cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Impulsu platuma modulācija
Impulsu platuma modulācija (IPM; en, PWM) jeb impulsu ilguma modulācija (pulse-duration modulation, PDM) ir modulācijas veids, kas modulējamo signālu kodē ar impulsa platuma maiņu pie nemainīgas nesējsignāla frekvences (perioda) un impulsa amplitūdas. Šo modulāciju izmanto informācijas nosūtīšanas kodēšanai, elektrodzinēju darbināšanai, barošanas avotos, saules bateriju lādētājos un citiem mērķiem.
Piparu krimilde
Taksonomija
Sākotnēji pirmais sugas aprakstītājs Kārlis Linnejs 1753. gadā to nosauca par Agaricus piperatus, 1797. gadā Kristiāns Pēšons un 1821. gadā Eliass Frīss to klasificēja kā Lactarius, un šo nosaukumu tā saglabāja gandrīz 200 gadus, kļūstot par ģints tipisko sugu. Tomēr 20. gadsimta beigās tika nolemts, ka Lactarius ģints ir sadalāma vairākās, un no tās starp citām izdalīja ģinti Lactifluus, kuras tipiskā suga kļuva piparu krimilde. Vairums Lactifluus sugu ir tropu iemītnieces, tikai dažas populāras sugas sastopamas Eiropā. Ģinšu un citas klasifikācijas veidošanās notiek jau ap 30 gadus un vēl turpinās, pastāvīgi notiek izmaiņas, tāpēc latviešu valodā līdz oficiālo nosaukumu stabilizācijai pagaidām visām agrākajām pienainēm joprojām lieto vecos apzīmējumus.
Impulsu platuma modulācija
Modulācijas princips
Impulsu platuma modulācija izmanto taisnstūra veida viļņus, kuru impulsa platums ir modulēta ar viļņa formas vidējās vērtības izmaiņu. Ja impulsa vilni apzīmējam ar f(t) ar periodu T, mazāko vērtību, augstāko vērtību un darba ciklu D (skatīt 1. diagrammu), viņa formas vidējo vērtību var noteikt:
Piparu krimilde
Taksonomija
Nosaukuma epitets piperatus veidots no latīņu valodas vārda "piparotā", pateicoties sēnes sīvajai garšai.
Ģenētiskie pētījumi uzrādījuši, ka agrāk par piparu krimildes varietāti uzskatītā sīvā krimilde L. glaucescens (vai otrādi — sīvo krimildi daži Latvijas avoti dēvēja par L. piperatus) izdalāma kā atsevišķa Eiropas suga, bez tam piparu krimildēs izdalītas vismaz 10 atsevišķas ģenētiskās līnijas bez starpkontinentālas pārklāšanās, kas dod pamatu pieļaut, ka arī Ziemeļamerikas piparu krimildes uzskatāmas par atsevišķu sugu.
Izplatība
Suga plaši izplatīta Eiropā un Ziemeļamerikas austrumos, sastopama arī citos Ziemeļu puslodes reģionos, ievesta arī Austrālijā. Aug lapu koku (īpaši ozolu) tuvumā, ar kuru saknēm veido mikorizu. Citi avoti atzīmē arī biežu saikni ar lazdām un dižskābaržiem. Izvēlas mitras un noēnotas vietas, labi drenētas mālainas augsnes, nereti aug rindās vai riņķos. Latvijā parastais augšanas periods — no augusta līdz oktobrim. Vairākkārt atzīmēta augšana kopā ar violetzaļo bērzlapi.
Reizēm piparu krimildes tiek kultivētas mežaudzēs, jo tās paātrina koku attīstību.
Impulsu platuma modulācija
Modulācijas princips
Citas IPM metodes izmanto delta modulāciju, delta-sigma modulāciju, telpas vektora modulāciju, tiešā spēka momenta kontroli, laika proporcionēšanu.
Piparu krimilde
Līdzīgas sugas
Līdzīgas ir vairākas citas pienaines ar baltām cepurītēm, no citām ģintīm atšķiras ar piensulas esamību. Sīvā krimilde ir ar piensulu, kas žūstot kļūst pelēkzaļa gandrīz uzreiz, kamēr piparu krimildei tam paiet ilgstošs laiks. Tomēr reizēm padomju laika krievu zinātniskajā literatūrā ir tieši pretējs apgalvojums par šīm abām sugām, un vecākos padomju avotos piparu krimilde pat tiek nodēvēta par vienkārši krimildi (krievu: груздь) kā visu krimilžu pārstāve ar vairāku sugu īpašību un augteņu apvienojumu. Šis kādreizējais visu krimilžu nosaukumu sajukums tomēr pastāv galvenokārt krievu valodā. Baltā krimilde un tai ļoti līdzīgā samtainā krimilde ir ar samtainu virsmu un retākām lapiņām, bez tam samtainajai krimildei nav sīvas garšas. Apšu krimildes dzeltenīgākās cepurītes virspusē ir iesārti koncentriski apļi.
Lietošana pārtikā
Saskaņā ar Latvijas avotiem, piparu krimildes nepieciešams iepriekš novārīt ar ūdens noliešanu, jo tām ir ļoti sīva sula. Daļa avotu iesaka arī pirms vai pēc vārīšanas ilgstoši izmērcēt. Pēc novārīšanas un mērcēšanas tās iesaka vismaz mēnesi ilgai sālīšanai.
ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija ieskaita šo sugu ēdamajās sēnēs, norādot, ka Ķīnā to tomēr uzskata par indīgu, kamēr tās kaimiņvalstīs Butānā un Nepālā — par ēdamu, bet Indijā tā ir pat populāra. Pēc Krievijā pieņemtās klasifikācijas — nosacīti ēdama sēne. Daži avoti pieskaita piparu krimildes nelietojami sīvām sēnēm, daži iesaka lietot tikai nelielos daudzumos kā garšas sēni, daži uzskata, ka pie ilgstošas sālīšanas iepriekšēja novārīšana nav obligāta un pēc sālīšanas sēne derīga zupām, daži savukārt nosauc par garšīgu pēc novārīšanas, bet spējīgu arī tādā veidā izraisīt gremošanas traucējumus. Angļvalodīgajā literatūrā netrūkst arī radikālāku apgalvojumu, no uzskata par indīgumu līdz ieteikumiem vienkārši uzcept vai pildīt pīrāgos. Šī viedokļu daudzveidība, iespējams, ir saistīta ar iespējamo pašreizēju dažādu sugu iekļaušanu zem viena apzīmējuma.
Ziemeļamerikā šai sugai ir sastopama parazītsēne Hypomyces lactifluorum, kas nokrāso to oranžu un šādas inficētas sēnes tiek uzskatītas par delikatesi.
Medicīnā 19. gadsimtā valdīja uzskats, ka šī sēne palīdz pret tuberkulozi, tomēr apstiprinājumi tam nav atrasti. Tautas medicīnā to lieto arī dažu citu slimību ārstēšanai. Sēni labprāt ēd vāveres. Mūsdienās konstatēts, ka dažos gadījumos piparu krimildēm ir pretvīrusu efekts, tai skaitā tās piensula palīdz pret vīrusu izsauktām kārpām.
Kailžaungliemeži
Kailžaungliemeži (Nudibranchia) ir jūras gliemju klada, kuras pārstāvji pēc kāpura attīstības stadijas nomet čaulu. Tie ir vieni no skaistākajiem bezmugurkaulniekiem pasaulē, kurus bieži rotā visneparastākie un visneiedomājamākie krāsu salikumi. Zināmas vairāk nekā 3000 kailžaungliemežu sugas, un nepārtraukti tiek atklāti jauni šīs kladas pārstāvji.
Kailžaungliemju žaunas, t.s. sekundārās žaunas, ir atklātas un atrodas daudzajos izaugumos uz gliemežu muguras.
Nosaukums
Vārds nudubranchia ir saliktenis, kas sastāv no latīņu nudus ("kails") un grieķu βραyχια ("žaunas").
Angliski izdotajā literatūrā Nudibranchia pārstāvjus dēvēja arī par "jūras gliemjiem" (sea slugs), uzskatot abus nosaukumus par savstarpēji aizstājamiem. Taču, lai arī visi kailžaungliemeži ir jūras gliemji, ne visi jūras gliemji ir kailžaungliemeži. Un Nudibranchia ir tikai daļa no vienas gliemežu klases pamatkladas Heterobranchia, kurai pieder arī liels skaits citu jūrās mītošu gliemežu, ieskaitot tādus, kurus klāj čaulas.
Izskats
Kailžaungliemežu izmēri un formas ir atšķirīgas. Lielāko pārstāvju garums pārsniedz 30 cm, kamēr mazākie nav garāki par 6 mm. Tie ir vieni no košākajiem un krāšņākajiem okeānu iemītniekiem, kurus rotā spilgts krāsojums un sarežģīti raksti. Daudzi līdzinās skaistiem jūras ziediem. Citiem lielais skaits muguras izaugumu atgādina spalvas.
Visiem pieaugušiem kailžaungliemežiem iztrūkst jebkāda veida čaula. Dažu mīkstos ķermeņus cietina kaļķa daļiņas, kas aizvieto skeletu. Uz galvas novietoti divi vai vairāku pāru taustekļi, ar kuru palīdzību tie veic taustes, garšas un smaržas funkcijas. Daļai sugu žaunas veido deviņu vai vairāk spalvveidīgu formu vainags ap izvadatveri, citām — muguras izaugumi.
Pārtiek no medūzām vai polipiem, bieži pārņem to dedzinošās šūnas. Tās no gremošanas orgāniem pārvietojas pa ķermeni un paliek muguras izaugumos, veidojot efektīvu aizsardzības sistēmu.
Kailžaungliemežiem ir atšķirīgs mutes aparāts. Daudzas sugas nograuž barību ar zobainu, ragveida mēli jeb radulu, kas darbojas līdzīgi rīvei. Savukārt citi ar žiletveidīgiem žokļiem tikai apgrauž sava upura mīksto ķermeni.
Izplatība un uzbūve
Sastopami visos pasaules okeānos.
Mitinās dažādu dziļumu sālsūdeņos, no plūdmaiņu zonas līdz vairāk nekā 700 m dziļumam. Jaunas kailžauņgliemju sugas ir atklātas 2500 m dziļumā. Vislielākā sugu daudzveidība ir seklos ūdeņos, tā sauktajos kontinentālajos šelfos.
Dzīvesveids
Būdami vēderkāju klases pārstāvji, daudzi kailžaungliemeži pārvietojas uz vienas muskuļotas kājas, lienot pa zemūdens klintīm starp aļģu audzēm. Citas sugas var ātri peldēt, jo tām ir muskuļotas spuras ķermeņa sānos. Daži Glaucus ģints kailžaungliemeži paliek ūdens virspusē un dreifē ar galvu lejup.
Barība
Visi kailžaungliemeži ir plēsēji. Lai arī tie gausi mēdz mieloties ar aļģēm, pamatbarību veido sūkļi, hidrozoji, jūras anemones, koraļļi, tunikāti, sprogkāji, kā arī citi kailžaungliemeži. Dažkārt tie tika raksturoti kā strikti aļģu ēdāji. Tāpēc akvārijos kailžaungliemeži kļūdainās informācijas dēļ bieži ātri gāja bojā, jo akvāristi pilnībā nesaprata, kā tos pareizi turēt.
Daži kailgliemeži ēd koraļļus, kuriem uz ķermeņa ir mikroskopiski matiņi. Šie matiņi no ūdens un ogļskābās gāzes gaismas iedarbībā veido barības vielas. Apēstais korallis daļēji tiek transportēts uz izaugumiem, kas atrodas uz gliemeža muguras, un mikroskopiskie matiņi turpina dzīvot. Kad gliemezis uz sēkļa saules gaismā izpleš savu muguru, matiņi nepārstāj veidot barības vielas — tā gliemezis iegūst būtisku daļu barības.
Vairošanās
Pēs dažām nedēļām no kāpura ķermeņa pazūd abas krokas, un viņš nogrimst jūras dibenā. Tur tas pakāpeniski pārveidojas par pieauguša gliemeža kopiju.
Sistemātika
Parasti izdala divu veidu kailžaungliemežus — "dorīdos" un "aeolīdos"
Agrākais iedalījums
Saskaņā ar 2001. gadā veikto iepriekšējās klasifikācijas revīziju, klada Nudibranchia tika iedalīta divās lielās kladās:
Mūsdienu iedalījums
Savukārt Nunubranchia tālāk iedalās divās kladās Euctenidiacea un Dexiarchia, katra no kurām sastāv no vairākām kladām un virsdzimtām:
Vauts Veghorsts
Karjera
Jauniešu vecumā spēlēja vietējos klubos NEO un DETO, vēlāk pārstāvēja Willem II jauniešu komandu. Profesionālo karjeru sāka 2012. gadā, pievienojoties Nīderlandes Pirmās divīzijas (Eerste Divisie) klubam FC Emmen. Debijas sezonā 28 spēlēs guva astoņus vārtus. 2014. gadā parakstīja līgumu ar Eredivisie klubu Heracles Almelo. Tajā aizvadīja divas sezonas.
2016. gada jūlijā pārgāja uz citu Eredivisie klubu AZ Alkmaar. 2016. gada 24. novembrī guva savus pirmos vārtus Eiropas kausu turnīros UEFA Eiropas līgas spēlē pret Īrijas klubu Dundalk. 2017.—2018. gada sezonā guva 18 vārtus Eredivisie, ierindojoties 3. vietā līgas vārtu guvēju sarakstā. 2018. gada jūnijā parakstīja četru gadu līgumu ar Vācijas Bundeslīgas klubu VfL Wolfsburg. 2019. gada 16. martā pirmoreiz guva trīs vārtus Bundeslīgas spēlē pret Fortuna Düsseldorf. 2018.—2019. gada sezonā guva 17 vārtus Bundeslīgā, dalot 3. vietu sezonas vārtu guvēju sarakstā. 2022. gada 31. janvārī Veghorts noslēdza trīsarpus gadu ilgu līgumu ar Anglijas komandu Burnley.
Nīderlandes izlasē debitēja draudzības spēlē pret Angliju. Pirmo spēli izlases rindās oficiālos turnīros aizvadīja 2019. gada novembrī pret Igauniju 2020. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijā.
Sasniegumi
Manchester United
Ežvalks
Ežvalks ir Baņģevas kreisā krasta pieteka Ventspils novadā.
Iztece - Ugāles pagasta centrālajā daļā. Tek austrumu-dienvidaustrumu virzienā. Ietek Baņģevā.
Upi šķērso valsts autoceļi V1347 (Rāpati–Krievciems) un P123 (Zlēkas—Ugāle). Upes krastos neatrodas lielākas apdzīvotās vietas.
Bormaņi
Bormaņi var būt:
Hauels
Hauels (en) ir angļu uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Loču iela (Jūrmala)
Loču iela ir iela Jūrmalā, Buļļuciema apkaimē. Loču iela sākas krustojumā ar Laivu ielu un beidzas krustojumā ar Enkuru ielu. Kopējais ielas garums ir 170 metri, tai nav seguma. Loču ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ostrovski (Stoļerovas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V579 (Rēzekne_Stoļerova_Kaunata).
Matulišķi
Matulišķi (arī Matuliški) ir ciems Krāslavas novada Kaplavas pagastā. Izvietojies pagasta rietumdaļas dienvidos pie Baltkrievijas robežas. Ietilpst īpaši aizsargājamajā dabas teritorijā Augšdaugavas aizsargājamo ainavu apvidū.
Ciems veidojies ap vēsturisko Matulišķu muižu (Gut Matuliszki).
Ciems atrodas pašvaldības ceļu Matuliški — Vecborne un Matuliški — Latvijas Republikas/Baltkrievijas robeža krustojumā. Ceļš Matuliški — Vecborne savieno ar valsts reģionālo autoceļu (P69) Skrudaliena— Kaplava—Krāslava, pa kuru tiek nodrošināts sabiedriskais transports autobusu maršrutā Krāslava — Lielborne — Krāslava. Ciema dienvidu pusē atrodas Latvijas robeža ar Baltkrieviju. Tuvākais ciems ir 3.1 km attālumā uz austrumiem Bangas. Attālums līdz novada centram Krāslavai 12,9 km. Uz ziemeļaustrumiem no ciema atrodas Putramišķu kapsēta.
Vides piekļuves vadības apakšslānis
IEEE 802 LAN/MAN standartos vides piekļuves vadības (MAC) apakšslānis (zināms arī kā datu nesēju piekļuves vadības apakšslānis) un loģiskā posma vadības (LLC) apakšslānis kopā veido datu posma slāni. Šajā datu saišu slānī LLC nodrošina (datu) plūsmas kontroli un multipleksēšanu loģiskajai saitei (t.i., EtherType, 802.1 Q VLAN tag utt.), bet MAC nodrošina plūsmas kontroli un daudzskaitļošanu pārraides videi.
Šie divi apakšslāņi kopā atbilst OSI modeļa 2. slānim. Savietojamības labad LLC nav obligāts IEEE 802.3 ieviešanai (satvari tad tiek izmantoti “neapstrādāti”), bet obligāts visu citu IEEE 802 standartu ieviešanai. Atbilstoši OSI modeļa un IEEE 802 standartu hierarhijai, MAC bloks nodrošina fiziskā slāņa kontroles sadalījumu tā, lai fizisko saišu kontroles sarežģītība nebūtu redzama LLC un tīkla steka augšējos slāņos. Tādējādi jebkuru LLC bloku (un augstākus slāņus) var izmantot ar jebkuru MAC. Savukārt vidējās piekļuves vadības bloks ir formāli savienots ar Fizikālo slāni, izmantojot no datu nesējiem neatkarīgu saskarni. Lai gan MAC bloks mūsdienās parasti ir integrēts ar Fizikālo slāni tajā pašā ierīču paketē, vēsturiski jebkuru MAC var izmantot ar jebkuru Fizikālo slāni, neatkarīgi no pārraides vides.
Sūtot datus uz citu ierīci tīklā, MAC bloks iekapsulē augstāka līmeņa kadru kadros, kas piemēroti pārraides videi (t.i., MAC pievieno syncword preambulu un vajadzības gadījumā arī papildinājumu), pievieno kadru pārbaudes secību, lai identificētu pārraides kļūdas, un pēc tam pārnes datus uz fizisko slāni, tiklīdz to atļauj atbilstošā kanāla piekļuves metode. Kontrolē, kad dati tiek nosūtīti un kad jāgaida, lai izvairītos no sastrēgumiem un sadursmēm, jo īpaši attiecībā uz topoloģijām ar sadursmes domēnu (kopne, gredzens, tīkls, punkta—daudzpunktu topoloģija). Turklāt MAC ir atbildīgs arī par pārslodzes un sadursmju kompensēšanu, uzsākot retranslāciju, ja tiek atklāts sastrēguma signāls, un/vai veicot sarunas par lēnāku pārraides ātrumu, ja nepieciešams. Saņemot datus no fiziskā slāņa, MAC bloks nodrošina datu integritāti, pārbaudot sūtītāja kadru pārbaudes secību, un pirms datu nodošanas augstākajos slāņos novelk sūtītāja preambulu un papildināšanu.
Rijas iela (Rīga)
Rijas iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Berģu apkaimē. Tā sākas kā Zanes ielas turpinājums un beidzas krustojumā ar Ulža ielu. Kopējais ielas garums ir 203 metri un tai nav seguma. Izveidota 1974. gadā un kopš tiem laikiem ielas nosaukums netika mainīts. Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Rijas iela ir savienota ar šādām ielām:
Jākobs Bernulli
Jākobs Bernulli (de; dzimis, miris ) bija šveiciešu matemātiķis, viens no Bernulli dzimtas pārstāvjiem.
Ieviesis pirmos principus variāciju rēķinos. Viņa vārdā nosaukti Bernulli skaitļi, ko viņš pats arī ir izstrādājis. Darbā Ars Conjectandi bija pirmais, kas publicējis lielā skaita likumu. Tāpat Bernulli atklāja matemātisko konstanti e, iegūstot to kā robežu
Jamagiši
Jamagiši (ja (Yamagishi)) ir japāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vjetnamas administratīvais iedalījums
Vjetnamas administratīvo iedalījumu veido 58 provinces un 5 centrālās pakļautības pilsētas.
Uzkopšana
"Uzkopšana" (en) ir 2008. gada drāma, kuras režisore ir Kristīne Džefsa. Galvenās lomas filmā atveido Emilija Blanta, Eimija Adamsa, Džeisons Spevaks, Mērija Linna Rejskuba, Stīvs Zāns un Alans Ārkins. Filmas pirmizrāde notika Sandensas kinofestivālā.
Rouza Lorkovska vēlas savu dēlu sūtīt privātskolā. Lai savāktu tam nepieciešamos līdzekļus, viņa kopā ar savu neuzticamo māsu Noru uzsāk neparastu biznesu - noziegumu vietu uzkopšanas servisu.
Nostolepis kernavensis
Nostolepis kernavensis ir klimatiīdu akantodu suga. Tās pārstāvji bija izplatīti vidusdevonā, narvas svītā, Igaunijā, Batkrievijā un Ļeņingradas apgabalā. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti.
Apraksts
Zivis bija klātas ar samērā lielām (līdz 1,7 mm), iegarenām zvīņām. Zvīņas vainags ar trim līdz pieciem gareniskiem ķīļiem, kas orientēti paralēli vai arī aizmugurējā daļā pakāpeniski pa pāriem saplūst kopā. Kakliņš zems. Pamatne stipri izliekta. Kaula šūnas pamatnē ir daudzskaitlīgas, poligonālas, ar īsiem tieviem izaugumiem. Vainagā ir attīstīti visi trīs mezodentīna šūnu veidi. Cirkulārie un radiālie kanāli ir lieli. Nav kanālu, kas caurauž pamatni.
Raiņa iela (Liepāja)
Raiņa iela ir iela Liepājā, kas atrodas Jaunliepājas apkaimē. Raiņa iela sākas krustojumā ar Rīgas ielu, bet beidzas krustojumā ar Atslēdznieku ielu, Oskara Kalpaka ielu un Baseina ielu. Raiņa ielas garums ir ap 857 metriem un to pilnībā sedz asfaltbetons. Kustība ielā norit abos virzienos. Caur Raiņa ielu kursē 3. autobusa, 6. autobusa, 7. autobusa, 8. autobusa, 10. autobusa un 11. autobusa maršruti. Ielas apbūve sastāv no pirmskara mūra un koka ēkām. Raiņa ielā 36. atrodas Liepājas Nācaretes baptistu draudzes baznīca.
Vēsture
Iela nosaukta dzejnieka Raiņa vārdā, ielas sākotnējais nosaukums bija Suvorova iela.
Pirms Pirmā pasaules kara Raiņa ielā 2 atradās Liepājas latviešu teātris.
Ruskoje Ustje
Ruskoje Ustje (ru — ‘krievu grīva’, sah) ir sens ciems Krievijas ziemeļos, Sahas Republikas Allaijahas ulusa, tāda paša nosaukuma naslega (pagasta) centrs un vienīgā apdzīvotā vieta. Izvietojies Indigirkas upes Ruskoustjinskas attekas kreisajā krastā pie Šamanovkas upes ietekas ap 60 km no ietekas Austrumsibīrijas jūrā. Ciems ir viena no vietām, kur kompakti dzīvo savdabīga krievu etnogrāfiskā grupa — «ruskoustjieši» vai «indigirščiki».
Vēsture
1942. gadā 18 km lejāk pa upi uzbūvēja Poļarnojes (Полярное) ciematu, uz kuru pārcēla Ruskoje Ustjes, kā arī citu tuvāko ciemu iedzīvotājus. 1987. gadā Poļarnoje pārdēvēts par Ruskoje Ustje. Vecā ciema vietā saglabajušās tikai dažas ēkas, tajā skaitā baznīca.
Ciemā ir pasts, feldšeru punkts, veikals, skola ar muzeju un bērnudārzs. Galvenā iedzīvotāju nodarbošanās ir zveja, medības un mamutu ilkņu vākšana.
Jāņa Fabriciusa Daugavpils augstākā kara aviācijas inženieru skola
Jāņa Fabriciusa Daugavpils augstākā kara aviācijas inženieru skola jeb Daugavpils Jāņa Fabriciusa augstākā aviācijas inženieru karaskola (ru), saīsinājumā DAKAIS (ДВВАИУ), bija PSRS gaisa spēku augstākās militārās izglītības iestāde, kas atradās Daugavpils cietokšņa teritorijā un apmācīja virsniekus-inženierus un tehniķus kara aviācijas vienībām.
Izveidota 1948. gada 23. februārī kā PSRS Aizsardzības ministrijas militārā skola, nosaukta Sarkanās armijas komisāra Jāņa Fabriciusa vārdā.
Otrā Borovka
Otrā Borovka ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 238 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V683. Ciema apkārtnē atrodas ūdenstilpes Ārdavas ezers, Rogūciets.
Neto
Neto var būt:
Impulsu amplitūdas modulācija
Impulsu amplitūdas modulācija (IAM; en, PAM) ir modulācijas veids, kas modulējamo signālu kodē ar impulsu amplitūdas maiņu pie nemainīgas nesējsignāla frekvences (perioda) un nemainīga impulsa platuma. Šo modulāciju izmanto gaismas diožu apgaismojuma ierīcēs, datu kodēšanai datortīklos un ciparu televīzijā, kā arī citās jomās.
Club Atlético Colón
Club Atlético Colón de Santa Fe ir profesionāls Argentīnas sporta klubs no Santafē. Klubs ir vislabāk pazīstams ar savu futbola komandu, kas piedalās Argentīnas pirmajā divīzijā.
Impulsu amplitūdas modulācija
Analogajā IAM impulsu iespējamo amplitūdu skaits ir neierobežots. Ciparu IAM impulsu amplitūdu skaits ir ierobežots ar skaitļa 2 kādā pakāpē. Piemēram, 4 līmeņu IAM ir iespējamas 2^2 diskrētas impulsu amplitūdas; 8 līmeņu IAM ir iespējamas 2^3 diskrētas impulsu amplitūdas; 16 līmeņu IAM ir iespējamas 2^4 diskrētas impulsu amplitūdas.
Club Atlético Colón
Klubam ir komandas arī šādos sporta veidos: basketbolā, volejbolā, lauka hokejā, sieviešu futbolā, boksā, zāles futbolā un peldēšanā.
Mihaels Gregoričs
Mihaels Gregoričs (de, dzimis ) ir austriešu futbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā, Austrijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Gregoričs pārstāv Vācijas Bundeslīgas komandu SC Freiburg.
Gibss
Gibss var būt:
Edoardo Mandžaroti
Edoardo Mandžaroti (it; dzimis, miris ) bija itāļu paukotājs. Viņš ir viens no visu laiku veiksmīgākajiem Olimpisko spēļu dalībniekiem — piecās Olimpiskajās spēlēs ir izcīnījis 13 medaļas (6 zelti, 5 sudrabi un 2 bronzas).
Gatiņa iela (Rīga)
Gatiņa iela ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētas Berģu apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Ulža ielu un beidzas krustojumā ar Berģu ielu. Kopējais ielas garums ir 103 metri un tai nav seguma. Izveidota 1974. gadā un kopš tiem laikiem ielas nosaukums netika mainīts. Nosaukta par godu tēlam no Raiņa lugas "Pūt, vējiņi". Ielā ir savrupmāju apbūve.
Ielu savienojumi
Gatiņa iela ir savienota ar šādām ielām:
Sačhere
Sačhere (ka) ir pilsēta Gruzijā, Imeretijas mharē, Sačheres municipalitātes centrs. Izvietojusies valsts rietumu daļā Kvirilas upes krastos 170 km no valsts galvaspilsētas Tbilisi.
Vēsture
Vēstures avotos pirmoreiz minēta 17. gadsimtā, bet Sačhere bijusi attīstīta tirdzniecības vieta jau vēlīnajā feodālismā. Sačherē atrodas 11. gadsimtā celta baznīca. Pilsētiņa izaugusi padomju gados kā rajona administratīvais centrs un lauksaimniecības produktu pārstrādes centrs. 1964. gadā piešķirts pilsētas statuss. Sačherē dzimuši un uzauguši divi olimpiskie čempioni svarcelšanā — Giorgijs Asanidze un Laša Talahadze.
Korintijas nome
Korintijas nome (gr. Νομός Κορινθίας) ir viena no Peloponēsas perifērijas nomēm, kas atrodas Peloponēsas pussalas ziemeļos. Dienvidos tā robežojas ar Arkādijas un Argolīdas nomi, rietumos ar Rietumgrieķijas perifērijas Ahajas nomi, bet ziemeļaustrumos ar Atikas perifērijas Rietumatikas nomi. Austrumos tai ir izeja pie Saronika līča, bet ziemeļos to apskalo Korintas līcis. Abi līči šeit ir savienoti ar Korintas kanālu. Korintijas nomes administratīvais centrs ir Korinta. Korintijas nome iekļauj sevī Korintijas vēsturisko apgabalu, kur atradās tādi nozīmīgi senās Grieķijas kultūras centri, kā senā Korinta ar Akrokorintu un savām ostām Lehaju un Kenhreju, Istmija, Nemeja, Sikiona u.c.
Administratīvais iedalījums
Argolīdas nome ir sadalīta sešās pašvaldībās jeb dēmos:
Andrijs Volokitins
Biogrāfija
Daudzkārtējais Ukrainas junioru šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis divas zelta medaļas (1997, 1998) U12 vecuma grupā. 1998. gadā uzvarējis arī Pasaules junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 1999. gada Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā izcīnījis sudraba medaļu. 2001. gadā ieņēmis 2. vietu Ukrainas šaha čempionātā, 3. vietu Milana Vidmara memoriālā Slovēnijā, kā arī piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kur zaudējis 1. kārtā. 2003. gadā uzvarējis starptautiskos šaha turnīros Bermudā un Batumi. 2004. gadā Harkivā uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā. 2005. gadā uzvarējis starptautiskos šaha turnīros Bīlē un Lozannā. 2012. gadā Kijivā izcīnījis bronzas medaļu Ukrainas šaha čempionātā. 2014. gadā Vroclavā kļuvis par sudraba medaļas ieguvēju Eiropas čempionātā ātrajā šahā. Vairākkārt piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā pēc izslēgšanas sistēmas (2005, 2007, 2013, 2015), kur labāko rezultātu sasniedzis 2007. gadā, kad pēc uzvaras 1. kārtā pār Le Kuan Ljemu iekļuvis 2. kārtā.
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 41. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Pārstāvējis Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Volokitinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2001. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Lēdurgas iela (Jūrmala)
Lēdurgas iela ir iela Jūrmalā, Slokas un Kauguru apkaimēs. Lēdurgas iela sākas krustojumā ar Pērnavas ielu un beidzas krustojumā ar Skolas ielu. Kopējais ielas garums ir 630 metri. Tā ir klāta ar asfalta segumu. Ielā ir daudzstāvu dzīvojamo ēku, savrupmāju un vasarnīcu apbūve, kā arī sabiedriska celtne — Jūrmalas pilsētas Kauguru vidusskolas struktūrvienība (sākumskola).
Ielu savienojumi
Lēdurgas iela ir savienota ar šādām ielām:
Paradigma
Paradigma morfoloģijā ir kāda vārda gramatisko formu sistēma — visu šī vārda vārdformu kopums.
Kādas vārdšķiras atsevišķo paradigmu kopumu mēdz saukt par tās paradigmatiku.
Šajā nozīmē termins paradigma ir ticis lietots jau kopš antīkās valodniecības laikiem, ja jākonkretizē, ka ir domāta tieši šī nozīme, mēdz izmantot precizēto apzīmējumu morfoloģiskā paradigma.
Sīvā krimilde
Sīvā krimilde (Lactarius glaucescens jeb Lactifluus glaucescens, agrāk arī Lactarius pergamenus) ir Latvijā vidēji reta liela pienaiņu ģints sēne, kuras augļķermeņi pēc apstrādes ir ēdami.
Taksonomija
Sugu 1900. gadā aprakstīja Karls Krosslands, bet 1979. gadā tā tika pazemināta līdz piparu krimildes varietātes ''Lactarius piperatus var. glaucescens'' statusam. 20. gadsimta vidū notika strīdi par to, kas īsti ir piparu un kas sīvā krimilde, kuru gaitā radās apzīmējums Lactarius pergamenus un literatūrā, tai skaitā latviski, nereti radās neskaidrības par pareizajiem nosaukumiem, piemēram, sīvajai krimildei tika uzrādīts piparu krimildes nosaukums Lactarius piperatus. 20. gadsimta beigās tika nolemts, ka Lactarius ģints ir sadalāma vairākās, un no tās starp citām atkārtoti izdalīja ģinti Lactifluus, kuras tipiskā suga kļuva piparu krimilde, bet sīvā krimilde atkal kļuva par atsevišķu sugu. Ģinšu un citas klasifikācijas veidošanās turpinās jau ap 30 gadus, pastāvīgi notiek izmaiņas, tāpēc latviešu valodā līdz oficiālo nosaukumu stabilizācijai pagaidām visām agrākajām pienainēm joprojām lieto vecos pienaiņu un krimilžu apzīmējumus.
Nosaukuma epitets glaucescens veidots no latīņu valodas jēdziena "kļūstošs zilganzaļš vai pelēkzaļš", pateicoties sēnes piensulas krāsu izmaiņai.
Līdzīgas sugas
Līdzīgas ir vairākas citas pienaines ar baltām cepurītēm, no citām ģintīm atšķiras ar piensulas esamību. Piparu krimilde ir ar piensulu, kas žūstot kļūst pelēkzaļa vairāku stundu laikā, kamēr sīvajai tas notiek ātri. Tomēr reizēm padomju laika krievu zinātniskajā literatūrā ir tieši pretējs apgalvojums par šīm abām sugām. Baltā krimilde un tai ļoti līdzīgā samtainā krimilde ir ar samtainu virsmu un retākām lapiņām, bez tam samtainajai krimildei nav sīvas garšas. Apšu krimildes dzeltenīgākās cepurītes virspusē ir iesārti koncentriski apļi.
Ziemeļamerikā sastopamas izskatā līdzīgās ''Lactarius subvellereus var. subdistans ar samtainu cepurīti un retākām lapiņām, Lactarius deceptivus ar sākumā vilnainu cepurītes maliņu un Lactarius maculatipes'' ar piensulu, kas kļūst dzeltena, un nelīdzenu kātiņu.
Lietošana pārtikā
Sīvās krimildes nepieciešams iepriekš novārīt ar ūdens noliešanu, jo tām ir ļoti sīva sula. Daļa avotu iesaka arī pirms vai pēc vārīšanas ilgstoši izmērcēt. Pēc novārīšanas un mērcēšanas tās iesaka sālīšanai.
Pēc Krievijā pieņemtās klasifikācijas — nosacīti ēdama sēne.
Otrā Bozova
Otrā Bozova ir ciems Salnavas pagastā, Kārsavas novadā. Atrodas 282 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V503. Ciema apkārtnē atrodas Kārsavas dzelzceļa stacija.
Ģertrūde Gavrilova
'''Dr. biol. Ģertrūde Gavrilova''' (dzim. Švirkste, arī Ģ. Kļaviņa) (1934-2019) bija latviešu bioloģe, botāniķe specializējusies ekoloģijā, augu ģeogrāfijā, taksonomijā, morfoloģijā, sistemātikā neļķu, sūreņu, gandreņu, glīveņu un citas dzimtas). "Latvijas Floras" autore par šīm dzimtām. Bioloģijas institūta Botānikas laboratorijas vadītāja vietniece (1974—2013). Latvijas Zinātņu Akadēmijas Terminoloģijas komisijas Botānikas apakškomisijas ilggadēja locekle.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1934. gada 16. februārī Daugavpilī Bernharda un Regīnas Švirkstes (dzim. Grišānes) ģimenē. Mācījusies Kuldīgas vidusskolā, beigusi to 1952. gadā. 1957. gadā absolvējusi Latvijas Valsts Universitātes Bioloģijas fakultāti botānikas specialitātē. No 1957. gada līdz 1960. gadam strādājusi Daugavpils Pedagoģiskā institūta Dabaszinību fakultātes Botānikas laboratorijā par vecāko laboranti. No 1961. gada līdz 1963. gadam strādājusi LPSR ZA Botāniskā dārza Floras sektorā par zinātnisko līdzstrādnieci. No 1963. gada līdz 1966. gadam mācījusies aspirantūrā LPSR ZA Bioloģijas institūtā, kur turpināja strādāt Botānikas laboratorijā līdz 2013. gadam.
Botānikas laboratorijā Ģertrūde Gavrilova darbu uzsāka zinātņu doktores un LPSR ZA korespondētājlocekles Dr.biol. Gali Sabardinas vadībā Latvijas dabīgo pļavu un ganību veģetācijas (fitocenoloģijas) un ekoloģijas izpētē. 1967. gadā viņa aizstāvēja bioloģijas zinātņu kandidāta grādu par pļavu fitocenožu galveno komponenšu augšanas un attīstības dinamika bora ietekmē un tika ievēlēta par jaunāko zinātnisko līdzstrādnieci.
20. gadsimta 70. gados Dr.biol.Laimas Tabakas vadībā Gavrilova iesaistījās Botānikas laboratorijas pētījumos par Latvijas floru, augu sistemātiku un ģeogrāfiju. 1974. gadā ievēlēta par vecāko zinātnisko līdzstrādnieci un ilgus gadus bija laboratorijas vadītāja vietniece, strādāja gan pie floras izpētes metodikas, gan pati piedalījās intensīvā lauku darbā. Īpašu uzmanību viņa veltījusi ūdens un piekrastes augu sabiedrību izpētei, īpaši aizsargājamo dabas teritoriju floras un veģetācijas apzināšanai. Gavrilova pētījusi Talsu pauguraines, Gaujas Nacionālā parka, Engures dabas parka, Abavas ieleja dabas parka, Cirīša ezera dabas parka un daudzu citu mazāku botānisko liegumu floru un veģetāciju, rakstījusi arī par teorētiskām augu sugu aizsardzības problēmām.
Gavrilova pētīja vairāku taksonomiski sarežģītu dzimtu — neļķu (Caryophyllaceae), sūreņu (Polygonaceae), glīveņu (Potamogetonaceae), rasaskrēsliņu ģinti (Alchemilla L.) taksonomiju un izplatību Latvijā. Papildinājusies V. L. Komarova Botānikas institūta, Maskavas Valsts Universitātes, Tartu Universitātes bibliotēkās un herbārijos. Šo ilggadējo pētījumu rezultāti izmantoti sagatavojot Baltijas Floras konspektu (1993, 1996, 2003) un piecas Latvijas floras burtnīcas (1999, 2001, 2004, 2007, 2011). No 1993. gada līdz 2013. gadam Gavrilova bija Botānikas laboratorijas vadošā pētniece.
Braiens Kuksons
Maikls Braiens Kuksons (en; dzimis ) ir bijušais Starptautiskās riteņbraukšanas savienības (UCI) prezidents, amatā no 2013. gada septembra līdz 2017. gada septembrim.
Kuksons iepriekš no 1997. līdz 2013. gadam darbojās kā Lielbritānijas Riteņbraukšanas federācijas prezidents, pirms tam darbojās kā ārkārtas komitejas dalībnieks, kura bija izveidota, lai glābtu organizāciju no maksātnespējas 1996. gadā. Viņam, esot neapmaksātajā federācijas prezidenta amatā, piedēvē veiktās pārmaiņas, kuras krasi uzlaboja riteņbraukšanas sporta stāvokli Lielbritānijā. Lielbritānija šajā laika periodā ieguva 19 Olimpiskās zelta medaļas, 28 Paraolimpiskās zelta medaļas, divreiz valsts pārstāvis uzvarēja Tour de France, kā arī tika iegūti vairāki Pasaules čempiona tituli šosejas, treka un BMX riteņbraukšanas disciplīnās.
Ģertrūde Gavrilova
Dzīvesgājums
Konsultējusi Latvijas izzūdošo augu sugu un orhideju sugu "in vitro" saglabāšanas projektus Nacionālajā botāniskajā dārzā. Strādājusi kā sertificēts eksperts īpaši aizsargājamo augu sugu un biotopu jautājumos.
Gavrilova īpašu uzmanību veltīja augu morfoloģijai un terminoloģijai, sagatavoja monogrāfiju “Lapa” (1988) un bija LZA Terminoloģijas komisijas Botānikas apakškomisijas locekle.
Dr.biol. Ģertrūde Gavrilova bija Bioloģijas institūta Zinātniskās Padomes dabas resursu sekcijas locekle (1974—2011), ekspertu komisijas sekretāre, Republikas Sarkanās grāmatas padomes locekle (1977—2003). Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas vairāku zinātņu padomju locekle: Latvijas vaskulāro augu flora un veģetācija (2010-), Nacionālā botāniskā nomenklatūra (1997—2008), Klimata izmaiņu ietekme uz Latvijas dabu (2001—2009).
Latvijas Botāniķu biedrības biedrene kopš 1965. gada, vadījusi Baltijas botāniķu ekspedīciju-konferenču sagatavošanu.
Ģetrtrūdes Gavrilovas savāktais ziedaugu un paparžaugu herbārijs glabājas LU Bioloģijas institūta Botānikas laboratorijas herbārijā (herbārija starptautiskais kods — LATV).
Ģetrtūde Gavrilova mirusi 2019. gada 16. februārī Rīgā.
Darbi
Rakstījusi arī "Хорология Флоры Латвийской ССР", Baltijas Floras konspektam (1993, 1996,2003), Eiropas Floras atlasam, Latvijas Padomju enciklopēdijai, Ģimenes Enciklopēdijai, Enciklopēdijai "Latvijas Daba", Latvijas Sarkanajai grāmatai (2003), Pasaules Dabas Fonda projektam "Dabas daudzveidības plāns Latvijai" (1992), arī populārzinātniskiem izdevumiem kā Dabas un Vēstures kalendārs, "Zinātne un Tehnika", "Mežsaimniecība un Mežrūpniecība" u.c.
Božas
Božas ir ciems Mārupe novada Babītes pagastā. Izvietojies pagasta vidusdaļā Božu ūdenskrātuves dienvidrietumu piekrastē 6,5 km no pagasta centra Piņķiem, 13 km no novada centra Mārupes un 23 km no Rīgas centra. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Božu mežsarga māju.
Tota iela
Ielu savienojumi
Tota iela ir savienota ar šādām ielām:
Eiropas čempionāts futbolā sievietēm
UEFA Eiropas čempionāts sievietēm ir UEFA valstu galvenais futbola turnīrs sievietēm. Finālturnīrs norisinās ik pēc četriem gadiem.
Sākotnēji šīs sacensības tika sauktas par UEFA Eiropas sacensībām sieviešu izlasēm. Ar pieaugošo sieviešu futbola popularitāti UEFA tām piešķīra Eiropas čempionāta statusu. 1991. un 1995. gada Eiropas čempionāts bija Eiropas kvalifikācija Pasaules kausam, pēc tam tika izmantota tāda pati kvalifikācijas sistēma kā vīriešiem.
Pašlaik čempionāta finālturnīrā piedalās 16 izlases, visvairāk reizes (8) čempionātā uzvarējusi Vācijas izlase.
Galvaspilsētas reģions (Islande)
Galvaspilsētas reģions (is) ir viens no Islandes astoņiem reģioniem valsts dienvidrietumu daļā. Robežojas ar Dienvidu pussalu dienvidos, ar Dienvidu reģionu austrumos un ar Rietumu reģionu ziemeļos.
Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Reikjavīka. Galvaspilsētas reģiona kopējā platība ir 1062 km², pēc 2014. gada datiem reģionā dzīvo 209 680 iedzīvotāji. Reģionu apskalo Atlantijas okeāns. Tas ir septītais lielākais reģions Islandē pēc platības un vislielākais pēc iedzīvotāju skaita.
Litvinskis
Litvinskis (ru, no etnonīma „litvīns” (литвин) — "Lietuvietis"; sieviešu dzimtē Litvinska (Литвинская)) ir slāvu cilmes uzvārds.
Cilvēki ar šo uzvārdu:
Sanda
Sanda var būt:
Saudi Tour
Saudi Tour ir profesionālas šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, kuras notiek Saūda Arābijā.
Sacensības pirmoreiz notika 1999. gadā, bet pēc tam vēl vairākas reizes ar pārtraukumiem.
Kopš 2020. gada tās organizē Amaury Sport Organisation (ASO) un tās ir iekļautas UCI Āzijas tūres kalendārā kā 2.1 kategorijas sacensības.
Džovanni Belconi
Džovanni Batista Belconi (it, saukts arī Lielais Belconi (en, it); dzimis Padujā, miris  Beninas Karalistē, mūsdienu Nigērijā) bija itāļu ceļotājs un piedzīvojumu meklētājs, viens no Senās Ēģiptes arheoloģiskās izpētes pionieriem, pirmajiem eģiptologiem. Īpaši pazīstams ar Ramzesa II statujas nogādāšanu no Ēģiptes uz Londonu, Abū Simbelas tempļu ieejas atrakšanu no smiltīm, Seti I kapeņu atklāšanu, kā arī kā pirmais eiropietis, kas iegājis Hefrena piramīdā. Neskatoties uz to, ka Dž. Belconi nebija zinātnieks, viņa vārds tiek minēts starp mozīmīgākajiem Senās Ēģiptes kultūras atklājējiem.
Dzīvesgājums
Dzimis Padujā friziera ģimenē. 1803. gadā Dž. Belconi pārcēlās uz Angliju, kur darbojās kā spēkavīrs cirka trupā. Lielā auguma un spēka dēļ iesaukts par Lielo Belconi.
Viņa sieva Sāra Belconi bija angliete — ceļotāja un rakstniece, piedalījusies Belconi ekspedīcijās.
Napoleona karu laikā viņš kopā ar cirku ceļoja pa Dienvideiropu. Pēc tam Belconi mēģināja veidot karjeru austrumos, un 1816. gadā britu konsuls Ēģiptē un viens no Senās Ēģiptes izpētes pionieriem Henrijs Solts viņu nolīga, lai viņš pārvestu no Luksoras septiņas tonnas smago Ramzesa II statuju. Dodoties ceļā pa Nīlu 1817. gadā, Belconi vispirms atraka Abū Simbelas tempļus no smiltīm. Viņam arī izdevās nopirkt no kapeņu aplaupītājiem vairākus desmitus statuju, trauku, papirusu un mūmiju. Karaļu ielejā Belconi atklāja Seti I kapenes. 1818. gadā viņš pirmo reizi kopš viduslaikiem apmeklēja Hefrena piramīdas apbedījumu kameru. 1819. gadā Belconi apmeklēja Sarkanās jūras piekrasti un Lībijas tuksneša oāzes. Pēc konflikta ar Bernardino Droveti, citu Ēģiptes vēstures vērtību meklētāju, Belconi bija spiests pamest Ēģipti. No savāktajiem priekšmetiem viņš 1821. gada maijā Londonā sarīkoja lielu Senās Ēiptes mākslas izstādi. 1822. gadā Dž. Belconi apmeklēja arī Krieviju un Dāniju, bet Francijā sadarbojās ar vēlāk pazīstamo eģiptologu Žanu Fransuā Šampolionu.
1823. gadā Dž. Belconi devās ceļojumā dziļāk Āfrikā uz Timbuktu un tālāk uz dienvidiem, meklējot Nigēras upes izteci. Nesasniedzot mērķi viņš nomira no dizentērijas netālu no Gvinejas līča piekrastes Beninas Karalistē, mūsdienu Nigērijā.
Mūsdienu historiogrāfijā pret Dž. Belconi darbību ir divējāda attieksme. No vienas puses, tieši viņš bija viens no ievērojamākajiem eiropiešiem, kuri nolaupīja un izveda Ēģiptes vēstures un mākslas pieminekļus uz Eiropu, veidojot to kolekcijas. Tomēr tieši Belconi arī bija pirmais, kurš sāka sistemātiski aprakstīt un zīmēt Ēģiptes mākslas darbus. Viņa atradumi veidoja Britu muzeja, Turīnas muzeja, Luvras, Dorsetas un Padujas muzeju Senās Ēģiptes kolekciju pamatu. Viņš bija arī pirmais cilvēks, kurš sistemātiski veica izrakumus Gīzā, Karnakā un Abū Simbelā, darot to ar savam laikam atzīstamu zinātnisko līmeni.
Otrā Kauša
Otrā Kauša ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 213 km attālumā no Rīgas.
2028. gads
2028. gads būs garais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies sestdienā.
Lefkoju iela (Jūrmala)
Lefkoju iela ir iela Jūrmalā, Kaugurciema apkaimē. Lefkoju iela sākas krustojumā ar Peoniju ielu un beidzas krustojumā ar Celtnieku ielu. Kopējais ielas garums ir 355 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Lefkoju ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ielu savienojumi
Lefkoju iela ir savienota ar šādām ielām:
Ugunskrupju dzimta
Ugunskrupju dzimta (Bombinatoridae) ir viena no bezastaino abinieku (Anura) dzimtām, kas apvieno 7 mūsdienās dzīvojošas krupju sugas un kas tiek iedalītas 2 ģintīs. Malajas plakangalvas krupji (Barbourula) ir izplatīti Filipīnās un Borneo salā, bet ugunskrupji (Bombina) sastopami Eiropā, Turcijā un Āzijas austrumos. Latvijā mājo viena ugunskrupju dzimtas suga — sarkanvēdera ugunskrupis (Bombina bombina).
Sistemātikas izmaiņas
Nesenā pagātnē apaļmēles krupju dzimtā (Alytidae) tika sistematizēti arī ugunskrupji (Bombina) un Malajas plakangalvas krupji (Barbourula), kuri mūsdienās izdalīti atsevišķā ugunskrupju dzimtā (Bombinatoridae). Kādreizējās Dienvidaustrumāzijā dzīvojošās ugunskrupju sugas, kuras tika uzskatītas par vairākām endēmām dažādu Ķīnas provinču sugām, apvienotas vienā sugā — mazais ugunskrupis (Bombina microdeladigitora). Tādējādi kādreizējo 10 sugu vietā ugunskrupju ģintī ir 5 sugas.
Vladimīrs Coufals
Sasniegumi
West Ham United
Ņūtona binoms
Ņūtona binoms elementārajā algebrā ir binoma x+y izvirzījums n-tajā pakāpē:
kur \tbinom nk ir binomiālkoeficienti un n ir naturāls skaitlis. Ņūtona binomu var arī uzrakstīt kā izvirzījumu:
Saskaņā ar Ņūtona binomu, ir iespējams (x + y)n pārvērst summā, kura sastāv no atsevišķiem locekļiem formā axbyc, kur b un c ir nenegatīvi skaitļi (jāizpildās vienādībai b + c = n), savukārt koeficients a ir pozitīvs skaitlis, kas atkarīgs no n un b. Binomiālkoeficienti tiek ņemti no Paskāla trijstūra.
Šī ir viena no kombinatorikas un polinomu algebras pamatformulām. Pirmie to sāka lietot arābu matemātiķi 11. gadsimtā.
Ņūtona binoma izvirzījumi
Šeit ir uzskaitīti Ņūtona binoma izvirzījumi līdz n = 7.
Aleksejs Tolstojs (1883—1945)
Aleksejs Tolstojs (ru; dzimis, miris ) bija krievu rakstnieks. Rakstījis dažāda žanra darbus, sākumā arī dzeju, lugas, darbus bērniem, tomēr vairāk pievērsies vēsturiskajiem romāniem un zinātniskajai fantastikai. Daudzi darbi ir izdoti arī latviski.
Biogrāfija
Aleksejs piedzima grāfa Nikolaja Tolstoja ģimenē, kas bija attāls 19. gadsimta krievu rakstnieka Ļeva Tolstoja radinieks. Tomēr dažkārt Alekseja radniecība ar grāfu tikusi apšaubīta, ņemot vērā, ka viņa māte Aleksandra vēl pirms bērna piedzimšanas pameta vīru Alekseja Bostroma dēļ, izraisot lielu skandālu. Laulība pusgadu pēc bērna piedzimšanas tika šķirta.
Kapteinis Amerika: Pilsoņu karš
"Kapteinis Amerika: Pilsoņu karš" (en) ir 2016. gada amerikāņu supervaroņu filma, kuras režisori ir brāļi Entonijs un Džozefs Ruso. 13. filma Marvel Cinematic Universe filmu sērijā. Turpinājums 2014. gada filmai "Kapteinis Amerika: Ziemas kareivis".
Aleksejs Tolstojs (1883—1945)
Biogrāfija
1905. gada pavasarī, būdams Sanktpēterburgas Tehnoloģiskā institūta students, devās praktizēties Urālos, kur vairāk nekā mēnesi dzīvoja Nevjanskā. Vēlāk grāmatā "Labākie ceļojumi Vidējos Urālos: fakti, leģendas, tradīcijas" Tolstojs savu pirmo stāstu "Vecais tornis" (1908) veltīja Ņevjanskas slīpajam tornim. Aleksejs Tolstojs mēģināja rakstīt arī dzeju. Par saviem līdzekļiem viņš 1907. gadā pat izdeva dzejas krājumu "Lirika", bet 1911. gadā — krievu folklorā balstītu dzejoļu grāmatu, tomēr vēlāk dzeju vairs nerakstīja. Neilgi pirms diploma aizstāvēšanas viņš izstājās no institūta un pilnībā nodevās radošajai darbībai.
Kapteinis Amerika: Pilsoņu karš
Gadu pēc filmas "Atriebēji: Ultrona laikmets" notikumiem tiek plānots izdot likumu par supervaroņu reģistrāciju un kontroli. Tas izraisa domstarpības atriebēju vidū, kas sašķeļ komandu divās frontēs: likumu atbalstošajos, ko vada Tonijs Stārks (Dzelzs vīrs), un neatbalstošajos, ko vada Stīvs Rodžerss (Kapteinis Amerika).
Aleksejs Tolstojs (1883—1945)
Biogrāfija
1909. gada 22. novembrī bija Maksimiliana Vološina sekundants viņa divkaujā ar Nikolaju Gumilovu. Par šo divkauju tika rakstīts laikrakstos, tomēr tas neizraisīja nelabvēlīgu ietekmi uz Tolstoja literāro darbību. Pirmās Tolstoja lugas tika iestudētas uz Maskavas teātru skatuvēm: «Насильники» (1913), «Кукушкины слёзы» (1914).
Pirmajā pasaules karā viņš bija laikraksta kara korespondents (veselības problēmu dēļ tika atbrīvots no militārā dienesta), devies korespondenta gaitās arī uz Franciju un Angliju (1916).
Kapteinis Amerika: Pilsoņu karš
Filmas pirmizrāde notika Losandželosā. Tās rādīšana kinoteātros tika uzsākta, Latvijā filmas pirmizrāde notika. Šī ir 23. visu laiku ienesīgākā filma.
Aleksejs Tolstojs (1883—1945)
Biogrāfija
Tolstojs atzinīgi novērtēja Februāra revolūciju, bet nepieņēma Oktobra revolūciju. 1918. gada augustā viņš kopā ar sievu un dēlu Ņikitu devās uz Harkivu, pēc tam uz Odesu. 1919. gada aprīlī Tolstojs emigrēja. Viņš bija trimdā 1919.—1923. gadā, vispirms Konstantinopolē un Parīzē, no 1921. gada oktobra līdz 1923. gada jūlijam — Berlīnē. Emigrācijas laikā Tolstojs uzrakstīja triloģijas "Sāpju ceļi" («Хождение по мукам») pirmo daļu — romānu "Māsas" (1922), stāstu "Grāfs Kaliostro" (1921), autobiogrāfisko stāstu "Ņikitas bērnība" (1922) un fantastisko romānu "Aelita" (1923). Vēlāk emigrācijas iespaidi tika atspoguļoti Tolstoja satīriskajos stāstos "Nevzorova jeb Ibikusa piedzīvojumi" (1924), "Emigranti" (1930) un stāstā "Melnā piektdiena" (1924). 1923. gada maijā Tolstojs veica īsu ceļojumu uz Krieviju, kur tika sirsnīgi uzņemts, un nedaudz vēlāk pavisam atgriezās dzimtenē.
Kara laikā Aleksejs Tolstojs sarakstīja ap sešdesmit žurnālistikas materiālus. Kara laikā viņš turpināja rakstīt vēsturisko romānu "Pēteris Pirmais", kuru viņš bija iesācis 1929. gadā.
Tolstojs nomira 1945. gada 23. februārī 63 gadu vecumā no plaušu vēža. Atvadīšanās notika 26. februārī Savienību nama Mazajā zālē, pēc tam urnu ar pelniem apglabāja Novodevičjes kapsētā.
Darbība PSRS rakstnieku organizācijā
1934. gadā Tolstojs piedalījās Pirmā Vissavienības padomju rakstnieku kongresa sagatavošanā, uzstājās ar ziņojumu par dramaturģiju. Būdams Rakstnieku savienības valdes loceklis 1936. gadā, viņš piedalījās rakstnieka Leonīda Dobičina vajāšanā, kas, iespējams, izraisīja Dobičina pašnāvību.
Pēc Gorkija nāves Tolstojs 1936.—1938. gadā vadīja PSRS Rakstnieku savienību. 1937. gadā kļuva par PSRS Augstākās Padomes 1. sasaukuma deputātu. Kopš 1939. gada viņš bija PSRS Zinātņu akadēmijas akadēmiķis. Tolstojs bija trīs Staļina prēmiju laureāts, saņēmis arī vairākus citus PSRS apbalvojumus.
Defensa y Justicia
Club Social y Deportivo Defensa y Justicia, pazīstams kā Defensa y Justicia, ir profesionāls Argentīnas futbola klubs no Florensio Varelas, Buenosairesas aglomerācijā. Klubs piedalās Argentīnas pirmajā divīzijā.
Linfield FC
Linfield F.C. ir Ziemeļīrijas futbola klubs no Belfāstas. Dibināts 1886. gadā kā Linfield Athletic Club, spēlē Ziemeļīrijas Premjerlīgā. Kopš 1905. gada mājas spēles aizvada Windsor Park stadionā, kurā spēlē arī Ziemeļīrijas futbola izlase. Linfield ir titulētākais Ziemeļīrijas klubs.
Defensa y Justicia
Defensa y Justicia ir dibināts 1935. gadā un tas savas mājas spēles aizvada Estadio Norberto "Tito" Tomaghello stadionā, kurā ir 10 500 skatītāju vietas.
Klubs nekad nav uzvarējis Argentīnas augstākajā futbola līgā, tomēr 2020. gadā tas uzvarēja starptautiskajā turnīrā Copa Sudamericana, bet 2021. gadā Recopa Sudamericana.
Linfield FC
Sasniegumi
Tas ir 56 reizes uzvarējis vietējā čempionātā un 44 reizes Ziemeļīrijas kausa izcīņā.
Padomju Savienība 1980. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Padomju Savienība (PSRS) 1980. gada ziemas olimpiskajās spēlēs piedalījās ar 86 sportistiem. Tās notika ASV pilsētā Leikplesidā no 1980. gada 14. februāra līdz 23 februārim. Kopumā Padomju Savienība izcīnīja 22 olimpiskās medaļas (1. vieta medaļu kopvērtējumā).
Paskāla trijstūris
Paskāla trijstūris ir trijstūrmatrica, kas sastāv no binomiālkoeficientiem. Tajā katrs skaitlis, kas atšķiras no vieninieka, ir abu virs tā esošo skaitļu summa. Parasti trijstūra virsotne tiek uzskatīta par nullto rindu, tāpat n-tās rindas locekļi tiek sanumurēti 0, 1, ..., n, tādējādi šīs rindas k-tais loceklis ir binomiālkoeficients.
Paskāla trijstūris bija pazīstams jau 2. gadsimtā p.m.ē., to ir pētījuši Indijā, Grieķijā, Irānā, Ķīnā, Vācijā un Itālijā. Šis trijstūris ir nosaukts franču matemātiķa Blēza Paskāla vārdā.
Sergejs Karasjovs
Sergejs Karasjovs (ru; dzimis Maskavā) ir Krievijas futbola tiesnesis.
Futbola spēles sāka tiesāt 1995. gadā. 2008. gadā debitēja Krievijas Premjerlīgā. 2010. gadā kļuva par FIFA kategorijas tiesnesi. 2012.—2013. gada sezonā sāka tiesāt UEFA Čempionu līgas spēles. 2014. gada maijā tika nozīmēts tiesāt Krievijas kausa izcīņas finālspēli.