cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stalkers (filma)
Ietekme uz kultūru
Filmas vizuālo risinājumu — drūmas un netīras ainavas, sagruvušas ēkas, pašu Zonu — vēlāk radoši pārņēmuši daudzi krievu un padomju kinematogrāfisti. "Stalkera" iespaids jūtams tādās filmās kā A. Rogožkina "Trešā planēta", S. Aleksejeva "Spiets", Georgija Danelijas un R. Gabriadzes "Kin-dza-dza!" un citās. Filma ievērojami ietekmēja arī Eiropas un pasaules kino. Kā atzīst kritiķi, Tarkovska filmas ietekme un atmosfēra jūtama tādās filmās kā Larsa fon Trīra "Nozieguma elements" un japāņu režisora Mamoru Oshii fantastikas filmā "Avalona".
Pazīstamais britu mūziķis Braiens Viljamss (Lustmord), iespaidojies no Tarkovska filmas, 1995. gadā kopā ar Robertu Riču ierakstīja albumu "Stalker".
Tarkovska filmas, šī pasaules līmeņa kultūras notikuma piemiņas saglabāšanai Maskavā no 1995. gada notiek kinofestivāls "Stalker".
No oriģinālavota saglabātais
No grāmatas filmā ir palicis tikai Zonas tēls (arī to Tarkovskis ir traktējis pēc sava ieskata) un stalkera kā pavadoņa Zonā jēdziens.
Tāpat kā stāstā "Pikniks ceļa malā", kā galvenās Zonas lamatas filmā tiek pieminēta "gaļasmašīna". Lai tiktu garām šīm lamatām, vajag ziedot cilvēka dzīvību.
Zonā ir vietas ar spēcīgu gravitāciju. To noteikšanai Stalkers izmanto uzgriežņus ar tiem piesietām lentītēm, šo paņēmienu stāstā izmanto arī Redriks Šuharts.
Citāti
Filmā tiek citēti:
Teratoloģija
Vēsture
Vissenākās teratoloģijas liecības ir Austrālijas aborigēnu zīmējumi uz smilšakmens alu sienām, kas ataino kopā saaugušus dvīņus. 5000. gadā p. m. ē. Senajā Ēģiptē aprakstītas hondrodisplāzijas. Tad seko pirms 2000. gadiem p. m. ē. pirmā attīstības anomāliju klasifikācija, kurā minētas 62 iedzimtās kaites. 16. gadsimta teoloģiskie uzskati un māņticība nomāca antīkās medicīnas atziņas. Kā cēloņus kroplībām minēja dievišķo un sātanisko ietekmi. Dabaszinātņu attīstība 17. gadsimtā mainīja uzskatus un uzsvēra neparastās parādības eksperimentālos aspektus, veidojās objektīvi secinājumi, teratoloģija tika demistificēta un vecie uzskati mainījās.
Elektroencefalogrāfija
Elektroencefalogrāfija (EEG) ir galvas smadzeņu bioelektriskās aktivitātes pieraksts. To veic ar speciāliem sensoriem (elektrodiem), kas ir novietoti uz galvas un ar vadiem savienoti ar datoru. Elektrisko potenciālu (bioelektrisko potenciālu) reģistrēšanai izmanto speciālu aparātu elektroencefalogrāfu. Iegūto līkni sauc par elektroencefalogrammu (EEG), tā ir daudzu galvas smadzeņu garozas šūnu summārās elektriskās aktivitātes (bioelektriskās parādības) pieraksts. EEG reģistrācijas laikā cilvēks atrodas miera stāvoklī, tiek izslēgta gaisma, skaņa u.c. ārējie kairinātāji. Uz galvas tad novieto speciālu elektrodu kompleksu, kas savienots ar elektroencefalogrāfu. Elektroencefalogramma ir sarežģīta līkne, ko veido svārstības ar dažādu frekvenci. Tā palīdz diagnosticēt dažādas nervu slimības.
Arizonas "Cardinals"
Arizonas "Cardinals" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts |Glendeilā, Arizonas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1898. gadā kā Morgan Athletic Club. "Cardinals" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Nacionālās futbola konferences Rietumu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada State Farm Stadium stadionā. "Cardinals" savā pastāvēšanas vēsturē ne reizi nav ieguvis Superkausu.
"Cardinals" ir viena no vecākajām joprojām eksistējošām profesionālajām futbola komandām ASV. Līdz 1959. gadam komanda bāzējās Čikāgā, kad tā pārcēlās uz Sentluisu. 1988. gadā "Cardinals" tika pārcelta uz Fīniksu, bet 2006. gadā komanda pārcēlās uz netālo Glendeilu.
Džastins Kleiverts
Karjera
Nīderlandes futbola izlasē Kleiverts debitēja pret Portugāli.
Fjodors Ušakovs
Fjodors Ušakovs (ru; dzimis, miris ) bija pazīstamākais 18. gadsimta Krievijas admirālis.
Pēc Krimas aneksijas 1783. gadā personīgi parraudzīja Sevastopoles ostas celtniecību. Izcēlās Krievu—turku kara laikā 18. gadsimta beigās, kad Ušakova komandētās eskadras sakāva turkus Kerčas šauruma kaujā 1790. gada 19. jūlijā, Tendras kaujā 1790. gada 8./9. septembrī un Kaliakras kaujā 1791. gada 11. augustā. Otrās koalīcijas kara laikā pret frančiem kopā ar turku floti 1799. gada 3. martā ieņēma franču okupēto Kerkīru.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 3. martā PSRS nodibināja Ušakova ordeni. 2001. gadā Krievu pareizticīgā baznīca Ušakovu kanonizēja.
Sarkaņi (Vaboles pagasts)
Sarkaņi ir ciems Augšdaugavas novada Vaboles pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 4 km no pagasta centra Vaboles, 13 km no novada centra Daugavpils un 179 km no Rīgas.
Mūsu ēras Babilona
"Mūsu ēras Babilona" (en) ir 2008. gada Francijas, Apvienotās Karalistes un ASV zinātniskās fantastikas filma, kuras režisors ir Matjē Kasovics. Filmā galvenās lomas atveido Vins Dīzels, Mišela Jeo, Melānija Tjerī, Lamberts Vilsons un Marks Strongs.
Jons Izagirre
Jons Izagirre Insausti (eu; dzimis ) ir profesionāls Spānijas šosejas un velokrosa braucējs, kas šobrīd pārstāv UCI ProTeam komandu .
Karjera
Dzimis Basku Zemē, Ormaistegi, Izagirre nāk no riteņbraucēju ģimenes. Profesionāli riteņbraucēji ir bijuši gan viņa tēvs Hosē Ramons un brālis Gorka. 2011. gadā pievienojās  komandai, kurā startēja kopā ar brāli,
Pēc komandas izjukšanas abi kopā ar brāli 2014. gada sezonā pievienojās  komandai.
2015. gada augustā viņš uzvarēja Tour de Pologne kopvērtējumā.
2016. gada Tour de France izcīnīja uzvaru 20. posmā.
Pirms 2017. gada sezonas Izagirre pievienojās jaunizveidotajai  komandai. Viņš bija komandas kopvērtējuma līderis 2017. gada Tour de France, bet krita pirmajā posmā individuālajā braucienā Diseldorfā, gūstot iegurņa traumu, kas noslēdza viņa sezonu.
Nākamajā sezonā viņam komandā pievienojās brālis Gorka. 2018. gada augustā tika paziņots, ka abi brāļi nākamajā sezonā pievienosies  komandai. 2021. gada septembrī Izagirre parakstīja viena gada līgumu ar .
2030. gada FIFA Pasaules kauss
2030. gada FIFA Pasaules kauss būs 24. Pasaules kausa finālturnīrs. Šis turnīrs notiks 100 gadus pēc pirmā Pasaules kausa, kas notika Urugvajā. Šī valsts arī ir izrādījusi interesi par 2030. gada turnīru uzņemšanu (kopā ar Argentīnu un Paragvaju).
Loks (matemātika)
Loks ir riņķa līnijas daļa starp diviem tās punktiem. Loka apzīmēšanai izmanto zīmi ∪. Loku pieraksta ar diviem lielajiem latīņu burtiem vai diviem lielajiem un ar vienu mazo burtu starp tiem, vai trijiem lielajiem burtiem.
Rūgtā sērsēne
Rūgtā sērsēne (Hypholoma fasciculare) ir indīga virpainīšu dzimtas sēne. Cepurīte bēšā krāsā, lapiņas zaļganas, ciešas. Kātiņš salīdzinoši garš, tādā pat krāsā kā cepurīte. Koksnes saprotrofs. Aug uz celmiem pušķos, ļoti reti pa vienai. Mīkstums dzeltenīgs, ar ļoti rūgtu garšu. Var sajaukt ar ēdamām sēnēm, piemēram, celmenēm un dūmaino sērsēni, kurai ir patīkama garša un pelēcīgas lapiņas. Ja sajauc - būs nejauks pārsteigums. Literatūrā ir norādes, ka rūgtā sērsēne ir gan ļoti indīga, gan arī rūgtuma dēļ vienkārši neēdama sēne. Latvijā sastopama ļoti bieži. Sēnes aug lielos, ciešos puduros pie celmiem vai trūdošiem kokiem. Atrodama visu vasaru līdz rudens salnām. Kātiņa augšdaļā ir gredzenveida josla, kura izbirušo sporu dēļ izskatās purpurbrūna. Rūgtās sērsēnes lietošana pārtikā izraisa gremošanas traucējumus. Lapiņas sākumā spilgti zaļgandzeltenas, vēlāk pamazām kļūst purpurmelnas. Sastopama vasarā un rudenī.
Gastons Alibērs
Gastons Žils Luijs Antuāns Alibērs (fr; dzimis, miris ) bija franču paukotājs, olimpiskais čempions 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Alibērs 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja startēja paukošanā ar špagu, kur ieguva 7. vietu. 1908. gada Londonas olimpiskajās spēlēs viņš startēja divās paukošanas disciplīnās — paukošana ar špagu un paukošana ar špagu komandām. Abās šajās disciplīnās viņš izcīnīja zelta medaļas.
Džordžs Herberts
Džordžs Herberts (en; dzimis, miris ) bija Velsā dzimis angļu 17. gadsimta sākuma dzejnieks un anglikāņu baznīcas garīdznieks.
Mācījies Kembridžas Universitātē un no 1620. līdz 1628. gadam bija universitātes sabiedriskais orators. 1624. gadā bija parlamenta deputāts. Pēc atbalstītāja karaļa Džeimsa I nāves, 1630. gadā kļuva par mācītāju nelielā draudzē Solsberijas pievārtē. Miris no tuberkulozes 1633. gadā. Anglikāņu baznīcas svētais.
Lorakss
"Lorakss" (en) ir 2012. gada muzikāla animācijas filma, kas balstīta uz doktora Seusa tāda paša nosaukuma bērnu grāmatu. Filmas režisori ir Kriss Renods un Kails Balda. Galvenās lomas ierunājuši Denijs DeVito, Eds Helmss, Zaks Efrons, Teilore Svifta, Robs Rigls, Dženija Sleita un Betija Vaita. Filmas pirmizrāde notika.
12 gadus vecais Teds Viginss meklē kādu lietu, ar kuras palīdzību iekarot savu sapņu meiteni. Lai to atrastu, Tedam ir jāatklāj stāsts par Loraksu, kašķīgu, tomēr apburošu būtni, kas cīnās, lai aizsargātu savu pasauli.
Gojas rēgi
Gojas rēgi (en) ir 2006. gada biogrāfiska drāma, kas balstīta uz Monas Simpsones tāda paša nosaukuma romānu. Filmas režisors un viens no scenārija autoriem ir Milošs Formans. Galvenās lomas atveido Havjers Bardems, Natālija Portmane, Stellans Skašgords, Rendijs Kveids un Unakss Ugalde. Filmas pirmizrāde notika Spānijā.
Filma veidota par gleznotāju Fransisko Goju, kurš piedzīvo ar savu mūzu saistītu skandālu.
Taurene
Taurene ir ciems Cēsu novada Taurenes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Gaujas krastos pie Dabaru ezera pie autoceļa P30 34 km no novada centra Cēsīm un 111 km no Rīgas.
Taurene (Tauru novads) rakstu avotos pirmo reizi minēta 1439. gadā, kad tā atdalīta no Dzērbenes pilsmuižas. No 1601. gada saukta par Nēķenu jeb Nēķinu pēc muižas īpašnieka Netkena vārda. Apdzīvotā vieta Nēķene izveidojusies ap Nēķina muižas (Nötkenshof) centru. 1925. gadā pagastu un ciemu pārdēvēja par Taureni. Par lielāku apdzīvoto vietu Taurene izaugusi pēckara gados, kad tur izveidoja kolhoza «Taurene» centru. Taurenē atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, bibliotēka, novadpētniecības muzejs, aptieka, feldšerpunkts.
Oršas kauja (glezna)
Oršas kauja ir glezna, kas attēlo Oršas kauju, kas tika izcīnīta 1514. gada 8. septembrī starp Lietuvas lielkņazistes un Polijas karalistes apvienotajiem spēkiem (gleznas labajā pusē) un Vasilija III Maskavijas armiju (pa kreisi) kā daļa no Maskavijas-Lietuvas kariem.
Glezna, kas ir vienīgā šāda veida glezna poļu renesanses glezniecībā, glabājas Nacionālajā muzejā Varšavā. Nezināmais "Oršas kaujas" autors, analizējot gleznošanas tehniku un stilu, visticamāk, bija kāds no galma gleznotājiem-kartogrāfiem, kāds no Lūkasa Krānaha Vecākā loka. Atsevišķas detaļas norāda uz to, ka pats mākslinieks bija kaujas liecinieks. Gleznā ir mākslinieka pašportrets kā neapbruņots tēls vācu uniformā (pie apakšdaļas, pa labi no centra, kurš sēž uz koka celma Dņepras krastā, noskatoties cīņā, ar pirkstiem ierāmējot skatu.
Kolumbija olimpiskajās spēlēs
Kolumbija olimpiskajās spēlēs piedalās, kopš 1932. gada, kad vasaras olimpiskās spēles notika Losandželosā. Vienīgo reizi līdz šim, kad Kolumbija nav bijusi pārstāvēta vasaras olimpiskajās spēlēs bija 1952. gads. 2010. gada Vankūves spēlēs tā pirmo reizi piedalījās ziemas olimpiskajās spēlēs.
Eiropas komercsabiedrība
Eiropas komercsabiedrība (, saīsinājums SE) ir komercsabiedrības veids, kas darbojas saskaņā ar Eiropas uzņēmējsabiedrības statūtiem, kas tika pieņemti 2001. gadā. Tāds uzņēmuma statuss ļauj reģistrēties kādā no Eiropas Savienības valstīm un vienkāršoti pārvietot uzņēmumu uz kādu citu ES dalībvalsti. Uz 2011. gada janvāri šādi bija reģistrējušies 702 uzņēmumi
Neeksistē kopējs Eiropas komercsabiedrību reģistrs (SE tiek reģistrēts tajā valstī, kur atrodas tās galvenais birojs), bet katra reģistrācija tiek publicēta Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Latvijā SE reģistrāciju veic Uzņēmumu reģistrs.
Eiropas komercsabiedrības minimālajam pamatkapitālam jābūt vismaz 120 000 eiro. SE var izveidot četros veidos:
Kolumbija olimpiskajās spēlēs
Līdz šim Kolumbija olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 34 olimpiskās medaļas (5 zelta, 13 sudraba un 16 bronzas). Visvairāk — 7 medaļas — ir izcīnītas svarcelšanā. Līdz šim veiksmīgākā Kolumbijas sportiste ir BMX riteņbraucēja Mariana Pahona. Viņa ir vienīgā sportiste no Kolumbijas, kura izcīnījusi divas zelta medaļas.
Oršas kauja (glezna)
Analīze
Gleznā attēlots skats no putna lidojuma uz vairākiem cīņas posmiem; tie paši tēli parādās gleznā vairākās vietās — lielhtemanis Konstantins Ostrožskis gleznā parādās trīs reizes. Ekipējuma, ieroču un komandieru portreti ir attēloti reālistiski un ļoti precīzi, parādot, piemēram, tādas detaļas kā ūdens iztukšošanu no ieročiem pēc upes šķērsošanas. Dažas ainas ir uz groteskas robežas, citas uzsver kaujas nežēlību.
Glezna nav pilnībā saglabājusies. Pēc precīzas analīzes secināts, ka sākotnēji tā bijusi augstāka un iekļāva horizontu. Tās asimetriskā kompozīcija liek domāt, ka no kreisās puses ir nogriezta aptuveni 1/5 daļa gleznas. Divas konfliktējošās smago kājnieku kolonnas tiek pieņemtas par kādreizējo gleznas centru un šobrīd ir nobīdītas pa kreisi. Attēls tapis laika posmā no 1520. līdz 1534. gadam.
Bīskapa gāte
Bīskapa gāte ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Bīskapa gāte savieno Herdera laukumu ar Miesnieku ielu un 11. novembra krastmalu, tā sastāv no diviem saistītiem posmiem, kas viens pret otru ir novietoti taisnā leņķī. Kopējais ielas garums ir 175 metri, tā ir klāta ar bruģa segumu. Kā jau raksturīgs vecpilsētai, visas ēkas Bīskapa gātē ir vismaz trīs stāvu augstumā. Iepretim Herdera laukumam, vietā, kur iela pagriežas taisnā leņķī, atrodas neliels skvērs. Bīskapa gātē ir atļauta autotransporta satiksme.
Vēsture
Mūsdienu Bīskapa gāte apvieno divas agrākās Vecrīgas ielas, viena saucās tāpat kā mūsdienu iela, otra bija Bīskapa iela. Sākotnēji abas atradās 13. gadsimta Rīgas arhibīskapa pils teritorijā (Curia Archiepiscopi, šī pils tika nopostīta Reformācijas laikā un nav saglabājusies ). 16. gadsimtā tās kļuva par Rīgas pilsētas ielām. 1940. gadā ielas pārdēvēja, attiecīgi, par Darvina ielu un Darvina gāti (evolūcijas teorijas pamatlicēja Čārlza Darvina vārdā). 1950. gadā abas ielas apvienoja un nosauca par Muzeja ielu. 1990. gadā ielas nosaukums tika mainīts uz vēsturisko Bīskapa gāte.
Ielu savienojumi
Bīskapa gāte ir savienota ar šādām ielām:
Uldis Krēsliņš
Uldis Krēsliņš (dzimis 1966. gada 18. augustā Rīgā, miris 2022. gada 3. maijā Rīgā) Latvijas vēsturnieks, vēstures doktors, Latvijas Universitātes un Publiskās atmiņas centra pētnieks.
Ar Māra Kučinska vadītā Ministru kabineta 2017. gada 31. janvāra rīkojumu Nr. 47, ko izdevis ministru prezidenta vietas izpildītājs Jānis Dūklavs un izglītības un zinātnes ministrs Kārlis Šadurskis, nozīmēts darbam LPSR VDK zinātniskās izpētes komisijā par locekli. Pētījis, kā Latvijas PSR Valsts Drošības komiteja izmantoja represīvo psihiatriju.
Ezerstarpi
Ezerstarpi ir ciems Augšdaugavas novada Višķu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 11 km no pagasta centra Špoģiem, 36 km no novada centra Daugavpils un 193 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V683, Ārdavas ezera krastā.
Tanagru dzimta
Tanagru dzimta (Thraupidae) ir zvirbuļveidīgo kārtas (Passeriformes) dzimta, kas apvieno 383 dziedātājputnu sugas, kuras tiek iedalītas 95 ģintīs. Tā ir otra lielākā putnu dzimta, kas apvieno 4% no visām putnu sugām pasaulē un 12% Neotropikas putnu.
Losandželosas "Rams"
Losandželosas "Rams" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Inglvudā, Kalifornijas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1936. gadā kā Klīvlendas "Rams". "Rams" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Nacionālās futbola konferences Rietumu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada SoFi Stadium stadionā un to viņi dala ar citu NFL klubu Losandželosas "Chargers".
Tanagru dzimta
Izplatība
Tanagru dzimta izplatīta Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā. Lielākā sugu dažādība sastopama Dienvidamerikā, apmēram 60% no visām tanagru sugām, turklāt 30% sastopami Andos. Daudzas sugas izplatītas relatīvi nelielos areālos.
Losandželosas "Rams"
1946. gadā klubs no Klīvlendas pārcēlās uz Losandželosu. 1995. gadā komanda tika pārcelta uz Sentluisu, savukārt 2016. gadā atpakaļ uz Losandželosu.
Tanagru dzimta
Izskats
Tie ir mazi vai vidēji lieli putni. Mazākais dzimtā ir baltausu asknābis (Conirostrum leucogenys), kura ķermeņa garums ir apmēram 9 cm, svars 7 g. Par to tikai pavisam nedaudz smagāka ir īsknābja medusložņa (Cyanerpes nitidus). Garākā dzimtā ir žagattanagra (Cissopis leverianus), kuras ķermeņa garums ir 29 cm, svars 76 g. Toties smagākā ir baltgalvas tanagra (Sericossypha albocristata), kuras ķermeņa garums ir 24 cm, bet svars 125 g.
Abi dzimumi parasti ir apmēram vienā lielumā. Lielākajai daļai sugu spārni ir īsi un noapaļoti. Knābja forma atkarībā no sugas var būt dažāda, tā atbilst putna barošanās ieradumiem. Daudzas sugas ir spilgtās, košās krāsās, bet dažas sugas ir melnbaltas. Tēviņi parasti ir košāki un krāsaināki nekā mātītes. Jaunie putni nav tik koši kā pieaugušie. Ir sugas, kuru jaunie putni ir pat atšķirīgā krāsā.
Uzvedība
Lielākā daļa tanagru dzīvo pa pāriem vai uzturas nelielās grupās, kurās ir apmēram 3—5 īpatņi. Visbiežāk tie ir vecāki ar saviem pēcnācējiem. Tanagras var novērot gan bariņos, kuros ir tikai vienas sugas pārstāvji, gan jauktos bariņos. Tanagras ir visēdājas un to barošanās specifika atšķiras atkarībā no ģints. Kopumā barojas ar augļiem, sēklām, nektāru, ziediem un arī ar kukaiņiem. Kukaiņus, atkarībā no sugas, uzlasa gan no koku zariem, gan no lapu apakšām, gan no mizu rievu spraugām. Dažas sugas sēž koku zaros un gaida garām lidojošus kukaiņus.
Tanagras ligzdo gan pa atsevišķiem pāriem un nodibina ligzdošanas teritoriju, gan veido kolonijas. Ligzdas galvenokārt ir kausveida un atrodas koku zaros, tās var būt gan seklas, gan dziļas. Dažām sugām ligzda ir gandrīz apaļa kā bumba ar ieeju sānos. Lielākā daļa tanagru ligzdo biezos mežos. Dējumā vidēji 3—5 olas. Ligzdu būvē un olas perē tikai mātīte, bet tēviņš to baro inkubācijas perioda laikā. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Dažām sugām iepriekšējā gada jaunie putni palīdz izbarot mazuļus.
Pauls Rūdolfs Rubis
Pauls Rūdolfs Rubis (1879–1970) bija latviešu ierēdnis un mākslinieks. Daudzu mēbeļu iekārtu un interjeru priekšmetu autors, pēc P. R. Rubja skicēm izgatavotas mēbeles Valsts prezidenta pilī, Ministru kabinetā, tiesu zālēs un privātpersonu dzīvokļos.
Dzīvesgājums
Dzimis 1879. gadā 27. martā Drabešu pagasta Kalna Lielmārčos lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Āraišu draudzes skolā, no 1892. gada Cēsu apriņķa skolā. 1896. gadā iestājās Ķeizariskajā Pēterpils mākslas skolā, vēlāk pārgāja uz Štiglica tehniskās zīmēšanas skolu. Pēc obligātā karadienesta strādāja Pēterburgas Galvenajā cietumu valdē, bija Šliselburgas cietokšņa cietuma priekšnieka palīgs, vēlāk priekšnieks (1907–1917). Pēc Oktobra revolūcijas viņu atbrīvoja no amata un 1918. gadā viņš atgriezās dzimtenē.
1919. gada 3. oktobrī Rubi iecēla par Cietumu valdes priekšnieka palīgu, vēlāk par kriminālpolitiskā departamenta vicedirektoru, viņš organizējis Centrālcietuma darbnīcas, piegriezdams sevišķu vērību mākslas amatniecības nozarēm. Rubja vadībā cietumu darbnīcas izstrādāja un gatavoja latviska stila mēbeles, kuras greznoja daudzu tiesu un valsts iestāžu telpas. 1939. gada 18. janvārī Rubi iecēla par LR Tieslietu ministrijas Kriminālpolitiskā departamenta direktoru.
Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gadā atcēla no amata. Viņa māju Baznīcas ielā 4 Jūrmalā nodeva Rakstnieku savienībai. Miris 1970. gada 15. oktobrī, apglabāts Vecdubultu kapos Jūrmalā.
Renārs Demiters
Renārs Demiters (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2020) pārstāv Latvijas čempionāta komandu HK Mogo.
Spēlētāja karjera
Karjeru Demiters uzsāka 2002.—03. gada sezonā, kad Rīgas "Prizma" sastāvā spēlēja Austrumeiropas hokeja līgas B divīzijā. No 2004. līdz 2009. gadam pārstāvēja HK Rīga 2000 un SK Rīga 20 vienības. 2009. gadā pievienojās Baltkrievijas Ekstralīgā spēlējošajai HK Liepājas Metalurgs. Kopā ar komandu 2011. gadā kļuva par Latvijas čempionu. Nākamās trīs sezonas aizvadīja Kazahstānas hokeja līgas komandā Kokšetau "Arlan", pēc tam sezonu aizvadot HK Astana sastāvā.
2015.—16. gada sezonu uzsāka HK Mogo rindās, taču jau pēc četrām aizvadītām spēlēm pievienojās Slovākijas Ekstralīgas vienībai HKM Zvolen. 2016.—17. gada sezonas gaitā pārcēlās uz Suomi sarja vienību Ketterä. 2017.—18. gada sezonu aizvadīja Francijas hokeja līgas komandā HK Liona. 2018. gadā Demiters atgriezās HK MOGO sastāvā, kļūstot par komandas kapteini. 2018.—19. gada sezonā kopā ar komandu izcīnīja savu otro Latvijas čempiona titulu.
Ledus laikmets (filmu sērija)
"Ledus laikmets" (en) ir pilnmetrāžas animācijas filmu sērija. Animācijas filmu ideja pieder Blue Sky Studios studijai, bet izplatītājs ir 20th Century Fox.
Žeļeznogorska
Žeļeznogorska (ru) ir pilsēta Krievijā, Kurskas apgabalā.
Pilsēta atrodas Krievijas rietumos, 90 km no Kurskas. Otrā lielākā pilsēta Kurskas apgabalā, ieņem pirmo vietu pēc gaisa piesārņojuma. Iedzīvotāju skaits — 97 038 (2021).
Borislavs Stankovičs
Spēlētāja karjeras laikā spēlējis KK Crvena zvezda un KK Partizan (bija spēlējošais treneris) sastāvā, trīs reizes kļuvis par Dienvidslāvijas līgas čempionu. Pēc spēlētāja karjeras beigām bija treneris Dienvidslāvijas un Itālijas klubos turpmākos 20 gadus. Pēc tam sācis darboties dažādās sporta organizācijās, tai skaitā Starptautiskajā basketbola federācijā (ģenerālsekretārs no 1976. līdz 2003. gadam) un Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā. Viņa vadības FIBA laikā tika atļauts NBA spēlētājiem piedalīties olimpiskajās spēlēs.
Stankovičs ir uzņemts Basketbola slavas zālē, Sieviešu basketbola slavas zālē un FIBA slavas zālē. Saņēmis Olimpisko ordeni.
Konrāds Laimers
Iepriekš spēlējis Austrijas Bundeslīgas komandā Red Bull Salzburg un tās rezerves komandā Liefering, kā arī Vācijas Bundeslīgas komandā RB Leipzig.
Austrijas futbola izlasē Laimers debitēja pret Slovēniju. Savus pirmos vārtus guva pret Latviju.
2015.—2016. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona
2015.—2016. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona bija 53. Bundeslīgas sezona. Tā sākās un noslēdzās. Par Bundeslīgas uzvarētājiem 25. reizi kļuva Minhenes "Bayern" futbolisti, kopumā klubam tas bija 26. Vācijas čempionu tituls. Rezultatīvākais spēlētājs bija Bayern uzbrucējs Roberts Levandovskis, kas sezonā guva 30 vārtus.
Pārspēles par vietu Bundeslīgā
Pārspēlēs piedalās Frankfurtes "Eintracht", kas Bundeslīgā ierindojās 16. vietā, un 2. Bundeslīgas 3. vietas ieguvēji 1. FC Nürnberg.
Otrā spēle
Divu spēļu summā ar 2–1 uzvarēja Frankfurtes "Eintracht" un saglabāja vietu Bundeslīgā.
Pterocomma
Pterocomma ir īsto laputu dzimtas ģints. Ir aprakstītas vairāk nekā 40 sugas. Nominatīvā ģints suga ir Pterocomma pilosa.
Tās ir brūnas, pelēkas vai tumši zaļās ar baltām, dzeltenām vai sarkanām muguras caurulītēm. Vaska pūderis daļēji klāj segmentu malas. Ķermenis ir izliekts ar taisnu apakšējo plakni.
Dzīvo kolonijās uz vītola vai apses zaru mizas. Sadzīvo ar skudrām.
Benuā Badiašils
Benuā Ntambue Badiašils Mukinaji Baja (fr, dzimis ) ir Francijas futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā, pārstāv Francijas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Badiašils spēlē Anglijas futbola Premjerlīgas komandas Chelsea sastāvā.
Iepriekš spēlējis Francijas 1. līgas komandā AS Monaco.
Francijas futbola izlases sastāvā debitējis 2022. gadā.
Maskovskaja
Maskovskaja ir ciems Augšdaugavas novada Višķu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 5 km no pagasta centra Špoģiem, 26 km no novada centra Daugavpils un 193 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V676, Višķu ezera krastā.
Auskultācija
Auskultācija (la — ‘klausīties, izklausīt’) ir diagnosticēšanas metode, kura izmanto skaņas, kas dabiski rodas organismā un tiek uztvertas ar tiešo vai netiešo (ar jebkāda cieta ķermeņa palīdzību) mūsu auss saskaršanos ar ķermeņa virsmu. Balss izklausīšana, klepus, šķaudīšana, skaļa elpošana, krākšana, skaļa burkšķēšana vēderā un citas skaņas, kuras var izklausīt no attāluma, neattiecas uz auskultācijas metodi. Auskultāciju veic siltā telpā, nepieciešams, lai būtu klusums, slimnieka ķermenis ir jāatsedz. Izšķir divas galvenās auskultācijas metodes. Katrai no šīm auskultācijas metodēm ir savas pozitīvās un negatīvās puses.
Tiešā auskultācija
Tiešā auskultācija, kad pacients tiek auskultēts ar neapbruņotu ausi, kuru pieliek pie pacienta ķermeņa. Par tiešas auskultācijas priekšrocībām tiek uzskatīta liela uztveres virsma un izklausāmo skaņu dabiskais raksturs. Bet par trūkumu — neskaidra skaņu lokalizācija, īpaši auskultējot sirdi, un tās pielietojuma neiespējamība dažos ķermeņa apgabalos, piemēram, virs atslēgas kaula un paduses bedrītēs. Par trūkumu arī uzskatāmi šis metodes nehigiēniskie apstākļi un bīstamība pie infekciozām saslimšanām.
Netiešā auskultācija
Netiešā auskultācijas metode jeb instrumentālā metode tiek veikta ar stetoskopa vai fonendoskopa palīdzību. Izmantojot netiešo auskultāciju, ir iespējams noteikt skaņas noteiktu lokalizāciju jebkurā ķermeņa apgabalā un jebkurā pacienta lokalizācijas stāvoklī, kas ir ļoti svarīgi, auskultējot smagi saslimušus slimniekus. Izņemot to, netiešajai auskultācijai vēl ir raksturīgs higiēniskums. Jāpievērš īpaša uzmanība ķermeņa apmatojumam, tā kā instrumenta berze gar matiem imitē tipiskas patoloģiskas auskultatīvas skaņas (piemēram, krepitāciju). Stetoskopa vai fonendoskopa galviņai jābūt cieši, bet ne spēcīgi pieliktai pie izklausāmās virsmas.
Sietlas "Seahawks"
Sietlas "Seahawks" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Sietlā, Vašingtonas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1974. gadā. "Seahawks" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Nacionālās futbola konferences Rietumu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada Lumen Field stadionā. "Seahawks" savā pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis vienā Superkausa izcīņā.
Trešā deklinācija
Trešā deklinācija jeb -um deklinācija ir viena no sešām lietvārdu deklinācijām latviešu valodā. Pie trešās deklinācijas pieder vīriešu dzimtes lietvārdi, kam vienskaitļa nominatīvā ir galotne -us, savukārt vienskaitļa datīvā — -um. Tāpat pie trešās deklinācijas pieskaitāmi trīs seni sieviešu dzimtes lietvārdi daudzskaitlinieki: ragus, dzirnus, pelus. Mūsdienu literārajā valodā tos aizstāj ceturtās deklinācijas lietvārdi: ragavas, dzirnavas/dzirnas, pelavas. Trešās deklinācijas lietvārdiem vienskaitlī sakrīt nominatīva un ģenitīva galotne.
Trešās deklinācijas lietvārdi pārsvarā tiek lietoti vienskaitlī, daudzskaitlis ir retāk. Vairāki bijušie trešās deklinācijas lietvārdi ir pārveidojušies par pirmās deklinācijas lietvārdiem (strīdus, krogus, cirkus), tomēr dažkārt tiek lietotas šo vārdu trešās deklinācijas formas, tāpat šo lietvārdu ģenitīvs tiek lietots vairākās vārdkopās, kam ir frazeoloģisks raksturs, piemēram, strīdus ābols.
Grinčs (animācijas filma)
Filmas galvenais varonis ir kašķīgais Grinčs, kurš kaļ plānus, lai izjauktu Ziemassvētkus Hūvilas ciematā.
Saša Greja
Saša Greja (Sasha Grey; dzimusi Marina Anna Hancisa (Marina Ann Hantzis) ) ir amerikāņu aktrise, modele un mūziķe, kā arī bijusī pornoaktrise. Laikā no 2007. līdz 2010. gadam S. Greja ieguva vairākas AVN balvas, kopumā filmējusies 270 pornofilmās un trijās bijusi režisore. Pēc filmēšanās Stīvena Soderberga eksperimentālās drāmas filmā The Girlfriend Experience beigusi pornoaktrises karjeru. Ir industriālās mūzikas grupas aTelecine dalībniece.
Kristers Freibergs
Kristers Freibergs (dzimis ) ir latviešu hokejists, aizsargs. Pašlaik (2019) pārstāv Latvijas čempionāta komandu HK Liepāja.
Spēlētāja karjera
Junioru vecumā Freibergs vairākas sezonas aizvadīja Zviedrijā, līdz 2010. gadā pievienojās HK Liepājas Metalurgs. Kopā ar Metalurgu kļuva par 2011. gada Latvijas čempionu. Nākamajā sezonā spēlēja HK Rīga sastāvā Krievijas Jaunatnes līgā, taču tad trīs sezonas aizvadīja Vācijas 3. spēcīgākās līgas komandā Hamburger SV.
2015. gadā pievienojās HK Liepāja, kopā ar komandu otro reizi karjerā kļūstot par Latvijas čempionu. 2019. gadā Freibergs kļuva par komandas kapteini.
Glazova (pilsēta)
Glazova (krievu: Глазов, udm) ir pilsēta Krievijā, Udmurtijas Republikā.
Glazova atrodas Udmurtijas ziemeļrietumos, 180 km no Iževskas. Iedzīvotāju skaits — 87 762 (2021).
Edgars Ozoliņš
Edgars Ozoliņš var būt:
Garabī viadukts
Garabī viadukts (fr) ir 1885. gadā atklāts metāla arkveida tilts Francijā pār Trijēras upi. Tas atrodas Kantālas departamentā, un to konstruējuši Gistavs Eifels un Moriss Keklēns. 564 metrus garā dzelzs tilta galvenās arkas platums ir 165 metri. Kaut arī 2009. gadā tilta konstrukcijās tika novērotas plaisas, pēc drošības pārbaudes satiksme pār tiltu tika atjaunota.
Demy
Dimitra Papadeja (gr, dzimusi 1991. gada 21. augustā), plašāk pazīstama ar skatuves vārdu Demy, ir grieķu dziedātāja.
2017. gada 13. janvārī tika paziņots, ka Dimitra, pārstāvot Grieķiju, piedalīsies 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. 2017. gada 6. martā tika paziņots, ka Kijevā, kur konkurss notiek, viņa izpildīs dziesmu This is Love. Fināla kopvērtējumā viņa ieņēma 19. vietu.
Tropu negaiss
"Tropu negaiss" (en) ir 2008. gada ASV, Apvienotās Karalistes un Vācijas asa sižeta komēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem, scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Bens Stillers. Citas lomas atveido Džeks Bleks, Roberts Daunijs jaunākais, Stīvs Kūgans, Džejs Barušels un Denijs Makbraids. Filmas pirmizrāde notika.
Neparastu notikumu rezultātā aktieru grupa, kas filmē militāru kara filmu, ir spiesti kļūt par karavīriem, kurus viņi attēlo.
Pēternieki (Salas pagasts)
Pēternieki ir ciems Jēkabpils novada Salas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 1,3 km no pagasta centra Salas un 127,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Salas ciema ziemeļrietumu pievārtē, faktiski ir ar to saplūdusi, pie autoceļa V803 (Sala–Zilkalne).
Del Toro
Del Toro var būt:
Manas melleņu naktis
Manas melleņu naktis (en) ir 2007. gada romantiska drāma, kas balstīta uz Ķīnas īsfilmu. Filmas režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Vans Dzjavei. Galvenās lomas atveido Nora Džonsa, Natālija Portmane, Džūds Lo, Reičela Vaisa un Deivids Stratērns. Filmas pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā.
Vīlands Bruhs
Vīlands Bruhs (de; dzimis ) ir vācu šaha problēmists.
Pēc profesijas Bruhs ir mūziķis. Strādā kā pianists un klavieru pedagogs.
Sasniegumi šaha kompozīcija
Kopš 1979. gada publicējis apmēram 400 šaha kompozīcijas, galvenokārt divvilčus. Apmēram 160 no tām ir godalgotas konkursos.
No 1996. gada starptautiskais tiesnesis un no 2010. gada lielmeistars šaha kompozīcijā.
Pirmajā pasaules čempionātā šaha kompozīcijā (1998—2000) Bruhs izcīna sudraba medaļu trīsvilču grupā, bet 3. pasaules čempionātā (2004—2006) iegūst bronzas medaļu divvilču grupā.
Plocamaphis
Plocamaphis ir īsto laputu dzimtas ģints. Ir aprakstītas 6 sugas. Ģints nominatīvā suga ir Plocamaphis flocculosa. Laputu ķermenis ir mazāk spalvains nekā Pterocomma pārstāvjiem. Dzīvām laputīm uz ķermeņa ir vaska pārslas. Barojas uz vītoliem. Nesadzīvo ar skudrām.
Tvaika autotransporta līdzekļu vēsture
Tvaika autotransporta līdzekļu vēsture aptver ar tvaika dzinēju darbināmu transportlīdzekļu attīstību, kas paredzēti izmantošanai uz sauszemes un neatkarīgi no sliedēm, gan parastiem autoceļiem, piemēram, tvaika automobilis un tvaika vagons, gan lauksaimniecībai vai smagajiem pārvadājumiem, piemēram, vilces dzinējs.
Pirmie eksperimentālie transportlīdzekļi tika uzbūvēti 18. un 19. gadsimtā, bet tikai pēc tam, kad Ričards Trevītiks ap 1800. gadu izstrādāja augstspiediena tvaika izmantošanu, mobilās tvaika piedziņas mašīnas kļuva praktiski izmantojamas. 19. gadsimta pirmajā pusē tvaika transportlīdzekļu konstruēšanā tika panākts liels progress, un 1850. gados tos jau bija iespējams ražot komerciālos nolūkos. Šo progresu bremzēja tiesību akti, kas ierobežoja vai aizliedza tvaika spēkratu izmantošanu uz ceļiem. Tomēr no 1880. līdz 20. gadsimta 20. gadiem turpinājās transportlīdzekļu tehnoloģijas un ražošanas metožu pilnveidošana, un tika izstrādāti tvaika autotransporta līdzekļi daudziem pielietojumiem. Straujā iekšdedzes dzinēju tehnoloģijas attīstība 20. gadsimtā noveda pie tā, ka tvaika dzinējs kā komerciāls transportlīdzekļu piedziņas avots pārstāja pastāvēt, un pēc Otrā pasaules kara tika izmantoti salīdzinoši nedaudzi transportlīdzekļi. Daudzus no šiem transportlīdzekļiem iegādājās entuziasti, lai tos saglabātu, un daudzi eksemplāri joprojām ir saglabājušies. Pagājušā gadsimta sešdesmitajos gados gaisa piesārņojuma problēmas Kalifornijā uz īsu brīdi izraisīja interesi par tvaika piedziņas transportlīdzekļu izstrādi un izpēti kā iespējamu līdzekli piesārņojuma samazināšanai. Izņemot tvaika entuziastu interesi, gadījuma rakstura transportlīdzekļu replikas un eksperimentālās tehnoloģijas, pašlaik tvaika transportlīdzekļi netiek ražoti.
Agrīnajiem ar tvaiku darbināmajiem transportlīdzekļiem, kas bija reti sastopami, bet ne reti, bija ievērojami trūkumi, raugoties no 100 gadus vēlāka skatpunkta. Tie bija lēni iedarbināmi, jo, lai radītu tvaiku, bija nepieciešams vārīt ūdeni. Tajos izmantoja netīru kurināmo (ogles) un izdalīja netīrus dūmus. Degviela bija apjomīga, un tā bija jāuzpilda ar rokām, izmantojot lāpstu. Dzinējam bija nepieciešams ūdens, un, ja to izmantoja ar maksimālo ātrumu, tam ūdens bija vajadzīgs biežāk. Lielākajai daļai transportlīdzekļu bija metāla riteņi un ne visai laba saķere. Tie bija smagi. Tāpat kā krāsns, karstie pelni bija jāizvada un jāiznīcina. Vairumā gadījumu lietotājam pašam bija jāveic apkope. Ātrums bija neliels - aptuveni 20 jūdzes (32 km) stundā, un paātrinājums bija ļoti lēns. Tajā pašā laikā tā laikam bija "augsto tehnoloģiju" tehnoloģija. Vēlākie jauninājumi bija ievērojami uzlabojumi, jo tajos izmantoja tīrāku šķidro degvielu (petroleju), tie bija aprīkoti ar kondensatoriem un gumijas riepām un bija daudz vieglāki.
Pirmie pionieri
Pirmie tvaika dzinēja pētījumi pirms 1700. gada bija cieši saistīti ar pašgājēju transportlīdzekļu un kuģu meklējumiem; pirmie praktiskie pielietojumi no 1712. gada bija stacionāras iekārtas, kas darbojās ļoti zemā spiedienā, un tam bija nepieciešami ļoti liela izmēra dzinēji. Lielumu samazināšana, kas bija nepieciešama autotransportam, nozīmēja tvaika spiediena palielināšanu ar visām ar to saistītajām briesmām, ko radīja neatbilstošā tā laika katlu tehnoloģija. Spēcīgs augsta spiediena tvaika pretinieks bija Džeimss Vatss, kurš kopā ar Metjū Bultonu darīja visu iespējamo, lai atturētu Viljamu Mērdoku no viņa 1784. gadā uzbūvētā un 1784. gadā ekspluatācijā nodotā parauga tvaika vagona izstrādes un patentēšanas. Viņš 1791. gadā uzbūvēja lielāku tvaika vagonu, no kura viņam nācās atteikties, lai veiktu citus darbus.
18. gadsimta otrajā pusē tika veikti daudzi mēģinājumi izgatavot pašgājējus vadāmus transportlīdzekļus. Daudzi no tiem palika modeļu formā. Progresu kavēja daudzas problēmas, kas raksturīgas autotransporta līdzekļiem kopumā, piemēram, atbilstošs ceļa segums, piemērota spēka iekārta, kas nodrošina vienmērīgu rotācijas kustību, riepas, pret vibrāciju izturīga virsbūve, bremzēšana, balstiekārta un stūrēšana, kā arī citas problēmas. Var teikt, ka šo jautājumu ārkārtīgi lielā sarežģītība vairāk nekā simts gadu laikā ir kavējusi progresu, tāpat kā naidīgie tiesību akti.
Verbiesta tvaika vagons
Tiek uzskatīts, ka Ferdinands Verbists (Ferdinand Verbiest) ap 1679. gadu uzbūvēja, iespējams, pirmo tvaika vagonu, taču par to ir ļoti maz konkrētas informācijas. Šķiet, ka beļģu transportlīdzeklis kalpoja par iedvesmas avotu itāļu Grimaldi (1700. gada sākumā) un franču Nolet (1748. gadā) tvaika vagona pēctecim.
Cugnot "Fardier à vapeur"
Nikolā Žozefa Kugno (Nicolas-Joseph Cugnot) "ugunsdzēsības mašīna vagonu un īpaši artilērijas transportēšanai" ("machine à feu pour le transport de wagons et surtout de l'artillerie") tika uzbūvēta divās versijās - viena 1769. gadā un otra 1771. gadā, lai to varētu izmantot Francijas armija. Tas bija pirmais tvaika vagons, kas nebija rotaļlieta un par kura eksistenci bija zināms. Kugno fardjē - apzīmējums, ko parasti lieto masīvam divriteņu ratam īpaši smagām kravām, - bija paredzēts 4 tonnu (3,9 tonnu) pārvadāšanai un braukšanai ar ātrumu līdz 4 km/h (2,5 mph). Transportlīdzeklis bija trīsriteņu tipa ar diviem aizmugurējiem riteņiem un stūrējamu priekšējo riteni, ko kontrolēja ar stūres mehānismu. Ir daudz pierādījumu par to, ka šis transportlīdzeklis patiešām brauca, un tas, iespējams, bija pirmais, kas to darīja, tomēr tas bija īslaicīgs eksperiments, jo bija ļoti nestabils un neatbilda armijas noteiktajam veiktspējas līmenim.
Symington tvaika vagons
1786. gadā Viljams Simingtons uzbūvēja tvaika ratiņus.
Fourness un Ashworth tvaika vagons
Lielbritānijā 1788. gada decembrī tika piešķirts Fērnsa un Ešvorta (Fourness and Ashworth) tvaika vagona patents Nr. 1674.
Trevithick tvaika vagons
1801. gadā Ričards Trevītiks (Richard Trevithick) uzbūvēja eksperimentālu tvaika spēkratu (Puffing Devil), kas bija aprīkots ar katlā iebūvētu kurtuvi ar vienu vertikālu cilindru, kura viena virzuļa kustība ar stieņa palīdzību tika pārnesta tieši uz dzenošajiem riteņiem. Tika ziņots, ka pilnībā piekrauta automašīna svēra 1520 kg, un tās ātrums uz līdzenas virsmas bija 14,5 km/h (9 mph). Pirmajā braucienā tas tika atstāts bez uzraudzības un "pašiznīcinājās". Trevītiks drīz uzbūvēja Londonas tvaika vagonu, kas 1803. gadā veiksmīgi kursēja Londonā, taču šis uzņēmums nespēja piesaistīt interesi un drīz vien bankrotēja.
Saistībā ar Trevitika transportlīdzekli kāds angļu rakstnieks vārdā "Mickleham" 1822. gadā radīja terminu "tvaika mašīna":
"Tā konstrukcija ir visskaistākā detaļu vienkāršība, visgudrākā piemērotu formu izvēle, visērtākais un efektīvākais izkārtojums un savienojums, kas apvieno spēku ar eleganci, nepieciešamo stabilitāti ar vislielāko pārnēsājamību, tai piemīt neierobežota jauda ar brīnišķīgu lokanību, lai to pielāgotu mainīgai pretestībai: to patiešām var saukt par tvaika dzinēju." (Mickheim).
Evanss Ar tvaiku darbināms amfībijas kuģis
1805. gadā Olivers Evanss uzbūvēja Oruktor amphibolos (burtiski - amfībijas bagarku) - ar tvaiku darbināmu bagarku ar plakanu dibenu, ko viņš pārveidoja tā, lai tas varētu pašgājēji pārvietoties gan pa ūdeni, gan sauszemi. Tiek uzskatīts, ka tas ir pirmais amfībijas transportlīdzeklis un pirmais tvaika darbināmais autotransporta līdzeklis, kas darbojās Amerikas Savienotajās Valstīs. Tomēr nav saglabājušies nekādi šīs mašīnas projekti, un vienīgās ziņas par tās sasniegumiem ir no paša Evansa. Vēlāka Evansa aprakstu analīze liecina, ka 5 ZS (3,7 kW) dzinējs, visticamāk, nebija pietiekami jaudīgs, lai transportlīdzeklis varētu pārvietoties pa sauszemi vai ūdeni, un ka izvēlētajā demonstrācijas maršrutā būtu bijusi gravitācijas, upju straumju un plūdmaiņu ietekme, kas palīdzētu transportlīdzeklim virzīties. Bagaram nebija panākumu, un pēc dažiem gadiem, kad tas stāvēja dīkstāvē, tas tika demontēts detaļām.
Summersa un Ogles tvaika vagons
Aptuveni 1830. vai 1831. gadā uzņēmums Summers and Ogle, kas atradās dzelzs lietuvē Millbrook, Sauthemptonā, izgatavoja divus trīs riteņu tvaika vagonus.
Viens no tvaika vagoniem 1832. gadā caur Oksfordu devās uz Birmingemu un Liverpūli.
Laikrakstā 1833. gada jūnija ziņojumā aprakstīta demonstrācija Londonā:
Pagājušajā sestdienā Nataniels Ogles kungs kopā ar vairākām dāmām, G. Burdeta kungu, Makgari kungu, K. Bišofa kungu, Babbeidža kungu un citiem kungiem ar savu tvaika vagonu devās no Bazāra Karaļa ielā, Portmana laukumā, lai apciemotu Rotšilda kungu viņa rezidencē Stamfordas kalnā. Lai gan transportlīdzeklis ir nobraucis gandrīz sešus simtus jūdžu, tas ir darba kārtībā. Sākumā bija jūtams neliels izplūdes tvaika daudzums, līdz katli un apvalks bija sakarsuši. Pilnas septiņas jūdzes, neraugoties uz pārpildītajiem ceļiem, tika nobrauktas trīsdesmit vienā minūtē, un pēkšņais un šaurais kāpums līdz Rotšildam tika veikts pilnīgi precīzi, ko diez vai varēja gaidīt no tik gara un smagnēja transportlīdzekļa. Rotshilda kundze un Rotshilda kungs viesus uzņēma ļoti pilsētnieciski un laipni, un pēc uzkodu baudīšanas viņi atgriezās Beikera ielā.
Agrīnie tvaika vagonu pakalpojumi
Kādu laiku komerciāli veiksmīgāki par Trevitika karietēm bija tvaika karietes, ko Anglijā 1830. gados izmantoja galvenokārt sera Goldsvortija Gurnija (Goldsworthy Gurney) līdzstrādnieki un Valters Hančoks (Walter Hancock), bet Skotijā - Džons Skots Rasels (John Scott Russell). Tomēr lielās ceļu nodevas, ko noteica Turnpike Acts, atturēja no tvaika autotransporta un uz īsu laiku ļāva turpināt zirgu vilces monopolu, līdz 1840. un 1850. gados izveidojās dzelzceļa maģistrāles.
Kārlis Kiršteins
Kārlis Kiršteins ( — ) bija latviešu zinātnieks, politiķis un Saeimas deputāts.
Tvaika autotransporta līdzekļu vēsture
Agrīnie tvaika vagonu pakalpojumi
Līdztekus Rodžersa un Andersona interesēm uzlabot Īrijas preču un cilvēku pārvadāšanu viņi īpaši atbalstīja tvaika darbināmus individuālos transportlīdzekļus, jo sistēmas uzturēšanai nepieciešamie operatori, ceļu tīkla darbinieki un darba brigādes bija daudz aptverošākas nekā tās, ko izmantoja tikai dzelzceļa sistēma laikā, kad Rodžerss un Andersons centās maksimāli palielināt Īrijas algotu darbu. Viņi redzēja, ka viņu tiešais konkurents - dzelzceļš - ievērojami samazinās darbaspēka vajadzības Īrijas transporta infrastruktūrā. Tāpat valsts dzelzceļa sistēma drīzāk sašaurinātu, nevis paplašinātu iekšzemes ceļojumu galamērķus. Rodžersa un Andersona tvaika transportlīdzekļu sistēmā bija nepieciešamas daudzas ceļa stacijas degvielas uzpildīšanai un saldūdens piegādei, un vienlaikus šajās stacijās varēja izvietot "ceļu policiju", kā arī telegrāfa depo. Būtībā lielākā daļa Īrijas ciematu, neatkarīgi no to attāluma, būtu iesaistīti šajā lielajā tvaika transportlīdzekļu tīklā. Vietējie iedzīvotāji varētu nopelnīt papildu naudu, nogādājot akmeņus uz degvielas uzpildes stacijām - akmeņus, kas tiktu izmantoti ceļu būvēšanai, remontam vai uzturēšanai. Turklāt katrā ciematā būtu nepieciešama vietējā ceļu remonta brigāde.
Kārlis Kiršteins
Dzīvesgājums
Pēc izglītības mežkopis. Vijciema un Cīravas mežskolu vadītājs. No 1927. gada Kiršteins bija Latvijas Universitātes docents un mežu bioloģijas katedras vadītājs. 1928. gadā ievēlēts 3. Saeimā no Demokrātiskā Centra saraksta. Ievēlēts arī 4. Saeimā. Vairāku mežkopībai veltītu grāmatu autors, kā arī žurnāla "Meža Dzīve" līdzredaktors.
Tvaika autotransporta līdzekļu vēsture
Tvaika autotransporta līdzekļu militārais pielietojums
Krimas kara laikā (1853-1856) vilces dzinēju izmantoja vairāku atklāto kravas automašīnu vilkšanai.
gadsimta 70. gados daudzas armijas eksperimentēja ar tvaika vilcējiem, kas vilka apgādes vagonu sastāvi.
Līdz 1898. gadam Anglijā militārajos manevros izmantoja tvaika vilces mašīnu vilcienus ar līdz pat četriem vagoniem.
1900. gadā John Fowler & Co. piegādāja bruņu vilcienus, ko Lielbritānijas spēki izmantoja Otrajā būru karā.
Viktorijas laikmeta tvaika laikmets
Lai gan inženieri izstrādāja atjautīgus ar tvaiku darbināmus autotransporta līdzekļus, "tvaika laikmeta" 19. gadsimta vidū un beigās tie neguva tādu atzinību un paplašināšanos kā tvaika enerģija jūrā un dzelzceļā.
Ransomess 1841. gadā uzbūvēja pārvietojamu tvaika mašīnu, t. i., lauksaimniecības tvaika mašīnu uz riteņiem, ko no saimniecības uz saimniecību veda ar zirgiem. Nākamajā gadā Ransomess to automatizēja un lika mašīnai pašai braukt uz saimniecībām.
Stingri tiesību akti uz 30 gadiem praktiski izslēdza mehāniski darbināmus transportlīdzekļus no Lielbritānijas ceļiem. 1861. gada Lokomotīvju likums noteica ierobežojošus ātruma ierobežojumus "ceļu lokomotīvēm" - 5 mph (8 km/h) pilsētās un laukos un 10 mph (16 km/h) laukos. Tā paša gada 1865. gada Lokomotīvju likums (slavenais Sarkanā karoga likums) vēl vairāk samazināja ātruma ierobežojumus līdz 4 mph (6,4 km/h) laukos un tikai 2 mph (3,2 km/h) pilsētās, papildus nosakot, ka pirms katra transportlīdzekļa jābūt cilvēkam ar sarkanu karogu (tumsas stundās - sarkanu laternu). Vienlaikus likums deva vietējām iestādēm tiesības noteikt stundas, kad šāds transportlīdzeklis drīkst izmantot ceļus. Vienīgais izņēmums bija ielu tramvaji, kurus no 1879. gada drīkstēja izmantot ar Tirdzniecības padomes izsniegtu licenci.
Līčupe (Raunas pieteka)
Līčupe ir Raunas kreisā krasta pieteka Cēsu un Smiltenes novados.
Iztece - no Spanderu ezera. Ievērojami līkumojot, tek ziemeļu virzienā. Ietek Raunas upē Raunas ciemā. Lielākās pietekas - Bieņupe, Līču grāvis. Līčupi šķērso valsts autoceļi V299 (Rauna–Taurene–Abrupe), V334 (Kleķeri–Spanderi), A2 (Rīga—Sigulda—Igaunijas robeža (Veclaicene)) un P24 (Smiltene—Valka), tās krastos atrodas Rauna.
Tvaika autotransporta līdzekļu vēsture
Viktorijas laikmeta tvaika laikmets
Veiksmīgā dzelzceļa tīkla konkurence zināmā mērā samazināja vajadzību pēc tvaika transportlīdzekļiem. Sākot ar 1860. gadiem, vairāk uzmanības tika pievērsts dažādu vilces dzinēju veidu izstrādei, kurus varēja izmantot gan stacionāriem darbiem, piemēram, malkas zāģēšanai un kulšanai, gan liela izmēra kravu pārvadāšanai, kas bija pārāk apjomīgas, lai tās pārvadātu pa dzelzceļu. Tika izstrādāti arī tvaika kravas automobiļi, bet to izmantošana parasti aprobežojās ar smago materiālu, piemēram, ogļu un būvmateriālu, vietējo piegādi no dzelzceļa stacijām un ostām.
Rickett of Buckingham tvaika vagons
1854. gadā Tomass Rikets no Bekingemas uzbūvēja pirmo no vairākiem tvaika vagoniem, bet 1858. gadā - otro. Tā vietā, lai izskatītos kā tvaika vagons, tas atgādināja mazu lokomotīvi. To veidoja tvaika mašīna, kas bija uzmontēta uz trim riteņiem: diviem lieliem aizmugurējiem piedziņas riteņiem un viena mazāka priekšējā riteņa, ar kura palīdzību transportlīdzeklis tika vadīts. Mašīnas svars bija 1,5 tonnas, un tā bija nedaudz vieglāka par Riketa tvaika automobili. To visu darbināja ķēdes piedziņa, un maksimālais ātrums bija 12 jūdzes stundā.
Divus gadus vēlāk, 1860. gadā, Rikets uzbūvēja līdzīgu, bet smagāku transportlīdzekli. Šim modelim ķēdes vietā bija ķēdes piedziņa ar cilindrisku zobratu. Viņa galīgajā konstrukcijā, kas atgādināja dzelzceļa lokomotīvi, cilindri bija savienoti tieši ārpus dzenošā tilta kloķiem.