cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Norodoms Seihanūks
UNTAC periods
1993. gada 14. jūnijā Satversmes sapulce Ranaridha vadībā anulēja 1970. gada valsts apvērsumu, kurā tika gāzts Seihanūks, un atjaunoja Seihanūku Valsts vadītāja amatā. Pirmajās dienās pēc atjaunošanas amatā Seihanūks Kambodžas armiju pārdēvēja agrākajā nosaukumā "Karaliskie Kambodžas bruņotie spēki". 29. jūnijā Seihanūks pārdēvēja valsts nosaukumu no "Kambodžas Valsts" uz "Kambodža". Viņš arī atjaunoja agrāko himnu un karogu, kāds tas bija līdz 1970. gadam. Seihanūks pagaidu valdībā Ranaridhu un Hunu Senu iecēla par līdzpremjerministriem ar vienādu varu, ko Satversmes sapulce apstiprināja 2. jūlijā. 30. augustā Ranaridhs un Huns Sens tikās ar Seihanūku, piedāvājot divus konstitūcijas projektus. Viena no tām paredzēja konstitucionālu monarhiju ar karali, otra — republiku ar Valsts vadītāju. Seihanūks izvēlējās konstitūciju, kas paredzēja monarhijas atjaunošanu, un Satversmes sapulce to ratificēja 21. septembrī.
Otrā kāpšana tronī
1993. gada 24. septembrī stājās spēkā jaunā konstitūcija, un Norodoms Seihanūks atkal kļuva par Kambodžas karali. Tika izveidota pastāvīga valdība, kurā iekļauta FUNCINPEC, Tautas partija un Budistu liberāli demokrātiskā partija. Ranaridhs un Huns Sens kļuva par pirmo un otro premjerministru. Neilgi pēc tam Seihanūks devās uz Pekinu, kur dažus mēnešus ārstēja vēzi. 1994. gada maijā un jūnijā Seihanūks publicēja valdībai adresētas vēstules, aicinot sarīkot jaunas vēlēšanas un sarkanajiem khmeriem dot vietas valdībā, lai izbeigtu turpinošās sadursmes ar sarkanajiem khmeriem dažās vietās. Kad Huns Sens noraidīja priekšlikumus, Seihanūks piedāvāja izveidot nacionālās vienotības valdību, kuru veidotu FUNCINPEC, Tautas partija un sarkanie khmeri ar Seihanūku kā valsts un valdības vadītāju. Huns Sens atkal noraidīja priekšlikumu, atgādinot par sarkano khmeru agrāko nesamierināmo nostāju. 1994. gada jūlijā Seihanūks izraidīja no valsts savu dēlu Norodomu Čakrapongu, kurš bija mēģinājis organizēt valsts apvērsumu pret valdību. Novembrī tika izraidīts Seihanūka pusbrālis Norodoms Sirivudhs, kurš bija iesaistīts intrigās nogalināt Henu Sanu.
1996. gada sākumā pasliktinājās attiecības starp līdzpremjerministriem Ranaridhu un Hunu Senu, jo Tautas partija atkārtoti novilcināja FUNCINPEC pārstāvju apstiprināšanu vietējās pašvaldībās. FUNCINPEC arī bija sākusi sarunas ar sarkanajiem khmeriem (ar kuriem tā bija sadarbojusies pret Huna Sena Vjetnamas atbalstīto valdību) par iespēju veidot koalīciju nākamajās vēlēšanās. FUNCINPEC kongresā 1996. gada martā Ranaridhs draudēja izstāties no koalīcijas valdības un sarīkot jaunas vēlēšanas. Nākamajā mēnesī Seihanūks Parīzē vadīja sarunas ar FUNCINPEC vadību, kurās izdevās pierunāt FUNCINPEC neatstāt valdību.
1997. gada martā Seihanūks piedāvāja atkāpties no troņa, bet Huns Sens tad prasīja veikt konstitucionālus grozījumus, lai karaliskajai ģimenei aizliegtu iesaistīties politikā. Jūlijā sākās bruņotas sadursmes starp Huna Sena un Ranaridha atbalstītājiem. Huna Sena spēkiem izdevās gūt virsroku. 6. augustā Nacionālā Asambleja Ranaridha vietā par pirmo premjerministru ievēlēja Ungu Huotu no FUNCINPEC partijas. 1998. gada vēlēšanās Tautas partija ieguvu vairākumu parlamentā.
2002. gada jūlijā Seihanūks izteica bažas par Kambodžas troņa padomes organizācijas un funkciju detalizētu konstitucionālu nenodrošinājumu. Kad Huns Sens noraidīja šīs bažas, viņš septembrī izdeva vēstuli, ka draud atteikties, lai piespiestu sasaukt troņa padomi un ievēlētu jaunu monarhu.
2003. gada vēlēšanās Tautas partija atkal uzvarēja, bet tai nebija divas trešdaļas parlamentā, lai pēc konstitūcijas prasībām izveidotu jaunu valdību. Pārējās vēlēšanu finālistes, FUNCINPEC un Sam Rainsy partija, iesniedza sūdzību pār iespējamiem vēlēšanu pārkāpumiem Konstitucionālajai padomei, kas tika noraidīta 2003. gada augustā. Kad FUNCINPEC un Sam Rainsy paziņoja par savu lēmumu nepiedalīties parlamentāriešu zvēresta nodošanas ceremonijā, Seihanūks paziņoja, ka atturēsies no zvēresta ceremonijas prezidējošā, ja vien visi parlamentārieši no trim politiskajām partijām nepiekritīs piedalīties. Konstitūcijas padome noteica, ka Seihanūkam jāvada zvēresta nodošanas ceremonijā, kas notika vēlāk, oktobrī.
2004. gada janvārī Seihanūks devās labprātīgā trimdā uz Ziemeļkoreju, un Pekinā sāka ārstēšanās kursu. 2004. gadā notika sarunas starp Tautas partiju, FUNCINPEC un Sam Rainsy, un Seihanūks ierosināja trīspusēju vienotības valdību, bet politiskais strupceļš turpinājās līdz 2004. gada jūnijam, jo no trim politiskajām partijām nāca pretrunīgās prasības.
Atkāpšanās
2004. gada 6. jūlijā Seihanūks no savas rezidences Phenjanā atkal paziņoja par atkāpšanos no troņa. Šajā laikā Huns Sens un Ranaridhs bija panākuši vienošanos veikt konstitucionālus grozījumus, kas ļautu organizēt atvērtu vēlēšanu sistēmu valdības ministru un Nacionālās Asamblejas prezidenta ievēlēšanai. Seihanūks neatzina atvērtu vēlēšanu sistēmu un aicināja Senāta prezidentu Čī Simu neparakstīt grozījumus. 17. jūlijā tika izveidota koalīcijas valdība starp FUNCINPEC un Tautas partiju. 6. oktobrī Seihanūks nosūtīja vēstuli, aicinot sasaukt karalisko padomi un izvēlēties troņmantinieku. Parlaments atļāva karaļa atkāpšanos, un Huns Sens par nākamo karali vēlējās redzēt tikai Norodomu Seihamonī. 14. oktobrī tika sasaukta karaliskā padome, un tā par karali izvēlējās Norodomu Seihamonī. Seihamonī ar ģimeni atgriezās Kambodžā, un 29. oktobrī tika kronēts par karali.
2005. gada martā Seihanūks pauda bažas par iespējamu Taizemes, Laosas un Vjetnamas robežu iezīmēšanu uz Kambodžas teritorijas rēķina. Divus mēnešus vēlāk Seihanūks izveidoja Robežu lietu augstāko nacionālo padomi (SNCBA) un sevi iecēla par tās priekšsēdētāju. Sam Rainsy un Čī Sims pauda atbalstu SNCBA. Huns Sens savukārt izveidoja atsevišķu struktūru Robežu lietu nacionālo iestādi (NABA), kas nodarbotos ar pārrobežu problēmām, un norādīja, ka SNCBA var kalpot tikai kā konsultatīva institūcija. 2005. gada oktobrī, Seihanūks likvidēja SNCBA, šajā laikā Huns Sens parakstīja robežlīgumu ar Vjetnamu.
2007. gada augustā, ASV bāzēta cilvēktiesību nevalstiskā organizācija aicināja Seihanūkam atcelt valsts imunitātes, lai ļautu viņam liecināt Kambodžas tiesu ārkārtas palātās (ECCC). Seihanūks to atbalstīja, aicinot ECCC sabiedrisko attiecību virsnieku Pīteru Fosteru sarīkot diskusijas par viņa personīgo pieredzi sarkano khmeru režīmā. Gan Huns Sens, gan FUNCINPEC kritizēja ierosinājumu, un ECCC vēlāk noraidīja viņa ielūgumu.
Nāve un bēres
2009. gada augustā Seihanūks paziņoja, ka viņš varētu pārtraukt publicējot ziņas viņa personīgajā mājas lapā viņa vecuma dēļ. Seihanūks lielāko daļu laika pavadīja ārstējoties Pekinā. Seihanūka pēdējā parādīšanās sabiedrībā notika Pnompeņā 2011. gada 30. oktobrī viņa 89. dzimšanas dienas un 20. gadadienas kopš Parīzes miera līguma noslēgšanas svinībās. Seihanūks izteica vēlmi palikt Kambodžā līdz mūža beigām, bet tomēr 2012. gada janvārī devās atpakaļ uz Pekinu tālākai ārstēšanai pie ķīniešu ārstiem.
2012. gada janvārī Seihanūks rakstīja, ka vēlas, lai pēc nāves viņš tiktu kremēts, un viņa pelni tiktu ievietoti zelta urnā. 2012. gada 15. oktobrī Seihanūks mira no sirdslēkmes. Tajā pašā dienā uz Pekinu oficiālā vizītē devās karalis Norodoms Seihamonī un premjerministrs Huns Sens. 17. oktobrī Seihanūka mirstīgās atliekas tika nogādātas Pnompeņā, un no lidostas līdz karaļa pilij kortežu sagaidīja aptuveni miljons cilvēku. Valstī tika izsludinātas 7 dienu sēras.
2012. gada novembrī Huns Sens paziņoja, ka bēru gājiens un kremācija notiks 2013. gada februārī. Bēru gājiens notika 1. februārī, un 4. februārī Seihanūka ķermenis tika kremēts.
Ūzuļnīki (Mežvidu pagasts)
Ūzuļnīki ir ciems Mežvidu pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 270 km attālumā no Rīgas.
Klīvlends (nozīmju atdalīšana)
Klīvlends (en) var būt:
Sjarhejs Rumass
Sjarhejs Rumass (be, ru; dzimis ) ir Baltkrievijas finansists. No 2018. līdz 2020. gadam viņš bija Baltkrievijas premjerministrs.
Sjarhejs Rumass piedzima 1969. gadā Gomeļā. Viņa tēvs bija ekonomists, kurš 1991. gada pirmajā pusē bija finanšu ministra vietnieks. 1970. gados ģimene pārcēlās uz Minsku, kur Sjarhejs mācījās 44. skolā.
1990. gadā viņš absolvēja Hruļova Jaroslavļas augstāko militāro finanšu skolu specialitātē "karaspēka finansiālais nodrošinājums". No 1992. līdz 1994. gadam Rumass vadīja Baltkrievijas Republikas nacionālās bankas dažādas nodaļas. Pēc tam strādāja komercbankās. 1995. gadā viņš absolvēja Baltkrievijas Republikas Ministru kabineta pārvaldības akadēmiju specialitātē "ārējās ekonomiskās darbības organizēšana un pārvaldīšana". 1995. gadā Rumass sāka strādāt par Belarusbank 7. filiāles vadītāju, un drīz kļuva par bankas valdes priekšsēdētāja pirmo vietnieku.
2001. gadā Sjarhejs Rumass sekmīgi aizstāvēja ekonomisko zinātņu kandidāta disertāciju, disertācijas tēma "komercbankas resursu struktūras optimizācijas ceļi". 2005. gadā tika iecelts par Baltkrievijas Republikas valdes priekšsēdētāju.
2012. gada 31. jūlijā Sjarhejs Rumass atstāja premjerministra vietnieka amatu. 23. augustā viņš tika iecelts par Baltkrievijas Republikas Attīstības bankas valdes priekšsēdētāju. 2013. gada 25. aprīlī Rumass kā Attīstības bankas valdes priekšsēdētājs kļuva par Baltkrievijas pārstāvi Eirāzijas Ekonomikas komisijas padomē. Viņa vadībā Attīstības banka nodarbojās ar investīcijām valsts rūpniecībā un infrastruktūrā, ārvalstu kredītu piesaisti, eksporta un uzņēmējdarbības atbalstu. 2013. gadā Rumass piedalījies konflikta risināšanā starp Belaruskalij un Uralkalij. 2012. gadā Aleksandrs Lukašenko Rumasu iekļāva eksporta attīstības padomes sastāvā, 2017. gadā — uzņēmējdarbības attīstības padomē.
Brīvkorpuss
Pirmie brīvkorpusi pēc Frīdriha II Lielā iniciatīvas tika izveidoti jau 18. gadsimtā, lai papildinātu vācu karaspēku Septiņgadu karā. 19. gadsimtā tiem bija nozīmīga loma vācu cīņās pret Napoleonu, kas radīja ap šiem formējumiem patriotisku auru.
Pēc Pirmā pasaules kara Vācijā atgriezās simtiem tūkstošu kara veterānu, bet tobrīd valstī valdīja nestabilitāte un jukas. Tāpēc drīz vien radās virkne brīvkorpusu, kas darbojās kā paramilitāras organizācijas, lai neļautu valstij iegrimt absolūtā haosā. Versaļas līguma noteikumi paredzēja vācu armijas samazināšanu. Tādēļ brīvkorpusi kļuva par vienu no iespējām, kā apiet šo noteikumu. Šie formējumi tika izmantoti, lai cīnītos ar revolucionāriem un kreisajiem spēkiem, kuri pēc Vācijas impērijas sabrukuma tīkoja iegūt varu, tomēr arī paši brīvkorpusi un to vadītāji, kas pārstāvēja reakcionārās un nacionālistiskās aprindas, centās ietekmēt politiku. 1920. gadā, kad Veimāras republikas valdība nolēma izformēt brīvkorpusus, izcēlās Kapa pučs, kura neveiksme noveda pie praktiski visu brīvkorpusu izformēšanas. Vēlāk daļa veterānu pievienojās nacionālistu kustībām un atstāja būtisku ietekmi uz tālākajiem notikumiem valstī. Ārpus Vācijas teritorijas brīvkorpusi nereti turpināja cīnīties par savas valsts interesēm, piemēram, šādi formējumi piedalījās karadarbībā Baltijā, Silēzijā, Prūsijā un citviet.
Vēlākajos gados šo nosaukumu lietoja arī citas provāciskas paramilitārās kustības, piemēram, Sudetu vācieši vai Dānijas nacistiskās partijas militarizētais spārns.
Ešlija Bārtija
Ešlija Bārtija (en; dzimusi ) ir bijusī Austrālijas tenisiste. Vienspēlēs izcīnījusi trīs Grand Slam titulus, uzvarot 2019. gada Francijas atklātajā čempionātā, 2021. gada Vimbldonas čempionātā un 2022. gada Austrālijas atklātajā čempionātā. Viņai ir arī viens Grand Slam tituls dubultspēlēs — uzvara 2018. gada ASV atklātajā čempionātā. No 2019. gada jūnijam līdz karjeras noslēgšanai 2022. gada martā bija WTA ranga līdere.
Karjera
E. Bārtija ir uzvarējusi 15 WTA vienspēļu turnīros. Pirmo titulu izcīnījusi 2017. gada martā, uzvarot Malaysian Open. Pirms Grand Slam titula viņas nozīmīgākais panākums bija uzvara 2018. gada WTA Elite Trophy. pēc uzvaras Birmingemas Premier 700 turnīrā E. Bārtija kļuva par WTA ranga līderi. Šo pozīciju zaudēja 2019. gada 12. augustā. WTA ranga līderes godā atgriezās. Uzvarējusi 2019. gada WTA Finals turnīrā.
Panākumus guvusi arī dubultspēlēs, kur ir spēlējusi visu Grand Slam turnīru finālos. Pārī ar amerikānieti Koko Vandeveju uzvarējusi 2018. gada ASV atklātā čempionāta dubultspēļu turnīrā. 2018. gada maijā sasniegusi 5. vietu WTA dubultspēļu rangā. Kopš 2013. gada pārstāv Austrālijas izlasi Federācijas kausā (Fed Cup). 2014. gadā izlases sastāvā sasniegusi Fed Cup pusfinālu, 2019. gadā piedzīvoja zaudējumu finālā pret Franciju.
2014. gada nogalē pārtrauca tenisistes karjeru un sāka spēlēt kriketu, pārstāvot Brisbane Heat komandu Austrālijas sieviešu Twenty20 kriketa līgā WBBL. 2016. gada februārī pēc WBBL sezonas beigām atgriezās tenisā.
2022. gada 23. martā E. Bārtija paziņoja par tenisa karjeras beigām, kļūstot par otro tenisisti pēc Žustīnes Enānas, kas pamet profesionālo sportu, atrodoties WTA ranga pirmajā vietā.
Robežas ezers
Robežas ezers (arī Rebeža ezers, Rebežu ezers, Riebežas ezers, Robežu ezers; lt) ir ūdenstilpe Augšdaugavas novada Medumu pagastā uz robežas ar Lietuvu. Izvietojies pagasta dienvidos Augšzemes aizsargājamo ainavu apvidū. Kopējā ezera platība 18,1 ha, no tiem Latvijā — 12,1 ha. Krasti stāvi, austrumos — slīpi, dibens — smilšains, dūņains. Ietek strauts no Kaļinaukas ezera Lietuvā, iztek Grendzes upe. Mīt rauda, asaris, plaudis, līdaka. Ziemeļaustrumu krastā peldvieta.
Kruševaca
Kruševaca (sr, ) ir pilsēta Serbijā, Rasinas apgabala administratīvais centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja 58,7 tūkstoši iedzīvotāju. Kruševaca ar vēl apkārtnē esošajām 100 apdzīvotajām vietām veido Kruševacas pilsētas pašvaldību, kur iedzīvotāju skaits pārsniedz 131 tūkstoti. Kruševacas pilsētas pašvaldības platība ir 854 km2. Kruševacu 1371. gadā dibināja serbu kņazs Lazars Hrebeļanovičs. Līdz 1389. gadam tā bija kņaza mājvieta, līdz ar to viņa pārvaldītās teritorijas centrs.
Kokss (nozīmju atdalīšana)
Kokss var būt:
Hildegarde no Bingenas
Hildegarde no Bingenas (de, la; dzimusi, mirusi ) bija vācu rakstniece, komponiste, filozofe, kristiešu mistiķe, Benediktīniešu ordeņa abate, sapņotāja un polimāte.
Dibinājusi divus klosterus Rupertsbergā 1150. gadā un Eibingenē 1165. gadā. Viens no viņas darbiem kā komponistei Ordo Virtutum ir viens no agrīnās liturģiskās drāmas piemēriem. Romas Katoļu baznīca viņu jau vairākus gadsimtus atzīst par svēto. 2012. gada oktobrī pāvests Benedikts XVI viņu pasludināja par Baznīcas doktori, viņa ir tikai ceturtā sieviete, kas tikusi iecelta Baznīcas doktores godā.
Ūzuļnīki (Nautrēnu pagasts)
Ūzuļnīki ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 268 km attālumā no Rīgas.
Zaurupīte
Zaurupīte (arī Zaurupe, lejtecē - Bebrūte) ir Mazupes labā krasta pieteka Saldus novada Blīdenes pagastā.
Tek dienvidu virzienā. Lielākā pieteka - Purviņu strauts. Ietek Mazupē pie Lejasrūtiņu mājām. Upi šķērso valsts autoceļš A9 (Liepājas šoseja). Tās krastos atrodas Blīdenes mežniecība.
Eduards Leitmanis
Eduards Leitmanis (1899—1971) bija latviešu inženieris un padomju sabiedriskais darbinieks. Latvijas Republikas Finanšu ministra biedrs Kirhenšteina valdībā (1940), Latvijas PSR Tautas komisāru padomes vieglās rūpniecības tautas komisārs (1940—1941).
Dzīvesgājums
Dzimis 1899. gada 3. oktobrī Rīgā. Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā devies bēgļu gaitās uz Krieviju, kur dzīvojis līdz 1940. gadam. Studējis Ļeņingradas politehniskajā institūtā, ieguvis inženiera metalurga izglītību. Strādājis dažādos PSRS rūpniecības uzņēmumos.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā no Ļeņingradas nosūtīts uz Latviju, iecelts par Kirhenšteina valdības finanšu ministra biedru. Pēc Latvijas inkorporācijas Padomju Savienībā bija Latvijas PSR vieglās rūpniecības tautas komisārs. Pēc Otrā pasaules kara beigām strādājis saimnieciskā darbā.
Miris 1971. gada 20. janvārī Rīgā.
Dārza salāti
Dārza salāti (Lactuca sativa) ir viengadīgs kurvjziežu dzimtas lapu dārzenis. Kā kultūraugs tas tiek kultivēts visā pasaulē, bet savvaļā aug Rietumeiropā, Dienvideiropā, Ziemeļāfrikā, Kaukāzā un Centrālāzijā. Cilvēki uzturā lieto tā lapas — tās ēd gan svaigas, gan apstrādātas, gan sagatavotas salātos. Lapas ir dzeltenīgi zaļas, bet atsevišķām salātu šķirnēm krāsa var būt sarkana, violeta vai citi toņi. No viena hektāra liela lauka vidēji var ievākt no 300 līdz 500 centneriem salātu. Dārza salātu sastāvā ir salīdzinoši daudz C un B vitamīnu, kā arī karotīna.
Audzēšana
Salātus pavasaros un rudeņos sēj vietās, kur tie var saņemt Saules gaismu, savukārt vasaras mēnešos salātus labāk sēt daļējā noēnojumā, kas nodrošinātu pret pārlieku un salātiem nevajadzīgu karstumu.
Šķirnes
Viena no iecienītākajām salātu šķirnēm ir Batāvijas salāti. Iecienīti ir arī kraukšķīgie jeb ledus (ice berg) galviņsalāti. Vēl lielā cieņā ir romiešu salāti, frillices salāti, Lollo Rosa šķirnes salāti, ozollapu salāti, mīkstie jeb sviestainie galviņsalāti un Salanova tipa salāti.
Raža
Vislielākā salātu raža tiek iegūta Ķīnā. 2019. gadā Ķīnā tika novākti 16,3 miljoni tonnu salātu. Nākamās lielākās salātu audzētājvalstis ir Amerikas Savienotās Valstis (3,89 miljoni tonnu), Indija (1,26 miljoni tonnu) un Spānija (1,01 miljons tonnu).
You Are the Only One
You Are the Only One ir Krievijas dziedātāja Sergeja Lazareva dziesma, ar kuru viņš pārstāvēja valsti 2016. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Dziesmu sakomponējuši Filips Kirkorovs un Dimitris Kontopuls, tās teksta autori ir Džons Balards un Ralfs Čārlijs.
Dziesma ciparu lejupielādes formā tika izdota.
2021. gada Pasaules čempionāta hokejā 3. divīzija
'''2021. gada Pasaules čempionāta hokejā 3. divīzija''' būtu hokeja sacensības, kas laika posmā 19. aprīļa - 26. aprīlim norisinātos Kokelšauerā un Keiptaunā. A grupas pirmo vietu ieguvēji iekļūtu 2. divīzijas B grupā, bet B grupas uzvarētāji būtu kvalificējušies uz A grupu. Sakarā ar COVID-19 pandēmiju visas valstis, kuras atrodas 3. divīzijā spēlēs tādā pašā sadalījumā, kādā tām būtu bijis jāspēlē 2020. gada čempionāta 3. divīzijā.
Baltās ķiveres
Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā dokumentālā īsfilma".
Balsene
Balsene (la) ir elpceļa augšējā daļa, ko veido skrimšļi un balss saites. Balsene ir gan elpošanas, gan balss aparāts, tā savieno rīkli un elpvadu. Tai ir liela nozīme dažādu skaņu izrunāšanā. Tā atrodas kakla priekšpusē no ceturtā līdz sestā kakla skriemeļa līmenī un ir saistīta ar mēles kaulu. Balsenei vibrējot, rodas skaņa.
Uzbūve
To veido: gļotāda, fibrozi skrimšļains apvalks, ārējais apvalks.
Skaņu veidošana
Balsenes muskuļiem saraujoties un atslābstot mainās balss kroku iestiepuma pakāpe. Runājot balss krokas satuvinās, un, kad izelpojamā gaisa spiediens zem tām kļūst pietiekami liels, gaiss izlaužas cauri balss spraugai un rada iestiepto balss kroku svārstības. Līdz ar to veidojas skaņa. Augstums un stiprums atkarīgs no balss saišu garuma un biezuma, sasprindzinājuma pakāpes un elastīguma, no balss saišu un elpošanas ceļu sausuma vai mitruma. Jo īsākas balss saites, jo augstākas skaņas.
Bāci
Bāci ir ciems Valkas novada Vijciema pagastā. Atrodas pagasta dienvidrietumu daļā 2,4 km no pagasta centra Vijciema, 25,1 km no novada centra Valkas un 154,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P24 (Smiltene—Valka), Bācupītes krastos.
Džons Ērvings
Džons Vinslovs Ērvings (en; dzimis ) ir amerikāņu rakstnieks un scenārists. Amerikas Kinoakadēmijas balvas ieguvējs.
Ērvings kļuva starptautiski pazīstams pēc sava ceturtā romāna "Garpa pasaule" publicēšanas 1978. gadā. Vairāki viņa romāni ir kļuvuši par bestselleriem, piemēram, "Sidra nama likumi", "Lūgšana par Ouenu Mīniju". Ērvinga romāni ir tulkoti 35 valodās. Pieci no Ērvinga romāniem ir izmantoti filmu scenārijiem. 1999. gadā par scenāriju filmai "Sidra nama likumi" Ērvings saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko adaptēto scenāriju.
Biogrāfija
Ērvings skolas laikā sāka nodarboties ar cīņas sportu, ko turpināja arī vēlāk. 1992. gadā viņš tika uzņemts Nacionālajā cīņas sporta slavas zālē Stillvoterā, Oklahomā.
Karjera
Sešdesmito gadu vidū Ērvings devās uz Eiropu. Viņš studēja Vīnē, Eiropas studiju institūtā. Drīz pēc tam viņš sāka rakstīt savu pirmo romānu Setting Free the Bears, kura darbība pārsvarā norisinās Vīnē, sākoties īsi pirms Austrijas anšlusa, līdz pat sešdesmitajiem gadiem. Ērvings turpināja darbu pie sava romāna pēc atgriešanās ASV, kā arī turpināja papildināt savas rakstnieka prasmes, studējot Aiovas Universitātes Rakstnieku seminārā Iowa Writers' Workshop. Viens no viņa pasniedzējiem bija Kurts Vonnegūts. Vēlāk, 1975. gadā, arī Ērvings pats iesaistījās pasniedzēja darbā, pieņemot angļu valodas docenta vietu Monholiokas koledžā (Mount Holyoke College).
Ērvinga rakstnieka karjera sākās 26 gadu vecumā. Viņa pirmo romānu Setting Free the Bears 1968. gadā publicēja izdevniecība Random House. Sadarbībā ar šo izdevniecību tika publicēti vēl divi Ērvinga romāni: The Water Method Man 1972. gadā un The 158-Pound Marriage 1974. gadā. Vēlāk rakstnieks mainīja sadarbības partneri un viņa ceturtais romāns "Garpa pasaule" 1978. gadā tika publicēts izdevniecībā Dutton, kas grāmatai nodrošināja mārketinga atbalstu. Romāns kļuva par kultūras notikumu, kā arī par starptautisku bestselleru. Tas tika izvirzīts Nacionālai daiļliteratūras grāmatu balvai National Book Award for Fiction jau 1979. gadā, un Ērvings nokļuva starp finālistiem, bet saņēma balvu tikai 1980. gadā par brošēto izdevumu. Pēc šīs grāmatas motīviem 1982. gadā tika uzņemta filma "Garpa pasaule" (režisors Džordžs Rojs Hills) ar Robinu Viljamsu titullomā. Filma ieguva Amerikas Kinoakadēmijas balvas nominācijas par labākajām otrā plāna lomām Glennai Klouzai un Džonam Litgovam.
Pēc Ērvinga romānu motīviem tika uzņemtas vēl vairākas filmas. Vienai no tām — "Sidra nama likumi", Ērvings sarakstīja arī scenāriju, par ko saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko adaptāciju (1999). Par labāko otrā plāna lomu šajā filmā Amerikas Kinoakadēmijas balvu saņēma Maikls Keins. Darbu pie scenārija šai filmai, kā arī notikumus, kas saistīti ar filmēšanu, Ērvings aprakstījis savā dokumentālajā grāmatā My Movie Business.
2018. gada Ērvings saņēma goda doktora grādu Viljamsa koledžā Masačūsetsā. Tajā pašā gadā tika arī paziņots, ka Ērvings izvirzīts Deitonas literārai miera prēmijai kategorijā "Ričarda Holbruka balva par izciliem sasniegumiem" (par mūža ieguldījumu).
Privātā dzīve
1964. gadā Ērvings apprecējās ar Šeilu Līriju, kuru satika Hārvarda Universitātē. Viņiem ir divi dēli — Kolins un Brendans. Izšķīrās 1982. gadā. Otrreiz apprecējās 1987. gadā ar Dženitu Tērnbalu, kas ir viņa izdevēja grāmatu apgādā Bantam-Seal Books. 1991. gadā piedzima meita Eva Evereta. Ģimene daudzus gadus dzīvo Kanādā. 2019. gada 13. decembrī Ērvings kļuva par Kanādas pilsoni, saglabājot arī ASV pilsonību. Kā pats izteicās, saglabājot ASV pilsonību, viņš patur tiesības atklāti izteikties par ASV un savu nepatiku pret Donaldu Trampu, kuru viņš dēvēja par vulgāru, narcistisku un ksenofobisku.
Filmogrāfija
Pēc Džona Ērvinga romānu motīviem uzņemtas filmas:
Aizkraukles baznīca
Aizkraukles baznīca var būt:
Bobslejs 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Bobslejs 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs bija viens no 15 sporta veidiem, kas tika aizvadīts ziemas olimpisko spēļu laikā. Sacensības notika Jaņcjiņas bobsleja un kamaniņu trasē no 2022. gada 13. februāra līdz 20. februārim. Bobslejā tika aizvadītas 4 disciplīnas (2 sievietēm un 2 vīriešiem), kas ir par vienu vairāk nekā iepriekšējās 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensībās startēja 165 sportisti (119 vīrieši un 46 sievietes) no 23 valstīm.
2018. gadā jūlijā Starptautiskā Olimpiskā komiteja izlēma, ka bobsleja sacensības tiek papildinātas ar vēl vienu sieviešu disciplīnu — monobobu.
Kvalifikācija
Maksimālais sportistu skaits, kas varēja kvalificēties bobslejā bija 170 sportisti (124 vīrieši, 46 sievietes). Kvalifikācijas pamatā ir pasaules rangs 2021/2022.gada sezonā līdz 2022.gada 16.janvārim. Pilotiem bija jāpiedalās astoņās dažādās sacīkstēs trijās dažādās trasēs, un kvalifikācijas periodā bija jābūt ierindotam vismaz piecās sacīkstēs divās dažādās trasēs. Turklāt pilotam ir jābūt starp 50 labākajiem vīriešiem vai 40 labākajiem sieviešu sacensībās.
Sacensību kalendārs
Pirmie braucieni bobslejā notika 2022. gada 13. februārī, bet pēdējie 20. februārī.
— sacensības; — sacensības un/vai medaļu izcīņa.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Bobslejā startēja 165 sportisti (119 vīrieši un 46 sievietes) no 23 valstīm. Visvairāk sportisti, 18 sportisti, bija pārstāvēti no Kanādas un Vācijas.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Vabaļi (Isnaudas pagasts)
Vabaļi ir ciems Isnaudas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 284 km attālumā no Rīgas.
Āzijas saldūdens krabju virsdzimta
Āzijas saldūdens krabju virsdzimta (Gecarcinucoidea) ir viena no krabju virsdzimtām, kas pieder pie eibrahiuru sekcijas (Eubrachyura). Šajā virsdzimtā iekļauta viena saldūdens krabju dzimta. Visas krabju sugas, kas pieder Āzijas saldūdens krabju virsdzimtai, mājo vai nu Indijas subkontinentā, Dienvidaustrumāzijā vai Austrālāzijā.
Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē Āzijas saldūdens krabju virsdzimtā tika sistematizētas divas dzimtas: Austrālāzijas saldūdens krabju dzimta (Parathelphusidae) un Āzijas saldūdens krabju dzimta, tomēr saskaņā ar jaunāko sistemātiku abas dzimtas apvienotas un jaunākajās sistemātikās Āzijas saldūdens krabju virsdzimtā ir tikai viena dzimta — Āzijas saldūdens krabji (Gecarcinucidae).
Daži sistemātiķi šajā virsdzimtā iekļauj arī Āfrikas saldūdens krabju dzimtu (Deckeniidae).
Tonijs Romingers
Tonijs Romingers (Tony Rominger, dzimis Vejlē, Dānijā) ir bijušais Šveices šosejas riteņbraucējs, kas 1992., 1993. un 1994. gadā uzvarēja Vuelta a España sacensību kopvērtējumā, bet 1995. gadā — arī Giro d'Italia kopvērtējumā.
Riteņbraucēja karjeru viņš uzsāka samērā vēlu, motivējot sevi ar sāncensību ar brāli. Romingera spēcīgākās īpašības bija individuālais brauciens, braukšana kalnos un spēku atgūšana.
Romingers bija viens no Migela Induraina sāncenšiem cīņā par uzvaru Tour de France kopvērtējumā. 1993. gadā Romingers finišēja otrais un uzvarēja "kalnu karaļa" klasifikācijā. Romingera trīs uzvaras Vuelta tiek uzskatītas par rekordu. 2005. gadā Roberto Erass pārspēja šo rekordu, bet divus mēnešus vēlāk uzrādīja pozitīvas EPO analīzes un tika diskvalificēts. Tomēr vēlāk Erasam tika atjaunota viņam atņemtā uzvara kopvērtējumā.
1994. gadā Romingers divreiz divu dienu laikā pārspēja stundas rekordu trekā. Viņš izmantoja Bordo velodromu, kurā veica 53,832 km un pēc tam 55,291 km, lai arī nebija trekā pieredzējis braucējs. Veicot stundas rekorda labošanas mēģinājumu, viņu trenēja Mikēle Ferrāri, kas brauciena laikā atradās treka malā. Ferrāri vēlāk kļuva pazīstams ar dopinga metožu izmantošanu saviem klientiem.
1996. gada Pasaules čempionātā izcīnījis bronzas medaļu individuālajā braucienā.
Romingers karjeru noslēdza 1997. gadā pēc tam, kad tā gada Tour de France laikā bija lauzis atslēgas kaulu. Romigers ir austriešu braucēja Matiasa Brendla aģents.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Hrudima
Hrudima (cz) ir pilsēta Čehijā, Pardubices apgabala Hrudimas apriņķa centrs pie Hrudimkas upes. Pilsētā atrodas Čehijas armijas bāze.
Vēsture
Apdzīvotā vieta rakstos pirmoreiz minēta 1055. gadā. Viduslaikos pilsēta bija Bohēmijas karalienes īpašums (Královské věnné město), un karalienes galmam piegādāja kviešus. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada - Čehijā.
Cilvēki
Hrudima ir slēpotāja Jirži Magāla (Jiří Magál, 1977) un mūsdienu kuģu dzenskrūves izgudrotāja Josefa Resela (Josef Ressel, 1793-1857) dzimtā pilsēta. 1055. gadā Hrudimā mira Bohēmijas valdnieks kņazs Bržetislavs I (Břetislav I., 1002/05 - 1055).
Driādes
Driādes (Dryas) ir rožu dzimtas ģints. Kopā ar četrām citām ģintīm driādes apvienotas driāžu apakšdzimtā (Dryadoideae). Driādes nosaukums ņemts no sengrieķu mitoloģiskās mežu nimfas vārda, kas, savukārt, grieķiski (δρῦς) nozīmē koks vai ozols. Kārlis Linnejs ģinti nosauca tā, jo astoņvainaglapu driādes lapas nedaudz līdzinās parasto ozolu lapām. Tā kā driādes ir aukstumu mīloši augi un ledus laikmetā bija plaši izplatītas, tad ledus laikmeta beigu posmu nosauca pēc driādes latīniskā nosaukuma par driasu.
Apraksts
Driādes ir mūžzaļi, ložņājoši, stipri saplacināti, zemi klājoši krūmāji. Stumbru augšējās daļas ir klātas ar atmirušu apakšējo lapu kātiņiem. Lapas attīstās uz stumbru galiem. Tās augšpuse ir gluda un spīdīga, bet apakšpuse balti samtaina, biezi klāta ar punktveida dziedzerīšiem. Ziedkāti ir taisni; parasti katrs balsta vienu ziedu. Ziedi samērā lieli, parasti balti (retāk dzelteni), ar astoņām līdz desmit kauslapām un ziedlapām. Hipantijs ieliekts, parasti ar dziedzerīšiem. Ārējā kausiņa nav. Ziedlapiņas garākas par kauslapām. Ziedgultne izliekta ar daudzām putekšņlapām un auglenīcām. Drīksna ir vienkārša. Auglis ir iegarena sēkliņa ar dūnveida lidspārniņu. Sēklaizmetnis ir viens.
Izplatība
Driādes ir izplatītas Ziemeļu puslodes aukstajos reģionos - arktiskajos un subarktiskajos apgabalos, kā arī mērenās zonas augstkalnu apgabalos (Alpos, Karpatos, Kaukāzā u.c.). Driādes vietām tiek audzētas kā dekoratīvi augi. Latvijas teritorijā driādes bija izplatītas ledus laikmeta beigu posmā. Ar driāžu izzušanu Latvijas teritorijā iezīmējas pleistocena un holocēna robeža.
Sistemātika
Driādu ģintī tiek izdalītas no 3 līdz 6 sugām, kā arī viena hibrīdsuga. Tipveida suga ir astoņvainaglapu driāde (Dryas octopetala L.).
Deģeneratīvā māksla
Deģeneratīvā māksla ir termins, ko lietoja modernās mākslas kontekstā Trešajā reihā. Deģeneratīvo mākslu saistīja ar nevācu izcelsmi, ar ebrejiem un komunistiem. Mākslinieki, kas radīja deģeneratīvo mākslu, bija pakļauti sankcijām, piemēram, tiem aizliedza apmācīt citus, neļāva izstādīt vai pārdot savu mākslu, kā arī atsevišķos gadījumos aizliedza to radīt.
Mūziku klasificēja līdzīgā veidā kā glezniecību un arhitektūru. Mūziku, kas nebija tonāla un kurā bija džeza ietekme, sauca par deģeneratīvo mūziku.
Daži mākslinieki, kas radīja deģeneratīvo mākslu, bija:
Daliti
Daliti (sanskritā:दल् dal, "sagrauts, izstumts") ir pašapzīmējums Indijas subkontinenta pamatiedzīvotāju grupai, ko agrāk dēvēja par neaizskaramajiem. Viņi atradās ārpus tradicionālajām Indijas kastām jeb varnām. Dalitu nosaukumu sāka lietot tikai 19. gadsimta beigās. Pēc 2011. gada Sociāli ekonomiskās un kastu tautskaites datiem daliti veidoja 89,5% no Indijas budistiem, 30,7% no sikhiem un 22,2% no hinduistiem.
Sandra Grosberga
Sandra Grosberga (dzimusi Cēsīs) ir latviešu orientieriste, pašreizējā Latvijas izlases līdere. Startē arī vieglatlētikas sacensībās. Individuāli augstākais sasniegums — 10. vietu individuālajā sprintā 2021. gadā notikušajā pirmajā Eiropas čempionātā sprinta distancēs.
Karjera
Pirmo lielāko starptautisko panākumu guvusi Eiropas Junioru orientēšanās čempionātā Čehijā 2011. gadā, kur ieguva bronzu sprinta distancē. Augstākie panākumi Pasaules čempionātā pieaugušajiem ir divas individuālās 17. vietas sprintā un vidējā distancē 2018. gada Paaules čempionātā, kas notika Latvijā, kā arī 5. vieta stafetē 2017. gada čempionātā Igaunijā kopā ar Ingu Dambi un Lauru Vīķi.
2019. gadā pirmo reizi uzvarējusi prestižākajās daudzdienu sacensībās Baltijā — "Kāpas" trīsdienās, ko pēc tam atkārtojusi arī 2021. un 2022. gadā. Vairākkārt uzvarējusi Latvijas kausa kopvērtējumā, pēdējos gados uzvarējusi visos Latvijas kausa izcīņas posmos un Latvijas čempionātos, kuros startējusi.
Latvijā pārstāv Cēsu klubu Meridiāns, bet starptautiskajās sacensībās Lietuvas komandu IGTISA, kuras sastāvā divas reizes (2018, 2019) ir bijusi pirmajā desmitniekā pasaulē populārākajās sieviešu stafešu sacensībās Venla.
2021. gada maijā Šveicē notikušajā vēsturē pirmajā Eiropas čempionātā sprinta distancēs S. Grosberga ieguva 10. vietu individuālajā sprintā, kas bija augstākā starp Latvijas sportistiem šajā čempionātā, kā arī augstākais sasniegums vēsturē tieši sprinta distancē. 2021. gada Pasaules čempionātā Čehijā garajā distancē S. Grosberga finišēja augstajā 17. 2023. gada Pasaules čempionātā Šveicē viņa ieguva 7. vietu vidējā distancē, kas ir augstākā vieta, kādā finišējusi kāda Latvijas sportiste šajā distancē.
S. Grosberga startē arī vieglatlētikas sacensībās. Viņa ir 2019. gada Latvijas čempione vieglatlētikas krosā. Savukārt 2021. gada Latvijas čempionātā vieglatlētikā viņa izcīnīja sudraba medaļu 5000 m distancē stadionā (17 minūtes 38,75 sekundes), piekāpjoties tikai Agatei Caunei, kura uzvarēja ar jaunu personisko rekordu.
Bināra operācija
Bināra operācija matemātikā ir operācija, kurā ir iesaistīti divi kopas elementi, un kuras rezultāts arī ir kopas elements. Piemēram, skaitļu vai vektoru saskaitīšana, matricu reizināšana, kopu apvienošana, simetriju kombinēšana grupās, divu funkciju kompozīcija.
Atšķirībā no bināras operācijas, unārā operācijā ir iesaistīts tikai viens elements (unārās operācijas piemērs ir negācija, t.i., aritmētiskās zīmes maiņa).
Pieraksts
Bez vispārpieņemtajiem operāciju simboliem, kuri pēc būtības ir bināri, par universālo un abstrahējošu bināras operācijas simbolu izmanto , kuru dažreiz attēlo arī kā vai. Piemēram, ja elementi
a
un
b
ir simetriju grupas elementi, tad šo divu simetriju kompozīciju apzīmē.
Ja....
"Ja...." (en) ir 1968. gada Apvienotās Karalistes satīriska drāmas filma, kuras režisors ir Lindsijs Andersons. Filmā galvenās lomas atveido Malkolms Makdauels, Ričards Vorviks, Kristīne Nūnana, Deivids Vuds, Roberts Svons un Pīters Džefrijs.
Filma ir satīra par dzīvi Anglijas privātajā skolā, un tā stāsta par skolēnu grupu Mika Trevisa (Makdauels) vadībā, kas rīko mežonīgu sacelšanos.
"Ja...." pirmizrāde notika. Filma izdošanas brīdī izraisīja pretrunas, tajā attēlotās vardarbības dēļ. "Ja...." saņēma Zelta palmas zaru 1969. gada Kannu kinofestivālā. 1999. gadā Britu Kinoinstitūts filmu ierindoja savā 20. gadsimta labāko britu filmu saraksta 12. vietā. 2017. gadā žurnāls Time Out, aptaujājot 150 aktierus, režisorus, producentus un scenāristus, "Ja...." ierindoja kā 9. visu laiku labāko britu filmu. "Ja...." ir pirmā filma "Mika Trevisa triloģijā", kurai seko "Ak, laimīgais!" (1973) un "Hospitālis "Britānija"" (1982).
Kārlis Dombrovskis (virsnieks)
Kārlis Dombrovskis ( — ) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, uzņēmējs.
Dzimis Rīgā. Absolvējis Rīgas Politehniskā institūta tirdzniecības nodaļu. Piedalījies Pirmajā pasaules karā un Latvijas brīvības cīņās, bijis artilērijas virsnieks. No 1920. līdz 1923. gadam Daugavgrīvas krasta artilērijas komandieris. Dienot Latvijas armijā, ieguvis pulkveža—leitnanta pakāpi. Pēc dienesta nodarbojies ar uzņēmējdarbību, kokrūpnieks, kā arī Latvijas akciju bankas padomes biedrs. Miris trimdā Vācijā.
Ims Tonhjons
Ims Tonhjons (ko; dzimis ) ir Dienvidkorejas loka šāvējs.
Sportists ir atzīts par neredzīgu, taču sacensību laikā viņš nelieto koriģējošās brilles vai kontaktlēcas un ir atteicies no bezmaksas acs operāciju piedāvājumiem, lai uzlabotu savu redzi. Loka šaušanā trenējies kopš 10 gadu vecuma.
Viņš ir piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā Atēnās izcīnīja uzvaru komandu sacensībās, savukārt individuālajās sacensībās ieņēma 6. vietu. Pēc četriem gadiem Pekinā atkārtojis panākumus komandu sacensībās, taču individuālajās sacensībās ieņēma 9. vietu. 2012. gadā Londonā izcīnījis bronzu komandu sacensībās un sasniedzis sešpadsmitdaļfinālu individuālajās sacensībās. Tāpat izcīnījis vairākas medaļas Pasaules čempionātos, tai skaitā 2007. gadā kļuva par čempionu individuālajās sacensībās. 2008. gadā izcīnīja uzvaru Pasaules kausa kopvērtējumā. Tāpat Ims ir uzstādījis pasaules rekordu.
Vabaļi (Audriņu pagasts)
Vabaļi ir ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 247 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P36.
Karakums
Karakums (tk — ‘melnās smiltis’) ir tuksnesis Centrālajā Āzijā. Tas aizņem apmēram 70 procentus jeb 350 000 km² no Turkmenistānas teritorijas. Tuksnesis ir reti apdzīvots — vidējais blīvums ir viens cilvēks uz 6,5 km². Neliels gada vidējais nokrišņu daudzums, robežās no 70 līdz 150 mm gadā.
Ģeogrāfija
Tuksnesis izvietojies Turānas zemienes dienvidu daļā, aizņem lielāko daļu mūsdienu Turkmenistānas teritorijas no Balhana kalniem austrumos, sasniedzot Sarikamiša ieplaku un Uzboju ziemeļos, Amudarjas upi austrumos un Kopetdagu dienvidos.
Karakums ir paugurains, ar kopējo slīpumu austrumu — rietumu virzienā, klāts ar kāpām, barhāniem un smilšu sanesumiem.
Hidrogrāfija
Dienvidos no Hindukuša kalniem tekošās Murgapas un Tedženas upes tek uz rietumiem un ietek tuksnesī, piegādājot tur irigācijai nepieciešamo ūdeni. Tuksnesi šķērso otrais lielākais irigācijas kanāls pasaulē — Karakuma kanāls. To sāka būvēt 1954. gadā, tas ir 1375 km garš, un tā gada caurtece ir 13—20 km³ ūdens. No kanāla noplūdēm gar tā malām ir izveidojušies ezeri un dīķi.
Klimats
Izteikts kontinentālais klimats ar vidējo temperatūru janvārī tuksneša ziemeļos — 5°С, dienvidos +3°С, jūlijā no 28°С līdz 34°С. Krasa gaisa temperatūras maiņa dažādos diennakts laikos. Vasarā daudzos tuksneša rajonos temperatūra pakāpjas līdz 50°С un vairāk, kas to padara par vienu no karstākajiem pasaules tuksnešiem. Ziemā iespējams stiprs sals līdz -30 °C un zemāk. Nokrišņu maz — no 60 mm gadā ziemeļos līdz 150 mm gadā dienvidos, pie kam 70% no visiem nokrišņiem nokrīt laikā no novembra līdz aprīlim.
Flora un fauna
Pavasarī visu tuksneša teritoriju klāj efemēri un efemeroīdi, kas nokalst jau maija mēneša vidū. Augu valsti pārstāv smiltāja grīslis, smiltāja akācija, astragāls, saksauls. Karakumā mīt džeirāni, korsaki, vilki, barhānu kaķi, stepes kaķis, grauzēji, ķirzakas, čūskas, solpugas un skorpioni, stepes bruņurupuči. Attīstīta aitkopība un kamieļu audzēšana. Karakuma dienvidaustrumos atrodas Repetekas biosfēras valsts rezervāts. Centrālajā tuksneša daļā atrodas Bereketli — Karakuma rezervāts.
Ģeoloģija
Karakuma tuksnesī ir ievērojamas naftas, gāzes un sēra atradnes.
Šeit atrodas arī Dervazas gāzes krāteris, saukts par Elles vārtiem.
Transports
Tuksnesi šķērso Transkaspijas dzelzceļa līnija.
Sudrabu Edžus iela (Jelgava)
Sudrabu Edžus iela ir Jelgavas iela, kas sākas kā Elektrības ielas turpinājums un beidzas krustojumā ar Jura Mātera ielu.
Otrā Pasaules kara laikā ielas apbūve tika iznīcināta, mūsdienās to veido lielākoties Latvijas PSR laikā celtas ēkas.
Vēsture
17. gadsimta Jelgavas kartēs atrodama Dīķa iela (Teichstraße) no Palejas līdz Kangīzeru ielai, aiz kuras tā pie pilsētas nocietinājumiem savienojās ar Vaļņu ielu.
Latvijas PSR laikā 1950. gada 11. jūlijā pārdēvēja par Sudrabu Edžus ielu. 1954. gadā nojauca sagrautās Sv. Vienības (Nikolaja) baznīcas sienas.
Blīdenes luterāņu baznīca
Blīdenes evaņģēliski luteriskā baznīca bija Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atradās Saldus novada Blīdenes pagasta Blīdenē. Mūsdienās saglabājušies pamatu fragmenti.
Blīdenes luterāņu koka baznīca celta 1617. gadā. 1755. gadā tā nojaukta un 1756. gadā tika uzcelta mūra baznīca. 1860. gadā firsta Oto Andreasa fon Līvena atraitne Šarlote lika būvēt jaunu (pēc citām ziņām baznīcu tikai pārbūvēja) neogotiska stila baznīcu, kuru uzcēla 1862. gadā. Altāri bija projektējis arhitekts Teodors Zeilers. Altārgleznu "Kristus pie krusta" bija gleznojis Drēzdenes mākslinieks A. Erhards.
Otrā pasaules kara laikā 1945. gadā iespaidīgā celtne ar 56 metrus augsto torni tika daļēji sagrauta. 1965. gadā atlikušo būves daļu saspridzināja.
Mūsdienās baznīcas drupas sakoptas, tajās notiek brīvdabas dievkalpojumi.
Felkerzāmi
Felkerzāmi vai Felkezambi  ir vācbaltiešu dzimta, kuras priekšteči 15. gadsimtā ieceļoja Livonijā.
Vēsture
Par savu priekšteci dzimta uzskata Heinrihu no Folkerzemas, kurš 13. gadsimtā dzīvojis tagadējā Folksenā Lejassaksijā. 1432. gadā Rīgas arhibīskaps Henings Šarpenbergs Heinriham Folkersheimam tagadējā Vaidavas pagastā piešķīra Veļķu muižu (Hohenbergen, Welkenhof), kas dzimtas īpašumā saglabājās līdz pat 1816. gadam. Dzimtas Kurzemes atzara ciltstēvs bija Johans no Felkerzāmas (Fölkersam, miris 1557), kas bija cēlies no Kuršu kāpām un 1519. gadā Vācu ordeņa valsts Dinaburgas komturijā ieguva savā īpašumā Kalkūnes muižu.
Savukārt Frīdrihs no Felkerzāmas 1559. gada janvārī vadīja Rīgas arhibīskapa vasaļu karaspēku Livonijas kara kaujā pie Tirzas pret iebrukušo Maskavijas karaspēku. Kaujā krita lielākā daļa latviešu karavīru un apmēram 400 bruņinieki, ieskaitot pašu Felkerzāmu, kura līķis vēlāk tika svinīgi apbedīts Rīgas Doma baznīcā.
1620. gadā Felkerzāmu dzimtu ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā, bet 1747. gadā Vidzemes bruņniecības matrikulā. Kalkūnes muižas dzimtkungs Melhiors fon Felkerzāms (1601–1665) bija Kurzemes hercogistes diplomāts, Vilhelms fon Felkerzāms (1712–1791) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālleitnants Septiņgadu karā pret Prūsiju, Jēkabs Joahims fon Felkerzāms (1759–1810) bija artilērijas ģenerālis, bet Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms (1766–1848) Vidzemes civilgubernators, viņa dēls Hamilkārs fon Felkerzāms - Vidzemes landmaršals un Vidzemes guberņas Zemes reformas autors.
Krievijas impērijas valdība 1853. un 1862. gadā atzina Felkerzāmu dzimtas tiesības lietot mantojamu baronu titulu. Dmitrijs fon Felkerzāms (1846-1905) bija Krievijas impērijas kontradmirālis, miris Krievijas—Japānas kara laikā.
Anžela Brice
Anžela Brice (dzimusi Anžela Mosina Severomorskā, Krievijā) ir bijusī Latvijas biatloniste un distanču slēpotāja, tagad — biatlona trenere.
Sākumā trenējusies distanču slēpošanā. Studējusi Minskas Fiziskās kultūras institūtā, ko absolvējusi 1992. gadā, studiju laikā pievērsusies biatlonam. Viņa ir piedalījusies trijās ziemas olimpiskajās spēlēs. 1998. gadā Nagano Brice Latviju pārstāvēja distanču slēpošanā, 30 km slēpojumā ierindojusies 53. vietā, 2002. gadā Soltleiksitijā un 2006. gadā Turīnā startējusi biatlona sacensībās, augstākais sasniegums individuālajās distancēs ir Turīnā izcīnītā 48. vieta 15 km klasiskajā distancē. Brice ir viena no diviem Latvijas sportistiem, kas pārstāvējusi valsti Olimpiskajās spēlēs biatlonā un distanču slēpošanā (otrs ir Oļegs Maļuhins). 1995. un 1996. gada Pasaules čempionātos biatlonā izcīnījusi 29. vietu sprintā. Pēc 2006. gada Olimpiskajām spēlēm beigusi sportistes karjeru. Pēc tam sākusi treneres karjeru, trenē meitu Aneti, darbojas Cēsu sporta skolā.
Bijusi precējusies ar biatlonistu Ilmāru Brici, viņu meita Anete Brice arī ir biatloniste un bijusī distanču slēpotāja.
Dārzkopība
Dārzkopība jeb dārzniecība ir lauksaimniecības nozare, dažādu dārza produktu — augļu, ogu, dārzeņu, krāšņumaugu — ražošana, kā arī augļu koku, ogulāju, dārzeņu un krāšņumaugu stādāmā materiāla audzēšana. Pie dārzkopības daļēji pieskaita arī parku un apstādījumu ierīkošanu. Cilvēkus, kas ar dārzkopību nodarbojas profesionāli vai sava vaļasprieka dēļ, sauc par dārzniekiem. Dārzkopības nozares ir augļkopība, dārzeņkopība, daiļdārzniecība.
Huidžou
Huidžou (zh, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Guandunas provincē Ķīnas dienvidos, viena no Pērļu upes deltas aglomerācijas pilsētām. Izvietojusies provinces vidusdaļā Dienvidķīnas jūras krastā. Robežojas dienvidrietumos ar Šeņdžeņu, rietumos — ar Dunguaņu un provinces galvaspilsētu Guandžou, ziemeļos — ar Šaoguaņu, bet austrumos — ar Hejuaņu un Šaņvei. Municialitātē ir divi galvenie urbānie centri — pati Huidžou (Huičenas rajons; 1580 000 iedzīvotāji) Dundzjanas upes krastā un 30 km attālā ostas pilsēta Huijana (765 000 iedzīvotāju) jūras krastā.
Vēsture
1956. gadā tika nodibināts Huijanas speciālais apgabals. 1979. gadā tika atdalītas Šeņdžeņa un Baoaņa, bet 1988. gadā Huijanas apgabals tika sadalīts Huidžou, Dunguaņas, Hejuaņas un Šaņvei pilsētās.
Marvel's Daredevil
Marvel's Daredevil ir 2015. gadā veidots ASV interneta televīzijas seriāls, kas balstīts uz Marvel Comics komiksiem par Pārgalvi. Seriāla pirmā sezona tika publicēta interneta lapā Netflix 2015. gada 10. aprīlī. Šis seriāls ir daļa no Marvel Cinematic Universe kinoprojekta. Galveno lomu attēlo Čārlijs Kokss.
Huidžou
Ekonomika
Huidžou municipalitātē izveidotas vairākas speciālās attīstības zonas. Galvenās rūpniecības nozares ir autobūve, ķīmiskā rūpniecība, elektronika, tekstilrūpniecība, informācijas tehnoloģijas, telekomunikācijas un citas.
Marvel's Daredevil
Sižets
Jurists Mets Mērdoks jeb Pārgalvis (Čārlijs Kokss) bērnībā pēc nelaimes gadījuma ir kļuvis akls, bet citas viņa maņas ir manāmi uzlabojušās. Viņš izmanto šīs maņas, lai cīnītos pret mafiju, kuru vada Vilsons Fisks (Vinsents D'Onofrio).
Aizkraukles luterāņu baznīca
Aizkraukles evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīcas baznīca, kas atrodas Aizkraukles novada Aizkraukles pagasta dienvidaustrumos, starp Daugavu dienvidos un valsts autoceļu A6 (Rīga—Daugavpils—Krāslava—Baltkrievijas robeža (Pāternieki)).
Vēsture
Aizkraukles draudzes pirmā koka baznīca celta 1680. gadā. Pirmā mūra baznīca Aizkrauklē tika celta 1694. gadā un tā nomainīja šajā vietā veco koka dievnamu uz akmens pamatiem. Mūra baznīca tika nopostīta Ziemeļu kara sākumā, bet tas tika atjaunots neilgi pēc kara beigām. No 1896. līdz 1899. gadam baznīca tika pārbūvēta pēc arhitekta Gotfrīda Krona projekta, pēc pārbūves baznīca ieguva to plānojumu, kas ir saglabājies līdz mūsdienām — krustveida celtnes formu ar augstām smailloka logailām. Torņa fasādē ir iemūrēti gada skaitļi "1680—1899", iezīmējot pirmās baznīcas uzcelšanu un toreizējā baznīcas remonta gadu. Baznīca cieta Pirmajā pasaules karā, taču to līdz 1930. gadam daļēji atjaunoja. Dievnams cieta arī Otrajā pasaules karā — jaunajā, augstajā tornī esot ieskrējusi vācu lidmašīna.
Baznīcā apskatāma 1943. gadā tapusī altārglezna "Kungs, palīdzi mums, mēs grimstam", kas ir pēdējais Augusta Annusa Latvijā tapušais darbs. Baznīcā uzstādītas memoriālās plāksnes šejienes novadniekiem — pulkvedim Jorģim Zemitānam un arhibīskapam Arnoldam Lūsim. Draudzi līdz 2020. gadam apkalpoja mācītājs Valdis Baltruks.
Stūru baznīca
Stūru evaņģēliski luteriskā baznīca bija Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas dievnams, kas atradās Saldus novada Blīdenes pagasta Stūros. Iznīcināta 1944. gadā Otrā pasaules kara laikā.
1763. gadā Ceraukstes muižas īpašnieks Kristofs Ernsts fon Grothuss lika būvēt jaunu koka baznīcu vecās koka baznīcas vietā. 1861. gadā to pārbūvēja. 1930. gadā pie vecās baznīcas piebūvēja masīvu mūra torni ar zemu četrstūrainu smaili. No 1930. līdz 1935. gadam koka baznīcu nojauca un pēc arhitekta Aleksandra Lazdiņa projekta uzcēla mūra draudzes telpu, bet tornim piebūvēja divas kāņu telpas, kas atgādināja kontrforsus. Pēc kara baznīcu neatjaunoja.
Ronova pie Doubravas
Vēsture
Apdzīvotā vieta rakstos pirmoreiz minēta 1307. gadā. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Kopš 1993. gada — Čehijā.