cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kruīza kuģis
Biznesa modelis
Ceļošana uz un no atiešanas ostas ir pasažiera atbildība, bet nopērkot kruīza līnijā pārvadāšanas pakalpojumu no lidostas līdz kruīza terminālim, pasažieris iegūst garantiju, ka kuģis neattauvosies, kamēr viņš nebūs nokļuvis uz borta. Līdzīgi, ja pasažieris rezervē krasta ekskursiju ar kruīza līniju un ekskursija ievelkas, kuģis ir spiests palikt kamēr pasažieris atgriežas.
Tādas luksusa kruīza līnijas kā Regent Seven Seas Cruises un Crystal Cruises reklamē savus tarifus kā "visu iekļaujošus". Piemēram Regent Seven Seas kuģu pamata tarifs iekļauj lielāko daļu alkoholisko dzērienu uz kuģa un lielāko daļu krasta ekskursiju ostās, kā arī maksu, kura normāli tiktu maksāta kuģa apkalpojošajam personālam. Tāpat tarifs var iekļaut arī viesnīcas numuriņu naktī pirms uzkāpšanas uz kuģa un aviobiļetes uz un no kruīza sākuma un beigu ostām.
Ievilināšana (šahs)
Ievilināšana ir taktisks paņēmiens, kurš ar upuri, uzbrukumu vai draudu piespiež pretinieka figūru ieņemt pozīciju, kur šī figūra ir pakļauta uzbrukumam vai rada traucējumus citām savām figūrām.
Kruīza kuģis
Kuģu nosaukumi
Vecākiem kruīza kuģiem ir bijuši vairāki īpašnieki. Parasti nododot kuģi jaunam īpašniekam notiek tā atjaunošana un nosaukuma maiņa. Dažiem kuģiem ir bijis ducis vai vairāk dažādu identitāšu.
Daudzām kruīza līnijām ir kopēja sistēma pēc kādas tās nosauc savus kuģus. Dažas līnijas izmanto savu nosaukumu kā kuģa nosaukuma priedēkli vai piedēkli (piemēram, tādi priedēkļi kā Carnival, AIDA vai Norwegian un piedēklis Princess). Citas līnijas lieto unikālu vārdu vai frāzi (piemēram, priedēkli Pacific uzņēmuma P&O Cruises Australia kuģiem vai piedēkļus of the Seas uzņēmuma Royal Caribbean International kuģiem vai -dam uzņēmuma Holland America Line kuģiem). Šādu priedēkļu un piedēkļu izmantošana ļauj vairākām kruīza līnijām izmantot vienus un tos pašus populāros kuģu nosaukumus, tajā pašā laikā saglabājot katram kuģim unikālu identifikatoru.
Kruīza kuģu izmantošana
Kruīza kuģi nekad nav tikuši izmantoti karavīru transportēšanai to zemākā ātruma un samazināto jūras spēju dēļ, kā arī tādēļ, ka tie lielā mērā tika ieviesti pēc vairākiem, lielākiem kariem. Tas ir pretēji laineriem, kurus bieži uzskatīja par valsts lepnumu un izmantoja, lai sacenstos ar citām valstīm. Šos kuģus rekvizēja abu pasaules karu un Folklendu kara laikā, lai pārvadātu karavīrus un izmantotu tos kā hospitāļa kuģus.
Franči (ciems)
Franči ir ciems Saldus novada Zaņas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 3,8 km no pagasta centra Kareļiem, 29,8 km no novada centra Saldus un 151,9 km no Rīgas.
Kruīza kuģis
Kruīza kuģu izmantošana
2005. gada 1. septembrī ASV federālā ārkārtas situāciju vadības aģentūra (Federal Emergency Management Agency (FEMA) – angļu val.) nofraktēja trīs Carnival Cruise Line kuģus (Carnival Fantasy, bijušo Carnival Holiday un Carnival Sensation), lai izvietotu viesuļvētras Katrīna dēļ evakuētos cilvēkus.
Franči (ciems)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu P107 (Skrunda–Ezere) un V1166 (Kareļi–Franči) krustojuma. Veidojusies ap vēsturisko Franču (Franzhof) pusmuižu.
Kruīza kuģis
Kruīza kuģu izmantošana
2010. gadā notika Islandes vulkāna Eijafjadlajegidla izvirdums, kura rezultātā tika slēgta Apvienotās Karalistes gaisa telpa. Tikko pabeigtais Celebrity Eclipse tika izmantots, lai izglābtu 2 000 britu tūristu, kuri bija iesprostoti Spānijā. Tas bija īpašnieku labas gribas žests. Kuģis attauvojās no Sauthemptonas, lai dotos uz Bilbao 21. aprīlī un atgriezās 23. aprīlī.
2017. gadā kruīza kuģus izmantoja, lai palīdzētu pārvadāt dažu viesuļvētras Irma iznīcinātu Karību salu iedzīvotājus, kā arī Puertoriko iedzīvotājus, kurus pārvietoja viesuļvētras Marija dēļ.
Reģionālās industrijas
Lielākā daļa kruīza kuģu strādā Karību reģionā vai Vidusjūrā. Citi darbojas tādās vietās kā Aļaska, dienvidu Klusais okeāns, Baltijas jūra un Jaunanglija. Kruīza kuģis, kurš pārvietojas starp šiem reģioniem, parasti veic pārvietošanas kruīzu. Ekspedīcijas kruīza līnijas, kuras parasti izmanto nelielus kuģus, apmeklē tādus īpašus galamērķus kā Arktika un Antarktika vai Galapagu salas.
Tika lēsts, ka 2005. gadā pasaulē bija 14 miljoni kruīza tūristu. Galvenais kruīzu reģions bija Ziemeļamerika (70% no kruīziem), kur Karību salas bija populārākais galamērķis.
Otrais populārākais reģions bija kontinentālā Eiropa (13%), kur straujāk augošais kruīza segments ir Baltijas jūras kruīzi. Apmeklētākās Baltijas jūras ostas ir Kopenhāgena, Sanktpēterburga, Tallina, Stokholma un Helsinki. Sanktpēterburgu, nozīmīgāko Baltijas jūras kruīza ostu, 2009. gada kruīza sezonā apmeklēja 426 500 pasažieri.
2013. gadā kruīza tirgū ienāca pirmais Ķīnas uzņēmums. Ķīnas pirmais luksusa kruīza kuģis Henna veica savu pirmo reisu 2013. gada janvāra otrajā pusē no Fēniksa salas starptautiskās ostas Saņjā.
Karību kruīzu industrija
Karību kruīzu industrija ir viena no lielākajām pasaulē un tā ir atbildīga par vairāk nekā divu miljardu ASV dolāru ienākumiem Karību reģionā 2011. - 2012. kruīzu gadā. Vairāk nekā 45 000 cilvēku no Karību reģiona ir tieši nodarbināti kruīzu industrijā. 2011. - 2012. kruīzu gadā (no 2011. gada maija līdz 2012. gada aprīlim ) salas apmeklēja apmēram 17 457 600 kruīzu pasažieru. Karību reģionā strādā sekojošas kruīza līnijas: Royal Caribbean International, Princess Cruises, Carnival Cruise Line, Celebrity Cruises, Disney Cruise Line, Holland America, P&O, Cunard, Crystal Cruises, Pullmantur Cruises un Norwegian Cruise Line.
Daudzas amerikāņu kruīza līnijas, kuras dodas uz Karību reģionu atstāj Maiami ostu, bet pēdējos gados gandrīz trešdaļa kruīzu atstāj Maiami. Citi kruīza kuģi atstāj Evergleidas ostu (Fortloderdeilā), Kanaveralas ostu (apmēram 72 km uz austrumiem no Orlando), Ņujorku, Tampu, Galvestonu, Ņūorleānu, Brīvības zemesragu (Cape Liberty - angļu val.), Baltimoru, Džeksonvilu, Čārlstonu, Norfolku, Mobilu un Sanhuanu Puertoriko. Dažas Apvienotās Karalistes kruīza līnijas Karību sezonas laikā bāzē savus kuģus Barbadosā un izmanto tiešos čārterlidojumus no Apvienotās Karalistes.
Kruīza kuģu 2013. gadā apmeklētākās Karību reģiona ostas uzskaitītas zemāk.
Aļaskas kruīzu industrija
Kruīza Līniju Starptautiskās Asociācijas (Cruise Lines International Association (CLIA) – angļu val.) jaunākais pasūtītais pētījums par kruīza industrijas iespaidu uz ASV ekonomiku tika veikts par 2016. gadu un tajā uzmanība tika pievērsta arī Aļaskai. 2016. gadā Aļaskas kruīzi radīja gandrīz 5 miljonus pasažieru un komandas locekļu apmeklējumu, kas sastādīja 20,3% no visiem pasažieru un komandas locekļu apmeklējumiem ASV. Apmeklētāju skaita kopējais apjoms pieaug un tam ir stabila augšupejoša tendence. Apmeklētāji parasti ceļojuma laikā tērē naudu un to mēra divos atsevišķos virzienos: kruīza uzņēmumu un pašu apmeklētāju tēriņos. Nav pieejami dati par konkrēta kruīza pasažieru tēriņiem krastā, bet var novērtēt kopējos apmeklētāju tēriņus. Starp 2016. gada oktobri un 2017. gada septembri ekskursijām tika tērēti 394 milj. $ (18%), dāvanām un suvenīriem 427 milj. $ (20%), pārtikai 428 milj. $ (20%), transportam 258 milj. $ (12%), naktsmītnēm 454 milj. $ (21%) un citiem izdevumiem 217 milj. $ (10%). Otrs ekonomiskās izaugsmes virziens ir kruīza uzņēmumu un to komandu tēriņi. Kruīza līnijas iztērē ap 297 milj. $ par dažādām pārdoto ceļojumu sastāvdaļām gan uz kuģa, gan krastā, kas ietver grupu ekskursijas vai tādas lietas kā izbraukumus ar ratiem vai mazākiem kuģiem pa ostām, kurās kuģis ienācis. Šos līdzekļus kruīza līnija vēlāk pārskaita pakalpojumu sniedzējiem. Ienākumu avots ir arī kruīza kuģa komanda. Tikai 2017. gadā vien Aļasku apmeklēja 27 000 komandas locekļu iztērējot apmēram 22 milj. $. Tāpat 2017. gads bija lielisks darba vietu radīšanā Aļaskā. Tika izveidotas 43 300 darba vietas, kuras radīja 1,5 miljardu $ ienākumus darba algu veidā, bet kopējais ekonomikas pieaugums sasniedza 4,5 miljardus $. Šīs darba vietas tika izveidotas dažādos Aļaskas reģionos. Dienvidaustrumu Aļaskā tika izveidotas 11 925 darba vietas (455 miljonu $ ienākumi no darba algām), Dienvidrietumu Aļaskā 1 800 darba vietas (50 miljonu $ ienākumi no darba algām), Dienvidu Centrālajā Aļaskā 20 700 darba vietas (761 miljonu $ ienākumi no darba algām), Iekšējā Aļaskā 8 500 darba vietas (276 miljonu $ ienākumi no darba algām) un Aļaskas Ziemeļu Nogāzē 375 darba vietas (13 miljonu $ ienākumi no darba algām). Ienākumi no algām, kas sadalīti pēc nozarēm doti zemāk esošajā tabulā.
Kuģu būvētavas
Kruīza kuģu būves tirgū dominē divi Eiropas un viens Āzijas uzņēmums: Liels skaits kruīza kuģu ir tikuši uzbūvēti arī citās kuģu būvētavās, bet neviena cita rūpnīca nav sasniegusi tik lielu uzbūvēto kuģu skaitu, kā augstāk minētās četras rūpnīcas.
Pirātisms
Tā rezultātā kruīza kuģi ir ieviesuši virkni drošības pasākumu. Lai arī vairums tirdzniecības kuģu uzņēmumu ir izvairījušies no komandas un apsargu apbruņošanas dēļ drošības, atbildības un atbilstības to valstu, kuru ostās kuģis ienāk, likumiem, uz kruīza kuģiem ir individuālie šaujamieroči (parasti pusautomātiskās pistoles), kuri tiek uzglabāti seifā, kurš pieejams tikai kapteinim, kurš tos izdala īpaši nozīmētam personālam, piemēram, apsargiem vai kaptenarmusam (master-at-arms - angļu val.). Kuģa augsta spiediena ugunsdzēsības šļūtenes var tikt izmantotas, lai turētu uzbrucējus distancē un neļautu tiem veikt abordāžu un bieži pats kuģis var tikt manevrēts, lai sadragātu pirātu peldlīdzekli. Viens no pēdējiem tehnoloģiskajiem jaunievedumiem, lai atturētu pirātus ir tāla darbības rādiusa akustiskā iekārta (Long Range Acoustic Device (LRAD) - angļu val.) jeb skaņas lielgabals, kurš tika sekmīgi izmantots aizsargājot Seabourn Spirit.
Noziedzība
Pasažieri, kuri uzkāpj uz kruīza kuģa, tiek pārbaudīti ar metālmeklētāju. Lai novērstu ieroču, narkotiku un citu kontrabandas preču nokļūšanu uz kuģa, tiek lietotas sprāgstvielu atklāšanas mašīnas, kuras ietver rentgena aparātus un sprāgstvielu pēdu atklāšanas vārtu mašīnas (Explosives trace-detection portal machines - angļu val.) (zināmas arī kā "izgarojumu mašīnas"). Drošība ir būtiski uzlabota pēc 2001. gada 11. septembra līdz tādam apjomam, ka drošības pārbaudes ir līdzīgas pārbaudēm lidostās.
Pēc vairākkārtējiem seksuālās vardarbības, pasažieru pazušanas, fizisku uzbrukumu un citu nopietnu noziegumu gadījumiem, ASV Kongress 2010. gadā pieņēma kruīza kuģu aizsardzības un drošības aktu (Cruise Vessel Security and Safety Act - angļu val.). Kongress atzīmēja:
"Kruīza kuģu pasažieriem okeāna reisā ir neadekvāta izpratne par viņu iespēju kļūt par nozieguma upuri, un tiem, kuri var kļūt par upuri, trūkst informācijas par viņu juridiskajām tiesībām vai ar ko sazināties un lūgt palīdzību tūlīt pēc nozieguma izdarīšanas."
Tāpat Kongress atzīmēja, ka noziegumus ir pastrādājuši gan pasažieri, gan komanda. Un tas teica, ka trūkst datu par šo problēmu, jo kruīza līnijas par šādiem gadījumiem neziņo publiski, izmeklējot incidentus starptautiskajos ūdeņos bija iesaistītas vairākas valstis un nozieguma vietas policija nav spējusi norobežot pietiekoši ātri. Kongress rekomendēja kruīza kuģu īpašniekiem:
Pēc Diānas Brimblas (Dianne Brimble - angļu val.) nāves 2002. gadā izmeklēšanas, Austrālijas izmeklētājs rekomendēja, ka:
Starptautiskā kruīzu upuru asociācija (International Cruise Victims Association - angļu val.) ir lobija grupa no Arizonas, kura mudina pieņemt vairāk kruīzu industriju regulējošus normatīvos aktus, un atbalsta uz kruīza kuģiem pastrādāto noziegumu upurus.
Pārkrišana pāri bortam
Jūrlietu jurists Džims Vokers (Jim Walker - angļu val.) vērtē, ka apmēram pusei no visām pazušanām jūrā ir krimināla daba un, ka policijas jurisdikcijas trūkums starptautiskajos ūdeņos ļauj seksuālajiem noziedzniekiem izvairīties no soda.
Noturība
Moderni kruīza kuģi ir augsti, bet paliek stabili to relatīvi zemā masas centra dēļ. Tas tā ir dēļ lielajām, atklātajām telpām, plašā alumīnija, leģēto tēraudu un citu vieglo materiālu izmantojuma augšējās daļās un fakta, ka smagākās sastāvdaļas - dzinēji, dzenskrūves, degvielas tanki un citi - ir izvietotas korpusa apakšdaļā. Tādējādi pat neskatoties uz to, ka modernie kruīza kuģi šķiet augsti, pareizs svara izvietojums nodrošina to, ka to smaguma centrs neatrodas augstāk par metacentru. Vēljovairāk lieli kruīza kuģi tiecas būt ļoti plati, kas ievērojami palielina to sākotnējo noturību paaugstinot metacentrisko augstumu.
Lai arī lielākā daļa pasažieru kuģu izmanto aktīvās sānu stūres, lai samazinātu zvalstīšanos vētras apstākļos, tās tiek lietotas tikai komandas un pasažieru labsajūtai un neuzlabo kopējo kuģa sākotnējo noturību. Kuģiem jāizpilda visas noturības prasības pat ar ievilktām aktīvajām sānu stūrēm.
Laikraksts Washington Post ir ziņojis par ekonomikas konsultanta G.P. Vailda (G.P. Wild - angļu val.) neseno pētījumu - kruīzu industrijas asociācijas finansētu un publicētu 2019. gada martā - kurš saka, ka kruīzi laika gaitā kļūst drošāki. Pētījums apgalvo, ka, lai arī no 2009. līdz 2018. gadam pārvadājumu apjoms ir pieaudzis par 55 procentiem, kopējais "darba incidentu" skaits ir samazinājies par 37 procentiem un cilvēku pārkrišanas pāri bortam gadījumu skaits samazinājies par 35 procentiem.
Norovīruss
Norovīruss ir vīruss, kurš bieži izraisa gastroenterītu attīstītajās valstīs, ir arī gastroenterīta iemesls uz kruīza kuģiem. Slimību izplata saslimis cilvēks. Simptomi parasti ir novērojami no vienas līdz trijām dienām un izbeidzās bez ārstēšanas un ilgtermiņa sekām. Vīrusa inkubācijas periods ir no 12 līdz 48 stundām.
Norovīrusa uzliesmojumi bieži tiek uztverti saistībā ar kruīza kuģiem. Atbilstoši ASV Slimību kontroles un novēršanas centru (Centers for Disease Control and Prevention (CDC) - angļu val.) informācijai faktori, kuri saista norovīrusu ar kruīza kuģiem, ietver rūpīgāku sekošanu un ātrāku ziņošanu par slimībām uz kruīza kuģiem atšķirībā no slimībām uz sauszemes, tuvāk izvietotas dzīvojamās telpas, kas palielina kontakta iespējamību starp personām, kā arī pasažieru apgrozījums, kas var nogādāt vīrusus uz kuģa borta.
Tomēr novērtētā iespējamība saslimt ar jebkāda izraisītāja gastroenterītu vidējā 3 līdz 21 dienu kruīzā ir 27,2 līdz 22,3 gadījumi uz katrām 100 000 ceļojuma dienām. 2009. gadā, kurā kruīzus veica 13 miljoni cilvēku, tika ziņoti deviņi norovīrusa uzliesmojumi uz kruīza kuģiem. ASV Slimību kontroles un novēršanas centru (CDC) veiktās uzliesmojumu izmeklēšanas ir parādījušas, ka slimības izplatīšanās starp kruīza kuģa pasažieriem pārsvarā ir notikusi no personas uz personu; dzeramā ūdens piegādes nav tikušas iesaistītas. Pētījumā, kurš publicēts žurnālā Journal of the American Medical Association, CDC ziņoja, ka "pieņēmumiem, par kruīza kuģiem kā luksusa barotnēm akūtu gastroenterītu uzliesmojumiem, nav pamata. Nesens CDC ziņojums parādīja, ka no 2008. līdz 2014. gadam tikai 0,18% no vairāk nekā 73 miljoniem kruīzu pasažieriem un 0,15% no apmēram 28 miljoniem komandas locekļu sūdzējās par slimības simptomiem."
Bari metropole
Bari metropole (it) ir Itālijas provinces līme administratīvā iedalījuma vienība valsts centrālajā daļā, Apūlijas reģionā. Austrumos to apskalo Adrijas jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Bari. Metropoles kopējā platība ir 5138 km2, 2005. gada beigās tajā dzīvoja 1 594 109 iedzīvotāji. Bari metropole sīkāk iedalās 41 komūnā. Izveidota 2015. gada 1. janvārī, kad par metropoli reorganizēja Bari provinci.
Kruīza kuģis
Norovīruss
Kuģi, kuri pietauvoti ostā, ir pakļauti neplānotām veselības pārbaudēm. 2009. gadā kuģi, uz kuriem tika veiktas CDC neplānotās pārbaudes, saņēma vidējo CDC kuģu sanitārijas programmas (Vessel Sanitation Program - angļu val.) rezultātu tuvu 97 punktiem no 100 iespējamiem. Minimālais rezultāts, lai inspekciju izietu ir 86 punkti. Tiek uzskatīts, ka sadarbība ar CDC kuģu sanitārijas programmu un uzliesmoju novēršanas un reaģēšanas plānu uzlabošana, ir samazinājusi norovīrusa uzliesmojumu biežumu uz kuģiem.
Leģionāru slimība
Citi patogēni, kuri var augt baseinos un spa, tajā skaitā uz kruīza kuģiem, ietver Legionella - baktēriju, kura izraisa Leģionāru slimību. Legionella un it īpaši tās pats virulentākais celms Legionella pneumophila 1. serogrupa var izraisīt inficēšanos to ieelpojot aerosola veidā vai aspirācijas rezultātā. Indivīdi ar novājinātu imūnsistēmu un tādi, kuriem ir hroniskas plaušu un sirds slimības, ir paši uzņēmīgākie. Retos gadījumos Leģionāru slimību saista ar kruīza kuģiem. Kruīzu industrijas kuģu sanitārijas programmai ir īpašas sabiedriskās veselības prasības, lai kontrolētu un novērstu Legionella infekcijas.
Enterotoksigēnu Escherichia Coli (ETEC)
Enterotoksigēnu Escherichia Coli ir zarnu nūjiņas veids, kurš ir izplatītākais baktēriju izraisītas caurejas iemesls gan attīstības valstīs, gan arī tūristiem, kuri ceļo uz šīm teritorijām. Kopš 2008. gada uz kruīza kuģiem katru gadu ir bijis vismaz viens ar zarnu nūjiņu saistīts incidents par kuru ziņots Slimību kontroles centru kuģu sanitārijas programmai, lai arī 2015. un 2017. gadā šādu gadījumu nebija. Infekciju ar zarnu nūjiņu iemesli ietver piesārņotas pārtikas patērēšanu un ūdens norīšanu peldbaseinos, kuros ūdens piesārņots ar cilvēku atkritumiem.
Iespaids uz vidi
Lielākā daļa kruīza kuģu kā primāro degvielu izmanto kuģu mazutu (Heavy fuel oil (HFO) - angļu val.), kurš, augstā sēra satura dēļ, izraisa sēra dioksīda emisijas, kuras ir lielākas par ekvivalenta apjoma ceļu transporta emisijām. MARPOL konvencijas VI pielikuma "Noteikumi par kuģu izraisītā gaisa piesārņojuma novēršanu" 3. nodaļas "Prasības kuģu emisiju kontrolei" 14. noteikums "Sēra oksīdi (SOx)" nosaka sēra emisijas kontroles zonas, kurās degvielas sēra saturam jābūt mazākam par 0,1% atšķirībā no kuģu mazuta. Kruīza kuģi var izmantot 60% degvielas enerģijas gaitas nodrošināšanai, bet pārējos 40% viesnīcas funkciju nodrošināšanai, tomēr noslodze un enerģijas sadale lielā mērā ir atkarīga no konkrētiem apstākļiem.
Dažas kruīza līnijas, piemēram, Cunard pieņem mērus, lai samazinātu iespaidu uz vidi, atturoties no atkritumu izvadīšanas (RMS Queen Mary 2 seko nulles nopludināšanas politikai) un samazinot savus CO2 izmešus katru gadu.
Gabriels Paleta
Savu karjeru sācis Argentīnas komandā Banfield. 2006–07. gada sezonu pavadījis Anglijas Premjerlīgas komandā Liverpool. Vēlāk atgriezies Argentīnā, kur spēlējis Boca Juniors. 2010. gadā pārcēlies uz Itāliju un pievienojies Parma, kur pavadījis piecas sezonas. Vēlāk spēlējis arī AC Milan, Atalanta un Ķīnas komandā Jiangsu.
Itālijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Boca Juniors
AC Milan
Lauztās priedes
Lauztās priedes ir latviešu kora dziesma jauktajam korim ar Raiņa vārdiem, ko 1904. gadā sacerēja komponists Emīls Dārziņš.
Tapšanas vēsture
1897. gadā advokātu un žurnālistu Jāni Pliekšānu apcietināja par piederību organizācijai "Jaunā strāva" un pēc ilgākas izmeklēšanas 1899. gadā izsūtīja uz Slobodsku Vjatkas guberņā. Trimdā tapa viņa pirmais dzejoļu krājums, kurā bija iekļauts arī dzejolis "Lauztas priedes". Dzejas krājumu ar nosaukumu "Tālas noskaņas zilā vakarā" izdeva pēc autora atgriešanās dzimtenē 1903. gadā.
Emīls Dārziņš šajā laikā finansiālo grūtību dēļ bija pārtraucis studijas Pēterburgas konservatorijā un strādāja par dziedāšanas skolotāju Natālijas Draudziņas ģimnāzijā un Ata Ķeniņa meiteņu skolā Rīgā.
Dziesma vairākkārt bijusi iekļauta Vispārējo latviešu dziesmu un deju svētku programmā.
Lībji
Lībji ir ciems Saldus novada Zaņas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 6,2 km no pagasta centra Kareļiem, 48,5 km no novada centra Saldus un 170,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P106 (Ezere–Embūte–Grobiņa), Lībju strauta krastā.
Rio-Antirrio tilts
Rio-Antirrio tilts (gr) ir vanšu tilts pār Korintas līci, kas savieno Rio pilsētu Peloponēsas ziemeļos ar Antirrio pilsētu kontinentālajā Grieķijā. Oficiāli tilts ir nosaukts Grieķijas premjera Harilaosa Trikupisa vārdā, kurš bija iecerējis uzcelt tiltu pār līci. To atklāja 2004. gada 7. augustā. Šis ir garākais vanšu tilts Eiropā. Ar trijiem 560 metru gariem laidumiem tilta kopējais garums ir 2880 metri. Tilta platums ir 27,2 metri. Tiltam ir paredzēta gājēju zona un velosipēdistu celiņš. Tā kā Peloponēsas pussala šajā vietā lēnām attālinās no kontinentālās Grieķijas, tiltam ir iespēja pagarināties par 35 mm gadā. Rio-Antirrio tilts ir daļa no automaģistrāles "Jonija" (A5) Eiropas maršrutiem E55 un E65. Šis ir maksas ceļa posms un pārbraukšana pār tiltu maksā vieglajiem auto 13,3 €, bet autobusiem 65 €.
Valters Gargano
Valters Alehandro Gargano Gvevara (es, dzimis ) ir Urugvajas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Urugvajas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Gargano pārstāv Urugvajas komandu Peñarol.
Iepriekš spēlējis Urugvajas komandā Danubio, Itālijas komandās SSC Napoli, Internazionale un Parma, kā arī Meksikas komandā Monterrey.
Urugvajas futbola izlases sastāvā debitējis 2006. gadā. Piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā. Ar izlasi uzvarējis 2011. gada Copa América.
Sasniegumi
Napoli
Peñarol
Urugvaja
Zivju dzenīšu apakšdzimta
Zivju dzenīšu apakšdzimta (Alcedininae) ir viena no trijām zivju dzenīšu dzimtas (Alcedinidae) apakšdzimtām, kas apvieno 4 ģintis ar 35 sugām. Āziju ir pieņemts uzskatīt par šīs apakšdzimtas izcelsmes vietu.
Izplatība
Zivju dzenīšu apakšdzimtas putni ir plaši izplatīti Āfrikā, Dienvidaustrumāzijā un Austrālijā. Eiropā un Āzijas ziemeļdaļā dzīvo tikai viena suga — zivju dzenītis (Alcedo atthis). Arī Latvijā mājo zivju dzenītis. Tas ir ietverts Latvijas Sarkanās grāmatas 3. kategorijā.
Izskats
Mazākais zivju dzenīšu apakšdzimtā ir Āfrikas pundurdzenītis (Ispidina lecontei), kura ķermeņa garums ir apmēram 10 cm, svars 9—12 g. Toties lielākie ir Blisa zivju dzenītis (Alcedo hercules) un Bismarka zivju dzenītis (Ceyx websteri), abi ir apmēram 22 cm gari.
Visiem zivju dzenīšu apakšdzimtas putniem ir lielas galvas, īsas astes un kompakta ķermeņa uzbūve. Tiem ir gari, smaili knābji. Acīm ir īpaša aizsargplēvīte, kas noklāj radzeni ieniršanas brīdī. Tādējādi atsitoties acīm pret ūdeni, tās netiek traumētas.
Tāpat kā citiem zaļvārnveidīgiem putniem tiem ir košs apspalvojums. Zivju dzenīšu ģints (Alcedo) sugām parasti ir metāliski zilas muguras un galvas, bet pavēderes ir oranžas vai baltas. Knābja krāsa pamatā ir atkarīga no tā, ar ko barojas zivju dzenītis. Tiem zivju dzenīšiem, kas barojas ar kukaiņiem, knābis ir sarkans, bet tiem, kas barojas ar zivīm, melns.
Sēžot zivju dzenīšu apakšdzimtas putniem ir samērā stalta, vertikāla stāja. To lidojums spēcīgs, ātrs un taisns.
Uzvedība un barība
Mazie zivju dzenīši (Ceyx) un Āfrikas mazie zivju dzenīši (Ispidina) pamatā barojas tikai ar kukaiņiem un zirnekļiem, bet reizēm seklos ūdeņos nomedī kādu vardi un varžu kurkuļus. To sarkanie knābji ir nedaudz saplacināti, kas ļauj vieglāk noķert kukaiņus lidojumā. Zivju dzenīši (Alcedo) ir tipiski zivjēdāji. Tiem ir melni knābji. Zivju dzenīši medī ne tikai zivis, bet tie barojas arī ar ūdens bezmugurkaulniekiem, zirnekļiem un ķirzakām. Zivis zivju dzenīši medī, ienirstot zem ūdens. Bet medījumu tie noskata, sēžot krastā uz kāda zara un vērojot ūdeni.
1358. gads
1358. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Gvinejas administratīvais iedalījums
Gvinejas administratīvo iedalījumu veido 8 reģioni. Reģioni sīkāk iedalās 34 prefektūrās.
Filips II Augusts
Filips II Augusts (fr; dzimis, miris ) bija Francijas karalis no 1180. līdz 1223. gadam. Kapetingu dinastijas pārstāvis. Luija VII un viņa trešās sievas Šampaņas Adeles pirmais dēls.
Filips bija pirmais, kura tituls bija Francijas karalis (Roi de France), viņa priekšteči tika saukti par franku karaļiem (Roi des Francs). Filipam valdīšanas laikā gan ar izdevīgām precībām, gan diplomātiskiem līdzekļiem, gan ar iekarojumiem izdevās būtiski paplašināt karaļnama kontrolējamo Francijas teritoriju. Bija viens no trešā krusta kara vadītājiem. Tāpat viņš nostiprināja karaļa varu, ieceļot savus ierēdņus apgabalu pārvaldīšanai, izveidojot karaļu padomi.
Būdāni
Būdāni ir ciems Madonas novada Praulienas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Boloņas metropole
Boloņas metropole (it) ir Itālijas provinces līmeņa administratīvā iedalījuma vienība valsts ziemeļu daļā, Emīlijas-Romanjas reģionā. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Boloņa. Provinces kopējā platība ir 3702 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja 1 000 335 iedzīvotāji. Boloņas province sīkāk iedalās 55 komūnās. Dibināta 2015. gada 1. janvārī, Boloņas provinci reorganizējot par Boloņas metropoli.
Oļģerts Jurgensons
Oļģerts Jurgensons (dzimis ) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlējis vieglā uzbrucēja pozīcijā.
Basketbolista karjeru sācis Liepājā. Laikā no 1959. līdz 1976. gadam spēlējis Rīgas VEF kluba sastāvā, ilgu laiku bija komandas kapteinis. Divas reizes izcīnījis PSRS čempionāta bronzas medaļu (1960, 1963). Tāpat piedalījies trijos PSRS Tautu spartakiādes turnīros, no kuriem lielākos panākumus guva 1963. gadā, kad tika izcīnīta 3. vieta (tādējādi tika izcīnīta arī 3. vieta PSRS čempionātā). 80 spēles aizvadījis Latvijas PSR izlasē. Spēlējis arī PSRS izlasē, 1963. gadā kļūstot par Eiropas čempionu.
Silaiņi
Silaiņi ir ciems Saldus novada Zaņas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 4,2 km no pagasta centra Kareļiem, 28,9 km no novada centra Saldus un 151,0 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļu P107 (Skrunda–Ezere) un V1164 (Kursīši–Zaņa) krustojuma.
Zaņa (nozīmju atdalīšana)
Zaņa var būt:
Dānijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Dānijas pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Dānija vasaras olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1896. gada un ziemas olimpiskajās spēlēs kopš 1948. gada.
2023. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss
2023. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss (en; fr) būs 21. ikgadējais Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkurss. Konkurss, norisināsies Francijā, Nicā pēc Lissandro uzvaras ar dziesmu Oh maman! 2022. gada konkursā Erevānā Armēnijā. Konkurss notiks 26. novembrī.
Dalībvalstis
Dalību konkursam pašlaik ir apstiprinājušas 11 valstis.
X (albums)
X ir amerikāņu repera Ken Carson otrais studijas albums, kas tika izdots ar Opium un Interscope Records starpniecību 2022. gada 8. jūlijā. Amerikas Savienotajās Valstīs albums iekļuva Billboard 200 topa 115. vietā. Luksusa versija ar nosaukumu XTENDED tika izlaista 2022. gada 31. oktobrī.
Kritiskā uztveršana
X tika izdots ar pretrunīgām atsauksmēm, un kritiķi uzskatīja, ka albumam trūkst oriģinalitātes un tas izklausījās kā slikta Opium leibla bosa, repera biedra un albuma izpildproducenta Playboi Carti albuma Whole Lotta Red (2020) imitācija. Entonijs Malons no HipHopDX norādīja, ka Kārsonam pietrūka identitātes un radošuma, sakot: "Trūkst dažādības no bītiem un jebkāda patiesa spēka no paša mākslinieka puses, X ir atkārtota klausīšanās pieredze. Ir jautri brīži: īss un sulīgs "Naudas medības" ; enerģisko izkustēšanos filmā "Kļūsti bagāts vai mirsti" un Destroy Lonely dziesma par "MDMA". Taču ar to nepietiek, lai attaisnotu 20 celiņu izlaidi." Pitchfork recenzents Alfonss Pjērs teica, ka "Kārsonam trūkst zinātkāres, iztēles., un necieņa darīt kaut ko vairāk, nekā nolikt tos pašus glazētos Auto-Tune repus, tikai retos mēģinājumos tos atdzīvināt", un ka "X ir tik slinkums, ka mazākās garšas pazīmes ir iemesls svinībām. Toņa maiņa 'Kļūsti bagāts vai mirt' beigās ir kaut kas! Kad viņš publicē savas narkotikas 'PDBMH', tiek ieslēgta automātiskā noskaņošana, un tajā brīdī paātrinātā plūsma nedaudz atgādina (uzsvars uz 'nedaudz'). no [Jaunā] slepkavas!" bet kopumā albums bija "aizmirstams". YouTube mūzikas kritiķis Entonijs Fantano albumam piešķīra retu 0 no 10, mainot tā dziesmu rakstīšanu un producēšanu un secinot, ka "Kena Kārsona jaunajam albumam trūkst atpestīšanas īpašību".
Ēriks Džonsons
Ēriks Džonsons var būt:
Aloizs Vaznis
Aloizs Vaznis ( — ) bija latviešu iekšlietu darbinieks, jurists un politiķis. Pirmais Latvijas Republikas iekšlietu ministrs neatkarības atgūšanas laikā (1990—1991), vēlāk zvērināts advokāts. Līdzautors Rīgas Kinostudijas mākslas filmas "Aveņu vīns" scenārijam.
Dzīvesgājums
Dzimis 1934. gada 11. martā Rīgā. Mācījās Rīgas 51. Strādnieku jaunatnes vakara vidusskolā, strādāja par kultūras darbu organizētāju tuberkulozes slimnīcā, piepelnījās kā muzikants restorānā "Lira". Studēja Latvijas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē (1952—1958). Pēc augstskolas beigšanas 35 gadus strādāja Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas struktūrās kā operatīvais darbinieks, bija kriminālmeklēšanas dienesta vadītājs un vadīja Nodaļu cīņai pret sociālistiskā īpašuma izlaupīšanu (ru).
No 1990. līdz 1991. gadam Aloizs Vaznis bija pirmais atjaunotās Latvijas Republikas iekšlietu ministrs Ivara Godmaņa vadītajā Ministru padomē. Pārņēma ministriju laikā, kad bruka vecās iekšlietu struktūras (LPSR iekšlietu ministrs bija Bruno Šteinbriks), strauji pieauga noziedzība. Barikāžu laikā vadīja Latvijas valdībai lojālo milicijas darbinieku pretestību Rīgas OMON uzbrukumiem. 1991. gadā atkāpās no ministra amata (vietā stājās Ziedonis Čevers).
Pēc aiziešanas no politikas bija zvērināts advokāts. 2002. gadā nesekmīgi kandidēja 8. Saeimas vēlēšanās no partijas "Latgales gaisma".
Miris.
Sentkitsa un Nevisa olimpiskajās spēlēs
Sentkitsa un Nevisa olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1996. gadā, kad vasaras olimpiskās spēles notika ASV pilsētā Atlantā. Visi sportisti, kas līdz šim piedalījušies pārstāvot Sentkitsu un Nevisu olimpiskajās spēlēs ir startējuši vieglatlētikā.
Līdz šim neviens Sentkitsas un Nevisas pārstāvošs sportists nav izcīnījis olimpiskās medaļas.
Gāzes cauruļvads Lietuva—Latvija
Gāzes cauruļvads Lietuva—Latvija (lt) ir 138 kilometru garš cauruļvads, kas savieno Viļņu Lietuvā ar Rīgu Latvijā.
Gāzes pārsūknēšana pa cauruļvadu "Lietuva—Latvija" sākta 1962. gadā.
2023. gada 13. janvārī Lietuvas Pasvales rajonā gāzes vadā notika eksplozija.
Divpadsmitpirkstu zarna
Divpadsmitpirkstu zarna jeb duodēns (la) ir tievās zarnas sākumdaļa. Tajā atveras aizkuņģa dziedzera un žultspūšļa izvadi.
Tā ir vairumam augstāko mugurkaulnieku pārstāvju, tostarp zīdītājiem, rāpuļiem un putniem. Zivīm tievās zarnas iedalījums nav tik izteikts, tāpēc tām divpadsmitpirkstu zarnas apzīmēšanai lieto terminus priekšējā zarna un proksimālā zarna. Tā parasti ir līdzīga pakavam vai nenoslēgtam gredzenam ar atveri uz kreiso pusi. Sastāv no augšdaļas, lejupejošās daļas un apakšdaļas.
Šī ir īsākā tievās zarnas daļa. Cilvēkiem divpadsmitpirkstu zarna ir 25—38 cm gara, kas ir apmēram 12 pirkstu platumā. Tajā noris olbaltumvielu un tauku fermentatīva apstrāde, ogļhidrātu šķelšana.
Bauskas rātsnams
Bauskas rātsnams ir 17. gadsimtā celts rātsnams Bauskā, kas pēc tā uzcelšanas esot bijis lielākais un greznākais rātsnams visā Kurzemes un Zemgales hercogistē. 2011. gadā tika pabeigta tā rekonstrukcija un tas atguva pirmatnējo izskatu. Pašlaik Bauskas rātsnamā atrodas tūrisma informācijas centrs un izstāžu zāle. Rātsnama ēka ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Vēsture
1615. gada 18.decembrī Zemgales hercogs Frīdrihs Bauskas pilsētai deva atļauju celt rātsnamu. 19. gadsimta vidū pilsētas rāte nolēma nojaukt avārijas stāvoklī esošo rātsnama zvanu torni, kura zvans sasauca pilsētniekus uz sanāksmēm. 1869. gadā ēkai nojauca otro stāvu, izveidojot vienstāva namu, kam veiktas vairākas pārbūves. Rātsnams tolaik bija vienīgais mūra nams pilsētā, atskaitot Sv.Gara baznīcu. Kādā 1657. gada dokumentā pieminēts rātsnama vīna pagrabs.
Arheoloģiskajos izrakumos konstatēts, ka vienstāva mūra ēka šeit bijusi jau pirms 1615. gada, kas pēc hercoga Frīdriha piešķirtās privilēģijas pārtapusi par divstāvu ēku ar torni. Nav zināms gads, kurā tika pabeigta divstāvu rātsnama būve. Senākā celtne varētu būt tapusi 16. gadsimta beigās, kad, pēc Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda 1584. gada rīkojuma tika likvidēta Vairogmiesta apbūve pie Bauskas pils un izveidota jauna pilsētveida apmetne tagadējās vecpilsētas vietā. Izrakumos atrastie glazēto krāsns podiņu fragmenti liecina par greznām krāsnīm.
Rekonstrukcija
Rātsnama rekonstrukcijas projekta izstrādei vērtīgākais izejmateriāls bija 1840. gada uzmērījumi ar fasāžu zīmējumiem. Ņemot vērā, ka drīz pēc tam, 1852. gadā, tika nojaukts tornis un 17 gadus vēlāk — otrais stāvs, tad šos materiālus var uzskatīt par neaizstājamiem.
Bauskas rāte
Bauskas rāti 17. gadsimtā veidoja birģermeistars, pilsētas fogts un pieci rātskungi. Rātskungus un birģermeistaru ievēlēja uz mūžu. Kad kāds rātskungs nomira, tad atlikušie viņa vietā izvēlējās citu no pilsētas namnieku vidus. Par birģermeistaru ievēlēja kādu no rātskungiem. Rātei bija arī tiesu varas funkcija. Fogts sprieda tiesu pilsētas iedzīvotājiem, bet šis spriedums stājās spēkā, kad to bija apstiprinājusi rāte. Rātes tiesas spriedumus varēja pārsūdzēt tikai hercoga galma tiesā. Namnieki nedrīkstēja pa tiešo sūdzēties pilskunga vai galma tiesā, no sākuma sūdzību vajadzēja skatīt rātes tiesā.
Tranzīttirdzniecības preču svēršana un muitas iekasēšana notika pilsētas rātsnamā, tādējādi papildinot pilsētas kasi.
Žaklīna Kenedija
Žaklīna Kenedija-Onase (, — ) bija 35. ASV prezidenta Džona Kenedija sieva un ASV pirmā lēdija viņa prezidentūras laikā, proti, no 1961. gada līdz pat Kenedija slepkavībai 1963. gadā.
Vēlāk otrreiz apprecējusies ar grieķu kuģniecības magnātu Aristoteli Onasi, ar kuru kopdzīvē pavadījusi piecus gadus līdz pat otrā vīra nāvei. Pēc pēdējā vīra nāves Žaklīna nodarbojās ar grāmatu izdošanu. Pazīstama ar savu ieguldījumu mākslā un zināšanām vēsturiskajā arhitektūrā, stilu, eleganci un grāciju. Laikā, kad viņa bija Kenedija sieva, kļuva par ASV modes ikonu.
Zaņas muiža
Zaņas muiža (arī Zaņasmuiža, Zaņa) ir ciems Saldus novada Zaņas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 7,3 km no pagasta centra Kareļiem, 49,5 km no novada centra Saldus un 171,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P106 (Ezere–Embūte–Grobiņa), Mazās Zaņas upes krastā. Veidojusies ap vēsturisko Zaņas (Sanisch) pusmuižu.
Aronija (Zirņu pagasts)
Aronija ir vasarnīcu ciems Saldus novada Zirņu pagastā. Atrodas pagasta austrumos 16,7 km no pagasta centra Zirņiem, 2,2 km no novada centra Saldus un 123,8 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Saldus rietumu pievārtē, pie autoceļa P105 (Butnāri—Saldus—Ezere).
Dženovas metropole
Dženovas metropole (it) ir Itālijas provinces līmeņa administratīvā iedalījuma vienība valsts ziemeļrietumos, Ligūrijas reģionā. Dienvidos to apskalo Vidusjūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Dženova. Metropoles kopējā platība ir 1838 km2, 2012. gada beigās tajā dzīvoja 880 361 iedzīvotājs. Dženovas metropole sīkāk iedalās 67 komūnās. Izveidota 2015. gada 1. janvārī, par metropoli reorganizējot Dženovas provinci.
Togo administratīvais iedalījums
Togo administratīvo iedalījumu veido 5 reģioni. Reģioni sīkāk iedalās 30 prefektūrās un 1 komūnā.
Koskuli
Koskuli jeb Koškuli (Koschkull) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā bija zināma kopš 14. gadsimta un Zviedru Vidzemes laikā izplatījās arī Zviedrijā.
Izcelsme
Koskuļu dzimta pieder pie senākajām vācbaltiešu dzimtām Latvijā, kuras pirmsākumi meklējami 13. gadsimtā. Dzimtas leģenda vēstī, ka viņu priekšteči ieradušies Līvzemē no Vācijas jau 12.-13. gadsimtā, bet uzvārds Koskuls liecina par tā vietējo līvisko izcelsmi  — tāpat kā uzvārdi Uxkull, Pattkull, Paykull, Paukul. Līdzīgais ģerbonis netieši liecina par kopīgu izcelsmi ar Pālenu dzimtu.
Vēsture
Pirmā rakstītā ziņa par Rīgas arhibīskapa vasali Andreju no Koskeles atrodama 1302. gadā. Koskuļu dzimtai piederēja zemes īpašumi Rīgas arhibīskapijas "Līvu galā" Dikļu-Augstrozes draudzes novadā, tagadējos Dikļu un Umurgas pagastos. Zināms, ka Koskuliem 14. gadsimtā piederējusi Ozolu muiža ar Kalnamuižu (Lappier mit Carlsberg), kas senāk saucās par Stumpeni (Stumpen) vai Koskuļu (Koskullshof) muižu un Budenbrokas muiža, kas tolaik saucās par "Skuju Pālenu" muižu (Schujenpahlen). Dzimtas locekļi 14.-16. gadsimtā piedalījās Livonijas konfederācijas valstu karos, bruņinieka Klausa Koskula vārds atrodams 1423. gada Melno miera līgumā (Vertrag von Melno-See) ar Lietuvas dižkunigaitiju. Zināms, ka Brands Koskuls bija Turaidas pils fogts (1417–1420), Hinrihs Koskuls bija Tērbatas fogts (1458), bet Jakobs Koskuls Kokneses pils fogts (1469). Livonijas kara laikā Andrejs Koskuls bija arhibīskapijas Turaidas pils fogts (1559–1569). Viens no dzimtas atzariem pārcēlās uz Zviedriju un 1638. gadā tika uzņemts zviedru dižciltīgo sarakstos.
Līdz mūsdienām saglabājies arī dzimtas atzars, kas cēlies no Šķirstiņu muižas (Napküll mit Sutzen), zināms, ka viņu īpašumā līdz 1680. gadam atradās arī Blomes muiža (Kulsdorf) un pie Katvaru muižas piederošais Lemskules ciems (Dorf Lemskull). Pie šī atzara piederēja zviedru armijas ģenerālmajors Oto Johans Koskuls (Otto Johann Koskull, 1680-1728).
Citiem dzimtas atzariem līdz 18. gadsimtam piederēja Mazauces muiža (Klein-Autz) un Košķeles muiža (Ostrominsky jeb Osthof). Koskulu dzimtas Goldbekas atzaru (Koskull von Goldbeck, a.d.H. Ostrominsky) 1742. gadā ierakstīja Vidzemes bruņniecības matrikulā.
Baltijas provincēs dzīvojošajiem Koskuliem 19. gadsimta vidū piešķīra pārmantojamu baronu titulu.
Koskuļu dzimtas muižas
14.-19. gadsimtā Koskuļu dzimtai piederēja šādas muižas:
Monpensjē hercogiene Anna Marija
Orleānas Anna Marija Luīze, Monpensjē hercogiene (dzimusi 1627. gada 27. maijā, mirusi 1693. gada 5. aprīlī), zināma arī kā La Grande Mademoiselle bija Orleānas hercoga Gastona un viņa pirmās sievas Burbonu Marijas vecākā meita. Kā viena no lielākajām mantiniecēm vēsturē, viņa nomira neprecēta un bez bērniem, atstājot savu plašo mantojumu brālēnam, Francijas Filipam. Pēc vairāku bildinājumu virknēm no vairākiem Eiropas valdošo ģimeņu locekļiem, iekļaujot Čārlzu II, Afonso IV un Emanuelu II, Marija beidzot iemīlējās starpniekā, Komonas Antuānā un skandalizēja Francijas tiesu, kad lūdza Luijam XIV atļauju precēt viņu, bet tāda savienība tika uzskatīta par misallianci. Mariju visvairāk atceras ar viņas lomu Frondā, slavenā komponista Lulli iepazīstināšanu ar karaļa galmu un viņas memuāriem.
Agrīnie gadi
Orleānas Anna Marija Luīze piedzima Luvras pilī, Parīzē, 1627. gada 29. maijā. Viņas tēvs bija Orleānas hercogs, Gastons, zināms kā Monsinjors (franču: Monsieur), kas bija vienīgais izdzīvojušais karaļa Luija XIII brālis. Viņas 21 gadus vecā māte, Burbonu Marija, vienīgais izdzīvojušais Burbonu dinastijas loceklis līdz meitas piedzimšanai, kura nomira 5 dienas pēc Annas Marijas dzemdēšanas. Tātad, jaundzimusī, nākamā Monpensjē hercogiene, mantoja savas mātes lielo mantojumu, kas sevī iekļāva piecas hercogistes, Overņas dofināti un suverēno Žuanvilas firstisti, kas atrodas vēsturiskajā Šampaņas provincē.
Būdama Monsinjora vecākā meita, Anna Luīze bija zināma kā Madmuazela kopš dzimšanas un tā kā viņa bija Francijas karaļa Anrī IV mazmeita, Annas tēvocis Luijs XIII deva viņai jaunu titulu "petite-fille de France" (Francijas mazmeita).
Madmuazēla tika pārcelta no Luvras uz Tuilerijas pili un nodota Žannas Ārlijas aprūpē, Sent Žorža madāmas, kas bija mājas galvenā un mācīja Annai lasīt un rakstīt. Madmuazelai vienmēr bija lieliska pašvērtējuma izjūta un kad tika jautāts par Annas mātes vecmāti Anrietu Katrīnu Žuajozu, Anna atbildēja, ka viņa nebija viņas vecmāte, jo Anrieta "nebija karaliene". Viņa uzauga Marijas Nemūras kompānijā, kā arī ar Antuāna III Gramona māsām.
Madmuazēlas tēvs apprecējās ar Lorentīnas Margaritu slepenā ceremonijā 1632. gada naktī no 2. uz 3. janvāri, Nansī. Neieguvis vecākā brāļa iepriekšēju atļauju, pāris nedrīkstēja Francijas galmā un laulība tika turēta slepenībā. Uzzinot, ka kardināls bija viņas tēva trimdas ietekme, Madmuazēla dziedāja vairākas ielu dziesmas un parodijas paša kardināla klātbūtnē, kā rezultātā viņa ieguva bargu bārienu no kardināla, kas bija viņas krusttēvs.
Kad piedzima Luijs XIV 1638. gadā, Madmuazēla nolēma apprecēties ar viņu, saucot viņu par savu "mazo vīru". Rišeljē vēlāk aizrādīja viņai par šiem izteikumiem. Neskatoties uz Madmuazēlas sapņiem, nebija noslēpums, ka viņas tēvs gribēja precināt savu meitu ar Burbonu Luiju, asins karali (franču: prince du Sang) (cēlies vīriešu līnijā no Vendomē Šarla, pirmā Burbonu asins karaļa) un viens no viņa vecajiem sazvērniekiem. Šī laulība nekad netika īstenota.
Sent Žorža madāma nomira 1643. gadā un Madmuazēlas tēvs izvēlējās Fjeskas madāmu pārņemt viņas vietu. Madmuazela jutās sagrauta pēc iepriekšējās audzinātājas nāves un nelabprāt pieņemot jaunu audzinātāju, bija neveikla mācekle; viņa vienreiz ieslēdza jauno audzinātāju savā istabā, kā arī Fjeskas madāmas mazdēlu, kas bija otrā istabā. Viņas tēvocis arī nomira tai pat gadā maijā, atstājot Luiju XIV kā Francijas karali. Luijs XIII pirms nāves bija apstiprinājis sava brāļa lūgumu par piedošanu un atļālva laulību ar Lorentīnas Margaritu, pēc kā pāris uzsāka laulību jau trešo reizi 1643. gada jūlijā Medonā pirms Parīzes arhibīskapa un Orleānas hercogs un hercogiene beidzot tika uzņemti galmā.
1646. gadā Madmuazēla iepazinās ar Velsas princi Čārlzu. Viņas tante, Francijas Henrieta Marija, ieteica domu Annai apprecēties ar Čārlzu, norādot, ka viņam iepatikās Madmuazēla, bet nekas tālāk netika teikts tajā laikā.
Drīz vien pēc imperatores Marijas Annas nāves, Madmuazēla pārtrauca visas intereses princī, tādējādi nopūtās pār savienību ar savu atraitni, imperatoru Ferdinandu III. Tomēr, zem Mazarīna ietekmes, karaliene Anna, Madmuazēlas tante pēc laulības un mazā Luija XIV pavaldone, neņēma vērā viņas lūgumus. "Visturīgākā Eiropas princese vienpate" nevarēja apprecēties ar mazuli Luiju XIV vai viņa brāli, Orleānas hercogu. Karaliene Anna ieteica savu brāli, Austrijas kardinālu Ferdinandu, bet Madmuazēla atteica.
Fronda
Viena no galvenajām Madmuazēlas dzīves jomām bija iesaistīšanās Francijas vēsturē zināmajā Frondā, kas bija pilsoņu karš Francijā iedalīts divos atšķirīgos periodos: Fronde Parlementaire (1648-1649) un Fronde des nobles (1650-1653). Pirmo gadījumu izraisīja nodoklis, ko iekasēja Parīzes parlamenta tiesu darbinieki, kas saskārās ar noraidījumu maksāt un kad parādījās Kondē princis (nākotnes Lielais Kondē) kā nemiernieks, viņš aplenca Parīzi, bet kardināls Mazarīni bija pret to.
Rjēlas mierā 1649. gada 1. aprīlī parlamentārā Fronda beidzās un tiesa atgriezās Parīzē augusta mēnesī starp lieliskām svinībām. Madmuazēla saslima ar bakām, bet izdzīvoja. Atveseļojusies, Anna sadraudzējās ar Klēru Klemensu, Lielā Kondē nevēlēto sievu. Pāris apmetās Bordo, kur Madmuazēla tika iesaistīta miera procesā, kas pārstāja pilsētas aplenkumu 1650. gada oktobrī. Viņas loma šajā jautājumā izskatījās kā dumpīga karalienes Annas acīs.
Pat neskaidros laikos, laulības iespēja starp Madmuazēlu un Kondē princi radās, kad Klēra Klemensa kļuva smagi slima. Madmuazēla apsvēra bildinājumu, jo viņa joprojām būtu saglabājusi savu rangu kā viena no vissvarīgākajām sievietēm galmā un viņas tēvam bija labas attiecības ar Kondē. Šie plāni sabruka, kad Klēra Klemensa atguvās.
1652. gadā bija vēl viena Fronda, šoreiz iekļaujot Asins princesi. Mazarīni bija trimdā un netika atsaukts līdz nākamā gada oktobrim. Orleānā, Madmuazēlas vārdamāsa un tēva hercogistes galvaspilsēta gribēja būt neitrālā pozīcijā pilsoņu kara laikā, pilsētas tiesneši redzēja, ko karš nodarīja Blezonas tuvākajā apkaimē un gribēja izvairīties no tāda paša likteņa. Pilsēta pieprasīja Madmuazēlas tēva ieguldījumu, lai izvairītos no izlaupīšanas. Gastons bija nedrošs, tādēļ Madmuazēla uzņēmās atbildību uz saviem pleciem doties uz Orleānu pārstāvēt savu tēvu un pieliktu punktu visām nekārtībām. Ceļojot caur Artenē, Madmuazēlai tika dota ziņa, ka pilsēta neuzņemtu viņu, jo karalis bija pretinieks, atsaucoties uz Madmuazēlas nepatiku pret Mazarīni.
Kad Madmuazēla ieradās Orleānā, pilsētas vārti bija slēgti un pilsēta atteicās tās atvērt. Viņa uzkliedza, lai vārti tiktu atvērti, bet Madmuazēli neņēma vērā. Tuvojošais laivotājs piedāvāja aizairēt viņu uz Porte de La Faux, kur bija vārti uz upes. Madmuazēla iekāpa laivā,"rāpjoties kā kaķis" un "lecot pār žogu", tādā veidā sevi nesavainojot un pārrāpās caur vārtu spraugu. Madmuazēla iegāja pilsētā un viņu satika triumfāli, pārnēsājot uz krēsla caur Orleānas ielām, lai visiem būtu tas redzams. Madmuazēla teica, ka viņa nekad nav bijusi "tik sajūsminājušā situācijā".
Izsūtīšana
Baidoties par savu dzīvību, Madmuazēla aizbēga no Parīzes drošības labad uz savu rezidenci Senfaržo. Viņa palika trimdā līdz 1657. gadam, kad atkal tika aicināta galmā. Viņa devās ar Fjeskas madāmu un Frontenakas madāmu, Jaunās Francijas ģenerālgubernatora sievu. Nekad iepriekš neapmeklējot Senfaržo, viņa nezināja kādā stāvoklī bija ēka, tādēļ palika mazā rezidencē Danerī, viņas īpašumu muižas pārvaldnieka sagaidīta. Tomēr, pārliecinot Madmuazēlu atgriezties Senfaržo, viņa apmetās savā namā nākamos četrus gadus un drīz sāka uzlabot ēku Fransuā Levo vadībā., slavenā arhitekta Luija Levo brālis.
Levo pārtaisīja Senfaržo eksterjeru 200'000 livru apmērā. Plāni nejauši sadega 1752. gadā un cieta papildu bojājumus 1850. gadā, tādējādi visas Madmuazēlas rezidences    liecības bija pagalam. Neskatoties uz to, ka Madmuazela bija trimdiniece, viņa joprojām apciemoja savu tēvu Bluā. Kamēr vēl būdama Senfaržo, Madmuazēla kaut ko skribinādama, uzrakstīja sīku biogrāfiju ar virsrakstu "Madame de Fouquerolles", neskatoties uz nepareizo pareizrakstību un gramatiku. Madmuazēla izskatīja savas finanses, kas bija zem viņas tēva vadībā. Sasniedzot savu augstāko punktu 1652. gadā, tika atklāts, ka viņas tēvs nebija pilnībā atklāts par finansēm un tas bija iemesls parādam 800'000 livru apmērā. Tai pat laikā Madmuazēlas vecmāte, Laulātā Gīzes hercogiene, piekrāpa Madmuazēli, mazmeitai pārrakstot prom savu naudu viņai aplamu pretenziju pamatā. Madmuazēlas tēvs tika iesaistīts šajā nebūšanā, kas lika viņu attiecībām sarukt. 1656. gadā dzirdot, ka viņas tēvs tika attaisnots par saviem skandāliem, pati Madmuazēla teikusi, ka aizmirsīšot visu slikto saistībā ar sava tēva finansiālajām krimināllietām un turpināja tuvās attiecības ar tēvu.
Atgriešanās galmā un ģimenes dzīve
Kad Madmuazēlas tēvs tika aicināts atpakaļ galmā, tas pavēra viņai ceļu. Madmuazēla devās uz Sedānu, Ardeni, kur tika izveidots galms 1657. gada jūlijā. Neredzējusi savu ģimeni kādus piecus gadus, viņu satika un piedeva, un tika piebilsts, ka Madmuazelas "izskats uzlabojās", saskaņā ar karalieni Annu.