cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2022. gada F1 sezona
Pirms 2022. gada sezonas tika veiktas būtiskas izmaiņas tehniskajās regulās. Tās sākotnēji bija plānots ieviest pirms 2021. gada sezonas, bet to ieviešana tika atlikta COVID-19 pandēmijas dēļ.
Komandas un braucēji
2022. gada sezonā piedalījās šādas komandas un piloti:
Komandu izmaiņas
Honda, kuri piegādāja dzinējus AlphaTauri un Red Bull komandām paziņoja, ka viņi pēc 2021. gada sezonas dzinējus nepiegādās. Red Bull pārņēma Honda dzinēju programmu, izveidojot jaunu kompāniju Red Bull Powertrains.
Izmaiņas pilotu sastāvā
2007. gada pasaules čempions Kimi Reikenens pēc 2021. gada sezonas beidza savu F1 karjeru. Viņu Alfa Romeo komandā aizvietoja Valteri Botass. Botasu Mercedes komandā aizvietoja Džordžs Rasels, kura vietu Williams komandā ieņēma bijušais Red Bull pilots Aleksandrs Albons. 2021. gada Formula 2 čemmpions Džou Guaņju pievienojās Alfa Romeo komandai, aizvietojot Antonio Džovinaci. Džou kļuva par pirmo Ķīnas pilotu Pirmajā formulā.
Haas komanda sākotnēji bija plānojusi paturēt Ņikitu Mazepinu uz šo sezonu, tomēr pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā un līguma laušanas ar galveno sponsoru Uralkalij, līgums ar Mazepinu tika lauzts. Viņu aizvietoja Kevins Magnusens, kurš pēdējo reizi F1 startēja 2020. gadā šajā pašā komandā.
Izmaiņas sezonas gaitā
Pirms Sebastiāns Fetels saņēma pozitīvu koronavīrusa testu. Viņu aizvietoja Aston Martin rezerves pilots Niko Hilkenbergs. Hilkenbergs Vetelu aizvietoja arī nākamajā sacīkstē,.
laikā Aleksandrs Albons cieta no apendicīta. Viņu Williams komandā aizstāja Mercedes rezerves pilots un 2019. gada Formula 2 čempions Niks de Vrīss, kuram tā bija debija Pirmajā formulā.
Kalendārs
2022. gada sezonā notika 22 Grand Prix.
Pilotu kopvērtējums
Punkti tiek piešķirti tikai tiem braucējiem, kuri sacīkstē finišē pirmajās desmit pozīcijās. Papildus punktu saņem tas, kurš veicis ātrāko apli, ja viņš finišējis starp pirmajiem desmit dalībniekiem. Sprinta sacīkstē punktus saņem pirmo astoņu vietu ieguvēji
Vienādu punktu skaita gadījumā kopvērtējumā augstāk ierindojas pilots, kuram ir vairāk uzvaru. Ja uzvaru skaits starp viņiem ir vienāds, augstāk ir tas pilots, kam ir vairāk otro vietu, utt. Ja šī procedūra neļauj noteikt rezultātu, pilotu secība tiks izvēlēta pēc FIA noteiktiem kritērijiem.
Piezīmes:
Konstruktoru kopvērtējums
Piezīmes:
.io
.io ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Britu Indijas Okeāna Teritoriju. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir IO Top Level Domain Registry, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Otrā līmeņa domēnu reģistrācijai nav ierobežojumi, bet trešā līmeņa domēnu var reģistrēt tikai Britu Indijas Okeāna Teritorijas iedzīvotāji.
Peberholma
Peberholma (dk, sv — 'piparu sala'), ir maza mākslīga sala Ēresunda šauruma Dānijas pusē, kas izveidota kā daļa no Dāniju un Zviedriju savienojošā Ēresunda tilta. Peberholma ir tuvu dabiskajai Saltholmai ('Sāls sala'), un tika nosaukta atbilstoši tai. Peberholmas platība ir 1,3 kvadrātkilometri.
.io
Ārējās saites
Toppdomän
Peberholma
Veidošanas iemesli
Galvenais salas veidošanas iemesls bija nepieciešamība pēc pārejas punkta starp tuneli un tiltu.
Tunelis tika būvēts, jo tilts, kas savienotu Malmi un Kopenhāgenu, būtu sakritis ar bezšķēršļu zonu ap Kopenhāgenas lidostu. Vēl viens iemesls bija iespēja lieliem kuģiem šķērsot Ēresundu, neuztraucoties par kuģa augstumu. Ēresunda tilta augstuma palielināšana ietekmētu kravas vilcienu satiksmi, jo būtu bijis nepieciešams lielāks tilta slīpums.
Cits salas veidošanas iemesls bija Ēresunda dziļuma palielināšana, lai tilta dēļ nesamazinātu ūdens plūsmu. Padziļināšanas rezultātā tika iegūti daudz materiālu, ko izmantoja salas veidošanai. Tās būvniecībai paredzētā teritorija bija sekla, tāpēc tika nolemts salu veidot četru kilometru garumā.
Helle Torninga-Šmita
Laikā no 1999. līdz 2004. gadam H. Torninga-Šmita bija Eiroparlamenta deputāte un vēlāk tika ievēlēta Dānijas parlamentā. Viņa ir studējusi politoloģiju Kopenhāgenas Universitātē un Eiropas koledžā.
Peberholma
Veidošanas iemesli
Uz Peberholmas atrodas Zviedrijas un Dānijas dzelzceļa signalizēšanas un satiksmes kontroles robeža.
Helle Torninga-Šmita
Par Sociāldemokrātu partijas līderi viņa kļuva 2005. gadā, aizvietojot Mogenu Liketoftu. 2007. gadā notikušajās vēlēšanās viņas vadītā partija neieguva vairākumu. Savukārt notikušajās vēlēšanās viņas partija guva balsu vairākumu. 2011. gada 3. oktobrī karaliene Margrēte II apstiprināja Helli Torningu-Šmitu par Dānijas valdības vadītāju, tādējādi viņa kļuva par pirmo sievieti šajā amatā. 2015. gada 28. jūnijā atkāpās no amata, bet 2016. gada aprīlī paziņoja par aiziešanu no politikas. Kopš tā laika ir starptautiskās nevalstiskās organizācijas "Glābiet Bērnus" (en) vadītāja.
Peberholma
Vides saglabāšana
Sākotnējais tilta plāns paredzēja Saltholmas izmantošanu kā tā pamatu. Tas nozīmētu lielceļa un dzelzceļa būvi pāri Saltholmai vai esošās salas paplašināšanu šī paša iemesla dēļ.
Abas iespējas tika atmestas, lai aizsargātu salas dabīgo vidi. Tā vietā Dānijas un Zviedrijas politiķi nolēma izveidot mākslīgu salu uz dienvidiem no Saltholmas. Atrašanās vieta tika izvēlēta, cerot, ka tā garantēs brīvu ūdens plūsmu, kas bija galvenais priekšnosacījums tilta celtniecībā.
Ziedaiņi
Ziedaiņi ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Peberholma
Vides saglabāšana
Peberholma ir stingri aizsargāta. Tikai biologiem ir atļauts apmeklēt salas daļas ārpus dzelzceļa un lielceļa, kur daba dara savu. Sala ir daļa no Natura 2000 142. teritorijas, kurā atrodas Saltholma un apkārtējie ūdeņi ar kopējo platību — 7218 hektāriem. Šajā teritorijā notiek arī putnu aizsardzība.
Ziedaiņi
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Peberholma
Attīstība
Peberholma tiek uzskatīta par bioloģisko eksperimentu. Zinātnieki prognozēja, ka daba to pārņems un pati attīstīsies bez nekādas cilvēka ietekmes. 2007. gada jūnijā, zinātnieki no Lundas Bioloģiskās Apvienības uz salas saskaitīja 454 augu sugas. 2005. gadā uz salas dzīvoja ap 20 zirnekļu sugas un 12 putnu sugas.
Marks Ļebedevs
Marks Ļebedevs (dzimis, miris ) bija Latvijas krievu izcelsmes aktieris, skatuves mākslas pedagogs.
1976. gadā Markam Ļebedevam piešķirts Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukums. 1983. piešķirts Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukums.
Filmējies "Atklātā pasaule", "Pieskāriens", "Atcerēties vai aizmirst", "Dubultnieks", "Kroņa numurs", "Dzīvoklis" un "Džimlai rūdi rallallā".
Benaišu strauts (Vadakstes pieteka)
Benaišu strauts (arī Benaišu grāvis, augštecē Bernātu grāvis, lejtecē Dzirnavu strauts) ir Vadakstes labā krasta pieteka Saldus novadā.
Iztece - meža uz ziemeļiem no Priedulas. Tek rietumu virzienā, pie autoceļa V1175 sagriežoties uz dienvidiem. Lielākās pietekas - Asīšu grāvis, Burkānu grāvis. Ietek Vadakstē lejpus Vadakstes ciema. Benaišu strauts šķērso valsts autoceļus V1116 (Auce–Vadakste), V1175 (Jaunauce–Vadakste) un V1160 (Ezere–Vadakste).
Nodzomi Hirojama
Nodzomi Hirojama (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||2||0
Grotūži
Grotūži ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V845 un V850 krustojuma.
Juta Urpilainena
Juta Paulīna Urpilainena (Jutta Pauliina Urpilainen, dzimusi ) ir Somijas politiķe. Viņa bija pirmā sieviete Sociāldemokrātiskās partijas priekšsēdētāja, partiju vadot no 2008. līdz 2014. gadam. No 2011. līdz 2014. gadam viņa bija Somijas finanšu ministre. Kopš 2019. gada 1. decembra Urpilainena ir Urzulas fon der Leienas vadītās Eiropas Komisijas komisāre starptautisko partnerattiecību jautājumos.
Juta Urpilainena piedzima Lapua, sociāldomokrātu politiķa Kari Urpilainena ģimenē.
Viņa studēja Jiveskiles universitātē, kur 2002. gadā ieguva maģistra grādu izglītībā. Maģistrantūras studiju laikā viņa pavadīja Erasmus gadu Vīnē. Līdz ievēlēšanai parlamentā viņa strādāja par skolotāju skolā. 2001. gadā Urpilainena bija Somijas Jauno Eiropas Federālistu prezidente. 2001. gadā viņa tika ievēlēta Kokolas pilsētas domē.
2001. gadā Urpilainena tika ievēlēta Somijas parlamentā Eduskuntā. Parlamentā viņa bija Izglītības un kultūras komitejas locekle un Finanšu komitejas locekļa vietniece. Līdztekus parlamentārajam darbam viņa bija arī Somijas Starptautisko lietu institūta konsultatīvās padomes locekle.
2008. gada jūnijā Juta Urpilainena tika ievēlēta par Somijas Sociāldemokrātiskās partijas priekšsēdētāju. Laikā no 2008. gada līdz 2014. gadam atbalsts (vietas parlamentā) viņas vadītajai partijai samazinājās no 21 % līdz 15,5 %. 2011. gada vēlēšanās pēc četriem gadiem sociāldemokrāti atgriezās valdībā. Pēc 2011. gada Eduskuntas vēlēšanām, kurās SDP kļuva par otro lielāko partiju, bet tomēr zaudēja trīs vietas parlamentā, Urpilainena kļuva par Eduskuntas priekšsēdētāja vietnieci. Jūnijā Jirki Katainena vadītajā kabinetā Urpilainena kļuva par finanšu ministru un premjerministra vietnieku. Šajā amatā viņa arī vadīja Ziemeļvalstu finanšu ministru padomes sanāksmes 2012. gadā.
Eiroskeptiskās Somu partijas panākumi 2011. gada vēlēšanās izraisīja Urpilainenas vadīto sociāldemokrātu viedokļa maiņu, lai ievērojami stiprinātu viņu nostāju attiecībā uz eiro, liekot Somijai kļūt par vienīgo valsti, kas pieprasa nodrošinājumu no Grieķijas un Spānijas kā daļu no starptautiskās glābšanas pūliņiem. 2012. gada 6. jūlijā Urpilainena savā tīmekļa vietnē rakstīja: “Somija labprātāk apsvērtu iespēju atstāt eirozonu, nevis maksāt citu valstu parādus”. Starptautiskie ziņu mediji, piemēram, The Daily Telegraph, nepareizi interpretēja paziņojumu kā draudus, ka Somija pametīs eirozonu. Urpilainenas asistents Mati Hirvola vēlāk skaidroja, ka viņa bija domājusi, ka Somija nevēlas būt atbildīga par citu valstu parādiem. Paradoksāli, bet tikai vienu mēnesi vēlāk eksporta palēnināšanās dēļ Urpilainenai bija jāpārskata valdības fiskālā gada izaugsmes mērķis līdz nullei; vienīgās eirozonas valstis, kas bija cietušas vairāk, bija Grieķija un Portugāle.
2014. gada 9. maijā Sociāldemokrātiskās partijas konferencē maijā Urpilainena priekšsēdētāja amatā kandidēja atkārtoti, bet balsošanā zaudēja Anti Rinnem. Pēc tam jūnijā viņa atkāpās no finanšu ministra amata, un šo amatu pārņēma Anti Rinne.
Pirms 2018. gada prezidenta vēlēšanām Urpilainena tika bieži minēta kā potenciālā kandidāte. 2017. gada februārim viņa paziņoja, ka nekandidēs prezidenta amatam.
No 2017. līdz 2019. gadam Urpilainena bija ārlietu ministra Timo Soini īpašā pārstāve starpniecības jautājumos. 2019. gada 1. decembrī Urpilainena kļuva par Urzulas fon der Leienas vadītās Eiropas Komisijas komisāri starptautisko partnerattiecību jautājumos. Urpilainena ir precējusies ar Juhu Mustonenu, kurš strādā ārlietu ministrijā. 2017. un 2019. gadā viņi adoptēja divus bērnus no Kolumbijas.
Paukošana 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — špaga vīriešiem
Paukošana ar špagu vīriešiem bija viena no septiņām paukošanas disciplīnām, kas tika aizvadīta 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, Parīzē. Sacensības tika aizvadītas no 1900. gada 1. līdz 14. jūnijam. Tās bija sadalītas 4 kārtās. No 1. līdz 6. jūnijam tika aizvadīta kvalifikācijas kārta, 7. — 9. jūnijā notika cetrudaļfināli, 10. jūnijā tika aizvadīts pusfināls, bet 13. un 14. jūnijā norisinājās fināla cīņas. Sacensības notika Tilerī dārzā, Parīzē un tajā kopā startēja 103 sportisti no 11 valstīm, no šiem 91 sportists bija no Francijas. Šī bija pirmā reize, kad olimpisko spēļu vēsturē notika paukošanas sacensības ar špagu.
Zelta medaļu šajā disciplīnā izcīnīja Kubas paukotājs Ramons Fonsts. Sudraba un bronzas medaļas izcīnīja Francijas paukotāji, Luijs Perrē un Leons Sē. Kubai šī bija pirmā olimpiskā medaļa gan paukošanā, gan arī vispār olimpiskajās spēlēs.
Sacensību formāts
Šajā disciplīnā tika izmantots četru kārtu formāts: pirmā kārta, ceturtdaļfināls, pusfināls un fināls. Katra no kārtām sastāvēja no vairākām apagšgrupām. Pirmajā kārtā paukotāji bija sadalīti 17 grupās pa 6 vai 7 paukotājiem katrā no tām. No katras apakšgrupas divi labākie paukotāji kvalificējās ceturtdaļfināla kārtai. Ceturtdaļfinālā kopā startēja 34 paukotāji 6 grupās, pa 5 vai 6 paukotājiem katrā no apakšgrupām. Nākamajai kārtai, pusfinālam, kvalificējas katras ceturtdaļfināla apakšgrupas trīs labākie paukotāji. Pusfinālā startēja 18 paukotāji, kas bija sadalīti 3 grupās, katrā no grupām pa 6 paukotājiem. Fināla kārtā startēja 9 paukotāji.
Pirmā kārta
— kvalifikācija nākamajai kārtai
Ceturtdaļfināli
Trīs no paukotājiem, kuri bija kvalificējušies ceturdaļfinālam, Moriss Žē, Andrē Marī Rabels un Žans Žozefs Reno, izstājās pirms ceturdaļfināla.
— kvalifikācija nākamajai kārtai
Pārstāvētās valstis un sportisti
Disciplīnā startēja 103 sportisti no 11 valstīm. Tā kā disciplīna tika aizvadīta pirmoreiz, visas valstis tajā startēja pirmoreiz.
Iekavās uzrādīts sportistu skaits no valsts.
Bērnu strauts
Bērnu strauts ir Līkupes labā krasta pieteka Saldus novadā. Tek pa mežainu apvidu rietumu virzienā.
Andris Vējāns
Andris Vējāns, īstajā vārdā Donats Kalnačs, (dzimis Ludzas apriņķa Nirzas pagastā, miris  Rīgā) bija latviešu dzejnieks, prozaiķis, literatūrkritiķis, zinātnieks, publicists, ilggadējs žurnāla "Karogs" galvenais redaktors.
Biogrāfija
Dzimis Ludzas apriņķa Nirzas pagasta Vorslovas ciemā zemnieku ģimenē.
Mācījies Dubuļu pamatskolā (1934—1937), Nirzas pamatskolā (1937—1941), Ludzas ģimnāzijā (1942—1944). Beidzis Skolotāju sagatavošanas kursus Ludzā, bijis matemātikas un vēstures skolotājs Nirzas nepilnajā vidusskolā (1945). Studējis Rīgas Skolotāju institūtā (1945—1947), 1950. gadā beidzis Latvijas Valsts pedagoģiskā institūta Latviešu valodas un literatūras fakultāti. Īsi pirms valsts eksāmeniem D. Kalnačs gandrīz izslēgts no augstskolas biogrāfijas dēļ. "Latvijas Radio" žurnāliste Daiga Mazvērsīte pirmā dzejoļu krājuma "Jaunība" (1953) sakāpināto politisko jūsmu skaidro ar notikumiem augstskolā un centieniem izlīdzināt brīvās Latvijas un Latgales skaistuma apdzejošanu, tā pamatojot arī nepieciešamību izvēlēties rakstīt ar pseidonīmu.
Sākotnēji no 1950. līdz 1967. gadam A. Vējāns ir bijis žurnāla "Karogs" līdzstrādnieks un dzejas nodaļas vadītājs, vēlāk līdz pat 1989. gadam — galvenais redaktors. Par spīti padomju laikam raksturīgajai Latgales kultūras un savdabības noklusēšanai, viņš ir pratis žurnāla slejās publicēt nozīmīgus materiālus par Latgales literatūru un mākslu.
Redaktors A. Vējāns iespēju robežās aizstāvēja autorus, kad pret to darbiem vērsās cenzūra, no "Karoga" lappusēm pie lasītājiem nokļuva Alberta Bela, Visvalža Lāma, Jāņa Mauliņa romāni, Māra Čaklā, Ojāra Vācieša, Māras Zālītes dzeja, Gunāra Priedes lugas, Imanta Ziedoņa publicistika. Žurnālā debitēja jaunie dzejnieki Amanda Aizpuriete, Jānis Rokpelnis, Klāvs Elsbergs un citi.
Vladimirs Mamonovs
Vladimirs Mamonovs (dzimis Rīgā) ir latviešu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2019) Mamonovs spēlē Latvijas čempionāta komandā HK MOGO.
Andris Vējāns
Biogrāfija
No 1953. gada A. Vējāns bija Latvijas Rakstnieku savienības biedrs, no 1967. gada — LPSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks, no 1977. gada — Ludzas pilsētas Goda pilsonis.
Vladimirs Mamonovs
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Mamonovs sāka 1996.—97. gada sezonā Latvijas hokeja līgas vienībā Rīgas "Juniors". No 1998. līdz 2000. gadam spēlēja Austrumeiropas hokeja līgas vienībā HK Liepājas Metalurgs, tad pievienojās HK Rīga 2000 rindām. 2003. gadā atgriezās Liepājā, "Metalurgs" sastāvā spēlējot līdz 2011. gadam.
Andris Vējāns
Biogrāfija
Rīgā 1958. gadā notika Latgales kultūras nedēļa. Šī pasākumu kopa kļuva par būtisku pēckara Latvijas reģionālās kultūras dzīves notikumu, pēc kura uz ilgu laiku, līdz pat 20. gadsimta 80. gadiem, iestājās latgaliskā noklusēšanas periods, latgalisko identitāti pārsvarā saistot ar podniecību, Latgales keramiku, bet latgaliešu literatūrā un rakstu valodas attīstībā iezīmējot būtisku tradīcijas pārrāvumu. Organizējot šo kultūras nedēļu, A. Vējāns darbojās literatūras žūrijas komisijā.
Sergejs III
Sergejs III (la, dzimis ap 860. gadu, miris ) bija Romas pāvests no 904. gada janvāra līdz 911. gada aprīlim. Viņš bija pāvesta Leona V pēctecis. Viņa pontifikāts bija ļoti skandalozs.
Andris Vējāns
Biogrāfija
No 1964. gada VDK pārraudzībā darbojās „Komiteja kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs” jeb „Kultūras sakaru komiteja”, 1964. gadā tika izveidota tās Literatūras sekcija, tās dibinātāju vidū bija daudzi padomju Latvijā pazīstami rakstnieki, tostarp arī Andris Vējāns.
Vladimirs Mamonovs
Spēlētāja karjera
2011.—12. gada sezonā Mamonovs spēlēja Kazahstānas hokeja līgas klubos Karaghandi "Sary-Arka" un Kokšetavas "Arlan", savukārt 2012.—13. gada sezonā spēlēja Ungārijas hokeja līgas vienībā HK Nove Zamky. 2014.—15. gada sezonā HK MOGO sastāvā kļuva par Latvijas čempionu. Nākamo sezonu uzsāka Slovākijas 1. līgas komandā HK Nove Zamky, taču sezonas vidū atgriezās HK MOGO sastāvā.
Sergejs III
Sergejs ir dzimis dižciltīgā ģimenē ap 860. gadu. Pāvests Formozs viņu iecēla par Kaeres bīskapu (mūsdienu Toskānā). Vēlāk viņš kļuva par atbalstītāju pāvestam Stefanam VI, kurš ekshumēja Formoza līķi, lika to tiesas priekšā Kadaveras sinodē, un pēc tam anulēja Formoza pontifikātu un viņa tiesību aktus. Pēc tam sekoja ilgstošs un asiņains periods cīņā par Svēto Krēslu. No 896. gada (Formoza nāves gada) līdz 904. gadam (Sergejs III kļuva par pāvestu), nomainījās septiņi pāvesti, no tiem vairāki mira vardarbīgā nāvē.
Andris Vējāns
Biogrāfija
No 1981. gada A. Vējāns ir bijis Latvijas Miera aizstāvēšanas komitejas (1951—1990) biedrs, trešais komitejas priekšsēdētājs. Viņa priekšteči amatā bijuši Jānis Peive (1951—1962), Žanis Grīva (1962—1981).
Sergejs III
Sergeju par pāvestu viņa atbalstītāji vēlējās iecelt jau 898. gadā, bet par jauno pāvestu tomēr kļuva Jānis IX. Sergejs vēlējās ar varu pārņemt savās rokās pontifikātu, bet rezultātā cieta sakāvi un tika izraidīts no Romas. 903. gadā antipāvests Kristofers gāza no pāvesta krēsla Leonu V, kas vēlreiz pavēra Sergejam durvis kļūt par pāvestu.
Sergejs kļuva par pāvestu, viņa vārdam tika pievienots romiešu trijnieks (III). Viņš vēlreiz atjaunoja Kadaveras sinodē noteikto spriedumu pret Formozu, kuru iepriekšējie pāvesti bija jau atcēluši. Tiek uzskatīts, ka Sergejs III ir vēlākā Romas pāvesta Jāņa XI tēvs. Sergejs III pontifikāta laikā atjaunoja Laterānas baziliku, kas bija sabrukusi zemestrīces laikā neilgi pirms viņa pontifikāta sākuma.
Andris Vējāns
Biogrāfija
A. Vējānam iznākušas aptuveni trīsdesmit dzejas grāmatas, četras dzejas izlases un tuvu pie desmit eseju grāmatu. Pārsvarā visa dzeja rakstīta latviešu literārajā valodā.
Dzīvesbiedres — rakstniece Dagnija Zigmonte, vēlāk vēsturniece Velta Kalnača (dzim. Mieriņa), ar kuru laulībā dzimis dēls — literatūrzinātnieks Benedikts Kalnačs; mazmeita — mākslas zinātniece un izstāžu kuratore Ieva Kalnača.
Miris 2005. gada 8. decembrī Rīgā 78 gadu vecumā.
Daiļrade
Pirmā publikācija — vēl ģimnāzista gados laikrakstā "Rēzeknes Ziņas", Nr. 26 (03.04.1943.) publicētā miniatūra "Gaišais brīdis", kas parakstīta ar D. Kalnača vārdu. Šajā laikrakstā Donats Kalnačs apcer arīdzan Jezupa Soikāna vietu Latgales sabiedriskajā dzīvē un kultūrā un sniedz pārskatu par latgaliešu rakstībā izdotajiem žurnāliem, tā piesakot savus turpmākos rakstītāja darbības virzienus. Šai laika periodā publicējies arī laikrakstā "Daugavas Vēstnesis".
Sentvinsenta un Grenadīnas olimpiskajās spēlēs
Sentvinsenta un Grenadīnas olimpiskajās spēlēs pirmo reizi piedalījās 1988. gadā, kad vasaras olimpiskās spēles notika Dienvidkorejas galvaspilsētā Seulā. Kopš tā laika tā ir piedalījusies visās vasaras olimpiskajās spēlēs. Līdz šim Sentvinsenta un Grenadīnas nav piedalījusies ziemas olimpiskajās spēlēs.
Andris Vējāns
Daiļrade
Pirmais dzejoļu krājums "Jaunība" iznācis 1953. gadā. Otrais dzejoļu krājums "Saule kāpj augstāk" (1957) saņēmis LPSR Valsts prēmiju.
Visas A. Vējāna dzejas grāmatas, izņemot krājumu "Latgolas mozaika" (1992) un izlasi "Rāznas krūze" (1997), rakstītas kopnacionālajā latviešu valodā. Tomēr, kā raksta literatūrzinātnieks Vitolds Valeinis, "visas tās caurstrāvo latgaliskais dzīves uztvērums, sirdsjutums, kā arī gleznainais latgaliskais kolorīts. Daudzi dzejoļi arī tematiski saistīti ar Latgali — agrāko un tagadējo."
Sentvinsenta un Grenadīnas olimpiskajās spēlēs
Sentvinsenta un Grenadīnas olimpiskajās spēlēs nav izcīnījusi olimpiskās medaļas.
Andris Vējāns
Daiļrade
Atmodas laikā 20. gadsimta 80.-90. g. mijā dzejnieks padziļināti pievērsies dzimtās puses vēsturei un cilvēku likteņgaitām, bieži ciemojies Latgalē, Ludzā, Nirzā. Tapa dzejoļi latgaliešu valodā, esejas un pētnieciskas apceres.
90. gados A. Vējāns periodikā publicējis virkni dzejoļu un eseju par Latgali, tās kultūras darbiniekiem. 1995. gadā izdotais dzejoļu krājums "Krustceļu vējos" liecina par dzejnieka ieiešanu jaunā radošās darbības lokā. Kā šīs grāmatas pēcvārdā atzīst dzejniece Anna Rancāne, tieši šajā grāmatā autors nu reiz pieder pats sev. Dzejas izlasē «Rozes Silajāņu vāzē» (2005) apkopoti labākie dzejoļi, kas tapuši laikā no 1946. līdz 2004. gadam.
Dzejnieks, rakstnieks un publicists Andris Vējāns darbojies arī literatūrkritikā, recenzējis grāmatas, kārtojis citu autoru darbus, rakstījis grāmatu ievadus un pēcvārdus, portretējis rakstniekus.
Andris Vējāns ir bijis arī scenārija autors režisora Laimoņa Gaigala filmai "Dziesma pār ezeriem" (1959) un teksta autors šī paša režisora filmai "Pilsēta pie Daugavas" (1960).
Hepatīts
Hepatīts ir aknu iekaisums, kam raksturīgi šūnu bojājumi orgāna audos. Slimības nosaukums ir radies no grieķu vārda (hēpar), kas nozīmē "aknas". Savukārt slimības nosaukuma izskaņa -itis norāda, ka tas ir iekaisums. Iekaisums var neattīstīties tālāk, vai arī progresēt tālāk fibrozē vai cirozē.
Hepatītam ir raksturīgi maz vai pat neviens simptoms. Daži no simptomiem ir dzelte, slikta apetīte un/vai vārgums. Hepatīta gadījumā palielinās aknu, dažreiz arī liesas, izmēri. Izšķir hronisku un akūtu hepatītu. Hepatītu var izraisīt dažādas infekcijas slimības, saindēšanās ar alkoholiskajiem dzērieniem, nepareiza medikamentu lietošana un citi cēloņi.
.tf
.tf ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemēm. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir AFNIC, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu.
Ārējās saites
Toppdomän
Zilacainais Mikijs
Zilacainais Mikijs (en) ir 1999. gada romantiska kriminālkomēdija, kuras režisors ir Kellijs Makins. Galvenās lomas filmā atveido Hjū Grānts, Džeimss Kāns Žanna Triplhorna, Bārts Jangs, Džeimss Fokss un Džo Viterelli. Filmas pirmizrāde notika.
Angļu izsolītājs Mikijs lūdz mafijas bosa meitas roku, tomēr drīz vien saprot, ka šīs rīcības no viņa sāks prasīt zināmu "palīdzību".
Kravažas
Kravažas ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Pāvels Batajevs
Pāvels Batajevs (myv, ru, dzimis, miris ) bija erzju tautības PSRS dzejnieks.
Benkavas grāvis (Vadakstes pieteka)
Abām pietekām iztece - uz dienvidiem no Benkavas. Viena no pietekām tek rietumu virzienā, ietek Vadakstes upē Vadakstes ciema centrā. Otra tek austrumu virzienā, sasniedzot Priedulu, pagriežas uz rietumiem un ietek Vadakstes ūdenskrātuvē. Abas pietekas šķērso valsts autoceļu V1115 (Vītiņi–Vadakste).
Pāvels Batajevs
Biogrāfija
1941. gadā tika iesaukts frontē par kara korespondentu, dienēja 53. strēlnieku divīzijā. 1942. gada 24. janvārī krita kaujā. Apbedīts Mediņā. .
Telvieši
Telvieši ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem. Ciems ir daļēji izzudis.
Čīles futbola izlase 2014. gada Pasaules kausa finālturnīrā
Treneris: 🇦🇷 Horhe Sampaoli
Sirimavo Bandaranaike
Sirima Ratvate Diasa Bandaranaike (si, dzimusi, mirusi ), plašāk zināma kā Sirimavo Bandaranaike, bija Šrilankas politiķe un diplomāte. Viņa trīs termiņus bija Šrilankas premjerministre (1960–1965, 1970–1977, 1994–2000). 1960. gadā Bandaranaike kļuva par pirmo sievieti pasaulē, kas kļuvusi par premjerministri. No 1964. līdz 1994. gadam viņa vadīja Šrilankas brīvības partiju.
Andiņi (Rožkalnu pagasts)
Andiņi (arī Andeņi, latgaliski: Andeni) ir ciems Vārkavas novada Rožkalnu pagastā. Atrodas pagasta dienvidaustrumu daļā 8,3 km no pagasta centra Rimicāniem, 4,1 km no novada centra Vecvārkavas un 219,9 km no Rīgas.
Krācnieki
Krācnieki ir apdzīvota vieta Kuldīgas novada Padures pagastā. Izvietojusies pagasta austrumu daļā, Ventas krastā.
Andiņi (Rožkalnu pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe), Kalupes krastā.
Silvija Ravdone-Krodere
Silvija Ravdone-Krodere (dzimusi Liepājā, mirusi ) bija latviešu basketboliste, spēlējusi centra pozīcijā.
Biogrāfija
Basketbolu sākusi spēlēt Alsungas vidusskolā 1953. gadā. Laikā no 1957. līdz 1958. gadam viņa pārstāvēja Liepājas "Daugava" klubu, no 1959. līdz 1969. gadam — Rīgas TTT (ar pārtraukumu), savukārt no 1970. līdz 1974. gadam spēlēja Rīgas "Lokomotīve" komandā. Pēc TTT komandas trenera Raimonda Karnīša lūguma S. Ravdone-Krodere 1973. gadā šajā komandā aizvadīja vienu posmu.
TTT sastāvā izcīnījusi desmit PSRS čempiontitulus (1960—1969), tāpat divas reizes uzvarējusi PSRS ziemas sacensībās (1959, 1963). Tāpat deviņas reizes uzvarēja Eiropas čempionvienību kausa izcīņā (1960—1962, 1964—1969). Divas reizes kļuvusi par Latvijas PSR čempioni (1961, 1972).
Latvijas PSR izlases sastāvā divas reizes uzvarēja PSRS Tautu spartakiādē (1963, 1967). PSRS izlases sastāvā 1967. gadā izcīnījusi uzvaru Pasaules čempionātā, kā arī divas reizes uzvarējusi Eiropas čempionātā (1962, 1964). 1965. gadā tika gūta uzvara Universiādē.
1998. gadā tikusi apbalvota ar V šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. Ir PSRS Nopelniem bagātā sporta meistare (1967).
Privātā dzīve
Silvija Ravdone-Krodere ir dzimusi Liepājā. Izglītību ieguvusi Liepājas 1. vidusskolā, kā arī Latvijas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē. S. Ravdone-Krodere ir strādājusi par izmeklētāju, prokurora palīgu un juriskonsultanti. Ir zvērināta advokāte. Karjeras laikā spēlējusi ar kaulu tuberkulozes perēkli, kurš tika atklāts tikai pēc karjeras beigām, kas izveidojies pēc bērnībā gūtas traumas kājā.
Precējusies ar basketbola tiesnesi Jāni Kroderi.
Mirusi 2017. gada 9. februārī.
Abajs Kunanbajuli
Abajs Kunanbajuli (kz, Abaý (Ïbrahïm) Qunanbaýulı, اباي (ىيبراحىيم) قۇنانبايۇلى; dzimis, miris ) bija kazahu dzejnieks, muzikants, apgaismotājs un sabiedriskais darbinieks, viens no kazahu rakstu literatūras pamatlicējiem, pirmais kazahu literatūras klasiķis.
Dzīvesgājums
Dzimis 1845. gadā Židebajas savrupienē Šingistau kalnos mūsdienu Abaja apgabalā Kazahstānā. Cēlies no turīgas vietējo augstmaņu un klana vadoņu ģimenes. Īstajā vārdā Ibrahims; par Abaju (uzmanīgo, piesardzīgo) bērnībā zēnu iesauca vecmāmiņa un šī iesauka saglabājās visu dzīvi.
Bērnībā mācījies mājās, vēlāk medresē Semipalatiskā, kur apguvis arābu, persiešu un citas austrumu valodas. Vienlaikus mācījies arī laicīgajā skolā. Uz skolas laika beigām sācis rakstīt dzeju.
No 13 gadi vecuma tēvs sācis gatavot Abaju dzimtas vadītāja pienākumiem, bet 28 gadu vecumā Abajs no tiem attālinājās, pilnībā nododoties pašizglītībai. 40 gadu vecumā sarakstījis savu pirmo nopietno dzeju. Tulkojis kazahu valodā Austrumu, Eiropas un krievu klasiķus (Gēte, Bairons, Puškins, Krilovs, Ļermontovs). Neilgu laiku strādājis par pagasta stārastu.
Daiļrade
Abajs dzīves laikā radījis ap 170 dzejoļu un 56 tulkojumus, kā arī vairākas poēmas. Par nozīmīgāko darbu tiek uzskatīta prozas poēma Қара сөз — ‘Melnie (vienkārši) vārdi’, kurā apcerētas vēstures, pedagoģijas, morāles un ētikas problēmas.
Abaja darbi tulkoti vairākās valodās. Latviski 1970. gadā izdots Abaja dzejas krājums «Ērgļa acis» (atkārtoti izdots 2020. gadā).
Lorenzo's Oil
Kādu dienu puikam Lorenco atklāj slimību, kas ir tik reti sastopama, ka neviens nestrādā pie slimības ārstēšanas, tāpēc Lorenco tēvs nolemj uzzināt visu par slimību un atrisināt problēmu paša spēkiem.
2020.—2021. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona
Komandas
Pēc iepriekšējās sezonas rezultātiem uz A sēriju tika paaugstināti klubi Benevento, Crotone un Spezia, bet uz B sēriju tika pazemināti Lecce, Brescia un SPAL. Spezia A sērijā iekļuva pirmo reizi kluba vēsturē, kļūstot par 66. komandu, kas spēlējusi Itālijas augstākajā līgā.
Meža sicista
Meža sicista (Sicista betulina) ir viena no lēcējpeļu dzimtas (Dipodidae) grauzēju sugām. Izplatīta Ziemeļeiropā, Centrāleiropā, Austrumeiropā un Āzijas ziemeļos. Eiropā aizsargājama suga.
Izplatība
Meža sicistas galvenais izplatības areāls plešas no Polijas, Baltijas un Čehijas austrumdaļas līdz Baikāla ezeram Sibīrijā un no Ziemeļu polārā loka līdz Karpatiem. Atsevišķas izolētas populācijas mājo Norvēģijā, Zviedrijā, Dānijā, Vācijā un Austrijā. Sastopama no piejūras zemienēm līdz 2200 m virs jūras līmeņa. Meža sicista ir mitrumu mīloša. Apdzīvo tundru, mitros ziemeļu un kalnu skujkoku, jauktos un lapkoku mežus (īpaši iecienījusi apšu un bērzu audzes). Uzturas arī pusatklātās un atklātās teritorijās. Mežā izvēlas saules apspīdētus iecirkņus, kuros aug bagātīgs pamežs, gara zāle, ogulāji un ir daudz satrupējušu celmu. Reizēm sastopama labības tīrumos.
Krepšēni
Krepšēni ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā.
Meža sicista
Latvijā
Meža sicista Latvijā tiek uzskatīta par samērā retu, sporādiski sastopamu sugu, jo nav objektīvu ziņu par populācijas stāvokli. Informācijai par sastopamību ir gadījuma raksturs. Ietverta Latvijas Sarkanajā grāmatā (3. kategorijā).
Krepšēni
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem. Ciems ir daļēji izzudis.
Meža sicista
Izskats un īpašības
Meža sicista ir viens no mazākajiem grauzējiem ar nelielu galvu, ļoti garu asti (ievērojami garāku par ķermeni) un, salīdzinoši ar citiem peļveidīgajiem, ar samērā garām ausīm. Ķermeņa garums bez astes ir 5—8 cm, astes garums 7,4—11 cm, ausu garums 1—1,5 cm, svars 5—15 g. Uz slaidā purna 1,8—2 cm gari vibrisi jeb taustes mati. Ausis brūnas ar iedzeltenu malu, acis nelielas. Pakaļkājas gandrīz divas reizes garākas nekā priekškājas. Pēdas vidēji garas ar pieciem, kustīgiem pirkstiem, kas piemēroti zaru satveršanai. Piektais jeb ārējais pirksts relatīvi īss. Tas pret pēdu spēj brīvi novietoties taisnā leņķī (pielāgojums kāpelēšanai). Aste maz matota, ļoti tieva, lokana un vijīga, to sedz ragvielas zvīņas, kas sakārtotas gredzenos (180—220). Kalpo galvenokārt par tvērējorgānu, tomēr palīdz noturēt arī līdzsvaru. Mātītei ir četri pāri zīdekļu.
Teruaki Kurobe
Teruaki Kurobe (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Birēnu strauts
Birēnu strauts ir Slimnīcas strauta kreisā krasta pieteka Saldus novadā. Iztece - no Birēnu dīķa. Tek dienvidu - dienvidrietumu virzienā. Ietek Slimnīcas strautā starp Unguru un Austrumu mājām.
Meža sicista
Izskats un īpašības
Kažoka matojums mugurpusē dzeltenīgi pelēks ar brūnu spīdumu, apakšpusē gaiši pelēkdzeltens. Pār muguru stiepjas melna svītra, kas sākas uz galvas un beidzas pie astes pamatnes. Sazinās ar spalgiem svilpieniem.
Teruaki Kurobe
Nacionālā izlase
!Kopā||4||0
Meža sicista
Uzvedība
Meža sicista ir nometniece un vientuļniece, tipisks krēslas un tumsas dzīvnieks, kas rosās galvenokārt nakts sākumā un nakts beigās pirms rītausmas. Gaišajā diennakts periodā aktīva ļoti reti, pārsvarā tas notiek rudenī. Ļoti veikls un kustīgs grauzējs. Meistarīgi kāpelē pa koku un krūmu zariem, papardēm, zāles stiebriem. Pa virszemi pārvietojas galvenokārt ar īsiem lēcieniem.
Valda uzskats, ka vasaras periodā meža sicista galvenokārt uzturas mitrās pļavās. Kādā krūmā, lielākā zāļu cerā, satrupējušā, sausā celmā (galvenokārt apses vai bērza) vai nolauzta koka stumbenī veido midzeni. Tas ir neliels veidojums (diametrā 5—9 cm), apaļš kā bumba, darināts no sīkām saknītēm, sūnām, sausas zāles un kokaugu lapām. Midzeņa ieeja veidota kā samērā gara, šaura eja. Aktīva tikai siltajā gada periodā.
Ziemas guļa
Ziemas periodā pārvietojas uz mežu, iekārtojoties sausā vietā pašraktā vai citu dzīvnieku veidotā aliņā zem zemes, kur vismaz 6 mēnešus guļ ciešā ziemas miegu (apmēram no oktobra līdz maijam). Ziemas migu taisa arī koka dobumā vai caurā celmā, trupējošā krituša koka stumbrā, vai spraugā starp akmeņiem. Miga blīvi piepildīta ar sausām sūnām un zāli, ieeja no iekšpuses aizdarīta ar sausu lapu korķi. Sicista saritinās kamoliņā, asti spirālveidā aptinot ap ķermeni. Šajā laikā dzīvnieks zaudē apmēram pusi no savas masas.
Sicista pavasarī mostas, kad vidējā gaisa temperatūra ilgāku laiku turas virs +10°C. Arī vasaras sezonā ir jutīga pret zemām temperatūrām. Iestājoties vēsākam laikam, sicistu pārņem stingums. Nekustīgā miera stāvoklī atrodas arī ilgstoša lietus periodā.
Vairošanās
Meža sicistas ir poligāmas. Vairošanās sezona ilgst apmēram no maija līdz augustam, drīz pēc mošanās no ziemas miega. Tēviņi skandina raksturīgas kāzu dziesmas, kas izpaužas īsos, augstā toņkārtā ieturētos, klusos treļļos. Mātītei sezonā ir viens metiens, piedzimst 3—8 mazuļi. Grūsnības periods ilgst 3,5—5 nedēļas. Par jauno paaudzi rūpējas tikai mātīte. Mazuļi attīstās lēni. Kamēr rit zīdīšanas periods, kas ilgst vairāk par mēnesi, tie pavada mātes midzenī. Drīz pēc laktācijas perioda beigām jaunās sicistas pamet māti un dzimto migu, lai patstāvīgi apgūtu izdzīvošanas prasmi. Dzimumgatavību sasniedz nākamajā pavasarī. Dzīves ilgums reti pārsniedz 2 gadus.
Apdraudējums
Nopietnākie dabiskie ienaidnieki meža sicistai ir pūčveidīgie putni (piemēram, bikšainais apogs, apodziņš, meža pūce), sermuļveidīgie zīdītāji, galvenokārt zebiekstes. To apdraud arī dažādas slimības (leptospiroze un tularēmija), kā arī endoparazīti un ektoparazīti. Sicistu ziemas guļas laikā apdraud silti atkušņi un tiem sekojoša pēkšņa sala atgriešanās, kā arī dzīvesvietu applūšana palu laikā vai bebru darbības rezultātā.
Remī Kabella
Remī Kabella (fr, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Kabella pārstāv Ligue 1 komandu Montpellier.
Savu karjeru sācis Francijas komandā Montpellier, kur pavadījis trīs sezonas un 2012. gadā palīdzējis komandai izcīnīt pirmo Ligue 1 titulu vēsturē. 2014. gadā Kabella pārgāja uz Anglijas Premjerlīgas komandu Newcastle United. Premjerlīgā nospēlējis vienu sezonu, Kabella uz īres tiesībām pievienojās Marseille, kurai jau nākamajā sezonā pievienojies pilnvērtīgi. Vēlāk spēlējis arī Saint-Étienne un Krievijas Premjerlīgas komandā Krasnodar. 2022. gada martā lauzis līgumu ar Krasnodar un atgriezies Montpellier.
Francijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Montpellier
Biedrāliekna strauts
Biedrāliekna strauts (arī Ainu grāvis) ir Zaņas labā krasta pieteka Saldus novadā.
Iztece - no dīķiem pie Gaiļu mājām. Tek dienvidu - dienvidaustrumu virzienā. Ietek Zaņā pie Pūteļkalna. Lejtecē šķērso valsts autoceļu V1169 (Pampāļi–Lukas).
Vidusjūras spēles
Vidusjūras spēles ir reģionālas vairāku sporta veidu sacensības, kas notiek ik 4 gadus un kurās piedalās sportisti no tām Eiropas, Āfrikas un Āzijas valstīm, kas teritoriāli atrodas pie Vidusjūras. Spēles ir Starptautiskās Vidusjūras spēļu komitejas (fr) aizgādībā.
Vēsture
Ideja par spēlēm radās 1948. gadā, un to atbalstīja Starptautiskā Olimpiskā komiteja (SOK). Pirmās Vidusjūras spēles notika 1951. gadā Ēģiptes pilsētā Aleksandrijā, sacensības notika 13 sporta veidos, kuros piedalījās 734 sportisti no 10 valstīm. Kopš tā laika spēles ir notikušas bez pārtraukuma ar četru gadu intervālu. No 1951. līdz 1991. gadam sacensības notika gadā pirms vasaras olimpiskajām spēlēm, kopš 1993. gada spēles notika nākamajā gadā pēc olimpiskajām spēlēm. 1955. gadā Barselonā 2. Vidusjūras spēļu laikā tika nolemts izveidot komiteju, kas pārrauga spēles. Šī komiteja tika izveidota 1961. gadā un tika nosaukta par “Starptautisko Vidusjūras spēļu komiteju”, kuras galvenā mītne atrodas Atēnās. Spēles organizē tieši SOK, Vidusjūras spēļu komiteja un tās valsts olimpiskā komiteja, kurā notiek spēles. Spēļu emblēma ir zils audums ar trīs baltu krustojošu gredzenu attēlu, kas simbolizē Eiropu, Āziju un Āfriku, gredzena apakšējā daļā ir izplūdusi viļņota līnija, it kā apļi būtu iegremdēti Vidusjūrā. Šo emblēmu izmanto kopš 1979. gada spēlēm. Spēļu vēsturē labākos rezultātus neoficiālajā komandas vērtējumā ir sasnieguši Itālijas un Francijas sportisti.
Dalībvalstis
2018. gada spēlēs tika pārstāvētas 26 valstis:
Spēļu norises vietas
Visas rīkotājpilsētas, izņemot Kasablanku, atrodas Vidusjūras piekrastē.
Majnors Figeroa
Majnors Aleksiss Figeroa Ročess (es, dzimis ) ir Hondurasas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Hondurasas futbola izlases dalībnieks.
Vislabāk pazīstams no sava pavadītā laika Wigan Athletic komandā, kur viņš sešās sezonās nospēlēja 179 spēles Anglijas Premjerlīgā. 2013. gadā ieguvis FA kausu. No 2013. līdz 2015. gadam Premjerlīgā pārstāvējis arī Hull City.
Hondurasas futbola izlases sastāvā debitējis 2003. gadā. Piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Wigan Athletic
FC Dallas
Skanuļi
Skanuļi ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem, Aišas upes krastā.
Bišu valks
Bišu valks ir Kūrīsas valka kreisā krasta pieteka Saldus novadā. Tek rietumu virzienā meža masīvā.
Farīdābāda
Farīdābāda (en, hi, izrunā:[fəɾiːdɑːbɑːd]) ir lielākā Harjānas štata pilsēta Indijas ziemeļos. Tā atrodas Indas-Gangas līdzenumā, aptuveni 30 km uz dienvdiem no Indijas galvaspilsētas Ņūdeli un kā tās pavadoņpilsēta ietilpst Deli Nacionālajā galvaspilsētas reģionā.
Vēsture
Pilsētu 1607. gadā dibināja šeihs Farīds, Mogulu imperatora Džahangira mantzinis, lai aizsargātu lielceļu no Deli uz Āgru. Pēc Indijas Republikas nodibināšanas tā atradās Pendžābas štatā, pēc tā sadalīšanas kopš 1966. gada — Hārjanas štatā.
Santomes un Prinsipi administratīvais iedalījums
Santomes un Prinsipi administratīvo iedalījumu veido 2 provinces, kuras sīkāk iedalās 7 distriktos.
Limbaži (stacija)
Limbaži bija dzelzceļa stacija līnijā Rīga—Rūjiena starp Lielezera un Katvaru pieturām. Tā atradās Limbažu novada Limbažos. Mūsdienās blakus stacijai atrodas Limbažu autoosta — bijusī dzelzceļa stacijas ēka funkcionē kā autoostas ēka. Visas sliežu ceļu atliekas nojauktas tranzītielas izbūves laikā, bet dzelzceļa peronu vietā mūsdienās ir autobusu piestātnes. Saglabājusies stacijas noliktavas ēka, kaut arī tās koka nojume nojaukta apmēram 2012. gadā.
Vēsture
Limbažu stacija tika atklāta līdz ar līnijas Rīga—Rūjiena posma līdz Limbažiem atklāšanu 1934. gada novembrī. Līdz pat pārvadājumu pārtraukšanai Limbažu stacijā tika veiktas kravas operācijas. Pasažieru pārvadājumi uz Limbažiem pārtraukti. 1999. gadā stacijā bija 16 pārmijas (elektrocentralizētas — 13), 22 luksofori, zemes klātne 38000 m3, sliežu ceļi ar kopgarumu 4748 m un pievedceļi ar kopgarumu 1255 m, kā arī noliktava, tualete, bagāžas šķūnis, kravas laukums un 2 akas. . 2000. gada februārī stacija kopā ar posmu Skulte—Ipiķi nonākusi vietējās pašvaldības īpašumā. 2001. gadā Limbažu stacija tika noteikta kā muitas punkts kravas vilcieniem. Tajā pašā gadā no stacijas aizbraucis pēdējais kravas vilciens, un stacija vairs netika izmantota. Pati stacija slēgta ap 2004. gadu, sliedes stacijā demontētas ap 2005.—2007. gadu. Limbažu stacijas inventārs tika nodots Latvijas dzelzceļa vēstures muzejam. 2013. gadā caur staciju uzsākta tranzītielas izbūve, tranzītiela pabeigta 2015. gadā un nosaukta par Dzelzceļa ielu.
Brancupīte
Brancupīte ir Buļļupes labā krasta pieteka Saldus novadā. Iztece - starp Muižciemu un Gaiķiem. Tek ziemeļu virzienā. Ietek Buļļupē pie autoceļa V1298 (Gaiķi–Kabile).
Saules meita (dziesma)
Saules meita kroņus pina ir mitoloģiskā latviešu tautasdziesma Jāņa Cimzes apdarē par Saules meitām un Dieva dēliem, kas izdota dziesmu krājuma "Dziesmu rota" otrajā burtnīcā ar nosaukumu “Lauka puķes” 1872. gadā.
Saules meitā raksturīgā dominantes kadenca pusteikuma beigās gan vedina domāt, ka tā nav tautas dziesma, un daži latviešu komponisti to uzskata par Cimzes oriģinālu, bet dziesmas meldija ir ļoti sirsnīga un tās harmonizējums glīts un gaumīgs, sasniedzot jau līmeni, kādā ir komponista atstātie vislabākie paraugi.
Vēsture
J. Cimzes harmonizēto latviešu tautas dziesmu "Saules meita" vienīgo reizi dziesmu svētkos dziedāja Pirmo Vispārīgo latviešu Dziedāšanas svētku laicīgo dziesmu koncertā. Vēlāk šīs dziesmas melodiju iespieda kopā ar tautasdziesmas "Puiši jāja pieguļā" vārdiem.
Dziesmas vārdi (pirmais pants)
Saules meitas kroņus pina
Sarkanrožu dārziņā;
Dieva dēli lūkojās
Caur magoņu lapiņām.
Anckani
Anckani ir ciems Madonas novada Liezēres pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V840, Sezēra ezera krastā.
FK Šilas
FK Šilas ir 1940. gadā dibināts Lietuvas futbola klubs no Kazlu Rūdas, kas šobrīd spēlē Lietuvas Pirmās līgas čempionātā.
2017. gada janvārī šo komandu skāra sarunātas spēles skandāls, tā bija spēle pret latviešu komandu FS METTA/Latvijas Universitāte. Šilas zaudēja atbalstītājus un bija spiesta spēlēt otrajā līgā.
Jošinobu Minova
Jošinobu Minova (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Loiks Remī
Loiks Alekss Treljē Ibērs Remī (fr, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, bijis Francijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Remī pārstāv Turcijas Superlīgas komandu Adana Demirspor.
Savu karjeru sācis Francijas komandā Lyon. 2008. gadā viņš tika izīrēts uz Lens un pēc veiksmīga posma tur, Remī tika pārdots uz Nice. Nice komandā viņš kļuva par komandas galveno uzbrucēju, divu gadu laikā gūstot kopumā 28 vārtus. 2010. gadā viņš noslēdza piecu gadu līgumu ar tā laika čempioniem Marseille. 2013. gada janvārī pievienojies Anglijas Premjerlīgas komandai Queens Park Rangers, vēlāk spēlējis arī Newcastle United. 2014. gada vasarā pievienojies Chelsea, kur viņš jau savā pirmajā sezonā uzvarēja Premjerlīgā. Vēlāk spēlējis Crystal Palace, Spānijas komandās Las Palmas un Getafe, Francijas komandā Lille un Turcijas komandā Çaykur Rizespor.
Francijas futbola izlases sastāvā debitējis 2009. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Lyon
Marseille
Chelsea
Helēna Bitnere-Hehta
Helēna Bitnere-Hehta (dzimusi Rīgā)  ir bijusī latviešu basketboliste, spēlējusi aizsardzes pozīcijā.
Biogrāfija
Latvijas PSR izlases sastāvā aizvadījusi 89 spēles, divas reizes uzvarējusi PSRS Tautu spartakiādē (1963, 1967). PSRS izlases sastāvā 1959. gadā izcīnījusi uzvaru Pasaules čempionātā, kā arī uzvarējusi 1960. gada Eiropas čempionātā un 1958. gada Eiropas čempionātā izlases sastāvā tika ieņemta 2. vieta.
H. Bitnere-Hehta ir bijusi farmaceite. Ir PSRS Nopelniem bagātā sporta meistare (1965). Precējusies ar bijušo basketbolistu, kas spēlējis Rīgas ASK un vadījis LLA Fiziskās audzināšanas katedru, Oļģertu Hehtu.
Evansa gambīts
Evansa gambīts ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. e2-e4 e7-e5 2. Zg1-f3 Zb8-c6 3. Lf1-c4 Lf8-c5 4. b2-b4'''.
Tas pieder pie atklātām atklātnēm un tam ir piešķirti Šaha atklātņu enciklopēdijas kodi no C51 līdz C52.
Vēsture
Pirmais šo gambītu 1824. gadā lietoja angļu šahists Viljams Evanss. 19. gadsimta otrā pusē tas bija ļoti populārs. To sekmīgi spēlējuši tādi uzbrukuma meistari kā Pols Morfijs, Ādolfs Andersens un citi. Tas atnesa Addersenam skaistu uzvaru pret Žanu Difrenu "Mūžzaļā partijā". Emanuels Laskers atrada labu aizsardzības sistēmu un gambīts gandrīz izzuda no meistaru prakses. Tomēr mūsdienās gambīts, bagātināts ar jaunām idejām, joprojām sastopams mūsdienu turnīru praksē. To spēlējuši Jans Timmans, Džons Nanns, Garijs Kasparovs, Vladimirs Kramņiks un citi.
Desventuradasu salas
Desventuradasu salas (es — ‘Nelaimīgās salas’) ir neapdzīvota Čīlei piederoša salu grupa Klusajā okeānā. Administratīvi ietilpst Valparaiso reģiona Valparaiso provincē. Izvietojusies 850 km no Dienvidamerikas kontinenta piekrastes 820 km uz ziemeļiem no Huana Fernandesa salām. Salu grupā ietilpst Sanfeliksa (2 km²), Sanambrosio (3,1 km²), Gonsalesa (0,25 km²) un Katedrāles klints. Salās nabadzīgs augājs un nav dzeramā ūdens avotu. Salās nav pastāvīgo iedzīvotāju; Sanfeliksas salā izvietots Čīles Kara flotes garnizons un lidlauks ar 2000 m garu skrejceļu.
Salas 1574. gadā atklāja spāņu jūrasbraucējs Huans Fernandess, kas nodēvēja tās Svēto Feliksa un Nabora vārdos. Vēlākos gados Nabora vārds tika kļūdaini aizstāts ar daudz zināmāka Svētā Ambrosija vārdu.
Georga Zeme
Georga Zeme (ru) ir Krievijas Federācijai piederoša sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā, lielākā arhipelāga sala. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Nosaukta par godu Džordžam V, tobrīd nākamajam Lielbritānijas karalim.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies arhipelāga rietumos, rietumu salu grupā. Dienvidrietumos to apskalo Barenca jūra, ziemeļos — Ziemeļu Ledus okeāns. Kembridžas šaurums rietumos un Arhangeļskas šaurums ziemeļrietumos to atdala no Aleksandras Zemes, Naitingeila šaurums dienvidaustrumos — no Brjūsa, Meiblas un Bella salām, bet Britu kanāls austrumos — no centrālās grupas salām. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Salas ziemeļos plešas no ledus brīvā Ārmitidža pussala. Salas lielāko daļu klāj ledāji, augstākais punkts ir Brusilova kupols (416 m) vjl salas ziemeļaustrumos.
Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām un ķērpjiem. Sastopami leduslāči.