cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pelēkais mušķērājs
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona Eiropā sākas maija vidū un beidzas augusta vidū. Ligzdai ir masīva kausa forma, tā vaļīgi sakrauta no smalkiem zariņiem, saknītēm, sausām lapām, mizas gabaliņiem, sūnām, sausas zāles un ķērpjiem, sasaistīta (caurvīta) ar matiem, no iekšpuses izklāta ar matiem, spalvām un citiem smalkiem materiāliem. Tā atrodas kaut kur augstāk par zemi: uz dabīgas vai mākslīgas dzegas, zaru žāklēs (atspiesta pret stumbru), uz celma, uz plata, liela zara, koka dobumā, sienas vai klinšu iedobē. Ligzdu galvenokārt būvē mātīte, bet tēviņš reizēm tai palīdz.
Ligzdošanas laikā pelēkie mušķērāji ir teritoriāli un pāri ligzdo attālināti viens no otra. Tie veido monogāmus pārus, un sezonā ir divi perējumi. Pāris aizsargā savu teritoriju un iecienītos apkārtnes novērošanas posteņus. Dējumā ir 2—7 olas, biežāk 4—6 olas. Inkubācijas periods ilgst 10—17 dienas, visbiežāk apmēram 13 dienas. Perē tikai mātīte, bet par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu atstāj 12—17 dienu vecumā. Vecāki kopumā par tiem rūpējas 12—32 dienas.
Sistemātika
Pelēkajam mušķērājam ir 5 pasugas:
Digitālais attēls
Digitālais attēls ir attēls, kas sastāv no elementiem, kas pazīstami arī kā pikseļi, katrs ar ierobežotiem, diskrētiem skaitļu intensitātes vai pelēkuma līmeņa attēlojumiem, kas ir tā divdimensiju funkciju izvade, kas tiek ievadīta ar telpiskajām koordinātām, kas apzīmētas ar x, y attiecīgi uz x ass un y ass. Atkarībā no tā, vai attēla izšķirtspēja ir fiksēta, tā var būt vektora vai rastra tipa. Pats par sevi termins "digitālais attēls" parasti attiecas uz rastra attēliem vai bitkartes attēliem (pretstatā vektora attēliem).
Dārza balodene
Dārza balodene (la) ir amarantu dzimtas suga, kura ir izcēlusies Āzijā, taču kultivējot plaši ieviesusies Eiropā un citās vietās ārpus pamatareāla. Latvijā dārza balodene ir kultivēts, dekoratīvs augs, retumis sastopams kā dārzbēglis.
Digitālais attēls
Rastrs
Rastra attēliem ir ierobežota digitālo vērtību kopa, ko sauc par attēla elementiem vai pikseļiem. Digitālajā attēlā ir noteikts pikseļu rindu un kolonnu skaits. Pikseļi ir mazākais atsevišķais attēla elements, kam ir novecojušas vērtības, kas atspoguļo noteiktās krāsas spilgtumu jebkurā konkrētā punktā.
Dārza balodene
Atsevišķi eksemplāri aug dārzu malās, nezālienēs un gar dzelzceļiem.
Digitālais attēls
Rastrs
Parasti pikseļi tiek saglabāti datora atmiņā kā rastra attēls vai rastra karte, divdimensiju mazu veselu skaitļu masīvs. Šīs vērtības bieži tiek pārraidītas vai saglabātas saspiestā veidā.
Rastra attēlus var izveidot, izmantojot dažādas ievades ierīces un metodes, piemēram, digitālās kameras, skenerus, koordinātu mērīšanas iekārtas, seismogrāfisko profilēšanu, gaisa radaru un citus. Tos var arī sintezēt no brīvajiem datiem, kas nav attēla dati, piemēram, matemātiskās funkcijas vai trīsdimensiju ģeometriskie modeļi - tā ir galvenā datorgrafikas apakšnozare. Digitālā attēla apstrādes joma ir algoritmu izpēte to transformācijai.
Rastra datņu formāti
Lielākā daļa lietotāju saskaras ar rastra attēliem, izmantojot digitālās kameras, kas izmanto dažādus attēlu failu formātus.
Dažas digitālās kameras nodrošina piekļuvi gandrīz visiem kameras uzņemtajiem datiem, izmantojot neapstrādāta attēla formātu. Universālās fotogrāfijas attēlveidošanas vadlīnijas (UPDIG) iesaka izmantot šos formātus, ja iespējams, jo neapstrādāti faili nodrošina vislabākās kvalitātes attēlus. Šie failu formāti ļauj fotogrāfam un apstrdātājam nodrošināt visaugstāko izvades kontroles un precizitātes līmeni. To izmantošanu kavē patentētas informācijas ( komercnoslēpumu ) izplatība dažiem kameru ražotājiem, taču ir bijušas tādas iniciatīvas kā OpenRAW, lai ietekmētu ražotājus publiskot šos ierakstus. Alternatīva var būt Digital Negative (DNG) — patentēts Adobe produkts, kas aprakstīts kā "publisks arhīva formāts digitālās kameras neapstrādātajiem datiem". Lai gan šis formāts vēl nav vispārpieņemts, atbalsts produktam pieaug, un arvien profesionālāki arhivāri un dabas resursu saglabātāji, kas strādā atpazīstamās organizācijās, iesaka izmantot DNG arhivēšanas vajadzībām.
Vektors
Bieži vien vienā attēlā tiek apvienoti gan rastra, gan vektora elementi; piemēram, vides reklāmu gadījumā izmanto tekstu (vektors) un fotogrāfijas (rastrs).
Vektoru failu tipu piemēri ir EPS, PDF un AI.
Attēlu apskate
Attēlu skatītāja programmatūras parāda attēlus. Tīmekļa pārlūkprogrammas var attēlot standarta interneta attēlu formātus, tostarp JPEG, GIF un PNG. Dažas pārlūkprogrammas var parādīt SVG formātu, kas ir standarta W3C formāts. Agrāk, kad internets vēl bija lēns, ierasta prakse bija nodrošināt "priekšskatījuma" attēlus, kas ielādētos un parādītos vietnē, pirms tos aizstāj ar galveno attēlu (lai radītu sākotnējo iespaidu). Tagad internets ir pietiekami ātrs, un šis priekšskatījuma attēls tiek reti izmantots.
Daži zinātniskie attēli var būt ļoti lieli (piemēram, 46 gigapikseļu izmēra Piena ceļa attēls). Šādus attēlus ir grūti lejupielādēt, un tie parasti tiek pārlūkoti tiešsaistē, izmantojot sarežģītākas tīmekļa saskarnes.
Dažas skatītāju programmatūras piedāvā slaidrādes iespēju, lai parādītu attēlu secību.
Vēsture
Agrīnie digitālie faksa aparāti, piemēram, Bartlane kabeļa attēlu pārraides sistēma, tika radīti gadu desmitus pirms digitālajām kamerām un datoriem. Pirmais attēls, kas tika skenēts, saglabāts un atkārtoti izveidots digitālajos pikseļos, tika parādīts Austrumu standartu automātiskajā datorā ( SEAC ) NIST. Digitālo attēlu attīstība turpinājās 1960. gadu sākumā, vienlaikus attīstoties kosmosa programmām un medicīniskoajām izpētēm. Projektos Jet Propulsion Laboratory, MIT, Bell Labs un Merilendas Universitātē, cita starpā, tika izmantoti digitālie attēli, lai uzlabotu satelītattēlus, fototelegrāfiju standartu pārveidošanu, medicīnisko attēlveidošanu, videotelefona tehnoloģiju, rakstzīmju atpazīšanu un fotoattēlu uzlabošanu.
Straujie sasniegumi digitālajā attēlveidošanā sākās ar MOS integrēto shēmu ieviešanu 1960. gados un mikroprocesoru ieviešanu 1970. gadu sākumā, kā arī ar progresu saistītajā datora atmiņas glabāšanā, displeja tehnoloģijās un datu saspiešanas algoritmos.
Medicīniskās diagnostikas attīstībā liela nozīme bija datorizētās aksiālās tomogrāfijas ( CAT skenēšanas ) izgudrošanai, izmantojot rentgena starus, lai radītu digitālu attēlu no "šķēles" caur trīsdimensiju objektu. Tāpat kā digitālo attēlu radīšana, analogo attēlu digitalizācija ļāva uzlabot un atjaunot arheoloģiskos artefaktus, un tos sāka izmantot tādās jomās kā kodolmedicīna, astronomija, tiesībaizsardzība, aizsardzība un rūpniecība.
Sasniegumi mikroprocesoru tehnoloģijās pavēra ceļu lādiņpārneses ierīču (CCD) izstrādei un tirdzniecībai, ko izmanto plašā attēlu uzņemšanas ierīču klāstā, un 20. gadsimta beigās pakāpeniski aizstāja analogo filmu un lentu izmantošanu fotogrāfijā un videogrāfijā. Skaitļošanas jauda, kas nepieciešama digitālo attēlu uzņemšanas apstrādei, ļāva arī datora ģenerētiem digitālajiem attēliem sasniegt fotoreālismam tuvu pilnveidošanas līmeni.
Digitālie attēla sensori
Pirmo pusvadītāju attēla sensoru CCD 1969. gadā Bell Labs izstrādāja Vilards S. Boils un Džordžs E. Smits. Pētot MOS tehnoloģiju, viņi saprata, ka elektriskais lādiņam ir līdzība ar magnētisko burbuli un ka to var uzglabāt uz maza MOS kondensatora. Tā kā bija diezgan vienkārši izgatavot virkni MOS kondensatoru pēc kārtas, viņi pievienoja tiem piemērotu spriegumu, lai uzlādi varētu pārvietot no viena uz otru. CCD ir pusvadītāju ķēde, ko vēlāk izmantoja pirmajās digitālajās videokamerās televīzijas apraidei.
Agrīnie CCD sensori cieta no slēģa aizkaves. Tas lielā mērā tika atrisināts, izgudrojot piestiprināto fotodiodi (PPD). To izgudroja Nobukazu Teraniši, Hiromitsu Širaki un Jasuo Išihara NEC 1980. gadā. Tā bija fotodetektora struktūra ar mazu laika nobīdi, zemu trokšņa līmeni, augstu kvantu efektivitāti un zemu tumšo strāvu. 1987. gadā PPD sāka iekļaut lielākajā daļā CCD ierīču, kļūstot par palīgierīci plaša patēriņa elektroniskajās videokamerās un pēc tam digitālajās fotokamerās. Kopš tā laika PPD ir izmantots gandrīz visos CCD sensoros un pēc tam CMOS sensoros.
NMOS aktīvo pikseļu sensoru (APS) izgudroja uzņēmums Olympus Japānā 80. gadu vidū. To nodrošināja sasniegumi MOS pusvadītāju ierīču ražošanā, un MOSFET mērogošana sasniedza mazāku mikronu un pēc tam zem mikronu līmeni. NMOS APS izgatavoja Tsutomu Nakamura komanda Olympus 1985. gadā. CMOS aktīvo pikseļu sensoru (CMOS sensoru) vēlāk izstrādāja Ērika Fosuma komanda NASA reaktīvo dzinēju laboratorijā 1993. gadā. Līdz 2007. gadam CMOS sensoru pārdošanas apjoms bija pārspējis CCD sensorus.
Digitālo attēlu saspiešana
Svarīga attīstība digitālo attēlu saspiešanas tehnoloģijā bija diskrētā kosinusa transformācija (DCT), kas ir saspiešanas metode ar zaudējumiem, ko pirmo reizi ierosināja Nasirs Ahmeds 1972. gadā. DCT kompresija tiek izmantota JPEG formātā, ko 1992. gadā ieviesa Apvienotā fotogrāfiju ekspertu grupa. JPEG saspiež attēlus līdz daudz mazākiem faila izmēriem, un tas ir kļuvis par visplašāk izmantoto attēlu failu formātu internetā.
Mozaīka
Digitālajā attēlveidošanā mozaīka ir tādu attēlu kombinācija, kas nepārklājas un ir sakārtoti kādā teselācijā. Gigapikseļu attēli ir šādu digitālo attēlu mozaīkas piemērs. Satelīta attēli bieži tiek veidoti ar mozaīku,as palīdzību, lai aptvertu Zemes reģionus.
Interaktīvu skatīšanos nodrošina virtuālās realitātes fotogrāfija.
Rekreācijas ūdeņi
Rekreācijas ūdeņi ir ūdensobjekts (stāvošs vai plūstošs), ar kuru cilvēks nonāk kontaktā atpūšoties vai ceļojot. Rekreācijas ūdeņi ietver baseinus, karstās vannas, dekoratīvas ūdens strūklakas, ezerus, upes un okeānus. Rekreācijas ūdeņus cilvēki izmanto atpūtas (peldēšanai, slēpošanai ar ūdens slēpēm, vindsērfingam, laivošanai, medībām) un estētiskos nolūkos. Rekreācijas ūdeņu izmantošana var būt nozīmīga cilvēku labsajūtai un veselībai. Tomēr, ja ūdens ir piesārņots, tas var atstāt negatīvu iespaidu uz cilvēku veselību.
Rekreācijas ūdeņu kvalitāte
Rekreācijas ūdeņu kvalitāti nosaka ūdens avots. Ūdeņi var tikt piesārņoti dažādos veidos: ūdenī nonākot putnu, dzīvnieku fekālijām; ūdenī savairojoties mikroorganismiem (Legionella baktērijas un aļģes); ūdenī nonākot notekūdeņiem, notekot lietus ūdeņiem, ūdenī nonākot notecei no lauksaimnieciskajām darbībām. Šādā veidā ūdenī nonāk liels skaits patogēnu, kas var izraisīt problēmas ar ūdens kvalitāti. Cilvēkam, nonākot kontaktā ar piesārņotājvielām ūdenī, var notikt infekcijas uzliesmojums. Slimības, kuras izplatās norīšanas, ieelpošanas ceļā vai esot kontaktā ar piesārņotu rekreācijas ūdeni, sauc par rekreācijas ūdeņu slimībām (RŪS). Šīs slimības var izraisīt virkni simptomu, ieskaitot ādas, ausu, acu, elpošanas ceļu infekcijas. Pie RŪS var pieskaitīt enterovīrusu, adenovīrusu, norovīrusu, kriptosporidiozi u.c. slimības. Sastopamākā RŪS ir enterovīrusa infekcija, kas izpaužas kā viegls gastroenterīts un caureja. Caureju var izraisīt arī kriptosporas (Cryptosporidium), zarnu nūjiņas (E. Coli) un Shigella baktērijas. Kriptosporas ir ļoti noturīgas pret hlora dezinfekciju un iet bojā tikai pēc ilgstošas hlora iedarbības. Kriptosporas spēj izraisīt saslimšanu pie ūdens temperatūras, kas ir ap +5 °C. Epidemioloģiskie pētījumi pārsvarā liecina par to, ka visbiežāk ar rekreācijas ūdeņu slimībām inficējas peldētāji, kuri ir tiešā kontaktā ar piesārņoto ūdeni. Retāk ir iespējams inficēties makšķerējot un laivojot.
Lai uzturētu labu rekreācijas ūdeņu kvalitāti, pasaulē ir izstrādātas vadlīnijas rekreācijas ūdeņu apsaimniekošanai. Pasaules Veselības organizācija izstrādā starptautiskas normas rekreācijas ūdeņu izmantošanai un drošībai. Normas tiek izstrādātas vadlīniju formā. Vadlīnijās ir sniegts pārskats un novērtējums par risku, kas var rasties rekreācijas ūdeņu izmantošanas gadījumos, kā arī ir iekļautas rīcības, lai šo risku samazināt vai novērstu.
Peldūdeņi
Peldūdeņi ir viens no rekreācijas ūdeņu veidiem. Tie ietver piekrastes vai iekšzemes ūdeņus (upes un ezerus), kurus lielam skaitam cilvēku ir atļauts vai nav aizliegts izmantot peldēšanai atpūtas nolūkos. Latvijā par peldūdens kvalitāti oficiālajās peldvietās ir atbildīga Veselības Inspekcija. Katru gadu par valsts budžeta līdzekļiem tiek veikts peldūdeņu monitorings oficiālajās peldvietās. Monitoringu veic saskaņā ar Peldūdeņu direktīvu (76/160/EEK), kas nosaka nepieciešamību kontrolēt ūdens kvalitāti peldvietās. Latvijā šobrīd ir 55 oficiālās peldvietas, kurās veic monitoringu. Monitoringa rezultāti Latvijas iedzīvotājiem ir pieejami Veselības Inspekcijas mājas lapā. Ja kaut kādu iemeslu dēļ peldvietā ir aizliegts peldēties, tas tiek publicēts.
Neoficiālajās peldvietās par ūdens kvalitāti atbild vietējās pašvaldības. Peldvietās, kur netiek veikts monitorings par valsts budžeta līdzekļiem, pašvaldībām vai privātīpašniekiem ir iespējams veikt peldvietas kvalitātes novērtējumu par īpašnieka līdzekļiem. Tādā gadījumā peldvietas ūdens kvalitātes analīzes veic ZI “BIOR”.
Peldūdens kvalitātes analīzēs nosaka zarnu enterokoku skaitu, Koliformu baktēriju (E.coli), izšķīdušā skābekļa daudzumu paraugā, kā arī veic peldvietu ūdens estētiskās kvalitātes novērtējumu. Ūdens kvalitāti pārbauda laboratorijā un peldvietu novērtē arī vizuāli. Estētiskās kvalitātes novērtējumā ņem vērā vairākus aspektus: netipiska ūdens krāsa; virsmas aktīvās vielas (noturīgas putas); atkritumu klātbūtne ūdenī; naftas produktu klātbūtne; fitoplanktona aļģu (zilaļģu vai zaļaļģu) klātbūtne un savairošanās.
Strūklakas
Strūklaka ir sistēma, kur ūdens piepilda ūdens baseinu vai tiek strūklas veidā raidīts gaisā, vienlaikus liekais ūdens tiek novadīts prom. Strūklakas var būt brīvi stāvošas, piestiprinātas pie sienas vai griestiem. Ūdens baseini var būt veidoti no metāla, akmens vai betona. Baseins dažkārt var atdarināt dabīgu kaskādi. Strūklakas pārsvarā tiek veidotas kā mākslinieciskas skulptūras. Ar spiediena palīdzību ūdeni ir iespējams raidīt gaisā caur sprauslām. Dekorācijai var tikt izmantota arī dažādu krāsu gaisma un muzikālais pavadījums. Sākotnējais strūklaku mērķis bija ūdens apgāde, mazgāšanās un dzeramais ūdens, bet jau nedaudz vēlāk, laikam mainoties, to funkcijas saistījās ar pilsētas ainavas veidošanu. Strūklakas arī izmantoja, lai pilsētnieki atvēsinātos karstos laika periodos, tāpēc ir nepieciešams nodrošināt labu strūklaku ūdens kvalitāti.
Latvijā par strūklaku ūdens kvalitāti un apsaimniekošanu atbild vietējās pašvaldības. Visā pasaulē vides aizsardzības aģentūras strādā pie ūdens kvalitātes normatīvu izveidošanas, lai pasargātu iedzīvotājus no saslimšanas ar dažādām infekciju slimībām. Latvijā šādi normatīvi nav izstrādāti un tādi būtu jāizstrādā. Ieviešot praksē šādas vadlīnijas, tiktu sasniegta laba strūklaku ūdeņu kvalitāte un cilvēki tajās droši varētu uzturēties.
Pamatā vadlīnijas iekļauj indikatorus mikrobioloģiskiem un fizikāli ķīmiskiem mērījumiem, lai noteiktu strūklaku ūdeņu kvalitāti.
Gilberta
Gilberta (en) ir pilsēta Arizonas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 267 918 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Gilberta ir septītā lielākā Arizonas pilsēta. Gilberta ietilpst Fīniksas aglomerācijā.
Pēdējo četru desmitgažu laikā iedzīvotāju skaits Gilbertā ir ārkārtīgi strauji pieaudzis. 1980. gadā pilsētā dzīvoja 5717 iedzīvotāji, bet 2020. gadā jau 267 918 iedzīvotāji.
Milans Neraličs
Milans Neraličs (hr; dzimis, miris ) bija horvātu—serbu paukotājs, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Neraličs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu profesionāļiem, kur pārstāvēja Austriju. Šajā disciplīnā viņš ieguva bronzas medaļu.
Uldis Zemzaris
Uldis Zemzaris (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs un rakstnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1928. gada 24. februārī Rīgas Jūrmalas Mellužos. Mācījās Dubultu ģimnāzijā, ko beidza 1945. gadā. 1953. gadā beidza Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas skolu, 1955. gadā beidza Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļu (vadītājs Eduards Kalniņš). Kopš 1952. gada piedalījās izstādēs.
Strādāja par ilustratoru Latvijas Valsts izdevniecībā (1955-1957), Latvijas Mākslinieku savienības biedrs kopš 1957. gada. Veidoja dekorācijas Pētera Pētersona izrādēm Dailes teātrī (1965-1966). 1969. gadā debitēja arī literatūrā ar īsprozas krājumu "Modeļa pieradināšana". 1971. gadā uzņemts Latvijas PSR Rakstnieku savienībā. 1999. gadā kļuva par Kultūrkapitāla fonda mūža stipendiātu.
Personālizstādes
Zemzara gleznu personālizstādes notika Rīgā (1961, 1964, 1976, 1980, 1988, 1998, 2003), Jūrmalā (1976), Tartu (1965), Maskavā (1974), Sidnejā (1982), Otavā (1984), Kolumbusā (1990), Ņujorkā un Bostonā (abas 1991), Jelgavā (2014), Jūrmalā (2017).
Pirmklasīgās 3
"Pirmklasīgās 3" (en) ir 2017. gada muzikāla komēdija, kuras režisore ir Triša Siē. Galvenās lomas atveido Anna Kendrika, Rebela Vilsone, Britānija Snova, Anna Kempa, Hana Meja Lī un Heilija Steinfelda. Filmas pirmizrāde notika Sidnejā. Filma ir turpinājums 2012. gada filmai "Pirmklasīgās" un 2015. gada filmai "Pirmklasīgās 2".
Bellas, kuras pēc skolas beigšanas ir pašķīrušās, atkal apvienojas dziedāšanas konkursam USO tūrei otrpus okeānam, tomēr šoreiz Bellām pretī stājas grupa, kas izmanto arī instrumentus.
Reihsprezidents
Reihsprezidents (vācu: Reichspräsident) bija valsts vadītājs Veimāras republikā un Trešajā reihā no 1919. līdz 1934. gadam un 1945. gadā. No 1934. līdz 1945. gadam šis amats bija vakants.
Pēdējais amatā bija Kārlis Dēnics.
Horuga
Horuga (tg) ir pilsēta Tadžikistānā, Kalnu Badahšānas administratīvais, kultūras un saimnieciskais centrs un vienīgā pilsēta. Izvietojusies valsts dienvidaustrumos pie Gundas ietekas Pandžā 2200 metrus virs jūras līmeņa 525 kilometrus no valsts galvaspilsētas Dušanbes. Pamira trakts pilsētu savieno ar Dušanbi rietumos un ar Murgobu austrumos un Ošu ziemeļos. Lielākā daļa iedzīvotāju ir pamirieši, galvenokārt šugnani.
Fricis Adamovičs
Fricis Adamovičs, arī Frīdrihs Adamovičs (1863—1933), bija latviešu skolotājs, tulkotājs un dzejnieks. Latvijas Ģeogrāfijas biedrības priekšsēdis (1927—1928).
Horuga
Vēsture
Dibināta 1896. gadā kā Krievijas cietoksnis pēc «Lielās spēles», kuras rezultātā Kalnu Badahšāna nonāca Krievijas sastāvā. 1925. gadā kļuva par jaunizveidotās Kalnu Badahšānas autonomijas centru. Pilsētā atrodas Horugas Valsts universitāte, teātris, muzejs un otrs pasaulē virs jūras līmeņa augstākais botāniskais dārzs.
Fricis Adamovičs
Dzīvesgājums
Dzimis 1863. gada 18. janvārī Dundagas pagasta "Rīgzemēs" zemnieku ģimenē. Viņa tēvabrālis bija Dundagas pagasta vecākais Fricis Adamovičs, Krišjāņa Barona māsas Līzes vīrs. Mācījās Dundagas draudzes skolā un tad Baltijas skolotāju seminārā Rīgā, mācību laikā 1880. gadā ar pseidonīmu Donaitis publicēja dzejoli "Dziesmu leja" laikrakstā "Balss", turpat 1881. gadā iespieda viņa tulkoto Ivana Krilova fabulu "Muižnieks". Vēlāk studēja Pēterburgas skolotāju institūtā (1883—1886), darbojās literārajā pulciņā, viņa nolasīto referātu par Ausekli publicēja laikraksts "Dienas Lapa" (1887).
Strādāja par skolotāju Bauskas pilsētas skolā (1886—1899), šajā laikā publicēja daudz tulkojumu un atdzejojumu žurnālā "Austrums", rediģēja "Paidagoģisko kalendāru skolotājiem un vecākiem" (1897—1900). Pēc konflikta ar tautskolu inspektoru Šatalovu atstāja  Latviju un strādāja Pabjaņices komercskolā Polijā (1899—1906). Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja V. Olava komercskolā Rīgā (1906—1918), bija skolotājs, vēlāk inspektors, darbojās Rīgas Latviešu biedrībā, 1912. gadā bija žurnāla "Druva" redaktors, publicēja virkni atdzejojumu.
Pēc Pirmā pasaules kara strādāja dažādās Rīgas skolās, dažus gadus bija Latvijas Universitātes ģeogrāfijas metodikas docētājs, uzrakstīja vairākas mācību grāmatas ģeogrāfijā un dabaszinātnēs.
Tīmekļa piekļūstamība
Tīmekļa piekļūstamība jeb Digitālā piekļūstamība (en) ir prakse, kas ļauj cilvēkiem ar dažāda veida ierobežojumiem un traucējumiem pilnvērtīgi izmantot Vispasaules tīmekli.
Saules plankumi
Saules plankumi ir tumši apgabali uz Saules virsmas, kuru temperatūra ir pazemināta par 1500°K salīdzinot ar apkārtējiem fotosfēras apgabaliem. Tie no Zemes ir novērojami uz Saules diska (ar optisku iekārtu palīdzību, bet lielu plankumu gadījumā arī ar neapbruņotu aci) tumšu plankumu veidā. Saules plankumi ir apgabali fotosfērā, no kuriem iziet spēcīgi (līdz dažiem tūkstošiem gausu) magnētiskie lauki. Fotosfēras aptumšošanos plankumu apgabalos izraisa magnētiskie lauki, kas apslāpē vielas konvektīvās kustības, kā rezultātā šeit samazinās siltumenerģijas plūsmu pārnese.
Plankumu skaits uz Saules (un ar to saistītais Volfa skaitlis) ir viens no galvenajiem Saules magnētiskās aktivitātes rādītājiem.
Fricis Adamovičs
Dzīvesgājums
Miris 1933. gada 19. februārī Rīgā, apbedīts Sesavas Jačūnu kapos.
Saules plankumi
Daudz aukstākajās zvaigznēs (K klases un aukstākās) ir konstatējami plankumi, kas daudzkārt pārsniedz Saules plankumu izmērus.
Cikliskums
Saules cikls ir saistīts ar plankumu parādīšanās biežumu, to aktivitāti un pastāvēšanas ilgumu. Viens cikls aptver aptuveni 11 gadus. Saules aktivitātes minimuma periodos plankumu uz tās ir maz vai pat vispār nav. Tajā pat laikā maksimuma periodos var būt vienlaicīgi novērojami vairāki simti plakumu. Katra cikla beigās Saules magnētiskā lauka polaritāte mainās uz pretējo. Tāpēc pareizi būtu runāt par 22 gadu Saules ciklu.
Tīmekļa piekļūstamība
Tīmekļa piekļūstamība dažādām lietotāju grupām
Eksistē dažādi pastāvīgi veselības ierobežojumi, kas ietekmē tehnoloģiju izmantošanu tīmekļa lietotājiem: redzes, dzirdes un kustību traucējumi, kā arī kognitīvie traucējumi. Vienas no svarīgām problēmām ir epilepsija, jo epileptiskās lēkmes var tikt izraisītas, lietotājam saskaroties ar bieži mirgojošu tīmekļa vietnes saturu.
Saules plankumi
Cikla garums
Kaut arī vidēji Saules aktivitāte ilgst ap 11 gadiem, ir arī no 9 līdz 14 gadu gari cikli. Arī cikla vidējā vērtība mainās gadsimtu gaitā. Tā 20. gadsimtā cikla vidējā vērtība bija 10,2 gadi.
Tīmekļa piekļūstamība
Tīmekļa piekļūstamība dažādām lietotāju grupām
Tīmekļa lietotājiem ir iespējami arī īslaicīgi vai konkrētas situācijas radīti ierobežojumi, piemēram, lauzta roka vai transportlīdzekļa vadīšana, izmantojot viedierīces, kā arī vecuma izmaiņas.
Saules plankumi
Cikla garums
Nepastāvīga ir arī cikla forma. Šveiciešu astronoms Makss Valdmejers apgalvoja, ka pāreja no Saules aktivitātes minimuma uz maksimumu notiek par tik ātrāk, par cik vairāk ir reģistrēts Saules plankumu skaits šajā ciklā (t.s. "Valdmejera likums").
Tīmekļa piekļūstamība
Tīmekļa piekļūstamība dažādām lietotāju grupām
Izstrādājot tīmekļa vietnes, nepieciešams ņemt vērā šos ierobežojumus, lai visām lietotāju grupām nodrošinātu piekļuvi globālajam tīmeklim.
Saules plankumi
Cikla sākums un beigas
Agrāk par cikla sākumu uzskatīja Saules aktivitātes minimuma punktu. Pateicoties mūsdienu mērījumu metodēm kļuva iespējams noteikt Saules magnētiskā lauka polaritāti, tāpēc pašlaik par cikla sākumu tiek uzskatīts plankumu polaritātes maiņas brīdis.
Tīmekļa piekļūstamība
Standarti un vadlīnijas
Tīmekļa piekļūstamības standartus kontrolē Vispasaules Tīmekļa konsorcijs. Galvenās vadlīnijas piekļūstamības nodrošināšanai ir Tīmekļa satura piekļūstamības vadlīnijas jeb WCAG, kas ir pamatā gandrīz visām piekļūstamības nodrošināšanas rekomendācijām, kā arī tiesiskajiem regulējumiem.
Kalverts
Kalverts var būt:
Tīmekļa piekļūstamība
Standarti un vadlīnijas
Papildus tam, tīmekļa vietnes piekļūstamības uzlabošanai var izmantot WAI-ARIA un Schema.org sniegtās iespējas.
Šatorū
Šatorū (fr, ) ir komūna Francijas centrālajā daļā, Centra–Valdeluāras reģionā. Pilsēta ir Endras departamenta administratīvais centrs. 2017. gadā Šatorū dzīvoja 43,7 tūkstoši iedzīvotāju, bet tās aglomerācijā iedzīvotāju skaits bija 76,2 tūkstoši. Pilsēta atrodas Endras upes krastos, uz dienvidiem no Orleānas. Gar pilsētu iet automaģistrāle un dzelzceļa līnija starp Parīzi un Tulūzu.
Tīmekļa piekļūstamība
Standarti un vadlīnijas
WAI-ARIA piedāvā HTML valodu papildinošus atribūtus, kas pievieno koda elementiem papildus semantiku. Palīgtehnoloģijas šo semantisko informāciju tālāk izmanto, lai labāk pasniegtu tīmekļa lapu saturu lietotājiem ar ierobežojumiem.
Schema.org, savukārt, ļauj papildināt tīmeklī publicētus informatīvus resursus (grāmatas, rakstus, videomateriālus un citus) ar strukturētu informāciju par to piekļūstamību, kas atvieglo šo resursu meklēšanas procesu cilvēkiem ar ierobežojumiem.
Krišna (upe)
Krišna (hi, kŕṣṇā nadī), agrāk zināma arī kā Kistna, ir upe Indijas centrālās daļas dienvidos. Upes garums ir 1400 km, baseina platība ir gandrīz 260 tūkstoši km². Indijas dienvidu pusē vēl garāka ir tikai Godāvari. Upes izteka atrodas Rietumgatos, tālāk plūst uz austrumiem pa Karnatākas plakankalni (Mahārāštras, Karnātakas, Telangānas un Āndhras Pradēšas štatiem) un, šķērsojot gandrīz visu Indostānas pussalu, ietek Bengālijas līcī. Nozīmīgas ir tās labā krasta pieteka Tungabhadra un kreisā krasta pieteka Bhīma.
Vides ietekmes ziņā Krišna ir viena no postošākajām upēm pasaulē. Musonu sezonas laikā, katru gadu no jūnija līdz augustam, upe spēcīgi izskalo tās krastus. Vieni no lielākajiem plūdiem bija 2009. gada oktobrī. Upe ir krāčaina un ir izskalojusi gultni arī diezgan dziļi, vietām upes dziļums sasniedz 20 metrus. Toties lielās izskalotās augsnes dēļ Krišnas delta ir auglīga. Tā ir viena no saimnieciski aktīvajām vietām Indijā. Upes ūdeņi ir nozīmīgs apūdeņošanas avots Mahārāštras, Karnātakas, Telangānas un Āndhras Pradēšas štatos. Uz upes ir izveidotas arī lielas ūdenskrātuves. Lielākās no tām ir Nāgārdžunas ūdenskrātuve un Krišnas ūdenskrātuve. Tās izveidojušas hidroelektrostaciju izbūves rezultātā.
Lielākās pilsētas Krišnas deltā ir Vidžajavāda, Guntūru un Tenāli. Citas lielas pilsētas upes krastos ir Vidžajapuri, Šrīsailama, Gadvāla, Džamkhandi, Rabkavi Banhati, Sāngli, Karāda un Sātāra. Krišnas baseina platība ir 258 948 km², kas ir aptuveni 8% no Indijas teritorijas. Baseina teritorijā atrodas vēl tādas lielas pilsētas kā Haidarābādu, Pune un Kolhāpura. Šajā pilsētās attīstītā rūpniecība atstāj iespaidu uz Krišnu.
Hinduismā upe ir svēta. Tiek uzskatīts, ka upe noņem visus grēkus, ja tajā nopeldas. Reizi 12 gados notiek Krišna Puškaralu svētki (pēdējo reizi bija 2016. gadā). Krišnas krastos atrodas arī vairākas svētvietas.
Upē ir liela bioloģiskā daudzveidība. Tajā dzīvo krokodili, kas nereti arī apdraud cilvēkus. Krišnas deltā ir mangrovju audzes. Deltā dzīvo daudz un dažādi putni, to par pieturas punktu izvēlas arī gājputni. Upes krastos ir izveidoti pieci nacionālie parki — Čandoli nacionālais parks, Kudremukhas nacionālais parks, Kasu Brahmanandas Redijas nacionālais parks, Mahāvīras Harinas Vanasthali nacionālais parks un Nrugavani nacionālais parks —, kā arī vēl vairākas aizsargājamas dabas teritorijas.
Tīmekļa piekļūstamība
Tiesiskie regulējumi
Eiropas Savienībā ir spēkā ES Tīmekļa piekļūstamības direktīva un Eiropas piekļūstamības akts.
Tīmekļa piekļūstamības direktīva pieprasa publiskā sektora tīmekļa vietnēm atbilstību WCAG 2.1. vadlīniju AA līmenim, kā arī lietotāju konsultēšanu un atbalstu ar piekļūstamību saistītājos jautājumos un regulāru vietnes piekļūstamības uzraudzību.
Latvijā piekļūstamības prasības publiskā sektora tīmekļa vietnēm ir iekļautās tiesību aktā “Kārtība, kādā iestādes ievieto informāciju internetā”.
Saules plankumi
Cikla sākums un beigas
Bez 11 gadu cikla ir arī Saules plankumu maksimālā skaita maiņas 100 gadu periodiskums ("gadsimta cikls"). Šī cikla pēdējie minimumi varēja būt ap 1800—1840 un 1890—1920 gadiem. Ir minējumi, ka būtu iespējami arī vēl ilgāku periodu cikli.
1970.—1971. gada Eiropas kausa sezona
1970.—1971. gada Eiropas kausa sezona bija Eiropas spēcīgākā futbola klubu turnīra 16. sezona. Sezona ilga no līdz. Finālspēle norisinājās Vemblija stadionā Londonā.
Par Eiropas kausa uzvarētājiem pirmo reizi kļuva Nīderlandes klubs Ajax, kas finālspēlē uzvarēja Grieķijas klubu Panathinaikos ar rezultātu 2–0. Šī bija pirmā reize, kad finālā iekļuva klubs no Grieķijas.
Pirmo reizi uzvarētāja noteikšanai divu spēļu summā tika izmantota pēcspēles sitienu sērija, aizstājot monētas mešanu.
Pirmo reizi Eiropas kausa vēsturē Spānijas klubs Real Madrid nespēja kvalificēties turnīram.
Krīvs
Vēsture
Pirmās rakstītās ziņas par krīviem atrodamas 14. gadsimta Dūsburgas Pētera „Prūsijas zemes hronikā” (Chronicon Terrae Prussiae). Viņš rakstījis, ka Nadruvas zemē, par Romuvu sauktā vietā bijis krīvs, kam paklausījuši ne tikai senprūši, bet arī citas baltu ciltis tagadējās Lietuvas, Kurzemes un Zemgales teritorijās. Citos Nadruvas Romuvas aprakstos, līdzīgi pāvestam godātais galvenais zintnieks saukts arī par krīvu krīvu (senprūšu: krive krivaito, lt). Vācu hronista Simona Grūnava „Prūsijas vēsturē” aprakstīta leģenda, kurā 6. gadsimtā Brūtens, viens no mītiskajiem brāļiem, prūšu ciltstēviem, kļuva par krīvu krīvu un nodibināja svētvietu Romuvā. Atbilstoši Simona Grūnava klasifikācijai, kas gan no zinātniskā viedokļa nav uzskatāma par uzticamu, krīva pakļautībā bija zemākie priesteri, kurus sauca par vaidelošiem. Gadījumā, ja krīvs saslima un ilglaicīgi nespēja pildīt savus pienākumus, viņš nošķīrās, lai veiktu pašsadedzināšanās rituālu. Pēc tā vaideloši iecēla jaunu krīvu.
Krīva varas un zināšanu simbols, amata zizlis bija koka spieķis ar līku galu vai saknes gabalu rokturī — krivūle. Vācu vēsturnieks Oto fon Rūtenbergs ir atstājis liecību, ka tad, kad krīvs sūtīja ziņu apkārt, ka jāpulcējas vai kas jādara, viņš ziņnesim deva līdzi savu krivūli kā pazīšanas zīmi un apliecinājumu, ka tā ir taisnība. Krīva ziņnesis tika saņemts ar vislielāko godbijību no ķēniņiem, augstmaņiem un parastās tautas. Dusburgas Pēteris „Prūsijas zemes hronikā” stāsta, ka krīva apģērbs bijis garš apmetnis ar baltu apmali un baltu jostu, pie kuras karājušās vēršastes.
Mūsdienās par krīvu sauc arī seno baltu ticības kopienas „Romuva” garīgo vadītāju, par kuru 2002. gadā iesvētīja tās aizsācēju Jonu Trinkūnu. Viņš kopienu vadīja līdz savai nāvei 2014. gadā, bet kopš 2015. gada Romuvas krīve ir viņa sieva Inija Trinkūniene.
Vārda cilme
Valodnieks Vladimirs Toporovs prūšu vārdu „krive” saista ar sakrāliem nolūkiem lietotu līku koka nūju — krivūli, norādot, ka nosaukuma pamatā ir baltu īpašības vārds *kreivas, *krīvas ar nozīmi „līks”. Indoeiropiešu tradīcijā līks, greizs priekšmets saistīts ar pareģošanu, arī ar dzejas kā dievišķās valodas zināšanu.
Par krīvu hierarhisko sistēmu, tās sadalījumu un varas plašumu baltu zemēs precīzas ziņas rakstos nav atrodamas. Var secināt, ka krīvu hierarhiskā sistēma izveidojusies senajos laikos. Uz to norāda krīva jēdziena zudums baltu tautu vēsturiskajā atmiņā, kaut arī pats vārds saglabājies senajos vietvārdos. Vidzemē un Latgalē krīva vārds vietvārdos un hidronīmos sastopams daudzviet un šajos nosaukumos jaušami norādīts uz daudziem krīviem, nevis uz vienu noteiktu personu. Ar krīva vārdu saistīti divu kalnu nosaukumi: Krīvkalns Cēsu novada Skujenes pagastā un Krīvkalns Valmieras novada Kauguru pagastā. Cēsu novadā Vaives pieteka ir Krīvupe. Augšdaugavas novadā ir apdzīvota vieta ar senu nosaukumu Krīvāni, Preiļu novadā — Krīvore, bet Ludzas novadā ir apdzīvota vieta Krīvanda. Vārdiskā apzīmējumā „krīvs” ietvertais jēdziens jaušami saistās ar noteiktiem cilvēkiem, ko apliecina senāko lauku māju nosaukumos un uzvārdos pārmantotie vārdi: krīvāni, krīvēni, krīveņi, krīvi. Šobrīd Latvijā zināmi 22 ar krīviem nepārprotami saistīti vietu vai māju nosaukumi. Bez tiem jāņem vērā vietvārdu un ar tiem saistīto citu nosaukumu pārveidošana garākā vēstures posmā, aizmirsto jēdzienu vietā saistot un pielāgojot, to vārdiskos apzīmējumus citiem, pazīstamākiem. Tā jaunākos laikos daudzviet krīvi pārdēvēti par krieviem. Ir, piemēram, Krievkalni, Krievgaļi, Krievupe, Krievaiši, kam vēsturiski nav rodami pierādījumi par tiešiem sakariem ar minēto tautu un tās cilvēkiem.
Kultūrā un mākslā
Latviešu tautas nacionālajā varoņeposā „Lāčplēsis” krīvs ir minēts eposa II dziedājumā Vaideloša teiktajā Lielvārdes kungam :
Rietruma pusē vareni gari,
Tas teica, sacēlās Pērkonam pretim,
Kā baigi briesmīgi, krustaiņiem ragiem
Debešos viņi pret austrumu bada,
Dievi gan karos, dievi gan dzīvos,
Bet mūsu tautieši brīvību zaudēs,
Un mūsu slavenie varoņi kritīs,
Cīnoties svešajiem naidniekiem pretim.
Vaidelots būdams, dzīvoju ilgi
Pie Krīva svētajā Romoves birzē;
Nonesu virsaišiem, nonesu tautām.
Tev daru zināmu, Lielvārdes kunigs!
Nevienas nebija grūtākas manim
Darāmas ilgajā dzīvības mūžā!
1885. gadā Fricis Brīvzemnieks laidis klajā dzejoli „Krīvu krīvs”: Latvju zemē veļu laikā,
Klusums svēts kad valda dabā,
Latvju gari drūmi strādā -
Svētie koki, rau, kā veļas,
Ceļas diženajā sārtā.
Krīvu krīvs jau diezgan mācīj’s,
Diezgan svētīj’s, slavēj’s, rājis,
Grib uz mājām, grib pie dieviem,
Ko tas mūžam sludinājis.
Tam par nemirstīgu slavu
Tautas bērni diženaju
Lai nes ziedu pēdīgaju.
Lai neviena sveša mēle
Tautai nepārmestu lēti.
Kā tas liekuls sludinājis
To, ko pats nav ticēj’s svēti.
Kāpj pats sārtā sirmais vectēvs,
Svētī latvjus prieka jūsmām.
Tie uz sārtu svēti raugās,
Sanākuši drūzmu drūzmām.
Tautas bērni, garā stipri,
Paceļ sirdis augstās dziesmās,
Kamēr sārta galā vectēvs
Nozūd tīrās, svētās liesmās.
Nozūd — izceļas no jauna,
Sirmie ozoli kad stāsta,
Elīna Zālīte
Elīna Zālīte (dzimusi, mirusi ) bija latviešu rakstniece, dzejniece, dramaturģe un tulkotāja no igauņu valodas.
Dzīvesstāsts
Dzimusi Trapenes pagastā, amatnieku ģimenē. 1904. gadā ģimene pārcēlās uz Api. Mācījusies Apes pamatskolā. 1918. gadā kā eksterne beigusi Tartu Puškina ģimnāziju. No 1918. līdz 1920. gadam strādāja par skolotāju Alūksnē. No 1921. gada darbojās Rīgā. Publicējusies no 1921. gada. No 1928. līdz 1934. gadam Elīna Zālīte bija Dailes teātra dramaturģe. 1932. gadā 11. novembrī apprecējās ar Dailes teātra aktieri Herbertu Zommeru. Pēc Otrā pasaules kara neilgu laiku - Operetes teātra dramaturģe.
Bibliogrāfija
Dramatizējusi Augusta Deglava un Riharda Valdesa darbus. Tulkojusi Antona Hansena Tammsāres un Alekša Kivi darbus, kā arī "Kalevipoegu".
Jūrmalas balodene
Jūrmalas balodene (la) ir amarantu dzimtas suga, kura ir sastopama sāļās augsnēs jūru krastos Eirāzijā un Ziemeļamerikā, kā arī dažviet kontinentu iekšzemē. Latvijā jūrmalas balodene ir sastopama nereti, bet tikai Rīgas līča un Baltijas jūras piekrastē. Atsevišķi eksemplāri un grupas aug kāpās, liedagā un piejūras nezālienēs.
Sugai nodala vairākus zemākus taksonus.
Reihstāgs (Svētā Romas impērija)
Reihstāgs (vācu: Reichstag) bija Svētās Romas impērijas augstākā likumdošanas institūcija.
Galaktikas halo
Galaktikas halo ir galaktikas neredzamais komponents, tās sfēriskās apakšsistēmas pamatdaļa. Galaktikas halo ir sfēriska forma un tā izplatās aiz galaktikas redzamās daļas. Kopumā tas sastāv no karstas retinātas gāzes, zvaigznēm un tumšās matērijas, kas sastāda galaktikas pamatmasu. Tiek uzskatīts, ka ka halo nav viendabīgs, bet sastāv no trim apakšsistēmām: resnā diska, paša halo un akrēcijas halo (vēl saukta par vainagu). Robeža starp galaktikas halo oreolu un pamatgalaktiku viskrasāk izpaužas spirāliskajās galaktikās, kur oreola sfēriskā forma kontrastē ar plakano galaktikas disku. Eliptiskajās galaktikās nav krasas pārejas starp galaktiku un tās halo.
Piena Ceļa galaktikas halo diametrs ir ap 165 000 gaismas gadu, pie tam pašas galaktikas diametrs ir ap 100 000 gaismas gadu.
1602. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1602. gada notikumi Latvijas''' teritorijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas novadi atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Piltenes apgabals un Grobiņas apgabals nebija pakļauti Kurzemes hercogistei. Vidzemes un Latgales novadi atradās Livonijas hercogistes sastāvā. Šajā gadā notika karadarbība starp Zviedijas un Polijas-Lietuvas kopvalsts karaspēkiem (Poļu—zviedru karš), 1602. gadā karadarbība lielākoties noritēja Igaunijas teritorijā.
Jons Berents
Jons Bērents (Behrendt, 1667. g. 18. janvāris, Čerņahovska, Mazā Lietuva – 1737. g. 13. aprīlis, turpat) – luterāņu mācītājs, reliģisku izdevumu tulkotājs un redaktors.
Biogrāfija
1685.–1692. g. studējis Kēnigsbergas universitātē, 1693.–1711. g. strādājis par mācītāju Mielkiemē (tag. Kaļiņinā), Encūnos (tag. Repinā). No 1711. gada – Čerņahovskas arhiprezbiteris t. i., arhidiakons jeb superintendants, kuru Prūsijas lietuvieši dēvējuši par "bīskapu".
Neliels lūgums
"Neliels lūgums" (en) ir 2018. gada trilleris, kas balstīts uz Dārsijas Bellas tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un viens no producentiem ir Pols Feigs. Galvenās lomas atveido Anna Kendrika, Bleika Laivlija, Henrijs Goldings un Endrū Ranelss. Filmas pirmizrāde notika.
Stefānija, vientuļā māte, kura uztur vlogu, sadraudzējas ar Emīliju, noslēpumainu sievieti, kuras bērns iet vienā pamatskolā ar Stefānijas bērnu. Kad Emīlija pazūd un atstāj savu bērnu pie Stefānijas, Stefānija sāk veikt savu izmeklēšanu.
GSAT-11
GSAT-11 ir Indijas GSAT sistēmas sakaru pavadonis. Tas ģeostacionārajā orbītā palaists 2018. gada decembrī. Pavadoni izgatavojusi un apkalpo Indijas Kosmosa pētījumu organizācija (ISRO). Tas paredzēts sakaru pakalpojumiem Indijas teritorijā. Tas ir Indijas smagākais pavadonis.
Kosmiskais aparāts izgatavots uz platformas I-6K bāzes (šī bija pirmā realizācija). Tā starta masa bija 5854 kg. GSAT-11 resursi paredzēti 15 gadu darbībai. Pavadonī uzstādīti 40 Ku un Ka joslas raidītāji.
Pavadonis tika novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 74° austrumu garuma, kur tas atrodas kopā ar GSAT-15.
Alfrēds Ruks
Alfrēds Voldemārs Ruks (dzimis (pēc vecā stila — ), miris ) bija latviešu vieglatlēts, pārsvarā startējis soļošanā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gadā Siguldas mācītājmuižas kalpa Reiņa Ruka un viņa sievas Edas ģimenē.
Divas reizes piedalījās olimpiskajās spēlēs. 1912. gadā Stokholmā ieņēma 7. vietu 1500 m priekšskrējienā, 1924. gadā Parīzē — 10. vietu 10 km soļošanas priekšsoļojumā.
Septiņas reizes uzstādīja Latvijas rekordu, divas — Krievijas Impērijas rekordu. Piecas reizes kļuva par Latvijas čempionu. 1913. gadā uzvarēja I Viskrievijas sporta spēlēs 10 km soļošanas distancē, tajā pašā gadā uzvarējis arī Baltijas guberņu čempionātā šajā distancē.
Viens no sporta biedrības "Marss" dibinātājiem. No 1925. gada bija Latvijas Vieglatlētikas savienības priekšsēdētājs.
Tīrumi
Tīrumi ir ciems Bauskas novada Svitenes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 1,6 km no pagasta centra Svitenes, 22,7 km no novada centra Bauskas un 92,1 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1033 (Pilsrundāle–Svitene–Klieņi).
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Kajs Havercs
Kajs Havercs (de, dzimis ) ir Vācijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Vācijas futbola izlases pārstāvis. Kopš 2023. gada Havercs pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Arsenal.
Karjera
Savu karjeru Havercs ir sācis Leverkūzenes "Bayer". Bundeslīgā Havercs debitēja spēlē pret Brēmenes "Werder". Havercs kļuva par jaunāko spēlētāju Bundeslīgā kas ir aizvadījis 50 spēles. 2020. gada Havercs par aptuveni 84 miljoniem eiro pārcēlās uz Anglijas Premjerlīgas komandu Chelsea, kļūstot par līdz tam otru dārgāko komandas pirkumu. Ar Chelsea komandu viņš izcīnīja UEFA Čempionu līgas un FIFA Klubu Pasaules kausa trofejas, kā arī UEFA Superkausu. Gan Čempionu līgas, gan arī Klubu Pasaules kausu finālā guvis komandas uzvaras vārtus. 2023. gadā pārgājis uz citu Londonas komandu Arsenal.
Vācijas futbola izlases sastāvā debitēja spelē pret Peru.
Sasniegumi
Bayer Leverkusen
Chelsea
Austrālijas lietuviešu biedrība
Austrālijas lietuviešu biedrība (lt) bija Austrālijas lietuviešu sabiedriskā organizācija, kas darbojās no 1929. līdz 1950. gadam.
Veldze (rūpnīca)
"Veldze", līdz 1939. gadam AS ''Gust. Kuncendorf alus darītava'', bija dzērienu rūpnīca Rīgā, tās senākā ražotne sākusi darbu 1796. gadā. Latvijas PSR laikā šeit tika ražoti visi populārākie bezalkoholiskie dzērieni un limonādes. Pirms 1980. gada Maskavas Olimpiskajām spēlēm rūpnīca "Veldze" kļuva par vienu no pirmajām Pepsi ražotājām PSRS. Pepsi ražošana rūpnīcā tika pārtraukta 1997. gada maijā. Likvidēta 2006. gadā.
Austrālijas lietuviešu biedrība
Vēsture
Austrālijas lietuviešu biedrību 1929. gadā pēc J. Jasūna un V. Dapkus iniciatīvas dibināja Sidnejā. 1933. gadā biedrībā bija ap 100 biedru. Biedrībā centās uzturēt ciešākas saiknes starp lietuviešiem, rīkojot tautisku svētku svinības, viesības, abonējot laikrakstus un žurnālus Lietuvos aidas un Trimitas, Keleivis (no ASV). Ar laiku Austrālijas lietuviešu biedrības nodaļas tika izveidotas arī Adelaidā, Baterstā, Bīčvortā, Bonegiljā, Brisbenā, Kanberā, Melburnā, Gretā un Vumerā. Austrālijas lietuviešu sabiedrība sadarbojās arī ar Austrālijas igauņiem un latviešiem. 1950. gadā biedrība tika pārorganizēta par Austrālijas lietuviešu kopienu.
Veldze (rūpnīca)
Vēsture
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā uzņēmuma bijušajās ēkās ražošanu sāka vīna un liķieru rūpnīca, kas vēlākajos gados tika pārdēvēta par "Augļu un ogu vīna un bezalkoholisko dzērienu rūpnīcu "Veldze"". 1970. gada to pievienoja alus un vīna darītavai "Rīga" un Talsu spirta un cietes kombināta Saldus filiālei, izveidojot ražošanas apvienību "Rīga". Pēc valsts neatkarības atjaunošanas dibinātā valsts akciju sabiedrība "Dzērienu rūpnīca Veldze" 1994. gadā tika nodota privatizācijai, bet 2006. gadā akciju sabiedrība "Veldze" tika likvidēta.
DSS
DSS var būt:
Sunhuadzjana
Sunhuadzjana (, Sōnghuā Jiāng), arī Sungari (mandžūru:, Sunggari ula), ir upe Ķīnas ziemeļaustrumos, Amūras lielākā pieteka, viena no valsts galvenajām upēm. Sākas Čanbaišaņa kalnos netālu no Ziemeļkorejas robežas, saplūstot Erdaodzjanai un Tuodaodzjanai. Plūst ziemeļrietumu virzienā pa Mandžūrijas līdzenumu Dzjiliņas un Heilundzjanas provincēs, pirms Harbinas strauji pagriežas uz ziemeļaustrumiem un plūst uz Amūru. Upe stipri meandrēta. Lielākās pietekas ir Neņdzjana, Ašihe, Hulanhe, Mudandzjana. Upes augštecē uzbūvētas vairākas hidroelektrostacijas. Kuģojama līdz Dzjiliņai.
Lielākās pilsētas krastos ir Dzjiliņa, Sunjuaņa, Harbina, Dzjamusi.
Lajošs Horvāts
Lajošs Horvāts (hu; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija ungāru paukotājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Horvāts 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar zobenu profesionāļiem. Šajā disciplīnā viņš aizcīnījās līdz pusfinālam, kur savā grupā ieguva 5. vietu.
Rietumprūsija
Rietumprūsija (vācu: Westpreußen) bija Prūsijas province abos Vislas lejteces krastos, kas pastāvēja no 1773. līdz 1829. gadam un no 1878. līdz 1922. gadam. Provinces galvaspilsēta bija Danciga. Kopš 1871. gada tā ir daļa no Vācijas Impērijas.
1895. gadā Rietumprūsijā dzīvoja 1 494 000 iedzīvotāju, tostarp 702 000 luterāņu, 758 000 katoļu un aptuveni 20 000 ebreju. Lielākā daļa iedzīvotāju bija vācieši, bija arī 439,6 tūkstoši poļu un 53,6 tūkstoši kašūbu.
Trešā reiha karogs (1935–1945)
Šo karogu sākotnēji izmantoja kā nacistu partijas (NSDAP) karogu pēc tās dibināšanas. Pēc Ādolfa Hitlera iecelšanas par kancleru 1933. gadā šis karogs tika pieņemts par vienu no diviem valsts karogiem, otrs bija Vācijas Impērijas karogs. Šī dubultā karoga sistēma beidzās 1935. gada 15. septembrī, gadu pēc reihsprezidenta Paula fon Hindenburga nāves. Nacistu karogs kļuva par vienīgo Vācijas valsts karogu. 1935. gadā ikgadējā partijas mītiņā Nirnbergā tika izsludināts jaunais karoga likums, kurā Hermanis Gērings apgalvoja, ka vecais melnbaltsarkanais karogs, lai gan tiek godināts, ir aizgājušā laikmeta simbols.
Sunilduts Līna Narajanans
Sunilduts Līna Narajanans (oficiālos FIDE dokumentos biežāk tiek lietots saīsināts vairiants S. L. Narajanans; en vai en; dzimis Thiruvananthapuramā) ir Indijas starptautiskais lielmeistars šahā (2016).
Biogrāfija
2007. gadā guvis savus pirmo panākumu, uzvarot Keralas štata jauniešu šaha čempionātā U9 vecuma grupā. Vēlāk vairākārt izcīnījis medaļas Keralas štata un Indijas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2012. gadā Indijas komandas sastāvā izcīnījis bronzas medaļu Pasaules jauniešu šaha olimpiādē U16 vecuma grupā. 2016. gadā izcīnījis bronzas medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā. 2019. gadā ieņēmis 4. vietu Āzijas individuālajā šahā čempionātā. Tajā pašā gadā Hantimansijskā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā zaudējis 1. kārtā.
Spararats
Spararats jeb vēzritenis ir mehāniska ierīce, kura uzkrāj griezes kustības enerģiju.
Sunilduts Līna Narajanans
Biogrāfija
2021. gada augustā Rīgā izcīnījis 2. vietu starptautiskajā šaha festivāla Rīgas Tehniskās universitātes Open 2021 "A" turnīrā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2014. gadā Narajananam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2016. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Aizupes muiža
Aizupes muižas pils (de) ir muižas kungu māja Tukuma novada Vānes pagasta Aizupē pie autoceļa V1459.
Aizupes muižas pils ar parka dendroloģiskajiem stādījumiem ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, kas sastāv no 15 ēkām, kopējā muižas zemes īpašuma platība ir 40,66 hektāri. Mūsdienās muižas centra ēkās darbojas asociācija "Dzīvesprieks", kuras pamatuzdevums ir jauniešu sociālā rehabilitācija un profesionālā pamatizglītība.
Vēsture
Muižas pirmais īpašnieks Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā bija hercoga Gotharda padomnieks Zalomons Hennings, kas pēc hercoga nāves 1587. gadā dzīvoja Aizupes muižā un pabeidza rakstīt Livonijas Kurzemes hroniku (Lifflendische Churlendische Chronica...), kas tapa iespiesta pēc viņa nāves 1590. gadā Rostokā, vēlāk atkārtoti Leipcigā.
Līdz 1719. gadam Aizupes muiža piederēja Henninga pēcnācējiem, pēc tam Koskuliem un Mirbahiem. No 1790. līdz 1920. gadam muižas īpašnieki bija fon Hāni.
Tagadējā muižas kungu māja būvēta 1823. gadā. Saglabājies viss saimniecības ēku komplekss: dzīvojamās mājas, lielās kūtis ar uzbrauktuvēm, spirta dedzinātava, ledus pagrabs u.c. Savulaik saimniecība tika iekļauta Kurzemes guberņas paraugmuižu sarakstā.
1939. gadā uz kungu māju pārcēla Cīravas meža skolu. Pēc Otrā pasaules kara ēkā darbojās meža tehnikums, kuru slēdza 1985. gadā.
Ēkā, kura bija Talsu MRS īpašumā, tika uzsākti restaurācijas darbi, kuros piedalījas studentu celtnieku vienības. 1987. gadā Aizupes. muižas ansamblī ar dabas objektu 6,3 ha lielo parku strādā Rīgas Medicīnas institūta vienība «Opuss», kas parka izskatu izmainīja līdz nepazīšanai, atradot tajā visu Eiropas tūju formas, skaitā 27.