cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Elejas muiža
Vēsture
Jaunības gadus pavadījis dienestā Prūsijā un Krievijā, 1801. gadā Žanno sāka pievērsties Elejai. Pēc tam kad viņa pirmā sieva Doroteja fon Kleista (1779-1797) mira dzemdībās, 1799. gadā Žanno apprecējās ar Pāvila I favorīta Pētera fon der Pālena meitu Mariju Elīzabeti Luizi. Viņam bija nepieciešama arī stāvoklim atbilstoša rezidence, tāpēc 1806. - 1810. gadā J. G. A. Berlics pēc Džakomo Kvarengi meta Elejā uzcēla jaunu kungu māju reprezentatīvā klasicisma stilā. Pils fasādes garums bija 51,7 metru, dziļums 22,5 metri, augstums līdz dzegas malai 11,6 metri. Mežotnes pils un Kazdangas pils celtas pēc ļoti līdzīga projekta un sniedz liecību par to, kāda kādreiz bijusi Elejas pils. Arī Kalnamuižas dzīvojamā ēka, ko cēla grāfa Mēdema sievastēvs fon der Pālens, iedvesmojusies no Elejas pils. Pils kompleksu papildina divas saimniecības ēkas, vienā no kurām dzīvojuši kalpotāji un pils viesi, otra izmantots kā noliktava, taču tajā atradies arī teātris. Pēc Elejas muižas būvdarbiem grāfs Mēdems cēla un paplašināja arī Durbes pils un Blīdenes muižas ēkas. Daudzajiem celtniecības darbiem tika piesaistīti krievu un itāļu amatnieki, daudzi no kuriem šeit palika dzīvot.
Pēc Žanno Mēdema nāves 1838. gadā muižu mantoja viņa vecākais dēls diplomāts Pauls fon Mēdems, pēc kura nāves 1854. gadā to mantoja viņa brālis Pēteris fon Mēdems, pēc kura nāves 1877. gadā pili mantoja Pētera dēls Johans, kurš 1883. gadā mira, neatstājot tiešus mantiniekus. Elejas pili mantoja Žanno Mēdema ceturtā dēla Teodora dēls Pauls. Viņš muižā attīstīja zirgu audzēšanu un uzcēla alus brūzi, kas gada peļņā ienesa 100 000 rubļus.
Martins Šmits
1999. gadā Šmits tika atzīts par gada labāko Vācijas sportistu.
Elejas muiža
Muižas bojāeja
Pirmā pasaules kara sākumā Krievijas armijas karavīri atkāpjoties 1915. gada jūlijā nodedzināja 18 muižas kompleksa ēkas. Pilij tika uzlikts pagaidu jumts, taču vētra to norāva. Mēdemu ģimene vasarā dzīvoja vismazāk cietušajā viesu korpusā. Pauls Mēdems 1918. gadā pameta Latviju uz neatgriešanos un mira Vācijā 1939. gadā. Mēdemu ģimenes pēcnācēji dzīvo Brazīlijā.
Braiens Rasts
Braiens Pīters Rasts (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2014. gada Rasts pārstāv NHL komandu Pitsburgas "Penguins". 2010. gada NHL draftā Rastu ar kopējo 80. numuru trešajā kārtā izvēlējās Pitsburgas "Penguins".
Elejas muiža
Muižas bojāeja
1926. gadā Elejas pagasta valde apsvēra iespēju pils ēkas atjaunošanai, taču 1927. gada vasarā sāka pils mūru nojaukšanu. Lai novērstu pils nojaukšanu, 1927. gada 28. jūlijā Elejas pils drupas tika iekļautas Valsts aizsargājamo pieminekļu sarakstā. Turpmākos pāris gadus notika stīvēšanās starp pagasta valdi un ministrijām par pils atjaunošanas izmaksām, līdz 1933. gada 16. augustā Pieminekļu valde atļāva Elejas pagasta valdei nojaukt pili, taču reāli nojaukšanas darbi netika veikti. Visvairāk nojaukšanā cieta alus brūža ēka, no kuras pieciem stāviem saglabājušies tikai divi. Iegūtie ķieģeļi izmantoti Elejas patērētāju biedrības Spēks tautas nama izbūvei.
1954. gadā Elejas pils drupas atkal iekļāva Valsts aizsargājamo arhitektūras pieminekļu sarakstā. Tika izstrādāti dažādi drupu konservācijas un uzturēšanas projekti, tikmēr pils sabrukšana turpinājās.
Braiens Rasts
Pitsburgas "Penguins" rindās debitējis 2014–15. gada sezonā. Kopā ar komandu 2016. un 2017. gadā izcīnījis Stenlija kausu.
Krišs Birznieks
Krišs Birznieks ( — ) bija latviešu lauksaimnieks un politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas pārstāvis.
Elejas muiža
Muižas bojāeja
2015. gadā ar ES atbalstu sākās muižas parka Tējas namiņa un laukakmens žoga arku atjaunošanas darbi.
Krišs Birznieks
Biogrāfija
Krišs (Krists) Birznieks piedzima (pēc vecā stila — ) Tāšu Padures pagasta "Ēriņģu" saimnieka Jāņa Birznieka (Birzenieka) un Annas ģimenē. . Skolots mājās. Piedalījies 1905. gada revolūcijā, 1906. gadā sodīts ar 8 mēnešiem cietumā.
Elejas muiža
Muižas ansamblis
Līdz 1806. gadam Elejas muižas centru veidoja muižas īpašnieku koka dzīvojamā māja, kalpu māja un saimniecības ēkas. Elejas pils ir pirmais nobriedušā klasicisma piemērs, par ko liecina antīko kolonnu portiks un romantiskais angļu parks ar rotondu. Pēc 1813. gada muižas klēti pārbūvēja par teātri un veco kungu māju par pārvaldnieka māju. Muižas kompleksā ietilpa 19 lielas ēkas, parks, alus brūža komplekss, laidari, staļļi, vēja dzirnavas, ķieģeļu un kaļķu cepļi, dīķu sistēma, pusmuižas, birzes un 1500 hektāri zemes un meža.
Krišs Birznieks
Biogrāfija
Nodarbojies ar lauksaimniecību Vaiņodes pagastā. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē, pārstāvēja Latvijas Sociāldemokrātisko strādnieku partiju.
Elejas muiža
Muižas ansamblis
No klasicisma stilā celtās kungu mājas ēkas saglabājušies vien pirmā stāva sienu fragmenti, akmenī kaltie portika kolonu kapiteļi un bāzes. Muižas kompleksu no ceļa atdala laukakmeņu žogs ar arkādēm, kas celts 19. gs. 20ajos gados. Parādes pagalmu gar ceļu noslēdza 1,5m augsts mūra žogs, kura vārtus rotāja sfinksas.
Krišs Birznieks
Biogrāfija
Miris pēc ilgas slimošanas savās lauku mājās "Pauzeros" Vaiņodes pagastā. Apglabāts Veldas kapos.
Elejas muiža
Saimnieciska darbība
Elejas muižai piederējuši 5000 morgeni zemes, kurā audzēti kvieši un 2800 morgenus liels priežu mežs, ko izcirta vācu karaspēks. Muižā bija 130 zirgi, no kuriem 80 dabazirgi.
19. otrajā pusē tiek uzcelta alusdarītavas komplekss - alusdarītavas ēka, divas artēziskās akas, katlumāja, brūža meistara dzīvojamā ēka, vairākas palīgēkas. Kopējās celtniecības un iekārtošanas izmaksas sasniegušas 800 000 rubļu. Ēkas celtas no laukakmeņiem un ķieģeļiem. Pēc Otrā pasaules kara šeit bija iekārtotas dzirnavas.
Elejas muižas parks
Vēl dienot Berlīnē, 1794. gadā Žanno Medems raksta brālim, lai tas parūpējas par jaunu koku stādiem angļu parka ierīkošanai. Parka robežu iezīmēšanai Elejas upē tiek izveidots mākslīgs dīķis, citos virzienos parks saplūst ar apkārtējiem laukiem. Parka centrālo aleju noslēdz Tējas paviljons. 1863. gadā šeit tiek novietots no Jelgavas Villa Medem dārza pārvestais Žanno māsas, Kurzemes hercogienes Dorotejas fon Mēdemas piemineklis. Parkā saglabājušās arī sešas toskāniskā ordera kolonnas, kas balstīja rotondu. Parkā kādreiz bijis arī tenisa laukums.
Saglabājušies 20. gs. sākumā veidotie muižas īpašnieku kapi, kuros nav apglabāts neviens Mēdems. Kapsēta 1912. gadā veidota uz nelielas saliņas uz kuru ved sfinksu apsargāts tiltiņš ar vārtiem. 1913. gadā šeit apbedīta Adele fon Ofenberga. Vēlāk šeit iekārtota publiska kapsēta.
1967. gada 29. decembrī Elejas parks tika pasludināts par republikas nozīmes arhitektūras pieminekli, taču nekādi sakopšanas vai restaurācijas darbi netika veikti.
Jānis Liepiņš (rakstnieks)
Jānis Liepiņš (dzimis Lubānā, miris ) bija latviešu ārsts, rakstnieks un publicists. Latvijas Ārstu biedrības Goda biedrs.
Dzīvesgājums
Strādāja par Rendas slimnīcas galveno ārstu (1955-1961) un Rīgas 2. slimnīcas ārstu dietologu. 1956. gadā publicēts viņa dzejolis "No vienas saknes". 1962. gadā sāka strādāt Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtā, 1969. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta disertāciju. No 1992. gada medicīnas zinātņu doktors.
Kopā ar Vizmu Belševicu atdzejoja Dantes sonetus "Vita nuova" (1965). Kopš 1966. gada izdoti vairāki J. Liepiņa stāstu krājumi, 1971. gadā viņš uzņemts Latvijas Rakstnieku savienībā. Sadarbībā ar aktieriem Jānis Liepiņš veidoja savdabīgus autorvakarus "Svešais zirneklis un Jānis Liepiņš" (1980), "Dialogs vēstulēs ar Dinu Kupli" (1982), "Monologi izcilām aktrisēm" (1983), "Pats pret sevi" (1984), "Dzejas karalis un nerrs" (1985) u.c.
Miris 2022. gada 31. maijā.
Mārtins Pīterss
Mārtins Stenfords Pīterss (en, dzimis, miris ) bija angļu futbolists un futbola treneris. Spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases pārstāvis.
Savu karjeras lielāko daļu aizvadījis Anglijas komandās West Ham United, Tottenham Hotspur un Norwich City. Ar West Ham United 1965. gadā ieguvis Eiropas Kausu ieguvēju kausu, bet ar Tottenham Hotspur 1972. gadā UEFA kausu un 1971. kā arī 1973. gadā Anglijas Līgas kausu.
Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1966. līdz 1974. gadam, kopumā 67 mačos gūstot 20 vārtus. Ar izlasi uzvarējis 1966. gada FIFA Pasaules kausā, kur finālā guvis vienus no izlases četriem vārtiem pret Rietumvāciju. Piedalījies arī 1970. gada FIFA Pasaules kausā un 1968. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Tottenham Hotspur
Anglija
Purva ezers (Tumes pagasts)
Purva ezers (arī Purezers, Purvezers) ir caurteces ezers Tukuma novada Tumes pagasta ziemeļos. Ezeram caurtek Lāčupīte uz Rīgas līci. Ezeram ir iespējams piebraukt, jo pie tā ir meža ceļš. Krastā 3 makšķernieku sastatnes.
Konstance Jāna
Konstance Jāna (de; dzimusi ) ir Vācijas starptautiskā meistare šahā (1991).
Biogrāfija
1980. gadu beigās bijusi viena no vadošajām VDR šahistēm. 1991. gadā Grācā kopā ar Tatjanu Lemačko dalījusi pirmo vietu Pasaules čempionāta šahā sievietēm zonas turnīrā un ieguvusi tiesības piedalīties starpzonu turnīrā. 1991. gadā Suboticā piedalījusies starpzonu turnīrā, kurā dalījusi 22.-30. vietu. Divas reizes uzvarējusi Vācijas ātrā šaha čempionātos sievietēm: 1998. un 2005. gadā. 2001. gadā šajā turnīrā izcīnījusi bronzas medaļu. 1991. gadā bijusi otrā Vācijas šaha ātrspēles sieviešu čempionātā.
Pārstāvējusi Vāciju Pasaules šaha olimpiādē:
Nenoapaļots zema mēles pacēluma pakaļējās rindas patskanis
Nenoapaļots zema mēles pacēluma pakaļējās rindas patskanis ir patskanis, kas sastopams vairākās valodās. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā tā atspoguļošanai izmanto zīmi. Tā noapaļotā versija ir patskanis. Nenoapaļotu zema mēles pacēluma pakaļējās rindas patskani var realizēt izrunājot skaņu un saplacinot lūpas.
Konstance Jāna
Biogrāfija
Pārstāvējusi Vāciju Eiropas komandu sieviešu šaha čempionātos:
Par panākumiem turnīros FIDE 1991. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Purezers
Purezers var būt:
Aušra Augustinavičūte
Aušra Augustinavičūte (Aušra Augustinavičiūtė; dzimusi, mirusi ) bija Lietuvas ekonomiste, socioloģe; socionikas teorijas pamatlicēja.
1960. gados Aušra Augustinavičūte viena no pirmajām PSRS sāka pētīt socioloģiju (Padomju Savienībā līdz 1960. gadu beigām socioloģija tika uzskatīta par "buržuāzijas pseidozinātni"). Bez tam viņa nodarbojās arī ar ģimenes attiecību problēmām un seksoloģiju.
Aušra Augustinavičūte iepazinās ar Freida psihoanalīzi, Junga tipoloģiju un Kepinska informācijas metabolisma teoriju. 1968. gadā Augustinavičūte saprata, ka var paplašināt Junga koncepciju, izveidojot psihhes astoņu komponentu modeli, tādējādi liekot pamatus socionikai. 1978. gadā iznāca pirmie darbi socionikā: viņa uzrakstīja rakstu "Erotisko jūtu relativitātes teorija" un samizdatā publicēja grāmatas "Cilvēka duālā daba" pirmo versiju.
1980. gadā Augustinavičūte žurnālā Mokslas ir technika publicēja rakstu par informācijas metabolisma modeli (A modelis). To asi kritizēja daļa Lietuvas psihologu, bet lasītājos raisīja lielu interesi. 1980. gados viņa izdeva virkni darbu socionikā. Augustinavičūte piedalījās daudzās konferencēs PSRS socioloģijas, psiholoģijas un pedagoģijas jomā, skaidrojot socionikas koncepciju un metodes; vadīja lekcijas Lietuvā, Krievijā un Ukrainā.
1990. gados socionikas teorija sāka plaši izplatīties bijušās PSRS valstīs un ārpus tām. 1990. gados Aušras Augustinavičūtes veselība sāka pasliktināties, un viņa pamazām atstāja aktīvu zinātnisko darbību, bet periodiski piedalījās konferencēs.
Didzis Jansons
Didzis Jansons (dzimis ) ir profesionāls latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2022) Jansons spēlē Dinamo Rīga komandā.
Spēlētāja karjera
Karjeru iesācis HS Rīga sistēmā, profesionāļa karjeru Jansons sāka 2011.—12. gada sezonā, kad Rīgas "Prizma" rindās spēlēja MHL B divīzijas turnīrā, kā arī Latvijas čempionātā. Vēlāk devies uz Šveici, kur pārstāvējis HC Red Ice un HC Sarine Eagles komandas. Nākamās sezonas pavadījis Latvijā pārstāvot HK Ozolnieki/Monarhs un Rīgas "Prizma" vienības. 2014. gada sezonas laikā Jansons pārcēlās uz HK Zemgale, tās sastāvā spēlējot līdz 2017. gadam.
Sojuz TMA-08M
Sojuz TMA-08M (ru) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS) un atpakaļ uz zemi. Sojuz TMA-08M palaists orbītā 2013. gada martā. Šī bija pirmā reize, kad pilotējams kosmosa kuģis saslēdzies ar SKS nepilnu sešu stundu laikā.
Apkalpes
Kuģa Sojuz TMA-08M apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublējošā apkalpe:
Lidojuma gaita
Starts notika 20:43:20 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
23:35 UTC Sojuz TMA-08M atvienojās no stacijas. 11. septembrī 02:58 UTC kosmosa kuģa nolaižamais aparāts nolaidās Kazahstānas teritorijā. Lidojuma ilgums bija 166 dienas 6 stundas 15 minūtes.
Kasa (sala)
Kasa (gr) ir Grieķijas piederoša sala Egejas jūrā, pēc platības tā ir septītā lielākā Dodekanesas sala.
Ruskuļi (Gaigalavas pagasts)
Ruskuļi ir ciems Gaigalavas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 249 km attālumā no Rīgas.
Pereira
Pereira var būt:
Inga Gaile
Inga Gaile (dzimusi 1976. gada 29. jūnijā Rīgā) ir latviešu dzejniece, rakstniece un teātra režisore.
Biogrāfija
Inga Gaile beigusi Rīgas Centra humanitāro ģimnāziju (1993), studējusi Latvijas Kultūras akadēmijā Literatūras teorijas, vēstures un kritikas kursā (1994-98), beigusi Teātra un TV dramaturģijas kursu (2012), no 2012. līdz 2014. gadam studējusi režiju maģistratūras studiju programmā.
Dzejas publikācijas kopš 1996. gada. Dzejoļi atdzejoti angļu, spāņu, poļu un citās valodās. Atdzejojusi Latvijas krievu dzejnieku darbus.
Strādājusi "TV3 Latvia" un reklāmā. Kopš 2004. gada Latvijas Rakstnieku savienības biedre.
Par pirmā dzejoļu krājuma "Laiks bija iemīlējies" manuskriptu saņēmusi Klāva Elsberga prēmiju (1999), par otrā krājuma "Raudāt nedrīkst smieties" manuskriptu saņēmusi Annas Dagdas fonda balvu (2004) un Ojāra Vācieša prēmiju (2004). Par krājumu "Kūku Marija" saņēmusi Dzejas dienu balvu (2007), bet par krājumu "Migla" - žurnāla "Latvju Teksti" balvu (2012) un O. Vācieša prēmiju (2012), krājums nominēts Literatūras gada balvai. Par krājumu "Vai otrā grupa mani dzird?" I. Gailei piešķirta Literatūras gada balva, tāpat kā par romānu "Skaistās". 2012. gadā saņēmusi Prozas lasījumu galveno balvu par stāstu "Piena ceļi".
Kopš 2018. gada Latvijas PEN kluba prezidente.
Maiks Grīns
Maiks Grīns (dzimis ) ir kanādiešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Edmontonas "Oilers" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Pēc četrām Rietumu hokeja līgas klubā Saskatūnas "Blades" rindās aizvadītām sezonām profesionāļa karjeru Grīns sāka 2005.—06. gada sezonā. Sezonas gaitā viņš aizvadīja 22 spēles NHL kluba Vašingtonas "Capitals" rindās, kā arī 56 spēles AHL kluba Hēršijas "Bears" sastāvā. Jau nākamajā sezonā Grīns "Capitals" sastāvā bija nostiprinājies. 2007.—08. gada sezonā Grīns bija labākais vārtu guvējs starp visiem līgas aizsargiem, taču nākamās divas sezonas noslēdza kā NHL rezultatīvākais aizsargs.
Pīters Boneti
Pīters Filips Boneti (en, dzimis, miris ) bija angļu futbolists, spēlējis vārtsarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases pārstāvis.
Maiks Grīns
Spēlētāja karjera
2010.—11. un 2011.—12. gada sezonās Grīns izlaida lielu spēļu skaitu dažādu savainojumu dēļ. No 2012. līdz 2014. gadam bija "Capitals" kapteiņa palīgs. 2015. gada vasarā Grīns noslēdza trīs gadu līgumu ar Detroitas "Red Wings", vēlāk to pagarinot uz vēl diviem gadiem. 2020. gada februārī tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers".
Pīters Boneti
Savu karjeras lielāko daļu, 20 sezonas, pavadījis Anglijas komandā Chelsea. Ar Chelsea komandu izcīnījis gan FA kausu, gan Anglijas Līgas kausu, gan arī Eiropas Kausu ieguvēju kausu.
Maiks Grīns
Spēlētāja karjera
Kanādas hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2008. gada Pasaules čempionātā.
Pīters Boneti
Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1966. līdz 1970. gadam, pārsvarā esot rezerves vārtsargam aiz Gordona Benksa. Viņš bija daļa no izlases, kas uzvarēja 1966. gada FIFA Pasaules kausā. Piedalījies arī 1970. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Anglija
Kijova
Kijova (cz) ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Hodonīnas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1124. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Tūrisms
Kopš 1921. gada ik pa četriem gadiem Kijovā notiek senākais folkloras festivāls valstī - Slovácký rok.
Cilvēki
Kijova ir velosportista Jana Bārtas (Jan Bárta, 1984), pornoaktrises Silvijas Seintas (Silvia Saint, 1976), fotogrāfa Miroslava Tihija (Miroslav Tichý, 1926-2011), gleznotāja Vladimira Vasīčeka (Vladimír Vašíček, 1919-2003) dzimtā pilsēta.
Aleksandars Trajkovskis
Ziemeļmaķedonijas futbola izlases sastāvā Trajkovskis debitēja 2011. gada augustā pret Azerbaidžānu. Piedalījies 2020. gada Eiropas čempionātā.
Marsels Dions
Marsels Dions (dzimis 1951. gada 3. augustā) ir bijušais kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Savas karjeras laikā aizvadījis 18 sezonas Nacionālās hokeja līgas klubos Detroitas "Red Wings", Losandželosas "Kings" un Ņujorkas "Rangers". 1992. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Dions sāka 1971.—72. gada sezonā Detroitas "Red Wings" sastāvā. Jau savu debijas sezonu NHL hokejists noslēdza kā komandas rezultatīvākais spēlētājs. 1974.—75. gada sezonā hokejists pildīja arī komandas kapteiņa funkcijas. 1975. gada sezonā Diona aģentam izdevās panākt, ka hokejists tiek pārdots Losandželosas "Kings" vienībai.
"Kings" sastāvā Dions aizvadīja nākamās vienpadsmit ar pus sezonas, 1979.—80. gada sezonu noslēdzot kā visas līgas rezultatīvākais spēlētājs. Pēdējās sezonās "Kings" sastāvā Marselam izveidojās konflikts ar komandas galveno treneri Petu Kvinu, kā rezultātā 1986.—87. gada sezonas ievadā Dions tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers" vienību.
Pēc 1988.—89. gada sezonas noslēguma Dions beidza savu profesionāļa karjeru.
Kanādas hokeja izlases sastāvā Dions spēlējis 1978., 1979., 1983. un 1986. gada Pasaules čempionātos, tajos kopā ar izlasi izcīnot trīs bronzas medaļas, kā arī 1978. gadā tiekot atzīts par turnīra labāko uzbrucēju.
Gurktāles Alpi
Gurktāles Alpi (de) ir kalnu grēda Austrijas dienvidos.
Atrodas uz dienvidiem no Zemā Tauera un uz ziemeļiem no Karavankiem, stiepjas austrumu-rietumu virzienā. Ziemeļos grēdu ierobežo Mūras ieleja, bet dienvidos - Gurkas ieleja. Augstākā virsotne - 2441 metrus augstais Eizenhuts.
Fobos-Grunt
Fobos-Grunt (Фобос-Грунт) bija Krievijas starpplanētu zonde, kas paredzēta Marsa pavadoņa Fobosa izpētei un tā grunts paraugu nogādāšanai uz Zemi.
Palaista, bet kļūmes dēļ nav atstājusi Zemes orbītu. sadega Zemes atmosfērā.
Projekta priekšvēsture
Pēc Mars-96 neveiksmīgā starta 1996. gadā Krievijas Zinātņu akadēmija piedāvāja jaunus starpplanētu misiju projektus: Luna-Glob (Mēness pētījumi), Mars-Aster (Marsa visurgājējs) un Fobos-Grunt (Fobosa grunts paraugu atgādāšana uz Zemi). No tiem tā laika iespējām par visatbilstošāko 1998. gadā atzina Fobos-Grunt. Salīdzinoši nelielo kosmisko aparātu bija paredzēts palaist ar nesējraķeti Sojuz. Masas ekonomijai zondi tradicionālo ķīmisko raķešdzinēju vietā tiktu izmantoti elektriskie raķešdzinēji. Misijai vajadzētu startēt 2004. gadā un atgriezties 2008. gadā.
Nepietiekama finansējuma dēļ projektu pilnībā pārskatīja 2004. gadā. Tika nolemts kosmiskā aparāta pamatā ņemt NPO Lavočkina izstrādāto platformu Navigator, kas bija nehermētiska un līdz ar to vieglāka. Elektrodzinēju vietā tika ņemts dzinējbloks Фрегат, kas vienkāršoja lidojuma shēmu un saīsināja lidojuma ilgumu. Startam būtu jānotiek 2009. gadā.
Lidojuma gaita
Fobos-Grunt tika palaists 20:16:02 UTC ar nesējraķeti Zenit-2FG no Baikonuras kosmodroma. 00:27:31 UTC zonde atdalījās no otrās pakāpes. 02:55:47 bija jānotiek dzinējiekārtas pirmajai iedarbināšanai, bet tas nav noticis. Nenotika arī otrā iedarbināšana, kurai zondi vajadzēja ievadīt trajektorijā uz Marsu. Tā kā tajā brīdī kosmiskais aparāts atradās ārpus Krievijas zemes staciju redzamības zonas, tad speciālisti nezināja, kas noticis. Plānotajā laikā un vietā, kad zondei vajadzēja būt uztveršanas zonā, tā netika atrasta. Vēlāk to atrada sākotnējajā orbītā. Sākotnējie mēģinājumi nodibināt sakarus ar Fobos-Grunt un nodot komandas iedarbināt dzinēju neizdevās.
Iespēja ievadīt zondi trajektorijā uz Marsu bija līdz 22. novembrim, kad aizvērās starta logs, tādēļ Krievijas puse lūdza NASA un ESA palīdzēt nodibināt sakarus ar Zondi. Tikai naktī uz 23. novembri ESA zemes stacijai Austrālijā bija izdevies uztvert signālus no Fobos-Grunt, bet ne nodibināt sakaru seansu ar to. Naktī uz 24. novembri ESA stacija atkal uztvēra signālu un izdevās saņemt telemetrisku informāciju. 24. novembrī arī Krievijas stacija Baikonurā saņēma telemetriju no zondes.
sadega Zemes atmosfērā. Ieiešana atmosfērā notika laika posmā starp 17:00 un 19:00 UTC. Tajā laikā kosmiskais aparāts lidoja virs Klusā okeāna dienvidu daļas, Andiem, Brazīlijai un Atlantijas okeāna dienvidu daļas. Aptuveni 100 kg nesadegušo daļu varētu būt sasniegušas Zemes virsmu.
Avārijas cēloņi
Speciāli izveidotā starpresoru komisija, kas izmeklēja avāriju, 3. februārī publiskoja gala slēdzienu. Par kosmiskā aparāta nepareizas darbības iemeslu bija centrālā datora divu iekārtu pārstartēšanās, pēc kā tas iegāja režīmā, kad saules baterijas vērstas uz Sauli un tiek gaidītas komandas no Zemes. Par datora pārstartēšanās iemeslu tika izteiktas dažādas hipotēzes, bet par visiespējamāko uzskatīja smagas lādētas daļiņas ietriekšanos mikroshēmā. Komisijas vadītājs Jurijs Koptevs atzīmēja, ka 62% no Fobos-Grunt elektroniskajās iekārtās izmantotajām mikroshēmām bijušas nevis kosmiskās, bet industriālās klases, kas nav paredzētas izmantošanai ārpus Zemes atmosfēras. Turklāt iekārtas konstruktori nebija paredzējuši iespēju nodot komandu pa radiolīniju no Zemes. Kosmiskā aparāta radioiekārtas un zemes stacijas bija pielāgotas sakariem lielos attālumos, bet sakari Zemes orbītā nebija paredzēti.
Ārons Mojī
Ārons Mojī (dzimis ) ir Austrālijas futbolists, pussargs, Austrālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada spēlē Ķīnas kluba Shanghai SIPG sastāvā.
Dobračs
Dobračs (de) ir 2166 metrus augsts Gailtāles Alpu kalnu masīvs Austrijas dienvidos, uz rietumiem no Fillahas. Liela daļa no masīva ietilpst dabas parkā.
Suķieris
Suķieris (arī Suķiera ezers) ir ezers Valkas novada Ērģemes pagasta ziemeļaustrumos, apmēram 5,5 kilometrus uz ziemeļiem-ziemeļaustrumiem no Ērģemes.
Ezers ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā.
Misters Neviens
Misters Neviens (en) ir 2009. gada zinātniskās fantastikas drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Žaks van Dormāls. Galvenos tēlus atveido Džēreds Leto, Sāra Pollija, Diāna Krīgere, Rīzs Ifānss, Lina Dan Fama, Nataša Litla, Tobijs Regbo un Džūno Templa. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas filmu festivālā.
Sižets
Filmā tiek parādīts Nemo Noubodija dzīvesstāsts. Nemo ir 118 gadus vecs vīrietis, kurš ir palicis kā pēdējais mirstīgais uz Zemes pēc tam, kad pārējā cilvēce ir sasniegusi kaut ko tuvu nemirstībai. Nemo, kuram pamazām zūd atmiņa, atceras trīs kritiskus punktus savā dzīvē: deviņu gadu vecumā, 15 gadu vecumā un 34 gadu vecumā. Filmā tiek parādīti alternatīvi dzīves ceļi, kas bija iespējami šajos kritiskajos punktos.
1608. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1608. gada notikumi pašreizējās Latvijas''' teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas hercogistes sastāvā (Žečpospolitas province). Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, bet dienviddaļā Grobiņas apgabals, kuri nebija pakļauti Kurzemes hercogistei. Šajā laikā notika karadarbība starp Žečpospolitu un Zviedrijas karalisti.
Šīena
Sadraudzības pilsētas
Šīenai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
Cilvēki
Šīenā dzimuši:
Oristāno province
Oristāno province ir viena no 110 Itālijas provincēm  valsts dienvidrietumos, Sardīnijas autonomajā reģionā. Provinci rietumos apskalo Vidusjūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Oristāno. Oristāno province sīkāk iedalās 87 komūnās.
FK Čukarički
FK Čukarički ir Serbijas futbola klubs no Belgradas, kurš spēlē Serbijas Superlīgā. Komanda 2014.–2015. gada sezonā izcīnījusi Serbijas kausu.
Ķaules Nugara
Ķaules Nugara (lt — ‘Cūkas Mugura’) ir sala Kuršu jomā pie Klaipēdas starptautiskās jūras ostas. Tā ir viena no lielākajām Lietuvas salām, tās garums ir aptuveni 800 metri, bet platums — apmēram 200—300 metri. Savu nosaukumu sala ieguvusi neparastā izskata dēļ — pēc formas tā atgādina cūkas muguru.
1955. gadā Lietuvas topogrāfiskajās kartēs tagadējā sala tika attēlota kā sēklis ar svārstīgu niedru un meldru audzi, kas virs ūdens parādījās periodiski, kad ūdens līmenis Kuršu jomā pazeminājās. 1961.-1962. gadā, kad Klaipēdas ostā notika bagarēšanas darbi, šajā vietā tika izbērta daļa sanesu. Rezultātā izveidojās sala, kuru no 1980. gada sāka atzīmēt topogrāfiskajās kartēs.
1986. gadā sašaurinājumā starp salu un Smeltes pussalu tika uzcelts prāmju līnijas Klaipēda-Mukrana terminālis. Salā atrodas augstsprieguma elektrolīnija, kas ar elektroenerģiju apgādā Kuršu kāpas. Šajā vietā pie salas ir aizliegta kuģošana, jo vadi sniedzas vien 9 metru augstumā virs ūdens līnijas.
2015. gada sākumā salā oficiāli sāka darboties Klaipēdas sašķidrinātās gāzes terminālis, pie kura ir pietauvots peldošās gāzes glabātavas un regazifikācijas kuģis Independence.
Ruskuļova
Ruskuļova ir ciems Ezernieku pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V648 (Murāni_Belaja_Vaivodi).
Wanderers
Wanderers var būt:
Nikolajs Burļajevs
N. Burļajevs ir absolvējis Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūta (ВГИК) režisoru fakultāti, studējot pie Mihaila Romma un Ļeva Kulidžanova.
No 1991. gada N. Burļajevs ir ikgadējā Maskavas kinofestivāla Золотой Витязь dibinātājs un direktors. No 1992. gada — kinocentra Русский фильм ģenerāldirektors.
2014. gada martā viņš parakstīja vēstuli, atbalstīdams Krievijas prezidenta Vladimira Putina īstenoto militāro intervenci Ukrainā.
Precējies ar aktrisi Natāliju Bondarčuku. Viņa pirmā sieva bija aktrise Natālija Varleja.
Armands Krauze
Biogrāfija
A. Krauze ir rīdzinieks vairākās paaudzēs. 1988. gadā absolvēja Vecbebru tehnikumu biškopja specialitātē. 1996. gadā viņš absolvēja Latvijas Lauksaimniecības universitāti, ieguva lauksaimniecības bakalaura un dārzkopja izglītību. 2000. gadā pabeidza šo pašu universitāti kā lauksaimniecības maģistrs. Apsaimnieko bišu dravu Siguldas novadā.
Kopš 2000. gada marta viņš ir Latvijas Biškopības biedrības valdes priekšsēdētājs, kā arī bijis Lauksaimnieku organizāciju sadarbības padomes valdes priekšsēdētājs. Iepriekš bijis Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras padomes loceklis, no amata atkāpies līdz ar ievēlēšanu Saeimā. Bijis arī Lauksaimnieku organizāciju sadarbības padomes (LOSP) valdes loceklis un lauksaimnieku pārstāvis Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejā (EESK).
2014. gadā saņēmis IV šķiras Atzinības krustu.
Politiskā darbība
2010. gadā A. Krauze kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta un tika ievēlēts Saeimā no Vidzemes vēlēšanu apgabala. Viņš saņēma mandātu un to nolika, lai pārstāvētu Latvijas lauksaimnieku intereses Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejā, kur viņu aptiprināja ar Eiropas Padomes lēmumu nepilnu mēnesi pirms ievēlēšanas Saeimā. Viņa vietā par deputātu kļuva Didzis Zemmers. Darbojas ES Ekonomikas un sociālo lietu komitejā, no 2010. gada novembra līdz 2011. gada oktobrim A. Krauze bija arī Zemkopības ministrijas parlamentārais sekretārs.
2013. gadā nesekmīgi kandidēja Rīgas domes vēlēšanās (A. Krauze bija Latvijas Zemnieku savienības saraksta līderis, taču partija nepārvarēja 5% barjeru). 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās A. Krauze kandidēja no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta un netika ievēlēts. Taču šī paša gada rudenī ievēlēts 12. Saeimā, vienlaikus atgriežoties arī Zemkopības ministrijas parlamentārā sekretāra amatā. 2015. gadā viņu ievēlēja par Zaļo un Zemnieku savienības valdes priekšsēdētāju. 2016. gadā, kad par valdības vadītāju kļuva Māris Kučinskis, A. Krauzi apstiprināja par Ministru prezidenta parlamentāro sekretāru.
Rīgas domes vēlēšanās 2017. gada A. Krauze atkal bija Latvijas Zemnieku savienības pārstāvētā saraksta līderis, taču Zaļo un Zemnieku savienības saraksts arī šajās vēlēšanās nepārvarēja 5% barjeru. 2018. gada rudenī ievēlēts 13. Saeimā. 2019. gada aprīlī A. Krauze tika ievēlēts par Latvijas Zemnieku savienības priekšsēdētāju, pārņemot amatu no ilggadējā tās vadītāja Augusta Brigmaņa (amatā līdz 2023. gada aprīlim, kad to pārņēma Viktors Valainis).
2022. gadā A. Krauzi ievēlēja 14. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta. Pirmajā jaunā parlamenta sēdē tika ievēlēts Saeimas prezidijā par Saeimas sekretāru.
Vulverhemptonas "Wanderers"
Vulverhemptonas futbola klubs "Wanderers" (en) ir profesionāls Anglijas futbola klubs, kas ir bāzēts Vulverhemptonā, Anglijā. Klubs spēlē Anglijas Premjerlīgā. Tas dibināts 1877. gadā un kopš 1889. gada mājas spēles aizvada Molineux stadionā. "Wanderers" bija viens no Anglijas futbola līgas dibinātājklubiem. 1972. gadā klubs izcīnīja otro vietu UEFA kausa izcīņā, tāpat četras reizes uzvarējusi FA kausā, trīs reizes kļuvuši par Anglijas čempioniem ar uzvaru Pirmajā līgā.
Komandas sastāvs
.
Makaronēzija
Makaronēzija (no el — ‘svētītās salas’) ir apvienojošs nosaukums vairākiem arhipelāgiem Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā Āfrikas piekrastē. Iekļauj Portugālei piederošās Azoru salas un Madeiru, Spānijai piederošās Kanāriju salas, kā arī Kaboverdes valsti veidojošās Zaļā raga salas. Nosaukums cēlies no grieķu valodas, un Senās Grieķijas ģeogrāfi tā apzīmējuši salas uz rietumiem no Gibraltāra šauruma. Visas Makaronēzijas salas ir vulkāniskas izcelsmes un tās ir Vidusatlantijas grēdas vai tās atzaru virsūdens daļas. Daļa no salām ir aktīvi vulkāni.
Inese Saulīte
Inese Saulīte (dzimusi Inese Šedova Saldū; precējusies Inese Cibuļska un Inese Addario), pazīstama arī kā Kombuļu Inese, ir latviešu dziedātāja, dziesmu autore, komponiste, video blogere un performances māksliniece. Savu muzikālo karjeru uzsākusi 2008. gadā kā grupas "Kombuļi" soliste, pirms muzikālās karjeras uzsākšanas dziedājusi skolas korī. Šī grupa televīzijas raidījumā "Latvijas Zelta talanti" izpildīja dziesmu "Dzīvo tā". 2012. gadā Inese šo dziesmu izdeva krievu valodā. Grupa "Kombuļi" 2009. gadā izdeva savu debijas albumu "Dzīvo tā". Inese aizraujas ar meditāciju, repu un privātajiem video sveicieniem dzimšanas un vārda dienās. Inesei ir 4 bērni. Pati dziedātāja, rakstot dziesmas, iedvesmojas "no apkārtējās dzīves situācijām un emocijām." Inese ir sarakstījusi aptuveni 130 dziesmas.
Lielceļš (filma)
Lielceļš (en) ir 2002. gada drāma, kuras režisors ir Džeimss Kokss. Galvenos tēlus atveido Džēreds Leto, Džeiks Jillenhols un Selma Blēra. Filmas pirmizrāde notika.
Džeku kādu dienu pieķer gultā ar Lasvegasas gangstera sievu, tāpēc viņam jābēg. Džekam pievienojas viņa labākais draugs Pilots, un abi dodas neaizmirstamā ceļojumā.
Haldene
Haldene (no) ir pilsēta Vikenes filkē, Norvēģijā. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 31 175 iedzīvotāji.
Gekonu dzimta
Gekonu dzimta (Gekkonidae) ir viena no gekonveidīgo (Gekkota) zvīņrāpuļu dzimtām, kas apvieno apmēram 950 maza vai vidēja auguma ķirzaku sugas, kas iedalītas 52 ģintīs.
Gekoni sastopami visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Vislielākā sugu dažādība mājo tropu un subtropu apgabalos gan Vecajā, gan Jaunajā pasaulē. Dažas sugas sastopamas arī attālās okeānu salās un atolos un bieži kopā ar scinkiem (Scincidae) ir vienīgie salās dzīvojošie sauszemes dzīvnieki. Daudzas sugas ir saistītas ar ļoti ierobežotiem dzīves apstākļiem, piemēram, noteikta tipa akmeņiem, augsni vai koku sugām.
Kopīgās īpašības
Gekoni ir krāsainas, mazas un vidēji lielas ķirzakas. Tām ir konusveidīga galva, īss, plakans ķermenis, kas segts ar sīkām, līnijās sakārtotām zvīņām, un gara aste. Uz galvas ir daudzi sīki, zirņveidīgi izaugumi. Gekonu dzimtas sugām ir lielas acis un var būt divu veidu plakstiņi — kustīgi un nekustīgi. Nefunkcionējošu plakstiņu gadījumā acis aizsargā nekustīga, caurspīdīga plēve, kuru dzīvnieks notīra, nolaizot ar mēli. Mēle ir plata, ar nelielu šķēlumu.
Lielākais dzimtā ir toki gekons, kura garums sasniedz 25—36 cm, bet mazākais ir mazais gekons (Sphaerodactylus ariasae), kurš ir tikai 30 mm garš. Lielākā daļa sugu ir maza auguma, nepārsniedzot 15 cm garumu.
Uzvedība un barošanās
Gekoni atšķirībā no citām ķirzakām spēj veidot skaņas, kas sevišķi labi noder naktī aktīvajiem dzīvniekiem. Skaņas tiek izmantotas partnera uzmanības piesaistīšanai un teritorijas aizsargāšanai.
Lielākā daļa gekonu sugu ir aktīvas tikai naktī un pārtiek galvenokārt no dažādiem kukaiņiem, bet dažas sugas barojas ar citiem maziem rāpuļiem un maziem grauzējiem. Naktīs aktīvajiem gekoniem acs zīlīte ir vertikāla, bet sugām, kas ir aktīvas dienā, tā ir apaļa. Ir arī sugas, kas var būt aktīvas jebkurā diennakts laikā. Leopardgekons un Āfrikas taukastes gekons (Hemitheconyx caudicinctus) astē uzkrāj barības vielu rezerves, kuras izmanto sausuma periodos, kad trūkst barības.
Daudzām sugām ir trauslas astes, kas viegli nolūzt, pasargājot dzīvnieku no uzbrucēja. Ir arī citi aizsardzības paņēmieni, piemēram, joslu gekons (Coleonux variegatus) paceļ ķermeni un saliec asti virs muguras, kas dzīvnieku padara šķietami lielāku un līdzīgu skorpionam. Gekoni labi spēj maskēties ar videi pieskaņotu ķermeņa krāsu, dažreiz arī ar formu. Austrālijas lapastes gekons (Phyllurus cornutus) uz koka stumbra ir praktiski neredzams. Dzīvnieku var pamanīt tikai tad, ja viņš kustas.
Vairošanās
Gekoni parasti vairojas, dējot olas, izņemot dažas, galvenokārt Jaunzēlandē dzīvojošas sugas, kas ir dzīvdzemdētājas. Mātītes dēj vienu vai divas ar elastīgu apvalku klātas olas, kas tiek paslēptas zem koku mizas vai klinšu spraugās, smiltīs vai augsnē izraktās alās. Dažu sugu mātītes izmanto kopējas ligzdas, kurās atrodas vairāki desmiti olu. Daudzām gekonu sugām dzimumu attīstība ir atkarīga no vides temperatūras. Ja olas atrodas augstākā temperatūrā (virs 31 °C), tajās attīstās tēviņi, bet zemākā — mātītes.
Sistemātikas diskusijas
Klasiskajā sistemātikā gekonu dzimtai ir 5 apakšdzimtas, bet jaunākajās sistemātikās apakšdzimtas tiek izdalītas kā atsevišķas dzimtas. Ir arī informācijas avoti, kuros tikai dažas apakšdzimtas izdalītas kā atsevišķas dzimtas. Šajā rakstā atspoguļota sistemātika, kurā apakšdzimtas izdalītas kā atsevišķas dzimtas (līdz ar to zemāk piedāvātajā sistemātikā netiek atspoguļotas).
Sistemātika
Gekonu dzimta (Gekkonidae)
WikiTribune
Wikitribune ir ziņu tīmekļa vietne, kurā profesionāli žurnālisti sagatavo ziņu publikācijas un brīvprātīgie tos papildina, pārlasot un labojot, pārbaudot faktus un pievienojot avotus. Par tīmekļa vietnes izveidi 2017. gada aprīlī paziņoja Vikipēdijas līdzdibinātājs Džimijs Veilss. Wikitribune nav saistīta ar Vikipēdiju vai organizāciju, kas to uztur, Wikimedia Foundation.
Sākotnējā pūļa finansējuma kampaņa noslēdzās 2017. gada maijā. 2017. gada augustā par pirmo redaktoru kļuva Pīters Beils, par publicēšanas platformu sākotnēji kļuva Medium.com.mediumone Septembrī Medium tika publicēts pirmais raksts.
2017. gada oktobrī vietne tika atvērta plašākai publikai, fokusējuties uz politikas, uzņēmējdarbības un ekonomikas ziņām, papildinātām ar detalizētākiem iknedēļas rakstiem.Times141017 Pēc gada tika pārtrauktas darba attiecības ar visiem reportieriem un redaktoriem, pamatojot to ar vājiem rezultātiem. Šobrīd rakstus var publicēt brīvprātīgie bez profesionāļu pārbaudes un vietnei joprojām ir brīva pieeja.
2019. gada oktobrī tika publiskota WikiTribune Social jeb WT:Social vietne. Džimijs Veilss to raksturoja kā sociālo tīklu.
Turna
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V237 (Ērģeme–Turna–Daksti).
Ciemā ir Tautas nams, sociālo dzīvokļu nams un Otrā pasaules kara brāļu kapi.
Vēsture
Latvijas PSR laikos bija Ļeņina kolhoza centrs ar kolhoza krejotavu-sierotavu, mehānisko darbnīcu un klubu, tur bija arī veikals un sakaru nodaļa. 1969. gadā Turnā bija 66 iedzīvotāji.
Ekonomika
Turnā 2015. gadā tika atklātas "Enrial Timber" kamīnmalkas un taras dēļu ražotnes. Ražotnes sakarus apgrūtināja sliktais ceļu stāvoklis. 2019. gadā "Enrial Timber" tika likvidēta.
Sports
Turnas tautas namā ziemas sezonā ik gadus notiek 6 posmu Ērģemes pagasta galda spēļu čempionāti, kuros piedalās arī apkārtējo pagastu iedzīvotāji. Spēles notiek 6 disciplīnās (šahs, dambrete, galda teniss, galda hokejs, šautriņu mešana, novuss). Ciematā tiek rīkotas arī sacensības zemledus makšķerēšanā Valda ezerā, spaikbolā, strītbolā un dažos citos sporta veidos.
Vratislavs II
Pēc tēva Bržetislava I nāves 1055. gadā Vratislavs kļuva par Olomoucas kņazu. Sanaidojies ar brāli Spitihņevu I, bija spiests emigrēt uz Ungāriju. Ar ungāru palīdzību atguvis Olomoucu, salaba ar brāli un valdīja pēc brāļa nāves. Valdīšanas laikā darbojās kā viens no uzticamākajiem imperatora Heinriha IV sabiedrotajiem, investitūras strīdā saglabājot zināmu neitralitāti. 1085. gadā Heinrihs IV uz mūžu piešķīra Vratislavam II nemantojamu karaļa titulu.
Ilija Nestorovskis
Ilija Nestorovskis (mk, dzimis ) ir Ziemeļmaķedonijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Ziemeļmaķedonijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Nestorovskis pārstāv Itālijas Serie A komandu Udinese Calcio.
Ziemeļmaķedonijas futbola izlases sastāvā Nestorovskis debitēja pret Ukrainu.
Lāfantāles Alpi
Lāfantāles Alpi (de, sl) ir kalnu grēda Austrijas dienvidos un, neliela daļa, Slovēnijā.
Stiepjas ziemeļu - dienvidu virzienā ap Lāfantas upes ieleju. No ziemeļiem to ierobežo Mūras upe, bet no dienvidiem - Drava. Augstākā virsotne - 2396 metrus augstais Cirbickogels. Grēdas dienvidu daļu sauc par Koralpi.
Bruno Parma
Bruno Parma (sl; dzimis, Ļubļanā) ir Slovēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (1963).
Biogrāfija
1950. gadu beigās un 1960. gadu sākumā bijis viens no Dienvidslāvijas talantīgākajiem jaunajiem šahistiem. 1959. gadā dalījis otro vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā, bet divus gadus vēlāk Hāgā kļuvis par šī turnīra uzvarētāju. Divas reizes (1959, 1961) uzvarējis Slovēnijas šaha čempionātos. Par panākumiem turnīros FIDE 1961. gadā Parmam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1963. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis trešais slovēņu tautības šahists pēc Milana Vidmara (1950) un Vasjas Pirca (1953), kas kļuvis par šaha lielmeistaru. 1964. gadā Polaņicazdrojā bijis 2. Akibas Rubinšteina memoriāla uzvarētājs. 1965. gadā Titogradā kopā ar Borislavu Ivkovu dalījis otro vietu Dienvidslāvijas šaha čempionātā. Savas šahistas karjeras laikā sekmīgi piedalījies daudzos starptautiskajos šaha turnīros.
Pārstāvējis Dienvidslāvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Pēc izglītības žurnālists, vairāku šaha grāmatu autors.
Žeroms Bonaparts
Žeroms Bonaparts (fr; dzimis, miris ) bija Napoleona jaunākais brālis. No 1807. līdz 1813. gadam - Vestfālenes karalis Žeroms I. No 1816. gada - Monfortas grāfs. Kad Francijā pie varas nokļuva Žeroma brāļadēls Napoleons III, veica vairākus oficiālus amata pienākumus, 1850. gadā kļūdams par Francijas maršalu, bet 1852. gadā - Francijas senāta prezidentu.
Tea Geči
Tea Geči (it; dzimusi Palermo) ir Itālijas starptautiskā meistare šahā (2019).
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt septiņu gadu vecumā. 2009. gadā uzvarējusi Itālijas junioru šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā. 2011. gadā uzvarējusi Itālijas junioru šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā. Pārstāvējusi Itāliju piecos Eiropas un piecos pasaules junioru šaha čempionātos. Labāko rezultātu sasniegusi 2011. gadā Brazīlijā, kad pasaules junioru šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā ieņēmusi 7. vietu.
2012. gadā Akvi-Termē uzvarējusi Itālijas sieviešu šaha čempionātā, kļūstot par pašu jaunāko dalībnieci visu turnīru vēsturē, kas uzvarējusi čempionātā. Nākamajā gadā kļuvusi par Itālijas sieviešu šaha vicečempioni, kā arī uzvarējusi Itālijas junioru šaha čempionātā meitenēm U20 vecuma grupā.
Pārstāvējusi Itālijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2019. gadā Geči piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Džerijs Lūkass
Džerijs Rejs Lūkass (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlējis spēka uzbrucēja un centra pozīcijā, bijis ASV basketbola izlases dalībnieks.
Karjera
Universitātes laikā spēlējis Ohaio štata universitātes basketbola komandā, kuras sastāvā 1960. gadā izcīnīja NCAA čempiontitulu.
12 gadus ilgās profesionāļa karjeras laikā spēlējis trīs NBA klubu sastāvā: Sinsinati "Royals", Sanfrancisko "Warriors", Ņujorkas "Knicks". "Knicks" sastāvā 1973. gadā kļuvis par NBA čempionu. Septiņas reizes spēlējis NBA Visu zvaigžņu spēlē, vienu reizi atzīts par tās vērtīgāko spēlētāju. Trīs sezonās tika iekļauts līgas simboliskajā pirmajā izlasē, divas reizes — otrajā. Debijas sezonā tika atzīts par sezonas labāko debitantu.
1960. gadā tika iekļauts ASV izlases sastāvā startam vasaras olimpiskajās spēlēs Romā, Itālijā. Bija jaunākais basketbola izlases sastāvā, tika ņemts kā rezervists, tomēr turnīra gaitā kļuva par pamatsastāva spēlētāju. Ar vidēji spēlē gūtiem 16,8 punktiem bija otrs rezultatīvākais izlasē pēc Oskara Robertsona (17,3 punkti vidēji spēlē) un viens no rezultatīvākajiem visā turnīrā. ASV izlases sastāvā izcīnīja zelta medaļu. 1960. gada Olimpisko spēļu ASV izlase tiek uzskatīta par vienu no visu laiku izcilākajām amatieru komandām.
Šēra Loida
Šēra Loida (en; dzimusi ) ir angļu dziedātāja, dziesmu autore, repere un modele. Kļuva pazīstama 2010. gadā ar dalību šova "X Faktors" septītajā sezonā, kurā ieņēma 4. vietu. Karjeras laikā izdevusi divus studijas albumus. Debijas albums sasniedza pirmo vietu Apvienotās Karalistes albumu topā.
Seklis
Seklis var būt:
Rušenica (Feimaņu pagasts)
Rušenica ir ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 234 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes: Plovu ezers, Zolvas ezers , Kovšiks.
Loransa Senžermēna
Loransa Senžermēna (fr; dzimusi Kvebekā) ir Kanādas kalnu slēpotāja, 2023. gada pasaules čempione slalomā.
Karjera
2013. gada Pasaules čempionātā junioriem slalomā ieņēma 25. vietu, bet milzu slalomā nefinišēja. Pasaules kausa sacensībās debitēja Aspenā ar 27. vietu slalomā. Pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē ieguva 2017. gada novembrī Levi, Somijā, izcīnot 17. vietu slalomā.
2023. gada Pasaules čempionātā izcīnīja zelta medaļu slalomā. Iepriekšējo reizi kāda Kanādas sportiste bija kļuvusi par pasaules čempioni šajā disciplīnā 1960. gadā, kad pasaules čempionāts tika aizvadīts olimpisko spēļu ietvaros un to paveica Ena Hegtveita.
Jakutu sacelšanās
Jakutu sacelšanās jeb Jakutijas kampaņa bija pēdējā Krievijas pilsoņu kara epizode. Karadarbība ilga no 1921. gada septembra līdz 1923. gada jūnijam un koncentrējās Krievijas Tālajos Austrumos.
Pēc vairākiem komunistu pārspīlējumiem pret vietējām tautām, galvenokārt jakutiem un evenkiem, Jakutijas apgabalā izcēlās pretpadomju sacelšanās. Reģiona iedzīvotāji (aptuveni 250 000 cilvēku, no kuriem tikai 10 % bija krievi), kurus apdzīvoja galvenokārt mednieki un lopkopji ar personīgajiem ieročiem, naidīgi izturējās pret 1919. gada decembrī Jakutijā atjaunotās padomju varas pasākumiem.
Līdz 1922. gada marta beigām jakutu nemiernieki kontrolēja gandrīz 70 % no visām Jakutu apgabala teritorijām. No Irkutskas, lai apspiestu jakutu sacelšanos tika nosūtītas Sarkanās armijas vienības, aptuveni 5000 karavīru.
27. aprīlī padomju vara paziņoja par Jakutijas APSR izveidi. 1922. gada martā-septembrī Sarkanās armijas vienības iesaistījās vairākās smagās kaujās pret Jakutu Tautas armiju, spiežot to tālāk uz austrumiem. 30. augustā no Vladivostokas, lai palīdzētu nemierniekiem, ieradās Sibīrijas militārā flotile, kurā bija 750 Sibīrijas brīvprātīgo ģenerāļa Anatolija Pepeļajeva vadībā. Plāns bija ieņemt Jakutsku pēc izsēšanās Ohotskas jūras piekrastē, tad, apvienojot nemiernieku spēkus, ieņemt Irkutsku un tur izveidot jaunu Pagaidu Sibīrijas valdību. Līdz brīdim, kad 31. decembrī tika izveidota Padomju Savienība, nelielā teritorija, kas ietvēra Ajanas, Ohotskas un Nelkanu, ko kontrolēja Pepeļajevs, palika vienīgā Krievijas teritorija, kas atradās balto rokās. Februārī pret Pepeļajevu tika nosūtīts Ivana Stroda vadīts boļševiku karaspēks. 14. februārī boļševiki uzsāka kauju ar Pepeļajeva vienību pie un 3. martā baltie tika pilnībā izspiesti no Amgas.
Baltās armijas atliekas cieta divas sakāves sadursmēs, vispirms pie Ohotskas un pēc tam 18. jūnijā pie Ajanas. Ģenerālis Pepeļajevs, lai izvairītos no asinsizliešanas, pavēlēja padoties, neizšaujot nevienu šāvienu. Pats ģenerālis, kā arī 103 baltie virsnieki un 230 karavīri tika sagūstīti un nosūtīti uz Vladivostoku. Vairākus desmitus brīvprātīgo ģenerālmajora Jevgēnija Višņevska vadībā izglāba japāņu zvejnieki.
Cita daļa nemiernieku, kas nevēlējās padoties, izklīda pa taigu un pēc tam piedalījās vairākās pretpadomju sacelšanās.
Emlins Hjūzs
Emlins Volters Hjūzs (en, dzimis, miris ) bija angļu futbolists un futbola treneris, spēlēja aizsarga vai pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks un kapteinis.
Savu karjeru 1964. gadā sācis Blackpool, bet savu karjeras lielāko daļu aizvadījis Liverpool. Bijis Liverpool komandas kapteinis, kad tā izcīnīja trīs Anglijas čempionu titulus, FA kausu, kā arī divus Eiropas kausus un UEFA kausus. Ar Wolverhampton Wanderers ieguvis arī Anglijas Līgas kausu.
Anglijas futbola izlasi pārstāvējis no 1969. līdz 1980. gadam, kopumā 62 mačos gūstot vienus vārtus. Piedalījies 1970. gada FIFA Pasaules kausā un 1980. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Liverpool
Anžejs Pasečņiks
Anžejs Pasečņiks (dzimis ) ir Latvijas basketbolists, spēlē centra pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Spānijas ACB līgas klubu Palencia, bet iepriekš visvairāk spēlējis Seviljas "Real Betis". Latvijas basketbola izlases spēlētājs. Pirms tam spēlējis arī Eirolīgā un Nacionālajā basketbola asociācijā (NBA). Vairākas sezonas tiesības uz spēlētāju NBA piederēja Filadelfijas "76ers", kas A. Pasečņiku ieguva maiņas ceļā no Orlando "Magic" uzreiz pēc tam, kad spēlētājs ar kopējo 25. numuru tika izvēlēts 2017. gada NBA drafta pirmajā kārtā, bet pēc tam viņš atrādās cita NBA kluba — Vašingtonas "Wizards" — sistēmā, kura sastāvā arī piedzīvoja debiju NBA.
A. Pasečņiks nāk no Rīgas nomales — Jaunciema. Mācījies Rīgas 7. pamatskolā un Rīgas 45. vidusskolā.
Karjera
Profesionālā līmenī A. Pasečņiks sāka spēlēt 2012. gadā Latvijas Basketbola līgā Rīgas VEF komandā, kuras sastāvā trīs reizes (2012, 2013, 2015) kļuvis par LBL čempionu.