cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arčibalds Primrouzs
Arčibalds Filips Primrouzs, Piektais grāfs Rouzberijs (en; dzimis, miris ) bija britu politiķis no Liberālās partijas. No 1894. gada marta līdz 1895. gada jūnijam — Lielbritānijas premjers pēc Viljama Gladstona demisijas.
Dzimis Londonā, skotu augstmaņu ģimenē. Studēja Ītonā un Oksfordas Universitātē. 1878. gadā apprecējās ar Lielbritānijas bagātāko sievieti-ebrejieti Rotšīldu dinastijas pārstāvja Meira Amšela de Rotšīlda vienīgo meitu Hannu de Rotšīldi (Hannah de Rothschild). 1886. gadā un no 1892. līdz 1894. gadam Primrouzs bija valsts ārlietu ministrs (Foreign Secretary) Gladstona valdībā. Pēc Gladstona demisijas 1894. gadā kļuva par premjerministru. Valdībai bija mazi panākumi, tāpēc 1895. gadā Primrouzs demisionēja, bet 1896. gadā atkāpās no Liberāļu partijas vadības.
Bipolārais tranzistors
Bipolārais tranzistors ir pusvadītāju ierīces - tranzistora veids ar trim dažādu vadītspējas tipu slāņiem un trim izvadiem. Bipolārajā tranzistorā tiek izmantoti divu dažādu veidu pusvadītāji - ar elektronu vadītspēju (n jeb negatīvais tips) un ar caurumu vadītspēju (p jeb pozitīvais tips).
Bipolārā tranzistora uzbūve
Bipolārā tranzistora trīs pusvadītāju slāņi tiek saukti par kolektoru (C), bāzi (B) un emiteru (E). Divus malējos slāņus (kolektoru un emiteru) izgatavo no pusvadītāju materiāla ar vienādu vadītspējas tipu (p vai n) bet trešo - centrālo - slāni (bāzi) no materiāla ar pretēju vadītspējas tipu. Tādējādi var būt divu dažādu veidu bipolārie tranzistori - pnp un npn tipa.
Vladimirs Mstislavičs
Vladimirs Mstislavičs jeb Valdemārs (ru; dzimis pirms 1178. gada, miris pēc 1226. gada) bija Pleskavas kņazs no Rurikoviču dinastijas. Viņš valdīja 1209./1210. — 1222. gadā ar pārtraukumiem 1211.-1213. un 1214. gadā, kad Pleskavas veče viņu uz laiku padzina no pilsētas. Pēc padzīšanas no Pleskavas kņazs uzturējās Idumejas, Autines, Imeras un citās Letijas zemēs kā meslu ievācējs un soģis (fogts), kamēr viņa sieva uzturējās Rīgā. Zināms, ka viņš bīskapa Alberta pusē piedalījās sarunās ar Polockas kņazu Vladimiru Vseslaviču, kā rezultātā tika noslēgts Jersikas miera līgums 1212. gadā. Kņazs Vladimirs Mstislavičs noslēdza vienošanos ar bīskapu Albertu, ka viņam pakļautie letgaļi turpināja viņam maksāt meslus, bet garīgā ziņā pakļāvās Livonijas bīskapam. Tomēr pēc ugauņu kristīšanas katolicismā 1216. gadā kņazs Vladimirs pārtrauca militāro savienību ar Livonijas bīskapu un iebruka Tālavā, kur ievāca meslus un nodedzināja bijušo Tālivalža rezidenci Beverīnas pili.
Bipolārais tranzistors
Bipolārā tranzistora uzbūve
Pusvadītāju slāņu kontakta zonas sauc par pusvadītāju pārejām. Pāreju starp kolektoru un bāzi sauc par kolektora pāreju, starp emiteru un bāzi - par emitera pāreju. Kolektora pārejai mēdz būt daudz lielāks laukums, nekā emitera pārejai. Turklāt bipolārā tranzistora normālai darbībai ir nepieciešams, lai bāzes biezums būtu neliels.
Vladimirs Mstislavičs
Izcelsme
Kņazs Vladimirs Mstislavičs bija Novgorodas kņaza Mstislava Rostislaviča "Drosmīgā" (1179-1180) dēls un Novgorodas kņaza Mstislava Mstislaviča "Veiksmīgā" (1210—1215, 1216-1218) brālis. Domājams, ka Pleskavas kņaza amatā viņš tika iecelts un atjaunots ar sava vecākā brāļa Novgorodas kņaza palīdzību.
Bipolārais tranzistors
Bipolārā tranzistora uzbūve
Radioshēmās bipolārā tranzistora bāzi apzīmē ar līniju, no kuras perpendikulāri atiet izvads, kolektoru - ar līniju, kas slīpi atiet no bāzes, emiteru - ar bultiņu, kas slīpi ienāk vai atiet no bāzes.
Vladimirs Mstislavičs
Dzīvesgājums
1210. gadā, tūlīt pēc iecelšanas par Pleskavas kņazu, Vladimirs Mstislavičs kopā ar savu brāli devās meslu ievākšanas karagājienā un ieņēma Otepē pili Igaunijā. Šajā gadā viņš noslēdza pret igauņiem vērstu savienību ar Livonijas bīskapu Albertu, un kopā ar līviem un letiem piedalījās karagājienā pret Sontaganas igauņiem.
Bipolārais tranzistors
Bipolārā tranzistora darbības princips
Lai tranzistors varētu darboties, to elektriskajā ķēdē ieslēdz tā, lai emitera pāreja būtu atvērta (starp emiteru un bāzi varētu plūst strāva). Ja apskatām npn tipa bipolāro tranzistoru, šāda tranzistora emiteru pieslēdz strāvas avota negatīvajam polam. Kolektoru savukārt pieslēdz pozitīvajam polam. Tādā gadījumā elektroni caur emitera pāreju var brīvi nokļūt bāzē. Ja bāze nekam nav pieslēgta (uz tās nav potenciāla), vai arī uz tās ir negatīvs potenciāls, elektroni no bāzes kolektorā nokļūt praktiski nevar (kolektora pāreja ir aizvērta, jo tajā ir izveidojies sprostslānis). Tādēļ starp emiteru un kolektoru plūst relatīvi neliela strāva, ko nosaka kolektora pārejas sproststrāva.
Turpretī, ja bāzei pievada nelielu pozitīvu spriegumu, caur emitera pāreju sāk plūst caurlaides strāva. Tā kā kolektora pozitīvais spriegums ir relatīvi lielāks, nekā bāzes spriegums, un bāze ir ļoti plāna, lielākā daļa šīs emitera strāvas plūst caur kolektora pāreju (šajā virzienā kolektora pāreja ir atvērta). Tādējādi kolektora strāva ir gandrīz vienāda ar emitera strāvu, tikai neliela daļa tās plūst caur bāzi (to sauc par bāzes strāvu).
Vladimirs Mstislavičs
Dzīvesgājums
1213. gadā Tālavā iebruka lietuvieši, kas sagūstīja novada valdnieku Tālivaldi un viņa dēlu Varibulu. Kopā ar Cēsu pils komturu Bertoldu viņa dēls Rameka vajāja lietuviešus līdz pat Lietuvas robežām Daugavas otrā pusē. Izmantodams to, ka bīskapam Albertam draudzīgais Pleskavas kņazs Vladimirs Mstislavičs uz laiku bija kritis nežēlastībā, Jersikas ķēniņa sievastēvs lietuviešu kunigaitis Daugerūts mēģināja noslēgt pret vāciem vērstu savienību ar viņa brāli Novgorodas kņazu Mstislavu Mstislaviču. Tomēr atceļā Daugerūts Tālavas teritorijā tika sagūstīts un ieslodzīts Zobenbrāļu ordeņa pilī Cēsīs, kur viņš izdarīja pašnāvību. Bīskapa Alberta prombūtnes laikā, viņa vietas izpildītājs Raceburgas bīskaps Filips sanaidojās ar kņazu Vladimiru Mstislaviču. Droši vien pēc sava vecākā brāļa rīkojuma kņazs Vladimirs Mstislavičs uz laiku atgriezās dzimtenē. 1213./1214. gada ziemā Vladimirs Mstislavičs ar sievu un dēliem atgriezās Idumejā un Imerā, kur priesteri Alebrands un Heinrihs viņam sūtīja labību un dāvanas kā izlīguma zīmi. Viņš apmetās Metimnes pilī, kur sprieda tiesu un ievāca no šiem novadiem meslus. Pleskavas veče šajā laikā ievēlēja jaunu kņazu.
1214. gadā Idumejas katoļu priesteris Alebrands pārmeta kņazam nabagu apspiešanu un musināšanu novērsties no katoļu ticības. Kņazs sašuta un ar savu karadraudzi nopostīja Alebranda māju. Pēc šī konflikta viņš ar visu saimi atgriezās Pleskavā. 1216. gadā Vladimirs Mstislavičs lauza savienību ar Livonijas bīskapu, jo ugauņi bija pieņēmuši katoļu ticību un lūdza militāru palīdzību pret Pleskavas kņazu, lai saglabātu savu neatkarību. Kņazs Vladimirs Mstislavičs ieņēma ugauņu pili Otepē kalnā un aizsūtīja savu karaspēku uz visiem ciemiem un novadiem. Pēc tam viņš iebruka arī Tālavā un nodedzināja Beverīnas pili, kas vairs netika atjaunota. Atkārtotā uzbrukumā Otepē pilij viņš to ilgstošā aplenkumā nespēja ieņemt, pils aizstāvjiem palīgā devās Livonijas karaspēks ar līviem un letiem. Kaujā krita vairāki Zobenbrāļu ordeņa vadošie bruņinieki un tika sagūstīts Igaunijas bīskaps Teoderihs, pēc tam tika noslēgts miers.
Bipolārais tranzistors
Bipolārā tranzistora darbības princips
Jo šis koeficients ir tuvāks 1, jo tranzistors ir uzskatāms par labāku.
Vladimirs Mstislavičs
13. gadsimta Latvijas nominālie un faktiskie valdnieki kņaza Vladimira Mstislaviča laikā
Atbilstoši viduslaiku politiskajām tradīcijām katrai Senlatvijas zemei bija savs faktiskais valdnieks, kas atradās vasaļattiecībās ar savu feodālo senioru. Pakļaujoties savam senioram, vasalis ieguva savu zemi, vai daļu no tās atpakaļ kā lēni. Pleskavas kņazs Vladimirs Mstislavičs bija Tālavas zemju feodālais seniors un Livonijas bīskapa sabiedrotais līdz 1216. gadam. Tikai 1224. gadā Livonijas bīskaps un Zobenbrāļu ordenis sadalīja Tālavas un Adzeles zemes, kas bija maksājušas meslus Pleskavai.
Bipolārais tranzistors
Bipolārā tranzistora darbības princips
Šis koeficients visai nelielā mērā ir atkarīgs no spriegumiem starp kolektoru un bāzi, kā arī bāzi un emiteru. Tādēļ kolektora strāva ir proporcionāla bāzes strāvai. Šo proporcionalitātes koeficientu β sauc par tranzistora strāvas pārneses koeficientu.
Parasti bipolārajiem tranzistoriem strāvas pārneses koeficients ir no 10 līdz 1000. Sevišķi liels tas ir saliktajiem jeb Dārlingtona tranzistoriem.
pnp tranzistoriem darbības princips ir analoģisks, tikai visi spriegumi ir pretēji un elektronu vietā ir "caurumi".
Minhenes "Bayern"
Minhenes "Bayern" (de) ir Vācijas futbola klubs, kas atrodas Minhenē, Bavārijā. To vislabāk pazīst pēc tā futbola komandas, kura ir titulēkākā komanda Vācijas futbolā, 33 reizes uzvarot Vācijas čempionātā un 20 reizes Vācijas kausā.
Klubs dibināts 1900. gadā. Sākotnēji kluba nosaukums bija Bayern Reds. 1907. gadā klubs pārcelās uz Minheni. 1910.gadā komanda kļuva par Austrumu reģiona čempioniem. 1926.gadā komanda kļuva par Dienvidu reģiona čempioniem. 1932. gadā tā ieguva pirmo nacionālo titulu, ar rezultātu 2-0 uzvarot Frankfurtes "Eintracht". 1957. gadā pirmoreiz tika izcīnīts Vācijas kauss. Kopš 2005.—2006. gada sezonas Bayern savas mājas spēles aizvada Allianz Arena. Agrāk komanda 33 gadus spēlēja Minhenes Olimpiskajā stadionā.
Zelta Zivs
Zelta Zivs ir dienvidu puslodes zvaigznājs. Tas ir viens no 12 zvaigznājiem, kurus laikā starp 1595. gadu un 1597. gadu izveidoja divi nīderlandiešu navigatori Pīters Kaizers (Pieter Dirkszoon Keyser) un Frederiks de Houtmans (Frederick de Houtman). Pirmoreiz to publicēja 1603. gadā, vācu astronoma Johana Baijera darbā „Uranometria”. Zvaigznājs bija pazīstams arī ar nosaukumu Xipxias jeb Zobenzivs. Zvaigznājs ir slavens arī ar to, ka tajā atrodas daļa no Lielā Magelāna mākoņa.
Vestgoti
Vestgoti (de — 'rietumgoti', la) jeb rietumgoti, saukti arī par tervingiem (Terwingen — 'mežu ļaudis'), bija ģermāņu ciltis, kas 3.—4. gadsimtā dzīvoja Dņestras lejteces apvidū. 4. gadsimtā piedalījās Lielajā tautu staigāšanā, pēc kuras daļa nonāca Romas impērijas teritorijā. 410. gadā vestgoti Alarika vadībā ieņēma un izlaupīja Romu.
Vestgotu karaliste
418. gadā Gallijas dienvidrietumos vestgoti nodibināja Vestgotu karalisti ar centru Tulūzā. Iekarojumu rezultātā 5. gadsimta 2. pusē Vestgotu karalistē bija jau iekļauta Pireneju pussalas lielākā daļa, kas kļuva par tās galveno teritoriju. 6. gadsimta sākumā lielāko daļu valsts Gallijas teritoriju iekaroja franki un vestgotu pārvaldībā palika tikai Pireneju pussala ar centru Toledo pilsētā.
Šis periods ir pazīstams kā Toledo karaliste. 6.—7. gadsimtu laikā vestgotu pārvaldītā teritorija piedzīvoja uzplaukumu un ilgstošu miera periodu. Vestgoti spēja pakāpeniski nivelēt kultūras atšķirības starp sevi un vietējiem pamatiedzīvotājiem, tādējādi panākot iekšpolitisku stabilitāti. 589. gadā vestgotu karalis Rekareds no ariānisma pārgāja katoļticībā, tādējādi apvienojot valsts iedzīvotājus arī reliģiski.
Sagrāve
711. gadā izmantojot situāciju, kad vestgotu valdnieks Roderiks cīnījās ar baskiem pussalas ziemeļos, pussalas dienvidos no Āfrikas iebruka 7000 vīru liels berberu karaspēks. Pēc Roderika nogalināšanas kaujā berberi bez lielas pretestības iekaroja visus pussalas dienvidus ieskaitot arī galvaspilsētu Toledo. 712. gadā musulmaņu iekarotājiem ieradās 18 000 vīru lieli papildspēki, tai skaitā liels daudzums arābu. 716. gadā musulmaņu kontrolē jau bija lielākā daļa pussalas un iekarošana noslēdzās 720. gadā. Berberu kontrolē bija nonākusi visa Pireneju pussala, izņemot kalnainos reģionus pussalas ziemeļos un Astūrijas provinci, kur vietējais vestgotu vietvaldis Pelagijs spēja apvienoties ar baskiem un organizēt efektīvu pretestību iekarotājiem.
Ārija Elksne
Ārija Elksne (dzimusi Grietiņa, precējusies Demidova, vēlāk Fišere; dzimusi, mirusi ) bija latviešu dzejniece.
Biogrāfija
Dzimusi 1928. gadā Rīgā Latvijas armijas mūziķa ģimenē. Mācījās Cēsu 1. pamatskolā (1935—1939), Krustpils pamatskolā (1939—1942) un Jēkabpils vidusskolā (1942—1947). 1947. — 1953. gadā studēja medicīnu LU Medicīnas fakultātē (no 1950. gada Rīgas Medicīnas institūtā), apprecējās ar studentu Aleksi Demidovu. 1952. gada Ziemassvētkos viņiem piedzima meita Ieva (vēlāk kļuva par arhitekti), bet kopdzīve ar Demidovu izjuka.
Pēc studiju beigām viņa turpināja studijas RMI Bioloģijas katedras aspirantūrā embrioloģijas nozarē (1953—1957).
Līdztekus piestrādāja Ķemeru sanatorijā (1953—1956), kur iepazinās ar tālaika Latvijas PSR Rakstnieku savienības valdes sekretāru Jūliju Vanagu, un pēc viņa pamudinājuma nolēma publicēt savus dzejoļus ar pseidonīmu Elksne. 1956. gadā žurnālā "Padomju Latvijas Sieviete" bija iespiesti viņas dzejoļi "Jau rudens vēji kļavu lapas raisa..." un "Laikam senu sapni redzu...".
No 1956. līdz 1965. gadam viņa strādāja par asistenti Rīgas Medicīnas institūta Bioloģijas un mikrobioloģijas katedrā. Elksnes pirmais dzejoļu krājums "Vārpu valoda" iznāca 1960. gadā un viņa ātri kļuva populāra. 1968. gadā viņa apprecējās ar operdziedātāju Miķeli Fišeru un 1970. gadā viņiem piedzima dēls Miķelis (vēlākais mākslinieks). Cieta no bipolāriem traucējumiem.
1984. gadā dzīvi beidza pašnāvībā. Apbedīta Baltezera kapos. Kapa pieminekļa autors Ojārs Feldbergs.
Bibliogrāfija
Pirmā publikācija — dzejoļi žurnālā "Padomju Latvijas Sievietes" 1956. gadā. Dzeja savdabīga ar tiešumu — tā salīdzināta ar "vārsmās uzrakstītu pārskatu par dzīvi, kur atspoguļojas visi dzīves posmi un visi pārdzīvojumi".
Ataturka starptautiskā lidosta
Ataturka starptautiskā lidosta (tr, agrāk: starptautiskā lidosta Yeşilköy, IATA: ISL, ICAO: LTBA) ir starptautiska lidosta Stambulā, Turcijā. Tā atrodas pilsētas Eiropas daļā un ir aptuveni 24 km uz rietumiem no pilsētas vēsturiskā centra. Lidosta nosaukta Turcijas Republikas pirmā valsts prezidenta Mustafa Kemala Ataturka vārdā. 2008. gadā ar vairāk kā 28,5 miljoniem pasažieru, tā ieņem 40. vietu pasaulē un 35. vietu pēc starptautisko pasažieru skaita. Tā ir Eiropas 10. noslogotākā lidosta. Lidosta tika slēgta pasažieru lidmašīnām 2019. gada aprīlī, kad Stambulā tika atvērta jaunā starptautiskā lidosta.
Termināļi
Lidostā ir trīs termināļi: viens starptautiskais (A), viens vietējo lidojumu (B) un kravas lidmašīnu terminālis (C). Starptautiskais terminālis ir jauns un moderns, jo atklāts 2001. gadā. Pēc jaunā starptautiskā termināļa atklāšanas, vietējos lidojumus apkalpo vecais starptautiskais terminālis. Neskatoties uz 70. gadu iekārtojumu, vecais starptautiskais terminālis spēj apkalpot vairāk vietējos pasažierus nekā jaunākais, iepriekš lietotais vietējais terminālis.
Lidostas termināļu operators kopš 2000. gada janvāra ir uzņēmums „TAV Havalimanları”. Kopš 1998. gada „TAV Havalimanları” lidostā ir ieguldījis apmēram 600 miljonus ASV dolāru. 2005. gadā uzņēmums uzvarēja privatizācijas līguma konkursā par Ataturka starptautiskās lidostas valdījumu uz 15,5 gadiem un līguma kopējā summa ir 3 miljardi ASV dolāru. Līdz ar to šis līgums ir lielākais Turcijas, Austrumeiropas, Tuvo Austrumu, Neatkarīgo Valstu Sadraudzības un Ziemeļāfrikas mērogā.
„TAV Havalimanları” ir uzsācis lidostā būvdarbus jaunu iekāpšanas tiltu izbūvei starptautiskajā terminālī, kā arī jauna gaisa kontroles torņa celtniecību. Tika nojauktas vairākas nevajadzīgas saimniecības ēkas un tiek būvēti trīs jauni iekāpšanas koridori. Līdzko tiks uzcelts jaunais kontroles tornis, vecais tiks nojaukts. Paralēli esošajam 06/24 skrejceļam paredzēts izbūvēt jaunu skrejceļu, lai aizvietotu esošo skrejceļu tā remonta laikā. Lai uzbūvētu jaunu skrejceļu, vēl jāpanāk vienošanās ar bruņotajiem spēkiem, jo tiem pieder būvniecībai paredzētā teritorija. Tiek plānots pagarināt 06/24 skrejceļu, lai Stambulā varētu nosēsties lielākas lidmašīnas.
Aviokompānijas un galamērķi
Visi lidojumi izlido no jaunās Stambulas lidostas.
Pakalpojumi
Starptautisko lidojumu terminālī gan izlidošanas, gan ielidošanas zonās ir pieejams bezmaksas bezvadu internets. Pie lidostas darbojas viesnīca, kas savienota ar lidostu. Aptuveni 8 km rādiusā ap lidostu atrodas citas viesnīcas: „Radisson SAS”, „Marriott Renaissance”, „Holiday Inn Airport North”, „Four Points” un „Sheraton”.
Lidostā ir divi „Starbucks” restorāni (viens ielidošanas un otrs izlidošanas zālēs), kafejnīcas „Gloria Jean's”, kā arī daudzi citi restorāni un kafejnīcas. Izlidošanas zālē kafejnīcas un restorāni ir aiz pases kontroles. Tur atrodami arī divi „Burger King” ātrās apkalpošanas restorāni un vīriešu un sieviešu frizētava. Ielidošanas zālē ir aptieka un pasta nodaļa, kā arī mantu glabātava. Ielidošanas zālē ir gandrīz visu populārāko auto nomas firmu biroji.
Pārvadājumi
Lidosta pastāvīgi uzlabo pārvadājumu pakalpojumus un tā ir aptuveni 30.-40. vietā pasaulē pēc kravu pārvadājumiem un pasažieru skaita. Lidosta 2008. gadā pārkrāva vairāk kā 766 tonnas kravu (tirdzniecības, pārvadājumu un pasta), kā arī apkalpoja vairāk kā 28,5 miljonus pasažieru. Pēdējo piecu gadu laikā pasažieru skaits ir divkāršojies un vietējo pasažieru skaits ir četrkāršojies. Tiek plānots, ka līdz 2015. gadam Stambulas metropolitēna zona varētu gadā uzņemt vismaz 25 miljonus starptautiskos un 25 miljonus vietējos pasažierus.
Ataturka starptautiskā lidosta Stambulā apkalpo pasažierus kopā ar Sabihas Gekčenas lidostu, kas atrodas pilsētas Āzijas daļā, kas apkalpoja 4,3 miljonus pasažieru 2008. gadā.
Pasažieru skaits (2002—2008):
Statistika
2007. gadā Turcijas lidostas kopā apkalpoja, 2.706.614 tranzīta pasažierus, no kuriem 2.365.206 (87,4%) izmantoja Ataturka starptautisko lidostu.
.
(*) provizoriskie dati. (**) aprēķins, balstoties uz visās Turcijas lidostās apkalpoto skaitu kopā. (***) Saite :
Transports
Nokļūšanai uz Ataturka starptautisko lidostu var izmantot vairākus transporta līdzekļus:
Martins Mīrseps
Martins Mīrseps (et; dzimis Tallinā) ir bijušais igauņu basketbolists, spēlējis spēka uzbrucēja pozīcijā, bijis Igaunijas basketbola izlases dalībnieks. M. Mīrseps ir vienīgais Igaunijas basketbolists, kas spēlējis NBA. Pēc sportista karjeras beigām kļuvis par treneri.
M. Mīrseps ir dzimis Tallinā, 9 gadu vecumā sācis trenēties basketbolā.
Karjera
1989. gadā M. Mīrseps tika uzaicināts uz PSRS junioru izlasi, kur spēlēja kopā ar vairākām citām vēlākajām zvaigznēm, piemēram, Vitāliju Potapenko, Zaharu Pašutinu, Robertu Štelmaheru un Daiņu Adomaiti. 1990. gadu pirmajā pusē spēlēja Igaunijas klubos, kā arī vienu sezonu Zviedrijā un divas spēcīgākajā Izraēlas klubā Telavivas "Maccabi".
1996. gada NBA drafta pirmajā kārtā M. Mīrsepu ar kopējo 25. numuru izvēlējās Jūtas "Jazz", taču spēlētājs uzreiz tika aizmainīts uz Maiami "Heat". NBA kopumā nospēlējis 83 spēles "Heat" un Dalasas "Mavericks" sastāvā, gūstot vidēji 4,7 punktus un 2,2 atlēkušās bumbas 11,5 spēles minūtēs. NBA karjeras rezultatīvākajā spēlē M. Mīrseps ir guvis 24 punktus. Viņš ir vienīgais Igaunijas basketbolists, kas ir spēlējis NBA.
Pēc atgriešanās Eiropā spēlējis Grieķijas un Krievijas klubos. Ar Atēnu AEK 2000. gadā ieguva Saportas kausu, savukārt ar Kazaņas UNIKS 2004. gadā — FIBA Eiropas kausu (M. Mīrseps tika atzīts par finālspēles labāko spēlētāju). Karjeras noslēgumā spēlējis Igaunijā, nepilnu sezonu arī Austrālijā. Pēdējās sezonās cīnījies ar traumām un 2010. gadā beidzis profesionāla spēlētāja karjeru.
Pēc spēlētāja karjeras beigām pievērsies trenera darbam un kopš 2010. gada bija Tallinas "Kalev/Cramo" galvenā trenera asistents. 2022. gada novembrī pievienojās cita Igaunijas kluba Pērnavas "Sadam" treneru korpusam.
Igaunijas izlase
Piedalījies 2001. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā Igaunijas izlases sastāvā, kur bija līderis, taču komanda zaudēja visās spēlēs. Šī ir pēdējā reize, kad Igaunijas basketbola izlase kvalificējusies Eiropas čempionāta finālturnīram. 2005. gadā M. Mīrseps paziņoja, ka beidz karjeru izlasē, tomēr atgriezās uz 2007. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīra spēlēm.
70. autobusu maršruts (Rēzekne)
70. autobusu maršruts ir Rēzeknes sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Blaumaņa ielas līdz dārzkopības sabiedrībai „Gaišais ceļš”. Šo maršrutu apkalpo SIA „Dekom” autobusu parks, kas atrodas Viļakas ielā 1b.
2011. gada 31. decembrī 70. autobusu maršruts tiks likvidēts, bet sākot ar 2012. gada 1. janvāri tā reisus pārņems jaunizveidotais 12. autobusu maršruts, kuru apkalpos SIA „Rēzeknes Satiksme”.
Maršruts
Blaumaņa iela — Gaišais ceļš kursē pa šādām ielām: Blaumaņa iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Brīvības iela, Viļānu iela, Torņa iela un Lokomotīvju iela.
Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikā
Sakarā ar Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas darbiem, no 2011. gada 14. marta sabiedriskā transporta kustība tika novirzīta uz Dārzu ielu, ka rezultātā 70. autobusu maršruts arī tika mainīts.
Maršruts
Blaumaņa iela — Gaišais ceļš kursē pa šādām ielām: Blaumaņa iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Stacijas iela, Dārzu iela, Latgales iela, Brīvības iela, Viļānu iela, Torņa iela un Lokomotīvju iela.
Gaišais ceļš — Blaumaņa iela kursē pa šādām ielām: Lokomotīvju iela, Torņa iela, Viļānu iela, Brīvības iela, Latgales iela, Dārzu iela, Stacijas iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela un Blaumaņa iela.
1968. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1968. gada notikumi Latvijas PSR. Latvija atradās PSRS sastāvā.
Broadcasting...
Broadcasting... ir kanādiešu hardcore punk grupas Comeback Kid trešais studijas albums, kas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompānijām Victory Records un Smallman Records.
Jirži Paroubeks
Jirži Paroubeks (dzimis ) ir čehu politiķis. No 2005. gada aprīļa līdz 2006. gada septembrim - valsts premjerministrs.
Politikā no 1970. gada, kad darbojās Čehoslovākijas Komunistiskās partijas netiešā kontrolē esošajā Čehoslovākijas Sociālistiskajā partijā. Čehijas Sociāldemokrātiskās partijas vadītājs no 2006. līdz 2010. gadam. Atkāpās pēc amata, kad 2010. gadā partija uzvarēja parlamenta vēlēšanās, bet nespēja sastādīt valdību. 2011. gadā ar piekritējiem nodibināja partiju Nacionālie sociālisti - 21. gadsimta kreisie.
Alfrēds Čepānis
Alfrēds Čepānis (dzimis, Kalsnavas pagastā) ir Latvijas politiķis, 5. un 6. Saeimas deputāts, bijušais Saeimas priekšsēdētājs.
Biogrāfija
Čepānis ir dzimis lietuvieša un baltkrievietes ģimenē, kur runāja tikai latviski. 1957. gadā beidzis Kalsnavas pamatskolu, mācības turpinājis Jaungulbenes arodskolā. Pēc pamatskolas beigšanas Čepānis arī darbojies lauksaimniecībā, darba gaitas sācis kā traktorista palīgs Kalsnavas kolhozā "Draudzība", bijis traktorists un kombaineris. No 1964. gada bijis komjaunatnes Madonas rajona komitejas instruktos, Latvijas Komunistiskās partijas CK padomju un partijas darbinieku skolas Rīgā klausītājs. Pēc tās beigšanas strādājis par Ventspils rajona Zūru kolhoza "Komunisma ceļš" priekšsēdētāja vietnieku. No 1968. gada līdz 1974. gadam strādājis komjaunatnes darbā. No 1968. gada oktobra - Ventspils rajona komjaunatnes komitejas 1. sekretārs. 1973. gadā neklātienē beidzis Augstāko partijas skolu Maskavā.
No 1974. gada komunistiskās partijas un administratīvos amatos - LKP Ventspils rajona komitejas nodaļas vadītājs, Ventspils rajona izpildkomitejas priekšsēdētāja vietnieks, Latvijas PSR Ministru Padomes lietu pārvaldes vecākais referents, Ventspils rajona tautas deputātu padomes izpildkomitejas priekšsēdētājs, LKP Preiļu rajona komitejas 1. sekretārs. Kopš 1984. gada decembra - LKP Liepājas rajona komitejas 1. sekretārs. No 1988. līdz 1990. gadam - Latvijas PSR Ministru padomes priekšsēdētāja vietnieks.
Bijis Latvijas Komunistiskās partijas Centralās komitejas loceklis, Latvijas PSR Augstākās Padomes deputāts.
1990. gadā Čepānis ievēlēts par Augstākās padomes deputātu. 1993. gadā no Demokrātiskās Centra partijas saraksta ievēlēts 5. Saeimā, divus gadus vēlāk no Demokrātiskās partijas "Saimnieks" saraksta ievēlēts 6. Saeimā un kļuvis par Saeimas priekšsēdētājas biedru. , pēc tam, kad Ilga Kreituse izstājās no DPS frakcijas, Čepānis kļuva par Saeimas priekšsēdētāju. 7. Saeimā nav ievēlēts.
1999. gadā ievēlēts Trasta komercbankas padomē, vēlāk kļuvis par tās priekšsēdētāja vietnieku. 2001. gadā ievēlēts Rīgas domē no Latvijas Demokrātiskās partijas ("Saimnieka" pēcteces) saraksta. Pēc LDP likvidācijas 2004. gadā piedalījies partijas "Jaunais centrs" dibināšanā. 2005. gadā no JC saraksta kandidējis Rīgas domes vēlēšanās, nav ievēlēts.
Apbalvots ar PSRS Tautu Draudzības ordeni, ordeni "Goda Zīme", vēlāk Triju Zvaigžņu ordeņa komandieris. Viņš ir apbalvots arī ar 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi.
Smaiļošana un kanoe airēšana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — K-1 slaloms vīriešiem
Vīriešu K-1 kanoe sacensības 2008. gada Olimpiskajās spēlēs airēšanas slalomā notika 2008. gada 11. - 12. augustā Šunji airēšanas un kanoe parkā, Pekinā.
Frics Tots
Biogrāfija
Dzimis Vācijas Impērijā, Pforcheimā (Bādene). Pēc Pforcheimas humanitārās ģimnāzijas pabeigšanas 1911. gada iestājies Minhenes Tehniskajā universitātē. 1913. gadā pārgājis studēt uz Karlsrūes Tehnisko universitāti. 1914. gadā Tots kā brīvprātīgais iestājas dienestā armijā, lai piedalītos Pirmajā pasaules karā. Piedalījies karadarbībā Rietumu frontē 14. lauku artilērijas pulka rindās. 1916. gadā pārgājis uz kara aviāciju, kur bijis novērotājs un vēlāk komandējis atsevišķu lidotāju nodaļu. Par izrādīto varonību apbalvots ar Dzelzs krustu un ieguvis virsnieka dienesta pakāpi.
Pēc dienesta atgriezies Minhenes Tehniskajā universitātē, lai jau 1920. gadā nobeigtu studijas. Pēc tam vadījis būvniecības darbus lielos Vācijas uzņēmumos. No 1928. līdz 1933. gadam Tots bija kādas ielu būves sabiedrības vadītājs Minhenē.
1922. gada 5. janvārī Tots pievienojās NSDAP. Aktīvi darbojies arī SA, kur jau 1931. gadā ieguvis oberfīrera (pulkveža) dienesta pakāpi un strādājis Ernsta Rēma štābā. Šajā pašā gadā Tots Minhenes Tehniskajā universitātē ieguva doktora grādu ar darbu, kas bija veltīts ceļu būvniecībai.
Olimpiskais muzejs
Olimpiskais muzejs (fr) ir Olimpiskajai kustībai veltīts muzejs, kas atrodas Lozannā, Šveicē. Te tiek uzglabāti priekšmeti, kuri saistīti ar sportu un Olimpisko kustību. Ar vairāk nekā 10 000 priekšmetiem, tas ir lielākais Olimpisko spēļu arhīvs pasaulē un viens no Lozannas galvenajiem tūristu apskates objektiem. To vidēji gadā apmeklē 250 000 tūristu. Muzejs tika dibināts pēc toreizējā SOK vadītāja Huans Antonio Samaranča iniciatīvas. Vērtīgākie apskates objekti ir dažādu tēlnieku veidotās skulptūras un citi darbi. 1995. gadā tas tika nosaukts par Eiropas gada muzeju.
Frics Tots
Biogrāfija
Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā Totu iecēla par vācu ceļu būves ģenerālinspektoru un galvenās tehnikas pārvaldes priekšnieku NSDAP reiha vadībā. Viņa vadībā norisinājās autobāņu būvniecība nacionālsociālistu valdīšanas periodā.
1938. gadā iecelts par ģenerālpilnvaroto būvniecības ekonomikas jautājumos. Šajā pašā gadā nodibina Organizāciju "Todt" (OT), kurā apvieno valsts, privātos uzņēmumus un Reichsarbeitsdienst (Valsts Darba dienestu) lielu būvniecības projektu realizācijai. Tajā Tots pārraudzīja nocietinājumu būvniecību — Rietumu valnis un vēlāk Atlantijas valnis. Tāpat OT atjaunoja infrastruktūru okupētajās valstīs. Vēlākajā posmā organizācijā tika nodarbināti arī karagūstekņi un okupēto teritoriju civiliedzīvotāji.
Kazahu valoda
Kazahu valoda (qazaq tili, қазақ тілі, ) ir tjurku valoda, kas ir radnieciska nogajiešu, karakalpaku un kirgīzu valodām. Tā ir Kazahstānas oficiālā valoda. Valoda tiek lietota arī Šindžanas Uiguru autonomajā reģionā Ķīnā un Bajanulgi aimakā Mongolijā.
Frics Tots
Biogrāfija
No 1940. gada bruņojuma un munīcijas reihsministrs, ieguvis gaisa spēku ģenerālmajora pakāpi. No 1941. gada arī ūdens un enerģijas apgādes ģenerālinspektors. Tots uzskatīja, ka karā ar PSRS nav iespējams sasniegts uzvaru, tomēr Ādolfs Hitlers noraidīja viņa idejas par nepieciešamību meklēt iespējas noslēgt mieru.
Kazahu valoda
2017. gadā Kazahstānas prezidents parakstījis rīkojumu par pakāpenisku kazahu valodas pāreju no kirilicas uz latīņu alfabētu.
Frics Tots
Biogrāfija
1942. gada 8. februārī pēc sanāksmes Hitlera mītnē Wolfsschanze lidmašīna, kurā Tots lidoja projām, eksplodēja un nogāzās netālu no Rastenburgas. Tots aviokatastrofā gāja bojā. Tas bija smags satricinājums Hitleram, kurš Totu uzskatīja par vienu no saviem tuvākajiem līdzgaitniekiem. Reihsministra mirstīgās atliekas tika pārvietotas uz Berlīni, kur vēlāk norisinājās plaša bēru ceremonija. Par viņa pēcteci reihsministra amatā kļuva Alberts Špērs. Pēc nāves Tots, kā pirmais šī apbalvojuma kavalieris, tika apbalvots ar Vācu ordeni.
NBA vērtīgākais spēlētājs
NBA vērtīgākais spēlētājs var būt:
Krievu skolu aizstāvības štābs
Krievu skolu aizstāvības štābs (krieviski: Штаб защиты русских школ) ir 2003. gada dibināta kustība par Latvijas valsts finansēto skolu izglītību krievu valodā. Radās vairāku organizāciju (PCTVL, Latvijas Cilvēktiesību komiteja, Latvijas Krievu mācībvalodas skolu atbalsta asociācija, Latvijas Jaunatnes klubs, Baltkrievu biedrība "Prameņ", Latvijas Ukraiņu savienība, Krievu biedrība Latvijā, Latvijas Krievu kopiena, Latvijas Krievu jaunatnes asociācija u.c.) pārstāvju sadarbības rezultātā, vēlāk tās darbam pievienojās arī pie organizācijām nepiederoši cilvēki, kā arī paplašinājās darbības loks. Reģistrācijai LR Uzņēmumu reģistrā netika pieteikta. Kustības līderi ir bijuši Jurijs Petropavlovskis, Aleksandrs Kazakovs (izraidīts no Latvijas 2004. gada septembrī), Genadijs Kotovs, Miroslavs Mitrofanovs, Vladislavs Rafaļskis, Mihails Tjasins, Viktors Dergunovs, viens no aktīvākiem runasvīriem — Jakovs Pliners.
2004. gada septembrī Krievu skolu aizstāvības štāba līdzjutēji izveidoja sabiedrisko organizāciju "Latvijas Krievu Kopienu apvienotais kongress" (LKKAK, krieviski ОКРОЛ).
Priekšvēsture
1996. gada februārī Latvijas Republikas Saeima pirmo reizi nobalsoja par mazākumtautību vidusskolu pārvešanu uz latviešu mācībvalodu līdz 2005. gadam. Pēc tam, kad kustība "Līdztiesība" savāca vairāk par 55 000 parakstu mazākumtautību skolu atbalstam, likumprojekts tika atlikts.
Klaipēdas bāka
Klaipēdas bāka (lt) ir vecākā bāka Lietuvā. Bāka uzcelta 1796. gadā. Otrā pasaules kara beigās bāka tika sagrauta. Pašreizējo izskatu tā ieguva 1953. gadā pēc pārbūves. Bāka atrodas apmēram 500 m no jūras, Klaipēdas ziemeļrietumu daļā, kuģu kanāla ziemeļpusē. Bāka ir aktīva. Gaismas elements atrodas 44 m virs jūras līmeņa. Gaismas signāls — balta gaisma: 3 s deg, 3 s nedeg. Gaisma redzama no 33 km attāluma. Bāku veido 40 m augsts, apaļš, cilindrisks tornis ar laternu un galeriju. 55.72722°N, 21.09528°W
Krievu skolu aizstāvības štābs
Priekšvēsture
1998. gada oktobrī Saeima pieņēma Izglītības likumu, kas paredzēja no 2004. gada 1. septembra ieviest visu valsts finansēto skolu 10. (turpmāk arī 11. un 12.) klasēs izglītību tikai latviešu valodā (kustības terminoloģijā — reforma-2004). Partiju un sabiedrisko organizāciju iebildumi, kas tika izteikti 2000. , 2001. un 2002. gada vecāku konferencēs "Mācīties dzimtajā valodā", palika neievēroti.
Vēsture
2003. gada 22. aprīlī sabiedrisko organizāciju grupa pēc Latvijas Krievu jaunatnes asociācijas priekšlikuma izveidoja Krievu skolu aizstāvības štābu. 2003. gadā štābs ar politiskās apvienības PCTVL un Latvijas Krievu mācībvalodas skolu atbalsta asociācijas (kas arī vēlāk iestājās štābā) atbalstu piedalījās vairāku mītiņu un gājienu rīkošanā (23. maija un 4. septembra pasākumos piedalījās pēc štāba aplēsēm vairāk par 10 000 dalībnieku), noorganizēja apmēram 107 000 parakstu savākšanu krievu skolu atbalstam, pedagogu un vecāku sapulces, informatīvo akciju sēriju, Latvijas skolēnu braucienu uz Strasbūru. Valdība veica izmaiņas Izglītības likumā, paredzot, ka latviešu valodā tiks pasniegts ne mazāk kā 60% stundu, bet Saeima nesteidzās grozījumus apstiprināt vai noraidīt. Ievērības vērts ir fakts, ka štābs 2003. gada septembrī aicināja balsot pret Latvijas iestāšanos ES tādēļ, ka Eiropas Savienība pietiekamā mērā neveicināja progresu mazākumtautību tiesībās kandidātvalstīs, toties PCTVL aicināja balsot par iestāšanos ES.
2004. gada sākumā štābs vadīja virkni skolu streiku un mītiņu Rīgā — 22. un 23. janvārī, masveida — 5. un 11. februārī. Saeima 22. janvārī otrajā lasījumā pieņēma grozījumus Izglītības likumā, kas paredzēja mācības vidusskolā tikai latviešu valodā, izņemot priekšmetus, kas būtu saistīti ar skolēnu identitāti, bet 5. februārī atgriezās pie prasības latviešu valodā pasniegt "ne mazāk par 60 %". Valodu lietojuma proporciju "60:40" pēc tā paša gada BSZI pētījuma datiem atbalstīja 20% mazākumtautību skolu skolotāju, 15 % skolēnu un 13% vecāku. Pēc cita BSZI pētījuma datiem, šo variantu 2004. g. atbalstīja 53 % iedzīvotāju (77 % latviešu, 26 % krievu, 35 % citu tautību pārstāvju), neatbalstīja 42 % (18 % latviešu, 70 % krievu, 60 % citu tautību pārstāvju). 6. martā notika Latvijas Krievu skolu aizstāvju kongress (987 delegāti no 19 pašvaldībām), kas izveidoja sarunu grupu un formulēja štāba prasības. 15.—16. aprīlī notika skolu streiks vairākās Latvijas pilsētās, 1. maijā notika štāba vismasveidīgākais mītiņš (pēc rīkotāju vērtējuma, ap 65 000 dalībnieku, pēc policijas vērtējuma, ap 20 000). 2004. gadā ministru prezidents Indulis Emsis izveidoja darba grupu ar ministru, tiesībsargājošo iestāžu, valsts drošības iestāžu un ekspertu dalību, lai "tiktu galā ar krievu skolu reformu pretiniekiem". Vēlāk SAB direktors J. Kažociņš novērtēja, ka "toreiz izdevās novērst fundamentālus nacionālās drošības apdraudējumus".
2004. gada 1. septembrī štābs rīkoja vēl vienu masveida mītiņu, 2.—6. septembrī skolu streiku. 12. septembrī uz štāba līdzjutēju datubāzes pamata tika izveidota jauna sabiedriskā organizācija Latvijas Krievu Kopienu apvienotais kongress (LKKAK, krieviski ОКРОЛ). Pēc valdības vērtējuma, kopš 2004. gada septembra reforma-2004 tiek veiksmīgi ieviesta. Štābs uzskata, ka likuma pildīšana lielā mērā tiek imitēta; par šādu situāciju esamību runā arī vairāku "latviešu partiju" pārstāvji. Valsts izglītības inspekcija nav rīkojusi mācībvalodas masveida pārbaudes.
Darbība pēc 2004. gada skolu reformas
Štābs pēc 2004. gada septembra turpināja rīkot protesta akcijas (vairāk par 1000 dalībnieku pēc rīkotāju vērtējuma — 26.02.2005., 16.03.2005., 30.09.2005.) un svētkus (2004. un 2005. gada 11. decembrī), skolēnu aptaujas par reformas gaitu, parakstu vākšanas kampaņas.
Štāba darbības sfēra paplašinājās, bet pasākumu mērogs samazinājās — kopš 2005. gada pavasara (Otrais Latvijas Krievu skolu aizstāvju kongress notika 17. aprīlī) notiek uzstāšanās par krievu valodas oficiālo statusu (pēc Štāba viedokļa — saskaņā ar Vispārējo mazākumtautību aizsardzības konvenciju), Pilsonības likuma un izglītības satura kritika, 2005. gada 16. martā — protesti pret ikgadējiem Latviešu leģiona veterānu un radikālo latviešu nacionālistu pasākumiem pie Brīvības pieminekļa. Pasākumi bieži tika rīkoti sadarbībā ar PCTVL, LKKAK, LAK un (svētki) ar Latvijas Cilvēktiesību komiteju. Notika arī tikšanās ar Eiropas cilvēktiesību aizsardzības struktūru (Eiropas Padomes, EDSO) pārstāvjiem.
2005. gadā Satversmes tiesa noraidīja galvenos reformas-2004 pretinieku prasījumus, bet atzina par iespējamu bilingvālo izglītību noteikto 60% ietvaros līdz 2007. gadam atsevišķos gadījumos un atcēla aizliegumu valstij līdzfinansēt nelatviešu mācībvalodas privātskolas.
== Štāba pamatmērķi ==
Bobs Petits
Bobs Petits (en; dzimis Batonrūžā, Luiziānas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists. Viņš bija pirmais NBA sezonas vērtīgākais spēlētāja balvas ieguvējs (1956. gads), kopumā šo balvu saņēmis 2 reizes. Savas 11 gadus ilgās profesionāļa karjeras laikā spēlēja Milvoki/Sentluisas "Hawks" kluba sastāvā. 1954. gada NBA draftā viņu ar kopējo 2. kārtas numuru izraudzījās Milvoki "Hawks". 1958. gadā viņš kļuva par NBA čempionu, 11 reizes ir piedalījies Visu zvaigžņu spēlēs. Savā debijas sezonā tika atzīts par labāko debitantu. 1970. gadā uzņemts basketbola slavas zālē. 1996. gadā tika nosaukts par vienu no 50 izcilākajiem NBA spēlētājiem visā līgas vēsturē. Viņa vārdā ir nosaukts bulvāris (Bob Pettit Boulevard) Batonrūžā.
Izslēgšanas spēles
Source:
Džons Stoktons
Džons Hjūstons Stoktons (en; dzimis Spokeinā, Vašingtonas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlēja saspēles vadītāja pozīcijā, bija ASV basketbola izlases dalībnieks. Visu savu karjeru pavadīja NBA kluba Jūtas "Jazz" sastāvā, kas viņu 1984. gada NBA draftā izraudzījās ar kopējo 16. kārtas numuru. Viņam pieder NBA rekordi par visvairāk rezultatīvajām piespēlēm un pārtvertajām bumbām visā karjeras laikā. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem saspēles vadītājiem visa sporta veida vēsturē, 2006. gada 11. maijā ESPN.com viņu nosauca par visu laiku 4. labāko saspēles vadītāju. Pirms karjeras NBA viņš pārstāvēja Gonzagas universitātes komandu Gonzagas "Bulldogs" NCAA čempionātā.
1996. gadā tika nosaukts par vienu no 50 izcilākajiem NBA spēlētājiem visā līgas vēsturē un 2009. gadā tika uzņemts Basketbola slavas zālē.
Kopā ar ASV izlasi izcīnīja zelta medaļu 1992. gada Barselonas un 1996. gada Atlantas Olimpiskajās spēlēs.
Latviešu Indriķis
Latviešu Indriķis (, ap 1187 — pēc 1259) jeb Indriķis no Rubenes bija Imeras latviešu katoļu draudzes priesteris, tulks un pirmās Latvijā sarakstītās hronikas (t.s. Indriķa Livonijas hronikas) autors.
Dzīves gājums
1208. gadā Indriķis tika iesvētīts par priesteri un ieradās Imeras novadā, kur sāka sludināt katoļu ticību vietējo latviešu vidū. Uzcēla baznīcu tagadējā Rubenē. 1212. gadā bijis šķīrējs strīdā starp Autines latviešiem un ordeni (skat. Autines sacelšanās un kauja pie Satezeles). 1215. gadā pavadīja Raceburgas bīskapu Filipu ceļā uz Romu. Vēlāk piedalījās Livonijas krusta karos pret igauņiem.
Kad 1225. gada pavasarī Rīgā ieradās Romas pāvesta legāts Vilhelms no Modenas, Latviešu Indriķis kā tulks kopā ar legātu, Livonijas bīskapu Albertu, Sēlijas bīskapu Lambertu un citiem zemes kungiem apceļoja misijas apgabalu, apmeklējot Turaidu, Lēdurgu, Metsepoli, Idumeju, Letiju un Igauniju. Ap 1225./1226. gadu viņš bīskapa Alberta uzdevumā sacerēja Livonijas, Letijas un Igaunijas pakļaušanas un kristīšanas hroniku, bet 1227. gadā tai pievienoja vēl vienu nodaļu par Sāmsalas iekarošanu.
Dzīvoja Rubenē vismaz līdz 1259. gadam, kad viņu nopratināja kā liecinieku strīdā par arhibīskapijas un ordeņa robežām pie Burtnieku ezera un Salacas. Šajā laikā viņš dēvēts par Papendorfas draudzes kungu Indriķi (dominus Hinricus plebanus de Papendorpe). Lejasvācu vietvārda Papendorp nozīme ir “Mācītāja ciems”, kas liecina par augsto cieņu, ko pret Indriķi juta Imeras un plašākas apkārtnes tā laika iedzīvotāji.
Izcelsme
Pats hronikas autors sevi dēvējis par Imeras letu mācītāju (Henricus, Letthorum minister de Ymera) vai arī svētnieku Indriķi no letiem (sacerdos Henricus de Letthis).
Kaps Rubenes baznīcā?
Tagadējā Rubenes baznīca uzcelta 1739. gadā uz vecās koka ēkas pamatiem. Baznīcas grīdas atjaunošanas laikā 2000. gadā atrada senas kapenes, kas varētu būt Latviešu Indriķa apglabāšanas vieta.
Vartbergas Hermaņa Livonijas hronika
Vartbergas Hermaņa Livonijas hronika (latīniski: Chronicon Livoniae) bija Livonijas ordeņa oficiālā historiogrāfija. Pamatā hronikā aprakstīti Livonijas krusta kari un Livonijas ordeņa kari ar Lietuvas dižkunigaitiju, un tā domāta lasīšanai brāļu bruņinieku auditorijā, taču to varēja izmantot arī katoļu augstākā garīdzniecība. Pirms tās par Livonijas vēsturi jau bija sarakstītas vairākas Livonijas hronikas, uz kurām lielā mērā balstās Vartbergas Hermaņa teksts. Hronika rakstīta viduslaiku latīņu valodā un tapusi Livonijā ap 1370.-1378. gadu.
Hronikas autors
Hronikas autors, saskaņā ar vienīgā noraksta, kas saglabājies Gdaņskas (Dancigas) arhīvā nosaukumā norādīto, ir Hermanis no Vartbergas, Vācu ordeņa brālis, Livonijas ordeņa mestra kapelāns (…per fratrem Hermannum de Wartberge, capellanum magistri per Livoniam).
Saturs
Notikumi apskatīti pieaugošā laika secībā, no 1143. līdz 1378. gadam. Tā sarakstīta, lai turpinātu Jaunākās Livonijas Atskaņu hronikas notikumu izklāstu, kas izbeidzās līdz ar 1348. gadu. Oriģināls materiāls sākot jau ar 1345. gadu, bet tā kā no 1358. gada autors bijis Livonijas ordeņa mestra pavadonis, tad par šo periodu sniegtās ziņas ir sevišķi vērtīgas. Kā avotus hronikas autors izmantojis Indriķa hroniku, Vecāko atskaņu hroniku un Jaunāko Livonijas atskaņu hroniku, ordeņa mestru saraksti un arhīva dokumentus, izmantojis arī ordeņa mestru sarakstus, kas līdz mūsdienām atsevišķi nav saglabājušies. Par 13. gadsimtu daudz hronoloģisku un faktoloģisku neprecizitāšu. Autors sniedz atsevišķus datējumus un notikumu izklāstus laikā no 1236. līdz 1255. gadam, lai precizētu dažus notikumus, kas citos avotos nav tuvāk apskatīti. Kaut arī ziņas par notikumiem kļūst precīzas un ticamas tikai sākot ar 1241. gadu, šeit ir atrodamas dažas vērtīgas norādes, kas labāk palīdz izprast notikumu gaitu šajā laika posmā.
Tulkojumi
1863. gadā Leipcigā Ernsts Strēlke (Strehlke) avotu krājuma Scriptores rerum Prussicarum II sējumā iespieda hroniku latīņu oriģinālvalodā un 1864. gadā izdeva hronikas vācu tulkojumu. 1879. gadā Rīgā iznāca tulkojums krievu valodā. 1991. gadā Viļņā tika iespiests Juoza Jurgiņa veiktais tulkojums lietuviešu valodā. 2005. gadā Rīgā iznāca Ēvalda Mugurēviča tulkojums latviešu valodā ar tulkotāja priekšvārdu un ilustrētiem komentāriem.
Anastasijs II
Pāvests Anastasijs II (miris ) bija Romas bīskaps no 496. gada novembra līdz nāvei 498. gada novembrī un līdz ar to katolisma tradīcijā tiek uzskatīts par vienu no Romas pāvestiem.
Bija priestera dēls, dzimis Romā. Par pāvestu kļuva piecas dienas pēc priekšteča Gelāsija I nāves. Anastasijs II bija nozīmīga persona šķelšanās pārtraukšanas centienos, tomēr tas izraisīja jaunu šķelšanos.
1884. gads
1884. bija garais gads, kas sākās otrdienā.
9. gadsimts p.m.ē.
9. gadsimts p.m.ē. bija gadsimts, kas sākās 900. gadā p.m.ē. un beidzas 801. gadā p.m.ē.
ISO 3166-2:KZ
ISO 3166-2:KZ ir starptautisks ISO standarts ģeokodiem un ir viens no ISO 3166-2 apakšstandartiem Kazahstānai.
Katrs divdaļīgais kods sastāv no Kazahstanas ISO 3166-1 koda (KZ) un trīs simbolu apakškoda.
Vaiņodes lidlauks
Vaiņodes lidlauks (ru) ir pamests militārais lidlauks Dienvidkurzemes novadā, netālu no Latvijas—Lietuvas robežas. Lidlaukā ir saglabājušies 16 angāri un 1800 metri no viena kādreiz 2500 m garā skrejceļa.
Vēsture
Vaiņodes lidlauks izveidots netālu no Pirmā pasaules kara laika Vaiņodes dirižabļu lidostas. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām dirižabļu angārus nojauca un to konstrukcijas izmantoja Rīgas Centrāltirgus paviljonu būvei 1924. gadā. Latvijas Gaisa spēki šeit izveidoja planieru lidlauku, kurā bija izvietoti planieri "Dūja", "Zelta Vārpa" un "Pārsla". Pēc bāzu līguma nosacījumiem 1939. gada beigās to pārņēma PSRS karaspēka kontingents, bet pēc pilnīgās Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara sākumā te bāzējās padomju 31. ātrais bumbvedēju aviācijas pulks (31-й скоростной бомбардировочный авиационный полк) ar 60 ātrajiem bumbvedējiem ANT-40 (АНТ-40 (СБ)), vācu okupācijas laikā Luftwaffe 4. triecieneskadriļa (Sturmgeschwader 4).
Aukstā kara laikā to izmantoja kā vienu no militārajiem lidlaukiem pie PSRS ziemeļrietumu robežas. Lidlaukā līdz 1992. gadam bāzējās padomju gaisa spēku 54. gvardes iznīcinātāju aviācijas pulks (54-й Краснознаменный Керченский гвардейский истребительный авиополк). Pēc kara te atradās amerikāņu piegādātie iznīcinātāji Bell P-39 Airacobra, 1967. gadā Vaiņodes lidostā stacionēja pirmos Su-15, kurus 1980. gados nomainīja ar Su-27 iznīcinātājiem. Pēc Kubas raķešu krīzes no 1964. gada vairākus kilometrus uz ziemeļiem no Vaiņodes lidlauka bija stacionētas arī trīs vidējas darbības rādiusa kodolraķetes R-14 (ШПУ Р-14У Чусовая, NATO terminoloģijā: SS-5 'Skean'), kas atradās Priekules 344. gvardes raķešu pulka (344-й гвардейский ракетный Краснознаменный полк им. 50-летия СССР) pakļautībā. 1980. gados to pārbāzēja uz Irkutskas apgabalu.
Dirihlē princips
Matemātikā Dirihlē princips norāda, ka ja
n
priekšmetus ievieto
kastītēs, kur
n > m
, tad vismaz vienā kastītē atradīsies vairāk kā viens priekšmets. Šīs teorēmas piemēri ir sastopami arī reālajā dzīvē, piemēram, "no trīs cimdiem, vismaz divi būs labās rokas vai arī kreisās rokas cimdi". Lai arī tas šķiet intuitīvs apgalvojums, to var izmantot, lai parādītu iespējami negaidītus rezultātus, piemēram, ka vismaz diviem cilvēkiem Londonā uz galvas ir vienāds skaits matu.
Ir ticams, ka pirmo reizi šo ideju pauda Pēters Gustavs Ležēns Dirihlē 1834. gadā, ar nosaukumu Schubfachprinzip ("atviktņu princips" vai "plauktu princips"). Tas bieži tiek saukts arī par Baložu būru principu vai Dirihlē atvilktņu principu  — Nosaukums "Atvilktņu princips" joprojām tiek lietots franču valodā ("principe des tiroirs"), poļu valodā ("zasada szufladkowa"), bulgāru valodā ("принцип на чекмеджетата"), turku valodā ("çekmece ilkesi"), ungāru valodā ("skatulyaelv"), itāļu valodā ("principio dei cassetti"), vācu valodā ("Schubfachprinzip"), dāņu valodā ("Skuffeprincippet"), un ķīniešu valodā ("抽屉原理").
Dirihlē princips var tikt skaidrots dažādi, tomēr visbiežāk to saprot šādi: ja
k
un
m
ir naturāli skaitļi, un
n = km + 1
priekšmeti tiek ievietoti
kastēs, tad Dirihlē princips apgalvo, ka vismaz viena kaste saturēs vismaz
k + 1
priekšmetus. Patvaļīgiem
tas vispārinas uz
k + 1 = ⌊(n – 1)/m⌋ + 1
⌊...⌋
ir grīdas funkcija.
Lai gan visbiežāk Dirihlē princips tiek lietots galīgām kopām (kā, piemēram, baloži un kastītes), to izmanto arī bezgalīgām kopām.
Zeķu izvēlēšanās
Iedomājieties, ka jums ir maiss ar bezgalīgi daudz oranžām un bezgalīgi daudz baltām zeķēm. Kāds ir minimālais skaits zeķu, kas jāizvelk no maisa, lai būtu garantēts, ka jums būs pāris ar vienādas krāsas zeķēm? Dirihlē princips norāda, ka, lai iegūtu vienu pāri ar vienādas krāsas zeķēm
Visbija
Visbija ([]) ir pilsēta Zviedrijā, Gotlandes lēnes centrs. Visbija atrodas Gotlandes salas rietumu krastā, 2010. gadā pilsētā bija 22 593 iedzīvotāju. Viena no viduslaiku pilsētām Skandināvijā, kas ir vislabāk saglabājusies, saņēmusi UNESCO Pasaules mantojuma objekta statusu.
Dirihlē princips
Roku paspiešana
Ja ir
n
Visbija
Vēsture
11.—14. gadsimtā Visbija bija liels tirdzniecības centrs, viena no svarīgākajām Hanzas pilsētām (1282-1470). 1361. gadā Visbija nonāca Dānijas pakļautībā, 1398. gadā to iekaroja Vācu ordenis, bet 1408. gadā to atguva Dānija. Trīsdesmitgadu kara laikā 1645. gadā to ieguva Zviedrija.
Dirihlē princips
Roku paspiešana
cilvēki, kuri var paspiest roku viens ar otru (kur
n > 1