cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Balkeris
Komandas drošība
2002. g. decembrī SOLAS XII nodaļa tika papildināta ar prasību uzstādīt augsta ūdens līmeņa konstatēšanas un trauksmes sistēmas uz visiem balkeriem. Šis drošības mērs ātri brīdina sardzi uz tiltiņa un mašīntelpā par tilpņu applūšanu. Katastrofiskas applūšanas gadījumos, šie sensori var paātrināt kuģa atstāšanu.
DTM
DTM var nozīmēt:
COROT-7b
COROT-7b gravitācija 1,7 reizes pārsniedz Zemes gravitāciju un temperatūra ir ap 1650 °C t.i., uz planētas ir apmēram tāda pati temperatūra, kāda ir martenkrāsnī. Planētas masa ir apmēram 5 reizes lielāka par Zemi. COROT-7b rādiuss ir aptuveni par 80% lielāks nekā Zemes rādiuss.
Zvaigzne COROT-7 ir nedaudz mazāka un vēsāka nekā Saule. Tās vecums ir tikai 1,5 miljardi gadu. Zvaigznes COROT-7 sistēmā zinātnieki ir atklājuši vēl vienu planētu, kura nosaukta par COROT-7c. Vēl vienas citplanētas eksistencei šajā sistēmā tiek gaidīts apstiprinājums.
Reizi 20,4 stundās zvaigznes gaisma nedaudz pavājinās. Šis "aptumsums" ilgst aptuveni stundu. Tas izskaidrojams ar nelielas planētas klātbūtni, kas riņķo ap zvaigzni 2,5 miljona kilometru attālumā. Mūsu Saules sistēmas Saulei vistuvākā planēta Merkurs atrodas aptuveni 23 reizes tālāk no Saules.
Planētu atklāja 2009. gada 3. februārī, analizējot orbitālā teleskopa CoRoT datus. Tā bija pirmā cietas virsmas planēta, kas atklāta ārpus Saules sistēmas. Lai noskaidrotu šīs citplanētas masu, zinātniekiem nācās iedarbināt visprecīzāko planētu medību ieroci — HARPS spektrogrāfu, kas uzmontēts uz ESO 3,6 metru teleskopa Čīlē.
Pols Ņūmens
Par saviem darbiem un lomām ir saņēmis daudzus apbalvojumus, tai skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu par galveno lomu 1986. gada filmā "Naudas krāsa", kā arī deviņas reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvām. Bez tam Ņūmens saņēmis sešas Zelta globusa balvas, BAFTA kino balvu, Ekrāna aktieru ģildes balvu, Kannu kinofestivāla balvu, Emmy balvu.
Antons Jore
Antons Jore (dzimis ) ir bijušais Nīderlandes futbolists, tagad futbola treneris. No 2011. līdz 2013. gadam bija Latvijas U-21 futbola izlases galvenais treneris un Latvijas Futbola federācijas sporta direktors.
Pols Ņūmens
Ņūmens ir sasniedzis vairākus atzīstamus sasniegumus autosportā. 1979. gada Lemānas 24 stundu sacīkstēs viņš izcīnīja 2. vietu.
Antons Jore
2008. — 2010. gadā trenējis Olimps/RFS komandu. Spēlētāja karjera laikā spēlējis Bredas "NAC" un Vālveikas "RKC" klubos. Kā treneris strādājis Kazahstānā, Katarā un Lietuvā.
Pols Ņūmens
Biogrāfija
Ņūmens piedzima Klīvlendas priekšpilsētā Šeikerhaitsā, Ohaio štatā, Terēzas (sk) un Artura Sigmunda Ņūmena (Arthur Sigmund Newman) ģimenē. Tēva vecāki bija ebreju imigranti no Ungārijas un Polijas. Ņūmena tēvam piederēja sporta preču veikals, kurā strādāja arī māte.
Jau bērnībā Ņūmens izrādīja interesi par teātri. Pirmā loma bija skolas teātrī septiņu gadu vecumā.
1943. gadā pabeidzis Šeikerhaitsas vidusskolu, Ņūmens neilgu laiku mācījās Ohaio Universitātē, Atensā, Ohaio.
Otrā pasaules kara laikā Ņūmens dienēja ASV Jūras kara flotē un piedalījās karadarbībā Klusā okeāna reģionā.
Karjera
1953. gadā Ņūmens uzsāka savu karjeru Brodvejas teātrī. Viņš sāka piedalīties arī televīzijas filmās. 1954. gadā Ņūmens pirmo reizi tēloja Holivudas filmā. Jau pēc pāris gadiem 1956. gadā viņš guva ievērību ar lomu filmā Somebody Up There Likes Me. 1958. gadā Ņūmens tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākais aktieris par lomu filmā "Kaķis uz nokaitēta skārda jumta" (Cat on a Hot Tin Roof). Kannu kinofestivālā Ņūmens saņēma balvu kā labākais aktieris par lomu filmā The Long, Hot Summer, kurā tēloja kopā ar aktrisi Džoannu Vudvardu. Drīz viņa kļuva par Ņūmena otro sievu. Viņi kopā ir tēlojuši daudzās filmās, kā arī Ņūmens ir bijis režisors četrām filmām, kur tēlojusi Džoanna Vudvarda.
Turpmākās karjeras laikā Ņūmens saņēmis daudzus apbalvojumus un nominācjas (skatīt Filmogrāfija). Kā nozīmīgākās var atzīmēt filmas "Blēdis" (The Hustler, 1961), Sweet Bird of Youth (1962), Hud (1963), "Vēsais Lūks" (Cool Hand Luke, 1967), "Bačs Kesidijs un Sandenss Kids" (1969), Absence of Malice (1981), "Spriedums" (1982), "Naudas krāsa" (1986), Nobody's Fool (1994) un "Ceļš uz pekli" (2002).
Ņūmens ieguvis apbalvojumus arī par režisora darbu (filma Rachel, Rachel 1968. gadā).
Sabiedriskā darbība
Ņūmens aktīvi piedalījās ASV politiskajā dzīvē, bija ASV Demokrātiskās partijas atbalstītājs, nostājās pret ASV dalību Vjetnamas karā. Par to viņš tika iekļauts Ričarda Niksona ienaidnieku sarakstā ar 19. kārtas numuru. Par to Ņūmens izteicās kā par savu lielāku sasniegumu.
Ņūmens bija līdzdibinātājs pārtikas kompānijai Newman's Own, kuras ieņēmumus viņš ziedoja labdarībai. 2012. gada jūnijā ziedojumu kopējā summa pārsniedza 330 miljonus ASV dolārus
Morisejs
Stīvens Patriks Morisejs (Steven Patrick Morrissey) (dzimis 1959. gada 22. maijā) ir īru izcelsmes britu dziedātājs un tekstu autors no Mančestras, Anglijas. Viņš guva popularitāti 20. gadsimta 80. gadu sākumā kā populārās britu rokgrupas The Smiths solists un dziesmu tekstu autors. Pēc grupas izjukšanas 1987. gadā viņš uzsāka veiksmīgu solokarjeru.
Viņa dziesmu teksti bieži vien ir dzēlīgi, sardoniski. Gan dziesmu tekstos, gan koncertos un intervijās Morisejs ir vērsies pret britu karalisko ģimeni, Toniju Blēru un Džordžu V. Bušu. Viņš bieži vien propagandē veģetārismu un dzīvnieku tiesības.
Butēni
Butēni (butilēni, H2C=CH−CH2−CH3) ir nepiesātinātie ogļūdeņraži ar vienu dubultsaiti molekulā — alkēni. Butēnu molekulās ir četri oglekļa atomi. Kā visiem alkēniem, pēc IUPAC nomenklatūras tā nosaukums beidzas ar -ēns, bet triviālais nosaukums - ar -ilēns. Butēni ir bezkrāsainas, viegli sašķidrināmas gāzes, un tos iegūst no naftas krekinga produktiem.
Izomēri
Butēnam ir 3 struktūrizomēri — 1-butēns, 2-butēns un metilpropēns (izobutilēns). 2-butēnam turklāt novērojama cis - trans izomērija, jo abas metilgrupas var novietoties dažādās pusēs dubultsaitei.
Izmantošana
No butēniem iegūst butilspirtu, bet izobutilēnu lieto kā sintētiskā kaučuka un izooktāna izejvielu.
Hālstēns
Hālstēns (Halsten Stenkilsson) pēc Brēmenes Ādama ziņām bija Zviedrijas karalis no 1067.gada līdz 1070.gadam.
Bangladešas prezidenti
Šajā uzskaitījumā apkopoti Bangladešas prezidenti kopš 1971. gada, kad Bangladeša pasludināja neatkarību no Pakistānas.
Gustava Zemgala gatve
Gustava Zemgala gatve ir Rīgas maģistrālā iela Ziemeļu rajonā un Vidzemes priekšpilsētā. Tā atrodas Mežaparka, Čiekurkalna, Teikas un Purvciema apkaimēs. Gatve sākas pie Dzelzavas ielas krustojuma un beidzas pie Viestura prospekta. Gustava Zemgala gatves kopējais garums ir 5381 metrs.
Iepriekš Gustava Zemgala gatves daļa uz dienvidiem no pārvada par Čiekurkalna staciju (Vairoga pārvada) piederēja Vairoga ielai.
Ielu savienojumi
Gustava Zemgala gatve ir savienota ar:
Live in the UK 2008
Live in the UK 2008 ir amerikāņu alternatīvā roka grupas Paramore koncertalbums, kas tika izdots sadarbībā ar Fueled by Ramen. Albumā ir iekļautas grupas uzstāšanās ieraksti no trim dažādiem koncertiem Anglijā.
Žaks Prevērs
Žaks Prevērs (Jacques Prévert; dzimis, miris ) bija franču dzejnieks un kinoscenārists.
Dzimis teātra kritiķa ģimenē. 1918. gadā iesaukts armijā, kur dienējis Tuvajos Austrumos.
1637. gads
1637. bija parastais gads, kas sākās ceturtdienā.
Kano
Kano (en) ir pilsēta Nigērijas ziemeļos. Kano štata galvaspilsēta. Ziemeļnigērijas galvenais ekonomikas centrs un vēsturiski Nigērijas islāma kultūras centrs - lielākā daļa iedzīvotāju ir musulmaņi. XXI gadsimta sākumā pilsētā tika ieviesti šariāta likumi. Kano tiek uzskatīta par hausu galveno kultūras centru.
Zemesriekstu ražošanas un tirdzniecības centrs.
Vēsture
20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā pilsētā nereti notikuši starpreliģiski nemieri un grautiņi.
Cilvēki
Kano dzimuši:
Ānunds no Gardarīkas
Ānunds no Gardarīkas (Anund Gårdske). Pēc Brēmenes Adama sniegtās informācijas darbā Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum bija Zviedrijas karalis 1070. gadā. Ānunds bija ieradies no Gardarīkas (t.i. Kijivas Krievzemes). Tā kā Ānunds bija kristietis, viņš atteicās piedalīties Upsālas tempļa ceremonijās, tāpēc tika patriekts no Zviedrijas.
1388. gads
1388. gads bija garais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
How to Destroy Angels (EP)
How to Destroy Angels ir postindustriālās mūzikas grupas How to Destroy Angels 2010. gadā izdots debijas EP ieraksts. Tas sastāv no 6 skaņdarbiem. Albums bezmaksas ciparu lejupielādes formātā tika izdots, bet kompaktdiska formātā —.
Reims
Reims var būt:
Priekule (stacija)
Priekule bija dzelzceļa stacija Priekulē, līnijās Liepāja—Vaiņode un Priekule—Kalēti.
Vēsture
Priekules stacija atklāta 1871. gadā pēc dzelzceļa līnijas Liepāja—Romni izbūves. 1883. gadā izveidoja dzelzceļa atzaru uz vietējo ķieģeļu rūpniecību šaursliežu dzelzceļu uz ķieģeļu rūpnīcas īpašniekam piederošo kūdras purvu. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā vācu armija uzbūvēja jaunu 74 kilometrus garu normālplatuma dzelzceļu no Priekules stacijas līdz Bajoru (Kretingas) dzelzceļa stacijai, savienojot to ar Klaipēdas dzelzceļu mezglu.
Hākons Sarkanais
Kad zviedri sacēlās pret Ānundu no Gardarīkas, par Zviedrijas karali kļuva Hākons Sarkanais (Håkan Röde), kaut viņš arī bija kristietis. Hākons bija Zviedrijas karalis no 1070. gada līdz 1079. gadam, kad saslima un nomira.
Iespējams, ka Hākons bija Stēnkila ārlaulības dēls. Iesauka Sarkanais radusies viņa matu krāsas dēļ. Pēdējos gadus Hākons Sarkanais valdīja kopā ar Stēnkila dēlu Ingi Vecāko.
C4H8
Summārajai formulai C4H8 atbilst vairāki savienojumi:
"Netīrā" bumba
"Netīrā" bumba jeb radioloģiskais ierocis ir spridzināšanas ierīce, kas sastāv no radioaktīva materiāla un parastās ķīmiskās sprāgstvielas, kas ir tās enerģijas avots. Par "netīrajām bumbām" dēvē arī ierīces, kam ir tāda materiāla apvalks, kas radiācijas iedarbībā viegli veido lielu daudzumu radioaktīvu izotopu (sk. kobalta bumba). Lai gan sprādziena rezultātā apkārtne var tikt piesārņota ar radioaktīvajiem materiāliem, sprādzienu neizraisa kodolreakcija, kā tas ir kodolieroču gadījumā.
"Netīro" bumbu lietošanas mērķis ir nevis objektu mehāniska sagraušana, bet apkārtnes piesārņošana ar radionuklīdiem, lai apstarotu cilvēkus un dzīvniekus, kā arī radītu iespējami lielāku psiholoģisko efektu un finansiālus zaudējumus teritorijas attīrīšanai. Tā kā ķīmiskās "netīrās" bumbas ir relatīvi viegli izgatavojamas, tās varētu izmantot teroristi. To izgatavošanai var lietot tikpat kā jebkuru ķīmisko sprāgstvielu, piemēram, trotilu. Kā radioaktīvos materiālus iespējams izmantot nelegāli iegūtus kodolatkritumus un dažādus radioaktīvo izotopu preparātus. Relatīvi vieglāk pieejami ir cēzijs-137 ar pussabrukšanas periodu 30,1 gads (dod gamma un bēta starus); stroncijs-90 ar pussabrukšanas periodu 28,5 gadi (tikai bēta starojums); polonijs-210 (spēcīgs alfa starojums un diezgan īss pussabrukšanas periods — 138 dienas). Detonējot sprāgstvielai, rodas radioaktīvu putekļu mākonis, kas nosēžas uz apkārtējiem priekšmetiem un ko var ieelpot cilvēki. Ar šādu ierīci var saindēt vairākus pilsētas kvartālus.
Edlejs Stīvensons
Edlejs Īvings Stīvensons II (Adlai Ewing Stevenson II, dzimis 1900. gada 5. februārī Losandželosā, miris 1965. gada 14. jūlijā Londonā) - ASV politiķis no Demokrātiskās partijas. No 1949. līdz 1953. gadam bija Ilinoisas štata gubernators. 1952. un 1956. gadā neveiksmīgi cīnījās ASV prezidenta vēlēšanās pret Dvaitu Eizenhaueru. No 1961. līdz 1965. gadam - ASV sūtnis ANO.
Pazīstams ar saviem trāpīgajiem izteicieniem. Piemēram, kad kāds atbalstītājs teicis Stīvensonam, ka jebkurš domājošs ASV pilsonis balsos par viņu, Stīvensons atbildējis, - "Liels paldies, bet, lai uzvarētu, vajadzīgs vairākums".
1639. gads
1639. bija parastais gads, kas sākās sestdienā.
Programminženierija
Programminženierija ir nozare, kas nodarbojas ar datorprogrammu veidošanu un uzturēšanu, praksē pielietojot atziņas no datorzinātnes, projektu un procesu vadības, un citām nozarēm. Programminženieris ir persona, kas izmanto inženiertehnisko projektēšanas procesu, lai izstrādātu, uzturētu, pārbaudītu un novērtētu datoru programmatūru. Dažkārt kā sinonīmu lieto terminu programmētājs, taču tas var arī vairāk attiekties uz ieviešanu, nevis dizainu, kā arī var trūkt inženierzinātņu izglītības vai prasmes.
Inženiertehniskās metodes izmanto, lai informētu par programmatūras izstrādes procesu, kas ietver programmatūras dzīves cikla procesa definēšanu, ieviešanu, novērtēšanu, mērīšanu, pārvaldību, izmaiņas un uzlabošanu. Tas lielā mērā izmanto programmatūras konfigurācijas pārvaldību, kas ir sistemātiska konfigurācijas izmaiņu kontrole un konfigurācijas un koda integritātes un izsekojamības uzturēšana visā sistēmas dzīves ciklā. Mūsdienu procesos izmanto programmatūras versiju noteikšanu.
Starp tevi un mani
Starp tevi un mani ir latviešu rokgrupas Z-Scars 2003. gada decembrī iznākušais debijas albums. Albumā ir iekļautas 10 dziesmas latviešu valodā. Pirmās pazīstamās Z-Scars dziesmas "Jūtot tā" un "Ja tu esi viens" Latvijas radiostacijās parādījās jau 2002. gadā, savukārt par grupas lielāko hitu 2003. gada vasarā kļuva dziesma "Tu tuvojies sev". Rudenī klajā nāca nākamā dziesma "Tev es nemelotu", un tikai tad sekoja pats albums. Albums "Starp tevi un mani" tika nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kā 2003. gada labākais roka albums, savukārt dziesma "Tu tuvojies sev" tika izvirzīta nominācijā gada labākā roka dziesma. Z-Scars tomēr neieguva šīs balvas, abās nominācijās piekāpjoties grupai "Prāta Vētra".
Kirils Mereckovs
Kirils Mereckovs (dzimis, miris ) bija krievu izcelsmes padomju karavadonis.
Pēc Vācijas iebrukuma PSRS Mereckovs tika nozīmēts par Stavkas padomnieku, tomēr 23. jūlijā viņu arestēja NKVD. Pēc divu mēnešu ieslodzīojuma Lubjankā, Mereckovs tika atbrīvots un tika iecelts par 4. armijas komandieri, kas cīnījās Ļeņingradas aizstāvēšanā.
1941. gada decembrī Mereckovs tika iecelts par Volhovas frontes komandieri. Šeit 1942. gada pirmajā pusē vadīja kaujasdarbību Ļubaņas operācijas laikā, kas izvērtās par vienu no lielākajiem Sarkanās armijas zaudējumiem kara laikā (šajā operācijā vāciešiem padevās Andrejs Vlasovs).
Tomēr 1943. gada janvārī Mereckova komandētajai Volhovas frontei kopā ar Govorova komandēto Ļeņingradas fronti izdevās pārraut Ļeņingradas blokādi. 1944. gada februārī Mereckovs tika iecelts par Karēlijas frontes komandieri. Karoja pret Somijas un Vācijas spēkiem, tai skaitā realizējot Kirkenēsas operāciju Norvēģijas ziemeļos.
1945. gadā tika pārcelts uz Tālajiem Austrumiem, kur komandēja fronti Mandžūrijā, sakaudams Japānas spēkus.
Pēc kara citu amatu starpā no 1947. līdz 1949. gadam komandēja Maskavas kara apgabalu.
Nīlzirgs
Nīlzirgs ir trešais lielākais sauszemes dzīvnieks pēc ziloņa un baltā degunradža, bet tas ir lielākais no pārnadžiem, lai arī augumā tas ir īsāks par žirafi, kas arī pieder pie pārnadžiem. Salīdzinājumam 3 esošo ziloņu sugu dzīvnieki sver 3–9 tonnas, baltais degunradzis sver 1,5–3,5 tonnas, žirafe sver 0,8–1,2 tonnas, bet nīlzirgs 1,5–3 tonnas. Tas ir viens no bīstamākajiem un agresīvākajiem dzīvniekiem pasaulē, un to ļoti bieži sauc par visbīstamāko Āfrikas dzīvnieku. Tas ir nogalinājis daudz vairāk cilvēku nekā lauva, turklāt reizēm mēdz uzbrukt arī situācijās, kad cilvēks to nav provocējis.
Izplatība
Nīlzirgs ir daļēji ūdenī dzīvojošs zīdītājs, kas mājo upēs un ezeros. Tam patīk ūdenskrātuves ar niedrājiem un zālājiem krastos. Nīlzirgi ir sastopami tikai Āfrikas kontinentā uz dienvidiem no Sahāras tuksneša. Savvaļā mīt 125 000–148 000 nīlzirgu. Vislielākās nīlzirgu populācijas dzīvo Zambijā (40 000) un Tanzānijā (20 000–30 000). Pēdējo 10 gadu laikā kopējā nīlzirgu populācija ir samazinājusies par 7–20%. Un to populācija turpina samazināties, jo nīlzirgus medī, lai iegūtu gaļu un ilkņus. Nīlzirgi ir pilnībā izmiruši Nīlas lejtecē, pēdējie šo dzīvnieku novērojumi lejtecē datēti ar 19. gadsimta sākumu.
Evolūcija
Nīlzirgu dzimta (Hippopotamidae) un cūku dzimta (Suidae), balstoties uz zobu formu, ilgstoši tika klasificēta vienā apakškārtā — neatgremotāju apakškārtā (Nonruminantia). Tomēr ģenētiskie pētījumi ir pierādījuši, ka nīlzirga tuvākie radinieki bez pundurnīlzirga ir visi vaļveidīgie (Cetacea), no kuriem tie atdalījās pirms apmēram 55 miljoniem gadu. Toties nīlzirgu un vaļveidīgo kopīgais priekštecis no pārējiem pārnadžiem atdalījās apmēram pirms 60 miljoniem gadu. Senākā zināmā nīlzirgu dzimtas fosilija ir apmēram 16 miljonus gadu veca. Tā piederēja pie Kenyapotamus ģints, un tā ir atrasta Āfrikā. Jaunākas nīlzirgu sugas fosilijas ir atrastas gan Eiropā, gan Āzijā, bet neviena nav atrasta Amerikā, lai gan senā priekšteča oligocēna fosilijas ir atrastas arī Ziemeļamerikā.
Nīlzirgu priekšteči, kas atdalījās no vaļveidīgo grupas, pieder pie Anthracotheriidae dzimtas. Tā bija plaša un sazarota dzimta, kuru pārstāvēja četrkājaini zīdītāji, kas dzīvoja gan ūdenī, gan uz sauszemes. Eocēna beigās attīstījās suga Anthracotherium magnum, kas kļuva par mūsdienu nīlzirgu priekštečiem, tiem bija samērā maza un šaura galva. Visas pārējās sugas pliocēna laikā izmira. Senākie zināmie nīlzirgi — Kenyapotamus ģints nīlzirgi — dzīvoja pirms 18–16 miljoniem gadu. Lai gan zinātnieki līdz galam nav izpratuši nīlzirgu attīstības ceļu, tomēr pastāv viedoklis, ka divas mūsdienās sastopamās nīlzirgu ģintis — nīlzirgi (Hippopotamus) un pundurnīlzirgi (Choeropsis) — nošķīrās un izveidojās pirms 8 miljoniem gadu. Mūsdienu nīlzirgu suga izveidojās Āfrikā un bija izplatīta arī Tuvajos Austrumos jau pirms 7,5–1,8 miljoniem gadu.
Izskats un īpašības
Nīlzirgiem ir raksturīgs masīvs, mucveidīgs ķermenis ar īsām kājām, milzīga mute un lieli un gari priekšzobi, kas atgādina ilkņus. To biezā āda ir gandrīz bez matojuma. Tauku slānis nīlzirgu ādā ir apmēram 5 cm biezs. Vidējais nīlzirga svars ir 1500–1800 kg. Mātītes ir mazākas nekā tēviņi, un to vidējais svars 1300–1500 kg. Tā kā nīlzirgu tēviņi aug visu mūžu, tad vecāki indivīdi var izaugt īpaši lieli un sasniegt 3200 kg svaru, ļoti retos gadījumos svars var sasniegt 4500 kg. Mātītes savu maksimālo svaru sasniedz 25 gadu vecumā. Vidējais nīlzirga dzīves ilgums ir 40–50 gadu. Visvecākais nīlzirgs pasaulē 61 gada vecumā nomira 1995. gadā Minhenes zoodārzā Vācijā.
Nīlzirga ķermeņa garums ir 3,3–5,2 m, astes garums apmēram 56 cm, bet vidējais augstums skaustā 1,5 metri. Acis, ausis un nāsis nīlzirgam uz galvas ir novietotas maksimāli augstu, tādējādi, iegremdējoties gandrīz pilnībā ūdenī, tas var ilgstoši zvilnēt, dzesēties un pasargāt sevi no karstuma un saules stariem. Nīlzirgam nav nedz sviedru dziedzeru, nedz tauku dziedzeru, toties tā ādas poras izdala sekrētu ar divējādiem pigmentiem: sarkano pigmentu (hipposudoric acid) un oranžo pigmentu (norhipposudoric acid). Kādreiz kļūdaini domāja, ka nīlzirgi izsvīst asinis. Sekrēts izdaloties ir bezkrāsains, bet gaismas iedarbībā tas ātri krāsojas līdz pat brūnam tonim. Abi pigmenti ir augstas iedarbības skābes, un tie abi pasargā nīlzirga ādu no bakteriālām slimībām, kā arī absorbē saules gaismas ultravioletos starus. Nīlzirga priekšzobi ir gari un atgādina ilkņus. Augšējo priekšzobu garums ir 23 cm, bet apakšējo garums var sasniegt 70 cm, apmēram 30 cm atrodas smaganās. Šāds nīlzirga zobs sver apmēram 3 kg. Priekšzobi, tāpat kā ilkņi, tiek izmantoti savstarpējās cīņas, un tiem nav nozīmes barības iegūšanā. Zāli nīlzirgs plūc ar biezajām, muskuļotajām lūpām. Nīlzirgam ir ļoti liela mute. Tas žokļus spēj atvērt līdz pat 150° platā leņķī.
Uzvedība un barība
Nīlzirgi veido barus, kuros ir 5–30 mātītes ar mazuļiem. Dienas laikā tie uzturas ūdenī vai dubļos, atpūšoties un dzesējoties. Ūdenī nīlzirgi arī pārojas, un ūdenī tiem dzimst mazuļi. Pēc saulrieta nīlzirgi kāpj ārā uz sauszemes, lai ganītos krasta zālē. Ūdenstilpē tie uzturas cieši cits pie cita, bet barojoties tie ganās katrs par sevi, kā arī uz sauszemes tie nav teritoriāli. Nakts laikā tie pa krastu noiet apmēram 8 km, kopumā ganoties kādas 4–5 stundas, bet vienas nakts laikā tie var noiet arī līdz pat 33 km. Vienas nakts laikā nīlzirgs apēd apmēram 68 kg zāles. Kā visi zālēdāji, tie ēd dažādus augus, bet pamatā tie barojas ar zāli. Pavisam nedaudz nīlzirgi patērē ūdensaugus. Ja ir iespēja, tie ēd maitas gaļu, arī mirušu nīlzirgu gaļu, reizēm ir novērots, ka tie medī. Nīlzirga gremošanas sistēma nav piemērota gaļas ēšanai, tādēļ gaļas ēšanas gadījumus skaidro ar olbaltumvielu trūkumu organismā.
Dzīve barā
Ir samērā grūti atšķirt nīlzirgu mātītes no tēviņiem, lai arī kopumā tēviņi ir nedaudz lielāki. Savvaļā tas ir tikpat kā neiespējami, jo parasti novērotājs var redzēt tikai dzīvnieku muguras. Zinātnieki ir novērojuši, ka, lai arī nīlzirgi ūdenī guļ cieši cits pie cita, tiem neveidojas ciešas sociālās attiecības, izņemot māti un tās meitas. Iemesls, kādēļ nīlzirgi tik cieši spiežas cits pie cita, nav zināms.
Nīlzirgi ir teritoriāli tikai ūdenī. Parasti barā ir viens tēviņš un kādas 10 mātītes ar mazuļiem, bet bars var būt arī lielāks. Lielākajos baros ir apmēram 100 dzīvnieku. Kamēr jaunie tēviņi respektē pieaugušā tēviņa dominanci, tie drīkst dzīvot mātes barā. Bara teritorija tiek apsargāta, jo tādā veidā dominantais tēviņš piesaka savas tiesības pāroties. Bara iekšienē ir tendence dzīvniekiem sadalīties pa dzimumiem: jaunie tēviņi, mātītes ar mazuļiem un dominantais tēviņš. Kad bars izkāpj krastā, lai ganītos, tas izklīst un katrs ganās individuāli. Savā starpā bars sazinās gan ar ķermeņa valodu, gan verbāli, kas ir dažādi rūcieni, rēcieni un nopūtas. Nīlzirgi spēj izdvest īpašu nopūtu brīdī, kad galva atpūšas uz ūdens virsmas. Šī nopūta ceļo gan pa ūdeni, gan gaisu. Un tai atbild gan nīlzirgi, kas atrodas zem ūdens, gan virs ūdens.
Agresija
Nīlzirgi ir ļoti agresīvi dzīvnieki, īpaši, kamēr mazuļi ir mazi. Nīlzirgs bez kavēšanās uzbrūk krokodiliem, lauvām un hiēnām, kas mēģina nomedīt kādu mazuli. Nīlzirgs ir ļoti agresīvs arī pret cilvēku, tas uzbrūk gan cilvēkam laivā, gan uz sauszemes. To uzskata par visagresīvāko dzīvnieku Āfrikā. Nīlzirgi savu teritoriju apsargā un arī iezīmē. Iezīmēšanai tiek izmantota aste, kas griežoties līdzīgi propelleram, izmētā fekālijas uz visām pusēm. Šī paša iemesla dēļ tie urinē virzienā uz atpakaļu.
Nīlzirgi ļoti reti nogalina cits citu, arī cīnoties par savu teritoriju. Parasti cīņa izbeidzas, kad sāncenši saprot, kurš no viņiem ir stiprākais. Ja bars pieaug strauji un veidojas pārapdzīvotība, dominantais tēviņš var nogalināt tikko dzimušus mazuļus, bet tas notiek ļoti reti.
Reprodukcija
Nīlzirga mātītes dzimumbriedumu sasniedz 5–6 gadu vecumā, tēviņi 7,5 gados. Pārošanās notiek ūdenī, mātītei atrodoties zem ūdens, arī dzemdības notiek zem ūdens. Grūsnības periods nīlzirgiem ilgst 8 mēnešus. Parasti piedzimst 1 mazulis, bet retos gadījumos dvīņi, turklāt mazuļi dzimst tikai katru otro gadu. Piedzimstot mazulis sver 25–45 kg, un tā ķermeņa garums ir 127 cm. Pēc piedzimšanas tas uzpeld līdz ūdens virsmai, lai ieelpotu pirmo reizi. Zīst pienu mazulis nirst zem ūdens, arī uz sauszemes, kamēr māte ganās, mazulis zīž pienu. Dienas laikā, ja ūdens ir dziļš, mazuļi mēdz gulēt uz mātes muguras. Māte mazuli zīda līdz 6–8 mēnešiem, bet reizēm gadu.
Klasifikācija
Nīlzirgam ir 5 pasugas:
Migels de Servantess
Dons Migels de Servantess Saavedra (, ; dzimis, iespējams,, miris ) bija kastīliešu rakstnieks, dzejnieks un dramaturgs. Viņa slavenākais darbs ir "Dons Kihots", ko uzskata par pirmo moderno romānu un vienu no nozīmīgākajiem darbiem literatūras vēsturē. M. de Servantesa ietekme uz spāņu valodu ir bijusi tik liela, ka ir ieviesies termins "Servantesa valoda".
Dzīvesgājums
Dzimis 1547. gadā Alkala de Enaresas pilsētā ķirurga Rodrigo de Servantesa (1509–1585) un viņa sievas Leonoras de Kortinas (1520–1593) ģimenē. Studēja teoloģiju Salamankas un Madrides universitātēs, iepazinās ar Aristoteļa un Roterdamas Erasma rakstiem. 1569. gadā viņš pārcēlās uz Romu, kur bija vēlākā kardināla Džulio Akvavivas (1546–1574) sulainis, bet drīz vien iestājās Spānijas jūras kara flotes dienestā Neapolē.
1571. gadā Migels de Servantess piedalījās Lepanto kaujā pret Osmaņu impērijas kara floti, kurā guva trīs šautas brūces, divas krūtīs, vienu kreisajā rokā vai apakšdelmā, kā rezultātā viņa kreisā roka tika neatgriezeniski paralizēta. 1575. gadā Servantess atvaļinājās no dienesta un devās uz dzimteni, bet pie Katalonijas krastiem kuģi sagrāba korsāri un viņš piecus gadus pavadīja gūstā Alžīrā, 1580. gadā atgriezās Spānijā un no 1580. līdz 1582. gadam piedalījās Spānijas karagājienos uz Portugāli un Azoru salām.
1585. gadā Servantess publicēja romānu Galateja. Finansiālu problēmu dēļ viņš strādāja par pārtikas preču tirgotāju, bet vēlāk kļuva par nodokļu ievācēju. 1605. gadā, dzīvodams Valjadolidā, viņš izdeva romānu "Atjautīgais idalgo Lamančas Dons Kihots". 1607. gadā pārcēlās uz Madridi, kur nodzīvoja līdz dzīves beigām. Atlikušo deviņu dzīves gadu laikā Servantess kļuva par slavenu rakstnieku. 1613. gadā publicēja "Parauga noveles" (Novelas ejemplares), 1614. gadā — "Ceļojums uz Parnasu" (Viaje al Parnaso), bet 1615. gadā izdeva "Dona Kihota" otro daļu.
Miris 1616. gadā Madridē.
Slimnīca
Slimnīca ir medicīniskas iestādes veids, kas paredzēta gan stacionēto, gan ambulatoro slimnieku diagnostikai un ārstēšanai.
Slimnīcu līmeņi Latvijā
Balstoties uz Pasaules Bankas ieteikumiem, 2019. gadā LR Veselības ministrija noteica tādus slimnīcu līmeņu noteikšanas kritērijus kā augsta līmeņa specializētas veselības aprūpes pakalpojumu centralizācija (terciārā aprūpe); paplašināta piekļuve specializētai veselības aprūpei; optimāls resursu nodrošinājums, atbilstoši sasniedzamajiem pakalpojumiem (cilvēkresursu plānojums); hronisku pacientu atbilstošas aprūpes nodrošināšana (slimnīcas, kur nodrošina hronisku pacientu veselības aprūpi); palielināts ambulatoro pakalpojumu klāsts un apjoms (atbilstošs ģimenes ārstu, dienas stacionāru, sekundāro ambulatoro pakalpojumu nodrošinājums); ģeogrāfiska veselības aprūpes pakalpojumu pieejamība (visos veselības aprūpes pakalpojuma līmeņos).
2019. gadā divas slimnīcas — Saldus medicīnas centrs un Priekules slimnīca neatbilda pirmajam līmenim.
Specializētās slimnīcas
Specializētās slimnīcas iedala piektā līmeņa (Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīca, Rīgas Dzemdību nams, Nacionālais rehabilitācijas centrs "Vaivari") un pārējās slimnīcās — Rīgas psihiatrijas un narkoloģijas centrs, Rīgas 2. slimnīca, Bērnu psihoneiroloģiskā slimnīca "Ainaži", Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca, Piejūras slimnīca, Daugavpils psihoneiroloģiskā slimnīca, Slimnīca "Ģintermuiža", Strenču psihoneiroloģiskā slimnīca, Siguldas slimnīca.
Sadarbības teritorijas
Starp 1. — 3. līmeņa un 4. — 5. līmeņa slimnīcām sadarbības līgumu ietvaros izveidojamas šādas sadarbības teritorijas:
Neijī pie Sēnas
Neijī pie Sēnas (fr), zināma arī kā Neijī, ir komūna, pilsēta, Francijas ziemeļrietumos, Augšsēnas departamentā. 6,8 kilometru no Parīzes centra. Pilsētas teritoriju galvenokārt veido atsevišķi mikrorajoni, kā arī vairāki korporatīvie biroju un ārvalstu vēstniecības. Tā ir bagātākā un dārgākā Parīzes priekšpilsēta.
Vēsture
Sākotnēji Neijī bija mazs ciemats Viljē jurisdikcijā — lielāka apdzīvotā vieta, kas jau viduslaiku avotos tika pieminēta jau 832. gadā un ko tagad absorbējusi Levaluā-Perrē komūna.
Tikai 1222. gadā Sēnas krastos tika izveidota maza Neijī apdzīvota vietā, kura pirmo reizi tika pieminēta Sendenī abatijas hartā: nosaukums viduslaiku latīņu valodā tika ierakstīts kā Portus de Lulliaco. 1224. gadā Sendenī hartā pilsētas nosaukums bija minēts kā Lugniacum. 1266. gadā pārdošanas līgumā pilsētas nosaukums tika minēts kā Luingni. 1316. gadā dokumentos parādījās pilsētas nosaukums kā Nully, kas atšķiras no iepriekš reģistrētajiem. Dokumentos, kas datēts ar 1376. gadu, nosaukums atkal tika ierakstīts kā Nulliacum. Nākamajos gadsimtos pilsētas nosaukums mainījās starp Luny un Nuly, un tikai pēc 1648. gada vārds noteikts ka pilsētas nosaukums būs Nuly.
Līdz Franču revolūcijai pilsēta bieži tika dēvēta par Port-Neuilly, taču 1790. gadā izveidojot komūni Port tika atmesta un jauno izveido komūnu nosauca vienkārši par Neuilly.
1860. gada 1. janvārī Parīzes pilsēta tika paplašināta, pievienojot kaimiņu komūnas. Šajā gadījumā daļu Neijī pie Sēnas teritorijas pievienoja Parīzes pilsētai, pašreizējā Ternē apkārtne, Parīzes 17. apgabalā. 1867. gada 11. janvārī daļa Neijī pie Sēnas teritorijas tika atdalīta un apvienota ar daļu no Klišī teritorijas, lai izveidotu Levaluā-Perrē komūnu.
1878. gada 4. jūnijā tika nodibināta vecākā Parīzes sinagoga — Neijī sinagoga. 1897. gada 2. maijā komūnas nosaukums oficiāli kļuva par Neijī pie Sēnes (Neuilly-sur-Seine), lai to atšķirtu no citām Francijas komūnām, ko sauc arī par Neijī. Tomēr lielākā daļa cilvēku turpina pilsētu saukt kā "Neijī".
1900. gada vasaras olimpisko spēļu laikā Neijī pie Sēnas teritorijā tika aizvadīts basku pelotas turnīrā.
1906. gadā pilsētas teritorijā tika izveidota Parīzes amerikāņu slimnīca. 1919. gadā šeit tika parakstīts Neijī līgums, kurš noteica Bulgārijas stāvokli pēc Pirmā pasaules kara. 1929. gadā Buloņas mežs, kas līdz šim bija sadalīts starp Neijī pie Sēnas un Buloņas-Bijankūras pilsētām, pilnībā tika iekļauts Parīzes pilsētas teritorijā. No 1983. līdz 2002. gadam pilsētas mērs bija Francijas prezidents Nikolā Sarkozī.
Transports
Neijī pie Sēnas teritorijā atrodas trīs metro stacijas no Parīzes 1. metrolīnijas: Porte Maillot, Les Sablons un Pont de Neuilly. Kā arī tās teritorijai ir vairāki Parīzes pilsētas sabiedriskie transporti — 43, 73, 82, 93, 157, 158, 163, 164 un 174.
Ekonomika
Neijī pie Sēnas atrodas netālu no Francijas galvenā biznesa rajona Ladefānsa, un tajā atrodas arī vairāki uzņēmumu galvenie biroji: Bureau Veritas, Chanel, Marathon Media, JCDecaux, Thales Group, M6 Group, Sephora, PricewaterhouseCoopers, Parfums Christian Dior, Orangina, Grant Thornton International un citi.
Inge Vecākais
Inge Vecākais (sv) bija Zviedrijas karalis (1079-1080; 1087-1105). Viens no Stēnkila dēliem. Inges Vecākā valdīšana iezīmēja kristietības uzvaru Zviedrijā.
Dzīvesgājums
Iesākumā valdīja kopā ar Hākonu Sarkano. Pārliecināts kristietis, atbalstīja baznīcu celšanu, tāpēc jau pēc neilga laika tika patriekts no Svēlandes un valdīja tikai zviedru kristietības centrā - Vesterjētlandē, bet par Zviedrijas karali kļuva Blotsvens. Tomēr 1087. gadā viņš ar karaspēku atgriezās Upsālā, nogalināja Blotsvenu un noārdīja Upsālas templi.
Savas valdīšanas beigu posmā karoja ar Norvēģijas karali Magnusu III, līdz slēdza mieru, apprecot Norvēģijas karaļa meitu.
Reimsa
Pilsēta ir viena no galvenajiem šampanieša ražošanas un tirdzniecības centriem. Zem pilsētas atrodas šampanieša pagrabi, vairāki no tiem izveidoti jau romiešu laikos.
Vēsture
Pirms romiešu ienākšanas Gallijā, Reimsa bija belģu un remu cilts galvenais centrs. Kad Jūlijs Cēzars sāka Gallijas iekarošanu, remi bija vieni no romiešu uzticamākajiem sabiedrotajiem.
Reimsā kristīja katolismā, un kopš tā laika Reimsa kļuva par Francijas karaļu kronēšanas vietu. Sevišķi zīmīga bija karaļa Šarla VII kronēšana 1429. gadā, kad Žannas d'Arkas vadībā no pilsētas bija padzīti angļi.
Pilsēta cieta ievērojamus postījumus Pirmā pasaules kara laikā. Izpostītā katedrāle ilgi tika izmantota propagandas cīņā pret Vāciju. Pēc kara katedrāli atjaunoja. 1945. gada 7. maijā Sabiedroto virspavēlnieks Eiropā ģenerālis Eizenhauers, atrodoties Reimsā, saņēma ziņu par Vērmahta bezierunu kapitulāciju.
Mērijas Bērdas Zeme
Mērijas Bērdas Zeme ir dabas apgabals Rietumantarktīdā starp Rosa jūru un Rosa šelfa ledāju rietumos un Elsvērta Zemi un Karalienes Elizabetes Zemi austrumos. Tā plešas starp 158° un 103°24' rietumu garumu. Sākotnēji admirālis Ričards Bērds 1929. gadā nosaukumu par godu savai sievai piešķīra tikko izpētītajam apgabalam zemes ziemeļrietumos (ap tagadējo Edvarda VII pussalu). Vēlāk, godinot Bērda ieguldījumu reģiona izpētē, Mērijas Bērdas Zemē tika iekļautas teritorijas līdz Eitsa krastam austrumos un Rokfellera plato dienvidos.
Mērijas Bērdas Zeme ir viens no nomaļākajiem apgabaliem pat pēc Antarktīdas mērogiem. Lielākā daļa zemes teritorijas nav iekļauta nevienā no Antarktīdas teritoriālajām pretenzijām. 1 610 000 km² aptvērumā tā ir lielākā Zemes sauszemes teritorija bez teritoriālas piederības vai teritoriālām pretenzijām. Tikai neliela teritorija uz rietumiem no 150° rietumu garuma iekļaujas Jaunzēlandes pretenzijā Rosa Teritorija. Lai arī 1939. gadā ASV prezidents Franklins Rūzvelts deva uzdevumu noformēt Savienotajām Valstīm teritoriālas pretenzijas Antarktīdā, līdz 1959. gadam (līdz Antarktīdas līguma noslēgšanai) tas netika izdarīts.
Mērijas Bērdas Zemē nav pastāvīgu polārstaciju. Agrākos laikos darbojās amerikāņu stacijas Bērda, Litlrokforda un padomju stacija Ruskaja, bet mūsdienās darbojas tikai vasaras pētniecības nometnes (Saipldoma, Bērdkampa).
Rijāda
Rijāda (ar, ar-Riyāḍ) ir pilsēta Saūda Arābijas centrālajā daļā. Valsts galvaspilsēta un galvenais politiskais un ekonomiskais centrs. Pilsētā dzīvo apmēram 20% no valsts iedzīvotājiem, un tā attīstās ļoti strauji - 1970. gadā tajā bija 350 000 iedzīvotāju, 2006. gadā - 4,3 miljoni.
Pilsētas nosaukums arābu valodā nozīmē "dārzs", jo no seniem laikiem pilsētas apkārtnē, atšķirībā no citiem rajoniem, bija sastopams ūdens. Mūsdienu pilsētas vajdzībām ūdens tiek piegādāts pa cauruļvadiem no Persijas līča ūdens atsāļošanas rūpnīcām. Papildus pieci dambji akumulē lietusūdeni un pilsētā izveidoti 96 ūdens urbumi.
Pilsēta sadalīta 17 municipalitātēs. Ekonomiskais centrs ir Olaja (Olaya) pilsētas ziemeļos.
Vēsture
18. gadsimta beigās Rijāda ietilpa Pirmajā Saūdu valstī, kuras galvaspilsēta bija Dirija (Diriyah) netālu no Rijādas. 1818. gadā Diriju nopostīja osmaņi un galvaspilsētu pārcēla uz Rijādu.
1903. gadā Rijādu ieņēma Ibn Saūds. 1932. gadā radās mūsdienu Saūda Arābija ar Rijādu kā galvaspilsētu. Tomēr līdz pat 1982. gadam valsts diplomātiskā galvaspilsēta bija Džida.
Cilvēki
Rijādā dzimuši:
Felicianovas muiža
Felicianovas muižas pils ir neogotikas stila muižas kungu māja, kas atrodas Ludzas novada Ciblas pagasta Felicianovā.
Muižas nosaukuma izcelsme
Felicianovas vārda izcelsme nav skaidri zināma, bet pastāv divas versijas. Pirmā: Andžeja Dionizi vecākais dēls Ignacijs valdīja Zabolotjes muižu un Ignacija dēls Andžejs — Eversmuižu (1769), bet Ignacija brālis Felicians, ļoti iespējams, ir bijis īslaicīgs īpašnieks izraidītā muižnieka Jana Bugvecka zemei un bija tikai sācis izveidot Felicianovas (no nova — 'jaunā') pusmuižu jeb foļvarku, bet jau 1786. gadā Ozupines muižas īpašnieks ir Zaremba. Otrā versija: Felicija (Felicia nova) — sievietes vārds, bet tāds vārds šajā muižā nav zināms.
Līdz 1862. gadam
Felicianova ir samērā jauna muiža. 1784. gadā muižu ģenerālās mērīšanas aprakstos tās vēl nav. Ozupines muižas teritorijā minēts folverks Felicianova, kurā atradās tikai viena koka lopu mītne pie akām. Arī Felicianovas dzirnavas vēl nav bijušas, tās minētas pie Morozovkas sādžas un piederēja Eversmuižai. Ozupine toreiz piederēja Marijai Zarembai, no kuras zemi varēja nopirkt Plenu ģimene un uzcelt ievērojamu muižu, galvenokārt rūpniecības uzņēmumu dēļ. Lauksaimniecībai bija mazāka nozīme. No 21 sādžas astoņas pārgāja Felicianovas īpašumā. 1858. gada dvēseļu revīzijā muiža jau bija. Tā nemainīgi piederēja tikai Plenu ģimenei līdz pat 1944. gadam. Tiesa gan, tikai pats muižas centrs ar rūpniecības uzņēmumiem, jo lauku platību sadalīja viensētās.
Pēc Pirmā pasaules kara
Plenu ģimene palika muižā, lai gan zeme tika atsavināta, saglabājot tikai nelielu platību. Plenu ģimene muižu atstāja 1939. gadā, vācbaltiešu izceļošanas laikā. Atgriezās kara sākumā un galīgi to pameta 1944. gadā.
Beļģijas karaļu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Beļģijas karaļi kopš 1831. gada, kad tā deklarēja neatkarību no Nīderlandes.
Pasakas un reklāmas
"Pasakas un reklāmas" ir latviešu grupas Z-Scars otrais albums, kas iznāca, sekojot iepriekšējam albumam "Starp tevi un mani". Pirmās dziesmas no albuma tika ierakstītas jau 2004. gadā, un radiostacijās nonāca dziesmas "Varbūt" un "Skaties acīs". 2005. gadā, kad albums tika izdots, radio topos parādījās arī dziesmas "Pirmoreiz", "Tavas stiprās ilūzijas" un "Spilgti melnos uzvalkos". Albums "Pasakas un reklāmas" tika nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kā 2005. gada labākais roka albums, savukārt dziesma "Tavas stiprās ilūzijas" tika izvirzīta nominācijā gada labākā roka dziesma, taču balvas tie neieguva.
Mājas čurkste
Mājas čurksti medī bezdelīgu piekūns (Falco subbuteo), kā arī tai var būt visi putniem raksturīgie iekšējie un ārējie parazīti, tomēr kopumā mājas čurkstu populācija nav apdraudēta. Pēdējo 10 gadu laikā populācija ir samazinājusies, tomēr tas šobrīd neietekmē kopējo populāciju.
Izplatība
Mājas čurkstes galvenokārt ligzdo Eiropā (25—49% no kopējās populācijas), kā arī Āzijas mērenajā joslā un Ziemeļāfrikā. Tās pārziemo Āfrikas dienvidos un Āzijas tropu joslas teritorijā. Namībijā ir novēroti reti gadījumi, kad mājas čurkste neatgriežas ziemeļos, bet ligzdo Āfrikā. Reizēm mājas čurkste ir novērota Aļaskā un Ņūfaundlendas rietumdaļā, kā arī Bermudu un Azoru salās.
Latvijā
Latvijā mājas čurkste ir parasta un izplatīta ligzdotāja un caurceļotāja. Ligzdošanai tās izvēlas lauku atklātās ainavas, kā arī apdzīvotās vietas, tās labprāt uzturas pie fermām un lopu kūtīm.
Vēsture
Pirmais, kas aprakstīja mājas čurksti, bija Kārlis Linnejs 1758. gadā, dodot tai zinātnisko vārdu Hirundo urbica. Mājas čurkstes atsevišķā ģintī Delichon tika izdalītas 1854. gadā. Līdz 2004. gadam tās zinātniskais nosaukums bija Delichon urbica. Sengrieķu valodā Delichon nozīmē bezdelīga, bet latīņu valodā urbica nozīmē pilsēta. Gan zinātniskais, gan sugas nosaukums dažādās valodās atspoguļo mājas čurkstes saistību ar cilvēku būvētām mājām, jo tā bieži izmanto esošo ēku konstrukcijas ligzdas vietas izvēlei.
Izskats un īpašības
Mājas čurkste ārēji ir līdzīga bezdelīgai, bet ir par to mazāka. Tā ir arī nedaudz mazāka par zvirbuli. Ķermeņa garums ir apmēram 13 cm, spārnu plētums 26—29 cm, svars 18,3 g. Ķermenim raksturīgas slaidās pludlīnijas, kas piemērotas lidošanai, bet, salīdzinot ar bezdelīgu, tas ir druknāks. Spārni gari un šauri. Galva proporcionāli liela, un knābis kā visiem bezdelīgu dzimtas putniem īss un plats. Tās mugura ir melna ar zilganu metālisku spīdumu, bet vēders un virsaste balta. Arī spārni no apakšas ir balti, un īsās kājas ir segtas ar baltām spalviņām. Acis brūnas, bet knābis melns. Lidojumā abas sugas var atšķirt pēc astes. Bezdelīgai ir izteikti pagarinātas astes stūrspalvas, bet mājas čurkstei aste ir īsāka un tikai nedaudz iešķelta. No bezdelīgas to atšķir arī koši baltā pavēdere, kas lidojumā labi redzama. Abi dzimumi mājas čurkstēm izskatās vienādi, bet jaunie putni atšķirībā no pieaugušajiem ir dūmakaini melni, bez metāliskā spīduma.
Barība
Mājas čurkstes ligzdo galvenokārt lauku sētās pie kūtīm, jo kūtsmēslos vairojas mušas, kas ir galvenā mājas čurkstu barība. Bet tās barojas ar visādiem sīkiem kukaiņiem, ko noķer lidojumā. Ligzdošanas teritorijās tās pamatā barojas ar mušām un laputīm. Ziemošanas teritorijās galvenā barība ir lidojošās skudras. Vidējais augstums, čurkstēm medījot, ir 22 metri, un tās medī teritorijā ap ligzdu līdz 450 metriem, izvēloties atklātu vietu. Reizēm mājas čurkstes seko lielajiem zīdītājiem, kuri ejot iztraucē kukaiņu barus. Ziemošanas teritorijās vidējais medību augstums ir 50 metri.
Ligzdošana
Mājas čurkstes veido monogāmus pārus uz mūžu. Tomēr, zinātniekiem Skotijā veicot perējumu ģenētiskās analīzes, noskaidrojās, ka 15% olu ir apaugļotas no cita tēviņa, bet 32% gadījumu ligzdā vismaz viens putnēns ir izperēts no olas, kuru iedējis cits pāris. Tēviņi cenšas savu mātīti visu laiku apsargāt, to pavadot arī lidojumos. Cits tēviņš visbiežāk apmeklē mātīti, kamēr tā palikusi ligzdā viena pati, tādēļ tēviņš ligzdu ar mātīti cenšas atstāt tikai uz īsu brīdi.
Ligzdu mājas čurkste būvē no dubļiem, to piestiprinot pie klinšu sienas vai pie tiltu un ēku ārējām sienām, visbiežāk starp jumtu un sienu. Atšķirībā no bezdelīgu ligzdām, kurām ir atklāta visa augšējā ligzdas mala, čurkstes veidotajām ligzdām augšmalā ir tikai neliela ieeja. Ligzda tiek būvēta, samitrinot dubļus ar siekalām un ķepinot piciņu pie piciņas. To pāris būvē kopīgi. No iekšpuses ligzda ir izklāta ar sausu zāli, matiem un spalviņām. Bieži, pirms ligzda ir pabeigta, to ieņem zvirbuļi, padzenot mājas čurkstes. Bet, kad ligzda ir pabeigta, tās ieeja ir tik šaura, ka zvirbulis pa to netiek iekšā.
Mājas čurkstes bieži ligzdo kolonijās. Vidēji vienā vietā ligzdo 3—4 mājas čurkstu pāri, bet to skaits var būt arī vairāki tūkstoši. Turklāt ligzdas viena ar otru ļoti bieži saskaras. Vienā vasarā putni perē divas reizes. Dējumā ir 4—6 baltas oliņas (1,9x1,3 cm, svars 1,7 grami). Inkubācijas periods ilgst 14—16 dienas. Olas galvenokārt perē mātīte. Tikko izšķīlušies putnēni ir nevarīgi, kaili un akli. Apspalvojums uzaug pēc 22—32 dienām. Mazuļus baro abi vecāki. Mājas čurkstes putnēniem nenes kukaini pa kukainim, bet katrā reizē tiek atnesta kukaiņu bumba, kurā ietilpst līdz 300 kukaiņu. Kad izaug apspalvojums, jaunie putni pamet ligzdu, un tie lido līdzi vecākiem, mācoties ķert mušas un odus. Vēl nedēļu pēc izlidošanas vecāki tos turpina barot. Reizēm gada pirmais perējums palīdz vecākiem izbarot otro perējumu.
Mājas čurkstes vidēji dzīvo 5 gadus, bet ir datētas arī 10—14 gadus vecas mājas čurkstes.
Sistemātika
Mājas čurkstei ir 3 pasugas:
Hannah Montana (skaņu celiņš)
Hannah Montana ir pirmais Disney Channel TV seriāla "Hanna Montana: Dubultā dzīve" skaņu celiņš. Albums tika izdots. Albums tika sertificēts pēc RIAA sistēmas ar trīskāršo platīna disku.
Halley
Halley var būt:
Blotsvens
Blotsvens (Blot-Sven) - Zviedrijas karalis (1084-1087). Inges Vecākā māsasvīrs. Patrieca Ingi Vecāko no Svēlandes, kad tas atteicās vadīt Upsālas tempļa ceremonijas, un pats kļuva par Zviedrijas karali. Tomēr 1087. gadā Inge Vecākais ar karaspēku atgriezās Upsālā, nogalināja Blotsvenu un noārdīja Upsālas templi, un atkal sagrāba varu Zviedrijā.
Blotsvens bija pēdējais pagānu Zviedrijas karalis. Tiek uzskatīts, ka viņš ir Sverkeru dinastijas ciltstēvs.
Vienības matrica
Par vienības matricu ar kārtu n sauc tādu n\times n kvadrātveida matricu, kurai visi galvenās diagonāles elementi ir 1, bet pārējie ir 0. Parasti vienības matricu apzīmē ar I vai arī E.
Piemēri
1. kārtas vienības matrica ir
2. kārtas vienības matrica ir
3. kārtas vienības matrica ir
utt.
Īpašība
Vienības matricai piemīt īpašība: jebkuru n×n matricu A reizinot ar tādas pašas kārtas vienības matricu, iegūst to pašu matricu A neatkarīgi no reizināšanas kārtības:
Viktors Valainis
Viktors Valainis (dzimis ) ir latviešu politiķis. Partijas Latvijas Zemnieku savienība biedrs un kopš 2023. gada tās valdes priekšsēdētājs. Šobrīd ir 14. Saeimas deputāts, ievēlēts no Zaļo un Zemnieku savienības. Iepriekš pārstāvējis Reformu partiju un Jēkabpils partiju, bijis vairāku iepriekšējo Saeimas sasaukumu deputāts.
Biogrāfija
Izglītību ieguvis Jelgavas Valsts ģimnāzijā un Rīgas Tehniskajā universitātē, studiju programmā Būvuzņēmējdarbība un nekustamā īpašuma vadība. Darbojies uzņēmējdarbībā, atverot mūzikas klubu "Post Club" Jelgavā, kur pats strādājis par bārmeni.
Strādājis Jelgavas nekustamo īpašumu pārvaldē par ēku ekspluatācijas daļas vadītāja vietnieku, bijis valdes loceklis uzņēmumā "VOE aģentūra" un nodibinājumā "Latvijas Namu pārvaldnieku ģilde".
Politiskā darbība
2011. gadā iestājies Zatlera Reformu partijā (ZRP). No šīs partijas saraksta kandidēja 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās, kur arī tika ievēlēts no Zemgales vēlēšanu apgabala. kopā ar pieciem citiem ZRP biedriem pameta partiju, tādējādi protestējot pret nedemokrātisko lēmumu pieņemšanu ZRP iekšienē. 2013. gada martā kļuvis par Satiksmes ministrijas parlamentāro sekretāru.
12. Saeimas vēlēšanās V. Valainis kandidēja no partijas "Vienotība" saraksta, kurā to virzīja viņa pārstāvētā Jēkabpils partija, taču netika ievēlēts. 2015. gada aprīlī saņēma mandātu uz laiku, kamēr Jānis Reirs pilda finanšu ministra pienākumus, pēc tam, kad Vjačeslavs Dombrovskis nolika deputāta mandātu. 2016. gadā V. Valainis kļuva par Ekonomikas ministrijas parlamentāro sekrtetāru, bet aprīlī arī par Latvijas Lielo pilsētu asociācijas izpilddirektoru (iepriekš šajā amatā darbojās Ministru prezidents Māris Kučinskis).
2018. gada sākumā izstājies no "Vienotības" Saeimas frakcijas pēc balsojumiem pretēji kopējai frakcijas nostājai. Pēc tam paziņojis par izstāšanos arī no Jēkabpils partijas. Paziņojis, ka politisko nākotni saskata Zaļo un Zemnieku savienība (ZZS) sastāvā. No tās saraksta ievēlēts 13. Saeimā kā vēlētāju visvairāk atbalstītais ZZS kandidāts Zemgales vēlēšanu apgabalā. Pirms vēlēšanām arī iestājies apvienību veidojošajā Latvijas Zemnieku savienībā. V. Valaiņa veiksmīgā individuālā priekšvēlēšanu kampaņa atstāja ārpus Saeimas vienu no saraksta līderiem Latvijas Zemnieku savienības vadītāju Augustu Brigmani.
2019. gadā V. Valainis kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības, taču saraksts neguva pietiekošu vēlētāju atbalstu.
2020. gada ārpuskārtas Rīgas domes vēlēšanās V. Valainis kandidēja no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta ar pirmo numuru kā apvienības Rīgas domes priekšsēdētāja kandidāts, tomēr saraksts nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai būtu pārstāvēts Rīgas domē.
2021. gada oktobrī pret V. Valaini tika uzsākts kriminālprocess par kukuļdošanu, iesaistoties amatu sadalē Dobeles novada domes vadībā. Gada nogalē kriminālprocess tika izbeigts.
2022. gadā ievēlēts 14. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta, saņemot visvairāk plusu (7079) starp tajā kandidējušajiem politiķiem. 2023. gada aprīlī V. Valainis tika ievēlēts par Latvijas Zemnieku savienības valdes priekšsēdētāju, stājoties Armanda Krauzes vietā.
Šarko līcis
Šarko līcis (sv,, es) ir ap 20 km plats un līdz 19 km garš līcis Deivisa krastā Antarktīdā. Līcis izvietojies Antarktīdas pussala ziemeļos starp Vitla pussalu un Čellmana ragu.
Līci 1902. gadā nokartēja zviedra Oto Nordenšelda ekspedīcija un nosauca to par godu franču Antarktikas pētniekam Žanam Batistam Šarko, kurš tajā laikā gatavojās savai pirmajai antarktiskajai ekspedīcijai.
Edmonds Halejs
Edmonds Halejs (Edmond Halley, dažreiz arī Edmunds Halejs; dzimis, miris ) bija angļu astronoms, ģeofiziķis, matemātiķis, meteorologs un fiziķis.
Halejs radīja apvērsumu uzskatos par komētām. Līdz šim tika uzskatīts, ka komētas ir tikai nejauši ieklīduši debess ķermeņi, kas kustas pa paraboliskām orbītam. Pēc tam, kad 1680. un 1682 gadā parādījās divas spožas komētas, Halejs aprēķināja to orbītas un izpētīja arī senākas 16.—17. gadsimta liecības par komētu parādīšanos. Viņš atklāja, ka 1682. gada komētas orbītas parametri ir līdzīgi ar agrāk novērotajām. To atkārtošanās periods ir 75—76 gadi. 1716. gadā Halejs publicēja savus aprēķinus un prognozēja, ka šai komētai jāparādās 1758. gada beigās vai 1759. gada sākumā, kas arī piepildījās. Šī komēta tika nodēvēta par Haleja komētu.