cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tiesu vara
Galvenais tiesu varas uzdevums ir tiesiskās kārtības uzturēšana, tiesisku konfliktu izšķiršana sabiedrības locekļu starpā, starp sabiedrības locekļiem un organizācijām, kā arī valsts institūtiem un valsti kopumā, tāpat arī organizāciju starpā. Tas jādara, vadoties no tiesību normām. Pasaulē ir dažādas tiesas institūciju sistēmas. Latvijā ir trīs tiesu sistēmas līmeņi: rajona vai pilsētas tiesa, apgabaltiesa un Augstākā tiesa.
Dzilnveidīgie
Dzilnveidīgie jeb dzeņveidīgie (Piciformes) ir putnu kārta, kas apvieno 9 mūsdienās dzīvojošas dzimtas un vairākas izmirušas aizvēsturiskās dzimtas, kas savukārt tiek iedalītas 2 apakškārtās: dzilnu apakškārtā (Pici) un jakamaru apakškārtā (Galbulae), lai gan jakamaru apakškārta reizēm tiek sistematizēta kā atsevišķa jakamarveidīgo putnu kārta (Galbuliformes). Šajā kārtā ir vairāk kā 400 sugas, no kurām lielākā daļa pieder dzilnu dzimtai (Picidae). Dzilnveidīgie putni sastopami gandrīz visā pasaulē, izņemot Madagaskaru, Austrālāziju un polāros reģionus. Lielākā daļa sugu mājo mežos, lai gan dažas sugas piemērojušās videi bez kokiem.
Latvijā
Latvijā sastopamas 9 dzilnveidīgās sugas: baltmugurdzenis (Dendrocopos leucotos), dižraibais dzenis (Dendrocopus major), mazais dzenis (Dendrocopos minor), vidējais dzenis (Dendrocopus medius), melnā dzilna (Dryocopus martius), trīspirkstu dzenis (Picoides tridactylus), pelēkā dzilna (Picus canus), zaļā dzilna (Picus viridis) un tītiņš (Jynx torquilla). Visbiežāk sastopamais Latvijā ir dižraibais dzenis. No deviņām sugām Latvijas Sarkanajā grāmatā ierakstītas 4 sugas.
Īpašības
Dzilnveidīgie putni ir gan mazi, gan vidēji lieli vai lieli putni. Mazākie kārtā ir zeltpieres dzenītis (Picumnus aurifrons) un rudais dzenītis (Sasia abnormis). Abu sugu ķermeņa garums ir apmēram 8 cm, svars 7 grami. Lielākais dzilnveidīgais putns ir lielais tukāns (Ramphastos toco), kura ķermeņa garums, masīvo knābi ieskaitot, ir 63 cm (knābja garums 20 cm), spārnu izplētums 119 cm, svars 680 g
Dzilnveidīgajiem putniem raksturīga liela galva, spēcīgs knābis un aste, un īsas kājas. Lielākā daļa dzilnveidīgo putnu ir kukaiņēdāji, lai gan bārdaiņi un tukāni pamatā barojas ar augļiem. Toties medusrādītāji, lai gan pamatā barojas ar kukaiņiem, ir unikāli putni tādēļ, ka spēj sagremot bišu vasku. Gandrīz visām dzilnveidīgajām sugām ir papagaiļveidīgas pēdas — divi pirksti uz priekšu, divi uz aizmuguri. Šādas pēdas raksturīgas putniem, kas lielāko daļu laika pavada kokos un tās nodrošina putnam stabilitāti, pārvietojoties pa koka stumbru. Izņēmums ir dažas dzeņu sugas, kurām ir tikai trīs pirksti — divi uz priekšu, viens atpakaļ. Atšķirīgs apspalvojums ir jakamarām - šīm sugām nav dūnu un mazuļiem uzreiz pēc izšķilšanās ir jau īstās spalvas. Visi dzilnveidīgie putni ligzdo koku dobumos.
Sistemātika
Dzilnveidīgo kārta (Piciformes)
Limbažu novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Limbažu novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Limbažu novads sastāv no Katvaru, Limbažu, Pāles, Skultes, Umurgas, Vidrižu, Viļķenes pagastiem un Limbažu pilsētas. Pēc LĢIA datiem novada teritorijā atrodas 90 ciemi.
Uzskatījumā ir iekļauti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Katvaru pagasts
Katvaru pagasta centrs atrodas Pociemā. Katvaru pagastā atrodas 9 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi, 5 mazciemi un 1 aprūpes ciems.
Limbažu pagasts
Limbažu pagasta centrs atrodas Limbažu pilsētā, kas ir arī novada centrs. Limbažu pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 1 lielciems, 3 vidējciemi, 6 mazciemi un 1 skrajciems.
Pāles pagasts
Pāles pagasta centrs atrodas Pālē. Pāles pagastā atrodas 6 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 4 mazciemi un 1 skrajciems.
Skultes pagasts
Skultes pagasta centrs atrodas Mandegās. Skultes pagastā atrodas 22 ciemi, no tiem 5 vidējciemi, 7 mazciemi, 1 skrajciems un 9 vasarnīcu ciemi.
Umurgas pagasts
Umurgas pagasta centrs atrodas Umurgā. Umurgas pagastā atrodas 15 ciemi, no tiem 1 lielciems, 9 mazciemi, 4 skrajciemi un 1 vasarnīcu ciems.
Vidrižu pagasts
Vidrižu pagasta centrs atrodas Gravās. Vidrižu pagastā atrodas 5 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 2 mazciemi un 1 skrajciems.
Uļinova
Uļinova ir ciems Rēzeknes novada Bērzgales pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 2 km no pagasta centra Bērzgales, 16 km no novada centra Rēzeknes un 212 km no Rīgas, Leidaceites krastos.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V550.
Bārdaskrogs
Bārdaskrogs (augšzemnieku dialektā: Bordaskrūgs) ir ciems Alūksnes novada Veclaicenes pagastā. Atrodas pagasta vidusdaļā 3 km no pagasta centra Kornetiem, 26 km no novada centra Alūksnes un 192 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļu A2 un V381 krustojuma.
Stīvens Tailers
Stīvens Tailers (en; dzimis Stīvens Viktors Tallariko (en) Jonkersā, Ņujorkas štatā, ASV) ir amerikāņu dziedātājs, dziesmu autors, multiinstrumentālists un rokgrupas Aerosmith vadošais vokālists. Viņš ir pazīstams kā "Demon of Screamin'" un ar savu skatuvisko akrobātiku. 1970. gados viņš guva panākumus ar grupu Aerosmith, kas izdeva komerciāli veiksmīgos albumus Toys in the Attic un Rocks. 1970. gadu beigās un 1980. gadu sākumā viņam bija problēmas ar alkoholismu un narkotikām, tādējādi grupas popularitāte samazinājās. Taču vēlāk S. Tailers rehabilitējās no narkotiku atkarības. Grupa atgriezās 1980. gadu beigās un izdeva vairākus komerciāli veiksmīgus albumus un S. Tailers kļuva par "roka ikonu".
2001. gadā viņš kopā ar Aerosmith tika uzņemts Rokenrola slavas zālē.
Parīze—Nica
Parīze—Nica ir profesionālas šosejas riteņbraukšanas sacensības, kuras katru gadu notiek martā. Pirmoreiz tās notika 1933. gadā, un tajās uzvarēja Beļģijas pārstāvis Alfonss Šeperss. Visvairāk uzvaru Parīze—Nica guvis Īrijas pārstāvis Šons Kellijs, kurš uzvarēja septiņas reizes pēc kārtas no 1982. līdz 1988. gadam.
Neskatoties uz nosaukumu, sacensības ne vienmēr ir sākušās Parīzē, bieži izvēloties Parīzes piepilsētas vai citas pilsētas uz dienvidiem no Parīzes. Pēdējais posms parasti finišē vai nu Promenade des Anglais Nicā, vai Col d'Eze, kalnu pārejā uz Haute Corniche ceļa pie pilsētas.
2003. gada sacensību laikā pēc smaga kritiena no galvas traumas mira Kazahstānas pārstāvis Andrejs Kiviļevs. Viņa nāve mudināja UCI noteikt obligātu ķiveru izmantošanu visās sacensībās, izņemot pēdējo sacensību posmu ar finišu pret kalnu. Noteikumu vēlāk mainīja, pieprasot lietot ķiveri visu laiku.
Parīze—Nica sacensības šobrīd organizē Amaury Sport Organisation (ASO). ASO organizē arī citas riteņbraukšanas sacensības (kā Tour de France un Parīze—Rubē) un sporta pasākumus (ieskaitot Dakāras ralliju un Parīzes maratonu).
Modernā māksla
Modernā māksla ir mākslas veids, kas radās laika posmā no 1860. līdz 1970. gadam. Tas noraida tradicionāli atzītas formas un uzsver individuālismu un jūtīgumu.
Modernā māksla kā dzīves spogulis
Modernā māksla atspoguļo tā laika galvenās idejas starp gleznotājiem Klods Monē, Pols Sezans, Vinsents van Gogs, skulptoriem, rakstniekiem un izpildītājiem, kas gan individuāli, gan kolektīvi meklēja jaunas pieejas mākslas veidošanai. Lai gan modernā māksla sākās laika periodā no 1850. gada ar reālisma uzplaukumu, tomēr visi 20. gadsimta mākslas stili un pieejas tika definēti kā modernā māksla.
Mākslinieku skatījums
Mākslinieki strādāja, lai pārstāvētu savu pieredzi mūsdienu dzīvē dažādos inovatīvos veidos. Lai gan modernā māksla kā termins attiecas uz dažādiem māksla žanriem gandrīz gadsimta garumā. Mūsdienu mākslu raksturo mākslinieku nodomi priekšmetus attēlot tā kā tie eksistē šajā pasaulē, saskaņā ar viņas vai viņa unikālo perspektīvu un redzējumu, noraidot tradicionāli pieņemtos stilus un vērtības.
Ausātas
Ausātas (agrāk Ausātu muiža) ir ciems Dobeles novada Annenieku pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 13 km no novada centra Dobeles un 85 km no Rīgas.
1836. gadā Ausātu muižu (Autzenbach) un Slagūnes muižu iekļāva Annasmuižas pagasta teritorijā.
Kampiški
Kampiški (arī Kampiškas; ) ir ciems Ozolaines pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 250 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Kampišķu vecticībnieku lūgšanu nams - vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis.
Kike Setjēns
Enrike "Kike" Setjēns Solars (es, dzimis ) ir Spānijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada oktobra ir Spānijas La Liga kluba Villarreal galvenais treneris.
Ieguvis iesauku El Maestro, spēlējis vairākās Spānijas komandās. Vislielāko karjeras daļu pavadījis savas dzimtās pilsētas komandā Racing Santender, kur gan sācis, gan beidzis savu 19 gadus ilgo karjeru. 15 sezonu laikā nospēlējis 374 mačus La Liga un guvis 58 vārtus.
Spānijas futbola izlases sastāvā spēlējis 1986. gada FIFA Pasaules kausā.
Savas trenera karjeras laikā vadījis vairākas Spānijas komandas. 2006. gadā trīs mēnešus trenēja Ekvatoriālās Gvinejas izlasi. 2020. gada janvārī viņš tika apstiprināts par Barcelona galveno treneri. Pēc zaudējuma ar rezultātu 8–2 2019–20. gada UEFA Čempionu līgas pusfināla spēlē pret Bayern Munich, Setjēns tika atlaists. 2022. gada oktobrī pēc Unaja Emerija pārejas uz Anglijas klubu Aston Villa Setjēns kļuva par Villarreal galveno treneri.
Spēlētāja karjera
Atlético Madrid
Jakobs Fūglsangs
Jakobs Dīmers Fūglsangs (da; dzimis ) ir profesionāls Dānijas šosejas riteņbraucējs, kas šobrīd pārstāv UCI ProTeam komandu .
Karjera
Pirms kļūšanas par profesionāli  komandā viņš bija kalnu riteņbraucējs un startēja Cannondale-Vredestein sastāvā. Kalnu riteņbraukšanā uzvarējis Pasaules U-23 čempionātā.
Fūglsangs trīs gadus pēc kārtas uzvarēja Danmark Rundt (2008, 2009, 2010). Līgumu ar Saxo Bank viņš noslēdza pēc uzvaras 2008. gada Danmark Rundt kopvērtējumā.
Viņš uzvarēja arī 2009. gada Dirka po Sloveniji. 2007. gadā piedalījās kalnu riteņbraukšanas sacensībās Absa Cape Epic kopā ar komandas biedru Roalu Paulisenu, finišējot otrajā vietā kopvērtējumā. 2008. gadā kopā ar Paulisenu viņi startēja vēlreiz un uzvarēja. 2010. gadā viņš finišēja trešais Tour de Suisse un uzvarēja Dānijas čempionātā individuālajā braucienā, šo panākumu atkārtojot 2012. gadā. 2011. gadā viņš bija ceturtais Tour de Suisse un vienpadsmitais Vuelta a Espana.
2012. gadā Fūglsangs sekoja brāļiem Šlekiem uz  komandu. Viņš bija paredzēts kā palīgs komandas līderim Giro d'Italia, bet ceļgala problēmu dēļ tika atsaukts, un viņu aizvietoja Frenks Šleks. Fūglsangs vēlāk uzvarēja Tour de Luxembourg. Viņš netika iekļauts Tour de France sastāvā pēc komandas vadības kritizēšanas. Viņš izteica vēlmi mainīt komandu, jo nebija apmierināts ar komandā notiekošo. Francijas vietā viņš piedalījās Tour of Austria, uzvarot kopvērtējumā un ceturtajā posmā.
Astana
Fūglsangs pameta  2012. gada sezonas beigās un pievienojās , parakstot triju gadu līgumu. 2013. gada Tour de France Fūglsangs kļuva par komandas līderi pēc tam, kad izstājās Janezs Brajkovičs. Viņš finišēja septītais pēc labiem rezultātiem kalnos un individuālajā braucienā.
2015. gadā Fūglsangs divās no trijām Ardēnu klasikām finišēja desmitniekā: astotā vieta La Flèche Wallonne un devītā Liège–Bastogne–Liège.
2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja otro vietu grupas braucienā, finišējot aiz Grega Van Avermāta, ar ko kopā atrāvās no vadošās grupas un pirms Rafala Majkas, ko kopīgi panāca īsi pirms finiša.
2019. gada aprīlī Fūglsangs uzvarēja Ljēža—Bastoņa—Ljēža viendienas klasikā un jūnijā Critérium du Dauphiné daudzdienu sacensībās. 2019. gada Vuelta a España Fūglsangs kopā ar komandu uzvarēja pirmajā posmā komandu braucienā, kā arī uzvarēja 16. posmā. Kopvērtējumā Fūglsangam 13. vieta.
2020. gada 15. augustā uzvarēja Il Lombardia, gūstot savu otro uzvaru klasiku pieminekļos.
Israel Start-Up Nation
Pirms 2022. gada sezonas pievienojās  komandai.
Brieksīnes kapu kapliča
Brieksīnes kapu kapliča ir 20. gadsimta divdesmitajos gados celta kapliča, kas atrodas Balvu novada, Baltinavas pagasta Brieksīnes ciema kapos. Vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
No laukakmeņiem celtā kapliča atrodas Brieksīnes kapu kalnā, kur pēc teikas nogrimusi baznīca. Blakus kapličai ir mākslinieka Bērtuļa Bula veidots kapa piemineklis folkloras vācējam, mācītājam Miķelim Jermacānam. Dziļāk kapos atrodas Bērtuļa Bula piemineklis teicējai Annai Slišānei. No kapukalna paveras plaša ainava uz Baltinavas un Abrenes pusi. 2018. gadā tika veikta kapličas atjaunošana.
Dzīslkāta beka
Dzīslkāta beka (Aureoboletus projectellus) ir Latvijā vidēji bieža beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņi ir ēdami. Citi sēnes latīniskie nosaukumi - Boletus projectellus (līdz 2014.g.) un Boletellus projectellus. Sēne tika pirmoreiz aprakstīta ASV 1938. gadā un pirmoreiz identificēta Eiropā 2007. gadā, Lietuvas Kuršu kāpā. Kopš 2013. gada tā tiek atrasta arī Latvijā, un 2014. gadā Latvijas Mikologu biedrība to izsludināja par gada sēni.
Augšanas apstākļi
Mikorizas sēne. Aug galvenokārt piejūras kāpās priežu mežos. Reti konstatēta arī attālu no jūras, piemēram, izstrādātā kūdras purvā.
Barības vērtība
Ēdama bez iepriekšējas novārīšanas.
ZDF
Zweites Deutsches Fernsehen ("Otrā vācu televīzija"), parasti saīsināti ZDF, ir vācu televīzijas kanāls, kura galvenā mītne atrodas Maincā, Reinzemē-Pfalcā. Tā darbojas kā neatkarīga bezpeļņas organizācija, kuru atzīst visās Vācijas federālajās zemēs. ZDF finanses iegūst no licenču maksas un reklāmām. Dažas no ZDF pazīstamākajām televīzijas pārraidēm ir Wetten, dass..? un heute. Tomass Bulluts, pašreizējais kanāla galvenais direktors, tika ievēlēts 2011. gadā.
ZDF tika dibināts 1961.gadā starpvalstu vienošanās ietvaros pēc tam, kad Rietumvācijas federālās valdības plāns izveidot televīzijas kanālu, kuru kontrolē federālā valdība, izraisīja asas diskusijas. Kanāls uzsāka pārraidi 1963. gada 1. aprīli no Ešbornas, kas atrodas Frankfurtes pie Mainas tuvumā. ZDF pārraidīja savu pirmo krāsaino pārraidi 1967. gadā, un septiņus gadus vēlāk pārcēla savu galveno mītni uz Maincu. ZDF pievienojās Eiropas Raidorganizāciju apvienībai 1963. gadā, kā arī tai ir sadarbība ar dažādiem pārraidītājiem visā pasaulē.
Edvards Grūbe
Edvards Grūbe (dzimis, miris ) bija latviešu gleznotājs un pedagogs.
Dzīvesgājums
Dzimis Rīgā. 1955. gadā absolvēja Rīgas Jaņa Rozentāla mākslas vidusskolu, bet 1961. gadā studijas Latvijas Mākslas akadēmijas (LMA) Glezniecības nodaļā ar diplomdarbu — gleznu "Rīts". Strādāja par Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolas pasniedzēju (1960—1971), tad par pasniedzēju LMA Sagatavošanas kursos (1964—1971), vēlāk bija LMA Pedagoģijas nodaļas pasniedzējs (1971—1973) un katedras vadītājs (1973—1979) un LMA Glezniecības nodaļas profesors (1979—2000). 1992. gadā Edvards Grūbe ieguva Humanitāro zinātņu maģistra grādu mākslās.
Miris.
Dalība izstādēs
Pirmā Grūbes personālizstāde notika 1974. gadā Rojā. Vēlāk personālizstādes notika Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā (1985, 1995, 2000) un izstāžu zālē "Arsenāls" (2010). Mākslinieka darbi eksponēti ASV, Armēnijā, Austrijā, Baltkrievijā, Beļģijā, Francijā, Japānā, Polijā, Krievijā, Lietuvā, Somijā, Šveicē, Vācijā, Zviedrijā u.c.
Arnolds Aizsilnieks
Arnolds Pēteris Aizsilnieks (dzimis 1898. gada 21. februārī Grostonas pagastā, miris 1982. gada 4. jūnijā Stokholmā, Zviedrijā) bija latviešu tautsaimnieks, agronoms un vēsturnieks. Latvijas Universitātes profesors (1939). Latvijas Centrālās padomes loceklis, viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Dzīves gājums
Līdz Pirmā pasaules kara sākumam mācījās Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skolā. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām līdz 1927. gadam studēja Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātē. Ar Rokfellera fonda stipendiju papildinājās ASV un Skandināvijas valstīs. LU Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes asistents (1931), docents (1936), profesors (1939). Tautsaimniecības un tiesību zinātņu doktors (1932). Centrālās savienības “Turība" galvenais direktors.
Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur turpināja nodarboties ar tautsaimniecības studijām un uzrakstīja fundamentālu darbu par Latvijas saimniecības vēsturi 1914.—1945. gadā, kas izraisīja polemiku latviešu trimdas akadēmiskajās aprindās.
Kancāni
Kancāni ir ciems Feimaņu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 233 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V577 (Puša_Krāce_Silajāņi_Riebiņi).
Bērzupe (Annenieku pagasts)
Bērzupe ir ciems Dobeles novada Annenieku pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 173 km no novada centra Dobeles un 79 km no Rīgas.
Amsterdamas līgums
Amsterdamas līgums ir Eiropas Savienības ratificēts līgums, kurš pieņemts, lai reformētu Eiropas Savienības iestādes, gatavojoties jaunu dalībvalstu uzņemšanai. Līgums stājies spēkā 1999. gada 1. maijā. Tas nav patstāvīgs pamatlīgums, bet gan līgums, ar kuru tiek grozīts Eiropas Kopienas dibināšanas līgums un līgums par Eiropas Savienību.
Ar Māstrihtas līgumu grozīja iepriekšējos Eiropas līgumus un izveidoja Eiropas Savienību, kuras pamatā ir trīs pīlāru struktūra (Eiropas Kopienas, kopējā ārpolitika un drošības politika un sadarbība tieslietu un iekšlietu jomā). Ar Amsterdamas līgumu tika ieviesti pielāgojumi, kas bija vajadzīgi, lai nodrošinātu efektīvāku un demokrātiskāku Eiropas Savienības darbību pēc tās paplašināšanās. Līdz ar līguma stāšanos spēkā tika vienkāršota koplēmuma procedūra un paplašināta tās piemērošanas joma.
Vēsture
Šis līgums ir rezultāts diskusijām, kuras aizsākās 1995. gadā Mesīnā, Sicīlijā. 1996. gada martā Turīnā (Itālijā) tika atklāta Starpvaldību konference, kuras mērķis bija pārskatīt Eiropas Savienības līgumu. Rezultātā tika izstrādāts Amsterdamas līgums, kas noteica grozījumus Eiropas Savienības līgumā, Eiropas Kopienu dibināšanas līgumā un citos saistītos tiesību aktos. Amsterdamas līgums tika apstiprināts Eiropadomes sanāksmē Amsterdamā 1997. gadā no 16. līdz 17. jūnijam. 1997. gada 2. oktobrī piecpadsmit Eiropas Savienības dalībvalstu ārlietu ministri parakstīja līgumu Eiropas Parlamenta prezidenta Hosē Marijas Gila-Roblesa klātbūtnē.
Saturs
Amsterdamas līgums sastāv no trīs daļām, protokoliem, deklarācijām un pielikumiem. Līgums palielināja Eiropas Savienības pilnvaras līdz ar to Eiropas Parlaments un Padome kļuva par diviem praktiski vienlīdzīgiem likumdevējiem. Izņemot lauksaimniecības un konkurences politiku, koplēmuma procedūru piemēroja visās jomās, kurās Eiropas Padome bija pilnvarota pieņemt lēmumus ar kvalificētu balsu vairākumu. Pārējās jomās, kur nevar piemērot kvalificētu balsu vairākumu, saglabājās vienprātīgs balsojums. Līguma ietvaros tika izveidots dalībvalstu nodarbinātības politikas koordinācijas mehānisms,pastiprināta valdību sadarbība attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās un policijas iestāžu sadarbību, nosakot mērķus un precizējot veicamos uzdevumus, kā arī izveidojot jaunu direktīvai līdzīgu juridisku instrumentu, kas palīdzētu dalībvalstīm veiksmīgāk ieviest normatīvo dokumentu izmaiņas. Pirmo reizi Eiropas Savienības līgumos tika ietverti vispārēji noteikumi, kas ļauj dalībvalstīm atbilstoši zināmiem nosacījumiem izmantot kopējās iestādes, lai īstenotu ciešāku savstarpējo sadarbību. Kā, piemēram, par ekonomisko un monetāro savienību, brīvības, drošības un Šengenas līguma sadarbības. Amsterdamas līgums noteica, ka Eiropas Parlamentā nav vairāk par 700 deputātiem un, ka (līdz 20 dalībvalstīm Eiropas Savienībā ) Eiropas Komisijā ir pa vienam komisāram no katras dalībvalsts. Tika paredzēts, ka šis noteikumi ir jāmaina kā minimums gadu pirms 21. dalībvalsts iestāšanās Eiropas Savienībā. Ar Amsterdamas līgumu atcēla visus tos Eiropas līgumos paredzētos noteikumus, kuri laika gaitā bija zaudējuši spēku vai novecojuši, nodrošinot,ka šie noteikumi netiktu vēlāk izmantoti.
Līguma vājās puses
Amsterdamas līgums izraisīja plašu kritiku, jo tas neatrisināja vairākas no Eiropas Savienības problēmām. Kā viena no lielākajām problēmām tika minēta Eiropas Savienības iestāžu neatbilstība 15 dalībvalstu skaitam, kas neļauj iestādēm efektīvi veikt savu darbu. Tiek kritizēts, ka šis līgums nebija pietiekami drosmīgs uzlabojot Eiropas Savienības politiskās kompetences un Eiropas Parlamenta lomu. Eiropas Savienība tiek kritizēta par to, ka veidojot šo līgumu netika ņemts vērā sabiedrības līdzdalība un informācijas pieejamība, bet gan balstīta uz valstu un valdību lēmumiem. Kā arī līguma teksts ir sarežģīts un nav viegli saprotams pilsoņiem un pat juridiskām, ekonomiskām un politiskām personām, kurām jāievēro šis līgums.
Puncuļevas pilskalns
Puncuļevas pilskalns atrodas Balvu novada, Baltinavas pagasta Puncuļovas ciemā, Kupsas upes labajā krastā, uz rietumiem no Puncuļovas ezera. Valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis.
Pilskalnu 1928. gadā aprakstījis Ernests Brastiņš, kurš norādījis, ka, viņaprāt, Puncuļevas pilskalns ir jaunāks par netālo Alotāju kalna pilskalnu.
Pilskalna plakums 25 metrus plats un 70 metrus garš. Sāni 8 metru uz leju no plakuma malām ļoti stāvi, bet pēc tam pāriet dabīgā kalnā. Plakuma dienvidrietumu galā 2 metrus augsts uzbedums ar tikpat dziļu grāvi tam priekšā. Pilskalna ieeja nenosakāma, jo plakums savulaik arts. Arot atrasti dažādi metāla priekšmeti. Kultūrslānis ap 1 metru biezs.
Pilskalnu apvij dažādas teikas par "dzelzs vārtiem" un tajos guļošu cūku, par sievieti ar bērnu rokās, kas aicina ienākt, par mucām ar zelta naudu pils vārtos.
Bendžamins Britens
Eduards Bendžamins Britens (en; dzimis, miris ) bija angļu komponists, diriģents un pianists.
Bija centrālā personība 20. gadsimta britu klasiskajā mūzikā, sacerējis dažāda veida darbus — gan operas, gan variācijas orķestrim, simfonijas. Studējis Karaliskajā mūzikas koledžā Londonā. Pirmo ievērību guvis ar a capella darbu A Boy Was Born 1934. gadā. Ar 1945. gada operu "Pīters Graimss" (Peter Grimes) iemantoja pasaules līmeņa slavu. Nākamo 28 gadu laikā sarakstījis vēl 14 operas, kļūstot par vienu no vadošajiem savā žanrā.
Dzimis Safolkā, zobārsta ģimenē. Jau kopš bērnības izrādījis savas muzikālās dotības. Ir mācījies Londonas Karaliskajā Mūzikas akadēmijā un privāti pie komponista Frenka Bridža.
Vilis Lauskis
Vilis Kārlis Lauskis bija latviešu skolotājs, Bulduru Dārzkopības vidusskolas direktors (1940-1941). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.
Aigars Apinis
Aigars Apinis (dzimis Aizkrauklē) ir latviešu vieglatlēts, startē mešanas disciplīnās.
1992. gada 3. jūlijā viņš guva smagu kakla skriemeļa traumu, lecot ūdenī.
A. Apinis startē F52 klasē, kas nozīmē, ka viņam ierobežota pirkstu darbība un nestrādā ceļi un vēders. Sportot uzsāka 1998. gadā un jau 2000. gadā pārstāvēja Latviju Vasaras Paraolimpiskajās spēlēs Sidnejā. Gan lodes grūšanā, gan diska mešanā viņš izcīnīja bronzas medaļu F52 klasē. 2004. gada Paraolimpiskajās spēlēs Atēnās A. Apinis kļuva par sacensību uzvarētāju diska mešanā. 2008. gadā Pekinā viņš šo panākumu atkārtoja F33—34/52 klasē, kā arī izcīnīja sudraba medaļu lodes grūšanā F33—34/52 klasē. 2012. gadā Londonā viņš pirmoreiz karjerā uzvarēja Paraolimpiskajās spēlēs lodes grūšanā F52—F53 klasē ar jaunu Pasaules rekordu, kas kopumā viņam bija trešais čempiontituls. Londonā A. Apinis izcīnīja arī sudrabu diska mešanā F51—F53 klasē, tādējādi viņš Paraolimpiskajās spēlēs ir izcīnījis pilnu medaļu komplektu gan diska mešanā, gan lodes grūšanā. Viņš tika izraudzīts par Latvijas karognesēju Paraolimpisko spēļu noslēguma ceremonijā. Par čempionu diska mešanā kļuvis arī 2016. gada paraolimpiskajās spēlēs Riodežaneiro. A. Apinis tika atzīts par 2012. gada Eiropas Gada cilvēku Latvijā. 2019. gada paravieglatlētikas pasaules čempionātā Dubaijā izcīnīja zelta medaļu diska mešanā. 2020. gada vasaras paraolimpiskajās spēlēs F52 ieskaites grupā izcīnīja ceturto vietu, bet pēc konkurenta rezultāta anulēšanas par dalību neatbilstošā medicīniskajā klasē, Apinis pakāpās uz trešo vietu.
Distanču slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 30 kilometri skiatlonā vīriešiem
30 kilometri skiatlonā vīriešiem bija viena no 12 disciplīnām distanču slēpošanā 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Sacensības notika Džandzjakou, Džandzjakou slēpošanas centrā. Tajās bija pārstāvēti 70 sportisti no 34 valstīm.
Aigars Apinis
A. Apinis dzīvo Birzgalē, kā arī Rīgā, par sasniegumiem sportā saņēmis Triju Zvaigžņu ordeni.
Distanču slēpošana 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs — 30 kilometri skiatlonā vīriešiem
Sacensībās startēja arī Latvijas sportists Raimo Vīgants. Viņš pēc 15 kilometru klasiskā slēpojuma ierindojās 50. vietā (finiša laiks — 44:05.9), taču viņš tika apsteigts par apli un noslēgumā tika klasificēts 52. vietā.
Sacensību formāts
Sacensībās tika aizvadīta viena kārta, kurā uzreiz tika sadalītas olimpiskās medaļas. Vīriešiem šajā disciplīnā bija jāveic 15 kilometru slēpojums klasiskajā stilā un 15 kilometru slēpojums brīvajā stilā (slidsolī).
Pārstāvētās valstis un sportisti
Sacensībās startēja 70 sportisti no 34 valstīm.
Iekavās norādīts sportistu skaits no attiecīgās valsts.
Teodors Nete
Biogrāfija
Dzimis Latvijā, kurpnieka dēls, pratis vācu valodu. Ieguva 4 klašu izglītību.
Sociāldemokrātiskajā darbā Teodoru iesaistīja tēvs, kurš piedalījās 1905. gada revolūcijā. No 1914. gada bija sociāldemokrātiskās partijas biedrs.
1916. gada aprīlī Rīgas apgabaltiesa izskatīja "Netes tēva un dēla lietu", kuri tika apsūdzēti nekvalitatīvu zābaku piegādē armijai. Izmeklēšana ilga 13 mēnešus un galu galā Teodora tēvam Jānim piesprieda 3 gadus cietumā par sabotāžu, bet Teodoru atlaida, pēc kā viņš iestājās Sarkanajā armijā.
Pēc armijas dienesta nelegāli strādāja Latvijā. 1919. gadā bija Jelgavas revolucionārās komitejas loceklis. Pēc Stučkas valdības krišanas bēga uz Krieviju. Piedalījās Krievijas pilsoņu karā dienvidu frontē. No 1922. gada strādāja par diplomātisko kurjeru.
Nogalināts darbā 1926. gada 5. februārī starp Ikšķiles un Kokneses stacijām. Slepkavas bija poļu tautības Lietuvas pilsoņi Antonijs un Broņislavs Gabriloviči. Apbedīts Vagaņkovas kapos Maskavā.
Piemiņa
Ikšķilē atradās piemiņas akmens Teodoram Netem; demontēts 2022. gada 18. augustā.
Netes vārdā tika nosaukts tvaikonis, dzejnieks Vladimirs Majakovskis veltīja Nettem dzejoli "Biedrim Netem — tvaikonim un cilvēkam" (Товарищу Нетте — пароходу и человеку).
Krīklis
Krīklis Latvijā sastopams samērā bieži, turklāt pavasarī liels skaits caurceļo. Daļa putnu pārziemo pie neaizsalstošām tilpnēm. Krīklis mājo aizaugušās, labi apslēptās ūdenstilpēs un purvos. Labprāt ligzdo lāmām bagātos, augstajos purvos. Latvijas teritorijā ligzdo 2000—5000 pāru.
Izskats un īpašības
Krīklis ir mazākā no peldpīlēm, tas ir vairāk kā divas reizes mazāks par meža pīli. Krīkļa ķermeņa garums ir 34—38 cm, spārnu izplētums 53—59 cm, vidējais svars tēviņiem 360 g, mātītēm 340 g.
Riesta periodā tēviņam un mātītei ir atšķirīgas krāsas apspalvojums. Tēviņa ķermeņa apspalvojums kļūst gaiši pelēks, pats vēdera vidus ir gaišs, bez raibumiņiem, bet pārējās spalviņas sedz sīki, melni raibumiņi. Galva ir tumši sarkanbrūna, acis ieskauj plata, tumši zaļa josla, kura ir kā ierāmēta ar šauru, gaišu līniju. Mātītēm un jauniem putniem ir tipiskais meža pīļu pelēkbrūnais, raibumainais apspalvojums. Šādu apspalvojumu iegūst arī tēviņi, kad riesta laiks ir beidzies, bet tā galva joprojām ir tumša ar iezīmēto acu laukumu. Abiem dzimumiem lidojumā uz spārnu lidspalvu galiem var redzēt tumšu zaļi-melnu šķērsjoslu, kuru no pārējā ķermeņa apspalvojuma atdala balta josla. Mazuļus klāj dūnas, kas uz muguras ir brūnas, bet pavēderē dzeltenas, arī galva ir dzeltena ar brūnu pakausi. Izšķiļoties tie ir ļoti maziņi un sver tikai 15 gramus.
Krīkļa knābis ir tumši pelēks, kas pēc riesta tēviņiem pie pamatnes reizēm kļūst gaiši zaļš vai brūns, bet mātītei un jauniem putniem pie knābja pamatnes ir rozīgs vai dzeltenīgs tonis. Jo vecāks ir putns, jo pelēkāks un tumšāks ir knābis. Arī kājas ir tumši pelēkas. Acu zīlītes vienmēr brūnas. Krīklis ir labs lidotājs, tas spārnos paceļas klusi un lido ļoti ātri. Toties tas ir skaļš putns un daudz pēkšķina sev raksturīgā veidā. Neskatoties uz savām īsajām kājām, tas ir samērā veikls uz sauszemes, salīdzinot ar citām pīlēm.
Uzvedība
Krīklis ārpus ligzdošanas sezonas ir sabiedrisks putns un veido lielus barus. Tam vasarā patīk apmesties aizklātos ezeros, dīķos, kuru krastus aizsedz augsti ūdensaugi, piemēram, niedres vai meldri. Ziemā to var bieži novērot upju grīvās un piekrastes lagūnās. Ligzdošanas laikā krīklis ir aktīvs dienā un barojas dienas gaišajā laikā, bet ziemā tas barojas krēslas stundās vai pat naktī.
Barība
Krīklis vasaras laikā pamatā barojas ar dažādiem ūdenī dzīvojošiem bezmugurkaulniekiem. Tie var būt mazi vēžveidīgie, kukaiņi un to kāpuri, gliemji un tārpi. Ziemā krīklis maina barošanās veidu, tas šajā periodā pamatā barojas ar sēklām, graudiem, ūdensaugiem un zāli. Kā visas peldpīles tā parasti barojas, zem ūdens pabāžot tikai galvu vai iegremdējoties līdz pusei, dibengalu paceļot vertikāli gaisā. Nepieciešamības gadījumā tā spēj arī ienirt pilnībā.
Ligzdošana
Krīklis ligzdu iekārto uz zemes ūdens tuvumā, biezu augu aizsegtā vietā, tam patīk, ja ligzda arī no augšas ir pasargāta ar zaru un lapu jumtu. Pāri izveidojas ziemas laikā un pavasarī, apmēram martā, kopīgi atgriežas ligzdošanas vietā. Ligzdošana uzsākas drīz pēc atgriešanās, bet galējos izplatības areāla ziemeļos ne ātrāk kā maijā. Ligzda ir kausveida forma, būvēta no augiem un oderēta ar sausām lapām un dūnām, kuras mātīte izrauj no savām krūtīm.
Brigite Burharta
Brigite Burharta (de; dzimusi kā Hofmane (de) Veisenfelsā, arī Burharta-Hofmane) ir Vācijas starptautiskā meistare šahā (1975), trīskārtēja Vācijas Demokrātiskās Republikas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja (1975, 1978, 1979).
Biogrāfija
No 1970. gadu sākuma līdz 1980. gadu beigām bijusi viena no vadošajām Vācijas Demokrātiskās Republikas šahistēm. Daudzkārtēja Vācijas Demokrātiskās Republikas sieviešu šaha čempionātu finālu dalībniece, kuros izcīnījusi 10 medaļas: 3 zelta (1975, 1978, 1979), 5 sudraba (1972, 1976, 1980, 1982, 1990) un 2 bronzas (1970, 1983). Trīs reizes uzvarējusi arī Vācijas Demokrātiskās Republikas šaha ātrspēles sieviešu čempionātos (1970, 1979, 1981).
1974. gadā uzvarējusi starptautiskā sieviešu šaha turnīrā Pjotrkovā Tribunalskā. 1976. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma cikla izcīņas starpzonu turnīrā Tbilisi, kurā ieņēmusi 9. vietu. 1980. gadā kopā ar Gražinu Šmaciņsku dalījusi 1.—2. vietu starptautiskā sieviešu šaha turnīrā Bidgoščā. 1990. gadā uzvarējusi starptautiskā sieviešu šaha turnīrā Orhūsā. Sekmīgi piedalījusies starptautiskajos sieviešu šaha turnīros Hallē, kuros 1975. gadā dalījusi 1. vietu, 1976. gadā bijusi 2. vietā, 1978. gadā uzvarējusi turnīrā, 1979. gadā dalījusi 1. vietu, 1982. gadā uzvarējusi turnīrā, 1987. gadā dalījusi 2. vietu.
Pārstāvējusi Vācijas Demokrātiskās Republikas (1990) un Vācijas komandas (1992)Pasaules šaha olimpiādēs.
Viņas meita Regīna Burharta (de, dzimusi 1983.) ir bijusī volejbola spēlētāja.
Astra Lux
Astra Lux ir daudzstāvu dzīvojamā ēka Rīgā, Purvciema apkaimē, Gunāra Astras ielā 8 k-1. Ēka sastāv no diviem savstarpēji savienotiem blokiem: zemākajam blokam ir 22 stāvi, augstākajam — 24 stāvi. Tie ir celti ieslīpi, ar sašaurinājumu dienvidu virzienā. Astra Lux izvietoti 158 dzīvokļi ar franču tipa balkoniem. Ēkas kopējais augstums ir 80,80 metri un tā tika uzcelta laika posmā no 2005. līdz 2007. gadam. 2008. gadā Astra Lux saņēma godalgu kā 2007. gada labākā jaunbūve, pirmo vietu izcīnīja 14 jaunbūvju konkurencē.
Tehniskais raksturojums
Astra Lux dzīvojamās ēkas būvniecībā ir izmantots monolīta dzelzsbetona karkass ar monolīta dzelzsbetona starpstāvu pārsegumiem un sienām. Ēkas pamati projektēti, ievērojot ģeoloģiskās izpētes rezultātus. Ārsienas ir balstītas uz starpstāvu pārsegumiem un mūrētas no betona blokiem. Sienas ir siltinātas, bet fasāžu sistēma pilda ne tikai dekoratīvas funkcijas, bet arī veic dabisko vēdināšanu.
Dobriņas zeme
Dobriņas zeme ir vēsturisks reģions Vislas labajā krastā starp Kulmas zemi ziemeļos, Kujāvijas zemi dienvidrietumos un Mazovijas zemi austrumos. Mūsdienās Dobriņas zeme ietilpst Polijas Kujāvijas-Pomožes vojevodistes teritorijā.
Vēsture
Pirmo reizi Dobriņas pils (Dobrin) piemināta 1065. gadā. 1228. gadā Mazovijas hercogs Konrāds Dobriņas pilsnovadu piešķīra 1225. gadā prūšu sagrautajam mūku bruņinieku ordenim, ko sāka dēvēt par Dobriņas ordeni. 1234. gadā tas pievienojās Vācu ordenim. 1328. gadā arī Dobriņas zeme nonāca Vācu ordeņa valsts pakļautībā.
1343. gadā Vācu ordenis to kopā ar kaimiņos esošo Kujāvijas zemi atdeva Polijas karalim Kazimiram III Lielajam. Pēc Polijas dalīšanas 1793. gadā Dobriņas zemi anektēja Prūsijas karaliste, bet pēc 1815. gada Vīnes kongresa lēmumiem to anektēja Krievijas Impērija.
Pēc Pirmā pasaules kara 1919. gadā Dobriņas zemi iekļāva atjaunotajā Polijas valstī.
Lielā dzelzene
Lielā dzelzene (Centaurea scabiosa) ir augu suga kurvjziežu dzimtas dzelzeņu ģintī. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, tostarp visur Latvijā, un Rietumāzijā, kā arī ir ieviesta Ziemeļamerikā. Atsevišķi eksemplāri un dažāda lieluma grupas ir sastopamas sausieņu pļavās, atmatās, upju krastu terasēs un sausās ruderālās vietās.
Pīters Kapaldi
Pīters Dugans Kapaldi (en; dzimis Glāzgovā, Skotijā, Lielbritānijā) ir skotu aktieris, kinorežisors un scenārists. Tēlojis dažādas lomas kino un televīzijā, tai skaitā sabiedrisko attiecību konsultantu Malkolmu Takeru komēdijseriālā The Thick of It. Pazīstams kā divpadsmitā Doktora lomas atveidotājs Lielbritānijas zinātniskās fantastikas televīzijas seriālā Doctor Who.
Lielā dzelzene
Mainīga izskata suga.
Pīters Kapaldi
Kā režisors un scenārija autors Kapaldi guva ievērību ar īsfilmu "Francs Kafka. Brīnišķīgā dzīve" (Franz Kafka's It's a Wonderful Life, 1993), kas tika apbalvota ar Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā īsfilma", kā arī BAFTA kino balvu. 2010. gadā kā labākais aktieris komēdijā ieguva BAFTA televīzijas balvu par lomu TV seriālā The Thick of It. Saņēmis arī dažādas citas balvas vai bijis tām nominēts.
Lielā dzelzene
Morfoloģija
Lielā dzelzene ir daudzgadīgs, 40-120 cm augsts lakstaugs ar stāvu, stingru un zarojošu stublāju, kuram ir raksturīgas četras šķautnes. Lapas ir 10-20 cm garas un 0,2-0,7 cm platas — pēc formas plūksnaini dalītas iegareni lancetiskās plūksnās. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus.
Pīters Kapaldi
Biogrāfija
Pīters Kapaldi dzimis 1958. gada 14. aprīlī Glāzgovā, Skotijā. No mātes puses viņam ir īru saknes, no tēva — itāļu un skotu. Brīvi runā itāliski. Viņa vecāki Džeralds un Nensija nodarbojās ar saldējuma rūpniecību.
Lielā dzelzene
Morfoloģija
Ziedi ir lieli kurvīši. Vīkala lapas ir zaļas, gals tumšāks un trīsstūraina apveida, mala bārkstaina. Ziedi ir violeti sārti. Kurvīša ārmalā esošie piltuvziedi ir sterili un dalīti šaurās plūksnās. Kurvīša centrā atrodas divdzimumu stobrziedi. Auglis ir 0,5 cm garš apmatots sēklenis. Kausmatiņi sēkleņa garumā.
Zied no jūnija beigām līdz oktobrim.
Pīters Kapaldi
Biogrāfija
Mācījās Glāzgovas Sv. Terēzes pamatskolā (St. Teresa’s Primary School), Sv. Metjū pamatskolā (St. Matthews primary school) un Sv. Niniana vidusskolā (St. Ninians high school). 1976. gadā Pīters iestājās Glāzgovas mākslas skolā, kuru ar labām sekmēm beidza 1980. gadā. Tur viņš darbojās kā vokālists un ģitārists punk grupā The Dreamboys, kurā bundzinieks bija vēlāk pazīstamais televīzijas šovu vadītājs, aktieris un žurnālists Kreigs Fērgusons. Pirms Pīters kļuva par aktieri, viņš vairākus gadus uzstājās kā stand-up komiķis ar pseidonīmu Freizers Mikijs.
Karjera
Kaut gan Pīters filmēties sāka no 1982. gada, kā aktieris viņš debitēja jau 1974. gadā, sešpadsmit gadu vecumā tēlojot galveno lomu lugā An Inspector Calls teātra trupā The Antonine Theatre Group Bišopbrigsā.
Par viņa pirmo nopietno sasniegumu kļuva loma filmā Local Hero 1983. gadā, šī filma arī vēl šodien tiek uzskatīta par britu astoņdesmito gadu kinoklasiku. Tai pašā gadā aktieris pārcēlās uz Londonu un tur spēlēja savas pirmās profesionālās lomas teātrī. Savas veiksmes stiprināja, 1988. gadā piedaloties pēc Brema Stokera romāna uzņemtajā šausmu filmā The Lair of the White Worm un filmā "Bīstamie sakari" (Dangerous Liaisons).
1993. gadā Kapaldi uzņēma īsmetrāžas filmu par Francu Kafku ar Ričardu Grantu galvenajā lomā "Francs Kafka. Brīnišķīgā dzīve" (Franz Kafka's It's a Wonderful Life), filmai pats bija sarakstījis scenāriju, par šo filmu Kapaldi saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu un BAFTA kino balvu.
No viņa tā laika kinolomām jāatzīmē Tristans Kempbels situāciju komēdijā "Diblijas vikāre" (The Vicar of Dibley), transvestīts Vera Reinoldsa seriālā Prime Suspect un eņģelis Islingtons Nila Geimena fantasy filmā "Nekadiene" (Neverwhere'').
Tai pašā 2004. gadā Pīters piedalījās drāmas The Hour otrajā sezonā, tēlojot ar obsesīvi kompulsīvo traucējumu sindromu sirgstošu ziņu nodaļas vadītāju Rendelu Braunu, par šo filmu tika nominēts vēl vienai BAFTA balvai.
2013. gadā Kapaldi iejutās Leonardo da Vinči tēlā dokumentālajā filmā Inside the Mind of Leonardo un angļu laikraksta The Guardian galvenā redaktora Alana Rasbridžera tēlā filmā "Piektā vara", kā arī spēlēja Vispasaules veselības aizsardzības organizācijas darbinieka lomu zombiju šausmu filmā "Pasaules karš Z".
2014. gadā viņš attēloja citu vēsturisku figūru — kardinālu Rišeljē piedzīvojumu drāmas "Musketieri" (The Musketeers) pirmajā sezonā un parādījās ģimenes komēdijā "Lācēna Padingtona piedzīvojumi" mistera Karija lomā.
Doctor Who
2013. gada 4. augustā tika paziņots, ka Kapaldi izvēlēts divpadsmitā Doktora lomai britu zinātniskās fantastikas kulta seriālā Doctor Who, kur viņš vispirms parādījās seriāla Ziemassvētku sērijā 2013. gada 25. decembrī (vēl pirms tam burtiski pāris sekundes viņš bija redzams 2013. gada 23. novembrī seriāla 50 gadu jubilejas sērijā The Day of the Doctor). Jāatzīmē, ka Pīteram Kapaldi tā nebija pirmā piedalīšanās seriālā Doctor Who: ceturtās sezonas otrajā sērijā The Fires of Pompeii viņš atveidoja tēlnieku Lūciju Cecīliju, kā arī Džonu Frobišeru seriāla atvasinājuma Torchwood 3. sezonā. Viņš un Kolins Beikers ir vienīgie aktieri, kuri pirms galvenās — Doktora — lomas atveidošanas parādījušies šajā seriālā kādā citā lomā. Kapaldi līdzās Viljamam Hartnelam, pirmā Doktora lomas tēlotājam ir vecākais aktieris, kas spēlējis šo personāžu: abiem bija 55 gadi, kad viņi tika izvēlēti šai lomai. Pīters Kapaldi ir sens šova fans: vēl pusaudža gados viņš žurnālā Radio Times bija uzrakstījis vairākus rakstiņus šī seriāla sakarā.
Seriāla 9. sezonas uzņemšanas laikā aktieris guva tādu pašu kājas traumu kā viņa priekšgājējs Mets Smits, jo filmēšanas gaitā bieži bija nepieciešams ātri skriet pa koridoriem, veicot asus pagriezienus.
2017. gada jūlijā aktieris kopā ar Pērlu Makiju, Mišelu Gomesu, Metu Lukasu, Stīvenu Mofatu un Marku Geitisu atkal prezentēja seriālu kinofestivālā San Diego Comic-Con International.
Kancepole
Kancepole ir ciems Aizkalnes pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 223 km attālumā no Rīgas.
Rude (Otaņķu pagasts)
Rude ir apdzīvota vieta Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Otaņķu pagasta centrs pie autoceļa V1222 (Nīca - Otaņķi - Grobiņa). Pa autoceļu atrodas 21 kilometru no novada centra Grobiņas un 28 kilometru attālumā no Liepājas. Ciemā atrodas Rudes pamatskola, Otaņķu tautas nams un bibliotēka, kā arī feldšerpunkts. Pie Rudes saglabājušās Prenclava vējdzirnavas. Pie ciema atrodas kartinga trase.
Dvēseles aizvējā
Sižets
Filmas pamatā ir mīlas trijstūris. Filmas varoņi tiek ierauti dzīves virpulī, no kura atpūsties viņiem palīdz mīlestība. Mīlestība viņus maina uz labu un kļūst par pakāpienu viņu nākotnē.
Ļukas
Ļukas ir ciems Dobeles novada Annenieku pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā 16 km no novada centra Dobeles un 84 km no Rīgas.
Tia Elebo
Karjeru sākusi septiņcīņā, taču vēlāk specializējusies augstlēkšanā. Viņa ir pašreizējā Beļģijas rekordiste septiņcīņā, pieccīņā (telpās), kā arī augstlēkšanā (stadionā un telpās).
Tāpat T. Elebo ir izcīnījusi zelta medaļu 2008. gada Pasaules čempionātā telpās pieccīņā, 2006. gada Eiropas čempionātā augstlēkšanā un 2007. gada Eiropas čempionātā telpās augstlēkšanā.
2008. gada decembrī viņa paziņoja par karjeras beigšanu, jo palika stāvoklī. Taču 2010. gada janvārī, iedvesmota pēc tautietes Kimas Kleistersas atgriešanās profesionālajā sportā pēc bērna piedzimšanas, T. Elebo paziņoja par atgriešanos profesionālajā sportā.
Pēc starta 2010. gada Eiropas čempionātā viņa atkal paziņoja par grūtniecību, taču par karjeras beigšanu nepaziņoja.
Hentejs
Hentejs (mn, ru) ir kalnu grēda Mongolijas ziemeļos, ziemeļu atzari iestiepjas Krievijas Federācijas Aizbaikāla novadā. Stiepjas apmēram 250 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā un ir daļa no ūdensšķirtnes starp Kluso okeānu un Ziemeļu Ledus okeānu. Virsotnes lēzenas, sena apledojuma pēdas; augstākā virsotne ir Asralthairhanūls (2800 m vjl) grēdas vidusdaļā. Apaugumu veido galvenokārt mežastepe, ziemeļu nogāzēs vietumis lapegļu un ciedrupriežu taiga. Daļu grēdas teritorijas aizņem Gorhi-Tereldžas nacionālais parks. Henteja grēdā atrodas divi no mongoļu sakrālajiem kalniem: Burhanhalduns, pie kura pēc leģendas dzimis un apglabāts Čingishans un Bogdhanūls galvaspilsētas Ulanbatoras pievārtē.
Pēteris Lazdāns
Pēteris Lazdāns ( — ) bija latviešu politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis un Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latgales Zemnieku partijas pārstāvis.
Biogrāfija
Lazdāns bija 1917. gada Rēzeknes kongresa dalībnieks no Kalupes pagasta, bija kongresa protokolētājs. No 1917. līdz 1918. gadam — Latgales Pagaidu zemes padomes loceklis. Lazdāns bija Latvijas Republikas pagaidu parlamenta — Tautas padomes — loceklis, pārstāvēja latgaliešu frakciju. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Latgales Zemnieku partijas saraksta. Amatā bija līdz 1922. gadam. 1920. gadā bija Ludzas apriņķa pagaidu valdes priekšsēdētājs.
1926. gadā apbalvots ar V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Lazdānam piederēja aptieka «Pie lielā tilta» Kalpaka ielā 4 Rēzeknē. 1924. gadā Lazdāns iegādājās pusi šīs aptiekas no Vladislava Rubuļa. 1936. gadā aptieka tika pārdota Zamuelam Zilberam un Izraelim Šuram.
Otrā pasaules kara laikā devās trimdā, pārcēlās uz ASV. Miris Ņujorkā. Apbedīts Sv. Kārļa kapos.
Korkule
Korkule, arī Korkules grāvis, Korkuļupe, Liepjāņu pazemes upe ir neliela upīte ar smilšainu gultni Aizkraukles novada, Sērenes pagagasta Lauces labajā krastā, 500 metrus uz dienvidiem no Liepjāņiem.
Korkules grāvis plūst garām Sērenes zivju audzētavai. Upīte tek pa labi izveidojušos 10 līdz 15 metrus dziļu gravu. Apmēram 300 metrus lejpus bijušajām Korkuļu mājām upīte sāk pazust ūdensrijējos, līdz tā kļūst pilnīgi sausa. Upīte hipotētiski no pazemes parādās Lauces stāvkrastā, puskilometru no pazušanas vietas. 2014. gada aprīlī, ūdens iekrāsošanas ceļā, pierādījās nelielas daļas pazemes noplūde Lauces ielejas avotos.
Korkuļu ūdensrijējs
Korkules ūdensrijēji  atrodas Daugavas kreisā krasta pietekas Lauces upītes tuvumā, netālu no autoceļa P87 iepretim Aizkraukles pilsētai. Tas kopā ar sausgultni ir rets ģeoloģisks un hidroloģisks objekts. Latvijas Petroglifu centrs Korkules ūdensrijēju ir izraudzījis par 2014. gada ģeoloģisko objektu.
Baltinavas iela
Baltinavas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Dreiliņos. Lokveida iela, kas sākas no Augusta Deglava ielas un beidzas pie Ēvalda Valtera ielas. Ielas vidusposms tikpat kā neizbraucams. Individuālo māju apbūve.
Vēsture
Ielai nosaukums piešķirts 1975. gadā un sākotnēji tā veidoja pilnu loku no un līdz Augusta Deglava ielai.
Ielu savienojumi
Baltinavas iela ir savienota ar šādām ielām:
Puncuļi (Čornajas pagasts)
Puncuļi ir ciems Rēzeknes novada Čornajas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 1 km no pagasta centra Čornajas, 15 km no novada centra Rēzeknes un 211 km no Rīgas.
Baltezera iela (Rīga)
Vēsture
Ielai nosaukums piešķirts 1934. gadā. Baltezera iela sākās no Vidzemes šosejas (tagadējās Brīvības gatves) un gāja dienvidu virzienā caur neapbūvētiem zemesgabaliem. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā iela saucās Weißer-See-Straße. Ielas daļu no Brīvības gatves līdz Strazdupītei 1957. gadā rezervēja daudzstāvu māju apbūvei. 1963. gadā apstiprināja "Lielās Juglas" izbūves plānu, kā rezultātā šo ielas posmu likvidēja.
No dzelzceļa pārbrauktuves līdz Brīvības gatvei 1903./1908. gada pilsētas plānā šis ielas posms atzīmēts kā Salamandras iela. Bet kopš 1937. gada daudzās kartēs iela jau nodēvēta par Baltezera ielu.
Ielu savienojumi
Baltezera iela ir savienota ar šādām ielām:
Objekti
Baltezera iela šķērso dzelzceļa līniju Rīga—Lugaži.
Lata iela (Viļāni)
Lata iela ir neliela iela Viļānos. Iela savieno Raiņa un Rēzeknes ielas un iet gar Viļānu televīzijas torni. Mazdārziņu apbūve.
Iela atklāta 2014. gadā un ir pirmā iela Latvijā, kam dots nosaukums par godu latam. Pirms nosaukuma piešķiršanas šī bija iela bez nosaukuma.
Ielu savienojumi
Lata iela ir savienota ar šādām ielām:
2017. gada Eirovīzijas koris
2017. gada Eirovīzijas koris bija pirmās Eirovīzijas gada kora sacensības. Konkurss notika Arēnā Rīga, Latvijas galvaspilsētā Rīgā. Konkursu rīkoja Latvijas Televīzija un Rīgas Tūrisma attīstības birojs. Latvija iepriekš bija rīkojusi arī 2003. gada Eirovīzijas dziesmu konkursu.
Konkursā piedalījās 9 dalībvalstis. Tajā uzvarēja Slovēnijas koris Carmen Manet, tam sekojot Velsai un Latvijai.
Formāts
Valstīm, kuras vēlējās piedalīties 2017. gada Eirovīzijas kora sacensībās, bija jābūt EBU biedrēm. Dalību apstiprināja 9 dalībvalstis. Katru valsti pārstāv profesionāls koris, kurš izpilda programmu bez pavadījuma, kurā var ietilpt arī vairākas dziesmas, kuras atspoguļo valsts kultūru, tradīcijas un mūziku, ne ilgāku par 6 minūtēm.
Biļetes uz konkursu tika pārdotas no.
Uzvarējušais slovēņu koris saņēma “Eirovīzijas koris 2017” titulu, trofeju un Rīgas Domes naudas balvu — 10 000 eiro.
Vadītāji
tika paziņots, ka konkursa vadītāji būs Grammy balvu ieguvušais komponists un diriģents Ēriks Vitekers un Latvijas Televīzijas žurnāliste, LTV1 Kultūras ziņu vadītāja Eva Johansone.
Norises vieta
tika paziņots, ka konkurss notiks Rīgā, Arēnā Rīga. Arēna lielākoties tiek izmantota koncertiem, basketbola vai hokeja spēlēm. Tās ietilpība ir līdz 14 500 cilvēkiem. 2006. gadā arēna tika uzbūvēta, lai tur varētu notikt 2006. gada Pasaules čempionāts hokejā. Kopš 2008. gada šī arēna ir mājvieta KHL komandai Rīgas "Dinamo". Gadu laikā arēnā ir notikuši vairāki koncerti.
Dalībvalstis
Pirmajā Eirovīzijas gada kora konkursā piedalījās 9 Eiropas valstis.
Diriģenti
Katras valsts pārstāvošajam korim bija savs diriģents: