cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dzeloņainais velnābols
Ārstnieciskās īpašības
Dzeloņaino velnābolu tradicionālajā medicīnā mazās devās izmanto kā pretsāpju līdzekli. Tas novērš galvassāpes, spazmas zarnu traktā un atvieglo elpošanu. To izmanto kā līdzekli pret atrītu, astmu, hronisku bronhītu un bezmiegu. Dzeloņainais velnābols izraisa nomierinošu efektu, muskuļu atslābumu un iedarbojas arī pret krampjiem un Pārkisona slimības spazmām.
Psihotropās īpašības
Dzeloņaino velnābolu dažkārt izmanto tā psihotropo īpašību dēļ augstākās devās. Augs ir bieži lietots kā enteogēns, to dažādās pasaules kultūrās lieto reliģiskiem mērķiem.
Dzeloņainais velnābols ir viens no bīstamākajiem halucinogēniem, jo atšķirībā no, piemēram, LSD un citiem psihodēliskajiem halucinogēniem, velnābols izraisa īstas, no realitātes neatšķiramas halucinācijas. Šāds stāvoklis lietotāja veselību var apdraud nesalīdzināmi vairāk, tāpat lietotājs, esot velnābola iedarbībā, var nopietni apdraudēt arī apkārtējos cilvēkus. Otrais bīstamības faktors ir neparedzamā deva, jo auga daļas satur dažādus alkaloīdu daudzumus, tāpēc velnābolu ir viegli pārdozēt. Velnābola lietošana daudzos gadījumos beidzas ar arestu, nokļūšanu slimnīcā, komu vai pat nāvi. Auga izraisītās halucinācijas var būt ļoti nepatīkamas. Neskatoties uz auga negatīvo iedarbību, tas joprojām ir plaši lietots augs, lai apreibinātos, galvenokārt tāpēc, ka dzeloņainais velnābols gandrīz visur ir legāls un viegli pieejams augs.
Pēc dzeloņainā velnābola uzņemšanas (saindēšanās ar to) tā lietotājam iestājas delīrija stāvoklis. Viņš nespēj izšķirt fantāziju no realitātes. Neīstie tēli halucināciju veidā ir pilnvērtīga realitātes daļa. Lietotājs var redzēt dažādus draugus un paziņas, runāt un pat iesaistīties kopīgās aktivitātēs ar tiem pat stundām ilgi līdz saprot, ka tie nav īsti. Bieži vien lietotājs var atkal atrast priekšmetus, kas jau ilgu laiku ir pazuduši, redzēt sen mirušus cilvēkus. Lietotājs zaudē jebkādu izpratni par patieso laiku un vietu, kur viņš atrodas. Viņš var domāt, ka mājās ar draugiem izklaidējas, lai gan patiesībā atrodas uz ielas. Ir delīrijam raksturīgi atmiņas traucējumi un amnēzija, apziņas aptumšošanās. Dažkārt pēc lietošanas tā lietotājs vairs neapzinās, ka ir augu lietojis un kas ar viņu notiek — kādā stāvoklī atrodas. Smagos gadījumos atmiņas par dzīvi pirms auga lietošanas var kļūt izkropļotas, līdz ar izpratni par to, kādai jābūt patiesajai realitātei. Halucinācijas var pavadīt galēji emocionāla, bieži vien ļoti agresīva uzvedība. Pēc iedarbības beigām tā lietotājam var iestāties pilnīga amnēzija un tas neko no tā, ko pieredzēja auga iedarbības laikā, var neatcerēties.
Galvenokārt intoksikācija ir psiholoģiska, ir novērojami arī fizioloģiski traucējumi: sausums mutē, paplašinātas acu zīlītes, temperatūras paaugstināšanās un sirdsdarbības paātrināšanās iedarbības laikā, redzes traucējumi un fotofobija vairākas dienas pēc iedarbības beigšanās.
Indīgums
Dzeloņainā velnābola pārdozēšanas gadījumā iestājas nāve sirdsdarbības traucējumu vai infarkta dēļ. Kā pretinde saindēšanās vai pārdozēšanas gadījumā tiek izmantots fizostigmīns.
Magnētiskais palaidējs
Magnētiskais palaidējs ir elektriska ierīce, kas paredzēta īsslēgto asinhrono elektrodzinēju rokvadībai vai automātiskai vadīšanai (palaišanai, apstādināšanai vai griešanās virziena mainīšanai), kā arī aizsardzībai. Magnētiskā palaidēja svarīgākā sastāvdaļa ir kontaktors (virziena mainīšanai paredzētiem palaidējiem — divi kontaktori); tie satur arī īpašas dzinēja aizsardzības iekārtas (parasti termorelejus) un citus elementus — drošinātājus, bloķēšanas un signalizācijas iekārtas, papildkontaktus.
Iedalījums un uzbūve
Reversīvie palaidēji izmantojami elektromotora griešanās virziena mainīšanai, nereversīvie — tikai ieslēgšanai un izslēgšanai. Iebūvētie termoreleji nodrošina elektromotora aizsardzību pret ilgstošu nepieļaujamu pārslodzi. Ir dažāda aizsargātība pret apkārtējās vides iedarbību un palaidēja nominālā strāva. Darba kontakti paredzēti strāvai no 6 līdz 400 A, blokkontakti — no 6 līdz 10 A. Tiristoru magnētiskie palaidēji komutācijas laikā nerada elektrisko loku starp kontaktiem.
Pekinas opera
Pekinas opera (, piņjiņs: Jīngjù) ir tradicionālā ķīniešu teātra forma, kurā tiek apvienota mūzika, dziedāšana, mīmika, dejošana un akrobātika. Tā radās 18. gadsimta beigās, bet tika atzīta un attīstījās tālāk tikai 19. gadsimta vidū. Šī formā īpaši populāra bija Cjinu dinastijas galmā un tā tiek vērtēta kā viena no Ķīnas kultūras dārgumiem.
Slovākijas Ekstralīga
Slovākijas Ekstralīga ir Slovākijas spēcīgākā hokeja līga. Līga tika izveidota 1993. gadā uzreiz pēc Čehoslovākijas izjukšanas. Bratislavas "Slovan" par līgas čempioni kļuvusi deviņas reizes.
Latvijas hokejisti Slovākijas Ekstralīgā
To Latvijas hokejistu uzskaitījums, kas Slovākijas Ekstralīgā aizvadījuši vismaz 100 spēles.
(♦) norāda uz spēlētāju, kas izcīnījis Slovākijas čempiona titulu
.in
.in ir Indijas Interneta augstākā līmeņa domēns. Domēna operators ir INRegistry. Līdz 2004. gadam zem .in domēna bija reģistrēti 7000 nosaukumi, bet 2006. gada beigās jau vairāk par 200 tūkstošiem. Aptuveni 80% reģistrētāji ir no Indijas, Vācijas un ASV.
Buk
Buk (ru — "dižskābardis") ir Padomju armijas, vēlāk Krievijas Federācijas Bruņoto spēku zeme-gaiss raķešu palaišanas komplekss, kas izstrādāts līdz 1979. gadam uz agrāko zenītraķešu kompleksu bāzes.
Krievija un tās pretinieki Buk izmantoja gan Čečenijas karā, gan Gruzijas karā (2008), gan Sīrijas pilsoņu karā, gan arī 2022. gada iebrukuma laikā Ukrainā. Ar šādu kompleksu 2014. gada 17. jūlijā DTR kaujinieki notrieca reisa MH-17 Malaizijas pasažieru lidmašīnu.
Y34RZ3R0R3M1X3D
Y34RZ3R0R3M1X3D (zināms arī kā Year Zero Remixed vai Halo 25) ir Nine Inch Nails remiksu albums, izdots. Albums sastāv no Year Zero skaņdarbu remiskiem, remiskus ir veidojuši dažādi ierakstu producenti un izpildītāji. Šis bija pēdējais Nine Inch Nails albums, kas tika izlaists Interscope Records ierakstu kompānijā; tas izbeidza saistības ar šo ierakstu kompāniju, un Trents Reznors kļuva par "pilnīgi brīvu aģentu, brīvu no jebkāda kontrakta ar jebkādu ierakstu kompāniju".
Vinila plate
Piezīme. Viena no platēm bija vienpusēja.
Dida
Nelsons de Žesuss Silva (dzimis, Irarā, Brazīlijā), pazīstams kā Dida, ir bijušais brazīliešu vārtsargs. Līdz 2006. gadam viņš bija arī Brazīlijas futbola izlases vārtsargs.
Sasnieugmi
Cruzeiro
Corinthians
Brazīlija
Individuālie sasniegumi
DJ BoBo
Peters Renē Baumanis (Peter René Baumann; dzimis ), plašāk pazīstams kā DJ BoBo, ir šveiciešu dziedātājs, dziesmu autors, dejotājs un mūzikas producents.
Viņš ir izdevis 10 studijas albumus, kā arī vairākas dziesmu izlases, un viņa ieraksti ir pārdoti vairāk nekā 14 miljonos kopiju visā pasaulē. Tāpat mūziķis izdevis vairāk nekā 30 singlus, no kuriem vairāki guvuši labus panākumus ne tikai vācvalodīgo, bet arī citu Eiropas valstu topos. Karjeras laikā desmit reizes ieguvis World Music balvu kā Šveices vislabāk pārdotākais mākslinieks. Par saviem ierakstiem ir saņēmis vairākas sertifikācijas Eiropas, Āzijas un Dienvidamerikas valstīs. 2007. gadā DJ BoBo pārstāvēja Šveici Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu Vampires Are Alive, taču pusfinālā ieņēma 20. vietu un nekvalificējās finālam.
Brodvejas teātris
Brodvejas teātris ir jebkura veida teatrāls uzvedums kādā no 40 profesionālajiem teātriem ar vairāk nekā 500 sēdvietām Ņujorkā. Kopā ar Londonas West End teātri Brodveja tiek uzskatīta par augstākā līmeņa komerciālo teātri angļvalodīgajā pasaulē. Brodvejas teātru apgabals ir populārs tūristu apskates objekts pilsētā. Saskaņā ar The Broadway League datiem, 2011. gadā tika nopirktas biļetes 1,081 miljarda ASV dolāru vērtībā (2010. gadā — 1,037 miljardi). 2011. gadā teātri tika apmeklēti 12,13 miljonus reižu. Lielākais teātris Brodvejā ir Gershwin Theatre, kurā ir 1933 sēdvietas un kas tika atvērts.
Žeļko Kalacs
Žeļko Kalacs (dzimis Sidnejā) ir horvātu izcelsmes Austrālijas futbola vārtsargs, šobrīd bez kluba. Ar savu 202 cm garo augumu viņš ir viens no pasaulē garākajiem profesionālajiem vārtsargiem.
Carlsberg
Carlsberg jeb Carlsberg Group ir 1847. gadā dibināts Dānijas alus un bezalkoholisko dzērienu ražotājs. Tas ir piektais lielākais alus ražotājs pasaulē, savukārt darbinieku skaita ziņā ieņem ceturto vietu šajā nozarē. Pazīstamākais uzņēmuma zīmols ir Carlsberg alus, taču populāri ir arī alus Tuborg, kā arī vietējās alus šķirnes. Carlsberg Group kopš 2008. gada pieder arī viena no Latvijas lielākajām alus darītavam — "Aldaris".
Teātris (filma)
"Teātris" ir 1978. gada Latvijas PSR Rīgas Kinostudijas divu sēriju televīzijas mākslas filma. Filmas režisors ir Jānis Streičs un tā uzņemta pēc tāda paša nosaukuma Somerseta Moema romāna.
Sižets
20. gadsimta pirmā puse Anglijā. Londonas teātra zvaigznei, pusmūža aktrisei Džūlijai Lambertai ir vīrs Maikls un pieaudzis dēls Rodžers, bet jaunības degsme un kaislība ir pagājusi. Tad viņa iepazīstas un uzsāk romānu ar jauno grāmatvedi Tomu Fenelu, tomēr pamazām pārliecinās, ka viņš ir tikai godkārīgs snobs. Pierādot, cik izcila aktrise viņa joprojām ir, Džūlija atriebjas Toma jaunajai draudzenei un pārliecinās, ka dzīve ir teātris.
Lomās
Epizodēs: Inese Saulīte, Baiba Indriksone, Olga Krūmiņa, Herberts Zommers, Ivars Kauliņš, Kārlis Pamše, Jānis Plēsums, Brigita Baiba Krūmiņa, Svetlana Bless, Āris Rozentāls, Ilga Hincenberga, Eduards Plataiskalns, Pēteris Vasaraudzis, Voldemārs Lobiņš, Alfrēds Sausne.
Īmons Salivens
Īmons Veids Salivens (en; dzimis Pērtā, Austrālijā) ir austrāliešu peldētājs. Piedalījies trijās Olimpiskajās spēlēs. Viņam ir piederējuši četri pasaules rekordi.
Pasaules čempionātos garajā baseinā viņš ir izcīnījis divus čempiontitulus, kā arī vienreiz izcīnījis bronzas medaļu. Nāciju Sadraudzības spēlēs viņš ir bijis trīskārtējs čempions, vienas sudraba un bronzas medaļas laureāts.
Rīgas Lutera baznīca
Arhitektūra
Līdzekļu vākšana baznīcas celtniecībai tika uzsākta 1881. gadā. Baznīca tika uzcelta laikā no 1888. līdz 1890. gadam pēc arhitekta Johana Koha projekta. Darbu pārraudzīja Kohs un Vilhelms Bokslafs. Tā ir tradicionāla neogotikas celtne ar smailu torni baznīcas rietumu galā, izteiktu latīņu krusta plānojumu, pagarinātu kori un trapecveida apsīdas daļu. Fasādēs ir izvietotas gan neogotikai raksturīgās nišas, logu ailas un dzegas, gan romantikas stilā veidotas rozetes un arkas. Fasādes dzeltenīgās sienas iegūst savdabīgu akcentu ar nelielu apmestu laukumu ritmisku kārtojumu, kā arī sarkanu ķieģeļu joslām portālu, logu un stūru apdarē.
Rīgas Lutera baznīcas interjeru veidojis ievērojamais gotikas stila lietpratējs V.Bokslafs.
1991. gadā tika veikts kapitālremonts, savukārt pēc pieciem gadiem rekonstruēja baznīcas pulksteni, kas darbojās kopš 1891. gada.
Ērģeles
Baznīcas ērģeles tikušas izgatavotas 1893. gadā Ludvigsburgā, Vācijā. To paveikusi E.F. Valkera firma (E. F. Walker & Co), kas kopā izveidoja 7 ērģeļus Rīgā. Ērģeles baznīcā saglabājušās kopš tās pirmsākumiem.
Dievkalpojumi un koncerti
Ēka tika iesvētīta.
Dievkalpojumi baznīcā notiek sestdienās plkst. 18.00 un svētdienās plkst. 11.00.
Baznīcā ir 1000 sēdvietu un 250 stāvvietu. Tā arī tiek izmantota klasiskās mūzikas un ērģeļu koncertiem.
Draudzē darbojas Rīgas Lutera draudzes koris un Rīgas Lutera draudzes bērnu un jauniešu ansamblis, kas piedalās labdarības koncertos, lai apmeklētāji varētu ziedot Latvijas Luterāņu sieviešu teoloģu apvienībai, Teoloģijas fakultātes biedrībai, atbalstīt visiem pieejamu teoloģisku izglītību un kalpošanu baznīcā, gan arī Rīgas Lutera draudzes darbam kopumā.
Baznīcā notiek festivāla "Kaziņika dienas" koncerti.
Mazpolija
Mazpolija (pl, la) ir vēsturisks Eiropas reģions Polijas dienvidos Vislas augštecē. Vēsturiskā galvenā pilsēta - Krakova. Nosaukums jāsaprot kā Jaunā Polija, pretēji Vecajai Polijai - Lielpolijai.
Vēsture
Mazpolija ir senās poļu cilts visļānu areāls. No XI gs. kļuva par Polijas valsts kodolu ar Krakovu kā valsts galvaspilsētu.
Poliju sadalot, Mazpolijas lielākā daļa kļuva par Austrijas sastāvdaļu kā daļa no Galīcijas un Lodomērijas karalistes.
Pēc Pirmā pasaules kara, atkal nodibinoties Polijas valstij, Mazpolija iekļāvās tās sastāvā.
Mazpolijas novads mūsdienās ietver sevī Polijas Ļubļinas, Mazpolijas, Piekarpatu un Sventokšiskas vojevodistes, kā arī no Silēzijas vojevodistes austrumdaļu, Mazovijas vojevodistes dienviddaļu.
Ford Vedette
Ford Vedette bija liels automobilis, ko ražoja Ford France SA, Poissy fabrikā laika posmā no 1948. g. — 1954. g. Plašākai sabiedrībai acīs tas parādījās 1948. g. Mondial de l'Automobile (Parīzes Motoršovs), tas tika projektēts Detroitā (savācot kopā vienaudža Mercury modeļus), bet tika aprīkots ar Poissy radīto 2158 kubikcentimetru (cm³) Aquillon sānu vārstu un V8 Ford Flathead dzinēju (zināms kā pirmais Ford Motor Company izveidotais V8 dzinējs), tāpat kā pirmskara Matford automobiļiem. No otras puses, Vedette bija pirmais automobilis, kas iezīmējās ar jaunu neatkarīgu priekšējās ass konceptu, kas tika radīts ar Earl S. MacPherson gādību, šodien zināmu kā MacPherson balsts.
Mistera Lehideux uznāciens
Jaunā kompānijas prezidenta, mistera Lehideux, vadībā Ford France atjaunoja auto 1950. gadā, un tad 1952. gadā, kad tas beidzot saņēma viena gabala priekšējo stiklu, jaunu interjeru un buferus, labākas bremzes, lielāku bagāžnieku un aizsmēķējamo. 1952. gadā Mondial de l'Automobile šovā bija redzama Vedette luksusa versija — Ford Vendôme — aprīkota ar lielāku, 3923 cm³ Mistral V8 dzinēju, iepriekš lietotu uz Ford France kravas automobiļiem. 1952. gadā debitēja 5 durvju, 5 sēdekļu Abeille (no franču valodas — bite)) furgons ar divdaļīgām aizmugurējām durvīm, reklamēts kā praktisks (spējīgs uzņemt 500 kg kravu) un komfortabls.
Mistera Pigozzi uznāciens
Nonākot aci pret aci ar nelāgiem pārdošanas rādītājiem, piedevām ar graujošiem streikiem Poissy ražotnē dekādes beigās, Ford vēlējās atbrīvoties no rūpnīcas tūlīt pēc kara beigām. Jauna iespēja radās 1954. gadā, kad Henri-Theodore Pigozzi, veiksmīgās franču automarkas Simca dibinātājs, meklēja jaunas ražotnes vēlmju paplašināšanai. Ford France saplūda ar Simca un Poissy ražotni un tiesībām tur ražot visus modeļus — iekļaujot jaunveidoto Vedette. Jaunais automobilis nu debitēja Francijā zem nosaukuma Simca Vedette, bet dažos veikalos tika pārdots kā Ford Vedette (iekļaujot Zviedriju, Nīderlandi un Vāciju) vismaz līdz 1956. gadam.
Kaleši
Kaleši ir mazciems Talsu novada Ģibuļu pagasta dienviddaļā pie Kalešupes. Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušo Kalešu (Kališu; Kalitzen) muižas centru. Kalešu apvidu mestrs Pletenbergs 1495. gadā izlēņoja Dursupes Johanam Oldenbokumam, kam muiža piederēja līdz 1669. gadam, kad to nopirka Georgs Hāns. Hānu dzimtai tā piederēja līdz pat 1920. gadam un ietilpa Pastendes pagastā. Zemes reformas gaitā muižas 87 ha sadalīja 12 vienībās, izveidojot jaunsaimniecības. No 1945. līdz 1954. gadam bija atsevišķa Kalešu ciema un kolhoza «Centība» centrs.
Hermanis Hese
Hermanis Karls Hese (de; dzimis, miris ) bija vācu rakstnieks. Viņa slavenākie darbi ir "Stikla pērlīšu spēle", "Demians" un "Stepes vilks". 1946. gadā Hese saņēma Nobela prēmiju literatūrā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1877. gada 2. jūlijā Kalvā (Calw) Dienvidvācijā vācbaltiešu izcelsmes misionāra Johannesa Heses (1847–1916) un viņa sievas Marijas (1842–1902), dzimušas Gundertes, ģimenē. Viņa tēvs bija dzimis Paidē, Igaunijā, bet māte — Indijā. 1881. gadā kopā ar vecākiem pārcēlās uz Bāzeli, kur nodzīvoja piecus gadus. Viņa vecāki cerēja, ka Hese kļūs par teologu. Viņš gan 1891. gadā Hese sāka mācīties protestantu seminārā pie Maulbronnas klostera, taču tika no tā izslēgts. Arī laicīgā skolā viņam neveicās, tāpēc viņš mācības pameta. Šajā laikā viņš daudz lasīja un bija nolēmis kļūt par rakstnieku. No 1895. gada viņš strādāja par mācekli grāmatu veikalā Tībingenē un sāka rakstīt dzeju un stāstus, 1898. gadā iznāca viņa pirmais dzejas krājums Romantische Lieder ("Romantiskās dziesmas"), bet 1899. gadā prozas grāmata Eine Stunde hinter Mitternacht ("Viena stunda pēc pusnakts"). 1899. gada rudenī viņš sāka strādāt grāmatu antikvariātā Bāzelē un 1900. gadā izdeva dzejas un prozas grāmatu Hinterlassene Schriften und Gedichte von Hermann Lauscher (Hermaņa Laušera atstātie raksti un dzejoļi").
1901. gada pavasarī viņš uzdeva darbu antikvariātā un devās trīs mēnešu ceļojumā uz Itāliju. 1904. gadā Hese apprecējās ar Bāzeles fotogrāfi Mariju Bernulli (1868—1963), apmetās Gaienhofenas ciemā pie Bodenezera un publicēja romānus Peter Camenzind (1904) un jau pusaudža gados rakstīt sākto romānu Unterm Rad (1906). Viņu laulībā piedzima dēli Bruno (1905), Heiners (1909) un Martins (1911).
Garīgo meklējumu ierosmē 1911. gadā viņš apmeklēja Indiju un Ceilonu. 1912. gadā pārcēlās uz dzīvi Bernē. Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gadā Hese pieteicās Vācijas impērijas karadienestā, taču vēlāk kļuva par kara pretinieku. 1917. gada rudenī viņš uzrakstīja romānu Demian, kuru publicēja pēc kara beigām 1919. gadā ar pseidonīmu Emīls Sinklērs (Emil Sinclair). 1919. gada pavasarī viņš pārcēlās uz Tesīnas kantonu pie Itālijas robežas. 1922. iznāca viņa romāns "Sidharta" par Budas dzīvi.
1923. gadā Hese atteicās no Vācijas pilsonības, kļuva par Šveices pilsoni un 1924. gadā apprecējās ar ar Rutu Vengeri, taču šī laulība ilga tikai trīs gadus. 1927. gadā iznāca viņa romāns Der Steppenwolf ("Stepes vilks"), viņš iepazinās ar ebreju izcelsmes mākslas vēsturnieci Ninonu Dolbinu, dzimušu Auslenderi (1895–1966). 1930. gadā iznāca romāns "Narciss un Zeltamute", bet 1931. gadā viņš sāka darbu pie sava ievērojamākā romāna Das Glasperlenspiel ("Stikla pērlīšu spēle"), kas iznāca tikai Otrā pasaules kara laikā 1943. gadā. 1946. gadā viņš piešķīra Nobela prēmiju literatūrā.
Hese nomira 1962. gada 9. augustā no smadzeņu triekas 85 gadu vecumā.
Daiļrades raksturojums
Heses darbu pamattēma ir garīgie meklējumi. Popularitāti Hese ieguva ar romānu "Demians". To ļoti augstu novērtēja Tomass Manns. Romānā atspoguļojās Heses interese par Junga psihoanalīzi. Sākotnēji "Demians" tika publicēts ar pseidonīmu "Emīls Sinklērs" (romāna galvenā varoņa vārds), taču vēlāk Hese atzina savu autorību. Romāna problēma — galvenā varoņa grūtības izvēlēties starp savu mietpilsonisko eksistenci un haotisko, juteklisko pasauli.
Indijas ceļojums kļuva par pamatu romānam "Sidharta". Šis romāns balstās uz Gautamas Budas dzīvesstāstu. Bramaņa dēls saceļas pret sava tēva mācību un tradīcijām. Viņš atrod savu ceļu, ar laiku sasniedzot apskaidrību.
1931. gadā Hese sāka rakstīt savu meistardarbu — "Stikla pērlīšu spēli". Darbība romānā risinās Kastālijā intelektuāļu sabiedrībā, kas nododas matemātikai un mūzikai. Romāna saturs ir dažādi interpretējams, pilns simbolu un alūziju. 1942. gadā Hese mēģināja to publicēt Berlīnē, taču nacisti to nepieņēma, tādēļ tas tika publicēts Cīrihē, Šveicē.
1949. gads
1949. gads bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās sestdienā.
Janīna Kursīte-Pakule
Janīna Kursīte-Pakule (dzimusi Arendolē) ir latviešu literatūrzinātniece, valodniece, publiciste, rakstniece, politiķe. Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes profesore, Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenā locekle. Bijusi piecu Saeimas sasaukumu deputāte, ir Nacionālās apvienības biedre.
Biogrāfija
Bērnībā trenējusies rokasbumbā, bijusi Preiļu rajona čempione. Vispārējo izglītību ieguvusi Līvānu 1. vidusskolā. 1970. gadā iestājusies Tartu universitātē, 1975. gadā absolvējusi Filoloģijas fakultātes Krievu valodas un literatūras nodaļu. 1976. gadā absolvējusi Latvijas Valsts Universitātes Filoloģijas fakultāti. No 1978. līdz 1982. gadam bijusi Latvijas Zinātņu akadēmijas Literatūras, folkloras un mākslas institūta aspirantūrā.
1975. gadā J. Kursīte-Pakule sākusi strādāt Latvijas Zinātņu Akadēmijas Valodas un literatūras institūtā kā pētniece, institūtā darbojusies līdz 2006. gadam, līdz kuram bija arī profesore Latvijas Kultūras akadēmijā (no 1992. gada). Kopš 1996. gada ir profesore Latvijas Universitātē, savukārt laikposmā no 1999. līdz 2007. gadam J. Kursīte-Pakule bijusi arī Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes dekāne.
2007. gadā saņēmusi Triju Zvaigžņu ordeni.
Politiskā darbība
2006. gadā J. Kursīte no partijas "Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta kandidēja 9. Saeimas vēlēšanās, taču netika ievēlēta. Viņa kļuva par 9. Saeimas deputāti, ieņemot Latgales vēlēšanu apgabalā ievēlētā Jura Boldāna vietu Saiemā, pēc tam, kad viņš tika izslēgts no Saeimas sastāva pēc notiesājoša lēmuma stāšanās spēkā par Saeimas vēlēšanu rezultātu viltošanas organizēšanu. Šajā laikā J. Kursīte bija mainījusi politisko piederību, piedaloties partijas "Pilsoniskā savienība" dibināšanā, un Saeimā bija "Pilsoniskās savienības" frakcijas deputāte, darbojās Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā, kā arī Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā. 2010. gadā J. Kursīte-Pakule tika ievēlēta arī 10. Saeimā jau no politisko partiju apvienības "Vienotība" saraksta. Tajā turpināja darboties Izglītības, kultūras un zinātnes komisijā un Mandātu, ētikas un iesniegumu komisijā. 2011. gadā veiksmīgi kandidēja arī 11. Saeimas ārkārtas vēlēšanās no partijas "Vienotība" saraksta un darbojās 11. Saeimā.
Ģenerālis
Ģenerālis (no la — ‘galvenais’) ir augstāko virsnieku dienesta pakāpe.
Šis termins tiek lietots gandrīz visu pasaules valstu armijās. Ģenerālis var būt gan atsevišķa pakāpe, kas parasti apzīmē augstāko dienesta pakāpi attiecīgās valsts armijā, gan arī jēdziens, kuru attiecina uz virsnieku, kuram ir kāda no ģenerāļa pakāpēm, piemēram, ģenerālmajors, ģenerālleitnants un citas.
Par piecu zvaigžņu ģenerāļiem parasti dēvē feldmaršalus, kuri kaujas laukā attiecīgi vada vislielākās militārās formācijas.
Vēsture
Pirmo reizi šī pakāpe parādījās Francijā, 16. gadsimtā. Lai iegūtu šo augsto virsnieka pakāpi parasti ir jābūt augstākajai militārajai izglītībai un ilgstošai pieredzei dienestā, kas parasti mērāma vairākos desmitos gadu. Šī pakāpe tiek lietota ne tikai militārajā jomā, bet arī daudzos citos dienestos, kuros pastāv dienesta pakāpes, piemēram, policijā, robežsardzē vai glābšanas dienestos.
Iedalījums
Parasti ar jēdzienu "ģenerālis" izšķir piecu dažādu dienestu pakāpes, kur, sākot ar zemāko līdz augstākajai, tās tiek sarindotas šādi:
Lietošana Latvijā
Arī Latvijas Bruņotajos spēkos un Latvijas Nacionālajos bruņotajos spēkos tika un tiek lietota šī dienesta pakāpe, tāpat arī Valsts policijā, Valsts robežsardzē un Valsts Ugunsdzēsības un glābšanas dienestā.
Ozolnieki
Ozolnieki ir apdzīvota vieta Zemgalē, Jelgavas novadā. Ozolnieku pagasta administratīvais centrs. Ciems atrodas aptuveni 36 km no Rīgas un 6 km no Jelgavas centra, Iecavas upes kreisajā krastā, netālu no tās ietekas Lielupē. Pēc iedzīvotāju skaita, Ozolnieki ir otrais lielākais ciems (2022) Latvijā.
Vēsture
Ozolnieki veidojušies uz Ozolmuižas (Eckhofen) zemes, kas Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā bija hercogu īpašumā. 1649. gadā Ozolmuižu kā laulības dāvanu saņēma hercoga Jēkaba sieva Luīze Šarlote. Pēc hercogistes likvidācijas 1795. gadā muiža pārgāja Krievijas Impērijas ķeizara Pāvila I īpašumā, kas to uzdāvināja Kurzemes gubernatoram Kārlim Vilhelmam Drīzenam, kas to pārdēvēta par Paulsgnādi (Paulsgnade — "Paula žēlastība"). 1846. gadā uzcēla Ozolmuižas skolu. 1920. gada zemes reformas laikā agrāk Rekes dzimtai piederošo Ozolmuižu sadalīja 252 vienībās 1299 ha kopplatībā. 1939. gadā atklāja jauno pagasta valdes namu.
Pēc Otrā pasaules kara 1949. gadā Ozolnieku pagastu likvidēja un Ozolnieku ciems nonāca Jelgavas rajona pakļautībā, 1954. gadā tas nonāca Valgundes ciema, bet vēlāk — Cenu ciema sastāvā, līdz 1979. gadā Ozolniekus pārveidoja par pilsētciematu. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Ozolnieku pilsētciematu pārdēvēja par Ozolnieku pagastu, nemainot tā teritoriju.
No 2003. gada, kad Ozolnieku pagasts apvienojās ar Cenu pagastu, Ozolnieki kļuva par jaunizveidotā Ozolnieku novada administratīvo centru. 2021. gadā Ozolnieku novadu iekļāva Jelgavas novadā, līdz ar to Ozolnieki kļuva par Ozolnieku pagasta administratīvo centru.
Līza Marija
Līza Marija Smita (Lisa Marie Smith; dzimusi Piskatavejā, Ņūdžersijā, ASV) ir amerikāņu aktrise un modele.
No 1992. gada Valentīna dienas līdz 2001. gadam viņa bija saderinājusies ar režisoru Timu Bērtonu un šajā laikā viņa filmējās ļoti daudzās viņa filmās. Viņas pirmajās filmās daudz izmantoja viņas izteiksmīgo izskatu, tomēr viņa ir filmējusies arī nopietnās filmās.
Vičita
Vičita (en, ) ir pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs, lielākā pilsēta Kanzasas štatā pēc iedzīvotāju skaita. 2011. gadā tajā dzīvoja 384 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas štata dienvidu pusē Ārkanzasas upes krastos. Kanzasas štata pārvaldes centrs Topīka atrodas aptuveni 225 km uz ziemeļaustrumiem. Vičitā ir attīstīta lidmašīnu ražošana, un pilsētā atrodas Airbus un Boeing filiāles. Vairāki ātras ēdināšanas tīkli, tostarp Pizza Hut 1958. gadā, sāka savu darbību Vičitā.
Blood Sugar Sex Magik
"Blood Sugar Sex Magik" ir piektais amerikāņu alternatīvā roka grupas Red Hot Chili Peppers studijas albums, kurš tika izdots. Tā producents bija Riks Rubins (Rick Rubin), un tas bija pirmais grupas ieraksta albums, kuru sagatavoja kompānijā "Warner Bros. Records".
Valerio Fiori
Valerio Fiori (dzimis Romā) ir bijušais Itālijas futbola vārtsargs, kurš ilgu laiku spēlēja Serie A klubā AC Milan.
Tebra
Tebra ir Sakas labā satekupe Dienvidkurzemes novadā. Iztek no Podnieku ezera Kalvenes pagastā. Upes tecējuma lielākā daļa atrodas Rietumkursas augstienē (Bandavas pauguraine un Apriķu līdzenums), lejtece Piejūras zemienē. Upes vidustecē izteikta ieleja, kas sasniedz 10 - 20 m dziļumu. Daudz dīķu. Aizputē ierīkota ūdenskrātuve (Dzirnavdīķis). Saplūstot ar Durbi izveido Sakas upi.
Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Aizpute, Štakeldanga, Apriķi. Upi šķērso autoceļš P112.
Indas ielejas civilizācija
Indas ielejas civilizācija, arī Harapas civilizācija, bija Senās Indijas bronzas laikmeta civilizācija, kas attīstījās Indas upes baseinā un Arābijas jūras piekrastē no aptuveni 3300. līdz 1300. gadam p.m.ē., uzplaukumu sasniedzot no 2600. līdz 1900. gadam p.m.ē. Tā beidza pastāvēt pēc āriešu atnākšanas 2. gadu tūkstotī pirms mūsu ēras.
Līdzās Senajai Ēģiptei un Mezopotāmijai bija viena no trim vissenākajām pasaules civilizācijām.
Lokalizācija
Indas ielejas civilizācijas nozīmīgākie centri bija Harapa, Mehrgarha, Mohendžo-Daro un Lothala.
Princis Alberts Viktors
Princis Alberts Viktors, Klerensas un Eivondeilas hercogs (Alberts Viktors Kristians Eduards, dzimis, miris )ir Britu karaliskās ģimenes pārstāvis. Viņš bija Eduarda VII, Velsas prinča, vēlāk karaļa, un Aleksandras, Velsas princeses, vēlāk karalienes, vecākais dēls un valdošās karalienes Viktorijas mazdēls. Viņš jau no piedzimšanas brīža visu savu mūžu bija otrais rindā uz Apvienotās Karalistes troni, bet viņš dzīves laikā tur nenokļuva.1882. gadā nedēļu pirms dzimšanas dienas viņš saslima ar pneimoniju un mira savā gultā Norfolkā. Princis Alberts nomira savas mātes Aleksandras rokās. Viņš tika apglabāts Sv. Džordža kapelā. Viņa brālis tika kronēts par karali.
Soundgarden
Soundgarden ir amerikāņu rokgrupa, kas tika dibināta 1984. gadā Sietlā, ASV. Šī ir viena no populārākajām un pazīstamākajām grandžmūzikas grupām, kā arī vieni no šī žanra aizsācējiem. Soundgarden bija pirmie, kas parakstīja līgumu ar kādu no lielajām mūzikas ierakstu kompānijām (1988. gadā ar A&M Records), lai arī tā nesasniedza komerciālus panākumus līdz pat 1990. gadu sākumam. Vislielākos panākumus grupa guva ar 1994. gada albumu Superunknown, kas debitēja Billboard topa pirmajā vietā. 1997. gadā grupa izjuka bet 2010. gada 1. janvārī grupas vadošais vokālists Kriss Kornels paziņoja par atkalapvienošanos. Līdz 2012. gadam grupa bija pārdevusi savus ierakstus ASV vairāk nekā 10,5 miljonos kopiju un pasaulē apmēram 22,5 miljonos kopiju.
Mūrmuiža (Vilces pagasts)
Mūrmuiža (agrāk arī Mūri, Mūrumuiža, Mūru dzirnavas) ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Vilces pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļos pie Vilces upes ietekas Svētē pie autoceļa P103 2 km no pagasta centra Vilces, 38 km no novada domes Jelgavā un 81 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies uz 1590. gadā celtās Vilces Mūrmuižas (Gemauerthof) zemes pie Mūrmuižas dzirnavām. 1960. gadā Mūrmuižā izveidots Psihiski slimo invalīdu nams (tagad Valsts sociālās aprūpes centra «Zemgale» filiāle «Ziedkalne»). Ciema dienvidiem piekļaujas Vilces dabas parka teritorija. 1705. gadā pie Mūrmuižas notika Mūrmuižas kauja starp uzbrūkošo Krievijas caristes karaspēku un aizstāvošos Zviedrijas karaspēku, kurā zviedri guva uzvaru.
.ht
.ht ir Haiti Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD).
Ārējās saites
Toppdomän
Pērses pagasts
Pērses pagasts var būt:
Light Up the World
Light Up the World ir amerikāņu seriāla "Radīti skatuvei" (Glee) aktieru izpildīts singls no seriāla skaņu celiņa Glee: The Music, Volume 6. Light Up the World ir viens no pirmajiem "Radīti skatuvei" aktieru oficiālajiem singliem, tas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Columbia Records.
Dziesmu sarakstīja seriāla mūzikas producents Ādams Anderss, kā arī Makss Martins, Pērs Estrēms, Savans Koteha un Karls Šusters. Šī ir viena no pirmajām seriālā izpildītajām oriģināldziesmām. Tā tika izpildīta seriāla otrās sezonas 22. sērijā New York. ASV Billboard Hot 100 topā singls ierindojies 33. vietā.
Džons Loks
Džons Loks (John Locke; dzimis, miris ) bija apgaismības laikmeta angļu filozofs. Empīrists. Viens no liberālisma pamatlicējiem.
Biogrāfija
Dzimis 1632. gada 29. augustā Raitonā netālu no Bristoles puritāņu ģimenē. Anglijas pilsoņu kara laikā no 1647. līdz 1652. gadam mācījās prestižajā Vestminsteras skolā Londonā. Savas mācības turpināja Oksfordas Universitātē, bet no 1652. līdz 1667. gadam bija pasniedzējs. Viņš izvēlējās apgūt medicīnu. Universitātē viņš sadraudzējās ar fiziķi Robertu Boilu.
No 1675. līdz 1688. gadam sakarā ar politiskajiem notikumiem Anglijā un vigu vajāšanu viņš pameta Angliju. Loks uzturējās Francijā un Nīderlandē, kur pavadīja laiku ar daudziem ievērojamiem tā laika zinātniekiem un filozofiem. 1688. gadā atgriezās Anglijā un publicēja vairumu savu darbu. Tajā laikā tika atzīts par Eiropas ievērojamāko filozofu. Satika un iedraudzējās ar Izāku Ņūtonu.
No 1691. līdz savai nāvei 1704. gadā dzīvoja lēdijas Masamas ģimenē Eseksā. Lēdija Masama bija viena no pirmajām feminisma ideoloģēm. Viņš nomira 1704. gada 28. oktobrī, 72 gadu vecumā.
Uzskati
Loks aizstāvēja valdību, kurai piekrišanu devuši tie, pār kuriem tā valda, un cilvēka dabiskās tiesības uz dzīvību, brīvību un privātīpašumu. Loks bija viens no britu empīristiem (tādi bija arī Deivids Hjūms un Džordžs Bērklijs).
Loks uzsvēra maņu, nevis intuīcijas vai dedukcijas nozīmi zināšanu iegūšanā. Loks uzskatīja, ka piedzimstot cilvēka prāts ir kā tabula rasa, tīra tāfele, uz kuras maņas atstāj nospiedumus, kas veido zināšanas. Viņš uzskatīja arī, ka visi cilvēki piedzimst labi, vienlīdzīgi un neatkarīgi.
Savos "Divos traktātos par valdību" Loks noliedza teoriju par karaļu dievišķajām tiesībām un tādu valsti, kādu to uztvēra angļu filozofs Tomass Hobss. Loks apgalvoja, ka suverenitāte piemīt nevis valstij, bet cilvēkiem. Daudzas no Loka idejām vēlāk tika iekļautas ASV konstitūcijā.
Loks bija par reliģijas brīvību un reliģijas atdalīšanu no valsts.
Obsessed
Obsessed ir amerikāņu dziedātājas Meraijas Kerijas dziesma, kas tika izdota kā pirmais singls no Kerijas divpadsmitā studijas albuma Memoirs of an Imperfect Angel. Dziesmas autori un producenti ir Kerija, The-Dream (kurš ir dzirdams arī dziesmas ievadā) un Kristofers "Tricky" Stjuarts. Obsessed tika izdota radiostacijām 2009. gada 16. jūnijā. Singls kļuva par Kerijas divpadsmito platīna sertifikācijas singlu, kas ir vairāk nekā jebkurai citai sieviešu kārtas izpildītājai ASV.
Džerdans Šaķiri
Džerdans Šaķiri (sq; dzimis Kosovā) ir albāņu izcelsmes Šveices futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Šveices futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv MLS klubu Čikāgas "Fire".
Salivans
Salivans, arī Salivens, var būt
Džerdans Šaķiri
Karjeru sācis Šveices klubā FC Basel, kā sastāvā trīs reizes kļuvis par Šveices čempionu. 2012. gadā pārgājis uz Vācijas Bundeslīgas klubu Minhenes "Bayern". Tā sastāvā divas reizes kļuvis par Vācijas čempionu un vienu reizi par UEFA Čempionu līgas čempionu. Vēlāk spēlēja arī Milānas "Internazionale" un Anglijas Premjerlīgas klubā Stoke City. 2018. gada jūlijā pārgāja uz Liverpool. Tur viņš uzvarēja gan Premjerlīgā, gan Čempionu līgā. 2021. gadā pievienojies Olympique Lyonnais. 2022. gada februārī pievienojies MLS klubam Čikāgas "Fire", kļūstot par kluba visu laiku dārgāko futbolistu.
Kopš 2010. gada pārstāv Šveices nacionālo izlasi. Pārstāvējis to trijos FIFA Pasaules kausa finālturnīros un 2016. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Basel
Liverpool
Aizputes apriņķis
Aizputes apriņķis (de, ru) bija administratīva vienība Kurzemes guberņas (1819—1918), Kurzemes un Zemgales hercogistes (1918), Latvijas Republikas (1918—1940), Latvijas ģenerālapgabala (1941—1944) un Latvijas PSR (1940/1944—1949) sastāvā.
Ģeogrāfija
Aizputes apriņķa rietumu daļa atradās Piejūras zemienē, bet austrumu daļa Rietumkursas augstienē ar stāvu kritumu uz Ventas pusi, bet lēzenu nolaidenumu uz Baltijas jūras pusi. Augstākā vieta apriņķī bija Misiņa kalns (103 m). Bijušo jūras dibenu apriņķa rietumos klāj smiltājs, bet austrumu daļu Ledus laikmeta šļūdoņu sanestais māls. Ventas krastos atsedzas devona laikmeta kaļķakmens un perma cehšteins.
1925. gadā Aizputes apriņķī dzīvoja 33 384 iedzīvotāji. Latvieši veidoja 90% no apriņķa iedzīvotāju kopskaita, vācieši 6%, pārējie bija ebreji un lietuvieši. Luterticībai piederēja 70% iedzīvotāju, Romas katoļu baznīcai 24%, galvenokārt suiti, ebreji bija Mozus ticīgi. 1926. gadā apriņķī atradās Aizputes vidusskola un 34 pagasta skolas. Galvenā nodarbošanās šajā laikā bija zemkopība (aramzeme aizņēma 30%), lopkopība (pļavas un ganības 29%) un zvejniecība (mencas, plekstes, reņģes). Lielākie rūpniecības uzņēmumi bija Aizputes kokzāģētava un kartonāžas fabrika, Nīgrandes kaļķu ceplis, Sakas jēlspirta un ķieģeļu rūpnīca. 1923. gadā meži aizņēma 33% no apriņķa platības, nederīga zeme 8%.
Aizputes apriņķi šķērsoja privātā dzelzceļa līnija Liepāja—Aizpute un Aizputes—Saldus lauku dzelzceļš, kā arī nelietojamie Pāvilostas—Alsungas un Labraga—Pilsberģes lauku dzelzceļa gabali. No 1925. līdz 1929. gadam cauri apriņķa dienvidu daļai tika uzbūvēts Glūdas—Liepājas platsliežu dzelzceļš, bet no 1929. līdz 1932. gadam dzelzceļa līnija Liepāja—Alsunga, ko no 1933. līdz 1935. gadam pagarināja līdz Kuldīgai. Apriņķa vienīgā osta bija Pāvilosta, vienīgā bāka — Akmeņraga bāka, vienīgā pilsēta Aizpute ar 3443 iedzīvotājiem (1927).
Kurzemes guberņas sastāvā
Pēc pievienošanas Krievijas impērijai Kurzemes guberņā apvienoja Kurzemes un Zemgales hercogistes un Piltenes apgabala zemes, kas līdz 1818. gadam abas saglabāja savu iepriekšējo administratīvo iedalījumu. 1819. gada teritoriāli administratīvās reformas rezultātā izveidoja Aizputes virspilskunga tiesu, ko dēvēja arī par Aizputes apriņķi.
Līdz 1866. gada pagastu pašvaldību likuma pieņemšanai apriņķī bija septiņi draudžu novadi:
Administratīvais iedalījums (1913)
1913. gadā Aizputes apriņķi ietilpa 28 pagasti un 1 pilsēta:
Pirmā pasaules kara laikā izveidots Aizputes-Klosteres pagasts, atdalot to no Lažas pagasta.
Latvijas Republikas sastāvā
1920. gadā, atdalot no Upesmuižas pagasta, tika izveidots Ulmāles pagasts, bet, atdalot no Pilsbergas pagasta — Labraga pagasts. Pēc tam tie apvienojās Ulmāles-Labraga pagastā.
1920. gada jūnijā Grobiņas apriņķim tika pievienoti Gramzdas, Kalētu un Pormsātes pagasti.
1922. gadā Aizputes-Padures pagasts pievienots Lažas pagastam.
1923. gadā Upesmuižas pagastu pārdēvē par Sakas pagastu.
1924. gadā Liepājas apriņķim pievieno Aizvīķu, Asītes, Bātas, Embūtes un Vaiņodes pagastus.
1925. gadā pārdēvēti seši pagasti: Aizputes-Klosteres pagasts par Klosteres pagastu, Aizputes-Pils pagasts par Aizputes pagastu, Briņķu pagasts par Nīkrāces pagastu, Pilsberģes pagasts par Jūrkalnes pagastu, Tāšu-Padures pagasts par Kalvenes pagastu un Ulmāles-Labraga pagasts par Ulmales pagastu.
1926. gadā Liepājas apriņķim pievieno vēl divus — Nīgrandes un Ziemupes pagastus.
Aizputes apriņķis 1922. gadā bija 2513,3 km2 liels, bet pēc vairāku šī apriņķa pagastu pievienošanas Liepājas apriņķim 1925. gadā tā platība samazinājās līdz 1905,1 km2 un 1936. gadā vēl līdz 1649,4 km2.
Robežojās ar Ventspils apriņķi, Liepājas apriņķi un Kuldīgas apriņķi, kā arī apriņķim bija 40 km gara jūras piekraste. Lielākās apdzīvotas vietas bija Aizpute, Pāvilosta, Alsunga un Kalvene.
Teritoriālais iedalījums (1940)
1940. gada sākumā Aizputes apriņķī bija 1 pilsēta un 19 pagasti.
Latvijas PSR sastāvā
Apriņķis tika likvidēts 1949. gada 31. decembrī, tā teritorija iekļauta Aizputes un Alsungas rajonos.
Mūri
Mūri var būt:
Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki
Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki ir tradicionāls kultūras notikums Latvijā. Šie svētki ir latviešu nacionālās identitātes sastāvdaļa, parasti tie notiek reizi piecos gados Rīgā. Kopš 1873. gada šie svētki ir notikuši 27 reizes. Tradicionāli tos sauca par Vispārīgajiem latviešu dziedāšanas svētkiem, bet pēc Latvijas okupācijas oficiāli pārdēvēja par Padomju Latvijas dziesmu (un deju) svētkiem. Kopš 1990. gada tos sauc par Vispārējiem latviešu Dziesmu un Deju svētkiem, un tajos piedalās aptuveni 40 000 dalībnieku, tostarp kori, deju kolektīvi, pūtēju orķestri, folkloras grupas, etnogrāfiskie ansambļi, tautas mūzikas ansambļi, lauku kapelas, koklētāju ansambļi, lietišķās un tēlotājas mākslas studijas, vokālie ansambļi, amatierteātri un ārvalstu kolektīvi. Latviešu Dziesmu un Deju svētkos notiek ne tikai uzstāšanās, bet arī sacensības, kurās tiek noskaidroti laureāti. Visnozīmīgākā loma svētkos ir koriem un deju kolektīviem. Starpposmā no vieniem svētkiem līdz nākamajiem notiek repertuāra sagatavošana un skates, kurās nosaka nākamo svētku dalībniekus. Svētku sākumā notiek svētku gājiens, kurā piedalās visi dalībnieki, savukārt svētku pēdējās dienas vakarā Mežaparka estrādē notiek noslēguma koncerts. Visu svētku garumā pilsētas parkos, koncertzālēs, izstāžu zālēs un citās publiskās vietās notiek koncerti, izstādes, amatnieku tirdziņi un citi svētku pasākumi.
Latvijas dziesmu svētku tradīcijas, līdztekus Igaunijas dziesmu svētku un Lietuvas dziesmu svētku tradīcijām, kopš 2003. gadā ir iekļautas UNESCO Reprezentatīvajā cilvēces nemateriālā kultūras mantojuma sarakstā.
Vēsture
Dziesmu svētku pirmsākumi ir meklējami 19. gs. pirmajā pusē Vācijā, Austrijā un Šveicē. Sekojot šo zemju paraugam, arī Baltijas provinču pilsētās dibināja vācbaltiešu dziedāšanas pulciņus un mūzikas biedrības. Pirmo nozīmīgo kopdziedāšanas pasākumu ("Mūzikas jeb Daugavas svētkus") sarīkoja pēc Rīgas birģermeistara Frīdriha Vilhelma Timma ierosinājuma 1836. gadā.
Plaša mēroga dziesmu svētkus, kuros piedalījās vācbaltiešu kori, sarīkoja 1857. gadā Rēvelē (1. Baltijas vīru koru dziedāšanas svētki) un 1861. gadā Rīgā (1. Baltijas dziesmu svētki). Dziesmu svētku ideju pārtvēra mācītājs un rakstnieks Juris Neikens, kurš 1864. gada pavasarī Dikļos sarīkoja latviešu vīru koru dziedāšanas svētkus, kuros piedalījās 6 kori ar 120 dziedātājiem. Tautskolās mācīja kora dziedāšanu jau 19. gadsimta pirmajā pusē, kad Kurzemē un Vidzemē tika atcelta dzimtbūšana. Tautasdziesmas tika dziedātas tradicionālajā lauku sabiedrībā un, pateicoties pirmo latviešu komponistu centieniem tās apdarināt, iekļuva arī koru repertuārā.
Svētkiem Dikļos sekoja līdzīgi svētki dažādās vietās Vidzemē un Kurzemē, un 1870. gada vasarā tika sarīkoti Kurzemes dziedāšanas svētki Dobelē, kuros piedalījās 400 dziedātāji.
1870. gadu sākumā nesen dibinātā Rīgas Latviešu biedrība uzņēmās Pirmo vispārīgo latviešu dziesmu svētku organizēšanu. Pirmie Dziesmu svētki norisinājās 1873. gada vasarā Rīgā, toreiz to nosaukums bija I Vispārīgie latviešu Dziedāšanas svētki. Tajos piedalījās 1003 dziedātāji un 30 orķestra mūziķi.
1880. gadā tika organizēti II Vispārīgie latviešu Dziedāšanas svētki. Latvijai atrodoties Krievijas Impērijas sastāvā, notika arī III, IV un V dziesmu svētki. IV dziesmu svētki bija līdz šim vienīgie, kuri nenotika Rīgā, bet gan Kurzemes guberņas galvaspilsētā Jelgavā. Pirmā pasaules kara laikā svētki nenotika. VI-IX svētki notika neatkarīgajā Latvijā. Pirmie trīs no tiem notika Esplanādē, bet IX svētki — Uzvaras laukumā. Otrā pasaules kara laikā svētki nenotika. X-XIX dziesmu svētki notika padomju laikā. 1948. gadā pirmoreiz svētkos piedalījās arī deju kolektīvi. Kopš 1955. gada svētki notiek Mežaparka estrādē. Kopš 1960. gada reizi 5 gados notiek arī Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki.
Latvijas okupācijas laikā arī trimdas latvieši paralēli Padomju Latvijas Dziesmu un Deju svētkiem sāka rīkot savus dziesmu svētkus lielākajos latviešu centros. Līdzās koru koncertiem Dziesmu svētkos parasti notika arī teātra izrādes, solistu koncerti, rakstnieku cēlieni, tautas deju priekšnesumi, mākslas un lietišķās mākslas izstādes, organizāciju sanāksmes un sēdes. Pirmā Latviešu Dziesmu diena Kanādā notika Toronto 1952. gada septembrī. No 1954. līdz 2019. gadam Kanādā notika 15 Latviešu dziesmu svētki.
Plašākie trimdas dziesmu svētki notika Amerikas Savienotajās Valstīs. Tā I Dziesmu svētki ASV notika 1953. gada 30. maijā Čikāgā, kuros piedalījās 22 kori ar 650 dalībniekiem un ap 5000 klausītāju, ASV II Dziesmu svētki — 1958. gada 3. jūlijā Ņujorkā (38 kori ar 900 dalībniekiem, ap 10 000 klausītāju), ASV III Dziesmu svētki — 1963. gada 30. augustā Klīvlendā (36 kori ar 1000 dalībniekiem, ap 10 000 klausītāju), ASV IV Dziesmu svētki — 1968. gada 30. augustā Klīvlendā (50 kori ar 1100 dalībniekiem, ap 8 600 klausītāju), ASV V Dziesmu svētki — 1973. gada 31. jūlijā Klīvlendā (52 kori ar 1250 dalībniekiem, ap 10 000 klausītāju), ASV VI Dziesmu svētki — 1978. gada 29. jūnijā Bostonā, (92 kori), ASV VII Dziesmu svētki — 1983. gadā Milvokos. Savukārt ASV Rietumkrasta Dziesmu svētku tradīcija sākās 1962. gada 22. jūnijā Sietlā, pēc tam notika vairāk nekā deviņi reģionālie dziesmu svētki. 14. Vispārējie Amerikas latviešu dziesmu svētki 2017. gadā notika Baltimorā. Austrālijā dažādās pilsētās tiek rīkotas ikgadējās latviešu Kultūras dienas, kuras notiek apvienoto koru koncerti. 2012. gada nogalē jau 54. reizi notika plašas Austrālijas latviešu kultūras dienas Adelaidē. Eiropas trimdas latviešu dziesmu svētki sākās 1964. gadā Hamburgā un turpinājās ar sešiem Dziesmu svētkiem līdz 1989. gadam, bez tam Anglijā un Vācijā notika arī Dziesmu dienas, bet kā visskaistākās apmeklētāji min 1979. gada 19.-22. jūnijā notikušās Pasaules Brīvo Latviešu Dziesmu dienas Visbijā Gotlandes salā. Eiropas latviešu apvienība rīkoja Eiropas latviešu Dziesmu un deju dienas Briselē 2015. gada jūnijā, godinot Latvijas prezidentūras gadu Eiropas Savienībā.
XX Vispārējie latviešu Dziesmu un X Deju svētki 1990. gadā notika neilgi pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas deklarācijas pieņemšanas. 2023. gadā norisinājās XXVII Vispārējie latviešu Dziesmu un XVII Deju svētki. Tajos pirmo reizi svētku vēsturē (koru lielkoncertā "Tīrums. Dziesmas ceļš") tika izpildīts skaņdarbs lībiešu valodā – Ineses Zanderes un Valta Pūces skaņdarbu cikla "Nācēji" II daļa "Lībieši nāk".
Svētku karogs
Dziesmu svētku komitejas priekšnieks Rihards Tomsons sniedz šādu A. Hītela darbnīcā Leipcigā izšūtā karoga aprakstu:
"Karogs ir priekšpusē no balta zīda, ar platu sarkan-zīda samtu iekantēts. Uz samta ir zelta izrotājumi, un apakšpusē zelta pušķi. Karoga viduslaukā ir ar zīda pavedieniem izšūta bilde, kas rāda svētu birzi un zem liela un veca ozola apsūnojušu un ar kuplu lapu vītni pušķotu altari. Uz altara deg upuru liesmiņa un dūmi viļņo uz augšu. Pie altara uz kreisās rokas atspiedies stāv vecs vaidelotis, kas savā paceltā labā rokā tura kuplu ozola zaru. Virs karoga uz sarkana samta ir ar zelta burtiem uzšūts "Līgo", un apakšā uz balta zīda ar zelta burtiem ir lasāms: 26. jūnijā 1873. Karoga otra puse ir no sarkana zīda. Viņš ir 72 collas garš un 50 collas plats."
Iespējams, ka karoga meta autors bija Kārlis Hūns, vēlāk paustas domas arī par Kārļa Baumaņa iespējamo līdzdalību arī svētku karoga pirmmeta vai idejiskās ieceres tapšanā.
Svētku laiki un cikls
Periodā līdz Otrajam pasaules karam dziesmu svētki notika jūnija otrajā pusē īsi pirms Jāņiem (izņemot pirmos, kuri notiek tūlīt pēc Jāņiem). Padomju okupācijas laikā svētki bija jāpieskaņo LPSR dibināšanas dienai — 21. jūlijam —, un tie tika pārcelti uz jūlija vidu.
Kopš 1926. gada svētku cikls tiek noteikts ik pa 5 gadiem, tomēr ik pa laikam ir notikušas izmaiņas, lai svētkus pieskaņotu pirmo dziesmu svētku atcerei. Svētki nav notikuši arī Pirmā un Otrā pasaules kara laikā.
Nākamie Vispārējie latviešu Dziesmu un Deju svētki paredzēti 2028. gadā.
Meirānu ezers
Meirānu ezers var attiekties uz:
Kafu
Markušs Evanželista de Moraess (pt-BR, dzimis, Sanpaulu, Brazīlijā), labāk pazīstams kā Kafu (Cafu), ir divkārtējais FIFA Pasaules kausa ieguvējs Brazīlijas izlases sastāvā.
2004. gadā Pelē viņu iekļāva savā FIFA 100 sarakstā kā vienu no 125 labākajiem futbolistiem futbola vēsturē.
Sasniegumi
São Paulo
1951. gads
1951. bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās pirmdienā.
Kafu
Sasniegumi
Real Zaragoza
Roma
AC Milan
Brazīlija
Individuālie sasniegumi
Monrovija
Monrovija ir Libērijas lielākā pilsēta un valsts galvaspilsēta. Tā atrodas Montserrado grāfistē. Pilsēta dibināta 1822. gadā un tā ir nosaukta par godu ASV prezidentam Džeimsam Monro.
Cilvēki
Monrovijā dzimuši:
Dižais Pasaules Arhitekts
Dižais Pasaules Arhitekts tiek lietots gan kā Dievs teoloģiskā izpratnē, gan kā konceptuāls Augstākās būtības jeb Visa pirmsākuma vispārinājums dažādās gnostiskās pseidofilosofiskās sistēmās.