cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tēlotāja ģeometrija
Aksonometrija
Kāds punkts, kas atrodas koordinātu sistēmā, tiek projicēts uz projekciju plaknes kopā ar koordinātu sistēmu, iegūstot punkta projekciju (primārā projekcija) un koordinātu sistēmas projekciju (aksonometrisko koordinātu sistēmu). Aksonometrijā nepieciešama arī punkta horizontālās projekcijas projekcija projekciju plaknē (sekundārā projekcija).
,, ,
kur k_x, k_y, k_z ir sagrozījuma koeficienti attiecīgi x ass, y ass, z ass virzienā; x, y, z ir attālums no koordinātu sākumpunkta līdz koordinātai uz attiecīgi x, y, z ass īstajā koordinātu sistēmā; x', y', z' ir attālums no koordinātu sākumpunkta līdz koordinātai uz attiecīgi x, y, z ass aksonometriskajā koordinātu sistēmā. Ja visi trīs sagrozījuma koefiecienti ir vienādi, pastāv izometrija. Ja divu asu sagrozījuma koeficienti ir vienādi, pastāv dimetrija. Ja visi trīs sagrozījuma koeficienti ir atšķirīgi, pastāv trimetrija.
Aksonometrijas pamatteorēma (Polkes teorēma) nosaka, ka aksonometrisko asu virzienus un sagrozījuma koeficientus var izvēlēties brīvi. Taču praksē nepieciešams veidot uzskatāmu attēlu, pareizi izvēloties attēla plaknes novietojumu un projicējošo staru leņķi pret to. Parasti izmanto kādu no standarta aksonometrijas veidiem: ortogonālo izometriju, ortogonālo dimetriju, frontālo izometriju, frontālo dimetriju, horizontālo izometriju (pirmie divi veidi ir ortogonālā jeb taisnleņķa aksonometrija, pēdējie trīs — klinogonālā jeb slīpleņķa). Aksonometrijas veidu izvēlas, ņemot vērā attēla uzskatāmību un konstruēšanas parocību.
Ortogonālajā izometrijā īstās koordinātu asis un objekts novietots slīpi pret projekciju plakni, savukārt, projicēšanas virziens ir perpendikulārs šai plaknei. Visas trīs koordinātu plaknes veido ar projekciju plakni 120° leņķi, sagrozījuma koeficienti visu trīs asu virzienos ir 0,82. Praksē izmanto reducēto sagrozījuma koeficientu, kura vērtība ir 1, rezultātā attēls ir 1,22 reizes lielāks. Šajā izometrijā riņķa līnijas attēlojas par elipsēm, tomēr praksē tās aizstāj ar ovāliem — cirkuļlīknēm ar četriem centriem un diviem rādiusiem.
Attēlu transformācijas
Lai noteiktu uzrasētā objekta sastāvdaļu ģeometriskos parametrus (garumus, laukumus, leņķus), šiem elementiem jāatrodas speciālās stāvotnēs pret projekciju plaknēm. Visbiežāk lieto divas projekciju transformāciju (pārveidojumu) metodes: projekciju plakņu maiņu un pagriešanu.
Izmantojot projekciju plakņu maiņas metodi, netiek mainīta objekta stāvotne telpā, tiek mainīta viena no esošajām projekciju plaknēm, tās vietā ieviešot jaunu projekciju plakni, kas ir perpendikulāra saglabātajai projekciju plaknei un ir vēlamā stāvotnē pret objektu.
Izmantojot pagriešanas metodi, prokeciju planes netiek mainītas, objekts tiek pagriezts vēlamā stāvotnē pret kādu no projekciju plaknēm. Pagriešanai izmanto rotācijas asis, kuras ir perpendikulāras kādai no projekciju plaknēm, vai rotācijas asis, kuras ir paralēlas kādai no projekciju plaknēm.
Taisnes
Taisni telpā nosaka divi tās punkti. Taines ar horizontālo projekciju plakni \Pi_1 veido leņķi \alpha, ar frontālo \Pi_2 — leņķi \beta, ar profilo \Pi_3 — leņķi \gamma. Atkarībā no stāvokļa pret projekciju plaknēm taisnes iedala vispārīgas stāvotnes (nav ne paralēlas, ne perpendikulāras nevienai projekciju plaknei), līmeņa (paralēla projekciju plaknei), projicējošās taisnēs (perpendikulāra projekciju plaknei). Līmeņa un projicējošās taisnes vienā jēdzienā sauc par speciālās stāvotnes taisnēm. Horizontālajai projekciju plaknei paralēlu taisni sauc par horizontāli, frontālajai paralēlu — par frontāli, profilajai paralēlu — par profilu taisni. Horizontālajai projekciju plaknei parpendikulāru taisni sauc par horizontāli projicējošu taisni, frontālajai perpendikulāru — par frontāli projicējošu, profilajai perpendikulāru — par profili projicējošu.
Divas taisnes var būt savstarpēji paralēlas (atrodas vienā plaknē un nekrustojas), krustiskas (atrodas vienā plaknē un tām ir viens kopīgs punkts) vai šķērsas (nav paralēlas un tām nav kopīgu punktu).
Leņķa malas ir krustiskas taisnes. Ja leņķa malas ir paralēlas projekciju plaknei, leņķis projicējas patiesajā lielumā. Ja leņķa malas nav paralēlas projekciju plaknei, leņķis attēlojas sagrozīti. Taisns leņķis projicējas nesagrozīti arī tad, ja tikai viena tā mala ir paralēla projekciju plaknei.
Plaknes
Plakni telpā var noteikt trīs punkti, kas neatrodas uz vienas taisnes, vai divas krustiskas taisnes, vai divas paralēlas taisnes, vai taisne un punkts ārpus tās. Tāpat kā taisnes arī plaknes iedala vispārīgās un speciālās stāvotnes plaknēs, un tās veido attiecīgus leņķus ar attiecīgām projekciju plaknēm.
Taisnes, kas atrodas plaknē un ir paralēlas vienai no projekciju plaknēm, sauc par plaknes galvenajām taisnēm.
Līknes un virsmas
Plaknes līknes veidojas kā punkta trajektorija, punktam pārvietojoties plaknē, šādu līkņu visi punkti atrodas vienā plaknē. Līknes var būt likumsakarīgas vai grafiskas. Likumsakarīgām līknēm ir zināmi to veidošanās likumi, kuri parasti izteikti ar matemātiskiem vienādojumiem. Šīs līknes atkarībā no vienādojuma iedala algebriskās līknēs (riņķis, elipse, parabola, hiperbola, kardioīda u.c.) un nealgebriskās līknēs (Arhimēda spirāle, evolvente, sinusoīda, cikloīda u.c.). Grafiskas līknes noteiktas tikai ar projekcijām un tajās nav saskatāma matemātiska likumsakarība.
Telpas līknēm ir trīs dimensijas. Liektu virsmu krustošanās līnijas ir telpas līknes. Līknei ģeometriski var noteikt kārtu, piemēram, elipsei un taisnei lielākais iespējamais krustpunktu skaits ir divi, tātad elipse ir otrās kārtas līkne.
Viena no telpisko objektu veidošanas metodēm ir uzdošana ar norobežojošām virsmām, tēlotājā ģeometrijā tā ir kinemātiskā veidošanas metode, pēc kuras, virsma ir kādas līnijas secīgu stāvokļu kopums, šai līnijai pārvietojoties telpā. Virsmu veidojošā līnija kustībā var nemainīties vai nepārtraukti mainīties pēc noteikta likuma. Kāda virsma var tikt veidota, kādai līnijai, ko sauc par veidojošo līniju jeb veiduli, pārvietojoties pa nekustīgu līniju, ko sauc par vadošo līniju jeb vaduli. Lai virsmu uzdotu kompleksajā rasējumā, tajā attēlo virsmu veidojošo elementu ortogonālās projekcijas un norāda virsmu veidojošās līnijas kustības likumu. Virsmas neatkarīgu elementu kopu, kas nosaka doto virsmu, sauc par virsmas noteicēju, kurš sastāv no grafiskās daļas un no līnijas kustības likuma.
Ja kādu virsmu ortogonāli projicē uz projekciju plaknes, tad projicējošās taisnes, kas pieskaras virsmai, veido cilindrisku vai prizmatisku virsmu. Projicējošās taisnes pieskaras projicējamajai virsmai punktos, kuri veido kontūrlīniju. Kontūrlīnijas projekcija uz projekciju plaknes ir apveida līnija.
Virsmas var būt noslēgtas (telpas punktu ieslēdz tā, ka tas nevar izkļūt ārpusē, nekrustojot doto virsmu) un nenoslēgtas.
Virsmas veidošanas paņēmienus var iedalīt pēc veidules kustības likuma — virsmas ar paralēlo veidules pārbīdi, virsmas ar veidules rotāciju, virsmas ar veidules vītņveida kustību —, pēc veidules veida — virsmas ar taisnu veiduli, virsmas ar līku veiduli —, pēc veidules formas maiņas likuma — virsmas ar nemainīgu veidules formu, virsmas ar mainīgu veidules formu —, pēc virsmas savietojamības ar plakni — izklājamās virsmas, neizklājamās virsmas —, pēc virsmas uzdošanas likuma: analītiski, ģeometriski.
Virsmu iedalījums ir šāds. Ir kinemātiski veidotas virsmas, kurās ietilpst taišņu virsmas (veidojas, taisnei pārvietojoties telpā; šeit ietilpst arī vītņveida virsmas), līkņu virsmas (veidojas, līknei pārvietojoties telpā; šeit iederas arī bīdvirsmas, kas veidojas, nemainīgai plaknes vai telpas līknei pārvietojoties telpā paralēli sev), cikliskas virsmas (veidojas, veidulei riņķa līnijai ar nemainīgu vai mainīgu rādiusu pārvietojoties telpā, pie tām pieder kanālvirsmas, kas veidojas, veidulei riņķa līnijai ar mainīgu rādiusu pārvietojoties tā, ka tās centrs slīd pa līkni vaduli, bet riņķa plakne paliek perpendikulāra vadulei, un cauruļvirsmas, kas veidojas līdzīgi kā kanālvirsmas, taču to riņķa līniju veiduļu rādiuss ir pastāvīgs), izvērstās virsmas (veidojas, patvaļīgas formas veidulei ar nemainīgu vai mainīgu profilu pārvietojoties telpā pēc brīvi izvēlēta ģeometriska likuma. Rotācijas virsmas, kas veidojas, patvaļīgas formas veidulei rotējot ap nekustīgu asi, attiecas gan pie taišņu, gan pie līkņu virsmām. Ir karkasa virsmas, kuras uzdod ar divām līniju kopām un kurās ietilpst virsmas ar līniju karkasu (ietver tīklveida virsmas, topogrāfiskās virsmas, grafiskās virsmas) un virsmas ar punktu karkasu (ietver grafiskās virsmas). Topogrāfiskās virsmas neveido pēc noteiktiem ģeometriskiem likumiem. Praksē visbiežāk izmanto taišņu un rotācijas virsmas.
Taišņu virsmas, kurām ir vienkāršs kinemātiskais veidošanās likums, veidojas šādi. Cilindriskas un prizmatiskas virsmas veidojas, veidulei (taisnei) pārvietojoties pa vaduli, paliekot paralēlai pašai sev. Ja vadule ir noslēgta līkne, veidojas noslēgta cilindriska sānu virsma. Ja vadule ir taisne, iegūst plakni. Ja vadule ir noslēgta lauzta līnija, veidojas noslēgta prizmatiska sānu virsma. Koniskas un piramidālas virsmas veidojas, taisnei slīdot pa vaduli un ejot caur nekustīgu punktu, kas ir dotās virsmas virsotne. Koniskas virsmas vadule ir riņķa līnija, piramidālas virsmas vadule ir lauzta līnija.
Pie taišņu virsmām ar sarežģītu kinemātisko veidošanās likumu pieder greizā plakne (hiperboliskais paraboloīds), kura veidojas, veidulei pārvietojoties pa divām šķērsām vadulēm, tai paliekot paralēlai virziena plaknei.
Rotācijas virsmas forma atkarīga no veidojošās līnijas formas. Ja ap asi rotē patvaļīga līnija, veidojas rotācijas virsma, kuras veidules punkts, rotējot ap asi, apraksta riņķa līniju uz rotācijas virsmas, ko sauc par paralēli; vismazāko paralēli sauc par kaklu, vislielāko — par ekvatoru; virsmas līnijas, kuru plaknes iet caur rotācijas asi, sauc par meridiāniem; projekciju plaknei paralēlu meridiānu sauc par galveno meridiānu. Ja ap asi rotē tai paralēla taisne, veidojas cilindrs. Ja ap asi rotē taisne, kas krusto asi vienā punktā (virsotnē), veidojas konuss. Ja taisne rotē ap asi, kura ir šķērsa šai taisnei, veidojas viendobuma hiperboloīds. Ja rotācijas virsmas veidule ir riņķa līnija, veidojas trīs dažādas virsmas. Ja puse no riņķa līnijas rotē ap savu diametru, rodas sfēras virsma. Riņķa līnijai rotējot ap asi, kas atrodas riņķa līnijas plaknē, bet neiet caur tās centru, rodas tora virsma. Riņķa līnijai rotējot ap asi, kas atrodas riņķa līnijas plaknē, bet nekrusto to, veidojas gredzena virsma.
Ģeometrisks objekts ir projicējošs pret projekciju plakni, ja tā projekcija šajā plaknē ir par vienu dimensiju zemāka nekā pats objekts. Punkts ir 0 dimensiju obkjekts, līnija ir 1 dimensijas obekts, virsma ir 2 dimensiju objekts. Virsmas projekciju (horizontālo, frontālo vai profilo), kurā virsma attēlojas par taisni, sauc par virsmas galveno jeb koncentrējošo projekciju.
Daudzskaldņi
Daudzskaldņi ir objekti, kas no visām pusēm norobežoti ar plakaniem daudzstūriem, kurus sauc par skaldnēm. Divu skaldņu krustošanās līniju sauc par šķautni. Triju vai vairāku šķautņu krustpunktu sauc par virsotni. Inženiergrafikā bieži sastopami daudzskaldņu šķēlumi, tāpēc nepieciešams konstruēt šķēlumu projekcijas. Šķēlums ir figūra, kuru iegūst, iedomāti šķeļot objektu ar plakni. Daudzskaldņa škēlums ir daudzstūris, kura virsotnes daudzskaldņa šķautņu un šķēlējplaknes krustpunkti, malas — daudzskaldņa skaldņu un šķēlējplaknes taišņu nogriežņi. Lai attēlotu daudzstūru — prizmas, piramīdas — šķēlumu, jāatrod šī šķēluma virsotņu projekcijas, izmantojot kārtotājas taisnes, kā arī nepieciešamības gadījumā palīgtaisnes vai proporcionālo dalīšanu.
Pēc šķelšanas iegūtā ķermeņa redzamās šķautnes attālo ar pamatlīnijām (platām līnijām), neredzamās šķautnes (tās, kuras ir iegūtajam ķermenim, bet nav redzamas skatītājam dotajā novietojumā) attēlo ar svītrlīniju, atšķeltās un, tā teikt, "atmestās" šķautnes vai to daļas var parādīt ar palīglīnijām (tievām līnijām).
Daudzskaldņi var tikt šķelti ar vairākām plaknēm, veidojot tajos izgriezumus.
Rotācijas ķermeņi
Kompleksajā rasējumā šķēluma līniju konstruē, izmantojot atsevišķus tās punktus, daži šķēluma līnijas punkti ir īpaši: ekstremālie punkti atrodas vistālāk no kādas projekciju plaknes vai vistuvāk tai, redzamības maiņas punkti atdala šķēluma redzamo un neredzamo daļu (tie vienmēr atrodas uz virsmas projekcijas kontūrlīnijām), tāpat ir punkti, kas, konstruējot elipsi (šķēluma līniju cilindram vai konusam), nosaka tās lielo un mazo asi. Pārējos šķēluma līnijas punktus sauc par starppunktiem (savienojot pietiekamu skaitu starppunktu ar lekālu, iegūst, piemēram, pareizu elipsi).
Rotācijas ķermeņi ir objekti, kas rodas, plaknes figūrai griežoties ap asi. Šķēlums, kas veidojas, plaknei šķeļot rotācijas cilindru, ir atkarīgs no leņķa starp šķēlejplakni un cilindra rotācijas asi. Cilindra šķēluma līnija var būt divas veidules (plakne paralēla asij un veidulēm, figūra — taisnstūris), riņķa līnija (plakne perpendikulāra asij), elipse (plakne slīpa pret asi un šķeļ visas veidules) vai tās daļa (plakne nešķeļ visas veidules). Rotācijas konusa virsmas un plaknes šķēluma līnijas ir otrās kārtas līnijas. Ja šķēlējplakne iet caur konusa virsotni, šķēluma figūra ir trijstūris. Ja šķēlējplakne ir perpendikulāra konusa rotācijas asij, šķēluma figūra ir riņķis. Apzīmējot ar λ leņķi starp šķēlējplakni un konusa rotācijas asi un ar φ leņķi starp konusa veiduli un rotācijas asi, var izšķirt šādus šķēluma līnijas gadījumus: λ>φ — elipse, λ=φ — parabola, λ<φ vai λ=0 — hiperbola.
Lodes virsmas un jebkuras plaknes šķēluma līnija ir riņķa līnija. Ja šķēlējplakne iet caur lodes centru, tad riņķa līnijas rādiuss ir vienāds ar lodes rādiusu. Jo tālāk no lodes centra atrodas šķēlējplakne, jo mazāks rādiuss.
Ja krustojas divas rotācijas virsmas un jākonstruē to krustošanās līnija — telpiska līkne —, tad abu virsmu kopējos punktus nosaka ar palīgvirsmu metodi. Šajā metodē palīgvirsma (tā var būt palīgplakne vai palīgsfēra) šķeļ abas virsmas, iegūstot divas šķēlumu līnijas, kuras pieder divām dažādām virsmām, taču atrodas uz kopīgas trešās virsmas (palīgvirsmas). Abu šķēluma līniju krustpunkti norāda abu virsmu kopīgos punktus. Lai šķēluma līniju uzkonstruētu precīzi, izmanto vairākas palīgvirsmas, tādējādi atrodot vairāk krustpunktu. Palīgplakņu metodi var izmantot jebkuru virsmu krustošanās līniju attēlošani, taču to ērti lietot tikai tad, ja palīgplaknes un katras virsmas šķēluma līnijas ir taisnes vai riņķa līnijas (vienkārši konstruējamas). Pārējos gadījumos (šķēluma līnijas nav vienkārši konstruēt) izmanto palīgsfēru metodi. Īpašs krustošanās gadījums ir tad, ja krustojas divas virsmas, kurām ir kopīga ievilkta vai apvilkta lode. Tad krustošanās līnija sadalās divās otrās kārtas līknēs. To apraksta Monža teorēma.
Sita (stacija)
Sita ir slēgta dzelzceļa stacija līnijas Ieriķi—Abrene iecirknī Gulbene—Abrene (Pitalova). Sitas stacija atradās netālu no Sitas ciema tagadējā Balvu novada Kubulu pagastā. Mūsdienās stacijas vietā ir apdzīvota vieta ar tādu pašu nosaukumu — Sitas stacija.
Vēsture
Stacija atklāta 1902. gadā kā līnijas Pitalova—Sita galastacija pie Vidzemes guberņas robežas, bet Pirmā pasaules kara laikā savienota ar Gulbeni. No stacijas bija izbūvēti vairāki šaursliežu atzarojumi (saskaņā ar dažām kartēm, viens atzars savienojis Situ ar Kalnienas staciju). Savukārt Aleksandropoles atzars 1934. gadā pagarināts līdz Rēzeknei (sk. dzelzceļa līnija Sita—Rēzekne).
Valērijs Kopils
Valērijs Kopils (uk; dzimis ) ir ukraiņu, pirms tam padomju šaha problēmists.
Dzīves gājums
Kopils dzimis 1957 gadā Piejūras novadā, kur viņa vecvecāki nokļuvuši atsaucieties Staļina programmai apgūt Sibīrijas un Tālo Austrumu zemes. Pēc kontrakta beigām viņa vecāki 1969. gadā atgriezušies Ukrainā, Poltavas apgabala Koteļevas rajona Biļskā, viņā mātes dzimtajā ciemā.
Kopils beidzis Poltavas Elektrotehnisko tehnikumu. Pēc dienesta armijā strādājis rūpnīcā "Elektromotors" vispirms par virpotāju, vēlāk jau par ceha priekšnieka vietnieku. 1991. gadā aktīvi piedalījies privatizācijā un kļuvis par uzņēmēju.
Firmiks (krāteris)
Firmiks (la) ir triecienkrāteris Mēness redzamajā pusē. Tas atrodas uz dienvidiem no Krīžu jūras, uz rietumiem no Viļņu jūras. Krāteris nodēvēts romiešu astrologa Jūlija Firmika Materna vārdā. Nosaukumu 1935. gadā apstiprinājusi Starptautiskā Astronomijas savienība.
Klepinu ezers
Klepinu ezers vai Kleipine (arī Klapiņa ezers, Klapiņu ezers, Zaklepiņu ezers, Zaķlīpiņu ezers) ir beznoteces ezers Augšdaugavas novada Salienas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā. Krasti slīpi, lēzeni, vietām — stāvi, dibens dūņains, smilšains, dūņu slānis 0—3 m. Ietek divi avoti, izteka uz Borni aizbērta 1965. gadā. Pārvērsts par kultivētās zivsaimniecības ūdenstilpi, audzēta karpa, sudrabkarūsa.
Valērijs Kopils
Šaha kompozīcija
Ukrainas lielmeistars, starptautiskais meistars šaha kompozīciju risināšanā (2000) un sastādīšanā (2014). Ukrainas nacionālās komandas sastāvā, viņš kļuvis par pasaules vicečempionu šaha kompozīciju sastādīšanā. 1998. gadā ieguvis 2. vietu pasaules individuālajā čempionātā šaha kompozīciju risināšanā un Ukrainas komandā kļuvis par bronzas medaļas ieguvēju. Eiropas čempions Ukrainas komandas sastāvā 7. Eiropas komandas čempionātā 2011. gadā. Un trešajā vietā 9. Eiropas komandas čempionātā 2013. gadā. Daudzkārtīgs Ukrainas čempions šaha kompozīciju risināšanā.
Firmiks (krāteris)
Firmika krāteris izveidojies pirms apmēram 3,9 miljardiem gadu. Tas ir stipri erodējis, valnis daļēji nolīdzinājies, ziemeļdaļā to pārklāj vairāki mazi krāteri. Krātera dibens līdzens, to klāj tumša bazalta lava.
Uz DR no krātera atrodas Apollonijs (Ø 53 km), uz ziemeļiem Ozu (Ø 33 km) un van Albada (Ø 23 km), uz DA Dubjago (Ø 48 km). Ziemeļrietumos krātera valnim pieguļ Neatlaidības ezers (Lacus Perseverantiae).
Valērijs Kopils
Šaha kompozīcija
Kopš 2010. gada viņš vada Ukrainas šaha kompozīcijas komisiju. Savācis un izdevis brošūru par divdesmit pieciem Ukrainas čempionātiem šaha kompozīciju risināšanā.
Firmiks (krāteris)
Pavadoņkrāteri
Uz Mēness kartēm šie krāteri tiek apzīmēti ar burtu uz krātera malas, kas ir tuvāk Firmika krāterim.
Valērijs Kopils
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ludzas novadā
Šajā lapā apkopoti valsts aizsargājamie kultūras pieminekļi Ludzas novadā.
Fils Kesels
Filips Džozefs Kesels (en; dzimis ) ir profesionāls amerikāņu hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā, ASV hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) pārstāv NHL klubu Vegasas "Golden Knights".
Spēlētāja karjera
2006. gada NHL draftā viņu izraudzījās Bostonas "Bruins" ar kopējo 5. kārtas numuru. 2007. gadā viņš saņēma Bila Mastertona balvu, tādējādi kļūdams par pirmo līgas debitantu, kas saņem šo balvu. Tāpat 2007. gadā spēlēja NHL YoungStars spēlē Visu zvaigžņu spēles nedēļas nogalē. Pēc 2008.—2009. gada sezonas pārgāja uz Toronto "Maple Leafs". 2011. gadā piedalījās Visu zvaigžņu spēlē. "Maple Leafs" rindās Kesels aizvadīja sešas sezonas, katru no tām noslēdzot kā komandas rezultatīvākais spēlētājs.
2015. gada 1. jūlijā tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins". Kopā ar "Penguins" nākamajās divās sezonās izcīnīja Stenlija kausu. 2019. gada vasarā Kesels tika aizmainīts uz Arizonas "Coyotes".
2022. gada 24. augustā Kesels parakstīja viena gada un 1,5 miljonu dolāru vērtu līgumu ar Vegasas "Golden Knights".
2022. gada 17. novembrī Kesels kļuva par pirmo spēlētāju līgas vēsturē, kurš sasniedzis robežu: 1000 pēc kārtas aizvadītas spēles, Golden Knights ar 4:1 pieveicot Kesela bijušo komandu Arizonas "Coyotes".
ASV hokeja izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. 2014. gada Olimpisko turnīru Kesels noslēdza kā tā rezultatīvākais spēlētājs, iegūstot arī labākā uzbrucēja titulu. Spēlējis arī trīs Pasaules čempionātos.
Risa Šimidzu
Risa Šimidzu (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece. Kopš 2022. gada Šimidzu pārstāv Anglijas Sieviešu superlīgas klubu West Ham United.
Sasniegumi
Tokyo Verdy Beleza
Japāna U19
Japāna
Teofanu
Teofanu (el2, de; dzimusi ap 955. gadu, mirusi 990. gada 15. jūnijā) bija Svētās Romas impērijas imperatora Oto II sieva un līdzvaldniece no 872. gada. Impērijas reģente no 983. līdz savai nāvei. Bizantijas imperatora Joanna I Cimiskes brāļameita. Viņas vecāku identitāte nav īsti skaidra, un prestižu alkstošās Otonu dinastijas valdniekam pēc ilgām sarunām viņu izprecināja kā Bizantijas princesi. Kāzas notika 872. gada aprīlī Romā. Teofanu gandrīz vienmēr pavadīja vīru, un viņa ir minēta daudzos oficiālajos dokumentos, tā norādot uz viņas prestižu un ietekmi. Teofanu esot pārsteigusi galmu, ēdot ar dakšiņu, nevis rokām, tā iepazīstinot rietumeiropiešus ar jaunu virtuves priekšmetu. Daudzi viņu uztvēra par izlutinātu, jo viņa mīlēja greznus tērpus, rotaslietas un regulāri mazgājās.
Giæver
Giæver var attiekties uz:
Džons Jēvers
Džons Šelderups Jēvers (no; dzimis Tromsē, miris  Oslo) bija norvēģu polārpētnieks un rakstnieks.
Pēc skolas beigšanas no 1921. līdz 1922. gadam strādājis par redaktora palīgu laikrakstā Tromsø Stiftstidende, vēlāk par galveno redaktoru Vesteraalens Avis (1922-1928) un Tromsø Stiftstidende (1928-1929). No 1929. līdz 1934. gadam nodarbojies ar zvēru ķeršanu ziemeļaustrumu Grenlandē. 1935. gadā iestājies darbā par sekretāru Norvēģijas Svalbāras un Arktikas pētījumu institūcijā (vēlākajā Norvēģijas Polārais institūts). 2. pasaules kara laikā strādājis par sekretāru Norvēģijas izsūtījuma valdībā Londonā, kā arī dienējis Norvēģijas Karaliskajos gaisa spēkos Kanādā (1941-1944). 1947. gadā atgriezies darbā Norvēģijas Polārajā institūtā. No 1949. līdz 1952. gadam vadīja ziemošanas partijas Modheimas polārstacijā Karalienes Modas Zemē.
Literāro darbību sācis 1921. gadā, strādājot laikrakstā, ar grāmatu Illgjæringsmann, kas iztulkota vāciski 1923. gadā. Jēvera pazīstamākā grāmata, ''Maudheim. To år i Antarktis'' (1952), tulkota astoņās valodās. Pēc 1955. gada izdevis vairākas grāmatas, kurās, lielākoties autobiogrāfiskā stilā, aprakstot trapera dzīve Grenladē, Arktiku, kā arī bērnības atmiņas.
Lorenco Pellegrīni
Lorenco Pellegrīni (it, dzimis ) ir itāļu futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Pellegrīni pārstāv Itālijas Serie A komandu AS Roma.
Itālijas futbola izlasē debitēja mačā pret Lihtenšteinu.
Sasniegumi
AS Roma
Itālija
Rodžers De Vlāminks
Rodžers De Vlāminks (nl; dzimis ) ir bijušais profesionālais Beļģijas šosejas un velokrosa riteņbraucējs. Cits bijušais beļģu riteņbraucējs Riks Van Lojs viņu nosaucis par "talantīgāko un vienīgo īsteno viņa paaudzes klasiku braucēju". Viņa iesauka bija "čigāns", jo viņš piedzima ceļojošu apģērbu tirgotāju ģimenē. Plašāk viņš ir zināms ar saviem sasniegumiem bruģētajā klasikā Parīze—Rubē, bet viņa sniegums citos klasikas pieminekļos kopumā padara viņu par vienu no visu laiku labākajiem klasiku braucējiem. Viņa sniegums Parīze—Rubē devis viņam arī citu iesauku "Monsieur Paris—Roubaix".
Dzīves sākums un amatiera karjera
De Vlāminks piedzima 1947. gada 24. augustā Austrumflandrijas pilsētā Ēklo, Pirmā viņa aizraušanās bija futbols. Viņš spēlēja F. C. Eeklo centra uzbrucēja pozīcijā un pat pameta skolu, lai pievērstos sportista karjerai. Tikmēr viņa vecākais brālis Ēriks guva panākumus kā profesionāls riteņbraucējs un tas pārliecināja Rodžeru izmēģināt riteņbraukšanu. 1965. gadā viņš startēja junioru sacensībās, guva vienu uzvaru, bet 1966. gadā jau 25 uzvaras. Rodžers un Ēriks ziemas pavadīja, piedaloties velokrosa sacensībās un 1968. gadā Luksemburgā Ēriks kļuva par Pasaules čempionu profesionāļiem, bet Rodžers tajā pašā dienā par amatieru čempionu. Vēlāk 1975. gadā Rodžers izcīnīja arī profesionāļu čempiona titulu.
1968. gadā De Vlāminks piedalījās 1968. gada vasaras olimpisko spēļu grupas braucienā un finišēja 18. vietā.
Profesionāļa karjera
De Vlāminks ir viens no trijiem braucējiem, kas uzvarējis visos piecos klasiku pieminekļos (Milāna—Sanremo, Flandrijas tūre, Parīze—Rubē, Ljēža—Bastoņa—Ljēža un Giro di Lombardia). Pārējie divi ir beļģi Riks van Lojs un Edijs Merkss. Vienīgās lielās viendienas sacensības, kurās viņš neuzvarēja bija Pasaules čempionāts, viņa labākais sniegums bija otrā vieta aiz nīderlandieša Ennī Keipera 1975. gadā. Viņš piedalījās trijos Tour de France velobraucienos, uzvarot 1970. gada sacensību 6. posmā starp Amjēnu un Valansjēnu. Trīs reizes viņš uzvarēja Giro d'Italia punktu klasifikācijā, kā arī 22 šo sacensību posmos, ieskaitot septiņos 1975. gadā. Vuelta a España viņa izdevās izcīnīt vienu uzvaru posmā savā pēdējā profesionāļa sezonā 1984. gadā. Viņa karjera ilga 15 gadus un tajā viņš izcīnīja 257 uzvaras.
Pēc karjeras beigām
De Vlāminks, kurš dzīvo lauku mājā Kapreikē, joprojām ir iesaistīts riteņbraukšanā. Viņš ir nodarbojies ar velokrosa braucēju trenēšanu. 2004. gada aprīlī viņš pameta Beļģijas komandas John Saey-Deschacht trenera amatu, lai vairāk pievērstos ģimenei, bet novembrī jau atgriezās sportā, kļūstot par Zimbabves komandas padomdevēju, gatavojoties Pasaules čempionātam Sanktvendelē, Vācijā.
De Vlāminks ir pazīstams ar savu stingro viedokli par riteņbraukšanu un viņu bieži intervē žurnālisti. De Vlāminks ir asi izteicies par Tomu Bonenu, izsakoties, ka viņš nebija cienīgs atkārtot viņa Parīze—Rubē 4 uzvaru rekordu, apgalvojot, ka riteņbraukšana vairs nav tik grūta kā iepriekš. No tā radās interneta mēme "In den tijd van Roger De Vlaeminck..." ("Rodžera De Vlāminka laikā"), De Vlāminkam piedēvējot dažādu nereālu darbību veikšanu.
1994. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1994. gada Pasaules čempionāts cīņas sportā notika šķirti: vīrieši brīvajā sacentās no 25. līdz 28. augustam Stambulā (Turcija), vīrieši grieķu-romiešu cīņā no 8. līdz 11. septembrim Tamperē (Somija), sievietes brīvajā cīņā no 6. līdz 7. augustam Sofijā (Bulgārija).
Latvijas cīkstoņi
Čempionātā piedalījās 5 grieķu-romiešu un 5 brīvās cīņas Latvijas cīkstoņi.
Kumiku valoda
Vēsture
Kumiku valoda ir viena no senākajām Dagestānas literārajām valodām. Līdz 20. gadsimta 30. gadiem tā bija lingua franca Ziemeļkaukāzā.
Rakstība
Tās rakstības sistēma 20. gadsimtā mainījās četras reizes: 20. gadu sākumā tika pārveidots tradicionālais arābu raksts, 1929. gadā to aizstāja latīņu alfabēts, bet 1938. gadā kirilicas alfabēts.
Brīvā Latvija (pretestības grupa)
Vēsture
1940. gada 30. septembrī seši Jelgavas Valsts 1. vidusskolas 11. klases audzēkņi Friča Skursteņa dzīvoklī Slimnīcas ielā 11-4 nodibinātāja nelegālu organizāciju, ko viņi nosauca par "Brīvo Latviju". Viens no tās pirmajiem uzdevumiem bija radīt šīs organizācijas grupas katrā savas skolas klasē. 12. oktobra sanāksmē organizācijā tika uzņemti jauni locekļi, 13. oktobrī F. Skurstenis kopā ar Arnoldu Saldeno savā dzīvoklī iespieda uzsaukumu ”Gatavojaties!”. Jaunieši, sadalījušies pa divi, iespiestos 100 eksemplārus 14. oktobrī izlīmēja Jelgavas ielās katram pārim nozīmētajā rajonā. 16. oktobrī Jāņa Liepiņa dzīvoklī Lielajā ielā 64-1 sanāca organizācijas vadība, lai kopīgi izlemtu, kādai jābūt organizācijas uzbūvei un kas turpmāk būs tās līderis. Par vadītāju vienprātīgi ievēlēja Juri Valūnu, bet F. Skurstenim uzdeva biedrziņa pienākumu izpildi.
17. oktobrī F. Skurstenis sasauca organizācijas "šūnu" organizatoru apspriedi, kas notika 7. klases audzēkņa Emīla Millera dzīvoklī Lielajā ielā 111-3. Te piedalījās arī 8., 9., un 10.klases pārstāvji. Līdz oktobra beigām ”šūnas” izveidojās sešās klasēs. Ir zināms, ka 3.a klasē tādā apakšvienībā bija Vitauts un Ojārs Labsvīri, Imants Ozoliņš, Ilmārs Bušs, Eižens Beimuts un Voldemārs Treimanis. 3.b klasē Ilmāra Leimaņa vadībā darbojās Normunds Hartmanis, Ivars Rinkovičs, Aivars Brīvkalns. 4.b klasē Visvalda Einfelda vadībā – Arnolds Šinka, Arvīds Blūmentāls un Laimonis Veģis. 19. oktobrī J. Valūna dzīvoklī Pasta ielā 20-2 sapulcējusies organizācijas vadība apsprieda konspirācijas pastiprināšanas nepieciešamību. No 1940. gada 25. oktobra līdz 6. novembrim NKVD apcietināja trīspadsmit 1. vidusskolas audzēkņu, ko ieslodzīja Jelgavas cietumā un ilgstoši pratināja. 1941. gadā apcietinātos aizveda uz PSRS un 1942. gada 7. februārī PSRS Iekšlietu Tautas komisariāta Sevišķā apspriede viņus notiesāja uz 10 gadiem ieslodzījumā Gulaga nometnēs, kur viņi gāja bojā 1942. un 1943. gadā. Latvijā atgriezās vienīgi Voldemārs Treimanis.
Jevgeņijs Zagorjanskis
Jevgeņijs Zagorjanskis (ru; Erevāna —  Maskava) bija Krievijas šahists.
Biogrāfija
1942. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. Daudzkārtējais PSRS šaha čempionātu pusfinālu dalībnieks (1944, 1945, 1946, 1947, 1949, 1950, 1951, 1953). Labāko rezultātu šajos turnīros sasniedzis 1945. gadā Maskavā, kad ieņēmis 5. vietu (uzvarējis Dāvids Bronšteins). PSRS komandu kausos šahā divas reizes pārstāvējis sporta biedrības Zenit komandu (1952, 1954). 1951. gadā ārpus konkursa piedalījies Rīgas pilsētas šaha čempionātā, kurā dalījis 1.-2. vietu ar Aleksandru Koblencu. 1953. gadā Rīgā kopā ar Koblencu dalījis 8.-9. vietu meistaru šaha turnīrā (uzvarējis Leonīds Šamkovičs).
Kapernauma
Kapernauma (senebreju: כפר נחום — Kfar-Nahum, grc, la) bija sena Galilejas pilsēta mūsdienu Izraēlas teritorijā, Bībelē minēta kā pilsēta, kurā savas kalpošanas laikā dzīvoja Jēzus un sludināja vietējā sinagogā. Pilsēta atradās Kinnereta ezera (zināma arī kā Galilejas jūra un Tiberija ezers) ziemeļrietumu krastā, bijušās Naftaļa cilts apgabalā, netālu no Magdalas.
Jevgeņijs Zagorjanskis
Biogrāfija
Pēc profesijas bijis inženieris. Pazīstams arī kā šaha žurnālists un literāts. Vispazīstamākais viņa literārais darbs bija "Stāsts par Morfiju" (ru), kas pirmo reizi tika izdots 1968. gadā un nākamajos gados izturēja vairākus atkārtotus izdevumus un tulkojumos.
Kapernauma
Mūsdienās Kapernauma sastāv no divām daļām: rietumu un austrumu. Rietumu daļa pieder Svētās Zemes Kustodijai, un tajā atrodas arheoloģiskais komplekss, kurā ir no vietējā vulkāniskā bazalta veidoti senās apbūves pamati, Baltā sinagoga un Svētā Pētera katoļu baznīca, kas uzcelta Pētera nama iespējamā atrašanās vietā. Kapernaumas austrumu daļa pieder Jeruzalemes pareizticīgajai baznīcai un tur atrodas Svēto Apustuļu klosteris.
Etimoloģija
Kaut arī oriģinālais nosaukums Kfar-Nahum nozīmē "Nahuma ciems", taču tas nekādi nav saistāms ar pravieša Elkosejanas Nahuma vārdu. Grieķi pilsētu sauca Kefarnokon. Jozefa Flāvija darbos šis nosaukums skanēja kā Kafarnaum (gr. Kαφαρναουμ). Jaunajā Derībā tika izmantots vārds Kapernaum (gr. Kαπερναουμ). Svētīgais Teofilakts evaņģēliju komentāros (Mt.4:13; Mk. 2:6—12) nosaukumu tulko kā "Mierinājuma nams". Arābi pilsētu sauc Talum — atvasinājums no vārda Tell — "kurgāns" un Hum — iespējams apzīmējums vārdam Nahums.
Bibliskais periods
Pilsēta tika dibināta pirms apmēram 2500 gadiem. 1. gadsimtā tā sasniedza uzplaukumu pateicoties savam ģeogrāfiskajam stāvoklim uz Hēroda Antipas valsts robežas. Caur Kapernaumu gāja tirdzniecības ceļi no Vidusjūras piekrastes uz Sīriju un Mazāziju. Pēc tam, kad Izraēlu iekaroja romieši, pilsētā bija dislocēta leģionāru vienība.
Saskaņā ar evaņģēlijiem Kapernaumā Jēzus Kristus veica savu galveno sludināšanas misiju. Toreiz pilsētu veidoja zvejnieku ciemats un muitas punkts ceļā no Cēzarejas uz Damasku. Kapernaumā Jēzus izredzēja savus apustuļus — Pēteri un Andreju, Jāni un Jēkabu (Cebedeja dēlus), un vēl Leviju Mateju. 2. gadsimtā Kapernaumā izveidojās ebreju kopiena, kas pārgāja kristietībā. Nākamajā gadsimtā pilsētā tika uzcelta baznīca, un tā kļuva par kristietības atbalsta punktu apgabalā.
Mūsdienu stāvoklis
Mūsdienās Kapernauma ir pieskaitīta Izraēlas nacionālajiem parkiem. 1838. gadā tika atklātas Baltās sinagogas drupas, taču arheoloģiskie izrakumi tika uzsāki tikai 20. gadsimta sākumā. Tiek uzskatīts, ka esošās ēkas drupas ir sinagoga, kas būtiski ir pārbūvēta 5. gadsimta beigās un 6. gadsimta sākumā, un kas bija celta 2. gadsimtā un 3. gadsimta sākumā. Savukārt, šī celtne atrodas uz senākas būves pamatiem, kas, iespējams, varētu būt sinagoga, kurā sludināja Jēzus. Teritorija ap sinagogu pieder franciskāņu ordenim.
1968. gadā apmēram 30 m no Baltās sinagogas tika atrakti nama pamati, kas identificēti kā apustuļa Pētera nams. Arheoloģiskie izrakumi rādīja, ka 1. gadsimta beigās viena no nama istabām bija pārveidota par mājas baznīcu, virs kuras 5. gadsimta otrajā pusē tika izveidota astoņstūraina bizantiešu baznīca, kas nostāvēja divus gadsimtus. 1990. gadā šajā vietā tika uzcelta Apustuļa Pētera katoļu baznīca, kas būtībā ir dzelzsbetona celtne astoņstūraina pārseguma veidā uz masīviem balstiem. Dievnama centrā grīdas līmenī atrodas apustuļa Pētera nama sakrālā istaba un bizantiešu baznīcas sienu paliekas.
Svēto Apustuļu klostera grieķu pareizticīgā baznīca tika uzcelta 1925. gadā Kapernaumas austrumu daļā. Tā veidota Grieķijas salu baznīcu tradīcijās un sastāv no kubiem un pussfēriskiem kupoliem. Vienīgi, atšķirībā no Grieķijas, kur kupoli krāsoti zilā krāsā, šeit krāsojums ir sarkanīgs. Tas pārvērta baznīcu košā, krāsainā panorāmas dominantē. Klostera teritorija ir interesanta nevis ar arheoloģiskajiem izrakumiem, bet ar šeit valdošo atmosfēru ar dārzu un pāviem. Baznīcas iekārtojums ir neierasti košs un priecējošs. Visu šo plašo saimniecību uztur vienīgais mūks, saukts par Irinarhu (Mitasu) no grieķu Maķedonijas.
Koulmena sala
Koulmena sala (en) ir pārsvarā ar ledu klāta sala Rosa jūras rietumu piekrastē Antarktīdā. Sastāv no vairākiem savienotiem vulkāniem un atrodas 16 km no Džonsa raga kontinenta piekrastē. Salas garums ir ap 34 km. Ziemeļdaļa ir zemāka, dienviddaļā atrodas līdz 1998 m augstā Hoksa augstiene, kuras lielu daļu aizņem 4,8 km plata un līdz 701 m dziļa kaldera. Salas ziemeļu piekrastē atrodas ievērojama imperatorpingvīnu kolonija, austrumu piekrastē — vairākas Adelijas pingvīnu kolonijas.
Salu 1841. gadā atklāja Džeimsa Rosa ekspedīcija, kurš to nosauca sava patēva Tomasa Koulmena (Thomas Coulman) vārdā.
ASint Technology
ASint Technology Corporation ir Taivānas brīvpiekļuves atmiņas piegādātājs, dibināts 2007. gada decembrī. Tas pieder Asustek Computer Inc. un Silicon Integrated Systems.
Vēsture
ASint Technology dibināja 2007. gadā kā Silicon Integrated Systems Corp meitasuzņēmumu.
2010. gadā, Asustek iegādājās 60% akciju uzņēmumā.
Gliemjēdājčūskas
Gliemjēdājčūskas var būt:
Rukatunturi
Rukatunturi (fi) ir 490 metrus augsts fjelds Somijas ziemeļaustrumos, Ziemeļpohjanmā Kūsamo pilsētā. Kopš 1954. gada kalns attīstījies kā ziemas sporta centrs. Iekārtotas 29 nobraucienu trases ar 20 pacēlājiem, apkārtnē atrodas distanču slēpošanas trases 500 kilometru garumā un sniega motociklu trases 600 kilometru garumā.
Rukatunturi apkaimē ierīkotas arī vasaras pārgājienu takas 160 kilometru garumā, 605 kilometru velotakas, šeit iekārtoti sertificēti laivošanas maršruti 350 kilometru garumā. Rukatunturi ir galapunkts 80 kilometrus garajai takai "Lāču aplis" (Karhunkierros), kas lielākoties ved pa Oulankas nacionālā parka teritoriju.
Austrumu ķauķīši
Austrumu ķauķīši (Seicercus) ir viena no divām ķauķīšu dzimtas (Phylloscopidae) ģintīm, kas apvieno 11 sugas. Tā ir mazākā no abām ģintīm un apvieno mazāko daļu ķauķīšu dzimtas putnu. Nesenā pagātnē ķauķīši tika sistematizēti ķauķu dzimtā (Sylviidae), bet saskaņā ar jaunākajiem DNS atklājumiem 2006. gadā tika izveidota ķauķīšu dzimta.
Kopīgās īpašības
Austrumu ķauķīši ir mazi vai ļoti mazi dziedātājputni. Ķermeņa garums 9,5—12 cm, svars apmēram 4—9 g. Apspalvojums neuzkrītošs: mugurpusē zaļgans, apakšpusē dzeltens, spārni zaļi. Galva vai nu pelēka vai zaļa, vai brūna. Uz galvas virsas (dažiem arī uz sejas) ir svītras, ap acīm dzeltens vai balts gredzens. Abi dzimumi izskatās līdzīgi.
Ķauķīši ir ļoti aktīvi putniņi, nepārtraukti pārvietojas pa koku lapotni, meklējot kukaiņus. Barību meklē gan lielu koku vaiņagos, gan pameža lapotnēs. Dažas sugas barojas baros.
Izraēlas Konstitūcija
Izraēlas Konstitūcija formāli nepastāv, bet to aizstāj Izraēlas Valsts pamatlikumi.
Izraēlas konstitūcijas izveidošana joprojām nav pabeigta.
Vēsture
Iegūstot neatkarību 1948. gadā, Izraēla pieņēma rīkojumu par likumiem un pārvaldi, nosakot, ka tie likumi, kas valstī bija valdījuši pirms tās dibināšanas ir primāri, ciktāl tie neatrodas pretrunā ar principiem, kas iemiesoti Izraēlas Valsts dibināšanas proklamācijā, likumiem, kurus gatavojas pieņemt knesets. Līdz ar to likumu sistēma ietver saglabājušos Osmāņu likumu (bija spēkā līdz 1917. g.), Britu mandāta likumus, kuros iekļauta liela daļa Anglijas likumu, kā arī ebreju reliģisko likumu elementus un dažus aspektus no citām sistēmām.
Tomēr likumu sistēmas spilgtākā iezīme ir liels apjoms neatkarīgu likumu, kas izriet no citu likumu nosacījumiem un tiesu prakses, tie veidojušies kopš 1948. gada. Pēc valsts dibināšanas Knesets bija pilnvarots ieviest vairākus pamatlikumus saistībā ar visām dzīves jomām, kas beigu beigās kopā izveidoja konstitūcijai līdzīgu likumu krājumu. Daudzos pamatlikumos ir definētas valdības pamatiezīmes, piemēram, prezidents, knesets, valdība, tieslietu sistēma, Izraēlas Aizsardzības spēki, valsts kontrolieris, profesijas izvēles brīvība un cilvēka cieņa un brīvība (kas vēršas pret cilvēka dzīves, ķermeņa vai cieņas aizskārumu).
Juridiskā kolīzija
Juridiskā kolīzija (latīņu collisio — 'sadursme') ir pretruna starp normatīvajiem tiesību aktiem, kas regulē vienu un to pašu tiesību normu.
Kolīziju atrisināšana
Kolīzija tiek atrisināta, izvēloties vienu no pretrunā esošajiem tiesību aktiem.
Ja kolīzija pastāv starp dažādu izdevējiestāžu normatīvajiem aktiem, līdz ar to kolīzija pastāv starp normatīvajiem aktiem ar atšķirīgu juridisko spēku, tad spēkā ir tas normatīvais akts, kuram ir augstāks juridiskais spēks.
Ja kolīzija pastāv starp tiesību aktiem ar vienādu juridisko spēku, tad spēkā ir tas akts, kurš laika ziņā ir jaunāks.
Ja kolīzija pastāv starp vispārējiem un speciāliem tiesību aktiem, vispārējais tiesību akts ir spēkā tikmēr, kamēr to neierobežo speciālais tiesību akts.
Moeno Sakaguči
Moeno Sakaguči (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Jānis Zeltiņš
Jānis Zeltiņš (dzimis ) ir bijušais latviešu basketbolists un basketbola treneris.
2017. gada 18. novembrī apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa 4. šķiru.
Kristaps Frickauss
Dzīvesgājums
Dzimis 1883. gada 19. decembrī Briņķu pagasta (tagad Nīkrāces pagasta) "Putnos" zemnieka ģimenē. Mācījās Briņķu pagasta skolā un Aizputes pilsētas skolā, tad Viļņas junkuru skolā (1904-1907). Dienēja Krievijas impērijas 110. kājnieku pulkā Kauņā, paaugstināts par poručiku (1910).
Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1914. gadā Frickauss komandēja rotu Pirmajā Mazūrijas ezeru kaujā, oktobrī viņu paaugstināja par štābkapteini.
1916. gadā viņš bija Krievijas impērijas 2. armijas štāba virsnieks, 1917. gadā 60. veseļojošos karavīru komandas priekšnieks.
Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas viņu 1918. gada aprīlī atvaļināja no karadienesta.
Krievijas pilsoņu kara laikā Frickauss 1918. gada novembrī iestājās Dienvidkrievijas Brīvprātīgo armijā, bija l. Melitopoles pulka virsnieks, 4. divīzijas intendantūras pārvaldnieks Krimas korpusa intendanta pārvaldē.
1920. gada vasarā kapteinis Frickauss atgriezās dzimtenē un 1920. gada septembrī uzsāka dienestu Latvijas armijā, bija Kara skolas saimniecības daļas priekšnieks, no 1921. gada janvāra Kājnieku nodaļas priekšnieks.
1921. gada martā viņu paaugstināja par pulkvedi-leitnantu un iecēla par 7. Siguldas kājnieku pulka komandieri, vēlāk paaugstināja par pulkvedi (1924). 1929. gadā pulkvedis Frickauss beidza Kara akadēmiskos 8 mēnešu kursus un 1935. gadā tika iecelts par Armijas štāba Administratīvās daļas (no 1936. gada Ierindas daļas) priekšnieku.
1938. gadā viņu atvaļināja no karadienesta sakarā ar maksimālā vecuma sasniegšanu un 1. septembrī iecēla par Jelgavas pilsētas vecāko. Viņš bija arī Latvijas pilsētu savienības valdes loceklis, Jelgavas teātra padomes un Jelgavas pilsētas palīdzības komitejas priekšsēdētājs un Jelgavas Latviešu biedrības runas vīrs. Vecākā amatā viņš nostrādāja līdz 1944. gadam, izņemot pirmās padomju okupācijas gadu.
Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tomēr 1945. gadā atgriezās Latvijā. Tā paša gada novembrī viņu apcietināja un 1946. gada martā piesprieda 10 gadus ieslodzījumā Mordovijas soda nometnēs. 1956. gadā viņš atgriezās Latvijā, dzīvoja Jelgavā, strādādams dārzkopības un biškopības nozarē.
Gliemjēdāju čūsku dzimta
Gliemjēdāju čūsku dzimta jeb gliemjēdājčūsku dzimta (Pareatidae) ir augstāko čūsku dzimta, kas vēl nesenā pagātnē tika klasificēta kā zalkšu dzimtas (Colubridae) apakšdzimta — Pareatinae. Balstoties uz ģenētiskajiem pētījumiem, šī čūsku grupa mūsdienās tiek izdalīta kā dzimta, tādējādi kļūstot par māsas taksonu zalkšu dzimtai, odžu dzimtai un pārējām zalkšu virsdzimtas (Colubroidea) dzimtām. Saskaņā ar Starptautisko rāpuļu datu bāzi šajā dzimtā apvienotas 17 sugas, kas tiek iedalītas 3 ģintīs. Tās ir izplatītas Āzijas austrumos un dienvidos tropu un subtropu biotopos.
Kopīgās īpašības
Gliemjēdājčūsku galvaskausa morfoloģija ir līdzīga Amerikā dzīvojošām gliemjēdāju čūsku sugām no lielgalvas zalkšu apakšdzimtas (Dipsadinae). Tā ir saīsināta purna daļa un slaidāki, šaurāki zobi. Šīs dzimtas sugas mājo uz sauszemes un kokos, sastopamas mitros mežos, purvos un mangrovju audzēs. Barojas gandrīz vienīgi ar gliemežiem, izņēmums ir strupgalvas gliemjēdājčūska (Aplopeltura boa), kura barojas arī ar ķirzakām. Visas gliemjēdājčūsku sugas vairojas ar olām. Āzijas gliemjēdāju čūskas nav indīgas un cilvēkam ir nekaitīgas.
2021.—2022. gada Optibet hokeja līgas sezona
2021.—2022. gada Latvijas čempionāta sezona bija 31. Latvijas Virslīgas hokeja čempionāta sezona. Sezona sākās. Šajā sezonā Latvijas Virslīgas hokeja čempionātā startēja septiņas komandas. Pirmo reizi par Latvijas čempioni kļuva HK Zemgale.
Turpinoties COVID-19 pandēmijai, arī šajā sezonā vairākkārt komandu spēles tika pārceltas apstiprinātu slimības gadījumu dēļ. Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā Latvijas hokeja federācija lēma sākot ar 8. martu liegt Krievijas un Baltkrievijas hokejistiem piedalīties čempionātā.
Komandas
Latvijas Virslīgas Hokeja Čempionātā šosezon startē septiņas komandas:
Pāvels Tonkovs
Pāvels Tonkovs (ru; dzimis Iževskā) ir bijušais Krievijas šosejas riteņbraucējs. Viņa talants parādījās jau juniora vecumā, kad 1987. gadā viņš PSRS komandas sastāvā uzvarēja pasaules čempionātā junioriem. 1992. gadā viņš kļuva par profesionāli, pārstāvot RUSS-Baïkal komandu. Tonkova lielākais panākums ir uzvara 1996. gada Giro d'Italia kopvērtējumā. Nākamajos divos gados viņš kopvērtējumā bija otrais. 1995. gadā viņš uzvarēja Tour de Suisse un 1997. gadā Tour de Romandie kopvērtējumā. 2000. gadā Tonkovs ierindojās trešajā veitā Vuelta a España kopvērtējumā.
2021.—2022. gada Optibet hokeja līgas sezona
Formāts
Regulārajā sezonā tika aizvadīti seši spēļu riņķi, kas nozīmē, ka katra no komandām aizvadīja 36 spēles. Sākotnēji bija paredzēts, ka regulārā sezona noslēgsies 2. martā, taču daudzo pārcelto spēļu dēļ sezona turpinājās līdz 15. martam. Izslēgšanas kārtā cīņas tika aizvadītas sērijā līdz četrām uzvarām. Tām kvalificējās četras labākās komandas.
Pāvels Tonkovs
Savas karjeras laikā viņš pastāvīgi sadarbojās ar pretrunīgi vērtēto sporta ārstu Mikēli Ferrāri. Tonkovs karjeru noslēdza 2005. gadā.
Šobrīd dzīvo Kordovā, Spānijā, kur ir viesnīcas vadītājs.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Rennes School of Business
Rennes School of Business (fr) ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Rennā. Rennes SB dibināta 1990. gadā.
Govju sviestbeka
Govju sviestbeka jeb govju beka (Suillus bovinus, agrāk Boletus bovinus) ir Latvijā ļoti bieža sviestbeku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami.
Rennes School of Business
Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem AMBA, EQUIS un AACSB standartiem.
Govju sviestbeka
Līdzīgās sugas
Lielāki eksemplāri var tikt sajaukti ar līdzīgās vietās augošo priežu sviestbeku, kura griezumā zilē un kuras atveres brūnas. Graudainā sviestbeka atšķiras ar bālganiem pilieniņiem uz atverēm (porām) un pašas atveres tai vienkāršas, nevis dziļumā sadalītas. Visas sviestbekas ir ēdamas, tāpēc sajaukšanai nav lielas kulināras nozīmes.
WASP-18b
WASP-18b ir citplanēta, kas riņķo ap zvaigzni WASP-18, kas atrodas 99,3 pc attālumā no Zemes Fēniksa zvaigznājā. Planētas vidējais attālums no zvaigznes ir tikai 0,0204 AU (3 050 000 km) un gads uz tās ilgst tikai 23 stundas. Mazā attāluma, no centrālās zvaigznes, dēļ uz planētas ir pārāk karsts, lai tur valdītu dzīvībai komfortabli apstākļi, tāpat kā uz Zemes. Ja Zeme riņķotu pa to pašu orbītu, pa kuru riņķo WASP-18b, tad uz tās būtu 2288 °C liels karstums — šādā temperatūrā izkūst vairāki grūti kūstoši metāli.
Planēta sver 10,425 reižu vairāk par Jupiteru un tās rādiuss ir 1,165 reizes lielāks nekā Jupiteram. Lielā masa un rādiuss ir pierādījums tam, ka tā ir Jupitera tipa planēta.
Planētu atklāja 2009. gada 27.augustā.
Noķert vilni
Filma stāsta par kādu 18 gadus vecu cekulaino pingvīnu, kurš pamet vecāku mājas un dodas uz sērfinga čempionātu.
Nikola Sansone
Nikola Domeniko Sansone (it, dzimis ) ir Itālijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Itālijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada Sansone pārstāv Itālijas A sērijas komandu Bologna.
Dzimis Minhenē, Vācijā, kur arī iesācis savu karjeru, spēlējot Bayern Munich rezerves komandā. Vēlāk pārcēlies uz Itāliju, lai pievienotos Parma komandai. Spēlējis arī Crotone un Sassuolo komandās. 2016. gadā pievienojies La Liga komandai Villarreal, kur spēlējis līdz 2019. gadam, kad atgriezies Itālijā un pievienojies Bologna.
Itālijas futbola izlases sastāvā debitējis 2015. gadā.
Režģtīkls
Režģtīkls, Mezglojumu tīkls jeb Mezglutīkls ir lokālā tīkla topoloģija, kur infranstruktūras mezgli (tilti, komutatori un citas infrastruktūras ierīces) ir savienotas tieši, dinamiski un nehierarhiski ar pēc iespējas vairāk citiem mezgliem un savstarpēji sadarbojas, lai efektīvi maršrutētu datus no/uz klientiem. Atkarības no viena mezgla neesamība ļauj jebkuram tīkla mezglam piedalīties informācijas retranslācijā. Režģtīkli pašorganizējas un paškonfigurējas dinamiski, kas samazina uzstādīšanas izmaksas. Tas, savukārt, uzlabo bojājumpacietību un samazina uzturēšanas izmaksas.