cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bufalo "Sabres"
Vēsture
1974. gada februārī auto avārijā bojā gāja Tims Hortons, viens no vadošajiem "Sabres" aizsargiem. Nākamajā sezonā komandai izdevās sasniegt Stenlija kausa finālsēriju. Tajā gan "Sabres" ar 2—4 piekāpās Filadelfijas "Flyers" hokejistiem.
Pašreizējais sastāvs
''Pēdējoreiz atjaunots 2021. gada 7. oktobrī.''
Bezpeļņas organizācija
Bezpeļņas organizācija ir bezpeļņas apkalpošanai, labdarībai, produkcijas ražošanai vai citiem mērķiem izveidota organizācija, kuras dalībnieku nolūks nav gūt peļņu.
Pišas apriņķis
Pišas apriņķis ir apriņķis Polijā, Varmijas-Mazūrijas vojevodistes dienvidaustrumos. Robežojas ar Varmijas-Mazūrijas vojevodistes Ščitno, Mrongovo, Gižicko un Elkas apriņķiem, Podlases vojevodistes Grajevo un Kolno apriņķiem, kā arī Mazovijas vojevodistes Ostrolenkas apriņķi.
Klājs
Klājs nodrošina kuģa telpu sadalīšanu līmeņos pēc augstuma.
Pamata korpusa klājiem ir sekojoši nosaukumi (no augšas uz leju): augšējais, otrais, trešais utt. (pēdējo klāju sauc arī par apakšējo klāju), dubultdibens. Uz daudziem kuģiem ir klāji, kuri neiet visā kuģa garumā vai platumā - tās sauc par platformām.
Telpu starp ārējo dibenu un otro dibenu sauc par dubultdibenu vai starpdibenu telpu, starp otro dibenu un tuvāko klāju - tilpni jeb rūmi, pārējās starpklāju telpas - starpklājiem jeb tvīndeķiem.
Pamata korpusa klāju, līdz kuram izvada visas ūdensdrošās starpsienas, sauc par starpsienu klāju (parasti augšējais, retāk otrais).
Virsbūves un mājas ar klājiem sadala stāvos, kurus numurē no apakšas uz augšu. Attiecīgi izšķir virsbūves pirmā stāva klāju (baka, vidējās virsbūves vai pūpes klājs), mājas otrā stāva klāju, mājas trešā stāva klāju utt. Bieži šos klājus nosauc pēc tiem paredzētajiem uzdevumiem, piemēram: pastaigu, sporta, apakšējais (pārgājiena) tiltiņš, augšējais (navigācijas) tiltiņš.
Telpu izvietojumu kuģa garumā nosaka ar brangu numuriem (uz Krievijā būvētiem kuģiem tās numurē no priekšgala uz pakaļgalu), bet kuģa platumā - ar borta nosaukumu (kreisais borts, labais borts).
Fantastika
Fantastika (gr (fantastikí) — 'iztēles spējas') ir daiļliteratūras virziens, kas aizsākās 19. gadsimtā un nopietni attīstījās 20. gadsimta literatūrā. Fantastikas literatūrai visraksturīgākā iezīme ir neparasta darbības vide vai laiks (cita pasaule, nākotne, alternatīva pagātne utt.). Fantastikas darbi parasti sarakstīti prozā, populārākie fantastikas žanri ir romāns un novele.
Lai arī fantastiku bieži uzskata par masu literatūrai piederīgu, daudzi fantastikas darbi tiek uzskatīti par literāri augstvērtīgiem (piemēram, Džordža Orvela "1984", Džona Ronalda Rūela Tolkīna "Gredzenu pavēlnieks", Oldesa Hakslija "Brīnišķīgā jaunā pasaule", Reja Bredberija "Marsiešu hronikas", Staņislava Lema "Solāris", brāļu Strugacku "Pikniks ceļa malā").
Arno Brēkers
Arno Brēkers (de, dzimis Elberfeldē, tagad Vupertāle, Vācijas Impērijā, miris  Diseldorfā, Vācijā) bija nacistiskās Vācijas skulptors.
Kaut arī agrīnie darbi nacistu klasifikācijā pieskaitāmi pie deģeneratīvās mākslas, viņš bija viens no nacistu "galma" tēlniekiem.
Emburga
Emburga var būt:
Arno Brēkers
Otrā pasaules kara rezultātā lielākā daļa Brēkera darbu gājuši bojā.
Helsinki-86
Helsinki-86 bija Latvijas cilvēktiesību aizstāvības grupa, ko 1986. gada jūnijā Liepājā nodibināja Linards Grantiņš, Raimonds Bitenieks un Mārtiņš Bariss, ar mērķi sekot, kā tiek ievērotas latviešu tautas ekonomiskās, kultūras un indivīda tiesības. Uz ārzemēm tika nosūtīta 17 personu protesta vēstule pret PSKP CK un Latvijas KP CK, kā arī Helsinki-86 dibināšanas dokumenti, kas izraisīja plašu rezonansi.
1987. gada 14. jūnijā grupa organizēja ziedu nolikšanas ceremoniju komunistiskā terora upuru piemiņai pie Brīvības pieminekļa Rīgā.
1987. gada 23. augustā grupa organizēja demonstrāciju Molotova-Rībentropa pakta nosodījumam. Tā paša gada 18. novembrī Helsinki-86 svinēja Latvijas neatkarības proklamēšanas dienu.
1988. gada 25. janvārī Liepājā 10 jaunieši pie grupas “Helsinki – 86” nodibināja Jauniešu apvienību “Tēvzemei un Brīvībai”.
1989. gada 23. augustā - "Baltijas ceļš". Igaunijas, Latvijas un Lietuvas iedzīvotāji, sadevušies rokās no Tallinas līdz Viļņai, demonstrēja savu vienotību valstu neatkarības atjaunošanā.
1997. gadā uz sabiedriskās organizācijas "Helsinki-86" bāzes tika izveidota politiska partija. Tieslietu ministrijā to reģistrēja 1998. gada 2. janvāri. Par partijas pirmo priekšsēdētāju kļuva Heinis Lāma.
Kā politiska partija Helsinki-86 bez sekmēm mēģināja piedalīties 7. Saeimas vēlēšanās un 2001. gada pašvaldību vēlēšanās Rīgā.
2003. gadā uz Helsinki-86 bāzes tika izveidota jauna nacionāla politiska partija - Nacionālā Spēka Savienība (NSS), kurā līdz tās likvidācijai darbojās vairāki helsinkieši.
"Helsinki-86" biedru uzskaitījums
Cilvēktiesību aizsardzības grupas "Helsinki-86" biedri dažādos laikposmos:
Barselona
Pazīstama ar savu futbola komandu FC Barcelona. Netālu no pilsētas atrodas Circuit de Catalunya — Formula 1 Spānijas GP trase.
Vēsture
Leģenda vēsta, ka Barselonu dibinājis kartāgietis, Hannibala tēvs Hamilkars Barka, no kā cēlies pilsētas nosaukums. Tomēr drošas ziņas par pilsētu ir no romiešu laikiem, kad Barselona (toreiz Barcino) ietilpa Hispania Tarraconensis provincē.
5. gadsimtā pilsētu ieņēma vestgoti, bet 8. gadsimta sākumā — mauri.
801. gadā franku karalis Ludvigs Dievbijīgais ieņēma pilsētu un izvēlējās to par no Karolingiem atkarīgās Spāņu markas (Marca Hispanica) galvaspilsētu ar Barselonas grāfu priekšgalā. 985. gadā Al Mansūrs nopostīja pilsētu.
Pamazām Barselonas grāfiste kļuva neatkarīga no franku karaļiem, bet 1137. gadā tā dinastiski apvienojās ar Aragonu un Barselona kļuva par apvienotās valsts ievērojamāko pilsētu līdz 1479. gadā, Aragonas karalim Fernando II apprecot Kastīlijas karalieni Izabellu I, rodas Spānija, un Barselona zaudē daļu no savas ietekmes.
1450. gadā tika dibināta Barselonas universitāte.
Barselona cieta Spānijas mantojuma karā, pēc kura stipri tiek ierobežota katalāņu valodas lietošana.
19. gadsimtā Barselona piedzīvoja rūpniecisko revolūciju, un Katalonija kļuva par rūpnieciski attīstītāko rajonu Spānijā, bet Barselona strauji auga.
Spānijas pilsoņu karā (1936—1939) Barselona bija viena no republikāņu galvenajām pilsētām. 1937. gada maijā Barselonā izcēlās ielu kaujas starp sabiedrotajiem — anarhistiem — un komunistiem. No 1937. gada augusta līdz 1938. gada decembrim Barselona bija republikāniskās Spānijas galvaspilsēta, līdz to ieņēma Franko karaspēks.
Pēc Franko režīma beigām Barselona kļuva par populāru tūrisma centru. Kaut arī Franko laikā oficiāli aizliegta, bija novērojama katalāņu valodas vispārēja atdzimšana — pēdējos gadu desmitos tā kļuvusi par Barselonas ikdienas valodu.
1992. gadā Barselonā notika vasaras olimpiskās spēles.
Cilvēki
Barselonā dzimuši:
Berils
Berils (iespējams, no grieķu valodas termina beryllos, ar ko apzīmēja dažādus zilganzaļus akmeņus) ir izplatīts minerāls. Berilam raksturīgi labi veidoti, heksagonāli stabveida kristāli, kuri var sasniegt ļoti lielus izmērus — pat 18 m garumu un 3,5 m platumu (Madagaskara, Malakialina).
Jau kopš seniem laikiem dzidri berila kristāli ir uzskatīti par vērtīgiem dārgakmeņiem to skaistās krāsas, izturības un spīduma dēļ. Visvērtīgākais berila paveids ir koši zaļais smaragds, taču ļoti vērtīgs ir arī zeltaini dzeltenais heliodors, jūras zilizaļais akvamarīns un citi berila paveidi.
Atradnes
Berilu visbiežāk atrod granītu pegmatītos. Apzinātas tūkstošiem berila atradnes visos pasaules kontinentos. Latvijai tuvākās ir:
Paveidi
Berila paveidus izdala pēc to krāsas. Vairāki berila paveidi pieder pie vērtīgākajiem un pazīstamākajiem dārgakmeņiem.
Engelss
Engelss var būt:
Nove Mjastečko
Nove Mjastečko ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistē uz dienvidiem no Nova Solas. Līdz 1945. gadam pazīstama kā Vācijas pilsēta - Neištetele.
Krievu—turku karš (1686—1700)
Krievu-turku karš (1686—1700) bija Eiropas valstu kopēji centieni mazināt Osmaņu impērijas ietekmi. Lielāku savstarpēju konfliktu starp eiropiešiem un turkiem sauc par Lielo turku karu.
Azovas operācijas
Azovas kampaņas, jeb Karagājieni uz Azovu sastāvēja no divām Krievijas Impērijas kara operācijām Azovas ieņemšanai, lai iegūtu pieeju Azovas un Melnajai jūrām. Kampaņas vispārēji vadīja Pēteris I un to mērķis bija Osmaņu impērijas Azovas cietoksnis ar 4000 vīru lielu garnizonu. Cietoksnis tika ieņemts 1696. gadā.
Turmalīns
Turmalīns (no si — 'pelnus pievelkošais akmens') ir termins, ar ko apzīmē radniecīga ķīmiskā sastāva un kristāliskās struktūras minerālu grupu.
Fizikālās īpašības
Turmalīni ir vieni no ķīmiski sarežģītākajiem silikātu minerāliem, ciklosilikāti. Tie pārsvarā ir alumīnija un bora kompleksie silikāti, taču alumīniju un boru tajos var izomorfi (cietā šķīduma veidā) aizvietot nātrijs, kalcijs, dzelzs, magnijs, litijs un citi elementi. Turmalīna minerāliem var būt arī citu elementu (hroms, mangāns, niķelis, vanādijs) piejaukumi.
Turmalīniem raksturīga trigonālā singonija, gari stabveida kristāli, šķērsgriezumā visbiežāk trīsstūraini. Katrs kristāla gals ir atšķirīgs — t.i. turmalīniem raksturīgs hemimorfisms. Vienā no smalkgraudaina granīta veidiem — aplītā bieži sastopami mazi turmalīna kristāliņi. Šāds granīts nav retums arī Latvijā.
Turmalīna ieslēgumiem iežos raksturīgs trīsstūra šķērsgriezums — nevienam citam no vairāk izplatītiem minerāliem tāds nav. Turmalīna kristālu virsmai raksturīgs vertikāls svītrojums.
Tāpat kā vairums hemimorfu kristālu arī turmalīna kristāli ir lieliski pjezoelektriķi, nereti arī piroelektriķi. Sildot šādu kristālu, tā viens gals uzlādējas pozitīvi un otrs — negatīvi. Šī iemesla dēļ turmalīna rotaslietas spēcīgā prožektoru gaismā var pievilkt putekļus. Tieši šīs turmalīna īpatnības padarīja to par modes dārgakmeni XVIII gadsimta sākumā. Koši krāsainie Šrilankas turmalīni lielā daudzumā tika ievesti Eiropā un tika apstrādāti kā juvelierizstrādājumi, taču ļoti bieži nokļuva arī laboratorijās un to elektriskās īpašības tika demonstrētas augstākās sabiedrības pasākumos.
Turmalīniem raksturīgas visdažādākās krāsas — melna, zila, brūna, dzeltena, zaļa, sarkana, sārta, violeta utt. Ļoti reti turmalīns ir bezkrāsas, tai pat laikā bieži sastopami daudzkrāsaini kristāli — stabveida kristāls var vairākkārt mainīt krāsu no viena gala līdz otram, krāsas var mainīties arī šķērsām kristāla garenasij. Viens no populāriem turmalīna paveidiem ir arbūza turmalīns — vienā galā zaļš un otrā sarkans. Dažiem turmalīna paveidiem piemīt pleohroisms — skatoties dažādos kristāla virzienos, mainās tā krāsa.
Atradnes
Turmalīnu grupas minerāli atrodami visā pasaulē, taču no katriem 20 turmalīna kristāliem 19 būs viena turmalīnu grupas minerāla — šerla kristāli. Šerls bieži sastopams arī Latvijā atrodamajos granītos.
Izmantošana
Praktiski visi turmalīna grupas minerāli ir izmantojami juvelierizstrādājumos — tie uzskatāmi par dārgakmeņiem. Par visvērtīgāko var uzskatīt cēli zilo indigolītu, vērtīgi dārgakmeņi ir arī zaļais verdelīts un sārtais rubelīts. Paradoksālā kārtā visretākais turmalīna grupas minerāls — bezkrāsainais ahroīts netiek augstu vērtēts un no caurspīdīgajiem turmalīniem ir vislētākais.
Turmalīna kristālos tika atklāta gaismas polarizācija un arī piroelektrisms.
Hermanis Ebinghauss
Hermanis Ebinghauss (de, dzimis Barmenā (Barmen), tagad Vupertāle, miris  Breslavā) bija vācu psihologs. Viens no eksperimentālās psiholoģijas un atmiņas pētniecības pamatlicējiem. Ieviesa aizmiršanas līknes (forgetting curve) jēdzienu. Pazīstamākais darbs — Über das Gedchtnis ("Par atmiņu", 1885).
Dzimis Barmenā (mūsdienās Vupertāles daļa). Studēja filozofiju Bonnas Universitātē. Piedalījās Francijas—Prūsijas karā. Pēc doktora grāda iegūšanas 1873. gadā, sāka strādāt Berlīnes Universitātē. Ietekmējoties no Gustava Fehnera darbiem, pievērsās atmiņas pētniecībai. No 1894. gada strādāja Breslavas Universitātē.
Kravas automašīna
Kravas automašīna ir mehāniskais transportlīdzeklis, kas paredzēts dažādu kravu pārvadāšanai. Kravas automašīnas var stipri atšķirties pēc izmēriem, jaudas un konfigurācijas; izmēros mazākās kravas automašīnas var būt mehāniski līdzīgas vieglajām automašīnām. Kravas automašīnas mēdz būt ar dažādiem speciālajiem aprīkojumiem, piemēram ugunsdzēsēju automašīna un betonmaisītājs.
Mūsdienu kravas automašīnas lielākoties ir aprīkotas ar dīzeļdzinējiem, tomēr ASV, Kanādā un Meksikā maza un vidēja izmēra kravas automašīnas joprojām tiek aprīkotas ar benzīna dzinējiem. Eiropas Savienībā transportlīdzekļi ar kopējo pašmasu līdz 3,5 tonnām tiek klasificēti kā vieglās kravas automašīnas.
Pašizgāzējautomobiļi
Tos izmanto dažādu beramkravu (akmeņu, šķembu, smilts, oļu, grants u. tml.) pārvadāšanai. Šos automobiļus parasti izgatavo uz standarta kravas automobiļu šasijām. Kravas kastes šķērsgriezumā ir taisnstūra, siles vai pusovāla forma, garengriezumā — taisnstūra, siles vai kausa forma. Kravas krišanu uz šofera kabīnes novērš kravas kastes pagarinājums. Pašizgāzējautomobiļus izkrauj, atverot aizvaru kravas kastes lejasdaļā un sagāžot kravas kasti uz labajiem (kreisajiem) sāniem vai aizmuguri. Būvmateriālu karjeros, atklātās raktuvēs un lielu hidrostaciju būvdarbos izmanto lieljaudas pašizgāzējautomobiļus, kuru kravas kastēm ir kausa forma, pie tam nav pakaļējā borta.
Speciālie kravas automobiļi
Tos izveido uz parasto kravas automobiļu šasijām. Kravas kastes vietā šiem automobiļiem uzmontē tvertnes, maisītājus, cisternas u.tml. Speciālie automobiļi var būt divasu vai trīsasu automobiļi, kā arī autovilcieni (vilcējs plus piekabe vai puspiekabe). Bieži speciālos automobiļus apgādā ar dažādām tehnoloģiskajām palīgiekārtām sūkņiem (cisternu automobiļus), sildītājiem (bituma pārvadāšanas automobiļi) u.c.
Kravas automobiļu piekabes
Kravas transportlīdzekļiem ir dažādu veidu piekabes, kas tiek izvēlētas atbilstoši kravas īpašībām, apjomam un izmēram. Klasiska tenta puspiekabe ir plaši izplatīta, jo tajā ir iespējams vest gan sīkpakas, gan trauslus priekšmetus, gan arī iekārtas un citus transportlīdzekļus, piemēram, vieglās automašīnas. “Mega treileris” ir puspiekabe, kuras augstums ir vienāds visā tās garumā — šāda veida piekabe tiek izmantota augstākām kravām. Platformas piekabe tiek izmantota lielgabarīta vai smagsvara kravu pārvadājumiem. Refrižeratora piekabe tiek izmantota tādu kravu transportēšanai, kam nepieciešama īpaša temperatūras kontrole, turpretī cisternas piekabi izmanto šķidrumu pārvadāšanai.
Kari Polijas vēsturē
Karu uzskaitījums Polijas vēsturē aptver Polijas vēstures hronoloģiju ar karu, sacelšanos un nemieru uzskaitījumu no 10. gadsimta līdz mūsdienām.
līdz XII gs.
XII - XV gs.
XVI - XVII gs.
XVIII - XIX gs.
XX - XXI.gs.
Tips 59D
Tips 59D (WZ-120C) ir ķīniešu kaujas pamattanks. Ķīnas tanku parka modernizācijas procesā tika radīts tanks, kas saņēma apzīmējumu "Tips 59D" (WZ-120C), kas pirmoreiz parādīts 1990. gadu beigās. Modernizācijas galvenais uzdevums ir tanka izdzīvotspēju palielināšana kaujā, tas tika aprīkots ar "dinamisko aizsardzību" cīņas efektivitātes palielināšanai. Pēc saviem kaujas parametriem "Tips 59D" apmēram atbilst Krievijas "Т-55МВ" tankam.
Tanka "Tips 59D" "dinamiskā aizsardzība" (apzīmē kā FY) izskatās kā kastveida konteineri, kas ir uzstādīti uz augšējās priekšējā korpusa daļas (13 gabali) un uz torņa sānu malām (pa 10 gabaliem). Uguns vadības sistēmā iekļauti komandiera un tēmētāja jauni kombinētie (dienas/nakts) pasīvie tēmēkļi, teleskopiskais tēmēklis, lāzera tālmērs, pilnveidotais apbruņojuma stabilizators un matemātiski ballistiskais aprēķinātājs. Tāpat var tikt uzstādīts siltumvizors. Uz torņa, pa sāniem, ir uzstādīti divi dūmu granātmetēju bloki pa 4 granātmetēji katrā. Speciāli sagatavots (OPVT) tanks var pārvarēt ūdens šķēršļus dziļumā līdz 5 metriem pa gultni. Izšķir divus tanka variantus: "Tips 59D" un "Tips 59D1". Pirmais ir apbruņots ar jaunu 105 mm "83A" lielgabalu (tāds pats ir uzstādīts uz tanka "Tips 88"), bet otrs — ar lielgabalu "79" ar alumīnija apvalku. Šiem tankiem ir izstrādāti jauni zemkalibra šāviņi ar "spārniem", kas taisna šāviena attālumā caursit bruņas, kas ekvivalentas 460...510 milimetriem. Izmantojot serdeni no nabadzinātā urāna, bruņu caursite palielinās līdz 600 mm. Tāpat tika ziņots, ka tanki "Tips 59D(1)" ir apbruņoti ar prettanku vadāmām raķetēm ar maksimālu šaušanas attālumu līdz 5,2 km un bruņu caursiti līdz 700 mm.
Salikts skaitlis
Salikts skaitlis ir jebkurš naturāls skaitlis n, tāds, ka n=ab, kur a un b ir naturāli skaitļi, turklāt a > 1 un b > 1. Savādāk to var formulēt šādi: salikts skaitlis ir jebkurš naturāls skaitlis n, kam pastāv dalītājs, kas atšķiras no 1 un n. Pirmajā simtā salikti skaitļi ir 4, 6, 8, 9, 10, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 30, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 40, 42, 44, 45, 46, 48, 49, 50, 51, 52, 54, 55, 56, 57, 58, 60, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 74, 75, 76, 77, 78, 80, 81, 82, 84, 85, 86, 87, 88, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 98, 99, 100.
No saliktu skaitļu definīcijas un pirmskaitļu definīcijas izriet, ka jebkurš naturāls skaitlis, kas lielāks par 1, ir vai nu pirmskaitlis, vai arī salikts skaitlis.
Putni (filma)
"Putni" (1963) ir Alfreda Hičkoka šausmu filma, kuras pamatā ir Dafnes di Morjē īsais stāsts ar tādu pašu nosaukumu. Filmā tika izmantoti inovatīvi speciālie efekti un skaņu ieraksta celiņš (tas sastāv pamatā no mākslīgi radītiem putnu kliedzieniem; filmā nav mūzikas).
Filmas galvenā varone ir Melānija Danielsa (Tipija Hedrena), eleganta jauna sieviete, kura ir pieradusi rīkoties, kā vēlas. Kad Mičs Brenners (Rods Teilors) viņu putnu veikalā izjoko, viņa nolemj viņam atdarīt ar to pašu un dodas uz viņa ģimenes māju Bodegas līcī, lai aizvestu viņa māsai putnus. Līdz ar viņas ierašanos putni līcī sāk uzvesties neparasti.
Filmēšana bija grūta, un to nācās uz nedēļu pārtraukt, lai dotu Tipijai Hedrenai iespēju atpūsties pēc sarežģītajiem skatiem ar putniem (lai radītu reālistiskas ainas, viņai virsū tika mesti dzīvi putni). "Putnos" nav izmantoti īstu putnu kliedzieni, bet gan ar monofonu elektroniskās mūzikas instrumentu radītas skaņas.
Filma debitēja Kannu kinofestivālā un tika nominēta Oskaram par labākajiem specefektiem.
Frīdrihs Engelss
Dzimis rūpnieka ģimenē. 1842. gadā tēvs Engelsu nosūtīja par pārvaldnieku uzņēmumā Mančestrā. Šeit, iepazinies ar apstākļiem, Engelss publicēja darbu — Die Lage der arbeitenden Klasse in England (1844). Tajā pašā 1844. gadā Engelss satika Marksu, kuru vēlāk uzaicināja uz Londonu, tā aizsākās abu mūža draudzība, kopā 1847—1848. g. sarakstīja "Komunistiskās partijas manifestu" (Das Manifest der Kommunistischen Partei).
Mācījies Bermenā, apmeklējis valsts skolu līdz 14 gadiem. Pēc tēva vēlmes pameta skolu un sāka strādāt tēva veikalā.
1848. gadā viņi kopīgi publicēja "Komunistiskās partijas manifestu". Pēc revolūcijas sakāves viņš atgriezās Mančestrā un līdz savai nāvei materiāli atbalstīja Marksa ģimeni.
Frīdrihs Engelss bija galvenais Marksu ģimenes finansētājs "Kapitāla" rakstīšanas laikā. Pēc Marksa nāves Engelss rediģēja "Kapitāla" 2. un 3. sējumu un organizēja tā izdošanu.
Kurts Kobeins
Kurts Donalds Kobeins (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu dziedātājs, dziesmu tekstu autors, ģitārists, labāk pazīstams kā amerikāņu grupas Nirvana līderis.
Kobeins kopā ar Kristu Novoseliču izveidoja grupu Nirvana 1987. gadā Sietlā, Vašingtonas štatā ASV. Grupas debijas albums Bleach tika izdots 1989. gadā par nieka 600 dolāriem zem neatkarīgas Sietlas ierakstu kompānijas Sub Pop. Grupa nosprauda savu nākamo mērķi uz slavu, un tika ierakstīts līdz šim veiksmīgākais singls "Smells Like Teen Spirit" no Nirvana otrā albuma "Nevermind" (1991). Pēc panākumiem bagātā albuma "Nevermind", Nirvana tika nodēvētā par "parauggrupu", bet Kurts par "jaunās paaudzes pārstāvi." Lai arī jaunieši vai juka prātā izdzirdot Kobeina balsi, dziesmu tekstus un ģitāras skaņas, pats Kurts nebija apmierināts ar tāda veida salīdzinājumu, jo uzskatīja, ka publika ir pārpratusi to, ko viņš vēlas pateikt ar šīm dziesmām. Nirvana savu pēdējo albumu "In Utero" izdeva 1993. gadā.
Braņevo apriņķis
Braņevo apriņķis ir apriņķis Polijā, Varmijas-Mazūrijas vojevodistes ziemeļos. Robežojas ar Varmijas-Mazūrijas vojevodistes Bartošices, Lidzbarkas un Elblongas apriņķiem, kā arī Krievijas Kaļiņingradas apgabalu un Baltijas jūru.
Kurts Kobeins
Kurts savus pēdējos dzīves gadus aizvadīja cīnoties ar heroīna atkarību, slavu un publisko tēlu, kā arī ar mediju spiedienu uz savu un sievas Kortnijas Lavas personīgo dzīvi. Lielāko dzīves daļu Kurts cīnījās ar slimību un depresiju. 1994. gada 8. aprīlī Kobeins tika atrasts miris ar šāviena brūci galvā savā privātmājā Sietlā. Oficiālais nāves iemesls ir pašnāvība, taču fani, žurnālisti un citas personas vēl joprojām apstrīd Kurta nāves iemeslu apgalvojot, ka viņš tika noslepkavots. Kopš Nirvana debijas albuma izdošanas, ASV ir pārdoti vairāk kā 25 miljoni ierakstu un vairāk kā 50 miljoni ierakstu pasaulē.
Abu Meri
Abu Meri (ar (Abou Merhi) — 'Meri dēls') ir arābu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kurts Kobeins
Bērnība un jaunība
Kurts Kobeins piedzima Aberdīnā, ASV. Viņa māte Vendija strādāja par viesmīli, bet viņa tēvs Dons par automehāniķi. Kopš agras bērnības Kurts sāka interesēties par mūziku. Viņa vecāki izšķīrās, kad viņam bija deviņi gadi. Gadu pēc vecāku šķiršanās, Kurts pārcēlās uz dzīvi Montesano, Vašingtonas štatā. Montesano viņš dzīvoja kopā ar savu tēvu, bet pēc tam viņš tur dzīvoja ar saviem draugiem un radiem.
Kad Kurts mācijās vidusskolā, viņš dzīvoja pie savas mātes.
Fecal Matter (1985—1986)
Astoņpadsmit gadu vecumā, 1985. gada decembrī, Kurts kopā ar basģitāristu Deilu Kroveru (Melvins) un bundzinieku Gregu Hokansonu nodibināja savu pirmo grupu Fecal Matter. Neilgi pēc izveidošanas, Gregs grupu pameta, un Kurts ar Deilu turpināja spēlēt divatā. Abi nolēma doties uz Sietlu pie Kurta tantes Mērijas, lai ierakstītu demo kaseti, kuru vēlāk, atgriežoties atpakaļ Aberdīnā, sarakstīja vairākās kopijās.
"Kurts ieradās ar milzīgu kladi pilnu ar dziesmu tekstiem," atceras Mērija, kura parādīja, kā apieties ar aparatūru, kā ierakstīt vokālu un instrumentus. "Dziesmu tekstos bija jūtamas dusmas un dumpīgums, galvenokārt tika kritizēta apkārtējā sabiedrība. Kurtam nepatika attieksme skolās, kur bērni uzskatīja, ka ir pārāki pār citiem, jo pareizi ģērbās, ir izskatīgi, vai ir daudz naudas."
Demo kasetē ar nosaukumu "Illiteracy Will Prevail" tika iekļautas sešpadsmit dziesmas, bet tikai dažām no tām ir zināmi nosaukumi: "Suicide Samurai" (zināma arī kā "Anorexorcist"), "Bambi Slaughter" (stāsts par zēnu, kurš ieķīlāja savu vecāku kāzu gredzenus), "Buffy's Pregnant" (Bafija no ASV televīzijas pārraides "Ģimenes dēka." Zināma arī kā "Class of '86"), "Downer," "Laminated Effect" (zināma arī kā "Made Not Born"), "Spank Thru," "Accusation," "Insurance," "Boatakk," "Blather's Log" (zināma arī kā "Vaseline"), "The End," "Instrumental," un "Sound of Dentage."
Pirmo reizi baumas par šādas kasetes pieejamību parādījās Maikla Azerada biogrāfiskajā grāmatā par Kurtu Kobeinu "Come As You Are." Tā bija tik ļoti pieprasīta, ka 1997. gadā plašākā sabiedrībā parādījās viltota šīs kasetes kopija, taču 2009. gada novembrī dažādos interneta saitos bija iespēja lejuplādēt īsto šīs kasetes kopiju, kura autentiskumu atzina kolekcionārs Maiks Ziglers un citi, kuri bija to dzirdējuši iepriekš.
1986. gada janvārī grupai pievienojās basģitārists Buzs Osborns un bundzinieks Maiks Dilards, taču arī šim sastāvam nebija lemts ilgs mūžs. Pēc Kurta domām, Osbornam bija nenopietna attieksme, un grupa savu darbību pārtrauca.
Pēc grupas izjukšanas, Kurts saviem draugiem un citiem apkārtējiem dalīja "Illiteracy Will Prevail" demo kasetes kopijas ar cerību izveidot jaunu grupu. Šī kasete Kurtam nozīmēja ļoti daudz, jo pats uzskatīja, ka tā parāda viņa talantu. Pēc gada ilgas meklēšanas, Osborna draugs Krists Novoseličs piedāvāja Kurtam izveidot jaunu grupu, kura vēlāk tika nodēvēta par Nirvana.
Nirvana (1987—1994)
Kurta 14. dzimšanas dienā viņa tēvocis Čaks viņam lika izvēlēties starp ģitāru un velosipēdu. Kurts izvēlējās ģitāru. Kurts mēģināja sacerēt savu dziesmu. Vidusskolā viņš satikās ar Kristu Novoseliču. Kurts un Krists izveidoja grupu Nirvana.
Kurts un Krists meklēja grupai bundzinieku. Par grupas bundzinieku kļuva Čeds Čannings. Par grupas izdevējkompāniju kļuva Sub Pop Records. Grupa izlaida savu pirmo albumu Bleach. Kurts nebija apmierināts ar Čedu Čanningu un tāpēc viņš viņu atlaida. Viņa vietā nāca Deivs Grols. Grupas otrais albums Nevermind nesa lielus panākumus. Vēlāk grupa ierakstīja albumu In Utero.
Kortnija Lava
Kortnija Lava pirmo reizi Kurtu ieraudzīja naktsklubā Satyricon, kur jaunības gados Lava bieži uzturējās. Kobeins ar savu tobrīd vēl mazpazīstamo grupu Nirvana tovakar uzstājās kopā ar grupu Oily Bloodmen. Kādā no brīžiem, Kurts devās garām Kortnijai, kura sēdējā kopā ar vēl kādu draugu un centās uzsākt sarunu ar Kobeinu: "Tu izskaties kā Deivs Pirners (grupas Soul Asylum vokālists)." Jau nākamajā mirklī abi atradās uz grīdas cīkstoties.
Līdz nākamai satikšanās reizei bija jāgaida divi gadi. Kortnija bija kā apmāta ar Kurtu un sekoja līdzi viņa karjerai līdz pat 1990. gadam, kad abi atkal satikās nu jau mierīgākā gaisotnē. Lava pateica Deivam Grolam, kurš tobrīd satikās ar Dženiferu Finču, Kortnijas draudzenei un bijušajai Holes basģitāristei, ka viņa ir saķērusies Kurtā. Lava centās pietuvoties mūziķim, taču Kurts no tā izvairījās, kā arī vairākas reizes atteica Kortnijas piedāvājumiem satikties, jo nebija pārliecināts, ka vēlas attiecības. "Biju apņēmības pilns būt vecpuisis vēl pāris mēnešus [...] Taču Kortnija man iepatikās uzreiz, un bija ļoti grūti atturēties no viņas uz tik ilgu laiku."
Kobeins jau iepriekš bija redzējis Kortniju filmā Straight To Hell, kur viņa attēloja galveno lomu, taču abi oficiāli tika iepazīstināti 1991. gada maijā grupu L7 un Butthole Surfers koncertā Losandželosā. Tā paša gada nogalē, Kurts un Kortnija bieži pavadīja laiku kopā, atrodot kopīgu valodu, lietojot narkotikas.
1992. gadā, aptuveni tajā laikā, kad Nirvana izpildīja savu slaveno iznācienu ASV televīzijas pārraidē Saturday Night Live, Lava uzzināja, ka ir stāvoklī. 1992. gada 24. februārī, dažas dienas pēc Nirvana koncerttūres Pacific Rim noslēguma, Kurts ar Kortniju salaulājās Vaikiki pludmalē Havaju salās. Lavai mugurā bija satīna un mežģīņu kleita, kuru kādreiz valkāja amerikāņu aktrise Fransisa Farmera, bet Kurtam — zaļa flaneļu pidžama, jo bija pārāk slinks, lai uzvilktu ko klasiskāku.
Fransisa Bīna Kobeina
1992. gada 18. augustā pasaulē nāca abu meita Fransisa Bīna Kobeina.
1992. gadā žurnāla Vanity Fair rakstā Lava atzinās, ka bija lietojusi heroīnu, kad, pašai to vēl nezinot, bija stāvoklī. Kortnija vēlāk gan atzina, ka žurnālisti esot viņu nepareizi sapratuši, kas savukārt radīja dažādu mediju diskusijas par pāra aizraušanos ar narkotikām. Lai gan Kortnijas un Kurta attiecības bieži tika publiski apspriestas, pēc šī raksta publicēšanas, abiem tika pievērsta vēl nebijusi uzmanība. Daudzi žurnālisti vēlējās uzzināt, vai Fransisa piedzimšanas laikā jau bija atkarīga no narkotikām. Losandželosas bērnu aizsardzības nodaļa abus izsauca uz tiesu par sliktu bērnu audzināšanu. Tiesa atņēma Kurtam un Kortnijai bērnu aprūpes tiesības, un divus mēnešus vecā Fransisa nonāca Lavas māsas Džeimijas aprūpē uz vairākām nedēļām. Vēlāk pāris tiesības atguva vienojoties, ka regulāri nodos urīna analīzes, lai pārliecinātos, ka netiek lietotas narkotikas, kā arī abus regulāri apmeklēs sociālie darbinieki. Pēc vairākiem mēnešiem abiem tika piešķirta pilna aizbildniecība pār savu meitu.
Cieceres pagasts
Cieceres pagasts ir viena no Saldus novada administratīvajām teritorijām, Cieceres ezera austrumu krastā. Robežojas ar sava novada Brocēnu un Saldus pilsētām, Gaiķu, Remtes, Blīdenes, Zvārdes, Novadnieku un Saldus pagastiem.
Upes
Akmeņstrauts, Lemzere, Mazupe, Mežupīte, Nabagupe.
Ezeri
Baltezers, Brocēnu ezers, Cieceres ezers, Luknis, Mellezeris.
Vēsture
Mūsdienu Cieceres pagasta teritorijā vēsturiski atradās Lemzeres muiža (Gut Lemsern), Lielcieceres muiža (Gut Groß-Zezern, Lielciecere), Mazcieceres muiža (Gut Klein-Zezern).
1927. gadā Brocēnu pagasta platība bija 44,79 km², Cieceres pagasta - 65,23 km². 1930. gadā abus pagastus apvienoja un nosauca par Brocēnu pagastu, bet 1931. gadā pārdēvēja par Cieceres pagastu. 1935. gadā Kuldīgas apriņķa Cieceres pagasta platība bija 120 km² un tajā dzīvoja 2028 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Brocēnu, Cieceres un Ezeru ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1950. gadā Saldus rajona Brocēniem piešķīra strādnieku ciemata statusu (no 1961. g. - pilsētciemata) un tam pievienoja daļu Brocēnu ciema, izveidojot Brocēnu lauku teritoriju. Tai 1956. gadā pievienoja likvidēto Cieceres ciemu. 1992. gadā Brocēniem piešķīra pilsētas tiesības. 1999. gadā daļu lauku teritorijas (Kalnsētas) iekļāva Saldus pilsētā. 2001. gadā Brocēnu pilsēta ar lauku teritoriju iekļāvās jaunveidotajā Brocēnu novadā. 2009. gadā Brocēnu lauku teritorija tika izdalīta kā atsevišķa administratīva vienība un 2010. gadā pārdēvēta par Cieceres pagastu. 2021. gadā Brocēnu novadu iekļāva Saldus novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Emburga, Oškalni, Lielciecere, Brocēnmuiža.
Hanss Knapertsbušs
Hanss Knapertsbušs (Hans Knappertsbusch, dzimis 1888. gada 12. martā Elberfeldē, tagad Vupertāle, miris 1965. gada 25. oktobrī Minhenē ) - vācu diriģents.
Viens no pazīstamākajiem XX gadsimta vidus Rihards Vāgnera, Antona Bruknera un Riharda Štrausa mūzikas interpretiem. Asistējis Zigfrīdam Vāgneram un Hansam Rihteram Baireitas festivālā.
Kad Bruno Valters 1922. gadā devās uz Ņujorku, Knapertsbušs kļuva par Minhenes Bayerische Staatsoper mūzikas direktoru. Nacistu varas gados atteicās iestāties NSDAP, tāpēc pārcēlās uz Wiener Staatsoper Vīnē.
2007. gada Jaunais Vilnis
6. starptautiskais jauno izpildītāju konkurss "Jaunais Vilnis" norisinājās 2007. gadā laikposmā no līdz. Konkursā piedalījās 18 dalībnieki no 14 valstīm. Konkurss norisinājās Dzintaru koncertzālē, Jūrmalā. Latviju konkursā pārstāvēja Andris Ērglis. Konkursā uzvarēja Moldovas pārstāve Natālija Gordijenko.
Rāpuļi
Rāpuļi (Reptilia) ir pirmā īsto mugurkaulnieku klase, kuriem ir augstāko sauszemes mugurkaulnieku — amniotu — galvenās iezīmes. Viss dzīves cikls notiek uz sauszemes. Bet tomēr līdzīgi abiniekiem tie ir aukstasiņu — poikilotermi dzīvnieki ar nepastāvīgu ķermeņa temperatūru. Rāpuļus (arī abiniekus) pēta zooloģijas apakšnozare — herpetoloģija.
Ekoloģija
Rāpuļi ir pirmie īstie sauszemes dzīvnieki. Tā kā tie bija ieguvuši spēju vairoties uz sauszemes, dējot olas ar blīvu apvalku, tie arī vairošanās periodā nav saistīti ar ūdensbaseiniem. Reizē ar to rāpuļi atšķirībā no abiniekiem nav atkarīgi arī no apkārtējās vides mitruma. Rāpuļiem āda pārragojusies un ādas elpošana izzudusi, tādēļ tie varēja izplatīties apvidos, kur maz mitruma. Pārragotās ādas dēļ rāpuļiem pieejamas sāļas augsnes un jūras ūdens, kas abiniekiem ir pilnīgi nepieejamas dzīves vietas. Tomēr no senčiem saglabājusies ķermeņa temperatūras atkarība no apkārtējās vides, kas saistīta ar zemo vielmaiņu, nosaka rāpuļu izplatības specifiku. Rāpuļi atšķirībā no abiniekiem plaši izplatījušies ne tikai mitrajos tropos, bet arī tuksnešos, kur tiem ir ļoti labvēlīga temperatūra. Taču, tuvojoties poliem, rāpuļu sugu skaits samazinās. Tā, piemēram, Vidusāzijā dzīvo ap 50 rāpuļu sugu, Ziemeļkaukāzā — 28, Viduseiropā — 15, pie Ziemeļu Polārā loka — 2 sugas.
Cikliskums
Rāpuļu bioloģisko aktivitāti nosaka cikliskums. Rāpuļu cikliskums ir bioloģiska pielāgošanās nelabvēlīgiem dzīves vietu termiskajiem un barības apstākļiem. Diennakts cikliskumu nosaka temperatūra. Rāpuļi ir aktīvi pie visoptimālākajām temperatūrām. Visiem rāpuļiem temperatūras optimums atrodas augsto temperatūru robežās un dažādām sugām svārstās starp 20 un 40 °C. Tā ka vairākums mēreno platuma grādu rāpuļu ir siltuma mīļotāji, tie ir aktīvi dienā, dažas sugas — krēslā un tikai gekoni — naktī. Tropiskajos tuksnešos turpretī ir ļoti daudzas nakts rāpuļu sugas, jo dienā tur ir ļoti karsts. Tā kā diennakts aktivitātes cikls ir bioloģiska adaptācija, tas mainās dažādās sezonās atkarībā no temperatūras. Tā, piemēram, pavasarī rāpuļi ir aktīvi tikai dienas vidū — vissiltākajās diennakts stundās. Vasaras vidū daudzas sugas turpretī ir aktīvas tikai rīta un vakara stundās. Aktīvā perioda ilgums mainās atkarībā no temperatūras. Tā, piemēram, pļavas ķirzaka (Lacerta vivipara) Dienvideiropā ir aktīva 9 mēnešus, Latvijā - 5,5 mēnešus, ziemeļos — vēl mazāk. Dažādu sugu rāpuļiem ziemas guļas ilgums ir dažāds un atkarīgs no sugas salizturības. Tā, piemēram, parastā odze (Vipera berus) pavasarī parādās agrāk nekā citas attiecīgā apvidus čūskas un vēlāk dodas ziemas guļā. Rāpuļu ziemas slēptuves ir ļoti dažādas. Vairākums sugu ziemo grauzēju alās, augsnes plaisās, dobumos, kas izveidojušies izpuvušu sakņu vietā, utt. Pļavas ķirzakas iemīļotas ziemošanas vietas ir dobumi, kas purvainās vietās izveidojušies zem velēnām, pazeminoties gruntsūdeņu līmenim. Zalkši lielā daudzumā salasās ziemošanai mēslu kaudzēs un pagrabos. Dažas zalkšu sugas nereti ziemo klinšu alās, purva bruņurupuči — ūdensbaseinu dibenā. Vairākums rāpuļu ziemo pa vienam vai nelielās grupās — 2 vai 3 īpatņi. Tomēr daži ziemā atrodami lielā skaitā. Tā, piemēram, parastie zalkši savijas kamolos, kuros ir vairāki simti un pat tūkstoši īpatņu. Ziemošanas periodam rāpuļi uzkrāj barības vielu rezerves, bet vielmaiņas intensitāte strauji krīt. Dažiem rāpuļiem ir vasaras guļa, to nosaka pilnvērtīgas barības trūkums. Tā, piemēram. Vidusāzijas tuksnešos vasaras guļā dodas Vidusāzijas bruņurupucis (Testudo Horsfieldi). Maija beigās vai jūnija sākumā, izkalstot augājam, no kura tie pārtiek, bruņurupuči izrok alas un sastingst. Tajās vietās, kur augājs nenokalst, piemēram, apūdeņojamos laukos, bruņurupuči ir aktīvi visu vasaru. Tātad cikliskums šai gadījumā ir atkarīgs no barības daudzuma dzīves vietās.
Barība
Rāpuļu barība, kā arī barības iegūšanas veids ir ļoti daudzveidīgi; starp tiem sastopam kukaiņēdājus, zivjēdājus, plēsējus, augēdājus utt. No kukaiņiem pārtiek vairākums ķirzaku. Vislielākās ķirzakas — varāni bez kukaiņiem ķer peļveidīgos grauzējus un putnus. No galvkājiem un vēžveidīgajiem pārtiek jūras pelamīda - Pelamydus, no vēžveidīgajiem, moluskiem, kukaiņiem, retāk no zivīm pārtiek saldūdens bruņurupuči. Daudzu čūsku sugu pamatbarība ir mugurkaulnieki. Parastais zalktis un lielacainais zalktis (Ptyas) ķer galvenokārt abiniekus; ūdens zalktis (Natrix tessellata) un jūras bruņurupuči — zivis; bultčūska, sarkansvītrotais zalktis (Coluber rhodorhachis), — ķirzakas; odzes — peļveidīgos grauzējus. Daži zalkši, piemēram, Amūras zalktis (Elaphe schrencki), kas labi kāpelē pa kokiem, ķer ligzdās putnēnus un pieaugušos putnus, arī gjurzas barības liela daļa ir putni. Ir čūskas, kas aprij citas čūskas. Čūskas vispār ir visvairāk specializētas barības ziņā. Tā, piemēram, Āfrikas olčūska — Dasypeltis pārtiek tikai no putnu olām, tādēļ tai ir īpatnēji pielāgojumi. Čūska norij olu veselu, un, olai virzoties pa barības vadu, to pāršķeļ skriemeļu izaugumi; pēc tam olas šķidrais saturs notek pa barības vadu, bet čaula tiek izmesta pa muti. Lielās tropu žņaudzējčūskas uzbrūk lieliem dzīvniekiem, piemēram, pērtiķiem un pat sīkiem nagaiņiem. Neindīgās čūskas norij barību dzīvu (piemēram, zalkši norij dzīvas vardes) vai pirms tam upuri nožņaudz, aptinoties ap to. Indīgās čūskas vispirms nogalina upuri zibeņātrā uzbrukumā, iecērtot tajā indes zobus, pēc tam aprij upuri veselu. Visretāk sastopami augēdāji rāpuļi. Augēdāji ir gandrīz visi sauszemes bruņurupuči. Arī nedaudzu ķirzaku, galvenokārt tropisko agāmu un iguānu barībā nozīmīga vieta var būt augiem. Vairākums rāpuļu aktīvi uzmeklē barību. Tā, piemēram, pēc dzirdes un redzes laupījumu uzmeklē gekoni, scinki, tīklainās ķirzakas, ķirzakas, varāns. Laupījumu galvenokārt ar tausti uzmeklē kobra, efa, vairogpurne, bultčūska, zalkši. Turpretī kaķiem līdzīgi savam upurim uzglūn agāmas, apaļgalves, bet no čūskām — gjurza un sīkās žņaudzējčūskas.
Vairošanās
Rāpuļi kā īsti sauszemes mugurkaulnieki vairojas un attīstās uz sauszemes. Pat krokodili, jūras čūskas un jūras bruņurupuči, kas dzīvo ūdenī, vairošanās periodā iznāk uz sauszemes. Apaugļošanās rāpuļiem ir iekšēja, un visiem, izņemot hatēriju, ir kopulācijas orgāni. Vairākumam sugu vairošanās periodā novēro riestu - paaugstinātu aktivitāti, kad bruņurupuču un ķirzaku tēviņi nereti cīnās. Vairākums rāpuļu dēj nedaudz (8—16) lielu olu, ko klāj ādaina vai cieta kaļķa (bruņurupučiem, krokodiliem) čaula. Olas tie parasti dēj augsnē vai klinšu plaisās un zem koku mizas, kā, piemēram, gekoni un dažas agāmas un iguānas. Krokodili dēj olas augsnē vai sausu lapu un zāļu ligzdā.
Diezgan daudzi rāpuļi dzemdē mazuļus. To novēro tikai formām, kam olas ar mīkstiem apvalkiem un kuriem iespējama ūdens maiņa starp olu un vidi. Bruņurupuči un krokodili, kuru olām ir olbaltuma apvalks un čaula, nedzemdē. Visprimitīvākā dzemdēšana ir apaugļoto olu aizturēšana olvados, kur tās daļēji attīstās. Tā, piemēram, sila ķirzakai olas var olvados palikt 15—20 dienas, un izdētajās olās dīglis ir vairāk nekā par 1/3 jau noformējies. 30 dienas olas var aizturēties olvados parastajam zalktim, un izdētajā olā ir jau pa pusei izveidojies embrijs. Turklāt, jo vairāk uz ziemeļiem, jo ilgāk olas aizturas olvados. Citām sugām, piemēram, pļavas ķirzakai, trauslajai glodenei, parastajai odzei, gludenajai čūskai u.c. olas paliek olvados, kamēr izšķiļas mazuļi. Šādu parādību sauc par olu dzemdēšanu, jo embrijs attīstās no olas barības vielu krājuma, nevis no mātes organisma vielām. Dažām scinku un ķirzaku sugām olas šķiedrainie apvalki reducējušies un daļa olvada saskaras ar horiju. Horijam var izveidoties izaugumi — bārkstiņas, kas iespiežas olvada sienās. Rodas kaut kas līdzīgs zīdītāju placentai, turklāt stipri samazinās dzeltenuma daudzums olās un barību galvenokārt uzņem no mātes organisma (Lygosoma, Seps u. c.). Šādu parādību sauc par īstu dzemdēšanu. Par galveno cēloni, kādēļ rāpuļi dzemdē mazuļus, jāuzskata aukstais klimats. Dzemdētāju sugu daudzums pieaug virzienā uz ziemeļiem un augstāk kalnos. Ļoti raksturīgi, ka sugas, kas dzīvo vistālāk uz ziemeļiem, tāpat kā sugas, kas paceļas visaugstāk kalnos, ir dzemdētājas, kā, piemēram, odzes un pļavas ķirzakas. Turklāt viena un tā pati suga, piemēram, Tibetas apaļgalve (Phrynocephalus teobaldi) 2000 m augstumā dēj olas, bet 4000 m augstumā dzemdē mazuļus. Dažām sugām dzemdēšanas cēlonis var būt dzīve ūdenī; to bieži novēro jūras čūskām.
Ekonomiskā nozīme
Tuksnešos un stepēs, kur rāpuļu ir daudz, tiem ir ļoti liela nozīme biocenozēs. Vairākums ķirzaku un čūsku, iznīcinot ļoti daudz kaitīgu kukaiņu, gliemju un grauzēju, atnes labumu lauksaimniecībai. Daudzas ķirzakas tuksnešos ir svarīgu medību dzīvnieku, piemēram, lapsu un sesku barība. Dažas sugas vietām ir diezgan kaitīgas. Vidusāzijas bruņurupuči dažos rajonos ir pistāciju audzētavu kaitēkļi; šo bruņurupuču kaitīgumu palielina tas, ka bruņurupuči izrakņā apūdeņošanas sistēmas vaļņus un sienas. Zivjaudzētavās nopietnu ļaunumu nodara ūdens zalkši, kas iznīcina ļoti daudzus rūpniecisko zivju — karpu, lašu, storu mazuļus. Iespējams, ka daudz rāpuļu, sevišķi sauszemes bruņurupuči, dažas ķirzakas un čūskas, pārnēsā daudzas cilvēka un mājdzīvnieku slimības, jo uz šiem rāpuļiem parazitē ganību ērču nimfas un imago. Dažās zemēs nopietnu ļaunumu cilvēkam nodara indīgās čūskas.
Tomēr no odžu indes pagatavo arī preparātus, piemēram, viprotoksīnu, viprozīdu, lebetoksu un citus, ko lieto radikulīta, išiasa un reimatisma ārstēšanai. No gjurzas un vairogpurnes indes izgatavo pretasiņošanas līdzekļus; no klaburčūskas indes — preparātus, ar kuriem ārstē epilepsiju; kobras indi lieto, izgatavojot preparātus bronhiālās astmas un vairāku citu slimību ārstēšanai. Čūsku indi plaši izmanto bioķīmijā. Lai iegūtu čūsku indi, organizē čūsku audzētavas — serpentārijus.
Zināma nozīme rāpuļiem ir kā rūpniecības izejvielai. Jau sen no krokodilu, lielo čūsku un ķirzaku ādas izgatavo koferus, portfeļus, apavus utt. Sevišķi vērtīga ir krokodilu āda tāpēc vietām krokodilu kļuva tik maz, ka tos sāka aizsargāt un mēģināja audzēt mākslīgi. Izmanto dažu jūras bruņurupuču, sevišķi bissas (Chetonici imbricata) bruņas, kuru ragvielas vairodziņi karstā ūdenī un zem spiediena sapresējas viendabīgā masā. No šīs plastiski augstvērtīgās, skaistās masas izgatavo ķemmes, briļļu ietvarus u.c.
Dažus rāpuļus lieto pārtikā; visbiežāk lieto bruņurupuču gaļu un olas. Mīkstos bruņurupučus un dažas jūras bruņurupuču sugas, sevišķi zaļos bruņurupučus, regulāri medī. Ziemeļamerikā medī terapīnus, kurus sāk audzēt arī fermās. Daudzās valstīs pārtikā lieto lielās ķirzakas un pat čūskas. Bruņurupuču gaļu izlieto arī kažokzvēru, barībai.
Sistemātika
Mūsdienās rāpuļi ir fragmentāras paliekas no lielās un daudzveidīgās rāpuļu pasaules, kas mezozoja ērā jeb dinozauru laikmetā apdzīvoja ne tikai visu sauszemi, bet arī visas zemeslodes jūras. Mezozoja beigās tie izmira, izņemot četras grupas, kas izdzīvojušas līdz mūsu laikiem. Tās ir knābjgalvji, zvīņrāpuļi, krokodili un bruņurupuči. Tātad, pašlaik pasaulē ir zināmas apmēram 6000-8000 rāpuļu sugu no 4 kārtām un 3 apakšklasēm. Latvijā pārstāvētas 2 kārtas, 5 dzimtas, 7 sugas.
Rāpuļu klase (Reptilia) (†) - izmirušu organismu grupa
Smaragds
Smaragds (no el — 'mirdzošs, spīdošs') (Be3Al2(SiO3)6) ir koši zaļš minerāla — berila paveids. Tas ir viens no vērtīgākajiem dārgakmeņiem līdzās dimantam, rubīnam un safīram, un nereti ir dārgāks nekā pārējie trīs. Lielākajai daļai atrasto smaragda kristālu ir ieslēgumi, kas samazina to vērtību.
Smaragds ir visu toņu zaļā un zilganzaļā krāsā. Augstākas kvalitātes smaragds ir dzidrs, taču vērtīgi ir arī akmeņi, kas nav pilnīgi dzidri. Absolūti lielākā daļa smaragda kristālu ir ar tik daudz ieslēgumiem, ka tie nav pat caurspīdīgi.
Kolumbijā — valstī, kur atrod visaugstākās kvalitātes smaragdu, atrod arī retu smaragda paveidu — zvaigžņu smaragdu. Tam ir raksturīgs sešstarains atspīdums, ko rada noteiktā veidā orientētu oglekļa matiņu ieslēgumi.
Lai uzlabotu smaragda izskatu, tas tiek turēts augu eļļā, kas lēnām aizpilda akmens mikroplaisiņas.
Pasaulē lielākais smaragds sver 16 300 karātus un atrodas Stambulā, Topkapi pilī.
Atradnes
Smaragdu atrod pegmatītos, jo sevišķi granītu pegmatītos, arī metamorfajos iežos — gneisos. Pret dēdēšanu izturīgie kristāli labi saglabājas un ir atrodami upju sanesās. Kristālu izmērs reti pārsniedz dažus centimetrus.
Nozīmīgākās atradnes ir tādās valstīs, kā:
Joprojām skaistus smaragdus atrod Ēģiptē, Zabaras kalnos pie Sarkanās jūras.
Eiropā atsevišķi smaragdi atrasti Austrijā — Habahas ielejā, Bulgārijā — Rilas apkaimē, Francijā, Itālijā — Pjemontā, Elbas salā un Apujas Alpos, Īrijā, Norvēģijā (Okershusa), Spānijā (Galisija), Šveicē, Ukrainā (Volodarskvolinska), Vācijā — Šlēzviga-Holšteina.
Vēsture
Smaragda nosaukums Eiropā ienācis no grieķu valodas vārda σμάραγδος, kas cēlies no vēl senāka akadiešu nosaukuma, kas nozīmējis "mirdzošs, spīdošs". Smaragdu ieguve sākusies Senajā Ēģiptē, kur Sikaitas un Sabaras atradnēs smaragdu ieguva jau pirms 3300 gadiem. Tūkstošiem gadu šīs atradnes apgādāja Seno Ēģipti un vēlāk arī Eiropu ar skaistiem dārgakmeņiem.
Pēc Amerikas iekarošanas spāņi XVI gadsimtā atklāja, ka Kolumbijā atrodami augstvērtīgi smaragdi. 1573. gadā sāka apgūt slavenās Muzo smaragda raktuves Kolumbijā.
Mūsdienās Kolumbija ik gadus oficiāli eksportē smaragdus 150—400 miljonu dolāru vērtībā, neoficiāli — vēl vismaz tikpat.
Sintētiskais smaragds
Augstā smaragda vērtība ir kalpojusi par spēcīgu stimulu pētījumiem mākslīga smaragda iegūšanai. Ir attīstītas divas metodes bezkrāsaina berila pārklāšanai ar mākslīgu smaragdu, taču ir iespējams radīt arī tīrus smaragda kristālus. Viens no lielākajiem mākslīgo smaragdu ražotājiem ir „Pierre Gilson Sr.”, kas tirgū pārstāvēts kopš 1964. gada. Ir zināms, ka Žilsona smaragdi tiek audzēti uz dabiska, bezkrāsaina berila graudiņa, to lēnām pārklājot ar smaragdu. Šajā rūpnieciskajā procesā smaragda kārtiņa aug par 1 mm mēnesī un parasti pēc septiņiem mēnešiem tā tiek pārtraukta, laižot tirgū ap 0,7 cm garus, dzidrus un skaistus mākslīga smaragda kristāliņus. Šīs un arī citu mākslīgā smaragda ražotāju tehnoloģijas ir rūpnieciskais noslēpums, kas tiek rūpīgi glabāts. Mākslīgo smaragdu veidošanās mehānisms ir līdzīgs dabisko smaragdu ģenēzei, taču tas ir ievērojami paātrināts.
2005. gada Jaunais Vilnis
Starptautiskais jauno izpildītāju konkurss "Jaunais Vilnis" norisinājās 2005. gadā Dzintaru koncertzālē, Jūrmalā. Latviju konkursā pārstāvēja Intars Busulis, kurš tajā guva uzvaru. Šī bija Latvijas pārstāvju otrā uzvara konkursā pēc kārtas.
Škoda 15Tr
Škoda 15Tr ir posmainais trolejbusu modelis, kuru ražoja Čehoslovākijā, pēc tam — Čehijā. To ražoja no 1988. gadam līdz 2004. gadam (prototips jau tika radīts 1980. gadu pirmajā pusē). No 1995. gada tiek ražota trolejbusa modernizētā versija — 15TrM. Trolejbusu ražoja Škoda rūpnīcā Čehijas pilsētā Ostravā.
Ražošana
Trolejbuss Škoda 15Tr ir balstīts uz trolejbusa Škoda 14Tr bāzes, gan mehāniskās daļas, gan elektrodaļas. Trolejbuss Škoda 15Tr tika radīts jau 1980. gadu pirmajā pusē kā pirmais Čehoslovākijas posmainais trolejbuss (projekts Škoda 10Tr netika realizēts, kā arī automašīna Škoda S-SANOS 200Tr (Čehoslovākijas — Dienvidslāvijas kopdarbs)tika izmantota par bāzi).
Trolejbusam ir divi motori, viens — priekšā, bet otrs — uz pakaļējā tilta (tiek izmantots tāds pats motors kā trolejbusā Škoda 14Tr). Pateicoties tam, trolejbusam ir viegli braukt pa grūtu un sliktu reljefu.
Pirmajai ražojuma sērijai priekšējais vējstikls sastāvēja no diviem atsevišķiem stikliem, vēlāk tas tika aizstāts ar viengabala vējstiklu. Sākotnēji trolejbusi tika piegādāti sarkanā—krējuma krāsā, kas bija standarts Čehoslovākijā.
Sākotnēji trolejbusu bija plānots palaist pa plānoto trolejbusu maršrutu Česke Budejovice — Temelīna.
Prototips
Pirmie 2 trolejbusa Škoda 15Tr prototipi tika radīti jau 1983. gadā. Šiem trolejbusiem atšķirībā no citiem bija savādākas elektroiekārtas. Pēc ražotāja veiktajiem testiem pirmais prototips 1983]. un 1984. gadā nonāca testēšanā Plzeņas trolejbusu parkā (reģ. nr. 500). Priekšējās daļas rezerves daļas tika pārdotas Brno. Otrs prototipa modelis arī tika testēts, bet 1980. gadu otrajā pusē tika sagriezts metāllūžņos.
1987. un 1988. gadā tika radīti vēl trīs prototipi, kuri atšķirībā no pirmajiem diviem nonāca pie pasažieriem.
Rekonstrukcija un modernizācija
Škoda 15TrR ir modernizētā un uzlabotā trolejbusa Škoda 15Tr versija, trolejbusam ir elektroniskais tablo un uzlabots interjers.
Trolejbusu piegādes
Laikā no 1983. gada līdz 2004. gadam tika saražoti aptuveni 600 trolejbusi (ieskaitot versijas Škoda 15TrM un Škoda 15TrSF)
🇺🇦
Norāde: Šajā tabulā nav iekļautas visas valstis un pilsētas, kur Škoda 15Tr tika piegādāta, tāpat nav uzskaitītas pilsētas, kuras iepirka jau lietotus Škoda 15Tr trolejbusus.