cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2009. gada Viesītes novada domes vēlēšanas
Vēlēšanās visvairāk balsu ieguva saraksts "Mēs - Viesītes novadam" (32,35%), bet novada domē iekļuva arī pārējie trīs saraksti. Viesītes novada domes vēlēšanās piedalījās 1 743 vēlētāji jeb 50,51% no balsstiesīgajiem. No vēlēšanu aploksnēm derīgas bija 1 737, bet savu balsi par kādu no sarakstiem atdeva 1 699 vēlētāji.
Anarhokapitālisms
Anarhokapitālisms (zināms arī kā brīvā tirgus anarhisms) ir anarhistiska un libertāra filozofija, kura ir pret politiskās valdības ideju, kā arī pret ekonomisku valdību, kurā pastāv brīvā tirgus kapitālisms ar pieprasījumu un piedāvājumu. Anarhokapitālisti uzskata, ka drošības un aizsardzības funkcijas var nodrošināt privātais sektors efektīvāk par valsti. Anarhokapitālistiska sabiedrībā likuma aizsardzības, tiesas un pārējos aizsardzības pakalpojumus nodrošinātu brīvprātīgi veidotas, konkurējošas organizācijas, tādas kā privātas aizsardzības aģentūras vai apdrošināšanas kompānijas. Saskaņā ar anarhokapitālisma principiem indivīdu aktivitātes tiktu regulētas ar dabisko tiesību likumiem, kurus nodrošinātu brīvais tirgus, un privātajiem likumiem. Bezupuru noziegumi un noziegumi pret valsti nepastāvētu.
Eiropas reģionālo vai mazākumtautību valodu harta
Eiropas reģionālo vai mazākumtautību valodu harta ir 1992. gadā parakstītā un 1998. gadā spēkā stājusies Eiropas Padomes konvencija, kuru ratificēja 23 valstis. Hartas dalībvalstīm jāuzņemas vismaz 35 no 98 Hartā paredzētām saistībām; reizi trijos gados tās iesniedz EP ziņojumus par hartas izpildi, kurus izvērtē Ekspertu komiteja; uz šo vērtējumu Ministru komiteja sniedz valstīm rekomendācijas. Hartas ratifikāciju visām EP dalībvalstīm rekomendēja Eiropas Komisija pret rasismu un neiecietību. Latvijai ECRI rekomendēja ratificēt Hartu 2001. un 2007. ("cik drīz vien iespējams") gados. 2007. g. ECRI ziņojuma sagatavošanās laikā Latvijas institūcijas paziņojušas, ka uzskata par neiespējamu šā dokumenta ratificēšanu tuvākajā laikā.
Čērdža—Strosas sindroms
Čērdža—Strosas sindroms (arī alerģiskā granulomatoze vai alerģisks granulomatozs angiīts) ir sistēmisks autoimūns vaskulīts, kas bojā vidējos un sīkos asinsvadus.
Vēsture
1951. gadā Jakobs Čērdžs (Jacob Churg) un Lote Strosa (Lotte Strauss) aprakstīja autopsijas rezultātus 13 pacientiem, kas bija miruši no slimības, ko raksturo astma, eozinofilija, drudzis un sistēmiskas izpausmes. Visi 13 pacienti slimoja ar astmu 10 gadus pirms citu simptomu parādīšanās.
1984. gadā Lanham kopā ar kolēģiem veica Čērdža—Strosas sindroma klīnisko definīciju kā astmu, eozinofiliju un sistēmisku vaskulītu, kas skar 2 vai vairāk ārpusplaušu orgānus. 1990. gadā American College of Rheumatology piedāvā 6 kritērijus slimības diagnosticēšanai.
Slimības kritēriji
1994. gada Chapel Hill Consensus konferencē par vaskulītu klasifikāciju American College of Rheumatology netika mainīti. Lai apstiprinātu diagnozi, nepieciešami 4 no 6 kritērijiem.
Epidemioloģija
Čērdža—Strosas sindroms ir reta saslimšana. Gadā tas tiek diagnosticēts ~2,5 no 100 000 pieaugušiem pacientiem. Slimības gaita var būt variabla no kūtras līdz fatālam vaskulītam. Nedaudz biežāk sastop vīriešiem nekā sievietēm (1,3:1). Slimība var sākties 4 — 75 gadu vecumā.
Cēlonis
Cēlonis nav zināms.
Iespējama alerģiska vai autoimūna reakcija uz vides faktoriem vai medikamentiem. Ir ziņojums par mesalazīna izraisītu Čērdža—Strosas sindromu pacientam ar Krona slimību un sklerotizējošu holangītu Ir ziņojumi par Čērdža—Strosas sindroma attīstību pacientiem ar astmu, kas ārstēti ar leikotriēnu receptoru antagonistiem (lai gan rezultāti ir pretrunīgi) un 2 ziņojumi par Čērdža—Strosas sindroma attīstību pacientiem ar HIV infekciju. Kā arī 4 publikācijas par propiluracila un metimazola saistību ar vaskulītu, tai skaitā Čērdža—Strosas sindromu.
Slimības gaita
Prodromā fāze (alerģiskā fāze) — raksturo astma ar/bez alerģiska rinīta.
Eozinofilā fāze — perifēro asiņu eozinofilija un audu infiltrācija ar eozinofiliem leikocītiem, kas rada līdzīgu ainu kā Loeflera sindromam, hroniskai eozinofilai pneimonijai vai eozinofilam gastroenterītam.
Trešā vai vaskulītiskā fāze var skart jebkuru orgānu (visbiežāk sirdi, plaušas, CNS).
Diferenciāldiagnoze
Tā var būt ļoti plaša:
Riska izvērtēšana
Ja pacientam ir viens no šiem kritērijiem, tad tā ir smaga slimība un 5 gadu mirstība 25%. Ja ir 2 un vairāk kritēriji — ļoti smaga slimība, 5 gadu mirstība 46%. Ja nav neviena no kritērijiem, tad ir viegla slimība. 5 gadu mirstība 11,9%.
Lielā Jugla
Lielā Jugla ir upe Latvijā. Sākas Mālpils pagastā un tek caur Siguldas un Ropažu novadiem, pie ietekas Juglas ezerā satek ar Mazo Juglu, veidojot Juglas upi, kuras sanesas kā abu Juglu kopīga delta iespiežas ezerā.
Tecējums
Upes sākums atrodas Sidgundā, kur tā veidojas, satekot Mergupei un Sudai. Upes kritums ir 71 m, slīpums uz 1 km 1,1 m. Praktiski visu tecējumu upe tek pa Viduslatvijas zemieni — Madlienas nolaidenumu un tālāk pa Ropažu līdzenumu, tikai lejteces gals pie saplūšanas ar Mazo Juglu iesniedzas Piejūras zemienes Rīgavas līdzenumā. Upe līkumo pa mežainu apvidu, baseins vietām stipri meliorēts. Krasti parasti lēzeni, vietām devona iežu atsegumi. Lejtecē pie Krievupes un Tumšupes ietekas daudz zemu palieņu un vecupju.
No Sidgundas līdz Ropažiem upe ir 5-15 m plata. Ropažos un apkārtnē upes režīmu nosaka vietējās HES darbība, kur upi šķērso dambis — 1,5 m augsta betona siena, kas rada mākslīgu ūdenskritumu. Pie dambja sākas ap 1,5 km garais kanāls, kas izveidots ūdensdzirnavu vajadzībām. Pēc HES upe ir mierīga un mazūdenī sekla, augšpus Bajāriem sākas krāces un upes kritums sasniedz 3,5 m/km. Krāces izbeidzas pie Zaķumuižas, tālāk tecējums atkal ir mierīgs.
Fauna
Upē mīt līdakas, asari, raudas, plauži, zuši.
Tūrisms
Upe ir laivojama visā garumā, taču ir grūtības zema ūdens periodos un pie Ropažu HES.
Ievērojami objekti krastos: Sidgundas pilskalns un Ropažu pilsdrupas.
Lielākais kopīgais dalītājs
Matemātikā par divu vai vairāk veselu skaitļu lielāko kopīgo dalītāju sauc lielāko naturālo skaitli, ar kuru katrs no dotajiem skaitļiem dalās bez atlikuma. Piemēram, skaitļu 12 un 30 lielākais kopīgais dalītājs ir LKD(12, 30) = 6, jo gan 12, gan 30 dalās ar 6, bet nav neviena lielāka naturāla skaitļa, ar kuru tie abi dalītos. Lielākais kopīgais dalītājs nav definēts skaitļiem, kuri visi ir vienādi ar 0.
Efektīvs algoritms divu skaitļu lielākā kopīgā dalītāja aprēķināšanai ir Eiklīda algoritms.
Lielākā kopīgā dalītāja jēdzienu var attiecināt arī uz polinomiem.
Apzīmējumi un terminoloģija
Literatūrā, kas ir latviešu valodā, skaitļu a un b lielāko kopīgo dalītāju parasti apzīmē ar LKD(a, b) vai retāk ar ld(a, b). Angļu valodā visbiežāk ir sastopams apzīmējums gcd(a, b), kas ir saīsinājums no greatest common divisor. Reizēm lieto saīsinātu apzīmējumu (a, b).
Divus skaitļus, kuru lielākais kopīgais dalītājs ir 1, sauc par savstarpējiem pirmskaitļiem. Piemēram, LKD(5, 14) = 1, tāpēc 5 un 14 ir savstarpēji pirmskaitļi.
Īpašības
Operācijai LKD piemīt šādas īpašības (šeit a, b, c un m ir naturāli skaitļi):
Pielietojumi
To lieto arī lai vienkāršotu dažādas algebriskas izteiksmes, piemēram:
Sāra Peilina
Sāra Peilina (en; dzimusi Sendpointā, Aidaho štatā, ASV) ir amerikāņu politiķe, politikas komentētāja un televīzijas personība. Laika posmā no 2006. gada decembra līdz 2009. gada jūlijam viņa bija Aļaskas štata gubernatore. S.Peilina bija jaunākais amatu ieņēmušais cilvēks, kā arī pirmā sieviete, kas ieņem šo amatu. 2008. gada ASV prezidenta vēlēšanās viņa bija Republikāniskās partijas kandidāte ASV viceprezidenta amatam. S.Peilina kļuva par pirmo sievieti no Republikāņu partijas, kas kandidē viceprezidenta amatam. Viņa ir viena no iespējamajām prezidentes kandidātēm 2012. gada ASV prezidenta vēlēšanās. Par atkāpšanos no štata gubernatores amata politiķe paziņoja un  viņa beidza pildīt amata pienākumus. Jaunībā viņa bija Vasillas pilsētas skaistuma karaliene, tāpat bijusi sporta apskatniece. Viņas grāmata Going Rogue ir tikusi pārdota vairāk nekā divos miljonos kopiju. 2008. gada ASV prezidenta vēlēšanu kampaņas laikā tika uzlauzts S.Peilinas e-pasts un iegūtā informācija tika izplatīta internetā.
No 2010. līdz 2015. gadam Sāra Peilina regulāri piedalījās dažādos Fox News raidījumos. No 2010. līdz 2011. gadam Peilina vadīja TLC kanāla realitātes šovu "Sarah Palin's Alaska" un no 2014. līdz 2015. gadam Sportsman Channel realitātes šovu "Amazing America with Sarah Palin". No 2014. gadam līdz 2015. gadam darbojās Sārai Peilinai veltīts tiešsaistes ziņu kanāls "Sarah Palin Channel".
Enki Bilāls
Enki Bilāls (fr), īstajā vārdā Eness Bilalovičs (Enes Bilalović; dzimis Belgradā) ir dienvidslāvu izcelsmes franču komiksu mākslinieks un kinorežisors.
Dzimis Belgradā, bet 9 gadu vecumā pārcēlies uz Parīzi. 14 gadu vecumā iepazinās ar Renē Gosinī, kura ietekmē pievērsies komiksu radīšanai.
Bilāla komiksi parasti ir fantastiskas antiutopijas. Pazīstamākā ir Nikopoles triloģija "Nemirstīgo karnevāls" (La Foire aux immortels, 1980); "Sieviete-slazds" (La Femme piège, 1986); "Aukstais ekvators" (Froid-Équateur, 1992).
Līdzīgā žanrā uzņēmis mākslas filmas, no kurām pazīstamākā — Immortel (Ad Vitam) (2004).
Džordžs Mārtins
Sers Džordžs Henrijs Mārtins (en; — ) bija britu mūzikas producents, aranžētājs, diriģents, komponists un audioinženieris. Viņš bija iesaistīts visu grupas The Beatles studijas albumu ierakstīšanā, un tāpēc viņu mēdz saukt par «piekto bītlu».
Dzīvesgājums
1962. gada februārī Mārtins pirmoreiz tikās ar grupas The Beatles menedžeri Braienu Epstainu. Decca Records grupai nesen bija atteikusi ierakstu līgumu, un Epšteins meklēja citu izdevniecību, kas varētu ar viņiem sadarboties. Jūnijā The Beatles ieradās EMI studijā uz noklausīšanos, pēc kuras Mārtins bija gatavs parakstīt līgumu. Tajā pašā gadā viņi ierakstīja vairākas dziesmas, kas tika izdotas kā singli. Pēc grupas lūguma ierakstīt kādu no viņu oriģināldziesmām, tika ierakstīta dziesma Please Please Me. Mārtins ieteica The Beatles paātrināt dziesmas tempu un pievienot vokālās harmonijas. Tā sasniedza 2. vietu Lielbritānijas singlu topā.
Mārtins, būdams formāli izglītots mūzikā, palīdzēja The Beatles dalībniekiem gan kā orķestra partiju aranžētājs, gan arī spēlējot taustiņinstrumentus vairākās viņu dziesmās. Par spīti Makartnija sākotnējai pretestībai, viņš ieteica dziesmā Yesterday pievienot stīgu kvarteta pavadījumu. Mārtins aranžēja visas The Beatles dziesmas līdz She's Leaving Home ierakstīšanai 1967. gadā, ko viņš izlaida, jo tajā laikā viņam jau bija sarunāta cita ierakstu sesija. Kad grupa 1968. gadā ierakstīja pašu vārdā nosaukto albumu The Beatles (zināmu arī kā «balto albumu»), Mārtins bija pieprasīts producents un aranžētājs, tāpēc vairākas albuma dziesmas producēja paši grupas dalībnieki.
Džordžs Mārtins sacerēja un aranžēja pavadošo mūziku grupas The Beatles 1968. gada filmai Yellow Submarine. Pēc grupas izjukšanas Mārtins turpināja sadarboties ar tās dalībnieku Polu Makartniju, un sacerēja mūziku Džeimsa Bonda filmai «Dzīvo un ļauj mirt» 1973. gadā. Makartnijs sarakstīja un iedziedāja filmas tituldziesmu. Viņš aranžēja Pola un Lindas Makartniju singlu Uncle Albert/Admiral Halsey, kas ASV singlu topā sasniedza 1. vietu.
2006. gadā Mārtins kopā ar dēlu Džailsu remiksēja grupas The Beatles mūziku Cirque du Soleil priekšnesumam Love. Tajā pašā gadā tika izdots albums ar priekšnesuma dziesmām. Tas bija Mārtina pēdējais mūzikas projekts.
Džordžs Mārtins nomira naktī uz savās mājās Viltšīrā.
Mario Vargass Ljosa
Mario Vargass Ljosa (Jorge Mario Pedro Vargas Llosa, dzimis ) ir Peru rakstnieks, politiķis, žurnālists un esejists.
Biogrāfija
Vargass Ljosa ir viens no Latīņamerikas ievērojamākajiem romānu rakstniekiem un esejistiem, kā arī viens no vadošajiem savas paaudzes rakstniekiem. 2010. gadā viņš ieguva Nobela prēmiju literatūrā.
Vamsuta
Vamsuta (ap 1634.-1662.), arī Aleksandrs Pokanokets, bija vampanoagu cilts indiāņu sačems.
Ģimene
Vamsuta bija Masasoita vecākais dēls un Metakometa brālis. Viņš bija precējies ar Veetamoo. Vārdu "Aleksandrs" viņam piešķīra angļu kolonisti 1656. g.
Valdīšana un nāve
Vamsuta kļuva par sačemu pēc Masasoita nāves 1660. g. Reģionā samazinājās kažokādu tirdzniecībai, un Vamsuta palielināja cilts ietekmi, apejot Masačūsetsas varasiestādes un pārdodot zemi citām kolonijām. Kā suverēna cilts, vampanoagi bija pārliecināti ka ir tiesīgi īstenot no eiropiešiem neatkarīgu politiku. Kā rezultātā 1662. g. Vamsuta tika nodevīgi arestēts un stājās Plimutas tiesas priekšā. Aresta laikā viņš saslima un pēc atbrīvošanas ceļā uz mājām nomira.
Jānis Osis
Jānis Osis (dzimis Rīgā, miris  turpat) bija latviešu teātra un kino aktieris un režisors. Nacionālā teātra aktieris kopš 1919. gada, bijis arī šī teātra režisors (1932—1938). Atveidojis galvenokārt negatīvus tēlus.
Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gadā Rīgā. Mācījās Rīgas pilsētas reālskolā. Studēja ķīmiju Petrogradas Universitātē (1915—1916), darbojās Jaunajā Pēterpils latviešu teātrī, 5. Zemgales latviešu strēlnieku pulka teātrī, vēlāk Padomju Latvijas strādnieku teātrī (1919). No 1920. gada līdz mūža beigām bija Nacionālā teātra aktieris.
Miris Rīgā, apbedīts Pirmajos Meža kapos tā sauktajā mākslinieku kalniņā.
Baškortostāna
Baškortostānas Republika (arī Baškīrija ) ir viena no Krievijas Federācijas republikām Pievolgas federālajā apgabalā. Tā robežojas ar Tatarstānu rietumos, Udmurtiju ziemeļrietumos, Permas novadu un Sverdlovskas apgabalu ziemeļos, Čeļabinskas apgabalu austrumos un Orenburgas apgabalu dienvidos.
Vēsture
Pirmās zināmās apmetnes mūsdienu Baškortostānas teritorijā tiek datētas ar agrīno paleolīta periodu. Urtatube apmetnē pie Karabalikti ezera tika atrasti dažādi akmens rīki, kas tiek attiecināti uz Ašelas kultūru. Dienvidurālos bija augu, dzīvnieku un akmens izejvielu bagātība, kas piesaistīja cilvēkus no dažādiem rajoniem (tai skaitā pietiekami attāliem).
Lielāka cilvēku klātbūtne notika bronzas laikmetā, kad ienāca Abaševas kultūras pārstāvji. Viņiem bija prasmes bronzas instrumentu, ieroču un rotājumu ražošanā, un viņi kļuva par pirmajiem, kas izveidoja pastāvīgas apmetnes reģionā.
Zelta Ordas sabrukuma periodā 15. gadsimta sākumā tagadējās Baškortostānas teritorijā nodibinājās Nogaju orda, vēlāk ziemeļu daļā arī Kazaņas haniste (1438) un Sibīrijas haniste (1490). Krievijas cariste pēc uzvaras pār Kazaņas hanu (1552) un Sibīrijas hanu (1598) inkorporēja to teritorijas savā valstī. Līdz 1634. gadam Krievijas cari pakļāva arī pārējo Baškortostānas teritoriju. Lai atgūtu tiesības uz saviem zemes īpašumiem un pret piespiedu kristīšanu, notika daudzas vietējo iedzīvotāju sacelšanās (1645, 1662—1664, 1681—1684, 1704—1711/1725). Liela daļa pamatiedzīvotāju tika iznīcināti vai pameta savu zemi. 1708. gadā Kazaņas guberņā izveidoja Ufas vaivadiju, ko 1719. gadā pārdēvēja par Ufas provinci.
1865. gadā Orenburgas guberņas ziemeļu daļā izveidoja Ufas guberņu. Tās teritorijā 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā izveidojās vairāki desmiti latviešu koloniju, no kurām lielākās bija Arhlatviešu kolonija, Bakaldīna un Austrumciems. Austrumciemā no 1884. līdz 1887. gadam par skolotāju strādāja rakstnieks Sudrabu Edžus. 1937. un 1938. gadā PSRS Lielā terora laikā tā dēvētās Latviešu operācijas gaitā tika nogalināti daudzi Baškīrijas latvieši  — visi sabiedriski aktīvie cilvēki, turīgākie zemnieki, skolotāji, teju visi darba spējas vecuma vīrieši. Tika slēgtas visas Baškīrijas latviešu organizācijas un skolas.
1917. gada decembrī baškīru kurultajs pieņēma lēmumu dibināt autonomu Baškurdistānu, kuras armija cīnījās pret Sarkano Armiju. Krievijas pilsoņu kara laikā 1919. gada martā padomju valdība izveidoja Baškīrijas Autonomo Padomju Sociālistisko Republiku. 1932. gadā tās teritorijā atklāja naftas atradnes, kuras saka izmantot Otrā pasaules kara laikā. 1990. gada 11. oktobrī izveidotā Baškortostāna deklarēja valstisko suverenitāti, tomēr 1992. gada 31. martā tās valdība parakstīja Krievijas Federācijas līgumu.
Iedzīvotāji
Pēc Krievijas tautskaites datiem, Baškortostānas etniskais sastāvs 2010. gadā bija šāds:
Alsu
Alsu Abramova (ru; dzimusi Safina Buguļmā, PSRS) ir tatāru dziedātāja. Alsu ir piedalījusies 2000. gada Eirovīzijā, pārstāvot Krieviju, kur ieguva 2. vietu. Tāpat viņa vadīja 2009. gada konkursu.
Alsu ir trīs brāļi: Ruslans, Marats un Renards.
Dzinējs
Dzinējs jeb motors ir mašīna kaut kāda veida enerģijas pārvēršanai mehāniskajā enerģijā. Termins motors ir aizgūts no vācu valodas (de — 'dzinējs', kas savukārt nāk no la — 'iekustinātājs'), un pārsvarā par motoriem tiek saukti elektrodzinēji un iekšdedzes dzinēji.
Dzinēji tiek iedalīti primārajos un sekundārajos. Primārie dzinēji ir tādi dzinēji, kas pārvērš dabas enerģētiskos resursus mehāniskajā darbā, bet sekundārie dzinēji pārveido enerģiju, ko saražojušas vai uzkrājušas citas ierīces.
Pie primārajiem dzinējiem ir pieskaitāmi vējdzirnavas, kas izmanto vēja spēku, ūdensrats un atsvaru mehānisms, ko piedzen gravitācija (krītošs ūdens un pievilkšanas spēks), siltumdzinēji, kuros degvielas vai kodolenerģijas ķīmiskā enerģija pārtop citu veidu enerģijās. Pie sekundārajiem dzinējiem ir pieskaitāmi elektriskie, pneimatiskie un hidrauliskie dzinēji.
Primārie dzinēji
Pirmie primārie dzinēji bija bura un ūdensrats. Buras cilvēce izmanto jau vairāk kā septiņus tūkstošus gadu.
Ūdensratu — noriju plaši izmantoja apūdeņošanas vajadzībām senās pasaules valstīs: Ēģiptē, Ķīnā un Indijā. Ūdensrati un vējdzirnavas tika plaši izmantoti Eiropā kā enerģētiskā pamatbāze manufaktūras ražotnēs.
Tvaika dzinēji
17. gadsimta vidū tika sperti pirmie soļi pārejai uz mašīnrūpniecību, kas radīja nepieciešamību pēc dzinējiem, kuri nebija atkarīgi no vietējiem enerģijas avotiem (ūdens, vēja, u.c.). Pirmais dzinējs, kurā tika izmantota ķīmiskās degvielas siltumenerģija, bija tvaika atmosfēriskais dzinējs, ko izgatavoja pēc franču fiziķa Denī Papēna un angļu mehāniķa Tomasa Seiverija projektiem. Šim dzinējam nebija mehāniskās piedziņas, tam komplektā nāca ūdensdzirnavu rats (mūsdienās zināms kā hidroturbīna), kuru grieza ūdens, ko no tvaika katla uz ūdenstorni spieda tvaiks. Katls uzsila ar tvaiku un dzesējās ar ūdeni: dzinējs darbojās periodiski.
1763. gadā krievu mehāniķis Ivans Polzunovs pēc paša projekta uztaisīja stacionāru nepārtrauktas darbības tvaika dzinēju. Tam bija divi cilindri, kas pēc kārtas piepildījās ar tvaiku un ūdeni, kas nepārtraukti tika padots uz ūdenstorni.
1784. gadā angļu mehāniķis Džeimss Vats izveidoja daudz pilnīgāku tvaika dzinēju, ko nosauca par universālo tvaika dzinēju. Vats kopš bērnības strādāja par palīgu uz Sevrija konstrukcijas dzinēja. Viņa pienākumos ietilpa nepārtraukti pārslēgt katla tvaika un ūdens padeves krānus. Šis vienmuļais darbs zinātniekam pamatīgi apnika un rosināja izgudrot gan dubultā gājiena virzuli, gan automātisko vārstu kārbu (vēlāk arī centrbēdzes drošinātāju). Dzinēja cilindrā bija uzstādīts virzulis, kuram no abām pusēm tika padots tvaiks. Viss notika automātiskā režīmā un nepārtraukti. Virzulis caur kloķa klaņa mehānismu grieza spararatu, kas nodrošināja gaitas vienmērību. Tvaika dzinējs tagad varēja piedzīt dažādus mehānismus un pārstāja būt saistīts tikai ar ūdenstorņiem. Vata izgudrotie elementi bija sastopami gandrīz visos tvaika dzinējos. Tvaika dzinējus pilnveidoja uz izmantoja dažādos tehniskos risinājumos: darbagaldu piedziņai, kuģos, cilvēku pārvadāšanas ekipāžās pa ceļiem, dzelzceļa lokomotīvēs.
Iedalījums
Izšķir vairāku veidu dzinējus:
Throbbing Gristle
Throbbing Gristle ir angļu avangarda mūzikas un vizuālās mākslas grupa, kas 1975. gadā izveidojās no performances mākslas grupas COUM Transmissions. Grupas mākslinieciskā un muzikālā darbība (koncepti, skanējums, izpilde) mūsdienās bieži tiek uzskatīta par autentisku industriālās mūzikas būtībai, un pati grupa tiek uzskatīta par industriālās mūzikas aizsācējiem.
Palzmar
Palzmar var būt:
1990. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss
1990. gada UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kauss bija otrā UCI Pasaules kausa sezona. Salīdzinot ar iepriekšējo sezonu, tika saglabātas visas sacensības un tika pievienotas sezonas noslēguma individuālais brauciens Lunelā, Francijā. Sacensību kopvērtējumā uzvarēja Itālijas pārstāvis Džanni Bunjo no  komandas.
Krasņika
Krasņika - pilsēta un gmina Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz dienvidrietumiem no Ļubļinas.
Dibināta XIII gadsimtā un līdz pat XIX gadsimtam piederēja Zamoisku (Zamoyscy) šļahtiču dzimtai. 1914. gada augustā ap pilsētu notika Krasņikas kauja starp Austroungārijas un Krievijas karaspēku, un kura bija pirmā Austroungārijas uzvara Pirmajā pasaules karā. Kaujā Krievijas armijas sastāvā izcēlās nākamais Somijas valstsvīrs Kārlis Gustavs Mannerheims.
Palsmane
Palsmane ir apdzīvota vieta Smiltenes novada Palsmanes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Palsas un tās pietekas Kļavaisas krastos 22 km no novada centra Smiltenes un 142 km no Rīgas.
Palsmanē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, speciālā internātpamatskola, kultūras nams, bibliotēka, pasts, pareizticīgo un luterāņu baznīcas. Vēstures piemineklis ir Palsmanes muižas pils ar parku. Kādā pakalnā pie Palsmanes atradās viens no Strūves ģeodēziskā loka punktiem.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Lapsas
Lapsas ir vismazākās suņu dzimtā, tām ir arī atšķirīga galvas forma — neliela un plakana. Starp acīm raksturīgs tumšāku spalvu trīsstūris. Ļoti bieži astes gals ir citā krāsā, nekā pārējais ķermeņa apmatojums. Visām lapsām ir apmēram vienādas ķermeņa formas; pagarināts ķermenis un galva, purns smails un smalks. Visām lapsām ir biezs, mīksts kažoks un gara aste, kas pieaugušiem dzīvniekiem sasniedz zemi. Krāsa pārsvarā ir ruda, dzelten-brūna un tumši brūna.
Lapsa kā simbols
Lapsas daudzās kultūrās simbolizē konkrētas īpašības: viltību, gudrību, ātru domāšanu, piemērošanās spēju un izveicību.
Ķīnā ir ticējums, ja cilvēks redz lapsu, tad tā ir zīme no mirušajiem gariem. Ķelti uzskatīja, ka lapsas ir gidi garu pasaulē. Japānā lapsa ir viens no lietus gariem, un tā ir rīsu dieva Inari sūtne, kas sargā cilvēku no ļauna. Ziemeļamerikas idiāņiem lapsa ir gudrs un cēls ziņu nesējs, bet indiāņi no līdzenumiem uzskata, ka lapsa ir izjokotāja.
Krasņikas apriņķis
Krasņikas apriņķis ir apriņķis Polijā, Ļubļinas vojevodistes rietumos. Robežojas ar Ļubļinas vojevodistes Opoles, Ļubļinas un Janovas apriņķiem, Piekarpatu vojevodistes Stalova Volas apriņķi un Sventokšiskas vojevodistes Sandomežas apriņķi.
Haralds V Gliksburgs
Haralds V (dzimis ) ir Norvēģijas karalis. Sācis valdīt pēc tēva karaļa Ūlava V nāves 1991. gadā.
Biogrāfija
Dzimis Norvēģijas karaļu rezidencē Skaugumā un ir pirmais karalis, kas dzimis Norvēģijā pēc 1370. gadā dzimušā Olafa IV. Haraldam V ir divas māsas — Ragnhilda un Astrīda. Otrā pasaules kara laikā pēc Vācijas iebrukuma Norvēģijā Haralds V kopā ar māti un māsām uzturējās ASV, bet tēvs un vectēvs — karalis Hokons VII — bija kopā ar trimdas valdību Lielbritānijā. Pēc kara mācījās Oslo Universitātē, Norvēģijas kara akadēmijā un Oksfordas Universitātē.
1968. gada 29. augustā Haralds V apprecējās ar kokrūpnieka meitu Sonju Haraldsenu. Šīs laulības bija pagrieziena punkts monarhijas vēsturē, jo nākamā karaliene, pretēji gadsimtu tradīcijām, nebija dižciltīgā. Haralds šīs laulības izcīnīja, desmit gadus satiekoties ar Sonju un deklarējot, ka viņš vai nu neprecēsies vispār, vai precēs tieši Sonju Haraldsenu. Būdams kroņprincis, Haralds V pārstāvēja Norvēģiju burāšanā trijās olimpiskajās spēlēs.
Rūķis (nozīmju atdalīšana)
Rūķis var būt:
Tornis (nozīmju atdalīšana)
Tornis var būt:
Watchmen
Watchmen (no angļu valodas — 'sargkareivji') ir komiksu grāmatu sērija (grafiskais romāns), ko ir izveidojuši rakstnieks Alans Mūrs, mākslinieks Deivs Gibonss (Dave Gibbons) un krāsotājs Džons Higinss (John Higgins). Šo komiksu sēriju publicēja ASV uzņēmums DC Comics laika posmā no 1986. līdz 1987. gadam un pēc tam atkārtoti izdeva sakopotā formā.
Maikls Felpss
Maikls Freds Felpss (en; dzimis Baltimorā, ASV) ir amerikāņu peldētājs. Ar izcīnītām 8 zelta medaļām viņš ir visvairāk zelta medaļas izcīnījušais sportists vienās Olimpiskajās spēlēs, tāpat arī viņš ir izcīnījis visvairāk zelta medaļu (23) mūsdienu olimpisko spēļu vēsturē. Ar kopā izcīnītām 28 olimpiskajām medaļām M. Felpss arī ir visu laiku veiksmīgākais sportists.
Piecas reizes piedalījies olimpiskajās spēlēs. 2000. gadā Sidnejā viņš izcīnīja 5. vietu 200 m tauriņstilā. 2004. gadā Atēnās M. Felpss kļuva par seškārtēju olimpisko čempionu un izcīnīja arī divas bronzas medaļas. 2008. gadā Pekinā viņš startēja astoņās disciplīnās un visās arī izcīnīja zeltu, tādējādi pārspējot peldētāja Marka Spica rekordu par visvairāk izcīnītajām medaļām vienu Olimpisko spēļu laikā. 2012. gada olimpiskajās spēlēs Londonā M. Felpss izcīnīja četrus zeltus un divus sudrabus.
Pašlaik viņam pieder vairāki pasaules rekordi garajā baseinā, no kuriem daļu viņš sasniedzis ASV komandas rindās dažādās stafetēs. Pēc 2011. gada Pasaules čempionāta M. Felpss paziņoja, ka Pasaules čempionātos vairs nestartēs un, iespējams, pēc 2012. gada olimpiskajām spēlēm beigs karjeru. Pēc olimpiskajām spēlēm, kurās M. Felpss ieguva četras zelta un divas sudraba medaļas, viņš paziņoja par karjeras beigšanu. 2014. gadā atsāka piedalīties sacensībās.
M. Felpps bija ASV komandas karognesējs atklāšanas ceremonijā. Startējot 31 gada vecumā, viņš turpināja dominēt olimpiskajā peldbaseinā un izcīnīja piecas zelta medaļas. Olimpisko spēļu peldēšanas sacensību noslēgumā M. Felpss paziņoja par sportista karjeras beigām.
Pasaules rekordi
Piezīme: Tabulā noradīti M. Felpsam piederošie pasaules rekordi individuālajās distancēs garajā baseinā.
Need for Speed: Road Challenge
Need for Speed: High Stakes, Eiropā zināma kā Need for Speed: Road Challenge, ir 1999. gada braukšanas videospēle, kuru izstrādāja Electronic Arts Canada un publicēja Electronic Arts. Tā ir daļa no Need For Speed sērijas. Spēlētājam ir iespēja braukt ar eksotiskām mašīnām. Trases atrodas Centrāleiropā un Ziemeļamerikā. Spēlē ir seši dažādi sacensību veidi - karjera, High Stakes, Hot Pursuit, klasiskā, bēgšana un laika slazds.
Mašīnas
Road Challenge ietilpst eksistējošas sporta mašīnas, kā arī trīs bonusa mašīnas, kuras ir PC versijā un ir līdzīgas El Nino no Need for Speed III: Hot Pursuit. PlayStation versijā trīs bonusa mašīnas - Phantom, Titan, La Nino, kā arī policijas helikopteris, kuru nevar izmantot policijas pakaļdzīšanās laikā PlayStation versijā. Road Challenge, atšķirībā no iepriekšējām sērijas spēlēm, mašīnas nav sakārtotas "A", "B" un "C" klasē. Kategorijas pēc kā mašīnas ir sakārtotas ir: AAA (sacensību auto), AA (superauto), A (sporta auto) un B (rodsteri). AAA ir visātrākās un B ir vislēnākās.
Lukova
Lukuva - pilsēta un gmina Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz dienvidiem no Sedlces.
XIII gadsimtā Lukovas bīskaps bija Bartolomejs Anglis. Pilsētas pievārtē 1846. gadā dzimis poļu rakstnieks Henriks Senkevičs.
Sadraudzības pilsētas:
Rūķis
Rūķis ģermāņu mitoloģijā, kā arī pasakās, datorspēlēs, fantastikā un lomu spēlēs ir neliela auguma cilvēkveidīgs radījums.
Ir grūti noteikt rūķu mītu rašanos. Tuvākie avoti ir no skandināvu mitoloģijas, bet pat tur viņu izskats ir atšķirīgs. Dažos avotos rūķis ir komisks tēls.
Etimoloģija
Latviešu vārda "rūķis" izcelsme saistīta ar indoeiropiešu pirmvalodas sakni *reu-: *rŭ, kuras senākā nozīme bijusi "plēst, plūkt, rakt, raut" vai arī "steigties, mesties". Tātad vārds apzīmē rosīgu racēju, rakņātāju, ko reizēm izmanto vārdkopās "zemes rūķis", "darbarūķis". Pēc Pētera Šmita domām ģermāņu valodās runājošo tautu pasakās iemīļotais zemes dzīļu bagātību racēja (de) tēls pārgājis latviešu folklorā un sajaucies ar daudz senāko mitoloģisko bagātību krājēju un "rausēju" pūķi.
Ļubļinas vojevodiste
Ļubļinas vojevodiste ir Polijas vojevodiste valsts austrumos. Dibināta 1999.gada 1.janvārī apvienojot četras vojevodistes. Vojevodiste nosaukta tās galvaspilsētas vārdā.
Administratīvais iedalījums
Vojevodiste iedalās 24 apriņķos (powiat) - no tiem 4 ir pilsētas ar apriņķa tiesībām (miasto na prawach powiatu) un 19 lauku apriņķi (powiat ziemski). Visā vojevodistē ir 213 gminas (gmina), kuru skaitā ietilpst 38 pilsētas.
Apriņķi:
Pilsētas
Vojevodistē ir 42 pilsēta (trekninātas pilsētas ar apriņķa tiesībām):
Stade de France
Stade de France ir futbola stadions Sendenī, Francijā. Stadions tika atklāts. Te savas mājas spēles aizvada Francijas futbola izlase un Francijas regbija izlase. Stadionā ir 81 338 skatītāju vietas, kas to padara par piekto lielāko futbola stadionu Eiropā. Stade de France ir notikuši vairāki starptautiska mēroga turnīri, tai skaitā 1998. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrs, turnīra finālā Francijas izlase guva uzvaru pār Brazīliju ar 3–0, vēl ir notikuši 2003. gada Pasaules čempionāts vieglatlētikā, 2007. gada Pasaules kauss regbijā un divi UEFA Čempionu līgas fināli. Stade de France ir pirmais stadions pasaulē, kurā noticis gan FIFA Pasaules kausa fināls, gan Pasaules kausa regbijā fināls. Laika posmā no 2003. līdz 2006. gam stadionā tika rīkotas Čempionu sacīkstes, pēc tam par sacensību norises vietu tika izraudzīts Vemblija stadions. UEFA šim stadionam ir piešķīrusi četru zvaigžņu reitingu. Stade de France stadiona laukums ir 105 x 70 m liels.
Marks Antonijs
Marks Antonijs (la; dzimis 83. gada 14. janvārī p.m.ē., miris 30. gada 1. augustā p.m.ē.) bija romiešu politiķis un ģenerālis.
Dzīvesgājums
Jūlija Cēzara māsīcas dēls, svarīgs atbalstītājs un lojāls draugs. Pēc Cēzara nāves viņš kopā ar Oktaviānu un Lepidu izveidoja otro triumvirātu, kas jau bija nostiprināts ar likumu. Tomēr 36. gadā p.m.ē. Lepids tika izdzīts no triumvirāta. Lai stiprinātu triumvirātu, Antonijs apprecēja Oktaviāna māsu Oktāviju.
Pēc triumvirāta vienošanās Antonijs pārvaldīja Romas austrumu provinces, kur iemīlējās Ēģiptes valdniecē Kleopatrā, bet savu sievu, Oktaviāna māsu Oktāviju viņš aizsūtīja atpakaļ uz Romu. Tas nozīmēja neizbēgamu konfliktu un triumvirāta izjukšanu. Situāciju vēl vairāk pasliktināja tas, ka 34. gadā p.m.ē. viņš Kleopatras (un kā domā Cēzara) dēlu Cēzarionu pasludināja par Cēzara varas mantinieku Oktaviāna vietā un viņa pārvaldībā  esošās provinces sadalīja starp Kleopatru un viņas bērniem.
32. gadā p.m.ē. Romas senāts atstādināja Antoniju no varas. 31. gadā p.m.ē. jūras kaujā pie Akcijas Oktaviāna flote sakāva Antonija spēkus. Pēc tam Oktaviāns iebruka Ēģiptē, un 30. gadā p.m.ē. Antonijs izdarīja pašnāvību.
Mihails Tāls
Mihails Tāls (, dzimis Rīgā, miris  Maskavā) bija Latvijas ebreju šahists, līdz 1991. gadam starptautiskās sacensībās pārstāvēja PSRS. Astotais pasaules čempions šahā (1960. — 1961.), seškārtējs PSRS čempions, starptautiskais lielmeistars kopš 1957. gada.
Dzīvesgājums
Dzimis 1936. gada 9. novembrī Rīgā ārsta Nehemijas Tāla (1896—1957) un viņa sievas Idas ģimenē. Jau piecu gadu vecumā parādīja izcilas dotības matemātikā, spējot prātā reizināt trīsciparu skaitļus. Otrā pasaules kara laikā pēc Vērmahta iebrukuma 1941. gadā Tālu ģimene devās bēgļu gaitās uz Molotovas apgabalu Krievijā. Pēc kara viņš kopā ar vecākiem atgriezās Rīgā un apmetās nacionalizētā dzīvoklī Gorkija ielā 34. Mācījās Rīgas 22. vidusskolā, līdztekus apmeklēja šaha pulciņu Rīgas pionieru pilī, kur viņa pedagogs bija Jānis Krūzkops. Nozīmīga bija Mihaila Tāla sadarbība ar šaha treneri Aleksandru Koblencu, sākot ar 1949. gadu. Mācības skolā Mihails pabeidza paātrinātā kārtā — viena gada laikā absolvējot divas klases.
1950. gadā Mihails Tāls kļuva par Latvijas PSR šaha jauniešu izlases dalībnieku, bet 1954. gadā, 17 gadu vecumā, kļuva par republikas čempionu un ieguva PSRS sporta meistara nosaukumu. 1959. gadā Tāls veiksmīgi piedalījās pasaules čempionāta kandidātu turnīrā un 1960. gadā triumfēja, uzvarot Mihailu Botviņņiku ar rezultātu 12,5 pret 8,5, un 24 gadu vecumā kļūstot par tajā brīdī jaunāko pasaules čempionu šahā. M.Tāls bija astotais pasaules čempions šahā un savu titulu noturēja līdz 1961. gadam, kad Botviņņiks atspēlējās revanša mačā ar rezultātu 8 pret 13. 1960.—1970. gadā bija žurnāla "Šahs" galvenais redaktors.
Mihails Tāls bija seškārtējs PSRS čempions, starptautiskais lielmeistars kopš 1957. gada. Tāls bija pirmais neoficiālā titula ieguvējs — pasaules čempions ātrspēlē (zibens turnīrā) — 1988. gadā. 44 reizes Tāls bija starptautisku turnīru uzvarētājs. Laikā no 1958. līdz 1982. gadam spēlējot 101 partiju augsta līmeņa turnīros Mihails Tāls guvis rekordlielu uzvaru koeficientu - 81,18%. Pārstāvot PSRS komandu Tāls vienmēr deva vislielāko ieguldījumu komandas uzvarās.
1992. gada maija sākumā Tāls piedalījās turnīrā Barselonā, kur veselības stāvokļa dēļ ierindojās turnīra tabulas apakšā. 28. maijā Tāls ieņēma 3. vietu Maskavas ātrspēles turnīrā un neilgi pēc tam tika ievietots vienā no Maskavas slimnīcām.
Miris 1992. gada 28. jūnijā Maskavas 15. slimnīcā no iekšējo orgānu asiņošanas. Apglabāts Jaunajos Ebreju kapos Šmerlī, Rīgā.
Privātā dzīve
Tālam kopš dzimšanas labajai rokai bija tikai trīs pirksti, bet tas netraucēja spēlēt klavieres un aizrauties ar galda tenisu. Mihailam Tālam kopš bērnības bija problēmas ar nierēm. Aktīva smēķēšana un alkohola lietošana veselību tikai pasliktināja. Vēlākajos gados veselības problēmas atstāja lielu negatīvu iespaidu arī uz spēles rezultātiem. Mihails Tāls bija precējies trīs reizes. No pirmās laulības viņam bija dēls, kurš vēlāk apguvis ārsta profesiju un pārcēlies uz dzīvi Izraēlā. No pēdējās laulības Tālam bija meita Žanna.
Džudo 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — līdz 78 kg sievietēm
'''Džudo 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs sievietēm svara kategorijā līdz 78 kg''' notika 14. augustā. Olimpisko zeltu izcīnīja Ķīna džudiste Ksiuli Janga.
Eiropa (pavadonis)
Eiropa ir Jupitera pavadonis, mazākais no četriem Galileja pavadoņiem. Domājams, ka zem pavadoņa ledus segas atrodas okeāns, kurā nav izslēgta dzīvības esamība.
Atklāšanas vēsture un nosaukums
Eiropu atklāja Galileo Galilejs 1610. gadā ar pasaulē pirmo teleskopu. Uz pavadoņa pirmatklājēja statusu pretendēja arī vācu astronoms Simons Mariuss, kurš novēroja pavadoni 1609. gadā, taču pētījumu rezultātus nebija publicējis.
Eiropa nosaukta sengrieķu mitoloģiskas personas vārdā. Tā bija meitene, kuru nolaupīja Zevs (romiešu mitoloģijā — Jupiters). Nosaukumu „Eiropa” deva tieši Mariuss Simons 1614. gadā, taču ilgu laiku tas netika lietots. Galilejs četrus atklātos pavadoņus nosauca par „Mediči planētām” un deva tiem kārtas numurus. Eiropa skaitījās kā „otrais Jupitera pavadonis”. Tikai 20. gs. vidū nosaukums „Eiropa” guva vispārēju atzīšanu.
Fiziskais raksturojums
Eiropa ir lielāko Saules sistēmas pavadoņu skaitā un izmēru ziņā ir līdzīga Mēnesim. Tā pret Jupiteru visu laiku ir pagriezta ar vienu pusi. Jo, Eiropa un Ganimēds atrodas orbitālajā rezonansē — to orbitālo periodu attiecība ir 1:2:4.
Eiropa vairāk līdzinās Zemes grupas planētām, nekā citiem „ledus pavadoņiem”, jo lielā mērā sastāv no iežiem. Tā pilnībā ir pārklāta ar ūdens slāni apmēram 100 km biezumā (daļēji 10-30 km biezas ledus kārtas veidā; daļēji, domājams, šķidra okeāna veidā). Vēl dziļāk ieguļ iežu slānis, bet centrā, iespējams, atrodas neliels metālisks kodols.
Virsma
Eiropas virsma ir ļoti līdzena, un izceļas tikai nedaudzi dažu simtu metru augsti pakalniem līdzīgi veidojumi. Pavadoņa augstais albedo liecina, ka ledus virskārta ir samērā tīra, tātad „jauna” (ir viedoklis, ka, jo tīrāks ledus uz „ledus pavadoņiem”, jo tas ir jaunāks). Krāteru skaits ir neliels un ir tikai trīs krāteri ar diametru virs 5 km, kas arī liecina par samērā jauno pavadoņa virsmu. Tās vecums tiek lēsts ne vecāks par 30 mlj. gadu, un var secināt, ka uz Eiropas ir augsta ģeoloģiskā aktivitāte. Tajā pat laikā, salīdzinot no zondēm „Voyager” un „Galileo” ar 20 gadu intervālu sūtītās fotogrāfijas, netika atrastas nekādas izmaiņas.
Virsmas temperatūra ir no -150 °C līdz -190 °C. Uz pavadoņa virsmas ir iespējama augsta radiācija, jo Eiropa šķērso spēcīgo Jupitera radiācijas zonu.
Visu Eiropas virsmu klāj savstarpēji krustojošas līnijas. Tie ir ledus slāņa lūzumi un plaisas. Dažas līnijas pilnībā apjož pavadoni. Plaisu tīklojums dažās vietās ir līdzīgs Zemes Ziemeļpola rajona ledus slāņa plaisām.
Ir uzskats, ka Eiropas virsma pastāvīgi mainās, t.i. veidojas jauni lūzumi. Dažu plaisu malas var pārvietoties viena pret otru, turklāt zemledus šķidrums reizēm var izspiesties pa plaisām uz augšu. Uz Eiropas ir novērojamas samērā garas dubultgrēdas; iespējams tās veidojas, uzaugot ledum uz plaisu malām, tām atveroties un aizveroties.
Dažu apgabalu virsmas reljefs dod pamatu domāt, ka šajos apgabalos virsma bija pilnīgi izkususi, un ūdenī pat peldēja aisbergi un ledus gabali. Turklāt redzams, ka ledus gabali, kas tagad ir iesaluši, agrāk veidoja vienotu struktūru, bet pēc tam sadalījās un sagriezās.
Uz virsmas vēl var redzēt Pvill krāteri, kura centrā ir paugurs, kas ir augstāks par krātera malām. Tas varētu liecināt par mīkstā ledus vai ūdens izplūdumu caur meteorīta izsisto caurumu.
Eiropas virsma klasificējas šādos pamattipos:
Okeāns
Augstāk minētais Eiropas virsmas raksturojums liecina par šķidra okeāna esamību zem biezās ledus kārtas. Okeāna iespējamais dziļums līdz 90 km; tā kopējais tilpums pārsniedz pasaules okeāna tilpumu uz Zemes. Siltums, kurš nepieciešams, lai uzturētu ūdeni šķidrā stāvoklī, domājams, veidojas uz paisumu mijiedarbības rēķina (paisumi paceļ pavadoņa virsmu līdz 30 metru augstumam). Tajā pat laikā ir arī cita teorija, kas izskaidro virsmas raksturu nevis ar šķidra ūdens, bet ar mīksta ledus esmību zem pavadoņa virsmas.
Zemledus okeāna esamību apstiprina Eiropas magnētiskā lauka mainīgais raksturs. Ja magnētiskais lauks veidotos feromagnētiskā kodola iespaidā, tad tas būtu daudz stabilāks un vājāks. Magnētiskie poli atrodas netālu no ekvatora un pastāvīgi pārvietojas. Magnētiskā lauka intensitātes un orientācijas izmaiņas korelē ar Jupitera magnētiskā lauka šķērsošanu pavadoņa kustībā pa orbītu. To var izskaidrot tikai ar elektrovadoša šķidruma esamību zem ledus virskārtas: Jupitera spēcīgais magnētiskais lauks inducē sāļajā okeānā elektriskās strāvas, kuras savukārt veido pavadoņa īpatnējo magnētisko lauku.
Virsmas tumšo līniju un plankumu spektrālanalīze atklāja sāļu klātbūtni (magnija sulfāts). Sarkanīgā nokrāsa liek domāt arī par sēra un dzelzs savienojumu klātbūtni. Acīmredzot, šie sāļi ietilpst Eiropas okeāna sastāvā. Turklāt ir atklātas ūdeņraža pārskābes un spēcīgu skābju pēdas.
Bez Eiropas okeāni teorētiski ir iespējami uz Ganimēda un Kallisto (spriežot pēc magnētiskā lauka struktūras). Bet aprēķini rāda, ka šķidrais slānis uz šiem pavadoņiem sākas dziļāk un tā temperatūra ir daudz zemāka par nulli (ūdens paliek šķidrā stāvoklī pateicoties augstajam spiedienam).
Atmosfēra
Kosmiskā zonde „Galileo” atklāja uz Eiropas jonosfēru, kas norāda uz šī pavadoņa atmosfēras esamību. Vēlāk ar Habla kosmiskā teleskopa palīdzību tiešām tika atklātas ļoti retinātas atmosfēras pēdas, kuras spiediens nepārsniedz 1 μPa. Atmosfēra sastāv no skābekļa, kas radies saules radiācijas iespaidā ledum sadaloties ūdeņradī un skābeklī (ūdeņradi pavadoņa vājais gravitācijas lauks nespēj noturēt).
Eiropas pētījumi ar kosmiskajām zondēm
Pirmās Eiropas kosmiskās fotogrāfijas veica zonde „Pioneer 10”, nolidojot garām pavadonim 1973. gada decembrī. Šo attēlu kvalitāte bija labāka, nekā bija iespējama ar tā laika teleskopiem.
1979. gada martā 732 tūkst. km attālumā garām Eiropai nolidoja „Voyager-1”, bet jūlijā - „Voyager-2” nolidoja 190 tūkst. km attālumā. Zondes nosūtīja kvalitatīvus pavadoņa attēlus (piemēram, sk.), kā arī veica dažādus mērījumus. Hipotēze par šķidra ūdens okeāna klātbūtni uz pavadoņa radās pateicoties „Voyager” datiem.
Mērija Volstonkrafta
Mērija Volstonkrafta (Mary Wollstonecraft, dzimusi, mirusi ) bija 18. gadsimta britu rakstniece, filozofe un feministe. Savas īsās karjeras laikā viņa uzrakstīja vairākus romānus, traktātus, ceļojuma stāstus, Franču revolūcijas vēsturi, uzvedības grāmatu un bērnu grāmatu. Volstonkraftas ievērojamākais darbs ir "Sieviešu tiesību aizsardzība" (A Vindication of the Rights of Woman, 1792), kurā viņa izklāsta sieviešu nedabisko apspiešanu no vīriešu puses, kas savukārt notiek tikai tāpēc, ka sievietēm galvenokārt ir zema izglītība. Mirusi 1797. gada 10. septembrī no smagām pēcdzemdību komplikācijām.
Borisova
Borisova var būt:
Need for Speed: Porsche 2000
Need for Speed: Porsche Unleashed (Need for Speed: 2000 Eiropā; Need for Speed: Porsche Vācijā un Latīņamerikā) ir braukšanas videospēle, kuru izstrādāja Electronic Arts Canada un izdeva Electronic Arts. Tā ir daļa no Need for Speed sērijas. Atšķirībā no iepriekšējām NFS daļām šajā spēlē var braukt tikai ar Porsche automašīnām, kuras ir izlaistas no 1950. līdz 2000. gadam.
Ņujorkas fondu birža
Ņujorkas fondu birža (en, NYSE) ir fondu birža Amerikas Savienotajās Valstīs, kas visā pasaulē tirgo vērtspapīrus. Biržas īpašnieks ir Intercontinental Exchange grupā. Šī ir pasaulē lielākā fondu birža pēc tirgus kapitalizācijas (2011. gada decembris — 14,242 triljoni ASV dolāru). Birža atrodas Volstrītā, Ņujorkā. Tā tika dibināta. Biržas valdes priekšsēdētājs ir Dankans Nīderauers.
Andrea Pirlo
Andrea Pirlo (it; dzimis ) ir itāļu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bija Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Gandrīz visu profesionāļa karjeru aizvadījis Itālijas klubos, lielāko karjeras daļu pārstāvējis Milan klubu. Kopumā profesionāļa karjeras laikā ir četras reizes kļuvis par Itālijas čempionu, divas reizes Milan sastāvā uzvarēja UEFA Čempionu līgā. Karjeru noslēdza ASV klubā New York City FC.
Izlasi pārstāvējis divās olimpiskajās spēlēs, divos Pasaules kausos (2006, 2010; 2006. gadā izcīnījis uzvaru), kā arī trijos Eiropas čempionātos (2004, 2008, 2012).
tika apstiprināts par Turīnas "Juventus" U23 komandas, kas spēlē C sērijā, galveno treneri. Tikai deviņas dienas vēlāk pēc Maurīcio Sarri atlaišanas kļuva par Juventus pirmās komandas galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Brescia
Milan
Juventus
Itālija
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Juventus
Merlins varenais burvis
"Merlins varenais burvis" jeb "Merlins" (en, sākotnēji The Adventures of Merlin) ir britu televīzijas seriāls, kas tika translēts kanālā BBC One no 2008. gada 20. septembra līdz 2012. gada 24. decembrim. Seriāls ir balstīts uz leģendām par Karali Arturu un viņa kalpu — Merlinu.
Stāsts
Arī citi tēli no Artura leģedām ir parādījušies seriālā. Landselots ilgi nevarēja kļūt par bruņinieku, jo bija vienkāršās tautas pārstāvis. Morderds bija parādījies kā Druīds, kurš ar Morganu bija vienojies par palīdzību (leģendā Mordreds ir viņas dēls un Artura māsasdēls), Varenais Pūķis pareģoja, ka tieši Mordreds nogalinās Arturu (leģendā tā parādījās kā Klamlanas kauja. Mordreds un reizēm arī Varenais Pūķis atgādina viņam par viņa druīdu vārdu (Emīrs, no velsiešu valodas — Ambrocijs); Ambrocijs Aureliāns bija vēsturiska figūra, ko Monmotas Džeofrijs daļēji apvienoja ar Merlinu. Ekskaliburs ir parasts zobens, kas vēlāk top svētīts ar Varenā Pūķa elpu un iemests ezerā (leģendā šo zobenu Nimehs iedeva Arturam). Tristans un Izolde arī parādījās 4. sezonas pēdējās divās sērijās pēc Morganas un Morgozas uzbrukuma Kamelotai. Šajās sērijās zobens ir iesprūdis akmenī, kur to ielicis Merlins, lai pasargātu to no mirstīgo rokām.
Centrālā vēlēšanu komisija
Centrālā vēlēšanu komisija tika izveidota. Kopš 2023. gada tās priekšsēdētāja ir Kristīne Saulīte.
Lukovas apriņķis
Lukovas apriņķis ir apriņķis Polijā, Ļubļinas vojevodistes ziemeļrietumos. Robežojas ar Ļubļinas vojevodistes Bjalas, Radziņas, Lubartovas un Riku apriņķiem, kā arī Mazovijas vojevodistes Garvolinas un Sedlces apriņķiem.
Will.i.am
Viljams Džeimss Adamss jaunākais (en) (dzimis ), labāk pazīstams ar savu skatuves vārdu will.i.am, ir amerikāņu hiphopa un ritmblūza dziedātājs. Viņš pašlaik darbojās grupā The Black Eyed Peas.
Hamburgers
Hamburgers ir sviestmaize, kas sastāv no ceptas gaļas, kas parasti atrodas starp divām maizes šķēlēm. Tāpat hamburgeru sastāvā var būt salāti, bekons, tomāti, sīpoli, marinēti gurķi, siers, garšvielas, piemēram, sinepes, majonēze, kečups. Hamburgera nosaukums ir cēlies no Vācijas otras lielākās pilsētas Hamburgas nosaukuma. Pirmie hamburgeri tikuši pagatavoti ASV aptuveni 1890. gadā. Mūsdienās hamburgeri ir ātrās ēdināšanas restorānu piedāvājumā, piemēram, McDonald's un Hesburger. Pastāv dažādas hamburgera variācijas (čīzburgers u.c.).
Need for Speed: Hot Pursuit 2
Need for Speed: Hot Pursuit 2 ir 2002. gada braukšanas videospēle, kas ir pirmā spēle Need For Speed sērijā, kuru izstrādā EA Black Box (firma izveidota pēc Black Box Games nopirkšanas) un pirmā Need for Speed spēle sestās paaudzes konsolēm. 2003. gadā spēle tika apbalvota kā labākā sacensību spēle konsolēm. Spēlē ir 33 mašīnas, no kurām 10 ir policijas mašīnas. Spēlē arī ir 15 trases. Spēle kalpo kā turpinājums spēlei Need for Speed III: Hot Pursuit.
Prešova
Prešova ir pēc iedzīvotāju skaita Slovākijas trešā lielākā pilsēta. Atrodas valsts austrumos pie Torisas (Torysa) upes aptuveni 30 kilometrus uz ziemeļiem no Košices. Prešovas apgabala centrs.
Prešovā ir labi saglabājusies vecā gotikas, baroka un rokoko apbūve. Pilsēta ir grieķu katoļu un luterāņu bīskapijas un pareizticīgos patriarhāta centrs.
Vēsture
Daudzus gadsimtus pilsēta ietilpa Ungārijā. Pirmās rakstītās ziņas par Prešovu ir no 1247. gada, kad pilsētā ieceļoja vācu kolonisti no Spišas reģiona. 1299. gadā Prešovai tika piešķirtas pilsētas tiesības, bet 1374. gadā tā kļuva par karalisko brīvpilsētu. 15. gadsimtā tā kopā ar Bardejovu, Košici, Levoču un Sabinovu ietilpa t.s. Pentapolitānā. Pilsēta kļuva turīga kā starpnieks vīna tirdzniecībā no Tisas reģiona uz Poliju.
1572. gadā apkārtnē sākās sāls ieguve, bet 1647. gadā tā kļuva par Šarišas komitāta centru.
Pēc Pirmā pasaules kara 1919. gada 16. jūnijā pilsētā ar Ungārijas karaspēka palīdzību Prešovā tika deklarēta Slovākijas Padomju republika. Prešova kļuva par šīs neatzītās valsts, kura eksistēja līdz tā paša gada 7. jūlijam, galvaspilsētu. Pēc tam pilsēta iekļāvās jaunās Čehoslovākijas sastāvā. Otrā pasaules kara laikā Prešova uz laiku kļuva par Slovākijas austrumdaļas galveno pilsētu, jo pēc Vīnes arbitrāžām Košice tika iekļauta Ungārijā. Sociālistiskās Čehoslovākijas laikā Prešovas iedzīvotāju skaits trīskāršojās, jo tika attīstīta smagā rūpniecība. Kopš 1993. gada - neatkarīgās Slovākijas sastāvā.
Cilvēki
Pēc etniskā sastāva vairums pilsētas iedzīvotāju ir slovāki (94,7 %). Pēc reliģiskās piederības - katoļi (66,77 %), bez reliģiskās piederības (13,57 %), grieķu katoļi (4,82 %).
Prešova ir hokejistu Vladimīra Mihālika (Vladimír Mihálik, 1987) un Martina Štrbāka (Martin Štrbák, 1975) dzimtā pilsēta.