cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Villainā meduszāle
Villainā meduszāle (la) ir daudzgadīgs 30—100 cm augsts lakstaugs. Ne visai bieži sastopams pļavās un sausos uzkalniņos. Veido vairāk vai mazāk blīvus cerus ar nedaudziem stumbriem. Stumbri taisni, pie mezgliem un zem tiem ar mīkstiem, uz leju atliektiem matiņiem. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, šauri lineāras, 0,2—1 cm platas, nosmailotas, ar izteiktu vidusdzīslu, mīkstas, spilvainas. Lapu makstis vairāk vai mazāk garas, ar mīkstiem, uz leju atliektiem matiņiem, mēlīte līdz 0,2 cm gara. Zied no jūnija līdz augustam. Ziedkopa — blīva, 8—10 cm gara skara ar daudzām vārpiņām. Vārpiņas nelielas, olveidīgi iegarenas, no sāniem saspiestas, ar 2—3 ziediem. Vārpiņas plēksnes tik garas kā vārpiņa, strupi nosmailotas, spilvainas, ar īsu, smailu galotnīti, vārpiņas ārējai plēksnei 1 dzīsla, iekšējai — 3 dzīslas. Vārpiņā apakšējais zieds divdzimumu, zieda ārējā plēksne bez akota, šķautne neizteikta, iekšējai plēksnei šķautne ar dzelonīšiem; augšējais zieds vīrišķais, tā zieda ārējā plēksne ar īsu, āķveida akotu, kas nepārsniedz vai tikko pārsniedz vārpiņu, iekšējās plēksnes bieži vien nav. Auglis — 0,1—0,2 cm garš grauds. Lopbarības ziņā mazvērtīgs augs, jo pūkainuma dēļ mājdzīvnieki to neēd siena veidā. Satur glikozīdus, no kuriem var rasties zilskābe.
Emma Jūhansone
Emma Jūhansone (sv; dzimusi Sollefteo, Zviedrijā) ir bijusī Zviedrijas riteņbraucēja. Karjeras laikā Jūhansone ieguva daudz otro un trešo vietu nozīmīgās sacensībās, tāpēc izpelnījās iesauku "Sudraba Emma". 2013. gadu viņa noslēdza ieņēma pirmo vietu UCI pasaules rangā.
Pekinā viņa izcīnīja sudraba medaļu grupas braucienā. Londonā šajā distancē viņa ieņēma 6. vietu. 2016. gada olimpiskajās spēlēs Jūhansone izcīnīja vēl vienu sudraba medaļu grupas braucienā.
2009. gadā viņa ieguva otro vietu UCI sieviešu šosejas riteņbraukšanas pasaules kausa kopvērtējumā pēc iegūtās 2. vietas Trofeo Alfredo Binda-Comune di Cittiglio, 3. vietas Ronde van Vlaanderen un uzvaras Ronde van Drenthe posmos. Pēc sezonas trim posmiem viņa bija kopvērtējuma līdere. E. Jūhansone ir otrā zviedru riteņbraucēja, kas ir valkājusi UCI Pasaules kausa līderes kreklu, pirmā bija Susanna Ljunskoga. 2010. gada Pasaules čempionātā viņa izcīnīja bronzu grupas braucienā, tāpat viņa uzvarēja 2010. gada Zviedrijas čempionātā grupas braucienā. Par Zviedrijas čempioni vēl ir kļuvusi 2005. gada grupas braucienā, 2007. un 2008. gada Zviedrijas čempionātos grupas braucienā. 2009. gadā šajā distancē viņa izcīnīja trešo vietu. 2008. gada Pasaules čempionātā ieņēma 4. vietu grupas braucienā.
Žaks Roge
Personīgā dzīve
Dzimis Gentē, Beļģijā, Nacistskās Vācijas okupācijas laikā.
Pēc profesijas Žaks Roge ir ārsts, ortopēds, viņš mācījies Gentes Universitātē. 1968., 1972. un 1976. gada vasaras olimpiskajās spēlēs viņš piedalījās burāšanas sacensībās. Roge ir pārstāvējis arī Beļģijas regbija izlasi.
Viņš bijis Beļģijas Olimpiskās komitejas prezidents no 1989. līdz 1992. gadam. Prezidenta amatā Roge strādājis arī Eiropas Olimpiskajā komitejā no 1989. līdz 2001. gadam. Par SOK locekli Žaks Roge kļuva 1991. gadā, bet komitejas valdē iekļuva 1998. gadā. Brīvajā laikā viņš lasa vēstures un zinātnisko literatūru.
Žaks Roge tika ievēlēts par SOK prezidentu. Viņš ir Huana Antonio Samaranča pēctecis, kurš bija SOK prezidents kopš 1980. gada. Soltleiksitijas olimpiskajās spēlēs Roge kļuva par pirmo SOK prezidentu, kurš apmeties olimpiskajā ciematā. To viņš darīja, lai pietuvinātos sportistiem.
Roge aktīvi iesaistījies darbībās, lai beisbols un softbols tiktu svītroti no olimpisko spēļu programmas. 2005. gada SOK kongresā lēmums tika apstiprināts, un šie sporta veidi jau 2012. gada Londonas olimpisko spēļu programmā vairs nebija. Viņš gan nenoliedz iespēju, ka nākotnē šie sporta veidi varētu atgriezties olimpiādē.
Roge nav izticis arī bez krietnas devas kritikas. Viņš pārmeta Useinam Boltam par viņa gavilēm pēc izcīnītās zelta medaļas sprinta distancē. Žurnālisti ar to nebija mierā un nosodīja SOK prezidenta rīcību. Arī grieķu sabiedrība nav apmierināta ar Roges izteicieniem, piemēram, "grieķi ieguvuši zelta medaļu dopingā".
Starahovice
Starahovice, līdz 1939. gadam Vežbņika ir pilsēta, gmina un apriņķa centrs Polijas dienvidos, Sventokšiskas vojevodistē uz ziemeļaustrumiem no Kelces. Liels metālrūpniecības centrs kopš XIX gs. vidus. Autobūves centrs no 1948.gada (STAR kravas mašīnas un autobusi, no XX gs. beigām - MAN autobusu ražotne). Līdz 1939. gadam pilsētas nosaukums bija Vežbņika.
Groningena
Groningena (, izrunā: ) ir pilsēta Nīderlandē, Groningenas provinces administratīvais centrs. Pilsētā dzīvo aptuveni 190 tūkstoši iedzīvotāju, no kuriem aptuveni 50 tūkstoši ir studenti. Tā ir lielākā pilsēta Nīderlandes ziemeļos. Groningenā atrodas otra vecākā universitāte valstī — Groningenas universitāte.
Pirmā vasara
"Pirmā vasara" ir 1974. gadā Latvijas PSR uzņemta televīzijas spēlfilma. Filmas režisore ir Ada Neretniece. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā pēc Egona Līva stāsta "Prelūdija" motīviem.
Sižets
Trīs jauni cilvēki - Inga, Gaitis un Maksis - piedzīvo neaizmirstamu vasaru Intupē un pirmās dziļās jūtas.
GAZ-АА
GAZ-AA (ru) ir kravas automobilis, ko ražoja Gorkijas automobiļu rūpnīcā, ar kravnesību 1,5 t (1500 kg). Iesākumā tika ražots pēc Ford Motor Company licences kā 1929. gada Ford Model AA modeļa kopija, bet vēlāk vairākas reizes modernizēts.
Svētā Savienība
Svētā savienība (en, fr, ru, de) bija Eiropas valstu pakts par starptautisko attiecību pamatprincipiem alianses ietvaros, ko noslēdza trīs Napoleonu uzvarējušo kontinentālo lielvalstu valdnieki pēc Vīnes kongresa 1815. gadā. Vēlāk aliansei pievienojās Lielbritānija un Francija. Pakta iedibinātā kārtība (t. s. „Eiropas koncerts”) sabruka līdz ar Krimas kara sākšanos 1853. gadā, bet Vīnes kongresa iedibinātā starptautisko attiecību sistēma lielā mērā turpinājās līdz pat Pirmajam pasaules karam.
Vēsture
Paktu 1815. gada 26. septembrī noslēdza Austrijas, Krievijas un Prūsijas valdnieki. „Svētās savienības” akta beigās bija norādīts, ka arī citi valdnieki, kas piekrīt akta noteikumiem, var iestāties „Svētajā savienībā”. Paktu neparakstīja Romas pāvests, uzsvērdams, ka viņam šis akts esot lieks. Osmaņu impērijas sultāns kā „nekristīgais” nemaz netika aicināts pievienoties šim aktam. Eiropas valdnieki Svētās savienības paktu izmantoja, lai nostiprinātu reakcijas principus savās valstīs un apspiestu revolucionārās kustības.
1815. gada 20. novembrī Parīzē aliansei pievienojās arī Lielbritānijas karaliste, bet 1818. gadā arī Francijas karaliste. Izveidojās starptautisko attiecību sistēma, ko vēlāk nodēvēja par „Eiropas koncertu” jeb Pentarhiju (de — 'piecu lielvalstu vara') vai arī „Vīnes sistēmu” (ru).
Smags trieciens „Svētajai Savienībai” bija Jūlija revolūcija Francijā. Stāvokli pasliktināja franču centieni izplatīt revolūciju arī citās zemēs, palīdzot visām tautām, kas cīnās par savu brīvību. Tas pamudināja Krievijas, Austrijas un Prūsijas valdniekus noslēgt savā starpā ciešāku savienību, apņemoties sniegt palīdzību nemieru apspiešanā ikvienam valdniekam, kas to pieprasītu. Svētās savienības pastāvēšanas laikā Eiropas vadošo valstu monarhi pastāvošās kārtības uzturēšanai tikās vairākos mazākos kongresos — Āhenes kongresā 1818. gadā, Tropavas (1820) un Laibahas (1821) kongresos un Veronas kongresā 1822. gadā.
Svētās savienības principi pārstāja dominēt Eiropas ģeopolitikā pēc 1848. gada revolūcijām. Cita valstu alianse (Lielbritānija, Francija, Osmaņu impērija un Sardīnijas Karaliste) uzvarēja Krievijas Impēriju Krimas karā (1853-1856).
Pakta pamatprincipi
„Svētās savienības” idejas pieder Krievijas imperatoram Aleksandram I. Aleksandrs I savā jaunībā bija samērā brīvdomīgs, bet vēlāk, satricinošo notikumu iespaidots, kļuva ļoti reliģiozs, pat mistiski noskaņots. Apzinādamies savus nopelnus Napoleona gāšanā, viņš iedomājās, ka augstākā vara tam lēmusi svarīgu dzīves uzdevumu — būt par „miera nesēju” visai cilvēcei. Lai šo uzdevumu izpildītu, Aleksandrs I apņēmās Eiropas valstu valdniekus apvienot uz kristīgās ticības principu pamatiem. Pēc sava satura „Svētās savienības” akts ir uzskatāms tikai kā reliģiski morāla deklarācija. Pakta parakstītāji — valdnieki solījās savā starpā ievērot kristīgās ticības pamatprasības, izturēties viens pret otru kā brāļi, bet savās attiecībās pret pavalstniekiem — kā tēvi pret dēliem.
Niedru ciesa
Niedru ciesa ir daudzgadīgs 60 - 120 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams mežos, izcirtumos, mežmalās un krūmājos. Kalcifobs augs. Veido irdenus cerus. Saknenis īss, ar pazemes dzinumiem. Stumbri taisni, tievi, gludi, zem ziedkopas raupji. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, plakanas, spilgti zaļas, ar izteiktu bālganu vidusdzīslu, gar malām un no abām pusēm raupjas, virspusē ar gariem, bālganiem izklaidu matiņiem. Lapu makstis skarbas, galotnē bieži ar diviem baltu, garu matiņu pušķiem, mēlīte īsa, galotnē strupa, ziedēšanas laikā izplesta. Zied no jūnija līdz augustam. Ziedkopa - iegarena, ziedēšanas laikā izplesta skara. Vārpiņu daudz, tās smailas, zaļganas vai citādā krāsā, ar 1 ziedu. Vārpiņas plēksnes gludas, vienādas, olveidīgi lancetiskas, ar nelielu šķautni. Zieda plēksnes dažādas: ārējā plēksne garumā līdzīga vārpiņas plēksnēm, bez šķautnes, ar garu, cietu, līku akotu, kas ievērojami pārsniedz plēksnes garumu, iekšējā plēksne ar šķautni. Vārpiņas ass ar īsiem matiņiem, turpinās matainas stiegriņas veidā. Auglis - līdz 0,25 cm garš grauds. Pavasarī sāk augt ļoti agri un saaug kupliem ceriem. Nopļaujot agri, iegūst diezgan labu lopbarību.
Tartu "Big Diamonds"
Tartu "Big Diamonds" bija Igaunijas hokeja komanda, kas bāzējās Tartu. Tā tika dibināta 2007. gadā un savā vienīgajā sezonā spēlēja Latvijas hokeja līgā, izcīnot 6. vietu.
Peņenžno
Peņenžno — pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz dienvidaustrumiem no Braņevo. Līdz 1945. gadam Mēlzaka (Mehlsack) Vācijas (Austrumprūsijas) sastāvā.
Otrais pasaules kara laikā 1945. gada 18. februārī netālu no pilsētas krita padomju ģenerālis Ivans Čerņahovskis (Иван Данилович Черняховский, 1906 - 1945).
Pēc Otrā pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Peņenžno iekļāvās Polijā, bet vācu iedzīvotāji no pilsētas tika padzīti. Pilsēta tika pārsaukta poļu kultūras darbinieka Severīna Peņenžnija (Seweryn Pieniężny, 1890 - 1940) vārdā.
Kerrang!
Kerrang! ir nedēļas mūzikas žurnāls, ko publicē Bauer Consumer Media. Vārds attiecas uz skaņu, kāda rodas sasitot elektrisko ģitāru. Kerrang! žurnālu izveidoja Ross Halfins un pirmais tā numurs iznāca.
Zemes samits
Zemes samits (oficiālais nosaukums: Apvienoto Nāciju Organizācijas konference "Vide un attīstība"; dažkārt saukta arī par Vides samitu vai Rio konferenci) bija ANO augstākā līmeņa starptautiska konference, kas notika Brazīlijas pilsētā Riodežaneiro 1992. gadā no 3. līdz 14. jūnijam. Konferencē bija pārstāvētas 172 valstis un tajā piedalījās 108 valstu vadītāji.
Planka konstante
Planka konstante, ko apzīmē ar h, ir fizikas konstante, ko izmanto, lai aprakstītu kvantu īpašības. Tai ir būtiska nozīme kvantu mehānikas teorijā, un tā ir šādi nosaukta par godu ievērojamajam zinātniekam Maksam Plankam, kurš to atklāja 1900. gadā.
Planka konstante pirmo reizi tika aprakstīta kā proporcionalitātes koeficients starp fotona enerģiju E un tā saistīto elektromagnētiskā viļņa frekvenci ν. Šī sakarība starp enerģiju un frekvenci tiek saukta par Planka sakarību vai Planka–Einšteina vienādojumu:
Vērtība
Šīs konstantes aptuvenā vērtība ir
Ar savu teoriju Planks pieļāva gaismas duālo dabu - ka tā var būt gan vilnis, gan daļiņa. Gandrīz gadsimtu gaisma bija uzskatīta tikai par vilni.
Šaujamspēle
Šaujamspēle, šaušanas spēle jeb žargonā šūteris (no en) ir action spēļu apakšžanrs, kur spēlētājs izmantojot tam pieejamos isieročus cīnās ar pretiniekiem. Papildus šaujamieročiem spēlētājam var būt pieejamas arī rokas granātas, bruņas un cits aprīkojums. Kopējais resurss daudzās šaujamspēlēs ir munīcija, bruņojums, dzīvības vai uzlabojumi, kas pastiprina spēlētāja tēla ieročus. Šaujamspēlēs spēlētājs sacenšas ar datora vadītiem nespēlētājiem tēliem vai tiešsaistē ar citiem spēlētājiem.
Barrett M82
M82 (Model 82) ir Lielkalibra snaiperu šautene, kuru izgatavo Barrett Firearms kompānija. Mūsdienās daudzas pasaules valstu armijas izmanto šo snaipera šauteni, to starpā arī ASV armija.
Vēsture
Ronnijs Barrets nodibināja firmu Barrett Firearms viena vienīga mērķa dēļ — izgatavot pusautomātiskās snaipera šautenes ar patronu 12,7x99 mm. Barrets savu darbu sāka 1980. gadā un pirmās darbojošās šautenes tika izgatavotas ap 1982. gadu. Tās ieguva apzīmējumu M82. Šo šauteni, līdz pat vissīkākajai detaļai, Barrets konstruēja vienatnē. Turklāt arī visus izdevumus sedza par saviem līdzekļiem. Savu šauteni viņš turpināja uzlabot 1980. gados. 1986. gadā improvizētā šautene ieguva apzīmējumu M82A1. Pirmais firmas panākums bija 1989. gadā noslēgtais līgums ar Zviedrijas armiju par 100 šauteņu M82A1 piegādi. Panākumi turpinājās arī 1990. gadā, kad Amerikas Savienoto Valstu armija iegādājās ievērojamu daudzumu M82A1 šauteņu militārajai operācijai Tuksneša vētra Kuveitā un Irākā. Vispirms tika iepirktas aptuveni 125 šautenes ASV Jūras Kājniekiem, taču visai drīz sekoja arī iepirkumi regulārajai armijai un gaisa spēkiem. Lielais šaušanas attālums (1800 m) apvienojot ar spēcīgo bruņu caursitamību padara šo ieroci ļoti efektīvu arī pret bruņotiem mērķiem, kā piemēram: automašīnām, noparkotām lidmašīnām u.c. Protams, M82 šautene var tikt lietota arī pret kājniekiem, arī tad, ja tie slēpjas aiz aizsega. Taču galvenais M82 pretinieks ir bruņotie mērķi. Tiek uzskatīts, ka šaut pa kājniekiem ar 12,7 mm munīciju ir cilvēktiesību pārkāpums, tāpēc lielākā daļa armiju šādu praksi nepiekopj. Turpinot M82 šautenes modernizāciju, 1987. gadā nāca klajā šautene ar apzīmējumu M82A2. Tās galvenā atšķirība bija samazināts atsitiens, lai varētu veikt šaušanu no pleca. Taču uz kopējo šaujamieroču tirgu tā neatstāja lielu iespaidu, tāpēc pavisam drīz ražošana tika pārtraukta. Kaut gan, 2006. gadā klajā laistā Barrett šautene XM500 izmantoja līdzīgu konstrukciju. Visjaunākā M82 sistēmas šautene ir M82A1M, kuru lielā daudzumā iepirka, kā arī pašlaik lieto ASV Jūras Kājnieki (zem nosaukuma M82A3 SASR). Galvenā atšķirība no M82A1 šautenes ir pilna garuma tēmēkļu stiprinājuma sliede, kas ļauj karavīriem brīvi variēt ar dažādiem tēmēkļiem. Bez tam, šautene ir padarīta nedaudz vieglāka, ar iespēju noņemt divkāji, kā arī ir pievienota stobra bremze. Laika gaitā Barrett šautenes ir iepirkušas vairāk kā 30 valstu armijas, piemēram: ASV, Beļģija, Čīle, Dānija, Filipīnas,Francija, Grieķija, Itālija, Jamaika, Lielbritānija, Meksika, Nīderlande, Norvēģija, Saūda Arābija, Somija, Spānija, Turcija, Vācija, Zviedrija u.c. To ir iecienījuši arī civiliedzīvotāji dažādās sacensībās, šaujot distancēs 910 m un tālāk. ASV Krasta Apsardze lieto modificētu šautenes M82 versiju, lai sašautu ātrgaitas laivu, kuras pārvadā narkotikas, motoru, tādējādi apstādinot laivu.Tāpat to ir iecienījušas arī citas likumsargājošās iestādes. Tā, piemēram, Ņujorkas Policija lieto M82 šauteni, ja nepieciešams apstādināt kādu automašīnu. 12,7 mm lode motora nodalījumā ātri apstādinās motoru. Tāpat šāda lode viegli iziet cauri ķieģeļu vai akmens sienai.
No M82 uz M107
Sākumā XM107 bija slīdošā aizslēga tipa snaipera šautenes apzīmējums, ko izvēlējās ASV armija. Taču, tika pieņemts lēmums, ka ASV armijai nav vajadzības pēc šādas šautenes. Sākumā ar šo apzīmējumu tika apzīmēta Barrett M95 šautene. Tad ASV armija nolēma par labu pusautomātiskajai snaipera šautenei — Barrett M82. 2002. gadā tika pabeigti izmēģinājumi un šautene tika oficiāli atzīta par ASV armijas snaipera šauteni. Oriģinālā M107 šautene ir aprīkota ar Leupold 4,5x14 Mark 4 optisko tēmēkli. Barrett M107 ir .50 kalibra pusautomātiskā snaipera šautene, pielāgota šaušanai no pleca. Tāpat, kā iepriekšējās versijās arī šajā ir īpaši piedomāts pie atsitiena samazināšanas. Lai to panāktu, ir izveidots brīvi staigājošs stobrs, kas tādējādi absorbē daļu enerģijas pie katra šāviena. Bez tam, šautenes svars un lielā stobra bremze arī samazina lielu daļu atsitiena. Lai izveidotu M107, M82A1 šautenei tika veikta virkne dažādu uzlabojumu. Kā visredzamāko varētu minēt pilna garuma tēmēkļu sliedi. Nesen Barrett firmai tika uzdots modernizēt M107 šauteni. Galvenais uzdevums, kas viņiem ir jāpanāk — jāsamazina tās svars. Jāmin, ka jau tagad Barrett ir izstrādājis vairākas atvieglotas detaļas (to starp stobra bremzi un stobra kārbas mehānismu). M107 ir atzīta par vienu no 2005. gada Top 10 militārajiem izgudrojumiem.
Barrett M107CQ
Attīstot M107 šauteni, tika izveidota M107CQ versija. Tā ir paredzēta situācijām, kad ir nepieciešams .50 kalibra spēks, bet ir ierobežota darba telpa. M107CQ ir par 22,86 cm īsāka (viss saīsinājums panākts saīsinot stobru) un par 2,3 kg vieglāka par M107 versiju. Pēc ražotāja teiktā, M107CQ ir paredzēta lietošanai helikopteros, krasta apsardzei, izlūku bruņumašīnām un kaujas operācijām pilsētās.
Barrett M107A1
2010. gada oktobrī Barrett firma neoficiāli paziņoja par M107 ražošanas pārtraukšanu; 2011. gada janvārī firma paziņoja par modernizētas šautenes M107A1 ražošanas uzsākšanu. Kā būtisku uzlabojumu ir vērts pieminēt gandrīz 2 kg samazinājumu svarā, titāna stobra bremzi un titāna atsitiena samazināšanas sistēmu. Bez tiem, šai versijai ir arī daudz citu uzlabojumu.
Skotijs Pipens
Skotijs Moriss Pipens (en; dzimis Hamburgā, Ārkanzasas štatā, ASV) ir bijušais amerikāņu basketbolists, spēlēja vieglā uzbrucēja pozīcijā, bijis ASV basketbola izlases dalībnieks. Savas profesionāļa karjeras laikā spēlējis NBA līgā. 1987. gada NBA draftā viņu izvēlējās Sietlas "SuperSonics" ar kopējo 5. kārtas numuru. Lielāko karjeras daļu viņš pārstāvēja Čikāgas "Bulls" klubu, ar ko tika iegūti 6 NBA čempiontituli (1991, 1992, 1993, 1996, 1997, 1998). Kopā ar Maiklu Džordanu S. Pipens bija viens no galvenajiem komandas spēlētājiem, kad "Bulls" izcīnīja NBA čempiontitulus. 1996. gadā tika nosaukts par vienu no 50 izcilākajiem NBA spēlētājiem visā līgas vēsturē. 2010. gada 13. augustā tika uzņemts basketbola slavas zālē.
Kopā ar ASV izlasi izcīnīja zelta medaļu 1992. un 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Bila Mastertona balva
Bila Mastertona balva tiek piešķirta NHL hokejistam, kurš sevi visvairāk velta hokeja spēlei, vienlaikus ir sportiskākais un izturīgākais spēlētājs. Balvas ieguvējs tiek noskaidrots īpašā balsojumā, kuram katra komanda var izvirzīt vienu spēlētāju.
Bieži balva tiek pasniegta hokejistiem, kas atgriezušies pēc nopietnām traumām vai vienkārši atgriezušies hokejā pēc ilgāka pārtraukuma. Katrs hokejists šo balvu var iegūt tikai vienu reizi karjeras laikā.
2006.—07. gada sezonā viens no pretendentiem uz balvu bija arī latviešu aizsargs Kārlis Skrastiņš.
Andrejs Eberhards Budbergs
Andrejs Eberhards Budbergs (, ; 1750. - 1812.) bija Krievijas Impērijas armijas virsnieks, diplomāts un ārlietu ministrs. Nākamā imperatora Aleksandra I skolotājs. Viņa vadībā tika organizētas sarunas starp Krieviju un Prūsiju pret Napoleonu, tomēr bija spiests piedalīties Tilzītes miera noslēgšanā 1807. gada 13. jūnijā.
Cēlies no Budbergu-Beninghauzenu dzimtas.
Dzīvesgājums
Dzimis 1750. gada 10. jūlijā Mangaļu muižā (Magnusholm, tagad Trīsciema apkaime Rīgā) Krievijas Impērijas virsnieka Jēkaba Vilhelma fon Budberga un viņa sievas Marijas Elizabetes ģimenē. Viņa tēvs krita 1759. gada Kunersdorfas kaujā Septiņgadu kara (1756-1763) laikā. Deviņgadīgo Andreju seržanta pakāpē ieskaitīja Krievijas armijā. Kā 3. grenadieru pulka virsnieks viņš piedalījās krievu-turku karā (1768-1774), tad dienēja Rīgas garnizonā. 1783. gadā viņš apprecējās ar Juliānu Magdalēnu fon Meku, viņu laulībā piedzima divas meitas. Rīgas ģenerālgubernators Džordžs Brauns (1762–1792) viņu ieteica Katrīnas II Pēterburgas galmā, kur 1785. gadā Budbergs kļuva par viņas mazdēla un troņmantnieka Aleksandra skolotāju un 1787. gadā tika paaugstināts par ģenerālmajoru.
1795. gadā Budbergu iecēla par Krievijas Impērijas vēstnieku Zviedrijā, bet pēc Katrīnas II nāves viņas dēls imperators Pāvils viņu 1797. gadā iecēla par slepenpadomnieku un pēc paša vēlēšanās atbrīvoja no amata, Budbergs atgriezās Kurzemē. Savukārt 1804. gadā Krievijas ķeizars Aleksandrs I viņu iecēla par Valsts Padomes locekli un 1806. gadā par Ārlietu ministru. Pēc Tilzītes miera noslēgšanas Budbergu 1807. gadā atvaļināja viņa pretnapoleonisko uzskatu dēļ.
Daiena Egrona
Kino debitējusi ar lomu filmā Talkers Are No Good Doers 2005. gadā. Viņa ir pazīstama ar Kvinnas Fabrejas lomu Fox seriālā "Radīti skatuvei" (Glee). Par viņas attēlošanu ir saņēmusi Ekrāna aktieru ģildes balvu kā daļa no aktieru sastāva, tāpat bijusi nominēta vairākām citām balvām. Aktrisei bijušas mazas lomas seriālos "Izredzētie: Pasauli glābjot" (četras sērijas), "Veronika Marsa" (Veronica Mars — trīs sērijas) un bijusi pamatsastāva aktrise seriālā It's a Mall World. Vēl D. Egrona tēlojusi filmās I Am Number Four un The Hunters.
Kuršu joma
Kuršu joma (,, de) ir saldūdens piekrastes lagūna Baltijas jūras austrumu piekrastē. No Baltijas jūras to atdala Kuršu kāpas. Šaurums, kurš savieno jomu ar jūru, atrodas pie Klaipēdas. Šeit atrodas arī Klaipēdas osta. Jomas akvatorija ir sadalīta starp Lietuvas Republiku un Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabalu.
Ģeogrāfija
Kopējā Kuršu jomas platība ir 1584 km2, no kuriem mazākā daļa, jeb 415 km2 pieder Lietuvai. Kopējais jomas tilpums ir ap 6,2 km3. Jomas vidējais dziļums ir 3,8 m, dziļākajā vietā tas sasniedz 5,8 m. Kuršu jomā ietek Nemūna. Gada laikā tā jomā iepludina 21 km3 ūdens, bet kopā ar visām pārējām upēm līcī gada laikā ieplūst 25 km3 ūdens, kas ir četras reizes vairāk, nekā pašas jomas ūdens tilpums. Tas ir iemesls, kāpēc tās ūdens ir ar ļoti mazu sāls saturu un pašas jomas ūdenslīmenis ir par 12 - 15 cm augstāks nekā Baltijas jūras ūdenslīmenis. Liekais ūdens caur nelielu šaurumu ieplūst jūrā. Bez upēm joma gūst ūdeni arī no nokrišņiem (katru gadu 1 km3 ūdens), bet 0,5 km3 ūdens iztvaiko. No ekoloģiskā viedokļa, jomas lielākā problēma ir eitrofikācija, kuru rada organiskās un biogēnās vielas, kuras jomā no apkārtnes apdzīvotajām vietām ienes Nemūna. Jomas krasti ir lēzeni, izņemot Kuršu kāpu krastus. Kaļiņingradas apgabala Slavskoja rajonā jomas krasti atrodas zemāk par jomas ūdenslīmeni, tāpēc tur tie ir atdalīti ar dambjiem.
Lielā ceļteka
Lielā ceļteka jeb lielā ceļmalīte (la) ir daudzgadīgs ceļteku dzimtas lakstaugs. Lapas rozetē, vienkāršas, veselas, olveida vai plati eliptiskas, ar lokveida dzīslojumu un gludu malu, līdz 12 cm garas. Ziedi neizskatīgi, sīki, divdzimumu, sakopoti vārpās 10 — 45 cm garu ziednešu galā. Zied no maija, jūnija līdz vēlam rudenim.
Svaigām ceļteku lapām, sulai, uzlējumam un ekstraktam ir bakteriostatiska, asiņošanu apturoša un brūču dziedējoša iedarbība. Lapu sulu un ekstraktu pa 1 ēdamkarotei 3 reizes dienā pirms ēšanas lieto anacīdu (pazemināts skābes daudzums), gastrītu, aknu un hronisku kuņģa un zarnu trakta slimību, čūlu, hronisku žultspūšļa iekaisumu ārstēšanai. Tautas medicīnā ceļteku lapu tēju, novārījumu un uzlējumu iekšķīgi lieto kā atkrēpošanas līdzekli bronhīta un plaušu tuberkulozes, garā klepus, sklerozes ārstēšanai, kā arī pret urinēšanu naktīs. Ārīgi lapas lieto kukaiņu kodumu, augoņu, akūtu ādas iekaisumu un sasitumu ārstēšanai. Lielās ceļtekas sēklas lieto kā caurejas un pretiekaisumu līdzekli pret hronisku vēdera aizcietējumu, 1 — 1,5 ēdamkarotes sēklu aplej ar 1 glāzi verdoša ūdens, ļauj 15 — 20 minūtes ievilkties un izdzer ar visām sēklām vakarā. Deguna, dzemdes, hemoroīdu asiņošanas novēršanai lieto ceļteku un nātru lapu (vienādās daļās) uzlējumu (1:10), kuru dzer pa 1 ēdamkarotei 3 vai 4 reizes dienā. Vienlaikus to lieto arī skalojumiem irigācijām un tamponiem. Ceļteku lapas ietilpst dažādu jaukto tēju sastāvā.
Elka
Elka - pilsēta Polijas ziemeļaustrumos senajā jātvingu novadā Varmijas-Mazūrijas vojevodistē. Līdz 1945.gadam ietilpa Vācijā un tās nosaukums bija Lika (Lyck). Tūrisma centrs.
Pilsēta sāka attīstīties ap 14.gs beigās uzcelto Teitoņu ordeņa pili. Vislielāko uzplaukumu Elka piedzīvoja 16.gs, bet karu un ugunsgrēku dēļ no vecās apbūves nekas nav saglabājies. Smagi cieta Pirmā pasaules kara laikā, jo pilsētā notika sīvas cīņas starp vācu un krievu karaspēkiem. Pēc 1945.gada Elka tika piešķirta Polijai; daudzi iedzīvotāji ir poļi, kas pārcēlušies no Viļņas un Grodņas apkaimes pēc Otrā pasaules kara.
Vācu rakstnieka Zigfrīda Lenca (Siegfried Lenz, 1926 - ) dzimtā pilsēta.
Alternative Press
Alternative Press (dažkārt saīsinājumā AP) ir amerikāņu mūzikas žurnāls no Klīvlendas. Alternative Press galvenokārt koncentrējas uz tādiem mūzikas žanriem kā poppanku, post-hardcore, indī roku, ska, hardcore, alternatīvo roku un to apakšžanriem, piedāvājot žurnāla lasītājiem intervijas ar mūzikas izpildītājiem, fotogrāfijas, informāciju par jaunākajiem izdevumiem un mūzikas topus. Žurnālu 1985. gadā izveidoja Maiks Šī, kurš ir arī tā pašreizējas prezidents.
Ratnieki
Ratnieki var būt:
Kvarca rezonators
Kvarca rezonators ir ierīce, kas paredzēta precīzas un noturīgas frekvences maiņstrāvas stabilizēšanai. Iekārtu, kurā frekvences stabilizēšanai tiek izmantots kvarca rezonators, sauc par kvarca ģeneratoru. Kvarca rezonatoru elektroniķu žargonā bieži dēvē vienkārši par kvarcu. Dažādi kvarca rezonatori spēj darboties frekvencēs no dažiem kHz līdz simtiem MHz.
Uzbūve
Kvarca rezonators sastāv no precīzi noslīpēta kvarca kristāla, kas ievietots stikla, metāliskā vai plastmasas aizsargapvalkā (no tā var arī būt izsūknēts gaiss) un kam pievienoti izvadi. Precīzijas kvarca ģeneratoros izmantojamie rezonatori tiek ievietoti termostatā. Dažreiz kā termostata korpusu izmanto Djuāra trauku.
Darbības princips
Kvarca rezonatora darbība pamatojas uz kvarca kristāla pjezoelektriskajām īpašībām. Pieliekot kvarca plāksnītei spriegumu, tas izsauc plāksnītes deformāciju. Savukārt deformācija rada lādiņu parādīšanos uz plāksnītes virsmām (pjezoelektriskais efekts). Rezultātā plāksnītes mehāniskās svārstības izraisa elektriskā lādiņa svārstības un otrādi. Šīm svārstībām ir noteikta pašfrekvence (sk. svārstību kontūrs).
Undertow
Undertow ir pirmais pilnais amerikāņu progresīvā metāla grupas Tool albums, izlaists 1993. gadā.
Dziesmu saraksts
Visas dziesmu autori ir Tool, izņemot tās, kur teikts citādāk.
Spalvu slāņmākoņi
Spalvu slāņmākoņi Cirrostratus (Cs) ir plāns mākoņu slānis, kurš dažreiz ir pat grūti pamanāms un tas tikai dod debesīm gaišāku krāsu. Parasti tiem cauri spīd Saule. Šie mākoņi ir arī iemesls, kāpēc apkārt Saulei bieži vien ir gaiši, balti apļi. No Cs mākoņiem nelīst lietus. Tie atrodas līdz 6 km augstumā. Spalvu slāņmākoņi bieži vien vēsta par siltās frontes tuvošanos, tas nozīmē, ka tuvāko 24 stundu laikā sāks līt.
Latvijas Ceļš
"Latvijas Ceļš" (saīsināti LC) bija labēji liberāla politiska partija Latvijā, kas dibināta 1993. gada 25. septembrī (sākotnēji kā priekšvēlēšanu savienība). Partijas ideoloģija tika formulēta priekšvēlēšanu dokumentos, starp kuriem bija vadošo Latvijas un ārzemju latviešu ekonomistu izstrādātā valsts saimnieciskās attīstības programma “Latvija 2000”. LC sevi uzskatīja par liberālās ideoloģijas pārstāvjiem (dažos programmatiskajos dokumentos — liberāli konservatīvās — kā minēts 2001. gada februārī 11. kongresā pieņemtajā programmā).
Par pirmo partijas priekšsēdētāju kļuva Valdis Birkavs. No 1997. gada novembra līdz 2000. gada decembrim LC vadīja Andrejs Panteļējevs. Kopš 2000. gada decembra līdz 2003. gadam partijas priekšsēdētājs bija Andris Bērziņš, pēc viņa Jānis Naglis (2003—2004) un Ivars Godmanis (2004—2007). No LC tās pastāvēšanas laikā bijis visvairāk Ministru prezidentu un arī ministru starp visām partijām; tradicionāli no partijas “Latvijas Ceļš” nāca tā laika ārlietu ministri.
Partija “Latvijas Ceļš” beidza pastāvēt 2007. gada augustā, kad tā saplūda ar savu partneri iepriekšējās vēlēšanās Latvijas Pirmo partiju, izveidojot jaunu partiju LPP/LC.
Darbība
"Latvijas ceļš" sākotnēji izveidojās kā priekšvēlēšanu savienība "Latvijas ceļš", gatavojoties 5. Saeimas vēlēšanām, kad 1993. gada 13. februārī slepenā konsultatīvā apspriedē viesnīcā "Jūrmala" tika panākta vienošanās par priekšvēlēšanu bloka — savienības "Latvijas ceļš" izveidošanu. Savienība no sākuma apvienoja 154 biedrus, no kuriem trešā daļa bija Latvijas Republikas Augstākās Padomes frakcijas "Satversme" (kas pamatā sastāvēja no bijušajiem Latvijas Tautas frontes pārstāvjiem) deputāti, bet daudzi bija arī trimdas latvieši, kuri galvenokārt pārstāvēja Pasaules brīvo latviešu apvienību (PBLA).
Saeimas vēlēšanās 1993. gada 5.—6. jūnijā savienība "Latvijas ceļš" pārliecinoši uzvarēja un ieguva 36 no 100 deputātu vietām 5. Saeimā (ieguva 32,4% balsu un kļuva par koalīcijas valdības vadošo partiju). Tas ļāva izveidot lielāko un ietekmīgāko frakciju Saeimā. Anatolijs Gorbunovs tika ievēlēts par Saeimas priekšsēdētāju. Sākotnēji par "Latvijas ceļa" frakcijas priekšsēdētāju ievēlēja Andreju Panteļējevu, pēc viņa ievēlēšanas par partijas priekšsēdētāju no 1997. gada novembra par frakcijas priekšsēdētāju kļuva Kristiāna Lībane.
1995. gada jūlijā Latvijas Zemnieku savienība izstājās no LC pārstāvja Valda Birkava vadītās valdības (1993—1994) un pēc tam LC kopā ar Tautsaimnieku politisko apvienību izveidoja jaunu valdību, kuru Saeima apstiprināja 15. septembrī un Māra Gaiļa valdība strādāja līdz pat 5. Saeimas darbības beigām (1994—1995). 6. Saeimas vēlēšanās 1995. gadā "Latvijas ceļš" ieguva 14,6% balsu (17 deputātu vietas).
LC veiksmīgas bija 1997. gada pašvaldību vēlēšanas. Pēc tām Andris Bērziņš kļuva par Rīgas domes priekšsēdētāju, bet citi LC biedri kļuva par pašvaldību vadītājiem vairākās Latvijas pilsētās un rajonos.
7. Saeimas vēlēšanās 1998. gadā "Latvijas ceļš" ieguva 18,0% balsu (21 deputātu vieta). Partija saglabāja varu un bija visu koalīcijas valdību dalībniece no 1993. līdz 2002. gadam. 20. gadsimta pēdējās desmitgades otrajā pusē vēl divi "Latvijas Ceļa" pārstāvji ieguva tiesības vadīt valdības: Vilis Krištopans (1998—1999) un Andris Bērziņš (2000—2002).
2001. gada pašvaldību vēlēšanās LC startēja ar partijas un koalīcijas sarakstu 36 Latvijas pilsētās, kopā iegūdama 98 deputātu vietas 10 pilsētās. Pirms pašvaldību vēlēšanām LC slēdza sadarbības līgumus ar vairākām reģionālajām partijām (piemēram, ar Aivara Lemberga partiju "Latvijai un Ventspilij", Aleksaja Vidavska Daugavpils pilsētas partiju; agrāk analoģisks līgums bija noslēgts ar citu Daugavpilī dislocēto partiju "Mēs savam novadam").
Zināmus panākumus partija guva 2004. gada Eiropas parlamenta vēlēšanās, kur tā ieguva 6,5% balsu un vienu deputāta vietu, ko ieņēma Georgs Andrejevs. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās Rīgas domē LC neiekļuva.
2005.—2006. g. LC tuvinājās Latvijas Pirmajai partijai, un izveidoja kopīgu sarakstu Saeimas vēlēšanām ar to, kā arī vairākām reģionālām partijām. Saraksts ieguva 10 vietas Saeimā, no kurām 2007. gada aprīlī 3 bija LC pārstāvjiem. 2007. gada augustā LPP un LC saplūda, izveidojot jaunu partiju LPP/LC.
Biedri
Dibināšanas dienā "Latvijas ceļā" bija 154 biedri, bet 1999. gadā partija apvienoja 890 biedru. 2001. gadā LC biedru skaits bija sasniedzis 1380. Pretendentam, stājoties partijā, prasīja trīs partiju biedru galvojumus un sešu mēnešu pārbaudes laiku (pēdējos Statūtu grozījumos pārbaudes laiks samazinājās līdz diviem mēnešiem, paredzēti arī atbalstītāji — personas, kas oficiāli apliecinājuši savu atbalstu LC politikai, taču nevēlās kļūt par partijas biedriem).
1994. gadā LC bija tikai viena nodaļa Rīgā un pāris nelielu grupu Vidzemē un Latgalē, bet jau 2001. gada nogalē LC darbojās jau 17 grupas un 15 nodaļas, aptverot gandrīz visus Latvijas reģionus. Lielākās nodaļas darbojās Rīgā (148 biedri), Daugavpilī (105 biedri), Kandavā (113 biedri).
Literatūra
Mednis I. Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007. ISBN 978-9984-798-20-2 — 139.—155. lpp.
Profilakse
Var būt dažādi profilaktiski pasākumi kā vispārējas veselības nostiprināšana lietojot pareizu uzturu, ar fiziskām aktivitātēm nostiprināt organisma imūnsistēmu, higiēnas pasākumi, lai izvairītos no dažādām infekcijas slimībām un laicīga slimību diagnoze. Optimālu pasākumu veikšanai nepieciešams veikt regulāru aktuālās situācijas novērtēšanu un veikt prognozes veselības jomā, regulāra iedzīvotāju izglītošana, kontroles dienestu darbība, medicīnas personāla izglītošana un sagatavošana, kā arī ārstniecības līdzekļu rezervju plānošana.
Kiuku pilskalns
Kiuku pilskalns (sarunvalodā Gorodok) ir pilskalns Rēzeknes novada Ozolaines pagasta Kivkos, kuru ietver Kivku ezera purvājs un Kovšupe. Pilskalns tika atklāts 2008. gada 16. novembrī profesora Jura Urtāna vadītajā pētījuma braucienā.
Kiuku pilskalnā atrastās māla lauskas liek domāt, ka militārs nocietinājums pastāvējis ap 12.—13. gadsimtu un ka tur ir dzīvojuši latgaļi.
Tolkmicko
Tolkmicko (pl) ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz ziemeļaustrumiem no Elblongas Vislas lagūnas krastā. Līdz 1945. gadam Tolkemita (Tolkemit) Vācijas (Austrumprūsijas) sastāvā.
Pilsēta radusies prūšu nocietinājuma vietā. Netālu no pilsētas — Kadinos (pl, līdz 1945. gadam Cadinen jeb Kadinen) atradās vācu Hoencollernu karaļu un imperatoru rezidence.
Pēc 2. pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Tolkmicko iekļāva Polijā, bet vācu iedzīvotāji no pilsētas tika padzīti.
Prāta Vētra
Prāta Vētra pavisam kopā ir saņēmusi 31 Latvijas mūzikas ierakstu gada balvas. 2006. gadā grupa ieguva Eiropas MTV balvu kā labākā Baltijas grupa. Prāta Vētra ir pirmā Latvijas pārstāve Eirovīzijas dziesmu konkursā — 2000. gadā ar dziesmu My Star tā ierindojās 3. vietā. 2013. gadā Prāta Vētra uzstājās vienā no pasaules nozīmīgākajiem mūzikas un mākslas festivāliem Glastonberijas festivālā.
1995: "Lidmašīnas" un "Veronika"
1995. gadā Prāta Vētra ieguva plašu popularitāti Latvijā ar dziesmu "Lidmašīnas", kas kļuva par visu laiku pārdotāko singlu Latvijā, kā arī ieguva radio Super Fm gada dziesmas titulu. 1995. gadā grupa uzstājās arī Vācijā un Lielbritānijā.
Pēc eksperimentiem ar alternatīvo mūziku grupa atgriezās pie sākotnējā skanējuma un izlaida jaunu albumu "Veronika", kas kļuva ļoti populārs pusaudžu auditorijā. Populārākās albuma dziesmas bija "Dārznieks", "Apelsīns" un "Lidmašīnas".
1996—1998: "Viss ir tieši tā kā tu vēlies"
Nākamais solis uz panākumiem bija līgums ar "Mikrofona Ierakstiem", vienu no latviešu lielākajām mūzikas ierakstu kompānijām. 1997. gadā tika izdots albums "Viss ir tieši tā kā tu vēlies", kas padarīja Prāta Vētru par populārāko grupu Latvijā. Albums kļuva par "zelta albumu", par albuma populārākajām dziesmām kļuva "Mans draugs", "Neatgriešanās" un "Tavas mājas manā azotē", kas deviņas nedēļas ieņēma Airplay topa pirmo vietu un kļuva par 1996. gada lielāko hitu.
Henrijs (nozīmju atdalīšana)
Henrijs var būt:
Prāta Vētra
1996—1998: "Viss ir tieši tā kā tu vēlies"
Šajā laikā grupa ar savām dziesmām piedalījās Dailes teātra mūziklā "Šveiks", kas kļuva par apmeklētāko muzikālo izrādi Latvijā.
Jūlijs Madernieks
Jūlijs Madernieks (1870—1955) bija latviešu gleznotājs, interjerists, pedagogs un mākslas kritiķis. Mākslinieku pulciņa "Rūķis" un mākslinieku biedrības "Sadarbs" biedrs.
Prāta Vētra
1996—1998: "Viss ir tieši tā kā tu vēlies"
1998. gadā Prāta Vētra sadarbībā ar grupas Fool's Garden producentu Volkeru Hinkelu ierakstīja savu pirmo singlu angļu valodā — Under My Wing. Singls tika iekļauts Baltijas valstu radio apritē, kā arī tika atskaņots citās valstīs. Neilgi pēc tam Prāta Vētra izcīnīja Grand Prix balvu Zviedrijas festivālā Karlshamnā.
1999: "Starp divām saulēm"
1999. gadā Prāta Vētra izlaida savu ceturto albumu "Starp divām saulēm" un savu pirmo starptautisko albumu Among The Suns, kas ir albuma "Starp divām saulēm" angliskā versija. Šis albums ierakstīts Zviedrijā un Dānijā un ir viens no dārgākajiem Latvijas mūziķu ierakstiem. Visi pieci albuma singli — "Puse no sirds", "Starp divām saulēm", "Lec" (Try), "Prom uz siltajām salām" (Ain't It Funny) un "Tu izvēlējies palikt" (Welcome to my country) sasniedza augstākās pozīcijas latviešu hitu parādē. Albums sasniedza arī Lietuvu, Igauniju, Grieķiju, Turciju, Zviedriju, Somiju, Dāniju, Beļģiju, Japānu, Honkongu un Ungāriju. Dziesmu Under My Wing un Weekends Are Not My Happy Days videoklipi tika iekļauti Francijas mūzikas kanāla MCM atskaņošanas sarakstā.
Jūlijs Madernieks
Dzīvesgājums
Madernieks dzimis 1870. gadā Vecgulbenes muižas "Madernieku" mājās rentnieka Ernesta Madernieka un viņa sievas Dores ģimenē. Līdz 1883. gadam Jūlijs mācījās vietējā Krustu skolā, pēc tam Vecpiebalgas draudzes skolā, ko pabeidza 1889. gadā. Pašmācības ceļā viņš apguva vairāku mūzikas instrumentu spēli. No 1891. līdz 1892. gadam Madernieks mācījās Rīgas vācu amatniecības skolā, pēc (no 1892. līdz 1898. gadam) tam turpināja mācības Pēterburgas Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolas Dekoratīvās glezniecības nodaļā, iesaistījās latviešu mākslinieku apvienības “Rūķis” darbībā.
Prāta Vētra
2000: Eirovīzija un "Izlase 89-99"
2000. gada 13. maijā grupa piedalījās 45. Eirovīzijas dziesmu konkursā, kas norisinājās Zviedrijā, ar dziesmu My Star (latviskā versija — "Īssavienojums"), ko sarakstīja Kaupers sadarbībā ar A-HA producentu Toniju Mensfīldu. Dziesma ieguva trešo vietu.
Jūlijs Madernieks
Dzīvesgājums
Viņš ieguva stipendiju studijām ārzemēs un no 1899. līdz 1900. gadam papildinājās Berlīnē, Drēzdenē un Parīzē, kur apmeklēja Parīzes Mākslas akadēmijas (École des Beaux—Arts) darbnīcas un Kolarosi akadēmiju (Académie Colarossi). No 1900. līdz 1902. gadam Madernieks dzīvoja Pēterburgā, gleznojot studijas un pelnoties ar lietišķās grafikas darbiem ― plakātiem un pastkartēm. No 1902. līdz 1905. gadam viņš Rīgā projektēja dzīvokļu interjera dekoratīvo noformējumu un darināja mēbeļu projektus uzņēmēja K.Berga, advokātu F.Alberta un F.Grosvalda, ārstu K.Meņģeļa un A.Krauca dzīvokļiem. No 1903. gada Madernieks studēja latviešu tautas mākslas materiālus, tai skaitā dreļļu rakstus, Rīgas Latviešu biedrības Latviešu muzeja fondos, kur glabājās tolaik plašākā tekstiliju kolekcija.
Prāta Vētra
2000: Eirovīzija un "Izlase 89-99"
2000. gada augustā tika izdots albums "Izlase 89-99", kurā iekļautas gan pašas populārākās dziesmas, gan dažas pirms tam neizlaistas dziesmas. 2000. gadā Renārs Kaupers atzīts par Eiropas Gada cilvēku Latvijā.
Jūlijs Madernieks
Dzīvesgājums
1904. gadā Madernieks Rīgā izveidoja savu "J. Madernieka Zīmēšanas un gleznošanas darbnīcu", kurā mācījās Romans Suta, Niklāvs Strunke un citi ievērojami latviešu mākslinieki.
Pēc Pirmā pasaules kara bija Pirmās valsts vidusskolas Rīgā skolotājs (no 1920. gada). 1920. un 1930. gados Madernieka darinātie lietišķās mākslas meti tika plaši izmantoti rokdarbnieču, audēju, keramiķu un kokgriezēju darbos. Pēc Otrā pasaules kara 1951. gadā Rīgā tika organizēta Madernieka 50 radoša darba gadiem veltīta izstāde.
Miris 1955. gadā, apbedīts Rīgas Meža kapos.
Daiļrades raksturojums
Mācību laikā Madernieks gleznojis dabas studijas, sākotnēji apgūstot impresionismam raksturīgus paņēmienus (“Novakare Birglēnā”, 1899). Turpmāko gadu darbos viņš pievērsās galvenokārt dzimtās puses gleznainās apkārtnes motīviem (“Pavasara plūdi", 1907; “Vecmadernieku apkārtne”, 1907), kuros pieauga dekoratīvais elements.
Madernieka agrīnajiem darbiem raksturīgas jūgendstila iezīmes. Šajā periodā viņš ar izteiksmīgām un lakoniskām vinjetēm ilustrēja žurnālus “Zalktis” un “Vērotājs”, veidoja A. Kalniņa solodziesmu pirmizdevuma apvāku (1902), A.Saulieša “Stāsti” (1904, 1906), Raiņa “Tālas noskaņas zilā vakarā” (1909) grāmatu vāku noformējumus lineārā jūgendstila stilistikā.
Vēlāk gan šīs iezīmes mazinājās, un Madernieks sāka latviešu tautas mākslas pētījumus, īpašu uzmanību pievēršot audumu rakstiem. 1913. gadā iznāca Madernieka zīmējumu krājums "Ornaments", kur atrodami pārsvarā audumu raksti un tapešu rotājumi, parasti — dabas motīvu vai latviešu rakstu interpretācijas. Krājumā apskatīti arī ornamenta un teksta apvienojuma varianti, burtu grafika. "Ornaments" tomēr tika kritizēts par atkāpēm no tautas mākslas materiāla, lai arī uzskatāms par ļoti nozīmīgu darbu latviešu lietišķās mākslas attīstībā.
Ornamenta jomā mākslinieks darbojies arī pēc Pirmā pasaules kara, attīstot individuālu stilu, kā pamatu veido ģeometrizēti ornamenta risinājumi, kuros saskatāmas nosacītas neoklasicisma iezīmes, tiecoties uz simetrijas un centriskuma akcentējumu. Centienos attālināties no jūgendstila Madernieka ornaments nereti iegūst art deco stilam raksturīgu risinājumu.
Prāta Vētra
2001—2004
2001. gadā tika izdots albums "Kaķēns, kurš atteicās no jūrasskolas", angliskajā versijā — Online. Albuma producents ir Tonijs Mensfīlds, albums ir ierakstīts Anglijā. Šajā albumā iekļauta viena no Prāta Vētras visu laiku veiksmīgākajām dziesmām — Maybe. Tās videoklips uzņemts Prāgā. Panākumus guva arī otrs singls Waterfall, kā arī tā videoklips.
2004. gadā Prāta Vētra un Би-2 kopā ierakstīja dziesmu Скользкие улицы (lv), kura tika iekļauta Би-2 albumā Иномарки, kas tika izdots 2004. gada 2. martā. Dziesma ieņēma pirmo vietu dziesmu topos Latvijā, Ukrainā un Krievijā.
Gundara Mauševica nāve
2004. gada naktī no 22. maija uz 23. maiju traģiskā negadījumā uz šosejas starp Rīgu un Jelgavu gāja bojā viens no grupas dalībniekiem — basģitārists Gundars Mauševics (sauktu par Mumiņu). Par spīti zaudējumam, pieminot savu draugu Mumiņu, pārējie grupas locekļi nolēma turpināt kopdarbu.
2005—2007
2005. gadā Prāta Vētras dalībnieki izlaida savu septīto studijas albumu "Četri krasti", kas ierakstīts kopā ar producentu Aleksu Silvu. Šis bija pirmais albums, kas iznāca pēc Mumiņa nāves, taču dažas albuma dziesmas bija ierakstītas vēl pirms traģēdijas.
2006. gada vasarā Prāta Vētra sniedza koncertus Lietuvā, Baltkrievijā, Ukrainā, Krievijā, Polijā un Čehijā, kā arī vienu koncertu Latvijā, piedaloties Baltic Beach Party pasākumā Liepājā.
Grupa sarakstīja divas dziesmas animācijas filmai "Lote no Izgudrotāju ciema".
2006. gada novembrī Prāta Vētra MTV Europe Music Awards balvu pasniegšanas ceremonijā Kopenhāgenā ieguva labākā Baltijas izpildītāja balvu. Tas bija pirmais gads, kad tika pasniegta balva šādā nominācijā.
2008—2010
klajā nāk Prāta Vētras astotais studijas albums latviešu valodā "Tur kaut kam ir jābūt", kas divu mēnešu laikā iegūst "dubultplatīna diska" statusu. Albumu producēja Latvijā pazīstamais hip-hopa mākslinieks Gustavo, un tas iezīmēja pārmaiņas grupas skanējumā.
Albuma iznākšanai seko "Tur kaut kam ir jābūt" koncerttūre, kurās laikā 5 Latvijas pilsētās — Jelgavā, Preiļos, Ventspilī, Valmierā un Rīgā — kocertus kopumā apmeklēja vairāk nekā 80 000 skatītāju. Noslēguma koncertu Rīgā, Mežaparkā, vien noskatījās 45 000 skatītāju. Pirmo reizi Latvijā šāda mēroga koncertos tika izmantota apaļa skatuve, kas skatāma no 360 grādu leņķa.
2008. gada nogalē tika izdots DVD "Tur kaut kam ir jābūt koncerts Mežaparkā". Tas sasniedza platīna diska statusu. Koncertierakstā iekļautas arī īpašo viesu — Gustavo, gg choir, Vairas Vīķes-Freibergas un grupas Би-2 uzstāšanās.
2009. gada 31. martā tiek izdots albums krievu valodā Шаг.
Baltijas valstīs iznāca Prāta Vētras albums Years and Seconds, kas bija noslēdzošais posms triloģijai, kura sākās ar "Tur kaut kam ir jābūt" izdošanu Latvijā 2008. gadā un turpinājās ar Krievijas tirgum domāto Шаг 2009. gadā.
iznāca "Izlase 2000 - 2010", kas bija turpinājums pirms desmit gadiem izdotajai "Izlasei '89-'99". Tajā iekļautas desmitgades Prāta Vētras pazīstamākās dziesmas, kā arī jauna dziesma "Gara diena". Decembra vidū albums ieguva "Zelta albuma" statusu.
Atzīmējot izlases iznākšanu, Prāta Vētra paziņoja par koncertu "Arēnā Rīga" 10. decembrī. Lielā pieprasījuma dēļ drīz tika izsludināts papildkoncerts 11. decembrī.
2011—2013
"Prāta Vētra" atklāja 14. starptautisko mūzikas festivālu Maxidrom Tušino, Krievijā. pēc 6 gadu pārtraukuma grupa uzstājās Kijivā, Ukrainā, jaunatvērtajā klubā Stereoplaza. Koncertu apmeklēja vairāk nekā 4000 skatītāju.
Prāta Vētra piedalījās koncertā Vabaduse laul (en) Tallinā par godu Igaunijas neatkarības 20. gadadienai, kur atskaņoja tādus hitus kā Maybe, My star, kā arī dziesmu In the End There’s Only Love kopā ar igauņu grupu Ewert & The Two Dragons.
2012. gadā Prāta Vētra izdeva kopumā trīs albumus. Jaunais albums vispirms iznāca latviešu versijā "Vēl viena klusā daba", pēc tam angļu versijā Another Still Life un visbeidzot krievu valodā Чайки на крыша. Albuma krievu versijas pirmatskaņojums notika 20. oktobrī Arena Moscow, Krievijā. Sešas no trīspadsmit dziesmām tika iekļautas Krievijas radiostaciju rotācijās. Albuma tituldziesma Чайки на крышах radiostacijas Наше радио topā Чартовa Дюжина ieņēma 4. vietu. Albuma papildus dziesma Гори, гори ясно tika izvēlēta par animācijas filmas Снежная королева (lv) tituldziesmu, bet filmas starptautiskajai versijai dziesmai Flashlight angļu tekstu sarakstīja Prāta Vētras draugs, grupas Travis solists Frensiss Hīlijs. 2013. gada sākumā topā Чартовa Дюжина iekļuva sestā dziesma no albuma Чайки на крышах — Кто-то живой, bet vasarā tika izlaists videoklips dziesmai Europa, kas filmēts Berlīnē. Savukārt rudenī mūziķi prezentēja kopdarbu ar producentu Deividu Fīldu — dziesmu un videoklipu Butterfly In A Bottle.
2012. gada oktobrī Prāta Vētra uzsāka savu pēdējo gadu lielāko koncerttūri, koncertējot tādās Krievijas pilsētās kā Arhangeļska, Krasnojarska, Petrozavodska, Murmanska, Krasnodara, Ufa, Soči, Iževska, Čeļabinska, Rostova pie Donas, Volgograda, Ņužņijnovgoroda, Tula, Kaļiņingrada, četrās pilsētās Lielbritānijā, festivālā Music Matters Singapūrā un citur.
2013. gadā Prāta Vētra uzstājās Glastonberijas festivālā. Prāta Vētra uzstājās uz skatuves John Peel Stage ar 45 minūšu programmu un kļuva par pirmo grupu no Baltijas valstīm, kura spēlējusi šajā nozīmīgajā festivālā.
2014—2016
2014. gadā Prāta Vētra uzsāka darbu pie jauna albuma, kā arī uzstājās festivālā Eurosonic Nīderlandē, Olimpisko spēļu mājvietā Sočos (Medals Plaza), Minskā (Baltkrievija) un Ņižņijnovgorodā (Krievija), uzstājoties kā galvenie viesi festivālos Дикая мята un Lenovo VIBE Tour.
2014. gadā Renārs Kaupers tika iekļauts 30 Latvijas ietekmīgāko cilvēku sarakstā.
2015. gada februārī iznāca Prāta Vētras jaunā albuma "7 soļi svaiga gaisa" pirmais singls “Ziemu apēst”, kas nokļuva radiostaciju topos. Pats albums iznāca 2015. gada 19. maijā. Albuma pirmais singls "Ziemu apēst" aptaujā Muzikālā bankā tika atzīta kā "Gada dziesma'.
Albums “7 soļi svaiga gaisa” tapa ierakstu studijā Hansa Studio, kurā savulaik ierakstījušies arī U2, Depeche Mode un Deivids Bovijs. Albums sasniedza zelta albuma statusu.
20. jūlijā izdevniecības MicRec populārās mūzikas nošu sērijā izdota grāmata “50 populārākās “Prāta Vētras” dziesmas”.