cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meksika olimpiskajās spēlēs
Ar medaļām bagātākais Meksikas sportists ir daiļlēcējs Hoakins Kapilja, kurš olimpiskajās spēlēs, kopumā ir izcīnījis 4 medaļas (1 zelta, 1 sudraba un 2 bronzas medaļas). Savukārt Umberto Mariless (jāšanas sports) ir vienīgais Meksikas sportists, kurš ir izcīnījis divas zelta medaļas. Bet tekvondo sportiste Marija Espinosa kļuva par pirmo Meksikas sportisti, kura olimpiskās medaļas ir izcīnījusi trijās olimpiskajās spēlēs (no 2012. — 2016. gadam).
Meksika savas pirmās medaļas olimpiskajās spēlēs izcīnīja jau 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs. Visvairāk medaļas (9) tā izcīnīja 1968. gadā, kad vasaras olimpiskās spēles tika rīkotas pašu mājās Mehiko.
Rīkotās olimpiskās spēles
Meksika līdz šim rīkosi vienas olimpiskās spēles.
Medaļām bagātākie sportisti
''Šajā tabulā apkopoti tikai tie sportisti, kas pēc Starptautiskās olimpiskās komitejas datiem pārstāvot Meksiku ir ieguvuši trīs vai vairāk olimpiskās medaļas. Pārējos sportistus skatīt uzskaitījumā.''
Tošihiro Hattori
Tošihiro Hattori (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||44||2
Kustība uz sociālismu (Bolīvija)
Kustība uz sociālismu — Politiskais instruments tautu suverenitātei (, MAS-IPSP, arī MAS), arī Kustība uz sociālismu, ir kreisa, sociālistiska Bolīvijas kustība un politiskā partija, kura ir valdībā ar absolūtu vairākumu parlamentā. Tās vadītājs ir pašreizējais valsts prezidents Evo Moraless.
Absolūtā vētra
"Absolūtā vētra" (en) ir 2000. gada ASV biogrāfiska katastrofu drāma, kas balstīta uz Sebastjana Jungera tāda paša nosaukuma grāmatu. Filmas režisors un viens no producentiem ir Volfgangs Petersens. Galvenās lomas filmā atveido Marks Volbergs, Džordžs Klūnijs, Daiena Leina, Viljams Flečers, Kārena Allena, Maikls Aironsaids, Bobs Gantons, Mērija Elizabete Mastrantonio un Džons Reilijs. Filmas pirmizrāde notika.
Hiēnu dzimta
Hiēnu dzimtas (Hyaenidae) dzīvnieki ir plēsēju kārtas (Carnivora) kaķveidīgie (Feliformia) zīdītāji. Hiēnu dzimta ir ceturtā mazākā plēsēju dzimta un viena no mazākajām zīdītāju dzimtām. Neskatoties uz dzimtas nelielo varietāti, hiēnas ir unikāli dzīvnieki un ieņem svarīgu vietu Āfrikas un Āzijas ekosistēmā.
Lai arī filoģenētiski hiēnu dzimtas dzīvnieki ir tuvu radniecīgi kaķiem un viveriem, tomēr to uzvedība un morfoloģija vairākos aspektos ir līdzīgāka suņveidīgajiem plēsējiem. Hiēnas un suņi nekāpj kokos, un nagus tie nespēj ievilkt pirkstu spilventiņos, medījums tiek satverts ar zobiem, nevis nagiem. Nagi piemēroti ātrai skriešanai un straujām virzienu maiņām skrējienā. Abas grupas nomedīto apēd ātri un pārpalikumus noglabā. Tomēr hiēnas sevi apkopj, iezīmē teritoriju, pārojas un audzina bērnus līdzīgi kā citi kaķveidīgie. Lai arī hiēnām ir maitēdājas slava, tomēr tās daudz medī pašas, īpaši plankumainās hiēnas, kuru diētā svaigs medījums sastāda apmēram 95%. Kā arī hiēnas bieži atņem medījumu gan leopardiem, gan lauvām, gan citiem lielajiem kaķiem.
Senākās hiēnas ir dzīvojušas miocēnā Eirāzijas teritorijā un attīstījušās no viveriem līdzīgiem dzīvniekiem. Senajām hiēnām izveidojās divi tipi: vieglākas uzbūves, suņiem līdzīgākas hiēnas un masīvākas, spēcīgiem žokļiem apveltītas hiēnas. Suņiem līdzīgās hiēnas dzīvoja jau pirms 15 miljoniem gadu, bet lielākā daļa izmira, kad Eirāzijā mainījās klimats un kontinentā ieradās suņi. No vieglā tipa hiēnām līdz mūsdienām ir izdzīvojuši tikai zemesvilki, toties no masīvā tipa hiēnām līdz mūsdienām izdzīvojušas plankumainās hiēnas, brūnās hiēnas un svītrainās hiēnas.
Evolūcija
Hiēnu dzimta ir attīstījusies miocēna laikā Eirāzijas teritorijas džungļos pirms 22 miljoniem gadu. Šajā laikā kaķveidīgie dzīvnieki pamatā dzīvoja kokos. Vissenākā zināmā hiēna Plioviverrops dzīvoja pirms 20 - 22 miljoniem gadu, tā bija līdzīga mūsdienu svītrainajām civetām. Tās piederību hiēnām, nevis civetām nosaka vidusauss uzbūve un zobu skaits. Senās hiēnas pēctečiem attīstījās garākas kājas un smailāki žokļi, līdzīgi suņiem.
Hiēnu dzimta pirms 15 miljoniem gadu sasniedza vislielāko dažādību. Tajā laikā dzīvoja vairāk kā 30 dažādas sugas. Atšķirībā no mūsdienu hiēnu sugām, kuras ir kaulu grauzēju sugas, lielākā daļa seno sugu bija suņiem līdzīgās hiēnas. Apmēram pirms 5 - 7 miljoniem gadu, mainoties klimatam, izveidojās zemes tilts starp Āziju un Ziemeļameriku. Šajā laikā viena no hiēnu sugām šķērsoja Beringa jūru un nokļuva Ziemeļamerikā. Šī suga kādu laiku dzīvoja un attīstījās šajā kontinentā. Tās pēcteči nedaudz atgādināja gepardus, tie bija ātri skrējēji ar garām kājām. Lielākā daļa suņveidīgo hiēnu izmira pirms 1,5 miljoniem gadu.
Izskats un uzvedība
Hiēnu apakšdzimtas sugām pakaļkājas ir īsākas nekā priekškājas, tām ir augsti pleci un izteikti nolaidena mugura virzienā uz krustiem. Kakls īss un masīvs. To galvaskauss atgādina liela suņa galvaskausu, bet salīdzinoši ir masīvāks un ar īsāku purna daļu. Ķepām, gan priekškājām, gan pakaļkājām ir 4 pirksti. Nagus līdzīgi kā suņi tās nespēj ievilkt. To kažoks ir plāns ar vāji augošu pavilnu vai pavilnas nav vispār, matojums ass un spurains. Ausis lielas un izteiksmīgas.
Hiēnas sevi apkopj līdzīgi pārējiem kaķveidīgajiem, tomēr tās sev nekad nemazgā seju. Teritoriju tās iezīmē ar īpašu anālo dziedzeru sekrētu, nevis ar urīnu kā to dara suņi. Svītrainās hiēnas pamatā ir maitēdājas, tās reti uzbrūk un pašas nogalina. Plankumainās hiēnas, lai arī ir maitēdājas, bieži nogalina pašas vidēji lielus un lielus zālēdājus. Tās dzen savu upuri līdz spēka izsīkumam un tad nogalina līdzīgi suņiem. Zemesvilki pamatā ir kukaiņēdāji, kas specializējušies termītu ēšanā. Tie kukaiņus uzlaiza ar savu garo un plato mēli. Vienā reizē zemesvilks var apēst līdz 300 000 termītiem.
Jaungada taksometrs
"Jaungada taksometrs" ir Latvijas spēlfilma, kas izdota 2018. gadā. Filmas režisors ir Māris Martinsons.
Sižets
Ir 31. decembra vakars. Taksometra vadītājam Andrejam maiņa jau gandrīz beigusies, kad viņš aizmugurējā sēdeklī atrod nejauši atstātu Jaunā gada dāvanu un atceras visus svinētājus, kas tovakar bijuši Andreja mašīnā, tai skaitā sagurušu Salaveci, skaļus ķekatniekus un grūtnieci.
Džošs Rednors
Džošua Tomass Rednors (en; ) ir amerikāņu aktieris, filmu veidotājs, rakstnieks un mūziķis. Plašāk zināms ar Teda Mosbija lomu ar deviņām Emmy balvām godalgotajā CBS komēdijseriālā "Kā es satiku jūsu māti". Viņa scenārista un režisora debija ir 2010. gada komēdijdrāmas filma Happythankyoumoreplease, par kuru viņš ieguva Sandensas kinofestivāla Skatītāja balvu un saņēma nomināciju Grand Jury balvai.
2012. gadā viņš sarakstīja scenāriju, režisēja un atveidoja galveno lomu savā otrajā spēlfilmā "Humanitārās zinātnes", kurai pirmizrāde notika 2012. gada Sandensas kinofestivālā. 2014. gadā Rednors atveidoja lomu Brodvejas lugā Disgraced, ko nominēja Tony balvai kategorijā "Labākā luga". Vēl atveidojis lomu PBS Amerikas pilsoņu kara seriālā Mercy Street, lomu muzikālajā seriālā Rise un lomu seriālā Hunters.
Puskuitalas
Puskuitalas (Limosa) ir sloku dzimtas (Scolopacidae) tārtiņveidīgo putnu ģints, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas. Zinātniskais nosaukums Limosa atvasināts no latīņu valodas (limus) un latviski nozīmē "dubļains" vai "dubļi".
Izplatība
Visas puskuitalu sugas ir gājputni, kas ligzdo ziemeļu reģionos, bet ziemo dienvidos. Ziemošanai tiek izvēlētas vietas, kas bagātas ar barību, pulcējoties lieliem puskuitalu bariem. Divas no četrām sugām ir Vecās pasaules putnu sugas, bet divas Jaunās pasaules. Puskuitalas, atkarībā no sugas, ligzdo Eiropā, Sibīrijā, Krievijas Tālajos Austrumos, Mandžūrijā un Ziemeļamerikā, ziemo Āfrikā, Āzijas tropu joslā, Taivānā, Jaungvinējā, Austrālijā un Dienvidamerikā.
Latvijā
Latvijā sastopamas 2 puskuitalu sugas: melnā puskuitala (Limosa limosa) un sarkanā puskuitala (Limosa lapponica).
Izskats un īpašības
Puskuitalas ir liela auguma bridējputni ar garu knābi un garām kājām. Garais knābis piemērots barības (ūdens tārpi un moluski) meklēšanai dūņās un dubļos, tos iztaustot un pārmeklējot. No kuitalām puskuitalas var atšķirt pēc to taisnajiem vai nedaudz uz augšu atliektiem knābjiem, bet no dūņslokām pēc to garākajām kājām. Ziemas periodā apspalvojums visām sugām ir pelēcīgs, bet vasarā, ligzdošanas sezonā, trīs sugām apspalvojums kļūst sarkanīgs. Visām puskuitalām mātītes ir lielākas nekā tēviņi.
Kurzemes Provinces muzejs
Kurzemes Provinces muzejs bija Kurzemes Literatūras un mākslas biedrības 1818. gadā dibināts muzejs ar bibliotēku tālaika Kurzemes guberņas galvaspilsētā Jelgavā. Tā tradīcijas mūsdienās turpina Ģ. Eliasa Jelgavas Vēstures un mākslas muzejs.
Vēsture
Muzejs dibināts 1818. gada 6. augustā kā Kurzemes Provinces muzejs ar priekšlasījumu klubu Ateneum. Priekšlasījumi sākumā notika Jelgavas ģimnāzijas telpās, pēc 1820. gada Štefenhāgenu drukātavas nama otrajā stāvā Kannulējēju (tagad J. Mātera) ielā, kur izveidoja pirmo muzeja kolekciju.
Pēc Latvijas okupācijas likvidētās biedrības un Kurzemes provinces muzeja ēku 1940. gada rudenī nodeva Latvijas PSR Izglītības Tautas komisariāta rīcībā. Sarkanās armijas uzbrukuma laikā 1944. gada vasarā muzeja ēka gāja bojā. Daļa fondu pirms tam tika izvesta uz Vāciju, daļa pazuda vai gāja bojā.
Mūsdienās šajā vietā uzcelts Uzvaras ielas dzīvojamo namu siltummezgls un citas ēkas. Līdz mūsdienām nonākušās senlietas no Kurzemes provinces muzeja fondiem glabājas Ģ. Eliasa Jelgavas Vēstures un mākslas muzejā.
Itālija 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Itālija (Itālijas Karaliste) bija pārstāvēta 1900. vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās Francijas galvaspilsētā Parīzē no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs bija otrās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā startēja.
Itālija šajās olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēta ar vismaz 25 sportistiem (24 vīrieši un 1 sieviete, kuriem ir iznāma identitāte), kuri startēja 6 dažādos olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk sportistu, 10 sportisti, no Itālijas bija pārstāvēti paukošanā. Pirmo reizi tā bija pārstāvēta jāšanā, paukošanā, peldēšanā, vieglatlētikā un vingrošanā.
Šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja pirmās olimpiskās medaļas spēļu vēsturē. Itālija izcīnīja kopumā 5 olimpiskās medaļas, 3 zelta un 2 sudraba medaļas, trijos olimpiskajos sporta veidos (jāšanā, paukošanā un riteņbraukšanā). Šajos sporta veidos tās bija pirmās medaļas Itālijai. Medaļu kopvērtējumā tā ierindojās 8. vietā. Džans Džordžo Trisīno bija vienīgais no sportistiem, kurš izcīnīja divas olimpiskās medaļas (1 zelta un 1 sudraba medaļu), viņš startēja jāšanas sacensībās.
Cycling pictogram.svg Riteņbraukšana
OR — Olimpiskais rekords
Rjūdzo Morioka
Rjūdzo Morioka (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||38||0
Mazreģu viduslaiku kapsēta
Mazreģu viduslaiku kapsēta ir vietējas nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Kuldīgas novada Alsungas pagasta centrālajā daļā, Mazreģvalka kreisajā krastā.
Misija "Rieksti" 2: Trakā daba
"Misija "Rieksti" 2: Trakā daba" (en) ir animācijas filma bērniem, kas iznākusi 2017. gada 11. augustā. Šajā filmas daļā parka iemītniekiem ir jāapvienojas jaunā misijā, lai glābtu savas mājas, jo ļaunais pilsētas mērs plāno iznīcināt viņu mājas un to vietā uzbūvēt atrakciju parku. Filma skatāma 2D un 3D formātā.
Freimaņi
Vēsture
Par Freimaņu no Nursi (de) dzimtas ciltstēvu uzskata Zviedrijas armijas majoru Johanu Neimani (Neumann, ap 1640—1682), kuru pēc Otrā Ziemeļu kara karalis Kārlis XI 1666. gadā iecēla dižciltīgo kārtā ar uzvārdu Freymann ("brīvais vīrs") un piešķīra Nēķenu (Nötkenshof) un Kornetu (Schreibershof) muižas. Viņa dēli Reinholds Johans, Kārlis Otto un Johans Frīdrihs Freimaņi dienēja Zviedrijas karaļa Vidzemes kavalērijas pulkos. Reinholds Johans Freimanis (1680—1736) Lielā Ziemeļu kara laikā kā dragūnu virsnieks piedalījās Jēkabpils kaujā un Mūrmuižas kaujā, bet pēc Poltavas kaujas krita krievu gūstā. Pēc Nīštates miera līguma noslēgšanas viņš 1722. gadā pārgāja Krievijas armijas dienestā, 1735. gadā tika atvaļināts ģenerālmajora pakāpē un no ķeizarienes Annas Ivanovnas saņēma dāvanā Veclaicenes muižu. Kārlis Otto Freimanis pēc precībām ieguva dzimtas īpašumā Nursi muižu.
1747. gadā dzimtu ierakstīja Livonijas bruņniecības matrikulā, bet 1888. gadā — Sāmsalas bruņniecības matrikulā. Tās pārstāvji tradicionāli izvēlējās militāro dienestu Zviedrijas, Holandes, vēlāk Krievijas impērijas armijā.
Par Freimaņu no Jusas (de) dzimtas ciltstēvu uzskata Krievijas impērijas armijas ģenerālleitnantu Ferdinandu fon Freimani (Ferdinand Magnus von Freymann a.d.H. Waimel-Neuhof, Фёдор Юрьевич фон Фрейман, 1725—1796), pēc viņa nāves šī līnija aprāvās. 1797. gadā dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības matrikulā. Dzimtas rezidence bija Jusu muiža (Waimel-Neuhof, et) Igaunijas teritorijā.
Muižas
Dažādos laika periodos dzimtai Latvijā piederēja Nēķenu muiža (Nötkenshof, 1666 līdz 1726), Korneta muiža (Schreibershof, 1666—1784), Nurmu muiža (Nurms, 1846 līdz 1920), Keižu muiža (Keysen), Anniņmuiža (Annenhof) (līdz 1871), Ērģemes pilsmuiža (Schloß Ermes, no 1835. līdz 1844. gadam), Slokas kroņa muiža (Schlock-Amt, (1860), Mazdammes muiža (Klein- Dammenhof, līdz 1871), Zeklera muiža (Secklershof, 1844—1854), Tiepeles muiža (Wittkop, 1849—1852), Veclaicenes muiža (Alt-Laitzen, ap 1730—1780).
Igaunijas teritorijā dzimtai piederēja Vec-Nursi (Alt-Nursie, līdz 1860), Jaun-Nursi muiža (Neu-Nursie, 1765—1814), Igastes muiža (Igast, 1795—1797), Jubas muiža (Quellenhof, līdz 1861), Kergulas muiža (Kerjel, 1791—1814), Pikjerva muiža (Pikjerw, 1864—1867), Reuges muiža (Rauge, 1767—1811), Sennas muiža (Sennen, 1835—1838) Tilsi muiža (Tilsit, 1819—1820, 1820—1833), Meijeru muiža (Meyershof), Vaimelkas (Waimel-Neuhof), Abijas (Abia) u.c. muižas.
Rihards Melgailis
Rihards Melgailis (dzimis Vecumniekos) ir latviešu ekonomists un politiķis, bijis 12. Saeimas deputāts, Saeimas deputāta pilnvaras apstiprinātas Daiņa Liepiņa vietā. Zemnieku saimniecības "Griezes" īpašnieks, bijis politiskās partijas "Reģionu alianse" valdes loceklis, Vecumnieku sporta kluba "1994" valdes loceklis. Pašlaik Bauskas novada domes deputāts, izglītības, kultūras un sporta komitejas loceklis un vides un attīstības komitejas loceklis, pārstāvot Latvijas Reģionu apvienību.
Beidzis Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju 1985. gadā ar profesionālā maģistra grādu lauksaimniecības ekonomikā. Startējis vieglatlētikas sacensībās veterāniem vairākās disciplīnās.
Jānis Buks
Dzīvesgājums
Dzimis 1969. gadā Rīgā, viņa vecākais brālis bija skolotājs un vēsturnieks Artis Buks (1966–2023). Kopš 1982. gada trenējās Rīgas volejbola skolā Andra Leiša vadībā. Pēc Rīgas 4. vidusskolas (tagad Rīgas Angļu ģimnāzija) absolvēšanas 1988. gadā sāka studēt tieslietas Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuru absolvēja 1993. gadā ar tiesību zinātņu bakalaura grādu.
Kopš 1993. gada Jānis Buks darbojās finanšu sektorā, specializējoties uz līzinga pakalpojumiem un tā uzņēmumiem, no 1997. gada līdz 2009. gadam bija Latvijas Līzinga asociācijas padomes loceklis, ieņēma vadošus amatus "UniCredit līzings" un "Unilīzings". 2011. gadā kļuva par Nordea bankas Latvijas filiāles vadītāju, no 2014. līdz 2018. gadam bija Latvijas Komercbanku asociācijas padomes loceklis. "Olainfarm" padomes priekšsēdētājs.
Sabiedriskā darbība
2002. gadā Jānis Buks sāka darboties asociācijā "Dzīvesprieks", 2014. gadā kļuva par "Junior Achievement Latvija" padomes locekli, Līderu programmas mentoru.
ievēlēja par Latvijas Olimpiskās komitejas prezidentu. Iepriekšējā prezidenta priekšlaicīgās atkāpšanās dēļ Bukam dots īss pilnvaru termiņš līdz kārtējām LOK prezidenta vēlēšanām 2024. gadā. Kļūstot par LOK prezidentu pēc aktīvas opozīcijas bijušajam tās prezidentam Žoržam Tikmeram, Buks aicināja uz lielāku sadarbību un mazāk aizkulišu konfliktēšanas, kā arī sāka ar pārvaldes izdevumu samazināšanu.
Hitoši Sogahata
Hitoši Sogahata (ja; dzimis ) ir japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||4||0
Tomass Mincers
Tomass Mincers (de, dzimis 1489. gada decembrī, miris ) bija reformācijas laika vācu sludinātājs un teologs, kurš nostājās gan pret Romas Katoļu baznīcu, gan Mārtiņu Luteru, un kļuva par vienu no 16. gadsimta Vācijas Zemnieku kara idejiskajiem vadītājiem.
GP3 Series
GP3 sacīkstes notika vienā nedēļas nogalē ar daļu no GP2 posmiem. Gandrīz visas GP3 sacīkstes notika Formula 1 nedēļas nogalēs, un lielākā daļa GP3 posmu tika aizvadīti Eiropā. Vairāki kādreizējie GP3 braucēji ir nonākuši līdz dalībai GP2 un Formula 1 čempionātā, to skaitā Valteri Botass un Šarls Leklērs, kuri ir uzvarējuši Formula 1 sacīkstēs.
2019. gadā, pēc GP3 apvienošanās ar FIA Formula 3 Eiropas čempionātu tika izveidots FIA Formula 3 čempionāts.
Sacīkšu kārtība
Nedēļas nogalē notika divas sacīkstes: sestdien un svētdien. Piektdien bija 45 minūšu gara treniņu sesija un sestdien bija 30 minūšu gara kvalifikācija. Sestdienas sacīkste bija apmēram 180 km gara. Katram pilotam bija vismaz vienu reizi jābrauc boksos un jānomaina vismaz divas riepas.
Svētdien bija sprinta sacensības. Apļu skaits atšķirās dēļ trases, bet ja ir pagājušas 30 minūtes kopš starta tad sacīkstes beidzas. Piloti startē tādā pašā secībā, kā viņi finišēja sestdien, taču piloti no pirmās līdz astotajai vietai startē apgrieztā finiša secībā (astotajā vietā finišējušais braucējs sāk sprinta sacīksti no pirmās starta vietas, bet sestdienas uzvarētājs sāk sprinta sacīksti no astotās starta vietas).
Kuitala
Kuitala jeb kluite (Numenius arquata) ir sloku dzimtas (Scolopacidae) tārtiņveidīgais putns. Izšķir 3 pasugas. Kuitala ir viena no izplatītākajām kuitalu sugām pasaulē, ligzdo Eiropas un Āzijas mērenajā joslā. Lielākā daļa kuitalu populācijas ir gājputni, ziemojot Āfrikā, Eiropas dienvidos un rietumos, un Dienvidāzijā. Reizēm klejojoši indivīdi sasniedz Jaunskotiju Kanādā un Marianas salas. Reģionos ar maigu klimatu kuitalas ir nometnieki, piemēram, Lielbritānijā un citur Rietumeiropas okeāna piekrastē.
Izplatība
Kuitala ligzdo Īrijā un Britu salās, Skandināvijā un Somijā, Centrāleiropā un Austrumeiropā, areālam austrumu virzienā stiepjoties tālāk uz Sibīriju līdz Mandžūrijai Ķīnas ziemeļaustrumos. Eiropas populācijas ziemo Islandē, Britu salās, Vidusjūras reģionā un Āfrikas ziemeļrietumos.
Izskats
Kuitala ir lielākais no Eiropā dzīvojošiem tārtiņveidīgajiem putniem. Par to lielāka ir tikai lielā kuitala (Numenius madagascariensis), kura mājo Tālajos Austrumos. Kuitalas ķermeņa garums ir 50—60 cm, spārnu izplētums 89–106 cm, svars 410—1360 g, tēviņiem vidēji sverot 660 g, mātītēm 790 g. Tās apspalvojums ir pelēkbrūni raibumots ar baltu vēderu un zemasti. Lidojumā redzams balts, nosmailots virsastes laukums. Kājas un uz leju vienmērīgi liektais, garais knābis ir zilpelēki. Abi dzimumi izskatās vienādi, bet knābis ir garāks un vairāk izliekts mātītei. Kuitalu barā ir ļoti grūti noteikt, kuri ir tēviņi un kuras ir mātītes, bet salīdzinot pāra kuitalas, parasti mātīti var atpazīt pēc lielāka auguma un garāka knābja.
Līdzīgas sugas
Kuitalai ļoti līdzīgs izskatās lietuvainis. Pēdējais ir nedaudz mazāks, ar īsāku knābi, turklāt knābis ir ar "mezgliņiem", turpretim kuitalai knābis noliecas vienmērīgā lokā. Lidojumā kuitala atgādina arī sarkano puskuitalu ziemas apspalvojumā, bet ir par to krietni lielāka, ar garākām kājām un lielākām pēdām, kā arī puskuitalas knābis ir viegli uzliekts uz augšu, nevis uz leju kā kuitalai.
Uzvedība
Ārpus vairošanās sezonas kuitalas ir ļoti sabiedriskas un draudzīgas, tās barojas pa vienam vai nelielās grupās, bet uz nakšņošanu sapulcējas lielos baros, kuros var būt vairāki tūkstoši īpatņu. Lielākā daļa populācijas ir gājputni. Pēc ligzdošanas sezonas un pirms aizlidošanas uz ziemošanas vietām kuitalas maina apspalvojumu, pulcējoties lielos baros ūdenstilpju piekrastēs. Ziemošana noris dažādu ūdenstilpju krastos, tās var būt gan saldūdens (ezeri, purvi, upes), gan viegli sāļas ūdenstilpes (lagūnas). Putni, kas neligzdo, paliek ziemošanas vietās visu gadu.
Barība
Kuitala barojas, ar garo knābi iztaustot dūņas un mīkstus dubļus, meklējot nelielus bezmugurkaulniekus, galvenokārt posmtārpi un sauszemes kukaiņi, īpaši vasaras periodā. Tā barojas arī ar vēžveidīgajiem, moluskiem, saru tārpiem, reizēm ar ogām, sēklām, abiniekiem, ķirzakām, mazām zivtiņām, jauniem putniem, nelieliem grauzējiem.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona noris laikā no aprīļa līdz augustam, ligzdošanai vietu piemeklējot purvā, mitrās pļavās, tīrelī vai purvainā mežā, upju ielejās un neregulāri izmantotās lauksaimniecības zemēs. Kuitalas ligzdo atsevišķi, pa pāriem, retos gadījumos veidojot nelielas kolonijas. Ligzda ir sekla iedobe, kas izskrāpēta zemē un izklāta ar sausu zāli un dažām spalvām. Dējumā ir 3—6 raibas olas (visbiežāk 4 olas ). Inkubācijas periods ilgst apmēram 27—29 dienas, perē abi vecāki. Mazuļi pēc izšķilšanās pamet ligzdu un seko saviem vecākiem. Lidot jaunie putni sāk 32—38 dienu vecumā.
Dzimumbriedumu kuitala sasniedz 2 gadu vecumā, tās mūža garums var sasniegt 32 gadus. Galvenie kuitalas ienaidnieki ir rudā lapsa, kā arī vārnveidīgie un kaijveidīgie putni, kas posta kuitalu ligzdas.
Sistemātika
Kuitalai ir 3 pasugas:
Pauls
Pauls var būt:
Ravi Šankars
Ravi Šankars (bn, Ravi Shankar; dzimis, miris ) bija indiešu mūziķis un komponists, spēlējis sitāru. Viņš tiek raksturots kā pazīstamākais laikmetīgais Indijas mūziķis.
Jaunieša vecumā kopā ar brāļa deju grupu uzstājās Eiropā un Indijā. 1938. gadā Šankars pameta šo nodarbi, lai pievērstos sitāras spēles apgūšanai. To pabeidza 1944. gadā, kad sāka strādāt par komponistu. 1956. gadā viņš sāka sniegt klasiskās indiešu mūzikas koncertus Eiropā un Amerikā, tādējādi ceļot tās popularitāti 1960. gados. 1999. gadā saņēmis Indijas augstāko civilo apbalvojumu, tāpat saņēmis trīs Grammy balvas.
Pasaules čempionāts šosejas motobraukšanā
Pasaules čempionāts šosejas motobraukšanā ir starptautiskas sacīkstes šosejas motobraukšanā. Sacensības organizē Fédération Internationale de Motocyclisme. Pašlaik čempionāts ir iedalīts trijās klasēs — MotoGP, Moto2 un Moto3 —, visās klasēs tiek izmantots četrtakts dzinējs. 2010. gadā 250 cm3 divu taktu dzinēju klase tika aizvietota ar četrtakts Moto2 600 cm3 klasi, 2012. gadā — 125 cm3 divu taktu dzinēju klase tika aizvietota ar četrtakts Moto3 250 cm3 klasi, tāpat MotoGP klasē notika pāreja no 800 uz 1000 cm3.
Visvairāk uzvaru prestižākajā no visām trim klasēm — MotoGP — ir guvis itālis Džakomo Agostīni — 8 uzvaras. Viņš ir arī guvis visvairāk titulu, ņemot vērā visas klases — 15 tituli.
Kreigs Makrekens
Kreigs Makrekens (en; dzimis ) ir amerikāņu kinorežisors, scenārists, animators un kinoproducents, divu Primetime Emmy balvu un vienas Annie balvas ieguvējs. Beidzis Kalifornijas Mākslas institūtu, kur iepazinies ar Gendiju Tartakovski. Izveidojis animācijas seriālus "Detektīvmeitenes", "Fostera māja iedomu draugiem" un Wander Over Yonder. 2004. gadā apprecējās ar kinorežisori Lorenu Faustu.
Famara Djediū
Iepriekš pārstāvējis Francijas komandas ASM Belfort, Épinal, Gazélec Ajaccio, Sochaux, Clermont Foot un Angers, Anglijas komandu Bristol City un Turcijas komandu Alanyaspor.
Senegālas futbola izlases rindās debitējis 2014. gadā. Ar izlasi uzvarējis 2021. gada Āfrikas Nāciju kausā. Piedalījies arī 2022. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Granada
Senegāla
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Siguldas novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Siguldas novadā.
Sabiedriskais transports Ogrē
Sabiedriskais transports Ogrē ir pasažieru pārvadāšanas pakalpojumi Ogrē, kurus nodrošina SIA "Ogres autobuss". Pasažieru pārvadājumi notiek ar autobusiem, pa 6 līnijām. Biļetes cena ir 35 santīmi, pensionāriem (uzrādot pensionāra apliecību) — 30 santīmi, bet pensionāriem, vecākiem par 75 gadiem (uzrādot Ogres novada braukšanas apliecības) — 15 santīmi.
Bijušās biļešu cenas
Līdz aptuveni 2008. gadam Ogres pilsētas autobusos (ne visos) biļetes pārdeva kasieri. No aptuveni 2010. gada biļetes tiek printētas tiek drukātas no elektroniskā printera. Līdz tam biļetes tika pārdotas no papīra rullīšiem.
Ekspluatācijā esošie autobusu modeļi
Visi augstāk minētie autobusi, izņemot modeļus SOR, Iveco un Kapena tika piegādāti lietoti.
Ekspluatācijā bijušie autobusu modeļi
Arī visi augstāk esošie modeļi tika piegādāti lietoti (izņemot Autosan).
Jūdžīns O'Nīls
Jūdžīns Gledstouns O'Nīls (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu dramaturgs, 1936. gada Nobela prēmijas literatūrā laureāts, Pulicera balvas laureāts (1920, 1922, 1928, 1957).
Dzimis Ņujorkā, Ellas (Kvinlanes) O'Nīlas un amerikāņu aktiera Džeimsa O'Nīla ģimenē. Mācījies katoļu skolā-internātā Ņujorkā. 1902. gadā iestājās protestantu un katoļu internātā Konektikutā. 1906. gadā iestājās Pristonas Universitātē, bet pēc gada pameta mācības. 1909. gadā neskatoties uz tēva iebildumiem apprecējās un kopā ar zelta meklētājiem devās uz Hondurasu, pēc tam uz Angliju un Argentīnu, kur klaiņoja un ubagoja. 1911. gadā atgriezās Ņujorkā. 1912. gadā sāka rakstīt lugas. Kopš 1914. gada sāka apmeklēt Dž. P. Bekera dramaturģijas seminārus Hārvarda Universitātē. 1916. gadā notika viņa pirmās lugas uzvedums Bound East for Cardiff. No 1920. gada viņa lugas sāk uzvest Brodvejā. No 1920. līdz 1923. gadam dramaturgs zaudēja tēvu, māti un brāli, 1928. gadā izšķīrās ar otro sievu. 1929. gadā apprecējās trešo reizi, par viņa jauno sievu kļuva aktrise Karlote Montreja. No 1920. līdz 1943. gadam sarakstījis vairāk par 20 lugām. 1936. gadā dramaturgs kļuva par Nobela prēmijas literatūrā laureātu. 1943. gadā nervu sistēmas traucējumu dēļ pilnībā zaudēja darbaspējas.
Vorda Hanta šelfa ledājs
Vorda Hanta šelfa ledājs (en) ir lielākais šelfa ledājs Ziemeļu puslodē. Izvietojies Kanādai piederošās Elsmīra salas ziemeļu piekrastē Ziemeļu Ledus okeānā. Stiepjas 60 km garumā no Alberta Edvarda raga austrumos līdz Maklintoka līcim rietumos, aizņemot Dizraeli fjorda atveri un aptver Vorda Hanta salu. Ziemeļos no Vorda Hanta salas un austrumos no Maklintoka līča ledājā atrodas divi ledus pacēlumi — uz sēkļiem balstītas ledus salas.
Līdz 20. gadsimta sākumam visu Elsmīra salas ziemeļu piekrasti aizņēma vienlaidus 8900 km² lielais Elsmīra šelfa ledājs, kas tajā vietā pastāvēja vismaz 3000 gadus. 20. gadsimta pirmajā pusē tas sāka sadalīties, paliekot sešiem nelieliem šelfa ledājiem, lielākais no kuriem ir Vorda Hanta šelfa ledājs. 1980. gados ledāja stāvoklis bija stabilizējies, bet 2000. gadu sākumā tas sāka sadalīties un 2008. gadā faktiski sadalījās divās nevienādās daļās — 227 un 74 km² platībā. Tiek prognozēts, ka šelfa ledājs turpinās sadalīties.
Bikini
Bikini ir mazs, divdaļīgs sieviešu peldkostīms. Viena peldkostīma daļa aizsedz krūtis, bet otra cirksni un dažreiz sēžamvietu.
Šeins Batjē
Izglītību ieguvis Djūka Universitātē, pārstāvējis universitātes basketbola komandu "Blue Devils" NCAA čempionātā. 2001. gadā kļuva par NCAA čempionu, Š. Batjē tika atzīts par ievērojamāko sniegumu uzrādījušo spēlētāju (Most Outstanding Player).
2001. gada NBA draftā viņu Vankūveras "Grizzlies" izraudzījās ar kopējo 6. kārtas numuru. Komandā aizvadīja piecas sezonas (jau Memfisas "Grizzlies" klubā), pēc tam pārgāja uz Hjūstonas "Rockets", kur aizvadīja četrarpus sezonas (atlikušo 2010.—2011. gada sezonas daļu aizvadīja "Grizzlies" sastāvā). Kopš 2011.—2012. gada sezonas pārstāv Maiami "Heat". Individuāli veiksmīgākā sezona viņam bija debijas 2001.—2002. gada sezona, kad vidēji spēlē guva 14,4 punktus. 2012. gadā izcīnīja NBA čempiontitulu. Arī 2013. gadā tika izcīnīts NBA čempiontituls, šoreiz finālā tika uzvarēta Sanantonio "Spurs" vienība.
Bikini
Vēsture
Bija nepieciešami vairāk nekā desmit gadu, pirms bikini pārstāja šokēt ļaudis un iegāja modē. Lielu ieguldījumu bikini popularizācijā 1950. gados deva Brižita Bardo.
Ietērpu, kas atgādina bikini, izmantoja sievietes Senajā Romā sporta nodarbību laikā. Mūsdienu bikini ir oficiālā sieviešu sporta forma pludmales volejbola, bodibildinga un sporta deju (samba, rumba, ča-ča-ča) sacensībās.
Tirgvedības plāns
Tirgvedības plāns ir viens no tirgzinības elementiem, kas apkopo visus pasākumus, kas noteikta laika un budžeta ietvaros tiks īstenoti uzņēmuma mērķa tirgū, lai sasniegtu produkta vai pakalpojuma tirgus stratēģijā izvirzītos mērķus. Plānā parasti iekļauj stratēģisku nākotnes aktivitāšu pārskatu, kā arī konkrētu produktu kampaņu detalizētu taktiku, laika grafiku un izmaksu izvērsumu.
Tirgvedības plānu var izstrādāt visam uzņēmumam kopumā, īpaši, ja uzņēmums ir neliels vai piedāvā tikai dažus produktus. Taču parasti to rada, koncentrējoties uz tirgus vajadzībām un konkrēta produkta mērķiem tirgū. Plānā tiek aprakstītas konkrētas darbības, kas piešķirtā budžeta ietvaros tiks veiktas noteiktā laika posmā. Tirgvedības plāns identificē tirgus pieprasījumu, kā piedāvātais produkts to apmierinās un kā tiks gūta peļņa. Tas parasti iekļauj tirgus un konkurentu analīzi, produkta iespējas tirgū, kam seko detalizēts veicamo aktivitāšu plāns un budžets.
Tirgvedības plānu veido vairākas daļas – esošās situācijas analīze, mērķi, stratēģija, taktikas, budžets un kontrole, kas dalās divos blokos – pirmajā tiek definēta situācija un mērķi, kamēr otrā piedāvā darbības plānu un izmaksas.
2014. gada NBA finālsērija
2014. gada NBA finālsērija bija 2013.—2014. gada NBA sezonas čempionu noskaidrošanas sērija un 2014. gada NBA izslēgšanas spēļu pēdējā stadija. Šajā kārtā tikās Austrumu konferences čempioni Maiami "Heat" un Rietumu konferences čempioni Sanantonio "Spurs". NBA finālsērija notika pēc 2–2–1–1–1 rotācijas. Tā sākās un beidzās.
Par NBA čempioniem piekto reizi kluba vēsturē kļuva Sanantonio "Spurs" klubs, kas ar 4—1 uzvarēja Maiami "Heat". Par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Kavai Leonards.
Tā kā "Spurs" bija labāka regulārās sezonas uzvarēto—zaudēto spēļu attiecība nekā "Heat", tad "Spurs" bija mājas spēļu priekšrocības finālsērijā. Regulārajā sezonā abi klubi tikās divas reizes: 26. janvārī Maiami ar rezultātu 113—101 uzvarēja "Heat" un 6. martā Sanantonio ar rezultātu 111—87 uzvarēja "Spurs".
"Spurs" šī bija sestā reize kluba vēsturē, kad tika sasniegts NBA fināls (iepriekš tas ir paveikts 1999., 2003., 2005., 2007. un 2013. gadā), savukārt "Heat" šī bija piektā reize, kad tiek sasniegts NBA fināls (iepriekš tas ir paveikts 2006., 2011., 2012. un 2013. gadā).
Spēles
Spēļu sākumi norādīti pēc Latvijas laika
Komandu sastāvi
{{columns |width=50%
Maiami "Heat"
}}
Bāzeles Milūzas Freiburgas Eirolidosta
Bāzeles Milūzas Freiburgas Eirolidosta (fr, de) ir starptautiska lidosta Francijas rietumos, netālu no punkta, kur satiekas Francijas, Vācijas un Šveices robežas. Lidosta kopīgi pieder Francijas valstij un Šveices Bāzeles-pilsētas kantonam.
Lidosta tika uzcelta 1946. gadā Bāzeles pilsētas vajadzībām. To finansēja Bāzeles pilsētas kantons Francijas teritorijā, jo Šveices teritorijā trūka piemērotas teritorijas. Tika ierīkots arī no muitas brīvs ceļš, lai piekļūtu lidostai no Šveices. Lidosta vairākkārt paplašināta. Lidostas termināls sastāv no divām (franču un šveiciešu) daļām ar atšķirīgu muitas režīmu.
Neskaitot čārterlidojumus, 2020. gada sākumā lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus nodrošināja aviosabiedrības Aegean Airlines, Air Algérie, Air Arabia Maroc, Air France, Air Transat, Austrian Airlines, British Airways, Brussels Airlines, Chair Airlines, Corendon Airlines, Corendon Airlines Europe, EasyJet, EasyJet Switzerland, Eurowings, Iberia, KLM, Lufthansa, Nouvelair, Pegasus Airlines, Ryanair, SunExpress, TUI fly Belgium, TUI fly Deutschland, Tunisair, Turkish Airlines, Vueling un Wizz Air. Visu sezonu lidojumi notiek uz 26 valstīm (tās ir Albānija, Alžīrija, Austrija, Beļģija, Bosnija un Hercegovina, Čehija, Dānija, Francija, Itālija, Izraēla, Īrija, Kipra, Kosova, Lielbritānija, Maroka, Nīderlande, Polija, Portugāle, Rumānija, Serbija, Spānija, Tunisija, Turcija, Ungārija, Vācija un Ziemeļmaķedonija), bet sezonāli - vēl uz 5 valstīm (Bulgārija, Ēģipte, Grieķija, Horvātija un Kanāda).
Jošiteru Jamašita
Jošiteru Jamašita (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Asko (zīmols)
Asko ir Somijas mēbeļu veikalu zīmols. Tas pieder uzņēmumam Indoor Group. Asko mēbeļu veikalu tīkls un internetveikali ir Somijā un Igaunijā.
Jošiteru Jamašita
Nacionālā izlase
!Kopā||3||0
Asko (zīmols)
Savukārt ASKO zīmols sadzīves tehnikai pieder Slovēnijas uzņēmumam Gorenje un nav saistīts ar Indoor Group.
Vēsture
1918. gada 6. septembrī Lahti Aukusti Avoniuss dibināja uzņēmumu Lahden Puuseppätehdas (Lahti galdniecības ražotne). Tas izgatavoja mēbeles, un 1919. gadā tika atvērts pirmais veikals. Uzņēmums bija viens no pirmajiem mūsdienu mēbeļu ražotājiem. 1923. gadā tika atvērta jauna ražotne, kurā nodarbināti 48 darbinieki. 1928. gadā tika atvērta lielāka ražotne, kas tajā laikā bija Somijā lielākā un modernākā rūpnīca. Tajā gadā tika izlaists pirmais uzņēmuma katalogs.
1940. gadā uzņēmums pārtapa par kopuzņēmumu un tika pārdēvēts par Asko Tehtaat Oy, kas ietilpa grupā kopā ar Tyylikalusto Oy un UPO Oy. Pēc kara no Karēlijas evakuētajiem iedzīvotājiem vajadzēja mājvietas, un Asko saņēma pasūtījumu no valdības izgatavot nepieciešamās mēbeles.
1956. gadā rūpnīca tika paplašināta, un kļuva par lielāko Ziemeļvalstīs ar 1100 darbiniekiem. 1960. gados līdz ar televīzijas izplatību pieauga sēžamo dīvānu pieprasījums; producija tika eksportēta uz vairak nekā 20 valstīm. 1965. gadā ražošanas uzņēmums Asko Tehtaat Oy un veikalu organizācija apvienojās vienā uzņēmumā Asko Oy. Produkcija tika pārdota vairāk nekā 20 valstīs ar zīmolu Finnternational. 1960. gadu beigās plastmasas izstrādājumu ražošana (Upo) kļuva par grupas nozīmīgāko nozari.
1975. gadā Asko bija 12 mēbeļu veikali Rietumvācijā, 3 veikali Zviedrijā ar nosaukumu Asko Finncenter, meitas uzņēmumi Anglijā, Francijā, Šveicē, Nīderlandē un Beļģijā, divas kokzāģētavas, saplākšņa ražotnes, Asko universālveikali Lahti un Jiveskilē, četri Upo pārdošanas uzņēmumi Zviedrijā, Norvēģijā, Anglijā un Rietumvācijā. 1970. gados uzņēmumu grupa piedzīvoja recesiju. 1977. gadā Asko un Upo tika apvienoti vienā uzņēmumā Asko-Upo Oy.
1980. gados Asko grupas bizness tika diversificēts, iegādājoties citu nozaru uzņēmumus (audumu, parketa, veļas mašīnu, grīdas segumu ražošana). 1981. gadā Asko-Upo Oy tika apvienots ar Asko-Yhtymä Oy grupu, kļūstot par Asko Oy. 1981. gadā virtuves mēbeļu ražošana tika reorganizēta par kopuzņēmumu Vilka-Kaluste Oy, kur Puolimatka-Yhtymä Oy bija vairākuma kapitāldaļu turētājs. 1982. gadā kopā ar Neste Oy tika dibināts uzņēmums Oy Uponor Ab, kas nodarbojās ar plastmasas izstrādājumu ražošanu. 1982. gadā Asko kļuva par mēbeļu ražotāja un interjera priekšmetu tirgotāja Indoor Design kapitāldaļu turētāju.
1990. gados Asko grupa sāka vairāk koncentrēties uz plastmasas cauruļu biznesu. Galvenās investīcijas tika novirzītas Uponor attīstībai, pārējās nozares pamazām tika pārtrauktas.
1999. gada aprīlī Asko mēbeļu bizness tika pārdots privātā kapitāla fondam, ko pārvaldīja Sponsor Capital Oy, un kas februārī jau bija iegādājies interjera tirdzniecības uzņēmumu Sotka. Asko un Sotka mēbeļu bizness tika apvienots uzņēmumā Asko Huonekalu Oy (kopš 2000. gada maija Indoor Group Oy). Savukārt Asko Oyj turpināja plastmasas cauruļu biznesu, un tika pārdēvēts par Uponor Oyj.
Asko mīkstās mēbeles turpināja ražot Indoor Group meitas uzņēmums Insofa (līdz 2001. gadam Askon Sohvakalustotehdas). Asko plākšņu mēbeļu ražošanu turpināja uzņēmums Best Furniture, kas vēlāk bankrotēja.
2005. gada 21. janvārī Indoor Group tika pārdots Kesko meitas uzņēmumam Keswell. 2017. gada jūnijā Kesko pārdeva Indoor Group Somijas investoru grupai Sievi Capital.
Asko Latvijā
2001. gada 21. septembrī Latvijā dibināts Indoor Group meitas uzņēmums SIA Indoor Group, Rīgā tika atvērti mēbeļu un interjera veikali Asko un Sotka Krasta ielā un tirdzniecības parkā Alfa. 2007. gada 8. novembrī Rīgā, tirdzniecības centrā Spice atklāti vislielākie Asko un Sotka veikali Latvijā. 2009. gadā sliktās ekonomiskās situācijas dēļ tirdzniecības parkā Alfa slēgti veikali Asko un Sotka. Tirdzniecības centrā Spice Asko un Sotka veikali slēgti 2010. gada martā. SIA Indoor Group no Uzņēmumu reģistra izslēgts 2012. gada 22. jūnijā.
2019. gada martā tika paziņots, ka Indoor Group gada laikā Latvijā atvērs Asko un Sotka mēbeļu interneta veikalus. 2020. gada janvārī tika atklāts mēbeļu interneta veikals askomebeles.lv. 2023. gadā tas vairs nebija pieejams.
Atpakaļ nākotnē (filmu sērija)
"Atpakaļ nākotnē" (en) ir pilnmetrāžas filmu sērija. Filmu ideja pieder studijai Amblin Entertainment, bet izplatītājs ir kinokompānija Universal Pictures.
Slaucītājs
Slaucītājs var būt:
Atpakaļ nākotnē 2
"Atpakaļ nākotnē 2" (en) ir 1989. gada ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Roberts Zemekis, bet scenārija autors — Bobs Geils. Tas ir 1985. gada filmas "Atpakaļ nākotnē" turpinājums un triloģijas "Atpakaļ nākotnē" otrā daļa. Galveno lomu tēlotāji ir Maikls Dž. Fokss, Kristofers Loids, Lija Tomsone un Tomass Vilsons.
Filmas vizuālo efektu veidotāji nominēti Amerikas Kinoakadēmijas balvai, kā arī saņēma BAFTA kino balvu par labākajiem specefektiem.
Sižets
Filma seko Mārtija Makflaja (Fokss) un viņa drauga Emita Brauna (Loids) piedzīvojumiem, kad viņi ceļo laikā no 1985. uz 2015. gadu, lai neļautu Mārtija dēlam sabojāt Makflaja ģimenes nākotni. Kad viņu lielākais ienaidnieks Bifs Tannens (Vilsons) nozog DeLorean laika mašīnu un izmanto to vēstures mainīšanai savā labā, Mārtijam un Emitam jāatgriežas 1955. gadā, lai atjaunotu laika skalu.
Filmēšana
Filmas budžets bija 40 miljonu dolāru, tā filmēta paralēli ar tās turpinājumu "Atpakaļ nākotnē 3". Filmēšana sākās 1989. gada februārī, pēc diviem gadiem dekorāciju būvēšanas un scenāriju rakstīšanas. Divi pirmās filmas aktieri Krispins Glovers un Klaudija Velsa neatgriezās otrajā filmā. Velsas tēloto varoni Dženiferu Pārkeri otrajā filmā tēloja Elizabete Šū, savukārt Glovera varoņa Džordža Makflaja lomu sižetā samazināja, un Džefrijs Veismens to tēloja stipri grimējies. Glovers veiksmīgi iesūdzēja tiesā Zemeki un Geilu, izmainot to, kā producenti var rīkoties, atņemot lomu vai nomainot tās tēlotāju. Filma "Atpakaļ nākotnē 2" bija arī revolucionārs projekts vizuālo efektu studijai Industrial Light & Magic — papildus digitālajai kompozīcijai studija izmantoja kustības vadības kameru sistēmu VistaGlide, kas ļāva vienam aktierim vienlaikus attēlot ekrānā vairākus personāžus, saglabājot kameras kustību.
Filmas vērtējums
Filmu "Atpakaļ uz nākotni 2" Universal Pictures izlaida 1989. gada 22. novembrī. Sākotnēji filma saņēma dažādus kritiķu vērtējumus. Tās sākotnējās izrādīšanas laikā visā pasaulē peļņa bija vairāk nekā 332 miljoni ASV dolāru, padarot to par 1989. gada trešo pelnošāko filmu. Laika gaitā filmas vērtējums ir uzlabojies, slavējot sniegumu, sižetu, režisora un operatora darbu, filmas mūziku un nākotnes pareģojumu. Daži kritiķi šo filmu uzskata par vienu no labākajām Zemeka filmām, kā arī par vienu no visu laiku labākajiem filmas turpinājumiem.
Egons Spuris
Egons Spuris (dzimis, miris ) bija latviešu fotogrāfs.
1962. gadā absolvējis Rīgas Politehnisko institūtu. Tajā pašā gadā bijis viens no fotokluba "Rīga" dibinātājiem. 1975. gadā sāka vadīt fotoklubu "Ogre". Darbojies melnbaltās fotogrāfijas jomā. Aizsācis subjektīvā dokumentālisma tradīciju Latvijā.
1988. gadā kļuvis par Latvijas Dizaineru savienības biedru. Ieguvis vairākus ārzemju apbalvojumus.
Čančuņa
Čančuņa (,, , Cang cun) ir pilsēta Ķīnas ziemeļaustrumos, Dzjiliņas provinces administratīvais centrs. Čančuņai ir subprovinciālas pilsētas statuss. 2010. gadā pilsētas administratīvajās robežās dzīvoja 3,34 miljoni iedzīvotāju, bet subprovinciālās pilsētas teritorijā — 7,46 miljoni.
Naudas piedāvājums
Naudas elementi
Atkarībā no iestādes vai valsts naudas elementu nosaukumi, to skaits un precīzas definīcijas var nedaudz atšķirties.
Latvijas bankas naudas elementu iedalījums:
Naudas piedāvājuma palielināšanās
Naudas piedāvājumu palielina ne tikai valstu centrālās bankas, kas parasti to dara pērkot no valsts tās emitētas obligācijas, obligācijas pārdevējam maksājot naudā, kas radīta tajā brīdī (pieņemot, ka banks monetārajā politikā tajā laikā ir paredzēta naudas piedāvājuma palielināšana.) Arī parastas bankas savas darbības rezultātā palielina naudas piedāvājumu atkarībā no obligātās rezerves apmēra, kas nosaka naudas reizinātāju.
Šī jaunā, mazāk likvīdā nauda ir tā, kas veido ne-M0 elementus (M1, M2 utt.), šie divi naudas veidi kopā veido naudas piedāvājumu.
Izidors Vucens
Izidors Vucens (dzimis Jersikas pagastā, miris  Rīgā) bija Latvijas dzelzceļa tehniskās direkcijas ceļu iecirkņa meistars. V šķiras Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris (1928), saņēmis arī V šķiras Atzinības krustu (1938). I. Vucens uz dzelzceļa nostrādājis vairāk nekā 40 gadus.
Savas dzelzceļnieka gaitas I. Vucens iesācis 1898. gada 1. martā uz bijušā Rīgas-Orlas dzelzceļa kā remonta strādnieks, Dubultu stacijā. Vēlāk kalpojis kā priekšstrādnieks Zasulauka stacijā, tad kā ceļu meistars Ķemeru stacijā un kā vecākais ceļu meistars Brjanskā un Krustpilī. I. Vucens kopš 1919. gada 5. jūnija strādāja Krustpils stacijā kā vecākais ceļu meistars. Vēlāk viņš ir ņēmis arī dalību pie Daugavas dzelzceļa tilta Daugavpilī vidējā posma pagaidu atjaunošanas, kamdēļ par nopelniem I. Vucens tika apbalvots ar V. Šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Apbedīts Rīgas Miķeļa kapos.
Lielā Mūzikas balva
Lielā Mūzikas balva ir augstākais ikgadējais Latvijas valsts apbalvojums mūzikā. Balvu piešķir kopš 1993. gada, tās iniciators bija komponists, tobrīdējais Latvijas kultūras ministrs Raimonds Pauls. Pasākuma organizatori ir Latvijas Republikas Kultūras ministrija un Latvijas Mūzikas informācijas centrs, kas sadarbojas ar Latvijas Nacionālo operu, Latvijas Radio un Latvijas Televīziju. Balvu pasniegšanas ceremonija sākotnēji norisinājās Lielās ģildes zālē (1993—1995), bet kopš 1996. gada tā ik gadu notiek Latvijas Nacionālajā operā. Laureāti saņem Armanda Jēkabsona darinātu sudraba statueti un naudas prēmiju.
Programmatūras izstrādātājs
Programmatūras izstrādātāji ir persona vai uzņēmums, kas iesaistīts programmatūras izstrādē, izstrādā lietojumprogrammas, kas veic uzdevumus datorā vai datora vadītā ierīcē, savukārt citi izstrādā pamata sistēmas programmatūru, kas kontrolē tīklus vai plašākas lietojumprogrammas. Viņi varētu būt iesaistīti datorspēļu, biznesa lietojumprogrammu vai medicīnas rīku programmatūras izstrādē. Programmatūras izstrādātāji ir atbildīgi par datoru vai mobilo lietojumprogrammu projektēšanu, un viņu darba būtība galvenokārt ir vērsta uz radīšanu patērētājiem. Tas ietver lietotāju vajadzību izpratni, programmatūras risinājumu izstrādi, veiktspējas uzraudzību un programmu modificēšanu pēc nepieciešamības.
Pienākumi
Izstrādātāju darba pienākumi ietver kodēšanu un programmu izstrādi, kā arī testēšanu un sadarbību ar citiem datoru speciālistiem, lai nodrošinātu, ka izveidotā programmatūra darbojas pareizi. Viņi veido diagrammas un modeļus, lai norādītu programmētājiem, kā rakstīt programmu kodu, un kartē programmatūru turpmākiem jauninājumiem un uzlabojumiem.
Prasmes
Izstrādātājam jābūt aprīkotiem ar vairākām prasmēm. Viņiem jābūt spējīgiem atrisināt problēmas, jo programmatūras izstrādes mērķis ir izveidot programmas, kas atrisina lietotāju problēmas. Turklāt komandas darbs ir nepieciešams, jo izstrāde parasti notiek grupās, un ir svarīgi, lai izstrādātāji efektīvi sadarbotos ar citiem profesionāļiem, piemēram, datorprogrammētājiem, projektu vadītājiem, dizaineriem utt.
Izstrādātāji Latvijā
Latvijas dronu programmatūras izstrādātājs "SPH Engineering" ir veicis nozīmīgu ieguldījumu inovatīvo tehnoloģiju apguvē un izglītošanā, piedāvājot bērniem iespēju apgūt bezpilota gaisa transportlīdzekļu. Šī iniciatīva tika īstenota sadarbībā ar "Exupery International Camp & Base Motion" un notika "Exupery International School" telpās, kas iemieso inovācijas un jaunu pieeju.
Programmatūras izstrādātāju aizsardzības nozarē ir nozīmīga un ar katru gadu kļūst arvien spēcīgāka. Tā sniedz būtisku ieguldījumu gan Nacionālajiem bruņotajiem spēkiem, gan Latvijas tautsaimniecībai kopumā. Ādažu bāzē notiek pasākums, ko sauc par Industrijas dienu, kurā uzņēmumi, kuri jau ilgu laiku sadarbojas ar aizsardzības nozari, un tie, kas nesen saņēmuši militārā ražotāja sertifikātus, demonstrē savus jaunākos izstrādājumus. Aizsardzības ministra Artis Pabrika vērš uzmanību uz vairākiem veiksmīgiem uzņēmumiem militārā nozarē, tostarp dronu un degvielas kannu ražotājiem, kā arī IT risinājumu izstrādātājiem. Aizsardzības ministrija turpina atbalstīt šos uzņēmumus ar grantu programmām un veicina sadarbību ar vietējām augstskolām un pētniecības iestādēm. Šajā jomā ir Latvijas uzņēmums “Exonicus”, kas nesen uzvarējis Eiropas Aizsardzības industrijas attīstības programmas projektu konkursā, saņemot finansējumu 2,24 miljonu eiro apmērā virtuālā traumu simulatora izstrāde.
Meteora medības
Meteora medības (fr) ir Žila Verna romāns. Tas bija viens no pēdējiem ražīgā franču zinātniskās fantastikas pioniera sarakstītajiem romāniem. Tomēr to mazāk uztver kā agrīnu zinātniskās fantastikas darbu, bet vairāk kā sociālu satīru, kas izsmej alkatību, monomāniju un iedomību. Verns romānu pirmoreiz sarakstīja 1901. gadā, bet pirms savas nāves to pārrakstīja. Tas tika publicēts tikai 1908. gadā trīs gadus pēc autora nāves un bija viens no septiņiem pēc viņa nāves publicētajiem darbiem.
Romānā aprakstīta sāncensība starp diviem amatierastronomiem nelielā ASV mazpilsētā, kuri pamana jaunu meteoru un mēģina iegūt atzinību par tā atklāšanu. Izrādās, ka meteors sastāv no zelta, tātad ir ārkārtīgi vērtīgs. Tāpēc vēl viens ekscentrisks amatierzinātnieks izgudrotājs rada iekārtu, kas meteoram liks nokrist viņa izvēlētā vietā.
Romānā plašus labojumus veicis Verna dēls Mišels Verns, kurš bez citām izmaiņām radīja izgudrotāja tēlu, uzsvēra romantisku apakšsižeta līniju un paplašināja romānu no 17 līdz 21 nodaļu apjomam.
Romānā attēlotā nākotnes pasaule iekļauj divus politiskus pareģojumus, kuri gadsimta laikā kopš grāmatas izdošanas nav realizējušies: pirmkārt, ASV veidos 51 štats un tā karogā būs 51 zvaigzne; 1905. gadā, kad nomira Žils Verns, ASV bija 45 štati; otrkārt, Grenlande kļūs par neatkarīgu un pilnībā suverēnu valsti.
Romāns latviski izdots 1979. gadā vienā grāmatā kopā ar romānu Begumas pieci simti miljonu (sērijā "Fantastikas pasaulē").
Viru-Nigulas pagasts
Viru-Nigulas pagasts (et) ir viena no 8 Igaunijas Rietumviru apriņķa pašvaldībām tā ziemeļaustrumu daļā. Pašvaldībā ietilpst 1 pilsēta (Kunda), 2 lielciemi (Azeri, Viru-Nigula) un 43 ciemi. Izveidots 2017. gada reģionālās reformas gaitā, apvienojot Azeru un Viru-Nigulas pagastus, kā arī Kundas pilsētu. Robežojas ar Somu līci ziemeļos, Austrumviru apriņķa Liganuzes pagastu austrumos, Vinni pagastu dienvidos, Rakveres pagastu dienvidrietumos, kā arī Haljalas pagastu rietumos.
Perejaslavļa
Perejaslavļa var būt: