cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uzmanības deficīta un hiperaktivitātes sindroms
Pretrunīgums
ASV pēdējo 20 gadu laikā ir novērojama "UDHS epidēmija", atklāta UDHS daudzums bērnu vecumā ievērojami audzis, un līdz ar to izrakstīto stimulantu medikamentu daudzums UDHS ārstēšanai. ASV plaši tiek uzskatīts, ka bērnu vecumā UDHS diagnoze tiek noteikta nepamatoti bieži, jo uzvedības prasības bērniem spēt 6 stundas dienā nekustīgiem nosēdēt skolas solā nav reālistiskas un UDHS diagnoze tiek kļūdaini konstatēta pilnībā veseliem bērniem, kuriem nebūtu novērojami UDHS traucējumi citās, aktīvākās vidēs. ASV Kentuki štatā pat 19% bērnu kādreiz dzīvē ir diagnostificēts UDHS. Pēc DSM-IV kritērijiem veicot diagnostiku Lielbritānijā, UDHS tiek atklāts 3-9% gadījumu, tātad ievērojami retāk nekā ASV. Iespējams, ka ASV patiešām ir augstāka UDHS izplatībā nekā Eiropā, jo populācijā ir ievērojami izplatītāki UDHS risku veicinoši gēni, ko varētu būt izraisījis tas, ka cilvēki ar impulsīvāku uzvedību ir biežāk migrējuši uz citu kontinentu, tādējādi paaugstinot šādu gēnu izplatību.
Visā pasaulē ir plaši izplatītas sazvērestības teorijas, ka UDHS neeksistē un esot psihiatrijas un farmācijas nozares izdomāta sazvērestība, lai pārdotu stimulantus. Biežāk izplatītas teorijas, ka UDHS diagnožu noteikšanu apzināti lobē farmācijas firmas. Īpaši negatīvi tiek uztverta nepareizu diagnožu noteikšana bērniem, nevajadzīgi izrakstot stimulantus. Īpaši agresīvi pret UDHS diagnozi un stimulantu izmantošanu ārstēšanā vēršas scientoloģijas kults ASV, kas pilnībā noliedz jebkādu psihiatrijas esamību un uzskata to par sazvērestību pret visu cilvēci. Liela daļa kampaņu pret UDHS medikamentiem ir saistāma ar scientoloģijas veiktu dezinformāciju. Bieži dezinformācijā tiek apgalvots, ka stimulanti izraisa atkarību, dodot salīdzinājumus atkarības biežumā cilvēkos ar UDHS un cilvēkiem bez UDHS, ignorējot faktu, ka neārstēts UDHS paaugstina atkarības risku pats par sevi. Indivīdi ar UDHS bieži tiek vainoti savos traucējumos un UDHS simptomu dēļ plaši uzskatīti par slinkiem, nemotivētiem, stulbiem, pārgalvīgiem, lēniem un egoistiskiem. Gadījumos, kad cilvēki ar UDHS ārstējas, medikamentu lietošanas dēļ sabiedrībā viņus bieži uzskata par narkomāniem. ASV izplatīts sabiedrības nosodījums pret cilvēkiem ar UDHS, kas ārstējas ar stimulantiem, kā arī pret vecākiem, kuru bērni tiek ārstēti ar stimulantiem. Kauna dēļ daudzi UDHS pacienti atsakās lietot medikamentus pat gadījumos, kad tie ievērojami uzlabo dzīves kvalitāti. Bieži izplatīts apgalvojums, ka UDHS diagnoze esot tikai attaisnojums, lai būtu slinks. Ir plaši izplatīti aizspriedumi pret indivīdiem ar UDHS, ko izraisa UDHS diagnozes noliegums un pat nedaudz sociāli nevēlamas uzvedības, piemēram, pļāpīguma nosodījums sabiedrībā.
Diagnozes vēsture
Hiperaktivitāte jau ilgstoši ir novērota kā daudzos cilvēkos izplatīta pazīme. Skotu ārsts sers Aleksandrs Kričtons apraksta "mentālu nemieru" savā 1798. gadā sarakstītajā grāmatā Ieskats garīgu noviržu dabā un izcelsmē. Viņš novēroja bērnos uzvedību, kur raksturīga neuzmanība un fizisks nemiers. Pirmais nepārprotamais UDHS apraksts tiek uzskatīts, ka tika aprakstīts 1902. gadā un to izdarīja pediatrs Džordžs Stills lekciju sērijā, kuru viņš pasniedza Londonas Karaliskajā ārstu kolēģijā. Viņš novēroja, ka gan dabiskas personības iezīmes, gan uzaugšanas apstākļi ietekmē šos traucējumus.
Terminoloģija ar kādu tika aprakstīts UDHS ir vairākkārt mainījusies: DSM-I (1952) klasifikatorā "minimāla smadzeņu disfunkcija", DSM-II (1968) klasifikatorā "bērnības hiperkinētiskie traucējumi", DSM-III (1980) klasifikatorā "uzmanības-deficīta traucējumi ar vai bez hiperaktivitātes". 1987. gadā DSM-III-R klasifikatorā nosaukums tika nomainīts uz ADHD (Uzmanības deficīta hiperaktivitātes traucējumi), DSM-IV klasifikatorā 1994. gadā diagnoze tika sadalīta trīs apakštipos: UDHT neuzmanīgais tips, UDHT hiLīdz 1990. gadiem daudzi pps, un UDHT kombinētais tips. Terminoloģija netika mainīta DSM-5 klasifikatorā, kas ASV tika apstiprināts 2013. gadā. SSK-11 klasifikators pārņems ASV izmantoto UDHS diagnozes klasifikāciju visā pasaulē. Cits termini UDHS aprakstīšanai ir bijis "minimāli smadzeņu bojājumi", kas tika lietots ASV 1930. gados.
1934. gadā benzedrīns (amfetamīns) kļuva par pirmo stimulantu medikamentu, kas tika apstiprināts ārstēšanai ASV. Metilfenidāts tika ieviests 1950. gados,un dekstroamfetamīns 1970. gados. Stimulantu izmantošana UDHS ārstēšanai pirmo reizi aprakstīta 1937. gadā. Čārlzs Bredlijs deva bērniem ar uzvedības problēmām benzedrīnu un novēroja, ka tas uzlabo mācību sasniegumus un uzvedību.
Līdz 1990. gadiem tika atklāts, ka bērniem ar UDHS ir mazāks prefrontālais-striatālais neironu tīkls. Šajā pašā laika periodā tika atklāts ģenētisks komponents un UDHS tika atzīta par paliekošiem, ilgtermiņa traucējumiem, kas daudziem cilvēkiem ir ne vien bērnībā, bet arī pieaugušo vecumā. 1990. gados UDHS tika sadalīs trijos pašlaik zināmajos apakštipos, pamatojoties uz pacientu simptomu klasifikācijas pētījumiem, kurus veica Lahijs un kolēģi.
Latvijā
Latvijā UDHS, salīdzinot ar Rietumeiropas valstīm un ASV tiek atklāts ļoti reti. Ir sabiedrībā plaši zināms par tā izplatību bērnu vidū un katru gadu tiek konstatēts UDHS aptuveni 150 bērniem, pieaugušajiem tas tiek atklāts tikai īpaši retos gadījumos. 2012. gadā ārstēti tikuši 1060 bērni ar UDHS. Neskatoties uz to, ka UDHS pasaulē ir 5 līdz 8% bērnu, Latvijā tas dzīves laikā netiek atklāts pat 1% bērnu. Nav nekāda pamata domāt, ka Latvijā UDHS būtu retāk izplatīts nekā citviet pasaulē, Latvijā UDHS diagnostika ir nepietiekama gan bērnu, gan pieaugušo vecumā. Adoptētu bērnu pētījumi liecina, ka Austrumeiropā UDHS pazīmes bērnos ir izplatītākas nekā Rietumeiropā.
Rietumeiropas valstīs, ASV, Austrālijā, Kanādā, Izraēlā, Jaunzēlandē stimulatoru terapija ar metilfenidātu vai amfetamīnu parasti ir pirmā medicīniskā iejaukšanās, kas tiek veikta, lai ārstētu UDHS, taču Latvijā metilfenidāts tiek izrakstīts ļoti reti un tikai īpašos gadījumos, kad visas citas psihiatriskās iejaukšanās nav devušas cerētos rezultātus. 2019. gada pavasarī Latvijā bija pilnīgs stimulantu medikamentu trūkums atstājot visus UDHS pacientus bez zālēm. Latvijā metilfenidāts nav Zāļu Valsts aģentūras apstiprināts lietošanai pieaugušajiem. Šī iemesla dēļ, neskatoties uz metilfenidāta augsto efektivitāti UDHS simptomu mazināšanā, Latvijā pieaugušajiem tas tiek izrakstīts ļoti retos gadījumos, lielākoties turpinot terapiju pēc pilngadības sasniegšanas.
Amfetamīns, kas pasaulē ir visplašāk lietotais un visefektīvākais zināmais medikaments UDHS ārstēšanai pieaugušajiem, Latvijā ir pilnībā nelegāls arī medicīniskiem pielietojumiem un atrodas I narkotisko un psihotropo vielu sarakstā.
Asjers Iljaramendi
Spānijas futbola izlases sastāvā Iljaramendi debitēja spēlē pret Kolumbiju.
Sasniegumi
Real Madrid
Eksperimentālā arheoloģija
Eksperimentālā arheoloģija ir arheoloģijas zinātnes nozare, kuras mērķis ir informācijas iegūšana par pagātni atdarinošā, atkārtojamā un zinātniski kontrolējamā eksperimentā, lai pārbaudītu dažādas hipotēzes un pieņēmumus arheoloģiskā mantojuma interpretācijas vajadzībām.
Arenaria
Arenaria var būt:
Eksperimentālā arheoloģija
Eksperimentālajā arheoloģijā nereti tiek veikti simulāciju eksperimenti, lai saprastu, kā veidojas arheoloģiskais kultūrslānis vai dažādas struktūras, lai testu gaitā informācija palīdzētu arheologam viņa darbā izrakumos labāk interpretēt atsegtās pagātnes liecības.
Ļeņina prēmija
Ļeņina prēmija bija viena no nozīmīgākajām balvām Padomju Savienībā. Tā tika nodibināta ar PSKP Centrālās komitejas un PSRS Tautas komisāru padomes lēmumu. Sākotnējais nosaukums bija: Ļeņina vārdā nosauktā prēmija. To piešķīra par nozīmīgiem sasniegumiem zinātnes, tehnikas, literatūras, mākslas un arhitektūras jomā. Prēmija tika piešķirta no 1926. gada līdz 1935. gadam. Pēc tam prēmija vairs netika piešķirta un kā apbalvojums tika lietota Staļina prēmija.
Eksperimentālā arheoloģija
Latvijā par eksperimentālās arheoloģijas aizsācēju uzskatāms Jānis Apals, kura vadībā tika pētīta Āraišu ezerpils, uz kuras izrakumu datiem vēlāk tika veikta šīs dzelzs laikmeta dzīvesvietas rekonstrukcija — sākotnēji kā ilglaicīgs seno koka konstrukciju interpretācijas, atdarināšanas un veidošanas eksperiments.
Ļeņina prēmija
tika pieņemts PSKP Centrālās komitejas un PSRS Ministru Padomes lēmums atjaunot Ļeņina prēmiju. No 1957. gada līdz 1991. gadam tā katru gadu tika pasniegta Ļeņina dzimšanas dienā — 22. aprīlī, bet dažkārt arī divas reizes gadā. No 1960. gada prēmija tika pasniegta arī par sasniegumiem žurnālistikā un publicistikā.
Sākumā piešķīra pa 42 prēmijām gadā. No 1961. gada skaitu palielināja līdz 76 prēmijām gadā. 60 no tām piešķīra Ļeņina prēmijas komiteja zinātnē un tehnikā, bet 16 prēmijas — PSRS Ministru padomes Ļeņina prēmijas komiteja zinātnē un mākslā. 1966. gadā nodibināja PSRS Valsts prēmiju un Ļeņina prēmiju skaitu samazināja. Ļeņina prēmija tika uzskatīta par prestižāko no abām prēmijām. Laureātiem piešķīra diplomu, zelta medaļu un naudas prēmiju. Ļeņina prēmijas laureāti saņēma 10 000 rubļus.
No 1967. gada reizi divos gados piešķīra 30 Ļeņina prēmijas. Zinātnē un tehnikā — 25, bet literatūrā, mākslā, arhitektūrā — 5 prēmijas. No 1970. gada papildus piešķīra vēl prēmiju bērnu literatūras un mākslas jomā.
Darbi, par ko bija saņemta PSRS Valsts prēmija, uz Ļeņina prēmiju netika izvirzīti. Ļeņina prēmiju nepiešķīra divas reizes vienam cilvēkam. Atšķirīgs apbalvojums bija Ļeņina Miera prēmija.
Infims
Infims ir vislielākais no tādiem skaitļiem, kuri ir mazāki vai vienādi par jebkuru kādas skaitļu kopas elementiem. Piemēram, skaitļu kopas {3, 5, 6} infims ir skaitlis 3, intervāla [2; 4] infims ir 2 utt.
Piemēri
Kopas A infimu apzīmē ar inf A.
Tēmu Laine
Tēmu Laine (dzimis 1982. gada 9. augustā) ir somu hokejists, malējais uzbrucējs.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Laine uzsāka 1999.—2000. gada sezonā, kad pēc ilgāka Helsinku "Jokerit" sistēmā aizvadīta laika, visbeidzot debitēja tās SM līgas komandā. "Jokerit" sastāvā Laine nostiprinājās 2002.—03. gada sezonā.
2004. gada vasarā hokejists pievienojās Tamperes "Tappara" rindām, tās sastāvā aizvadot nākamās trīs sezonas. 2007.—08. gada sezonu Laine aizvadīja Turku TPS rindās, taču tad pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam HV71, tā rindās aizvadot nākamās trīs sezonas, 2010. gadā izcīnot arī Zviedrijas čempiona titulu.
2011. gadā Laine pievienojās KHL klubam Minskas "Dinamo". Pēc 2012.—13. gada sezonas noslēguma pārcēlās uz Doneckas "Donbass" vienību, pēc Donbasa kara sākuma 2014. gadā atgriezās klubā HV71.
Akmeņtārtiņi
Akmeņtārtiņi (Arenaria) ir sloku dzimtas (Scolopacidae) tārtiņveidīgo putnu ģints, kas apvieno 2 sugas. Šīs ģints tuvākie radinieki ir šņibīši (Calidris). Akmeņtārtiņu abas sugas ligzdo arktiskajā joslā, bet ziemas periodā tās migrē uz dienvidiem. Akmeņtārtiņi uzturas jūru krastos, priekšroku dodot akmeņainai pludmalei, nevis smilšainai. Tie bieži veido jauktus barus ar jūras šņibīti (Calidris maritima).
Latvijā sastopama viena akmeņtārtiņu ģints suga — akmeņtārtiņš (Arenaria interpres). Tas nelielā skaitā regulāri caurceļo Latviju. Biežāk to var novērot pie jūras, bet reizēm arī iekšzemē. Divas reizes akmeņtārtiņš ir novērots ziemā rietumu piekrastē.
Izskats un īpašības
Abas sugas ir vidēji lieli slokveidīgie putni. To ķermeņa garums ir 21 – 26 cm. Akmeņtārtiņi ir enerģiski putni, ar spēcīgiem kakliem un knābjiem, kas piemēroti to barošanās veidam. Kā jau to nosaukums norāda, akmeņtārtiņi ar knābi griež apkārt akmentiņus vai jūras zāles, zem tiem meklējot paslēpušos bezmugurkaulniekus.
Metapsia
Metapsia ir īsspārņu ģints. Šīs vaboles raksturojas ar nepāra skaitu parasto acu esamību.
Amphiops
Amphiops ir ūdensmīļu ģints, kurā ietilpst ap 20 sugām. Šīs vaboles sastopamas Vecajā pasaulē, ieskaitot Austrālijas reģionu. Dzīvo netekošos ūdeņus, piemēram, dīķos, arī mitros tīrumos. Pieaugušas vaboles (imago) raksturo puslodes veida ķermenis un acu novietojums uz galvas dorsāli un ventrāli. Ir aprakstīti divu sugu kāpuri (Amphiops queenslandicus un Amphiops mater).
Pieaugušo īpatņu apraksts
Imago ķermenis ir 2,5—4,5 mm garš, to krāsa variē no tumši brūna līdz melnam; ķermenis ir ļoti apaļīgs un izliekts, gandrīz pareizs puslodes veida, nedaudz saspiests no sāniem, tā kontūras nepārtrauktas no pronotuma un segspārniem. Labrums pilnīgi nosegts zem klipeusa. Klipeuss vāji izliekts, priekšēja mala apaļīga vai pusnogriezts vidū. Acis ir sadalītas augšējā (dorsālajā) un apakšējā (ventrālajā) daļā ar galvas sānu izstiepumiem; vāji izliektas. Mezotībijas un metatībijas bez peldspalvām. Galva ir nedaudz sagarināta aiz acīm. Maksilāri palpi gandrīz uz pusi tikpat gari, cik plata galva; to apikāls segments asimetrisks ar taisnāku iekšējo pusi, nedaudz garāks nekā priekšpēdējais. Labiāli palpi ir īsāki nekā mentums. Otrs segments ar subapikālu sariņu uz iekšējās vai ārējās daļas, trešais segments ir tikpat garš cik otrs, asimetrisks ar taisnāku iekšējo daļu. Gula ir labi pilnīgi attīstīta, vāji sašaurināta priekšā uz gandrīz taisnām līnijām. Ūsas ir ar 8 segmentiem.
Atis Jākobsons
Atis Jākobsons (dzimis Bauskā) ir latviešu gleznotājs.
Biogrāfija
A. Jākobsons beidzis Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolu (2004), studējis glezniecību Latvijas Mākslas akadēmijā, iegūstot bakalaura (2008) un maģistra grādu (2010). Strādā ne tikai glezniecības, bet arī grafikas, fotogrāfijas un instalācijas medijā. Dzīvo Rīgā un Berlīnē, pasniedz glezniecību Latvijas Mākslas akadēmijā. Viņa darbi ir tikuši izstādīti daudzās personālizstādēs un vairākās grupu izstādēs Latvijā un ārvalstīs.
2017. gadā par personālizstādi Dark Matter (“Tumšā matērija”) nominēts Purvīša balvai. Saņēmis laikraksta "Diena" gada balvu kultūrā par izstādi Dark Matter.
Sporta iela (Jūrmala)
Sporta iela ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Sporta iela sākas no pludmales un beidzas krustojumā ar Skolotāju ielu. Kopējais ielas garums ir 90 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Sporta ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Valdis Oškāja
Valdis Oškāja (dzimis, miris ) bija latviešu ķīmiķis, ķīmijas zinātņu kandidāts, Gustava Vanaga māceklis un viņa vārdā nosauktās balvas laureāts (1974).
Dzīvesgājums
Dzimis 1924. gada 6. oktobrī Valmieras rajona Pāles pagasta Ārciema ciema „Rijnieku” mājās zemnieka Pētera Alberta Oškājas un Emmas Oškājas (Porejas) ģimenē. Mācījās Pāles pamatskolā, kuru beidza 1939. gadā. Tajā pašā gadā Valdis Oškāja iestājās Valmieras valsts vidusskolā. Vasarā strādāja tēva lauku saimniecībā. 1945. gadā bija iesaukts padomju armijā, dienēja Tallinā. Pēc demobilizācijas 1947. gadā turpināja mācības Valmieras vidusskolā, kuru beidza 1948. gadā.
1949. gadā Valdis Oškāja iestājās Latvijas Universitātes (LU) Ķīmijas fakultātē, bet 1951. gadā tika pārcelts uz jaundibināto Rīgas Medicīnas institūta Farmācijas fakultāti. Mācības apvienoja ar darbu – strādāja par asistentu Rīgas aptiekā Nr. 24, receptāru Jelgavas Dzelzceļa aptiekā, laborantu Rīgas Eksperimentālajā citronskābes rūpnīcā (no 1966. gada Bioķīmisko preparātu eksperimentālā rūpnīca), par ķīmiķi konditorejas fabrikā „17. jūnijs”.
1954. gadā ar izcilību beidza Rīgas Medicīnas institūtu. Strādāja Rīgas ķīmiski farmaceitiskajā rūpnīcā par ceha laboratorijas priekšnieku, maiņas meistaru un ceha priekšnieku. Bet viņa sapnis bija zinātne, un jaunietis no laukiem spēja to realizēt.
No 1958. gada jūnija līdz 1963. gada augustam Valdis Oškāja bija jaunākais zinātniskais līdzstrādnieks Latvijas Zinātņu akadēmijas (LZA) Organiskās sintēzes institūtā. Izcilā latviešu ķīmiķa, Latvijas organiskās ķīmijas pamatlicēja Gustava Vanaga vadībā 1963. gada 8. aprīlī aizstāvēja ķīmijas zinātņu kandidāta disertāciju „Indandionu 1,3 sintēzes metodes”. Valdis Oškāja pasniedza ķīmiju Rīgas Politehniskajā institūtā. 1963. gada rudenī sāka strādāt Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātē par vecāko pasniedzēju. Tobrīd viņam bija jau 13 zinātniskās publikācijas un viena autorapliecība.
Kad 1964. gadā tika nodibināta Ķīmijas fakultāte, Valdis Oškāja kļuva par docenta vietas izpildītāju Organiskās ķīmijas katedrā. Viņš lasīja organiskās ķīmijas pamatkursu otrā un trešā kursa studentiem, polimēru ķīmijas kursu, speckursus „Lielmolekulāro savienojumu ķīmija”, „Organisko savienojumu struktūra un reakciju mehānismi”, „Heterocikliskie savienojumi un to sintēze” piektā kursa studentiem un vadīja praktiskos darbus.
Piedalījās mikroanalīzes laboratorijas organizācijā un jaunas specialitātes – bioorganikas – dibināšanā.
Līdztekus saviem izcilajiem panākumiem pedagoģiskajā darbā Valdis Oškāja mērķtiecīgi nodarbojās ar zinātnisko darbu. Kopš 1965. gada jūnija viņš apvienoja darbu LU ar vecākā zinātniskā līdzstrādnieka darbu augu mikrobioloģijas laboratorijā Mikrobioloģijas institūtā. Bet kopš 1970. gada 1. augusta viņš strādāja pilnas slodzes darbu Mikrobioloģijas institūtā un visu savu laiku veltīja zinātniskajam darbam.
Šeit, Kleistos, tika likti pamati Latvijas virusoloģijai un imunoloģijai, tapa unikāli medicīnas preparāti, vakcīnas pret poliomielītu, kā arī liellopu leikozi. Valdis Oškāja organizēja un vadīja bioķīmiķu grupu, nodarbojoties ar aminoskābju sintēzes pētniecību, pēc tam ķērās pie pavisam jaunas tēmas – citokinīnu, augu hormonu, kuri satur ģenētisko informāciju, epifītos mikroorganismos pētīšana. Viņš tostarp pētīja arī brīvo aminoskābju ietekmi uz augu attīstību.
Pirmā grāmata «Ангидридная конденсация» („Anhidrīdu kondensācija”) veltīta ftalskābes anhidrīda, viena no rūpnieciskās organiskās sintēzes pamatproduktiem, pētniecībai, kam ir svarīga loma plastmasu, ārstniecisko vielu un pesticīdu ražošanā. Šo darbu autors veltīja savam skolotājam akadēmiķim Gustavam Vanagam.
Otrā grāmata ir «Нингидриновые реакции» („Ninhidrīnu reakcijas”). Šādas reakcijas palīdz atklāt aminosavienojumus vielu sastāvā. Mūsdienās šī reakcija tiek izmantota arī kriminālistikā. Valda Oškājas ieguldījums organiskajā ķīmijā tika atzīmēts ar Gustava Vanaga balvu (1974).
Šī LZA balva tiek piešķirta arī mūsdienās ik pēc diviem gadiem kā augstākais ķīmiķa darba novērtējums. 1974. gadā pretendentus vērtēja ne tikai Latvijas, bet arī citu valstu zinātnieki.
Apglabāts Rīgā, I Meža kapos.
Ģimene
Sieva - Jevgenija Oškāja (Lavrentjeva) (1929–2015), farmaceite. Meitas - žurnālistes Ksenija Zagorovska (1957) un Ina Oškāja (1962), Mazdēls Jevgenijs Zagorovskis (1979)
Atmiņas
LZA prezidents Ivars Kalviņš:
Ivaram Kalviņam ir siltas atmiņas par savu pasniedzēju Valdi Oškāju. Viņš atzīst, ka tieši Valdis Oškāja „aplipināja” viņu ar interesi par zinātni. Un vēl pasniedzējs Oškāja izglāba viņu no lielām nepatikšanām. Studentu gados viņi ar kursabiedriem pajokoja – palaida paštaisītu petardi. Un, par nelaimi, tā uzsprāga pie kāda liela partijas funkcionāra logiem. Jokdarus atrada, izslēdza no komjaunatnes, kas tajā laikā nozīmēja faktiski karjeras beigas, atceras profesors.Bet viņam palaimējās. Docents Valdis Oškāja piezvanīja Organiskās sintēzes institūta direktora vietniekam Marģeram Līdakam un palūdza atļauju pieņemt huligānu darbā. Tā Ivars Kalviņš nonāca institūtā, par kura vadītāju viņš vēlāk kļuva.
„Īstens zinātnes cilvēks”
Pauls Pumpēns, molekulārbiologs, bijušais V. Oškājas students:
Zinātniskie darbi
Valdim Oškājam ir apmēram 70 zinātnisko publikāciju, tai skaitā:
Rebeka Ibrahima
Rebeka Salsabila Ibrahima (dzimusi Rebeka Koha Ventspilī) ir latviešu svarcēlāja. 2017. gada un 2018. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļas ieguvēja un 2018. un 2019. gada Eiropas čempione svara kategorijā līdz 58 kilogramiem. Pēc pārtraukuma karjerā sportiste 2022. gadā atgriezīsās sportā, pārstāvot vīra dzimteni Kataru.
Karjera
Sākotnēji svarcelšanā trenējusies pie Ulvja Bērzona, pēdējais treneris bija Eduards Andruškēvičs.
2018. gadā, tikai 19 gadu vecumā, R. Ibrahima kļuva par Eiropas čempioni pieaugušajiem, Bukarestē pārliecinoši uzvarot gan summā, gan atsevišķos veidos. Tāpat kļuva par uzvarētāju Pasaules čempionātā junioriem, kas jūlijā notika Taškentā. Rudenī ceturto gadu pēc kārtas (un pēdējo reizi, jo sasniegs pieaugušo vecumu) kļuva par Eiropas junioru čempioni. 2018. gada Pasaules čempionātā pieaugušajiem, kas notika Turkmenistānas galvaspilsētā Ašgabatā otro reizi pēc kārtas kļuva par bronzas medaļas ieguvēju. Šajās sacensībās viņa summā pacēla 227 kilogramus, kas ir sportistes personiskais rekords, kā arī pasaules rekords junioriem.
2019. gadā R. Ibrahima otro reizi pēc kārtas triumfēja Eiropas čempionātā pieaugušajiem, divcīņas summā paceļot 221 kg, kaut gan pirms sacensībām viņas uzstādītais mērķis bija 225 kg.
2022. gada rudenī, vairākus mēnešus pēc bērna piedzimšanas, tika izplatīta informācija, ka sportiste atgriezīsies sacensību apritē, pārstāvot Kataru, kas ir viņas vīra dzimtene. 2023. gada sākumā startēja pirmajās sacensībās, uzvarot Kataras kausa izcīņā.
Privātā dzīve
2020. gada maijā tika izplatīta informācija, ka sportiste ir saderinājusies ar vieglatlētu Moazu Mohamedu Ibrahimu no Kataras, ar kuru vēlāk apprecējās. Jūlijā tika publicēta ziņa, ka Ibrahima ir pievērsusies islāmam. 2022. gada vasarā ģimenē piedzima meita.
Hedebija
Hedebija (non, de, da) ir agrākā vikingu pilsēta tagadējās Vācijas ziemeļos pie Busdorfas, netālu no Šlēsvigas. Mūsdienās pie tās ir iekārtots brīvdabas Vikingu muzejs (Wikinger-Museum Haithabu).
Pēc platības Hedebija (24 ha) bija lielākā zināmā vikingu pilsēta, salīdzinot ar Gņezdovu (17,5 ha), Birku (13 ha), Dublinu (12 ha) vai Ribi (10 ha).
Vēsture
Hedebija bija nozīmīga vikingu laiku pilsēta pie senā tirdzniecības ceļa, kas savienoja Skandināvijas zemes ar Centrāleiropu, krustojoties ar vikingu ceļu, kas caur Jitlandes dienvidu daļu savienoja Baltijas jūras un Ziemeļjūras krastus. Nodibināta ap 770. gadu, uzplauka pēc tam, kad dāņu ķēniņš Gudfreds 808. gadā nopostīja konkurējošo vikingu pilsētu Reriku (Reric) pie mūsdienu Vismāras un padarīja Hedebiju pa savas valsts galvaspilsētu. Ap 850. gadu Hamburgas-Brēmenes arhibīskaps Ansgars Hedebijā uzcēla koka katoļu baznīcu.
Ap 880. gadu Vulfstans no Hedebijas aprakstīja Baltijas jūras dienvidaustrumu krasta ģeogrāfiju, aistu ciltis un viņu galveno ostu Truso. Viņa vēstījums tika ietverts angļu karaļa Alfrēda Lielā Eiropas ģeogrāfijas aprakstā.
934. gada kaujā pie Hedebijas sakšu ķēniņš Heinrihs sakāva dāņu ķēniņu Knutu, bet 945. gadā to atguva dāņu ķēniņš Gorms. 965. gadā to aprakstīja Kordovas kalifa sūtnis Ibrahims ibn Jakubs. 983. gadā Hedebiju pakļāva dāņu ķēniņš Haralds Zilzobis. Pēc Hedebijas nopostīšanas 1066. gadā tās iedzīvotāji pārcēlās uz Šlēsvigu, kas izveidojās par reģiona varas centru. Pēdējo reizi Hedebija (Heidiba) aprakstīta pēc 1074. gada tapušajā Brēmenes Ādama hronikā.
Kapiņas
Kapiņas (arī Kapiņi, ltg) bija apdzīvota vieta Balvu novada Krišjāņu pagastā. Atradās pagasta dienvidu daļā 5 km no pagasta centra Krišjāņiem, 52 km no novada centra Balviem un 259 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atradās nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem, Ičas upes krastā.
Lejas Pūdnīki
Ml
Lejas Pūdnīki jeb Lejas Podnieki ir ciems Aulejas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 253 km attālumā no Rīgas.
Čīles peso
Čīles peso (es) ir Čīles valūta. Apgrozībā tā ir no 1975. gada, kā arī tā bija nacionālā valūta no 1817. līdz 1960. gadam. Čīles peso simbols ir, bet ISO 4217 kods ir CLP. Sīkāk peso dalās 100 sentavās (centavos), bet reāli dzīvē šādas mazākās naudas vienības netiek izmantotas.
Volstrīta
Volstrīta (en) ir iela Ņujorkā, Manhatanas rajonā, ap kuru centrējas pilsētas finanšu rajons.
Uz šīs ielas atrodas ievērojamas finanšu institūcijas — akciju, fondu un citas biržas un to galvenās mītnes, piemēram, Ņujorkas fondu birža, NASDAQ, NYMEX, kas padara Volstrītu par vienu no pasaulē ievērojamākajiem finanšu centriem. Pārnestā nozīmē ar vārdu Volstrīta nereti saprot arī ASV finanšu tirgus kopumā vai Ņujorkā bāzētos finanšu centrus.
Senegālas karogs
Senegālas karogs, kas tika apstiprināts 1960. gadā, ir viens no Senegālas nacionālajiem simboliem. Karogu veido taisnstūris ar malu attiecību 2:3, kura iekšienē vertikāli novietotas trīs, vienāda platuma svītras. Krāsas — zaļa, dzeltena un sarkana, kas ir panāfrikas krāsas. Karoga centrā novietota zaļa piecstaru zvaigzne.
Gērijs Džonsons
Gērijs Džonsons var būt:
Ferdinands Erdmans Štolls (biologs)
Ferdinands Erdmans Štolls (de; dzimis, miris ) bija vācbaltiešu izcelsmes Latvijas ornitologs un mikologs, publicējis dabas aizsardzībai veltītus darbus.
Biogrāfija
Dzimis 1874. gada 3. oktobrī Daugavgrīvas mācītājmuižā, Mangaļu pagastā pie Rīgas. Tēvs — Daugavgrīvas draudzes luterāņu mācītājs Ferdinands Erdmans Štolls, bet vectēvs Frīdrihs Erdmans Štolls bija viens no pirmajiem dabas pētniekiem mūsdienu Latvijas teritorijā. Pēc mācībām Rīgas pilsētas ģimnāzijā apguva dermoplastiku Berlīnē Linneja institūtā. No 1893. gada bija Rīgas Dabaspētnieku biedrības loceklis, ar ko ilgstoši saistīta tālākā dzīve un darbs. No 1895. gada viņš bija šīs biedrības muzeja Ornitoloģijas nodaļas vadītājs.
Eiropas Humanitārā universitāte
Universitāti izveidoja Minskā 1992. gadā. Pēc slēgšanas politisku iemeslu dēļ 2004. gadā tā turpināja darbu Lietuvā. Studijas apmeklē 680 studenti (2020), no kuriem 95% ir Baltkrievijas pilsoņi. Mācību valodas ir krievu un angļu, dažus kursus pasniedz baltkrievu un vācu valodā.
Ferdinands Erdmans Štolls (biologs)
Biogrāfija
1910. gadā Sāmsalā nodibināja bioloģijas stacijas un līdz 1914. gadam tur veica putnu gredzenošanu ar uzrakstu ''NATURF. VEREIN RIGA KIELKOND RUSSIA''. Pamatnodarbošanās šai laikā — taksidermija.
Viens no Rīgas Zooloģiskā dārza dibinātājiem 1912. gadā. No 1917. gada Štolls strādāja par dabaszinātņu skolotāju vairākās Rīgas skolās. Lasījis daudzas lekcijas gan Latvijā, gan arī ārzemēs.
1939. gadā vācbaltiešiem repatriējoties, Ferdinands Štolls izceļoja uz Poliju, bet pēc kara pārcēlās dzīvot uz Rietumvāciju. 1942. gadā viņš dibināja Putnu aizsardzības staciju Kranichbruch pie Šnābelas. Vēlāk Lērē Dabas aizsardzības un dzimtenes vēstures muzejā izveidoja un vadīja muzeja dabas nodaļu. 1955. gadā apbalvots ar Valsts nopelnu krustu (Bundesverdienstkreuz). Miris Heselē, Vācijā, 1966. gada 21. septembrī.
Pētnieciskā darbība
Nozīmīgas publikācijas Tier- und Pflanzenleben am Rigaschen Strande ("Dzīvnieku un augu dzīve Rīgas Jūrmalā") 1931. gadā un "Latvijas sēnes", kas 1934. gadā publicētas "Jaunā zinātnieka" sērijā.
Divdesmitajos un trīsdesmitajos gados Štolls pievērsās Latvijas sēņu izpētei. Tajā laikā viņš bija vienīgais cepurīšu sēņu pētnieks Latvijā. Viņš nevāca sēņu herbāriju, bet savus sēņu atradumus rūpīgi izpētīja un zīmēja. Zīmējumu lapās redzamas ne tikai pašas sēnes, bet tur atrodami arī dati par sēņu bazīdiju, asku un sporu izmēriem; visām sēnēm minētas to atradnes un ievākšanas laiks. Šajā sēņu akvareļu zīmējumu kolekcijā ir tādas retas un interesantas sēnes kā Elija mušmire — Amanita eliae, parazītiskā samtbeka — Boletus parasiticus, sekstainā zemeszvaigzne — Geaster pectinatus, Šveinica piepe — Polyporus schweinitzii, punktainā poronija — Poronia punctata, krokainā kazbārde — Sparassis crispa u.c. Atklājis jaunas sugas, piemēram, sēni Coprinus dunarum, savukārt, viņa sēņu akvareļu kolekcijā ir vairāk nekā 1100 lapas. Bieži publicējies Korrespondenzblatt des Naturforscher Vereins zu Riga. Gadu no gada organizējis sēņu izstādes, tādējādi paplašinot iedzīvotāju zināšanas par sēnēm.
Viņa meita Katarina Bikeriha-Štolla, sekojot sava tēva novēlējumam, F. E. Štolla zīmējumu kolekciju 1998. gadā uzdāvināja Latvijas Universitātes muzeja Botānikas nodaļai, kur tas glabājas arī šobrīd. Viņa sēņu akvareļu zīmējumu kolekcija un publicētie darbi veido to zelta fondu, uz kura pamatojas turpmākie šo sēņu pētījumi, kuri veikti jau 20. gadsimta otrajā pusē.
2000. gadā Latvijas Dabas muzejs ar F. E. Štolla bijušā skolnieka D. A. Lēbera atbalstu izdeva grāmatu "Latvijas sēnes. F. E. Štolla akvareļi". Grāmatā iekļauta zinātnieka biogrāfija, svarīgāko publikāciju saraksts un 162 Latvijas sēņu akvareļi. Katrai Ferdinanda Štolla attēlotajai sēnei ir norādīta tās atrašanas vieta un gads. Lai grāmata varētu kalpot arī kā neliela rokasgrāmata sēņu pazīšanai, attēlotajām sēņu sugām norādītas to augtenes, substrāts, augšanas laiks, sastopamības biežums. Dabas muzeja krājumā atrodas arī Štolla putnu olu kolekcija.
Pededze (ciems)
Pededze ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Naumovas strauta krastā pie autoceļa P42 30 km no novada centra Alūksnes un 227 km no Rīgas. Pededzē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bibliotēka, tautas nams, feldšerpunkts, pasts, veikals. Vēsturiski ciems veidojies kā pagasta centrs 8 km no Pededzes upes.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Filipīnu hokeja izlase
Filipīnu hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Filipīnas starptautiskajās hokeja spēlēs. Šobrīd tā atrodas 55. vietā Starptautiskās hokeja federācijas rangā. 2023. gadā tā bija iedalīta IIHF Pasaules čempionāta IV divīzijā.
Aeroflot
Aeroflot – Russian Airlines (ru), parasti vienkārši saukta par Aeroflot (no ru — 'gaisa', ru — 'flote'), ir Krievijas nacionālā aviosabiedrība un valsts lielākais aviopārvadātājs. Tā apkalpo iekšzemes un starptautiskos reisus galvenokārt no Maskavas Šeremetjeva starptautiskās lidostas, tai skaitā lidojumus uz Rīgas lidostu.
Vēsture
Aeroflot ir viena no vecākajām aviosabiedrībām pasaulē. Tā dibināta 1923. gadā 17. martā un savulaik bijusi Padomju Savienības nacionālais pārvadātājs un pasaulē lielākā aviosabiedrība. Pēc Padomju Savienības sabrukuma uzņēmums tika daļēji privatizēts, taču 51% tā akciju pieder Krievijas Federācijas valdībai. 2013. gada septembrī Aeroflot strādāja 30 328 darbinieki.
Latvijas lidostu izmantošana
Kopš 1937. gada 1. jūnija padomju Aeroflot ar desmitvietīgām, sešpadsmitvietīgām un divdsmitvietīgām lidmašīnām veica lidojumus maršrutā Stokholma—Rīga—Maskava. Pēc Latvijas okupācijas Aeroflot bija galvenais aviopārvadātājs Latvijas PSR, no Rīgas, Liepājas, Ventspils un Daugavpils lidostām Aeroflot veica regulārus lidojumus uz aptuveni 100 pilsētām, taču līdz 1989. gadam vairs nebija regulāru tiešo lidojumu ārpus Padomju Savienības. Līdz lidostas "Rīga" uzbūvēšanai 1974. gadā civilie lidojumi no Rīgas notika no Spilves lidostas un Rumbulas lidostas. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā Aeroflot Latvijas filiāli sadalīja trīs saimnieciski pastāvīgos uzņēmumos — "Latvijas Gaisa satiksme", aviosabiedrībā "Latvijas aviolīnijas", kā arī valsts lidostu uzņēmumā "Rīga", kurā ietilpa starptautiskā lidosta "Rīga", Liepājas lidosta un Daugavpils lidlauks.
Republikāņu partija
Republikāņu partija var būt:
Lejas Randari
Lejas Randari ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 213 km attālumā no Rīgas.
HV71
HV71 ir hokeja komanda, kas bāzēta Jenšēpingā, Zviedrijā, un spēlē Zviedrijas hokeja līgā. Klubs dibināts 1971. gadā, tā pastāvēšanas laikā piecas reizes izcīnot Zviedrijas čempionu titulu.
Skrundas iela (Jūrmala)
Skrundas iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Skrundas iela sākas krustojumā ar Satiksmes ielu un beidzas krustojumā ar Laidzes ielu. Kopējais ielas garums ir 400 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Skrundas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Skrundas iela ir savienota ar šādām ielām:
Rasmusens (mūziķis)
Jonass Flūdeijars Rasmusens (da; dzimis Viborgā, Dānijā), plašāk pazīstams vienkārši kā Rasmusens, ir dāņu dziedātājs un aktieris. Rasmusens piedalījās 2018. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Portugālē, Lisabonā, pārstāvot Dāniju, ar dziesmu Higher Ground. Savā pusfinālā viņš ieguva 5. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam, kurā dziedātājs ieguva 9. vietu.
Baltijas reģiona sabiedroto komisija
Baltijas reģiona sabiedroto komisija (fr) bija viena no pēc Pirmā pasaules kara beigām izveidotajām Antantes valstu militārajām komisijām, kas tika izveidota ar uzdevumu panākt karadarbības pārtraukšanu Baltijas reģionā un organizēt sakautās Rietumkrievijas armijas evakuāciju.
Vēsture
Pēc 1919. gada Parīzes miera konferences lēmuma izveidotā Baltijas reģiona sabiedroto komisija franču ģenerāļa Anrī Albēra Nisela (Henri Albert Niessel) 1919. gada 7. novembrī ieradās Berlīnē. Pēc Latvijas armijas uzvaras Pārdaugavas operācijā 10.—11. novembrī Vācijas valdība nolēma, ka ģenerālleitnantam Valteram fon Eberhardam jāpārņem Rietumkrievijas armijas vadība. 11. novembrī sabiedroto komisija Kēnigsbergā tikās ar Vācijas armijas pārstāvjiem. 13. novembrī komisija ieradās Tilzītē netālu no Vācijas-Lietuvas robežas, kur tikās ar Vācijas armijas VI. rezerves korpusa virspavēlniecību.
Komisija ar vilcienu devās uz Rīgu, kur tikās ar Latvijas valdību, Kauņā ar Lietuvas valdību un Jelgavā ar ģenerāli Valteru fon Eberhartu. Ģenerālis Eberharts ierosināja Latvijas valdībai pārtraukt karadarbību naktī no 19. uz 20. novembri un sākt pamiera sarunas ar Latvijas Pagaidu valdību. Tādā gadījumā Vācija saglabātu kontroli pār Kurzemi un Zemgali, tādēļ radiogramma palika bez atbildes, bet 21. novembrī Latvijas armija turpināja uzbrukumu un izdzina sakautās armijas daļas no Jelgavas, bet nākamajā dienā — no Tukuma. Tā kā Rietumkrievijas armijas daļas nu juridiski bija Veimāras republikas pakļautībā, taču turpināja pretoties, Latvija 25. novembrī pieteica karu Vācijai.
30. novembrī Baltijas reģiona sabiedroto komisija uzstāja, ka "latviešu karaspēkam nekavējoties jāpārtrauc uzbrukuma rakstura darbība pret krievu un vācu karaspēku". Decembra sākumā pēdējās Rietumkrievijas armijas daļas šķērsoja Latvijas—Lietuvas un Latvijas—Vācijas robežu pie Palangas. 3. decembrī Latvijas armijas virspavēlniecība izdeva pavēli par tālākas virzības apturēšanu. Austrumprūsijas ziemeļu robežas aizsardzībai pret Latvijas un Lietuvas karaspēka uzbrukumu 1920. gada janvārī Tilzītes-Ragnītes apriņķī Nemunas upes kreisajā krastā līdz 31. martam tika ievestas piecas armijas brigādes no Vācijas vidienes. Pēc Sabiedroto komisijas prasības bijušās Rietumkrievijas armijas daļas izformēja un internēja Austrumprūsijas teritorijā.
Boemunds I
Boemunds I (la, fr); dzimis ap 1054. gadu, miris ) bija Dienviditālijas iekarotāja, normandieša Roberta Guiskāra dēls. No 1088. gada - Taranto firsts. Kļuvis par vienu no Pirmā krusta kara līderiem, 1098. gadā iekaroja Antiohiju un nodibināja Antiohijas firstisti.
Pirms Krusta kara kopā ar tēvu karoja pret Bizantiju. Būdams Antiohijas firsts, 1100. gadā pie Malatjas krita musulmaņu gūstā un līdz 1103. gadam pavadīja ieslodzījumā. Karoja arī pret Bizantiju, jo neatzina sevi par tās vasali. 1104. gadā pie Rakas piedzīvoja sakāvi pret seldžukiem un devās atbalsta meklējumos uz Eiropu. Iesācis kampaņu pret Bizantiju, bija spiests samierināties ar Bizantijas vasaļa lomu, 1108. gadā noslēdzot Devolas līgumu.
Kanjoni (filma)
"Kanjoni" (en) ir 2013. gada ASV erotiska drāma, kuras režisors ir Pols Šreiders. Galvenās lomas filmā atveido Lindsija Loena un Džeimss Dīns. Filmas pirmizrāde notika.
Kad Kristians uzzina, ka viņa draudzene Tara un filmas projekta dalībnieks Raiens slepeni satiekas, Kristians kļūst nekontrolējams, bet viņa nežēlīgie izdomājumi pārvēršas asiņainā vardarbībā.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Kolumbijā
Sarakstā apkopotas tās vietas Kolumbijā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Kolumbijas ir iekļautas 8 vietas (6 kultūras objekti un 2 dabas objekti), savukārt 18 vietas ir iekļautas kandidātu sarakstā. Kolumbija Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1983. gada 24. maijā.
Sarakstā iekļautie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Ziemeļmaķedonijas hokeja izlase
Ziemeļmaķedonijas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Ziemeļmaķedoniju starptautiskajās hokeja spēlēs. Šobrīd tā neietilpst Starptautiskās hokeja federācijas rangā. Ne reizi tā nav piedalījusies Olimpiskajās spēlēs.
56. autobusu maršruts (Ščecina)
56. autobusu maršruts ir Ščecinas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Kalnrūpniecības baseina (Basen Górniczy) līdz Dombie (Dąbie) un Kadmija ielai (Kadmowa). Šis maršruts izveidots 1956. gadā.
56. autobusu maršrutu apkalpo "SPA Dąbie" autobusu depo.
Maršruts
Virzienā Kalnrūpniecības baseins — Dombie autobusi brauc pa šādām ielām:
Gdaņskas iela — Eskadrova iela — Telpiskā iela — Ģierčakas iela — Ņūtona iela — Goleņiovska iela — Goplaņska iela
Virzienā Kalnrūpniecības baseins — Kadmija iela autobusi brauc pa šādām ielām:
Gdaņskas iela — Eskadrova iela — Telpiskā iela — Ģierčakas iela — Ņūtona iela — Goleņiovska iela — Iridija iela — Kadmija iela
Virzienā Dombie — Kalnrūpniecības baseins autobusi brauc pa šādām ielām:
Goplaņska iela — Gdaņskas iela — Eskadrova iela — Telpiskā iela — Ģierčakas iela — Ņūtona iela — Goleņiovska iela
Virzienā Kadmija iela — Kalnrūpniecības baseins autobusi brauc pa šādām ielām:
Kadmija iela — Iridija iela — Goleņiovska iela — Ņūtona iela — Ģierčakas iela — Telpiskā iela — Eskadrova iela — Gdaņskas iela
Skudru iela (Jūrmala)
Skudru iela ir iela Jūrmalā, Krastciema apkaimē. Skudru iela sākas krustojumā ar Sienāžu ielu un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 90 metri. Skudru ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Terēze Lejva
Terēze Lejva (es; dzimusi 1965. gadā) ir Kolumbijas šahiste.
Biogrāfija
No 1970. gadu vidus līdz 1980. gadu vidum bijusi viena no vadošajām Kolumbijas šahistēm. Divas reizes uzvarējusi Kolumbijas sieviešu šaha čempionātā (1976, 1982). Pārstāvējusi Kolumbijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1976, 1980-1982). 1982. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta medaļu.
Mikels Merino
Mikels Merino (es, dzimis ) ir spāņu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Merino pārstāv La Liga komandu Sansevastjanas "Real Sociedad".
Sasniegumi
Spānija
Rolands Zagorskis
Rolands Zagorskis-Rolands (līdz 2009. gadam Rolands Zagorskis; dzimis Inčukalnā kā Rolands Smilškalns) ir latviešu kino un teātra aktieris un dziedātājs. Vēlāk arī režisors, teātra vadītājs un producents.
Biogrāfija
Dzimis kā Rolands Smilškalns māte Zenta Smilškalne (dzim. Drubiņa), četru gadu vecumā pēc adopcijas kļuva par Zagorski (adoptētājs Antons Zagorskis). R. Zagorska meita ir dziedātāja Elizabete Zagorska, dēls Markuss Rolands. Ir trīs mazmeitas.
1970. gadā Zagorskis absolvējis Latvijas konservatorijas Teātra fakultāti (ar izcilību). Laikā no 1970. līdz 1997. gadam bijis Drāmas teātra (vēlāk Latvijas Nacionālais teātris) aktieris. No 1996. gada bija Latvijas Aktieru asociācijas prezidents un teātra-kluba "Hamlets" mākslinieciskais vadītājs. No 1995. gada līdz 2018. gadam vadīja Rolanda Zagorska teātra studiju.
1974. gadā kļuvis par Latvijas Teātra darbinieku savienības biedru, Latvijas Kinematogrāfu savienības biedru. 1988. gadā saņēmis Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu.
Kino
Zagorskis tēlojis lomas daudzās filmās. Pazīstamākās no tām ir filmas "Ceplis" (1972), "Puika" (1977), "Rallijs" (1978), "Īsa pamācība mīlēšanā" (1982), "Fronte tēva pagalmā" (1984), "Apbraucamais ceļš" (1986), "Zītaru dzimta" (1989). Par lomu filmā "Medības" (2009) ieguvis Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākais aktieris otrā plāna lomā".
Teātris
Spilgtas titullomas viņa karjerā — Spartaks, Mirabo, Olivers u.c. Citas ievērojamas lomas: Ņurga Brigaderes izrādē “Maija un Paija”, Aleksis un Dūdars (Blaumaņa “Skroderdienas Silmačos”), Emīls Tišbeins (Kestnera “Emīls un Berlīnes zēni”), Hļestakovs (Gogoļa “Revidents”), Rellings (Ibsena “Meža pīle”) un daudzas citas.
Režisors, producents
Aristofāna "Putni", J. Jurkāna "Dekamerons", Ž. Anuija "Bikses", mūzikls "Zolitūdes stāsts", muzikālā izrāde "Sapnis".
Mūzika
Raimonda Paula, Imanta Kalniņa, Ulda Stabulnieka dziesmu izpildītājs.
VDK kartotēka
Rolanda Zagorska kartīte atrasta publiskotajā VDK savervēto aģentu kartotēkas daļā. Tajā apgalvots, ka viņš kā aģents "Aivars" savervēts 1974. gada aprīlī. Pats Zagorskis 2010. gadā stāstīja, ka par savu atrašanos šajā kartotēkā uzzinājis piecus gadus pirms tam, un paziņoja, ka tolaik bijis LKP komitejas sekretārs un visiem esot zināms, ka komunistus nedrīkstējuši vervēt. Viņš apstiprināja, ka uz teātri VDK "kuratori" nākuši bieži, taču viņam neko parakstīt nav nācies. Viņš arī izteica pieņēmumu, ka šis fakts varētu būt sastāvdaļa priekšvēlēšanu kampaņā un izteica gatavību tiesāties. Totalitārisma seku dokumentēšanas centra atzinums apgalvo, ka Zagorskis bijis VDK aģents, tomēr atzīst, ka tiesas šai lietā nav bijis. Vēl 2017. gadā Latvijas PSR VDK zinātniskās izpētes komisijas loceklis Jānis Taurēns izteica cerību uz komisijas papildu darbu pie šīs lietas, jo neesot pietiekamu skaidrojumu.
Lejas Sloboda
Lejas Sloboda ir ciems Sakstagala pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 233 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V552 (Ciskādi_Dricāni).
Snovbords 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — sloupstails vīriešiem
Sloupstails vīriešiem bija viena no 11 disciplīnām snovbordā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Gentinas sniega parkā, Džandzjakou. 2022. gada 6. februārī tika aizvadīta kvalifikācijas kārta, bet 7. febuārī notika fināla sacensības. Sacensībās kopā bija pārstāvēti 30 sportisti no 15 valstīm.
Olimpisko zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Kanādas sportists Makss Parro (finiša rezultāts — 90.96 punkti), sudraba medaļu ieguva Ķīnas sportists Imiņs Su (finiša rezultāts — 88.70 punkti), bet bronzas medaļu arī ieguva Kanādas sportistis Marks Makmoriss (finiša rezultāts — 88.53 punkti). Ķīnietim Su šī bija pirmā olimpiskā medaļa.
2. autobusu maršruts (Daugavpils)
2. autobusu maršruts ir Daugavpils sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no pieturas "Autobusu parks", caur Jaunforštati līdz pieturai "Pilsētas slimnīca". Pēc tam autobuss brauc uz Autoostu. 2. autobusu maršrutu apkalpo A/S "Daugavpils satiksme". Tam piešķirts statuss — papildreiss, jo maršruts kursē vienu reizi dienā. Maršruts ir ieviests slimnīcas darbiniekiem, kuri dzīvo Jaunforštatē, Jaunbūvē un Ķīmiķu ciematā. Maršrutā darba dienas kursē viens autobuss vienu reizi dienā.
Snovbords 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — sloupstails vīriešiem
Kvalifikācija
Kopā sacensībām varēja kvalificēties 30 snovbordisti. No vienas valsts varēja startēt ne vairāk kā četri sportisti. Lai sportists varētu piedalīties sacensībās, viņam ir jābūt vismaz 50,00 FIS punktiem, FIS punktu sarakstā 2022. gada 17. janvārī un 30 labāko finišētāju sarakstā Pasaules kausa sacensībās vai 2021. gada FIS snovborda pasaules čempionātā Big Air vai sloupstails disciplīnās.
Ferdinands Erdmans Štolls (mācītājs)
Ferdinands Erdmans Štolls bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs, kurš kalpoja Daugavgrīvas Baltajā baznīcā Rīnūžos, bija Vidzemes konsistorijas Rīgas prāvesta iecirkņa Daugavgrīvas draudzes mācītājs no 1849. gada līdz savai nāvei 1893. gadā.
Snovbords 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — sloupstails vīriešiem
Kvalifikācija
Kvalifikācijas kārtā katrs no 30 sportistiem veica 2 braucienus. Par pamatu kvalifikācijai finālā tika ņemts brauciens ar labāko rezultātu. Finālam kvalificējās 12 labākie sportisti.
2. autobusu maršruts (Daugavpils)
Pieturas
2. autobusa maršrutā ir 35 pieturas.
Ferdinands Erdmans Štolls (mācītājs)
Dzīvesgājums
Studējis teoloģiju Tērbatas universitātē no 1840. līdz 1845. gadam. , papildinoties 1847. gadā Vidzemes ģenerālsuperintendents Klots viņu ordinēja Jēkaba baznīcā 1849. gada 15. maijā. Draudzē viņu ieveda prāvests Eduards Tēre un Štolla brāļi — mācītājs Heinrihs Vilhelms Štolls no Liepkalnes un mācītājs Kārlis Frīdrihs Štolls no Madlienas, 1876. gadā Daugavgrīvas draudzes skolā pieņēma Jāni Reiteru, populāro skolotāju, kuram deva tiesības kristīt bērnus.
Snovbords 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — sloupstails vīriešiem
Kvalifikācija
— kvalifikācija finālam.
Ferdinands Erdmans Štolls (mācītājs)
Dzīvesgājums
Latvijas mikologa un ornitologa Ferdinanda Erdmaņa Štolla tēvs.
Snovbords 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — sloupstails vīriešiem
Fināls
Fināla sacensībās startēja 12 sportisti. Sportistiem bija jāveic trīs braucieni, no kuriem par finiša rezultātu tika ņemts labākais no trim rezultātiem.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sieviešu sloupstaila sacensībās startēja 30 sportisti no 20 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Salaspils katoļu baznīca
Salaspils Dievmātes Rožukroņa karalienes Romas katoļu baznīca ir katoļu baznīca Salaspilī.
Kopš 17. gadsimta pirmās puses, kad Sv. Jura baznīca pārgāja Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas īpašumā, līdz pat 1990. gadiem Salaspilī nebija savas katoļu draudzes.
1991. gadā Salaspils iedzīvotāja Felicija Rimša lūdza Salaspils domei atļaut reizi mēnesī noturēt dievkalpojumu domes telpās. Dome deva atļauju un 1991. gada augustā tika dibināta Salaspils Romas katoļu draudze.
1991. gada 15. decembrī ar arhibīskapa Jāņa Pujata atļauju Rīgas Sv. Antona draudzes prāvests Jānis Vaivods celebrēja pirmo Svēto Misi. Tajā piedalījās ap 200 cilvēku. Ar Salaspils pašvaldības un Bonifācija fonda (Vācijā) atbalstu uzcēla baznīcu un iesvētīja 1996. gada 10. novembrī.
Okinava
Okinava var būt:
Hass
Hass var būt:
Ūdze (upe)
Ūdze (arī Odze; lejtecē arī Vīpe) ir Daugavas baseina upe Madonas un Jēkabpils novados, Neretas labā krasta pieteka.
Upes raksturojums
Ūdzes upe iztek no Odzienas ezera Jersikas līdzenuma malā Madonas novada Mētrienas pagasta teritorijā, tālāk tek pa Jēkabpils novada Mežāres un Vīpes pagastu, kura teritorijā Ūdze ietek Neretas upē. Ūdzes upe visā garumā tiek regulēta. Upes ūdeņi piemēroti karpveidīgo zivju audzēšanai. 2002. gada monitoringa dati atspoguļoja, ka upe ir vāji piesārņota.
Upes pietekas
Labā krasta pietekas: Kreisā krasta pietekas:
Grieķijas hokeja izlase
Grieķijas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Grieķiju starptautiskajās hokeja spēlēs. Šobrīd tā neietilpst Starptautiskās hokeja federācijas rangā. Ne reizi tā nav piedalījusies Olimpiskajās spēlēs.
Igate (nozīmju atdalīšana)
Igate var būt:
Logans Kutirē
Spēlētāja karjera
No 2005. līdz 2009. gadam Kutirē spēlēja Ontārio hokeja līgas kluba Otavas "67's" sastāvā. 2008.—09. gada sezonas otrajā pusē sāka profesionāļa karjeru, kad pievienojās AHL vienībai Vorčestras "Sharks". Nākamajā sezonā Kutirē 25 spēles aizvadīja arī NHL klubā Sanhosē "Sharks".