cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baltkrievijas Tautas Republikas Rada
Izveide
Rada nodibināja oficiālus diplomātiskos kontaktus ar vairākām valstīm, tostarp Somiju, Ukrainas Tautas Republiku, Čehoslovākiju, Baltijas valstīm, Turciju un citām.
Līdz ar Sarkanās armijas tuvošanos Minskai, Rada bija spiesta pārcelties uz Viļņu, pēc tam uz Hrodnu un visbeidzot, pēc saskaņošanas ar Lietuvu, uz Kauņu.
Baltkrievijas latvieši
Vēsture
Pēc Otrā pasaules kara latviešu skaits Baltkrievijā nepārsniedza trīs tūkstošus.
Zālaha
Zālaha (de) ir 105,5 kilometrus gara Zalcahas kreisā krasta pieteka Austrijā un Vācijā.
Iztece no Kicbīeles Alpos pie Gamšaga kalna, Tirolē. Augštecē tek austrumu virzienā, pie Maishofenes pagriežas uz ziemeļiem. Vidustecē ietek Vācijas teritorijā, bet pēdējos kilometrus veido Austrijas - Vācijas robežu. Ietek Zalcahā lejpus Zalcburgas. Upes krastos atrodas Zālfeldene, Cellamzē, Bādreihenhalle. Zālahas apkaimē senatnē ieguva sāli. Upe tiek uzskatīta par Bavārijas Alpu austrumu robežu.
Džons Degenkolbs
Džons Degenkolbs (dzimis ) ir profesionāls Vācijas šosejas riteņbraucējs, kurš šobrīd pārstāv UCI ProTeam komandu .
Karjera
2008. gada Pasaules čempionātā U23 grupas braucienā viņš ierindojās trešajā vietā. 2010. gadā Degenkolbs uzvarēja savās pirmajās sacensībās, Thüringen Rundfahrt un ierindojās otrajā vietā U23 sacensībās pasaules čempionātā.
HTC-Highroad
Komandas sastāvā Degenkolbs guva divas uzvaras posmos 2011. gada Critérium du Dauphiné sacensībās.
Project 1t4i
Šīs komandas sastāvā Degenkolbs guva desmit uzvaras posmos 2012., 2014., 2015. gada Vuelta a España (2014. gadā uzvara arī punktu klasifikācijā), uzvara vienā 2013. gada Giro d'Italia posmā un sezonas kopvērtējuma uzvara 2012. gada UCI Europe Tour.
2013. gadā viņš guva uzvaru Vattenfall Cyclassics, apsteidzot citu Vācijas sprinteri Andrē Greipelu. 2014. gada pavasarī viņš savām uzvarām pievienoja Beļģijas klasiku Gente—Vevelgema.
2015. gadā viņš izcīnīja savas prestižākās uzvaras, uzvarot gan Milāna—Sanremo, gan Parīze—Rubē sacensībās.
2016. gada 23. janvārī viņš bija viens no sešiem  sportistiem, kurus treniņa laikā Spānijā notrieca automašīna, kas brauca pa nepareizā virziena joslu. Neviens no braucējiem neguva dzīvībai bīstamas traumas.
Trek-Segafredo
Pirms 2018. gada sezonas Degenkolbs pievienojās  komandai.
2018. gada Tour de France Degenkolbs uzvarēja sacensību 9. posmā, kas iekļāva daļu no Parīze—Rubē distances.
Lotto-Soudal
2019. gada augustā tika ziņots, ka pēc sezonas beigām Degenkolbs pievienosies Beļģijas komandai , parakstot divu gadu līgumu.
Team DSM
2021. gada augustā Degenklobs parakstīja triju gadu līgumu ar  no nākamās sezonas.
Froburga
Froburga ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Leipcigas apriņķī.
Vēsture
Froburga rakstos pirmoreiz minēta 1198. gadā.
Kisluhina
Kisluhina ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 260 km attālumā no Rīgas.
Only Teardrops
Only Teardrops ir dāņu dziedātājas Emmelijas de Forestas dziesma, ar kuru viņa uzvarēja 2013. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā. Pirmajā vietā viņa ierindojās arī pusfinālā.
Par Dāniju pārstāvošo dziesmu Eirovīzijas dziesmu konkursā tā kļuva nacionālajā atlasē Dansk Melodi Grand Prix 2013, kur tā uzvarēja TV skatītāju un žūrijas balsojuma koprezultātā. Singls tika izdots  — dažas dienas pirms nacionālās atlases fināla.
Liepājas katoļu baznīca
Liepājas katoļu baznīca var būt:
Ignalina (Vārkavas pagasts)
Ignalina ir ciems Vārkavas novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļos 3,9 km no pagasta centra Vārkavas, 12,3 km no novada centra Vecvārkavas un 206,6 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
AC Horsens
AC Horsens ir Dānijas futbola klubs no Horsensas, kurš spēlē Dānijas Superlīgā.
Mārcis Skadmanis
Mārcis Liors Skadmanis (dzimis 1984. gada 29. maijā Rīgā) ir Latvijā dzimis uzņēmējs, jurists un aktīvists, kurš darbojas Lielbritānijā un ASV. Vispasaules NVO dienas aizsācējs un dibinātājs. 2018. gadā ierindots ASV lielākās reitingu aģentūras PeopleMaven starptautiskā topa „Filantropi jaunāki par 40” reitinga sarakstā.
Dzīves gājums
Mārcis Liors Skadmanis dzimis 1984. gada 29. maijā Rīgā, Latvijā, uzaudzis piecu bērnu ģimenē. 2013. gada novembrī Zolitūdes lielveikala "Maxima" sagrūšanā Rīgā bojā gāja viņa jaunākā māsa Daina Skadmane un tēvs Jānis Skadmanis.
Mārcis Skadmanis ir pabeidzis Ziemeļvalstu ģimnāziju un ar teicamām sekmēm absolvējis Biznesa augstskolas "Turība" Juridiskās fakultātes studijas, iegūstot bakalaura un maģistra grādus tiesību zinātnē.
Būdams vidusskolnieks, Skadmanis 2002. gadā ieguva 1. vietu Rīgas domes, Rīgas Foruma, projektu konkursā „Nākotnes pilsēta”, 2003. gadā zelta medaļu Latvijas Valsts Vides projektu 9. olimpiādē, kā arī atzinību 11. Starptautiskajā vides projektu olimpiādē „INEPO” Turcijā un 3. vietu Lielbritānijas Padomes skolēnu zinātnisko darbu konkursā. 2004. gadā viņš ieguva zelta medaļu Latvijas valsts 28. skolēnu zinātniskā konferencē, Zemes zinātnes un ekonomiskās ģeogrāfijas sekcijā. Tajā pašā gadā Skadmanis arī ieguva Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministrijas atzinības rakstu, bet 2006. gadā — Sedmset Let Staranove piemiņas medaļu Prāgā, Čehijā.
Profesionālā darbība
Skadmanis ieguva Biznesa augstskolas "Turība" tiesību zinātnes bakalaura grādu 2008. gadā un maģistra grādu 2009. gadā. 2017. gadā viņš ieguva Oksfordas Universitātes diplomu Sociālajā uzņēmējdarbībā.
No 2008. gada līdz 2011. gadam viņš strādāja Latvijas un Lielbritānijas advokātu birojos, praktizējoties starptautiskās uzņēmējdarbības un Lielbritānijas tiesībās. Savukārt uzņēmējdarbības pieredzi ieguva Izraēlas un Dānijas uzņēmumos.
No 2013. gada līdz šai dienai Skadmanis ir Izraēlas uzņēmuma Silver Net Financial Systems valdes loceklis. Šis uzņēmums ir viens no galvenajiem informācijas tehnoloģijas uzņēmumiem finanšu un banku pārvaldīšanas programmatūras izstrādē Izraēlā.
2018. gadā Skadmanis tika apstiprināts par padomdevēju Taidžunas pilsētas (Taivāna) domes vadības "INGO" centram.
Filantropija
2018. gadā ASV reitingu aģentūra PeopleMaven ierindoja Skadmani starptautiskā topa „Filantropi jaunāki par 40” (en) reitinga sarakstā. Skadmanis sniedzis atbalstu arī nevalstisko organizāciju sektoram, piemēram, Pakistānas NVO vides stiprināšanā. 2018. gadā Skadmanis parakstīja Taidžunas „GNP” deklarāciju pēc Taidžunas pilsētas (Taivāna, Ķīnas Republika) domes vadības ielūguma. NVO (nevalstisko organizāciju) sektors ir viens no Taidžunas svarīgākajiem attīstības sektoriem. Taidžunas pilsētas domes vadība pateicās Skadmanim par viņa ieguldījumu starptautiskā NVO sektora attīstībā.
Vispasaules NVO diena
Skadmanis ir pazīstams kā Vispasaules NVO dienas (en) aizsācējs un dibinātājs. 2014. gada 27. februārī tā tika oficiāli atzīta kā starptautiska diena Somijā, guva starptautiskus panākumus dažādās valstīs un tika augsti novērtēta vairākās starptautiskās organizācijās. 2014. gada 27. februārī Mārcis Liors Skadmanis kopā ar Vispasaules NVO dienas foruma partneriem un Somijas valdības pārstāvjiem Helsinkos pulcēja NVO līderus no dažādiem sektoriem. Vispasaules NVO dienas atzīšanas forumā uzstājās dažādi pasaules līderi, kā Somijas Starptautiskās Attīstības ministrs, Somijas Ārlietu ministrijas Valsts sekretārs, ANO UNOPS vadītājs, Ziemeļu Ministru padomes vadītāja, bijusī Irānas Sieviešu lietu ministre, un ANO Attīstību Programmas vadītāja, bijusī Jaunzēlandes premjerministre, kā arī pārstāvi no UNESCO un citām starptautiskām organizācijām.
Sabiedriskā darbība
2007. gadā Skadmanis saņēma Latvijas Integrācijas fonda balvu „Par ieguldījumu vienādu iespēju sabiedrības veicināšanā”, kļūstot par jaunāko apbalvoto personu „Sabiedrības Vienotības balvas” vēsturē. Balva tika piešķirta par Skadmaņa sabiedrisko projektu „Rīgas geto — mājas pēc 60 gadiem”, ko viņš īstenoja kopā ar Holokausta pētnieci Tamāru Zitceri. 2015. gadā Skadmaņa pēcvārds tika iekļauts Frīdas Mihelsones biogrāfiskajā liecību grāmatā „Es izdzīvoju Rumbulā”.
Piemiņa
2013. gada decembrī Latvijas Valsts prezidents Andris Bērziņš ielūdza Skadmani un viņa jaunāko māsu Andu Skadmani tikties Melngalvju namā, lai saņemtu atļauju izmantot Dainas Skadmanes „Vēja egles” skici valsts prezidenta Ziemassvētku apsveikumu kartītē. Valsts prezidenta Andra Bērziņa apsveikums Ziemassvētkos tika izsūtīts citu valstu vadītājiem un Latvijas sabiedrotajiem. Papildus Skadmanis uzmanīja, lai Rīgas dome un citas saistītās iestādes izvietotu „Vēja egli” Rīgā, Kronvalda parkā. 2018. gada janvārī Rietumu bankā tika rīkota Dainas Skadmanes piemiņas izstāde „Ceļojums Dainas Skadmanes mākslas pasaulē”.''
Melisa Metisone
Melisa Metisone (en, dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu scenāriste un kinoproducente, plašāk zināma ar scenāriju filmai "Citplanētietis", par kuru viņa tika nominēta vairākām prestižam kino balvām, tajā skaitā arī Amerikas Kinoakadēmijas balvai.
Biogrāfija
Dzimusi 1950. gada 3. jūnijā Losandželosā, Kalifornijā. Beigusi Bērbankas vidusskolu. No 1983. līdz 2004. gadam bija precējusies ar aktieri Harisonu Fordu, kopīgi divi bērni, dēls Malkolms (dzimis 1987. gadā) un meita Džordžija (dzimusi 1990. gadā).
Kitkova (Mērdzenes pagasts)
Kitkova ir ciems Mērdzenes pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 288 km attālumā no Rīgas.
Baltastes briedis
Baltastes briedis (Odocoileus virginianus) ir briežu dzimtas (Cervidae) pārnadžu suga, kas sastopama abos Amerikas kontinentos, gan Ziemeļamerikā, gan Dienvidamerikā.
Izplatība
Baltastes brieža dabiskais izplatības areāls aptver lielāko daļu Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas ziemeļdaļu. Tas sastopams Kanādā, ASV, Meksikā, Centrālamerikā, izplatības areāla dienvidu robežai sasniedzot Peru un Bolīviju. Amerikā tā ir visbiežāk sastopamā pārnadžu suga, kurai ir vislielākais izplatības areāls.
Baltastes briedis ir introducēts daudzās vietās pasaulē: Jaunzēlandē, Kubā, Jamaikā, Haiti, Puertoriko, Bahamās, Mazajās Antiļu salās, kā arī dažās Eiropas valstīs — Somijā, Čehijā, Slovākijā un Serbijā.
Sistemātika
Baltastes briedim ir ļoti daudz pasugu, kuru izdalīšana galvenokārt balstās uz morfoloģiskajām atšķirībām, tomēr vairāku pasugu pamatojamība ir apšaubāma. Pēdējo gadu ģenētiskie pētījumi liecina, ka pasugu skaitam vajadzētu būt mazākam, nekā mūsdienās (apmēram 30—40, atkarībā no tā, kurai sistemātikai seko) tiek izdalītas.
Visbiežāk sastopamā pasuga ir nominālpasuga jeb Virdžīnijas baltastes briedis (O. virginianus virginianus), toties Floridas briedis (O. virginianus clavium) un Kolumbijas baltastes briedis (O. virginianus leucurus) ir apdraudētākās. Kopumā baltastes briedim ir milzīga ģenētiskā dažādība, suga ir piemērojusies ļoti dažādām vidēm un apstākļiem. Centrālamerikas un Dienvidamerikas pasugas ir ļoti sarežģīti pētīt, jo tās mājo grūti pieejamās vietās, daudzviet mūsdienās tās ir arī izmirušas.
Izskats
Baltastes briedis ir vidēji liels vai liels briežu dzimtas dzīvnieks. Tā kā sugai ir ļoti liels izplatības areāls, tās auguma atšķirības, atkarībā no ģeogrāfiskās vides, ir ievērojamas. Kopumā, jo tālāk no ekvatora dzīvo dzīvnieks, jo tas ir lielāks. Tā ķermeņa garums ir 95—200 cm, astes garums 10—36,5 cm, augstums skaustā 53–120 cm.
Kopumā baltastes brieža kažoks pavasarī un vasarā ir sarkanīgi brūns, bet rudenī un ziemā tas kļūst pelēkbrūns. Sugas pamanāmākā iezīme, kurai pateicoties tā ieguvusi arī savu nosaukumu, ir baltā astes apakšdaļa, kas redzama, kad dzīvnieks trauksmes stāvoklī to izslien stāvus gaisā kā baltu karogu, tādējādi brīdinot visus bara dzīvniekus. Astes virspuse ir brūna, tādā pašā krāsā kā ķermeņa matojums, tadēļ, kad tā nolaista lejā, ir tikpat kā nepamanāma. Ap acīm un purnu, kā arī zem zoda briedim ir balti laukumi. Šai sugai sastopama arī baltā morfa, kas nav albīni.
Ragi
Baltastes briežu tēviņiem ir žuburoti ragi, bet arī apmēram vienai no 10 000 mātītēm ir ragi, lai gan to saista ar hermafrodītismu. Reizēm tēviņu ragiem nav žuburu, tad tie ir kā pīķi, kas var būt gan gari, gan īsi. Ragu lielumu nosaka pieejamais barības daudzums un tās vērtīgums, dzīvnieka vecums un iedzimtība. Ragu žuburojums parasti ir simetrisks., bet var būt arī asimetrisks žuburojums
Katru gadu ragi tiek mainīti. Jaunie ragi sāk augt pavasarī, bet tie tiek nomesti ziema, sākot ar decembri un beidzot ar februāri, pēc tam, kad beidzas pārošanās sezona. Pavasarī ragus sedz pūkaina, velvetam līdzīga āda. Apmēram pēc mēneša samtainā āda nolobās. Ja šajā periodā ragi tiek savainoti, ievainojums saglabājas visu gadu. Labos barošanās apstākļos, ar pietiekamu kalcija daudzumu, kā arī ar atbilstošu ģenētiku, ragiem var būt līdz 8 žuburiem jau jaunam briedim, kurš ir tikai pusotra gada vecs, tomēr ragu žuburojumu vairāk ietekmē vecums. Par tēviņa vecumu liecina arī tā kažoka krāsa. Jo briedis vecāks, jo kažoks sudrabaināks, kā arī tā purns kļūst arvien garāks. Amerikas mednieki, kas ir ieinteresēti skaistu ragu trofejās, uzskata, ka pīķu ragu brieži būtu jāizmedī, lai atbrīvotos no šīs ģenētiskās līnijas.
Atšķirības no melnastes brieža
Salīdzinoši melnastes briedis vidēji ir lielāks nekā baltastes briedis. Vispamanāmākā atšķirība starp abām sugām ir ausu lielums. Melnastes briedim ausis ir daudz lielākas. Tā aste visbiežāk ir viscauri balta ar melnu astes galu (reizēm astes virspuse ir tumša, kā turpinājums muguras tumšajai viduslīnijai), toties baltastes briedim aste vienmēr ir balta tikai no apakšas, kā arī astes gals ir balts. Baltastes briedis, izslienot asti vertikāli gaisā, mēdz signalizēt par briesmām. Melnastes briedis asti neceļ un nelieto signalizēšanai. Arī ragu struktūra abām sugām ir atšķirīga. Melnastes briedim ragu žuburi veidojas arī uz sānu zariem, bet baltastes briedim visi žuburi ir kā sānu zari, kas atdalās no galvenā stumbra. Kopumā melnastes brieža ragi ir lielāki un žuburotāki.
Uzvedība
Kopumā baltastes briedis ir vientuļnieks, īpaši vasarā. Izņēmums ir mātīte ar mazuļiem. Tomēr reizēm var novērot barus, kuros ganās vairāk kā 100 īpatņi. Jaunās mātītes paliek kopā ar savām mātēm līdz 2 gadu vecumam, bet tēviņi pamet māti jau apmēram gada vecumā. Reizēm jaunie tēviņi veido nelielus vecpuišu barus, kuros ir 2—4 īpatņi, bet iestājoties riesta laikam, bars izjūk. Riests sākas septembra sākumā. Šajā laikā tēviņi uzsāk savstarpējās cīņas, laužoties ar ragiem, lai iegūtu tiesības sapāroties.
Barība
Baltastes briedis ir zālēdājs un barojas ar visdažādāko veģetāro barību. Tie ir dažādi lakstaugi un graudzāles, koku un krūmu zari, dzinumi, lapas, arī kaktusi un dažādi asie prēriju grīšļi un zāles. Baltastes brieži ēd arī zīles, kukurūzu un dažādus augļus. To gremošanas sistēma spēj tikt galā arī ar sēnēm un indīgiem augiem, piemēram, indīgo efeju (Toxicodendron radicans). Kā visiem atgremotājiem arī baltastes briedim ir četru kambaru kuņģis. Katram nodalījumam ir sava funkcija un nozīme barības sagremošanā.
Vairošanās
Lielākā daļa baltastes briežu dzimumbriedumu sasniedz 2 gadu vecumā, lai gan ļoti retos gadījumos jaunas mātītes sapārojas pat 7 mēnešu vecumā. Kopumā baltastes brieži ir poligāmi, lai gan reizēm tēviņi paliek kopā ar kādu no mātītēm, sākot ar dažām dienām un beidzot ar dažām nedēļām, līdz mātītei sākas meklēšanās. Tas parasti notiek novembrī. Meklēšanās periods ir īss — 24 stundas. Ja mātīte šajā laikā nesapārojas, nākamais meklēšanās periods pienāk pēc apmēram 28 dienām.
Grūsnības periods ilgst 6,5 mēnešus. Pirmajā grūsnības reizē parasti piedzimst viens mazulis, bet vecākām mātītēm dzimst 2 mazuli, ļoti retos gadījumos 3 vai 4 mazuļi. Uzreiz pēc piedzimšanas mazulis sāk staigāt, bet zāli tas sāk knibināt dažu dienu vecumā. Mātes, kamēr stirnēni ir ļoti mazi, tos rūpīgi slēpj biezā un garā zālē, ierodoties pie mazuļiem ik pa 4 stundām. Kamēr māte ir aizgājusi, mazulis guļ, pieplacis pie zemes ar izstieptu kaklu. Mazuļa sarkanbrūno kažociņu rotā balti raibumiņi, tadēļ stirnēns dabā ir grūti pamanāms. Savai mātei sekot mazuļi sāk, sasniedzot 4 nedēļu vecumu, bet 2 mēnešu vecumā tie sāk baroties ar zāli.
Niko Ojameki
Niko Ojameki (fi, dzimis ) ir Somijas hokejists, spēlē labās malas uzbrucēja pozīcijā. Kopš 2021. gada Ojameki pārstāv KHL klubu Podoļskas "Vitjaz".
No 2013. gada līdz 2017. gadam spēlējis Somijas hokeja līgas komandā Pori "Ässät". Vēlāk trīs sezonas spēlējis citā Somijas komandā Tamperes "Tappara". 2020–21. gada sezonu pavadījis Zviedrijas hokeja līgas komandā Linköpings HC, savukārt 2021. gadā viņš noslēdza viena gada līgumu ar KHL komandu Podoļskas "Vitjaz".
Somijas hokeja izlases sastāvā viņš ieguva pirmo vietu 2019. gada Pasaules čempionātā Slovākijā un otro vietu 2021. gada Pasaules čempionātā Latvijā. Ojameki tika iekļauts izlases sastāvam 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Balvu kultūras nams
Balvu kultūras nams ir 1954. gadā celta kultūras nama ēka Balvu novada Balvu pilsētas centrā. Staļinisma arhitektūras ēka ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.
Bez dažādiem amatiermākslas kolektīviem, no 1958. līdz 1990. gadam ēkā atradās Balvu rajona centrālā bibliotēka, bet no 1959. gada 1. septembra - Balvu mūzikas skola. 1973. gada 7. novembrī (Oktobra revolūcijas 56. gadadienā) iepretim kultūras namam tika atklāts Ļeņina piemineklis. 1988. gada 18. novembrī notika svinīga sarkanbaltsarkanā karoga pacelšana virs kultūras nama. 2016. gadā tika uzsākta Balvu kultūras nama ēkas renovācija. Mūsdienās ēku aizņem Balvu kultūras un atpūtas centrs.
Janssen Pharmaceutica
Janssen Pharmaceutica ir 1953. gadā ķīmiķa Paula Jansena dibināts farmācijas uzņēmums, kas kopš 1961. gada pieder ASV kompānijai Johnson & Johnson. Kompānijas galvenā mītne atrodas Beļģijas Antverpenes provinces Bērses komūnā valsts ziemeļos.
Janssen Pharmaceutica ir izstrādājusi daudzus pazīstamus medikamentus psihisko, neiroloģisko, gastroenteroloģisko, onkoloģisko slimību, AIDS, alerģijas ārstēšanai, kā arī anestēzijas un pretsāpju līdzekļus. Astoņi no Janssen Pharmaceutica izstrādātajiem preparātiem iekļauti "PVO Būtisko zāļu paraugsarakstā" (WHO Model List of Essential Medicines).
Johaness Kotkass
Johaness Kotkass (et; dzimis, miris ) bija igauņu un padomju klasiskā stila cīkstonis. Nodarbojies arī ar vieglatlētiku un svarcelšanu.
Biogrāfija
Johaness Kotkass dzimis 1915. gadā Tērbatas apriņķa Kodijarves pagastā. Pēc pamatizglītības iegūšanas viņš apguva atslēdznieka profesiju un remontēja kuģus Peipusa ezerā, vēlāk pārcēlās uz Tartu, pēc tam uz Tallinu.
Ar sportu (svarcelšanu) nodarbojās no bērnības, taču ar cīņas sportu sāka nodarboties 20 gadu vecumā Tallinā, kur bija radusies iespēja trenēties kopā ar igauņu cīkstoni, divkārtējo olimpisko čempionu Kristjanu Palusalu. 1936. gadā, pirmo reizi piedaloties Igaunijas brīvās cīņas čempionātā, viņš izcīnīja smagajā svarā otro vietu aiz K. Palusalu. Gadu vēlāk, Palusalu prombūtnes laikā, viņš uzvarēja brīvā stila, bet zaudēja Palusalu grieķu-romiešu cīņas čempionātā. 1938. gadā Igaunijas grieķu-romiešu čempionātā viņš atkal bija otrais aiz Palusalu. Kad tajā pašā gadā pēdējais traumas dēļ pārtrauca savu cīkstoņa karjeru, Johaness Kotkass kļuva par vienu no labākiem pasaules smagā svara cīkstoņiem, startējot Igaunijas izlases sastāvā, viņš uzvarēja Eiropas čempionātā grieķu-romiešu cīņā un pēc gada šo panākumu atkārtoja. 1940. gada vasarā, pēc Igaunijas aneksijas PSRS sastāvā viņš sāka piedalīties tās čempionātos. 1947. gadā viņš trešoreiz uzvarēja Eiropas čempionātā. 1952. gada olimpiskajās spēlēs Helsinkos viņš kļuva par olimpisko čempionu, 1953. gada pasaules čempionātā izcīnīja sudraba medaļu, 1956. gadā ieguva pasaules kausu.
PSRS grieķu-romiešu cīņas komandu čempionātā Kotkass ieguva 2 zelta (1947. un 1948. gadā), vienu sudraba (1945. gadā) un 2 bronzas medaļas (1951. un 1953. gadā). 1951. gada PSRS sambo čempionātā ieguva sudraba medaļu. Viņš bija arī četrpadsmitkārtējs Igaunijas čempions grieķu-romiešu cīņā un astoņkārtējs brīvajā cīņā. Savā aptuveni 20 gadu ilgajā cīkstoņa karjerā Johaness Kotkass uzvarēja daudzus spēcīgus pretiniekus, to starpā bija tādi, kas paši bijuši olimpiskie, pasaules un Eiropas čempioni, piemēram, Kurts Hornfišers, Josefs Klapuhs, Mehmets Čobans, Jons Nīmans, Edvīns Bietags, Jalmars Nīstrems, Ģūla Bobišs, Bertils Antonsons, Josefs Rūžička, Arsens Mekokišvili, Oleksandrs Mazurs, Pauls Bēmers, Konstantīns Koberidze, Mustafa Čakmaks, Kristjans Palusalu, Nikolajs Kārkliņš, Ivans Bogdans un Anatolijs Parfjonovs.
No 1944. līdz 1946. gadam Kotkass bija Igaunijas PSR Fiziskās kultūras un sporta komitejas priekšsēdētāja vietnieks, no 1946. līdz 1961. gadam PSRS sporta komitejas instruktors (stipendiāts), No 1961. gada līdz 1976. gadam Igaunijas PSR Fiziskās kultūras un sporta komitejas vecākais treneris, bet sākot ar 1976. gadu līdz aiziešanai pensijā bija sporta biedrības "Dinamo" treneris. Viņš arī piedalījies kā tiesnesis cīņas sporta sacensībās.
Geithaina
Geithaina ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Leipcigas apriņķī.
Vēsture
Geithaina rakstos pirmoreiz minēta 1186. gadā.
Pāvils Laizāns
Pāvils Laizāns ( — ) bija latviešu jurists un politiķis. Bijis Latvijas Satversmes sapulces deputāts, Latgales Kristīgo zemnieku savienības pārstāvis. Politiķa Antona Laizāna brālis.
Biogrāfija
Pāvils Laizāns piedzima Sakstagala pagastā. Divu gadu vecumā kļuva par bāreni. Mācības uzsāka 11 gadu vecumā skolā Pēterburgā. Vēlāk iestājās Pēterburgas Universitātē, kur sākotnēji studēja dabaszinības. Vēlāk pārgāja jurisprudences programmā un augstskolu pabeidza. Piedalījās Pirmajā pasaules karā.
Laizāns bija 1917. gada Latgales kongresa prezidija loceklis, Rēzeknes zemstes valdes loceklis. No 1918. līdz 1920. gadam bija Latvijas Republikas pagaidu parlamenta — Tautas padomes — loceklis, pārstāvēja latgaliešu frakciju. 1920. gadā ievēlēts Latvijas Satversmes sapulcē no Latgales Kristīgo zemnieku savienības saraksta. 1921. gadā kopā ar Pēteri Zadvinski izstājās no frakcijas un izveidoja Latgaliešu bezpartijisko grupu. Amatā bija līdz 1922. gadam. No 1923. līdz 1925. gadam Laizāns bija Latgales apgabaltiesas loceklis. No 1925. līdz 1933. gadam strādāja par notāru Daugavpilī.
Nodarbojās ar publicistiku, tulkoja darbus ar pseidonīmiem Lopsu Jākubs un P. Smylgs. Bija laikraksta «Jaunas Zinias» redaktors, Daugavpils Latviešu biedrības valdes loceklis, Franča Trasuna piemiņas fonda priekšsēdētājs un Daugavpils dramatiskā teātra valdes priekšsēdētājs.
Miris pēc kuņģa slimības Rīgas 1. slimnīcā. Apbedīts Daugavpils kapos.
Teodors Bjarnasons
Teodors Elmars Bjarnasons (is, dzimis ) ir Islandes futbolists, pussargs, Islandes futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada spēlē Grieķijas Superlīgas kluba PAS Lamia 1964 sastāvā.
Valdis Kroģis
Valdis Kroģis (dzimis, miris ) bija latviešu dokumentālā kino operators.
Dzimis Rīgā. No 1951. gada strādāja par operatora asistentu Rīgas Kinostudijā. 1963. gadā pabeidza Maskavas Valsts Vissavienības Kinematogrāfijas institūtu un kļuva par kinostudijas operatoru. Daudzu kinožurnālu "Sporta apskats", "Padomju Latvija" un "Māksla" sižetu operators. Viens no galvenajiem Ulda Brauna doumentālās filmas "235 000 000" operatoriem. Sadarbojies arī ar Ansi Epneru. Kā aktieris piedalījās spēlfilmās "Vīru spēles brīvā dabā" un "Sēklis". Traģiski gājis bojā 1994. gadā.
Agnese Krivade
Biogrāfija
Dzimusi 1981. gadā. Vidzemes augstskolā ieguvusi bakalaura grādu sabiedriskajās attiecībās. Strādājusi par žurnālisti, darbojusies sabiedrisko attiecību un reklāmas jomā. Autore ir rakstījusi kultūras slejas laikrakstam „Diena”, literatūras kritikas par latviešu un cittautu dzeju un prozu. A. Krivades dzejoļi un stāsti publicēti literatūras mēnešrakstā „Karogs”, laikraksta „Diena” pielikumā „Kultūras Diena” un laikrakstā „Kultūras Forums”. Prozas darbi iekļauti dažādos latviešu stāstu krājumos. 2007. gadā izdots pirmais dzejoļu krājums „Bērnība”. Piedalījusies jauno rakstnieku seminārā Vācijā, Brēmenē, un Baltijas jauno dzejnieku vakarā, kas notika 2007. gada Gēteborgas grāmatu tirgus ietvaros. Ar savu darbu lasījumiem uzstājusies arī divos ievērojamākos literārajos pasākumos Latvijā — Dzejas dienās un Prozas lasījumos. Ieguvusi stipendijas radošajam darbam Starptautiskajā rakstnieku un tulkotāju mājā Ventspilī (2006. gada jūlijs) un mākslinieku mājā „Lukas” (Kuenstlerhaus Lukas) Vācijā, Ārenshopā (2008. gada janvāris).
Dzeja
A. Krivades dzeju raksturo disharmonija, izmisīgi domu un iekšējās pasaules kārtošanas mēģinājumi, galēji kontrasti, plašs epatāžas izmantojums. Kā recenzijā raksturo Kārlis Vērdiņš: "Tieši šis plašais emociju spektrs dara Krivades dzeju pievilcīgu: rakņāšanos pa esamības mēsliem līdzsvaro spēcīgi apjausta garīgā vertikāle, izmisīgie pūliņi savu ikdienas pieredzi un kaislību mākto personību saredzēt tajā pašā telpā, kurā nevalda pazemojošie sociālie un bioloģiskie likumi, bet ticība un žēlastība."
Dzejniece ir ieguvusi "sliktās meitenes" tēlu un iesaistīta vairākos Latvijas kultūras un literatūras skandālos. 2005. gadā piedaloties LTV raidījuma "100 g kultūras" diskusijā "Vai rakstnieks ir sociālpolitiska figūra?" , A. Krivade nosauca skatītājus par "lohiem" (pamuļķis — kr. val.), savukārt raidījuma vadītājs dzejnieks Rihards Bargais izteica piezīmi par Valsts prezidenti Vairu Vīķi-Freibergu un viņas vārda kopīgo sakni ar "vairošanos". Raidījuma atkārtojums tika atcelts, bet vadītājs Rihards Bargais zaudēja savu amatu.
Otrs skandāls izcēlās 2015. gada 28. septembrī pēc incidenta Āgenskalna Valsts ģimnāzijā, kad skolotājai Ivetai Ratinīkai tika izteikts neoficiāls aizrādījums par A. Krivades dzejoļa "ō" analīzi stundas laikā. Dzejolī, kas sākas ar vārdiem "ō, svētīgi, svētīgi sasvīdušie...", izmantoti vairāki no krievu valodas nākuši lamu vārdi, kas raisīja sabiedrības diskusiju par to, vai šāds materiāls ir apskatāms vidusskolas klasē. Situācijas izmeklēšanā iesaistījās arī Rīgas mērs Nils Ušakovs, uzdodot Izglītības, kultūras un sporta departamentam pārbaudīt, kādi mācību materiāli tiek izmantoti Rīgas skolās, kā arī publicējot paša veiktu Krivades dzejoļa atdzejojumu uz krievu valodu savā Facebook kontā. Sekojoši pēc vairāku tulkotāju iniciatīvas tika apkopoti dzejoļa "Ō" tulkojumi arī daudzās citās pasaules valodās (franču, angļu, itāļu, vācu, japāņu, grieķu, poļu, ivritā u.c.), un diskusija par dzejā izmantotajiem izteiksmes līdzekļiem ieguva starptautisku rezonansi.
Latvijas sabiedrība dzejoļa aizliegumu mācību stundā saistīja ar 2015. gadā apstiprinātajiem grozījumiem Izglītības likumā, nosakot, ka izglītības sistēma nodrošina izglītojamā tikumisko audzināšanu, kas atbilst Satversmē ietvertajām un aizsargātajām vērtībām, īpaši tādām kā laulība un ģimene. Šo grozījumu iniciatore bija Rīgas mēra Nila Ušakova partijas biedrene Saeimas deputāte Jūlija Stepaņenko. Daudzi literāti un kultūras cilvēki, tostarp Jānis Rokpelnis un Liāna Langa, šoreiz iebilda pret to, ka literāru tekstu uzskata par nepiedienīgu, it īpaši gadījumā, kad tā izteiksmes līdzekļi tiek analizēti un skaidroti. Daudzi šajā situācijā saskatīja cenzūras iezīmes.
Marjans Šemrls
Marjans Šemrls (sl; dzimis ) ir Slovēnijas šahists. Pasaules čempionāta korespondencšahā (2009—2011) uzvarētājs. ICCF lielmeistars (2007).
Biogrāfija
Dzīvo nelielā ciematā netālu no Ļubļanas. Pēc profesijas ir datorprogrammu izstrādes projektu vadītājs. Precējies, divu meitu tēvs. Slovēnijas korespondencšaha federācijas padomes viceprezidents.
Rons Langevelds
Biogrāfija
2002. gadā kļuvis par Nīderlandes korespondencšaha čempionu. 2014. gadā uzvarējis 26. Pasaules čempionātā korespondencšahā.
Beidzis Erasmus universitāti Roterdamā. Strādā par sistēmu inženieri kompānijā, kas pārdod apdrošināšanas programmas.
Kitkova (Zvirgzdenes pagasts)
Kitkova ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Gerhards Dēnhofs (Tērbatas vaivads)
Dzīvesgājums
Dzimis ap 1554. gadu Livonijas ordeņa Durbes pilskunga Hermaņa Dēnhofa un viņa sievas Annas, dzimušas Jodes (Joede), ģimenē. Viņam bija vismaz pieci brāļi Ernests, Kristaps, Oto, Teodors, Heinrihs un māsa Elizabete. Piedalījās Livonijas karā, 1581. gadā aprecējās ar Margaritu fon Cveifelnu (Zweiffeln). 1598. gadā tika iecelts par Tērbatas vaivadu.
Poļu—zviedru karu sākumā 1600. gadā zviedriem izdevās iekarot lielu daļu Pārdaugavas Livonijas hercogistes. Tomēr pēc uzvaras Kokneses kaujā 1601. un 1602. gadā poļiem un lietuviešiem atgūt lielu daļu no zaudētajām teritorijām.
Uzskata, ka pulkvedis Dēnhofs miris karos ar zviedriem starp 1598. un 1602. gadu.
Saulkrasti (stacija)
Saulkrasti ir dzelzceļa stacija Saulkrastu novada Saulkrastu pilsētā, dzelzceļa līnijā Zemitāni—Skulte. Attālums no Rīgas Pasažieru stacijas — 48 km, no Zemitāniem — 44 km, līdz galastacijai Skultei — 8 km. Saulkrastos pietur visi vilcieni maršrutā Rīga—Skulte, kā arī šeit ir galapunkts vilcieniem Rīga—Saulkrasti. Stacijā darbojas biļešu kase.
Vēsture
2014. gadā sāka rekonstruēt stacijas ēku, iekštelpu remontdarbi pārsniedza noteikto termiņu, rekonstrukcija tika pabeigta 2015. gada pavasarī.
Jaunbērze (Vārkavas pagasts)
Jaunbērze ir ciems Vārkavas novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta rietumos 4,8 km no pagasta centra Vārkavas, 7,0 km no novada centra Vecvārkavas un 212,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V750 (Stolderi–Vecvārkava).
Gotika (arhitektūra)
Gotika ir arhitektūras stils Eiropā, kas pastāvēja no 12. gadsimta vidus līdz 16. gadsimtam. Tas nomainīja romānikas stilu, savukārt pašu gotiku nomainīja renesanse. Tiek iedalīts trīs posmos: agrajā gotikā, dižgotikā un vēlajā (tā sauktajā liesmojošajā) gotikā. Gotiskās arhitektūras dzimtene ir Francija, no kurienes stils pamazām izplatījās tās kaimiņzemēs. Latvijā gotiskā arhitektūra ienāca 13. gadsimta pirmajā pusē un saglabājās līdz pat 18. gadsimtam.
Galvenie gotikas elementi ir ribu spriešļi, smailais loks un atbalstu arka. Gotiskajā stilā ir celtas daudzas ievērojamas baznīcas Eiropā, kā arī pilis, ģildes u. c. būves. Gotikas stilā celta Reimsas katedrāle un Parīzes Dievmātes katedrāle Francijā, Vestminsteras abatija Anglijā, Ķelnes katedrāle un Ulmas baznīca Vācijā, Kārļa tilts Čehijā, Miras pils Baltkrievijā un daudzi citi arhitektūras meistardarbi.
Vēsture
Atsevišķi gotikai raksturīgi elementi parādījās jau romānikas arhitektūrā. Jau 11. gadsimta beigās — 12. gadsimta sākumā Anglijā un Normandijā atsevišķu baznīcu (Sentetjēnas abatijas baznīca Kānā, Sv. Pāvila baznīca Ruānā, Daremas katedrāle u.c.) būvniecībā tika izmantotas gotikai raksturīgās ribu velves. Daremas katedrāles, kā arī atsevišķu baznīcu Dienviditālijā un Pikardijā būvniecībā parādījās arī gotikai raksturīgās smailloka arkas.
Gotikas stils radās 12. gadsimta pirmajā pusē Ildefransas reģionā Francijā. Par pirmo gotisko celti uzskatāma Sendenī bazilika, kuras abats Sužērs laikā starp 1140. un 1144. gadu ievērojami pārbūvēja celtni, nomainot šauro kori ar daudz plašāku un gaišāku. Tikai dažus gadus pēc Sendenī bazilikas kora pabeigšanas Ildefransā sāka celt piecas katedrāles — Sansā, Sanlisā, Nuajo, Laonā un Parīzē, kurās visās jūtama Sendenī bazilikas arhitektūras ietekme. Laonā un Parīzē pirmoreiz izmantots gotikai tik raksturīgais elements — loga roze. Sākot ar 13. gadsimta pirmo trešdaļu, gotiskā arhitektūra izplatījās gandrīz visā Eiropā.
Van Hool
}}
Gotika (arhitektūra)
Anglija
Anglijā gotiskā arhitektūra ienāca 1175. gadā, kad franču meistara Gijoma no Sensas vadībā tika pārbūvēts Kenterberijas katedrāles koris. Jaunais stils veiksmīgi saplūda ar normaņu arhitektūru, kurā jau bija manāmi gotikas iedīgļi. Anglijas gotisko arhitektūru var iedalīt trīs posmos — agrīnā gotika, kuras paraugs ir Solsberi katedrāle, dekoratīvā gotika (Linkolnas katedrāle, Ekseteras katedrāle) un perpendikulārā gotika (Glosteras katedrāle, Vestminsteras abatija).
Van Hool
Van Hool ir ģimenes uzņēmums, kura galvenā mītne atrodas Beļģijas ziemeļu pilsētas Lires Koningshoiktas piepilsētā. 1947. gadā dibinātā uzņēmuma galvenā produkcija ir autobusi, piekabes un trolejbusi. Uzņēmums pasaulē nodarbina apmēram 4500 cilvēku un saražo vairāk nekā 1700 autobusu un 5000 piekabju gadā.
Gotika (arhitektūra)
Vācija, Polija, Čehija un Baltijas valstis
Atšķirīgas izpausmes gotiskā arhitektūra ieguva Ziemeļvācijā, kas kultūras ziņā bija vienota ar zemēm Baltijas jūras austrumu krastā. Akmens trūkuma dēļ būvniecībā šeit izmantoja ķieģeļus. Ķieģeļu gotikas paraugi ir Lībekas Svētās Marijas baznīca, Malborkas pils, Rīgas Doms u.c.
Spānija
Mūsdienu Spānijas teritorijā gotiskās arhitektūras elementi parādījās 12. gadsimtā, bet īsti gotiskās celtnes sākā būvēt 13. gadsimtā, kad uzcēla Burgosas, Toledo un Leonas katedrāles. 14. gadsimtā gotiskie elementi sajaucās ar mauru arhitektūras formām un izveidojās mudehāru stils. Tam ir raksturīga ķieģeļu kā galvenā materiālā izmantošana.
Īpašs stils izveidojās Aragonas kroņa zemēs. Šejienes gotiskajā arhitektūrā praktiski neparādās šķērsjoms un sānu jomi ir tikpat augsti kā vidusjoms.
Itālija
Itālijā gotisko arhitektūru ieviesa Cisterciešu ordenis 12. gadsimta beigās, kas cēla trīsjomu bazilikas ar zvanu torni jomu krustojumā. Šī perioda paraugi ir Kjaravalles abatija Ziemeļitālijā un Fosanovas abatija Centrālajā Itālijā. Viena no pirmajām laicīgajām gotiskās arhitektūras celtnēm Itālijā bija Kastel del Monte pils Apūlijā. Pils būvēta imperatoram Frīdriham II un tās celtniecība pabeigta 1240. gadā.
14. gadsimtā gotikas stilā tika uzceltas vairākas baznīcas Venēcijā (Santa Maria Gloriosa dei Frari, Santi Giovanni e Paolo). Venēcijas piļu arhitektūrā jūtama Bizantijas arhitektūras ietekme (Dodžu pils, Svētās Sofijas pils).
1598. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1598. gada notikumi Latvijas''' teritorijā, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas novadi atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā, bet Piltenes apgabals un Grobiņas apgabals nebija pakļauti Kurzemes hercogistei. Vidzemes un Latgales novadi atradās Livonijas hercogistes sastāvā.
DIGI MEDIA
DIGI MEDIA (izruna: dˈid͡ʒiˈmidiə) ir lielākais  no mediju lokalizācijas uzņēmumiem Baltijas valstīs ar 14 ierakstu studijām, kas piedāvā plašu pakalpojumu klāstu: dublāžu, subtitrēšanu, tulkošanu, balss ierakstus un ieskaņošanu televīzijas kanāliem un filmu izplatītājiem. DIGI MEDIA ir vienīgais šādas jomas uzņēmums ar studijām Latvijā, Lietuvā un Igaunijā. Uzņēmuma lielākie klienti ir Discovery Channel, Pixelogic Media Partners, Deutsche Welle, TV3 Group, TV24, Lietuvos rytas, LMT, Tet, Iyuno-SDI, kā arī filmu izplatītāji ACME Film un Film Distribution. DIGI MEDIA veic lokalizāciju latviešu, igauņu, lietuviešu, ukraiņu, krievu un citās valodās.
Pīteo
Pīteo (sv) ir pilsēta Zviedrijā, municipalitātes centrs Norbotenas lēnē. Izvietojusies valsts ziemeļos Botenvikena krastā pie Pitelvenas ietekas līcī. Populārs ziemeļu tūrisma galamērķis.
Vēsture
Pīteo pilsētas tiesības piešķirtas 1621. gadā. 1666. gada jūlijā pilsēta pilnībā nodega un tika uzbūvēta no jauna 5 km tālāk dienvidos tagadējā atrašanās vietā. 1721. gadā Lielā Ziemeļu kara beigu daļā pilsētu nodedzināja krievu karaspēks. Pilsēta strauji izauga 20. gadsimta pirmajā pusē pēc dzelzceļa līnijas izbūves. Attīstīta mežrūpniecība un papīra ražošana.
Baijas Federālā universitāte
Baijas Federālā universitāte (, UFBA) ir universitāte, kas atrodas Brazīlijas pilsētā Salvadorā. Universitāte dibināta. Tā ir viena no vecākajām un prestižākajām Brazīlijas universitātēm. Baijas Universitāte tika izveidota uz Medicīnas skolas pamata, kas tika dibināta 1808. gadā. Baijas Universitātē ir 10 fakultātes, 10 institūti un 10 dažāda novirziena skolas.
Īro Pakarinens
Savu karjeru iesācis 2009. gadā Somijas komandā Kuopio "KalPa". No 2012. līdz 2014. gadam spēlējis Helsinku IFK. 2014. gadā noslēdzis divu gadu līgumu ar NHL komandu Edmontonas "Oilers". "Oilers" komandā viņš pavadīja četras sezonas, līdz 2018. gadā viņš pievienojās KHL komandai Magņitogorskas "Metallurg". 2019–20. gada sezonu pavadījis Astanas "Baris", bet 2020. gadā noslēdzis trīs gadu līgumu ar Helsinku "Jokerit".
Loizaha
Iztece no Ziemeļu Kaļķakmens Alpiem Tirolē, bet drīz pēc tam ietek Vācijas teritorijā. Tek ziemeļaustrumu virzienā. Upes krastos atrodas Garmiša-Partenkirhene, lejpus tās tā caurtek Kohelezeru. Vēlāk upe caurtek Volfratshauzeni un drīz pēc tās ietek Izārā. Daļa no upes ūdeņiem tiek izmantota Valhenzē HES darbībai.
Edvards Plankets
Biogrāfija
Piedzimis bagātu aristokrātu ģimenē un lielāko savu mūža daļu pavadījis senajā Dansenī pilī netālu no Īrijas pilsētas Taras. Mantojis barona Dansenī titulu, kas ticis nodibināts 15. gadsimtā. Būdams materiāli nodrošināts, daudz laika veltījis saviem vaļaspriekiem. Bijis pazīstams kā ceļotājs un mednieks. Aizrāvies arī ar kriketu, uzvarējis Īrijas šaušanas čempionātā, sastādījis šaha uzdevumus, izgudrojis asimetrisko šahu, kurā parastais figūru komplekts cīnījies pret 32 bandiniekiem, bet 1929. gadā šaha simultānspēles seansā nospēlējis neizšķirti ar Pasaules šaha eksčempionu Hosē Raulu Kapablanku. Piedalījies četrās militārās kampaņās (tajā skaitā arī Angļu—būru karā), vienā no kurām ticis arī ievainots. 1940. gadā kļuvis par angļu valodas katedras vadītāju Atēnu universitātē. Miris no apendicīta.
Savus literāros darbus sacerējis galvenokārt izklaides nolūkos, bet grāmatas publicējis uz sava rēķina, parakstoties kā lords Dansenī. Palīdzējis īru literātiem, bet vienu no Planketa stāstu krājumiem palīdzējis izdot Nobela prēmijas laureāts literatūrā Viljams Batlers Jeitss.
Zāmina
Zāmina (de) ir 17 kilometrus gara Illes kreisā krasta pieteka Lihtenšteinā un Austrijā.
Edvards Plankets
Biogrāfija
Tiek uzskatīts par vienu no fantāzijas literatūras pamatlicējiem, pateicoties savām grāmatām par izdomāto valsti Peganu - "Peganas dievi" (1905), "Laiks un dievi" (1906) un stāstiem no grāmatas "Trīs pusložu nostāsti". Tāpat fantāzijas literatūras žanrā ir uzrakstīts romāns "Elfu karaļa meita" un krājumi "Brīnumu grāmata".
Zāmina
Augštece Lihtenšteinas teritorijā, lejtece — Forarlbergā. Ietek Illē augšpus Feldkirhes. Augštecē tiek izmantota elektrības ražošanai, lejtecē — ūdenstūrismam.
Edvards Plankets
Biogrāfija
Mazāk populāri ir Planketa reālistiskie un detektīvstāsti, kā piemēram, aptuveni pusotra simta stāstu par detektīvu Džozefu Džorkensu un zinātniski fantastiskais romāns "Pēdējā revolūcija" - par mašīnu sacelšanos. Viņa lugas ar panākumiem tikušas izrādītas Lielbritānijā un ASV.
Literārie darbi
Pegana:
Brīnumu grāmata:
Džozefs Džorkenss:
Stāstu krājumi
Cepures kalns
Cepures kalns ir sena kulta vieta, vietējas nozīmes arheoloģiskais piemineklis Balvu novada Balvu pagasta dienvidos, Pilskalna ciemā.
Cepures kalnu kā senu kulta vietu 1947. gada ziņojumā aprakstījis arheologs Kārlis Rozītis, bet 1962. gadā - Jānis Graudonis. 1978. gadā Cepures kalnu apmeklēja un fotografēja arheologs Juris Urtāns.
Kalnā ierīkota Pilskalnu ciema kapsēta, kurā vēl aizvien notiek apbedījumi. Pats kalns ir iegareni apaļš, izstiepts ziemeļu-ziemeļaustrumu/dienvidu-dienvidrietumu virzienā. Kalnam ir dīvainas regulāras formas, bet mākslīgā apdarinājuma pazīmes nav saskatāmas. Kalna mugura ir kumpa bez izlīdzinājumiem. Kapsētas smiltīs kalna augšējā daļā vērojami pelēkas zemes iestarpinājumi. Uz ziemeļiem no Cepures kalna atrodas Pilskalns.
Jezupova (Vārkavas pagasts)
Jezupova ir ciems Vārkavas novada Vārkavas pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumos 2 km no pagasta centra Vārkavas, 10,2 km no novada centra Vecvārkavas un 209,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts autoceļiem.
Kivki
Kivki (pareizāk Kiukas; ) ir apdzīvota vieta Rēzeknes novada Ozolaines pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumu daļā 3,5 km no pagasta centra Balbišiem, 6 km no novada centra Rēzeknes un 244 km no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Kivku kapi, valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis — Kiuku pilskalns, ka arī Kivku un Ritiņu ezeri.
Odense Boldklub
Odense Boldklub ir Dānijas futbola klubs no Odenses, kurš spēlē Dānijas Superlīgā. Kluba futbolisti ir trīs reizes izcīnījuši Dānijas čempiontitulu un piecas reizes uzvarējuši Dānijas kausa izcīņā. Mājas spēles aizvada Odenses stadionā, sponsorēšanas nolūkā tiek saukts arī par Nature Energy Park.
Klubs ir dibināts 1887. gadā kā Odense Cricketklub, tolaik krikets bija vienīgais tā sporta veids. Futbola sekcija tika izveidota 1889. gadā.
Rīgas 84. vidusskola
'''Rīgas 84. vidusskola''' ir Rīgas vidusskola, kas atrodas Lielvārdes ielā 141, Purvciemā.
Vēsture
Dibināta 1979. gadā, pirmajā mācību gadā skolā bija 37 klašu komplekti ar 1235 skolēniem un 65 skolotājiem. 2001. gadā dibināts Rīgas 84. vidusskolas vēstures muzejs. Skolā darbojas Bērnu attīstības un izglītības centrs (BAIC) no 1999. gada, Ilgstoši slimojošo izglītojamo apmācības centrs (ISIAC) no 2006. gada un Sporta komplekss no 2016. gada.
Gamišs
Gamišs (az) vai Gomšasars (hy — ‘vērša kalns’) ir kalns Kaukāzā, Mazā Kaukāza otra augstākā (aiz Aragaca) virsotne (3724 m vjl). Izvietojies Murovdaga grēdā Azerbaidžānā uz robežas ar pašpasludināto Kalnu Karabahu. Kalns veidots no vulkāniskajiem iežiem.
Ledus dziļurbums
Ledus dziļurbums ir glacioloģijas izpētes metode, ar kuras palīdzību tiek iegūti ledus vairoga hronoloģiski paraugi. Parasti šādi dziļurbumi tiek veikti polārajos apvidos (Grenlandē un Antarktīdā), bet šādu izpētes metodi pielieto arī augstkalnu ledāju izpētē.
Tā kā gan polārie, gan kalnu ledāji veidojas gadu gaitā, pakāpeniski uzkrājoties sniega kārtam, zemākie (dziļākie) ledus paraugi ir vecāki par augšējiem, un šādu ledus paraugu izpēte sniedz sistemātiskus datus par klimatu. Šādu materiālu izpēte ļauj iegūt datus kā par vietējo (parauga iegūšanas vietas) temperatūru un nokrišņu izmaiņām gadu gaitā, tā arī analizēt vispārējas klimatiskas un ģeoloģiskas parādības pasaulē.
Šādos ledus dziļurbumu paraugos ir dažādi iekļāvumi, kā vēja atnesti putekļi, pelni, atmosfēras gaisa burbuļi un radioaktīvas substances, kas ļauj hronoloģiski noteikt nokrišņu daudzumu, temperatūru, vulkānisko un Saules aktivitāti, gāzu sastāvu atmosfērā.
Ar ledus paraugiem izpētāmā perioda garums atkarīgs no urbuma dziļuma un var variēties no dažiem gadiem līdz pat 800 000 gadu senai pagātnei, kā EPICA projektā. Laika izšķirtspēja (īsākais periods, ko iespējams precīzi nošķirt paraugā) atkarīgs no ikgadējā nokrišņu daudzuma un samazinās lielākā dziļumā, augšējiem slāņiem saspiežot zemākos.
Urbšana
Ledus paraugi tie iegūti, ieurbjoties ledus slānī ar dobu urbi. Iegūto paraugu garums ir atkarīgs no urbšanas cilindra garuma, kas parasti ir 4—6 m un ap 20 cm diametrā. Paraugu iegūšana no liela dziļuma ir ilgstošs process, jo cikliski jāatkārto urbja un cilindra nolaišana urbumā, parauga izgriešana un visa kompleksa izcelšana virspusē, tā iztukšošana un sagatavošana nākamajam ciklam. Dziļākie ledus urbumi Grenlandē un Antarktīda pārsniedz 3 km dziļumu.
Atšķirība no ģeoloģiskajiem dziļurbumiem Zemes garozā, ledus urbšanā jāpārvar ledus deformācija, kas rodas spiediena rezultātā jau no 300 m dziļuma. Spiediena kompensēšanai urbumu piepilda ar šķidrumu. Šķidrumam vienlaicīgi jānodrošina attiecīgu blīvumu, zemu viskozitāti, izturību pret sasalšanu, kā arī darba drošības (toksiskuma un ugunsdrošības) un vides tīrības prasības. Vienlaicīgi šāds šķīdums nedrīkst ietekmēt iegūtā parauga kvalitāti un neprognozējami iespaidot pētījumu rezultātus. Dažādos projektos ir lietoti butilacetāts un petroleja, kas papildināti ar dažādām vielām blīvuma paaugstināšanai.
Paraugu izpēte un uzglabāšana
Urbšanas procesā iegūtie paraugi tiek pasargāti no piesārņojumiem un citiem vides faktoriem. Paraugi pēc attīrīšanas no urbšanas šķīduma tiek iepakoti plastmasas maisos un uzglabāti zemā temperatūrā, kas parasti ievērojami neatšķiras no temperatūras parauga iegūšanas vietā. Antarktīda un Grenlandē paraugu apstrāde, uzglabāšana un izpēte parasti notiek laboratorijās, kas iekārtotas ledus slānī dziļumā, kur nav ārējās vides ietekmētas temperatūras izmaiņas.
Paraugiem, kas iegūti no liela dziļuma, nepieciešama speciāla aklimatizēšanas metodika, jo spiediena izmaiņas rezultātā tie kļūst ļoti trausli. Šāda paraugu aklimatizēšana (relaksēšana) var ilgt vairākus mēnešus.
Giboni
Giboni, gibonu ģints (Hylobates) ir gibonu dzimtas (Hylobatidae) ģints, kas apvieno 7 mūsdienās dzīvojošas primātu sugas. Septītā suga – Borneo baltbārdas gibons (Hylobates albibarbis) – balstoties uz DNS pētījumiem, izdalīta salīdzinoši nesenā pagātnē (kopš 2001. gada). Joprojām daudzos informācijas avotos tā tiek sistematizēta kā melnroku gibona (Hylobates agilis) pasuga. Zinātniskais nosaukums Hylobates cēlies no grieķu valodas un latviski nozīmē meža staigātājs; hūlē (ὕλη) — mežs, bates (βάτης) — viens, kas staigā.
Gibonu ģintī ir viena no lielākajām sugu dažādībām visā gibonu dzimtā (arī cekulgibonu ģintī (Nomascus) ir 7 sugas) un tai ir visplašākā izplatība. Gibonu sugas sastopamas lietus mežos Dienvidaustrumāzijā, sākot ar Ķīnas dienvidiem un beidzot ar Javas salas rietumiem un tās centrālo daļu. Tā kā Borneo salā mājo gan Borneo baltbārdas gibons, gan Millera gibons (Hylobates muelleri), reizēm savvaļā var novērot šo abu sugu hibrīdus.
Izskats un īpašības
Gibonu ģints sugas ir vienas no mazākajām gibonu dzimtā, piemēram, angļu valodā šo ģinti sauc par mazo gibonu ģinti. Tie sver 4—9 kg, bet to ķermenis ir apmēram 40—64 cm garš. Mātītes ir nedaudz mazākas nekā tēviņi. Visām gibonu sugām uz sejas ir raksturīgs balta matojuma gredzens ap melno, neapspalvoto seju. Katrai gibonu dzimtas ģintij ir atšķirīgs hromosomu skaits, giboniem tās ir 44. Kā visiem gibonu dzimtas primātiem arī giboniem ir ļoti garas rokas, viegls, neliels ķermenis un salīdzinoši īsas kājas. To plaukstas un vienmēr pieliektie pirksti atgādina āķus, kas specīgi pieķeras pie koku zariem. Pleca locītavai ir īpaša anatomija, kas nodrošina plašu kustības amplitūdu.
Uzvedība
Tie ir piemērojušies dzīvei mežā, galvenokārt atrodoties kokos un ļoti reti nokāpjot zemē. Giboni ir ļoti veikli kokos, spējot lēkt no zara uz zaru līdz 15 metriem tālumā un ar ātrumu 56 km/h. Lēciens drīzāk ir lidojums, ko gibons panāk šūpojoties, ar rokām cieši turoties zarā, pēc tam sevi aizsviežot līdz nakamajam zaram. Tie ļoti bieži iet uz divām kājām un no visiem primātiem giboni visbiežāk staigā uz divām kājām. Tie pamatā barojas ar augļiem, bet arī ar lapām un kukaiņiem. Iecienītākie augļi ir vīģes. Gibonu sugas līdzīgi kā pārējie gibonu dzimtas pērtiķi veido monogāmus pārus uz mūžu un dzīvo ģimenēs.
Kivleņi
Kiuleņi (arī Kivleņi) ir ciems Lūznavas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 266 km attālumā no Rīgas.
Gavieze
Gavieze  ir apdzīvota vieta Kurzemē, Dienvidkurzemes novada Gaviezes pagasta centrs pie autoceļa P106 (Ezere - Embūte - Grobiņa). Ciemā atrodas Gaviezes pamatskola, Gaviezes pagasta kultūras nams un bibliotēka, kā arī feldšerpunkts.
Vēsture
Gaviezes nosaukums (Gaveyssen vai Geneisen) pirmo reizi minēts 1253. gada 4. aprīļa līgumā par Piemares zemes dalīšanu, ko noslēdza Kurzemes bīskaps Heinrihs fon Licelburgs un Livonijas ordeņa mestrs. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Gaviezes muižas (Gut Gaweesen) centru. 1905. gada revolūcijā muižas ēka tika nodedzināta. 1936. gadā muižas ēku atjaunoja un tajā ierīkoja skolu. Bijušajā muižas stallī ierīkots kultūras nams.
Jānis Ozoliņš
Jānis Ozoliņš var būt: