cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liāna Langa
Biogrāfija
Starptautiska vizuālās mākslas projekta "Trīs logi" (autori Verners Pencels, Nikolass Humberts) kuratore Latvijā. Raimonda Paula mūzikla "Leo. Pēdējā bohēma" par Leo Kokli dziesmu vārdu autore, Artura Maskata operas "Valentīna" libreta līdzautore. Strādājusi par redaktori žurnālā "Latvju Teksti", Ivara Zviedra un Ineses Kļavas dokumentārās filmas "Homo Ludens" teksta — poēmas autore.
Publicistisku rakstu autore par kultūru un sociālpolitiku. Dzejas dienu pasākuma "Klasisks dzejas vakars" kuratore.
2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās kandidējusi Ogres novadā no Jaunās konservatīvās partijas, taču partija nepārvarēja piecu procentu barjeru. 13. Saeimas darbības laikā viņa bija deputātes un Saeimas priekšsēdētājas biedres Dagmāras Beitneres-Le Gallas palīdze.
Sadarbība ar komponistiem
Ar Liānas Langas vārdiem dziesmas komponējis Raimonds Pauls ( Leo. Pēdējā bohēma), Arturs Maskats (Valentīna ) un Hardijs Lediņš ( Dziesmas neuzrakstītai lugai ).
Melnastes briedis
Melnastes briedis (Odocoileus hemionus) ir briežu dzimtas (Cervidae) pārnadzis, kura dabīgais izplatības areāls aptver Ziemeļamerikas rietumdaļu, uz rietumiem no Misūri upes, lielai populācijas daļai dzīvojot Klinšu kalnos. Melnastes briedis ir introducēts arī Kauai (vienā no Havaju salām) un Argentīnā.
Liāna Langa
Dzeja citās valodās
Dzejoļu izlases iznākušas Vācijā, Lietuvā, Krievijā, Čehijā, Zviedrijā un Kanādā, dzejoļi atdzejoti un publicēti ivritā, kā arī franču, itāļu, zviedru, rumāņu, ungāru, turku, hindi un citās valodās.
Melnastes briedis
Izplatība
Melnastes briedis mājo Ziemeļamerikas rietumdaļā, sākot ar Aļaskas dienvidrietumiem, izplatības areālam aptverot Kanādas un ASV rietumdaļu. Rietumu robeža ir Klusā okeāna krasts, bet austrumu virzienā areāls šķērso Klinšu kalnus, sasniedzot Lielos līdzenumus, bet dienvidu virzienā ietver Kalifornijas pussalu, Sedrosas un Tiburonas salas un sasniedz Meksikas ziemeļrietumus un centrālo daļu.
Liāna Langa
Dzeja citās valodās
Piedalījusies dzejas festivālos un grāmatu tirgos Izraēlā, Indijā, Francijā, Čehijā, Vācijā, Lietuvā, Rumānijā, Zviedrijā, Turcijā, Krievijā un citur.
Melnastes briedis
Izskats
Melnastes briedis ir vidēja lieluma vai liels briedis. Tēviņi ir lielāki nekā mātītes. Tēviņa ķermeņa garums ir apmēram 126—168 cm, mātītēm 125—156 cm. Augstums skaustā 84—106 cm tēviņiem, 80—100 cm mātītēm. Ķermeņa svars tēviņam 45–150 kg, bet var būt arī lielāki īpatņi. Lielākais zināmais melnastes briedis ir svēris 210 kg. Svars mātītēm 43–75 kg. Lai arī melnastes brieža pasugām raksturīgas minimālas ķermeņa lieluma atšķirības, tomēr Sitkas melnastes briedis ir mazāks par pārējiem. Tā vidējā ķermeņa masa tēviņam ir 54,5 kg, mātītei 36 kg.
Abiem dzimumiem astes garums ir apmēram 11,6—23 cm. Ausis ir garas, līdz 25 cm, tās mēdz salīdzināt ar garajām mūļa ausīm. Tādēļ angļu valodā melnastes briedi sauc arī par mūļu briedi (Mule Deer).
Kažoka krāsa var būt dažāda: tumši pelēkbrūna, gaiši pelēkbrūna, gaiši brūna un pat sarkanbrūna. Ķermeņa aizmugurē uz ciskām ir liels, balts vai dzeltens laukums, purns un pakrūte baltas. Aste balta un visbiežāk ar melnu, otiņai līdzīgu astes galu, ļoti retos gadījumos ar baltu un plānu astes galu. Dažiem īpatņiem uz kakla un muguras ir tumša garenvirziena svītra, kas beidzas pie melnā astes gala. Brieža matojuma krāsa ir nemainīga visu tā mūžu. Uz sejas ir "V" veida zīme, kuras smailais gals sākas starp acīm. Zīme visskaidrāk saredzama tēviņiem. Pirmajā gadā tēviņi un mātītes attīstās vienādi, pēc tam tēviņi pāraug mātītes. Melnastes briežiem nav augšējo priekšzobu, to vietā irā cietas augslejas.
Ragi
Melnastes briedim ir lieli, skaisti, žuburoti ragi. Ziemas beigās, agrā pavasarī, laikā no janvāra vidus līdz martam, melnastes briedis nomet ragus (atkarībā no izplatības reģionos), uzreiz pēc tam sāk augt jaunie ragi. Ragu maiņa ir cieši saistīta ar dienas un nakts garumu. Visvarenākie ragi tēviņiem ir septiņu gadu vecumā, to plētums var sasniegt līdz pat 120 cm.
Atšķirības no baltastes brieža
Salīdzinoši melnastes briedis vidēji ir lielāks nekā baltastes briedis. Vispamanāmākā atšķirība starp abām sugām ir ausu lielums. Melnastes briedim ausis ir daudz lielākas. Tā aste parasti ir viscauri balta ar melnu astes galu (reizēm uz astes virspuses ir tumša svītra kā turpinājums muguras viduslīnijai), toties baltastes briedim aste vienmēr ir balta tikai no apakšas, un astes gals ir balts. Baltastes briedis, izslienot asti vertikāli gaisā, mēdz signalizēt par briesmām. Melnastes briedis asti neceļ un nelieto signalizēšanai. Arī ragu struktūra abām sugām ir atšķirīga. Melnastes briedim ragu žuburi veidojas arī uz sānu zariem, bet baltastes briedim visi žuburi ir kā sānu zari, kas atdalās no galvenā stumbra. Kopumā melnastes brieža ragi ir lielāki un žuburotāki.
Uzvedība
Melnastes briedis pamatā ir vientuļnieks, izņemot mātītes ar mazuļiem. Tomēr jauni tēviņi mēdz veidot nelielus vecpuišu barus. Tas apdzīvo dažādas biotopus, sākot ar augstiem kalniem un beidzot ar tuksnešiem un prērijām zemienēs. Melnastes briedim ir neliela teritorija, kurā tas parasti uzturas gan ziemā, gan vasarā, dienā pārvietojoties apmēram 8 km. Tādējādi teritorija lēnām var izmainīties. Reizēm melnastes brieži veic sezonālas migrācijas, pārvietojoties no augstkalniem, kuros uzturas vasarā, lejup uz zemieni, kur uzturas ziemā, cenšoties izvairīties no dziļiem sniegiem Dienvidaustrumu vai dienvidrietumu nogāzēs šie dzīvnieki vasarā sastopami vietās, kas atrodas 2300 metrus virs jūras līmeņa. Baroties melnastes briedis dodas agri no rīta un vakarā.
Mātītēm veidojas ciešas savstarpējās saites pa mātes līniju, veidojoties ģimeņu klaniem. Tiem ir liela nozīmē aizsardzībā pret ienaidniekiem. Jaunie tēviņi samērā ātri pamet ģimenes grupu. Ziemā un pavasarī, kad veidojas nelieli bari, tajos valda stingra hierarhija. Galvenā taktika, lai izbēgtu no ienaidniekiem, ir laicīga to pamanīšana. Līdzko briesmas ir pamanītas, dzīvnieki cenšas paslēpties garā zālē, kādā krūmu aizsegā, turpinot uzmanīgi vērot plēsēja pārvietošanos. Melnastes briedim ir ne tikai lieliska dzirde, bet arī laba redze. Tēviņi var pat pamanīt citu dzīvnieku pat 600 m attālumā. Otrs veids, kā izvairīties no briesmām, ir laicīga aizbēgšana uz citu vietu, pirms plēsējs ir pietuvojies. Drošs paņēmiens, lai izvairītos no ienaidniekiem, ir uzkāpšana augstā kalnā, tādējādi plēsējam liekot pārdomāt, vai tam pietiks spēki medībām stāvajā reljefā. Bēgot melnastes briedis bieži maina virzienu, izdarot neparedzamu rāvienus vai arī meklē aizsegu, kādu šķērsli starp sevi un plēsēju. Melnastes briedis ļoti labi peld, bet pie bēgšanas to reti izmanto. Melnastes brieži, lai arī spēj ātri skriet, tomēr tos ļoti bieži var redzēt lecam uz visām četrām kājām vienlaicīgi.
Barība
Melnastes briedis ir atgremotāju apakškārtas dzīvnieks, un viņu populācija tiešā nozīmē ir atkarīga no sulīgas un viegli sagremojamas barības. To diēta sastāv no koku zariem un stiebrzālēm, kas savstarpēji veido apmēram vienlīdzīgu apjomu.
Melnastes briedim ir vajadzīgs barojošs uzturs. Vasarā šis dzīvnieks labprāt apgrauž pumpurus, skujkoku vai alkšņu zarus. Melnastes briedis ēd arī sēnes, ozolzīles, lauka pupas, ogas un kauleņus, kuri ir bagātīgi ar kokšķiedrām, kas labi pārstrādājas, svaigus augļus, riekstus un ķērpjus. Ziemā, kad trūkst barības, melnastes brieži apvienojas lielākās grupās. Dzīvnieki kopīgi atrakņā sniegu, lai piekļūtu barībai. Šāda darbība ievērojami bojā zāles dzinumus. Kad melnastes briežu bars nogana vienu vietu, dzīvnieki dodas citu barošanās vietu meklējumos.
Vairošanās
Melnastes brieži ir poligāmi, un to riests sākas rudenī. Sezonas aktīvākie mēneši ir novembris un decembris. Šajā laikā tēviņi kļūst kareivīgi un agresīvi. Mātītes meklēšanās ir samērā īss brīdis, tikai dažas dienas. Pāroties gatavas mātītes tuvumā starp tēviņiem sākas savstarpējās cīņas, laužoties ar ragiem. Vājākais no sāncenšiem padodas, iekams cīņa izvēršas par bīstamu sadursmi. Dominantais tēviņš sezonā sapārojas visbiežāk. Mātīte var sapāroties ar vairākiem tēviņiem, bet, ja šajās dienās tā netiek apaugļota, paiet apmēram mēnesis, līdz mātīte atkal meklējas. Mātītes parasti pārojas otrajā gadā, ļoti reti pirmajā gada.
Grūsnības periods ilgst 182-210 dienas. Jūnijā vai jūlijā dzimst mazuļi. Lai arī parasti dzimst divi mazuļi, jaunām mātītēm ļoti bieži dzimst tikai viens mazulis. Piedzimstot tas sver apmēram 2—5 kg, tēviņi piedzimst parasti lielāki un smagāki. Barošana ar mātes pienu norit apmēram 2 mēnešus (60—75 dienas). Mazuļi spēj nostāvēt kājās un staigāt jau īsu brīdi pēc dzimšanas. Māte pirmo mēnesi mazuli slēpj garā un biezā zālē vai krūmājos, kur, pateicoties aizsargkrāsas kažociņam (rudi brūns ar baltiem raibumiem), viņš ir labi pasargāts no ienaidniekiem. Jaunie tēviņi pilnu augumu un masu sasniedz 49 mēnešu vecumā, mātītes 37 mēnešos, lai gan ķermeņi un muskuļu masa arī pēc tam turpina nobriest. Melnastes briežu dzīves ilgums ir apmēram 9—11 gadi.
Ienaidnieki
Galvenie melnastes brieža ienaidnieki ir pelēkie vilki, pumas, koijoti, rūsganie lūši, tiņi, Amerikas melnie lāči un brūnie lāči, kā arī klinšu ērgļi. Lai arī plēsēji var uzbrukt arī pieaugušiem īpatņiem, tomēr tie galvenokārt uzbrūk mazuļiem.
Klasifikācija
Melnastes briežiem ir 10 pasugas:
Dauntonas abatija
"Dauntonas abatija" (en) ir britu televīzijas seriāls, kura autors ir Džulians Felouss. Tas no līdz 2015. gada 25. decembrim tika pārraidīts televīzijas kanālā ITV. Seriālam kopumā ir sešas sezonas (52 sērijas).
Seriāls ir par aristokrātu Krouliju ģimeni un viņu kalpiem 20. gadsimta sākuma Anglijā un par to, kā pasaules notikumi (piemēram, "Titānika" nogrimšana, Pirmais pasaules karš, spāņu gripa) ietekmē viņu dzīvi.
"Dauntonas abatija" ir guvusi kritiķu atzinību, ir iegūti dažādi apbalvojumi, tai skaitā Zelta globusa balva un Primetime Emmy balva. Ginesa rekordu grāmatā seriāls iekļuva kā 2011. gada kritiķu vislabāk novērtētais seriāls angļu valodā. Seriāls ir ieguvis visvairāk nomināciju starp starptautiskajiem seriāliem Primetime Emmy vēsturē (pēc otrās sezonas). Tas bija skatītākais seriāls gan ITV (Lielbritānija un Īrija), gan PBS (ASV), tāpat tā bija veiksmīgākā britu kostīmdrāma kopš 1981. gada Brideshead Revisited. Trešajā sezonā šis seriāls kļuva par vienu no visvairāk skatītākajiem drāmas seriāliem pasaulē. Seriāls tiek pārraidīts kanālā LNT un Kanāls 2.
Virkus muiža
Virkus muiža (de) bija Zemgales muiža, kas atradās mūsdienu Dobeles novada Bērzes pagasta Virkū.
Muižas apbūve ir 18./19. gadsimta valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Atsevišķi arhitektūras pieminekļi ir arī muižas kungu māja (18. gadsimts, vietējās nozīmes, drupas), kapliča (19. gadsimta otrā puse, vietējās nozīmes, drupas), klēts, vēlāk dzīvojamā ēka (18. gadsimta vidus/19. gadsimta vidus, vietējas nozīmes) un parks (18. gadsimta beigas, vietājas nozīmes).
Pirms Pirmā pasaules kara muižā tika audzēti fazāni.
Karalienes Luīzes tilts
Tiltu sāka būvēt 1904. gadā, atklāšanas ceremonija notika 1907. gada 18. oktobrī par godu Tilzītes miera līguma 100. gadadienai. Pēc Pirmā pasaules kara kalpoja kā robežtilts, tika ierīkoti robežkontrolpunkts un muita. Par robežtiltu kalpoja līdz 1939. gadam.
1944. gadā tiltu uzspridzināja vācu karaspēks. Tilts tika atjaunots 1947. gadā, 1965. gadā to renovēja. Pēc PSRS sabrukuma tas atkal ir robežtilts. Kopš PSRS sabrukuma vairākas reizes tika veikti restaurācijas darbi.
Hulio Bolbočans
Hulio Bolbočans (es;, Buenosairesa — , Karakasa) bija Argentīnas starptautiskais lielmeistars šahā (1977).
Biogrāfija
1938. gadā dalījis pirmo vietu Dienvidamerikas šaha čempionātā. Divas reizes kļuvis par Argentīnas šaha čempionāta uzvarētāju (1946, 1948), bet 1960. gadā ieņēmis šajā turnīrā otro vietu.
1960. gadā Sanpaulu uzvarējis Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla Dienvidamerikas zonas turnīrā un iekļuvis starpzonu turnīrā Stokholmā, kur ieņēmis 13. vietu. Vēl divas reizes izcīnījis tiesības spēlēt starpzonu turnīros: 1951. gadā zonas turnīrā dalījis pirmo vietu ar Erihu Eliskazesu, un 1966. gadā dalījis otro vietu ar Oskaru Panno (uzvarēja Enrike Mekings), bet veselības problēmu dēļ Bolbočans abas reizes nav piedalījies starpzonu turnīros.
Septiņas reizes (1950-1956, 1962, 1966, 1970) pārstāvējis Argentīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs. Komandu vērtējumā izcīnījis 3 sudraba (1950, 1952, 1954) un bronzas (1962) medaļu, bet individuālajā vērtējumā zelta (1950) un sudraba (1954) medaļas.
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Bolbočanam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1977. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu. Bijis pazīstams arī kā šaha treneris.
Viņa vecākais brālis Hakobo Bolbočans (1904—1984) arī bija šaha meistars.
Estadio Akron
Estadio Akron ir stadions Gvadalaharā, Meksikā. Tajā savas mājas spēles aizvada Liga MX komanda C.D. Guadalajara. Stadions tika atklāts 2010. gadā un tā ietilpība ir 48 071 skatītājs.
Stadionā tiks aizvadītas 2026. gada FIFA Pasaules kausa spēles.
Rihards Teihmans
Rihards Teihmans (de;, Altenburga — , Berlīne) bija Vācijas šahists.
Biogrāfija
Mācījies filoloģiju Jēnas un Berlīnes universitātēs. Berlīnē sācis aizrauties ar šahu. 1892. gadā devies uz Angliju, lai strādātu par valodu skolotāju, un līdz 1908. gadam pārsvarā dzīvojis Londonā. Pirmo panākumu šaha turnīros izcīnījis 9. Vācijas šaha savienības kongresā 1894. gadā Leipcigā, kur ieņēmis 3. vietu. 1899. gadā spēlējis turnīrā Londonā, taču izstājies pēc četrām kārtām acu problēmu dēļ. Slimības rezultātā zaudējis savu labo aci un turpmāk šaha turnīros spēlējis ar acu apsēju. 1900. gadā uzvarējis Londonas šaha turnīrā. Lielāko panākumu izcīnījis Kārlsbādes šaha turnīrā, kurā uzvarējis 26 dalībnieku konkurencē, apsteidzot tādus sava laika meistarus kā Akiba Rubinšteins un Kārlis Šlehters. Labus rezultātus parādījis arī mačos, uzvarot Žaku Mizesu, Rūdolfu Špīlmani, un 1921. gadā spēlējot neizšķirti 4:4 (+2, - 2, =2) ar nākamo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu. Bijis pozicionāla stila šahists, kā arī lielisks analītiķis un šaha problēmists. Miris Berlīnes hospitālī no hroniskas nieru un sirds slimības.
Plepju grāvis
Plepju grāvis (arī Plepju strauts) ir Ailes strauta kreisā krasta pieteka Dobeles un Jelgavas novados.
Saksijas-Hildburghauzenes Terēze
Saksijas-Hildburghauzenes Terēze Šarlote Luīze Frīderika Amālija (de, dzimusi, mirusi ) bija Saksijas-Hildburhauzenes hercoga meita un Bavārijas karaļa Ludviga I sieva, Bavārijas karaliene konsorte no 1825. līdz 1848. gadam, kad revolūcijas rezultātā un privātā skandala dēļ Ludvigs I atteicās no troņa.
Kāzas ar troņmantinieku Ludvigu notika 1810. gadā, kāzu svinības lika pamatus mūsdienu Oktoberfest svētkiem. Bija populāra karaliene. Neakceptēja, kaut arī piecieta, vīra daudzos romānus ar citām sievietēm.
Pusatklātās atklātnes
Pusatklātās atklātnes ir šaha atklātnes, kurās baltie spēlē 1. e2-e4 un melnie atbild ar jebkuru gājienu, izņemot 1. ... e7-e5. (Atklātnes, kas sākas ar gājieniem 1. e2-e4 e7-e5, ir atklātās atklātnes.)
Palu
Palu ir pilsēta un osta Indonēzijā, Centrālās Sulavesi provinces galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Izvietojusies Sulavesi salas rietumos pie Makasaras šauruma garā un šaurā Palu līča krastā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir musulmaņi (80,0%), bet 15,2% kristieši un 2,4% hinduisti.
Vēsture
Vēl 20. gadsimta vidū Palu bija mazs lauksaimniecisks miestiņš, bet pēc Centrālās Sulavesi provinces izveidošanas 1953. gadā tā tika izvēlēta par provinces galvaspilsētu. Izaugusi par Sulavesi trešo lielāko pilsētu (pēc Makasaras un Manado) ar attīstītu transporta un izglītības infrastruktūru.
Pilsēta izvietojusies Palu-Koro lūzumzonā un tā bieži cieš zemestrīcēs. Pēc 2018. gada 7,5 magnitūdu zemestrīces, kad tika iznīcināta ievērojama daļa pilsētas infrastruktūras, pašvaldība izvērtē variatu par pilsētas pārcelšanu uz mazāk bīstamu vietu.
Jaša
Jaša (arī Jašupe, Jāša, Joša, ltg) ir upe, kas novada Jašas ezera ūdeņus uz Dubna upi. Atrodas Preiļu un Augšdaugavos novados.
Iztece - no Jašas ezera rietumu krasta. Augštecē tek rietumu virzienā, pie Otrajiem Vucāniem pagriežoties uz dienvidiem-dienvidrietumiem. Lielākās pietekas - Dzalbovka, Gubaika, Neica, Rūbežneica, Veirūgne. Pie Pelēčiem izveidots Pelēču HES. Ietek Dubnā pie Nīdermuižas. Jašu šķērso valsts autoceļi P62 (Krāslava — Preiļi — Madona (Madonas apvedceļš)), V747 (Pelēči – Ārdava), P58 (Viļāni — Preiļi — Špoģi). Tās krastos atrodas Kastīre, Pastari, Kažemāki, Otrie Vucāni, Mazie Šņepsti, Pirmie Zīmeļi, Aizkalne, Aizkalnieši, Antāni, Jegoriški, Grociškas, Pelēči, Nīdermuiža. Augšpus Pelēčiem izveidots dabas liegums "Jaša".
Švābijas Filips
Švābijas Filips (de; dzimis 1177. gada februārī/martā, miris ) bija Hoenštaufenu dinastijas Vācijas karalis no 1198. līdz 1208. gadam. Bija arī Vircburgas bīskaps (1190—1191), Toskānas markgrāfs (1195—1197) un Švābijas hercogs (1196—1208).
Cucuri (Lauderu pagasts)
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no vietējas nozīmes autoceļiem.
Švābijas Filips
Švābijas Filips bija Svētās Romas impērijas imperatora Frīdriha I jaunākais dēls. Tā kā viņam bija mazas izredzes mantot troni, viņu sagatavoja garīgam amatam un viņš ieguva savam laikam labu izglītību. Apprecējās ar Bizantijas imperatora Isaaka II meitu Irinu Angelinu un ģimenē bija četras meitas.
Sloboda (Pildas pagasts)
Sloboda ir ciems Pildas pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 297 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P49. Ciema apkārtnē atrodas vairākas apskates vietas (Brodaižas Jāņa Kristītāja pareizticīgo baznīca, Brodaižas katoļu baznīca).
Lisa (Šeldas pieteka)
Lisa (fr) jeb Leje (nl) ir 202 kilometrus gara Šeldas kreisā krasta pieteka Francijā un Beļģijā.
Citoplazmatiskā vīrišķā sterilitāte
Citoplazmatiskā vīrišķā sterilitāte ir parādība, kad augam ir sterili putekšņi, bet sievišķie vairošanās orgāni ir normāli. Augs spēj apputeksnēties ar cita auga putekšņiem. Šī parādība var izpausties vairākās formās:
Citoplazmiskā vīrišķā sterilitāte ir ģenētiski noteikta, to regulē gan kodola gēni, gan mitohondrionālie gēni. Tā iedzimst tikai pa mātes līniju. Metodi izmanto dekoratīvo augu selekcijā, jo pēcnācējiem ar vīrišķo sterilitāti neveidojas augļi, tādēļ ziedi ilgāk saglabājas svaigi. Tā ir nozīmīga arī citu augu selekcijā, atvieglojot krustošanu. Izvēloties augus ar citoplazmatisko vīrišķo sterilitāti par mātes augiem, tiem nav jāveic kastrēšana. Īpaši nozīmīgi tas ir augiem ar maziem ziediem, kur kastrēšana ir grūti veicama.
Frīdrihs Skujiņš
Frīdrihs Kārlis Skujiņš (dzimis, miris ) bija latviešu arhitekts, Latvijas Tiesu pils būvmeta autors (uzcelta 1936—1938) un PSRS vēstniecības ēkas Berlīnē projekta projekts (1948—1951).
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā ierēdņa ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas reālskolā (1901—1908), studēja Rīgas Politehniskā institūta (RPI) Arhitektūras nodaļā (1908—1916). Jau studiju laikā strādāja dažādos Rīgas arhitektu birojos, Pirmā pasaules kara laikā 1917. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur piedalījās Voroņežas rūpnīcu projektēšanā, Maskavā ieguva RPI inženiera-arhitekta grādu, darbojās Padomju Krievijas Kara būvniecības pārvaldē.
Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām Skujiņš 1921. gadā atgriezās dzimtenē, uzsāka arhitekta privātpraksi un sāka strādāt par asistentu Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātē.
Piedalījies daudzu būvju projektēšanā. 1923. gadā viņš izplānoja jauna kinoteātra Splendid Palace projektu Elizabetes ielā Rīgā un kinoteātra Gloria Palace projektu Tallinā pēc uzņēmēja Vasīlija Jemeļjānova pasūtījuma. 1924. gadā strādāja pie Ķemeru kūrorta atjaunošanas. 1928. gadā pēc viņā projekta izveidoja Mīlestības saliņu ar rotondu, 1929. gadā projektējis Ķemeru ūdenstorni ar skatu laukumu, bet 1933. gadā Ķemeru sporta un atpūtas kompleksu, ko vēlāk pārveidoja par restorānu "Jautrais ods". Pēc viņa būvmeta 1936.—1938. gadā uzcēla Latvijas Tiesu pils ēku Rīgā. 1938. gadā viņš kopā ar Georgu Daugi ieguva vienu no trim 1. godalgām Uzvaras laukuma idejas projektu sacensībās un saņēma uzdevumu strādāt pie tā novietnes projekta.
1939. gadā Skujiņš pārcēlās uz dzīvi Vācijā. Berlīnē viņš strādāja profesora Rimpela (Rimpel) arhitektūras birojā.
Pēc kara beigām bija Lielberlīnes maģistrāta (Magistrat von Groß-Berlin) arhitekts (1945—1948), pēc tam vācu speciālistu grupā viņš strādāja pie PSRS vēstniecības Berlīnē jaunas ēkas projekta, kuru projektēja arhitekts Anatolijs Striševskis (1949-1951), bija Vācu Būvakadēmijas (Deutsche Bauakademie) vadošais arhitekts (1951—1953), Leipcigas opernama (Opernhaus Leipzig) projekta galvenais arhitekts (1953—1954), Vācu Būvakadēmijas institūta direktors (1955—1957).
Miris 1957. gada 27. februārī Berlīnē.
Beidou I3
Beidou I3 (zh 北斗I3; zināms arī kā Beidou DW 8) ir Ķīnas navigācijas sistēmas Beidou pavadonis, kas palaists 2011. gada aprīlī slīpā ģeostacionārajā orbītā.
Beidou I3 tika palaists 20:47 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 3A no Sjičanas pavadoņu palaišanas centra. Tas ar savu dzinēju sasniedza ģeostacionāro orbītu. Pavadonis izvietots slīpā ģeostacionārajā orbītā (orbitālās plaknes slīpums 55°) ap punktu 118 austrumu garuma.
Vladimirs Podiničs
Vladimirs Podiničs (sr; dzimis ) ir serbu šahists un šaha problēmists.
No 2012. gada Padiničs ir starptautiskais meistars šahā un no 2009. gada lielmeistars šaha kompozīciju risināšanā.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Huans Hosē Kovo
Huans Hosē Kovo Asevo (es; dzimis Torrelavegā, Kantabrijā) ir bijušais Spānijas šosejas riteņbraucējs. Kovo uzvarēja 2011. gada Vuelta a España, pārstāvot  komandu, bet 2019. gada jūnijā šo uzvaru UCI atņēma, pamatojot ar dopinga pārkāpumiem. Tā bija viņa ievērojamākā uzvara nozīmīgās sacensībās. Kovo bija kalnu braukšanas speciālists, kurš spēja uzrādīt labus rezultātus arī individuālajā braucienā.
2019. gada 13. jūnijā UCI paziņoja, ka Kovo atzīts par vainīgu dopinga pārkāpumos, pamatojoties uz viņa bioloģiskās pases datiem.
Judīte Arnta
Judīte Arnta (de; dzimusi Kēnigsvusterhauzenē) ir profesionāla Vācijas šosejas riteņbraucēja, kura pārstāv GreenEDGE-AIS riteņbraukšanas komandu. 1996. gada Olimpiskajās spēlēs 20 gadu vecumā viņa ieguva bronzas medaļu 3000 m iedzīšanā. 2004. gadā viņa uzvarēja Pasaules čempionātā grupas braucienā un ierindojās otrajā vietā Olimpisko spēļu grupas braucienā.
Elēna Gendija
Elēna Meja Gendija (en; dzimusi Bromlijā, Apvienotajā Karalistē) ir britu peldētāja, specializējusies tauriņstila distancēs.
Piedalījusies divās Olimpiskajās spēlēs. 2011. gada Pasaules čempionātā sportiste izcīnīja sudraba medaļu 200 m tauriņstila distancē. Eiropas čempionātā izcīnījusi sudraba medaļu 4×200 m brīvajā stilā un bronzu 200 m tauriņstila distancē. Viņai pieder Eiropas rekords 200 m tauriņstila distancē.
Kārlis Lasmanis
Kārlis Pauls Lasmanis (dzimis Ventspilī) ir latviešu basketbolists, kas startē 3x3 basketbola disciplīnā. Olimpiskās zelta medaļas ieguvējs 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā.
Talka slāneklis
Talka slāneklis ir pelēks, retāk tumši pelēks iezis ar tipisku lepidoblastisku, retāk granoblastisku, smalkgraudainu struktūru. Tekstūra slāņaina vai masīva, bieži vien plankumaina. Sastāvā bieži gandrīz tīrs talks. Parasti tas ir mīksts iezis. Rodas metamorfizējoties serpentīna iežiem, kā arī dolomīta metasomatozes rezultātā.
Kārlis Lasmanis
Kārlis nāk no sportiskas ģimenes: tēvs Uģis Lasmanis divas reizes startējis olimpiskajās spēlēs kā airētājs, un profesionāli nodarbojies ar basketbolu; māsa Rūta Kate Lasmane ir vieglatlēte, kas specializējusies trīssoļlēkšanā.
Sloboda (Andzeļu pagasts)
Sloboda ir ciems Andzeļu pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 291 km attālumā no Rīgas.
Kārlis Lasmanis
K. Lasmanis klasisko basketbolu spēlējis arī Latvijas Basketbola līgā. Pārstāvējis Latvijas U-20 izlasi, kandidējis uz iekļūšanu U-16 un U-18 izlasē.
Sloboda (Andzeļu pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Ežezers, Ildzs.
Kārlis Lasmanis
Pēc pievēršanās 3x3 basketbolam Latvijas komandas sastāvā uzvarējis 2020. gada Pasaules tūres finālā. Pasaules tūres finālā ir arī izcīnījis 2. un 3. vietu. 2020. gada Pasaules tūres posmu rezultatīvākais spēlētājs. Ir bijis vadošais Latvijas basketbolists 3x3 basketbola pasaules rangā.
Parmezāns
Parmezāns (it) ir ciets siers. Tiek gatavots no govs vakara un rīta piena sajaukuma. Parmezāns parasti tiek pasniegts ar pastas ēdieniem, zupām, rizoto, ēd arī atsevišķi. Šis tiek uzskatīts par "sieru karali".
Kārlis Lasmanis
K. Lasmanis pārstāvēja Latviju 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kopā ar Agni Čavaru, Edgaru Krūmiņu un Nauri Miezi izcīnot zelta medaļu. Šīs bija pirmās olimpiskās zelta medaļas šī sporta veida vēsturē, kā arī pirmās olimpiskās zelta medaļas Latvijai vasaras olimpiskajās spēlēs 9 gadu laikā, kopš Māra Štromberga zelta BMX riteņbraukšanā 2012. gada Londonas olimpiskajās spēlēs. Olimpiskajās spēlēs ar desmit spēlēs gūtiem 76 punktiem K. Lasmanis bija turnīra rezultatīvākais spēlētājs.
Parmezāns
Sieru gatavo Parmas, Redžo nell'Emīlijas, Boloņas, Modēnas un Mantujas provincē, Itālijā. Saskaņā ar Eiropas likumiem Eiropas Ekonomiskajā zonā par parmezānu uzskatāms vienīgi oriģinālos Itālijas reģionos izgatavotais siers. Ārpus Eiropas Savienības ar parmezāna siera nosaukumu legāli var tirgot jebkuru citu sieru, kas līdzīgs tam.
Šamboras pils
Šamboras pils (fr) ir 16. gadsimtā celta renesanses stila pils, kas atrodas Francijas vidienē, Luāras un Šēras departamentā. Viena no pazīstamākajām pilīm, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma objektā Luāras ieleja.
Pils cēlis Francijas karalis Fransuā I kā medību pili. Pils arhitekts ir Domeniko da Kortona, tās plānojuma izstrādē, iepējams, piedalījies Leonardo da Vinči. Pils mēbeles un iekšējais iekārtojums cieta Franču revolūcijas laikā. Kādu laiku pils bija pamesta, tomēr 19. gadsimta laikā tā tika daļēji restaurēta. Otrā pasaules kara laikā pilī atradās mākslas darbu kolekcijas no Luvras un Kompjēnas pils. Mūsdienās pils ir atvērta apskatei un to apmeklē vairāk nekā 500 000 tūristu gadā.
Svētā Bavo katedrāle
Svētā Bavo katedrāle (nl) ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Beļģijas Austrumflandrijas provinces centrā Gentē. Katedrāle kopā ar Svētā Nikolaja baznīcu un Gentes befruā veido Gentes vecpilsētas raksturīgo siluetu.
Zeks Smits
Zeks Smits (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Smits pārstāv NHL komandu Čikāgas "Blackhawks". Iepriekš Smits ir spēlējis Otavas "Senators".
Bosnija un Hercegovina 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Bosnija un Hercegovina piedalījās  2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā no 2016. gada 5. līdz 21. augustam. Bosnijai un Hercegovinai šīs bija 7. vasaras olimpiskās spēles kopš Dienvidslāvijas sabrukuma.
Riodežaneiro olimpiskajās spēlēs piedalījās lielākā Bosnijas un Hercegovinas olimpiskā komanda kopš Bosnija un Hercegovina startē olimpiskajās spēlēs — 11 sportisti (7 vīrieši un 4 sievietes). Šie sportisti startēja 5 olimpiskajos sporta veidos. 2016. gada Riodežaneiro spēlēs Bosnijas un Hercegovinas sportisti nespēja izcīnīt olimpiskās medaļas.
Bosnijas un Hercegovinas karognesējs 2016. gada Riodžaneiro spēļu atklāšanas ceremonijā bija vieglatlēts Amels Tuka. Viņš arī nesa karogu noslēguma ceremonijā. Amels Tuka kļuva par jaunāko olimpisko spēļu dalībnieku, kas līdz šim ir nesis valsts karogu spēļu atklāšanas ceremonijā.
Harasaveja (polārstacija)
Polārā stacija «Harasaveja» vai Misharasaveja (ru) ir slēgta Krievijas vissezonas hidrometeoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Jamalas pussalas rietumu krastā Harasavejas ragā pie Harasavejahas upes ietekas Karas jūrā netālu no Harasavejas ciemata. Administratīvi ietilpst Jamalas Ņencu autonomā apvidus Jamalas rajonā.
Vēsture
Stacija izveidota 1953. gadā. 1976. gadā uz tās bāzes izveidota 4. kategorijas civilā aviācijas meteoroloģiskā stacija (АМСГ-4). Polārstacija slēgta 1987. gadā. 1990. gados 40 km uz ziemeļiem kā aizvietotāja izveidota Moržovajas polārstacija. Harasavejas aviācijas meteostacija mūsdienās darbojas kā Miskamennijas 2. kategorijas aviācijas meteostacijas operatīvā grupa.
Kauzalģija
Kauzalģija ir stipras lēkmveidīgas dedzinošas sāpes, kas ir saistītas ar perifēro nervu bojājumu. Sāpes pie kauzalģijas pastiprinās pie viegla pieskāriena, vēja pūtiena, negatīvam emocijām un lokalizējas bojāta perifēra nervu zonā. Tai ir raksturīgs "mitras lupatas" simptoms; šis simptoms apstiprinās, ja pieliekot mitru lupatu uz sāpīgu zonu sāpes samazinās. Visbiežāk kauzalģija parādās pie daļējiem nervus medianus un n. tibialis stumbra bojājumiem. Mičels S. V. 1864. gadā ievēsis šo terminu.
Ektors Roseto
Ektors Roseto (es;, Baijablanka — , Buenosairesa) bija Argentīnas starptautiskais starptautiskais lielmeistars šahā (1960).
Biogrāfija
Pieckārtējs Argentīnas šaha čempionāta uzvarētājs (1942, 1944, 1947, 1962, 1972). Sekmīgi piedalījies starptautiskos šaha turnīros. 1962. gadā uzvarējis Mara del Platas šaha turnīrā.
Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīros: 1958. gadā Dienvidslāvijā ieņēmis 18. vietu, bet 1964. gadā Amsterdamā - 17. vietu.
Sešas reizes (1950-1954, 1962, 1968, 1972) pārstāvējis Argentīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs. Komandu vērtējumā izcīnījis 3 sudraba (1950, 1952, 1954) un bronzas (1962) medaļu, bet individuālajā vērtējumā - zelta (1952) un bronzas (1950) medaļas.
Reņģe (upe)
Reņģe (arī Reņģu strauts, lt) ir Tērvetes labā krasta pieteka Lietuvā un Dobeles novadā.
Ektors Roseto
Biogrāfija
Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Roseto kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1960. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
1978. gadā Buenosairesā Roseto bijis Pasaules šaha olimpiādes direktors.
Vecauces muiža
Vecauces muižas kungu māja jeb Vecauces pils atrodas Dobeles novada Vecauces pagasta Vecaucē. Muiža līdz Latvijas agrārajai reformai 1920. gadā piederēja Mēdemu dzimtai un ir viena no vecākajām angļu neogotikas stila ēkām Latvijā. Pēdējie lielākie remontdarbi pilī tika veikti no 1988. gada līdz 1993. gadam.
Vēsture
Vecauces muiža pirmoreiz rakstos pieminēta 1616. gadā, kad tajā sasaukts Kurzemes un Zemgales hercogistes landtāgs, kas iekšējo konfliktu dēļ tika pārcelts uz Jelgavu. Līdz 1672. gadam muiža piederēja Fītinghofu dzimtai, pēc tam Kurzemes un Zemgales hercogiem, no 1768. gada grāfu Mēdemu dzimtai. Tiek uzskatīts, ka tagadējās Vecauces pils kungu mājas projektu grāfs Kārlis fon Mēdems pasūtījis Berlīnes arhitektam Frīdriham Augustam Štīleram (Stüler, 1800—1865). 1841.—1845. gadā celtā pils ēka ir it kā sakrauta no atsevišķiem kubiskiem elementiem ar paaugstinātu rizalītu centrā un slaidu, asimetriski novietotu torni. 19. gadsimta otrajā pusē ēkai piebūvēja altānu, bet 20. gadsimta sākumā verandas torni.
1905. gada nemieru laikā pils tika dedzināta, pēc tam muižas īpašnieki to 1907. gadā atjaunoja vienkāršotā veidā bez sākotnējā greznuma (arhitekts Hermanis Zeiberlihs). Pēc 1920. gada zemes reformas pils atradās Latvijas Universitātes īpašumā. Otrā pasaules kara laikā iznīcināto lauksaimniecības studentu prakses bāzi atjaunoja kā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas saimniecību, kurā no 1956./1957. mācību gada praktizējās visi Agronomijas un Zootehnikas fakultātes studenti. Pašlaik ēku apsaimnieko Latvijas Lauksaimniecības universitātes mācību un pētījumu saimniecība "Vecauce".
EUTELSAT 10A
EUTELSAT 10A (agrākais nosaukums W2A) ir Francijas uzņēmuma Eutelsat sakaru pavadonis. Orbītā palaists 2009. gada aprīlī. Tas nodrošina datu pārraides pakalpojumus Eiropai, Āfrikai un Vidējiem Austrumiem.
Kosmisko aparātu izgatavoja Francijā reģistrēts uzņēmums Alcatel Alenia Space uz platformas Spacebus-4000C4 bāzes. Tā starta masa bija 5900 kg. Pavadonī uzstādīti 46 Ku un 10 C raidītāji, kā arī S joslas aparatūra.
2006. gada oktobrī Eutelsat noslēdza līgumu ar Alcatel par kosmiskā aparāta W2A izgatavošanu.
Lidojuma gaita
W2A tika palaists 16:24 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma 200. laukuma 39. palaišanas iekārtas. 4. aprīlī 01:34 UTC pavadonis tika izlaists ģeosinhronajā pārejas orbītā.
Ģeostacionāro orbītu tas sasniedza ar saviem dzinējiem. W2A tika novietots ģeostacionārās orbītas punktā 10° austrumu garuma. Naktī no 18. uz 19. maiju uz W2A tika pārslēgti pavadoņa W1 kanāli, un tas sāka aktīvu darbību. W1 pēc tam tika pārvietots uz pozīciju 10° austrumu garuma.
2012. gada 1. martā Eutelsat unificēja savu pavadoņu nosaukumu sistēmu. Kosmiskie aparāti turpmāk tika identificēti pēc to orbitālās pozīcijas. W2A ieguva nosaukumu EUTELSAT 10A.
S joslas aparatūra
Pavadonim bija uzstādīti S joslas raidītāji ar 12 m diametra antenu. Šī bija Eiropā pirmā S joslas derīgā krava, tā apzīmēta ar nosaukumu Solaris W2A. To apkalpoja Eutelsat un SES ASTRA kopuzņēmums Solaris Mobile, un to bija paredzēts izmantot mobilajiem pakalpojumiem, galvenokārt televīzijas uztveršanai mobilajās ierīcēs. Neilgi pēc pavadoņa palaišanas Solaris Mobile paziņoja, ka aparatūrā ir novērotas anomālijas un nepieciešami papildu testi. Kopš tā laika publiskota maz informācijas, piemēram, ka palaista EUR Radio, brīva ciparu radio demonstrācijas platforma Eiropai.
2014. gada 6. janvārī EchoStar nopirka uzņēmumu Solaris Mobile un līdz ar to derīgā krava Solaris W2A pārgāja EchoStar īpašumā.
Tesa
Tesa ir postmetāla mūzikas grupa no Rīgas, Latvijas. Izveidota 2005. gadā no grupu In.Stora, Kriegopfer un Les Corte dalībniekiem.
2006. un 2007.gadā grupa izdeva divus EP ierakstus Tagad un Nekad, kam sekoja pilna garuma studijas ieraksts 2008. gadā Heartbeatsfromthesky. Šajā laikā Tesa vislielāko atpazīstamību gūst Eiropā un Krievijā, kur norisinājušās grupas koncertturnejas un dalība festivālos. 2012. gadā grupa izlaiž savu nākamo studijas ierakstu IV, bet 2015. gadā — Ghost.
2020. gada 29. maijā grupa izdeva savu ceturto pilnmetrāžas studijas albumu un sesto ierakstu kopumā — C O N T R O L sadarbībā ar izdevniecību My Proud Mountain. Albumu bija paredzēts izdot un prezentēt 28. martā, taču COVID-19 pandēmijas dēļ tas tika izdots un prezentēt 29. maijā, Āgenskalna bijušajā Latvijas TV studijā Nometņu ielā 62. Albums ierakstīts Valmierā studijā Hodila, Ģirta Laumaņa vadībā.
Grupas albums "C O N T R O L" tika nominēts un ieguva Mūzikas ierakstu gada balvu "Zelta Mikrofons 2021" kategorijā "Metāla mūzikas albums".
2022. gada novembrī notika grupas un teātra trupas "Kvadrifrons" radīts uzvedums "Pisties vai dzīvot" par prostatas vēzi.
Gentes Svētā Nikolaja baznīca
Svētā Nikolaja baznīca (nl) ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Beļģijas Austrumflandrijas provinces centrā Gentē. Kopā ar Svētā Bavo katedrāli un Gentes befruā Nikolaja baznīca veido Gentes vecpilsētas raksturīgo siluetu.
Baznīca celta 13. gadsimta sākumā un to apmeklēja ģilžu biedri, kas laika gaitā izbūvēja atsevišķas kapelas. Baznīcā atrodas 19. gadsimta franču ērģeļbūvētāja Aristīda Kavajē-Kola būvētās ērģeles. 20. gadsimta sākumā baznīca tika restaurēta.
Antarktīdas pussala
Antarktīdas pussala (en, es) ir vistālāk uz ziemeļiem izvirzītā Antarktīdas kontinenta daļa. Tās garums ir ap 1350 km, platums — līdz 500 km. Galējais ziemeļu punkts Praimheds ir arī galējais Antarktīdas kontinentālās daļas punkts. Pussalas dienvidu robeža nosacīti tiek vilkta no Ridberga pussalas Belinshauzena jūras dienvidu piekrastē līdz Evansa ledus straumes pamatnes līnijai pie Ronnes šelfa ledaja rietumu malas. Līdz 2009. gadam par pussalas dienvidu robežu tika uzskatīta līnija no Adamsa raga pie Ronnes šelfa ledāja frontes rietumu malas līdz punktam iepretī Eklunda salai pie Džordža VI šauruma dienvidu gala. Dienvidos pussala robežojas ar Elsvērta Zemi. Pussalu austrumos apskalo Vedela jūra, rietumos — Belinshauzena jūra. Ziemeļos Brensfīlda šaurums pussalu atdala no Dienvidšetlendas salām. Augstākais punkts ir 3050 m augstais Džeksona kalns pussalas vidusdaļā. Krasta līnija stipri izrobota ar daudziem līčiem un fjordiem. Piekrastē daudz salu; daļu no piekrastes klāj šelfa ledāji.
Atklāšana un nosaukumi
Pussalas piekraste tika atklāta 1820. gadā 27. janvārī. Pirmatklājēji bija Krievijas Kara flotes ekspedīcija Fabiāna fon Belinshauzena vadībā. Trīs dienas vēlāk, 30. janvārī, pussalas ziemeļu daļu nokartēja Edvarda Brensfīlda un Viljama Smita britu ekspedīcija apvidū, kas tagad tiek saukts par Triniti pussalu. Pirmais cilvēks, kas spēris kāju Antarktīdas kontinentā, iespējams, ir amerikāņu roņu mednieks Džons Deiviss 1831. gada 7. februārī, bet tā laika roņu mednieku kuģu grāmatas ir ar zemu ticamību, jo maršruti tika šifrēti, lai pasargātu jaunatklātos medību apgabalus no konkurentiem.
1832. gadā pussalas piekrasti pētīja angļu kuģotājs Džons Bisko un to nosauca par Greiema Zemi par godu tā laika Admiralitātes pirmajam lordam seram Džeimsam Greiemam (Sir James R. G. Graham). Amerikāņu avotos pussala tika dēvēta par Pālmera Zemi vai Pālmera pussalu par godu roņu medniekam Natenjelam Pālmeram, kura kuģis Hero 1820. gada 17. novembrī bija trešais (un pirmais amerikāņu), kas sasniedza Antarktīdu. Čīliešu avotos pussala tiek saukta par O’Higinsa Zemi (Tierra de O'Higgins) par godu Čīles neatkarības cīņu varonim Bernardo O'Higinsam. Argentīniešu avotos — Sanmartina Zemi (Tierra de San Martín) par godu argentīniešu neatkarības cīņu militārajam līderim Hosē de Sanmartinam.
1964. gadā tika panākta vienošanās starp ASV Antarktikas nosaukumu pārraudzības komisiju (ACAN) un Apvienotās Karalistes Antarktikas vietvārdu komisiju, pussalai piešķirot starptautisko nosaukumu Antarktīdas pussala, Greiema Zemes nosaukumu saglabājot tās ziemeļu daļai un Pālmera Zemes — dienvidu daļai.
Izpēte
Antarktīdas pussala ietilpst triju valstu teritoriālajās pretenzijās, kas šajā teritorijā pārklājas: Čīles Antarktiskā teritorija, Argentīnas Antarktīda un Britu Antarktiskā teritorija. Pussalā (neskaitot piekrastes salas) atrodas 3 vissezonas (Argentīnas Esperansa un Sanmartina, Čīles Henerala Bernardo Ohiginsa) un 4 vasaras polārstacijas.
InformNapalm
InformNapalm ir brīvprātīgo projekts, kura mērķis ir informēt sabiedrisko domu par Krievijas agresiju pret Ukrainu. Lai informācija sasniegtu iespējami plašāku lasītāju loku, projekta autori sagatavo publicēto materiālu tulkojumus vairākos desmitos pasaules valodu. Starp šīm valodām ir japāņu, ķīniešu un arābu valodas.
Interneta mājaslapa informnapalm.org tika izveidota 2014. gada sākumā pēc Krievijas militārās agresijas pret Ukrainu un Krimas okupācijas. Kopš projekta darbības sākuma ir tikušas veiktas divas pamatīgas izpētes par Doneckas apkaimē notriekto “Boeing-777”, sakārtota Krievijas karaspēka daļu, kuras piedalās kaujās Ukrainas teritorijā  datu bāze, kā arī nopublicēta tabula ar Krievijas Federācijas karavīru uzšuvēm. Saskaņā ar viena no projekta dibinātājiem, žurnālista Romana Burkas, teikto, kā pirmie projekta komandai pievienojās brīvprātīgie no Krimas un Gruzijas, pēc tam okupētā Donbasa un brīvās Ukrainas iedzīvotāji, kā arī cilvēki no citām pasaules valstīm. Galvenie projekta darbības virzieni ir tā sauktie “baltās” izlūkošanas pētījumi, izmantojot OSINT (ang. open- source intelligence) metodes – iegūstot informāciju no atklātiem avotiem, tajā skaitā sociālajiem tīkliem. Projekta analītiskās daļas būtība balstās uz situācijas frontē, tā sauktajā Pret teroristiskas Operācijas Zonā (ATO), ievietojot regulārus ziņojumus  par tekošo situāciju. Projektā ir iesaistījusies plašs insaideru tīkls no okupētajām teritorijām Donbasā un Krimā. Ar viņu palīdzību tiek pārbaudīta OSINT pētījumu informācija, kura attiecas uz krievu izcelsmes militāro tehniku, kāda atrodas frontes līnijā.
Pēc krievu intervences Sīrijā uzsākšanas, InformNapalm mājaslapa aizsāka Krievijas pilotu, kuri bombardē sīriešu pilsētas, personas datu publikāciju sēriju. Šīs publikācijas izraisīja negatīvu reakciju Krievijā, jo īpaši no prezidenta preses sekretāra Dmitrija Peskova puses. Savā atbildē mājaslapas autori paziņoja, ka “katrs pamiera pārkāpums Donbasā, kuru būs veikuši krievu-teroristu spēki, izraisīs nākamo OSINT pētījumu rezultātu publicēšanu, publiskojot tādu informāciju kā vārdus, uzvārdus, fotogrāfijas, lidmašīnu sānu un reģistrācijas numurus kā arī cita veida detaļas un faktus, kas saistīti ar krievu lidotāju noziegumiem Sīrijas militārās operācijas ietvaros.
Červonkas upīte
Červonkas upīte (arī Černovkas strauts, Černovkas upīte, Červonka, Červonkas strauts) ir Ičas labā krasta pieteka Rēzeknes un Ludzas novados.
Iztece no Micānu purva. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Ičā augšpus Kubulovas. Upi šķērso valsts autoceļš A13 (Krievijas robeža (Grebņeva) — Rēzekne — Daugavpils — Lietuvas robeža (Medumi)) un dzelzceļa līnija Kārsava—Rēzekne I. Upes krastos atrodas Červonka, Voveri, Augstīkolni, Rejeņi, Seiļi, Pustapole, Masti.
Sloboda (Andrupenes pagasts)
Sloboda (arī Biržas Sloboda) ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 258 km attālumā no Rīgas.
Oskars Seiksts
Oskars Seiksts (dzimis ) ir latviešu rakstnieks un tulkotājs. Postmodernisma literatūras aizsācējs latgaliešu literatūrā.
Biogrāfija
1991. gadā beidzis mācības Rēzeknes 5. vidusskolā, pēc tam līdz 1993. gadam studējis Latvijas Universitātes Latgales filiāles Filoloģijas nodaļā. No 1993. līdz 1997. gadam studējis Rēzeknes Augstskolā.
Vidusskolas laikā sācis rakstīt dzeju. Rakstījis dzejoļus, īsprozu, rakstus esejas. Kopā ar Valentinu Lukaševicu sarakstījis dzejoļu krājumu "Seppuku iz saulis vādara" (1995) un romānu "Valerjana dzeive i redzīni" (1996), kas ir pirmais postmodernisma romāns latgaliešu literatūrā. Kopā ar Līgu Gagaini sarakstījis romānu "Reitišku mads" (2000). Sastādījis latgaliešu jauno autoru kopkrājumu "Pagrauda" (1999), kurā iekļauta arī viņa dzejas kopa. Publikācijas arī kopkrājumos "Latgalīšu dzejas antologija" (2001), "Latgale: valoda, literatūra, folklora" (2003), "Saules spaiti iz spīgeļu" (2007) un "Susātivs: myusdīnu latgalīšu dzejis antologeja" (2008). Izdots dzejoļu krājums "Vokora vuordi draugim" (2021).
Beidou I4
Beidou I4 (zh 北斗I4; zināms arī kā Beidou DW 9) ir Ķīnas navigācijas sistēmas Beidou pavadonis, kas palaists 2011. gada jūlijā slīpā ģeostacionārajā orbītā.
Beidou I4 tika palaists 21:44:28 UTC ar nesējraķeti Chang Zheng 3A no Sjičanas pavadoņu palaišanas centra. Tas ar savu dzinēju sasniedza ģeostacionāro orbītu. Pavadonis izvietots slīpā ģeostacionārajā orbītā (orbitālās plaknes slīpums 55°) ap punktu 94 austrumu garuma.
Sludiniški
Sludiniški ir ciems Dubnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 230 km attālumā no Rīgas.
Latvijas Valsts prezidentu uzskaitījums
Latvijas Valsts prezidentu uzskaitījumā apkopoti Latvijas valsts vadītāji no 1918. gada 18. novembra, kad tā ieguva neatkarību no Krievijas un Vācijas. Latvijas Valsts prezidents kopš 1922. gada 14. novembra ir augstākā amatpersona Latvijas Republikā.
Vēsture
Latvijas brīvības cīņu (1918—1920) laikā valsts vadītāju funkcijas pildīja Latvijas Pagaidu valdības vadītāji. No 1920. gada 1. maija valsts vadītāja funkcijas pildīja Latvijas Satversmes sapulces prezidents Jānis Čakste.
Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā tika izveidota Latvijas PSR (1940—1990) un Latvijas ģenerālapgabals (1941—1944) okupējušo lielvaru sastāvā. Latvijas Centrālās padomes ievēlēti Latvijas Valsts prezidenta vietas izpildītāji trimdā bija Pauls Kalniņš (1944—1945), Jāzeps Rancāns (1947—1969). Periodā pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas no 1990. gada 4. maija līdz 1993. gada 7. jūlijam valsts vadītāja funkcijas pildīja Latvijas Republikas Augstākās Padomes priekšsēdētājs Anatolijs Gorbunovs.
Latvijas Valsts prezidentu saraksts
{{legend| yellow | Demokrātiskais Centrs |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #01796F | Latviešu zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| Green | Latvijas Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #647A28 | Zaļo un Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| Grey | bezpartijisks |border=1px solid #AAAAAA}}
Hotona triecienkrāteris
Hotona triecienkrāteris (en) ir meteorīta trieciena radīts krāteris Devonas salā Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Izvietojies salas rietumu daļā; tā diametrs ir ap 23 km. Krāteris izveidojies Eocēnā pirms aptuveni 39 miljoniem gadu. Tiek lēsts, ka krāteri radījis bolīds 1,2—2 km diametrā.
Krāteri atklāja 1950. gados, pētot apvidus aerofotogrāfijas. Nosaukts par godu britu naturālistam Semjuelam Hotonam (Samuel Haughton), kurš uzrakstīja pirmo Arktiskā arhipelāga ģeoloģisko aprakstu.
Tā kā krāteris atrodas arktiskā tuksneša zonā, laika gaitā to maz ietekmējuši erozijas procesi un tas nav apaudzis ar veģetāciju. Zināmā mērā ģeoloģiskie un klimatiskie apstākļi krāterī un tā apkārtnē ir tuvi apstākļiem uz Marsa, tādēļ šeit tiek veikti simulēti izmēģinājumi Marsa izpētes ekspedīciju aprīkojumam un personālam. 2000. gadā krātera rietumu malā darbu uzsāka NASA un Kanādas Kosmosa aģentūras Hotona Marsa projekta pētniecības stacija, bet 2001. gadā 1,1 km no tās uz austrumiem darbu uzsāka Marsa biedrības organizētā FMARS pētniecības stacija.
Palsas iela
Palsas iela var būt:
Rita Varniene
Biogrāfija
Vilkavišķu šaha trenera Kēstuta Dambravas audzēkne. 1991. gadā beigusi Vilkavišķu vidusskolu "Aušros", bet 1995. gadā — Kauņas Vītauta Dižā universitātes informātikas fakultāti. Lietuvas sieviešu šaha čempionātā piedalījusies 7 reizes un izcīnījusi 2 zelta (1991, 1999), 3 sudraba (1990, 1992, 2000) un 2 bronzas (1993, 2002) medaļas.
Vairākkārt pārstāvējusi Lietuvas izlases lielākajos komandu šaha turnīros: Eiropas sieviešu šaha klubu čempionātā 2 reizes (1999, 2000) pārstāvējusi Vilkavišķu šaha klubu "Širvinta".
1991. gadā kopā ar vecāko māsu Astu piedalījusies Latvijas atklātajā sieviešu šaha čempionātā, kur ierindojusies 8. vietā.
Kopš 2007. gada šaha turnīros piedalās reti.
Palsas iela (Rīga)
Palsas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Mežciemā un Juglā. Tā sākas pie krustojuma ar Malienas ielu un beidzas krustojumā ar Kvēles ielu. Ielas garums ir 509 metri.
Ielu savienojumi
Palsas iela krustojas ar:
Stīvens Veinbergs
Stīvens Veinbergs (en, 1933—2021) bija ASV fiziķis. Kopā ar Šeldonu Glešovu un Abdusu Salamu 1979. gadā ieguva Nobela prēmiju fizikā par SU(2) jeb elektrovājās mijiedarbības teorijas izstrādi. Teorijas pareizība tika parādīta eksperimentos Superprotonu sinhrotronā CERN centrā Ženēvā un līdz ar W un Z bozonu atklāšanu 1983. gadā. Darbojās arī kvantu lauku un kosmoloģijas pētījumu jomā. Strādāja pie Lielās apvienotās teorijas (GUT, Grand Unified Theories), kas vienoti skaidrotu visas zināmās elementārdaļiņu un gravitācijas mijiedarbības.
Dzīvesgājums
Dzimis 1933. gada 3. maijā Ņujorkā Frederika Veinberga un viņa sievas Evas, dzimušas Israelas, ģimenē. Viņa vecvecāki bija ebreju imigranti no Rumānijas. Mācījās Bronksas zinātnes vidusskolā (Bronx High School of Science) un studēja Kornela Universitātē, tad Kopenhāgenas Nilsa Bora Institūtā. 1957. gadā aizstāvēja PhD grādu Prinstonas Universitātē ar pētījumu par stipro mijiedarbību (The Role of Strong Interactions in Decay Processes).