cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dekteri
Dekteri ir ciems Rēzeknes novada Nautrēnu pagastā, bijušā Miglinieku pagasta administratīvais centrs. Pēc iedzīvotāju skaita ciems ir trešais lielākais visā pagastā, un tajā līdz 2018.gada 1.jūlijam atradās viena no divām pagasta bibliotēkām (pēdējos gados darbojās kā stacionārais Nautrēnu pagasta bibliotēkas Dekteru ārējās apkalpošanas punkts).
Ciema apbūvi veido galvenokārt "Līvānu tipa" sērijveida savrupmāju rinda, atsevišķas lauku sētas, ražošanas ēkas, noliktavas un kūtis. Ciemā atrodas pārtikas un saimniecības preču veikals.
1972. gada 1. janvārī Dekteri bija Miglinieku ciema padomes un kolhoza «Liesma» centrs.
Dekteros dzimis tēlnieks Antons Velikāns (1921_1991).
Jusi
Jusi ir apdzīvota vieta Rēzeknes novada Griškānu pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidrietumu pierobežā 8 km attālumā no pagasta centra Sprūževas, 5,7 km no novada centra Rēzeknes un 248 km no Rīgas.
Vēsture
2021. gada martā Jusu bijušā vasarnīcu kooperatīva “Centība” teritoriju, 8,77 ha platībā, iekļāva Ozolaines pagasta Pleikšņu ciemā.
Johans fon der Borhs
Johans fon der Borhs, pilnā vārdā Johans Andreass Jozefs fon der Borhs (, ; dzimis 1713. gadā, miris ) bija no Borhu dzimtas cēlies Kurzemes hercogistes diplomāts un Polijas-Lietuvas kopvalsts lielkanclers. Varakļānu muižas īpašnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1713. gadā Georga Gotharda fon der Borha (1683–1722) un viņa sievas Ludvikas, dzimušas fon Štokas, ģimenē. Vairākkārt ievēlēts Polijas-Lietuvas Seimā (1735, 1758, 1760, 1761, 1762, 1764). 1750. gadā apprecējās ar Ludviku Annu fon Zībergu (1729–1788), viņiem piedzima trīs bērni, to skaitā valsts darbinieks un mineralogs Mihaels fon der Borhs.
Johans fon der Borhs atbalstīja Saksijas prinča Kārļa Kristiana Jozefa (1733-1796) ievēlēšanu par Kurzemes un Zemgales hercogu 1758. gadā, viņu iecēla par hercogistes vēstnieku Krievijas impērijā un nosūtīja uz Pēterburgu, kur viņš nesekmīgi pretojās hercoga Ernesta Johana Bīrona atjaunošanai tronī 1763. gadā. Inflantijas vaivads (1765-1767).
1767. gadā Johans fon der Borhs kļuva par Polijas kroņa kancleru, Krievijas impērijas vēstnieka A. Repņina spiediena ietekmē bija spiests atzīt krievu prasības ierobežot Polijas-Lietuvas kopvalsts suverenitāti. Atbalstīja Bāras konfederāciju (Konfederacja barska; 1768–1772) pret krievu ietekmē esošo karali Staņislavu Poņatovski, tādēļ Krievijas valdība sekvestrēja viņa īpašumus. Savukārt viņa dēls Mihaels fon der Borhs 1771. gada novembrī kā Inflantijas gvardes kapteinis guva ievainojumu, aizsargājot karali Staņislavu Poņatovski viņa nolaupīšanas mēģinājumā, tādēļ 1772. gadā tika iecelts par Ludzas stārastu.
1780. gadā Johans fon der Borhs kļuva par Polijas-Lietuvas lielkancleru. Miris 1780. gada 3. oktobrī Varšavā. Viņa laikā uzceltā pils Varšavā saglabājās Borhu dzimtas īpašumā līdz 1800. gadam un vēl mūsdienās tiek dēvēta par Borhu pili (Pałac Borchów).
Anastasija Paramzina
Biogrāfija
Maskavas šaha skolas audzēkne. 2012. gadā uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā meitenēm. Vairākkārt pārstāvējusi Krieviju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kurās labāko rezultātu parādījusi 2012. gadā Prāgā, kad U14 vecuma grupā meitenēm izcīnījusi sudraba medaļu. 2013. gadā pārstāvējusi Krievijas izlasi Eiropas jauniešu komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā meitenēm. 2017. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā meitenēm bijusi otrā, atpaliekot tikai no uzvarētājas Žansajas Abdumalikas.
2017. gadā Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm. 2020. gada septembrī uzvarējusi Maskavas pilsētas sieviešu šaha čempionātā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.
Jackass Number Two
Filmu veidoja studijas Dickhouse Productions un Lynch Siderow Productions, ar tās izplatīšanu nodarbojās kompānijas Paramount Pictures un MTV Films. Trikus tajā izpildīja Džonijs Noksvils, Bems Mārdžera, Kriss Pontiuss, Stīvs O, Raiens Dans, Deivs Inglends, Džeisons "Vī Mens" Akunja, Erens Makgīhijs un Prestons Leisijs.
Filmas pirmizrāde notika. Tā nopelnīja vairāk nekā 84 miljonus ASV dolāru pie 11,5 miljonu liela budžeta un saņēma lielākoties pozitīvas kritiķu atsauksmes. 2010. gadā izdots filmas turpinājums Jackass 3D.
Sižets
Filma Jackass Number Two ir kaskadieru triku, skeču un nejaušu cilvēku izjokošanu izlase.
Filmā Džonijs Noksvils lido gaisā, sēžot virsū sarkanai raķetei un mēģina dabūt ārā anakondu no bumbu baseina; Bemu Mārdžera ieslēdza treilerī kopā ar kobru; Kriss Pontiuss iebāza savu dzimumlocekli būrī pie čūskas; Stīvs O caurdūra sev vaigu ar zvejas āķi un devās ķert haizivis Meksikas līcī; Raiens Dans sēžot lielveikala ratiņos ietriecas garāžas vārtos; Deivs Inglends lido gaisā, sēžot virsū ugunsdzēsības šļūtenei; Spaiks Džonzs pārģērbjas par 90 gadus vecu sievieti un atkailinās garāmgājēju priekšā; Erens Makgīhijs mēģina uztaisīt salto braucot ar bērnu motociklu; Prestons Leisijs pārģērbjas par Bema tēvu, lai pārgulētu ar Bema māti.
Filmas pēdējā skečā Erens Makgīhijs pārģerbjas par teroristu, lai izjokotu taksistu, tomēr galu galā pats tika nežēlīgi izjokots.
Metamorfie ieži
Metamorfajiem iežiem ir raksturīga slāņaina vai joslaina tekstūra, kas ir raksturīga tikai šiem iežiem. Tie satur dažādus minerālus, piemēram, talku, serpentīnu, hlorītu, tomēr tie nesatur ūdenī viegli šķīstošus minerālus vai minerālus, kuru sastāvā ir kristalizēts ūdens, tāpat tie nesatur amorfos minerālus.
Pie metamorfajiem iežiem pieder gneiss, šīferis, marmors, slāneklis, kvarcīts.
Juškāni
Juškāni ir ciems Vērēmu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 245 km attālumā no Rīgas.
Urša Bogataja
Karjera
Pasaules kausa sacensībās debitēja Lillehammerē ar 20. vietu. Piedalījusies 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Insbrukā, kur izcīnījusi bronzas medaļu individuālajās sacensībās un sudrabu komandu sacensībās.
Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2013. gadā Valdifjemmē, ieņemot 17. vietu individuāli un 8. vietu jaukto komandu sacensībās.
Piedalījās Phjončhanā, individuālajās sacensības no parastā tramplīna ierindojās 30. vietā. 2019. gada februārī Ļubno pirmo reizi kāpa uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmā individuālajās sacensībās, izcīnot 2. vietu.
2021. gada Pasaules čempionātā Oberstdorfā izcīnīja sudraba medaļu komandu sacensībās. kļuva par olimpisko čempioni lēcienos no parastā tramplīna. Jaukto komandu sacensībās kopā ar Niku Križnaru, Timi Zajcu un Peteru Prevcu izcīnīja vēl vienu zelta medaļu.
Helēna Celmiņa
Helēna Celmiņa (dzimusi, mirusi ) bija latviešu rakstniece, nacionālās pretošanās kustības dalībniece, bijusī politieslodzītā. Pēc atbrīvošanas izraidīta no PSRS, pēc septiņpadsmit gadu trimdas atgriezusies Latvijā.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1929. gadā Madonā konditora ģimenē. Pēc vecāku šķiršanās dzīvoja Kuldīgā, kur viņas māte strādāja Kuldīgas Vācu biedrībā par pārvaldnieci. Pēc 1940. gada Latvijas okupācijas pārcēlās uz Cēsīm, vēlāk uz Līvbērzi. Vācu okupācijas laikā mācījās Liepājas Vācu meiteņu skolā (1941-1944), pēc kara beigām pārcēlās uz dzīvi Rīgā. Pašmācības ceļā apguva zviedru un angļu valodu, strādāja Latvijas Radio propagandas radioraidījumā "Dzintarkrasts", tulkoja ziņas zviedru valodā.
1962. gadā kādā sarunā ar franču žurnālistiem pastāstījusi tiem par cilvēktiesību pārkāpumiem PSRS. Tajā pašā gadā Helēna Celmiņa tika apcietināta par pretpadomju aģitāciju un notiesāta uz četriem gadiem spaidu darbos Mordovijā. Pirms izsūtīšanas trīs mēnešus pavadīja vieninieku kamerā cietumā un pēc tam vēl septiņus mēnešus kopējā kamerā. 1973. gadā salaulājās ar bijušo politieslodzīto Viktoru Kalniņu, kas 1962. gadā bija apcietināts par to, ka piedalījies nacionālās pretestības grupas "Baltijas federācija" veidošanā.
1976. gadā Helēnu Celmiņu izraidīja no PSRS uz Austriju, pēc vīra sagaidīšanas viņi abi pārbrauca uz Ņujorku ASV. Viktors Kalniņš strādāja Ņujorkā radio "Brīvā Eiropa", Helēna Celmiņa ar referātiem apbraukāja lielākās ASV pilsētas, stāstot par stāvokli PSRS un situāciju okupētajā Latvijā. 1980. gadā izdeva grāmatu "Sievietes PSRS cietumos" (, 1985).
1994. gadā kopā ar vīru atgriezās Latvijā, dzīvoja Zolitūdē un nodarbojās ar rakstniecību.
2017. gada 1. februārī mirusi Rīgā smagas slimības rezultātā.
Diena bez datuma
"Diena bez datuma" ir 1966. gada latviešu padomju televīzijas īsfilma. Filmas režisors ir Vladimirs Kočetovs. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc PSRS Centrālās televīzijas pasūtījuma.
Sižets
Iemīlējusies meitene pa tālruni sarunā tikšanos ar savu iemīļoto un ar nepacietību gaida rītdienas randiņu. Tik tikko sagaidījusi vakaru, viņa ierodas norunātajā vietā pie parka dīķa, mazliet bēdājoties, ka lietus, kas tikko sācies, var mainīt viņu plānus.
Rīgas Čiekurkalna pamatskola
Rīgas Čiekurkalna pamatskola ir Rīgas pašvaldības pamatskola, kas atrodas Čiekurkalna 1. līnijā 53, Čiekurkalnā.
Vēsture
Skola savus pirmsākumus saista ar 1897. gadā Čiekurkalna 4. šķērslīnijā 22 atvērto Jāņa Oša privātskolu, ko 1904. gadā pārveidoja par '''Rīgas Valsts 3. sākumskolu'''. 1912. gadā skolu pārcēla uz jaunu ēku Čiekurkalna 5. šķērslīnijā 8b kā '''Rīgas Valsts 32. un 33. sākumskolu'''. Mācības skolā atsākās Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā.
No 1933. līdz 1935. gadam Čiekurkalna 1. līnijā 53 pēc arhitekta A. Grīnberga projekta funkcionālisma stilā uzbūvēja tagadējo skolas ēku. Līdz 1940. gadam skolas ēkā atradās '''Rīgas pilsētas 10. pamatskola''', ko 1937. gadā pārdēvēja par Rīgas pilsētas Čiekurkalna pamatskolu. Tajā laikā tā bija pati lielākā ēka pamatskolai, ne tikai Rīgā, bet arī Latvijā. 1938. gadā Vidzemes artilērijas pulks Rīgas pilsētas Čiekurkalna (10.) pamatskolai pasniedza karogu. Otrā pasaules kara laikā skolas ēkā bija iekārtots kara hospitālis.
Otrā pasaules kara laikā skolu 1944. gadā pārveidoja par '''Rīgas pilsētas 10. septiņgadīgo pamatskolu''' ar krievu un latviešu mācību valodu, bet 1947. gadā par '''Rīgas pilsētas 59. septiņgadīgo pamatskolu'''. 1953. gadā to pārdēvēja par '''Rīgas 37. vidusskolu''' ar krievu mācību valodu. 2019. gada 20. jūnijā Rīgas dome līdz ar vairāku citu skolu nosaukumu maiņu nolēma no 2019. gada 1. augusta pārdēvēt skolu par Rīgas Čiekurkalna pamatskolu.
Izglītības programmas
Pirmsskolas izglītības mazākumtautību programma (01011121), Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015621).
Viktors Bļinovs
Viktors Bļinovs (dzimis 1981. gada 26. jūnijā) ir bijušais Latvijas hokejists, labās malas uzbrucējs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādos Latvijas čempionāta un Baltkrievijas Ekstralīgas klubos, 24 spēles aizvadījis arī Kontinentālās hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionālā spēlētāja karjeru Bļinovs uzsāka 1996. gadā, kad sāka spēlēt Rīgas "Pārdaugava" rindās Latvijas hokeja līgā. 2000. gadā Viktors pievienojās Liepājas "Metalurgam", tā sastāvā aizvadot nākamās četras sezonas. No 2004. līdz 2006. gadam Bļinovs spēlēja Somijā, taču kopš tā laika ir pamatā spēlējis dažādos Baltkrievijas Ekstralīgas klubos. 2008.—09. gada sezonā Bļinovs aizvadīja arī 24 spēles Kontinentālās hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" sastāvā.
Turpmākās sezonas aizvadīja dažādos Baltkrievijas Ekstralīgas klubos, 2011. gadā HK Liepājas Metalurgs sastāvā kļuva par Latvijas čempionu. 2012.—13. gada sezonu aizvadīja HK Ozolnieki/Monarhs sastāvā, bet pēc sezonas beigām noslēdza karjeru.
Latvijas hokeja izlases rindās spēlējis 2002., 2006. un 2008. gada Pasaules čempionātos, kā arī vairākos junioru un jauniešu Pasaules čempionātos.
Attēla pārākuma efekts
Attēla pārākuma efekts attiecas uz parādību, ka cilvēki labāk atceras lietas, kas ir redzētas attēlos, nekā tās, kas aprakstītas vārdos. Tas ir balstīts uz faktu, ka "cilvēka atmiņa ir ļoti jūtīga pret simbolisku notikumu aprakstīšanu". Attēla pārākuma efekta pamatā ir Alana Paivio duālā koda teorija. Lai gan efekta darbības iemesls nav skaidri zināms, risinās tā pētniecība. Šis efekts ir pierādīts, veicot dažādus atmiņas pārbaudes uzdevumus. Nav skaidrības, vai attēlā pārākumu efekts ietekmē zināšanas un atmiņas procesu kvalitāti. Cilvēkam novecojot, attēla pārākuma efekts pastiprinās, kā arī Alcheimera slimības slimnieki labāk atcerēsies informāciju, kas viņiem tikusi pausta vizuāli.
Juzupole
Juzupole ir ciems Bērzgales pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 256 km attālumā no Rīgas.
Oskara Kalpaka prospekts
Oskara Kalpaka prospekts ir galvenā maģistrāle Jūrmalā, Lielupes apkaimē. Oskara Kalpaka prospekts sākas krustojumā ar Bulduru prospektu un beidzas krustojumā ar Vikingu ielu. Kopējais ielas garums ir 750 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Oskara Kalpaka prospektā satiksmes kustība notiek divās joslās. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Oskara Kalpaka prospekts ir savienots ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Oskara Kalpaka prospektu kursē 1. mikroautobuss.
IRNSS-1E
IRNSS-1E ir Indijas reģionālās pavadoņu navigācijas sistēmas IRNSS pavadonis. Pavadoni izgatavojusi un apkalpo Indijas kosmisko pētījumu organizācija (ISRO). Tas orbītā palaists 2016. gada janvārī.
Kosmiskā aparāta izmēri ir 1,58 m x 1,50 m x 1,50 m. Tajā uzstādīta navigācijas aparatūra (L5 un S frekvenču josla) un lokācijas aparatūra (C joslas raidītājs). Navigācijas sistēma darbojas ar rubīdija atompulksteni. Bez tam pavadonī uzstādīti atstarotāji lāzerlokācijai.
IRNSS-1E tika palaists 09:31 UTC ar nesējraķeti PSLV-XL (lidojums C31) no Satiša Dhavana kosmosa centra pirmā starta laukuma.
IRNSS-1E atradīsies ģeostacionārā orbītā punktā 111,75° austrumu garuma ar slīpumu pret ekvatoru 28,1°.
Džeisons Pominvils
Džeisons Pominvils (Jason Pominville; dzimis 1982. gada 30. novmbrī) ir kanādiešu izcelsmes amerikāņu hokejists, labās malas uzbrucējs. Pašlaik (2017) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Bufalo "Sabres" rindās.
Spēlētāja karjera
Pēc vairākām QMJHL aizvadītām sezonām, profesionāļa karjeru Pominvils sāka 2002.—03. gada sezonā Amerikas hokeja līgas kluba Ročesteras "Americans" rindās, bet jau nākamajā sezonā aizvadīja savu debijas spēli arī Bufalo "Sabres" sastāvā. Nostiprināties "Sabres" rindās hokejistam izdevās gan vien 2006.—07. gada sezonā. Jau 2007.—08. gada sezonā uzbrucējs pildīja komandas kapteiņa funkcijas, kā arī bija komandas otrs rezultatīvākais spēlētājs.
2012.—13. gada NHL sezonas lokauta laikā Pominvils spēlēja DEL klubā Manheimas "Adler".
2013. gada aprīlī Pominvils tika aizmainīts uz Minesotas "Wild" vienību.
ASV hokeja izlases rindās spēlējis 2008. gada Pasaules čempionātā.
Vestmalles abatija
Vestmalles abatija (nl) jeb Dievmātes Svētās sirds abatija (nl) ir 1794. gadā dibināts trapistu klosteris Beļģijas ziemeļos, Antverpenes provincē. Klosteris 1836. gadā kļuva par abatiju, un līdz 1900. gadam tika uzcelts mūsdienu izskatā. Vesmalles abatija ir pazīstama kā alus un siera ražošanas centrs. Sevišķi slavens ir Vestmalles alusdarītavas alus. Abatija ir viens no 14 klosteriem pasaulē, kas ražo trapistu alu un pirmā, kas 20. gadsimta trīsdesmitajos gados sāka ražot Tripel (trīskārtīgo) alu.
Austrumtimoras karogs
Austrumtimoras valsts karogs (portugāļu: Bandeira de Timor-Leste) ir viens no Austrumtimoras oficiālajiem simboliem. Tas sastāv no sarkana lauka ar karoga masta pusē novietotu dzeltenu vienādsānu trijstūri, kurš stiepjas līdz karoga centram un uz kura novietots melns trijstūris un balta piecstaru zvaigzne.
Vēsture
Austrumtimoras karogs tika pieņemts 2002. gadā. Tas ir identisks karogam, kas sākotnēji tika pieņemts, kad Austrumtimora 1975. gadā pasludināja savu neatkarību no Portugāles, deviņas dienas pirms Indonēzijas iebrukšanas. 2002. gada 19. maija pusnaktī un īsi nākamajā dienā – Austrumtimoras Neatkarības dienā – Apvienoto Nāciju Organizācijas karogs tika nolaists, un tā vietā tika pacelts neatkarīgas Austrumtimoras valsts karogs.
Austrumtimoras konstitūcijā aprakstīts, ka dzeltenais trijstūris karogā apraksta koloniālisma pēdas Austrumtimoras vēsturē; melnais trijstūris apzīmē tumsonību, kas jāpārvar; sarkanais lauks apzīmē cīņu, par neatkarības atjaunošanu; karoga zvaigznes baltā krāsa simbolizē mieru.
Vecdoles pils
Vecdoles pils jeb Dolena pils bija Rīgas arhibīskapijas pils Doles salas ziemeļaustrumu malā, kas sākotnēji piederēja Rīgas arhibīskapu vasalim Johanam Dolenam. Pēc tās sagraušanas Rīgas domkapituls uzcēla savu pili Doles salas dienvidrietumu malā (Jaundoles pili). Līdz mūsdienām saglabājušies piļu mūra sienu pamatu fragmenti.
Vēsture
Kad bīskaps Alberts 13. gadsimta sākumā izlēņoja Daugavas līvu pilsnovadus saviem vasaļiem, Ķēniņa sala tika piešķirta bruņiniekam Johanam no Dolenes (Johannes de Dolen). Domājams, ka Autines sacelšanās laikā krustneši nodedzināja senāko līvu koka pili un bruņinieks Johans uzcēla mūra pili, kas pirmo reizi pieminēta Daugavgrīvas klostera hronikā 1226. gada maijā. Sakarā ar to, ka bruņinieks Johans no Dolenes nepakļāvās arhibīskapa varai un pats organizēja karagājienus uz Viruzemi, viņš tapa divreiz nolādēts un viņa īpašumus Romas pāvesta legāts Modenas Viļums piešķīra Rīgas pilsētai. 1255. gada 31. martā pāvests Aleksandrs IV bijušo Dolena pili piešķīra Rīgas arhibīskapam Albertam II. 1276. gadā arhibīskaps Johans I atjaunoja Dolenu dzimtas tiesības uz pilnovadu, bet arhibīskaps Johans II atkal viņiem atņēma "par Doleni saukto pili, atrodošos Dolenu salā" un 1288. gadā to piešķīra Rīgas domkapitulam. Livonijas pilsoņu kara laikā 1298. gadā Livonijas ordenis ieņēma Dolenu pili. 1318. gada 23. februārī pāvests Jānis XXII pavēlēja Livonijas ordenim atdot Doles pili (castrum Dolen) Rīgas arhibīskapam. Pēdējo reizi Vecdoles pils pieminēta 1355. gadā kā "Johana pirmā Doles pils, kas atrodas Doles salā" (Johannes primo castrum Dolen, situm in insula Dolen).
14. gadsimta vidū Rīgas domkapituls viņiem 1316. gadā piešķirtajā Doles salā uzcēla savu pili, kas pirmo reizi pieminēta 1359. gadā.
Pils apraksts
Arbibīskapa vasaļu Dolenu pils bija būvēta no dolomīta un atradās Daugavas kreisajā stāvkrastā nelielā uzkalniņā pie Rumbulas krācēm. Tās pamati aizņēma ap 60х25 metrus lielu laukumu. No dienvidaustrumu un dienvidrietumu puses to aizsargāja 1,0-1,2 metrus augsts zemes valnis ar ārējo sienu. Ziemeļrietumu pusē bijis pils sargtornis, ziemeļaustrumu sienas pamati gar krastu nav atrodami, uzskata, ka tos plūdu laikā izskalojusi Daugava.
Lapegles
Lapegles (Larix) ir priežu dzimtas ģints, kurā ir apvienotas 10–14 skujkoku sugas. Lapegles ir sastopamas tikai ziemeļu puslodē. Atšķirībā no citiem skujkokiem, lapegles rudenī un ziemā nomet skujas. Lapegļu koksne ir vērtīga. To izmanto laivu būvēšanā. Latvijā aug vienīgi Eiropas lapegle (Larix decidua).
Sugu uzskaitījums
Lapegļu ģintī ir no 10 līdz 14 sugām. Šis skaitlis svārstās, jo zinātnieku vidū nav vienprātības par dažu sugu izdalīšanu.
Lielā Ļahova sala
Lielā Ļahova sala (ru, sah) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Ziemeļu Ledus okeānā, Ļahova salu grupā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Ļahova salu dienvidaustrumos, to lielākā sala. Rietumos tās krastus apskalo Laptevu jūra, austrumos — Austrumsibīrijas jūra. Dienvidos Dmitrija Lapteva šaurums to atdala no Āzijas krasta, bet Eterikēna šaurums ziemeļos — no Mazās Ļahova salas. Salu veido galvenokārt irdeni mūžīgā sasaluma ieži un fosilais ledus. Pamatieži galvenokārt kaļķakmens un slāneklis ar granīta intrūzijām. Salas reljefs līdzens, augstākais kalns ir 311 m augstais Emijtass dienvidaustrumu galā pie Šalaurova raga. Daudz gravu un termokarsta ezeru. Krastu nogāzēs, ko veido fosilo ledu sedzoša smilts un māla augsne, bieži tiek atrastas seno dzīvnieku (mamutu, degunradžu, zirgu) un augu paliekas. Salā valda arktiskais klimats, no novembra līdz aprīlim atkušņu nav, sniega sega 9 mēnešus gadā.
Vēsture
Pirmie ziņas par salas eksistenci 1712. gadā izplatīja tās krastā izkāpušie kazaki Jakovs Permjakovs un Merkurijs Vagins, kas nodēvēja salu par Bļižņiju (Ближний). 1959. vai 1960. gadā salu apmeklēja un izpētīja evenu mednieks un tirgotājs Eterikēns, un vietējie iedzīvotāji salu sāka dēvēt par Eterikanu (Этерикан). 1761. gadā salu redzējuši arī Sibīrijas tirgotāji Ņikita Šalaurovs un Ivans Bahovs, kas atzīmēja tās dienvidu krastu kartē un atklāja salas bagātīgos mamutu kaulu krājumus.
Neskatoties uz to, par salas pirmatklājēju tiek uzskatīts tirgonis Ivans Ļahovs, kurš, sekojot ziemeļbriežu baram, šķērsoja jūras šaurumu un nonāca salā. Tur viņš atrada bagātīgus mamutu kaulu krājumus un polārlapsu barus. Par savu atklājumu Ļahovs ziņoja uz Pēterburgu. Jekaterina II pavēlēja atklātās salas nosaukt Ļahova vārdā un piešķīra viņam monopoltiesības uz resursu ieguvi tajās.
1928. gadā salas dienvidaustrumu krastā ierīkota Misšalaurovas polārstacija, bet 1934. gadā salas rietumu galā — Miskigiļahas polārstacija.
Velsas Prinča sala
Velsas Prinča sala var būt:
Ivans Perišičs
Ivans Perišičs (hr, dzimis Splitā, Horvātijā) ir horvātu futbolists, Anglijas Premjerlīgas kluba Totenham "Hotspur" un Horvātijas futbola izlases spēlētājs. Parasti spēlē malējā pussarga pozīcijā, bet var darboties arī uzbrūkošā pussarga vai uzbrucēja pozīcijā.
Spēlējis visu vecumu Horvātijas jauniešu un junioru izlasēs. Pieaugušo izlasē debitējis 2011. gada martā spēlē pret Gruziju. Izlases sastāvā piedalījies divos Eiropas čempionāta un vienā pasaules kausa finālturnīrā.
Sasniegumi
Borussia Dortmund
VfL Wolfsburg
Bayern Munich
Milānas Internazionale
Noa Baumbaks
Atpazīstamību guvis ar savām pirmajām filmām Kicking and Screaming (1995) un Mr. Jealousy (1997). Kļuvis plaši pazīstams ar savu filmu "Kalmārs un valis", par ko viņš tika nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākais oriģinālscenārijs". Ar Gretu Gērvigu sadarbojies filmās "Grīnbergs" (Greenberg, 2010), "Jaukā Frensisa" (Frances Ha, 2012), "Amerikas kundze" (Mistress America, 2015) un White Noise (2022).
Ivans Perišičs
Sasniegumi
Individuālie sasniegumi
Noa Baumbaks
Režisējis arī filmas "Margo kāzās" (Margot at the Wedding, 2007), While We're Young (2014) un The Meyerowitz Stories (2017). Viņa režisētā filma "Laulības stāsts" (Marriage Story, 2019) nominēta Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā filma", savukārt Baumbaku otro reizi nominēja balvai kategorijā "Labākais orģinālscenārijs".
Ivans Perišičs
Sasniegumi
Ordeņi
Noa Baumbaks
Kopā ar Vesu Andersonu sarakstījis scenāriju Andersona režisētām filmām "Ūdensdzīve ar Stīvu Zisū" (2004) un "Lieliskais Lapsas kungs" (2009).
Pjetro Verhovods
Pjetro Verhovods (it, dzimis ) ir Itālijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Itālijas futbola izlases dalībnieks.
Sasniegumi
Roma
Sampdoria
Juventus
Itālija
2014. gada UCI Pasaules tūre
2014. gada UCI Pasaules tūre ir sestā sezona 2009. gadā UCI izveidotajai vērtējuma sistēmai. Sezona sākās ar atklāšanas posmu Tour Down Under 21. janvārī un noslēdzās ar pēdējo posmu Tour of Beijing 14. oktobrī.
Komandas
UCI ProTeam komandas sacentās Pasaules tūrē ar UCI Professional Continental komandām un nacionālajām izlasēm, kuras atsevišķi uzaicināja katru sacensību organizators pēc saviem ieskatiem.
Individuāli
Sportisti ar vienādu punktu skaitu tika kārtoti pēc Pasaules tūres sacensību un posmu uzvaru skaita, otro vietu skaita, trešo vietu skaita un tā tālāk.
Komandas
Komandu rangu aprēķināja, saskaitot individuāli iegūtos punktus no pieciem labākajiem katras komandas sportistiem, pieskaitot iegūtos punktus Pasaules čempionāta komandu braucienā (WTTT).
Valstis
Nacionālo rangu aprēķināja, saskaitot individuāli iegūtos punktus no pieciem labākajiem katras valsts sportistiem. Nacionālo rangu izmantoja, lai noteiktu, cik sportisti var pārstāvēt valsti Pasaules čempionātā.
Brožguļu ciems
Brožguļu ciems bija administratīvi teritoriāla vienība Kārsavas rajonā. 1945. gada 2. novembrī Rēzeknes apriņķa Makašēnu pagastā izveidoja Brožguļu ciema padomi. 1949. gada 31. decembrī pēc pagasta likvidēšanas ciemu iekļāva Kārsavas rajonā. Ciemu likvidēja 1954. gada 14. jūnijā, tā teritoriju pievienojot Kristinku ciemam.
Rīgas Šaha biedrība
Rīgas Šaha biedrība (RŠB) bija 1890. gadā vācbaltiešu dibināta šaha organizācija.
Biedrības darbība līdz Pirmajam pasaules karam (1890—1915)
Rīgas Šaha biedrība īrēja Lielās ģildes nama apakšējo zāli, kur ik gadus notika dažādi turnīri. Pēc biedrības uzaicinājuma Rīgā viesojās un simultanspēles seansus sniedza vairāki pazīstami šahisti Čigorins (1892), Tarašs (1893), Šiffers (1894). 1895. gadā Ašarins sliktās veselības dēļ no biedrības vadības atteicās un par biedrības priekšsēdētāju ievēlēja O. fon Hākenu. Šaha uzplaukums Rīgā turpinājās, 1898. gadā pēc Čigorina ieteikuma Rīgas Šaha biedrība uzņēmās Baltijas Šaha savienības organizatora pienākumus un 1899. gadā 23. aprīlī Rīgā pirms dažiem mēnešiem O. fon Hakena vietā ievēlētais biedrības priekšsēdētājs Pauls Teodors Kerkoviuss atklāja 1. Baltijas Šaha savienības kongresu. 1907. gadā RŠB Liepājas vietā uzņēmās arī 4. Baltijas Šaha savienības kongresa rīkošanu.
Pazīstamu visā šaha pasaulē biedrību un līdz ar to Rīgu darīja korespondencsacīkstes ar pilsētām Orlu, Stokholmu un divreiz ar Berlīni un Maskavu. Rīdzinieki uzvarēja visos sešos mačos ar iespaidīgu rezultātu 10 : 2. Kara gados biedrības darbība apsīka.
Biedrības darbība pēc Latvijas valsts nodibināšanās (1922—1939)
1922. gadā 30. oktobrī biedrība darbību atjaunoja. Par biedrības priekšsēdētāju ievēlēja Augustu Lītu. Biedrības biedru skaits bija samazinājies, vairāki biedrības biedri bija miruši un pēc Latvijas valsts nodibināšanās daudzi latviešu šahisti, ieskaitot K. Bētiņu, H. Matisonu, F. Apšenieku un citus, bija pārgājuši uz latviešu šahistu 1898. gadā dibināto 2. Rīgas Šaha biedrību. 1924. gadā biedrība iestājās jaundibinātājā Latvijas Šaha savienībā. Biedrība regulāri rīkoja savus tradicionālos turnīrus, kuros paretam piedalījās arī vadošie Latvijas šahisti no citām biedrībām. Biedrības preses oficiālais orgāns bija laikraksta Rigasche Rundschau šaha nodaļa.
Sakarā ar vācbaltiešu izceļošanu biedrība 1939. gada 4. novembrī tika slēgta.
Ilze Liepa
Ilze Liepa var būt:
Jūdiņi
Jūdiņi ir ciems Vīksnas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 233 km attālumā no Rīgas.
Gudmundsons
Gudmundsons (is — 'Gudmundura dēls', no personvārda Gudmundurs (Guðmundur)) ir islandiešu cilmes tēvvārds. Cilvēki ar šo tēvvārdu:
Vārnukroga ceļš
Ielu savienojumi
Vārnukroga ceļš ir savienots ar šādām ielām:
Velsas Prinča sala (Kanāda)
Velsas Prinča sala (en) vai Kinnailaka (iu, Kinngailak) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kitikmeotas un Kikiktālukas reģioniem. 10. lielākā Kanādas sala un 40. lielākā sala pasaulē.
Ģeogrāfija
Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga vidusdaļā uz dienvidiem no Perija šauruma. Barova šaurums ziemeļos to šķir no Batērsta salas, Pīla šaurums austrumos — no Somersetas, Franklina šaurums dienvidaustrumos — no Būtijas pussalas, bet Maklintoka šaurums rietumos — no Viktorijas salas. Sala izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā, krasti stipri izroboti ar līčiem un pussalām. Piekrastē vairākas mazākas salas, lielākā no kurām ir Rasera sala ziemeļos. Salas lielāko daļu aizņem plaša zemiene, gar ziemeļu un austrumu krastu nelielas augstienes. Ainavā valda tundra un arktiskais tuksnesis; daudz upju un ezeru, lielākais no kuriem ir Krukedleiks salas vidusdaļā.
Vēsture
Pirmie no eiropiešiem salu 1851. gadā atklāja Frensisa Maklintoka ekspedīcijas kamanu partija, kas meklēja pazudušo Džona Franklina ekspedīciju. Nosaukta par godu karalienes Viktorijas vecākajam dēlam Albertam Edvardam, vēlākajam karalim Edvardam VII.
Slovākija Eirovīzijas dziesmu konkursā
Slovākija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 7 reizes, no kurām finālos ir piedalījusies 3 reizes, debitējot 1994. gada konkursā.
Valsts Eirovīzijā nepiedalās kopš 2013. gada konkursa.
Seržants
Seržants (no la — 'kalps') ir militārā dienesta pakāpe daudzu valstu bruņotajos spēkos. Latvijas Nacionālajos bruņotajos spēkos šādu dienesta pakāpi piešķir kaprālim pēc instruktora kursa pabeigšanas un četru gadu nodienēšanas kaprāļa pakāpē.
Daiena Seivereida
Daiena Seivereida (en; dzimusi Albukerkē) ir ASV starptautiskā meistare šahā (1978), pieckārtējā ASV sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1975, 1976, 1978, 1981, 1984).
Biogrāfija
1970. un 1980. gados bijusi viena no vadošajām ASV šahistēm. Bijusi otrā šahiste pēc Gizelas Greseres, kas saņēmusi ASV nacionālā meistara nosaukumu. Uzvarējusi prestižajā Ņujorkas Maršala šaha kluba sieviešu turnīrā 1976. un 1977. gadā. Piecas reizes bijusi labākā arī ASV sieviešu šaha čempionātos: 1975., 1976., 1978. (kopā ar Reičelu Kroto), 1981. un 1984. gadā. Sešas reizes pārstāvējusi ASV sieviešu šaha olimpiādēs (1976, 1978, 1980, 1982, 1984, 1988). Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.
Daiena Seivereida ir četras reizes piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma cikla izcīņas starpzonu turnīros:
Bijusi precējusies ar Jaunzēlandes šahistu Filipu Alanu Klemansu (en), bet vēlāk pāris izšķīries. Kopš 1989. gada reti piedalās šaha turnīros, jo strādājusi par programmētāju NASA, bet vēlāk par programmu izstrādātāju Losandželosā. 2010. gadā uzņemta ASV šaha slavas zālē.
Antverpenes starptautiskā lidosta
Antverpenes starptautiskā lidosta (nl) ir starptautiska lidosta Beļģijas ziemeļos, apmēram 5 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Antverpenes centra.
Pirmie lidojumi no šīs vietas tika veikti 1921. gadā, bet 1930. gadā tika atklāts lidostas terminālis.
Neskaitot čārterlidojumus, lidostā regulārus pasažieru aviopārvadājumus 2020. gadā nodrošināja aviosabiedrības Air Antwerp un TUI fly Belgium. Visu sezonu lidojumi notiek uz 3 valstīm (tās ir Lielbritānija, Maroka un Spānija), bet sezonāli uz vēl 2 valstīm (uz Austriju un Horvātiju).
White Noise
White Noise ir 2022. gada ASV un Apvienotās Karalistes absurda komēdijdrāmas filma, kuras režisors un scenārija autors ir Noa Baumbaks. Filmā galvenās lomas atveido Ādams Draivers, Greta Gērviga un Dons Čīdls. Filma balstīta uz Dona Delillo 1985. gada romānu ar tādu pašu nosaukumu. Šī ir pirmā Baumbaka režisētā filma, kura nav balstīta uz paša orģinālu stāstu.
Filmas darbība norisinās 1980. gados un tā stāsta par profesoru un viņa ģimeni laikā, kad viņa dzīvesvieta negadījuma rezultātā tiek piesārņota.
Nokia Pure
Līdz 2011. gadam Nokia izmantoja Nokia Sans burtveidolu, kuru izstrādāja vācu dizainers Ēriks Špīkermanis (Erik Spiekermann).
Jānis Miezis
Jānis Miezis (dzimis 1884. gada 26. decembrī Ceraukstes pagastā, miris 1950. gadā Austrālijā) bija latviešu ierēdnis.
Mācījās Bauskas pilsētas skolā, bija pasta ierēdnis Rīgā, Pirmā pasaules kara laikā Krievijā. Vēlāk strādāja Latvijas valsts kontrolē, bija Latvijas kredītbankas vicedirektors (1935—1940). Vācu okupācijas laikā Jānis Miezis darbojās Zemes pašpārvaldē kā finanšu ģenerāldirektors (1944—1945).
Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1945. gada 20. februārī dibinātajā Latvijas Nacionālajā komitejā (LNK) Miezis piekrita darboties kā prezidenta ģenerālpilnvarnieks civillietās Vācijā un Vispārējo lietu ģenerālsekretārs.
1949. gadā izceļoja uz Austrāliju.
Pētera I reālskola
Pētera I reālskola jeb Rīgas krievu reālskola  bija Baltijas pārkrievošanas laikā dibināta Rīgas skola ar krievu valodas apmācību.
Vēsture
Skola tika iekārtota agrākajā Pētera palasta ēkā, kurā pēc Rīgas ieņemšanas Lielā Ziemeļu kara laikā uzturējies Pēteris I. 1805. gadā tajā izveidoja '''Rīgas 2. apriņķa skolu''', kurai pievienoja jau 1789. gadā dibināto Rīgas Navigācijas skolu. Pēc trīs klašu mācībām ceturtajā gadā bija iespējams apgūt jūrskolas zināšanas. 1820. gadā skolu slēdza.
Skola savu darbību Palasta ielā 9 atjaunoja 1886. gadā sakarā ar likumu par krievvalodīgo skolu izveidi Rīgā un Baltijas teritorijā. Tā kā vietējie iedzīvotāji pārsvarā bija tirgotāji un amatnieki, bija nepieciešams arī pēc vispārējās izglītības iegūšanas apgūt praktiskas iemaņas un zināšanas kādā noteiktā sfērā. 1888. gada 15. februārī Rīgas pilsētas Dome pieņēma lēmumu nodot skolas celtniecībai zemi Muitas un Jēkaba ielu stūrī (tagadējā Kronvalda bulvārī 1). Rīgas mācību apgabala arhitekta Alekseja Kīzelbaša projektētā ēka tika atklāta 1890. gadā.
Pirmā pasaules kara laikā skolu evakuēja uz Taganrogu un Rīgā tās darbība vairs netika atjaunota.
Jānis Andersons (agronoms)
Dzīvesgājums
Dzimis 1902. gadā Durbes pagastā, mācījās Liepājas Nikolaja ģimnāzijā, Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Rūjienas apkārtni. 1927. gadā absolvēja lauksaimniecības studijas Latvijas Universitātē, strādāja par Madonas (1927—1930) un Jelgavas apriņķa (1930—1935) agronomu, bija Latvijas Zemnieku savienības biedrs, darbojās aizsargu organizācijā.
Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā Andersons bija Latvijas Lauksaimniecības kameras Mazpulku nodaļas vadītājs (1935—1937) un Lauksaimniecības tautas augstskolas pārzinis (1937—1939). Strādāja valsts firmā "Bekona eksports" un 1938. gadā sāka saimniekot vecāku saimniecībā "Morķos". Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņu atbrīvoja no amata firmā, 1941. gadā viņa saimniecību nacionalizēja, un viņš pārcēlās uz sievas vecāku saimniecību "Purvēveriem". Vācu okupācijas laikā Andersons kļuva par firmas "Bekona eksports" direktoru, vēlāk par Lauksaimniecības ģenerāldirektoru.
1944. gada rudenī viņš kopā ar ģimenu devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet pēc dažiem mēnešiem atgriezās Latvijā un darbojās pašpārvaldē. 1945. gada 20. februārī dibinātajā Latvijas Nacionālajā komitejā (LNK) Andersons piekrita darboties kā Saimniecības lietu ģenerālsekretārs. 1945. gada 5. maijā Andersons kopīgi ar Robertu Osi iesaistījās Latvijas Pagaidu valdības veidošanā.
Ar pašu pēdējo laivu viņam izdevās nokļūt Zviedrijā, kur Andersons strādāja gadījuma darbus, vēlāk gaļas pārstrādes uzņēmumā Stokholmā. Viņš iesaistījās latviešu sabiedriskajā dzīvē, taču bieži no tautiešiem saņēma pārmetumus par sadarbošanos ar vāciešiem. Iegādājās vasaras māju Vermlandē.
Miris 1969. gada 8. februārī Stokholmā.
Markuss Granlunns
Markuss Granlunns (fi, dzimis ) ir profesionāls somu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Granlunns pārstāv KHL komandu Ufas "Salavat Julajev".
Iepriekš Granlunns ir spēlējis SM-Liiga komandā Helsinku IFK un NHL komandās Kalgari "Flames", Vankūveras "Canucks" un Edmontonas "Oilers".
Markusa vecākais brālis Mikaels arī ir hokejists.
Arinbjērns Gudmundsons
Arinbjērns Gudmundsons (is; — 2014. gads) bija Islandes šahists, kas kopš 1970. gada dzīvoja Austrālijā.
Biogrāfija
Šahu iemācījies spēlēt vēlu — septiņpadsmit gadu vecumā. Tomēr sasniedzis labus rezultātus turnīros, un no 1955. gada līdz 1970. gadam bijis Islandes vadošo šahistu skaitā. 1954. gadā kopā ar Fridriku Oulafsonu un citiem Islandes šahistiem nodibinājis pirmo šaha žurnālu valstī. Regulāri piedalījies Islandes šaha čempionātos un Reikjavikas starptautiskajos šaha turnīros (1955, 1957, 1960, 1964). Sekmīgi pārstāvējis Islandes komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 4 reizes (1956-1962). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1960) medaļu.
1960. gada Reikjavikas starptautiskajā šaha turnīrā nospēlējis taktiskiem sarežģījumiem bagātu partiju pret nākamo Pasaules šaha čempionu Robertu Fišeru. 1969. gadā Fišers šo partiju iekļāvis savā grāmatā Manas 60 neaizmirstamās partijas (en).
1970. gadā kopā ar ģimeni pārcēlies uz Austrāliju. Apmeties Melburnā, kur arī pavadījis atlikušo mūža daļu. 1971. gadā piedalījies Austrālijas šaha čempionātā. Pēc tam šahu spēlējis reti. Miris 2014. gada vasarā.
Robežkrogs
Robežkrogs ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Staburaga pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļaustrumos Daugavas krastā pie autoceļa P76 4,5 km no pagasta centra Staburaga, 26 km no Aizkraukles un 112 km no Rīgas.
Jūrdži
Jūrdži ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 256 km attālumā no Rīgas.
Paula Švarcmane
Paula Švarcmane (fr; Kamjaneca-Podiļska — 1953. gads Buenosairesa) bija Francijas un Argentīnas šahiste.
Biogrāfija
Piedzimusi ebreju ģimenē tagadējā Ukrainā. Pirmā pasaules kara laikā pārcēlusies uz Franciju. Parīzē izmācījusies par zobārsti. 1932. gadā uzņemta Francijas pilsonībā. 1930. gados bijusi Francijas spēcīgākā šahiste. Septiņas reizes uzvarējusi Francijas sieviešu šaha čempionātos (1927, 1928, 1929, 1931, 1933, 1935, 1938). Divas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm: 1933. gadā Folkestonā (Anglija) ierindojusies 6. vietā, bet 1939. gadā dalījusi 9.-10. vietu.
Sākoties Otrajam pasaules karam atradusies Buenosairesā, kur noticis Pasaules šaha čempionāts sievietēm. Līdzīgi kā daudzi citi šahisti nolēmusi neatgriezties kara pārņemtajā Eiropā un savu atlikušo mūžu nodzīvojusi Argentīnā. Argentīnā uzvarējusi četros valsts sieviešu šaha čempionātos (1948, 1949, 1950, 1952).
Rēzeknes pulka iela
Rēzeknes pulka iela ir iela Jūrmalā, Bulduru un Lielupes apkaimēs. Rēzeknes pulka iela sākas krustojumā meža rajonā un beidzas krustojumā ar Mastu ielu. Kopējais ielas garums ir 1400 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Rēzeknes pulka ielā satiksmes kustība norit divās joslās. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve. Rēzeknes pulka ielā atrodas pirmsskolas izglītības iestāde "Saulīte".
Ielu savienojumi
Rēzeknes pulka iela ir savienota ar šādām ielām:
Teodors Ķirsis
Teodors Ķirsis (dzimis Jelgavā, miris  Jaunzēlandē) bija latviešu uzņēmējs, sabiedriskais darbinieks un alpīnists. Sarakstījis divas grāmatas par alpīnismu.
Dzīves laikā vadīja apmēram 50 kalnu ekspedīciju.
Dzīvesgājums
Mācījās Jaunpils vidusskolā, studēja Rīgas Politehniskajā institūtā (RPI). Studiju laikā 1968. gadā T. Ķirsis sāka nodarboties ar alpīnismu. Kopš 1970. gada strādāja RPI Mašīnbūves iekārtu katedras laboratorijā par asistentu, vēlāk docentu, kļuva par katedras vadītāju un Industriālā biznesa sistēmu institūta direktoru. Līdztekus vadīja augstkalnu ekspedīcijas, uzkāpa visās PSRS virsotnēs, kas augstākas par 7000 metriem (Komunisma, Uzvaras, Koržeņevska, Ļeņina, Hantengri smailēs), par ko saņēma "Sniega leoparda" titulu.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas strādāja zviedru kompānijas NCC Industry Latvija būvniecības servisa centrā, sākotnēji par direktoru, vēlāk — viceprezidentu. viņš kopā ar I. Zaulu un Ilgvaru Paulu uzkāpa 8167 metrus augstajā Dhaulāgiri virsotnē, kā arī vairākās citās Himalaju virsotnēs. kopā ar Imantu Zaulu kā pirmie Latvijas alpīnisti uzkāpa pasaules augstākajā virsotnē Everestā (8848 m).
Līdz 2001. gada janvārim viņš bija sasniedzis visu kontinentu augstākās virsotnes. programmas "7 virsotnes Latvijai" ietvaros, kāpjot Kuka kalnā (3754 m, Jaunzēlande), viņš un pārējie trīs ekspedīcijas dalībnieki (Ilmārs Bernāns, Evija Ķirse, Aivars Prošenkovs) gāja bojā.
Rīgas 46. pamatskola
Vēsture
Dibināta 1954. gadā kā Rīgas 46. vidusskola, atdalot no bilingvālās Rīgas 31. vidusskolas klases ar krievu valodas mācību valodu. Sākumā skola atradās Baltāsbaznīcas ielā 14, bet 1966. gadā to pārcēla uz jaunuzcelto skolas ēku Skuju ielā 28. 2001. gadā skola iesaistījās projektā "Bilingvālās izglītības situācija un iespējas Rīgas skolās". Skola bijusi festivāla „Krievu klasika Latvijā” laureāte.
Kad 2019. gadā Rīgas dome pieņēma lēmumu par Rīgas 29. vidusskolas likvidāciju, Rīgas 46. vidusskola pārņēma tās izglītības programmu īstenošanu. 2022. gada 2. jūnijā Rīgas dome Izglītības, kultūras un sporta komitejā atbalstīja lēmumprojektu par Rīgas 46. vidusskolas pārdēvēšanu par pamatskolu.
Izglītības programmas
Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121).
Godzilla
"Godzilla" jeb "Gojira" (ja) ir 1954. gada Japānas zinātniskās fantastikas kaiju filma. Tās režisors Iširo Honda. Tā ir pirmā filma, kurā darbojas briesmonis Godzilla. Kopā ir uzņemtas 29 japāņu un 6 amerikāņu filmas par Godzillu. Filmā Godzilla tiek attēlots kā simbols atomkaram, un kopš filmas izlaišanas Godzilla ir kulturāli identificēts kā metafora kodolieroču spēkam. Godzillas uzbrukumi līdzinās Hirosimas un Nagasaki bombardēšanai un tās sekām.
Valters Štālekers
Francis Valters Štālekers (de, dzimis, miris ) bija Ostlandes Sicherheitspolizei (SiPo) un Sicherheitsdienst (SD) vadītājs 1941. un 1942. gadā. Viens no galvenajiem holokausta organizētājiem Latvijā un apkārtējās valstīs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1900. gadā protestantu mācītāja ģimenē. 1919./1920. gadā Štālekers iekļāvās "Vācu nacionālajā aizsardzības un uzbrukuma savienībā" (Deutschvölkischer Schutz- und Trutzbund) un teroristiskajā organizācijā "Konsuls" (Organisation Consul), piedalījās ielu kaujās Virtembergā un Rūras apgabalā.
No 1920. līdz 1924. gadam studēja jurisprudenci Tībingenes Universitātē. 1921. gadā iestājās NSDAP, tomēr vēlāk aktīvi darbību neveica, pēc universitātes beigšanas strādājot Virtembergas valsts pārvaldē. 1932. gadā atkal iestājās NSDAP un pēc Hitlera nākšanas pie varas 1933. gadā kļuva par Virtembergas slepenās policijas (vēlākās Gestapo) priekšnieka vietnieku. Vēlāk darbojās analoģiskā amatā Breslavā. Pēc Austrijas anšlusa 1938. gadā kļuva par Donavas apgabala SiPo un SD vadītāju. 1939. gadā ar Reinharda Heidriha atbalstu kļuva par okupētās Čehijas jeb Bohēmijas un Morāvijas protektorāta SiPo un SD priekšnieku. No 1940. gada maija līdz jūnijam Štālekers bija analoģiskā amatā Norvēģijā.
Īsi pirms Vācijas iebrukuma PSRS Štālekers kļuva par Einsatzgruppe A vadītāju, kuras uzdevums bija represijas armijas grupas "Ziemeļi" aizmugurē Baltijas valstu, Baltkrievijas un Krievijas ziemeļrietumu teritorijā. Ebreju un romu holokausta, psihiatrisko slimnieku iznīcināšanas un citās akcijās Štālekers iesaistīja arī vietējos kolaborantus.
1942. gada 22. martā ievainots sadursmē ar partizāniem pie Gatčinas, miris lidojuma laikā uz Prāgu, izvadīts no Prāgas hradas.
Matriarhāts
Matriarhāts (grc māter — ‘māte’ un, arché — ‘vara’) ir laikmets, kad pirmatnējās kopienas iekārtā radniecību ģintī nosaka pēc mātes līnijas un sievietei ir vadošā loma saimnieciskajā un sabiedriskajā dzīvē.
Raksturojums
Termins pirmo reizi lietots 1896. gadā. Apgalvots, ka vairāki 19. gadsimta antropologi izgudroja matriarhātu kā hipotētisku sociālās organizācijas formu. Tie esot savās teorijās balstījušies uz aizvēstures liecībām par sievietes lomu sabiedrībā. It kā cilvēces attīstības sākotnējās stadijās bērnu tēvs nebija zināms, droši zināma bijusi tikai māte. Tāpēc izcelsmi un radurakstus varējuši noteikt tikai pēc mātes un tikusi atzīta radniecība tikai pa sieviešu līniju. Tikai attīstoties lopkopībai, sievietes loma pamazām mazinājusies un dominēt sākuši vīrieši (patriarhāts). Mūsdienās zinātnieki uzskata, ka matriarhāts kā iekārta vai laikmets nav pastāvējis. Bijušas kopienas, kur sievietes loma ir salīdzinoši liela, piemēram irokēzu ciltīs. Matriarhātu nevarot attiecināt uz radniecību pa mātes līniju, jo parasti novērojama vīriešu dominance sociālajā hierarhijā. Mūsdienās reizēm feministi, Jauno laikmetu publicisti un tīmekļa žurnālisti savos pamatojumos piesauc matriarhātu.
Balvu vēsture
Balvu vēsture aptver laika periodu kopš Balvu dibināšanas līdz mūsdienām.
Polijas—Lietuvas kopvalsts sastāvā
Pēc Livonijas Konfederācijas sabrukuma Balvi 1561. gadā tika iekļauti Pārdaugavas Livonijas hercogistes Cēsu vaivadijā. 1621. gadā pēc Poļu - zviedru kara Vidzemes teritorija nonāca Zviedrijas sastāvā, bet atlikusī Latgales teritorija tika pārdēvētā par Inflantijas vaivadiju, Balvi nonāca Viļakas trakta sastāvā.
Krievijas Impērijas sastāvā
1772. gadā Latgales teritorija Polijas pirmās dalīšanas rezultātā tika pievienota Krievijas Impērijai. Sākotnēji Latgales teritorija nonāca Pleskavas guberņā (1772-1776), pēc tam Polockas (1776-1796) un Baltkrievijas guberņās (1796-1802), bet no 1802. līdz 1920. gadam Balvi atradās Vitebskas guberņas Ludzas apriņķī. Viļakas muižu, tādējādi arī Balvu pusmuižu, pēc pievienošanas Krievijas Impērijai pārņēma valsts. Muiža tika piešķirta Krievijas galma kancelejas vadītājam un hofmeistaram Ivanam Jelaginam. Pēc Jelagina nāves Viļakas muižu mantoja viņa znots Nikolajs Buturļins, kas to savukārt pārdeva Semjonam Horožanskim. Horožanski par savu dzīvesvietu izvēlējās Balvu muižu, un kopumā šī dzimta muiža saimniekoja 70 gadus. 1832. gadā Balvos tika uzcelta pareizticīgo baznīca. 1876. gadā Balvu muižu nopirka Oto fon Tranzē-Rozeneks, kura saimniekošanas laikā pārbūvēja kungu māju neoklasicisma stilā, uzcēla klēti un citas saimniecības ēkas.
1878. gadā izveidots Ludzas apriņķa apdzīvoto vietu saraksts, kurā sniegtas ziņas arī par Balvu pagastu. Kopā minēta 21 sēta ar 43 mājām. Pavisam Balvu lauku sabiedrību veidojuši 1158 vīrieši un 1063 sievietes, no viņiem lasītpratēji bijuši 721, bet sievietes šajā sarakstā nav minētas. 1880. gados Balvu pagastā bijuši 3703 brīvlaistie zemnieki, 137 apdzīvotas vietas, viena katoļu un pareizticīgo baznīca, viena skola un viena slimnīca, viena labības rezerves noliktava, viena ķieģeļnīca, vienas ūdensdzirnavas, 12 alkohola tirdzniecības vietas. Balvu pagasts bija viens no pirmajiem Latgalē, kurā zemnieki pārgāja dzīvot viensētās.
Ap 1896. gadu Balvu muižu pārdeva Emīlijai Trabotti, bet pēc 1905. gada revolūcijas to pārņēma Krievijas Zemes banka. 1911. gadā muižu nopirka Anna Ščerbatova, kurai muižu atsavināja 1920. gada Latvijas agrārās reformas laikā.
Balvu muižas īpašnieku uzskaitījums
Baldūrs Mellers
Baldūrs Mellers (is; Reikjavika —  Reikjavika) bija Islandes šahists.
Balvu vēsture
Latvijas valsts sastāvā
Ziemeļlatgales atbrīvošanas operācijas laikā 1920. gada janvārī Balvos atradās Latgales divīzijas štābs. Pēc neatkarības kara beigām, saskaņā ar 1920. gada 11. augustā parakstīto Latvijas—Krievijas miera līgumu Balvi ietilpa Latvijas Republikas sastāvā. Ar 1924. gada jūnija likumu Balvu pagastu kopā ar 11 citiem pagastiem atdalīja no Ludzas apriņķa un iekļāva jaunizveidotajā Jaunlatgales apriņķī. 1925. gadā Balvi ieguva biezi apdzīvotas vietas, 1926. gadā — miesta, bet 1928. gadā 11. februārī — pilsētas tiesības, un tādējādi kļuva par pirmo pilsētu Jaunlatgales apriņķī. 1938. gada 12. oktobrī tika apstiprināts Balvu pilsētas ģerbonis.