cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fricis Grauds
Grauda kuģu liktenis
1942. gada 28. februārī itāļu zemūdene torpedēja "Everasmu" (3836 bruto tonnas). Kad zemūdene uznira, lai no borta lielgabaliem pabeigtu ievainotā kuģa nogremdēšanu, itāļi sākumā neatpazina Latvijas karogu un pārsteigumā nolēma, ka sašāvuši kādus trakus Austrijas separātistus. Kapteinis Miķelis Pērkons tikmēr vadīja glābšanas darbus. Sakāpuši 2 laivās latviešu jūrnieki devās ceļā uz tuvāko krastu, un pēc piecarpus vētrainā jūrā pavadītām dienām viena no tām sasniedza Sentlūsijas krastus, otro uzņēma ceļā satiktais transportkuģis. Transportkuģi "Everalda" (3952 BRT) 1942. gada 29. jūnijā torpedēja vācu zemūdene U-158. Ļaujot latviešu kuģa komandai izglābties, kapteini Jāni Martinsonu vācieši paņēma līdz uz savas zemūdenes. Nākamajā dienā U-158 nogremdēja US-Navy Squadron VP-74 bumbvedēji. 1942. gada 12. augustā šaurumā starp Kubu un Haiti Karību jūrā ar smagu kravu braucot konvojā no Brazīlijas tvaikonis "Everelza" (4531 BRT) piedzīvoja vācu 3. zemūdeņu kaujas flotes uzbrukumu. Torpēdai pāršķeļot kuģi, gāja bojā 24 jūrnieki. Kapteinis Edgars Blaus un vēl daži tika izglābti. Otro pasaules karu pārdzīvoja vienīgi tvaikoņi "Ķegums" (5525 BRT, kapteinis Jēkabs Matisons, no 1944. gada Alfrēds Kiršfelds) un "Everagra" (3702 BRT). 1942. gada 19. maijā "Ķegums" piedalījās nogremdētā amerikāņu transportkuģa William J. Salman komandas glābšanā. "Everagra" 1942. gadā piedalījās tankkuģa Esso Houston glābšanas darbos, 1943. gada 8. jūlijā tai uzbruka vācu 10. zemūdeņu kaujas flote, tomēr torpēdas skarto kuģi komandai izdevās aizvest līdz ostai.
1946. gadā karu pārdzīvojušie transportkuģi tika atgriezti viņa dēla Viļņa Friča Grauda ASV izveidotajai kompānijai F.V. Grauds Shipping Company, kas darbību uzsāka ar kuģiem "Everagra", "Evertons" un "Ķegums". Tvaikonis "Ķegums" 1948. gada 8. decembrī nogrima Biskajas līcī pie Francijas krastiem.
Valerijans Zondaks
Valerijans Zondaks (dzimis Viļakas pagastā, miris  Vecāķos) bija Romas katoļu baznīcas Tabaikaras titulārbīskaps, kā arī Rīgas metropolijas Rīgas arhidiecēzes un Liepājas diecēzes palīgbīskaps, ordinēts 08.05.1932, nominēts 28.10.1972., konsekrēts 12.11.1972.
Biogrāfija
Valerijans Zondaks dzimis 1908. gada 2. aprīlī Viļakas pagasta Svilpovas ciemā. Beidzot pamatskolu un Aglonas ģimnāziju, iestājies Rīgas Garīgajā seminārā, kuru beidzot, 1932. gada 8. maijā Rīgas Svētā Jēkaba katedrālē Rīgas arhibīskaps Antonijs Springovičs iesvētīja par priesteri. Pirmā darba vieta no 1932. līdz 1940. gada 27. septembrim bija ticības mācības skolotājs Jaunaglonas meiteņu ģimnāzijā un fizikas, astronomijas skolotājs Aglonas zēnu ģimnāzijā, sākot arī garīgo kalpošanu Aglonas bazilikā. Paralēli studējis dabaszinības un matemātiku Latvijas Universitātē, 1937. gadā iegūstot matemātikas maģistra grādu. 1940. gadā, okupācijas režīmam slēdzot ģimnāzijas, priesteris pārgāja tikai uz pastorālo darbu. Vēlāk, atjaunojot Aglonas ģimnāzijas darbību, no 1941. gada oktobra līdz 1944. gada 24. septembrim bijis tās skolotājs. No 1946. gada 24. augusta līdz 1953. gada 5. februārim bijis Rīgas Garīgā semināra profesors. No 1949. gada bijis kūrijas notārs, bet no 1952. gada kļuvis kūrijas kanclers. 1953. gada 5. februārī čeka Valerijanu Zondaku apcietināja, vēlāk piespriežot 25 gadus cietumsoda, bet vēlāk, pēc Staļina nāves soda laiku samazināja, reāli ieslodzījumā atradās no 1953. gada 5. februārim līdz 1956. gada 17. jūlijam. Taču 1957. gada 15. jūnijā Zondaku atkal apcietināja, atbrīvojot no apcietinājuma 1960. gada 5. septembrī. Kopumā priesteris dažādos Padomju Savienības cietumos un nometnēs bija pavadījis sešus gadus un septiņus mēnešus. Atgriežoties Latvijā, priesterim neļāva strādāt pastorālu darbu, tāpēc viņš dzīvoja pie Šķilbēnu draudzes prāvesta. Pastorālo kalpošanu atsāka 1960. gada oktobrī. 1966. gadā atsāka strādāt Rīgas Garīgajā seminārā, kurā no 1969. gada līdz pat nāvei 1986. gadā bija rektors. 1972. gada 15. oktobrī Zondaks kopā ar toreizējo bīskapu Julijanu Vaivodu devās uz Romu, kur uzturoties aptuveni mēnesi, notika priestera prekanonizācija. 1972. gada 12. novembrī Valerijanu Zondaku Svētā Pētera bazilikas Ostrobramas kapelā arhibīskaps Kazarolli konsekrēja par bīskapu, asistējot bīskapam Julijanam Vaivodam un Lietuvas bīskapam Labukam. Nominējot Zondaku par bīskapu, pāvests Pāvils VI nominēja par Tabaikaras titulārbīskapu, kā arī Rīgas arhidiecēzes un Liepājas diecēzes apustuliskā administratora Julijana Vaivoda palīgbīskapu. 1985. gada 25. jūnijā Valerijans Zondaks un Aglonas dekāns Pēteris Onckulis bija Ljēžā, Beļģijā, kur katedrālē iesvētīja Andri Mariju Jerumani par priesteri, kas bija pirmais gadījums, kad Latvijas Baznīcas pārstāvji iesvēta latviešu priesteri ārzemēs. Bīskaps Valerijans Zondaks miris 1986. gada 27. septembrī Vecāķos. Sēru Svētā Mise notika 1. oktobrī Rīgas Svētā Franciska baznīcā bīskapa Jāņa Cakula vadībā, koncelebrējot kardinālam Julijanam Vaivodam, bīskapam Kazimiram Duļbinskim un četriem Lietuvas bīskapiem, ka arī piedaloties 300 katoļu garīdzniekiem no Latvijas, Lietuvas, Baltkrievijas. Bīskapu apbedīja Rīgas Svētā Franciska baznīcas dārzā, blakus semināram.
Bērtulis
Bērtulis var būt:
Reinis Bērtulis
Reinis Bērtulis (dzimis, miris ) bija Lietuvā dzimis latviešu valodnieks.
Grozs
Grozs ir no savītām klūgām, stieplēm vai skaliem rokām izgatavots trauks kaut kā novietošanai, glabāšanai vai pārnēsāšanai. Groziem var būt arī estētiska vērtība.
Reinis Bērtulis
Mācījies Kiviļu pamatskolā Lietuvā. Beidzis Auces vidusskolu. 1961. gadā beidzis Latvijas Universitāti, 1975. gadā — Viļņas Universitātes aspirantūru.
No 1964. līdz 1992. gadam — pasniedzējs Latvijas Universitātē, no 1979. līdz 1992. gadam — Filoloģijas fakultātes dekāns. No 1992. līdz 1994. gadam pasniedza Greifsvaldes Universitātē. Pētījis latviešu un lietuviešu valodas saistību, tulkojis lietuviešu autoru darbus.
Neretas novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti bijušā Neretas novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes 2019. gadā. Neretas novads sastāvēja no Mazzalves, Neretas, Pilskalnes un Zalves pagastiem. Pēc LĢIA datiem Neretas novada teritorijā atrodas 23 ciemi (16 ciemi 2019. gadā pastāvēja, bet 7 ciemi bija izzuduši).
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas 2019. gadā pastāvēja vai ir daļēji izzuduši.
Neretas pagasts
Neretas pagasta centrs atrodas Neretā. Neretas pagastā atrodas 3 ciemi, no tiem 1 lielciems un 2 mazciemi.
Pilskalnes pagasts
Pilskalnes pagasta centrs atrodas Pilskalnē. Pilskalnes pagastā atrodas 4 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 1 skrajciems.
Zalves pagasts
Zalves pagasta centrs atrodas Zalvē. Zalves pagastā atrodas 11 ciemi, no tiem 2 vidējciemi, 6 mazciemi un 3 skrajciemi.
Eraldo Mondzeljo
Eraldo Mondzeljo (it, dzimis, miris ) bija Itālijas futbolists un futbola treneris, spēlēja aizsarga pozīcijā, pārstāvējis Itālijas futbola izlasi.
Savas karjeras laikā pārstāvējis Casale, Bologna un AS Roma komandas. Ar Bologna komandu 1929. gadā uzvarējis Itālijas A sērijā. Starptautiskā līmenī viņš pārstāvēja Itālijas futbola izlasi no 1930. līdz 1938. gadam. Ar izlasi izcīnījis divus FIFA Pasaules kausus, 1934. un 1938. gadā. Kopā ar Džuzepi Mecu un Džovanni Ferrāri viņš ir vienīgais futbolists, kas ar Itāliju divas reizes ir uzvarējis Pasaules kausā.
Lai gan Mondzeljo izveidoja veiksmīgu futbolista karjeru, viņam bija pretrunīga slava, savas draudzības ar Benito Musolīni dēļ. Viņš bija arī Musolīni personīgais treneris.
Spēlētāja karjera
Itālija
Treneris
Napoli
Balda (Pušas pagasts)
Balda ir ciems Pušas pagastā, Rēzeknes novadā, pie Baldas upes. Atrodas 270 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas vietējās nozīmes arhitektūras piemineklis - Baldas ūdensdzirnavas, atjaunotajā dzirnavu ēkā darbojas atpūtas bāze. Baldas ūdensdzirnavas savā promocijas darbā "Ūdensdzirnavu un mazo HES ainavas Latvijā" ir pētījusi arhitekte Lilita Zeltiņa
SKS 58. ekspedīcija
'''SKS 58. ekspedīcija' (Экспедиция МКС-58; Expedition 58 jeb ISS-58'') bija Krievijas, ASV un Kanādas kosmonautu pastāvīgā ekspedīcija Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS) no 2018. gada decembra līdz 2019. gada martam.
Pševorskas apriņķis
Pševorskas apriņķis ir apriņķis Polijā, Piekarpatu vojevodistē. Apriņķis robežojas ar Piekarpatu vojevodistes Lubačovas, Jaroslavas, Pšemislas, Žešovas, Laņcutas un Ležajskas apriņķiem, kā arī Ļubļinas vojevodistes Bilgorajas apriņķi.
Roberts Pasils
Roberts Pasils bija latviešu politiķis, Latvijas Satversmes sapulces deputāts no Bezzemnieku agrārās savienības. Nolicis mandātu jau 1920. gadā.
.ms
.ms ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Montserratu. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir Lubimal (MS) Ltd., bet domēnu reģistrēšanu nodrošina MNI Networks Ltd. Lai gan domēna paredzētais pielietojums ir saistīts ar Montserratu, to izmanto arī Microsoft kompānija, Misisipi štats ASV un citi.
Ārējās saites
Toppdomän
Bodžera eļļassēklis
Bodžera eļļassēklis (Elaeocarpus bojeri) ir kritiski apdraudēta koku suga, kas endēma Maurīcijai.
Attālvārpu grīslis
Attālvārpu grīslis (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Austrumāzijā un Eiropā. Latvijā suga ir sastopama reti visā valsts teritorijā — tā aug mēreni mitros un pārmitros lapkoku un jauktos mežos, sevišķi plūstoša ūdens tuvumā.
Bodžera eļļassēklis
Eļļassēkļi ir ļoti daudzveidīga ģints dienvidaustrumu Āzijas un Papua-Jaungvinejas mežos, taču nav nevienas Āfrikā sastopamas sugas. Vienīgi dažas savrupi aug Madagaskarā un Maurīcijā.
Attālvārpu grīslis
Apraksts
Attālvārpu grīslis ir daudzgadīgs, 30-60 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tā vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.
Bodžera eļļassēklis
Izplatība un veģetācija
Līdz pēdējo divu eksemplāru jaunatklāšanai sugu uzskatīja par izmirušu. Šie kociņi bija saglabājušies vienīgi nelielā kalna nogāzē mākoņu mežā, blakus indiešu templim salas dienvidu daļā.
Attālvārpu grīslis
Apraksts
Augs veido nelielu, skraju ceru. Stublājs ir trīsšķautņains, visā garumā ar 0,15-0,2 cm šaurām lapām. Ziedkopu veido sīkas, aptuveni 0,5 cm sīkas, savstarpēji attālu novietotas 4-10 vārpiņas. Seglapas ir ļoti garas, līdzīgas stublāja lapām un pārsniedz ziedkopu. Augļa pūslītis ir zaļš, knābītis īsi divzobains. Segplēksne bāli plēvjaina, strupa, īsāka nekā pūslītis. Zied jūnijā.
Bodžera eļļassēklis
Izplatība un veģetācija
Bodžera eļļassēklim vajadzīgs pastāvīgs mitrums un mērena Saules gaisma, taču nav nepieciešams liels nokrišņu daudzums.
Saskaņā ar Sarkanās grāmatas datiem, 1998. gadā bija atlikuši mazāk nekā 10 šo nelielo kokveida augu. Pēc Maurīcijas savvaļas fonda ziņām, ap 2005. gadu bija 12 Bodžera eļļassēkļu. Abos gadījumos uzskaitīti arī mākslīgos apstākļos izaudzētie koki. Global Trees Campaign norāda uz diviem kokiem, kas saglabājušies savvaļā. Augs ierindots Zemeslodes 100 visapdraudētāko sugu sarakstā.
Apraksts
Neliels krūmveida koks, tā augstums līdz 6 m.
Vietējais nosaukums Bois Dentelle ("mežģīņu koks") norāda uz smalki veidotām dzeltenbrūnām vai krēmaini baltām, bārkstainām vainaglapām. Ziedi grupēti raženos, lielos ķekaros. Ziedam 5 kauslapas un 5 vainaglapas. Bārkstainie ziedi ir raksturīgi daudzām dzimtas sugām, kas ir ļoti laba atšķiršanas pazīme, ja tie ir redzami. Ziedu forma iegarena, zvanveidīga.
Apdraudējums
Sugas pastāvēšanu apdraud divi faktori. Pirmais ir dabiskā vides izzušana. Ik gadu mākoņu mežu platība pasaulē sarūk par vairāk nekā 1%, un Maurīcija nav izņēmums. Sarukšanas iemesli ir cilvēku darbības rezultātā radītās klimata izmaiņas un mežu izciršana priekš lauksaimniecības un ganībām.
Otrs Bodžera eļļassēkļu izzušanas iemesls ir invazīvās sugas, it īpaši gvajave Psidium cattleyanum, kas aizņēmušas eļļassēkļu un daudzu citu vietējo augu atlikušos areālus.
Aizsardzība
Sugas pēdējā patvēruma vieta tiek aizsargāta kopā ar blakus esošo tempļa kompleksu. Vairākkārt tika mēģināts izdiedzēt jaunus stādiņus siltumnīcās no sēklām, kas iegūtas no savvaļā izdzīvojušajiem kokiem. Taču sekmīgi izaudzēti tikai daži jauni kociņi.
Ninnado 1. maija stadions
'''Ninnado 1. maija stadions''' (ko) ir daudzfunkcionāls sporta komplekss Phenjanā, Ziemeļkorejā. Lielākā, pēc sēdvietu un stāvvietu skaita, iekštelpu halle un pasākumu vieta pasaulē. Arēna atklāta 1989. gada 1. maijā. Mājas spēles šajā arēnā aizvada Ziemeļkorejas futbola izlase, taču tās izmantošana paredzēta arī citiem sporta un kultūras pasākumiem.
Florīns
Florīns bija nosaukums 3,54 gramu zelta monētai, ko no 1252. līdz 1533. gadam kala Florencē. Tās nosaukums cēlies no Florences heraldiskā simbola lilijas zieda, kas bija izkalts uz monētas.
14. gadsimtā daudzās Eiropas valstīs sāka kalt savas zelta monētas pēc florīnu parauga. 1325. gadā sāka kalt Ungārijas forintus, 1340. gadā Lībekas florēnus, 1385. gadā Reinas florēnus (florenus Rheni), ko sāka dēvēt par Reinas guldeņiem ("zelta monētām"), pēc guldeņu parauga 1496. gadā Polijas naudas vienību nosauca par zlotiem ("zeltītajiem"), no 1517. gada arī Nīderlandes naudas vienību sauca par florīnu jeb guldeni.
Lielais Getsbijs (filma)
"Lielais Getsbijs" (en) ir 2013. gada ASV un Austrālijas kopražojuma drāmas filma, kuras režisors ir Bazs Lurmens. Filmas sižets veidots pēc Frānsisa Skota Ficdžeralda 1925. gada tāda paša nosaukuma romāna. "Lielais Getsbijs" ir veltījums Ficdžeralda 116. dzimšanas dienai.
Filma ir par miljonāru Džeju Getsbiju un viņa kaimiņu Niku, kas raksta stāstu par tikšanos ar Getsbiju. Tajā galvenās lomas attēlo Leonardo Di Kaprio, Tobijs Magvairs, Kerija Maligana, Džoels Edžertons, Aila Fišere un Džeisons Klārks.
"Lielais Getsbijs" pirmizrāde notika Austrālijā. Filma saņēma dažādus kritiķu vērtējumus, tomēr guva finansiālus panākumus, tās ieņēmumi pārsniedz 350 miljonus. Filma "Lielais Getsbijs" nominēta vairākām balvām dažādās nominācijās.
Bet stunda nāk
"Bet stunda nāk" ir 2003. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisors ir Juris Poškus.
Filma saņēma 2003. gada Lielā Kristapa balvu kā labākā pilnmetrāžas dokumentālā filma.
Sižets
Filmas galvenie varoņi ir Ēriks un Daniels, kuri Rīgas ielās sludina savu izpratni par mūsdienu kristiešu dzīvesveidu un Evaņģēliju. Abi draugi ieņem divas pretējas pozīcijas — viens ir ideālists, bet otrs — materiālists. Viņu rokasgrāmata pilsētas vidē ir Bībele.
Aleksandrs Neibergs (deputāts)
Aleksandrs Neibergs ( — ) bija latviešu jurists un politiķis. Bijis Tautas padomes un Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas pārstāvis.
Biogrāfija
Dzimis 1882. gada 13. oktobrī Zaļenieku pagastā Kristapa Neiberga un Doras, dzimušas Veinbergas, ģimenē. Beidzis Kijivas Universitātes Juridisko fakultāti. No 1910. gada oktobra zvērināta advokāta palīgs, no 1916. gada oktobra līdz 1918. gada decembrim zvērināts advokāts Rīgā. No 1918. gada decembra Rīgas apgabaltiesas loceklis. No 1919. gada 29. decembra Rīgas apgabaltiesas priekšsēdētāja biedrs; strādājis 2. civilnodaļā, tās pārzinis. Ilgstoši slimojis (plaušu un nieru iekaisums).
Bijis Latvijas Tautas padomes loceklis, 1920. gada aprīlī ievēlēts par Satversmes sapulces locekli no Latvijas Sociāldemokrātiskās strādnieku partijas saraksta. 1921. gada 29. novembrī atbrīvots no amata pēc paša lūguma — veselības stāvokļa dēļ.
Miris 1926. gada 24. martā.
Ģimene
Precējies ar Cecīliju Rozenbergu (dzimusi 1888. gadā Zaļenieku pagastā), meitas Irīna (dz. 1911. gadā) un Ilona Aleksandra (dz. 1912. gadā).
Balda (Maltas pagasts)
Ciema lielākā daļa atrodas Pušas pagastā, Rēzeknes novadā.
Latvijas valsts mežu Kalnu Divriteņu maratons
Latvijas valsts mežu Kalnu Divriteņu maratons ir kalnu riteņbraukšanas sacensību seriāls Latvijā, kurš notiek kopš 2002. gada. To rīko "Igo Japiņa sporta aģentūra", kas tika dibināta 1999. gadā. Sacensības notiek maratona distancē (60—70 km), tautas distancē (30—45 km) un veselības braucienā (30—35 km). Sacensību starta apkārtnē notiek arī bērnu sacensības 400—1000 m distancē. Sacensības notiek šķēršļotā apvidū — lauku, zemes, mežu ceļi, takas un ūdens šķēršļi.
2002. un 2003. gada sezonā sacensību nosaukums bija Montavit MTB maratons, bet no 2004. līdz 2018. gadam tas bija SEB MTB maratons.
Sezona tradicionāli sākas ar posmu Cēsis—Valmiera, tas ir vienīgais posms, kur starts un finišs ir atšķirīgās vietās.
2017. gada sezonā sacensības norisināsies 7 posmos dažādās Latvijas pilsētās.
Timrå IK
Timrå IK ir hokeja komanda, kas bāzēta Timro, Zviedrijā, un spēlē Zviedrijas hokeja līgā. Klubs dibināts 1928. gadā, hokeja sekcija izveidota 1937. gadā.
Elitsērijā komanda spēlēja no 2000. līdz 2012. gadam, kā arī 2018.—2019. gada sezonā. Agrāk līgā spēlējusi arī no 1956. līdz 1976. un 1977. līdz 1982. gadam. Zviedrijas hokeja līgā atgriezās 2021. gadā.
Apskurbušais mežs
"Apskurbušais mežs" (The Drunken Forest) ir dabaspētnieka Džeralda Darela grāmata, kas izdota 1956. gadā. Tajā autors apraksta savu un sievas Džekijas sešus mēnešus ilgo dzīvnieku vākšanas ekspedīciju uz Argentīnu un Paragvaju, kur viņi devās 1953/1954. gadā.
Lielāko ekspedīcijas daļu Dareli pavadīja putniem bagātajā Grančako apgabalā Paragvajā — karstā tropu reģionā Paranas baseinā, tāpēc putnu šajā reģionā savāktajā kolekcijā bija divreiz vairāk nekā citu vietējās faunas pārstāvju. Ekspedīcija bija reizē arī Darelu medus mēnesis, un grāmatu Džeralds veltīja savai sievai. Grāmatu ilustrējis angļu mākslinieks Ralfs Tompsons.
Darbu latviski 1980. gadā laida klajā izdevniecība Liesma reizē ar citu Darela grāmatu "Noslēpumaino trokšņu zeme".
Mīkla (pārtika)
Mīkla ir pārtikas starpprodukts, masa, kuras sastāvā ir milti, šķidrums un dažādi citi produkti un kuru izmanto maizes, konditorejas izstrādājumu vai makaronu gatavošanā. Mīklas sastāvā parasti ir milti, ūdens vai piens, olas, cukurs, sāls. Citas sastāvdaļas pievieno pēc tā, kādam mērķim tā ir paredzēta. Pēc vēlamā galaprodukta arī mēdz mīklas dalīt, tas ir, pankūku mīklās, biskvīta mīklās, picas mīklās, rauga mīklās, smilšu mīklās un tā tālāk.
Veolia
Veolia (agrāk Veolia Environnement, Vivendi Environnement un iepriekš Compagnie Générale des Eaux) ir Francijas daudznacionāla sabiedrība, pasaules līmeņa kolektīvo pakalpojumu vadītāja. Veolia darbojas ūdens aprites apsaimniekošanas, atkritumu apsaimniekošanas un reģenerācijas, kā arī enerģijas pārvaldības pakalpojumu jomās.
Uzņēmumā strādā vairāk nekā 163 000 cilvēku piecos kontinentos. Veolia apgrozījums 2015. gadā bija 24,965 miljardi eiro. Uzņēmums ir iekļauts Parīzes biržā un tika iekļauts Ņujorkas biržā līdz tā brīvprātīgai izstāšanās brīdim 2014. gadā.
HTC-Highroad
HTC-Highroad (UCI komandas kods: THR), iepriekš arī Team Telekom un T-Mobile-Team, bija profesionāla šosejas riteņbraukšanas komanda. Tās pēdējais galvenais sponsors bija HTC Corporation, Taivānas viedtālruņu ražotājs. Komanda tika likvidēta pēc 2011. gada sezonas beigām, kad nespēja atrast jaunu sponsoru. High Road Sports bija komandas menedžera Boba Steipltona pārvaldības uzņēmums. Iepriekš komandu sponsorējuši arī Columbia Sportswear un Deutsche Telekom.
Komandu 1991. gadā izveidoja ar nosaukumu Team Telekom, un to sponsorēja Deutsche Telekom. 2004. gadā nosaukumu nomainīja uz T-Mobile-Team.
2010. gada sezonā komandu pārstāvēja Latvijas riteņbraucējs Aleksejs Saramotins, bet 2011. gada sezonā — Gatis Smukulis.
Komandas pirmssākumi: 1988. – 1991. gads
1988. gada beigās bijušais pasaules čempions Henī Keipers izveidoja Vācijas riteņbraukšanas komandu, kuru sponsorēja Štutgartes pilsēta, un tā izmantoja Eddy Merckx velosipēdus. 1989. gadā komandu sauca Stuttgart-Merckx-Gonsor un tajā bija deviņi braucēji (ieskaitot Udo Beltsu). Tobrīd Vācijā nebija nevienas citas augsta līmeņa riteņbraukšanas komandas un galvenajās Vācijas sacensībās Rund um den Henninger Turm vācu braucējs pēdējo reizi bija uzvarējis 1970. gadā, kad to paveica Rūdijs Altigs. Komandas pirmajā pastāvēšanas gadā tās braucējs Dariuss Kaizers guva pirmos panākumus, uzvarot Vācijas šosejas riteņbraukšanas čempionātā. 1990. gadā komandas nosaukums kļuva par Stuttgart-Mercedes-Merckx-Puma Beltss atkārtoja panākumus, kļūstot par Vācijas čempionu.
Team Telekom: 1991. – 2004. gads
1991. gadā par galveno sponsoru kļuva Deutsche Telekom un komandas nosaukums tika mainīts uz Telekom-Mercedes-Merckx-Puma. Saskaņā ar komandas vadītāja Gēdelfrota interviju, pieņemt Telekom piedāvājumu pārņemt komandas vadību, viņu iespaidoja Beltsa iegūtā 17. vieta 1991. gada Vuelta a España. Gēdelfrots piesaistīja vairākus spēcīgus braucējus, ieskaitot klasiku speciālistu un 1991. gada Parīze-Rubē uzvarētāju Marku Madio. Beltss komandā bija iesaistīts jau no tās pirmssākumiem 1989. gada un komandā palika līdz 2003. gadam, turpinot gūt sasniegumus, uzvarot 1992. gada Giro d'Italia 19. posmā. Jenss Hepners 1992. gada Tour de France kopvērtējumā ierindojās desmitajā vietā.
Telekom komanda slēdza līgumus ar visiem tābrīža daudzsološjaiem Vācijas riteņbraucējiem, kuri sāka gūt panākumus. To skaitā bija Jenss Hepners un Kristians Henns 1992. gadā, Ēriks Cābels, Rolfs Aldags un Stefens Vesemans 1993. gadā un Jans Ulrihs 1994. gadā. Daudzi no šiem braucējiem komandā palika vairāk kā desmit gadus. Olafs Ludvigs 1993. gadā parakstīja līgumu ar komandu, un tajā noslēdza savu karjeru, vēlāk turpinot darbu komandas vadībā. 1994. gadā Cābels guva pirmo UCI šosejas riteņbraukšanas Pasaules kausa uzvaru komandas vēsturē, uzvarot Parīze-Tūra braucienā.
1993. gadā komanda atkal guva panākumus Vācijas čempionātā grupas braucienā. Tas bija iesākums komandas 11 gadu dominancei, kad tā 11 gadus pēc kārtas paturēja Vācijas čempiona kreklu. Daudzi no panākumiem bagātajiem komandas braucējiem, kuri pavadīja vairākus savus karjeras gadus Telekom komandā, kļuva par Vācijas čempioniem – Bernds Grēne 1993. gadā, Jenss Hepners 1994. gadā, Beltss 1990., 1995. un 1999. gadā, Khristians Henns 1996. gadā, Jans Ulrihs 1997. un 2001. gadā, Ēriks Cābels 1998. un 2003. gadā, Rolfs Aldags 2000. gadā, Danilo Hondo 2002. gadā un beidzot Andreass Klēdens 2004. gadā.
Komanda drīz kļuva atpazīstama starptautiskajā riteņbraukšanā, tomēr netika uzaicināta piedalīties 1995. gada Tour de France. Vēlāk tika atļauts izveidot apvienoto komandu ar ZG Mobili, iekļaujot sešus Telekom dalībiekus — Rolfu Aldagu, Udo Beltsu, Jensu Hepneru, Vladimiru Pulņikovu, Ēriku Cābelu un Olafu Ludvigu, bet no ZG Mobili tikai trīs braucējus. Cābels uzvarēja divos no sacensību posmiem.
Nākamajos divos gados komanda sāka gūt starptautiska mēroga panākumus. Godefrots piesaistīja Dānijas braucēju Bjarni Rīsu, kurš 1995. gada Tūrē bija finišējis trešajā vietā. B. Rīss uzvarēja 1996. gada Tour de France, tobrīd 22 gadus vecajam vācu atbalsta braucējam Janam Ulriham finišējot otrajā vietā. Cābels ieguva savu pirmo no sešiem zaļajiem krekliem, uzvarot punktu sacensībā. Beltss uzvarēja Sansevastjanas klasikā un Vesemans otro reizi uzvarēja vairāku posmu sacensībās Miera braucienā. Telekom komandai tas bija pirmais no diviem panākumiem šajās sacensībās.
1997. gada Tour de France uzsāka Ulriha kā komandas līdera periodu. Ulrihs ar Rīsa atbalstu uzvarēja šajās sacensībās. Team Telekom uzvarēja arī Tūres komandu vērtējumā. Rīss gada sākumā bija uzvarējis Pasaules kausa sacensībās Amstel Gold Race. Beltss triumfēja Critérium du Dauphiné Libéré, bet Cābels Milāna – Sanremo pirmo no četrām reizēm, pārstāvot komandu. Ulrihs uzvarēja arī Hamburgas čempionātā un nākamajā gadā sacensības tika iekļautas Pasaules kausa kalendārā. Tajā 1999. gadā atgriezās arī Deutschland Tour sacensības kā pierādījums tābrīža riteņbraukšanas popularitātei Vācijā. Lai arī Ulrihs krita un izstājās Team Telekom uzvarēja pirmajās šajās sacensībās, par čempionu kļūstot Hepneram. 2001. gadā šo panākumu atkārtoja Aleksandrs Vinokurovs.
Ulrihs 1998. gada Tour de France ierindojās otrajā vietā, bet uzvarēja 1999. gada Vuelta a España, pēc tam, kad bija ceļa savainojuma dēļ izlaidis 1999. gada Tour de France. Pēc uzvaras Vuelta, Ulrihs kļuva par Pasaules čempionu individuālajā braucienā un nākamā gada laikā varēja valkāt čempiona kreklu individuālajos braucienos. Šo titulu viņš vēlreiz izcīnīja 2001. gadā. Nākamajā gadā Cābels uzvarēja Pasaules kausa kopvērtējumā, uzvarot gan Milāna – Sanremo, gan Amstel Gold Race sacensībās, bet Ulrihs atkal ierindojās otrajā vietā 2000. gada Tour de France, zaudējot Lānsam Ārmstrongam. Ulrihs ieguva zelta medaļu olimpisko spēļu grupas braucienā un sudraba medaļu individuālajā braucienā. 2001. gadā Cābels ceturto reizi uzvarēja Milāna – Sanremo, bet Ulrihs kārtējo reizi bija otrais Tour de France, kamēr Cābels uzvarēja sešos posmos, skaitot kopā 2001. gada Tūri un Vuelta. Kazahu braucējs Aleksandrs Vinokurovs 2002. gadā uzvarēja Parīze–Nica vairāku posmu sacensībās, to viņš atkārtoja arī 2003. gadā, kad viņš uzvarēja arī Amstel Gold Race un Tour de Suisse. 2003. gadā Ulrihs pameta komandu, pārejot uz Team Bianchi un Vinokurovs kļuva par komandas līderi 2003. gada Tour de France. Viņš finišēja trešajā vietā aiz otrās vietas ieguvēja Ulriha. Cābels uzvarēja 2003. gada Parīze-Tūra, bet Itālijas braucējs Daniele Nardello Züri-Metzgete braucienā.
Komanda pastāvīgi bija viena no labākajām profesionālajām komandām un turpināja parakstīt līgumus ar talantīgiem tā laika 1998. gadā komandā iekļāvās Andreass Klēdens, 1999. gadā Jergs Jakše, 2000. gadā Matiass Keslers, 2002. gadā Stefans Šūmahers. Komandai pievienojās arī vairāki panākumus jau guvuši ārvalstu sportisti kā Georgs Totšnigs, Aleksandrs Vinokurovs, Keidels Evanss, Santjago Botero un Paolo Savoldelli.
T-Mobile: 2004 – 2007. gada novembris
Līdz ar 2004. gadu komanda mainīja nosaukumu uz T-Mobile. Komandā atgriezās Jans Ulrihs. Komanda guva lielus panākumus, ieskaitot Stefana Vesemana uzvaru Flandrijas tūrē. Tuvojoties 2004. gada Tour de France, Klēdens kļuva par Vācijas čempionu grupas braucienā un Ulrihs uzvarēja Tour de Suisse, kā arī Vinokurovam nestartējot, bija komandas līderis Tour de France. Jans Ulrihs finišēja ceturtais, bet Klēdens bija labākais komandas pārstāvis, ieņemot otro vietu. T-Mobile uzvarēja komandu klasifikācijā. 2005. gada pavasara sezonā Vinokurovs uzvarēja Ljēža–Bastoņa–Ljēža klasiskajās sacensībās. Ulrihs kā komandas līderis ierindojās trešajā vietā kopvērtējumā 2005. gada Tour de France. Aleksandrs Vinokurovs brauca, atbalstot Ulrihu un ierindojās piektajā vietā, uzvarot divos posmos, ieskaitot pēdējo ar finišu Elizejas laukos. Vēl vienu posmu uzvarēja komandas itāļu pārstāvis Džuzepe Guerīni, bet komanda atkārtoja iepriekšējā gada panākumu un uzvarēja komandu konkurencē. Sezonas beigās Cābels trešo reizi uzvarēja Parīze–Tūra sacensībās.
2005. gada jūlijā Tour de France laikā Vinokurova līguma termiņš tuvojās beigām un baumoja par to, ka līgums varētu netikt pagarināts. Četras dienas līdz tūres beigām viņš paziņoja, ka pametīs komandu, lai realizētu savu mērķi uzvarēt Tour de France kā savas komandas līderis un pēc tūres viņš pievienojās Liberty Seguros komandai. Pēc 13 pavadītiem gadiem Team Telekom un T-Mobile, komandu pameta arī Ēriks Cābels, lai brauktu jaunizveidotajā Team Milram. Pirms 2006. gada sezonas Valter Godefrots atkāpās no komandas vadītāja amata un par to kļuva Olafs Ludvigs.
Dopinga skandāli 2006. – 2007. gadā
Pirms 2006. gada Tour de France notika ievērojamākais skandāls kopš 1998. gada tūres, kad no sacensībām Strasbūras prologa priekšvakarā tika izslēgti trīspadsmit sportisti, kuri bija saistīti ar Spānijas dopinga skandālu. To skaitā bija Jans Ulrihs, kurš bija viens no favorītiem uz uzvaru sacensībās, kā arī cits T-Mobile sportists Oskars Sevilja, un komanda palika septiņu dalībnieku sastāvā.
9. jūlijā komanda paziņoja, ka atlaiž tās sporta direktoru Rūdiju Pevenažē saistībā ar parādīšanos Jana Ulriha Spānijas asins dopinga skandālā. Komandas ģenerālmenedžeris Olafs Ludvigs teica: "Līgums starp T-Mobile un Pevenažē tika pārtraukts 30. jūnijā".
2006. gada 21. jūlijā T-Mobile komanda atlaida Janu Ulrihu sakarā ar dopinga pārkāpumu izmeklēšanu.
2006. gada Tour de France T-Mobile uzvarēja komandu klasifikācijā trešo gadu pēc kārtas, Andreass Klēdens otro reizi nokļuva uz pjedestāla (trešā vieta), Matiass Keslers uzvarēja trešajā posmā, Serhijs Hončars uzvarēja divos individuālajos braucienos (7. un 19. posms) un valkāja dzelteno krekliņu trīs dienas (pēc 7.-9. posma).
2007. gada maijā vairāki bijušie komandas braucēji atzinās aizliegtu vielu lietošanā (ieskaitot EPO), pārstāvot komandu 1990. gadu vidū. Viņu skaitā bija Ēriks Cābels, Rolfs Aldags, Brians Holms, Bjarne Rīss, Berts Dītss, Udo Beltss un Kristians Henns, ieskaitot sezonas, kurās Rīss un Ulrihs uzvarēja Tour de France. Komandas ārsti Andreass Šmits un Lotārs Heinrihs arī atzinās līdzdalībā aizliegto vielu sagādes organizēšanā. Heinrihs līdz 2007. gada 3. maijam bija komanda sporta direktors, līdz viņu atstādināja pēc apsūdzībām bijušā komandas dalībnieka Žefa d'Onta autobiogrāfijā.
Ar mērķi radīt atjauninātu veidolu, 2007. gada Tour de France tika pieteikts jauns komandas sastāvs un publiskota pretdopinga attieksme. Tomēr komandas dalībnieks Patriks Sinkevičs uzrādīja paaugstinātus testosterona rādītājus treniņnometnes laikā. Testu rezultāti tika paziņoti tikai pēc tam, kad Sinkevičs bija izstājies no tūres savainojuma dēļ. Brīdī, kad komanda viņu diskvalificēja, viņš joprojām atradās slimnīcā. 31. jūlijā līgums ar viņu tika lauzts.
Team High Road: 2007. gada novembris – 2008. gada jūnijs
2007. gada novembrī Deutsche Telekom AG paziņoja, ka pārstās sponsorēt riteņbraukšanu, lēmumam stājoties spēkā nekavējoties. Komanda turpin'ja darbību ar nosaukumu "Team High Road" līdz 2008. gada jūnijam. Komanda 2008. gada februārī mainīja licences reģistrācijas valsti, no Vācijas pārceļoties uz ASV. Komanda darbību turpināja tikai ar līdzekļiem, ko atvēlēja tās īpašnieks Bobs Steipltons, jo komandai nebija laika meklēt jaunus sponsorus nākamajam gadam. Komandai izdevās veiksmīgs starts — Luksemburgas sportists Kims Kirhens uzvarēja klasiskajās La Flèche Wallonne sacensībās. Šie rezultāti un sniegums 2008. gada Giro d'Italia palīdzēja komandai nodrošināt sponsorus līdz gada beigām.
Team Columbia un Team Columbia-High Road: 2008. gada jūlijs – 2009. gada jūnijs
2008. gada 15. jūnijā Columbia Sportswear paziņoja par triju gadu sponsorēšanas līgumu ar komandu, sākot no 5. jūlija, kad sākās Tour de France sacensības. Komandas jaunais nosaukums bija Team Columbia. Sponsoru līgums iekļāva gan vīriešu, gan sieviešu komandu. Paziņojums par jauno sponsoru līgumu sakrita ar panākumiem bagātu tūri, kurā koamnda uzvarēja piecos posmos (četros no tiem britu sprinteris Marks Kevendišs) kā arī komandas līderis Kims Kirhens četras dienas bija kopvērtējuma līderis, kā arī vairākas dienas punktu klasifikācijas līderis.
2008. gadu komanda noslēdza kā otrā labākā komanda aiz Team CSC CQ Team Ranking rangā.
Team Columbia-HTC: 2009. gada jūnijs — 2010. gada janvāris un Team HTC-Columbia: 2010. gada janvāris – 2011
2009. gada 29. jūnijā HTC paziņoja, ka noslēgusi trīs gadu sponsorēšanas līgumu ar komandu, sākot no 2009. gada Tour de France. Jaunais komandas nosaukums bija eam Columbia-HTC. Tāpat kā Columbia Sportswear līgums, HTC sponsorēšana iekļāva gan vīriešu, gan sieviešu komandu. Komanda guva labus panākumus 2009. gada Tour de France, Markam Kevendišam uzvarot 6 posmos. Atmiņā paliekošākā no šīm uzvarām bija pēdējā posmā ar finišu Elizejas laukos Parīzē, kur viņš uzvarēja ar lielu pārsvaru; gandrīz 30 metriem. Tas ļāva viņa sprinta palīgam Markam Renšo finišēt otrajā vietā ar paceltām rokām. Vēlāk iznāca dokumentālā filma Chasing Legends, kurā bija attēlota 2009. gada tūre no HTC-Columbia skatu punkta.
Par spīti panākumu gūšanai, Team Columbia nespēja paturēt daudzus no saviem labākajiem braucējiem un lielā uzvaru skaita daudzas komandas tos vēlējās iegūst savā sastāvā 2010. gada sezonai. Tādi braucēji kā Kims Kirhens, Edvalls Boasons Hāgens, Maikls Berijs, Džordžs Hinkapī un Tomass Lovkvists izvēlējās komandu pamest. Kā aizvietotāji tika piesaistīti jauni un talantīgi braucēji kā Jans Giselinks, Rasmuss Guldhammers, Martins un Peters Velitss.
2010. gada 17. oktobrī Team Columbia HTC paziņoja par sadarbību ar Specialized 2011. gada sezonai. Specialized piegādāja komandai velosipēdu rāmjus, dakšas un ķiveres. Vairumā sacensību vīriešu komanda brauca ar S-Works Tarmac modeli, bruģētajām klasikām izvēloties S-Works Roubaix un Shiv TT individuālajā un komandu braucienā. Attiecīgi tikai ozmantotas arī jaunās S-Works Prevail un TT3.
2011. gada 4. augustā ģenerālmenedžeris Bobs Steipltons paziņoja, ka Team HTC-Highroad 2011. gada sezonas beigās tiks likvidēta, jo nav izdevies atrast jaunu sponsoru.
Pēdējās komandas sacensības bija Chrono des Nations, kuras notika 2011. gada oktobrī. Gan vīriešu, gan sieviešu komandas pārstāvji izcīnīja uzvaras — Tonijs Martins uzvarēja vīriešu 48 km individuālajā braucienā, bet Embera Nebena sieviešu 20 km sacensībās. Tas komandai pēdējā sezonā deva 121 uzvaru.
HTC-Highroad tika atzīta par 2011. gada labāko komandu Cyclingnews.com vērtējumā, kā arī ieguva Velonews balvu kā labākā komanda un labākā sieviešu komanda.
Ļešukonskas rajons
Ļešukonskas rajons ir Krievijas Arhangeļskas apgabala administratīvais rajons apgabala ziemeļaustrumu daļā. Rajons robežojas ar Arhangeļskas apgabala Piņegas rajonu rietumos un Mezeņas rajonu ziemeļos, kā arī Komi republikas Ustjciļmas rajonu austrumos un Udoras rajonu dienvidos.
Heinrihs Frīdrihs Jēgers
Heinrihs Frīdrihs Jēgers (Heinrich Friedrich Jäger, 1747-1811) bija vācu jurists, Jelgavas Academia Petrina vēstures profesors (1775—1789). Akadēmijas prorektors (1779—1780, 1787—1788).
Dzīvesgājums
Dzimis 1747. gada 14. martā Nirtingenes (Nürtingen) (tagad Bādene-Virtemberga) pilsētas ārsta Georga Frīdriha Jēgera ģimenē. Studēja tieslietas Tībingenes Universitātē.
Strādāja Virtembergas hercogistes zemes tiesā Štutgartē par advokātu. 1774. gadā H. F. Jēgeru uzaicināja kļūt par Pētera akadēmijas vēstures profesoru Jelgavā. Apprecējās ar mācītāja Paca atraitni Annu Elizabeti, dzimušu Vinteri.
1789. gadā viņš devās atpakaļ uz savu dzimteni, kur bija Hiršavas klostera (Kloster Hirschau) priekšnieks tagadējā Tībingenes pilsētā.
Miris 1811. gadā.
Čehijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Čehijas pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Čehija vasaras olimpiskajās spēlēs piedalās kopš 1996. gada un ziemas olimpiskajās spēlēs kopš 1994. gada.
Kaņčuga
Kaņčuga (pl) ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistē uz austrumiem no Žešovas.
Rīga. Desmit gadus pēc
"Rīga. Desmit gadus pēc" ir 2001. gadā izdota Latvijas dokumentālā filma. Filmas režisore ir Arta Biseniece.
Sižets
Filmas galvenie varoņi ir auguši padomju laika Rīgā, kura 10 gadus vēlāk jau ir aizmirsta. Līga strādā Operā un mācās. Viņa vēlas nokļūt Spānijā. Romāns strādā tirgus gaļas paviljonā. Viņš dzīvo, lai priecātos un nepazīst savus vecākus. Aivars mācās Policijas akadēmijā. Viņš ir ar skaidriem nākotnes plāniem. Karīna ir juriste, kuras atslodze ir bohēmiskajās aprindās. Visi četri varoņi iezīmē gan savas paaudzes, gan Rīgas portretu.
Eksplozīvā blondīne
"Eksplozīvā blondīne" (en) ir 2017. gada ASV spriedzes trilleris spiegu filma, kas balstīts uz 2012. gada grafiskā romāna Coldest City motīviem. Sižets ir par spiegu, kurai jāatrod aģentu saraksts, ko pretlikumīgi ieved rietumos īsi pirms Berlīnes mūra krišanas 1989. gadā. Filmas režisors ir Devids Lītčs, un šī ir viņa kā režisora debija (pirms tam viņš bija līdzrežisors), scenārija autors ir Kurts Džonsteds. Lomas filmā atveido Šarlīze Terona, Džeimss Makevojs, Džons Gudmens, Tils Švaigers, Edijs Marsans, Sofija Butella un Tobijs Džonss.
Filmas "Eksplozīvā blondīne" pasaules pirmizrāde norisinājās festivālā South by Southwest, bet ASV kinoteātros to sāka demonstrēt. Latvijā filmas pirmizrāde norisinājās. Pasaules ienākumi filmai ir 100 miljoni ASV dolāru, tāpat tā ir saņēmusi pārsvarā pozitīvas kritiķu atsauksmes, kas izcēluši spriedzes skatu secību, Teronas un Makevoja aktierspēli un skaņu celiņu. Daudzi salīdzina šo filmu ar filmu sēriju "Džons Viks", no kurām pirmajai filmai Lītčs bija titros nepieminēts līdzrežisors un producents.
Jablunkova
Jablunkova (cz) ir pilsēta Čehijā, Morāvijas-Silēzijas apgabala Frīdekmīstekas apriņķī pie Olzas upes. Vistālāk uz austrumiem novietotā Čehijas pilsēta. Katru gadu augusta sākumā pilsētā notiek kalniešu folkloras festivāls Gorolski Święto.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1435. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā, tās vāciskais nosaukums bija Jablunkava (de). No 1918. gada - Čehoslovākijas sastāvā. Pēc 1938. gada Minhenes vienošanās, pilsētu ieņēma poļu karaspēks, bet pēc Otrā pasaules kara sākuma - vācieši. Naktī no 1939. gada 25. augusta uz 26. augustu pie Jablunkovas notika t.s. Jablunkovas incidents - vācu diversanti uzbruka poļu dzelzceļa stacijai un tunelim, jo nebija saņēmuši ziņu, ka plānotais iebrukums Polijā pagaidām ir atcelts. Vācieši atkāpās, vēlāk vācu varas iestādes atvainojās poļiem. Pēc kara, pamatojoties uz Beneša dekrētiem, pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada - Čehijas sastāvā.
Cilvēki
23% no pilsētas iedzīvotājiem ir poļi.
Baldeniški
Baldeniški ir ciems Kalniešu pagastā, Krāslavas novadā. Atrodas 283 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa A6. Ciema apkārtnē atrodas Čaupu ezers.
Fidijs
Fidijs (el, Pheidías; dzimis ap 480. gadu p.m.ē., miris 430. gadā p.m.ē.) bija sengrieķu skulptors, gleznotājs un arhitekts.
Viņš ir Zeva statujas Olimpijā (viens no septiņiem pasaules brīnumiem) autors. Vēl izveidojis divas Atēnas statujas akropolē. Mūsdienās lielākā daļa vēsturnieku un kritiķu uzskata Fidiju par vienu no izcilākajiem sengrieķu skulptoriem.
Uledsaīda
Uledsaīda (, berberu: ⵡⵍⴻⴷ ⵙⴰⵄⵉⴷ) ir Sahāras oāze Alžīrijā. 2001. gadā iekļauta Rāmsaras vietu sarakstā.
Vieta ir rets cilvēka radīts mitrāja paraugs. Vāda (wadi) atlieku rajonā ir izveidoti daudzi kanāli (fouggara), kas ūdeni nogādā dateļpalmu un citu kultūru plantācijās. Uledsaīda atrodas arī vairāku 14. gadsimta ksaru (nocietinātu ciematu) drupas.
Šeit uzturas ievērojams daudzums migrējošu putnu un gazeles.
Kloē Ševaljē
Karjera
Ar biatlonu sāka nodarboties 2010. gadā. Piedalījusies 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja bronzas medaļu jauktajā stafetē. IBU kausā debitēja 2013.—2014. gada sezonā. 2015. gada Eiropas čempionātā Otepē izcīnīja savu pirmo medaļu pieaugušo konkurencē, iegūstot bronzu stafetē. 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem Raubičos izcīnīja bronzas medaļu sprintā un zeltu stafetē.
Pasaules kausa sacensībās debitēja Pokļukā, ieņemot 69. vietu sprintā. Pirmos punktus PK ieskaitē guva Rūpoldingā 15 km individuālajā distancē (20. vieta). 2018. gada Eiropas čempionātā izcīnīja trīs medaļas — zeltu 15 km individuālajā distancē un iedzīšanā, kā arī sudraba godalgu sprintā. Nove Mesto Morāvijā pirmo reizi kāpa uz goda pjedestāla PK posmos, izcīnot otro vietu stafetes komandas sastāvā. Piedalījās 2021. gada Pasaules čempionātā Pokļukā, startēja tikai stafetē, ieņemot 8. vietu.
Fernando Koda Markess
Kopš 2014. gada ir matemātikas profesors Prinstonas Universitātē. 2016. gadā saņēmis Veblena prēmiju ģeometrijā, bet 2021. gadā — Fermā prēmiju.
Vāgāni
Vāgāni (kļūdaini Grantskalni) ir ciems Smiltenes novada Drustu pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V303, Plinkas upes krastā.
Pjetro Rava
Pjetro Rava (it, dzimis, miris ) bija Itālijas futbolists un futbola treneris, spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcijā, pārstāvējis Itālijas futbola izlasi.
Lielāko daļu savas karjeras aizvadījis Juventus rindās, kur 1950. gadā arī kļuvis par Itālijas A sērijas uzvarētāju.
Itālijas futbola izlasi pārstāvējis no 1935. līdz 1946. gadam, kopumā aizvadot 30 mačus. Uzvarējis 1938. gada FIFA Pasaules kausā un izcīnījis zelta medaļu 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Juventus
Itālija
Pazarišku ezers
Pazarišku ezers (arī Pazares ezers) ir ūdenstilpe Subates ezeru grupā Augšdaugavas novada Prodes pagastā. Subglaciālas izcelsmes caurteces ezers. Iztek strauts uz Bebru ezeru dienvidos. Pieder pie Nemunas baseina. Dienvidu krastā viensēta Pazares.
Maskavas guberņa
Maskavas guberņa bija Krievijas administratīvi teritoriālā vienība, kas izveidota 1708. gadā un likvidēta 1929. gadā.
1897. gadā guberņas teritorija bija 33 271 km2 ar 2,430 miljoniem iedzīvotāju. Mūsdienās guberņas lielākā daļa atrodas Maskavas apgabala teritorijā.
Vēsture
Izveidota pēc Pētera I īstenotās Krievijas caristes administratīvās reformas kopā ar Ingrijas, Kijivas, Smoļenskas, Arhangeļskas, Kazaņas, Azovas un Sibīrijas guberņām.
1719. gadā guberņā izveidoja deviņas provinces:
1727. gadā no Sanktpēterburgas guberņas pievienoja Jaroslavļas un Ugļičas provinces.
Katrīnas II valdīšanas laikā 1775.—1778. gadā no Maskavas guberņas atdalīja Kalugas, Tulas, Tveras, Vladimiras, Rjazaņas un Kostromas vietniecības.
1781. gadā bijušās Maskavas provinces robežās reorganizētajā Maskavas guberņā izveidoja Volokolamskas, Možaiskas, Verejas, Podoļskas, Ņikickas, Serpuhovas, Kolomenskas, Broņņicu, Maskavas, Voskresenskas, Kļinas, Dmitrovas, Zveņigorodas, Bogorodskas un Ruzas apriņķus.
Igaunijas krona
Igaunijas krona (, kods: EEK) bija Igaunijas nacionālā valūta laika periodā no 1928. līdz 1940. gadam un no 1992. līdz 2011. gadam. Viena krona atbilda 100 centiem. Līdz ar Igaunijas pievienošanos Eirozonai, kas notika 2011. gada janvārī, kronas vietā tika ieviests eiro.
No 1918. gada Igaunijas nacionālā valūta bija Igaunijas marka. 1924. gadā apritē tika laista Igaunijas krona, kas 1928. gada 1. janvārī pilnībā aizvietoja markas. Marka tika mainīta attiecībā 1 krona pret 100 markām. Kopš 1924. gada Igaunijas krona bija piesaistīta Zviedrijas kronai, pret zeltu tās attiecība bija 2480 kronas = 1 kilograms tīra zelta. 1933. gadā krona tika devalvēta un turpmāk bija piesaistīta Lielbritānijas mārciņai. 1940. gadā, kad valstī ienāca padomju karaspēks, kronas vietā tika ieviests padomju rublis, kas tika mainīts attiecībā 0,8 krona pret 1 rubli.
Pēc Igaunijas valstiskuma atjaunošanas 1992. gadā Igaunijas krona atkal kļuva par valsts nacionālo valūtu. 1992. gada 20. jūnijā sākās padomju rubļa aizvietošana ar kronām. Viena krona atbilda 10 rubļiem (persona varēja maksimāli izmainīt 1500 rubļus pret 150 kronām). Sākotnēji krona tika piesaistīta Vācijas markai, bet vēlāk eiro. Pēc visu nepieciešamo kritēriju izpildīšanas Igaunija 2011. gadā kļuva par vienu no Eirozonas dalībvalstīm. Līdz ar to 1. janvārī eiro kļuva par oficiālu maksāšanas līdzekli Igaunijā. No 1. līdz 14. janvārim eiro atradās apritē paralēli ar Igaunijas kronu, bet no 15. janvāra Igaunijas krona pilnībā zaudēja nacionālās valūtas statusu.
Dacvari
Dacvari ir ciems Alūksnes novada Annas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4 km no pagasta centra Annas, 16 km no novada centra Alūksnes un 211 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V396, Dzelzsupītes krastā.
Heinrihs Manns
Heinrihs Manns (de, dzimis, miris ) bija vācu rakstnieks un sabiedrisks darbinieks, Tomasa Manna vecākais brālis.
Dzimis pārtikušā Lībekas tirgotāja ģimenē. Studēja Berlīnes Humboltu universitātē. Pēc tēva nāves 1891. gadā ģimene pārcēlās uz Minheni, kur Heinrihs sāka savu literāro darbību. Pazīstams ir Manna 1905. gada sarakstītais romāns "Profesors Mēsls" (Professor Unrat), pēc kura motīviem Jozefs fon Šternbergs radīja filmu "Zilais eņģelis" ar Marlēnu Dītrihu galvenajā lomā. Plaši pazīstams kļuva arī 1914. gadā sarakstītais, 1918. gadā publicētais antinacionālistiskais romāns "Pavalstnieks" (Der Untertan). 1931. gadā Manns kļuva par Prūsijas Mākslas akadēmijas literatūras nodaļas vadītāju. Publiski uzstājās pret nacistiem, tai skaitā kopā ar Albertu Einšteinu parakstīja uzsaukumu Dringender Appell für die Einheit.
Pēc nacistu nākšanas pie varas Mannam tika atņemta Vācijas pilsonība un viņš emigrēja no valsts. Apmetās Parīzē, Nicā, bet pēc Francijas okupācijas emigrēja uz ASV. VDR bija ievēlēts par Vācu mākslas akadēmijas prezidentu.
Starptautiskās attiecības
Starptautiskās attiecības, arī starptautiskās lietas, ir akadēmiska disciplīna par valstu savstarpējām attiecībām, kā arī par starptautiskām organizācijām un ārpolitikas veidošanu. Starptautiskās attiecības ir saistītas ar vairākām citām akadēmiskām disciplīnām, piemēram, politoloģiju, ģeogrāfiju, vēsturi, ekonomiku, tieslietām, socioloģiju, psiholoģiju un filozofiju. Tā ir daļa no diplomātijas.
Lai gan starptautiskās attiecības ir pastāvējušas jau kopš seniem laikiem, pats jēdziens parādījās salīdzinoši nesen, to ieviesa angļu filozofs Džeremijs Bentams, kurš tās definēja galvenokārt kā spontānas lielu nacionālu valstu attiecības, kuru pamatā ir politiskās attiecības.
Nimcoviča aizsardzība
Nimcoviča aizsardzība ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. d2-d4 Zg8-f6 2. c2-c4 e7-e6 3. Zb1-c3 Lf8-b4'''.
To klasificē pie pusslēgtām atklātnēm ar Šaha atklātņu enciklopēdijas kodiem E20 līdz E59.
Vēsture
Atklātni 20. gs. divdesmitos gados izstrādājis un praksē ieviesis Ārons Nimcovičs. Lielu ieguldījumu Nimcoviča aizsardzības teorijas attīstībā devuši H. Kapablanka, A. Rubinšteins, A. Aļehins, M. Taimanovs un citi.
Stratēģiskā ideja
Atklātnes galvenā ideja ir radīt melno figūru spiedienu pret centra lauciņiem, pirmkārt d5 un e4, turpinājumā to atbalstot ar bandinieku uzrāvieniem d7-d5, c7-c5, e6-e5, dažreiz b7-b5, ar mērķi radīt pretuzbrukumu centrā un dāmas spārnā. Baltie parasti plāno uzbrukumu karaļa spārnā.
Baltači (Dubnas pagasts)
Baltači ir ciems Dubnas pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 226 km attālumā no Rīgas.
Aijā, žūžū, lāča bērni
"Aijā, žūžū, lāča bērni" ir latviešu tautasdziesma, kas 1921. gadā publicēta Artūra Salaka sastādītajā "Vadonī mazajiem dziedātājiem". Tautasdziesmu Viktora Stota priekšnesumā un Teodora Vēja aranžētājumā skaņuplatē izdeva fabrika "Bellacord Electro".