cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Internets
Vispārējā struktūra
Interneta struktūra un tās izmantošanas iespējas tika pētītas plaši. Konstatēts, ka gan interneta protokola maršrutēšanas struktūra un hiperteksta saites uz pasaules plašo tīmekli (World Wide Web — WWW) ir, kā piemēri brīvskalu tīkliem.
Daudzi datoru zinātnieki raksturo internetu kā „primāru paraugu liela mēroga, augsta līmeņa inženierija, taču ar ļoti sarežģītu sistēmu”. Internets ir neviendabīgs, kā piemēru var minēt datu pārraides ātrumu un fizikālo savienojumu atšķirības. Internets izstāda „jaunas parādības”, kuras ir atkarīgas no tā lielo mērogu organizācijām. Piemēram, datu pārraides ātrums izstāda laicīgu sevis līdzību. Maršrutēšanas principi un adresēšanas satiksmes metodes internetā sniedzas atpakaļ pie viņu izcelsmes 1960. gadā, kad iespējamo apjomu un popularitāti tīklam nevarēja paredzēt. Lai attīstītu alternatīvas struktūras, jāveic lieli pētnieciskie darbi. Interneta struktūra tika atzīta par ļoti stabilu, lai spētu tikt galā ar nejaušām atteicēm un ļoti augstas pakāpes uzbrukumiem.
Interneta vispārējā nozīme
Pateicoties internetam, daudziem cilvēkiem ir dota iespēja brīvi izteikties, kā arī atrast dažāda veida informāciju. Internets ir kļuvis par vietu, kur iespējams veikt neskaitāmas funkcijas — iepirkties, sazināties ar draugiem, radiem un līdzīgi domājošiem, uzzināt jaunumus un informāciju, kā arī radīt jaunas idejas un dalīties ar tām. Neskatoties uz interneta pozitīvajiem aspektiem, tam ir arī negatīvās puses:
Vienmēr būs indivīdi, kas atbalstīs brīvu dalīšanos internetā ar mūziku, filmām, programmām, kā arī indivīdi, kas centīsies kontrolēt un izmantot to komerciāliem nolūkiem. Internetam ir divējāda daba — radoša un postoša reizē. Interneta kritiķi uzskata, ka tas sagraus esošās kultūras vērtības, radīs subkultūru.
Internets, uzsverot dalīšanos ar idejām kultūrā un saimniecībā, dod iespēju apvienoties cilvēkiem ar kopīgām interesēm neatkarīgi no viņu atrašanās vietas. Pašreizējais Interneta periods maina plašpatēriņa kultūru par labu radošumam.
Juridiskie aspekti
2011. gada 3. jūnijā tika pieņemta ANO rezolūcija, kurā interneta piekļuve tiek atzīta par cilvēka pamattiesībām. Tādējādi atsevišķu reģionu atvienošana no interneta ir cilvēktiesību pārkāpums.
Elektroniskā uzņēmējdarbība
Saskaņā ar pētijumu rezultātiem lielākā daļa interneta resursu ir saistīta ar komercdarbību. Internets tiek izmantots, lai reklamētu un pārdotu preces un pakalpojumus, tirgus izpētei, elektroniskajiem maksājumiem un bankas kontu pārvaldībai.
Saskaņā ar Oxford Economics ziņojumu kopējais preču un pakalpojumu elektroniskās tirdzniecības apjoms, kā arī digitālo produktu un pakalpojumu tirgus tiek vērtēts 20,4 triljonu ASV dolāru apmērā, kas veido aptuveni 13,8% no pasaules pārdošanas apjoma.
Mūzika, literatūra, kino
Internetā pieejamās elektroniskajās bibliotēkās ir ļoti daudz darbu. Tajā pašā laikā daudzas internetā pieejamās gramatas jau sen ir kļuvušas par bibliogrāfisku retumu, un dažas nav vispār publicētas.
Rakstnieki un dzejnieki iesācēji, kā arī pazīstami autori ievieto savus darbus internetā.
Mūzikas izplatīšana internetā sākās ar MP3 formāta parādīšanos, kas saspiež audio failus izmērā, kas piemērots pārraidīšanai internetā, vienlaikus saglabājot ieraksta kvalitāti. Atsevišķu dziesmu parādīšanās no mākslinieka jaunā diska internetā, viņam kalpo kā laba reklāma un ievērojami paaugstina ierakstu pārdošanas līmeni.
Internetā arī ir ievietotas daudzas filmas, no kurām lielākā daļa ir nelegālas. Lai pie tam piekļūtu, tiek plaši izmantoti failu koplietošanas tīkli (it īpaši, izmantojot tehnoloģijas BitTorrent).
Vispasaules tīmeklis
Daudzi cilvēki izmanto jēdzienus internets un vispasaules tīmeklis jeb vienkārši tīmeklis kā sinonīmus, taču tas nav īsti pareizi. Vispasaules tīmeklis ir tikai viens no simtiem servisu, kuri tiek izmantoti internetā. Tīmeklis ir dokumentu, attēlu un citu resursu vispasaules kopums, kas savstarpēji sasaistīts ar hipersaitēm un kurā ir vienotie resursu identifikatori (URI). URI simboliski identificē servisus, serverus un citas datubāzes un dokumentus un resursus, kuras tās var nodrošināt. Hiperteksta pārsūtīšanas protokols (HTTP) ir galvenais piekļuves protokols vispasaules tīmeklī. Tīmekļa servisi izmanto HTTP, lai ļautu programmatūras sistēmām sazināties, tādējādi daloties un apmainoties ar biznesa loģiku un datiem.
Vispasaules tīmekļa pārlūkprogrammatūra, piemēram, Microsoft Internet Explorer, Mozilla Firefox, Opera, Apple Safari un Google Chrome ļauj lietotājiem pārvietoties no vienas tīmekļa lapas uz otru, izmantojot dokumentos iegultās hipersaites. Šie dokumenti var saturēt arī jebkādu datora datu kombināciju, tai skaitā grafikas, skaņas, tekstu, video, multimedijus un interaktīvo saturu, kas darbojas, kamēr lietotājs mijiedarbojas ar lapu. Klienta puses programmatūra var iekļaut animācijas, spēles, ofisa lietojumprogrammas un zinātniskas demonstrācijas. Pateicoties meklētājiem, kas balstīti uz atslēgvārdiem (Yahoo! un Google), lietotājiem visā pasaulē ir vienkārša un tūlītēja piekļuve plašai un daudzveidīgai tiešsaistes informācijai. Salīdzinot ar drukātajiem avotiem, grāmatām, enciklopēdijām un tradicionālajām bibliotēkām, vispasaules tīmeklis veicinājis liela apmēra informācijas decentralizāciju.
Tīmeklis ir devis iespēju atsevišķiem indivīdiem un organizācijām publicēt idejas un informāciju, kura tiešsaistē var sasniegt lielu auditoriju, tai pat laikā būtiski samazinot izmaksas un laika patēriņu. Tīmekļa lapas, žurnāla vai mājaslapas izveidei nav nepieciešami lieli izdevumi, turklāt ir pieejami daudzi bezmaksas pakalpojumi. Jāatzīmē, ka lielas, profesionālas mājas lapas un apmeklētājiem pievilcīga satura izveide vēl joprojām ir visnotaļ sarežģīta un dārga. Daudzi cilvēki, kā arī uzņēmumi un grupas izmanto tīmekļa žurnālus, kuru galvenā funkcija ir kalpot par vienkārši atjaunināmu tiešsaistes dienasgrāmatu. Dažas komerciālas organizācijas rosina darbiniekus veidot rakstus par viņu specializāciju, cerībā, ka lapas apmeklētājus piesaistīs ekspertu zināšanas un bezmaksas informācija, kā rezultātā viņiem šķitīs saistošs arī pats uzņēmums.
Kā vienu no piemēriem var minēt uzņēmumu Microsoft, kuras produktu izstrādātāji publicē personīgos tīmekļa žurnālus, lai raisītu publikas interesi par savu darbu. Lielo pakalpojumu nodrošinātāju publicētās personīgo tīmekļa lapu kolekcijas saglabā savu popularitāti un ir kļuvušas ievērojami sarežģītākas. Lai arī tādas vietnes kā Angelfire un GeoCities pastāv jau kopš pašiem tīmekļa pirmsākumiem, arī jaunpienācējiem, piemēram, Facebook un Twitter patlaban ir liels sekotāju skaits. Šīs vietnes bieži vien dēvē sevi par sociālajiem tīkliem nevis vienkārši par tīmekļa lapu uzturētājiem.
Reklāmas izvietošana populārās tīmekļa lapās var būt ienesīga un e-komercija jeb preču un pakalpojumu tirdzniecība ar tīmekļa starpniecību turpina pieaugt.
Kad 20. gadsimta 90. gados aizsākās tīmekļa vēsture, tipiska tīmekļa lapa pabeigtā formā tika glabāta uz tīmekļa servera. Tā tika formatēta ar HTML un to sūtīja uz lietotāja pārlūkprogrammu kā atbildi uz pieprasījumu. Laika gaitā tīmekļa lapu veidošana un apkalpošana kļuvusi automatizētāka un dinamiskāka. Tīmekļa lapas bieži vien tiek veidotas, izmantojot satura pārvaldīšanas vai viki programmatūru, kurā sākotnēji ir ļoti maz satura. Šo sistēmu līdzstrādnieki (piemēram, algoti darbinieki, kluba vai organizācijas biedri, sabiedrības locekļi u.c.) aizpilda pamata datubāzes ar saturu, izmantojot rediģēšanas lapas, kuras ir speciāli izveidotas šim mērķim. Turpretī parastie apmeklētāji lasa un aplūko šo saturu tā beidzamajā HTML veidolā. Lai padarītu jaunizveidoto saturu publiski pieejamu, lapā var būt iestrādātas rediģēšanas, apstiprināšanas un drošības sistēmas.
Mūsdienu Internets
Izplatītākie Interneta protokoli ir IP, TCP, UDP, DNS, PPP, SLIP, ICMP, POP3, IMAP, SMTP, HTTP, HTTPS, SSH, Telnet, FTP, LDAP, SSL un TLS.
Bādtelca
Bādtelca ir pilsēta Bavārijā, Vācijā, Bādtelcas-Volfratshauzenes apriņķa administratīvais centrs.
Internets
Mūsdienu Internets
Daži no populārākajiem Interneta pakalpojumiem, kas izmanto šos protokolus, ir elektroniskais pasts, Usenet ziņu grupas, datņu koplietošana, vispasaules tīmeklis, Gopher, sesiju pieeja, WAIS, Pirksts, IRC, u.c. No tiem, e-pasts un vispasaules tīmeklis ir paši izplatītākie un daudzi pakalpojumi, piemēram, adresātu saraksti un tīmekļa žurnāli, ir veidoti uz to bāzes.
Bādtelca
Ģeogrāfija
Bādtelca atrodas Augšbavārijā, Izāras upes krastā aptuveni 50 kilometrus uz dienvidiem no Bavārijas galvaspilsētas Minhenes. Pilsēta aizņem 30.8 km2 un atrodas 658 m vjl.
Vēsture
Lai gan vieta bijusi periodiski apdzīvota jau kopš pēdējā leduslaikmeta beigām, mūsdienu vārds Tölz vēstures avotos pirmo reizi minēts 1180. gadā (dažādos avotos kā Tollnze, Töllntze, Toelnz). 1331. gadā miests ieguva tirdzniecības tiesības, 13. un 14. gadsimtā uzplauka arī saimniecība (piemēram, kaļķu dedzināšana, baļķu pludināšana pa Izāras upi u.c.).
Internets
Drošība
Interneta materiāli, aparatūra un lietojumprogrammatūra ir galvenais mērķis kiberuzbrukumiem, lai iegūtu neatļautu pieeju informācijai šantāžai, krāpšanai vai privātās informācijas ieguvei. Iegūstot neatļautu pieeju aparatūrai ir iespējams radīt traucējumus sistēmā.
Ļaunprogrammatūra
Programmatūra, kas tiek izmantota un izplatīta internetā. Galvenokārt datorvīrusi, kuri ar cilvēku palīdzību tiek nodoti tālāk un tie automātiski izplatās datorā inficējot citus failus. Tiek izmantoti, lai traucētu sistēmu darbību, naudas izspiešanu, izmantotu datora resursus vai spiegotu lietotāja datoru. Tiek klasificēts kā kiberuzbrukums.
Bādtelca
Vēsture
1453. gadā Bādtelcas vēsturisko centru izpostīja milzīgs ugunsgrēks, taču pilsēta tika ātri atjaunota. Pateicoties ērtajam un lētajam Izāras ūdenceļam, pilsēta atkal uzplauka. Svarīgu nozīmi saimniecībā, līdzās baļķu pludināšanai, 16. - 18. gadsimtā ieguva arī brūvētavas, kuru skaits miestā 1721. gadā sasniedza 22.
Internets
Internets Latvijā
Internets Latvijā sāka veidoties ap 1992. gadu. Tas sākumā bija pieejams LU Matemātikas un informātikas institūta ēkā. 2012. gada jūnijā Latvijā bija vairāk nekā 1,57 miljons Interneta lietotāju, kas ir 71,7% no visiem valsts iedzīvotājiem.
Bādtelca
Vēsture
1845. gadā pilsētas apkaimē tika atklāti ar jodu bagāti avoti, bet 1860. gadā tika ierīkots kūrorts, kas piedāvāja peldes joda-nātrija-sēra avotos.
Internets
Internets Latvijā
Saskaņā ar "Akamai" ziņojumu uz 2013. gada janvāri, Latvijā ir ceturtais ātrākais internets pasaulē un otrais Eiropā — vidējais interneta ātrums Latvijā ir 10,6 megabiti sekundē (Mbps; mērījums attiecas tikai uz fiksēto internetu un neiekļauj pieslēgšanos caur mobilajām ierīcēm). Šāds rezultāts lielākoties sasniegts lielas konkurences dēļ (Latvijā interneta pakalpojumus sniedz vairāk nekā 300 uzņēmumu ) un pateicoties Latvijas interneta pakalpojumu sniedzēju agresīvai cīņai par klientiem un dažu uzņēmumu veikto tīkla modernizāciju, ieviešot optiskā (GPON) interneta pakalpojumu, kas ļauj iedzīvotājiem izmantot līdz pat 1 GBit/s ātro internetu.
Enerģijas izmantošana
2011. gadā pētnieki lēsa, ka interneta enerģijas patēriņš ir 170—307 gigavati, kas ir mazāk nekā divi procenti no cilvēces patērētās elektroenerģijas. Novērtējumā tika ņemtas vērā enerģijas izmaksas aptuveni 750 miljonu klēpjdatoru, miljarda viedtālruņu, 100 miljonu serveru visā pasaulē izveidei, darbībai un periodiskai atjaunināšanai, kā arī maršrutētāju, mobilo staciju, slēdžu, radio raidītāju, mākoņu uzglabāšanas sistēmu enerģijas patēriņš.
Bādtelca
Vēsture
1899. gadā miests ieguva tiesības uz prievārdu Bād (vācu: Bad - apzīmē nozīmīgus ārstniecisko avotu kūrortus), bet 1906. gadā - pilsētas tiesības. 1969. gadā Bavārijas valdība pilsētai piešķīra "Veselīga klimata kūrorta" statusu (vācu: Heilklimatischer Kurort). No 2005. gada pilsēta ir arī dūņu kūrorts.
Piša
Piša (pl, no senprūšu: pisa — 'purvs') ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz dienvidiem no Gižicko, netālu no Šņardvi ezera.
Pilsēta dibināta 14. gadsimtā un līdz 1946. gadam ietilpa Vācijā un saucās Johanisburga (de).
Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Johanisburgu iekļāva Polijā, vācu iedzīvotāji tika no pilsētas padzīti, bet pilsēta tika pārsaukta prūšu cilmes vārdā.
Bruņrupuči
Bruņrupuči jeb bruņurupuči (Testudines) ir rāpuļu (Reptilia) kārta, kas pieder anapsīdu apakšklasei (Anapsida). Tas ir visatšķirīgākais, visvairāk novirzījies rāpuļu klases zars. Tiem ir savdabīgs, pasīvs aizsardzības orgāns — kaula bruņas, kuras aptver vidukli. Bruņurupuču kārtā ir ap 230—330 mūsdienās dzīvojošu sugu, kas iedalās 2 apakškārtās: sānkakla bruņurupučos (Pleurodira) un slēptkakla bruņurupučos (Cryptodira). Latvijā dzīvo viena suga —, kurš ir ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā.
Morfoloģija
Lielākais mūsdienu bruņurupucis ir jūrā dzīvojošais ādainais bruņurupucis (Dermochelys coriacea), kura bruņu garums var sasniegt 260 cm, bet svars 900 kg. Vidēji saldūdens bruņurupuči ir mazāki nekā jūrās dzīvojošie, tomēr Āzijas milzu mīkstbruņrupuča (Pelochelys cantorii) daži indivīdi sasniedz 200 cm garumu. Visu laiku lielākais bruņurupucis ir bijis aizvēsturiskais jūras bruņurupucis Archelon ischyros, kas dzīvoja Krīta perioda beigās. Tā ķermeņa garums sasniedza 4,6 m. Kopumā aizvēsturisko sugu bruņurupuči ir bijuši lielāki augumā nekā mūsdienu sugas. Tās bija plaši izplatītas Ziemeļamerikā, Dienvidamerikā, Austrālijā un Āfrikā. Lielākā daļa no tām izmirušas laikā, kad pasaulē parādās cilvēks. Iespējams, cilvēki ir medījuši bruņurupučus pārtikai un tos izķēruši līdz izmiršanas robežai.
Mazākie ir Āfrikā dzīvojošais raibais plakanbruņrupucis (Homopus signatus) un Ziemeļamerikā dzīvojošais Mīlenberga bruņurupucis (Glyptemys muhlenbergii). To tēviņu bruņu garums nepārsniedz 8 cm un svars ir apmēram 70 g. Mātītes ir nedaudz lielākas.
Bruņas un skelets
Bruņurupuču bruņu augšējais vairogs, ko sauc par karapaksu — carapax, sastāv no segkaulu plātnītēm, ar kurām parasti saplūst skriemeļu paplašinātie smailie izaugumi un ribas. Karapaksa plātnītes vienmēr ir noteiktā kārtībā: vidū atrodas gareniska muguras rinda, tai sānos — pāra sānu rinda, bet visu karapaksu ietver daudzas malējās plātnītes. Apakšējais vairogs jeb plastrons — plastron sastāv no četrām pāra kaula plātnītēm un no vienas nepāra plātnītes, kas atrodas priekšējā pāra vidū. Nepāra plātnīte ir homologa virskrūšu kaulam, priekšējais pāris — atslēgas kauliem, bet pārējās acīmredzot — vēdera ribām. Kā karapaksu, tā arī plastronu no virspuses parasti sedz ragvielas vairodziņi, kuru robežas parasti neatbilst kaula plātnīšu robežām. Šāda uzbūve padara bruņas izturīgākas. Ir arī izņēmumi — virspusi sedz tikai mīksta āda.
Plecu joslu veido tikai divi kauli — lāpstiņa un korakoīds. Lāpstiņas dorsālo (virsējo) galu saite saista ar karapaksa iekšējo virsmu; lāpstiņai ir liels ventrāls (apakšējais) izaugums, kurš, tāpat kā korakoīds, beidzas brīvi. Iegurnī, tāpat kā krokodiliem, ir liels slēdzējcaurums. Ekstremitātēm ir tipiska uzbūve. Pretstatā nekustīgajam vidukļa nodalījumam astes un kakla nodalījums ir ļoti kustīgs, pie tam kakla skriemeļiem ir dažāda locītavu virsmu uzbūve: priekšējie ir opistocēli, pakaļējie — procēli, bet starpā atrodas skriemelis, kam abas virsmas ir izliektas.
Galvaskausam ir vaiga loks (vienīgais gadījums mūsdienu rāpuļiem), kurš sastāv no vaiga, kvadrāta, kvadrāta-vaiga un zvīņas kaula. Dažām grupām deniņu apvidu klāj viengabalainas bruņas. Ir virkne pāreju no formām ar vāji attīstītām sekundārajām aukslējām uz formām, kam tās attīstītas labi. Kvadrāta kauls ir nekustīgi savienots ar galvaskausa kapsulu. Nav šķērskaulu, kuri tik raksturīgi citām rāpuļu grupām, kā arī nav paura cauruma. Žokļiem nav zobu, tos klāj ragvielas apvalks ar asām griezējmalām.
Iekšējie orgāni
Mēle ir gaļīga. Barības vads pakāpeniski pāriet biezsienas kuņģī, kurš krasi atdalīts no zarnas. Kloākas atvere ir apaļa vai gareniskas spraugas veidā. Lielajām plaušām tāpat kā krokodiliem ir sarežģīta, sūklim līdzīga uzbūve. Sakarā ar krūškurvja nekustīgumu bruņurupuči elpo, «iesūknējot» gaisu (konverģenta līdzība ar abiniekiem), bet šai aktā bez tam piedalās plecu un iegurņa muskuļi: ievelkot ekstremitātes, plaušas iztukšojas, izstiepjot tās, — paplašinās un piepildās ar gaisu. Ūdens bruņurupučiem ir vēl papildus elpošanas orgāni - rīkles valnīši vai divi anālie pūšļi. Tēviņiem ir nepāra kopulācijas orgāns, kura uzbūve ir līdzīga krokodilu kopulācijas orgāna uzbūvei.
Dzīvesveids
Bruņurupuču dzīvesvietas ir ļoti atšķirīgas — karsti tuksneši, tropiskie meži, kalnu nogāzes, ezeri, upes un purvi, kultivētās zemes, jūras piekraste un okeāna plašumi. Visiem bruņurupučiem ir augsta izdzīvot spēja gan ievainojumu, gan arī bada gadījumā. Tā, piemēram, ir zināmi gadījumi, kad šie dzīvnieki gadiem ilgi dzīvojuši bez kādas barības. Vairākums bruņurupuču nelabvēlīgā gadalaikā dodas guļā. Tie vairojas, dējot olas, kurām parasti ir cieta kaļķu čaula, retāk - pergamentveidīgs apvalks. Bruņurupuču augšana notiek visā dzīves garumā, pakāpeniski palēninoties. Bruņurupuči ir pazīstami kā ilgdzīvotāji. Dažas sugas dzīvo līdz 100 un vairāk gadiem. Pēc dzīves veida bruņurupuči iedalās 2 ekoloģiskajās grupās, kuras tikai daļēji atbilst sistemātiskajām grupām, proti: sauszemes bruņurupučos, kas ir lēni, lielāko tiesu augēdāji, un ūdens bruņurupučos, kuri ir kustīgi, pa lielākai daļai plēsīgi.
Sistemātika
Bruņurupuču kārta (Testudines)
(†) - izmirušu organismu grupa.
K2
K2, Čogori, Godvina Ostina kalns, Dapsangs ir augstākā virsotne Karakorumā. Augstums 8611 m virs jūras līmeņa, otrā augstākā virsotne pēc Everesta. K2 atrodas uz Ķīnas un Pakistānas pakļautībā esošās Gilgitas-Baltistānas robežas.
Kalns sastāv no granītiem un gneisiem. Dienvidu nogāzē līdz 3500 m augstumam Šaiokas upes (Indas pieteka) virzienā atrodas Baltoro šļūdonis, kura garums sasniedz 60 km un platība — 770 km2.
Vēsture
Kalnu eiropieši pirmoreiz atklāja 1856. gadā Henrija Godvina-Ostina Karakoruma ekspedīcijas laikā, un tam tika dots pagaidu nosaukums K2.
1902. gadā notika pirmais mēģinājums uzkāpt kalnā, ko veica Oskars Ekenšteins un Alisters Kraulijs, bet kāpšana beidzās neveiksmīgi. 1909. gadā virsotni centās sasniegt itālis Luidži Abruckis, bet tika tikai līdz 5400 m augstumam. 1938. gadā notika amerikāņu ekspedīcija Haustona vadībā, bet tā arī beidzās neveiksmīgi. 1939. gadā notika amerikāņu ekspedīcija Visnera vadībā, kura arī beidzās nesekmīgi, bet tika sasniegta 8384 metru atzīme. 1953. gadā amerikānis Haustons atkal mēģināja uzkāpt virsotnē, bet no tā bija jāatsakās pēc ekspedīcijas dalībnieka Hilkeja bojāejas. Tikai 1954. gadā itāļiem Ahille Kompanjoni un Lino Lačedelli izdevās pirmoreiz uzkāpt K2 virsotnē.
Karakorums
Karakorums (no tjurku — ‘melnie akmeņi’) ir kalnu sistēma Centrālāzijā, Ķīnas, Pakistānas un Indijas pierobežā. Atrodas starp Pamiru un Kuņluņu ziemeļos, Himalajiem dienvidos. Karakorums ir otrā augstākā (pēc Himalajiem) kalnu sistēma pasaulē. To veido vairākas paralēlas kalnu grēdas, centralajā daļā monolīts masīvs; sadala Indas un Tarimas upes baseinus. Karakorumu dažreiz pieskaita pie Himalajiem, lai gan ģeologiski tā ir atsevišķa kalnu sistēma.
Garums aptuveni 500 km (kopā ar Čangčenmo un Pangonga kalnu grēdu vairāk nekā 800 km), platums 150—250 km. Grēdu vidējais augstums aptuveni 6000 m.
Karakorums veidojies galvenokārt triasā, lūzumi kainozojā.
Augstākās virsotnes
Četras virsotnes augstākas par 8000 m, 8 virsotnes augstākas par 7500 m.
Derīgie izrakteņi
Karakorumā iegūst berilija, molibdēna rūdas; ir sēra, zelta, dārgakmeņu atradnes; minerālūdeņu avoti.
Klimats
Kontinentāls pustuksnešu klimats. Nokrišņi no 100 mm gadā (piekājē) līdz 500 mm (virs 5000 m). Tikai dienvidu nogāzēs nonāk musons, kas atnes lietu no Indijas; ziemeļu nogāzēs raksturīgs liels sausums.
Apledojums 17 800 km². Lielākie šļūdoņi: Siačens (75 km), Baltoro (60 km), Biafo, Hispara šļūdonis.
Sniega robeža dienvidu nogāzē aptuveni 4700 m virs jūras līmeņa, ziemeļu - 5900 m.
Flora
Ziemeļu nogāze akmeņaina, tuksnešaina, tikai zemāk par 2500 m ir sastiepami augi. Dienvidu nogāzē 3000 - 3500 m augstumā sastopami skujkoku (priedes un himalaju ciedri) un sīklapju meži, augstāk - stepe un pļavas.
Lauksaimniecība
Iedzīvotāji nodarbojas ar lopkopību. Dienvidu nogāzēs - arī ar zemkopību.
Krievu—turku karš (1710—1711)
Krievu—turku karš (1710—1711) bija vistālākā Lielā Ziemeļu kara dienvidu karadarbības zona.
Pēc tam, kad Krievijas cariste Poltavas kaujā bija sakāvusi Zviedriju, izcēlās karš starp Krieviju un Osmaņu impēriju. Ar Austrijas un Francijas diplomātu palīdzību ievainotais Zviedrijas karalis Kārlis XII bija aizmucis no krieviem un patvēries sultāna Ahmeda III galmā, lai pārliecinātu sultānu sākt karu pret Krieviju. Sultāns 1710. gada 20. novembrī pieteica karu.
Kara galvenais notikums bija vāji sagatavotais 1711. gada „karagājiens uz Prutu”, kurā krievi ar Borisu Šeremetjevu priekšgalā gribēja iebrukt Moldovā ar tās valdnieka Dmitrija Kantemira palīdzību. Osmaņu lielvezīra Baltadži Mehmeta pašā karaspēks gājienu 1711. gada 18. jūlijā pārtrauca un sakāva krievus pie Stanileštas.
Par nožēlu Kārlim XII, karš tika izbeigts 21. jūlijā ar Prutas līgumu. Kaut gan sākotnēji cars Pēteris I bija gatavs atteikties no iekarotās Zviedru Vidzemes un pat Pleskavas, gala līgums noteica, ka Osmaņu impērija atgūst Azovu un Taganrogu un tiek likvidēti vairāki krievu cietokšņi. Turpretī Krievija ieguva osmaņu apņemšanos turpmāk neiejaukties Polijas-Lietuvas lietās.
Dzeja
Dzeja jeb poēzija (, poiēsis — 'radīšana') ir daiļliteratūras veids, parasti rakstīta saistītā valodā, un tai raksturīgs dalījums rindās, valodas ritmiskums, subjektīvu pārdzīvojumu paudums, biežs un daudzveidīgs mākslinieciskās izteiksmes līdzekļu un retorisko figūru izmantojums. Dzeja var būt rakstīta gan neatkarīgi, piemēram, kā dzejoļi, gan arī savienojumā ar citiem mākslas izpausmes veidiem, kā poētiskās drāmas, himnas vai lirika.
Būtībā dzeja ir kā vārdu spēle, kurā dzejnieks spēlējas ar vārdiem, lai radītu to. No tā izriet, ka dzejnieks ir "vārdu mākslinieks". Daudziem cilvēkiem, kad viņi domā par to, kas ir dzeja, galvenokārt nāk prātā liriskā dzeja.
Dzejas žanri
Pastāv vairāki dzejas žanri, bet ne vienmēr dzejoļus var izdalīt pie konkrētā žanra. Daži dzejoļi var būt arī attiecināmi uz vairākiem žanriem.
Stāstījuma dzeja izpaužas kā stāsts. Par piemēru var minēt Viļa Plūdoņa dzejoli "Eža kažociņš". Pie stāstījuma dzejas pieder arī episkā dzeja, kas izceļas ar ļoti garu atstāstījumu par varoņiem un dieviem, piemēram, sengrieķu dzejnieka Homēra darbi "Iliāda" un "Odiseja".
Cits žanrs ir dramatiskā dzeja, kas izpaužas, piemēram, Viljama Šekspīra darbos.
Ir arī citi žanri, kuros var grupēt dzeju, piemēram, prozaiskajā dzejā un satīriskajā dzejā.
Dzejas vēsture
Dzejai ir ļoti sena vēsture, lai gan par to joprojām tiek diskutēts. Dzejas pirmās izpausmes tiek saistītas ar Seno Grieķiju, ar laiku, kad dzīvoja Aristotelis. Šajā laikā dzeja tika izpausta galvenokārt runājot, kā arī parādījās tādi literatūras žanri, kā retorika, drāma, dziesma un komēdija. Tikai vēlāk dzejā parādījās tāda iezīme kā atskaņas, kā arī to sāka mācīties no galvas. Sākot ar 20. gadsimta vidu dzeja kļuva par fundamentāli radošu mākslas veidu, kurā tiek izmantota valoda.
Latviešu dzeja
Par latviešu mākslas dzejas aizsākumu tiek uzskatīts Jura Alunāna 1856. gadā izdotais krājums "Dziesmiņas, latviešu valodai pārtulkotas". Senākais zināmais dzejolis latviski publicēts jau 1631. gadā.
Starp nozīmīgākajiem latviešu dzejniekiem tiek minēti Auseklis, Eduards Veidenbaums, Aspazija, Rainis, Kārlis Skalbe, Edvarts Virza, Fricis Bārda, Jānis Sudrabkalns, Aleksandrs Čaks, Eriks Ādamsons, Veronika Strēlerte, Linards Tauns, Gunars Saliņš, Ojārs Vācietis, Vizma Belševica, Imants Ziedonis un Klāvs Elsbergs. Ievērojami mūsdienu dzejnieki ir Knuts Skujenieks, Uldis Bērziņš, Jānis Rokpelnis, Amanda Aizpuriete, Inese Zandere, Andris Akmentiņš un Edvīns Raups.
Šveices administratīvais iedalījums
Šveices administratīvais iedalījums administratīvo iedalījumu veido 26 kantoni. Kantoni sīkāk iedalās 137 distriktos. Savukārt distrikti sīkāk iedalās 2324 municipalitātēs. Statistikas vajadzībām Šveice ir sadalīta 7 reģionos NUTS-2 līmenī.
Stockmann
Stockmann Oyj Abp ir Somijas mazumtirdzniecības uzņēmums. Tas ir dibināts 1862. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Helsinkos.
Uzņēmumu grupa nodarbojas ar mazumtirdzniecību Somijā, Baltijas valstīs, Zviedrijā, Norvēģijā, Islandē, Polijā, Čehijā, Slovākijā, Bosnijā un Hercegovinā, Serbijā, Horvātijā un Tuvajos Austrumos.
Uzņēmumam ir trīs biznesa jomas:
Stockmann Oyj Abp akcijas tiek kotētas Nasdaq Helsinki biržā. Lielākie akciju turētāji (2020. gada novembrī): Föreningen Konstsamfundet Grouping (10,44 %), Varma pensiju apdrošināšanas fonds (7,93 %), Zviedru literatūras biedrība Somijā (7,52 %), HC Holding Oy Ab (4,16 %).
Vēsture
1852. gadā vācu uzņēmējs Heinrihs Georgs Francs Štokmans (Heinrich Georg Franz Stockmann) no Lībekas ieradās Somijā, lai strādātu par grāmatvedi un kasieri Nuutajärvi stikla fabrikas veikalā. 1859. gadā stikla fabrika atvēra veikalu Helsinkos, un Štokmans kļuva par tā vadītāju. Veikals piedāvāja plašu preču sortimentu, un uz metāla plāksnes ārpusē bija nosaukums G.F. Stockmann. Telpas tika nomātas līdz 1880. gadam ķieģeļu ēkā Tirgus Laukumā (Kauppatori).
1862. gada 1. februārī Štokmans pārņēma savā kontrolē veikalu un dibināja uzņēmumu G.F. Stockmann. 1880. gadā viņš atvēra "kontinentālo universālveikalu" ēkā, ko viņš bija iegādājies Senāta laukumā (Senaatintori) un darbojās līdz 1930. gadam; mūsdienās šī ēka ir pazīstama kā Kiseleff Bazar. 1897. gadā Štokmans atvēra filiāli Kallio apkaimē Helsinkos, kur sāka tirgot metāla izstrādājumus, bet vēlāk produktu loks paplašinājās. Telpas tika vairākkārt paplašinātas, un veikals darbojās līdz 1960. gadam.
1902. gadā Štokmana bizness tika reorganizēts par kapitālsabiedrību G.F. Stockmann Aktiebolag. Akcionāru lokā tika iekļauti arī viņa dēli Karls un Franss. 1906. gadā mira Georgs Francs Štokmans.
1918. gada beigās, pēc Somijas neatkarības iegūšanas, tika nodibināta jauna kapitālsabiedrība Aktiebolaget Stockmann Osakeyhtiö ar plašāku akcionāru loku. G.F. Stockmann Aktiebolaget bizness, noliktavas, nekustamie īpašumi un citi aktīvi tika nodoti jaunā uzņēmuma īpašumā nākamajā gadā. 1919. gadā tika nopirkts paklāju veikals Keravan Puusepäntehdas; tas vēlāk sāka izgatavot mēbeles, un 1985. gadā tika pārdots.
Sākot no 1911. gada, Stockmann pakāpeniski ieguva savā īpašumā tagadējo universālveikala bloku Helsinku centrā. Sākotnēji somu arhitekta Sigurda Frosterusa projektētā divstāvu ķieģeļu ēka bija uzcelta Pohjoisesplanadi un Keskuskatu ielas stūrī. Ēkā savu mītni atrada Stockmann sporta nodaļa, kas tika pabeigta 1922. gadā, un dažas citas. 1924. gada 25. septembrī Helsinku universālveikalā tika ievēlēta pirmā Stockmann Darbinieku padome. 1926. gadā Keskuskatu un Aleksanterinkatu ielas stūrī, piedaloties Somijas prezidentam Lauri Kristianam Relanderam, tika atklāta Sigurda Frosterusa projektētā četrstāvu universālveikala ēka. Senāta laukuma universālveikals tad vēl turpināja būt uzņēmuma galvenais veikals.
1930. gada janvārī Stockmann iegādājās Somijas grāmatu tirgotāju Akateeminen Kirjakauppa, ko vēlāk oktobrī pārcēla uz sev piederošo divstāvu ēku. 24. novembrī tika atklāts un pabeigts jaunais astoņu stāvu universālveikals, kur līdzās kontinentālajai izsmalcinātībai tajā bija ierīkots lielais iekšpagalms, eskalatori, rotējošās durvis, strūklaka un Soodalähde — vieta trešajā stāvā, kur klienti varēja baudīt uzkodas. 1936. gadā Stockmann iegādājās uzņēmumu Taidetakomo Orno, kas izgatavoja mākslinieciskus dzelzs kalumus un lampas (tas tika pārdots 1985. gadā). 1942. gadā Stockmann akcijas sāka kotēt Helsinku biržā. 1944. gada 26. februārī spēcīgas bombardēšanas laikā universālveikalam trāpīja divas bumbas. Iekšpagalma stikla jumts tika sadragāts un arhīvi sadega. Ugunsgrēku ātri nodzēsa, taču veikals uz nedēļu tika slēgts remontam. 1946. gadā tika nodibināta Stockmann pārdevēju skola, jo sameklēt labi apmācītus darbiniekus pēc kara bija grūti; tā darbojās līdz 1977. gadam. Tā kā Somijā vēl nebija pašvaldību bērnudārzu, Stockmann darbinieku bērniem nodibināja bērnudārzu Munkiniemi apkaimē, kas darbojās līdz 1977. gadam.
1962. gadā Stockmann simts gadu jubilejā tika nodibināts meitas uzņēmums Oy Sesto Ab, kas attīstīja pārtikas lielveikalu tīklu. 1966. gada 20. jūnijā Stockmann sāka izmantot skaitļojamo mašīnu. 1967. gadā Pietarsāri tika atvērts universālveikals, kas darbojās līdz 1982. gadam. 1969. gadā grāmatnīca Akateeminen Kirjakauppa pārcēlās no universālveikala uz Grāmatu namu (Kirjatalo), ko projektēja somu arhitekts Alvars Ālto. 1976. gadā tika atvērts universālveikals Kouvolā, kas darbojās līdz 1982. gadam.
1981. gadā universālveikals Tamperē pārcēlās uz jaunām, ievērojami plašākām telpām Hemēnkatu ielas otrā galā. Tas tika būtiski paplašināts 1999. — 2000. gadā, kad līdztekus citiem renovācijas darbiem, tika uzcelts jauns stāvs. 1981. gadā tika atvērts universālveikals Espo Tapiolas apkaimē, ko paplašināja 1987. gadā un vēl vairāk 1990. gadā, un 1998. gadā tika pabeigti lieli paplašināšanas darbi, kas būtiski uzlaboja patīkamo atmosfēru pilsētas centrā. 1982. gadā universālveikalu tīkla Sokos telpas Turku tika nodotas Stockmann, kas tur atvēra universālveikalu. Tas tika paplašināts 1986. gadā un 2000. — 2001. gadā, kad tika uzbūvēts vēl viens stāvs. 1985. gadā Stockmann iegādājās uzņēmumu Oy Hobby Hall Ab, kas klientiem piedāvāja preču pasūtījumu piegādāti pa pastu. 1986. gada aprīlī Stockmann uzsāka klientu lojaliātes kampaņu "Trakās Dienas" (Hullut Päivät), kas bija ļoti sekmīgas un rezultatīvas. 1988. gadā tika nopirkts Seppälä modes apģērbu veikalu tīkls. 1989. gadā tika atvērti pirmie Stockmann veikali Krievijā, Maskavā. 1989. gadā Somijas prezidents Mauno Koivisto ar kundzi piedalījās Helsinku universālveikala Argos atvēršanā pēc paplašināšanas. Pēc tam tas būtiski tika paplašināts 1991., 1997., 1999. un 2001. gadā. 1989. gadā tika atvērti pirmie Stockmann veikali Krievijas galvaspilsētā Maskavā.
1998. gadā uzņēmuma nosaukums tika mainīts uz Stockmann Oyj Abp. Maskavā tika atvērts pirmais Stockmann universālveikals Krievijā, ko paplašināja 2002. gadā; tas darbojās līdz 2008. gadam. 1999. gadā pārtikas veikalu tīkls Sesto ar 13 lielveikaliem un sešiem hipermārketiem tika pārdots uzņēmumam Ruokamarkkinat. 1999. gadā Academic Bookstore atvēra interneta veikalu. Seppälä Igaunijā izveidoja veikalu tīklu.
2000. gadā Hobby Hall atvēra interneta veikalu. 2001. gadā Oulu tika atvērts pilna mēroga universālveikals, un ar to savienots bija divstāvu veikals Seppälä. 2002. gadā Stockmann Helsinkos atvēra pirmo Spānijas modes apģērbu veikalu tīklu Zara. Tika atvērti pirmie Stockmann Beauty kosmētikas veikali. 2003. gadā Rīgā tika atvērts universālveikals, kas bija otrais universālveikals Baltijas valstīs. Latvijā tika atvērti pirmie Seppälä veikali. Stockmann Maskavā atvēra pirmo veikalu Zara. 2004. gadā Maskavā tika atvērti divi universālveikali iepirkšanās centros Mega Jug un Mega Sever. 2005. gadā Vantā tirdzniecības centra Jumbo jaunajā spārnā Stockmann atvēra universālveikalu Jumbo; tam līdzās tika atvērts veikals Zara 1200 kvadrātmetru platībā. 2006. gadā automašīnu izplatītājs Stockmann Auto Oy Ab tika pārdots uzņēmumam Veho Group Oy Ab, savukārt Stockmann Auto Volkswagen-Audi bizness tika pārdots Kesko meitas uzņēmumam VV-Auto Oy un tā mazumtirdzniecības uzņēmumam Helsingin VV-Auto Oy, kā arī Ford pilnvarotais izplatītājs Turku un Espo tika pārdots SOK meitas uzņēmumam Maan Auto Group. 2007. gadā Maskavā tika atvērts ceturtais universālveikals iepirkšanās centrā Mega Vostok. 2007. gada decembrī tika iegādāts Zviedrijas apģērbu veikalu tīkls Lindex, kas bija viena no vadošajām modes apģērbu ķēdēm Ziemeļeiropā. 2008. gada 13. maijā, par spīti Maskavas Starptautiskās Komerciālās šķīrējtiesas pārvaldes lēmumam par labu Stockmann, kam bija iespēja pagarināt telpu nomas līgumu līdz 2018. gadam, Maskavas tirdzniecības centra "Smolenskij Passaž" īpašnieki daļēji atslēdza elektrību Stockmann universālveikalam. Stockmann vēlāk ierosināja tiesvedību pret iznomātājiem, ieskaitot prasību par būtisku zaudējumu atlīdzību. 2009. gadā tika atvērts universālveikals Maskavas iepirkšanās centrā Metropolis.
2010. gadā tika atvērts universālveikals Maskavas iepirkšanās centrā Golden Babylon un Sanktpēterburgas iepirkšanās centrā Nevsky Centre. Helsinkos tika pabeigta universālveikala paplašināšana. Tika atvērts interneta veikals stockmann.com. 2011. gadā tika atvērts universālveikals Jekaterinburgā, Krievijā. 2012. gada jūnijā Stockmann grupa ieviesa jaunu organizatorisko struktūru ar universālveikalu nodaļu un jaunizveidoto modes veikalu nodaļu, kas ietvēra visas Lindex un Seppälä. Tika pārtraukta Bestseller franšīzes sadarbība Krievijā. 2013. gadā Stockmann pārtrauca modes apģērbu veikalu tīkla Zara franšīzes sadarbību Somijā. Iepirkšanās centrā Itis (agrāk Itäkeskus) Helsinkos tika atklāts atjaunotais universālveikals Itis, kas tika pārcelts tirdzniecības centra austrumu galā.
2014. gadā Stockmann sāka pārskatīt savu stratēģiju, lai uzlabotu grupas ilgtermiņa konkurētspēju; jaunais virziens tika noteikts gada beigās. Stockmann nolēma koncentrēties uz modes produktiem, kosmētiku, mājas precēm un pārtiku, un papildināt savu piedāvājumu ar pievilcīgiem labumiem un pakalpojumiem no īrniekiem. Stockmann sadalīja savu darbību divās jomās: Stockmann Retail (mazumtirdzniecība) un Real Estate (nekustamais īpašums). 2014. gada 29. oktobrī tika paziņots, ka Stockmann piederošie apģērbu veikali ar zīmolu Seppälä sašaurinās savu veikalu tīklu Somijā un Igaunijā, kā arī slēgs visus Seppälä veikalus Latvijā, Lietuvā un Krievijā, tādējādi likvidējot 380 darbavietas. Tas bija saistīts ar to, ka klientiem pastiprinājusies tendence pāriet uz iepirkšanos tiešsaistē, bet vājāks Krievijas rublis un recesija Somijā problēmas vēl vairāk pastiprināja. 2014. gadā Stockmann bija 100 miljonu eiro zaudējumi, salīdzinot ar 48 miljonu eiro peļņu 2013. gadā. 2014. gada 4. februārī tika paziņots, ka Stockmann plāno reorganizēt grupas noliktavu sistēmu, lai gadā uzņēmums varētu ietaupīt aptuveni 6,5 miljonus eiro. Stockmann plānoja Tūsulā izveidot jaunu centralizētu loģistikas centru ar tehnoloģijām, kas aizstātu cilvēka darbaspēku. Tādējādi bez darba paliktu aptuveni 250 cilvēki.
2015. gada 1. janvārī Stockmann ieviesa jaunu darbības struktūru trīs nodaļās: Stockmann Retail, Real Estate un Fashion Chains. 2015. gada februārī tika paziņots par izmaksu samazināšanas plānu, likvidējot darbavietas, slēdzot četrus universālveikalus (trīs Krievijā un viens Somijā), Krievijā darbu pārtraucot 19 Lindex veikaliem. 1. aprīlī Stockmann savus veikalus ar zīmolu Seppälä pārdeva tā apģērbu tīkla vadībai — Evelīnai Melentjefai un Timo Melentjefam, kas aptvēra 82 veikalus Somijā un 20 veikalus Igaunijā. 27. novembrī Stockmann paziņoja, ka piecus universālveikalus Maskavā, vienu Sanktpēterburgā un vienu Jekaterinburgā par 5 miljoniem EUR pārdos Jakova Pančenko uzņēmumam Reviva Holdings Limited, kas Krievijā darbojās ar britu zīmola universālveikala Debenhams franšīzi. Pārdodot universālveikalus, Stockmann turpmāk Krievijā plānoja darboties nekustamo īpašumu jomā, kā arī turpināt pārvaldīt iepirkšanās centru Nevsky Centre Sanktpēterburgā. Darījums tika pabeigts 2016. gada 1. februārī, un pircējam bija tiesības izmantot Stockmann zīmolu Krievijā divus gadus pēc darījuma noslēgšanas. 2015. gada 30. septembrī Somijas grāmatnīcu tīkls Akateeminen Kirjakauppa tika pārdots Zviedrijas mediju grupas Bonnier AB meitasuzņēmumam Bonnier Books AB. 2015. gadā tika slēgts kosmetikas veikalu tīkls Stockmann Beauty.
2016. gada septembrī Tūsulas Juslā sāka darboties Stockmann centralizēts loģistikas centrs, no kura preces sāka piegādāt universālveikaliem Somijā un Baltijas valstīs. Ar jaunā loģistikas centra atvēršanu tika samazināts darbinieku skaits, jo darbs bija automatizēts. 31. decembrī pārdošanas pa pastu Hobby Hall bizness tika pārdots Somijas SGN grupai. 2017. gada 31. janvārī Oulu tika slēgts Stockmann universālveikals. 16. martā Espo Tapiolas jaunajā tirdzniecības centrā Ainoa tika atverts jaunas koncepcijas universālveikals. 30. jūnijā tika paziņots, ka Somijā delikatešu bizness Delicatesssen tiks pārdots Somijas kooperatīvam "S grupa" (darījums pabeigts 31. decembrī), bet Baltijas valstīs Delicatesssen turpinās pārvaldīt Stockmann. Tika paziņots, ka parakstīts līgums ar Reviva Holding Limited meitasuzņēmumu AO Stockmann par Stockmann zīmola izmantošanu Krievijā laika posmā no 2018. līdz 2023. gadam. Sākotnēji uzņēmums bija plānojis iegādātos universālveikalus mainīt pret zīmolu Debenhams, bet nolēma turpināt savu universālveikalu darbību ar Stockmann zīmolu un tālāk pārveidot piederošos Debenhams universālveikalus par Stockmann, jo cilvēki Krievijā labāk pazīst Stockmann zīmolu. 2018. gada 24. maijā Helsinku Grāmatu nams (Kirjatalo) par 108,6 miljoniem eiro tika pārdots investīciju fondam AEW Europe City Retail Fund. 2018. gada beigās par 171 miljonu eiro nekustamo īpašumu pārvaldītājs PPF Real Estate iegādājās tirdzniecības centru Nevskij centr Sanktpēterburgā, kas bija pēdējais Stockmann aktīvs Krievijā.
2020. gada decembrī tika paziņots, ka Stockmann plāno pārdot universālveikalu ēkas Helsinkos, Rīgā un Tallinā, turpmāk tās nomājot. Nekustamo īpašumu pārdošana paredzēta uzņēmuma restrukturizācijas programmā, kam jānodrošina grupas ilgtspējīga darbība. Restrukturizācijas plānā teikts, ka finanšu grūtības radās saistībā ar pārāk strauju darbības izvēršanu, kā arī ar e-tirdzniecības izstrādes un ieviešanas kavēšanos. 2021. gada 29. decembrī Stockmann par 87 miljoniem eiro pārdeva tirdzniecības centrus Rīgā un Tallinā Igaunijas uzņēmumam Viru Keemia Grupp.
Stockmann universālveikals Rīgā
1998. gada 17. jūnijā Latvijā tika reģistrēts uzņēmums SIA Stockmann un uzņēmums SIA Stockmann Centrs. Universālveikalam Stockmann Rīgā tika meklēta vieta pilsētas centrā, kas būtu labi pieejama iedzīvotājiem un pilsētas viesiem. Vietas izvēle ilga 5 gadus. Viena no sākotnēji iecerētām vietām bija ēka, kur iepretim Rīgas centrālajai dzelzceļa stacijai tagad atrodas McDonald's restorāns. Beidzot Stockmann iegādājās zemi 13. janvāra un Gogoļa ielas stūrī pie centrālās stacijas, kur bija iesākta un nepabeigta autostāvvietas būvniecība.
2001. gada janvārī Stockmann kopā ar Somijas uzņēmumu Rautakirja (tam piederošajam Finnkino Oy bija 90 % kapitāldaļu Latvijas uzņēmumā SIA Baltic Cinema) vienojās Rīgā uzcelt tirdzniecības kompleksu ar 14 kino zālēm. Ēkas būvniecība ilga vienu gadu, un veikala iekārtošanā piedalījās Somijas un Latvijas speciālisti. Mēbeles veikala iekārtojumam tika izgatavotas Vācijā. Universālveikala izveidē tika ieguldīti 40 miljoni eiro. 2003. gada 17. oktobrī Rīgā tika atklāts četru stāvu universālveikals Stockmann un izklaides komplekss ar Latvijā pirmo daudzzāļu kinoteātri Coca Cola Plaza (tagad Kino Citadele), ko apsaimniekoja kinoteātru grupa Baltic Cinema (tagad Forum Cinemas). Kompleksa kopējā platība bija 30 tūkstoši kvadrātmetri. Tas bija otrais universālveikals Baltijas valstī, kas sāka piedāvāt modes, kosmētikas, mājas un pārtikas preces, kas līdz šim nebija pieejamas Latvijā. Pirmos veikala apmeklētājus un darbiniekus sveica Radio SWH raidījumu vadītājs Andris Freidenfelds un TV raidījumu vadītāja Dagmāra Legante. Kases aparāti atvēršanas dienā bija sagatavoti darbam, bet nevarēja nosvērt sveramos produktus, tādēl tika pieņemts lēmums pircējiem uzdāvināt šos pirmos pirkumus. Stockmann bija pirmais mazumtirdzniecības uzņēmums Latvijā, kas ar partneriem izveidoja savu kredītkarti ar īpašām priekšrocībām. 2003. gada pirmajos trīs darbības mēnešos universālveikala apgrozījums sasniedza 4,3 miljonus eiro, un peļņa bija 3,098 miljoni eiro. 2005. gadā Stockmann universālveikalā Rīgā pirmo reizi tika īstenota klientu lojalitātes kampaņa "Trakās Dienas", kas Somijā notiek kopš 1986. gada.
2008. gada 27. augustā Rīgas domes Pilsētas attīstības komiteja atbalstīja vairāku zemesgabalu iznomāšanu pazemes autostāvvietas izbūvei universālveikalam Stockmann 13. janvāra ielā uz 25 gadiem bez tiesībām nostiprināt šo būvi zemesgrāmatā uz SIA Stockmann vārda. Būvniecība norisinājās 4 kārtās, tās laikā 13. janvāra ielā vajadzēja nodrošināt satiksmi trīs kustības joslās katrā virzienā, netraucējot sabiedriskā transporta kustību, un esošās pieturvietas tika pārceltas ārpus būvdarbu zonas.
Rīgas dome draudēja piemērot sodu, jo SIA Stockmann centrs savulaik bija apņēmies līdz 2008. gada beigām izbūvēt gājēju tuneli vai galeriju pār Gogoļa ielu. Stockmann izvēlējās būvēt tuneli zem Gogoļa ielas, kas savieno universālveikalu ar tuneļu sistēmu zem Stacijas laukuma, kā arī ar pazemes tuneli krustojumā zem Gogoļa un 13. janvāra ielas. Tuneļa būvniecību uzsāka 2008. gada novembrī, un SIA Stockmann Centrs šajā projektā investēja 1,95 miljonus latu. gājēju tunelis tika atvērts 2009. gada 7. oktobrī. Pēc darbu pabeigšanas esošā virszemes gājēju pāreja tika slēgta, un tunelī nebija paredzēta komerciāla darbība. Turpmāko apsaimniekošanu uzņēmās Rīgas domes Satiksmes departaments.
2015. gada sākumā Stockmann grupa pieņēma lēmumu mainīt stratēģiju un piedāvāt daļu telpu iznomāšanu Stockmann universālveikalā Rīgā. Lai šo mērķi realizētu, Stockmann nekustamā īpašuma nodaļa sāka sadarbību ar starptautisko nekustamā īpašuma konsultantu uzņēmumu SIA Colliers International Latvia. Augusta otrajā pusē Rīgas universālveikala pirmajā stāvā tika atvērts starptautiskais kafejnīcu tīkls Costa Coffee, bet septembra sākumā ceturtajā stāvā darbu sāka viens no lielākajiem elektronikas veikalu tīkliem Euronics.
2019. gada 11. novembrī tika paziņots, ka kampaņas "Trakās Dienas" laikā, kur bija iesaistīti aptuveni 800 cilvēki, aptuveni 50 universālveikala Stockmann darbinieki saslimuši ar vēdera infekciju, un slimība noritēja vieglā formā. Uzņēmuma darbinieku ēdināšanu nodrošināja uzņēmums SIA Baltic Restaurant Latvia, bet ne visi saslimušie cilvēki ēda uzņēmuma pasniegtās maltītes. Darbinieki izmantoja arī Stockmann kulināriju, kā arī no mājām paņemtās maltītes. Notikušā apstākļus skaidroja Pārtikas un veterinārais dienests (PVD) un Slimību profilakses un kontroles centrs, kas ēdināšanas uzņēmumā un Stockmann telpās veica pārbaudes. Ēdienu paraugi tika nosūtīti uz analīzēm, visi darbinieki tika aicināti griezties pie sava ģimenes ārsta. Tika pārbaudīti produkti, darba virsmas, bet PVD nevienā no Stockmann darbinieku ēdināšanas blokā nekonstatēja piesārņotājus, taču pārbaudē tika atklāti atsevišķi vispārīgās higiēnas prasību pārkāpumi. Izmeklējot masveida saslimšanas Siguldā un Rīgā, tika uzietas salmonellas vistas gaļā no Polijas, ko Latvijā bija izplatījuši vairāki vairumtirdzniecības uzņēmumi, un nonāca arī Baltic Restaurants Latvia, kas nodrošināja ēdināšanas pakalpojumus gan Siguldas pirmsskolas izglītības iestādēm, gan arī universālveikala Stockmann darbiniekiem.
2021. gada 24. martā Latvijas valdība nolēma, ka dzelzceļa projekta Rail Baltica būvniecībai Rīgā no universālveikala Stockmann telpu īpašnieka SIA Stockmann centrs atsavinās liftus 13. janvāra ielā 8, ēkas Centrāltirgus pusē. Satiksmes ministrijas izstrādātajā likumprojektā bija noteikts, ka atsavināšana ir vienīgais veids dzelzceļa infrastruktūras projekta attīstībai. Telpu īpašnieks saistībā ar liftu paredzamo nojaukšanu pieteica zaudējumus eiro apmērā. Tāpat Stockmann centrs pieteica zaudējumus saistībā ar piekļuves noslēgšanu ēkas apmeklētājiem no Rīgas Centrāltirgus puses un zaudējumus, kas radīsies saistībā ar to, ka tirdzniecības centram nevarēs piekļūt personas, kas novietos auto "Titāniks" autostāvvietā. Tajā pašā laikā tika apmierināta Stockmann centrs vēlme izbūvēt šķērsojumu pār pilsētas kanālu, kas būtu savienots ar ieejas mezglu ēkā un pēc Rail Baltica projekta attiecīgās daļas pabeigšanas ļautu piekļūt ēkai no centrāltirgus puses, izmantojot ēkā izbūvēto ieejas mezglu, kura pieejamību pašlaik nodrošina lifti. 2021. gada septembrī 2400 m² platībā durvis vēra renovētā Stockmann Delikatess nodaļa, kuras pārveidē bija ieguldīti 2,5 miljoni eiro, radot jaunu pārtikas nodaļas vizuālo tēlu un risinājumu klientu ērtībām, papildinot sortimentu, izveidojot jaunu ēdināšanas zonu — kafejnīcu Stockmann Cafe. Nodaļas renovācijas projekta īstenošana tika uzticēta Latvijas arhitektiem Lienei Griezītei un Robertam Valdmanim, kuri apvienoja Stockmann vērtības un ietvēra tās mūsdienīgā skandināviskā un latviskā dizaina savienojumā.
Stockmann grupas pārējā darbība Latvijā
2000. gadā Latvijā sāka darbību Stockmann piederošais Somijas mazumtirdzniecības uzņēmums Hobby Hall, kas piegādāja preces pēc pasūtījuma pa pastu. 2003. gadā Latvijā tika atvērti pirmie Stockmann piederošā uzņēmuma Seppälä apģērbu veikali. 2005. gadā dibināts uzņēmums SIA Lindex Latvia. 2009. gada 5. jūlijā Hobby Hall pārtrauca piedāvāt pasūtījumus Latvijā.
2011. gada maijā Rautakirja pārdeva tam piederošo 37 % SIA Stockmann centrs kapitāldaļu Somijas uzņēmumam Finnkino Oy piederošajam SIA Forum Cinemas; atlikušie 63 % SIA Stockmann centrs kapitāldaļu piederēja Stockmann Oyj Abp. 2013. gada 23. aprīlī tika dibināts uzņēmums SIA Seppala, kam 1. oktobrī SIA Stockmann nodeva Latvijas desmit apģērbu veikalus Seppälä. 2014. gada 29. oktobrī tika paziņots, ka Seppälä slēgs visus veikalus Latvijā.
2021. gada 29. decembrī Stockmann restrukturizācijas ietvaros pārdeva tirdzniecības centra ēku Rīgā Igaunijas uzņēmumam Viru Keemia Grupp. Universālveikals Rīgā darbību turpināja ar ilgtermiņa nomas līgumiem.
10. jūlijs
10. jūlijs ir gada 191. diena pēc Gregora kalendāra (192. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 174 dienas.
Vārda dienas
Lija, Olivers, Olīvija, Odrija
Lietuvas Nacionāldemokrātu partija
Lietuvas Nacionāldemokrātu partija (LNDP) ir politiska partija Lietuvā. Tās līderis ir Žilvins Razmins. 2004. gada Lietuvas parlamenta (Seima) vēlēšanās partija neieguva nevienu deputāta mandātu, taču tā ir pārstāvēta Šauļu un citās pašvaldībās.
Kopš 2005. gada tai ir izveidojusies sadarbība ar Latvijas politisko partiju Nacionālā Spēka Savienība.
2006. g. 16. martā partijas priekšsēdētājs tika aizturēts Rīgā sakarā ar rīcību nesankcionētā gājienā.
Bufalo "Sabres"
Bufalo "Sabres" (en) ir profesionāls ASV hokeja klubs, kas ir bāzēts Bufalo, Ņujorkas štatā, ASV. Klubs spēlē Nacionālās hokeja līgas Austrumu konferences Atlantijas okeāna divīzijā. Tas tika dibināts 1970. gadā un kopš dibināšanas brīža spēlē NHL.
Vēsture
"Sabres" tika izveidota 1970. gadā, un 1970.—71. gada sezonā kopā ar Vankūveras "Canucks" uzsāka spēlēt NHL. Vasarā "Sabres" ieguva pirmās izvēles tiesības NHL draftā, un komanda izvēlējās Žilbēru Pero. Savā debijas sezonā viņš "Sabres" rindās guva 38 vārtus un kā līgas labākais debitants ieguva Kaldera balvu. Nākamajā sezonā Pero pievienojās Riks Martins un Renē Robērs, izveidojoties vienai no vadošajām NHL uzbrucēju maiņām 1970. gados. 1972.—73. gada sezonā "Sabres" pirmo reizi sasniedza Stenlija kausa izcīņu, taču tajā jau pirmajā kārtā komanda piekāpās Monreālas "Canadiens".