cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2018. gada Abu Dhabi Tour
No citām sacensību klasifikācijām punktu klasifikācijā uzvarēja Elia Vivjāni ('), uzvarot arī sacensību otrajā posmā, bet ' sportists Nikolajs Trusovs no Krievijas uzvarēja sprintu klasifikācijā, esot vadībā no pirmā posma līdz pat finišam. Komandu klasifikācijā uzvarēja , kuras sportisti Rafals Majka, Dāvids Formolo un Emanuels Buhmanis bija kopvērtējuma pirmajā desmitniekā.
Maršruts
Sacensību maršruts tika publiskots 2018. gada 23. janvārī. Sacensības tika paplašinātas no četriem posmiem uz pieciem, pirmoreiz pievienojot individuālo braucienu. Sacensības noslēdzās ar finišu Jebel Hafeet kalnā, nevis Jasmarinas trasē.
Tims Kehils
Timotijs Filiga Kehils (, dzimis ) ir bijušais Austrālijas futbolists.
Austrālijas izlases sastāvā ir piedalījies trijos FIFA Pasaules kausos (2006., 2010. un 2014.). Viņš bija arī Austrālijas izlases sastāvā 2004. gada Olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Austrālija
Čudņiva
Čudņiva (uk) ir pilsēta Ukrainas vidienē, Žitomiras apgabala Žitomiras rajonā. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos Teterivas upes krastos 54 km no apgabala centra Žitomiras. Līdz 2020. gadam rajona centrs.
Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1416. gadā kā nocietināta pils un pilsēta, kurā reizi gadā Pēterdienā notiekot gadatirgus. 1507. gadā Sigismunds I dāvājis Čudņivas zemes hetmanim Konstantinam Ostrožskim. 1660. gadā pie Čudņivas notika Čudnovas kauja, kurā Žečpospolitas un Krimas Hanistes karaspēks sakāva krievu un kazaku karaspēku. 1792. gadā Čudņiva kļuva par apriņķa pilsētu, bet 1800. gadā iekļauta Žitomiras apriņķī. No 1923. gada rajona centrs, no 1924. gada — pilsētciemats. 2012. gadā pilsētas statuss atjaunots. Pilsētā vairāki pārtikas un kokapstrādes uzņēmumi.
Hustaja grēdas nacionālais parks
Hustaja grēdas nacionālais parks ir 1998. gadā izveidots nacionālais parks Mongolijas centrālajā daļā, 100 kilometrus uz rietumiem no valsts galvaspilsētas Ulanbatoras.
Nacionālā parka teritorijā tek Tūlas upe. Viens no nacionālā parka galvenajiem uzdevumiem ir retā Prževaļska zirga reintrodukcija savvaļā.
Joannis Mitropuls
Joannis Mitropuls (el; dzimis 1874. gadā, miršanas gads nav zināms) bija grieķu vingrotājs, divu olimpisko medaļu ieguvējs.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Mitropuls 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās vingrošanas disciplīnās — vingrošanas riņķos un komandu sacensībās līdztekās. Vingrošanas riņķos viņš izcīnīja zelta medaļu, tādējādi kļūstot par pirmo olimpisko čempionu šajā disciplīnā. Savukārt komandu sacensībās uz līdztekām viņš bija viens no Etnikas vingrošanas kluba pārstāvjiem, komanda šajā disciplīnā izcīnīja bronzas medaļu. Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.
SC Farense
SC Farense (pt) ir Portugāles futbola klubs no Faru pilsētas.
Adlera
Adlera (krievu: Адлер) ir Soču pilsētas Adleras rajona administratīvais centrs. Dibināts 1869. gadā.
Populārs Krievijas vasaras kūrorts, kā arī forumu un lielu starptautisku pasākumu norises vieta. Adlerā atrodas Soču starptautiskā lidosta ar dzelzceļa termināli un jūras osta.
Padomju laikā aizsāka speciālu "firmas" pasažieru vilcienu maršrutu 137/138 Rīga-Adlera jeb "Pribaltika".
Raisa Universitāte
Viljama Mārša Raisa Universitāte (en) ir privāta universitāte. Tā atrodas Hjūstonā, Teksasas štatā. Universitāte atrodas 300 akru lielā kompleksā. Universitāte tika atvērta 1912. gadā un tika nosaukta par godu uzņēmēja Viljama Mārša Raisa vārdā.
Glens Jangkins
Glens Alens Jangkins (, dzimis ) ir Amerikas Savienoto Valstu politiķis un politiķis, pārstāv ASV Republikānisko partiju. Kopš viņš ir 74. Virdžīnijas štata gubernators. Pirms ievēlēšanas Jangkins darbojās finanšu jomā un bija investīciju firmas "Carlyle Group" izpilddirektors.
2021. gada janvārī Jangkins paziņoja, ka kandidēs uz Virdžīnijas štata gubernatora amatu. Vēlēšanās Jangkins uzvarēja pār savu pretinieku, Demokrātiskās partijas kandidātu Teriju Makaulifu un 2022. gada janvārī tika inaugurēts amatā.
Kubaņas apgabals
Kubaņas apgabals (ukraiņu: Кубанська область, krievu: Кубанская область) bija Krievijas Impērijas administratīvi teritoriālā vienība, Kubaņas kazaku karaspēka teritorija, kas pastāvēja no 1860. līdz 1918. gadam. Tās administratīvais centrs bija Jekaterinodara.
Blēzs Sandrārs
Blēzs Sandrārs (, dzimis Frederiks Luiss Sozē (fr), miris ) bija Šveices izcelsmes franču rakstnieks. Karjeras sākumā viņš neilgi izmantoja pseidonīmus Fredijs Sozē, Džeks Lī un Diogēns.
Biogrāfija
Blēzs Sandrārs ir dzimis Šveices Neišateles kantona pilsētā Lašodefonā, kur bez īpašiem panākumiem apmeklēja Neišateles komercskolu. 17 gadu vecumā viņš tika nosūtīts uz Krieviju, kur nokļuva Sanktpēterburgā par mācekli pie pulksteņmeistera un regulāri apmeklēja pilsētas bibliotēku. Tajā pašā laikā jauneklis uzrakstīja savu pirmo poēmu "Novgorodas Leģenda", kas šķietami tika pat iespiesta krievu tulkojumā. Savās vēlākās bibliogrāfijās rakstnieks vienmēr atzīmēs šo darbu, kas savā laikā netika publicēts franču valodā un no kura nav saglabājies neviens eksemplārs. Tomēr daudzi izteica šaubas par tā eksistēšanu.
Pēc atgriešanās Šveicē 1907. viņš studēja medicīnu Bernes Universitātē un franču simbolista Remī de Gurmona (Remy de Gourmont) iespaidots uzrakstīja savu pirmo dzejoļu krājumu "Sekvences" (Séquences). Iespējami, ka kaut kur ap to laiku viņš tikās ar Ādolfu Volfli, kurš vēlāk kļūs par Sandrāra romāna Moravagine (1926) galvenā varoņa prototipu un tiks aprakstīts kā "liels cilvēkzvērs".
Pēc īslaicīgas uzturēšanās Parīzē, viņš 1911. gadā uz pāris mēnešiem atgriezās Sanktpēterburgā kur uzrakstīja savu pirmo romānu, Moganni Nameh ko lasītāji atklāja tikai 1922. gadā žurnālā Les Feuilles libres. Šajā laikā Sandrārs aizrāvās ar Šopenhauera darbiem, kas iespaidoja viņa tālāko daiļradi.
1911. gadā viņš devās uz Ņujorku, kur satika Fēlu Poznansku (Féla Poznanska), ebreju izcelsmes poļu studenti, kura vēlāk kļuva par viņa sievu un viņa trīs bērnu — Odilona, Remī un Miriamas — māti. Amērikā tapa Sandrāra pirmā plašai publikai pazīstamā poēma "Lieldienas Ņujorkā" (Les Pâques à New York 1919), kas tika publicēta Parīzē 1912. gadā ar pseidonīmu Blaise Cendrars viņa un viņa drauga rakstnieka anarhista Emīla Scitja (Emil Szittya) dibinātā laikrakstā Les Hommes Nouveaux. Parīzē Sandrārs sadraudzējās ar vairākiem māksliniekiem un literātiem: Apolinēru, Šagālu, Ležē, Modiljāni, Arhipenko, Delonē.
Sākoties Pirmajam pasaules karam, Sandrārs brīvprātīgi iesaistās Ārzemnieku leģionā un 1915. gada 28. septembrī uzbrukuma laikā ir smagi ievainots no ložmetēja — viņa labā roka tiks amputēta virs elkoņa. Rakstniekam tika piešķirta Militārā medaļa (Médaille militaire). Gadu vēlāk, iemācījies rakstīt ar kreiso roku, viņš publicēja "Luksemburgas karu" (La Guerre au Luxembourg). 1916. gada 16 februārī, Sandrārs kļūst par Francijas pilsoni.
Pamazām attālinoties no Dada un Sirreālisma avangarda aprindām, viņš pievēršas pie kinomākslas un kļūst par Abela Gansa asistentu filmām "Es apsūdzu" (J'accuse, 1919), kur viņš arī piedalās figuranta lomā, un "Ritenis" (La Roue, 1923). 1921. gadā viņš izmēģina sevi kā režisors ar filmu "Roma", bet eksperiments izrādās neveiksmīgs.
Pēc rakstnieka un uzņēmēja Paulo Prado ielūguma 1924. gada janvārī Sandrārs dodas uz Brazīliju. Viņš atklāj priekš sevis kaut ko līdzīgu "zudušai paradīzei", ko vairākkārt apdziedās savos turpmākajos darbos. Tajā pašā gadā iznāks viņa pēdējais dzejoļu krājums "Ceļa piezīmes" (Feuilles de route) ar Brazīlijas modernisma skolas gleznotājas Tarsilas do Amaral ilustrācijām.
Atgriezies Francijā viņš uzrakstīja dažās nedēļās romānu "Zelts" (L'Or, 1925), kam sekoja "Moravažins" (Moravagine, 1926) un "Dan Žaka Atzīšanās" (Les Confessions de Dan Yack, 1929), kas tiek nominēts Gonkūra prēmijai (Prix Goncourt).
Strādājot pie romāna "Rums jeb Žana Galmota piedzīvojumi" (Rhum - L'aventure de Jean Galmot, 1930), kas balstās uz žurnālista Žana Galmota biogrāfijas fragmentiem Sandrārs iedziļinās šīs profesijas pasaulē un aizraujas ar to. 1930. gadā viņš kļūst par reportieri. 1934 gada decembrī viņš tikās ar Henriju Milleru, kurš kļuva par vienu no viņa tuviem draugiem. Viņa draugs Pjērs Lazarefs, Paris-Soir laikraksta derektors, nosūta viņu piedalīties lainera "Normandija" pirmajā braucienā, tā laikā apmeklējot Holivudu. Tajā pašā laikā Sandrārs apkopo visas savas reportāžas trīs sējumu krājumā "Patiesi stāsti" (Histoires vraies).
1939. gadā, kad Otrais pasaules karš izcēlās, viņš sāka sadarboties ar britu armiju kā kara korespondents. Viņa ziņojumi parādās arī Paris-Soir un no tiem tapušajā grāmatā (Chez l'armée anglaise). Padošanās dziļi aizskarts Sandrārs atstāja Parīzi un žurnālistiku, un pavadīja visu okupācijas laiku Ēksanprovansā.
Pēckara gados rakstnieks atgriežas pie romāna žanra ar vairākiem autobiogrāfiskiem darbiem: L'Homme foudroyé, La Main coupée, Bourlinguer un Le Lotissement du ciel. Viņš apkopo savas poēmas krājumā Poésies complètes. 1949. gada 27. oktobrī rakstnieks apprecējās ar aktrisi Reimonu Dušato (Raymone Duchâteau). Sākot ar 1950. gadu, viņš bieži sadarbojās ar Francijas radio.
Viņš publicēja 1956. gadā "Ņem mani sev līdzi uz pasaules galu!" (Emmène-moi au bout du monde !). Šīs teātra hronikas divnozīmīga draiskulība, kas lielā mērā apraksta aktrises Margaritas Moreno dzīves epizodes, izraisa skandālu. Tas būs viņa pēdējais darbs, jo 1956. gada 21 jūlijā viņš piedzīvo pirmo insultu, tad otro 1957. Piekalts pie gultas 1959. gada janvārī rakstnieks saņem no Andrē Malro (André Malraux, 1901-1976) rokām Francijas Goda Leģiona ordeni. Viņš konvertējas katolicismā 1959. gada 1. maijā. Sandrārs nomira 1961. gada 21. janvārī, saņemot pēdējā minūtē vienīgo oficiālo atzinību savā dzīvē: Parīzes pilsētas Lielo Literatūras balvu (le Grand Prix littéraire de la Ville de Paris).
Albērs Lebrēns
Albērs Fransuā Lebrēns (dzimis, miris ) bija Francijas prezidents no 1932. līdz 1940. gadam. Pēdējais Francijas Trešās republikas prezidents.
Ieguvis inženiera izglītību. 1900. gadā kļuva par parlamenta deputātu. Bija koloniju ministrs (1912-1914), kara ministrs (1913) un atbrīvoto teritoriju ministrs (1917-1919). 1920. gadā tika ievēlēts Senātā. No 1931. līdz 1932. gadam - Senāta priekšsēdētājs. Tika ievēlēts par Francijas prezidentu pēc prezidenta Pola Dumēra slepkavības 1932. gada 6. maijā. Pēc Francijas sakāves, 1940. gada 10. jūlijā ar parlamenta balsojumu par prezidentu kļuva Filips Petēns, kaut arī Lebrēns formāli neatteicās no amata. No 1943. gada augusta līdz oktobrim ieslodzījumā pilī Tirolē. Pēc Francijas atbrīvošanas atzina Šarlu de Gollu par Francijas līderi.
Ernests un Selestīna
Filma 2012. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Ledus sirds".
Filmas pamatā ir stāsts par draudzību starp lāci Ernestu un peli Selestīnu.
Lāčupīte (Hapaka grāvja pieteka)
Lāčupīte, arī Lāčupe, ir Hapaka grāvja labā pieteka Rīgā, Kurzemes rajonā Imantas, Kleistu un Spilves apkaimēs. Lāčupīte oficiāli sākas Rīgā pie Buļļu ielas Imantā un tek gar rūpniecisku zonu, vēlāk caur mežu uz ziemeļaustrumiem. Upi vidustecē šķērso dzelzceļa līnija Zasulauks-Bolderāja, pēc kuras tā pagriežas uz ziemeļiem un tek gar Esena dārziem un Rātsupes mazdārziņu koloniju līdz ietekai Hapaka grāvī. 10 km garā upīte visā garumā regulēta, tajā ietek tikai novadgrāvji. Faktiski sākas Mūkupurva grāvjos un lielu daļu tecējuma pavada pazemē, tekot caur kanalizācijas kolektoriem, tikai vietām parādoties virszemē, tādā gadījumā tās garums sasniedz 18 km. Lāčupītes augšteces aizbēršana atainota filmā "Lāčupīte".
Onona
Onona (mn, ru) ir upe Mongolijas ziemeļaustrumos un Krievijas Federācijas Tālajos Austrumos. Tās garums ir 1032 km, baseins ir 96 200 km2. Satekot Ingodai un Ononai, izveidojas Šilkas upe.
Uzskata, ka Ononas baseinā varētu būt dzimis Čingishans.
Daniels van Beitens
Daniels van Beitens (, dzimis ) ir bijušais Beļģijas futbolists.
FC St. Pauli
Fußball-Club St Pauli von 1910 e.V. jeb FC St. Pauli ir Vācijas futbola klubs no Hamburgas. Dibināts. Pašlaik spēlē 2. Bundeslīgā. Mājas spēles aizvada Millerntor-Stadion.
Daniels van Beitens
Beļģijas izlases sastāvā ir spēlējis 2002. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
The Wind Rises
The Wind Rises (ja, Kaze Tachinu) ir 2013. gada Japānas anime filma, kuras režisors ir Hajao Mijadzaki. Filmas pirmizrāde notika Japānā.
Filma 2013. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Ledus sirds".
Filmas galvenais varonis ir Jiro Horikoši, kurš Otrā pasaules kara laikā izveidoja Japānas kara lidmašīnas.
Knīderi
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V128, Juglas upes krastā.
Bolderāja II
Bolderāja II vai Bolderāja 2 ir dzelzceļa stacija Rīgā, Kurzemes rajonā, uz Spilves un Kleistu apkaimju robežas, līnijā Zasulauks—Bolderāja. Bolderāja II ir 2015. gadā uzbūvēta stacija, kura paredzēta kravas pievedceļa, kas ved uz ostas termināliem Krievu salā (līnija Bolderāja II—Krievu sala) apkalpošanai. Caur Bolderāju II regulāri kursē kravas vilcieni, bet pasažieru satiksme Bolderājas līnijā vēl nepastāv.
Stacijas būve
Būve notika purvainā vietā ar gruntsūdeņu līmeni tikai 0,5-1,5 m dziļumā un tika izmantots Latvijai jauns celtniecības paņēmiens — smilšu pāļi. To bija gandrīz 5400 ar garumu 10 līdz 22 m un kopgarumu virs 90 km.
Zvaigznes (Lēdurgas pagasts)
Zvaigznes ir ciems Siguldas novada Lēdurgas pagastā. Ciems ir daļēji izzudis. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V128.
Uguns (filma)
"Uguns" ir 2007. gadā izdota Latvijas īsfilma. Filmas režisore ir Laila Pakalniņa.
Bolderāja II
Stacijas būve
Jaunbūvēto sliežu ceļu garums pašā stacijā bija 7,98 km, kopumā tajā tika uzbērts ~65.6 tūkst. m³ smilšu (un ~182.4 tūkst. m³ Krievu salas pievedceļā), stacijā tika uzbūvēti riboto dzelzsbetona siju tilti ar laiduma garumu 7,5 m 8 sliežu ceļiem pār Hapaka grāvi un tā paša tipa tilts stacijas iekšējam autoceļam paralēli sliedēm gar austrumu malu, kā arī daudzas infrastruktūras un meliorācijas būves.
Uguns (filma)
Sižets
Filmā Marija izzina pasauli. Tikmēr viņai līdzās ir ugunsdzēsēji.
Slepenpolicija
Slepenpolicija (vai politiskā policija) ir organizācija, kuras primārais uzdevums ir jebkuriem līdzekļiem aizsargāt pastāvošo, lielākoties autoritāro vai totalitāro režīmu no iekšējiem draudiem.
Atšķirībā no policijas šādas organizācijas darbojas slepeni, izmantojot izlūkdienestu metodes — izsekošanu, noklausīšanos u.c. Slepenpolicijai ir plašas un neierobežotas pilnvaras, lielākoties tās nepakļaujas likumu normām — ierasta prakse ir, piemēram, spīdzināšana, draudi, izteikšanās tiesību liegšana, politiskās slepkavības un citi represīvi līdzekļi. Organizatoriski slepenpolicija parasti tiek veidots kā autonoms valsts specdienests vai kā Iekšlietu ministrijai pakļauta policijas struktūra, tomēr slepenpolicija var būt veidota arī citādi, piemēram, kā partijas iekšējā organizācija.
Arī demokrātiskās valstīs nereti pastāv dienesti, kas līdzinās slepenpolicijai, jo tiem ir dotas plašas un īpašas pilnvaras, kas ļauj cīnīties pret terorismu, radikāli pretvalstiskām grupām, cenzēt presi, tomēr tām visbiežāk iztrūkst būtiski represīvie elementi, kā arī likuma kontroles neesamība.
Elizabete Blekbērna
Elizabete Helēna Blekbērna (en, dzimusi ) ir Austrālijas un Amerikas Savienoto Valstu molekulārā bioloģe un bioķīmiķe. 2009. gadā viņa kopā ar Kerolu Greideri un Džeku Šostaku ieguva Nobela prēmiju fizoloģijā vai medicīnā "par atklājumu, kā hromosomas aizsargā telomēri un telomerāzes enzīms".
Elsnica/Fogtlande
Elsnica/Fogtlande ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Fogtlandes apriņķī pie Veise Elsteres upes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta ap 1200. gadu.
Cilvēki
Elsnica/Fogtlande ir komponista Johana Rozenmillera (Johann Rosenmüller, 1619-1684) dzimtā pilsēta.
Akmeņi (filma)
"Akmeņi" ir 2008. gadā izdota Latvijas īsfilma. Filmas režisore ir Laila Pakalniņa.
Sižets
Pa pilsētu klejo kāds vīrs pelēkā mētelī. Viņu interesē vīrieši un zēni. Tie, kuri, vīriešaprāt, ir derīgi, no viņa iegūst zaļu maisiņu. Tā kā Marija mājās ir viena pati, viņa kļūst par vienīgo sievieti, kurai piešķir zaļo maisiņu.
Mets Niskanens
Mets Niskanens (dzimis ) ir bijušais amerikāņu hokejists, aizsargs. Karjeras laikā aizvadījis 949 spēles dažādos Nacionālās hokeja līgas klubos. 2018. gadā kopā ar Vašingtonas "Capitals" izcīnījis Stenlija kausu.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Niskanens sāka 2006.—07. gada sezonas otrajā pusē, kad aizvadīja 13 spēles Amerikas hokeja līgas vienības Aiovas "Stars" rindās. 2007.—08. gada sezonā aizsargs debitēja NHL kluba Dalasas "Stars" rindās, jau pirmajā sezonā nostiprinoties komandas sastāvā. "Stars" rindās Niskanens aizvadīja trīsarpus sezonas, līdz 2011. gada februārī tika aizmainīts uz Pitsburgas "Penguins". 2013.—14. gada sezonā "Penguins" sastāvā atzīmējās ar 46 rezultativitātes punktiem, kas ir līdz šim rezultatīvākā sezona Niskanena NHL karjerā.
2014. gada 1. jūlijā aizsargs noslēdza vairāk kā 40 miljonus ASV dolārus vērtu septiņu gadu līgumu ar Vašingtonas "Capitals". 2018. gadā kopā ar "Capitals" izcīnīja Stenlija kausu. 2019. gada vasarā Niskanens tika aizmainīts uz Filadelfijas "Flyers", tās rindās aizvadot nākamo sezonu. 2020. gada oktobra sākumā paziņoja par karjeras beigšanu.
Aleksandrs Suvorovs (ģenerālgubernators)
Aleksandrs Suvorovs (, 1804—1882) bija Krievijas Impērijas infantērijas ģenerālis, Baltijas provinču ģenerālgubernators (1848—1861), Pēterburgas kara ģenerālgubernators (1861—1866). Ģenerālisimusa Aleksandra Suvorova mazdēls.
Dzīvesgājums
Dzimis 1804. gada 13. (pēc vecā stila 1.) jūnijā Pēterburgā ģenerālleitnanta Arkādija Suvorova un viņa sievas Jeļenas Nariškinas ģimenē. Pēc tēva nāves 1811. gadā māte viņu nodeva audzināšanā Pēterburgas jezuītu pansionātā. Pēc trīs gadiem viņu pie sevis paņēma pie sevis mātes brālis Kirils Nariškins, divpadsmit gadu vecumā māte viņu nosūtīja mācīties uz Šveici. 18 gadu vecumā viņš uzsāka studijas Sorbonas universitātē Parīzē, tās turpināja Getingenes universitātē, kur 1825. gadā iestājās kurzemnieku korporācijā Curonia. Pēc atgriešanās Krievijā uzsāka dienestu leibgvardes kavalērijas pulkā, piedalījās krievu-persiešu karā (1826—1828), Krievu-turku karā (1828—1829) un Novembra sacelšanās apspiešanā. 1839. gadā viņu paaugstināja ģenerālmajora pakāpē.
1847. gadā viņu iecēla par Kostromas gubernatoru, 1848. gadā par Baltijas ģenerālgubernatoru. Drīz pēc stāšanās amatā 1848. gada martā ģenerālgubernators Suvorovs izdeva rīkojumu aizliegt muižniekiem izlikt pareizticībā pārgājušos saimniekus no viņu mājām. 1861. gadā Suvorovu iecēla par Pēterburgas kara ģenerālgubernatoru.
Miris 1882. gada 12. februārī (31. janvārī pēc vecā stila) Pēterburgā.
Piemiņa
Baltijas ģenerālgubernatora Suvorova vārdā līdz 1917. gadam bija nosaukta tagadējā Krišjāņa Barona iela Rīgā. Tāpat viņa vārdā bija nosaukts Suvorova ielas tilts pāri Rīgas pilsētas kanālam.
Tunisijas revolūcija
Tunisijas revolūcija ( — ) bija plaši nemieri Tunisijā, kurus izraisīja ilgstošā korupcija, inflācija, bezdarbs un politiskās represijas.
Nespēdams apturēt revolucionāros procesus, Tunisiju pameta valsts prezidents Zīna el Abidīns Ben Alī, kurš valdīja valstī kopš 1987. gada. Reizē atkāpās valdība. Tika izformēta politiskā policija, likvidēta valdošā partija, kura atbalstīja bijušo prezidentu, atbrīvoti politiskie ieslodzītie. 2011. gada oktobrī tika ievēlēta Konstitucionālā asambleja. Valsts un protestētāju sadursmēs dzīvību zaudēja vairāki simti cilvēku, ievainojumus guva vairāki tūkstoši.
Tunisijas revolūcijas ietekmē aizsākās Arābu pavasaris — nemieru vilnis, kas skāra Arābu pasauli, jo īpaši valstis, kurās valdīja autoritāri režīmi.
Kokmuiža (muiža)
Kokmuiža (de) ir muižas kungu māja, kas atrodas Kocēnos.
Vēsture
Kokmuiža pirmo reizi vēstures avotos minēta 1582. gadā, kad tā ietilpa Livonijas Pārdaugavas hercogistes teritorijā izveidotās Livonijas bīskapijas sastāvā. 1622. gadā to savā īpašumā ieguva Zviedrijas valsts kanclers, diplomāts, grāfs Aksels Uksenšerna. Pēc muižu redukcijas 1681. gadā tā nokļuva zviedru valdības īpašumā un tika iznomāta Rīgas lieltirgotājam Reiteram, kurš to tālāk apakšnomā atdeva iepriekšējam muižas nomniekam Cakarijam Kasparam Holdem. Ap to laiku muižā sāka brūvēt alu.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1702. gadā krievu karaspēks muižu izlaupīja un nodedzināja. Pēc kara beigām atjaunotā muižas kungu māja bijusi mūra celtne. 1846. gadā Kokmuižu vairāksolīšanā par 154 000 rubļiem nopircis Holandes konsuls, Rīgas tirgotājs Johans Frīdrihs fon Šrēders. Viņa dēls Teodors Šrēders muižu pārbūvēja neobaroka izskatā un izveidoja angļu tipa parku. 1857. gadā muižā nodibināja rūpnieciska apmēra alus darītavu un spirta dedzinātavu, kurā 1898. gadā saražo 270 200 spaiņu (332 3190 litru) alus.
1937. gadā Kokmuižas pilī ierīkoja Kocēnu pamatskolu, kuras pārzinis bija vēlākais kordiriģents Roberts Zuika. Pēc atjaunošanas 2012. gadā pie muižas kungu mājas novietoja sfērisko saules pulksteni.
Apraksts
Ēka ir izteikta vācu baroka iezīmju nesēja, Kokmuižas tēlu vairāk nekā fasāžu dekors noteica augstais mansarda jumts ar kupolveida izbūvi vidusdaļā. Savukārt fasāžu plastiskajā apdarē bez barokāliem motīviem jaušams spēcīgs neorenesanses iespaids.
Belizas futbola izlase
Belizas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Belizu starptautiskajās futbola sacensībās. Belizas futbola izlasi pārvalda Belizas Futbola federācija. Komanda pārstāv CONCACAF. Belizas futbola izlases labākais sasniegums ir iekļūšana CONCACAF Zelta kausa finālturnīrā 2013. gadā.
DD-WRT
DD-WRT ir Linux balstīta atvērtā koda programmatūra, piemērota ļoti dažādu veidu bezvadu maršrutētājiem un iegultajām sistēmām. Galvenais uzsvars likts, nodrošinot iespējami vienkāršāku apstrādi, bet tajā pašā laikā atbalstot lielu skaitu funkciju attiecīgās platforma. DD-WRT programmatūru ir iespējams uzstādīt bezvadu maršrutētājam oriģinālās programmatūras vietā.
Sākotnēji šī programmatūra rūpnieciski bija iestrādāta Linksys WRT54G maršrutētājā, tā arī radās programmatūras nosaukuma daļa WRT. Šobrīd jau Buffalo Technology un citas kompānijas sāk izlaist rūpnieciski uzstādītu un pielāgotu DD-WRT programmatūru savos bezvadu maršrutētājos.
Funkciju saraksts visām versijām:
A. Académica de Coimbra OAF
A. Académica de Coimbra OAF (Associação Académica de Coimbra – Organismo Autónomo de Futebol) ir Portugāles futbola klubs no Koimbras.
Tomass Volšs
Tomass Volšs (en; dzimis Timaru) ir jaunzēlandiešu vieglatlēts — lodes grūdējs. Viņš ir divkārtējs olimpiskais bronzas medaļnieks, 2017. gada pasaules čempions, Okeānijas rekordists lodes grūšanā.
Karjera
2009. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Bresanonē, Itālijā, ieguva sesto vietu lodes grūšanā. Piedalījās arī diska mešanā, bet kvalifikācijā sasniedza vien 31. rezultātu un finālsacensībām nekvalificējās. Pirmais nozīmīgais panākums bija izcīnītā bronzas medaļa 2014. gada Pasaules čempionātā telpās Sopotā. 2014. gada Nāciju Sadraudzības spēlēs Glāzgovā izcīnīja sudraba godalgu.
Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2015. gadā Pekinā un ieguva ceturto vietu. 2016. gadā izcīnīja zelta medaļu Pasaules čempionātā telpās. Tajā pašā gadā debitēja vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro ar bronzas medaļu.
2017. gada Pasaules čempionātā Londonā kļuva par pasaules čempionu, aizgrūžot lodi 22,03 metrus tālu. Volšs tika atzīts par 2017. gada Jaunzēlandes sportistu vīriešiem. 2018. gada martā Birmingemā otro reizi pēc kārtas uzvarēja Pasaules čempionātā telpās. 2018. gadā Goldkostā kļuva arī par Nāciju Sadraudzības spēļu čempionu. Par šiem sasniegumiem Volšs otro gadu pēc kārtas saņēma Jaunzēlandes gada sportista balvu, šoreiz viņam tika piešķirta arī Halberga augstākā balva.
2019. gada Pasaules čempionātā Dohā laboja sev piederošo Okeānijas rekordu (22,90 m), tikai 1 centimetru zaudēja uzvarētājam Džo Kovačam un ieguva bronzu. Tokijā izcīnīja savu otro olimpisko bronzas medaļu. 2022. gadā otro reizi izcīnīja Nāciju Sadraudzības spēļu zeltu.
Klusums (filma)
"Klusums" ir 2009. gadā izdota Latvijas īsfilma. Filmas režisore ir Laila Pakalniņa.
Sižets
Šķiet loģiski, ka muzejā ir jāvalda klusumam, bet kādam ir jāgādā par šo klusumu. Tomēr dažiem, tai skaitā Marijai, šāda lietu kārtība var šķist dīvaina.
Sanijata Ganačujeva
Sanijata Ganačujeva (ru; dzimusi ) ir bijusī Krievijas brīvā stila cīkstone, 1995. gada pasaules čempione, 1995. gada Krievijas čempione, cīnījās svara kategorijā līdz 50 kg.
Biogrāfija
Sanijata Ganačujeva dzimusi Šinazas ciemā (Dagestāna) 1977. gada 7. martā. 1989. gadā viņa sāka nodarboties ar brīvo cīņu. 1994. gadā viņa pabeidza 39. skolu Mahačkalā. Viņa ir absolvējusi Dagestānas Valsts pedagoģiskās universitātes Fiziskās kultūras institūtu.
1995. gada pasaules cīņas čempionātā Maskavā krievu sieviešu brīvās cīņas komanda izcīnīja savu pirmo komandas uzvaru, un Sanijata Ganačujeva (svars līdz 50 kg) kļuva par pirmo pasaules čempioni no Krievijas. Finālā Sanijata Ganačujeva uzvarēja Ģulu Peresu (Venecuēla). Tajā laikā Sanijata bija 18 gadus veca, viņa kļuva par jaunāko pasaules čempioni brīvajā cīņā starp sievietēm. Līdz šai dienai šī ir vienīgā reize vēsturē, kad Krievijas sieviešu brīvās cīņas komanda Pasaules čempionātā ir uzvarējusi komandu vērtējumā.
Hvans Hijčhans
Hvans Hijčhans (ko, dzimis ) ir Dienvidkorejas futbolists, uzbrucējs, Dienvidkorejas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Wolverhampton Wanderers sastāvā, kas viņu īrē no RB Leipzig.
Sasniegumi
Salzburg
9. tramvaju maršruts (Ščecina)
9. tramvaju maršruts ir Ščecinas sabiedriskā transporta tramvaju maršruts, kas kursē no Glemboke (Głębokie) līdz Potulicka ielai. Šis maršruts izveidots 1953. gadā.
9. tramvaju maršruta kopējais garums ir 17,76 km. Virziena Glemboke — Potulicka kopējais garums ir 8,82 km, bet virziena Potulicka — Glemboke kopējais garums ir 8,94 km.
9. tramvaju maršrutu apkalpo "Tramwaje Szczecińskie" Pogodno tramvaju depo.
Maršruts
Virzienā Glemboke — Potulicka iela tramvaji brauc pa šādām ielām: Polijas armijas avēnija, Pjotra Vavžiņiaka iela, Varšavas varoņu avēnija, Koscjuška laukums, Boļeslava Greizmutia iela, Neatkarības avēnija, 3. maija avēnija, Gabriela Narutoviča iela un Potulicka iela.
Virzienā Potulicka — Glemboke iela tramvaji brauc pa šādām ielām: Potulicka iela, Gabriela Narutoviča iela, 3. maija avēnija, Neatkarības avēnija, Boļeslava Greizmutia iela, Koscjuška laukums, Varšavas varoņu avēnija, Pjotra Vavžiņiaka iela un Polijas armijas avēnija.
Pieturvietas
9. tramvaju maršrutā pavisam kopā ir 36 pieturas. Virzienā Glemboke — Potulicka ir 18 pieturas, bet virzienā Potulicka — Glemboke ir 18 pieturas.
Ārējās saites
Linie tramwajowe w Szczecinie
Bens Fosters
Bens Entonijs Fosters (, dzimis ) ir Anglijas futbolists, kas pašlaik (2018. gadā) spēlē Anglijas Premjerlīgas klubā Watford. Viņš ir vārtsargs.
2014. gadā tika iekļauts Anglijas izlases sastāvā FIFA Pasaules kausam.
Baiļu rags (1962. gada filma)
Filma ir par advokātu (Peks) un viņa ģimeni, ko vajā izvarotājs (Mičums), kuru viņš palīdzēja ielikt cietumā.
1991. gadā režisors Mārtins Skorsēze uzņēma filmu ar tādu pašu nosaukumu. Arī tajā filmā piedalījās Peks un Mičums.
Bens Fosters
Sasniegumi
Mancchester City
Birmingham City
Individuālie sasniegumi
Jānis Kļaviņš
Jānis Kļaviņš var būt:
Renault-Elf-Gitane
Renault-Elf-Gitane bija profesionāla Francijas riteņbraukšanas komanda, kura pastāvēja no 1978. līdz 1985. gadam. Komanda izmantoja un reklamēja Gitane sacensību velosipēdus.
Vēsture
Komandu izveidoja 1978. gadā pēc tam, kad Renault auto grupa iegādājās velosipēdu ražotāju Gitane un kļuva par galveno sponsoru Gitane-Campagnolo riteņbraukšanas komandai, kuru vadīja bijušais panākumiem bagātais franču riteņbraucējs Sirils Guimārs un komandas sastāvā bija jaunais un daudzsološais riteņbraucējs Bernārs Ino. No 1978. līdz 1980. gadam komandu sauca Renault-Gitane, bet no 1981. līdz 1985. gadam Renault-Elf. Elf bija naftas kompānija, kura piederēja Renault auto grupai.
Laikā kopā ar komandu Bernārs Ino dominēja sportā, gūstot četras uzvaras Tour de France, divas Vuelta a España un divas Giro d'Italia laikā no 1978. līdz 1983. gadam. Ino uzvarēja arī vairākās mazākās daudzdienu sacensībās, kā arī viendienas sacensībās, to skaitā Ljēža–Bastoņa–Ljēža, Parīze–Rubē, Giro di Lombardia, Amstel Gold Race un 1981. gada Pasaules čempionātā.
Guimārs komandai piesaistīja vairākus amerikāņu braucējus, kuri iekļāva vēlāko Tour de France uzvarētāju Gregu Lemonu. Lemons nekavējoties radīja iespaidu, ieņemot trešo vietu un finišējot aiz Ino 1981. gada Critérium du Dauphiné Libéré. Ino pameta komandu 1983. gada beigās pēc tam, kad Renault-Elf komandas biedrs Lorāns Fiņons pārņēma komandas līdera lomu pēc uzvaras 1983. gada Tour de France. Gregs Lemons komandas lauriem pievienoja uzvaru 1983. gada Pasaules čempionātā.
Nākamajā gadā Fiņons ieņēma augstu vietu Giro d'Italia, pēc tam uzvarot 1984. gada Francijas čempionātā un 1984. gada Tour de France. Komandas pārsvars mazinājās 1985. gadā, kad Fiņons cieta no ilgstoša ceļgala savainojuma un uzlecošā zvaigzne Gregs Lemons pameta komandu, pārejot uz Ino La Vie Claire komandu. 1985. gada sezonas lielākais sasniegums bija Marka Madio uzvara Parīze–Rubē klasikā.
Pēc 1985. gada sezonas Renault auto grupa pārtrauca riteņbraukšanas sponsorēšanu un par Guimāra komandas galveno sponsoru kļuva Francijas lielveikalu ķēde Système U. Komanda turpināja braukt ar Gitane velosipēdu rāmjiem, kuri turpināja sponsorēt Système U-Gitane riteņbraukšanas komandu.
Kopienas skapis
Kopienas skapis ir ledusskapis, kas atrodas publiskā vietā. Tas ļauj sabiedrībai dalīties ar ēdienu, ko ikviens var ielikt ledusskapī vai no tā izņemt. Kopienas skapju galvenais mērķis ir samazināt pārtikas izšķiešanu. Tie arī ļauj cilvēkiem grūtībās viegli piekļūt svaigam, barojošam ēdienam. Pirmos kopienas skapjus izveidoja Vācijā 2012. gadā un Spānijā.
Latvijā pirmo kopienas skapi atklāja 2019. gada 19. decembrī pēc Beatrises Amtingas iniciatīvas Kaņepes kultūras centrā.
Joņs Karūdznīks
Joņs Karūdznīks, īstajā vārdā Eugenijs Ruško, no 1993. gada Eugeņs Karūdznīks, (dzimis Zvirgzdenes pagasta Aizpūres ciemā, miris ) bija latgaliešu dzejnieks, fabulists, grafiķis, komponists un diriģents. Viņam ir divi trimdā un divi Latvijā izdoti dzejas krājumi. Komponējis populāro dziesmu ar Annas Rancānes vārdiem "Skaidra volūda".
Biogrāfija
Joņs Karūdznīks dzimis Zvirgzdenes pagasta Aizpūres ciemā tautskolotāju Voicika un Eugēnijas Ruško ģimenē. Mācījies Dricānu pagasta Pilcenes pamatskolā, kur tēvs bija pārzinis, māte — skolotāja.
Izglītību turpinājis Rēzeknes Valsts skolotāju institūta pamatskolā (1934—1936), Rēzeknes ģimnāzijā (1936—1941), paralēli apgūstot vijoles spēli Rēzeknes Tautas konservatorijā. Šai laikā dzīvojis Rēzeknē, pašā pilsētas centrā, Atbrīvošanas alejas un 18. novembra ielu krustojumā, tagadējā aptiekas ēkā (Atbrīvošanas alejā 114).
Studējis Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē, bijis studentu biedrības "Dziesmuvara" biedrs.
Studijas pārtraucis 1943. gadā un, lai izvairītos no mobilizācijas Latviešu leģionā, slēpies vecāku mājās Bērzgales pagasta Vizuļos. Turpat izdevies izvairīties arī no iesaukšanas Sarkanajā armijā. Pēc kara tēvs atteicies iestāties kolhozā, mājas ar visu iedzīvi tika konfiscētas un saimnieki padzīti, tāpēc notika pārcelšanās uz Kurzemi. Šeit J. Karūdznīks turpinājis mācības un 1952. gadā pabeidzis Kuldīgas Daiļamatniecības un mūzikas vidusskolu. Līdz 1968. gadam Kuldīgas Mūzikas skolā mācījis vijoles spēli, tad pārcēlies uz Jūrmalu un strādājis Rīgas Porcelāna rūpnīcā par trauku apgleznotāju. 1985. gadā atgriezies Kurzemē un dzīvojis Talsu rajona Abavas pagasta Sabiles Zemgaļos.
Kopš 1988. gada J. Karūdznīks bija Rīgas Latgaliešu biedrības "Olūts", vēlāk biedrības "Trešō zvaigzne" ansambļa "Olūteņš" vadītājs un diriģents. Izmantojot savus un citu autoru tekstus, sarakstījis vairākus desmitus dziesmu, zināmākā no tām ir "Skaidra volūda" ar Annnas Rancānes vārdiem.
Miris 2003. gada 13. jūlijā un apbedīts Sabiles Meža kapos.
Daiļrade
J. Karūdznīks dzeju sācis rakstīt četrdesmit sešu gadu vecumā. Rakstījis un publicējies latgaliešu rakstu valodā. Pamatā tā ir dzeja, bet ir tapuši arī stāsti, tēlojumi, publicistiski raksti, kā arī poēmas, fabulas un eposa mēģinājums. Karūdznīka dzejoļi ir melodiski un dziļi tautiski. Bez lirikas apguvis arī fabulas un poēmas žanrus, turpinājis rakstīt apjomīgo eposu Latgale, darbojies publicistikā un literāri apstrādājis latgaliešu pasakas un teikas.
Dzimtenē autors nav publicējies, darbus pa aplinku ceļiem nosūtījis uz Minheni Vladislavam Locim, kas apgādā "Latgaļu izdevnīceiba" izdevis divus dzejas krājumus: "Laiks i nalaiks" (1974), "Latgaļu melodijas" (1977), pēdējais ieguvis A. Jūrdža fonda prēmiju. Literatūrzinātnieks Vitolds Valeinis to nosauc par savdabīgu parādību ārzemju latgaliešu dzejā un dzejnieka devumu raksturo kā latgaliski latvisku patriotisku dzeju. Krājumā "Laiks i nalaiks" ietverta patriotiska dzeja, kas apliecina dzejnieka iestāšanos par sava novada kā Latvijas sastāvdaļas vietu vienotajā valstī. Liriskākas stīgas ieskanas krājumā "Latgaļu melodijas", te ienāk jūsma par Latgales dabas daili. Abos krājumos izskan latgaliešu nacionālās atmodas, nacionālā lepnuma, dzimtenes mīlestības, dzimtās valodas un tautas tradīciju cildinājuma motīvi. Tie ir gan liriski dzejoļi, gan fabulas, gan virkne deklaratīvu "lozunga lirikas" paraugu.
Kopš 1989. gada publicējies Latvijā dažādos periodiskos izdevumos: "Mōras Zeme", "Jaunō Dzeive", "Zemturs", kā arī Latgales rajonu laikrakstu literārajās lappusēs. 1992. gadā izdevis dzejas krājumu "Treis vaiņuki" un fabulu krājumu "Cyrma bruninīks. Latgaļu fabulys ludzuonīšu izlūksnī".
Vairākās Latgales kultūras iestādēs deponēti ap 20-25 J. Karūdznīka paša izdotu krājumu, kas veidoti datorsalikumā, ilustrēti ar grafikām un tiražēti 5-10 eksemplāros. Tajos ir liriski dzejoļi, poēma, eposa mēģinājums, fabulas, esejas. Eposs Latgale rakstīts, par pamatu ņemot teiku materiālu, tā fragments publicēts žurnālā "Jaunuo Dzeive" 3. numurā.
Pseidonīmi: lirikā — Abavietis, liroepikā — Krystužāns, Zamzarāns, prozā — Azarzems, publicistikā — Ruškāns, vokālās mūzikas darbiem — Ritumāns, turklāt lietojot dažādus priekšvārdus: Jōņs, Jurs, Eugeņs, Fraņcs vai to pirmos burtus.
Dzejas forma tehniski gluda ritmikā un strofikā. Lietotas klasiskās formas (soneti, soneteses u. c.), sastopami arī atsevišķi Medeņa metri, kehsametri.
Bibliogrāfija
Jōņs Karūdznīks. Laiks i nalaiks — Minhene: P/S Latgaļu izdevnīceiba, 1974.
Jōņs Karūdznīks.Latgaļu melodijas — Minhene: P/S Latgaļu izdevnīceiba, 1977.
Jōņs Karūdznīks. Treis vaiņuki — Latgales lauku kultūras komplekss "Jasmuiža", 1992.
Fraņcis Krystužāns. ''Cyrma bruninīks. Latgaļu fabulys ludzuonīšu izlūksnī — Latgales lauku kultūras komplekss "Jasmuiža", 1992.
Literatūra
Latgales kultūras darbinieki, 2. sēj. — Rīga: Jumava, 2008. — 242.-243. lpp. OCLC
Vitolds Valeinis. Latgaliešu lirikas vēsture. — Rīga: Jumava, 1998. — 181.-182. lpp. OCLC
Skeltona glečers
Skeltona glečers (en) ir ap 170 km garš un 8 līdz 18 km plats šļūdonis Antarktīdā. Sākas no Polārā plato un noplūst uz Rosa šelfa ledāju caur Transantarktīdas kalnu grēdu, kur ieplūst Skeltona līcī Hilarija krastā. Austrumos un ziemeļaustrumos to norobežo Karaliskās Biedrības grēda, rietumos — Vusteras grēda un vairākas nelielas kalnu grēdas ziemeļrietumos no tās. Sākas no tā saucamā Portāla starp Lešlija kalniem ziemeļos un Portāla kalnu dienvidos un noplūst uz dienvidiem 55x45 km plašajā Skeltona sniegājā, ko rietumos norobežo Bumeranga grēda un Skeltona leduskritums. Tālāk, apliecot Vusteras grēdu, tas noplūst uz šelfa ledāju.
Glečers nosaukts pēc Skeltona līča, kas savukārt nodēvēts par godu Roberta Skota ekspedīcijas kuģa Discovery galvenajam inženierim Redžinaldam Skeltonam (Reginald W. Skelton). 1957.—1958. gadā Skeltona glečers tika izvēlēts par ceļu, pa kuru Britu Sadraudzības Transantarktiskā ekspedīcija šķērsoja Transantarktīdas kalnus ceļā no Dienvidpola uz Skotas staciju.
I Sinu
I Sinu (ko, dzimis ) ir Dienvidkorejas futbolists, pussargs, Dienvidkorejas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Portugāles Premjerlīgas kluba Portimonense SC sastāvā.
Eduards Uspenskis
Eduards Uspenskis (ru; dzimis, miris ) bija krievu rakstnieks, kā arī bērnu grāmatu un animācijas filmu scenāriju autors.
Pēc izglītības Uspenskis bija inženieris. 20. gadsimta 60. gados viņš sāka rakstīt bērnu grāmatas. Popularitāti ieguva tādi viņa radītie tēli kā Pekausis, Krokodils Gena, runcis Matroskins, Tēvocis Fjodors, pastnieks Pečkins un citi.
Latviešu valodā izdotas Uspenska grāmatas "Krokodils Gena un viņa draugi" un "Tēvocis Fjodors, suns un kaķis". Pēc Uspenska grāmatu motīviem tika veidotas animācijas filmas un seriāli studijā "Sojuzmuļtfiļm".
Senads Luličs
Senads Luličs (bs, dzimis ) ir Bosnijas un Hercegovinas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Bosnijas un Hercegovinas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis Šveicē, kur spēlējis divos no valsts spēcīgākajos klubos Grasshoppers un Young Boys. 2011. gadā pievienojies Itālijas A sērijas komandai Lazio, kuras rindās aizvadījis 10 sezonas. 2017. gadā kļuvis arī par komandas kapteini. Kopumā komandas rindās kopumā nospēlējis 371 maču un guvis 34 vārtus. Divas reizes ieguvis Itālijas kausu.
Bosnijas un Hercegovinas futbola izlases sastāvā debitējis 2008. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Lazio
Parazitoloģija
Parazitoloģija ir bioloģijas nozare, kas pētī parazītus un parazītismu starp organismiem. Parazitoloģija ir cieši saistīta ar ekoloģiju, kā arī ar zooloģiju, botāniku, molekulāro bioloģiju, imunoloģiju, bioķīmiju un citām bioloģijas nozarēm.
Parazitoloģija sīkāk dalās vispārīgajā parazitoloģijā, medicīniskajā parazitoloģijā (saistībā ar cilvēkiem un to parazītiem), veterinārajā parazitoloģijā un augu (agronomijas) parazitoloģijā.
Injacio Abate
Itālijas izlases sastāvā ir spēlējis 2014. gada FIFA Pasaules kausā un 2012. gada Eiropas čempionātā. Ir piedalījies arī 2008. gada olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Milan
Kalnietis (filma)
"Kalnietis" (en) ir 1986. gada Apvienotās Karalistes un ASV spraiga sižeta fantāzijas filma, kuras režisors ir Rasels Malkahijs. Filmā galvenās lomas atveido Kristofers Lamberts, Roksana Hārta, Klensijs Brauns un Šons Konerijs.
Filma ir stāsts par gadsimtiem ilgu divu nemirstīgu kareivju cīņu.
Filmas "Kalnietis" pirmizrāde notika. Filma izdošanas brīdī neguva lielu popularitāti, nopelnot tikai 12,8 miljonus ASV dolāru pie 19 miljonu budžeta. Filma saņēma arī atšķirīgas kritiķu atsauksmes. Mūsdienās tā tiek uzskatīta par kulta filmu. Tai ir iznākuši vairāki turpinājumi, kā arī televīzijas seriāls. Filma ir arī pazīstama ar mūzikas grupas Queen dziesmu izmantošanu. Tīmekļa vietnē Rotten Tomatoes filmai ir 71% vērtējums.
Salmāns Hāns
Salmāns Hāns (hi, Salmān Xān, dzimis ) ir Indijas aktieris, kinoproducents un dziedātājs. Bolivudā filmējas kopš 1988. gada un ir viens no slavenākajiem Indijas kinoaktieriem. Divas reizes ieguvis Nacionālo kinofilmu balvu un divas reizes Filmfare Awards, viņam ir arī vairāki citu veidu apbalvojumi.
2015. gadā Salmānam Hānam tika piespriests 5 gadu cietumsods par cilvēka notriekšanu ar automašīnu, kā rezultātā iestājās nāve; vēlāk viņš tika attaisnots. Hānam vēlreiz tika piespriesta 5 gadu brīvības atņemšana, bet šoreiz par apdraudētu dzīvnieku nogalināšanu pirms 20 gadiem.
Azerbaidžāna 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Azerbaidžāna piedalījās  2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Ķīnas galvaspilsētā Pekinā no 2008. gada 8. līdz 24. augustam. Azerbaidžānai šīs bija 4. vasaras olimpiskās spēles, kopš Padomju Savienības sabrukuma.
2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Azerbaidžānas olimpisko komandu veidoja 44 sportisti (30 vīrieši un 14 sievietes), kuri startēja 10 olimpiskajos sporta veidos. Šī bija līdz tam laikam lielākā Azerbaidžānas delegācija vasaras olimpiskajās spēlēs, kā arī līdz tam lielākā sieviešu pārstāvniecība. Visvairāk sportistu, 16 sportisti, bija pārstāvēti cīņas sportā. Pirmo reizi Azerbaidžāna bija pārstāvēta jāšanā.
Azerbaidžāna 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja 6 olimpiskās medaļas (1 zelta, 1 sudraba un 4 bronzas medaļas), ierindojoties 40. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. Puse no medaļām tika iegūtas cīņas sportā, divas medaļas tika izcīnītas džudo, savukārt viena — boksā. Vienīgo zelta medaļu šajās vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja džudists Elnurs Mammadli, sudraba medaļu — cīkstonis Rovšans Bairamovs, bet bronzas medaļas izcīnīja bokseris Šahins Imranovs, džudists Movluds Miralijevs un cīkstoņi Hetags Gazjumovs un Marija Stadņika.
Azerbaidžānas karognesējs 2008. gada Pekinas spēļu atklāšanas ceremonijā bija cīkstonis Farids Mansurovs, savukārt noslēguma ceremonijā — bokseris Šahins Imranovs.
Leixões SC
Leixões SC (pt) ir Portugāles futbola klubs no Matoziņjušas pilsētas.
Kosmos-2488
Kosmos-2488 (Космос-2488) ir Krievijas militārais sakaru pavadonis. Tas orbītā palaists 2013. gada decembrī. Domājams, pavadonis ir no Strela-3M (Rodnik-S) sērijas.
Kosmos-2488 tika palaists 00:31 UTC ar nesējraķeti Rokot-KM no Pļeseckas kosmodroma. Kopā ar to palaisti analoģiski pavadoņi Kosmos-2489, Kosmos-2490, kā arī atšķirīgs pavadonis Kosmos-2491. No dzinējbloka Briz-KM pavadoņi atdalījās 02:16 UTC.
Irvings Losano
Irvings Losano (es; dzimis ) ir Meksikas futbolists, pussargs, Meksikas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada spēlē Itālijas Serie A kluba SSC Napoli sastāvā.
Sasniegumi
Pachuca
PSV Eindhoven
Napoli
Gregorijs Hofmanis
Gregorijs Hofmanis (de, dzimis ) ir Šveices hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Hofmanis pārstāv Šveices hokeja līgas klubu EV Zug. Iepriekš ir spēlējis HC Ambrì-Piotta, HC Davos un HC Lugano. 2015. gadā Hofmanis ar HC Davos komandu kļuva par Šveices čempionu.
Kristofers Lamberts
Kristofs Gajs Deniss "Kristofers" Lamberts (en, dzimis ) ir franču—amerikāņu aktieris, producents un rakstnieks.
Gregorijs Hofmanis
Šveices hokeja izlases sastāvā Hofmanis ir spēlējis trīs Pasaules čempionātos un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Kristofers Lamberts
Savu karjeru sācis, atveidojot vairākās otrā plāna lomas franču filmās. Kļuvis atpazīstams, atveidojot Tarzānu filmā Greystoke: The Legend of Tarzan, Lord of the Apes (1984). Par lomu filmā "Metro" (Subway, 1985) saņēmis Cēzara balvu kategorijā "Labākais aktieris". Savu līdz šim pazīstamāko lomu atveidojis 1986. gada spraiga sižeta fantāzijas filmā "Kalnietis".
Piedalījies arī tādās filmās kā I Love You (1986), The Sicilian (1987), "Gājiens ar zirdziņu" (Knight Moves, 1992), Fortress (1992), "Cīņa līdz nāvei" (Mortal Kombat, 1995), Druids (2001), White Material (2009), "Rēgu Bruņinieks: Atriebes Gars" (2011) un Kickboxer: Retaliation (2019).
Kosmos-2489
Kosmos-2489 (Космос-2489) ir Krievijas militārais sakaru pavadonis. Tas orbītā palaists 2013. gada decembrī. Domājams, pavadonis ir no Strela-3M (Rodnik-S) sērijas.
Kosmos-2489 tika palaists 00:31 UTC ar nesējraķeti Rokot-KM no Pļeseckas kosmodroma. Kopā ar to palaisti analoģiski pavadoņi Kosmos-2488, Kosmos-2490, kā arī atšķirīgs pavadonis Kosmos-2491. No dzinējbloka Briz-KM pavadoņi atdalījās 02:16 UTC.
Baiļu rags
Baiļu rags var būt:
Vīrs, kurš būtu kļuvis par karali
"Vīrs, kurš būtu kļuvis par karali" (en) ir 1975. gada ASV un Apvienotās Karalistes piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Džons Hjūstons. Filmā galvenās lomas atveido Šons Konerijs, Maikls Keins, Kristofers Plamers, Saīds Džafrijs un Šakira Keina. Filma ir balstīta uz 1888. gada Radjarda Kiplinga tāda paša nosaukuma romāna.
Filma ir par diviem bijušajiem britu armijas apakšvirsniekiem (Konerijs un Keins), kuri, 19. gadsimta beigās, dodas no Britu Indijas meklēt piedzīvojumus un nonāk Kafiristānā (mūsdienu Afganistānas teritorijā), kur viens no viņiem tiek uzskatīts par dievu un padarīts par karali.
Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Filmu nominēja četrām Amerikas Kinoakadēmijas balvām kategorijās labākais adaptētais scenārijs, labākais mākslinieka darbs, labākie kostīmi un labākā montāža.
Spilka
Spilka (ukraiņu Спілка — 'Savienība') bija sociāldemokrātiska ukraiņu savienība (1900) un partija (1905), Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas (KSDSP) autonoma sastāvdaļa. Izveidojās kā politiska partija 1905. gadā no Revolucionārās ukraiņu partijas (RUP) mazāk nacionālistiskajiem biedriem. Iepriekš RUPā starp biedriem izcēlās nesaskaņas, tostarp vēlākie Spilkas biedri iestājās pret Ukrainas autonomijas ideju. Spilkas biedri pēc etniskās piederības bija ukraiņi, krievi, ebreji.
Juglas
Juglas ir ciems Siguldas novada Lēdurgas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V128 un V82 krustojuma, Juglas upes krastā.
Kenijas administratīvais iedalījums
Kenijas administratīvo iedalījumu veido 8 provinces (mkoa). Provinces sīkāk iedalās 47 apgabalos (wilaya). Savukārt distrikti sīkāk iedaļās 497 daļās (taarafa)
Polārais ekspresis
Filma stāsta par kādu zēnu, kurš ar Polāro ekspresi dodas uz Ziemeļpolu, lai satiktos ar Ziemassvētku vecīti.
J. Walter Thompson
J. Walter Thompson (no 2005. līdz 2014. gadam JWT) ir reklāmas un mārketinga aģentūra, kura reģistrēta ASV. Ietilpst WPP grupā. Dibināta 1864. gadā. Galvenais birojs atrodas Ņujorkā. Ar vairāk nekā 200 birojiem 90 valstīs, J. Walter Thompson ir lielākā ASV un ceturtā lielākā pasaulē reklāmas aģentūra,
Vēsture
1864. gadā Viljams Džeimss Karltons (William James Carlton) Ņujorkā dibināja uzņēmumu Carlton and Smith. Sākotnēji tas pārdeva reklāmas laukumus reliģiozos žurnālos. 1877. gadā Karltons aģentūru pārdeva tās darbiniekam Džeimsam Volteram Tompsonam (James Walter Thompson), kurš nākamaja gadā uzņēmumu pārdēvēja par J. Walter Thompson Company. Līdz gadsimta beigām Tompsons uzņēmumu izveidoja par veiksmīgu reklāmas aģentūru. Reklāmas darbam tika piesaistīti aktieri un rakstnieki. Uzņēmums monopolizēja reklāmas pārdošanu 30 lielākajos iespiedizdevumos.
1915. gadā dibināts pētnieciskais departamants, kurā tika pieaicināti psiholoģijas akadēmiķi, lai izstrādātu jaunas mārketinga stratēģijas. Kad par klientu kļuva General Motors eksporta uzņēmums, J. Walter Thompson sāka izplesties ārpus ASV un Apvienotās Karalistes.