cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Enciklopēdiskā vārdnīca
Raksturlielumi
Izdevumā ir ap 37'000 rakstu, vairāk nekā 100 attēlu un vairāk nekā 230 karšu. Vārdnīca dod koncentrētu informāciju par visām pasaules zemēm, to dabu, iedzīvotājiem, valsts iekārtu, vēsturi, saimniecību, par ievērojamiem sabiedriskiem, valsts un militāriem darbiniekiem, zinātniekiem, māksliniekiem u.tml. Vairāk nekā 25 procenti rakstu sniedz vispusīgu informāciju par Latviju. Daudzos rakstos ietverta pirmreizēja informācija.
Neitralitāte
Iespēju robežās Enciklopēdiskajā vārdnīcā ar politiku saistītiem šķirkļiem ir dotas neitrālas definīcijas pretstatā PSRS marksisma-ļeņinisma doktrīnai raksturīgajām polarizētajām definīcijām.
Iespējams, otro definīciju varētu vērtēt kā neprecīzu, jo kapitālisms, pamatā, ir ekonomisks jēdziens nevis sociāls jēdziens vai sabiedrības iekārta, taču šajā definīcijā netiek pausts jau iepriekš izveidots viedoklis par to vai tas ir "labs" vai "slikts". Dažus gadus agrāk izdotajā Latviešu valodas vārdnīcā kā definīcijas sastāvdaļa tiek pasniegts jau iepriekš izveidots viedoklis par kapitālisma molaritāti, izmantojot tipiskos "darbaļaužu ekspluatācijas" un "buržuju uzkundzēšanās" motīvus.
Mi minors
Mi minors ir minora tonalitāte, kuras pamatā ir nots mi un kas sastāv no skaņām mi, fa, sol, la, si, do un re. Mi mažorā pie atslēgas ir viena zīme – fa diēzs. Tās paralēlais mažors ir sol mažors, bet vienvārdu mažors – mi mažors.
Liela daļa klasiskās ģitāras repertuāra ir sarakstīta mi minorā, jo tā ir ļoti ērta tonalitāte šim instrumentam. Standarta ģitāras skaņošanā (mi-la-re-sol-si-mi) četras no instrumenta sešām stīgām ir mi minora tonikas akorda daļa. Mi minora tonalitāte ir populāra arī smagā metāla mūzikā, jo tā tonika ir zemākā nospēlējamā nots standarta ģitāras skaņošanā.
Šizoīdi personības traucējumi
Šizoīdi personības traucējumi (saīsinājumā SPT) ir personības traucējumi, kuriem raksturīgs intereses trūkums par sociālajām attiecībām, tieksme uz savrupu dzīvesveidu, noslēpumainība, emocionāls aukstums, norobežošanās un apātija. Personas ar šādiem traucējumiem var nespēt veidot intīmas attiecības ar citiem, un vienlaikus viņiem ir bagāta un sarežģīta iekšējā fantāziju pasaule. Citas pazīmes ir runas apgrūtinājums, nespēja gūt baudu no vairuma aktivitātēm, sajūta, it kā cilvēks būtu "novērotājs", nevis dzīves dalībnieks, nespēja paciest citu cilvēku emocionālās gaidas, acīmredzama vienaldzība, kad persona tiek slavēta vai kritizēta, aseksualitāte un īpatnēji morāli vai politiski uzskati. Simptomi parasti sākās vēlā bērnībā vai pusaudža gados.
Pazīmes un simptomi
Cilvēki ar SPT bieži ir savrupi, auksti un vienaldzīgi. Lielākajai daļai cilvēku, kuriem diagnosticēti SPT, ir grūtības nodibināt personiskas attiecības vai jēgpilni izteikt savas jūtas. Viņi var kļūt pasīvi, saskaroties ar nelabvēlīgām situācijām. Viņu saziņa ar citiem cilvēkiem dažkārt var būt vienaldzīga un lakoniska. Šizoīdām personībām bieži trūkst spējas novērtēt savu darbību ietekmi sociālās situācijās.
Persona ar SPT var justies "nosmacēta", kad tiek pārkāpta tās personiskā telpa, un veikt darbības, lai izvairītos no šīs sajūtas. Cilvēki, kuriem ir SPT, mēdz būt vislaimīgākie attiecībās, kurās viņu partneris viņiem izvirza maz emocionālu vai intīmu prasību. Tāpēc indivīdiem ar SPT ir iespējams veidot attiecības ar citiem, pamatojoties uz intelektuālām, fiziskām, ģimenes, profesionālām vai atpūtas aktivitātēm, ja vien nav nepieciešama emocionāla tuvība. Donalds Vinnikots skaidro, ka tas ir tāpēc, ka šizoīdi indivīdi "dod priekšroku veidot attiecības pēc saviem noteikumiem, nevis pēc citu cilvēku impulsiem". Ja tas neizdodas, viņi dod priekšroku izolācijai. Kopumā draudzība starp šizoīdiem parasti aprobežojas ar vienu cilvēku, bieži vien arī šizoīdu. Ārpus tās viss asi tiek noraidīts un noniecināts.
Cēloņi
Parasti nepietiekams uzturs pirms dzemdībām, priekšlaicīgas dzemdības un zems dzimšanas svars ir garīgu traucējumu riska faktori un var veicināt šizoīdu personības traucējumu attīstību. Tiem, kuri ir piedzīvojuši traumatisku smadzeņu traumu, arī var rasties šizoīdu personības traucējumu pazīmes.
Ārstēšana
Cilvēki ar šizoīdiem personības traucējumiem reti meklē ārsta palīdzību sava stāvokļa dēļ. Šī problēma ir sastopama daudzos personības traucējumos, kas daudziem cilvēkiem ar šiem stāvokļiem traucē meklēt ārstēšanos: viņi mēdz uzskatīt savu stāvokli par tādu, kas nav pretrunā viņu paštēlam un viņu neparastajai uztverei, un uzvedībai kā racionālu un atbilstošu. Ir maz datu par dažādu šo personības traucējumu ārstēšanas metožu efektivitāti, jo tas reti tiek novērots klīniskos apstākļos. Tomēr tiem, kas tiek ārstēti, ir iespēja lietot medikamentus un apmeklēt psihoterapiju.
Medikamenti
Šizoīdu personības traucējumu tiešai ārstēšanai nav indicētas nekādas zāles, taču dažas zāles var mazināt SPT simptomus, kā arī ārstēt psihiskus traucējumus. SPT simptomi atspoguļo šizofrēnijas negatīvos simptomus, piemēram, anhedoniju, pazeminātu enerģiju, un tiek uzskatīts, ka SPT ir daļa no "šizofrēnijas spektra" traucējumiem, kas ietver arī šizotipiskus un paranoīdus personības traucējumus, un medikamenti, kas indicēti šizofrēnijas ārstēšanai, var dot labumu. Sākotnēji tika izmantotas nelielas atipiski antipsihotisko līdzekļu devas, piemēram, risperidona vai olanzapīna. Tomēr 2012. gada pārskatā tika secināts, ka atipiski antipsihotiskie līdzekļi bija neefektīvi personības traucējumu ārstēšanā.
Tāpat modafinils var būt efektīvs dažu šizofrēnijas negatīvo simptomu ārstēšanā. Lamotrigīns, SSAI, TCA, MAOI un hidroksizīns var palīdzēt novērst sociālo trauksmi cilvēkiem, kuriem ir SPT, lai gan sociālā trauksme var nebūt galvenā problēma cilvēkiem, kuriem ir šie traucējumi. Tomēr nav vispārēja prakse SPT ārstēt ar medikamentiem, izņemot, piemēram, depresijas īslaicīgu ārstēšanu.
Psihoterapija
Šizoīdu indivīdu psihoanalītiskā terapija aizņem ilgu laiku un rada daudz grūtību. Šizoīdi parasti maz iesaistās psihoterapijā, jo ir grūtības nodibināt empātiskas attiecības ar psihoterapeitu un zema motivācija ārstēšanai.
Atbalstošo psihoterapiju stacionārā vai ambulatorā vidē praktizē apmācīts speciālists, kas koncentrējas uz tādām jomām kā pārvarēšanas prasmes, sociālo prasmju un sociālās mijiedarbības uzlabošana, komunikācijas un pašcieņas problēmas.
Papildus psihodinamiskajai terapijai var pielietot kognitīvi biheiviorālo terapiju (KBT).
Socializācijas grupas var palīdzēt cilvēkiem ar SPT. Var būt efektīvas arī izglītības stratēģijas, kurās cilvēki, kuriem ir SPT, identificē savas pozitīvās un negatīvās emocijas. Šāda identificēšanās palīdz viņiem uzzināt par savām emocijām un emocijām, ko viņi gūst no citiem, un sajust kopīgās emocijas ar citiem cilvēkiem, ar kuriem viņi ir saistīti. Tas var palīdzēt cilvēkiem ar SPT radīt empātiju ar ārpasauli.
Autoceļš P132
P132 autoceļš Rīga—Jaunmārupe ir reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu A10 (Kārļa Ulmaņa gatvi) Rīgā caur Mārupi ar autoceļu A5 pie Jaunmārupes. Autoceļa garums ir 10,8 km un tas visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Rīgas pilsētu un Mārupes novadu.
Vēsture
2010. gadā veikta brauktuves segas dilumkārtas atjaunošanas darbi posmā no Kursīšu ielas līdz Mārupītes gatvei (2,3-3,2km), savukārt, 2011. gadā atjaunošanas darbi veikti posmā no Rīgas pilsētas robežas līdz Kursīšu ielai (1,8-2,3km). 2013./2014. g. posmā no Mārupītes gatves līdz Mārupes novada Lielajai ielai veikti brauktuves seguma atjaunošanas darbi, kā arī četru autobusa pieturvietu pārbūves darbi.
Karmena Kasa
Modes industrijā uzskatīta par supermodeli, ir sadarbojusies ar Versace, Yves Saint Laurent, Gucci, Valentino, Chanel, Calvin Klein, Ralph Lauren, Dior, Céline, Givenchy un Michael Kors. 2002. gadā bijusi otra vislabāk apmaksātā modele pasaulē. Vairākas reizes piedalījusies Victoria's Secret modes šovā.
Tēlojusi arī kino. 2004. gadā Kasa kandidēja Eiroparlamenta vēlēšanās, taču netika ievēlēta. No 2004. līdz 2011. gadam vadījusi Igaunijas šaha federāciju.
Semjons Furmans
Semjons Furmans (ru;, Pinska — , Ļeņingrada) bija ebreju izcelsmes PSRS starptautiskais lielmeistars šahā (1966).
Biogrāfija
Pēc Otrā pasaules kara kļuvis par vienu no spēcīgākajiem Ļeņingradas šahistiem. 1953. gadā uzvarējis pilsētas šaha čempionātā, bet 1957. gadā dalījis pirmo vietu ar Viktoru Korčnoju. Vairākkārt sekmīgi spēlējis PSRS šaha čempionātu finālos: 1948. gadā izcīnījis bronzas medaļu (aiz Dāvida Bronšteina un Aleksandra Kotova), 1949. gadā dalījis 4.-5. vietu ar Alekseju Suetinu, bet 1965. gadā dalījis 5.-7. vietu ar Isāku Boļeslavski un Aleksandru Kotovu. 1954. gadā FIDE Furmanam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1966. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumus.
Sekmīgi piedalījies dažādos komandu šaha turnīros. 1961. gadā PSRS izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātā, kā arī izcīnījis individuālo bronzas medaļu. PSRS komandu čempionātos divas reizes (1953, 1960) uzvarējis Ļeņingradas komandas sastāvā. 1954. gadā Rīgā PSRS sporta biedrības "Spartaks" komandas sastāvā kļuvis par PSRS komandu kausa šahā ieguvēju.
No 1969. gada līdz sava mūža beigām bijis Anatolija Karpova treneris. Kopā ar savu audzēkni nogājis ceļu no Pasaules jauniešu šaha čempiona līdz Pasaules šaha čempiona nosaukumam. 1973. gadā par saviem nopelniem trenera darbā kļuvis par PSRS nopelniem bagāto treneri. Kopā ar Karpovu piedalījies vairākos starptautiskos šaha turnīros. 1973. gadā Madridē un 1977. gadā Badlauterbergā (Vācija) ieņēmis 3. vietu (abos turnīros uzvarējis Karpovs).
Bijis pazīstams arī kā šaha teorētiķis un devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Pāragri miris no sirdtriekas. Pēc daudzu laikabiedru domām, tieši ierastā trenera Furmana aiziešana bijusi par pamatu Anatolija Karpova ne visai pārliecinošai spēlei un tikai minimālai uzvarai pār Viktoru Korčnoju 1978. gada mačā par Pasaules šaha čempiona nosaukumu.
Atrofija
Atrofija ir audu vai orgāna samazināšanās, kas saistīta ar šūnu barošanās traucējumiem. Ir fizioloģiski un patoloģiski atrofijas paveidi. Fizioloģiskas atrofijas rezultātā, piemēram, jaundzimušam mazulim atmirst nabas asinsvadi. Lielā vecumā sāk atrofēties āda, smadzenes, aknas, liesa un citi orgāni. Patoloģisku atrofiju rada dažādi kaitīgi faktori. Tā, piemēram, var izveidoties, ja audi vai orgāni ilgstoši pakļauti spiedienam, kas traucē audu barošanos un orgāna funkciju.
Nieru atrofija rodas, kad urīns uzkrājas nieres bļodiņā un spiež uz audiem. Tā izveidojas, ja ir traucēta audu barošanas sakarā ar pārmaiņām asinsvadu sienās, to sabiezēšanu un asinsvadu sašaurināšanās. Atrofiju izraisa arī ilgstoša audu vai orgānu bezdarbība, piemēram, ieģipsētai kājai var atrofēties muskuļi.
Kaļķes
Kaļķes ir ciems Ambeļu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 236 km attālumā no Rīgas.
Džungārijas Vārti
Džungārijas Vārti (kk, zh) ir vēsturiski nozīmīga kalnu pāreja vai ieleja starp kalnu grēdām uz Kazahstānas un Ķīnas robežas. Atrodas uz dienvidiem no Alakela ezera starp Džungārijas Alatau kalniem rietumos un Batliktau kalniem austrumos.
Džungārijas Vārti ir apmēram 10 kilometrus plats un 50 garš koridors, kas savieno Džungārijas baseinu ar Vidusāzijas stepēm. Pāreja ir vienīgā vieta vairāku tūkstošu kilometru garumā, kuru senatnē bija iespējams ērti, bez kalnu šķērsošanas, izmantot preču un karaspēka kustībai. Pāreju pieminējis Hērodots, pa šejieni gāja Zīda ceļš. Caur Džungārijas Vārtiem Centrālāzijas tautas vairākkārt iebruka Ķīnā, savukārt 12. gadsimtā Čingizhans caur Džungārijas Vārtiem iebruka Centrālāzijā. 20. gadsimta vidū caur pāreju tika izbūvēts dzelzceļš.
Antverpenes Centrālā stacija
Stacijas ēka celta no 1895. līdz 1905. gadam greznā, grūti definējamā arhitektūras stilā, un to projektējis beļģu arhitekts Luijs Delanserī (Louis Delacenserie, 1838 – 1909). Īpatnējās arhitektūras dēļ stacija dēvēta par dzelzceļa katedrāli (spoorwegkathedraal). Stacija cieta V-2 bombardēšanā Otrā pasaules kara laikā, tomēr saglabājot ēkas nestspēju. Pamazām tās tehniskais stāvoklis pasliktinājās. Drošības dēļ 1986. gada 31. janvārī tā tika slēgta un veikta stacijas jumta rekonstrukcija. No 1998. līdz 2007. gadam stacija tika pārveidota no gala stacijas uz caurbraucamo staciju. Bez iekšzemes reisiem no Antverpenes stacijas iet vilcieni uz Parīzi un Amsterdamu.
Harijs Lazdiņš
Harijs Lazdiņš (dzimis Liepājā, miris  Kanādā) bija Latvijas futbolists, vārtsargs.
Orheja
Orheja (ro) ir pilsēta Moldovas austrumos, Orhejas rajona centrs.
Harijs Lazdiņš
Biogrāfija
Dzimis Liepājā Jēkaba Lagzdiņa un viņa sievas Alvīnes (meitas uzvārds Vilcēns) ģimenē. Trīsdesmitajos gados strādāja kā kasieris Ploču kūdras fabrikā.
Orheja
Mūsdienu pilsēta dibināta 16. gadsimta 50.—60. gados 12 km no senās Orhejas, ko 1538. gadā nopostīja Suleimana Lieliskā karaspēks. Senās pilsētas vietā mūsdienās 500 ha platībā ierīkots arheoloģiskais rezervāts «Senā Orheja». 1833. gadā miests pārdēvēts par Orgejevu (Оргеев) un kļūst par apriņķa centru. Mūsdienās pārtikas rūpniecības centrs.
Harijs Lazdiņš
Biogrāfija
Ar sportu sāka nodarboties 1925. gadā — sākumā ar ātrslidošanu un vieglatlētiku (lodes grūšanu, diska mešanu), bet pēc iestāšanās "Olimpijas" rindās sāka spēlēt bendiju, spēlēja arī hokeju, bija viens no Olimpijas labākajiem uzbrucējiem.
Liepājas "Olimpijas" pirmās komandas vārtos debitēja 1927. gadā, sākotnēji bija Kārļa Minsterjāņa dublieris, bet jau 1928. gada Virslīgas sezonā kļuva par tās pamatvārtsargu un šo posteni nemainīgi saglabāja līdz pat Latvijas okupācijai 1940. gadā. Šo gadu laikā sešas reizes izcīnīja Latvijas meistara titulu (1928, 1929, 1933, 1936, 1938, 1939), trīs reizes ieguva Rīgas kausu (1928—1930). Latvijas izlases sastāvā divas reizes ieguva Baltijas kausu (1936, 1937). Līdzās 18 spēlēm, ko Lazdiņš aizvadīja Latvijas izlases vārtos, daudzas reizes viņš tās spēlēs bija rezerves vārtsargs. Viņa spēles maniere nebija spilgta — Lazdiņš nežilbināja ar akrobātiskiem lēcieniem, toties bija drošs gan tverot augstas bumbas, gan metoties uzbrucējiem kājās.
Lazdiņam bija daudzas izcilas sezonas, bet spožākā bija 1936. gadā, kad Latvijas Virslīgā sešās spēlēs pēc kārtas nosargāja savus vārtus neieņemtus un visā turnīra 2. riņķī ielaida tikai vienus vārtus, kā arī sargāja Latvijas izlases vārtus visās 5 tās spēlēs.
Otrā pasaules kara laikā turpināja spēlēt Liepājā, pārstāvot "Dinamo" (padomju okupācijas gadā), bet tad atkal "Olimpiju" (nacistu okupācijas gados).
1945. gada rudenī Baltijas tautu sporta sacīkstēs bija Latvijas karognesējs un sargāja vārtus futbola turnīrā, kurā Latvija uzvarēja (to pašu — karoga nesēja pienākumu pildīšanu un uzvaru turnīrā Lazdiņš atkārtoja 1947. gadā). 1946. gada pavasarī organizēja latviešu futbola izlasi Vācijas amerikāņu zonā. Spēlēja reģiona augstākajā līgā Schwaben Augsburg sastāvā. 1947. gada nogalē pārcēlās uz Ljēžu, Beļģijā, kur pārstāvēja augstākās līgas komandu RFC Liege un strādāja kā ogļracis. No turienes izceļoja uz Kanādu, kur strādāja metāllietuvē kā veidotājs Sentkaterinsā. Mūža nogalē bija aizrautīgs makšķernieks, Kingstonas kluba biedrs. Kanādā pirmos gadus bija vietējās arodbiedrības komandas vārtsargs, no 1950. līdz 1952. gadam spēlēja Toronto latviešu futbola komandā.
1966. gada Latvijas čempionāts šahā
1966. gada Latvijas šaha čempionāts - Latvijas PSR 23. šaha čempionāts vīriešiem un Latvijas PSR 20. šaha čempionāts sievietēm.
Turnīra gaita
Latvijas PSR 23. šaha čempionāts vīriešiem notika no 15. februāra līdz 7. martam 1966. gadā Rīgā. Savu astoto Latvijas PSR čempiona titulu izcīnīja Aivars Gipslis. Toreiz laikam bija grūti iedomāties, ka tā būs viņa pēdējā uzvara Latvijas čempionātos. Taču nākamajā, 1967. gadā Gipslis kļuva par starptautisko lielmeistaru šahā un aizvien retāk piedalījās Latvijas šaha čempionātos, dodot priekšroku starptautiskiem turnīriem. Otrajā vietā palika Alberts Kapenguts, kas tolaik Rīgā dienēja Padomju armijā, un vēlāk kļuva par septiņkārtējo Baltkrievijas čempionu šahā.
Latvijas PSR 20. šaha čempionāts sievietēm notika no 5. līdz 25. maijam 1966. gadā Rīgā. Iepriekšējo trīs gadu čempione Astra Ērgle (Klovāne) šoreiz tikai dalīja pirmo vietu kopā ar Benitu Vilerti (Vēju), turklāt šis rezultāts tika sasniegts pateicoties uzvarai pēdējā kārtā pār Āriju Briņķi, kamēr Vilerte pēc izlozes pēdējā kārtā bija brīva. Tomēr četru partiju papildus mačā 1966. gada decembrī labāka bija LVU fizikas un matemātikas fakultātes I kursa studente Vilerte - 2,5:1,5. Daudzkārtējā Latvijas PSR čempione Zāra Nahimovska vienīgā cīnījās bez zaudējumiem, taču palika tikai 3. vietā.
Latvijas sieviešu šaha čempionāta turnīra tabula
! !! Dalībniece !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! 5 !! 6 !! 7 !! 8 !! 9 !! 10 !! 11 !! 12 !! 13 !! Punkti !! Vieta
! !! 1 !! 2 !! 3 !! 4 !! Punkti !! Vieta
Ljēžas province
Ljēža ir viena no desmit Beļģijas provincēm valsts austrumos, Valonijas reģionā. Tā robežojas ar Luksemburgas provinci dienvidos, ar Namīru un Valoņu Brabanti rietumos, ar Flāmu Brabanti, Limburgu un Nīderlandi uz ziemeļos un ar Vāciju uz austrumos. Ljēžas provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Ljēža, kas atrodas provinces austrumos.
Ljēžas provinces kopējā platība ir 3844 kvadrātkilometri, tā ir sadalīta četros administratīvajos rajonos un 84 pašvaldībās. Ar 1 083 400 iedzīvotājiem 2012. gadā tā ir sestā lielākā province Beļģijā pēc iedzīvotāju skaita, kā arī otrā lielākā pēc platības.
Līvānu novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Līvānu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Līvānu novads sastāv no Jersikas, Rožupes, Rudzātu, Sutru, Turku pagastiem un Līvānu pilsētas. Pēc LĢIA datiem novada teritorijā atrodas 191 ciems (163 ciemi pašlaik pastāv, bet 28 ciemi ir daļēji izzuduši).
Uzskatījumā ir iekļauti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Jersikas pagasts
Jersikas pagasta centrs atrodas Upeniekos. Jersikas pagastā atrodas 19 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi un 15 skrajciemi.
Rudzātu pagasts
Rundzātu pagasta centrs atrodas Rudzātos. Rudzātu pagastā atrodas 40 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 37 skrajciemi.
Sutru pagasts
Sutru pagasta centrs atrodas Sutros. Sutru pagastā atrodas 37 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 7 mazciemi un 29 skrajciemi.
Turku pagasts
Turku pagasta centrs atrodas Zundānos. Turku pagastā atrodas 38 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi un 34 skrajciemi.
Roka Lī pavasara jaunība (sērijas)
Roka Lī pavasara jaunība ir anime adaptācija Naruto pasaules mangai. Anime veidotājs ir Murato Masahiko, bet mangu uzrakstīja Taira Kendzi 2010. gadā. Par anime izdošanu 2012. gada februārī paziņoja Shueisha. Anime izdeva Studio Pierrot, pirmizrāde norisinājās telekanālā TV Tokyo 2012. Crunchyroll vienlaikus pārraidīja seriāla pirmizrādi tiešsaistē.
Sērijas stāsta par Konohas nindzju Roku Lī, viņa ikdienu un studijām. Viņš spēj izmantot taidžutsu, bet viņam nav pieredzes nindžutsū un gendžutsū spējās. Seriālā ir komiskas ainas un vienkāršas skices, lai uzsvērtu varoņu mērķus un domāšanas procesus.
Roka Lī pavasara jaunība ir pirmais atsevišķais anime, kas neievēro Naruto Shippuden pamata sižetu, bet notiek Naruto pasaulē.
Seriāls tika raidīts no 2012. līdz 2013. gadam, vienas sezonas ietvaros. Viz Media dublēja seriālu angļu valodā. No 2015. gada marta ASV ir pieejamas visas sērijas angļu dublējumā un subtitru formātā.
Japānā sērijas tika izdotas arī DVD formātā. Pirmais DVD tika izdots 2012, tajā bija 1.-3. sērijai.
Nolito
Manuels Agudo Durans (es), dzimis Sanlukarā de Baramedā), plašāk zināms kā Nolito (Nolito), ir spāņu futbolists, Spānijas kluba Celta de Vigo un Spānijas futbola izlases spēlētājs. Spēlē malējā pussarga vai uzbrucēja pozīcijā.
Futbolista karjeru sācis dzimtās pilsētas klubā Atlético Sanluqueño CF, kas startēja Spānijas ceturtajā divizionā un trešā diviziona klubā Écija Balompié. 2008. gadā pievienojies Barcelona klubam, kur sākotnēji spēlējis B komandā, bet kopš 2010. gada — galvenajā komandā. 2011. gadā parakstījis piecu gadu līgumu ar Portugāles klubu Benfica, bet 2013. gadā atgrieziās Spānijā Celta de Vigo klubā. Kopš 2016. gada spēlē Anglijas klubā Manchester City F.C..
Spānijas izlasē debitējis 2014. gada novembrī pārbaudes mačā ar Vāciju. Bija Spānijas izlasē 2016. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Barcelona
Benfica
Sevilla
Moldovas leja
Moldovas leja (ISO 4217 kods: MDL) ir Moldovas nacionālās naudas vienība. Vienā lejā ir 100 bani. Tā segumu ar savām rezervēm nodrošina Moldovas nacionālā banka. Naudas vienības nosaukums cēlies Rumānijā un nozīmē "lauva".
Vēsture
Starp 1918. un 1940. gadu un atkal starp 1941. un 1944. gadu, kad Moldova bija daļa no Rumānijas, Moldovas teritorijā tika izmantota Rumānijas leja. Moldovas leja tikai izveidota 1993. gada 29. novembrī pēc PSRS sabrukuma un neatkarīgās Moldovas izveides. Tā aizvietoja pagaidu kuponu naudas vienību ar likmi 1 leja = 1000 kuponi.
Piedņestrā, kas ir neatzīta valsts, uz kuras teritoriju pilnībā pretendē Moldova, tiek izmantots Piedņestras rublis. Šī valūta netiek atzīta ne Moldovā, ne kādā citā valstī.
Monētas
1993. gada novembrī tika ieviestas 1, 5, 10, 25 un 50 banu alumīnija, kā arī niķelēta tērauda 1 un 5 leju monētas.
Alumīnija 50 banu un niķelētā tērauda 1 un 5 leju monētas vēlāk tika izņemtas no apgrozības. Kopš 1998. gada janvāra alumīnija 50 banu monētas aizvietoja ar misiņu klāta tērauda monētām. 1 un 5 leju monētas no jauna nav izdotas. 1 bana monētas pēdējoreiz tika kaltas 2006. gadā. Tās joprojām ir oficiāli atzītas, bet reti sastopamas, kas noved pie cenu noapaļošanas.
Kopš 1996. gada izdotas vairākas jubilejas monētas kolekcionāriem.
Banknotes
Bijušas divas Moldovas lejas banknošu sērijas. Pirmā pastāvēja īslaicīgi un iekļāva tikai 1, 5 un 10 lejas. Visu banknošu priekšpusē ir Stefana III Lielā portrets; viņš bija Moldāvijas princis no 1457. līdz 1504. gadam. Aizmugurē vertikāli parādās pirmās divas rindas no Miorița balādes, starp naudas vienības apzīmējumu un cietokšņa attēlu. Miorița ir veca rumāņu balāde, kas tiek uzskatīta par vienu no svarīgākajiem darbiem rumāņu folklorā. Rindas Pe-un picior de plai, Pe-o gură de rai tulkojumā nozīmē “Pie zemas pakājes, pie Debesu durvju sliekšņa”.
Karalienes Aleksandras grēda
Karalienes Aleksandras grēda ir kalnu grēda Antarktīdā, Transantarktīdas kalnu augstākā daļa ar tās augstāko virsotni Kērkpatrika kalnu 4528 m vjl grēdas ziemeļdaļā. Izvietojusies Transantarktīdas kalnu vidusdaļā pie Rosa šelfa ledāja augšējās pamatnes. Stiepjas 160 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā starp Bīrdmora ledāju austrumos un Lenoksa-Kinga ledāju rietumos. Lielākā daļa grēdas klāta ar ledājiem, tikai augstākās virsotnes klinšainas. Grēdu atklāja britu ekspedīcija (1907-1909) Ernesta Šekltona vadībā un nodēvēja par godu karalienei konsortei Aleksandrai.
Hamiltona varde
Hamiltona varde ir primitīva varde, kas radusies Jaunzēlandē. Tā ir viena no četrām pastāvošajām sugām, kas pieder Leiopelmatidae ģintij. Vīriešu kārtas pārstāvji paliek ar olām, lai tās aizsargātu. Pēc olu izšķilšanās kurkuļi var pārvietoties uz muguru, kur tiem būs pietiekoši mitrs, lai uzturētos.
Šī varde ir nosaukta Harolda Hamiltona vārdā, kas to atklāja. Holotype ir kolekcijā muzejā Jaunzēlandes Te Papa Tongarewa.
Apraksts
Neskatoties uz to, ka Jaunzēlande ir lielākā pārstāvoša vardžu sugu daudzveidība, Hamiltona varde ir neliela suga salīdzinājumā ar vardēm no visas pasaules. Tēviņi var sasniegt kopējo garumu līdz 43 mm un mātītes var pārsniegt pat 52 mm garumu. Sugas pārstāvji galvenokārt ir gaiši brūnas krāsas, lai gan ir novēroti arī daži zaļi indivīdi.
Viena tumša svītra iet gar katru galvas pusi un pār acīm. Starp pirkstiem nav peldplēve.
Biotops
Hamiltona varde ir sastopama tikai nelielā akmeņainā apgabalā, kas atrodas Slāvas jūras šaurumā. Fosilie atradumi norāda, ka Hamiltona agrāk varde dzīvoja Ziemeļsalas apakšējā daļā un Dienvidsalas augšdaļā. Sugas īpatņi dzīvo akmeņainos, mitros apgabalos un zālē.
Ekoloģija
Hamiltona varde ir zemes dzīvojošām sugām, kas ir nakts. Tas patīk mitrās plaisās dienas laikā. Viņus var būt grūti atrast, jo tie ir labi maskēti, nakts iemītnieki, nekurkst. Tie neiziet caur kurkuļa stadijām, bet tā vietā tie pilnīgi attīstās želatīnveida apvalka olšūnā, kas inkubejas kā froglets. Lai pilnība pieaugtu un sasniegtu briedumu, tas var ilgt apmēram trīs gadus. Hamiltona varde ir kukaiņi. Viņi barojas ar augļu mušiņām, mazām criceņiem, kodēm un kolenbolām. Nepieaugušajiem īpatņiem ar snuķa cauruma atveres garumu 20 mm vai mazāk trūkst zobu, un tādēļ ir nepieciešams ēst ar mīkstu virsbūvi posmkājus, piemēram, ērcēm un augļu mušas.
Saglabāšanas statuss
Lai Hamiltona varde saglabāu savu populāciju, viņai ir jācīnās ar diviem galvenjiem plēsoņiem - vietējo tuatara (Sphenodon punctatus) un invazīvās melnās žurkas (Rattus rattus) pārstāvjiem. Šo abu plēsēju darbība ir izraisījusi Hamiltona vardes populācijas kritumu - mazāk nekā 300. Hamiltona varde ir arī neaizsargāta pret chitrīda sēnītēm (Batrachochytrium dendrobatidis).
Sākot ar 2013. gadu, Aizsardzības departaments (DOC) saskaņā ar Jaunzēlandes apdraudējuma klasifikācijas sistēmu Hamiltona varde klasificēja kā valsti kritisku.
Saglabāšanas centieni
Jaunzēlande ir aizsargājusi Hamiltonas vardes sugas kopš 1921. gada. Ir izveidots arī tuatara žogs, lai apturētu tuataras izkļūšanu. Pastāv arī iedzīvotāju novērošana. Plāno pārvietot dažus iedzīvotājus uz citu salu.
Kirgīzu Alatau
Kirgīzu Alatau (ky, kk) ir 454 kilometrus gara un 40 kilometrus plata Tjanšana kalnu grēda Kirgizstānas ziemeļos un Kazahstānas dienvidaustrumos. Stiepjas rietumu — austrumu virzienā no Tarazas Kazahstāna līdz Isikula ezeram. Grēdas rietumu daļa veido Kirgizstānas - Kazahstānas robežu. Uz ziemeļiem no grēdas atrodas Krigiztānas galvaspilsētas Biškeka. Grēdas centrālajā daļā atrodas 3586 metrus augstā Tēašū (Төө-Ашуу) pāreja, caur kuru iet stratēģiskais autoceļš uz Ošu.
Kaļnejie
Kaļnejie (arī Kalnāji) ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 261 km attālumā no Rīgas.
Imantas iela (Jūrmala)
Imantas iela ir iela Jūrmalā, Vaivaru apkaimē. Imantas iela sākas krustojumā ar Asaru prospektu un beidzas krustojumā ar Dzelzceļa ielu. Kopējais ielas garums ir 200 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Imantas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ūmeo
Ūmeo ([]; ; ) ir universitātes pilsēta Zviedrijas ziemeļu daļā. Tā ir Ūmeo komūnas un Vesterbotenas lēnes administratīvais centrs. Pilsēta atrodas Ūmes upes krastos.
Ūmeo ir lielākā pilsēta Norlandē un divpadsmitā lielākā Zviedrijā. 2005. gadā tās iedzīvotāju skaits bija 75 645. Komūnas iedzīvotāju skaits pēc 2010. gada datiem ir 115 229. Kad 1965. gadā pilsētā tika izveidota universitāte, iedzīvotāju skaita pieaugums palielinājās un māju skaits pēdējos 30 gados dubultojās. Šobrīd katru gadu tiek uzcelti 700 līdz 800 jaunu dzīvokļu.
Ūmeo ir Zviedrijas izglītības, tehnisko un medicīnisko pētījumu centrs. Tajā ir divas universitātes ar vairāk kā 30 000 studentu. Pilsēta kopā ar Rīgu bija izvēlēta par 2014. gada Eiropas kultūras galvaspilsētu.
Pilsētā bāzēts Hockeyallsvenskan līgā spēlējošais hokeja klubs IF Björklöven. 1987. gadā komanda izcīnīja Zviedrijas čempiones titulu.
Valaiņi
Valaiņi var būt:
Vladislavs Kovaļovs
Biogrāfija
Daudzkārtējais Baltkrievijas junioru šaha čempionātu uzvarētājs dažādās vecuma grupās, tajā kaitā trīs reizes uzvarējis vecuma grupā līdz 20 gadiem (2009, 2011, 2012). Pārstāvējis Baltkrieviju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis divas medaļas: sudrabu 2008. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā un bronzu 2010. gada Eiropas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā.
Daudzkārtējais Baltkrievijas šaha čempionātu finālu dalībnieks, kuros divas reizes izcīnījis medaļas: sudraba 2013. gadā un bronzas 2012. gadā.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 2013. gadā Viljandi dalījis pirmo vietu Ilmara Rauda memoriālā. 2017. gadā uzvarējis Latvijas šaha festivāla "Liepājas rokāde" "Open" turnīrā.
Pārstāvējis Baltkrievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Katartas
Katartas, katartu ģints (Cathartes) ir Amerikas grifu dzimtas (Cathartidae) ģints, kura apvieno 3 maitas putnu sugas. Visas trīs sugas ir plaši izplatītas gan Ziemeļamerikā, gan Dienvidamerikā.
Sistemātikas izmaiņas
Ilgu laiku Amerikas grifu dzimtas sugas tika sistematizētas stārķveidīgo kārtā, tomēr Dienvidamerikas zinātnieki, balstoties uz pēdējo gadu DNS pētījumiem, šos putnus ir izņēmuši no stārķveidīgo kārtas un sistematizē kārtā — Incertae sedis, kas nozīmē, ka kārta nav zināma. Tā varētu būt vai nu vanagveidīgo kārta vai katartidveidīgo kārta, kas jānoskaidro turpmākajos pētījumos.
Izskats un īpašības
Visām katartu sugām ir kailas galvas, kuru āda ir košās krāsās. Atkarībā no sugas tā var būt dzeltena, oranža vai sarkana. Ādas krāsa ir mainīga. Turklāt putns to var nomainīt ļoti ātri, dažās sekundēs, izmainot asins daudzumu, kas ieplūst attiecīgajos kapilāros. Visām katartām ir labi attīstīta oža, ar kuras palīdzību tās meklē barību. Tā kā tās ir maitēdājas, tad tās barojas ar maitu, kas pūstot izdala gāzes. Katartas pamatā barojas mežā. Barību tās meklē, lidojot zemu zem koku lapotnēm, lai vieglāk varētu saost barību. Lai gan katartu pamatbarība ir maita, tomēr mazā dzeltengalvas katarta (Cathartes burrovianus) medī dzīvus upurus.
Visas katartas ir salīdzinoši lieli putni, lai gan no Amerikas grifu dzimtas, tās ir vismazākās. Lielākie ģintī ir tītaru grifs, kura ķermeņa garums ir 64—81 cm, spārnu plētums 1,8—2,0 m, svars 0,85—2,0 kg, un lielā dzeltengalvas katarta, kuras ķermeņa garums ir 74—81 cm, spārnu plētums 1,65—1,78 m, svars 1,65 kg. Abas šīs sugas ir gandrīz vienādā augumā ar karalisko grifu, tomēr pēdējais ir agresīvāks un spēcīgāks. Mazākā ģintī ir mazā dzeltengalvas katarta, kuras ķermeņa garums ir 58—66 cm, spārnu plētums 1,6 m, svars 0,95—1,55 kg.
1025. gads
1025. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
1930. gada Pasaules čempionāts šahā sievietēm
Otrais Pasaules čempionāts šahā sievietēm notika 1930. gada jūlijā Hamburgā. Turnīrā piedalījās 5 dalībnieces no 5 valstīm — Austrijas, Anglijas, Čehoslovākijas, Vācijas un Zviedrijas. To izspēlēja pēc apļa sistēmas divos riņķos. Pēc 1. riņķa turnīra vadībā bija Paula Kalmara-Volfa — 3½ punkti no 4. Punkts mazāk bija Verai Menčikai, kas zaudēja Valijai Henšelei. Otrā riņķī Menčika uzvarēja visās partijās, iegūstot 6½ punktus un saglabājot iepriekš izcīnīto čempiones titulu. Otrā bija Paula Kalmara-Volfa ar 5½ punktiem, trešo vietu ieguva Henšele — 4½.
Lepidosaphes abdominalis
Lepidosaphes abdominalis ir vairogutu suga. Izplatīta Ķīnā. Barības augi: Rhodea japonica, Magnolia, Myrica rubra, Osmanthus, Osmanthus fragrans, Pittosperum tobira.
Abu dzimtu kukaiņi ir plati, ar izliektu muguru un tumši brūni. Pieaugusi mātīte ir apmērām 1,26 mm gara un 0,50 mm plata.
Stenlijs Ibe
Stenlijs Ibe (Stanley Ibe; dzimis ) ir nigēriešu futbolists, kas spēlē Čehijas komandā FK Meteor Prague.
Silikāti (ciems)
Silikāti ir ciems Jēkabpils novada Viesītes pagastā. Izvietojies pagasta austrumos 7,5 km no pagasta centra Viesītes, 22,6 km no novada centra Jēkabpils un 149,9 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P75 (Jēkabpils—Lietuvas robeža (Nereta)).
Jakubs Kovāržs
Jakubs Kovāržs (dzimis 1988. gada 19. jūlijā) ir čehu hokejists, vārtsargs. Pašlaik (2017) spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Jekaterinburgas "Avtomobilist" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Pēc 2012.—13. gada sezonas noslēdza viena gada līgumu ar KHL vienību Jekaterinburgas "Avtomobilist". 2014.—15. gada sezonā spēlēja KHL Zvaigžņu spēlē, kā arī noslēdza sezonu ar astoņām sausajām spēlēm, kas bija augstākais rādītājs visā līgā. 2016.—17. gada sezonu aizvadīja Čerepovecas "Severstal" rindās, taču tad atgriezās Jekaterinburgā.
Fransisko Pisarro
Fransisko Pisarro Gonsaless (dzimis 1471. vai 1476. gadā, miris ) bija spāņu konkistadors, Inku impērijas iekarotājs. Peru galvaspilsētas Limas dibinātājs. No 1529. gada 26. jūlija līdz savai nāvei bija Spānijas kolonijas Dienvidamerikā pārvaldnieks.
Pohorželice
Pohorželice (cz) ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Brno lauku apriņķī uz dienvidiem no Brno pie Jihlavas upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1222. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. 1945. gadā pie pilsētas atradās nometne t.s. Brno nāves marša dalībniekiem, t.i., vācu iedzīvotājiem, kurus pēc Otrā pasaules kara padzina no Brno un apkārtnes, deportējot uz Austriju. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Ansī
Ansī vairākkārt bijusi velobraucienu Tour de France maršrutā.
Aģents iemīlas
"Aģents iemīlas" ir 2004. gadā izdota Latvijas spēlfilma. Filmas režisors ir Gatis Šmits.
Valaiņi (Aglonas pagasts)
Valaiņi ir ciems Preiļu novada Aglonas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidu daļā 34 km no novada centra Preiļiem, 6 km no pagasta centra Aglonas un 240 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P62, netālu atrodas Valaiņu kapsēta, kā arī Valaiņu pilskalns, valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Preiļu rajonā.
Kaļveiši
Kaļveiši ir ciems Izvaltas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 261 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Sargovas ezers. Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Kalna Bāliņu senkapi.
Jiri Tamms
Jiri Tamms (et; dzimis, miris ) bija igauņu vieglatlēts, startējis vesera mešanas sacensībās.
Četras reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs. Pārstāvot PSRS, gan 1980. gadā Maskavā, gan 1988. gadā Seulā izcīnīja bronzas medaļu. Vēl bijis pasaules vicečempions (1987. gadā Romā).
Īsu brīdi bija pasaules rekordists ar rezultātu 80,46 m (sacensībās pasaules rekords tika labots trīs reizes, uzvarēja Jurijs Sedihs). Sportista personiskais rekords — 84,40 m.
1998. gadā uzsāka politiķa karjeru. Trīs reizes bijis ievēlēts Rīgikogu. No 2001. līdz 2008. gadam un no 2016. līdz 2021. gadam bija Igaunijas Olimpiskās komitejas viceprezidents.
Lepidosaphes aberrans
Lepidosaphes aberrans ir vairogutu suga. Sastopama Kamerūnā un Dienvidāfrikā. Barības augs Cynometra.
Kukaiņi ir 1,31-1,87 mm gari un 0,48-0,5 mm platumā. Tie ir gari, tumši brūni, ar gaišāku šuvi un gaišāku dzeltenīgu apikālu eksuviju.
Ūdenssuņi
Ūdenssuņi jeb Amerikas proteji (Necturus) ir proteju dzimtas (Proteidae) ģints, kas apvieno 5 mūsdienās dzīvojošas astaino abinieku sugas un vairākas izmirušas aizvēsturiskās sugas. Tās sastopamas Ziemeļamerikā, sākot ar Kanādas centrālo daļu, cauri ASV centrālajai daļai, austrumos sasniedzot Ziemeļkarolīnu, bet dienvidos Misisipi un Džordžiju. Pazīstamākā un visvairāk pētītā no visām sugām ir ūdenssuns (Necturus maculosus).
Lepidosaphes aberrans
Sinonīmi:
Ūdenssuņi
Kopīgās īpašības
Ūdenssuņi ir ūdenī dzīvojoši dzīvnieki, kas atšķirībā no daudzām citām salamandrām, kļūstot pieauguši, nezaudē savas žaunas, neskatoties uz to, ka tām attīstās arī plaušas. Plaušām praktiski gandrīz nav nozīmes šo dzīvnieku elpošanā, jo šie dzīvnieki nekad nepamet ūdeni. Ūdenssuņi skābekli uzņem arī caur ādu un ļoti retos gadījumos, ieelpojot gaisu pie ūdens virsmas. Lielākā daļa šīs ģints sugu ir 28 cm garas, vienīgi ūdenssuns sasniedz 40 cm garumu. To ķermenis ir spēcīgs un masīvs, tumši brūnā, pelēkā vai melnā krāsā, turklāt ķermeņa augšpusē ar raibumojumu. Kājas masīvas, gan priekškājām, gan pakaļkājām ir četri pirksti.
Savu nosaukumu "ūdenssuņi" šīs sugas ieguvušas tādēļ, ka spēj izdot skaņas, kas atgādina suņa rejas. Ūdenssuņiem ir gaļīgas lūpas, kas neļauj barībai izbēgt no mutes dobuma tās iesūkšanas brīdī. Augšžoklī tiem iztrūkst priekšzobu kauliņa.
Dzīves veids
Ūdenssuņu sugas apdzīvo ezerus un nelielas upītes. Tie barojas ar baktērijām, vienšūņiem, bezmugurkaulniekiem un nelielām zivtiņām. Par šo sugu vairošanos ir ļoti maz zināmu faktu. Piemēram, ūdenssuns pārojas rudenī, bet ikrus nērš nākamajā pavasarī. Ikri tiek piestiprināti pie akmeņiem un nogrimušiem kokiem. Ūdenssuņiem abi dzimumi izrāda zināmu vecāku aprūpi par ikriem, uzturoties to tuvumā. Kāpuri tikai pēc vairākiem gadiem izaug par pieaugušiem īpatņiem.
Peters Cehlāriks
Peters Cehlāriks (sk, dzimis ) ir Slovākijas hokejists, spēle kreisās malas uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Cehlāriks pārstāv Šveices Nacionālā līgas komandu EV Zug. 2013. gada NHL draftā Cehlāriku ar kopējo 90. numuru, trešajā kārtā izvēlējās Bostonas "Bruins".
Karjera
Savā profesionālajā karjerā, Cehlārikam pirmais klubs bija Zviedru Luleå HF. 2016–17. gada sezonā Cehlāriks debitēja NHL klubā Bostonas "Bruins", kur viņš pavadīja nākamās četras sezonas, pārsvarā spēlējot Bostonas fārmklubā Providensas "Bruins". 2020. gadā Cehlāriks atgriezās Zviedrijā un pievienojās Leksands IF.
Slovākijas hokeja izlases sastāvā Cehlāriks ir spēlējis 2016. un 2021. gada Pasaules čempionātā. 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā izlases sastāvā ir izcīnījis bronzas medaļu.
Mežakuilis un ūdenskrese
Filma stāsta par puiku Rikiju, kuru nosūta dzīvot laukos pie audžuvecākiem Bellas un viņas vīra Heka. Kad Bella pēkšņi nomirst, sociālie dienesti nolemj Rikiju sūtīt uz bērnu namu, taču viņš aizbēg uz mežu, kur to dodas meklēt Heks. Pārpratuma pēc, uzskatot, ka Heks ir nolaupījis Rikiju, sākas valsts mēroga meklēšana.
"Mežakuilis un ūdenskrese" pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši izceļot aktierspēli. "Mežakuilis un ūdenskrese" 2016. gadā kļuva par visu laiku ienesīgāko Jaunzēlandes filmu.
Konors Makkejs
Konors Makkejs (en, dzimis ) ir amerikāņu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Makkejs pārstāv NHL komandu Arizonas "Coyotes".
Iepriekš spēlējis NHL komandā Kalgari "Flames".
ASV hokeja izlases sastāvā spēlējis 2021. gada Pasaules čempionātā, kur izcīnījis bronzas medaļu.
Aleksandrovas pamatskola
Aleksandrovas pamatskola ir Krāslavas novada pašvaldības dibināta iestāde, kura īsteno speciālās pamatizglītības programmas izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem. ( A, B, C līmenis). Mācības notiek latviešu valodā. Atrodas Aleksandrovā, Konstantinovas pagastā, Krāslavas novadā (p/n Krūmāji, LV-5680).
Vēsture
Skolas pirmsākumi meklējami Bojāru palīgskolā 1960. gadā. 1965. gadā skolu pārcēla uz Rudušku ciemu un nosauc par Rudušku palīgskolu, 1980. gadā skolu pārcēla uz Aleksandrovu un nosaukta par Iskras palīginternātskolu, kas bija astoņgadīga skola. Skolā ieviesa darbmācības stundas: galdniecība, šūšana, l/s pamati.
1995. gadā skola pārgāja uz deviņgadīgo izglītību un tika pārdēvēta par Aleksandrovas speciālo internātskolu.
1996./97. m.g. atvēra C līmeņa klasi bērniem ar vidēji smagiem un smagiem garīgās attīstības traucējumiem.
2005. gadā Aleksandrovas speciālās internātskolas nosaukumu mainīja uz Aleksandrovas speciālā internātpamatskola izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem, saskaņā ar LR Izglītības likuma 26. panta 1. punktu.
2009. gadā Aleksandrovas speciālo internātpamatskolu izglītojamiem ar garīgās attīstības traucējumiem pārdēvēja par Aleksandrovas speciālo internātpamatskolu.
2013. gada skolas nosaukumu mainīja uz Aleksandrovas internātpamatskola.
2019. gadā, Aleksandrovas internātpamatskolas mainīja nosaukumu uz Aleksandrovas pamatskola.
Skolas vide
Skolā darbojas atbalsta komanda: psihologs, logopēds, speciālie pedagogi, psihiatrs, medicīnas māsas.
Sāpes un slava
"Sāpes un slava" (es) ir 2019. gada Spānijas drāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Pedro Almodovars. Filmā galvenās lomas atveido Antonio Banderass, Asjers Ečeandija, Leonardo Sbaralja, Nora Navasa, Hulieta Serrano un Penelope Krusa.
Filma stāsta par slavenu, karjeras norietā esošu kinorežisoru Salvadoru (Banderass), kurš atsauc atmiņas par savu bērnību, vecākiem, pirmo mīlestību, veiksmēm un neveiksmēm.
"Sāpes un slava" pirmizrāde notika un tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Starptautisku debiju filma piedzīvoja 2019. gada Kannu kinofestivālā, kur tā sacentās par Zelta palmas zaru. Banderass saņēma kinofestivāla labāka aktiera balvu, bet Alberto Iglesiass saņēma balvu par labāko mūziku. 92. Kinoakadēmijas balvu pasniegšanas ceremonijā, filma tika nominēta "Labākās starptautiskās spēlfilmas" balvai un Banderass tika nominēts "Labākā aktiera" balvai. Žurnāls Time "Sāpes un slava" nosauca par 2019. gada labāko filmu.
Bogdhanūls
Bogdhanūls (mn), agrāk arī Bogdūls (Богд уул), Hanūls (Хан-Уул), Čoibalsanūls (Чойбалсан уул), Bogddundžingaravs (Богд Дүнжингарав), ir kalns Mongolijā, Henteja grēdas dienvidos. Atrodas galvaspilsētas Ulanbatoras administratīvajā teritorijā dienvidaustrumos no pilsētas. Tiek uzskatīts par svētvietu un 1996. gadā kopā ar diviem citiem mongoļu sakrālajiem kalniem — Burhanhaldunu un Otgontengeru — tika iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma kandidātu sarakstā kā kultūras un dabas mantojuma objekts. Lai arī kalns un teritorija ap to par dabas rezervātu tika nominēta tikai 1953. gadā, jau 1778. gadā Ķīnas imperators Cjaņluns izdeva rīkojumu, kas apstiprināja Mongolijas vietvalža lēmumu aizsargāt ainaviski izcilo kalnu pret jebkādām saimnieciskām darbībām, tādējādi padarot to par pasaulē vecāko oficiāli aizsargāto dabas teritoriju.
Google Photos
Google Photos ir fotogrāfiju un video glabāšanas un koplietošanas pakalpojums, ko piedāvā Google. Tas tika publiskots 2015. gada maijā, atdalot to no uzņēmuma sociālā tīkla Google+. Publiskošanas brīdī tehnoloģiju apskatnieki to atzina par vienu no labākajiem šī veida pakalpojumiem.
Pakalpojums
Pakalpojuma pamata iespējas iepriekš bija integrētas uzņēmuma sociālā tīkla Google+. Jaunajā pakalpojumā iekļauta neierobežota attēlu un video glabāšanas vieta, lietotnes Android, iOS un pārlūkam. Lietotāji savas fotogrāfijas glabā mākoņpakalpojumā un tās ir pieejamas visās pakalpojumam pieslēgtajās iekārtās.
Google Photos analizē un organizē fotogrāfijas grupās un prot noteikt attēlotos objektus kā pludmales, horizontu vai "sniega vētras Toronto". No lietotnes meklēšanas lauka lietotājiem tiek piedāvātas iespējamie meklēšanas parametri fotogrāfiju grupām trijās lielās kategorijās: cilvēki, vietas un lietas. Pakalpojums analizē foogrāfijas, meklējot līzīgas sejas un grupē tās cilvēku kategorijā. Tas prot grupēt arī sejas, tām novecojot. Vietu kategorija izmanto ģeomarķēšanas datus, bet var noteikt atrašanās vietas arī vecākos attēlos, meklējot ievērojamas vietas (piemēram, fotogrāfijas, kas satur Eifeļa torni). Lietu kategorija apstrādā fotogrāfijas pēc temata: dzimšanas dienas, ēkas, koncerti, ēdiens, izlaidumi, plakāti, ekrānattēli utt. Lietotāji var manuāli noņemt kļūdaini kategorizētos attēlus.
Koplietoto attēlu saņēmēji var apskatīt galerijas, neveicot lietotnes lejupielādi. Attēlus var koplietot dažādos sociālajos tīklos (Google+, Facebook, Twitter) un citos pakalpojumos. Lietotne ģenerē saites, kuras var atvērt arī cilvēki, kas nelieto šo pakalpojumu.
Neierobežotā glabāšanas vieta atbalsta attēlus izmērā līdz 16 megapikseļiem un video līdz 1080p, kas 2015. gadā ir maksimālās izšķirtspējas vidējiem viedtālruņu lietotājiem. Lielāki faili izmanto Google Drive atvēlēto vietu.
Vēsture
Google Photos ir atsevišķs pēctecis fotogrāfiju iespējām Google+ sociālajā tīklā. Google radīja šo tīklu, lai sacenstos ar Facebook iespējām, bet tas nesasniedza Facebook popularitāti, kas palika iecienītākā vieta foto koplietošanai. Google+ toties piedāvāja fotogrāfiju glabāšanas un organizēšanas rīkus, kas bija iespējām bagātāki kā Facebook piedāvātie, bet Google+ pietrūka lietotāju bāze, kas to izmantotu. The Verge uzslavēja Google+ fotogrāfiju iespējas, īpaši salīdzinot ar citiem tiešsaistes fotogrāfiju pakalpojumiem. Tika izcelts rīks, kas veidoja animācijas no secīgi uzņemtiem attēliem un video. Google atdalīja šo Google+ funkciju atsevišķa pakalpojumā, kas tika publiskots uzņēmuma 2015. gada maija konferencē Google I/O.
DeBusul MUSIC
deBusul MUSIC ir 2009. gadā dibināta Latvijas mūzikas ierakstu izdevniecība un koncertu rīkošanas aģentūra. Tā dibinātāji ir Una Taal-Medvide un Kristīne Kutuzova, bet kopš 2013. gada uzņēmumu vada tikai Una Taal-Medvide. deBusul MUSIC pārstāv mūziķi Intaru Busuli.
2008. gadā noslēgts sadarbības līgums ar izdevējkompāniju Platforma Records, un izdots Intara Busuļa pirmais solo albums КИNO ar oriģināldziesmām, kuru komponists ir Kārlis Lācis un DVD Atskaites koncerts КИNO, Latvijas Nacionālajā operā, 2009. gadā. Sadarbība ar izdevējkompāniju Platforma Records ilga līdz 2010. gadam.
Uzņēmums pārstāv Intara Busuļa pavadošo grupu "Abonementa orķestris", kura sastāvā ietilpst Kārlis Lācis, Kaspars Zemītis, Edvīns Ozols, Kaspars Grigalis, Gints Pabērzs, Vineta Elksne, Karīna Tropa, Alise Kante-Onzule.
Alfrēds Akmentiņš
Alfrēds Akmentiņš ( Odesa – ) bija Latvijas šahists.
Virķēni (stacija)
Virķēni bija stacija (vēlāk pieturas punkts) dzelzceļa līnijā Rīga—Rūjiena starp Idus pieturas punktu un Rūjienas staciju. Tas atradās Valmieras novada Vilpulkas pagastā apmēram 1,5 km no Virķēnu ciema
Vēsture
Stacija atvērta 1937. gadā 4. decembrī visām komercdarbībām. 1977. gadā, atjaunojot vilcienu satiksmi, ierīkoja nojumi pasažieriem. Pieturas punktu slēdza 1996. gadā kopā ar dzelzceļu posmu Aloja—Rūjiena.
Alfrēds Akmentiņš
Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt skolas gados. 1939. gadā pārstāvējis V. Olava komercskolas komandu Rīgas skolu komandu meistarsacīkstēs šahā. Vēlāk turpinājis studijas Latvijas Universitātes Matemātikas fakultātē (1940-1943). Otrā pasaules kara laikā zaudējis roku. Pēc kara bijis Latvijas Valsts universitātes šaha vienības treneris. Piecas reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos. Labāko rezultātu sasniedzis 1951. gadā, kad izcīnījis 3. vietu. Bijis arī labāko skaitā sporta biedrības "Daugava" šaha čempionātos.
Kopš 1951. gada sācis strādāt Rīgas Pionieru pilī par šaha sekcijas treneri. Šajā vietā nostrādājis vairāk nekā 25 gadus, turpinot Mihaila Tāla pirmā trenera Jāņa Krūzkopa iesākto darbu. Bijis viens no labākajiem Latvijas jauno talantu treneriem, kas izaudzinājis daudzus pazīstamus šahistus. Starp Akmentiņa audzēkņiem jāmin lielmeistari Aleksandrs Voitkēvičs, Aleksandrs Šabalovs, Latvijas šaha čempionātu daudzkārtējā uzvarētāja Astra Goldmane un citi spēcīgi šahisti.
Kaļveiši (Ciblas pagasts)
Kaļveiši ir ciems Ciblas pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 285 km attālumā no Rīgas.
Anrī Deložs
Anrī Deložs (fr; dzimis, miris ) bija franču vieglatlēts, divu olimpisko sudraba medaļu ieguvējs vieglatlētikā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.