cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Veckaplava
Veckaplava ir apdzīvota vieta Krāslavas novada Kaplavas pagastā. Izvietojusies Daugavas kreisajā krastā pie autoceļa P69 2,8 km no pagasta centra Kaplavas, 15 km no novada centra Krāslavas un 280 km no Rīgas.
Vēsture
Jau 17. gadsimtā Veckaplavas teritorijā pie Daugavas pastāvējusi apmetne, kas izmirusi Lielajā mērī. 18. gadsimtā šeit uz dzīvi pārcēlušies baltkrievi. 1841. gadā šeit atradās Vec-Koplavas muiža, vēlākā Vec-Bornes muiža (Alt-Born) ar Lizetovas (Lisettenhof) pusmuižu. Uz tās zemes bija Koplavas sloboda, kurā 1860. gados bija 80 iedzīvotāji un 20 dzīvojamās mājas; tā dēvēta arī par miestu. No 1890. gada Kaplavā atradās pagasta pārvalde, tiesa, pagaidu cietums. 1895. gadā uzbūvēja Kaplavas Vissvētās Dievmātes patvēruma pareizticīgo baznīcu (vēstures piemineklis).
Rašmora kalns
<mapframe text="Glečera nacionālais parks" width=290 height=290 zoom=13 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q83497" }
Rašmora kalns ( angļu: Mount Rushmore ) ir kalns Melnajos kalnos Dienviddakotā, ASV. Tā dienvidaustrumu pusē ir izkalta monumentāla granīta skulptūra, kurā ir attēloti četri ASV prezidenti, sākot no kreisās puses — Džordžs Vašingtons, Tomass Džefersons, Teodors Rūzvelts un Abrahams Linkolns. Kalns ar skulptūru ir Rašmora kalna nacionālā memoriāla centrālais elements. Memoriālā parka platība ir 5,17 km2, un tas atrodas 1754 m augstumā virs jūras līmeņa.
Darbs pie skulptūras tika uzsākts 1927. gadā, un to vadīja skulptors Gutzons Borglums, kopumā iesaistot aptuveni 400 strādniekus. Lai izveidotu 18 m augstās galvas, no kalna tika nokaltas 450 000 t akmens. Pēc G. Borgluma nāves darbu pie skulptūras 1941. gadā pabeidza viņa dēls Linkolns Borglums.
Parks katru gadu piesaista vairāk nekā 2 miljonus apmeklētāju.
Nosaukums
Laika gaitā kalnam bijuši dažādi nosaukumi — Kuguāru kalns, Kautuves kalns, Kītonas klintis u. c. Vietējās Lakotas indiāņu ciltis kalnu sauca par Sešiem vectēviem.
Rašmora kalns savu oficiālo nosaukumu ieguvis par godu Ņujorkas juristam Čārlzam Rašmoram, kurš 1884. gadā apceļoja Melnos kalnus, lai atrisinātu sūdzības par raktuvēm. Kad jurists vēlējies uzzināt kalna nosaukumu, viņa pavadonis esot teicis, ka kalnam neesot nosaukuma, bet turpmāk to varētu saukt par Rašmora smaili.
Vēsture
20. gadsimta 20. gados Dienviddakotas vēsturnieks Doens Robinsons nāca klajā ar ideju, ka Melno kalnu Adatu smailē jāizkaļ slavenu cilvēku skulptūra, lai piesaistītu štatam vairāk tūristu. Vēsturnieks bija izraudzījies vairākus ar Mežonīgajiem Rietumiem saistītus cilvēkus — virsaiti Sarkano Mākoni, pētniekus Lūisu un Klārku, Bizonu Bilu. 1924. gadā D. Robinsons sazinājās ar skulptoru G. Borglumu, kurš ieteica veidot Dž. Vašingtona un A. Linkolna skulptūras. Vēlāk viņš pievienoja arī T. Džefersonu un T. Rūzveltu, lai pilnībā attēlotu ASV un tās demokrātijas veidošanos.
Pēc Adatu smailes apskates skulptors no tās atteicās sliktās granīta kvalitātes dēļ. Rašmora kalnu G. Borglums skulptūrai izvēlējās 1925. gada 13. augustā, tomēr darbu sākšanai trūka finansējuma.
Darbs pie skulptūras turpinājās 14 gadus, tajos tika iesaistīti apmēram 400 strādnieku. Par spīti smagajiem darba apstākļiem, neviens strādnieks negāja bojā skulptūras veidošanas laikā. Pēc skulptora G. Borgluma nāves 1941. gada martā darbu pie skulptūras līdz tās atklāšanai 1941. gada 31. oktobrī turpināja viņa dēls Linolns Borglums. Sākotnējā iecerē prezidentus bija plānots izkalt no vidukļa no augšu, bet līdz ar ASV iesaistīšanos Otrajā pasaules karā darbu finansējums tika pārtraukts, atstājot skulptūru tās tagadējā izskatā.
Kalna saglabāšana
Rašmora kalna statuja ir izkalta granītā, kura sastāvā ir pegmatīta kristālu zonas. Šīs zonas ir trauslākas, tāpēc pakļautas lielākam plaisāšanas riskam. 1989. gadā ASV Nacionālo parku dienests un Rašmora kalna biedrība uzsāka padziļinātu skulptūras izpēti, lai identificētu problēmzonas un saprastu, kā darbojas G. Borgluma izmantotais hermētiķis. Šuvju blīvēšanai G. Borglums izmantoja linsēklu eļļas, svina baltuma un granīta putekļu maisījumu, kas laika gaitā bija sažuvis un vairs nepildīja savu uzdevumu. Nacionālo parku dienests to aizstāja ar silikona hermētiķi, ko nomaskēja ar granīta putekļiem.
1998. gadā kalnā tika uzstādīta elektroniskā monitorēšanas sistēma, kas mēra granīta bloku kustības, kā arī gaisa un akmens temperatūru, lai laikus pamanītu draudus skulptūras stabilitātei.
Vigru ezers
Vigru ezers (pl) ir ezers Polijas ziemeļaustrumu daļā, Podlases vojevodistē, austrumos no Suvalkiem.
Ezers atrodas Augustovas pirmatnējos mežos, iekļauts Vigru nacionālajā parkā. Aptuveni 80% no krasta līnijas klāj meži. 26 sugu zivis. Oligotrofs.
Ezerā aizliegti motorizēti transporta līdzekļi, teltis un ugunskuri atļauti tikai noteiktās vietās. Ezeru iecienījuši jahtu un kanoe sporta entuziasti.
Gar ezera dienvidu piekrasti vasaras sezonā darbojas šaursliežu dzelzceļa līnija.
Japāņu mīkla
Japāņu mīkla ir mīkla kurā, pēc dotajiem norādījumiem iekrāsojot rūtiņas, jāiegūst attēls. Mīkla izgudrota 1987. gadā Japānā. Japāņu mīklu veido četrstūrains rūtiņu laukums, kura malās ir skaitļi, kas apzīmē iekrāsojamās rūtiņas un to krāsu, ja minamais attēls nav vienkrāsains. Katrs skaitlis apzīmē cik blakus esošas rūtiņas, kas veido vienotu grupu, jāiekrāso līdzās esošajā laukuma līnijā. Skaitļi ir izkārtoti tādā secībā, kādā iekrāsojamas rūtiņas laukumā. Starp iekrāsoto rūtiņu grupām ir jābūt vismaz vienai neiekrāsotai rūtiņai. Lai atvieglotu rūtiņu skaitīšanu, laukums parasti ir sadalīts lielākos, parasti 5x5 rūtiņu laukumos. Mīklu risina, balstoties uz loģiku un tajā attēlotais parasti nav svarīgs risināšanas procesā - pat tad, ja ir skaidrs, kas redzams attēlā, minēt uz labu laimi nav ieteicams, jo kļūdas ir gandrīz neiespējami izlabot.
Risināšana
Mīklu parasti sāk minēt ar lielākajām rūtiņu grupām, jo pat ja šāda grupa neaizpilda visu līniju, var noteikt, kuras rūtiņas noteikti ir iekrāsotas. Piemēram, ja līnijā ir 10 rūtiņas, bet jāiekrāso tikai 8, nav iespējams skaidri noteikt, kur atrodas tās 2 rūtiņas, kas nav jāiekrāso. Taču izskaitot 8 rūtiņas no katras laukuma malas, redzams, ka 6 pa vidu esošās rūtiņas pārklājas, tātad tās būs iekrāsotas. Šo metodi iespējams pielietot arī ar nelielām rūtiņu grupām, ja to ir pietiekami daudz, lai noteiktu katras aptuveno atrašanās vietu. Kad iekrāsota daļa no rūtiņām, bet nav atminētas grupu robežas, iespējams izskaitīt, kur ir aptuvenās grupas robežas. Piemēram, ja grupā ir 3 rūtiņas, bet iekrāsota tikai 1 no tām, iespējams secināt, ka grupa stiepjas divas rūtiņas vienā vai otrā virzienā no iekrāsotās. Arī neiekrāsotajām rūtiņām ir liela nozīme mīklas risināšanā, tāpēc vēlams atzīmēt rūtiņas, kuras nevar būt iekrāsotas. Kad atklātas vairākas neiekrāsotās rūtiņas, iespējams ar pirmo divu metožu palīdzību atkārtoti precizēt iekrāsoto rūtiņu atrašanās vietas. Balstoties uz iekrāsojamo grupu garumu, iespējams arī precizēt, kuras rūtiņas nav iekrāsotas. Piemēram, ja līnijā ir divas rūtiņu grupas, kuru garums ir 2 un 3 rūtiņas, bet starp līnijā esošajām rūtiņām, kas atzīmētas kā neiekrāsotas, ir 1 rūtiņu liela starpa, var secināt, ka arī šī 1 rūtiņa nav iekrāsota. Tāpat pēc iekrāsojamo grupu garuma un skaita iespējams atminēt arī iekrāsotās rūtiņas. Piemēram, ja līnijā ir divas 2 rūtiņu grupas, starp kurām ir vienu rūtiņu liela atstarpe, bet norādīts, ka jābūt 5 rūtiņu garai grupai, rūtiņa, kas veido atstarpi ir iekrāsojama.
Hybrid Theory
Hybrid Theory ir rokgrupas Linkin Park debijas albums. ASV tika pārdoti 10 miljoni albuma kopiju, ieraksts tika labi pirkts visā pasaulē un ASV albumu topā sasniedza 2. vietu. 2009. gadā ir pārdoti jau 29 miljoni kopiju, kas Hybrid Theory padara par vispirktāko albumu 21. gadsimtā un otro vispār.
Miko Hirvonens
Miko Hirvonens (fi; dzimis ) ir profesionāls somu rallija pilots. Pašlaik (2010) pārstāv Ford komandu WRC seriālā. 2008. un 2009. gadā viņš kopvērtējumā ieņēma 2. vietu aiz Sebastjēna Lēba. 2006. un 2007. gada sezonās viņš palīdzēja Ford komandai izcīnīt konstruktoru kausu. WRC rallijos ir izcīnījis 12 uzvaras, no kurām pēdējo — 2010. gada Zviedrijas rallijā.
Hybrid Theory
Kā singli iznāca dziesmas One Step Closer, Papercut, In the End, Points of Authority un Crawling, par kuru grupa saņēma Grammy balvu.
Ieraksta tapšanā traucēja Deivida Farela prombūtne un neziņa, vai viņš vispār atgriezīsies grupā. Tāpēc Linkin Park uz laiku nolīga divus viņa aizstājējus. Farels grupā atgriezās 2001. gadā.
Andalūzijas zirgs
Andalūzijas zirgs ir viena no karstasiņu šķirnēm. Andalūzijas zirgi tiek dēvēti arī par tīršķirnes spāņu zirgiem jeb tīrasiņu spāņu zirgiem — PRE, tie ir zināmi arī ar citiem nosaukumiem: Ibērijas jājamzirgs, Ibērijas kara zirgs, kartūziešu zirgs, spāņu zirgs. Tā ir ļoti sena šķirne un ir viena no divām Ibērijas zirgu šķirnēm. Otra ir Lucitāno zirgs, kas ir ļoti līdzīgs Andalūzijas zirgam.
Andalūzijas zirgu lieto visās jājamzirgu disciplīnās, tas gadsimtiem ilgi ir bijis karaļu zirgs dažādās valstīs, jo augstu tika vērtēts zirga temperaments, inteliģence, veiklība, graciozitāte un drosme. Tie ir izcili un talantīgi iejādes zirgi, bet tos lieto arī kā darba zirgus darbā ar liellopiem, un tie ir koridas zirgi vēršu cīņās.
Mūsdienās ir zinātniski pierādīta sena hipotēze, ka Andalūzijas zirga izveidi ir ietekmējis berberu zirgs barbs no Ziemeļāfrikas. Pats Andalūzijas zirgs tāpat kā arābu zirgs ir ietekmējis ļoti daudzu šķirņu izveidi. Kad 16. gadsimtā tika kolonizēta Amerika, uz jauno zemi tika aizvesti simtiem Andalūzijas zirgu. To ietekme ir saskatāma kriollo zirga, pasofino zirga, mustanga, apalūzas zirga un citu zirgu izskatā. Andalūzijas zirgs ir ciltstēvs slavenajam, baltajam Lipicas zirgam Slovēnijā.
Izskats un raksturs
Andalūzijas zirgi izceļas ar savu ārieni. Tie ir kompakti, proporcionāli veidoti zirgi, skausta augstums ir 157-168 cm. Krēpes un aste ir bagātīgi apmatoti, uz kājām nekad nav skaru. Andalūziešiem ir taisns vai nedaudz izliekts profils, mazas ausis, galva novietota uz gara, masīva kakla. Zirgi ar izteikti izliektiem vai otrādi - ieliektiem profiliem vaislā netiek izmantoti. Krūtis ir platas, mugura īsa, krusti spēcīgi un lēzeni. Mūsdienās 80% Andalūzijas zirgu ir sirmi, lai gan ir sastopami arī bēri (apmēram 15%), melni (5%) un nedaudz rudi zirgi vai losi, vai palsi. Citas krāsas kā pāts zirgs vai pāls, vai perlamutra ir pieļautas, bet ir ļoti reti sastopamas.
Kartūziešu līnijas Andalūzijas zirgiem ir divas unikālas pazīmes, kas nav citiem andalūziešiem. Zirgi tās ir mantojuši no sava ciltstēva Esklavo. Pirmā ir kārpa zem astes. Šāda kārpa bija arī Esklavo, un visiem kartūziešu līnijas zirgiem ir šāda kārpa. Mūsdienās šo defektu uzskata par vienu no galvenajām pazīmēm un pierādījumiem, ka zirgs ir Esklavo pēctecis. Otra pazīme neparādās vienmēr, bet Esklavo pēctečiem mēdz tuvu pie ausīm vai aiz ausīm būt izaugumi, ko sauc par ragiem. Skaidrojums "ragiem" ir dažāds, bet populārākais ir kalcija uzkrājums. Ragu esamību zirgam pretēji kārpai neuzskata par pazīmi, kas apliecinātu zirga piederību kartūziešu līnijai.
Vēsture
Andalūzijas zirgs ir viena no vecākajām un skaistākajām zirgu šķirnēm pasaulē. Malagas tuvumā 20 000 gadus vecos alu zīmējumos, kuros attēlots zirgs, var saskatīt lielu līdzību ar mūsdienu Andalūzijas zirgu.
Andalūzijas zirga DNS pētījumi atklāj, ka šķirne ir veidojusies no Ibērijas pussalas soraijas, kas ir tuvu radniecīga savvaļas tarpānam, un barba no Ziemeļāfrikas. Pētījumi ir pierādījuši, ka gadsimtiem ilgi zirgi ir šķērsojuši Gibraltāru uz vienu vai otru pusi, un abas šķirnes ir ietekmējušas viena otru. Ir uzskats, ka soraijas tika izmantotas kā jājamzirgi jau pirms 6000 gadiem. Zirgi mainījās, kad pussalā ienāca feniķieši un ķelti. Zirgi tika krustoti ar ienācēju zirgiem. Tie bija zirgi gan no Eiropas, gan Ziemeļāfrikas un Arābijas pussalas. Spāņu zirgus kā kara zirgus bija iecienījuši kavalērijas gan Senajā Grieķijā, gan Senajā Romā.
Līdz viduslaikiem Andalūzijas zirgs tika intensīvi izmantots kā kara zirgs. Viduslaikos, pieaugot jātnieka svaram, pateicoties bruņām, iecienītāki kļuva smagākas uzbūves zirgi. Bet 15. gadsimtā, sākoties šaujamieroču un šaujampulvera lietošanai, kavalērija atkal izvēlējās veiklo un inteliģento Andalūzijas zirgu.
Renesanses laikā Andalūzijas zirga īpašības, kā skaistās, graciozās gaitas, dabiskais līdzsvars, lepnā stāja un skaistums, padarīja to par etalona zirgu klasiskajā iejādē. Austrijā iejādē lietoja tikai Andalūzijas zirgus jeb spāņu tīrasiņu zirgus, tā vārdā tika nosaukti jāšanas augstākie standarti - Vīnes spāņu jāšanas skola. Andalūzijas zirgs tika izmantots daudzu iejādes zirgu šķirņu izveidē, kā Lipicas zirgs, Lucitano zirgs, Kladrubskas zirgs, alterrealzirgs un daudzas citas Eiropas siltasiņu zirgu šķirnes.
Mūsdienās Spānijā atkal ir atsākta Andalūzijas zirga audzēšana, tas tiek eksportēts uz daudzām valstīm pasaulē.
Kartūziešu līnijas zirgi
Gadsimtiem ilgi Spānijas Andalūzijas provinces kartūziešu mūki nodarbojās ar zirgu audzēšanu. 15. gadsimtā klostera paspārnē tika nodibinātas Andalūzijas zirgu audzētavas Terezā, Seviļā un Kazallo.
Sākot ar 18. gadsimtu kartūziešu mūki kļuva par galvenajiem Andalūzijas zirga audzētājiem Spānijā. Tieši kartūziešu līnijas zirgus uzskata par vistīrākajiem Andalūzijas zirgiem, un to ciltsraksti ir vieni no vecākajiem pasaulē. Mūsdienās kartūziešu līnija ir ļoti reta, tā sastāda tikai 3% no visiem Andalūzijas zirgiem. Kartūziešu līniju uzsāka divi brāļi zirgaudzētāji Andres un Djego Zamoras 18. gadsimtā, iepērkot ērzeli El Soldado. Ērzelis tika sapārots ar divām ķēvēm, kuras bija nopirktas no Spāņu karaļnama. Karaļnama staļļi bija vienas no vecākajām spāņu zirgu audzētavām Spānijā. Viens no El Soldado dēliem Esklavo kļuva par kartūziešu līnijas ciltstēvu. Tas bija tumši sirms ērzelis. Nelielu baru ar ķēvēm, kas bija aplecinātas ar Esklavo, 1736. gadā brāļi nodeva kartūziešu mūku apgādībā kā ķīlu. Pārējie Esklavo pēcnācēji iejuka kopējā Andalūzijas zirgu masā, bet nelielajam ķīlas zirgu baram mūki rūpīgi veica ciltsdarbu un selekciju. Šos zirgus sauca par Zamoru zirgiem, un turpmākos gadsimtos mūki kā dārgumu turēja savus Zamoru zirgus.
Tikai pateicoties kartūziešu mūku mīlestībai un lepnumam uz saviem Zamoru zirgiem, Andalūzijas zirgu šķirne ir izdzīvojusi līdz mūsdienām. Kartūziešu mūki nepakļāvās 18. gadsimta karaļa pavēlei krustot vietējos andalūziešus ar Neapoles zirgiem un citiem centrālās Eiropas zirgiem. Tomēr viņi iepirka un krustoja savas ķēves ar izciliem arābu ērzeļiem un barbiem. 19. gadsimta sākumā bija izveidota un nostiprināta Andalūzijas zirgu kartūziešu līnija. 19. gadsimtā Andalūzijas zirgu šķirnes kvalitāte Spānijā tika atkal apdraudēta, kad Napoleona armija konfiscēja lielu skaitu zirgu. Savu ganāmpulku kartūziešu brāļiem izdevās paslēpt un vēlāk izmantot šķirnes atjaunošanai. 1832. gadā Spānijas zirgu populāciju piemeklēja epidēmija, kā rezultātā izdzīvoja tikai Kartujas klostera andalūzieši. Līdz par 1962. gadam andalūziešu eksports bija aizliegts. Mūsdienās kartūziešu līnijas Andalūzijas zirgus audzina valsts zirgaudzētavās netālu no Heresas de la Fronteras, Badahozas un Kordobas.
Audits
Audits (no la — ‘klausīšanās’, ‘dzirdēšana’) ir kādas iestādes, uzņēmuma vai amatpersonas likumīga pārbaude, ko veic īpaša lietpratīga persona (revidents) un kas ietver informācijas apkopošanu par kādu uzņēmējdarbību un iegūtas informācijas novērtēšanu, pārbaudot aprēķinu precizitāti un pēc noteiktiem kritērijiem dodot savu revīzijas atzinumu.
Audita vēsture
Pēc savas būtības ir sinonīms vārdam revīzija. Vissenākie audita veikšanas apliecinājumi ir atrodami Ķīnā aptuveni 700. gadā pirms mūsu ēras. Audita attīstība bija cieši saistīta ar atsevišķu valstu finašu un rūpniecības vēstures īpatnībām un tika noteikta pēc kapitāla tirgus attīstības rakstura. Mūsdienu grāmatvedības radās 15. gadsimtā. Itālijas teritorijā. Luka Pačoli izstrādāja finanšu orgānu kontroles sistēmu. Tiešu uz Luka Pačoli grāmatvedības principiem, kas aprakstīti vairākos matemātiķa darbos, balstās mūsdienu grāmatveži un auditori.
Iekšējais audits
Iekšējais audits ir neatkarīga un objektīva darbība, kuru veic iekšējais auditors un kuras mērķis ir pilnveidot iestādes sistēmas darbību vai sniegt ieteikumus sistēmas pilnveidošanai.
Iekšējā audita uzdevumi:
Ārējais audits
Ārējais audits veic ārēji neatkarīgi auditori, auditoru firmas, pamatojoties uz pasūtījumiem (līgumiem) ar uzņēmumiem. Galvenā ārējā audita priekšrocība ir objektivitāte, jo auditori nav ieinteresēti noteiktā uzņēmumā. Ārējā audita mērķis ir noskaidrot finansiāli saimnieciskās darbības stāvokli un pārliecināties par pārbaudāmā uzņēmuma gada finanšu pārskatu pareizību.
Edgars Maskalāns
Edgars Maskalāns (dzimis Gulbenē) ir bijušais latviešu bobslejists, kurš sāka trenēties šajā sporta veidā 2005. gadā, bet starptautiskās sacensībās piedalījās kopš 2006. gada. Pirms pievēršanās bobslejam E. Maskalāns dzīvoja un strādāja Īrijā.
Pasaules kausa posmos viņš startēja kopš 2007. gada. Šajā sezonā cīnījās par Latvijas izlases otrā pilota vietu ar Mihailu Arhipovu (pirmais pilots tobrīd bija Jānis Miņins). Sezonas sākumā E. Maskalāns kā komandas trešais pilots startēja Eiropas kausa izcīņas posmos, tomēr sezonas beigās viņš izcīnīja vietu dalībai Pasaules kausā.
Pasaules čempionātā E. Maskalāns pirmo reizi piedalījās 2008. gadā. Viņa labākie rezultāti ir 9. vieta četriniekos un 16. vieta divniekos. 2012. gada Eiropas čempionātā Altenbergā ieņēma 4. vietu četriniekos, tikai par vienu sekundes simtdaļu atpaliekot no trešās vietas.
2012. gada oktobrī paziņoja par sportista karjeras beigšanu traumu dēļ.
Lepene
Lokalizācija
Augusts Bīlenšteins uzskatīja, ka Jersikas ķēniņam pakļautā Lepenes pils atradās Liepkalnā (tagadējā Aizkraukles novada Iršu pagastā), tomēr 13. gadsimtā Liepkalns ticamāk atradās nevis Jersikas, bet gan Kokneses valsts teritorijā.
Pēc cita uzskata Lepene bija viens senākajiem Līvānu (vēlāk dēvēti par Limehnen, Libenen, Livenen) nosaukumam. Arī Ernests Brastiņš domāja, ka Lepenei drīzāk bijis jāatrodas starp Krustpili un Jersiku. Heinrihs Lākmans pieminēja, ka tikpat labi Lepeni varētu meklēt pie mūsdienu Lipuškiem Līvānu novada Sutru pagastā. Ē.Mugurēvičs 1965. gadā rakstīja, ka Lepenes pils atrašanās vieta varētu būt pie Rēznas ezera, kur Mākoņkalna pagastā atrodas Ļipušku ciems.
Vostoka
Vostoka ir vienīgā funkcionējošā Krievijas (agrāk PSRS) iekškontinentālā polārstacija Antarktīdā. Izvietota netālu no dienvidu ģeomagnētiskā pola 1260 km no tuvākās piekrastes un 1253 km no Dienvidpola. Tuvākā polārstacija Konkordija ir 560 km attālumā. Nosaukta Fabiāna Belinshauzena 1819.—1821. gadu antarktiskās ekspedīcijas kuģa «Vostok» vārdā. Atrodas tā sauktajā «aukstuma polā», jo šeit reģistrēta zemākā temperatūra uz Zemes virsmas −89,2 °C (1983. gada 21. jūlijā).
Vide
Stacija izvietota uz Polārā plato virsmas 3488 m vjl. Ledus vairoga biezums stacijas rajonā ir 3700 m, bet sniega un firna slānis — 130 m. Ledāja pamatne zem stacijas atrodas 200 m zem jūras līmeņa. Vidējā gada gaisa temperatūra ir −55,4 °C (vasarā −30 °C, ziemā −68 °C). Vidējais vēja ātrums ap 5 m/s, lielākais — 27 m/s. Stacijas rajonā ļoti niecīgs nokrišņu daudzums — ap 4,5 mm gadā, tikai sniega veidā (Sahāras sausākajos rajonos 20 mm gadā), un ar to saistīts zems gaisa mitrums. Sakarā ar lielo augstumu stacijas apvidū gaiss ir retināts un ar paaugstinātu jonizāciju. Sakarā ar to, ka zemās temperatūras ietekmē gaisa blīvums samazinās straujāk, skābekļa saturs gaisā Vostokas stacijā līdzvērtīgs 5000 m augstumam citos pasaules reģionos. Elpojamajā gaisā novērojama arī ogļskābās gāzes nepietiekamība, kas noved pie elpošanas mehānisma regulēšanas disfunkcijas. Polārā nakts ilgst piecus mēnešus (no 23. aprīļa līdz 21. augustam). Visu šo apstākļu kopums liek Vostokas staciju uzskatīt par vienu no cilvēkam nepiemērotākajām vietām uz Zemes. Personāla aklimatizācija ilgst no nedēļas līdz pat mēnesim vai diviem un ir saistīta ar reiboņiem, sāpēm ausīs, deguna asiņošanu, redzes traucējumiem, slāpšanu, miega traucējumiem, apetītes trūkumu, vemšanu, svara zaudēšanu 3—5 kg robežās (atsevišķos gadījumos līdz pat 12 kg).
Vēsture
Kā pirmā bija Pioņerska, ko izveidoja 1956. gada 27. maijā 375 km no Mirnijas, kas kā patstāvīga polārstacija darbojās līdz 1959. gada 15. janvārim.
1957. gada 18. janvārī 640 km no Mirnijas tika izveidota polārstacija Vostoka I, kur tika nogādāta lielākā daļa iekārtu un aprīkojuma, ko vēlāk bija paredzēts uzstādīt Vostokas stacijā.
1957. gada antarktiskajā pavasarī (oktobrī) no Mirnijas tika organizēta karavāna Vostokas stacijas izveidošanai. 6. novembrī tika atklāta Komsomoļskas (74°06'S, 97°30'E) polārstacija. 1. decembrī tika slēgta stacija Vostoka I. 16. decembrī tika atklāta Vostokas polārstacija.
Līdz 1962. gadam stacija sastāvēja no sešiem tā sauktajiem «balokiem» (ap 12 m² lielām uz sliecēm uzmontētām būdām), no kurām piecas bija apvienotas ar kopēju tamburu. Šajās būdās atradās elektrostacija, radiopunkts, kopkajīte ar kambīzi, dzīvojamās telpas, pirts, noliktavas. Sestajā atsevišķi stāvošajā būdā atradās aeroloģijas radiolokators. 60 m no stacijas sniega slānī tika ierīkoti paviljoni magnētiskajiem novērojumiem un aeroloģijas paviljons ar gāzģeneratoru radiozondu palaišanai.
1962. gada 21. janvārī sakarā ar apgādes problēmām stacija tika iekonservēta un nedarbojās līdz 1963. gada 25. janvārim. 1962. gadā iekonservēto staciju apmeklēja austrāliešu ekspedīcija, kas veica 3000 km garu ceļu no Vilksas stacijas Bada krastā.
1970. gadā stacijā tika sākta ledus vairoga dziļurbumu programma, ko veica Arktikas un Antarktikas institūta un Ļeņingradas Kalnu institūta speciālisti. Programmas rezultātā sasniegts 3660 m dziļums (dziļākais ledus urbums pasaulē), par 130 m nesasniedzot Vostokas ezera kavernu. Urbšanas rezultātā iegūtie paraugi ļauj veikt klimata pētījumus par pēdējiem 420 000 gadu.
Lielākās daļas stacijas ēku apsildei izmanto centrālo apkuri, par sildītāju izmantojot dīzeļģeneratoros cirkulējošo dzesēšanas šķidrumu un izplūdes gāzu siltumu. Stacijas apgāde ar degvielu un materiāliem notiek ar traktortehnikas karavānu palīdzību no Progresas stacijas (līdz 2009. gadam — no Mirnijas stacijas Deivisa jūras krastā). Personāls uz staciju parasti tiek tranportēts ar lidmašīnām no Mirnijas vai Progresas. Stacijā ir sava traktortehnika, buldozeri.
1982. gada 13. aprīlī stacijā izcēlās ugunsgrēks, kas iznīcināja pamata un rezerves dīzeļģeneratorus, atstājot staciju bez elektrības un siltuma. Politisku un tehnisku apsvērumu dēļ (tādas lidmašīnas, kas spētu veikt nosēšanos un pacelšanos -70 grādu salā bija tikai amerikāņiem) stacija netika evakuēta. Viens polārpētnieks (dīzeļelektrostacijas priekšnieks Aleksejs Karpenko) gāja bojā, bet palikušie 22 cilvēki pārziemoja ekstrēmos apstākļos, sildoties pie paštaisītām ar dīzeļdegvielu apkurināmām krāsniņām.
Sākot no 1993. gada sezonas pētījumi Vostokas stacijā (sevišķi dziļurbumi) tiek organizēti saskaņā ar vienošanos starp Krievijas, Francijas un ASV antarktisko pētījumu programmām. Francijas puse nodrošina tehnisko un materiālo atbalstu urbšanas darbiem, ASV - palīdzību ekspedīcijas organizēšanā.
Sakarā ar finansiālajā grūtībās stacija 1994. un 1996. gadā bijusi uz laiku iekonservēta.
Atmoda
Atmoda var būt:
Vostoka
Aktivitātes
Vostokas stacijā tiek veikti pētījumi un novērojumi sekojošās disciplīnās:
Atmoda
Tautas kustības
Tautas kustības Latvijā, tajā skaitā:
Dilles
Dilles (Anethum) ir čemurziežu dzimtas ģints, kurā ietilpst tikai viena suga — parastā dille (Anethum graveolens). Dilles kulinārijā izmanto kā garšaugu. Tas ir raksturīgs Austrumeiropas un Ziemeļeiropas valstu virtuvēm. Diļļu izcelsmes vieta ir Vidusjūras reģions
Roberts Smits
Roberts Džeimss Smits (en; dzimis ) ir angļu dziedātājs, komponists un multiinstrumentālists, grupas The Cure līderis.
Dilles
Diļļu ģintij ģenētiski visradniecīgākā ir rūgtdiļļu ģints (Peucedanum). Nosaukums ‘dilles’ ir cēlies no sennorvēģu valodas vārda dilla, kas nozīmē "remdināt", "nomierināt".
Elfrīde Jelineka
Elfrīde Jelineka (Elfriede Jelinek; dzimusi ) ir austriešu dramaturģe un rakstniece.
2004. gadā saņēmusi Nobela prēmiju literatūrā par "muzikālo balsu un pretbalsu plūdumu romānos un lugās, kas ar neparastu dedzību atklāj sabiedrības klišeju absurdumu un nomācošo spēku". 1986. gadā saņēmusi Heinriha Bella balvu, 1998. gadā Georga Bīhnera prēmiju, kā arī vairākas citas balvas. Viņas slavenākie darbi ir "Klavierētāja" (Die Klavierspielerin), Lust, Greed. Studējusi teātra zinātni, mākslas vēsturi un mūziku. Romānu "Klavierētāja" 2001. gadā ekranizējis austriešu režisors Mihaels Hāneke ar Izabellu Ipēru galvenajā lomā.
Darbu tulkojumi latviešu valodā
Klavierētāja, tulkojis Jānis Krūmiņš, izdevniecība AGB, 2005, 278. lpp.
'''Mihaels. Jauniešu grāmata infantilajai sabiedrībai''', tulkojis Jānis Krūmiņš, izdevniecība AGB, 2007, 224. lpp.
Hanss Jergs Buts
Hanss Jergs Buts (de; dzimis Oldenburgā, Rietumvācijā) ir bijušais vācu futbolists, spēlēja vārtsarga pozīcijā. H. J. Buts bija Vācijas izlases otrais vārtsargs 2010. gada FIFA Pasaules kausa izcīņas finālturnīrā Dienvidāfrikā. Savu profesionāļa karjeru uzsāka 1994. gadā vietējā Oldenburg kluba sastāvā. Bieži izpildījies 11 metru soda sitienus. Kopā guvis 26 vārtus Vācijas Bundeslīgā.
Aprīļa klimats Latvijā
Aprīļa klimats Latvijā. Mēneša vidējā gaisa temperatūra ir no +3,1 °C Latvijas ziemeļrietumu daļā (Kolkasragā) līdz +5,7 °C Viduslatvijas dienvidos. Aprīlī visaukstākais laiks ir bijis 1929. un 1955. gados, tad mēneša vidējā gaisa temperatūra Latvijas centrālajā daļā noslīdēja līdz +1, +2, bet citviet līdz −1, +1 grādam. Vissiltākais laiks aprīlī ir bijis 1999. un 2000. gados, tad mēneša vidējā gaisa temperatūra piekrastes rajonos svārstījās no +6 līdz +9, bet pārējā teritorijā no +8 līdz +11 grādiem. Kopumā Latvijā aprīļa vidējā gaisa temperatūra ir +4,7 °C.
Hanss Jergs Buts
Sasniegumi
Bayern Munich
Aprīļa klimats Latvijā
Aprīlī kopumā saule spīd 24—26 dienas. Dienā ar sauli tās spīdēšanas ilgums vidēji ir 7—8 stundas. Saulei strauji ceļoties augstāk debesjumā, mēneša gaitā diennakts vidējā gaisa temperatūra kopumā Latvijā pieaug no +1,5 grādiem mēneša sākumā līdz +8 grādiem mēneša beigās. Diennakts vidējai gaisa temperatūrai kļūstot stabili augstākai par +5 grādiem, atsākas augu veģetācija. Atbilstoši temperatūras sadalījumam visātrāk tas notiek Latvijas vidienē (vidēji 12.—13. aprīlī), visvēlāk — Valsts ziemeļrietumu daļā (vidēji 27. aprīlī).
Temperatūra
Mēneša vidējā maksimālā gaisa temperatūra ir +7, +11 grādi. Līdz šim reģistrētā absolūti maksimālā gaisa temperatūra ir no +23,5 grādiem Kolkā līdz +28 grādiem Rīgā un Daugavpilī un ir uzstādīta galvenokārt 2000. un 1950. gados. Mēneša vidējā minimālā gaisa temperatūra ir 0, +2 grādi. Līdz šim reģistrētā absolūti minimālā gaisa temperatūra ir no −10 grādiem Liepājā līdz −22 grādiem Zosēnos un ir uzstādīta galvenokārt 1942., 1956. un 1963. gados.
28. augusts
28. augusts ir gada 240. diena pēc Gregora kalendāra (241. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 125 dienas.
Aprīļa klimats Latvijā
Temperatūra
Visagrākais +20 grādu siltums Latvijā tika reģistrēts 1968. gadā, kad 30. martā Mērsragā termometra stabiņš pakāpās līdz +20,8 °C.
28. augusts
Vārda dienas
Auguste, Guste
Aprīļa klimats Latvijā
Nokrišņi
Vidēji 11—14 dienās ar nokrišņiem to vidējā mēneša summa Latvijā kopumā ir 40 mm ar teritoriālām svārstībām no 33 mm Latvijas ziemeļrietumos līdz 50 mm Vidzemes augstienē. Ar nokrišņiem visbagātākais aprīlis ir bijis 1977. un 1956. gados, tad mēneša nokrišņu daudzums bija no 60 līdz 140 mm. Līdz šim vislielākais aprīļa mēneša nokrišņu daudzums ir reģistrēts 1956. gadā Dzērbenē — 147 mm. Vismazāk nokrišņu aprīlī Latvijā ir bijis 1974. un 1990. gados, tad mēneša nokrišņu daudzums bija tikai 1–15 mm.
Doroteja fon Mēdema
Anna Šarlote Doroteja fon Mēdema (de, dzimusi, mirusi ) bija hercoga Pētera fon Bīrona trešā sieva, viena no sava laika izcilākajām un savdabīgākajām personībām Eiropas politiskajā, sabiedriskajā un kultūras dzīvē.
Aprīļa klimats Latvijā
Vējš
Aprīlī Latvijas rietumu daļā vējš pūš pārsvarā no dienvidrietumiem. Līdzās dienvidu virzienu vējiem Latvijas vidienē biežāki kļūst ziemeļu, bet austrumu rajonos — rietumu virzienu vēji. Vēja vidējais ātrums mēnesī ir 3–5 m/s. Visstiprākie vēji pūš Kurzemes rietumu daļā — Baltijas jūras piekrastē. Šeit praktiski katru gadu aprīlī vēja ātrums (10 minūtēs vidējā vēja ātruma vērtība) var sasniegt mēreni stipra vēja spēku (8 m/s), vidēji reizi 14 gados kļūt vētrains (17,2—20,7 m/s), bet vidēji reizi 40 gados iespējama vētra (virs 20,8 m/s). Līdz šim reģistrētais aprīlī vislielākais vēja ātrums ir 22 m/s (1968. gadā Ventspilī). Brāzmās Kurzemes rietumu daļā — Baltijas jūras piekrastē katru gadu aprīlī vējš var sasniegt ļoti stipra vēja spēku (14 m/s), bet vidēji reizi 5 gados brāzmas var sasniegt dažādas intensitātes vētras spēku. Baltijas jūras piekrastē līdz šim reģistrētās vislielākās vēja brāzmas ir 31 m/s (2003. gada 5. aprīlī Ventspilī), 27–29 m/s stipras vēja brāzmas ir reģistrētas Liepājā, Pāvilostā un Kolkā. Rīgas līča piekrastē līdz šim reģistrētais maksimālais vēja ātrums ir 15, bet brāzmas — 24 m/s, Latvijas kontinentālajā daļā — 16 un 28 m/s.
Doroteja fon Mēdema
Biogrāfija
Anna Šarlote Doroteja fon Mēdema dzimusi 1761. gadā Mežotnē grāfa Johana Frīdriha fon Mēdema un viņa otrās sievas Luīzes Šarlotes, dzimušas Manteifeles, ģimenē. Viņas pusmāsa bija Elīza fon der Reke, brāļi Kristofs Johans Frīdrihs Mēdems un Kārlis Johans Frīdrihs fon Mēdems.
1779. gada 14. oktobrī viņa saderinājās ar 55 gadus veco Kurzemes un Zemgales hercogu Pēteri Bīronu, un jau novembrī salaulājās. Visai drīz viena pēc otras piedzima meitas: Katrīna Friderike Vilhelmīne (1781. gada 8. februārī), Marija Luīze Paulīne (1782. gada 19. februārī), Johanna Katrīna (1783. gada 24. jūnijā).
Tolerance
Tolerance (no la — 'izturība') var būt:
Vidors
Vidors var būt:
Siltumsūknis
Siltumsūknis ir ierīce, kas pārvieto siltumu no aukstākas vietas uz siltāku. Šis process patērē enerģiju, jo siltums patvaļīgi plūst tikai no siltākas vietas uz aukstāku. Šī iemesla dēļ siltajai vietai pievadītais siltuma daudzums vienmēr ir lielāks nekā no aukstās vietas aizvadītais siltuma daudzums.
Siltumsūkni var uzskatīt par siltuma dzinēju, kas darbojas pretējā virzienā (siltuma dzinējs iegūst enerģiju, pārvadot siltumu no siltākas vietas uz aukstāku).
Siltumsūkņus parasti lieto dzesēšanai dažādās saldēšanas iekārtās (piem., ledusskapjos). Dažreiz siltumsūkņus lieto arī, lai iegūtu siltumu (izsūknējot no apkārtējās vides). Dažreiz jēdzienu siltumsūknis lieto tieši šajā šaurākajā nozīmē.
Pēc darbības principa siltumsūkņus var iedalīt vairākās grupās:
Tvaiku kompresijas siltumsūknis
Šī sistēma sastāv no kompresora (4), kas saspiež gāzveida aukstumnesēju (palielinot tā temperatūru un spiedienu), aukstumnesējs tālāk nonāk siltajā siltummainī (radiators ledusskapim), kur atdziest un kondensējas. Izveidojušos šķidrumu caur izplešanās vārstu (2) laiž uz auksto siltummaini. Izplešanās vārstā strauji tiek samazināts spiediens un nonākot aukstajā siltummainī (3), aukstumnesējs vārās, absorbējot siltumu. Izveidojušos aukstumnesēja tvaikus laiž atpakaļ uz kompresoru un saspiež no jauna.
Izplatītākie aukstumnesēji ir bijuši freoni (hlorfluoralkāni). Tie ir relatīvi maztoksiski, nav korozīvi, nedegoši, bet ir kaitīgi ozona slānim. Vēl lielās sistēmās dažreiz lieto amonjaku. Tas ir indīgs un mitros apstākļos izraisa vara un tā sakausējumu koroziju. Amonjaks bija pieejams pirms freonu izgudrošanas, tas arī parasti vienmēr ir bijis lētāks par freoniem. Vēl, freonus mēģina aizvietot ar ogļūdeņražiem (propānu). Tie ir mazāk efektīvi (salīdzinot ar freoniem) un ļoti labi deg, bet nav kaitīgi (relatīvi) ozona slānim. Vēsturiski, pirms freonu izgudrošanas, par aukstumnesējiem lietoja arī oglekļa dioksīdu (nepieciešami ļoti lieli spiedieni), sēra dioksīdu (nepieciešami lieli spiedieni, zemām tempratūrām arī lielas spiedienu starpības, indīgs) un dažus hloralkānus.
Ankaras kauja
Ankaras kauja notika 1402. gada 20. jūlijā Čubukas laukā pie Ankaras un tajā Osmaņu impērijas sultāns Bajezids I karoja pret Timura impērijas valdnieka Timura turkiem-mongoļiem.
Vladimira
Vladimira (ru) ir pilsēta Krievijā, Vladimiras apgabala administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala vidienē Kļazmas upes kreisajā krastā 180 km uz ziemeļaustrumiem no Maskavas.
Tolerance (farmakoloģija)
Tolerance ir termins farmakoloģijā, ar ko apzīmē organisma spēju veidot pretestību pret kādu vielu vai zālēm tā, ka ir nepieciešams palielināt vielas devu, lai saglabātu nepieciešamo tās iedarbību uz organismu. Līdz ar tolerances iestāšanos palielinās ne vien vielas aktīvās, bet arī letālās devas robeža. Jo lielākas devas un jo biežāk kāda viela tiek uzņemta, jo ātrāka tolerance veidojas. Tolerance parasti pazūd pēc kāda laika, kad tiek pārtraukta vielas lietošana.
Vladimira
Vēsture
Uzskata, ka pilsēta nosaukta vai nu Kijevas lielkņaza Vladimira Svjatoslaviča vai arī Vladimira Monomaha vārdā, jo Ipatija hronikā minēts, ka pilsēta dibināta 1108. gadā. Kņazs Andrejs Bogoļubskis pārcēla savu rezidenci no Suzdaļas uz Vladimiru. 1238. gadā to nopostīja mongoļi Batuhana vadībā.
1299.–1317. gadā Vladimirā dzīvoja Krievijas metropolīti, bet 1328. gadā kņazs Ivans Kaļita savu rezidenci pārcēla uz Maskavu. Pētera I reformu laikā 1719. gadā tā kļuva par provinces galvaspilsētu, no 1796. līdz 1929. gadam tā bija Vladimiras guberņas galvaspilsēta. Kopš 1944. gada Vladimiras apgabala galvaspilsēta.
Ankaras kauja
Pirmsākumi
1390. gadā Timurs bija iekarojis Gruziju un Armēniju, kad par viņa kaimiņvalsti kļuva Osmaņu impērija. Abu valstu starpā izcēlās tieši militāri konflikti. Pēc tam, kad Bajezids I, piedraudot ar karu, pieprasīja no kāda turku emirāta atlīdzību par to, ka viņi bija pārgājuši Timura ietekmē, Timurs šādu rīcību uztvēra kā personīgu apvainojumu un 1400. gadā izlaupīja Osmaņu impērijā Sebastes pilsētu (tag. Sivasa). Bajezids bija ļoti saniknots un sapulcinājis savus spēkus, devās ar karaspēku stāties pretī Anatolijā iebrukušajam Timuram. Pirms konflikta abu valstu vadītāji apmainījās ar savstarpēju apvainojumu vēstulēm, kas vēl vairāk saasināja attiecības abu starpā.
Tolerance (farmakoloģija)
Ir iespējama arī pretējā tolerance — kad vielas aktīvās un letālās devas lielums samazinās, uzsākot tās lietošanu. Tāpat arī vērojama šķērstolerance, kad, lietojot kādu vielu, rodas tolerance arī pret citām vielām.
Ankaras kauja
Karaspēks
Interneta lapā teikts: „Karaspēki bija pēc skaita aptuveni vienādi. Tomēr atsevišķu aculiecinieku teiktais norāda uz to, ka Timura karaspēkā bija vairāk par miljonu karavīru. Patiesais skaits visdrīzāk bija ap 200’000. Turklāt, Bajezida armija bija aptuveni tādā pašā skaitā kā Timuram, tomēr tie bija pārsvarā kājinieki, bet Timuram tie pārsvarā bija jātnieki un viņam pat esot bijuši daži indiešu ziloņu jātnieki.”
Kauja
Kauju sāka Osmaņu impērija ar vispārēju uzbrukumu, kuru atvairīja Timura kavalērijas strēlnieki. Tika nogalināti vairāki tūkstoši uzbrucēju, bet pārējie padevās Timuram. Čubukas upīte — abu armiju galvenais ūdens avots — jau pirms kaujas tika aizdambēta, lai Timura armijai būtu ūdens krātuve un tā rezultātā Osmaņu armija palika bez jebkādas ūdens apgādes. Pēdējā cīņa notika pie Čatala kalna. Osmaņu armija, kas bija nomocīta no slāpēm, tika sakauta, bet Bajezids I paguva ar dažiem tūkstošiem jātnieku atgriezties tuvējos kalnos. Tomēr Timurs jau bija paspējis kalnus aplenkt un drīz sagūstīja Bajezidu I.
Iznākums
Sākumā eiropieši iedrošināja Timura ienākšanu. Ir pat nostāsts par to, ka dženovieši esot izkāruši uz Galatas sienām mongoļu karogu kā zīmi Timura atbalstam. Tomēr vēlāk, kad Timurs dažus mēnešus bija grāvis Osmaņu varu Anatolijā, vairums eiropiešu sāka uztraukties par to, ka varētu kļūt par nākamajiem upuriem.
Ankaras kaujai bija īslaicīgs iespaids uz Balkānu politiskajām norisēm, jo tajā laikā Osmaņi šajā reģionā bija ieguvuši ievērojamu ietekmi. Sakarā ar Timura iebrukumu tika pārtraukts Konstantinopoles aplenkums un, lai pretotos iespējamam tālākam iebrukumam, spēki tika pārcelti prom no Balkāniem.
Ķeblavika
Ķeblavika (, — ‘krastā izmesto koku līcis’) ir pilsēta Reikjanesas reģionā dienvidrietumu Islandē.
1995. gadā tā apvienojās ar Njardvīku un Hafniru, izveidojot Reikjanesbairas municipalitāti ar 14 000 iedzīvotājiem (2008. gada jūnijs).
Bihāra
Bihāra ir viens no Indijas štatiem, valsts ziemeļaustrumu daļā. Bihāra robežojas ar Utarpradēšu rietumos, ar Nepālu uz ziemeļiem, ar Rietumbengāli austrumos un ar Džhārkhandu dienvidos. Štata kopējā platība ir 94 163 km², Bihāra ir divpadsmitais lielākais Indijas štats pēc platības un trešais lielākais pēc iedzīvotāju skaita. Štata galvaspilsēta un lielākā pilsēta ir Patna. Štats ir sīkāk iedalīts 38 apgabalos.
Hondurasas futbola izlase
Hondurasas futbola izlase ir nacionālā futbola komanda, kas pārstāv Hondurasu starptautiskās futbola sacensībās. Hondurasas futbola izlasi pārvalda Hondurasas Futbola federācija. Savu pirmo spēli izlase aizvadīja 1921. gadā, cīnoties pret Gvatemalas izlasi. Hondurasas izlase ir trīs reizes piedalījusies FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Pirmo reizi tas notika 1982. gadā, kad spēja izcīnīt neizšķirtus pret Spāniju un Ziemeļīriju, taču neizkļuva no apakšgrupas. Vēl izlase ir spēlējusi 2010. un 2014. gada Pasaules kausā, kad arī neizkļuva no grupas. Zelta kausa izcīņā izlases lielākais panākums ir 2. vieta 1991. gadā. 1981. gadā izlase ir uzvarējusi CONCACAF čempionātā. 2001. gadā Hondurasas izlase viesu statusā piedalījās Dienvidamerikas Copa America turnīrā, kurā izcīnīja 3. vietu, ceturtdaļfinālā pieveicot Brazīliju.
Bihāra
Vēsture
Senās Indijas laikā Bihāras teritorijā no 7. līdz 1. gadsimtam p.m.ē. pastāvēja Magadhas ķēniņvalsts ar Rādžgiru, vēlāk Pataliputru kā galvaspilsētu. Šajā valstī un laikā dzīvoja gan Buda, gan Mahāvīra, no kuru mācībām izveidojās budisms un džainisms. Vēlāk tā kļuva par Maurju impērijas (322–185 p.m.ē) un par Guptu impērijas (320–550) centru. 7. gadsimtā Bihāru iekaroja Tibetas impērija, 8. gadsimtā budismu nomainīja brahmanisms. Pēc 1525. gada to pakļāva Mogulu impērija, bet 1765. gadā Britu Austrumindijas kompānija. Britu Indijas laikā Bihāra atradās Bengālijas prezidentūras teritorijā, bet no 1912. gadā veidoja Bihāras un Orisas provinci. 1936. gadā Orisa atdalījās no Bihāras. Pēc Indijas neatkarības iegūšanas 1950. gadā izveidoja Bihāras štatu. 1956. gadā bengāļu valodā runājošos pierobežas rajonus pievienoja Rietumbengālijai. 2000. gada 15. novembrī no Bihāras atdalīja  Džhārkhandas štatu.
Iecavas slaktiņš
Iecavas slaktiņš bija apšaude Iecavas pagastā, kuras rezultātā gāja bojā 7 cilvēki un viens tika ievainots. Šāvējs — Jurijs Čubarovs — pēc notikuma izdarīja pašnāvību.
Hondurasas futbola izlase
Copa América
2001. gadā Hondurasas izlase piedalījās Dienvidamerikas CONMEBOL federācijas čempionātā Copa America viesu statusā.
Lumene
Lumene Oy ir Somijas kosmētikas uzņēmums. Tā galvenais birojs un ražotne atrodas Espo.
Iecavas slaktiņš
Priekšvēsture
Jurijs Čubarovs iegādājās "Mūrniekus" 1970. gadu beigās vai 1980. gadu sākumā un vēlējās pārcelties uz turieni dzīvot. Pēc tam, kad Latvijas Republika atguva neatkarību, Koškinu ģimene atguva zemi ap šo ēku, tādēļ starp Čubarovu un Koškinu ģimeni izcēlās strīdi. 1997. gada aprīlī "Mūrnieku" ēka nodega. Policija par ugunsnelaimes iemeslu atzina pārkurinātu krāsni un bojājumus dūmvadā, taču Čubarovs notikušajā vainoja Koškinus. Viņš pārcēlās uz dzīvi nelielā vagoniņā, kas atradās pie "Mūrniekiem".
Dinozauri
Dinozauri (, deinos — 'briesmīgs'; σαῦρος, sauros — 'ķirzaka') ir mugurkaulnieku apakštipa rāpuļu klases dzīvnieki, kuri dominēja uz Zemes aptuveni 160 miljonus gadu. Pirmie dinozauri parādījās pirms 230 miljoniem gadu, un pirms 65 miljoniem gadu dinozauru dominance pār zemeslodi beidzās, to, iespējams, izraisīja liela meteorīta nokrišana uz mūsu planētas. Jāpasvītro, ka krīta-terciāra masveida izmiršanas laikā nav izzuduši visi dinozauri; daļa ir izdzīvojusi līdz mūsdienām un ir sastopami kā putni.
Iecavas slaktiņš
Priekšvēsture
Čubarovam piederēja četri šaujamieroči, taču licence to glabāšanai izbeidzās. tika izsūtīta pavēste par ierašanos policijā, uz ko viņš nereaģēja. notika reids, kura laikā policija ieradusies arī Čubarova dzīvesvietā, taču viņš nav bijis mājās.
Lumene
Uzņēmumam pieder zīmoli Lumene (ādas kopšanas un krāsu kosmētika) un Cutrin (profesionālā matu kosmētika).
Dinozauri
Apzīmējumu "dinozaurs" dažkārt attiecina arī uz tādiem aizvēsturiskiem rāpuļiem kā dimetrodons, pelikozaurs, spārnotais pterozaurs un citiem, lai gan tie pēc bioloģiskās klasifikācijas nav dinozauri.
Iecavas slaktiņš
Apšaude
Apšaude notika Iecavas pagastā, aptuveni 10 km no Iecavas. Kartupeļu laukā pie "Mūrnieku" mājām 11 cilvēki vāca kartupeļus. Ap pulksten 11 Jurijs Čubarovs ar savu "Lada Ņiva" piebrauca pie īpašuma. Pēc tam, kad talcinieki paēda pusdienas, ap pulksten 14 Čubarovs no pagalma aizbrauca līdz kombainam un, bruņojies ar vismaz diviem šaujamieročiem, atklāja uguni uz talciniekiem. Septiņi cilvēki tika nogalināti, bet viens — Guntars Grīva — tika ievainots plaušās un plecā un ievietots Bauskas slimnīcas, kur viņam tika veikta operācija. Pārējie trīs kartupeļu talkas dalībnieki izglābās.
Dinozauri
Dinozauru atklāšana
Ap 1820. gadu tika atrasti lieli zobu un kaulu pārakmeņojumi, kas izraisīja angļu un franču zinātnieku interesi. Viņiem pakāpeniski kļuva skaidrs, ka tik lieli kauli varēja piederēt tikai ļoti lieliem rāpuļiem, kuri dzīvojuši sen. 1822. gadā angļu ārsts Džeimss Parkinsons pētīja ģeologa Viljama Buklenda kolekcijas fosilijas. Viņš secināja, ka kauli varēja piederēt ļoti lielam mūsdienās neeksistējošam dzīvniekam, kuru viņš nosauca par megalozauru, kas tulkojumā nozīmē "milzu ķirzaka". 1824. gadā Buklends pats sāka zinātniski nosaukt un aprakstīt savus atradumus. Tā bija pirmā reize, kad zinātnieki izpētīja dinozauru kaulus un deva dinozauriem atbilstošus nosaukumus.
Iecavas slaktiņš
Apšaude
Pēc notikušā aptuveni 200 policijas darbinieki un zemessargi uzsāka pie "Mūrniekiem" esošā meža pārmeklēšanu. Kopumā slepkavas meklēšanā tika iesaistīti aptuveni 500 cilvēki. Tas bija plašākais šāda veida pasākums kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas. Jurija Čubarova līķis tika atrasts nākamajā dienā ap pulksten 17 vakarā, aptuveni 2 km no "Mūrnieku" mājām. Viņš bija iegājis mežā un ielīdis zvēru izraktā un ar nātrēm aizaugušā alā ar kājām pa priekšu. Viņš bija paņēmis līdzi divus šaujamieročus, no kuriem viens tika izmantots apšaudē. Pie līķa sēdēja viens no Čubarova suņiem.
Dinozauri
Dinozauru atklāšana
1825. gadā cits angļu ārsts Gideons Mantels ziņoja par otru saviļņojošu atradumu. Viņa sieva Mērija pirms trim gadiem pludmalē kādā ceļmalas akmenī bija atradusi divus lielus zobus. Arī netālajā akmeņlauztuvē tika atrasti zobi un pārakmeņojušies kauli. Tā kā zobi pēc savas formas bija līdzīgi Centrālamerikā un Dienvidamerikā dzīvojošas ķirzakas iguānas zobiem, Mantels jaunatklāto dzīvnieku nosauca par iguanodonu, kas tulkojumā nozīmē "iguānas zobs".
Iecavas slaktiņš
Apšaude
Iecavā bija sēru diena. Visi bojā gājušie, tai skaitā Čubarovs, tika apglabāti.
Lumene
Lumene darbojas Somijā, Skandināvijā, Krievijā, ASV, Ukrainā, Čīlē, Igaunijā un citur.
Kings Vidors
Kings Voliss Vidors (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu kinorežisors, kinoproducents un scenārists. 1979. gadā saņēma Kinoakadēmijas goda balvu par "par neatkārtojamiem kino radītāja un novatora sasniegumiem." Kings Vidors piecas reizes ticis izvirzīts Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais režisors", kā arī savas karjeras laikā ieguvis astoņas dažādus starptautiskus kino apbalvojumus.
Ķibilds
Ķibilds var būt:
Datorzinātne
Datorzinātne nereti tiek jaukta ar nozarēm, kurās noris darbs ar datoru, piemēram, informācijas tehnoloģijām, — tiek domāts, ka tā ir saistīta ar tādām nodarbēm kā datorspēļu spēlēšana, interneta pārlūkošana vai rakstīšana ar teksta redaktoru. Nīderlandes datorzinātnieks Edsgers Deikstra ir teicis: "Datorzinātne ir par datoriem tikpat, cik astronomija ir par teleskopiem", tā norādot, ka dators ir vien instruments, ar kuru strādā datorzinātnieki.
Lumene
Vēsture
1948. gadā Somijas farmācijas uzņēmums Orion izveidoja tehniskās ķīmijas uzņēmumu Noiro Oy. 1970. gados uzņēmums sāka ražot kosmētiku.
Orion 2003. gadā Noiro pārdeva pircēju grupai, ko pārvaldīja Capman, Langholm Capital LL un paša uzņēmuma vadībai. 2004. gadā Noiro kosmētikas līniju Herbina pārdeva uzņēmumam Berner. 2005. gadā Noiro tika pārdēvēts par Lumene Oy. Nosaukums veidots no Lummenes ezera Kuhmoineā, Somijas vidienē.
Kings Vidors
Biogrāfija
Kings Vidors piedzima Galvestonā, Teksasā, kur pārcieta lielo 1900. gada Galvestonas viesuļvētru. Balstoties uz piedzīvoto, viņš 1935. gada žurnāla Esquire maija numurā publicēja māksliniecisku šī ciklona aprakstu ar nosaukumu Southern Storm.
Lumene
Vēsture
2014. gadā CapMan fondi pārdeva Lumene 12 % kapitāldaļu uzņēmuma vadībai un Langholm Captal, kas jau bija Lumene lielākais kapitāldaļu turētājs.
Kings Vidors
Biogrāfija
Viņa vectēvs, Čārlzs Vidors, bija 1848. gada Ungārijas revolūcijas bēglis, kurš apmetās uz dzīvi Galvestonā 1850. gadu sākumā.
Lumene
Lumene Latvijā
2004. gadā Latvijā tika dibināts kosmētikas tirdzniecības uzņēmums SIA Noiro Latvija. 2005. gadā to pārdēvēja par SIA Lumene Latvia. 2009. gada 15. oktobrī tas tika likvidēts.
Kings Vidors
Biogrāfija
Iesākumā viņš strādāja par ārštata kinohroniku operatoru, režisora debija Vidoram bija 1913. gadā ar filmu The Grand Military Parade. Kopš 1915. gada viņš strādāja Holivudā par scenāristu un režisoru sešu sēriju īsfilmu ciklam par nepilngadīgajiem likumpārkāpējiem, ko pasūtīja tiesnesis Viliss Brauns. Vidora pirmā uzņemtā pilnmetrāžas māksla filma bija The Turn in the Road (1919). Veiksmīga filmas Peg o' My Heart montāža 1922. gadā ļāva viņam parakstīt ilgstošas sadarbības līgumu ar Goldwyn Studios (vēlāk tika iekļauta MGM studijā). Pēc trim gadiem Vidors uzfilmēja The Big Parade, kas ir viena no visvairāk atzītajām mēmā kino laika kara filmām ar izciliem komerciālajiem panākumiem. Šis panākums viņu ierindoja MGM studijas labāko režisoru sarakstā. 1928. gadā Vidors saņēma savu pirmo Amerikas Kinoakadēmijas balvas nomināciju par filmu The Crowd. Tajā pašā gadā viņš režisēja Show People, komēdiju par kinoindustriju ar Merionu Deivisu galvenajā lomā, šajā filmā Vidors atveido pats sevi, kā arī ekscentrisko komēdiju The Patsy, kurā galveno lomu atveido Deivisa, kas bija viņa pēdējā mēmā filma.
Datorzinātne
Datorzinātnes nozares
Organizācija CSAB, kura atbild par datorzinātnes studiju programmu akreditāciju ASV un citur pasaulē, ir noteikusi četras datorzinātnes pamata sastāvdaļas:
Doroteja fon Mēdema
Biogrāfija
Kurzemes un Zemgales hercogiste bija nonākusi politisko juku vidū, ko noteica politiskā spriedze starp lielvalstīm Krievijas impēriju, Hābsburgu impēriju un Prūsijas karalisti, cenšoties paplašināt savas teritorijas un ietekmi Eiropā. Hercogs, īsts finanšu ģēnijs un gudrs cilvēks, saprata, ka šajā spēlē viņam ir maza loma, un sūtīja politisko intrigu laukā savu pievilcīgo sievu. Tā 1790. gadā hercogiene Doroteja iegāja Eiropas vareno sabiedrībā, izvēršot aktīvu diplomātisko darbību Varšavā un Berlīnē, mirdzot salonos un uzsākot jaunus mīlas romānus, lai tikai panāktu savu. 1793. gadā viņai piedzima ārlaulības meita Doroteja pēc attiecībām ar poļu diplomātu un sūtni Jelgavā Aleksandru Batovski (Aleksander Benedykt Batowski, 1760—1841), bet hercogs Pēteris atzina meiteni kā savu jaunāko meitu ar visām mantojuma tiesībām.
Īstais nagliņkoks
Īstais nagliņkoks (Syzygium aromaticum) ir miršu dzimtas mūžzaļi koki vai krūmi ar smaržīgām lapām. Nagliņkoka izcelsmes vieta ir Moluku salas, bet mūsdienās to kultivē arī daudzās citās tropu zemēs. 2008. gadā nozīmīgākās krustnagliņu eksportētājvalstis bija Indonēzija, Madagaskara, Tanzānija, Šrilanka un Komoras.