cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Smakupe
Smakupe (lejtecē — Podzīte) ir Iecavas labā krasta pieteka Bauskas un Jelgavas novados. Sākas kā novadgrāvis mežā ziemeļaustrumos no Iecavas dzelzceļa stacijas. Augštecē tek ziemeļrietumu virzienā, pēc lielākās pietekas Jāņupes uzņemšanas pagriežas dienvidrietumu virzienā. Augšteces baseins atrodas Zemgales līdzenumā, lejteces — Tīreļu līdzenumā. Upes gultne visā garumā regulēta. Ietek Iecavā uz austrumiem no Garozas stacijas. Lielākās pietekas ir Jāņupe un Baložu kanāls. Upi šķērso autoceļš A7 un lejtecē Jelgavas—Krustpils dzelzceļš.
Ātrslidošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Šajās sacensībās tika laboti 5 vīriešu disciplīnu un 5 sieviešu disciplīnu olimpiskie rekordi, kā arī viens pasaules rekords. Zviedrs Nilss van der Pūls laboja divus olimpiskos rekordus un pasaules rekordu vīriešu disciplīnās. Savukārt nīderlandiete Irēne Shautena labota divus olimpiskos rekordus sieviešu disciplīnās.
Kvalifikācija
Kopējā sportisti kvotas, kas varēja kvalificēties sacensībām bija 166 sportisti (83 vīrieši un 83 sievietes). Valstīm tika piešķirtas kvotas, pamatojoties uz to sniegumu 2021./2022. gada ISU Pasaules kausa izcīņā ātrslidošanā 2021. gada rudenī. Katrai valstij bija atļauts pieteikt ne vairāk kā trīs sportistus no dzimuma visās disciplīnās, izņemot sievieši 5000 metros un vīriešu 10 000 metros un masu starta disciplīnās. Turklāt katrai valstij bija atļauts sūtīt 7 ātrslidošanas sportistus no katra dzimuma vai 8, ja valsts ir kvalificējusies piemīgi visām dzimuma disciplīnām, vai 9, ja valsts ir kvalificējusies ar maksimālo sportistu kvotu katrā disciplīnā.
Kvalifikācijas laiki
Tabulā atspoguļoti kvalifikācijas laiki sacensībām, kas tika publicēti 2021. gada 1. jūlijā.
Sacensību kalendārs
Pirmie braucieni ātrslidošanā notika 2022. gada 5. februārī, bet pēdējie 19. februārī.
— sacensības; — fināls (medaļu izcīņa)
Labotie olimpiskie un pasaules rekordi
— olimpiskais rekords; — pasaules rekords.
Pārstāvētās valstis un sportisti
Ātrslidošanā startēja 165 sportisti (87 vīrieši un 78 sievietes) no 27 valstīm. Nīderlande bija vienīgā, kuru pārstāvēja maksimāli atļautais sportistu skaits — 18 sportisti.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Pretimperiālisms
Pretimperiālisms, arī antiimperiālisms, politikā un starptautiskajās attiecībās ir politiska nostāja, ko raksturo pretošanās kādai lielvarai vai impērijai, kā arī vēlēšanās atdalīties no tās. Tā parasti ir pretošanās imperiālismam, hegemonijai, koloniālismam un valsts robežu paplašināšanai.
Gurams Lukava
Gurams Lukava (ka; dzimis ) ir Gruzijas futbolists, uzbrūkošs pussargs, kas šobrīd pārstāv Erovnuli līgas komandu FC Samtredia.
2056. gads
2056. gads būs garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies sestdienā.
Kaltiķi
Kaltiķi ir ciems Kuldīgas novada Pelču pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 6 km no novada centra Kuldīgas un 153 km no Rīgas, autoceļa P116 malā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Kaltiķu (Kalticken) pusmuižu.
Maklarena ziņojums
Maklarena ziņojums (en) ir 2016. gadā publicēts Pasaules antidopinga aģentūras neatkarīgas izmeklēšanas grupas Ričarda Maklarena vadībā apkopots divdaļīgs ziņojums par valsts finansētu dopinga sistēmu Krievijā. Ziņojuma 1. daļa tika publicēta 2016. gada 16. jūlijā, bet 2. daļa — 2016. gada 9. decembrī.
Priekšvēsture
2014. gada 4. decembrī kanālā pirmizrādi piedzīvoja dokumentālā filma „Slepenais dopings: kā Krievija veido uzvarētājus” (Geheimsache Doping — Wie Russland seine Sieger macht), kurā apgalvots, ka 99% Krievijas augstākā līmeņa sportistu lietojot dopingu, bet dopinga pārbaužu rezultāti tikuši viltoti. Filma izraisīja plaši rezonansi pasaulē, un Pasaules antidopinga aģentūra paziņoja par izmeklēšanas uzsākšanu. 2015. gada 13. novembrī Starptautiskā Vieglatlētikas federācija pēc Pasaules antidopinga aģentūras ieteikuma diskvalificēja Krievijas Vieglatlētikas federāciju, aizliedzot tās sportistiem un apkalpojošajam personālam piedalīties jebkādās starptautiskās sacensībās un atņemot tiesības rīkot 2016. gada pasaules junioru čempionātu vieglatlētikā un Pasaules kausa izcīņu soļošanā.
2015. gada nogalē uz ASV aizbēga un par Krievijas dopinga sistēmu sāka liecināt bijušais Maskavas antidopinga nodaļas vadītājs Grigorijs Rodčenkovs, kura liecību izmeklēšanai Pasaules antidopinga aģentūra 2016. gada maijā izveidoja neatkarīgu komisiju, par kuras vadītāju izvēlējās Kanādas juristu Ričardu Maklarenu.
Saturs
Pēc vairāku liecinieku intervēšanas, tūkstošiem dokumentu izpētes, cieto disku analīžu un ievākto urīna paraugu pudelīšu ekspertīzes un sportistu paraugu atsevišķu laboratorijas analīžu rezultātiem komisija secinājusi, ka Maskavas un Soču Antidopinga laboratorijās no vismaz 2010. gada beigām līdz 2015. gadam darbojusies Krievijas Sporta ministrijas vadīta, kontrolēta un pārraudzīta dopingu lietojušo Krievijas sportistu aizsardzības sistēma, kurā aktīvi iesaistījies arī Krievijas Federālais drošības dienests, Krievijas Antidopinga aģentūra, Krievijas izlašu sagatavošanas centrs un pašas laboratorijas.
Pozitīvo rezultātu pazušanas metodoloģija
Lai vairs neatkārtotos Krievijas sportistu katastrofālais sniegums 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, sākot ar 2011. gadu Maskavas Antidopinga laboratorijā esot ieviesta tā sauktā „pozitīvo rezultātu pazušanas metodoloģija” (the disappearing positive [test] methodology), kas kalpojusi kā galējais drošības mērs, ja nenostrādā dažādi citi dopingu lietojušo Krievijas sportistu aizsardzības mehānismi paraugu ievākšanā un pārvadāšanā.
Vispirms laboratorijā veikta paraugu sākotnējā analīze, un, ja tā liecinājusi par iespējamu aizliegtu vielu klātbūtni sportista A paraugā, tālāka apstrāde tika apturēta. Rodčenkovam pēc Krievijas Sporta ministra vietnieka Jurija Nagorniha rīkojuma pa e-pastu, tālruniski, mutiski vai kā citādi kontaktpersonai (tolaik Natālijai Žeļanovai, Krievijas Sporta ministra Vitālija Mutko pašreizējai padomniecei dopinga jautājumus), esot bijis jānodod attiecīgā parauga pudelītes numurs, ievākšanas datums, sportista dzimums, sporta disciplīna un sacensības (tā sauktais „Sportista profils”). Kontaktpersona tālāk esot sazinājusies ar Krievijas Antidopinga aģentūru, kas pēc parauga pudelītes numura no dopinga kontroles veidlapas varējusi noskaidrot sportista identitāti, ko izpaudusi kontaktpersonai, kas visu informāciju pārsūtījusi Krievijas Sporta ministra vietniekam Jurijam Nagorniham, kurš deva rīkojumu „glābt” vai „karantīna”. Sportista profilu ar pievienoto rīkojumu kontaktpersona nodeva atpakaļ laboratorijai. Glābšanas gadījumā laboratorijas darbiniekiem parauga analīžu rezultāti Pasaules antidopinga vadības sistēmā (Anti-Doping Management System (ADAMS)) bija jāievada kā negatīvi un jāvilto analīžu rezultāti Laboratorijas informācijas vadības sistēmā (Laboratory Information Management System (LIMS)). Savukārt, ja saņemts rīkojums „karantīna”, ar paraugu neveica nekādas papildu darbības un apstrādāja atbilstoši Pasaules antidopinga aģentūras standartam.
Laukakmens
Laukakmens ir ledāja atrauta un pārvietota iežu atlūza, kurās diametrs lielāks par 10 cm. Dažkārt uz laukakmeņu virsmas vērojamas ledāja skrambas vai glaciālais slīpējums. Laukakmeņus, kuru tilpums pārsniedz 10 m³ (7 m³), sauc par dižakmeņiem un daļa to ir aizsargājami dabas pieminekļi.
Maklarena ziņojums
Pozitīvo paraugu samainīšana
Starptautiskajās sacensībās, piemēram, 2013. gada Pasaules čempionātā vieglatlētikā un 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, pozitīvo rezultātu pazušanas metodoloģiju neatkarīgo novērotāju dēļ esot bijis pagrūti īstenot, tāpēc izstrādāta jauna sistēma — pozitīvo paraugu samainīšana, kas līdz 2014. gada ziemas olimpiskajām spēlēm pilnveidota. Vispirms Krievijas izlašu sagatavošanas centra vadītāja vietnieces Irinas Rodionovas koordinēta notikusi vajadzīgo sportistu tīro urīna paraugu krātuves izveide, ko pēc nokomplektēšanas Krievijas Federālais drošības dienests slepus pārvedis no Maskavas uz KFDD ēku blakus Soču laboratorijai, kur līdz paraugu samainīšanai uzglabāja saldētavā. Saskaņā ar Rodčenkova liecību, A un B paraugu pudelītes no attiecīgās Soču laboratorijas telpas drošības perimetrā pa apslēptu „peles alu” (mouse hole) nakts laikā esot padotas blakus esošā operāciju telpā ārpus drošības perimetra. Tur KFDD virsnieks Jevgeņijs Blohins paņēmis B paraugu pudelītes un vēlāk atgriezies ar jau atvērtām pudelītēm. Tikmēr no KFDD ēkas saldētavas izņemti attiecīgo sportistu tīrie paraugi, kas atlaidināšanai nogādāti operāciju telpā. Operāciju telpā abu paraugu pudelīšu saturs samainīts pret iepriekš ievākto tīro urīnu, bet netīrais urīns likvidēts. A paraugu pudelītēm nomainīts aizbāznis, B paraugu pudelītēm uzskrūvēts atpakaļ vāciņš, un tās pa to pašu caurumu padotas atpakaļ un novietotas iepriekšējā vietā nākamā rīta A pudelīšu analīzēm. Rodčenkova uzdevums esot bijis iepriekš pārliecināties, ka tīrajos paraugos tik tiešām nav atrodams dopings un nodrošināt, lai samaināmā urīna parauga īpatnējais svars pēc iespējas sakristu ar dopinga kontroles veidlapā norādīto parauga īpatnējo svaru, kas tika panākts ar vārāmās sāls un destilēta ūdens pievienošanu.
Laukakmens
Latvijā laukakmeņi plaši sastopami zemes virspusē, izņemot apvidus, kur virskārtā ir limnoglaciālie nogulumi vai holocēna akumulatīvie veidojumi. Lieli akmeņu sakopojumi veidojušies reti, tikai vietās, kur notikusi intensīva ledāju veidojumu pārskalošana. Lielākie laukakmeņu sakopojumi Latvijā konstatēti Kaltenes apkaimē, kur tie veido līdz 6 m augstus akmeņu vaļņus («velna kalvas») un akmens bruģa laukus. Lielākais laukakmens Latvijā ir Nīcgales Lielais akmens, kas ir aizsargājams dabas objekts. Baltijas valstīs lielākais laukakmens ir Kabelikivi Igaunijā netālu no Tallinas ar apkārtmēru 56,6 metru.
Maklarena ziņojums
Pozitīvo paraugu samainīšana
Rodčenkova liecības apstiprināja vairāku izmeklēšanā iesaistītu neatkarīgo ekspertu atklājumi. Pirmkārt, atzītā starptautiskā organizācijā strādājošs „skrāpējumu un pēdu” eksperts ar vairāk nekā 20 gadu pieredzi secināja, ka pudelītes iespējams attaisīt, atstājot pēdas, kas nav redzamas ar neapbruņotu aci, taču skaidri redzamas mikroskopiski, kas arī tika nodemonstrēts Maklarena klātbūtnē. 12 no 13 pārbaudītajām Maskavas laboratorijas B paraugu pudelītēm vāciņa iekšpusē šis pats eksperts atrada mikroskopiskas skrāpējumu pēdas, kas radušās tās atverot, turklāt eksperta noteiktā pudelīte bez skrāpējuma pēdām sakrita ar Rodčenkova norādīto neatvērto pudelīti, kuras numurs ekspertam iepriekš netika atklāts. Otrkārt, Londonas Dopinga kontroles centra veiktajās A pudelīšu urīna analīzēs tika atklāts, ka 2 sportistu DNS nesakrita ar 3 viņu paraugos atrasto DNS, bet kādas sudraba un zelta medaļnieces urīna paraugā tika atrasts divu dažādu sieviešu DNS. Bet 6 no 40 pudelīšu, tostarp 2 Soču medaļnieku, analizētajos paraugos noteikts tāds sāls saturs, kāds nav fizioloģiski iespējams veselam cilvēkam.
Ūdze (Kalupes pagasts)
Ūdze ir ciems Kalupes pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 220 km attālumā no Rīgas.
Rietumeiropas laiks
Rietumeiropas laiks (WET, UTC±00:00) ir laika josla, ko izmanto Eiropas rietumu un ziemeļrietumu daļā. Šīs valstis un reģioni ziemas mēnešos izmanto Rietumeiropas laiku.
Vēsturiskais pielietojums
Līdz Otrajam pasaules karam Francija lietoja WET. Tomēr vācu okupācijas laikā laika josla tika nomainīta uz Vācijas laiku un tā vairs nav mainīta atpakaļ. Divās citās okupētajās teritorijās, Beļģijā un Nīderlandē, notika tas pats. Arī Spānija ar ģenerāļa Fransisko Franko rīkojumu nomainīja laika joslu uz CET, solidarizējoties ar Vāciju.
Apvienotajā Karalistē no 1940. līdz 1945. gadam Lielbritānijas vasaras laiks (BST=CET) tika izmantots ziemās, un no 1941. līdz 1945. gadam un atkal 1947. gadā Lielbritānijas dubultais vasaras laiks (BDST=CEST) tika izmantots vasarās. No 1968. gada 18. februāra līdz 1971. gada 31. oktobrim BST tika izmantots visa gada garumā.
Īrijā no 1940. līdz 1946. gadam visu gadu tika izmantots Īrijas vasaras laiks (IST=CET), neizmantojot "dubulto" vasaras laiku, ko tajā laikā lietoja Apvienotajā Karalistē. No 1968. gada 18. februāra līdz 1971. gada 31. oktobrim visu gadu tika izmantots Īrijas standarta laiks.
Badija
Badija (hr) ir neliela sala Korčulas salas austrumu galā, pie Korčulas pilsētas. Sala pirmoreiz rakstos pieminēta 1368. gadā. 15. gadsimta beigās uz salas iekārtoja franciskāņu klosteri. Sociālistiskās Dienvidslāvijas laikā klosteris tika nacionalizēts un tur iekārtoja sporta namu un kūrortu. 2003. gadā klosteris tika atgriezts franciskāņiem un mūsdienās notiek tā atjaunošana.
Odesas kinostudija
Odesas kinostudija (uk, ru) ir Ukrainas, agrāk padomju kinostudija Odesā, viena no pirmajām kinostudijām Krievijas Impērijā un Padomju Savienībā. Tā daļēji pieder valdībai, un to pārrauga Ukrainas Valsts īpašuma fonda departaments kopā ar Kultūras ministriju. Kopā ar Dovženko kinostudiju tās ir vienīgās valstij piederošās un lielākās kinostudijas valstī. Kinostudija atrodas Odesā, Ukrainā.
Vēsture
Kinostudiju dibināja 1919. gada 23. maijā ar Ukrainas PSR Odesas guberņas izpildkomitejas lēmumu apvienojot Mirona Grosmana, Dmitrija Haritonova un Borisova kinostudijas. Sākumā tās nosaukums bija "Sarkanās armijas 41. divīzijas un politiskās nodaļas politisko filmu sekcija" un kā pirmo filmu šeit uzņēma pilnmetrāžas filmu Пауки и мухи. Sākotnējās studijas panīka pēc Krievijas pilsoņu kara un Ukrainas neatkarības kara, jo to īpašnieki emigrēja, bēgot no politiskajām apsūdzībām. Grosmana filmu studija Myrograph pastāvēja Odesā kopš 1907. gada un bija vecākā Ukrainas kinostudija.
1922. gadā "filmu sekciju" reorganizēja par visas Ukrainas Fotokino administrācijas (VUFKU) Odesas kinofabriku. Odesas kinostudijā, kas bija VUFKU galvenā ražotne, veica plašus remontdarbus. Studija Rietumos iegādājās jaunu un modernu aprīkojumu, ļaujot studijai uzņemt, apgaismot un apstrādāt filmu krājumus, izmantojot vismodernākās tehnoloģijas. 1926. gadā Vjačeslavs Levandovskis un Devjatkins izveidoja VUFKU animācijas studiju. 1930. gadā VUFKU reorganizēja par daļu no Sojuzkino ar nosaukumu Ukrainafilm. No 1938. līdz 1941. gadam tā saucās Odesas kinostudija. Otrā pasaules kara gados (Austrumu fronte 1941-1945) to evakuēja un pievienoja Taškentas kinostudijai. 1954. gadā kinostudija atgriezās Odesā.
1955. gadā Odesas kinostudija atsāka pati savu filmu ražošanu. Režisors Aleksandrs Gorkijs ieguva atļauju studijas atdzīvināšanai un atrisināja personāla problēmu, pieaicinot VGIK absolventus — režisorus, operatorus, māksliniekus un ekonomistus. Tā bijušie audzēkņi, kuri parasti gadiem strādāja par asistentiem, ātri uzsāka strādāt apgūtajā specialitātē. 1956. gada 26. novembrī izdeva Fēliksa Mironera un Marlena Hucijeva filmu "Pavasaris Zarečnaja ielā" (Весна на Заречной улице), kas kļuva par nozīmīgu notikumu ne tikai studijai, bet visam padomju kino.
2005. gadā Odesas kinostudiju reorganizēja par slēgtu akciju sabiedrību (akciju kontrolpakete pieder valstij).
Apraksts
Studija atrodas pilsētas centrā, netālu no Melnās jūras krasta. 7 hektāru platībā atrodas trīs paviljoniem (600 m, 432 m un 240m). Studijas teritorijā atrodas arī Vira Holodna kinostudija un Odesas kinoskola. Odesas kinostudijai ir savs kinoteātris (U-Cinema), kas arī atrodas kinostudijas teritorijā.
Studijas teritorijā atrodas Kino muzejs, kurā var apskatīt kino veidošanas vēsturi, sākot no kino izgudrošanas un beidzot ar postmoderno, digitālo un avangarda kino.
2019. gadā Ukrainas Nacionālā banka laida apgrozībā piemiņas monētu 100 gadi Odesas kinostudijai, bet Ukrainas pasts izdeva īpašu Odesas kinostudijai veltītu jubilejas pastmarku.
Kino muzejs
Odesas kinostudijas teritorijā atrodas Ukrainas Nacionālās kinematogrāfistu savienības Odesas nodaļas kino muzejs. Muzejā glabājas Odesas kinostudijas pastāvēšanas gados savāktie materiāli, filmu katalogi, aktiermākslas testu fotoalbumi, informācija par režisoriem un producentiem, filmu tehnika, grāmatas, avīzes, kinožurnāli u.c. Kopumā vairāk nekā divpadsmit tūkstoši "muzeja vienību".
Sandis Amoliņš
Sandis Amoliņš (dzimis Valmierā) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā. Pārsvarā spēlējis Valmieras basketbola komandās un tiek atzīts par Valmieras basketbola vēsturē visvairāk profesionālo spēļu aizvadījušo basketbolistu. Pēc spēlētāja karjeras beigām — treneris.
Karjera
Pieaugušo basketbolā spēlēja no 1997. gada, par pirmo profesionālo komandu S. Amoliņam kļuva Valmiera/Rūjiena. Latvijas Basketbolā līgā (LBL) aizvadījis 395 spēles, gūstot vairāk nekā 3000 punktu, bet kopā dažādās Valmieras komandās (arī LBL2 un LBL3) — vairāk nekā 500 spēles un 4000 punktu. No 16 sezonām profesionālajā basketbolā 15 sezonas spēlējis Valmieras komandās, būdams arī BK Valmiera kapteinis, tikai vienu sezonu pavadot ārpus Latvijas: Polijas komandā Ostravas "Stal". Spēlētāja karjeru noslēdza 2014. gadā.
2020. gada martā Valmierā tika sarīkota svinīga S. Amoliņa atvadu spēle, kad viņš vēlreiz devās laukumā profesionālā basketbola spēlē Latvijas—Igaunijas basketbola līgā.
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jaunatnes izlasēs.
Uzreiz pēc profesionālā basketbola karjeras beigām 2014. gadā pievērsies trenera darbam, kļūstot par BK Valmiera galvenā trenera, sava ilggadējā komaandas biedra Gata Meldera asistentu. Trenējis gan bērnu, gan pieaugušo komandas. S. Amoliņam ir divas meitas, kas arī trenējas basketbolā.
Remšeide
Remšeide (de, ) ir pilsēta Vācijas rietumos, Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajā zemē. Remšeide ir daļa no Reinas-Rūras aglomerācijas. 2019. gadā Remšeidē dzīvoja 111 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsēta atrodas Vuperes upes krastos, uz dienvidiem no Vupertāles.
Remšeidē ir dzimis pirmais Nobela prēmijas fizikā laureāts Vilhelms Rentgens.
Pirmā Bulgārijas cariste
Lai arī 718. gadā bulgāri palīdzēja sakaut Konstantinopoli aplenkušos arābus, Bulgārijai strauji izplešoties, Balkānos saasinājās cīņa ar Austrumromas impēriju, kas noveda pie pakāpeniskas Bulgārijas vājināšanās un sabrukuma 1018. gadā. Valsts ziemeļos Bulgārija veiksmīgi karoja ar klejotājtautām pečeņegiem, kumāniem un maģāriem. Bulgārijas cariste savu lielāko varenību sasniedza Simeona I (893-927) valdīšanas laikā, kad 913. gadā viņš sāka saukties par imperatoru un 923. - 924. gados neveiksmīgi mēģināja iekarot Konstantinopoli.
Līdz 864. gadam bulgāri piekopa šamaņu tengrismu, pēc tam notika pāreja uz ortodoksālo kristietību. 919. gadā tika izveidots Bulgārijas patriarhāts, kura neatkarību 927. gadā atzina arī Konstantinopoles patriarhs. No 893. gada par oficiālo valsts valodu tika pasludināta vecslāvu valoda un Bulgārija izveidojās par dienvidu slāvu kultūras centru.
Nosaukums
Bulgārijas nosaukums mainījās līdz ar tās pārvaldes formu. No 681. līdz 864. gadam to sauca par Bulgāriju, Bulgārijas hanisti vai Donavas bulgāru hanisti, lai atsķirtu no Volgas Bulgārijas, kur atradās vēl viena bulgāru valsts. Starp 864. un 917./27. gadu to sauca par Bulgārijas kņazisti. Pēc tam Bulgārijas valdnieki izmantoja cara vai imperatora titulu.
Miracle (filma)
Miracle ir 2004. gada uz patiesiem notikumiem balstīta sporta drāma, kuras režisors ir Gevins O'Konors.
Filma ir stāsts par "Brīnumu uz ledus", 1980. gada ziemas olimpisko spēļu notikumu, kad ASV hokeja izlase, kura sastāvēja no pusprofesionāliem spēlētājiem pieveica vienu no tā laika spēcīgākajām hokeja izlasēm – PSRS izlasi.
Filmas galvenās lomas atveido Kurts Rasels, Patrīcija Klārksone un Noa Emerihs. Tās pirmizrāde notika ASV 2004. gada 6. februārī.
Filma ieguva pozitīvus kritiķu atsauksmes, tika novērtēta arī Kurta Rasela aktierspēle, kurš šajā filmā atveido ASV hokeja izlases treneri Herbu Brūksu.
Kārlis Krūmiņš (zinātnieks)
Kārlis Krūmiņš (dzimis, miris ) bija augsnes zinātnieks, agroķīmiķis.
Biogrāfija
Dzimis Viļķenes pagastā. Mācījies Vitrupes pamatskolā, Liepupes draudzes skolā un Limbažu pilsētas skolā. No 1912. līdz 1918. gadam studējis Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas fakultātē.
Pirmā pasaules kara laikā evakuējies uz Maskavu, kur 1917. gadā bijis profesora K. Blahera asistents. No 1918. gada līdz 1920. gadam strādājis Maskavā Kūdras akadēmijā.
1921. gadā atgriezies Latvijā, kļuvis par asistentu Latvijas Universitātes Ķīmijas katedrā. No 1921. gada Latvijas Universitātes, pēc tam Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas docētājs. 1926. gadā iestājās Vispasaules Augsnes pētnieku biedrībā. 1929. gadā izstrādāja atestācijas darbu “Metodes augsnes reakcijas noteikšanā”. 1932. gadā K. Krūmiņu ievēlēja par privātdocentu. 1939. gadā K. Krūmiņš sāka strādāt jaundibinātajā Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijā, lasīja lekcijas augsnes zinātnē un mineraloģijā. 1944. gadā Krūmiņš tika iecelts par izveidotās Ģeoloģijas un mineraloģijas katedras vadītāju. 1945. gadā K. Krūmiņu ievēlēja par profesoru specialitātē — meža augsnes zinātne. 1950. gadā tika izveidota Augsnes zinātnes un ģeoloģijas katedra un par tās vadītāju kļuva Kārlis Krūmiņš. No 1955. līdz 1964. gadam Krūmiņš vadīja Zemkopības un augsnes zinātnes katedru.
No 1956. gada līdz mūža beigām bija Vissavienības Augsnes pētnieku biedrības Latvijas filiāles priekšsēdētājs.
Roberts Kempiņskis
Roberts Kempiņskis (pl; dzimis Gdaņskā) ir Polijas starptautiskais lielmeistars šahā (1996).
Biogrāfija
1991. gadā uzvarējis Polijas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. Pēc gada bijis labākais Polijas jauniešu šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Sekmīgi pārstāvējis Poliju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. Trīs reizes pēc kārtas uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos: U16 vecuma grupā (1993) un U18 vecuma grupā (1994, 1995). 1995. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Daudzkārtējais Polijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis sešas medaļas: divas zelta (1997, 2001), sudraba (1999) un trīs bronzas (1998, 2004, 2005). Divkārtējais bronzas medaļists Polijas ātrā šaha čempionātos (1997, 2015), kā arī ieguvis bronzas medaļu (1999) Polijas čempionātā šaha ātrspēlē.
Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1994. gadā uzvarējis Zlīnā, 1995. gadā - Česke Budejovicē. 2001. gadā dalījis pirmo vietu Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā, bet 2006. gadā uzvarējis šajā turnīrā. 2007. gadā uzvarējis Drēzdenes starptautiskajā šaha turnīrā ZMD, bet 2008. gadā bijis labākais citā Drēzdenes starptautiskajā šaha turnīrā Porzellan-Cup. 2009. gadā dalījis pirmo vietu Spānijas pilsētas Benidormas tradicionālajā šaha festivālā. 2011. gadā Varšavā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas ātrā šaha čempionātā un dalījis pirmo vietu Bavārijas atklātajā šaha čempionātā Bādvīsē.
2004. gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā zaudējis 1. kārtā.
Pārstāvējis Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1996. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Kosmos-2452
Kosmos-2452 (Космос-2452) ir Krievijas militārais sakaru pavadonis. Tas orbītā palaists 2009. gada jūlijā. Pavadonis ir no Strela-3M (Rodnik) sērijas.
Kosmos-2452 tika palaists 01:26 UTC ar nesējraķeti Rokot-KM no Pļeseckas kosmodroma. Kopā ar to palaisti sakaru pavadoņi Kosmos-2451 un Kosmos-2453.
Piknosteji
Piknosteji (Pycnosteus) (no pycnos — blīvs un osteon — kauls) ir bezžokļaiņu izmirušās psammosteju apakškārtas ģints. Ģinti pirmo reizi 1911. gadā aprakstīja krievu paleontologs I. Preobraženskis. Ģints tipveida suga ir Pycnosteus palaeformis. Ģints bija izplatīta vidusdevona arukilas un burtnieku svītās, Igaunijā, Latvijā, kā arī Ļeņingradas un Pleskavas apgabalos.
Apraksts
Muguras un vēdera plātnes ir bez tesērām. Muguras plātne ir ieapaļa un plakana, bet vēdera plātne ir augsta (ārējās malas stāvas), ar ļoti dziļu izgriezumu, kuru sedz virs substrāta piepaceltas tesēras. Branhiālās plātnes ir eiribazālas, un platas vai arī salīdzinoši stenobazālas, ar nedaudz vai diezgan stipri ieliektu sānu malu un izliektu aizmugurējo malu. Ādas zobi ir lieli, augsti, ar gariem zarojošiem zobiņiem, kas uz branhiālajām plātnēm var saplūst ribiņās.
Salīdzinājums
Ģints atšķiras ar savdabīgu uzbūvi. Vēdera plātne ir daudz augstāka, nekā citām psammosteīdām. Šajā ziņā tiem tuvāki ir tikai tartuosteji. Aizmugurējais izgriezums šai plātnei ir daudz dziļāks, nekā šizostejiem un tartuostejiem, bet to sedzošās tesēras neskaras substrātu. Muguras plātne ir bez tesērām, līdzīgi kā šizostejiem, ganostejiem un tartuostejiem. Branhiālās plātnes ģints attīstības sākumā ir platas un garas, līdzīgas tartuosteju branhiālajām plātnēm, bet pēc tam kļūst platas un īsas, kā psammostejiem, un to sānu malas iegūst īpatnēju formu. Atšķirībā no citām psammosteīdām sānu mala no izliektas pārtop par ieliektu, turklāt to klāj masīvi poraini audi.
Igors Graps
Igors Gunārs Graps-Grāfs (dzimis, miris ) bija latviešu čellists, diriģents un mūzikas pedagogs, kurš daļu no mūža pavadīja Igaunijā.
Dzimis operdziedātāja ģimenē. No 1928. gada ģimene dzīvoja Rīgā. No 1938. līdz 1943. gadam mācījās Rīgas 1. ģimnāzijā. 1944. gadā iesaukts Latviešu leģionā, kur darbojies kā mūziķis. Kara beigas sagaidīja Helas pussalā pie Gdaņskas. Caur PSRS filtrācijas nometni Uhtā nokļuva Narvā, kur kopā ar citiem mūziķiem nodibināja džeza ansambli. Sācis koncertēt Rīgā, tomēr nedabūjis atļauju uzturēties pilsētā, atgriezās Igaunijā. No 1951. līdz 1956. gadam kā čellists darbojās Tartu teātra "Vanemuine" orķestrī. Nodibinājis Tartu Universitātes džeza ansambli. 1960. gadā iestājās Latvijas Valsts konservatorijā, kur 1965. gadā absolvēja E. Berzinska čella klasi. No 1963. līdz 1967. gadam strādāja Rīgā, vēlāk Liepājā, bet no 1969. gada - Cēsīs, mūzikas skolā un mūzikas vidusskolā. 1981. gadā dibināja Vidzemes kamerorķestri.
Igora Grapa dēls Gunārs Graps bija pazīstams Igaunijas rokmūziķis.
Proton-M / Briz-M
Proton-M/Briz-M (Протон-М/Бриз-М) ir Krievijas nesējraķetes Proton-M konfigurācija ar augšējo pakāpi (dzinējbloku) Briz-M. To izgatavo uzņēmums GKNPC Hruņičeva. Kosmosā palaiž no Baikonuras kosmodroma Kazahstānā.
Pirmais Proton-M/Briz-M starts veikts Kopš tā laikā raķetei un dzinējblokam četros posmos veikta modernizācija, uzlabojot celtspēju.
Kadirovieši
'''Krievijas Federācijas Varoņa Ahmata-Hadži Kadirova 141. īpašais motorizētais pulks (ru) jeb neoficiāli kadirovieši''' (ru) ir Krievijas Nacionālās gvardes karaspēka sastāvā esošs Čečenijas Republikas Iekšlietu ministrijas īpašās nozīmes policijas pulks, kam piešķirts Krievijas Varoņa Ahmata Kadirova nosaukums. Lai gan kadirovieši oficiāli ir Krievijas Nacionālās gvardes sastāvā, tos tiešā veidā kontrolē Čečenijas Republikas vadītājs Ramzans Kadirovs.
Vēsture
Pirmās kadiroviešu vienības izveidoja Ahmats Kadirovs, sākoties Pirmajam Čečenijas karam (1994). Šajā karā tās karoja pret Krievijas Bruņotajiem spēkiem un atbalstīja neatzītās Ičkērijas Čečenu Republikas (IČR) prezidentu Džoharu Dudajevu. Pēc tam, kad 1996. gadā beidzās Pirmais Čečenijas karš un tika nogalināts Dudajevs, kadirovieši palika A. Kadirova rīcībā, kurš no 1995. līdz 2000. gadam bija IČR muftijs.
Sākoties Otrajam Čečenijas karam (1999), A. Kadirovs atteicās turpmāk atbalstīt IČR un kadirovieši Krievijas pusē sāka karot pret tālaika IČR prezidenta Aslana Mashadova vienībām un islāmistu kaujiniekiem. 2000. gadā Krievijas prezidents Vladimirs Putins iecēla A. Kadirovu par Čečenijas Republikas Pagaidu administrācijas vadītāju, savukārt, 2003. gadā Čečenijas iedzīvotāji viņu ievēlēja par Čečenijas Republikas prezidentu. Kadirovieši šīs prezidentūras laikā darbojās gan kā A. Kadirova miesassargi, gan kā daļa no republikas likumsargājošajiem dienestiem, lai gan viņiem nebija likumā noteikta statusa.
Ūgaiņi-Puduļi
Ūgaiņi-Puduļi ir ciems Stabulnieku pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 214 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P58.
Volčeks
Volčeks var būt:
Ezeru ķauķis
Ezeru ķauķis jeb ezera ķauķis (Acrocephalus scirpaceus) ir neliels kāpelētājķauķu dzimtas (Acrocephalidae) dziedātājputns. Sastopams Eiropā, Āzijā un Āfrikā. Izdala 4 pasugas.
Izplatība
Visas ezeru ķauķa populācijas ir gājputni. Ligzdo Eiropas centrālajā daļā, fragmentāri arī Spānijā, Itālijā un Grieķijā. Uz ziemeļiem areāls plešas līdz Anglijas, Zviedrijas un Somijas vidienei. Ārpus Eiropas ligzdo Vidusāzijā, Aizkaukāzā, Tuvo Austrumu ziemeļu daļā un Ziemeļāfrikā. Ziemo Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras.
Latvijā
Ezeru ķauķis Latvijā piemērotās vietās (ezeros un dīķos ar niedrājiem) ir parasts ligzdotājs. Populācijas lielums Latvijā ir apmēram 20 000—40 000 pāru. Ligzdo galvenokārt ezeros ar plašām niedru audzēm. Parasti izvēlas niedru audzes, kuras visu gadu atrodas ūdenī un izvairas no niedru audzēm uz sauszemes.
Izskats
Ezeru ķauķis ir spēcīgs, samērā liels ķauķis ar noapaļotiem spārniem, lielu knābi un lielām pēdām, kas piemērotas niedres aptveršanai. Ķermeņa garums 12,5—14 cm, spārnu plētums 17—21 cm, svars 8—19,7 g.
Apspalvojums vienlaidus dzeltenbrūns: mugura, spārnu virspuses un galvas virsa nedaudz tumšākas, ar vieglu rudu tonējumu, vēders un krūtis gaiši, gandrīz balti, sāni nedaudz tumšāki kā vēders. Virs acs izplūdusi, dzeltenīga svītra, ap acu gaišs gredzens, bet starp aci un knābi tumšāks laukumiņš. Lidspalvu maliņas gaišākas. Jaunie putni košāk rudi nekā pieaugušie īpatņi. Acu krāsa atkarībā no vecuma ir mainīga: jaunajiem putniem acis ir melnas vai tumši brūnas, pieaugušajiem gaiši olīvbrūnas.
Līdzīgas sugas
Visgrūtāk ezeru ķauķis atšķirams no purva ķauķa, kurš ir nedaudz lielāks. Dabā drošākā atšķiršanas pazīme ir balss, bet vairumā gadījumu, kad putns nedzied, šīs sugas nav atšķiramas pat pieredzējušam putnu pazinējam.
Barība
Ezeru ķauķis galvenokārt barojas ar kukaiņiem un to kāpuriem, kā arī ar citiem nelieliem bezmugurkaulniekiem, piemēram, ar zirnekļiem un kolembolām. Nelielos daudzumos barojas arī ar ogām, sēklām un ziediem. Barību meklē niedrēs, krūmos un uz zemes.
Ligzdošana
Ezeru ķauķi parasti veido monogāmus pārus. Ligzdošanas sezona Eiropā ilgst no maija līdz jūlija beigām vai augusta sākumam, Ziemeļāfrikā no aprīļa līdz jūlijam. Ligzdo vaļīgās kolonijās, apmēram 15—50 m attālumā viens no otra. Dziļo kausveida ligzdu pāris būvē kopīgi, tomēr lielāko daļu darba paveic mātīte. Tā parasti atrodas niedrēs, seklā ūdenī, apmēram 50—80 cm augstumā no ūdens virsmas. Līgzda vīta no niedru šķiedrām, sausas zāles, augu pūkām un zirnekļu tīkla pavedieniem, no iekšpuses izklāta ar smalkākiem stiebriņiem un dažiem matiem.
Dējumā 3—6 olas. Inkubācijas periods ilgst 8—13 dienas, perē galvenokārt mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni izlido 10—13 dienu vecumā. Vecāki turpina barot jaunos putnus papildu 10—14 dienas.
Ezeru ķauķis un dzeguze
Ezeru ķauķis ļoti bieži kļūst par dzeguzes upuri. Dzeguze ligzdā iedēj tikai vienu olu. Dzeguzēns parasti izšķiļas pirmais un pārējās olas izgrūž no ligzdas. Dzeguzēnam, lai izaugtu, nepieciešams tik daudz barības, cik parasti apēd 3—4 ķauķēni. Dzeguzēns aug ātri un drīz vien ir lielāks nekā viņa audžuvecāki. Dzegužu parazītisms starp ezeru ķauķiem var sasniegt tādu līmeni, ka krītas populācijas lielums. Tādā gadījumā dzeguzes pārmetas uz citu sugu.
Sistemātika
Ezeru ķauķim ir 4 pasugas:
The Best Of
The Best Of ir latviešu grupas Prāta Vētra 2013. gadā izdota dziesmu izlase. Albumā iekļautas 18 kompozīcijas gan angļu, gan krievu valodās.
Harijs Poters un Jauktasiņu Princis (filma)
"Harijs Poters un Jauktasiņu Princis" (en) ir 2009. gada britu un amerikāņu fantāzijas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Deivids Jetess. Šī filma ir balstīta uz Dž. K. Roulingas romānu ar tādu pašu nosaukumu, tā ir sestā filma "Harija Potera" filmu sērijā. Filmā ir attēlots Harija Potera sestais gads Cūkkārpā.
Galvenās lomas filmā atveido Denjels Redklifs, Rūperts Grints un Emma Votsone. Filmas pirmizrāde notika. Tā ir otra ienesīgākā 2009. gada filma aiz "Avatara". "Harijs Poters un Jauktasiņu Princis" ir saņēmis kopumā pozitīvas kritiķu atsauksmes. Tā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "labākais operatora darbs".
Ārējās saites
ハリー・ポッターと謎のプリンス
Stūrageidāni
Stūrageidāni ir ciems Jēkabpils novada Aknīstes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 8 km no pagasta centra Aknīstes un 159 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļu P74 un V779 krustojuma. Stūrageidānos atrodas vietējās nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Stūraģeidānu senkapi.
Vladimirs Volčeks
Vladimirs Volčeks (ru; dzimis ) ir Krievijas futbola treneris. No 2016. līdz 2017. gadam bija Latvijas Virslīgas kluba Riga FC galvenais treneris.
Karjera
Trenera karjeru sācis 1987. gadā ar bērnu un jauniešu komandām. 2005. gadā pievienojies Maskavas "Torpedo" treneru kolektīvam, sākot strādāt ar kluba dublieru komandu, 2006. gadā kļuvis par dublieru komandas galveno treneri. 2008. gadā neilgu laiku bijis FK Krasnodar galvenais treneris, kad komanda vēl spēlēja Krievijas trešajā spēcīgākajā līgā — Otrajā divīzijā. Vēlāk strādājis Maskavas "Lokomotiv" un "Lokomotiv-2".
2013. gadā kļuva par Krievijas Otrās divīzijas kluba FK Kaluga galveno treneri. Komandā nostrādāja līdz 2015. gadam. 2016. gada jūlijā atgriezās Maskavas "Torpedo".
2016. gada augustā tika apstiprināts par Latvijas Virslīgas kluba Riga FC galveno treneri. Sezonu komanda pabeidza 5. vietā. pēc neveiksmīga jaunās sezonas sākuma, kurā tika izcīnīta tikai viena uzvara četrās spēlēs, tika atbrīvots no galvenā trenera amata.
Teplodara
Teplodara (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidrietumos, Odesas apgabalā. Izvietojusies 40 km uz rietumiem no apgabala centra Odesas, kuras aglomerācijā ietilpst.
Pilsētas dibināta 1981. gadā saistībā ar Odesas atomelektrostacijas būvniecību. Pie atomelektrostacijas bija plānota pilsēta ar 30 000 iedzīvotāju, bet pēc Čornobiļas atomelektrostacijas katastrofas 1986. gadā būvniecības projekts tika pārskatīts un būvniecība apstādināta, bet 1997. gadā — izbeigta. Mūsdienās viena no retajām Ukrainas pilsētām ar pozitīvu iedzīvotāju pieaugumu.
Sveti Andrija
15. gadsimtā uz salas tika uzcelts benediktīniešu klosteris, kas tika iznīcināts 1667. gada Dubrovnikas zemestrīces laikā. 1873. gadā salas augstākajā punktā uzcēla bāku. Sveti Andrija ir ornitoloģisks liegums.
Lī Devaizs
Lī Devaizs (en: dzimis ) ir amerikāņu dziedātājs, "Amerikāņu elka" devītās sezonas uzvarētājs. Pirms dalības "Amerikāņu elkā" viņam bija veiksmīga solokarjera un bija grupas Lee DeWyze Band izveidotājs. Viņš ir izdevis divus soloalbumus, nesadarbojoties ar kādu no ierakstu kompānijām, — So I'm Told, Slumberland. Pēc uzvaras šovā L. Devaizs sadarbībā ar 19 Entertainment un RCA Records izdeva albumu Live It Up.
Trijstūris (filma)
"Trijstūris" (en) ir 2009. gada Apvienotās Karalistes un Austrālijas psiholoģiska šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Kristofers Smits. Filmā galvenās lomas atveido Melisa Džordža, Maikls Dormans, Reičela Karpani, Henrijs Niksons, Emma Langa un Liams Hemsvorts.
Filma stāsta par vientuļo māti, kura kopā ar vairākiem draugiem dodas kopīgā laivu braucienā. Kad viņi vētras dēļ ir spiesti pamest savu laivu, tie uzkāpj uz pamesta okeāna lainera, kur viņiem rodas sajūta, ka viņus kāds vajā.
"Trijstūris" pirmizrāde notika. Filma galvenokārt saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot gan aktierspēli, gan scenāriju.
Puppet on a String
Puppet on a String ir Lielbritānijas dziedātājas Sandijas Šavas izpildītā dziesma, ar kuru dziedātāja uzvarēja 1967. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Kopvērtējumā dziesma ieguva 47 punktus un 1. vietu. Šī dziesma tikusi ieskaņota 30 valodās un vairāk kā 200 versijās. Tā tika pārskaņota 2007. gadā uz dziedātājas 60 gadu jubileju.
Kameņecas Lielais akmens
Kameņecas Lielais akmens ir dižakmens, kas atrodas Preiļu novada Aglonas pagastā, Jaunaglonas ciemā, bijušajā Kameņecas muižas parkā.
Akmens parametri - apkārtmērs pie zemes — 15 m, garums — 3,20 m, platums — 2,70 m, augstums — 1,50 m.
Uz akmens izveidotajā taisnstūrveida plaknē iekalts mūsdienās grūti salasāms teksts poliski, kas 1926. gada ziņojumā tulkots kā ''Ar svētā tēva Klementa XIII atļauju 1766 gadā. Un uz šīs Pētera klints būvēta kapella pēc mūsu zemē esošās Romas katoļu ticības parauga. Tā pārnesta uz muižu un tas akmens tai deva nosaukumu Kameņeca''. Tātad akmens devis nosaukumu Jaunaglonas ciema senākajam nosaukumam - Kameņeca (pl). Ciems pārdēvēts par Jaunaglonu 1927. gadā, kad šeit nodibināja sieviešu klosteri.
Roberts Veips
Roberts Veips (dzimis Rīgā) ir Latvijas futbolists, aizsargs. Kopš 2022. gada spēlē Latvijas Virslīgas klubā Valmiera FC.
Kameņecas Lielais akmens
Teika apgalvo, ka reiz dzīvojuši divi velni - viens Kameņecā, otrs - Krāslavā, kuri viens otram svieduši ar akmeņiem. Kameņecas Lielais akmens ir Krāslavas velna sviestais. Kādā citā nostāstā apgalvots, ka zibens sašķēlis akmeni divās daļās. Vēlāk zemnieki vienu akmens daļu esot izlietojuši ēku pamatos un tuvējo dzirnavu celtniecībā.
Roberts Veips
Veips ir Skonto futbola akadēmijas audzēknis. 2016. gada augustā pievienojās Itālijas kluba Dženovas "Sampdoria" jaunatnes sistēmai. Sākumā spēlēja kluba U-17 komandā, vēlāk pārstāvēja klubu Itālijas "Primavera" jauniešu čempionātā. 2021. gadā spēlēja Itālijas D sērijas komandā Ambrosiana. 2021. gada septembrī atgriezās Latvijā, pievienojoties 1. līgas komandai Auda un palīdzot tai uzvarēt 1. līgas čempionātā. 2022. gada februārī pārgāja uz Virslīgas klubu Valmiera FC.
Spēlējis dažādu vecumu Latvijas jauniešu izlasēs.
Trīna Šlapeka
Biogrāfija
T. Šlapeka karjeras laikā neuzvarēja profesionālā ITF turnīrā. 2007. gada 28. maijā viņa sasniedza savu labāko — 1400. vietu vienspēļu reitingā, bet 2007. gada 23. aprīlī — 948. vietu dubultspēļu reitingā. Viņa pārstāvēja Latviju 2007. un 2008. gada Fed Cup sacensībās attiecīgi Maurīcijā un Armēnijā, uzrādot kopējo rezultātu 4—1. 2008. gadā gūstot divas uzvaras vienspēlēs un vienu dubultspēlē pārī ar Diānu Bukājevu viņa palīdzēja komandai iekļūt 2009. gada Fed Cup Eiropas / Āfrikas zonas 2. grupā.
Šlapeka apmeklēja Lindsijas Vilsones koledžu Kentuki (ASV), kur ieguva bakalaura grādu. Kopš 2013. gada viņa studēja uzņēmējdarbības maģistrantūrā Svēto Vārdu universitātē Ouklendā, Kalifornijā. Dzīvo Oklendā un ir universitātes sieviešu tenisa komandas Holy Names Hawks galvenā trenere.
Isāks Boļeslavskis
Isāks Boļeslavskis (ru;, Zolotonoša, Čerkasu apgabals, Ukrainas PSR - , Minska, Baltkrievijas PSR) bija ebreju tautības padomju starptautiskais lielmeistars šahā (GM, 1950), PSRS nopelniem bagātais sporta meistars (1948), PSRS nopelniem bagātais treneris (1964).
Jaunība
Šahu sācis spēlēt 9 gadu vecumā. 1933. gadā kļuvis par Dņepropetrovskas skolēnu čempionu šahā. 1936. gadā izcīnījis 3. vietu PSRS junioru čempionātā šahā Ļeņingradā. 1938., 1939. un 1940. gadā Boļeslavskis trīs reizes pēc kārtas uzvarēja Ukrainas šaha čempionātā. 1940. gada PSRS šaha čempionāta finālā Boļeslavskim izdevās izcīnīt 8 uzvaras pēdējās 10 kārtās un dalīt 5. - 6. vietu ar toreizējo padomju šaha līderi Mihailu Botviņņiku. Pēc šī panākuma Boļeslavskis ieguva tiesības piedalīties 1941. gada mačturnīrā par PSRS absolūtā čempiona nosaukumu, kurā viņš ierindojās 4. vietā sešu dalībnieku konkurencē. Labāk nospēlēt viņam liedza mācības un eksāmeni Sverdlovskas Universitātes filoloģijas fakultātē.
Pasaules čempiona nosaukuma pretendents
Pēc Otrā pasaules kara Boļeslavskis izvirzījās par vienu spēcīgākajiem šahistiem pasaulē. 1945. gadā viņš izcīnīja otro vietu aiz Botviņņika PSRS šaha čempionātā. Trešā vieta 1948. gada starpzonu turnīrā Zviedrijā ļāva Boļeslavskim iekļūt pretendentu turnīrā Budapeštā, kur viņš dalīja 1.-2. vietu ar Dāvidu Bronšteinu, apsteidzot tādus lielmeistarus kā Vasilijs Smislovs un Pauls Keress. Papildmačā Maskavā Boļeslavskis tikai zaudējot pēdējā partijā atzina Bronšteina pārākumu ar 6½:7½ (+3 -2 =9). Neraugoties uz sīvo cīņu, abi šahisti palika draudzīgās attiecībās, jo gadu vēlāk Boļeslavskis palīdzēja Bronšteinam mačā par Pasaules šaha čempiona nosaukumu, bet vēlāk Boļeslavska meita Tatjana apprecējās ar Bronšteinu. 1950. gadā FIDE Boļeslavskim kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā lielmeistara nosaukumu (GM). 1952. gadā Pasaules šaha olimpiādē Helsinkos Boļeslavskis PSRS izlases sastāvā ieguva pirmo vietu, izcīnot pie 1. rezerves galdiņa 7 punktus no 8 iespējamajiem. Tomēr vēlāk viņam neizdevās atkārtot šos panākumus. 1953. gadā pretendentu turnīrā Cīrihē viņš dalīja tikai 10.-11. vietu.
Treneris
1960. gados Boļeslavskis kļuva par PSRS šaha federācijas treneri un šajā amatā strādāja līdz mūža beigām. No 1963. līdz 1968. gadam viņš bija toreizējā Pasaules čempiona Tigrana Petrosjana sekundants. 1968. gadā Boļeslavskis vadīja PSRS studentu izlasi, kas uzvarēja Pasaules studentu komandu šaha čempionātā.
Mūža nogale
Kopš 1950. gadu sākuma pārcēlies uz dzīvi Minskā, kur 1952. un 1964. gadā ir uzvarējis arī Baltkrievijas šaha čempionātos. 1971. gadā piedalījies savā pēdējā šaha turnīrā. Miris no infekcijas slimības slimnīcā, kur nonācis pēc nejauša kritiena uz ledainas ietves un gūžas kaula lūzuma.
Ūglinīki
Ūglinīki ir ciems Vaboles pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 222 km attālumā no Rīgas.
Arnolds Lūsis
Arnolds Lūsis (1908—1993) bija latviešu luterāņu mācītājs. Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas ārzemēs (LELBĀL) arhibīskaps (1966—1993).
Dzīvesgājums
Dzimis 1908. gada 30. decembrī netālu no Strenčiem "Veclīču” māju mežsaimnieka Andža Lūša un viņa sievas Līzes, dzimušas Kalniņas, ģimenē. Kristīts Ēveles draudzes baznīcā (baznīcas grāmatās gan minēta Jaunpiebalgas draudze). Mācījās Lejasciema un Rīgas 1. pilsētas ģimnāzijā. Studēja Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātē. 1929. gadā ieatājās studentu korporācijā "Latvia". 1935. gada 27. janvārī viņu Arhibīskapa katedrālē ordinēja par luterāņu mācītāju. Mācītājs Lūsis bija Mazpulku organizācijas ideoloģijas nozares vadītājs (1935—1940), Jelgavas Svētās Trīsvienības baznīcas mācītājs (1940), Aizkraukles luterāņu draudzes mācītājs (1942—1944). Līdzās mācītāja ikdienas darbam rakstīja garīgās dziesmas, literārus darbus un īsus rakstus periodikā.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur nokļuva Erlangenes DP nometnē. Pēc tam izceļoja uz Kanādu. Bija Toronto Sv. Jāņa latviešu draudzes mācītājs (1949—1966). 1966. gadā mācītāju Lūsi ievēlēja par Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas ārzemēs arhibīskapu un Latvijas ev. lut. baznīcas virsvaldes prezidentu. Arhibīskapa amatā Arnolds Lūsis iedibināja Rītdienas fondu.
Miris 1993. gada 4. janvārī. Pēc viņa nāves izdeva piemiņas krājumu "Viņš necīnījās pasaulīgi" (1997) un nodibināja "Arhibīskapa Arnolda Lūša piemiņas fondu" teoloģiskās izglītības veicināšanai.
Darbi
A. Lūsis ir daudzu grāmatu autors:
Jāzeps Vītols komponēja dziesmu ar Arnolda Lūša vārdiem "Seno cīņu tālā duna".
Radio pirāti
"Radio pirāti" (en) ir 2009. gada komēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Ričards Kērtiss. Galvenās lomas atveido Filips Sīmors Hofmans, Bills Naijs, Rīzs Ifānss, Niks Frosts un Kenets Brana. Filmas pirmizrāde notika Apvienotajā Karalistē.
Filmas sižets notiek 1966. gadā Apvienotajā Karalistē. Galvenie varoņi ir kādas izdomātas pirātiskas radio stacijas Radio Rock dīdžeju grupa, kas no Ziemeļjūrā noenkurota kuģa pārraida popmūziku un rokmūziku, kamēr britu valdība cenšas šo radio slēgt.
Paceplīši
Paceplīši (Troglodytes) ir maza auguma paceplīšu dzimtas (Troglodytidae) zvirbuļveidīgo (Passeriformes) putnu ģints, kas apvieno 12 sugas. Šīs ģints sugām ir raksturīgs vēsāku reģionu izplatības areāls. Tā var būt mērenā josla vai Centrālamerikā un Dienvidamerikā dzīvojošām sugām — kalni. Lielākā daļa paceplīšu sugu dzīvo Jaunajā pasaulē. Izņēmums ir paceplītis (Troglodytes troglodytes), kas ir ne tikai vienīgā suga paceplīšu ģintī, bet arī paceplīšu dzimtā, kas mājo Vecajā pasaulē. Arī Latvijā tas ir parasts un izplatīts ligzdotājs, kas reizēm pie neaizsalstošām upītēm un strautiem nelielā skaitā paliek ziemot.
Sistemātikas izmaiņas
Dažu grupu klasifikācija ir ļoti sarežģīta un nav līdz galam šobrīd izprasta, iespējams, ka tuvākajā nākotnē tiks izdalītas jaunas sugas. Pēdējos gados jau ir izdalītas vairākas jaunas sugas, piemēram, ziemas paceplītis ir sadalīts trīs atsevišķās sugās: ziemas paceplītis (Troglodytes hiemalis), Klusā okeāna paceplītis (Troglodytes pacificus) un paceplītis. Paceplīšu ģints tuvākie radinieki ir kalnu ceplīši (Thryorchilus) un slīkšņu ceplīši (Cistothorus).
Izskats un īpašības
Paceplīšu ģints sugas ir maza vai ļoti maza auguma putniņi. Vidēji tie ir 11—13 cm lieli, bet mazākais ģintī, kā arī dzimtā ir Eirāzijas paceplītis. Tā ķermeņa garums var būt tikai 8 cm, spārnu izplētums 12 cm, svars 6 g. Paceplīšu ģints sugu apspalvojums ir sīki raibumoti pelēkbrūns ar tumšāku muguru un gaišāku pavēderi. Paceplīšiem ir spēcīgas kājas, īsi, noapaļoti spārni un proporcionāli garas astītes, kuras tie laiku pa laikam mēdz turēt izslietas vertikāli gaisā. Uz astēm un spārnu galiem tiem ir tumšāk brūnas šķērssvītras. Lidojums taisns un spurdzošs.
Paceplīši barojas, medījot dažādus nelielus kukaiņus un zirnekļus. Tie ir teritoriāli putni, kas par savu teritoriju paziņo ar skaļu dziedāšanu.
Sistemātika
Paceplīšu ģints (Troglodytes)
Bačinas ezeri
Bačinas ezeri (hr) ir septiņu ezeru sistēma Horvātijas dienvidos, Dubrovnikas-Neretvas župānijas teritorijā, uz ziemeļiem no Pločes, netālu no Adrijas jūras. Dziļākā ezera dibens atrodas 27 metrus zem jūras līmeņa. Gleznaino ainavu dēļ ezeri ir populārs tūrisma objekts.
Brūnu muiža
Brūnu muiža, arī Elīzes muiža, Līzes muiža bija Zemgales muiža, kas atradās mūsdienu Dobeles novada Annenieku pagasta ziemeļos, Brūnās, netālu no valsts autoceļa A9 (Rīga — Liepāja) un Bērzupes dzelzceļa stacijas. Mūsdienās muižas apbūve ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Apbūvē ietilpst kungu māja un klēts.
Vēsture
Muižu uzcēla 1810. gadā kā barona Rekes vasaras atpūtas vietu ar ažūrām koka mežģīnēm rotātu kungu māju. Pēc 1920. gada agrārās reformas muižā apmetās Reku dzimtas locekļi, līdz trīsdesmito gadu beigās izbrauca no Latvijas. Ēka tika izpostīta Otrā pasaules kara laikā. Pēc kara Raiņa vārdā nosauktais kolhozs atjaunoja lopu kūtis, bet muižas ēkā izbūvēja dzīvokļus lopkopjiem. Mūsdienās dabā redzamas pāris muižas palīgēkas un pārbūvētā dzīvojamā ēka, uz ēkām ved bruģēts ceļš.
Signijas sala
Signijas sala (no, en, es) ir sala Antarktikā. Izvietojusies Dienvidorkneju salu dienviddaļā, Normannas šaurums to atdala no Koroneišenas salas ziemeļos. Sala klinšaina, lielākoties klāta ar ledu, augstākais punkts Tiogas kalns paceļas 281 m vjl.
Signijas sala un vairākas sīkās piekrastes saliņas atzītas par putniem nozīmīgu vietu.
Foni
Foni var būt:
Lai tev labi klājas!
"Lai tev labi klājas!" ir 1994. gadā izdots Latvijas seriāls. Seriāla režisore un viena no scenārija autorēm ir Virdžīnija Lejiņa. Galvenās lomas seriālā atveidojuši Ģirts Jakovļevs, Ligita Dēvica, Juris Žagars, Indra Tilaka, Aigars Rozenbergs, Indra Roga un Iza Bīne.