cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islāmisms
Koncepcija
Vēl viens islāmistu mērķis ir stiprināt uz islāmu balstītu morālo kodeksu, kas iekļauj sevī ģērbšanos saskaņā ar islāmistu interpretāciju par islāma likumiem, legāli īstenotu vīriešu un sieviešu nošķirtību, kuri nav no vienas ģimenes, dzimumaktu aizliegšanu ārpus laulības, kā arī alkohola, prostitūcijas, azartspēļu un praktiski visu formu Rietumu filmu, seriālu, žurnālu, grāmatu, attēlu un mūzikas aizliegšanu. Islāmisti tic, ka šie kultūras produkti būtu aizliedzami, jo tie ir pret islāmu. Tajos bieži tiek attēloti dzimumakti ārpus laulības, alkohola lietošana, savtīgums un materiālisms, kas ir pretrunā ar islāmu.
Pētniecībā pastāv divi polāri uzskati, attiecībā uz islāmisma nākotnes perspektīvām. Pirmo polu aizstāv tie, kas uzskata, ka islāmismu gaida pagrimums, otro polu aizstāv tie, kas uzskata, ka islāmisms ir mūžīgs fenomens islāmā. Franču autors Olivjē Ruā raksta, ka islāmisms vairs nav ģeostratēģisks faktors, tas nespēj apvienot un mobilizēt musulmaņu pasauli. Katra islāmistu kustība, organizācija, kas rodas kādā konkrētā musulmaņu valstī, tur eksistencionālā līmenī, negūstot īpašu izplatību ārpus savas valsts robežām. Cits autors Žils Kepels uzskata, ka islāmistu politiskie projekti un plāni dibināt islāma valsti netiek realizēti, tie neattaisno savu ideoloģiju, jo nav nodibināts Kalifāts.
Islāmisma rašanās
Kaut arī islāmisma kustība, kas radās 19. gadsimtā bija atbilde uz tā laika notikumiem, tā spēcīgi balstījās uz iepriekšējo gadsimtu atjaunotājiem. Šīs kopīgās idejas radās dažādos kontekstos vietās, kā Indija, Arābija un Ziemeļāfrika, un kopīgi ir argumenti pret aklu imitāciju (taqlīd), kā arī fanātiska sekošana agrākajām likuma skolām (madhhabs).
Kopš 19. gadsimta vidus reliģiskās atjaunošanas un reformu tradīcijas attīstījās kā vēl nekad agrāk. Šis laikmets iezīmēja musulmaņu valstu militāro un politisko konfrontāciju ar Rietumiem, kurā tās smagi zaudēja gan militārajā, gan politiskajā, kā arī ekonomiskajā un intelektuālajā ziņā. Islāmisma rašanās bija atbilde uz Osmaņu impērijas sabrukuma daudzajām krīzēm, un kā alternatīva Rietumu un Austrumu ideoloģijām. Daudzu musulmaņu reformistu acīs Rietumi izkopa labākas intelektuālās prasmes, kas bija atbildīgas par Rietumu varas pārākumu. Tā kā sadursmes starp šīm divām varām izvērtās pēkšņi un plašā mērogā, un musulmaņi saskārās ar ārkārtīgi strauju jaunu ideju pieplūdumu, viņiem bija maz laika, lai piemērotos jaunajam dzīves ritmam. Tāpēc bija svarīgi rast piemērotu atbildi, lai stātos pretī Rietumu pastiprinātajai ietekmei. Tā rezultātā visā musulmaņu pasaulē radās dažādas modernistu kustības.
Modernistu vidū reformas tematika bija plaši izplatīta. Tādas autoritātes kā Džamāls al Dīns al Afgānī ticēja, ka musulmaņi zem imperiālas varas var būt brīvi tikai tad, kad viņi pieņem pirmās islāma ummas (sabiedrības) aizrautību un mentalitāti. Tāpat viņš apgalvoja, ka musulmaņiem būtu nepieciešama tāda pati reformistu kustība islāma mantojuma atjaunošanai kādas radās Eiropā Mārtiņa Lutera un citu reformistu darbības rezultātā. Daudziem modernistiem modernā laikmeta sākums lika izvērtēt islāma intelektuālās tradīcijas, kas nozīmēja atsacīšanos no agrīno intelektuāļu aklas sekošanas. Viņi argumentēja elastīgu islāma un avotu interpretāciju, kas musulmaņiem palīdzētu radīt institūcijas, kas atbilstu modernajiem apstākļiem. Atgriešanās pie islāma tā sākotnējā stadijā parādītu musulmaņu sabiedrībām nepieciešamo intelektuālo dinamiku, lai panāktu Rietumus. Tad islāms pasaulē iegūtu pienācīgu vietu, tomēr, lai to sasniegtu, bija nepieciešams reformēt politiskās, juridiskās un izglītības institūcijas.
HAMAS
HAMAS ir akronīms no arābu vārdiem (Harakat Al-Muqawama Al-Islamia), vārds nozīmē “zīmogs”, nozīmē “Praviešu zīmogs- Muhammeds”. Tulkojumā nozīmē Islāma Pretošanās Kustība. Tā ir radikāli fundamentālistiskā islāma organizācija, kura kļuva aktīva intifādas sākumposmā, un darbojās, galvenokārt, Gazas reģionā, kā arī Jūdejā un Samarijā. Tā tika dibināta 1987. gadā, kā atzars no „Musulmaņu brālības” Palestīnas atzara, un no paša sākuma tā tika vadīta no MB puses. HAMAS dibinātāji ir divas personas, proti, šeihs Ahmeds Ismails Jassins un Abdels Azizs al-Rantissī. Šeihs Ahmeds Jassins vadīja HAMAS un bija tās līderis līdz savam arestam un apcietinājumam 1989. gadā.
Pirms intifādas HAMAS izveidošanā nospēlēja lomu cita organizācija, proti, „Al-majama Al-Islami” asociācija Gazas rajonā, kura kļuva par svarīgu rekrutēšanas avotu HAMAS teroraktu veikšanai. HAMAS veidošanā tika izmantota eksistējošā šīs asociācijas infrastruktūra. Un sākumposmā HAMAS darbojās zem dažādiem nosaukumiem, kā piemēram „Al- Tiar Al-Islami” („Islāma strauts”). Kad HAMAS kļuva aktīva Judejā un Samarijā, tad tā kļuva ietekmīgāka islāmistu organizācija reģionā, un intifadas laikā tā sāka spēlēt galveno lomu.
Savā darbībā HAMAS izmanto teroraktus pret Izraēlu, ar mērķi atgūt Palestīnas teritoriju un dibināt Palestīnas valsti Izraēlas valsts vietā. Galvenais HAMAS mērķis ir formulēts kā džihāds par Palestīnas atbrīvošanu un Islāmiskās Palestīnas dibināšanu no Vidusjūras līdz pat Jordānas upei. Lai rekrutētu jaunus locekļus, tās darbība notiek ap mošejām un dienesta institūcijām. 2006. gada janvārī Palestīnas vēlēšanu kampaņā HAMAS uzvarēja, iegūstot vairākumu balsu.
HAMAS aktīvisti tiek iedalīti brigādēs. Pazīstamākā brigāde ir Izz al-Din al-Qassam brigāde, uz kuras rēķina ir daudz veiktu teroraktu gan pret Izraēlas pilsoņiem, gan pret Izraēlas militārajiem mērķiem. HAMAS palielināja savu aktivitāti īpaši 2002.-2003. gados. HAMAS atbalstītāju un locekļu precīzs skaits nav zināms. Bet aptuveni aprēķina, ka to skaits ir desmitiem tūkstošu. No ārvalstīm HAMAS saņem finansējumus no Irānas, no privātiem labdariem no arābu valstīm, bet primāri no Palestīnas ekspatriantiem no visas pasaules. Daži fondi, kas atbalsta HAMAS darbību, atrodas arī Rietumeiropā un Ziemeļamerikā. Mūsdienās HAMAS ir otrā spēcīgāka grupa pēc FATAH. Tā ir spēcīga opozīcija miera procesam reģionā, opozīcija sekulārajiem nacionālistiem.
HAMAS ideoloģija ir aizgūta no "Musulmaņu brālības". „Islāma līgumā”, dokumentā, kuru HAMAS nopublicēja 1988. gadā, tā definē sevi kā „Musulmaņu brālības Palestīnas atzaru”. Bet ir novērojama atšķirība un dažādība starp HAMAS prioritātēm un "Musulmaņu brālības" mērķiem reģionā. Piemēram jautājumā par džihādu. Ja "Musulmaņu brālība" vēlas iedibināt islāmu visā musulmaņu pasaulē vispirms, un tikai pēc tam ar džihādu pret Izraēlu atbrīvot Palestīnu. Tad HAMAS pretēji, uzsver džihādu kā vienīgu līdzekli Palestīnas atbrīvošanai. HAMAS definē džihādu kā katra musulmaņa individuālo pienākumu. Galvenais HAMAS mērķis ir islāma valsts dibināšana Palestīnā caur intifādu un džihādu.
HAMAS ir vienlaikus nacionālistiskā kustība ar fokusu uz Palestīnu un palestīniešiem, un vienlaikus saredz sevi vienā rindā ar citām islāmistu organizācijām, kā daļu no transnacionālās islāmistu kustības. HAMAS noraida Izraēlas valsts eksistences faktu, un vēlas lai tā pamestu tai okupētas 1967. gadā teritorijas, arī atteiktos no Judejas un Samarijas (Rietumu krasts) un Gāzas teritorijas.
Struktūra: Gāzā, Judejā un Samarijā HAMAS balstās uz kombinācijas no reģionālajām un funkcionālajām organizācijām. Tādējādi daži identiskie nogrupējumi darbojas paralēli katrā reģionā. HAMAS, kā organizācija, sastāv no dažādiem neatkarīgajiem līmeņiem:
Militārajā aspektā HAMAS sastāv no divām militārām grupām:
Al-Qaida
Al-Qaida tulkojumā nozīmē “bāze”. Tā ir starptautisskā teroristiskā organizācija ar tās filiālu tīklu daudzās pasaules valstīs. To 1988. gadā dibināja Osama bin Ladens, kas nāk no Saūda Arābijas. Viņš dzimis Džiddas pilsētā, 1974. gadā pabeidza ekonomisko fakultāti karaļa Abdela Aziza universitātē. Viņa tēvs Muhammeds Avads bin Ladens nāk no Jemenas, un bija lielākās celtniecības kompānijas Bin Laden Group īpašnieks. Osama ir 17. bērns ģimenē no 52 bērniem. Viņa tēvam bija 20 sievas un Osama bija 10. sievas dēls. Bez tēva kapitāla, ģimeni atbalstīja pats Saūda Arābijas monarhs. 1975. gadā tēvs gāja bojā aviokatastrofā, un Osama kļūst par tēva īpašumu īpašnieku. Viņam pieder Sudānas celtniecības kompānija Al-Hidžra, Al-Šamal bankas akcijas, Taba investīciju concerns. Jau 16 gadu vecumā Osama pievienojās vienai no Saūda Arābijas fundamentālistu kustībām. Osama bija precējies 3 reizes, viņam ir divi dēli. Pēdējā viņa sieva ir talību līdera mullas Omara meita.
Kopš 1988. gada Bin Ladena intereses jau mazāk saistās ar Afganistānu, un vairāk ar islāmistu starptautisko darbību. Afganistānas kara laikā izveidojās profesionāli sagatavoti kaujinieki, spējīgi efektīvi karot. Tuvo Austrumu mudžahedi sāka pievienoties dažādām islāmistu organizācijām. Viņi piedalījās karadarbībās Somalijā, Bosnijā, Kosovā, Čečenijā, Tadžikistānā.
Sākot no 1994. gada galvenā Al-Kāidas bāze kļūst Sudānā, kurā viņš ceļ dažādas rūpniecības, veic investīcijas ražošanā, ceļu būvniecībā, bankās, eksporta-importa operācijās. No rūpniecības Bin Ladens saņem ienākumus desmitiem miljonu dolāru, kas viņam ļauj uzturēt teroristu kontingentu. 1996. gada maijā ASV valdības spiediena rezultātā uz Sudānu, Bin Ladens spiests pamest šo valsti. Kopš tā laika viņš no jauna apmetās Afganistānā. Al-Kāida saredz visu notiekošo Tuvajos Austrumos, kā patieso musulmaņu cīņu pret islāma ķeceriem. ASV karaspēka klātbūtne Saūda Arābijā, saskaņā ar Bin Ladenu, ir jaunais kristīgo rietumu režīmu Krusta karš pret musulmaņu austrumiem, kā islāma “svētvietu okupācija”, kas ir papildus motīvs pretamerikāņu noskaņām. Paiet 10 gadi pēc Al-Kāidas izveidošanas, un 1998. gadā Bin Ladens proklamēja islāmistu teroristu apvienotās organizācijas izveidošanu “Islāma pasaules fronte cīņai pret jūdiem un krustnešiem” (Al-Jabhah al-Islamiyyah al-‘Alamiyyah li-Qital al-Yuhud wal-Salibiyyin). Šīs frontes izveidotāju vidū bija Al-Zavāhiri (Al-Jihad, Ēģipte), Rifai Ahmad Taha (Gamaa al-Islamija), un daži Pakistānas islāmistu nogrupējumu līderi. Frontē arī ir iekļauti Kašmīras, Bangladešas un Afganistānas organizāciju militārie atzari. Visas šīs organizācijas koordinē darbības aiz Al-Kāidas vadības vienotājām struktūrām. Katras organizācijas pārstāvji noteica kārtējā uzbrukuma objektu. Sadarbība īstenojās kara okupāciju veikšanas līmenī, bet pašas organizācijas darbojās neatkarīgi. Pateicoties plašam atbalstītāju tīklam ASV, Eiropā un Āzijā, Bin Ladens vada savu organizāciju, izmantojot pēdējā laika tehniskos paņēmienus - internetu, faksu, satelīttelefonus. Al-Kāida veic teroraktus pret ASV pilsoņiem jebkurā pasaules valstī ar sekojošiem mērķiem: demoralizēt amerikāņus un spiest pamest arābu valstis, neiejaukties musulmaņu valstu lietās, ietekmēt Persijas līča valstis ar mērķi spiest arābus atteikties no ASV atbalstīšanas.
Antonopole
Antonopole var būt:
983. gads
983. bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
2. autobusu maršruts (Rēzekne)
2. autobusu maršruts bija Rēzeknes sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Varoņu ielas līdz Vipingai. 2012. gada 1. janvārī autobusu maršruts tika slēgts, jo pasažieru pārvadājumus Rēzeknē sāka veikt pašvaldības uzņēmums „Rēzeknes Satiksme”, uzņēmuma „Dekom” vietā.
Maršrutu apkalpoja SIA „Dekom” autobusu parks, kas atradās Viļakas ielā 1b.
Maršruts
Virzienā Varoņu iela – Vipinga autobusi kursēja pa šādām ielām: Varoņu iela, Noliktavu iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Virzienā Vipinga – Varoņu iela autobusi kursēja pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela, Blaumaņa iela un Varoņu iela.
Pieturvietas
2. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 31 pietura. Virzienā Varoņu iela – Vipinga bija 15 pieturas, bet virzienā Vipinga – Varoņu iela bija 16 pieturas.
Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikā
No 2011. gada 14. marta, sakarā ar Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas darbiem, sabiedriskā transporta kustība tika novirzīta uz Dārzu ielu, ka rezultātā tika mainīts arī 2. autobusu maršruts.
Maršruts
Virzienā Varoņu iela – Vipinga autobusi kursēja pa šādām ielām: Varoņu iela, Noliktavu iela, Maskavas iela, Atbrīvošanas aleja, Stacijas iela, Dārzu iela, Latgales iela, Ludzas iela, Rēznas iela un Meža iela.
Virzienā Vipinga – Varoņu iela autobusi kursēja pa šādām ielām: Meža iela, Rēznas iela, Ludzas iela, Latgales iela, Dārzu iela, Stacijas iela, Atbrīvošanas aleja, Maskavas iela, Blaumaņa iela un Varoņu iela.
Pieturvietas
Atbrīvošanas alejas rekonstrukcijas laikā 2. autobusu maršrutā pavisam bija 31 pietura: virzienā  Varoņu iela – Vipinga bija 15 pieturas, bet virzienā Vipinga – Varoņu iela bija 16 pieturas.
Reja (pavadonis)
Reja ir otrs lielākais Saturna pavadonis un devītais lielākais pavadonis Saules sistēmā.To 1672. gadā atklāja Džovanni Domeniko Kasīni.
Salamanka
Pilsēta atrodas 200 km attālumā no Spānijas galvaspilsētas Madrides un 80 km attālumā no robežas ar Portugāli. Salamankā atrodas Salamankas universitāte, kas tika dibināta 1218. gadā. Tā ir visvecākā universitāte Spānijā. Universitātē mācās ap 30 000 studentu, kas kopā ar tūrismu ir galvenais tautsaimniecības veicinātājs.
Reja (pavadonis)
Nosaukums
Reja ir nosaukta titāna Rejas vārdā no grieķu mitoloģijas - "dievu māte". Tā ir arī apzīmēta kā Saturns V.
Salamanka
2002. gadā Salamanka bija viena no Eiropas kultūras galvaspilsētām.
Reja (pavadonis)
Nosaukums
Četrus pavadoņus, ko atklāja Kasīni (Tētisa, Dione, Reja un Japets), viņš nosauca par Sidera Lodoicea (Luija zvaigznes) par godu karalim Luijam XIV. Astronomiem kļuva par ieradumu atsaukties uz tām un Titānu kā Saturns I līdz Saturns V. Kad Mimas un Encelads tika atklāti 1789. gadā, numerācijas shēma tika pagarināta līdz Saturns VII.
Salamanka
Salamankā bāzēts sieviešu basketbola klubs Salamankas "Perfumerias Avenida".
Reja (pavadonis)
Nosaukums
Visu toreiz zināmo septiņu Saturna pavadoņu vārdi nāk no Džona Heršela (Viljama Heršela dēls, Mimasa un Encelada atklājējs) 1847. gada publikācijas Labās cerības ragā veiktie astronomiskie novērojumi, kurā viņš ierosināja pavadoņu nosaukšanu titānu, titāna Krona (Saturns romiešu mitoloģijā) māsu un brāļu vārdos.
Fiziskās īpašības
Reja ir ledains ķermenis ar blīvumu apmēram 1,233 g / cm ³. Tik zems blīvums norāda, ka tā ir izveidota no ~ 25% akmens (blīvums 3,250 g / cm ³) un ~ 75% ūdens ledus (blīvums 1,000 g / cm ³). Kaut arī Reja ir devītais lielākais pavadonis, tā ir tikai desmitais smagākais pavadonis Agrāk tika pieņemts, ka Rejas centrā ir akmens kodols Tomēr mērījumi, kas veikti tuva garāmlidojuma ar Cassini zondi (sk. turpmāk) laikā, noteica aksiālo inerces momenta koeficientu 0,4 kg m². Šāda vērtība parāda, ka Rejai ir gandrīz viendabīga iekšiene (ar nedaudz saspiestu ledu centrā), kamēr akmens kodola eksistenci norādītu inerces moments apmēram 0,34. Arī Rejas trīsasu forma ir saskaņā ar viendabīga ķermeņa hidrostatisko līdzsvaru.
Rejas iezīmes līdzinās Diones iezīmēm, kaut arī tām ir atšķirīgas vadošās un sekojošās puslodes. Tas norāda uz līdzīgiem sastāviem un vēsturi. Temperatūra uz Rejas ir 99 K (-174 ° C) tiešā Saules gaismā un starp 73 K (-200 ° C) un 53 K (-220 ° C) ēnā.
Rejai ir ļoti daudz krāteru un spoži svītrveida marķējumi uz tās virsmas. Tās virsmu var iedalīt divos ģeoloģiski dažādos apgabalos, pēc to krāteru blīvuma; pirmais apgabals satur krāterus, kas ir lielāki kā 40 km diametrā, savukārt otrā apgabala polārajā un ekvatoriālajā reģionā ir par šo izmēru mazāki krāteri. Tas liek domāt, ka kādā tās veidošanās laikā notika liela mēroga notikums, kas izmainīja virsmu.
Vadošajā puslodē ir ļoti daudzi krāteri, pie tam vienlīdz spoži. Tāpat kā uz Kallisto, krāteriem trūkst augsta reljefa iezīmju, kādas redzamas uz Mēness un Merkūra. Sekojošajā puslodē ir spožu svītru tīkls uz tumša fona un maz redzamu krāteru. Agrāk domāja, ka šie spožie apgabali varētu būt materiāls, kas izmests no ledus vulkāniem Rejas vēstures agrā laikaposmā, kad tās iekšiene joprojām bija šķidra. Tomēr nesenie Diones novērojumi, kurai ir vēl tumšāka sekojošā puslode un līdzīgas, bet daudz spožākas švīkas, liecina, ka švīkas patiesībā ir ledus klintis, un tādēļ ir ticami pieņemt, ka arī spožās švīkas uz Rejas virsmas ir ledus klintis.
2006. gada 17. janvārī liela attāluma lidojums garām ar Cassini zondi deva svītrainās puslodes attēlus ar labāku izšķirtspēju un mazāku Saules leņķi nekā iepriekšējos novērojumos. Lai gan zinātniska analīze pagaidām nav veikta, domājams, ka neapstrādātie attēli no garāmlidojuma liecina, ka Rejas svītras patiešām ir ledus klintis, līdzīgas kā uz Diones.
Iespējamā gredzenu sistēma
2008. gada 6. martā, NASA paziņoja, ka Rejai varētu būt niecīga gredzenu sistēma. Tas būtu pirmais gredzenu atklājums pavadonim. Gredzenu esamība ir secināma pēc novērotajām izmaiņām elektronu plūsmā, ko notvēris Saturna magnētiskais lauks, kad Cassini palidoja garām Rejai. Izskatās, ka putekļi un gruveši stiepjas līdz Rejas Hilla sfērai, taču ir blīvāki tuvāk pavadonim un ietver trīs šaurus gredzenus ar vēl lielāku blīvumu.
Pētījumi
Reju ir vairākas reizes fotografējusi Cassini zonde no vidēja attāluma. Galvenās misijas laikā, 2005. gada 26. novembrī, bija viens tuvu mērķēts lidojums garām, 500 km attālumā. Papildu tuvs lidojums 5750 km attālumā tika veikts 2007. gada 30. augustā. Ir plānota viena sastapšanās Cassini divu gadu pagarinātajā misijā - lidojums garām 100 km attālumā 2010. gada 2. martā.
Nareva
Pilsētas Narevas krastos
Suraža — Horošča — Tikocina — Lomža — Novogroda — Ostrolenka — Pultuska — Serocka
Pidhajcu rajons
Pidhajcu rajons ir Ukrainas Ternopiļas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Ternopiļas apgabala Berežanu, Kozovas, Terebovļas, Bučačas un Monastiriskas rajoniem, kā arī Ivanofrankivskas apgabala Haličas un Rohatinas rajoniem.
Pinakoīds
Pinakoīds ir kristalogrāfijas jēdziens, kas apzīmē divas kristāla skaldnes, kuras krusto tikai vienu no tā asīm un ir paralēlas visām pārējām. Šīs skaldnes nav spoguliskas, tās ir simetriskas attiecībā pret simetrijas centru. Šis centrs atrodas pa vidu starp abu pinakoīda skaldņu centriem.
Komeršs
Komeršs (la — 'satiksme') ir tradicionāls svinīgs akts, ko organizē studentu un studenšu korporācijas Ziemeļeiropā un Centrāleiropā. Tas joprojām ir aktuāls Vācijā un saistītajās valstīs (Latvija, Igaunija, Polija). Komeršs ir jebkuras korporācijas lielākie svētki un parasti tiek rīkots divas reizes gadā, korporācijas dibināšanas gadskārtā un akadēmiskā gada noslēgumā — maijkomeršs. Tas sevī parasti ietver svinīgo daļu ar stingrām tradīcijām un neoficiālo daļu ar brīvāku atmosfēru. Komerša ceremonijas ietver dziedāšanu, svinīgas uzrunas un mielastu.
Studentu korporācijām neiztrūkstoša komerša sastāvdaļa ir zemestēva (de) ceremonija, kas ir uzticības zvēresta atjaunošana draudzībai un tēvzemei. Tam parasti seko vakara neoficiālā daļa ar mielastu un dziesmām, kā arī kopīgas brokastis otrās svētku dienas rītā (kāterfrištiks).
Katru gadu tiek rīkots Baltijas tautu komeršs, pēc rotācijas principa mainot rīkotājvalsti (Vācija, Latvija, Igaunija, Polija). Tajā piedalās visas Baltijas tradīciju korporācijas.
Strausi
Izskats un īpašības
Strausiem nav attīstīti krūšu muskuļi, kā arī tiem nav krūšu kaula ķīļa. Tiem tikpat kā nav putniem raksturīgā furkulas kaula.
Spārnu uzbūve un muskuļi ir vienkāršāki kā citiem putniem. Lai arī kopumā tie ir lieli un labi attīstīti, tie netiek lietoti lidošanai, bet gan kā cīņas ierocis, aizsargājot teritoriju un mazuļus no plēsējiem. To lidspalvas ir kļuvušas dekoratīvas, un tās nav lidošanai piemērotas. Līdz ar to spalvas nav jāieeļļo un strausiem nav attiecīgo dziedzeru.
Kājas ir labi attīstītas un spēcīgas, un strausi ir ātri skrējēji. Āfrikas strauss var noskriet zirgu, sasniedzot ātrumu 72 km/h, un ar šādu ātrumu putns var skriet pusstundu. Strausiem ir tikai 2 pirksti, no kuriem viens ir izteikti lielāks par otru. Lielākais no abām sugām ir Āfrikas strauss (Struthio camelus), kas var sasniegt gandrīz 3 metru augstumu un 159 kg masu. Turklāt tas ir lielākais mūsdienās dzīvojošais putns pasaulē.
Barība
Lai arī strausi ir visēdāji, tomēr tie galvenokārt ir veģetārieši, jo to garais zarnu trakts (apmēram 14 metri) vislabāk piemērots augu barībai.
Vairošanās
Tā kā strausi nelido, to pēcnācēji ir viegls laupījums plēsējiem. Tādēļ evolūcijas ceļā strausi ir piemērojušies un attīstījuši dažādus veidus, lai aizsargātu jauno paaudzi. Pirmā aizsardzība ir olu biezā un izturīgā čaumala. Pēc izšķilšanās mazuļi ir labi attīstīti un drīz jau spēj skriet, lai aizbēgtu no ienaidniekiem. Strausu pāris sadala perēšanu atkarībā no tā, vai ir diena vai nakts; mātītes perē pa dienu, bet tēviņi pa nakti.
Strausi un cilvēki
Strausiem un cilvēkiem ir sena kopīga vēsture, sākot ar olu čaumalu izmantošanu kā ūdens konteinerus vai kā izejmateriālu juvelierizstrādājumiem. Strausu tēviņa spalvas 18. gadsimtā bija populārs modes aksesuārs pie cepurēm, kas noveda pie intensīvām strausu medībām un to populācijas samazināšanās. Vēlāk strausus sāka audzēt zemnieku saimniecībās kā mājputnus, iegūstot spalvas, olas, ādu un gaļu. No strausu ādas gatavo labas kvalitātes kurpes.
Fosilijas
Iespējams, strausu ģintī ir bijušas 5 strausu sugas vairāk, kā tiek uzskatīts līdz šim. Par to liecina jaunākie fosiliju atradumi. Fosiliju un olu čaumalu fragmenti pierāda, ka Āzijas stepēs ir dzīvojuši strausu ģints putni jau pirms 40—58 miljoniem gadu, tie bija neliela auguma, nelidojoši putni. Pirms 12 miljoniem gadu strausi kļuva augumā lielāki, līdzīgi mūsdienu strausiem. Šajā laikā strausi dzīvoja Mongolijā un lēnām pārvietojās uz Āfriku.
Sistemātika
Strausveidīgo kārta (Struthioniformes)
Volvo Cars
Volvo Personvagnar AB (ASV zināma kā Volvo Car Corporation) ir zviedru autobūves kompānija, kas ražo Volvo markas vieglos automobiļus. Iepriekš Volvo Personvagnar ietilpa Volvo koncernā. Kopš 2010. gada kompānija pieder Zhejiang Geely holdinga grupai. Kompānijas galvenais birojs atrodas Gēteborgā, Zviedrijā.
Idiotija
Idiotija ir oligofrēnijas (iedzimtas plānprātības) vissmagākā pakāpe. Idiotijas slimnieki nespēj apgūt valodu un strādāt (veikt jebkādas saprātīgas darbības), ir pastāvīgi kopjami un uzraugāmi. Šiem slimniekiem nav emociju (tikai primitīvas patikas vai nepatikas reakcijas). Dažiem slimniekiem raksturīgi nemotivētas agresijas uzliesmojumi (tajā skaitā pret sevi), citi ir kūtri un vienaldzīgi pret apkārtnē notiekošo.
Vārds ‘idiots’ cēlies no grieķu , idiōtēs — ‘neprasmīgs indivīds’, ‘indivīds’ un , idios — ‘privāts’, ‘vienpatis’. Vārds sastopams arī latīņu valodā — idiota — ‘vienkāršs ļautiņš’. Mūsdienīgā formā vārdu ‘idiots’ izmanto kopš 13. gadsimta, kad vidusangļu valodā ienāca no senfranču idiote — neizglītots vai nekompetents cilvēks.
Sarunvalodā vārds 'idiotisms' tiek izmantots, lai apzīmētu galēju muļķību un tās simptomus. 'Idiots' tiek lietots nevis kā medicīnisks termins, bet kā sinonīms vārdiem 'stulbenis', 'plānprātiņš' vai 'muļķis'. Ar to apzīmē personu ar garīgiem trūkumiem, kas darbojas visiznīcinoši vai būtiski neefektīvi.
Literatūrā
Idiota tēls tiek izmantots arī literatūrā, bieži kā alegorija kādai citai problēmai. Idiota tēlus izmantojuši Viljams Folkners, Viljams Šekspīrs (luga Karalis Līrs), Fjodors Dostojevskis (romāns Idiots). Frīdrihs Nīče savā darbā "Antikrists" apgalvoja, ka Jēzus bija idiots, jo nostājās pret materiālo pasauli.
Saule
Saule ir zvaigzne, kas atrodas Saules sistēmas centrā. Orbītā ap Sauli riņķo Zeme un pārējās Saules sistēmas planētas, kā arī asteroīdi, komētas un citi kosmiskie ķermeņi. Saule ir milzīga plazmas lode, tās masa ir aptuveni 2 kg. Saule sastāv no 74% ūdeņraža un 25% hēlija, pārējo masu veido smagāki elementi (ogleklis, skābeklis, dzelzs u.c.). Saule ir apmēram 4,6 miljardus gadu veca, bet vēl pēc 5 miljardiem gadu tā pārvērtīsies par sarkano milzi un tad — par balto punduri (skat. "Zvaigznes evolūcija"). Saule ir Zemei tuvākā un tādējādi arī vislabāk izpētītā zvaigzne.
Vispārīga informācija
Saule ir galvenās secības zvaigzne, t. i., Saule atrodas hidrostatiskā līdzsvarā — tā nedz izplešas, nedz saraujas, un tās galvenais enerģijas avots ir tās dzīlēs noritošās reakcijas, kurās ūdeņradis pārvēršas hēlijā. Saules spektra klase ir G2V, t. i., Saule ir t.s. dzeltenais punduris. G2 nozīmē, ka Saules krāsa ir dzeltena un tās spektrs satur jonizētu un neitrālu metālu un vājas ūdeņraža spektrāllīnijas, savukārt V nozīmē, ka Saule ir galvenās secības zvaigzne.
Saule atrodas orbītā ap Piena Ceļa galaktikas centru, Saule no tā atrodas aptuveni 25 000 — 28 000 gaismas gadu attālumā un pilnu apriņķojumu tā veic 210 — 226 miljonu gadu ("Galaktiskā gada") laikā. Tās orbitālais ātrums ir 220 – 267 km/s. Saulei tuvākās ar neapbruņotu aci redzamās zvaigznes ir Centaura Alfa (4,36 gaismas gadu (GG) attālumā), Sīriuss (8,6 GG), Procions (11,4 GG), Altairs (16,7 GG), Fomalhauts (25,1 GG), Vega (25,3 GG), Pollukss (33,8 GG), Denebola (35,9 GG), Arkturs (36,7 GG), Kapella (42,8 GG), Kastors (ap 51 GG) un Aldebarans (65,0 GG).
Uzbūve
Saule ir gandrīz pilnīga lode, tās diametrs ir 1,392×106 km (109 reizes lielāks par Zemes diametru). Saules masa ir tik liela, ka Saules sistēmas baricentrs atrodas Saules iekšienē. Saulei nav tik noteiktu robežu kā, piemēram, planētām, jo tās blīvums pakāpeniski eksponenciāli samazinās virzienā no tās centra. Saules rādiuss (R) tiek mērīts no tās centra līdz fotosfēras galējām robežām, kur gāzes temperatūra ir pārāk maza, lai radītu ievērojamu elektromagnētisko starojumu.
Saules iekšiene nav tieši novērojama, taču par tās uzbūvi un procesiem tajā ļauj spriest, piemēram, helioseismoloģija, kas pētī skaņas viļņus, kas pārvietojas Saules iekšpusē. Tāpat liela nozīme ir arī Saules datormodelēšanai.
Kodols
Saules kodolā, kur vielas blīvums sasniedz 150 000 kg/m3, notiek kodoltermiskās reakcijas, kurās ūdeņradis pārvēršas par hēliju un izdalās enerģija, kas Sauli notur hidrostatiskā līdzsvarā. Šajās reakcijās ik sekundi par hēlija kodoliem tiek pārvērsti aptuveni 8,9×1037 protonu (ūdeņraža kodolā ir tikai viens protons). Tādējādi ik sekundi tiek izdalīta 3,83×1026 vatu liela enerģija.
Saules kodols sniedzas līdz aptuveni 0,2 R no tās centra. Kodoltermiskās reakcijas rit tikai kodolā — tālākos slāņus silda tikai kodola izstarotā enerģija.
Starojuma pārneses zona
Viela, kas atrodas robežās starp 0,2 un 0,7 R, t.s. starojuma pārneses zonā, pārnes kodola izstaroto enerģiju uz Saules ārējiem slāņiem. Enerģiju pārnes fotonus izstarojošie ūdeņraža un hēlija joni. Izstarotie fotoni tiek nemitīgi absorbēti un atkal izstaroti. Vielas temperatūra un spiediens un starojuma intensitāte virzienā no Saules centra pazeminās.
Konvektīvā zona
Robežās no 0,7 līdz 1 R, t.s. konvektīvajā zonā, Saules matērija ir nepietiekami blīva un karsta, lai pārnestu kodola izstaroto enerģiju ar starojumu. Šajā zonā enerģijas pārnešanu nodrošina konvekcija: karstā gāze paceļas līdz Saules virsmai, tur tā atdziest un atkal nogrimst līdz konvektīvās zonas pamatiem.
Karstās gāzes straumes veido t.s. Saules granulas uz Saules virsmas (fotosfērā).
Fotosfēra
Fotosfēra ir Saules redzamā virsma, tās temperatūra ir aptuveni 5800 kelvinu (K), savukārt vielas daļiņu blīvums — ap 1023/m3 (aptuveni 1% Zemes atmosfēras blīvuma jūras līmenī). Slāņi zem fotosfēras ir redzamo gaismu necaurlaidīgi. Fotosfēru veido Saules granulas — konvekcijas radīti ugunsvirpuļi ar diametru aptuveni 1000 km. Katras granulas mūžs ilgst tikai aptuveni 8 minūtes. Novērojamas arī t.s. "supergranulas" — to diametrs sasniedz pat 30 000 km un tās var pastāvēt pat 24 stundas.
Temperatūras minimuma zona
Temperatūras minimuma zona — aukstākais Saules slānis — atrodas aptuveni 500 km virs fotosfēras. Tā temperatūra ir apmēram 4 000 K. Šī zona ir pietiekami vēsa, lai tajā būtu sastopamas tik vienkāršas molekulas kā oglekļa monoksīds un ūdens.
Hromosfēra
Hromosfēra ir relatīvi plāns slānis (10 000 km) virs fotosfēras. Hromosfēra ir visai viegli novērojama pilna Saules aptumsuma laikā kā sārta josla ap aptumšoto Saules disku (skat. attēlu).
Saules vainags
Saules vainags ir pats augstākais Saules atmosfēras slānis. Saules vainaga biezums nav precīzi nosakāms (tas var būt vairākus miljonus kilometru biezs), jo tā blīvums pakāpeniski samazinās, līdz viela izkliedējas kosmosā (t.s. Saules vējš).
Saules vainagā novērojamas protuberances — milzīgi salīdzinoši aukstas plazmas veidojumi, kuru lielums mērāms daudzos tūkstošos kilometru (skat. tālāk). To augstums var sasniegt 30 000 kilometru, bet garums pat vairākus simtus tūkstošu. Lielākā novērotā protuberance (1997. gadā) bija 350 000 kilometru gara.
Magnētiskais lauks
Tiek uzskatīts, ka Saules vispārējais magnētiskais lauks ir visai vājš un to ir grūti nošķirt no daudzajiem atsevišķajiem, spēcīgajiem magnētiskajiem laukiem, kas rodas Saules iekšienē (domājams, konvektīvās zonas dziļākajos slāņos) no tur plūstošajām strāvām, kuru stiprums ampēros mērāms ar kārtu 1012.
Magnētiskā lauka izraisītās parādības
Saules magnētiskais lauks rada t.s. Saules plankumus un izraisa protuberances.
Saules plankumi
Saules plankumi ir relatīvi auksti Saules atmosfēras apgabli — milzīgi rotējoši gāzes virpuļi ar spēcīgu magnētisko lauku, kas aizkavē konvekcijas procesus. Saules plankumu temperatūra parasti ir no 3 700 līdz 4 500 kelviniem, diametrs 3 600 — 50 000 km, mūžs — tipiskiem plankumiem ap nedēļu, taču dažos gadījumos var sasniegt dažus mēnešus. Saules plankumi parasti rodas grupās (skat. attēlu), kurā ir divi dominējošie plankumi, kas iezīmē pretējos magnētiskā lauka polus, t. i., viens no plankumiem ir "magnētiskais ziemeļpols", bet otrs — "magnētiskais dienvidpols". Šī polaritāte lielākoties ir vērsta austrumu-rietumu virzienā paralēli Saules ekvatoram. Magnētiskā lauka stiprums Saules plankumu rajonā var sasniegt 0,3 teslas jeb 3 000 gausus, kas ir aptuveni tūkstoš reižu vairāk nekā magnētiskajam laukam uz Zemes.
Protuberances
Protuberances ir no relatīvi aukstas plazmas sastāvoši grandiozu izmēru lokveidīgi veidojumi, kuru garumi var sasniegt vairākus simtus tūkstošus kilometru, bet augstums — vairākus desmitus tūkstošus kilometru, biezums — līdz 5 000 km.
Ir divu veidu protuberances.
Agrīnā Saules izpēte
Cilvēku dzīvē Saule ir svarīgākais debess ķermenis, un īpaša uzmanība tam pievērsta jau ļoti sen. Daudzas kulta būves kā, piemēram, Stonhendža ir ierīkotas tā, lai varētu sekot Saules kustībai debesīs un noteikt saulgriežu laiku. Liela uzmanība tika pievērsta ne tikai Saules kustībai, bet arī Saules aptumsumu novērošanai un reģistrācijai. Savukārt Senajā Ķīnā tika pētīti pat īpaši tumši Saules plankumi, kas bija novērojami ar neapbruņotu aci, kad Saule atradās tuvu horizontam un tās gaisma tika "filtrēta" caur biezo Zemes atmosfēru.
Saules izpēte ar teleskopiem
Arī Eiropā šajā laikā tika ievēroti Saules plankumi, taču tie tika uzskatīti par atmosfēras parādībām. 17.gs. sākumā Galileo Galilejs izgudroja optisko teleskopu, un 1610. gadā viņš kopā ar Tomasu Heriotu pirmo reizi ar to novēroja Saules plankumus, bet vēl pēc gada Johans Fabriciuss tos pirmo reizi aprakstīja zinātniskā darbā. Novērotā Saules plankumu "kustība" lika secināt, ka Saule rotē ap savu asi. Savukārt 1619. gadā Johans Keplers, ņemot vērā, ka komētas aste vienmēr ir vērsta prom no Saules, postulēja Saules vēja esamību.
1775. gadā Kristians Horoubovs pieļāva iespēju, ka Saules plankumu parādīšanās ir ciklisks fenomens. 1802. gadā Viljams Haids Volestons pirmo reizi novēroja Saules spektra tumšās absorbcijas līnijas. Jozefs fon Fraunhofers 1814. gadā uzsāka šo līniju sistemātisku izpēti, tāpēc tās nosauktas par Fraunhofera līnijām. 1843. gadā Zamuels Heinrihs Švābe publicēja savus atklājumus par Saules aktivitātes ciklu. Ap šo laiku aizsākās regulāri Saules plankumu noverojumi un uzskaitījums. 1889. gadā Džordžs Elerijs Heils izgudroja spektroheliogrāfu. 1897. gadā Henrijs Augusts Roulends pabeidza Saules spektra atlantu, kurā bija iekļautas visas spektrāllīnijas. 1908. gadā Džordžs Elerijs Heils atklāja t.s. Zēmana efektu — Saules plankumu rajona spektrāllīnijas sadalīšanos vairākās magnētiskā lauka ietekmē.
Saules izpēte no Zemes 20. gadsimtā
1942. gadā tika atklāts Saules radiostarojums, bet 1949. gadā Herberts Frīdmans atklāja Saules rentgenstarojumu.
20. gadsimta gaitā tika ierīkots liels daudzums Saules observatoriju, kas nodarbojās tikai un vienīgi ar Saules izpēti.
1960. gadā tika atklātas fotosfēras svārstības — tas uzskatāms par helioseismoloģijas aizsākumu.
Lai novērotu Saules neitrīno, tika ierīkoti speciāli pazemes detektori. Atšķirība starp teorētiski paredzēto un praktiski novēroto neitrīno plūsmu 70. gados radīja t.s. "Saules neitrīno problēmu": tika novērota tikai 1/3 no paredzētā neitrīno daudzuma. Bija vai nu jāpieņem, ka teorētiskais Saules modelis ir nepareizs un gaidītā neitrīno plūsma ir pārāk liela, vai arī jāpieļauj, ka neitrīno savā ceļā uz Zemi var pārvērsties cita veida neitrīno (t.s. neitrīno oscilācija). Pirmās liecības par neitrīno oscilāciju iegūtas 1998. gadā Japānas Superkamiokandes neitrīno detektorā.
Saules izpēte ar Zemes mākslīgajiem pavadoņiem un kosmiskajām zondēm
20. gadsimtā orbītā ap Zemi tika palaisti vairāki Zemes mākslīgie pavadoņi Saules izpētei. Ar pavadoņiem bija daudz labākas iespējas pētīt Saules ultravioleto un rentgenstarojumu (Zemes atmosfēra to lielā mērā absorbē). Tā, piemēram, 1973. gadā tika palaista ar rentgenteleskopu aprīkotā kosmiskā stacija Skylab.
Savukārt ar kosmiskajām zondēm bija iespējams piekļūt Saulei daudz tuvāk un izpētīt arī tās apkārtni. Augstās temperatūras un intensīvā starojuma dēļ tas ir tehniski ļoti sarežģīts uzdevums. Tā, piemēram, 1974. un 1976. gadā palaistās zondes Helios spēja pietuvoties Saulei 43,5 miljonu kilometru attālumā.
1990. gadā palaistā zonde Uliss pētīja Saules polus, kas nedz no Zemes, nedz no pavadoņiem, nav redzami. 1990. gadā tika palaista zonde SOHO. SOHO atrodas t.s. Lagranža punktā L1 un novēro Sauli ar 12 dažādiem instrumentiem. 1998. gadā tika palaista zonde TRACE, kuras uzdevums ir pētīt Saules vainagu.
2001. gadā tika palaista zonde Genesis Saules vēja izpētei. Tai bija jāsavāc Saules vēja paraugi un jānogādā atpakaļ uz Zemes. Taču mēģinājums nogādāt kapsulu ar paraugiem uz Zemi 2004. gadā cieta neveiksmi, lai gan daži paraugi saglabājās.
Eiropas Kosmosa izpētes aģentūra plānoja 2015. gadā palaist zondi Solar Orbiter, kurai bija paredzēts pietuvoties Saulei līdz 30 miljonu kilometru attālumam.
Kultūrā
Dzīvības pastāvēšana uz Zemes būtībā ir pilnībā atkarīga no Saules. Turklāt Saule, raugoties no Zemes, bez šaubām, ir centrālais debesu ķermenis. Tādēļ daudzās kultūrās Saule bija dievs vai dieviete, arī indoeiropiešu tautām, to skaitā arī latviešu mitoloģijā. Tāpat ļoti liela nozīme tika piešķirta dienas un nakts un gadalaiku maiņām (piemēram, saulgriežu svinēšana), savukārt Saules aptumsumi tika uztverti ar šausmām.
Saulei kā arhetipiskam tēlam ir ambivalenta daba: no vienas puses Saule ir gaismas, siltuma un dzīvības avots, bet no otras — tā var nest arī, piemēram, postošu sausumu, iznīcību. Saules negatīvās iezīmes atspoguļo mīti par Faetonu, Ikaru u.c.
Kristietībā Saule simbolizē nemirstību un augšāmcelšanos. Saule simbolizē arī Jēzu Kristu kā taisnīguma un patiesības nesēju.
Alķīmijā Saules tēls sadalās divos: zelta, dzīvību nesošajā "dienas Saulē" un "melnajā Saulē", kas simbolizē neapstrādātu vielu, pazemi.
Saule bieži tiek attēlota kā seja pie debesīm: tas ir tēva, arī karaļa autoritātes simbols.
Supertramp
Supertramp ir progresīvā rokmūzikas/ārtroka grupa, kuru 1969. gadā izveidoja Riks Deiviss (Rick Davies) pēc flāmu miljonāra Stenlija Augusta Mīsgesa (Stanley August Miesgaes) iniciatīvas. Pirmais mūziķis, kurš tika uzņemts jaunveidojamajā grupā, bija Rodžers Hodžsons (Roger Hodgson). Grupa izlaida divas plates — Supertramp un Indelibly Stamped — katru savā sastāvā, pamatspēlētājiem grupā esot Rodžeram un Rikam.
Žižkovas "Viktoria"
FK Viktoria Žižkov ir viens no vecākajiem futbola klubiem Čehijā, dibināts 1903. gadā. Pašlaik spēlē Čehijas 2. līgā. Mājas spēles aizvada FK Viktoria stadionā (oficiālais nosaukums pašlaik eFotbal Arena), kur ir 5037 skatītāju vietas. Komanda ir divas reizes izcīnījusi Čehijas kausu, bet 1928. gadā kļuvusi pas Čehoslovākijas čempioniem. Lielākais panākums Čehijas čempionātā ir divreiz izcīnīta 3. vieta.
Vēsture
2002. gadā Žižkovas "Viktoria" no UEFA kausa izslēdza Skotijas komandu Glāzgovas "Rangers". 2004. gadā pēc vairāku neveiksmīgu spēļu sērijas un korupcijas skandāla komanda izkrita uz Čehijas 2. līgu, bet 2007. gadā tā veiksmīgi atgriezās, nākamo sezonu noslēdzot tabulas vidū. 2009. gadā klubs atkal pēc neveiksmīgas sezonas izkrita uz otro līgu, bet pēc divām sezonām spēja atkal atgriezties. 2011.–2012. gada sezonā komanda ierindojās pēdējā (16.) vietā 1. līgā un atkal izkrita uz 2. līgu. 2015. gadā ieguva 4. vietu 2. līgā, bet finansiālu problēmu dēļ neieguva licenci un tika pazemināta uz 3. līgu.
FileMaker
FileMaker ir starpplatformu relāciju lietotnes datubāzes programma no FileMaker Inc, agrāk Claris, Apple Inc filiāles. Tā ļauj lietotājiem mainīt datubāzi, ievelkot jaunus elementus izkārtojumos, uz displeja virsmas vai veidlapās. Pieejamās versijas: FileMaker Pro 11, FileMaker Pro Advanced 11, FileMaker Server 11, FileMaker Server Advanced 11 un FileMaker Go iPhone, iPad.
Anotācija
Anotācija ir grāmatas vai cita veida sacerējuma īss raksturojums, kas var saturēt arī tā novērtējumu. Zinātniska darba anotācija īsumā apraksta izvirzītos darba mērķus un uzdevumus, galvenos pētījuma rezultātus, kā arī tiek akcentēta zinātniska raksta aktualitāte, galvenie atklājumi, pētījumā izmantotās metodes un secinājumi. Anotācijai jāsniedz vispārīgs priekšstats par pētījumu kopumā un tā ir paredzēta dot lasītājiem kopējo priekšstatu par visu rakstu neiedziļinoties detaļās. Anotācijā nav pieņemts atsaukties uz literatūras norādēm, kā arī jāizvairās no sarežģītas terminoloģijas izmantošanas, bet valodai jābūt skaidrai.
Sana (upe)
Sana (pl, uk) - upe Ukrainā un Polijā. Vislas labā krasta pieteka. Sākas Beščadu kalnos Ukrainā. Pirmos 55 tecējuma kilometrus ir robežupe starp Ukrainu un Poliju. Augštecē Solinas HES ar 82 m augstu aizsprostu.
Sekss
Sekss (no la — ‘dzimums’) ir īpaša cilvēka uzvedība vai darbība, lai gūtu garīgo un fizisko sajūtu kopumu, izpaužot savu seksualitāti un iekļaujot rīcību, kas saistīta ar dzimumtieksmes apmierināšanu un dzimtas turpināšanu.
Termins seksuālās aktivitātes var attiekties gan uz aktiem, kurā iesaistīti divi vai vairāk cilvēku — dzimumakts vai orālais sekss, gan uz masturbāciju.
Pirmo reizi vārds "sekss" ar nozīmi dzimumakts (la) datēts ar 1929. gadu.
Seksualitāte sabiedrībā
Sekss var būt līdzeklis, lai:
Seksu pret savu gribu sauc par izvarošanu. Seksa laikā pastāv iespēja iegūt seksuāli transmisīvās slimības.
Jebkurā sabiedrībā sekss un cilvēku seksuālā uzvedība ir sociālo, ideoloģisko un kriminālo ierobežojumu līdzeklis. Tāpat daudzās valstīs (tādās kā islāma un arī kristiešu) laulības pārkāpšana tiek atzīta par noziegumu, par kuru var tikt piespriesta vai nu materiālā, vai kriminālā atbildība, līdz pat nāvessodam.
Dzimumdzīves pamatveidi
Dzimumdzīves seksuālās formas klasificē ekstragēnajās un ģenitālajās.
Platoniskā mīlestība
Galvenā starp ekstragēnajām dzimumdzīves seksuālajām formām ir platoniskā mīlestība, kura iekļauj sevī tuvas mīlas attiecības starp diviem cilvēkiem, kurās nav seksa tiešā vārda nozīmē. Dzimumdzīve var būt ierobežota pāra intīmo attiecību nespējas dēļ, partneru vecuma dēļ vai viņu veselības dēļ, vai vienkārši tāpēc, ka nav abpusējas tieksme pēc seksuālās saskarsmes. Lielākoties platoniskā mīlestība ir laicīga, mīlas attiecībām seko citas seksuālās aktivitātes veidi.
Dejas
Deju kustībām, kas daudzos gadījumos ir partneru tuvs kontakts, ir liela nozīme iepazīšanās procesā. Daudzu deju erotisms (piemēram, tango) ir neapstrīdams. Šī forma arī ir laicīga.
Geišisms
Šīs formas nosaukums ir saistīts ar japāņu profesionālo mākslinieču nosaukumu, kuras izklaidē klientus (viesus) ar dejām, dziedāšanu, tējas ceremonijas vadīšanu, sarunām. Geiša ir sievišķības iemiesojums un, neskatoties uz izplatīto maldinošo viedokli, nav prostitūta. Viņas profesionālajā pienākumā neietilpst savu klientu seksuālā apkalpošana: ja arī geiša kādam atdodas, tad tas ir tikai pēc pašas vēlmes. Šīs dzimumdzīves formas jēga ir garīga, nevis fiziska.
"Normatīvais" heteroseksuālais dzimumakts
Lielākajai daļai ļaužu dzimumdzīves pamatforma ir dzimumakts (la), ar kuru saprot vīrieša dzimumlocekļa ievadīšanu sievietes makstī. Pēc ilguma dzimumaktus iedala ātrajos un ilgajos, pēc beigšanas līmeņa — beigts, pirmslaicīgi beigts, nepabeigts un pārtraukts. Ir daudz seksa pozu un situāciju veidu, kuros var veikt dzimumaktu.
Dzimumakta aizvietotājformas
Kad dabīgā dzimumakta veikšana nav vēlama vai nav iespējama, vai arī, lai to papildinātu, var izmantot dzimumakta aizvietotājformas: vestibulārais dzimumakts (dzimumlocekļa berzēšanu pret ārējiem sievietes dzimumorgāniem, neievadot to makstī), starpgurnu dzimumakts, narvasadata (dzimumorgāna stimulēšana starp krūtīm).
Pie šīs formas ir pieskaitāms arī anālais sekss, kura laikā dzimumloceklis tiek ievadīts pretējā vai sava dzimuma partnera anālajā atverē.
Orāli ģenitālie kontakti
Orāli ģenitālajos kontaktos seksuālais uzbudinājums un bauda tiek sasniegta, laizot ar mēli vai sūkājot ar muti partnera dzimumorgānus. Orāli ģenitālie kontakti var gan papildināt dzimumdzīves citas formas, gan būt vienīgā seksuālo attiecību forma starp partneriem. Ir vairāki orāli ģenitālo kontaktu veidi:
Orālais sekss var nebūt mērķis tikai seksuālās baudas gūšanai, bet arī sava pārākuma demonstrēšana partnerim, viņa pazemošana; tas ir īpaši raksturīgi sociāli pagrimušiem ļaudīm un kriminālajai kultūrai.
Seksuālās darbības ar dzīvniekiem
Cilvēka seksuālā tieksme, kas vērsta pret dzīvniekiem, seksuālās baudas sasniegšana, stājoties dzimumsakaros ar dzīvniekiem tiek saukta par zoofiliju. Objekti, pret kuriem tādās situācijās ir vērsta seksuālā tieksme, parasti ir mājdzīvnieki: kazas, aitas, zirgi, suņi u.t.t. Cilvēks zooseksuālos kontaktos var būt gan aktīvajā lomā, gan pasīvajā.
Seksa tehnika
Pirmie miesiskās mīlestības pētījumi ar seksa pozu un tehnikas aprakstiem, visticamāk, parādījušies Indijā. Viduslaikos jau bija daudz dažādu metodisku mācību līdzekļu, noteikumu krājumu un pamācību (Sutras — sa, "diegs"), kas veltītas indusu dievam Kama un kamai (sa ) — vienai no četrām purušartām, cilvēka dzīves mērķiem. 19. un 20. gadsimta mijā daži tādi tīstokļi tulkošanai un uzglabāšanai tika atvesti uz Angliju. Pati pazīstamākā ir Malanaga Vatsajana "Kāmasūtra" un mazliet mazāk pazīstamā "Ananga Ranga" ("Firziķa zari").
Šajos traktātos tiek stāstīts, ka aprakstītās metodes paredzētas pilnīgai mīlas izpausmei ar miesas tuvību starp vīrieti un sievieti.
20. gadsimta otrajā pusē pēc seksuālās revolūcijas tika izdots daudz grāmatu, veltītu seksa tehnikai.
Seksuālie kompleksi
Kompleksus iedala: vīriešu (mačo komplekss, Edipa komplekss u.c.), sieviešu (Mesalīnas komplekss, Elektras komplekss u.c.) un abu dzimumu kompleksos (nepilnvērtības komplekss u.c.).
Seksuālie kompleksi ir psiholoģisko problēmu paveids, kas nav saistīts ar slimībām. Tos ārstē ar psihoterapijas metožu palīdzību.
Aseksualitāte un hiperseksualitāte
Ar aseksualitāti saprot vai nu dzimumtieksmes neesamību, vai apzinātu tās nomākšanu dažādu iemeslu dēļ (askēze). Pilnīgi pretēja ir hiperseksualitāte — paaugstināta dzimumsakaru tieksme (nimfomānija).
Viena noteikta "dzimumdzīves intensitātes norma" neeksistē, bet vidējais (statiskais) dzimumsakaru biežums heteroseksuāliem pāriem ir no vairākām reizēm nedēļā līdz dažām reizēm mēnesī. Šī norma ir atkarīga no katra pāra individuālajām īpašībām.
Seksuālā orientācija
Atšķir heteroseksuālos (hetero — dažāds, dažādu dzimumu — starp vīrieti un sievieti) un homoseksuālos (homo- vienāds, viena dzimuma) dzimumsakarus. Seksuālā orientācija iedalās pēc sava vai pretējā dzimuma simpātijām: hetero- (simpātijas pret pretējo dzimumu), homo- (pret savu dzimumu) un biseksuālajās (pret abiem dzimumiem) orientācijā. Termins "metroseksuālis", neskatoties uz maldīgajiem uzskatiem, nenorāda seksuālo orientāciju.
Mūsdienās, pēc psihiatru un psihologu domām, seksuālā orientācija nevar būt patoloģiska. Tomēr daudzās kultūrās homo- un biseksuālā orientācija tika uzskatīta par nepareizu un netika pieļauta, pat izsmieta. Daži 19. gadsimta zinātnieki (piemēram, Rihards Krafts Ebings) uzskatīja, ka homoseksualitāte ir deģenerācijas rezultāts.
Seksuālās novirzes
Eksistē atkāpes no normālas dzimumdzīves (seksuālās novirzes). Seksuālā norma ir atkarīga no konkrētiem kultūrvēsturiskiem nosacījumiem.
Pamata seksuālās novirzes ir aprakstītas "Starptautiskajā slimību klasifikācijā" (en) diagnožu grupā F65 (Klase V — Psihiskie traucējumi un uzvedības traucējumi, Personības traucējumi un uzvedība brieduma vecumā, Seksuālo priekšrocību traucējumi). Novirzes (parafilijas) nav seksuālās orientācijas paveidi.
Piens
Piens ir zīdītāju piena dziedzeru sekrēcijas produkts. Dabā tas paredzēts kā barība zīdītāju jaunajiem pēcnācējiem, kamēr tie nav spējīgi sagremot cita veida barību.
Līdzko mazulis ir gatavs pāriet uz cita veida barību, zīdītājiem piena veidošanās parasti beidzas. Izņēmums ir tie zīdītāji, kuriem cilvēku selekcijas, barošanas un kopšanas dēļ, kā arī slaukšanas laikā kairinot piena dziedzerus, piens izdalās vairāk un ilgāku laika posmu, nekā tas vajadzīgs jauno pēcnācēju barošanai.
Patērēšanas veidi
Pastāv divi atšķirīgi piena patērēšanas veidi: piens kā dabisks uztura avots zīdītāju mazuļiem un piens kā pārtikas produkts, ko cilvēki iegūst no citu sugu dzīvniekiem un lieto dažādos vecumos.
Barība zīdītāju mazuļiem
Gandrīz visi zīdītāji saviem mazuļiem pienu baro, zīdot no krūts — vai nu tieši no krūts vai cilvēku gadījumā dažkārt izslaucot pienu un izmantojot to vēlāk. Dažās kultūrās gan vēsturiski, gan arī mūsdienās bērni tiek baroti no krūts līdz pat septiņu gadu vecumam.
Pārtikas produkts cilvēkiem
Daudzās pasaules kultūrās, īpaši Rietumu pasaulē, cilvēki turpina lietot pienu pēc bērnības — lietojot citu dzīvnieku pienu (īpaši govs) kā pārtikas produktu. Gadu simtiem ilgi govs piens ticis pārstrādāts tādos piena produktos kā krējums, sviests, kefīrs, jogurts, saldējums, biezpiens un siers. Rūpnieciskās zinātnes sasniegumu dēļ mūsdienās var iegūt arī kazeīnu, sūkalu olbaltumvielas, laktozi, iebiezināto pienu, pulverveida pienu (piena pulveris) un dažādas citas pārtikas piedevas un produktus.