cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kaļķi (Dundagas pagasts)
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Leonīds Arbuzovs
Leonīds Arbuzovs var būt:
Giljermo Očoa
Giljermo Očoa (es; dzimis ) ir Meksikas futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, Meksikas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Očoa pārstāv Itālijas Serie A klubu US Salernitana 1919
Karjeru sācis Meksikā, kluba Club América sastāvā spēlējot astoņus gadus. Pēc tam uzsāka karjeru Eiropā — spēlējis Francijā, Spānijā un Beļģijā. Standard sastāvā kļuvis par Beļģijas čempionu 2018. gadā.
Meksikas izlases sastāvā debitējis 2005. gadā, ar to gūti panākumi CONCACAF Zelta kausā (divas uzvaras — 2009, 2015). Pārstāvējis izlasi arī vairākos Pasaules kausa finālturnīros.
Sasniegumi
Club América
Standard Liège
Meksika
Breds Guzans
Bredlijs Edvins Guzans (en, dzimis ) ir ASV futbolists, spēlē vārtsarga pozīcijā, ASV futbola izlases dalībnieks. Kopš 2017. gada Guzans pārstāv MLS komandu Atlantas "United".
2005. gadā debitējis MLS komandas Chivas USA komandā. 2007. gadā atzīts par līgas labāko vārtsargu. 2008. gada jūlijā pārcēlies uz Anglijas Premjerlīgas komandu Aston Villa, kopumā astoņu sezonu laikā nospēlējot 171 maču. Vēlāk vienu sezonu pavadījis Middlesbrough, bet 2017. gadā atgriezies MLS, lai pievienotos Atlantas "United".
ASV futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Ar izlasi uzvarējis 2007, 2017. un 2021. gada CONCACAF Zelta kausā.
Sasniegumi
Atlanta United
ASV
Republikas universitāte
Republikas universitāte (es) ir 1849. gadā dibināta publiska universitāte Urugvajas galvaspilsētā Montevideo. Tā ir senākā un lielākā universitāte valstī. Ar 137 757 studentiem 2018. gadā, tā ir otrā lielākā universitāte Dienvidamerikā.
Ar universitātes vārdu saistās Urugvajas politiķu Rafaela Adjego Bruno (Rafael Addiego Bruno, 1923—2014), Horhes Batljes (Jorge Batlle, 1927—2016), Luisa Alberto Lakalja (Luis Alberto Lacalle, 1941), Aparasio Mendesa (Aparicio Méndez, 1904—1988), Hulio Marias Sangvineti (Julio María Sanguinetti, 1936), Tabares Vaskesa (Tabaré Vázquez, 1940—2020) darbība.
Sirds glikozīdi
Sirds glikozīdi ir augu izcelsmes vielas (glikozīdi), kas rada izteiktu kardiotonisku darbību. Sirds glikozīdi veicina miokarda darbību, stimulējot ekonomiskāku un līdz ar to efektīvāku sirdsdarbību. Sirds glikozīdus izmanto sirds mazspējas ārstēšanā, kas biežāk attīstās išēmiskās sirds slimības fonā, pie dažādas etioloģijas miokarda infarkta un sirds ritma traucējumiem.
Vēsture
Sirds glikozīdu vēsture sākas 1775. gadā, kad botāniķis Viljams Viterings aprakstījis gadījumu par sievieti, kura slimojusi ar hidropsu un atbrīvojās no tūskas un aizdusas, lietojot uzpirkstītes tinktūru. Tad Viljams Viterings sācis pētīt uzpirkstītes ietekmi uz tūsku un aizdusu. Pētniecisko darbu rezultātā tika standartizēti uzpirkstītes lapu preparāti un dotas rekomendācijas par slimnieku atlasi ārstēšanai. Standartizācijas izejviela bija balts pulveris. Lietojot preparātus, netika ievērota piesardzība un biežu un izteiktu blakņu dēļ sirds glikozīdu lietošana tika aizliegta uz apmēram simts gadiem.
No 19. gadsimta beigām tika sperti soļi cīņā pret intoksikācijas parādībām, tajā skaitā samazinot dozas. Taču netika atrastas drošas ārstnieciskas metodes, līdz ar to nebija skaidras preparātu lietošanas indikācijas. 19. gadsimta beigās ārstu lielākā daļa uzskatīja uzpirkstīti par diurētisko augu, citi — par diurētisko ar izteiktu vemšanu stimulējošu darbību. Tikai 20. gadsimtā tika atklāts uzpirkstītes pozitīvs inotropais efekts.
Ķīmiskā struktūra
Tāpat kā visiem pārējiem glikozīdiem, sirds glikozīdu molekulas sastāv no divām daļām — ogļhidrāta daļas (cukurdaļas jeb glikona, kas bieži ir vienkārši glikoze) un aglikona. Sirds glikozīdu aglikoni ir ciklopentānperhidrofentantrēna atvasinājumi un pieder steroīdu klasei, kurai pieder arī citi savienojumi, ko ražo augi un dzīvnieki, piemēram D vitamīns, steroīdu saponīns, fitosterīni un holesterīni, žultsskābes, dzimumhormoni.
Preparāti
Galvenie sirds glikozīdu preparāti ir digoksīns, digitoksīns, deslanozīds, lanatozīds C, strofantīns K. Taču zināmi arī citi preparāti — ubaīns, metildigoksīns, korglikons, acetildigitoksīns, adonizīds, scillorēns, kordihīds, oleandrīns, konvallarīns, konvallamarīns , konvallotoksīns, cerebrīns, tevetīni (indīgi sirds glikozīdi).
Kalsnavas ezers
Kalsnavas ezers ir ezers Madonas novada Kalsnavas pagastā pie tā robežas ar Mārcienas pagastu. Atrodas Veckalsnavas dienvidaustrumos. Ezera krastos iekārtotas privātas atpūtas vietas. Gar dienvidu krastu iet zemes ceļš Veckalsnava — Dadzīši, netālu no rietumu krasta Veckalsnavas luterāņu baznīcas drupas.
Sirds glikozīdi
Klasifikācija
Sirds glikozīdus iedala trīs grupās:
Darbības mehānisms
Sirds glikozīdiem ir 4 darbības mehānismi:
Kalsnavas ezers
Kalsnavas ezerā ietek ziemeļos esošā Puduļu ezera noteka Zušulīcis jeb Starpīte un strauts no Kundziņa ezera, iztek Aronas pieteka Vēžaunīca. Ūdens līmeņa pazemināšanas dēļ tā krastā izveidojusies sala, reizēm izveidojas peldošas salas. Ūdens līmenis svārstās no 102,6 m līdz mazūdens periodā 102,4 m vjl. Vidējais gada caurplūdums iztekā 0,053 m³/s.
Raksturojums
Ezers ir eitrofs, maz aizaudzis — aizaugums līdz 10%. Galvenie aizauguma augi — lēpes, niedres, meldri, peldošās glīvenes, ūdensrozes. Dibena klājums — galvenokārt smilts, vietām dūņas līdz 1,1 m biezā slānī. Krasti, izņemot lēzeno ziemeļdalu, slīpi, pārsvarā viegli pieejami. Ūdens ar zaļganu nokrāsu. Zināmās esošās zivju sugas: asari, karūsas, ķīši, līdakas, līņi, plauži, raudas.
Citi nosaukumi
Gandrīz visi avoti Kalsnavas ezeru nosauc pašreizējā vārdā. Starp citiem publicētajiem ezera nosaukumiem zināmi Wehschau See (1839. gada kartē), Veckalsnavas vai Veckalnavas ezers (1935. gada pagastu aprakstā), Muižas vai Baznīcas ezers/azars (1960. gada vietvārdu sarakstā).
Džozijs Altidors
Džozmers Volmijs "Džozijs" Altidors (en, dzimis ) ir ASV futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, ASV futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Altidors pārstāv MLS komandu Jaunanglijas "Revolution".
ASV futbola izlases sastāvā piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Ar izlasi uzvarējis 2017. gada CONCACAF Zelta kausā.
Sasniegumi
AZ
Toronto FC
ASV
Timotijs Čāndlers
Timotijs Čāndlers (en, dzimis ) ir ASV futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, bijis ASV futbola izlases dalībnieks. Kopš 2014. gada Čāndlers pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu Eintracht Frankfurt.
ASV futbola izlases sastāvā debitējis 2011. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Eintracht Frankfurt
Olivers Ēkmans-Lāšons
Olivers Ēkmans-Lāšons (dzimis ) ir zviedru hokejists, aizsargs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2023) spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Vankūveras "Canucks" rindās, pilda tās kapteiņa funkcijas.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Ēkmans-Lāšons sāka 2008.—09. gada sezonā, kad iekļāvās Allsvenskan līgas kluba Leksands IF sastāvā, taču 2010. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku. 2010.—11. gada sezonā jau 48 spēles aizsargs aizvadīja NHL kluba Fīniksas "Coyotes" rindās, taču 2011.—12. gada sezonā jau nostiprinājās komandas rindās.
Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2014. gada Olimpiskajā turnīrā. Spēlējis arī 2010. un 2011. gada Pasaules čempionātos, tajos kopā ar komandu izcīnot attiecīgi bronzas un sudraba medaļas. Vēl spēlējis arī 2017. gada Pasaules čempionātā.
Queen's Park FC
Queen's Park FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Glāzgova.
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Leonīds Arbuzovs (1882—1951)
Leonīds Nikolajs Hanss Arbuzovs (,, dzimis , miris ) jeb Leonīds Arbuzovs jaunākais, bija Bauskā dzimis vācbaltiešu vēsturnieks un pedagogs.
Dzīvesgājums
Dzimis Bauskā skolotāja un vēsturnieka Leonīda Arbuzova ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas ģimnāzijā. No 1902. līdz 1909. gadam studēja teoloģiju Tērbatas universitātē, bet no 1906. līdz 1909. gadam - vēsturi Getingenē.
Māris Sprindžuks
Māris Sprindžuks (dzimis 1971. gada 4. augustā) ir latviešu agronoms un politiķis. Šobrīd ir Latvijas vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrs, pārstāv Latvijas Reģionu apvienību un apvienību "Apvienotais saraksts". Bijis 7. Saeimas un 14. Saeimas deputāts, kā arī Ādažu novada pašvaldības vadītājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1971. gadā Ādažos kolhoza agronoma Daiņa Sprindžuka un viņa sievas kultūras nama mākslinieciskās vadītājas Marijanas Sprindžukas ģimenē. Mācījās Ādažu vidusskolā, 1994. gadā absolvēja studijas Latvijas Lauksaimniecības universitātes Agronomijas fakultātē un strādāja Alberta Kaula vadītajā Zemkopības ministrijā par Integrācijas un ārējo sakaru departamenta direktoru. 1998. gadā Kanzasas Universitātē ASV ieguva valsts pārvaldes maģistra grādu
Politiskā darbība
Pēc atgriešanās no studijām ASV M. Sprindžuks darbojies valsts pārvaldē un politikā. Bijis Zemkopības ministrijas Integrācijas un ārējo sakaru departamenta direktors. 1998. gadā kļuva par Eiropas integrācijas biroja direktora vietnieku, kā arī kandidēja 7. Saeimas vēlēšanās no Tautas partijas, bet netika ievēlēts. 1999. gadā viņš kļuva par Ministru prezidenta Andra Šķēles biroja vadītāju. 2000. gadā šo amatu atstāja un kļuva par 7. Saeimas deputātu Edgara Zalāna vietā, kā arī Zemkopības ministrijas parlamentāro sekretāru, vadīja ES iestāšanās sarunas lauksaimniecības jautājumos. 2002. gadā 8. Saeimas vēlēšanās atkal kandidēja no Tautas partijas saraksta, taču netika ievēlēts.
Tomāšs Satoranskis
Tomāšs Satoranskis (cz; dzimis Prāgā) ir čehu basketbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Spānijas ACB līgas un Eirolīgas klubu FC Barcelona. Vairākas sezonas aizvadījis Nacionālajā basketbola asociācijā (NBA). Starptautiskās sacensībās pārstāv Čehijas basketbola izlasi.
Māris Sprindžuks
Politiskā darbība
2005. gadā M. Sprindžuks kļuva par Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrijas Nacionālā attīstības plāna koordinatoru, kā arī pirmo reizi tika ievēlēts Ādažu novada domē no Tautas partijas saraksta.
2013. gada pašvaldību vēlēšanās M. Sprindžuku no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta ievēlēja Ādažu novada domē, bet deputāti ievēlēja viņu arī par novada domes priekšsēdētāju. Pēc varas zaudēšanas 2014. gadā M. Sprindžuks iestājās partijā "Reģionu alianse" un atkārtoti kļuva par Ādažu novada domes priekšsēdētāju. Pašvaldībā ievlēlēts arī 2017. un 2021. gada pašvaldību vēlēšanās, saglabājot Ādažu novada domes priekšsēdētāja amatu. 2021. gadā ievēlēts par Latvijas Reģionu apvienības domes priekšsēdētāju.
Tomāšs Satoranskis
Karjera
2012. gada NBA drafta otrajā kārtā T. Satoranski ar kopējo 32. kārtas numuru izraudzījās Vašingtonas "Wizards". "Wizards" sastāvā T. Satornskis spēlēja NBA Vasaras līgā, tomēr arī pēc drafta izvēles viņš turpināja spēlēt Eiropā, pildot līguma saistības ar CB Sevilla, bet 2014. gadā pārceļoties uz vienu no spēcīgākajām Spānijas un Eiropas komandām FC Barcelona.
Māris Sprindžuks
Politiskā darbība
2022. gada Saeimas vēlēšanās M. Sprindžuks tika ievēlēts 14. Saeimā no "Apvienotā saraksta". Decembrī apstiprināts par Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministru Krišjāņa Kariņa valdībā.
Tomāšs Satoranskis
Karjera
2016. gada vasarā T. Satoranskis pārcēlās uz Ameriku, noslēdzot līgumu ar Vašingtonas "Wizards". 2019. gada jūlijā viņš tika aizmainīts uz Čikāgas "Bulls" sign-and-trade darījumā. 2021. gada augustā "Bulls" T. Satoranski kopā ar Garetu Templu un nākotnes drafta izvēli aizmainīja uz Ņūorleānas "Pelicans" pret Lonzo Bolu. Arī "Pelicans" sastāvā T. Satoranskis nespēlēja ilgi, 2022. gada februārī tiekot aizmainīts uz Portlendas "Trail Blazers" plašā maiņas darījumā, kura rezultātā "Pelicans" ieguva C.J. Makkolumu un vairākus citus spēlētājus, taču dienu vēlāk trīs komandu maiņas darījumā T. Satoranskis tika aizmainīts tālāk — uz Sanantonio "Spurs". Viņš aizvadīja tikai vienu spēli "Spurs" sastāvā pirms vienojās ar komandu par līguma izpirkšanu. 2022. gada 28. februārī T. Satoranskis noslēdza līgumu ar savu pirmo NBA komandu Vašingtonas "Wizards", kurā nospēlēja līdz sezonas beigām.
2022. gada vasarā T. Satoranskis atgriezās Eiropā un klubā, kurā jau bija spēlējis, noslēdzot 4 gadu līgumu ar vienu no spēcīgākajiem Spānijas ACB līgas un Eirolīgas klubiem FC Barcelona.
Čehijas izlase
T. Satoranskis ir spēlējis visu vecumu Čehijas jaunatnes izlasēs. 2009. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas ciklā viņš debitēja Čehijas pieaugušo izlasē. Pārstāvējis izlasi vairākos Eiropas čempionāta finālturnīros, kā arī 2019. gada FIBA Pasaules kausā un 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā. Nokļūšana šajos turnīros bija pirmā reize Čehijas basketbola izlases vēsturē, un T. Satoranskim ir bijusi liela loma komandas pēdējo gadu labajos rezultātos. Kopā ar tenisisti Petru Kvitovu vinš bija Čehijas delegācijas krognesējs olimpiādē.
Čīles olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Čīles sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši medaļas.
Līdz šim Čīle olimpiskajās spēlēs ir ieguvusi 13 medaļas, visas vasaras olimpiskajās spēlēs. Visvairāk medaļu — 4 — ir iegūtas tenisā. Medaļām bagātākais Čīles sportists or tenisists Fernando Gonsaless, kurš olimpiskajās spēlēs ir izcīnījis visa kaluma medaļas (kopā 3 medaļas). Līdz šim veiksmīgākās vasaras olimpiskās spēles bija 2004. gada vasaras olimpiskās spēles, kas notika Grieķijā, Atēnās. Tajās kopumā Čīles sportisti izcīnīja 6 medaļas (2 zelta medaļas un 4 bronzas medaļas).
Komandu skaitījums
Iekļautas tikai tās komandas, kas startējušas kā nacionālās komandas, komandu sporta veidos.
Sportistu uzskaitījums
Iekļauti tie sportisti, kas olimpiskajās spēlēs olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas pārstāvot Čīli.
Psammolepji
Psammolepji (Psammolepis) (no sengr. ψαμμο - smiltis + λεπίς - zvīņas, zvīņu ādas zobi atgādina smilšu graudiņus) ir bezžokļaiņu izmirušās Psammosteju apakškārtas ģints. Ģinti pirmo reizi 1845. gadā aprakstīja dabaspētnieks Luijs Agassis. Ģints tipveida suga ir Psammolepis paradoxa, kas tika aprakstīta gadu iepriekš, kā Psammosteus paradoxus.
Apraksts
Ģintij piederošie pārstāvji ir samērā lieli (ap 80 cm. gari), plati un samērā plakani. Ķermenis klāts ar masīvām bruņu plātnēm. Dorsālā un ventrālā plātne ir klāta ar tesērām nepilnīgi. Pie plātņu augšanas centriem ir zona bez tesērām. Attīstītākajām formām dorsālajai (muguras) plātnei arī centrālā daļa ir klāta ar tesērām, bet mazāk attīstītām formām ventrālā (vēdera) plātne var būt vispār bez tesērām. Tesēru izmērs pieaug plātņu malās. Ventrālās plātnes aizmugurē nav izgriezuma. Branhiālās plātnes ir garas un samēra platas. Rostrālās plātnes ir īsas un platas. Ādas zobi ir sīki, blīvi izvietoti un ar īsiem zobiņiem. Zvīņas ir lielas.
Izplatība
Psammolepju ģints pārstāvji dzīvoja no vidusdevona līdz augšdevona sākumam (živeta, apakšējais frāns). Tie bija izplatīti galvenajā devona laukā (arī Latvijā), Timānā, Donbasā un Skotijā.
Laukmuiža (Dundagas pagasts)
Laukmuiža ir ciems Kurzemē, Talsu novada Dundagas pagastā, uz dienvidiem no Dundagas. Atrodas 1,5 km no pagasta centra Dundagas, 32 km no novada centra Talsiem un 149 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Laukmuižas (Feldhof) pusmuižas centru.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Hosē Pekermans
Hosē Nestors Pekermans Krimens (es; dzimis ) ir argentīniešu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā. No 2012. līdz 2018. gadam bija Kolumbijas futbola izlases galvenais treneris, 2006. gada FIFA Pasaules kausā vadīja Argentīnas izlasi. Kopš 2021. gada novembra ir Venecuēlas izlases galvenais treneris.
Karjera
Trenera karjeras sākumā strādāja ar jauniešu komandām Argentīnas klubos Chacarita Juniors un Argentinos Juniors, pēc tam bija Čīles kluba Colo-Colo jauniešu komandas treneris. No 1994. līdz 2001. gadam strādāja ar Argentīnas U20 izlasi. Šajā laikā trīs reizes uzvarēja pasaules U20 čempionātā (1995., 1997. un 2001. gadā), divreiz aizveda Argentīnas komandu arī līdz uzvarai Dienvidamerikas jauniešu čempionātā.
2004. gada septembrī kļuva par Argentīnas futbola izlases galveno treneri. 2006. gada FIFA Pasaules kausā ar izlasi aizkļuva līdz ceturtdaļfinālam, kur tā pēcspēles 11 metru sitienu serijā piekāpās Vācijas izlasei. Pēc šī zaudējuma Pekermans amatu atstāja. Karjeras turpinājumā vadīja Meksikas klubus Toluca un Tigres UANL.
2012. gada janvārī Pekermans tika apstiprināts par Kolumbijas futbola izlases galveno treneri. 2014. gada FIFA Pasaules kausā Kolumbija Pekermana vadībā iekļuva ceturtdaļfinālā, kur piekāpās Brazīlijai. Pekermans trīs reizes pēc kārtas (2012., 2013. un 2014. gadā) tika atzīts par Dienvidamerikas gada futbola treneri. 2016. gadā ar Kolumbijas izlasi izcīnīja 3. vietu Copa América. 2018. gada FIFA Pasaules kausā ar Kolumbijas izlasi sasniedza astotdaļfinālu.
2021. gada novembrī tika apstiprināts par Venecuēlas izlases galveno treneri.
Siu (nozīmju atdalīšana)
Siu (Sioux []) var būt Ziemeļamerikas indiāņi un viņu valodas:
Kahetija
Kahetija jeb Kahetijas mhare (ka, Ḳaxetis mxare, ) ir viena no Gruzijas mharēm, atrodas valsts austrumos. Mhare tika izveidota 1990. gados no vēsturiskās Kahetijas un Tušetijas. Kahetijas mhares administratīvais centrs ir Telavi. 2016. gadā mharē dzīvoja 318 tūkstoši iedzīvotāju. Kahetija robežojas ar Krieviju ziemeļos (Dagestānu un Čečeniju), austrumos un dienvidos robežojas ar Azerbaidžānu, bet rietumos robežojas ar Gruzijas Lejaskartlijas un Mchetas-Mtianeti mharēm.
Jūlijs Smarods
Jūlijs Smarods (1884 - 1956) bija latviešu mikologs, fitopatologs, augu aizsardzības speciālists. Aprakstījis vairāk kā 30 zinātnei jaunu sēņu sugu, pētījis un apkopojis datus par Latvijā sastopamajām rūsas sēnēm, himēnijsēnēm, peronosporāļu, piknīdīju, melanokonāļu, hifomicetāļu, asku sēnēm. Latvijas PSR Nopelniem bagātais zinātnes darbinieks.
Dzīves gājums
Jūlius Aleksander Smarul (pēc latviskošanas Jūlijs Smarods) dzimis 1884. gada 3. septembrī Jaunrozes pagasta "Jaunmelnupēs" Pētera Smarul un Annes Ilzes dzim. Kļaviņa ģimenē, kurā uzauga vēl trīs bērni - brāļi Alfrēds, Rūdolfs un māsa Marta.
Pamatizglītību ieguvis vietējā pagastskolā. Strādājis sava tēva saimniecībā, pašizglītojies un interesējies par lauksaimniecību - augu mēslošanu, slimībām, nezālēm, to apkarošanu. Acīmredzot viņš jau tad pratis vācu un krievu valodas. Savos darbos atsaucies uz jaunākajiem rakstiem lauksaimniecības žurnālos. Piemēram, 1908. gadā viņš veicis lauka izmēģinājumus pēc noteiktas metodikas Opekalna Lauksaimniecības biedrības uzdevumā, lai noskaidrotu superfosfāta un kaulu miltu noderību kviešu audzēšanā. Savu dažādo pētījumu rezultātus jaunais lauksaimnieks publicējis žurnālos "Zemkopis", "Baltijas Lauksaimnieks", "Mājas Viesis". No 1906. gada līdz 1913. gadam Smarods darbojās kā korespondents Imperatoriskā Botāniskā dārza Centrālajā fitopatoloģijas stacijā Pēterburgā. Pēc viņa paša vārdiem, viņš saņēma atbalstu no sava laika ievērojamiem zinātniekiem profesora un akadēmiķa A. A. Jačevska un profesora A.S. Bondarceva. Tajā laikā J. Smarods uzsāka gan makroskopisko gan mikroskopisko sēņu materiāla vākšanu un apmaiņu ar zinātniskajām iestādēm un pētniekiem. Šajā savas dzīves periodā Jūlijs Smarods ar pseidonīmu "Upenājs" žurnāla "Apskats" pielikumā publicējis romantiskus dzejoļus. 1905. gadseptembrī, oktobrī dzejoļu ievirze ir patriotiski romantiska - "Mans sāpju bērns – mana dzimtene", "Pie tēraudzilā apvāršņa", "Uz priekšu drīzi!...". 1908.g. "Milzis un zaķis" vairāk atgādina alegoriju par latviešu brīvības cīnītājiem un Krievijas Impēriju.
1914. gadā J. Smarods tiek iesaukts armijā un nokļūst Galīcijas frontē. Pat ierakumos interese par zinātni liek J. Smarodam ievākt herbāriju un sēņu paraugus, kurus viņš sūtīja uz Pēterburgu. 1918. gadā viņš iestājās Sarkanajā armijā un līdz 1919. gadam pildīja medicīnas feldšera pienākumus Maskavas aviācijas skolā. 1919. gadā demobilizējies un līdz 1921. gadam strādājis Naturālistu asociācijā kā zinātniskais līdzstrādnieks A. P. Modestova vadībā. Smarods strādājis kā fitopatologs un vācis materiālus par Maskavas apkārtnes floru un pētījis vaskulāro augu sugu sakņu sistēmas.
1922. gadā J. Smarods atgriezās Rīgā un iestājās darbā Augu aizsardzības institūtā, kļuva par mikoloģoijas sekcijas vadītāju un nostrādāja šai iestādē, kura daudzkārt mainīja nosaukumus, līdz mūža beigām. J. Smaroda personīgajā dzīvē īpaši smagi bija četerdesmitie gadi. 1943. gadā mirusi viņa māsa Marta, 1944. gadā - dēls Edmunds, 1945. gadā - sieva Karlīne un 1949. gadā - brālis Alfrēds. Jūlijs Smarods pats miris 1956. gada 13. februārī Rīgā, apbedīts Meža kapos.
Zinātniskā darbība
Līdz Pirmajam pasaules karam J. Smarods publicējis vairākus rakstus, galvenokārt, ikgadējus pārskatus par augu slimībām Latvijā tā laika lauksaimniecības žurnālos latviešu valodā (1. - 9.). Kara gados un, strādājot Maskavā, viņš vācis sēņu materiālu, publicējis rakstu par Maskavas apkārtnes vaskulāro augu floru.
Pēc 1922. gada, kad J. Smarods kļuva par Mikoloģijas sekcijas vadītāju Augu aizsardzības institūtā, viņš atsāka darbu pie Latvijas sēņu izpētes. Smarods savācis bagātu mikoloģisko paraugu materiālu, kas aptver galvenokārt Latvijas teritoriju. Kopumā viņš publicējis apmēram 40 zinātnisku un 900 populārzinātnisku rakstu, sniedzis vairākus tūkstošus konsultāciju iedzīvotājiem, uzstājies ar priekšlasījumiem par augu slimībām un to apkarošanu visā Latvijā. Kopā ar ungāru mikologu Gustavu Mešu (Gustáv Moesz) Jūlijs Smarods aprakstījis 33 zinātnei jaunas sēņu sugas no Latvijas. Savukārt citi mikologi, aiz cieņas pret zinātnieku, devuši Smaroda vārdu sēņu sugām no Diplodina, Entylamella, Leptosphaeria, Septoria, Valsella ģintīm. Savu ilggadīgo pētījumu rezultātus par vairākām Latvijas sēņu sistemātiskajām grupām J. Smarods no 1950. gada publicējis "LPSR Zinātņu Akadēmijas Vēstīs" (darbu sarakstā 35- 42). Jūlijs Smarods atbalstījis un veicinājis jauno zinātnieku izaugsmi Latvijā. Tāds piemērs ir Dr. biol. Edgars Vimba, kuru Smarods ievirzīja sēņu pētīšanā un ieteica izpētīt Ramularia ģinti Latvijā. Sākot ar 1931. gadu J. Smarods izdeva Latvijas sēņu eksikātu "Fungi latvici exiccati". No 1931. līdz 1963. gadam iznāca 28 sējumi. Katrā sējumā ir 50 sēņu sugu paraugi, kopā 1400. Pēdējais sējums tika izdots jau pēc autora nāves. Katru herbārija sējumu pavadīja tipogrāfiski iespiest katalogs. Šis eksikāts nonāca daudzu valstu dažādu institūciju herbārijos. Portālā "Mycology Collections Portal" var atlasīt ierakstus, kas liecina, ka Smaroda vākti sēņu paraugi glabājas Vašingtonas vasts universitātes herbārijā, Harvardas universitātes Farlow herbārjā, Zviedrijas Dabas vēstures muzejā, Savienoto Valstu Nacionālajā sēņu kolekcijā. Jāņem vērā, ka digitizētas ir tikai daļa pasaules kolekciju. Zināms, ka Smaroda vākumi jau kopš 20.gs. pirmajiem gadiem un līdz pat pēdējam eksikāta izdevumam 1963. gadā nonāca V. Komarova Botānikas institūta krājumā Pēterburgā. Latvijā viens eksikāta eksemplārs glabājas Latvijas Universitātes Muzeja krājumā (starptautiskais herbārija kods RIG). Paša Jūlija Smaroda herbārijs aptvēra 20 000 paraugu, kurā uzkrāti arī citu pētnieku iesūtīti materiāli. Spriežot pēc paraugiem, J. Smarodam bijusi aktīva sarakste ar daudzu valstu pētniekiem. J. Smaroda herbārijs nonācis Daugavpils universitātes Sistemātiskās bioloģijas institūta krājumā (DAU).
Jūlijs Smarods bija Latvijas Botāniķu biedrības biedrs kopš 1952. gada.
Apbalvojumi
1955. gadā J. Smarodam piešķirts "Latvijas PSR Nopelniem bagātā zinātnes darbinieka goda nosaukums".
Trevizo
Trevizo (it, vec) ir pilsēta un komūna Itālijas ziemeļaustrumu daļā, Veneto reģionā, Trevizo provincē pie Adrijas jūras. Trevizo provinces administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Pilsēta atrodas 554 kilometru attālumā no Itālijas galvaspilsētas Romas un 26 kilometru attālumā no Venēcijas. Pilsēta vidēji atrodas 15 metrus virs jūras līmeņa. Trevizo kopējā platība ir 55,5 km², pēc 2012. gada datiem pilsētā dzīvoja 82 535 iedzīvotāji. Pēc 40 gadu lejupslīdes ar katru gadu pilsētā iedzīvotāju skaits pieaug.
Trevizo atrodas dažādu ar apģērbu industriju saistītu uzņēmumu vadība, piemēram, Benetton, Sisley, Diadora un Lotto Sport Italia. Tiek uzskatīts, ka pilsētas restorānā tika izgudrots populārais itāļu deserts tiramisu. Pilsētā atrodas basketbola klubs Trevizo "Benetton".
Bēbis boss
"Bēbis boss" (en) ir 2017. gada ASV animācijas filma, kuras režisors ir Toms Makgrats. Galvenos tēlus ir ierunājuši Aleks Boldvins, Stīvs Bušemi, Mailss Bakši, Džimijs Kimels un Līza Kudrova. Filmas pirmizrāde notika Maiami.
Filmu 2017. gadā nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā piekāpās animācijas filmai "Koko noslēpums".
Filmas galvenais varonis ir kāds mazulis, kas nav gluži parasts bērns - viņš ir dzimis līderis un prātīgs uzņēmējs. Viņš sadarbojas ar savu septiņgadīgo brāli, lai novērstu sazvērestību ar mērķi iznīcināt mīlestību visā pasaulē.
iznāca filmas turpinājums "Bēbis Boss: Ģimenes bizness".
Albion Rovers FC
Albion Rovers FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Koutbridža.
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Graanul Invest
AS Graanul Invest ir Igaunijas uzņēmums, viens no lielākajiem kokskaidu granulu ražotājiem Eiropā. Dibināts 2003. gadā. Galvenais birojs atrodas Tallinā.
Graanul Invest grupā 2019. gada pirmajā pusē ietilpa 11 granulu rūpnīcas, divas pārdošanas organizācijas, sešas koģenerācijas stacijas, trīs mežu apsaimniekošanas uzņēmumi, un viens uzņēmums, kas orientēts uz biotehnoloģijām. Grupas ražošanas jauda ir 2,2 miljoni tonnu gadā.
Graanul Invest kapitāldaļu vairākums pieder Raulam Kirjanenam (Raul Kirjanen). Akcijas pieder arī Andersam Andersonam (Anders Anderson) un Andersam Retsepam (Andres Rätsepp). Contents
Vēsture
AS Graanul Invest tika dibināts 2003. gada 25. novembrī. 2004. gadā tika sākta granulu rūpnīcu celtniecība Imaverē Igaunijā un Alītā Lietuvā. Abas ražotnes darbu sāka 2005. gadā.
Smailais lāčpurns
Smailais lāčpurns (Morchella conica) ir Latvijā vidēji reta lāčpurnu ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami.
Graanul Invest
Vēsture
2013. gadā Graanul Invest kopā ar ASV uzņēmumu Rentech, izveidoja kopuzņēmumu Rentech Graanul, kas no ASV uzņēmuma Fulghum Fibre iegādājās šķeldu rūpnīcu un kokšķiedru rūpnīcu Kanādā ar mērķi tās rekonstruēt uz granulu ražošanu, lai piegādātu granulas ASV un Kanādas tirgum. Vēlāk Rentech saskārās ar grūtībām, un 2017. gadā paziņoja par bankrotu; Rentech ražotnes tika pārdotas un kopuzņēmums ar Graanul Invest likvidēts.
Smailais lāčpurns
Taksonomija
Apzīmējums Morchella conica vēsturiski ir lietots arī citām lāčpurnu sugām, tai skaitā parastajam lāčpurnam.
Graanul Invest
Vēsture
2015. gadā no Zviedrijas uzņēmumiem BillerudKorsnäs A un Baltic Resources AB tika iegādāts Latvijas lielākais granulu ražotājs SIA Latgran.
2016. gada jūnijā Graanul Invest panāca vienošanos no bankrotējušā Vācijas uzņēmuma German Pellets Beļģijā iegādāties ar akmeņoglēm darbināmu Langerlo elektrostaciju. Bija plānots rūpnīcu pārveidot, par kurināmo izmantojot koksnes granulas. Šis projekts neizdevās, jo uzņēmums no Flandrijas iestādēm nesaņēma elektrostacijas rekonstrukcijas termiņa pagarināšanas atļauju, tādējādi zaudējot atjaunīgās enerģijas subsīdiju garantiju.
Smailais lāčpurns
Augšanas apstākļi
Dabisko nobiru saprofīts. Aug aprīļa beigās un maijā. Parasti grupās, dārzos vai jauktu koku mežos zāļainās meža pļavās un laukumiņos, arī krūmājos un mežmalās, izdegumos, bieži uz smilšainas vai mālsmilts augsnes. Siltāku reģionu kalnos tiek atzīmēts pārsvarā kaļķainās augsnēs un skujkoku mežos. Izplatīts abās puslodēs.
Kultivēšana
Dienvidu Čīlē kopš 2012. gada tiek veikti mēģinājumi degumos audzēt smailo lāčpurnu; nogāja līdz tam, ka mežu īpašnieki dedzināja savus mežus, lai izdegās saaugtu lāčpurni.
Graanul Invest
Vēsture
2019. gadā Graanul Invest meitasuzņēmums Woodville Pellets izsolē iegādājās ASV granulu ražotāja Texas Pellets aktīvus no bankrotējušā German Pellets, ietverot granulu ražošanas rūpnīcu Vūdvilā un Teksasas ostas termināli Port Arthur.
Struktūra
Graanul Invest grupa ir sadalīta piecos biznesa segmentos:
Smailais lāčpurns
Barības vērtība
Augstvērtīga un populāra ēdamā sēne. Ēdama pēc 10 minūšu termiskas apstrādes, kas samazina sēnē iespējami esošo toksīnu daudzumu. Dažiem indivīdiem izsauc nelielus un diennakts laikā pārejošus gremošanas trakta vai nervu sistēmas traucējumus.
No ārstnieciskiem efektiem zināma antimikrobiāla un antioksidanta iedarbība.
Līdzīgās sugas
Līdzīgi ir augstais lāčpurns, kuram ir lielāki augļķermeņi un kātiņš pie cepurītes ir tikpat resns kā tā, kamēr smailajam lāčpurnam tas visā garumā ir ievērojami tievāks, un skaistais lāčpurns, kuru daudzi pētnieki uzskata par vienu sugu ar smailo vai par tā varietāti. Visi lāčpurni, ar kurām Latvijā šo sugu var sajaukt, ir ēdami. Bisītes jeb ķerveļi un ķēvpupi atšķiras no lāčpurniem ar savu virsmu, kura vienmēr ir izlocīti krunkaina, kamēr lāčpurniem — tīkloti šūnaina.
Ferdinands (animācijas filma)
"Ferdinands" (en) ir 2017. gada ASV animācijas filma, kuras režisors ir Karloss Saldana. Galvenos tēlus ierunājuši Džons Sina, Entonijs Andersons, Džīna Rodrigeza, Keita Makkinnona un Peitons Menings. Filmas pirmizrāde notika Dubaijā.
Filma 2017. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Koko noslēpums".
Filmā sirsnīgais bullis Ferdinands tiek kļūdaini noturēts par mežonīgu zvēru un aizvests prom no mājām. Ferdinands, apņēmības pilns atgriezties atpakaļ, savāc komandu no atstumtajiem.
Jeruzaleme: biogrāfija
"Jeruzaleme: biogrāfija" ir britu rakstnieka Saimona Sebaga Montefjores grāmata par Jeruzalemes vēsturi. Pirmo reizi izdota 2011. gadā izdevniecībā Weidenfeld & Nicolson.
Grāmatā aprakstīta Jeruzalemes vēsture un tās valdnieki, balstoties uz vēsturiskiem materiāliem. Stāstījums izkārtots hronoloģiskā secībā, sākot ar Karaļa Dāvida valdīšanas laiku pirms 3000 gadiem un līdz pat mūsdienām. Grāmatā iekļautas ilustrācijas par svarīgākajiem notikumiem un Jeruzalemes vēsturē nozīmīgām personībām. Grāmata satur izmantoto vēsturisko materiālu bibliogrāfiju. Tekstā attēlotie notikumi un personības indeksētas un indeksētā informācija atrodama grāmatas beigās.
Nikolass Lombārtss
Nikolass Roberts Kristians Lombārtss (nl, dzimis ) ir Beļģijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Beļģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Lombārtss ir Beļģijas Pirmās A divīzijas komandas Gent trenera asistents.
Savu spēlētāja karjeru sācis Gent komandā, bet lielāko tās daļu pavadījis Krievijas komandā Zenit Saint Petersburg, ar kuru izcīnījis četrus Krievijas Premjerlīgas čempionu titulus. Kopumā Zenit rindās nospēlējis 288 mačus un guvis 11 vārtus. Savu karjeru noslēdzis Beļģijas komandā KV Oostende.
Beļģijas futbola izlases sastāvā piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Zenit
Džeimss Tobins
Cita starpā ierosināja t.s. Tobina nodokli transakcijām valūtas tirgos, lai cīnītos pret spekulācijām tajos. Šī ideja ir arī ES finanšu transakciju nodokļa pamatā.
Psammolepis venyukovi
Psammolepis venyukovi ir psammolepju dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Baltijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Dmitrijs Obručevs 1965. gadā. Suga nosaukta krievu ģeologa un paleontologa Pāvela Veņukova vārdā. P. venjukovi holotips ir kreisā branhiālā plātne, kas tika atrasta Igaunijā, Piuzas upes krastā, augšdevona gaujas svītas nogulumos.
Morfoloģija
Suga ir vidēja lieluma. Branhiālā plātne ir samērā šaura ar izliektu laterālo un ieliektu aizmugurējo malu. Ventrālā (vēdera) plātne ir bez tesērām. Dorsālā (muguras) plātne ir ar seklu izgriezumu priekšējā malā. Augšanas centrs ir nobīdīts no vidus uz šo malu. Tesēras ir kvadrātveidīgas vai daudzstūrainas, gar malu nedaudz lielākas. Rostrālā plātne ir samērā plata. Postorbitālā plātne ir samērā liela un plata aizmugurējā malā. Ādas zobi ir apaļi, daudzstūraini, piramidāli, ar īsu zobojumu un izteiktām ribiņām. Starp lielajiem ādas zobiem ir bieži sīki zobi.
Salīdzinājums
Pēc dorsālās un īpaši pēc branhiālās plātnes suga ir diezgan līdzīga P. paradoxa. Dorsālā plātne atšķiras ar to, ka augšanas centrs ir vairāk nobīdīts uz priekšējo malu, nekā P. paradoxa. Tesēru forma un izmēri abām sugām ir līdzīga, taču P. venjukovi ādas zobi ir piramidāli ar ļoti izteiktām ribiņām, bet P. paradoxa tieši otrādi, ribiņas ir vāji attīstītas un ādas zobi ir kupolveidīgi. Pēc tā, ka uz ventrālās plātnes nav tesēru, P. Venjukovi būtiski atšķiras no P. paradoxa, kā arī no P. proia, P. alata un P. undulata, taču plātnes slikta saglabāšanās pakāpe neļaus salīdzināt to ar citam sugām. No citām gaujas un amatas svītas psammolepju sugām P. venjukovi atšķiras ar dorsālās un branhiālās plātnes uzbūvi daudz būtiskāk, nekā no P. paradoxa.
Izplatība
Suga ir izplatīta Igaunijas augšdevona gaujas svītā (tipveida atradne), kā arī Ļeņingradas apgabala amatas svītas slāņos (Orodežas upe, Jamtesovas ciems).
Leons Valrass
Marī Esprits Leons Valrass (, dzimis, miris ) bija franču/šveiciešu ekonomists un matemātiķis, Lozannas ekonomikas skolas pamatlicējs. Kopā ar Kārli Mengeru un Viljamu Stenliju Dževonsu tiek uzskatīts par robežderīguma teorijas pamatlicēju. Tiek uzskatīts arī par vispārējās līdzsvara teorijas dibinātāju.
Dzimis Francijā, tomēr lielāko profesionālā mūža daļu pavadīja Šveicē. Pirms kļuva par Lozannas universitātes politekonomikas profesoru, izmēģināja vairākus citus amatus. Pēc amata pamešanas 1893. gadā par Valrasa amata mantinieku kļuva Vilfredo Pareto. Interesējās arī par sociāliem jautājumiem.
Darjušs Dudka
Darjušs Dudka (pl, dzimis ) ir bijušais Polijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Polijas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis komandas Polijā, Francijā, Spānijā un Anglijā. Ar Wisła Kraków komandu 2008. gadā kļuvis par Ekstraklasa uzvarētāju.
Sasniegumi
Amica Wronki
Wisła Kraków
Lech Poznań
Slavkova pie Brno
Slavkova pie Brno (cz) ir pilsēta Čehijā, Dienvidmorāvijas apgabala Viškovas apriņķī. Vēsturē daudz vairāk pazīstama ar savu vācisko nosaukumu - Austerlica.
Vēsture
Pilsēta sākusi veidoties ap Vācu ordeņa pili. Rakstos pirmoreiz minēta 1237. gadā. Pēc ordeņa sakāves Grunvaldes kaujā 1410. gadā pilsētai vairākkārt mainījās īpašnieki, līdz 1509. gadā uz vairāk nekā 400 gadiem tā nokļuva Kunicu ģimenes īpašumā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. 1805. gada 2. decembrī uz rietumiem no pilsētas notika Austerlicas kauja, kurā Napoleons smagi sakāva Austrijas un Krievijas karaspēku. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Holokaustā tika iznīcināta pilsētas ebreju kopiena, bet pēc Otrā pasaules kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Trīs krusti
Trīs krusti (lt, pl) ir piemineklis trīs krustu izskatā, kas atrodas Viļņas pilsētā uz ziemeļaustrumiem no Viļņas vecpilsētas.
Krusti uzcelti par godu leģendāriem septiņiem franciskāņu brāļiem, kuriem kalna galā pilsētas pagānu iedzīvotāji esot nocirtuši galvas. Leģenda pazīstama no 16. gadsimta. 17. gadsimta sākumā kalna galā tika uzcelti trīs koka krusti, kas kļuva par pilsētas ainavas sastāvdaļu. Tā kā koka krustus vajadzēja periodiski mainīt, 1916. gadā tika uzstādīti betona krusti pēc arhitekta Antonija Vivulska projekta. 1950. gadā padomju varas iestādes krustus aizvāca, tie atjaunoti 1989. gadā.
Piemineklis bija attēlots 50 litu banknotē. Pie tā atrodas neliela skatu platforma.
Prospērs Brigemans
Prospērs Jans Brigemans (fr; dzimis, miris ) bija beļģu airētājs, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Brigemans startēja divās airēšanas disciplīnās — stūrmaņa divniekos un astoņniekos. Olimpisko sudraba medaļu viņš ieguva airēšanas astoņnieku sacensībās, kur bija viens no Beļģijas komandas pārstāvjiem.
Periodā no 1894. līdz 1902. gadam viņš startēja vairākos Eiropas čempionātos airēšanā, kurā viņš kopā izcīnīja 10 medaļas (6 zelta, 2 sudraba un 2 bronzas medaļas), lielāko daļu no tām, 6 medaļas, airēšanas astoņnieku disciplīnās.
Tenisistu uzskaitījums 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti tenisisti, kuri startēja 1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
1992. gada olimpiskajā tenisa turnīrā startēja 178 tenisisti, 91 vīrietis un 87 sievietes, no 48 valstīm/komandām. Tenisisti varēja startēt 4 disciplīnās: vīriešu un sieviešu vienspēles, vīriešu, sieviešu dubultspēles.
Vīriešu vienspēlēs piedalījās 64 sportisti no 35 valstīm, bet vīriešu dubulstspēlēs startēja 32 tenisistu pāri no 32 valstīm. Sieviešu vienspēlēs piedalījās 64 sportistes no 30 valstīm, bet sieviešu dubulstspēlēs startēja 32 tenisistu pāri no 32 valstīm.
Sportistu uzskaitījums
Vx1 — vīriešu vienspēles; Vx2 — vīriešu dubultspēles; Sx1 — sieviešu vienspēles; Sx2 — sieviešu dubultspēles;
Aleksandrs fon Meijendorfs (politiķis)
Aleksandrs fon Meijendorfs (, ru; 1869—1964) bija vācbaltiešu izcelsmes jurists un politiķis, Mazstraupes pilsmuižas īpašnieks. Krievijas Impērijas Valsts Domes deputāts (1907—1917).
Dzīves gājums
Cēlies no Meijendorfu dzimtas. Dzimis Bādenbādenē 1869. gada 10. aprīlī kā jaunākais dēls Mazstraupes muižas īpašnieka un diplomāta Fēliksa fon Meijendorfa (1834-1871) četru dēlu ģimenē. Pēc tēva nāves dzīvoja Veimārā, kur līdz 1888. gadam mācījās ģimnāzijā. Studēja Pēterburgas Universitātes juridiskajā fakultātē, 1893. gadā sāka strādāt par juristu valsts dienestā. No 1896. līdz 1897. gadam bija Rīgas apriņķa tiesas asesors. Pēc tam pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, darbojās Iekšlietu ministrijā, strādāja par privātdocentu Pēterburgas Universitātes Baltijas tiesību katedrā.
1905. gada revolūcijas laikā piedalījās 17. oktobra savienības dibināšanā. 1907. gadā ievēlēts III Krievijas Impērijas Valsts Domē (1907—1912), bija Valsts Domes priekšsēdētāja biedrs (1907—1909). Krievijas Impērijas Ceturtās Valsts domes deputāts (1912—1917). 1917. gadā ievēlēts Krievijas Satversmes sapulcē. Krievijas Republikas Pagaidu valdības pārstāvis 1917. gada Stokholmas miera konferencē.
1918. gadā atgriezās Mazstraupes muižā, bet Latvijas brīvības cīņu laikā emigrēja uz Lielbritāniju, kur bija mācībspēks Londonas ekonomiskajā skolā (London School of Economics). 1927. gadā pieņēma Latvijas pilsonību, tomēr pēc pensionēšanās dzīvoja Monrepos pilī Viborgā (1934—1939), bet Ziemas kara sākumā atkal atgriezās Anglijā.
Dzjina Žuisjue
Dzjina Žuisjue (zh ; dzimusi ) ir ķīniešu brīvā stila cīkstone, 2012. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja, divkārtējā pasaules čempione.
Biogrāfija
Dzjina Žuisjue piedalījās 2012. gada olimpisko spēļu brīvās cīņas sacensībās svara kategorijā līdz 63 kg. Ceturtdaļfinālā viņa uzvarēja polieti Moniku Mihaliku, pusfinālā — Krievijas cīkstoni Ļubovu Volosovu, bet finālā zaudēja japānietei Kaori Ičo.
Zvana lāčpurns
Zvana lāčpurns, jeb hibrīdais lāčpurns vai plaisainais lāčpurns (Morchella semilibera, arī Morchella hybrida, Morchella rimosipes, Morchella gigas u.c.) ir Latvijā reta lāčpurnu ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami.
Taksonomija
Saskaņā ar DNS pētījumiem, Eirāzijā augošie zvana lāčpurni, būdami vizuāli identiski Ziemeļamerikā augošajiem, tomēr pārstāv atsevišķu no tiem sugu. Tagad Ziemeļamerikā tiek izdalīta suga Morchella populiphila kontinenta ZR daļā un Morchella punctipes austrumu daļā. Atšķirt šīs sugas bez ģenētiskas izpētes iespējams tikai ģeogrāfiski un atšķirībai pašlaik nav praktiskas nozīmes.
Augšanas apstākļi
Meža nobiru saprofīts. Aug grupās aprīļa beigās un maijā lapu un jauktu koku mežos un dārzos, arī pļavās un palienēs, bagātā augsnē. Sastopams Eiropā un Āzijā, biežāk dienvidu rajonos.
Barības vērtība
Laba ēdamā sēne, taču dobuma dēļ ar ļoti nelielu ēdamo masu. Retuma dēļ vairākās Eiropas valstīs, ieskaitot Poliju un Čehiju, iekļauta Sarkanajās grāmatās. Ēdama pēc 10 minūšu termiskas apstrādes, kas samazina sēnē iespējami esošo toksīnu daudzumu. Dažiem indivīdiem var izsaukt nelielus un diennakts laikā pārejošus gremošanas trakta vai nervu sistēmas traucējumus.
Līdzīgās sugas
Visi citi lāčpurni, ar kurām Latvijā šo sugu varētu sajaukt, ir ēdami. Līdzīgi tai ir ķēvpupi, kuri atšķiras no lāčpurniem ar savu virsmu, kura vienmēr ir izlocīti krunkaina, kamēr lāčpurniem — tīkloti šūnaina. Bisītes jeb ķerveļi ir ar īsiem kātiņiem un lielām cepurītēm.
Kaņepītis
Kaņepītis (Linaria cannabina) ir maza auguma žubīšu dzimtas (Fringillidae) dziedātājputnu suga, kurai ir 7 pasugas. Tas ligzdo Eiropā, Latviju ieskaitot, Āzijā un Ziemeļāfrikā. Daļēji kaņepīši ir nometnieki, bet daudzas austrumu un ziemeļu populācijas ir gājputni un ziemo ligzdošanas areāla centrālajā un dienvidu daļā.
Vēl nesenā pagātnē kaņepītis tika klasificēts dadzīšu ģintī (Carduelis), bet 2013. gada oktobrī saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem no dadzīšu ģints ir izdalīta jauna ģints — kaņepīši (Linaria).
Izplatība
Kaņepītis ir sastopams gandrīz visā Eiropā, izņemot Skandināvijas un Somijas ziemeļu daļu. Tas mājo arī Ziemeļāfrikā, Tuvajos Austrumos, Rietumsibīrijā, Kazahstānā, Turkmenistānā, Afganistānā un Irānas ziemeļos. Izplatības areāla austrumu mala sasniedz Altaju, Mongolijas rietumus un Ķīnas dienvidrietumus.
Latvijā
Latvijā kaņepītis ir parasts ligzdotājs apdzīvotu vietu tuvumā un apstādījumos gar ceļiem, kā arī parasts caurceļošanas laikā. Kaņepītis Latvijā regulāri ziemo, tomēr galvenokārt rietumu daļā. Ziemotāju skaits nav īpaši liels, bet siltās ziemās varētu būt daži tūkstoši īpatņu. Latvijā mājo kaņepīšu nominālpasuga — Eiropas kaņepītis (Linaria cannabina cannabina).
Izskats
Kaņepītis ir neliels, slaids putniņš ar garu asti. Tas ir nedaudz mazāks par mājas zvirbuli. Tā ķermeņa garums ir apmēram 13,5 cm, spārnu plētums 21—25 cm, svars 15—20 g.
Kaņepītim ir raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņa apspalvojums ir sarkanīgi brūns, mugurpuse tumšāka kā apakšpuse, galva pelēka, rīkle un zemaste gaiša, gandrīz balta, knābis pelēks. Vairošanās sezonas laikā tēviņiem izaug košs riesta apspalvojums — tā pakausis saglabājas pelēks, bet piere tāpat kā krūtis kļūst sarkana, arī mugura iegūst sarkanīgāku brūno toni. Mātītēm visu gadu saglabājas zeltenbrūnais apspalvojums, vienīgi riesta laikā uz krūtīm izaug tumši brūnu spalviņu svītrojums. Jaunie putni ir līdzīgi mātītēm. Sava dekoratīvā apspalvojuma un patīkamās dziedāšanas dēļ kaņepītis 19. gadsimtā bieži tika turēts būrīšos iekštelpās. Abiem dzimumiem, jaunos putnus ieskaitot, ir balta astes un spārnu maliņa.
Uzvedība
Kaņepītis apmetas samērā atklātās ainavās, kur aug biezi krūmāji, kas nodrošina tiem ligzdošanas vietas. To bieži var novērot dārzos un parkos. Ārpus vairošanās sezonas kaņepīši pulcējas samērā lielos baros, reizēm tie ir jaukti ar citām žubīšu dzimtas sugām.
Barība
Kaņepītis barojas uz zemes, lakstaugos vai krūmu apakšējos zaros. Tā galvenā barība ir sēklas, ar sēklām kaņepītis baro arī savus putnēnus. Tam patīk mazas un vidēji lielas sēklas. Kaņepīti var novērot barojamies ar sēklām uz dažādiem pļavu, tīrumu, grāvju un ūdenstilpju krastu augiem: kaņepēm, liniem, krustziežiem (piemēram, rapsis, tīruma zvēre, ganu plikstiņš, parastā krustaine), pienenēm, dadžiem, ilzītēm, ūdenspipariem, kā arī krūmos un kokos, piemēram, vilkābelēs un bērzos. Ļoti nelielā daudzumā, īpaši vasarā, kaņepīši barojas arī ar bezmugurkaulniekiem.
Ligzdošana
Kaņepīši ligzdu vij biezos krūmos un dzelkšņainu koku pazarēs. Ligzdu vij mātīte. Tai ir kausveida forma un tā vīta no zāles, sūnām un zariņiem, kas pēc tam tiek izklāta ar matiem un vilnu. Vienā sezonā var būt 2—3 perējumi. Dējumā ir 4—6 gaiši zilas olas ar tumši violetiem vai brūniem raibumiņiem. Perē tikai mātīte, bet putnēnus baro abi vecāki. Inkubācijas periods ilgst 10—14 dienas. Jaunie putni lidot sāk 11—17 dienu vecumā.
Sistemātika
Kaņepītim ir 7 pasugas:
Ivans Rakitičs
Ivans Rakitičs (hr; dzimis ) ir Horvātijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijušais Horvātijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2020. gada Rakitičš pārstāv La Liga komandu Sevilla FC.
Profesionāļa karjeru sācis dzimtās Šveices klubā FC Basel. Pēc tam spēlējis Vācijas Schalke 04 un Spānijas Sevilla. Sevilla sastāvā ieguvis UEFA Eiropas līgas kausu 2014. gadā. FC Barcelona sastāvā Rakitičš četras reizes kļuva par La Liga čempionu, bet 2015. gadā triumfēja UEFA Čempionu līgā.
Ir pārstāvējis gan Šveices, gan Horvātijas U-21 izlasi. Kopš 2007. gada spēlē Horvātijas nacionālajā izlasē. Izlasi pārstāvējis,. 2012. un 2016. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Basel
Sevilla
Horvātijas izlase
Individuālie sasniegumi
Cowdenbeath FC
Cowdenbeath FC ir Skotijas futbola klubs, kura bāzes vieta ir Kaudenbīta.
Sezonas
Krāsu atšifrējums: 1. līmenis (elites divīzija); 2. līmenis; 3. līmenis; 4. līmenis;
Lidmašīnas, vilcieni un automobiļi
"Lidmašīnas, vilcieni un automobiļi" (en) ir 1987. gada filma, kuras režisors, producents un scenārija autors ir Džons Hjūzs. Filma stāsta par mārketinga speciālistu Nīlu Peidžu, kurš vēlas atgriezties mājup, lai nosvinētu Pateicības dienu. Sliktu laikapstākļu dēļ lidmašīnas reiss tiek atcelts un Nīlam jābrauc kopā ar komivojažieri Delu Grifitu, kurš Nīlu sāk kaitināt.
Filmas galvenās lomas atveido Stīvs Mārtins un Džons Kendijs, tās pirmizrāde notika 1987. gada 25. novembrī.
Aleksandrs Stīns
Aleksandrs Stīns (, dzimis Vinipegā, Kanādā) ir bijušais zviedru hokejists, malējais uzbrucējs, Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 1018 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnījis Stenlija kausu. Zviedrijas izlases sastāvā izcīnījis 2014. gada olimpisko spēļu sudraba medaļas.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Stīns sāka 2001.—02. gada sezonā Zviedrijas Elitsērijas kluba Frölunda HC rindās. Tās sastāvā viņš spēlēja līdz 2003.—04. gada sezonai, 2003. gadā kopā ar komandu izcīnot Zviedrijas čempiona titulu, taču tad vienu sezonu aizvadīja MODO Hockey sastāvā.
2005.—06. gada sezonā uzbrucējs spēlēja jau NHL vienībā Toronto "Maple Leafs". 2008.—09. gada sezonā tika aizmainīts uz Sentluisas "Blues" rindām. 2019. gadā kopā ar Sentluisas "Blues" izcīnīja Stenlija kausu. 2020. gada decembrī paziņoja par karjeras beigšanu.
Zviedrijas hokeja izlases rindās izcīnījis sudrabu 2014. gada olimpisko spēļu turnīrā. Spēlējis arī 2007. gada Pasaules čempionātā.