cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Armands Ikalis
Armands Ikalis (dzimis 1988. gada 18. maijā) ir latviešu aktieris. Uz 2022. gada sākumu spēlējis 13 teātra izrādēs, visvairāk teātrī "Skatuve".
Ārpus aktiera profesijai vada militārā un taktiskā ekipējuma veikalu.
Jurijs Zeļinskis
Jurijs Zeļinskis (ru; dzimis Odesā, miris  Beerševā) bija Latvijas un Izraēlas šahists.
Biogrāfija
Šahu sācis spēlēt 13 gadu vecumā. Par meistarkandidātu kļuvis 1957. gadā, par PSRS sporta meistaru šahā — 1975. gadā. 1957. gadā armijas dienesta laikā kļuvis par Kauņas pilsētas šaha čempionāta uzvarētāju. 1969. gadā uzvarējis Rīgas pilsētas šaha čempionātā. Šajā turnīrā vēl izcīnījis 2. vietu 1970. gadā un divas reizes bijis 3. vietā (1972, 1973). No 1961. gada līdz 1988. gadam pārstāvējis Radiotehnikas komandu Latvijas komandu šaha čempionātos, kur komandas sastāvā uzvarējis divas reizes (1963, 1979), trīs reizes (1976, 1980, 1984) bijis 2. vietā, un sešas reizes (1961, 1974, 1977, 1978, 1982, 1986) ieguvis 3. vietu. Tāpat Latvijas komandu šaha čempionātos vairākas reizes izcīnījis godalgotās vietās pie sava galdiņa. 1971. gadā pārstāvējis Latvijas sporta biedrību "Daugava" PSRS komandu kausā. 1960. — 1970. gados septiņas reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos.
Bijis pazīstams arī kā korespondencšahists. Sasniedzis labus rezultātus PSRS korespondencšaha čempionātu finālos: dalīta 5.—6. vieta 10. čempionātā (1971—1972), 6. vieta 12. čempionātā (1975—1976). 1993. gadā kļuvis par Latvijas meistaru korespondencšahā.
Beidzis Rīgas Politehnisko institūtu. Pēc profesijas bijis inženieris konstruktors.
1990. gadu otrajā pusē pārcēlies uz dzīvi Izraēlā. Pārstāvējis Beerševas pilsētas šaha klubu.
2051. gads
2051. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies svētdienā.
Georgs Kristofs fon Līdinghauzens-Volfs
Georgs Kristofs fon Līdinghauzens-Volfs (de; dzimis, miris ) bija Kurzemes muižnieks un politiķis. Pēdējais Kurzemes hercogistes kanclers un pirmais Kurzemes guberņas kanclers un landhofmeistars (Landhofmeister). Sunākstes muižas un Jumpravas muižas pie Bauskas īpašnieks laikā, kad Sunākstē darbojās Vecais Stenders.
Dzīvesgājums
Dzimis 1751. gadā Sunākstē. Mācījies Jelgavas pilsētas skolā, kuras direktors bija Matīss Frīdrihs Vatsons. Pēc mācībām iestājās Krievijas Impērijas armijas dienestā. Piedalījās Krievu—turku karā, iecelts majora dienesta pakāpē. Pēc kara devās studiju ceļojumos uz Poliju, Vāciju, Franciju, Angliju. Atgiezās Kurzemē, kur bija landtāga deputāts, vēlāk zemes pārstāvis Varšavas seimā, bet vēlāk deputāts Berlīnē.
No 1793. līdz 1794. gadam bija Kurzemes zemes sūtņu māršals (Landbotenmarschall). Polijas Trešās dalīšanas laikā kā Kurzemes un Zemgales hercogistes, vēlāk Kurzemes guberņas kanclers, pavadīja hercogu Pēteri Bīronu sarunās un atteikšanās no troņa ceremonijā Sanktpēterburgā. Piedalījās ķeizara Pāvila I kronēšanas ceremonijā 1797. gadā. No 1797. lidz 1801. gadam atkal ieņēma Kurzemes kanclera amatu.
2013. gada Pasaules čempionāts hokejā — Izslēgšanas turnīrs
2013. gada Pasaules čempionāta hokejā izslēgšanas turnīrs norisinās no 16. līdz 19. maijam. Spēles notiek Hartwall Areena Helsinkos un Globe Ericsson Arena Stokholmā.
Izslēgšanas spēļu laikā tiks noskaidrots 2013. gada Pasaules čempions hokejā, kā arī vietu sadalījums 2.—8. vietai.
Ceturtdaļfināli
Spēļu sākumi Stokholmā ir UTC+2, taču Helsinkos — UTC+3.
Par 3. vietu
Pēc vietējā laika (UTC+2).
Fināls
Pēc vietējā laika (UTC+2).
Polijas Otrā republika
Polijas Otrā republika (pl, pēc 1919. gada 13. marta oficiāli Rzeczpospolita Polska) pastāvēja no 1918. gada 11. novembra, kad atjaunojās neatkarīga Polijas valsts, līdz 1939. gada septembra Polijas kampaņai, kad to okupēja nacistiskā Vācija un komunistiskā PSRS. 1921. gadā valstī dzīvoja 27,2 miljoni, bet 1939. gadā 35,1 miljons cilvēku.
Polijas Otrās republikas austrumu robežu ar PSRS noteica Rīgas miera līgums, bet Polijas — Lietuvas Republikas pagaidu robeža izveidojās 1922. gada 24. martā pēc Viduslietuvas Republika inkorporācijas Polijas sastāvā.
Smaiļošana un kanoe airēšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Smaiļošana un kanoe airēšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 25. jūlija līdz 7. augustam.
Aišpūri (Ūdrīšu pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas Guļbinka.
Kudrova (Šķilbēnu pagasts)
Kudrova (aŗī Kudrava, Kudreva) ir daļēji izzudis, valsts adresu reģistrā neesošs ciems Viļakas novada Šķilbēnu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 6 km no pagasta centra Rekovas, 24,7 km no novada centra Viļakas un 250,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies uz austrumiem no Upītes ciema, pie valsts autoceļa V459 (Pleševa–Čilipīne–Kudreva).
Raganošana
Raganošana jeb buršana ir prakse, kurai piedēvē maģiskas spējas un kuru veic indivīds vai sociāla grupa, izmantojot ezotēriskas vai okultas zināšanas. Raganošanas koncepts pasaules vēsturē ir pastāvējis daudzu atšķirīgu pasaules tautu kultūrās, tomēr katrā no tām tam piedēvē savādākas iezīmes.
Raganošana nereti ir sasaistīta ar reliģiju, pareģošanu un medicīnu. Tai lielākā nozīme ir kultūrās un grupās, kur dominē maģiski pasaules uzskati. Mūsdienās raganošanu pēta antropologi, sociologi un folkloristi.
Kalamitas līcis
Kalamitas līcis (uk, ru, crh) ir Melnās jūras līcis Krimas pussalas rietumos. Izvietojies starp Eipatorijas ragu ziemeļos un Lukulla ragu dienvidos. Līča platums ap 41 km un tas iestiepjas sauszemē 13 km garumā. Ziemeļdaļā krasti zemi, smilšaini, dienviddaļā — augsti, mālaini. Krastos atrodas Eipatorijas pilsēta līča ziemeļos. Nosaukums cēlies no senās Kalamitas pilsētas vārda, kas kādreiz atradās tagadējās Inkermanas pilsētas vietā.
Pelēkais ronis
Pelēkais ronis (Halichoerus grypus) ir liels roņu dzimtas (Phocidae) jūras zīdītājs, kas ir vienīgā suga pelēko roņu ģintī (Halichoerus). Izplatīts Atlantijas okeāna ziemeļos ar trīs ģeogrāfiski izolētām populācijām: Rietumatlantijas, Austrumatlantijas un Baltijas jūras, kurām ir atšķirīgas arī vairošanās sezonas. Izdala divas pasugas. Latvijas Dabas muzejs pelēko roni ir izraudzījies par 2008. gada dzīvnieku Latvijā.
Zaļā infrastruktūra
Zaļā infrastruktūra ir efektīvs instruments, kas, izmantojot dabas likumus, vairo dabas kapitālu, kā arī ekonomisko un sociālo labklājību. Tas ir veids kā palīdzēt atjaunot savstarpējo saikni starp esošajām dabas teritorijām un uzlabot lauku vides vispārējo ekoloģisko kvalitāti plašākā nozīmē. Tā palīdzēs saglabāt veselīgas ekosistēmas, lai tās varētu turpināt sniegt vērtīgus pakalpojumus sabiedrībai, piemēram, tīru gaisu un svaigu ūdeni. Ieguldījumiem zaļajā infrastruktūrā ir arī ekonomiska nozīme: dabas spēju saglabāšana, piemēram, mazināt negatīvo klimata pārmaiņu ietekmi, ir daudz rentablāka nekā nepieciešamība aizstāt šos zaudētos pakalpojumus ar daudz dārgākiem mākslīgiem tehnoloģiskiem risinājumiem.
Pelēkais ronis
Izplatība
Pelēkais ronis sastopams Atlantijas okeāna ziemeļaustrumos un ziemeļrietumos ar kopējo populāciju 632 000 īpatņi. Lielākā daļa ziemeļaustrumu populācijas sastopama Lielbritānijas un Īrijas piekrastēs, veidojot vairākas kolonijas.
Zaļā infrastruktūra
Eiropā ir daudzi veiksmes stāsti, kas apliecina ieguvumus no investēšanas zaļajā infrastruktūrā. Piemēram, bioloģiski daudzveidīgi parki, apstādījumi un svaigā gaisa koridori vasarā var mazināt karstuma viļņu negatīvo ietekmi. Papildus vides ieguvumiem zaļajā infrastruktūra sniedz arī dažādus sociālus labumus. Tā palīdz radīt darbvietas un padara pilsētas par pievilcīgākām vietām, kur dzīvot un strādāt.
Eiropas ainava kļūst arvien sadrumstalotāka
Salīdzinājumā ar citiem pasaules reģioniem ES ir samērā blīvi apdzīvots kontinents, un liela daļa zemes tiek aktīvi izmantota. Rezultātā daudzas atlikušās dabas teritorijas joprojām ir pakļautas spiedienam un sadrumstalotības riskam. Tas ietekmē ekosistēmu darbību, jo tām ir nepieciešama telpa attīstībai un savu pakalpojumu sniegšanai. Veselīgas ekosistēmas ir mūsu dzīvības nodrošināšanas sistēmas daļa, un bioloģiskā daudzveidība ir ekosistēmu veselības un stabilitātes pamats. Ekosistēmām, kas sastāv no daudzām dažādām sugām, ir lielākas izredzes saglabāt stabilitāti kaitējuma vai bojājumu gadījumā nekā ekosistēmām, kuras ietver mazāku pakalpojumu skaitu.Biotopu sadrumstalotību izraisa virkne dažādu faktoru, kas saistīti ar izmaiņām zemes izmantojumā, tostarp pilsētu izplešanos, transporta infrastruktūru un intensīvākām lauksaimniecības un mežsaimniecības metodēm. Jaunākie Eiropas Vides aģentūras statistikas dati ilustrē, cik nozīmīgas ir šīs tendences. 90. gadu laikā ir noasfaltēti aptuveni 8 000 km² teritorijas, kas veido mākslīgi veidoto platību palielinājumu par 5% tikai desmit gadu laikā. Turklāt laikā no 1990. līdz 2003. gadam ES teritorijā tika uzbūvēti 15 000 km jaunu automaģistrāļu.
Pelēkais ronis
Izplatība
Vienas no lielākajām kolonijām uzturas Norfolkas un Linkolnšīras grāfistes piekrastēs, Fārna (apmēram 6000 īpatņi), Orkneju, Ziemeļronas, Lembas un Remzijas salās, kā arī vairākās Vācijai piederošās Ziemeļjūras salās — Ziltē, Amrumā un Helgolandes arhipelāgā. Eiropā aizsargājama suga.
Zaļā infrastruktūra
Florai un faunai ir jānodrošina iespēja pastāvēt ārpus aizsargājamām teritorijām
Galvenās teritorijas, kuras ir nozīmīgas retajām un apdraudētajām sugām un biotopu veidiem, tagad ir lielā mērā aizsargātas Natura 2000 tīkla ietvaros, kurš aptver 26 000 objektu un nosedz aptuveni 18% ES teritorijas. Taču pasākumi ir jāveic arī pārējos 82% teritorijas, ja vēlamies apturēt bioloģiskās daudzveidības samazināšanos Eiropā. Tas ir tāpēc, ka savvaļas augiem un dzīvniekiem, lai nodrošinātu to ilgtermiņa dzīvotspēju, ir jābūt iespējai pārvietoties, migrēt, izkliedēties un apmainīties populācijām starp aizsargājamajām teritorijām. Pilsētu izplešanās, intensīvās lauksaimniecības un mežsaimniecības metodes un transporta maršruti rada būtiskus un dažreiz nepārvaramus šķēršļus sugu pārvietošanās ceļā. Šie apstākļi arī padara vidi plašākā nozīmē naidīgāku un nepieejamāku florai un faunai. Zaļās infrastruktūras izveide ļaus atkal savienot esošās dabas teritorijas, piemēram, izmantojot savvaļas dabas koridorus vai pārvietošanās saliņas un ekoloģiskos tiltus, kā arī uzlabot vides vispārējo ekoloģisko kvalitāti plašākā nozīmē, lai tā būtu draudzīgāka florai un faunai un ļautu tai pārvietoties.
Pelēkais ronis
Izplatība
Atlantijas okeāna ziemeļrietumos pelēkā roņa populācija ir daudz lielāka nekā ziemeļaustrumos. Roņa kolonijas galvenokārt sastopamas Kanādas krastos — lielākās kolonijas Sentlorensa līča, Ņūfaundlendas un Kvebekas provinces piekrastēs. Lielākā pelēko roņu kolonija pasaulē mājo Seiblas salā (Jaunskotijas province, Kanāda).
Summārais dzimstības koeficients
Summārais dzimstības koeficients ir vidējais bērnu skaits, kuri varētu piedzimt vienai sievietei viņas dzīves laikā, ja dzimstība katrā vecuma grupā saglabātos aprēķina gada līmenī.
Zaļā infrastruktūra
Zaļā infrastruktūra palīdz saglabāt vērtīgus ekosistēmu pakalpojumus
Dabas teritoriju zudums ir atstājis sekas ne tikai reti sastopamu sugu izzušanas veidā. Ekosistēmas, kuras uztur tajās esošās dzīvības daudzveidība, nodrošina sabiedrību ar vērtīgu, ekonomiski svarīgu preču un pakalpojumu plūsmu, piemēram, ūdens attīrīšanu, augsnes mēslošanu, oglekļa uzglabāšanu u.c. Tām ir arī galvenā loma cīņā pret klimata pārmaiņām, aizsargājot mūs no plūdiem un citām laika apstākļu izmaiņu negatīvajām sekām. Neskartām palienēm, piemēram, ir svarīga loma plūdu mazināšanā, uzglabājot ūdeni un lēnām ievadot to atpakaļ strautos un upēs. Meži darbojas kā oglekli absorbējošas ekosistēmas un novērš augsnes eroziju. Mitrāji absorbē piesārņotājus un uzlabo mūsu saldūdens resursu kvalitāti. Tāpēc ieguldījumiem zaļajā infrastruktūrā ir arī ekonomiska nozīme. Mākslīgu risinājumu meklēšana, lai aizstātu dabas piedāvātos bezmaksas pakalpojumus, ir ne tikai tehniski sarežģīta, bet arī ļoti dārgi izmaksā.
Persijas līča valstis
Persijas līča valstis ir septiņas arābu pasaules valstis, kuras atrodas Persijas līča krastos; tās ir: AAE, Saūda Arābija, Omāna, Bahreina, Kuveita, Katara un Irāka. Visas līča valstis izņemot Irāku ir Līča arābu valstu sadarbības padomes jeb GCC dalībvalstis. Persijas līča valstis par piemērotāku reģiona nosaukumu uzskata Arābu līcis nevis pašlaik lietoto Persijas līča nosaukumu.
Zaļā infrastruktūra
Zaļā infrastruktūra palīdz saglabāt vērtīgus ekosistēmu pakalpojumus
Eiropas zaļās infrastruktūras vispārējie mērķi ir šādi:
Persijas līča valstis
Persijas līcis un tā piekraste ir bagāta ar naftas un dabasgāzes atradnēm, tādēļ vairākās Persijas līča valstīs ir vieni no pasaulē augstākajiem dzīves līmeņiem.
Zaļā infrastruktūra
Kā attīstīt zaļo infrastruktūru?
Viens no efektīvākajiem veidiem, kā veidot zaļo infrastruktūru, ir izstrādāt integrētāku pieeju zemes apsaimniekošanai. To savukārt vislabāk var sasniegt, izmantojot teritorijas plānošanu, jo tas ļauj izvairīties no infrastruktūras attīstības paaugstinātas jutības vietās, tādējādi samazinot turpmākas biotopu sadrumstalošanas risku.
Summārais dzimstības koeficients
Lai nodrošinātu paaudžu nomaiņu, summārajam dzimstības koeficientam vajadzētu būt aptuveni 2,1 jeb minimālais nepieciešamais dzimstības līmenis ir 2,1 bērns vidēji uz vienu sievieti.
Zaļā infrastruktūra
Kā attīstīt zaļo infrastruktūru?
Būtiski ir tas, lai visi zemes lietotāji un politikas sektori tiktu iesaistīti zaļās infrastruktūras izveides sākumposmā, un katram no tiem tiktu piešķirta daļa no pienākumiem tās attīstīšanā. Tas ļaus panākt daudz lielāku ekonomisko ieguvumu, jo ļaus izvairīties no daudz dārgākajiem mākslīgiem tehnoloģiskajiem risinājumiem.
Summārais dzimstības koeficients
Iedzīvotāju skaita samazināšanos var kompensēt ar imigrāciju, jo valstis, kas veicina liberālu imigrāciju, labāk spēj saglabāt iedzīvotāju skaitu un ekonomisko izaugsmi pat tad, ja dzimstības rādītāji samazinās. Dažas valstis, kurās dzimstība ir zemāka par reproduktīvo līmeni, piemēram, ASV, Austrālija un Kanāda, visticamāk, saglabās ekonomiski aktīvo darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaitu pateicoties imigrācijai.
Zaļā infrastruktūra
Kā attīstīt zaļo infrastruktūru?
Pateicoties Putnu un Biotopu direktīvām, Eiropa šobrīd var lepoties ar pasaules lielāko aizsargājamo dabas teritoriju tīklu Natura 2000, kas aizņem aptuveni vienu piektdaļu Eiropas sauszemes un 4% jūras teritoriju.
Summārais dzimstības koeficients
Visaugstākais summārais dzimstības koeficients pasaulē ir Nigērā — 7,0 (2020. gadā). Zemākais rādītājs ir Dienvidkorejā — 0,71 (2021. gadā).
Zaļā infrastruktūra
GreenInfraNet
Zaļās infrastruktūras tīkls (GreenInfraNet) ir sadarbības projekts starp 12 Eiropas Savienības (ES) reģioniem. Partneri darbojas, lai kopā veicinātu un ieviestu zaļo infrastruktūru ES reģionos. Tas tiks panākts pieredzes apmaiņas ceļā, identificējot, analizējot un pārņemot labās prakses piemērus. Projekts ilgs 3 gadus, un tas tika uzsākts 2012. gada aprīlī. Projektu līdzfinansē ES starpreģionu sadarbības programma INTERREG IVC.
Summārais dzimstības koeficients
Summārais dzimstības koeficients Latvijā ir līdzīgs kā vidēji Eiropas Savienībā.
Prognozes
Saskaņā ar ANO 2019. gada prognozēm iedzīvotāju skaita pieaugums pasaulē līdz 21. gadsimta beigām gandrīz apstāsies. Paredzams, ka pirmo reizi mūsdienu vēsturē pasaules iedzīvotāju skaits līdz šā gadsimta beigām praktiski pārstās pieaugt, lielā mērā pateicoties dzimstības rādītāju samazinājumam pasaulē.
Āfrika ir vienīgais pasaules reģions, kurā prognozēts ievērojams iedzīvotāju skaita pieaugums līdz šā gadsimta beigām. Ir prognozēts, ka laikā no 2020. līdz 2100. gadam Āfrikas iedzīvotāju skaits pieaugs no 1,3 miljardiem līdz 4,3 miljardiem. Prognozes liecina, ka šis pieaugums galvenokārt notiks Subsahāras Āfrikā, kuras iedzīvotāju skaits līdz 2100. gadam pieaugs vairāk nekā trīs reizes.
Tiek prognozēts, ka līdz 2100. gadam iedzīvotāju skaits Eiropā un Latīņamerikā samazināsies un ka Eiropas iedzīvotāju skaits 2021. gadā sasniegs 748 miljonus.
Pelēkais ronis
Izplatība
Pie ASV krastiem pelēkais ronis galvenokārt sastopams Jaunanglijas, Meinas un Masačūsetsas piekrastēs. Izplatības areāls dienvidu virzienā pēdējos gados ir izpleties, un pelēkais ronis mūsdienās sastopams līdz Ziemeļkarolīnai.
Baltijas jūrā un Latvijā
Baltijas jūras pelēkā roņa pasuga — H. g. macrorhynchus — dzīvo visā Baltijas jūrā, bet galvenokārt sastopama jūras ziemeļu un centrālajā daļā. Galvenās pulcēšanās vietas atrodas Botnijas un Somu līcī. Sastopams arī Latvijas piekrastēs, un skaitam ir tendence pieaugt. Redzēts arī upju lejtecēs. Kopumā pelēkais ronis ir visbiežāk sastopamā roņu suga Latvijā. Baltijas populācijā ir vismaz 15 000 īpatņu. Suga iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas īpaši aizsargājamo sugu sarakstā.
Izskats un īpašības
Pelēkais ronis ir viens no lielākajiem roņiem pasaulē, bet Baltijas jūrā tas ir lielākais. Tēviņi lielāki nekā mātītes, Rietumatlantijas populācijas īpatņi lielāki nekā austrumu populāciju īpatņi. Ķermeņa garums pieaugušam tēviņam 165—330 cm, svars 180—400 kg, mātītes garums 150—230 cm, svars 125—250 kg.
Ķermenis pagarināts, vārpstveidīgs, plūdlīniju formā, sašaurinās virzienā no galvas uz asti. Kakls īss un resns. Purns garš — attālums no purna gala līdz acij gandrīz divas reizes garāks par attālumu no acs līdz auss atverei. Galva vidēji liela, tās profils — mātītēm taisns (piere vienā līnijā ar purnu), tēviņiem liekts ("grieķu deguns"). Arī zinātniskais nosaukums Halichoerus grypus, kas atvasināts no latīņu valodas, nozīmē "līkdeguna jūras cūka". Pleci tēviņam masīvi un ķermeni sedz daudzas rētas, kas iegūtas riesta laika cīņās. Mātītes pleci ir krietni šaurāki, kā arī purns ir šaurāks, smalkāks un īsāks.
Uz purna gari vibrisi jeb taustes mati. Nāsis atrodas relatīvi tālu viena no otras. Tās ir lielas, garenas, izvietotas slīpi, noslēdzamas. Arī ausis noslēdzamas, gliemežnīcu nav. Acis samērā lielas. Pelēkajam ronim ir bieza āda ar labi attīstītu zemādas tauku jeb trāna slāni. Tas veic enerģijas rezervju, hidrostatikas un termoizolācijas funkciju. Viens pāris iekšēju zīdekļu.
Airkājas
Roņa kājas dēvē par airkājām, tās ir relatīvi nelielas, toties biezas un apmatotas. Kāju pamatposmi ir daļēji apslēpti ķermenī, saīsināti, toties pēdas daļa pagarināta. Priekškājas garākas par pakaļkājām. Pakaļkājas atvirzītas paralēli ķermenim (nav paredzētas ķermeņa balstīšanai uz sauszemes). Pēdām 5 gari, saplacināti pirksti, priekškājām tie bruņoti ar labi attīstītiem nagiem. Pirkstus aptver peldplēves.
Apmatojums
Pelēkā roņa apmatojums īss un raupjš, sastāv galvenokārt no akotmatiem. Krāsojums pamatfonam var būt ļoti dažāds (tēviņiem daudzveidīgāks). Vairākumam īpatņu mugurpuse ir pelēka (var būt gaišāka vai tumšāka) vai brūna, vēderpuse sudrabaini pelēka vai gaiši brūna. Viss ķermenis haotiski izraibināts ar tumšiem (melniem vai tumši brūniem), neregulāri ieapaļiem plankumiem. Uz purna un pleznām apmatojums tumšāks nekā citur, plankumi mazāki.
Tēviņi kopumā tumšāki par mātītēm, ar gaišākiem plankumiem uz tumša fona, mēdz būt pat gandrīz melni īpatņi, bet mātītes gaišākas, ar tumšākiem plankumiem uz gaišāka fona. Apmatojuma maiņa notiek vienu reizi gadā no aprīļa līdz maijam.
Īpašības dzīvei ūdenī
Pelēkais ronis ir lieliski piemērots dzīvei ūdenī. Tas ir veikls peldētājs un labs nirējs. Nirst 70 metru dziļumā un dziļāk, zem ūdens spēj uzturēties ilgāk par 15 minūtēm. Tā torpēdveida ķermenim ir īpaši slīdīga virsma un mugurkauls ļoti lokans. Priekškājas kalpo stūrēšanai, pakaļkājas nodrošina peldējuma spēku un ātrumu (darbojas kā zivs aste). Nāsis ienirstot automātiski noslēdzas. Arī ausis ienirstot automātiski noslēdzas, bet dzirde zem ūdens joprojām ir lieliska. Acis ienirstot pārklāj aizsargmembrāna, kas ir caurspīdīga, ļaujot ronim zem ūdens nevainojami redzēt. Toties garie vibrisi nodrošina labu tausti.
Līdzīgas sugas
Baltijas jūrā mājo līdzīgais pogainais ronis, kas no pelēkā roņa atšķiras ar ievērojami mazāku augumu (parasti ne garāks par 155 cm), ar atšķirīgu ķermeņa apmatojuma krāsu un ornamentējumu (raksturīgi ovāli, melni plankumi, kas ieskauti gaišos gredzenos), īsāku purnu un galvas profila līnija slīpa, ar izteiktu ieliekumu acu apvidū. Latvijas ūdeņos sastopams retāk par pelēko roni.
Trešā Baltijas jūras roņu suga plankumainais ronis no pelēkā roņa atšķiras arī ar mazāku izmēru (parasti ne garāks par 180 cm), ar atšķirīgu ķermeņa apmatojuma krāsu, ar apaļu galvu, kurai strups purns, un profila līnijai ieliekums acu apvidū. Sastopams ļoti reti.
Uzvedība
Lielāko daļu mūža pelēkais ronis pavada jūrā barojoties (gan atklātā jūrā, gan piekrastes ūdeņos). Aktīvs galvenokārt no rītiem un vakaros. Sausumā izrāpjas, lai atpūstos, pārotos, dzemdētu un pabarotu bērnus. Uz ilgāku laiku ūdeni pamet apmatojuma maiņas periodā. Sauszemes ieradumi starp dažādām kolonijām ir atšķirīgi. Dažas uzturas akmeņainās un klinšainās kontinentālajās pludmalēs, citas priekšroku dod neapdzīvotām salām. Ir arī pelēko roņu populācijas, kas uzturas uz aisbergiem un ledus gabaliem.
Dzīvo gan pa vienam, gan nelielās grupās, gan baros. Mazuļu pieskatīšanas periodā un apmatojuma maiņas laikā mēdz izveidot paprāvas kolonijas netālu no vaļēja ūdens. Ārpus ūdens ronis ir neveikls un lēns, jo balstās tikai uz priekškājām. Kustoties pa cietu virsmu, pakaļkājas tur izstieptas uz atpakaļu. Guļot uz sauszemes vai ledus, pakaļkāju pleznas mēdz turēt augšup.
Barošanās
Barību pelēkais ronis iegūst tikai ūdenī, praktiski pārtiekot no zivīm, bet nelielos daudzumos barojas arī ar vēžveidīgajiem un moluskiem. Oportūnists — medī jebko, kas gadās tam ceļā un ko var noķert. Novērots medījam vismaz 29 dažādas pelaģiskās un bentiskās zivju sugas, piemēram, siļķes, reņģes, mencas, retāk brētliņas, plekstes, lašveidīgās un lucīšus. Pieaudzis pelēkais ronis dienā apēd 7—10 kg zivju, apmēram 4—6% no sava svara. Apstākļu spiests, spēj ilgi badoties.
Barošanās veidi dažādām populācijām var būt atšķirīgi, bet kopumā pelēkie roņi barojas grupās. Grupu barošanās samazina upuru iespēju aizbēgt, paaugstinot medību efektivitāti. Mazākas zivis pelēkais ronis apēd uzreiz zem ūdens, norijot tās veselas. Ar lielāku lomu, turot to zobos, ronis paceļas līdz ūdens virsmai. Vispirms tiek nokosta galva un pēc tam salauzts mugurkauls vairākos gabalos. Tādējādi zivs kļūst piemērota norīšanai.
Zaļā infrastruktūra
GreenInfraNet
GreenInfraNet projekts ir atbilde bioloģiskās daudzveidības saglabāšanas uzdevumiem Eiropā, kā arī vērtīgo ekosistēmu un to pakalpojumu zaudējumiem. Projekta galvenais mērķis ir stiprināt zaļās infrastruktūras attīstību un ieviešanu ES reģionos, lai saglabātu bioloģisko daudzveidību un ekosistēmu pakalpojumus, sadarbojoties ar citām politikas jomām, piemēram, lauksaimniecību, pilsētvides attīstību, transportu, rekreāciju un pielāgošanos klimata pārmaiņām. Partneri projekta mērķus sasniegs, daloties ar pieredzi un labās prakses piemēriem. Tie pētīs zaļās infrastruktūras konceptu, veicinot vispārēju analītisko metožu izpēti, politikas attīstību un ieviešanu, kā arī koncentrēsies uz zaļās infrastruktūras attīstību un ieviešanu četrās konkrētās jomās: pilsētvidē, dabas teritorijās, lauksaimniecības zemēs un klimata pārmaiņu samazināšanā. Rezultātu ilgtspēja tiks nodrošināta, apmainoties ar labās prakses piemēriem, izstrādājot rīcības plānus un izveidojot pastāvīgu Eiropas Zaļās Infrastruktūras zināšanu tīklu.
Šis projekts tika uzsākts Lelistadē, Nīderlandē, 2012. gada 25. maijā. “Kā jaunai pieejai dabas saglabāšanā nākamajām paaudzēm tās galvenais mērķis ir stiprināt zaļās infrastruktūras attīstību un īstenošanu ES reģionos,” norādīja Karalienes komisāra vietniece Anne Bljekade Jonga no Flevolandes provinces. Šīs jaunās pieejas mērķis ir saglabāt bioloģisko daudzveidību un ekosistēmu pakalpojumus plašākā teritorijā, veidojot ciešu sadarbību ar citiem politikas pasākumiem tādās jomās kā lauksaimniecība, pilsētu attīstība, transports, atpūta un pielāgošanās klimata pārmaiņām. Partneru reģioni strādās kopā, lai izveidotu Zaļās infrastruktūras rīcības instrumentu, ko varēs izmantot plašākai projekta rezultātu izplatīšanai Eiropā. Katrs partneris izstrādās īstenošanas plānu zaļās infrastruktūras izstrādei un/vai īstenošanai un organizēs seminārus, mācību vizītes un informācijas izplatīšanas pasākumus. Visas šīs aktivitātes būs daļa no rīcības instrumenta. Zināšanu, pieredzes un labākās prakses apmaiņa un izplatīšana starp partneriem būs projekta centrālā joma: “Panākt, ka reģioni mācās viens no otra, ir galvenais izaicinājums. Visiem reģioniem ir atšķirīga zaļās infrastruktūras attīstības un/vai īstenošanas pieredze. Daži reģioni ir tikai zaļās infrastruktūras nepieciešamības izpētes fāzē, citi izstrādā plānus, lai attīstītu šo koncepciju, un daži reģioni meklē zaļās infrastruktūras īstenošanas zināšanas un pieredzi. Mācoties viens no otra, mēs varam strādāt pie jaunas vides politikas Eiropā,” skaidroja Anne Bljeka de Jonga,
GreenInfraNet pārraudzības padomes vadītāja.
Pelēkais ronis
Barošanās
Mēnesi pirms vairošanās sezonas pelēkie roņi barojas īpaši aktīvi, cenšoties uzkrāt tauku rezerves. Mātītes pirmās trīs nedēļas pēc mazuļa piedzimšanas badojas, neatstājot mazuli ne mirkli vienu. Arī tēviņiem vairošanās sezonas laikā veidojas badošanās periods, līdz 6 nedēļām, jo apsargā savu harēmu no citiem tēviņiem.
Vairošanās
Dažādām populācijām ir atšķirīgi pārošanās ieradumi — pārošanās notiek vai nu uz sauszemes (smilšainās pludmalēs, klinšainos un akmeņainos krastos), vai uz ledus. Sauszemes populāciju pelēkais ronis ir poligāms — pieaugušie tēviņi veido harēmu no 2—10 mātītēm. Ledus populāciju pelēkais ronis biežāk veido monogāmus pārus, nevis ir poligāms. Sauszemes populācijās vairošanās sezonas laikā tēviņi kļūst teritoriāli un agresīvi. Tomēr salīdzinot ar citu sugu roņiem, pelēkais ronis ir mierīgāks. Agresijas līmenis ir cieši saistīts ar mātīšu blīvumu populācijā. Jo tēviņš agresīvāks un dominantāks, jo tā harēms lielāks.
37. šaha olimpiāde
37. šaha olimpiāde notika no 2006. gada 20. maija līdz 4. jūnijam Itālijas pilsētā Turīnā.
Pelēkais ronis
Vairošanās
Gadā pelēkajam ronim ir viens metiens. Grūsnības periods ilgst nepilnu gadu (11,5—12 mēnešus), embrija attīstībā ir apmēram 3 mēnešus garš pārtraukums (latentais periods). Piedzimst viens mazulis. Baltijas jūras ronēni parasti piedzimst uz lieliem, dreifējošiem ledus gabaliem, bet pēc siltām ziemām, kad nav izveidojusies stabila ledus kārta, uz sauszemes (visbiežāk nelielas saliņas piekrastē).
Akmeņainais ceļš
"Akmeņainais ceļš" ir 1983. gada Latvijas PSR uzņemta mākslas filma. Filmas režisors ir Rolands Kalniņš. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Viļa Lāča tāda paša nosaukuma romāna motīviem.
37. šaha olimpiāde
Vispārīgs apskats
Ieņemtās vietas noteica: 1) iegūtie punkti (P); 2) Buholca punkti (BP); 3) komandas punkti (KP).
Pelēkais ronis
Vairošanās
Jaundzimušā garums 75—90 cm, svars 6—12 kg. Mazulis labi attīstīts, bet bez trāna un peldēt nespējīgs. To klāj dzeltenīgi balts, biezs, garš un pūkains apmatojums, kas 2—4 nedēļu laikā pakāpeniski izkrīt. Zīdīšanas periods ilgst apmēram 2 nedēļas. Mātes piens ir ļoti trekns un šajā laikā tas sasniedz apmēram 40 kg svaru. Pēc mazuļa zīdīšanas perioda mātīte ir gatava atkal pāroties. Mazulis ir uzkrājis enerģijas rezerves, tādēļ var atļauties pāris nedēļas iztikt bez barības. Mēneša vecumā ronēns ir atbrīvojies no pūkainā apmatojuma un var doties jūrā patstāvīgi apgūt prasmi ķert zivis.
Akmeņainais ceļš
Sižets
30. gadu Latvija. Strādnieka dēls Roberts Līviņš ir mērķtiecīgs un apdāvināts jauneklis. Viņš iegūst arhitekta izglītību un sāk strādāt pie bagāta būvuzņēmēja. Līdz ar to viņš nokļuvis citā sabiedrības slānī. Kad Roberts iemīlas būvuzņēmēja meitā Līvijā, tā pieprasa, lai viņš sarauj visas saites ar saviem tuviniekiem.
Pelēkais ronis
Vairošanās
Pelēkā roņa dzīves ilgums parasti ir apmēram 15—25 gadi, bet vecākais zināmais pelēkais ronis (mātīte) ir bijis 46 gadus vecs.
37. šaha olimpiāde
Vispārīgs apskats
Olimpiādes galvenais tiesnesis bija FIDE starptautiskais tiesnesis Gērts Geisens (Nīderlande).
Pelēkais ronis
Apdraudējums
Galvenie draudi pelēkajam ronim ir jūras piesārņošana. Roņu dzimstību un izdzīvošanu ietekmē arī klimata izmaiņas, traucēšana mazuļu dzimšanas un barošanās vietās, intensīva kuģniecība. Jaunie roņi sapinas zvejnieku izliktajos tīklos un murdos, nespēj uzpeldēt un noslīkst. Pelēko roni apdraud arī lielie plēsēji, lielo plēsīgo putnu un suņu uzbrukumi mazuļiem. Mazulis, kas vēl barojas ar mātes pienu, parasti iet bojā, ja bojā iet viņa māte.
37. šaha olimpiāde
Vīriešu turnīra rezultāti
Tālākajās vietās ierindojās:
Pelēkais ronis
Sistemātika
Pelēkajam ronim ir 2 pasugas:
37. šaha olimpiāde
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELO p) kā labākais šahists no visiem dalībniekiem tika apbalvots: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākie šahisti pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Latvijas komandas sniegums
Latvijas vīriešu komanda ierindojās 28. vietā. Tās dalībnieku rezultāti apkopoti tabulā:
Sieviešu turnīra rezultāti
Medaļu ieguvēji komandām: Tālākajās vietās ierindojās:
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELOp) kā labākā šahiste no visām dalībniecēm tika apbalvota: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākās šahistes pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Latvijas komandas sniegums
Latvijas sieviešu komanda ierindojās 17. vietā. Tās dalībnieču rezultāti apkopoti tabulā:
Nonas Gaprindašvili balva
Nonas Gaprindašvili vārdā nosaukto balvu ieguva Ķīna, kurai bija visaugstākie rādītāji abu tās komandu (vīriešu un sieviešu) vērtējumā.
Sautēšana
Sautēšana ir pārtikas siltumapstrādes veids, kurā to noslēgtā tvertnē vāra mazā šķidruma (ūdens, buljona, mērces vai savas sulas) daudzumā (15—30% no sautējamās pārtikas masas). Pārtiku sautējot, tajā saglabājas vairāk uzturvielu nekā vārot. Ar sautēšanu var arī mīkstināt zemākas kvalitātes gaļu, piemēram, atgriezumus, kas pēc cepšanas vai vārīšanas sīkstumu saglabātu.
Edīte Vitkovska
Edīte Vitkovska (pl; dzimusi ) ir bijusī poļu brīvās cīņas un sumo cīkstone.
Brīvā cīņa
20. gadsimta deviņdesmito gadu beigās un 21. gadsimta pirmajā desmitgadē Edīte Vitkovska bija vadošā poļu cīkstone. Savu karjeru viņa sāka 1994. gadā. Viņa apmeklēja Borkovices sporta klubu "Platan", kur viņu trenēja Juzefs Macejčaks. Viņa sacentās 75 kg svara kategorijā. 1997. gadā viņa pirmo reizi piedalījās Eiropas junioru čempionātā, izcīnot bronzas medaļu. Gadu vēlāk viņa bija Eiropas junioru čempione, viņa arī izcīnīja bronzas medaļas pasaules junioru un pieaugušo čempionātos. 1999. gadā viņa kļuva par Eiropas čempioni un pasaules junioru čempioni, un pieaugušo čempionātā viņa ieguva 5. vietu. 2000. gadā viņa ieguva pasaules un Eiropas vicečempiones titulus, bet 2001. gadā ieguva savus visvērtīgākos titulus karjerā - kļuva par pasaules un Eiropas čempioni. 2002. gada viņa pārgāja 72 kg svara kategorijā, kurā iepriekšējos panākumus vairs nesasniedza, bet 2002. gadā izcīnīja pasaules čempionāta bronzas medaļu, bet 2003. gadā šajās sacensībās bija septītā.
Viņa bija arī vairākkārtēja Polijas medaļniece brīvajā cīņā. 1998. un 2001. gadā tā ieņēma pirmo vietu, 1996. un 1999. gadā - otro vietu.
Sumo
No 2000. gada vienlaicīgi ar brīvo cīņu viņa sāka trenēties arī sumo un jau 2000. gadā kļuva par Eiropas čempioni 80 kg kategorijā, bet 2002. gadā uzvarēja arī pasaules čempionātā. 2004. un 2005. gadā viņa kļuva par pasaules čempionāta sudraba medaļnieci, 2008. gadā par bronzas medaļnieci.
Viņa absolvēja Staņislava Stašica vārdā nosaukto Lauksaimniecības skolu Borkovicē un Fiziskās audzināšanas akadēmiju Gožovā Velkopolskā.
Zalina Petrivskaja
Zalina Petrivskaja (ro), pirmslaulību uzvārds Margijeva; dzimusi ) ir Moldovas vieglatlēte, vesera metēja, starptautiskās klases sporta meistare.
Biogrāfija
Zalina Petrivskaja dzimusi 1988. gada 5. februārī, Ziemeļosetijas pilsētā Vladikaukāzā. Viņas tēvs Soslans ir osetīns, māte Aleksandra moldāviete. Ģimene dzīvo Moldovā, uz mātes dzimteni ģimene pārcēlās 1990. gadu sākumā, kad Ziemeļosetijā dzīve sarežģījās. Zalinai ir māsa Marina un brālis Sergejs, abi ir sportisti, vesera metēji.
Ar sportu Zalina nodarbojas kopš 2000. gada. Par viņas treneri kļuva tēvs, kurš pats bija labs sportists, vesera metējs. Zalina ir Moldovas eksrekordiste, 2009. gada Eiropas U23 čempionāta uzvarētāja, triju olimpisko spēļu un vairāku pasaules čempionātu dalībniece.
2013. gadā Zalinas Margijevas dopinga analīzē, kas ņemta 2009. gadā, tika atklātas aizliegtas vielas — dehidrohlormetiltestosterons un stanozolols. Sportiste tika diskvalificēta uz diviem gadiem, un viņas rezultāts 2012. gadā Londonas olimpiādē anulēts.
Zalina ir beigusi Kišiņevas Valsts fiziskās kultūras un sporta universitāti. 2011. un 2016. gadā Moldovas Jaunatnes un sporta lietu ministrija nominēja Zalinu par gada sportisti. 2012. gadā Nacionālā olimpiskā komiteja piešķīra viņai titulu "Moldovas Republikas gada skaistāka sportiste".
Sasniegtie rezultāti
Apzīmējumi: q — rezultāts kvalifikācijas sacensībās,DNC — diskvalifikācija.
Musulmaņu pasaule
Terminam "musulmaņu pasaule" jeb "islāma pasaule '' ir vairākas nozīmes. Reliģiskā nozīmē islāma pasaule attiecas uz musulmaņiem, bet kultūras nozīmē uz islāma civilizāciju, kas ietver arī šajā civilizācijā dzīvojošos nemusulmaņus. Mūsdienu ģeopolitiskajā nozīmē šis termins parasti attiecas uz valstīm, kurās ir musulmaņu vairākums.
2010. gadā vairāk nekā 1,6 miljardi cilvēku jeb aptuveni 23 % pasaules iedzīvotāju bija musulmaņi.
Demogrāfiskie rādītāji
Dzimstības līmenis islāma pasaulē pēdējā laikā ir samazinājies: ja 1989. gadā uz vienu musulmaņu sievieti pasaulē bija 5,2 bērni, bet uz vienu kristieti tikai 3,3 bērni, tad 2000. gadā šie rādītāji bija attiecīgi 3,7 un 2,6, bet 2010. gadā - 2,9 un 2,6 bērni.
Divi galvenie islāma novirzieni ir sunnīsms un šiīsms. Lielākā daļa pasaules musulmaņu (87-90%), ir sunnīti. Valstis ar vislielāko šiītu iedzīvotāju koncentrāciju ir: Irāna 89%, Azerbaidžāna 65%, Irāka 60%, Bahreina 60%, Jemena 35%, Turcija 10%, Libāna 27%, Sīrija 13%, Afganistāna 10%, Pakistāna 10% un Indija 10%. Daudzās valstīs ar musulmaņu vairākumu ir ievērojamas nemusulmaņu minoritātes, tostarp kristieši, ebreji, hinduisti, budisti, bahāji, druzi, jazīdi un zoroastrieši.
Sekulārisms
Dažas musulmaņu lielākās valstis ir sekulāras. Azerbaidžāna kļuva par pirmo sekulāro republiku musulmaņu pasaulē laikā no 1918. līdz 1920. gadam, pirms tā tika iekļauta Padomju Savienībā. Turcija kopš Mustafas Kemala Ataturka reformām tiek pārvaldīta kā sekulāra valsts. Turpretī Irānas 1979. gada revolūcija nomainīja monarhisko daļēji sekulāro režīmu pret islāma republiku, kuru vadīja ajatolla Rūhollāhs Mūsavī Homeinī.
Dažas valstis ir pasludinājušas islāmu par oficiālo valsts reliģiju. Šajās valstīs juridiskais kodekss lielākoties ir sekulārs, bet jautājumus, kas attiecas uz mantošanu un laulībām, regulē šariata likumi.
Ņerčinskas līgums
Ņerčinskas līgums (la, ru, zh) bija starptautisks līgums, kas izbeidza 1685. un 1686.-1689. gada krievu-ķīniešu robežkonfliktus. Noslēgts 1689. gada 6. septembrī starp Krievijas caristi un Cjinu dinastijas pārvaldīto Ķīnas impēriju Ņerčinskas ciemā (tagad pilsēta Aizbaikāla novadā). Līgums sagatavots latīņu valodā, bet tulkojumi mandžūru un krievu valodā, līguma krievu valodas oriģināls tiek uzskatīts par nozaudētu. Ņerčinskas sarunas no Krievijas puses vadīja Feodors Golovins (Головин), bet no Ķīnas puses Songotu (索額圖), Ķīnas delegācijā kā tulki darbojās jezuītu misionāri, tādēļ tā pamatteksts bija latīņu valodā.
Līgumā Krievija atzina Amūras kreisā krasta zemju piederību Ķīnai. Līgums zaudēja spēku līdz ar Aigunas (1858) un Pekinas (1860) līgumu noslēgšanu.
Vēsture
Kaut gan Krievijas caristes reģentes Sofijas Romanovas sūtītā krievu delegācija oktobrī Pekinā noslēdza pamieru, tomēr Albazinas cietokšņa aplenkums turpinājās. 1686. gada decembrī cietokšņa aizstāvju skaits samazinājās līdz 150, bet 1687. gadā maijā līdz 66. 1687. gada maijā ķīnieši pārtrauca aplenkumu. 1689. gada septembrī pēc Ņerčinskas līguma parakstīšanas krievu garnizons atstāja Albazinas cietokni.
Guntiņas
Guntiņas (la) ir neļķu dzimtas augu ģints. Daži avoti guntiņas neizdala kā atsevišķu ģinti, bet gan klasificē kā plaukšķenes (Silene).
Sugas
Ģintī ir klasificētas šādas sugas:
Aiviekste (Lēdmanes pagasts)
Ciema apkārtnē atrodas Aviekstes ūdenskrātuve.
Rauls Lopess
Karjera
R. Lopess ir Badalonas "Joventut" audzēknis. No katalāņu kluba nokļuva Madrides "Real" sistēmā, bet 2001. gada NBA draftā viņu draftēja Jūtas "Jazz" ar kopējo 24. numuru pirmajā kārtā. R. Lopess bija otrais katalāņu basketbolists (pēc Pau Gazola), kas nokļuva NBA. Kopā šajā līgā nospēlējis tikai divas sezonas (pēcdrafta sezonā nespēlēja ceļgala traumas dēļ), piedalījies 113 regulārā čempionāta spēlēs, gūstot 733 punktus (6,5 punkti vidēji spēlē). 2004.—2005. gada NBA sezonā nospēlēja visas 82 regulārā čempionāta spēles (pārsvarā kā otrais saspēles vadītājs, mainot Karlosu Aroijo), toties savu rezultatīvāko spēli aizvadīja sezonu iepriekš, kad guva 25 punktus pret Fīniksas "Suns". 2005. gada augustā plaša maiņas darījuma starp piecām komandām ietvaros R. Lopess nonāca Memfisas "Grizzlies", taču tika atbrīvots no komandas pirms sezonas sākuma.
Spānijas junioru izlašu sastāvā kļuvis gan par Pasaules, gan Eiropas čempionu. Spānijas pieaugušo izlasē R. Lopess tika iekļauts pirms. Šajās Olimpiskajās spēlēs Spānija palika bez medaļas, toties 2008. gada Olimpiskajās spēlēs Pekinā viņš kļuva par sudraba medaļnieku Spānijas izlases sastāvā. Tāpat izcīnīja čempiontitulu 2009. gada Eiropas čempionātā, kas notika Polijā.
Andrea Pizāno
Andrea Pizāno (dzimis, miris ) bija itāļu tēlnieks un arhitekts vēlīnajos viduslaikos.
Sākumā Pizāno apguva zeltkaļa amatu. Vēlāk viņš bija Džovanni Pizāno skolnieks un palīdzēja skolotājam veidot skulptūras Santa Marija della Spina baznīcai Pizā. Pēc tam Pizāno strādāja Florencē. Viņa darbos jūtama Džoto di Bondone ietekme. Starp Pizāno darbiem ir gan bronzas kalumi, gan marmora skulptūras.
1340. gadā Pizāno kļuva par darbu vadītāju Florences katedrālē. 1347. gadā vņš tika norīkots par darbu vadītāju Orvjeto katedrālē (Umbrijā). Pizāno bija divi dēli (Nino un Tomasso), kas arī kļuva par tēlniekiem. Pazīstamākie no Pizāno skolniekiem ir Andrea Orkanja un Džovanni Baldučo.
Treisija Ostina
Treisija Ostina (en; dzimusi ) ir bijusī amerikāņu tenisiste, WTA sieviešu vienspēļu ranga bijusī līdere. Trīs Grand Slam turnīru uzvarētāja (divreiz — vienspēlēs, vienreiz — jauktajā dubultspēlē); 36 WTA turnīru uzvarētāja (30 — vienspēles); trīskārtēja Federācijas kausa ieguvēja (1998, 1999, 2000) ASV izlases sastāvā. Starptautiskās tenisa slavas zāles locekle kopš 1992. gada. Turklāt viņa uzvarēja 1980. gada WTA tūres čempionātā vienspēlēs.
Vairākas traumas un smaga autoavārija pārtrauca viņas karjeru. Viņa ir jaunākā ASV atklātā čempionātā sieviešu vienspēļu čempione un ir jaunākā (29 gadu vecumā) uzņemtā Starptautiskajā tenisa slavas zālē. Ostina karjeras laikā izcīnīja 30 vienspēļu titulus uz visiem segumiem: māla (gan sarkanā, gan zaļā), iekštelpu paklāja, zālāja un cietā laukuma.
Pēc tenisistes karjeras beigām strādāja par NBC un USA Network komentētāju.
Mākslas peldēšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Sinhronā peldēšana 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā norisinājās no 2021. gada 2. līdz 7. augustam.
Artūrs Katulis
Artūrs Katulis (lt; dzimis ) ir lietuviešu hokejists, aizsargs, Lietuvas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2018) spēlē Baltkrievijas 1. līgas kluba Elektrēnu "Energija" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Katulis ir arī spēlējis Somijas hokeja līgas klubā Lapēnrantas "SaiPa", kā arī HK Liepājas Metalurgs.
Juris Jakovins
Juris Jakovins (dzimis ) ir latviešu ārsts un politiķis. Šobrīd ir 14. Saeimas deputāts, pārstāv Latvijas Zemnieku savienību un Zaļo un Zemnieku savienību. Iepriekš bija Valmieras pilsētas (2013—2021) un Valmieras novada domes deputāts (2021—2022).
Dzīvesgājums
Dzimis 1961. gada 12. janvārī. 1986. gadā absolvēja studijas Rīgas Medicīnas institūtā un ieguva ārsta specialitāti.
Pirms ievēlēšanas Saeimā J. Jakovins strādāja par Valmieras un Rancēnu pagasta ģimenes ārstu, kā arī par arodārstu SIA "Leilands un Putnis", bijis SIA "Kārvins" valdes loceklis. Ģimenes ārsta praksi apņēmās turpināt arī pēc ievēlēšanas Saeimā. Atbilstoši Nacionālā veselības dienesta viņa ārstu prakses pacienti 2022. gadā bija 6147 pieaugušie un 718 bērni. J. Jakovina ārsta prakse vairākus gadus ir bijusi pēc pacientu skaita pārliecinoši lielākā ģimenes ārsta prakse Latvijā.
2014. gadā saņēmis Gada balvu medicīnā nominācijā "Gada ārsts".
Politiskā darbība
1997. gada pašvaldību vēlēšanās J. Jakovins tika ievēlēts Valmieras domē no partijas "Latvijas Ceļš". No šīs pašas partijas kandidēja arī 2001. gada pašvaldību vēlēšanās, bet netika ievēlēts, paliekot pirmais aiz svītras. Tāpat netika ievēlēts arī 2005. gada pašvaldību vēlēšanās.
2022. gada Saeimas vēlēšanās Juri Jakovinu ievēlēja par 14. Saeimas deputātu no Zaļo un Zemnieku savienības.
Volfenšildi
Volfenšildi, arī Vulfenšildi ), bija vācbaltiešu dzimta.
Vēsture
Dzimtas priekštecis bija Rīgas monētu meistars Martens Vulfs (Wulff), ko 1557. gadā Livonijas ordeņa mestrs Heinrihs fon Gālens iecēla par monētu uzraugu (Müntz Wardeyn), 1571. gadā viņš kļuva par Rīgas brīvpilsētas monētu meistaru (Müntzmeister). Tēva amatu pārņēma viņa dēli Heinrihs Vulfs (monētu meistars 1586—1609) Pārdaugavas hercogistes un Martins Vulfs (ap 1615—1633) Zviedru Vidzemes laikā. 1617. gadā Martins Vulfs ieguva savā īpašumā Ropažu muižas daļu (Atzelmoise) un 1628. gadā Lieljumpravas un Mazjumpravas muižas.
Martina Vulfa dēls Heinrihs Vulfs jaunākais no 1623. gada strādāja par Zviedru Vidzemes karalisko faktoru un vēlākos gados par Zalburgas (Salberget) sudraba kaltuves inspektoru Zviedrijā. 1631. gadā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs viņam dāvāja Lielvārdes draudzes novadu ar muižām (Gut Lennewarden, Ringmoise un Askemoise). 1633. gada 30. augustā Heinrihs Vulfs tika iecelts par Rīgas monētu meistaru. 1646. gada 17. oktobrī H. Vulfu Zviedrijas karaliene Kristīne viņu uzņēma muižnieku kārtā ar dzimtas uzvārdu Volfenšilds.
Sribnes rajons
Sribnes rajons (uk) ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Čerņihivas apgabala dienvidaustrumos. Robežojas ar Čerņihivas apgabala Varvas rajonu dienvidos, Priluku rajonu rietumos, Ičņas rajonu ziemeļrietumos un Talalajivkas rajonu ziemeļaustrumos, kā arī Sumu apgabala Romnu rajonu austrumos.
Vilkatis Toms
"Vilkatis Toms" ir 1983. gada Latvijas PSR uzņemta mākslas filma. Filmas režisors ir Ēriks Lācis. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Jāņa Mauliņa romāna "Pēdas" motīviem.
Sižets
17. gadsimtā Vidzemē pēc zviedru—poļu kara, lai paglābtos no sirotājiem, klaušām un nodevām, daudzi latviešu zemnieki pārceļas uz dzīvi dziļi mežā. Toms ar pieradināta vilka palīdzību uzdodas par vilkati. Kopā ar brāli Miķeli viņi sagūsta Dormuižas baronu, ieņem un nodedzina muižu, bet kaimiņu barons Felsbergs vilkačiem netic un ziemā sarīko medības.
Gerijs Šendlings
Gerijs Emanuels Šendlings (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Plašākai sabiedrībai ir zināms kā producents un aktieris tādās filmās kā What Planet Are You From? (2000) un The Larry Sanders Show (1992). Viņš ir ierunājis bruņurupuci Vernu animācijas filmā "Otrpus žogam" (2006). Filmējies otrā plāna lomā Marvel Cinematic Universe filmās "Dzelzs vīrs 2" un "Kapteinis Amerika: Ziemas kareivis". Šendlinga pēdējā loma bija Ikki tēla ieskaņošana filmā "Džungļu grāmata", filma veltīta viņa piemiņai. Vēl filmējies tādās filmās kā "Mīlas romāns" (Love Affair, 1994), Mixed Nuts (1994), "Doktors Dūlitls" (Dr. Dolittle, 1998), "Paraugtēviņš" (2001), "Uzticies vīrietim" (2005) un "Diktators" (2012).
Savā četras desmitgades ilgajā karjerā, Šendlings starp daudzām balvām un nominācijām bija 19 reizes nominēts Primetime Emmy balvai un divām Zelta globusa balvām. Viņš četras reizes ir vadījis Grammy balvu pasniegšanas ceremoniju un divas reizes Emmy balvas pasniegšanas ceremoniju.
Jumpstyle
Jumpstyle ir Rietumeiropā populārs elektroniskās dejas stils un mūzikas žanrs ar ainām Austrumeiropā, Austrālijā un Amerikā.
Vēsture
Jumpstyle tika izveidots Beļģijā. Tas bija īslaicīgs neliels žanrs, kas sākotnējā formā neguva popularitāti. Tomēr tas atkal parādījās sabiedrībā gadsimta mijā, un fandomisms sāka pieaugt visā Eiropā.
Natālija Vuda
Natālija Vuda (en; dzimusi kā Natālija Zaharenko (Natalia Zakharenko),, mirusi ) bija krievu izcelsmes aktrise no Amerikas Savienotajām Valstīm.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1938. gadā Sanfrancisko krievu imigrantu Nikolaja Zaharenko un viņa sievas Marijas, dzimušas Zudilovas, ģimenē, kas Krievijas pilsoņu kara laikā bija ieradušies no Sibīrijas. Bērnību pavadīja Santamonikā, jau 1947. gadā sāka filmēties Holivudas filmās, šajā laikā viņas vecāki nomainīja Natašas uzvārdu uz "Vuda".
Saņēmusi Zelta globusa balvu trīs dažādās kategorijās — 1955. gadā Natālija Vuda kļuva par gada jauno zvaigzni filmā "Dumpinieks bez iemesla" (filmā kopā ar Džeimsu Dīnu), 1966. gadā viņa ieguva Pasaules filmu favorītes titulu, bet 1979. gadā kļuva par Televīzijas drāmas labāko aktrisi (par lomu televīzijas miniseriālā "No šejienes līdz bezgalībai"). Trīs reizes nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai ("Oskaram") — 1955. gadā labākās otrā plāna aktrises balvai par lomu filmā "Dumpinieks bez iemesla", 1961. un 1963. gadā labākās aktrises balvai attiecīgi par lomām filmās Splendor in the Grass un Love with the Proper Stranger.
1981. gadā Natālija Vuda nomira neskaidros apstākļos. Viņa ar vīru Robertu Vagneru un aktieri Kristoferu Volkenu bija devušies izbraucienā ar kuģīti, ko vadīja kapteinis Deniss Deverns. 29. novembrī vīrs greizsirdībā sastrīdējās ar Volkenu. Tajā vakarā Natālija Vuda pazuda no kuģīša. Nākamajā rītā Natālijas Vudas ķermeni atrada ūdenī. Nāves iemesls tika definēts kā "nejauša noslīkšana". 2011. gadā izmeklēšana tika atjaunota pēc kuģa kapteiņa izteikumiem presē, ka viņš sākotnējā izmeklēšanā melojis, un uzskata, ka strīds starp Natāliju un viņas vīru Robertu novedis pie viņas nāves. Tomēr policija arī pēc papildus izmeklēšanas nav atradusi pierādījumus apsūdzības izvirzīšanai, bet Roberts atteicies runāt ar policiju. Policija papildināja ierakstu par nāves iemeslu, definējot to kā "noslīkšana un citi neatklāti iemesli".
Dobais rumpucis
Dobais rumpucis (Helvella lacunosa) ir Latvijā reti sastopama rumpuču ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami.
Taksonomija
Sugu 1777. gadā aprakstījis skotu naturālists Džons Laitfūts (John Lightfoot) kā Helvella mitra. Pašreizējo nosaukumu devis zviedru botāniķis Adams Afzeliuss 1783. gadā.
Augšanas apstākļi
Saprofīts, bet iespējami veido mikorizu. Aug atklātās vietās, kā ceļmalas un veci izdegumi, pa vienai vai grupās. Avotu domas par to, kādu koku mežos šie rumpuči sastopami, ir ļoti atšķirīgas. Latvijā no maija līdz septembrim. Viena no pasaulē visizplatītākajām rumpuču sugām.
Barības vērtība
Ēdams tikai pēc novārīšanas un ūdens noliešanas, nenovārīts ir indīgs. Ir ziņas, ka suga satur tai radniecīgajām bisītēm raksturīgo indi giromitrīnu. Daži iesaka kātiņus gatavot atsevišķi.