cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
11T. autobusu maršruts (Rīga)
Vēsture
Brasas tilta bīstamības dēļ maršruts atkal tika atjaunots. Atšķirībā no 2019. gada, tas kursēja no Ausekļa ielas tramvaju galapunkta līdz 9. autobusu maršruta galapunktam Mežaparkā. Pilsētas centrā maršruts kursēja pa Brīvības ielu, nevis K. Barona ielu, kā tas bija 2019. gadā. Maršruts tika slēgts 2020. gada 29. jūnijā.
maršruts Brasas tilta remonta dēļ atkal tika atjaunots un kursē no galapunkta "Stacijas laukums" Radio ielā līdz 11. tramvaju maršruta galapunktam Mežaparkā.
No 2023. gada 4. februāra sakarā ar spēlfilmas Harbin filmēšanas darbiem Matīsa ielā maršrutu virzienā uz Mežaparku novirzīja pa Bruņinieku ielu, bet virzienā uz Centru — pa Stabu ielu. Sākotnēji tika ieplānots, ka autobuss kursēs pa mainīto maršrutu līdz 14. februārim, tomēr 15. datumā "Rīgas satiksme" paziņoja, ka maršruts līdz nākamajam rīkojumam kursēs pa mainīto trasi. 19. jūnijā notika testa brauciens pār Brasas tiltu. Maršrutu slēdza 2023. gada 20. jūnijā, kad atjaunoja 11. tramvaja maršrutu, lai nodrošinātu apmeklētāju un dalībnieku nokļūšanu uz XXVII Vispārējo latviešu Dziesmu un XVII Deju svētku pasākumiem Mežaparkā.
2019
Virzienā Abrenes iela — Saules dārzs kursēja pa šādām ielām: Abrenes iela, Dzirnavu iela, Satekles iela, Merķeļa ielu, Krišjāņa Barona iela, Matīsa iela, Miera iela, Brasas tilts, Gaujas iela, Ķīšezera iela, Kokneses prospekts, Meža prospekts un Ezermalas iela.
Virzienā Saules dārzs — Abrenes iela kursēja pa šādām ielām: Ezermalas iela, Meža prospekts, Kokneses prospekts, Ķīšezera iela, Gaujas iela, Brasas tilts, Miera iela, Matīsa iela, Krišjāņa Barona iela, Raiņa bulvāris, Satekles iela, Dzirnavu iela un Abrenes iela.
2020
Virzienā Ausekļa iela — Mežaparks kursēja pa šādām ielām: Ausekļa iela, Kronvalda bulvāris, Krišjāņa Valdemāra iela, Raiņa bulvāris, Brīvības bulvāris, Brīvības iela, Cēsu iela, Tallinas iela, Miera iela, Klusā iela, dzelzceļa pārbrauktuve zem Brasas tilta, Gaujas iela, Kokneses prospekts un Meža prospekts.
2022
Virzienā Stacijas laukums — Mežaparks kursēja pa šādām ielām: Radio iela, Krišjāņa Barona iela, Matīsa iela, Brīvības iela, Cēsu iela, Tallinas iela, Miera iela, Klusā iela, Miera iela, Gaujas iela, Ķīšezera iela, Kokneses prospekts un Meža prospekts.
Virzienā Mežaparks — Stacijas laukums kursē pa šādām ielām: Meža prospekts, Kokneses prospekts, Ķīšezera iela, Gaujas iela, Miera iela, Tallinas iela, Cēsu iela, Brīvības iela, Matīsa iela, Krišjāņa Barona iela, Aspazijas bulvāris un Radio iela.
2022. gadā 11T. autobusu maršrutā bija 40 pieturas. Virzienā Mežaparks — Stacijas laukums bija 20 pieturas, virzienā Stacijas laukums — Mežaparks arī bija 20 pieturas.
2020
2020. gadā 11T. autobusu maršrutā bija 35 pieturas. Virzienā Ausekļa iela – Mežaparks bija 18 pieturas, bet virzienā uz Mežaparks — Ausekļa iela bija 17 pieturas.
Iedzēni
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V896, Aronas upes krastā.
11T. autobusu maršruts (Rīga)
2019
2019. gadā 11T. autobusu maršrutā bija 44 pieturas, virzienā Abrenes iela — Saules dārzs bija 22 pieturas, arī virzienā Saules dārzs — Abrenes iela bija 22 pieturas.
Tēta1 Orionis C
Tēta1 Orionis C (θ1 Orionis C) ir dubultzvaigzne Trapeces zvaigžņu kopā, kopas spilgtākā zvaigzne, atrodas Oriona zvaigznājā Oriona miglāja vidū. Tā ir arī masīvākā no kopas zvaigznēm. Zvaigzne pieder O spektra klasei, tā ir zilgana galvenās secības zvaigzne. Pētījumi infrasarkanajā spektrā liecina, ka Tēta1 Orionis C ir fizikālā dubultzvaigzne, kura sastāv no divām komponentēm: Tēta1 Orionis C1 un Tēta1 Orionis C2. C1 un C2 viena otru apriņķo 11 gadu laikā. Iespējams eksistē arī trešā komponente. 2013. gada augustā Tēta1 Orionis C sistēmu izdevās nofotografēt redzamās gaismas spektrā ar 6,5 m Magelāna teleskopa adaptīvo optiku, kurš atrodas Atakamas tuksnesī. Attēlos redzama divu zvaigžņu sistēma.
Tēta1 Orionis C izstaro lielāko daļu no ultravioletā starojuma, kurš lēnām jonizē (un iespējams izkliedē) Oriona miglāju. Ultravioletais starojums ir arī galvenais cēlonis miglāja spīdumam. Zvaigzne izstaro spēcīgu zvaigžņu vēju, kurš ir ap 100 000 reižu spēcīgāks kā Saules vējš, jonizēto daļiņu ātrums sasniedz līdz 1000 km/s.
Minecraft: Story Mode
Minecraft: Story Mode ir epizodiskā datorspēle, kuru izstrādāja Telltale Games kopā ar Mojang. Spēles darbība notiek Minecraft pasaulē, tomēr tai ir pašai savs oriģinālais sižets. Spēles 1. sezona sastāv no piecām epizodēm, pirmā no tām iznāca 2015. gada 13. oktobrī, bet piektā — 2016. gada 29. martā. Tajā pašā gadā iznāca arī 6., 7. un 8. DLC epizode. 2017. gada 11. jūlijā iznāca spēles otrā sezona ar nosaukumu Minecraft: Story Mode — Season Two.
Tēta1 Orionis C
Aprēķināts, ka Tēta1 Orionis C nākotnē pārvērtīsies par sarkano pārmilzi un pēc dažiem miljoniem gadu kļūs par pārnovu.
Minecraft: Story Mode
Pēc Telltale Games bankrota spēli izņēma no digitālajiem veikaliem. Gaidāmās 3. sezonas vietā Mojang kopā ar Double Eleven izdeva spēli  Minecraft Dungeons.
Spēles process
Minecraft: Story Mode ir epizodiskā interaktīvā videospēle point-and-click piedzīvojumu žanrā. Tā ir līdzīga citām Telltale Games spēlēm, tādām kā The Walking Dead, The Wolf Among Us, Tales from the Borderlands un Game of Thrones. Spēlētājs var savākt priekšmetus, risināt mīklas un runāt ar nespēlētāja tēliem, lai uzzinātu par sižetu un noteiktu, ko darīt tālāk. Lēmumi, kurus pieņem spēlētājs, rada ietekmi uz sižetu gan pašreizējā epizodē, gan turpmākajās epizodēs.
Atšķirībā no iepriekšējām Telltale spēlēm, kuras pārsvarā paredzētas pieaugušo auditorijai, šī tiek pozicionēta kā ģimenei draudzīga spēle, tādējādi pieņemtie lēmumi ir izšķiroši un emocionāli, bet neskar pieaugušo tēmas. Spēlē arī ir iekļautas Minecraft galvenie elimenti — amatniecība un celtniecība, kaujas un citas darbības, kurus jāpaveic gan īsā laikā, gan arkādes spēlēm līdzīgā veidā.
1. sezona (2015—2016)
1. sezonā kopumā ir 8 epizodes.
Poļu leģions Somijā
Poļu leģions Somijā bija Krievijas impērijas armijas poļu militāra vienība Pirmā pasaules kara laikā. Tas izveidots 1917. gada 24. aprīlī Viborgā un pastāvēja līdz 1918. gada 1. martam. Tas nepiedalījās nevienā kaujas operācijā.
Leģions maksimuma laikā sastāvēja no kājnieku bataljona Viborgā, kājnieku rotas Ino fortā, smagās artilērijas baterijas Sveaborgā, kā arī vairāk nekā 20 vienībām citur Somijā. Leģionu komandēja pulkvedis Staņislavs Boguslavskis (Stanislaw Boguslawski), un tajā dienēja 1700 kareivji un 37 virsnieki.
1918. gada 22. janvārī poļu kareivji iesaistījās sadursmēs ar boļševistiski noskaņotiem karavīriem. Sākoties Somijas pilsoņu karam, Poļu leģions vēlējās pievienoties Baltajai gvardei un cīnīties pret Sarkanajiem, bet šis piedāvājums tika noraidīts. Leģions palika Sarkano gvardu kontrolētajā teritorijā, bet daļu ieroču nodeva Baltajiem. Leģionu pameta daļa kareivju, tomēr pavasarī Viborgas bataljons bija kaujas spējīga vienība, kas sastāvēja no pilnībā apbruņotas kājnieku rotas, sapieru rotas, kavalērijas vada, lauka baterijas un transporta nodaļas. No 1918. gada maija lielākā daļa leģiona pārdislocējās uz Poliju.
Olivera liepa
Olivera liepa (la) ir malvu dzimtas suga. Dabā sastopama Ķīnā — Gaņsu, Hubei, Hunaņas, Šaaņsji un Sičuaņas provincēs.
Sudrabliepa
Sudrabliepa ir malvu dzimtas suga.
Roberto Pereira
Roberto Pereira (es, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Pereira pārstāv Itālijas Serie A komandu Udinese Calcio un Argentīnas futbola izlasi.
Iepriekš Pereira ir spēlējis Argentīnas klubā River Plate un Anglijas Premjerlīgas klubā Watford kā arī Itālijas Serie A klubos Udinese un Juventus.
Sasniegumi
Juventus
Progress MS-14
Progress MS-14 (Прогресс МС-14; SKS apzīmējums ISS-75P) bija Krievijas automātisks Progress-MS sērijas kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Tas orbītā tika palaists 2020. gada 25. aprīlī. Progress MS-12 darbību beidza 2021. gada 29. aprīlī.
Šis starts bija veltīts 75 gadiem kopš PSRS uzvaras Lielajā Tēvijas karā.
Krava
Kopējā kravas masa starta brīdī bija 2475 kg. Īpašajās tvertnēs ietilpa degviela, saspiestās gāzes , ūdens. Hermētiskajā kravas telpā (pavisam ) atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem, pārtikas preces, apģērbs, higiēnas un medicīnas preces.
Lidojuma gaita
Progress MS-13 tika palaists 01:51:41 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Baikonuras kosmodroma 31. laukuma 6. palaišanas iekārtas.
Saslēgšanās ar staciju automātiskā režīmā notika 25. aprīlī 05:12 UTC pie Zvezda moduļa, 3 stundas 20 minūtes pēc starta, kas bija ātrākais kosmosa kuģa lidojums uz staciju.
2021. gada 27. aprīlī 23:11:00 UTC Progress MS-14 atvienojās no SKS. 29. aprīlī 00:01 UTC uz četrām minūtēm tika iedarbināts dzinējs bremzēšanas manevram. Kravas kuģis nogāja no orbītas. Tas iegāja Zemes atmosfērā un sadega. Nesadegušās daļas aptuveni 00:42 UTC iekrita Klusā okeāna dienvidu daļā.
Kamarina
Izvietojums
Kamarina atrodas 112 km uz rietumiem no Sirakūzām starp Hipparu un Oana upēm un Hipparu dienvidu krastā, kas kalpoja par pilsētas aizsarggrāvi. Tai bija divas ostas upes grīvā, tomēr šī vieta bija par mazu lielas flotes izvietošanai, kā rezultātā kuģus nācās vilkt krastā. Teritorijā uz ziemeļiem no upes sākotnēji atradās purvi, kas radīja grūtības iebrucējiem pilsētas ieņemšanai.
Vēsture
Kamarinu Lielajā Grieķijā sirakūzieši dibināja 599. gadā pr.Kr., taču pēc tam, kad šī pilsēta ar sikulu palīdzību sacēlās pret savu metropoli, tā 552. gadā pr.Kr. tika izlaupīta un atkal apvienojās ar Sirakūzām. Vēlreiz Kamarina sacēlās 492. gadā pr.Kr., un Hipokrāts no Gēlas (498-491 gadā pr.Kr.) iejaucās, lai karotu pret Sirakūzām. Pēc uzvaras pār sirakūziešu armiju pie Heloras upes viņš aplenca pilsētu, taču Hipokrātu pierunāja atkāpties no tās apmaiņā pret Kamarinas pārņemšanu savā varā.
484. gadā pr.Kr. Gēla izpostīja pilsētu, taču gēlieši to no jauna atjaunoja 461. gadā pr.Kr. kamarinieša, olimpiskā divriču braucēja, Psaumida vadībā. Visdrīzāk viņi to izdarīja ar demokrātiskās konstitūcijas palīdzību (pēc kopējās rezolūcijas). 415. gadā pr.Kr. Tukidīds aprakstīja kopsapulci (syllogos), kurā pilsēta pieņēma lēmumu par neitralitāti (kaut gan vēlāk tā nobalsoja par šī lēmuma atcelšanu). Virkne no vairāk, kā 140 svina plāksnēm, atrastām pie Atēnas tempļa, ar uzrakstītu pilsoņu informaciju uz tām liek domāt, ka Kamarina vēlēja pilsētas valdi un tiesnešus, līdzīgi, kā Atēnās u.c. demokrātiskajās polisās. Taču tām varēja būt arī cits pielietojums, kā piemēram, pilsoņu reģistrs militāriem mērķiem.
427. gadā pr.Kr. Kamarina apvienojās ar Leontini un Atēnām pret Sirakūzām, bet Gēla bija Sirakūzu sabiedrotā. Turpmākajos Sicīlijas karos 425. gadā pr.Kr. Kamarina un Gēla noslēdza pamieru. Lai nodibinātu mieru pārējā salas daļā, abas pilsētas ne tikai nosūtīja sūtņus, bet arī piešķīra tiem ļoti plašas pilnvras diplomātisko sarunu vešanai un uzaicināja visas karojošās puses sanākt un apspriest miera nosacījumus, kur Sirakūzas apmaiņā pret naudu atteicās no Morgantīnas Kamarinas labā. Pēc tam 415-413. gadā pr.Kr. Atēnu ekspedīcijas laikā tā palīdzēja Sirakūzām.
Pirms šiem notikumiem kamariniešus skāra dīvaina slimība. Kamarinas purvi līdz šim sargāja pilsētu no naidīgajiem ziemeļu kaimiņiem. Bija aizdomas, ka dīvainās slimības cēlonis bija purvs un radās populāra ideja nosusināt to, lai pieliktu punktu epidēmijai. Iedzīvotāji apspriedās ar pilsētas orākulu. Orākuls ieteica līderiem nenosusināt purvu, uzskatot, ka mēris ar laiku pats izbeigsies. Taču neapmierinātība jau bija plaši izplatījusies, un līderi izlēma par spīti orākula padomam purvu tomēr nosusināt. Tiklīdz purvs izžuva, tā nekas vairs netraucēja kartāgiešu armijai pietuvoties pilsētai. Viņi pārgāja pāri tikko nosusinātajam purvam un izpostīja pilsētu, nogalinot līdz beidzamajam visus tās iedzīvotājus.
339. gadā pr.Kr. korintieša Timoleona vadībā Kamarina nonāca Sirakūzu kontrolē. Pēc Timoleona veiktās pilsētas rekonstrukcijas iestājās jauns uzplaukuma periods.
311. gadā pr.Kr. kartāgiešu konflikta laikā ar Sirakūzām pilsēta nostājās kartāgiešu pusē, bet 309. gadā pr.Kr. Sirakūzu armija to izpostīja.
Romas laiks
259. gadā pr.Kr. Pirmā Pūniešu kara laikā kartāgieši Hamilkāra vadībā ieņēma Kamarinu. 258. gadā pr.Kr. pēc ilga aplenkuma Kamarinas kaujā pilsēta nonāca romiešu varā.
Šī kauja ir ievērojama ar diviem notikumiem: pirmkārt, ar konsula Aula Atilija Kalatina muļķīgo lēmumu sūtīt savus spēkus aizā, kur tie nonāca lamatās un gandrīz tika iznīcināti; otrkārt, ar kara tribūna Marka Kalpurnija Flammas gudrību un drosmi, kurš izvērtēja blakus esošā paugura virsotnes stratēģisko nozīmi un aizveda uz turieni 300 vīrus, novēršot kartāgiešus no Atilija un ļaujot galvenajiem spēkiem iziet no aizas. Vis 300 Kalpurnija vīri gāja bojā uz šī paugura; viņu pašu pameta mirt, taču viņš izdzīvoja un nonāca gūstā.
Pilnībā pilsēta tā arī neatguvās. Strabona laikā (1. gadsimts pr.Kr.) tur neviens nedzīvoja, bet vēlāk tā bija apdzīvota tikai daļēji. Kamarinas pilnīga izpostīšana un pamešana notika arābu invāzijas laikā 827. gadā.
Arheoloģiskais parks
Laikā no 1896. līdz 1911. gadam arheologs Paolo Orsi Kamarinā veica arheoloģiskos izrakumus. Šajos izrakumos savāktā kolekcija pašlaik atrodas Sirakūzu arheoloģijas muzejā. Pēc tam arheoloģiskie izrakumi turpinājās 1958. gadā, un uz to bāzes Kamarinā tika izveidots arheoloģiskais parks ar vietējo muzeju. Muzeja vajadzībām tika pielāgota vīna ražotne, kas bija uzbūvēta uz Kamarinas senā Atēnas tempļa drupām.
Arheoloģiskajā zonā ietilpst:
Atikuss Ross
Atikuss Ross (en; dzimis ) ir angļu mūziķis, komponists un producents. 2010. gadā ieguvis Amerikas Kinoakadēmijas balvu par Labāko oriģinālmūziku filmai "Sociālais tīkls", ko bija sarakstījis kopā ar Trentu Reznoru. Tāpat Ross ir oriģinālmūzikas autors filmām "Meitene ar pūķa tetovējumu" (kopā ar Reznoru), "Īlaijas grāmata" un "47 ronini".
Kopš 1990. gadu sākuma ir grupas 12 Rounds dalībnieks, pašlaik ir grupas How to Destroy Angels dalībnieks. Programmējis un producējis četrus grupas Nine Inch Nails albumus.
Marija Gurova
Biogrāfija
Marija Gurova dzīvo Jegorjevskā. Ar cīņas sportu viņa sāka nodarboties 2000. gadā. 2006. gadā viņa uzvarēja Eiropas kadetu un junioru čempionātos. 2009. gadā viņa atkal kļuva par Eiropas junioru čempioni.
Sacensībās Krievijā Gurova pārstāv Maskavas apgabalu. 2010. un 2011. gada pasaules čempionātā viņa bija 5. vietā, jo cīņā par bronzu 2010. gadā zaudēja ASV cīkstonei Tatjanai Suaresai, bet 2011. gadā — ukrainietei Tetjanai Lazarevai. 2011. un 2012. gada Eiropas čempionātā izcīnīja bronzu. Cīņā par bronzu 2011. gadā viņa uzvarēja rumānieti Anu Mariju Pavelu, bet 2012. gadā — grieķieti Mariju Prevolaraki. 2014. gadā Gurova kļuva par Eiropas čempioni. Finālā viņa vēlreiz pieveica Mariju Prevolaraki. 2018. gada Eiropas čempionātā viņa trešoreiz izcīnīja bronzas medaļu. Šoreiz bronzas cīņā uzvarot bulgāru cīkstoni Evelinu Nikolovu.
Princese un varde
"Princese un varde" (en) ir 2009. gada ASV animācijas filma, kuras režisori ir Rons Klementss un Džons Maskers. Galvenos tēlus ir ierunājuši Anika Noni Rouza, Bruno Kamposs, Kīts Deivids, Džims Kamings, Dženifera Koudija un Pīters Bartlets. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā.
Filma 2009. gadā tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākā animācijas filma", kur tā zaudēja animācijas filmai "Augšup", kā arī tā ieguva divas nominācijas kategorijā "Labākā dziesma", kur zaudēja filmai "Mežonīgā sirds".
Filmā viesmīle Tiāna sapņo par sava restorāna atvēršanu. Pēc tam, kad viņa noskūpsta par vardi pārvērstu princi, arī pati Tiāna pēc ļauna burvja burvestības pārvēršas vardē.
Azerbaidžāna 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Azerbaidžāna piedalījās 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Grieķijas galvaspilsētā Atēnās no 2004. gada 13. līdz 29. augustam. Šī bija trešā reize, kad Azerbaidžāna piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs, kopš Padomju Savienības sabrukuma.
Azerbaidžānas olimpisko komandu 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs veidoja 36 sportisti, 30 vīrieši un 6 sievietes, kuri startēja 10 olimpiskajos sporta veidos. Atšķirībā no citiem gadiem, visvairāk sportistu, 9 sportisti, no Azerbaidžānas šajās vasaras olimpiskajās spēlēs bija pārstāvēti boksā. Azerbaidžāna pirmo reizi bija pārstāvēta tekvondo un vingrošanā.
Azerbaidžāna šajās vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja 5 olimpiskās medaļas (1 zelta un 4 sudraba medaļas), ierindojoties 50. vietā pēc iegūto medaļu kopskaita. No 5 medaļām pa divām medaļām tika izcīnītas boksā un šaušanā, bet viena medaļa tika izcīnīta cīņas sportā. Vienīgo zelta medaļu šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja cīkstonis Farids Mansurovs, savukārt bronzas medaļas izcīnīja sporta šāvēji Irada Ašumova un Zemfira Meftahatdinova, kā arī bokseri Fuads Aslanovs un Agasi Mammadovs.
Azerbaidžānas karognesējs 2004. gada Atēnu spēļu atklāšanas ceremonijā bija svarcēlājs Nizami Pašajevs, savukārt noslēguma ceremonijā — cīkstonis Farids Mansurovs.
Viļņanska
Viļņanska ir pilsēta Ukrainas dienvidaustrumos, Zaporižjas apgabala Zaporižjas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļos Viļņankas upes krastos 18 km no apgabala centra Zaporižjas. Līdz 2020. gadam rajona centrs.
Vēsture
Dibināta 1840. gadā kā Sofijivkas (Софіївка) ciems. 1873. gadā dienvidos no ciema tika izbūvēta dzelzceļa līnija Lozova—Zaporižja, uz kuras uzbūvēja Sofijivkas staciju. Pie stacijas izveidojās ciemats ar tādu pat nosaukumu. 1894. gadā Sofijivkas ciematā nodibināja dzelzceļa darbinieku arodskolu. 1924. gadā Sofijivka kļuva par rajona centru, 1935. gadā to pārdēvēja par Krasnoarmijsku (Красноармійське), 1939. gadā — par Červonoarmijsku (Червоноармійське). 1966. gadā nosauca tagadējā vārdā un piešķīra pilsētas statusu.
Irānas ostāni
Irānas ostāni (fa, ostân) ir Irānas administratīvā iedalījuma pirmais (augstākais) līmenis. Kopā ir 31 ostāns. Katram ostānam ir administratīvais centrs, kas tiek saukts par markazu (, markaz).
Vēsture
Pēdējās administratīvi teritoriālās izmaiņas notika 2010. gadā, kad izveidoja Elbursa ostāns, atdalot to no toreizējā Teherānas ostāna. Līdz 2004. gadam pastāvēja Horasānas ostāns, bet tad tas tika sadalīts trīs atsevišķos ostānos — Ziemeļhorasānas, Rezāvi Horasānas un Dienvidhorasānas ostānos.
8. tramvaju maršruts (Ščecina)
8. tramvaju maršruts ir Ščecinas sabiedriskā transporta tramvaju maršruts, kas kursē no Gumieņce (Gumieńce) līdz Turkusova ielai (Turkusowa). Šis maršruts izveidots 1912. gadā.
8. tramvaju maršruta kopējais garums ir 26,04 km. Virziena Gumieņce — Turkusova kopējais garums ir 13,18 km, bet virziena Turkusova — Gumieņce kopējais garums ir 12,86 km.
Maršruts
Virzienā Gumieņce — Turkusova tramvaji brauc pa šādām ielām:
Ziedu iela, Leopolda Okulicka iela, Ku Sloņcu iela, Vladislava Sikorska iela, Tadeuša Koscjuška laukums, Boļeslava Greizmutia iela, Stefana Višinska iela, Enerģētikas iela, Gdaņskas iela, Angāru iela, Zemnieku bataljonu iela un Tirkīza iela.
Virzienā Turkusova — Gumieņce tramvaji brauc pa šādām ielām: Tirkīza iela, Zemnieku bataljonu iela, Angāru iela, Gdaņskas iela, Enerģētikas iela, Stefana Višinska iela, Boļeslava Greizmutia iela, Tadeuša Koscjuška laukums, Vladislava Sikorska iela, Ku Sloņcu iela un Ziedu iela.
Pieturvietas
8. tramvaju maršrutā pavisam kopā ir 38 pieturas. Virzienā Gumieņce — Turkusova ir 19 pieturas, bet virzienā Turkusova — Gumieņce ir 19 pieturas.
Ārējās saites
Linie tramwajowe w Szczecinie
Varžu virskārta
Varžu virskārta (Batrachia) ir abinieku klases (Amphibia) virskārta, kas apvieno vardes, krupjus un salamandras (astaino abinieku un bezastaino abinieku kārtas), kā arī vienu izmirušu kārtu Allocaudata, kuras pārstāvji ārēji atgādināja salamandras. Šajā virskārtā netiek iekļauta tikai viena kailamfībiju grupa — bezkājainie abinieki.
Etimoloģija
Zinātniskais vārds Batrachia pirmo reizi sāka lietot 1800. gados franču zoologs, lai apzīmētu vardes, bet mūsdienās šis nosaukums tiek izmantots, lai apzīmētu abinieku grupu, kas cēlusies no viena aizvēsturiskā priekšteča. Hipotēzi, ka astainie abinieki un bezastainie abinieki ir savstarpēji daudz tuvāk radniecīgi nekā trešā mūsdienās dzīvojošā grupa — bezkājainie abinieki, atbalsta gan morfologiskie pētījumi, gan molekulārie.
Evolūcija
Senākie zināmie varžu virskārtas pārstāvji ir Triadobatrachus massinoti no Madagaskaras, kas dzīvoja pirms 250 miljoniem gadu, un Polijas Czatkobatrachus polonicus, kas dzīvoja vienā laikā ar Madagaskaras primitīvo abinieku. Lai arī nav saglabājušās fosilijas no senākiem laikiem, balstoties uz ģenētiskajiem pētījumiem, var secināt, ka astainie abinieki no bezastainajiem abiniekiem viens no otra nodalījās daudz senāk. Lielākā daļa zinātnieku uzskata, ka tas noticis perma periodā, bet citi, ka daudz senāk — pirms 367 miljoniem gadu devona beigās. Tomēr laikam pagātnē robežas novelk senie četrkājaiņi — lepospondili (Lepospondyli), kurus uzskata par abinieku priekštečiem. Lepospondili dzīvoja apmēram pirms 300 miljoniem gadu. Labi saglabājušās fosilijas ir vairākiem senajiem perma sākuma četrkājaiņiem, kas ir apmēram 275 miljonus gadu vecas. Šie dzīvnieki joprojām nav uzskatāmi par kailamfībijām, tātad perma periods varētu būt senākā varžu virskārtas rašanās robeža.
Sistemātikas diskusijas
Lai gan lielākā daļa zinātnieku atbalsta varžu virskārtas evolucionāro pamatojumu, tomēr pastāv arī alternatīvas hipotēzes. Ir zinātnieki, kas uzskata, ka astainie abinieki ir tuvāk radniecīgi bezkājainajiem abiniekiem un ka tie būtu jāizdala atsevisķā kladā Procera, vardes vienlaikus sistematizējot paralēlā grupā.
Valentīns Jākobsons
Valentīns Jākobsons (dzimis, miris ) bija latviešu rakstnieks un tulkotājs.
Biogrāija
1941. gadā beidzis Rīgas Franču liceju, tajā pašā gadā kopā ar ģimeni tika izsūtīts uz Sibīriju. 1947. gadā notiesāts uz 25 gadiem ieslodzījumā, sodu izciešot Noriļskas īpaši stingrā režīma labošanas darbu nometnē. 1955. gadā viņš tika atbrīvots un reabilitēts, bet 1956. gadā atgriezies Latvijā.
No 1976. gada rakstījis scenārijus Rīgas Kinostudijas multiplikācijas filmām. 1978. gadā debitējis kā prozaiķis žurnālā "Literatūra un Māksla". Savos darbos rakstījis par izsūtījuma un apcietinājuma gadiem. Tulkojis Nikolaja Gumiļova un Varlama Šalamova darbus. 2003. gadā tika apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.
Pulse
Pulse (parasti rakstīts stilizēti kā P•U•L•S•E vai p-u-l-s-e) ir britu progresīvā roka grupas Pink Floyd koncertieraksts. Ierakstīts The Division Bell Tour koncerttūres laikā; lai gan liela uzmanība pievērsta tūres piesaistītajam albumam The Division Bell, albums nozīmīgs arī ar to, ka satur pilnu The Dark Side of the Moon koncertizpildījumu.
Tāpat kā koncerttūri, arī albumu atbalstīja mašīnbūves uzņēmums Volkswagen. Viņi arī izdeva speciālu automašīnas modeli, kuram tika dots nosaukums "Golf Pink Floyd". Būtībā tas daudz neatšķīrās no parastā Golf modeļa, taču tam bija augstākas kvalitātes stereosistēma un, pēc Deivida Gilmora pieprasījuma, arī Volkswagen dabai draudzīgākais pieejamais dzinējs. Bija plānots 1996. gadā izdot šīs automašīnas īpašo versiju, taču tas tika atcelts.
Kritiķi šo albumu novērtējuši vēl vēsāk nekā iepriekšējo koncertierakstu - Delicate Sound of Thunder, taču šis izdevums sasniedza daudz labākus pārdošanas rezultātus, galvenokārt pateicoties The Dark Side of the Moon.
Skaņdarbu saraksts
Visas dziesmas iedziedājis Deivids Gilmors, izņemot, kur minēts.
Otrais disks
The Dark Side of the Moon
Erevānas dzelzceļa stacija
Erevānas dzelzceļa stacija (hy) ir Armēnijas galvaspilsētas Erevānas centrālā stacija. Atrodas Sasunas Dāvida laukumā. Blakus atrodas viena no Erevānas metropolitēna stacijām, kā arī lokomotīvju un vagonu depo.
Vēsture
1902. gadā Erevānā tika uzbūvēta pirmā dzelzceļa līnija, izveidojot savienojumus ar Aleksandropoli un Tiflisu. 1908. gadā uzbūvēja otru līniju, kas savienoja Erevānu ar Džulfu un Persiju. Stacijas ēka tika uzbūvēta 1956. gadā.
2009. gada 31. jūlijā stacijas ēkā tika atklāts Armēnijas dzelzceļa transporta muzejs. Pie stacijas stāv tvaika lokomotīve ar borta numuru 3ա705-46.
2010. gadā uzņēmums "Krievijas dzelzceļš" pārbūvēja stacijas kompleksu. Renovācijas gaitā tika veikta stacijas interjera restaurācija. Stacijā parādījās LCD ekrāni ar pasažieriem aktuālo informāciju. Turklāt, sakarā ar pasažieru skaita pieaugumu un nepieciešamību padarīt ērtāku biļešu pirkšanu, stacijas telpas sadalīja uz starppilsētu un starpvalstu satiksmes zālēm. Lai zāļu dizains nepārkāptu kopējo arhitektūras stilu, telpu izrotāšanai tika izmantoti sākotnējiem materiāliem identiskie dabīgie un mākslīgie materiāli. Stacijas ēkā uzbūvēja viesnīcu numurus, lai tajos varētu izvietot gan dzelzceļa darbiniekus, gan starpvalstu satiksmes pasažierus.
Piepilsētas satiksme
Piepilsētas satiksmi veic ER2 sērijas vilcieni. Maršrutos numur 100/101 un 102/103 reisus veic EP2D sērijas vilcieni.
Pasīvais optiskais tīkls
Pasīvais optiskais tīkls (PON) ir telekomunikāciju tehnoloģija, ko izmanto, lai nodrošinātu optisko šķiedru galapatērētājiem, gan privātiem, gan komerciāliem. PON atšķirīgā iezīme ir tāda, ka tā īsteno punktu-daudzpunktu (point-to-multipoint) arhitektūru, kurā tiek izmantoti nepieslēgti optisko šķiedru sadalītāji, lai ļautu atsevišķai optiskai šķiedrai kalpot vairākiem gala punktiem. Gala punkti bieži vien ir individuālie klienti, nevis komerciālie klienti. PON nav jāparedz atsevišķas šķiedras starp centrmezglu un klientu. Pasīvie optiskie tīkli bieži tiek saukti par "pēdējo jūdzi" starp ISP un klientu.
PON elementi un raksturojums
PON sastāv no optiskā līnijas termināļa (OLT) pakalpojumu sniedzēja centrālajā birojā (mezglā) un vairākos optiskos tīkla blokos (ONU) vai optisko tīklu terminālos (ONT), kas atrodas gala lietotāju tuvumā. PON samazina nepieciešamo šķiedru un centrālo biroja iekārtu daudzumu, salīdzinot ar arhitektūru, kas iegūta no punkta uz punktu. Pasīvais optiskais tīkls ir optiskās šķiedras piekļuves tīkla veids.
Vairumā gadījumu signāli tiek pārraidīti uz visām telpām, kurās ir vairākas šķiedras. Šifrēšana var novērst noklausīšanos.
Upstream signāli tiek kombinēti, izmantojot vairākkārtējas piekļuves protokolu, parasti laika dalījuma daudzkārtēju piekļuvi (TDMA).
Vēsture
Divas galvenās standarta grupas — elektrotehnikas un elektronikas inženieru institūts (IEEE) un Starptautiskās telekomunikāciju savienības telekomunikāciju standartizācijas sektors (ITU-T) izstrādā standartus kopā ar vairākām citām nozares organizācijām. Kabeļu telekomunikāciju inženieru biedrība (SCTE) arī noteica radio frekvenci pār stiklu, lai pārvadātu signālus pa pasīvo optisko tīklu.
Pilna servisa piekļuves tīkls (FSAN) un Starptautiskā telekomunikāciju savienība (ITU)
Sākot ar 1995. gadu, darbu pie šķiedras uz mājas arhitektūru veica Pilna servisa piekļuves tīkls (FSAN) darba grupa, ko veidoja lielākie telekomunikāciju pakalpojumu sniedzēji un sistēmas piegādātāji. Starptautiskā telekomunikāciju savienība (ITU) turpināja darbu un standartizēja divas PON paaudzes. Vecākais ITU-T G.983 standarts tika balstīts uz asinhrono pārsūtīšanas režīmu (ATM), un tāpēc tas tika saukts par APON (ATM PON). Turpmāki uzlabojumi sākotnējā APON standartā — kā arī pakāpeniska ATM kā protokola labuma samazināšanās — noveda pie pilnīgas ITU-T G.983 versijas atsaukšanas biežāk kā platjoslas PON vai BPON. Tipisks APON / BPON nodrošina 622 megabitus sekundē (Mbit / s) (OC-12) lejupējā joslas platumā un 155 Mbit / s (OC-3) augšupējā satiksmē, lai gan standarts atbilst augstākām likmēm.
ITU-T G.984 Gigabit spējīgs pasīvais optisko tīklu (GPON) standarts, salīdzinot ar BPON, palielināja gan kopējo joslas platumu, gan joslas platuma efektivitāti, izmantojot lielākas, mainīgas garuma paketes. Atkal, standarti pieļauj vairākas bitu pārraides ātruma izvēli, taču nozare ir konverģējusi par 2.488 gigabitiem sekundē (Gbit / s) lejupējā joslas platumā un 1,244 Gbit / s augšpusējā joslas platumā. GPON iekapsulēšanas metode (GEM) ļauj ļoti efektīvi iepakot lietotāju trafiku ar rāmja segmentāciju.
Līdz 2008. gada vidum Verizon bija uzstādījis vairāk nekā 800 000 līniju. British Telecom, BSNL, Saudi Telecom Company, Etisalat un AT&T bija attiecīgi progresīvās pārbaudes Lielbritānijā, Indijā, Saūda Arābijā, AAE un ASV. GPON tīkli tagad ir izvietoti daudzos tīklos visā pasaulē, un tendences liecina par lielāku GPON pieaugumu nekā citām PON tehnoloģijām.
G.987 definēja 10G-PON ar 10 Gbit / s lejup pa straumi un 2,5 Gbit / s augšupejošā kadrēšana ir "G-PON", un tā ir izstrādāta tā, lai tā vienlaikus darbotos ar GPON ierīcēm tajā pašā tīklā.
Jakovs Milatovičs
Jakovs Milatovičs (srp, ; dzimis ) ir Melnkalnes ekonomists un politiķis. Pašreizējais valsts prezidents, bijis Melnkalnes Ekonomikas attīstības ministrs. Pārstāv Eiropa Tagad!, kas ir lielāka pārstāvētā politiskā partija Melnkalnes parlamentā.
Būdams 36 gadus vecs, Milatovičs ir jaunākais Melnkalnes prezidents un otrs jaunākais kādas valsts vadītājs aiz Burkinafaso prezidenta Ibrahima Trajores.
Provansa
Provansa ir Francijas dienvidaustrumos atrodošs ģeogrāfisks reģions un vēsturiska province Vidusjūras krastā, kas stiepjas no Ronas lejteces rietumos līdz Itālijas robežai austrumos. Provansas robežas aptuveni atbilst Francijas reģiona Provansa-Alpi-Azūra Krasts robežām un sastāv no Bušdironas un Augšprovansas Alpu departamentiem, kā arī daļēji no Piejūras Alpu un Voklīzas departamentiem.
Bāka (filma)
"Bāka" (en) ir 2019. gada šausmu filma, kuras režisors ir Roberts Egerss. Filmā galvenās lomas atveido Vilems Defo un Roberts Patinsons.
Filmēšana sākās 2018. gada aprīlī Jaunskotijas provincē Kanādā un tā kopumā ilga 34 dienas. Filma tika uzņemta melnbaltā.
"Bāka" pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā. Filma nopelnīja 18 miljonus ASV dolārus pie 11 miljonu budžeta un tā saņēma kritiķu atzinību par režiju, aktierspēli un kinematogrāfiju. 92. Kinoakadēmijas balvai filma tika nominēta kategorijā "Labākais operatora darbs".
LNS
LNS var būt:
Augstākie primāti
Augstākie primāti (Simiiformes) ir viena no divām sausdeguna pērtiķu apakškārtas (Haplorrhini) primātu infrakārtām, kas apvieno Vecās pasaules un Jaunās pasaules pērtiķus, cilvēkus ieskaitot. Otra infrakārta ir tarsiju infrakārta (Tarsiiformes).
Sistemātikas vēsture
Vecākajās klasifikācijās augstākie primāti jeb īstie pērtiķi tika sistematizēti Simiae jeb Anthropoidea apakškārtā, bet tarsiji un slapjdeguna pērtiķi apakškārtā - Prosimii. Mūsdienās šis iedalījums ir novecojis, lai gan daudzos informācijas avotos tas joprojām ir sastopams. Jaunākajās sistemātikās tarsiji kopā ar augstākajiem primātiem tiek iedalīti sausdeguna pērtiķu apakškārtā (Haplorrhini), bet slapjdeguna pērtiķi slapjdeguna pērtiķu apakškārtā (Strepsirrhini).
Saskaņā ar principu, ka sistemātikā parasti tiek izmantots vecākais no dotajiem zinātniskajiem vārdiem, vārdam Simii (van der Hoeven, 1833) ir priekšroka, salīdzinot ar vārdu Anthropoidea (Mivart, 1864). Tomēr mūsdienās lieto vārdu Simiiformes (Haeckel, 1866), kas īsti neatbilst vispārpieņemtajiem princiem.
Evolūcija
Vecās pasaules pērtiķu un Jaunās pasaules pērtiķu attīstība notika paralēli, neatkarīgi vienai no otras. Jaunās pasaules pērtiķi no pārējiem augstākajiem primātiem atdalījās pirms 40 miljoniem gadu, apdzīvojot tikai Amerikas kontinentus. Toties Vecajā pasaulē attīstījās Vecās pasaules pērtiķi, kas pirms 25 miljoniem gadu sadalījās zemākajos šaurdeguna pērtiķos (Cercopithecoidea) un augstākajos šaurdeguna pērtiķos (Hominoidea).
Krievu-baškīru draudzības piemineklis
Krievu-baškīru draudzības piemineklis (ba) ir piemineklis Baškortostānas galvaspilsētā Ufā. Piemineklis veltīts 400. gadadienai kopš Baškortostānas (Baškīrijas) brīvprātīgās pievienošanās Krievijas impērijai. Piemineklis atrodas kalnā pie Belajas upes.
Pieminekļa būvniecība tika sākta 1957. gadā par godu 400. gadadienai, kopš Baškortostāna ir Krievijas daļa. Piemineklis tika atklāts 1965. gada 7. augustā ar oficiālu ceremoniju.
Pieminekļa pamatnē ir bronzas skulptūras, kuras veido divas sievietes, kas attēlo Krieviju un Baškortostānu. Abas šīs skulptūras sēž strēlas malās. To rokās ir miera simboli un lauri vainagi. Uz pieminekļa ir izgrebti gadi "1557 - 1957" un uzraksts:
"СЛАВА ВЕЛИКОЙ БРАТСКОЙ ДРУЖБЕ РУССКОГО И БАШКИРСКОГО НАРОДОВ РУС ҺӘМ БАШҠОРТ ХАЛЫҠТАРЫНЫҢ БӨЙӨК ТУҒАНЛЫҠ ДУҪЛЫҒЫНА ДАН (lv)"
Raguzas brīvais pašvaldību konsorcijs
Raguzas brīvais pašvaldību konsorcijs (it) ir Itālijas provinces līmeņa administratīvā iedalījuma vienība valsts dienvidrietumos, Sicīlijas autonomajā reģionā. Atrodas salas dienvidos, tās krastus apskalo Vidusjūra. Konsorcija administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Raguza. Raguzas konsorcijs sīkāk iedalās 12 komūnās (pašvaldībās). Izveidota 2015. gada 4. augustā, par pašvaldību konsorciju reorganizējot Raguzas provinci.
Vecās pasaules pērtiķi un cilvēks
Vecās pasaules pērtiķi un cilvēks jeb šaurdeguna pērtiķi un cilvēks (Catarrhini) ir viena no divām augstāko primātu infrakārtas (Simiiformes) sīkkārtām, kas apvieno mūsdienās dzīvojošos zemākos šaurdeguna un augstākos šaurdeguna pērtiķus, cilvēkus ieskaitot, kā arī vairākas izmirušas dzimtas. Otra augstāko primātu sīkkārta apvieno Jaunās pasaules pērtiķus. Visas Vecās pasaules pērtiķu sugas savvaļā mājo vai nu Āfrikā vai Āzijā.
Vecās pasaules pērtiķi atdalījās no Jaunās pasaules pērtiķiem apmēram pirms 35 miljoniem gadu, bet galvenā Vecās pasaules pērtiķu sadalīšanās augstākajos un zemākajos šaurdeguna pērtiķos notika apmēram pirms 25 miljoniem gadu. Toties giboni atdalījās no cilvēkpērtiķiem, cilvēkus ieskaitot, pirms 15—19 miljoniem gadu.
Kopīgās īpašības
Galvenā atšķirība starp Vecās pasaules pērtiķiem un Jaunās pasaules pērtiķiem ir to degunu forma. Jau abu grupu zinātniskajos nosaukumos ir ietverta informācija par šo atšķirību. Vecās pasaules pērtiķu zinātniskais nosaukums Catarrhini cēlies no sengrieķu valodas (cata - uz leju, rhin - deguns) un latviski nozīmē deguns uz leju. Šīs sīkkārtas sugām deguna nāsis vērstas uz leju. Toties Jaunās pasaules pērtiķu zinātniskais nosaukums Platyrrhini, tulkojot no sengrieķu valodas (platu - plats, rhin - deguns), nozīmē platais deguns un šīs grupas dzīvniekiem nāsis ir vērstas uz sāniem.
Starp abām grupām ir vēl viena būtiska atšķirība. Vecās pasaules pērtiķiem nekad nav tvērējastes, kā arī daudzām sugām vispār nav astes. Tiem ir plakani nagi gan plaukstām, gan kāju pēdām, cauruļveidīgs bungdobums un 8 priekšzobi (Jaunās pasaules pērtiķiem — 12). Vecās pasaules pērtiķiem ir arī asi ilkņi. Pārējām sugām, izņemot cilvēkus, gan plaukstām, gan pēdām piemīt satveršanas spēja. Salīdzinot abu grupu auguma izmērus, Vecās pasaules pērtiķi ir daudz lielāki.
Lielākā daļa Vecās pasaules pērtiķu sugu veido barus, tām var novērot dzimumu dimorfismu, kā arī tās neveido ilgstošas pāru attiecības. Tās ir aktīvas dienas laikā, turklāt liela daļa sugu dzīvo uz zemes, nevis kokos.
Antigvas un Barbudas futbola izlase
Antigvas un Barbudas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Antigvu un Barbudu starptautiskajās futbola sacensībās. Antigvas un Barbudas futbola izlasi pārvalda Antigvas un Barbudas Futbola asociācija. Komanda pārstāv CONCACAF.
Rūsa
Rūsa ir sarkanīgs dzelzs oksīds, kas veidojas dzelzs korozijas rezultātā, reakcijā starp dzelzi un gaisa skābekli ūdens vai gaisa mitruma klātbūtnē. Rūsa galvenokārt sastāv no hidratēta dzelzs(III) oksīda (Fe2O3·nH2O) un dzelzs(III) oksohidroksīda (FeO(OH) vai hidratētā forma Fe(OH)3 jeb dzelzs(III) hidroksīds). Dzelzs korodēšanu un rūsas veidošanos sauc par rūsēšanu. Rūsa ir trausla un tās veidošanās pavājina metālu un izraisa paātrinātu dzelzs izstrādājumu nolietošanos. Rūsa arī neaizsargā metālu no turpmākas korodēšanas, atšķirībā no, piemēram, alumīnija oksīda veidošanās uz alumīnija.
Lai gan arī ar citiem metāliem var notikt līdzīgi korozijas procesi, tomēr tos parasti nesauc par rūsēšanu.
Sociālās aprūpes un rehabilitācijas centrs "Lode"
SAC klienti var pilnveidot vai uzlabot savas sadzīviskās iemaņas, piemēram, ēst gatavošanu, savu personīgo apģērbu kopšanu un mazgāšanu, kā arī iesaistīties palīgdarbu veikšanā. Radošajā darbnīcā ir iespēja apgūt rokdarbu, ziedu dizaina, aplicēšanas, zīda apgleznošanas un citas pamatprasmes. Vasarā iespēja pilnveidot dārznieka darba iemaņas.
Eremītkolibri apakšdzimta
Kopīgās īpašības
Eremītkolibri apakšdzimtas sugām apspalvojums parasti ir zaļš, brūns, ruds vai pelēks. Lielākajai daļai sugu uz muguras ir zaļš vai bronzas spīdums, bet tas ir vājāk izteikts kā citām kolibri sugām. Abi dzimumu izskatās līdzīgi. Atšķirības ir tikai dažās detaļās, piemēram, knābja formā, astes formā vai apspalvojuma krāsu intensitātē. Lielākajai daļai eremītkolibri sugu dzimumdimorfisms ir vāji izteikts, atšķirībā no tipiskajiem kolibri. Izņēmums ir zaļais eremītkolibri (Phaethornis guy).
Šiem kolibri ir garš, visbiežāk liekts knābis, kas liecina par piemērošanos notiektu ziedu formai, lai ar knābi spētu sasniegt nektāru dziļos ziedu kausos. Vislīkākie knābji ir līkknābja kolibri (Eutoxeres) ģints sugām.
Uzvedība
Lielākā daļa eremītkolibri sugu mājo mežmalās un pamežā vai meža lapotnē, bet dažas sugas sastopamas atklātākās vietās, piemēram, plato eremītkolibri (Phaethornis pretrei). Daudzu eremītkolibri sugu tēviņi pārošanās laikā pulcējas riestos. Mātītes apmeklē riestus un izvēlas sev partneri. Kopumā eremītkolibri tēviņi ir mazāk agresīvi kā tipiskie kolibri, lai gan abi dzimumi aizsargā savu barošanās teritoriju.
Lielākā daļa šīs apakšdzimtas sugu uzturas helikoniju tuvumā, bet barojas arī ar citu ziedu nektāru, piemēram, pasifloras, kostusa (Costus) un citiem. Nelielos daudzumos eremītkolibri barojas arī ar nelieliem posmkājiem. Daudzas sugas helikonijas izmanto arī ligzdošanai, piestiprinot koniskās formas ligzdu pie platās lapas apakšas.
Āda, kurā es dzīvoju
"Āda, kurā es dzīvoju" (es) ir 2011. gada Spānijas zinātniskās fantastikas psiholoģiska trillera filma, kuras režisors un scenārija autors ir Pedro Almodovars. Filmā galvenās lomas atveido Antonio Banderass, Elena Anaja un Marsija Paredesa. Filma ir balstīta uz Tjerī Žonkē 1984. gada romāna Mygale.
Filma vēsta par izcilu plastisko ķirurgu, kurš pagātnes traģēdiju vajāts, izveido sintētisko ādu, kas iztur jebkāda veida bojājumus. Šo ādu viņš izmēģina uz noslēpumainas sievietes, kas ir viņa gūstekne.
"Āda, kurā es dzīvoju" pirmizrāde notika Kannu kinofestivālā. Almodovars filmu raksturoja kā "šausmu stāstu pēc kliedzieniem vai bailēm". Šī ir pirmā sadarbība 21 gadu laikā starp Almodovaru un Banderasu kopš "Sasien mani! Atsien mani!" (¡Átame!, 1989). Filma saņēma BAFTA kino balvu kā "Labākā filma svešvalodā". Filma tika nominēta arī Zelta globusa balvai un 16 Goya balvām.
Tanzānijas administratīvais iedalījums
Tanzānijas administratīvo iedalījumu veido 30 reģioni (mikoa), kas sīkāk iedalās 169 distriktos.
Pilaites seņūnija
Pilaites seņūnija (lt) ir Viļņas mikrorajons un seņūnija. Tās platība ir 13,9 km². Saskaņā ar 2011. gada tautas skaitīšanas datiem, tajā mīt 20 320 iedzīvotāju. Pilaite ir viena no jaunākajām Viļņas apkaimēm, un tur notiek aktīva būvniecība. Apkaime robežojas ar diviem ezeriem — Saloti un Ģeluži.
Kens Vilbers
Kens Vilbers (en) tiek uzskatīts par integrālās teorijas pamatlicēju. Rakstnieks, domātājs, jogs un mistiķis, Vilbers šodien ir viens no visvairāk lasītajiem un ietekmīgākajiem amerikāņu filozofiem. Viņa darbi ir pārtulkoti vairāk nekā 30 valodās, arī latviski. Vilbers ir Integrālā institūta dibinātājs.
Dzīve
Vilbers ieguva bakalaura grādu ķīmijā un bioloģijā Nebraskas universitātē un 1973. gadā, 23 gadu vecumā, uzrakstīja pirmo grāmatu, "Apziņas spektrs". 1983. gadā Vilbers apprecējās ar psihologu Treju Kilamu (Treya Kallam), kura 1999. gadā nomira ar krūts vēzi. Pašlaik Vilbers dzīvo Kolorādo, ASV.
Ietekme un kritika
Vilbera rakstos ir izvērsts jēdziens — holons, ko popularizēja angļu rakstnieks Arturs Kestlers (Arthur Koestler). Feministi kritizējuši Vilbera skaidrojumus par dominances un dabiskām hierarhijām.
Kā pieradināt pūķi
"Kā pieradināt pūķi" (en) ir 2010. gada ASV animācijas filma, kura balstīta uz Kresidas Kovelas tāda paša nosaukuma grāmatām. Filmas režisori ir Rons Klementss un Džons Maskers. Galvenos tēlus ierunājuši Džejs Berušels, Džerards Batlers, Kreigs Fērgusons, Amerika Ferera, Džona Hills un Kristena Viga. Filmas pirmizrāde notika. Filmai ir izdoti divi turpinājumi: 2014. gada filma "Kā pieradināt pūķi 2" un 2019. gada filma "Kā pieradināt pūķi 3".
Filmu 2010. gadā nominēja Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā animācijas filma", kur tā piekāpās animācijas filmai "Rotaļlietu stāsts 3", un kategorijā "Labākā oriģinālmūzika", kur tā piekāpās filmai "Sociālais tīkls".
Viljams Stenlijs Dževonss
Viljams Stenlijs Dževonss (, dzimis, miris ) bija britu ekonomists un loģiķis. Kopā ar Kārli Mengeru un Leonu Valrasu tiek uzskatīts par robežderīguma teorijas pamatlicēju. Ērvings Fišers izskatīja Dževonsa darbu A General Mathematical Theory of Political Economy par pirmo, kurā ekonomikai pieiets no matemātikas pozīcijām.
Kā pieradināt pūķi
Filmas sižets norisinās vikingu pasaulē, kur vikingu pusaudzis Hikaps vēlas sekot savas cilts tradīcijai un kļūt par pūķu mednieku. Pēc tam, kad Hikaps notvēr savu pirmo pūķi, viņš saprot, ka nevēlas pūķi nogalināt un abi kļūst par draugiem.
Dzintars Krūmiņš
1984. gadā beidzis Rīgas 77. vidusskolu. Rīgas 3. tehniskajā skolā apguvis kartogrāfa specialitāti. 1997. gadā absolvējis Latvijas Kultūras akadēmiju un ieguvis bakalaura darbu kinorežisora specialitātē.
1991. gadā sācis strādāt par režisoru, animatoru un datoroperatoru animācijas studijā "Dauka". Darbojies Anša Rūtentāla Kustību teātrī gan kā aktieris, gan kā mākslinieciskais vadītājs. Kā režisors, scenogrāfs un mākslinieciskais vadītājs darbojies neatkarīgajā teātrī "Skatuve", Latvijas Leļļu teātrī un Latvijas Nacionālajā teātrī.
Strādājis pie vairākām filmām, tai skaitā "Neparastie rīdzinieki", "Ness un Nesija", "Kaķīša dzirnavas", "Balāde par Kurbadu" un "Plūdi". Tāpat epizodiski filmējies filmās "Vecās pagastmājas mistērija" un "Likteņdzirnas".
Iļja Baskins
Iļja Baskins (, ; dzimis ) ir Rīgā dzimis ebreju izcelsmes Holivudas aktieris. 1971. gadā beidza Valsts cirka un estrādes mākslas skolu (Государственное училище циркового и эстрадного искусства) Maskavā. 1976. gadā emigrējis uz ASV. Filmējies nelielās lomās slavenajos TV seriālos Makgaivers, Volkers, Teksasas reindžers, kā arī filmā Ostins Pauerss: Slepenais starptautiskais aģents. No pēdējo gadu filmām piedalījies tādos darbos kā "Eņģeļi un dēmoni" un "Transformeri 3: Mēness no otras puses".
Sirakūzu brīvais pašvaldību konsorcijs
Sirakūzu brīvais pašvaldību konsorcijs ir Itālijas provinces līmeņa administratīvā iedalījuma vienība valsts dienvidrietumos, Sicīlijas autonomajā reģionā. Atrodas salas dienvidaustrumos Vidusjūras krastā. Tā administratīvais centrs un lielākā pilsēta bija Sirakūzas. Sirakūzu konsorcijs sīkāk iedalās 21 komūnās. Izveidots 2015. gada 4. augustā, par pašvaldību konsorciju reorganizējot Sirakūzu provinci.
Pliocēns
Terminu "pliocēns" ieviesa Čārlzs Laiels.
Klimats
Pliocēna epohas vidū vidējā gaisa temperatūra uz Zemes bija aptuveni 2–3 °C augstāka nekā mūsdienās, pasaules okeāna ūdens līmenis - par 25 m augstāks, bet pirms Grenlandes apledojuma atkārtotas rašanās pirms 3 miljoniem gadu apledojums ziemeļu puslodē bija gandrīz izzudis. Par apledojuma rašanos liecina skābekļa izotopu attiecību strauja maiņa un akmeņi, kurus uz Atlantijas un Klusā okeāna gultni pārvietoja ledājs. Tiek uzskatīts, ka vidējo platuma grādu apledošana aizsākās jau pirms pliocēna epohas beigām. Globālā atdzišana pliocēna laikā, iespējams, stimulēja mežu izzušanu un pļavu un savannu izplatību.
Paleoģeogrāfija
Āfrikas un Eiropas sadursme radīja Vidusjūru, ierobežojot Tetisa okeāna paliekas. Laikā starp miocēna un pliocēna epohām tā gandrīz izžuva. Šo notikumu sauc arī par Mesīnas krīzi, kas ilga no 5,96 līdz 5,33 miljonus gadu senā pagātnē.
Pasaules okeāna ūdens līmeņa krišanās pliocēna beigās atjaunoja zemes tiltu starp Sibīriju un Aļasku.
Pliocēna laika jūras klintis ir bieži sastopamas mūsdienu Vidusjūras reģionā, Indijā un Ķīnā.
Smilgas (ģints)
Smilgas (la) ir ļoti liela graudzāļu dzimtas ģints ar gandrīz kosmopolītisku izplatību, kuras sugas ir sastopamas gandrīz visā pasaulē.
Sugas
Smilgu ģintī ir klasificētas šādas sugas un dabiski sastopamie hibrīdi:
Simtiem sugu, kuras senāk uzskatīja par smilgām, ir pārklasificētas citās ģintīs, tostarp: Achnatherum, Aira, Alloteropsis, Apera, Arundinella, Calamagrostis, Chaetopogon, Chionochloa, Chloris, Cinna, Colpodium, Crypsis, Cynodon, Deschampsia, Dichelachne, Digitaria, Eremochloa, Eriochloa, Eustachys, Gastridium, Graphephorum, Gymnopogon, Lachnagrostis, Leptochloa, Muhlenbergia, Pentameris, Phippsia, Piptatherum, Poa, Polypogon, Puccinellia, Reimarochloa, Relchela, Schismus, Sporobolus un Zingeria.
Itālijas izlase 2012. gada Eiropas čempionātā
Treneris: Čezāre Prandelli
Uzņēmējdarbības globālais monitorings
Uzņēmējdarbības globālais monitorings (Global Entrepreneurship Monitor jeb GEM) ir starptautisks pētniecības projekts, kura mērķis ir aprakstīt un analizēt uzņēmējdarbības aktivitātes un procesus visdažādākajās pasaules valstīs. Latvija šajā projektā piedalās kopš 2005. gada. Latvijas GEM ziņojums sniedz detalizētu informāciju par uzņēmējdarbības garu un jaunākajām uzņēmējdarbības aktivitātes tendencēm Latvijā, kā arī piedāvā starptautisku salīdzinājumu ar pārējām ES valstīm, kas piedalās šajā projektā. Latvija ir viena no 69 valstīm, kuras piedalījās GEM pētījumā 2012. gadā. Jaunākajā Latvijas GEM ziņojumā aprakstīts Latvijas uzņēmējdarbības profils, apskatīti vairāki uzņēmējdarbības aktivitātes un motivāciju veidi, un salīdzināta uzņēmējdarbības dinamika pēdējo astoņu gadu laikā (2005.- 2012. gads), kā arī papildus iekļautas agrīnās stadijas uzņēmējdarbības līdzības un atšķirības trijās Baltijas valstīs, jo 2012. gadā projektā pirmo reizi piedalījās arī Lietuva.
Latvijas dalību GEM projektā finansiāli atbalsta TeliaSonera Institūts Rīgas Ekonomikas augstskolā.
Dalībvalstis
ASV
Tuvie Austrumi un Ziemeļāfrika: Alžīrija, Ēģipte, Irāna, Izraēla, Palestīna, Tunisija.
Subsahāras Āfrika: Angola, Botsvāna, Etiopija, Gana, Malāvija, Namībija, Nigērija, Dienvidāfrika, Uganda, Zambija.