cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Perovskīts
Lāzeri
2008. gadā pētnieki pierādīja, ka perovskīti var ģenerēt lāzera gaismu. Ar neodīmu leģēts LaAlO3 radīja lāzera starojumu pie 1080 nm. 2014. gadā tika pierādīts, ka jauktas metilamonija svina halogenīdu (CH3NH3PbI3 − xClx) šūnas pārvērš redzamo gaismu gandrīz infrasarkanā lāzera gaismā ar 70% efektivitāti.
Gaismu emitējošās diodes (LED)
Pateicoties augstai fotoluminiscences kvantu efektivitātei, perovskīti var būt labi kandidāti izmantošanai gaismas diodēs (LED). Tomēr radiatīvā rekombinācija lielākoties novērota šķidrā slāpekļa temperatūrā.
Beļinskis
Beļinskis ir slāvu cilmes uzvārds (be, ru, pl, uk).
Gribuški
Gribuški ir ciems Preiļu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 211 km attālumā no Rīgas.
Rona (departaments)
Rona (fr) ir departaments Francijas centrālajā daļā, viens no astoņiem Ronas-Alpu reģiona departamentiem. Tas tika izveidots 1793. gadā, trīsarpus gadus pēc tam, kad tika izveidoti pirmie 83 Francijas departamenti. Departamenta nosaukums ir cēlies no caur departamentu plūstošās Ronas upes nosaukuma.
Gorontalo
Gorontalo (id) ir pilsēta Indonēzijā, Sulavesi salas Gorontalo provinces centrs, Minahasas pussalā salas ziemeļaustrumos pie Tomini jeb Gorontalo līča. Pilsēta ir viens no islāma izplatīšanas centriem reģionā, tajā valdošās reliģiozitātes dēļ saukta par "Medīnas lieveni".
Vēsture
Vēsturiski Gorontalo (tolaik Hulontalo) izveidojās apmēram pirms 400 gadiem un ir viena no vecākajām Sulavesi pilsētām, izņemot Makasaru, Parepari un Manado. Tajā laikā Gorontalo kļuva par vienu no islāma izplatīšanās centriem Indonēzijas austrumos. Paralēli reliģijas izplatīšanai Gorontalo kļuva par izglītības un tirdzniecības centru apkārtējiem apgabaliem gan Sulavesi, gan tuvākajās mazajās salās.
Ap 1300. gadu izveidotā Gorontalo Sultanāta, kurš bija 17 ģimenes saitēm vienotu sultanātu alianse, centra atrašanās vieta ilgstoši bija Hulavas ciemats tagadējā Telagas rajonā, Bolango upes krastos. Saskaņā ar pētījumu, 1614. gadā tas tika pārcelts uz Dungingi tagadējās Gorontalo pilsētas teritorijā.
Sultāna Botutihes valdīšanas laikā šis karaļciems tika atkal pārcelts uz jaunu vietu mūsdienu pilsētas teritorijā. Tikai 1728. gada 18. martā tas tika noformēts par Gorontalo pilsētu oficiāli.
Pirms koloniālā perioda Gorontalo apkaimes pārvalde notika sīku sultanātu formā, kas vēlāk tika noregulēta saskaņā ar Gorontalo konstitucionālo paražu likumu. Šie sultanāti tika apvienoti ar nosaukumu "Pohala'a". Gorontalo rajonā bija pieci šādi pohala'a: Gorontalo (Hulontalo), Limboto, Suvava, Boalemo, Atingola. Gorontalo no tiem kļuva par lielāko un atpazīstamāko.
Nīderlandes koloniālās impērijas (16.—20. gadsimts) laikā nosaukums transformējās par "Gorontalo", kādu to pārņēmusi arī indonēziešu valoda.
1911. gadā Nīderlande sāka teritoriāli reformēt reģionu, un 1922. gadā tika izveidota Gorontalo province.
Otrā pasaules kara laikā rajonā aktīvi darbojās partizāni, kas cīnījās par Indonēzijas neatkarību. 1942. gada 23. janvārī viņi Nani Vartabones vadībā sagrāba Gorontalo un pasludināja no Nīderlandes neatkarīgu pašpārvaldi zem Indonēzijas karoga. Pēc mēneša reģionu sagrāba Japāna, arestējot separātistu vadību, kura atteicās tiem pakļauties.
Ģeogrāfija
Pilsēta atrodas kalnainā reljefā un tās vietu augstums virs jūras līmeņa svārstās no 0 līdz gandrīz 500 metriem. Vidējā mēneša temperatūra ir gandrīz nemainīga un svārstās no 26,6 °C jūlijā līdz 27,5 °C novembrī. Vidējais nokrišņu daudzums no 67 mm septembrī līdz 148 mm maijā, gadā vidēji 1286 mm. Saskaņā ar Kepena klimata klasifikāciju, klimats atbilst Af — ekvatoriālo mežu klimatam. Ūdens temperatūra jūrā svārstās no 28 °C līdz 30 °C.
Administratīvais iedalījums
Pilsēta iedalīta 9 rajonos (kecamatan), no kuriem katrs dalās 5—7 apakšrajonos. Rajoni ir: Dumbo Raya, Dungingi, Hulonthalangi, Hulonthalangi, Kota Barat, Kota Selatan, Kota Tengah, Kota Timur, Kota Utara, Sipatana. (Pieci vecie rajoni ar nosaukumu Kota ... apzīmē rajona izvietojumu pēc debess pusēm, Kota — "pilsēta".).
Transports
Caur Gorontalo ved Trans-Sulavesi autoceļš no Manado uz Makasaru, taču viņa gatavības pakāpe un caurlaides spēja ir ierobežota.
Abrupe (Grūžupes pieteka)
Abrupe ir Grūžupes labā satektupe Cēsu novada Jaunpiebalgas pagastā. Iztece — pie Pakalniešu mājām. Tek ziemeļrietumu virzienā. Pie Lukstu Skrāgiem, satekot ar Vīksnupi, izveido Grūžupi. Upi šķērso valsts autoceļš P33 (Ērgļi—Jaunpiebalga—Saliņkrogs).
Lūsija (filma)
"Lūsija" (en) ir 2014. gada Francijas zinātniskās fantastikas trilleris, kura režisors un scenārija autors ir Liks Besons. Galvenās lomas atveido Skārleta Johansone un Morgans Frīmens. Filmas pirmizrāde notika ASV.
Filmā Lūsija iegūst psihokinētiskas spējas pēc tam, kad viņas asinsritē tiek ievadīta nootropa narkotika.
Kazimirs Jasens
Kazimirs Jasens (lt, 1867—1950) bija lietuviešu izcelsmes Romas katoļu teologs, mākslas vēsturnieks un sabiedrisks darbinieks. Vadīja katoļu baznīcu celtniecību Tukumā, Brunavā un Jelgavā.
Dzīvesgājums
1867. gada 30. septembrī Velžu ciemā (tagad Pasvales rajona pašvaldības teritorijā Lietuvā). Mācījās Kauņas Garīgajā seminārā (1884—1889), 1889. gadā viņu iesvētīja par priesteri un noturēja primiciju Saloču baznīcā pie vēlākās Latvijas-Lietuvas robežas. 1892. jadā viņu iecēla par vikāru Jelgavas draudzē, 1893. gadā par prāvestu Lamiņu draudzē, 1902. gadā par Jelgavas Romas katoļu baznīcas prāvestu. 1917. gadā viņš bija Kurzemes Zemes sapulces deputāts.
Pēc Latvijas valsts pasludināšanas Jasens palika dzīvot Jelgavā, kļuva par katoļu baznīcas monsinjoru (1929), bija Hercoga Pētera ģimnāzijas skolotājs, Jelgavas Lietuviešu biedrības priekšsēdētājs.
Otrā pasaules kara laikā, Jelgavas kaujas laikā 1944. gada jūlijā sadega K. Jasena bibliotēka, Viņš pārcēlās uz dzīvi Rīgā, tad Liepājā. Miris 1950. gada 15. novembrī Liepājā.
Geminācija
Geminācija ir fonētiska parādība, kad līdzskaņi tiek izrunāti paildzināti, respektīvi, gari. Ortogrāfijā garus līdzskaņus visbiežāk atspoguļo ar burtu dubultošanu, taču burtu dubultošana ne vienmēr atbilst fonētiskai līdzskaņu pagarināšanai, piemēram, angļu valodā nav garu līdzskaņu, kaut arī vēsturisku iemeslu dēļ ortogrāfijā tā bieži izmanto burtu dubultošanu, savukārt latviešu valodā dubultots troksneņu pieraksts netiek izmantots, kaut arī tie ir bieži sastopami fonētiski.
Tāpat kā gariem patskaņiem, arī gariem līdzskaņiem IPA izmanto trīsstūru kola simbolu, tādējādi vārda aka precīzā fonētiskā transkripcija būtu. Latviešu valodnieki mēdz izmantot burtu dubultošanu kvadrātiekavās garu līdzskaņu norādīšanai un dažkārt arī parastu kolu, lai norādītu "pusgarus" līdzskaņus, piemēram,.
Zilastītes
Zilastītes, zilastīšu ģints (Tarsiger) ir viena no mušķērāju dzimtas (Muscicapidae) ģintīm, kas apvieno 6 dziedātājputnu sugas. Visas sugas izplatītas Āzijā, no tām viena sastopama arī Eiropas ziemeļaustrumos. Lielākā sugu dažādība mājo Himalajos un Ķīnas rietumos — 4 sugas.
Geminācija
Baltijas somu valodu ietekmē latviešu valodā ir labi attīstīts līdzskaņu garums, taču atkarībā no klases, pie kuras pieder kāds noteikts līdzskanis, pret tiem attiecas dažādi. Skaneņu garums ir fonēmisks (valodas lietotāji to apzinās, tas tiek uzrādīts rakstībā, un tam var būt nozīmju šķiršanas funkcija), piemēram, vārdos mana un manna nazālā skaneņa garums ir fonēmisks. Gari skaneņi pārsvarā ir sastopami aizguvumos un kursisko izlokšņu ietekmētos vārdos (piem., mellene).
Tūbainais grīslis
Apraksts
Tūbainais grīslis ir daudzgadīgs, 15—40 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir īss knābītis.
Geminācija
Gari nebalsīgie troksneņi savukārt ir tikai fonētiski un ir daudz biežāk sastopami. Vārdos, ko var attēlot ar modeli (L)PTP, ja viens no patskaņiem (P) nav garš, tad tādam ir jābūt troksnenim (T), piemēram, un  jeb  un, pagarinoties vienam no īsajiem patskaņiem, garais troksnenis tiek saīsināts:  →. Šo parādību sauc par pēdas izohroniju, tā bieži novērojama Baltijas somu valodās.
Tūbainais grīslis
Apraksts
Augam ir ložņājošs saknenis un augs veido skraju ceru. Lapas ir pelēkzaļas, 0,2—0,3 cm platas, to gals ir nosmailots, īsākas nekā raupjais un apmatotais stublājs. Pie lapu pamata ir sarkanbrūnas makstis. Ziedkopā stublāja galā ir vīrišķo ziedu vārpiņa, zem tās ir nedaudz atstatus dažas olveidīgas vai īsi cilindriskas, stāvas sievišķo ziedu vārpiņas. Apakšējā vārpiņa ar īsu (garumā līdz 1 cm) kātiņu. Apakšējās sievišķās vārpiņas seglapa manāmi garāka nekā vārpiņa (bet īsāka nekā ziedkopa). Augšējo sievišķo vārpiņu seglapas parasti ir īsākas nekā attiecīgā vārpiņa. Augļa pūslītis ir plati otrādi olveidīgs, īsi kātveidīgi sašaurināts apakšdaļā, tūbaini apmatots, sākumā zaļš, gatavības laikā rūsgans, knābītis tikko jaušams, galā ar seklu jomu. Pūslīša segplēksne ir olveidīga, gals nosmailots, īsāka nekā pūslītis, brūna, vidū ar zaļganu joslu. Zied maija beigās, jūnija sākumā.
Gribūsti
Gribūsti ir ciems Naujenes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 236 km attālumā no Rīgas.
Mēslumušas
Mēslumušas jeb mēslu mušas, mēslumušu dzimta (Scathophagidae) ir mušveidīgo divspārņu dzimta, kas pieder pie mušu virsdzimtas (Muscoidea). Mēslumušu dzimta ir salīdzinoši neliela un līdz 2007. gadam dzimtā bija aprakstītas ap 500 sugas no 66 ģintīm. No tām Palearktikā konstatētas ap 220 sugas no 38 ģintīm, bet Latvijā 28 sugas.
Izplatība
Mēslmušu kāpuri parasti dzīvo uz sauszemes un, kā liecina dzimtas nosaukums, attīstās zīdītāju mēslos. Kāpuri bieži sastopami tādās vidēs kā pļavas un purvi, kā arī strautu un upju krasti.
Geminācija
Līdzīgo parādību zviedru valodā dažkārt sauc par "komplementāro garumu", piemēram, vārds lappa ("lāpīt, likt ielāpus") tiktu izrunāts ar īsu pirmo patskani (un garu troksneni ), bet vārds lapa ("lakt") tiktu izrunāts ar garu pirmo patskani (un īsu ), tādējādi latviešu valodas garumzīmes un zviedru valodas dubultotais troksneņu pieraksts ir divi dažādi piegājieni vienas un tās pašas parādības atainošanai.
Mēslumušas
Izplatība
Kopumā lielāka sugu dažādība sastopama ziemeļu puslodē, un līdz šim Dienvidu puslodē ir zināmas tikai 5 sugas, no kurām divas mājo arī ziemeļu puslodē. Viena no visbiežāk sastopamajām mušu sugām ziemeļu puslodē ir dzeltenā mēslumuša (Scathophaga stercoraria), kas sastopama arī Latvijā. Toties citām sugām ir ļoti ierobežota izplatība un sastopamas salīdzinoši nelielās teritorijās, piemēram, Nanna longicornis, kas mājo tikai Vācijas dienvidos un Čehijā.
Geminācija
Tā kā gari troksneņi ir tieši saistīti ar garu patskaņu klātbūtni (ko latviešu valodā jau apzīmē), tad latviešu valodas ortogrāfijā tos neuzrāda. Izņēmums, protams, ir morfoloģiski (vārddarināšanas rezultātā) radušies divu troksneņu sakopojumi, ko gan raksta, gan izrunā gari (piem., lappuse), arī gadījumos, kad tie neatbilst parastajiem troksneņu pagarināšanās nosacījumiem, piemēram, vārdos attieksme un tikko pēc dubultotajām fonēmām un  seko diftongi  un, kas tiek pielīdzināti gariem patskaņiem un parasti novērstu troksneņu fonētisku pagarināšanos (taču šis ir strīdīgs jautājums un daži autori norāda troksneņus pozīcijā starp īsu patskani un diftongu kā "pusgarus", piemēram, vārdā piko  būtu pusgarš ).
Lietuviešu valodā garu līdzskaņu nav, morfēmu saskaršanās vietā izveidojušies divu līdzskaņu sakopojumi tiek fonētiski saīsināti.
Mēslumušas
Preimaginālās stadijas
Mēslumušu kāpuri ir balti, ar cilindrisku ķermeni. Trešās fāzes kāpuri parasti ir 4—14 mm gari. Ķermeņa priekšējais gals ir raibs, aizmugurējais gals ir resnāks un nošķelts, bieži ar dažām īsām konusveidīgām daivām apkārt spirakulārajai plāksnītei.
Geminācija
Pēdas izohronija latviešu valodā
Somugristikā sastopamais jēdziens pēdas izohronija (grieķu: iso — "tāds pats", chronos — "laiks") ir ļoti līdzīgs latviešu valodas parādībai, kad garš līdzskanis saīsinās, gramatisku procesu rezultātā kādam no īsajiem patskaņiem kļūstot garam. Kā norāda nosaukums, pēda (uzsvērta + tai sekojoša neuzsvērta zilbe) saglabā to pašu garumu kā pirms tam. Piemēram, IPA: →.
A. Daugaviete gan teoretizē, ka latviešu valodā nav pēdas izohronijas, jo tādi vārdi kā, piemēram, lapā neveidojot pēdu, jo saskaņā ar dažiem autoriem divzilbju vārdos esot palīguzsvars pirms pēdējās garās zilbes. Tas gan ir pretrunā ar latviešu valodniecībā izplatīto uzskatu, ka, lai vārdā būtu palīguzsvars, tajā ir jābūt vismaz trim zilbēm.
Mēslumušas
Preimaginālās stadijas
Kāpura ķermenis sastāv no neattīstītas galvas, trim torakāliem segmentiem un astoņiem abdomināliem segmentiem. Galva satur mazu kārpiņu pāri, ūsiņas un maksilārus tausteklīšus. Iekšējais cefalofaringeālais skelets satur mutes āķīšus, kuri apakšā satur izaugumus un kuru forma variē no tieviem līdz resnākiem atkarībā no barošanas paradumiem. Torakālie un abdominālie segmenti ir gludi vai ar transversālām īsu radžu rievām. No ventrālās puses uz vēdera segmentiem ir ložņājoša rieva.
Attīstība
Mātītes ielien ūdenī un dēj olas uz citu kukaiņu, piemēram maksteņu un divspārņu, olu kopumu virsmas. Radušies kāpuri sāk baroties ar olām un želejmasu, kas ir apkārt kukaiņu olām. Uz sauszemes dzīvojoši kāpuri pārvēršas par kūniņu, kura tālāk attīstās augsnē zem kāpuru barībai izmantotā substrāta.
Zilastītes
Ģints zinātniskais vārds Tarsiger atvasināts no sengrieķu un latīņu valodas un latviski nozīmē: tarsos — būt ar plakanām pēdām.
Mēslumušas
Ekoloģija
Pieaugušie īpatņi barības iegūšanai apmeklē zīdītāju mēslus un ziedus.
Geminācija
Pēdas izohronija latviešu valodā
Somugrists L. Posti piedēvējis palīguzsvaru pirms posttoniskas zilbes ar garu patskani arī lībiešu valodai (no šādas pozīcijas raugoties arī lībiešu valodas savstarpēji saistītā līdzskaņu-patskaņu garuma attiecība nekvalificētos kā pēdas izohronija). Šādu viedokli kritizējis Vītso uzskatot, ka Posti ietekmējies no Endzelīna 1922. gada "Lettische Grammatik".
Zilastītes
Latvijā
Latvijā sastopama viena zilastīšu ģints suga — rudsānu zilastīte (Tarsiger cyanurus). Līdz šim bijuši trīs šīs sugas novērojumi (visi putni noķerti tīklā gredzenošanai), taču, tā kā kaimiņvalstīs (Igaunijā un Lietuvā) tā novērota biežāk, iespējams, tā pie mums ieceļo regulāri
Mēslumušas
Ekoloģija
Mēslumušu kāpuri ir saprofāgi, fitofāgi, parazīti vai plēsēji. Plēsīgie kāpuri barojas ar bezmugurkaulnieku kāpuriem, tajā skaitā divspārņu kāpuriem. Dažu sugu (no Scathophaga, Acanthocnema, Hydromyza ģintīm) kāpuri ir īsti ūdens iedzīvotāji, kuru ekoloģija un bioloģija joprojām ir slikti izpētītas. Daži no šiem kāpuriem ir zemūdens augu lapu minieri, piemēram, Hydromyza livens. Citi kāpuri attīstās brīvi ūdenī, piemēram, Acanthocnema ģints, dzīvojot straujos strautos un barojoties ar ūdens kukaiņu olām.
Geminācija
Atšķirības lībiešu valodā
Atšķirībā no latviešu (un arī igauņu valodas) lībiešu valodā gari var būt ne tikai nebalsīgi, bet arī balsīgi troksneņi. Geminēti balsīgi troksneņi tiek uzskatīti par salīdzinoši nesenu parādību lībiešu valodā.
Degeminācija lietuviešu valodā
Lietuviešu valodā līdzskaņu garuma šķiršana nenotiek. Uz morfēmiskās robežas izveidojušos divu troksneņu sakopojumus fonētiski saīsina. Tādi vārdi kā pùs-seserė "māsīca", iš-šókti "izlēkt", iš šóno "no sāniem" tiek izrunāti ar vienu s vai š. Priedēkļiem at- un ap- lietuviešu valodā ir versijas ati- un api-, ko lieto pirms vārdiem, kas sākas ar skaņām, un , , tādējādi izvairoties no divu slēdzeņu sakopojumiem, piemēram, ati-tìkti "atbilst", ati-darýti "atvērt", api-pìnti "appīt", api-ber̃ti "apbērt".
Zilastītes
Kopīgās īpašības
Zilastītes ir neliela auguma dziedātājputni. Raksturīgs dzimumu dimorfisms — tēviņa apspalvojums košāks un krāsaināks nekā mātītei. Knābis taisns un nedaudz vertikāli saspiests (pie pamatnes nedaudz platāks kā galā), knābja gals truls. Spārni un aste vidēji gari, noapaļoti. Kājas un pēdas slaidas, visgarākais pirksts — aizmugurējais, visiem pirkstiem gari nagi. Zilastītēm raksturīgs izteikti vertikāls ķermeņa stāvoklis.
Mēslumušas
Sistemātika
Mēslumušu dzimta (Scathophagidae)
Geminācija
Morfoloģiski motivēti gari līdzskaņi
Latgaļu valodas ortogrāfijā atvasinot -šana verbālos lietvārdus no 1. konjugācijas darbības vārdiem, kuru celms beidzas ar ⟨s⟩, šis ⟨s⟩ tiek saglabāts rakstībā, piemēram, spriesšona. Latviešu literārajā valodā celmu noslēdzošs ⟨s⟩, veidojot -šana lietvārdus, tiek atmests, tomēr tas tik un tā tiek izrunāts. Ir iespējami minimālie pāri pēc ⟨š⟩ garuma, piemēram, (apavu) un (auduma). (Piezīme: šajā piemērā vārds aut ir uzrādīts ar lauztu intonāciju, tā kā to izrunā Rīgas iedzīvotāji. Literārajā latviešu valodā šim vārdam ir krītoša intonācija .)
Zilastītes
Kopīgās īpašības
Galvenokārt uzturas krūmu apakšējā daļā vai uz zemes. Barojas ar nelieliem kukaiņiem, kurus uzlasa no zemes. Ligzdai raksturīga kausa forma, atrodas uz zemes.
Sistemātika
Zilastīšu ģints (Tarsiger)
Geminācija
Citās rakstības sistēmās
Nosaukums "līdzskaņu dubultošanās" ir nosacīts, jo valodas, kas neizmanto latīņu alfabētu, izmanto citus veidus kā atspoguļot paildzinātus līdzskaņus.
Labs piemērs dažādām vārdu konstrukcijām, kur vienmēr ir dubultoti līdzskaņi ir bikkuri formas apstākļa vārdi, kuru uzbūve gandrīz vienmēr seko principam. Piemēram, やっぱり (yappari - beigu beigās, tomēr) vai ぴったり (pittari - caurum caurēm, tieši tā).
Ir vērts piezīmēt, ka japāņu valodas gadījumā vienīgais geminētais skanenis, kas ir iespējams ir [nn], ko veido nevis ar sokuon, bet pievienojot [n] kanu (kas ir vienīgā kana, kas nesatur patskani) pirms [na], [ne], [ni], vai [no]. Piemēram, あんな (anna - tā, tādā veidā). Kombinācijas [mm] vai [rr] japāņu valodā nav iespējamas un sokuon netiks likts pirms kanas, kas sākas ar [m] vai [r].
Īpašvārdu atveidē latviešu valodā
Tā kā troksneņu dubultošanās netiek atspoguļota pašas latviešu valodas vārdiem, tad, lielākoties, arī latviskojot īpašvārdus tā tiek atmesta. Izņēmums ir skaneņi, kuru dubultošanās tiks saglabāta.
Skatīt rakstus, kur pieminēta līdzskaņu dubultošanās atveide latviešu valodā.
Sižeta pagrieziens
"Sižeta pagrieziens" ir 1988. gada Latvijas PSR mākslas filma. Filmas režisors ir Pēteris Krilovs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā.
Sižets
Kinorežisors Ivars Andersons 50 gadu vecumā pamet Maskavu un atgriežas dzimtenē, cenšoties atjaunot saites ar sievu, dēlu un draugiem.
Kolbušova
Kolbušova ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē uz ziemeļrietumiem no Žešovas. Kolbušova vēsturiski piederējusi Tarnovsku magnātu dzimtai. Polijas dalīšanā tā nokļuva Austrijas impērijas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā pilsētas pievārtē atradās vācu raķešu V-1 un V-2 izmēģinājumu poligons. Pilsētā atrodas etnogrāfiskais brīvdabas muzejs.
Tehnoloģiskais ietvars
Tehnoloģisko ietvaru veido koncepcijas un tehnikas, kuras izmanto sabiedrība savu problēmu risinājumos. Tehnoloģiskais ietvars ir esošo teoriju, vārdos neizteikto zināšanu, inženierzinātņu prakses, specializētu pārbaudes procedūru, mērķu un lietošanas kombinācija. Tehnoloģiskā ietvara koncepciju ir paredzēts pielietot, lai pētītu mijiedarbību starp dažādiem aktoriem. Tas nav individuāls raksturlielums, vai institucionālu sistēmu raksturlielums. Ietvars atrodas starp aktoriem, nevis tajos vai virs tiem. Tehnoloģiskais ietvars rodas, kad mijiedarbība ap artefaktu sākas un turpinās. No vienas puses, tehnoloģiskais ietvars ļauj skaidrot kā sociālā vide strukturē artefakta radīšanu. No otras puses, tehnoloģiskais ietvars norāda kā eksistējošas tehnoloģijas strukturē sociālo vidi. Termins tehnoloģiskais ietvars tiek lietots tehnoloģisko sistēmu sociālās konstrukcijas teorijā.
Beatas Šidlo valdība
Beatas Šidlo valdība ir pašreizējā Polijas valdība, kuru vada premjerministre Beata Šidlo. Tā ir 17. Polijas valdība. Valdība tika izveidota 2015. gada 16. novembrī pēc 2015. gada Polijas parlamenta vēlēšanām. Beāta Šidlo pārstāv politisko partiju — Likums un taisnīgums.
Valdības sastāvs
{{legend| #073A76 | Likums un taisnīgums |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #33CC66 | Polija kopā |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #002156 | Vienota Polija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas |border=1px solid #AAAAAA}}
Pašreizējie amata ieņēmēji izcelti treknrakstā
Oleksandrs Dovženko
Oleksandrs Petrovičš Dovženko (ua, dzimis, miris ) bija ukraiņu kinorežisors, producents un scenārists. Dovženko mūsdienās, kopā ar Sergeju Eizenšteinu, Dzigu Vertovu un Vsevolodu Pudovkinu, tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem agrīnajiem padomju kinorežisoriem. Vairākas viņa filmas pēta Ukrainas identitāti un vēsturi.
Viņa režisēto filmu "Zeme" (Земля, 1930) uzskata par vienu no visu laiku labākajām mēmajām filmām. Tā ir daļa no Dovženko "Ukrainas triloģijas" filmām, kur vēl ietilpst Zvenigora (Звeнигopа, 1928) un Arsenal (Арсенал, 1929). 1932. gadā uzņēmis skaņu filmu ukraiņu valodā "Ivans" (Iвaн), kā rezultātā viņu PSRS kritizēja par ukraiņu nacionālismu.
1935. gadā Dovženko pabeidza filmu "Aerograda" (Аэроград). Staļins šo projektu bija apstiprinājis, bet "ieteicis", ka Dovženko nākamajam projektam vajadzētu būt biogrāfiskai filmai par Ukrainas komunistu Mikolu Ščorsu. Strādājot pie šīs filmas, Dovženko nācās saskaņot katru epizodi. Filma "Šcorss" (Щорс) iznāca 1939. gadā. Dovženko apbalvoja ar Staļina prēmiju (1941).
Kara laikā, 1943. gadā, Dovženko sarakstīja scenāriju par karu Ukrainā Украина в огне. To aizliedza un Dovženko nosodīja par iespējamo "apslēpto nacionālistisko noskaņojumu". Lavrentijs Berija jau 1940. gadā bija pavēlējis izmeklēt Dovženko lietu, pārbaudīt korespondenci, izsekot, noklausīties telefona sarunas. Stingrā cenzūras uzraudzībā iznāca Dovženko filma "Mičurins" (Мичурин, 1948). 1951. gadā tika pārtraukta Dovženko darba Прощай, Америка! filmēšana (filma atjaunota 1996. gadā).
Pēc Dovženko nāves, 1957. gadā, viņa vārdā — par Dovženko kinostudiju — tika nosaukta kinostudija Kijivā, kurā viņš bija strādājis. Dovženko apglabāts Novodevičjes kapsētā.
Treviss Senheims
Treviss Senheims (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Senheims pārstāv NHL klubu Filadelfijas "Flyers".
Karjera
2014. gada NHL draftā Senheimu ar kopējo 17. numuru izvēlējās Filadelfijas "Flyers". Pirms spēlēšanas NHL Senheims ir pārstāvējis WHL komandu Kalgari "Hitmen" un AHL komandu Lehaiveli "Phantoms".
Henrijs Simsons
Henrijs Simsons (1886—?) bija latviešu sabiedriskais darbinieks un publicists. Gandrīz vienlaicīgi ar Ernestu Rolavu viņš bija viens no agrīniem Latvijas valsts neatkarības prasītājiem. 1919. gadā Latvijas delegācijas padomnieks Versaļas miera konferencē Parīzē.
Dzīvesgājums
Dzimis 1886. gada 28. jūlijā Smiltenes pagasta Kalnamuižā. Pēc 1905. gada revolūcijas dzīvoja Parīzē, studēja matemātiku, studiju laikā izticis no savu rakstu honorāriem franču un citu zemju presē, tulkojis latviešu valodā franču vēsturnieka Tokvila darbu "Vecā kārtība un revolūcija" (1856). 1909. gada 6. jūnijā Rainis no Šveices rakstīja Simsonam garu vēstuli, apliecinādams viņam savu cieņu un nosaukdams par "viskulturālāko latvieti, kādu es pazīstu." Šai vēstulē Rainis ar Simsonu iztirzāja Latvijas nākotni un priecājās, ka Simsons ir pareizos ieskatos par sociāldemokrātiem, kuriem Rainis pārmeta vienaldzību Latvijas neatkarības jautājumā. Ar Simsona gādību Parīzes žurnālā Les Annales des Nationalites 1914. gada sākumā bija ievietoti vairāki raksti par latviešiem un viņu attiecībām ar vācbaltiešu muižniekiem. Šai sakarā Annālēs izraisījās polemika starp Krievijas impērijas Valsts domes deputātiem Volfu, Zālīti un Goldmani. Viņš rakstīja arī Sanktpēterburgas vācu valodā iznākošajam laikrakstam St. Petersburger Zeitung. Jādomā, ka īsi priekš Pirmā pasaules kara vai arī pašā kara sākumā 1914. gadā Simsons ieradās Lielbritānijā un angliskoja savu vārdu par Henry Jean Clement Simson. Viņš pildīja sekretāra amatu 1917. gadā dibinātajā Latviešu kara upuru palīdzības fondā (Lettish War Victims' Relief Fund). Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā Simsons mēģināja pulcināt brīvprātīgos Anglijā brīvības cīņu atbalstam pret boļševikiem Latvijā. 1919. gada janvārī Zigfrīds Meierovics uzaicināja Henriju Simsonu kā Latvijas delegācijas padomnieku piedalīties Parīzes miera konferencē. Pēc tam vairs diplomātiskajā darbībā nav iesaistījies.
Par viņa turpmāko likteni nav ziņu, bet latviešu kartotēkā Anglijā (tagad Latvijas valsts arhīvā) atrodama 1946. gada 19. februārī datēta Henrija Simsona bēgļa reģistrācijas kartīte, kas saņemta no latviešu nometnēm Vācijā.
Hosē Antonio Kamačo
Hosē Antonio Kamačo Alfaro (es, dzimis ) ir Spānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.
Spēlētāja karjeras laikā viņš 15 gadus pavadīja Real Madrid komandā, piedaloties vairāk nekā 500 mačos un izcīnot 19 titulus, ieskaitot deviņus La Liga titulus.
Spānijas futbola izlases sastāvā aizvadījis 81 maču. Piedalījies 1982. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1984. un 1988. gada Eiropas čempionātā.
Savu trenera karjeru iesācis Spānijas klubos Rayo Vallecano un Espanyol, palīdzot abiem klubiem izcīnīt vietu augstākajā līgā. 1998. gadā kļuvis par Real Madrid galveno treneri, tomēr šo amatu viņš atstāja pēc 22 dienām. Tā paša gada septembrī kļuvis par Spānijas izlases treneri. Vadījis izlasi 2000. gada Eiropas čempionātā un 2002. gada FIFA Pasaules kausā. 2002. gada turnīrā pēc izstāšanās ceturtdaļfinālā pret mājinieci Dienvidkoreju viņš amatu atstāja.
Spēlētāja karjera
Real Madrid
Trenera karjera
Benfica
Šķūnenieku kauss
Šķūnenieku kauss ir divu dienu sporta svētki, kas notiek katra gada augusta sākumā Gulbenes novada Lejasciemā. Sacensību dalībnieki ir gan profesionāli sportisti, gan amatieri. Galvenā sporta disciplīna ir 10 km individuālais šosejas riteņbrauciens. Notiek ir arī MTB sacensības pa meža trasi, triatlons un futbola turnīrs.
Vēsture
2006. un 2014. gadā Šķūnenieku kauss saņēmis Gulbenes novada Gada balvu sportā kā "Gada labākais sporta pasākums". 2015. gadā saņemta Gulbenes novada balva par mecenātismu, aktīva dzīvesveida popularizēšanu un sacensību “Šķūnenieku kauss” organizēšanu.
Dalībnieku skaits
10km šosejas riteņbrauciens
Ernsts Kleins
Ernsts Ludvigs Kleins (de; Vīne — ) bija Austrijas un Lielbritānijas šahists.
Biogrāfija
1930. gadu vidū izvirzījies par vienu no Austrijas vadošajiem šahistiem. 1935. gadā Parīzē Kleins zaudējis maču pret Saveliju Tartakoveru ar 1:3. Tajā pašā gadā Margates starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 4.-6. vietu. 1935. gadā Kleins bijis viens no Aleksandra Aļehina palīgiem Pasaules šaha čempiona titula mačā pret Maksi Eivi.
Pēc Austrijas anšlusa emigrējis uz Lielbritāniju. 1939. gadā Bornmutas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis otro vietu ar Salo Floru. 1946. gadā spēlējis Lielbritānijas komandā radio mačā ar PSRS, kur zaudējis savu mikromaču pret Paulu Keresu ar 0,5:1,5. 1951. gadā Svonzi uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātā.
Ādažu poligons
Nacionālo bruņoto spēku Ādažu poligons (dažreiz arī Gaujas poligons un Lilastes poligons) ir militārs poligons 13 335 hektāru platībā uz ziemeļaustumiem no Rīgas, Ādažu novada un Saulkrastu novada teritorijā.
Poligons izveidots militāro treniņu vajadzībām, to izmanto kaujas šaušanas un taktiskajām mācībām. Ādažu poligons dibināts 1927. gadā, kad Centrālā zemes ierīcības komisija, kas Latvijā realizēja agrāro reformu, kara resoram Ādažu pagastā piešķīra teritoriju Gaujas labajā krastā, kuru pārsvarā veidoja smilšaini līdzenumi, kāpas un to ieplakas. Latvijas PSR laikā poligonu plaši izmantoja, kā arī paplašināja Padomju armija.
Lielu daļu no poligona teritorijas aizņem aizsargājamo ainavu apvidus Ādaži, kurā ietilpst dabas liegums Lieluikas un Mazuikas ezers. Poligona ziemeļos atrodas dabas lieguma Dzelves-Kroņa purvs dienvidu daļa. Poligona teritorija ir arī putniem nozīmīga vieta "Ādaži".
Ādažu poligona teritorijā aizliegts ieiet un iebraukt bez saskaņošanas ar Ādažu poligona administrāciju.
NATO multinacionālā kaujas grupa
2017. gadā Ādažu poligonā izvietoja NATO paplašinātās klātbūtnes (Enhanced Forward Presence, EFP) Latvijā kaujas grupu, ko 2023. gadā veidoja vairāk nekā 1700 karavīru no Albānijas, Čehijas, Islandes, Itālijas, Kanādas, Melnkalnes, Polijas, Slovākijas, Slovēnijas, Spānijas un Ziemeļmaķedonijas, kas rotācijas kārtībā pilda dienesta pienākumus Latvijā. 2023. gada 10. jūlijā Kanādas premjerministrs Džastins Trudo paziņoja, ka Latvijā papildus izvietos līdz 1200 Kanādas bruņoto spēku karavīru.
7K-OK № 1
7K-OK № 1 bija PSRS Sojuz sērijas 7K-OK bezpilota kosmosa kuģis. Tam starta laukumā neplānoti iedarbojās avārijas glābšanas sistēma (AGS), izraisot nesējraķetes aizdegšanos un eksploziju.
Pēc sākotnējā plāna pasīvajam 7K-OK № 1 bija paredzēts būt par saslēgšanās mērķi aktīvajam kuģim 7K-OK № 2 (Kosmos-133). 7K-OK № 2 tika palaists 1966. gada 28. novembrī, bet konstrukcijas kļūmes dēļ tam ātri iztērējās tuvošanās un orientācijas sistēmas raķešdegviela. Aptuveni pēc diennakts bija jāstartē 7K-OK № 1, bet tā palaišana tika atcelta.
Vēlāk tika nolemts 7K-OK № 1 palaist 14. decembrī, lai notestētu sistēmas, bez saslēgšanās ar citu kuģi. Starts bija paredzēts 16:00 pēc vietējā laika. Pēc galvenās pakāpes iedarbināšanas viens sānu pakāpes dzinējs neaizdegās, un automātiskā vadības sistēma izslēdza visus dzinējus. Pēc 27 minūtēm negaidīti iedarbojās avārijas glābšanas sistēma. Nolaižamais aparāts ar izpletni veiksmīgi nosēdās 300 m attālumā no starta laukuma. AGS pulvera lādiņa darbības rezultātā sākās ugunsgrēks otrajā pakāpē, un uguns ātri pārsviedās uz citām pakāpēm. Pēc dažām minūtēm notika raķetes sprādziens. Eksplozija iznīcināja starta kompleksu 31. Bojā gāja starta apkalpošanas virsnieks.
Sākotnēji tika secināts, ka avārijas glābšanas sistēmas aktivizēšana notikusi tāpēc, ka raķete bijusi sašķiebusies. Sistēmas automātika bija ieprogrammēta tā, ka, raķetei sasveroties vairāk par 7 grādiem, iedarbojas AGS. Raķetes sašķiebšanos varēja izraisīt apkalpošanas fermas pacelšana pēc atceltā starta. Vēlāk izrādījās, ka AGS var nostrādāt arī pēc sprieguma zuduma uz sistēmas kontaktiem, kas notiek starta atcelšanas gadījumā. Žiroskopi pēc kādu laika ieņem galējo stāvokli un automātiski dod komandu startēt avārijas glābšanas sistēmai.
Iemesls, kāpēc avārijas glābšanas sistēmas darbības rezultātā aizdegās nesējraķete, bija tas, ka, atdalot nolaižamo aparātu no dzinēju un iekārtu nodalījuma, notika noplūde no dzesēšanas caurulēm, kurās bija viegli uzliesmojošs šķidrums.
Balvu iela (Rīga)
Balvu iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā, Maskavas forštatē. Balvu iela sākas no Maskavas ielas un beidzas, savienojoties ar Krasta ielu. Iepriekš iela bija tikai līdz Kojusalas ielai, līdz ar Krasta ielas attīstību ielai tika izbūvēts turpinājums līdz Krasta ielai.
Vēsture
1895. gadā pilsētas valde apstiprināja Kijevas ielas (de, ru) izveidi. Pirmo reizi iela tika minēta 1898/99. gada Rīgas adrešu grāmatā. Kopš 1936. gada ielai piešķirts tās tagadējais nosaukums. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela saucās Bolwasche Straße. Līdz 1940. gadam ielas zemes gabaliem nebija oficiālas numerācijas. Pēc kara beigām ielas nepāra numuru pusē izbūvētas dzīvojamās ēkas, vairākas piecstāvu un viena divpadsmit stāvu ēka, kā arī vienstāva veikala ēka. Ielas pretējā pusē atrodas Latgales parks un Rīgas sērkociņu skaliņu un koku apstrādāšanas a/s fabrikas zemes gabals.
Ielu savienojumi
Balvu iela ir savienota ar šādām ielām:
Grigi
Grigi ir ciems Sīļukalna pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 205 km attālumā no Rīgas.
Raipoles katoļu baznīca
Raipoles Svētā Jāņa Kristītāja Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Ludzas novada Nirzas pagasta Raipolē.
Eksterjers
Baznīca ir 33 metrus gara, 13 metrus plata un 11 metrus augsta klasicisma celtne bez torņiem ar 33 logiem dzelzs rāmjos. Jumts ir noklāts ar cinka skārdu un ir ļoti lēzens. Ēkas ārdurvis ir no gala, sāniem un sakristejas. Tā atrodas vecās kapsētas malā, bet ne vecā dievnama vietā, jo to 1932. gadā nojauca un pārveda uz Zilupes draudzi. Baznīcu ieskauj dārzs, ko nenoslēdz žogs, jo veco žogu betona stabiņos nojauca, bet jaunu neuzcēla. Pie baznīcas atrodas maza plebānija, ko uzcēlis prāvests Pēteris Vaivods Otrajā pasaules karā iepriekš nodegušās ēkas vietā.
Interjers
Četri mūra pīlāri baznīcu sadala trijos jomos, arī kora telpas, zem kurām ir noliktava, balstās uz mūra pīlāriem. Kora telpās agrāk bija ērģeles, tagad ir tikai harmonijs. Prezbitērijs ir liels, 69 m 2, kuram abās pusēs ir sakristejas. To no baznīcas atdala koka dievgalds. Dievnamā ir trīs altāri. Galvenajā jeb centrālajā altārī, ko uzcēla 1934. gadā, apakšdaļa ir akmens, bet virsējā daļa ir koka altāris no vecās baznīcas ar kokgriezumiem, pīlāriem un Jaunavas Marijas gleznu. Sānu altāros ir 1970. gadu gleznas. Baznīcā ir saglabājušās metrikas no 18. gadsimta. Aplūkojamas ir Krustaceļa ģipša bildes, kas tika iegādātas 1936. gadā.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Arturs Mozga. Raipoles draudze bija viena no 12 draudzēm, kuras dibināja Pasienes dominikāņi, tāpēc sākotnēji to apkalpoja mūki, vēlāk savā aprūpē pārņēma laicīgie priesteri. Par patstāvīgu draudzi Raipole kļuva 18. gadsimta 80. gados.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki un atlaidas ir Svētās ģimenes svētki, Svētā Jāņa Kristītāja svētki — 40 stundu atlaidas, Svētā Staņislava diena, Jaunavas Marijas Rožukroņa Karalienes svētki.
Vilkvālīšu dzimta
Vilkvālīšu dzimta (Typhaceae) ir graudzāļu rindas dzimta, kurā ietilpst divas ģintis.
Sistemātika
2003. gadā APG II sistēma (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma) izdalīja vilkvālīšu dzimtu, kurā izdalīja vienu ģinti Typha. Vēlāk 2009. gadā APG III sistēma iekļāva dzimtā otru ģinti — Sparganium.
Apraksts
Ūdens un mitru vietu lakstaugi ar gariem, ložņājošiem sakneņiem. Stublājs stāvs vai peldošs.
Lapas lineāras vai lentveida, ar gludu malu, sēdošas un makstainas. Novietotas uz stublāja pamīšus vai blīvi pie stublāja pamata.
Ziedi viendzimuma, vilkvālīšu ģintī — blīvā vālītē stublāja galā, ežgalvītēm — blīvās galviņās, veidojot zarainu ziedkopu. Putekšņlapas 3—6, augļlapa 1, sēklotne apakšēja. Auglis — kauleņveida vai riekstiņš. Vējapputes augi.
Raksturīgā izskata dēļ dabā nekļūdīgi atpazīstami augi.
Izplatība
Ežgalvītes sastopamas Ziemeļu puslodē mērenā un subarktiskā klimata joslā, kā arī Austrālijas — Okeānijas reģionā. Vilkvālīšu ģints izplatīta visā pasaulē, izņemot tuksnešainos apgabalus, galējos ziemeļu reģionus un subantarktiku.
Latvijā sastopamas 8 vai 9 ežgalvīšu sugas un 2 vilkvālīšu ģints sugas.
Veģetācija
Veido dažāda lieluma audzes ūdeņu piekrastēs un mitrājos. Noteicoša augāja daļa ūdeņu un mitrāju veģetācijā. Dabā diezgan viegli atrodami augi, it sevišķi ziemeļu puslodes mērenā klimata joslā.
Klasifikācija
Vilkvālīšu dzimtu veido divas ģintis:
Lahdenpohja
Lahdenpohja (ru, fi) ir pilsēta Karēlijas Republikā Krievijas Federācijā. Lahdenpohjas rajona centrs Lādogas ezera līča krastā. Finiera rūpniecības centrs.
Vēsture
Ap 1500. gadu Lahdenpohjas vietā bija neliels zvejnieku ciems. Pēc 1617. gada Stolbovas miera līguma apdzīvotā vieta iekļāvās Zviedrijas sastāvā. Ziemeļu kara rezultātā 1721. gadā tā iekļāvās Krievijas impērijā. No 1809. gada — Krievijas impērijas Somijas lielhercogistes sastāvā. Starp pasaules kariem Lahdenpohja ietilpa Somijā, un līdz 1924. gadam tās nosaukums bija Sieklahti. Ziemas kara rezultātā Lahdenpohja tika iekļauta PSRS, bet pilsētas somu iedzīvotāji evakuējās uz Somiju. Turpinājuma karā Somijas karaspēks 1941. gada augustā ieņēma Lahdenpohju un daļa iedzīvotāju atgriezās. Pēc kara Lahdenpohja atkal iekļāvās PSRS un somu iedzīvotāji atkal pameta pilsētu.
Japan Animator Expo
Japan Animator Expo jeb Japan Anima(tor)'s Exhibition (日本アニメ（ーター）見本市) ir 2014. gada japāņu mākslas animācijas īsfilmu ONA, kuru apkopoja Hideaki Anno. Projekts ir izstrādāts, lai piesaistītu plašāku uzmanību japāņu jaunajiem animatoriem. Projektā ir piedalījušies tādi Japānas mākslinieki kā Hirojuki Imaiši un Kazujoši Katajama. Logotipu ir zīmējis Hajao Mijadzaki.
Lelle
Lelle ir modelis cilvēka izskatā, kas parasti kalpo kā rotaļlieta bērniem. Lelles ir izmantotas arī maģiskos un reliģiskos rituālos visā pasaulē. Ar terminu lelle saprot arī citas rotaļlietas, kas ir dzīvnieku vai citu izdomātu tēlu izskatā. Senākās lelles ir dokumentētas Senajā Ēģiptē, Senajā Grieķijā un Senajā Romā, lai gan līdzīgi veidojumi no koka ir atrasti arī Babilonijā un citur. Visticamāk lelles ir senākās rotaļlietas.
Migels Anhels Nadals
Migels Anhels Nadals Omars (es, dzimis ) ir bijušais Spānijas futbolists, spēlējis aizsarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru Nadals sāka un beidza Spānijas klubā Mallorca. Tomēr vislielākos panākumus Nadals guva ar Barcelona komandu, kurā viņš spēlēja no 1991. līdz 1999. gadam. 19 profesionālo sezonu laikā Nadals aizvadīja 492 mačus (462 no tiem La Liga).
Spānijas futbola izlases sastāvā Nadals aizvadīja 62 mačus. Piedalījies 1994., 1998. un 2002. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1996. gada Eiropas čempionātā.
M. A. Nadals ir tenisista Rafaela Nadala tēvocis, bet Migela Anhela brālis Toni ir tenisa treneris.
Sasniegumi
Barcelona
Maurīcijas futbola izlase
Maurīcijas futbola izlase ir futbola komanda, kas pārstāv Maurīciju starptautiskās sacensībās. Tā ne reizi nav kvalificējusies FIFA Pasaules kausam, tomēr 1974. gadā kvalificējās Āfrikas Nāciju kausam, kurā gan izstājās pēc grupu turnīra. Maurīcija ir divkārtēja Indijas Okeāna spēļu uzvarētāja.
Jurģis Smolskis
Jurģis Smolskis (lt, dzimis, miris ) bija lietuviešu grāmatnesis, rakstnieks un revolucionārs, ģimnāzijā mācījies Rīgā.
Studēdams tieslietas Sanktpēterburgas Universitātē, iesaistījās lietuviešu nacionālājā attmodā. Publicējis dzejoļus un rakstus latīņu drukas aizlieguma dēļ Tilzītē izdotajās lietuviešu avīzēs. Darbojās teātra trupā, kas uzstājās ar izrādēm Grīvā, Subatē, Panevēžā un Rokišķos.
Iestājās Lietuvas sociāldemokrātu partijā un 1905. gadā kā deputāts piedalījās Lielā Viļņas seima darbā. Pēc 1905. gada revolūcijas sakāves Smolskis devās uz Šveici, tad īsu brīdi atgriezās Lietuvā. Pēc tam devās uz Krimu, kur tika arestēts, tomēr izbēga un līdz 1913. gadam dzīvoja Austroungārijā, Itālijā, Šveicē un Beļģijā.
1913. gadā atgriezās Krievijā, kur Pēterburgā darbojās lietuviešu aprindās, kādu laiku būdams arī boļševiku partijā. Pēc Brestas miera noslēgšanas atgriezās formāli neatkarīgajā Lietuvā, kur tika ievēlēts par Rokišku vietējas komitejas vadītāju. Drīz Rokiškus ieņēma Lietuvas Padomju Republikas karaspēks un Jurģis Smolskis kļuva par sava drauga revolucionāras padomes priekšsēdētāja Antana Purēna vietnieku. Pēc tam, kad Lietuvas spēki ieņēma Rokiškus, Smolskis tika arestēts un tiesāts kara tiesā. Tā kā Smolska iesaiste Ilūkstes garīdznieka nošaušanā netika pierādīta, viņam izdevās izvairīties no nāvessoda, tomēr viņu notiesāja uz sešiem gadiem katorgā. 1919. gada 6. jūlijā Smolski vajadzēja eskortēt no Pakrjaunes uz Obeļiem, tomēr Pakrjaunes pievārtē "mēģinot bēgt" nošāva. Smolska nogalināšana izraisīja politisku skandālu. 1922. gadā viņa atraitne vērsās tiesā un tā slepkavam piesprieda 8 gadus katorgā.
Czech Airlines
Czech Airlines (saīsinājums: ČSA, čehu: České Aerolinie, a.s.) ir Čehijas Republikas pārvadātājs. Tās galvenais birojs atrodas Prāgas 6. rajona Vokovice rajonā, un tā centrs ir Prāgas Václav Havela lidosta. Uzņēmums galvenokārt veic regulārus lidojumus, apkalpojot četrus galamērķus uz 2023. gadu.
Ieva Plaude-Rēlingere
Ieva Plaude-Rēlingere (dzimusi Rīgā, 1961. gada 2. jūlijā) ir latviešu uzņēmēja. Pašlaik Ieva Plaude-Rēlingere ir AS “Lawrence Asset Management” direktore, Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras pārstāve Bavārijā, kā arī Latvijas Kosmētikas ražotāju asociācijas valdes priekšsēdētāja.
Izglītība
Beigusi Rīgas Centra humanitāro vidusskolu (agrāk 50. vidusskola). Tālāk izglītību ieguvusi Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kā arī Maskavas Valsts universitātes doktorantūrā, studējot finanšu tiesības.
Darba gaitas
No 1983. līdz 1988. gadam bijusi pasniedzēja Latvijas Universitātē, finanšu un administratīvajās tieslietās. Paralēli tam no 1983. līdz 1985. gadam strādājusi par vecāko konsultanti Likumprojektu sagatavošanas nodaļā Latvijas Tieslietu ministrijā.
1985. gadā kļuva par Latvijas pirmās neatkarīgās filmu studijas "Videocentrs" juristi un šajā amatā nostrādāja līdz 1987. gadam.
No 1987. līdz 1990. gadam strādājusi par valsts ārējās tirdzniecības apvienības "InterLatvija" firmas direktori, bet 1991. gadā izveido Latvijā labi zināmo uzņēmumu “KOLONNA Ltd”, kura darbības pamatvirzieni ir parfimērijas, kosmētikas vairumtirdzniecība un mazumtirdzniecība, kā arī skaistumkopšanas pakalpojumi.
No 2004. līdz 2007. gadam strādā kopā ar Zviedrijas investīciju fondu East Capital, bet 2007. gadā dibina kopuzņēmumu Baltijā ar Vācijas parfimērijas tīklu "Douglas Perfumeries". Šo kompāniju īpašniece un direktore Ieva Plaude-Rēlingere ir līdz 2010. gadam, kad uzņēmums tiek pārdots.
2010. gadā Ieva Plaude-Rēlingere kļūst par AS “Lawrence Asset Management” direktori, kas nodarbojas ar finanšu konsultācijām un ārvalstu investīcijām Latvijā, kā arī nedaudz vēlāk kļūst par LTRK pārstāvi Bavārijā.
No 2017. gada, paralēli uzņēmuma vadīšanai, Ieva Plaude-Rēlingere iesaistās sabiedriskajā darbā, kļūstot par Latvijas Kosmētikas ražotāju asociācijas valdes priekšsēdētāju, kas sevī apvieno tādus uzņēmumus kā Madara Cosmetics, Stenders, Be2You, Kinetics Nail Systems un Cosmetic Lab.
Sabiedriskās aktivitātes
1988. gadā organizē pēc 2. Pasaules kara pirmo Latvijas modernās mākslas izstādi Rietumberlīnē.
No 1991. līdz 1992. gadam ir neatkarīgā operu producente Vasaras festivālam Frankfurtē, Vācijā.
1995. gadā producē atjaunotās Latvijas Nacionālās operas (LNO) pirmizrādes iestudējumu “Uguns un nakts”, kā arī LNO uzvedumu viesizrādes „Karmena” un „Salome”.
No 1999. līdz 2008. gadam pilda Latvijas Aerobikas asociācijas prezidentes pienākumus.
2006., 2007., 2008., 2009., 2010. gads — Starptautiskā Baltijas Baleta festivāla patronese.
Apbalvojumi
2009. gadā Ieva Plaude-Rēlingere saņem ASV-Baltijas fonda apbalvojumu "Gada Baltijas uzņēmēja" par ievērojamu ieguldījumu uzņēmējdarbības veicināšanā Baltijā.
Brūnais dižmeldrs
Brūnais dižmeldrs (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, dažviet Āzijā un Āfrikā. Ziemeļeiropa atrodas ārpus izplatības vienlaidu areāla, tādēļ suga Latvijas teritorijā sastopama reti un nevienmērīgi, atradnes aug ūdenstilpju palienes joslā, izžūstošās ieplakās pļavās, nosusinātos dīķos.
Brūnais dižmeldrs ir ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.
Mariņmuižas dīķis
Mariņmuižas dīķis ir uz Lestenes upes uzpludināta mākslīga ūdenskrātuve Tukuma novada Lestenes pagasta austrumos. Ūdenskrātuves dienvidaustrumu krastā atrodas Mariņmuiža. Iztek Lestenes upe uz Džūksti.
Brūnais dižmeldrs
Apraksts
Augam ir viens vai vairāki nezaroti, gludi un trīsšķautņaini stublāji. Lapas ir zaļas, šauri lineāras, īsākas nekā stublājs. Vārpiņas ir plakanas, 0,4—1,2 cm platas, nevienādas un sakopotas galviņās. Savukārt galviņas dažādgaruma kātiņos veido blīvu pušķi. Pie ziedkopas pamata ir 3 garas seglapas, kas atgādina stublāja lapas un pārsniedz ziedkopu. Segplēksnes ir melni tumšbrūnas, divās rindās uz vārpiņas ass. Putekšņlapas un drīksnas pa 3 (dažreiz putekšņlapas 2). Augļa riekstiņš ir dzeltenīgi brūns, trīsšķautņains, īsāks nekā 1 mm. Zied jūlijā, augustā.
Pasargade
<mapframe text="Pasargade" width=260 height=260 zoom=14 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q230025" }
Pasargade (fa) ir 6. gadsimta p.m.ē. pilsētas atliekas, kas mūsdienās atrodas Irānā, Fārsas ostānā. 2004. gadā Pasargade tika iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Pilsēta, kas dibināta 6. gadsimtā p.m.ē., bija pirmā Ahemenīdu impērijas galvaspilsēta Kīra Lielā laikos. Pasargade bija Ahemenīdu valsts galvaspilsēta, līdz Dārijs I to pārcēla uz Persepoli. Starp pilsētas drupām atrodas Kīra Lielā mauzolejs.
Sēklis (filma)
"Sēklis" ir 1988. gada Latvijas PSR divsēriju televīzijas mākslas filma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Ēriks Lācis.
Luāra (upe)
Luāra ir Francijas garākā upe. Luāras garums ir 1012 km. Tā iztek no Centrālā masīva, plūstot uz ziemeļiem līdz Orleānai, pēc tam pagriežas uz rietumiem un ietek Atlantijas okeāna Biskajas līcī. Lielākās pietekas - labā krasta Njevra, Mēna, Erdra, kā arī kreisā krasta Aljē, Šēra, Endra, Vjenna, Sevrnantēza. Upes krastos atrodas Roāna, Nevēra, Orleāna, Bluā, Tūra, Anžē, Nante, Sennazēra. 2000. gadā daļa no Luāras ielejas pilīm iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Luāras ieleja ir pazīstams vīnkopības rajons.
Nanna longicornis
Šai sugai ir aprakstīts tikai tēviņš. Tēviņa garums 5 mm, melnā krāsā ar dzeltenām kājām, taustekļi tikpat gari kā galva. Pēc ārēja izskata līdzīgs Nanna inermis, bet atšķiras ar salīdzinoši garāku aristomēru, preagonīts galotnē norobežots ar vienu subapikālo skujiņu, ceturtais vēdera sternīts ļoti īss, tas ir paltāks par garumu, toties trešais vēdera sternīts garš ar proksimālo ierobu.
Edesas ūdenskritumu parks
Edesas ūdenskritumu parks (, Ūdenskritumu parks) ir parks grieķu Maķedonijas pilsētā Edesā, kuras teritorijā 14. gadsimtā laika apstākļi vai zemestrīce izmainīja reljefu un radīja jaunu noteci no toreizējā ezera. Viss ūdenskritumu parks aizņem vairāk nekā 10 hektāru platību.
Parks ir galvenais pilsētas apmeklētāju piesaistītājs un viena no vissvarīgākajām dabiskajām atrakcijām Grieķijā. Pavisam sākotnēji bijuši divpadsmit ūdenskritumi, no kuriem divi ir pieejami, bet pārējos bagātās veģetācijas dēļ nav viegli pamanīt. Ūdenskritumi nav pastāvīgi, ūdens esamība tajos atkarīga no Vladovas (Agras) HES darbības. Lielākais no ūdenskritumiem ir 70 metrus augstais Karanoss.
Ūdenskrituma parka celiņu skaitā ietilpst vēsturisks bruģēts ceļš. Šis ceļš bija daļa no romiešu Via Egnatia, savienojot senās Dirrahiju (Durresu) un Apolloniju Adrijas jūras piekrastē, seno Edesu (tagad Vārošas rajons dienvidos no parka) un Salonikus ar turpinājumu uz Konstantinopoli.
14. gadsimta veidošanās
Galvenais ūdens avots atradās Agras ezerā rietumos no pilsētas, kurā notek ūdeņi no tuvējā kalnu ledāja. Nezināmu pārmaiņu dēļ Agras ezera ūdeņi sāka noplūst caur pilsētu pa daudziem strautiem, daļā no kuriem uz klints pilsētas austrumos izveidojās ūdenskritumi.
Parks
Pašvaldība nolīga strādniekus un dārzniekus objekta paplašināšanai, un sāka būvēt dārzus un celiņus. Šis projekts tika pamests, jo izcēlās Grieķijas pilsoņu karš. Uzmanība parkam atkal tika pievērsta 1953. gadā, kad tajā tika pabeigts un sāka darboties pašvaldības restorāns ar nosaukumu “Pisines” saliņā starp diviem lielākajiem ūdenskritumiem. 1960. gadu sākumā tika izveidotas ērtas piebrauktuves.
1960. gadā Karamanļa vadītajai valdībai radās ideja likvidēt parku, applūdināt to un uzbūvēt ūdens spēkstaciju. Sabiedrības protesti apturēja šo projektu. Galu galā spēkstacija tika uzbūvēta otrā pilsētas malā.