cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tuteni
Valsts nozīmes aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Tutenu senkapi (Zviedru kapi).
Una Bušēvica
Una Bušēvica (dzimusi ) ir bijusī latviešu tenisiste, tagad tenisa trenere.
Biogrāfija
Una Bušēvica dzimusi 1973. gadā Rīgā. 2006. gadā beigusi LSPA. No 1992. līdz 1995. gadam viņa ir bijusi Latvijas Federācijas kausa komandas dalībniece ar uzvarēto un zaudēto spēļu bilanci 10:9.
2017. gada Lietuvas futbola čempionāta sezona
'''Lietuvas futbola 2017. gada sezona''' Žalgiris bija iepriekšējie čempioni un savu titulu šajā sezonā zaudēja Sūduvai.
Parbaudes spēles
---
Aivors Olčērčs
Aivors Džons Olčērčs (en, dzimis, miris ) bija Velsas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Velsas futbola izlases pārstāvis.
Pazīstams kā "Velsas futbola zelta puisēns", Olčērčs savu karjeru sāka Velsas komandā Swansea Town, kur viņš pavadīja 10 gadus. Vairākas sezonas bijis arī komandas kapteinis, visos turnīros kopumā guvis vairāk nekā 100 vārtus. Neskatoties uz citu komandu centieniem Olčērču iegūt savā komandā, viņš Swansea komandā spēlēja līdz 28 gadu vecumam, līdz 1958. gadā pievienojies Anglijas Pirmās divīzijas komandai Newcastle United. Newcastle United komandā viņš pavadīja četrus gadus, līdz 1962. gadā pievienojies Cardiff City, kur spēlējis trīs gadus. Savu karjeru noslēdzis Swansea Town.
Velsas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1950. līdz 1966. gadam, kopumā aizvadot 68 mačus un gūstot 23 vārtus. Labi sevi parādījis 1958. gada FIFA Pasaules kausā, kur guvis divus vārtus un palīdzējis izlasei tikt ceturtdaļfinālā.
Sasniegumi
Swansea Town
Cardiff City
Rihards Rīdzinieks
Rihards Rīdzinieks (īstajā vārdā Ervīns Grīns, dzimis, miris ) bija trimdas latviešu rakstnieks un mākslinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis pedagoga un rakstnieka Jāņa Grīna ģimenē. 1943. gadā pabeidza Rīgas 1. ģimnāziju, vēlāk iesaukts Latviešu leģionā, nonācis Vācijā. 1945. gadā pārcēlās uz Zviedriju, kur mācījās Stokholmas reklāmas un lietišķās mākslas skolā. 1949. gada septembrī laikrakstā "Latvju Ziņas" tiek publicēti viņa pirmie dzejoļi. Kopš 1950. gadu otras puses piedalījās literāros sarīkojumos. Periodiski publicēja darbus izdevumos "Latvju Ziņas", "Latvija", "Laika Mēnešraksts", "Mēs", "Ceļa Zīmes", "Brīvība" u.c. Rakstīja ar segvārdu Rihards Rīdzinieks, kā mākslinieks darbojies ar savu dzimto vārdu. Tēlojis Stokholmas Latviešu teātrī.
Šellija Vintersa
Septiņu desmitgadu laikā Vintersa parādījusies daudzās filmās. Par filmām "Annas Frankas dienasgrāmata" (The Diary of Anne Frank, 1959) un A Patch of Blue (1965) ieguvusi divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas kategorijā labākā aktrise otrā plāna lomā. Par lomu filmā A Place in the Sun (1951) nominēta labākās aktrises balvai.
Radža Čari
Radža Džons Vurputors Čari (Raja Jon Vurputoor Chari, dzimis ) ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) astronauts, ASV Gaisa spēku pulkvedis.
Agrīnā dzīve un izglītība
Radža Čari piedzima Viskonsinas štata Milvoki tēva Srēnivasa V Chari (Sreenivas V Chari), dzimuša Indijas Telangānas štatā, un mātes Pegijas Egbertas (Peggy Egbert) ģimenē. Viņš bērnību pavadīja Cidarfollsā, Aiovā 1995. gadā Čari beidza Kolumbusas vidusskolu Vaterlo.
Radža Čari iestājās ASV Gaisa spēku akadēmijā Kolorādospringsā, Kolorādo štatā, un 1999. gadā viņš ieguva zinātņu bakalaura grādu astronautikas inženierijā un inženierzinātnēs, ar otršķirīgo jomu matemātikā. Pēc absolvēšanas Čari iestājās Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā Kembridžā, un 2001. gadā ieguva zinātņu maģistra grādu aeronautikā un astronautikas inženierijā.
Kosmonauta karjera
2008. gadā Radža Čari pieteicās NASA 20. astronautu grupas uzņemšanā, bet neizturēja atlasi.
2017. gada 7. jūnijā Radža Čari tika izvēlēts par NASA 22. astronautu grupas kandidātu, un augustā viņš sāka divu gadu astronauta apmācību. 2020. gada 10. janvārī viņš ieguva astronauta kvalifikāciju.
Kosmisko lidojumu kopsavilkums:
Iziešanas atklātā kosmosā:
Pāvils Sakss
Pāvils Sakss bija Latvijas Bankas prezidents no 1990. līdz 1991. gadam.
Ar Augstākās padomes lēmumu Nr. 587 par Latvijas Bankas prezidentu iecēla Pāvilu Saksu, amatā nomainot Artūru Graudiņu. Līdz tam viņš bija Latvijas Republikas Ekonomikas ministrijas Metodoloģijas un kopsavilkuma departamenta direktors. Sakss tika atbrīvots no amata, viņu nomainīja Einars Repše.
Vēlāk viņš bija Rīgas pils pārvaldes direktors.
Akmens tilts (Skopje)
Akmens tilts (mk, sq) ir 15. gadsimtā celts tilts pār Vardaras upi, kas atrodas Ziemeļmaķedonijas galvaspilsētas Skopjes centrā. Tas ir viens no pilsētas simboliem, attēlots pilsētas ģerbonī un karogā. Tilts savieno Skopjes veco (Skopjes Veco tirgu) un jauno centru (Maķedonijas laukumu) un, nosacīti, divas pilsētas iedzīvotāju kopienas — maķedoniešus un albāņus.
Vollonona
Vollonona (en, ) ir pilsēta Austrālijas dienvidaustrumos, Jaundienvidvelsā. Atrodas 82 km uz dienvidiem no Sidnejas, Tasmana jūras krastā un ir nozīmīga ostas pilsēta. 2021. gadā pilsētā dzīvoja 280 tūkstoši iedzīvotāju. Vollononā ir attīstīta metalurģijas rūpniecības nozare. Pilsētas nosaukums ir radies no daravalu valodas un tulkojumā nozīmē vai nu “piecas salas/mākoņi”, “zeme netālu no ūdens” vai “jūras skaņa”.
TV24
TV24 (līdz 2021. gadam — RīgaTV 24) ir televīzijas kanāls Latvijā, kas izveidots 2005. gadā un raida visu diennakti.
Vollonona
Sports
Pilsētas apkārtnē norisinājās 2022. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā.
TV24
No 2005. gada kanāls bija skatāms "Baltkom" (tagad "Baltcom") analogās un digitālās abonenttelevīzijas tīklā, publiskajos monitoros "Narvesen" tirdzniecības punktos Rīgā, tirdzniecības centrā "Mols" un degvielas uzpildes stacijās "Neste", kā arī internetā. 2014. gadā TV24 kļuva par bezmaksas kanālu virszemes TV, aizvietojot kanālu LNT, kurš pārcēlās uz maksas apraidi.
Kanāls piedāvā informatīvi dokumentālus diskusiju raidījumus, ziņu izlaidumus, kā arī kulinārijas šovus un izklaides raidījumus un cita veida saturu. Medija vadība apgalvo, ka tas ir "vienīgais medijs Latvijā, kas 90% no tā satura veido tiešraidē". Televīzijas pasludinātā misija ir "veicināt iedzīvotāju interesi un aktīvu iesaisti sociālos, politiskos notikumos, veidojot Latviju un Rīgu par labāko vietu pasaulē", bet tās mērķis — "kļūt par galveno informācijas ieguves avotu, kas palīdz pieņemt būtiskus lēmumus".
Programmas TV24 ēterā
Kopš 2023.gada Janvāra:
Rihards Veiss
Rihards Veiss (hu; dzimis, miris ) bija ungāru grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1908. gada vasaras olimpisko spēļu čempions un septiņkārtējais Ungārijas čempions.
Biogrāfija
Pirms pāriešanas uz cīņas sportu Veiss trenējās vieglatlētikā un airēšanā. Viņš 1899. gadā ieguva neoficiālu nacionālās cīņas titulu, bet pēc tam no 1903. līdz 1909. gadam vēl septiņus oficiālus Ungārijas čempiona titulus. Veiss sacentās arī svarcelšanā un no 1905. līdz 1908. gadam izcīnīja uzvaru valsts čempionātos smagajā svarā.
1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā Veiss sacentās grieķu-romiešu cīņas svara kategorijā virs 93,0 kg. Viņš uzvarēja visās trijās cīņās un kļuva par olimpisko čempionu, saņemot zelta medaļu.
Viduslietuvas Republika
Viduslietuvas Republika (pl, lt) jeb vienkārši Viduslietuva (pl, lt) bija starptautiski neatzīts valstisks veidojums, kuru ar Polijas Otrās republikas atbalstu 1920. gada 12. oktobrī pasludināja Lucjans Žeļigovskis. 1922. gada 20. februārī Viļņas Seims nobalsoja par iekļaušanos Polijas Republikā, Viduslietuvas Republiku likvidēja 1922. gada 24. martā, pievienojot trīs Navahrudakas apriņķus, izveidoja Viļņas Zemi. 1923. gadā Tautu Savienība atzina Polijas tiesības uz Viļņas apgabalu. Trīsdesmito gadu beigās Polija, piedraudot Lietuvai ar karu, panāca tās piekrišanu Viļņas apgabala okupācijai.
Vēsture
Poļu—padomju kara laikā Polijas armija Pilsudska vadībā 1920. gada 16. augustā sāka pretuzbrukumu un septembrī ieņēma Baltkrievijas rietumu daļu. 30. augustā Suvalkos sākās Lietuvas un Polijas sarunas ar Sabiedroto lielvalstu piedalīšanos, kuru noslēgumā Polija 7. oktobrī piekrita parakstīt izlīgumu un atdot Viļņu Lietuvai. Tomēr jau 8. oktobrī 1. Lietuvas-Baltkrievijas kājnieku divīzijas (1 Dywizja Litewsko-Białoruska) komandieris Lucjans Žeļigovskis uzbruka Lietuvas armijas kontrolētajai teritorijai un ieņēma Viļņas apgabalu līdz Ilūkstes apriņķa robežai Latvijā. Kad 1920. gada 12. oktobrī Rīgas Melngalvju namā parakstīja pamieru starp Krieviju un Poliju, Žeļigovskis Viļņā pasludināja Viduslietuvas Republikas (Republika Litwy Środkowej) pagaidu valdības izveidi. 20. — 28. oktobra sarunās Tautu Savienības padome piedāvāja Viļņas konfliktu izšķirt ar visu iedzīvotāju plebiscītu, ko abas puses noraidīja, tad novembra otrajā pusē Želigovska divīzija no jauna uzbruka Širvintas un Ģiedraišu virzienā, 18. novembrī pārraujot fronti. Ar Sabiedroto militāro misiju starpniecību pēc 1920. gada 27. — 29. novembra sarunām Kauņā abas karojošās puses noslēdza pamieru un izveidoja neitrālo zonu. 1921. gada 20. aprīlī Briselē sākās jaunas Lietuvas un Polijas valdību sarunas Tautu Savienības padomes locekļa Beļģijas priekšstāvja Himansa vadībā, kurš piedāvāja Lietuvas un Polijas federācijas priekšlikumu, kuru Lietuvas valdība noraidīja.
1922. gada janvārī, gatavojoties Viļņas Seimeļa vēlēšanām, Viduslietuvas Republikai pievienoja Braslavas un Ļidas apriņķus. 20. februārī Viļņas Seimelis nolēma Viduslietuvas Republiku pievienot Polijai, ko akceptēja Polijais Sejms. Viduslietuvas Republika beidza pastāvēt 1922. gada 24. martā un tās teritoriju 13. aprīlī apvienoja ar Navahrudakas vojevodistes ziemeļu daļu, izveidojot Viļņas Zemi. 1923. gada 15. martā neitrālo zonu sadalīja un tai pa vidu nosprauda demarkācijas līniju.
1926. gada 20. janvārī Viļņas Zemi pārdēvēja par Viļņas vojevodisti.
Sikiona
Sikiona (gr) bija sengrieķu pilsēta Peloponēsas ziemeļaustrumos, pie Korintas līča, starp Asopas un Helisonas upēm. Sikionijas apgabals ("gurķu valsts") nosaukta sakarā ar dārzeņu audzēšanu, no sengrieķu σῐκυός "gurķis". Mūsdienās uz austrumiem no Sikionas atrodas neliela pilsētiņa Sikjona, kas līdz 1920. gada 21. augustam saucās Basiliko (Βασιλικό).
Vēsture
Pilsēta bija apdzīvota jau vēlajā bronzas laikmetā. "Iliādā" tiek pieminēta kā Agamemnonam (Mikēnu ķēniņam) pakļauta apmetne. Mikēnu perioda pilsētu pēc doriešu iebrukuma, pēc nostāstiem, no jauna dibināja Falks, Argosas valdnieka Temena dēls.
Ķēniņā varu ar laiku nomainīja oligarhija, bet ap 665. gadu pr.Kr. pilsētā nostiprinājās tirānija, kas pastāvēja 100 gadus. Dinastijas dibinātājs Ortagors, Andreja dēls, ieguva varu kā kara stratēģis, kurš novadīja veiksmīgu militāro kampaņu. Viņš izcēlās ar taisnīgu un likumīgu valdīšanu. Viņa valdīšanas laikā valdnieka brālis Mirons I izcīnīja uzvaru braukšanas sacīkstēs Olimpijā un uzstādīja tur mantnīcu ar uzrakstu "No Mirona un Sikionas iedzīvotājiem".
Pēc tam pilsētā valdīja Mirona I dēls, Aristonims. Mironu II, Aristonima dēlu, nogalināja viņa brālis Isodams. Taču lielāku slavu ieguva cits Mirona II brālis — Klisfens (ap 600—570 gadi pr.Kr.). Viņam bija svarīga loma Pirmajā Svētajā karā. Viņš cīnījās pret varoņa Adrasta kultu, jo tas nāca no Sikionai naidīgās Argosas, bet tā vietā popularizēja Dionīsa kultu, kas, iespējams, sekmēja sengrieķu traģēdijas aizsākumu. Viņš centās slēgt savienību ar Atēnām un izprecināja savu meitu Agartisu Megaklam, Atēnu arhontam no Alkmeonīdu dzimtas.
Kultūra
Sikiona bija slavena ar saviem amatniekiem un māksliniekiem. Pēc Plīnija Vecākā un Pausānija ziņām, ap 580—577 gadu pr.Kr. leģendārā Dedala skolnieki šeit dibināja mākslas skolu. Grieķi vēl apgalvoja, ka Sikionā aizsākās glezniecība. Konkrēti, šeit dzima pazīstamais grieķu gleznotājs Pauzijs.
Gada bezmugurkaulnieks Latvijā
Gada bezmugurkaulnieks ir viens no ikgadējiem Latvijas dabas simboliem, kuru kopš 2008. gada izraugās Latvijas Entomoloģijas biedrība. Iepriekšējos gados par dabas simboliem tika nominēti gan kukaiņi, gan gliemji, taču Latvijā ir vēl daudz citu interesantu bezmugurkaulnieku, par kuriem informēt sabiedrību. Tā kā Latvijas Entomoloģijas biedrība apvieno ne tikai kukaiņu, bet arī citu bezmugurkaulnieku pētniekus, tā uzņēmās turpmāk par Gada simbolu nosaukt arī tādu dzīvnieku, kas nepieder pie kukaiņiem vai gliemjiem. Aicinot dabas pētniekus sūtīt ziņas par saviem novērojumiem, Entomoloģijas biedrības speciālisti var apkopot papildu informāciju par pētītās sugas izplatību Latvijā, tās stāvokli dabā un iepazīstināt sabiedrību ar iegūtajiem rezultātiem.
Par pirmo "Gada nekukaini" kļuva lapseņveida zirneklis, kas pirmoreiz Latvijā tika novērots 2004. gadā. Tikai pēdējās desmitgadēs bija konstatēta šīs sugas izplatība no Vidusjūras zemēm uz ziemeļiem.
Viļņas Zeme
Viļņas Zeme (pl, lt) bija Polijas Otrās republikas pagaidu administratīvā vienība (1922—1926), kurā apvienoja likvidētās Viduslietuvas Republikas teritoriju ar Navahrudakas vojevodistes ziemeļaustrumu daļas apriņkiem, lai 1926. gadā pārdēvētu par Viļņas vojevodisti.
Džeilens Bransons
Džeilens Markīss Bransons (en; dzimis Ņūbraunsvikā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Ņujorkas "Knicks", bet visu iepriekšējo profesionāļa karjeru spēlējis Dalasas "Mavericks".
Karjera
Pēc izcilas vidusskolu basketbola karjeras Dž. Bransons nokļuva Villanova Universitātē. NCAA basketbola karjera bija vēl iespaidīgāka, divas reizes uzvarot NCAA čempionātā. 2018. gadā Dž. Bransons tika atzīts par koledžu basketbola Gada spēlētāju.
2021.—2022. gada NBA sezonā "Mavericks" kvalificējās izslēgšanas spēlēm kā ceturtā labākā komanda Rietumu konferencē, tomēr bija spiesta sēriju pret Jūtas "Jazz" sākt bez savainotā līdera Lukas Dončiča. Šajās spēlēs Dž. Bransons parādīja savas līdera īpašības, pirmajā zaudētajā spēlē gūstot 24 punktus, bet otrajā spēlē sasniedzot karjeras rekordu 41 punktu, kas palīdzēja izcīnīt uzvaru (110—104).
2022. gada jūlijā Dž. Bransons kā brīvais aģents noslēdza 104 miljonus dolāru vērtu četru gadu līgumu ar Ņujorkas "Knicks".
ASV basketbola izlases sastāvā kļuvis par Pasaules čempionu U19 vecuma grupā 2015. gadā, kad čempionāts notika Grieķijā, un Amerikas čempionu U18 vecuma grupā 2014. gadā.
Rozmarijas bērns (filma)
"Rozmarijas bērns" (en) ir 1968. gada ASV psiholoģiska šausmu filma, kuras režisors ir Romans Polaņskis. Filmā galvenās lomas atveido Mija Ferova, Džons Kasavetiss, Rūta Gordona, Sidnijs Blekmers, Moriss Evanss un Ralfs Belamijs. Filma balstīta uz Aira Levina 1967. gada tāda paša nosaukuma romānu. "Rozmarijas bērns" ir otrā filma Polaņska "dzīvokļu" filmu triloģijā pēc filmas "Riebums" (1965) un pirms filmas "Īrnieks" (1976).
Filma ir par jaunu grūtnieci (Ferova), kurai rodas aizdomas, ka viņas vecākie kaimiņi ir sātana kulta pārstāvji, un rūpējas par viņu, lai izmantotu viņas bērnu saviem rituāliem.
Filmas "Rozmarijas bērns" pirmizrāde notika. Filma bija komerciāli veiksmīga, nopelnot vairāk nekā 30 miljonus ASV dolārus. Filma saņēma arī kritiķu atzinību. "Rozmarijas bērns" nominēta divām Amerikas Kinoakadēmijas balvām un četrām Zelta globusa balvām. Ruta Gordona ieguva Oskara balvu kā labākā aktrise otrā plāna lomā, kā arī Zelta globusa balvu tajā pašā kategorijā. 2014. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Sižets
Skatuves aktieris Gajs Vudhauss un viņa sieva Rozmarija ievācas jaunā Ņujorkas dzīvoklī, renesanses stila ēkā. Veļas telpā viņa sastop jaunu sievieti Teriju Džonofrio, atveseļojušos narkomāni, kuru ir pieņēmuši Rozmarijas vecākie kaimiņi Minnija un Romāns Kasteveti. Kādu nakti Terija izlec no Kastevetu 7. stāva loga. Kamēr Gajs sadraudzējas ar veco pāri, Rozmarija uzskata, ka viņi ir kaitinoši un traucējoši. Minnija iedod Rozmarijai Terijas kulonu kā veiksmes piekariņu, sakot, ka tajā ir "tanīsa sakne".
Gajs tiek uzņemts ievērojamā lugā pēc tam, kad galvenās lomas atveidotājs neizskaidrojami kļūst akls. Aktiera karjerai uzplaukstot, Gajs vēlas laist pasaulē bērnu ar Rozmariju. Naktī, kad viņi plāno ieņemt bērnu, Minnija viņiem desertam atnes atsevišķās krūzēs šokolādes uzpūteni. Kad Rozmarija sūdzas, ka tas slikti garšo, un nepabeidz to, Gajs kritizē viņu kā nepateicīgu. Rozmarija klusām pārējo uzpūteni izmet ārā. Drīz pēc tam viņai sāk reibt galva un viņa aizmieg. Sapnī Rozmarija halucinē kā viņu izvaro Sātans, kamēr Gajs, Kasteveti un citi mājas īrnieki, visi kaili, skatās. Nākamajā rīta Rozmarija konstatē skrāpējumus uz sava ķermeņa. Gajs apgalvo, ka nodarbojies ar viņu ar seksu, kamēr viņa gulēja.
Rozmarijai iestājas grūtniecība. Kasteveti uzstāj, lai viņi dodas pie dzemdību speciālista Ābrahama Saprišteina, nevis pie sava ārsta. Pirmajā trimestrī Rozmarija cieš no stiprām vēdera sāpēm un zaudē svaru. Viņas drūmais izskats satraucu viņu draugus, tai skaitā Haču, kurš pēta viņu ēkas vēsturi. Pirms viņš paspēj dalīties savos atklājumos ar Rozmariju, Hačs nonāk noslēpumainā komā. Rozmarija, nespējot izturēt sāpes, uzstāj, ka jāredz viņu ārsts doktors Hills, savukārt Gajs iebilst pret to, sakot, ka doktors Sapiršteins apvainosies. Kamēr viņi strīdas, sāpes pēkšņi beidzas un Rozmarija jūt, ka mazulis kustas.
Trīs mēnešus vēlāk Hača draudzene Greisa Kārdifa paziņo Rozmarijai, ka Hačs ir miris. Pirms nāves viņš uz īsu brīdi atguva samaņu un teica, lai iedotu Rozmarijai burvestību grāmatu All of Them Witches kopā ar noslēpumaino vēstījumu: "Vārds ir anagramma". Galu galā Rozmarija secina, ka Romāns Kastevets ir anagramma Stīvenam Markato, bijušā ēkas iedzīvotāja un pazīstamā sātanista dēlam. Viņai rodas aizdomas, ka Kasteveti un doktors Sapiršteins ir sātana kulta pārstāvji un viņiem ir draudīgi nodomi attiecībā uz viņas mazuli. Gajs tam netic uz izmet grāmatu, sarūgtinot Rozmariju un radot viņai aizdomas par viņu.
Uzskatot, ka viņas mazulis ir dzīvs, Rozmarija guļamistabas skapī atklāj paslēptas durvis, kas ved tieši uz Minnijas un Romāna dzīvokli. Gajs, Kasteveti, doktors Sapiršteins un citi kopienas locekļi ir sapulcējušies ap melnā drānā apvilktu šūpuli, virs kura karājās Svētā Pētera krusts. Ielūkojoties iekšā, Rozmarija ir šausmās un vēlas uzzināt, kas vainas viņas mazuļa acīm. Romāns paziņo, ka bērnam Adrianam, sātana dēlam, "ir tēva acis". Viņš mudina Rozmariju audzināt savu bērnu, apsolot, ka viņai nebūs jāpievienojas kopienai. Kad Gajs mēģina viņu nomierināt, sakot, ka viņi saņems atlīdzību un ieņems savus bērnus, viņa iespļauj viņam sejā. Izdzirdējusi zīdaiņa raudienu, Rozmarija tomēr ļaujas mātišķajiem instinktiem un maigi šūpo šūpuli.
Attīstība
Tolaik režisors Viljams Kāsls, kuram bija reputācija kā mazbudžeta šausmu filmu autoram, Aira Levina darba sākotnējo versiju aiznesa uz Paramount Pictures studiju, kur lūdza iegādāties tiesības uz grāmatu vēl pirms tās publicēšanas 1967. gadā. Studijas vadītājs atzina projekta komerciālo potenciālu un piekrita nosacījumam, ka Kāsls, varēja producēt, bet ne režisēt filmas adaptāciju.
Fransuā Trifo apgalvoja, ka sākotnēji piedāvāja Alfredam Hičkokam režisēt filmu, taču viņš atteicās. Studijas vadītājs Roberts Evanss apbrīnoja Polaņska Eiropas filmas un cerēja, ka viņš spēs pārliecināt viņu debitēt Amerikā ar "Rozmarijas bērnu". Viņš zināja, ka režisors ir slēpošanas cienītājs, kurš ļoti vēlējās uzņemt filmu, kuras pamatā būtu sports, tāpēc viņš nosūtīja viņam filmas Downhill Racer scenāriju kopā ar "Rozmarijas bērns" sākotnējo versiju. Polaņskis nākamajā rītā piezvanīja Evansam, lai paziņotu viņam, ka "Rozmarijas bērns" ir interesantāks projekts, un viņš vēlētos iespēju to sarakstīt, kā arī režisēt. Pēc sarunām Paramount piekrita nolīgt Polaņski šim projektam ar provizorisko budžetu 1,9 miljonu ASV dolāru apmērā, no kuriem 150 000 dolāru piešķirtu Polaņskim.
Polaņskis filmas 272 lappušu garo scenāriju pabeidza aptuveni trīs nedēļu laikā.
Aktieru izvēle
Sākotnēji Polaņskis Rozmarijas lomai vēlējās Tjūsdeju Veldu vai savu līgavu Šeronu Teitu. Tika apsvērtas arī Džeinas Fondas, Petijas Djūkas un Goldijas Honas kandidatūras.
Tā kā grāmata vēl nebija ieguvusi bestsellera statusu, Evanss nebija pārliecināts, ka nosaukums vien garantēs filmas auditoriju, un viņš uzskatīja, ka galvenajai lomai ir nepieciešams pazīstamāks vārds. Mija Ferova, kura līdz tam bija piedalījusies tikai filmās Guns at Batasi (1964) un vēl neiznākušajā A Dandy in Aspic (1968), plašāku uzmanību piesaistīja ar lomu televīzijas seriālā Peyton Place un savu laulību ar Frenku Sinatru.
Roberts Redfords bija pirmā izvēle Gaja lomai, taču viņš to noraidīja. Džeks Nikolsons tika apsvērts īsi pirms Polaņskis ieteica Džonu Kasavetisu, ar kuru viņš bija iepazinies Londonā. Izvēloties filmas pārējos aktierus, Polaņskis uzzīmēja skices, kā viņš iztēlojās varoņu izskatu, ko pēc tam izmantoja Paramount atlases direktori, lai atrastu potenciālos aktierus.
Atsauksmes
Filmas "Rozmarijas bērns" pirmizrāde notika. Filma izdošanas brīdī saņēma pārsvarā pozitīvas atsauksmes. Variety nodēvēja to par izcilu Aira Levina romāna ekranizāciju, kā arī slavēja Ferovas sniegumu. Mūsdienās filma tiek uzskatīta par klasiku. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes tai ir 96% vērtējumus.
2010. gadā The Guardian to nosauca par otro visu laiku labāko šausmu filmu. 2014. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Filma aizsāka kino pieaugošo aizraušanos ar dēmoniem un ar to saistītām tēmām nākamajās desmitgadēs.
Nāndors Hidegkuti
Nāndors Hidegkuti (hu, dzimis, miris ) bija ungāru futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, bijis Ungārijas futbola izlases pārstāvis.
Lielāko daļu savas karjeras pavadījis MTK Hungária FC komandā ar ko trīs reizes kļuvis par valsts čempionu. 1950. gados kopā ar Ferencu Puškāšu, Zoltānu Ciboru, Šāndoru Kočišu un Jožefu Božiku bijis viens no Ungārijas futbola zelta paaudzes pārstāvjiem. 1953. gadā, spēlējot, mūsdienās pazīstamajā "viltus devītnieka" pozīcijā, guvis hat-trick pret Anglijas futbola izlasi Vemblija stadionā, 6–3 uzvarā.
Ungārijas futbola izlases sastāvā piedalījies 1954. un 1958. gada FIFA Pasaules kausā. Kļuvis zelta medaļas ieguvēju 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Hidegkuti vārdā ir nosaukts MTK Hungária stadions.
Spēlētāja karjera
MTK Hungária
Ungārija
Trenera karjera
Fiorentina
Győri ETO FC
Al-Ahly
Jevgeņijs Zikrans
Jevgeņijs Zikrans (, dzimis, miris ) bija Sarkanās armijas artilērijas leitnants.
Toms Finijs
Sers Toms Finijs (en, dzimis, miris ) bija angļu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvēja Anglijas futbola izlasi.
No 1946. līdz 1960. gadam spēlējis Anglijas komandā Preston North End, kur viņš bija pazīstams ar savu lojalitāti. Kopumā Preston North End rindās viņš aizvadīja 433 mačus Anglijas futbola līgā un 40 mačus FA kausā. Kopumā komandas labā guvis 210 vārtus.
Anglijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1946. līdz 1958. gadam, kopumā aizvadot 76 mačus un gūstot 30 vārtus. Piedalījies 1950., 1954. un 1958. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Preston North End
Jožefs Božiks
Jožefs Božiks (hu, dzimis, miris ) bija ungāru futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Ungārijas futbola izlases pārstāvis.
Visu savu karjeru pavadījis savas dzimtās pilsētas Budapeštas komandā Budapest Honvéd. Božiks bija viens no leģendārās Ungārijas zelta komandas pārstāvjiem, pārstāvot izlase vairākos turnīros. Budapest Honvéd stadions ir nosaukts Božika vārdā.
Ungārijas futbola izlases sastāvā kopumā aizvadījis 101 mačus un guvis 11 vārtus. Piedalījies 1954. un 1958. gada FIFA Pasaules kausā. Izcīnījis zelta medaļu 1952. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Budapest Honvéd
Ektors Kastro
Ektors Kastro (es, dzimis, miris ) bija Urugvajas futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, pārstāvēja Urugvajas futbola izlasi.
Kastro savas karjeras laikā spēlēja Urugvajas komandā Nacional un Argentīnas komandā Estudiantes.
Kastro ir pazīstams kā Urugvajas pirmo vārtu autors Pasaules kausā, 1930. gada turnīrā gūstot vārtus pret Peru. Šajā turnīrā Urugvajas izlase kļuva par pirmajiem Pasaules kausa ieguvējiem. Kastro ir arī pazīstams arī ar to, ka visu savu karjeru spēlējis ar vienu roku. Labās rokas apakšdelmu viņš zaudēja 13 gadu vecumā, kad nejauši to amputēja ar elektrisko zāģi.
Spēlētāja karjera
Nacional
Urugvaja
Trenera karjera
Nacional
Inuītu valodas
Klasifikācija
Inuītu valodu grupā formāli ietilpst četras valodas, bet faktiski tā ir savstarpēji saistītu dialektu kopums, kur katra dialekta runātāji pietiekoši brīvi saprot kaimiņu dialektu, bet tālākās grupas jau saprot mazākā mērā. Dialektu grupas apvienotas valodās zināmā mērā pēc teritoriālā principa — iņupiatu valoda Aļaskā, inuktituta un Inuvialuktuna Kanādā, bet grenlandiešu valoda — Grenlandē. Atsevišķos gadījumos dažus no dialektiem vai to kopumus tiecas uzskatīt par patstāvīgām valodām.
Iekavās aptuvenais runātāju skaits.
Mājas video
Mājas video (en) ir iepriekš ierakstīti video nesēji, kas tiek pārdoti, iznomāti vai straumēti mājas izklaidei. Tas ir mājas plašsaziņas līdzekļu veids. Termins cēlies no VHS/Betamax laikmeta, kad dominējošais datu nesējs bija videokasete, vēlāk kasetes nomainīja optisko disku formāti, piemēram, DVD un Blu-ray, bet kopš 2000. gadiem aktuālas ir tādās digitālās izplatīšanas metodēs kā Netflix, Hulu un Prime Video.
Mājas video bizness modelis paredz izplatīt sabiedrībai filmas, televīzijas filmas un televīzijas seriālus dažādu formātu video veidā. Tās tiek vai nu nopirktas, vai iznomātas, un pēc tam privāti skatāmas mājās. Mūsdienās lielākā daļa no kinoteātra filmām tiek izlaistas digitālajos datu nesējos - gan optiskos (DVD un Blu-ray), gan balstītos uz lejupielādi, aizstājot novecojušo VHS (Video Home System) nesēju. VCD formāts joprojām ir populārs Āzijā, lai gan tur popularitāti pakāpeniski iegūst arī DVD.
Vēsture
Pirms mājas video parādīšanas kā populāru informācijas nesēju, lielākā daļa spēlfilmu būtībā nebija pieejamas publikai pēc tam, kad bija beidzies to kino seansu laiks. Dažām ļoti populārām filmām tika demonstrēti neregulāri atkārtoti kinoseansi pilsētu kultūras namos, arhīvu un muzeju kino zālēs, bet sākot ar 20. gadsimta piecdesmitajiem gadiem, radās iespēja lielākai daļai spēlfilmu pēc kino aprites beigām parādīties televīzijā. Šajā laikā televīzijas raidījumus varēja skatīties tikai to translācijas laikā. Skatītāji bija pieraduši pie tā, ka nebija normāla veida, kā mājās ierakstīt TV šovus un skatīties tos, kad vien vēlas.
Bija iespējams iegādāties 16 mm vai 8 mm filmu projektoru un noīrēt vai iegādāties dažu animācijas filmu, īsu komēdiju un īsu spilgtāko kinofilmas epizožu kopijas. Lielākā daļa 16 mm formāta filmas bija pieejamas ar optisko skaņu celiņu. Šajā formātā varēja iznomāt vai iegādāties arī dažas pilna garuma pilnmetrāžas filmas. 8 mm filmas gandrīz nekad nebija garākas par desmit minūtēm, un tikai vēlākajā formāta dzīves laikā dažas no tām bija pieejamas ar magnētisko skaņu celiņu. Super 8 filmu formāts, kas tika ieviests 1965. gadā, tika pārdots mājas apstākļu filmu veidošanai, arī tas palielināja mājās video popularitāti. Galu galā tika izdotas garākas, rediģētas mākslas filmu versijas, un arvien biežāk ar magnētisko skaņas celiņu un krāsainas. Bet tās bija diezgan dārgas un aizņēma tikai nelielu tirgus nišu, kuru veidoja ļoti uzticīgi vai pārtikuši kinofilmu cienītāji.
Betamax un VHS mājas videokasešu formāti tika ieviesti 1975. un 1976. gadā, un pēc vairākiem gadiem samazinoties to izmaksām, tās sāka kļūt par plaši izplatītu video aparatūru. Kinostudijas un video izplatītāji pieņēma, ka patērētāji nevēlēsies pirkt iepriekš ierakstītas videokasetes, bet tikai tās īrēt. Viņi arī uzskatīja, ka faktiski viss tirdzniecība notiks video nomas veikalos, nosakot tam atbilstošas cenas kā biznesa modeli. Tomēr noskaidrojās, ka daudzi cilvēki vēlas veidot savas mājas video bibliotēkas, kā arī īrēt kasetes par saprātīgu cenu.
Latvijas Universitātes Ģeodēzijas un ģeoinformātikas institūts
LU Ģeodēzijas un ģeoinformātikas institūts (LU ĢĢI) ir Latvijas Universitātes akadēmiskā iestāde, kurā veic zinātniskus pētījumus satelītu ģeodēzijas un ģeoinformātikas jomās. Galvenais darbības virziens ir lāzertālmēru sistēmu (SLR) montāžas un vadības programmatūras izveide.
Vēsture
1924. gadā izveidoja Latvijas Universitātes Ģeodēzijas institūtu (vadītājs A. Buholcs ), kurā veica pētījumus nacionālā ģeodēziskā tīkla izveidē un izlīdzināšanā, fotogrammetrijā, Zemes vertikālo kustību izpētē, gravimetrisko un magnētisko mērījumu izpētē. Institūtu slēdza pēc Latvijas okupācijas 1944. gadā. 1947. gadā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā (LLA) atvēra Zemes ierīcības fakultāti ar Ģeodēzijas katedru, 1955. gadā Latvijas Valsts universitātē likvidēja Ģeodēzijas katedru, bet 1967. gadā izveidoja Rīgas Politehniskā institūta Ģeodēzijas katedru.
1994. gadā LU Ģeodēzijas institūtu atjaunoja. 2010. gadā nodibināja Latvijas Universitātes Astronomijas, Atomfizikas un Spektroskopijas un Ģeodēzijas un Ģeoinformātikas institūtu asociāciju “FOTONIKA-LV”.
2019. gada janvārī institūts pārcēlās uz Latvijas Universitātes Zinātņu māju Jelgavas ielā 1 Torņakalna apkaimē.
Akmenka (nozīmju atdalīšana)
Akmenka var būt:
Venecuēlas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Venecuēlas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši medaļas.
Līdz šim Venecuēla olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 15 medaļas (2 zelta, 4 sudraba un 9 bronzas medaļas). Visas šīs medaļas ir izcīnītas vasaras olimpiskajās spēlēs. Visvairāk medaļas — 6 medaļas — ir izcīnītas boksā. Kopā Vencuēla olimpiskajās spēlēs medaļas ir izcīnījusi 8 dažādos olimpiskajos sporta veidos/disciplīnās. Bokseris Fransisko Rodrigess un paukotājs Rubens Limardo līdz šim ir vienīgie Venecuēlas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši zelta medaļas.
Sportistu uzskaitījums
''Šajā uzskaitījumā iekļauti tie sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Venecuēlu. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Anzuļi
Anzuļi (ari Ondzuļi) ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V841 un V894 krustojuma.
Rita Moreno
Rita Moreno (es, dzimusi ) ir Puertoriko dzimusi amerikāņu aktrise, dziedātāja un dejotāja.
Savā vairāk nekā 70 gadus ilgajā karjerā Moreno ir piedalījusies daudzās filmās, televīzijas seriālos un lugās. Pazīstama ar savām lomām dažādos mūziklos, kā "Dziedot lietū" (1952), The King and I (1956), "Vestsaidas stāsts" 1961. gada un 2021. gada versijā. Par lomu 1961. gada "Vestsaidas stāstā" Moreno saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā Labākā aktrise otrā plāna lomā. Piedalījusies arī tādās filmās kā Popi (1969), Carnal Knowledge (1971), The Four Seasons (1981), I Like It Like That (1994) un kulta filmā Slums of Beverly Hills (1998).
Pazīstama arī savām lomām tādos televīzijas seriālos kā The Electric Company (1971—1977) un Oz (1997—2003).
Moreno ir viena no nedaudzajām slavenībām, kuras ir ieguvušas visas četras nozīmīgākās amerikāņu izklaides industrijas balvas: Amerikas Kinoakadēmijas balvu, Emmy balvu, Grammy balvu un Tony balvu. Moreno ir arī to aktieru pulkā, kuri ieguvuši Akadēmijas balvu, Emmy balvu un Zelta globusa balvu. Tikai Moreno un Helēna Heisa ir sasniegušas abus. Ieguvusi arī vairākas citas balvas, piemēram, Prezidenta brīvības medaļu, augstāko civilo apbalvojumu ASV.
Iļmars Aļmuhametovs
Iļmars Aļmuhametovs (dzimis 1971. gada 9. jūnijā Išimbajā) ir baškīru teātra režisors, dramaturgs, augstskolas pasniedzējs un TV raidījumu vadītājs. Baškortostānas Valsts operas un baleta teātra ģenerāldirektors (kopš 2015. gada 29. decembra), līdz tam (kopš 2011. gada janvāra) Baškortostānas leļļu teātra direktors. Starptautisko teātra festivālu "Tuganlyk" un "Kolonsak", reģionālā festivāla "Teatrālā Pievolga" organizators un režisors. VI Ziemas Starptautisko bērnu spēļu 2013. gada atklāšanas un noslēguma ceremoniju vadītājs. Ufas Valsts Mākslas institūta pasniedzējs.
Baškortostānas Republikas Nopelniem bagātais mākslinieks, 2021. gadā apbalvots ar Baškortostānas Salavata Julajeva ordeni.
Teātris
Režisors, dramaturgs, ap 10 leļļu teātra lugu autors.
Dramaturgs un režisors
Izrādi „Urālu batirs” (režisors I. Aļmuhametovs), balstītu uz baškīru nacionālo eposu, 2014. gadā Baškīru Valsts leļļu teātris nominēja Salavata Julajeva valsts prēmijai, pats Aļmuhametovs mēģināja to izveidot par republikāniska līmeņa brendu.
Administrators
I. Aļmuhametova organizatora spējas tika pamanītas un novērtētas. Leļļu teātra direktora vietnieks, pēc dažiem gadiem Baškortostānas Nacionālā simfoniskā orķestra direktors, pēc īsa pārtraukuma — leļļu teātra direktors. Teātrī par savu mērķi stādīja starptautiskās popularitātes iegūšanu un repertuāra daudzveidību, kā arī stādīja mazo skatītāju audzināšanas mērķus. Bija iniciators leļļu teātru festivālu rīkošanai Ufā, cenzdamies atjaunot tās kādreizējo reputāciju šajā jomā. Pārejot uz Operas un baleta teātri, viņš arī palika pie tiem pašiem principiem. Gatavojot starptautisko mūzikas festivālu "Šaļapina vakari Ufā", piedāvāja tā ietvaros organizēt starptautisku vokālistu konkursu, kas arī tika īstenots. Ir apgalvojumi, ka tieši viņa laikā Operas un baleta teātris piedzīvo renesansi. Pirms viņa zāle nekad neesot bijusi pārpildīta. No otras puses, teātrim arī Aļmuhametova vadībā vēl joprojām trūkstot pilnvērtīgas vietējās komandas un caurumus nākas aizpildīt ar iebraucējiem.
Televīzijā
Valsts televīzijas un radio raidorganizācijas „Baškortostāna” sācis strādāt jauniešu redakcijā kā programmas „Forsmažors” autors un vadītājs. Tagad vada musulmaņiem domātu aktualitāšu programmu "Aļ-Fatiha" Baškortostānas Satelītu televīzijā. .
Darbības kritika
Žurnāliste Ramiļa Sajitova, 2018. gadā apvainojot Baškortostānas varas iestādes cīņā pret vietējo kultūru pēc Ziemeļkaukāza parauga, pieminēja arī I. Aļmuhametovu, kurš esot bijis nozīmēts Operas un baleta teātra vadītāja amatā, apejot konkursa procedūru, un sava teātra artistus pārvedis uz īslaicīgiem kontraktiem, lai no tiem būtu vieglāk atbrīvoties.
Privātā dzīve
Bija piektais bērns ģimenē, agri zaudēja māti. Pieder musulmaņu ticībai, divreiz veicis hādžu.
Hobijs - grāmatu lasīšana. Intervijā izteicās, ka mīļākā pasaka esot Andersena "Mazā nāriņa", jo tai ir ļoti skumjas beigas.
Sorbets
Sorbets, senākā forma šerbets , ir no augļu saldējuma un vīna, šampanieša vai liķiera pagatavots ūdeņaina sniega izskata saldējums, ko pasniedz punša glāzēs. Lielāka mielasta laikā starp ēdieniem garšas atsvaidzināšanai var pasniegt citronu sorbetu.
Agrīnās sorbeta receptes, kas saturēja cukuru, sāli, sniegu, citronu sulu un dažādus augļus vai šokolādi un kanēli, atrodamas ap 1692. gadu rakstītā itāļu pavārgrāmatā. 1775. gadā Filipo Baldīni Neapolē iespieda grāmatu De' sorbetti.
2016. gada Pasaules čempionāta hokejā 1. divīzija
'''2016. gada Pasaules čempionāts hokejā 1. divīzija''' bija hokeja sacensības, kas laika posmā no 17. līdz 29. aprīlim norisinājās Katovicē un Zagrebā. A grupas pirmo divu vietu ieguvēji iekļuva elites divīzijā, bet B grupas uzvarētāji kvalificējās uz A grupu. Šajā čempionātā A grupā uzvarēja Slovēnija un Itālija.
Kaļpi (Ļaudonas pagasts)
Kaļpi ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V902, Talickas upes krastā.
Beļava (Ļaudonas pagasts)
Beļava ir ciems Madonas novada Ļaudonas pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V794 un V873 krustojuma.
Valsts nozīmes aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Kapsiliņu senkapi (Bada kapi).
Moheras klintis
Moheras klintis (en, ga) ir stāvas klintis Atlantijas okeāna Golvejas līča krastā Īrijas rietumos, Klēras grāfistē. Tās stiepjas 14 kilometru garumā, stāvākajā vietā sasniedzot 214 metrus augstumu. Klintis ir populāts tūrisma objekts. Izveidots apmeklētāju centrs.
Gerhards Rosbahs
Gerhards Rosbahs (de; 1893—1967) bija vācu virsnieks, kas Latvijas brīvības cīņu laikā karoja pret Latvijas armiju. Vēlāk viens no nacionālsociālistu kustības darboņiem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1893. gada 28. februārī Kērbergas ciemā (Kehrberg, tagad Krzywin), Prūsijas Pomerānijas provincē (tagad Grifino apriņķis Rietumpomožes vojevodistes teritorijā Polijā). 1913. gadā sāka karadienestu Vācijas impērijas armijas 8. Rietumprūsijas kājnieku pulkā, kura sastāvā piedalījās Pirmā pasaules kara kaujās.
Pēc Vācijas kapitulācijas virsleitnanta pakāpē iestājās robežapsardzes brīvprātīgo vienībā (Grenzschutz Ost), kuru 1919. gada janvārī pārdēvēja par Rosbaha triecienvienību. Bermontiādes laikā bez augstākās pavēlniecības atļaujas Rosbaha komandētā triecienvienība 1919. gada novembrī pa dzelzceļu no Tilzītes caur Šauļiem un Jelgavu devās palīgā Dzelzsdivīzijai, kas karoja pret Latvijas armiju Zemgalē, pēc sakāves 1919. gada 12. decembrī atgriezās Vācijā. Sakarā ar nepakļaušanos pavēlēm 1920. gada sākumā Rosbaha triecienvienību oficiāli izformēja un izslēdza no Reihsvēra sastāva, tomēr tā Kapa puča laikā 1920. gada martā cīnījās pret Sarkano Rūras armiju (Rote Ruhrarmee).
Kaut arī Rosbaha vienība bija oficiāli likvidēta, tā turpināja funkcionēt kā viena no pašaizsardzības paramilitārām vienībām t.s. "Melnā Reihsvēra" (Schwarze Reichswehr) sastāvā, pēc 1921. gada novembra dažādu sabiedrisko organizāciju piesegā. Sakarā ar darbošanos nacionālsociālistu partijā Rosbahu no 1922. gada novembra līdz 1923. gada oktobrim trīs reizes īslaicīgi apcietināja. 1923. gada novembrī Rosbahs piedalījās Minhenes Alus pučā, pēc kura izgāšanās bēga uz Austriju un nodibināja labēji konservatīvu jauniešu organizāciju Schilljugend.
Biļana Dudova
Biļana Dudova (bg; dzimusi ) ir bulgāru brīvā stila cīkstone, 2021. gada pasaules čempione, četrkārtēja Eiropas čempione.
Gerhards Rosbahs
Dzīvesgājums
Pēc atgriešanās Vācijā Rosbahs 1927. gadā pie Plavas ezera Meklenburgā nodibināja savu sporta skolu. Garo nažu nakts laikā Rosbahu 1934. gadā apcietināja kā Hitlera sāncenša Ernsta Rēma sabiedroto un lika izvēlēties izdarīt pašnāvību vai mainīt identitāti. Līdz Otrā pasaules kara beigām kā apdrošināšanas aģents dzīvoja ar citu vārdu.
Biļana Dudova
Biogrāfija
Mācījusies Dienvidrietumu universitātē Blagojevgradā.
Migels Almirons
Migels Almirons (es, dzimis ) ir Paragvajas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Almirons spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Newcastle United sastāvā un Paragvajas futbola izlasē.
Biļana Dudova
Biogrāfija
2017. gada Eiropas čempionātā Novisadā svara kategorijā līdz 55 kg deviņpadsmit gadīgā Biļana Dudova uzvarēja visās cīņās un pirmoreiz kļuva par Eiropas čempioni.
Gerhards Rosbahs
Dzīvesgājums
Pēc kara beigām 1949. gadā Rosbahs bija viens no biedrības "Baireitas draugi" (Freunde von Bayreuth) dibinātājiem un līdzdarbojās Baireitas festivāla rīkošanā. 1950. gadā viņš publicēja savu autobiogrāfiju "Mans ceļš cauri laikam".
Migels Almirons
Sasniegumi
Lanús
Atlanta United
Biļana Dudova
Biogrāfija
2018. gada Eiropas čempionātā Kaspijskā Biļana aizstāvēja savu čempiones titulu un otrreiz savā karjerā kāpa uz pjedestāla augstākā pakāpiena. Tā paša gada Pasaules čempionātā viņa bija otrā un saņēma sudraba medaļu.
2019. gada Eiropas čempionātā Bukarestē trešo reizi pēc kārtas Biļana Dudova izcīnīja čempiones titulu. 2020. gadā Dudova ieguva sudraba medaļu Eiropas čempionātā, bet 2021. gadā uzvarēja gan Eiropas, gan pasaules čempionātā.
Gerhards Rosbahs
Dzīvesgājums
Miris 1967. gada 30. augustā Hamburgā.
2019. gada UEFA Čempionu līgas fināls
Šis bija pirmais UEFA Čempionu līgas fināls, kurā tika izmanoti video tiesneša palīgi (VAR). 2018. gada maijā tika nolemts, ka sākot ar šo sezonu klubi finālā varēs pieteikt 23 spēlētājus (iepriekšējo 18 vietā). Ja būtu nepieciešams papildlaiks, varētu veikt ceturto maiņu.
Ceļš uz finālu
M — mājās; V — viesos
Stadions
Šī ir piektā reize, kad UEFA Čempionu līgas (ieskaitot Eiropas čempionvienību kausu) fināls notiek Madridē. Iepriekšējās reizes (1957, 1969, 1980, 2010) tas tika rīkots Santiago Bernabéu stadionā. Par 2019. gada UEFA Čempionu līgas fināla norises vietu Wanda Metropolitano stadions tika izvēlēts UEFA izpildkomitejas sanāksmē Nionā. Tas ir Madrides "Atletico" mājas spēļu stadions. Pēc pēdējās renovācijas tas tika atvērts 2017. gada septembrī. Stadiona ietilpība pārsniedz 67 000 vietu.
Džordža Meloni
Džordža Meloni (it,, dzimis ) ir Itālijas žurnāliste un politiķe. No 2022. gada oktobra ir Itālijas premjerministre. Džordža Meloni ir pirmā sieviete, kas kļuvusi par Itālijas premjerministri.
PlayStation Vita
PlayStation Vita (pazīstams arī kā PS Vita vai vienkārši Vita) ir portatīvā videospēļu konsole, kuru izstrādājusi Sony. Pirmoreiz tā tika izlaista Japānā 2011. gada 17. decembrī, pēc tam Ziemeļamerikā, Eiropā un citās starptautiskās teritorijās sākot no 2012. gada 22. februāra. Konsole ir PlayStation Portable pēctece un daļa no PlayStation spēļu ierīču zīmola; kā daļa no astotās paaudzes videospēļu konsolēm tā galvenokārt konkurēja ar Nintendo 3DS.
Vispārdotākās spēles
Šīs ir visvairāk pārdotās PlayStation Vita mazumtirdzniecības spēles pasaulē (2015. gada jūlijā / augustā):
PlayStation Store un Vita spēļu kartes
Vita fiziskā programmatūra tiek izplatīta patentētā zibatmiņas kartē ar nosaukumu "PlayStation Vita spēļu karte". Visas Vita spēles ir pieejamas arī digitālai lejupielādei PlayStation tīklā, izmantojot PlayStation Store, lai gan ne visas spēles tiek izlaistas fiziski. Kopš tās izlaišanas tikai digitālie izlaidumi ir lēnām kļuvuši arvien pamanāmāki, daļēji cenšoties samazināt izlaišanas ražošanas izmaksas platformās salīdzinoši mazāku lietotāju bāzi un daļēji tāpēc, ka ieplūst mazāka mēroga indie mobilo tālruņu spēles, kas vienmēr ir bijušas tikai digitāli izlaidumi. Tāpat kā PS3 un PS4, arī Vita satur Trophy atbalstu spēlēm
Spēles no PSP
Līdzīgi kā agrīnās PlayStation 3 konsoles, kas bija saderīgas ar PlayStation 2 nosaukumiem, PlayStation Vita ir savietojams ar lielāko daļu PlayStation Portable spēļu. Tomēr PlayStation Vita trūkst PlayStation Portable UMD diska, un Sony bija apstiprinājis, ka PSP īpašnieki nevarēs pārsūtīt savas fiziskās UMD spēles pāri uz PS Vita sistēmu.
Vēdzeļu dzimta
Vēdzeļu dzimta (Lotidae) ir viena no mencveidīgo zivju kārtas (Gadiformes) dzimtām, kas apvieno 22 zivju sugas un kas tiek iedalītas 6 ģintīs. Pazīstamākās no tām ir vēdzeles un jūrasvēdzeles.
PlayStation Vita
PCH-2000
Jauns Vita revīzijas modelis tika izlaists Japānā 2013. gada 10. oktobrī, Eiropā 2014. gada 7. februārī un Ziemeļamerikā 2014. gada 6. maijā. Revīzijas modelis, oficiāli saukts par PCH-2000 sēriju un parasti dēvēts par ''PS Vita Slim. Šī revīzija'' ir par 20% plānāka un par 15% vieglāka, salīdzinot ar oriģinālo modeli. Lai gan tas lielā mērā saglabā oriģināla vispārējo struktūru un izkārtojumu, oriģināla OLED ekrāns ir aizstāts ar lētāku LCD displeju. Modelis arī papildināja akumulatora darbības laiku par papildu stundu. Jaunākajam modelim ir arī 1 GB iekšējās atmiņas, lai gan vienlaikus nav iespējams izmantot gan iekšējo, gan atmiņas karti.
Vēdzeļu dzimta
Izplatība
Sastopamas Ziemeļu ledus, Atlantijas un Klusajā okeanā. Izņemot dažas trīstaustekļu jūrasvēdzeļu (Gaidropsarus) sugas, visas pārējās izplatītas ziemeļu puslodē. Gandrīz visas vēdzeļu dzimtas sugas ir jūras zivis, tikai viena suga — vēdzele mājo saldūdens tilpēs, upēs un ezeros Eiropas ziemeļos un Ziemeļamerikā.
PlayStation Vita
PlayStation TV
PlayStation TV ir nepārnēsājams Vita variants; tā vietā, lai parādītu savu displeja ekrānu, tas savienojas ar televizoru, izmantojot HDMI, tas izskatās kā tradicionāla mājas videospēļu konsole, un to kontrolē, izmantojot DualShock 3 vai DualShock 4 kontrolieri. Tā kā Vita un DualShock kontrolierim ir atšķirīgas kontrollera ievades, Vita spēles, kas ir atkarīgas no sistēmas skārienekrāna, aizmugurējā skārienpaliktņa, mikrofona vai kameras, nav saderīgas. Tas arī koplieto parastā Vita Remote Play un PS Now funkcionalitāti. Sistēma tika izlaista Japānā 2013. gada novembrī, Ziemeļamerikā 2014. gada oktobrī un Eiropā 2014. gada 14. novembrī.
Vēdzeļu dzimta
Baltijas jūrā un Latvijā
Baltijas jūrā pie Latvijas krastiem sastopamas divas vēdzeļu dzimtas zivju sugas: jūrasvēdzele (Enchelyopus cimbrius) un vēdzele. Vēdzele sastopama arī vairākumā Latvijas upju un daudzos ezeros.
PlayStation Vita
Vita sistēma
Atšķirībā no PSP un PlayStation 3, PlayStation Vita neizmanto XrossMediaBar saskarni. Tā vietā tā izmanto skārienekrānu balstītu lietotāja interfeisu, kas dublēts ar LiveArea, kas, izmantojot PlayStation tīklu, ietver dažādas sociālo tīklu funkcijas. Katru spēli vai lietojumprogrammu attēlo atsevišķa apļa ikona, un tās atlasīšana novirza lietotāju uz paneli ar vairākām opcijām, ieskaitot pašas programmatūras palaišanu, dodoties uz attiecīgo vietni, izmantojot internetu, redzot, vai programmatūrai ir pieejami lejupielādējami atjauninājumi un redzēt ar jaunumiem līdzīgu darbību sarakstu, kas saistīts ar to, piemēram, tā instalēšanu vai trofeju iegūšanu, gan lietotājam, gan citiem lietotājiem, ar kuriem lietotājs nesen ir mijiedarbojies.
Remote Play
PlayStation Vita (un PlayStation TV, kas izmanto to pašu sistēmas programmatūru kā PlayStation Vita) atbalsta funkciju ar nosaukumu Remote Play ar Sony mājas videospēļu konsolēm, piemēram, PlayStation 3 un PlayStation 4. Tas ļauj PlayStation 3 un PlayStation 4 pārsūtīt video un audio izvadi uz PlayStation Vita. Tomēr atšķirībā no attālās atskaņošanas starp PlayStation Vita un PlayStation 4, kas ir labi integrēta, attālo atskaņošanu starp PlayStation Vita un PlayStation 3 atbalsta tikai “izvēlēti” daži PS3 nosaukumi, un rezultāti bieži bija novēloti. Turklāt PlayStation Vita var izmantot kā PS4 otrā ekrāna ierīci (un PS3, taču to atbalsta tikai ļoti maz spēļu, piemēram, Class of Heroes 2G) satura straumēšanai tieši no konsoles uz PlayStation Vita.
Vēdzeļu dzimta
Kopīgās īpašības
Vēdzeļu dzimtas zivis ir gan maza, gan vidēja, gan liela auguma. Lielākā dzimtā ir jūraslīdaka (Molva molva). Tās lielākie īpatņi var sasniegt 2 m garumu. Mazākās dzimtā ir ziemeļu jūrasvēdzele (Ciliata septentrionalis) un Kāpas jūrasvēdzele (Gaidropsarus capensis), kuru lielākie īpatņi nepārsniedz 20 cm garumu.
Sistemātikas diskusijas
Līdz ar jaunākajiem ģenētiskajiem atklājumiem zivju sistemātikā ieviestas ievērojamas izmaiņas. Saskaņā ar 2016. gada sistemātiku vēdzeļu dzimta ir likvidēta un dzimtas ģintis pievienotas mencu dzimtai. Dotajā sistemātikā vēdzeļu dzimta saglabāta kā atsevišķs taksons, tā kā vairāki autoratīvi avoti vēdzeļu dzimtu joprojām izdala kā atsevišķu vienību.
Sistemātika
Vēdzeļu dzimta (Lotidae)