cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sanktpēterburgas Valsts universitāte
Vēsture
1924. gadā universitāti pārdēvēja par Ļeņingradas Valsts Universitāti (Ленинградский государственный университет), kurai uz laiku piešķīra A. Bubnova vārdu (1933-1937) un A. Ždanova vārdu (1948-1989). 1991. gadā tā ieguva Sanktpēterburgas Valsts universitātes nosaukumu.
Sausdeguna pērtiķi
Sausdeguna pērtiķi (Haplorrhini) ir viena no divām primātu kārtas apakškārtām, kas apvieno augstākos primātus (Simiiformes), ieskaitot pērtiķus, cilvēkpērtiķus un cilvēkus, un puspērtiķu tarsiju dzimtu (Tarsiidae).
Evolūcija
Sausdeguna pērtiķi un slapjdeguna pērtiķi (Strepsirrhini) ir atdalījušies viens no otra apmēram pirms 63 miljoniem gadu. Pagāja 5 miljoni gadu, evolūcijas izpratnē īss brīdis, un tarsiju grupa nodalījās no kopējās sausdeguna pērtiķu grupas, nosacīti saglabājoties bez būtiskām izmaiņām līdz mūsdienām. Tieši tādēļ tarsijiem ir saglabājušās daudzas puspērtiķu iezīmes, un tie ārēji ir līdzīgāki slapjdeguna pērtiķiem kā pārējiem sausdeguna pērtiķiem. Līdz mūsdienām ir izdzīvojušas 9 tarsiju sugas, kuras visas pieder vienai tarsiju dzimtai (Tarsiidae).
Visi pārējie sausdeguna pērtiķi pieder augstāko primātu infrakārtai (Simiiformes). Augstāko primātu infrakārta sadalās 2 daļās: Jaunās pasaules pērtiķos (Platyrrhini) un Vecās pasaules pērtiķos (Catarrhini). Jaunās pasaules pērtiķi no kopējā zara atdalījās pirms 40 miljoniem gadu, bet Vecās pasaules pērtiķi pirms 25 miljoniem gadu sadalījās zemākajos šaurdeguna pērtiķos (Cercopithecoidea) un augstākajos šaurdeguna pērtiķos (Hominoidea), kas ietver cilvēkpērtiķus un cilvēkus. Pastāv uzskats, ka augstākie šaurdeguna pērtiķi attīstījās Āfrikā, tomēr pēdējo gadu atrastās augstāko primātu fosilijas Pakistānas kalnos liek zinātniekiem pārvērtēt šo teoriju.
Īpašības
Lai arī sausdegunu pērtiķu grupa ir ļoti daudzveidīga un dažāda, ietverot puspērtiķus tarsijus, pērtiķus, cilvēkpērtiķus un cilvēkus, tomēr visiem ir dažas kopīgas īpašības. Visi sausdeguna pērtiķi gēnu mutācijas rezultātā ir zaudējuši spēju ražot C vitamīnu, sausdeguna pērtiķi C vitamīnu var uzņemt tikai ar barību. Turpretī slapjdeguna pērtiķi kā daudzi citi zīdītāji spēj paši saražot C vitamīnu. Sausdeguna pērtiķu augšlūpa nav tieši saistīta ar degunu un neveido kopīgi ar to purniņu, kāds ir raksturīgs pārējiem dzīvniekiem, slapjdeguna pērtiķus ieskaitot. Līdz ar to augšlūpa ir kustīga, un tā spēj veidot sejā dažādas izteiksmes. Smadzenes sausdeguna pērtiķiem ir daudz lielākas, salīdzinot ar ķermeņa masu, un attīstītākas kā slapjdeguna pērtiķiem, un galvenā maņa ir redze. Kopumā tie ir augstāk organizēti nekā slapjdeguna pērtiķi, bet ar sliktāku ožu.
Lielākā daļa sausdeguna pērtiķu ir dienas dzīvnieki, izņēmums ir tarsiji, tomēr acs uzbūve visiem ir līdzīga. Kā jau dienas dzīvniekiem tas ir raksturīgi nevienam sausdeguna pērtiķim, tarsijus ieskaitot acī nav gaismas paklāja (tapetum lucidum), kāds ir raksturīgs nakts dzīvniekiem. Gaismas paklājs acī nodrošina gaismas atstarošanos un ievērojami uzlabo redzes īpašības tumsā. Pateicoties gaismas paklājam daudzu dzīvnieku acis tumsā spīd.
Tugra
Tugra (osmaņu turku valodā: طغرا, turku valodā: Tuğra [tu:ra]) ir Osmaņu impērijas sultāna kaligrāfiska zīme jeb paraksts, ko liek uz valsts oficiāliem dokumentiem un vēstulēm. To iegravēja arī sultāna zīmogā un iekala sultāna valdīšanas laikā izdotajās monētās.
Tugru sagatavoja sultāna valdīšanas laika sākumā un uz dokumentiem to uzzīmēja īpaši galma kaligrāfi (turku valodā: nişancı). Pirmā tugra tika izgatavota sultānam Orhanam I (1284.—1359.), kas bija otrais Osmaņu impērijas valdnieks. Tugru zīmēšanas tehnika ar laiku tika pilnveidota un sasniedza tās klasiski pieņemtos standartus, kad tika uzzīmēta sultāna Suleimana I Lieliskā (1494.—1596.) tugra.
Tugras kalpoja līdzīgam nolūkam kā kartečas senajā Ēģiptē. Katram Osmaņu sultānam tika izstrādāta individuāla tugra. Tugras tika lietotas arī citās tjurku tautu apdzīvotās valstīs, piem. Kazaņas hanātā. Vēlāk tugras lietoja arī tatāri Krievijas Impērijā.
Tugru lietošana turpinās arī mūsdienās. Piemēram, tugras tikušas izgatavotas Krievijas prezidentam Vladimiram Putinam un Japānas imperatoram Akihito.
Aglonas ezers
Aglonas ezers (arī Egles ezers) ir dzidrūdens caurteces ezers Preiļu novada Aglonas pagastā. Krasti stāvi, vietām zemi, lēzeni, dibens dūņains. Ietek grāvis no Lielā Dūbuļa, iztek strauts uz Cirišu. Eitrofs ezers, dūņu slāņa biezums līdz 2 m. Makrofīti: niedres, meldri, grīšļi, kosas, lēpes, mazlēpes, ūdensziedi. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis.
Ezera rietumu galā atrodas Aglonas bazilikas komplekss. Vairākas peldvietas.
Brūnais lācis
Brūnais lācis (Ursus arctos) ir lāču dzimtas (Ursidae) plēsīgo zvēru suga, kas sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Mūsdienās Latvijā, īpaši Austrumlatvijā brūno lāci atkal var novērot arvien biežāk.
Izplatība
Lai arī brūnā lāča populācija kopumā ir samazinājusies, šobrīd pasaulē dzīvo apmēram 200 000 brūno lāču. Visvairāk to ir Krievijā, Aļaskā (ASV), Kanādā, Karpatos (īpaši Rumānijas teritorijā) un Somijā. Krievijā dzīvo apmēram 120 000 brūno lāču, ASV 32 500 un Kanādā 21 750 lāču. 95% ASV brūno lāču dzīvo Aļaskā. Ir vairākas brūno lāču pasugas, kas mūsdienās ir izmirušas. Daži uzskata, ka Meksikā joprojām dzīvo brūnie lāči, tomēr pēdējais zināmais brūnais lācis Meksikā tika nošauts 1960. gadā. Eiropā dzīvo apmēram 14 000 brūno lāču, bet to populācija ir sadrumstalota nelielos, savstarpēji nesaistītos reģionos, sākot ar Spānijas rietumiem līdz Krievijai austrumos, no Skandināvijas ziemeļos līdz Grieķijai dienvidos.
Brūnais lācis ir izmiris Britu salās, gandrīz izmiris Francijā un Spānijā, un kopumā tam draud izmiršanas briesmas visā Eiropā. Vislielākā Eiropas lāču populācija dzīvo Karpatu kalnos, apmēram 4500—5000 lāču.
Zviedrijā dzīvo apmēram 2500 brūno lāču, Somijā 840 un Norvēģijā 70. Balkānu kalnos ir relatīvi liela brūno lāču grupa; apmēram 2500—3000 lāču, kas apdzīvo Slovēnijas, Horvātijas, Serbijas, Maķedonijas, Albānijas, Grieķijas, Bosnijas un Hercegovinas teritorijas.
Latvijā
19. un 20. gadsimta mijā plašu meža masīvu izciršanas, kā arī medīšanas rezultātā brūnais lācis Latvijas teritorijā izzuda. Tikai 20. gadsimta atsākās dzīvnieku regulāra ieceļošana no Igaunijas un Krievijas Pleskavas apgabala. Šobrīd Latvijā uzturas vairāki desmiti īpatņu. Latvijas Dabas muzejs brūno lāci nominējis par 2009. gada dzīvnieku Latvijā.
Izskats
Brūnais lācis ir liels dzīvnieks, tā vislielākā pasuga ir Kadjakas lācis (Ursus arctos middendorffi), kas kopā ar polārlāci (Ursus maritimus) ir lielākie sauszemes plēsēji. Brūnais lācis sver no 100—680 kg, tā ķermeņa garums ir 1,7—2,8 m, augstums skaustā 90—150 cm. Augums un svars dažādām pasugām variē, mātītes ir 38—50% mazākas par tēviņiem. Vismazākā pasuga ir Sīrijas brūnais lācis (Ursus arctos syriacus), nedaudz lielāks ir Eirāzijas brūnais lācis (Ursus arctos arctos), šīs pasugas mātīte sver apmēram 90 kg. Nedaudz lielāks ir grizlilācis (Ursus arctos horribilis) un Sibīrijas brūnais lācis (Ursus arctos collaris). Lielākās pasugas ir Kadjakas lācis un Kamčatkas brūnais lācis (Ursus arctos beringianus). Ir datēts Kadjakas lācis, kas svēra 1100 kg. Zoodārzos lāči izaug lielāki un smagāki kā savvaļā, tas ir saistīts ar regulāru un kvalitatīvu barību. Neskatoties uz masīvo augumu, tas ir labs skrējējs, ir fiksēts brūnā lāča skriešanas ātrums 64 km/h. Kā visi lāči, brūnais lācis spēj stāvēt un iet pakaļkājās, tādējādi vizuāli sevi palielinot. Uz skausta brūnajam lācim ir izteikts muskuļu kumbrs, kas to atšķir no pārējiem lāčiem. Brūnais lācis ir ļoti spēcīgs plēsējs, tas spēj viegli salauzt lielo zālēdāju kaklus.
Brūnajiem lāčiem ir biezs, pinkains kažoks, kura krāsa variē no ļoti gaiši brūnas līdz brūnai un gandrīz melnai. Kažoks ir dubults, ar biezu pavilnu un garāku akotspalvu, kuras galiņi bieži ir gaišāki kā pašas spalvas krāsa. Šāds kažoks ir grizli lāčiem. Aste brūnajam lācim ir 10—13 cm gara. Priekšķepu nagi ir apmēram 15 cm gari, tos brūnais lācis pamatā lieto rakšanai, kā arī, lai uzrāptos kokos. Galva ir relatīvi liela un apaļa, un profils ieliekts, kas ir atšķirīgi no citiem lāčiem.
Virsaitis (nozīmju atdalīšana)
Virsaitis var būt:
Brūnais lācis
Ieradumi
Brūnais lācis pamatā ir nakts dzīvnieks. Vasaras laikā tas uzkrāj zemādas taukus līdz pat 180 kg, kas tiek izmantoti ziemas guļas laikā. Brūno lāci var viegli uzmodināt no ziemas miega, jo tas nav dziļš. Ziemas guļai lācis izvēlas kādu alu, iedobi zem zariem vai akmeņiem vai arī koka dobumu. Lai arī brūnais lācis ir vientuļnieks, tie mēdz pulcēties baros bagātīgās barības ieguves vietās, piemēram, lašu medībās upēs. Šādā barā valda stingra hierarhija, kurā tiek ievērots vecums un auguma izmērs.
Barība
Brūnie lāči kā lielākā daļa lāču ir visēdāji. Tie ēd dažādus augus, ogas, asnus, sēnes, augļus, kā arī gaļu, zivis, olas, kukaiņus un grauzējus. Brūnie lāči nav izteikti plēsīgi, apmēram 90% no barības ir veģetāra. To ēšanas ieradumi ir ļoti atkarīgi no apdzīvotās teritorijas iespējām. Piemēram, Krievijā un Aļaskā brūnie lāči galvenokārt ēd lašus, kas ir bagātīgi ar proteīnu, līdz ar to šo lāču augumi ir ļoti lieli. Toties Jeloustonas kalnos vasaras laikā brūnais lācis pamatā ēd naktstauriņus, dienā apēdot 40 000 vai vairāk kukaiņu. Reizēm brūnie lāči nomedī lielos zālēdājus, tādus kā staltbriežus, aļņus, ziemeļbriežus un bizonus. Parasti lāči medī jaunuļus un mazuļus, izvairoties no sadursmēm ar pieaugušiem indivīdiem. Lācis nogalina, ar garajiem ilkņiem pārkožot upurim rīkli, bet lielos dzīvniekus kā bizonus lācis nogalina, ar ķepām pārlaužot tiem muguru vai kakla skriemeļus. Lācis neatsakās arī no maitas vai atņem medījumu mazākiem plēsējiem kā vilkiem, pumām, tīģeriem un melnajiem lāčiem.
Brūnais lācis un citi plēsēji
Brūnais lācis parasti dominē teritorijās, kurās tas dzīvo, un bieži izmanto savu lielo augumu, lai atņemtu mazākam plēsējam medījumu vai lai pieteiktu savas tiesības uz teritoriju. Visbiežāk šādos konfliktos dzīvnieki lieto iebiedēšanas paņēmienus un no tiešas cīņas cenšas izvairīties, lai gan, ja cīņa izceļas, tad, pateicoties lielajam augumam, svaram un spēkam, brūnais lācis parasti konfliktā ir uzvarētājs. Ja šāda cīņa beidzas ar pretinieka nāvi, lācis parasti pretinieku apēd, lai arī konflikts nav sācies, lai nogalinātu.
Vairošanās
Riesta laiks brūnajiem lāčiem ir no maija līdz jūlijam. Brūnie lāči ir nosacīti monogāmi, riesta laikā pāris paliek kopā vairākas dienas vai nedēļas. Dzimumbriedumu mātīte sasniedz 5—7 gadu vecumā, tēviņi dažus gadus vēlāk līdz tie ir nobrieduši pietiekami spēcīgi un lieli un spēj konkurēt par mātītes labvēlību.
Apaugļotās olšūnas attīstību mātīte spēj atlikt līdz 6 mēnešiem, un embrijs attīstās tādā veidā, lai piedzimtu ziemas miega laikā. Ja mātīte vasaras un rudens laikā nepaspēj uzkrāt pietiekami daudz zemādas tauku rezervju, embrijs neattīstās vispār un uzsūcas mātes ķermenī. Parasti piedzimst 1—4 lācēni, bet visbiežāk divi. Vecākām mātītēm dzimst vairāk lācēnu, jaunākām mazāk. Ir bijuši gadījumi, kad lācenei piedzimst 5 mazuļi, kā arī gadījumi, kad lācene pieņem audzināšanā svešus lācēnus. Piedzimstot mazuļi ir akli, nevarīgi, bez zobiem un gandrīz bez apspalvojuma. Visu ziemu un pavasari tie barojas ar mātes pienu. Pavasarī, iznākot no ziemas migas, lācēni ir paaugušies un spēj visur sekot līdzi savai mātei.
Lācēni paliek kopā ar māti 2—4 gadus, šajā laikā tie iemācās no savas mātes visas izdzīvošanas gudrības. Pieaudzis brūnā lāča tēviņš var nogalināt mazuļus, jo, kamēr mātītei ir mazuļi, tai neveidojas seksuāla interese un tā nevēlas pāroties, kā arī mazuļus tēviņš var saplēst apēšanai. Ja lācēni ierauga svešu lāci, tie slēpjas kokā, bet mātīte iesaistīsies cīņā ar tēviņu, pat, ja tas būs divas reizes lielāks par to.
Kārlis Leilands
Kārlis Reinis Leilands (dzimis (pēc vecā stila — ), miris  ) bija latviešu svarcēlājs.
Dzimis Kazupes muižas (tagad Jaunbērzes pagasts) kalēja Kārļa un Otīlijas Leilandu ģimenē.
Pārstāvējis sporta biedrību "Krauze". Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs, startēja svara kategorijā virs 82,5 kg. 1924. gadā Parīzē pieccīņā (raušana ar vienu roku, grūšana ar vienu roku, spiešana ar divām rokām, raušana ar divām rokām, grūšana ar divām rokām) ieņēma 5. vietu ar kopsummā paceltiem 497,5 kg (77,5 — 87,5 — 100 — 100 — 132,5). Pēc četriem gadiem Amsterdamā viņš izcīnīja 4. vietu trīscīņā (spiešana, raušana, grūšana) ar 355 kg (110 — 105 — 140). Abās Olimpiskajās spēlēs tas bija Latvijas sportistu labākais sasniegums.
1922. gada Pasaules čempionātā izcīnīja sudraba medaļu smagsvariem. Piecas reizes uzvarējis Latvijas čempionātā (1920—1924). Otrā pasaules kara beigās devies uz Vāciju, pēc tam — ASV.
Zgežas apriņķis
Zgežas apriņķis ir apriņķis Polijā, Lodzas vojevodistes ziemeļdaļā. Robežojas ar Lodzas vojevodistes Lovičas, Bžezinu, Austrumlodzas, Pabjaņices, Podembices un Lenčicas apriņķiem, kā arī Lodzas pilsētu.
Makroekonomika
Makroekonomika (burtiski "lielā ekonomika") ir ekonomikas zinātnes nozare, kas pēta ekonomiku kopumā. Tās priekšmets ir apkopojoši (agreģēti) tautsaimniecību raksturojoši rādītāji un to izmaiņas, atšķirībā no mikroekonomikas, kas nodarbojas ar atsevišķu tautsaimniecības sektoru vai pat indivīdu un uzņēmumu darbības pētīšanu. Pie svarīgākajiem makroekonomiskajiem rādītājiem parasti pieskaita iekšzemes kopproduktu, nacionālo kopproduktu, inflāciju, bezdarba līmeni, valsts budžeta deficītu, eksportu, importu, u.c.
Makroekonomika ir svarīga valsts ekonomiskās un sociālās politikas izstrādāšanā un īstenošanā, jo katra valdība, kā arī politiskās partijas kas to veido, ir atbildīga gan par valsts ekonomisko izaugsmi, gan arī par iedzīvotāju dzīves līmeni. Vēsturiski tieši ekonomiskās politikas trūkums 20.gs. trīsdesmitajos gados un ar to saistītā Lielā depresija, kas sāpīgi skāra praktiski visas tā laika ekonomiski attīstītās valstis, noveda pie atziņas par makroekonomiskās teorijas nepieciešamību.
Viens no galvenajiem makroekonomikas pamatlicējiem ir britu ekonomists Džons Meinards Keinss (1883-1946). Viņš bija viens no pirmajiem, kas mēģināja izskaidrot ekonomiskās depresijas cēloņus un ekonomiskās krīzes mehānismu. Savukārt holandiešu ekonomists Jans Tinbergens (1903-1994) radīja pasaulē pirmo matemātisko makroekonomikas modeli. Sākotnēji viņš šo modeli pielietoja Nīderlandes ekonomikas modelēšanai, bet vēlāk ar savas metodes palīdzību viņš modelēja arī Lielbritānijas un ASV ekonomisko attīstību.
Dž.M.Keinss radīja arī ekonomisko skolu, kas ieguva viņa vārdu - keinsisms. Arī mūsdienās pastāv dažādas skolas un teorijas, kas atšķirīgi interpretē makroekonomiskos procesus. Taču vairumā gadījumu tās var iedalīt divās galvenajās kategorijās:
1. Keinsisms, kura uzmanības centrā ir agreģētais piedāvājums un, ar kura palīdzību tiek skaidrots bezdarba līmenis un biznesa cikla mehānisms. Par svarīgākajiem valdības ekonomiskās politikas instrumentiem keinsisti uzskata fiskālo politiku un valsts budžeta ieņēmumu un izdevumu līdzsvaru.
2. Piedāvājuma teorijas ekonomiskā skola liek uzsvaru uz monetāro politiku kā izšķirošo makroekonomiskās regulēšanas instrumentu. Taču arī fiskālajai politikai ir liela nozīme tajā ziņā, ka valsts budžets un nodokļu politika būtiski ietekmē investīcijas tautsaimniecībā, tādējādi stimulējot vai, tieši otrādi, kavējot ekonomisko attīstību.
Ekonomisko skolu un teoriju dalījums divās atšķirīgās kategorijās nenozīmē, ka tās izslēdz viena otru. Runa drīzāk ir par uzsvaru uz vieniem vai otriem makroekonomiskās politikas instrumentiem. Tādēļ mūsdienu ekonomiski attīstītajās valstīs, atkarībā no konkrētās ekonomiskās situācijas, parasti pielieto abu ekonomisko teoriju elementus.
Olivas miera līgums
Olivas miera līgums (sv, pl) bija 1660. gada 3. maijā noslēgts miera līgums starp Zviedrijas karalisti no vienas puses un Poliju-Lietuvu, Svētās Romas impēriju un Brandenburgu-Prūsiju no otras puses, kas izbeidza Otro Ziemeļu karu (1655—1660). Tas tika noslēgts Olivas klosterī netālu no Dancigas Prūsijā (tagad Gdaņskā Polijā).
Līguma saturs
Līgumā Polijas karalis Jans II Kazimirs Vāsa atteicās no savām pretenzijām uz Zviedrijas karaļa troni. Tika starptautiski apstiprinātas Zviedrijas tiesības uz Zviedru Vidzemi un Rīgas pilsētu. Tika apstiprinātas Brandenburgas kūrfirsta mantojuma tiesības uz Prūsijas hercogisti.
Līgumu parakstīja un apzīmogoja Polijas karalis Jans II Kazimirs, Zviedrijas karaļa Kārļa XI vārdā Magnuss Delagardijs, Brandenburgas kūrfirsts Frīdrihs Vilhelms I Hohencollerns un Svētās Romas impērijas ķeizars Leopolds I Hābsburgs.
Miera līgumi starp citām valstīm
1660. gada 27. maija Kopenhāgenas miera līgums pārtrauca karu starp Zviedriju un Dāniju, bet 1661. gada 21. jūnija Kardisas miera līgums pārtrauca karu starp Zviedriju un Krieviju. Andrusovas pamiers 1667. gadā pārtrauca karu starp Krieviju un Poliju-Lietuvu.
Tartaka
Tartaka var būt:
Poguļanka
Poguļanka var būt:
Māķāša katedrāle
Māķāša katedrāle ir Romas katoļu katedrāle Budapeštā. Pēc baznīcas tradicionālā uzskata sākotnējā būve celta 1015. gadā. Pašreizējā celtne būvēta gotiskā stilā 14. gadsimta otrajā pusē, pārbūvēta 19. gadsimta beigās. Tā bija otrā lielākā celtne viduslaiku Budā (mūsdienu Budapeštas rietumu daļā). No 1541. līdz 1686. gadiem Osmaņu impērijas okupācijas laikā kalpoja par mošeju.
Mbau
Mbau (fidžiešu Bau; ) ir neliela saliņa Fidži netālu no galvenās salas Viti Levu austrumu krasta. Kopējais iedzīvotāju skaits šobrīd ir ap 300, bet salas ziedu laikos tur dzīvojuši vairāk kā 3000 cilvēku.
Vēsture
Salas vēsturiskā un politiskā nozīme ir nesamērīgi liela attiecībā pret tās izmēru. Neproporcionāli liels Fidži vadoņu skaits ir bijis no Mbau. Ar Šarla Savāža (Charles Savage) palīdzību, kurš 19.gs. vidū pārdeva šaujamieročus Mbau, salinieki ātri sevi pierādīja kā neuzvarams militārs spēks. Ar tāda neuzveicama spēka palīdzību Seru Epenisa Zakombau apvienoja visas Fidži sadrumstalotās ciltis.
Ģeogrāfija un ievērojamās vietas
Mbau platība ir 8 hektāri un augstākā vieta ir 15 m. vjl. Mbau ir Kumbunas cilšu konfederācijas centrs, kā arī Tailevu provinces centrs. Sala sadalīta trijos ciemos - Mbau, Lasakau un Soso.
Starp Mbau ievērojamajām vietām ir Fidži vecākā kristiešu baznīca un akmens, pret ko savulaik tika sadauzīti kanibālisma upuru galvaskausi.
Valoda
Fidžiešu valodai ir vairāki dialekti, bet literārās valodas standarts ir veidots uz Mbau dialekta pamata.
Jaunievedums
Jaunievedums, jauninājums, inovācija (la — 'jauninājums, pārmaiņa' ) ir jaunas zinātniskās, tehniskās, sociālās, kultūras vai citas jomas izstrādnes un tehnoloģijas, ko īsteno tirgū pieprasītā un konkurētspējīgā produktā vai pakalpojumā. Pasaulē nav vienotas jaunieveduma jēdziena lietošanas un vienotas ideoloģijas. Tai pašā laikā visai izplatīta ir pamatnostādne, ka straujākā attīstība būs vērojama tikai tajās valstīs, kur jaunievedumi būs viena no svarīgākajām politiskajām un ekonomiskajām prioritātēm. Tikai produktīvas zināšanas, produktīvu informāciju — tādu, kas pārvērsta prasmē, iemaņās, un, gala rezultātā — tirgū pieprasītā produktā, var saukt par jaunievedumu. Zināšanu ražīgums un novatorisms nosaka arī naudas un citu resursu ražīgumu.
Jaunievedumiem tuvs ir arī šaurāks jēdziens — tehnoloģijas pārnese, kas vairāk attiecināms uz jaunu vai zināmu tehnoloģiju.
Novatori
Novatori ir cilvēki, kuri gan paši veic izgudrojumus, gan paši panāk to realizāciju dzīvē. Tas var būt, piemēram, zinātnieks, kas pats realizē savu ideju vai uzņēmējs, kurš pats rada jauno ideju, veic izgudrojumu un pēc tam to realizē arī dzīvē. Dažreiz jauna ideja vai izgudrojums ir zinātnieka darba rezultāts, kas tiek realizēts ļoti ilgā laika posmā vai arī par to tiek aizmirsts un pēc kāda laika tiek atklāts vēlreiz jau zināmais.
Jaunievedumi vēsturē
Vēsture liecina, ka novatoriskie procesi nav norisinājušies vienmērīgi. Atsevišķos laika posmos dažādās saimnieciskās dzīves jomās ticis ieviests liels skaits dažādu izgudrojumu un uzlabojumu, kuru rezultātā ekonomika šajos periodos attīstījusies ļoti strauji. Citos periodos jaunievedumu bijis mazāk, kādēļ ir bijusi lēnāka ekonomikas attīstība vai pat tās stagnācija. Rezultātā nevienmērīgā jauninājuma procesa un citu faktoru dēļ ekonomikā ir vērojamas kvalitatīvi atšķirīgas attīstības fāzes, kas papildus vēl mijas ar tā saucamajiem tehnoloģiskajiem un ekonomiskajiem cikliem.
Par ievērojamākajiem jaunievedumiem cilvēces vēsturē var uzskatīt uguns izmantošanu, kas tika apgūta pirms vairākiem simtiem tūkstošu gadu, zemes apstrādes uzsākšanu un mājdzīvnieku pieradināšanu (Neolīta revolūcija) apmēram pirms 10-12 tūkstošiem gadu.
Galvenie jaunievedumu lietotāji
Empīriskie pētījumi liecina, ka daudzi lietotāji, no 10 procentiem līdz pat 40 procentiem ir kaut nedaudz iesaistīti, izstrādājot vai pārveidojot kādu produktu. Ir pavisam skaidrs, ka lietotāji dara daudz, lai notiktu produktu attīstība dažādās jomās. Pētījumi par inovācijas lietotājiem (privātpersonām un uzņēmumiem) parādās "galvenie lietotāji". Tie ir priekšā lielākajai daļai lietotāju to iedzīvotāju attiecībā uz nozīmīgām tirgus tendencēm, un viņi gaida, lai iegūtu relatīvi lielāku ieguvumu no inovācijām savu vajadzību apmierināšanai.
Galvenie lietotāji ir vadošās tirgus daļas svarīga sastāvdaļa un daudzus jaunus produktus viņi attīsta savām vajadzībām, un tie noteikti patiktu arī citiem lietotājiem, kas darbojas par pamatu jaunievedumu izstrādājumu ražotājiem, ko ražotāji vēlētos komercializēt. Vairāki pētījumi ir parādījuši, ka daudzas inovācijas, ko ir radījuši galvenie lietotāji, ir novērtētas kā komerciāli pievilcīgas un tās ir faktiski komercializētas no ražotāju puses.
Jaunievedumu nozīme ekonomiskajā attīstībā
Viens no iemesliem, kādēļ tieši tagad inovācija tiek uzskatīta par īpašu jaunās ekonomikas pazīmi un sastāvdaļu, ir tas, ka ekonomikā novatorisms no vispārēja attīstības faktora ir kļuvis par vienu no galvenajiem konkurētspējas faktoriem — gan atsevišķu kompāniju, gan arī nacionālā līmenī. Novatoriskais process vairs nav kaut kas līdzīgs pasīvai atklājumu un izgudrojumu difūzijai tautsaimniecībā, bet gan apzināti plānots un organizēts, nepārtraukts process ar mērķi palielināt darba ražīguma un darba procesā izmantojamo resursu atdevi, samazināt ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas izmaksas. Tādējādi produkcijas vērtībā būtiski pieaugusi daļa, kas saistīta ar pētījumiem, eksperimentiem, informātiku, tirgdarbību un citiem nemateriālajiem elementiem.
Kopš piecdesmitajiem gadiem veiktie pētījumi liecina, ka pēdējo 50—100 gadu laikā reālais iekšzemes kopprodukta pieauguma temps uz vienu iedzīvotāju ekonomiski attīstītajās valstīs ir bijis vidēji ap 1.5% gadā. Turklāt ap 99% no šī pieauguma tempa sasniegts, pateicoties nevis galveno ražošanas faktoru — kapitāla un darbaspēka apjoma, bet gan šo faktoru produktivitātes (atdeves) pieaugumam. Jo augstāku attīstības pakāpi sasniedza mūsdienu ekonomiski attīstītās valstis, jo izteiktāka kļuva novatorisma un tā radītās produktivitātes nozīme.
Viens no uzņēmumu novatoriskā potenciāla palielināšanas instrumentiem ir biznesa klasteru veidošana.
Inovācijas teoriju attīstība
Mūsdienās var izšķirt trīs galvenās teorijas/paradigmas inovācijas izpētē. Būtiski aspekti, kam šajā sakarā jāpievērš uzmanība, ir inovācijas teorijas attīstība un paradigmu rašanās. Ekonomikas attīstība periodā no 1980. gada līdz 1990. gadam kļuva maznozīmīgāka privātiem uzņēmumiem vai arī universitātēm un kompānijām, kuru darbība bija balstīta uz tehniskiem un zinātniskiem atklājumiem. Pieauga nozīme spējai noformulēt un pielāgot pareizo uzņēmuma stratēģiju. Stratēģiskā paradigma ir vislabākais izskaidrojums jaunievedumos uzņēmumos mūsdienu apstākļos, kas notika sociālekonomikas attīstības rezultātā.
Paradigmu rašanās
Paradigmas ir atbildes uz patlaban esošajām problēmām. Paradigmas ir abstrakti, intelektuāli pieņēmumi, lai izskaidrotu konkrētu, sociālu problēmu, kur tikai pētnieka iztēle kontrolē, kāda tā ir. Paradigmu rašanos visbūtiskāk ietekmē vēsturiskā situācija.
Trīs paradigmas jaunievedumu izpētē
Var izšķirt trīs pamata teorijas, kas jaunievedumu teorijā vienlaikus ir arī konkurējošas paradigmas. Paradigmām ir dažādi pieņēmumi par faktoriem, kas veido un izraisa jaunievedumus. Trīs paradigmas, ja runa ir par jaunievedumiem, tiek dēvētas šādi: uzņēmēja paradigma, kur uzņēmējs kā indivīds jaunievedumos ir noteicošais; tehnoloģiski-ekonomiskā paradigma, kur izšķirošā loma ir tehnoloģiju attīstībai un stratēģiskā paradigma, kurā savukārt noteicošais ir uzņēmuma stratēģija un vadība.
Uzlabojošās inovācijas
Uzlabojošās inovācijas neskar galveno tehnoloģisko shēmu, bet uzlabo produkta kvalitāti vai nenozīmīgi maina tehnoloģiskā procesa elementus, lai samazinātu noteiktu resursu izlietojumu.
Pseidoinovācijas
Pseidoinovācijas ievieš izmaiņas, ņemot vērā patērētāju priekšrocību īslaicīgās svārstības.
Inovāciju kopējā īpašība
Visām inovācijām ir viena kopēja īpašība - inovāciju efekts ir atlikts, tas nekad neparādās tūlīt pēc ieviešanas, tādēļ efektivitātes aprēķini, balstoties uz izmaksu un efektu salīdzināšanu, parasti nav piemērojami, būtībā efektivitātes aprēķināšana ir atsevišķa nopietna problēma.
Radomsko
Radomsko - pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē, uz dienvidiem no Pjotrkovas Tribunalskas.
Cilvēki
Radomsko dzimuši:
Marks Šatlvorts
Marks Ričards Šatlvorts (en) (dzimis ) ir Dienvidāfrikas privātuzņēmējs, kas kļuva plašāk pazīstams kā otrais "kosmosa tūrists" (komerckosmonauts) un pirmais Āfrikas iedzīvotājs kosmosā. 2002. gada aprīlī viņš kosmosa kuģī Sojuz TM-34 devās uz Starptautisko kosmisko staciju, samaksājot par lidojumu aptuveni 20 miljonu ASV dolāru.
Šobrīd viņš ir tehnoloģiju sabiedrībā labi pazīstams ar Thawte un Ubuntu. Šatlvorts ir dzimis Velkomā, Dienvidāfrikā. Viņš dzīvo Londonā, un viņam ir Dienvidāfrikas un Lielbritānijas dubultā pilsonība.
Dučo di Buoninseņa
Par Dučo dzīvi zināms diezgan maz. 1285.-1299. gadā viņš periodiski darbojās Sjēnā. 1285. gadā Dučo tika pasūtīta liela glezna Florences Santa Maria Novella baznīcai; ticami, ka tā bijusi "Ručellai Madonna". 1296.-1297. gadā Dučo parādījies Parīzē. Apmēram 1302. gadā viņš Sjēnā saņēmis pasūtījumu uzgleznot maestà Sjēnas rātsnamam, bet 1308. gadā — Maestà katedrāles altārim. Kad darbs 1311. gadā tika pabeigts, tas svinīgi tika nogādāts katedrālē.
Debian
Debian ir projekts, kas bāzēts ap brīvas, pilnas operētājsistēmas izstrādi, sadarbojoties brīvprātīgajiem no visas pasaules. Projekta galvenais fokuss, Debian GNU/Linux, ir populārs Linux distributīvs.
Debian iezīmes ir pieturēšanās pie Unix un brīvās programmatūras principiem, un izvēles plašums — pašreizējā Debian laidienā ietilpst vairāk kā 23 tūkstoši programmatūras pakotņu 12 sistēmu arhitektūrām. Uz Debian GNU/Linux bāzēti daudzi citi distributīvi, tai skaitā Knoppix, Linspire, Mepis, Xandros un Ubuntu distributīvu saime.
Radomsko apriņķis
Radomsko apriņķis ir apriņķis Polijā, Lodzas vojevodistes dienvidos. Robežojas ar Lodzas vojevodistes Belhatovas, Pjotrkovas un Pajenčno apriņķiem, Sventokšiskas vojevodistes Koņskes un Vloščovas apriņķiem, kā arī Silēzijas vojevodistes Čenstohovas apriņķi.
Debian
Debian GNU/Linux ir labi pazīstams ar savu pakotņu pārvaldības sistēmu APT, ar augstiem pakotņu un laidienu kvalitātes standartiem. Šīs kvalitātes prasības nodrošina vienkāršu sistēmas atjaunošanu uz jaunāku distributīva laidienu un automātisku pakotņu uzstādīšanu un novākšanu.
A Kind of Magic
Albuma ietvaros grupa devās arī koncertturnejā ar nosaukumu Live Magic. Tā kļuva par Queen slavenāko tūri, kopā pulcējot vairāk nekā 1 000 000 cilvēku.
Anna Hoga
Anna Margrēta Jensone Hoga (sv; dzimusi Anna Margrēta Hānsone (Anna Margret Hansson) ) ir Zviedrijas distanču slēpotāja. Ar distanču slēpošanu nodarbojas kopš 1999. gada. Izcīnījusi trīs medaļas Pasaules čempionātā.
Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā izcīnīja sudraba medaļu 15 km iedzīšanas distancē un komandu sprintā.
Lietuvas PSR ģerbonis
Lietuvas PSR ģerboni par republikas simbolu Lietuvas PSR valdība pieņem 1940. gadā, pēc Lietuvas pievienošanai Padomju Savienībai. Uz ģerboņa attēlots sirpis un āmurs uzlecošas saules fonā un to ieskauj kviešu vārpas un ozollapu zari.
Iekšzemes kopprodukts
Iekšzemes kopprodukts (IKP) ir jēdziens makroekonomikā, kas apzīmē visu saražoto preču un pakalpojumu vērtību kādā teritorijā kādā laika periodā (parasti gadā).
IKP atšķiras no nacionālā kopprodukta ar to, ka neņem vērā starptautisko ienākumu sadali, mērot to, cik daudz vērtības ir radīts tajā teritorijā, nevis cik daudz ieņēmumu tā ir guvusi.
IKP faktiskajās cenās ir tieši naudas cena precēm un pakalpojumiem, tomēr parasti lieto IKP salīdzināmajās cenās, kurā tiek ņemta vērā inflācija, lai varētu salīdzināt preču un pakalpojumu apjomu.
Lai salīdzinātu dažādu valstu IKP, ja tie ir mērīti dažādās valūtās, ir divas metodes, kas bieži dod ļoti atšķirīgus rezultātus:
IKP tiek aprēķināts no trīs aspektiem: 1. ražošanas; 2. izlietojuma; 3. ieņēmumu. <!-- Neatkarigi no aprekinašanas metodes, IKP ir vienads. Izdevumu metodes: Tas ir izdevumu apjoms preces un pakalpojumu iegadei, kas ražotas dotaja gada
IKP = C + I + G + X
C — personigie paterinu izdevumi; I — investicijas; (kopejas investicijas. jeb biznesa investiciju izdevumi. (Uznemu iekartu, darba galdu u.c. galigie pirkumi); Brutto jeb kopejas investicijas. = tiras investicijas + amortizacijas atskaitijumi. G — valdibas izdevumi (izglitiba, armija, ieredni). Izslegti valsts transfertie maksajumi. X — tirais eksports (starpiba starp eksportu un importu)
IKP = darba alga + procentu maksājumi + rente + peļņa + ienākumi no īpašuma + amortizācija + netiešie nodokļi.
Praktiski formulas lietošana ir apgrutinata, jo noraditas IKP sastavdalas ieklauj sevi citas vienibas vai raditajus.
Tirais IKP = IKP — amortizacijas atskaitijumi.
Nacionalais ienakums (alga, rente, %, pelna) = Tirais IKP — netiešie biznesa nodokli
Personiskais ienakums = Nacionalais ienakums — socialas apdrošinašanas maksajumi — uznemejdarbibas ienakuma nodoklis — nesadalita pelna + transfermaksajumi.
Ienakumi pec nodoklu nomaksas = Personiskie ienakumi — Individualie nodokli.
IKP un nacionalais kopprodukts IKP rada rezidenti un nerezidenti Latvijas teritorija. Nacionalais kopprodukts rada tikai rezidenti gan Latvija, gan arpus tas.
IKP trukumi (ko neatklaj): 1) tas ir vairak kvantitativs ne kvalitativs raditajs; 2) apkarteja vide; 3) IKP uz vienu iedzivotaju; 4) enu ekonomiku (kontrabanda u.c.); 5) izvairišanas no nod.maksašanas; 6) neuztverta saimnieciska darbiba (kluda bilance); 7) paralela darbiba (nodarbojas ar noteiktu precu ražošanu vai pakalpojumu sniegšanu, bet nav registrejies ka nodarbinatais u.c.).
Nominalie un realie ekonomikas raditaji. Raditaji, kas nav korigeti atbilstoši cenu limenim, bet ieguti izmantojot konkreto raditaju attieciga gada videjas tirgus cenas, tas ir faktiskajas cenas, ir nominalie ekonomiskie raditaji.
Realie ir tie raditaji, kuri ir korigeti ieverojot inflaciju vai deflaciju (cenas limena samazinašana)
Šie raditaji ir izteikti salidzinamajas cenas, kuras aprekinašana izmanto cenu indeksu. Cenu indekss = "Tirgus groza" cena dotaja laika posma : "Tirgus groza" cena bazes perioda x 100%
Realais IKP = nominalais IKP : cenu limeni
Ekonomiska izaugsme. To nosaka un izmera ar diviem savstarpeji saistitiem veidiem: 1) ka reala IKP vai nacionala ienakuma pieaugums noteikta laika perioda; 2) ka reala IKP vai nacionala ienakuma uz vienu iedzivotaju, pieaugums noteikta laika posma.
Ekonomiskās izaugsmes faktori: 1) dabas resursu kvalitate un kvantitate; 2) darba resursu kvalitate un kvantitate; 3) pamatkapitāla apjoms; 4) tehnologijas limenis; 5) pieprasijumu faktori; 6) sadales faktori.
Reala produkta un ienakuma pieaugums var notikt divos veidos: 1) iesaistot lielāku resursu apjomu (ekstensivais attistibas virziens); 2) šos resursus ražigak izmantojot (intensivais). -->
Igaunijas PSR ģerbonis
Igaunijas PSR ģerboni par republikas simbolu Igaunijas PSR valdība pieņem 1940. gadā, pēc Igaunijas pievienošanai Padomju Savienībai. Uz ģerboņa attēlots sirpis un āmurs uzlecošas saules fonā un to ieskauj priežu zari un kviešu vārpas.
Juhans Partss
Juhans Parts (et; dzimis Tallinā) ir bijušais Igaunijas premjerministrs un bijušais partijas Res Publica priekšsēdētājs.
Par Igaunijas valdības vadītāju kļuva 2003. gada 10. aprīlī pēc Igaunijas parlamenta Rīgikogu vēlēšanām. Amatu atstāja 2005.gada 12. aprīlī.
Jānis Krauze
Jānis Krauze (dzimis , miris ) bija latviešu svarcēlājs, pirmais latvietis - pasaules rekordists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1894. gadā Rīgā. 1911. gadā iestājās 1. Rīgas atlētu klubā, pirms tam darbojies 2. Rīgas atlētu klubā. 1912. gadā kļuva par Rīgas un Baltijas čempionu, no 1915. līdz 1917. gadam bija Krievijas čempions. Izcīnījis uzvaru 1913. un 1914. gada Krievijas Olimpiādē.
Sportista karjeras laikā piecas reizes laboja pasaules rekordus smagajā svarā, no kuriem pirmo uzstādīja 1913. gadā Rīgā (grūšanā ar labo roku — 102,4 kg). J. Krauze bija pirmais latviešu sportists, kas uzstādīja pasaules rekordu. 1913. gadā izcīnīja bronzas medaļu Pasaules čempionātā Breslavā, Vācijā.
Pirmā pasaules kara laikā no 1915. līdz 1919. gadam dzīvoja Krievijā. Miris Rīgā, apbedīts Lielajos kapos. Par godu viņam 1921. gadā tikusi dibināta sporta biedrība "Krauze".
Aleksandrs Tretjakovs
Aleksandrs Tretjakovs (ru; dzimis Krasnojarskā) ir Krievijas skeletonists. Ar skeletonu nodarbojas kopš 2004. gada. A. Tretjakovs uzvarēja 2008.-2009. gada Pasaules kausa sezonas kopvērtējumā.
Neatkarīgo Valstu Sadraudzība
Neatkarīgo Valstu Sadraudzība (saīsinājumā NVS; ru (СНГ)) ir vairāku bijušo Padomju Savienības republiku izveidota konfederācija, kas oficiāli stājās spēkā, kad Baltkrievija, Krievija un Ukraina kopīgi parakstīja Belovežas gāršas līgumu.
Aleksandrs Tretjakovs
Savās otrajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā viņš izcīnīja bronzas medaļu skeletona sacensībās, par 0,95 sekundēm atpaliekot no otro vietu ieguvušā Martina Dukura. Pēc četriem gadiem Soču olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu, šoreiz apsteidzot latvieti M. Dukuru.
Neatkarīgo Valstu Sadraudzība
Paplašināšanās
Belovežas vienošanos par NVS izveidi Almati parakstīja arī Azerbaidžānas, Armēnijas, Kazahstānas, Kirgizstānas, Moldovas, Tadžikistānas, Turkmenistānas un Uzbekistānas prezidents. Turkmenistāna līgumu neratificēja. Gruzija NVS iestājās 1995. gadā pēc tam, kad par tās prezidentu kļuva bijušais PSRS ārlietu ministrs Eduards Ševardnadze.
Samazināšanās
2005. gadā Turkmenistāna izstājās no NVS. pēc Krievijas—Gruzijas kara no NVS izstājās Gruzija, bet 2018. gadā sakarā ar Krievijas veikto Krimas aneksiju dalību NVS pārtrauca Ukraina.
Aleksandrs Tretjakovs
2017. gada 22. novembrī Starptautiskā Olimpiskā komiteja pieņēma lēmumu Aleksandram Tretjakovam par antidopinga kodeksa pārkāpumiem atņemt 2014. gada Soču olimpisko spēļu zelta medaļu, līdz ar šo lēmumu par olimpisko čempionu skeletonā kļuva Martins Dukurs. Tomēr pēc Tretjakova apelācijas izskatīšanas Sorta arbitrāžas tiesa 2018. gada 1. februārī atcēla SOK lēmumu un atjaunoja viņam olimpiskā čempiona statusu.
Tartaks (upe)
Tartaks (arī Tartaka, Antāna upe; posmā no Rušona līdz Cirišam arī Poguļanka; posmā no Ciriša līdz Dziļūksnim arī Salenieku upe) ir upe Preiļu un Augšdaugavas novados. Sākas no Rušona ezera pie Jaunaglonas. Tek cauri Cirišam, Dziļūksnim, Pakaļņa ezeram. Ietek Luknas ezera ziemeļaustrumu galā. Uz upes vairāki aizsprosti (Ciriša HES, Kameņecas HES). Upei maz izteiktu pieteku, lielākā ir Lazdu grāvis. Pieteku ūdeņus pārsvarā uzņem ezeri, kuriem cauri tek Tartaks. Upes gultne pārsvarā dabīga, līkumota paugurainajā apvidū, regulēta posmā no Cirišu HES aizsprosta līdz Pakaļņa ezeram. Upi šķērso autoceļš P62. Lielākās apdzīvotās vietas krastos: Jaunaglona, Salenieki.
Sojuz TMA-04M
Sojuz TMA-04M (ru) bija Krievijas kosmosa kuģis apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Sojuz TMA-04M palaida. Uz zemes nolaidās.
Apkalpes
Kuģa Sojuz TMA-04M apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Dublējošā apkalpe:
Pirmsstarta sagatavošana
Sākotnēji Sojuz TMA-04M bija plānots palaist orbītā. Janvāra beigās, veicot nolaižamā aparāta hermētiskuma pārbaudes, tika atklāta nepieļaujama deformācija. Lai sagatavotu rezerves nolaižamo aparātu tā vietā, starts tika pārcelts par 1,5 mēnešiem.
Lidojuma gaita
Starts notika 03:01:23 UTC ar nesējraķeti Sojuz-FG no Baikonuras kosmodroma 1. starta laukuma 5. palaišanas iekārtas.
Ar SKS kosmosa kuģis saslēdzās 17. maijā 04:35:56 UTC pie Poisk moduļa. Tuvošanās un saslēgšanās operācijas notika automātiskā režīmā.
23:09 UTC Sojuz TMA-04M atvienojās no stacijas. 17. septembrī 02:52:53 UTC kosmosa kuģa nolaižamais aparāts nolaidās Kazahstānas stepē.
Morāvijas nacionālā kopība
Morāvijas nacionālā kopība ir nepolitiskā pilsoņu apvienība, kura nodarbojas ar Morāvijas kultūru, vēsturi un ar Morāviju vispārīgi. Praksē tā tomēr cenšas sasniegt arī kādus politiskos mērķus, piemēram, atjaunot likumdošanas struktūru Morāvijas teritorijai. Kopība tika nodibināta 1990. gadā Brno kā pēctece bijušajam Morāvijas draugu klubam (čehiski: Klub přátel Moravy), kurš pastāv jau no 1985. gada. Apvienība panāca Morāvijas karoga izkāršanu vairākos Morāvijas rātsnamos, kā arī Dienvidmorāvijas reģiona birojā. Tā arī organizē Morāvijas patriotu gājienus un kultūras svētkus.
Kalnu zebiekste
Kalnu zebiekste (Mustela altaica) ir neliels sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs. Kalnu zebieksti mēdz saukt arī par Altaja zebieksti vai gaišo zebieksti. Dzīvo plašā reģionā Āzijā: Kazahstānas, Tibetas, Krievijas, Mongolijas, Korejas un Ķīnas ziemeļu teritorijās; Sibīrijas mežos un Himalaju kalnos līdz 3500 metriem virs jūras līmeņa, kā arī akmeņainajā tundrā un mežos ielejās. Tomēr visbiežāk šo zebieksti var sastapt Ladakhas ielejā Indijā.
Sugas izdzīvošana mūsdienās ir apdraudēta līdz ar dzīves telpas zaudēšanu, izplešoties cilvēka saimnieciskajai darbībai.
Izskats
Kalnu zebiekstei ir garš, slaids un lokans ķermenis ar īsām kājām. Auguma atšķirības starp tēviņiem un mātītēm ir minimālas, tomēr tēviņi ir nedaudz lielāki. Ķermeņa garums tēviņiem bez astes ir 21—27 cm, astes garums 10—15 cm, svars 220—340 g. Mātītes ķermeņa garums ir 21—25 cm, astes garums 8—13 cm, svars 113—220 g. Kalnu zebiekstes kažoks vasarā ir pelēks vai pelēkbrūns ar dzeltenīgu nokrāsu, toties ziemas kažoks ir dzeltenbrūns vai brūns. Pakakle un pavēdere gan ziemā, gan vasarā ir gaiši dzeltena vai gandrīz balta. Divas reizes gadā zebiekste maina kažoku — pavasarī un rudenī. Purniņa virsma parasti ir tumšāk brūna kā pārējais matojums. Lūpas un pazode balta. Aste ir biezi matota, bet ne kupla. Ausis mazas, noapaļotas. Priekšķepu matojums kalnu zebiekstēm ir gaiši dzeltens vai balts.
Uzvedība
Kalnu zebiekste veikli kāpj kokos un klintīs, ātri skrien un labi peld. Tā ir ļoti ātra un izveicīga. Garie, veiklie ķermeņi ir piemēroti, lai medītu grauzēju alās zem zemes. Pamatā kalnu zebiekste ir aktīva naktī, bet var iziet medībās arī dienas laikā. Tā ir vientuļniece un tiekas ar citām zebiekstēm tikai riesta laikā. Šai zebiekstei ir ļoti laba redze. Kad zebiekste ir izbiedēta, tā skaļi, čirkstoši kliedz un izdala smaku no speciāliem dziedzeriem zem astes.
Kalnu zebiekstei nav daudz ienaidnieku, par tādiem uzskata lielos, plēsīgos putnus, kā arī tie varētu būt vilki un lapsas. Tomēr mazā zebiekste ir ļoti drošsirdīga un bez cīņas nevienam nepadodas, līdz ar to plēsēji izvairās ar to saķerties.
Barība
Kalnu zebiekste ir izteikti plēsīga un ēd tikai gaļu. Pamatā tā barojas ar pīkstulēm un strupastēm, kļūstot par galveno plēsēju, kas regulē šo divu grauzēju populāciju. Kalnu zebiekste medī arī ondatras jeb bizamžurkas, trušus, zemes vāveres, nelielus putnus, ķirzakas, vardes, zivis un kukaiņus.
Vairošanās
Par kalnu zebiekstes vairošanos nekas daudz nav zināms. Pastāv uzskats, ka tas ir tāpat kā citām zebiekstēm, pieņemot, ka kalnu zebiekste ir poligāma un neveido ciešas attiecības, ka tēviņu teritorijas pārklājas ar vairāku mātīšu teritorijām. Riesta laikā februārī un martā tēviņi saķeras nežēlīgās cīņās par mātītes uzmanību. Mazuļi dzimst vienu reizi gadā maijā. Grūsnība ilgst 30—49 dienas, lai gan mātīte spēj atlikt embrija attīstību, un tas notiek gados, kad trūkst barības. Parasti piedzimst 1—8 nevarīgi, akli un vāji matoti mazuļi. Māte tos zīda ar pienu 2 mēnešus. Pēc tam mazuļi diezgan ātri kļūst pastāvīgi, bet viena gada metiens turas kopā līdz rudenim. Jau nākamajā gadā jaunās zebiekstes pārojas, nesasniegušas gada vecumu.
Kalnu zebiekstes savvaļā dzīvo 7—10 gadus.
Lidija Auza
Lidija Auza (dzimusi, mirusi ) bija latviešu gleznotāja.
Biogrāfija
Lidija Auza piedzima Vitebskā kalpotāju ģimenē. Mācījusies Latvijas Mākslas Akadēmijā. Strādāja par Rīgas pilsētas 16. pamatskolas skolotāju (1934—1943), par mākslinieci Rīgas Medicīnas Darbinieku namā (1946-1947) un Latvijas Vēstures institūtā (1947- 1950). Kopš 1949. gada piedalījusies dažādās izstādēs.
No 1956. gada bija Latvijas Mākslinieku savienības biedre. Sākumposmā galvenokārt gleznojusi baleta tēmai veltītus darbus. 60. gadu vidū krasi mainījusi stilu, sākot gleznot dekoratīvas ievirzes ainavas. 20. gadsimta 80. gados mākslinieces darbi kļuva lakoniskāki un atturīgāki.
Talsu pilsētas goda pilsone (1983). Bērni — Leonīds Mauriņš, Baiba Mauriņa un Valdis Auza. Mirusi, apbedīta Rīgas Meža kapos.
Kutno
Kutno (pl) ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē, uz ziemeļiem no Lodzas. Militārā rūpniecība (bruņutransportieru ražošana). 1939. gadā pilsētas pievārtē notika Bzuras kauja.
Cilvēki
Kutno dzimuši:
Huans Manuels Fanhio
Huans Manuels Fanhio (es; — ) bija argentīniešu autosportists, pazīstams pateicoties saviem pieciem Formula 1 čempiona tituliem. Viņa brāļa dēls Huans Manuels Fanhio II arī bija veiksmīgs autosportists.
Sacīkšu karjera
Nākamajā sezonā viņš turpināja braukt ar Alfa Romeo un izcīnīja savu pirmo titulu. Tikai divās sacīkstēs viņš nekāpa uz pjedestāla - Beļģijā (kur palika devītais) un Itālijā (kur izstājās). Indy 500, protams, nav ieskaitīta šajā sarakstā. 1952. gada sezonu viņš izlaida kakla traumas dēļ. 1953. gadā viņš atgriezās ar Maserati, izcīnot trīs 2. vietas, vienu 4. vietu un vienu uzvaru. Gluži kā 1950. gadā viņš sezonu pabeidza otrais. 1954. gadā viņš izcīnīja savu otro čempiona titulu. Ja neskaita Indy 500, tad viņš tikai vienu reizi nekāpa uz goda pjedestāla. Viņš uzvarēja savās mājās Argentīnā, Beļģijā, Francijā, Vācijā, Šveicē un Itālijā. Spānijā viņš palika trešais. 1954. gadā Fanhio ar Maserati aizvadīja tikai pirmās divas sacīkstes. Atlikušo sezonu viņš brauca ar Mercedes. 1955. gadā Fanhio kļuva par pirmo trīskārtējo pasaules čempionu, izcīnot četras uzvaras (Argentīna, Beļģija, Nīderlande un Itālija) sešās sacīkstēs. Pēc 1955. gada sezonas Mercedes Fanhio aizgāja no autosporta, daļēji "pateicoties" slavenajai Lemānas avārijai tajā pašā gadā, kurā gāja bojā 81 skatītājs. Avārija ļoti ilgi ietekmēja autosportu - Šveicē autosports bija aizliegts līdz pat 21. gadsimta sākumam.
1956. gadā Fanhio pārgāja uz Ferrari, un, pat izcīnot par 10 punktiem mazāk nekā pirms gada, viņš kļuva par pasaules čempionu. Viņš izcīnīja trīs uzvaras, divas otrās vietas un vienu ceturto vietu. Viņš arī izstājās Beļģijā. 1957. gadā Fanhio aizvadīja savu pēdējo pilno sezonu F1. Togad viņš atkal brauca Maserati. Izcīnot četras uzvaras un divas otrās vietas "Maestro" izcīnīja savu piekto un pēdējo čempiona titulu. 1958. gadā Fanhio izveidoja pats savu komandu un aizvadīja divas sacīkstes - Argentīnā un Francijā. Viņš abās izcīnīja ceturto vietu. Viņš arī mēģināja piedalīties Indy 500, taču tomēr beigās nestartēja. Šajā gadā Fanhio nolaupīja Kubas partizāni, bet viņš tomēr tika atbrīvots.
Dirks Novickis
Dirks Verners Novickis (de; dzimis Vircburgā, Vācijā) ir bijušais vācu basketbolists, kas spēlēja spēka uzbrucēja pozīcijā, Vācijas basketbola izlases spēlētājs. Gandrīz visu profesionālā basketbola karjeru pārstāvēja NBA klubu Dalasas "Mavericks", kuras sastāvā 2011. gadā kļuva par NBA čempionu, kļūstot arī par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju. Būdams 2,13 m garš, D. Novickis bija universāls spēlētājs ar ļoti labu tālo un pustālo metienu, varēja spēlēt arī vieglā uzbrucēja pozīcijā, bet tikpat labi arī cīnīties zem groza kā centrs.
Karjera
1998. gada NBA draftā viņu izraudzījās Milvoki "Bucks" ar kopējo 9. kārtas numuru, taču spēlētājs uzreiz tika aizmainīts uz Dalasas "Mavericks", kur viņš nospēlēja visu NBA karjeru. Jau kopš 2001. gada D. Novickis kļuva par komandas līderi. 2006. gadā viņš komandu aizveda līdz NBA finālsērijai (pats kļūstot par sezonas vērtīgāko spēlētāju), bet 2011. gadā "Mavericks" ar D. Novicki sastāvā izcīnīja NBA čempiontitulu, kā arī viņš tika atzīts par finālsērijas vērtīgāko spēlētāju. D. Novickim pieder virkne kluba rekordu, viņš ir vienīgais "Mavericks" spēlētājs, kas ticis iekļauts NBA simboliskajā pirmajā izlasē (četras reizes). 2006. gadā viņš kļuva par vienīgo Eiropā dzimušo spēlētāju, kas ticis atzīts par NBA sezonas vērtīgāko spēlētāju. Piedalījies 11 NBA Visu zvaigžņu spēlēs.
2019. gadā D. Novickis noslēdza savu ilgo un panākumiem bagāto karjeru kā sestais pēc karjeras laikā gūtajiem punktiem NBA.
Irina Hazova
Irina Hazova (ru; dzimusi ) ir Krievijas distanču slēpotāja. Ar distanču slēpošanu nodarbojas kopš 2003. gada. 2007. gadā viņa tika pieķerta, lietojot aizliegtus medikamentus (dopingu). Pēc šī gadījuma viņa tika diskvalificēta uz diviem gadiem. Pēc soda izciešanas Irina atgriezās aktīvajā sportā olimpiskajā 2009.—2010. gada sezonā, un savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā izcīnīja bronzas medaļu komandu sprintā.
Karalienes bruņinieks
"Karalienes bruņinieks" ir 1970. gada Latvijas PSR spēlfilma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Rolands Kalniņš.
Sižets
Filmas centrā vieglatlēts - vidējo distanču skrējējs Marģers Goba, viņa grūtības, apvienojot sportista gaitas un personisko dzīvi.
Lomās
'''Epizodēs: Edgars Liepiņš, Aivars Siliņš, Arnolds Liniņš, Viktors Pļuts, Jānis Plēsums, Eduards Pāvuls
Skerņevice
Skerņevice (pl) - pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē uz austrumiem no Lodzas pie Varšavas - Vīnes dzelzceļa līnijas. 1884. gada 15. septembrī pilsētā tikās Austroungārijas, Vācijas un Krievijas monarhi. Šim notikumam veltīta Antona Bruknera 8. simfonijas trešā daļa. 1989. gadā Skerņevicē autoavārijā gāja bojā itāļu futbolists Gaetāno Širea (Gaetano Scirea).
Kompānijas Optimus S.A. datoru komplektēšanas ražotne.
7. aprīlis
Vārda dienas
Helmuts, Zina, Zinaīda