cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zilupes iela (Rēzekne)
Zilupes iela atrodas Rēzeknes pilsētas austrumu daļā, Vipingas mikrorajonā. Tā sākas no apļveida krustojuma, kurā kopā ar Zilupes ielu satiekas Rēznas iela, Liepu iela un Ludzas iela un beidzas līdz ar pilsētas austrumu tālāko robežu, kur tālāk turpinās autoceļš P54. Zilupes ielā galvenokārt atrodas privātmājas. 2013. gadā tika veikta Zilupes ielas pilnīga rekonstrukcija par kopējām izmaksām 2 744 381 Ls. Projekta ietvaros pilnīgi no jauna tika uzbūvēti divi rotācijas apļi (pirmais Zilupes, Ludzas, Liepu un Rēznas ielu krustojumā, bet otrs Stacijas un Zilupes ielu krustojumā), nobruģētas ietves, uzklāts jauns asfaltbetona segums, rekonstruēts apgaismojums, izbūvēta lietus ūdens kanalizācijas sistēma un izbūvētas sabiedriskā transporta pieturas un to infrastruktūra.
Zilupes iela krusto šādas ielas:
Edīte Tišheizere
Līdzautore grāmatām "Latvijas teātris: 70. gadi" (1993) un "Latvijas teātris: 80. gadi" (1995, kopā ar Silviju Radzobi un Gunu Zeltiņu). Grāmatas "20. gadsimta teātra režija pasaulē un Latvijā" (2002), kā arī vairāku citu kolektīvo monogrāfiju un rakstu krājumu līdzautore. Kopā ar Zandu Borgu sarakstījusi pētījumu "Režijas virzieni un personības Liepājas teātrī" (2010). Tišheizeres intervijas ar teātra un citu mākslu pārstāvjiem apkopotas grāmatā "Abpus rāmjiem: sarunas par mākslu un dzīvi" (2014).
2017. gadā ieguvusi Normunda Naumaņa balvu kritikā.
Niks Ledijs
Niks Ledijs (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2022) Ledijs pārstāv NHL komandu Sentluisas "Blues". Iepriekš spēlējis arī Čikāgas "Blackhawks" un Ņujorkas "Islanders", kā arī AHL komandā Rokfordas "IceHogs".
Zugdidi
Zugdidi (ka) ir pilsēta Gruzijā, Megrelijas-Augšsvanetijas mhares administratīvais centrs. Izvietojusies valsts ziemeļrietumu daļā Kolhidas zemienēs 330 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi.
Jēkabpils iela
Jēkabpils iela var būt:
Limini
Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Limins, Kaučers.
Albas žudecs
Albas žudecs (ro) ir viens no Rumānijas 41 žudeciem. Atrodas Rumānijas centrālās daļas rietumos, Transilvānijas reģionā. 2011. gadā Albas žudecā dzīvoja 327 tūkstoši iedzīvotāju. Administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Alba Julija. Robežojas ar Klužas žudecu ziemeļos, Murešas žudecu ziemeļaustrumos, Sibiu žudecu austrumos un dienvidaustrumos, Hunedoaras žudecu dienvidos un dienvidrietumos, Aradas žudecu rietumos un Bihoras žudecu ziemeļrietumos.
Administratīvi sīkāk Albas žudecs dalās 4 pašvaldībās (Ajuda, Alba Julija, Blaža un Sebeša), 7 mazpilsētās (Abruda, Baja de Arieša, Kimpeni, Kudžira, Oknamureša, Tejuša un Zlatna) un 67 komūnās.
Džons Draidens
Džons Draidens (en; dzimis, miris ) bija angļu dzejnieks, dramaturgs, kritiķis un tulkotājs. Ietekmīgs dzejnieks Restaurācijas periodā, angļu literatūras periodu no 1660. līdz 1700. gadam mēdz dēvēt par "Draidena laiku". 1668. gadā kļuva par pirmo Anglijas dzejnieklaureātu (Poet Laureate).
Dzimis Northemptonšīrā. Studēja Kembridžas Universitātē, kuru beidza 1654. gadā. Nākot pie varas Čārlzam II, izvirzījās par ietekmīgāko dzejnieku galmā. Nepieņemdams Slaveno revolūciju, kad par karali kļuva Džeimss II, attālinājās no galma, tomēr pievērsās antīko autoru tulkošanai angliski.
Laimes formula
"Laimes formula" ir 2015. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisore ir Antra Cilinska.
Sižets
Kā būt laimīgam? Kā kļūt veselam? Kur gūt iedvesmu? Uz šiem jautājumiem katrs mēģina atbildēt citādāk. Viens brauc ceļojumos, bet otrs - zināšanas smeļas žurnālos un grāmatās. Tomēr bieži cilvēki sagaida, ka laime viņiem tiks pienesta klāt. Šajā filmā tiek stāstīts par tiem, kuri ir atraduši savu laimes formulu.
1238. gads
1238. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Zalkšu valks
Zalkšu valks ir Stendes labā krasta pieteka Ventspils novada Puzes pagastā.
Izteka - uz rietumiem no Blāzmas. Tek ziemeļrietumu virzienā, lejtecē strauji pagriežoties uz dienvidrietumiem. Ietek Stendē lejpus Blāzmas.
Kutna Horas Svētās Barbaras baznīca
Kutna Horas Svētās Barbaras baznīca (cz) ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Čehijas senās sudraba kalnraču pilsētas Kutna Horas vecpilsētā. 1995. gadā Kutna Horas vecpilsēta iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Zalkšu valks
Upi šķērso valsts autoceļš V1311 (Ugāle–Blāzma–Ance), tās krastos nav lielāku apdzīvoto vietu. Stendes augšpusē, Usmas pagastā ir Stendes labā krasta pieteka ar analoģisku nosaukumu - Zalkšu valks.
Kutna Horas Svētās Barbaras baznīca
Baznīcas celtniecība sākta 1388. gadā un tā veltīta kalnraču aizgādnei Svētajai Barbarai, jo Kutna Hora viduslaikos bija viens no galvenajiem Eiropas sudraba ieguves centriem. Visticamāk baznīcas pirmais arhitekts bija Petra Parlērža dēls Johans Parlēržs. Husītu karu laikā celtniecību pārtrauca, atsākot to 1481. gadā Mateja Rejseka un Bendikta Rejka vadībā. Baznīca tika iecerēta lielāka, iespējams pat divreiz lielāka, tomēr Kutna Horai panīkstot, tika uzcelta tikai daļa no baznīcas. Pēdējie baznīcas uzlabošanas darbi tika veikti 19. gadsimtā.
Ādolfs Klingelhēfers
Ādolfs Klingelhēfers (fr; dzimis, miris ) bija franču vieglatlēts un regbija spēlētājs, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Biogrāfija
Klingelhēfers ir dzimis un audzis Parīzē. Viņš bija Brazīlijas diplomāta dēls, kurš bija vicekonsuls Brazīlijas vēstniecībā Francijā. No 1899. līdz 1903. gadam viņš ieguva sešus Francijas čempiona titulus vieglatlētikā, četras reizes 110 metru barjerskrējienā un divas reizes 400 metru barjerskrējienā, kā arī uzstādīja divus nacionālos rekordus 110 metru barjerskrējienā 1903. un 1904. gadā.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš startēja trijās vieglatlētikas disciplīnās. 60 metru kvalifikācijas kārtas priekšskrējienā viņš ieņēma 4. vai 5. vietu un turpmākajai cīņai nekvalificējās. 200 metru skriešanā viņš arī startēja tikai kvalifikācijas kārtas priekšskrējienā, kur ieguva 3. vietu un turpmākajai cīņai nekvalificējās. Arī 110 metru barjerskrējienā viņš neguva ievērības cienīgu rezultātu, startējot kvalifikācijas kārtā un atkārtotajā skrējienā.
Klingelhēfers bija arī labs regbija spēlētājs. Viņa pārstāvētais klubs Racing Club de France 1901. un 1902. gadā izcīnīja čempiona titulu Francijas regbija čempionātā.
Klingelhēfers kļuva par augsta ranga ierēdni Brazīlijas Tirdzniecības palātā un pelnīja naudu finanšu pasaulē.
Viņa olimpiskie rezultāti tika skaitīti Francijas panākumos. 1900. gada olimpisko spēļu laikā, pēc vēsturnieku 2009. gadā apkopotajiem datiem, viņš bija Brazīlijas pilsonis, taču joprojām šo faktu ne Brazīlijas Olimpiskā komiteja, ne Starptautiskā Olimpiskā komiteja neatzīst.
Homjeļas "Lakamatyu"
Homjeļas futbola klubs "Lakamatyu" (be) jeb Gomeļas futbola klubs "Lokomotiv" (ru) ir Baltkrievijas futbola klubs no Gomeļas, kas spēlē Pirmajā līgā. Klubs dibināts 2008. gadā.
Toma iela
Toma iela var būt:
Pazvilu plaukšķene
Pazvilu plaukšķene (la) ir daudzgadīga suga neļķu dzimtā, kuras dabiskais izplatības areāls ir no Austrumeiropas līdz Rietumsibīrijai un Centrālāzijai. Latvijā 20. gadsimta sākumā tika konstatētas dažas pazvilu plaukšķenes atradnes uz dzelzceļiem Rīgā.
Larisas AEL
Larisas AEL ir Grieķijas futbola klubs no Larisas, pašlaik spēlē Grieķijas Superlīgā. Tas ir dibināts 1964. gadā. 1988. gadā vienīgo reizi izcīnīja Grieķijas čempiontitulu. Kluba futbolisti ir divas reizes ieguvuši Grieķijas kausu.
2017. gadā komandā spēlēja Latvijas futbolists Jānis Ikaunieks.
Marko Simončelli
Marko Simončelli (it; dzimis, miris ) bija itāļu šosejas motobraucējs.
Laikā no 2002. līdz 2006. gadam viņš brauca 125 cm3 klasē. Pēc tam pārgāja uz 250 cm3 klasi, kur 2008. gadā izcīnīja uzvaru sezonas kopvērtējumā. 2010. un 2011. gadā startēja MotoGP klasē. Kopumā karjeras laikā prestižākajā motociklu klasē aizvadīja 34 sacensības, 2 posmos bija starp trim labākajiem. 2010. gada sezonas kopvērtējumā ierindojās 8. vietā ar 125 punktiem.
2011. gada sezonas Malaizijas Grand Prix laikā notikušās sadursmes laikā M. Simončelli tika smagi savainots un vēlāk trases medicīniskajā centrā sportists mira.
Sanandadža
Sanandadža vai Sine (ku) ir pilsēta Irānas rietumos, Kurdistānas ostāna administratīvais centrs. Izvietojusies Zāgrosa kalnos Gerjāšānas upes ielejā 500 km no valsts galvaspilsētas Teherānas. Otra lielākā kurdu pilsēta, nozīmīgs kurdu kultūras centrs.
Vēsture
Nosaukums «Sinna» zināms kopš 14. gadsimta kā kalnu pāreja. Kopš 17. gadsimta Sine zināma kā Ardalānas vasaļvalsts galvaspilsēta. Ievērojami attīstījusies 19. gadsimta sākumā Amana Allāha valdīšanas laikā, kad kļuva par nozīmīgu reģiona komercijas centru. Pilsētas persiešu nosaukums cēlies no kurdu valodas Sine Dizh — ‘Sines cietoksnis’.
Daugavpils apvedceļa līnija
Daugavpils apvedceļš ir 19 km gara dzelzceļa līnija, kas lokveidā savieno dzelzceļa līniju Eglaine—Daugavpils ar dzelzceļa līniju Daugavpils—Indra. Līnija sākas Sventes pagastā 191. kilometra ceļa postenī, šķērso Daugavu pa Sventes tiltu, turpinās Līksnas pagastā, kur šķērso autoceļu P67 un dzelzceļa līniju Krustpils—Daugavpils. 8. kilometra postenī Daugavpils apvedceļa līnijai ir savienojums ar Krustpils—Daugavpils līniju Daugavpils virzienā. Tālāk līnija ved līdz dzelzceļa līnijai Rēzekne—Daugavpils un pie Daugavpils pilsētas robežas 524. kilometra postenī savienojas ar to. Tālāk līnija nozarojas Stropu virzienā. Līnija iet pa Daugavpils pilsētas teritoriju Križos un turpinās Naujenes pagastā, kur 401. kilometra postenī pieslēdzas līnijai Daugavpils—Indra.
Tehniski Daugavpils apvedceļš sastāv no divām līnijām — 13 km garās mazizmantotās līnijas 191. km postenis—524. km postenis un intensīvi izmantotās 6 km garās līnijas 524. km postenis—401. km postenis. Līnijā ir 4 tilti — Sventes tilts pār Daugavu, autoceļa P67 un dzelzceļa līnijas Krustpils—Daugavpils šķērsojumi un autoceļa A13 pārvads. Pasažieru satiksmes līnijā nav, bet līnijas daļa starp 401. un 524. km posteņiem tiek izmantota kravas vagonu tiešai nosūtīšanai no Baltkrievijas virziena uz Daugavpils Šķirošanas parku.
Latvijas dzelzceļš plāno modernizēt posmu no 8. km posteņa līdz 524. km postenim, atjaunojot Gijantaru staciju un izbūvējot savienojošos ceļus no 8. km posteņa Krustpils virzienā, kā arī no Daugavpils Šķirošanas parka Gijantaru virzienā.
Vēsture
Daugavpils apvedceļa dzelzceļa līnija būvēta 20. gadsimta 60. gadu vidū stratēģiskiem nolūkiem — aukstā kara saasinājuma periodā PSRS ģenerālštābs bija secinājis, ka konflikta gadījumā ar ASV Daugavpilij tiktu uzmesta atombumba, tādēļ nepieciešams rezerves tilts pār Daugavu un papildu dzelzceļa līnija satiksmes nodrošināšanai pēc Daugavpils mezgla izpostīšanas. Daugavpils apvedceļš kā stratēģiskais objekts Nr. 1001 tika pabeigts un pieslēgts Eglaines līnijai 1966. gadā. Līnijas posmu no 191. līdz 8. km postenim izmantoja pasažieru vilcieni Kaļiņingrada—Maskava un Šauļi—Daugavpils virzienā uz Daugavpili (mūsdienās likvidēti), bet posmu starp 401. un 524. km posteņiem — bijušais vietējais pasažieru vilciens Daugavpils—Bigosova.
Mendosas province
Mendosas province ir viena no Argentīnas 23 provincēm valsts rietumu daļā. Robežojas ar Sanhuanas provinci ziemeļos, ar Sanluisa provinci un Lapampas provinci austrumos, ar Neukenas provinci ziemeļos un ar Čīli austrumos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Mendosa. Mendosas provinces kopējā platība ir 148 827 km², pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 1 738 929 iedzīvotāji. Tā ir septītā lielākā province Argentīnā pēc platības un ceturtā pēc iedzīvotāju skaita. Province ir sīkāk sadalīta astoņpadsmit departamentos.
1769. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1769. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas guberņas Rīgas un Cēsu provinču sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme kā Inflantijas vaivadija atradās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā.
Uldis Briedis
Uldis Briedis (dzimis, miris ) bija latviešu fotogrāfs un žurnālists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1940. gadā Ārlavas pagasta "Pērkoņos". Bērnībā dzīvoja Ventspilī, Ancē, Dundagā un Nikužos, 1961. gadā absolvēja Valdemārpils vidusskolu. Pēc pārcelšanās uz dzīvi Liepājā bija stūrmanis zvejas flotē (1962—1966), 1963. gadā absolvēja zvejas kuģu kapteiņu kursus.
1966. gadā sāka strādāt par fotogrāfu un žurnālistu Liepājas rajona avīzē, no 1969. gada piedalījās fotoizstādēs. 1975. gadā kopā ar Ingvaru Leiti sešus mēnešus ar velosipēdiem ceļoja cauri Baltkrievijai, Krievijai un Sibīrijai līdz Vladivostokai, lai apsekotu latviešu kopienas. 1976. gadā sāka strādāt Liepājas pilsētas laikrakstā ar pseidonīmu Matīss Pērkons. No 1979. gada līdz 1989. gadam Briedis bija laikraksta "Padomju Jaunatne", bet no 1991. gada laikraksta "Diena" fotogrāfs. No 1979. gada — fotokluba "Rīga" biedrs. 2010. gadā apgāds "Neputns" laida klajā Laimas Slavas sastādītu māksliniekam veltītu grāmatu "Laika mednieks". 2016. gadā kinoteātrī Splendid Palace Rīgā atklāja Ulda Brieža melnbalto fotogrāfiju izstādi.
Miris 2023. gadā.
Jeikus vaka
Jeikus vaka bija viena no Krimuldas pilsnovada vakām, kas 16. gadsimtā ietilpa mūsdienu Siguldas novadā. Pieminēta Rīgas arhibīskapijas inventārā 1564. gadā un šajā laikā tur atradās 10 saimniecības.
Vaka ir saistīta ar Eikažiem, kur 13. un 14. gadsimta dokumentos minēts līvu ciems Ieikisile. 17. gadsimta sākumā Jeikus vakas teritorijā pastāvēja Eikažu ciems, bet 17. gadsimta beigās — Eikažu muiža ar tai pakļautiem zemniekiem un krogs.
Dikļu muiža
Dikļu muiža (de) ir muiža, kas atrodas Dikļu pagastā, Valmieras novadā, Latvijā. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Vēsture
Senākās ziņas par Dikļu muižu ir no 1456. gada, kad tā bija izlēņota Rīgas arhibīskapa vasalim Georgam fon der Pālenam. Pēc Lielā Ziemeļu kara 1722. gadā par tās īpašniekiem kļuva Lēvenvoldes, pēc tam Rozeni. No 1786. gada Dikļi piederēja Tīzenhauzeniem, no 1846. gada Hānenfeldiem. Pēdējās muižas īpašnieces līdz 1920. gada zemes reformai bija Irēna un Eva Volfas. 1919. gadā Valmieras apriņķa pārvalde, kam tika piešķirta muiža, šeit ierīkoja bērnu patversmi. 1937. gadā Dikļu muiža kļuva par sanatoriju, 1974. gadā — Republikānisko traumatoloģijas un ortopēdijas rehabilitācijas slimnīcu.
Apraksts
Kompleksā ir 18. gadsimta beigu pils un kūts, 18. gadsimta otrās puses klēts, parks. No 1891. līdz 1896. gadam pili pārbūvēja neobaroka stilā. Sākumā ēkai bijis viens stāvs, mansarda jumta centrālajā daļā vēlāk ticis izbūvēts 2. stāvs. Pēc 1937. gada tika veikta pārbūve, pēc 1937. gada — remonts. 2003. gadā pils tika restaurēta un rekonstruēta. Pašlaik te atrodas viesnīca, konferenču un semināru zāles, kafejnīca.
19,9 ha lielajā parkā aug ap 20 eksotisku koku.
Džonta
Džonta var būt:
Zilupes iela
Zilupes iela var būt:
Slaktiņš Kūsinena klubā
Slaktiņš Kūsinena klubā bija astoņu Somijas komunistiskās partijas locekļu nogalināšana Kūsinena klubā Petrogradā 1920. gada 31. augustā.
Partijas mītne atradās Petrogradā, Kamennoostrovas prospektā 26-28 (mūsdienās to pazīst kā Benuā namu), piektajā stāvā. Tā tika nosaukta par Kūsinena klubu pēc tam, kad 1920. gada februārī izplatījās baumas, ka gājis bojā Otto Kūsinens (īstenībā viņš slēpās ārzemēs).
Uzbrukums notika 1920. gada 31. augustā partijas sanāksmes pārtraukumā. Pirmo kāpņu laukumā nošāva Juku Rahju. Līsa Savolainena centās izsaukt palīdzību pa telefonu, bet tika nošauta. Juka Vītasāri centās pretoties, bet saņēma lodi galvā. Šaušana beidzās, kad uzbrucējiem aptrūka patronu.
Upuri:
Tika ievainoti desmit cilvēki.
Šāvēji bija seši sarkanās gvardes skolas kursanti, kurus vadīja Aku Pāsi. Daudzus aizdomās turētos aizturēja, bet drīz atlaida. Šāvēji uzrakstīja vēstuli par iemesliem, kāpēc viņi veica uzbrukumu un nodeva to milicijai. Pēc divu gadu tiesām viņi saņēma vieglus (3—5 gadi) spriedumus, izņemot vīru un sievu Voito un Elvīru Elorantus, kurus nošāva.
Nošautos apglabāja Marsa laukā Petrogradā. Bēres bija valsts mēroga, tajās piedalījās gandrīz 100 000 cilvēku. Atvadīšanās notika Ermitāžā 1920. gada 12. septembrī. Uz kapakmeņa tika uzrakstīts: "Balto somu upuri", lai gan vainīgi bija pašas kompartijas biedri.
Džons Kregans
Džons Frēnsiss Kregans (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 800 metros 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Kregans ir ASV čempions 800 metru skriešanā 1897. gadā un 1 jūdzes skriešanā 1897/1898. gadā.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš 800 metru skriešanas disciplīnā izcīnīja sudraba medaļu ar rezultātu 2:03.0. Viņš šajā distancē piekāpās britam Alfrēdam Tisē.
Mateo Riči
Mateo Riči (it; dzimis, miris ) bija itāļu jezuītu misionārs, viens no Jezuītu Ķīnas misiju dibinātājiem. Viņš bija arī matemātiķis, astronoms, kartogrāfs un tulks. Pēdējos 30 dzīves gadus pavadījis Ķīnā. Mateo Riči nopelni ir pastāvīgas saiknes iedibināšana starp Eiropas un Ķīnas kultūrām.
Biogrāfija
Mateo Riči kļuva par pirmo eiropieti, kas 1601. gadā iekļuvis Aizliegtajā pilsētā Pekinā, kad viņu uzaicināja imperators Vanli. Viņš pievērsa katoļticībai vairākas ievērojamas Ķīnas amatpersonas. Viņš arī iztulkoja vairākus nozīmīgus darbus no latīņu valodas uz ķīniešu un pretēji.
Miris 1610. gadā Minu impērijas galvaspilsētā Pekinā.
Džonass Solks
Džonass Edvards Solks (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu virusologs. Viņš atklāja un izstrādāja pirmo veiksmīgo vakcīnu pret poliomielītu.
Solks absolvēja Ņujorkas Universitāti. Pitsburgas Universitātē, kur viņš bija bakterioloģijas profesors, sāka pētīt poliomielītu. Tur arī viņš izstrādāja pirmo veiksmīgo vakcīnu pret šo slimību. sāka izplatīt vakcīnu ASV. Turpmākajos gados ASV samazinājās saslimstība ar to no 18 gadījumiem uz 100 tūkstošiem cilvēku līdz mazāk nekā 2 gadījumiem uz 100 tūkstošiem.
Viņa vārdā nosaukts Bioloģisko pētījumu institūts. 1977. gadā saņēmis ASV prezidenta brīvības medaļu (ASV augstākais civilais apbalvojums).
Lipinščina
Lipinščina ir ciems Tabores pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 254 km attālumā no Rīgas.
Kriss Kraiders
Kriss Kraiders (en, dzimis ) ir ASV hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2018) Kraiders pārstāv NHL klubu Ņujorkas "Rangers".
ASV hokeja izlases sastāvā spēlējis trijos Pasaules čempionātos.
Īvāns (filma)
"Īvāns" ir 2015. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Andrejs Verhoustinskis.
Sižets
Filma stāsta par Daini Īvānu - cilvēku, kurš savā ziņā simbolizē mūsdienu Latvijas vēsturi.
Alise Danovska
Alise Dzene (dzimusi un plašāk pazīstama kā Alise Danovska 1993. gada 26. jūnijā) ir latviešu teātra un kino aktrise.
1770. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1770. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Piltenes apgabals pakļāvās tiešai Polijas-Lietuvas kopvalsts pārvaldei, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme atradās Krievijas Impērijas Rīgas guberņas Rīgas un Cēsu provinču sastāvā. Latgales vēsturiskā zeme kā Inflantijas vaivadija atradās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā.
Pīpkalonija
Pīpkalonija bija iesauka Tērbatas latviešu studentu literāri zinātniskai biedrībai, kas darbojās no 1888. līdz 1904. gadam. Biedrība izdeva savu rakstu krājumu „Pūrs” (I—III, 1891—1893), kurā pirmo reizi tika sludinātas Jaunās strāvas idejas.
Vēsture
Jau 1856. gadā Tērbatas Universitātes studenti Krišjānis Valdemārs, Jānis Zakranovičs, Krišjānis Barons un citi sāka rīkot "Tērbatas latviešu vakarus". 1870. gadā Atis Kronvalds, Frīdrihs Grosvalds, Eižens Zemmers un citi atjaunoja regulāras vakarnieku sanāksmes, kas tika nodēvētas par Tērbatas latviešu studentu rakstniecības vakariem. 1881. gadā vakarnieki nodibināja "Latvisko brālību", kas 1882. gadā tika pārveidota par studentu korporāciju "Lettonia".
1888. gada 10. novembrī Lettoniju pametušais Kārlis Kasparsons kopā ar saviem domubiedriem Jāni Kauliņu, Jēkabu Ozoliņu, Augustu Krumbergu un Jāni Ērmani nodibināja "Literāri zinātnisko latviešu studentu biedrību", kurai vēlāk pievienojās Andrejs Skuja, Aleksandrs Dauge, Pēteris Pīpkalējs, Konstantīns Ūders, Eduards Veidenbaums, Jēkabs Alksnis, Ernests Ekšteins, Eduards Pavasars, Jānis Lasmanis un citi. Biedrība sapulcējās reizi nedēļā sestdienu vakaros, uz kuru vienam no tās locekļiem bija jāsagatavo referāts. Pēc tās locekļa Pētera Pīpkalēja (1866–1913) uzvārda šo studentu biedrību sāka dēvēt par Pīpkaloniju.
Ap 1895. gadu pārsvaru ieguva kreisi noskaņotie Pīpkalonijas biedri (Pauls Kalniņš, Jānis Jansons-Brauns, Fricis Roziņš). Biedrību slēdza 1897. gada vasarā, tās biedrus jaunstrāvniekus apvainoja revolucionārajā darbībā un K. Kasparsonam piesprieda divas nedēļas ieslodzījuma Tērbatas Universitātes karcerī. Biedrība savu darbību turpināja nelegāli, kļūdama mērenāka. Biedrības biedri bija arī mediķi un veterinārmediķi Reinholds Liepiņš, Kr. Neibergs, Kr. Bušs, Rozentāls, V. Bērziņš, Jēkabs Bērziņš, Šteinhards, Ātrēns, Ferdinands Klaustiņš un citi.
Jozs Dumša
Jozs Dumša (lt, dzimis, miris ) bija lietuviešu revolucionārs, daļu no mūža dzīvojis Rīgā, darbojies LSDSP.
Dzimis Lietuvā, 1898. gadā devās uz Rīgu, kur strādāja fabrikā. No 1905. līdz 1907. gadam darbojās LSDSP, viens no Rīgā iznākošo lietuviešu avīžu "Pirmyn" (1905. gadā) un "Vilnis" (1913-1914) līdzstrādniekiem. 1909. gadā arestēts. No 1911. līdz 1913. gadam izsūtīts uz Krieviju. No 1915. līdz 1918. gadam dzīvoja Petrogradā, kur darbojās nelegālā lietuviešu boļševiku tipogrāfijā. 1918. gadā nosūtīts uz Lietuvu, kur darbojās pagrīdē. Kad boļševiki iebruka Lietuvā, no 1919. gada 1. marta līdz 12. martam bija Šauļu pilsētas izpildkomitejas priekšsēdētājs un kara komisārs. Pēc boļševiku sakāves aizbēga uz Krieviju. 1929. gadā represēts, 1965. gadā reabilitēts.
Lipski (Griškānu pagasts)
Lipski ir ciems Griškānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 252 km attālumā no Rīgas.
Neukenas province
Neukenas province ir viena no Argentīnas 23 provincēm valsts dienvidrietumu daļā. Robežojas ar Mendosas provinci ziemeļos, ar Rionegro provinci un ar Lapampas provinci austrumos un ar Čīli rietumos. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Neukena. Neukenas provinces kopējā platība ir 143 440 km², pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 318 951 iedzīvotājs. Tā ir trīspadsmitā lielākā province Argentīnā pēc platības un sešpadsmitā pēc iedzīvotāju skaita. Province ir sīkāk sadalīta sešpadsmit departamentos.
Pilsonība Latvijā
Latvijas pilsoņi ir personas, kurām ir Latvijas pilsonība. Ar Latvijas pilsonību saistītos jautājumus regulē "Pilsonības likums", kas stājies spēkā. Pastāv vairāki pilsonības iegūšanas veidi, piemēram, naturalizējoties, pēc cilvēka dzimšanas vietas u.c.
Vēsture
Pēc valsts dibināšanas Latvijas Pagaidu valdība noslēdza līgumu par pilsonības piešķiršanu ar Vācijas pilnvaroto par brīvprātīgo aicināšanu stāties militārajos formējumos cīņai pret komunistiem. Sākās brīvprātīgo vervēšana vācu karavīru vidū gan Latvijā, gan Vācijā, kur ar to nodarbojās Vācijas ģenerālpilnvarotais Baltijas zemēs Augusts Vinnigs. Līgums tika anulēts pēc tam, kad 1919. gada 16. aprīlī Baltijas landesvērs Liepājā īstenoja pret Latvijas Pagaidu valdību vērstu apvērsumu, bet 1919. gada jūnijā sāka karadarbība pret Latvijas armijas Ziemeļlatvijas brigādi un Igaunijas nacionālo armiju, kas beidzās ar landesvēra sakāvi Cēsu kaujās. Saskaņā ar Strazdumuižas pamiera nosacījumiem no landesvēra izslēdza vācu algotņus, kuriem bija jāatstāj Latvija.
1919. gada 23. augustā Tautas padome pieņēma "Likumu par pavalstniecību", kura pirmais pants noteica, ka par Latvijas valsts pilsoni skaitās ikkatrs agrākās Krievijas valsts pavalstnieks, bez tautības un ticības izšķirības, kurš dzīvo Latvijas robežās, ir cēlies no Latvijas robežās ietilpstošiem apgabaliem, vai uz Krievijas likumu pamata bija jau pirms 1. augusta 1914. gada piederīgs pie šiem apgabaliem un nav līdz šī likuma izsludināšanas dienai pārgājis citā pavalstniecībā. Saskaņā ar otro pantu tiesības uz pilsonību saglabāja arī visi tie, kas īslaicīgi atradās ārpus jaunās valsts robežām. Viņiem tika dots gads, lai atgrieztos Latvijā vai arī pilsonības reģistrācijai savā atrašanās valstī. Trešais pants noteica ceļu uz pilsonību tiem Latvijas iedzīvotājiem un viņu pēctečiem, kuri pastāvīgi dzīvoja ārzemēs, kā arī cilvēkiem, kuru saknes nebija Latvijā un kuri bija pārcēlušies uz Latviju pēc 1914. gada 1. augusta (Pirmā pasaules kara sākuma). Viņi varēja iesniegt lūgumu iekšlietu ministram, kurš pēc tam šo dokumentu ar savu rekomendāciju nosūtīja izskatīšanai valdībā, kura arī lēma par pilsonības piešķiršanu. Likums arī atrunāja ārzemnieku naturalizācijas normas un pilsonības piešķiršanu par īpašiem nopelniem, kā arī atrunāja nepieciešamību jaunajiem pilsoņiem dot zvērestu.
LR AP pieņemtais lēmums “Par Latvijas Republikas pilsoņu tiesību atjaunošanu un naturalizācijas pamatnoteikumiem” noteica, ka pie Latvijas Republikas pilsoņu kopuma pieder personas “kurām bija Latvijas Republikas pilsonība un šo personu pēcnācēji”. Augstākā Padome pieņēma lēmumu "Par Latvijas Republikas pilsoņu tiesību atzīšanas nosacījumiem personām, kuras pirms dzīvoja Latvijas robežās un viņu pēcnācējiem". Saskaņā ar minētā lēmuma 1. punktu par piederīgu pie Latvijas Republikas pilsoņu kopuma ipso facto tika atzītas personas, kuras saskaņā ar "Likuma par pavalstniecību" 1. pantu skaitījās Latvijas Republikas pilsoņi, bet nebija šīs tiesības realizējušas.
Ivans Ļubičičs
Ivans Ļubičičs (hr; dzimis ) ir bijušais Horvātijas tenisists. Profesionāļa karjeru uzsāka 1998. gadā. I. Ļubičiča labākais sasniegums ATP tūres vienspēļu rangā ir sasniegtā 3. vieta, dubultspēlēs — 70. vieta.
Karjerā I. Ļubičičs ir uzvarējis desmit ATP vienspēļu turnīros, bet lielāko panākumu Grand Slam sacensībās viņš guva 2006. gada Francijas atklātajā čempionātā, kurā sasniedza pusfinālu. Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā Atēnās izcīnīja bronzas medaļu dubultspēlēs. 2012. gada aprīlī beidza profesionāļa karjeru.
Mikels Ojarsavals
Mikels Ojarsavals (es, dzimis ) ir spāņu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Ojarsavals pārstāv La Liga komandu Sansevastjanas "Real Sociedad" un Spānijas futbola izlasi.
Spānijas futbola izlases sastāvā Ojarsavals debitēja spēlē pret Šveici.
Sieviešu noslēpumi
"Sieviešu noslēpumi" (en) ir 2000. gada drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Rodrigo Garsija. Galvenās lomas filmā atveido Glenna Klouza, Kemerone Diasa, Kalista Flokhārta, Keitija Beikere, Eimija Brenemana, Valērija Golino un Hollija Hantere. Filmas pirmizrāde notika.
Filmā apvienoti pieci stāsti par savstarpēji atšķirīgām sievietēm, kuras risina savas problēmas.
Elīna Bākule-Veira
Elīna Bākule-Veira ir latviešu dzejniece, multimediju un kino māksliniece, mūziķe.
Debijas dzejas krājums "Zilonis okeāns" 2016. gadā saņēmis Latvijas literatūras gada balvu Spilgtākās debijas kategorijā. Bākules-Veiras dzejai raksturīga eksperimentēšana, asociatīva rakstība, sirreāla tēlainība. Šobrīd (2022) strādā par pasniedzēju Liepājas Universitātē, kur dzejniece studē Jauno mediju mākslu doktorantūras studijās. Dzejnieces otrais dzejas krājums "Tas ods meklē mani kopš 1981. gada", apbalvots ar žurnāla Domuzīme dzejas balvu.
Fleksija (valodniecība)
Ar vārdu fleksija (la — liekt, locīt) valodniecībā apzīmē izmaiņas vārdā, kas atspoguļo gramatisku attieksmju maiņu jeb, citiem vārdiem, vārda locīšanu. Valodas, kam fleksija raksturīga, sauc par fleksīvām valodām. Atsevišķi izšķir iekšējo fleksiju, kas ir skaņu mija vārda saknē. Sintētiskas valodas var nosacīti iedalīt fleksīvās un aglutinatīvās valodās: fleksīvās valodās maina kādu morfēmu (visbiežāk galotni), lai atspoguļotu gramatiskās attieksmes, turpretī aglutinatīvās valodās pievieno aizvien jaunus afiksus. Somu valodai raksturīgs daudz aglutinācijas, kad vārda saknei pievienojot afiksus, taču to nevar uzskatīt par tīri aglutinatīvu valodu, jo vārdu saknēs bieži notiek skaņu mija. Nav iespējams novilkt pilnīgi striktas robežas, kuras ir fleksīvas un kuras aglutinatīvas valodas.
Latviešu valoda
Latviešu valoda ir izteikti fleksīva, taču lībiešu substrāta ietekmē latviešu valoda ir analītiskāka nekā lietuviešu. Piemēram, latviešu valodā atšķirībā no lietuviešu (un, piemēram, krievu) valodas nav tīra instrumentāļa — tas ir ticis sinkretizēts.
Taču, runājot specifiski par lībiešu substrātu latviešu valodā, ne visas izmaiņas ir vienkāršojumi. Piemēram, saskaņā ar Comrie atstāstījuma izteiksme (darot, esot darījis, darīšot) ir ieviesta lībiešu ietekmē un šajā gadījumā tas nav vienkāršojums.
Zane Dombrovska
Zane Dombrovska ir skaņu ainavu dizainere, audiovizuālās kompozīcijas māksliniece, mūziķe, dziesmu autore, vokālā producente, dziedātāja un profesionāla aktrise.
Uzņēmējdarbība
Mūzikas un mākslas producēšanas uzņēmuma "SIA JADARATADDARA" īpašniece un radošā direktore.
Dubultie svešinieki
"Dubultie svešinieki" ir 2015. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Uģis Olte.
Jiri Vilmss
Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 13. martā (1. martā pēc VS) Pilistveres pagasta (tagad Tiri pagasts) Arkmas ciemā zemnieka Reina Vilma un viņa sievas Marijas ģimenē. Mācījās Pilistveres draudzes skolā, no 1901. gada Pērnavas zēnu ģimnāzijā. Pēc 1905. gada revolūcijas apspiešanas 1906. gada martā Vilmsu izslēdza no ģimnāzijas, bet rudenī viņam atļāva turpināt mācības kā eksternam. 1907. gadā viņš sāka studijas Tērbatas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuras pabeidza 1911. gadā. Studiju laikā iestājās Igaunijas Studentu biedrībā un iepazinās ar savu nākamo sievu Mariju Obersti. No 1912. līdz 1914. gadam Vilmss strādāja par advokātu Tallinā un bija satīriskā laikraksta Kilk redaktors.
Pēc Februāra revolūcijas gadā Vilmss piedalījās Igaunijas Darba partijas (Eesti Tööerakond), viņu ievēlēja pa par Autonomā Igaunijas guberņa Pagaidu zemes padomes deputātu un priekšsēdētāja vietnieku. Kādu brīdi Jiri Vilmss bija laikraksta Päevaleht ("Dienas lapa") redaktors, bet tad sāka izdot Igaunijas Darba partijas laikrakstu Vaba Maa. 1917. gada novembrī viņu ievēlēja par Viskrievijas Satversmes sapulces deputātu. Kad 1918. gada 18. februārī sākās plašs vācu armijas uzbrukums (operācija "Dūres sitiens") no pozīcijām Latvijā un Igaunijas arhipelāga salās, Pagaidu zemes padomes Vecāko padome izveidoja darba grupu patstāvīgas valsts proklamēšanas sagatavošanai, kuras sastāvā bija Karls Asts, Jiri Jāksons, Juhans Kuks un Jiri Vilmss, 19. februārī Vecāko padome izveidoja Igaunijas Glābšanas komiteju trīs cilvēku sastāvā bija Konstantīns Petss, Jiri Vilmss un Konstantīns Koniks. Vilmss piedalījās Igaunijas patstāvības manifesta izstrādē.
Vācu okupācijas laikā 1918. gada martā Vilmss kopā ar trīs biedriem devās pāri aizsalušajam Somu līcim uz pilsoņu kara pārņemto Somiju, viņu tālākais liktenis ilgu laiku bija nezināms. Uzskatīja, ka 24. martā viņus Hoglandes salā apcietinājuši un 13. aprīlī pie Helsinkiem nogalinājuši vācu kareivji, taču 2015. gadā publicētajā Zviedrijas brigādes kareivja dienasgrāmatā aprakstīta trīs igauņu nošaušana 1918. gada 2. maijā Hauho pie Hemēnlinnas, ko uzskata par Vilmsa un viņa biedru nogalināšanas aprakstu.
Tatārijas plaukšķene
Tatārijas plaukšķene (la) ir augs neļķu dzimtā, kas ir sastopama Austrumeiropā un Rietumāzijā. Latvijas teritoriju šķērso sugas izplatības rietumu robeža, valstī tā ir sastopama reti, galvenokārt Daugavas un Gaujas ielejā.
Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.
Apraksts
Tatārijas plaukšķene ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs. Stublājs ir stāvs, slaids, vienkāršs, skraji aplapots, pie pamata sarkanīgs, apmatots. Lapas ir lancetiskas ar gludu malu, uz stublāja novietotas pretēji. Lapu žāklēs nereti veidojas lapaini dzinumi. Ziedi stublāja galotnē ir īsos kātos garā un šaurā skarveidīgā ziedkopā. Ziedkāts apmatots. Kauss ir kails, šaurs, un, atšķirībā no parastās plaukšķenes, nav uzpūsts. Kausa dzīslas ir neskaidras, desmit. Vainaglapas ir baltas vai iedzelteni baltas, manāmi garākas nekā kauss, vainaglapu plātne līdz divām trešdaļām tās garuma šķelta. Vainadziņa nav. Auglis ir stāva trīscirkņu pogaļa, atveras ar 6 zobiņiem. Zied jūnijā un jūlijā.
Trīsciema 4. līnija
'''Trīsciema 4. līnija''' ir iela Rīgā, Ziemeļu rajona Trīsciemā apkaimē. Tā sākas pie krustojuma ar Trīsciema ielu un beidzas krustojumā pie Senlejas ielu. Ielas garums ir 268 metri.
Ielu savienojumi
Trīsciema 4. līnija krustojas ar:
Grigors Gurzadjans
Grigors Gurzadjans (hy; dzimis, miris ) bija armēņu astrofiziķis, viens no ārpusatmosfēras astronomijas pamatlicējiem PSRS. Viņš bija Armēnijas Nacionālā zinātņu akadēmijas loceklis.
Sventes baznīca
Sventes Vissvētākās Trīsvienības Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Sventes pagasta centrā Sventē.
Grigors Gurzadjans
Biogrāfija
Grigors Gurzadjans piedzima Bagdādē armēņu ģimenē, kas bija izdzīvojusi armēņu genocīdā.
Sventes baznīca
Vēsture
Jau 18. gadsimta sākumā Sventē darbojās jezuīti, kuriem šeit bija misija un saimniecība. 1721. gadā Sventes misiju sagrāva un jezuīti devās prom.
2005. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā
2005. gada Pasaules čempionāts šosejas riteņbraukšanā notika Madridē, Spānijā, no 19. līdz 25. septembrim. Čempionāts sastāvēja no grupas un individuālā brauciena vīriešiem, sievietēm, vīriešiem līdz 23 gadu vecumam. Tas bija 78. Pasaules čempionāts.
Grigors Gurzadjans
Biogrāfija
1939. gadā Gurzadjans iestājās Erevānas Politehniskajā institūtā. 1944. gadā viņš kļuva par aspirantu astrofizikā Viktora Ambarcumjana vadībā. 1946. gadā viņš sāka strādāt Bjurakanas observatorijā pēc tās atklāšanas. 1955. gadā Gurzadjans aizstāvēja fizikas un matemātikas zinātņu doktora disertāciju. 1957. gadā viņš kļuva par profesoru.
1950. gadu beigās Bjurakanas observatorijas zinātnieku grupa Grigora Gurzadjana vadībā sāka izstrādāt astrofizikas aparatūru darbam kosmosa apstākļos. Detektors, ko viņi bija izveidojuši, lai izpētītu Saules vainagu, tika uzstādīts ballistiskajā raķetē, un pirmais starts notika 1961. gada februārī Kapustinjaras poligonā.
Sventes baznīca
Vēsture
Pašreizējo mūra baznīcu uzcēla 1800. gadā Sventes muižas muižnieks Kazimirs Zībergs, veltot to Vissvētākās Trīsvienības godam un aizbildniecībai.
Grigors Gurzadjans
Biogrāfija
1960. gados Gurzadjana grupa izveidoja K-2, K-3 un K-4 sērijas raķešu observatorijas, attīstīja daudzus kosmiskās instrumentu būves principus, teleskopa platformas stabilizāciju kosmiskajos apstākļos, izmantojot zvaigžņu sensorus. Tajā pašā laikā pie Garni ciema tika izveidota laboratorija un konstruktoru birojs (vēlāk — Kosmiskās astronomijas institūts), kas sāka izstrādāt teleskopus un observatorijas.
1969. gadā ar pavadoni Kosmos-309 tika palaists Gurzadjana kolektīva izgatavotais orbitālais teleskops Procion. Pēc tam pavadonī Meteor darbojās viņu izstrādātais rentgena teleskops Altair. Grigora Gurzadjana un viņa kolektīva projektētā orbitālā ultravioletā observatorija Orion-1 tika uzstādīta 1971. gadā palaistajā pirmajā kosmosa stacijā Saljut-1. 1973. gada decembrī kosmosa kuģī Sojuz-13 tika palaista observatorija Orion-2. Tieši toreiz pirmo reizi tika iegūtas vājo zvaigžņu, planetāro miglāju spektrogrammas, kas sniedza veselu virkni līdz tam nezināmu faktu.
Sventes baznīca
Eksterjers
Baznīca ir laukakmeņu mūra taisnstūra formas celtne, 26 metrus gara, 16 metrus plata un 8 metrus augsta ēka ar cinkotā skārda jumtu un 5 metrus augstu torni ar zvaniem galvenās fasādes pusē. Sienas no ārpuses apmestas un krāsotas. Redzami stūru pīlāri, logu un durvju ierāmējumi. Ieejas durvis no gala, sāniem un sakristejas. Pie ieejas durvīm ir cementa kāpnes. Abos baznīcas sānos ir 5 logi, pie ieejas no gala 2 logi un katrā sakristejā viens logs. Dievnamu ieskauj dārzs, ko noslēdz mūra žogs. Ieejas vārti ir no gala un sāniem. Dārzā aug veci lapu koki. Aiz dievnama žoga, pretī presbitērijam atrodas plebānija.
Grigors Gurzadjans
Biogrāfija
No 1969. līdz 1977. gadam Gurzadjans bija SKB Astro zinātniskais vadītājs. No 1977. līdz 2002. gadam viņš vadīja Garni kosmisko astrofizikas institūtu.
Sventes baznīca
Interjers
Tā ir vienas navas telpa ar flīžu grīdu un koka griestiem, kas klāti ar mazu ieloku. Virs ieejas atrodas kora telpa ar ērģelēm, kura balstās uz diviem lieliem mūra pīlāriem. Presbitērija abās pusēs ir sakristejas, virs kurām ir noliktavas. Presbitēriju no lūgšanu zāles atdala koka dievgalds. Presbitērija labajā stūrī atrodas koka skulptūra "Ecce Homo". Kanceli, dievlūdzēju solus un trīs baznīcā esošos altārus izgatavojis galdnieks Staņislavs Meinards. Galvenais jeb centrālais altāris atrodas centrā pie presbitērija gala sienas, tas ir ar diviem pīlāriem, starp kuriem ir Vissvētākās Trīsvienības glezna. Sānu altāri veidoti līdzīgi un atrodas dievgalda galos pie abām sienām lūgšanu zāles pusē. Labajā pusē ir Svētā Miķeļa altāris ar svētā gleznu, bet kreisajā pusē — Svētā Jura altāris ar viņa gleznu. Aplūkojamas ir 1913. gadā Serafinoviča ģipsī veidotās Krustaceļa bildes.
Grigors Gurzadjans
Biogrāfija
1960. gados Gurzadjans paredzēja magnētiskos laukus planetārajos mākoņos, ko faktiski atklāja 2005. gadā (Džordans, Verners, O'Tūls). Viņš sastādīja teorētiskus darbus par uzliesmojošām zvaigznēm (paredzot negatīvas infrasarkanās gaismas uzliesmojumus), starpzvaigžņu vielu, dubultzvaigznēm. 1990. gados viņš izstrādāja teoriju par fizikālo dubultzvaigžņu kopējo hromopātiju un par bināro globuāro klasteru evolūciju.
Gadu desmitiem Gurzadjans lasīja lekcijas Erevānas Valsts universitātē (teorētiskajā astrofizikā, debesu mehānikā) un Erevānas Politehniskajā institūtā (precīzajā mehānikā). Viņš ir pazīstams arī kā oriģināls gleznotājs un esejists par zinātnes un mākslas filozofiju.
Sventes baznīca
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Rolands Šakals. 1920. gadā, atjaunojoties Rīgas bīskapijai, Sventes draudze kļuva patstāvīga, lai gan sāka veidoties jau 18. gadsimta sākumā, bet no 1911. gada Sventē pastāvīgi dzīvojis priesteris. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Sventē un tās apkārtnē. Dievkalpojumi notiek katru dienu. Draudzei ir četras kapsētas — Sventes, Purniku, Zemkrusta un Timšānu kapi.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jura diena, Vissvētākās Trīsvienības svētki un Svētā Erceņģeļa Miķeļa diena.
Lipši
Lipši ir ciems Kokneses pagastā, Aizkraukles novadā. Atrodas 10 km no pagasta centra Kokneses, 9 km no novada centra Aizkraukles un 92 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A6.
Mazovijas iela (Ščecina)
Mazovijas iela ir Ščecinas iela, Centra administratīvajā rajonā, Centra apkaimē. Mazpolijas iela sākas krustojumā ar Aviatoru laukumu un beidzas krustojumā ar Matejko ielu. Ielas kopējais garums ir 358,6 metri.
Vēsturiskie nosaukumi
Iela izveidota 19. gadsimtā līdz ar pilsētas aizsargmūru nojaukšanu, tās sākotnējais nosaukums bija Šillera iela (vācu: Schillerstraße). 1945. gadā tā tika pārsaukta par Mazovijas iela (polu: ulica Mazowiecka).
Saliekšana
Saliekšana jeb fleksija (no — 'saliekt') anatomijā ir kustība, kuras laikā samazinās leņķis starp divu blakus esošo ķermeņu segmentu priekšējām virsmām, jo locītava tiek saliekta. Fleksija notiek sagitālajā plaknē ap horizontālu asi, kas atrodas frontālajā plaknē, Izņēmumi ir rokas īkšķa fleksija, pēdas dorsālfleksija, pēdas plantārfleksija, ceļa fleksija un kāju pirkstu fleksija. Piemēram, veicot saliekšanu elkoņa locītavā, samazinās leņķis starp augšdelma un apakšdelma priekšējām virsmām, bet veicot ceļa saliekšanu, samazinās leņķis starp augšstilba un apakšstilba mugurējām virsmām. Muskuļi, kuru funkcija ir fleksija, tiek saukti par fleksoriem. Pretēja kustība saliekšanai ir atliekšana.
Anatomiska termer för läge
Kristiāns Kristensens
Kristiāns Augusts Kristensens (dk; dzimis, miris ) bija dāņu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Kristensens startēja divās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās. Labāko rezultātu viņš izcīnīja 1500 metru disciplīnā, kur ieguva 5. vietu, taču precīzs viņa iegūtais rezultāts nav zināms. Savukārt 800 metru disciplīnā viņš startēja tikai kvalifikācijas kārtas priekšskrējienā, kur ieguva 5. vietu un turpmākajai cīņai nekvalificējās.
Rionegro province
Rionegro province ir viena no Argentīnas 23 provincēm valsts centrālajā daļā. Robežojas ar Buenosairesas provinci, ar Mendosas provinci un ar Neukenas provinci ziemeļos, ar Čubutas provinci dienvidos un ar Čīli rietumos. Provinci austrumos apskalo Atlantijas okeāns. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Vjedma. Rionegro provinces kopējā platība ir 203 013 km², pēc 2010. gada datiem provincē dzīvo 638 645 iedzīvotāji. Tā ir ceturtā lielākā province Argentīnā pēc platības un piecpadsmitā pēc iedzīvotāju skaita. Province ir sīkāk sadalīta trīspadsmit departamentos.
Eduards Buhmans
Eduards Buhmans (ru; dzimis, miris ) bija Krievijas šahists un treneris.
AÓ Kérkyra
AÓ Kérkyra ir Grieķijas futbola klubs no Kerkīras (Korfu), kas spēlē Grieķijas futbola otrajā spēcīgākajā līgā. Mājas spēles aizvada Kerkīras stadionā.
Eduards Buhmans
Biogrāfija
PSRS sporta meistars šahā (1965). FIDE starptautiskais meistars (1990). Ar šahu nodarbojies no 7 gadu vecuma. 1958.-1960. gadā Ļeņingradas izlases sastāvā piedalījies PSRS jauniešu sacensībās. 1966. gadā PSRS izlases sastāvā uzvarējis Pasaules studentu komandu šaha čempionātā. Divas reizes iekļuvis PSRS šaha čempionāta finālā - 1965. un 1967. gadā. Lai gan šajos turnīros Buhmanam nebija lielu panākumu, tomēr viņš spēja uzvarēt tādus spēcīgus lielmeistarus kā Viktors Korčnojs un Aleksejs Suetins. Vairākkārt ierindojies godalagotās vietās Ļeņingradas šaha čempionātos - 1969. gadā dalījis 2.-5. vietu, 1972., 1973., 1975., 1976. un 1983. gadā dalījis 2.-4. vietu. 1972. gadā uzvarējis Ļeņingradas šaha kluba čempionātā. Piedalījies arī 1973. gada Latvijas atklātajā šaha čempionātā Daugavpilī. Kopš 1969. gadā strādā par šaha treneri. Bijis Ļeņingradas kara apgabala vecākais šaha treneris (1982-2001), pēc tam strādājis Sanktpēterburgas Kirova rajona bērnu un jauniešu sporta skolā.
Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika
Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika (oriģināli G. Ērenpreis velosipēdu fabrika) bija velosipēdu ražotne Latvijā, Rīgā, ko dibinājis un vadījis latviešu uzņēmējs Gustavs Ērenpreiss. Tā no 1927. līdz 1942. gadam ražoja divriteņus un to detaļas.
No 1927.-1940. gadam
1927. gada sākumā durvis vēra jauns uzņēmums „G. Ērenpreis velosipēdu fabrika”, Brīvības ielā 82, sākotnēji tirgū parādoties jaunai velosipēdu markai „G. Ērenpreis Īstais”, taču tas radīja pārpratumus, un drīz pēc tam velosipēda nosaukums tika nomainīts un tirgū parādījās velosipēds G. Ērenpreis Original. Jaunais velosipēds G. Ērenpreis Original strauji iekaroja popularitāti sabiedrībā, un 1931. gadā Gustavs Ērenpreiss uzsāka velosipēdu rūpnīcas celtniecību. 1938. gada ziemā tika pabeigts arhitekta Aleksandra Klinklāva projektētais rūpnīcas galvenais korpuss, kas kopumā izmaksāja 310 tūkstošus latu. 1938. gada beigās G. Ērenpreisa fabrikā jau tika atklāta modernākā galvanisko pārklājumu nodaļa Latvijā, ieviesti automātiskie darbgaldi un speciālās ierīces brīvrumbu un citu sarežģīto mehānismu izgatavošanai. 1940. gadā „G. Ērenpreis velosipēdu fabrika” tika atzīta par lielāko un modernāko velosipēdu ražotni Baltijā. No 1930. gadu beigām līdz pat 1940. gadam ik gadu tika saražoti 40 000 G. Ērenpreis velosipēdu, un tie sastādīja 70% no visiem Latvijā iegādātajiem velosipēdiem. Līdz 1940. gada vasaras beigām uzņēmums bija saražojis 200 000 velosipēdus, un tos varēja iegādāties ne tikai visās Latvijas pilsētās un lielākajos lauku centros, bet arī Igaunijā, Polijā, Somijā un pat Padomju Krievijā, kur augstās kvalitātes dēļ tie guva plašu pieprasījumu.
No 1941.-1943. gadam
1943. gada vasarā Gustavs Ērenpreiss uz brīdi atguva tiesības darboties savā uzņēmumā, taču jau pēc gada devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 1956. gadā 65 gadu vecumā Gustavs Ērenpreiss mira, tā arī neīstenojis savu sapni atgriezties dzimtenē Latvijā.
Brigita Zeltkalne
Brigita Zeltkalne (dzimusi Liepājā; mirusi 2014. gada 6. jūnijā Rīgā) bija latviešu žurnāliste, publiciste un sabiedriskā darbiniece, bijusī Latvijas Augstākās Padomes deputāte.
Tara
Tara var būt:
Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika
Ērenpreisa velosipēdi mūsdienās
„G. Ērenpreis velosipēdu fabrikas” ražotie velosipēdi saglabājušies līdz pat mūsdienām, taču nav zināms precīzs šo velosipēdu skaits. Daudzi vēsturiskie G. Ērenpreis velosipēdi ir saglabājušies kā privātīpašums, ģimeņu mantojums. Tie atrodami arī vairākos muzejos – Rīgas Motormuzejā, Saulkrastu Velosipēdu muzejā un Retro auto muzejā Rīgā.
Brigita Zeltkalne
Dzīvesgājums
Bijusi PSKP biedre.
Tara
Ģeogrāfija
Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika
Ērenpreisa velosipēdi mūsdienās
1936. gadā uzceltā „G. Ērenpreis velosipēdu fabrikas” ēka ir iekļauta Latvijas Industriālā mantojuma objektu sarakstā.
Brigita Zeltkalne
Dzīvesgājums
Atmodas kustības laikā B. Zeltkalne iesaistījās Latvijas Tautas frontes (LTF) dibināšanā, bija LTF Domes locekle. Popularitāti ieguva ar reportāžām par migrācijas un dzīvokļu problēmām. 1990. gadā viņu ievēlēja par Latvijas Augstākās Padomes deputāti no 140. Skrundas vēlēšanu apgabala, 1990. gada 4. maijā B. Zeltkalne balsoja par Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanu. Darbojās Tautas pašvaldības un sabiedrisko lietu komisijā, vadīja Dzīvokļu komisiju un Apbalvojumu komisiju. Strādāja pie īres likuma sagatavošanas un likumdošanas sakārtošanas dzīvokļu jautājumos.
Tara
Personvārds
Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika
Ērenpreisa velosipēdi mūsdienās
2012. gadā Gustava Ērenpreisa brāļa mazmazdēls Toms Ērenpreiss atjaunoja ideju par velosipēdu ražošanu Latvijā un uzsāka jaunu Ērenpreiss velosipēdu ražošanu. Ērenpreiss velosipēdu darbnīcā tika izstrādāti 4 pilsētas velosipēdu modeļi un 2012. gada 12. aprīlī tika laisti tirdzniecībā 2 dāmu un 2 kungu velosipēdi ar modeļu nosaukumiem — Tom, Greta, Paula un Gustav.
Brigita Zeltkalne
Dzīvesgājums
Pēc deputātes pilvaru beigām turpina darbu žurnālistikā, bija "Rīgas starptautiskā humanitātes fonda" prezidente, piedalījās projekta "Avīze Latvijas ieslodzījuma vietām" īstenošanā (1997).
Tara
Reliģija
Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika
Ērenpreisa velosipēdi mūsdienās
2013. gada 12. jūlijā tika izdota jauna velosipēdu kolekcija — esošie velosipēdi tika uzlaboti, un kolekcija papildināta ar diviem jauniem modeļiem — Paula Burgundy un Gustav Grey.
Brigita Zeltkalne
Dzīvesgājums
2002. gadā B. Zeltkalne piedalījās Latvijas Atmodas partijas dibināšanā.
Gustava Ērenpreisa velosipēdu fabrika
Velosipēdi un detaļas
Ik gadu „G. Ērenpreis velosipēdu fabrika” tirdzniecībā izlaida jaunu, uzlabotu velosipēdu sēriju un līdz ar to attiecīgā gada katalogus. Populārākie modeļi – kungu velosipēds Mod. „Specials”, kungu velosipēds Mod. A, kungu velosipēds Mod. B, kungu velosipēds Mod. C, jauniešu velosipēds Mod. zēnu – 26’’ riteņiem, dāmu velosipēds Mod. „Specials”, dāmu velosipēds Mod. DA, dāmu velosipēds Mod. DB, sporta velosipēds Mod. SMA ar metāla aplokiem, sporta velosipēds Mod. SKA ar koka aplokiem, 1939. gadā tika izlaists speciāls modelis „Latvijas Velosipēds”, 1938. gadā tika izlaists velosipēda modelis „Tūrista Ideāls”, tāpat tika izlaists sporta velosipēds „Straujā Bulta”. 1937. — fabrikas dibināšanas jubilejas gadā tika izlaisti speciāli jubilejas modeļi — velosipēdi ar krāšņiem dekorējumiem un detaļām.
Brigita Zeltkalne
Dzīvesgājums
Mirusi 2014. gada 6. jūnijā.