cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Embriks Strands
Embriks Strands (Embrik Strand, dzimis, miris ) bija norvēģu entomologs, lielāko mūžas daļu nodzīvoja Vācijā un Latvijā. Savā zinātniskajā darbībā Strands īpašu uzmanību pievērsa zirnekļiem, tauriņiem un plēvspārņiem.
Dzīvesgājums
Dzimis Olas pilsētā Norvēģijas dienvidu daļā. 1897. gadā beidza Kristiānijas (tagad Oslo) Universitātes zooloģijas nodaļu, 1906. gadā papildinājās Marburgas Universitātē. Strādāja Berlīnes Karaliskajā zooloģijas muzejā (1907—1922), no 1912. gada arī Entomoloģijas muzejā Dālemā, Nīderlandē. Rediģēja žurnālu Archiv für Naturgeschichte (1910—1929), vienu gadu arī Entomologische Zeitschrift.
1922. gadā viņš saņēma Latvijas Universitātes uzaicinājumu, un no 1923. gada viņš bija zooloģijas profesors LU Matemātikas un dabaszinātņu fakultātē, līdztekus arī Sistemātiskās zooloģijas institūta direktors un Rīgas Dabaspētnieku biedrības biedrs. 1924. gadā bija LU Hidrobioloģiskās stacijas direktors.
1929. gadā E. Strands saņēma Latvijas Universitātes Goda doktora grādu, nodibināja Latvijas Universitātes žurnālu Folia Zoologica et Hydrobiologica un līdz 1943. gadam bija šī žurnāla redaktors.
Otrā pasaules kara laikā izlēma palikt Latvijā, miris 1947. gadā Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.
Džoto
Džoto var būt:
Āzijas āpsis
Āzijas āpsis (Meles leucurus) ir sermuļu dzimtas (Mustelidae) Eirāzijas āpšu ģints (Meles) plēsējs. Vēl nesenā pagātnē Eirāzijas āpšu ģintī bija tikai viena suga — Eirāzijas āpsis (Meles meles). Tomēr DNS pētījumi ir ieviesuši izmaiņas āpšu klasifikācijā. Divas Eiropas āpša pasugas ir kļuvušas par sugām: Āzijas āpsis un Japānas āpsis (Meles anakuma). Daudzos informācijas avotos tās joprojām tiek sauktas par Eirāzijas āpša pasugām: Meles meles leucurus un Meles meles anakuma.
Izplatība
Līdz ar sugas sadalīšanos trīs sugās, ir sadalījusies to apdzīvotā teritorija. Robeža starp Eiropas āpsi un Āzijas āpsi ir Volgas upe. Uz rietumiem no Volgas dzīvo Eiropas āpsis (Meles meles), bet uz austrumiem Āzijas āpsis (Meles leucurus). Tas ir sastopams Krievijas austrumdaļā, Kazahstānā, Mongolijā, Ķīnā, Korejā, Urālu kalnos, Tjanšana kalnos un Tibetas plakankalnē.
Āzijas āpsis patīk dzīvot stepēs, retos, sausos priežu mežos vai krūmājos, kas mijas ar stepēm, un tam patīk apmesties upju vai ezeru krastos. Novērojami liecina, ka āpsis nekad neizvēlas dzīvot biezajos taigas mežos.
Izskats
Āzijas āpsis ārēji ir ļoti līdzīgs Eiropas āpsim. Ķermenis ir masīvs, drukns. Galvas kopējā forma saplacināta, bet slaida, purna daļa ir relatīvi gara. Kājas īsas, ar platām pēdām, katrai pēdai 5 pirksti. Ausis nelielas, apaļas, acis mazas, novietotas ieslīpi. Āzijas āpsim atšķirībā no Eiropas āpša ir lielāka galva, tā dzerokļi ir garāki un šaurāki. Tāpat kā Eiropas āpsim kažoka mats ir divkrāsainas, apakšējā daļa ir melna vai brūna, bet augšējā pelēka. Tā seja ir balta ar divām kontrastainām melnām svītrām, ausis melnas ar baltiem ausu galiem. Tomēr abām sugām atšķiras sejas meln-baltais svītrojums. Baltais matojums uz vaigiem Āzijas āpsim ir īss, bieži nesasniedzot galvas pamatni un izzūdot kakla apmatojumā. Melnās svītras uz sejas šaurākas kā Eiropas āpsim. Āzijas āpsi var apskatīt šeit. Tā aste ir balta, un Krievijā to sauc arī par baltastes āpsi.
Barība
Āzijas āpsis ir visēdājs, tas pamatā medī kukaiņus, kā dažādas vaboles, sienāžus un podnieklapsenes, bet reizēm medī arī kurmjus, ežus un grauzējus. No grauzējiem visbiežāk tiek medītas strupastes. Āpsis ēd arī saknes, ogas, augļus un sēklas.
Sistemātika
Lai gan Krievijas zinātnieki uzskata, ka Āzijas āpsim ir vairāk pasugu, pievienojot vispārpieņemtajām pasugām Sibīrijā dzīvojošo āpšu pasugas:
Amaltejas grupa
Amaltejas grupu veido četri Jupitera pavadoņi, kuri riņķo vistuvāk Jupiteram. Grupas pavadoņi ir cieši saistīti ar Jupitera gredzeniem. Šie pavadoņi gan rada, gan piesaista sev gredzenu materiālu. Grupas pavadoņu orbītu lielās pusasis ir robežās no 128 000 - 222 000 km.
Mētida un Adrāsteja Jupiteru apriņķo ātrāk nekā vienā Jupitera dienā. Vēl vienīgi Foboss (Marsa pavadonis) ir zināms kā pavadonis, kurš savu planētu apriņķo ātrāk kā vienā planētas dienā.
Ārējās saites
Moons of Jupiter
Tokio Hotel
Tokio Hotel ir poproka grupa no Vācijas. Grupa 2001. gadā dibināja tās vokālists Bils Kaulics, ģitārists Toms Kaulics, bundzinieks Gustavs Šēfers un basģitārists Georgs Listings. Grupas vairāki ieraksti ir ierindojušies Vācijas topu pirmajās vietās. Grupa ir ieguvusi 3 MTV Europe Music balvas. Kopumā tā ir izdevusi septiņus studijas albumus: Schrei, Schrei - so laut du kannst, Zimmer 483, Scream, Humanoid, Best Of (divi pēdējie albumi tika izdoti gan angļu, gan vācu valodā).
Moins!
Moins! bija sveiciens latviešu valodas vienkāršrunā 20. gadsimta vidū. To izmantoja, sasveicinoties tuviem vīriešu kārtas paziņām. Pamazām izspiedis cits vienkāršrunas sveiciens — itāļu izcelsmes Čau!.
Sveiciens moin sarunvalodā izplatīts Ziemeļvācijā, Dienviddānijā un Austrumnīderlandē. Iespējams, ka sveiciens cēlies no frīzu valodas vārdiem mooi (skaists) un moin (rīts). Sveiciens Moin moin! (skaists rīts!), laikam ritot, ir novienkāršojies līdz Moin!. Līdzīgs sveiciens (Moien) luksemburgiešu valodā radies no sveiciena Gudde Moien (Labrīt) taču tiek lietots visas dienas garumā.
Bajārs (nozīmju atdalīšana)
Bajārs var būt:
Radio SWH Rock
Radio SWH Rock ir vienīgā roka formāta radiostacija Latvijā. Tā pieder akciju sabiedrībai Radio SWH.
Radio SWH Rock sāka raidīt FM 89,2 MHz frekvencē Rīgā un tās apkaimē, plkst. 10:00. Radio SWH Rock sāka raidīt jaunu programmu, piedāvājot plašāku autorprogrammu izvēli, jaunu mūzikas pasniegšanas veidu un audio noformējumu. 2008. gada 1. septembrī Radio SWH Rock sāka atskņot rokmūzikas klasikas skaņdarbus bez komentāriem diennakts laikā. 2012. gada 3. martā Radio SWH Rock atvēra Radio klubu SWH Rock Club. 2012. gada 1. septembrī startēja Radio SWH Rock Top 500 akcija, kuras laikā klausītāji no 10. septembra līdz 21. septembrim ieteica savas dziesmas, un no 24.septembra līdz 28. septembrim Radio SWH Rock ēterā tika atskaņots Top 500. Par visu laiku labāko rokdziesmu Radio SWH Rock klausītāji atzina Led Zeppelin Stairway To Heaven. 2015. gada 2. martā Radio SWH Rock mainīja saukli un papildināja atskaņošanas sarakstu ar jaunāko laiku rokmūziku.
Zaļesjes pagasts
Zaļesjes pagasts ir viena no Ludzas novada administratīvajām teritorijām tā dienvidaustrumos, Krievijas pierobežā, Zilupes krastos. Robežojas ar sava novada Zilupes pilsētu, Lauderu, Pasienes, Briģu, Nirzas un Istras pagastiem, kā arī Krievijas Pleskavas apgabala Sebežas rajonu.
Upes
Karnovka
Ezeri
Sovānu ezers, Zaļesjes ezers.
Vēsture
1945. gadā Ludzas apriņķa Pasienes pagastā izveidoja Zaļesjes ciema padomi. Zaļesjes ciems ietilpis Zilupes (1949—1959) un Ludzas (1959—2009) rajonos. 1954. gadā Zaļesjes ciemam pievienoja likvidēto Bondaru ciemu, 1960. gadā — likvidēto Horoševas ciemu. 1965. gadā padomju saimniecības «Pasiene» teritoriju pievienoja Pasienes ciemam, 1977. gadā pievienoja daļu Zilupes pilsētas teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2002. gadā Zaļesjes pagasts apvienojās ar Zilupes pilsētu, izveidojot Zilupes novadu. 2021. gadā Zilupes novadu iekļāva Ludzas novadā.
Iedzīvotāji
Pēc CSP datiem 2016. gadā pagastā dzīvoja 696 iedzīvotāju. Zaļesjes pagasts ir viens no Latvijas pagastiem, kuru iedzīvotāju absolūtais vairākums ir krievi, latvieši ir tikai trešā lielākā etniskā kopiena aiz baltkrieviem. Pēc 2011. gada tautas skaitīšanas datiem Zaļesjes pagastā dzīvoja 53,41% krievu, 20,79% baltkrievu, 20,64% latviešu un 3,03% poļu.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Zaļesje (pagasta centrs), Ploski, Rakšina, Rabova, Surbeļi, Sovāni, Duboviki, Terehova.
1924. gada olimpiskās spēles
1924. gada olimpiskās spēles var būt:
Bojārs
Bojārs (sieviešu dzimtē Bojāre) ir latviešu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
1932. gada olimpiskās spēles
1932. gada olimpiskās spēles var būt:
1936. gada olimpiskās spēles
1936. gada olimpiskās spēles var būt:
Lauderu pagasts
Lauderu pagasts ir viena no Ludzas novada administratīvajām teritorijām. Robežojas ar sava novada Zaļesjes, Nirzas, Rundēnu un Istras pagastiem.
Daba
Pagasta reljefu veido latgales augstienes Rāznavas pauguraines austrumu mala. Augstākie pauguri atrodas pagasta rietumos - Rudovas (Lītovu) kalns atrodas 243,4 m virs jūras līmeņa.
Upes
Istra
Ezeri
Lielais Lauderu ezers, Mazais Lauderu ezers, Sološu ezers.
Vēsture
1863. gadā Lauderu muižas teritorija kopā ar Istras, Annapoles, Konecpoles, Soboļinas muižu teritorijām tika iekļauta Istras pagastā. 1927. gadā sādžas tika sadalītas viensētās izveidojot skrajciemus.
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gada 9. oktobrī izveidoja ciemu padomes (Annapoles, Cucurku, Istras, Koņecpoles, Lauderu, Plepļu, Soboļinas), kuru skaits un lielums laika gaitā mainījās, to skaitā Ludzas apriņķa Istras pagastā izveidoja Lauderu ciema padomi. Lauderu ciems ietilpis Zilupes (1949-1959) un Ludzas (pēc 1959. g.) rajonos. 1954. gadā Lauderu ciemam pievienoja likvidēto Plepļu ciemu, bet 1960. gada 7. jūlijā – Rundānu ciema kolhoza "Maija rīts" teritoriju. Teritorijā darbojās kolhozs "Zaveti Ļeņina", kas 1970. gadā tika pārveidots par Lauderu padomju saimniecību (sovhozu), tika ierīkotas liellopu un putnu fermas, Lauderus attīstīja kā sovhoza centru. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Lauderu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Zilupes novadā. 2021. gadā Zilupes novadu iekļāva Ludzas novadā.
Iedzīvotāji
Lauderu pagasts ir viens no pagastiem Latvijā, kurā absolūts vairākums iedzīvotāju ir krievi (krievu ir 72,32% 2011. gada skaitīšanā, latvieši - 21,70%, baltkrievi - 2,99%).
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Lauderi (pagasta centrs), Turovka, Staraja Meļņica, Cucuri.
Semjuels Adamss
Semjuels Adamss (Samuel Adams, dzimis, miris ) bija amerikāņu valstsvīrs, politķis, rakstnieks un politiskais filozofs, kā arī alus darītājs un viens no Savienoto Valstu dibinātājiem. Adamss bija slepenas, pret britiem vērstas organizācijas "Brīvības dēli" veidotājs. Viņa vadībā notika koloniju sacelšanās pret Apvienotas Karalistes kundzību. Semjuels Adamss bija Džona Adamsa (ASV prezidenta) otrās pakāpes brālēns.
Latvijas lidostas un lidlauki
Latvijas lidostu un lidlauku infrastruktūru veido CAA oficiāli sertificēti 9 lidlauki (Ādaži, Cēsis, Ikšķile, Jūrmala, Liepāja, Limbaži, Rīga, Spilve, Ventspils) un 8 helikopteru lidlauki (Baltijas Helikopters, Centra Jaunzemji, Čiekuri, Klauģu muiža, Ludza AVP, M Sola, Nogale, Old City Heliport). Starptautiskā lidosta «Rīga» ir vienīgā, kas nodrošina regulārus starptautiskos pārvadājumus.
2010. gada ziemas olimpisko spēļu kalendārs
Vankūveras Olimpisko spēļu kalendārs
Latvijas lidostas un lidlauki
Pārējie Latvijā esošie lidlauki pārsvarā ir bijušie lauksaimniecības aviācijas lidlauki, kādreizējās PSRS Bruņoto spēku aviācijas bāzes, bijušie DOSAAF lidlauki, vai privāti mazmotora gaisa kuģu lidlauki. Tie nav oficiāli reģistrēti un sertificēti kā gaisa kuģiem izmantojama infrastruktūra, bet nereti tiek izmantoti avioklubu vajadzībām (Cīravas lidlauks), aviošoviem (Degumnieku lidlauks), izpletņlēkšanai un paraplanierismam (Grīvas lidlauks). Daļa bijušo lidlauku ir pamesti, nekopti, vai arī demontēti; daļa lidlauku tiek izmantoti ar aviāciju nesaistītās aktivitātēs (ražošanas struktūras, autosacīkstes).
Lidostu un lidlauku uzskaitījums
Uzskaitījumā iekļauti sertificētie lidlauki no Latvijas gaisa satiksmes un Civilās aviācijas aģentūras dokumentiem, kā arī nesertificētie un vēsturiskie lidlauki no dažādiem avotiem.
Valkas Sporta biedrība
Valkas Sporta biedrība (V.S.B.) bija 1922. gada vasarā Valkā dibināta biedrība, kura savu darbību veica visā Latvijā. Biedrības valde atradās Valkā, Rīgas ielā 41.
V.S.B. mērķis bija veicināt savu biedru un pārējo Latvijas iedzīvotāju fizisko un garīgo attīstību. Citi mērķi bija
Valkas Sporta biedrība vairākkārt organizēja sporta propagandas pasākumus. Viens no tiem bija 1924. gadā rīkotie sporta svētki, kuros piedalījās ne tikai vietējie, bet arī sportisti no Rīgas. Šajos svētkos aktīvi piedalījās arī vietējā vidusskola un Kara Apriņķa Pārvalde. Tā paša gada ziemā sāka ierīkot slidotavu, 1926. gadā biedrībai piešķīra zemi sporta laukuma ierīkošanai. Tā kā viena no V.S.B. sekcijām bija tūrisms, tad 1933. gadā Valkas Sporta biedrības valde ar Zemkopības ministrijas Mežu departamentu uz 24 gadiem noslēdza nomas līgumu par 1,03 ha liela zemes gabala nomu Gaujas krastā pie Zīles. Uz šīs zemes, kurai tika dots nosaukums „Gaujas kalns”, tika uzcelta tūristu mītne.
Viens no pēdējiem Valkas Sporta biedrības rīkotajiem pasākumiem notika 1937. gadā. Tas bija biedrības 15 darbības gadu atceres pasākums ar sportistu parādi, vieglatlētikas sacensībām un apbalvošanu. Pasākumā tika veikts darbības pārskats un rādīti Latvijas vingrotāju biedrības rīku vingrojumu priekšnesumi. Svētku noskaņai varēja dabūt mielastu un izpriecāties svētku ballē.
V.S.B. kopumā darbojās 10 sekcijas: futbola, šaha, tenisa, velosekcija jeb riteņbraukšanas, ziemas sporta jeb slēpošanas, vieglatlētikas, sporta spēļu, tūrisma, zvejnieku — makšķernieku sporta un galda tenisa. Gandrīz visu biedrības pastāvēšanas laiku - no 1924. gada līdz 1938. gada 14. decembrim, kad V.S.B. tika apvienota ar Alūksnes sporta biedrību biedrībā "7. Valkas aizsargu sporta klubs", tās priekšnieks bija Bernhards Zutis, kas pēc profesijas agrāk bija tirgotājs.
1997. gada Tour de France
1998. gada Tour de France bija jau 84. Tour de France daudzdienu velobrauciens, kurš notika no 1998. gada 5. līdz 27. jūlijam. Velobraucienā uzvarēja vācietis Jans Ulrihs.
Virtuālais privātais tīkls
Virtuālais privātais tīkls (VPT) jeb VPN (en) ir vispārējs nosaukums tehnoloģijām, kuras nodrošina vienu vai vairākus tīkla savienojumus (virtuālu tīklu) kāda tīkla vai vairāku tīklu (piemēram, interneta) ietvaros. Lai nodrošinātu datu nepārtveršanu publiskajos tīklos, tiek izmantota kriptogrāfija. Šo tīklu bieži izmanto attāli darbinieki vai arī kompānijas ar attālinātiem birojiem, lai tie varētu dalīties ar privātajiem datiem un tīkla resursiem. VPT var arī atļaut lietotājam apiet reģionālos interneta ierobežojumus kā ugunsmūri un tīkla filtrēšanu, tunelējot tīkla savienojumu uz citu reģionu.
Ja lūkojās no tehniskās puses, VPT tīkla iekapsulēta protokola datu sūtīšanā lieto drošu kriptogrāfisko metodi starp divām vai vairākām tīkla ierīcēm, kuras nav uz viena un tā paša privātā tīkla, lai saglabātu datu privātumu plūstot tiem cauri savienojuma mezgliem lokālajā vai WAN tīklā.
Vēsture
Līdz pat 1990. gadu beigām, tīkla datori bija savienoti savā starpā dārgās nomas līnijās un/vai arī iezvanes telefonlīnijās. VPT ievērojami samazināja izmaksas, tāpēc ka tā pārtrauca nepieciešamību pēc fiziskām nomas līnijām, kuras bija individuāli savienotas starp attālinātiem birojiem(attālinātiem lietotājiem) privāta iekšējā tīklā. VPT tīkla lietotāji varēja droši izmainīt privātos datus, padarot lielo izmaksu nomu līnijas nevajadzīgas.
VPT var iekļaut sevī dažādas variācijas, kā:
Drošības mehānismi
VPT nevar padarīt tiešsaistes savienojumus pilnīgi anonīmus.
Priekš VPT drošības izmanto protokolu tunelēšanas kriptogrāfiju, lai nodrošinātu konfidencialitāti, bloķējot pārķeršanas un pakešu zādzības, atļaujot lietotājam autentificējot bloķēt māņu pieslēgvietas, kā rezultātā nodrošinot ziņu viengabalainību un pasargājot sūtītās ziņas no pārveidošanas.
VPT drošības modulis nodrošina:
VPT drošības protokoli iekļauj sekojošas lietas:
Kā var izveidot savu drošo VPN tuneli
Viss, kas jūsu biroja vai mājas datortīklam nepieciešams, ir maršrutētājs ar VPN funkciju un pastāvīgs interneta pieslēgums ar fiksētu IP adresi. Ja gribēsiet uzturēt pastāvīgus sakarus ar kādu citu datortīklu citā mājā, ielā vai pilsētā — arī tur būs vajadzīgs tāds pats komplekts. Šāds virtuālais privātais tīkls ir ērts, jo daudz vieglāk ir atrast iespēju pieslēgties pie interneta, droši savienoties ar savu mājas vai biroja datoru un veikt visas darbības ar dokumentiem un failiem attālināti. Daudzas kompānijas, kuras ļoti sargā savus datus, tieši šādi arī rīkojas, un komandējumā esošā darbinieka klēpjdators nav nekas vairāk kā piekļuves rīks tiem datiem, kas droši glabājās uzņēmuma datortīkla serveros. Bet, ņemot vērā bezvadu maršrutētāja salīdzinoši zemo cenu un vienkāršo lietošanu, to mierīgi var uzstādīt arī sev mājās, lai izveidotu gan drošu vietējo mājas bezvadu tīklu vairākiem datoriem, gan arī lai nodrošinātu ērtu iespēju piekļūt saviem datiem arī no citas pasaules malas.
VPN uzbūve
VPN sastāv no divām daļām: "iekšējais" (kontrolējamais) tīkls, tie var būt vairāki, un "ārējais" tīkls, kurā notiek iekapsulētais savienojums (parasti Internets). Tāpat ir iespējams savienojums ar kāda datora virtuālo tīklu. Attālinātā lietotāja pieslēgšanās VPN tīklam notiek ar piekļuves servera starpniecību, kas savieno gan iekšējo gan ārējo tīklu. Izveidojot savienojumu ar attālināto lietotāju (vai izveidojot savienojumu ar citu aizsargātu tīklu) piekļuves serveris pieprasa iziet identifikācijas procesu, un pēc tam autentifikācijas procesu. Pēc sekmīgas abu procesu veikšanas, attālinātajam lietotājam (attālinātajam tīklam) tiek piešķirtas tiesības strādāt tīklā, tas ir — notiek autorizācijas process.
VPN klasifikācija
VPN risinājumus var iedalīt pēc vairākiem galvenajiem parametriem:
Pēc izmantojamās vides aizsardzības pakāpes
Aizsargātie
Visbiežāk izplatītais virtuālo privāto tīklu variants. Ar tā palīdzību ir iespējams izveidot uzticamu un aizsargātu tīklu, pamatojoties uz nedroša tīkla pamata (parasti interneta). Aizsargāta VPN tīkla piemēri ir: IPSec, OpenVPN, un PPTP.
Uzticamie
Tiek izmantota gadījumos, kad pārraides vidi var uzskatīt par uzticamu un ir nepieciešams tikai radīt virtuālo apakštīklu lielā tīkla ietvaros. Drošības jautājumi kļūst neaktuāli. Piemēri šādam VPN risinājumam ir: Multi-protokolu Label Switching (MPLS), un L2TP (Layer 2 Tunnelling Protocol).
Pēc īstenošanas veida
Specializētas programmatūras un aparatūras nodrošinājums
VPN tīkla īstenošanai tiek izmantots komplekss programmatūras un aparatūras risinājums. Šāds risinājums nodrošina augstu veiktspēju un augstu drošības pakāpi.
Programmu risinājums
Tiek izmantots dators ar speciālu programmatūru, kas nodrošina VPN funkcionalitāti.
Integrētais risinājums
VPN funkcionalitāti nodrošina komplekss risinājums, kas nodrošina arī tīkla datu plūsmas filtrēšanu, ugunsmūra organizāciju un pakalpojumu kvalitātes nodrošinājumu.
Pēc izmantošanas veida
Intranet VPN
Tiek izmantots, lai apvienotu vienā aizsargātā tīklā vairāku uzņēmuma filiāļu tīklus, kas apmainās ar datiem caur atvērtajiem saziņas kanāliem.
Attālinātās piekļuves VPN (Remote Access VPN)
Tiek izmantots, lai izveidotu aizsargātu kanālu starp korporatīvo tīklu (centrālais birojs vai filiāle) un vienu lietotāju, kurš, strādājot mājās, izveido savienojumu ar uzņēmuma resursiem no sava mājas datora.
Extranet VPN
Tiek izmantots tīkliem, pie kuriem pieslēdzas "ārējie" lietotāji (piemēram, klienti vai piegādātāji). Uzticības līmenis pret tiem ir daudz zemāks kā pret uzņēmuma darbiniekiem, un tāpēc nepieciešams noteikt īpašas "aizsardzības robežas", lai novērstu vai ierobežotu piekļuvi īpaši vērtīgai vai konfidenciālai informācijai.
Internet VPN
Izmanto interneta piegādātāji, lai nodrošinātu piekļuvi internetam, parasti tajos gadījumos, ja pa vienu fizisko kanālu tiek pieslēgti vairāki lietotāji.
Tas nodrošina datu aizsardzību pārsūtot tos starp diviem datoriem (nevis tīkliem) korporatīvajā tīklā. Šī risinājuma īpatnība ir tajā, ka VPN tiek būvētas starp datoriem, kuri parasti atrodas vienā un tajā pašā tīkla segmentā, piemēram, starp darbstaciju un serveri. Šāda nepieciešamība bieži rodas tajos gadījumos, kad vienā fiziskā tīklā, nepieciešams izveidot vairākus loģiskos tīklus. Piemēram, kad nepieciešams sadalīt datu plūsmu starp finanšu departamentu un personāla nodaļu, kas vēršas pie servera, kurš atrodas tajā pašā fiziskajā segmentā. Šis variants ir līdzīgs VLAN tehnoloģijai, bet datu plūsmu dalīšanas vietā tiek izmantota tā šifrēšana.
Pēc protokola tipa
Pastāv risinājums privātajiem virtuālajiem tīkliem izmantojot TCP/IP, IPX un AppleTalk. Taču mūsdienās ir tendence pāriet uz TCP / IP protokolu, un absolūtais vairākums VPN risinājumu atbalsta tieši šo protokolu. Adresācija tajā visbiežāk tiek realizēta saskaņā ar RFC5735.
VPN piemēri
Daudzi no galvenajiem Interneta pakalpojumu sniedzējiem piedāvā savus VPN tīklu risinājumus biznesa klientiem.
Semītu pirmvaloda
Semītu pirmvaloda ir hipotētiska semītu valodu saimes pirmvaloda. Agrīnākie semītu valodu iezīmju apliecinājumi datējami ap 23. gadsimtu p.m.ē. akadiešu valodā. Iespējami semītu valodas lietotāju agrīnie pieraksti pirmkanaaniešu alfabētā datējami ap 1800. gadu p.m.ē. Semītu pirmvaloda varētu būt lietota no apmēram 4. gadu tūkstoša p.m.ē., apmēram vienlaicīgi ar indoeiropiešu pirmvalodu.
Par semītu pirmdzimteni pieņemts uzskatīt Tuvos Austrumus un precīzāk Arābijas pussalu. Austrumu un rietumu semītu atzari izplatījās Mezopotāmijā un Levantē bronzas laikmetā, bet dienvidsemīti migrēja uz Āfriku vēl pirms 8. gadsimta p.m.ē. pār tagadējo Bābelmandeba šaurumu.
Pēc citiem scenārijiem pirmsemītu pirmdzimtene atrodas tagadējās Etiopijas teritorijā. .
2007. gada Latvijas futbola 1. līgas sezona
Turnīra tabula
Sp = Aizvadītās spēles; U = Uzvaras; N = Neizšķirti; Z = Zaudējumi; + = Gūtie vārti; - = Zaudētie vārti; V = Vārtu starpība; Pkt = Punkti
* "Ilūkste/BJSS" atteikusi savu dalību Traffic Pirmās līgas čempionātā! Komandai tiek piešķirti tehniskie zaudējumi 0:3 atlikušajās sezonas spēlēs.
Dubulti (Jūrmala)
Dubulti ir Jūrmalas pilsētas daļa. Šajā vietā Lielupe veido krasu loku ziemeļu virzienā, pietuvojoties Rīgas līča pludmalei tikai apmēram 300 metru attālumā. Gandrīz tādā pat attālumā no jūras ir arī Dubultu dzelzceļa stacija. Arī attālums no Dubultu stacijas līdz Rīgas centram taisnā līnijā ir apmēram 20 kilometri. Tādēļ Dubulti jau kopš 19. gadsimta sākuma ir viena no iecienītākajām rīdzinieku un ārvalstu tūristu vasaras atpūtas vietām.
Nosaukums
Par Dubultu nosaukuma izcelsmi pastāv vairākas versijas. Saskaņā ar vienu no tām, tuvējā apkaimē dzīvojis zemnieks Dubelts, no kura vārda arī cēlies Dubultu nosaukums. Tomēr ticamāka šķiet versija, ka, nosaukums cēlies no Bulduru muižas Dubļu kroga (Dublekrug), pie kura esošais zvejnieku ciems nodēvēts par Dubļu ciemu (de). Vēlāk to dažādi lokot — Dubble, Dubbel, Dubbelt, Dubbeln, beidzot arī nonākuši līdz Dubultiem.
Vēsture
Sākotnēji satiksmi ar Dubultiem no Rīgas un Jelgavas nodrošināja ar upju tvaikoņiem pa Lielupi. 1870. gadā uz robežas starp Dubultiem un Majoriem atklāja ūdensdziednīcu Marienbad, kas bija aprīkota ar tiem laikiem modernām fizioterapijas procedūrām (gaisa vannām, elektriskajiem aparātiem). 1875. gadā atvērta pasta staciju. 1877. gadā atklāja dzelzceļa līniju Torņakalns—Tukums II. 1879.-1886. gadā Barklaja un Stricka vasarnīcā Marienbādes ielā 27/31 dzīvoja krievu rakstnieks, romāna "Oblomovs" autors Ivans Gončarovs. 1886. un 1894. gadā Dubultus apmeklēja Krievijas imperatora ģimenes loceklis lielkņazs Vladimirs Romanovs. Līdz Pirmajam pasaules karam Dubultos pa vasarām apmetās daudz ebreju vasarnieku, no 1901. līdz 1904. gadam te dzīvoja arī vēlākais Palestīnas virsrabīns Ābrams Īzaks Kūks.
1885. un 1889. gadā Rīgas airētaju klubs Lielupē pie Dubultiem sarīkoja airēšanas sacīkstes. No 1897. gada Jūrmalas policijmeistars bija barons Mirbahs, kas 1898. gadā bijušajās Dubultu kroga ēkās ierīkoja policijas valdi. No 1904. līdz 1906. gadam no Rīgas līdz Jaundubultiem izbūvēja šoseju. 1905. gada revolūcijas laikā Dubultu kūrmājā notika mītiņš, kurā ievēlēja pašvaldības ieviešanas biroju. Pēc sacelšanās apspiešanas Dubultos naktīs patrulēja dragūni, kas bija izvietojušies Bulduros. 1908. gadā namsaimniekiem aizliedza turēt cūkas un uzdeva slaucīt un laistīt visas asfaltētās un bruģētās ielas. 1910. gadā Dubultu policijas valdes telpās ierīkoja Jūrmalas policijmeistara kanceleju un policistu dzīvokļus. 1914. gada vasarā Dubultos dzīvoja 2550 pastāvīgie iedzīvotāji un 8190 vasarnieki.
Pēc tam, kad Pirmā pasaules kara sākumā Kurzemes guberņā iebruka vācu karaspēks, 1915. gada jūlijā krievu karaspēks Dubultos starp Lielupi pie kapiem un jūras krastu ierīkoja pirmo aizsardzības joslu, starp 2. un 4. līniju izcirta visus kokus un nodedzināja apmēram 200 māju. Kapās pie Marienbādes sanatorijas ierīkoja lielgabalu bateriju. 30. augustā sāka ierīkot otro aizsardzības līniju pašā šaurākajā vietā starp Lielupi un jūru, starp kūrmāju un Admirāļa ielu nodedzināja 43 ēkas, atlīdzību saņēma vienīgi Brikmaņa viesnīcas īpašnieks. Gatavojās uzspridzināt arī Dubultu luterāņu baznīcas torni, ko izdevies apturēt vietējam policijmeistaram Verīgo. Tomēr kaujas Dubultos nenotika, jo 1915. gada oktobrī ar latviešu strēlnieku palīdzību pie Ķemeriem vācu uzbrukumu atsita un frontes līnija līdz 1917. gadam nostabilizējās līnijā Smārde—Kalnciems-Tīreļpurvs—Olaine. Tomēr Rīgas operācijas laikā 1917. gada 2. septembrī vācu karaspēks bez pretestības ieņēma Dubultus, Marienbādes sanatorijā ierīkoja Rīgas Jūrmalas komandanta kanceleju. 1918. gada 26. novembrī vācu okupācijas iestādes Jūrmalā nodeva varu Latvijas Pagaidu valdībai.
1920. gada 2. martā Latvijas valdība no esošajiem peldu miestiem izveidoja Rīgas Jūrmalas pilsētu. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām veica agrāro reformu, ka rezultātā Dubultu zemes kopīpašumu 1923. gadā sadalīja 127 gruntsgabalos.
Pēc Otrā pasaules kara 1946. gada sākumā Dubultus iekļāva Rīgas pilsētas Jūrmalas rajona sastāvā. 1950. gadā atklāja pirmo elektrificēto Latvijas dzelzceļa iecirkni Rīga-Dubulti. No 1959. gada 11. novembra Dubulti atrodas atjaunotajā Jūrmalas pilsētā. Teritorijā starp dzelzceļu un Strēlnieku prospektu 1970. gados uzcēla daudzstāvu dzīvojamo ēku kvartālus.
Dubultu kūrmāja
Jau 1840. gada rakstos pieminēta Dubultu peldu sabiedrība (Badegesellschaft), kas 1848. gadā uzbūvēja sabiedrības namu. 1851. gada biedrību oficiāli apstiprināja, tā rīkoja koncertus dārzā pie biedrības nama. 1877. gadā nodegušās ēkas vietā 1879. gadā pēc Rīgas arhitektu Vinklera un Felsko projekta uzcēla jaunu biedrības namu un pie tā ierīkoja vasaras koncertu dārzu, ko akustikas nodrošināšanai apjoza četras papildus ēkas, sauktas Bellevue, Ellysium, Eremitage, La Trappe. Netālu no tā Brikmanis 1878. gadā uzbūvēja viesnīcu ar pansiju.
1876. gadā pie Horna viesnīcas Majoros atklāja konkurējošu koncertu dārzu, kur 1879. gadā Laubes mūzikas kapella atskaņoja Bēthovena C-mol simfoniju. 1878. gada vasarā Dubultu kūrmājā muzicēja 17 vīru kapella, bet 1880. gadā jau 26 vīru lielā Ramseja kapella. Vasaras brīvdabas koncertiem bija liela piekrišana, tā 1883. gada 20. jūlijā uz Laubes kapellas organizēto " Meistarvakaru" bija ieradušies vairāk kā 2000 klausītāju. 1884. gada vasarā Dubultos koncertēja Lībiga orķestris 42 mūziķu sastāvā ar 16 solistiem. Lai konkurētu ar Horna dārzu Majoros, Dubultu kūrmājas koncertdārzs piesolīja ieejas brīvbiļetes tiem viesiem, kas darbdienu vakaros pirka vilciena biļetes no Rīgas uz Dubultiem un atpakaļ. 1885. gada vasarā te koncertēja Zeideļa simfoniskais orķestris ar 42 mūziķiem, 1887. gadā Cšopes vadītais orķestris. 1993. gadā uzaicināja norvēģu nacionālo kapellu ar 15 mūziķiem, kas tērpušies melnās samta jakās un baltās cepurēs, 1994. gadā te uzstājās Rīgas teātra kapella. Lai uzlabotu konkurences spēju un akustiku, 1895. gadā uzbūvēja jaunu mūzikas paviljonu ar stikla sienu, kura muzicēja 60 vīru liels orķestris, 1896. gadā kapelmeistara Krēmera orķestri, pēc tam trīs gadus kara orķestris, tomēr mūzikas dzīves centrs pārvietojās uz Majoriem un Dzintariem, kur mūzikas koncertus sāka piedāvāt jaunā Edinburgas kūrmāja. Publikas pievilināšanai Dubultu kūrmājā rīkoja lieliskus dārza svētkus ar tūkstošiem lampiņu, teātra un operetes izrādes, zviedru brokastis.
1900. un 1901. gadā Dubultos spēlēja kara orķestris. 1901. gada jūlijā te koncertēja filharmonijas orķestris Šnēfogta vadībā, bet 1902. gadā visu vasaru muzicēja Helsinku simfoniskais orķestris Šnēfogta vadībā, kas pievilka lielu klausītāju skaitu. Tā kā lielo panākumu dēļ viņš noslēdza kontraktu vēl uz trim gadiem, tad kūrmājas dārzā 1903. gadā pēc somu arhitekta plāna uzbūvēja jaunu mūzikas estrādi, kurā viņš muzicēja ar Varšavas filharmonijas orķestri. 1903. gada 15. jūlijā notika Riharda Štrausa simfoniskās poēmas "Tā runāja Zaratustra" atskaņojums, kuru noklausījās ap 1000 viesu. 1909. gadā Dubultos uzstājās Rīgas ķeizariskās mūzikas biedrības simfoniskais orķestris Samsona-Himmelstjerna vadībā. 1913. gadā 60 vīru lielais Varšavas filharmonijas orķestris Fitelberga vadībā, 1914. gadā Rīgas simfoniskais orķestris Zeinpflūga vadībā.
Pēc Pirmā pasaules kara bijušajā Dubultu kūrmājā atradās Jūrmalas ģimnāzija, pēc Otrā pasaules kara – Dubultu vidusskola ar krievu mācību valodu. 1970. gadā vēsturisko celtni nojauca, lai atbrīvota vietu Ļeņina piemineklim, kuru atklāja 1976. gadā un nojauca 1991. gadā. Pašlaik pie bijušā kūrmājas dārza iekārtota pasaku māja „Undīne” ar īpatnējām koka skulptūrām un vides objektiem.
Marienbādes sanatorija
Pēc Nordštrēma nāves sanatorija nonāca ārsta Georga Kitela (Georg von Kitta-Kittel, 1857—1907) īpašumā. Pēc sanatorijas nodegšanas 1905. gadā pēc arhitekta Vilhelma Bokslafa projekta uzcēla jaunu mūra ēku, ko 1908. gadā nopirka ārsts Teodors Oskars Betihers (Boetticher, 1869—1932). T. Betihers sanatoriju modernizēja, ierīkoja elektrisko apgaismošanu, iegādājās jaunu medicīnisko aparatūru un 1913. gadā uzcēla otro stāvu. Dziednīca uzņēma nervu slimniekus, ar iekšķīgām, reimatiskām, elpošanas orgānu un kuņģa slimībām slimojošos un tos, kam nepieciešama atpūta. 1926. gadā pēc arhitekta Heinriha Pīranga projekta piebūvēja galeriju ar torni.
Otrā pasaules kara laikā gandrīz visu sanatorijas ēkas kompleksu nopostīja, saglabājās tikai 1926. gada piebūve. 1960. gadā šeit bija sanatorijas “Rīgas Jūrmala” filiāle, vēlāk Baltijas flotes sanatorija “Majori”, kas šeit saimniekoja līdz padomju okupācijas beigām.
Ievērojamas ēkas
Starp Dubultiem un Majoriem atrodas Valsts prezidenta rezidence (celta 1971. gadā kā PSRS Ministru Padomes priekšsēdētāja Kosigina rezidence, arhitekts Valērijs Kadirkovs), bet netālu no tās - Aspazijas (1865-1943) māja (celta 1903. gadā), kur viņa pavadīja pēdējos dzīves gadus. Iepretī Dubultu dzelzceļa stacijai atrodas 1907.-1909. gadā jūgendstilā celtā Luterāņu baznīca (arhitekts Vilhelms Bokslafs). Tās, ar viduslaiku romantisma stila iezīmēm veidotais tornis, īpatnēji kontrastē ar Jūrmalas mūsdienu moderno vasarnīcu apbūvi. Gončarova ielas galā kāpās atradās 1946. gadā dibinātais Jāņa Raiņa Rakstnieku jaunrades un atpūtas nams, kurā mitinājušies krievu dzejnieki un rakstnieki Anna Ahmatova, Arsēnijs Tarkovskis, Vasīlijs Šukšins un citi.
Strēlnieku prospektā 26 atrodas 1896. gadā uzceltā Svētā Kņaza Vladimira pareizticīgo baznīca, bet Strēlnieku prospektā 32 ir 1909. gadā pēc arhitekta Eižena Laubes projekta celtā Šmithena un Bērziņa privātģimnāzijas ēka.
Ceriņu ielā 12 atrodas 1903. gadā celtā ēka, kas līdz Pirmajam pasaules karam izmantota kā ebreju sinagoga. Rūdolfa Blaumaņa ielā un tieši pretī Slokas ielā 6 atrodas pansijas ēka, kas 20. gadsimta sākumā kalpojusi kā Vācu apvienības skola, Latvijas PSR laikā kā Jauno tehniķu stacija. Rūdolfa Blaumaņa ielā 15 atrodas viena no senākajām Dubultu vēsturiskā centra apbūves ēkām ar izcilu smagnēju lieveni-verandu ar koka kolonnām. Līdzās kāpas virsotnē uz sākotnēji Barklaja de Tolli dzimtai piederošā zemes gabala atrodas 20. gadsimta sākumā būvēta ēka ar vaļēju verandu un lodžiju ar greznu kokgriezuma dekoru. Liedaga ielā 11 atrodas 1912. gadā pēc Laubes projekta celta pansiju tipa ēka ar simetrisku apjomu kompozīciju un grezniem ordera arhitektūras elementiem. Liedaga ielas ēkas nr. 7., 18. un 20. ir tipiskas Dubultu vienstāvu koka vasarnīcu celtnes ar verandām un kokgriezuma detaļām. Liedaga un Slokas ielas stūra (nr.3) atrodas 1902. gadā būvēta koka ēka ar stūra tornīti un aplikatīvu dekoru sistēmu. Pils ielā 7 un 9 redzamas divas galvenajās fasādēs identiskas ēkas ar neoklasicisma iezīmēm.
Matīss Ūlimbs
Profesionāls hokjists ir arī viņa jaunākais brālis Kens Andrē Ūlimbs.
Prusts
Prusts var būt:
Matīss Ūlimbs
Spēlētāja karjera
Savu profesionālā spēlētāja karjeru Ūlimbs uzsāka 2002. gadā, kad spēlēja Norvēģijas hokeja līgas klubā HK Volerenga. 2004.—05. sezonu norvēģu uzbrucējs aizvadīja Ontārio hokeja līgas klubos Londonas "Knights" un Sarnijas "Stings", taču pēc sezonas beigām atgriezās HK Volerengas sastāvā. 2007. gadā Matīss pievienojās DEL līgas klubam Augsburgas "Panther", kura sastāvā aizvadīja divas sezonas, taču 2009. gada vasarā pievienojās Zviedrijas Elitsērijas klubam HK Frēlunda.
2010.—11. sezonu Ūlimbs aizvadīja Amerikas hokeja līgas klubā Rokfordas "IceHogs", taču tad atgriezās HK Frēlundas sastāvā, tās rindās spēlējot līdz pat 2015. gadam. Trīs no četrām nākamajām sezonām Ūlimbs noslēdza kā komandas rezultatīvākais spēlētājs. 2014.—15. gada sezonā tika atzīts par Čempionu hokeja līgas turnīra vērtīgāko spēlētāju.
2015. gada vasarā pievienojās KHL klubam Helsinku "Jokerit", taču sezonas gaitā tika izīrēts Šveices hokeja līgas vienībai Klotenes "Flyers". Nākamās trīs sezonas aizvadīja Zviedrijas hokeja līgas klubos Linköping HC un Šellefteo AIK.
Norvēģijas izlases rindās spēlējis 14 Pasaules čempionātos, kā arī 2010., 2014. un 2018. gada olimpisko spēļu turnīrā.
Simona
Simona var būt:
Kalnupe (Stendes pieteka)
Kalnupe (arī Mellupīte) ir Stendes labā krasta pieteka Talsu novadā. Sākas no grāvju sistēmas rietumos no Ārkliņiem Ģibuļu pagastā. Upes gultne visā garumā regulēta. Ietek Stendē lejpus bijušās Ģibuļu skolas.
1952. gada olimpiskās spēles
1952. gada olimpiskās spēles var būt:
Kalnupe
Kalnupe var būt:
Junioru attīstības hokeja līga
Junioru attīstības hokeja līga (līdz 2018. gadam Latvijas hokeja čempionāta 1. līga) ir otrs spēcīgākais klubu turnīrs Latvijas hokejā. Tas tiek organizēts kopš 2014. gada. Pirmajā sezonā par 1. līgas čempioniem kļuva HK "Liepāja Juniors". Lai gan 1. līgas uzvarētājs ieguva tiesības startēt Virslīgā, neviena no komandām šo iespēju līdz šim nav izmantojusi.
2018. gada vasarā tika paziņots, ka tiek mainīts turnīra formāts, izveidojot Junioru attīstības hokeja līga.
1956. gada olimpiskās spēles
1956. gada olimpiskās spēles var būt:
Klasiskā mehānika
Klasiskā mehānika ir viena no divām lielajām mehānikas apakšnozarēm (otra ir kvantu mehānika). Tā apraksta makroskopisku ķermeņu kustību, kuras ātrums ir daudzkārt mazāks par gaismas ātrumu. Klasiskās mehānikas pamatā ir Ņūtona likumi, tādēļ tā tiek saukta arī par Ņūtona mehāniku. Ja ķermeņu ātrumus var salīdzināt ar gaismas ātrumu, tad tā vairs nav klasiskā, bet gan relatīvistiskā mehānika.
Klasiskajā mehānikā atšķirībā no kvantu mehānikas ķermenim vienlaicīgi var noteikt gan ātrumu, gan stāvokli telpā.
Ņūtona likumi
Pastāv trīs Ņūtona likumi, kuri raksturo spēka ietekmi uz ķermeņiem (spēks izraisa ķermeņu kustību). Pirmais Ņūtona likums apgalvo, ka ķermenis tiecas turpināt kustību vai palikt miera stāvokli, ja uz to neiedarbojas spēks; otrais Ņūtona likums apgalvo, ka spēks ir vienāds ar masas un paātrinājuma reizinājumu, bet trešais Ņūtona likums nosaka, ka divu ķermeņu mijiedarbībā darbojas divi spēki, kas skaitliski vienādi, bet pretēji vērsti.
Nezūdamības likumi
Klasiskajā mehānikā nozīmīgi ir trīs nezūdamības likumi: impulsa (kustības daudzuma), impulsa momenta un enerģijas nezūdamības likumi.
Impulsa nezūdamības likums nosaka, ka, ja ķermenis mijiedarbībā ar otru ķermeni iegūst impulsu, tad arī otrs ķermenis iegūst tikpat lielu, bet pretēji vērstu impulsu. Noslēgtu sistēmu veidojošo ķermeņu impulsu ģeometriskā summa ir nemainīga jebkurā šīs sistēmas ķermeņu mijiedarbībā.
Impulsa momenta nezūdamības likums apgalvo, ka, ja ķermenis rotē un uz to nedarbojas spēka moments, tad impulsa moments nemainās.
Enerģijas nezūdamības likums nosaka to, ka kopējais slēgtā sistēmā esošais enerģijas daudzums laikā nemainās neatkarīgi no tā, kādi procesi sistēmā norisinās.
Nozares
Klasisko mehāniku sīkāk var dalīt pēc dažādiem parametriem. Pēc pieliktajiem spēkiem un ķermeņu kustības tā tiek iedalīta kinemātikā, dinamikā un statikā. Kinemātikā pēta ķermeņu kustības ģeometriskas īpašības, neievērojot šo ķermeņu masu un spēku, kas uz tiem darbojas, savukārt, dinamikā ķermeņa masa un spēki tiek ņemti vērā. Statikā aplūko spēku iedarbībai pakļautu ķermeņu līdzsvara nosacījumus.
Savukārt pēc izmantotajiem matemātiskajiem formālismiem izdala Ņūtona mehāniku, Lagranža mehāniku un Hamiltona mehāniku. Vēl klasisko mehāniku var iedalīt pēc pielietojuma nozares, piemēram, cietu vielu mehānika, nepārtrauktas vides mehānika (gāzu un šķidrumu mehānika), akustika, debess mehānika un tā tālāk.
Priekšstati par telpu un laiku
Klasiskajā mehānikā spēkā ir šādi vispārīgi nosacījumi:
1972. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu tabula
Šī ir 1972. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu sadalījuma tabula. 1972. gada olimpiskajās spēlēs vismaz vienu medaļu izcīnīja 48 valstis, 73 valstis neizcīnīja nevienu medaļu.
1998. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola Virslīgas 1998. gada sezona''' bija 24. Virslīgas sezona, kas sākās 1998. gada 18. aprīlī, bet noslēdzās 7. novembrī. Par Latvijas čempioniem septīto reizi pēc kārtas kļuva "Skonto", kas vicečempionus "Liepājas Metalurgu" apsteidza par 10 punktiem. Par Virslīgas rezultatīvāko spēlētāju kļuva "Liepājas Metalurga" uzbrucējs Viktors Dobrecovs. Salīdzinot ar iepriekšējiem gadiem, bija mainījies turnīra formāts. Sākot ar šo sezonu Virslīgā piedalījās 8 komandas, kas savā starpā izspēlēja četru riņķu turnīru. Šajā sezonā tika uzstādīts Virslīgas rezultativitātes rekords vienā spēlē, kad "Skonto" ar 15-2 pārspēja "Valmieru".
Turnīra tabula
Sp = Aizvadītās spēles; U = Uzvaras; N = Neizšķirti; Z = Zaudējumi; + = Gūtie vārti; - = Zaudētie vārti; V = Vārtu starpība; Pkt = Punkti
1960. gada olimpiskās spēles
1960. gada olimpiskās spēles var būt:
Magnētiskais lauks
Fizikā magnētiskais lauks ir lauks, ko ap sevi rada jebkurš patstāvīgais magnēts, elektromagnēts, kā arī kustībā esošas lādētas daļiņas. To rada arī jebkurš vads, pa kuru plūst strāva. Magnētiskais lauks ar spēku iedarbojas uz citiem magnētiem, kustībā esošiem lādiņiem un vadiem pa kuriem plūst strāva.
Magnētisko lauku raksturo magnētiskā indukcija \vec{B}. Magnētiskā lauka ietekmē uz ikvienu lādiņu darbojas spēks, ko sauc par Lorenca spēku.
Magnētiskā lauka indukcijas līnijas
Magnētisko lauku uzskatāmi attēlo ar magnētiskās indukcijas līnijām, kuru pieskares vektori ir indukcijas vektori \vec{B}.
Strāvas magnētiskā lauka indukcijas līnijas vienmēr ir noslēgtas līnijas. Taisnam strāvas vadam indukcijas līnijas ir koncentriskas riņķa līnijas, kuras aptver strāvas vadu.
Labās vītnes skrūves likums
Pēc labās vītnes skrūves likuma nosaka magnētiskās indukcijas vektora \vec{B} \ un indukcijas līniju virzienu. Ja, griežot skrūvi, tā pārvietojas strāvas plūšanas virzienā, tad indukcijas līnijas ir orientētas skrūves griešanās virzienā.
Labās rokas likums
Arī pēc labās rokas likuma var noteikt indukcijas līniju virzienu. Ar labās rokas plaukstu aptver vadu tā, lai atliektais īkšķis būtu orientēts strāvas plūšanas virzienā, tad četru pārējo pirkstu orientācija norāda indukcijas līniju virzienu.
Magnēts
Arī ap magnētu pastāv magnētiskais lauks. Magnēta magnētiskā lauka indukcijas līnijas iziet no tā ziemeļpola N \ un saiet dienvidpolā S \, noslēdzoties magnēta iekšienē.
Skalārā forma
Ja strāva I \, plūst pa bezgalīgi garu, taisnu un tievu vadu, tad strāvas magnētiskais lauks B \ attālumā r \ no vada pēc Bio — Savāra — Laplasa likuma ir
Magnētiskā konstante
Koeficients k_M \ ir izsakāms šadi:
Ievērojot to, taisna strāvas vada magnētiskā lauka indukciju B \ aprēķina pēc formulas
Lorenca spēks
Galvenais raksts: Lorenca spēks
Magnētiskās indukcijas cirkulācija
Magnētiskās indukcijas cirkulāciju fizikā apzīmē ar.
Ja elektriskais lauks laikā nemainās, tad:
Galvenais raksts: Magnētiskās indukcijas cirkulācija
Magnētiskās indukcijas plūsma
Magnētiskās indukcijas plūsmu fizikā apzīmē ar \Phi \.
Magnētiskās indukcijas plūsma \Phi \ caur jebkuru patvaļīgu, slēgtu, viensakarīgu virsmu S \ vienmēr ir vienāda ar nulli:
Šis integrālais vienādojums ir Gausa teorēmai analoģiska izteiksme magnētiskajam laukam. Tas nozīmē, ka magnētiskās indukcijas līnijas, būdamas noslēgtas, virsmas S \ ierobežotajā tilpumā nesākas un nebeidzas; tās tikai šķērso to.
Galvenais raksts: Magnētiskās indukcijas plūsma
Elektromagnētiskās indukcijas likums
Elektromagnētiskās indukcijas likums ir
Vairāk par elektromagnētiskās indukcijas likumu skatīt šeit
Superpozīcijas princips
Magnētiskajam laukam, tāpat kā elektriskajam laukam \vec{E}, ir spēkā superpozīcijas princips, tas ir, vairāku strāvu radītais magnētiskais lauks katrā telpas punktā ir atsevišķo strāvu magnētisko lauku summa:
Goslings
Goslings var būt:
1964. gada olimpiskās spēles
1964. gada olimpiskās spēles var būt:
1970. gada FIFA Pasaules kauss
1970. gada FIFA Pasaules kauss notika Meksikā no 31. maija līdz 21. jūnijam. Tas bija pēc skaita 9. Pasaules kausa finālturnīrs. Par Pasaules čempioniem kļuva Brazīlijas izlase, kas finālā ar 4-1 pārspēja Itāliju. Šis bija pēdējais Pasaules kausa finālturnīrs, kurā uzvarētājiem pasniedza Žila Rimē kausu - Brazīlija kā trīskārtējie čempioni to saņēma mūžīgā glabāšanā.
Turnīra gaita
Turnīra izspēles formāts bija tāds pats kā 1966. gada Pasaules kausā: 16 komandas tika sadalītas 4 grupās pa četrām komandām. No katras grupas ceturtdaļfinālā iekļuva divas spēcīgākās. Šis turnīrs joprojām tiek uzskatīts par vienu no aizraujošākajiem Pasaules kausa finālturnīriem vēsturē. Atšķirībā no 1962. un 1966. gada turnīriem, kuros vairāk dominēja fiziska cīņa, šajā čempionāts bija kā atgriešanās pie uzbrukuma futbola. Šis bija pirmais čempionāts, kurā garantētu vietu ieguva Āfrikas izlases. Melno kontinentu pārstāvēja Maroka.
Grupu turnīrs aizritēja bez lieliem pārsteigumiem un ceturtdaļfinālā iekļuva praktiski visas spēcīgākās izlases. Par nedaudz negaidītu var uzskatīt Čehoslovākijas izlases vājo sniegumu. Jau tradicionāli turnīru pārliecinoši iesāka PSRS izlase, taču to ceturtdaļfinālā apturēja urugvajieši. Vēl Brazīlija itin viegli tika galā ar Peru, Itālija ar 4-1 sagrāva laukuma saimniekus meksikāņus, bet VFR pagarinājumā pārspēja iepriekšējos Pasaules čempionus angļus. Pusfinālā Dienvidamerikas komandu duelī pārāki izrādījās brazīļi, kas ar 3-1 pārspēja Urugvaju, savukārt otrā pusfinālā Itālija tikai pagarinājumā pārspēja vāciešus.
Spēlē par 3. vietu VFR izlase, kuras sastāvā mirdzēja čempionāta rezultatīvākais futbolists Gerds Millers, ar 1-0 pārspēja urugvajiešus. Finālā tikās Brazīlijas un Itālijas izlases. Neradās nekādas šaubas par Brazīlijas pārākumu un viņi svinēja uzvaru ar 4-1. 1970. gada Brazīlijas izlase ar Pelē, Žairzinju un Rivelinu sastāvā joprojām tiek uzskatīta par vienu no visu laiku spēcīgākajām futbola komandām.
Izslēgšanas turnīrs
Labākie vārtu guvēji
1968. gada olimpiskās spēles
1968. gada olimpiskās spēles var būt:
Latvijas dzelzceļi
Latvijas dzelzceļi ir Latvijas dzelzceļu transporta sistēma, kas paredzēta pasažieru un kravu pārvadāšanai. 2010. gadā Latvijā bija 1850,8 km publiskas lietošanas platsliežu dzelzceļa līniju (tai skaitā 257,4 km elektrificēti) un viena 33,4 km gara šaursliežu dzelzceļa līnija Gulbene - Alūksne. Mūsdienās ar dzelzceļa pārvadājumu organizēšanu un nodrošināšanu Latvijas teritorijā nodarbojas valsts akciju sabiedrība “Latvijas dzelzceļš” (LDz).
Vēsture
1860. gadā atklāja pirmo dzelzceļa iecirkni Latvijas teritorijā Rītupe — Daugavpils, kas bija Sanktpēterburgas-Varšavas dzelzceļa maģistrāles daļa. 1861. gadā ekspluatācijā nodeva pirmo iekšzemes dzelzceļa līniju Rīga — Daugavpils. 1868. gadā pabeidza Rīgas — Jelgavas dzelzceļa būvi. 1877. gadā atklāja kustību pa Rīgas — Tukuma dzelzceļu. 1889. gadā ekspluatācijā nodeva Rīgas — Valkas — Pleskavas dzelzceļu. 1904. gadā ekspluatācijā nodeva privāto Ventspils — Krustpils — Maskavas dzelzceļu. 1915.-1918. gadā Pirmā pasaules kara gados Latvijas teritorijā notika intensīva dzelzceļu pārbūve un jaunu, militāru dzelzceļu būvniecība.
1921. gadā ieviesa tiešo pasažieru vagonu satiksmi maršrutos Rīga—Berlīne—Parīze/Ostende. 1923. gadā ieviesa tiešo pasažieru vagonu satiksmi 'Nord-Express maršrutos Rīga—Berlīne—Parīze ar savienojumu Rīga—Maskava. 1925. gadā ekspluatācijā ieviesa Latvijā pirmo pārmiju un signālu elektriskās centralizācijas iekārtu. 1925. gadā a/s „Fēnikss” uzsāka jauna tipa pasažieru vagonu būvi. 1925.-1929. gadā notika Liepājas — Glūdas dzelzceļa būvniecība. 1930. gadā uzsāka ar iekšdedzes dzinējiem aprīkotu motorvagonu būvniecību un ekspluatāciju. 1933. gadā Liepājas dzelzceļu darbnīcās sāka tvaika lokomotīvju ražošanu. 1937. gadā ekspluatācijā nodeva Rīgas — Ērgļu un Rīgas — Rūjienas dzelzceļa līnijas. 1938. gadā sāka darboties sliežu metināšanas darbnīca. 1940. gadā manevru darbos sāka izmantot lokotraktorus.