cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrejs Jerjomenko
Andrejs Jerjomenko (, ; dzimis, miris ) bija ukraiņu karavīrs, Padomju Savienības maršals no 1955. gada. Piedalījies Otrajā pasaules karā, tai skaitā komandējot 2. Baltijas fronti, kas Baltijas operācijas laikā ieņēma Latvijas teritoriju, vēlāk cīnoties Kuzemes ielenkuma kaujās.
Dzīvesgājums
Dzimis ukraiņu zemnieku ģimenē. 1913. gadā viņu iesauca Krievijas impērijas armijā. No 1918. gada — Sarkanajā armijā, kur dienēja Budjonnija kavalērijas armijā. 1935. gadā beidza Frunzes Kara akadēmiju Maskavā.
Polijas kampaņas laikā 1939. gadā kā korpusa komandieris piedalījās Polijas austrumu teritoriju (mūsdienu Baltkrievijas rietumi) ieņemšanā. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS 1941. gada 28. jūnijā viņu iecēla par Rietumu frontes pavēlnieku no amata atceltā (un vēlāk nošautā) Dmitrija Pavlova vietā, tomēr 4. jūlijā frontes vadītāja pienākumus sāka pildīt Semjons Timošenko. Jerjomenko bija viens no padomju komandieriem Smoļenskas kaujas laikā 1941. gada jūlijā/augustā, kur ievainots. Nokļuva ielenkumā Vjazmas operācijas laikā 1941. gada oktobrī, kur atkal ievainots. Staļingradas kaujas laikā 1942./43. gada ziemā komandēja Staļingradas fronti, noturot vācu armijas uzbrukumu.
Pēc kara beigā bija vairāku kara apgabalu komandieris.
No 1974. līdz 1991. gadam Jerjomenko vārdā bija nosaukta Nīcgales iela Rīgā.
Paoli
Paoli var būt:
Vēveri (Rušonas pagasts)
Vēveri ir ciems Rušonas pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 224 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Feimaņu ezers.
Aizgārša
Aizgārša var būt:
Spiegu bērni
"Spiegu bērni" (en) ir 2001. gada ASV piedzīvojumu komēdija, kuras režisors, scenārija autors, kā arī viens no producentiem un mūzikas autoriem ir Roberts Rodrigess. Galvenās lomas atveido Antonio Banderass, Karla Gugino, Aleksa Vega, Derils Sabara, Alans Kamings, Maiks Džadžs, Teri Hečere un Denijs Treho. Filmas pirmizrāde notika. Šī ir pirmā daļa "Spiegu bērnu" filmu sērijā.
Gregorio un Ingrīda ir divi spiegi, kuri iemīlas un apprecas. Pēc bērnu piedzimšanas viņi atvaļinās no spiegošanas. Tomēr kādā brīdī Gregorio un Ingrīdai jāatgriežas spiegošanā pēc tam, kad sāk pazust aģenti, savukārt abu bērniem Džūnijam un Karmenai pēc vecāku patiesās profesijas uzzināšanas jāizglābj vecāki no bērnu televīzijas raidījuma vadītāja.
Zimbabves prezidentu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Zimbabves prezidenti kopš 1980. gada.
30px Zimbabves Republika (1980 — mūsdienas) 30px
{{legend| green | Zimbabves Āfrikas Nacionālā Savienība (ZANU) / Zimbabves Āfrikas Nacionālā Savienība - Patriotiskā fronte (ZANU–PF) |border=1px solid #AAAAAA}}
Ma jooksen (albums)
Ma jooksen ir latviešu dziedātāja un komponista Laura Reinika astotais studijas albums. Albums tika izdots 2011. gada jūlijā Igaunijā. Šī ir 2010. gadā izdotā albuma Es skrienu versija igauņu valodā.
Jehegnadzora
Jehegnadzora (hy, ) ir pilsēta un pašvaldība Armēnijas centrālajā daļā pie Arpas upes, Vajocdzoras marzes centrs. Atrodas netālu no šosejas, kas savieno Erevānu ar Irānas robežu.
Iedzīvotāji
Pēc 2011. gada tautskaites datiem Jehegnazdorā bija 7944 iedzīvotāji, pārsvarā etniskie armēņi.
Ūdensrozes
Ūdensrozes (Nymphaea) ir viena no piecām ūdensrožu dzimtas ģintīm. Tajā ietilpst divdīgļlapju klases ūdens un purvainu vietu augi ar lielām, peldošām garkātainām lapām un ūdensbaseina gultnē nostiprinātiem resniem sakneņiem. Ūdensrožu lapas ir ādainas, peldošas, ar vaska kārtiņu. Ziedi spilgtās krāsās, vientuļi. Auglis — salikts, ogveidīgs somenis.
Ūdensrozes ir plaši izplatītas, visvairāk tropu un subtropu joslā. Ūdensrozes ir iecienīti ūdensaugi gan ziedu, gan lapojuma dēļ, un tām izveidots daudz šķirņu. Ūdenrožu ģints augu mainīguma dēļ viedokļi par sugu skaitu šajā ģintī ļoti atšķiras.
Latvijā sastopamas divas ūdensrožu sugas — baltā ūdensroze (Nymphaea alba) un sniegbaltā ūdensroze (Nymphaea candida). Aug stāvošos un lēni tekošos ūdeņos (ezeros, dīķos, upju līčos). Ziedus apputeksnē kukaiņi, pēc apputeksnēšanas zieds iegrimst ūdenī, kur nogatavojas auglis. Ūdensrozes ir Latvijas dekoratīvie augi, vietumis audzē šķirnes ar rožainiem, dzelteniem un sarkaniem ziediem. Pavairo galvenokārt ar sakneņiem.
Goliševa
Goliševa (ltg), agrāk arī Aizgārša vai Golišova, ir ciems Ludzas novada Goliševas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta austrumos Ludzas upes krastā autoceļu P50 un V505 krustojumā pie pašas Krievijas robežas 30 km no novada centra Ludzas, 16 km no tuvākās pilsētas Kārsavas un 293 km no Rīgas. Goliševā atrodas pagasta pārvalde, tautas nams, bibliotēka, pirmsskolas izglītības grupa, Aizgāršas pasta nodaļa, vairāki veikali, pareizticīgo baznīca (arhitektūras piemineklis), Ludzas pārvaldes Aizgāršas robežapsardzības nodaļa, kā arī 2004. gadā Krievijas puses slēgtais Aizgāršas—Ļamonu robežpārejas punkts.
Gunta Kalsere
Gunta Kalsere (dzimusi 1951. gada 24. jūlijā Krustpilī) ir latviešu gleznotāja, Talsu krūmu grupas dibinātāja un dalībniece. Gunta Kalsere glezno eļļas tehnikā, ainavas, klusās dabas, abstraktas kompozīcijas, veido arī instalācijas un objektus.
Beigusi Ventspils 1. ģimnāziju, mācījusies  Rīgas Celtniecības tehnikumā. Izstādēs piedalās kopš 1994. gada. Pārstāvējusi Talsu krūmu grupu izstādēs arī ārpus Latvijas. Latvijas Mākslinieku savienības biedre kopš 1997. gada.
Šalaurova sala
Šalaurova sala (ru, ckt) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļaustrumos Austrumsibīrijas jūrā. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā.
Etimoloģija
Sala izsenis zināma vietējiem čukčiem un tās nosaukums Ainavitkona (А'йӈавыткон) tulkojams kā ‘vieta, no kurienes sasauc’ — cilšu satikšanās vieta karu vai svinību gadījumos. Otrs nosaukums Ečunnina (Эчьунӈин) — ‘ēst taukus’ arī norāda uz svinību, mielasta vietu. Salu pirmie no eiropiešiem atklāja Ferdinanda Vrangeļa ekspedīcija 1823. gadā un nosauca par godu krievu tirgonim un Arktikas pētniekam Ņikitam Šalaurovam.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumos. 1 km plats šaurums to šķir no kontinenta piekrastes — Kibera raga, kurš nosaukts par godu Ērgļos dzimušajam Vrangeļa ekspedīcijas ārstam Augustam Ēriham Kiberam. Sala klinšaina, stāviem un augstiem krastiem. Mīt trīspirkstu kaija, kaira.
Salā uzbūvēta bāka, tās energoapgādei izmantots radioizotopiskais termoelektroģenerators. 2003. gadā atklājās, ka demontētajam un pamestajam ģeneratoram ir bojājums, kā rezultātā izstarojums 30 reizes pārsniedza normu. Tikai 2012. gadā ģenerators tika izvests utilizēšanai. No 1941. līdz 1960. gadam salas ziemeļu galā darbojās Ostrovšalaurovas polārstacija.
Lejaskurzeme
Lejaskurzeme ir kultūrvēsturisks reģions Kurzemes dienvidu daļā ar Liepāju kā galveno pilsētu.
Ar Lejaskurzemes vārdu 19. gadsimtā apzīmēja Kurzemes guberņas rietumu daļu, bet Augškurzemes vārdā sauca tās austrumu galu. Laika gaitā ar šo vārdu ir apzīmētas dažādas teritorijas.
Vēsture
Vācbaltu dabaszinātnieki par Lejaskurzemi dēvēja tikai Kurzemes guberņas centrālo zemāko daļu jeb Zemgales līdzenumu, iepretī Kursas (Austrumkursas un Rietumkursas) augstienēm. Šo iedalījumu mēdza lietot vēl 20. gadsimta pirmajā pusē.
Lejaskurzemes apgabals (1919-1920)
Pēc Strazdumuižas pamiera noslēgšanas Latvijas Pagaidu valdība ar 1919. gada 5. jūlija lēmumu nodibināja Lejaskurzemes apgabala pārvaldi agrākā Kurzemes Zemes padomes Andreja Bērziņa vadībā, kam pakļāvās pieci Latvijas apriņķi: Par apgabala galvaspilsētu pasludināja Liepāju, par tās kara gubernātoru 16. jūlijā iecēla angļu pulkvedi-leitnantu Rovan-Robinsonu. 21. jūlijā Lejaskurzemes apgabala priekšnieks Andrejs Bērziņš izdeva rīkojumu par latviešu valodas lietošanu sludinājumos un uz izkārtnēm. Bermontiādes laikā 1919. gada 27. septembrī Liepājas un Aizputes apriņķos izsludināja Latvijas bruņoto spēku mobilizāciju. Rietumkrievijas armijas daļas nocietinājās Skrundas un Priekules apkārtnē, bet no Jelgavas sāka uzbrukumu Tukuma un Kandavas virzienā. 30. oktobrī Liepājas dzelzceļa darbnīcas nodeva Liepājas garnizonam pirmo bruņuvilcienu "Kalpaks".
Kad 2. novembrī sākās Bermonta armijas uzbrukums Liepājai, tajā izsludināja aplenkuma stāvokli. Angļu eskadras komandieris paziņoja, ka militāri atbalstīs Liepājas garnizonu. 3. novembrī Rietumkrievijas armijas 2. prūšu gvardes pulks kopā ar Kuldīgas jēgeru pulku, jātnieku eskadronu un artilērijas daļām sāka uzbrukumu Liepājai un 4. novembrī sasniedza pilsētas nocietinājumus. Lielā salā Liepājas aizstāvēšanas kaujas turpinājās līdz 14. novembrim, bet līdz 27. novembrim ienaidnieku padzina no Lejaskurzemes pāri Latvijas-Vācijas robežai. 29. novembrī Lejaskurzemes apgabalā atcēla aplenkuma stāvokli. Pēc Andreja Bērziņa iecelšanas 1020. gada 5. februārī par Latgales apgabala priekšnieku, par Lejaskurzemes apgabala priekšnieku kļuva Jānis Goldmanis. Apgabalu likvidēja 1920. gada augustā. Lejaskurzemes apgabalu pārdēvēja par Kurzemes apgabalu.
Latvijas Republikas laikā
Pēc Latvijas Republikas nodibināšanas Lejaskurzemes vārdu sāka attiecināt galvenokārt uz Aizputes un Liepājas apriņķiem. No 1928. līdz 1931. gadam iznāca Aizputes laikraksts "Lejaskurzemes ziņas" Ž. Kapiņa redakcijā. 1997. gadā Liepājas pilsētas un Liepājas rajona pašvaldības izveidoja Lejaskurzemes Tūrisma informācijas biroju.
2019. gada 15. oktobrī Latvijas Republikas Ministru Kabinets apstiprināja likumprojekta "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likums" gala versiju, kurā paredzēja izveidot 39 pašvaldības, arī Lejaskurzemes novadu. Tajā plānoja iekļaut 2009. gada reformas gaitā izveidotos Aizputes, Grobiņas, Priekules, Nīcas, Durbes, Pāvilostas, Vaiņodes un Rucavas novadus. Vēlāk to pārdēvēja par Dienvidkurzemes novadu.
Andis Neikšāns
Andis Neikšāns (dzimis ) ir latviešu autosportists. Startē "LMT rallija komandas" sastāvā.
Viņš kļuva par pirmo sportistu Latvijas vēsturē, kas oficiāli pieteicies PWRC čempionātam. 2009. gada sezonā kopā ar Pēteri Dzirkalu piedalījās Norvēģijas, Kipras, Portugāles, Itālijas un Grieķijas rallijos, kopvērtējumā ieņemot 8. vietu. Vairākkārt kopā ar P. Dzirkalu izcīnījis uzvaras Latvijas čempionātā., kā arī izcīnījis dažāda kaluma medaļas citās Latvijas un Baltijas mēroga sacensībās. 2011. gadā startējis WRC čempionāta N4 klasē.
Dzelzceļa līnija Zemitāni—Šķirotava
Dzelzceļa līnija Zemitāni—Šķirotava ir dzelzceļa līnija Latvijā, Rīgā, kas savieno Zemitānu un Jāņavārtu (Šķirotavas stacijas J parks) stacijas, kuras ir vienīgās stacijas līnijā. Līnijas garums ir 4 km, tajā ir 2 sliežu ceļi, kuri abi ir elektrificēti, bet elektrovilcienu kustība līnijā nenotiek. Salīdzinot ar citām dzelzceļa līnijām, šajā līnijā kursē visvairāk kravas vilcienu diennaktī — 45 vilcieni abos virzienos (pēc 2013./2014. gada grafika ). Maksimālais vilcienu kustības ātrums līnijā ir 40 km/h.
Vēsture
Dzelzceļa līnija tika uzbūvēta 1902. gadā, pēc inženiera Andreja Verhovskoja izstrādātā Rīgas dzelzceļa mezgla rekonstrukcijas projekta.
Padomju laikos un līdz 2000. gadam līnijā regulāri kursēja elektrovilcieni maršrutos Ogre — Salaspils — Vecāķi (dažkārt arī līdz Carnikavai), neiebraucot Rīgas pasažieru stacijā. 2001. un 2002. gadā elektrovilcieni nekursēja, bet 2003. gadā kursēja pēc atsevišķa norīkojuma, bet vēlāk vairs nekursēja. Tika plānots, ka elektrovilcieni kursēs 2012. gadā, bet neviens reiss tā arī netika norīkots.
2008. gadā līnijā samazināts kustības ātrums no 80 km/h uz 40 km/h.
Seksualitāte
Seksualitāte ir cilvēka īpašību kopums, kas raksturo veidu, kā tas uztver erotisku pieredzi un sniedz to citiem. Seksualitāti pieredz un pauž dažādos veidos: domās, sapņos, vēlmēs, vērtībās, attieksmē, uzvedībā, rīcībā, lomās un attiecībās. Bioloģiskie un fiziskie seksualitātes aspekti iekļauj cilvēka reproduktīvās funkcijas, tai skaitā cilvēka seksuālās stimulācijas četru posmu modeli un bioloģisko pamatdziņu, kas eksistē starp visām sugām. Fiziskie un emocionālie seksualitātes aspekti iekļauj sasaisti starp indivīdiem ar spilgtu mīlestības, cieņas un rūpju izrādīšanu. Sociālie aspekti iekļauj cilvēka individuālo seksualitāti attiecībā pret visā sabiedrībā esošo / pieņemto, kamēr garīguma līmenī seksualitāte skart individuālo garīgo tuvību ar citiem. Seksualitātei ir liela ietekme uz ikdienas dzīves kultūras, politikas, likumu, filozofijas, morāles, ētikas un reliģijas izpausmēm un normām.
Vēži (Bebru pagasts)
Vēži ir ciems Bebru pagastā, Aizkraukles novadā. Atrodas 105 km attālumā no Rīgas.
Saulītes (Liepas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V323.
Mellužu iela (Rīga)
Mellužu iela ir Rīgas iela Kurzemes rajonā, Imantā. Mellužu iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un Nīcas ielu, un beidzas krustojumā ar Kurzemes prospektu netālu no tā krustojuma ar Kleistu ielu. Kopējais ielas garums ir 1310 metri, sākumposmā tā sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfalta segumu, bet posmā starp Bolderājas ielu un Mazo Bolderājas ielu iela ir šaurāka, pēc tam — atkal ar 2 braukšanas joslām. Ielas sākumposmā (līdz Mazās Bolderājas ielas krustojumam) ir savrupmāju apbūve, iela iet paralēli dzelzceļa atzaram. Pēc tam tikai saimnieciska rakstura apbūve.
Zimbabves-Rodēzijas prezidentu uzskaitījums
30px Zimbabves-Rodēzijas Republika (1979) 30px
{{legend| #808000 | Apvienotās Āfrikas Nacionālā padome |border=1px solid #AAAAAA}}
Briģi (stacija)
Briģi ir pieturas punkts Ludzas novada Zaļesjes pagastā, līnijā Rēzekne II—Zilupe, starp Nerzas un Zilupes stacijām. Tajā pietur maršruta Rīga—Zilupe—Rīga dīzeļvilcieni. Ap 200 m uz rietumiem no pieturas atrodas gandrīz izzudis ciems Brigi, bet dzelzceļa pretējā pusē atrodas Brigu pagasta centrs ar tādu pašu nosaukumu. Gan no Zilupes, gan Ludzas puses pie pieturas pienāk ceļš, taču pārbrauktuves šajā vietā nav.
Mellužu iela (Rīga)
Mellužu iela Rīgas ielu sarakstos atrodama no 1935. gada ar tagadējo nosaukumu. Nosaukta Jūrmalas pilsētas daļas — Mellužu — vārdā.
Briģi (stacija)
Vēsture
Pietura atklāta 1934. gadā, bet no 60. līdz 80. gadiem pietura nedarbojās.
Mellužu iela (Rīga)
Ielu savienojumi
Mellužu iela ir savienota ar šādām ielām:
Vidi (Rudzātu pagasts)
Vidi ir ciems Rudzātu pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 193 km attālumā no Rīgas.
Vārnupe (Vijas pieteka)
Izteka - no Baltā purva. Tek rietumu virzienā. Ietek Vijā augšpus Vecveģeru mājām. Upi šķērso valsts autoceļš P24 (Smiltene—Valka), tās krastos nav lielu apdzīvoto vietu.
Mazais svilpis
Mazais svilpis (Carpodacus erythrinus) ir vidēja auguma žubīšu dzimtas (Fringillidae) dziedātājputns, kas sastopams plašā areālā Eirāzijā. Izdala 5 pasugas.
Autoceļš V95
0 km 0 km 0,3 km 3 km 5 km
Mazais svilpis
Izplatība
Mazajam svilpim ir ļoti plašs izplatības areāls, kas aptver Eiropas austrumu daļu un turpinās tālāk pāri Sibīrijai līdz Čukotkai, Kamčatkai un Sahalīnas ziemeļiem. Eiropā uz rietumiem sasniedz Vācijas ziemeļus un Norvēģijas dienvidus.
Autoceļš V95
V95 autoceļš Griķukrogs–Meļķerti ir Latvijas valsts vietējās nozīmes autoceļš, kas savieno Griķukrogu pie Vidzemes šosejas gar Vangažiem ar Meļķertiem. Autoceļš ir 5,4 km garš, klāts ar grants segumu un šķērso Inčukalna pagastu. Īsa tā daļa sākumā iet gar Vangažu pilsētas robežu kreisajā pusē, ceļš virzās uz ziemeļaustrumiem gandrīz līdz Vangažu luterāņu baznīcai, pēc kuras krasi pagriežas uz rietumiem. Izņemot Vangažus, gar ceļu atrodas tikai viensētas.
Mazais svilpis
Izplatība
Kazahstānas austrumdaļā areāls sazarojas: uz dienvidiem pāri Kirgizstānai un tālāk rietumu virzienā līdz Turcijai (ietverot Turkmenistānu, Irānas ziemeļus un Aizkaukāzu), bet dienvidvirzienā līdz Pakistānai; dienvidaustrumvirzienā areāls stiepjas pāri Himalajiem līdz Tibetai un Ķīnas dienvidiem.
Ziemo Indijā, Birmā, Taizemē, Indoķīnas ziemeļos un Ķīnas dienvidos.
Latvijā
Mazais svilpis Latvijā ir parasts un izplatīts ligzdotājs. Caurceļošana nav izteikta un migrāciju laikā neuzkrītošs, sevišķi rudenī, jo samērā agri aizceļo dienvidaustrumu virzienā. Latvijā sastopama nominālpasuga C. e. erythrinus.
Lai raksturotu lauksaimniecības platību vides kvalitāti, tiek izmantoti dažādu lauku putnu populāciju indeksi. Mazais svilpis, lai arī Eiropas indeksa veidošanā netiek izmantots, Latvijas indeksā ir iekļauts, jo ir Latvijas lauku ainavas tipiska suga.
Izskats
Mazais svilpis ir vidēji liels dziedātājputns ar masīvu, īsu knābi un pakāpveida asti. Ķermeņa garums 13—15 cm, spārnu plētums 24—28 cm, svars 19—33 g.
Raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņiem ir koši sarkana galva, kakls, krūtis un muguras lejas daļa. Muguras plecu daļa un spārni brūni, vēders gaišs (atkarībā no pasugas var būt balts vai gaiši sārts).
Mātītes brūnas vai pelēkbrūnas ar tumšāk brūnām svītrām, vēders gaiši brūns vai balts. Uz spārniem divas šauras, pelēkas svītras. Acis abiem dzimumiem mazas un tumši brūnas. Kājas un knābis brūni, spārnu apakšas gaiši pelēkas vai baltas.
Jaunie putni (līdz gada vecumam) līdzīgi mātītei, bet apspalvojums kopumā tumšāks un raibumotāks, pelēkās svītras uz spārniem pamanāmākas. Toties knābis un kājas gaišākas. Jaunajiem tēviņiem sarkanais tonis pilnībā attīstās trešajā dzīves gadā.
Līdzīgas sugas
Mātītes un jaunos putnus var viegli sajaukt ar mājas zvirbuli vai lielo stērsti. Visvieglāk atšķirt pēc masīvākā knābja un pelēkajām svītrām uz spārniem.
Uzvedība
Mazais svilpis ir gājputns vai daļēji migrējošs. Mājo zemieņu un kalnu mitrajos mežos (līdz 2800 m virs jūras līmeņa ), kalnu stepē un krūmājos (piemēram, kārklu, melnalkšņu, papeļu, tamarisku un bērzu), arī upju krastos, niedrājos, krūmainās pļavās, dārzos, parkos un lauksaimniecības tīrumu krūmainajās malās.
Migrācijas pārlidojumu veic nelielos baros, kuros ir 10—20 īpatņi (retumis 100—200). Mazā svilpja lidojums spēcīgs un taisns. Pa zemi pārvietojas ar nelieliem lēcieniem. Kokā, lai arī ir veikls un spēj lodāt pa biezu lapotni, ir samērā mazkustīgs, tādēļ pat dziedošu tēviņu ir grūti pamanīt.
Ligzdošana
Sezonā viens perējums. Dējumā 3—6 gaiši zilizaļas olas ar tumši brūniem, melniem un violetiem raibumiņiem. Inkubācijas periods ilgst 11—14 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni ligzdu atstāj 10—17 dienu vecumā.
Sistemātika
Mazajam svilpim ir 5 pasugas:
Vadims Jančuks
Vadims Jančuks (dzimis ) ir krievu futbola uzbrucējs, kas šobrīd ir bez kluba. Jančuks karjeras sākuma aizvadīja 3 sezonas Krievijas Nacionālajā futbola līgā (pēc spēka 2. līga), trīs dažādos klubos, bet no 2011. gada līdz 2014. gadam spēlēja FK Ventspils. Pirmajā un trešajā sezonā katrā guva 12 vārtus, abas reizes kļūstot par piekto rezultatīvāko Latvijas futbola Virslīgā un izcīnot Latvijas čempionu titulu.
Kustes novadkanāls
Kustes novadkanāls (arī Kustes grāvis, Kustes kanāls) ir Ventas labā krasta pieteka Ventspilī.
Tek Ventspils teritorijā ziemeļrietumu virzienā starp Ivana Mičurina ielu un Krievlaukiem. Ietek Ventā augšpus Apvedtilta.
30. šaha olimpiāde
30. šaha olimpiāde notika no 1992. gada 7. jūnija līdz 25. jūnijam Filipīnu galvaspilsētā Manilā.
Vispārīgs apskats
Sacensību vieta bija Filipīnu Starptautiskais konferenču centrs. Olimpiādē piedalījās 102 vīriešu un 62 sieviešu komandas. Starp tām bija 12 dažādas komandas no bijušās Padomju Savienības un 3 komandas no bijušās Dienvidslāvijas. Pirmoreiz pēc neatkarības atgūšanas olimpiādē atkal spēlēja Baltijas valstu šahisti.
Spēles reglaments: Šveices sistēma, 14 kārtas. Apdomas laiks: pirmājās 2 stundās 40 gājieni, katrā nākamajā stundā 20 gājieni.
Ieņemtās vietas noteica: 1) iegūtie punkti; 2) Buholca punkti (BP); 3) komandu punkti.
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELO p) kā labākais šahists no visiem dalībniekiem tika apbalvots: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākie šahisti pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Latvijas komandas sniegums
Latvijas komandas dalībnieku rezultāti apkopoti tabulā.
Labākie individuālie rezultāti
Pēc performances retinga (ELOp) kā labākā šahiste no visām dalībniecēm tika apbalvota: Pēc procentuālā vērtējuma kā labākās šahistes pie saviem galdiņiem zelta medaļu saņēma:
Latvijas komandas sniegums
Latvijas komandas dalībnieču rezultāti apkopoti tabulā.
Vidiški
Vidiški ir ciems Ezernieku pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 279 km attālumā no Rīgas.
Ostrovšalaurova
Polārā stacija «Ostrovšalaurova» (ru) ir slēgta PSRS polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Tā ir izvietota Austrumsibīrijas jūras dienvidaustrumos, nelielās Šalaurova salas ziemeļu krastā. Stacija administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā. Izveidota 1941. gadā un darbojusies tikai navigācijas periodā kā papildus meteoroloģiskā stacija. Slēgta 1960. gados.
Bakova pie Jizeras
Rakstos pirmoreiz minēta 1345. gadā. 1497. gadā ieguva pilsētas tiesības. 1526. gadā pilsēta iekļāvās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Spīdala
Spīdala jeb Spīdola ir simbolisks tēls latviešu literatūrā un filmās. Pazīstamākie darbi literatūrā, kur ir aprakstīts Spīdalas tēls, ir Andreja Pumpura eposs "Lāčplēsis", Raiņa luga "Uguns un nakts" un Māras Zālītes librets rokoperai "Lāčplēsis". Visi trīs darbi stāsta par Lāčplēsi, vīru ar lāča ausīm un lāča spēku, kurš cīnās ar Tumšo bruņinieku (arī — Melno bruņinieku) Daugavas krastā. Darbība norisinās Livonijas krusta karu laikā.
Spīdala ir pretrunīgs tēls. Viņa aprakstīta kā burve un ragana, kas sākotnēji simbolizē tumšos spēkus. Tomēr viņa ir kopā ar Lāčplēsi un atbalsta viņu cīņā ar ļaunajiem spēkiem, kas cenšas iznīcināt Lāčplēša dzimto zemi, kas simbolizē Latviju. Spīdala simbolizē tautas garīgo spēku.
Spīdolas vārds sastopams arī plašākā nozīmē latviešu kultūrā, piemēram, Latvijā kopš 1993. gada par izciliem sasniegumiem humanitārajās zinātnēs un mākslā tiek pasniegta Spīdolas balva.
Dālderis (komercbanka)
Akciju sabiedrība «Akciju komercbanka Dālderis» bija Latvijas banka. Dibināta 1992. gadā, 1993. gadā apvienojās ar «Sakaru banku».
Vēsture
Banka tika dibināta. Bankas sākotnējā atrašanās vieta bija Rīgas Latviešu biedrības nams Merķeļa ielā 13.
banka tika reorganizēta un pievienojās «Sakaru bankai». Lēmums apvienoto banku veidot uz «Sakaru bankas», nevis «Dāldera», bāzes bija saistīts ar to, ka «Sakaru banka» jau bija saņēmusi licenci privatizācijas sertifikātu operācijām. Tā bija pirmā komercbanku apvienošanās Latvijā kopš neatkarības atjaunošanas.
Žozefs Luijs Gē-Lisaks
Žozefs Luijs Gē-Lisaks (fr, arī Luijs Žozefs Gē-Lisaks; dzimis, miris ) bija franču ķīmiķis un fiziķis.
1800. gadā absolvējis Parīzes Politehnisko institūtu, pēc tam no 1809. līdz 1832. gadam bija profesors tajā un Parīzes Universitātē. No 1832. gada — Parīzes botāniskā dārza profesors.
Tiek uzskatīts par gāzu pētniecības pamatlicēju. Ir autors diviem likumiem, kas saistīti ar gāzi (pirmais Gē-Lisaka likums ir gāzu termiskās izplešanās likums). Gē-Lisaks ieguva zilskābi, ciānu.
Viņš ir viens no 72 franču zinātniekiem, kura vārds iegravēts Eifeļa tornī, Parīzē.
Ksavjē Ančeti
Ksavjē Ančeti (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Ančeti 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja trijās profesionāļu paukošanas disciplīnās — paukošanā ar floreti, paukošanā ar špagu un paukošanā ar zobenu. No šīm disciplīnām viņš labāko rezultātu ieguva profesionāļu paukošanā ar zobenu, kur izcīnīja 6. vietu.
Bulgārija Eirovīzijas dziesmu konkursā
Bulgārija Eirovīzijas dziesmu konkursā ir piedalījusies 13 reizes, debitējot 2005. gada konkursā, kad Bulgāriju pārstāvēja grupa Kaffe ar dziesmu Lorraine. Valsts Eirovīzijā nav uzvarējusi, bet labākais rezultāts ir bijis 2017. gada konkursā, kad to pārstāvēja Kristiāns Kostovs ar dziesmu Beautiful Mess, iegūstot 2. vietu.
Augusts Kekulē
Frīdrihs Augusts Kekulē (de, vēlāk Frīdrihs Augusts Kēkule fon Štrādonics (de; dzimis, miris ) bija vācu ķīmiķis.
Luohe (upe)
Luohe (zh, ) ir upe Ķīnā, Huanhes labā krasta pieteka Šaaņsji un Henaņas provincēs. Sākas Huašaņa kalnos, plūst austrumu virzienā un ietek Huanhē Lielā Ķīnas līdzenuma rietumu malā pie Gunji. Lielākās pilsētas krastos ir Luši, Luonina, Ijana, Luojana un Jaņši.
Upes lejteces ieleja ap Luojanas pilsētu ir vieta, ar kuru saistās daudzas nozīmīgas Ķīnas vēstures lapaspuses. Kā vēsta leģenda, no Luohes ūdeņiem pirmās Ķīnas Sja dinastijas dibinātāja Ju acu priekšā iznira svētais bruņurupucis ar maģisko Luošu kvadrātu uz bruņām.
Zalckammergūta
Zalckammergūta (de) ir novads Austrijā uz austrumiem no Zalcburgas ap Traunas upi. Ievērojams tūrisma centrs. Daļa no Zalckammergūtas 1997. gadā iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Apvidum raksturīgas gleznainas kalnu ainavas ar daudziem ezeriem. Zalckammergūta no seniem laikiem bija pazīstama kā sāls ieguves vieta. 1846. gadā Hallštates apkaimē tika atrasts aizvēsturisks kapulauks, kas deva nosaukumu arheoloģiskajai Hallštates kultūrai. No 1745. līdz 1850. gadam Zalckammergūtas raktuves pārvaldīja Impēriskā Sāls pārvalde (Salzoberamt) Gmundenē.
Francijas koledža
Francijas koledža (fr), agrāk pazīstama kā Karaliskā koledža (fr), ko 1530. gadā dibināja karalis Fransuā I, ir augstākās izglītības un pētniecības iestāde Francijā. Tā atrodas Parīzē, Latīņu kvartāla centrā, iepretim vēsturiskajai Sorbonnas Universitātes pilsētiņai, netālu no Panteona.
Klaudio Abado
Klaudio Abado (it; dzimis, miris ) bija itāļu diriģents. Ilggadīgs (no 1968. līdz 1986. gadam) Milānas operas La Scala muzikālais direktors, vēlāk (līdz 1991. gadam) — Vīnes Valsts operas muzikālais direktors. Bija arī Londonas simfoniskā orķestra (no 1979. līdz 1988. gadam) un Berlīnes filharmoniķu (no 1989. līdz 2002. gadam) galvenais diriģents. Tiek uzskatīts par izcilu Gustava Mālera mūzikas interpretu.
Franks Odbergs
Franks Olofs Odbergs (fr; dzimis, miris ) bija beļģu airētājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kā arī Eiropas čempions airēšanā.
Odbergs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja airēšanas astoņnieku sacensībās. Viņš bija viens no Beļģijas airētāju komandas Royal Club Nautique de Gand pārstāvjiem. Komanda šajās sacensībās izcīnīja sudraba medaļu.
Viņš ir izcīnījis arī 2 zelta medaļas Eiropas čempionātos airēšanā, no 1900. līdz 1901. gadam dažādās astoņnieku disciplīnās.
Baltkrievija 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Baltkrievija piedalījās  2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā. Baltkrievijai šīs bija sestās vasaras olimpiskās spēles kopš Padomju Savienības sabrukuma.
2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs piedalījās līdz šim mazākā Baltkrievijas olimpiskā komanda ar 124 sportistiem (54 vīrieši un 70 sievietes), kuri startēja 21 olimpiskajā sporta veidā. Baltkrievijas olimpiskā komanda bija viena no retajām olimpiskajām komandām, kur sieviešu-sportistu skaits bija lielāks par vīriešu-sportistu skaitu. Visvairāk sportistu, 36 sportisti, bija pārstāvēti vieglatlētikā. Baltkrievija pirmo reizi bija pārstāvēta tekvondo, savukārt pēc astoņu gadu pārtraukuma tā atkal bija pārstāvēta basketbolā.
Šajās olimpiskajās spēlēs Baltkrievija izcīnīja 9 olimpiskās medaļas (1 zelta, 4 sudraba un 4 bronzas medaļas). Visvairāk, 3 medaļas, tika izcīnītas cīņas sportā. Vienīgo zelta medaļu šajās olimpiskajās spēlēs Baltkrievija izcīnīja vingrotājs Vladislavs Hančarovs. Sudraba medaļas izcīnīja vieglatlēts Ivans Tihons, svarcējāji Darja Naumova un Vadims Stralcovs un cīņas sporta pārstāve Marija Mamašuka. Bronzas medaļas izcīnīja peldētāja Aleksandra Gerasimeņa, cīņas sporta pārstāvji Džavīds Hamzatovs un Ibrahims Saidavs un sieviešu smaiļošanas un kanoe airēšanas četrinieku komanda.
Baltkrievijas karognesējs 2016. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija riteņbraucējs Vasils Kirjijenka, bet noslēguma ceremonijā vieglatlēts Ivans Tihons.
Vidoki
Vidoki ir ciems Kombuļu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Drīdzs.
Zilkalne
Zilkalne, agrāk — Pikstere, ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Sunākstes pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā autoceļu V926 un V938 krustojumā 4,5 km no pagasta centra Sunākstes, 35 km no novada centra Aizkraukles un 121 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Piksteres muižas (Pixtern) centru.
Zemstilta upīte
Zemstilta upīte ir Baltijas jūrā ietekoša upe Ventspils pilsētas Staldzenē. Iztek no Zemstilta purva. Tek ziemeļrietumu virzienā.
Naudīdzāni
Naudīdzāni (arī Naudīdzānkalns) ir ciems Jēkabpils novada Sēlpils pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā 1,7 km no pagasta centra Sēlijas, 12,0 km no Salas un 115,7 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P76 (Aizkraukle—Jēkabpils).
Vidumgrāvis
Vidumgrāvis (arī Viduma grāvis, Vidumupīte) ir Ventas kreisā krasta pieteka Ventspils centrā.
Tek gar uz ziemeļiem gar Kuldīgas ielu, pie Reņķa dārza pagriežoties uz austrumiem. Vēlāk tek gar Sporta ielu un Olimpisko centru Ventspils. Sagriežoties uz ziemeļaustrumiem tek rietumos no tirdzniecības centra "Tobago", ietekot Ventā pie Sarkanmuižas pļavas.
Mītu grāvēji
"Mītu grāvēji" (en) bija populārzinātnisks ASV dokumentālo filmu raidījums, ko producējusi Austrālijas filmu kompānija Beyond International Group. Raidījumu no 2003. līdz 2016. gadam pārraidīja televīzijas kanāls Discovery Channel, bet no 2017. līdz 2018. gadam Science Channel. Raidījumu autors bija Pīters Rīzs. To līdz 2016. gadam vadīja Džeimijs Hainemans un Ādams Sevidžs. No 2004. līdz 2014. gadam raidījumam bija arī citi vadītāji, bet 2017. gadā raidījuma vadītājus nomainīja Džons Lungs un Braiens Lodens.
Katra sērija apskata vairākus, šķietami neiespējamus apgalvojumus vai mītus, ko radījušas filmas, seriāli, cilvēki internetā un ziņu raidījumi. Raidījuma vadītāji eksperimentējot mēģina noskaidrot, vai šie apgalvojumi atbilst patiesībai.
Latvijā to rāda TV6.
Artūrs Bleiks
Artūrs Čārlzs Bleiks (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu vieglatlēts, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Privātā dzīve
Viņš ir beidzis Hārvarda Universitāti.
Pēc tam, kad viņš pārstāja startēt vieglatlētikā, viņš kļuva par apdrošināšanas mākleri un apmetās dzīvot Dedhemā, Masačūsetsā. Viņš arī bija dedzīgs golfa spēlētājs un jūrnieks.
1984. gada NBC minisērijā, "Pirmās olimpiskās spēles: Atēnas 1896" viņu attēloja Alekss Haids-Vaits.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Bleiks 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja divās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās. 1500 metru skriešanā viņš izcīnīja sudraba medaļu ar rezultātu 4:33,6 minūtes, piekāpjoties Austrālijas sportistam Edvīnam Flekam par 0,4 sekundēm. Viņš startēja arī maratona skrējienā, taču 23. kilometrā izstājās.
Lovrijenacas pils
Dažos avotos apgalvots, ka pils celta 1018. vai 1038. gadā, tomēr drošas ziņas par to ir no 1301. gada. Dubrovnikas hronikās apgalvots, ka pils uzcelta 3 mēnešu laikā, lai nostiprinātos pret venēciešiem, kas bija noskatījuši vietu pils celtniecībai, lai kontrolētu Dubrovniku. Mūsdienās Dubrovnikas Vasaras festivāla laikā pilī notiek teātra izrādes.
Ukrainas pievienošanās Eiropas Savienībai
Ukrainas pievienošanās Eiropas Savienībai ir pašlaik notiekošs process, kurā Ukraina tiek uzņemta Eiropas Savienības sastāvā. 2022. gada 28. februārī, dažas dienas pēc Krievijas iebrukuma sākuma, Ukraina iesniedza pieteikumu dalībai Eiropas Savienībā (ES). Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis lūdza tūlītēju uzņemšanu saskaņā ar "jaunu īpašu procedūru", un astoņu ES valstu prezidenti aicināja paātrināt pievienošanās procesu. Eiropas Komisijas prezidente Urzula fon der Leiena paziņoja, ka atbalsta Ukrainas pievienošanos, taču process prasīs laiku. 2022. gada 1. martā Eiropas Parlaments ieteica Ukrainu padarīt par oficiālu dalības kandidāti, un 2022. gada 10. martā Eiropas Savienības Padome lūdza Komisijai sniegt atzinumu par pieteikumu. 2022. gada 8. aprīlī fon der Leiena iesniedza Zelenskim vajadzīgo likumdošanas aktu anketu, uz kuru Ukraina atbildēja 9. maijā.
2022. gada 17. jūnijā Eiropas Komisija ieteica Eiropadomei piešķirt Ukrainai kandidātvalsts statusu, lai pievienotos Eiropas Savienībai.
2022. gada 23. jūnijā Eiropas Parlaments pieņēma rezolūciju, aicinot nekavējoties piešķirt Ukrainai kandidātvalsts statusu dalībai Eiropas Savienībā. Tajā pašā dienā Eiropadome Ukrainai piešķīra Eiropas Savienības kandidātvalsts statusu.
Attiecību ar Eiropas Savienību hronoloģija
Eiropas Savienības un Ukrainas asociācijas līgums tika parakstīts 2014. gadā pēc vairākiem notikumiem, kas bija apstādinājuši tā ratifikāciju, vainagojoties ar revolūciju Ukrainā un toreizējā Ukrainas prezidenta Viktora Janukoviča gāšanu. Brīvās tirdzniecības zona ar Ukrainu stājās spēkā 2017. gada 1. septembrī pēc tam, kad tā tika provizoriski piemērota kopš 2016. gada 1. janvāra, un asociācijas nolīgums arī pilnībā stājās spēkā 2017. gada 1. septembrī. 2022. gada 24. februārī Krievija iebruka Ukrainā, kā rezultātā steidzīgi tika iesniegts dalības pieteikums.
She's My Kind of Girl
She's My Kind of Girl ir Benni Andešona un Bjērna Ulveusa sarakstīta un izpildīta dziesma, kas tika izdota 1970. gadā — divus gadus pirms mūziķu pievienošanās grupai ABBA. Dziesma tika ierakstīta 1969. gada novembrī vai decembrī zviedru filmai Inga II: The Seduction Of Inga, kas guva panākumus ASV filmu industrijā. Šajā laikā abu mūziķu grupas — Benni Andešona Hep Stars un Bjērna Ulveusa Hootenany Singers — bija izjukušas, tādēļ mūziķi vērsās pie Zviedrijas mūziķu apvienības, kur viņi no Polar ierakstu kompānijas dibinātājiem guva iespēju ierakstīt dziesmu šai filmai. 1970. gada martā dziesma tika izdota kā pirmais dueta Björn & Benny singls. Divus gadus vēlāk tā tika izdota kā singls Japānā, kur singls sasniedza 1. vietu valsts dziesmu topā un pārdeva 500 tūkstošus kopiju.
Ukrainas pievienošanās Eiropas Savienībai
Pieteikums
Pēc Krievijas 2022. gada 24. februārī uzsāktā iebrukuma izskanēja papildu aicinājumi sākt formālu pievienošanās procesu: Ukraina atkārtoti pauda vēlmi kļūt par savienības dalībvalsti, un Eiropas Komisijas prezidente fon der Leiena paziņoja, ka Ukraina piederēs pie Eiropas Savienības.
She's My Kind of Girl
1973. gadā She's My Kind of Girl tika iekļauta arī ABBA debijas albumā Ring, Ring, lai gan grupas dalībnieces Angnēta Feltskūga un Anni Frida Lingstade nepiedalījās dziesmas ierakstīšanā, kaut arī Bjērns apgalvo, ka vismaz viena no grupas dalībniecēm dziedāja vokāla harmonijas. Zviedrijā dziesma tika izdota singla Ring, Ring b-pusē. She's My Kind of Girl ir vienīgā ABBA dziesma, kas nav stereo formātā, bet gan "neīstajā stereo", kurā abās stereo pusēs tiek raidīts tas pats signāls.
Ukrainas pievienošanās Eiropas Savienībai
Pieteikums
2022. gada 1. martā astoņu ES dalībvalstu (Bulgārijas, Čehijas, Igaunijas, Latvijas, Lietuvas, Polijas, Slovākijas un Slovēnijas) prezidenti parakstīja atklātu vēstuli. aicinot Ukrainai dot iespēju pievienoties ES un nekavējoties sākt sarunu procesu. Tajā pašā dienā Ungārijas ārlietu ministrs Pēters Sijarto aicināja paātrināt Ukrainas pievienošanos.
7. martā ES paziņoja, ka oficiāli izvērtēs Ukrainas pieteikumu, un 2022. gada 10. martā Eiropas Savienības Padome lūdza Komisijai sniegt atzinumu par pieteikumu.
2022. gada 8. aprīlī Komisijas priekšsēdētāja fon der Leiena pēc Bučas apmeklējuma pēc Krievijas spēku tur veiktā slaktiņa apmeklēja Kijivu un tikās ar prezidentu Zelenski. Fon der Leiena iesniedza Zelenskim tiesību aktu anketu, lai sāktu Ukrainas pieteikuma virzību, un piedāvāja paātrināt procesu. Borels paziņoja, ka ES delegācija Ukrainā, kuru vadīs Mati Māsikass, atgriezīsies Kijivā pēc tās evakuācijas, sākoties karam. Ukraina atbildēja uz tiesību aktu anketas pirmo daļu 2022. gada 17. aprīlī, bet uz otro un pēdējo daļu — 2022. gada 9. maijā.
2022. gada 17. jūnijā Eiropas Komisija ieteica Eiropadomei piešķirt Ukrainai perspektīvu kļūt par Eiropas Savienības dalībvalsti un pievienošanās kandidātvalsts statusu.
2022. gada 23. jūnijā Eiropas Parlaments pieņēma rezolūciju, aicinot nekavējoties piešķirt Eiropas Savienības kandidātvalsts statusu Ukrainai un Moldovai, kā arī atbalstīt Gruzijas Eiropas perspektīvu nākotnē. 2022. gada 23. jūnijā Eiropadome Ukrainai piešķīra Eiropas Savienības kandidātvalsts statusu.
Oficiālās sarunas
2022. gada jūnijā oficiālās sarunas vēl nav sākušās. Eiropas Komisija apņēmās 2022. gada beigās novērtēt 7 kritēriju izpildi, pēc tam tiks definēti nākamie soļi.
Ukraina cer sākt oficiālās sarunas 2023. gada sākumā, izmantojot paātrināto pievienošanās procedūru.
Ukrainā
91% ukraiņu atbalstīja pievienošanos Eiropas Savienībai 2022. gada martā, liecināja Rating Sociological Group 2022. gada 30.-31.martā veiktā aptauja.
ES
Saskaņā ar Ifop aptauju, ko no 2022. gada 3. līdz 7. martam veica pēc Jaltas Eiropas stratēģijas un Žana-Žoresa fonda pasūtījuma, Ukrainas pievienošanās ES atbalstītāju bija 92% Polijā, 71% Itālijā, 68% Vācijā un 62% Francijā.
Aprīlī visās ES valstīs veiktā Flash Eurobarometer aptauja uzrādīja vislielāko atbalstu Ukrainas uzņemšanai ES Portugālē, kur to atbalstīja 87% aptaujāto. Tai sekoja Igaunija (83%), Lietuva (82%), Polija (81%) un Īrija (79%). Ungāri bija visskeptiskākie par Ukrainas pievienošanos, un tikai 48% aptaujāto atbalstīja šo ideju (ar 37% pret). Tajā pašā laikā Ungārijā bija vislielākais šajā jautājumā neizlēmušo iedzīvotāju īpatsvars - 16% (tāds pats bija Francijā un Beļģijā).
Buļļuciems
Buļļuciems ir Jūrmalas pilsētas austrumu daļa pie Lielupes ietekas Rīgas līcī, kur izveidojies zvejnieku ciemats.
Nosaukums
Vietas nosaukums cēlies no Buļļu muižas (Bullenhof) vārda, kas savukārt atvasināts no Buļļupes vārda. Pēc tam, kad 1755. gadā Lielupes grīva izveidojās tagadējā vietā, Buļļu muižas zemes sadalījās divās daļās, no kurām lielākā mūsdienās atrodas Rīgas pilsētas Rītabuļļos un Vakarbuļļos Buļļu salā.
Vēsture
Gar jūras malu gāja svarīgais zemes ceļš no Rīgas uz Kurzemi un Prūsiju. Līdz 1454. gadam zemes šaurums starp jūru un Buļļupi piederēja pie Rīgas patrimoniālā apgabala, bet tad to ieguva Livonijas ordenis. 1495. gadā Livonijas ordeņa mestrs Valters fon Pletenbergs nodeva šo apvidu un plostu lēnī Lielupes pārcēlājam Jānim Bildringam (Büldring), bet 1516. gadā arī krogu ceļotāju izmitināšanai.
Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes izveides Buļļu muižu 1561. gadā ieguva hercogs Gothards, bet viņa dēls hercogs Vilhelms 1617. gadā to iznomāja savam sekretāram Spankavam. Poļu-zviedru kara laikā Buļļu muižu ieņēma zviedru karaspēks, pie jaunās Daugavas ietekas jūrā tika uzcelts Daugavgrīvas cietoksnis. Tomēr hercogam Jēkabam pēc 1660. gada līguma izdevās paturēt tiesības uz Slokas un Bulduru muižām, tādēļ Kurzemes—Zviedrijas robeža gāja gar hercogam piederošās Bulduru muižas un zviedru valdībai piederošās Buļļu muižas robežu. No 1692. gada Buļļu plosts bija noteikts kā vienīgā pārceltuve pāri Lielupei ceļā no Rīgas uz Kurzemi. 1755. gadā Lielupe izlauzās uz jūru tagadējā ietekas vietā un nācās izveidot no jauna pārceltuvi pie Lielupes grīvas no Vārnukroga uz Buļļu muižas plosta krogu, kas ceļotājiem kalpoja kā Zviedru Vidzemes robežpāreja uz Kurzemes hercogisti. Pēc Slokas apgabala pievienošanas Krievijas Impērijai Buļļu muižā bija 13 zemnieku mājas ar nosaukumiem Innuži, Brieži, Kajaki, Brūži, Strēliņi un Ziemeļi. Zemnieku—zvejnieku mājas un plosta krogu vairākkārt nācās celt no jauna ceļojošās smilšu kāpas dēļ. 1910. gadā apmēram 3000 pūrvietas lielo Buļļu muižu ieguva J. Erhards, kas daļu no piejūras meža sadalīja gruntsgabalos vasarnīcu kolonijas būvei. Līdz Pirmajam pasaules karam klusajā Buļļuciemā mēdza dzīvot Rīgas skatuves mākslinieki.
2014. gada FIFA Pasaules kausa komandu sastāvi
Rakstā uzrādīti visu 2014. gada Pasaules kausa futbolā dalībvalstu komandu sastāvi. Līdz 2014. gada 13. maijam komandām bija jāizziņo pagaidu sastāvi 30 cilvēku sastāvā. Gala komandas sastāvs FIFA bija jāiesniedz līdz 2014. gada 2. jūnijam. FIFA publicēs oficiālos spēlētāju sarakstus 5. jūnijā.
Buļļuciems
Vēsture
Pēc Otrā pasaules kara Buļļuciema teritorijā atradās zvejnieku artelis „Uzvara”, pie tā izveidojās zvejnieku ciemats ar sabiedriskajām ēkām un zvejas osta.
Jūrmalas brīvdabas muzejs
Ar Jūrmalas zvejnieku dzīvesveidu var iepazīties Jūrmalas brīvdabas muzejā Tīklu ielā 1a.
Tas izveidots 1970. gadā priežu silā kāpas pakājē. Apskatāma 19. gadsimta piekrastes zvejnieku sēta ar tai raksturīgajām ēkām — dzīvojamo māju, ratnīcu ar klēti, tīklu šķūni, zivju kūpināšanas namiņu, zivju kūri (vieta, kurā tiek apstrādātas zivis), pirti ar citām būvēm. Muzeja ēkas atceļojušas uz muzeju no dažādām jūrmalas zvejnieku ciemiem — Kauguriem, Ragaciema, Engures. Muzeja teritorijā aplūkojama arī enkuru un zvejas laivu kolekcija. Viens no interesantākajiem muzeja apskates objektiem ir virvju vīšanas darbnīca. Tajā aplūkojama bagātīgākā virvju vīšanas rīku, materiālu un paraugu kolekcija Latvijā.
Ragakāpa
Ragakāpas dabas parks atrodas Lielupes grīvas kreisajā pusē, netālu no ietekas jūrā un aptver piekrasti un kāpas uz ziemeļiem no Buļļuciema un Lielupes. Teritorija ir unikāla ar savām vecajām priedēm, dažu priežu mūžs tuvojas 300 gadiem. Ragakāpa (arī Raga kāpa, agrāk saukta par ceļojošo Buļļu kāpu), ir tipisks vēja darbības veidojums un viena no augstākajām kāpām Latvijā (18,2 metri). Ragakāpa ir īpaši aizsargājams dabas objekts kopš 1962. gada, mūsdienās teritorijai ir dabas parka statuss.
Aleksandrs Beržess
Aleksandrs Beržess (fr; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Beržess 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti profesionāļiem. Šajā disciplīnā viņš guva uzvaru pirmajā kārtā, bet ceturdaļfinālā un atkārtojuma cīņā viņš zaudēja.
Jānis Rudzītis (cīkstonis)
Jānis Rudzītis (dzimis (pēc vecā stila — ), miris ) bija latviešu cīkstonis, startējis grieķu—romiešu cīņā.
Dzimis Saraiķu muižas kalpa Miķeļa Rudzīša un viņa sievas Margietas ģimenē.
Pēc profesijas bija galdnieks. Rīgā viņam piederēja galdnieku darbnīca, kas pasūtījumus izpildīja arī Latvijas Universitātei un Kara ministrijai.
Jānis Rudzītis bija 1924. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks. Viņš startēja grieķu-romiešu cīņā svara kategorijā līdz 66 kg. Šajā kategorijā bija 27 dalībnieki. Rudzītis izstājās otrajā kārtā (pirmajā kārtā pēc punktiem zaudēja Austrijas cīkstonim Kārlim Mezulianam, otrajā kārtā — dānim Pēterim Ēriksenam), pārsniedzot soda punktu limitu.
Rudzītis bija trīskārtīgs Latvijas meistars grieķu-romiešu cīņā — 1924. gadā spalvas svarā, 1934. un 1935. gadā vieglajā svarā. Nodarbojies arī ar svarcelšanu, 1922. gada Latvijas meistars vieglajā svarā. Sacensībās pārstāvēja sporta klubu "Krauze".
Kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju. Tur dzīvoja Gēstahtas bēgļu nometnē "Saule". Bija nometnes tehniskais vadītājs. Vēlāk emigrēja uz Austrāliju, dzīvoja Viktorijas štata pilsētā Balaratā un strādāja par namdari.
Pēc grūtas slimības miris 1967. gada 5. novembrī.
Šons Durci
Šons Durci (en; dzimis Misisogā, Ontārio, Kanādā) ir profesionāls kanādiešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Kanādas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) pārstāv NHL klubu Arizonas "Coyotes".
Karjera
Uzaudzis Misisogā, Durzi spēlēja AA hokeju Misisogas "Braves" komandā, pirms pievienojās Lielās Toronto hokeja līgas (GTHL) komandai Misisogas "Rebels". Pēc tam, kad 2013.—2014. gada sezonā kopā ar Rebels ieguva 14 punktus un 8 soda minūtes, Durzi draftēja Ontārio hokeja līgas (OHL) komanda Ovens Sound Attack. 2014.—2015. gada sezonā viņš atgriezās "Rebels" rindās, kur aizvadīja 31 spēli, kā arī divās spēlēs piedalījās Ontārio Junioru hokeja līgas komandā Sentmaiklas "Buzzers". Durzi vēlāk paziņoja, ka viņa papildu gads ar "Rebels" "noteikti bija liela daļa no manas karjeras".
2023. gada 24. jūnijā Durci "Kings" aizmainīja uz Arizonas "Coyotes", apmaiņā pret 2024. gada drafta otrās kārtas izvēli.
Brizules muiža
Brizules muižas kungu māja (de) ir klasicisma stilā celta ēka, kas atrodas Brizules ciemā, Tukuma novadā, Latvijā.
Vēsture
Jau 15. gadsimta vidū Livonijas ordeņa mestrs Brizules ciemu izlēņojis Štrombergu dzimtai, 17. un 18. gadsimtā muižai bijuši vairāki īpašnieki. Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā ap 1710. gadu uzcēla tagadējo koka muižas kungu māju. 1774. gadā Brizules muižu savā īpašumā ieguva Frīdrihs Gothards Brinkens (1714—1802). 1802. gadā muižu mantoja viņa brālēns ģenerālis un Kurzemes gubernators Gustavs Matiass fon der Venge-Lambsdorfs (1745—1828), kuru apglabāja dzimtai celtā kapličā. Vēlāk muižā saimniekoja viņa brālis Leo Lambsdorfs (1884—1916) un Ralfs Lambsdorfs (1883—1970). Pēc 1920. gada zemes reformas muižu īpašniekiem atsavināja un tās zemi sadalīja 34 vienībās 905 ha kopplatībā.
Bijušajā muižas kungu mājā iekārtoja skolu, kas tur darbojās līdz 1992. gadam. Pēc ēkas privatizēšanas tajā notika pārbūves un atjaunošanas darbi. Brizulē atrodas arī Lambsdorfu dzimtas kapliča, kurā no 1802. līdz 1914. gadam apbedīti 13 Brizules muižas īpašnieku piederīgie no Lambsdorfu dzimtas. Pateicoties vietējās skolas un Lambsdorfu dzimtas pēcnācēju sadarbībai, kapliča 1994. gadā atjaunota. Dzimtas kapu atjaunošanas iniciators bija Helmuts Lambsdorfs (1918), pēdējā muižas īpašnieka Ralfa dēls un Vācijas vēstnieka Latvijā (1991—1993) Hāgena fon Lambsdorfa tēvocis.
Dūlitls
"Dūlitls" (en) ir 2020. gada ASV fantāzijas piedzīvojumu filma. Filmas režisors ir Stīvens Geigans, scenārija autori Geigans, Dens Gregors un Dags Mends. Filmas sižets balstīts uz Tomasa Šeferda stāsta motīviem. Pēc oriģinālās "Doktora Dūlitla" filmas un tās modernajiem komēdiju turpinājumiem šīs filmas galvenais varonis ir veidots pēc Hjū Loftinga varoņa prototipa no rakstnieka otrās grāmatas par doktora Dūlitla piedzīvojumiem. Doktora lomu atveido Roberts Daunijs jaunākais, pārējās lomas atveido Antonio Banderass un Maikls Šīns. Balss lomas ieskaņojuši Emma Tompsone, Rāmī Māleks, Džons Sina, Kumeils Nandžiani, Oktāvija Spensere, Toms Holands, Kreigs Robinsons, Reifs Fainss, Selīna Gomesa un Mariona Kotijāra.
Svari (Jaunannas pagasts)
Svari (augšzemnieku dialektā: Svori) ir ciems Alūksnes novada Jaunannas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 4 km no pagasta centra Jaunannas, 19 km no novada centra Alūksnes un 220 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V389, Svarītes upes krastā.
Sano
Sano (ja) ir japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Baiļu kalna strauts
Baiļu kalna strauts ir Gaujas kreisā krasta pieteka Valmieras novada administratīvā centra Valmieras pilsētas teritorijā. Ietek Gaujā pie Valmieras un Kauguru pagasta robežas.
Vidsala (Turku pagasts)
Vidsala ir ciems Turku pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 175 km attālumā no Rīgas.