cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slampes pagasts
Vēsture
1935. gadā Slampes pagasta platība bija 39,3 km² un tajā dzīvoja 846 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Slampes un Vīkseles ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Slampes ciemam pievienoja Vīkseles ciemu, 1960. gadā — daļu Mežnieku ciema. 1968. gadā daļu Slampes ciema iekļāva Degoles ciemā. 1975. gadā Slampes ciemam pievienoja daļu Lestenes ciema, 1977. gadā — daļu Ozolpils ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu, kā rezultātā Slampes pagastam tika pievienota Praviņu pagasta austrumu daļa un Smārdes pagasta dienvidu daļa (Ozolnieki). 2009. gadā Slampes ciemu kā administratīvo teritoriju iekļāva Tukuma novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Slampe (pagasta centrs), Ozolnieki, Praviņas, Spirgus, Zvaigznes, Vīksele un Sprosti.
Autoceļi
No Rīgas uz Ventspili daļēji pa Slampes pagasta robežu ar Smārdes pagastu un daļēji caur Slampes pagastam iet autoceļš A10 (Ventspils šoseja), savukārt no Jelgavas uz Tukumu ir izbūvēts autoceļš P98.
Sabiedriskais transports
Autobusi, kas kursē uz vai caur Slampes centru pa P98: Skolas mācību laikā ir arī reiss uz Lesteni.
Dzelzceļš
Cauri Slampes pagastam iet dzelzceļa līnija Tukums II—Jelgava. Uz šīs līnijas Slampē atrodas Slampes stacija, ko izmanto tikai kravas vilcienu izmaiņai. Tuvāk Tukumam atrodas slēgta dzelzceļa pietura Praviņi.
Aviotransports
Slampes pagastā atrodas Slampes lidlauks, kas ir ļoti sliktā stāvoklī un netiek izmantots. Tas izbūvēts Padomju Savienības laikā un tika izmantots kā lauksaimniecības lidlauks.
Izglītība un kultūra
Slampē atrodas Zemgales vidusskola (2017./2018. m.g. mācījās 274 skolēni) un pirmsskolas izglītības iestāde “Pienenīte”. Agrāk Ozolniekos bija Ozolnieku pamatskola (pirms tam zināma arī kā Praviņu pamatskola), kas 1980. gadā apvienota ar Zemgales vidusskolu.
Pagasta centrā atrodas Slampes kultūras pils, kur darbojas 13 pašdarbības kolektīvi — amatierteātris, dažāda vecuma deju kolektīvi, vokālais ansamblis, folkloras kopa un citi. Slampes kultūras pilī regulāri viesizrādes piedāvā dažādi profesionālie teātri — Liepājas teātris, Valmieras Drāmas teātris, Dailes teātris un citi. Tiek piedāvātas arī dažādas koncertprogrammas. Kultūras pilī atrodas arī Slampes pagasta bibliotēka. Slampē ir attīstījusies mototrase “MLmoto”. Trasē var iznomāt močus un arī var piedalīties treniņos.
Slampes pagasta teritorijā atrodas kinopilsēta Cinevilla.
Ozolnieku novadā ir izveidota biedrība “Mēs-Ozolnieku ciemam”, kuras mērķis ir veicināt Ozolnieku ciema iedzīvotāju pilsonisko aktivitāti, savukārt Slampē līdzīga biedrība ir “Savai Slampei”. 2018. gadā tika izveidota biedrība SK Slampe/Zevid (sporta klubs Slampe/Zevid), kuras mērķis ir veicināt sportiskās aktivitātes Slampes pagastā. No sporta veidiem vispopulārākie jauniešu un pieaugušo vidū ir florbols, futbols, volejbols, pludmales volejbols un vieglatlētika. Vīriešu florbola komanda 2020./2021. gada sezonā startēja Latvijas Florbola savienības organizētajā 1. līgā (otrā spēcīgākā līga valsts līmenī). Slampē tika izveidots florbola laukums stadionā, kur pa vasaru varēs spēlēt florbolu un kur pašlaik notiek florbola treniņi. Ārā laukumā notiks florbola turnīri, kur iespējams varēs piedalīties visi, kas vēlās.
2008. gada Āzijas GP2 sezona
2008. gada Āzijas GP2 sezona bija 1. Āzijas GP2 sezona. Tā sākās un beidzās. Tajā piedalījās arī latvietis Haralds Šlēgelmilhs, kļūstot par pirmo latvieti šajās sacīkstēs.
Saldus pagasts
Saldus pagasts ir viena no Saldus novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Saldus pilsētu un Zirņu, Lutriņu, Cieceres un Gaiķu pagastiem.
Vēsture
Mūsdienu Saldus pagasta teritorijā vēsturiski atradās Kumbru muiža (Gut Kumbern, Druva).
1935. gadā Kuldīgas apriņķa Saldus pagasta platība bija 76,2 km² un tajā dzīvoja 1544 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Saldus un Bērzu ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Saldus rajona Saldus ciemam pievienoja likvidēto Bērzu ciemu, 1977. gadā daļu teritorijas pievienoja Lutriņu un Zirņu ciemiem. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Saldus pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Saldus novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Druva (pagasta centrs), Tiruļi, Ziedonis, Lagzdiņas.
Ivates prefektūra
Ivates prefektūra ir viena no Japānas prefektūrām, kas atrodas Tohoku reģionā uz Honsju salas. Tā robežojas ar Aomori ziemeļos, ar Akita rietumos un ar Mijagi dienvidos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Morioka. Prefektūras kopējā platība ir 15 278 km2, 2010. gada beigās tajā dzīvoja 1 330 530 iedzīvotāji. Tā ir trīsdesmitā lielākā prefektūra Japānā pēc iedzīvotāju skaita un otrā lielākā pēc platības.
2008. gada laikapstākļi Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''2008. gada laikapstākļi Latvijā.''' Ar vidējo gaisa temperatūru +7,7 °C (1,7 grādus virs normas) 2008. gads ir bijis otrais vissiltākais gads Latvijā pēdējo 85 gadu laikā. Nokrišņu daudzuma ziņā 2008. gadu var novērtēt kā pietiekami mitru. Ar gada nokrišņu daudzumu 744 mm (112% no normas) 2008. gads ir ierindojies vismitrākogadu Latvijā pēdējos 85 gados otrā desmita vidū. 2008. gadā siltāks un mitrāks par normu laiks bija visās gada sezonās. Ziemā gaisa temperatūra pārsniedza normu par 4,8 grādiem, bet nokrišņu daudzums sasniedza 118% no normas, pavasarī šie rādītāji bija 1,8 °C un 114%, vasarā — 0,4 °C un 116%, rudenī — 1,0 °C un 104%.
Gada raksturojums pa gadalaikiem
2007./2008. gadu ziema ar vidējo gaisa temperatūru +0,8 °C bija otrā siltākā ziema Latvijā. Pēc tajā laikā darbojošos staciju datiem vēl par pāris grāda desmitdaļām siltāka bija tikai 1924./1925. gadu ziema. Ziemai bija raksturīga siltuma stabilitāte. Ar mēneša vidējo gaisa temperatūru kopumā Latvijā +1,4 °C 2007. gadu noslēdzošais mēnesis bija sestais siltākais, tam sekojošais 2008. gada janvāris — 15. siltākais, bet 2008. gada februāris ar mēneša vidējo gaisa temperatūru kopumā Latvijā +1,7 grādi ierindojās siltāko februāru trešajā vietā. Ziemā gaisa temperatūra visaugstāk — līdz pavisam pavasarīgiem +9,8 grādiem — pakāpās 2008. gada 29. janvārī Bauskā un 22. februārī Rīgā. Tomēr ziema ir gadalaiks, kad temperatūra gada gaitā noslīd viszemāk. Tā arī visā 2008. gadā visaukstākā diennakts kopumā Latvijā bija 4. janvāris ar diennakts vidējo gaisa temperatūru −12,4 °C. Viszemākā diennakts vidējā gaisa temperatūra šajā diennaktī tika reģistrēta Rēzeknē: −15,5 °C. Gada viszemākā diennakts minimālā gaisa temperatūra bija 5. janvārī Madonā: −21,0 °C.
2008. gada pavasaris atnāca ar mērenu siltumu martā un sesto siltāko pēdējos 85 gados aprīli.
Savukārt '''2008. gada vasarā''' temperatūra turējās tuvu normai, visaugstāk pakāpjoties jūlijā un augustā. 17. augusts ar diennakts vidējo gaisa temperatūru +21,0 °C bija 2008. gada vissiltākā diennakts kopumā Latvijā. Visaugstākā diennakts vidējā gaisa temperatūra šai diennaktī tika reģistrēta Rēzeknē: +23,5 °C. Maksimālā gaisa temperatūra visaugstāk pakāpās 16. augustā Daugavpilī: +31,6 °C. 2008. gada visaugstākās gaisa temperatūras ir tuvākas absolūti maksimālajām: visaugstākajai diennakts vidējai gaisa temperatūrai: +29,6 grādi, kas ir reģistrēta 1939. gada 6. augustā Liepājā, un visaugstākajai absolūti maksimālajai gaisa temperatūrai: +36,4 °C (1943. gada 4. augustā Daugavpilī).
2008. gada rudens pirmajā mēnesī gaisa temperatūra bija nedaudz zem normas. Turpmāk līdz gada beigām atkal dominēja siltums un oktobris bija devītais vissiltākais rudens vidus mēnesis pēdējos 85 gados. Nokrišņu daudzuma svārstības turpinājās arī rudenī. Lai gan 2008. gada septembris kopumā bija ceturtais vissausākais rudens pirmais mēnesis, 8. septembra rītā Vidusjūras ciklons pār Kurzemi, Vidzemi un arī Rīgu "nogāza" 0,5—1 dekādes nokrišņu normai līdzvērtīgu lietus daudzumu. Tika pārpludinātas ielas, daudzviet uz vairākām stundām apstājās transporta kustība. 2008. gada oktobris bija mitrāko oktobru skaitā — kopumā devītajā vietā, bet Pāvilostā tik liels nokrišņu daudzums oktobrī tika reģistrēts pirmoreiz.
Gada raksturojums pa mēnešiem
Atlantijas ciklonu darbības ietekmē 2008. gads Latvijā gads sākās ar siltu laiku. Ar mēneša vidējo gaisa temperatūru −0,6 °C gada pirmais mēnesis bija 15. siltākais janvāris Latvijā pēdējos 85 gados. Siltāks kā parasti laiks janvārī bija visā Latvijā, vislielākās temperatūras novirzes no normas bija Vidzemē, bet vistuvāk normai mēneša vidējā gaisa temperatūra bija Kurzemē. Nokrišņu daudzums 2008. gada janvārī kopumā Latvijā bija lielāks par normu — 126% no tās. Visvairāk — ap 160—180% no normas — nokrišņu bija Vidzemes centrālajos rajonos, bet Zemgalē un vietām Latvijas austrumu daļā nokrišņu daudzums bija zem normas.
Ar mēneša vidējo gaisa temperatūru +1,7 °C 2008. gada februāris bija trešais siltākais februāris Latvijā pēdējos 85 gados. Ievērojami siltāks kā parasti 2008. gada februāris ir bijis visā Latvijā. Kurzemē mēneša vidējā gaisa temperatūra bija 6—6,2 grādus, bet Zemgales dienvidu un Vidzemes ziemeļu daļā 7—7,2 grādus augstāka par normu. Nokrišņu daudzums 2008. gada februārī kopumā Latvijā bija lielāks par normu — 165% no tās. Tādējādi tas bija vienpadsmitais ar nokrišņiem visbagātākais februāris Latvijā pēdējos 85 gados. Visvairāk — līdz pat 200—260% no normas — nokrišņu bija Vidzemē, bet Baltijas jūras piekrastes rajonos mēneša nokrišņu daudzums svārstījās ap normu.
Ar mēneša vidējo gaisa temperatūru +1,4 °C 2008. gada marts ir bijis 11. siltākais marts Latvijā pēdējos 85 gados. Siltāks kā parasti 2008. gada marts bija visā Latvijā. Vislielākās novirzes no normas tika konstatētas Zemgalē, Vidzemes rietumu daļā un Latgales dienvidos, bet vistuvāk normai mēneša vidējā gaisa temperatūra bija Kurzemes vidienē. Ar nokrišņu daudzumu 226% no normas 2008. gada marts kļuva par kopumā Latvijā ar nokrišņiem visbagātāko marta mēnesi pēdējos 86 gados. Lielāks par normu nokrišņu daudzums 2008. gada martā bija visā Latvijā. Vairāk kā trīs reizes normatīvais mēneša nokrišņu daudzums tika pārsniegts Gulbenē, Viļakā un Mērsragā — šeit 2008. gada martā izkritušais nokrišņu daudzums bija vislielākais martā šo staciju novērojumu vēsturē.
Pēc salīdzinoši siltajiem un ar nokrišņiem bagātajiem 2008. gada pirmajiem četriem mēnešiem maija gaisa temperatūra kopumā Latvijā atbilda normai, bet nokrišņu daudzums bija ievērojami zem tās. Siltāks kā parasti 2008. gada maijs bija Kurzemes lielākajā daļā, bet zemāka par normu mēneša vidējā gaisa temperatūra bija Latgalē. Pārējā Valsts teritorijā mēneša vidējā gaisa temperatūra svārstījās ap normu. Ar nokrišņu daudzumu kopumā Latvijā 40% no normas 2008. gada maijs bija 4. sausākais pavasari noslēdzošais mēnesis pēdējos 85 gados. Zemāks par normu 2008. gada maija nokrišņu daudzums bija visā Latvijā. Nokrišņiem pārsvarā bija lietusgāžu raksturs un teritoriāli to daudzums bija svārstīgs — vistuvāk normai mēneša nokrišņu daudzums bija Ventspilī, bet vietām Valsts austrumu rajonos tas sasniedza tikai 15—16%.
Pēc salīdzinoši siltajiem un ar nokrišņiem bagātajiem 2008. gada pirmajiem četriem mēnešiem gan maija, gan jūnija vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā atbilda normai. Pēc sausā maija jūnija mēneša nokrišņu daudzums bija tuvs normai. Siltāks kā parasti 2008. gada jūnijs bija Kurzemes lielākajā daļā — Liepājā mēneša vidējā gaisa temperatūra pārsniedza normu par 1,3 grādiem. Zemāka par normu mēneša vidējā gaisa temperatūra bija Latgalē un Vidzemes austrumu rajonos. Pārējā Valsts teritorijā mēneša vidējā gaisa temperatūra svārstījās ap normu. Mēneša nokrišņu daudzums 2008. gada jūnijā kopumā Latvijā bija 95% no normas. Kurzemē jūnijs bija ne tikai siltāks par normu, bet arī nokrišņiem bagātāks — Kolkā mēneša nokrišņu norma tika pārsniegta vairāk kā divas reizes. Turpretī Latgalē jūnijs bija ne tikai vēsāks par normu, bet arī ar jūtami mazāku kā parasti mēneša nokrišņu daudzumu.
Pēc siltā un nokrišņiem bagātā gada sākuma jau trešo mēnesi vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā bija ļoti tuva normai, bet mēneša nokrišņu daudzums — vairāk vai mazāk zem tās. 2008. gada jūlija vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā bija 0,4 grādus virs normas. 2008. gada jūlija vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā bija 0,4 grādus virs normas. Vislielākās pozitīvās novirzes no mēneša vidējās gaisa temperatūras normas šomēnes bija Kurzemē. Toties Vidzemes lielākajā daļā jūlija vidējā gaisa temperatūra bija zemāka par normu vai svārstījās ap to. Mēneša nokrišņu daudzums 2008. gada jūlijā kopumā Latvijā bija 76% no normas. 2008. gada jūlija nokrišņu daudzums teritoriāli visā Latvijā bija mainīgs, svārstoties no vairāk kā 120% no normas Mērsragā un Alūksnē līdz tikai 40% un mazāk Daugavpilī, Skultē un Dobelē.
Pēc vairākiem sausākiem kā parasti mēnešiem augusts kopumā Latvijā bija līdz šim ar nokrišņiem visbagātākais, bet temperatūras ziņā — otrais siltākais, atpaliekot no jūlija tikai par 0,2 °C. 2008. gada augusta vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā bija 0,9 grādus virs normas. Siltāks kā parasti 2008. gada augusts bija visā Latvijā. Vislielākās pozitīvās novirzes no mēneša vidējās gaisa temperatūras normas šomēnes bija Viduslatvijas un Austrumlatvijas dienvidu daļā, turpretī vistuvāk normai gaisa temperatūra bija Kurzemē. Ar mēneša nokrišņu daudzumu kopumā Latvijā 170% no normas 2008. gada augusts ir pēdējos 85 gados ceturtais ar nokrišņiem visbagātākais vasaru noslēdzošais mēnesis. Ainažos, Alūksnē, Kolkā mēneša nokrišņu daudzums bija tuvu ilggadīgā periodā šajās vietās novērotajam vislielākajam augusta nokrišņu daudzumam, bet Pāvilostā tik daudz nokrišņu augustā tika novērots pirmoreiz.
Progress M-MIM2
Progress M-MIM2 (Прогресс М-МИМ2) bija Krievijas specializēts kravas kosmosa kuģis moduļa Poisk nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Starts notika.
2008. gada laikapstākļi Latvijā
Gada raksturojums pa mēnešiem
Pēc nokrišņiem bagātā augusta mēneša septembrī nokrišņu daudzums atkal bija zemāks par normu, bet mēneša vidējā gaisa temperatūra turpināja saglabāties tuvu normai. Septembra vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā bija 0,6 grādus zemāka par normu. Nedaudz vēsāks kā parasti 2008. gada septembris bija visā Latvijā. Vistālāk no normas mēneša vidējā gaisa temperatūra bija Kurzemē un Vidzemes rietumu rajonos, bet Latgalē un vietām Kurzemes austrumu daļā līdz normai "pietrūka" tikai 0,3—0,4 grādi. Pēc pēdējos 85 gados ceturtā ar nokrišņiem visbagātākā vasaru noslēdzošā mēneša — augusta — arī septembris nostājās ceturtajā vietā — tikai šoreiz ar mēneša nokrišņu daudzumu kopumā Latvijā 42% no normas — vissausāko septembru rindā. Dobelē un Zīlānos septembra nokrišņu daudzums bija tuvu ilggadīgā periodā šajās vietās novērotajam vismazākajam šai mēnesī nokrišņu daudzumam. Septembrī mazāks par normu nokrišņu daudzums bija visā Latvijā. Vistuvāk normai mēneša nokrišņu daudzums bija Kolkā, bet vietām Latgalē tas sasniedza tikai ap 20%.
Progress M-MIM2
15:41:43 UTC Progress M-MIM2 pieslēdzās pie SKS Zvezda moduļa augšējās pieslēgvietas. Operācija notika automātiskā režīmā.
2008. gada laikapstākļi Latvijā
Gada raksturojums pa mēnešiem
Pēc sausā un vēsākā kā parasti septembra rudens vidus mēnesis Latvijā bija silts un nokrišņiem bagāts. Ar mēneša vidējo gaisa temperatūru kopumā Latvijā +8,7 °C (2,1 grāds virs normas) 2008. gada oktobris bija devītais vissiltākais oktobra mēnesis pēdējos 85 gados. Siltāks kā parasti oktobris bija visā Latvijā. Vistālāk no normas mēneša vidējā gaisa temperatūra bija Vidzemes ziemeļu daļā, bet vistuvāk normai — Kurzemes vidienē. Arī nokrišņu ziņā (ar nokrišņu daudzumu vidēji Latvijā 170% no normas) 2008. gada oktobris ierindojās devītajā vietā — šoreiz vismitrāko rudens vidus mēnešu datu rindā. Oktobrī lielāks par normu nokrišņu daudzums bija visā Latvijā, izņemot pašu dienvidaustrumu stūrīti. Mēneša laikā visvairāk lija Pāvilostā (199 mm, kas ir 265% no normas) — tik liels nokrišņu daudzums oktobrī šajā vietā tika reģistrēts pirmoreiz.
Progress M-MIM2
00:16 UTC tika atvienots kravas kuģa iekārtu agregātu nodalījums, kas devās autonomā lidojumā. Poisk modulis palika pievienots pie Zvezda moduļa. 04:48:30 UTC tika ieslēgti dzinēju bremzēšanas manevram. Pēc tam Progress M-MIM2 nodalījums iegāja atmosfēras blīvajos slāņos un sadega virs Klusā okeāna dienviddaļas.
2008. gada laikapstākļi Latvijā
Gada raksturojums pa mēnešiem
2008. gadā ne tikai gada sākuma, bet arī noslēguma mēneši Latvijā bija salīdzinot ar normu, gan siltāki, gan nokrišņiem bagātāki — pēc siltā un ar lietu bagātā oktobra arī novembrī temperatūra un nokrišņu daudzums bija virs normas. Novembris kopumā Latvijā bija 1,5 grādus siltāks par normu. Siltāks kā parasti 2008. gada novembris bija visā Latvijā. Vistālāk no normas mēneša vidējā gaisa temperatūra bija Vidzemes ziemeļu daļā, bet vistuvāk normai — Kurzemes vidienē. Novembra nokrišņu daudzums vidēji Latvijā bija 112% no normas. Novembrī zemāks par normu nokrišņu daudzums bija Latvijas dienvidu un centrālajā rajonos. Turpretī visvairāk nokrišņu bija Vidzemes augstienes rietumu nogāzē.
Laikapstākļu statistika Rīgā
Gaisa temperatūras absolūtais mēneša minimums, maksimums (°C) un mēneša vidējā temperatūra, kā arī tās novirze no ilggadējās novērojumu normas. Mēneša nokrišņu summa (mm), nokrišņu summa pa dekādēm un vienas diennakts nokrišņu maksimums.
Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Gaisa temperatūras fakti Rīgā
Dienas zemākā gaisa temperatūra un nakts augstākā gaisa temperatūra Rīgā. Dati no Starptautiskās lidostas "Rīga" meteoroloģiskās novērojumu stacijas.
Zemākā gaisa temperatūra dienā:
Augstākā gaisa temperatūra naktī:
Kraukļi
Kraukļi var būt:
Austrumsibīrija
Austrumsibīrija (ru) ir Sibīrijas daļa, ko norobežo Jeņisejas upe rietumos, Ziemeļu ledus okeāns ziemeļos, Klusā okeāna ūdensšķirtņu grēdas austrumos un Krievijas robeža dienvidos. Aptuvenā Austrumsibīrijas platība ir 7,2 milj. km². Austrumsibīrijā ietilpst arī Vidussibīrija un Ziemeļaustrumu Sibīrija.
Lielu daļu teritorijas aizņem plakankalnes (Vidussibīrijas plakankalne) un kalni (Sajāni, Piebaikāls, Aizbaikāls), ko ziemeļos nomaina tundra.
Austrumsibīrijas teritorijā ir Jakutija, Burjatija, Tivas, Aizbaikāla novads, Krasnojarskas novads, Irkutskas apgabals, kuri administratīvi daļa ietilpst Sibīrijas federālajā apgabalā, daļa — Tālo Austrumu federālajā apgabalā. Lielākās pilsētas ir Krasnojarska, Irkutska, Ulanude, Čita, Jakutska.
Mels Gibsons
Mels Kolumsils Džerards Gibsons (en; dzimis Ņujorkas štatā, ASV) ir ASV un Austrālijas kinoaktieris, kinorežisors, kinoproducents un scenārists. Par filmu "Drošsirdis" (1995) ieguvis divas Amerikas Kinoakadēmijas balvas (kā režisors un kā viens no producentiem), kā arī Zelta globusa balvu.
Attēlojis lomas tādās pazīstamās filmu sērijās kā "Trakais Makss" (Mad Max) un "Nāvējošais ierocis" (Lethal Weapon), kā arī filmās Gallipoli (1981), The Bounty (1984), "Maveriks" (Maverick, 1994), "Izpirkums" (1996), "Konspirācijas teorija" (Conspiracy Theory, 1997), "Ko vēlas sievietes" (2000), "Patriots" (2000), "Zīmes" (2002), "Bebrs" (2011), "Trakās brīvdienas" (Get the Gringo, 2012), "Prāta trauslā robeža" (2019).
Ievērību guvušas Gibsona režisētās filmas "Kristus ciešanas" (2004), "Apokalipse" (Apocalipto, 2006), "Kauja par Heksoridžu" (2016).
In the Wake of Poseidon
In the Wake of Poseidon ir progresīvā roka grupas King Crimson otrais studijas albums. Tas tika izdots 1970. gadā, ierakstīts ar citu grupas sastāvu, bet joprojām esot ļoti līdzīgs skanējumā grupas debijas albumam In the Court of the Crimson King, par ko tika arī mūzikas kritiķu kritizēts. 2010. gadā albumam tika izdots 40. gadu jubilejas izdevums.
Skaņdarbu saraksts
Visus skaņdarbus sarakstījis Roberts Frips un Pīters Sinfīlds, izņēmumi minēti.
Varka (pilsēta)
Varka (pl) - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē apmēram 60 kilometrus uz dienvidiem no Varšavas pie Pilicas upes.
Pazīstama kā alus darītavas Browar Warka atrašanās vieta un kā Polijas un ASV karavīra Kazimeža Pulaska (Kazimierz Pułaski, 1746 - 1779) dzimtā pilsēta.
Gura Kalvarja
Gura Kalvarja (pl) - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē apmēram 25 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Varšavas pie Vislas upes.
Ievērojama vieta gan katoļiem, gan ebrejiem - hasīdiem. Iesākumā apdzīvotā vieta saucās Gura (Góra, "kalns"), kopš 1670. gada Nova Jerozolima (Nowa Jerozolima, "Jaunā Jeruzaleme"), bet kopš XVIII gadsimta tai ir mūsdienu nosaukums.
XIX gadsimta sākumā tika atcelts ebreju apmešanās liegums, pilsēta kļuva par ievērojamu hasīdisma centru un hasīdu Geru dinastijas centru. Otrā pasaules kara laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti.
Pilsēta ir hipnotizētāja Volfa Mesinga (Вольф Григорьевич Мессинг, 1899 - 1974) dzimtā pilsēta.
Tokelau
Tokelau ir Jaunzēlandes teritorija Klusā okeāna dienvidu daļā, kas aizņem trīs no četriem Tokelau salu atoliem: Atafu, Fakaofo un Nukunonu. Salu kopējā platība ir 10 kvadrātkilometri un tajās dzīvo ap 1400 iedzīvotāju. Tokelau atrodas uz ziemeļiem no Kiribati, uz austrumiem no Kuka Salas, uz dienvidiem no Samoa un uz rietumiem no Tuvalu.
Līdz 1976. gadam Tokelau oficiālais nosaukums bija Tokelau salas. Tokelau teritorija bieži ir gribējusi atdalīties no Jaunzēlandes, bet iedzīvotāju atbalsta trūkuma dēļ tas nav izdevies.
2012. gadā Tokelau kļuva par pirmo teritoriju pasaulē, kuras elektrības patēriņu pilnībā nodrošina saules enerģija.
Gana
Gana (en), oficiāli Ganas Republika (Republic of Ghana), ir valsts Rietumāfrikā. Gana ir suverēna, unitāra, prezidentāla un daudznacionāla valsts, kas atrodas pie Atlantijas okeāna Gvinejas līča. Tā robežojas ar Kotdivuāru rietumos, Burkinafaso ziemeļos, Togo austrumos un Atlantijas okeānu dienvidos.
Ganas iedzīvotāju skaits ir aptuveni 27 miljoni un tie pieder pie dažādām etniskajām un reliģiskajām grupām. Tās ainavu veido līdzenumi, zemi kalni, savannas, meži, upes, ezeri un dabas rezervāti. Ganas krasta līnija ir 560 km gara. Piekrastē atrodas pilis, cietokšņi un ostas. Pirms Britu impērijas kolonizācijas Ganā ir bijušas daudzas karalistes un impērijas. Visspēcīgākā no tām bija Ašanti Karaliste. 1957. gadā tā kļuva par pirmo Subsahāras Āfrikas valsti, kura ieguva neatkarību no Eiropas valstīm. Tas padarīja valsti par melnādaino cilvēku sasniegumu simbolu un deva iedvesmu Āfrikas neatkarības kustībām.
Gana ir viena no Āfrikas visvairāk attīstītākajām valstīm ar labvēlīgu pārvaldi, stabilitāti, mieru, un tautas attīstību pēc reģionālajiem standartiem. Tās saimniecība ir sestā lielākā Āfrikas kontinentā pēc pirktspējas paritātes un nominālā IKP. Ganas IKP ir viens no visstraujāk augošajiem pasaulē. Runājot par pirktspējas paritātes ienākumiem uz vienu iedzīvotāju, Ganai ir augstākais ienākums uz vienu iedzīvotāju Rietumāfrikā, un desmitie lielākie ienākumi Āfrikā uz vienu iedzīvotāju. Gana ir viena no piecām valstīm Āfrikā ar brīvu presi.
Gana ir liela naftas un dabasgāzes ražotāja. Tai ir Āfrikas piektās lielākās naftas rezerves un sestās lielākās dabasgāzes rezerves. Tā ir viena no pasaules lielākajām zelta un dimantu ieguves vietām un viena no lielākajām kakao ražotājām pasaulē. Ganas pieaugošā ekonomiskā labklājība un demokrātiskā politiskā sistēma ir padarījusi to par reģionālo spēku Rietumāfrikā un kontinentālajā Āfrikā. Tā ir Nepievienošanās kustības dibinātāja, Rietumāfrikas valstu ekonomiskās kopienas un G24 locekle.
Viduslaiku karalistes
Mūsdienu Ganas teritorija bija apdzīvota viduslaikos un lielo ģeogrāfisko atklājumu laikmetā, kad tās teritorijas dienvidu un centrālajā daļā izveidojās akanu karalistes, kā Ašanti Impērija, kā arī, Akvamū, Bonomana, Denkiru valsts un Mankesimas karaliste.
Līdz pat 11. gadsimtam lielākā daļa mūsdienu Ganas teritorija bija lielākoties cilvēku neapdzīvota. 5. gadsimtā p.m.ē. šajā teritorijā apmetās akani. 11. gadsimta sākumā viņi bija izveidojuši valsti, kuru sauca par Bonomanu (mūsdienu Brongas-Ahafo reģions).
No 13. gadsimta sākās akanu migrācija no šīs teritorijas, izveidojot vairākas citas valstis Ganā, kuras bija balstītas galvenokārt uz zelta tirdzniecību, kā Bonomana (Brongas-Ahafo reģions), Ašanti (Ašanti reģions), Denkiru valsts (Centra rajons), Mankesimas karaliste (Rietumu reģions) un Akvamū (Austrumu reģions). 19. gadsimtā mūsdienu Ganas dienvidu daļa tika iekļauta Ašanti Karalistē, kura bija viena no ietekmīgākajām valstīm Subsahāras Āfrikā pirms koloniālisma sākuma.
Ašanti Karaliste sākumā izveidojās kā klanu apvienība, bet beigās kļuva par centralizētu karalisti ar modernu, augsti specializētu birokrātiju, kura bija koncentrēta galvaspilsēta bija Kumasi. Pirms akanu saskares ar eiropiešiem, Ašanti iedzīvotāji bija radījuši tam laikam modernu saimniecību, kas balstījās galvenokārt uz zelta izstrādājumiem, kurus tirgoja Āfrikas valstīm.
Kolonizācija
Akanu tirdzniecība ar Eiropas valstīm sākās pēc saskarsmes ar portugāļiem 15. gadsimtā. Portugāļu tirgotāji, pārsteigti par teritorijas zelta resursiem, nosauca to par Zelta krastu (Costa do Ouro). Portugāļi pirmoreiz ieradās dienvidu piekrastes pilsētā Elminā (toreiz vietējais nosaukums- Anomansa) un padarīja to par Portugāļu Zelta krasta kolonijas galvaspilsētu.
1481. gadā Portugāles karalis Žoau II uzdeva Diogu d'Azambužam uzbūvēt Elminas pili, kas tika pabeigta trīs gadu laikā. 1598. gadā holandieši pievienojās portugāļiem zelta tirdzniecībā, uzbūvējot fortus Komedā un Kormantsijā un izveidojot holandiešu Zelta krasta koloniju. 1617. gadā holandieši atņēma portugāļiem Olninas pili un 1642. gadā iekaroja Sv. Entonija fortu Aksimā. 17. gadsimta vidū arī citas Eiropas valstis uzsāka zelta tirdzniecību Rietumāfrikas piekrastē, jo īpaši zviedri, izveidojot Zviedru Zelta krasta koloniju (Svenska Guldkusten), un dāņi, izveidojot Dānijas Zelta krasta koloniju (Danske Guldkyst jeb Dansk Guinea).
Portugāļu, zviedru, dāņu, holandiešu un vācu tirgotāji uzbūvēja vairāk nekā trīsdesmit fortus. Vācieši nodibināja Vācu Zelta krasta koloniju (Brandenburger Goldküste jeb Groß Friedrichsburg). 1874. gadā Lielbritānija ieguva kontroli pār daļu mūsdienu Ganas teritorijas, kuras nosauca par Britu Zelta krastu. Starp britu koloniālo varu un dažādām akanu tautas valstīm notika daudzi militāri konflikti. Ašanti Karaliste pāris reižu sakāva britus karadarbībā, kas ilga 100 gadus, bet galu galā 1900. gadā zaudēja un beidza pastāvēt.
1947. gadā jaunizveidotā Apvienotā Zelta krasta konvencija, kuru izveidoja Lielais sešinieks, aicināja ieviest "pašpārvaldi iespējami īsā laikā". Pēc šī aicinājuma 1946. gadā notika Zelta krasta likumdošanas vēlēšanas. Kvami Nkruma, pirmais Ganas premjerministrs un prezidents, izveidoja Konventa Tautas partiju.
Kvami Nkruma uzvarēja Zelta krasta likumdošanas vēlēšanas 1951. gadā. Nkruma tika iecelts par Zelta krasta valdības biznesa līderi.
Neatkarība
1957. gada 6. martā Gana tika pasludināta par neatkarīgu valsti ar Kvami Nkrumu kā premjerministru. Nkruma centās valsti attīstīt kā modernu, sociālistisku valsti agrīnā industrializācijas stadijā. Valdība uzsvēra politisko un ekonomisko sakārtotību, mēģinot palielināt stabilitāti un produktivitāti, izveidojot darba, jauniešu, zemnieku kooperatīvus un citas masu organizācijas, kas saistītas ar valdošo partiju. Nkruma uzsvēra, ka valdība darbojas tikai kā valdošās partijas instruments.
Pastiprinoties opozīcijas darbībai, Nkruma izmantoja 1958. gadā pieņemto Preventīvās aizturēšanas aktu, lai savus politiskos pretiniekus bez tiesas sprieduma varētu apcietināt līdz pat pieciem gadiem (vēlāk šīs termiņš tika pagarināts līdz 10 gadiem). 1960. gada 1. jūlijā spēkā stājās jauna konstitūcija, kura pārveidoja Ganu no parlamentāras republikas par prezidentālu republiku. 1960. gada augustā Nkruma ieviesa cenzūru visām publikācijām. 1964. gada sākumā referendumā Gana tika pārveidota par vienpartijas valsti ar Nkrumu kā prezidentu uz mūžu.
1966. gada 24. februārī armijas un policijas virsnieku grupa gāza Nkrumas valdību. Jaunais režīms apvērsumu pamatoja ar Nkrumas diktatoriskajām tieksmēm, cilvēktiesību ierobežojumiem, režīma korumpētību kā arī saimniecības slikto stāvokli. Tika atļautas politiskās partijas un 1969. gadā tika sarīkotas parlamenta vēlēšanas, kurās uzvarēja Kofi Busijas vadītā Progresa partija. No 1972. līdz 1981. gadam Ganā notika vairāki militāri apvērsumi, kā arī bija neilgs konstitucionālas republikas periods (1979—1981). 1992. gada 28. aprīlī tika pieņemta jauna konstitūcija un gada nogalē sarīkotas prezidenta un parlamenta vēlēšanas, kurās uzvarēja pie varas esošais militārais diktators Džerijs Rolings un viņa vadītais Nacionāli demokrātiskais kongress (NDK). 1996. gadā notikušajās vēlēšanās NDK saņēma 57,4% balsu, bet 2000. gada prezidenta un parlamenta vēlēšanās uzvarēja Džons Kufuors un viņa vadītā Jaunā patriotiskā partija.
Kufuors tika atkārtoti ievēlēts 2004. gadā. 2009. gada janvārī par Ganas prezidentu kļuva Džons Ata Millzs. 2012. gadā Milzs nomira un par pagaidu prezidentu kļuva viņa viceprezidents Džons Mahama. Viņš uzvarēja 2012. gada vēlēšanās. Mahama kandidēja 2016. gada vēlēšanās, taču zaudēja. Par prezidentu tika ievēlēts Nana Akufo Ado. Viņš stājās amatā 2017. gada 7. janvārī.
Ģeogrāfija
Gana atrodas pie Gvinejas līča, tikai dažus grādus uz ziemeļiem no ekvatora, tādējādi dodot tai siltu klimatu. Ganas platība ir 238,535 km2, un tās krasta līnija ar Atlantijas okeāna Gvinejas līci stiepjas 560 km garumā valsts dienvidos. Gana ir ģeogrāfiski tuvāk Zemes "centram", nekā jebkura cita valsts pasaulē, kaut gan nosacītais centrs (0 °, 0 °), atrodas Atlantijas okeānā aptuveni 614 km no Ganas dienvidaustrumu krasta Gvinejas līcī.
Ganā dominē pļavas, kas sajauktas ar dienvidu piekrastes krūmājiem un meži. Meži stiepjas 320 km ziemeļu virzienā no Ganas dienvidrietumu piekrastes, un austrumu virzienā aptuveni 270 km. Ganas dienvidu daļa ir galvenā minerālu un kokmateriālu ieguves vieta.
Valdība
Gana ir unitāra, prezidentāla un konstitucionāli demokrātiska valsts ar parlamentāru daudzpartiju sistēmu. Pēc militārās un civilās valdības maiņas 1993. gada janvārī, Ganas militārā valdība pēc prezidenta un parlamenta vēlēšanām 1992. gada beigās iesāka Ganas Ceturtās Republikas periodu. 1992. gada konstitūcija sadala varu starp Ganas bruņoto spēku augstāko virspavēlnieku (Ganas prezidentu), parlamentu, Ministru kabinetu, Valsts padomi un neatkarīgu tiesu varu. Ganas valdību ievēl vispārējās vēlēšanās.
2012. gada 7. decembrī notikušajās prezidenta vēlēšanās uzvarēja bijušais viceprezidents Džons Dramani Mahama un 2013. gada 7. janvārī tika iecelts par Ganas prezidentu uz 4 gadu termiņu, kas beigsies 2017. gada janvārī.
2012. gadā Gana tika ierindota 67. vietā, kā viena no stabilākajām valstīm pasaulē un bija 5. vietā Āfrikā pēc Maurīcijas, Seišelu salām, Botsvānas, un Dienvidāfrikas. Gana ierindojās 112. vietā no 177 valstīm. Gana tika ierindota 64. vietā, kā vismazāk korumpētā un politiski korumpētā valsts pasaulē no visām 174 valstīm un to ierindoja 5. vietā kā vismazāk korumpēto un politiski korumpēto valsti Āfrikā no 53 valstīm 2012. gadā. Gana ierindojās 7 vietā no 53 Āfrikas valstīm, kā valsts ar labu pārvaldes kvalitāti.
Demogrāfija
Lielākā daļa Ganas iedzīvotāju (98% procenti) ir melnādainie afrikāņi. Gana ir multietniska valsts, lielākā etniskā grupa ir ašanti.
Pēc 2010. gada tautas skaitīšanas datiem 71,2% Ganas iedzīvotāju bija kristieši; (28,3% bija pentakosti, 18,4%, protestanti un 13,1% katoļi). 17,6% no Ganas iedzīvotājiem bija musulmaņi, (51% sunnīti, 16% ahmadiji un 8% šiīti).
Gorans Bezina
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Bezina uzsāka 1998. gadā, kad spēlēja Šveices hokeja līgas kluba Fribourg-Gottéron rindās. 1999. gada NHL draftā Goranu izvēlējās Fīniksas "Coyotes" vienība, taču uz Ziemeļameriku Bezina devās vien 2001. gada vasarā. Viņš spēlēja "Coyotes" Amerikas hokeja līgas fārmklubā Springfildas "Falcons", un vien 2003.—04. sezonā ar trim spēlēm debitēja arī Fīniksas kluba rindās. Tiesa, 2004. gada vasarā Bezina atgriezās Eiropā, pievienojoties Genève-Servette HC vienībai, kurā kopš 2006. gada pildīja komandas kapteiņa funkcijas.
Ženēvas kapteinis Bezina bija 10 sezonas pēc kārtas. 2014. un 2015. gadā kopā ar komandu izcīnīja Špenglera kausu. 2016. gada vasarā Bezina pievienojās KHL vienībai Zagrebas "Medveščak", taču 2017. gada janvārī atgriezās Genève-Servette HC rindās, tās sastāvā aizvadot vēl divarpus sezonas.
Šveices izlases rindās Bezina spēlējis vienpadsmit Pasaules čempionātos, kā arī 2006. gada olimpisko spēļu turnīrā.
Akitas prefektūra
Akitas prefektūra (ja) ir viena no Japānas prefektūrām, kas atrodas Tohoku reģionā, Honsju salas ziemeļu daļā. Tā robežojas ar Aomori prefektūru ziemeļos, ar Ivates prefektūru austrumos, ar Mijagi prefektūru dienvidaustrumos un ar Jamagatas prefektūru dienvidos. Prefektūru rietumos apskalo Japāņu jūra.
Prefektūras kopējā platība ir 11 612,22 km² un sīkāk sastāv no sešiem rajoniem, 25 pašvaldībām un 13 pilsētām. Prefektūras lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Akita, kas ir Japānas trešā lielākā pilsēta. Pēc 2015. gada datiem prefektūrā dzīvo ap 1,03 miljoniem iedzīvotāju. Tā ir trīsdesmit septītā lielākā prefektūra Japānā pēc iedzīvotāju skaita un sestā lielākā pēc platības.
Burtiski tulkojot Akitas prefektūras nosaukumu latviešu valodā, tas nozīmē "rudens lauki". Prefektūras ekonomika galvenokārt balstās uz lauksaimniecību, zivjsaimniecību un mežsaimniecību, kas ir veicinājis jaunu cilvēku aizplūšanu uz Tokiju un citām lielākām pilsētām labāka darba meklējumos. Kopš 1945. gada prefektūra piedzīvo strauju iedzīvotāju depopulāciju. Pēc 2010. gada datiem prefektūrā ir zemākais bērnu procentuālis skaits uz kopējo iedzīvotaju skaitu jeb 11,2 %. Prefektūrā ir augstākais sakē patēriņš Japānā uz vienu iedzīvotāju.
Lietuvas basketbola izlase
Izlases lielākais panākums ir bronzas medaļa 1992., 1996. un 2000. gada Olimpiskajās spēlēs.
Pašlaik (2021. gada augusts) Lietuvas izlase FIBA Pasaules izlašu rangā ieņem 9. vietu.
Ī Sojona
Ī Sojona (이소연, Yi So-yeon, revidētajā romanizācijā: I Soyeon, Makkjūna-Reishauera: I So-yŏn); dzimusi ) ir pirmā Dienvidkorejas kosmonaute.
2007. gada sākumā abi pretendenti devās uz Krieviju, lai gatavotos kosmiskajam lidojumam. par galveno kandidātu lidojumam tika nosaukts Ko Sans, bet Ī Sojona palika par viņa dublieri.
Sojona tika pārcelta treniņiem ar primāro apkalpi, un tika paziņots, ka Ko Sans ir nomainīts pret Ī Sojonu. Tas notika pēc tam, kad Krievijas Federālā kosmiskā aģentūra lūdza nomainīt Ko sakarā ar viņa neatļautām darbībām kosmonautu sagatavošanas centrā.
startēja nesējraķete Sojuz-FG ar kosmosa kuģi Sojuz TMA-12, kurā bez Ī atradās arī krievu kosmonauti Sergejs Volkovs un Oļegs Konoņenko. 10. aprīlī kuģis saslēdzās ar SKS. Pēc ierašanās stacijā Sojona izjuta lielas galvassāpes, un reibonis bija divas dienas. Ik pēc desmit minūtēm viņa vēma. Uz zemi Ī Sojona atgriezās kuģī Sojuz TMA-11 kopā ar Juriju Maļenčenko un Pegiju Vitsoni. Nolaišanās notika neplānotā ballistiskā trajektorijā, kuras laikā apkalpe piedzīvoja desmitkārtīgu pārslodzi.
Pēc atgriešanās Korejā Ī Sojona sūdzejās par sāpēm mugurā, un tika hospitalizēta. Tas tiek skaidrots ar to, ka kosmiskā lidojuma laikā viņas augums pagarinājas par 3 cm.
Pēc kosmiskā lidojuma viņa oficiāli skaitās Korejas Aerokosmisko pētījumu institūta vecākā pētniece, lai gan faktiski viņa nekādus pētījumus neveic. Viņa ceļo va Dienvidkoreju, uzstājoties ar lekcijām bērniem un plašākai publikai, piedalās radioraidījumos.
Biljards
Biljards (no ; bille — bumba) ir spēle ar bumbiņām uz speciāla galda ar 6 atverēm malās. Biljardā ar koka kiju bumbiņas jāiesit atverēs. Bieži to vajag darīt noteiktā secībā, kas ir atkarīgs no paveida.
Nacionāla valsts
Nacionāla valsts ir konstitucionāli tiesiska valsts, kas nozīmē, ka tai ir pašnoteikšanās tiesības suverēnā teritorijā un tajā tiek pausta tautas griba. Nacionālas valsts stāvoklis parasti tiek noteikts ar konstitūcijas palīdzību. Latvijas konstitūcija jeb Satversme pieņemta 1922. gadā. Ideāls modelis paredz, ka nacionālā valstī visiem tās pilsoņiem ir kopīga valoda, kultūra un vērtības.
Gabona
Gabona (, izrunā: ), oficiāli Gabonas Republika (République Gabonaise), ir valsts Centrālajā Āfrikā rietumu krastā. Ziemeļrietumos tā robežojas ar Ekvatoriālo Gvineju, ziemeļos ar Kamerūnu, bet austrumos un dienvidos ar Kongo Republiku. Rietumos Gabonu apskalo Gvinejas līcis. Tās galvaspilsēta ir Librevila, kas ir arī lielākā pilsēta valstī. Gabonas platība ir gandrīz 270 000 km2. Gabonā dzīvo aptuveni 1,5 miljoni iedzīvotāju, kuri pieder pie vairāk nekā 40 etniskajām grupām. Vairāk nekā viena ceturtā daļa no visiem valsts iedzīvotājiem ir fangi.
Gabona bija franču kolonija. Tā ieguva neatkarību 1960. gada 17. augustā. Kopš 1960. gada Gabonai ir bijuši tikai 3 prezidenti. Sākumā tajā pastāvēja vienas partijas sistēma. 1990. gadu sākumā valsts pārgāja uz daudz partiju sistēmu.
Gabona ir viena no bagātākajām valstīm Subsahāras Āfrikā. Tai ir ceturtais augstākais tautas attīstības indekss un trešais augstākais iekšzemes kopprodukts (PPP) uz vienu iedzīvotāju reģionā. Gabonas ienākumi netiek vienlīdzīgi sadalīti starp iedzīvotājiem, tāpēc lielākā daļa ir nabadzīgi. Gabona ir Āfrikas Savienības, Islāma sadarbības organizācijas, Nepievienošanās kustības un OPEC dalībvalsts. Gabona pievienojās OPEC 1975. gadā. 1995. gadā tā to pameta, bet atgriezās 2016. gadā.
Vēsture
15. gadsimtā Gabonā ieradās pirmie eiropieši. Sākot no 16. gadsimta, piekraste tika izmantota vergu tirdzniecībai.
19. gadsimtā franču pētnieks Pjērs Savorgnens de Braca organizēja pirmo ceļojumu uz Gabonu un Kongo 1875. gadā. Pēc 10 gadiem Francija okupēja visu valsti.
1910. gadā Gabona bija viena no Francijas kolonijām, kas veidoja franču Ekvatoriālo Āfriku (kopā ar Franču Kongo, Centrālāfrikas Republiku un Čadu). Franču Ekvatoriālā Āfrika pastāvēja līdz 1959. gada 17. augustam. 1960. gada 17. augustā Gabona pasludināja neatkarību.
1961. gadā Leons M'ba kļuva par pirmo prezidentu. 1967. gadā pēc viņa nāves Omārs Bongo kļuva par prezidentu un valdīja līdz 2009. gadam. 2009. gadā Omārs Bongo nomira un viņa dēls Alī Bongo Ondimba pārņēma prezidenta amatu, uzvarējis 2009. gada vēlēšanās. Viņš tika atkārtoti ievēlēts 2016. gadā.
Džoana Riversa
Džoana Aleksandra Rozenberga (en; dzimusi Molinska (Molinsky), mirusi ), pazīstama kā Džoana Riversa (Joan Rivers), bija amerikāņu aktrise, komiķe, rakstniece, producente, televīzijas raidījumu vadītāja.
Jorkas hercogs
Jorkas hercogs (en) ir hercoga tituls, kuru angļu, bet vēlāk arī britu karaļi piešķīra saviem ģimenes locekļiem (kopš 15. gadsimta, ar atsevišķiem izņēmumiem, šo titulu nesuši otrie monarhu dēli). Titula nosaukums cēlies no Jorkas, vienas no Britānijas vecākajām pilsētām nosaukuma.
Jorku dinastija
Pirmā Jorkas hercoga titula piešķiršana notika. Edvards III piešķīra šo titulu savam ceturtajam dēlam Edmundam Lenglijam, Jorku dinastijas aizsācējam, kas strīdējās par Anglijas kroni ar Lankasteru dinastiju (Sarkanās un Baltās rozes karš). Titulu nēsāja pats Edmunds (mira 1402. gadā), viņa vecākais dēls Edvards Norvičs, kurš gāja bojā Azenkūras kaujā 1415. gadā, un dēla radinieks Ričards Plantagenets, kurš pretendēja uz troni, kādu laiku būdams Henrija VI mantinieks, bet krita cīņa pie Veikfīldas, 1460. gadā. Ričarda dēls, kurš kļuva par karali Edvardu IV, Jorkas hercoga titulu piešķīra savam jaunākajam, nepilngadīgajam dēlam Ričardam - vienam no "prinčiem Tauerā", kurš mira, kā tiek uzskatīts, pēc sava tēvoča Ričarda III vēlmes.
Haime Algersuari
Haime Algersuari (es; dzimis Barselonā, Spānijā) ir spāņu autosportists. Viņš, sākot ar. gada, piedalās Formula 1 čempionātā.
Jorkas hercogs
Jorku dinastija
Sākot ar titula piešķiršanu Edvarda VI dēlam, pastāv tradīcija, pēc kuras šo titulu nēsā otrie monarhu dēli (jeb, retāk - pirmais no jaunākajiem karaļu brāļiem, gadījumā, kad viņu vecāki paši nav bijuši karaļi).
Haime Algersuari
Algersuari ir pašreizējais Lielbritānijas F3 čempions. Viņš ir arī visu laiku jaunākais šī čempionāta uzvarētājs, jo titulu izcīnīja 18 gadu un 203 dienu vecumā. 2008. gada decembrī viņš aizvietoja savainoto Marku Veberu Čempionu sacīkstē. 2009. gadā Haime Algersuari sāka braukt World Series by Renault čempionātā, pārstāvot Carlin Motorsport.
Jorkas hercogs
Tjudori un Stjuarti
Nākamie Anglijas karaļi Henrijs VIII un Čārlzs I nēsāja Jorkas hercoga titulu līdz savu vecāko brāļu nāvei (pēc kā viņi kļuva par Velsas prinčiem). Džeimss II bija Jorkas hercogs līdz kāpšanai tronī. Džeimsa III dēls, pretendents Džeimss III, piešķīra titulu trimdā esošajam otrajam dēlam, Henrijam Benediktam. Viņš bija pazīstams arī kā Jorkas kardināls, un ar viņu arī beidzās karaliskā Stjuartu dinastija, 1807. gadā.
Haime Algersuari
. gada F1 sezonas otrajā pusē viņš kļuva par Red Bull un Toro Rosso rezerves pilotu, pārņemot šo vietu no Brendona Hārtlija. Divas nedēļas vēlāk tika paziņots, ka Toro Rosso pārtrauc līgumsaistības ar Sebastjēnu Burdē un mazliet vēlāk tika apstiprināts, ka Algersuari ieņems viņa vietu. Viņš ir visu laiku jaunākais F1 pilots, pārspējot Maika Tekvela gandrīz 30 gadus veco rekordu.
Formula 1 rezultāti
† - nefinišēja, bet ieskaitīts klasifikācijā, jo paveica vismaz 90% no distances
Jorkas hercogs
Hannoveri
Džordžs I, 1716. gadā, Jorkas hercoga titulu piešķīra savam brālim Ernstam Augustam, Osnabrikas bīskapam. Viņš nomira 1728. gadā, neatstājot mantiniekus. 1760. gadā tituls pārgāja pie Edvarda Augusta, otrā Velsas prinča Frederika Luisa dēla un mazdēla Džordža II, kurš nomira 1767. gadā neatstājot mantiniekus. Tad Jorkas hercoga tituls tika piešķirts Frederikam, otrajam karaļa Džordža III, pazīstamam kara pulkvedim. Viņam arī nebija bērnu un viņš nomira 1827. gadā.
Stjuartu un Hannoveru dinastijas Jorkas hercogi nēsāja arī skotu Olbani hercoga titulu (en).
Vindzori
Nākamais Jorkas titulu ieguva karalienes Viktorijas mazdēls Džordžs. Pēc Viktorijas nāves un Edvarda VII kāpšanas tronī, Džordžs V kļuva par Velsas princi un karali. Nākamais Jorkas hercogs bija viņa otrais dēls Džordžs, kurš pēc vecākā brāļa Edvards VIII atteikšanās no troņa 1936. gadā, kļuva par karali (Džordžs VI). Pašreiz Jorkas hercoga titulu nēsā Endrū, karalienes Elizabetes II otrais dēls. Tā kā viņam nav dēlu (un, ja arī nebūs), pēc viņa nāves tituls atgriezīsies pie kroņa. Visticamākais kandidāts uz šo titulu ir Princis Harijs, Apvienotās Karalistes karaļa Čārlza III jaunākais dēls.
Pilsoniskā savienība
Pilsoniskā savienība bija politiska partija Latvijas Republikā, kas dibināta. Partiju vadīja tās priekšsēdētājs Ģirts Valdis Kristovskis un vēlēta valde: Arvils Ašeradens, Ina Druviete, Ilma Čepāne, Rolands Irklis, Sandra Kalniete, Kārlis Kamradzis, Didzis Konuševskis, Janīna Kursīte-Pakule, Līvija Plavinska, Anna Seile, Kārlis Šadurskis, Astrīda Vītola, Ilze Vergina un Ilze Viņķele.
Pēc 10. Saeimas vēlēšanām "Pilsoniskā savienība" kopā ar partijām "Jaunais laiks" un "Sabiedrība citai politikai" izveidoja partiju "Vienotība".
Izveide
Sandra Kalniete, Ilma Čepāne, Kārlis Šadurskis un Ina Druviete paziņoja par izstāšanos no "Jaunā laika" 9. Saeimas frakcijas. Nākamās nedēļas laikā Sandra Kalniete un no TB/LNNK ievēlētais Eiropas Parlamenta deputāts Ģirts Valdis Kristovskis paziņoja par biedrības dibināšanu, uz kuras pamata vēlāk tiks veidota jauna partija. Politiskā partija Pilsoniskā savienība tika dibināta. Uz dibināšanas sapulci bija pulcējušies vairāk kā 250 cilvēku, kuri pieņēma partijas programmu. Par partijas valdes priekšsēdētāju tika ievēlēta Sandra Kalniete. Par viņas vietnieku tika ievēlēts Ģirts Valdis Kristovskis. Vēl partijas valdē darbojās Ilze Viņķele, Jānis Bakmanis, Ina Druviete, Andris Grīnis, Rolands Irklis, Kārlis Kamradzis, Didzis Konuševskis, Līvija Plavinska, Linards Počs, Anna Seile, Raitis Sijāts, Kārlis Šadurskis un Ilze Vergina. 2009. gada martā partijā bija 570 biedri.
Darbība
9. Saeimā Pilsonisko savienību pārstāvēja deputātu grupa, kas darbojās pozīcijā un sastāvēja no 6 deputātiem: Annas Seiles (frakcijas vadītāja), Ilmas Čepānes (frakcijas vadītājas vietniece), Gunāra Laicāna, Inas Druvietes, Janīnas Kursītes un Kārļa Šadurska. Tika deklarēts, ka atšķirībā no citām partijām, Pilsoniskajā savienībā deputāti neveido kopēju pozīciju, bet gan patur tiesības balsot individuāli, tādējādi atbildot savu vēlētāju priekšā. Pieci Pilsoniskās savienības deputāti atbalstīja Latvijas ekonomikas glābšanas plānus 2008. gada 11. decembra sēdē.
Pilsoniskā savienība Eiropas parlamentā bija pārstāvēta ar 2 deputātiem - Sandru Kalnieti un Inesi Vaideri, kuras abas strādāja Eiropas Tautas partijas grupā. S. Kalniete strādāja Iekšējā tirgus un Patērētāju aizsardzības komitejā, Lauksaimniecības komitejā un Sieviešu tiesību un dzimuma vienlīdzības komitejā. I. Vaidere strādāja Ārlietu komitejā un Starptautiskās tirdzniecības komitejā. Pēc Lisabonas līguma ratificēšanas mandātu darbam EP ieguva arī Kārlis Šadurskis.
2009. gada jūnijā Rīgas Domes vēlēšanās par Pilsonisko savienību nobalsoja 18,9%, kas bija otrs labākais rezultāts. No PS Rīgas Domē tika ievēlēti Ģirts Valdis Kristovskis, Mārtiņš Šics, Juris Vinķelis, Mārtiņš Zandbergs, Antra Sakne, Dāvis Stalts, Dainis Stalts, Jānis Atis Krūmiņš, Jānis Šiliņš, Jānis Mārtiņš Skuja, Māris Puriņš un Tālis Veismanis. PS Rīgas Domē atradās opozīcijā.
Darbam Latvijas valdībā 2010. gada novembrī PS izvirzīja partijas priekšsēdētāju Ģirtu Valdi Kristovski, kurš kļuva par Ārlietu ministru. PS biedrs Andris Vilks pildīja Finanšu ministra pienākumus, kamēr PS biedre un "Lietussargu grupas" vadītāja Sarmīte Ēlerte kļuva par Kultūras ministri.
Ploteris
Ploteris (en) ir īpašs printeris, kas paredzēts datu izvadei no datora attēlu veidā. Attēls tiek veidots no līniju fragmentiem, zīmējot tos uz papīra vai nu ar tinti, vai ar elektrostatisku lādiņu un tonera palīdzību. Ploterus parasti izmanto datorizētas projektēšanas sistēmās un prezentēšanas grafiku sagatavošanai.
Ja zīmuļa vai flomāstera vietā ieliek nazi, tad ploteris kļūst par ierīci, ar kuru griež plānu materiālu pa kontūru.
Mosona
Mosona (en) ir Austrālijas pastāvīgā polārstacija Antarktīdā. Izvietojusies Mosona krastā Maka Robertsona Zemē nelielā no ledus brīvā oāzē Holmbeja austrumu krastā. Stacija tika uzbūvēta 1954. gadā un nosaukta par godu austrāliešu polārpētniekam Daglasam Mosonam. Mosona ir vecākā Austrālijas polārstacija un vecākā nepārtraukti apdzīvotā polārstacija aiz dienvidu polārā loka.
Mosonas apkārtnē ierīkotas vairākas pastāvīgas vasaras lauka nometnes, daļa no kurām ir piekrastes salās (Bešervēzailenda un Meisiailenda), daļa Framnēsa kalnos.
Doks Riverss
Glens Antons "Doks" Riverss (dzimis Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, tagad strādā par basketbola treneri. Pašlaik (2015) ir Nacionālās basketbola asociācijas kluba Losandželosas "Clippers" galvenais treneris.