cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dundagas draudzes novads
Dundagas draudzes novads bija administratīva vienība Piltenes apgabalā, pēc 1818. gada Kurzemes guberņas Ventspils pilskunga iecirknī, vēlāk Ventspils apriņķī. Draudzes novada pārvaldes centrs bija Dundagas pils un Dundagas luterāņu baznīca. Mūsdienās Dundagas draudzes novada teritorija iekļauta Talsu novadā.
WSG Tirol
WSG Tirol (oficiālais nosaukums — WSG Swarovski Tirol) ir Austrijas futbola klubs no Vatensas Tirolē. Klubs ir dibināts 1930. gadā kā SC Wattens. Pašlaik spēlē Austrijas Bundeslīgā. Mājas spēles komanda aizvada Tivoli stadionā, Insbrukā, jo Gernota Langesa stadions Vatensā, kur komanda aizvadīja spēles līdz iekļūšanai augstākajā līgā, neatbilst Bundeslīgas prasībām.
No 1984. līdz 2019. gadam kluba nosaukums bija WSG Wattens. 2018.—2019. gada sezonā komanda uzvarēja Austrijas 2. līgā un iekļuva Bundeslīgā, nomainot nosaukumu uz WSG Swarovski Tirol.
Louzi (Vīksnas pagasts)
Louzi ir ciems Vīksnas pagastā, Balvu novadā. Atrodas 229 km attālumā no Rīgas.
Jurģis Spulenieks
Jurģis Spulenieks (dzimis 1989. gada 11. maijā Rīgā) ir latviešu aktieris.
Pašlaik ir Nacionālā teātra aktieris.
Scotiabank Saddledome
Scotiabank Saddledome ir daudzfunkcionāla arēna Kalgari, Albertā, Kanādā. Arēna tika atklāta. Arēnā savas mājas spēles aizvada NHL komanda Kalgari "Flames". Šeit ir notikušas 1988. gada ziemas olimpiskās spēles.
2008. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā
2008. gada (60.) Eiropas čempionāts cīņas sportā notika no 2008. gada 1. līdz 6. aprīlim Somijas pilsētā Tamperē.
Čeļabinskas meteorīts
Čeļabinskas meteorīta krišana tika novērota Krievijā, Urālu reģionā. Spilgta bolīda lidojums tika novērots Sverdlovskas apgabalā, Kurgānas apgabalā, Orenburgas apgabalā, Tjumeņas apgabalā, kā arī Kazahstānas ziemeļu rajonos. Atbilstoši sākotnējām aplēsēm meteoroīds eksplodēja virs Čeļabinskas 30—70 km augstumā, vēlāk tika precizēts, ka galvenais sprādziens notika 29,7 ± 0,7 km augstumā , apmēram 9:20 pēc vietējā laika (UTC+6). Zemes atmosfērā iegājušā meteoroīda masa tiek novērtēta no 12 000 līdz 13 000 tonnām (smagāks par Eifeļa torni). Izpētīts, ka nokritušais objekts bija Apollona tipa asteroīds.
Sākumā tika uzskatīts, ka meteorīts nokritis apmēram 80 km no Satkas pilsētas Čeļabinskas apgabalā, tomēr vēlāk precizēts, ka tas varētu būt noticis pie Čebarkulas ezera netālu no Čebarkulas pilsētas tajā pašā apgabalā.
Netiek ziņots, ka notikumā būtu bojā gājušie, taču triecienviļņa tiešā vai netiešā iedarbībā cietuši vairāk nekā 1500 cilvēku (reģistrēti 1615 medicīniskās palīdzības sniegšanas gadījumi), pārsvarā no logu stiklu atlūzām. Daudzām ēkām izbiruši logu stikli, ir arī citi bojājumi. Meteorīta eksplozijas triecienvilnis nodarījis postījumus Čeļabinskas cinka rūpnīcai. Tiek uzskatīts, ka tik daudz cilvēku meteorīta krišanas rezultātā iepriekš zināmajā Zemes vēsturē nekad nav cietuši. Čeļabinskā tika izsludināts ārkārtas stāvoklis.
Čeļabinskas asteroīda sadursme ar mūsu planētu ir lielākā kosmiskā Zemes katastrofa, kas notikusi pēdējo 100 gadu laikā pēc Tunguskas notikuma 1908. gada 30. jūnijā. Tas astronomiem ļāva pievērst sabiedrības uzmanību par asteroīdu radītajiem Zemes draudiem. Čeļabinskas meteorīta nokrišana veicināja Asteroīdu dienas kustības izveidošanos pasaulē.
Centaura Proksima b
Centaura Proksima b jeb Proksima b, pazīstama arī kā Centaura Alfa Cb, ir citplanēta, kas atrodas orbītā ap zvaigzni Centaura Proksima. Tā kā planēta atrodas tikai 4,24 gaismas gadu attālumā Centaura zvaigznājā, tā šobrīd skaitās kā tuvākā zināmā citplanēta Saules sistēmai.
Pašreizējie aprēķini liecina, ka planētas masa ir 1,3 reizes lielāka nekā Zemei, kamēr tās diametrs ir tikai par 10% lielāks. Šī iemesla dēļ Proksima b, līdzīgi kā Saules sistēmas iekšējās planētas, tiek pieskaitīta pie Zemes grupas planētām, kas nozīmē, ka uz tās visticamāk pastāv cietzeme, uz kuras teorētiski ir iespējams nosēsties, un ka tā nav pietiekmai liela, lai tiktu klasificēta kā gāzu planēta.
Tāpat atsevišķi pētījumi liecina, ka uz Proksimas b varētu pastāvēt arī ārpuszemes dzīvībai piemēroti apstākļi, jo tās orbīta atrodas tā saucamajā apdzīvojamības zonā, kur teorētiski pie pareizajiem fizikālajiem nosacījumiem uz planētas virsmas varētu būt sastopams šķidrs ūdens.
Proksima b tika uzieta, izmantojot radiālā ātruma metodi un par tās atklāšanu oficiāli tika paziņots 2016. gada augustā.
Atklāšana
Proksima b oficiāli tika atklāta 2016. gada augustā, ko izdevās paveikt Eiropas dienvidu observatorijas pārstāvjiem, izmantojot Lasiljas observatorijas teleskopu Čīlē. Atklājums tika paziņots pēc tam, kad vairākus mēnešus iepriekš astronomiem bija izdevies novērot zvaigznes kustību, kur caur radiālā ātruma metodi tika konstatēts, ka ap Centaura Proksimu orbītā atrodas Zemes fizikālajiem parametriem līdzīga citplanēta, kuras vidējais attālums no savas zvaigznes ir 7 miljoni kilometri jeb 0,05 AU.
Citplanētas eksistence tika apstiprināta pēc tam, kad arī citām observatorijām, izmantojot iegūtos datus, izdevās novērot līdzīgus rezultātus.
Orbīta un rotācija
Proksimas b attālums līdz savai zvaigznei ir 0,0485 astronomiskās vienības (AU) jeb aptuveni 7,5 miljoni kilometri, kas nozīmē, ka tā atrodas vairāk kā 20 reizes tuvāk savai zvaigznei nekā Zeme no Saules. Šāds attālums paredz, ka gads uz planētas ilgst vidēji tikai 11,2 dienas. Par spīti tam Proksima b atrodas apdzīvojamības zonā, jo planētas relatīvo tuvumu zvaigznei kompensē nelielā pundurzvaigznes izstarojuma jauda.
Vilhelma Purvīša iela (Jūrmala)
Vilhelma Purvīša iela ir iela Jūrmalā, Ķemeru apkaimē. Vilhelma Purvīša iela sākas krustojumā ar Augļu ielu un beidzas krustojumā ar Partizānu ielu. Kopējais ielas garums ir 700 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Vilhelma Purvīša ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Centaura Proksima b
Orbīta un rotācija
Zinātnieki pieļauj, ka šāds scenārijs, kurā planēta atrodas tik tuvu savai zvaigznei, visticamāk nozīmē, ka gravitācijas ietekmē vienas planētas puse allaž ir pavērsta pret zvaigzni (karstumā), iekams otra — atrodas mūžīgā tumsā (aukstumā), kur pa vidu starp šīm abām pusēm teorētiski varētu pastāvēt šaura zona jeb “gredzens”, kur temperatūras apstākļi būtu mērāmi mērenā režīmā.
Proksimas b relatīvais tuvums savai zvaigznei nozīmē arī to, ka tās rotācija ap savu asi salīdzinājumā ar Zemi ir samērā lēna — zinātnieki pieļauj, ka tā varētu būt tikai 9% no Zemes rotācijas ātruma, kas tādējādi liek secināt, ka planētas magnētiskais lauks (ja tāds vispār pastāv) ir ievērojami vājāks nekā Zemei. Šī iemēsla dēļ pastāv liela varbūtība, ka bez pienācīga magnētiskā lauka Proksimas b virsma ir pakļauta intensīvam starojumam, kas varētu samazināt iespēju atrast ārpuszemes dzīvības pēdas uz tās virsmas.
Vilhelma Purvīša iela (Jūrmala)
Ielu savienojumi
Vilhelma Purvīša iela ir savienota ar šādām ielām:
Centaura Proksima b
Diametrs, masa un atmosfēra
Tiek lēsts, ka Proksimas b diametrs ir par 10% lielāks nekā Zemei, iekams tās masa ir aptuveni 1,27 reizes lielāka, kas tādējādi to padara par tā saucamo “superzemi” (Super-Earth). Šī iemesla dēļ Proksima b, līdzīgi kā Saules sistēmas iekšējās planētas, tiek pieskaitīta pie Zemes grupas planētām, kas nozīmē, ka uz tās visticamāk pastāv cietzeme, uz kuras teorētiski ir iespējams nosēsties, un ka tā nav pietiekmai liela, lai tiktu klasificēta kā gāzu planēta.
Par spīti tam, ka savu parametru ziņā Proksima b ir pietiekoši masīva, lai teorētiski saglabātu Zemei līdzīgu atmosfēru, zinātniekiem pagaidām nav informācija par to vai planētai ir sava atmosfēra, kas ļautu saglabāt ūdeni šķidrā veidā uz tās virsmas. NASA pārstāvis Entonijs Deldženio (Anthony Del Genio) astronomijas ziņu tīmekļa vietnei Universe Today uzsvēra, ka “mēs pagaidām vēl nezinām vai šai citplanētai ir atmosfēra, un ja ir, vai uz tās virsmas pastāv ūdens. Bez šiem komponentiem dzīvība kādu mēs pazīstam nevar eksistēt.”
Apdzīvojamība
Lai gan Proksima b atrodas tā saucamajā apdzīvojamības zonā, kurā teorētiski pie pareizajiem fizikālajiem nosacījumiem uz tās virsmas var pastāvēt šķidrs ūdens, dzīvībai nepieciešamos apstākļus ietekmē arī citi faktori — tas, vai planētai ir pietiekama atmosfēra, kas ļautu izveidoties un pastāvēt okeāniem, kā arī magnētiskais lauks, kas pasargātu planētas virsmu no zvaigznes vēja un kosmiskā starojuma.
Viena no lielākajām problēmām, kas šobrīd astronomu acīs ietekmē Proksimas b apdzīvojamību, ir tāda, ka uz to iedarbojas zvaigznes vējš, kas ir ap 2000 reižu lielāks, nekā uz Zemes. Tas lielā mērā samazina iespēju tur konstatēt kādas ārpuszemes dzīvības pazīmes. Centaura Proksima, tāpat kā citi sarkanie punduri, ir uzliesmojoša zvaigzne. 2017. gada martā tika fiksēts uzliesmojums, kurā 10 sekunžu laikā zvaigznes starjauda pieauga 1000 reižu, un līdzīgi pieauga arī zvaigznes radiācija. Šādus uzliesmojumus no planētas varētu atvairīt tikai spēcīgs planētas magnētiskais lauks, kurš varētu noturēt ap to arī zvaigznes vēja ārdāmo atmosfēru kā papildu aizsardzību.
Agrāk tika uzskatīts, ka šādai planētai nevar būt stipra magnētiskā lauka, ko spētu nodrošināt planētas un tās kodola griešanās (šādā attālumā no zvaigznes tās gravitācijas iespaidā planēta griežas lēni vai vispār visu laiku paliek pagriezta ar vienu pusi pret zvaigzni), tomēr mūsdienās daži pētījumi rāda, ka pietiekami stiprs magnētiskais lauks tādos apstākļos tomēr ir iespējams.
Teleskopiskie novērojumi
Tuvākajā nākotnē detalizētāku informāciju par Proksimas b fizikālajām īpašībām varētu sniegt tādi Zemes bāzētie teleskopi kā Lielais Magelāna teleskops un tādi kosmiskie teleskopi kā Džeimsa Veba kosmiskais teleskops, kuriem vajadzētu būt pa spēkam noteikt planētas atmosfēras sastāvu, kā arī to, vai uz tās virsmas ir sastopams šķidrs ūdens.
Starpzvaigžņu misija
2017. gada nogalē tika ziņots, ka Nacionālā aeronautikas un kosmosa administrācija (NASA) plāno līdz 2069. gadam izstrādāt projektu, kas sevī ietvertu nogādāt starpzvaigžņu zondi līdz Centaura Alfas sistēmai, kas tādējādi būtu spējīga veikt detalizētāku izpēti ap citplanētām, kas atrastos šajā zvaigžņu sistēmā, to skaitā arī uz Centauru Proksimu b. Projekts paredz izstrādāt tehnoloģiju, kas ļautu starpzvaigžņu zondei veikt ceļojumu aptuveni 40-50 gadu laikā, kas nozīmē, ka zondes pārvietošanās ātrumam būtu jāsasniedz 10% no gaismas ātruma.
NASA uzsvēra, ka starpzvaigžņu misija uz Centaura Alfas sistēmu tiktu īstenota par godu 100. gadadienai kopš cilvēce pirmoreiz nosēdās uz Mēness virmsas.
Andrejs Makarevičs
Viņš atbalstīja 2020.–2021. gada Baltkrievijas protestus un kritizēja 2022. gada Krievijas iebrukumu Ukrainā. 2022. gadā Krievija viņu pasludināja par "ārvalstu aģentu".
Novilkums
Novilkums jeb estamps (fr — ‘iespiedums’) ir termins, ar ko apzīmē grafisku nospiedumu uz kāda materiāla ar grafikas iespiedtehniku, ar kuras palīdzību var pavairot attēlus.
Novilkumu var iegūt četros iespieduma veidos: dobspiedes, augstspiedes, sietspiedes vai gludspiedes veidā.
Novilkums visbiežāk tiek veikts uz papīra, taču to var veikt arī uz pergamenta un auduma. Šos procesus veic pats mākslinieks — grafiķis. Pirmo novilkumu uzskata un sauc par autoreksemplāru. Gan autoreksemplārs, gan arī pārējie estampi ir mākslas darbi.
Tirtova
Tirtova (ru) ir bijusī PSRS polārstacija Arktikā. Izvietojusies Nordenšelda arhipelāga austrumos, Tirtova salas dienvidaustrumos Gaļečnija zemesragā.
Vēsture
Stacija izveidota 1940. gadā hidrologa Anatolija Zolotova vadībā kā Ostrovruskijas filiālstacija. Slēgta 1975. gadā.
Dunajska Stredas apriņķis
Dunajska Stredas apriņķis ir Slovākijas Trnavas apgabala administratīvā iedalījuma vienība. Robežojas ar Trnavas apgabala Galantas apriņķi ziemeļaustrumos, Nitras apgabala Komārno apriņķi dienvidaustrumos, Bratislavas apgabala Senecas apriņķi ziemeļrietumos, kā arī Ungāriju dienvidrietumos.
Absolūtais vairākums no apriņķa iedzīvotājiem ir etniski ungāri.
Dunajska Stredas pilsētā dzimuši futbolists Jans Džurica (Ján Ďurica, 1981) un šahists Hermans Steiners (Herman Steiner, 1905 — 1955).
Gaiķu Māris
Gaiķu Māris ir latviešu dzejnieks, īstajā vārdā Māris Rozentāls. Mācījies Gaiķu pamatskolā un Skrundas Profesionālajā vidusskolā. Vēlāk mācījies Sv. Gregora skolā ikonogrāfiju un baznīcas mākslas vēsturi. Studējis teoloģiju Latvijas Universitātē. 2006. gadā saņēmis Latvijas literatūras gada balvu par debijas dzejas krājumu Mugursoma.
Grendzes baznīca
Grendzes Svētā Pētera Romas katoļu baznīca ir Romas katoļu Rīgas metropolijas Jelgavas diecēzes draudzes baznīca. Tā atrodas Augšdaugavas novada Šēdceres pagasta Grendzes ciemā.
Eksterjers
Baznīca ir laukakmeņu mūra taisnstūra formas celtne, 30 metrus gara, 15 metrus plata un 12 metrus augsta ēka ar cinkotā skārda jumtu bez torņiem. Redzami sienās piloni, logu un durvju ierāmējumi. Ieejas durvis no gala, sāniem un abām sakristejām. Abos baznīcas sānos ir 3 logi un katrā sakristejā viens logs. Presbitērija daļa celta lokveidīgi. Dievnamu ieskauj dārzs, ko noslēdz betona žogs. Dārzā atrodas koka zvanu tornis un Misiju krusts.
Interjers
Tā ir vienas navas telpa ar cementa grīdu un koka dēļu griestiem, kas segti lokveidīgi. Virs ieejas atrodas kora telpa ar harmoniju, kura balstās uz mūra pīlāriem. Presbitērija abās pusēs ir sakristejas. Presbitēriju no lūgšanu zāles atdala dzelzs dievgalds. Galvenais jeb centrālais neobaroka stila altāris atrodas centrā pie presbitērija gala sienas, tajā ir liels koka krucifikss, kā arī Svēto Pētera un Svētā Pāvila skulptūras. Altāra aizsedzamajā nišā novietots prāvesta un koktēlnieka Antona Rimaviča veidots "Krustā sistā" tēls. Altāri un skulptūras darinājis meistars Vanagelis. Sānos ir altāra galdi ar gleznām: labajā pusē Jēzus Sirds glezna (Šēnbergs), bet kreisajā Jaunavas Marijas glezna "Debesīs uzņemtā". Aplūkojami divi biktskrēsli, viens feretrons un gleznotās Krustaceļa bildes.
Draudze
Draudze iekļaujas Romas Katoļu Rīgas Metropolijas klēra Jelgavas diecēzē. Draudzi apkalpo prāvests Arnis Maziļevskis. Sākumā draudze bijusi Ilūkstes baznīcas filiāle, par patstāvīgu draudzi kļuvusi 1920. gadā. Draudzei piederīgi ir katoļi, kas dzīvo Grendzē un tās apkārtnē. Dievkalpojumi notiek reizi nedēļā un svētku dienās. Draudzei ir trīs kapsētas — Grendzes vecā un jaunā kapsēta un Smelinas kapsēta.
Draudzes lielākie svētki
Draudzes lielākie svētki ir Svētā Jāzepa diena, Svētā Pētera diena, Kristus pārveidošanās svētki, Svētās Terēzes no Bērna Jēzus diena.
Lozdas (Višķu pagasts)
Lozdas ir ciems Višķu pagastā, Augšdaugavas novadā. Atrodas 235 km attālumā no Rīgas.
Lego Indiana Jones: The Original Adventures
Lego Indiana Jones: The Original Adventures ir 2008. gada datorspēle, ko izstrādājis Traveller's Tales un publicējis LucasArts. Spēle ļauj spēlētājam izspēlēt daudz dažādus momentus no pirmajām trim Indiana Džonsa filmām: Pazudušā šķirsta meklējumos, Indiana Džonss un likteņa templis un Indiana Džonss un pēdējais krustakarš. Spēlē vēl joprojām ir tas pats iekša/ārā divspēlētāju režīms, kas bijis izmantots Lego Star Wars spēlēs. Spēle tika izdota 2008. gada 3. jūnijā ASV un Kanādā un tā paša gada 6. jūnijā Eiropā. Lejupielādējama demo versija Windows tika izdota 2008. gada 13. maijā. Spēle bāzēta uz Lego Indiana Jones rotaļlietu līnijas. Mac OS X versija tika izdota 2011. gada 28. aprīlī un to izstrādāja un publicēja Feral Interactive.
Kā jau parādīts Lego Star Wars: The Complete Saga, spēlē ir jaunas kustības, kā piemēram pieķeršanās pie zariem ar Indiana pātagu. Reklāmas nolūkos Indiana ir atverams tēls jau iepriekš minētajā spēlē.
Spēle biezi seko sižetam no pašām filmām, bet tāpat kā Lego Star Wars sērijā, dažas ainas no filmām ir aizstātas ar savādākām lai padarītu spēli ģimenei draudzīgāku vai spēlētājiem interesantāku.
Lietuvas iekļaušana PSRS
Lietuvas iekļaušana PSRS attiecas uz laika posmu starp 1940. gada 15. jūnija Lietuvas okupācijā radītās Paļecka marionešu valdības izveidošanu un formālu jaunizveidotās Lietuvas PSR iekļaušanu PSRS sastāvā 1940. gada 3. augustā. Valsts iekļaušana PSRS tika īstenota pēc tās pašas shēmas kā okupētās Latvijas un Igaunijas iekļaušana PSRS.
Pirmajās nedēļās pēc valsts okupācijas publiski netika izvirzīts sauklis par Lietuvas iestāšanos PSRS, taču līdz ar nelikumīgajām Seima vēlēšanām Lietuva no neatkarīgas valsts kļuva par Lietuvas PSR un 3. augustā pēc komunistu kontrolētā parlamenta lūguma tika uzņemta PSRS. Lietuvas Republikas ekonomikas un sabiedrības pilnīga sovetizācija tika pabeigta tikai pēc Otrā Pasaules kara.
Marionešu valdības izveidošana
PSRS ultimātā demisionējušās valdības vadītājs, un Prezidenta Smetonas bēgšanas dēļ pagaidu Valsts Prezidenta pienākumus pildošais Antans Merķis 1940. gada 17. jūnijā pieņēma PSRS emisāra Dekanozova izveidotās Justa Paļecka Tautas valdības zvērestu un tajā pašā dienā atkāpās no amata, ļaujot Paļeckim kļūt par Valsts Prezidentu. Jaunā valdība zvērēja uzticību Lietuvas konstitūcijai un nolika vainagu uz Neatkarības karā kritušā Nezināmā kareivja kapa. Lielākā daļa jauno ministru bija sabiedrībā labi pazīstami un ar komunistiem nesaistīti cilvēki. Valdību sākotnēji veidoja:
Par pirmajiem valdības uzdevumiem tika pasludināta Smetonas diktatūras laikā radītās politiskās iekārtas maiņa, Seima atlaišana, demokrātiska vēlēšanu likuma pieņemšana un pēdējo pašvaldības vēlēšanu (kurās atkal bija uzvarējuši Smetonas Nacionālisti) rezultātu atcelšana. Pēc padomju armijas ienākšanas izsludinātais skaidras naudas izņemšanas aizliegums no banku kontiem tika pagarināts līdz 1. jūlijam. Iedzīvotājiem no bankas nedēļā ļāva izņemt ne vairāk kā 250 litus.
Komunisti pārņem varu
Jau 19. jūnijā komunists Ģedvils kļuva par Iekšlietu ministru un nākamais Lietuvas kompartijas vadītājs Sņečkus par Drošības departamenta direktoru. 5. jūlijā Galvanauska vietā par Finanšu ministru kļūst komunists Vaišnors.
25. jūnijā tiek legalizēta Lietuvas kompartija un 28. jūnijā Komjauniešu organizācija. 29. jūnijā kompartija izplata aicinājumu pēc jaunas Konstitūcijas, zemes nacionalizācijas un stingru vēršanos pret valsts ienaidniekiem.
1. jūlijā tiek paziņots par esošā Seima atlaišanu; tiek aizliegtas visas politiskās un sabiedriskās organizācijas. Tā kā Smetonas ieviestais politisko partiju aizliegums netika atcelts un līdzšinējās valdošās Nacionālistu partijas darbība tika pārtraukta, par vienīgo legālo partiju valstī kļuva Komunistiskā partija.
Jūlija sākumā ir skaidrs, ka Tautas valdības vietā lēmumus pieņem Dekanozovs un Padomju vēstniecība, komunistu kontrolētā Iekšlietu ministrija un Sarkanās armijas komandieri.
6. jūlijā tiek pasludināts likums par jauna Seima vēlēšanām jau 14. jūlijā. Tas pārkāpa esošo likumdošanu, kas paredzēja 2 mēnešus starp vēlēšanu izsludināšanu un vēlēšanu dienu. Jaunais likums noteica, ka dalība vēlēšanās ir obligāta un ka pasēs tiks izdarīta atzīme par piedalīšanos vēlēšanās. Tika paziņots, ka kandidātus drīkst izvirzīt tikai legālas organizācijas — tātad, tikai komunistu organizācijas. 7. jūlija dekrēts par neuzticamu elementu arestu aizsāk sarkano teroru. Pirmie aresti notiek 11. jūlija naktī, tikai dažas dienas pirms izsludinātajām vēlēšanām.
Jau līdz vēlēšanām tiek nomainīti 19 no 23 pilsētu vadītājiem un 175 no 261 apriņķu vadītājiem.
Iestāšanās PSRS
17. jūlijā Tallinā notiek visu trīs padomju emisāru — Dekanozova, Višinska un Ždanova tikšanās. Tā kā visās valstīs ir notikušas nedemokrātiskas vēlēšanas, tiek pārrunāta kārtība, kādā tuvākajās dienās Baltijā tiks pasludinātas Padomju republikas, kas lūgs sevi uzņemt PSRS. Pēc dažām dienām visi trīs pamet Baltiju. Misija ir paveikta.
Uzreiz pēc vēlēšanām komunistu vadībā Lietuvā tiek rīkoti mītiņi, kas prasa Lietuvu pasludināt par sociālistisku republiku, nacionalizēt bankas un uzņēmumus, iestāties PSRS. Šie saukļi speciāli netika izvirzīti pirms vēlēšanām.
Lietuvas jaunais Tautas Seims uz savu pirmo sēdi sanāk 21. jūlijā Kauņas Valsts Teātrī. Sapulces zālē brīvi sajaucas ievēlētie deputāti, skatītāji un komunistu atbalstītāji. Neievērojot parasto procedūru par likumu apspriešanu komisijās un trīs lasījumiem, tiek iesniegti divi ierosinājumi — pasludināt Lietuvu par sociālistisku republiku un lemt par iestāšanos PSRS. Atbilstoši nedemokrātiskajai, taču spēkā esošajai 1938. gada Lietuvas Konstitūcijai, suverēnā vara nepiederēja Seimam, un tas nevarēja pats lemt par valsts likteni. Kad jābalso par padomju varas nodibināšanu, visi „vienbalsīgi” paceļ rokas; balsis pat netiek skaitītas. Lietuvas liktenis tiek izlemts 2,5 stundu laikā. Tajā pašā dienā Dekanozovs atstāj Lietuvu.
22. un 23. jūlijā tiek pasludināti likumi par zemes, banku un rūpniecības uzņēmumu nacionalizāciju.
Tautas Seims pieņem lēmumu sūtīt uz Maskavu delegāciju 20 cilvēku sastāvā, lai lūgtu Lietuvas PSR uzņemt PSRS. 1940. gada 3. augusta sesijā PSRS Augstākā Padome nolemj uzņemt Lietuvu PSRS.
Jānis Dzenis
Jānis Dzenis (1915-1984) bija Latviešu leģiona virsnieks, Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmējs, kā arī pirmais latvietis, kas apbalvots ar Tanka iznīcināšanas nozīmi.
Dzīvesgājums
Dzimis 1915. gadā Tihoreckā Kubaņas guberņā Pirmā pasaules kara laikā aizbraukušu latviešu ģimenē. 1934. gadā atgriezās vecāku dzimtenē un iekārtojās darbā kā celtnieks. 1940. gadā uzsāka darbu Rīgas superfosfāta fabrikā, vispirms kā šoferis un vēlāk kā elektriķis
Zināms, ka Vācijas karaspēka iebrukuma laikā 1941. gada jūnija beigās viņš bija partizānu grupā Limbažu apkaimē, dienēja 16. Zemgales policijas bataljona 2. rotā, vēlāk kapteiņa Mateasa vadībā devās uz Austrumu fronti. 1943. gada februārī viņa bataljonu Ļeņingradas frontē iekļāva 2. latviešu brigādē kā 42. pulka III bataljonu. 1943. gada maijā Volhovas frontē Dzenis komandēja 10. rotas vadu, 1943. gada 1. septembrī viņu paaugstināja par rotenfīreru, pēc tam vairākkārtīgi ievainoja. . 1944. gada 16.-17. marta Austrumu vaļņa kaujās pie Ostrovas Dzenis cīņā iznīcināja piecus pretinieka tankus, tostarp diviem tuvcīņā priekšā izmetot prettanku mīnas. 1944. gada 19. un 23. martā, netālu no Kudeveras viņu ievainoja un evakuēja uz kara hospitāli Balvos, aprīlī paaugstināja par kaprāli. 1944. gada vasaras kaujās Dzeni paaugstināja seržanta pakāpē. 19. divīzijas 43. pulka I bataljona 2. rotas sastāvā piedalījās 1944. gada 16. oktobra lielkaujā Kurzemes cietoksnī. . 1944. gada decembrī Dzeni nosūtīja uz rotas komandieru/virsnieku kursiem Jaundundagā. 1945. gada janvārī pēc paaugstināšanas leitnanta pakāpē Dzenis komandēja 19. divīzijas velosipēdistu izlūkrotu, 1945. gada 23. martā viņu smagi ievainoja pie Pilsblīdenes dzelzceļa stacijas.
Kara beigās leitnants Dzenis nokļuva Sarkanās armijas gūstā un no 1945. gada 30. maija līdz 1946. gada 11. novembrim Dzenis atradās ieslodzījumā Vorkutas gūstekņu nometnē. Pēc atbrīvošanas viņam atļāva atgriezties Rīgā, taču jau 1947. gada 10. aprīlī atkal arestēja. 1947. gada 27. jūlijā kara tiesa Dzenim piesprieda 25 gadu ieslodzījumu Gulaga nometnē Kazahijas PSR. 1963. gadā viņš atgriezās Latvijā un mira Rīgā 1984. gada 20. janvārī.
Augstspiedums
Augstspiedums jeb augstspiede ir attēlu un teksta poligrāfisks iespieduma veids.
Iespiedelementiem uzvelmējot krāsu un piespiežot klišeju pie papīra, audekla vai cita materiāla, iegūst novilkumu ar skaidru un asu attēlu. Grafikā augstspiedumu izmanto klišejām, kuras sagatavo gravējot, izmantojot ksilogrāfiju, linogriezumu vai kodinot, proti, izmantojot cinkogrāfiju.
Maksis fon Siverss
Maksimiliāns fon Siverss jeb Maksis fon Ziverss (, 1857-1919) bija vācbaltiešu muižnieks, sabiedriskais darbinieks un mežkopis. Kopā ar Valteru fon Engelhartu - Skrīveru dendroloģiskā parka iekārtotājs. Baltijas Mežkopju biedrības prezidents, Vidzemes Ķeizariskās Vispārderīgās ekonomiskās biedrības (Kaiserlich-Livländische Gemeinnützige und Ökonomische Sozietät) prezidents (1900-1902). Vidzemes landrāts (1898-1912).
Dzīvesgājums
Cēlies no Siversu dzimtas. Dzimis 1857. gada 16. oktobrī Tērbatā Vidzemes guberņas landrāta Augusta fon Siversa un viņa sievas Bertas, dzimušas Maidelas, ģimenē. Mācījās Vīlandes Šmita privātskolā. Studēja Tērbatas Universitātē zooloģiju (1875-1876), pēc tam tautsaimniecību (1877-1878), iegūstot ''cand. oec.'' grādu (1879). 1881. gadā mantoja Skrīveru muižu, kurā no 1881. līdz 1887. gadam pēc Makša fon Siversa pasūtījuma neoromānikas stilā celta jauna muižas māja jeb Skrīveru pils. 1891. gadā M. fon Sivers muižas parkā veica pirmos stādījumus sava dendrārija izveidei. 1887. gadā Siversu ievēlēja par Rīgas un Valmieras apriņķu deputātu, 1898. gadā par Vidzemes landrātu, viņš bija arī Vidzemes ķeizariskās vispārderīgās ekonomiskās biedrības prezidents (1900-1902).
1905. gada revolūcijas laikā pilī viņš iekārtoja Vidzemes muižniecības pašaizsardzības organizācijas ("Selbstschutz") štābu, revolucionāri to ieņēma un nodedzināja, bet Ziverss pili atjaunoja. Darbojās vairāku vācbaltiešu organizāciju vadībā, centās panākt Volīnijas un Volgas vāciešu pārcelšanos uz Vidzemi, savā Veibes pusmuižā (Winterfeldt) izveidoja vācu zemnieku koloniju. Nesaņemdams politisku atbalstu, viņš 1912. gadā izstājās no Vidzemes landtāga.
Pirmā pasaules kara laikā Skrīveru muižas pils vairākus gadus atradās piefrontes zonā un to no Daugavas pretējā krasta sagrāva vācu artilērija. Pēc tam, kad 1917. gada septembrī vācu armija ieņēma Rīgu, Ziverss kļuva par Vidzemes bruņniecības uzticības padomes priekšsēdētāju, centās panākt Baltijas provinču pievienošanu Vācijas impērijai. Sākoties Latvijas brīvības cīņām, darbojās pie Latvijas zemessardzes (landesvēra) izveides. Pēc tam, kad Sarkanā armija ieņēma Rīgu, bēga uz Liepāju, kur mira 1919. gada 9. janvārī.
Darbi
F. M. Siversa oriģinālās teorētiskās idejas par sugas biotipiem un sēklu cilmes nozīmi ir pārmantotas mūsdienu populāciju bioloģijā un eksperimentālajā kokaugu ekoloģijā. Savu koncepciju pārbaudei viņš savā Skrīveru muižā ierīkoja 521 ha meža kultūru un dendroparku 18,7 ha platībā, kurā ziemeļu puslodes mērenā klimata 590 kokaugu sugas sakārtotas 19 floristiski ģeogrāfiskos apgabalos, ievērojot to ekoloģiskās prasības. Šo principu turpmāk izmantoja dendrāriju ierīkošanai arī citās zemēs. Tādi dendrāriji ir ievērojami informatīvāki pētniecības un izglītības nolūkiem, labāk nodrošina sēklu sugas tīrību, jo hibridizēšanās iespēja te ir daudz mazāka nekā parastajos kolekciju stādījumos. Siverss ir publicējis vairāk nekā 100 rakstu par dendroloģijas un mežsaimniecības jautājumiem.
Tirtova sala
Ģeogrāfija
Sala atrodas Karas jūras dienvidaustrumos Nordenšelda arhipelāgā, Austrumu salu grupas lielākā sala. Ziemeļos tai piekļaujas Bjanki sala, bet Matisena šaurums dienvidos to atdala no Taimiras pussalas piekrastes salām. Stiepjas ziemeļu—dienvidu virzienā 16 km garumā, platumā sala ir no dažiem simtiem metru līdz 6 km tās platākajā daļā. Krasta līnija stipri izrobota, lielākie līči ir Nedzvecka līcis dienvidaustrumu piekrastē un Dienvidu līcis dienvidu piekrastē. Piekrastē vairākas nelielas saliņas. Sala brīva no ledus, virsmu veido lēzeni klinšu atsegumi augstumā līdz 12—36 m. Salā vairāki lagūnas tipa ezeri, virsma vietām pārpurvota.
Sala atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas. Ietilpst Lielā Arktikas dabas rezervāta teritorijā.
Vēsture
Salu 1901. gadā atklāja Eduarda Tolla ekspedīcija ar kuģi Zarja un nosauca par godu krievu admirālim Pāvelam Tirtovam. Sākotnēji Tirtova vārds tika piešķirts tikai salas dienvidu daļai, ko Tolls noturēja par atsevišķu salu, bet kopš 1939. gada nosaukums attiecas uz visu salu. Salā no 1940. līdz 1975. gadam darbojās sezonālā Tirtovas polārstacija.
Pēteris Korāts
Pēteris Korāts (dzimis 1871. gada 20. decembrī, Alšvangā, Kurzemes guberņā, miris 1957. gada 15. septembrī Durbē, Latvijas PSR) bija suitu tautas muzikants (koklētājs, dūdinieks, taures un āžraga pūtējs), kokļu meistars, kā arī tautas paražu un tautasdziesmu teicējs.
Kokļu gatavošanā daudz eksperimentēja. Tradicionālo piecstīgu un septiņstīgu kokļu vietā gatavoja kokles ar 12—24 stīgām, vienlaikus kopumā saglabājot to tradicionālo formu. Gatavoja arī citus mūzikas instrumentus — vijoles, dūdas, taures, āžragus, ko arī mācēja spēlēt. Savas dzīves laikā izgatavojis simtiem kokļu. Mūsdienās daudzas no tām glabājas Latvijas Etnogrāfiskajā brīvdabas muzejā, Liepājas vēstures un mākslas muzejā un citur.
Dzīvesgājums
Pēteris Korāts piedzima 1871. gada 20. decembrī Alšvangā, Kurzemes guberņā, Krievijas Impērijā kalpu Andreja un Edas Korātu ģimenē, kas vēlāk tur nopirkuši zemesgabalu. Zeme bija pārāk neauglīga, lai visai ģimenei varētu nodrošināt iztiku, tāpēc jau jaunībā strādāja dažādus darbus.
Par piedalīšanos 1905. gada revolūcijā vairākkārt ieslodzīts un tiesāts karatiesā Jelgavā. No 1912. līdz 1934. gadam dzīvoja Vecpils pagastā, kur Vecpils muižā strādāja par kalpu. Tur no Jāņa Poriķa tēva saņēma savu pirmo kokli, no kura iemācījās arī koklēt un izgatavot kokles. Pēc citām ziņām Korāts koklēšanu un kokļu izgatavošanu iemācījies bērnībā no sava tēva. Šajā laikā Pēteris Korāts apguva arī ratniecību un galdniecību. 1924. gadā Alšvangas Ozolmuižā pie Pētera Korāta viesojās Emilis Melngailis, kam viņš dziedāja un koklēja. Ar Melngaili sadraudzējās un turpmāk bieži vien viens otru apciemoja. Daudzas melodijas Pēteris Korāts sacerēja pats. Gan viens, gan ar bērniem un sievu bieži uzstājās dažādos pasākumos laukos, Rīgā un Liepājā. 1925. gada beigās Pēteris Korāts kļuva par pirmo koklētāju-solistu, kas uzstājies Latvijas radiofonā. Viņa koklēšana ieskaņota vairākās skaņuplatēs.
1945. – 1947. gadā ar Jāni Eduardu Kraukstu izveidoja Alsungas kāzu uzvedumu, ar kuru uzstājās Kurzemē, 1946. un 1947. gadā izbraukāja visu Latviju, meklēdams palikušos kokļu gatavotājus, 1948. gada vasarā pie viņa viesojās krievu komponists Sergejs Krasnopjorovs, kurš Pētera Korāta kokles atzina par visskanīgākajām un izvēlējās tās par paraugu modernizēšanai.
Pēc tam ar ģimeni pārcēlās uz Aizputi, kur līdz 1948. gada sākumam dzīvoja Katoļu ielā 3. Pēdējos 10 dzīves gadus pavadīja Durbes kopsaimniecības Puķukalnos, kur dzīvoja kopā ar dēla ģimeni. Līdz pat sirmam vecumam turpināja kokļu gatavošanu un uzstāšanos. Miris 1957. gadā Durbē. Apglabāts Durbes kapos.
Viņa kokļu gatavošanas tradīcijas turpināja dēls Matīss Korāts, kurš kļuva par profesionālu mūzikas instrumentu meistaru un izgatavoja vairākus jaunus kokļu modeļus, turpinot tēva iesākto kokļu modernizēšanu. Savukārt J. E. Krauksts turpināja eksperimentēt gan gatavojot jaunus tautas mūzikas instrumentus (timbu, švīku u.c.), gan izveidojot savas ģimenes koklētāju ansambli, kur pats spēlēja dižo kokli jeb bāgu.
Piemiņa
1982. gada 30. janvārī par godu viņa 110. dzimšanas dienai Liepājas vēstures un mākslas muzejā notika Pētera Korāta atceres pēcpusdiena, kurā tika izrādīta viņam veltīta izstāde un mākslinieka Jāņa Strupuļa Pēterim Korātam veltīta medaļa, kā arī notika koncerts, kurā dažādi mūziķi izpildīja galvenokārt Pētera Korāta skaņdarbus. 2021. gada 20. decembrī Brīvdabas muzejā notika P. Korāta (150) un J.E.Krauksta (125) piemiņas brīdis.
Omlete
Omlete ir ēdiens, kas ir pagatavots no sakultām olām, kas ar sviestu vai eļļu apceptas pannā. Atšķirībā no olu kulteņa, cepšanas laikā olu masa netiek maisīta, tādējādi piešķirot tai formu. Diezgan bieži omlete satur, piemēram, maurlokus, dārzeņus, sēnes, gaļu (piemēram, šķiņķi vai bekonu), sieru, sīpolus vai iepriekšminēto sastāvdaļu kombināciju. Veselas olas vai olu baltumus bieži saputo ar nelielu daudzumu piena, krējuma vai ūdens.
Omletes bieži vien pasniedz brokastīs vai launagā.
Leonīds Kantorovičs
Dzimis Sanktpēterburgā, ebreju ārsta ģimenē. 1930. gadā pabeidza Ļeņingradas universitātes matemātikas fakultāti. 1934. gadā, 22 gadu vecumā, kļuva par profesoru. Nodarbojās ar padomju finiera rūpniecības optimizācijas jautājumiem. 1939. gadā formulēja un atrisināja uzdevumus, kas kļuva par lineārās programmēšanas teorijas pamatu. No 1939. gada darbojās Kara inženiertehniskajā universitātē. No 1960. gada strādāja Novosibirskas Valsts universitātē.
Siversi
Fon Si(ī)versi jeb fon Zi(ī)versi (de) ir vācbaltiešu dzimta, kas 17. gadsimtā ieceļoja zviedru Baltijas provincēs, un vēlāk kļuva par lieliem zemes īpašniekiem Krievijas impērijas Baltijas provincēs. Dzimtas atzari izplatījās arī Krievijā. Līdz 1920. gada agrārajai reformai Siversu dzimtai Latvijā piederēja Skrīveru muiža un citas muižas.
Vēsture
Dzimtas aizsācējs bija Skones tirgotājs Pēteris Zeiferts (Seifferts, miris 1684), viņa dēls Johans (1646–1712) iestājās zviedru, pēc tam dāņu karaļa dienestā un nomainīja uzvārdu uz "Ziverts" (Sivert). Viņa dēls Pēteris Sivers (1674–1740) iestājās Krievijas cara Pētera I dienestā un tika paaugstināts par admirāli. Pēc uzvarām Lielajā Ziemeļu karā Pēteris I viņam 1716. gadā piešķīra zemes īpašumus iekarotajā Zviedru Igaunijā. Viņa dēlu Vidzemes guberņas landrātu Frīdrihu Vilhelmu Siversu (Friedrich Wilhelm von Sivers) 1747. gada uzņēma Vidzemes bruņniecībā, viņa mazdēls bija Krievijas impērijas kavalērijas ģenerālis Formholds Augusts fon Sivers (miris 1862), kas 1857. gadā tika uzņemts Kurzemes bruņniecībā.
Gēza Fišters
Gēza Fišters (hu;, Budapešta - , Toronto) bija Ungārijas un Kanādas šahists, FIDE starptautiskais meistars (IM, 1969).
Biogrāfija
1936. gadā uzvarējis Budapeštas šaha čempionātā. Otrā pasaules kara laikā sekmīgi spēlējis šaha turnīros. 1941. gadā kļuvis par Ungārijas šaha čempionu. Tajā pašā gadā starptautiskajā turnīrā Minhenē ieņēmis 11. vietu, nospēlējot neizšķirti ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu. 1943. gadā bijis otrais Ungārijas šaha čempionātā, bet 1943.-1944. gadā uzvarējis Ungārijas korespondencšaha čempionātā. Pēc kara, 1947. gadā Ungārijas izlases sastāvā uzvarējis Balkānu valstu komandu šaha čempionātā. Tomēr dzīve sociālistiskajā Ungārijā nav apmierinājusi Fišteru, un viņš caur Austrumberlīni nelegāli šķērsoja robežu. Pēc neilgas dzīves Rietumvācijā 1953. gadā Fišters pārcēlās uz Kanādu. Šeit viņš apmetās Toronto un turpināja savas šahista gaitas. Septiņas reizes kļuvis par Toronto šaha čempionu (1954, 1955, 1956, 1957, 1962, 1969, 1971). 1955. gadā uzvarējis Kanādas šaha ātrspēles čempionātā, bet 1957. gadā atkārtojis šo panākumu ASV šaha ātrspēles čempionātā. 1955. gadā ieņēmis 5. vietu Kanādas šaha čempionātā. Lielākais panākums šahista karjerā ir bijis Kanādas šaha vicečempiona nosaukums 1957. gadā. Tā kā turnīra uzvarētājs atteicies spēlēt starpzonu turnīrā, tad Fišters ieņēmis Kanādas zonas uzvarētāja vietu starpzonu turnīrā. 1958. gadā starpzonu turnīrs Portorožā (Dienvidslāvija) izvērtās Fišteram ļoti neveiksmīgi. Lai gan Kanādā pirms turnīra viņam prognozēja cīņu par pirmo divpadsmitnieku, realitātē Fišters bija izteikts turnīra pastarītis un pārliecinoši palika pēdējā vietā. Kanādas izlases sastāvā piedalījies divās Pasaules šaha olimpiādēs: Līdz mūža beigām bijis aktīvs Toronto šaha klubu apmeklētājs un izcēlies ar savu aizraušanos ar šaha ātrspēli.
Vilhelms Piterāns
Vilhelms Piterāns (1916-1945) bija Latviešu leģiona virsnieks, Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmējs, kā arī pirmais latvietis, kas vienlaicīgi apbalvots ar I un II šķiras Dzelzs krustu.
Pirmskara dzīve
Vilhelms Piterāns dzimis Ciblas pagastā, 1936. gadā absolvējis Cesvaines ģimnāziju. 1939. gadā beidzis instruktoru kursus Daugavpilī, Zemgales divīzijā, jau rudenī iestājies Latvijas kara skolā, taču pēc Latvijas okupācijas demobilizēts bez dienesta pakāpes piešķiršanas.
Otrajā pasaules karā
Pēc Vācijas iebrukuma PSRS Piterāns kļūst par Drošības policijas un SD Einsatzgruppe Nord štāba darbinieku. 1942. gada rudenī pēc paša iniciatīvas tiek pārcelts uz latviešu policijas bataljoniem, 1942. gada 8. decembrī beidz vada komandieru kursus Bolderājā leitnanta dienesta pakāpē. 1943. gada vasarā nonāk 2. latviešu brigādes 43. pulkā Volhovas frontēm kā 2. rotas komandieris.
1944. gada septembrī atkāpšanās kaujā Lubānas apkaimē ar savu rotu divas diennaktis atvaira ienaidnieka bataljona uzbrukumu, izrādot īpašu personisko drošsirdību, par ko kā pirmais latvietis tiek apbalvots uzreiz ar I un II Dzelzs krusta šķiru. . 1945. gada 15. februārī Piterāns tiek apbalvots ar Armijas goda sarakstu sprādzi. Kara beigas sagaida Kurzemes cietoksnī. Pēc Vācijas kapitulācijas tiek sodīts ar nāvi 1945. gada 9. maijā Liepājā.
Phlebotominae
Phlebotominae ir kožodiņu dzimtas apakšdzimta, kurā ietilpst vairāk nekā 700 sugu. Šīs apakšdzimtas sugas ir vienīgās dzimtā, kas barojas ar asinīm. Tie ir mazi divspārņi ar matotu ķermeni un garām tievām kājām. Dažas sugas var būt infekciju slimību vektori (pārnēsātāji). 70 sugas var inficēt cilvēkus ar tādām slimībām kā leišmanioze, bartonelioze un kožodiņu drudžu vīruss, un tikai divām ģintīm pieder sugas, kas barojas ar cilvēka asinīm, tās ir Phlebotomus un Lutzomyia. Tos divspārņus var viegli atšķirt no citiem divspārņiem, it īpaši no citiem kožodiņiem, pēc spārnu novietošanas virs ķermeņa miera stāvoklī vai barojoties ar asinīm. Spārnu novietojums atgādina latīnisku burtu V. Tikai Phlebotominae mātītes sūc asinis.
Ekoloģija
Phlebotominae barojas ar dažādu dzīvnieku asinīm. Tieši ar cilvēku asinīm barojas Phlebotomus sugas, kas ir sastopamas Eirāzijā un Āfrikā, un Lutzomyia — Ziemeļamerikā, Dienvidamerikā un Okeānijā. Taču ir zināmi piemēri, kad nejauši kožodiņi no citām ģintīm kož cilvēkiem. Piemēram, Sergentomyia, kas barojas galvenokārt ar rāpuļu asinīm, var netīšam iekost cilvēkam.
Sistemātika
Phlebotominae apakšdzimtai pieder nākamās mūsdienu un fosilas ģintis:
Bhakti Kulkarni
Bhakti Kulkarni (en; dzimusi Goa ) ir Indijas starptautiskā lielmeistare šahā (2012).
Biogrāfija
2011. gadā uzvarējusi Āzijas junioru šaha čempionātā U20 meiteņu grupā. 2013. gadā Čehijā bijusi pirmā starptautiskā sieviešu šaha turnīrā Open Vysočina. 2016. gadā uzvarējusi Āzijas sieviešu šaha čempionātā.
2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Natālijai Pogoņinai.
Divas reizes pārstāvējusi Indijas komandu Āzijas komandu šaha čempionātos (2009, 2016), kuros individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2009) medaļu. 2019. gadā pārstāvējusi Indijas komandu Pasaules komandu šaha čempionātā.
Pārstāvējusi Indijas komandu Pasaules šaha olimpiādē un 2022. gadā izcīnījusi bronzas medaļu komandu vērtējumā.
Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu, bet 2019. gadā - starptautiskā vīriešu meistara (IM) nosaukumu.
Vendu iela
Vendu iela ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. Vendu iela sākas krustojumā ar O.Kalpaka prospektu un beidzas krustojumā ar Tālavas ielu. Kopējais ielas garums ir 150 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Vendu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Rolfs Ekmanis
Rolfs Ekmanis (dzimis Rīgā, miris  ASV), pazīstams arī ar pseidonīmu Māris Rauda, bija latviešu literatūrzinātnieks.
Biogrāfija
Beidzis mācības Rīgas 4. pamatskolā, 1945. gadā kopā ar ģimeni emigrējis uz Vāciju, kur mācījies Ausekļa ģimnāzijā. 1950. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV. Bijis tulks ASV Armijā Korejā laikā no 1951. līdz 1953. gadam. Absolvējis Viskonsinas universitāti, kur studējis politiskās zinātnes, slāvistiku. Pēc tam strādājis dažādās universitātēs ASV par dažādu priekšmetu pasniedzēju. Strādājis radiostacijā "Brīvība — Brīvā Eiropa", kur bijis politiskais un kultūras dzīves komentētājs. Ekmaņa pirmā publikācija latviski bija raksts "Jaunā inteliģence nepadodas" žurnāla "Jaunā Gaita" 1958. gada 16. numurā.
1999. gadā saņēmis IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. No 2002. gada bija Latvijas Rakstnieku savienības loceklis.
Lozdas (Nautrēnu pagasts)
Lozdas ir ciems Nautrēnu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 267 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas vairākas apskates vietas (Nautrēnu novadpētniecības muzejs, Nautrēnu katoļu baznīca).
Lozdās dzimis Pēteris Gleizdāns (1934_2013), mākslinieks-grafiķis, pedagogs.
Tour Down Under
2021. un 2022. gada sacensības tika atceltas globālās COVID-19 pandēmijas dēļ.
Tradīcijas
Sacensību fani radījuši tradīciju katru gadu izvēlēties salīdzinoši nezināmu braucēju, ko uzskatīt par slavenību, sekojot viņam viesnīcās, rakstot viņa vārdu uz asfalta un citādi atbalstot. Braucējam jābūt angliski nerunājošam gregari, kurš parasti pieved komandas biedriem ūdeni.
Rimini province
Rimini province ir viena no Itālijas provincēm valsts ziemeļaustrumu daļā, Emīlijas-Romanjas reģionā. Provinci austrumos apskalo Adrijas jūra. Tās administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Rimini. Rimini province sīkāk iedalās 27 komūnās.
Kovalivkas "Kolos"
Kovalivkas "Kolos" ir profesionāls Ukrainas futbola klubs no Kovalivkas ciema Kijivas apgabalā. Klubs ir dibināts 2012. gadā. 2018.—2019. gada sezonā ieguva 2. vietu Ukrainas Pirmajā līgā un caur pārspēlēm izcīnīja vietu Ukrainas Premjerlīgā. Kluba mājas spēļu stadions ir "Kolos", taču tā pārbūves laikā 2019.—2020. gada sezonā klubs aizvada spēles Obolon-Arena stadionā Kijivā.
Kopš 2020. gada janvāra klubu parstāv Latvijas futbolists Vladislavs Soloveičiks.
Hyundai Motor Group
Hyundai Motor Group (HMG; korejiešu: 현대자동차그룹 — Hyeondae Jadongcha Geurup; stilizēta — HYUNDAI) ir Dienvidkorejas konglomerāts, kuru veido vairāki individuāli un savstarpēji neatkarīgi uzņēmumi ar kopīgu vēsturi. Grupa tika izveidota, 1998. gadā, kad Hyundai Motor Company iegādājās 51% Kia akciju. Kopš 2015. gada HMG pieder 33,7% Kia Motors.
Uzņēmumi
HMG veido šādi uzņēmumi:
Es zinu, kurš mani nogalināja
"Es zinu, kurš mani nogalināja" (en) ir 2007. gada ASV psiholoģisks trilleris, kura režisors ir Kriss Siverstons. Galvenās lomas filmā atveido Lindsija Loena, Džūlija Ormonda, Nīls MakDono, Braiens Gerahtijs un Garsele Bovē. Filmas pirmizrāde notika.
Ventas iela (Jūrmala)
Ventas iela ir iela Jūrmalā, Jaundubultu apkaimē. Ventas iela sākas no pludmales un beidzas krustojumā ar Dubultu prospektu. Kopējais ielas garums ir 290 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ventas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Džordžs Maklelans
Džordžs Brintons Maklelans (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu inženieris, politiķis un virsnieks, kurš plašāk ir pazīstams ar savu militāro dienestu Amerikas pilsoņu kara (1861—1865) laikā, kalpojot par vienu no Savienības jeb Ziemeļu štatu ģenerāļiem cīņā pret Konfederācijas spēkiem karadarbības pirmajos gados.
Laika posmā no 1861. gada jūlija līdz 1862. gada novembrim Maklelans kalpoja par jaunizveidotās Potomakas armijas virspavēlnieku, kuras galvenais uzdevums bija aizsargāt Savienības galvaspilsētu Vašingtonu un uzbrukuma gadījumā stāties pretī Konfederācijas spēku izvietotajai Ziemeļvirdžīnijas armijai, kas Potomakas upes reģionā bija tās galvenais pretinieks. Lai gan Maklelanam piemita labas organizatoriskās spējas un popularitāte karavīru vidū, viņa lielākā vājība bija viņa pārlieku lielā piesardzība kaujas laukā, kur Maklelans regulāri pārvērtēja ienaidnieka pieejamos spēkus, kas tādējādi bieži vien beidzās ar to, ka tika palaistas garām labas un izdevīgas iespējas sakaut daudz mazāko Ziemeļvirdžīnijas armiju atklātā kaujas laukā.
1864. gadā Maklelans kā Demokrātiskās partijas pārstāvis centās startēt prezidenta vēlēšanās, kurās solīja saglabāt Savienības vienotību, taču pretēji Republikāniskās partijas kandidātam Abrahamam Linkolnam atbalstīja Dienvidu štatu tiesības uz verdzības sistēmas saglabāšanu, kur gala rezultātā tika sakauts. Tomēr pēc pilsoņu kara no 1878. līdz 1881. gadam Maklelanam izdevās kļūt par 24. Ņūdžersijas štata gubernatoru. Savas dzīves nobeigumā Maklelans nodevās rakstniecībai, kur sarakstīja savus pēckara memuārus, aizstāvot savu pozīciju un pieņemtos lēmumus Amerikas pilsoņu kara laikā.
Kultūrā
Džordžs Maklelans tiek pieminēts amerikāņu mūziķa Deivida Kinkeida (David Kincaid) dziesmā The Irish Volunteer, kas pati par sevi tika sacerēta jau Amerikas pilsoņu kara laikā, taču izdota vien 1998. gadā, kurā tiek stāstīts par īru izcelsmes imigrantu varonību Ziemeļu štatu pusē. Lai gan dziesmā Maklelans tiek pieminēts kā "drosmīgs ģenerālis, kuru armija augstu godā", lielākā daļa mūsdienu vēsturnieku viņu vērtē samērā pretrunīgi.
Tāpat par godu Maklelana militārajam dienestam pilsoņu kara laikā, ASV galvaspilsētā Vašingtonā atrodas piemineklis, kas oficiāli tika uzstādīts 1907. gadā.
Lozdi (Konstantinovas pagasts)
Lozdi ir ciems Konstantinovas pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 299 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie vietējā autoceļa V614 (Kromāni_Auleja_Rogeļi). Ciema apkārtnē atrodas Sivers.
Emiljēns Žaklēns
Karjera
Pirmos starptautiskos panākumus guva 2014. gada Pasaules čempionātā jauniešiem, izcīnot trešo vietu 12,5 km individuālajā distancē. 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva bronzas medaļu stafetē. 2015.—2016. gada sezonā sāka piedalīties IBU kausā. Pasaules kausa sacensībās debitēja Estešundā ar 35. vietu 20 km individuālajā distancē. 2017.—2018. gada sezonas otrajā PK posmā Hohfilcenē Francijas komandas sastāvā ieguva trešo vietu stafetē. Tas bija viņa pirmais pjedestāls PK posmos. Piedalījās Phjončhanā, kur ieņēma 77. vietu 20 km distancē un piekto vietu stafetē.
Pirmo reizi individuāli vietu uz goda pjedestāla PK posmā izcīnīja iedzīšanas sacensībās Hohfilcenē ieņemot trešo vietu. 2020. gada Pasaules čempionātā Antholcā izcīnīja četras medaļas, kļūstot par pasaules čempionu iedzīšanā un stafetē, kā arī iegūstot bronzu 1+1 jauktajā stafetē un 15 km distancē ar kopēju startu. 2021. gada Pasaules čempionātā Pokļukā pēc trešās vietas sprintā vēlreiz kļuva par pasaules čempionu iedzīšanā.
izcīnīja divas sudraba medaļas — jauktajā un vīriešu stafetē.
Dobspiedums
Dobspiedums jeb dobspiede ir attēlu un teksta poligrāfisks iespieduma veids.
Tas ir metāla plāksnē mehāniskā vai ķīmiskā ceļā iedobts līniju un/vai punktu sakopojums jeb attēls. Tas ir vispārējs termins, apzīmējot iespiedumu no plātnes, kam iedobumos vai gropēs iepildīta iespiedkrāsa. Krāsu iedobumos iepilda ar tamponiem, bet pārējo plātnes virsmu tīri noslauka, lai šīs vietas zīmējumā paliktu baltas vai pelēkas. Iedobumu plātnēs izveido, iegravējot, vai iekodinot ar skābi. Gravē ar dzelzs kaltu, svārpstu, adatu vai ruleti. Tiek izmantotas tērauda, vara, cinka, misiņa vai jebkura cita cieta metāla plātnes. Prese papīru piespiež plātnei, un tas saskaras ar krāsu, no kā rodas uz plātnes iestrādātā zīmējuma spoguļattēls. Dobspieduma tehnikās izpildītajām grafikas lapām klišejas malās izveidojas papīrā iespiedums.
Pie dobspiedes iespieduma veida pieder: metāla gravīra, sausā adata, oforts, mecotinta, akvatinta, mīkstā laka un punktīrs.
Ilze Jansone
Ilze Jansone (dzimusi 1982. gada 11. septembrī Cēsīs) ir latviešu rakstniece un teoloģe.
Biogrāfija
I. Jansone studējusi Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātē. Strādājusi apgādos "Atēna" un "Dienas grāmata". LU Teoloģijas fakultātes vadošā pētniece.