cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kendija Aparjode
Kendija Aparjode (dzimusi Siguldā) ir latviešu kamaniņu braucēja.
Viclavs
Viclavs (dk, de, ap 1180—1250) bija Rīgenes kņazs (1221—1250), kas piedalījās dāņu ķēniņa Valdemāra II iebrukumā Igaunijā Livonijas krusta karu laikā (1219).
Kendija Aparjode
Karjera
Ar kamaniņu sportu nodarbojas kopš 2010. gada. Viņas māte ir bijusī kamaniņu braucēja Aiva Aparjode, kas ir arī sportistes pirmā trenere. Arī brālis Kristers nodarbojas ar kamaniņu braukšanu.
Viclavs
Dzīvesgājums
Dzimis ap 1180. gadu Rīgenes kņaza Jaromara un viņa sievas Hildegardes ģimenē. Pa mātes līniju Viclava vectēvs bija dāņu ķēniņš Knuds V. Ap 1215. gadu viņš apprecējās ar Lundas arhibīskapa Absalona radinieci Margarētu.
Kendija Aparjode
Karjera
Pasaules kausa sacensībās piedalās kopš 2012.—2013. gada sezonas. Pirmie lielākie panākumi gūti 2018. gada janvārī Pasaules kausa posmā Siguldā. Sprinta kausā izcīnīta bronzas godalga, bet individuālajās sacensībās, kas bija vienlaikus arī Eiropas čempionāts, iegūta 5. vieta. Komandu stafetē kopā ar Ināru Kivlenieku un Andri un Juri Šiciem izcīnīta 3. vieta gan Eiropas čempionāta, gan pasaules kausa posma ieskaitē.
Viclavs
Dzīvesgājums
1219. gada jūnijā Viclavs kopā ar dāņu ķēniņu Valdemāru II un četriem bīskapiem Lundas arhibīskapa Andreasa vadībā devās karagājienā uz Revalas zemi. Tagadējā Tallinas Domkalnā (Toompea) krusta karotāji vecās igauņu pils vietā sāka celt jaunu pili, kas vēlāk tika dēvēta par "dāņu pili". Pēc rēveliešu vecāko apdāvināšanas un kristīšanas izcēlās militārs konflikts, kurā igauņi pārskatīšanās dēļ nogalināja Igaunijas bīskapu Teoderihu un piespieda dāņu karaspēku atkāpties no pilskalna. Tomēr Viclava karavīri spēja panākt lūzumu kaujas gaitā un krustneši guva uzvaru. Kaujā krita vairāk nekā 1000 igauņu karavīru.
Kendija Aparjode
Karjera
Pārstāvēja Latvijas komandu 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā.
Viclavs
Dzīvesgājums
1221. gadā Viclavs kļuva par Rīgenes kņazu un 1227. gadā piedalījās kaujā pie Bornhēvedas (Bornhöved) Valdemāra II pusē. Arī pēc zaudētās kaujas Viclavs turpināja valdīt Rīgenes salā. 1231. gadā viņš dibināja cisterciešu klosteri Neienkampā (tagad Francburga) un 1234. gadā piešķīra pilsētas tiesības Štrālzundei.
Miris 1250. gada 7. jūnijā, par Rīgenes kņazu kļuva viņa dēls Jaromars II.
Kendija Aparjode
Karjera
2020. gada pasaules čempionātā Sočos K. Aparjode ieguva augsto 4. vietu individuālajā distancē sievietēm, kā arī kopā ar Latvijas komandu sudraba medaļas komandu stafetē.
Zirnekļcilvēks (1977. gada filma)
"Zirnekļcilvēks" (en) ir 1977. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisors ir E. V. Švakhamers. Filma ir balstīta uz Marvel Comics tāda paša nosaukuma komiksiem.
Kendija Aparjode
Karjera
2020. gada 13. decembrī Pasaules kausa 3. posma sacensībās Oberhofā K. Aparjode pirmoreiz izcīnīja godalgoto vietu šāda līmeņa individuālajās sacensības, iegūstot bronzas medaļu. 2021. gada Pasaules kausa 2. posmā Soču trasē viņa finišēja ar otro labāko rezultātu, sasniedzot augstāko vietu līdzšinējā karjerā.
Zirnekļcilvēks (1977. gada filma)
Galvenās lomas filmā atveido Nikolass Hamonds, Deivids Vaits, Maikls Pataki un Liza Eilbakere. Filmas pirmizrāde notika.
Kendija Aparjode
Karjera
2021. gada Pasaules čempionātā kopā ar Artūru Dārznieku un Andri un Juri Šiciem izcīnīja bronzas medaļu stafetē. Pekinā sieviešu vieninieku sacensībās ieņēma 11. vietu. 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā ieņēma septīto vietu sprintā un astoto vietu vieninieku pamatsacensībās, kas bija labākais rezultāts starp Latvijas sportistēm, bet komandu stafetē kopā ar brāli Kristeru un divnieku ekipāžu, kurā brauca Mārtiņš Bots un Roberts Plūme, izcīnīja bronzas medaļu.
No kamaniņu sporta brīvajā laikā nodarbojas arī ar orientēšanās sportu, kas bija pirmais sporta veids, kurā Kendija trenējusies.
Tirzieši (Druvienas pagasts)
Tirzieši ir ciems Gulbenes novada Druvienas pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Tirzas upes krastā.
Gasuļi
Gasuļi ir ciems Silmalas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 238 km attālumā no Rīgas.
Ābeļezers
Ābeļezers (arī Ābeļu ezers, Ābelītis) ir subglaciālas izcelsmes beznoteces ezers Talsu novada Lībagu pagasta ziemeļos, Talsu pauguraines dabas parka teritorijā. Krasti slīpi, lēzeni. Ieplūst divi grāvji. Ir vairākas peldvietas, ziemeļrietumu krastā viesu nams «Pie Ābelītes».
Jere Uronens
Jere Uronens (fi, dzimis ) ir somu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Kopš 2023. gada Uronens pārstāv MLS komandu Charlotte FC.
Sasniegumi
Helsingborgs IF
Genk
Olga Girja
Olga Girja (ru; dzimusi Langepasā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2009).
Biogrāfija
Vairākārt piedalījusies Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kuros izcīnījusi septiņas medaļas: 2 zelta (2009. gadā Eiropas junioru U18 šaha čempionātā, 2009. gadā Pasaules junioru U18 šaha čempionātā), 4 sudraba (2007. gadā Pasaules junioru U16 šaha čempionātā, 2008. gadā Eiropas junioru U18 šaha čempionātā, 2010. gadā Pasaules junioru U20 šaha čempionātā, 2011. gadā Pasaules junioru U20 šaha čempionātā) un bronzu (2008. gadā Pasaules junioru U18 šaha čempionātā).
2005. gadā Salehardā ar simtprocentīgu rezultātu (9 uzvaras 9 partijās) uzvarējusi Arktikas kausa izcīņā šahā. 2007. gadā šo rezultātu atkārtojusi Krievijas junioru šaha čempionāta U16 vecuma grupā. 2014. gadā uzvarējusi Krievijas šaha kausa izcīņā sievietēm. 2018. gada septembrī Čeļabinskas apgabala Satkas pilsētā izcīnījusi sudraba medaļu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2019. gada augustā Iževskā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2020. gada decembrī Maskavā palikusi 9. vietā Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada oktobrī Ufā ieņēmusi 8. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 15. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.
Piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas: 2012. gadā izstājusies 2. kārtā, bet 2015. gadā 2. kārtā piekāpusies Valentīnai Guņinai. 2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā sakarā ar Kristinas-Adelas Foišoras nāvi saņēmusi uzvaru bez spēles, 2. kārtā uzvarējusi Anastasiju Bodnaruku, bet 3. kārtā zaudējusi Dzjui Veņdzjuņai. 2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Džai Mo.
2013.-2014. gadu sezonā piedalījusies FIDE Women's Grand Prix sērijas četros turnīros. Labāko rezultātu sasniegusi 2014. gada aprīlī Hantimansijskā, kad ierindojusies 2. vietā aiz Pasaules šaha čempiones Hou Jifaņas.
2022. gada septembrī Čeboksaros izcīnījusi 3. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionāta superfinālā.
Pārstāvējusi Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2006. gadā Girjai piešķīra starptautiskās sieviešu meistares (WIM), bet 2009. gadā - starptautiskās sieviešu lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2021. gadā kļuvusi par starptautisko lielmeistaru (GM).
Gaugariški
Gaugariški ir ciems Skaistas pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 285 km attālumā no Rīgas.
Reinhards Zeltens
Reinhards Zeltens (de; dzimis, miris ) bija vācu ekonomists. 1994. gada saņēma Nobela prēmijas ekonomikā (kopā ar Džonu Harsaņi un Džonu Nešu) par spēļu teorijas izmantošanu ekonomikā.
Pazīstams ar pētījumiem ierobežotās racionalitātes konceptā. Viens no eksperimentālās ekonomikas pamatlicējiem. Pazīstams esperantists.
Dens Sekstons
Dens Sekstons (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2018) Sekstons pārstāv KHL komandu Jekaterinburgas "Avtomobilist".
Karjera
Savu karjeru Sekstons sāka NHL komandā Anahaimas "Ducks". Pārsvarā spēlējis AHL, kā Manitobas "Moose", Sirakjūsas "Crunch" un Norfolkas "Admirals". 2013. gadā pievienojās Somijas hokeja līgas klubam Turku TPS. Tajā pašā sezonā pievienojās KHL komandai Ņižņekamskas "Ņeftehimik". Pavadījis piecas sezonas Ņižņekamskā, Sekstons pievienojās Jekaterinburgas "Avtomobilist".
ASV hokeja izlases sastāvā spēlējis 2015. gada Pasaules čempionātā.
Frederiks Tifelss
Frederiks Tifelss (de, dzimis ) ir Vācijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Tifelss pārstāv Vācijas hokeja līgas komandu Minhenes "Red Bull".
Karjera
2015. gada NHL draftā Tifelsu ar 167. numuru sestajā kārtā izvēlējās Pitsburgas "Penguins". Savas karjeras sākuma spēlējis gan USHL, gan NCAA līgās. 2017. gadā spēlējis arī AHL komandā Skrentonas "Penguins". No 2018. līdz 2021. gadam Tifelss spēlēja Ķelnes "Haie".
Vācijas hokeja izlasi Tifelss ir pārstāvējis 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kā arī 2017., 2018. un 2019., 2021. un 2023. gada Pasaules čempionātā. 2023. gadā izcīnīja sudraba medaļu.
Ogres novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Ogres novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Ogres novads sastāv no Birzgales, Jumpravas, Krapes, Ķeipenes, Lauberes, Lēdmanes, Lielvārdes, Madlienas, Mazozolu, Meņģeles, Ogresgala, Rembates, Suntažu, Taurupes, Tīnūžu, Tomes pagastiem un Ikšķiles, Ķeguma, Lielvārdes un Ogres pilsētām. Pēc LĢIA datiem Ogres novada teritorijā atrodas 101 ciems (100 ciemi pašlaik pastāv, bet 1 ciems ir daļēji izzudis).
Uzskatījumā ir iekļauti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Birzgales pagasts
Birzgales pagasta centrs atrodas Birzgalē. Birzgales pagastā atrodas 8 ciemi, no tiem 1 lielciems un 7 mazciemi.
Jumpravas pagasts
Jumpravas pagasta centrs atrodas Jumpravā. Jumpravas pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems un 2 mazciemi.
Krapes pagasts
Krapes pagasta centrs atrodas Krapē. Krapes pagastā atrodas 3 ciemi, no tiem 2 vidējciemi un 1 mazciems.
Lauberes pagasts
Lauberes pagasta centrs atrodas Lauberē. Lauberes pagastā atrodas 3 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 2 mazciemi.
Lēdmanes pagasts
Lēdmanes pagasta centrs atrodas Lēdmanē. Lēdmanes pagastā atrodas 13 ciemi, no tiem 1 lielciems, 1 vidējciems, 3 skrajciemi un 11 mazciemi.
Lielvārdes pagasts
Lielvārdes pagasta centrs atrodas Lielvārdes pilsētā. Lielvārdes pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 4 mazciemi.
Madlienas pagasts
Madlienas pagasta centrs atrodas Madlienā. Madlienas pagastā atrodas 7 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi un 4 mazciemi.
Mazozolu pagasts
Mazozolu pagasta centrs atrodas Līčupē. Mazozolu pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 1 skrajciems.
Meņģeles pagasts
Meņģeles pagasta centrs atrodas Meņģelē. Meņģeles pagastā atrodas 3 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 2 mazciemi.
Ogresgala pagasts
Ogresgala pagasta centrs atrodas Ogresgalā. Ogresgala pagastā atrodas 7 ciemi, no tiem 2 lielciemi, 1 mazciems un 4 vasarnīcu ciemi.
Suntažu pagasts
Suntažu pagasta centrs atrodas Suntažos. Suntažu pagastā atrodas 6 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi un 3 mazciemi.
Taurupes pagasts
Taurupes pagasta centrs atrodas Taurupē. Taurupes pagastā atrodas 7 ciemi, no tiem 1 vidējciems un 6 mazciemi.
Tīnūžu pagasts
Tīnūžu pagasta centrs atrodas Tīnūžos. Tīnūžu pagastā atrodas 10 ciemi, no tiem 1 lielciems, 4 vidējciemi, 3 mazciemi, 1 vasarnīcu ciems un 1 būvējamais ciems.
Tomes pagasts
Tomes pagasta centrs atrodas Tomē. Tomes pagastā atrodas 10 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 8 mazciemi un 1 skrajciems.
Lipāze
Lipāze ir enzīms, kas katalizē tauku (lipīdu) hidrolīzi. Lipāze ir esterāžu apakšklase. Lipāze ir svarīgs komponents barības lipīdu (tai skaitā triglicerīdu, tauku, eļļas) šķelšanā, transportā un pārstrādē, vairākos, ja ne visos, dzīvajos organismos. Gēni, kas kodē lipāzes, ir pat dažiem vīrusiem.
Ir zināmas vairākas lipāzes:
Antans Merķis
Antans Merķis (lt; 1887—1955) bija lietuviešu jurists un politiķis, Lietuvas premjerministrs (1939—1940) un pagaidu Lietuvas prezidents pirms Lietuvas okupācijas 1940. gadā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1887. gada 1. februārī (20. janvārī pēc VS) Skapišķu pagasta zemnieka Kārļa Merķa (Karolis Merkys) ģimenē. Mācījās Rīgas Aleksandra ģimnāzijā, sāka studēt tieslietas Tērbatas Universitātē, bet pēc Pirmā pasaules kara sākšanās viņu mobilizēja Krievijas impērijas armijā. 1915. gadā viņš bija dzelzceļa karaspēka virsnieks Lietuvā, vēlāk dienēja Rumānijas frontē. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā pabeidza studijas Kijevas Universitātes Juridiskajā fakultātē.
Pēc atgriešanās dzimtenē Merķim piešķīra Lietuvas armijas majora pakāpi, 1919. gadā viņš bija Lietuvas Valsts Aizsardzības ministrijas Juridiskā departamenta vadītājs, tad no 1919. gada 13. marta Valsts Aizsardzības ministrs 3., 4. un 5. ministru kabinetā (1919—1920). Šajā laikā notika Lietuvas brīvības cīņas, jaunizveidotā Lietuvas armija kopā ar vācu 6. rezerves korpusa vienībām piespieda Sarkano armiju atkāpties no bijušās Kauņas guberņas, bet poļu leģionāri ieņēma Viļņu. No 1919. gada 15. oktobra līdz 13. decembrim Lietuvas armija piespieda Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas vienības atkāpties no Lietuvas ziemeļu daļas. Pēc kara beigām pulkvežleitnants Merķis 1922. gadā atvaļinājās no armijas un strādāja par advokātu.
Pēc valsts apvērsuma 1926. gadā Merķis atkal kļuva par Valsts Aizsardzības ministru Augustīna Voldemāra 14. ministru kabinetā. Vēlāk viņš bija Klaipēdas apgabala gubernators (1927—1932) un Kauņas pilsētas galva (burmistras, 1934-1939), Pilsētu savienības priekšsēdētājs (1934—1940) un Seima deputāts (1936—1940). Pēc Viļņas apgabala atgūšanas 1939. gada rudenī viņu iecēla par valdības pilnvaroto Viļņas reģionā.
1939. gada 21. novembrī Antans Merķis kļuva par Lietuvas premjerministru. Pēc 1940. gada 14. jūnija PSRS ultimāta Lietuvas valdībai saņemšanas 1940. gada 15. jūnijā valsts prezidents Antans Smetona viņu atbilstoši Lietuvas konstitūcijai iecēla par prezidenta vietas izpildītāju un pats aizbēga uz Vāciju. Pēc Lietuvas okupācijas 1940. gads 17. jūnijā Merķis pēc PSRS okupācijas varas rīkojuma bija spiests iecelt žurnālistu Justu Palecki par "Lietuvas Tautas valdības" premjerministru, pats atkāpās no amata un vēlāk šķērsoja Latvijas-Lietuvas robežu.
17. jūlijā viņu kopā ar ģimeni pirms plānotā lidojuma uz Stokholmu Rīgas lidostā arestēja NKVD un deportēja un Saratovu. 1941. gadā viņu ieslodzīja cietumā un uzvārda vietā, tāpar kā citiem Lietuvas valdības locekļiem un ģimenes locekļiem, pratināšanu protokolos lietoja anonīmus numurus (Antans Merķis — Nr. 1, viņa sieva — Nr. 2, Jozs Urbšis Nr. 5, Aleksandrs Stulginskis Nr. 30 u.t.t.). 1952. gadā Vladimiras cietumā viņa iesodzījumu pagarināja par 25 gadiem, bet pēc Staļina nāves 1954. gadā atbrīvoja un ievietoja invalīdu namā Vladimiras apgabala Malenkā, kur viņš mira 1955. gada 5. martā.
Antanam Merķim ir iekārtota simboliska apbedījuma vieta Kauņas Petrašūnu kapsētā.
Grēta Tūnberja
Grēta Tintina Eleonora Ernmane Tūnberja (sv, ; dzimusi ) ir zviedru vides aktīviste, kas ar savu darbību pazīstama kļuva jau skolnieces vecumā.
15 gadu vecumā sāka protestēt pie Zviedrijas parlamenta, ka ir nepieciešamas tūlītējas darbības klimata maiņas apkarošanai. Tas piesaistīja plašsaziņas līdzekļu uzmanību. 2018. gada novembrī daudzviet pasaulē tika uzsākti Fridays for Future pasākumi, kas kļuva plašāki pēc Tūnberjas runas ANO klimata konferencē tā paša gada decembrī. apmēram 1,4 miljoni skolēnu 112 valstīs (tai skaitā Latvijā) piedalījās skolu streikā un protestā, notika līdzīgs pasākums, kurā piedalījās cilvēki no 125 valstīm. Tūnberja ir saņēmusi vairākus apbalvojumus par savu aktīvismu. 2019. gadā tikusi nominēta Nobela miera prēmijai.
Viņas māte Malēna Ernmane ir operdziedātāja, piedalījusies 2009. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā; meita viņu pārliecinājusi beigt dziedātājas karjeru aviācijas nozares nelabvēlīgās ietekmes uz klimatu dēļ.
Likavita kalns
Likavita kalns (el) ir krīta kaļķakmens kalns Grieķijas galvaspilsētā Atēnās. Tas paceļas 300 metru augstumā virs jūras līmeņa. Kalna virsotni sedz priedes, un virsotnē atrodas 19. gadsimtā būvētā Svētā Jura kapela, teātris un restorāns.
Kalns ir populārs tūristu galamērķis un uz to ved Likavitas funikulieris, trošu dzelzceļš, kas sākas kalna pakājē pie Kolonaki. Likavitas kalns ir aprakstīts dažādās leģendās. Populārākā no leģendām liecina ka reiz tas ir bijis vilku patvērums (grieķu valodā Lycos), no kā, iespējams, radies arī kalna nosaukums. Mitoloģijā tiek vēstīts, ka kalnu veidojusi Atēna kā būvniecības materiālu uzbērumu Akropoles veidošanas periodā.
Teātris
Kalna virsotnē atrodas liels brīvdabas amfiteātris, kurā notiek dažādi Grieķijas mākslinieku un starptautisko mākslinieku pasākumi un koncerti. Starp māksliniekiem, kuri snieguši koncertus šajā amfiteātrī, minami Rejs Čārlzs, Džouna Baiza, B.B. Kings, Čaks Berijs, Džerijs Lī Luīss, Džeimss Brauns, Bobs Dilans, Pako de Lusija, Als Di Meola, Džons Makloglins, Gerijs Mūrs, Pīters Gabriels, Black Sabbath, Niks Keivs, Pet Shop Boys, Deep Purple, UB40, Placebo, Radiohead, Moby, Massive Attack, Faithless, Whitesnake, Tresijs Šepmens, Petija Smita, Vanesa Meja, Braiens Ferijs, Tito Puente, Buena Vista Social Club, Orishas un Scorpions.
Jakovs Estrins
Jakovs Estrins (ru; Maskava -  Maskava) bija ebreju izcelsmes Padomju Savienības šahists. Septītā pasaules čempionāta korespondencšahā (1972–76) uzvarētājs. ICCF lielmeistars (1966) un starptautiskais arbitrs (1969). FIDE starptautiskais meistars (IM, 1975).
Eiropas koledža
Eiropas koledža ir neatkarīgs augstskolas mācību institūts, kas katru gadu uzņem augstskolu beidzējus, lai ļautu vienu gadu padziļināti nodarboties ar Eiropas Savienības studijām. Institūts ir dibināts 1949. gadā. Eiropas koledžā tiek pieņemti studenti, kas ir jau ieguvuši augstāko izglītību ekonomikas, tiesību vai politikas zinātnēs un kuriem ir pietiekošas zināšanas abās studiju valodās — angļu un franču.
Vampums
Vampums ir Ziemeļamerikas mežiem klāto ziemeļaustrumu reģionā mitušo indiāņu ciltīm svētas, no gliemežnīcām gatavotas, cilindriskas pērlītes. Lai pieminētu nozīmīgus notikumus, Amerikas pirmiedzīvotāji auda vampuma jostas, un ilgu laiku mežu ciltis tikai ar vampuma jostām "pierakstīja" jeb atzīmēja ar baltajiem slēgtos līgumus. Vampumu plaši izmantoja arī rotājumiem. Eiropieši bieži izmantoja vampumu kā valūtu maiņas tirdzniecībā ar indiāņiem.
Dž. F. Kūpera grāmatas "Zvērkāvis" sadaļā paskaidrojumi vampums aprakstīts kā "gliemežvāku kreļļu virtenes, ko Ziemeļamerikas indiāņi lietoja greznojumam, mnemoniskam rakstam un naudas vietā", bet grāmatā "Pēdējais mohikānis" kā "gliemežvāku virknes, ko indiāņi lietoja gan par izgreznojumu, gan arī naudas vietā".
Apraksts un izgatavošana
Ar vārdu "vampums" sākotnēji apzīmēja vienīgi baltās cilindrveida pērlītes, kuras izgatavoja no moluska iekšējās spirāles jeb serdeņa. Tā sauktās sewant jeb suckauhock pērlītes bija tumšas vai violetas. Kopīgi baltā un violetā vampuma apzīmējumi, kurus bieži sajauc, ir vampi (balts) un saki (tumšs).
Vampumam izmantojamas gliemežnīcas ievāca gar Longailendas salas šaurumu un Naragansetu līcī. Lenapu (jeb delaveru) cilšu indiāņi dēvēja Longailendas salu par Sevanaki, saistot tās nosaukumu ar tumšo vampumu. Baltās vampuma pērlītes veidoja no jūras šauruma moluska Busycotypus canaliculatus, kas sastopams Atlantijas okeāna ziemeļdaļas piekrastē, savukārt baltās un violetās pērlītes no gliemežvāka Mercenaria mercenaria.
Tipiskas vampuma pērlītes bija cauruļveida. Vampumu noapaļoja un pēc tam ar īpašu koka un kvarca urbi, un steatītu urba caurumu. Procesa beigās vampumu nogludināja, pērlītes saverot uz auklas un līdzinot uz slīpējamā akmeņa ar ūdeni un smiltīm.
Jakovs Estrins
Biogrāfija
Pēc profesijas jurists. Pēc Otrā pasaules kara sekmīgi piedalījies šaha turnīros. 1946. gadā dalījis 2.-4. vietu Krievijas čempionātā (uzvarējis Isāks Boļeslavskis), bet 1949. gadā bijis trešais Maskavas pilsētas šaha čempionāta finālā (uzvarējis Jurijs Averbahs). 1965. gadā dalījis 1.-3. vietu Maskavas centrālā šaha kluba čempionātā.
Vampums
Izcelsme
Vārds "vampums" cēlies no saīsināta masačusetsu vai naragansetu vārda "vampumpeag", kas nozīmē "baltas gliemežvāku pērlīšu virtenes". Protoalgonkinu valodā waˑp-aˑpy-aki, - "balta-virtene-daudzskaitlis."
Jakovs Estrins
Biogrāfija
1960. gadu sākumā kļuvis par vienu spēcīgākajiem korespondencšahistiem. 1962. gadā kļuvis par PSRS čempionu korespondencšahā, pēc tam piedalījies arī starptautiskos korespondencšaha turnīros. 1976. gadā uzvarējis 7. Pasaules čempionātā korespondencšahā.
Bijis pazīstams šaha atklātņu teorētiķis. Publicējis grāmatas "Защита Грюнфельда" ("Grīnfelda aizsardzība", 1959, 1979, abām līdzautors), "Защита двух коней" ("Divzirdziņu aizsardzība", 1970), "Курс дебютов" ("Atklātņu kurss", 1968, 1980, abām līdzautors), "Теория и практика шахматной игры" ("Šaha spēles teorija un prakse", 1981, 1984, abām redaktors), "Малая дебютная энциклопедия" ("Mazā atklātņu enciklopēdija", 1985, līdzautors). Estrina grāmatas ir tulkotas daudzās valodās.
Vampums
Izmantošana
Vampumu kā maiņas līdzekli izmantoja laulības ceremonijās vai saderinoties. Lenapu (jeb delavaru) cilts meitenes rotājās ar vampumu, lai parādītu ka ir gatavas laulībai. Ja abas puses bija vienojušās par laulībām, pielūdzējs gan savai izredzētajai, gan viņas ģimenei dāvināja vampumu.
No vampuma austas jostas kalpoja kā palīgs mutvārdu tradīciju saglabāšanā. Ar visvienkāršāko simbolu palīdzību jostās bija atzīmēti svarīgākie notikumi cilts vēsturē. Ar šo "pierakstu" palīdzību sirmgalvji, kas prata jostas "lasīt", iepazīstināja jauno paaudzi ar cilts tradīcijām. Par vampuma nozīmīgumu irokēzu un algonkinu ciltīm liecina fakts, ka leģendārā irokēzu līgas izveidotāja Haiavatas vārds burtiski tulkojas kā "Tas, kurš veido vampumu". Ar jostām plaši tirgojās Kanādā, Lielo ezeru reģionā un Vidusatlantijas piekrastē.
Amilāze
Amilāze ir ferments, kas katalizē cietes hidrolīzi ar cukura veidošanos. Amilāze atrodas cilvēku un dažu citu zīdītāju siekalās, kur tā uzsāk uzturvielu šķelšanu. Barība, kuras sastāvā ir daudz cietes un maz cukura, piemēram rīsi un kartupeļi, var būt nedaudz salda, jo amilāze sašķeļ nedaudz cietes cukurā. Aizkuņģa dziedzeris un siekalu dziedzeri izdala tādu amilāzi (alfa amilāzi), kas hidrolizē barības cieti disaharīdos un trisaharīdos, kas turpmāk būs sašķelti ar citiem fermentiem glikozē, lai apgādātu ķermeni ar enerģiju. Daži augi un baktērijas amilāzi var arī izstrādāt. Diastātiski amilāze bija pirmais izolētais un izpētītais ferments.
Raseņu dzimta
Raseņu dzimta ir augu dzimta neļķu rindā. Tajā ir deviņas ģintis, no kurām trīs ir dzīvas, kurās ir iekļautas aptuveni 180 sugas. Dzimts pārstāvji ir sastopamas visos kontinentos, izņemot Antarktīdu.
Latvijā ir sastopamas 4 sugas (no tām viena suga ir starpsugu hibrīds), diezgan bieži purvos, dūksnainos ezeru krastos un pārpurvotās pļavās.
Apraksts
Droseraceae ir kukaiņēdāji lakstaugi, kas var būt viengadīgi vai daudzgadīgi. To lapas ir pamīšus vai rozetē, un vismaz viena lapas virsma ir virspuse blīvi klāta ar dziedzermatiņiem. Ziedi ir divdzimumu, parasti ar trim auglenīcām un pieciem kauslapiņām, ziedlapiņām un putekšņlapām. Neskatoties uz to, ka augi ir kokaiņēdāji, to ziedi ir apputeksnēti ar kukaiņiem; augiem parasti ir balti līdz purpursarkani ziedi, kas aizveras naktī. Tie ražo mazas sēklas, kuras izkliedē vējš un ūdens.
Ģintis
Raseņu dzimtā ir klasificētas ģintis:
Džons Bārnss
Džons Čārlzs Braiens Bārnss (en, dzimis ) ir Jamaikā dzimis bijušais angļu futbolists un treneris, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Anglijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis Watford komandā, kurā nospēlējis pavisam 296 mačus un guvis 85 vārtus. Sava spilgtā snieguma dēļ Bārnss pievienojās Liverpool komandai, kurā viņš pavadīja 10 gadus. izcīnījis ar Liverpool divus Anglijas Pirmās Divīzijas čempionu titulus un divus FA kausus. Guva 106 vārtus 403 mačos. Pēc diviem gadiem Newcastle United, Bārnss savu karjeru noslēdza Charlton Athletic.
Anglijas futbola izlases sastāvā piedalījies 1986. un 1990. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1988. gada Eiropas čempionātā.
Kā treneris vadījis Celtic komandu Skotijas Premjerlīgā, Jamaikas futbola izlasi un Anglijas komandu Tranmere Rovers.
2007. gadā žurnāls FourFourTwo nosauca Bārnsu par Liverpool visu laiku labāko spēlētāju. 2016. gadā The Times lasītāji Bārnsu iebalsoja kā Anglijas visu laiku labāko kreili.
Spēlētāja karjera
Liverpool
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Jamaika
Mundigezers
Mundigezers (arī Mundiķezers, Villu ezers) ir subglaciālas izcelsmes beznoteces ezers Talsu novada Lībagu pagastā, Mundigciema teritorijā. Krasti slīpi, lēzeni. Ieplūst divi grāvji. Mīt līdaka, rauda, līnis, karūsa, sudrabkarūsa, asaris. Ir vairākas peldvietas, dienvidu krastā Mundigu Upurozols.
Piedrujas katoļu baznīca
Piedrujas Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Rēzeknes-Aglonas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Krāslavas novada Piedrujas pagasta centrā Piedrujā. Tas ir valsts nozīmes arhitektūras un mākslas piemineklis.
Vēsture
Piedrujas pirmais dievnams bija koka celtne, kuru 1632. gadā uzbūvējis Lietuvas valsts kanclers Leons Sapieha Jaunavas Marijas debesīs uzņemtās godam. Taču šī baznīca nodega, tāpēc 1759. gadā tika uzcelta tagadējā baroka stila mūra baznīca ar diviem torņiem, kurai līdzekļi tika atrasti no iepriekšējā dievnama fundācijām un pateicoties prāvesta kanoniķa Kārļa Karpa centieniem. Baznīca atrodas Daugavas krastā. Tā ir 34 metrus gara un 13 metrus plata un 13,5 metrus augsta celtne, zem kuras atrodas plaši pagrabi. Torņu augstums ir 27 metri, tajos atrodas trīs zvani. Lielākais, 24 pudus smagais zvans, uz kura ir uzraksts "Jēzus, Marija, Jāzep, lai skan mūsu sirdīs", ir 1771. gadā prāvesta Karpa dāvāts, bet 1897. gadā atjaunots un nes Svētā Jāņa Kanta vārdu. Otrs zvans tika atliets 1897. gadā, bet trešais, pēc lieluma mazākais tika radīts 1619. gadā. Baznīcas jumts segts 1907., 1937., bet 1974. gadā pilnīgi no jauna pārsegts ar cinka skārdu. Dievnama dārzu ieskauj mūra žogs ar lieliem vārtiem, kas ieskaitot pašu dievnama ēku ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi. Dārza četros stūros ir apaļas mūra kapličas, kas tiek izmantotas Euharistiskās procesijas vajadzībām. Baznīcas dārzā atrodas prāvestu Kazimira Konvalevska un Broņeslava Stefanoviča kapu vietas. Pirmā pasaules kara laikā dievnams cieta, tā tika atjaunota pēckara gados, pateicoties prāvestam Broņeslavam Stefanovičam, kurš, 1936. gadā tika apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni
Interjers
Dievnams ir viennavas celtne ar cementa flīžu grīdu un griestiem mūra velvē. Presbiterija kreisajā pusē atrodas viena plaša sakristeja ar liturģisko inventāru un senām gleznām. Tajā glabājas seni baznīcas trauki — ciborijs ar uzrakstu "1646. gads", apzeltīta monstrance, kas atjaunota 1762. gadā, kā arī metriku grāmatas no 1783. gada. Sakristejai dievnama pretējā sienā ir iedobums ar kāpnēm ambonā. Dievnamā aplūkojami daudzi 18. gadsimta Stucco tēlniecības darbi. Baznīcā ir četri altāri ar rokoko stila dekorējumiem. Galvenais jeb centrālais ir koka altāris, veidots iluzorās glezniecības manierē ar Jaunavas Marijas debesīs uzņemtās gleznu. Uz sienas ir freska ar Svētās Trīsvienības attēlu. Virs altāra izvietoti kokā griezti Svētā Kazimira un Svētā Staņislava tēli. Presbiterijā ir divi treliņi, kas atrodas pie altāra un dievgalda. Abi sānu altāri ir mūra ar ģipša skulptūrām — labajā pusē altāra sānos izvietotas Svētā Pētera un Svētā Pāvila skulptūras, kuru vidū atrodas Jēzus Sirds skulptūra, bet kreisās puses altārī ir redzamas divu dominikāņu statujas ar Jaunavas Marijas bezvainīgi ieņemtās tēlu. Šie trīs altāri ir radīti 18. gadsimta trešajā ceturtdaļā un ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi, tāpat kā kancele, kas tika darināta 19. gadsimta sākumā. Pie ieejas durvīm, kreisā torņa iedobumā atrodas Svētā Antona altāris. Dievnamā ir plašas kora telpas ar lielām ērģelēm.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Rēzeknes-Aglonas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Marians Daļeckis. Piedrujas draudze sākusi veidoties 17. gadsimta pirmajā pusē.
Draudzei ir 10 kapsētas — Piedrujas kapsēta, Vaivodu kapsēta, Filipovcu kapsēta, Talujevcu kapi, Krivoseļcu kapi, Kiseļevcu kapi, Lupandu kapi, Dvorčanu kapi, Pātarnieku kapi un Ostrovkas kapi. Katru gadu kapsētās notiek kapusvētki.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas svētki, Kunga Pasludināšanas svētki, Svētā Pētera un Svētā Pāvila svētki, Kunga Kristus pārveidošanās svētki, Krusta paaugstināšanas svētki, Rožukroņa svētki, Bezvainīgās Jaunavas Marijas ieņemšanas svētki.
Dalmācietis
Dalmācietis ir darba suņu šķirne, izmantoti kā vilcēji. Tos viegli var atpazīt pēc baltā kažoka ar melnajiem vai tumši brūnajiem plankumiem. Dalmācieši ar melniem plankumiem ir daudz izplatītāki nekā ar brūniem plankumiem. Plankumi parasti ir apaļi un ar skaidrām kontūrām. Uz kājām tie pēc izmēra ir mazāki. Kucēni ir balti, tiem plankumi parādās vēlāk. Dalmāciešu šķirne radusies ap 1400. gadu mūsdienu Horvātijas reģionā Dalmācijā, no kura nosaukuma radies šķirnes nosaukums. 19. gadsimtā tie bija iecienīti kā pavadoņi ceļotājiem ar karieti. Viņu galvenais uzdevums bija aizsargāt ceļotājus no ceļu laupītājiem.
Jirži Velšs
Jirži Velšs (cz; dzimis Pardubicē, Čehoslovākijā) ir bijušais čehu basketbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā. Aizvadījis četras sezonas Nacionālajā basketbola asociācijā.
Karjera
2002. gada NBA draftā J. Velšu draftēja Filadelfijas "76ers" ar kopējo 16. numuru pirmajā kārtā. Spēlētājs tika uzreiz aizmainīts uz Goldensteitas "Warriors". Kopumā četru NBA sezonu laikā bieži ticis mainīts (spēlējis piecos NBA klubos), tomēr kopā nospēlējis vairāk par 200 regulārā čempionāta spēlēm, tostarp tieši 100 spēlēs gājis laukumā sākumsastāvā.
2006. gadā J. Velšs pameta NBA un pārcēlās uz Eiropu, lai spēlētu Spānijas ACB līgas klubā Malagas "Unicaja". Kopš 2012. gada spēlēja Čehijas komandās Nimburkas "ČEZ Basketball" un dzimtās pilsētas klubā BK Pardubice.
Dannijs Alvešs
Daniels Migels Alvešs Gomešs (pt, dzimis ), pazīstams kā Dannijs Alvešs (Danny Alves), ir bijušais Portugāles futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Portugāles futbola izlases dalībnieks.
Dannijs Alvešs ir dzimis Venecuēlas galvaspilsētā Karakasā, bet viņa vecāki ir portugāļi. 15 gadu vecumā pārcēlies uz Madeiru.
Savu karjeras lielāko daļu pavadījis Krievijā, kur, no 2005. līdz 2017. gadam, pārstāvējis Dynamo Moscow un Zenit Saint Petersburg komandas. Ar Zenit komandu izcīnījis trīs Krievijas Premjerlīgas čempionu titulus.
Sasniegumi
Sporting
Zenit
Slavia Prague
Raimonds Martinovs
Raimonds Martinovs (dzimis 1982. gadā Rīgā) ir latviešu baletdejotājs un horeogrāfs.
2000. gadā absolvējis Rīgas Horeogrāfijas skolu. 2014. gadā absolvējis Latvijas Mūzikas akadēmiju un ieguvis bakalaura grādu horeogrāfijā.
Kopš 2000. gada ir Latvijas Nacionālā baleta trupā. Ar trupu viesojies vairākās valstīs, tai skaitā Izraēlā, Somijā, Šveicē, Portugālē un Zviedrijā. 2010. gadā sācis strādāt arī par horeogrāfu.
2007. gadā ieguvis Spēlmaņu nakts balvu nominācijā "Gada baleta mākslinieks". 2008. gadā I Starptautiskajā Dienvidāfrikas baleta konkursā ieguvis bronzas medaļu. 2011. gadā kā labākais baleta solists saņēmis Latvijas Gāzes Gada balvu operai.
Gauriņi
Gauriņi ir ciems Zaļenieku pagastā, Jelgavas novadā. Atrodas 74 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Pūteļu karjers.
81. gads
81. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Inga Paškovska
Inga Paškovska (dzimusi ) ir latviešu distanču slēpotāja un biatloniste.
Karjera
IBU kausā biatlonā debitējusi 2011.—2012 gada sezonā Estešundā ar 62. vietu sprintā. Piedalījusies 2012. gada Pasaules čempionātā biatlonā Rūpoldingā, kur sprintā ierindojusies 106. vietā, bet individuālajā distancē — 102. vietā. Kopā ar Žannu Juškāni, Aneti Brici un Baibu Bendiku startējusi arī stafetē, iegūstot 26. vietu. Pēc gada pasaules čempionātā Nove Mesto sprintā ieguvusi 107. vietu.
Piedalījusies 2017. gada Pasaules čempionātā slēpošanā, kur ieguvisi 62. vietu sprintā.
Piedalījās Latvijas komandas sastāvā kā distanču slēpotāja 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā.
Olga Pīrāgs
Olga Pīrāgs (1956) ir Latvijas dziedātāja un vokālā pedagoģe. Latvijas TV un radio estrādes un vieglās mūzikas orķestra soliste (1979—1985), daudzu vokālistu konkursu un starptautisko džeza festivālu laureāte.
Dzīvesgājums
Dzimusi Rīgā. Mācījās Pāvula Jurjāna mūzikas skolā un Rīgas 61. vidusskolā, kuru pabeidza 1973. gadā. Studēja Daugavpils Pedagoģiskā institūta Mūzikas pedagoģijas nodaļā (1973—1977). Līdztekus studijām viņa dziedāja Daugavpils Celtniecības tresta ansamblī „DIAS”, vēlāk Daugavpils rajona kultūras nama vokāli instrumentālajā ansamblī.
Strādāja par pedagogu Rīgas kultūras nama „Vecrīga” vokālajā studijā (1978—1979), vēlāk bija Latvijas TV un radio estrādes un vieglās mūzikas orķestra soliste Raimonda Paula, Aļņa Zaķa un Gunāra Rozenberga vadībā (1979—1985), kā arī sadarbojās ar Krievijas estrādes orķestriem Jurija Silantjeva, Aleksandra Mihailova, Anatolija Badhena, Vladimira Vasiļevska un Anatolija Krolla vadībā.
No 1987. līdz 1990. gadam Olga Pīrāgs bija Čitas apgabala filharmonijas soliste, pēc atgriešanās dzimtenē darbojās Rīgas Muzikālajā kamerteātrī (1990—1991). 1992. gadā viņa sāka pasniegt vokāla un džeza meistarklases. Kopš 2000. gada strādāja Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskolā par pedagoģi.
Buļļuciema bāka
Bāka ir režģots tornis ar sarkanu un baltu dēļu apšuvumu. Bākas augstums ir 28 metri, uguns augstums 36 metri, bet redzamība 16 jūras jūdzes. Zibšņu uguns ir balta, kas iedegas ik pēc 3,5 sekundēm uz 1,5 sekundēm.
Tiksi līcis
Tiksi līcis (ru, sah) ir Laptevu jūras Buorhajas līča līcis tā rietumu piekrastē. Administratīvi ietilpst Krievijas Sahas Republikas Bulunas ulusā. Izstiepts austrumu—rietumu virzienā 21 km garumā. Ziemeļu robeža ir Bikovskas pussala ar Muostahas ragu, dienvidu — Kosistija rags. Ziemeļu krastu veido galvenokārt ledus un irdeni ieži. Līča vidusdaļā 2 km² lielā Brusņeva sala. Lielākā līcī ieplūstošā upe ir Sogo tā dienvidrietumos. Līcis aizsalis no oktobra līdz jūlijam.
Tiezumi
Tiezumi, arī Lejastiezumi, ir vasarnīcu ciems Kuldīgas novada Rendas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā Usmas ezera austrumu krastā pie autoceļa V1284 12 km no pagasta centra Rendas, 38 km no novada centra Kuldīgas un 139 km no Rīgas.
Glenko
Glenko ir 2017. gadā izveidota aizsargājama dabas teritorija Skotijas rietumos. Tā ir ainaviski iespaidīga teritorija, kurā atrodas vulkāniskas izcelsmes glens (starpkalnu ieplaka). Glenko ir populārs maršruts tūristu vidū. 1692. gadā šeit notika Glenko slaktiņš.
Tiksi līcis
Līča rietumu krastā atrodas vienīgā Jakutijas jūras osta Tiksi, kā arī Tiksi polārstacija.
Līci pirmais izpētīja un aprakstīja Dmitrijs Laptevs 1739. gadā un nodēvēja to par ‘Degušo līci’ (Губа Горелая). 1878. gadā līci apmeklēja Ādolfa Nordenšelda ekspedīcija ar kuģiem Vega un Ļena, gaidot no Jakutskas norīkoto loci. Līcis tika pārdēvēts tagadējā vārdā no jakutu valodas vārda тиксии, kas nozīmē ‘sagaidīšana, piestāšana’.
1958. gada pasaules čempionāts cīņas sportā
1958. gada pasaules čempionāts grieķu-romiešu cīņā notika no 24. līdz 27. jūlijam Budapeštā (Ungārija).
Stšižova
Stšižova ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē uz dienvidrietumiem no Žešovas pie Vislokas upes. Pilsētas pievārtē Otrā pasaules kara laikā atradās viens no Hitlera komandpunktiem - Anlage Süd. Tas tika izmantots tikai vienreiz - 1941. gada 27./28. augustā, kad Hitlers šeit tikās ar Musolīni.
Tiezumi
Apdzīvotā vieta izveidojusies netālu no bijušās Muižnieku (Mosenek, Muischeneek) muižas centra. Ciemā atrodas atpūtas komplekss «Lejastiezumi», ziemeļos no ciema — Usmas baznīca un kapsēta.
Čumalezers
Čumalezers (arī Čumals, Izsušu ezers) ir subglaciālas izcelsmes beznoteces ezers Talsu novada Lībagu pagasta ziemeļos pie autoceļa P128, Talsu pauguraines dabas parka teritorijā. Krasti stāvi, lēzeni. Ir vairākas peldvietas visapkārt ezeram. Mīt asaris.
II Padomju Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki
II Padomju Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki bija Latvijas Skolu jaunatnes dziesmu un deju svētki, kas norisinājās Rīgā, 1967. gadā. Svētkos piedalījās 18 496 dalībnieki. Šajos svētkos dalībnieku skaits bija gandrīz divas reizes lielāks salīdzinājumā ar iepriekšējiem svētkiem, bet nākamajos svētkos tas samazinājās. Svētku moto bija "Skani, jaunības dziesma", kura autors ir A. Vējāns. Tie tika rīkoti par godu Lielā Oktobra 50. gadadienai. Tajos piedalījās 188 kori, 220 deju kolektīvi, 26 pūtēju orķestri. Svētku laikā notika vairāki koru, deju kolektīvu un orķestru konkursi.
Svētku virsdiriģenti
Svētku virsdiriģenti bija:
Goda virsdiriģents bija Jēkabs Mediņš.
Gavarčiki
Gavarčiki ir ciems Preiļu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 208 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V752.
Mišels Temers
Mišels Migels Eliass Temers Lulia (pt,, dzimis ) ir brazīliešu advokāts, politiķis un 37. Brazīlijas prezidents. Viņš kļuva par prezidentu 2016. gada 31. augustā pēc bijušās prezidentes Dilmas Rusefas impīčmenta. Viņas kabinetā no 2011. gada Temers bija viceprezidents, bet, kad 2016. gada 12. maijā Rusefu potenciālā impīčmeta dēļ atcēla no pienākumu pildīšanas, Temers kļuva par prezidenta pienākumu izpildītāju. 75 gadu vecumā viņš kļuva par vecāko Brazīlijas prezidentu amatā stāšanās brīdī.
Aleksejs Vasiļevskis
Aleksejs Vasiļevskis (ru, dzimis ) ir krievu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2018) Vasiļevskis pārstāv KHL komandu Jekaterinburgas "Avtomobilist". Iepriekš spēlējis Ufas "Salavat Julajev".
Minskas dzelzceļa stacija
Minskas pasažieru stacija ir galvenā pasažieru dzelzceļa stacija Minskā, Baltkrievijā. Tā atrodas Minskas centrā. Dažkārt to sauc par Minskas Ļeņina laukuma staciju (blakus ir metro stacija) vai vienkārši par Minsku.
Vēsture
Stacija tika uzcelta 1872. gadā kā Viļņas stacija. Tā bija daļa no jaunatklātās dzelzceļa līnijas Liepāja—Romni.
Sākotnējā koka ēka tika nojaukta 1890. gadā un uzbūvēta vēlreiz kā mūra ēka. Otrā pasaules kara laikā Minskas dzelzceļa stacija tika pilnībā iznīcināta. 1945.–1946. gadā tā tika no jauna uzbūvēta un kalpoja līdz 1991. gadam. Jaunā dzelzceļa stacijas ēka tika celta no 1991. līdz 2002. gadam. Tās būvniecība aizkavējās finansiālu grūtību dēļ. Tomēr tagad Minska lepojas ar vienu no mūsdienīgākajām NVS valstu dzelzceļa stacijām.
Valsts dzelzceļš
Minskas centrālā stacija ir nacionālā pasažieru transporta centrs. To izmanto arī vairāki starptautiski vilciena maršruti uz dažādām Eiropas valstīm, galvenokārt uz Krievijas un Ukrainas galamērķiem. Daži no starptautiskajiem maršrutiem ir Parīzes—Maskavas ekspresis, ātrvilciens Berlīne—Maskava, Minskas—Novosibirskas ekspresis un Varšava—Maskava.
Stacija kopā ar netālo Kultūras institūta staciju ir arī piepilsētas dzelzceļa centrs, savienojot Minsku ar vairākām piepilsētām un ārpilsētas apkaimēm.
Pilsētas transports
Staciju apkalpo Minskas metro stacija "Ļeņina laukums", kas ir daļa no Maskavas līnijas. Staciju apkalpo arī tramvajs un trolejbuss.
Viviana Čeruijota
Piedalījusies trijās Olimpiskajās spēlēs. Lielākos panākumus guvusi 2012. gadā Londonā, kur izcīnīja sudrabu 5000 m distancē un bronzu divreiz garākā distancē. Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātā, kur ir izcīnījusi trīs zelta medaļas (2009. gadā Berlīnē 5000 m distancē un 2011. gadā Tegu gan 5000 m, gan 10 000 m distancē) un vienu sudrabu 2007. gadā Osakā 5000 m distancē.
Čeruijota Laureus vērtējumā tika atzīta par 2012. gada labāko sportisti pasaulē.
Eduards Aire
Biogrāfija
Dzimis Naukšēnu pagasta Ķikutos zemnieka Jāņa Aires ģimenē. 1894. gadā Aire iestājās Krievijas Impērijas armijā. Dienēja 101. Permas kājnieku pulkā, 1897. gadā beidza mācības Viļņas karaskolā. 1909. gadā kļuva par Daugavgrīvas cietokšņa kājnieku bataljona štāba kapteini, 1911. gadā absolvēja Krievijas Ģenerālštāba akadēmiju. 1912. gadā viņu nosūtīja uz Kazaņas kara apgabala štābu, kur viņš bija Kazaņas karaskolas junkuru rotas komandieris.
Pirmajā pasaules kara sākumā 1914. gadā bija Krievijas armijas ģenerālštāba kapteinis, vēlāk 77. divīzijas štāba adjutants, 177. Izborskas pulka kapteinis. No 1915. gada oktobra 4. Sibīrijas armijas korpusa štāba vecākais adjutants. 1917. gada augustā viņu paaugstināja par apakšpulkvedi un iecēla par 84. kājnieku divīzijas (vēlāk pārdēvēta par 4. musulmaņu divīziju) komandieri Rumānijas frontē. Pēc zaudējumiem kaujās 1918. gadā no janvāra līdz martam cauri Bukovinai un Besarābijai atkāpās uz Tiraspoli, kur pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas demobilizējās. Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gada oktobrī iestājās Krievijas Dienvidu armijā. Donas karaspēkā vadīja Atsevišķo Saratovas korpusa štābu, karaspēka grupas štābu Deņikina Dienvidkrievijas Brīvprātīgo armijā. 1920. gada sākumā vadīja 1. Novorosijskas kara apgabala Virspavēlniecības štābu. Atstāja dienestu laikā, kad Deņikins atteicās no Dienvidkrievijas armijas virspavēlnieka amata un 1920. gada 4. aprīlī caur Stambulu devās uz Angliju.
1920. gada jūnijā atgriezās Latvijā, ieskaitīts Latvijas armijā (Virspavēlnieka štāba Operatīvā daļa). 1922. gadā vairākus mēnešus pasniedza Latvijas karaskolā. No 1922. gada oktobra līdz 1925. gadam vadīja Galvenā štāba Operatīvo daļu. No 1925. līdz 1927. gadam vadīja Armijas komandiera štābu. 1927. gadā bija Latvijas Valsts prezidenta sevišķu uzdevumu ģenerālis. No 1928. līdz 1933. gadam vadīja Kara būvniecības pārvaldi, bet 1933. gadā Apgādes pārvaldes Būvniecības daļu.
Bija latviešu studentu korporācijas Fraternitas Lataviensis goda filistrs.
Miris Rīgā.
Anna Favella
Anna Favella ( dzimusi ) ir itāliešu aktrise.
Valērijs Karpuškins
Valērijs Karpuškins bija viens no pazīstamākajiem sporta žurnālistiem Latvijā. Strādājis vairākos krievvalodīgajos laikrakstos, vadījis sporta raidījumus dažādās radio stacijās un komentējis futbola spēles televīzijā. Sarakstījis vairākas grāmatas par Latvijas futbolu.
Karmena
Karmena var būt:
Melnais erickiņš
Melnais erickiņš (Phoenicurus ochruros) ir maza auguma mušķērāju dzimtas (Muscicapidae) dziedātājputns, kas sastopams Eiropā, Āzijā un Āfrikā. Tam ir piecas pasugas.
Izplatība
Melnais erickiņš ligzdo Eiropā (no Īrijas, Lielbritānijas un Skandināvijas dienvidiem līdz Vidusjūrai un Maskavai Krievijā), Ziemeļāfrikā (Marokā un Alžīrijā), Tuvo Austrumu ziemeļos, Kaukāzā, Centrālāzijā, Mongolijā, Himalajos un Ķīnas austrumdaļā. Eiropas ligzdotāji ziemo Rietumeiropā un Vidusjūras reģionā, Ziemeļāfriku ieskaitot. Ziemošanas teritorijas aptver arī Tuvos Austrumus līdz Indijas okeānam, Āfrikas austrumus un Dienvidāziju. Rietumeiropas, Dienvideiropas un Ziemeļāfrikas populācijas ir nometnieki.
Latvijā
Melnais erickiņš Latvijā ir diezgan parasts ligzdotājs, kas sastopams pilsētās un citās apdzīvotās vietās. Ir bijuši vairāk kā desmit novērojumi arī ziemas mēnešos. Latvijā sastopama Eiropas pasuga P.o. gibraltariensis.
Latvijas putnu faunā melnais erickiņš ir samērā nesens ienācējs. Sākotnēji ir apdzīvojis tikai kalnu apvidus un citas klinšainas vietas, pēc tam pielāgojies dzīvei mūra ēkās un sācis strauju izplatību ārpus sākotnējā areāla. Latvijā ligzdo mazāk nekā 100 gadus, sākotnēji bijis sastopams pilsētās, taču mūsdienās parasts ligzdotājs arī lauku ainavā — viensētās vai saimnieciskās ēkās.
Izskats
Melnais erickiņš ir neliela auguma dziedātājputns. Ķermeņa garums 14—16 cm, spārnu plētums 23—25 cm, svars 12—20 g.
Nominālpasugas tēviņa apspalvojums ķermeņa augšpusē, uz galvas un uz krūtīm ir tumši pelēks vai melns, vēders un aste oranži sarkani, kas labi saskatāmi lidojumā. Eiropā dzīvojošās pasugas P.o. gibraltariensis tēviņa vēders ir tumši pelēks, virzienā uz asti kļūstot arvien gaišāks. Aste oranži brūna. Uz spārniem gaiši pelēki spoguļi. Pārējās pasugas līdzīgas nominālpasugai. Smailais knābis, acis un kājas ir melnas.
Mātītes ir neuzkrītošas, ar vienmērīgu, pelēkbrūnu apspalvojumu un rudi brūnu asti. Uz pelēkajām krūtīm viegls, tumšāku spalviņu svītrojums. Jaunie putni raibumotāki un brūnāki, nekā mātītes, bet kopumā pirmajā gadā ļoti tām līdzīgi. Gada vecumā tēviņiem joprojām uz spārniem nav gaiši pelēko spoguļu. Ļoti bieži tēviņi izskatās līdzīgi mātītēm līdz otrā gada rudenim.
Uzvedība
Melnais erickiņš galvenokārt sastopams kalnos vai klinšainā, akmeņainā vidē līdz 2500 m virs jūras līmeņa. Mājo arī pilsētās un lauku ciemos, ligzdošanai izmantojot industriālās ēkas, piemēram, rūpnīcas, dzelzceļa stacijas, daudzstāvu ēkas arī cita veida ēkas un būves.
Atkarībā no ligzdošanas areāla atrašanās vietas, melnie erickiņi var būt nometnieki, daļēji migrējoši vai pilnībā migrējoši.
Barošanās
Melnais erickiņš galvenokārt barojas ar kukaiņiem un to kāpuriem, kā arī ar citiem bezmugurkaulniekiem (sliekām, zirnekļiem, gliemežiem). Jūras tuvumā dzīvojošas populācijas barojas arī ar sīkiem vēžveidīgajiem. Vasaras beigās un rudenī barojas arī ar sēklām, ogām un augļiem. Melnais erickiņš parasti barojas, atrodoties uz zemes, reizēm ar knābi ierokas mīkstā augsnē, meklējot kāpurus. Mēdz arī sēdēt koka zarā un vērot apkārtni, ķerot garām lidojošus kukaiņus vai nolaižoties uz zemes, lai uzknābtu pamanītu kukaini. Reizēm uzlasa kukaiņus no augiem.
Ligzdošana
Eiropā ligzdošanas sezona ilgst no aprīļa vidus līdz jūlija sākumam. Melnie erickiņi veido monogāmus pārus, bet retos gadījumos tēviņam ir divas mātītes. Ligzdošanas laikā ir teritoriāli, un tēviņš agresīvi apsargā savu mātīti no citiem tēviņiem. Ligzdo klinšu iedobēs, alās, uz dzegām zem klinšu pārkarēm, ēku un būvju konstrukcijās, 3—50 m augstumā no zemes. Mātīte būvē vaļīgu ligzdu, izmantojot sausu zāli, lapas un sūnas. No iekšpuses tā izklāta ar dzīvnieku vilnu un spalvām. Ligzda parasti atrodas kādas ūdenstilpes tuvumā.
Dējumā ir 4—6 baltas olas. Inkubācijas periods ilgst apmēram 13 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Izšķiļoties mazuļiem uz galvas un muguras ir reti augošas, tumši pelēkas dūnas. Jaunie putni pamet ligzdu 12—20 dienu vecumā, atkarībā no laika apstākļiem un arī no tā, cik mierīgos apstākļos norit ligzdošana. Lidot tie sāk tikai 32—35 dienu vecumā, līdz tam slēpjas starp augiem uz zemes. Gadā ir divi perējumi, retos gadījumos trīs. Pāris katru gadu ligzdo vienā un tajā pašā vietā, bet katru gadu būvē jaunu ligzdu.
Sistemātika
Melnajam erickiņam ir 5 pasugas:
1133. gads
1133. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.