cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2019.—2020. gada Itālijas futbola čempionāta A sērijas sezona
Turīnas "Juventus" bija iepriekšējie čempioni un aizstāvēja savu titulu arī šajā sezonā, kļūstot par Itālijas čempioniem 36. reizi un devīto reizi pēc kārtas. Par sezonas labāko vārtu guvēju ar 36 vārtiem kļuva Romas "Lazio" uzbrucējs Čīro Immobile, atkārtojot Gonsalo Igvaina rekordu 2015.—2016. gada sezonā.
Margarita
Margarita ir alkoholisks kokteilis, kura klasiskā recepte sastāv no tekilas, apelsīnu liķiera jeb Cointreau un laima sulas. Pēc IBA noteiktajām proporcijām kokteiļa standarts ir 7:4:3 jeb 50% tekilas, 29% apelsīnu liķiera un 21% laima sulas. Kokteili ir iespējams pagatavot sakrotot to šeikerī ar ledu, sablenderējot to kopā ar ledu vai sajaucot visas sastāvdaļas kopā bez ledus. Dzērienu pasniedz speciāli Margaritai paredzētā glāzē ar sāls maliņu un laima šķēlīti. Margarita ir viens no kokteiļiem, ko Starptautiskā Bārmeņu asociācija ir iekļāvusi IBA oficiālo kokteiļu sarakstā.
Margarita tulkojumā no spāņu valodas nozīmē margrietiņa. Ir daudzas versijas, kas un kad ir izgudrojis kokteili. Viena no versijām ir, ka to 1938. gadā Tihuanā ir izgudrojis Karlos Herrera, kas to pagatavojis kāda klientei, kura bija alerģiska pret daudziem alkoholiskiem dzērieniem, bet ne pret tekilu.
Katru gadu 22. februārī tiek atzīmēta Nacionālā Margaritas diena.
Kanādas olimpisko medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Kanādas sportisti, kas olimpiskajās spēlēs ir ieguvuši medaļas.
Līdz šim Kanāda olimpiskajās spēlēs ir izcīnījusi 501 medaļu, no tām lielākā daļa — 302 medaļas — iegūtas vasaras olimpiskajās spēlēs un 199 medaļas — ziemas olimpiskajās spēlēs. Kanāda ir ieguvusi medaļas pilnīgi visās olimpiskajās spēlēs, kurās tā piedalījusies.
Visvairāk medaļu vasaras olimpiskajās spēlēs Kanāda izcīnīja 1984. gada Losandželosas spēlēs, kopumā 44 olimpiskās medaļas. Savukārt medaļām bagātākās ziemas olimpiskās spēles bija 2018. gada Phjončhanas spēles, kad tā izcīnīja 29 medaļas. No vasaras olimpisko spēļu sporta veidiem visvairāk medaļu ir izcīnīts vieglatlētikā (60 medaļas) un peldēšanā (49 medaļas). No ziemas olimpisko spēļu sporta veidiem visvairāk medaļu ir izcīnīts ātrslidošanā (37 medaļas) un šorttrekā (33 medaļas). Kanāda ir medaļu līdere frīstaila slēpošanā, hokejā un kērlingā.
Sportistu uzskaitījums
''Iekļauti tie sportisti, kas olimpiskajās spēlēs piedalījušies un izcīnījuši medaļas, pārstāvot Kanādu. Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.''
Atņemtās medaļas
Sportisti sakārtoti alfabētiskā secībā pēc uzvārda.
Brekšu iela (Jūrmala)
Brekšu iela ir iela Jūrmalā, Kaugurciema apkaimē. Brekšu iela sākas krustojumā ar Celtnieku ielu un beidzas krustojumā ar Kaugurciema ielu. Kopējais ielas garums ir 200 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Brekšu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Brankciema iela ir savienota ar šādām ielām:
Kirovskas rajons
Kirovskas rajons ir Krievijas Ļeņingradas apgabala administratīvais rajons. Rajons robežojas ar Ļeņingradas apgabala Volhovas, Kirišu, Tosno un Vsevoložskas rajoniem, Sanktpēterburgu, kā arī Lādogas ezeru.
Nekustamā īpašuma nodoklis Latvijā
Ar nekustamā īpašuma nodokli apliek ķermeniskas lietas, kuras atrodas Latvijas Republikas teritorijā un kuras nevar pārvietot no vienas vietas uz otru, tās ārēji nebojājot:
Nekustamā īpašuma nodokļa likme ir
1) 1,5% no nekustamā īpašuma kadastrālās vērtības:
b) ēkām vai to daļām;
c) inženierbūvēm.
2) vienģimenes un divģimeņu dzīvojamām mājām, daudzdzīvokļu mājām (to daļām) neatkarīgi no tā, vai tās ir vai nav sadalītas dzīvokļu īpašumos, nedzīvojamo ēku daļām, kuru funkcionālā izmantošana ir dzīvošana un kuras (kuru daļas) netiek izmantotas saimnieciskās darbības veikšanai:
b) 0,4% no kadastrālās vērtības daļas, kas pārsniedz 56 915 eiro, bet nepārsniedz 106 715 eiro,
c) 0,6% no kadastrālās vērtības daļas, kas pārsniedz 106 715 eiro.
Nekustamā īpašuma nodokļa maksātāji
Nekustamā īpašuma nodokli maksā Latvijas vai ārvalstu fiziskās un juridiskās personas un uz līguma vai citādas vienošanās pamata izveidotas šādu personu grupas vai to pārstāvji, kuru īpašumā ir nekustamais īpašums.
Atsauces
https://likumi.lv/doc.php?id=43913
https://www.vid.gov.lv/lv/nekustama-ipasuma-nodokla-likmes
Briežu iela (Jūrmala)
Briežu iela ir iela Jūrmalā, Krastciema apkaimē. Briežu iela sākas krustojumā ar Mežmalas ielu un beidzas krustojumā ar Rītupes ielu. Kopējais ielas garums ir 365 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Briežu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Briežu iela ir savienota ar šādām ielām:
Ajda Fīlda
Ajda Fīlda (en, dzimusi Ajda Sabahata Evekana (Ayda Sabahat Evecan), ) ir turku izcelsmes Amerikas Savienoto Valstu aktrise. Kopš 2015. gada regulāri darbojusies Apvienotās Karalistes televīzijas šovā Loose Women. Kopš 2018. gada septembra ir viena no Apvienotās Karalistes "X Faktora" žūrijas locekļiem.
Ajdas Fīldas tēvs ir turks, bet māte — amerikāniete. Viņa prot ne tikai angļu valodu, bet arī turku valodu. Kopš 2006. gada maija Ajdai Fīldai ir attiecības ar mūziķi Robiju Viljamsu. viņi apprecējās.
Bonifācijs II
Bonifācijs II (la, dzimšanas datums nav zināms, miris ) bija Romas pāvests no līdz savai nāvei. Viņa priekštecis bija Fēlikss IV. Bonifācijs II bija pirmais ģermāņu izcelsmes Romas pāvests, viņš bija ostgots.
Dīķa hokejs
Pastāv arī Pasaules dīķa hokeja čempionāts un vairākas citas neliela mēroga sacensības.
Termins "dīķa hokejs" tiek bieži lietots Kanādā un ir sinonīms angļu valodas vārdam Shinny. Šajā kontekstā tas raksturo jebkuru neorganizētu hokeja spēli ārpus telpām, parasti uz aizsalušas ūdenstilpes ledus.
Kirovska (Ļeņingradas apgabals)
Kirovska ir pilsēta Krievijā, rajona centrs Ļeņingradas apgabalā Ņevas upes kreisajā krastā.
Vēsture
Dibināta 1929. (pēc citiem datiem 1931.) gadā kā Ņevdubstrojas (Невдубрстрой) ciemats Dubrovkas TES strādniekiem. Pēc Sergeja Kirova nāves pārdēvēta tā vārdā.
Ekonomika
Pilsētā atrodas TEC.
Amiši
Amiši ir anabaptistu kristiešu grupa, kas radniecīga, bet atšķirīga no mennonītiem. Amišu lielākā daļa dzīvo ASV un Kanādā, kur viņu pieturēšanās pie vienkārša 19. gadsimta dzīvesveida tos padara par tūrisma intereses objektiem. Lielākā amišu daļa joprojām runā Reinzemes vācu valodas dialektā. 20. gadsimta laikā dažādu reliģisku un sadzīves iemeslu dēļ no galvenās amišu grupas atšķēlās divas mazākas grupas. Ņemot vērā to, ka amišu ģimenēs joprojām dzimst 6-7 bērni, amišu skaits ASV ir pieaudzis no 165 tūkstošiem 2000. gadā līdz 249 tūkstošiem 2010. gadā un 318 tūkstošiem 2017. gadā. Lielākā amišu daļa dzīvo Pensilvānijā, Ohaio un Indiānā.
Amišu vēsture aizsākās 1693. gadā, kad Šveicē un Elzasā sašķēlās anabaptistu kustība. Jau 18. gadsimtā sākās Eiropas mennonītu emigrācija uz ASV, kur tie meklēja reliģijas un dzīvesstila brīvību, ko tiem liedza Eiropa. Viņu lielākā daļa apmetās Pensilvānijā. 19. gadsimta vidū mennonītu starpā sākās šķelšanās, ko izraisīja aizvien straujākais tehnoloģiskais progress. Daļa, kas nepieņēma progresu, iesāka mūsdienu amišu kustību.
Amišu bērnu izglītošana notiek kopienas skolās, un parasti beidzas līdz ar pusaudža vecuma sasniegšanu. Kristības parasti notiek no 16 līdz 25 gadu vecumā, un amiši drīkst precēties tikai savas ticības ietvaros. 20 līdz 40 ģimenes veido vienu baznīcas apgabalu, kura biedri katru otro svētdienu sanāk uz dievkalpojumu ticības brāļu mājās. Amišu dzīvesstilu ierobežo likumu krājums, taču konkrētie noteikumi mēdz mainīties no kopienas uz kopienu. Zināmākie no likumiem ir aizliegums lietot elektrību, telefonu, radio, automašīnas, kā arī modernu lauksaimniecības tehniku. Amiši ievēro vecmodīgi vienkāršu ģērbšanās stilu, kā arī atsakās no militārā dienesta. Ņemot vērā kopienas izcelšanos no apmēram 200 18. gadsimta emigrantiem, amišu vidū ir daudz biežāk novērojamas dažādas slimības un ģenētiskās novirzes, kas raksturīgas slēgtām kopienām.
Grupu atšķirības
1960. gadu vidū no Vecās kārtības amišiem pakāpeniski atšķēlās nelielas Jaunās kārtības amišu grupas. Jaunās kārtības amiši noliedza paražu, kas ļāva neprecētiem jauniešiem pavadīt nakti vienā gultā (bez seksuālām attiecībām). Viņi arī noliedza tabakas un alkohola lietošanu. Vēl viens konflikta iemesls bija modernās lauksaimniecības tehnikas izmantošana, ko noliedza Vecās kārtības amiši. Cits nesaskaņu iemesls bija paraža, ka tikai amišu garīdznieki un gados vecākie drīkstēja sasveicinoties saskūpstīties. Tas neapmierināja gados jaunākos amišus. Jaunās kārtības amiši ievēro lielāko daļu Vecās kārtības amišu paražu, taču ir pasākuši nēsāt platmales ar šaurākām malām, un nēsā īsākas bārdas. Sievietes valkā krāsainākas kleitas. Daļa Jaunās kārtības amišu ir pieņēmuši elektrības un telefonu lietošanu, kas noveda pie jaunas šķelšanās.
Gadu laikā no tradicionālajām amišu kopienām ir atšķēlušās vēl dažas grupas, kas parasti balstās uz vietējā reģiona paražām vai neapmierinātību ar kādu no tradicionālajiem aizliegumiem. Paliekot mennonītu baznīcas ietvaros, dažas kopienas atļauj tikai melnu automašīnu lietošanu, kā arī runā angliski.
2019. gada Latvijas Kauss futbolā
2019. gada Latvijas Kauss futbolā sākās. Turnīrs tika rīkots 78. reizi. Par kausa ieguvējiem kļuva FK RFS futbolisti, finālā ar 3–2 pārspējot FK Jelgava.
Izslēgšanas spēļu koks
Pirms katras kārtas notika izloze. Šis koks nebija zināms turnīra izspēles sākumā, nebija zināms, kuras komandas tiksies savā starpā pēc kārtējās kārtas izspēles.
Fināls
--- ---
Centra partija
Centra partija ir politiska partija Latvijā. Tā dibināta 2005. gada 11. novembrī ar nosaukumu "Vislatvijas partija 21. gadsimts", 2009. gadā pārdēvēta par Latvijas kustību "SOLIDARITĀTE", 2016. gadā par Latvijas centrisko partiju, bet kopš 2018. gada 7. novembra darbojas ar pašreizējo nosaukumu. Partija reklamējas kā "patriotiska, kristīgi—konservatīva partija, kas pārstāv Latvijas sabiedrības vairākumu".
Vēsture
2016. gada 25. jūlijā pārveidota par Latvijas centrisko partiju. Partijas valdē tobrīd bija Aleksandra Siliniece, Aivars Silinieks un Andžejs Zdanovičs.
2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās, startējot jau kā Centra partijai, partijas saraksta līderis bija Normunds Grostiņš. Vēlēšanu kampaņā tā iestājās par tradicionālo ģimeni, uz tradicionālām vērtībām balstītu sabiedrību un kompensācijām no Eiropas Savienības par 15 gadus ilgo Latvijas diskrimināciju tās sastāvā.
Centra partija piedalījās Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās 2020. gadā un solīja samazināt apkures izmaksas, atbalstīt denacionalizēto namu iedzīvotājus un pakāpeniski pāriet uz bezmaksas sabiedrisko transportu Rīgā. Partijas saraksta pirmais numurs bija Jānis Valtervitenheims, kā otrais startēja N. Grostiņš.
2023. gada 2. maijā, partija kopā ar Latvijas Krievu savienību izveidoja politisko partiju apvienību "Pamats-LV".
Jūrasstagars
Jūrasstagars jeb jūras stagars (Spinachia spinachia) ir viena no stagaru dzimtas (Gasterosteidae) zivju sugām, kas ir vienīgā suga jūrasstagaru ģintī (Spinachia). Sastopams Atlantijas okeāna un pieguļošo jūru Eiropas ziemeļdaļas piekrastēs.
Latvijā un Baltijas jūrā
Baltijas jūrā jūrasstagars mājo gandrīz visā piekrastē, tomēr sastopams ļoti reti. Latvijas piekrastē 1980.—1990. gados zināmi tikai 3 noķeršanas gadījumi (pie Salacgrīvas un Kurzemes ziemeļu piekrastē). 1990. gadā noķerts arī Daugavas lejtecē pie Doles salas. Jūrasstagars Latvijā ir aizsargājama zivju suga. Kopš 1995. gada iekļauts Latvijas Sarkanās grāmatas reto sugu kategorijā.
Izskats
Jūrasstagars neliela vai vidēji liela jūras zivs. Lielākais no visiem stagariem, kas sastopami Baltijas jūrā. Tā ķermeņa garums ir līdz 25 cm, svars 7,1 g, Baltijas jūrā līdz 13,5 cm. Lielāo daļu no ķermeņa garuma aizņem astes stumbrs.
Īpašības
Jūrasstagars mājo jūrā, galvenokārt uzturas piekrastē līdz 10 m dziļumā starp jūraszālēm. Ziemo nedaudz dziļāk. Barus neveido, pieaugušie īpatņi uzturas pa vienam vai pāros.
Barība
Jūrasstagars barojas ar planktonu un nelieliem bezmugurkaulniekiem, galvenokārt ar vēžveidīgajiem (airkājvēžiem un sānpeldvēžiem).
Vairošanās
Dzimumgatavību jūrasstagars sasniedz pirmajā gadā. Nārsto no aprīļa līdz jūnijam. Tēviņš starp jūraszālēm no augu gabaliņiem veido dūres lieluma, iegarenu ligzdu, tā parasti novietota nedaudz virs grunts. Ligzda kā ar līmi tiek sastiprināta ar īpašu nieru sekrētu. Mātītes auglība līdz 1000 ikriem. Ikrus nērš porcijās pa 150—200 ikriem katrā. Iespējams, ka vienā ligzdā ikrus nērš vairākas mātītes. Drīz pēc ikru nēršanas mātīte mirst. Tēviņš ligzdu ar ikriem apsargā, kā arī pievada ligzdai papildu skābekli. Mazuļi, atkarībā no ūdens siltuma, izšķiļas pēc 2—3 nedēļām. Tēviņš turpina apsargāt mazuļus, līdz ikra dzeltenuma maiss ir uzsūcies un tie sāk brīvi peldēt un baroties paši. Visticamākais, arī tēviņš drīz pēc tam mirst. Jūrasstagars var sasniegt 2 gadu vecumu.
Alise Dīrika
Alise Dīrika (dzimusi Semjonova) ir Latvijas datu vizualizācijas uzņēmuma Infogram līdzdibinātāja un grafiskā dizainere. A. Dīrika ir arī organizācijas Riga Tech Girls iniciatore — mērķis ir izglītot un iedvesmot sievietes darbam tehnoloģiju nozarē. Alise Dīrika iekļauta Forbes Europe 30 Under 30 2017. gada sarakstā mediju kategorijā.
Alise Dīrika ir beigusi maģistratūru Tallinas Universitātes programmā "Cilvēka un datora mijiedarbība". Maģistra darbu rakstīja par lietotāju pretestību pārmaiņām, redizainam un dizaina atjaunināšanai.
Sandra Kropa
Sandra Kropa-Kaļužnaja (dzimusi Kropa ) ir latviešu žurnāliste, Latvijas Radio un LTV raidījumu vadītāja. Sandra Kropa ir zināma ar Latvijas Radio raidījumu “Zināmais nezināmajā”, Latvijas Televīzijas raidījumu “4. studija” vadīšanu. Veidojusi ceļojuma raidījumu par Kurzemes hercoga Jēkaba koloniju Tobāgo, tāpat arī par Brazīliju un Maroku. Latvijas Universitātē ieguvusi bakalaura grādu komunikācijas zinātnē un maģistra grādu vides zinātnē Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē.
Sandras brālis Jānis arī ir Latvijas Radio žurnālists un raidījumu vadītājs, kopā abi vadījuši "4. studiju". 2020. gada 21. novembrī apprecējusies ar Sergeju Kaļužniju, kļūstot par Sandru Kropu-Kaļužnaju. Abi iepazinās programmas "Dakteris Klauns" atlasē.
Gunita Kuļikovska
Gunita Kuļikovska ir latviešu arhitekte un uzņēmēja, jaunuzņēmuma Vividly dibinātāja un vadītāja.
G. Kuļikovska dzimusi Jūrmalā. Studējusi Milānas Politehnikumā.
Gunita Kuļikovska Archi Tech Riga pasākumu idejas autore, arī jaunuzņēmuma Go VR Studio (šobrīd izstrādā virtuālās realitātes risinājumus uzņēmumam Vividly) dibinātāja.
Evertova
Evertova ir ciems Ludzas novada Cirmas pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 27 km no pagasta centra Tutāniem, 3 km no novada centra Ludzas un 223 km no Rīgas.
Ogņens Kuzmičs
Ogņens Kuzmičs (sr; dzimis Dobojā, Bosnijā un Hercegovinā) ir serbu basketbolists, spēlē centra pozīcijā, Serbijas basketbola izlases dalībnieks. 2022. gadā pārstāv Serbijas klubu Belgradas "Crvena Zvezda". 2015. gada NBA čempions Goldensteitas "Warriors" sastāvā.
Karjera
Pēc sezonām Bosnijas un Hercegovinas un Somijas klubos O. Kuzmičs nokļuva Spānijas ACB līgas komandā Malagas "Unicaja", taču pirmajā sezonā spēlēja tās fārmklubā, savukārt otrajā sezonā tika izīrēts Badalonas "Joventut".
NBA
O. Kuzmiču 2012. gada NBA drafta otrajā kārtā ar kopējo 52. numuru izvēlējās Goldensteitas "Warriors". Gan debitanta, gan otrajā sezonā lielāko daļu spēļu O. Kuzmičs gan aizvadīja komandas fārmklubā Santakrusas "Warriors" D-Līgā. Savā otrajā sezonā NBA viņš kļuva par NBA čempionu, tai pašā sezonā kļūdams arī par D-Līgas čempionu. Par NBA čempionu viņš kļuva, nepiedaloties play-off spēlēs potītes traumas dēļ.
Eiropa
2015. gada vasarā kā NBA čempions pārcēlās uz Eiropu, kur noslēdza līgumu ar Atēnu "Panathinaikos". 2017. gadā kļuva par Serbijas čempionu un Adrijas līgas uzvarētāju ar Belgradas "Crvena Zvezda". 2017. gadā pievienojās Spānijas ACB līgas komandai Madrides "Real", kas spēlē arī Eirolīgā.
2019. gada vasarā O. Kuzmičs noslēdza līgumu ar Belgradas "Crvena zvezda", taču drīz pēc tam cieta smagā satiksmes negadījumā.
Nacionālā izlase
Kā Bosnijas serbam O. Kuzmičam bija iespēja pārstāvēt Bosnijas un Hercegovinas basketbola izlasi. 2013. gadā viņš saņēma uzaicinājumu piedalīties izlases treniņnometnē, tomēr to neizmantoja.
2014. gadā spēlētājs paziņoja, ka pārstāvēs Serbijas basketbola izlasi. O. Kuzmičs bija sākotnēji iekļauts Serbijas komandas sastāvā startam 2014. gada Pasaules čempionātā, taču traumas dēļ nestartēja. Pārstāvējis Serbiju 2015. gada (4. vieta) un 2017. gada Eiropas čempionātā basketbolā. Otrajā reizē kopā ar izlasi izcīnīja sudraba medaļu, finālā piekāpjoties Slovēnijas izlasei. Finālturnīra 9 spēlēs O. Kuzmičs guva 7,1 punktu, 5,1 atlēkušo bumbu un 1,3 rezultatīvas piespēles vidēji spēlē.
Andži
Andži ir ciems Ludzas novada Isnaudas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 6 km no pagasta centra Martišiem, 9 km no novada centra Ludzas un 232 km no Rīgas.
2018. gada Basku Zemes tūre
Sacensībās pirmoreiz uzvarēja Slovēnijas braucējs — Primožs Rogličs (), kurš nedēļas laikā rādīja stabilāko sniegumu. Bez uzvaras individuālajā braucienā Lodosā, Rogličs finišēja otrais trijos citos posmos, nodrošinot gan punktu klasifikācijas zaļo krekliņu, gan dzelteno kopvērtējuma krekliņu; Rogliča pārsvars kopvērtējumā bija vairāk kā minūte; otro vietu ieņēma  braucējs Mikels Landa. Landa un trešajā vietā finišējušais Jons Izagirre () uz sacensību pjedestāla nonāca tikai sacensību priekšpēdējā posmā, esot daļa no sešu dalībnieku atrāviena. Kalnu klasifikācijā uzvarēja spānis Karloss Verona ('), jauno braucēju klasifikācijā pēc uzvaras pēdējā posmā no atrāviena vēl viens spānis Enriks Mass ('), bet komandu klasifikācijā uzvarēja , jo pirmajā pieciniekā bez Landas finišēja arī Nairo Kintana.
Komandas
Tā kā Basku Zemes tūre bija UCI Pasaules tūres sacensības, visas 18 UCI WorldTeam komandas tika ielūgtas un dalība tām bija obligāta. Papildus tika uzaicinātas četras UCI profesionālās kontinentālās komandas, veidojot 22 komandu pelotonu. Katrā komandā varēja startēt septiņi braucēji (par vienu mazāk kā 2017. gadā), ļaujot startēt kopā 154 braucējiem. Tomēr uz starta neizgāja  braucējs Marteins Tisvelds, tāpēc startēja tikai 153.
Maršruts
Pilns sacensību maršruts tika izziņots 2018. gada 2. martā. Pirmo reizi vairāk kā 40 gadu laikā sacensības noslēdzās ar parastu posmu, nevis individuālo braucienu. 28. martā tika paziņots, ka otrais posms, kas sākotnēji bija paredzēts 152,7 km garumā, ticis pagarināts līdz 166,7 km.
Otradnoje
Otradnoje ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā Ņevas upes kreisajā krastā pie Tosnas ietekas.
Vēsture
18. gadsimtā Katrīna II šeit uzbūvēja pils kompleksu - "Pellu", tomēr Pāvils I pēc carienes nāves lika to nojaukt. Otradnojes pilsēta izveidota 1970. gadā, apvienojot Ivanovskas, Otradnojes un Ustjtosnas ciematus.
Ekonomika
Pilsētā atrodas darbagaldu rūpnīca "Pella-maš" un kuģubūves rūpnīca "Pella".
Debesu simts
„Debesu simts” (uk) ir Ukrainas apzīmējums aptuveni 100 protestētājiem, kas gāja bojā snaiperu apšaudēs Eiromaidana laikā 2014. gada 20. februārī. 2014. gada novembrī Ukrainas prezidents Petro Porošenko visiem kritušajiem piešķīra Ukrainas varoņa goda nosaukumu. Ik gadu 20. februārī Ukrainā notiek „Debesu simta” piemiņas pasākumi, tostarp no balta papīra izgrieztu eņģeļu figūriņu iekāršana Kijivas Neatkarības laukuma apkārtnē.
2015. gada sākumā Ukrainas Drošības dienesta vadītājs Valentīns Naļivaičenko paziņoja, ka pēc nopratināšanām noskaidrots, ka „Debesu simtu” nošāvušie esot bijuši ārvalstu snaiperi, kurus vadījis Krievijas prezidenta padomnieks Valentīns Surkovs.
Poļu Gorbuni
Poļu Gorbuni ir ciems Ludzas novada Isnaudas pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 10 km no pagasta centra Martišiem, 13 km no novada centra Ludzas un 234 km no Rīgas.
Aivita Putniņa
Aivita Putniņa (dzimusi 1969. gadā) ir sociālantropoloģe, Latvijas Universitātes asociētā profesore. Antropoloģijas izglītību ieguvusi Vītauta Dižā Universitātē Kauņā (BA Soc), Kembridžas Universitātē Lielbritānijā (M Phil, Ph.D.).
Konsultējusi valsts institūcijas ārējās komunikācijas, kultūrpolitikas, sabiedrības integrācijas un nacionālās plānošanas jautājumos, kā arī sabiedriskās organizācijas dzimumu līdztiesības jautājumos.
Jānis Sildegs
Jānis Sildegs (dzimis 1939. gada 22. februārī Ķegumā, miris 1996. gada 5. septembrī Rīgā, apbedīts Ziepniekkalna kapos) bija latviešu komponists un pianists, kas darbojās popmūzikā.
Biogrāfija
1944. gadā Sildega ģimene pārcēlās no Ķeguma uz Ogri, vēlāk par dzīvesvietu kļuva Rīga. J. Sildegs mācījies Rīgas 4. vidusskolā. No 1957. gada mācījies J. Mediņa mūzikas vidusskolas kompozīcijas klasē. Skolas laikā sācis spēlēt ballītēs. No 1963. līdz 1964. gadam studējis Latvijas Valsts konservatorijas kompozīcijas klasē, taču studijas pametis, neiegūstot oficiālu komponista izglītību. Strādājis kafejnīcā "Luna".
1967. gadā kļuvis par Rīgas estrādes orķestra pianistu. Orķestra repertuārā bija arī J. Sildega kompozīcijas. Šajā laikā viņa dziesmas tika ieskaņotas ierakstos, tika izdotas divas mazās skaņuplates. Sadarbojies ar Noru Bumbieri, Margaritu Vilcāni, Viktoru Lapčenoku, Ojāru Grīnbergu, Lolitu Vambūti, Aiju Kukuli un citiem solistiem, kā arī vokālo ansambli "4+4".
Papildus darbam Rīgā, Jānis Sildegs 1971. un 1972.gadā vadīja arī Limbažu kultūras nama estrādes orķestri. Iestudēja ļoti interesantu programmu.
Kad orķestra darbība 1976. gadā beidzās, J. Sildegs strādāja VEF Kultūras pilī, kur vadīja estrādes studiju un ansambli, kā arī piedalījās rēvijas tipa iestudējumu "Uz Spīdolas viļņa" un "Spīdola maina vilni" veidošanā. Pēc tam vadīja zvejnieku kolhoza "Carnikava" estrādes ansambli "Sono", kurā dziedāja Māra Krievkalne, Zdislavs Romanovskis un Ēriks Kamarūts. 1976. gadā dziesma "Sarkana debess mala deg" ierindojās "Mikrofona" aptaujas 9. vietā, bet 1981. gadā dziesma "Pērkonu vasara" "Mikrofona" aptaujā ierindojās 10. vietā.
Potorova
Potorova ir ciems Ludzas novada Isnaudas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 10 km no pagasta centra Martišiem, 12 km no novada centra Ludzas un 236 km no Rīgas.
Jānis Sildegs
Biogrāfija
21. gadsimtā J. Sildega dziesmas ir retro ansambļa "Vintāža" (albumā "Atmiņu lāse" iekļauta dziesma "Rīgas balzams") un dziesminieces Antas Eņģeles repertuārā. 2018. gadā V. Lapčenoka dziedātā J. Sildega dziesma "Svece, svecīte" ar D. Avotiņas vārdiem tika iekļauta filmā "Kriminālās ekselences fonds".
Šilki
Šilki ir ciems Ludzas novada Istras pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 3 km no pagasta centra Vecslabadas, 32 km no novada centra Ludzas un 248 km no Rīgas.
Meļņiki
Meļņiki ir ciems Ludzas novada Istras pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 1 km no pagasta centra Vecslabadas, 35 km no novada centra Ludzas un 250 km no Rīgas.
Mohito
Mohito (es) ir tradicionāls Kubas alkoholiskais kokteilis, kura klasiskā recepte sastāv no gaišā ruma, cukurniedru sulas vai cukura, laima sulas, sodas ūdens un piparmētras lapām. Pēc IBA noteiktajām proporcijām kokteilis sastāv no 40 ml gaišā ruma, 30 ml svaigas laima sulas, 6 piparmētras lapiņām, 2 tējkarotēm cukura vai 20 ml cukurniedru sulas un sodas ūdens. Kokteili pagatavo no sākuma saspiežot ar spiestiņu laima sulu ar piparmētru lapām un cukurniedru sulu vai cukuru. Tad pievieno rumu, glāzi līdz augšai piepilda ar sasmalcinātu ledu un pievieno sodas ūdeni. Visu samaisa un pasniedz augstā glāzē ar laima šķēlīti un piparmētras lapām. Mohito ir viens no kokteiļiem, ko Starptautiskā Bārmeņu asociācija ir iekļāvusi IBA oficiālo kokteiļu sarakstā.
Kokteilis ir pieejams dažādās variācijās, kā Mexican Mojito, kur ruma vietā tiek izmantota tekila, English Mojito, kur ruma un sodas ūdens vietā lieto Sprite un džinu, kā arī Mojito Royal, kur ruma un sodas ūdens vietā lieto šampanieti. Virgin Mojito ir Mohito bezalkoholiskā versija, kura tiek pagatavota ar tām pašām sastāvdaļām, izņemot rumu.
Katru gadu 11. jūlijā ASV tiek atzīmēta Nacionālā Mohito diena.
Izcelsme
Nav precīzi zināms kokteiļa izgudrotājs, bet ir zināms ka tas ir radies Kubas galvaspilsētā Havanā. Viena no versijām ir, ka mohito ir līdzīgs 16. gadsimta kokteilim, kuru sauca par El Draque un ir nosaukts Frānsisa Dreika vārdā. 1586. gadā Dreika kuģi ceļoja uz Havanu, kad uz kuģiem izcēlās dizentērijas un cingas epidēmija. Tā kā viņiem bija zināms, ka vietējiem Dienvidamerikas indiāņiem ir zāles pret dažādām tropiskajām slimībām, maza jūrnieku grupa izcēlās Kubas krastā. No vietējiem indiāņiem jūrnieki ieguva aguardiente de caña, kas ir rumam līdzīgs stiprs dzēriens no cukurniedrēm, un to sajauca kopā ar vietējām izejvielām kā laimu, cukurniedru sulu un piparmētrām, ieguva medicīnas līdzekli pret dizentēriju un cingu.
Tam kā radies dzēriena nosaukums arī ir dažādas versijas. Viena no versijām ir, ka tā nosaukums ir radies no tradicionālās kubiešu mērces mojo, kuras sastāvā ir laims. Cita versija ir, ka tas ir radies no spāņu vārda mojadito, kas nozīmē mitrs vai mojado, kas nozīmē slapjš.
Mohito bija viens no rakstnieka Ernesta Hemingveja mīļākajiem dzērieniem. Laika posmā, kad Hemingvejs uzturējās Kubā, viņš bieži apmeklēja Havanas bāru La Bodeguita del Medio. Uz bāra sienas ir rakstīts citāts "My mojito in La Bodeguita, My daiquiri in El Floridita" ar Hemingveja parakstu, lai gan daudzi apšauba ka to būtu rakstījis pats Hemingvejs.
Divkši
Divkši ir ciems Ludzas novada Nirzas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5 km no pagasta centra Nirzas, 20 km no novada centra Ludzas un 238 km no Rīgas. Ciema teritorijā atrodas Divkšu pilskalns.
Brīvā ekonomiskā zona
Brīvā ekonomiskā zona ir speciālās ekonomiskās zonas (SEZ) paveids, kurās saimnieciskajai darbībai netiek piemēroti nodokļi vai arī tie ir ļoti zemi. Saskaņā ar Kioto konvenciju «brīvā zona ir līgumslēdzējas puses teritorijas daļa, kurā visas ievestās preces, ciktāl tas attiecas uz ievedmuitas nodokļiem, parasti uzskata par ārpus muitas teritorijas esošām precēm.» Brīvās ekonomiskās zonas parasti izveido valstu valdības vai starptautiskie līgumi.
Vēsturiski brīvo ekonomisko zonu priekštecis bija brīvostas, kas mūsdienās ir cits SEZ paveids. Zināmākās vēsturiskās brīvostas bija Danciga, Trieste un Tanžera. Ar starptautisku līgumu (Svalbāras līgumu) noteikta brīvā ekonomiskā zona ir Norvēģijai piederošā Svalbāra.
Eva Eglāja-Kristsone
Eva Eglāja-Kristsone (dzimusi Valmierā) ir latviešu literatūrzinātniece. Kristsone ir Latvijas Universitātes literatūras, folkloras un mākslas institūta pētniece. 2021. gada 12. maijā ievēlēta par institūta direktori. Ar trimdas un Latvijas literātu sakaru izpēti PSRS okupācijas periodā nodarbojas kopš doktora studijām Latvijas Universitātē. 2007. gadā aizstāvējusi promocijas darbu ”Padomju Latvijas un trimdas literātu saskarsme dzelzs priekškara laikmetā (20. gs. 50. – 80. gadi)”, iegūstot filoloģijas doktores (Dr. philol.) zinātnisko grādu literatūrzinātnes nozarē latviešu literatūras vēstures apakšnozarē.
2014. gadā Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūta apgādā iznāca Evas Eglājas-Kristsones grāmata “Dzelzsgriezēji. Latvijas un Rietumu trimdas rakstnieku kontakti”. 2015. gadā par to saņēmusi Latvijas Literatūras gada balva speciālbalvu. Kopš 2016. gada ir Latvijas un latviešu literatūras nozares vortāla Literatura.lv vadītāja. 2017. gadā publicēta nodaļa kolektīvajā monogrāfijā "Fin de siecle literārā kultūra Latvijā" (pārējie autori: Benedikts Kalnačs, Pauls Daija un Kārlis Vērdiņš)
Dauguļi (Nirzas pagasts)
Dauguļi ir ciems Ludzas novada Nirzas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 3 km no pagasta centra Nirzas, 21 km no novada centra Ludzas un 244 km no Rīgas.
Eva Eglāja-Kristsone
Organizējusi un bijusi līdzdalīga vairākos būtiskos kultūras dzīves projektos:
2018. gadā iznāca "The Book of Riga" (CommaPress), 10 latviešu autoru stāstu krājums, kur darbības vieta ir Rīga, kā redaktore kopā ar Becca Parcinson. https://commapress.co.uk/books/the-book-of-riga
2022. gadā Eglājas-Kristsones sastādījumā iznāca latviešu sieviešu prozas antoloģija "Baltic Belles: The Dedalus Book of Latvian Women's Literature"
Ģimene
Māte ir Māra Eglāja, Valmieras Valsts ģimnāzijas latviešu valodas un literatūras skolotāja. Kristsone bija laulībā ar vēsturnieku, Latvijas Etnogrāfiskā brīvdabas muzeja darbinieku Zigmāru Kristsonu. Audzina trīs bērnus.
Moziča
Moziča (arī Maziča, Strūžāne; augštecē Krācīte) ir Ičas kreisā krasta pieteka Rēzeknes un Balvu novados.
Izteka - uz ziemeļiem no Audriņiem. Tek ziemeļu virzienā. Vidustecē caurtek Strūžānu purvam. Ietek Ičā pie Sīļusalas. Upi šķērso valsts autoceļi - V558 (Dricāni – Pilcene), V557 (Dricāni – Nautrēni) un V555 (Dziļāri – Vecstružāni – Rogovka). Upes krastos atrodas Jegorovka, Muhi, Pustoška, Goruškas, Lempi, Češļi, Dzeņagols, Piļkas, Noviki, Aizupīši, Taunaga, Karitoni, Strūžāni, Strūžānu sala un Dūliņas.
Brocēnu iela (Jūrmala)
Brocēnu iela ir iela Jūrmalā, Ķemeru apkaimē. Brocēnu iela sākas pie Ķemeru dzelzceļa stacijas un beidzas krustojumā ar Partizānu ielu. Kopējais ielas garums ir 1070 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Brocēnu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Brocēnu iela ir savienota ar šādām ielām:
Deviņadatu stagars
Deviņadatu stagars (Pungitius pungitius) ir viena no stagaru dzimtas (Gasterosteidae) zivju sugām. Tā ir saldūdens vai jūras zivs. Sastopama Ziemeļu puslodes saldūdens tilpēs un jūru piekrastēs Eiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā.
Kad deviņadatu stagari savairojas un to ir daudz, ar tiem barojas citas zivis un putni. Cilvēki komerciāli stagarus izmanto, lai ražotu zivju eļļu.
Izskats
Deviņadatu stagars ir neliela, slaida, nedaudz saplacināta zivtiņa. Tas ir mazākais no visiem stagariem, kas sastopami Latvijā. Ārēji atgādina trīsadatu stagaru, bet ir slaidāks par to. Ķermeņa garums līdz 9 cm, svars līdz 3 g, Latvijā līdz 7 cm, svars līdz 3 g. Astes stumbrs pamazām kļūst arvien šaurāks, noslēdzoties ar vēdekļveida astes spuru. Uz muguras nosacīti divas spuras, no kurām pirmā sastāv no 6—12 (visbiežāk 9) atsevišķiem dzeloņiem (kas ir visdrošākā iezīme, lai sugu atšķirtu no trīsadatu stagara). Katram dzelonim, tā aizmugurē, ir neliela spuras membrāna. Otrajai muguras spurai ir 9—13 mīksti stari. Anālajai spurai viens dzelonis, 8—13 mīksti stari. Astes spurai 12 mīksti stari. Mute ar sīkiem zobiem, vērsta nedaudz uz augšu. Uz astes sānu līnijas 0—15 kaula plātnītes, zvīņu nav.
Mugura zaļganbrūna vai pelēcīga ar tumšiem plankumiem, sāni un vēders sudrabaini vai zaļgandzelteni. Pirms nārsta tēviņi kļūst tumši (mugura gaišāka par vēderu un zodu), agresīvi īpatņi absolūti melni, bet to vēdera spuru dzeloņveida stari balti un membrāna bezkrāsaina, gaiša. Ziemeļamerikas austrumkrasta populācijās tēviņiem zods attīstās sarkanīgs, bet vēders zaļgans. Arī mātītes kļūst tumšas, bet mazāk intensīvi melnas, salīdzinot ar tēviņiem. Agresīvām mātītēm mugura kļūst ļoti tumša, sāniem saglabājoties gaišākiem.
Īpašības
Deviņadatu stagars vislabprātāk mājo ar barības vielām bagātās ūdenstilpēs ar sekliem, ūdensaugiem aizaugušiem krastiem. Tie ir dīķi, ezeri, lēnas upes, arī lielāki atklāti ūdeņi ar smilšainu grunti. Jūras populācijas uzturas seklajās piekrastēs un nārstot dodas uz saldūdens tilpēm. Labi piecieš zemu skābekļa daudzumu ūdenī. Ārpus vairošanās sezonas uzturas nelielos baros, saldūdeņos arī pa vienam. Jūras populāciju deviņadatu stagaram raksturīga sezonāla migrācija. Pavasarī tas dodas uz seklākiem iekšzemes ūdeņiem, lai nārstotu, rudenī uz atklātu jūru, uz dziļākām vietām.
Barība
Deviņadatu stagars barojas ar planktonu un nelieliem bezmugurkaulniekiem (tārpiem, kukaiņiem, to kāpuriem un olām), kas mājo uz grunts.
Vairošanās
Dzimumgatavība deviņadatu stagaram iestājas viena gada vecumā, sasniedzot 2—3 cm garumu, Latvijā 3—4 cm. Nārsto no aprīļa līdz augustam, Latvijā no maija līdz jūlijam, kad ūdens temperatūra ir 12—21 °C, seklās, zāļainas piekrastēs 10—15 cm un lielākā dziļumā. Tēviņš kļūst teritoriāls un ļoti agresīvs. No augu gabaliņiem, kurus salipina kopā ar savu nieru sekrētu, veido tuneļveida ligzdu, kas atrodas 8—15 cm virs grunts un kurai ir divas izejas.
Kad ligzda gatava, tad ar riesta dejas palīdzību tēviņš tajā aicina mātīti. Ja mātīte ir ar deju ierosināta, tā iepeld ligzdā, iznērš 50—80 ikrus un pa otru izeju atstāj ligzdu. Pēc tam ligzdā iepeld tēviņš un ikrus apaugļo. Reizēm ligzdā tiek aicināta vēl kāda mātīte. Pēc nēršanas paiet vairākas dienas, līdz mātīte, aktīvi barojoties, var atkal nērst jaunus ikrus. Reizēm ligzda sabrūk pāri iznērstajiem ikriem. Tad tēviņš būvē jaunu ligzdu netālu no vecās un ikrus pārvieto uz jauno vietu.
Tēviņš ligzdu agresīvi apsargā, ja nepieciešams ar astes palīdzību pievada ar skābekli bagātāku ūdeni. Kad no ikriem šķiļas kāpuri, tēviņš iepeld ligzdā un to atbrīvo no ikru apvalkiem. Arī pēc kāpuru izšķilšanās tas turpina sargāt ligzdu, līdz mazuļiem uzsūcas ikru dzeltenuma maiss un tie kļūst kustīgi un spējīgi paši slēpties un bēgt no ienaidniekiem. Pēc izšķilšanās kāpuri parasti uzturas tieši virs ligzdas, tad tēviņš var uzbūvēt arī šai vietai pārsegumu, veidojot "bērnistabu". Paaugoties kāpuri kļūst arvien aktīvāki, tad tēviņš tos mēdz uzlasīt savā mutē un iespļaut atpakaļ ligzdā vai bērnistabā. Kad mazuļi sāk brīvi peldēt, tēviņš zaudē par tiem interesi un var sākt veidot jaunu ligzdu, aicinot atkal pie sevis mātīti.
Deviņadatu stagaram raksturīgs porciju nārsts, kas ilgst apmēram mēnesi. Mātītes auglība 80—960 ikru. Ikru attīstība, atkarībā no ūdens siltuma, ilgst 4—20 dienas. Mātītes aug ātrāk un dzīvo ilgāk, nekā tēviņi. Deviņadatu stagara tēviņš ļoti reti pārsniedz 3 gadu vecumu, tā kā patērē ļoti daudz enerģijas nārstošanas laikā. Mātīte var sasniegt 5 gadu vecumu.
Maksims Širjajevs
Maksims Širjajevs (dzimis ) ir Krievijas futbolists, aizsargs. Kopš 2019. gada spēlē Krievijas kluba FC Neftekhimik Nizhnekamsk sastāvā.
Rotaro Nakano
Rotaro Nakano (ja; dzimis ) ir Japānas futbolists, pussargs. Kopš 2018. gada spēlē Latvijas Virslīgas kluba FK Jelgava sastāvā.
Moriss Kvitelašvili
Moriss Kvitelašvili (ka, ru; dzimis Maskavā) ir Krievijā dzimis gruzīnu daiļslidotājs, kurš sacensībās pārstāv Gruziju.
Vecāki pārcēlušies uz dzīvi no Gruzijas uz Krieviju pirms Morisa Kvitelašvili dzimšanas. Trenējies daiļslidošanā kopš 2000. gada.
Sacensībās sākotnēji pārstāvēja Krieviju, guvis panākumus junioru vecumā. Pieaugušo sacensībās pirmo reizi startēja 2013. gadā Universiādē Trento, kur ieņēma 5. vietu.
Kopš 2016. gada pārstāv Gruziju, tādējādi izvairoties no konkurences par vietu Krievijas izlases sastāvā lielajās starptautiskajās sacensībās. 2017. gada Pasaules čempionātā Helsinkos M. Kvitelašvili ieņēma 13. vietu, kvalificējoties olimpiskajām spēlēm. 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhjanā M. Kvitelašvili bija delegācijas karognesējs olimpiādes atklāšanas ceremonijā, bet viņa iegūtā 24. vieta individuālajās sacensībās vīriešiem bija augstākais sasniegums Gruzijai 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Dēli
Dēli var būt:
1161. gads
1161. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās svētdienā.
Mindaugs Grigaravičs
Mindaugs Grigaravičs (lt; dzimis ) ir Lietuvas futbolists, pussargs, Lietuvas futbola izlases dalībnieks.
Kopš 2019. gada spēlē FK Riteriai sastāvā.
Edgars Jermolajevs
Edgars Jermolajevs (dzimis ) ir Latvijas futbolists, pussargs.
Sigits Olberkis
Sigits Olberkis (dzimis ) ir Lietuvas futbolists, aizsargs. Kopš 2023. gada spēlē Lietuvas A līgas kluba FA Šiauliai sastāvā.
2014. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieku uzskaitījums
Šajā lapā apkopots 2014. gada ziemas olimpisko spēļu (XXII ziemas olimpiskās spēles) medaļnieki. Šīs ziemas olimpiskās spēles, kas notika Krievijas pilsētā Sočos no 2014. gada 7. februārim līdz 23. februārim. Šīs bija XXII ziemas olimpiskās spēles un pirmās olimpiskās spēles, kuras rīkoja Krievija pēc PSRS sabrukuma. 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs startēja vairāk 2873 sportisti, kas pārstāvēja 88 Nacionālās olimpiskās komitejas.
Olimpiskajās spēlēs sacensības notika 15 sporta veidos, kopumā tika sadalīti 98 medaļu komplekti. Par ar medaļām bagātākajiem sportistiem kļuva Nīderlandes ātrslidotāja Irēna Vusta, kas izcīnīja divas zelta un trīs sudraba medaļas, kā arī Krieviju pārstāvošais korejiešu šorttrekists Viktors Ans, kas izcīnīja trīs zelta un vienu bronzas medaļu. Soču olimpiskajās spēlēs pirmoreiz notika sacensības 12 jaunās disciplīnās.
Šīs spēlēs īpaši smagi skāra Krievijas dopinga skandāls no 33 Krievijai iegūtajām medaļām 13 medaļu komplekti ir atņemti saistībā ar dopinga skandālu.
Medaļu līderi
Tabulā iekļauti sportisti, kas izcīnījuši vismaz divas zelta medaļas vai vismaz trīs medaļas kopā.
Antarktikas polārstacijas
Vēsture
Pirmo pastāvīgo zinātniskiem novērojumiem paredzēto meteostaciju Antarktikā 1903. gadā Dienvidorkneju salās ierīkoja Viljama Spīrsa Brūsa Skotijas Nacionālā antarktiskā ekspedīcija. 1904. gadā to nodeva Argentīnas pārvaldē un vairākkārt paplašinātā Orkadasas polārstacija ir ne tikai visvecākā, bet arī visilgāk nepārtraukti funkcionējošā polārstacija Antarktikā.
Līdz Otrajam pasaules karam kontinentā vai tā piekrastē vairāk netika veidotas pastāvīgas struktūras nepārtrauktu novērojumu veikšanai. Meteoroloģiskie un citi novārojumi tika veikti bāzēs, kas galvenokārt bija paredzētas dažādu Antarktīdas izpētes ekspedīciju atbalstam: Framheima — Roalda Amundsena 1911. gada Dienvidpola ekspedīcijai, Keipdenisona — Daglasa Mosona 1912. gada ekspedīcijai, kā arī Ričarda Bērda Litlamerika I — 1929. gada ekspedīcijai un Īstbeisa — 1940. gada ekspedīcijai. Šādas nometnes pēc ekspedīcijas beigām parasti tika pamestas, bet mūsdienās dažas no tām ir pasludinātas par vēstures pieminekļiem.
Antarktīdas kontinentā un tā tiešā piekrastē pirmās polārstacijas ierīkoja britu Operācijas “Tabarin” gaitā 1944.—1945. gadā. Šīm stacijām (Bāze A, Bāze B un Bāze D) sākotnēji bija militāra funkcija, bet pēc Otrā pasaules kara tās tika nodotas civilā pārvaldē. Pēc karas 1947. gadā savas pirmās pastāvīgās stacijas Antarktikā izveidoja arī Argentīna (Melhiora) un Čīle (Soveranija).
No 1957. gada 1. jūlija līdz 1958. gada 31. decembrim planetārā mērogā tika īstenots starptautisks zinātnisks projekts — Starptautiskais ģeofizikas gads (SĢG), kurā piedalījās 67 dalībvalstis. Projekta ietvaros tika pētītas vairākas dabaszinātņu nozares: polārblāzmas un kosmosa staru pētījumi, ģeomagnētisms, gravimetrija, jonosfēras fizika, ģeodēzija, meteoroloģija, okeanogrāfija, seismoloģija un Saules aktivitāšu pētījumi. Mērījumi un pētījumi tika veikti visā pasaulē un neapdzīvotos vai mazapdzīvotos apgabalos tika organizētas speciālas pētnieciskās stacijas. Antarktīdā tika izveidotas deviņu valstu 20 polārstacijas, tajā skaitā 1956. gadā pirmās iekškontinentālās stacijas — amerikāņu Amundsenskota-Sautpola un franču Šarko.
Polārstacijas Antarktikā uzturošās valstis
Pastāvīgas permanentās polārstacijas Antarktikā un Subantarktikas salās uztur 30 valstis (2016).
Nikola Kovačevičs
Nikola Kovačevičs (dzimis ) ir Serbijas futbolists, aizsargs. Kopš 2020. gada spēlē Serbijas kluba FK Novi Pazar sastāvā.
Agnese Stīvensone
Agnese Stīvensone (en, dzimusi Agnese Bredlija Lausone (en); Hārtpūla —  Poznaņa) bija Lielbritānijas šahiste, 1931. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm bronzas laureāte, daudzkārtējā Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja.
Biogrāfija
Četras reizes uzvarējusi Lielbritānijas čempionātos šahā sievietēm (1920, 1925, 1926, 1930). 1924. gadā Itālijas pilsētā Merano ieņēmusi 3. vietu Eiropas neoficiālajā čempionātā šahā sievietēm.
Trīs reizes piedalījusies Pasaules čempionātos šahā sievietēm. 1927. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Londonā dalījusi 9.—11. vietu, 1930. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Hamburgā ieņēmusi 5. vietu, bet 1931. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm Prāgā ieņēmusi 3. vietu aiz Veras Menčikas un Paulas Kalmaras-Volfas.
1935. gadā traģiski gājusi bojā nelaimes gadījumā, kad bijusi ceļā uz Pasaules čempionātu šahā sievietēm Varšavā. Poznaņā viņa izkāpusi no lidmašīnas, lai izietu pases kontroli, bet, atgriežoties lidmašīnā, nokļuvusi priekšējā propellerī un tikusi nogalināta. .
No 1912. gada bijusi precējusies ar Rufusu Henriju Strītfeildu Stīvensonu (en; 1878–1943) – šaha žurnāla British Chess Magazine redaktoru un vienu no Anglijas šaha dzīves vadītājiem. Pēc sievas nāves Stīvensons 1937. gadā atkārtoti apprecējies ar toreizējo Pasaules čempioni šahā Veru Menčiku.
Pievos
Pievos (no lietuviešu valodas — 'pļava') ir 1996. gadā Rokišķos dibināta Lietuvas neofolka grupa. Savā pastāvēšanas laikā grupa izdevusi 4 studijas albumus.
Vēsture
2003. gadā grupa darbību atsāka, taču jaunā sastāvā — Virginija (balss, ģitāra), Kosts (ģitāra), Arings (vijole), Augusts (sitamie instrumenti), Andrjus (basģitāra).
2007. gada vasarā Pievos pabeidza ierakstīt otro studijas albumu Mėnuli baltas, ko 2007. gada oktobrī izdeva Dangus. Albuma atvēršanas koncerti notika 25. oktobrī Viļņas klubā Tamsta un 27. oktobrī Kauņas klubā „Sesija”. Albuma dziesmu vārdiem izmantota lietuviešu dzejnieku Ramutes Skučaites, Aļģirda Svidinska, Donalda Kajoka un Onas Baļukones dzeja.
2009. gada 29. februārī grupa kategorijā „Gada etno grupa” (Metų etno grupė) saņēma Lietuvas alternatīvās mūzikas balvu. 2011. gadā Pievos izdeva pirmo videoklipu sava trešā albuma dziesmai Dūno upė.
Demilitarizēta zona
Demilitarizēta zona (DMZ) ir apvidus, kurā saskaņā ar līgumu vai vienošanos starp valstīm, militārajiem spēkiem vai konkurējošām pusēm ir aizliegtas militārās struktūras, aktivitātes vai personāls. Demilitarizēta zona bieži izveidota gar saskares līniju vai robežu starp militārajiem spēkiem vai aliansēm; dažkārt tā veido de facto starptautisko robežu, kā 38. paralēle starp Ziemeļkoreju un Dienvidkoreju.
Dažkārt demilitarizētās zonas tiek uzskatītas par neitrālu teritoriju, jo nevienai no pusēm nav ļauts to kontrolēt.
Zināmākās no mūsdienu demilitarizētajām zonām ir:
Buru iela (Jūrmala)
Buru iela ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. Buru iela sākas krustojumā ar Viestura ielu un beidzas krustojumā ar Tiltu ielu. Kopējais ielas garums ir 135 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Buru ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Operas spoks (filma)
"Operas spoks" (en) ir 2004. gada ASV muzikāla drāmas filma, kura balstīta uz Endrū Loida Vēbera tāda paša nosaukuma mūziklu. Filmas režisors un viens no scenārija autoriem ir Džoels Šūmahers. Galvenās lomas atveido Džerards Batlers, Emmija Rosama, Patriks Vilsons, Miranda Ričardsone, Saimons Kalovs un Minnija Draivere. Filmas pirmizrāde notika Apvienotajā Karalistē.
Jauna dziedātāja kļūst par apsēstību kroplam mūzikas ģēnijam, kurš dzīvo Parīzes Operas namā. Viņš dziedātāju nolaupa un pieprasa lugas īpašniekiem atstāt dziedātāju lugas galvenajā lomā.
Artemijs Malejevs
Artemijs Malejevs (dzimis ) ir Krievijas futbolists, pussargs. Kopš 2019. gada spēlē Krievijas kluba FC SKA-Khabarovsk sastāvā.
Valdis Grīnvalds
Biogrāfija
Valdis Grīnvalds ir dzimis 1913. gada 22. martā Mazzalves pagasta Puršēnos. Beidza Mazzalves pamatskolu. No 1935. līdz 1936. gadā dienēja Latvijas armijā, 12. Bauskas kājnieku pulkā. Beidza instruktoru rotas kursu un ieguva kaprāļa dienesta pakāpi. 1937. gada jūlijā uzsāka dienestu Robežsargu brigādē, 3. Abrenes bataljonā. 1940. gada 15. jūnijā pēc sadursmes ar NKVD kaujiniekiem sagūstīts un ieslodzīts Ostrovas cietumā. Pēc dažām nedēļām atbrīvots un turpinājis dienestu robežsardzē. Pēc Robežsargu brigādes likvidēšanas 1940. gada oktobrī no represijām izvairījies un Augšpilī, kopā ar vairākiem bijušajiem dienesta biedriem, zvērējis uzsākt cīņu pret okupācijas režīmu.
1941. gada jūlijā Grīnvalds brīvprātīgi iestājās vācu armijā, lai cīnoties austrumu frontē atriebtu Masļenkos nogalinātos dienesta biedrus. Seržanta dienesta pakāpē komandēja ložmetēju vadu. Vēlāk, Latviešu leģiona sastāvā cīnījās Veļikajas upes pozīcijās, tika smagi ievainots galvā un zaudēja aci. Ārstējās kara hospitāļos Vācijā, kur kara beigās nokļuva amerikāņu karaspēka gūstā.
Pēc gūsta izceļoja uz ASV un 1950. gadā Riversaidā, Kalifornijā dibināja pirmo "Daugavas Vanagu" apvienību ASV Rietumkrastā. Apbalvots ar Daugavas Vanagu zelta krūšu nozīmi. Bijis "Daugavas Vanagu Fonda" biedrs un aktīvs šīs organizācijas Kalifornijas nodaļas loceklis. Trimdas periodikā publicēja savas atmiņas par notikumiem Masļenkos.
Miris 1996. gada 20. augustā Riversaidā, Kalifornijā.
Masļenku robežincidents
1940. gada 15. jūnija rītausmā Grīnvalds izpildīja sardzes priekšnieka pienākumus, jo oficiālais sardzes priekšnieks Frīdrihs Puriņš neatradās sardzē. NKVD vienību uzbrukuma brīdī Grīnvalds pavēlēja brīvajam sargam Kārlim Beizakam skriet uz kaimiņu sardzi pēc palīdzības, bet pats tikmēr ar karabīni, caur logu, atklāja pretuguni. Stiprā apšaude cauršāva sardzes ēku un Grīnvalds varēja pārvietoties tikai rāpus. Tāpat arī biezās miglas dēļ precīza tēmēšana nebija iespējama un viņš varēja šaut tikai uzbrucēju virzienā, bez konkrēta mērķa. Tikai tad, kad sardzes ēkā iemestas degbumbas un ēka uzliesmojusi, Grīnvalds to pametis caur logu un neskarts ielecis Ludzas upē. Tur viņu sagūstījuši padomju robežsargi un nogādājuši Ostrovas cietumā. Savās trimdā publicētajās atmiņās atklājis, ka Ostrovas cietumā ieguvis neoficiālu informāciju, ka uzbrucēji Masļenkos zaudējuši vismaz vienu kritušo un ievainoto.
Cīņas sports 1976. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cīņas sports 1976. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no olimpiādes programmā iekļautajiem sporta veidiem. Tā sacensības notika Kanādas pilsētā Monreālā — brīvajā cīņā no 27. līdz 31. jūlijam, grieķu-romiešu cīņā no 20. līdz 24. jūlijam. Kopā cīņas sportā tika sadalīti 20 medaļu komplekti.
Dona Žuana kaislības
"Dona Žuana kaislības" (en) ir 2013. gada ASV romantiska drāma, kuras režisors, scenārija autors, kā arī viens no galveno lomu atveidotājiem ir Džozefs Gordons-Levits. Citas galvenās lomas atveido Skārleta Johansone, Džuliana Mora, Brī Larsone un Robs Brauns. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Puisis no Ņūdžersijas, kurš velta laiku gan ģimenei, gan draudzenei, gan baznīcai, attīsta ne pārāk reālas cerības no pornofilmu skatīšanās, kā arī strādā, lai atrastu laimi un intimitāti kopā ar savu potenciālo īsto mīlestību.
Naomi Osaka
Naomi Osaka (ja, Ōsaka Naomi; dzimusi ) ir profesionāla Japānas tenisiste. Viņa ir ieguvusi četurs Grand Slam titulus — 2018. un 2020. gada ASV atklātajā čempionātā un 2019. un 2021. gada Austrālijas atklātajā čempionātā. 2019. gada kļuva par WTA ranga pirmais numuru, kad šo statusu divreiz apmainīja ar Ešliju Bārtiju.