cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vācijas Brīvmūrnieku Lielā Zemes Loža
Vēsture
1773. gadā jauno lielložu kā vienīgo visās vācu valstīs atzina Anglijas lielloža Londonā un tika panāks arī izlīgums ar Striktās Observances ložām. Tomēr tajā pašā gadā Zviedrijas troņmantnieks hercogs Kārlis kļuva par Zviedrijas ordeņa meistaru un pēc Hunda nāves piekrita kļūt arī par Striktās Observances vadītāju, kas izraisīja konfliktu starp Zviedrijas un Vācijas Lielajām Zemes ložām. 1774. gada 16.jūlijā Prūsijas karalis Frīdrihs Lielais ņēma Vācijas Brīvmūrnieku Lielo Zemes Ložu savā protektorātā. 1780. gadā Cinendorfs kļuva par VBLZL lielmeistaru.
Tikai pēc Zviedrijas Lielās Zemes Ložas lielmeistara, kas bija kļuvis par Zviedrijas karali Kārli XIII, nāves 1818. gadā attiecības starp Zviedrijas Lielložu un Vācijas Lielo Zemes ložu uzlabojās un tika noslēgts draudzības līgums. No Zviedrijas tika saņemti Kārļa XIII vadībā pārstrādātie rituāli, pēc kuriem Ordeņa kapitula meistars Kristiāns Kārlis Fridrihs Vilhelms fon Netelblats (von Nettelbladt) līdz 1836. gadam reformēja VBLZL rituālu. Savu lielāko ietekmi VBLZL sasniedza 19. gadsimta vidū, kad par tās locekli un protektoru 1840. gadā kļuva Prūsijas kroņprincis, nākamais Vācijas ķeizars Vilhelms I (1797-1888). Viņa dēls kroņprincis un nākamais Vācijas ķeizars Frīdrihs III (1831-1888) bija VBLZL ordeņa meistars (1860-1874). Pēdējais Prūsijas brīvmūrnieku protektors un ordeņa meistars līdz 1918. gadam bija princis Fridrihs Leopolds (1865-1931). Pēc 1. Pasaules kara un smagās ekonomiskās krīzes strauji pieauga brāļu skaits, 1934. gadā sasniedzot aptuveni 20 000 brāļus 178 ložās. 1924. gada 17. novembrī VBLZL Rīgā nodibināja ložu "Jāņuguns", kuras dibinātāji pārsvarā bija VBLZL Rīgas militārās ložas „Hanseatentreue” (1917-1918) brāļi.
Pēc nacionālsociālistu nākšanas pie varas 1933. gadā Vācijas Brīvmūrnieku Lielās Zemes Ložas lielmeistars fon Hēringens izlēma atteikties no Vecās Derības elementiem rituālā un bīvmūrnieku simboliem, pārdēvējot VBLZL par "Vācu kristīgo Tempļa bruņinieku ordeni". Šim piemēram sekoja arī divas pārējās Prūsijas lielložas. Tika pārtraukta brīvmūrnieku priekšautu izmantošana rituāla laikā, Zālamana templis tika pārdēvēts par Vācu Domu vai Štrasburgas katedrāli, Hirama leģendas vietā tika lasīta Baldūra sāga. Tika lūgta arī Zviedrijas karaļa Gustava V aizstāvība un uz Zviedriju tika pārvesta daļa VBLZL arhīvu, kas tika atgriezti tikai 1978. gadā.
Pēc 2. pasaules kara beigām jau 1945. gadā jaunais lielmeistars Pauls Rozentāls atjaunoja VBLZL darbību. Ilgus gadus tika vestas sarunas ar Vācijas Apvienoto lielložu par apvienošanos, kas noslēdzās 1958. gadā ar Magna Charta parakstīšanu un Apvienoto Vācijas lielložu - Brīvmūrnieku brālības dibināšanu.
Banku augstskola
Studiju programmas
2023. gadā Banku augstskola īstenoja 12 akreditētas profesionālās augstākās izglītības programmasː
Īsā cikla profesionālā augstākās izglītības studiju programma
Profesionālās maģistra studiju programmas
Doktora studiju programma
Banku augstskola katru gadu organizē sagatavošanas kursus vidusskolēniem, kā arī bakalaura studiju programmu absolventiem - topošajiem maģistra studiju programmu studentiem.
Uzņēmumu un organizāciju darbiniekiem tiek piedāvāti tālākizglītības kursi.
Latvijas Banku koledža
Latvijas Banku koledžas izveide cieši saistīta ar Latvijas Bankas dibināšanas vēsturi. No Latvijas neatkarības atjaunošanas 1990.gadā līdz 1991.gada septembrim nodibināto (faktiski - atjaunoto) Latvijas Banku vadīja Pāvils Sakss, bet joprojām turpināja darboties PSRS Valsts bankas Latvijas Republikāniskā banka (līdz 1987.gadam - PSRS Valsts bankas Latvijas Republikāniskais kantoris), ko vadīja Alfrēds Bergs-Bergmanis.
Reāli Latvijas Banka darbību varēja uzsākt tikai pēc 1991.gada 3.septembra, kad Latvijas Republikas Augstākā Padome pieņēma lēmumu "Par Latvijas Republikas teritorijā esošo banku iestāžu reorganizāciju". Par Latvijas Bankas prezidentu iecēla Eināru Repši, par vietnieku - Alfrēdu Bergu-Bergmani. Ar šo lēmumu Latvijas Bankas īpašumā līdz ar PSRS Valsts bankas Latvijas Republikāniskās bankas nodaļām tika nodots arī toreizējais PSRS Valsts bankas Rīgas Uzskaites un kredīta tehnikums. Vienlaikus ar banku sistēmas reoraganizāciju nācās pārveidot arī banku darbinieku izglītības sistēmu.
1992.gada jūnijā Latvijas Banka pieņēma lēmumu likvidēt Rīgas Uzskaites un kredīta tehnikumu un tā vietā dibināt jauna tipa izglītības iestādi - Latvijas Banku koledžu. Par jaunveidojamās koledžas direktori 1992.gada 15.jūnijā kļuva Baiba Brigmane.
Palīdzību banku darbinieku izglītības sistēmas izveidē sniedza Norčēpingas komercskola Kungsgardsskolan (direktors Rolands Nilsons), kas par Zviedrijas valdības līdzekļiem 1992.gada jūlijā organizēja piecu potenciālo jaunās mācību iestādes pasniedzēju (Ingrīdas Blūmas, Andras Briģes, Ģirta Melbārža, Aigara Ševela un Pētera Strazdiņa) apmācību un mācību programmu izstrādi Stokholmas Universitātē. Turpmākajos gados izglītibas sistēmas izveidošanas un attīstības projekts (Banking Schoolprejekt) sadarbībā ar zviedru partneriem tika turpināts.
1992.gada 1.septembrī Latvijas Banku koledžā mācības uzsāka 129 dienas nodaļas studenti (t.sk. 102 - banku zinībās (22 Rīgas Komercskolas absolventi tika uzņemti 2.kursā) un 27 - finansēs) un 59 neklātienes studenti banku zinībās, finansēs un pasta sakaru specialitātē. Mācības koledžā turpināja arī 288 bijušā Rīgas Uzskaites un kredīta tehnikuma audzēkļi.
Banku Akadēmija
1996.gada 3.janvārī Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministrija izsniedz licenci par tiesībām izveidot uzņēmumu (uzņēmējsabiedrību) ar nosaukumu "Latvijas Banku akadēmija" un uzsāk studiju programmu "Banku zinības" un "Finanses" īstenošanu.
Simbolika
Logo ir apzināti veidots, izmantojot līdzību ar Latvijas Bankas logo - izstiepto pusapli, lai uztvertu Latvijas Bankas nozīmi Banku augstskolas dibināšanā un izveidošanā un atgādinātu, ka sākotnēji augstskola bijusi Latvijas Bankas struktūrvienība.
Banku augstskolas krāsas - sudrabpelēka un tumši zila - arī ir pārņemtas no Latvijas Bankas simbolikas.
Studējošo padome
Banku augstskolas studējošo pašpārvalde (BASP) ir Banku augstskolas studējošo ievēlēta pašpārvalde, kuras uzdevums ir pārstāvēt studējošos augstskolas lēmējinstitūcijās, uzturēt studējošo dialogu ar augstskolas administrāciju un organizēt studējošo ārpus studiju dzīvi. BASP vēlēšanas tiek organizētas katra akadēmiskā gada beigās.
Rakurss (laikraksts)
Rakurss («Ракурс») — Latvijas nedēļas laikraksts krievu valodā, draudzīgs PCTVL.
"Rakurss" tika izdots no 2003. g. maija līdz 2010. g. decembrim, tā bija viena no avīzēm, kas radās pēc dienas laikraksta «Панорама Латвии» bankrota 2003. g. februārī. Izdevējs — SIA "Averti-R".
Galvenais redaktors kopš dibināsanas brīža ir bijis Aleksandrs Šohats. Par viņa vietnieci vēlāk kļuva Ludmila Nukņeviča. Pazīstamākie laikraksta žurnālisti, kas agrāk strādāja avīzē «Панорама Латвии», ir Aleksandrs Gurins (2006. g. balva "Dzintara spalva" ) un Harijs Gailītis (Гарри Гайлит).
"Rakurss" nāca klajā sestdienās 24 lappušu apjomā (agrāk — 12, 20 lappuses), tai skaitā 8 atvēlētas televīzijas programmai. Metiens 2010. g. decembrī — 6950 eksemplāri. Vairākas reizes tika izdoti reģionālie izlaidumi Daugavpilī, Liepājā, Jelgavā un Krāslavā. Abonentu skaits 2010. g. sākumā — 1167.
C3H6O3
Summārajai formulai C3H6O3 atbilst vairāki savienojumi:
Tomašs Majevskis
Tomašs Majevskis (pl, dzimis Naselskā, Polijā) ir poļu vieglatlēts, lodes grūdējs, divkārtējs olimpisko spēļu  čempions.
Biogrāfija
Aizgrūžot lodi 21,58 m tālumā savas pirmās olimpiādes finālā viņš kļuva par pirmo Polijas olimpisko čempionu šajā disciplīnā kopš 1972. gada, kad par olimpisko čempionu kļuva Vladislavs Komars. Pēc četriem gadiem Londonā viņš atkārtoja šo panākumu. Stokholmā T. Majevskis uzlaboja Polijas rekordu līdz 21,95 m, bet pāris nedēļas vēlāk Pasaules čempionātā vieglatlētikā Berlīnē kļuva par sudraba medaļas ieguvēju, piekāpjoties tikai Kristianam Kentvelam no ASV.
Fokss
Fokss ( vai Foxx — 'lapsa') ir angļu cilmes uzvārds (sieviešu dzimtē Foksa). Cilvēki ar šo uzvārdu:
Grieķu māksla
Grieķu māksla ir radusies pēdējo 5000 gadu laikā un tās aizsākumi ir meklējami Kiklādu salās un Minojanu aizvēsturiskajā civilizācijā. Šajā laika posmā Grieķija ir devusi plašu un daudzveidīgu mākslu. Antīkajā periodā tieši grieķu māksla deva pamatus rietumu klasiskajai mākslai (turklāt šie pirmsākumi attīstījās hellēnistiskajā periodā). Grieķu mākslā ir jūtama ietekme gan no austrumu civilizācijām, gan arī var just pareizticīgās baznīcas ietekmi Bizantijas impērijas laikā, kā arī itāļu un eiropiešu romantisma un visbeidzot modernisma un postmodernisma ietekmi.
Annāļu skola
Annāļu skola ir vēstures zinātnes virziens.
Par Annāļu skolu pieņemts dēvēt franču zinātnieku grupu, tās izveidoto jauno vēstures pētīšanas stilu un metodoloģiju, kas radās XX gs. pirmajā pusē un vidū Francijā, un pulcējās ap 1929. gadā Strasbūrā izveidoto (vēlāk žurnāla redakcija pārcēlās uz Parīzi, Sorbonnu) vēstures zinātnes žurnālu “Annāles” (1929—1939). Pēc tam laika gaitā žurnāla nosaukums mainījās: “Sociālās un ekonomikas vēstures annāles” (1939—1941), “Sociālās vēstures annāles” (1941—1945), “Annāles. (Ekonomika. Sabiedrība. Civilizācija.)” (1945—1994), bet kopš 1994. gada — “Annāles. Vēsture, sociālās zinātnes”, un tās sekotājus. Paši t.s. Annāļu skolas pārstāvji lielāko tiesu noliedza apzīmējumu “Annāļu skola”, priekšroku dodot apzīmējumam “jaunā vēstures zinātne” (La nouvelle histoire — šo terminu viens no pirmajiem jau 1930. gadā sāka lietot Anrī Berrs).
Koncepcija un interešu sfēra
Jaunās pieejas pamatprincips bija vēlme nomainīt vispārpieņemto pozitīvisko aprakstošo pieeju ar “totālu vēsturi” (Histoire total), t.i. vēsturi kas parādītu sabiedrību kopumā, visas tajā esošās — ekonomiskās, sociālās, kultūras, mentalitātes — saites. Skolas pārstāvji uzskatīja, ka ir jāmaina izpētes objekts un metodes, par mērķi izvirzot visas sabiedrības attīstību, atklājot plašas ilgstošos laika nogriežņos slēptās struktūras. No vēstures/apraksta uz vēsturi/problēmu, no stāsta uz skaidrojumu. Savukārt vēsturniekam jāsāk raudzīties uz savas izpētes objektu kā fenomenu, kas nevis jāklasificē un jāpiemēro šodienas pasaules uztveres pamatnostādnēm, bet arī jāfiksē un jāanalizē tieši tā unikalitāte. Attiecīgi jāatsakās no vienas interpretācijas par labu daudzām pieejām, dialogam, kas konkrētos vēstures notikumus aplūkotu no dažādu viedokļu, dažādu aspektu skatupunkta.
Viens no lielākajiem t.s. jaunās vēstures zinātnes panākumiem bija “vēsturnieka teritorijas” paplašināšana. Pirmo reizi tas pievērsās tām cilvēka darbības sfērām, kuras pirms tam uzskatīja par otršķirīgām — laika plūdumam nepakļautām un tāpēc nevēsturiskām (domāšanas veids, jūtu un emociju pasaule, kolektīvie priekšstati). Uz tiem jautājumiem, kurus etnologi izvirzīja, balstoties uz tradicionālo bezrakstības sabiedrību materiāla, jaunā vēsture centās atbildēt, pētot Eiropas un Āzijas vēsturisko civilizāciju pagātni. Tendence meklēt atšķirīgo starp pētāmo kultūru un moderno sabiedrību, pie kuras pieder pats vēsturnieks, izrādījās ļoti auglīga un ļāva izvairīties no neapzinātās pagātnes modernizācijas, par ko rakstīja jau M.Bloks, kritizējot tracicionālo pieeju vēsturei. Ja viena no galvenajām pozitīvisko vēsturnieku tendencēm bija centieni rast pagātnē mūsdienu situācijas izcelsmes iemeslus, ierobožejot pētnieku tikai tajos fenomenos, kuriem analoģijas tas saskatija savā sabiedrībā, jaunās vēstures izpētes objekts ir tieši atšķirīgais. Tās atšķirības, kuras ļauj mums saprast pagātni, nevis to aizvietot ar tagadnes shēmu.
Uzskaitīt visas izpētes tēmas ir visai grūti — pārāk plašs ir pētījumu lauks un intereses. Tomēr dažas jāpiemin: to vai citu sabiedrību un to sociālo grupu locekļu attieksme pret darbu, īpašumu, bagātību un nabadzību; sociālā kopuma tēls un vērtējums dažādās grupās, šķirās, kārtās (t.i. sabiedrības priekšstati pašai par sevi); dabas tēls un tās iepazīšana, tās ietekmēšanas veidi — gan tehniskie, gan maģiskie; ēšanas kultūra kā sociāls un kultūras fenomens; vecuma posmu loma (it īpaši bērnība un vecums), nāves, ķermeņa, slimību uztvere, attieksme pret sievieti, laulības un ģimenes loma, seksualitātes morāle un prakse, t.i. visi cilvēces demogrāfijas subjektīvie aspekti. Šīs pasaules un transcedentālās pasaules attiecības, viņpasaules spēku loma indivīda dzīvē; laika un telpas traktējums; dažādu sabiedrības slāņu reliģiozitātes formas; dažādi kultūras līmeņi sabiedrībā un to mijiedarbība; elites intelektuālās kultūras un vienkāršās tautas folkloras kultūras mijiedarbība; sociālās fobijas un kolektīvās psihozes, “raganu medību” fenomens; svētki un reliģiskie rituāli; valstiskā, nacionālā un cilts identifikācija; varas simbolika un politisko struktūru uztvere; indivīda personība, tās struktūra, sevis apzināšanās utt. To tradicionāli dēvē par “jauno demogrāfisko vēsturi”.
Šādai pieejai bija nepieciešama jauna metodoloģija, jauni pētījumu objekti, starpdisciplināra pieeja un citu zinātņu — socioloģijas, etnoloģijas, ģeogrāfijas, — piesaiste, attieksmes maiņa pret avotiem.
Avotpētniecība
Tradicionālajā vēstures zinātnē bija pieņemts, ka pietiekami ir kritiski analizēt avotu un nošķirt patieso no nepatiesā, taču nepētīt neko, kas neizriet tieši un nepārprotami no paša šī avota. Savukārt jaunās pieejas piekritēji rīkojās savādāk: avots pats par sevi ir mēms un, lai tajā atrastu informāciju, jau pirms avota analīzes jānoformulē jautājumus, kurus jāuzdod. Tā kā, piemēram, ja vēsturnieku rīcībā ir nepārprotami viltots avots, no kura nevar gūt ticamu informāciju par kādu konkrētu notikumu, izrādās visai vērtīgs, ja sāk pētīt “kāpēc šāds viltojums tika radīts?”. Tad tas var sniegt visai būtisku laikmeta fona papildu raksturojumu. T.i. vēstures zinātne zināmā mērā pat pati konstruē savas izpētes objektu, pētījumi no viennozīmīgu faktu meklēšanas pārvēršas dialogā ar pagātni. Izejot no šī apraksta ideāla, Annāļu skola par izpētes objektu izvirzīja masu priekšstatus, mentalitāti, vēsturisko apziņu, priekšstatu un vērtību hierarhijas maiņu gadsimtu gaitā. Tā kā “rakstītie” avoti aptver visai mazu sabiedrības daļu, Annāļu skola piesaistīja arheoloģijas, tehnoloģiju vēstures, valodniecības atziņas un metodes, pievērsās saimnieciskajiem dokumentiem, masu rakstu avotiem (sprediķiem, svēto dzīves aprakstiem u.tml.). Taču nevis lai veidotu atsevišķas sadzīves, ekonomikas, reliģijas u.c. vēstures, bet lai radītu kompleksu, sintezējošu aprakstu.
Attīstības posmi
Annāļu skola savas pastāvēšanas un attīstības gaitā piedzīvojusi vairākus ideju un metodoloģijas izmaiņu etapus, kuros katrā aktualizējās citas tendences un izpētes objekti. Tāpēc, analizējot tās historiogrāfiju un attīstību, pieņemts runāt par vismaz trim pētnieku “paaudzēm”, kuras katra turpināja attīstīt iepriekšējo idejas, vienlaikus atsakoties no daudzām priekšgājēju koncepcijām un metodēm, tomēr saglabājot un attīstot tās idejas, kas iepriekš tikušas tikai viegli ieskicētas.
Kopš rašanās brīža Annāļu skolā līdzās pastāv, savstarpēji mijiedarbojoties, divi virzieni. Viens no tiem — t.s. “Bloka līnija” — vairāk orientējas uz vienas kultūras sociālās vēstures izpēti, bet otrs — t.s. “Fevra līnija” — saista sevi ar globālāku civilizāciju izpēti.
Citrusaugi
Citrusaugi (Citrus) ir rūtu dzimtas ziedaugu ģints. To dabiskais izplatības areāls ir Dienvidāzija un Dienvidaustrumāzija. No šīs ģints augiem iegūst citrusaugļus, tāpēc tos plaši kultivē visā pasaulē, galvenokārt tropu un subtropu reģionos. Zināmākie citrusaugi ir apelsīni, citroni, greipfrūti, laimi, mandarīni un pampelmūzes. Citrusaugi ir mūžzaļi koki un krūmi. Citrusaugiem ir cirkņos dalīti ogām līdzīgi sulīgi augļi — hesperīdi.
Citrusaugļu sastāvā ir daudz citronskābes un C, P, B un A vitamīnu, bet mizā — 1—2% ēterisko eļļu. No svaigiem citrusaugļiem izspiež sulu (līdz pat 80% pasaulē dzerto sulu ir tieši citrusaugļu sula) vai tos dažkārt pievieno salātiem, bet kaltētas citrusaugļu miziņas pievieno konditorejas izstrādājumiem un liķieriem, kā arī mēdz iekļaut garšvielu maisījumos.
Fraternitas Lataviensis
Fraternitas Lataviensis (no latīņu valodas — 'Latāvu brālība') ir 1926. gada 16. septembrī Rīgā dibināta studentu korporācija. Tās devīze, kas atspoguļo biedru pamatprincipus, ir „PRO PATRIA, IUSTITIA, HONORE” un krāsas melns-balts-zelts. Studentu korporācijas galvenie mērķi, pulcēt Latvijas augstskolu latviešu izcelsmes studentus, tos audzinot godprātībā un patriotiskā garā, joprojām ir aktuāli.
Devīze
Studentu korporācijas Fraternitas Lataviensis devīze ir „PRO PATRIA, IUSTITIA, HONORE” (no latīņu valodas „Par tēvzemi, taisnību, godu”).
Krāsas
Fraternitas Lataviensis krāsas ir melns — balts — zelts. Sākotnējās dibinātāju izraudzītās krāsas bija melns — zils — zelts, taču pēc vecāko korporāciju iebildumiem (Fraternitas Academica) krāsas tika nomainītas uz pašreizējām. Krāsu nozīme sasaucas ar korporācijas devīzi:
melns — tēvzeme;
balts — taisnība;
zelts — gods.
Vēsture
1925. gadā 10 Viļa Olava komercskolas absolventi, lai nezaudētu savstarpējos sakarus un draudzību, kas notiktu tālākajās dzīves un mācību gaitās, nolemj dibināt jaunu studentu korporāciju. Olaviešiem drīz pievienojās 6 atturībnieki Anša Bergmaņa vadībā un juristu grupa ar Ādolfu Krauli priekšgalā.
Tā kā dibinātāju vidū bija stingri atturības principa piekritēji, tad atturības principi tiek noteikti kā stingri ievērojami un katram korporācijas biedram ir iespēja izvēlēties lietot vai nelietot alkoholiskos dzērienus, ko ciena pārējie biedri. Kā korporācijas pastāvēšanas garanti tika izraudzīts Lettonias konvents, tādējādi sadzīvē pieņemot Tērbatas korporāciju tradīcijas. Sākotnēji kā korporācijas nosaukums izvēlēts „Latavia”, kas izraudzīts par godu senāk Krustpils apkārtnē bijušajam latāvu apdzīvotajam apgabalam, taču pēc korporāciju Latvia un Talavija iebildumiem nosaukums nomainīts uz Fraternitas Lataviensis. Korporācija oficiāli dibināta 1926. gada 16. septembrī, dienu pēc mācību gada sākuma.
Associação Desportiva São Caetano
Associação Desportiva São Caetano, biežāk zināms kā São Caetano, ir Brazīlijas futbola komanda no Saokaetano, kas ir daļa no Sanpaulu aglomerācijas. Komandas iesauka ir Azulão (Lielie zilie); tā radusies no komandas formu krāsas. Komandas sponsors ir Consul, Brazīlijā populārs mājas elektronikas ražotājs. São Caetano lielākie sāncenši ir Santo André.
Džeimss Kegnijs
Džeimss Frānsiss Kegnijs jaunākais (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu kinoaktieris, viena no populārākajām 1930. gadu zvaigznēm. 1999. gadā Amerikas Kinoinstitūts ierindoja viņu Holivudas Zelta laikmeta labāko aktieru saraksta astotajā vietā. Piedalījies tādās filmās kā "Sabiedrības ienaidnieks" (1931), "Rampas parāde" (Footlight Parade, 1933), "Dumpis uz "Bounty"" (Mutiny on the Bounty, 1935), "Sapnis vasaras naktī" (A Midsummer Night`s Dream, 1935), "Eņģeļi ar netīrām sejām" (Angels with Dirty Faces, 1938), "Mežonīgie divdesmitie" (Roaring Twenties, 1939), "Jenkijs Dūdls dendijs" (Yankee Doodle Dandy, 1942), "Baltā tveice" (1949), "Mīli mani vai pamet" (Love Me or Leave Me, 1955), "Misters Robertss" (Mister Roberts, 1946), "Viens, divi, trīs" (1961) un "Regtaims" (Ragtime, 1981).
Karjera
Pirmā pazīstamā loma bija 1931. gada režisora Viljama Velmena filmā "Sabiedrības ienaidnieks", ko uzskata par vienu no visu laiku ietekmīgākajām gangsteru filmām. Pēc filmas izdošanas Kegnijs kļuva par zvaigzni un noslēdza vienu no lielākajiem Warner Bros. līgumiem. 1938. gadā viņu pirmo reizi nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā" par lomu Maikla Kertica krimināldrāmā "Eņģeļi ar netīrām sejām" (Angels with Dirty Faces). 1942. gadā ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu par tēlojumu Kertica filmā "Jenkijs Dūdls dendijs" (Yankee Doodle Dandy). Viena no viņa pazīstamākajām lomām ir Raula Volša film noir filmā "Baltā tveice" (1949). Trešo reizi Oskara balvai viņu nominēja par tēlojumu filmā "Mīli mani vai pamet" (Love Me or Leave Me, 1955). Pēc dalības Billija Vaildera komēdijā "Viens, divi, trīs" (1961), Kegnijs pārtrauca filmēties, lai pavadītu vairāk laika ar savu ģimeni savā fermā. Pēc 20 gadiem atgriezies kino un attēlojis lomu Miloša Formana filmā "Regtaims" (Ragtime, 1981), kas kļuva arī par viņa pēdējo lomu.
Viens no iemīļotākajiem Orsona Velsa un Stenlija Kubrika aktieriem. Darbojās aktieru tiesību aizstāvēšanā.
Kohs
Kohs (de — 'pavārs'; sieviešu dzimtē Koha) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Karagājiens uz Kursu
Karagājiens uz Kursu var būt:
Turki (nozīmju atdalīšana)
Vārdam turki var būt vairākas nozīmes:
Slāvi
Slāvi ir etnolingvistiska tautu grupa, kas mūsdienās galvenokārt apdzīvo Austrumeiropu, Dienvidaustrumeiropu, kā arī Āzijas ziemeļus un vidusdaļu un runā kādā no slāvu valodām.
Izcelsme
Sastopama arī pretēja galējība — nonivelēt slāvus, norādot uz Pripetas purviem kā viņu sākotnējo izcelšanās vietu. Tādēļ labāk būtu atzīt, ka slāvu apdzīvoto teritoriju robežas precīzi nav iespējams noteikt, tās daudzkārt mainījušās.
Stepju klejotāju ietekme
Visai apšaubāmi, vai slāvi valodas ziņā bija jūtami diferencējušies līdz to masveida staigāšanas sākumam pirmā gadu tūkstoša vidū. Virknei ar ticējumiem saistītu apzīmējumu, piemēram, „bog” (dievs), vai „raj” (paradīze), ir jaušama indoirāņu izcelsme, līdzīgi arī kā daudzu slāvu ūdenstilpju vietvārdiem. Saskaņā ar vienu no hipotēzēm, slāvu ciltis ir konsolidējušās ar indoirāņu jātnieku cilti sarmatiem, kas ilgu laiku veidoja slāvu sabiedrības virsslāni. Šai hipotēzei par labu liecina seno grieķu ģeogrāfu lietotais "Sarmatijas" nosaukums, kas līdz pat 13. gadsimtam tika attiecināts uz plašām slāvu un baltu cilšu apdzīvotajām teritorijām Austrumeiropā.
No pirmslāvu ģenēzes viedokļa būtiski ir tas, ka viņiem pārcietuši gandrīz visus Āzijas klejotāju viļņus, kas jebkad iebrukuši Centrālajā Eiropā. Taču klejotāji slāviem, atšķirībā no romiešiem, bizantiešiem un ģermāņiem, dažkārt arī netieši palīdzējuši. Tā huņņi 4. gadsimta otrajā pusē, virzoties arvien tālāk rietumu virzienā, padzina alānus no reģiona starp Volgas un Donas upēm, bet pēc tam izspieda austrumgotus no Dņestras upes baseina. Paši huņņi pēc tam pāri Karpatiem iebruka Austrumeiropā, bet „atbrīvojušās” alānu un austrumgotu teritorijas tūlīt pat aizņēma slāvi.
Ne mazākā mērā slāviem netieši palīdzēja arī avāri, kuri iebruka Balkānos un piespieda Bizantijas spēkus šo reģionu atstāt. No avāru armiju uzmākšanās glābiņu Itālijā bija spiesta meklēt arī ģermāņu cilts — langobardi, kuri apdzīvoja zemes starp Donavu un Tisu. Līdz ar to organizēta šo teritoriju aizsardzība pārstāja eksistēt. Vājinājās arī avāru spēks un to atkal izmantoja slāvi, kuri arvien lielākā skaitā, iespējams, no Dņepras lejasteces reģioniem, sāka iespiesties Balkānu teritorijās. 6. gadsimta pirmajā pusē slāvu ciltis jau aizņēma Donavas baseinu uz austrumiem no Balkānu kalnu grēdas.
Dienvidslāvu cilšu izveidošanās
Vēlāk slāvu cilts horvāti, kurus pirmās vēsturiskās ziņas raksturo kā mūsdienu Polijas dienvidu teritorijas (Krakovas tuvumā) apdzīvojošas ciltis, kolonizēja Savas upes augšteces reģionu un Dalmācijas piekrasti. Cita slāvu cilts, kas sākotnēji apmetās Austrumalpu nogāzēs Dravas upes augštecē vēlāk kļuva pazīstama kā slovēņi. Serbi, kas arī bija slāvi, ieņēma stratēģiski nozīmīgo reģionu starp Dravas, Tisas un Savas ieplūšanas vietām Donavā (mūsdienu Belgradas tuvumā). Visas šīs slāvu ciltis, absorbējot vietējos pamatiedzīvotājus, kļuva par mūsdienu serbiem, horvātiem un maķedoniešiem.
Rietumslāvu cilšu izveidošanās
Tieši tāpat slāvi sekoja avāriem, kuri, izklīdinot sakauto un novājināto huņņu paliekas, virzījās tālāk ziemeļrietumu un rietumu virzienā, atbrīvojot slāviem arvien jaunas teritorijas. Viņi tagad varēja sākt brīvi maršēt pa līdzenumu, aizņemot plašu apgabalu starp Elbas un Donavas upēm. Vendi migrēja uz reģionu Oderas rietumos. Čehu priekšteči apmetās Bohēmijā, bet slovāku senči okupēja Karpatu dienvidu nogāzes. Tā, Morāvija un Bohēmija kļuva pilnībā slāviskas ap 550. gadu, bet Elbas baseins ap 600. gadu. Šīs ciltis vēlāk integrējoties uz feodālo attiecību bāzes izveidoja Morāvijas impēriju, kas bija nozīmīgs spēks Eiropā 8.—9. gadsimtā. Līdz ar to lielākajā Centrāleiropas daļā veidojās pavisam cita civilizācija, atšķirīga no agrākās ķeltu, grieķu un romiešu Eiropas. Poļu ciltis (polanie — 'klajumu ļaudis') sākotnēji parādījās Oderas pietekas Vartas krastos (mūsdienu Poznaņas apkaimē), bet vēlāk viņi pārņēma lielu daļu Vislas baseina, spiežot baltus (senprūšus) pārvietoties uz Vislas labo krastu un tālāk ziemeļaustrumu virzienā. Vēlāk rietumslāvi, kas apdzīvoja Vislas augšteci, Oderas, Odras un Elbas upju baseinus, centrālo Eiropu izveidojās par mūsdienu čehiem, slovākiem un poļiem.
Austrumslāvu cilšu izveidošanās
Mūsdienu krievu, ukraiņu un baltkrievu priekšteči — austrumslāvi ziemeļaustrumu virzienā iespiedās baltu cilšu apdzīvotajā Valdaja augstienē un tai tuvajos apkārtējos reģionos. Tā izrādījās stratēģiski izdevīga vieta, jo tieši no Valdaja augstienes, kuras augstākais punkts gan ir tikai 347 m virs jūras līmeņa, savu tecējumu aizsāk vairākas no satiksmes un transporta viedokļa svarīgas upes. Trīs nozīmīgākās no tām ir Volga, Daugava un Dņepra. Taču pieminēšanas vērta ir arī Ilmeņa ezera dienvidu galā ietekošā Lovate. Savukārt, šķērsojot Ilmeni ziemeļu virzienā, nonākam no tā iztekošajā Volhovā, pa kuru varēja viegli nokļūt Lādogas ezerā, bet pa no tā iztekošo Ņevu tālāk Baltijas jūrā. Tieši pa šādu ceļu daļa slāvu migrēja uz ziemeļiem un, izspiežot somugru ciltis, izvietojās mūsdienu Pleskavas un Novgorodas apkaimē, līdz pat Lādogas ezeram.
Austrumslāvi prasmīgi izmantoja šo dabas doto infrastruktūru, nodibinot divus stratēģiskus tirdzniecības punktus — Kijivu dienvidos no Valdaja augstienes (apmēram 4. gadsimtā) un Novgorodu ziemeļrietumos (apmēram 5.—6. gadsimtā). Izmantojot jau aprakstītos ūdensceļus, šie punkti izrādījās galvenie Baltijas, Balto, Melno un Azovas jūru savienojošie mezgli. Tas arī nodrošināja austrumslāvu nostiprināšanos Eiropas austrumu daļā. Tiesa, sākotnēji šīs stratēģiskās priekšrocības izmantoja nevis slāvi, bet gan pavisam citi — galvenokārt, skandināvu vikingi.
Līdz ar to slāvu sākotnējās teritorijas platības ziņā bija daudzkārt palielinājušās, turklāt, ar minimālām pūlēm. Tas pavisam negaidīti un īsā laikā deva šai sākotnēji neievērojamai etniskai grupai milzīgas tālākās attīstības iespējas, kā arī konkurences priekšrocības salīdzinājumā ar citām tautām.
Saimniecības izveidošanās
Atšķirībā no vairuma Āzijas stepju klejotājiem, slāvi bija indoeiropieši un no neatminamiem laikiem nodarbojās ar zemkopību. Slāvu ciltis, to kultūra un valoda laika gaitā diferencējās, atkarībā no slāvu cilšu mītnes zemēm, kas gan laika un dažādu ārējo apstākļu ietekmē mainījās. Tā, franki 5. gadsimtā deva izšķirošu triecienu avāriem, kas kontrolēja lielu Centrālās un Austrumeiropas daļu. Novājinātos avāru spēkus galīgi pieveica slāvi, kas mita tālāk Eiropas austrumos. Kā frankiem, tā arī slāviem avāri bija nepatīkams traucēklis. Frankiem avāri neļāva nostiprināt jau iegūtās teritorijas. Savukārt slāviem bija jāiegūst jaunas, drošākas teritorijas, jo plašās un atklātās Dņepras lejasteces stepes bija pārāk viegli pieejamas Āzijas klejotāju sirojumiem, it īpaši ņemot vērā agresīvo tā laika huņņu izplešanos.
Nonākot tūlīt aiz plašās teritorijas robežām tiešā saskarsmē ar citām valstīm — Rietumeiropu, Bizantiju un Persijas pēcteci — Abasīdu impēriju, slāviem radās jaunas ekonomiskās iespējas. Pirmkārt, 1. gadu tūkstoša pirmajā pusē, pārņemot no Rietumeiropas lemešarklu un augu rotācijas sistēmu, slāvu zemēs aizsākās agrārā revolūcija — šīs nozares efektivitāte strauji pieauga. Otrkārt, radās iespēja paplašināties tirdzniecības sakariem. Visplašāk tirgotās preces bija vergi un kažokādas. Īpaši ienesīga, pateicoties musulmaņu kalifātu gandrīz neierobežotajam pieprasījumam, bija vergu tirdzniecība. Vergu tirdzniecība sākot ar 8. gadsimtu bija ieguvusi milzīgus apmērus. Par to liecina arābu monētu depozīti, kas lielā skaitā atrasti visā Centrāleiropas un Austrumeiropas teritorijā. Spriežot pēc šo monētu atradnēm, visvairāk šajā tirdzniecības jomā bija „specializējušies” rietumslāvi un Daugavas augšteces (Polockas) kriviči, pēdējiem cieši sadarbojoties arī ar vikingiem, bet vergu avots galvenokārt bija etniski radniecīgie slāvi, iespējams arī balti, kuri dzīvoja starp rietumslāvu un kriviču zemēm.
Peļņu nesošā vergu tirdzniecība, pieaugošās bagātība un līdz ar to arī ambīcijas slāvu zemēs veicināja arī politisko struktūru veidošanos. 9. gadsimtā izveidojās Lielmorāvijas valsts. Savukārt 10. gadsimta otrajā pusē Meško radīja pats savu kavalēriju, kura sākotnēji nodrošināja vergu medības, bet vēlāk palīdzēja izveidot Polijas valsts prototipu.
Kobe
Administratīvais iedalījums
Kobes jurisdikcijā atrodas 9 pilsētas rajoni (apkaimes):, , , , , , , un.
Difuzors (motora daļa)
Difuzors ir sašaurināts kanāls, kas atrodas automobiļa karburatorā. Karburatorā tiek sagatavots degmaisījums (degvielas un gaisa maisījums) iekšdedzes dzinējiem. Kad dzinēja cilindrā ieplūdes takts laikā rodas retinājums, tajā ar lielu ātrumu (100 m/s) caur difuzoru ieplūst gaiss. Spiediens difuzorā samazinās, tādēļ no smidzinātāja tiek iesūkta degviela, kas sadalās sīkos pilienos, iztvaiko un sajaucas ar gaisu. No retinājuma difuzorā atkarīgs degmaisījuma sastāvs - pie lielāka retinājuma tiek iesūkts vairāk degvielas un degmaisījums kļūst "treknāks".
Difuzors
Difuzors ( - plašs, izplūdis).
Kasbas ezers
Kasbas ezers (en) ir liels ezers Kanādā uz Ziemeļrietumu Teritoriju un Nunavutas robežas. Populāra sporta zveja, līdzās ezeram izbūvēta lidosta un pieczvaigžņu viesnīca. Ezeram cauri plūst Kazanas upe.
Illirija
Illirija jeb Ilīrija (grc, la) bija valsts Eiropā 4.—2. gadsimtā p.m.ē. Atradās ilīriešu apdzīvoto apvidū Balkānu pussalas ziemeļrietumos. Valsts kodols bija ilīriešu taulantu (taulanti) cilts.
Vēsture
Valsts pastavēja arī agrāk, bet par ievērojamu spēku kļuva 385.gadā p.m.ē., kad par valdnieku kļuva Bardils (Bardyllis). Karoja ar Maķedoniju, piedalījās arī Maķedonijas Aleksandra karagājienos.
Voshod-1
Voshod-1 (Восход-1) bija PSRS trīsvietīgs kosmosa kuģis no Voshod kuģu sērijas. Ar to pirmoreiz kosmosā devās vairāk nekā viens cilvēks un bija pirmais kosmosa kuģis, kura apkalpe nevilka skafandrus. Tāpat pirmoreiz kosmosā devās ārsts un inženieris. Voshod-1 uzstādīja arī pilotējamā lidojuma augstumu 336 km.
Šis lidojums tika plānots, lai pārspētu ASV, kura drīzumā gatavojās kosmosā sūtīt Gemini ar divu cilvēku apkalpi.
Lidojuma laikā, kurš ilga 24 stundas, no sava amata tika atstādināts PSRS vadītājs Ņikita Hruščovs.
Dmitrijs Korņilovs
Dmitrijs Korņilovs (dzimis 1982. gada 6. augustā) ir latviešu hokejists, uzbrucējs.
Spēlētāja karjera
Karjeru sāka 2000. gadā Latvijas čempionāta kluba HK Liepājas Metalurgs rindās. 2002. un 2003. gadā kopā ar komandu kļuva par Latvijas čempionu. No 2005. līdz 2008. gadam spēlēja ASK/Ogre sastāvā. 2006.—07. gada sezonas izšķirošajā finālspēlē bija iesastīts kautiņa izraisīšanā un saņēma gada diskvalifikāciju no Latvijas hokeja federācijas. Vēlāk gan sods tika mīkstināts.
Latvijas izlases sastāvā viņš piedalījies 2000. gada Pasaules čempionātā B divīzijā junioriem.
Vandenberga Kosmosa spēku bāze
Vandenberga Kosmosa spēku bāze ir kosmodroms ASV rietumkrastā, kas atrodas Gaisa spēku pārziņā. Tas atrodas Kalifornijas štatā.
Mūsdienās šeit notiek nesējraķešu Falcon 1, Minotaur, Delta 2, Delta 4 un Atlas 5 starti.
Ramzess Lielais
Vadījis vairākus karagājienus Tuvajos austrumos atgriežot Ēģiptes kontroli par seno Kanaānas zemi un iekarojot lielu daļu Sīrijas teritoriju. Par ievērojamāko militāro uzvaru tiek uzskatīta kauja pie Kadešas pret Hetu impēriju, savas valdīšanas piektajā gadā. Par spīti hetu pārspēkam un ielenkumam, Ramzesa vadītā armija spēja doties pretuzbrukumā un sakaut pretinieku. Sekojošais Ēģiptes un Hetu miera līgums ir vecākais miera līgums, kas saglabājies līdz mūsdienām. Tāpat arī vadījis karagājienus uz dienvidiem, senās Nūbijas teritorijā.
Izvērsis aktīvu tempļu celtniecību visā Ēģiptē, kā arī dibinājis vairākas pilsētas, tostarp arī jaunu galvaspilsētu Nīlas deltā. Viens no ievērojamākajiem celtniecības objektiem bija Abū Simbelas tempļu komplekss pie Asuānas. Miris aptuveni 90 gadu vecumā.
Pomaki
Pomaki ir slāvu tauta, kas dzīvo Eiropas dienvidos Balkānu reģionā. Viņus parasti uzskata par bulgāriem, jo pamaki runā bulgāru valodā, kas augstkalnu rajonos ir saglabājusi daudz arhaisku formu gramatiskā un leksikā, reizēm to uzskata par bulgāru valodas dialektu.
Pomaku dzīves veids un kultūra ir līdzīgi bulgāriem, taču pomaki atšķiras ar bulgāriem neraksturīgiem vārdiem un ar to, ka viņi ir islāmticīgie. Grieķija ir bijuši mēģinājumi izmantot pat antropometriskus un asins grupas pētījumus, lai pierādītu, ka pomaki nemaz nav līdzīgi turkiem, bet gan ir līdzīgi grieķiem.
Līdz par 1995.gada novembrim lielākā daļa pomaku dzīvoja militārajā „ierobežotajā zonā” (pie robežas ar Bulgāriju, jo grieķi nevēlējās bulgāru iefiltrēšanos Grieķijas pomaku vidū), kurā iekļūt varēja tikai ar īpašu atļauju, ko gandrīz nekad neizsniedzam ārzemniekiem. Ciemi iedzīvotājiem šajā zonā bija īpaši personu apliecinoši dokumenti, kas ierobežoja viņu pārvietošanās brīvību administratīvās vienības robežās (līdz 1993.gadam tas bija 30l, robežās no ciema) u. tml. Pomaki Grieķijā nav formāli nodalīti no turkiem un čigāniem musulmaņiem, un tas oficiāli neļauj noteikt identitātes atšķirības starp šīm grupām. Piemēram, 1972.gadā pomaku sievietes no Galini (Jalanka) ciemata uzbruka policistiem, kuri norāva ciema skolas plāksni ar uzrakstu „Turku mazākumtautības skola” un tās vietā piestiprināja jaunu ar uzrakstu „Musulmaņu mazākumtautības skola”. Šādi protesti turpinājušies līdz pat 1994.gada aprīlim. Pomakus Grieķijas likumi ir diskriminējuši arī citādi, piemēram, atbilstoši likumam Nr. 1366/1928 (šo likumu ir nosodījusi Eiropas Kopienu tiesa), musulmaņu minoritātes pārstāvji nedrīkst iegādātiem nekustamo īpašumu Rietumtrāķijā. Otrkārt, Grieķijas pilsonības likums nosaka, ka, ja persona, kas nav grieķis, dodas uz ārzemēm bez nolūka atgriezties, šādai personai var atņemt Grieķijas pilsonību. Šīs normas dēļ tūkstošiem rietumtraķiešu ir zaudējuši savu pilsonību. Viens no iemesliem ir vēsturiskais naids starp grieķiem un turkiem. Grieķu akadēmiķi izskaidro pomaku tradīciju apaļo maizes klaipu griezt četrās daļās un māju logus ierīkot, ievietojot krustveida dzelzs stieņus, kā atmiņas no tiem laikiem, kad viņi esot bijuši kristieši. Grieķijā tradicionāli un vēsturiski pomakus uzskata par kristiešiem, kas padevušies otomaņu barbariskajam spiedienam un mainījuši savu reliģiju. Traķijas kalnu ciematā Pahni iedzīvotāji joprojām stāsta par meiteņu klinti, no kuras jaunas meitenes metušās lejā, izvēloties nāvi, nevis islāmu. Tomēr mūsdienās lielākā daļā pomaku ir islāmticīgie. Lai gan islāms atļauj vīrietim apņemt arī četras sievas, poligāmija pomaku vidū reti kad ir novērota, un mūsdienās Grieķijā tā ir aizliegta ar likumu. Grieķija pomakus joprojām uzskata Aleksandra Lielā mazbērniem, Bulgārija par bulgāriem, bet Turcija pat turkiem. Taču tieši Grieķijā nesen ir noticis pirmais mēģinājums radīt pomaku literāro valodu, protams, izmantojot grieķu valodas alfabētu.
Cefeīda
Cefeīda ir pulsējoša maiņzvaigzne, kuras starjauda ir stingri atkarīga no perioda. Cefeīdu klase nosaukta par godu zvaigznei Cefeja δ. Vispazīstamākā cefeīda ir Polārzvaigzne.
Cefeīdas kā Visuma bākas
Cefeīdām ir liela nozīme attāluma noteikšanā līdz tālām galaktikām, jo, izmērot cefeīdas pulsāciju periodu, var noteikt tās reālo starjaudu. Zinot cefeīdas redzamo spožumu, var noteikt attālumu līdz tai un galaktikai, kurā cefeīda ietilpst. Tāpēc cefeīdas dēvē arī par "Visuma bākām".
Pamatojoties uz cefeīdu īpašībām, Edvīns Habls noteica attālumu līdz Andromēdas galaktikai, pirmo reizi vēsturē pierādot objektu eksistenci ārpus mūsu Galaktikas.
Epīras despotāts
Epīras despotāts ir viduslaiku grieķu valsts mūsdienu Albānijas un Grieķijas teritorijā. Radās pēc tam, kad 1204. gadā Ceturtā krusta kara laikā krustneši ieņēma un izpostīja Konstantinopoli.
Otrmutnieki
Otrmutnieki (Deuterostomia) ir bilaterālo dzīvnieku apakšnodalījums. Pie otrmutniekiem tiek pieskaitīts arī hordaiņu tips, ieskaitot augstāk attīstītos organismus - mugurkaulniekus. Otrmutniekiem embrionālajā attīstības stadijā primārās mutes (blastoporas) vietā izveidojas anālā atvere, bet mute neatkarīgi izveidojas ķermeņa priekšējā daļā. Otrmutniekiem ir sekundārais ķermeņa dobums — celoms.
Filoģenēze
Otrmutnieku izcelšanās nav skaidra. Iespējams tie izveidojās no radiāli simetriskajiem dzīvniekiem (zarndobumaiņiem), neatkarīgi no pirmmutniekiem. Pēc citām hipotēzēm otrmutnieku senči bija viena no primitīvajām pirmmutnieku (zemāko tārpu) grupām.
Sistemātika
Otrmutnieku apakšnodalījums ir pārstāvēts ar 4 mūsdienu dzīvnieku tipiem. Šajā grupā ir virs 83000 sugu. Reizēm saržokļaiņus pieskaita pie pirmmutniekiem. Savukārt pie otrmutniekiem reizēm tiek pieskaitītas ksenoturbellīdas (agrāk ietilpa plakantārpu tipā). Atsevišķi zinātnieki otrmutnieku apakšnodalījumu dala divās lielākās grupās (Coelomopora un Chordonia).
Albānijas karaliste
Albānijas karaliste var būt:
Krizantēmas
Krizantēmas (Chrysanthemum) ir kurvjziežu dzimtas ģints. Tie daudzgadīgi lakstaugi, kas tiek audzēti kā krāšņumaugi. To dabiskais izplatības areāls ir Āzijas un Eiropas ziemeļaustrumu mērenā josla un subtropi. Krizantēmas ziedkopas ir kurvīši. Ģintī ir apvienotas aptuveni 150 sugas. Nosaukums "krizantēma" ir cēlies no grieķu valodas, kas burtiskā tulkojumā nozīmē "zelta zieds" (chrysos — zelts; anthemos — zieds). Latvijā savvaļā aug tikai sējumu krizantēma (C. segetum).
Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija
Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija ir specializēta valsts augstskola Latvijā, kuras darbības pamatvirziens ir sniegt profesionālo un akadēmisko izglītību mūzikas vēsturē un teorijā, tā ir vienīgā šāda profila augstskola Latvijā. Tā ir viena no vecākajām Latvijas augstskolām un ir dibināta 1919. gadā kā Latvijas Konservatorija. Tikai pēc neatkarības atjaunošanas 1991. gadā augstskolai tika piešķirts pašreizējais nosaukums.
Akadēmijā mācās apmēram 600 studentu, strādā 22 profesori, 25 asociētie profesori un 35 docenti. 11 docētājiem ir zinātniskais grāds. JVLMA viesojušies un snieguši meistarklases pasaulē atzīti mūziķi — Mstislavs Rostropovičs, Kšištofs Pendereckis, Arvo Perts, Stīvs Reihs, Mariss Jansons, Nikolā Baldiru, Leifs Segerstams, Reijers Dorrestejns, Bārbrū Marklunda, Volfgangs Kloss, Ēriks van Nevels, Marija Klīgele, Kevins Bobo, Maikls Volfs un citi.
Vēsture
Mūzikas akadēmijai ir bijuši šādi rektori:
Langhovde
Langhovde (no) ir 13 km gara un 7 km plata oāze Licova-Holma līča austrumu piekrastē Austrumantarktīdā. Izvietojusies dienvidos no Hovda līča Sojas krastā 18 km uz dienvidiem no Šovas polārstacijas. Sastāv no klinšainiem pauguriem. Apvidu nokartēja norvēģu kartogrāfi pēc Larsa Kristensena 1936.-1937. gadu ekspedīcijas aerofotomateriāliem un nosauca par 'garo pauguru'.
Nelegālā narkotiku tirdzniecība
Nelegālā narkotiku tirdzniecība ir globāls melnā tirgus paveids, kas nodarbojas ar aizliegtu psihotropo substanču (piemēram, marihuānas, kokaīna, heroīna) audzēšanu, ražošanu, izplatīšanu un pārdošanu. Pie nelegālās narkotiku tirdzniecības pieder arī ierobežotas pieejamības legālo vielu aprite, kas notiek bez vajadzīgām licencēm (piemēram, alkohola, tabakas un recepšu zāļu nelegāla aprite).
Nelegālā narkotiku tirdzniecība radās 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā, kad sāka aizliegt pirmās atkarību izraisošās substances. Pārsvarā tie bija opija aizliegumi, it īpaši Ķīnā pēc opija kariem.
Daudzās valstīs mūsdienās psihotropo vielu kontrabanda ir noziegums, par ko tiek piespriests cietumsods. Vairākās pasaules valstīs par aizliegtu vielu uzglabāšanu tiek piespriests pat nāvessods (piemēram, Ķīnā, Singapūrā un Malaizijā).
Langhovde
Apvidu kopš 1957. gada intensīvi pētījušas Japānas antarktiskās ekspedīcijas. 3 km garam un 0,5-1,5 km platam apgabalam Jukidori ielejā 1987. gadā piešķirts Speciālas zinātniskas nozīmes vietas statuss.
Bjenvila ezers
Bjenvila ezers (fr) ir ezers Kanādā, Kvebekas ziemeļdaļā. Atrodas reti apdzīvotā reģionā.
No ezera iztek Balēnas upe, kas ietek Hudzona līcī. Ezera apkaimē 2002. gadā atklāti dimanta pavadoņminerāli, kas dod cerības, ka netālu atrodami arī paši dimanti.
Murray
Murray var būt:
C3H8O
Summārajai formulai C3H8O atbilst vairāki savienojumi:
Marija monolīts
Marija monolīts (en) ir ap 2,5 km garš un 0,5 km plats ziemeļaustrumu-dienvidrietumu virzienā vērsts klinšu atsegums Austrumantarktīdā, daļa no Torlina kalniem Maka Robertsona Zemes piekrastē. Klints platība ir ap 0,9 km² un augstums ir līdz 395 m vjl. Klints nogāzes ir stāvas (70°—80° jūras pusē). Klinti 1931. gada 13. februārī atklāja BANZARE ekspedīcija Daglasa Mosona vadībā un nosauca par godu Adelaidas universitātes rektora un ekspedīcijas aizbildņa Džordža Marija (Sir George Murray) vārdā.
Marija monolīts kopā ar 6,5 km uz rietumiem esošo Skalina monolītu iekļauts speciāli aizsargātā teritorijā. Tā kā šie klinšu atsegumi ir viena no retajām no ledus brīvajām teritorijā plašā apvidū, tajos izveidojušās līdz pat 160 000 pāru liela Antarktīdas vētrasputnu ligzdošanas kolonija, kā arī ap 20 000 pāru liela Adelijas pingvīnu kolonija.
Keselaida
Keselaida (et, de, sv) ir Igaunijai piederīga saliņa Baltijas jūrā, atrodas Sūrveina šaurumā starp Muhu salu un Igaunijas kontinentālo daļu.
Uz salas 1885. gadā celta bāka. Ziemeļrietumu piekrastē stāvkrasts, kaļķakmens klinšu (Keses klints - Kesse pank) augstums sasniedz 7 - 8 metru augstumu - klintis aizsargā kā dabas pieminekli kopš 1938. gada. Apdzīvota līdz 1958. gadam, salā daļēji saglabājusies kultūrainava, akmens žogi, pussagruvušas ēkas.
Salā aug 16 sugu orhidejas.
Krievijas karogs
Krievijas Federācijas valsts karogs (krievu: Государственный флаг Росси́йской Федерации) ir Krievijas Federācijas oficiāls valsts simbols. Valsts karogs ir oficiāla valsts atšķirības zīme, kuras apraksts ir nosakāms ar likumu.
Krievijas Federācijas valsts karogu pārstāv taisnstūra audekls, kas sastāv no trijām vienādas formas horizontālām svītrām: augšējā - balta, vidējā - zila un apakšējā - sarkana. Karoga platuma attiecība pret tā garumu ir 2:3.
Vēsture
17. gadsimta beigās cars Pēteris I no Nīderlandes, kur viņš mācījās kuģubūves lietas, atveda šo karoga krāsu salikumu uz Krieviju, un vispirms tās bija tirdzniecības karogā. Baltā krāsa simbolizēja caru, zilā- aristokrātiju, bet sarkanā - tautu.
Aivars Jakovičs
Aivars Jakovičs (dzimis ) ir kultūrvēsturnieks un ceļotājs.
20. gs. 80. gadu sākumā izveidojis pret padomju režīmu vērstu organizāciju "Trejdeviņi". 1987. gadā iestājies Vides aizsardzības klubā (VAK) un strādājis par VAK žurnāla "Staburags" redaktoru. 1988. gadā viens no Latvijas Nacionālās neatkarības kustības (LNNK) dibinātājiem un pirmās LNNK padomes 14 locekļiem. Bijis Rīgas domes deputāts, Valsts akciju sabiedrības "Latvijas dzelzceļš" valdes padomnieks, laikraksta "Latvijas Dzelzceļnieks" galvenais redaktors. 2006. - 2007. g. darbojies Latvijas Vides aizsardzības fonda konsultatīvajā padomē. Strādā par VAK projektu vadītāju. VAK nodaļas "VAK Mantojums" valdes priekšsēdētājs. Ekotūrisma ceļvežu "Šmerlis" (2012), "Mežaparks" (2013). "Rīgas piejūra" (2 daļas) (2016) un "No Daugavas līdz Gaujai" (2019) autors.
Organizējis vides izglītības pasākumus, vadījis meža izpētes projektus Rīgā, Garkalnes, Carnikavas, Ropažu un Ādažu novados. Veicis Lēdurgas novada kultūrvēsturisko izpēti.
Oscilators
Oscilators ( - šūpoties, svārstīties) ir jebkura ierīce, kurā notiek svārstības, piemēram, diegā iekārts atsvars vai atspere, uz kuras novietots smags objekts. Oscilators var būt gan mehānisks, piemēram, pulksteņa mehānisms vai svārsts, gan elektronisks, piemēram, elektrisko svārstību kontūrs. Katram oscilatoram ir raksturīga noteikta svārstību frekvence jeb pašfrekvence. Parasti oscilatoros notiek divu enerģijas veidu (piemēram, mehāniska oscilatora gadījumā — potenciālās un kinētiskās enerģijas) savstarpējas pārvērtības.
Elektriskajā metināšanā par oscilatoru sauc ierīci augstas frekvences augstsprieguma maiņstrāvas iegūšanai no rūpnieciskās 50 Hz maiņstrāvas, bet radiotehnikā - heterodīnu.
Ķīmijā periodiski norisošas reakcijas dažkārt dēvē par ķīmiskajiem oscilatoriem (sk. Belousova—Žabotinska reakcija).
Oscilatora labums
Sistēmas svārstību rimšanas straujumu raksturo oscilatora labums. Oscilatora labumu mēra ar pilnu svārstību skaitu, ko oscilators veic, līdz tā svārstību amplitūda samazinās e reižu, kur e = 2,71828... ir naturālā logaritma bāze.
Sebringas Starptautiskā trase
Sebringas Starptautiskā trase ir autosacīkšu trase, kas atrodas Sebringas pilsētā Floridā, ASV. Tā aizņem daļu Hendriksa laukuma, ko arī šobrīd izmanto kā lidlauku. Sebringas trase ir viena no senākajām joprojām strādājošajām ASV sacīkšu trasēm. 1959. gadā šajā trasē notika pirmā izcīņa. Tajā ik gadu norisinās Sebringas 12 stundu sacīkstes, kuras tiek uzskatītas par vienām no prestižākajām salonauto izturības sacīkstēm. Sebringā rīko arī American Le Mans Series čempionāta posmus.
Albānijas Karaliste (viduslaiki)
Sicīlijas karalis Šarls I Anžū 1271. gadā no Epīras despotāta atkaroja Duresi pilsētu un piekrastes joslu, izveidojot Albānijas Karalisti. Jau 1281. gadā epīrieši atkaroja daļu teritorijas, un drīz karalistes teritorija bija neliela teritorija ap Duresi. 1368. gadā Duresi ieņēma albāņu valdnieks Karls Topija (Karl Thopia).
Pink Floyd
Pink Floyd ir angļu rokmūzikas grupa, kura sākotnēji ieguva ievērību ar tās izpildīto psihedēlisko un speisroka mūziku, bet vēlāk ar progresīvā roka mūziku. Pink Floyd ir pazīstami arī ar filozofiskajiem dziesmu vārdiem, skaņas eksperimentēšanu, inovatīvo albuma vāku mākslu un sīki izstrādātu sniegumu auditorijas priekšā. Pink Floyd ir viens no visu laiku veiksmīgākajiem rokmūzikas projektiem mūzikas vēsturē. Kopumā visā pasaulē ir pārdoti vairāk nekā 210 miljoni albumi,  no kuriem lielākā daļa, aptuveni 74,5 miljoni, ir pārdoti Savienotajās Valstīs. Īpašus panākumus Pink Floyd guva ar vēlākajiem konceptuālajiem albumiem, sevišķi Dark Side of the Moon (1973) un The Wall (1979).
Grupas darbību mēdz iedalīt vairākos posmos. 1964. gadā grupu izveidoja un vadīja Sids Barets, no 1968. gada vadību sāka pārņemt Rodžers Voterss, kura laikā Pink Floyd ieguva īpašu slavu un kritiķu atzinību (Dark Side of the Moon, Wish You Were Here, Animals, The Wall). 1985. gadā Voterss paziņoja, ka grupa sevi izsmēlusi un savu darbību pārtrauc, taču pārējie grupas locekļi turpināja uzstāties ar Pink Floyd nosaukumu. Voterss tiesā mēģināja panākt, lai grupai nebūtu tiesību lietot nosaukumu Pink Floyd, taču tiesa lēma par labu pārējiem grupas dalībniekiem.
1964—1968
Pink Floyd pirmsākumi saistāmi ar 1964. gadā izveidotu grupu Tea Set, kurā ietilpa Rodžers Voterss, Niks Meisons, Riks Raits un Bobs Klouss. Kad grupai pievienojās Sids Barets, pēc viņa ierosinājuma grupa tika pārdēvēta par The Pink Floyd Sound par godu diviem Bareta iecienītiem blūza mūziķiem: Pinkam Andersonam un Floidam Kaunsilam. Ar laiku artikuls un vārds Sound tika atmesti.