cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Opposite of Sex
The Opposite of Sex ir 1998. gada romantiska komēdija, kuras režisors un scenārija autors ir Dons Rūss. Galvenās lomas atveido Kristīna Riči, Mārtins Donovans, Līza Kudrova, Lails Lovets, Džonijs Galeki un Ivans Sergejs. Filmas pirmizrāde notika.
Sešpadsmitgadīgā Didī, kura ir stāvoklī no sava bijušā drauga, aizbēg no mājām un ievācas pie sava vecākā pusbrāļa Billa, kurš ir gejs. Pēc kāda laika Didī savaldzina Billa draugu Metu, tādējādi sagriežot kājām gaisā gan savu, gan Billa, gan Meta dzīvi.
Notanga
Notanga bija viena no senprūšu zemēm, kas atradās galvenokārt mūsdienu Kaļiņingradas apgabala Pravdinskas, daļēji Gvardejskas un Bagrationovskas rajona, nedaudz arī Varmijas-Mazūrijas vojevodistes Bartošices apriņķa teritorijā. Notangas teritorija 13. gadsimtā stiepās no Prēgeles (Pregoļjas) upes līdz Linas upei, robežojās ar Vārmes (rietumos), Bārtas (dienvidos), Sembas (ziemeļos) un Nadruvas (austrumos) zemēm. Šajā teritorijā pēc mūsdienu aplēsēm varēja dzīvot ap 15 000 cilvēku.
Krusta kari
Notanga un tās iedzīvotāji pirmo reizi minēti 1238. gada līgumā starp Vācu ordeni un Pomerānijas hercogu Sventopolku II. 1255. gadā Vācu ordenis uzcēla Kēnigsbergas pili uz Notangas un Sembas zemju robežas, un šai pilij bija svarīga loma turpmākajā Prūsijas iekarošanā un kristianizēšanā.
Lielās prūšu sacelšanās laikā notangieši par savu vadoni ievēlēja Herkusu Mantu, kas bija mācījies Vācijā un pārzināja krustnešu militāro taktiku un bruņojumu. Lai arī viņš izrādījās spējīgs karavadonis un tika gūtas vairākas nozīmīgas uzvaras pār ordeņa spēkiem sacelšanās tika apspiesta un pats Herkus Mants 1273. gadā pakārts. Pēc sacelšanās apspiešanas Notangas dižciltīgie piekrita kristīties un padevās ordenim, jo tiem tika apsolītas dažādas privilēģijas tai skaitā īpašumu saglabāšana. Tomēr 1295. gadā divi notangieši Sabīns un Stanta vēlreiz mēģināja sacelties pret ordeņa virsvaru.
Turpmākajos gadsimtos Notangā tāpat kā citās prūšu zemēs notika vācu kolonizēšana un vietējo iedzīvotāju pakāpeniska asimilācija. Tomēr Notangā vietējie prūšu iedzīvotāji līdz pat 17. gadsimtam saglabāja savu valodu un kultūru. 18. gadsimta sākumā līdz ar lielo mēri izzuda prūšu valoda, tomēr reģiona iedzīvotāji saglabāja savdabīgu, vietēju prūsisko identitāti un līdz pat 1945. gadam sevi sauca par notangiešiem. Arī viena no apgabala lielākās pilsētas Landsbergas avīzēm no 1919 līdz 1945. gadam saucās Natanger Zeitung (Notangiešu avīze).
Buffalo '66
Buffalo '66 ir 1998. gada drāma, kuras režisors, mūzikas autors, kā arī viens no scenārija autoriem un galveno lomu atveidotājiem ir Vinsents Gallo. Citas lomas atveido Kristīna Riči, Bens Gazara, Mikijs Rurks, Rozanna Ārkete, Jans-Maikls Vinsents un Andželika Hjūstone. Filmas pirmizrāde notika.
Billijs Brauns, kurš nesen iznāca no cietuma, nolaupa jaunu dejotāju Lailu, kurai jātēlo Billija sieva laikā, kad Billijs apciemo savus vecākus. Tajā pašā laikā Billijs cīnās ar savu vientulību un depresiju, kā arī cenšas atrast vīru, kurš patiesībā bija vainīgais noziegumā, par kuru Billiju ielika cietumā.
Romans Hamrlīks
Romans Hamrlīks (cs, dzimis 1974. gada 12. aprīlī) ir bijušais čehu hokejists, aizsargs. Karjeras laikā 20 sezonas aizvadījis Nacionālajā hokeja līgā, kopumā laukumā dodoties 1395 spēlēs. Čehijas hokeja izlases rindās kļuvis par 1998. gada olimpisko čempionu.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Hamrlīks sāka 1990.—91. gada sezonā, kad debitēja Čehoslovākijas hokeja līgas vienībā HK Zlīna. 1992. gada NHL draftā viņu ar kopējo pirmo numuru izvēlējās Tampabejas "Lightning", kuras rindās uzsāka spēlēt jau nākamajā sezonā. Savā NHL debijas sezonā laukumā devās 67 spēlēs, atzīmējoties ar 21 rezultativitātes punktu. 1995.—96. gada sezonā guva 65 punktus, tai kļūstot par Hamrlīka rezultatīvāko sezonu viņa NHL spēlētāja karjerā. Viņš bija komandas otrs rezultatīvākais spēlētājs un visas līgas devītais rezultatīvākais aizsargs.
Pēc piecarpus "Lightning" rindās aizvadītām sezonām, 1997.—98. gada sezonas vidū aizsargs tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers", savukārt 2000. gada vasarā Hamrlīks noslēdza līgumu ar Ņujorkas "Islanders". "Islanders" sastāvā aizvadīja nākamās četras sezonas, savukārt 2004.—05. gada sezonas NHL lokauta laikā atgriezās HK Zlīna sastāvā. 2005. gada augustā aizsargs pievienojās Kalgari "Flames" rindām, taču divus gadus vēlāk noslēdza līgumu ar Monreālas "Canadiens". Karjeras izskaņā īslaicīgi spēlēja arī Vašingtonas "Capitals" un Ņujorkas "Rangers" rindās, līdz 2013. gada oktobrī paziņoja par karjeras beigšanu.
Melnās čūskas vaidi
"Melnās čūskas vaidi" (en) ir 2006. gada drāma, kuras režisors un scenārija autors ir Kreigs Brūers. Galvenās lomas atveido Semjuels Džeksons, Kristīna Riči un Džastins Timberleiks. Filmas pirmizrāde notika Butt-Numb-A-Thon filmu festivālā.
Lazāruss Redds ir dievbijīgs blūzmenis, kurš kādu dienu ceļa malā atrod smagi piekautu jaunu sievieti, kuru sauc Reja Dūla. Reja bērnībā cietusi no seksuālās vardarbības, bet nu viņa ir nimfomāne, kura cenšas atrast mīlestību. Lazāruss nolemj Reju turēt gūstā līdz brīdim, kad viņam izdosies Reju izārstēt no viņas nimfomānijas.
Markuss Ēriksons
Markuss Ēriksons (sv; dzimis ) ir zviedru autosportists. Vairākus gadus (2014-2018) startējis Formula 1 čempionātā Caterham-Renault un Sauber komandu sastāvā. Pašlaik (2021) startē IndyCar Series Honda sastāvā.
2007. gadā debitējis autosacīkstēs. Startējis Formula BMW UK, British Formula Three, Japanese Formula Three, GP2 Asia Series un GP2 Series sacensību seriālos. tika paziņots, ka Ēriksons. gada sezonā būs viens no diviem Caterham komandas pilotiem. 2015. gadā pārgāja uz Sauber. Kopš 2019. gada piedalās ASV IndyCar Series sacensībās.
Konstantīns fon Neirats
Konstantīns brīvkungs fon Neirats (de; dzimis, miris ) bija Vācijas ārlietu ministrs no 1932. līdz 1938. gadam.
Dzīvesgājums
1932. gadā kļuva par Vācijas ārlietu ministru Franča fon Pāpena kabinetā. Saglabāja amatu arī Kurta fon Šleihera un Ādolfa Hitlera valdībā. 1938. gadā tika nomainīts ar Joahimu fon Ribentropu.
Daniils Kvjats
Daniils Kvjats (ru; dzimis ) ir krievu autosportists. Pašlaik (2014) startē Formula 1 čempionātā Toro Rosso komandas sastāvā.
2010. gadā debitējis formulu autosacīkstēs. 2013. gadā uzvarēja GP3 sacensību seriālā. 2013. gada oktobrī tika paziņots, ka Kvjats. gada sezonā būs viens no diviem Toro Rosso komandas pilotiem. 2014. gada sezonas pirmajā posmā Austrālijā Kvjats ierindojās 9. vietā, tādējādi 19 gadu un 324 dienu vecumā krievu autobraucējs kļuva par jaunāko pilotu F1 vēsturē, kas guvis punktus F1 sacīkstē.
Viļakas ielu uzskaitījums
Viļakas pilsētas ielu uzskaitījumā iekļautas Viļakas 29 ielas.
Francijas Nacionālā bibliotēka
Francijas Nacionālā bibliotēka (fr) ir nacionālā bibliotēka Francijā, Parīzes otrajā apgabalā. Tās galvenais uzdevums ir vākt un saglabāt franču literatūru. Par nacionālo bibliotēku atbild Francijas Kultūras ministrija. Oficiālais nosaukums Bibliothèque nationale de France tika pieņemts, pirms tam tās nosaukums bija vienkārši Bibliothèque nationale.
Smilšu jūrasgrunduļi
Izplatība
Šīs ģints sugu dabiskais izplatības areāls aptver Kaspijas un Melnās jūras baseinus, Azovas jūru ieskaitot. Atkarībā no sugas tās mājo vai nu vienā (Kaspijas jūrasgrundulis un Kaspijas smilšu jūrasgrundulis — Kaspijas jūras baseinā) vai otrā baseinā (mērkaķgrundulis — Melnās jūras baseinā), vai abos (apaļais jūrasgrundulis). Pēdējais izrādījās īpaši invazīva un agresīva suga, kas mūsdienās izplatījusies tālu aiz dabīgā areāla. Apaļais jūrasgrundulis sastopams plašā areālā daudzviet Eiropā un pat Lielajos ezeros Ziemeļamerikā.
Latvijā
Latvijā sastopama viena smilšu jūrasgrunduļu ģints zivju suga — apaļais jūrasgrundulis (Neogobius melanostomus). Baltijas jūrā ienācis no Melnās vai Kaspijas jūras, domājams, ar kuģu balasta ūdeņiem. Pirmo reizi konstatēts Gdaņskas līcī Polijas piekrastē 1992. gadā, bet Latvijā pirmo reizi noķerts pie Liepājas 2004. gadā. Mūsdienās sastopams gar visu Latvijas piekrasti.
Kopīgās īpašības
Smilšu jūrasgrunduļi ir nelielas vai vidēji lielas zivis ar iegarenu ķermeni un ar samērā lielu galvu. Lielākais ģintī ir Kaspijas jūrasgrundulis (Neogobius caspius), kura ķermeņa garums var sasniegt 34,5 cm. Mazākie ir Kaspijas smilšu jūrasgrundulis (Neogobius pallasi) un mērkaķgrundulis (Neogobius fluviatilis), kuru ķermeņa garums ir līdz 20 cm. Smilšu jūrasgrunduļus sedz ktenoīdas zvīņas (pakausis un vaigi bez zvīņām). Krūšu spurām visi stari iekļauti membrānā. Uz muguras divas spuras: pirmā īsa, otrā gara. Vēdera spuras saaugušas kopā, veidojot piltuvveida piesūcekni.
Sistemātika
Smilšu jūrasgrunduļu ģints (Neogobius)
Varakļānu ielu uzskaitījums
Varakļānu pilsētas ielu uzskaitījumā parādītas 35 Varakļānu ielas.
Valsts robežsardze
Valsts robežsardze ir iekšlietu ministra pārraudzībā esoša tiešās pārvaldes iestāde. Robežsardze ir bruņota, un tās funkcijas ir valsts robežas neaizskaramības nodrošināšana un nelegālās migrācijas novēršana.
Ikdienā Valsts robežsardzē dienesta pienākumus pilda vairāk nekā 2000 robežsargu un darbinieku. Šobrīd Valsts robežsardzes sastāvā ir Galvenā pārvalde, teritoriālās pārvaldes, tostarp Aviācijas pārvalde. Valsts robežsardzes pakļautībā ir augstākās izglītības mācību iestāde — Valsts robežsardzes koledža.
Valsts robežsardze nodrošina 283,6 km Latvijas Republikas—Krievijas Federācijas robežas, 172,9 km Latvijas Republikas—Baltkrievijas Republikas robežas un 498 km jūras robežas (ES ārējās robežas) robežuzraudzību, kā arī Valsts robežsardzes pārraudzībā ir 343 km Latvijas Republikas—Igaunijas Republikas robežas un 588 km Latvijas Republikas—Lietuvas Republikas robežas (ES iekšējās robežas).
1918—1940
1918. gada 18. novembrī, proklamējot Latvijas Republikas neatkarību, Tautas padome deklaratīvi noteica arī pagaidu jaunizveidotās valsts robežu. Lai to apsargātu, 1919. gada 7. novembrī Latvijas armijas virspavēlnieks Jānis Balodis izdeva pavēli formēt robežsargu vienības. Robežsargu darbība tika balstīta uz Tautas padomes 1918. gada 5. decembrī izdotajiem iekšējās apsardzības pagaidu noteikumiem. 1920. gada 8. novembrī Robežapsardzību pārdēvēja par Robežsargu divīziju un uzdeva tai valsts robežas apsardzību. 1922. gada 2. februārī Ministru kabinets nolēma izformēt Robežsargu divīziju un valsts robežas apsardzību nodot Iekšlietu ministrijai. Tā paša gada 10. martā valsts robežas apsardzību no robežsargu divīzijas pārņēma jaunizveidotā Robežpolicija. 1935. gadā Ministru kabinets pieņēma likumu „Par valsts robežas apsardzību". Iekšlietu ministrijā 1935. gada 6. aprīlī nodibināja atsevišķu karaspēka vienību — Robežsargu brigādi, par kuras komandieri iecēla pulkvedi Ludvigu Bolšteinu. 1940. gada 3. oktobrī Latvijas PSR Valsts drošības tautas komisārs Alfons Noviks parakstīja pavēli par robežsargu bataljonu izformēšanu un robežsargu atvaļināšanu. Latvijas Republikas Robežsargu brigādi likvidēja 1940. gada 10. oktobrī.
Pēc neatkarības atjaunošanas (kopš 1990. gada)
1990. gada 20. decembrī Augstākā Padome pieņēma likumu „Par Latvijas Republikas valsts robežu". 1991. gada 7. novembrī Latvijas Republikas Augstākās Padomes Prezidijs apstiprināja „Nolikumu par Latvijas Republikas karavīra zvēresta nodošanas kārtību" un jau 1991. gada 11. novembrī atjaunotās Latvijas Republikas pirmie robežsargi Rīgas Brāļu kapos nodeva karavīra zvērestu. 1991. gadā, kad Latvijas Republika atguva valstisko neatkarību, valsts robežas tika atjaunotas. Tās noteica līdz 1940. gada 16. jūnijam Latvijas Republikas noslēgtie līgumi, kā arī vēlāk noslēgtie starpvalstu līgumi par robežas atjaunošanu vai noteikšanu. 1991. gada 13.decembris ir juridiskais Robežsardzes atjaunošanas datums, jo ar Aizsardzības ministrijas 1991. gada 13. decembra pavēli Nr.4-V „Par robežsargu bataljonu izveidošanu, struktūru un štatu noteikšanu” tika nodibināta Latvijas Republikas Robežapsardzības karaspēka pārvalde, kurai turpmāk jāveic robežsargu bataljonu, Rīgas atsevišķā kontroles—caurlaides punkta un robežapsardzības karaspēka mācību centru vadību. Ar šo pavēli valsts robežas apsardzību uzticēja septiņiem robežsargu bataljoniem — Valmieras, Viļakas, Ludzas, Daugavpils, Jelgavas, Liepājas, Ventspils — un Rīgas atsevišķajam robežkontroles punktam.
Ar Robežsargu bataljonu izveidošanu sākās reāls darbs pie robežas apsardzības sistēmas izveides — robežas iezīmēšanas dabā, robežkontroles un robežsargu sadzīves apstākļu nodrošināšanai nepieciešamās materiāli tehniskās bāzes izveidi, dienesta nolikumu un reglamentu izstrādes.
Latvijas Republikas robežas apsardzības atjaunošana sākās, izveidojot kontrolpunktus uz ceļiem un pārņemot funkcijas no padomju robežapsardzības karaspēka daļām ostās un lidostās, kam par pamatu kalpoja LR Ministru padomes 1992. gada 29. janvāra lēmums „Par Latvijas Republikas valsts robežas pārņemšanu un apsardzības nodrošināšanu".
Ar Latvijas Republikas aizsardzības ministra pavēli no 1992. gada 1. februāra tika nodibināta Aizsardzības ministrijas Aizsardzības spēku Robežsargu brigāde, 7 robežsargu bataljonu, Rīgas atsevišķā robežkontroles punkta un Vārves mācību centra sastāvā. Ar 1995. gada 23 .novembra aizsardzības ministra pavēli Nacionālo bruņoto spēku Robežsargu brigādi pārveido par Robežapsardzības spēkiem.
1997. gada 7. janvāra Robežapsardzības spēki pārgāja Iekšlietu ministrijas pakļautībā un personālsastāvs tiek pieņemts dienestā Iekšlietu ministrijā. No 1997.gada 14. februāra Robežapsardzības spēki pārdēvēti par Iekšlietu ministrijas Robežsardzi. 1998. gada 1. maijā Robežsardzi pārdēvēja par Valsts robežsardzi.
Alojas iela (Jūrmala)
Alojas iela ir iela Jūrmalā, Dzintaru apkaimē. Alojas iela sākas krustojumā ar Mežaparka prospektu, kur ir kā gājēju celiņš, un beidzas krustojumā ar Edinburgas prospektu. Kopējais ielas garums ir 145 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Alojas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Alojas iela ir savienota ar šādām ielām:
Egļupe (Inčukalna pagasts)
Egļupe (agrāk arī Draudzība) ir apdzīvota vieta Siguldas novada Inčukalna pagastā. Izvietojusies pagasta austrumos Egļupes krastos abpus dzelzceļa līnijai Rīga—Lugaži. Veidojusies kā vasarnīcu ciems upes palienē, stiepjas pa to vairāk kā 3 km garumā; daļa apdzīvotās vietas dienviddaļā atrodas Allažu pagastā. Ciemā atrodas dzelzceļa pietura Egļupe.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Peldu iela
Peldu iela var būt iela šādās Latvijas pilsētās:
Purviņi
Purviņi var būt:
Kļavas (Inčukalna pagasts)
Kļavas ir apdzīvota vieta Siguldas novada Inčukalna pagastā. Izvietojusies pagasta vidusdaļā dienvidos no autoceļa A2 5 km pagasta centra Inčukalna, 16 km no novada centra Siguldas un 40 km no Rīgas.
P/E koeficients
Aprēķins
Pastāv divas pieejas P/E koeficienta aprēķināšanai : Vēsturiskais P/E koeficients biržās bieži tiek apzīmēts ar “P/E (TTM)”, kur “TTM” ir Wall Street apzīmējums, kas nozīmē vēsturisku informāciju par 12 mēnešiem (en). Uzņēmuma vērtības noteikšanai parasti izvēlas izmantot nākotnes P/E koeficientu. Akciju tirgus ir orientēts uz nākotni, līdz ar to vairāk tiek pievērsts uzmanības tam, ko paredzēts sagaidīt nākotnē, nevis tam, kas notika pagātnē.
P/E koeficienta formula
P/E koeficients = Esošā akcijas cena / Neto peļņa uz vienu akciju
Nākotnes P/E koeficienta formula
Nākotnes P/E koeficients = Esošā akcijas cena / Prognozējamā neto peļņa uz vienu akciju
Piemērs
Ja šodien uzņēmuma akcijas cena biržā ir 40 EUR, akciju skaits ir 250 000, neto peļņa ir 500 000 EUR un nākotnē tiek prognozēta neto peļņa 600 000 EUR apmērā, tad:
Koeficienta interpretācija
Ja uzņēmumam P/E koeficients ir 20x, interpretācija ir tāda, ka ieguldītāji ir gatavi maksāt 20 naudas vienības par 1 peļņas vienību.
Augstāks P/E liecina par to, ka investori nākotnē sagaida lielāku peļņas pieaugumu, salīdzinot ar uzņēmumiem, kuriem ir zemāks P/E. Ļoti augsts P/E var norādīt uz to, ka uzņēmums ir novērtēts par augstu (akciju cena ir augsta salīdzinājumā ar peļņu un, iespējams, ir pārvērtēta).
Zemāks P/E var norādīt, ka uzņēmums pašlaik var būt nepietiekami novērtēts (pašreizējā akciju cena ir zema salīdzinājumā ar peļņu) vai arī uzņēmums uzrāda ļoti labus rezultātus salīdzinājumā ar iepriekšējiem periodiem.
Ja uzņēmumam nav peļņas vai tas strādā ar zaudējumiem, P/E koeficients netiek aprēķināts.
Mikeila Šifrina
Mikeila Paulīne Šifrina (en; dzimusi ) ir Amerikas Savienoto Valstu kalnu slēpotāja. Viena no visu laiku titulētākajām sportistēm kalnu slēpošanas vēsturē. Viņa ir pieckārtēja Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāja. Ar 88 uzvarām atsevišķos Pasaules kausa posmos M. Šifrina ir līdere gan starp sievietēm, gan visiem slēpotājiem. Divkārtēja olimpiskā čempione un 7 zelta medaļu ieguvēja Pasaules čempionātā.
Karjera
M. Šifrina izcīnīja zeltu slalomā, kļūstot par visu laiku jaunāko olimpisko čempioni šajā disciplīnā. Tobrīd viņa bija 18 gadus un 345 dienas veca. Vēl šajās olimpiskajās spēlēs viņa izcīnīja 5. vietu milzu slalomā. Phjončhanā izcīnīja zelta medaļu milzu slalomā un sudrabu kombinācijā.
Velna grāvis (Garozes pieteka)
Velna grāvis, arī Velnagrāvis, ir apmēram pusotru kilometru garš kanāls Jelgavas novadā Zemgalē, kas savieno Iecavas upi ar Garozes upi un tālāk ar Lielupi.
Mikeila Šifrina
Karjera
Pasaules čempionātā pirmoreiz piedalījās 2013. gadā, izcīnot uzvaru slalomā. 2015. gada Pasaules čempionātā atkal uzvarēja slaloma disciplīnā. 2017. gada Pasaules čempionātā Sanktmoricā ieguva divas medaļas — zeltu slalomā un sudrabu milzu slalomā. 2019. gadā Orē izcīnīja trīs medaļas, uzvarot slalomā un supergigantā un iegūstot bronzu milzu slalomā. KOpā ieguvusi 6 Pasaules čempionāta zelta medaļas.
Pasaules kausā debitējusi 2011. gadā 15 gadu vecumā. 2013. gada Pasaules kausa sezonā M. Šifrina izcīnīja uzvaru slaloma ieskaitē, šīs sezonas lielajā kopvērtējumā ierindojusies 5. vietā. Arī nākamajās divās sezonās ieguva uzvaru Pasaules kausa slaloma ieskaitē. 2017. gadā pirmo reizi kļuva par Pasaules kausa jeb Lielā kristāla globusa ieguvēju kopvērtējumā. Šo panākumu atkārtoja arī 2018. un 2019. gadā. Kopumā uzvarējusi astoņas reizes atsevišķu disciplīnu sezonas kopvērtējumā, sešas no tām slaloma disciplīnā. 2022. gadā ceturto reizi kļuva par Pasaules kausa kopvērtējuma uzvarētāju.
2023. gada 11. martā, tieši 12 gadus pēc debijas Pasaules kausā, M. Šifrina Orē izcīnīja savu 87. uzvaru kausa posmā, tādējādi kļūstot par līderi gan starp sievietēm (seko tautiete Lindsija Vona ar 82 uzvarām), gan visiem slēpotājiem (Ingemars Stenmarks no Zviedrijas Pasaules kausa posmos ir uzvarējis 86 reizes). M. Šifrina kļuva arī par uzvarētāju 2023. gada Pasaules kausa kopvērtējumā un ir vienīgā slēpotāja, kas to paveikusi piecas reizes (četras reizes kopvērtējuma kausu ir ieguvusi Austrijas kalnu slēpotāja Annemarija Mozere-Prēla, kā arī L. Vona). Tajā pašā mēnesī viņa kļuva arī par visbiežāk uz pjedestāla stāvējušo slēpotāju, sasniedzot pirmo trijnieku 138. reizi (137 trijnieki ir L. Vonas karjeras rezultāts).
Velna grāvis (Garozes pieteka)
Vēsture
Lai samazinātu postošos pavasara plūdus Iecavas lejtecē, 19. gadsimta beigās izraka kanālu, kas savienoja Iecavas un Garozes upes. Kanāla sākums ir netālu no Garozas pagasta skolas, bet ieteka Garozes upē pie agrākā Garozes kroga. 20. gadsimtā Iecavas upe tika iztaisnota un uzbērti dambji. Uz Garozes upes augšpus kanāla ietekas uzbūvēja slūžas.
Iecavas upes lejteci aiz Velna grāvja bifurkācijas reizēm sauc arī par Veciecavu.
PSRS saimniecība
PSRS saimniecība līdz ar Padomju Savienības pastāvēšanu piedzīvoja vairākas izmaiņas, taču kopumā to raksturoja gandrīz pilnīga valsts kontrole pār saimniecisko darbību. Tirgus funkciju pildīja valsts noteiktie ražošanas mērķi un regulētais preču daudzums, kas bija pieejams iedzīvotājiem.
Valsts kontrole
Padomju valsts iestāžu kontroles funkcija un sabiedrības ražošanas aktivitāšu regulēšana noveda pie visas ekonomiskās sistēmas organizēšanas un reglamentācijas. Valsts savā kontrolē pārņēma visus kontaktus starp uzņēmumiem, likvidējot preces-naudas attiecības. Pārņemot ražošanas procesa vadību, valsts birokrātija kļuva par saimniecības sastāvdaļu. Padomju saimniecībai bija raksturīgas vairākas iezīmes:
Valsts, kurai piederēja visa ražošanas sistēma, ieguva preces un līdzekļus, kas radās maksimāli ekspluatējot kontrolētu darbaspēku, kam var maksāt pazeminātas algas. Tas bija īpaši izteikti Staļina varas gados, kad kolhozos sadzītos zemniekus turēja pusbada stāvoklī, par konfiskācijas cenām sagrābjot ražu.
Valsts plāna negatīvā ietekme
PSRS galveno vietu saimniecībā piešķīra valsts plānam. Pretēji propagandai, padomju piecgažu plānus nekad neizpildīja, jo tos nebija iespējams izpildīt, ņemot vērā saimniecības un rūpniecības reālo stāvokli. Saprotot plāna un realitātes neatbilstību, to parasti pārskatīja reizi gadā. Centra, reģionu, nozaru, uzņēmumu un strādnieku vidū visu laiku pastāvēja spriedze starp plāna mērķu sasniegšanas neiespējamību un prasībām pēc reālākiem plāna mērķiem. Plāna mērķi vienlaikus bija pārspīlēti lieli, un pārāk mazi. Pārspīlēti lieli, lai piespiestu strādājošos uz maksimālo darba atdevi. Pārāk mazi, lai izvirzītos mērķus vismaz daļēji varētu sasniegt, un strādājošie nejustos demotivēti par regulāro izgāšanos.
Plāna mērķiem bija jākalpo produktivitātes motivācijai. Taču valstij regulējot produktu cenas un likvidējot peļņas aspektu, strādājošajiem un uzņēmumiem izsīka impulss strādāt vairāk par minimāli pieprasīto. Valsts centās nepieļaut bezdarbu, un daudzi strādājošie darba laiku pavadīja neproduktīvi. Zemo produktivitāti parasti izskaidroja ar darbinieku trūkumu, tā veicinot vēl lielāka slaistu skaita pieņemšanu. Darbinieki sāka staigāt pa uzņēmumiem, meklējot vietu, kurā varēja iegūt vairāk sadzīves labumus, galvenokārt — dzīvokli.
Preču deficīts
Tā kā darbaspēkam trūka stimula strādāt, valsts centās tos stimulēt, ceļot algas. Taču plānveida sistēma nebija tik elastīga, lai reaģētu un apmierinātu pieaugošo pieprasījumu un naudas daudzumu. Pieauga preču deficīts. Tirgū trūkstot preču, uz kurām tērēt naudu, algas celšana beigās nekalpoja par pietiekamu stimulu strādājošajiem. Neiztērēto naudu cilvēki glabāja krājkasēs, kurās pieauga uzkrājumu apjoms. Lai arī masveida vieglo automašīnu ražošana bija paredzēta, lai daļēji atbrīvotu cilvēkus no uzkrātajiem līdzekļiem, valsts nespēja automašīnas saražot pietiekamā daudzumā. Preču trūkums laukos un piemājas saimniekošanas legalizēšana noveda pie naturālās saimniecības atdzimšanas.
Pastāvēja divu veidu deficīts. Absolūtais deficīts bija preces, kuras nebija plānots ražot, un kuras attiecīgi vienkārši nebija. Padomju cilvēki nezināja par daudziem ikdienas produktiem, kas ārzemēs bija norma. Šo deficītu ļoti minimāli sedza cilvēki, kas drīkstēja doties uz ārzemēm — diplomāti, lidmašīnu apkalpes, jūrnieki, tehniskie speciālisti, kas šādas preces parasti tālāk pārdeva paziņām, komisijas veikalos vai melnajā tirgū. Daļējais deficīts attiecās uz precēm kuras ražoja, bet bija grūti nopērkamas vai atrodamas. Šis deficīts norādīja uz to, ka valsts attiecīgajam produktam ir noteikusi pārāk zemu cenu, necenšas palielināt tā ražošanu vai kļūdās ar preces izplatīšanu. Daļējā deficīta produkti parasti bija nopērkami melnajā tirgū par daudz augstākām cenām.
Hronisko dažādu preču un produktu trūkumu parasti regulēja ar formālām un neformālām rindām, kartīšu sistēmām, ierobežotas pieejamības specveikaliem. Auga spekulācija un melnais tirgus. Preču un pārtikas produktu trūkums negatīvi ietekmēja cilvēku darba un brīvo laiku, liekot daudzas stundas pavadot staigājot pa veikaliem un stāvot rindās.
Sistēmiskās problēmas
Plānveida ekonomika parasti uzrāda labus rezultātus, kad jāmobilizē finanses un darbaspēks lielu infrastruktūras projektu īstenošanai. Problēmas rodas vēlāk, kad jāatjauno novecojošās iekārtas un jāmodernizē pamatlīdzekļi. Šeit vislabāk darbojas brīvais tirgus, kas norāda uz jomām, kas jāmodernizē. PSRS rūpnīcās pieauga novecojošu iekārtu īpatsvars. Ja PSRS ražošanas iekārtas kalpoja vidēji 25-33 gadus, tad ASV 16-20. PSRS koncentrējās nevis uz esošo ražotņu rekonstrukciju, bet esošo paplašināšanu un jaunu celšanu. Cita starpā, tas noveda pie darbaspēka trūkuma daudzās nozarēs, iekārtas stāvēja dīkstāvē. Nevēlēšanos īstenot rekonstrukcijas diktēja sistēmas apsēstība ar produkcijas apjomu plāna sasniegšanu. Ja tiek veikta rekonstrukcija, ražošana ir jāpārtrauc un apjoma plāns netiek izpildīts. Ražotnes turpināja remontēt vecās iekārtas, gaidot, kad ierindā stāsies jaunie cehi, taču tad palielinājās arī ražošanas plāns. Trūkstot tirgus regulējošajam mehānismam — bankrotam, auga neefektīvu un ar zaudējumiem strādājošu uzņēmumu skaits. Šie faktori arī lielā mērā noteica to, kāpēc par spīti milzu kapitālieguldījumiem, saimniecības izaugsme pēc 30. gadu industrializācijas, un ražošanas atjaunošanas pēckara gados, noveda pie straujas izaugsmes 50. gados, kam turpmāk sekoja kritums.
Tā kā jebkuras preces ražošanas sākšana nozīmēja, ka valstij tās plānošana jāsāk jau vairākus gadus iepriekš, PSRS bija pilnīgi atpalikusi vieglās rūpniecības preču ražošanā. Novecojuša dizaina preces pildīja veikalus. Daudzu preču plāni mēģināja paredzēt nākotnes vajadzības, neko nezinot par to, kas un cik lielā apjomā būs pieprasīts. Atšķirībā no kapitālisma, kurā ražotāji iepazīstināja jaunas preces un radīja pieprasījumu pēc tām, PSRS parasti reaģēja uz sūdzībām par preces trūkumu, lai uzsāktu to ražot. Jau pēc definīcijas šādā situācijā pieprasījums vienmēr bija lielāks par piedāvājumu. Ilgstošā un neelastīgā plānošanas sistēma tikai pastiprināja saimniecības stagnāciju.
Ārējās saites
Soviet Economic Growth Since 1928
Vinsents Tročeks
Spēlētāja karjera
No 2013. līdz 2020. gadam spēlējis NHL klubā Floridas "Panthers". 2020. gada februārī tika aizmainīts uz Karolīnas "Hurricanes".
Pēc 2021.–2022. gada sezonas pametis Hurricanes vienību kā brīvais aģents, Tročeks tika parakstīts brīvo aģentu tirgus atklāšanas dienā, 2022. gada 13. jūlijā vienojoties par septiņu gadu un 39,375 miljonu dolāru līgumu ar Ņujorkas "Rangers".
Meža miers
Meža miers ir apdzīvota vieta Siguldas novada Inčukalna pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidrietumos Straujupītes krastos pie autoceļa V75 13 km no pagasta centra Inčukalna, 23,5 km no novada centra Siguldas un 36 km no Rīgas. Ziemeļos no ciema stiepjas dzelzceļa līnija Rīga—Lugaži ar Vangažu staciju. Ciemā atrodas naftas bāze un asfaltbetona rūpnīca.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Vangažu ielu uzskaitījums
Vangažu pilsētas ielu uzskaitījumā iekļauta Vangažu 23 ielas.
2014. gada F1 sezona
2014. gada F1 sezona bija Formula 1 pasaules čempionāta 65. sezona, kas sākas 16. martā Austrālijā un noslēdzās 23. novembrī Abu Dabī. Tajā piedalījās 11 komandas un 22 braucēji, kas startēja 19 Grand Prix posmos. Par pasaules čempionu otro reizi savā karjerā kļuva britu sportists Luiss Hamiltons, bet konstruktoru kausu izcīnīja Mercedes vienība. Japānas GP sacīkstes laikā smagu avāriju piedzīvoja Žils Bjanki, kurš ietriecās traktorā, kas aizvāca avarējušā Adriana Zutila formulu. Pēc 9 mēnešu atrašanās komā, Žils mira 2015. gada 18. jūlijā.
Kalendārs
2013. gada sezonas kalendārā bija 19 posmi. Sezona kā parasti sākas Austrālijā 16. martā un beidzās 23. novembrī Abū Dabī. Pēdējā posmā iegūtie punkti tika dubultoti.
Kevins Magnusens
Kevins Jans Magnusens (da; dzimis ) ir dāņu autosportists. Pašlaik (2022) startē Formula 1 čempionātā Haas F1 komandas sastāvā.
Viņa tēvs Jans Magnusens arī ir bijis Formula 1 pilots.
Karjera
2008. gadā debitējis autosacīkstēs. 2013. gadā uzvarēja Formula Renault 3.5 Series sacensību seriālā. tika paziņots, ka Magnusens. gada sezonā būs viens no diviem McLaren komandas pilotiem. Sezonas pirmajā posmā Austrālijā izcīnīja 2. vietu (sacīkstē finišēja 3. vietā, taču vēlāk tika diskvalificēts Daniels Rikardo), tādējādi kļūdams par pirmo debitantu pēc Luisa Hamiltona, kas pirmajā sacīkstē F1 izcīnījis vietu uz goda pjedestāla. Tāpat Magnusens uzstādīja labāko rezultātu starp visiem Dānijas pilotiem F1 vēsturē.
2015. gada sezonā Magnusenu McLaren komandā nomainīja Fernando Alonso, un viņš kļuva par komandas rezerves un testpilotu. Piedalījās vienā posmā (Austrālijas Grand Prix), lai aizstātu savainoto Alonso, taču dzinēja defekta dēļ iesildīšanās aplī nespēja startēt sacīkstē. 2016. gada sezonā pārtāvēja Renault komandu, piedaloties 21 posmā un sakrājot 7 ieskaites punktus.
. gadā sāka startēt Haas F1 komandā. Ar 19 punktiem sezonā ieņēma 14. vietu kopvērtējumā. 2018. gada sezonā iekrāja 56 punktus un izcīnīja 9. vietu kopvērtējumā. 2020. gada sezonas beigās kopā ar komandas biedru Romēnu Grožānu atstāja komandu. 2021. gadā startēja IMSA SportsCar Championship sacensībās, pārstāvot Chip Ganassi Racing. Viņš uzvarēja vienā sacīskstē un sezonu noslēdza 7. vietā kopvērtējumā. Piedalījās vienā IndyCar Series posmā, lai aizvietotu savainotu pilotu. 2021. gadā piedalījās arī Lemānas 24 stundu sacīkstēs, starējot kopā ar tēvu Janu Magnusenu un Andersu Fjordbaku High Class Racing komandā un ieņemot 29. vietu.
Pēc Krievijas iebrukuma Ukrainā Haas F1 komanda lauza līgumu ar krievu autosportistu Ņikitu Mazepinu un viņa vietā par pilotu apstiprināja Magnusenu. Jau savā pirmajā sacīkstē pēc atgriešanās Bahreinas Grand Prix izcīnīja 5. vietu.
Saskija Alusalu
Saskija Alusalu (et; dzimusi Jegevā) ir igauņu ātrslidotāja
Pasaules kausa posmos startē kopš 2013. gada. S. Alusalu ir Igaunijas rekordiste visās oficiālajās ātrslidošanas distancēs.
2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhjanā, kur viņa bija delegācijas karognesēja olimpiādes atklāšanas ceremonijā, S. Alusalu iegūtā 4. vieta distancē ar kopēju startu bija augstākais sasniegums Igaunijai 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Heinrihs Millers
Heinrihs Millers (de; dzimis, miris, visticamāk, 1945. gada maijā) bija Trešā reiha laika slepenpolicijas — gestapo priekšnieks no 1939. līdz 1945. gadam.
No 1919. gada strādājis policijā dzimtajā Minhenē, kur iepazinās ar nacistiem, to skaitā Heinrihu Himleru un Reinhardu Heidrihu, ar kuru cieši sadarbojās līdz pat Heidriha nāvei 1942. gadā Prāgā. 1934. gadā Millers iestājās SS (nacistu partijā viņš iestājās tikai 1939. gadā). No 1939. līdz 1945. gadam vadīja gestapo, kaut arī pati organizācija vairākkārt tika reorganizēta.
Millers pēdējo reizi manīts 1945. gada 1. maijā Fīrera bunkurā, vēlāk viņa pēdas pazūd. Millera nāves vai izglābšanās apstākļi līdz pat šai dienai nav pilnībā noskaidroti.
Kendriks Lamārs
Kendriks Lamārs Dakvorts (angļu: Kendrick Lamar Duckworth) ir amerikāņu reperis, mūzikas autors un ierakstu producents. Liela daļa kritiķu un laikabiedru uzskata viņu par vienu no ietekmīgākajiem un nozīmīgākajiem reperiem šajā paaudzē un par vienu no visa laika labākajiem reperiem. 2018. gadā viņa albums DAMN. kļuva par pirmo albumu ārpus džeza un klasiskās mūzikas, kas saņēmis Pulicera balvu mūzikā.
Lamārs pirmo popularitāti ieguvis 2010. gadā, kad izlaida pirmo miksteipu Overly Dedicated. Tajā pašā gadā viņš patstāvīgi izlaida studijas albumu Section.80 ar debijas singlu HiiiPoWeR priekšgalā. Tajā laikā viņš bija ieguvis lielu tiešsaistes uzmanību un sadarbojās ar vairākiem hiphopa industrijas māksliniekiem, piemēram, Game, Busta Rhymes, Snoop Dogg.
Viņa populārākie singli ir Bitch, Don't Kill My Vibe, Humble, All The Stars.
Privātā dzīve
2015. gada aprīlī Lamārs saderinājās ar savu draudzeni Vitniju Elfordi. 2019. gadā piedzima viņu pirmais bērns. Kendriks ir repera Baby Keem un NBA spēlētāja Nika Janga brālēns.
Lamārs pēc reliģijas ir kristietis, un tam pievērsās pēc viņam tuva drauga nāves.
Diskogrāfija
Studijas albumi
Grūbeles pilskalns
Grūbeles (arī Grūbļa) pilskalns ir pilskalns Sēlijā, kas atrodas Aizkraukles novada Sunākstes pagastā, mežainā apvidū ap 1,5 km. uz dienvidiem no dzelzceļa pieturas punkta Staburags. Pilskalns atrodas uz pašas pagastu robežas, tāpēc tas nereti tiek pieskaitīts Staburaga pagastam.
Raksturojums
Pilskalnu pirmais reģistrējis (gan ar kļūdainu nosaukumu) Karls fon Lēviss of Menārs 1922. gadā. 1926. gadā savas Zemgales pilskalnu apzināšanas ekspedīcijas gaitā pilskalnu aprakstījis un uzmērījis Ernests Brastiņš. 20. gadsimta nogalē pilskalnu pētījis arī Juris Urtāns, kurš 1995. gadā tajā uzgājis bezripas švīkātās keramikas lausku, kas ļoti aptuveni ļauj pilskalnu datēt ar 1. gadu tūkstoti p.m.e. un m.e. 1. gadu tūkstoša pirmo pusi. Pilskalna apkārtnē samērā daudz agrā un vidējā dzelzs laikmeta senkapu, kas varētu dot papildus iespējas tā datēšanai.
Gunta Anča
Gunta Anča (dzimusi 1968. gada 11. februārī Rīgā) ir latviešu sabiedriskā darbiniece, cilvēku ar invaliditāti tiesību aizstāve un kopš 2002. gada — Latvijas Cilvēku ar īpašām vajadzībām sadarbības organizācijas SUSTENTO valdes priekšsēdētāja. Latvijas pārstāve Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejā un Eiropas Foruma Cilvēkiem ar invaliditāti ģenerālsekretāre. Aktīvi piedalās sociālās un invaliditātes politikas veidošanā, sadarbībā ar dažādām ministrijām un to pakļautībā esošajām iestādēm.
Lasa lekcijas gan starptautiski (lidostu darbiniekiem, trešo valstu cilvēku ar invaliditāti organizācijām u.c.), gan vietējā līmenī (aptieku galvenajiem farmaceitiem, Valsts ieņēmumu dienesta darbiniekiem, valsts ministriju darbiniekiem u.c.). Triju Zvaigžņu ordeņa kavaliere.
2019. gada 25. janvārī tika paziņots, ka Gunta Anča kandidēs 2019. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās ar pirmo numuru no partijas "Progresīvie" saraksta. Partija nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai tiktu pārstāvēta Eiropas Parlamentā.
Biogrāfija
G. Anča dzimusi Rīgā 1968. gada 11. februārī un skolas gaitas uzsāka mājmācībā, jo bērniem ar invaliditāti padomju gados skolu apmeklēt nebija iespējams. Vidusskolu viņa pabeidza 1986. gadā. Pēc vidējās izglītības iegūšanas turpināja studijas Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātē, kuru pabeidza 1993. gadā, iegūstot bakalaura grādu latviešu valodas un literatūras specialitātē. Laika posmā no 1993. līdz 1997. gadam studēja Sociālā darba un sociālās pedagoģijas augstskolā "Attīstība", ieguva augstāko izglītību sociālajās zinātnēs. No 2007. līdz 2009. gadam studēja Informācijas sistēmu menedžmenta augstskolā (ISMA), kur ieguva maģistra grādu uzņēmējdarbības vadībā. 2016. gadā uzsāka studijas Rīgas Stradiņa universitātē maģistratūras programmā "Sociālo procesu analīze un vadība".
Brīvi pārvalda angļu un krievu valodu, daļēji — vācu valodu.
Karjera
G. Anča darba gaitas uzsāka ļoti agri, jo ģimenei vajadzēja naudu. Jau 18 gadu vecumā viņa sāka strādāt uzņēmumā “Daiļrade”, mājās izgatavojot mākslīgos ziedus. 1997. gadā kļuva par lektori Rīgas 5. Medicīnas skolā. Kopā ar domubiedriem 1998. gadā dibināja Invalīdu un viņu draugu apvienību “APEIRONS”, vēlāk līdzdarbojās Latvijas Sieviešu ar invaliditāti asociāciju “Aspazija”, savukārt 2001. gadā izveidoja organizāciju “Vieglās valodas aģentūra” un bija tās vadītāja līdz 2005. gadam. Kopš 2002. gada G. Anča kopīgi ar kolēģiem no Zviedrijas un Latvijas izveidoja Latvijas Cilvēku ar īpašām vajadzībām sadarbības organizāciju SUSTENTO un kļuva par tās priekšsēdētāju.
Brīvprātīgais darbs Eiropas Savienības institūcijās un nevalstiskajās organizācijās
'''No 2004. gada līdz šim brīdim Gunta Anča ir Latvijas pārstāve Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejā '('European Economic and Social Committee — EESK).'
EESK viņa konsultē Eiropas Savienības lielākās iestādes (Eiropas Komisiju, Padomi, Eiropas Parlamentu), sniedz atzinumus par ierosinātajiem ES tiesību aktiem, kā arī izstrādā pašiniciatīvas atzinumus par tematiem, kurus uzskata par svarīgiem. Viens no galvenajiem uzdevumiem ir nodrošināt “tiltu”, kas vieno ES iestādes un organizētu pilsonisko sabiedrību. Gunta līdzdarbojas, lai palielinātu pilsoniskās sabiedrības organizāciju lomu, veidojot “strukturētu dialogu” ar dažādām sociālajām grupām ES dalībvalstīs un citās valstīs visā pasaulē
'''No 2005. gada līdz šim Gunta Anča ir Eiropas Foruma Cilvēkiem ar invaliditāti (European Disability Forum - EDF) valdes locekle, no 2013. līdz 2017. gadam ir EDF viceprezidente, savukārt no 2017. gada līdz šim brīdim — organizācijas ģenerālsekretāre'''.
Eiropas Forums Cilvēkiem ar invaliditāti (EDF) ir neatkarīga Eiropas nevalstiskā organizācija, kas pārstāv 50 miljonu cilvēku ar invaliditāti intereses Eiropas Savienībā. Valdes locekļi un citas amatpersonas tiek ievēlētas EDF Ģenerālajā asamblejā, kas notiek ik pēc četriem gadiem. Guntas pienākums ir sekot organizācijas virzībai uz izvirzītajiem mērķiem, pārstāvēt cilvēku ar invaliditāti intereses Eiropas līmenī, piedalīties jaunu politiku izstrādē Eiropas līmenī.
'''No 2006. gada jūlija līdz 2010. gada novembrim un no 2014. gada maija līdz 2016. gada maijam Gunta Anča ir bijusi Eiropas sieviešu lobija (European Women Lobby — EWL) valdes locekle.'''
Eiropas sieviešu lobijs (EWL) ir lielākā sieviešu jumta organizāciju apvienība Eiropas Savienībā. EWL ir organizācija, kuras mērķis ir veicināt dzimumu līdztiesību Eiropas Savienībā. Padome sastāv no 36 dalībniekiem. Organizācijas sanāksmēs, kas norisinās 4 reizes gadā, tiek pieņemti lēmumi par turpmāko darbību, prioritātēm un stratēģiskajiem virzieniem. Padome bieži sniedz konsultācijas arī attiecībā uz EWL ikdienas darbībām. Padomi ik pēc 2 gadiem ievēl organizācijas Ģenerālā asambleja.
Pasaules čempionāts daiļslidošanā
Pasaules čempionāts daiļslidošanā ir ikgadējas daiļslidošanas sacensības, ko rīko Starptautiskā Slidošanas savienība (ISU). Medaļas tiek sadalītas četrās disciplīnās – vīriešu un sieviešu vienslidojumos, pāru slidojumos, kā arī dejās uz ledus. Sacensības parasti norisinās martā un tiek uzskatītas par visaugstākās raudzes sacensībām no kopumā četrām ikgadējām daiļslidošanas sacensībām, kas tiek rīkotas ISU paspārnē (pārējās trīs ir Eiropas, Četru kontinentu, un Pasaules čempionāts junioriem). Neskaitot olimpiskos titulus, pasaules čempiona tituls tiek uzskatīts par augstāko sasniegumu daiļslidošanas sacensībās.
Vēsture
1892. gadā tika dibināta Starptautiskā Slidskriešanas savienība (tagad Starptautiskā Slidošanas savienība (ISU)), lai pārraudzītu starptautiskās sacensības ātrslidošanā un daiļslidošanā. Pirmais čempionāts, kas pazīstams kā Starptautiskās Slidskriešanas savienības čempionāts, notika 1896. gadā, Sanktpēterburgā. Sacensībās piedalījās četri dalībnieki, no kuriem par pirmo pasaules čempionu kļuva Gilberts Fukss.
Čempionātos sākotnēji varēja piedalīties tikai vīrieši, jo slidošanas sacensības tika uzskatītas par visai vīrišķīgu sporta veidu, taču, neskatoties uz to, nebija nekādu īpašu noteikumu par sportistu dzimumu. 1903. gada ISU kongress izskatīja jautājumu par dzimumu līdztiesību, taču nepieņēma nekādus jaunus noteikumus. 1905. gada ISU kongress nolēma izveidot, t.s. otrās klases sieviešu sacensības (ISU čempionātu, nevis Pasaules čempionātu). Uzvarētājas bija ISU čempiones. Vīriešu un sieviešu sacensības parasti tika rīkotas atsevišķi. Pirmās sieviešu sacensības notika 1906. gadā, Šveices pilsētā Davosā, kurās uzvarēja Medža Saiersa no Apvienotās Karalistes.
Pirmās pāru sacensības notika Sanktpēterburgā, 1908. gadā, lai gan toreiz vēl atsevišķās valstīs pāru sacensības tika uzskatītas par nepiedienīgām un pat nelikumīgām. Viena no šādām valstīm bija arī Japāna, kas 1940. gadā bija pieteikusies rīkot ziemas olimpiskās spēles.
1924. gadā ar atpakaļejošu spēku tika noteikts, ka agrākajiem čempionātiem sievietēm un pāriem, kas sākotnēji tika dēvēti tikai par "ISU" čempionātiem, ir piešķirams Pasaules čempionāta statuss.
Sākotnēji tiesneši tika uzaicināti no uzņemošās valsts puses, un vairumā gadījumu tie bija vietējie pārstāvji. 1927. gada sieviešu sacensībās, kas notika Oslo, trīs no pieciem tiesnešiem pārstāvēja Norvēģiju. Rezultātā visi trīs Norvēģijas tiesneši pirmo vietu piešķīra Norvēģijas sportistei Sonjai Henijei, kamēr Austrijas un Vācijas tiesneši pirmo vietu deva iepriekšējā gada čempionei Hermai Sābo. Neskatoties uz pretrunīgo rezultātu, Henije ieguva savu pirmo pasaules titulu; lai izvairītos no turpmāku šādu gadījumu atkārtošanās, ISU ieviesa noteikumu, kas noteica, ka tiesnešu panelī nedrīkst būt vairāk par vienu tiesnesi no katras valsts.
1930. gada čempionāts, kas togad norisinājās Ņujorkā, pirmo reizi apvienoja visas trīs atsevišķās sacensības vienās sacensībās un kļuva arī par pirmo čempionātu, kas sarīkots ārpus Eiropas.
1952. gadā čempionāts oficiāli tika papildināts ar dejām uz ledus, kaut gan neoficiāli tās bija čempionātu sastāvdaļa jau kopš 1936. gada.
Valstis varēja deleģēt sacensībām vairāk nekā trīs sportistus vienā disciplīnā līdz pat 1959. gadam, piem., 1948. gada pasaules čempionātā Apvienoto Karalisti pārstāvēja veselas sešas daiļslidotājas sieviešu vienslidojumos, kamēr 1951. gada pasaules čempionātā Amerikas Savienotajām Valstīm bija pa pieciem daiļslidotājiem gan sieviešu, gan vīriešu vienslidojumos. 1960. gadā dalībnieku skaits no katras valsts tika ierobežots līdz ne vairāk kā trim vienā disciplīnā.
1991. gadā no Pasaules čempionāta programmas tika izņemti obligātie daiļslidošanas elementi, un turpmāk katrs daiļslidotājs varēja pats izvēlēties kādus elementus iekļaut savā slidojumu programmā.
Līdz 2004. gadam tiesnešu vērtējumos tika izmantota, t.s. 6 ballu sistēma, kas, sākot ar 2005. gada čempionātu, tika nomainīta uz ISU vērtēšanas sistēmu.
TV pārraides
Čempionāta pārraides Eiropā nodrošina Eurosport.
Latvijā čempionāta pārraides nodrošina LTV7.
Andzēni
Andzēni ir apdzīvota vieta Aizkraukles novada Seces pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidrietumos Kučpintu upītes krastā netālu no autoceļa V956 13 km no pagasta centra Seces, 19 km no novada centra Aizkraukles un 104 km no Rīgas.
Muitas nodoklis Latvijā
Muitas nodoklis ir nodoklis, kuru juridiskā persona apņemas samaksāt noteiktā laikā pēc Latvijas Republikas robežas šķērsošanas, saskaņā ar šo likumu iegūstot tiesības ar muitas dienesta atļauju laist kravu brīvā apgrozījumā. Muitas nodokli piemēro, lai atvieglotu muitas procedūru tām Latvijas Republikā reģistrētām juridiskajām personām, kuras apņemas pildīt noteiktas saistības pret Valsts ieņēmumu dienestu un kurām nav konstatēti muitas un finansu pārkāpumi.
Muitas nodokli nosaka, pamatojoties uz:
Tukuma ielu uzskaitījums
Tukuma pilsētas ielu uzskaitījumā iekļautas Tukuma 202 ielas.
Meistaru iela (Rīga)
Meistaru iela ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Tā sākas krustojumā ar Vaļņu ielu un beidzas krustojumā ar Kaļķu ielu. Kopējais ielas garums ir 244 metri, tā ir klāta ar bruģa segumu. Tajā ir atļauta autotransporta satiksme, blīvi apbūvēta ar vecpilsētai raksturīgu apbūvi. Posmā starp Zirgu ielu un Kaļķu ielu ielas pāra numuru pusē atrodas Līvu laukums.
Iela izveidojusies 16. gadsimtā, ielā dzīvoja tikai kalēji un tās nosaukums bija Mazā Kalēju iela. 1938. gadā iela tika pārsaukta par Meistaru ielu, laika posmā no 1942. līdz 1944. gadam iela atguva Mazās Kalēju ielas nosaukumu, bet 1944. gadā tā atkal tika pārsaukta par Meistaru ielu.
Meistaru ielā atrodas vairākas ievērojamas celtnes, tostarp Lielās ģildes nams (Amatu ielā 6), Kaķu nams (Meistaru ielā 10).
Ielu savienojumi
Meistaru iela ir savienota ar šādām ielām:
Divplankumu jūrasgrundulis
Baltijas jūrā un Latvijā
Baltijas jūrā divplankumu jūrasgrundulis austrumu virzienā sastopams līdz Botnijas līcim un Somu līča vidusdaļai. Tā ir visretāk sastopamā jūrasgrunduļu suga Baltijas jūrā. Latvijas piekrastē ļoti rets, līdz šim konstatēts vienu reizi 1989. gadā Irbes šaurumā. Kopš 1995. gada suga iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas reto sugu kategorijā.
Izskats
Divplankumu jūrasgrundulis ir neliels jūrasgrundulis ar slaidu, cigārveidīgu ķermeni. Garums līdz 4—6 cm. Acis laterālas atšķirībā no citiem jūrasgrunduļiem. Lūpas biezas. Uz muguras divas spuras ar sarkanām un gaiši zilām joslām: pirmā spura noapaļota ar 7 mīkstiem stariem. Vēdera spuras saaugušas kopā, veidojot piltuvveida piesūcekni. Astes stumbrs slaids, spura viegli mēnesveidīga ar sarkanām sķērsjoslām. Ķermeni sedz ktenoīdas zvīņas. Ķermenis tumši sarkanīgi brūns vai zaļganbrūns ar gaišāku sedlveida plankumu rindu (parasti četri plankumi), pavēdere nedaudz gaišāka. Pie astes spuras katrā pusē tumšs plankums ar baltu apmali. Tēviņam zem pirmās muguras spuras (aiz krūšu spurām) atrodas vēl otrs nedaudz mazāks tumšs plankums. Uz sāniem gar viduslīniju gaiši zilu punktu rinda. Nārsta laikā punktiņi tēviņam kļūst īpaši koši un spilgti.
Īpašības
Divplankumu jūrasgrundulis ir puspelaģiska jūras zivs. Uzturas piekrastē līdz 15—20 m dziļumā, galvenokārt brūnaļģu (Laminaria) un jūraszāļu (Zostera) audzēs vai virs ar jūraszālēm apaugušiem akmeņiem. Veido vaļīgus bariņus.
Barība
Divplankumu jūrasgrundulis barojas ar zooplanktonu, pamatbarība pelaģiskie vēžveidīgie (piemēram, airkājvēži, sānpeldvēži un šķeltkājvēži), moluski un vēžveidīgo kāpuri.
Vairošanās
Dzimumgatavību divplankumu jūrasgrundulis sasniedz pirmajā gadā, kad tā garums ir 3—4,5 cm. Nārsto vasaras sākumā. Tēviņš kļūst teritoriāls un smiltīs veido ligzdu — izrok nelielu iedobi, parasti zem akmeņiem vai tukšām gliemeņu čaulām, vai starp jūraszālēm. Tad tēviņš uz ligzdu aicina mātītes. Vienā ligzdā var būt ikri no vairākām mātītēm. Ikri bumbierveidīgi, apmēram 1 mm gari. Pēc iznēršanas pielīp pie substrāta, ikru attīstība ilgst apmēram 10 dienas. Tēviņš ligzdu apsargā, līdz izšķiļas kāpuri. Mazuļi ziemu pavada nedaudz dziļākos ūdeņis, bet pieaugušie īpatņi pēv vairošanās sezonas mirst. Divplankumu jūrasgrundulis dzīvo līdz 2 gadiem.
Cardi B
Privātā dzīve
2017. gadā Cardi B sāka tikties ar Migos grupas reperi Offset, 27. oktobrī viņi saderinājās, kad Offset viņu bildināja koncerta laikā.
Diskogrāfija
Studijas albumi:
Zeins Maliks
Zeins Maliks ir angļu dziedātājs, mūzikas autors. Piedzimis un uzaudzis Bredfordā, Anglijā. 2010. gadā piedalījies X Faktorā. Plašu atpazīstamību guvis dziedot grupā One Direction.
Diskogrāfija
Studijas albumi
Malaysia Airlines reiss 370
Malaysia Airlines reiss 370 ir pazudusi Malaizijas lidsabiedrības Malaysia Airlines Boeing 777 pasažieru lidmašīna ar 227 pasažieriem un 12 apkalpes locekļiem. Pazušanas iemesli nav zināmi un tiek izmeklēti.