cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kima Jona
Kima Jona (dzimusi Pučhonā, Dienvidkorejā) ir Dienvidkorejas daiļslidotāja. Viņa ir pirmā daiļslidotāja no šīs Āzijas valsts, kas guvusi panākumus starptautiskā mērogā. Četrus gadus Kima Jona dzīvoja Toronto, Kanādā, kur trenējas pie savulaik izcilā daiļslidotāja, divkārtējā olimpiskā čempiona Braiena Orsera. Pēc tam atgriezās Korejā un šobrīd dzīvo un trenējas Seulā.
Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā Kima Jona izcīnīja zelta medaļu sieviešu sacensībās. Viņa ir pašreizējā pasaules rekorda īpašniece gan kopējā punktu ieskaitē, gan īsajā programmā, gan izvēles programmā; visi šie rekordi tika uzstādīti Vankūveras Olimpiskajās spēlēs. 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos Kima Jona izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties vienīgi Krievijas sportistei Adelinai Sotņikovai. Divreiz kļuvusi par Pasaules čempionāta uzvarētāju (2009. gadā Losandželosā un 2013. gadā Londonā).
Kima Jona aizdedzināja Olimpisko lāpu 2018. gada ziemas olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā.
Goliševas pagasts
Goliševas pagasts ir viena no Ludzas novada administratīvajām teritorijām tā austrumos, Krievijas pierobežā. Robežojas ar sava novada Malnavas, Mērdzenes pagastiem un Blontu pagastiem.
Ronaldu (nozīmju atdalīšana)
Ronaldu ir portugāļu un spāņu valodu vīriešu personvārds. Tas ir ekvivalents vārdam Ronalds. Cilvēki ar šo vārdu:
Goliševas pagasts
Hidrogrāfija
Upes: Ludza
Ezeri: Zaborovjes ezers
Vēsture
Goliševas pagasts pirmo reizi vēstures dokumentos minēts 1646. gadā Ludzas stārastijas inventāra sarakstos kā Wlosc Hołuszowska. 1784. gadā Goliševa uzrādīta kā Mihalovas muižas (vēlāk Mērdzenes pagasta) sastāvdaļa. 1945. gadā Mērdzenes pagastā izveidoja Goliševas ciema padomi. 1979. gadā Goliševas ciemam pievienoja daļu Blontu ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Kārsavas novadā. 2021. gadā Kārsavas novads tika iekļauts Ludzas novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Goliševa (pagasta centrs), Zahari, Antonovka.
Aizmugure (futbols)
Aizmugure ir 11. punkts IFAB sarakstītajos un FIFA publicētajos futbola noteikumos. Noteikums paredz, ka, ja spēlētājs ir aizmugures pozīcijā, kad komandas biedrs izdara piespēli, viņš nedrīkst aktīvi iesaistīties spēlē. Spēlētājs ir aizmugures pozīcijā, ja viņš atrodas tuvāk pretinieku vārtu līnijai kā bumba un priekšpēdējais aizsargs, bet tikai tad, ja spēlētājs atrodas pretinieka laukuma pusē. Termina "aktīva iesaistīšanās" pielietojums ir kļuvis par plaši apspriestu tematu spēles noteikumos. Ir atzīts, ka izmaiņas aizmugures noteikumos ir vienīgais veids, kā palielināt vārtu gūšanas iespējas futbolā.
Pielietošana
Aizmugures noteikuma pielietošanu var uztvert trijos soļos: aizmugures pozīcija, aizmugures pārkāpums un aizmugures sodīšana.
Aizmugures pozīcija
Spēlētājs ir aizmugures pozīcijā, ja izpildās trīs nosacījumi: pirmkārt, spēlētājam jāatrodas pretinieka laukuma pusē. Otrkārt, spēlētājam ir jāatrodas priekšā bumbai. Treškārt, starp viņu un pretinieka vārtu līniju jāatrodas mazāk kā diviem pretinieka spēlētājiem, ieskaitot vārtsargu. Vārtsargam gan nav obligāti jābūt vienam no šiem diviem pēdējiem pretiniekiem. Jebkurš uzbrucējs, kurš ir aiz bumbas vai vienā līmenī ar to, neatrodas aizmugures pozīcijā un nevar tikt sodīts par aizmugures pārkāpumu. 2009./2010. gada noteikumos IFAB pievienoja papildinājumu, par gadījumu, kad spēlētājs īslaicīgi atrodas ārpus laukuma robežām. Šajā gadījumā tiek uzskatīts, ka spēlētājs atrodas uz līnijas vietā, kur viņš to šķērsoja.
2005. gada noteikumiem tika pievienots jauns IFAB lēmums, kurš uzsvēra, ka "tuvāk pretinieku vārtu līnijai" nozīmē "jebkuru galvas, ķermeņa vai kāju daļu, kura atrodas tuvāk pretinieku vārtu līnijai kā bumba un priekšpēdējais pretinieks (pēdējam pretiniekam parasti esot vārtsargam). Rokas šajā definīcijā nav iekļautas." Praksē tas tiek realizēts tādi, ka jebkurai šajā lēmumā minētajai daļai jābūt aiz priekšpēdējā aizsarga (neskaitot rokas) un bumbas daļas, kur atrodas tuvāk pretinieka vārtu līnijai.
Neatkarīgi no pozīcijas, aizmugures pārkāpums netiek fiksēts, ja spēlētājs saņem bumbu tieši no stūra sitiena, vārtsarga sitiena vai auta izspēles. Tomēr aizmugures pārkāpums var rasties, ja spēlētājs saņem bumbu tieši no tiešā vai netiešā brīvsitiena.
Aizmugures pārkāpums
Spēlētājs, kurš ir aizmugures pozīcijā piespēles brīdī, izdara aizmugures pārkāpumu tikai tad, ja pēc tiesneša domām, viņš aktīvi iesaistās spēlē
Tā kā aizmugures situācija tiek izvērtēta brīdī, kad bumbai pieskaras komandas biedrs, nevis brīdī, kad spēlētājs saņem bumbu, pastāv iespēja, ka spēlētājs bumbu saņems krietni aiz priekšpēdējā aizsarga vai pat aiz pēdējā aizsarga (tipiski vārtsarga).
Spēlētāja "aktīva dalība" spēlē var nebūt viennozīmīgi nosakāma. 2003. gadā FIFA izdeva jaunas vadlīnijas aizmugures noteikuma interpretācijā un 2005. gada jūnijā tās tika iekļautas 11. noteikumu punktā. Precizējumi tika veikti ar mērķi šos gadījumus definēt precīzāk.
Visbiežāk domstarpības rodas par aizmugures situācijām un spēlētāju rīcību, kuras var tikt vērtētas kā pretinieku traucējošas. Bils Šenklijs reiz izteicās: "Ja spēlētājs neiejaucas spēlē vai nemeklē iespēju iegūt priekšrocību, viņam tas būtu jādara!" Šis citāts ir viens no piemēriem, kāpēc IFAB bija papildus jāpaskaidro, ko nozīmē "iegūt priekšrocību", jo tiesneši visā pasaulē ļoti atšķirīgi vērtēja situācijas kā iespējas iegūt priekšrocības.
Aizmugures sodīšana
Pēc aizmugures pārkāpuma fiksēšanas pretiniekam tiek piešķirts netiešais brīvsitiens no tās vietas, kur atradās spēlētājs, kurš piespēles brīdī bija aizmugures pozīcijā.
Tiesāšana
Šī noteikuma pielietošanā tiesnesis galvenokārt pamatojās uz asistentu lēmumiem. Asistenti pārsvarā pārvietojas vienā līnijā ar priekšpēdējo aizsargu, bumbu vai laukuma viduslīniju, atkarībā no tā, kas ir tuvāk vārtu līnijai viņa laukuma pusē. Tiesneša asistents par aizmugures pārkāpumiem norāda, vispirms paceļot savu karodziņu augšup bez papildus kustībām, bet pēc tam, kad to pamanījis galvenais tiesnesis, paceļot karodziņu tādā veidā, kas norāda pārkāpuma notikuma vietu:
Tiesneša asistenta uzdevums saistībā ar aizmugures situācijām var būt sarežģīts, jo viņam ir jāpaspēj izskriet līdzi uzbrukumiem un pretuzbrukumiem, jāņem vērā, kuri spēlētāji ir aizmugures pozīcijā, kad tiek izspēlēta bumba, un pēc tam jānosaka, vai aizmugures pozīcijās esošie spēlētāji aktīvi iesaistījās spēlē. Nepareiza lēmuma risks palielinās līdz ar distances attiecību starp tiesneša asistentu un uzbrūkošo spēlētāju un uzbrūkošo spēlētāju un aizsargu, tiesneša asistentam neesot vienā līnijā ar aizsargu. Aizmugures situāciju tiesāšanu skatītāji bieži vien novērtē par zemu. Nav vienkārši novērtēt, vai bumbas piespēlēšanas brīdī spēlētājs ir vienā līmenī ar pretinieku: ja uzbrucējs un aizsargs skrien pretējos virzienos, sekundes desmitdaļā viņi var būt divu metru attālumā.
Daļa pētnieku uzskata, ka aizmugures situāciju tiesāšanas kļūdas ir "optiski nenovēršamas". Tiek apgalvots, ka cilvēki un tehnoloģijas nav spējīgas pietiekami ātri precīzi noteikt aizmugures pozīciju, lai laikus pieņemtu lēmumu. Dažkārt vienkārši nav iespējams paturēt redzeslokā visus iesaistītos spēlētājus. Ir bijusi vairāki piedāvājumi automātiskai aizmugures stāvokļu noteikšanai.
Vēsture
Aizmugures noteikumi pastāvēja jau pirmajos neformālajos noteikumos futbola noteikumos, pēc kuriem spēlēja Anglijas skolās 19. gadsimta sākumā. Šie aizmugures noteikumi bieži vien bija stingrāki par šodienas noteikumiem. Dažos no tiem spēlētājs bija neīstajā pusē, ja viņš atradās priekšā bumbai. Šobrīd līdzīgi noteikumi pastāv regbijā, kur aizmugures pārkāpums tiek piešķirts katram spēlētājam, kurš atrodas starp bumbu un pretinieka vārtiem. Taču pilnīgi citādāki bija sākotnējie Šefīldas noteikumi, kuros nebija aizmugures noteikuma un bija spēlētāji, saukti par "kick-throughs", kuri pastāvīgi atradās pie pretinieka vārtiem.
1848. gadā problēmas risināšanai HC Maldens sarīkoja tikšanos Trīsvienības koledžas telpās, Kembridžā. Ieradās pārstāvji no Ītonas, Harovas, Ragbijas, Vinčesteras un Šrūsberi skolām, katrs ar savu noteikumu kopumu. Sanāksme sākās pēc četriem pēcpusdienā un līdz pusnaktij bija tapis uzmetums, kurš tika nosaukts par Kembridžas noteikumiem. Maldens pēc tam ir izteicies par to, cik saskaņoti notikusi šī sanāksme.
Diemžēl no šiem 1848. gada noteikumiem nav saglabājusies neviena kopija, bet tiek uzskatīts, ka šie noteikumi iekļāva noteikumus par sānu iemetieniem, atsitieniem no vārtiem, laukuma viduslīniju, spēles atsākšanu, turēšanu un grūšanu (tas tika aizliegts) un aizmugures noteikumu. Šie noteikumi pieļāva vārtu pārliktņa vietā izmantot auklu.
Šrūsberi skolas bibliotēkā 20. gadsimta vidū tika atrasti noteikumi, datēti ar 1856. gadu. Iespējams, tie ir visai tuvi Kembridžas noteikumiem un tiek uzskatīti par vecākajiem eksistējošajiem noteikumiem. 9. noteikumu punkts pieprasīja trīs aizsardzības spēlētājus priekšā uzbrucējam, kurš spēlē ar bumbu. Noteikums bija šāds:
"Ja bumba ir pagājusi garām spēlētājam un ir nākusi no savu vārtu virziena, viņš nevar tai pieskārties, kamēr pretinieki nav pa to uzsituši, ja vien pirms viņa nav vairāk kā trīs pretinieku spēlētāji. Nevienam spēlētājam nav atļauts klejot starp bumbu un pretinieka vārtiem."
Līdz ar futbola attīstību 1860. un 1870. gados aizmugures noteikums kļuva par lielāko strīdu iemeslu starp klubiem. Šefīldas klubi atbrīvojās no "kick-through" spēlētājiem, pievienojot saviem noteikumiem papildinājumu, kurš paredzēja vienam no aizsargājošās komandas spēlētājiem bija jāatrodas starp uzbrucēju un pretinieka vārtiem. Anglijas Futbola asociācija arī nedaudz piekāpās un pieņēma Kembridžas noteikumu par trīs spēlētājiem. Beidzot piekāpās arī Šefīlda un "triju spēlētāju" noteikums kļuva oficiāls līdz 1925. gadam.
Izmaiņas uz "diviem spēlētājiem" noveda pie tūlītēja vārtu gūšanas apjoma palielinājuma. 1924./25. gada sezonā Futbola līgas 1848 spēlēs tika gūti 4700 vārti. 1925./26. gada sezonā šis skaitlis pieauga līdz 6373 vārtiem pie tāda paša spēļu skaita.
1987./88. gada sezonā GM Vauxhall Conference līgā (5. augstākā līga) tika veikta eksperimentāla noteikumu izmaiņa, kura paredzēja, ka neviens uzbrucējs neatrodas aizmugures pozīcijā, izpildot brīvsitienu. Šī izmaiņa netika uzskatīta par veiksmīgu, jo uzbrūkošās komandas spēlētāji varēja soda laukumā sastāties barā pie jebkura brīvsitiena (vai pat vairāki spēlētāji stāvēt priekšā pretinieka vārtsargam) un augstākā līmenī izmaiņa netika ieviesta.
1990. gadā noteikumam tika pievienots papildinājums, kurš ļāva uzbrucējam atrasties vienā līnijā ar priekšpēdējo pretinieku. Šī bija viena no izmaiņām, ko veica futbola organizāciju pārstāvji, lai padarītu noteikumus labvēlīgākus uzbrūkošam futbolam un ļautu spēlei notikt ar mazāk pārtraukumiem.
Aizmugures slazds
Aizmugures slazds ir aizsardzības taktika, kas izveidota, lai "ievilinātu" uzbrūkošo komandu aizmugures pozīcijā. To pirmoreiz pielietoja Notts County 20. gadsimta sākumā. Vēlāk to pārņēma ietekmīgais argentīniešu treneris Osvaldo Subeldia. Brīdī, kad uzbrūkošais spēlētājs veic izrāvienu uz priekšu un komandas biedrs ir gatavs viņam piespēlēt, visi aizsargi (izņemot vārtsargu) pārvietojas pretējā virzienā relatīvi taisnā līnijā, lai izvirzītu uzbrucēju aizmugures pozīcijā brīdī, kad tiek izdarīta piespēle.
Aizmugures slazda pielietošana var būt riskanta stratēģija, jo visiem aizsargiem (izņemot vārtsargu) ir jāpārvietojas kopā relatīvi taisnā līnijā, citādi uzbrucēji nebūs aizmugures pozīcijā, kamēr vārtsargs un vēl viens aizsargs būs starp viņiem un vārtu līniju. Ja aizmugures slazds izgāžas, uzbrūkošajiem spēlētājiem būs gandrīz brīvs ceļš uz vārtiem. 2003. gada noteikumu izmaiņas šo taktiku padarījušas vēl bīstamāku, jo aktīvas spēles definīcija ir padarīta stingrāka. Tāpēc komandas, kuras pielieto aizmugures slazdu, riskē vairāk, jo aizmugures pārkāpums tiek fiksēts retāk, tiesnesim nefiksējot aktīvu spēli.
Abe
Abe var būt:
Bilozerske
Bilozerske ir pilsēta Ukrainas austrumos Doneckas apgabalā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā 112 km no apgabala centra Doneckas. Pakļauta Dobropiļļas pilsētas padomei, savukārt Bilozerskes pilsētas padomei pakļauts Bokoves ciemats.
Vēsture
Apdzīvotā vieta dibināta 1913. gadā kā Bilozerkas (Білозерка) ciems. Strauji sāka attīstīties 1950. gados sakarā ar akmeņogļu šahtu izbūvi. 1966. gadā piešķirts pilsētas statuss un tagadējais nosaukums.
Jevgeņijs Zamjatins
Jevgeņijs Zamjatins (dzimis, miris ) bija krievu rakstnieks. Par viņa būtiskāko darbu tiek uzskatīts antiutopiskais romāns "Mēs" (Мы, 1924). Zamjatina darbiem raksturīgs inovatīvs stils (piemēram, romānā "Mēs" galvenais varonis domā skaitļos, krāsās, matemātiskos terminos) un neoreālisms (šādi savu rakstīšanas stilu dēvēja pats Zamjatins).
Zamjatina romāns "Mēs" izdots latviski Dinas Nātiņas tulkojumā (1990., izdevniecība "Liesma").
Dzīvesgājums
Dzimis 1884. gada 20. janvārī Ļebedjaņā pareizticīgo mācītāja un skolotāja un viņa sievas mūziķes ģimenē. No 1892.-1896. gadam viņš mācījās Ļebedjaņas proģimnāzijā, no 1896.-1902. gadam ģimnāzijā Voroņežā. Studēja kuģubūvi Sanktpēterburgas Politehniskajā institūtā (1902-1908), studiju laikā iestājās sociāldemokrātu partijā, no 1908. līdz 1911. gadam darbojās kā kuģu inženieris, no 1911. gada lasīja lekcijas Sanktpēterburgas Politehniskajā institūtā. 1906. un 1911. gadā Zamjatins tika izsūtīts par politiskajām aktivitātēm. 1913. gadā viņu amnestēja. Zamjatins tika arī tiesāts par antimilitāra stāsta uzrakstīšanu, kurā bija atainota dzeršana un rasisms Krievijas armijā.
Pirmā pasaules kara laikā no 1916. līdz 1917. gadam viņš pārraudzīja ledlaužu būvniecību Lielbritānijā. Zamjatins atbalstīja Oktobra revolūciju, taču iestājās pret cenzūru. Viņš apgalvoja: "Patiesu literatūru spēj radīt nevis čakli un uzticami ierēdņi, bet gan vien ārprātīgie, vientuļnieki, sapņotāji, dumpinieki un skeptiķi." Zamjatins sludināja ķecerības filozofiju un noliedza vienas "pēdējās" revolūcijas iespējamību.
No 1921. gada Zamjatins darbojās literārajā grupā "Serapiona brāļi". Grupas biedri uzsvēra tās apolitiskumu, taču viņiem visiem — Mihailam Zoščenko, Konstantīnam Fedinam, Viktoram Šklovskim, Vsevolodam Ivanovam, Nikolajam Ņikitinam, Nikolajam Tihonovam — bija problēmas ar cenzūru. 1919. un 1922. gadā Zamjatinu arestēja. 1921. gadā viņš žurnālā Dom Iskusstv publicēja rakstu ar nosaukumu "Man ir bail"; tajā viņš apsūdzēja valdību domas brīvības apspiešanā. 1922. gadā viņš kļuva par izdevuma "Sovremennij Zapad", savukārt 1924. gadā — par "Russkij Sovremennjik" redaktoru. Zamjatins tika uzskatīts par "strādnieku šķiras ienaidnieku", un viņam nācās atteikties no Rakstnieku savienības vadītāja vietas. Viņa darbi tika aizliegti un izņemti no bibliotēkām, un viņam tika liegta iespēja publicēties.
1931. gadā Zamjatins pameta PSRS un nākamajā gadā apmetās Parīzē, kur 1937. gada 10. martā nomira no sirdslēkmes.
Literārā darbība
Savu pirmo stāstu ("Viens") Zamjatins publicēja 1908. gadā. Pēc ceļojuma uz Angliju viņš uzrakstīja dovus satīriskus darbus par angļu vidusšķiras dzīvi — "Salinieki" un "Cilvēku zvejnieki". 1920. gados viņš pievērsās satīrai un teātrim. Zamjatina vēlīnos darbus raksturo izteikta strukturāla vienotība.
Zamjatina vienīgais pabeigtais romāns ir futūristiskā antiutopija "Mēs", Orvels šo darbu minēja kā vienu no "1984" iedvesmas avotiem; 1924. gadā tas tika publicēts vairākos ārzemju izdevumos. Līdzīgus uzskatus viņš pauda arī stāstos un esejās, tādējādi izpelnoties padomju varas nosodījumu. "Mēs" tika nodēvēts par "kaitīgu pamfletu", un PSRS tas netika publicēts līdz pat 1988. gadam. Trockis Zamjatinu nodēvēja par "iekšējo imigrantu". Zamjatins bija viens no nozīmīgākajiem krievu modernistiem, taču līdz pat glasnostj periodam viņu vairāk pazina rietumos, jo PSRS līdz 1988. gadam viņš netika pieminēts.
Endziņš
Endziņš (sieviešu dzimtē Endziņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Bābelmandebs
Bābelmandebs (, Bāb al Mandab — ‘asaru vārti’) ir jūras šaurums, kas savieno Sarkano jūru ar Adenas līci un atdala Arābijas pussalu no Āfrikas (Jemenu no Džibutijas un Eritrejas). Šauruma vidējais platums ir 32 km; šaurākajā vietā — aptuveni 27 km. Šaurumā atrodas Berīmas sala, kas to sadala divās daļās. Rietumu daļas vidējais platums ir aptuveni 26 km, bet austrumu daļas vidējais platums — 3 km. Kad tika izbūvēts Suecas kanāls, Bābelmandebs kļuva par stratēģiski un ekonomiski svarīgu vietu. Caur to iet kuģu ceļš, kas savieno Vidusjūru ar Dienvidāziju un Austrumāziju.
Sulejova
Sulejova (pl) ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē uz austrumiem no Pjotrkovas Tribunalskas pie Pilicas upes.
Natālija Korosteļova
Natālija Korosteļova (ru; dzimusi ) ir Krievijas distanču slēpotāja. Ar distanču slēpošanu nodarbojas kopš 2002. gada. Savās pirmajās ziemas olimpiskajās spēlēs 2010. gadā Vankūverā izcīnīja bronzas medaļu komandu sprintā.
Birze (stacija)
Birze ir neizmantots pieturas punkts Bauskas novada Vecumnieku pagastā, dzelzceļa līnijā Jelgava I—Krustpils. Pieturas punkts atrodas starp staciju Vecumnieki un pieturas punktu Goba, iecirknī Vecumnieki—Lāčplēsis.
Vēsture
Pirmās ziņas par staciju, ierīkotu šajā vietā, attiecas uz Pirmā pasaules kara laikiem. Tās nosaukums bija Lesting jeb Lestiķi. Oficiāli pieturas punkts Birze tika atvērts 1924. gadā. Pašlaik, pēc pasažieru pārvadājumu slēgšanas 2000. gadā, šis pieturas punkts netiek izmantots.
210. kilometrs
'''Pieturas punkts 210. km.''' atrodas Bauskas novada Vecumnieku pagastā, līnijā Jelgava I—Krustpils Beibežu ciemā.
Vēsture
Pēc pasažieru pārvadājumu slēgšanas 2000. gadā pieturas punkts netiek izmantots. Bijušais pasažieru perons nojaukts dzelzceļa kapitālā remonta laikā.
Seļivanovs
Seļivanovs (ru, no personvārda Selivāns (Селиван); sieviešu dzimtē Seļivanova (Селиванова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Brīvā programmatūra
Brīvā programmatūra ir programmatūra, ko var lietot, pavairot, pētīt, mainīt un izplatīt ar niecīgiem vai bez ierobežojumiem. Viens no priekšnoteikumiem, kas jāievēro, lai programmatūru varētu uzskatīt par brīvu programmatūru, ir tās pirmkoda (cilvēkam lasāmas programmatūras formas) brīva pieejamība. Pirmkods var būt licencēts ar kādu brīvās programmatūras licenci vai arī atrasties sabiedrības valdījumā.
Lai programma būtu brīvā programmatūra, tai jāizpildās sekojošiem četriem nosacījumiem (t.s. "brīvībām"):
Brīvās programmatūras antonīms ir īpašniekprogrammatūra. Atšķirībā no bezmaksas programmatūras (freeware), bezmaksas programmatūra var būt arī īpašniekprogrammatūra, bet brīvā programmatūra — brīvi izplatāma.
Skola (nozīmju atdalīšana)
Skola var būt:
Ūdrupe
Ūdrupe var būt:
Artūrs Kulda
Artūrs Kulda (dzimis Leipcigā) ir Latvijas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, bijušais Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) Kulda pārstāv Austrijas hokeja līgas vienību Villacher SV.
Klubu karjera
Profesionālā hokejista karjeru uzsāka 2003. gadā, kad pievienojās Latvijas hokeja līgas klubam Rīgas "Prizma", tā rindās aizvadot 13 spēles. 2005.—2006. gada sezonu A. Kulda aizvadīja Maskavas "CSKA" otrajā sastāvā, kurš spēlēja Krievijas Pirmajā līgā, kas pēc spēka ir trešā spēcīgākā, bet no 2006. gada, kad A. Kuldu draftēja NHL klubs Atlantas "Thrashers", līdz 2008. gadam viņš spēlēja OHL kluba Pīterboro "Petes" sastāvā. 2006. gadā kļuva par Krievijas U-18 čempionu Maskavas "CSKA"-2 sastāvā.
2007.—08. gada sezonas otrajā pusē pievienojās Amerikas hokeja līgas klubam Čikāgas "Wolves". Kopā ar klubu izcīnīja Kaldera kausu. 2009.—10. gada sezonā Kulda "Wolves" sastāvā spēlēja vienā aizsargu pārī ar Krisu Čeliosu un sezonu noslēdza ar augstāko lietderības koeficientu (+67) AHL.
debitēja NHL Atlantas "Thrashers" sastāvā. Jau otrajā spēlē viņš guva rezultativitātes punktu, rezultatīvi asistēdams trešo vārtu guvumā pret Čikāgas "Blackhawks". Nākamajā sezonā Kulda "Thrashers" rindās aizvadīja divas spēles, taču 2011.—12. gada sezonā, franšīzei pārceļoties uz Vinipegu, Kulda aizvadīja deviņas spēles arī Vinipegas "Jets" rindās.
2012. gada vasarā Artūrs noslēdza viena gada līgumu ar KHL klubu Novosibirskas "Sibir". Sezonas pirmajās sešās spēlēs viņš guva piecus vārtus, kļūdams par KHL tābrīža labāko vārtu guvēju starp aizsargiem un otro labāko (aiz Gļeba Kļimenko) starp visiem spēlētājiem. Pēc tam, kad "Sibir" piedzīvoja zaudējumu Gagarina kausa izcīņas pirmajā kārtā, Kulda atgriezās Vinipegas "Jets", noslēdzot ar klubu līgumu līdz sezonas beigām, taču tās rindās laukumā nevienā spēlē tā arī nedodoties.
2013. gada oktobrī Kulda noslēdza divu gadu līgumu ar Ufas "Salavat Julajev". Kopā ar komandu sasniedza Gagarina kausa Austrumu konferences finālu, kurā gan ar 1—4 piekāpās vēlākajai kausa ieguvējai Magņitogorskas "Metallurg". 2013.—14. gada sezonu noslēdz ar visvairāk (113) bloķētajiem metieniem KHL. 2014. gada jūlijā Kulda pagarināja līgumu ar klubu līdz 2017. gadam, taču jau 2015. gada septembrī tika aizmainīts uz Helsinku "Jokerit".
Latvijas izlase
Pieaugušo izlasē debitēja 2006. gada 14. aprīlī Rīgā pret Krievijas izlasi, kad pārbaudes spēlē tika piedzīvots zaudējums ar 0:2. Junioru gados spēlējis arī trijos Pasaules čempionātos U-18 jauniešiem, kā arī trijos Pasaules čempionātos junioriem.
Latvijas hokeja izlases rindās A. Kulda spēlējis 2014. un 2022. gada olimpisko spēļu turnīros, kā arī astoņos Pasaules čempionātos. 2014. gada čempionātā Kulda guva četrus vārtus, tādējādi kļūstot par turnīra labāko vārtu guvēju starp aizsargiem. Kulda tika atzīts arī par vienu no trim Latvijas izlases labākajiem spēlētājiem. Kulda tika iekļauts Latvijas izlases sastāvā, lai dotos uz 2022. gada olimpiskajām spēlēm, taču pozitīva COVID-19 testa dēļ izbraukšanas dienā no sastāva tika atsaukts. Vēlāk tomēr pievienojās Latvijas izlasei. Olimpiskajā turnīrā aizvadīja trīs spēles.
Karjeras statistika
! Sezona !! Klubs !! Līga !! !! !!  !!  !!  !!  !!  !!  !!  !! ! colspan="3" | Kopā NHL ! 15 !! 0 !! 2 !! 2 !! 8 ! — !! — !! — !! — !! — ! colspan="3" | Kopā KHL ! 356 !! 20 !! 51 !! 71 !! 272 ! 39 !! 1 !! 6 !! 7 !! 28
Šķirotava (nozīmju atdalīšana)
Šķirotava var būt:
Drēzdene
Drēzdene (de, hsb) ir pilsēta Vācijas austrumos pie Elbas upes, Saksijas federālās zemes galvaspilsēta. Ievērojams kultūras, ekonomikas un tūrisma centrs. Otrā pasaules kara laikā pilsēta tika nopostīta gaisa uzlidojumos, un pēc 1945. gada tā ir praktiski uzcelta no jauna.
Vēsture
Radusies sorbu zvejnieku ciemata vietā 13. gadsimta sākumā. No 1485. gada Saksijas kūrfirstistes galvaspilsēta, Saksijas kūrfirsta rezidences pilsēta. Saksijas kūrfirsts Frīdrihs Augusts I, kļūdams par Polijas karali, veica daudzus pārbūves darbus pilsētā, aicinot arhitektus un māksliniekus no visas Eiropas. Pārbūves rezultātā Drēzdene ieguva iesauku Florence pie Elbas. Drēzdenē tika izveidotas vienas no pirmajām porcelāna ražotnēm Eiropā.
1806. gadā Drēzdene kļuva par Saksijas Karalistes galvaspilsētu, bet 1871. gadā iekļāvās Vācijas Impērijā. 1849. gadā pilsētā notika t.s. Maija sacelšanās. 20. gadsimta sākumā Drēzdene bija slavena ar savu optikas un tabakas rūpniecību.
Pēdējos gados Drēzdene kļūst par Vācijas informācijas tehnoloģiju centru - vācu Silīcija ieleju.
Izglītība, māksla un kultūra
Pazīstamākās Drēzdenes augstskolas ir 1828. gadā dibinātā Drēzdenes Tehniskā universitāte (Technische Universität Dresden), 1764. gadā dibinātā Drēzdenes Tēlotājmākslas augstskola (Hochschule für Bildende Künste Dresden) un 1856. gadā dibinātā Kārļa Marias Vēbera mūzikas augstskola (Hochschule für Musik Carl Maria von Weber Dresden). Pilsētā atrodas Makša Planka biedrības trīs institūti - šūnu bioloģijas un ģenētikas institūts, cietvielu ķīmijfizikas institūts un komplekso sistēmu fizikas institūts. Drēzdenē ir Fraunhofera biedrības vienpadsmit iestādes un Leibnica asociācijas (Leibniz-Gemeinschaft) trīs institūti.
Zempera Opera ir viens no pazīstamākajiem Vācijas operteātriem. Drēzdenē darbojas Drēzdenes filharmoniskais orķestris (Dresdner Philharmonie) un zēnu koris Dresdner Kreuzchor. Drēzdenes Valsts mākslas kolekcijās (Staatliche Kunstsammlungen Dresden) ietilpst pazīstami mākslas muzeji. Cvingerā atrodas Vecmeistaru galerija (Gemäldegalerie Alte Meister), kur atrodas Rafaēla («Siksta madonna»), Džordžones («Dusošā Venēra»), divi Vermēra darbi, Ticiāna, Renbranta, Rubensa un citu meistaru gleznas. Jauno meistaru galerijā (Galerie Neue Meister) atrodas Diksa, Degā, van Goga, Gogēna, Monē darbi. Grünes Gewölbe ir viens no lielākajiem dārglietu muzejiem Eiropā. Drēzdenē atrodas arī Bundesvēra Militārās vēstures muzejs (Militärhistorisches Museum der Bundeswehr).
Cilvēki
Drēzdene ir daudzu Saksijas karaļu, kūrfirstu un augstmaņu (to skaitā Alberta, Augusta II, Augusta III, Frīdriha Augusta I, Johana, Kārļa Kristiana Jozefa, Saksijas Marijas Amālijas, Saksijas Marijas Jozefas) dzimtā pilsēta.
Tāpat Drēzdenē dzimuši diriģents Hanss fon Bīlovs (Hans von Bülow, 1830-1894), brāļu draudžu pamatlicējs Nikolajs fon Cincendorfs (Nikolaus von Zinzendorf, 1700-1760), rakstnieks Ērihs Kestners (Erich Kästner, 1899-1974), kara noziedzniece Ilze Koha (Ilse Koch, 1906-1967), Krievijas politiķis Georgijs Ļvovs (Георгий Евгеньевич Львов, 1861-1925), arheoloģe Marija Reihe (Maria Reiche, 1903–1998), mākslinieks Gerhards Rihters (Gerhard Richter, 1932), Krievijas politiķis Pjotrs Stolipins (Пётр Аркадьевич Столыпин, 1862-1911), futbola treneris Helmuts Šēns (Helmut Schön, 1915-1996) un futbolists Matiass Zammers (Matthias Sammer, 1967).
Ar Drēzdenes pilsētu ir saistīta mūziķu Riharda Štrausa (Richard Strauss, 1864-1949), Riharda Vāgnera (Richard Wagner, 1813-1883) un Kārļa Marijas Vēbera (Carl Maria von Weber, 1786-1826) darbība, Zempera Operā notika Vāgnera operu "Rienci" (1842. gadā), "Klīstošais holandietis" (1843. gadā) un "Tanheizers" (1844. gadā) pirmizrādes. Drēzdenē darbojušies mākslinieki Ernsts Ludvigs Kirhners (Ernst Ludwig Kirchner, 1880-1938), Oto Dikss (Otto Dix, 1891-1969), Oskars Kokoška (Oskar Kokoschka, 1886-1980).
26. oktobris
26. oktobris ir gada 299. diena (300. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 66 dienas.
Vārda dienas
Amanda, Amanta, Kaiva
Romans Červenka
Romans Červenka (dzimis 1985. gada 10. decembrī) ir čehu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2015) Červenka spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Sanktpēterburgas SKA sastāvā.
Spēlētāja karjera
Jau 2000.—01. sezonā, kad Červenkam bija vien 15 gadu, viņš spēlēja Čehijas Ekstralīgas kluba Prāgas "Slavia" U18 komandā. Pēc trim sezonām, Romanam sasniedzot jau 18 gadu vecumu, viņš debitēja arī "Slavia" pieaugušo komandā, kurā viņš spēlēja līdz pat 2009.—10. sezonas noslēgumam. 2008.—09. sezonā Červenka bija otrs rezultatīvākais spēlētājs līgā aiz sava komandas biedra Jaroslava Bednārža, taču 2009.—10. sezonā, atzīmējoties ar 73 punktiem 50 spēlēs, viņš tuvāko sekotāju apsteidza par 18 punktiem.
2010. gada vasarā viņš pievienojās Omskas "Avangard" vienībai, noslēdzot ar to līgumu uz nākamajām divām sezonām. Būdams viens no līgas rezultatīvākajiem spēlētājiem, viņš tika atzīts par 2010.—11. sezonas oktobra labāko KHL uzbrucēju. Sezonu viņš noslēdza kā līgas labākais vārtu guvējs, savukārt 2011.—12. gada sezonā kopā ar komandu sasniedza Gagarina kausa finālu, tajā gan piekāpjoties Maskavas "OHK Dinamo".
2012. gada vasarā noslēdza viena gada līgumu ar Kalgari "Flames", tās sastāvā nākamajā sezonā NHL aizvadot 39 spēles. 2013. gada maijā Červenka noslēdza trīs gadu līgumu ar Sanktpēterburgas SKA.
Šķirošanas stacija
Šķirošanas stacija jeb šķirotava ir speciāla dzelzceļa stacija, kas paredzēta vilcienu formēšanai lielos apjomos no atsevišķiem vagoniem un to izformēšanai. Šādās stacijās apstrādā kā vietējās, tā tranzīta vagonu plūsmas un tajās veidotie vilcienu sastāvi paredzēti lielu attālumu veikšanai bez papildus pārformēšanas starpstacijās. Šķirošanas stacijās formē arī pārvedvilcienus uz citām tā paša dzelzceļa mezgla stacijām, kā arī iecirkņu savācējvilcienus un izvedvilcienus nosūtīšanai uz blakus iecirkņiem.
Latvijā ir divas šķirošanas stacijas — Šķirotava Rīgā un Daugavpils Šķirošanas parks Daugavpilī. Šķirošanas parki ir arī citās lielās stacijās (C parks Ventspils stacijā, Jelgavas I parks Jelgavas stacijā u.c.).
Šķirošanas staciju svarīgākās būves
Ir vienpusējās šķirošanas stacijas, kas vagonus šķiro vienā virzienā un divpusējās, ar vismaz diviem šķirošanas uzkalniem, kas vagonus šķiro abos virzienos (spēj veidot sastāvus no divām pusēm vienlaicīgi).
Boļeslavs II
Boļeslavs II var būt:
Šķirošanas stacija
Šķirošanas uzkalns
Šķirošanas uzkalns ir īpašs paaugstinājums, pa kuru vagoni tiek noripināti smaguma spēka ietekmē un pa pārmiju pārvedām nonāk uz vajadzīgajiem šķirošanas parka sliežu ceļiem. Uzkalns sastāv no kāpuma, virsotnes un krituma (krituma stāvāko sākuma daļu ar stāvumu 35-40 promiles sauc par paātrinājuma kritumu, tālāk nāk pārejas kritums un pārmiju zonas kritums, kura slīpums ir tikai 3 promiles). Šķirošanas parka ceļi savienoti ar šķirošanas uzkalnu ar tā saucamā pārmiju kūļa palīdzību, lai radītu līdzīgus apstākļus vagonu noripināšanai uz visiem šķirošanas parka ceļiem (katrs atkabinātais vagons vai to grupa sastop ceļā līdzīgu un turklāt minimālu pārmiju skaitu). Vajadzības gadījumā vagonu ripošanu no uzkalna piebremzē ar speciāliem vagonu lēninātājiem.
Ir arī vienkāršākas šķirošanas stacijas bez uzkalniem, kur vagonus šķiro, velkot vai stumjot tos ar manevru lokomotīvēm, taču to ražība ir daudz mazāka.
Franks Riberī
Franks Anrī Pjērs Riberī (fr; dzimis Boloņsurmērā, Francijā) ir franču futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijušais Francijas futbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2022) pārstāv Itālijas Serie A klubu Salernitana.
Profesionāļa karjeru sāka 1999. gadā Boloņas "US" klubā, kur pavadīja 2 sezonas. Divas reizes atzīts par Francijas gada futbolistu. Minhenes "Bayern" klubu pārstāv kopš 2007. gada. Kopš karjeras sākuma "Bayern" F. Riberī ir viens no slavenākajiem un visatpazīstamākajiem Francijas futbolistiem. 2019. gada vasarā Riberī beidzās līgums ar Bayern un viņš pievienojās ACF Fiorentina. 2021. gadā viņš pievienojās Itālijas A sērijas komandai Salernitana.
Francijas futbola izlasi pārstāv kopš 2006. gada. Ir piedalījies 2006. gada Pasaules kausā (izcīnīta 2. vieta), 2010. gada Pasaules kausā, 2008. gada Eiropas čempionātā un 2012. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
Galatasaray
Bayern Munich
Individuālie sasniegumi
Pāvels Seļivanovs
Pāvels Seļivanovs (dzimis Rīgā) ir bijušais Latvijas volejbolists un politiķis.
Biogrāfija
Izglītību ieguvis Rīgas 16. vidusskolā, Rīgas Politehniskajā institūtā un Londonas biznesa skolā.
Volejbolā sācis trenēties jaunieša vecumā 5. sporta skolas volejbola komandā. 18 gadu vecumā uzsāka spēlēt Rīgas "Radiotehniķis" komandā, kuru pārstāvēja aptuveni 17 gadus (1970—1987), bijis komandas kapteinis. Vēl spēlējis Beļģijas kluba sastāvā. "Radiotehniķis" sastāvā 1984. gadā izcīnījis zelta medaļu PSRS čempionātā, vairākkārt izcīnījis sudrabu. Tāpat uzvaru guvis 1983. gada Tautu spartakiādē.
Piedalījies divās Olimpiskajās spēlēs. 1976. gadā Monreālā PSRS izlases sastāvā tika izcīnīta sudraba medaļa, pēc četriem gadiem Maskavā PSRS izlase izcīnīja zelta medaļu. PSRS izlases sastāvā ar panākumiem startējis arī citās sacensībās — izcīnījis trīs medaļas Pasaules čempionātā (zelts 1978. un 1982. gadā, sudrabs 1986. gadā), izcīnījis divus zeltus Pasaules kausa izcīņā (1977, 1981), četras reizes kļuvis par Eiropas čempionu (1977, 1978, 1979, 1983).
Herāta
Herāta (dari un ps) ir pilsēta Afganistānā, Herātas provinces administratīvais centrs. Pilsēta atrodas 920 metrus virs jūras līmeņa, Harīrūdas upes ielejā, auglīgā apvidū, tādēļ jau izsenis pazīstama ar saviem vīniem.
Herāta ir ļoti sena pilsēta ar bagātu vēsturi un kultūru. Pilsētā joprojām saglabājušās Aleksandra Lielā laikā celtā cietokšņa atliekas, taču daudzas vēsturiskas celtnes pēdējo desmitgažu karu laikā ir smagi cietušas. Viduslaikos Herāta kļuva par vienu no nozīmīgākajām Horasānas pilsētām, jo atradās uz Lielā zīda ceļa atzara, kas nodrošināja tirdzniecību starp Ķīnu, Indiju, Persiju un Eiropu. Ceļi, kas no pilsētas ved uz Mazārešarīfu, Kandahāru un Irānu arī mūsdienās ir saglabājuši savu stratēģisko nozīmi.
Iedzīvotāji
Herāta ar saviem 349 000 iedzīvotāju ir otra lielākā Afganistānas pilsēta. To, tāpat kā visu provinci, apdzīvo galvenokārt tadžiki, kā arī puštuni, hazareji, uzbeki un citi.
Vēsture
Herātas vēsture iesniedzas jau antīkajā pasaulē. Pilsētai pieguļošās teritorijas kā persiešu Ahemenīdu impērijas province Areija minēta jau 520. gadā p.m.ē.
Sengrieķu vēsturnieks Hērodots Herātu nosaucis par Vidusāzijas maizes klēti. Arī Aleksandra Lielā laikā Areija bija nozīmīga province. Līdz Aleksandra Lielā iebrukumam 330. gadā p.m.ē. šo Persijas provinci pārvaldīja satraps Satibarzāns. Ieņēmuši Areijas galvaspilsētu Artakoanu, maķedonieši to pārbūvēja un uzcēla cietoksni.
Vēlāk Herāta iekļāvās Seleikīdu impērijā, bet no 167. gada p.m.ē. - Partas valstī. Herāta ir minēta arī Sasanīdu laika (226-652) pierakstos. Ap 430. gadu pilsētā bijusi arī kristiešu kopiena ar nestoriāņu bīskapu. Pēdējos divos Sasanīdu valdīšanas gadsimtos Areijai (Herātai) bija militāri stratēģiska nozīme Sasanīdu karos ar huņņiem, kuri ceturtā gadsimta otrajā pusē sāka apmesties mūsdienu Afganistānas ziemeļos.
Kad 7. gadsimta vidū reģionā iebruka arābi, Herāta bija viena no divpadsmit Sasanīdu impērijas provinču galvaspilsētām. Arābi pilsētu ieņēma 652. gadā un līdz ar viņu ierašanos reģiona iedzīvotāji pamazām pievērsās islāmam. Laikā no 786.-809. gadam Herāta ietilpa arābu Abāsīdu kalifātā. Turpmākajos gadsimtos pilsētā vienu vara ātri nomainīja cita - 9. gadsimta vidū Abāsīdu vara sāka vājināties un no 867.-869. gada kontroli pār pilsētu ieguva Safarīdu dinastija, vēlāk Gaznevīdi, 1040. gadā to ieņēma Seldžuki, bet 1175. gadā - Gūrīdi. Vēlāk Herāta iekļāvās Horezmas valstī. Šajā laikā pilsēta kļuva par nozīmīgu metālapstrādes, it sevišķi, bronzas ražošanas vietu.
1220. gadā pilsēta bez kaujas padevās Čingishana vadītajam mongoļu karaspēkam, taču nākamajā gadā sacēlās. Mongoļu karaspēks atgriezās, pēc sešu mēnešu aplenkuma pilsētu ieņēma un visus tās iedzīvotājus nogalināja.
Spā-Frankošampa
Spā-Frankošampas trase (fr) ir Formula 1 sacīkšu trase. Tā atrodas Frankošampas pilsētā, Beļģijā, netālu no Spā pilsētas. Tā ir daudzu pilotu un fanu mīļākā trase. Šajā trasē bieži vien notiek interesantas sacīkstes, jo tā ir izaicinoša. Pirmais līkums, La Source, ir ļoti ass, tāpēc pilotu burzmas laikā tur var notikt avārijas. Eau Rouge, daudzuprāt, ir F1 labākais līkums. Piloti to cenšas izbraukt ar pilnu gāzi, kas dažkārt beidzas ar neveiksmi un avāriju.
Herāta
Vēsture
Ap 1381. gado pilsētu atkal sagrāva Tamerlans (Timurs), taču viņa dēla šaha Ruha vadībā pilsēta tika atjaunota un kļuva par Timurīdu impērijas galvaspilsētu. Timurīdu renesanses laikā pilsētā tika celtas daudzas brīnišķīgas ēkas, daudzas no tām - par godu islāmam.
15. gadsimtā Herāta uz īsu brīdi kļuva par Kara Kojunulu galvaspilsētu, 1506. gadā to ieņēma uzbeki, bet dažus gadus vēlāk - persieši šaha Ismaīla Sefevī vadībā, iekļaujot pilsētu persiešu Sefevīdu impērijā.
Laikaposmā no 1718. līdz 1863. gadam notika vairākas sadursmes starp pilsētniekiem un apkārtējām afgāņu ciltīm. 1750. gadā, pēc gandrīz gada ilga aplenkuma, pilsētu ieņēma šahs Ahmeds Durrānī, pievienojot to Durrānī impērijai. 1824. gadā, kad impērija sadalījās trīs daļās, Herāta faktiski ieguva neatkarību. 1852. gadā un pēc tam atkal 1856. gadā pilsētu ieņēma persieši, tomēr abas reizes briti nostājās afgāņu pusē un palīdzēja pilsētu atgūt.
1885. gadā britu karaspēks, lai atbrīvotu redzes lauku savai artilērijai, nojauca lielāko daļu no Musalas kompleksa. Krievu iebrukums, kam briti tolaik gatavojās, tā arī nekad nenotika.
Afganistānas demokrātiskās republikas laikā (1978-1979) Herātā bāzējās PSRS padomnieki ar saviem ģimenes locekļiem. 1979. gada 10. - 20. marta Ismaīla Hāna vadītās sacelšanās laikā tika nogalināti 35 padomju pilsoņi. Valsts gaisa spēki, ar Padomju armijas atbalstu, uzsāka pilsētas bombardēšanu, kuras laikā gāja bojā ap 24 000 Herātas iedzīvotāju.
Padomju iebrukuma laikā Ismaīls Hāns kļuva par Herātas modžahedu vadoni, bet pēc padomju karaspēka aiziešanas - par pilsētas galvu. 1995. gadā pilsētu ieņēma talibi, bet Ismaīlam Hānam izdevās aizbēgt. Pēc amerikāņu iebrukuma Afganistānā 2001. gadā, pilsētu ieņēma Ziemeļu alianse un savu varu Herātā atguva Ismaīls Hāns.
Mūsdienās Herātas apkaimē Itālijas vadībā izvietoti NATO karavīri.
Mērs ir Zana Wahide.
Konrāds I
Konrāds I var būt:
Šidzuka Arakava
Šidzuka Arakava (Arakawa Shizuka; dzimusi Tokijā Japānā) ir bijusī japāņu daiļslidotāja. Š. Arakava ir 2004. gada Pasaules un 2006. gada Olimpisko spēļu čempione. Viņa kļuva par pirmo daiļslidotāju no Āzijas, kura ieguvusi Olimpisko spēļu zelta medaļu. 24 gadu vecumā Š. Arakava bija vecākā olimpiskā čempiones titula ieguvēja sieviešu daiļslidošanā kopš 1908. gada. Viņas treneris bija Nikolajs Morozovs no Baltkrievijas. viņa paziņoja par karjeras beigšanu.
Mustafa I
Dzimis Manisas pilī. Viņš bija Mehmeda III dēls un Ahmeda I brālis. Viņa māte bija grieķiete. Mustafa I bija garīgi slims vai arī neirotisks. Viņa ierobežotās spējas padarīja viņu par ieroci galma cīņās. Apmēram 14 gadus viņš dzīvoja izolācijā Topkapi pilī.
Pēc Ahmeda I nāves 1617. gada novembrī viņš ieņēma viņa vietu tronī, tomēr jau 1618. gada 26. februārī tika gāzts no troņa par labu Osmanam II.
Pēc Janičāru dumpja tika gāzts Osmans II un viņa vietā 1622. gada 19. maijā atkal nāca Mustafa I. Pats Mustafa I izteicās, ka nevēlas valdīt. 1623. gada 10. septembrī atkal tika gāzts. Viņa vietā nāca Murads IV. Pēc tam visu mūžu atradās ieslodzījumā Topkapi pilī, kur viņš 1639. gadā nomira.
Signe Bāliņa
Signe Bāliņa (dzimusi Rīgā) ir Latvijas matemātiķe un ekonomiste. Latvijas Universitātes Ekonomikas un vadības fakultātes profesore, bijusī īpašu uzdevumu ministre elektroniskās pārvaldes lietās.
2008. gadā pēc Inas Gudeles demisijas S. Bāliņa kļuva par Zaļo un Zemnieku savienības virzītu, bezpartijisku īpašu uzdevumu ministre elektroniskās pārvaldes lietās Ivara Godmaņa valdībā.
Moriss Žārs
Moriss Žārs (fr; dzimis, miris ) bija franču komponists un diriģents, pazīstams kā filmu oriģinālmūzikas autors. Savas karjeras laikā (1958–2001) komponējis mūziku vairāk kā 160 televīzijas un kinofilmām.
Žārs 8 reizes ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai par labāko oriģinālmūziku un vienu reizi par labāko dziesmu, no kurām trīs reizes balvu saņēmis – par oriģinālmūziku Deivida Līna režisētajās filmās "Arābijas Lorenss" (1962), "Doktors Živago" (1965), A Passage to India (1984). Par mūziku filmām Žārs ieguvis arī 4 Zelta globusa balvas, 2 BAFTA kino balvas un vienu Grammy balvu.
Luiss Skola
Luiss Skola (es; dzimis Buenosairesā) ir bijušais Argentīnas basketbolists, spēlēja spēka uzbrucēja pozīcijā, Argentīnas basketbola izlases dalībnieks. Karjeru beidza Itālijas basketbola līgas A sērijas klubā Pallacanestro Varese, kurā šobrīd darbojas kā funkcionārs. Iepriekš ar panākumiem spēlējis Spānijas ACB līgā, Eirolīgā, kā arī NBA, kur dažādu klubu sastāvos aizvadījis desmit sezonas.
Karjera
2002. gada NBA draftā viņu izvēlējās Sanantonio "Spurs" otrajā drafta izvēles kārtā ar kopējo 55. kārtas numuru. Pirmās piecas sezonas NBA aizvadīja Hjūstonas "Rockets" sastāvā, 2012.—2013. gada sezonu aizvadīja Fīniksas "Suns" sastāvā, pēc tam spēlēja Indiānas "Pacers". Karjeras laikā ir spēlējis arī Argentīnas, Spānijas un Ķīnas klubos. L. Skolam ir Argentīnas un Spānijas pilsonība.
Kopā ar Argentīnas izlasi ir svinējis uzvaru 2004. gada olimpiskajās spēlēs, savukārt 2008. gada olimpiskajās spēlēs viņā pārstāvētā Argentīnas izlase izcīnīja bronzas medaļu. Izlases sastāvā spēlējis piecās olimpiskajās spēlēs, 2016. gada olimpiādē Rio L. Skola bija Argentīnas delegācijas karognesējs olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā. Nacionālās izlases karjeru noslēdza 2021. gada augustā 2020. gada olimpiskajās spēlēs Tokijā 41 gada vecumā.
Osmans II
Osmans II (ota, tr, saukts Jaunais Osmans (Genç Osman); dzimis, miris ) bija Osmaņu impērijas sultāns no 1618. gada līdz 1622. gadam, kad tika nogalināts apvērsumā.
Luiss Skola
Karjera
L. Skola ar Argentīnas izlasi ir sudraba medaļas laureāts divos Pasaules čempionātos (2002 un 2019), bet Amerikas čempionātā basketbolā ir izcīnījis kopā 7 dažāda kaluma medaļas.
Hoisalas impērija
Hoisalas impērija (, IPA: ) bija ievērojama Dienvidindijas kannādiešu impērija, kura dominēja mūsdienu Karnatakas štata teritorijā no 10. līdz 14. gadsimtam. Sākotnēji Hoisalas galvaspilsēta bija Belura, bet vēlāk tā tika pārcelta uz Halebidu.
Osmans II
Kļuva par sultānu 14 gadu vecumā, kad apvērsumā no amata tika atcelts garīgi nestabilais Mustafa I. Devās karagājiena pret Poliju, kur 1621. gadā cieta sakāvi kaujā pie Hotinas. Karaspēka neveiksmēs vainoja janičāru sliktās kaujasspējas. Atgriezdamies Konstantinopolē, sāka karaspēka reformas, ierobežojot janičāru tiesības. Gatavojoties hadžam, kura faktiskais mērķis bija jaunas armijas izveide Anatolijas iekšzemē, tika gāzts no troņa un nogalināts janičāru sacelšanās rezultātā.
Luiss Skola
Karjera
2021. gada septembrī L. Skola paziņoja par spēlētāja karjeras beigām un tika apstiprināts par pēdējā kluba, kurā spēlēja, Itālijas basketbola līgas A sērijas kluba Pallacanestro Varese izpilddirektoru.
Štelmahers
Štelmahers (de — 'ratnieks'; sieviešu dzimtē Štelmahere) ir vācu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
930. gads
930. gads bija gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās piektdienā.
Latīņu valoda
Latīņu valoda (lingua Latina) ir indoeiropiešu saimes viena no itāļu valodām, kurā sākotnēji runāja Laciumā (Latium, mūsdienu Lacio reģions Itālijas centrālajā daļā). Paplašinoties Romas Republikai un vēlāk Romas impērijai, tā izplatījās ārpus Laciumas provinces. Latīņu valoda bija Senās Romas oficiālā valoda, kaut arī plaši tika lietota arī grieķu valoda, īpaši impērijas austrumu daļā. Mūsdienās tā ir Romas Katoļu baznīcas oficiālā valoda, kas to padara arī par Vatikāna valsts valodu.
Visas romāņu valodas ir cēlušās no latīņu valodas, un daudzi vārdi citās valodās ir ieviesušies no tās. Latīņu valoda tika lietota zinātnei un starptautiskajai saziņai lielākajā daļā Eiropas valstu līdz pat 18. gadsimtam, kad to nomainīja franču valoda, un vēlāk, 19. gadsimtā, angļu valoda. Šobrīd latīņu valoda tiek lietota bioloģijā un medicīnā kā viennozīmīga starptautiska terminoloģija.
Latīņu valodas attīstības etapi
Latīņu valodas attīstības vēsture tiek iedalīta:
Lietošana viduslaiku Latvijā
Pēc Livonijas krusta kariem 13. gadsimtā izveidotajā Livonijas konfederācijā latīņu valoda kalpoja kā valsts valoda, kurā tika rakstīti oficiālie dokumenti un likumdošanas akti. Līdztekus tai kā starptautu sazināšanās valoda (lingua franca) arvien lielāku nozīmi ieguva vācu valoda un tās lejasvācu dialekts, bet zemnieku vidē kā sazināšanās valoda Livonijā dzīvojošo maztautu starpā līdz 16. gadsimtam izveidojās latviešu valoda un igauņu valoda.
Gentoo
Vēsture
Gentoo Linux projektu 1999. gadā aizsāka Daniels Robinss (Daniel Robbins) ar nosaukumu Enoch Linux. Projekta mērķis bija distributīva izveide, kuram nebūtu iepriekš kompilētu (un tikai vienai sistēmas arhitektūrai derīgu) programmu. Iespaidojoties no FreeBSD portu sistēmas, viņš to pievienoja savam projektam, tika izveidots Gentoo Linux, kura versija 1.0 iznāca. Projekts tika nosaukts par godu pingvīnu sugai (Pygoscelis papua), kas ir ātrākie peldošie pingvīni pasaulē.
Versijas
Kopš 2008. gada jaunas versijas netiek izdotas reizi gadā, bet izstrādātāji reizi nedēļā publicē instalācijas disku ar tajā brīdi svaigāko un stabilo programmatūru. Esošie Gentoo lietotāji var uzinstalēt atjauninājumus caur pakotņu pārvaldnieku, tādējādi nav vajadzības pārinstalēt sistēmu līdz ar jaunas versijas iznākšanu. Šādu bezversiju, jeb rolling-release politiku īsteno arī Arch Linux.
Izņēmums ir Gentoo projekta 10 gadu jubilejas dzīvais DVD (jeb Gentoo 10.1), kurā iekļauts KDE un citas programmas.
Sistēmu atbalsts
Gentoo Linux stabili strādā uz 13 arhitektūrām, tajā skaitā x86, x86-64, IA-64, PA-RISC, PowerPC, PowerPC 970, 64 bitu SPARC un DEC Alpha un citām.
Sadarbībā ar BSD projektiem ir izveidotas operētajsistēmas, kurās iespējams lietot Gentoo portus uz BSD kodola.
Programmnodrošinājums
Gentoo pakotņu pārvaldības sistēma Portage ir veidota iespaidojoties no FreeBSD portu kolekcijas sistēmas. Programmas nesatur make failus (instrukcijas kompilēšanai), bet līdzīgus skriptus ebuilds, kas dara to pašu. Standarta programma pakotņu instalācijai un pārvaldībai ir Emerge. Viens no mīnusiem programmas kompilēšanai lietotāja pusē ir programmatūras lēnā instalācija. Dažreiz tā var aizņemt vairākas stundas, turklāt kompilācijas procesā tiek izmantots ļoti daudz diska vietas.
Oktogēns
Oktogēns (HMX, ciklotetrametilēn-tetranitramīns, C4H8N8O8) ir spēcīga, relatīvi mazjutīga sprāgstviela. Šī viela strukturāli ir līdzīga heksogēnam. Oktogēns ir viena no visjaudīgākajām ķīmiskajām sprāgstvielām.
Iegūšana
Oktogēnu ražo no tām pašām izejvielām, kā heksogēnu (urotropīns, slāpekļskābe, acetanhidrīds), tas bieži vien veidojas kā piemaisījums heksogēna ražošanā. Oktogēnu lieto maisījumos kopā ar trinitrotoluolu.
Murkšķis
Murkšķi, murkšķu ģints (Marmota) ir viena no vāveru dzimtas (Sciuridae) ģintīm, kas pieder zemes vāveru apakšdzimtai (Xerinae). Murkšķu ģintī ir 14 sugas, kas iedalās divās apakšģintīs: Marmota un Petromarmota.
Murkšķi ir lielākās zemes vāveres. Tie dzīvo gan Eiropā, gan Ziemeļamerikā, gan Āzijā. Visbiežāk murkšķis dzīvo kalnainos apvidos, piemēram, Eiropā tie dzīvo Alpos, Karpatos, Tatros un Pirenejos, Ziemeļamerikā tie ir sastopami Sjerranevadā ASV un Kanādas ziemeļdaļā.
Izskats un ieradumi
Murkšķim ir raksturīgs apaļīgas formas ķermenis, īss purns, īsas ausis, īsa, kupla aste un īsas kājas. Kā visi murkšķu cilts grauzēji tas var ilgstoši sēdēt vertikāli un justies ērti, vērojot apkārtni. Tas dzīvo alās, un pa ziemu guļ ziemas miegu. Lielākā daļa murkšķu ir sabiedriski, dzīvo kolonijās un savā starpā sazinās ar svilpieniem. Murkšķis barojas ar augiem, dažādiem zālaugiem, ogām, ķērpjiem, sūnām, saknēm un ziediem.
Džoana Fonteina
Džoana Fonteina (Joan Fontaine, dzimusi Džoana de Bovuāra de Hevilenda (Joan de Beauvoir de Havilland), mirusi ) bija ASV aktrise. Olīvijas de Hevilendas māsa.
Biogrāfija
Dzimusi Tokijā britu jurista un aktrises ģimenē. Atzinību ieguva ar lomu Alfreda Hičkoka pirmajā ASV uzņemtajā filmā "Rebeka" (Rebecca, 1940). Par šo lomu tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai. 1942. gadā ieguva šo balvu nominācijā "Labākā aktrise galvenajā lomā" par darbu Hičkoka filmā "Aizdomas" (Suspicion, 1941). Vēlreiz tika nominēta par galveno lomu filmā The Constant Nymph (1943).