cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Planktons
Izplatība
Planktons mājo okeānos, jūrās, ezeros un dīķos. Tas mainās horizontāli, vertikāli un sezoniāli. Šo dažādību pirmkārt ietekmē gaisma un tās daudzums. Planktona ekosistēma mainās atkarībā no gaismas daudzuma. Otrs faktors, kas ietekmē planktona dažādību, ir barības vielu pieejamība. Lai arī tropu un subtropu reģionos ir daudz gaismas, tomēr barības vielu resursi šajā zonā ir vienveidīgi. Tie pamatā ir nitrāti, fosfāti un silikāti. Šādi reģioni veidojas spēcīgo okeāna straumju un ūdens kolonu vetikālo stratifikāciju ietekmē. Šajos reģionos lielāka planktona dažādība mīt dziļākos ūdeņos.
Neskatoties uz makroelementu barības vielu pietiekamību, dažu okeāna reģionu planktons ir ļoti nabadzīgs. To var izskaidrot ar mikroelementu — dzelzs trūkumu šajos reģionos. Pievienojot šo elementu ūdenim, strauji attīstās liela fitoplanktona dažādība. Dzelzs okeānu pamatā sasniedz putekļu veidā, nosēžoties uz ūdens virsmas. Paradoksāli, ka okeāna reģioniem, kas atrodas kaimiņos tuksnešainiem un nabadzīgiem sauszemes reģioniem, ir raksturīgs bagātīgs fitoplanktons. Piemēram, Atlantijas okeāna Āfrikas krasts gar Sahāras tuksnesi. Krasta vējš regulāri okeānā sapūš tukneša smiltis. Augšējiem ūdens slāņiem ir raksturīgs bagātīgs fitoplanktons, bet zooplanktons un bakterioplanktons dzīvo zemākajos ūdens līmeņos, barojoties ar grimstošajām organiskām vielām.
Baltijas jūras planktona daudzveidība
Baltijas jūras fitoplanktonu veido apmēram 1700 sugas. Diatomejas un dinoflagelāti raksturīgi sāļākajiem Baltijas jūras rajoniem. Bet mazāk sāļiem rajoniem fitoplanktona lielāko daļu veido cianobaktērijas. Zooplanktonu veido apmēram 1200 sugu. Vislielākā sugu daudzveidība pieder mikroplanktonam (ciliāti un virpotāji). Bakterioplanktonu veido tūkstošiem nezināmu baktēriju un vīrusu sugu.
Hauerinīdas
Hauerinīdas (Hauerinidae) ir liela un daudzveidīga foraminīferu dzimta 	miliolīdu kārtā. Dzimtu 1876. gadā izdalīja Korrado Švagers. Ģeohronoloģiski hauerinīdas ir zināmas no juras perioda līdz mūsdienām.
Apraksts
Čaulu veido dīgļkamera, aiz kuras seko divas cauruļveida kameras, kas vērstas pretējos virzienos, retos gadījumos ar fleksostilu. Nākamās kameras var kamolveidīgi uztīties virsū vienā līdz piecām plaknēm. Čaulas ar vairāk par divām pretēji vērstām kamerām, kā arī ar kamerām attītā stāvoklī ir retums. Pēdējās kameras galā ir atvere, bieži vien ar zobu vai arī ar vienkāršu vai sarežģītu trematoforu.
Sistemātika
Dzimtas dalījums apakšdzimtās un ģintīs :
Egons Zablovskis
Egons Zablovskis (dzimis, miris ) bija latviešu fiziķis, fizikas zinātņu doktors, kalnos kāpšanas un ceļošanas entuziansts, orientierists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1926. gada 2. martā Tārgales pagasta Jaunupos. Mācījās Ventas pagasta pamatskolā, tad Ventspils 1. vidusskolā. 1946. gadā sāka studēt LVU Fizikas un matemātikas fakultātē (LVU FMF), strādāja LVU FMF Eksperimentālās fizikas katedrā, vēlāk Tehniskās fizikas katedrā par asistentu, lasīja lekcijas par radiotehniku un elektrotehniku. Vēlāk studēja aspirantūrā Ļeņingradā, kur 1965. gadā aizstāvēja disertāciju par pusvadītāju elektriskajām un optiskajām īpašībām. Ievēlēts par Tehniskās fizikas katedras docentu.
Viņš organizēja LVU darbinieku un studentu apmācības alpīnistu nometnēs Elbrusa nogāzēs un Latvijā pirmās orientēšanās sacensības. Ilgus gadus viņš darbojās LVU Tūrisma – alpīnisma sekcijas prezidijā. 1965. gadā E. Zablovskim piešķīra PSRS sporta meistara nosaukumu, vēlāk Vissavienības kategorijas tiesneša kvalifikāciju.
Džošua Basets
Džošua Teilors Basets (en, dzimis ) ir amerikāņu aktieris un dziedātājs. Viņš ir pazīstams ar savu galveno lomu Rikija Bovena lomā filmā High School Musical: The Musical: The Series.
Egons Zablovskis
Dzīvesgājums
1994. gadā pensionējās un pilnībā pievērsās vaļaspriekiem – tūrismam un orientēšanās sportam, ar ko nodarbojās arī pēc 90 gadu vecuma robežas pārsniegšanas, kā arī grāmatu rakstīšanai.
Austrumu Katoļu baznīcas
Austrumu Katoļu baznīcas jeb Austrumu Katoliskās baznīcas ir 23 sui iuris austrumu baznīcas, kuras ir pilnā sadraudzībā ar Romu (pāvestu), un tās, līdzās ar Rietumu Katoļu baznīcu, veido vispārējo Katoļu baznīcu. Lai arī Austrumu Katoļu baznīcām ir sava vēsture un tradīcijas, kas šķir to no Latīņu baznīcas, tās pamatā pieņem tās pašas katoļu doktrīnas, ko pieņem Latīņu baznīca, un abām pusēm ir kopīgā sadraudzība ar viens otru. 2017. gadā pasaulē bija 17,8 miljoni austrumu katoļu.
Vēsturiski šīs baznīcas ir zināmas arī kā Uniātu baznīcas (ru ; no la — 'viens'), kas savulaik tika bieži lietots, lai apzīmētu tās Austrumu baznīcas, kuras ir pieņēmušas pāvestu. Mūsdienās šādu apzīmējumu priekš Austrumu Katoļu baznīcām īpaši nelieto.
Lai arī Latvijas katoļu draudzes pārsvarā ir tikai Romas rita piederošās, ir tomēr arī viena Ukrainas Grieķu-katoļu draudze, kas sastopama Rīgā.
Baznīcu uzskaitījums
Šis ir saraksts ar visām 23 Austrumu Katoļu baznīcām un to sekotāju skaitu.
Katoliskās Baznīcas katehismā tiek uzskaitīti seši Austrumu riti — Bizantijas, aleksandriešu jeb koptu, sīriešu, armēņu, maronītu un kaldejiešu riti,— taču parasti sīriešu un maronītu riti tiek apkopoti zem viena liturģiskā rita, ko dēvē par Rietumu sīriešu jeb Antiohijas ritu, savukārt kaldejiešu rits tiek arī saukts par Austrumu sīriešu ritu.
Takali
Takali (mt) ir teritorija Maltas salas centrā, kurā no 1940. līdz 1968. gadam atradās britu kara aviācijas bāze. Mūsdienās teritorijā uzcelts Takali Nacionālais stadions, Takali Nacionālais parks, aviācijas muzejs, darbojas amatnieku veikaliņi, dārzeņu tirgus, saukts Pitkalija. Tā kļuvusi par maltiešu iecienītu pikniku un atpūtas zonu.
Augstsprieguma tīkls
AS "Augstsprieguma tīkls" (saīsināti AST) ir Latvijas elektroenerģijas pārvades sistēmas operators. Uzņēmums ir dibināts 2001. gadā, bet tā pirmsākumi sniedzas līdz 1939. gadam. "Augstsprieguma tīkls" galvenais birojs atrodas Rīgā.
AS "Augstsprieguma tīkls" 100 % akciju pieder Latvijas Republikai Klimata un enerģētikas ministrijas personā.
Uzņēmumam pieder dabasgāzes pārvades un uzglabāšanas sistēmas operatora AS Conexus Baltic Grid 68,46 % kapitāldaļu.
Vēsture
1939. gada 15. oktobrī darbu uzsāka Ķeguma spēkstacija un pirmā apakšstacija Rīgā. Šī diena uzskatāma par AS "Augstsprieguma tīkls" vēstures sākumu.
Vēsturiski "Augstsprieguma tīkls" bija Latvenergo sastāvdaļa. Padomju laikā tas bija iekļauts PSRS Ziemeļrietumu apvienotajā energosistēmā. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā Latvenergo tika pārveidots par valsts uzņēmumu, un "Augstsprieguma tīkls" bija tā filiāle. 2001. gada 13. novembrī tika dibināta akciju sabiedrība "Augstsprieguma tīkls". 2006. gada 4. janvārī AS "Latvenergo" filiāle "Augstsprieguma tīkls" tika likvidēta.
2005. gadā "Augstsprieguma tīkls" saņēma Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisijas licenci elektroenerģijas pārvadei visā Latvijas teritorijā.
2009. gadā Eiropas Savienība pieņēma enerģētikas tirgus atvēršanas direktīvu "Trešā enerģijas pakete", lai elektrības un dabasgāzes ražošanas un pārdošanas operācijas nodalītu no to transportēšanas tīkliem. Lai izpildītu šo paketi, 2011. gadā Saeima pieņēma grozījumus Elektroenerģijas tirgus likumā, paredzot neatkarīga pārvades sistēmas operatora izveidošanu. "Augstsprieguma tīkls" kļuva par neatkarīgu sistēmas operatoru. Latvijas Republikas Finanšu ministrija kļuva par AS "Augstsprieguma tīkls" akciju turētāju.
2013. gadā Latvijā sāka darboties NordPool nākamās dienas elektroenerģijas tirgus ELSPOT. "Augstsprieguma tīkls" ieguva 2 % NordPool akciju. 2015. gadā "Augstsprieguma tīkls" pārņēma no Latvenergo meitas uzņēmuma "Latvijas elektriskie tīkli" pārvades sistēmas ekspluatācijas, uzturēšanas un attīstības funkcijas. Baltijas valstu un Somijas elektroenerģijas pārvades sistēmas operatori 2015. gadā parakstīja vienošanos par nosacījumiem Baltijas un Ziemeļvalstu elektroenerģijas balansēšanas tirgus veidošanai.
2017. gada 15. decembrī "Augstsprieguma tīkls" no Vācijas uzņēmuma Uniper Ruhrgas International nopirka tam piederošo 18,31 % dabasgāzes pārvades un uzglabāšanas sistēmas operatora Conexus Baltic Grid akciju. 27. decembrī Augstsprieguma tīkls no SIA Itera Latvija nopirka tam piederošo 16,05 % Conexus Baltic Grid akciju. Kopā par 34,36% akciju tika samaksāti 57,394 miljoni eiro.
2020. gada 21. jūlijā "Augstpsrieguma tīkls" Ministru kabineta uzdevumā no Krievijas uzņēmuma Gazprom iegādājās Conexus Baltic Grid 34,10 % akciju, tādējādi palielinot kontroli tajā līdz 68,46 %.
Pārvades tīkls
AST pārziņā ir Latvijas elektroenerģijas sistēmas mugurkauls — pārvades tīkls, kas sastāv no 330 kV un 110 kV elektroenerģijas pārvades līnijām un apakšstacijām, kas nepieciešamas elektroenerģijas tālākai pārvadīšanai pārvades sistēmas lietotājiem, t.i. atsevišķiem lieliem patērētājiem, ražotājiem un sadales tīklu operatoriem. Uzņēmums nodrošina augstsprieguma līniju, apakšstaciju un sadales punktu ekspluatāciju, apkopi un remontu, kā arī tālāko pārvades tīkla attīstību.
Pārvades tīkls savieno Latvijas elektrostacijas ar kaimiņvalstu energosistēmām un sadales tīklu uzņēmumiem, tādējādi nodrošinot patērētājus ar nepieciešamo elektroenerģijas apjomu reāla laika režīmā, kā arī iespēju ražotājiem eksportēt un tirgotājiem importēt elektroenerģiju no kaimiņvalstīm. Latvijas energosistēmas 330 kV tīkls ir Baltijas valstu energosistēmas vidus posms starp tās ziemeļu un dienvidu daļām. Visām 330 kV apakšstacijām, izņemot “Daugavpils”, ir divpusēja barošana. 110 kV tīklam ir loku shēma. Lielākā daļa 110 kV apakšstaciju ir ar diviem transformatoriem un ar divpusīgu barošanu.
Pārvades tīkla galvenie raksturlielumi ir pazeminošo apakšstaciju un augsta sprieguma sadales punktu skaits noteiktā teritorijā, kuru, savukārt, raksturo īpatnējais elektroenerģijas jaudas pieprasījums tajā, un atbilstošs pārvades līniju (330 kV un 110 kV) tīkls, kurš izpilda arī elektroapgādes drošuma un ekonomiskuma kritērijus. Pēc minētajiem kritērijiem pārvades tīkls uzskatāms par tuvu optimālam ar attīstības potenciālu, kas ik gadu tiek aktualizēts Pārvades sistēmas novērtējuma ziņojumā un Latvijas elektroenerģijas pārvades sistēmas 10 gadu attīstības plānā.
Finanšu rādītāji
AST peļņa 2018. gadā sasniedza 4,7 milj. eiro, no kuriem 3,6 milj. eiro izmaksāti dividendēs valstij, atlikusī summa tiks ieguldīta pamatkapitālā ar mērķi attīstības projektu realizācijai. 2018. gadā AST sasniedza 194 milj. eiro apgrozījumu, kas ir par 35 milj. eiro vairāk nekā gadu iepriekš. Ieņēmumi par elektroenerģijas pārvades tīkla pakalpojumiem ir 72,6 miljoni eiro jeb 37% no apgrozījuma.
AST rentabilitāte 2018. gadā atbilst Elektroenerģijas pārvades sistēmas pakalpojumu tarifu metodikā noteiktajai. Peļņas pieaugums, kā arī pašu kapitāla atdeves rādītāja pieaugums no 3,6% 2017. gadā līdz 6,6% 2018. gadā ir saistīts ar saņemtajām dividendēm no AS "Conexus Baltic Grid" par 2017. pārskata gadu.
Ģeniālais Džimijs Neitrons
"Ģeniālais Džimijs Neitrons" (en) ir 2001. gada ASV animācijas filma, kuras režisors ir Džons A. Deiviss. Filmas pirmizrāde notika.
Filma tikusi nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja filmai "Šreks".
Juris Pļaviņš
Juris Pļaviņš (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
Dzimis 1934. gada 2. martā Turlavas pagasta Kalējciema "Lejas Mikās". 1960. gadā beidzis Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultāti. Strādājis Valmieras teātrī, Liepājas teātrī un Nacionālajā teātrī.
Zosuli
Zosuli ir skrajciems Balvu novada Bērzpils pagasta dienvidaustrumu daļā 9 km no pagasta centra Bērzpils, 46 km no novada centra Balviem un 239 km no Rīgas.
Elektriskā mašīna
Elektriskā mašīna ir mašīna, kas pārveido elektrisko enerģiju mehāniskajā vai otrādi. Svarīgākais elektrisko mašīnu iedalījums sastāv no divām grupām: elektrodzinējiem un elektroģeneratoriem. Dažkārt kā trešo elektrisko mašīnu grupu izdala transformatorus, lai gan tie nepārveido vienu enerģijas veidu citā un tiem nav kustīgo daļu.
Iedalījums
Pamatā elektriskās mašīnas iedala elektriskajos ģeneratoros, kas pārveido mehānisko enerģiju elektriskajā, un elektriskajos dzinējos, kas pārveido elektrisko enerģiju mehāniskajā. Jebkurš ģenerators var darboties dzinēja režīmā, un jebkurš dzinējs var darboties kā ģenerators, tikai, elektriskajai mašīnai darbojoties tai pretējā režīmā, efektivitāte ir mazāka. Līdz ar to ģeneratoru un dzinēju uzbūve principiāli neatšķiras.
Divvākčauļi
Divvākčauļi jeb dubultčauļi, arī konhostraki (Concostraca) ir žaunkājvēžu klases kārta. Citi pētnieki tos attiecina uz lapkājvēžu kārtas apakškārtu. Divvākčauļu ķermeni apņem divvāku čaula, kas arī devusi nosaukumu grupai, jo tie nedaudz atgādina gliemenes. Divvākčauļu fosilās atliekas ir zināmas no apakšdevona, un ir konstatētas ap 300 izmirušas sugas. Čaulu atliekas tiek izmantotas ģeoloģijā slāņu stratigrāfiskā vecuma noteikšanai.
Elektriskā mašīna
Iedalījums
Pēc uzbūves īpatnībām un strāvas izšķir šādas elektriskās mašīnas:
Divvākčauļi
Morfoloģija
Viss ķermenis tiem ir klāts ar divvāku hitīna čaulu, kas lielākajai sugu daļai ir ar koncentriskām augšanas joslām, kas nedaudz atgādina gliemeņu augšanas joslas. Šīs joslas veidojas pēc katras apvalka nomešanas. Metot savu apvalku vēzītis atstāj nenomestu čaulas daļu un pēc tam notiek jauna čaulas pieauguma kārta pa perimetru. Čaula parasti ir krāsota rūsganos, rozā vai zaļganos toņos. Čaulas abi vāciņi ir savienoti ar vienu šķērsenisko slēdzējmuskuli. Divvākčauļi reaģē uz briesmām, savelkot šo muskuli, kā rezultātā čaulas vāciņi cieši sakļaujas un vēzītis kā miris paliek gulēt dibenā.
Džou Cjiņa
Džou Cjiņa (zh; dzimusi ) ir ķīniešu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja.
Divvākčauļi
Morfoloģija
Galva daudzām sugām ir saplacināta no augšas uz leju. Sēdošas fasetacis ir satuvinātas un izvietojas pieres daļā, bet vienai ģintij (Cyclestheria) pat saaug kopā. To priekšā atrodas vienkāršā naupliālā actiņa. Priekšējās antenas ir vāji attīstītas un nav posmotas. Toties aizmugurējās antenas ir garas, divzarainas, un vēl abi zari ir klāti ar daudziem sariņiem. Vēzīši peld pārsvarā kustinot aizmugurējās antenas, kuras lieto kā airus. Vienīgi Lynceus ģints pārstāvji, kas spēj plaši atvērt savas lodveida čaulas vāciņus, peld kustinot ne tikai aizmugurējās antenas, bet arī krūšu kājas.
Elektriskā mašīna
Raksturlielumi
Ģeneratoram pievadīto mehānisko enerģiju raksturo moments M (tā mērvienība ir ņūtonmetri — N⋅m), kas pielikts rotora vārpstai, un rotora rotācijas frekvence n (apgriezieni minūtē — apgr./min vai rpm). Rotācijas frekvenci, ņemot vērā frekvences jēdziena izmantošanu elektrisko svārstību (maiņstrāvas momentānās strāvas stipruma, sprieguma u.c. lielumu) raksturošanai, bieži sauc par rotācijas ātrumu, griešanas ātrumu vai vienkārši par ātrumu. Ģeneratora izejā iegūst elektrisko enerģiju, kuru raksturo spriegums U starp ģeneratora spailēm un strāva I, ar kuru ģeneratoru slogo.
Džou Cjiņa
Biogrāfija
2014. gada septembrī pasaules čempionātā Taškentā, cīņā par 3. vietu uzvarot igaunieti Epu Mē, kļuva par bronzas medaļnieci. 2015. gada septembrī pasaules čempionātā Lasvegasā kļuva par sudraba medaļnieci, finālā zaudējot amerikānietei Adelīnai Grejai. 2019. gada septembrī Nursultanā, cīņa par trešo vietu zaudēja Epai Mē un ieņēma 5. vietu, kas ļāva tai saņemt licenci uz olimpiskajām spēlēm Tokijā. 2021. gada 2. augustā olimpiskajās spēlēs Tokijā, cīņā par 3. vietu gūstot plecu uzvaru pret japānieti Hiroe Suzuki, viņa kļuva par bronzas medaļnieci.
Zubovas Poļanas rajons
Zubovas Poļanas rajons (ru, myv, mdf) ir viens no 22 Mordvijas republikas rajoniem, Krievijā. Tas atrodas Mordvijas rietumos. Rajona administratīvais centrs ir Zubova Poļana. Zubovas Poļanas rajonā 2020. gadā dzīvoja 53,6 tūkstoši iedzīvotāju. Lielākās etniskās grupas ir mordvieši (50%) un krievi (45%). Pēc platības tas ir lielākais Mordvijas rajons.
Elektriskā mašīna
Raksturlielumi
Dzinējs tiek pieslēgts līdzstrāvas vai maiņstrāvas tīklam ar noteiktu U un I, izejā no vārpstas, kurai ir noteikts n, slogojot dzinēju ar M, tiek iegūta mehāniskā enerģija.
Divvākčauļi
Morfoloģija
Segmentu skaits, kas veido krūšu nodalījumu, svārstās no 10 līdz 32, un attiecīgi mainās arī krūšu kāju skaits. Kāju garums samazinās virzienā no priekšas uz aizmuguri. Tēviņiem pirmais, reizēm arī otrais kāju pāris ir pārveidoti āķveida piedēkļos, ar kuriem tēviņš notur mātīti pārošanās laikā. Mātītēm dažu vidējo kāju ārējie zari ir pārvērtušies garos, uz augšu aizliektos diegveida izaugumos, pielāgoti olu noturēšanai ķermeņa muguras daļā zem čaulas. Taču krūšu kāju pamatfunkcija ir barības piegāde uz priekšu pie mutes un elpošana. Žaunu funkciju veic krūšu kāju ārējie zari. Lai varētu nodrošināt elpošanu, krūšu kājas pastāvīgi atrodas kustībā, pateicoties kam ūdens pastāvīgi cirkulē starp čaulas vāciņiem. Ķermenis nobeidzas ar lielu cietu telsonu, kas ir vai nu saspiests no sāniem un apgādāts ar lielu dakšiņu, vai arī saspiests dorsoventrāli, un nes mazu dakšiņu.
Ekoloģija
Lielākā divvākčauļu daļa ir bentiski organismi. Lielākie no tiem ir Limnadia, kas sasniedz 17 mm garumu un guļ uz sāniem ūdenstilpju dibenā. Cyzicus rakņājas gruntī, saceļot dūņas ar vēdera un daļēji ar kāju kustībām. Šo divu ģinšu pārstāvji peld vienīgi pārošanās laikā. Tikai salīdzinoši sīkais (4-5 mm) Lynceus brachyurus atšķiras ar lodveida čaulu bez augšanas joslām, un parasti peld ar muguru uz augšu, atplešot vaļā čaulas vāciņus, vienīgi retumis nolaižoties dibenā. Tas barojas pārsvarā ar planktona organismiem, tajā pat laikā, kad Cyzicus ēd detrītu ar tajā esošajiem organismiem, bet Limnadia apēd mikroskopiskās aļģes ūdenstilpju dibenā un uz ūdenszāļu virsmas. Lielās neēdamās daļiņas Limnadia salīmē ar īpašu sekrētu, kas izdalās no kāju dziedzeriem, un izmet caur čaulas aizmugurējo spraugu.
Elektriskā mašīna
Raksturlielumi
un elektrisko P (tāpat vatos) pēc
Divvākčauļi
Vairošanās un attīstība
Divvākčauļu vairošanās notiek dažādi. Visi Limnadiidae dzimtas pārstāvji vairojas tikai partenoģenētiski, tēviņi viņu starpā nav zināmi. Citām dzimtām tēviņi ir regulāri sastopami, turklāt jo vairāk uz dienvidiem, jo biežāk tie ir sastopami. Pārojoties tēviņi notur mātītes ar aizmugurējo antenu āķveida izaugumiem un iebāž ķermeņa aizmugurējo galu mātītes čaulas aizmugurējā spraugā starp vāciņiem. Olas tiek novietotas telpā starp mātītes ķermeņa muguras daļu un čaulu. Cyclestheria pārstāvjiem aizmugurējo krūšu segmentu daļa ir paplašināta tādā veidā, ka to priekšā izveidojas īsta dēšanas soma. Panēsājot kādu laiku olas uz muguras zem čaulas mātīte met apvalku, un olas krīt ūdenstilpes dibenā.
Šīs olas ir klātas ar blīvu un izturīgu apvalku, un spēj panest izžūšanu, sasalšanu un citus nelabvēlīgus apstākļus. Bieži vien tām ir dīvaina forma. Daudzām sugām olām ir dažādi izaugumi, kas veicina to pārnešanu ar vēju un dažādiem dzīvniekiem. Dažu sugu olas saglabā dzīvotspēju 15 gadu garumā. Pēc tam, kad olas nonāk attīstībai labvēlīgos apstākļos, no tām izšķiļas kāpuri nauplija stāvoklī. Nauplijs atšķiras ar ļoti īsām priekšējām antenām. Nākamajā metanauplija stāvoklī kāpuram attīstās čaulas aizmetnis. Lielākajai divvākčauļu daļai šis čaulas aizmetnis jau ir ar diviem vāciņiem un ļoti atgādina ūdensblusu čaulu. Lynceus ģintij tas ir plakana vairoga formā, atgādinot vairogvēžu karapaksu, un tikai vēlākajās attīstības stadijās tas pārlokas uz pusēm un iegūst divus vāciņus. Visa attīstība notiek ļoti ātri. Piemēram, Cyzicus sasniedz briedumu 19 diennakšu laikā pēc izšķilšanās.
Elektriskā mašīna
Raksturlielumi
kur \varphi ir nobīdes leņķis starp U un I fāzēm.
Divvākčauļi
Nozīme
Mūsdienu divvākčauļiem nav nekādas praktiskas nozīmes, bet šīs grupas izmirušie pārstāvji piesaista sev ģeologu uzmanību. Saldūdens nogulumos, kas ir nabadzīgi ar fosilijām, labi saglabājas divvākčauļu čaulu vāciņi, un tie ir diezgan bieži atrodami. Pēc tiem ir iespējams noteikt slāņu ģeoloģisko vecumu. Iepriekšējos ģeoloģiskajos periodos šie vēžveidīgie, domājams, bija daudzskaitlīgāki un arī plašāk izplatīti, nekā pašlaik. Ir zināmas ap 300 izmirušās sugas, bet mūsdienu sugu ir uz pusi mazāk. Senākie divvākčauļi ir atrodami devona nogulumos. Izmirušo sugu starpā, īpaši triasā, daudzas sugas dzīvoja jūrā, kur pašlaik šie organismi nav sastopami.
Elektriskā mašīna
Raksturlielumi
Jebkuras mašīnas lietderības koeficients \eta ir attiecība starp izejas un ieejas jaudām:
Divvākčauļi
Sistemātika
Divvākčauļu kārtā ir ap 150-180 recento sugu. No tām divas sugas Limnadia reticularis un Lynceus brachyurus ir sastopamas arī Latvijas teritorijā. Bez mūsdienu sugām ir zināmas arī ap 300 izmirušo sugu. Arī Latvijas teritorijā var atrast divvākčauļu fosilijas.
5. armija (Krievijas Impērija)
'''Krievijas Impērijas 5. armija''' (ru) bija militārā formācija Krievijas Impērijas karaspēka sastāvā Pirmā pasaules kara laikā (1914—1918). Cīnījās Dienvidrietumu frontē (1914. gada augustā — septembrī), Ziemeļrietumu frontē (1914. gada septembrī — 1915. gada augustā), tad Ziemeļu frontē (1915. gada augustā — 1918. gada sākumā) pret Vācijas Impērijas 8. armiju. 5. armijas štābs no 1915. līdz 1917. gadam atradās Daugavpils cietoksnī.
Divvākčauļi
Sistemātika
(†) - izmirušu organismu grupa.
5. armija (Krievijas Impērija)
Kaujas ceļš
5. armijas štābu (штаб 5 А) ģenerāļa Paula fon Plēves (Paul von Plehwe, Павел Адамович фон Плеве) vadībā izveidoja neilgi pēc kara sākuma 1914. gada jūlijā Maskavas kara apgabalā, no 1914. gada 5. augusta līdz septembrim armija cīnījas Galīcijas kaujā Dienvidrietumu frontē, tad 1914. gada rudenī kaujās pie Varšavas (Варшавско-Ивангородская операция) un Lodzas (Лодзинская операция). Vācijas Nemunas armijas Kurzemes ofensīvas laikā sagrauto 5. armiju izformēja un 1915. gada jūnijā ģenerāļa Plēves vadībā saformēja jaunā sastāvā. Tā piedalījās Jelgavas-Šauļu operācijā (Митаво-Шавельская операция) 1915. gada jūlijā un Viļņas operācijā (Виленская операция), tad 1915. gada oktobra kaujās pie Daugavpils. 1916. gada 5.-17. martā 5. armija piedalījās Naroča operācijā (Нарочская операция) un tās 13., 28. un 37. armijas korpusi nesekmīgi uzbruka no Jēkabpils līdz Panevēžai.
Elektriskā mašīna
Raksturlielumi
.
5. armija (Krievijas Impērija)
Atkāpšanās no Latvijas
Pēc Februāra revolūcijas izveidojās armijas kareivju deputātu padomes izpildkomiteja. Operācijas "Dūres sitiens" laikā 1918. gada februārī 5. armija atkāpās no Latvijas. 1918. gada 3. martā Padomju Krievijas valdība bija spiesta parakstīt Brestļitovskas miera līgumu, kas paģērēja Krievijas bruņoto spēku, arī 5. armijas, pilnīgu demobilizāciju.
Elektriskā mašīna
Raksturlielumi
Elektrisko, magnētisko, mehānisko zudumu dēļ \eta<1 vienmēr.
Dzinēja pasē vai uzrakstā uz paša dzinēja tiek norādīts viena, nominālā, jauda, kura vienmēr ir izejas jauda. Mašīna attīsta nominālo jaudu tikai tad, ja arī slodze ir nominālā. Jo mazāka slodze, jo mazāka attīstītā jauda. Ģeneratoram nominālais režīms ir pie nominālās strāvas I_N, dzinējam — pie nominālā momenta M_N. Mašīnām kā nominālie dati (lielumi, vērtības) var tikt norādīti jauda, spriegums, strāva, griešanās ātrums, maiņstrāvas frekvence, fāžu skaits, lietderības koeficients, jaudas koeficients un citi. Taču par nomināliem sauc arī lielumus, kuri nav norādīti, piemēram, moments, slīde.
Magnētiskais lauks
Katrā mašīnā ir magnētiskais lauks, kuru raksturo ar magnētisko indukciju B vai magnētisko plūsmu \Phi. Magnētiskais lauks rodas, strāvai plūstot kādā no mašīnas tinumiem. Līdzstrāvas mašīnās magnētiskais lauks ir nekustīgs, rotējošs vai pulsējošs asinhronajās mašīnās un tā tālāk. Līdzstrāvas un asinhronajās mašīnās to rada statora tinums, sinhronajās mašīnās — rotora tinums. Mašīnās ir spēkā elektromagnētiskās indukcijas likums un Ampēra likums. Ģeneratora galvenajā elektriskajā ķēdē elektrodzinējspēku iegūst saskaņā ar pirmo likumu, dzinējam uz tā rotoru darbojas griezes moments, kas iegūts saskaņā ar otro likumu.
Darbība
Elektriskās mašīnas nominālajā režīmā var darboties neierobežoti ilgi, bet, pārsniedzot nominālo slodzi, tās var pārkarst.
Slodzei mainoties no tukšgaitas līdz nominālajam režīmam, \beta mainās diapazonā 0. . . 1.
Svarīgas raksturlīknes elektromašīnu darbam: ģeneratoram ārējā raksturlīkne U=f(I) (ģeneratora starpspaiļu sprieguma atkarība no slodzes strāvas) un dzinējam mehāniskā raksturlīkne n=f(M) (dzinēja griešanās ātruma atkarība no rotora vārpstai pieliktā momenta). Attēlojot šīs atkarības grafiski, var apskatīt mašīnas darbu dažādos režīmos, tostarp tukšgaitā, nominālajā režīmā, īsslēgumā (avārijas režīmā). Ģeneratoram, palielinot slodzi, spriegums izejā samazinās, savukārt, arī dzinējam pie lielākas slodzes griešanās ātrums ir mazāks. Nominālais režīms atrodas daudz tuvāk tukšgaitai nekā īsslēgumam. Bieži šīs raksturlīknes zīmē tikai no tukšgaitas līdz nominālajai slodzei.
Ģenerators vai dzinējs ir regulējams, ja ir iespējams izmainīt tā ārējo vai mehānisko raksturlīni (ģeneratora sprieguma vai dzinēja griešanās ātruma izmaiņa, mainot slodzi jeb pārvietojot darba punktu pa vienu un to pašu raksturlīkni, nav regulēšana).
Palaišanas režīms elektrodzinējam
Sevišķs režīms dzinējam ir palaišanas režīms, kad dzinējs ir pieslēgts spriegumam, bet griešanās ātrums ir vienāds ar nulli. Viens no svarīgākajiem dzinēja parametriem ir palaišanas moments M_p. Izmantojot dažādus dzinējus, jāņem vērā, ka palaišanas moments jāpalielina asinhronam trīsfāžu dzinējam, jāsamazina līdzstrāvas dzinējam, asinhrons vienfāzes dzinējs pats nespēj attīstīt palaišanas momentu u.c. Dažādu dzinēju mehāniskās raksturlīknes ievērojami atšķiras.
Andris Vosekalns
Andris Vosekalns (dzimis Alūksnē) ir profesionāls Latvijas šosejas riteņbraucējs, kurš pārstāv Ķīnas kontinentālo komandu Hengxiang.
2014. gada Latvijas čempionāta grupas braucienā izcīnījis uzvaru.
2018. gada sezonā pievienojies Ķīnas kontinentālajai komandai Hengxiang.
2020. gadā uzvarējis Latvijas čempionātā individuālajā braucienā.
Aizdevums
Aizdevums jeb aizņēmums ir darījums, ar kuru viena puse jeb aizdevējs nodod otras puses jeb aizņēmēja īpašumā vai operatīvā pārvaldīšanā naudu vai kādu lietu. Aizņēmējs apņemas atdot aizdevējam tādu pašu naudas summu vai līdzīgu tās pašas lietas un tāda paša labuma lietu daudzumu. Aizdevuma līgums tiek noslēgts naudas vai mantas nodošanas brīdī.
Bankas aizdevums ir naudas līdzekļi, ko uz procentiem aizdod banka. Aizdevuma avots ir bankas resursi, kas veidojas no bankas piesaistītajiem līdzekļiem. Bankās pastāv īstermiņa un ilgtermiņa aizdevumi un tie tiek izsniegti ar nekustamā vai kustamā īpašuma ķīlu vai aizdevums bez ķīlas, kas parasti ir pieejams liela kapitāla pārvaldītājiem.
Ekskomunikācija
Ekskomunikācija ir institucionāla darbība, kuru izmanto, lai atņemtu, apturētu vai ierobežotu dalību vai tiesības reliģiskā kopienā, it īpaši sakramentu pieņemšanu. Terminu bieži vēsturiski izmanto tieši par Katoļu baznīcas darbībām, lai gan to mēdz attiecināt uz citām reliģiskām kopienām. Piemēram, arī protestantismā un Jehovas lieciniekos ir novērojamas līdzīgas prakses. Pašā Katoļu baznīcā ekskomunikācija tiek īstenota reti.
Smadzeņu stumbrs
Smadzeņu stumbrs ir mugurkaulnieku galvas smadzeņu aizmugurējā daļa, centrālās nervu sistēmas daļa. Tas apvieno iegarenās smadzenes, smadzeņu tiltu un vidussmadzenes. Salīdzinoši ar muguras smadzenēm, no kurām atiet muguras smadzeņu nervi, no smadzeņu stumbra arī atiet galvaskausa nervi (no III līdz XII pārim), kuri inervē muskulatūru un galvas ādu, iekšējos orgānus un žaunu aparāta veidojumus.
Smadzeņu stumbrs ir ļoti mazs, veidojot tikai aptuveni 2,6 procentus no smadzeņu kopējā svara. Tam ir izšķiroša nozīme sirds un elpošanas funkciju regulēšanā, palīdzot kontrolēt sirdsdarbību un elpošanas ātrumu. Tas arī nodrošina galveno motorisko un maņu nervu pieeju sejai un kaklam caur galvaskausa nerviem. No smadzeņu stumbra nāk desmit galvaskausa nervu pāri. Citas lomas ietver centrālās nervu sistēmas un ķermeņa miega cikla regulēšanu. Tam ir arī liela nozīme motoru un maņu ceļu pārnešanā no pārējām smadzenēm uz ķermeni un no ķermeņa atpakaļ uz smadzenēm. Šie ceļi ietver kortikospinālo traktu (motora funkcija), muguras kolonnas-mediālo lemniskus ceļu (smalks pieskāriens, vibrācijas sajūta un propriocepcija) un spinotalāmu traktu (sāpes, temperatūra, nieze un rupjš pieskāriens).
Satura kūrēšana
Satura kūrēšanas nozīme
Satura kūrēšana tīmeklī ir visaktuālākā. Tā ir nepārtraukta darbība, nevis vienreizējs notikums, jo informācija tiešsaistes vidē katru dienu pieaug. Visas vietas, kur saturs tiek koplietots un apspriests, ir labi satura kūrēšanas piemēri, tostarp sociālo mediju ziņas, ziņu apkopošanas vietnes, kā arī saites un raksti, kas minēti blogos. Nav noteikta standarta, kādam ir jābūt saturam. Tīmekļa vietnē bieži vien tiek kūrēts koplietots teksts, video, audio, attēli un infografikas.
Satura kūrēšana “izaug” no nepieciešamības atrast, atklāt, filtrēt, saglabāt un rada jēgu par lielo informācijas daudzumu internetā, kas ir reta, vērtīga, dezorganizēta un lielākoties nepārbaudīta.
Satura kūrēšana neietver sava satura izveidi. Satura kūrēšanas galvenais mērķis ir palīdzēt citiem atklāt, uzzināt un izprast kaut ko, kas nav viņiem pazīstams.
Vēsture
Satura kūrēšanas procesam ir sena vēsture. Jau pirms tūkstošiem gadu cilvēks to ir izmantojis, lai saglabātu, organizētu, atklātu un izceltu vērtīgu dzeju, filozofiskas idejas, kā arī vēsturiskus un mākslinieciskus mākslas darbus.
Pirmie piemēri par satura kūrēšanu parādījās renesanses laikmeta Eiropā, pirms pieciem gadsimtiem vēstules formāta veidā. Ar roku rakstītas vēstules izplatījās privāti starp tirgotājiem, izplatot informāciju par visu, sākot no ekonomiskajiem apstākļiem un beidzot ar sociālajām normām. Pats vēstuļu rakstītājs izlēma, kāda informācija ir svarīgākā un būtiskākā, organizējot un izplatot šīs zināšanas priekš publiskā patēriņa.
Satura kurators
Satura kurators ir kā visa tīmekļa redaktors, kas apkopo, šķiro un izprot informāciju un pasniedz to viegli saprotamā veidā.
Satura kuratori atbild par visa satura sakārtošanu, lai pēc vajadzības varētu piekļūt blogu un sociālo mediju ierakstiem. Vienkāršāks skaidrojums ir domāt par satura kuratoru kā par bibliotekāru. Bibliotekāri kārto grāmatas un izvieto tās plauktos noteiktās grupās, pamatojoties uz informācijas veidu, kādu satur grāmatas. Tas ir līdzīgi tam, kā satura kuratori apkopo datus.
Mētru mežs
Mētru mežs ir 2004. gadā izveidots dabas liegums Ziemeļvidzemes zemienes Trapenes līdzenumā, Gulbenes novada Lejasciema pagastā uz rietumiem no Dūres.
Anhedonija
Anhedonija (no el (an-) — 'ne' un ἡδονή (hēdonḗ) — 'bauda') ir nespēja gūt prieku no nodarbēm, kas parasti to sagādā, piemēram, no vaļaspriekiem, mūzikas, fiziskām, sociālām un seksuālām aktivitātēm. Anhedonija sastopama pie dažādām garīgajām slimībām (šizofrēnijas), kā arī garastāvokļa traucējumiem. Tā mēdz būt saistīta arī antipsihotisko līdzekļu lietošanu, kā arī novērojama opioīdu, stimulantu atcelšanas sindroma laikā.
Ovaness Bagramjans
Ovaness (Ivans) Bagramjans (, ; dzimis, miris ) bija Azerbaidžānā dzimis armēņu izcelsmes padomju karavadonis. Divkārtējais Padomju Savienības varonis, PSRS maršals. Kā frontes komandieris Otrajā pasaules karā vadīja Latvijas ieņemšanu 1944. - 1945. gadā. Pēc kara, no 1945. līdz 1954. gadam būdams Baltijas kara apgabala pavēlnieks, bāzējās Rīgā un bija LKP CK biroja loceklis. Vadīja cīņu pret nacionālajiem partizāniem Baltijas valstīs.
Dzīvesgājums
Dzimis Azerbaidžānā armēņu dzelzceļa strādnieka Hačatura Bagramjana ģimenē. Mācījās dzelzceļnieku skolā Tiflisā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, brīvprātīgi iestājās Krievijas Impērijas armijā. 1917. gadā beidza praporščiku skolu. Pēc Februāra revolūcijas pieslējās dašnakiem un Armēnijas Pirmās republikas armijas sastāvā piedalījās cīņās pret turkiem, arī Armēnijai izšķirošajā Sardarapatas kaujā 1918. gada 21. - 29. maijā. Tomēr 1920. gada maijā Bagramjans piedalījās neveiksmīgā dumpī pret dašnaku valdību un tika arestēts. 1920. gada decembrī iestājās Sarkanajā armijā. No 1924. gada mācījās Augstākajā kavalērijas skolā, tad no 1931. gada Mihaila Frunzes Kara akadēmijā, no 1936. līdz 1938. gadam Ģenerālštāba Kara akadēmijā Maskavā. 1941. gadā (netipiski vēlu to laiku kontekstā) iestājās boļševiku partijā.
Sevēni
Sevēni (fr, oc) ir kalnu apgabals, arī kultūrvēsturisks reģions, Francijas dienvidos, daļa no Centrālā masīva. Kalnu sistēma krasi apraujas dienvidu un austrumu virzienā pret Ronas upes ieleju. Pavasarī no Sevēnu kalniem pūš mistrāls — auksts vējš, kas ietekmē Francijas dienvidu lauksaimniecību.
Kalni ir apdzīvoti no aizvēsturiskiem laikiem, sastopamas megalītiskas celtnes. Kalnu grēdā ierīkots Sevēnu Nacionālais parks (Parc national des Cévennes). Sevēni iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma objekta Kosi un Sevēni sastāvā.
Ovaness Bagramjans
Dzīvesgājums
Pēc kara līdz 1955. gadam Bagramjans bija Latvijā, Lietuvā un Kaļiņingradas apgabalā dislocēto padomju karaspēka daļu - Baltijas Kara apgabala virspavēlnieks. Dzīvoja Hamburgas ielā 9 Mežaparkā, (mūsdienās tā ir Vācijas vēstnieka rezidence). Aktīvi piedalījās Latvijas PSR vadīšanā, būdams LKP CK biroja loceklis. Vēlāk darbojies augstos amatos Maskavā. No 1955. gada - PSRS maršals. No 1955. līdz 1968. gadam (ar pārtraukumu) - PSRS Aizsardzības ministra vietnieks. No 1961. gada - PSKP CK loceklis. Miris 1982. gadā.
Neirupīne
Neirupīne (de) ir pilsēta Vācijā, Brandenburgā, Ostprignicas-Rupīnes apriņķa centrs Rupīnezera krastā, 60 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Berlīnes. Saukta par "Fontānes pilsētu"(Fontanestadt), kā arī "visprūsiskāko no Prūsijas pilsētām" (preußischste aller preußischen Städte).
Vēsture
Vieta bija slāvu apdzīvota, kad iespējams Vendu krusta kara laikā 1147. gadā šeit tika uzcelta pirmā vācu pils, kas atradās citā Rupīnezera krastā. 1238. gadā pirmoreiz minēta pašreizējā apdzīvotā vietā. 1246. gadā dominikāņi šeit nodibināja klosteri, kas bija pirmais teritorijā starp Elbu un Oderu. Pilsētas tiesības no 1256. gada. Kopš 1688. gada Neirupīne bija garnizona pilsēta. Pēc ugunsgrēka 1787. gadā tā tika atjaunota klasicisma manierē. Armija pilsētā bija līdz pat 1993. gadam, kad no kara bāzes uz Krieviju pārcēlās bijušās Padomju armijas daļas.
Cilvēki
Neirupinē kristīts ārsts Johans Frīdrihs Štrūenzē (Johann Friedrich Struensee, 1737 – 1772). Pilsētā savulaik dzīvojuši karalis Frīdrihs Lielais (Friedrich der Große, 1712 – 1786), kara teorētiķis Kārlis fon Klauzevics (Carl von Clausewitz, 1780 – 1831) un arhitekts Georgs Venceslauss fon Knobelsdorfs (Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff, 1699 – 1753). Vietējā ģimnāzijā mācījies dzejnieks Georgs Heims (Georg Heym, 1887 – 1912).
Hārvijs Vainstīns
Vainstīns no 2005. līdz 2017. gadam kopā ar brāli Bobu bija The Weinstein Company valdes līdzpriekšsēdētāji. 2017. gada oktobrī pēc publikācijas The New York Times un The New Yorker un vairākām pret viņu vērstām apsūdzībām par seksuālu uzmākšanos, seksuālu uzbrukumu un izvarošanu Hārviju Vainstīnu atlaida no uzņēmuma valdes, kā arī izslēdza no Kino mākslas un zinātnes akadēmijas. 2020. gada 24. februārī tika atzīts par vainīgu izvarošanā un pirmās pakāpes seksuālā uzbrukumā, par pārkāpumiem viņam var tikt piespriests cietumsods līdz 25 gadiem.
Zoltāns Almāši
Zoltāns Almāši (hu; dzimis Jārdānhāzā) ir Ungārijas starptautiskais lielmeistars šahā (1993).
Biogrāfija
1993. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Kopš 1990. gadu otrās puses ir viens no vadošajiem Ungārijas šahistiem. Astoņas reizes uzvarējis Ungārijas šaha čempionātos (1995, 1997, 1999, 2000, 2003, 2006, 2008, 2009 ) un uzvaru skaita ziņā atpaliek tikai no Lajoša Portiša.
Četras reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros labākos panākumus guvis 1997. gadā Groningenā un 2004. gadā Tripolē, kad abas reizes nokļuvis līdz 4. kārtai. 2005. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Ungārijas pilsētā Pakšā, apsteidzot Viktoru Korčnoju. 2008. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Redžo nell'Emīlijā. 2009. gadā atkārtoti uzvarējis šaha turnīrā Pakšā. 2010. gadā Varšavā izcīnījis Eiropas čempiona nosaukumu ātrajā šahā. 2013. gadā Havanā uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā.
Pārstāvējis Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 1993. gadā Almāši piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Baumaņa skvērs
Baumaņa skvērs ir skvērs Rīgā, Centra rajonā, Centra apkaimē pie Brīvības bulvāra un Tērbatas ielas krustojuma. Tagadējo nosaukumu skvēram piešķīra 1990. gadā, par godu latviešu arhitektam Jānim Frīdriham Baumanim.
Vēsture
Sākotnēji skvēra vietā atradās Ravelīna laukums. 1874. gadā šajā vietā uzcelts pirmais Rīgas cirks, koka ēka, kas pastāvēja apmēram piecus gadus.
1902. gadā Rīgas pilsētas dome izskatīja valdes locekļa Blūmentāla un Rīgas pilsētas dārzu un parku direktora Kūfalta sastādīto tāmi un nolēma izbūvēt skvēru Aleksandra (tagadējā Brīvības) bulvāra un Tērbatas ielas stūrī, pretī Rīgas apgabaltiesas ēkai. Zeme pirms tam tika īrēta minerālūdens kioska īpašniekam.
Pirmā pasaules kara vācu okupācijas laikā, skvērā atradās koka vācu karavīra skulptūra "Dzelzs zemessargs", tautā saukta par "Koka Frici". Par ziedojumu varēja skulptūrā iesist naglu. Skulptūru demontēja 1919. gadā, kad Rīgā ienāca lielinieki. Par godu 1919. gada 1. maija svinībām skvērā tika uzstādīts tēlnieka Burkarda Dzeņa veidots Kārļa Marksa krūšutēls, kas tā paša gada 22. maijā, kad no Rīgas tika padzīti lielinieki, tika iznīcināts. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā skvērā tika novietots vācu karavīra piemineklis, kura postaments bija rotāts ar dzelzs krusta zīmi.
2022. gada 20. janvārī skvērā atklāja tēlnieka Gļeba Panteļejeva veidoto Gunāra Astras pieminekli.
Ielu savienojumi
Baumaņa skvērs savienojas ar šādām ielām:
Vera Selga
Vera Selga (dzimusi, mirusi ) bija latviešu aktrise.
No 1944. līdz 1993. gadam strādājusi Nacionālajā teātrī.
Juris Lisners
Juris Lisners (dzimis ) ir latviešu aktieris.
Dzimis Cēsīs skolotājas Rutas Lisneres un šofera Oskara Lisnera ģimenē. Mācījies Cēsu 1. vidusskolā. Iestājis Konservatorijas Teātra fakultātes A. Jaunušana vadītajā Drāmas teātra kursā. Kopš 1982. gada ir Latvijas Nacionālā teātra aktieris.
Piedalījies filmās "Šāviens mežā" (1983), "Dubultslazds" (1985), "Spēle notiks tik un tā" (1985), "Apstākļu sakritība" (1987), "Zītaru dzimta" (1989), "Tapers" (1989), "Mērnieku laiki" (1991), "Cilpā" (1991), "Izpostītā ligzda" (1998), "Tikšanās" (2002). Tēlojis izmeklētāja lomu TV seriālā "UgunsGrēks" (2009—2017). Piedalījies TV seriālā "Nemīlētie" (2020—).
Pols Kutīrs
Pols Kutīrs (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču burātājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Kutīrs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. Open klases sacensībās viņš nefinišēja, bet 0,5 līdz 1 tonnu laivu klases otrajā braucienā ieguva 10. vietu.
Puankarē
Puankarē var būt:
Ola Aina
Ola Aina (en, dzimis ) ir Nigērijas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Nigērijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Aina pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Nottingham Forest.
Pārstāvējis dažādu vecumu Anglijas jauniešu izlases. 2017. gadā debitējis Nigērijas futbola izlases sastāvā. Piedalījies divos Āfrikas Nāciju kausos.
Jānis Benislavskis
Jānis Benislavskis (, 1735—1812) bija Romas Katoļu baznīcas bīskaps 18. un 19. gs. mijā, garīga un filozofiska satura grāmatu autors. Dzimis Zosulu muižā (tag. Balvu novada Bērzpils pagastā). Pildījis savus pastorālos pienākumus kā Mogiļevas palīgbīskaps, viesojies Latgales draudzēs. . 1800. gadā svinīgi konsekrēja Aglonas katoļu baziliku.
Kambodžas administratīvais iedalījums
Kambodžas administratīvo iedalījumu veido 24 provinces un galvaspilsēta. Provinces sīkāk iedalās 165 distriktos un 26 municipalitātēs.
LMCE Group
Lännen MCE Oy (darbojas ar zīmolu LMCE Group) ir Somijā reģistrēta pārvaldītājsabiedrība, kas apvieno zemes darbu un komunālo mašīnu ražotājus un izplatītājus. Uzņēmums ir dibināts 2008. gadā. Tā galvenais birojs ir Loimā.
Vēsture
LMCE grupas vēsture sniedzas līdz 1958. gadam, kad pārtikas ražotājs Länsi-Suomen Sokeri Oy (vēlāk Lännen Tehtaat, tagad Apetit) sāka ražot hidrauliskos ekskavatorus. 1990. gados Lännen Tehtaat mehāniskās darbnīcas tika atdalītas kā meitas uzņēmums Lännen Engineering Oy. 2004. gada 25. maijā Lännen Engineering biznesa operācijas tika pārdotas hidraulikas un pneimatikas aprīkojuma un rūpniecisko vārstu uzņēmumam AVS-Yhtiöt Oy un nodotas jaunam uzņēmumam Lännen Tractors.
Anita Kvāla
Anita Kvāla (dzimusi ) ir latviešu aktrise.
LMCE Group
Vēsture
2008. gada 1. janvārī Lännen Tractors iegādājās Zviedrijas uzņēmumu Lundberg Hymas AB, kas ražoja iekrāvējus un daudzuzdevumu komunālās mašīnas. 2008. gada 18. augustā Lännen Tractors īpašnieki dibināja uzņēmumu Lännen Konekeskus Oy, kas nodarbojās ar tehnikas pārdošanu un kļuva par Lännen Tractors grupas pārvaldītājsabiedrību.
2009. gada 3. decembrī Lännen Tractors grupa tika pārdota uzņēmumiem Lähde Invest Oy Ab, Tamex Oy (90 %) un privātpersonām (10 %). Lähde Invest Oy Ab, Tamex Oy īpašnieku vidū bija Lännen Tractors ilggadējais izpilddirektors Timo Hutunens un Watermaster īpašnieki Anti un Lauri Kalliolas.
2019. gadā Lännen MCE Oy iegādājās daļas uzņēmumā Mecalift Oy (zīmols Meclift), kas piedāvāja materiālu pārkraušanas aprīkojumu ostām, dzelzceļiem, autotransportam un dažādām rūpniecības jomām.
Uzņēmumu grupa
LMCE Group grupā ietiplst:
Kaijas
Kaijas, kaiju ģints (Larus) ir lielākā kaiju dzimtas (Laridae) ģints, kas apvieno 23 sugas. Kādreiz kaiju ģints apvienoja gandrīz visas kaiju sugas, tomēr 21. gadsimtā, attīstoties ģenētiskajiem pētījumiem, ir izdalītas jaunas ģintis un sugu skaits kaiju ģintī ir samazinājies. Jaunās ģintis ir: zivju kaijas (Ichthyaetus), ķīri (Chroicocephalus), Amerikas kaijas (Leucophaeus) un mazie ķīri (Hydrocoloeus).
Latvijā
Latvijā dzīvo vai vismaz vienu reizi ir novērotas 9 kaiju ģints sugas: kajaks (Larus canus), sudrabkaija (Larus argentatus), reņģu kaija (Larus fuscus), melnspārnu kaija (Larus marinus), Kaspijas kaija (Larus cachinnans), Vidusjūras kaija (Larus michahellis), Kamčatkas kaija (Larus schistisagus), lielā polārkaija (Larus hyperboreus) un mazā polārkaija (Larus glaucoides). Visbiežāk sastopamās kaijas Latvijā ir sudrabkaija un kajaks.
Kopīgās īpašības
Lai arī kaiju sugām ir kosmopolītiska izplatība, lielākā sugu dažādība sastopama ziemeļu puslodē. Daudzām sugām ir plaši izplatības areāli ar daudzskaitlīgām populācijām. Lielai daļai sugu raksturīga cirkumpolārā izplatība. Kopumā kaiju sugas ir lieli vai vidēji lieli jūrasputni. Nezinātājam ir samērā grūti atšķirt daudzās kaiju sugas. To apspalvojums ir balts ar melnām vai pelēkām pazīmēm uz spārniem un muguras. Tām ir spēcīgi ķermeņi, gari spārni, pagarināts knābis un pēdas ar peldpleznām.
Antiba
Antiba ir ostas pilsēta Francijas dienvidaustrumos, Provansas-Alpu-Azūra Krasta reģionā. Tā ir kūrortpilsēta Vidusjūras krastā, kas atrodas starp Nicu un Kannām. 2011. gadā pilsētā dzīvoja 75,5 tūkstoši iedzīvotāju. Pilsētā atrodas viens no lielākajiem zinātnes izklaides centriem Francijā.
Pilsētu 5. gadsimtā p.m.ē. dibināja senie grieķi. Tās nosaukums, burtiski tulkojot no grieķu Αντίπολις (Antipolis), nozīmē "pilsēta pretī" (Nicai). No 1384. līdz 1608. gadam pilsētā valdīja Grimaldi dzimta.
Zooplanktons
Zooplanktons jeb dzīvnieku planktons ir daļa no planktona. Kā jau zinātniskais grieķu vārds zoon (ζῴον) norāda, tas apzīmē to planktona daļu, kas pieder dzīvnieku valstij (Animalia). Tie ir nelieli, brīvi peldoši dzīvnieki, kas pasīvi pakļaujas ūdens viļņojumam. Lai arī mēdz teikt, ka tie ir brīvi peldoši, tomēr lielākā daļa organismu spēj brīvi negrimt. Tie grimst vai ceļas kopā ar ūdens masu, temperatūras un blīvuma izmaiņas ietekmē. Tomēr daļai zooplanktona, lai arī horizontālo kustību nodrošina straume, piemīt spēja neatkarīgai vertikālai kustībai, ko sauc par vertikālo migrāciju. Lielākā daļa ir mikroskopiski sīki organismi, bet daži samērā lieli, piemēram, medūzas.
Īpašības
Lai arī zooplanktonu primāri nes ūdens straumes, daudziem ir attīstījusies lokomocijas spēja, lai izvairītos no plēsējiem vai lai labāk paši spētu baroties. Īpaši tas raksturīgs lielāka izmēra zooplanktona sugām. Maza izmēra organisms, jo tas sīkāks, jo vieglāk tam noturēties ūdenī un nenogrimt. Toties vēžveidīgajiem, kuri ir lielāki, noturēties ūdenī ir iespējams tikai tādēļ, ja tie nemitīgi peld. Atsevišķas virpotāju (Rotatoria) un kladoceru (Cladocera) sugas svaru samazina ar gļotu un recekļu palīdzību ķermenī. Svaru organismiem samazina arī gāzes un tauku ieslēgumi, piesātinātība ar ūdeni, audu recekļainība, skeleta porainība un izdilšana. Arī ārējā forma ir piemērota, lai noturētos ūdenī. Tie ir dažādi izaugumi, kas kavē grimšanu,
Vertikālā migrācija
Vēl joprojām zinātnieki diskutē par zooplanktona migrāciju. Zooplanktona dzīvnieki, piemēram, ezeros veic cikliskas 24 stundu vertikālās migrācijas. Pastāv viedoklis, ka tādā veidā tas aizsargājas pret plēsējiem, kas medī planktonu, izmantojot redzi. Daudzi zooplanktona dzīvnieki pa dienu atrodas dziļākajā – afotiskajā zonā un migrē uz ūdens virspusi naktī, lai barotos. Vertikālā migrācija ir mazāk raksturīga seklām ūdenstilpēm. Tā ir atkarīga arī no gadalaika, diennakts laika, sugas, dzīves veida un ezera trofiskā stāvokļa.
Pastāv arī pretēja versija, ka zooplanktons tumsā migrē uz leju, sekojot fitoplanktonam, kurš naktī grimst uz leju. Daži zinātnieki vispār noliedz iespēju zoopanktonam pašam aktīvi pārvietoties un brīvi peldēt.
Iedalījums
Zooplanktonu atkarībā no izmēra var iedalīt vairākās planktona klasēs, sākot ar mikroplanktonu, ko veido vienšūņi, un beidzot ar megaloplanktonu, ko veido samērā lieli daudzšūņi. Zooplanktonu var dalīt divās lielās grupās, ņemot vērā organismu dzīves ciklu. Viena grupa ir holoplanktoniskie organismi, kas visu savu dzīves laiku pavada planktona sastāvā. Otra - meroplanktoniski organismi, kas tikai daļu savas dzīves pavada kā planktoniski organismi. Vēlāk tie attītās par nektoniskiem vai bentiskiem organismiem.
Ekoloģiski no vienšūņiem svarīgākie zooplanktona organismi ir foraminīferas, radiolārijas un dinoflagelāti, bet svarīgākie daudzšūņu organismi ir dzēlējzarndobumaiņi, vēžveidīgie, saržokļaiņi, moluski, salpas un zivju mazuļi. Zooplanktona sugas barojas ar bakterioplanktonu, fitoplanktonu un citiem zooplanktona organismiem (dažām sugām var novērot kanibālismu).
Izplatība
Zooplanktons ir sastopams okeānā, jūrā un saldūdens krātuvēs. Tam nav konkrētu robežu vai reģionu. Pamatā tas ir viscauri visā okeānā un saldūdens krātuvēs, bet tas ir mainīgs gan horizontāli, gan vertikāli. Dažos reģionos vairāk, citos mazāk. Visvairāk zooplanktons attīstās reģionos, kuros ir bagātīgi barības resursi. Tomēr izplatību ierobežo dažas fiziskas barjeras. Dažādām zooplanktona sugām ir ļoti konkrēti izplatības reģioni, kurus ierobežo ūdens sāļums un temperatūra. Bet ir sugas, kuras spēj pielāgoties ļoti dažādiem ūdens baseiniem. Zooplanktona izplatību var regulēt arī dažādi bioloģiskie faktori. Tie ir vairošanās un ienaidnieku faktori. Zooplanktona izplatību ietekmē fitoplanktona pieejamība un vertikālā migrācija.
Viļakas vēsture
Viļakas vēsture aptver laika periodu kopš Viļakas pils dibināšanas Atzeles zemē. Īpaša nozīme Viļakas vēsturē ir Rīgas arhibīskapijas Marienhauzenas pilij, kas kalpoja par Inflantijas vaivadijas Marienhauzenas stārastijas centru.