cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tīmekļa neitralitāte
Tīmekļa neitralitāte tiek uzturēta un administrēta reģionāli, kaut gan lielākā uzmanība tiek pievērsta konfliktam par tīmekļa neitralitāti Amerikas Savienotajās Valstīs. Tīmekļa neitralitāte ir aktuāls jautājums ASV kopš agrīnajiem 1990-tajiem gadiem, ņemot vērā, ka ASV ir viens no tīkla pakalpojumu sniedzēju līderiem. 2019. gadā "Izglāb Internetu" (en) akts, kas "garantētu platjoslas interneta lietotājiem vienlīdzīgu piekļuvi tīkla saturam" tika pieņemts ASV Pārstāvju Namā, bet ne Senātā. Tā rezultātā ASV turpina saskarties ar tādām pašām problēmām kā citur pasaulē — atrast piemērotu risinājumu, kā reglamentēt interneta pakalpojumu sniedzēju darbību.
Jago Aspass
Jago Aspass (es; dzimis ) ir Spānijas futbolists, uzbrucējs. Kopš 2015. gada spēlē Bigo "Celta" sastāvā.
Sasniegumi
Sevilla
Sliktie ceļi
Sliktie ceļi (ru) ir 2020. gada Ukrainas drāmas filma krievu valodā, kuras režisore ir Natālija Vorožbita, izdota 2020. gadā. Tās pasaules pirmizrāde notika 2020. gada 3. septembrī 35. Venēcijas Starptautiskajā kritiķu nedēļā, kur tā tika demonstrēta konkursā. 2021. gada septembrī tā tika izvēlēta kā Ukrainas pārstāve labākās starptautiskās spēlfilmas kategorijā 94. Kinoakadēmijas balvas konkursā.
Sižets
Filmā attēloti četri īsi stāsti Donbasa kara laikā, 2014./2015. gadā. Nav drošu vietu, un neviens nevar saprast, kas notiek. Pat ieslodzītiem haosā, dažiem izdodas valdīt pār citiem. Bet šajā pasaulē, kur rītdiena var nekad nepienākt, ne visi ir neaizsargāti un nožēlojami. Pat visnevainīgākajiem upuriem var būt sava kārta uzņemties atbildību.
Lomās
Nozīmīgākie dalībnieki:
Robērs Furnjē-Sarlovēze
Mortimērs Anrī Robērs Furnjē-Sarlovēze (en; dzimis, miris ) bija franču politiķis un polo spēlētājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Furnjē-Sarlovēze startēja polo sacensībās. Viņš bija viens no Jauktās komandas Bagatelle Polo Club de Paris spēlētājiem. Komanda šajā turnīrā izcīnīja bronzas medaļu.
Zemdegsupe
Zemdegsupe (arī Valpene, Zemdegu valks) ir Raķupes labā satekupe Talsu novadā.
Izteka — pie Vādzeres. Tek dienvidaustrumu virzienā. Uz ziemeļaustrumiem no Lielsalām, satekot no kreisās puses ar Dingsvalku, izveido Raķupi. Lielākā pieteka — Alkšņvalks. Zemdegsupi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielas apdzīvotās vietas.
Eduarda Šmita iela
Eduarda Šmita iela ir Rīgas iela Kurzemes rajonā, Imantā. Eduarda Šmita iela sākas krustojumā ar Bolderājas ielu un beidzas krustojumā ar Sniķeres ielu. Kopējais ielas garums ir 450 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Ielā pārsvarā savrupmāju apbūve, atsevišķi neapbūvēti gruntsgabali.
Šajā rajonā atradusies Šulcmuiža, kas līdz mūsdienām nav saglabājusies. Iela ir nosaukta Jaunās muižas īpašnieka, vēlāk fabrikanta Eduarda Šmita vārdā (1845. gadā E. Šmits šeit nodibināja dzelzs mašīnskrūvju fabriku, vēlāk mašīnu fabriku). 1950. gadā iela tikusi pārdēvēta par Fabrikas ielu, 1994. gadā atjaunots vēsturiskais nosaukums.
Ielu savienojumi
Eduarda Šmita iela ir savienota ar šādām ielām:
Metilmalonskābe
Metilmalonskābe (metilpropāndiskābe) ir malonskābes atvasinājums, kam pie malonskābes centrālā oglekļa atoma pievienota metilgrupa. Metilmalonskābes sāļus un esterus sauc par metilmalonātiem. Metilmalonskābe ir kristāliska viela gaiši bēšā krāsā, kas labi šķīst ūdenī.
Iegūšana
Metilmalonskābi var iegūt, oksidējot 2-metilpropān-1,3-diolu ar kālija permanganātu vai slāpekļskābi.
Bioloģiskā nozīme
Metilmalonskābe ir sastopama cilvēka organismā kā vielmaiņas blakusprodukts. Tā saistās ar kofermentu A un fermenta metilmalonil-CoA mutāzes iedarbībā pārveidojas par sukcinil-CoA; tālāk šis savienojums iekļaujas Krebsa ciklā. Sukcinil-CoA veidošanās prasa B12 vitamīna līdzdalību, tādēļ, ja organismā trūkst B12 vitamīna, to var konstatēt pēc paaugstināta metilmalonskābes līmeņa asinīs.
Patoloģija
Ja paaugstinātu metilmalonskābes līmeni pavada paaugstināts malonskābes līmenis, tas var liecināt par bieži neatklātu metabolisku slimību — kombinētu malonskābes un metilmalonskābes acidūriju (CMAMMA). Aprēķinot malonskābes un metilmalonskābes attiecību asins plazmā, CMAMMA var atšķirt no klasiskās metilmalonskābes acidēmijas.
Azerbaidžānas vēsture
Šis raksts ir par mūsdienu Azerbaidžānas Republikas vēsturi.
Aizvēsturiskais periods
Kalnu Karabahas, Kazahas un Nahčivanas reģionos atrasti seno cilvēku darbarīki.
Kaukāza Albānija
Antīkajos laikos Azerbaidžānas teritorijā dzīvoja Kaukāza albāņi. Pēc vēstures hronikām Kaukāza albāņi, kas apdzīvoja visu Azerbaidžānas teritoriju runāja lezgīnu valodā. Vēl tagad Azerbaidžānā dzīvo lezgīni un lezgīnu valodā runājošie udini, kas saglabājuši savu valodu un kultūru. Kaukāza albāņi pakļāvās Ahamenīdu satrapam Middi Atropatam. Kad krita Ahamenīdu dinastija, Kaukāza Albāniju iekaroja Lielarmēnija. Pēc vairākiem gadiem ekonomiski novājinātā Lielarmēnija tika sadalīta starp Romas impēriju un Persijas impēriju. Kaukāza albāņi pakļāvās Irānai.
Azerbaidžānas Atabeki
12. gadsimtā sabruka Seldžuku sultanāts un Azerbaidžānā sāka valdīt Atabeku dinastija, kas apvienoja ziemeļu un dienvidu Azerbaidžānu. Par Atabeku valsts galvaspilsētu kļuva Tebrīza, bet par vienu no rezidences pilsētām Gjendže. Atabeku dinastija valdīja līdz 13. gadsimtam, kad to sagrāva Hulegu vadītais mongoļu karaspēks.
Azerbaidžānas hanistes
Pēc Mongoļu impērijas sadalīšanās par ietekmi tagadējā Azerbaidžānas teritorijā cīnījās Hulagīdu impērija (Ilhanāts) un Zelta Orda. Hulagīdu impērijas sastāvā pastāvēja šādas mongoļu hanu vasaļvalstis:
u.c.
Kara Kojunlu un Ak - Kojunlu
Pēc Hulagīdu impērijas sabrukuma radās jaunas turkmēņu un oguzu valstis - Kara Kojunlu un Ak - Kojunlu, kas karoja savā starpā. Gala rezultātā Ak - Kojunlu uzvarēja. 14. gadsimta sākumā sākās karš starp Ak - Kojunlu un Osmaņu impēriju. Tikai 1501. gadā Šahs Ismails Hatai nodibināja centralizētu Azerbaidžānas valsti ar galvaspilsētu Tebrīzā. Dominējošā reliģija bija islāms (sunnisms un šīisms).
Sefevīdu valsts
14. gadsimta beigās un 15. gadsimta sākumā sākās jauns periods Azerbaidžānas vēsturē. Šahs Ismails I Sefevi spēja apvienot visu Aizkaukāzu un Irānas Azerbaidžānu. Ismaila sabiedrotie cīņā pret turkiem bija angļi un portugāļi. 1514. gadā kaujā pie Čaldranes viņš cieta sakāvi pret Osmaņu impērijas sultānu Selimu I, kas sagūstīja ievainotā šaha ģimeni un pārdeva verdzībā.
Iekļaušana Krievijas Impērijā
Pēc Krievu-persiešu kariem 1813. gada 12. oktobrī tika parakstīts Gulistānas miera līgums par Azerbaidžānas sadalīšanu starp Krievijas Impēriju un Irānu. Robeža tika pārskatīta 1828. gada 10. februārī, parakstot Turkmenčajas miera līgumu.
Azerbaidžānas Demokrātiskā Republika (1918-1920)
Pēc Gruzijas izstāšanās no Aizkaukāza Demokrātiskās Federatīvās Republikas, 1918. gada 28. maijā musulmaņu politiķi izveidoja Azerbaidžānas Demokrātisko Republiku ar pagaidu galvaspilsētu Gendžē. Tā bija pirmā valsts musulmaņu pasaulē ar demokrātisku pārvaldes formu. Par parlamenta galvu tika izvēlēts Alibardans Beks Topčibaševs, par premjerministru Hoiski Fatali Hans Iskander oglu. 1920. gada aprīļa beigās Azerbaidžānas Demokrātiskajā Republikā iebruka Sarkanā Armija, kas 27. aprīlī ieņēma Baku un pasludināja padomju varu.
Padomju Azerbaidžāna
No 1922. līdz 1936. gadam Azerbaidžāna kopā ar Armēniju un Gruziju ietilpa Aizkaukāza Sociālistiskajā Federatīvajā Padomju Republikā. Otrā pasaules kara laikā Azerbaidžānā tika saražoti 80% no Sarkanajai Armijai nepieciešamā benzīna, tādēļ Baku naftas atradņu ieņemšana bija viens no Vērmahta 1942. gada vasaras ofensīvas mērķiem. Nacistiskās Vācijas armija tika apstādināta Ziemeļkaukāzā. Daudzi azerbaidžāņi Otrā pasaules kara kaujās kļuva par Padomju Savienības varoņiem.
Karabahas karš
1988. gadā sākās bruņots konflikts starp Armēniju un Azerbaidžānu par Kalnu Karabahas reģionu, kas risinājās līdz 1994. gadam. Karabaha (az, hy) ir ģeogrāfisks reģions Aizkaukāzā, kas aptver teritoriju no Mazā Kaukāza grēdas līdz Kūras un Araksas upju satecei, mūsdienu Azerbaidžānas teritorijā. Iedalās divās pamatdaļās: Kalnu Karabaha (az, hy) un Līdzenuma Karabaha.
Melnais janvāris
1990. gada sākumā Baku sākās armēņu slepkavošana un 20. janvārī Baku tika ievests PSRS karaspēks, kas nogalināja 132 cilvēkus. Daudzo upuru dēļ šos notikumus dēvē par Melno janvāri.
Mūsdienu Azerbaidžāna
Azerbaidžāna atguva neatkarību 1991. gada 18. oktobrī un par tās pirmo prezidentu tika ievēlēts Ajazs Mutalibovs. 1992. gadā Ajazu Mutalibovu nomainīja Tautas frontes vadonis Ebulfezs Elčibejs, kas nespēja uzvarēt Karabahas karā. Pēc tam par prezidentu kļuva bijušais PSRS politiķis Heidars Alievs (šobrīd valda viņa dēls Ilhams Alijevs).
1994. gada 20. septembrī tika noslēgts līgums ar ārzemju kompānijām par naftas ieguvi uz Azeri Čirag Gunešļi naftas platformas. Šis līgums Azerbaidžānā tiek dēvēts par Gadsimta kontraktu. Kontraktu parakstīja 8 pasaules valstu (Azerbaidžānas, Turcijas, ASV, Japānas, Lielbritānijas, Norvēģijas, Krievijas un Saūda Arābijas) 13 kompānijas: Amocco, VR, McDermott, Unical, Socar, Lukoil, Statoil, ExxonMobil, Turkish Petroleum, Pennzoil, Itochu, Remko, Delta. 80% no ienākumiem tiek Azerbaidžānai, bet 20% investīcijas kompānijām.
NSÍ Runavík
NSÍ Runavík ir Fēru Salu futbola klubs no Rūnavikas. Dibināts 1957. gadā, spēlē Fēru Salu futbola čempionāta Augstākajā līgā.
Ediakars
Ediakars bija Zemes ģeoloģiskās vēstures periods proterozoja eona beigās, kas sākās pirms apmēram 635 miljoniem gadu, nomainot kriogēna periodu, un beidzās pirms 541 miljona gadu, sākoties kembrija periodam. Tas ietilpst prekembrija neoproterozoja ērā.
Uzskata, ka pirms 600 miljoniem gadu skābekļa daudzums atmosfērā kļuva pietiekams, lai izveidotos ozona slānis, kurš aizturēja Saules ultravioleto starojumu un attīstītākas dzīvības formas varēja eksistēt arī uz sauszemes, nebaidoties no radiācijas. Pirms 580 — 540 miljoniem gadu ūdenī parādījās pirmie daudzšūņi, 550 miljonus gadu vecās fosilijās atrodami pirmie koraļļi, sūkļi un ktenofori.
Par kembrija perioda sākumu pieņem laiku, kad radās lielāks daudzums dzīvnieku ar skeletiem, ko apliecina šī perioda iežos atrodamās fosilijas.
Ediakars Latvijā
Baltikas kontinents pēc atbrīvošanās no kriogēna apledojuma pirms apmēram 600 miljoniem gadu bija Pannotijas superkontinenta daļa Dienvidu puslodē, bet vēlāk kļuva par savrupu kontinentu, kas lēni pārvietojās ekvatora virzienā. Ediakara nogulumieži (smilšakmeņi, gravelīti, aleirolīti un māli) ar vulkāniskā materiāla piejaukumu pārsedz proterozoja pamatklintāju apmēram 30 metru biezā slānī Latvijas rietumos un līdz 170 metru biezā slānī austrumos. Ediakara slāņkopā ir atrodamas Vendotaenia tipa aļģu plēvītes un akritarhi. Igaunijas ziemeļu piekrastē ediakara nogulumieži redzami zemes virspusē kā daļa no Baltijas klints.
Vends
1952. gadā krievu ģeologs un paleontologs Boriss Sokolovs (1914—2013) ierosināja nogulumiežus, kas tieši pārklāj Austrumeiropas platformas kristāliskos iežus, nosaukt par Venda horizontu jeb Venda kompleksu, kuru viņš pieskaitīja paleozoja ērai. 1960. gados venda perioda apzīmējumu sāka lietot PSRS teritorijas ģeoloģiskajā stratigrāfijā, ko Starptautiskā Ģeoloģijas zinātņu savienība oficiāli atzina 2004. gadā. Citās valstīs Starptautiskā Stratigrāfijas komisija iesaka šo periodu uzskatīt par neoproterozoja trešo periodu, kas sācies pirms 650 miljoniem gadu.
Krievijas—Livonijas—Lietuvas karš
Krievijas—Livonijas—Lietuvas karš (1500—1503) bija karš starp Maskavas lielkņazistes un Krimas hanistes savienību no vienas puses un Lietuvas dižkunigaitiju un Livonijas konfederāciju no otras puses. Tas bija viens no daudzajiem Maskavijas-Lietuvas kariem no 14. līdz 16. gadsimtam. Kara rezultātā Lietuva bija spiesta atteikties no teritorijām valsts austrumos par labu Maskavijai, bet, pateicoties uzvarai kaujā pie Smoļinas ezera, Livonijas konfederācijai izdevās saglabāt neatkarību līdz 1561. gadam.
Semuļi
Semuļi ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 253 km attālumā no Rīgas.
Gatis Eglītis
Gatis Eglītis (dzimis Dobelē) ir latviešu ekonomists, ierēdnis un politiķis, partijas "Konservatīvie" (iepriekš Jaunā konservatīvā partija) biedrs un kopš 2022. gada novembra arī tās priekšsēdētājs. Bijis 13. Saeimas deputāts un Latvijas Republikas labklājības ministrs, kā arī Ministru prezidenta un ekonomikas ministra padomnieks ekonomikas jautājumos.
Biogrāfija
Absolvējis Dobeles Valsts ģimnāziju. Augstāko izglītību ieguvis Rīgas Ekonomikas augstskolā, Vīnes Diplomātijas akadēmijā un Hopkinsa Universitātē Itālijā. Studējis arī Dānijā.
2015. gadā G. Eglītis kļuva par Ministru prezidentes Laimdotas Straujumas padomnieku ekonomikas jautājumos, bet 2016. gadā — par ekonomikas ministra Arvila Ašeradena padomnieku līdzīgā jomā. Strādājis arī AS "Attīstības finanšu institūcija Altum" ar garantiju un starptautiskās finanšu sadarbības jautājumiem.
Bijis vienīgais latvietis Eiropas Komisijas un Starptautiskā Valūtas fonda aizdevuma programmas Latvijai ekspertu komandā (2008—2012), kā arī vienīgais latvietis, kurš piedalījās Eiropas Komisijas un Eiropas Centrālās Bankas oficiālajā izvērtējumā par Latvijas gatavību pievienoties euro valūtai (2013).
G. Eglītis ir trīs bērnu tēvs. Pārvalda latviešu, angļu, krievu, franču, dāņu un itāļu valodu. Daudz ceļojis, apmeklējis 89 valstis.
Politiskā darbība
G. Eglītis 2017. gadā kļuvis par Jaunās konservatīvās partijas biedru, no kuras 2018. gadā tika ievēlēts 13. Saeimā. Darbojas 13. Saeimas Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijā un Eiropas lietu komisijā kā tās piekšsēdētājas biedrs. 2019. gadā kļuvis arī par Budžeta un finanšu (nodokļu) komisijas Finanšu sektora uzraudzības apakškomisijas priekšsēdētāju. Papildus tam G. Eglītis ir arī NATO Parlamentārās asamblejas Latvijas delegācijas pastāvīgais pārstāvis.
2019. gadā kandidēja arī Eiropas Parlamenta vēlēšanās, taču partija nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai nokļūtu Eiropas Parlamentā.
2020. gadā Jaunās konservatīvās partijas Padomes sēdē ievēlēts par Jaunās konservatīvās partijas valdes locekli.
2021. gada jūnijā, kad tika nomainīti vairāki ministri Krišjāņa Kariņa valdībā, G. Eglītis tika apstiprināts par labklājības ministru, aizstājot partijas KPV LV pārstāvi Ramonu Petraviču. 2022. gada jūnijā vienīgais no ministriem neatbalstīja Ilzes Znotiņas atkārtotu iecelšanu Finanšu izlūkošanas dienesta (FID) vadītājas amatā.
2022. gadā G. Eglītis kandidēja 14. Saeimas vēlēšanās, taču partijas "Konservatīvie" saraksts nepārvarēja 5% barjeru. Pēc partijas neveiksmes vēlēšanās no tās vadības un aktīvas politiskās darbības aizgāja partijas vadītājs Jānis Bordāns, un G. Eglītis tika ievēlēts par "Konservatīvo" valdes priekšsēdētāju.
Fazao Malfakasas nacionālais parks
Fazao Malfakasas nacionālais parks ir 1975. gadā izveidots nacionālais parks Togo centrālajā daļa, Centrālajā reģionā un Karas reģionā. Tas ir lielākais no trim Togo nacionālajiem parkiem. Uz rietumiem no tā atrodas Kjabobo nacionālais parks Ganā. 20. gadsimta deviņdesmito gadu politiskās nestabilitātes gados parks smagi cieta no malu medniecības.
Laidze
Laidze ir ciems Talsu novada Laidzes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Laidzes ezera dienvidrietumu krastā pie autoceļa P127 8 km no novada centra Talsiem un 124 km no Rīgas. Laidzē atrodas pagasta pārvalde, bērnudārzs, bibliotēka, brīvā laika pavadīšanas centrs. Līdz 2018. gadam darbojās Laidzes pamatskola un līdz 2019. gadam Rīgas Valsts tehnikuma Laidzes teritoriālā struktūrvienība (agrāk Laidzes tehnikums).
Vēsture
Laidze rakstu avotos pirmoreiz minēta 1428. gadā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušo Laidzes muižas (Laidsen) centru (tagadējā muižas ēka celta 19. gadsimta vidū). 1930. gados Laidzes apkārtnē vairāk nekā citos apriņķa pagastos uz darbu ieradās latgaļu un poļu laukstrādnieki.
1921. gadā Laidzē dibināta Laidzes Lauksaimniecības skola, kas pēc tam ilgus gadus bija pazīstama kā Laidzes lauksaimniecības tehnikums, vēlāk Laidzes profesionālā vidusskola, sākot ar 2014. gadu pievienota Rīgas Valsts tehnikumam kā Laidzes struktūrvienība. Skola slēgta 2019. gadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Borherta muiža
Borherta muiža (de) atradās tagadējā Rīgas pilsētas Bieriņu un Torņakalna apkaimēs. Līdz mūsdienām saglabājusies 18. gadsimta vidū celtā muižas dzīvojamā ēka, ko uzskata par vienu no trim visvecākajām koka ēkām Rīgā, Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis (Nr. 6675). Muižas dārzā aug aizsargājams dižozols, blakus atrodas Rīgas Angļu ģimnāzijas ēkas.
Vēsture
Ap 1820. gadu tā nonāca pilsētas mērnieka Cīgenhirsta īpašumā, 1857. gadā rātskunga Kregera īpašumā, līdz pēc tam to nopirka dzirnavniekmeistars Borherts. Pēc Pirmā pasaules kara muižas ēkas un zemi ap tām iegādājās Latvijas Evaņģēliski luteriskā baznīca (LELB). 1931. gadā muižas parkā uzcēla skolas ēku, uz kuru pārcēlās 1928. gadā dibinātā Latvijas Evaņģēliskās luteriskās baznīcas ģimnāzija. Muižiņas ēkā dzīvoja LELB bīskaps Kārlis Irbe un Latvijas Universitātes profesors arhibīskaps Teodors Grīnbergs.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada rudenī Latvijas PSR valdība LELB ģimnāziju slēdza, bet tās ēkā atjaunoja dibinātās Rīgas pilsētas 4. vidusskolas darbību. 1960.—1966. gadā muižiņas ēkas pamatīgi pārbūvēja, nojaucot dārza puses verandu, bet 1999. gada pārbūves laikā likvidēja vērtīgas būvdetaļas.
Apraksts
Muižas dzīvojamā ēka ir guļbaļķu būve. Skatoties no pagalma puses kreisā piebūve celta šķautņu guļbūves tehnikā, labējai izmantota pildrežģa konstrukcija. Izcili vērtīgs ir ēkas interjers un apdares elementi. Logu stils bija tuvāks rokoko stilam. Diemžēl 1999. gada remontā aizgāja bojā šī labākā 18. gadsimta trešā ceturkšņa logu un to apkalumu kolekcija Rīgā. Pils baroka laiku durvis bijušas ar noapaļotiem paneļiem, marmorizētas. Grīdas bijušas no dēļiem, vaskotas. Heinca Pīranga grāmatā Das baltische Herrenhaus uzņemti muižas telpu interjera attēli, kas ataino elegantas, greznas krāsnis — viena no tām saglabājusies no baroka laikmeta. Iekštelpās sienu cokola daļu klāja koka paneļi rāmja un pildiņu konstrukcijā. Plaknes virs tiem klāja ar nagliņām stiprināts apgleznots audums. Audums gandrīz nav saglabājies, izņemot strēmeles pie naglojuma vietām. Tas bijis linaudekls, uz kura ar brīvu roku gleznoti augu motīvi. Katrā telpā dominēja cita krāsu gamma — vienā zaļa, citā brūna, citā sārta. 18. gadsimta trešajā ceturksnī tieši uz guļšķautņu sienām līmētas arī papīra tapetes — senākās apzinātās tapetes Rīgā. Šo tapešu papīrs bijis liets ar roku, kvadrātveida lokšņu formā. Līdz ar klasicisma ēras atnākšanu 18. gadsimta beigās no sienām tika noņemts apgleznotais audekls un tapetes tika līmētas tieši uz koka. Tapetes bija gaiši zilas, ar sīku, baltu punktiņu rastru un sārti melnu ziediņu ornamentu.
Iguānveidīgie
Iguānveidīgie (Iguania) ir viena no zvīņrāpuļu kārtas (Squamata) apakškārtām vai infrakārtām, atkarībā kurai no jaunākajām zvīņrāpuļu sistemātikām seko. Tā apvieno vairāk kā 1550 sugas — iguānas, hameleonus un agāmas. Saskaņā ar jaunāko klasifikāciju tā kopumā apvieno 3 dzimtas. Šīs grupas sugas ir ļoti dažādas, tās var būt maza, vidēja un liela auguma, ar ļoti dažādām īpašībām un dzīves veidu, tādēļ ir gandrīz neiespējami aprakstīt "tipisku" iguānveidīgo sugu. Lielākā daļa barojas ar kukaiņiem un vairojas, dējot olas, bet ir arī sugas dzīvdzemdētājas.
Sistemātikas diskusijas
Sistemātiķiem joprojām nav vienprātības, kādās apakškārtās dalīt zvīņrāpuļu kārtu. Nesenā pagātnē apakškārtu dalījums ir mainījies vairākas reizes. Tradicionāli iguānveidīgie tika sistematizēti kā infrakārta ķirzaku apakškārtā (Lacertilia), tomēr šo taksonomisko vienību jaunākās sistemātikās vairs nelieto. Saskaņā ar šīm izmaiņām iguānveidīgie tiek sistematizēti kā zvīņrāpuļu apakškārta.
Otrs diskusiju temats gadiem ilgi ir bijis iguānveidīgo iedalījums dzimtās. Vairāk kā 50 gadus iguānveidīgie tika iedalīti 3 dzimtās. 1988. gadā pēc padziļinātiem morfoloģiskajiem pētījumiem iguānu dzimtai tika izdalītas 8 pasugas. Jau 1989. gadā tika ierosināts pasugas izdalīt kā atsevišķas sugas. Mūsdienās informācijas avotos var redzēt abus sistemātiku veidus — gan sistemātiku, kurā iguānu dzimta tiek iedalīta 8 pasugās, gan šīs pasugas tiek sistematizētas kā sugas. Tomēr pēdējos gados veiktie ģenētiskie pētījumi neatbalsta pasugu izdalīšanu atsevišķās sugās un kopš 2003. gada zinātnieki uzskata, ka sistemātika, kurā iguānu dzimta tiek dalīta 8 pasugās, ir pareizāka, salīdzinot ar 1989. gada sistemātiku.
Sistemātika
Iguānveidīgo apakškārta (Iguania)
Pjērs Perjē
Pjērs Perjē (fr) bija franču sporta šāvējs. Startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
1900. gada olimpiskajās spēlēs viņš startēja tranšejas šaušanas disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš ieguva 26. vietu.
Rasonu rajons
Rasonu rajons ir Vitebskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Vitebskas apgabala Polockas un Vjerhņadzvinskas rajoniem, kā arī Krieviju.
Mazlēpju iela (Rīga)
Vēsture
Mazlēpju iela ir izveidota 2014. gadā, piešķirot nosaukumu brauktuvei saimnieciskajā apbūvē, kur adreses iepriekš bija piesaistītas Kleistu ielai.
Ielu savienojumi
Mazlēpju iela ir savienots ar šādām ielām:
Pēteris Balodis
Starpkaru periodā
Kaprāļa pakāpi Balodis ieguva jau 1929. gadā, un 1930. gada 1. septembrī viņš beidza kara skolu leitnanta pakāpē un tika iecelts par 1. Liepājas kājnieku pulka III rotas jaunāko virsnieku. 1932. gada 17. jūlijā Balodi pārcēla uz 6. Rīgas kājnieku pulku un 1933. gada 1. septembrī paaugstināja par virsleitnantu, kā arī iecēla par vada komandieri. 1935. gada 1. novembrī Balodis tika iecelts par pulka adjutanta vietnieku, bet no 1937. gada 12. septembra vadīja Virsnieku klubu un Vēsturisko muzeju.
1938. gada 30. novembrī Balodi piekomandēja Armijas ekonomiskajam veikalam kā Rīgas nodaļas priekšnieka palīgu. No 1939. gada 11. novembra viņš vadīja Armijas ekonomiskā veikala Rēzeknes nodaļu. Pēc Latvijas okupācijas Balodi 1940. gada 8. augustā paaugstināja par kapteini, taču jau 25. oktobrī atvaļināja no dienesta. .
Otrajā pasaules karā
1943. gada pavasarī Balodi iesauca dienestam Latviešu leģionā, sākotnēji kā 15. divīzijas štāba transporta priekšnieku, 1943. gada 30. aprīlī viņu arī paaugstināja par kapteini. 1944. gada 15. novembrī Balodi iecēla par 34. grenadieru pulka II bataljona komandieri, tā sastāvā viņš piedalījās kaujās Pomerānijas līnijā, kur 1945. gada 24. janvārī pie Immenheimas izrādīja īpašu varonību, par ko tika apbalvots ar I un II šķiras Dzelzs krustu un paaugstināts par majoru. 1945. gada 5. februārī Balodi ievainoja, un viņš bija spiests fronti pamest līdz 29. martam, kad tika nozīmēts par 34. pulka I bataljona komandieri. 1945. gada 27. aprīlī pulka pulkvežleitnants Vīksne iepriekš gūtā ievainojuma galvā dēļ bija spiests fronti pamest un Balodis kļuva par bataljona komandieri - viņš bija pēdējais pulka komandieris un vadīja to līdz nonākšanai Rietumu sabiedroto gūstā 1945. gada 2. maijā.
Pēckara dzīve
Pēc Vācijas kapitulācijas Balodis nonāca Cēdelgēmas gūstekņu nometnē, tur piedalījās Daugavas Vanagu dibināšanā. Vēlāk devās uz Kanādu, kur turpināja aktīvi darboties trimdas latviešu organizācijās, par to apbalvots ar Daugavas Vanagu nozīmi zeltā.
Oļegs Fiļs
Oļegs Fiļs (dzimis ) ir Latvijas uzņēmējs, viens no ABLV Bank vadītājiem un īpašniekiem. No 1996. līdz 2011. gadam — valdes priekšsēdētāja vietnieks, no 2011. līdz 2018. gadam — padomes priekšsēdētājs.
Biogrāfija
Dzimis Rīgā skaitļošanas speciālistu ģimenē. Bērnībā daudz laika pavadījis Ogrē pie vecvecākiem, nodarbojās ar futbolu, bija vārtsargs Latvijas futbola izlases jauniešu komandās. Mācījās Rīgas 72. vidusskolā, kuru pabeidza 1990. gadā. Studēja Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultātē.
Studiju laikā atsaucās uz sava vēlākā biznesa partnera Ernesta Berņa sludinājumu un sāka strādāt bankas «Dālderis» mātesuzņēmumā. Pēc «Dāldera» apvienošanās ar Sakaru banku no 1993. līdz 1995. gadam bija Berņa, kurš tobrīd bija Sakaru bankas dīleru daļas vadītājs, vietnieks, atsevišķās telpās Vecrīgā viņš nodarbojās ar valūtas konvertāciju.
1995. gadā, mēnesi pēc tam, kad Bernis piekrita piedāvājumam izveidot un vadīt Aizkraukles bankas filiāli Rīgā, Fiļs tika atlaists no amata Sakaru bankā sakarā ar «uzticības zaudēšanu». Īsi pēc tam, laikā, kad bankas lielākais akcionārs — Baltijas Vērtspapīru nams — piedzīvoja finansiālas grūtības, Bernis kopā ar Fiļu nopirka lielāko daļu Aizkraukles bankas akciju. Fiļa atlaišana no Sakaru bankas sākotnēji liedza viņam ieņemt amatu Aizkraukles bankas valdē, līdz tiesā tika pierādīts, ka Fiļs no darba aizgājis pēc paša vēlēšanās.
1996. gadā Fiļs kļuva par Aizkraukles bankas valdes priekšsēdētāja vietnieku. 1999. gadā naturalizācijas ceļā kļuva par Latvijas pilsoni. 2011. gadā kļuva par bankas padomes priekšsēdētāju, amatā nomainot mirušo Aleksandru Bergmani. 2011. gadā Aizkraukles banka nomainīja nosaukumu uz ABLV Bank.
Privātā dzīve
Oļegs Fiļs bija precējies ar Janu Frolovu, vēlāk — ar Olgu Orlovu. No šīm attiecībām Fiļam ir četri bērni. 2005. gada sākumā viņš iegādājās un atjaunoja Nurmuižas pils kompleksu. Rīgas Svētās Marijas Magdalēnas baznīcā apprecējās ar Santu Zāmueli. Laulība šķirta 2018. gadā.
Kočabambas departaments
Kočabambas departaments (es) ir viens no deviņiem Bolīvijas departamentiem valsts centrālajā daļā. Robežojas ar Lapasas departamentu rietumos, ar Beni departamentu ziemeļos, ar Santakrusas departamentu austrumos, ar Potosi departamentu un ar Čukisakas departamentu dienvidos. Departamenta pārvaldes centrs un lielākā pilsēta ir Kočabamba. Kočabambas departamenta kopējā platība ir 55 631 km², pēc 2012. gada datiem departamentā dzīvo 1 938 401 iedzīvotāji. Tas ir sestais lielākais departaments Bolīvijā pēc platības un trešais lielākais departaments pēc iedzīvotāju skaita. Departamenta platība aizņem 5,06% no kopējās Bolīvijas teritorijas. Departaments ir sīkāk sadalīts sešpadsmit provincēs.
Margareta Žunku
Margareta Žunku (ro; dzimusi, Kluža-Napokā kā Margareta Murešana (ro)) ir Rumānijas starptautiskā lielmeistare šahā (WGM, 1982).
Biogrāfija
Šahu iemācījusies spēlēt 16 gadu vecumā. 1967. gadā kļuvusi par Rumānijas junioru čempionu šahā. Vēlāk piedalījusies Rumānijas sieviešu šaha čempionātos, kuros izcīnījusi 6 medaļas: 3 zelta (1983, 1985, 1987), sudraba (1979) un 2 bronzas (1971, 1977).
1980. gados sekmīgi piedalījusies Pasaules čempiones nosaukuma izcīņas ciklos. Vislielākais panākums bija uzvara starpzonu turnīrā Tbilisi 1982. gadā un iekļūšana pretendentu mačos, kur gan nācās atzīt Lidijas Semjonovas parākumu ar 4½ : 5½. 1985. gadā starpzonu turnīrā Železnovodskā palikusi 8. vietā.
No 1978. līdz 1990. gadam septiņas reizes pārstāvējusi Rumānijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, turklāt 5 reizes spēlējusi pie 1. galdiņa. Komandu vērtējumā ieguvusi 3 medaļas: sudraba (1982) un 2 bronzas (1984, 1986).
Kopš 1996. gada šaha sacensībās piedalās reti.
Senčati
Senčati ir ciems Brigu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 309 km attālumā no Rīgas.
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Beninā
Sarakstā apkopotas tās vietas Beninā, kas iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. UNESCO sarakstā no Beninas ir iekļauta 1 vieta (kultūras objekts), savukārt 7 vietas Beninā ir iekļautas oficiālajā kandidātu sarakstā. Benina Pasaules mantojuma konvenciju ratificējusi 1982. gada jūnijā.
Kandidātu sarakstā esošie objekti
{{Legend|#D0E7FF| — Pārrobežu objekts|outline=silver}}
Boļi
Boļi ir ciems Cēsu novada Jaunpiebalgas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Vilaunes upes krastā. Ciems ir daļēji izzudis.
Oļegs Žatkins
Oļegs Žatkins (dzimis Ogrē) ir bijušais Latvijas futbolists.
2006. gadā viņš sāka savu futbolista karjeru FK Rīga, drīz vien debitējot Latvijas Virslīgā. 2007. gada vasarā viņš tika izīrēts FK Jūrmala, līdz sezonas beigām. Pēc FK Rīga bankrota un likvidācijas 2008. gada beigās, Oļegs Žatkins 2009. gada sākumā pievienojās reorganizētajam FK Jūrmala-VV.
2012. gada 19. maijā Oļegs Žatkins spēlēja Latvijas kausa finālā, kur viņa pārstāvētais klubs FK Jūrmala-VV atzina FK Jelgava pārākumu, kas izšķīrās 11 metru soda sitienu sērijā.
Haza El Mansūrī
Hazā al-Mansūrī (هَزَّاع ٱلْمَنْصُوْرِي, Hazzāʿ Al-Manṣūrī; dzimis ) ir Apvienoto Arābu Emirātu pirmais kosmonauts, lidotājs.
2004. gadā Hazā al-Mansūrī Halifa bin Zajeda Gaisa koledžā ieguva bakalaura grādu militārajā aviācijā. Pēc tam viņš sāka militāro dienestu bruņotajos spēkos. Viņš tika nosūtīts uz ASV apgūt iznīcinātāja F-16 pilotēšanu. Pēc tam viņš dienēja Gaisa spēkos par F-16 pilotu.
2017. gadā Hazā al-Mansūrī pieteica savu kandidatūru Apvienoto Arābu Emirātu pirmajam kosmonauta lidojumam ar Krievijas kosmosa kuģi. 2018. gada 3. septembrī viņš un Sultāns al-Nejadi tika nosaukts par kandidātiem, kas sāks gatavošanos Krievijas Kosmonautu sagatavošanas centrā. Nākamajā dienā viņi sāka apmācību. Sākotnēji AAE kosmonauta lidojums bija plānots 2019. gada aprīlī ar kosmosa kuģi Sojuz MS-12, bet pēc Sojuz MS-10 avārijas 2018. gada oktobrī lidojums tika pārcelts uz 2019. gada rudeni.
Hazā al-Mansūrī kosmosā devās 2019. gada 25. septembrī kā SKS 19. Krievijas viesekspedīcijas lidojuma dalībnieks kosmosa kuģī Sojuz MS-15 kopā ar Krievijas pārstāvi Oļegu Skripočku un amerikānieti Džesiku Meiru. al-Mansūrī Starptautiskajā kosmosa stacijā pavadīja nepilnas astoņas dienas. 3. oktobrī viņš kopā ar Alekseju Ovčiņinu un Taileru Heigu kosmosa kuģī Sojuz MS-12 atgriezās uz zemes.
Hazā al-Mansūrī bija Sultāna El Nejadi dublieris, kurš 2023. gada 2. martā ar kosmosa kuģi SpaceX Crew-6 devās uz SKS.
Tambeja
Tambeja (ru) ir ciems Krievijas ziemeļos, Jamalas Ņencu autonomā apvidus Jamalas rajona starpciemu teritorijā. Izvietojies Jamalas pussalas austrumu krastā Obas līča piekrastē. Iedzīvotāji lielākoties ņenci, kuru pamatnodarbošanās ir briežkopība (ziemeļbrieži).
Vēsture
Tambejā 1933. gadā izveidota Tambejas ciema (nomadu) padome; likvidēta 1947. gadā. No 1944. līdz 1946. gadam bija Tambejas rajona centrs. Ciemā darbojās faktorija, uz šejieni no Drovjanoja raga 1936. gadā pārcēla Tambejas meteostaciju. No 1942. līdz 1947. gadā ciemā darbojās Polārā zivju pārstrādes rūpnīca, kurā nodarbināja ap 300 cilvēku, tajā skaitā izsūtītie. Ciema apkārtnē atklātas vairākas ievērojamas dabasgāzes atradnes. 25 km uz dienvidiem izvietojies Sabetas rotācijas ciemats.
Nācijas dzimšana
"Nācijas dzimšana" ir viena no tehniski nozīmīgākajām filmām vēsturē. Filmas sižets, daļēji balstīts uz patiesiem notikumiem, stāsta par atentātu pret Abrahamu Linkolnu, kā arī par divu ģimeņu attiecībām pilsoņu kara un rekonstrukcijas ēras laikā, vairāku gadu garumā. Filma tika sadalīta divās daļās ar pārtraukumu un tā bija pirmā amerikāņu filma ar orķestra mūzikas pavadījumu. Filma bija novatoriska tuvplānu un izdzišanas tehnikā, kā arī vairāku simtu cilvēku izmantošanā masu skatiem. Tā bija arī pirmā filma, kas tika izrādīta Baltajā namā, kur to noskatījās prezidents Vudro Vilsons ar savu ģimeni.
Lielgalvji
Lielgalvji, lielgalvju ģints (Netta) ir viena no pīļu dzimtas (Anatidae) ģintīm, kas pieder nirējpīļu apakšdzimtai (Aythyinae). Lielgalvju ģintī ir 3 mūsdienās dzīvojošas sugas. Zinātniskais nosaukums Netta atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē "pīle". Šīs ģints sugas sastopamas Eiropā, Āzijā, Āfrikā un Dienvidamerikā.
Nācijas dzimšana
Filma izraisīja pretrunīgu attieksmi vēl pirms pirmizrādes, un mūsdienās tā tiek uzskatīta par "visu laiku pretrunīgāko ASV filmu", kā arī par "visrasistiskāko filmu Holivudas vēsturē". Filma ir nosodīta par rasistisku afroamerikāņu attēlojumu, parādot viņus neinteliģentus un agresīvus pret baltām sievietēm. Savukārt, Kukluksklans tiek attēlots kā varonīgs spēks, kas nepieciešams, lai saglabātu amerikāņu vērtības, baltās sievietes un balto pārākumu.
Filma guva ievērojamus panākumus, kļūstot par līdz tam finansiāli veiksmīgāko filmu. Vairākas afroamerikāņu grupas visā ASV rīkoja protestus un centās panākt filmas aizliegšanu. Grifita sašutums par centieniem cenzēt vai aizliegt filmu pamudināja viņu nākamajā gadā radīt filmu "Neiecietība". Filma tiek vainota Kukluksklana atdzimšanā, kas notika tikai dažus mēnešus pēc filmas pirmizrādes. 1992. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Lielgalvji
Daži sistemātiķi lielgalvju ģintī sistematizē arī izmirušo sārtgalvas pīli (Rhodonessa caryophyllacea), tomēr lielākā daļa sistemātiķu šo sugu sistematizē atsevišķā ģintī.
Latvijā
Latvijā sastopama viena lielgalvju ģints suga — lielgalvis (Netta rufina). Tas Latvijā ir rets ieceļotājs un, domājams, arī ļoti rets ligzdotājs. Novērots gan jūras piekrastē, gan iekšzemē pie Lubānas ezera.
Kopīgās īpašības
Lielgalvji ir sabiedriski ūdensputni, kas galvenokārt sastopami saldūdens tilpēs. Atšķirībā no citām nirējpīlēm lielgalvji negribīgi nirst un biežāk barojas līdzīgi peldpīlēm. Lielgalvji ir spēcīgi lidotāji, to spārni ir plati, noapaļoti, spārnu vēdas ātras un biežas. Pacelšanās gaisā salīdzinoši smaga un, lai paceltos, jāpieliek liela fiziskā slodze. Uz sauszemes lielgalvi ir samērā lempīgi, jo to pakaļkājas anatomiski novietotas uz aizmuguri, toties šādas kājas ir lieliski "propelleri" peldot zem ūdens.
17E. autobusu maršruts (Rīga)
Vēsture
Maršruts tika atklāts 2004. gadā bijušā 107. taksobusa vietā. 2009. gada 1. janvārī maršruts tika slēgts, jo pa Krasta ielu novirzīja 12. autobusu maršrutu.
Maršruts
Virzienā Abrenes iela — Atpūtas centrs "Lido" autobusi kursēja pa šādām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Marijas iela, 13. janvāra iela un Krasta iela.
Virzienā Atpūtas centrs "Lido" — Abrenes iela autobusi kursēja pa šādām ielām: Krasta iela, 13. janvāra iela, Marijas iela, Satekles iela, Dzirnavu iela, Abrenes iela un Skrindu iela.
Pieturvietas
17E. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 11 pieturas. Virzienā Abrenes iela — Atpūtas centrs "Lido" bija 5 pieturas, bet virzienā Atpūtas centrs "Lido" — Abrenes iela bija 6 pieturas.
Aloīzijs Gonzaga
Aloīzijs (Luidži) Gonzaga ir Romas katoļu baznīcas svētais. Viņš bija marķīza titula mantinieks, tomēr priekšroku deva kalpošanai Dievam. Bija izcili apdāvināts jaunietis, piederēja jezuītu ordenim. Studēja Romā, papildus veica dažādus kalpojumus slimnīcās. Laikā no1590.-1591. gadam Romā izcēlās mēra epidēmija, kas paņēma simtiem cilvēku dzīvības. Kalpojot slimniekiem, saslimst arī Aloīzijs un mirst 23 gadu vecumā, tā arī nekļūstot par priesteri. Tiek godināts kā studējošās jaunatnes un AIDS slimnieku aizbildnis.
Žaks Nivjērs
Žaks Nivjērs (fr; dzimis ; miris nav zināms) bija franču sporta šāvējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Aloīzijs Gonzaga
Svētais Aloīzijs dzimis 1568. gada 9. martā, Venēcijas Republikā, mazā pilsētiņā Kastiljonē delle Stivjērē (mūsdienu Lombardija Itālijā). Viņa tēvs bija Kastiljones marķīzs Ferante Gonzaga, kas pirms tam ieņēma augstu stāvokli Spānijas karaļa Filipa II galmā, bet māte Marta Tana di Santane - Spānijas karalienes Izabellas de Valuā galma dāma. Vecāki salaulājās Madrides Karaliskajā Alkasaras kapellā, 1566. gadā.
Aloīzijs bija pirmais bērns astoņu bērnu ģimenē, tātad arī marķīza titula mantinieks. No visiem bērniem trīs nomira agrā bērnībā, bet divi gāja bojā traģiskos apstākļos. Kad māte gaidīja savu pirmo bērnu Luidži (Aloīziju), dzemdības bijušas ļoti smagas, tādēļ viņa to vēl pirms piedzimšanas veltīja Vissvētākajai Jaunavai Marijai. Šī iemesla dēļ arī bērna kristīšana notika vēl pirms tas bija piedzimis, bet oficiāli tas tika izdarīts 1568. gada 20. aprīlī Kastiljones doma baznīcā.
Peka Lundmarks
Peka Lundmarks (Pekka Lundmark; dzimis ) ir Somijas uzņēmējs. Kopš 2020. gada viņš ir uzņēmuma Nokia prezidents un izpilddirektors. Viņš ir bijis uzņēmumu Hackman, KCI Konecranes, Fortum izpilddirektors, Marimekko padomes priekšsēdētājs.
Biogrāfija
Peka Lundmarks piedzima 1963. gada 9. decembrī Espo. 1988. gadā viņš Helsinku Tehniskajā augstskolā ieguva maģistra grādu lietišķajā fizikā.
1885. gadā Lundmarks sāka strādāt programmatūras uzņēmumā VIA Information Systems. 1990. gadā viņš pārgāja darbā uzņēmumā Nokia, kur ieņēma dažādus vadošus amatus. 2000. gadā Peka Lundmarks pievienojās uzņēmumam Startupfactory Oy. 2002. gadā viņš kļuva par galda un virtuves piederumu uzņēmuma Hackman prezidentu un izpilddirektoru. 2004. gada augustā Lundmarks kļuva par celšanas iekārtu uzņēmuma KCI Konecranes izpildviceprezidentu. 2005. gada 17. jūnijā viņš tika apstiprināts par uzņēmuma prezidentu un izpilddirektoru. No 2008. līdz 2015. gadam Lundmarks bija uzņēmuma Marimekko padomes priekšsēdētājs. 2015. gada 2. aprīlī Lundmarks kļuva par enerģētikas uzņēmuma Fortum prezidentu un izpilddirektoru.
Lundmarks ir darbojies vairākās Somijas rūpniecības organizāciju padomēs, piemēram, Climate Leadership padomē, Somijas ekonomikas pētniecības institūtā (Etla) padomē, Somijas uzņēmējdarbības delegācijas padomē. Lundmarks ir bijis komisārs ANO Platjoslas komisijā. Viņš bija Somijas Tehnoloģiju nozares asociācijas priekšsēdētājs no 2011. līdz 2012. gadam un Somijas Rūpniecības konfederācijas valdes priekšsēdētājs no 2019. līdz 2020. gadam.
Peka Lundmarks ir precējies, viņam ir trīs bērni
Pena Džaocjiņa
Pena Džaocjiņa (zh, ; dzimusi Guandžou) ir Ķīnas starptautiskā lielmeistare šahā (1992), kas kopš 1996. gada pārstāv Nīderlandi.
Biogrāfija
Trīs reizes uzvarējusi Ķīnas sieviešu šaha čempionātos (1987, 1990, 1993). Vairākkārt piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas ciklos. 1991. gadā Suboticā (tagad Serbija) izcīnījusi 2. vietu starpzonu turnīrā un iekļuvusi pretendentu turnīrā. 1992. gadā Šanhajā piedalījusies pretendentu turnīrā, kurā ieņēmusi 7. vietu. 1993. gadā Džakartā starpzonu turnīrā bijusi 5. vietā un otro reizi iekļuvusi pretendentu turnīrā. 1994. gadā Tilburgā pretendentu turnīrā palikusi 6. vietā. 1995. gadā Kišiņevā starpzonu turnīrā ierindojusies 5. vietā un trešo reizi iekļuvusi pretendentu turnīrā. 1997. gadā Groningenā pretendentu turnīrā ieņēmusi 5. vietu, pēc papildu rādītājiem apsteidzot Alisu Mariču un Ketevanu Arahamiju. Četras reizes piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas (2000, 2001, 2004, 2006), kuros lielākos panākumus guvusi 2000. gadā un 2004. gadā, kad abas reizes iekļuvusi ceturtdaļfinālos, kuros zaudējusi attiecīgi Jekaterinai Kovaļevskai un Maijai Čiburdanidzei.
1996. gadā pārcēlusies uz dzīvi Nīderlandē. 1997. gadā pirmo reizi uzvarējusi Nīderlandes sieviešu šaha čempionātā. No 2000. līdz 2010. gadam vēl vienpadsmit reizes pēc kārtas uzvarējusi Nīderlandes sieviešu šaha čempionātos. 2004. gadā Drēzdenē kopā ar Aleksandru Kosteņuku dalījusi pirmo vietu Eiropas sieviešu šaha čempionātā, taču pēc papildu mača palikusi 2. vietā.
Pārstāvējusi Ķīnas un Nīderlandes komandas lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1989. gadā Džaocjiņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu, 1992. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu, 1995. gadā — starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu, bet 2004. gadā — starptautiskā lielmeistara vīriešiem (GM) nosaukumu.
Lalas Mustafa pašā mošeja
Lalas Mustafa pašā mošeja (tr, gr) ir mošeja, kas atrodas Kipras pilsētas Famagustas vecpilsētā. Famagustu de facto kontrolē starptautiski neatzītā Ziemeļkipra.
Mošeja līdz 1571. gadam bija pazīstama kā Romas katoļu Svētā Nikolaja katedrāle. To sāka būvēt 1298. gadā, kad sala ietilpa krustnešu nodibinātās Kipras karalistes sastāvā. Konsekrēta 1328. gadā. Katedrālē Kipras karaļi tika kronēti par Jeruzalemes karaļiem. 1571. gadā Famagustu ieņēma Osmaņu impērija un katedrāle tika pārvērsta par Ajasofas (Ayasofya) Magusas Mošeju. Katedrāle cieta osmaņu bombardēšanā un pilnībā netika atjaunota. 1954. gadā to nosauca Kipras iekarotāja, Osmaņu impērijas lielvezīra, bosnieša Lalas Mustafa pašā vārdā.
Atmateņu dzimta
Atmateņu dzimta (Agaricaceae) pieder bazīdijsēnēm. Dzimtā ir aprakstītas 1340 sugas, kuras ir iedalītas 85 ģintīs.
Dažas atmateņu dzimtas sugas audzē rūpnieciski visā pasaulē. Pie tādām sēnēm pieder ēdamā divsporu atmatene un Agaricus subrufescens, ko izmanto dažādos medicīniskos nolūkos. Ir zināmas arī dažas indīgas atmatenes, piemēram, no Lepiota un Chlorophyllum ģintīm.
Ģintis
Ir aprakstītas 85 atmateņu ģintis. 4 no tām (†Coprinites, †Aureofungus, †Protomycena un †Archaeomarasmius) ir fosilas.
Mūsdienu ģintis:
Anna Šella
Anna Karmena Šella (de; dzimusi ) ir vācu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.
Biogrāfija
Anna Šella ar brīvo cīņu nodarbojas kopš 1999. gada. Starptautiskās sacensībās piedalās kopš 2009. gada.
2019. gada Eiropas čempionātā Rumānijā svara kategorijas līdz 72 kg finālā viņa zaudēja Ukrainas sportistei Alīnai Stadņikai un izcīnīja Eiropas čempionāta sudraba medaļu.
Pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā 2019. gadā Kazahstānā svara kategorijā līdz 68 kg, izšķirošajā cīņā pieveicot japānieti Saru Dosjo, Anna izcīnīja turnīra bronzas medaļu un kvalificējās olimpiskajām spēlēm.
2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā Šella ceturtdaļfinālā zaudēja ukrainietei Allai Čerkasovai un tālākām cīņām nekvalificējās.
2022. gada Eiropas čempionātā Budapeštā svara kategorijas 72 kg finālā Šella pieveica turku cīkstoni Busi Tosunu un izcīnīja Eiropas čempiones titulu.
Vilhelms I Hoencollerns
Vilhelms I (dzimis, miris ) bija Hoencollernu dinastijas Prūsijas karalis no 1840. gada līdz savai nāvei 1888. gadā.
Pateicoties kanclera Oto fon Bismarka politikai, Vilhelma I laikā notika Vācijas apvienošana — 1871. gada 18. janvārī pēc franču sakāves Francijas—Prūsijas karā Vilhelmu I Versaļas pilī kronēja kā pirmo Vācijas ķeizaru.
Tēvs — Prūsijas karalis Frīdrihs Vilhelms III. Vilhelms I piedalījās Napoleona karos. Vilhelmam I bija vecākais brālis — kopš 1840. gada karalis Frīdrihs Vilhelms IV. 1857. gadā Frīdrihs Vilhelms IV cieta no insulta, kļuva valdīt nespējīgs, tāpēc Vilhelms I kļuva par reģentu, bet pēc brāļa nāves 1861. gadā — par karali.
1878. gadā pret imperatoru notika divi neveiksmīgi atentāti. Izmantojot tos par iemeslu, Reihstāgs pieņēma Pretsociālistu likumus (Sozialistengesetze).
Kšištofs Pjonteks
Kšištofs Pjonteks (pl; dzimis ) ir Polijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Polijas futbola izlases dalībnieks.. Pašlaik pārstāv Itālijas Serie A klubu Salernitana kas viņu īrē no Berlīnes "Hertha".
Karjeru sāka dzimtās pilsētas Dzeržoņovas klubā Lechia. 2013. gadā pievienojās Lubinas "Zagłębie", debitēja Ekstraklasa spēlē pret Krakovas "Cracovia". 2016. gada vasarā pārgāja uz Cracovia. 2017.—2018. gada sezonā guva 21 vārtus Ekstraklasa un kļuva par līgas trešo labāko vārtu guvēju.
pievienojās citam A sērijas klubam AC Milan par pārejas maksu 35 miljonu eiro apmērā. Polijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Īriju. Pirmos vārtus izlases labā guva tieši mēnesi vēlāk UEFA Nāciju līgas spēlē pret Portugāli, kurā Polijas izlase zaudēja ar 2:3.
Netta (nozīmju atdalīšana)
Netta var būt:
Brežņeva doktrīna
Brežņeva doktrīna bija Rietumu politiķu un sabiedrisko darbinieku apzīmēts PSRS ārpolitiskā kursa princips laikā, kad PSKP vadītājs bija Leonīds Brežņevs. Tā deklarēja, ka atkāpšanās no sociālisma jebkurā Austrumu bloka valstī ir apdraudējums visām citām valstīm, un tādā gadījumā ir pieļaujama iejaukšanās attiecīgās valsts iekšējās lietās, ja nepieciešams, ar militāriem līdzekļiem. Doktrīna tika definēta 1968. gadā, ataisnojot Prāgas pavasara apspiešanu. Tā kā Austrumu blokā dominēja PSRS, praksē doktrīna nozīmēja, ka Austrumeiropas valstīm faktiski bija ierobežota suverenitāte. Doktrīna tika atmesta 20. gadsimta astoņdesmito gadu beigās līdz ar Mihaila Gorbačova kursu.
Sjanno rajons
Sjanno rajona Širku ciemā dzimis politiķis Pjotrs Mašerovs (Пётр Миронович Машеров, 1918-1980).
Sergejevka
Sergejevka ir ciems Maltas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 264 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V570 (Malta_Silajāņi).
Zemsedze
Zemsedze ir lakstaugu, sīkkrūmu, sūnu un ķērpju kopums, kas veido meža apakšējā stāva daļu. Katram meža tipam raksturīgas noteiktas augu sugas, kas veido zemsedzi, piemēram, damaksnī zemsedzē ir papardes, brūklenāji, mellenāji, zaķskābenes, vizbulītes un dažādu sugu sūnas.
Karls Teodors Dreiers
Karls Teodors Dreiers (dk, dzimis, miris ) bija dāņu kinorežisors un scenārists.
Bieži uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem kinorežisoriem, viņa filmas pazīstamas ar savu emocionalitāti, lēno tempu, sociālām, likteņa un nāves tēmām, ļaunuma spēku.
Viņa 1928. gada filma "Žannas d'Arkas ciešanas" tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām filmām. Filma bieži parādās žurnāla Sight & Sound 50 visu laiku labāko filmu sarakstos.
Pazīstams arī ar filmām Michael (1924), "Vampīrs" (Vampyr, 1932), "Dusmu diena" (Vredens dag, 1943), "Vārds" (Ordet, 1955) un "Ģertrūde" (Gertrud, 1964). Viņa filma "Vārds" saņēma Zelta lauvas balvu Venēcijas kinofestivālā, kā arī Zelta globusa balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā".
Gordana Markoviča
Gordana Markoviča (sr; dzimusi kā Jovanoviča (sr), arī Gordana Jovanoviča-Markoviča) ir Serbijas starptautiskā meistare šahā (1979).
Biogrāfija
No 1970. gadu beigām līdz 1990. gadu sākumam bijusi viena no Dienvidslāvijas vadošajām šahistēm. Divas reizes uzvarējusi Dienvidslāvijas sieviešu šaha čempionātos (1977, 1981). 1979. gadā Alikantē pirmo reizi piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā kopā ar savu tautieti Oliveru Prokopoviču dalījusi 13.-14. vietu. Vēlākajos gados vēl divas reizes bijusi starpzonu turnīru dalībniece. 1987. gada starpzonu turnīrā ieņēmusi 13. vietu, bet 1991. gadā šajā turnīrā palikusi 22. vietā. Pārstāvējusi Dienvidslāvijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (1978-1980, 1984-1990), un komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1988) medaļu. Par panākumiem turnīros FIDE 1979. gadā Markovičai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. Kopš 2000. gada šaha turnīros piedalās reti.
Personīgā dzīve
Markovičas māsa Katarina Blagojeviča ir šaha lielmeistare.
Geraņimova
Geraņimova ir ciems Krāslavas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā 7 km no pagasta centra Priežmales, 12 km no Aglonas un 246 km no Rīgas.
Skála ÍF
Skála ÍF ir Fēru Salu futbola klubs no Skaliem. Dibināts 1965. gadā, spēlē Fēru Salu futbola čempionāta Augstākajā līgā.
Punduru iela (Rīga)
Punduru iela ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona, Vecmīlgrāvja apkaimē. Sākas krustojumā ar Sniedzes ielu un beidzas strupceļā. Ielas kopējais garums ir 139 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Puškina iela (Rīga)
Puškina iela ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštates apkaimē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām. Puškina iela sākas pie krustojuma ar Krasta ielu un beidzas pie krustojuma ar Dzirnavu ielu. Iela nosaukta krievu dzejnieka Aleksandra Puškina vārdā. Ielas kopējais garums ir 680 metri.
Punduru iela (Rīga)
Vēsture
Pirmoreiz minēta Rīgas ielu sarakstā 1932. gadā. Kopš tiem laikiem ielas nosaukums netika mainīts.