cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mūžam zili ir Latvijas kalni
Vēsture
Saglabājušas atmiņas, ka PSRS nodibināšanas 50. gadadienai un dziesmu svētku simtgadei veltītajos (VII) Padomju Latvijas dziesmu svētkos 1973. gadā "Mūžam zili" sākotnēji esot bijusi iekļauta repertuārā, bet īsi pirms svētkiem ideoloģisku apsvērumu dēļ izņemta no koncerta. Noslēguma koncertā vīru kori saukuši "Mūžam zili" un Haralds Mednis tomēr uzņēmies šo Dārziņa dziesmu nodiriģēt. Atmiņas par izņemšanu tomēr apšaubāmas, jo dziesma atrodama drukātajā svētku koncerta programmā, virsdiriģents Imants Kokars.
== Dziesmas vārdi ==
== K. Skalbes dzejolis "Nemiers" (1906) ==
Sociālā stigma
Sociālā stigma ir personas vai to grupas, kas atsevišķās raksturiezīmēs neatbilst sabiedrības pieņemtajām normām. Stigmu personām piešķir lielākā sabiedrības daļa, kas šīs īpašības neatzīst vai pat nosoda. Pirmais ievērojamākais zinātnieks, kas stigmas fenomenu aprakstīja, bija Emīls Dirkems. Ar stigmu pētniecību un to teorijas attīstīšanu 20. gadsimtā nodarbojās Kanādas sociologs Ērvings Gofmanis. Viņš izšķīra trīs sociālās stigmas veidus:
Galegas
Galegas (la) ir ģints tauriņziežu dzimtā, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijā no Centrāleiropas līdz Vidusjūrai un Pakistānas rietumiem, kā arī tropiskajā joslā Āfrikas austrumos.
Ģintī ir klasificētas sugas:
Jelgavas 4. sākumskola
'''Jelgavas 4. sākumskola''' ir skola Pulkveža Oskara Kalpaka ielā 34 Jelgavā. Tajā ir trīs informātikas kabineti, trīs mājturības un tehnoloģiju kabineti, multimediju kabinets, aktu zāle, divas sporta zāles, ēdnīca, bibliotēka, lasītava, muzejs, medicīnas kabinets, skolotāju istaba un vecāku atbalsta centrs. Āra teritorijā iekārtota zaļā klase un sporta laukums.
Vēsture
Skola dibināta 1991. gadā kā '''Jelgavas 2. sākumskola''', 1997. gadā skolu pārdēvēja par '''Jelgavas 4. pamatskolu''', bet 2013. gadā par Jelgavas 4. sākumskolu. Kopš 2001. gada tā atrodas vienā ēkā Pulkveža Oskara Kalpaka ielā 34.
Galibjē pāreja
Galibjē pāreja (fr) ir kalnu pāreja 2642 metru augstumā Dofinē Alpos pie Grenobles. Pāreja, pa kuru ierīkots asfaltēts ceļš, savieno Briansonu un Senmišelu de Morjennu. Ceļš ierīkots 19. gadsimta beigās. Galibjē pāreja bieži ir Tour de France sacensību augstākais punkts.
Hadjača
Hadjača (uk) ir pilsēta Ukrainas vidienē, Poltavas apgabala Mirhorodas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļos Pselas upes krastā 116 km no apgabala centra Poltavas. Līdz 2020. gadam rajona centrs. Bijusi vairāku Ukrainas hetmaņu rezidence, tajā skaitā Bohdana Hmeļnicka, Ivana Vihovska un Ivana Brjuhovecka.
Vēsture
Sena apdzīvota vieta, iespējams no skitu laikiem. Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1533. gada "Lietuvas Krievzemes robežu kartē" kā vienīgā pilsēta tagadējās Poltavas apkārtnē. Ap 1616. gadu Hadjača bija sloboda, 1634. gadā — Žečpospolitas stārastijas centrs. Pēc 1648. gada Atbrīvošanas kara pilsēta kļuva par Hadjačas pulka centru un tika dāvāta Bohdanam Hmeļnickim, bet pēc viņa nāves kļuva par hetmaņu ranga īpašumu. No 1663. gada Hadjača uz pieciem gadiem kļuva par Zaporižjas karaspēka administratīvo centru. 18.—19. gadsimtā Hadjača bija apriņķa pilsēta. Mūsdienās pilsētā darbojas vairāki mašīnbūves, būvmateriālu un pārtikas uzņēmumi.
Sila Čālara
Sila Čālara (tr; dzimusi ) ir Turcijas FIDE starptautiskā meistare šahā (2020).
Biogrāfija
2017. gadā Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.
Par panākumiem turnīros FIDE 2020. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Ķivurga
Ķivurga ir Ķīšupe labā krasta pieteka Saulkrastu novadā.
Tek dienvidrietumu virzienā. Ietek Ķīšupē augšpus Ārēm. Ķivurgu īsi pirms ieteces Ķīšupē šķērso valsts autoceļš V78 (Saulkrasti–Vidriži).
Latvijas Universitātes goda doktors
Latvijas Universitātes goda doktors ir viens no augstākajiem zinātniskajiem goda nosaukumiem Latvijā.
Likums atļauj Latvijā goda doktora nosaukumu piešķirt tikai septiņām valsts institūcijām, kas visas ir atvasinātas publisko tiesību personas, — Latvijas Zinātņu akadēmijai un sešām valsts dibinātām universitātēm, tātad bez akadēmijas Latvijā goda doktora nosaukumu drīkst piešķirt Likums paredz, ka goda doktora grāds nerada personai zinātnieka tiesības vai tiesības, kādas ir personai ar zinātnisko grādu. Visā simt gadu pastāvēšanas vēsturē Latvijas Universitāte līdz 2022. gada jūlijam ir piešķīrusi tikai 251 goda doktora nosaukumu.
Ebro
Ebro ir upe Spānijas ziemeļaustrumos. Tā ir otra garākā upe Pireneju pussalā. Par to garāka ir tikai Težu. Upes garums ir 910 km, bet sateces baseina platība — 80 093 km². Lielākās pilsētas upes krastos ir Reinosa, Miranda de Ebro, Logronjo, Tudela, Saragosa, Tortoza, Amposta un Deltebre.
Latvijas Universitātes goda doktors
Biedri
Latvijas Universitātes goda doktora grāds nošķiras no Latvijas Universitātes goda biedra titula. Goda biedra nosaukumu neregulē Zinātniskās darbības likuma 12. pants. Latvijas Universitātes goda biedri ir:
Lizē Legrāna
Lizē Legrāna (fr; dzimusi ) ir bijusī franču brīvā stila cīkstone, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja, divkārtēja Pasaules un četrkārtēja Eiropas čempione.
Pēc profesijas viņa ir dienas aprūpes māsa.
Biogrāfija
Ar cīņas sportu Lizē Legrāna sāka nodarboties 1984. gadā. Viņas treneris bija Kristiāns Gollio. 1993. gadā Lizē izcīnīja zelta medaļu Pasaules junioru čempionātā. Divus gadus vēlāk tas francūzietei izdevās arī pieaugušo konkurencē. 1995. gada pasaules čempionātā Maskavā viņā finālā uzvarēja krievu cīkstoni Elmīru Kurbanovu un pirmoreiz kļuva par pasaules čempioni. Šo panākumu pēc diviem gadiem Legrāna atkārtoja 1997. gada pasaules čempionātā Klermonferānā. Viņas medaļu pūrā ir arī divas zemāka kaluma pasaules čempionātu medaļas — sudraba no 2002. gada un bronzas no 1996. gada pasaules čempionātā.
Lizē Legrāna ir izcīnījusi arī 10 Eiropas čempionātu medaļas — 4 zelta, 2 sudraba un 4 bronzas.
2010. gadā Legrāna beidza savu cīkstones karjeru un kļuva par Francijas cīņas sporta federācijas viceprezidenti.
Nurzija Bahmanova
Nurzija Bahmanova (ru, ba; dzimusi ) ir bijusī Krievijas skrējēja, pasaules un Eiropas čempione, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare (2000).
Biogrāfija
Beigusi Valsts centrālā ar Ļeņina ordeni apbalvotā fiziskās kultūras institūta (ГЦОЛИФК) Treneru fakultāti. No 1990. līdz 1992. gadam PSRS (NVS) un no 1993. līdz 1998. gadam Krievijas vieglatlētikas izlases komandas dalībniece. Dzīvo Maskavā.
Sporta karjera
1990. gada pasaules čempionātā 100 km ielu skrējienā Dulūtā, startējot PSRS izlasē, viņa finišēja sestajā vietā ar rezultātu 8:42:54 un kopā ar komandu izcīnīja sudraba medaļu. Nākamajā gadā viņa ieguva pasaules čempiones titulu ar savu personīgo labāko rezultātu 7:44:37.
1994. gadā viņa finišēja otrajā vietā Vinshotenas skrējienā ar rezultātu 7:52:59 un tādējādi izcīnīja sudraba medaļu 100 km Eiropas čempionātā.
Ģimene
Nurzija ir precējusies. Dēls Pāvels, meita Jaroslava Švedova — profesionāla tenisiste, kas no 1992. gada pārstāv Kazahstānu.
2016.—2017. gada Spānijas futbola čempionāta Pirmās divīzijas sezona
2016.—2017. gada Spānijas futbola čempionāta Pirmās divīzijas sezona bija 86. La Liga, Spānijas augstākās futbola līgas, sezona. Tā sākās un noslēdzās.
Čempionātā uzvarēja Madrides "Real" futbolisti, kas Spānijas čempionu titulu izcīnīja 33. reizi kluba vēsturē. Real Madrid kļuva par pirmo klubu līgas vēsturē, kurš ir guvis vārtus visās sezonas spēlēs. Par sezonas rezultatīvāko spēlētāju kļuva Barcelona spēlētājs Lionels Mesi, kas guva 37 vārtus.
Neomija Herisa
Neomija Melānija Herisa (en; dzimusi ) ir angļu aktrise.
Tēlojusi "Karību jūras pirāti" sērijas otrajā un trešajā filmā, Džeimsa Bonda filmās "007: SPEKTRS", "Operācija "Skyfall"" un "Nav laiks mirt" atveidojusi Īvu Manīpeniju. Par lomu 2016. gada filmā "Mēnessgaisma" tikusi nominēta vairākiem apbalvojumiem, tai skaitā arī Zelta globusa balvai un Amerikas Kinoakadēmijas balvai.
Hisataka Okamoto
Hisataka Okamoto (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
WorkingDay Latvia
WorkingDay Latvia ir 1998. gadā dibināts Latvijas uzņēmums, kas sniedz personāla atlases un darbinieku nomas pakalpojumus.
2011. gadā darbinieku nomas pakalpojumus sāka sniegt saistītais uzņēmums WD Latvia.
1921. gada Krievijas bada krīze
1921. gada Krievijas bada krīze jeb Bads Pievolgā bija bada izraisīta krīze Krievijas PFSR un Ukrainas PSR pēc Krievijas pilsoņu kara beigām. Saskaņā ar oficiālo statistiku tā aptvēra 35 guberņas Pievolgas reģionā (Samara, Saratova) un Ukrainas dienvidu daļā, Krimu, Baškīriju, Urālus un Sibīrijas rietumu daļu ar aptuveni 90 miljoniem iedzīvotāju, no kuriem vismaz 5 miljoni nomira no bada (saskaņā ar oficiālajiem padomju datiem no bada cieta 2 miljoni cilvēku). Bada kulminācija bija no 1921. gada rudens līdz 1922. gada pavasarim.
WorkingDay Latvia
Pakalpojumi
Personāla atlase (Recruitment)
1921. gada Krievijas bada krīze
Padomju Krievija saņēma palīdzību no Tautu Savienības, ASV un daudzām citām pasaules valstīm un sabiedriskajām organizācijām. Krīze veicināja Jaunās ekonomiskās politikas ieviešanu.
WorkingDay Latvia
Pakalpojumi
Vadītāju atlase (Executive Search)
Tiešā atlase (Headhunting)
Darbinieku noma (Staffing)
Apbalvojumi
2019. gadā "WD Latvia" saņem Latvijas Darba devēju konfederācijas/LDDK gada balvu "Labākais darba devējs apkalpojošo dienestu nozarē".
2008. gadā uzņēmuma vadītājs Tomass Barilo saņēma apbalvojumu JA-YE Europe "Gada Jaunais Uzņēmējs 2008".
Pētījums "Iekārotākais darba devējs"
11 gadu garumā uzņēmums veica darba tirgus pētījumu "Iekārotākais darba devējs". Par "Iekārotākajiem darba devējiem" pētījuma dalībnieki bija atzinuši:
2017. gadā - Latvijas Mobilais Telefons,
2016. gadā - Latvijas Mobilais Telefons,
2015. gadā - Latvenergo,
2014. gadā - Latvenergo,
2013. gadā - Latvenergo,
2012. gadā - Latvenergo,
2011. gadā - Latvijas Mobilais Telefons,
2009. gadā - Latvijas Mobilais Telefons,
2007. gadā - Hansabanka,
Boumena krasts
Boumena krasts (, es) ir Antarktīdas piekrastes daļa Greiema Zemes dienvidaustrumos. Stiepjas no Nortropa raga ziemeļos līdz Agasi ragam dienvidos Antarktīdas pussalas austrumu pusē Vedela jūras piekrastē. Ziemeļos robežojas ar ar Foina krastu, dienvidos — ar Pālmera Zemes Vilkinsa krastu. Krasta kopējais garums ir ap 230 km. Krasta līnija stipri izrobota. Visu piekrasti klāj Larsena šelfa ledājs, uz ko noplūst vairāki glečeri no pussalas kalniem. Ledājā vairākas salas, lielākā no kurām ir Frensisa sala krasta ziemeļdaļā. Krasta dienvidu robeža ir līdz 70 km garā Holika-Kenjona pussala.
Krastu 1928. gada 20 decembrī no lidmašīnas nofotografēja austrāliešu polārpētnieks Huberts Vilkinss, kurš nosauca piekrastes daļu «tālāk dienvidos, nekā Nordenšelds un Larsons ir bijuši un kas ir iepretī Faljēra krastam» par godu amerikāņu ģeogrāfam, Amerikas ģeogrāfijas biedrības direktoram (1915-1928) un Džonsa Hopkinsa Universitātes prezidentam (1928-1950) Aizaiam Boumenam (Isaiah Bowman). Agrīnajās kartēs Boumena krasta atrašanās vieta un garums tika atrādīti ļoti atšķirīgi; tagadējie parametri tiek lietoti kopš 1940. gadu beigām pēc FIDS apsekojuma.
Merlīna Otija
Merlīna Džoisa Otija (en; dzimusi ) ir Jamaikas vieglatlēte, kas startē sprinta distancēs. Profesionālās karjeras noslēgumā (kopš 2002. gada) pārstāv Slovēniju, kur arī pašlaik dzīvo.
Merlīna Otija ir startējusi septiņās Olimpiskajās spēlēs, kas ir rekords starp vieglatlētiem, kā arī izcīnījusi 14 Pasaules čempionāta medaļas, kas ir rekords starp sievietēm (un sacensību rekords, ja par primāro ņem izcīnīto medaļu skaitu, nevis zelta medaļu skaitu). Olimpiskajās spēlēs viņa ir izcīnījusi trīs sudrabus un sešas bronzas medaļas, divas no tām izcīnot Jamaikas stafešu komandas sastāvā.
Žoržs Nagelmakers
Žoržs Lambērs Kazimirs Nagelmakers (fr; dzimis, miris ) bija beļģu inženieris un uzņēmējs. Dibinājis uzņēmumu Compagnie Internationale des Wagons-Lits, kas kļuva pazīstams kā Austrumu ekspreša dzelzceļa līniju operators. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja zelta medaļu jāšanas sacensībās pasta piegādē.
Biogrāfija
Žoržs Nagelmakers dzimis baņķieru ģimenē ar interesi par dzelzceļu un ciešām saiknēm ar Beļģijas karaļa Leopolda II galmu, un ieguva būvinženiera izglītību. Pēc izglītības iegūšanas viņš 10 mēnešus ceļoja pa Ameriku, un šajā laikā viņš bieži devās braucienos ar vilcieniem, kam bija Pullman tipa vagoni. Viņš pārliecinājās, ka Pullman tipa vagoniem Eiropā būtu pieprasījums. Pēc tam, kad tika noraidīts priekšlikums sadarboties Eiropas tirgus attīstībā, Nagelmakers atgriezās Eiropā.
1870. gadā viņš publicēja priekšlikumu izstrādāt guļamvagonus Eiropas tirgum ar nosaukumu Projet d'Installation de wagons-lits sur les chemins de fer du continent (Projekts guļamvagonu uzstādīšanai uz kontinenta dzelzceļiem). Tomēr Francijas—Prūsijas karš aizkavēja Beļģijas valdības koncesijas piešķiršanu un viņa pirmā guļamvagonu dienesta izveidi.
1873. gadā Žoržs Nagelmakers nodibināja uzņēmumu Georges Nagelmackers & Company, kas vēlāk kļuva par Compagnie Internationale des Wagons-Lits (CIWL). Viņa galvenā mītne atradās Parīzē un izveidoja Compagnie Internationale des Grands Hotels, lai attīstītu un pārvaldītu luksusa viesnīcas visos tā vilcienu maršrutos. Viņa stratēģija ietvēra vilcienu operatoru pārliecināšanu pievienot saviem vilcieniem viņa guļamvagonus un restorānu vagonus, lai dažādotu vilcienu ceļotāju izvēli. Pirmais tikai CIWL vilciens sāka darboties 1882. gadā.
Austrumu ekspresis tika palaists 1883. gada 4. oktobrī. Vēlāk viņš nopirka līniju Mudanja-Bursa un 1891. gadā pārdeva to frančiem. 1893. gadā viņš nopirka arī Izmiras-Kasabas dzelzceļu, ko arī nākamajā gadā pārdeva frančiem.
1900. gadā viņš startēja vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, kur startēja jāšanas pasta piegāžu sacensībās. Šajās sacensībās viņš ieguva godalgoto pirmo vietu.
Sjinina
Sjinina (zh,, ) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Ķīnas centrālajā daļā, Cjinhai provinces administratīvais centrs. Sjininā 2010. gadā dzīvoja 1,15 miljoni iedzīvotāju, tā ir lielākā pilsēta Tibetas kalnienē.
Edgars Krūmiņš
Edgars Krūmiņš var būt:
Vilis Dermanis
Vilis Dermanis ( — ) bija latviešu skolotājs, žurnālists, literatūrkritiķis un politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas pārstāvis.
Biogrāfija
Dzimis Bukaišu muižā (pēc vecā stila — ), muižas mežsarga Viļa Dermaņa un Karlīnes ģimenē, jaunākais no pieciem bērniem. Kad Vilim bija trīs gadi, nomira viņa tēvs, drīz pēc tam arī māte.
Mācījies Bukaišu pagastskolā, pēc tam Aleksandra pilsētas skolā Jelgavā (1892—1893). Izglītojies par skolotāju Baltijas skolotāju seminārā Kuldīgā no 1893. līdz 1897. gadam. Piedalījās sociāldemokrātiska pulciņa dibināšanā, bija viens no pulciņa vadītājiem.
Virzuļu sūkņi
Virzuļu sūkņi ir viens no tilpuma hidromašīnas veidiem, kur izspiedējelements ir virzulis, kas, izdarot atgriezenisku taisnvirziena kustību, šķidrumu periodiski iesūc darba kamerā un iespiež cauruļvadā. Atšķirībā no dažiem citiem sūkņiem virzuļsūkni vārstuļu sistēmas dēļ nevar izmantot kā hidromotoru.
Vilis Dermanis
Biogrāfija
1907. gada 10. oktobrī Vili Dermani arestēja cara policija kā latviešu meņševiku ideoloģisko vadoni un piesprieda 4 gadu cietumsodu Rīgas Centrālcietumā, Saratovas un Butirku cietumā. 1912. gadā pēc cietumsoda izciešana Vili Dermani nometināja Irkutskas guberņas Balaganskas apriņķa Mališovskas sādžā. 1914. gadā izbēga no Sibīrijas trimdas, kādu laiku dzīvoja pie Pētera Stučkas Pēterburgā, no turienes aizbrauca uz Somiju un tālāk uz Berlīni, kur viņu arestēja un izsūtīja uz Zviedriju, no kurienes Dermanis devās vispirms uz Dāniju, tad uz ASV.
Virzuļu sūkņi
Virzuļu sūkņu darbības princips un raksturojums
Virzuli ar kloķa klaņa mehānismu piedzen atgriezeniskā taisnvirziena kustībā.
Vilis Dermanis
Biogrāfija
No 1914. līdz 1920. gadam V. Dermanis dzīvoja ASV, kur darbojās kā propagandists vietējā Amerikas sociālistu partijas latviešu koporganizācijā. 1917. gada aprīlī ASV tiesa piesprieda viņam desmit mēnešus cietuma soda par pretvalstisku runu kādā krievu politisko emigrantu mītiņā Česterā. No 1917. līdz 1920. gadam dzīvoja Vašingtonā, studēja turienes universitātē un intensīvi izmantoja Kongresa bibliotēkas bagāto grāmatu krājumu, vienlaikus arvien vairāk pievērsdamies boļševistiskajam novirzienam un darbodamies komunistiskajos laikrakstos "New Yorker Volkzeitung" un "Soviet Russia". 1919. gadā Vašingtonā iestājās Amerikas Komunistiskajā partijā.
1920. gada 4. septembrī atgriezās Rīgā, viņu ievēlēja Satversmes sapulcē no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas. Prasīja legalizēt komunistisko partiju. Dermani ievēlēja arī par Rīgas arodbiedrību, kuru vadīja nelegālā komunistiskā partija, Centrālbiroja prezidija priekšsēdētāja vietnieku. 1921. gadā pēc Dermaņa vairākkārtējas uzstāšanās nedemokrātiskā lielinieciskā garā kreiso arodbiedrību rīkotajās sapulcē tika ierosināts viņu izslēgt no partijas, bet 1921. gada augustā viņš pats sarāva saites ar Sociāldemokrātisko strādnieku partiju, bet turpināja darboties Satversmes sapulcē kā neatkarīgais strādnieku deputāts. Dermani ievēlēja par Rīgas arodbiedrību Centrālbiroja prezidija priekšsēdētāju, viņš kļuva par vienu no kreisās strādniecības vadītājiem. 1922. gadā viņu ievēlēja Rīgas domē kopā ar Linardu Laicenu un Leonu Paegli. Dermaņa vadītās Palīdzības komitejas Krievijas bada cietējiem naudas skapī tika atrastas Padomju Krievijā viltotas Latvijas valsts kases zīmes, kas vēlāk izrādījās provokācija. Dermani kā līdzzinātāju izdeva tiesai, bet pirms tiesas sēdes Padomju Krievijas valdība ierosināja Latvijas valdībai apmainīt viņu pret pāris apcietinātiem Latvijas pavalstniekiem.
Virzuļu sūkņi
Virzuļu sūkņu darbības princips un raksturojums
Kad virzuli pārvieto pa labi, darba kamerā rodas vakuums un, atverot ieplūdes vārstu, šķidrums pa sūcējvadu ieplūst kamerā. Atpakaļgaitā virzulis šķidrumu pa izplūdes vārstu no kameras iespiež spiedvadā. Virzuļa vietā dažreiz izmanto tā sūcamo plunžeru, kas ir garāks un kustas blīvslēga čaulā. Līdz ar to nav jāizmanto virzuļu blīvgredzeni.
Vilis Dermanis
Biogrāfija
Sieva — Henriete dzimusi Ābele (1882, Rīga —1954, Vorkuta) — revolucionāre.
Virzuļu sūkņi
Virzuļu sūkņu darbības princips un raksturojums
Vienā virzuļa gājienā (vienā periodā) sūkņa padotais šķidruma tilpums:
Vilis Dermanis
Biogrāfija
Lielā terora laikā NKVD "Latviešu operācijas" ietvaros 1937. gada 26. decembrī apcietināts un 1938. gada 3. februārī nošauts Butovas poligonā.
Virzuļu sūkņi
Virzuļu sūkņu darbības princips un raksturojums
V = {Fs} Vidējā padeve sekundē, ievērojot noplūdes:
Kur: Koeficienta \eta\;vērtība virzuļu sūkņiem ir (85—99%)
Jāievēro, ka virzuļa sūknis padod šķidrumu ļoti nevienmērīgi. Pusperiodā, kad šķidrumu iesūc, padeve pat vienlīdzīga nullei. Otrajā pusperiodā sūkņa ražīguma acumirklīgo vērtību q\;izsaka virzuļa laukuma reizinājums ar tā kustības ātrumu v\;:
v=F\,v\;
Sūkņa padevi raksturo sinusoidālālais maiņas likums. Izteikti nevienmērīga padeve vairāku iemeslu dēļ ir ļoti nevēlama. Sūkņa detaļas, kā arī cauruļvada elementi ir pakļauti laikā mainīgai slodzei, tādēļ šīs detaļas ātrāk nolietojas. Straujo spiediena maiņu dēļ smagos apstākļos strādā arī vārsti. Tā kā sūcējvadā šķidrums kustās ar lielu paātrinājumu, samazinās maksimālais sūkšanas augstums.
Virzuļu sūkņi ar izlīdzinātu padevi
Lai iegūtu vienmērīgāku padevi, lieto speciālus virzuļu sūkņus. Zīmējumā parādīta divcilindru sūkņa shēma. Kā redzams, šajā gadījumā virzuļi nobīdīti fāzē par \pi\;(180'). Analogi darbojas arī trīscilindru sūknis. Te virzuļi pārvietojas ar fāzes nobīdi par (120'), ar to padeves svārstības ir daudz mazākas nekā viencilindra vai divcilindru sūknī.
Abpusīga darbības sūkņa shēma parādīta 3. attēlā. Padeve principā ir tāds pats kā divcilindru sūknim.Starpība tikai tā, ka padeve no vienas darba kameras ir nedaudz mazāka virzuļa kāta dēļ. Abpusīgas darbības sūkņa vidējo ražīgumu (padevi) aprēķina pēc formulas :
kur f\;ir virzuļa kāta laukums.
Diferenciālajā sūknī, tāpat kā abpusīgas darbības sūknī, šķidrumu padod spiedvadā abu pusperiodu laikā, līdz ar to samazinās spiediena un padeves svārstības. Diferenciālajā sūknī to panāk ar īpatnēju konstrukciju attēls 4. Plunžers, kustoties pa y asi, izspiež šķidrumu no darba kameras. Tas daļēji aizplūst pa spiedvadu, bet piepilda arī kameru, ko plunžers atbrīvojis labajā pusē. Šeit uzkrāto šķidrumu padod spiedvadā nākamajā pusperiodā, kad plunžers pārvietojas uz augšu, un galvenajā darba kamerā šķidrumu iesūc.
Diferenciālajā sūkņa padeves grafiks līdzīgs abpusīgas darbības sūkņa padeves grafikam. Diferenciālā sūkņa priekšrocība ir tā, ka salīdzinājumā ar abpusīgas darbības sūkni tam ir tikai 2 vārsti. Tas ir ļoti svarīgi, vārsti ir tas sūkņa elements, kas visātrāk bojājas.
Gaisa kameras
Lai samazinātu spiediena svārstības un izlīdzinātu padevi, sūkņa spiedvadam pievieno gaisa kameras pierīko arī sūcējvadam, lai samazinātu inerces spēkus un līdz ar to neļautu jūtami samazināties sūkšanas augstumam.
Darbības princips
Padeves pusperiodā šķidrumu neievada tieši spiedvadā, bet gan gaisa kamerā. Daļa šķidruma aizplūst pa spiedvadu, bet daļa uzkrājas kamerā, saspiežot tur ieslēgto gaisu. Virzuļa padevei samazinoties, gaiss sāk izspiest kamerā uzkrāto šķidrumu spiedvadā. Tādā kārtā padevi spiedvadā ievērojami izlīdzina. Gaisa slānis amortizē arī spiediena triecienu.
Jo lielāku nepieciešams panākt izlīdzināšanas pakāpi, jo lielākam jābūt gaisa kameras tilpumam. Vienkāršas darbības virzuļu sūkņos spiedvadam parasti pierīko gaisa kameru, kuras tilpums 14/18 reizes pārsniedz sūkņa darba tilpumu.
Stiprie
Stiprie ir ciems Madonas novada Sarkaņu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V863, Kujas upes krastā.
Valsts nozīmes aizsargājamie kultūras pieminekļi ciema apkārtnē: Lejaskujauguļu senkapi.
Oberlungvica
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1273. gadā. Nesenos laikos pilsēta attīstījusies kā zeķu ražošanas centrs.
Laveru ezers
Laveru ezers ir beznoteces ūdenstilpe Ādažu novada Carnikavas pagasta dienviddaļā. Izvietojies 1 km uz dienvidiem no Carnikavas ciema netālu no Rīgas—Skultes dzelzceļa. Krasti zemi, lēzeni, dibens — dūņains. Peldvietās ziemeļaustrumu un austrumu krastos sabērta smilts. Mīt karūsa, līnis, līdaka, rauda, asaris, grundulis.
Jasukadzu Tanaka
Jasukadzu Tanaka (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||4||0
Žans Makuns
Žans Makuns (fr, dzimis ) ir bijušais Kamerūnas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Kamerūnas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis Francijas komandas Lille, Lyon un Stade Rennais, Anglijas komandu Aston Villa, Grieķijas komandu Olympiacos un Turcijas komandu Antalyaspor.
Kamerūnas futbola izlases sastāvā debitējis 2003. gadā. Piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī četros Āfrikas Nāciju kausa turnīros.
Sasniegumi
Lille
Olympiacos
Melnupe (Lilastes ezers)
Melnupe ir Lilastes ezera pieteka Ādažu un Saulkrastu novados.
Tek rietumu virzienā Ādažu poligona teritorijā. Lejtecē veido Ādažu un Saulkrastu novada robežu. Ietek Lilastes ezera austrumu krastā.
Švecingenes pils
Švecingenes pils ir pils komplekss, kas atrodas Vācijas federālās zemes Bādenes-Virtembergas Švecingenes pilsētā, uz rietumiem no Heidelbergas. Tā ir bijusī Pfalcas kūrfirsta vasara rezidence. Pazīstami ir Švecingenes pils parki. Pašā pilī atrodas Švecingenes pils teātris (Schlosstheater Schwetzingen), kurā notiek ikgadējie Švecingenes operas festivāli.
Brīvības laukums (Rīga)
Vēsture
Brīvības laukuma pirmsākumi meklējami Zviedru Vidzemes laikā 17. gadsimtā, kad pēc inženiera Rodenburga plāna izbūvējot jaunos Rīgas nocietinājumus, galvenos pilsētas vārtus pārvietoja Kaļķu ielas galā. 18. gadsimtā Kaļķu vārtu priekšā atradās neapbūvēta Esplanāde līdz Elizabetes ielai, aiz kuras sākās Pēterburgas priekšpilsētas apbūves teritorija un Lielā Smilšu iela, ko 1818. gada pārdēvēja par Aleksandra ielu. Pēc zemes vaļņu nojaukšanas 1859. gadā, Aleksandra ielu pagarināja līdz Pilsētas kanālam un 1861. gadā nosauca par Lielo Aleksandra ielu. Laika posmā no 1870. līdz 1876. gadam Lielās Aleksandra ielas posmu no Pilsētas kanāla līdz Elizabetes ielai nosauca par Aleksandra bulvāri, bet 1923. gadā to pārdēvēja par Brīvības bulvāri.
1935. gadā laukumā atklāja Brīvības pieminekli. 1987. gada 14. jūnijā, trīs gadus pirms Latvijas neatkarības atjaunošanas, laukumā pie Brīvības pieminekļa notika pirmā pret padomju varu vērstā demonstrācija, kurā piedalījās ap 5000 cilvēku — Helsinki-86 organizētā ziedu nolikšana pie Brīvības pieminekļa padomju režīma veikto masu deportāciju upuru piemiņai.
Rīgas dome 2018. gada martā atbalstīja Brīvības laukuma nosaukuma piešķiršanu teritorijai ap Brīvības pieminekli.
Caurvēderi
Caurvēderi ir ciems Madonas novada Sarkaņu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Fodžas province
Fodžas province ir viena no Itālijas provincēm. Tā atrodas Apūlijas reģionā valsts dienvidaustrumos, Adrijas jūras krastā. Provinces lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Fodža. Nākamās lielākās pilsētas ir Čerinjola, Manfredonija, Sansevero un Lučēra. 2012. gada jūnijā provincē dzīvoja apmēram 638 tūkstoši cilvēku. Province administratīvi sīkāk dalās 61 komūnā.
Gelati klosteris
Gelati klosteris (ka) ir 11. gadsimtā celts klostera komplekss Gruzijas pilsētas Kutaisi pievārtē. 1994. gadā klosteris iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Klosteri 1106. gadā t.s. Gruzijas Zelta laikmeta laikā nodibināja Gruzijas karalis Davids IV, laikā kad Kutaisi bija Gruzijas Karalistes galvaspilsēta. Katedrāle tika celta līdz 1125. gadam un vēl 5 gadus iekštelpas greznotas ar mozaīkām. Gelati klosteris bija mājvieta t.s. Gelati akadēmijai, kas pulcēja viduslaiku filozofus un domātājus. 13. gadsimtā pie kompleksa tika uzbūvētas Sv. Nikolaja un Sv. Jura baznīcas. No 16. gadsimta otrās puses līdz 1814. gadam Gelati klosteris bija Gruzijas baznīcas katolikosa rezidence. Pēc Gruzijas iekļaušanas Krievijas Impērijā katolikosa tituls tika likvidēts. Gelati klosterī apglabāts klostera dibinātājs Davids IV, kā arī vairāki citi Gruzijas un Imeretijas karaļi.
Gaujas stāvie krasti
Gaujas stāvie krasti (bieži saukti arī par Valmieras stāvajiem krastiem) ir vairākus simtus metrus garš 10-15 metrus augsts krasta atsegums Valmierā. Gaujas stāvie krasti ir Valsts nozīmes aizsargājamais ģeoloģiskais un ģeomorfiskais dabas piemineklis, kas ir pilnīgākais trešās virspalu terases nogulumu atsegums Gaujas senlejā.
Šī ir īpaša vieta Gaujas krastā, ko iemīļojuši ne tikai vietējie iedzīvotāji, bet arī tūristi jau no 19. gs. 70. gadiem. 2013. gadā Gaujas stāvo krastu teritorijā Vidzemes Olimpiskais centrs atklāja Gaujas stāvo krastu Sajūtu parku. Gaujmalas krastos bieži sastopamas krastu čurkstes un strauta zilspāres.
Vispārējs raksturojums
Teritorija ir izvietojusies Gaujas trešās virspalu terases malā, Gaujas senlejas augšgalā, Burtnieka līdzenumā, Ziemeļvidzemes zemienē. To veido Gaujas otrās un trešās virspalu terases segmenti ar trešās virspalu terases nogulumu atsegumiem upes krastā - upes nogulumi ar tiem raksturīgiem gultnes un palienes slāņiem un slāņojuma struktūrām. Nogulumi raksturo Gaujas ielejas attīstības pirmatnējo etapu, kas sākās uzreiz pēc ledāju aizplūšanas — pirms aptuveni 11 000 gadiem.
Bagātīgas sanesu plūsmas dēļ upes līmenis bija 10 metrus augstāks par esošo, jo sanesu (galvenokārt smalkas smilts) apstākļos dziļuma erozija bija neizteikta. Trešās virspalu terases atsegumi ir raksturīgi visai Gaujas senlejai, kas lejtecē savienojas ar Baltijas seno baseinu — Baltijas ledus ezera krasta līnija.
Upes sānu erozijas rezultātā ik gadu notiek atsegumu atjaunošanās (paplašināšanās), nobrūkot atsevišķām vietām no krasta kopā ar uz tās augošajiem kokiem. Pēc aptuvena novērtējuma stāvā krasta krauja atkāpjas ar ātrumu, kas nepārsniedz 0,5 metrus gadā.
Devona smilšakmeņu iežus vislabāk var aplūkot braucot ar laivu, taču arī no stāvā krasta paveras iespaidīgs skats.
Teritorija
Atrodas Valmierā pie Jāņa Daliņa stadiona. Dabas pieminekļa platība ir 20,95 ha.
No 19. gs. 70. gadiem šī ir iecienīta atpūtas vieta, kur tikušies Valmieras skolotāju semināra audzēkņi un pasniedzēji, kā arī šeit sanākuši nelegāli grupējumi un latviešu revolucionāri. 1930. gada krīzes laikā bezdarbniekiem bija jāved grants un akmeņi, lai nostiprinātu ceļu no Valmieras Sv. Sīmaņa baznīcas līdz stāvajiem krastiem gar Gauju. Padomju Savienības laikā šī vieta tika īpaši atzīmēta tūrisma ceļvežos, jo to bija apmeklējis ASV komunistu partijas dibinātājs Džons Rīds.
Šobrīd Gaujas stāvajos krastos ierīkots Sajūtu parks ar baskāju taku, kuras garums ir 2,7 kilometri. Dabas taka ir papildināta ar dažādiem koordinācijas elementiem, kāpnēm un laipām. Sajūtu parkā ir labiekārtota infrastruktūra, kā arī pieejami dažādi tūrisma piedāvājumi gan individuāliem, gan grupu apmeklējumiem.
Žanis Unāms
Žanis Unāms, arī Unams (1902—1989) bija latviešu žurnālists, rakstnieks un sabiedriskais darbinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gada 19. jūnijā Sesavas pagasta Jostenes Rempīšos dzirnavnieka ģimenē. Mācījās Sesavas pagastskolā, Jelgavas ģimnāzijā, kuru absolvēja 1923. gadā, viņa pirmā publikācija bija raksts "Jaunatnes apvienības ideja" laikrakstā "Zemgalietis" (1921). Studēja tieslietas un teoloģiju Latvijas Universitātē (1923—1928), līdztekus darbojās laikrakstos "Zemgalietis", "Jaunais Zemgalietis" (1923—1926), "Jelgavas Vēstnesis" un "Brīvā Tēvija".
Vēlāk bija laikraksta „Latvis” redaktors (1929—1931), mēnešraksta „Burtnieks” redakcijas sekretārs (1931—1934), Rīgas pilsētas X bibliotēkas pārzinis (1935—1939), paju sabiedrības „Grāmatnieks” direktors (1939—1940). Vācu okupācijas laikā bija Valsts bibliotēkas direktors (1941) un Sabiedrisko lietu departamenta direktors (1943).
1944. gadā četrus mēnešus bija ieslodzīts Gestapo cietumā. Pēc Otrā pasaules kara dzīvoja Vācijā, no 1951. gada viņš sešus gadus vadīja Oldenburgas latviešu bēgļu nometni, trīs gadus bija Latviešu Centrālās padomes loceklis.
Miris 1989. gada 9. augustā Oldenburgā, apbedīts Omstedes kapos.
Darbi
Žanis Unāms sarakstījis 22 grāmatas, no tām septiņas trimdā. Viņš publicējis pāri par 1000 rakstu periodikā.
Jānis Ritenis
Jānis Ritenis (1925—2007) bija latviešu politiķis un diplomāts, Pasaules brīvo latviešu apvienības (PBLA) Informācija biroja vadītājs (1989—1990). Latvijas labklājības ministrs (1993—1994).
Dzīvesgājums
Dzimis 1925. gada 15. martā Dobelē. Otrā pasaules kara beigās nonāca Vācijā, vēlāk pārcēlās uz dzīvi Adelaidā Austrālijā. Studēja tieslietas un politikas zinātni, ieguva maģistra grādu starptautiskās attiecībās. Strādāja par Austrālijas valdības padomnieku apdrošināšanas un tirdzniecības jautājumos, bija Latviešu apvienības Austrālijā (LAA) priekšsēdis (1967–1969), PBLA Informācija biroja vadītājs (1989—1990).
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Jānis Ritenis atgriezās Latvijā, 1992. gadā viņu iecēla par Latvijas vēstnieku Dānijā, 1993. gadā ievēlēja par 5. Saeimas deputātu no Latvijas Zemnieku savienības saraksta. No 1993. gada jūlija līdz 1994. gada septembrim J. Ritenis bija Latvijas labklājības ministrs Valda Birkava valdībā, viņa vadībā ieviesa jaunu pensiju sistēmu, kas balstās uz valsts un privātās apdrošināšanas iemaksām. 1994. gadā kļuva par valsts ministru Ārlietu ministrijā Māra Gaiļa valdībā, par ko tika izslēgts no Latvijas Zemnieku savienības. Bijis Baltijas jūras valstu padomes (Council of Baltic Sea States) Vecāko amatpersonu komitejas priekšsēdis.
Miris 2007. gada 13. jūlijā.
Indra (hinduisms)
Indra ir viens no nozīmīgākajiem dieviem vēdiskajā un hinduisma mitoloģijā. Tas ir pērkona, vētras un kara dievs, kā arī dievu valdnieks. Viņš tiek slavināts hindu reliģiskajos rakstos Vēdās. Rigvēdā Indra ir aprakstīts kā ļoti spēcīgs dievs. Daudzos hindu svētajos rakstos ir stāstīts par Indru un viņa darbiem. Indra dzīvo Amravati pilsētā, kas atrodas debesīs. Tur viņš dzīvo kopā ar savu sievu un citiem mazāk svarīgiem dieviem. Indru var salīdzināt ar sengrieķu mitoloģijā galveno dievu Zevu un romiešu mitoloģijā — Jupiteru.
Šuničiro Okano
Šuničiro Okano (ja; dzimis, miris ) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||2||0
Ogu ābele
Raksturojums
Ābelei ir smaržīgi, balti ziedi ar dzeltenām putekšņlapām. Apaļie augļi attīstās uz gara, stingra kāta. Sākumā augļi ir dzeltenzaļi, nogatavojoties saules pusē sārtojas. Koks mēdz būt līdz 15 metriem augsts un ir ļoti kupls, lapas ir līdz 8 centimetriem garas un augļi ir 1-2 centimetri diametrā.
Sastopamība
Sugas ir sastopama Krievijā, Mongolijā, Ķīnā, Korejā, Butānā, Indijā un Nepālā, kur tā aug jauktos mežos kalnainās nogāzēs līdz 1500 m augstumā. Koks ir arī sastopams Japānā un ir ievests arī Eiropā un Ziemeļamerikā, kur tas savvaļā sastopams galvenokārt Lielo ezeru reģionā un ASV ziemeļaustrumos.
Muižnieku grāvis
Muižnieku grāvis ir Ežurgas labā krasta pieteka Saulkrastu novadā.
Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Ežurgā pie Dzelves purva. Muižnieku grāvi nešķērso valsts autoceļi.
Bali
Bali sala (id) ir sala Indonēzijā. Bali ir ļoti populārs tūrisma galamērķis, it īpaši Austrālijas un Japānas tūristiem. Salā dzīvo lielākā daļa Indonēzijas hinduistu, kas ir 93,18% no salas iedzīvotājiem. Bali kopā ar dažām mazām saliņām veido Indonēzijas pirmā līmeņa administratīvo vienību — Bali provinci.
Ģeogrāfija
Bali ir vulkāniska sala. Tā atrodas 3,2 km uz austrumiem no Javas salas, starp 8°04' un 8°51' dienvidu paralēlēm un starp 114°26' un 115°43' austrumu meridiāniem. No Javas to atdala Bali šaurums, bet austrumos Lombokas šaurums atdala Bali no Lombokas salas. Rietumu—austrumu virzienā sala ir 153 km plata, bet ziemeļu—dienvidu virzienā — 112 km. Salas platība ir 5632,86 km², kas ir aptuveni 97% no Bali provinces sauszemes platības.
Bali centrālajā daļā ir vulkāniski kalni, kas sasniedz 3142 m virs jūras līmeņa. Agunga vulkāns, zināms kā “Mātes kalns”, ir aktīvs. Kalni plešas no centrālās daļas uz austrumu pusi. Bali vulkāniskā daba ir veicinājusi tās izcilo auglību, un augstie kalni nodrošina lietusgāzes, kas veicina lauksaimniecības nozari. Dienvidu daļā ir plaša, nolaidena teritorija, kur audzē lielāko daļu Bali rīsu ražas. Kalnu ziemeļu nogāze ir salas galvenais kafijas ražošanas apgabals. Bali garākā upe ir Ajunga, garums aptuveni 75 km.
Saskaņā ar Kepena klimata klasifikāciju, Bali valda trīs klimata tipi: salas centrālajā daļā ir tropisko lietusmežu klimats (Af), salas dienvidos ir tropisko musonu klimats (Am), bet salas ziemeļu piekrastē ir tropiskais savannu klimats (Aw). Salu ieskauj koraļļu rifi. Bali dienvidu pludmalēs dominē baltās smiltis, bet ziemeļu pludmalēs — melnās smiltis.
Iedzīvotāji
Bali dzīvo 4,2 miljoni iedzīvotāju, aptuveni 99% no Bali provinces iedzīvotājiem. Salas pamatiedzīvotāji ir balieši (89% no visiem salas iedzīvotājiem) un javieši. Lielākā pilsēta ir Denpasara, kurā dzīvo aptuveni 900 tūkstoši iedzīvotāju, atrodas salas dienvidos. Nākamā lielākā pilsēta ir Singaradža, atrodas salas ziemeļos.
Sudraba slidas
Sudraba slidas ir amerikāņu rakstnieces Mērijas Meipsas-Dodžas romāns, kurš pirmoreiz ir publicēts 1865. gadā. Romāna notikumi norisinās Holandē un tā parāda nīderlandiešu dzīvi 19. gadsimta sākumā. Stāsts ir par Nīderlandē dzīvojošajiem bērniem Grēteli, viņas brāli Hansu, viņu draugiem un nelabvēļiem. Grāmatā risinās notikumi, kas maina abu bērnu dzīves.
Homofobija
Homofobija ir negatīvo attieksmju kopums pret homoseksualitāti vai cilvēkiem, kas sevi identificē kā lesbieti, geju, biseksuāli vai transpersonu (LGBT). Tā izpaužas kā antipātija, nicinājums, aizspriedumi un naids, tās cēlonis var būt iracionālas bailes, dažkārt arī reliģiskā pārliecība.
Homofobiju var novērot kritiskā un nedraudzīgā uzvedībā (diskriminācija, vardarbība) pret personām ar seksuālo orientāciju, kas atšķiras no heteroseksuālās. Pēc FIB Nacionālā preses biroja datiem 2010. gadā 19,3% naida noziegumu ASV motīvs bija seksuālā orientācija.
Dzelzceļa līnija Rīga—Rūjiena (—Ipiķi)
Dzelzceļa līnija Rīga—Rūjiena bija dzelzceļa līnija Latvijā, kas savienoja Rīgas un Rūjienas pilsētas (148 km), kas turpinājās līdz Ipiķiem (Valsts robeža) — 167 km. Līnija turpinājās Igaunijā un caur Meizakilas pilsētu veda līdz Pērnavai. Mūsdienās no līnijas ir palicis un darbojas tikai elektrificētais posms Rīga—Skulte (oficiāli — līnija Zemitāni—Skulte). Ir arī saglabājušās sliedes dažu simtu metru posmā aiz Skultes stacijas, tāpat arī saglabājušās staciju ēkas Limbažos (mūsdienās tiek izmantota kā autoosta), kā arī Stienē un Alojā (dzīvojamās ēkas). Puikules stacijas ēka ir izdemolēta, no Lādes stacijas palikušas tikai mūra sienas. Daļēji saglabājusies Intes pieturas nojume.
Vēsture
Jau 1872. gadā uzbūvēja Mīlgrāvja dzelzceļu. 1929. gadā uzsāka līnijas turpinājuma izbūvi līdz Rūjienai. Posmu līdz Rūjienai atklāja. Otrā pasaules kara laikā līniju izpostīja, tā pilnībā tika atjaunota līdz 1972. gadam. atklāja elektrifikāciju posmā Rīga—Mangaļi, bet līdz 1958. gada beigām elektrifikācija bija jau līdz Saulkrastiem. 1971. gadā elektrificēja posmu līdz Zvejniekciemam, 1991. gadā — līdz Skultei, kaut gan sākotnēji elektrifikācija tika plānota līdz Stienei. Neelektrificētajā līnijas posmā līdz 1980. gadiem kursēja kontaktakumulatoru elektrovilciens SR3A6M, vēlāk sāka kursēt dīzeļvilcieni. 1981. gadā līniju savienoja ar Pērnavu pa bijušās šaursliežu līnijas Valka—Rūjiena—Pērnava trasi. Turpmākajos gados līnijā kursēja vilcieni maršrutos Rīga—Pērnava—Rīga (Latvijas formējuma sastāvs) un Rīga—Tallina—Rīga (Igaunijas formējuma sastāvs), kā arī vilcieni Rīga—Aloja—Rīga, Rīga—Limbaži—Rīga, vietējie vilcieni Saulkrasti—Aloja—Saulkrasti, Saulkrasti—Limbaži—Saulkrasti. Pēdējais vilciens Tallina—Rīga kursēja, tajā pašā gadā vilcieni sāka kursēt tikai līdz Ipiķiem. 1995. gadā tika atcelti vietējie vilcieni.
Posma Skulte—Rūjiena—Ipiķi slēgšana
Posmā Ipiķi—Rūjiena vilcienu kustība tika pārtraukta 1996. gada pavasarī, bet posmā Rūjiena—Aloja pēdējais pasažieru vilciens aizgāja. posmā Aloja—Limbaži pie Katvariem notika dzelzceļa uzbēruma nogruvums. Uzbērums tika salabots, bet vilcienu kustība šajā posmā tā arī netika atjaunota. tika pārtraukta pasažieru vilcienu kustība arī posmā Limbaži—Skulte (neilgi pirms slēgšanas vilciens gāja vairs tikai nedēļas nogalēs ). Pēc tam posmu Skulte—Ipiķi rajonu pašvaldības pārņēma savā īpašumā, kuras kopā ar Igaunijas pārvadātāju Edelaraudtee plānoja vērienīgu dzelzceļa atjaunošanas projektu, kuru nerealizēja. Pēdējais kravas vilciens posmā Limbaži—Skulte aizgājis 2001. gadā. Pavisam posms Skulte—Rūjiena—Ipiķi slēgts 2004. gadā, saskaņā ar Ministru Kabineta rīkojumiem nr. 698 un 699. Pēc 2005. gada posms Ipiķi—Skulte demontēts.
Mūsdienas
Mūsdienās no bijušās līnijas ir palicis tikai posms Rīga—Skulte. Tajā kursē elektrovilcieni maršrutos Rīga—Carnikava—Rīga, Rīga—Saulkrasti—Rīga, Rīga—Skulte—Rīga. Kravu satiksme galvenokārt ir tikai Rīgas dzelzceļa mezglā — līdz Ziemeļblāzmai. Pastāv neliela kravas satiksme līdz Skultes stacijai.
Vairākos posmos pa bijušās dzelzceļa līnijas uzbērumu ir izveidoti autoceļi.
Trubadūrs uz ēzeļa
"Trubadūrs uz ēzeļa" ir dzejnieka Jāņa Sudrabkalna 1921. gadā izdots dzejas krājums. Krājumu autors parakstījis ar sava dubultnieka Olivereto vārdu. Krājumā lielākoties ir humoristiska dzeja. 2009. gadā Daugavpils teātrī bija paredzēts izrādes "Olivereto" iestudējums ar Raimonda Paula oriģinālmūziku, bet iecere netika īstenota. 2013. gadā Latvijas Nacionālajā teātrī tapa izrāde "Trubadūrs uz ēzeļa" par Jāņa Sudrabkalna likteni ar Raimonda Paula rakstīto mūziku Daugavpils teātra izrādei.
FK Kukësi
FK Kukësi ir Albānijas futbola klubs no Kukesi pilsētas. Dibināts 1930. gadā. Pašlaik spēlē Albānijas Superlīgā. 2016.—2017. gada sezonā pirmo reizi kļuva par Albānijas Superlīgas čempioniem. Komanda ir divreiz uzvarējusi Albānijas kausa izcīņā.
Kamenskas krāteris
Kamenskas krāteris ir triecienkrāteris (astroblēma), kas atrodas apmēram 10-15 km no Kamenskas-Šahtinskas pilsētas Rostovas apgabalā, Krievijā. Tā diametrs ir 25 km, un tā vecums tiek lēsts ap 49 miljoniem gadu (eocēns). Iespējams, tas ir izveidojies vienlaikus ar tuvumā esošo un pēc izmēriem mazāko Guseva krāteri.
Apraksts
Kamenskas krāteris ir sarežģītas struktūras, krātera pamatne atrodas karbona iežos, un tai ir centrālais pacēlums 5-7 km diametrā un aptuveni 350-400 m augstumā. Klints stratigrāfiskā lūzuma zona ir 2-4 km. Ap centrālo pacēlumu ir apļveida tranšeja, kuras dziļums ir 700–800 m.
Krātera vecuma aprēķins, pamatojoties uz asteroīda triecienā veidojušos impaktītu radioizotopu datēšanas metodi (argona-argona metodi) ir 49 miljoni gadu (eocēns), bet agrāk, pamatojoties uz stratigrāfiskiem datiem, tika izvirzīta hipotēze, ka krāteri radušies starp mezozoju un kainozoju. Krāteri ir pārklāti ar Glubokinskas svītas un kvartāra perioda nogulumiežu slāni. Tiek pieņemts, ka Kamenskas triecienkrāteris izveidojies seklā jūras baseinā.
Hesuss Anhels Garsija
Hesuss Anhels Garsija (es; dzimis ) ir spāņu vieglatlēts, kas startē 50 km soļošanā.
Karjeras laikā sešas reizes startējis Olimpiskajās spēlēs, augstākais sasniegums ir 2008. gadā Pekinā izcīnītā 4. vieta. 12 reizes piedalījies Pasaules čempionātā (no 1993. līdz 2015. gadam), kas ir šo sacensību rekords. 1993. gadā Štutgartē arī izcīnījis zelta medaļu, vēl divas reizes palicis otrais un vienreiz — trešais. Ar panākumiem startējis arī Eiropas čempionātā (sudrabs un bronza).
Latvija 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Latviju 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 24 sportisti (vēl 5 sportisti/mākslinieki Latviju pārstāvēja mākslas sacensībās). Šīs bija ceturtās vasaras olimpiskās spēles un pēdējās olimpiskās spēles pirms neatkarības zaudēšanas, kurās piedalījās Latvijas komanda. Latvijas sportisti izcīnīja divas medaļas: Latvijas karognesējs atklāšanas ceremonijā bija šāvējs Haralds Marvē.
Rezultāti
Vissekmīgāk startēja pussmagā svara cīkstonis Edvīns Bietags, kurš izcīnīja sudraba medaļu. Krišjānis Kundziņš ierindojās 5.vietā, Alberts Zvejnieks ieguva 7./8. vietu. Olimpisko godalgu Latvijai ieguva Adalberts Bubenko 50 km soļošanā - 3. vieta ar rezultātu 4.32:42,2.
Jānis Daliņš, būdams līderis, bija spiests izstāties kājas muskuļu krampju dēļ, bet  Arnoldu Krūkliņu  tiesneši diskvalificēja. Basketbolistiem, kas pirms gada Ženēvā bija kļuvuši par Eiropas čempioniem, starts nebija veiksmīgs. Pēc uzvaras pār Urugvajas komandu ar 20:17 sekoja zaudējumi Kanādai (23:34), Polijai (23:28) un - 15./18. vieta. Šaušanā Rūdolfs Baumanis bija 32./35. vietā,  Kārlis Kļava 23., Haralds Marvē  8. vietā. Riteņbraucēji Arvīds Immermanis, Aleksejs Jurjevs, Mārtiņš Mazūrs un Jānis Vītols 100 km grupas braucienā ieņēma 6. vietu, taču tehnisku iemeslu dēļ šo rezultātu nefiksēja. Artūrs Motmillers maratonā 28. vietā. Voldemārs Vītols izcīnīja 7. vietu 3000 m šķēršļu skrējienā. Oto Jurģis izcīnīja 13. vietu šķēpa mešanā. Jānis Dimza desmitcīņā izstājās (25. vieta).
Olimpisko spēļu mākslas sacensībās ar gleznu „Cīņa pie vārtiem” goda diplomu izpelnījās Augusts Annuss.
Oreljēns Šedžū
Iepriekš pārstāvējis vairākas komandas Francijā un Turcijā, savu karjeras lielāko daļu pavadot Lille un Galatasaray. Ar Lille komandu 2011. gadā izcīnījis Francijas 1. līgas čempionu titulu, savukārt ar Galatasaray Turcijas Superlīgas titulu ieguvis 2015. gadā.
Kamerūnas futbola izlases sastāvā debitējis 2009. gadā. Piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Lille
Galatasaray
Fakaofo
Fakaofo (tkl) ir viens no trijiem Tokelau teritoriju veidojošajiem atoliem Klusajā okeānā. Izvietojies teritorijas dienvidaustrumos 60 km no rietumos esošā Nukunonu atola. Atola kopējā platība ir ap 45 km², tajā ir 49 saliņas ar kopējo sauszemes platību ap 3 km². Apdzīvotas ir divas saliņas atola rietumos — Fale, kas ir atola lielākā un senākā apdzīvotā vieta, kā arī Fenuafala (ciems dibināts 1960. gadā), kur atrodas slimnīca, skola un Tokelau telekomunikāciju operators Teletok.
Fakaofo pārvalda ciema vecajo padome Taupulega. Periodiski rotācijas kārtībā uz vienu gadu Fakaofo ir salu padomes Fono priekšsēdētāja Ulu o Tokelau rezidences vieta un Tokelau nominālā galvaspilsēta.
Fakaofo atolu ievērojami ietekmē okeāna līmeņa izmaiņas — Fales sala ir apjozta ar 5—7 m augstu betona sienu, lai paglābtu tās krastus no viļņu erozijas.
Abi
Abi (gr) bija Senās Grieķijas pilsēta Fokidas novadā.
Senatnē pilsēta bija pazīstama ar savu Apollona tempļa orākulu. Vissīkāk pilsēta aprakstīta Pausanija darbos. Orākulam padomu citu starpā vaicājuši Krēzs un Mardonijs. Templi nopostīja persiešu valdnieks Kserkss I 480. gadā p.m.ē., bet 346. gadā p.m.ē. beotieši Trešajā Svētajā karā. 2. gadsimta sākumā Romas imperators Adriāns templi atjaunoja, gan mazākā izmērā.
Reidzo Fukuhara
Reidzo Fukuhara (ja; dzimis, miris ) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||2||0
Maheršala Ali
Maheršala Ali (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.
Kļuvis pazīstams pēc filmēšanās zinātniskās fantastikas seriālā The 4400. Pirmā lielā loma kino bija 2008. gada filmā "Neticamais stāsts par Bendžaminu Batonu". Vēl filmējies tādās filmās kā "Plēsoņas" (2010), "Ņujorkas ēnā" (2012), "Džounsa brīvība" (2016), "Vienādojums ar nezināmajiem" (2016) un "Bada spēļu" sērijā. Ali pazīstams arī ar lomām TV seriālos "Kāršu nams" (nominēts Emmy balvai) un "Lūks Keidžs".
Saņēmis kritiķu atzinību par lomu filmā "Mēnessgaisma" (2016), par kuru saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris otrā plāna lomā, kā arī nominācijas Zelta globusa balvai un BAFTA kino balvai. Par lomu filmā "Ceļvedis" (2018) saņēmis otru Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris otrā plāna lomā, kā arī saņēmis BAFTA kino balvu un Zelta globusa balvu.