cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Starptautiskais bakalaurāts
Starptautiskā Bakalaurāta pilna diploma iegūšanai skolēnam divos gados jāapgūst pa vienam priekšmetam no sešām piedāvātajām mācību priekšmetu grupām, 3—4 no tiem apgūstot augstākajā (vismaz 240 stundu) līmenī, pārējie standarta (vismaz 150 stundu) līmenī. Starptautiskā Bakalaurāta diploma saņemšanai jāiegūst vismaz 24 punkti no 45 iespējamiem (1—7 punkti 6 mācību priekšmetos un trīs papildu punkti par veiksmīgu zinātnisko darbu un esejām), sekmīgi jāizpilda šādas papildu prasības:
Latvijā Starptautiskā Bakalaurāta apguve iespējama Rīgas Valsts 1. ģimnāzijā, Rīgas Valsts 2. ģimnāzijā, Latvijas Starptautiskajā skolā un Rīgas Starptautiskajā skolā. SBO ir arī agrīnā mācību programma skolēniem līdz 15 gadiem. Jaunākajiem skolēniem piedāvātās programmas daudz neatšķiras no UWC IB programmas. Šāda programma tiek realizēta Jelgavas Spīdolas Valsts ģimnāzijā, kura plāno ar 2025. gadu sākt realizēt SB diploma iegūšanas programmu vecākajās klasēs.
Posttraumatiskā stresa sindroms
Posttraumatiskā stresa sindroms (PTSS) jeb pēctraumas stresa traucējumi (en (PTSD)) ir dabiska psihosomatiska reakcija uz traumu — uz dažāda veida dzīvības briesmām, kā piemēram, uz vienu vai vairākiem vardarbīgiem vai katastrofāliem notikumiem, vai uz nopietnas medicīniskas diagnozes saņemšanu.
Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenie locekļi
Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenie locekļi jeb akadēmiķi ir daļa no Latvijas Zinātņu akadēmijas (LZA) locekļiem, kurus ievēl LZA pilnsapulce. Viņi uz mūžu saglabā LZA akadēmiķa nosaukumu. Atbilstoši LZA Statūtiem, par LZA īstenajiem locekļiem var ievēlēt izcilus Latvijas zinātniekus līdz 70 gadu vecumam, bet viņu kopskaits nedrīkst pārsniegt 100. Akadēmiķim pārsniedzot 70 gadu vecumu, tiek atvērta vakance jauna īstenā locekļa vēlēšanām, tomēr arī pēc 70 gadu vecuma sasniegšanas viņš saglabā LZA īstenā locekļa statusu un balsstiesības.
Posttraumatiskā stresa sindroms
Šāds sindroms var izveidoties ne vien tiem cilvēkiem, kuri paši ir personīgi cietuši no šādiem likteņa triecieniem, bet gan arī šādu notikumu lieciniekiem.
21. autobusu maršruts (Rēzekne)
Maršruts
Blaumaņa iela – Vipinga kursē pa šādām ielām: Blaumaņa iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Vipinga – Blaumaņa iela kursē pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela un Blaumaņa iela.
Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenie locekļi
LZA akadēmiķu saraksts
2019. gada sākumā četru LZA nodaļu sastāvā bija sekojoši īstenie locekļi (iekavās norādīta zinātnes nozare):
Posttraumatiskā stresa sindroms
Tas pieder pie psihiskajām slimībām (diagnoze F43.1 pēc starptautiskās SSK-10 klasifikācijas), un tā ārstēšanai ir nepieciešama speciāli izglītota, uz šo sindromu specializēta psihoterapeita palīdzība.
Amerikas neiropsihologu statistiskie izvērtējumi rāda, ka šis sindroms sievietes skar divreiz biežāk nekā vīriešus, turklāt tām ir četrreiz lielāks risks, ka tas kļūs hronisks.
Jani Lajunens
Jani Lajunens (fi, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēle centra uzbrucēja pozīcija. Kopš 2017. gada Lajunens pārstāv Nacionālās līgas komandu HC Lugano. 2008. gada NHL draftā Lajunenu ar kopējo 201. numuru septītajā kārtā izvēlējās Našvilas "Predators".
Iepriekš spēlējis Somijas hokeja līgas komandās Espo "Blues" un Tamperes "Tappara", AHL komandā Milvoki "Admirals" un Piorijas "Rivermen" un Zviedrijas hokeja līgas komandā Växjö Lakers.
Somijas hokeja izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu 2011. gada Pasaules čempionātā un otro vietu 2016. gada Pasaules čempionātā. Piedalījies arī 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
2021. gada Pasaules U-19 čempionāts basketbolā
2021. gada Pasaules čempionāts basketbolā U-19 izlasēm jeb U-19 Pasaules kausa izcīņa notika no 2021. gada 3. jūlija līdz 11. jūlijam Rīgā un Daugavpilī, Latvijā. Tā bija otrā reize, kad Latvijā notika šāda līmeņa turnīrs (iepriekšējais — 2011. gada Pasaules U-19 čempionāts basketbolā). Turnīrā piedalījās 16 komandas.
Čempionāts norisinājās trīs arēnās: "Arēna Rīga", Olimpiskais sporta centrs (abas Rīgā) un Daugavpils Olimpiskais centrs.
Turnīru rīkoja saskaņā ar tābrīža Covid-19 epidemioloģiskās drošības noteikumiem, kā arī FIBA izstrādāto Covid-19 protokolu. Tajās varēja piedalīties skatītāji ar Latvijā atzītu vakcinācijas pret Covid-19 vai Covid-19 pārslimošanas sertifikātu.
Par turnīra uzvarētāju kļuva ASV izlase, finālā pārspējot Franciju. ASV komandas spēlētājs Čets Holmgrēns tika atzīts par turnīra labāko spēlētāju, bet simboliskajā pieciniekā bez viņa tika iekļauti arī Nikola Jovičs (Serbija), Džeidens Aivijs (ASV), Viktors Vembanjama (Francija) un Zeks Īdijs (Kanāda).
Garāžas (filma)
"Garāžas" ir 2016. gada Latvijas dokumentālā īsfilma. Filmas režisore ir Katrīna Neiburga.
Purmsāti
Purmsāti ir ciems Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Virgas pagastā autoceļu V1211 (Priekule — Purmsāti — Kalēti), V1215 (Krogzemji — Purmsāti) un V1216 (Purmsāti — Gramzda) krustojumā. Purmsātos atrodas bibliotēka un Purmsātu speciālā internātpamatskola.
Vēsture
Pirmās ziņas par Purmsātiem ir no 1357. gada, kad to kā lēni saņēma Rommelu dzimta. Dzimta pārvaldīja Purmsātus turpmākos 456 gadus. 1840. gadā pie muižas tika nodibināta skola. Saglabājies muižas parks un dažas muižas ēkas. No 1961. gada ēkas apsaimnieko Purmsātu speciālā internātpamatskola, kurā iekārtota vēstures ekspozīcija.
Cilvēki
No 1848. līdz 1861. gadam Purmsātos par skolotāju strādāja literāts Matīss Vītiņš (1795-1861).
Purmsātu pilskalns
Purmsātu pilskalns jeb Upes pilskalns atrodas Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Virgas pagastā, uz ziemeļrietumiem no Kalētiem, Birztalas labajā krastā, upes ielokā. Valsts nozīmes kultūras piemineklis.
Pilskalnu ietver apmēram 3 metrus augsta upes krauja, dabiski neaizsargātā ziemeļu puse nocietināta ar grāvi un valni. Neregulārā plakuma izmēri 45 metri x 25-55 metri. Pilskalna datējums — vidējais/vēlais dzelzs laikmets. Pirmās ziņas par pilskalnu 1929. gadā sniedza J. Grietēns. 1942. gadā to apzināja un uzmērīja Pēteris Stepiņš.
Gaja Basani Antivari
Gaja Basani Antivari (it, az, dzimusi ) ir itāļu kalnu slēpotāja, kas starptautiskās sacensībās pārstāvējusi Grenādu un Azerbaidžānu.
Sākotnēji pārstāvējusi Itāliju. Pēc 1997. gadā gūtas smagas kājas traumas nevarēja trenēties divus gadus, pēc tam starptautiski pārstāvēja Grenādu. 2002. gadā šīs valsts nacionālā olimpiskā komiteja izlēma nepiedalīties ziemas olimpiskajās spēlēs, un, lai gan sportiste bija izpildījusi kvalifikācijas prasības un devās uz Soltleiksitiju par saviem līdzekļiem, tomēr piedalīties spēlēs viņai neļāva.
Kopš 2008. gada sportiste pārstāv Azerbaidžānu un tās delegācijas sastāvā piedalījās 2010. gada olimpiskajās spēlēs, kur bija labākā šīs valsts pārstāve, ieņemot 57. vietu milzu slaloma disciplīnā. Bija iekļauta Azerbaidžānas delegācijā arī dalībai 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos, taču uz starta neizgāja.
Valpenes piramīda
Valpenes piramīda ir piemineklis, kas veltīts Krišjānim Baronam. Pieminekli 1990. gadā pēc Imanta Ziedoņa ieceres veidojis tēlnieks Vilnis Titāns. Piemineklis ir lielu akmeņu krāvums piramīdas formā ap 6 metru augstumā, tās pamatnes apkārtmērs ap 50 metru, tā simbolizē Kr. Barona ieguldījumu latviešu tautasdziesmu vākšanā un apkopošanā.
Mors
Mors var būt:
Valpenes piramīda
Akmeņi piemineklim savākti no apkārtējiem laukiem, tajos iekalti meliorācijā iznīcināto apkārtnes māju vārdi. Iekalto māju vārdi ir izvietoti atbilstoši mājas atrašanās vietas virzienam.
Nikolajs Umovs
Nikolajs Umovs (ru; 1846. gada 23. janvāris — 1915. gada 15. janvāris) bija krievu fiziķis un matemātiķis, kas pazīstams ar Umova-Pointinga vektora un Umova efekta jēdziena atklāšanu.
Biogrāfija
Umovs dzimis 1846. gadā Simbirskā (mūsdienu Uljanovskā) kara ārsta ģimenē. Viņš 1867. gadā bija beidzis Maskavas Valsts universitātes Fizikas un matemātikas nodaļu un 1875. gadā kļuvis par fizikas profesoru. Viņš studēja teorētisko fiziku, lasot Gabriela Lamē, Klebša un Klausiusa darbus, kas būtiski ietekmēja viņa vēlāko fizikas ideju oriģinalitāti.
Pēc Aleksandra Stoletova nāves 1896. gadā Umovs kļuva par Maskavas Valsts universitātes (MVU) Fizikas nodaļas vadītāju. Kopā ar Pjotru Lebedevu Umovs aktīvi piedalījās Fizikas institūta dibināšanā iekš MVU.
Umovs organizēja vairākas izglītības biedrības. 17 gadus bija Maskavas Dabas pētnieku biedrības prezidents. Viņš bija viens no pirmajiem krievu zinātniekiem, kurš atzina relativitātes teorijas nozīmi. 1911. gadā viņš kopā ar vadošo profesoru grupu pameta Maskavas universitāti, protestējot pret valdības reakcionāru rīcību.
Vodafone Arena
Vodafone Arena ir stadions Stambulā, Turcijā. Stadionā ir 41 188 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada Stambulas "Beşiktaş".
Nikolajs Umovs
Biogrāfija
Umovs nomira 1915. gadā Maskavā.
Peipiņi (Višķu pagasts)
Peipiņi ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 229 km attālumā no Rīgas.
Saukas baznīca
Saukas Evaņģēliski luteriskā baznīca ir Latvijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas (LELB) dievnams Sēlijā. Tā ietilpst Daugavpils diecēzes Sēlpils iecirknī.
Vēsture
Senākā Saukas baznīca celta Saukas ezera ziemeļu krastā pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā 1567. gadā. Gan pēc Poļu-zviedru kara 1636. gadā, gan pēc nopostīšanas Lielā Ziemeļu kara laikā 1725. gadā Saukā atkal uzcēla jaunu koka baznīcu. 1805. gadā koka baznīcu nojauca un 1825. gadā sāka celt mūra baznīcu.
Pēc 1865. gada gar baznīcas sienām uzbūvēja balkonu un kanceli, uzbūvēja tagadējās ērģeles un izgatavoja altāri ar apustuļu Pētera un Pāvela tēliem. 1868. gadā atklāja altāra gleznu "Jēzus pie krusta ar Mariju un Jāni" (Jūliuss Dērings), 1873. gadā baznīcas tornī uzvilka zvanu.
Pirmā pasaules kara laikā kopš 1915. gada baznīca atradās vācu karaspēka okupācijas zonā, zvanu evakuēja uz Novgorodu. 1933. gadā baznīcas jumtu malu pārklāja ar cinkoto skārdu. Pēc Otrā pasaules kara baznīcu vairākkārt izdemolēja.
Nagļi (Varakļānu pagasts)
Nagļi ir ciems Varakļānu novada Varakļānu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 5,0 km no pagasta centra Kokariem, 4,1 km no novada centra Varakļāniem un 199,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Madrasi šahs
Madrasi šahs jeb Madrasi ir indiešu šaha problēmista Abdula Karvatkara 1979. gadā izgudrots šaha spēles variants. Tā nosaukumu izgudrotājs veltījis Indijas pilsētai Madrasu.
Madrasi šahu spēlē pēc tradicionālajiem šaha noteikumiem ar šādu papildinājumu, ja figūra (dāma, tornis, laidnis, zirdziņš, bandinieks) apdraud tā paša tipa pretējās krāsas figūru, tad tās viena otru paralizē, tas ir, tās nevar izdarīt gājienu, līdz ar to sist viena otru vai kādu citu figūru un apdraudēt (šahot) pretējās puses karali. Sišana garāmejot (en passant) ir izņēmums, jo uz pusgājienu paralizēts tiek bandinieks, kurš, spēlējot pēc tradicionāliem noteikumiem, varēja izdarīt sišanu garāmejot. Paralīzes noteikums parasti neattiecas uz karaļiem, tie tāpat kā tradicionālajā šahā nevar atrasties uz blakus lauciņiem. Madrasi spēles variantu, kurš attiecas arī uz karaļiem, sauc par Madrasi rex inclusive (saīsināti Madrasi RI)
Lai gan ir iespējams spēlēt šaha partijas pēc Madrasi šahs un Madrasi RI noteikumiem, tos galvenokārt izmantoto kā nosacījumu šaha kompozīcijā.
Piemēri no šaha kompozīcijas
'''Uzdevuma Nr. 1 risinājums:'''
Dvīņa a) risinājums neder dvīnim b), jo pēc 1. Ta3 a4 bandinieki b3 un a4 paralizē viens otru un madrasi noteikumi padara gājienu 2. bxa4+ neiespējamu, savukārt dvīņa b) risinājums neder dvīnim a), jo tradicionālā šahā pēc 1. Tb4+ axb4+ gājiens 2. a4 neglāb karali no šaha un līdz ar to ir neiespējams.
'''Uzdevuma Nr. 2 risinājums:'''
Un tātad, pēc:
INSAT-3DR
INSAT-3DR ir Indijas INSAT sistēmas meteoroloģiskais pavadonis. Pavadoni izgatavojusi un apkalpo Indijas kosmisko pētījumu organizācija (ISRO). Ģeostacionārā orbītā palaists 2016. gada septembrī.
GSAT-6 palaists 11:22 UTC ar nesējraķeti GSLV Mk.II (lidojums F05) no Satiša Dhavana kosmosa centra. Tas tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā. Nākamo dienu laikā tika veikti manevri, lai ieietu ģeostacionārajā orbītā.
Pavadonis novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 74° austrumu garuma.
Upurkalns
Upurkalns var būt:
Ogņens Vukojevičs
Ogņens Vukojevičs (hr; dzimis ) ir horvātu futbola treneris futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Horvātijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2020) Vukojevičs ir Horvātijas U20 izlases galvenais treneris un Ukrainas Premjerlīgas kluba Kijivas "Dinamo" trenera asistents.
Karjera
Karjeras sākumā spēlēja Horvātijas klubos NK Bjelovar un Slaven Belupo. 2005. gadā pievienojās Beļģijas klubam Lierse, taču nespēja iekļūt komandas pamatsastāvā un atgriezās Horvātijā. Zagrebas "Dinamo" sastāvā kļuva par vienu no līderiem un trīs gadus pēc kārtas kļuva par Horvātijas čempionu. 2008. gadā pārgāja uz Ukrainas klubu Kijivas "Dinamo". 2009. gadā kļuva par Ukrainas čempionu. 2013. gadā tika izīrēts Krievijas klubam Maskavas "Spartak", vēlāk arī Zagrebas "Dinamo". Karjeru noslēdza Austrijā, pārstāvot Vīnes "Austria".
Horvātijas izlasē debitēja draudzības spēlē pret Slovākiju un jau pirmajā spēlē guva vārtus. Izlases sastāvā piedalījies 2008. un 2012. gada Eiropas čempionāta finālturnīros. Bija iekļauts izlases sastāvā arī 2014. gada FIFA Pasaules kausā, taču laukumā neizgāja un pēc finālturnīra noslēdza karjeru izlasē. Izlases rindās aizvadījis 55 spēles un guvis četrus vārtus.
Kopš 2017. gada strādā par Kijivas "Dinamo" skautu Balkānu valstīs.
Sasniegumi
Dinamo Zagreb
Dynamo Kyiv
Kalmiku stepe
Kalmiku stepe ir ap kvadrātkilometrus plaša teritorija pie Volgas ietekas Kaspijas jūrā. Vēsturiskā kalmiku teritorija, kurā mūsdienās atrodas Krievijas Federācijas Kalmikijas Republika.
Konstantinovka
Konstantinovka var būt:
Nogaju stepe
Nogaju stepe (ru) ir ap kvadrātkilometru liels, sauss līdzenumu apgabals Krievijas Federācijas Ziemeļkaukāza reģionā. Atrodas Piekaspijas zemienes malā starp Tereku dienvidos un Kumu ziemeļos, atrodas galvenokārt Dagestānas ziemeļos, bet neliela daļa arī Čečenijā un Stavropoles novadā. Nosaukums cēlies no reģiona pamatiedzīvotājiem nogajiem.
Teritorijas augstums samazinās no 170 metriem virs jūras līmeņa rietumos līdz 28 metriem zem jūras līmeņa austrumos. Lielāko daļu stepes veido lieli smilšaini klajumi, un galvenie veģetācijas veidi ir vērmeles un sālszāle. Terekas-Kumas kanāls gar reģiona rietumu robežu nodrošina ūdeni. Lielāko daļu stepes tradicionāli izmanto kā ziemas ganības aitām, taču pārmērīgās aitu ganīšanas dēļ stepes augsne ir noplicināta, un to apdraud pārtuksnešošanās.
Mazsalacas velnala
Mazsalacas Velnala jeb Velna pagrabs atrodas Salacas labajā krastā Neļķu klintīs, lejpus Mazsalacas. Velnala ir arheoloģiskais piemineklis un sena kulta vieta. Alas ieeja izskatās kā šaurs tunelis ar augstumu 1,4 m, bet dziļumā atrodas plaša telpa, kuras platums ir 9,5 metri un augstums 3,4 metri. Kopējais alas garums ir 16,4 metri pēc 1985. gada mērījumiem. Pirmos izrakumus veicis 1876 gadā J.K.G. Sīverss, kurš alas priekšā atrada kultūrslāni ar pelniem, bet 1985. gadā Jānis Urtāns neveiksmīgi mēģināja Velnalas ieejas priekšā aizrakties līdz kultūrslānim. Alai ir unikāls sūfozijas veidojums, pie ieejas atrodas milzīga sufozijas piltuve. Iespējams, ka tagadējā Velnala ir maza atlieka no kādreizējās alas.
Šī ala literatūrā aprakstīta jau 18. gadsimtā.
Netālu no Mazsalacas Velnalas atrodas Neļķu klinšu ala, tās garums ir 6,3 metri, alas ieejas augstums ir tikai 50 centimetri, dēļ šī ala ir stipri aizbirusi, bet iekša platums palielinās līdz 80 centimetriem. Ala atklāta 2007.gadā.
Teniss 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Teniss 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Seulā norisinājās no 20. septembra līdz 1. oktobrim. Šī bija pirmā reize pēc 64 gadu pārtraukuma, kad teniss atkal bija iekļauts oficiālajā olimpisko spēļu programmā. Šo gadu laikā divas reizes tas bija kā demonstrācijas sporta veids — 1968. gada Mehiko un 1984. gada Losandželosas spēlēs. 1988. gada olimpiskajā tenisa turnīrā startēja līdz šim lielākais sportistu skaits — 128 tenisisti, 81 vīrieši un 37 sievietes, no 38 valstīm. Tenisa turnīrs tika aizvadīts uz cietā seguma kortiem.
Šajās olimpiskajās spēlēs tenisa turnīrā tika aizvadītas 4 sacensības: vīriešu un sieviešu vienspēles, vīriešu un sieviešu dubultspēles.
Visvairāk medaļu tenisa turnīrā šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja ASV sportisti — 5 medaļas. Kopumā medaļas izcīnīja 8 valstu pārstāvji.
Pārstāvētās valstis
1988. gada vasaras olimpisko spēļu demonstrācijas turnīrā bija pārstāvētas 38 valstis. Pirmoreiz tenisā bija pārstāvētas Alžīrija, Bermuda, Bulgārija, Jaunzēlande, Kotdivuāra, Paragvaja un Polija.
Turku Universitāte
Turku Universitāte (fi, sv, la) ir 1920. gadā dibināta universitāte Somijas pilsētā Turku.
Kaut arī pašreizējā universitāte dibināta 1920. gadām, Turku pilsētā 1640. gadā tika dibināta Abo Karaliskā akadēmija (sv). Pēc 1828. gada Turku ugunsgrēka tā tika pārcelta uz Helsinkiem un mūsdienās pazīstama kā Helsinku Universitāte.
Teniss 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Pārstāvētās valstis
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Dalībnieki
1988. gada olimpisko spēļu tenisa turnīrā startēja 128 tenisisti, 81 vīrieši un 47 sievietes.
Turku Universitāte
Bez Turku, universitātes struktūrvienības atroas Raumā, Pori, Kevo un Salo. Mācības notiek 7 fakultātēs.
Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami matemātiķis Rolfs Nevanlinna (Rolf Nevanlinna), politiķis Sauli Nīniste (Sauli Niinistö), valodnieks Ēmils Nestors Setele (Eemil Nestor Setälä), astronoms Irje Veisele (Yrjö Väisälä).
Johans Eks (luterāņu mācītājs)
Johans Eks (Johann Eck vai ab Ecken, miris ap 1552) bija Reformācijas laika luterāņu mācītājs Rīgas Doma baznīcas draudzē (1526), Pērnavas draudzē (1528) Rīgas latviešu Jēkaba baznīcas draudzes virsmācītājs (1536), Rīgas domkungs.
Viņa palīgmācītājs Johans Rīvijs izmantoja Eka 1537. gadā tulkotos luteriešu psalmus un garīgās dziesmas latviešu valodā savas latviešu garīgo tekstu rokasgrāmatas izveidē, kas iespiesta 1586. gadā Kēnigsbergā.
Johans Eks
Johans Eks var būt:
Federālā rezervju sistēma
Federālā rezervju sistēma (en) ir 12 reģionālo valsts banku apvienība ASV, kas veic centrālās bankas funkcijas. Tika izveidota.
Pati Federālā rezervju banka ir korporācija, kuru vada deviņu direktoru valde, no kuriem sešus ievēl bankas locekles un trīs ieceļ Federālās rezervju sistēmas valde. 12 Federālās rezervju bankas atrodas Bostonā, Ņujorkā, Filadelfijā, Čikāgā, Sanfrancisko, Klīvlendā, Ričmondā, Atlantā, Sentluisā, Mineapolisā, Kanzassitijā un Dalasā.
Burtnieku luterāņu baznīca
Burtnieku evanģēliski luteriskā baznīca ir luterāņu dievnams, kas atrodas pie Dūres, Burtnieku ezera dienvidaustrumu krastā Valmieras novadā.
Vēsture
Uzskata, ka senākā Burtnieku katoļu baznīca celta pēc 1224. gada, kad Tālavas dalīšanas līgumā Zobenbrāļu ordenis ieguva Tālavas letgaļu Burtnieku pilsnovada zemes. Vartbergas Hermaņa Livonijas hronikā pieminēts, ka Livonijas ordeņa mestra Villekina un Rīgas arhibīskapa Johana I valdīšanas laikā līdz 1284. gadam uzceltas Burtnieku, Valmieras, Cēsu un Trikātas baznīcas. Senākā baznīca atradusies pie Burtnieku pils. 1434. gadā pirmo reizi pieminēts Burtnieku draudzes novads (Burtenigh).
Zviedru Vidzemes laikā 1654. gadā Burtnieku baznīca ugunsgrēkā nodega, 1669. gadā atjaunota. 1683. gadā uzsāka jaunas gotiskas mūra baznīcas celšanu tagadējā tās atrašanās vietā. Saglabājusies 1684. gadā izgatavotā kancele, ko rotā piecu evaņģēlistu tēlu gleznojumi. 1691. gadā baznīcā uzsādīts jauns altāris. Pēc Lielā Ziemeļu kara beigām par Burtnieku mācītāju kalpoja J. B. Fišers. 1746. gadā nodega blakus baznīcai esošā Burtnieku mācītājmuiža un bojā gāja visas vecās baznīcas grāmatas. Draudzes mācītājs no 1769. līdz 1816. gadam bija J. H. Guleke. 1779. gadā iesvētīja jaunas ērģeles, 1780. gadā draudze nopirka sudraba biķeri un dievmaizīšu trauku. 1805. gadā tika atjaunots baznīcas tornis, 1810. gadā ieviesa jauno latviešu dziesmu grāmatu. No 1817. gada Burtnieku draudzes mācītājs bija V. F. Parots (Tērbatas Universitātes rektora G. F. Parota dēls), pēc viņa T. L. Girgensons. 1863. gadā tornī iespēra zibens un tas nodega, 1866. gadā uzcelts par jaunu. 1867. gadā baznīcā uzstādīja Saksijas meistara Frīdriha Lādegasta ērģeles. 1934. gadā pie Burtnieku baznīcas iestādīja Varoņu birzi, kurā 1937. gadā atklāja Nikolaja Maulica darināto pieminekli Pasaules karā un Latvijas Brīvības cīņās kritušajiem Burtnieku draudzes locekļiem.
Latvijas PSR laikā 1962. gadā Burtnieku baznīcu atsavināja draudzei nolūkā tur ierīkot koncertzāli, pazuda altāra gleznas, daļēji gāja bojā baznīcas interjers. 1981. gadā Burtnieku baznīcā Kultūras ministrijas Restaurācijas pārvalde uzsāka izpētes darbus. Tika pieņemts lēmums izveidot baznīcu par Rundāles muzeja filiāli un tajā izvietot reliģiskās glezniecības ekspozīciju.
Ūle Estmo
Ūle Estmo (no; dzimis, miris ) bija norvēģu sporta šāvējs, vairāku olimpisko un pasaules čempionu medaļu ieguvējs.
Estmo 1900. gada olimpiskajās spēlēs startēja kopumā 5 olimpiskajās šaušanas disciplīnās, no kurām 4 viņš izcīnīja olimpiskās medaļas. Sudraba medaļas viņš ieguva 300 metru šaušanā ar šauteni komandām. un 300 metru šaušanā ar šauteni stāvus pozīcijā. Savukārt bronzas medaļas viņš ieguva 300 metru šaušanā guļus pozīcijā un 300 metru šaušanā ar šauteni 3 pozīcijas
Viņš ir izcīnījis arī 8 medaļas pasaules čempionātā šaušanā 1897. un 1900. gadā.
Mikela Pače
Mikela Pače (mt; dzimusi Goco) ir maltiešu dziedātāja. Mikela piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Maltu ar dziesmu Chameleon pēc uzvaras Maltas X Faktora versijā un noslēdzot līgumu ar Sony Italy. Savā pusfinālā viņa ieguva 8. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņa ieguva 14. vietu.
Uļjanovas ielu uzskaitījums
Uļjanovas ciema ielu uzskaitījums iekļauj sevī 3 ielas, kuras atrodas Rēzeknes novada Sakstagala pagasta Uļjanovā.
Mazā Šķērsiela (Rīga)
Mazā Šķērsiela ir Rīgas iela Kurzemes rajonā, Imantā. Mazā Šķērsiela sākas krustojumā ar Varkaļu ielu un beidzas krustojumā ar Šķērsielu. Kopējais ielas garums ir 200 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu. Ielā ir savrupmāju apbūve. Mazā Šķērsiela šķērso Mellužu ielai paralēlo dzelzceļa atzaru, kas sadala ielu divās autotransportam nesavienotās daļās.
Mazā Šķērsiela Rīgas ielu sarakstos atrodama ap 1904. gadu ar tagadējo nosaukumu.
Ielu savienojumi
Mazā Šķērsiela ir savienota ar šādām ielām:
Amadejs
"Amadejs" (en) ir 1984. gada ASV filma, kuras režisors ir Milošs Formans. Filmas scenārija autors ir Pīters Šefers, scenārijs veidots pēc viņa 1979. gada sarakstītās tāda paša nosaukuma lugas.
Filma ir par Mocartu un viņa sāncensību ar Antonio Saljēri. Tajā galvenās lomas attēlo F. Marijs Ābrahams, Toms Halss, Elizabete Beridža, Saimons Kalovs, Rojs Dotriss, Kristīne Ebersoula, Džefrijs Džonss un Čārlzs Kejs.
Filmu nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai 11 nominācijās, no kurām tā ieguva astoņas, tai skaitā arī par labāko filmu. Saljēri lomas attēlotājs F. Marijs Ābrahams ieguva balvu kā labākais aktieris galvenajā lomā, bet Mocarta lomas attēlotājs Toms Halss šajā kategorijā saņēma nomināciju. Šī ir pēdējā filma, kurā vairāki aktieri no vienas filmas nominēti kategorijā "Labākais aktieris galvenajā lomā".
Kroja
Kroja ir Abavas labā krasta pieteka Ventspils novadā.
Ārstniecības gurķene
Ārstniecības gurķene (Borago officinalis), arī gurķumētra, ir viengadīga skarblapju dzimtas lakstaugu suga. Raksturīgi, ka augs klāts ar maziem, skarbiem matiņiem. Dabiskais izplatības areāls ir Vidusjūras reģions, bet mūsdienās ir izplatījusies visā Eirāzijā. Latvijā šis augs ir dārzbēglis. Gurķene tiek audzēta, jo tās lapas ir ēdamas. Saberžot lapas, tās smaržo pēc gurķiem. Komerciāli no tās sēklām iegūst eļļu.
Kroja
Izteka - uz austrumiem no Cirkales. Tek dienvidu virzienā. Ietek Abavā uz dienvidrietumiem no Pluču tīreļa.
Upi nešķērso valsts autoceļi, tās krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.
Lomu spēles (filma)
"Lomu spēles" ir 2016. gadā izdota Latvijas, Lietuvas un Igaunijas filma. Filmas režisors ir Vallo Toomla.
Sižets
Anna un Juhans cer, ka viņi varēs uzlabot savas attiecības, atpūšoties savu bagāto draugu mājā, kura atrodas pie jūras. Šeit viņi uzdodas par mājas īpašniekiem un piedāvā naktsmājas kādam vētras pārsteigtam pārim. Anna un Juhans savās jaunajās lomās uzsāk spēli, kas laika gaitā kļūst viņiem bīstama.
Luters
Luters var būt:
Maklīns
Maklīns (en) ir izplatīts gēlu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kostjantiņivka
Kostjantiņivka ir apgabala pakļautības pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala ziemeļdaļā Krivijtorecas krastos. Kostjantiņivkas rajona centrs (rajonā neietilpst).
Apdzīvotā vieta sākusi kā ciemats pie dzelzceļa stacijas veidoties ap 1870. gadu pie Kurskas—Harkivas—Azovas dzelzceļa līnijas. Nosaukumu aizguvusi no netālā Konstantinovkas ciema, kas savukārt nosaukts par godu tās īpašnieka muižnieka Nomikosa vecākajam dēlam Konstantīnam. 1890. gados ar beļģu kapitāla līdzdalību atvērtas stikla un ķīmiskās ražotnes. 1932. gadā piešķirtas pilsētas tiesības. Mūsdienās Kostjantiņivka ir Ukrainas stikla rūpniecības centrs. Attīstīta arī metalurģija, mašīnbūve, vieglā un pārtikas rūpniecība.
Peisenieki
Peisenieki ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 169 km attālumā no Rīgas.
2080. gadi
2080. gadi ir 21. gadsimta 9. desmitgade, kas sāksies un beigsies.
Jūlija Ļaha
Izglītību ieguvusi Daugavpils Universitātē un Daugavpils Mākslas koledžā.
Filmējusies Santas lomā seriālā "UgunsGrēks" un Ingrīdas lomā daudzsēriju filmā “Likteņa līdumnieki”.
Trevors van Rīmsdaiks
Trevors van Rīmsdaiks (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2020. gada van Rīmsdaiks pārstāv NHL komandu Vašingtonas "Capitals".
Iepriekš spēlējis Čikāgas "Blackhawks" un Karolīnas "Hurricanes". Ar "Blackhawks" komandu 2015. gadā izcīnījis Stenlija kausu.
ASV hokeja izlases sastāvā spēlējis 2017. gada Pasaules čempionātā.
Raido Renkels
Raido Renkels (et; dzimis ) ir igauņu biatlonists un distanču slēpotājs.
Sārumkalns
Sārumkalns jeb Upurkalns ir pilskalns Cēsu novada Vaives pagastā. Pastāv viedoklis, ka šis pilskalns varētu būt vēstures hronikās minētais Autīnes pilskalns. Pilskalns ir valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis. Šis ir viens vissenākajiem un lielākajiem pilskalniem Latvijas teritorijā. Iespējams, šis pilskalns bija apdzīvots jau pirms mūsu ēras. Kopējā pilskalna virsmas platība ir aptuveni 200 m2.
Raido Renkels
Karjera
Piedalījies trijās ziemas olimpiskajās spēlēs. Pirmās divas reizes startējis distanču slēpošanā. Augstāko vietu izcīnījis Igaunijas stafetes komandas sastāvā (10. vieta 2014. gada olimpiādē Sočos), savukārt individuāli augstākā ir 30. vieta sprintā klasiskā stila distancē 2018. gada olimpiādē Phjončhanā. Distanču slēpošanā piedalījies četros pasaules čempionātos, kur augstākā individuāli iegūtā vieta ir 33. vieta 15 km distancē klasiskajā stilā 2017. gadā Lahti.
Sārumkalns
Pilskalns atrodas Vaives un Kapupītes satekā, 25 metrus augstā, 150 metrus garā un 80 metrus platā kalnā. Valnis ir noarts un gandrīz saplūdis ar pilskalna virsmu. No ziemeļiem pils tika aizsargāta ar atsevišķu uzkalnu, kurā atradās priekšpils. 1930. gadā pilskalnā veikti arheoloģiskie izrakumi, kuros tika atraktas vairāk nekā 400 vērtīgas senlietas. Konstatētais kultūras slāņa biezums ir apmēram 5 metri.
Raido Renkels
Karjera
2019. gadā pievērsās biatlonam. Pasaules kausa sacensībās debitēja Estešundā ar 107. vietu sprintā. Pasaules čempionātā biatlonā pirmoreiz piedalījās 2020. gadā Antholcā, ieņemot 95. vietu sprintā. Igaunijas komandas sastāvā piedalījās arī stafetē. Pekinā startēja biatlonā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 47. vietu. Stafetes komandas sastāvā bija 15. vietā.
Sārumkalns
Melānijas Vanagas grāmatā "Dvēseļu pulcēšana" ir pieminēts, ka 1777. gadā šajā pilskalnā tika organizēti lielie Pilsmuižas nemieri. Sārumkalna tuvumā atklāti vairāki senkapi. 1.—6. gadsimta akmens krāvumu kapi piederējuši somugru ciltīm. Netālu esošajos Ģūģeros atklāja seno latgaļu kapulauku, kura vecums datējams ar 9. - 12.gs. Šajā kapulaukā tika apglabāti Sāruma pilskalna latgaļi.
Arena Națională
Arena Națională ir stadions Bukarestē, Rumānijā. Stadionā ir 55 634 sēdvietas un tajā savas mājas spēles aizvada FC Steaua, FC Dinamo Bukareste un Rumānijas futbola izlase.
Bunzena kolba
Bunzena kolba (arī filtrēšanas kolba vai sūcējpudele ) ir konusveidīga biezsienu plakandibena kolba, kas paredzēta vielu filtrēšanai no šķidrumiem ar vakuuma palīdzību. Tai ir speciāla novadule, kam ar biezas gumijas caurulīti pievieno vakuumsūkni vai vakuuma līniju. Bunzena kolbas nedrīkst karsēt. Trauks nosaukts vācu ķīmiķa Roberta Bunzena vārdā, bet daudzās valstīs šo kolbu dēvē par Bihnera kolbu (par godu vācu ķīmiķim Ernstam Bihneram) vai Kitasato kolbu (japāņu ārsta Sibasaburo Kitasato vārdā).
Bunzena kolbai var būt vēl papildu novadule tās apakšā ērtākai filtrāta noliešanai, kad atslēgts vakuums. Vēl parocīgāks ir kolbas variants ar trīsvirzienu krānu — izmantojot šādu kolbu, vakuums filtrāta noliešanas laikā nav jāatslēdz.
Bunzena kolbas sieniņu biezums mēdz būt no 3 līdz 8 mm. Tās konusveida kakliņš var būt pieslīpēts.
Izmantošana
Bunzena kolbu kopā ar Bihnera piltuvi izmanto par filtrāta uztvērēju vakuuma filtrēšanā. Retāk to lieto gāzu iegūšanai vai kā drošības trauku vakuuma procesos.
Rāns
Rāns var būt:
Tailers Bozaks
Tailers Bozaks (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēle uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Bozaks pārstāv NHL komandu Sentluisas "Blues".
Dzeržinska
Dzeržinska var būt:
Pārliecība
Pārliecība, arī ticēšana, ticība vai uzskats, ir mentāls stāvoklis, kuram raksturīga uzticēšanās kā patiesībai, īstenības atbilstībai, arī pārliecība par kā vērtību, nozīmi bez pierādījumiem, pārbaudes. Pārliecība ir arī paļaušanās, piemēram, ticība sev, cilvēkam, nākotnei, ticība saviem spēkiem vai ticība labajam cilvēkā. Pārliecība ir kādas parādības vai idejas vēlme atzīt par patiesu, balstoties uz iekšēju subjektīvu pārliecību un neprasot pierādījumus. Pārliecībai nav obligāti jābalstās uz faktiem vai loģiku.
Pārliecība ir stipra paļāvība uz netaustāmām lietām, kuras ir vai nu tagad, vai paredzamā, vai arī tālā nākotnē notiekošas. Pārliecība nav pilnīgas zināšanas par kaut ko, un tādēļ ietver arī cerību uz to, kas nav redzams. Dažkārt pārliecībai var vilkt vienādības zīmi ar cerību un paļāvību. Parasti pārliecību balsta reliģiskas vai arī zinātniskas iestrādes kaut kādā jomā, kurām nevar atrast zinātnisku izskaidrojumu. Ja pienāk brīdis un tiek atrasts zinātnisks pamatojums vai arī vienkārši ticība pārtop par realitāti, tā ticībai uzreiz pienāk gals.
Rietumu Nusa Tengara
Rietumu Nusa Tengara (id) ir Indonēzijas pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība. Izvietojusies valsts dienvidos, aizņem Mazo Zunda salu rietumdaļu. Iekļauj divas galvenās salas — Sumbavu un Lomboku, kā arī mazākās Mojo, Saneanas un citas saliņas. Administratīvi iedalās divās pilsētās (Matarama un Bima) un astoņos apriņķos.
Vēsture
Kopš 14. gadsimta Lomboka un Sumbava ietilpušas Majapahitas impērijā kā vasaļvalstis un salās izplatījās hinduisms. Pēc impērijas norieta 16. gadsimtā salās izplatījās islāms. 17. gadsimtā par ietekmi salās cīnījās Portugāle un Nīderlande. 1669. gadā Bimas sultanāts noslēdza līgumu ar Nīderlandes Austrumindijas kompāniju, kas tai deva ekskluzīvas tirdzniecības tiesības Sumbavā.
Pēc Indonēzijas Republikas izveidošanas sākotnēji Lomboka un Sumbava ietilpa Nusa Tengaras provincē. Kā atsevišķa province izdalīta 1958. gadā.
Ekonomika
Provinces ekonomika lielākoties balstīta lauksaimniecībā (soja, zemesrieksti, kukurūza, pipari u.c.) un zvejā. Attīstās kalnrūpniecība un tūrisms.
Iedzīvotāji
Lielākā daļa provinces iedzīvotāju pieder sasaku tautai, kas apdzīvo galvenokārt Lomboku. Sumbavas salā dzīvo sumbavieši un bimi. Pēc konfesionālās piederības 97% iedzīvotāji ir musulmaņi, bet 2,4% — hinduisti.
Agudas Izrael (Latvija)
Agudas Izrael (he — 'Izraēla savienība') bija ebreju politiskā partija Latvijā. Tās vadītājs bija Mordehajs Dubins. Partija bija daļa no starptautiskās Agudas Izrael kustības. Tā bija viskonservatīvākā no Latvijas ebreju partijām, tās elektorātu veidoja ortodoksālie ebreji. Partija sadarbojās ar Latviešu zemnieku savienību.
Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada maijā tika apturēta Agudas Izrael kā partijas darbība, taču tā turpināja pastāvēt kā biedrība. No 1934. līdz 1940. gadam biedrība izdeva laikrakstu Haint (lv).
Arnolds Landfoigts
Arnolds Landfoigts (de; dzimis, miris ) bija vācu regbists, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Landfoigts bija Vācijas regbija komandas (FC 1880 Frankfurt) spēlētājs. Viņi olimpiskajā regbija turnīrā, piekāpjoties Francijas komandai, ieguva sudraba medaļu.
O'G3NE
O'G3NE ir nīderlandiešu meiteņu trio, kurā piedalās Līza, Eimija un Šelija Volas. 2007. gadā viņas pārstāvēja Nīderlandi 2007. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā ar dziesmu Adem in, adem uit. 2014. gada 19. decembrī O'G3NE uzvarēja Nīderlandes šova The Voice of Holland piektajā sezonā.
2016. gada 29. oktobrī tika paziņots, ka viņas pārstāvēs Nīderlandi 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Kijivā, un 2017. gada 2. martā tika paziņots, ka O'G3NE piedalīsies konkursā ar dziesmu Lights and Shadows. Fināla kopvērtējumā viņas ieguva 11. vietu.
Lodeveiks Prinss
Lodeveiks Prinss (nl;, Amsterdama — , Amsterdama) bija Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (1982).
Ešlina Brūka
Ešlina Brūka (en; dzimusi Čoktavā, Oklahomas štatā, ASV) ir amerikāņu pornoaktrise un modele.
Pornoaktrises karjeru uzsākusi 2006. gadā, pirms tam darbojusies lietotu auto biznesā. 2011. gadā viņa tika nosaukta par vienu no 12 populārākajām zvaigznēm pornogrāfijas industrijā. Piedalījusies 99 pornofilmās, kā arī piecās bijusi režisore.
Lodeveiks Prinss
Biogrāfija
Bijis viens no spēcīgākajiem 20. gadsimta Nīderlandes šahistiem. 1951. gadā uzvarējis Madrides starptautiskajā šaha turnīrā. 1965. gadā uzvarējis Nīderlandes šaha čempionātā.
Upes zīriņš
Upes zīriņš (Sterna hirundo) ir kaiju dzimtas (Laridae) jūras putnu suga, kurai ir 4 pasugas. Upes zīriņš izplatīts visā Eirāzijā, kā arī Ziemeļamerikas centrālajā daļā. Mazākas populācijas vietām mājo Atlantijas okeāna ziemeļu daļas salās un piekrastēs. Ziemo gar jūru un okeānu piekrastēm abpus ekvatoram, sasniedzot Dienvidamerikas pašu galu. Lai arī kopējais izplatības areāls ir liels, atsevišķos reģionos sugas populācija samazinās un tās izdzīvošana ir apdraudēta. Eiropā upes zīriņš ir aizsargājama suga, arī Latvijā tas ir iekļauts īpaši aizsargājamo sugu sarakstā.
Lodeveiks Prinss
Biogrāfija
Nīderlandes izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:
Upes zīriņš
Upes zīriņa tuvākais radinieks saskaņā ar ģenētiskajiem pētījumiem ir Dienvidamerikas zīriņš (Sterna hirundinacea).
Lodeveiks Prinss
Biogrāfija
Prinsa vadībā viņa dzimtajā Amsterdamā 1950. gadā tika organizēts starptautiskais šaha turnīrs, 1954. gadā - Pasaules šaha olimpiāde, bet 1956. gadā - Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla pretendentu turnīrs.
Upes zīriņš
Latvijā
Latvijā upes zīriņš ir parasts ligzdotājs un caurceļotājs. Ligzdo pie dažādām ūdenstilpēm, parasti uz nelielam salām, saliņām un sērītēm, piejūras pilsētās uz ēku jumtiem. Vietas izvēlē lielāka nozīme ir ligzdojošās kolonijas drošībai nekā ūdensbaseina lielumam, tāpēc sastopams gan nelielos pamestos karjeros, gan Rīgas līča piekrastē. Latvijā ligzdo upes zīriņa nominālpasuga — Sterna hirundo hirundo, apmēram 1500—2500 pāru. Latvijā no astoņām sastopamajām zīriņu dzimtas sugām upes zīriņš ir visbiežāk sastopamais.
Saskaņā ar 2004. gada datiem Rīgā ligzdo ap 480 upes zīriņu pāru vai ap 25% no kopējās Latvijas populācijas. No Rīgā ligzdojošajiem upes zīriņiem 90% ligzdo uz plakaniem jumtiem, kur ruberoīda segums nobērts ar oļiem. Tomēr šāda veida jumtu segums kļūst aizvien retāks. Namu īpašniekiem vai apsaimniekotājiem veicot jumta remontu, tiek izvēlētas modernākas tehnoloģijas, kas neparedz tā noklāšanu ar oļiem.
Izskats
Upes zīriņš ir vidēji liels jūras putns. Tā ķermeņa garums ir 31—35 cm, šķeltā aste 6–9 cm gara, spārnu plētums 77–98 cm, svars 110—141 g. Pieaugušajiem putniem ir gaiši pelēka apspalvojuma augšdaļa un balta vai ļoti gaiši pelēka apakšdaļa, galvas virsa ir melna, aste balta, oranži sarkanas kājas un šaurs, smails knābis. Atkarībā no pasugas knābis var būt sarkans ar melnu galu vai arī tas var būt melns viscauri. Vasarā spārnu virspuse ir pelēka, bet tai beidzoties lidspalvu malas kļūst melnas. Abi dzimumi izskatās vienādi. Beidzoties vairošanās sezonai, zīriņiem piere un vēders kļūst koši balts, knābis melns, var būt ar nelielu sarkanu pamatni, kājas tumši sarkanas vai melnas. Putni, kuriem nav bijusi sekmīga vairošanās sezona, var uzsākt spalvu maiņu jau jūnijā, bet kopumā spalvu maiņa sākas jūlija beigās un nobeidzas migrācijas laikā.
Lodeveiks Prinss
Biogrāfija
FIDE Prinsam 1950. gadā kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, 1960. gadā - starptautiskā arbitra nosaukumu, bet 1982. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu par iepriekšējo gadu sasniegumiem.
Upes zīriņš
Līdzīgas sugas
Ir vairākas sugas, kas izskatās līdzīgas upes zīriņam, piemēram, jūras zīriņš un sārtais zīriņš. Visvieglāk sugas atšķirt pēc dažām apspalvojuma detaļām, kāju un knābja krāsas un balss. Upes zīriņam, stāvot krastā, salocītie spārni ir apmēram vienā garumā ar asti, toties jūras zīriņam un sārtajam zīriņam aste ir izteikti garāka par salocītajiem spārniem. Visbiežāk upes zīriņu sajauc ar jūras zīriņu. Pirmajam ir lielāka galva, apjomīgāks kakls, garākas kājas un trīsstūraināki, stīvāki spārni, līdz ar to lidojums ir spēcīgāks, taisni uz priekšu. Jūras zīriņa apakšpuse ir pelēcīgāka kā upes zīriņam, līdz ar to tā vaigi izskatās baltāki, pamanāmāki. Upes zīriņam ārpus ligzdošanas sezonas uz spārnu lidspalvām attīstās melna maliņa, bet jūras zīriņam spārni izskatās balti visu gadu, attīstoties ļoti šaurai, melnai kantītei uz lidspalvām. Turklāt pret gaismu visi jūras zīriņa lidspalvu gali ir caurspīdīgi. Šāda īpašība upes zīriņam ir tikai pirmajām četrām spārnu lidspalvām. Knābis un kājas jūras zīriņam ir tumši sarkanas, knābim nav melnā galā. Salīdzinoši upes zīriņam knābis ir koši, oranžīgi sarkans, ar melnu galu (vai viscauri melns Sibīrijas upes zīriņam) un tā kājas koši sarkanas.
Lodeveiks Prinss
Biogrāfija
Bijis šaha nodaļas redaktors holandiešu žurnālā Het Parool. 1949. gadā kopā ar Maksi Eivi uzrakstījis grāmatu par Hosē Raulu Kapablanku - Het Schaakphenomen Capablanca ("Šaha fenomens Kapablanka").
Upes zīriņš
Uzvedība
Lielākā daļa upes zīriņu populācijas ir gājputni, dodoties ziemot dienvidu virzienā no ligzdošanas areāla. Jaunie putni otrajā vasarā parasti paliek ziemošanas teritorijās, lai gan daži atgriežas dzimtajas vietās, nedaudz vēlāk pēc perējošajiem putniem. Lielākā daļa Eiropā ligzdojošo upes zīriņu ziemo Āfrikas rietumos vai dienvidos. Rietumeiropas un Dienvideiropas populācijas visbiežāk ziemo uz ziemeļiem no ekvatora, bet vairāk ziemeļos ligzdojošie zīriņi ziemo tālāk dienvidos. Ziemeļamerikas populācijas ziemo gar Dienvidamerikas krastiem. Āzijas populācijas gar Indijas okeāna un Klusā okeāna krastiem, sasniedzot Austrālijas dienviddaļu. Ļoti reti ziemojošos upes zīriņus var novērot Jaunzēlandē, bet par tā klātesamību Polinēzijā trūkst datu. Jaunzēlandē tika atrasts miris upes zīriņš, kas bijis apgredzenots Zviedrijā, tātad tas bija nolidojis 25 000 km no savas ligzdošanas vietas.
Lodeveiks Prinss
Biogrāfija
Bijis pazīstams arī kā šaha atklātņu teorētiķis. Prinsa vārdā ir nosaukts variants sicīliešu aizsardzībā: 1. e4 c5 2. Zf3 d6 3. d4 cxd4 4. Zxd4 Zf6 5. f3.
Upes zīriņš
Uzvedība
Upes zīriņa ligzdošanas ģeogrāfija un atbilstošie biotopi ir ļoti dažādi, sākot ar taigu un beidzot ar tropu pludmalēm, kā arī tas ir sastopams kalnos līdz 2000 metriem virs jūras līmeņa Armēnijā, Kaukāzā vai līdz 4800 metriem Āzijas lielajos kalnos. Upes zīriņš izvairās no vietām, kur ir daudz nokrišņu un bieži līst, kuras ir vējainas un kur ir ledus auksts ūdens. Tas neligzdo tik tālu ziemeļos kā jūras zīriņš.
Barošanās ieradumi un barība
Kā visi zīriņi arī upes zīriņš barojas ar zivīm, kuras tiek iegūtas ienirstot no lidojuma, atrodoties 1—6 metru augstumā. Ieniršanas ilgums ir apmēram viena sekunde, dziļums līdz 50 cm. Zivis tiek meklētas ligzdošanas kolonijas tuvumā, parasti ne tālāk par 10 km, retos gadījumos līdz 15 km. Upes zīriņš barojas gan jūrā, gan saldūdens tilpnēs (upēs un ezeros). Tas bieži meklē zivis, sekojot lielām plēsīgām zivīm vai delfīniem, kuri medījot zivis izdzen līdz ūdens virsmai. Upes zīriņi ļoti bieži barojas baros, īpaši, ja zivju ir daudz.
Upes zīriņam ir ļoti laba redze un tā acs tīklenē ir sarkans eļļas piliens, kas uzlabo attēla kontrastu, īpaši sliktos laika apstākļos. Iecienītākais zivju lielums ir 5–15 cm. Zivju veidam ir mazāka nozīme, zīriņš ķer visu, kas pieejams. Tomēr, ja ir izvēle, upes zīriņš labprātāk medī lielākās zivis. Zīriņš barojas arī ar moluskiem, vēžveidīgajiem un citiem ūdenī dzīvojošiem bezmugurkaulniekiem. Reizēm lidojumā tiek noķerti arī lidojošie kukaiņi. Upuris tiek noķerts ar knābi un vai nu uzreiz norīts, vai aiznests putnēniem. Reizēm zīriņš pamanās noķert uzreiz divas mazas zivtiņas. Kad vecāki atgriežas uz ligzdu, tie mazuļus atpazīst pēc čiepstēšanas nevis pēc izskata. Upes zīriņš var zivis nozagt arī citiem zīriņiem, bet pašam zivis arī var atņemt klijkaijas, acteku kaijas, sārtie zīriņi vai kāds cits upes zīriņš.
Upes zīriņš padzeres, lidojumā ar knābi uzķerot ūdeni. Tam labāk patīk padzerties jūras ūdeni nekā saldūdeni, ja abi ūdens veidi ir pieejami. Asakas un citas cietās barības daļas tiek atrītas kā nelielas bumbiņas. Upes zīriņš nekad neizlaiž fekālijas ligzdas vietā, pat putnēni soļo nelielu attālumu prom no ligzdas. Toties zīriņi ļoti bieži izlaiž fekālijas uz savu pretinieku galvām.
Vairošanās
Upes zīriņam ir visplašākais ligzdošanas areāls no visām zīriņu sugām. Tas ligzdo kolonijās, kurās parasti ir līdz 2000 pāru, bet reizēm kolonijas ir ļoti lielas ar vairāk kā 20 000 pāriem. Kolonijas iekšzemē ir mazākas nekā jūras piekrastē esošās. Ļoti bieži upes zīriņš ligzdo kopīgā kolonijā ar jūras zīriņiem, sārtajiem zīriņiem, cekulzīriņiem, lielajiem ķīriem, un melnajiem smēlējzīriņiem. Upes zīriņš parasti ligzdo vienu reizi gadā. Ir iespējams arī otrais dējums, ja pirmais aiziet bojā. Ļoti retos gadījumos ir otrs dējums, vecākiem perējot un turpinot barot pirmā dējuma jaunuļus. Pirmo reizi upes zīriņi ligzdo 3—4 gadu vecumā, biežāk četros gados.
Ligzdošanas teritorija
Upes zīriņš ligzdo jebkurā līdzenā, vāji apaugušā vietā ūdens tuvumā. Tās var būt pludmales, salas un putns viegli pieņem arī mākslīgās, peldošās platformas, kas domātas putnu ligzdošanai. Atgriežoties ligzdošanas vietās, upes zīriņš kādu brīdi klejo apkārt, līdz ieņem savu ligzdošanas teritoriju. Iespējams, ka ligzdošanas aktuālā iesākšanās saistīta ar pietiekamu zivju daudzumu tuvējā ūdenstilpē. Attālums no ligzdas līdz ligzdai var būt tikai 50 cm, lai gan tipiskāk ir 150–350 cm.
Lizgdošanai izvēlētā teritorija tiek atkārtoti izmantota gadu no gada. Zināmais fiksētais rekords, vienam pārim atgriežoties vienā un tajā pašā vietā, ir 17 reizes pēc kārtas ar sekmīgi realizētu ligzdošanu. Ligzdošanai konkrēto vietu izvēlas tēviņš, teritoriju ieņemot dažas dienas pēc atgriešanās. Parasti tēviņam pēc dažām dienām pievienojas pagājušā gada mātīte. Ja mātīte neparādās piecu dienu laikā, tēviņš meklē jaunu pāri. Tēviņš nenoguris aizsargā ligzdošanas teritoriju no abu dzimumu traucētājiem. Viņš, skaļi kliegdams, izpleš spārnus, paceļ asti un noliec galvu, demonstrēdams savu melno galvas virsu. Ja svešinieks neatkāpjas, tēviņš metas cīņā, knābdams pretinieku, līdz tas atkāpjas. Ja kāds ligzdai tuvojas pa gaisu, tēviņš, paceļoties spārnos, bez kavēšanās uzbrūk.
Neskatoties uz agresivitāti, kas tiek izrādīta pret pieaugušajiem kaimiņiem, pret mazuļiem vai jaunuļiem, kas nejauši nokļūst ligzdas tuvumā, tēviņš ir iecietīgs. Salīdzinoši, piemēram, kaiju kolonijā šāds mazulis tiktu nogalināts. Ligzda tiek aizsargāta līdz brīdim, kad jaunajiem putniem ir izaudzis apspalvojums. Neskatoties uz savstarpējiem ķīviņiem un agresivitāti, kolonija pret ārējiem ienaidniekiem tiek aizsargāta kopīgi, sadarbojoties visiem pieaugušajiem putniem. Zīriņi bezbailīgi uzbrūk cilvēkiem, suņiem, žurkām un citiem kolonijas traucētājiem. Interesants fakts, ka zīriņi ir agresīvāki pret pazīstamiem cilvēkiem nekā pret svešiniekiem. Putni nogaida un svešinieku vēro, līdz saprot, ka konfrontācija ir neizbēgama un uzbrūk pēdējā brīdī. Salīdzinoši jūras zīriņi uzbrūk uzreiz.
Mauzolejs
Mauzolejs (la no gr ; ar — mazar) ir monuments, glabājamā vieta, kamera, kurā atrodas mirušā atliekas, bieži vien bēru zāle.
Upes zīriņš
Ligzdošana
Pāra attiecības, uzsākot ligzdošanu, tiek nostiprinātas ar īpašu riesta lidojumu, pārim debesīs metot plašus lokus (200 m vai vairāk) un skaļi kliedzot, beigās partneri viens otram tuvojas zig—zag veida planējumā. Ja tēviņš mātītei nes zivi, tad viņš var pievērst sev arī citu tēviņu uzmanību. Arī uz zemes tēviņš mātītei izrāda uzmanību, riņķojot ap to ar izslietu asti un kaklu, bet galva noliegta uz leju, knābim norādot pret zemi, spārni daļēji atvērti. Kad mātīte ir izrādījusi savu labvēlību, abi partneri paceļ galvas uz augšu, knābjus vēršot pret debesīm.
Kad partnerattiecības ir nostiprinātas, tēviņš izkašā ligzdu — nelielu iedobi smiltīs vai grantī. Arī mātīte pēc tam turpina kašāt iedobi. Tās robežās bieži tiek izrotātas ar dažādiem sausiem augiem, jūraszālēm, gliemežvākiem, koku gabaliņiem un citiem sīkumiem, kurus izskalojusi jūra. Iedobe parasti ir apmēram 4 cm dziļa un 10 cm diametrā, bet var sasniegt arī 24 cm diametrā, ņemot vērā arī rotājošos elementus. Upes zīriņa ligzda ir bagātīgāk rotāta nekā jūras zīriņam vai sārtajam zīriņam, tomēr sārtais zīriņš ligzdo vietās ar bagātāku veģetāciju. Upes zīriņš ļoti labi atceras savu ligzdas vietu, pat, ja vējš ir aiznesis rotājumus un smiltis līdzeni sapūstas pāri. Zīriņš nekļūdīgi atrod vietu un izrok olas no smiltīm. Ja vējš olas ir pat pārvietojis uz citu vietu, zīriņš spēj tās atrast pat 5 metru attālumā no iepriekšējās vietas.
Dējumā parasti ir 3 olas. Reizēm var novērot lielākus dējumus, bet tādos gadījumos ligzdā dēj divas mātītes. Olas ir gaišā krēmkrāsā, gaiši brūnas vai pelekbrūnas ar tumšiem raibumiem. Raibās olas smiltīs ir ļoti grūti pamanāmas. Perē abi vecāki, lai gan mātīte perē lielāko daļu no perēšanas laika. Inkubācijas periods ilgst 21—22 dienas, bet, ja ligzdošanas kolonija tiek iztraucēta, inkubācijas periods kļūst garāks. Reizēm inkubācijas periods ieilgst līdz pat 34 dienām. Karstās dienās zīriņš lido uz ūdenskrātuvi, lai saslapinātu vēderu un lai nedaudz atvēsinātu olas.