cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Keļmencu rajons
Keļmencu rajons ir Ukrainas administratīvā iedalījuma vienība Černivcu apgabala austrumu daļā. Robežojas ar Černivcu apgabala Novoselicjas rajonu dienvidrietumos, Hotinas rajonu rietumos un Sokirjanu rajonu austrumos, Hmeļnickas apgabala Kamjanecas-Podiļskas rajonu ziemeļrietumos, kā arī Moldovu dienvidos.
Pēc etniskā sastāva iedzīvotāju absolūtais vairākums ir ukraiņi (97,5 %).
Keļmencu pilsētciematā dzimis starptautiski neatzītās Luhanskas tautas republikas līderis Igors Plotņickis (И́горь Венеди́ктович Плотни́цкий, 1964).
Treviss Grīns
Treviss Vernons Grīns (en, dzimis ) ir Kanādas hokeja treneris un bijušais hokejists. Pašlaik (2021) Grīns ir NHL komandas Vankūveras "Canucks" galvenais treneris.
1989. gada NHL draftā Grīnu ar 23. numuru 2. kārtā izvēlējās Ņujorkas "Islanders". Vēlāk spēlējis Anahaimas "Mighty Ducks", Fīniksas "Coyotes", Toronto "Maple Leafs" un Bostonas "Bruins". Savu karjeru noslēdza Nacionālās līgas komandā EV Zug.
Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies trīs Pasaules čempionātos. 1997. gada Pasaules čempionātā Somijā, izcīnījis pirmo vietu.
Savu trenera karjeru sācis WHL komandā Portlendas "Winterhawks". No 2013. gada līdz 2017. gadam trenējis AHL komandu Jūtikas "Comets". Kopš 2017. gada Grīns ir Vankūveras "Canucks" galvenais treneris.
Cepurītes salas apmetne
Cepurītes salas apmetne ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģijas piemineklis Alūksnes ezera Cepurītes salā. 1983. gadā apmetni pētījis Māris Atgāzis, bet 1995. gadā — Jānis Apals. Noskaidrots, ka apmetne apdzīvota jau mezolītā.
Salaspils svīta
Salaspils svīta (D3slp) ir augšdevona Frānas stāva Dubņiku horizonta litoloģiski faciāla stratigrāfiskā vienība Latvijā, kas ir izplatīta lielā valsts teritorijas daļā. Valsts ziemeļaustrumos Salaspils svītu faciāli nomaina Dubņiku svītas kaļķakmeņi un māli, bet Latvijas dienvidrietumos un Lietuvā Pasvales svītas dolomīti un anhidrīti. Salaspils svīta uzguļ Pļaviņu svītas nogulumiem, un to nosedz Daugavas svītas nogulumi. Šaurā joslā (1-15 km) gar izplatības ziemeļu malu un platākā joslā (līdz 50 km) gar dienvidu malu Salaspils svītas nogulumus sedz kvartāra nogulumu sega. Šajās joslās svītas nogulumi veido dabiskus atsegumus Ventas, Abavas, Mēmeles, Daugavas, Pērses, Lielās un Mazās Juglas, Gaujas, Kiras un Vjadas krastos. Slāņu biezums valsts dienvidaustrumos 6-12 m, Baldones valnī un Parovējas ieplakā 14-20 m, bet Kurzemē 8-19 m. Svītas nosaukums veidots no stratotipiskā griezuma rajona (Nāves sala, Salaspils, Saurieši).
Litoloģiski faciālais raksturojums
Salaspils svīta sastāv no četriem transgresīviem ritmiem, kas pa pāriem apvienoti divos lielākos ritmos. I un III ritmam vairāk izteiktas transgresīvās slāņkopas, bet II un IV ritmam – regresīvās. Svītu raksturo straujš faciālais mainīgums.
Derīgie izrakteņi
Lielākās ģipšakmens iegulas atrodas pie Rīgas un Salaspils, kā arī uz dienvidiem Baldones un Skaistkalnes apkārtnē. Šeit ir vairākas nozīmīgas ģipšakmens atradnes. Vislielākā rūpnieciskā nozīme ir brūnajiem slāņainā ģipšakmens slāņiem, kuru biezums sasniedz 2 metrus. Turpretī vistīrākie ir līdz 20 cm biezie baltā vai rozā šķiedru ģipša slānīši ar Latvijā vienīgā stroncija minerāla – celestīna koniskiem agregātiem. Uz šo slānīšu virsmas bieži sastopami viļņu rievu nospiedumi.
Lielākā ģipšakmens atradne pie Sauriešiem jau ir izstrādāta. Pašlaik tiek izmantota atradne starp Sauriešiem un Saulkalni. Skaistkalnes un Baldones iegulu ģipsu kvalitāte nav tik laba un pašlaik netiek izmantota.
Blazeviči
Blazeviči ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 215 km attālumā no Rīgas.
Pelčupe (Engures ezera pieteka)
Pelčupe (arī Peļčupe, Ķūļciema poldera apvadgrāvis, lejtecē - Jaunais grāvis) ir Engures ezerā ietekoša ūdenstece Talsu novadā.
Augštecē tek dienvidu virzienā, pie Zusilkantes pagriežoties uz austrumiem-ziemeļaustrumiem. Ietek Engures ezerā pie Krievragciema. Pelčupi šķērso valsts autoceļš V1401 (Stende–Lauciene–Mērsrags).
Igaunijas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Igaunijas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir izcīnījuši medaļas.
Sportistu uzskaitījums
''Šajā uzskaitījumā iekļauti tie sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Igauniju. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Olimpiskie medaļnieki (citu valstu sastāvā)
''Šajā sadaļā iekļauti tie Igaunijas/igauņu izcelsmes sportisti, kas Olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši olimpiskās medaļas, pārstāvot kādu citu valsti. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Helgolande
Helgolande ir Vācijai piederoša salu grupa Ziemeļjūrā pie Helgolandes līča ieejas, aptuveni 47 km no kontinenta krasta. Salu grupu veido divas salas — 1 km² lielā galvenā sala (Hauptinsel) un 0,7 km² lielā Dina (Düne). Administratīvi ietilpst Šlēsvigas-Holšteinas federālajā zemē, kur veido atsevišķu pašvaldību.
Līdz 1807. gadam salas kontrolēja Dānija, bet līdz 1890. gadam — Lielbritānijas impērija.
No 1945. līdz 1952. gadam tajā laikā neapdzīvotās salas ietilpa Lielbritānijas okupācijas zonā. 1947. gada 18. aprīlī britu kara flote galvenajā salā detonēja 6700 tonnas sprāgstvielu ar mērķi pilnībā iznīcināt salu kā potenciālu vācu kara flotes bāzi. Sprādziena rezultātā izveidojās krāteris vairāk kā 100 m diametrā un sprādziens ir viens no spēcīgākajiem, kurā nav izmantoti kodolieroči.
Heksa redaktors
Heksa redaktors, bināro failu redaktors jeb baitu redaktors ir datorprogramma, kas ļauj manipulēt ar binārajiem pamatdatiem, kas veido datora failu. Nosaukums “hekss” cēlies no “heksadecimāls” — standarta ciparu formāta bināro datu attēlošanai. Tipisks datora fails aizņem vairākus datu nesēja apgabalus, kuru saturs tiek apvienots, veidojot failu. Heksa redaktorus, kas paredzēti sektoru datu parsēšanai un rediģēšanai no diskešu vai cieto disku fiziskajiem segmentiem, dažreiz sauc par sektoru redaktoriem vai disku redaktoriem.
Sīkāka informācija
Izmantojot heksa redaktoru, lietotājs var redzēt vai rediģēt neapstrādātu un precīzu faila saturu, nevis interpretēt to pašu saturu, ko cita augstāka līmeņa lietojumprogrammatūra var saistīt ar faila formātu. Piemēram, tie varētu būt neapstrādāti attēla dati, pretēji tam, kā attēlu rediģēšanas programmatūra interpretētu un parādītu to pašu failu.
Anrijs Miška
Anrijs Miška (dzimis Rūjienā) ir latviešu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Itālijas otrās divīzijas klubu Luiss Roma, bet iepriekš spēlēja Latvijas Basketbola līgas (LBL) komandā Rīgas VEF, kuras sastāvā kļuvis par 2022. gada Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas un divkārtēju Latvijas Basketbola līgas uzvarētāju.
Heksa redaktors
Sīkāka informācija
Heksa redaktorus var izmantot, lai labotu sistēmas vai lietojumprogrammu problēmu bojātus datus, ja var nebūt vērts rakstīt īpašu programmu, lai veiktu labojumus. Tie ir noderīgi, lai apietu lietojumprogrammu rediģēšanas pārbaudes, kas var novērst kļūdainu datu labošanu. Tie ir izmantoti izpildāmo programmu "lāpīšanai", lai mainītu vai pievienotu dažas instrukcijas kā alternatīvu pārkompilācijai.
Vairumā heksa redaktoru datora fails tiek attēlots kā heksadecimālās vērtības sagrupētas 4 grupās pa 4 baitiem (vai divās grupās pa 8 baitiem), kam seko viena grupa 16 izdrukājamu ASCII rakstzīmju, kas atbilst katram heksa vērtību pārim (katrs baits). Nedrukājamas ASCII rakstzīmes (piem., Bell) un rakstzīmes, kas aizņem vairāk nekā vienu rakstzīmju atstarpi (piemēram, tabulēšanas rakstīme jeb tab), parasti tiek attēlotas ar punktu (".") nākamajā ASCII laukā.
Atšķirībā no parastajiem teksta redaktoriem, Heksa redaktori spēj efektīvi apstrādāt failus ar nenoteiktu izmēru, jo pārlūkošanas laikā tiek ielādēta tikai daļa faila, kas tiek modificēta un uzreiz saglabāta, nevis viss fails uzreiz.
Anrijs Miška
Karjera
Profesionālā klubā debitējis 2017. gadā, pārstāvot "Valmiera/Ordo". Pēc vienas sezonas Spānijas basketbola trešajā līmenī (LEB Plata) atgriezies Latvijā, spēlējis BK Liepāja un BK Latvijas Universitāte, kur apvienojis basketbolu ar studijām, apsverot iespēju pārtraukt karjeru kā profesionālam spēlētājam. Tomēr 2021. gada vasarā, pēc lieliskas sezonas Latvijas Universitātes komandā, A. Miška pievienojās vadošajam Latvijas basketbola klubam Rīgas VEF. VEF sastāvā kļuvis par 2022. gada Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas un divkārtēju Latvijas Basketbola līgas uzvarētāju.
2023. gada vasarā A. Miška pārcēlās uz Itālijas otrās divīzijas klubu Luiss Roma, kas ir augstskolas komanda, tādējādi līdzās basketbola spēlēšanai viņš plāno arī iegūt augstāko izglītību (maģistra grādu).
A. Miška ir pārstāvējis visa vecuma Latvijas jaunatnes izlases. 2018. gada vasarā pārstāvējis valstsvienību Rīgā notiekošajā Eiropas U-18 čempionātā, kur Latvija izcīnīja sudraba medaļas. 2021. gadā viņš debitēja pieaugušo Latvijas izlasē pārbaudes spēlē pret Polijas izlasi.
Daniels Fridmans
Daniels Fridmans (de; dzimis Rīgā) ir ebreju tautības Latvijā dzimis šahists,  starptautiskais lielmeistars, kas kopš 2001. gada pārstāv Vāciju.
Ar šahu iepazinies agrā bērnībā un drīz vien sācis spēlēt jauniešu sacensībās. 1990. gada pirmo reizi piedalījies Latvijas šaha čempionātā, 1994. gadā ieguvis starptautiskā meistara nosaukumu, bet 1996. gadā ir izcīnījis Latvijas čempiona titulu. Pārstāvējis Latvijas komandu šaha olimpiādēs un Eiropas šaha komandu čempionātos, divas reizes uzņemoties komandas līdera lomu pie 1. galdiņa.
Daniels Fridmans ir precējies ar ASV starptautisko lielmeistari šahā Annu Zatonskihu. 2007. gadā ģimenē ir piedzimusi meita Sofija. Daniela jaunākais brālis Rafaels (dzimis 1979. gadā) arī ir šahists un ir ieguvis starptautiskā meistara nosaukumu šahā.
Deniss Aogo
Deniss Aogo (de, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Vācijas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis SC Freiburg komandā, kur lielāko daļu pavadījis, spēlējot Vācijas 2. Bundeslīgā. 2008. gadā pievienojies Vācijas Bundeslīgas komandai Hamburger SV, kur spēlējis sešas sezonas, kopumā aizvadot 165 mačus. Vēlāk četras sezonas spēlējis Schalke 04 un divas sezonas VfB Stuttgart. Karjeru noslēdzis Vācijas 2. Bundeslīgas komandā Hannover 96.
Vācijas futbola izlasi pārstāvējis no 2010. līdz 2013. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Zildzeltenā ara
Zildzeltenā ara (Ara ararauna) ir papagaiļu suga, kas mīt Dienvidamerikas tropu lietus mežos. Tas ir ļoti krāšņs putns, ko bieži audzē zoodārzos.
Izskats
Garums 80 – 86 cm. Augšējā daļa spilgti zila. Krūtis, kakls, pavēdere, astes spalvas koši dzeltenas, dažām populācijām oranži dzeltenas, piere zaļa, vaigi balti, ar melnām joslām. Knābis melns, spēcīgs, ar ko aras izloba cietos riekstus.
Pēdām divi pirksti, kas vērsti uz priekšu, un divi pirksti, kas vērsti uz aizmuguri. Papagailis tos izmanto, kad rāpjas zaros, un pietur ar tiem barību.
Izplatība
No Panamas līdz Brazīlijas dienvidiem.
Dzīvesveids
Rītausmā, skaļi iekliedzoties, pamet nakšņošanas vietu un dodas baroties. Bieži nolido pat 25 kilometrus. Zildzeltenās aras ir tramīgas un cenšas pēc iespējas tālāk turēties no cilvēkiem. Apdzīvotajos reģionos šo putnu skaits ir stipri samazinājies, vai arī tie pilnībā izzuduši.
Barība
Pārtiek no augļiem, sēklām un riekstiem. Zildzeltenās aras stiprajam knābim šķērslis nav pat viscietākā čaumala.
Tropiskajos un subtropiskajos reģionos, kur dzīvo zildzeltenās aras, augļi nobriest dažādos gadalaikos, tādēļ putniem visu gadu ir pieejama barība. Lieli aru bari katru dienu veic lielu attālumu no kopīgajām pārgulēšanas vietām uz barošanās vietām. Iespējams, ka aras zina atsevišķu koku atrašanās vietu un augļu nogatavošanās laiku un spēj šo pieredzi nodot cita citai. Baru ceļā uz barības vietu vienmēr vada veci, pieredzējuši putni.
Vairošanās
Gada lielāko daļu pavada baros, kuros ir pieauguši un jaunie putni. Vairoties sāk trīs četru gadu vecumā un veido pārus, kas ilgi paliek kopā. Pat baros var atšķirt putnus, kam vienam pret otru ir simpātijas. Viņi tīra viens otram spalvas un visu laiku lido kopā, turklāt tik tuvu, ka gandrīz saskaras ar spārnu galiem.
Parasti ligzdo nokaltušu palmu dobumos, kas ir augstu virs zemes. Mātīte izdēj divas vai trīs baltas olas, ko izperē viena. Perēšanas ilgums apmēram 28 dienas. Tēviņš viņai nepalīdz. Taču ligzdu no svešiniekiem agresīvi sargā abi putni.
Putnēni izšķiļas kaili un akli. Spalvas tiem izaug pēc desmit nedēļām. Pat tad, kad iemācās lidot, vairākums putnēnu vēl vairākus mēnešus paliek kopā ar vecākiem, kas visu šo laiku rūpējas par viņiem.
Zildzeltenās aras un cilvēki
Piejaucētas aras dzīvoja indiāņu ciematos ilgi pirms eiropiešu kolonizācijas. To košo krāsu dēļ astes un spārnu spalvas Amerikas pamatiedzīvotāji izmantoja kā rotājumu.
Vislielākās briesmas arām rada nežēlīga viņu dabiskās vides izpostīšana. Kokos šie putni barojas, tajos viņi arī ligzdo. Džungļi tiek izcirsti un to vietā ierīkotas lauksaimniecībā apsaimniekojamas zemes.
Aras apdraud arī malumednieki, lai tās pārdotu nebrīvē. Putnu ķērāji dodas pēc savvaļā dzīvojošiem papagaiļiem uz arvien tālākām un mežonīgākām vietām. Nereti pēc ligzdas atklāšanas putnu ķērājs vienkārši nocērt koku, kurā ir ligzda, un nogalina vecos putnus. Aras tiek uzskatītas par delikatesi, un tās tiek medītas arī gaļai.
Jauni putni viegli pierod pie saimnieka. Spēj atdarināt cilvēku valodu un iemācīties vairākus desmitus vārdu. Neērtības var radīt to spalgie ķērcieni. Atsevišķi pārtikas produkti — ķiršu kauliņi, rožu dzimtas kauliņi un sēklas, avokado, šokolāde — tiem ir indīgi.
Oleksandrs Semeņenko
Šaha kompozīcija
Pirmo šaha uzdevumu Oleksandrs Semeņenko publicējis 1982. gadā. Kopš tā laika publicējis aptuveni 700 kompozīcijas, no tām apmēram 350 apbalvotas starptautiskos konkursos, tai skaitā 150 ar pirmo godalgu. Sastādījis galvenokārt palīgmata uzdevumus. Sekmīgi startējis duetā ar savu dvīņu brāli Valēriju Semeņenko.
Oleksandrs Semeņenko ir Ukrainas nopelniem bagātais sporta meistars šahā, Ukrainas lielmeistars šaha kompozīcijā. Vairākkārtīgs Ukrainas čempions individuālā un komandu ieskaitē. Ukrainas izlases komandas treneru padome loceklis. Ukrainas komandas sastāvā vienreiz kļuvis par pasaules čempionu, bet trīsreiz par vicečempionu.
Viņš ir starptautiskais lielmeistars (2018) un starptautiskās kategorijas tiesnesis (2010) šaha kompozīcijā.
Ceturtajā (WCCI 2007—2009) un sestajā (WCCI 2013—2015) individuālā pasaules čempionātā palīgmatu žanrā kļuva par pasaules čempionu, piektajā WCCI 2010—2012) — par vicečempionu.
Triloģijas "Palīgmata antoloģija" (Антология кооперативного мата) līdzautors.
Uzdevuma piemērs
Risinājums
Mariona Mota-Makgrāta
Mariona Mota-Makgrāta (en; dzimusi kā Makgrāta (en) ) ir Austrālijas šahiste, četrkārtēja Austrālijas sieviešu šaha čempione (1966, 1969, 1976, 1980).
Biogrāfija
No 1960. gadu beigām līdz 1980. gadu vidum bijusi viena no vadošajām Austrālijas šahistēm. 1966. gadā pirmo reizi uzvarējusi Austrālijas sieviešu šaha čempionātā, bet 1980. gadā atkārtojusi šo panākumu ceturto reizi. Piedalījusies 1967. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Suboticā, kurā ierindojusies 16. vietā (uzvarēja Alla Kušnira). Sešas reizes pārstāvējusi Austrāliju sieviešu šaha olimpiādēs (1972, 1976, 1978, 1980, 1984, 1986).
Raimons Pulidors
Raimons Pulidors (fr; —) bija profesionāls Francijas šosejas riteņbraucējs. Viņš bija zināms kā mūžīgi otrais, jo nekad neuzvarēja Tour de France, lai arī trīs reizes bija otrais un piecas reizes trešais (ieskaitot savu pēdējo tūri 40 gadu vecumā). Par spīti savai stabilitātei viņš nekad tā arī nenēsāja dzelteno krekliņu nevienā no 14 tūrēm; no tām viņš pabeidza 12.
Viņam bija panākumiem bagāta karjera, lai arī tā sakrita ar divu citu lielisku braucēju karjerām — Žaku Anketilu un Ediju Merksu. Viņa pretinieku favorītu statuss bija viens no iemesliem, kāpēc viņš bija tik populārs līdzjutēju vidū.
Karjeras laikā viņam izdevās vienreiz uzvarēt Vuelta a España kopvērtējumā, kā arī Milāna—Sanremo klasikā. Piecas reizes viņš bija labākais Critérium International sacensībās.
Komandas
Visu savu karjeru Pulidors pavadīja vienā komandā, kuras galvenais sponsors bija Cycles Mercier. Mainoties pārējiem sponsoriem, viņa komanda saucās Mercier-BP (1960—1967), Fagor-Mercier (1970—1971), Gan-Mercier (1972—1976) un Miko-Mercier (1977). BP bija naftas kompānija, Fagor ražoja virtuves iekārtas, Gan bija apdrošināšanas uzņēmums un Miko ražoja saldējumu.
Pirmā dopinga pārbaude tūrē
Raimons Pulidors kļuva par pirmo braucēju, kam tika veikta dopinga pārbaude Tour de France. Pārbaudītāji pirmoreiz tūrē ieradās 1966. gadā Bordo, tomēr baumas jau bija izplatījušās un daudzi braucēji pametuši viesnīcas. Pirmais sacensību dalībnieks, ko viņi atrada, bija Pulidors.
Tika atrasti vēl daži braucēji, ieskaitot Riku van Loju. Daļa no braucējiem atteicās veikt pārbaudes. Nākamajā rītā sacensību karavāna pameta pilsētu un devās Pirenejos. Posma beigās braucēji nokāpa no velosipēdiem un sāka soļot, izkliegt protestus un apvainot sacensību ārstu Pjēru Dimā, dažiem no viņiem pieprasot, lai arī viņš veiktu testu, vai nav dzēris vīnu vai lietojis aspirīnu, lai padarītu savu darbu vieglāku. Braucēji arī kritizēja Pulidoru par piekrišanu pārbaudei. Viņš protestus noraidīja un no streika distancējās. Citi zināmi braucēji kā Žaks Anketils bija streika priekšgalā. Pulidors teica, ka kontroles viņam ir vienaldzīgas un tas sabojāja viņa attiecības ar citiem braucējiem.
Privātā dzīve
Puildora meita apprecēja Nīderlandes riteņbraucēju Adri van der Pūlu. Viņu dēli Davids un Matjē arī ir riteņbraucēji, Matjē tiek uzskatīt par vienu no savas paaudzes talantīgākajiem braucējiem. Raimons bieži devās Matjē atbalstīt klātienē.
Miris 2019. gada 13. novembrī slimnīcā pēc ilgstošas sirds slimības ārstēšanas.
Sasniegumi lielajās tūrēs
Piezīme: IZST — izstājās
Azbests
Azbests (el, asbestos — 'nepārtraukts', 'pastāvīgs') ir silikātu klases smalkšķiedrainu minerālu grupa. Tiem ir dažāds ķīmiskais un mineraloģiskais sastāvs, bet visiem ir raksturīga šķiedraina struktūra, turklāt šķiedras viegli sašķeļas mazākās ļoti sīkās šķiedriņās ar diametru daži mikroni, bet garumu pat līdz vairākiem centimetriem. Azbesta šķiedras ir higroskopiskas (ūdens tās slapina), kaut arī ūdeni azbests neuzsūc. Azbests kūst apmēram 1450 °C temperatūrā, taču jau pie 450 °C no azbesta sāk izdalīties ķīmiski saistītais ūdens, tādēļ azbesta šķiedras kļūst mehāniski neizturīgas. Azbestam līdzīgas minerālšķiedras var iegūt arī mākslīgi; tās var saturēt fluoru.
Hrizotilazbests
Hrizotilazbests (arī krizotila azbests vai baltais azbests; CAS Nr. 12001-29-5) pēc ķīmiskā sastāva ir magnija silikāts 3MgO·2SiO2·2H2O (hrizotils), kas pieder pie serpentīnu grupas minerāliem, tādēļ to sauc arī par serpentīna azbestu. Hrizotilazbests ir izturīgs sārmainās vidēs, bet skābā vidē pamazām sairst, veidojot amorfu silīcija dioksīdu — tas ierobežo šī azbesta pielietojumu. Agrāk (valstīs, kur azbesta lietošana ir atļauta, arī mūsdienās) tieši šo azbesta veidu plaši izmantoja ugunsizturīgu audumu un azbestcementa izstrādājumu (cauruļu, šīfera lokšņu) izgatavošanai. Hrizotilazbestu sīkāk iedala α- un β-hrizotilazbestā (to sauc arī par kalnu liniem); pie hrizotilazbesta pieskaita arī reti sastopamo pikrolītu. Arī Latvijā dažādos izstrādājumos sastopamais azbests ir galvenokārt no Urāliem vai Kazahijas padomju laikā ievestais hrizotilazbests.
Amfibolazbesti
Šie azbesti ir sarežģīta sastāva silikāti (amfibolu grupas minerāli), kuru fiziskās un mehāniskās īpašības ir līdzīgas hrizotilazbesta īpašībām (parasti sliktākas), taču amfiboli ir izturīgi skābās vidēs. Amfibolazbesti daudz grūtāk izdalās no cilvēka organisma, ja ir tur nonākuši, tādēļ tie ir bīstamāki veselībai. Turklāt amfibolu putekļi satur daudz īsākas šķiedras, nekā hrizotila jeb serpentīna azbests, tādēļ tie vieglāk un dziļāk nonāk plaušās.
Bioloģiskā iedarbība
Azbesta sīkās, trauslās šķiedras var nonākt organismā caur ādu un izraisīt tā saucamās "azbesta kārpas". Dzerot ūdeni, kas bijis kontaktā ar azbestu, kuņģī nonākušās šķiedras spēj izkļūt cauri tā sieniņai un nonākt asinīs un vēlāk citos orgānos. Tomēr visbīstamākā ir azbesta putekļu ieelpošana, jo tie rada plaušu azbestozi un ilgākā laikā var izraisīt ļaundabīgus audzējus (ir kancerogēni). Azbesta šķiedrainie putekļi, atšķirībā no citiem (sfēriskas formas) putekļiem, praktiski nespēj izdalīties no plaušām, uzkrājas tajās un ar limfas plūsmu nonāk arī pleiras dobumā. Azbesta daļiņu fagocitoze ir neefektīva, jo asie kristāli caurdur fagocītu membrānas. Attīstoties azbestozei, plaušās veidojas tā saucamie azbesta ķermenīši, kas ir azbesta daļiņas, kuras iekapsulētas ar dzelzi bagātā želejveida substrātā. Šādā veidā organisms izolē azbesta agresīvās virsmas. Azbestoze paaugstina saslimšanas ar tuberkulozi risku. Ilgstošs kontakts ar azbestu (15—20 gadu laikā) paaugstina plaušu vēža un citu orgānu ļaundabīgu audzēju attīstības risku. Sevišķi šo risku palielina vienlaicīga smēķēšana. Azbests (it sevišķi amfibolazbesti) veicina reta, ārkārtīgi ļaundabīga audzēja — mezoteliomas — attīstību.
Izmantošana
Izmanto par karstumizturīgu materiālu, no kura var izgatavot audumus, karstumizturīgas detaļas vai pievienot citiem materiāliem celtniecībā (sk. azbestcements), automobiļu un raķešu būvē. Lieto arī par izolācijas materiālu elektrotehnikā (galvenokārt hrizotilazbestu). Eiropas Savienībā azbestu saturošu materiālu izmantošana aizliegta kopš.
Zaječara
Zaječara (sr, ) ir pilsēta Serbijas austrumos, Dienvidu un Austrumu Serbijā. Zaječara ir Zaječaras apgabala administratīvais centrs. Pilsēta atrodas ap 10 km no Serbijas un Bulgārijas robežas. 2011. gadā Zaječarā dzīvoja 38 tūkstoši iedzīvotāju.
86% pilsētas iedzīvotāju ir serbi, ievērojamākā minoritāte — vlahi (Serbijas rumāņi), kas ir ap 5%. Rumāņu valodā pilsētu sauc Zaicear vai Zăiceari.
Zaječara ir sena pilsēta, zināma kopš Senās Romas laikiem. Šeit dzimuši trīs Romas imperatori: Galērijs, Maksimīns un Licīnijs. Viduslaikos Zaječara atradās Serbijas un Bulgārijas, kā arī Ungārijas īpašumā, bet kopš 15. gadsmita ietilpa Osmaņu impērijā. Pirmo reizi atgūta no turkiem 1806. gadā, bet kopš 1833. gada ietilpst Serbijā (vai Dienvidslāvijā).
1425. gads
1425. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Henriks Tallinders
Henriks Tallinders (dzimis 1979. gada 10. janvārī) ir zviedru hokejists, aizsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2014) Tallinders ir bez kluba.
Dobeles novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Dobeles novada pašvaldības vadītāji. Dobeles novads tika izveidots 2009. gada 1. jūlijā, reorganizējot bijušā Dobeles rajona, — Annenieku, Auru, Bērzes, Bikstu, Dobeles, Krimūnu, Naudītes, Penkules, Zebrenes pagastus un Dobeles pilsētu — un izveidojot Dobeles novadu. 2021. gada 1. jūlijā Dobeles novadu apvienoja ar Auces un Tērvetes novadiem.
Henriks Tallinders
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Tallinders sāka 1996.—97. gada sezonā, kad debitēja Zviedrijas Elitsērijas kluba Stokholmas AIK sastāvā. AIK rindās hokejists aizvadīja vēl nākamās trīs sezonas, taču 2000.—01. gada sezonā spēlēja SM līgas kluba Turku TPS rindās, kopā ar to izcīnot Somijas čempiona titulu.
Dobeles novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Uzskaitījums
{{legend| green| Zaļo un Zemnieku savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #EFC800 | Nacionālā apvienība "Visu Latvijai!"—"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" |border=1px solid #AAAAAA}}
Henriks Tallinders
Spēlētāja karjera
2001.—02. gada sezonu Tallinders aizvadīja AHL klubā Ročesteras "Americans", divas spēles aizvadot arī NHL vienībā Bufalo "Sabres". 2002.—03. gada sezonā aizsargs "Sabres" rindās aizvadīja 46 spēles. "Sabres" rindās Tallinders spēlēja līdz 2010. gadma.
2010. gada vasarā aizsargs noslēdza četru gadu līgumu ar Ņūdžersijas "Devils" vienību, taču 2013. gada jūlijā tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres".
Lašupīte (Krimeldes pieteka)
Lašupīte (arī Lašupe) ir Krimeldes kreisā krasta pieteka Saldus novadā uz dienvidiem no Lutriņiem. Iztece uz dienvidaustrumiem no Namiķiem. Augštecē tek dienvidu virzienā, pēc tam uz rietumiem-ziemeļrietumiem. Lielākā pieteka – Dēņu strauts. Ietek Krimeldē pie Lašupju mājām. Lašupīti šķērso valsts autoceļi V1172 (Lutriņi–Pumpuri) un V1146 (Lutriņi–Lašupe–Zirņi).
Krīviņi
Krīviņi var būt:
Alfreda Markovska
Alfreda Noncija Markovska (pl, dzimusi, mirusi ) bija Polijas čigāniete. Viņa Otrā pasaules kara laikā izglāba apmēram piecdesmit bērnus no holokausta un Porajmosa genocīda.
Biogrāfija
Alfreda Markovska piedzima 1926. gadā Polijas austrumu robežzemē (Kresi) netālu no Stanislavovas (tagad Ivanofrankivska Ukrainā) ceļojošā taborā turīgā Polijas čigānu ģimenē.
1939. gadā vācu iebrukuma laikā viņi atradās Ļvivā. Pēc tam, kad Padomju Savienība arī iebruka Polijā, baidoties no ukraiņu nacionālistiem, tabors pārcēlās uz vācu okupēto Polijas daļu. 1941. gadā slaktiņā netālu no Bjalas Podlaskas vācieši noslepkavoja visus Markovskas ģimenes locekļus, tostarp Alfredas Markovskas vecākus un brāļus. Kad viņa atgriezās pie ģimenes ar pārtikas produktiem, viņa atrada nometni iznīcinātu un aptuveni astoņdesmit cilvēkus nošautus. Alfreda bija vienīgā, kas izdzīvoja. Viņa devās uz Rozvadovu, kur 1942. gadā 16 gadu vecumā apprecējās ar čigānu Gucio, kura ģimene arī bija iznīcināta. Drīz laulātie tika ieslodzīti Ļubļinas čigānu geto, pēc tam tika nogādāti uz Lodzu un Beļecu, no kurienes viņiem izdevās aizbēgt.
Viņi atgriezās Rozvadovā, un Alfreda Markovska ieguva viltotu personas apliecību un dokumentu par nodarbinātību, un tika reģistrēta kā dzelzceļa strādniece. Strādājot uz dzelzceļa sliedēm viņa bija lieciniece ieslodzīto pārvadājumiem uz apkārtnes nometnēm. Alfreda Markovska iesaistījās ebreju un čigānu, it īpaši bērnu, glābšanā no nāves. Viņa devās uz zināmām cilvēku masveida slaktiņu vietām un meklēja izdzīvojušos. Turklāt viņai pat izdevās izglābt dažus bērnus no vilcieniem, kas brauca garām Rozvadovai, dodoties uz nāves nometnēm. Markovska tos atveda uz savām mājām, noslēpa un ieguva viltotus dokumentus, kas pasargāja viņus no vāciešiem. Tiek lēsts, ka pateicoties Markovskai, tika izglābti apmēram piecdesmit bērni.
Pēc kara Polijas Tautas Republikas varas iestādes uzsāka kampaņu, lai piespiestu čigānus apmesties un atteikties no sava tradicionālā dzīvesveida. Markovska un viņas ģimene dzīvoja vispirms Przezmierovas ciemā netālu no Poznaņas, bet pēc vīra nāves pārcēlās uz Gožovu Velkopolsku.
2006. gada oktobrī Alfreda Markovska tika apbalvota ar Polijas atdzimšanas ordeni par ebreju un čigānu bērnu glābšanu Otrajā pasaules karā. Kā uzskatīja Alfreda Markovska, viņai bija ap 250 mazbērnu — viņas pašas un to bērnu bērni, kurus viņa izglāba no nāves.
Markovska mira 2021. gada 30. janvārī, 94 gadu vecumā
Bleideļi
Bleideļi ir ciems Brigu pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
75 (skaitlis)
75 (septiņdesmit pieci) ir naturāls skaitlis, kas veselo skaitļu rindā atrodas starp 74 un 76. Gada septiņdesmit piektā diena ir 16. marts (garajā gadā 15. marts).
Romiešu skaitļu sistēmā septiņdesmit pieci tiek pierakstīts šādi — LXXV, bet binārajā skaitīšanas sistēmā septiņdesmit pieci ir 10010112, oktālajā skaitīšanas sistēmā — 1138 un heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā — 4B16. Septiņdesmit pieci ir nepāra skaitlis.
Ķīmisko elementu periodiskā tabulā septiņdesmit pieci ir rēnija (Re) atomskaitlis.
Bandinieku caurrāviens
Bandinieku caurrāviens ir taktisks paņēmiens šaha partijas galotnē, kura mērķis ir ar viena vai vairāku bandinieka upuru palīdzību izveidot brīvbandinieku.
Vecā Pelčupe
Vecā Pelčupe (arī Pelčupe, Peļčupe) ir Engures ezerā ietekoša ūdenstece Talsu novadā.
Iztece – pie Zusilkantes. Tek austrumu virzienā. Ietek Engures ezera Ķūļdrogas līcī. Veco Pelčupi šķērso valsts autoceļš V1401 (Stende–Lauciene–Mērsrags), netālu no tās atrodas Ķūļciems.
Svilpaunieks
Svilpaunieks (ltg) ir no māla veidota doba figūriņa ar 1—2 skaņas caurumiņiem (parasti) un iepūtiena spraugu ar svilpes caurumu. Svilpaunieki var būt dažādas formas un dažkārt tiem skaņas caurumiņi var arī nebūt. Ja svilpaunieks veidots pīles formā, to sauc arī vienkārši par pīlīti.
No svilpaunieka ar diviem skaņas caurumiņiem var izpūst trīs dažādus toņus — zemāko (ja abi skaņas caurumiņi ir ciet), vidējo (ja abi caurumiņi ir ar vienādu diametru un vienādā attālumā no svilpes spraugas, un viens no tiem ir vaļā) un augstāko (ja abi skaņas caurumiņi ir vaļā). Atkarībā no skaņas caurumiņu izmēriem, svilpaunieka toņu apjoms parasti svārstās no mazās tercas līdz kvintai (dažkārt arī sekstai).
Senākie ar svilpauniekiem saistītie arheoloģiskie atradumi Latvijas teritorijā ir no 17. gadsimta un atrasti Indricas pilskalnā un Rēzeknes pilī. Etnomuzikologs Valdis Muktupāvels izteicis pieņēmumu, ka baltiem svilpaunieki sākotnēji bija putnu dzīšanas rīta piederums, kas šai paražai zūdot, kļuva vienkārši par bērnu rotaļlietu. Šādi svilpauniekiem līdzīgus instrumentus izmantojuši arī mari un mordvieši.
Zaļivblagopolučija
Zaļivblagopolučija (ru) ir bijusī PSRS vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Novaja Zemļas arhipelāga Ziemeļu salas austrumu piekrastē Karas jūras krastā pie Blagopolučijas līča.
Vēsture
Stacija ierīkota 1936. gadā Blagopolučijas līča krastā, kuru 1921. gadā atklāja ledlauža Taimir ekspedīcija. Stacijā tika veikti meteoroloģiskie, hidroloģiskie un ornitoloģiskie novērojumi. 1943. gada 27. septembrī staciju sabombardēja vācu zemūdene U-711. Personālu pēc trijām dienām evakuēja ar lidmašīnu. Stacija netika atjaunota.
Abdelfatāhs es Sīsī
Abdelfatāhs es Sīsī (ar,, dzimis ) ir Ēģiptes politiķis, no 2014. gada ir Ēģiptes prezidents. No 2012. līdz 2014. gadam bija Ēģiptes aizsardzības ministrs. 2019. gadā, uz vienu gadu, bija Āfrikas Savienības priekšsēdētājs.
Kadilas
Kadilas ir ciems Alūksnes novada Annas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļaustrumu daļā 4 km no pagasta centra Annas, 8 km no novada centra Alūksnes un 209 km no Rīgas.
Laura
Laura var būt:
Kadilas
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P43 (Litene—Alūksne), uz dienvidiem no Annasmuižas kalna.
Laurupīte (Ventas pieteka)
Laurupīte (arī Dzirnavupīte, Laura, Laure, Rožupe) ir Ventas kreisā krasta pieteka Saldus novada dienvidrietumos. Izteka — uz rietumiem no Dzirām. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Lielākā pieteka — Silaiņu grāvis. Lejtecē caurtek Laurupītes dīķi. Ietek Ventā pie Nīgrandes. Laurupīti šķērso valsts autoceļš V1168 (Nīgrande—Atvases—Vaiņode).
74. gads
74. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās sestdienā.
Latvijas Fantāzijas un Fantastikas biedrība
Latvijas Fantāzijas un Fantastikas biedrība (LFFB) ir organizācija, kuras galvenais mērķis ir apvienot zinātniskās fantastikas un fantāzijas žanra interesentus.Tā dibināta 2000. gada 15. aprīlī. Biedrība periodiski rīko dažādus pasākumus — lekcijas un sarunas par fantastikai un fantāzijai tuvām tēmām, konkursus , izbraucienus , kā arī dažādas spēles. Pasākumu rīkošanā LFFB sadarbojas ar dažādām iestādēm un organizācijām, piemēram, Rakstniecības un mūzikas muzeju, Latvijas Universitātes bibliotēku u.c.
2001. gada janvārī LFFB kopīgi ar Latvijas Universitātes Akadēmisko bibliotēku veidoja fantastikas un fantāzijas grāmatu izstādi "Viņpus realitātes".
Viens no biedrības katru gadu rīkotajiem pasākumiem ir LatCon, kas parasti ilgst divas dienas. Pēdējais LatCon pasākums notika Rīgas Centrālajā bibliotēkā 2018. gada 19. maijā.
Rīgas Centrālajā bibliotēkā LFFB regulāri rīko pasākumus, kuros LFFB biedrus un citus interesantus iepazīstina ar jaunumiem žanra literatūrā.
Bleivi (Zvirgzdenes pagasts)
Bleivi ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ludzas novadā. Atrodas 278 km attālumā no Rīgas.
Anrī de Tulūzs-Lotreks
Anrī Marī Raimons de Tulūzs-Lotreks-Monfā (fr; dzimis, miris ) bija franču gleznotājs, estampētājs, zīmētājs un ilustrators. Kopā ar Polu Gogēnu, Vinsentu van Gogu un Polu Sezanu tiek uzskatīts par vienu no izcilākajiem postimpresionisma gleznotājiem. 2005. gadā Christie's izsoļu namā glezna La blanchisseuse, kurā attēlota jauna veļas mazgātāja, tika pārdota par 22,4 miljoniem ASV dolāru, kas ir augstākā cena par viņa darbiem. Mazāk nekā 20 gadu ilgās mākslinieka karjeras laikā viņš radīja 737 gleznas, 275 akvareļdarbus, 363 izdrukas un plakātus, 5084 zīmējumus.
A. de Tulūzs-Lotreks mira no alkoholisma un sifilisa radītajām komplikācijām.
Rogoviki (Griškānu pagasts)
Rogoviki ir bijušā ciema vieta Rēzeknes novada Griškānu pagastā. Atradās pagasta austrumu daļā 7 km no pagasta centra Sprūževas, 12 km no novada centra Rēzeknes un 251 km no Rīgas.
Josips Drmičs
Josips Drmičs (de; dzimis ) ir Šveices futbolists, uzbrucējs, Šveices futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Horvātijas Pirmās līgas kluba HNK Rijeka sastāvā, kas viņu īrē no Norwich City.
Brūss Kesidijs
Brūss Džeimss Kesidijs (en, dzimis ) ir Kanādas hokeja treneris un bijušais hokejists. Pašlaik (2023) Kesidijs ir NHL kluba Vegasas "Golden Knights" galvenais treneris.
2002. gadā Kesidijs kļuva par Vašingtonas "Capitals" galveno treneri. Vēlāk vienu sezonu bijis Čikāgas "Blackhawks" trenera asistents. No 2008. gada līdz 2016. gadam Kesidijs bija AHL komandas Providensas "Bruins" galvenais treneris. Kopš 2016. gada Kesidijs trenē Bostonas "Bruins".
Ruņģu strauts
Ruņģu strauts (arī Ruņģupīte) ir Rauzas kreisā krasta pieteka Smiltenes novadā.
Izteka - no Ruņģu ezera. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Ietek Rauzā pie Launkalnes. Ruņģu strauts augštecē caurtek Bācītes ezeru. Ruņģu strautu šķērso valsts autoceļi V267 (Ķieģeļceplis–Lizdole), V251 (Branti–Pieniņi–Launkalne) un V235 (Lembis–Drusti–Vecpiebalga), tā krastos atrodas Prāmnieki un Launkalne.
Štefans Kīslings
Savu karjeru sācis 1. FC Nürnberg, kur pavadījis četras sezonas. 2006. gadā par 6,5 miljoniem eiro pievienojies Bayer Leverkusen komandai, kur pavadījis 12 sezonas, kuru laikā kopumā aizvadījis 444 mačus un guvis 162 vārtus. 2012–13. gada sezonā kļuvis par Vācijas Bundeslīgas labāko vārtu guvēju.
Vācijas futbola izlasi pārstāvējis no 2007. līdz 2010. gadam. Piedalījies 2010. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Krīveņi
Krīveņi var būt:
Dorotheenhof
Dorotheenhof var būt šādu apdzīvoto vietu vai muižu vāciskais nosaukums:
1197. gads
1197. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās trešdienā.
Krīviņi (Šķeltovas pagasts)
Krīviņi, arī Krīveņi (ltg), ir ciems Aglonas novada Šķeltovas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 6 km no pagasta centra Šķeltovas, 22 km no novada centra Aglonas un 269 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no autoceļa V676.
Pravieša Elijas klosteris
Pravieša Elijas klosteris (el) ir pareizticīgo klosteris Santorīnas salā, Grieķijā. Tas atrodas salas dienvidaustrumu daļā, Pravieša Elijas kalnā 567 metru augstumā. Tuvākā apdzīvota vieta ir Pirgosas ciemats.
Klosteris dibināts 1711. gadā un ir veltīts pravietim Elijam. Administratīvi klosteris ir stauropigiāls, t.i. nav pakļauts vietējai pareizticīgajai administrācijai. Vēsturiski klosteris bija plaukstošs un visa starpā tam piederēja personīgais tirdzniecības kuģis. 19. gadsimtā tas bija nozīmīgs kultūras centrs, bet no 1805. līdz 1845. gadam tajā atradās skola, kur tika mācīta grieķu valoda un literatūra. 2011. gadā klosterī bija 19 iemītnieki.
Klosterī ir divi muzeji: Baznīcas muzejs un Folkloras muzejs. Muzeju kolekcijas iekļauj ikonas u.c. reliģiska rakstura priekšmetus, kā arī grāmatas un folkloras materiālus. Klosterī ir vairākas relikvijas. Starp visu pārējo tur glabājas Konstantinopoles patriarha Grigorija V mitra.
2014. gada ziemas olimpisko spēļu vīriešu hokeja turnīra sastāvi
Šie ir 2014. gada ziemas olimpisko spēļu vīriešu hokeja turnīra izlašu sastāvi. Katra komanda spēlēm tiesīga pieteikt 3 vārtsargus un 22 laukuma spēlētājus.
Ādama riba
Filma stāsta par precētu advokātu pāri, kuri prāvā katrs aizstāv pretējo pusi.
Dvorčani
Dvorčani ir ciems Krāslavas novada Piedrujas pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā 10 km no pagasta centra Piedrujas, 34 km no novada centra Krāslavas un 300 km no Rīgas.
Ādama riba
Filmas "Ādama riba" pirmizrāde notika. Filma izdošanas brīdī saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un mūsdienās to uzskata par klasisku romantisko komēdiju. "Ādama riba" nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Amerikas Kinoinstitūts to iekļāva savā 100 visu laiku labāko komēdiju 22. vietā. 1992. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kino reģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Dvorčani
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V656, Daugavas upes krastā pie pašas Baltkrievijas robežas.
Miltiņi
Miltiņi (agrāk arī Miltiņu muiža) ir ciems Dobeles novada Bērzes pagastā, pagasta lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies Bērzes kreisajā krastā pie autoceļa P97 4,7 km no pagasta centra Šķibes, 5 km no novada domes Dobelē un 74 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados pie bijušās Miltiņu muižas (Dorotheenhof) centra kā kolhoza «Zelta druva» ciemats. Ciemā ir padomju laika daudzstāvu apbūve gar upes krastu un privātmāju apbūve tā rietumu daļā. Miltiņos atrodas kultūras nams «Zelta druva», pasts, veikals, kafejnīca. Ir atjaunots liels bērnu laukums.
Blusi
Blusi ir ciems Robežnieku pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 295 km attālumā no Rīgas.
Andrejs Belijs
Andrejs Belijs (, īstajā vārdā Boriss Bugajevs (Бори́с Никола́евич Буга́ев); dzimis, miris ) bija krievu simbolisma rakstnieks, dzejnieks un literatūrkritiķis.
Dzimis Maskavā matemātikas profesora ģimenē. Bija draugos ar Aleksandru Bloku, draudzība gan sarežģījās, kad Adrejs Belijs iemīlējās Bloka pirmajā sievā - Dmitrija Mendeļejeva meitā. Pazina arī Vladimira Solovjova ģimeni. Dzīves otrajā pusē ietekmējās no Rūdolfa Šteinera antropozofijas un piedalījās antrolozofu kopienas dzīvē Šveicē. Atbalstīja boļševiku revolūciju, piedalījās PSRS Rakstnieku savienības dibināšanas priekšdarbos.
Kontinentālais kauss
Kontinentālais kauss ir ikgadējs hokeja turnīrs, kas dibināts 1997. gadā un kuru rīko Starptautiskā hokeja federācija. Kopš 2004. gada turnīrā piedalās to Eiropas valstu nacionālās čempionvienības, kas ir ārpus sešu spēcīgāko Eiropas valstu starpa (pēc IIHF reitinga), kā arī divas komandas no sešu spēcīgāko valstu pulka. Kopš 2015. gada turnīra uzvarētaja kvalificējas nākamajai Čempionu hokeja līgas sezonai.
2006. un 2008. gadā turnīru otrajā vietā noslēdza HK Rīga 2000. 2008. gadā finālturnīrs norisinājās Arēnā Rīga.
Dragiša Blagojevičs
Dragiša Blagojevičs (sr; dzimis Tuzlā) ir Melnkalnes starptautiskais lielmeistars šahā (2004).
Biogrāfija
Pirmos panākumus starptautiskajos šaha turnīros guvis 1980. gadu beigās un 1990. gadu sākumā. 1988. gadā dalījis 2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Prāgā. 1990. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Tuzlā, bet 1991. gadā dalījis 4. vietu Dienvidslāvijas šaha čempionātā. 1996. gadā Podgoricā izcīnījis 2. vietu Melnkalnes šaha čempionātā, bet vēlākajos gados piecas reizes kļuvis par Melnkalnes šaha čempionāta uzvarētāju (2000, 2002, 2003, 2005, 2007). 2002. gadā dalījis 2. vietu Dienvidslāvijas šaha čempionātā. 2004. gadā ieņēmis 2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Zenicā. 2005. gadā dalījis 2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Melnkalnes pilsētā Bijelo Poļe.
Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā Blagojevičam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2004. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Personīgā dzīve
Viņa meita Tijana (dzimusi 1997) arī ir veiksmīga šahiste, kura startē Serbijas izlases rindās.
Pozitronu emisijas tomogrāfija
Pozitronu emisijas tomogrāfija (PET) ir medicīniska iekšējo orgānu un audu izmeklēšanas metode, kas pieder pie tomogrāfiskajām metodēm (metodēm, ar kurām var iegūt plānu audu slāņu attēlus). Metode pamatojas uz gamma kvantu pāru reģistrāciju, kuri rodas, pozitroniem anihilējot ar elektroniem. Pozitroni rodas, sabrūkot īpašiem radionuklīdiem, kas ievadīti organismā. Audos pozitroni ļoti ātri nobremzējas un anihilē ar apkārtējiem elektroniem, atrodoties gandrīz miera stāvoklī. Impulsa nezūdamības likuma dēļ anihilācijā rodas divi gamma kvanti, kuru summārais impulss ir nulle — tas nozīmē, ka gamma kvantiem ir vienāda enerģija (511 kiloelektronvoltu) un tie izstarojas precīzi pretējos virzienos. Līdz ar to, ja vienlaicīgi tiek reģistrēti divi vienādi gamma kvanti, kuru trajektorijas atrodas uz vienas taisnes, tas nozīmē, ka uz šīs taisnes ir atradies sabrukušā radioaktīvā izotopa kodols (tā kā pozitrona noskrējiens līdz anihilācijai ir niecīgs, to var neņemt vērā). Tādēļ PET metodi dēvē arī par divfotonu emisijas tomogrāfiju. Lai varētu vienlaicīgi konstatēt gamma kvantus no visiem virzieniem, apkārt pētāmajam objektam tiek izvietots liels daudzums detektoru. Vietās, kur tiek konstatēts visvairāk taišņu krustojumu, ir uzkrājies visvairāk radioaktīvo atomu.
Darbība
Pozitronu emisijas tomogrāfijā izmanto tādus radioaktīvos izotopus, kam ir raksturīgs bēta sabrukšanas veids, kurā tiek izstarots pozitrons. Vispiemērotākais no šādiem izotopiem ir fluors-18. Tā samērā īsais pussabrukšanas periods (gandrīz 2 stundas) nodrošina pietiekami kontrastainu PET attēlu iegūšanu, pēc iespējas mazāk apstarojot pacientu. Tai pašā laikā 18F pussabrukšanas periods ir pietiekami liels, lai 18F saturošo farmaceitisko preparātu varētu paspēt nogādāt no iegūšanas vietas (ciklotrona) līdz klīnikai. Turklāt fluora-18 izstarotajiem pozitroniem ir sevišķi zema enerģija, tādēļ to noskrējiens vidē ir ļoti īss, kas uzlabo metodes izšķirtspēju.
Kad organismā tiek ievadīta fluoru-18 saturoša fluordezoksiglikoze (FDG), tā iesaistās vielmaiņā līdzīgi parastajai glikozei. Sākumā notiek tās fosforilēšanās, bet tālākās glikozei raksturīgās reakcijas vairs nenotiek, jo tām vajadzīgais skābekļa atoms ir aizvietots ar fluoru. Tādējādi notiek "iezīmētās" glikozes uzkrāšanās šūnā, ko viegli konstatēt ar PET metodi. Jo intensīvāka ir šūnas vielmaiņa, jo vairāk glikozes tai nepieciešams. Tas raksturīgs smadzeņu, aknu, kā arī ļaundabīgo audzēju šūnām. Pie kam, jo ļaundabīgāka ir vēža šūna, jo lielāka ir "iezīmētās" glikozes koncentrācija tajā. Šādā veidā PET metode palīdz ļaundabīgo audzēju diferenciāldiagnostikā, turklāt ar to var konstatēt pat tikai dažus milimetrus lielas metastāzes. Līdzīgi tiek izmantots cits preparāts — ar 18F iezīmēta L-DOPA. FDG izmantošana ir ierobežota smadzeņu izmeklējumos, jo smadzenes patērē daudz glikozes, kā arī nieru izmeklējumos, jo FDG izdalās caur nierēm.
PET metodē mēdz izmantot arī citus radioaktīvos izotopus, piemēram, galliju-68 vai oglekli-11.
Lai arī PET ir neinvazīva metode, tomēr tajā tiek izmantota jonizējošā radiācija. Piemēram, izmeklējums ar fluordezoksiglikozi dod cilvēka organismam apmēram 6 milizīvertus lielu efektīvo dozu, kas salīdzināma ar parastās datortomogrāfijas dozu. Lielāku dozu — līdz pat apmēram 25 mSv — cilvēks saņem, ja vienlaicīgi tiek izmantota PET un datortomogrāfija; tomēr parasti kombinētajā pozitronu emisijas un datortomogrāfijas metodē (PET/CT) pielieto datortomogrāfiju ar samazinātu radiācijas devu, tādēļ PET/CT izmeklējumā kopējā saņemtā doza ir tikai nedaudz lielāka nekā parastajā datortomogrāfijā.
Vēsture
Pirmais dokumentētais pozitronu emisijas tomogrāfijas izmantošanas gadījums ir 1951. gadā, kad pirmoreiz vienkārša nātrija jodīda detektora zonde tika izmantota galvas smadzeņu audzēja lokalizēšanai. Par mūsdienu PET skenēšanas sākumu var uzskatīt 1973. gadu, kad PET sāka izmantot ar radiomarķieriem iezīmētu medikamentu izplatīšanās un in vivo koncentrāciju noteikšanai. Tikai pēc 1997. gada, kad ASV Federālā zāļu aģentūra (FDA) apstiprināja 18F-fluordezoksiglikozi (18FDG) kā radiofarmācijas preparātu un tika apstiprināta tā pielietošanas apmaksa, sākās plaša mēroga visa ķermeņa (whole body) PET skenēšanas.
Latvijā
Kopš 2016. gada pozitronu emisijas tomogrāfija (PET/CT) pieejama arī Latvijā. To veic Rīgas Stradiņa universitātes Nukleārās medicīnas centrā, kā arī Latvijas Jūras medicīnas centra Diagnostiskās radioloģijas nodaļā un Medicīnas centra ARS Diagnostikas klīnikā.
Izmaksas
PET ir ļoti dārga diagnostikas metode, izmeklējums Latvijā 2018. gadā izmaksā vairāk nekā 1000 eiro. To nosaka tas, ka katram pacientam izmantojamais farmaceitiskais preparāts jāražo individuāli, nepieciešama moderna aparatūra un kvalificētu speciālistu komanda. Kopš 2017. gada rudens limfomas pacientiem PET izmeklējumu veic bez maksas, pateicoties privāta uzņēmuma ziedojumam. No 2018. gada vidus ar konsilija lēmumu dažu lokalizāciju vēža pacientiem šo izmeklējumu apmaksās valsts.
Vidina
Vidina (bg, ) ir pilsēta Bulgārijas galējos ziemeļrietumos, Vidinas apgabala administratīvais centrs. Vidina atrodas Donavas labajā krastā; otrpus upei — Rumānija, bet ap 20 km attālumā atrodas robeža ar Serbiju. 2021. gadā pilsētā dzīvoja 40,4 tūkstoši iedzīvotāju.
Pilsētas vēsture aizsākas kā ķeltu apmetne pie Donavas Dunonia. Senās Romas laikā šeit bija nostiprināta apmetne pie impērijas ziemeļu robežām Bononia, kas 6. gadsimtā izbūvēta kā pilsēta. Viduslaikos ietilpusi Bulgārijā, kā arī bijusi no tās atšķeltās Vidinas caristes (pastāvēja no 13. līdz 15. gadsimtam) galvaspilsēta. Pēc tam, Balkānu pussalā nostiprinoties Osmaņu impērijai, ietilpa tās sastāvā (19. gadsimta vidū — Vidinas ejāleta centrs). Kopš 1878. gada — Bulgārijā.
Sentdžordžesa
Sentdžordžesa (en) ir Grenādas galvaspilsēta, kas atrodas uz tāda paša nosaukuma salas Mazajās Antiļu salās. Tā izvietojusies salas dienvidrietumu piekrastē. Pilsētu 1650. gadā dibināja franču kolonisti. No 1885. līdz 1958. gadam Sentdžordžesa bija Britu impērijas kontrolētās Britu Vēja puses salu (British Windward Islands) galvaspilsēta. Mūsdienās tā ir nozīmīga valsts osta. Caur to tiek eksportēts kakao, muskatrieksti un banāni. Attīstīta ir arī cukura un ruma ražošana.
Pilsēta ir populārs Karību jūras tūrisma galamērķis. Pilsēta ir ievērojami attīstījusies pēdējo gadu laikā, saglabājot tās vēsturi, kultūru un dabas skaistumu. Pilsētā atrodas Svētā Jura universitātes medicīnas skola.
Tajā ir mērens tropu klimats, kas nodrošina panākumus garšvielu ražošanā. Bez muskatriekstiem tiek ražotas dažādas garšvielas kā kakao, krustnagliņas, vaniļa, kanēlis un ingvers.
2004. gada septembrī Sentdžordžesu stipri nopostīja viesuļvētra "Aivens".
Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmija
Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmija (RPIVA) bija Izglītības un zinātnes ministrijas (IZM) padotībā esoša valsts dibināta Latvijas augstskola ar galveno ēku Imantas 7. līnijā 1, Rīgā un filiālēm Alūksnē, Bauskā, Cēsīs, Jēkabpilī, Kuldīgā, Madonā, Tukumā un Ventspilī. Augstskolas pamatdarbības joma bija pirmsskolas, pamatizglītības, mūzikas un deju skolotāju, psihologu, iestāžu un uzņēmumu vadītāju un speciālistu sagatavošana.
2016. gada nogalē IZM pieņēma lēmumu ar 2017. gada augustu reorganizēt Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmiju, to pievienojot Latvijas Universitātei (LU).