cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silenes baznīca
Interjers
Tā ir trīs jomu telpa ar koka grīdu un griestiem, kas ir lēzeni segti. Vidējā jomā tie ir augsti pacelti, bet sānu jomos tie ir zemāki. Sienas satur četras saišķu sijas ar īpatnējiem kokgriezumiem. Griesti balstās uz četriem koka pīlāriem, kas tāpat kā sienas ir apšūtas dēļiem. Virs ieejas ir kora telpas, kas balstās uz koka pīlāriem, tajās ir harmonijs. Virs kora telpām abās pusēs ir divas telpas procesijas dalībniekiem, bet zem kora telpām abās pusēs ir nišas, kuras tiek izmantotas Ziemassvētku Betlēmei un Lielās nedēļas dievkalpojumiem. Presbitērija abās pusēs ir sakristejas. Presbitēriju no lūgšanu zāles agrāk atdalījis koka dievgalds. Dievnamā ir trīs altāri. Galvenais jeb centrālais ir ozolkoka altāris, tas atrodas centrā pie presbitērija gala sienas. Tajā ir mākslinieka Bitkova glezna "Kristus krustā sists". Labās puses altārī ir mākslinieka Pāvila Glaudāna Jēzus Sirds glezna, bet kreisās puses altārī Bitkova Svētā Jāzepa glezna.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Vjačeslavs Rosļaks. Draudze sāka veidoties 19. gadsimtā. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Skrudalienas pagastā un tā apkārtnē. Dievkalpojumi notiek katru dienu. Tie tiek noturēti poļu un latviešu valodās. Draudzei ir divas kapsētas.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jāzepa - amatnieka diena un Svētā Jāņa Kristītāja diena.
Hugo Grotuss
Hugo Kārlis Grotuss (dzimis Jaunpils pagastā, miris  Vācijā), bija latviešu gleznotājs un pedagogs, Neatkarīgo mākslinieku vienības biedrs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 17. janvārī Jaunpils pagasta Dačkās amatnieka ģimenē. Māksliniecisko izglītību guva Jūlija Madernieka mākslas studijā, Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Pēterburgā, kur palicis dzīvot un strādāt dažādās pilsētas skolās. Bijis Šuvalovas — Ozerku ģimnāzijas direktors.
1920. gadā atgriezās Latvijā, bija Neatkarīgo mākslinieku vienības biedrs un valdes loceklis. Strādāja par Rīgas 25. pamatskolas skolotāju.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Miris Bavārijas pilsētā Dillingenē (Dillingen an der Donau) 1951. gada 16. janvārī.
Viņa meita Maija Grotuse kļuva par arhitekti, Ieva Grotuse par baletmeistari un Ruta Ose par kultūras darbinieci, bet viņas dēls Juris Osis par koktēlnieku.
Mākslinieciskā darbība
1920. — 1930. gados bijis populārs ziedu un kūrortu arhitektūras ainavas gleznotājs. Ražīgs mākslinieks, dzīves laikā uzgleznojis vairāk kā 2000 gleznu. Mākslinieks ir uzskatāms par reālistu, kura darbos, īpaši ainavās jūtama nosliece uz dekoratīvo stilizāciju.
Izstādes
Mākslinieks piedalījies Neatkarīgo mākslinieku vienības izstādēs no 1921 līdz 1934. gadam. 1984. gadā tika sarīkota mākslinieka simtgadei veltīta izstāde.
Krista Ceplīte
Krista Ceplīte (dzimusi ) ir Latvijas peldētāja. Viņai pieder vairāki Latvijas rekordi brīvā stila un kompleksajās distancēs.
Sīkais rumpucis
Sīkais rumpucis (Helvella pulla, agrāk arī Leptopodia pulla) ir Latvijā reti sastopama rumpuču ģints sēne, kuras augļķermeņi informācijas trūkuma dēļ uzskatāmi par neēdamiem. Sugas atšķirība no elastīgā rumpuča tiek apstrīdēta.
Sēnes apraksts
Sugas vizuālā atšķiršana no elastīgā rumpuča nav praktiski iespējama, jo atšķirības fiksētas tikai gēnu līmenī un līdz jaunu datu saņemšanai abu sugu aprakstus var savstarpēji aizvietot.
Augšanas apstākļi
Visticamāk augsnes saprofīts. Atrasts visas ziemeļu puslodes mērenajā joslā.
Barības vērtība
Pārbaudīti dati par ēdamību neeksistē.
Līdzīgās sugas
Pēc formas līdzīgs tumšajam rumpucim, taču tas ir redzami tumšāks. Krokainajam rumpucim ir masīvāks un dziļi krunkains kātiņš. Dobajam rumpucim arī ir masīvāks un dziļi krunkains kātiņš, turklāt parasti (bet ne vienmēr) tam ir tumša cepurīte.
Latvijā pagaidām neatrastais Helvella ephippium ir ļoti līdzīgs, bet ar stipri pūkainu cepurītes apakšdaļu. Amerikā sastopamais Helvella latispora atšķiras ar augšup uzritinātu cepurītes maliņu.
Augulienas ezers
Augulienas ezers (arī Dumpju ezers, Sliss) ir ūdenstilpe Gulbenes novada Beļavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļrietumos Gulbenes paugurvaļņa malā. Stūraina ezerdobe ar gariem, šauriem līčiem, krasti lēzeni, slīpi, dibens smilšains, mālains, līčos dūņains, sastopami lieli akmeņi. Ietek Dzēsupīte un divi strauti, notece pa Dumpjupīti uz Pinteļa ezeru un pa Augulienas strautu uz Sudaliņu. Mīt līdaka, asaris, rauda, līnis, plaudis, karūsa, zutis. Ir peldvieta.
Ezera rietumu krastā Augulienas ciems, gar krastu iet autoceļš V416.
Mikulova
Mikulova (cz) ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Bržeclavas apriņķī netālu no Austrijas robežas.
Vēsture
Rakstos no 12. gadsimta. No 1249. līdz 1572. gadam pilsēta attīstījās kā Lihtenšteinu īpašums, vēlāk tā pārgāja Didrihšteiniem. No 1421. gada, kad Albrehts II no Lejasaustrijas padzina ebrejus, pilsēta izveidojās par ievērojamu ebreju centru. 1621. gadā pilsētā tika parakstīts Nikolsburgas miers starp Gāboru Betlenu un Ferdinandu II. Ilgu laiku pilsēta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1918. gada — Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena, bet pēc kara no pilsētas padzīti tās vācu iedzīvotāji (1938. gadā pilsētā 89% bija vācvalodīgie iedzīvotāji). Kopš 1993. gada — Čehijā.
Ekonomika
Pilsēta ir Morāvijas vīna ražošanas centrs.
Cilvēki
Mikulova ir Austrijas prezidenta Ādolfa Šerfa (Adolf Schärf, 1890-1965) dzimtā pilsēta.
No 1553. līdz 1588. gadam Mikulovā par rabīnu darbojās Jūda Lēvs - leģendārais golema radītājs. 19. gadsimta beigās vietējā ģimnāzijā mācījās Austrijas prezidents Kārlis Renners (Karl Renner, 1870-1950).
Ādolfs fon Beiers
Johanns Frīdrihs Vilhelms Ādolfs fon Beiers vai fon Baiers (de; dzimis, miris ) bija vācu ķīmiķis.
Dzīvesgājums
Ādolfs Beiers piedzima Berlīnē ievērojama prūšu ģeodēzista Johana Jākoba Beiera ģimenē. Kristīts luterticībā, agri (8 gadu vecumā) zaudējis māti (mirusi viņa māsas dzemdībās). Kopš bērnības sācis interesēties par zinātni, ar ķīmijas eksperimentiem nodarbojies kopš 9 gadu vecuma, bet 12 gadu vecumā sintezējis iepriekš nepazīstamu savienojumu — nātrija vara karbonātu. Savā 13. dzimšanas dienā iegādājās indigo krāsvielas gabalu, ar ko sākās viņa mūža darbs pie šīs vielas izpētes un sintēzes.
Pēc skolas beigšanas Berlīnes Universitātē studējis fiziku un matemātiku. Pēc dienesta Prūsijas armijā pārgājis Heidelbergas Universitātē, kur sākumā Roberta Bunzena, tad Augusta Kekulē vadībā studējis ķīmiju. Kopā ar A. Kekulē 1858. gadā atgriezies Berlīnē, kur pabeidzis doktora disertāciju par kakodila hlorīdu (hlordimetilarsēnu). Vēlāk pārcēlās kopā ar A. Kekulē uz Genti; 1871. gadā saņēma profesora katedru Strasbūrā, bet 1875. gadā — Minhenē.
Kopš 1860. gada Ā. Beiers pētījis urīnskābi un tās atvasinājumus, tostarp 1864. gadā atklājot barbitūrskābi. Kopš 1869. gada pētījis nitrozosavienojumus; nodarbojies arī ar poliacetilēniem un oksonija sāļiem. 1872. gadā ieguvis fenolformaldehīda sveķus, kas gan toreiz nepiesaistīja viņa interesi, bet vēlāk kļuva par pamatu pirmo plastmasu pētījumiem.
Ādolfs Beiers daudz strādāja krāsvielu ķīmijas jomā. 1871. gadā sintezējis divas jaunas ftaleīna grupas krāsvielas — fenolftaleīnu (bieži izmantotu pH indikatoru) un fluoresceīnu. 1880. gadā sintezēja indigo krāsvielu, pēc trim gadiem formulējis tās struktūru. 1881. gadā Londonas Karaliskā biedrība par to viņam piešķīra izcilu apbalvojumu — H. Deivija medaļu.
1899. gadā kopā ar V. Viligeru atklāja ketonu oksidēšanas reakciju par esteriem ar peroksiskābēm vai peroksīdiem. Piedāvāja alkēnu kvalitatīvas noteikšanas metodi ar kālija permanganātu.
1885. gadā izveidoja ciklisko organisko savienojumu tā saukto sprieguma teoriju, kas palīdzēja izskaidrot mazo ciklu nestabilitāti; 1900. gadā licis pamatus policiklisko ogļūdeņražu sistemātiskajai nomenklatūrai, kura patlaban ir IUPAC nomenklatūras sastāvdaļa.
1868. gadā apprecējis Adelaidi Bendemani, kopā ar kuru viņam bija trīs bērni: Eižēnija, Hanss un Oto.
Bukē
Bukē var būt:
Ozoli (Kalētu pagasts)
Ozoli ir ciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Kalētu pagastā pie autoceļa V1217 (Ozoli—Kalēti). Veidojies ap vēsturisko Ozolu (Oseln) pusmuižu.
Paks Čonhi
Paks Čonhi (ko, Bak Jeonghui; dzimis, miris ) bija Dienvidkorejas ģenerālis un politiķis, vadījis valsti no 1961. gada līdz atentātam 1979. gadā.
Pie varas nokļuva 1961. gadā valsts apvērsuma rezultātā, prezidenta amatā tika ievēlēts 1963. gadā. 1972. gadā pārtrauca valsts konstitūcijas darbību un padarīja sevi par prezidentu uz mūžu. Paks Čonhi pārdzīvoja vairākus atentāta mēģinājumus, līdz viņu nogalināja paša drošības dienesta vadītājs Kims Jegujs.
1999. gadā žurnāls Time viņu ierindoja starp desmit Āzijas gadsimta personām.
Borna Renduličs
Borna Renduličs (dzimis ) ir horvātu hokejists, malējais uzbrucējs, Horvātijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) Renduličs pārstāv Zviedrijas hokeja līgas komandu Örebro HK.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Renduličs sāka 2006.—07. gada sezonā, kad debitēja Zagrebas "Medveščak" rindās. Nākamās sezonas vidū hokejists pārcēlās uz Somiju, kur vairākus nākamos gadus spēlēja tās junioru līgās. 2010.—11. gada sezonā Renduličs tika izīrēts "Medveščak" vienībai, savukārt 2011.—12. gada sezonā trīs spēles hokejists aizvadīja arī SM līgas kluba Pori "Assat" rindās.
2012. gada maijā uzbrucējs pievienojās SM līgas vienībai Hemēnlinnas HPK. Tās sastāvā hokejists aizvadīja nākamās divas sezonas, taču tad noslēdza līgumu ar NHL vienību Kolorādo "Avalanche". 2014. gada 9. decembrī Renduličs pirmo reizi tika izsaukts uz "Avalanche" komandu un debitēja NHL. Viņš kļuva par pirmo Horvātijā dzimušo un uzaugušo hokejistu, kurš spēlējis NHL. Sezonas gaitā "Avalanche" rindās Renduličs aizvadīja 11 spēles, pārējo sezonu spēlējot AHL. 2015.—16. gada sezonā NHL hokejists aizvadīja vien trīs spēles. Vasarā noslēdza viena gada līgumu ar Vankūveras "Canucks" un arī nākamo sezonu uzsāka AHL. Sezonas gaitā "Canucks" rindās aizvadīja vienu spēli.
2017.—18. gada sezonu uzsāka SM līgas vienībā Lahti "Pelicans", taču sezonas gaitā pārcēlās uz KHL, pievienojoties Podoļskas "Vityaz" rindām. 2019.—20. gada sezonā spēlēja Vācijas hokeja līgas klubā Manheimas "Adler".
C-3PO
C-3PO (/ˌsiːˈθriːpioʊ/) jeb Sī-Trīpio (en) ir izdomāts tēls Džordža Lūkasa izveidotajā "Zvaigžņu karu" franšīzē, kurš parādās oriģinālajā triloģijā, priekšvēstures triloģijā un turpinājuma triloģijā. Protokola droīdu C-3PO deviņu gadu vecumā uzbūvēja Anakins Debesgājējs. Sākotnēji tas tika izstrādāts kā protokola droīds, kas paredzēts etiķetes, paražu un tulkošanas darbībām. C-3PO labākais draugs ir neliels kosmosa kuģu labošanas droīds R2-D2. Entonijs Denjelss atveidojis varoni desmit no vienpadsmit līdz šim izveidotajām Zvaigžņu karu filmām, izņemot filmā "Hans Solo: Zvaigžņu karu stāsts", kur varonis neparādās. Entonijs Denjelss ir arī vienīgais cilvēks, kurš piedalījies visās oficiālajās "Zvaigžņu karu" triloģiju filmās.
Moriss Bukē
Moriss Bukē (fr; dzimis, miris ) bija franču sporta šāvējs. Startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Broselins 1900. gada olimpiskajās spēlēs startēja tranšejas šaušanas disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš ieguva dalīto 15. vietu.
Pārstiklošanās temperatūra
Pārstiklošanās temperatūra ir temperatūra, ko sasniedzot stāvoklis amorfam vai puskristāliskam materiālam ar amorfām daļām mainās no cieta un salīdzinoši trausla uz gumijveidīgu. To parasti apzīmē ar Tg, un pārstiklošanās temperatūra, ja tāda attiecīgajam materiālam pastāv, parasti ir zemāka par šī materiāla kušanas temperatūru (Tm).
Miški (Mērdzenes pagasts)
Miški ir ciems Mērdzenes pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V501.
FK Valka
FK Valka ir Latvijas futbola klubs, kurš spēlē Latvijas futbola 3. līgā. Tas dibināts 2006. gadā.
741. gads
741. gads bija parastais (īsais) gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās svētdienā.
Azerbaidžāna Eirovīzijas dziesmu konkursā
Azerbaidžāna Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 14 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 12 reizes, debitējot 2008. gada konkursā, kad tās raidorganizācija İTV kļuva par pilntiesīgu EBU locekli. Azerbaidžāna bija pēdējā Kaukāza valsts, kas debitēja konkursā pēc Armēnijas 2006. gada konkursā un Gruzijas 2007. gada konkursā. Azerbaidžāna konkursā ir uzvarējusi vienu reizi – 2011. gada konkursā, četrus gadus pēc savas debijas, ar dziesmu Running Scared, ko izpildīja Ell & Nikki.
Nokia 6500 classic
Nokia 6500 classic bija Somijas uzņēmuma Nokia mobilais telefons. Izlaists 2007. gada oktobrī. Nokia 6500 classic korpuss bija veidots no alumīnija; 9,5 mm biezumā tas bija Nokia plānākais telefons uz izlaišanas brīdi. Tas ir bijis vienīgais Nokia ne viedtālrunis ar tik lielu iekšējo atmiņu (1 GB). Nokia 6500 classic darbina operētājsistēma Series 40.
Prāmju iela (Jūrmala)
Prāmju iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Prāmju iela sākas krustojumā ar Kuteru ielu un beidzas krustojumā ar Dzirnavu ielu. Kopējais ielas garums ir 400 metri, tai nav seguma. Prāmju ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Koknesis
Koknesis ir ezers Tukuma novada Sēmes pagasta dienvidos, uz rietumiem no Raudas. Ezera dienvidu krastā atrodas valsts autoceļš V1482 (pievadceļš Raudas pansionātam).
Pielekši
Pielekši ir ciems Cēsu novada Raiskuma pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Gaujas upes krastā.
Pastaiga pa Misisipi
"Pastaiga pa Misisipi" (en) ir 2015. gada ASV drāma, kuras režisori un scenārija autori ir Anna Bodena un Raiens Fleks. Galvenās lomas filmā atveido Raiens Renoldss, Bens Mendelsons, Sjenna Millere un Annalī Tiptone. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Gerijs, kuram neveicas un ir finanšu grūtības, sāk sastrādāties ar jaunāku pokera spēlētāju Kērtisu, lai iegūtu veiksmi. Abi dodas ceļojumā cauri Dienvidiem ar cerībām atgūt pazaudēto.
Meizakila (stacija)
Meizakila (et) ir bijusī dzelzceļa stacija Igaunijā, Viljandi apriņķa Muļgu pagasta Meizakilas pilsētā. Saglabājusies stacijas ēka, dzelzceļa darbnīcu ēka, peroni un citas būves.
Vēsture
Meizakilas (Muižciema) stacija atklāta 1897. gadā, kad pirms gada pabeigtajai šaursliežu līnijai Valka—Rūjiena—Pērnava pieslēdza atzaru uz Vīlandi. 1923. gadā no posma Meizakila—Pērnava starpstacijas Rīseljas uzbūvēts atzars, ko vēlāk pagarināja līdz Ainažiem, līdz ar to bija iespējama šaursliežu dzelzceļa satiksme no Meizakilas līdz pat Valmierai un Smiltenei. 1972. gadā likvidēja posmu Pērnava—Rīselja, līdz ar to no Meizakilas vairs nebija satiksmes uz Pērnavu. Pēc gada nojauca arī atzaru uz Viljandi, bet 1975. gadā no Meizakilas aizgāja pēdējais šaursliežu vilciens maršrutā Meizakila—Valmiera.
Pēc platsliežu dzelzceļa izveides 1981. gadā sāka kursēt vilciens Rīga—Tallina. Nelielā pasažieru skaita dēļ 1992. gadā pārtrauca tālsatiksmes vilcienu kustību un Meizakila bija galastacija vietējiem pasažieru vilcieniem, līdz 1996. gadā Meizakilā pārtrauca pasažieru satiksmi, bet 2000. gadā slēdza arī kravas satiksmi. 2007. gadā līnija Pērnava—Meizakila tika izslēgta no Igaunijas dzelzceļa līniju saraksta, bet nākamajā gadā sliedes demontēja. Saglabāts vienīgi neliels sliežu posms pie stacijas un pasažieru vagons uz tām kā piemineklis bijušajam dzelzceļam.
Čehova (Sahalīnas apgabals)
Čehova (ru) ir ciems (no 1947. līdz 2004. gadam — pilsēta) Krievijā, Sahalīnas apgabala Holmskas rajonā. Izvietojusies Sahalīnas salas dienvidrietumos Tatāru šauruma krastā 129 km no apgabala centra Južnosahaļinskas un 44 km no rajona centra Holmskas.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta pēc 1905. gada ar nosaukumu Noda (ja, Noda). Pēc 2. pasaules kara 1947. gadā pilsētu pārdēvēja par godu rakstniekam Antonam Čehovam, kurš 19. gadsimta beigās bija apmeklējis Sahalīnu. Pilsētā tika uzbūvēti vairāki rūpniecības uzņēmumi, tajā skaitā kuģu remonta rūpnīca un celulozes kombināts. Pēc šo pilsētu veidojošo uznēmumu likvidēšanas 2004. gadā Čehovai tika atņemts pilsētas statuss.
R2-D2
R2-D2 (/ˌɑːr.tuːˈdiːtuː/) jeb Artū-Dītū (en) ir izdomāts varonis Džordža Lūkasa izveidotajā filmu sērijā Zvaigžņu kari. Viņš ir piedalījies desmit no vienpadsmit līdz šim uzņemtajām Zvaigžņu karu filmām. Dažādos filmas posmos droīds R2-D2 ir C-3PO, Padmes Amidalas, Anakina Debesgājēja, Leijas Organas, Lūka Debesgājēja, Obi-Van Kenobi, BB-8, Rejas un D-O draugs. R2-D2 un viņa pavadonis C-3PO ir vienīgie varoņi, kas parādījušies katrā Zvaigžņu karu filmā, izņemot filmu "Hans Solo: Zvaigžņu karu stāsts" (2018).
Filmā "Ļaunumu vēstošā ilūzija" R2-D2 ir kosmosa kuģu labošanas droīds. Kad kāda uzbrukuma laikā R2-D2 salabo un izglābj kuģi, karaliene Padme Amidala apbalvo droīdu, un kopš tā laika R2-D2 ir galveno varoņu draugs. Oriģinālās triloģijas filmā "Jaunā cerība" droīdā tiek ielikti nozagtie impērijas Nāves zvaigznes plāni, kas vēlāk palīdz dumpiniekiem to iznīcināt.
Zonnevalde
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1255. gadā. Pēc Otrā pasaules kara Šēnevalde atradās VDR sastāvā.
Miškiņova
Miškiņova ir ciems Istras pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 309 km attālumā no Rīgas.
Lūkass Hofers
Lūkass Hofers (de; dzimis ) ir Itālijas biatlonists no Dienvidtiroles, divkārtējs ziemas olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvējs jauktajā stafetē.
Karjera
2009. gada Pasaules čempionātā junioriem Kenmorā izcīnījis divas zelta medaļas — sprintā un iedzīšanā. Pasaules kausā debitējis 2009. gada janvārī Oberhofā ar 53. vietu sprintā. Pirmo un līdz šim vienīgo individuālo uzvaru PK posmos izcīnīja Antholcā sprinta distancē, pirmo vietu dalot ar Vācijas biatlonistu Simonu Šempu.
Pasaules čempionātā lielākais panākums individuāli ir 3. vieta masu startā 2011. gadā Hantimansijskā.
Rheinpark stadions
Rheinpark stadions (de) ir nacionālais futbola stadions Vaducā, Lihtenšteinā, Reinas upes labajā krastā, pie robežas ar Šveici. Celts 1998. gadā, renovēts 2006. gadā. Ietilpība - 7584 skatītāju vietas, no tām 5873 sēdvietas. Stadionā bāzējas Lihtenšteinas futbola izlase un futbola klubs FC Vaduz.
Moriss Meterlinks
Moriss Meterlinks (Maurice Maeterlinck; dzimis, miris ) bija beļģu dramaturgs, dzejnieks un esejists. Ievērojamākie Meterlinka darbi bija viņa sarakstītās lugas, kas tiek uzskatītas par vieniem no svarīgākajiem simbolisma kustības darbiem. Rakstnieks savos darbos apcerēja nāvi un dzīves jēgu, izrādot ticību cilvēka ētisko principu pārspēkam pār ļaunumu, savus darbus rakstīja franču valodā. Nozīmīgākie Meterlinka darbi ir "Peleass un Melizande", "Svešie", "Aklie" un "Zilais putns". 1911. gadā Meterlinks saņēma Nobela prēmiju literatūrā.
Kuguriņu ezeriņi
Kuguriņu ezeriņi ir trīs nelieli ezeriņi Tukuma novada Sēmes pagasta centrālajā daļā, uz dienvidaustrumiem no Sēmes.
717. gads
717. gads bija parastais (īsais) gads, kas pēc Jūlija kalendārā sākās piektdienā.
Buried
Buried ir 2010. gada Spānijas priholoģisks trilleris, kura režisors un scenārija autori ir Rodrigo Kortess. Galveno lomu filmā atveido Raiens Renoldss. Filmas pirmizrāde notika.
Pols ir ASV kravas automašīnu vadītājs, kurš strādā Irākā. Pēc tam, kad Polam uzbrūk irākiešu grupa, viņš pamostoties saprot, ka ir apbedīts dzīvs.
Maikls Govs
Maikls Govs (en; dzimis ) ir britu politiķis, pašreizējais Apvienotās Karalistes tieslietu ministrs. Pārstāv Konservatīvo partiju.
Pēc augstskolas absolvēšanas strādājis par žurnālistu, bijis arī The Times komentētājs.
Mitri
Mitri ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 262 km attālumā no Rīgas.
Anakondas plāns
"Anakondas plāns" (en), satīriski pazīstama arī kā t.s. "Skota lielā čūska" (Scott's great snake), bija nosaukums ASV armijas komandiera Vinfīlda Skota izstrādātajai kara stratēģijai kā ilgtermiņā Amerikas pilsoņu karā (1861—1865) gūt uzvaru pret Amerikas Valstu Konfederācijas spēkiem Dienvidu štatu teritorijās.
Plāns tika izstrādāts 1861. gadā, Amerikas pilsoņu kara sākumposmā, un paredzēja ar ASV flotes atbalstu īstenot visu Dienvidu štatu galveno ostu blokādi, kā arī paralēli veikt militāru ofensīvu lejup gar Misisipi upi, lai tādējādi sašķeltu Konfederācijas teritoriju divās daļās. Šādā veidā, pēc Vinfīlda Skota domām, Savienībai līdzīgi kā žņaudzējčūskai pakāpeniski izdotos "nožņaugt" Konfederācijas militāro rūpniecību un ekonomiku, līdz tā būtu spiesta padoties.
Miglači
Miglači ir ciems Cēsu novada Raiskuma pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V288 un V290 krustojuma.
Mihaels Frolīks
Mihaels Frolīks (dzimis ) ir čehu hokejists, malējais uzbrucējs, Čehijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2021) pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Monreālas "Canadiens".
Helmuts Veidlings
Dzimis Halberštatē. 1911. gadā iestājās armijā. Pirmā pasaules kara laikā piedalījās kaujās Rietumu frontē. 1938. gadā ieguva pulkveža dienesta pakāpi.
Otrā pasaules kara laikā komandēja dažādus tanku korpusus. Piedalījās Polijas kampaņā, cīņās Austrumu frontē. 1945. gada 23. aprīlī Ādolfs Hitlers iecēla Veidlingu par Berlīnes aizsardzības zonas komandieri, un viņš vadīja cīņu pilsētā pret uzbrūkošo Sarkano armiju. 30. aprīlī, Hitlera pašnāvības dienā, tikās ar viņu Reihskancelejas bunkurā. 1945. gada 2. maijā Veidlings kā Berlīnes garnizona komandieris padevās padomju ģenerālim Vasilijam Čuikovam. Miris 1955. gadā ieslodzījumā PSRS.
Mihaels Frolīks
Spēlētāja karjera
2008.—09. gada sezonu Frolīks aizvadīja jau NHL vienības Floridas "Panthers" sastāvā. 2010.—11. gada sezonas vidū uzbrucējs tika aizmainīts uz Čikāgas "Blackhawks" rindām. 2012.—13. gada sezonā Frolīks kopā ar "Blackhawks" izcīnīja Stenlija kausu. 2013. gada 30. jūnijā tika aizmainīts uz Vinipegas "Jets". "Jets" sastāvā aizvadīja divas pilnas sezonas, abās atzīmējoties ar 42 rezultativitātes punktiem. 2015. gada vasarā noslēdza piecu gadu līgumu ar Kalgari "Flames", savukārt 2019. gada izskaņā tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres". 2020. gada decembrī noslēdza viena gada līgumu ar Monreālas "Canadiens".
Peldu iela (Jūrmala)
Peldu iela ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Peldu iela sākas no pludmales un beidzas krustojumā ar Mellužu prospektu. Kopējais ielas garums ir 390 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Peldu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Peldu iela ir savienota ar šādām ielām:
Autoceļš P135
P135 autoceļš Priekule—Vaiņode ir Latvijas reģionālais autoceļš, kas savieno autoceļu P114 Priekulē ar Vaiņodi. Autoceļš ir 19,9 km garš un visā garumā klāts ar asfaltbetona segumu. Ceļš šķērso Dienvidkurzemes novadu.
Līdz 2014. gada oktobrim autoceļš Priekule—Vaiņode bija vietējās nozīmes autoceļš V1212, bet ar 2014. gada 14. oktobra Ministru kabineta noteikumiem Nr. 617 ceļš tika pārdēvēts par reģionālo autoceļu P135.
Tilgaļu milzakmens
Tilgaļu milzakmens jeb Tilgaļu Lielais akmens (arī Krauju, Vandzenes akmens) ir vislielākais dižakmens Kurzemē un ceturtais lielākais Latvijā. Tā apkārtmērs ir 26 m, garums — 7,35 m, platums — 7,0 m, augstums — 3,4 m, virszemes tilpums — 80 m3. Tas atrodas Vandzenes pagastā, Vandzenes—Valdemārpils ceļa labajā pusē, piekalnē pie Krauju kapsētas. Akmens ir neregulāras formas, šķautnains, ar stāvām malām. Tas ir ģeoloģiskais dabas piemineklis, kā arī izcils ainavas elements. Ģeoloģiskais sastāvs ir neviendabīgs: rietumu un dienvidrietumu daļā tas ir iesārts plagioklāza — mikroklīna granīts, ziemeļrietumu daļā — pelēkbalts pegmatītgranīts, dienvidaustrumu daļā — pelēks granīts.
2007. gadā Tilgaļu dzimtas pārstāvji iestādīja Tilgaļu svētliepu — vēstures arhīvos aprakstītās Tilgaļu upurliepas vietā.
Kopš 2006. gada, ik gadu jūlija pēdējā svētdienā no 12:00, pie akmens satiekas Tilgaļu dzimtas pārstāvji, draugi un atbalstītāji. Laipni aicināti pievienoties! Tilgaļu dzimtas saietu iniciators - Valdis Tilgalis.
Atsauces
2. Septītais Tilgaļu dzimtas saiets pie Tilgaļu akmens, Talsu TV https://www.youtube.com/watch?v=5ud9O9LQ9oA
3. Inese Roze, Talstu TIC, par Tilgaļu akmeni https://www.youtube.com/watch?v=5lF9M2rpXh8
5. Trīspadsmitais Tilgaļu dzimtas saiets pie Tilgaļu akmens ar dzimtas pārstāvjiem no Austrālijas 1.d. https://www.youtube.com/watch?v=AXG90eSD97E
6. Trīspadsmitais Tilgaļu dzimtas saiets pie Tilgaļu akmens ar dzimtas pārstāvjiem no Austrālijas 2.d. https://www.youtube.com/watch?v=o2StQ1g-luA
Georgijs Ostrogorskis
Georgijs Ostrogorskis (sr, ru; dzimis, miris ) bija krievu izcelsmes serbu vēsturnieks, pētīja Bizantijas vēsturi.
Dzimis Sanktpēterburgā, liceja direktora ģimenē. Revolūcijas laikā kopā ar ģimeni emigrēja uz Somiju. No 1921. gada mācījās Heidelbergas Universitātē, kur apmeklēja Karla Jaspersa, Heinriha Rikerta un Alfrēda Vēbera lekcijas. Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā pameta Vāciju un apmetās Belgradā, kur pasniedza Belgradas Universitātē. Pazīstamākais Ostrogorska darbs ir klasiskā "Bizantijas valsts vēsture" (Geschichte des byzantinischen Staates), kura izdota vairāk nekā 10 valodās.
Markuss Helners
Kārls Markuss Jūakims Helners (sv; dzimis ) ir zviedru distanču slēpotājs.
Piedalījies divās ziemas olimpiskajās spēlēs. 2010. gadā Vankūverā ir izcīnījis divas zelta medaļas (30 km iedzīšanā, 4x10 km stafete), pēc četriem gadiem Sočos izcīnīja sudrabu 30 km skiatlonā. Ar panākumiem startējis Pasaules čempionātā, kur izcīnījis vienu zelta, trīs sudraba un vienu bronzas medaļu.
Pasaules kausā debitējis 2006. gadā. Lielākos panākumus kopvērtējuma ieskaitē guvis 2009.—2010. gada sezonā, kad izcīnīja 3. vietu, 2012. gadā ieņēmis 2. vietu Tour de Ski sacensību seriālā.
Terēza Meja
Terēza Mērija Meja (en; dzimusi ) ir britu politiķe, bijusī Apvienotās Karalistes premjerministre. Pārstāv Konservatīvo partiju.
Dzīves gājums
Dzimusi 1956. gada 1. oktobrī Īstbornā, Saseksas grāfistē, slimnīcas kapelāna Huberta Breizija (Hubert Brasier, 1917—1981) un viņa sievas Zeidijas Marijas (Zaidee Mary, née Barnes, 1928—1982) ģimenē. Viņas tēvs vēlāk kļuva par vikāru Vītlijā pie Oksfordas. Mācījās Oksfordšīras pamatskolās, studēja ģeogrāfiju Oksfordas Universitātes Sv. Hjū koledžā. No 1977. līdz 1983. gadam strādāja Anglijas Bankā, vēlāk par finanšu konsultanti starptautiskā organizācijā (1985—1997). 1997. gadā Meja tika ievēlēta Apvienotās Karalistes parlamenta apakšpalātā, bija vairāku ēnu kabinetu locekle.
2010. gadā viņa kļuva par Apvienotās Karalistes iekšlietu ministri. 2016. gada jūnijā pēc referenduma par Apvienotās Karalistes dalību Eiropas Savienībā, pēc kura par atkāpšanos no partijas līdera un Apvienotās Karalistes premjerministra amata paziņoja Deivids Kemerons, Meja paziņoja par kandidēšanu uz partijas vadītājas (un līdz ar to arī premjerministres) amatu. 2016. gada 13. jūlijā oficiāli apstiprināta Apvienotās Karalistes premjerministres amatā. Viņa kļuva par otro premjerministri sievieti Apvienotās Karalistes vēsturē pēc Mārgaritas Tečeres.
Ciešot neveiksmi Breksita sarunās, 2019. gada 24. maijā Terēza Meja paziņoja, ka 7. jūnijā atkāpsies no Konservatīvās partijas vadītājas amata.
Auļukalna ezers
Auļukalna ezers (arī Vaiveles ezers) ir ūdenstilpe Smiltenes novada Drustu pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā dienvidos no autoceļa V300. Garena, ziemeļu—dienvidu virzienā izstiepta, līkumota ezerdobe, krasti zemi, lēzeni, dibens — dūņains, smilšains. Ietek Stādiņupīte un vairāki grāvji, iztek Kalnupīte uz Pērļupi. Ezerā mīt līdaka, asaris, rauda, karūsa, līnis, rudulis.
Ezera ziemeļu krastā atrodas Auļukalna ciems, ir peldvieta.
Ezermītne
Ezera austrumu daļā ir hidroarheoloģisku atradumu vieta — klāstu ezermītne.
Teika
Par ezera rašanos vēsta 1880. gadā pierakstīta latviešu tautas teika (LFK 1400, 12254), kur minēta Vaiveles ezera nolaišanās netālu no Auļukalna valsts nama, muižas laidaru un ganību vietā. Lopi ta paspēti pārdzīt mājās, bet divi auni bijuši aizņemti ar badīšanos un vēlāk vēl ezera dzelmē manīti, arī atsevišķas mājas. Laidara vārti arī savulaik esot malā izvilkti.
Svenskhuseta
Svenskhuseta (no — ‘Zviedru māja’) ir bijusī kalnraktuvju administratīvā ēka Diksona Zemē Svalbārā, viena no vecākajām joprojām eksistējošām būvēm arhipelāgā. Kopš 1946. gada aizsargājama vēsturiska arheoloģijas pieminekļa statuss.
Vēsture
Zviedru polārpētnieks Ādolfs Ēriks Nordenšelds 1864. gadā Turdsena ragā atklāja fosforītu iegulas. Pēc viņa iniciatīvas tika nodibināta akciju sabiedrība AB Isfjorden, kurā viņam pašam piederēja daļas. Uzņēmuma mērķs bija fosforīta ieguve un tā pārstrāde mēslojumā. 1872. gadā kalnraču inženieris Pērs Ēbergs Turdsena ragā uzcēla pirmo topošās kalnraču apmetnes ēku — divstāvu māju, kas bija izgatavota Gēteborgā, izjauktā veidā atvesta uz Svalbāru un šeit salikta. Tā atrodas 700 m no Īsfjorda krasta 76 m vjl. Materiālu transportēšanai tika izbūvēta vagonete un kāpnes ar margām. Māja bija pilnībā mēbelēta un apgādāta ar pārtiku un degvielu, tomēr fosforīta ieguve nekad netika sākta.
Mūsdienās ir saglabājusies tikai galvenā ēka, kā arī vagonetes un kāpņu pēdas. Ēka tiek regulāri uzraudzīta un remontēta.
1872.—1873. gada traģēdija
Pēc trijiem neveiksmīgiem mēģinājumiem izglābt Svenskhusetas komandu, tikai nākamā gada jūnijā to sasniedza Ule Barts Tellefsens ar kuģi Elida. Viņš ārpus mājas atrada piecus brezentā ietītus līķus. Pie durvīm, kas bija aizslēgtas no iekšpuses, karājās zīmīte ar brīdinājumu. Mājas iekšpusē bija vēl desmit cilvēku ķermeņi gulēja izkaisīti dažādās vietās. Kopumā tika atrasti 15 līķi. Dažus gadus vēlāk pētnieku grupa atklāja vēl divus ķermeņus dubultkapā. Viens no roņu medniekiem Karls Albrigtsens, kurš bija rakstījis dienasgrāmatu. Pirmās slimības pazīmes atrodamas 9. decembra ierakstā. Tieši pirms Ziemassvētkiem gandrīz visi vīrieši mājā bija slimi. Pirmie divi saslimušie nomira 1873. gada 19. janvārī, un pārējie viņus apglabāja. Pēdējais Albrigtsena ieraksts dienasgrāmatā ir par 1873. gada 19. aprīli. Zem tā ir nesaprotams ieraksts citā rokrakstā.
Ievērojamie atlikuši pārtikas un degvielas krājumi izslēdza iespēju, ka vīriešu nāves cēlonis bijis nepietiekams uzturs vai hipotermija, tāpēc ilgu laiku tika pieņemts, ka viņi nomira no cingas — slimības, ko izraisa C vitamīna deficīts, kas bija plaši izplatīta polārajos reģionos. Bojāgājušie mednieki tika apsūdzēti nekompetencē un nolaidībā.
2008. gadā tika veikta atkārtota izmeklēšana. Uz ekshumēto līķu kauliem netika atrastas tipiskās cingas pēdas, toties tika atklāta ievērojami paaugstināta svina koncentrācija kaulu vielā. Izmeklētāji secināja, ka traģēdijas cēlonis ir bijusi saindēšanās ar svinu, kas tajā laikā plaši tika izmantots konservu kārbu aizvākošanai.
Pirmā Starptautiskā polārā gada polārstacija
Pirmā Starptautiskā polārā gada ietvaros Zviedrija bija apņēmusies izveidot polārstaciju Svalbārā. Par stacijas vietu bija izvēlēta Nordenšelda 1872. gadā uzbūvētā Polheimas bāze Moselbuktas krastā Špicbergenas ziemeļos. Diemžēl sarežģītie ledus apstākļi ekspedīcijas kuģiem Urd un  Verdande liedza sasniegt Polheimu un par stacijas vietu tika nolemts izmantot Svenskhusetu Turdsena ragā, kas joprojām bija labā stāvoklī 10 gadus pēc tās uzcelšanas.
Kapturdsenas ekspedīcijas vadītājs bija meteorologs Nils Ekholms; tās sastāvā bija seši zinātnieki: inženieris Salomons Andrē, fotogrāfs Vilhelms Jillenšelds, ārsts Rihards Jillenkreics, ģeofiziķis Emīls Sūlanders un topogrāfs Henriks Šernspecs, kā arī seši asistenti. Ekspedīcijas vajadzībām stacijas ēka Andrē vadībā tika pārbūvēta un tika uzbūvētas piebūves un palīgēkas instrumentiem. Ekspedīcija stacijā strādāja no 1882. gada 21. jūlija līdz 1883. gada 25. augustam. Tika veikti novērojumi meteoroloģijā, ģeofizikā, magnētismā, kā arī ziemeļblāzmas novērojumi.
Galīcijas-Volīnijas kņazi
Galīcijas-Volīnijas kņazi bija apvienotās Galīcijas un Volīnijas zemju valdnieka tituls tagadējās Ukrainas un Baltkrievijas rietumdaļas teritorijā. Kņazu rezidence atradās Haličā, vēlāk Ļvivā. Pēc tam, kad Galīcijas-Volīnijas kņazi pakļāva Kijivu un 1253. gadā Romas pāvests viņiem piešķīra karaļa titulu (rex Rutheniae), tie saukti arī par Krievzemes karaļiem.
Vēsture
Kņazistes vēsturi var iedalīt trīs posmos. Pirmais sākas ap 980. gadu, kad teritorija pirmo reizi pieminēta hronikās. Tas turpinājās līdz 1199. gadam, kad divas līdz šim atsevišķās kņazistes tiek apvienotas, cenšas nostabilizēties un atvairīt ārējos uzbrukumus. Trešais posms turpinās no 1238. gada līdz 1340. gadam, kad Galīcijas-Volīnijas kņaziste sasniedz savas varas augstāko punktu. Tas sākas ar kņaza Dņilo valdīšanu un beidzas ar karalistes sadalīšanu starp Poliju un Lietuvu.
Pirmo reizi pieminēta 981. gada hronikas ierakstā "Volodimirs gāja pret poļiem un sagrāba viņu pilsētas Pšemislu, Červeņu un citas pilsētas". Volodimirs Lielais un viņa mantinieki ilgstoši karoja ar poļiem par Brestas, Helmas, Červeņas, Belcas un Pšemislas kontroli. Šis reģions bija svarīgs, jo te gāja tirdzniecības ceļi no Kijivas uz Krakovu un tālāk uz Bohēmiju. Svarīgas bija arī Haličas apkaimes sāls raktuves. Šis nozīmīgais produkts veicināja Haličas turības veidošanos.
Volīniju Jaroslavs Gudrais bija atstājis savam piektajam dēlam Ihoram. Taču, ja 1054. gadā Jaroslavs bija Galīciju atstājis savam mazdēlam Rostislavam, tas nebiaj fiksēts viņa testamentā. Tādējādi Kijivas un Volīnijas kņazi izvirzīja pretenzijas uz Galīciju. Rostislavam nācās bēgt, un viņa trīs dēliem, kas veidoja Rostislavu dinastiju, visu laiku nācās karot pret kaimiņiem, īpaši pret Volīnijas kņazu Ihoru un viņa dēlu Dāvidu.
1097. gadā, tiekoties Ļubečā, Kijivas Krievzemes kņazi atzina Rostislavu dinastijas tiesības uz Galīciju. Volīnijas kņazs Dāvids šo vienošanos uzreiz pārkāpa, uzrūkot Galīcijai un laupot tās kņazam acu gaismu. Par notikušo sadusmotie kņazi 1100. gadā atkal tikās Ļubečā, kurā pieņēma lēmumu padzīt Dāvidu no troņa un Volīniju nodot Mstislavičiem.
Galīcijas kņaziste saglabāja neatkarību Rostislavu dinastijus kņazu Volodimirko (valdīja 1124.-1153.) un viņa dēla Jaroslava (valdīja 1153.-1187.) Kņazam Jaroslavam izdevās savu ietekmi izplest līdz Melnās jūras piekrastei. Kad 12.gs. otrajā pusē polovcieši nogrieza Kijivas piekļuvi Krimas sālim, Galīcija kļuva par galveno sāls avotu Kijivai.
Volīnijas un Galīcijas kņazu cīņās palīgā tika aicināti spēki no kaimiņvalstīm, īpaši no Ungārijas. 1189. gadā, kārtējā iebrukuma laikā, Ungārijas valdnieks sevi pasludināja par Galīcijas un Lodomērijas (latīniskais Volīnijas nosaukums) karali. Šis notikums nākamajos gadsimtos kalpoja par pamatu ungāru teritoriālajām pretenzijām reģionā.
Valdnieki
Pirmā Galīcijas kņazu dinastija bija t.s. Rostislaviči - no Kijivas lielkņazu pretendentu loka izstumtā lielkņaza Jaroslava Gudrā mazdēla Rostislava Vladimiroviča pēcnācēji. Viņa trīs dēli ieguva valdījumā trīs dalienu kņazistes - Vasiļko Rostislavičs valdīja Trebovļas pilī, Volodars Rostislavičs Zveņigorodas pilī, Ruriks Rostislavičs Peremišļas pilī. Pēc Kijivas lielkņazu varas atslābuma 1145. gadā kņazs Volodimirko Volodarēvičs apvienoja Gaļičas, Trebovļas, Peremišļas un Zveņigorodas dalienu kņazistes vienotā Galīcijas kņazistē.
1188.-1190. gadā notika kņaza Jaroslava Volodimirkoviča Osomisla dēlu mantojuma cīņās, kuru rezultātā 1188. gadā Galīciju īslaicīgi pakļāva Volīnijas kņazs Romāns Mstislavičs, bet līdz 1190. gadam nākamais Ungārijas karalis Andrāšs II.
Pēc pēdējā Rostislava dinastijas kņaza nāves Kijivas lielkņaza dēls Volīnijas kņazs Romāns Mstislavičs 1199. gadā pievienoja Galīcijas kņazisti saviem īpašumiem. Viņa dēlu Danielu Romanoviču no Galīcijas 1206. gadā padzina Novgorodas-Severskas kņazs Vladimirs Igorjevičs, kas līdz 1211. gadam valdīja pārmaiņus ar savu brāli Romānu Igorjeviču. Pēc tam uz brīdi varu ar ungāru un poļu palīdzību atguva Daniels Romanovičs un viņa sabiedrotais Mstislavs Jaroslavičs.
1214. gadā ungāru karalis Andrāšs II iekaroja Galīciju un 1215. gadā panāca, ka viņa dēlu Kolomanu Romas pāvests Inocents III ļāva kronēt par "Galīcijas un Lodomērijas karali" (rex Galiciae et Lodomeriae). Savukārt Novgorodas kņazs Mstistlavs Mstistlavičs Veiksmīgais (Удатный) noslēdza savienību no varas atstumto kņazu Danielu Romanoviču un 1215.-1216. gadā, pēc tam 1219. un 1221. gadā atkārtoti atņēma Galīciju ungāriem.
1238. gadā kņazs Daniels Romanovičs devās karagājienā uz ziemeļiem pret Vācu ordeni un iekaroja Drohičinas pili, par ko hronikā esot saglabājies ieraksts "Mūsu dzimteni nenākas turēt krustnešiem Templiešiem, kurus sauc par Zālamana dēliem" (Не идёт держать нашу родину крижевникам, темпличам, которых называют соломоновичами). 1239. gadā viņš pakļāva arī Turovas-Pinskas kņazisti un 1240. gadā ieņēma Kijivu, kļūdams par pēdējo no mongoļiem vēl neatkarīgo Kijivas lielkņazu.
Teritorija robežojās ar Romas pāvestam uzticīgajām Polijas un Ungārijas zemēm, tāpēc rietumu kristietības ietekme šeit bija jūtamākā. 1253. gadā Romas pāvests Inocents IV izsludināja krusta karu pret mongoļiem-tatāriem, aicinot tajā piedalīties kristītos Livonijas, Bohēmijas, Morāvijas, Serbijas, Pomerānijas un Lietuvas iedzīvotājus. Lai krusta karā iesaistītu arī Kijivas Krievzemes kristiešus, viņš 1254. gadā piešķīra lielkņazam Danielam Romanovičam titulu "Rutēnijas karalis" (rex Rutheniae).
Pēc Galīcijas mantojuma kara Galīciju pakļāva Polijas karalis Kazimirs III Lielais, bet Lietuvas dižkunigaitija 1392. gadā ieguva Volīnijas un Luckas kņazistes.
Lupandi
Lupandi ir ciems Krāslavas novada Piedrujas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 7,9 km no pagasta centra Piedrujas, 31,9 km no novada centra Krāslavas un 299 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V656 (Lupandi–Koškovci), Daugavas upes labajā krastā.
Pirms 2009. gadā noslēgtās administratīvi teritoriālās reformas atradās Krāslavas rajonā.
Pie Lupandiem atrodas valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis - Lupandu senkapi.
Emanuela Riva
Emanuela Riva (fr), īstajā vārdā Polete Žermēna Riva (fr; dzimusi, mirusi ), bija franču teātra un kino aktrise. 2013. gadā Riva saņēma BAFTA kino balvu kā labākā aktrise galvenajā lomā filmā "Mīlestība" (2012), Cēzara balvu un Eiropas Kino balvu, kā arī tika izvirzīta 85. Kinoakadēmijas balvai. Viņa ir vecākā aktrise, kas jebkad ir izvirzīta Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākā aktrise galvenajā lomā". Iepriekšējo reizi Britu Kinoakadēmijas balvai Riva tika nominēta 1960. gadā kā labākā ārzemju aktrise par lomu filmā "Hirosima — mana mīla" (Hiroshima mon amour, 1959). 1962. gadā saņēmusi Venēcijas kinofestivāla balvu kā labākā aktrise par lomu filmā Thérèse Desqueyroux (1962).
Miurinīki (Andrupenes pagasts)
Miurinīki (arī Mivrinieki) ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 259 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Luknojs, Diunoklis.
Riteņbraukšana 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Riteņbraukšanā  tika sadalīti 18 medaļu komplekti. Sacensības notika no 6. līdz 21. augustam.
Sacensības notika pie Kopakabanas forta (atradās šosejas sacensību grupas brauciena starts un finišs), Pontalas pussalā (individuālā brauciena sacensības), Rio Olimpiskajā velodromā (treka riteņbraukšana), Olimpiskajā BMX centrā (BMX sacensības) un Kalnu riteņbraukšanas centrā.
Latviju sacensībās pārstāvēja četri sportisti. Šosejas riteņbraukšanas sacensībās piedalījās Aleksejs Saramotins un Toms Skujiņš un BMX riteņbraukšanas sacensībās — Māris Štrombergs un Edžus Treimanis.
Mežvidi (Raiskuma pagasts)
Mežvidi ir ciems Cēsu novada Raiskuma pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V288.
2013. gada NBA finālsērija
2013. gada NBA finālsērija bija 2012.—2013. gada NBA sezonas čempionu noskaidrošanas sērija un 2013. gada NBA izslēgšanas spēļu pēdējā stadija. Šajā kārtā tikās Austrumu konferences čempioni Maiami "Heat" un Rietumu konferences čempioni Sanantonio "Spurs". NBA finālsērija notika pēc 2—3—2 rotācijas. Tā sākās un noslēdzās.
"Spurs" šī bija piektā reize kluba vēsturē, kad tiek sasniegts NBA fināls (iepriekš tas ir paveikts 1999., 2003., 2005. un 2007. gadā), savukārt "Heat" šī bija ceturtā reize, kad tiek sasniegts NBA fināls (iepriekš tas ir paveikts 2006., 2011. un 2012. gadā).
Komandu sastāvi
{{columns |width=50%
Maiami "Heat"
}}
Peoniju iela
Peoniju iela ir iela Jūrmalā, Kaugurciema apkaimē. Peoniju iela sākas krustojumā ar Lefkoju ielu un beidzas ar strupceļu. Kopējais ielas garums ir 90 metri, tā klāta ar asfalta segumu. Peoniju ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Evil Dead II
Pēc kritiskās un komerciālās izgāšanās ar filmu Crimewave (1985), Reimi, producents Roberts Taperts un Kempbels uzsāka darbu pie The Evil Dead turpinājuma. Rakstnieks Stīvens Kings, kurš slavēja pirmo filmu, projektu nodeva producentam Dino De Laurentisam, ar kuru viņš strādāja pie savas pirmās režisētās filmas Maximum Overdrive (1986). De Laurentiss piekrita nodrošināt līdzekļus un filmas veidotājiem piešķīra ievērojami lielāku budžetu, nekā tas bija pirmajai filmai. Lai gan Reimi gribēja, lai filmas notikumi norisinātos Viduslaikos, iekļaujot arī ceļošanu laikā, De Laurentiss pieprasīja, lai filma būtu līdzīga orģinālajai.
Filmas Evil Dead II pirmizrāde notika. Gluži tāpat kā oriģinālā filma, arī otrā daļa saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot tās humoru, Reimi režiju un Kempbela aktierspēli. Daudzi kritiķi uzskata to labāku par pirmo filmu, kā arī par vienu no visu laiku labākajām šausmu filmām. Entertainment Weekly to iekļāva savā "50 labāko kulta filmu" saraksta 19. vietā. Sight and Sound filmu ierindoja "50 visu laiku smieklīgāko filmu" saraksta 34. vietā, savukārt Empire to ierindoja "500 visu laiku labāko filmu" saraksta 49. vietā.
1992. gadā filmai izdots tiešs turpinājums Army of Darkness. Vēlāk izdotas arī filmas Evil Dead (2013) un "Ļaunie miroņi mostas" (Evil Dead Rise, 2023), kā arī televīzijas seriāls Ash vs Evil Dead (2015—2018).
Miurinīki (Audriņu pagasts)
Miurinīki ir ciems Audriņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 241 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P36. Ciema apkārtnē atrodas Puderovas vecticībnieku baznīca, kas ir vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.
Marija Čebotari
Marija Čebotari ( rumāņu: Maria Cebotari, dzimusi 1910. gada 10. februārī, mirusi 1949. gada 9. jūnijā) bija rumāņu izcelsmes austriešu operdziedātāja-soprāniste un aktrise, viena no Vācijas un Austrijas lielākajām operas zvaigznēm 20. gadsimta 30. un 40. gados.
Varbolas pilskalns
Varbolas pilskalns (la, et) bija viens no lielākajiem apļveida nocietinājumiem un tirdzniecības centriem Igaunijas Harju zemē (la) no 10. līdz 12. gadsimtam. Daļa no 580 m garajām un līdz 8—10 m augstajām no kaļķakmens celtajām vaļņa sienām ir saglabājušās līdz mūsdienām. Nocietinājuma drošībai veidotas garas vārtu ejas ar vairākiem vārtiem, pie kuriem būvēti augstāki torņi. Pilskalna nocietinājuma iekšpusē ir atradusies 13 m dziļa aka un aptuveni 90 dažādu ēku, tai skaitā ar krāsnīm un akmens grīdām.
Marija Čebotari
Dziedātājas balss bija ļoti daudzpusīga, viņas repertuārā ietilpa koloratūras, subretes, liriskās un dramatiskās lomas. Vienas sezonas laikā dziedājusi gan Suzannas un grāfienes Almavivas lomu V. A. Mocarta operā Figaro kāzas, gan R. Štrausa Salomi, gan Violetu Dž. Verdi operā Traviata. Violetas loma bija dziedātājas mīļākā vokālā partija.
Uzstājusies daudzos slavenos operas namos, ieskaitot Vīnes Valsts operu, La Scala operteātri Milānā, Itālijā un Londonas Karalisko Koventgārdena operu. Repertuārā dominēja četri komponisti — V. A. Mocarts, R. Štrauss, Dž. Verdi un Dž. Pučīni.
Varbolas pilskalns
Vēsture
Livonijas krusta karu laikā Zobenbrāļu ordenis ielenca Varbolu. Pamiera noslēgšanai ordeņa mestrs Folkvins pieprasīja tās iedzīvotājiem pieņemt kristīgo ticību un atdot gūstekņus. Noteikumi tika pieņemti, bet karagūstekņi nodoti dāņu karaļa Valdemāra II rīcībā, kurš tobrīd kontrolēja tagadējās Igaunijas ziemeļus un kam Livonijas bīskaps, savulaik, bija apsolījis visus gūstekņus. Mestrs Folkvīns, kam par šo vienošanos nebija zināms, tomēr to izpildījis. Pēc Dānijas iedzīvotāju skaitīšanas grāmatas (la) apdzīvotās vietās ap Varbolu piederēja igauņu izcelsmes aristokrātu Lode ģimenei.
Marija Čebotari
Biogrāfija
Marija Čebotari ir dzimusi rumāņu strādnieku ģimenē kā piektais bērns. Jau no mazotnes viņa izcēlās ar skaistu balsi un dziedāja baznīcas korī. Studējusi Kišiņevas konservatorijā no 1924. līdz 1929. gadam. 1929. gadā pievienojās Maskavas Dailes teātra trupai kā aktrise un ar to uzstājās Bukarestē un Parīzē. Drīz pēc tam viņa apprecējās ar trupas vadītāju Aleksandru Virubovu.
Varbolas pilskalns
Vēsture
Varbolas apmetne zaudēja savu nozīmi 14. gs otrajā pusē pēc līdzdalības Svētā Jurģa nakts sacelšanā, kas bija lielākā igauņu sacelšanās pret vācu un dāņu virskundzību viņu zemēs 1343.—1345. gadā.
16. un 17. gadsimtos pilskalns tika izmantots kā kapsēta.
Marija Čebotari
Biogrāfija
1935. gadā Marija Čeborati dziedāja Amintas lomu diriģenta Karla Bēma vadībā Riharda Štrausa operas Klusā sieviete pasaules pirmizrādē Drēzdenē. R. Štrauss ieteica viņai pārcelties uz Berlīni, un 1936. gadā M. Čebotari pievienojās Berlīnes Valsts operai. Tajā pašā gadā viņa dziedāja Suzannu Figaro kāzās, Zerlinu Donā Žuanā, kā arī Sofiju Rožu kavalierī Drēzdenes Zemperas operas viesizrādē Londonas Karaliskajā Koventgārdena operā. Berlīnē viņa bija primadonna līdz 1946. gadam, bet pēc tam pievienojās Vīnes Valsts operai.
Varbolas pilskalns
Vēsture
Pirmais zināmais Varbolas pilskalna attēls datējams ar 1786. gadu un to zīmējis L. A. Mellīns. Arheoloģiskie izrakumi pilskalnā veikti 1938.—1941. gadā, 1953. un 1974. gados.
Mūsdienās pilskalns ir ērti pieejams apskatei, atrodas 4 km no Rīgas—Tallinas šosejas, pie tā novietotas norādes un informācijas stendi. Katru gadu augustā šajā vietā organizē koktēlniecības festivālu "Varbolas koks".
Marija Čebotari
Biogrāfija
1949. gada sākumā uzstāšanās laikā La Scala dziedātāja cieta no sāpju lēkmēm, kas sākumā netika uztvertas nopietni. Tomēr 31. martā Vīnē viņa sabruka Karla Millekera operetes Nabaga students laikā, kas kļuva par dziedātājas pēdējo uzstāšanos. Operācijā 4. aprīlī viņai atklāja vēzi aknās un aizkuņģa dziedzerī. Dziedātāja mira no vēža 1949. gada 9. jūnijā Vīnē, kur ir arī apglabāta.
Filmas
1942. gadā Marija Čebotari piedalījās režisora Karmines Galloni rumāņu un itāļu filmā "Odesa liesmās" (Odessa in fiamme). Filma attēlo Besarābijas okupāciju Otrā pasaules kara laikā. M. Čebotari attēlo operdziedātāju Mariju Teodoresku, kura tiek nošķirta no ģimenes. Filmā parādīti kadri no tā laika kinohronikām; tā saņēma galveno balvu 1942. gada Venēcijas kinofestivālā. Pēc Padomju karaspēka ienākšanas Bukarestē 1944. gadā filma tika aizliegta. Filmas kopijas tika iznīcinātas, daudzi aktieri tika arestēti. Laimīgā kārtā filmas kopija tika atrasta Romas kino pilsētiņā, un tā pirmo reizi Rumānijā tika demonstrētā 2006. gada decembrī.
Rumāņu režisors Vlads Druks uzņēmis dokumentālo filmu Ārija (Aria, 2004) par Marijas Čebotari dzīvi.