada 3. septembrī Rīgas operācijas gaitā Vācijas karaspēks ieņēma Rīgu.
1917. gada 16. novembrī izveidotā Latviešu Pagaidu Nacionālā Padome 30. novembrī pasludināja Latvijas autonomiju no Krievijas, bet 1918. gada 30. janvārī deklarēja, ka Latvijai jābūt neatkarīgai, demokrātiskai republikai, kura apvienotu Kurzemi, Vidzemi un Latgali. Savukārt Autonomās Igaunijas guberņas vēlētā Igaunijas Pārstāvju sanāksme formāli izziņoja savu suverenitāti 1917. gada 28. novembrī, bet neatkarības deklarāciju pieņēma 1918. gada 24. februārī, dienu pirms vācu karaspēks okupēja Tallinu.
Vācbaltiešu kontrolētais Vidzemes landtāgs 1917. gada 31. decembrī nolēma prasīt Igaunijas un Vidzemes atdalīšanu no Krievijas un Vidzemes bruņniecība pilnvaroja Heinrihu fon Štriku tās vārdā slēgt līgumus ārvalstīs. 1918. gada 28. janvārī fon Štriks Stokholmā Padomju Krievijas vēstniekam Zviedrijā Vorovskim iesniedza bruņniecības neatkarības deklarācijas, atsaucoties uz Baltijas provinču senajām privilēģijām un pēc Lielā Ziemeļu kara 1721. gadā Nīštatē parakstīto Krievijas-Zviedrijas miera līgumu. Par pamatu prasībai kalpoja nelikumīgi likvidētā autonomija.
Kurzemes un Zemgales hercogistes atjaunošana
1918. gada 3. martā tika noslēgts Brestļitovskas miera līgums, ar kuru Padomju Krievija atteicās no tiesībām uz Kurzemes guberņu. 1918. gada 8. martā Kurzemes Zemes padome (Kurländischer Landesrat), ko pamatā veidoja vācbaltieši, proklamēja Kurzemes un Zemgales hercogistes atjaunošanu, kas atrastos personālūnijā ar Prūsijas karali un Vācijas imperatoru Vilhelmu II.
Berlīnes papildvienošanās un Baltijas hercogistes veidošana
1918. gada 12. aprīlī vācbaltiešu aristokrātu kontrolētā Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome pieņēma lēmumu par atdalīšanos no Krievijas, personālūniju ar Prūsijas karali un konstitucionālas monarhijas (Apvienotā Baltijas hercogiste) veidošanu.
1918. gada 27. augustā tika parakstīta un 6. septembrī ratificēta Berlīnes papildvienošanās, ar kuru Padomju Krievija atteicās arī no mūsdienu Igaunijas un Vidzemes. Krievu-vācu robežu demarkācijas komisijai bija precīzāk jānosaka Igaunijas un Livonijas austrumu robeža. Tikai pēc šīs robežas fiksēšanas Vācija apņēmās nekavējoties atbrīvot uz austrumiem no šīs robežas esošo teritoriju.
Traumatoloģija
Traumatoloģija ir medicīnas nozare, kas saistīta ar dažādu traumu un savainojumu ārstēšanu, tai skaitā ķirurģisku iejaukšanos.
Apvienotā Baltijas hercogiste
Berlīnes papildvienošanās un Baltijas hercogistes veidošana
Vācijas okupācijas iestādes likvidēja Baltijas guberņas un izveidoja 7 kantonus: trīs igauņu (Igaunijas, Ziemeļlīvzemes un salu) un četrus latviešu (Vidzemes jeb Dienvidlīvzemes, Rīgas, Kurzemes un Latgales). 7. septembrī Rīgas pilsētas dome pieņēma lēmumu prasīt Vācijas Impērijas valdībai pievienot Vidzemi topošajai Baltijas valstij.
1918. gada 22. septembrī Vilhelms II parakstīja lēmumu "Vācijas valsts vārdā atzīt Vidzemes, Igaunijas, Rīgas un Sāmsalas apgabalus par brīviem un patstāvīgiem", oficiālo atzīšanas rakstu Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padomju priekšsēdētājs Ādolfs Pilars fon Pilhavs saņēma 16. oktobrī.
1918. gada 5. novembrī Rīgā tika proklamēta Baltijas valsts. Hercoga kronis tika piedāvāts Mēklenburgas hercogam Ādolfam Frīdriham, bet līdz viņa atbraukšanai varu bija jākontrolē Baltijas Reģentu padomei desmit cilvēku sastāvā, ko vadīja Vidzemes landmaršals Ādolfs Pilars fon Pilhavs kā valsts pārvaldnieks (Reichsverweser). Reģentu padome 8. novembrī vienojās par Satversmi un kā valsts pamatprincipus deklarēja:
Valdības izveide
Apvienotās zemes padomes sēdē 7. novembrī Rīgā izveidoja Baltijas Reģentu padomi (Baltischer Regentsschaftsrat), kurai bija uzticēts pārstāvēt Baltijas hercogisti uz ārieni un pieņemt pagaidu rīkojumus ar likumu spēku, kā arī tos īstenot. Tajā ietilpa
Vienlaikus ar Reģentu padomi izveidoja Zemes komiteju (Landesausschuß) no 60 locekļiem Eduarda fon Delingshauzena vadībā, kurā ietilpa arī 10 reģenti. Latviešu pārstāvji bija K. M. Lejiņš, P. Lejiņš, K. Pēkšēns, E. Laube, A. Ģīmis, ģenerālmajors J. Plūme, draudzes vecākais Pēteris Treija un citi.
Zemes komitejai uzticēja izstrādāt Baltijas hercogistes konstitūcijas projektu, kā arī uzdeva par pienākumu izstrādāt paņēmienu, kā konstitūcijas projektu apstiprināt kādā jaunievēlētā plašas tautas pārstāvniecībā.
Likvidēšana
Pēc Vācijas kapitulācijas 11. novembrī, Novembra revolūcijas un Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada 18. novembrī Vācija 25. novembrī ar Vinniga notu provizoriski atzina Latvijas Pagaidu valdību. Vācu militārā pārvalde 1918. gada 26. novembrī nodeva savas pilnvaras Pagaidu valdībai. Vācijas ģenerālpilnvarotais Baltijas zemēs Augusts Vinnigs līdzīgu vienošanos ar Igaunijas Pagaidu valdību parakstīja jau 1918. gada 19. novembrī.
Apvienotās Baltijas hercogistes Reģentu padome nolika savas pilnvaras 1918. gada 28. novembrī, tomēr mēģinājumi militārā ceļā atjaunot Baltijas valsti turpinājās arī 1919. gadā. 1919. gada 18. februārī Liepājā robežkontroles laikā Vidzemes landmaršala Heinriha fon Štrika un zviedru virsnieka Nilsa Ēlunda bagāžā tika atrasta aizzīmogota pakete ar apvērsuma plānu pret Pagaidu valdību. Sazvērnieku tālejošais mērķis bija izveidot apvienotu Baltijas valsti (Baltenland) Vācijas vai arī pēc boļševiku sakāves restaurētās Krievijas protektorātā. Latvijas Pagaidu valdības Iekšlietu ministrs Miķelis Valters izdeva pavēli apcietināt H. fon Štriku un izsludināja naudas prēmiju viņa uzrādītājam 10 000 rubļu apmērā, tomēr fon Štrikam laimējās 20. februārī atstāt Latviju un viņš savu politisko karjeru līdz ar to beidza.