cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kristers Serģis
Ievērojamā Latvijas un padomju motokrosa braucēja Jāņa Serģa dēls. Viņš bijis arī Kristera pirmais treneris.
Pasaules čempionātā motokrosā blakusvāģu klasē startēja laikā no 1992. līdz 2008. gadam. Braucis kopā ar Arti Rasmani, Normundu Bērziņu, Ramonu van Millu, Svenu Verbrugi un Kasparu Stupeli. Piecas reizes kļuva par šo sacensību seriālu uzvarētāju (1997, 1998, 2000, 2001, 2002), 4 reizes ierindojās 2. vietā (1999, 2003, 2005, 2008), 2007. gadā ierindojās 3. vietā. 2005. un 2007. gadā kļuvis par Eiropas čempionu komandā.
2000. gadā kļuva par uzņēmuma "Kristers Serģis moto" īpašnieku un direktoru. Ir KTM un Husaberg oficiālais pārstāvis. 1996. gadā sācis vadīt sabiedrisko organizāciju "Biedrība "Kristera Serģa motoklubs"".
Tīklu bagātība
"Tīklu bagātība: kā sociāla ražošana maina tirgus un brīvību" (en) ir grāmata, ko sarakstījis Hārvarda Universitātes profesors Johais Benklers. 2006. gadā autors izlaida grāmatas tiešsaites versiju.
Kristers Serģis
Ilgstoši ir latviešu soloklases motokrosista Paula Jonasa menedžeris.
Tīklu bagātība
Grāmatā autors izklāsta savu sociālo teoriju par tīklotas informācijas ekonomiku un to, kā privātu un kopēju vērtību politiskā ekonomika ietekmē individuālo un politisko brīvību. Savā sociālajā teorijā par tīklotās informācijas ekonomiku Benklers apraksta izmaiņas informācijas tirgu modeļos jaunā sociālās ražošanas medija interneta iespaidā. Sociālā ražošana grāmatā tiek iezīmēta kā mūsdienu pārejas uz tīklotību perioda fenomens, kas pārveido sabiedrības ekonomisko dzīvi un centrē to uz informāciju. Benklera sociālā teorija interneta kontekstā cieši saista informācijas ekonomiku ar informatīvajā apritē pastāvošo zināšanu un kultūras veidošanos un to pieejamību ar interneta vidē ieviestajiem ierobežojumiem vai brīvības veicinājumiem cilvēku savstarpējā saziņā, sava paštēla veidošanā un tā izpausmēs.
Interneta vidē ieīstināmā inovatīvā komunikācija, tās ražošana, pārveido individuālo un grupās apvienoto indivīdu brīvību, atšķirīgā izvērtējumus starpkulturālās attiecībās un gan privāto, gan kopējo vērtību kopumu orientācijas. Individuālo un iespēju ierobežošanas vai neierobežotības politiku nosaka vērtīborientācijas, kas tiek ražotas tīklotajā informācijas apritē pēc tīklu īpašnieku un viņiem piederošo tīklu lietotāju ieskatiem. Kulturālo atšķirību izvērtējumā plašā informācijas aprite veicina dažādības atzīšanu par sabiedriski noderīgu. Politiski ekonomiskie diskursi Interneta vidē bagātinās ar inovatīvām pieejām un risinājumiem, tomēr iepriekšējā gadsimta informācijas ekonomikas traktējumi turpina pastāvēt un kavē tīklotības vērienīgumu.
Kristers Serģis
1997. gadā ticis apbalvots ar trešās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
902. gads
902. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Johans Albrehts fon Korfs
Johans Albrehts fon Korfs (1697—1766) bija Kurzemes muižnieks, diplomāts, literāts un grāmatmīlis. Pēterburgas Zinātņu akadēmijas prezidents un lielas personīgās bibliotēkas (ap 36 tūkstošiem grāmatu) izveidotājs.
Dzīvesgājums
Johans Albrehts fon Korfs ir dzimis Reņģes (Rengenhofas) muižā (tagad - Zebrenes pagasts, Dobeles novads) 1697. gada 30. novembrī. Viņš ir cēlies no muižnieku Korfu dzimtas. Viņa tēvs Magnuss Ernests fon Korfs bija Kurzemes un Zemgales hercogistes muižnieks.
Studēja Jēnas universitātē, pēc tam atgriezās dzimtenē un kļuva par hercogienes Annas Joanovnas galma kambarjunkuru. 1728. gadā Korfs tika nosūtīts uz Maskavu diplomātiskā misijā, lai vestu pārrunas par hercogienes pensijas palielināšanu. Kad Anna Romanova kļuva par Krievijas ķeizarieni, Korfs kļuva par Krievijas galma kambarjunkuru Pēterburgā un tika nosūtīts un Kurzemi vest diplomātiskas pārrunas par Bīrona dzimtas ierakstīšanu Kurzemes bruņniecības matrikulā. 1731. gadā Korfs kļuva par Krievijas galma īsteno kambarkungu, 1732. gadā viņš tika no jauna sūtīts uz Jelgavu, lai Kurzemes landtāgā vestu pārrunas par Ernesta Johana Bīrona ievēlēšanu par Kurzemes un Zemgales hercogu.
Pēc sekmīgajām sarunām Ernests Johans Bīrons 1734. gada septembrī Korfu iecēla par Pēterburgas Zinātņu akadēmijas prezidentu ("galveno komandieri"). Pēc viņa iniciatīvas uz Vācijas universitātēm tika nosūtīti 12 apdāvināti krievu jaunekļi, viņu vidū arī Mihails Lomonosovs. Pēc Korfa divkaujas ar baronu Mengdenu Ernests Johans Bīrons 1740. gada 27. martā atcēla viņu no Zinātņu akadēmijas vadīšanas un iecēla par Krievijas sūtni Dānijā, Hamburgā, Brēmenē un Lībekā. 1743. gada decembrī Korfs Kopenhāgenā nodibināja pirmo Dānijas brīvmūrnieku ložu "Svētais Martins", vēlākais tās nosaukums - "Sv. Martins pie Ziemeļzvaigznes" (St. Martin zum Nordstern). 1746. gadā iecelts arī par ārkārtas vēstnieku Stokholmā, bet pēc diplomātiska skandāla izraidīts un 1748. gadā atgriezies Kopenhāgenā. 1749. gadā viņš bija viens no Dānijas un Norvēģijas Provinciālās ložas dibinātājiem. Kopenhāgenā atbalstījis Gotharda Frīdriha Stendera, vēlākā latviešu laicīgās rakstniecības dibinātāja, uzņemšanu brīvmūrniecībā. Pēc viņa ieteikuma ložas "Sv.Martins" brālis Johans Lotariuss fon Malcāns 1750. gadā nodibināja pirmās ložas Krievijas Impērijā - "Klusēšanu" (Zur Verschwiegenheit) Pēterburgā un "Ziemeļzvaigzni" (Zum Nordstern) Rīgā.
Miris 68 gadu vecumā Kopenhāgenā 1766. gada 7. aprīlī.
Korfa bibliotēkas liktenis
Būdams neprecējies, J. A. fon Korfs lielāko daļu sava laika un finanšu ieguldīja grāmatu pirkšanā un krāšanā. Viņa kolekcija saturējusi daudzas vērtīgas grāmatas (kopskaitā ap 36 000), īpaši par Baltijas vēsturi. Tā kā viņam nebija tiešo mantinieku, pirms viņa nāves Krievijas ķeizariene Katrīna II esot atpirkusi viņa bibliotēku par 50 tūkstošiem rubļu. Kolekcija esot nokļuvusi Katrīnas II dēla Pāvila I (1754—1801), vēlāk viņa dēla Konstantīna Romanova (1779—1831) īpašumā. Daļu no Korfa bibliotēkas viņš pēc 1828. gada uzdāvinājis Somijas Ķeizariskajai Aleksandra universitātei Helsinkos, bet daļa nonākusi arī Tērbatas universitātē.
Laika
Laika (ru) bija viens no Padomju Savienības kosmosā sūtītajiem suņiem. Laika kļuva par pirmo suni, kas lidoja orbītā ap Zemi Otrajā Zemes mākslīgajā pavadonī, kas startēja.
Laika kosmosā nodzīvoja 5 — 7 stundas. Pēc starta jau pēc pāris orbitālajiem vijumiem kosmiskais aparāts pārkarsa nepilnīgas dzesēšanas sistēmas dēļ, un suns gāja bojā no stresa un pārkaršanas, lai gan bija plānots, ka dzīvnieks kosmosā pavadīs aptuveni nedēļu. Oficiāli netika paziņots par Laikas pāragro bojāeju, bet tika vēstīts, ka suns nodzīvojis kosmosā visu ieplānoto laiku, un tad tam tika iedota saindēta pārtika.
ASK
ASK var būt:
Laika (nozīmju atdalīšana)
Laika var būt:
Luksemburgas administratīvais iedalījums
Luksemburgas administratīvo iedalījumu veido 3 distrikti (fr, vācu un luksemburgiešu: distrikt). Distrikti sīkāk tiek iedalīti 12 kantonos.
1533. gads
1533. gads bija parastais gads, kas sākās trešdien.
Mazsēņi
Mazsēņi ir ciems Talsu novada Balgales pagastā. Izvietojies pagasta vidienē pie autoceļa P128 3 km no pagasta centra Dursupes, 20 km no novada centra Talsiem un 91 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta nav iekļauta adrešu reģistrā.
Marianas dziļvaga
Marianas dziļvaga ir dziļākā zināmā okeāna dziļvaga uz Zemes. Tās dziļums var sasniegt pat 11 kilometru atzīmi (ūdens spiediens pie dibena līdz 108,6 MPa). Tā atrodas Klusā okeāna ziemeļrietumos un stiepjas 1500 km garumā. No Marianas dziļvagas uz austrumiem un dienvidiem atrodas Marianas salas, bet uz ziemeļiem – Guama.
Marianas dziļvagā dzīvo vienšūnas organismi, ko sauc par foraminīferām.
Dziļvagas izpēte
Cilvēku nolaišanās dziļvagā notika 1960. gada 23. janvārī, kad ASV Jūras kara flotes leitnants Dons Volšs un franču pētnieks Žaks Pikārs ar batiskafu Trieste nolaidās 11 512 metru dziļumā, sasniedzot dziļvagas dibenu. Pat šajā dziļumā viņi pamanīja līdz 30 centimetru garas zivis.
Precīzāku dziļvagas dziļumu izdevās izmērīt ar japāņu zondi Kaiko (かいこう), kas sasniedza ieplakas dibenu 1995. gada 24. martā. Fiksētais dziļums bija 10 911 m.
France Football
France Football ir futbola tematikai veltīts žurnāls, ko izdod Francijā. Tas iznāk reizi divas nedēļās un satur aktuālāko informāciju par futbolu visā pasaulē. Tas ir viens no respektablākajiem sporta izdevumiem Eiropā, galvenokārt fotogrāfisko ziņojumu un precīzās statistikas par Čempionu līgas spēlēm dēļ. Plaši tiek apskatītas arī nozīmīgākās Eiropas līgas. Pirmais žurnāla numurs tika publicēts 1946. gadā.
Zelta bumba
Zelta bumba (fr), zināms arī kā Eiropas Gada futbolista apbalvojums, ir nozīmīgākā no balvām, ko pasniedz France Football. Šī balva tiek pasniegta kopš 1956. reizi gadā un tās saņēmēju izvēlas žurnālistu žūrija. Pirmo balvu saņēma Stenlijs Metjūss un pēdējais saņēmējs ir Krištianu Ronaldu, kuru par labāko atzina 77 no 96 balsojušajiem.
Algoritms
Algoritms matemātikā un datorzinātnē ir veicamo darbību priekšraksts kāda noteikta rezultāta sasniegšanai vai uzdevuma risināšanai. Algoritmu veido pēc stingriem noteikumiem veicamu darbību virkne, kuras izpildot iegūst vajadzīgo rezultātu. Kā pazīstamus algoritmus var minēt Eiklīda algoritmu un dažādus kārtošanas algoritmus. Algoritmu vizualizēšanai bieži izmanto blokshēmas. Tos var pierakstīt arī pseidokodā, programmēšanas valodā un ar citām metodēm.
I
I ir latīņu alfabēta devītais burts.
Algoritms
Algoritma grafiskais pieraksts (blokshēma)
Algoritmu vizualizēšanai bieži izmanto blokshēmas. Katrā blokshēmas elementā tiek izpildīta viena, parasti vienkārša darbība — komanda. Komandai jābūt precīzai un nepārprotamai. Nākamā algoritma komanda bieži vien ir atkarīga no iepriekšējā solī iegūtā rezultāta. Blokshēmā katra algoritma komanda vai darbība ir apzīmēta ar ģeometrisku figūru (bloku). Algoritma sākumu un beigas parasti apzīmē ar elipsi vai taisnstūri ar noapaļotiem stūriem. Ievadi un izvadi apzīmē ar paralelogramu vai taisnstūri. Lēmuma pieņemšanu (nosacījumu) apzīmē ar rombu, savukārt sešstūris apzīmē cikla sākumu. Tajā dažreiz ieraksta skaitu, cik reizes darbība jāatkārto. Jebkuru citu darbību apzīmē ar taisnstūri.
Nassi–Šneidermana diagramma
Nassi–Šneidermana diagrammas (Nassi–Shneiderman diagram) pluss ir tas, ka algoritmu var viegli nolasīt, bet, tiklīdz nepieciešams algoritmu izmainīt, lielu daļu no diagrammas ir nepieciešams pārzīmēt.
Pseidokods
Pseidokods nav formāls algoritma pieraksta veids. Vizuāli tas atgādina pierakstu kādā no programmēšanas valodām. Pseidokoda sintakse balstās uz tādām programmēšanas valodām kā Pascal vai Beisikā.
Algoritmu struktūras
Izšķir vairākas algoritmu struktūras pēc komandu izpildes secības. Viena no tām ir lineārā algoritmu struktūra, kur komandas tiek izpildītas tādā secībā, kā uzrakstītas. Šādu algoritmu blokshēmās neparādās sazarošanās elementi. Otra ir sazarotā struktūra, kur komandu izpildes secība ir atkarīga no noteiktu nosacījumu izpildes vai neizpildes. Vēl izdala cikliskās struktūras, kur algoritmā ir elements, kas algoritma izpildes laikā tiek izpildīts atkārtoti vairākas reizes. Cikliskos algoritmus sīkāk iedala vēl algoritmos, kur darbību atkārtoto reižu veikšanas skaits ir zināms, un algoritmos, kur darbības atkārtoti tiek veiktas līdz tiek iegūts vēlamais rezultāts.
Lietojamība
Lietojamība (en) ir termins, kas apzīmē cilvēka un tehnoloģiju mijiedarbības kvalitāti. Lietojamība nozīmē iespēju efektīvi un produktīvi veikt nepieciešamus uzdevumus ar produkta vai tehnoloģijas palīdzību, uzturot pietiekamu lietotāja apmierinātības līmeni. Jēdziens parasti tiek izmantots lietotāja saskarņu projektēšanas, izstrādes un novērtēšanas kontekstā.
Lietojamība var arī tikt attiecināma uz lietojamības mērīšanas metodēm un pētījumiem par objekta uztveramības efektivitātes un elegances principiem. Līdzīgs jēdziens, kuru parasti attiecina uz nediģitālo produktu (mēbeļu, darbarīku, utt) lietojamību, ir ergonomika.
Cena
Cena var būt:
.jo
.jo ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Jordāniju. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir National Information Technology Center (NITC), bet domēnu reģistrēšanu nodrošina DNS. Domēnu izmanto Jordānijas uzņēmumi un organizācijas.
Jakovs Gotovacs
Jakovs Gotovacs (hr, dzimis 1895.gada 11. oktobrī Splitā, miris 1982. gada 16. oktobrī Zagrebā) bija horvātu komponists un diriģents. Vēlīnā nacionālā romantisma pārstāvis. Pazīstamākais darbs - opera Ero s onoga svijeta (1935). Rakstījis kompozīcijas orķestrim, korim, solistiem, kā arī operas. No 1923. līdz 1958. gadam bija Horvātijas Nacionālā teātra (Hrvatsko narodno kazalište) operas trupas diriģents.
Dziļezers
Dziļezers var būt:
Imunitāte
Par imunitāti sauc organisma neuzņēmību pret slimību baktērijām, noteiktām indēm un dažādiem svešķermeņiem. 20. gadsimta sākumā vācu zinātnieks Pauls Ērlihs noskaidroja, ka imunitāti rada asinīs esošās pretvielas jeb antivielas. Par šo atklājumu viņš kopā ar Mečņikovu 1908. gadā saņēma Nobela prēmiju.
Ģermānija
Romieši vairākkārt centās iekarot Ģermāniju, no 7. gada p.m.ē. līdz 9. gadam m.ē. līdz Elbas upei pastāvēja Ģermānijas province, vēlāk dēvēta par "Seno Ģermāniju" (Germania Antiqua). Pēc ģermāņu pretuzbrukumiem Romas impērijas robeža nostiprinājās gar Reinas un Donavas upēm. Neatkarīgo Ģermāniju romieši sauca par Lielo Ģermāniju (Magna Germania), bet iekarotā Ģermānija iedalījās divās provincēs: Lejasģermānijā (Germania Inferior, galvaspilsēta — Colonia Agrippinensis/Ķelne) un Augšģermānijā (Germania Superior, galvaspilsēta — Moguntiacum/Mainca).
Imunitāte
Pretvielas ir asiņu plazmas olbaltumvielas, ko izstrādā viens no leikocītu veidiem - limfocīti. Īpaši daudz limfocītu ir limfmezglos. Pretvielas rodas pēc tam, kad limfocīti ir saskārušies ar slimību mikrobiem vai indēm. Īsumā dēļ visu, kas izraisa pretvielu veidošanos, apzīmē ar vārdu antigēns.
Iegūtā imunitāte
Šī imunitāte rodas mūža gaitā, un pēcnācējam tā neiedzimst. Imunitāti iedala dabiski iegūtajā un mākslīgi iegūtajā imunitātē. Dabiski aktīva imunitāte rodas tad ja cilvēks izslimo kādu lipīgu slimību un viņa asinīs izveidojas pretvielas pret šīm slimības mikrobiem. Dabiski iegūtā pasīvā imunitāte ir jaundzimušajiem un zīdaiņiem pirmajos mēnešos. Cilvēkam ievada aizsargpoti jeb vakcīnu. Ja cilvēks pēc tam saskaras ar šiem mikrobiem, viņš vai nu nesaslimst, vai slimo ļoti viegli. Ja cilvēkam nepieciešama steidzama palīdzība, viņam mākslīgi ievada gatavas pretvielas. Seruma ārstnieciskā darbība ir tūlītēja, bet īslaicīga, tādēļ to izmanto tad, kad aizsargefekts vajadzīgs nekavējoties.
Medīna
Medīna (, — ‘Apgaismotā pilsēta’) ir pilsēta Saūda Arābijas centrālās daļas rietumos, Hidžāza reģionā, Medīnas mintakas administratīvais centrs. 2010. gadā Medīnā dzīvoja 1,10 miljoni iedzīvotāju. Pilsēta ir izveidojusies oāzes vietā, aptuveni 200 km no Sarkanās jūras krastiem. Islāmā tā tiek uzskatīta par otru svētāko pilsētu aiz Mekas, jo tajā ir apbedīts pravietis Muhameds. Tādēļ šo pilsētu apmeklē daudzi islāma svētceļotāji. Pilsētas austrumu daļā atrodas Nabavi mošeja, kurā esot Muhameda atdusas vieta. Šī mošeja ir arī Muhameda meitas Fātimas un otrā kalifa Umara Ibnelhatāba kapa vieta.
Vēsture
Medīna ir bijusi apdzīvota sākot ar 6. gadsimtu p.m.ē., tās sākotnējais nosaukums bija Jatriba, otrajā gadsimtā grieķu ģeogrāfs Ptolemajs to savos darbos dēvēja ar nosaukumu Latripa. Par Medīnu tā tika nosaukta 7. gadsimtā, kad Arābijas pussalā izplatījās islāms. Tā bija musulmaņu pasaules galvaspilsēta līdz 661. gadam, kad kalifs Muāvija I arābu pasaules administratīvo centru pārcēla uz Damasku.
Umajādu un Abāsīdu kalifātu laikā Medīna bija Hidžāza administratīvais centrs. No 1517. gada Medīna bija Osmaņu impērijas sastāvā. 1919. gada janvārī tā bija daļa no Hidžāza valsts, bet 1924. gadā to iekaroja Abd al Azīza karaspēks. 1932. gadā Medīna tika iekļauta Saūda Arābijas sastāvā.
Saimniecība
Medīnas saimniecība galvenokārt ir vērsta uz musulmaņu svētceļnieku apkalpošanu. Pilsētā atrodas lielākā izdevniecība pasaulē, kurā tiek iespiests Korāns — vairāk nekā 10 miljoni eksemplāru gadā. No rūpniecības nozarēm attīstīta metālapstrāde un auto remonta nozare, daudz keramikas un galdniecības darbnīcas.
Zīdaste
Zīdaste (Bombycilla garrulus) ir Latvijā ziemojoša un caurceļojoša zīdastu dzimtas (Bombycillidae) putnu suga. Ligzdo Eirāzijas un daļēji Ziemeļamerikas taigas zonā, ziemās pārvietojas uz dienvidiem. Izdala divas pasugas.
Izplatība
Zīdaste kā ligzdotāja izplatītā visā Eirāzijas skujkoku taigas zonā, tai skaitā arī Eiropā, sākot ar Zviedriju un Norvēģiju rietumos un beidzot ar Kamčatku austrumos, austrumu virzienā areāls turpinās Ziemeļamerikas rietumu daļā — Kanādā un Aļaskā. Vienu reizi ligzdošana pierādīta arī Igaunijā. Ziemās zīdastes pārvietojas uz dienvidiem, Eiropā sasniedzot Lielbritāniju, Alpus (Šveici), Karpatus, Ukrainu un Balkānus (reti tālāk).
Latvijā
Latvijā zīdaste (senākā literatūrā atrodami arī sugas nosaukumi kadiķu irbīte un ziemas strazds ) ir parasta caurceļotāja un ziemotāja. Novērojama katru gadu no septembra līdz maijam. Īpaši bieži novērojama rudeņos, parasti apdzīvotās vietās, kur dārzos un apstādījumos pieejamas ogas un augļi (sevišķi pīlādži un āboli). Ziemā un pavasara ceļošanas laikā mazākā skaitā nekā rudenī. Ziemojošo putnu skaits katru gadu ir mainīgs un saistīts ar pieejamās barības daudzumu ligzdošanas areālā un ziemošanas vietās. Latvijā sastopama nominālā pasuga B. g. garrulus.
Izskats
Zīdaste ir ļoti krāšņs putns ar garu cekulu. Pēc izskata tā nav sajaucama ar citiem Eiropā sastopamajiem putniem. Zīdaste ir aptuveni mājas strazda lielumā: ķermeņa garums 16—23 cm, spārnu plētums 32-45 cm, svars 34-85 g (parasti ap 55 g).
Apspalvojums pelēcīgi sārts, ar spilgtiem laukumiem (baltiem un dzelteniem) uz tumšajiem spārniem, melnu masku uz acīm un melnu pazodi. Ķermenis spēcīgs ar masīvu kaklu, spārni plati un smaili, līdzīgi kā strazdiem. Aste ļoti īsa ar taisnstūrveida astes galu, kas ir koši dzeltenā krāsā. Dažām spārnu sekundārajām lidspalvām ir sarkani gali — raga plātnītes kā spalvu pagarinājumi, atgādinot zīmogu vasku. Jo putns kļūst vecāks, jo sarkanie gali kļūst lielāki.
Kājas melnas, jaunajiem putniem rozīgas. Knābis melns ar sarkanu pamatni, jaunajaiem putniem tumši pelēku. Acis sarkanas, jaunajiem putniem tumši brūnas. Īpašas pazīmes ir krāšņais, smailais cekuls un bieži dzirdamā augstā, maigā balss.
Uzvedība
Zīdaste vasaras periodā uzturas skujkoku (egļu un priežu) mežos, bet tuvumā parasti ir arī augļus ražojoši koki vai krūmi. Ligzdai vietu izvēlas ezera, upes vai kādas slīkšņas tuvumā. Ziemas mēnešos zīdaste izmanto dažādākas biomas. To var novērot gan mežos, gan pilsētas vidē (parkos un dārzos), kur pieejami augļu koki.
Ārpus vairošanās sezonas veido lielus, kompaktus, skaļus barus, kuros reizēm ir vairāki tūkstoši īpatņu. Bars dienas laikā kopīgi klejo, meklējot barību. Ja barības trūkst, tad bari strauji pārvietojas dienvidu virzienā, reizēm sasniedzot Vidusjūras krastu un Kaukāzu. Labos augļu ražas gados pārziemo ziemeļos, piemēram, Somijā vai Latvijā. Pavasarī zīdastes atgriežas taigā.
Barība
Zīdaste vasarā galvenokārt barojas ar kukaiņiem, bet barojas arī ar ziediem, koku sulu un pumpuriem. Līdzko ir pieejami augļi, zīdaste sāk baroties ar tiem. Rudenī un ziemā barojas tikai ar augļiem, īpaši iecienītas ir ogas (piemēram, pīlādži, kadiķogas, īleksogas, zemenes, avenes, dzērvenes u.c.). Zīdastes mēdz apreibināties ar ierūgušām ogām, uzņemot pārāk daudz alkohola. Reizēm novēroti pat nāves gadījumi. Kukaiņus ķer lidojumā, tos noskatot no kāda augstāka zara.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona vēla, retos gadījumos sākas maija beigās, bet daudz biežāk jūnija vidū un turpinās līdz jūlija beigām. Veido monogāmus pārus. Pāris kopīgi būvē vaļīga kausa formas ligzdu — no sūnām, ķērpjiem, zāles un sausiem egļu zariņiem. No iekšpuses tā izklāta ar usnejām (krūmu ķērpju plūksnām), salmiem, matiem un spalvām. Atrodas uz horizontāla zara, visbiežāk kādā eglē, apmēram 1,5-8 m augstumā.
Dējumā 4-6 olas. Inkubācijas periods ilgst apmēram 14-15 dienas, perē tikai mātīte. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Kamēr putnēni ir mazi, tos baro ar kukaiņiem, bet vēlāk ar ogām. Jaunie putni izlido 14-19 dienu vecumā. Tie joprojām vairākas dienas paliek ligzdas tuvumā, vecākiem tos turpinot barot. Ģimene bieži paliek kopā visu rudeni.
Sistemātika
Zīdastei ir 2 pasugas:
.ke
.ke ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Keniju. Domēns izveidots 1993. gadā. Domēna sponsors ir Kenya Network Information Center (KeNIC), kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Domēns nav plaši izmantots. Domēnu reģistrēšana ir iespējama zem šādiem otrā līmeņa domēniem: .co.ke, .or.ke, .ne.ke, .go.ke, .ac.ke, .sc.ke, .me.ke, .mobi.ke un .info.ke.
Ārējās saites
Toppdomän
Schwerbelastungskörper
Tuvumā esošo dzīvojamo ēku dēļ tas netika uzspridzināts Otrā pasaules kara beigās, tāpēc celtne tika saglabāta, 1995. gadā šī būve tika atzīta par vēstures pieminekli. Ēka celta brutālisma stilā.
Cilindrs atrodas Ģenerāļa Pāpes (General-Pape-Strasse) un Konrāda Dūdena ielas (Konrad-Duden-Strasse) krustojumā, Tempelhofas-Šēnebergas (Tempelhof-Schöneberg) rajonā.
Dziļais ezers
Dziļais ezers var būt:
Lidija Freimane
Lidija Freimane (dzimusi, mirusi ) bija latviešu aktrise, tiek uzskatīta par vienu no izcilākajām 20. gadsimta latviešu aktrisēm. Freimane divas reizes apbalvota ar Staļina prēmiju, ieguvusi PSRS Tautas skatuves mākslinieces goda nosaukumu.
Bērnība un skolas gadi
Lidija Freimane dzimusi Rumānijā Dondjušenu ciemā (tagadējā Moldovā), bijušā Krievijas impērijas armijas intendantūras virsnieka Eduarda Freimaņa un rumāņu zemnieces Marijas (Marija Freimane, dzimusi Gaļecka) ģimenē 1920. gada 6. martā (citi avoti vēsta, ka faktiski aktrise dzimusi 4. aprīlī ). 1921. gadā ģimene pārcēlās uz dzīvi Latvijā, Rīgā, un dzīvoja sākumā Marijas, tad Krāsotāju, Krišjāņa Barona ielā. Pēc tēva vadītā uzņēmuma bankrota 1927. gadā dzīvoja visai trūcīgos apstākļos. Savstarpējā saskarsmē lietoja krievu valodu.
Skolas gaitas topošā aktrise uzsāka ģimenei finansiāli grūtā laikā, taču viņa to pārvarēja un Rīgas 2. pamatskolu pabeidza ar labām sekmēm un tiesībām iestāties vidusskolā. Vēloties piepildīt tēva sapni — redzēt meitu kā bankas darbinieci, Lidija iesniedza dokumentus Viļa Olava komercskolā (tā atradās tagadējās Mākslas akadēmijas telpās) un uzsāka tajā mācības. Mācību laikā iezīmējās viņas organizatora spējas, ko ievēroja mācībspēki, ievēlot viņu par klases prefekti, un interese par teātri, pateicoties Amālijai Jātniecei, kura, iestudējot skolā Rūdolfa Blaumaņa komēdiju "No saldenās pudeles", Freimanei iedalīja Lavīzes lomu, kuru viņa nospēlēja spoži. Pat skolas direktors Pauls Radziņš ieteica Lidijai apmeklēt teātra skolu. Komercskolu Lidija Freimane absolvēja 1941. gadā.
Darbs un studijas
Ņemot vērā esošo jucekli valstī, varām mainoties, kādu laiku Lidija Freimane bija spiesta dzīvot Lielupē, bet, ienākot vāciešiem, viņa atrada darbu Latvijas Kredītbankā, kuru vācu okupācijas vara pārveidoja par Notebank im Ostland — uzsāka strādāt par naudas skaitītāju un pēc neilga laika tika paaugstināta amatā, uzticot svarīgāku bankas operāciju veikšanu ar vērmahta kara kontiem. Tēva sapnis bija piepildījies, bet topošā aktrise saprata, ka tas nav viņas mūža darbs un pēc gada nolēma, ka ilgi tā turpināt nevarēs.
Parādoties ziņai, ka tiks uzņemti audzēkņi Nacionālā teātra studijā, viņa izrunājās ar tēvu par vēlmi mācīties un deva solījumu — nedarīt Freimaņa vārdam kaunu un aiziet no teātra, ja jutīs, ka nekas nevar iznākt. Lidija Freimane izturēja pārbaudījumus un uzsāka studijas, turpinot darbu bankā. Nacionālā teātra studijā topošā aktrise guva zināšanas pie tādiem pasniedzējiem kā Jānis Zariņš, Žanis Katlaps, Osvalds Glāznieks, apmeklējot kopā ar pārējiem studentiem izrādes, bagātinājās ar mākslas spēku, kas nāca no Ludmilas Špīlbergas, Žaņa Katlapa, Lilijas Štengeles, Jāņa Oša spēles.
Ģimeni 1943. gada 9. decembrī vācu okupācijas varas iestādes apcietināja un Rēzeknē nošāva viņas tēvu Eduardu.
Evakuācija uz Vāciju
1944. gada pavasarī Lidija beidza 1. kursu, taču nākamo nesanāca turpināt, jo bija spiesta tā paša gada 27. septembrī kopā ar banku evakuēties uz Brīsteortu, kas atradās netālu no Kēnigsbergas (tagadējā Kaļiņingrada). Nonākot tur, viņa tikai pāris nedēļas dabūja nostrādāt, jo bankas nodaļa tika likvidēta. Lidiju Freimani paglāba kāds bankas darbinieks, kurš palīdzēja viņai nokļūt Kolbergā, kur ar darba biržas palīdzību atrada darbu laukos pie zemniekiem. Taču pēc kāda laika, sākoties kara darbībai, norisinājās evakuācija — sākumā uz Svinemindi, tad Berlīni un Oberštaufenu. Visās šajās vietās topošā aktrise strādāja pagaidu darbus un cerēja ātrāk atgriezties mājās, bet karš to neļāva izdarīt. 1945. gada 8. maijā bija pirmā miera diena Bavārijā, kad Lidija Freimane nolēma doties uz dzimteni, iespēja radās 26. jūnijā — sākumā uz Augsburgu, tad — Berlīni, visbeidzot uz Štetīnu, no kurienes ar kuģi „Pionieris” 1945. gada 3. augustā ieradās Liepājas ostā.
Vindmilas salas
Vindmilas salas ir no ledus brīvu klinšainu salu arhipelāgs Austrumantarktīdas piekrastē. Izvietotas Vinsēnas līča ziemeļaustrumos Bada krastā rietumos no Lo leduskupola. Arhipelāgs sastāv no vairākām salu grupām:
Lidija Freimane
Studiju turpinājums
Atgriezusies Rīgā, Lidija Freimane apmetās pie mātes un sāka kārtot filtrācijas dokumentus, kas nebija viegli, jo varas iestādes neuzticīgi raudzījās uz tiem, kas pabijuši Vācijā, taču beidzot viņa saņēma pagaidu apliecību līdz pases saņemšanai. Pateicoties Amālijas Jātnieces un Žaņa Katlapa rosinājumam, topošā aktrise iestājās Drāmas teātra studijā, kur guva zināšanas no tādiem pasniedzējiem kā Kārlis Kundziņš, Juris Jurovskis, Rūdolfs Baltaisvilks, Alfreds Amtmanis-Briedītis, Vera Baļuna un citi.
Vindmilas salas
Salas pirmoreiz tika nokartētas pēc operācijas Highjump gaitā veiktajām aerofotogrāfijām (1946-1947). Nosauktas par godu amerikāņu antarktiskās operācijas Windmill personālam, kas Holla salā 1947. gadā ierīkoja aerofotogrāfēšanas atbalsta punktu.
Lidija Freimane
Ģimene
Būdama vēl jauna, uzsāka juridiski nereģistrētu kopdzīvi ar režisoru Rūdolfu Baltaisvilku, taču izšķīrās pēc tā, kad Baltaisvilks izgrūda Lidiju no automašīnas, uzzinājis, ka viņa gaida bērnu (Kristīni). Ģimene izveidojās vēlāk, 1955. gadā, kad Lidija apprecējās ar kultūras darbinieku Jāzepu Pasternaku (sadzīves komfortu pasliktināja tas, ka Lidijas māte Marija nekādi nespēja pieņemt, ka viņas znots ir ebrejs). Īrēja dzīvokli Ziepniekkalnā, Līvciema ielā. Lidijai Freimanei-Pasternakai ir divas meitas Kristīne Pasternaka (1952) un Katrīne Pasternaka (1957). Kopā ar meitu Katrīnu Lidija ir filmējusies filmā "Meistars", kuras režisors ir Jānis Streičs. Vīru zaudēja 1975. gada 10. novembrī, kad Mākslas fonda direktoru Jāzepu Pasternaku nodūra viņa mājas kāpņu telpā.
Vindmilas salas
Vindmilas salās gada vidējā temperatūra svārstās no vasarā 0,3 °C līdz -14,9 °C ziemā. Maksimālā un minimālā novērotā temperatūra ir 9,2 °C un -41 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ir 175 mm gadā (pārsvarā sniega veidā). 96 dienas gadā vēja ātrums pārsniedz 54 km/h.
Lidija Freimane
Aktrise un sabiedriski nozīmīga persona
Kopš 1947. gada 16. augusta Lidija Freimane bija LPSR Valsts Drāmas teātra aktrise. Kā atzina teātra zinātniece Lilija Dzene, ar laiku Lidija Freimane kļuva par "vienīgo īsto traģēdijas aktrisi" uz Latvijas teātra skatuves.
Vindmilas salas
Salās novērojama bagātīga jūrasputnu un zīdītāju daudzveidība. Zīdītāji pārstāvēti ar piecu sugu roņiem (visvairāk Vedela roņi), putni - ar pingvīniem, vētrasputniem, klijkaijām.
Lidija Freimane
Sabiedriskā darbība
L. Freimane bija LPSR Augstākās Padomes deputāte 6.—8. sasaukumos. Kopš 1966. gada viņa bija Latvijas Teātru darbinieku savienības priekšsēdētāja. Būdama Teātra darbinieku savienības priekšsēdētāja, panāca (pat vēršoties pēc palīdzības augstākajās varas instancēs Maskavā) Eduarda Smiļģa mājas Āgenskalnā pārņemšanu savienības bilancē, to atjaunojot un restaurējot Teātra muzeja vajadzībām. Pēc viņas iniciatīvas tika izveidots Amtmaņa-Briedīša muzejs Vallē. Lidija Freimane-Pasternaka bija arī pirmā, kas atsaucās jauno arhitektu Lapiņa un Ulmaņa aicinājumam un publiski izvirzīja jautājumu par Melngalvju nama atjaunošanu Rīgā, nododot to radošo savienību pārziņā.
Apbalvojumi
Lidijas Freimanes piemiņai nosaukta rozes šķirne "Rievainā roze Lidija Freimane"
Asspalvainās zemes vāveres
Asspalvainās zemes vāveres, asspalvaino vāveru cilts (Xerini) ir viena no trijām vāveru dzimtas (Sciuridae) zemes vāveru apakšdzimtas (Xerinae) grauzēju ciltīm. Šajā apakšdzimtā ietilpst arī Āfrikas vāveru cilts (Protoxerini) un murkšķu cilts (Marmotini). Asspalvaino zemes vāveru ciltī ir 6 sugas, kas iedalās 3 ģintīs.
Vindmilas salas
Divām teritorijām Vindmilas salās piešķirts speciāli aizsargājamas teritorijas statuss: Freizera salām 16 km no piekrastes un Arderija un Odberta salām Sparksa līcī dienvidos no Mičela pussalas.
Asspalvainās zemes vāveres
Asspalvaino zemes vāveru cilts apdzīvo Āfrikas un Centrālāzijas (Irānas un Afganistānas) tuksnešu un pustuksnešu biomu.
Maģija
Maģija (no grc (mageía)) ir pirmatnējās reliģijas forma un rituālu kopums, kurai raksturīga ticība pārdabisku spēku darbībai.
Asspalvainās zemes vāveres
Izskats un ieradumi
Asspalvaino zemes vāveru cilti raksturo to kažoks, apspalvojuma asspalvainais raksturs. Lielākajai daļai kažoka krāsojumā ir svītra, tā var būt gan balta, gan melna, kas izceļas uz rudās vai brūnās pamatkrāsas. Svītra var būt viena uz muguras vai vairākas uz sāniem. Ķermeņa garums ir 16—46 cm, astes garums 7—27 cm, svars 300—945 g. Tām ir gari, gandrīz taisni nagi, kas ir daudz garāki kā citām vāverēm, un ausis ir ļoti mazas jeb to gandrīz nav. Galvaskauss šīs cilts vāverēm ir šaurāks un garāks kā parastajām koku vāverēm.
Maģija
Termins
Vārds „maģija” esot atvasināts no seno grieķu vārda magein, kas tika lietots asīriešu un babiloniešu zoroastrismā, vai arī no vārda megas, kas grieķu valodā nozīmē varens, dižens. Pētnieki izprot jēdzienu kā maga jeb burvja māksla. Mūsdienās Alisters Kraulijs popularizējis vārdu magick, skaidrojot to kā zinātni un mākslu, kas rada izmaiņas saskaņā ar gribu.
Asspalvainās zemes vāveres
Izskats un ieradumi
Visas asspalvainās vāveres dzīvo tikai uz zemes, dabiskās slēptuvēs zem akmeņiem vai izrok alas pašas. Alās tās slēpjas no dienas saules, plēsējiem, un alās tiek izaudzināti bērni. Nav ziņu par to, ka vāveres veidotu barības krājumus. Tā kā klimats, kurā dzīvo asspalvainās zemes vāveres, ir karsts, tad tās ir aktīvas agri no rīta vai vēlu vakarā. Tās barojas ar saknēm, sēklām, augļiem un kukaiņiem.
Maģija
Termins
Antropologs Broņislavs Malinovskis uzskatīja, ka maģijai piemīt trīs pamatfunkcijas, radīt, aizsargāt un iznīcināt. Tās jāīsteno vēl caur trim elementiem:
Reliģijas pirmsākumos esot bijuši ticējumi, ka starp izvēlēto maģijas objektu un objekta zīmi — statueti, zīmējumu pastāv cieša saikne un ka, iedarbojoties uz simbolu, iespējams tieši ietekmēt objektu vai arī notikumu gaitu. Līdz mūsdienām saglabājušies neliela izmēra kaulu un akmeņu, kas esot lietoti rituālos.
Maģijas veidi
Baltā maģija esot rituālu kopums, kuru mērķis ir izraisīt labu pārdabisko spēku darbību. Tā var tikt izmantota slimnieku dziedināšanai, dzīves sarežģījumu un sarežģītu situāciju šķetināšanai un risināšanai, citu cilvēku laimes nodrošināšanai un vairošanai. Tāda labdabīgā maģija var arī iekļaut aizsardzības rituālus un burvestības, kas ir vērstas pret melnās maģijas pārstāvjiem. Visbiežāk tā tendēta uz cilvēka ķermeņa dziedināšanu. Melnā maģija esot rituālu kopums ar mērķi izraisīt ļaunu pārdabisko spēku darbību. Tā esot postījumu un iznīcības maģija. Melnā maģija esot destruktīva, ar nolūku atriebties, kaitēt, iznīcināt vai citam atņemt to, kas tam pieder.
Maģijas pielietotāji
Mags, "gudrais no austrumiem", esot cilvēks, kurš ir apguvis filosofiju un mācījies virzīt savu gribu. Vēsturiski maģija reizēm attiecināta uz burvjiem, raganām, šamaņiem, zintniekiem un pūšļotājiem. Burvis nodarbojās zīlēšanā, pazudušu priekšmetu un personu atrašanā, apslēptās bagātības meklēšanā, cilvēku un dzīvnieku ārstēšanā, sapņu tulkošanā, zādzību atklāšanā, spoku un feju izdzīšanā, burvību uzsūtīšanā, raganu un feju burvību laušanā, kā arī amuletu un mīlas dzērienu izgatavošanā.
Latvijas cilvēki, kuri nodarbojušies ar maģiju
Konstantīns Raudive bijis parapsihologs. Viņš ir pazīstams ar saviem eksperimentiem elektroniskajā komunikācijā ar mirušajiem. Akadēmiķis nomira 1974. gadā.
Gaišreģe un dzintniece, latgaliete Jadvigas Kučkova jeb Zvaigžņu māte 2005. gada jūlijā esot mirusi, lai dotos uz "paralēlajām pilnības pasaulēm."
Marta Rācene dzima 1908. gada 30. martā Dauguļu pagasta „Mazbrenguļos”. Pēc Otrā pasaules kara Marta pārcēlās uz dzīvi Zilākalna „Zažēnos”, kur nodarbojās ar dziedināšanu un viņu sāka dēvēt par Zilākalna Martu. Zintniece nomira 1992. gada 22. maijā.
Blok D
Blok D varianti
Blok D modifikācijas: Tālākās modifikācijas:
Blok D (N1-L3)
1964. gadā sākās projektēšanas darbi konstruktoru birojā OKB-1. Pakāpei tika izstrādāts raķešdzinējs 11D58 (11Д58). Lai samazinātu siltuma pieplūdi šķidrajam skābeklim, oksidētāja bāka tika izveidota sfēriska ar vakuuma siltumizolāciju un siltuma tiltu savienojumiem. Degvielas tvertne izveidota torveida. Kosmiskajā velkonī tika realizēti vairāki unikāli tehniski risinājumi (degvielas tvertne 30° slīpumā, lai būtu racionāla degvielas savākšana; tvertņu priekšsūkņi; hēlija uzglabāšana balonos, kas iegremdēti šķidrā skābeklī, u.c.). Lai nodrošinātu galvenā dzinēja iedarbināšanu, pirms tam bija vajadzīga noteikta pārslodze (lai degviela nosēstos); tam tika izstrādāta iedarbināšanas nodrošināšanas sistēma, kas atļāva Blok D dzinēja palaišanu līdz 7 reizēm, līdz 30% no tvertņu tilpuma. Iedarbināšanas nodrošināšanas sistēma sastāvēja no degvielas tvertnes un diviem dzinējiem (viens - rezerves); tie bija simetriski piestiprināti pie degvielas tvertnes un bija paredzēts tos nomest pēc galvenā dzinēja pēdējās iedarbināšanas reizes.
Blok D (L1)
Līdz ar nesējraķetes N-1 izveides aizkavēšanos, tika nolemts veikt pilotējamu lidojumu ap Mēnesi, izmantojot raķeti UR-500 un raķešpakāpi no N-1 projekta (Blok-D). 1965. gadā sākās kosmiskā kompleksa L1 projektēšanas darbi. Tajā tika izmantots modificēts Blok D, kuram vajadzēja nodrošināts divus manevrus. Bija paredzēti divi Blok D izmēģinājuma lidojumi (pirmais - dzinēja īslaicīgai iedarbināšanai ieiešanai Zemes orbītā, otro - lai veiktu paātrinājumu no Zemes orbītas lidojumam uz Mēnesi).
Kompleksa L1 raķešpakāpe Blok D (11S824) kļuva par bāzi veselai kosmisko velkoņu saimei. Tā izstrādei galvenie risinājumi tika ņemti no kompleksa N1-L3 raķešpakāpes Blok D, ar izmaiņām atbalsta elementos, ka arī dzinēja iedarbināšanas nodrošināšanas sistēmā. Iedarbināšanas nodrošināšanas sistēmai papildus bija jāveic pakāpes orientācija un stabilizācija, kam tika uzstādīti papildu dzinēji. Pēc diviem 11S824 stenda izmēģinājumiem, 1967. gada 10.martā notika veiksmīgs Proton-K starts ar Blok D un kosmosa kuģi 7K-L1 (Kosmos-146), kosmiskais aparāts pārsniedza otro kosmisko ātrumu. Pavisam programmas L1 ietvaros notika 14 starti, no tiem tikai 7 reizēs (pārējās reizēs notika nesējraķetes avārija) tika darbināts Blok D, no kuriem vienu reizi tas neiedarbojās.
1968. gadā Blok D tika pielāgots bezpilota kosmisko aparātu palaišanai uz Mēnesi, Marsu un Veneru.
Blok D (L1E)
Vienlaicīgi ar projektu L1 turpinājās darbs pie N1-L3 Blok D. Tika veikti seši stenda izmēģinājumi, kuros pakāpe tika iedarbināta 7-8 reizes. Lai to izmēģinātu kosmiskā lidojumā, tika nolemts to darīt ar nesējraķeti Proton; tam tika projektēts īpašs kosmiskais bloks L1E (Л1Э), kas sastāvēja no vienkāršota kosmosa kuģa L1, eksperimentālā Blok D un plūsmvirža. Tas bija aprīkots ar papildu sensoriem, tvertnēs ierīkoja iluminatorus, caur kuriem veica videofilmēšanu, lai redzētu šķidruma uzvedību dažādos lidojuma periodos. Pirmais lidojums 28.11.1969 beidzās neveiksmīgi nesējraķetes avārijas dēļ, bet otrais 02.12.1970 bija veiksmīgs - pakāpe ieslēdzās 7 reizes, un informācija tika nodota uz zemi.
Turpmākās modifikācijas
Līdz ar sakaru un televīzijas pavadoņu izveidi bija nepieciešamība nogādāt derīgo kravu ģeostacionārajā orbītā. 1969. gadā izstrādāja Blok D modifikāciju, kuru nosauca par Blok DM (11S86).
Sk. tālāk Blok DM.
Literatūra, avoti
Grāmata В.Е.Гудилин, Л.И.Слабкий "РАКЕТНО-КОСМИЧЕСКИЕ СИСТЕМЫ (История. Развитие. Перспективы)"
Deviņstūris
Deviņstūris - daudzstūris ar deviņām malām. Deviņstūra leņķu summa ir 1260°. Tam ir 27 diagonāles. Katrs regulāra deviņstūra leņķis ir 140° liels.
Nemme (stacija)
Vēsture
19. gs. vidū Nemmes apkārtne bija iecienīta pilsētnieku atpūtas vieta, tika rīkoti izbraukumi un organizētas ekipāžas, lai svētdienas pavadītu ainaviski pievilcīgajos Zilajos kalnos (et). Nav brīnums, ka līdz ar dzelzceļa līnijas Baltijas osta — Rēvele — Gatčina izbūves pilsētniekiem radās interese par jauno transporta veidu. 1872. gada 8. maijā Revalsche Zeitung publicētajā lasītāju vēstulē tika ierosināts 7 verstis no Baltijas stacijas ierīkot vilcienu apstāšanās punktu pasažieru izlaišanai un uzņemšanai. Uz avīzē publicēto ierosinājumu tika reaģēts zibenīgi un jau pēc dažām dienām Nemmē tika atklāts pirmais dzelzceļa pieturas punkts. Steigā atvērtajam pieturas punktam tika piešķirts visai neveikls nosaukums — ''Pieturas punkts 7. versts'' (et, de, ru). 1874. gadā pietura tika pārdēvēta par Nemmi, bet 1888. gadā tā jau ieguva stacijas tiesības. Sekoja 36 metrus garas koka platformas, kā arī koka nojumes izbūve (1890. gadā). Biļetes tika pārdotas ēkā iepretim dzelzceļa pārbrauktuvei (nojaukta). Turp un atpakaļ biļete no Tallinas līdz Nemmei, atkarībā no vagona klases, maksāja 20-40 sudraba kapeikas, kas tiem laikiem bija pietiekami ievērojama naudas summa un par ko varēja nopirkt litru degvīna.
Pirmā koka stacijas ēka Nemmē tika uzcelta 1905. gadā un tika ekspluatēta 30 gadus. Sakārtotā infrastruktūra veicināja strauju pasažieru pieaugumu un Nemme kļuva par nozīmīgu dzelzceļa līnijas staciju.
Pēc Tallinas — Pēskilas dzelzceļa iecirkņa elektrifikācijas pasažieru plūsma pieauga vēl vairākkārt, tāpēc 1928. gadā Nemmē tika izbūvēti jauni peroni, bet 1930. gadā tika pabeigta jauna stacijas ēka.
1987. gadā dzelzceļa pārvalde nolēma veco, laika zoba skarto koka nojumi nojaukt, kas arī tika izdarīts. Šis notikums sabiedrībā izraisīja vētrainas diskusijas par kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšanu un galu galā tika nolemts Nemmes stacijas nojumes atjaunot to pirmatnējā izskatā. 1997. gadā Nemmes stacijas komplekss tika iekļauts valsts kultūras pieminekļu sarakstā, bet 1999. gadā nojumes rekonstrukcija tika pabeigta. Mūsdienās līdztekus dzelzceļa stacijas funkcijām, Nemme stacijas ēka kalpo arī kā muzejs.
Dziļezers (Istras pagasts)
Pārskats
Ezerā 3 salas ar kopējo platību 0,7 ha; lielākā - Mīlas sala. Ietek strauti no Istras un Volčaka ezeriem. Iztek Istra uz Zilupi. Uz Istras 0,4 km lejpus iztekas atrodas Meļņiku dzirnavas, kas regulē ezera ūdens līmeni. Makrofīti: niedres, meldri, kosas, raglapes, lēpes, glīvenes, sūrenes, kalmes, vilkvālītes, parīss. Eitrofs ezers, 1/5 platības aizaugusi. Mīt plaudis, rauda, asaris, līdaka, līnis, rudulis, ķīsis. Ligzdo pīles.
Ziemeļrietumu krastā apdzīvotā vieta Vecslabada. Ziemeļu krastā Meļņiku pilskalns. Atpūtas vietas, peldvietas.
Desmitstūris
Desmitstūris - daudzstūris ar desmit malām. Desmitstūra leņķu summa ir 1440°. Tam ir 35 diagonāles. Katrs regulāra desmitstūra leņķis ir 144° liels.
Kanādas hokeja izlase
2023. gadā tā atrodas 1. vietā Starptautiskās hokeja federācijas vīriešu hokeja izlašu rangā un spēlēja 2023. gada Pasaules čempionāta elites divīzijā.
Kanāda ir viena no veiksmīgākajām nacionālajām hokeja izlasēm pasaulē un tā sauktā "Lielā sešinieka" dalībniece, kas ir sešu spēcīgāko vīriešu hokeja valstu neoficiālā grupa kopā ar Krieviju, ASV, Zviedriju un Somiju un Čehiju.
Olimpiskās spēles
Visi olimpiskie hokeja turnīri laikā no 1920. līdz 1968. gadam arī tika uzskatīti par pasaules čempionātiem.
Pasaules čempionāts
Visi olimpiskie hokeja turnīri laikā no 1920. līdz 1968. gadam arī tika uzskatīti par pasaules čempionātiem. Pasaules čempionāti netika rīkoti no 1940. līdz 1946. gadam Otrā pasaules kara laikā un ziemas olimpisko spēļu gados 1980., 1984. vai 1988. gadā. 2020. gada turnīrs tika atcelts Covid-19 pandēmijas dēļ.
Valsts sekretārs (Latvija)
Valsts sekretārs ir augstākais valsts civildienesta ierēdņa amats Latvijas Republikā. Valsts sekretārs ir ministrijas administratīvais vadītājs un lielākajā daļā gadījumu arī reālais ministrijas un tās kūrētās nozares vadītājs, jo, Ministru kabinetiem mainoties, ministram bieži ir par maz laika, lai spētu iedziļināties un pilnībā saprast ministrijas darbu un funkcijas. Nereti valsts sekretārs ir arī ministrijas kā valsts kapitāla daļu turētāja pārstāvis un lēmumu pieņēmējs kapitālsabiedrībās ar valsts kapitāla daļām.
Aizsardzības ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Jānis Garisons (kopš 2015.08.03.)
Bijušie:
Ārlietu ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Andris Pelšs (kopš 2018.08.15.)
Bijušie:
Ekonomikas ministrijas valsts sekretāri
Bijušie:
Finanšu ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Baiba Bāne (kopš 2014.07.01.)
Iekšlietu ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Dmitrijs Trofimovs (kopš 2017.08.23.)
Bijušie:
Izglītības un zinātnes ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Līga Lejiņa (2015.09.01.—2020.11.01 un kopš 2021.09.14.)
Bijušie:
Kultūras ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Dace Vilsone (kopš 2018.01.30.)
Bijušie:
Labklājības ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Ingus Alliks (kopš 2016.09...)
Bijušie:
Satiksmes ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Ilonda Stepanova (kopš 11.02.2020)
Bijušie:
Wainoden
Wainoden var būt:
Valsts sekretārs (Latvija)
Tieslietu ministrijas valsts sekretāri
Bijušie:
Veselības ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Indra Dreika (kopš 2021.04.20.)
Bijušie:
Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Edvīns Balševics (kopš 2019.06.04.)
Zemkopības ministrijas valsts sekretāri
Šobrīd: Raivis Kronbergs (kopš 2022.01.03.)
Bijušie:
Likvidēto un reorganizēto ministriju valsts sekretāri
Bērnu un ģimenes lietu ministrijas valsts sekretāri
Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrijas valsts sekretāri
Vides ministrijas valsts sekretāri
Īpašu uzdevumu ministra bērnu un ģimenes lietās sekretariāts
Īpašu uzdevumu ministra elektroniskās pārvaldes lietās sekretariāts
Īpašu uzdevumu ministra sabiedrības integrācijas lietās sekretariāts
Šekltona krāteris
Šekltona krāteris ir triecienkrāteris uz Mēness. Krāteris nodēvēts par godu Ernestam Šekltonam, ievērojamam Antarktikas pētniekam. Krāteris ir īpašs ar to, ka tā iekšpuse atrodas mūžīgā tumsā, tajā neiespīd Saule, kamēr klinšu radzes ap tā malām Saule apspīd gandrīz patstāvīgi. Noēnojuma dēļ, krātera iekšpusē ir ļoti zema temperatūra. Tādēļ šeit, iespējams, atrodas gaistošas vielas, kuras uz Mēness virsmu nonākušas, nokrītot komētām. NASA kosmiskā aparāta Lunar Prospector mērījumi krāterī uzrādīja paaugstinātu ūdeņraža daudzumu. Tas varētu liecināt par ledus esamību tajā.
Krāteris atrodas pašā Mēness dienvidpolā. Mēness rotācijas ass atrodas dažus km no krātera centra. Skatoties no Zemes, var redzēt vienīgi krātera apmali, kura ir nedaudz augstāka par apkārtni. Krāteris izveidojies pirms apmēram 3,6 miljardiem gadu.
Šekltona krāteris ir minēts kā potenciāla vieta vairāku nākotnes projektu realizēšanai. Šajos plānos ietilpst gan infrasarkano staru teleskopa uzstādīšana, gan Mēness bāzes izveide.
.kg
.kg ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Kirgizstānu. Domēns izveidots 1995. gadā. Domēna sponsors ir AsiaInfo Telecommunication Enterprise, kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu. Galvenokārt pastāv otrā līmeņa domēni. Trešā līmeņa domēni ir tikai zem .gov.kg un .mil.kg.
Ārējās saites
Toppdomän
SunStroke Project
SunStroke Project ir mūzikas grupa no Moldovas. Grupa tika dibināta 2008. gadā. Kopā ar dziedātāju Oļu Tiru grupa pārstāvēja Moldovu 2010. gada Eirovīzijā. Grupa izpildīja dziesmu Run Away. Grupa sava pusfinālā ieņēma 10. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņi ieņēma 22. vietu.
Vēl grupa ir startējusi 2009. gada Moldovas Eirovīzijas atlasē, bet šoreiz viņi ieguva tikai 3. vietu ar dziesmu No Crime.
SunStroke Project piedaījās arī 2017. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā ar dziesmu Hey Mamma!. Fināla kopvērtējumā viņi ieguva 3. vietu, kas ir labākais Moldovas sasniegums konkursā.
Svītrainā zebiekste
Svītrainā zebiekste (Mustela strigidorsa) ir neliels sermuļu dzimtas (Mustelidae) plēsējs.
Svītrainā zebiekste ir visnoslēpumainākais Austrumu dzīvnieks, jo redzēta ļoti reti, lai arī tās izplatības teritorija ir ļoti liela, sākot ar Nepālu un Indijas ziemeļiem un beidzot ar Birmu, Ķīnas dienvidiem, Vjetnamu un Laosas dienvidiem. Tā dzīvo kalnos 1000—2500 metrus virs jūras līmeņa. Par svītraino zebieksti ir ļoti maz ziņu. Līdz šim ir izpētīti tikai 8 eksemplāri no Indijas, Nepālas, Birmas, Laosas un Taizemes.
Izskats un īpašības
Svītrainā zebiekste kā citi sermuļu dzimtas dzīvnieki ir ar garu, slaidu ķermeni, īsām kājām un saplacinātu galvas formu. To var viegli atšķirt no pārējām zebiekstēm, pateicoties smalkai, sudrabaini pelēkai svītrai uz muguras, kas sākas pie galvas pamatnes un beidzas pie astes pamatnes. Kažoka krāsa ir tumši brūna vai dzeltenbrūna. Pavēderē tai ir atkal šaura, dzeltena svītra, un sānu matojums gar paišo pavēderi ir nedaudz tumšāks par muguras matojumu. Aste un kājas ir vienā krāsā ar muguru. Augšlūpa un zods ir gaiši vai gandrīz balti. Pēdas ir bez matojuma. Aste vidēji gara, sasniedzot 1/3 no ķermeņa garuma. Mātītei, ko noķēra Laosā, ķermeņa garums bija 285 mm, astes garums 152 mm.
Indijā tika novērota svītrainā zebiekste, kas medīja lielu žurku.
Gajs Cēzars
Gajs Cēzars, pilnā vārdā Gajs Jūlijs Cēzars Vipsaniāns (Gaius Julius Caesar Vipsanianus), dzimis Gajs Vipsānijs Agripa (Gaius Vipsanius Agrippa) (dzimis 20. gadā p. m. ē., miris 4. gadā) bija Romas impērijas konsuls no 1. gada m.ē.
Oļa Tira
Oļa Tira (Olia Tira), īstajā vārdā Olga Cira (dzimusi Potsdamā, Austrumvācijā) ir moldāvu dziedātāja. O. Tira kopā ar SunStroke Project pārstāvēja Moldovu 2010. gada Eirovīzijā. Viņi izpildīja dziesmu "Run Away". Moldovas poārstāvji sava pusfinālā ieņēma 10. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņi ieņēma 22. vietu.