cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rumānijas Tautas Republika
Čaušesku vadībā (1965—1989)
1968. gada aprīļa plēnumā Čaušesku kritizēja Georgiu-Deža laikā veiktās partijas tīrīšanas, kas noveda pie vecās partijas gvardes atkāpšanās no amatiem un Čaušesku varas nostiprināšanās. Viņa popularitāte galīgi nostiprinājās 1968. gada augustā, kad publiski uzstājoties Bukarestē viņš kritizēja Varšavas pakta valstu iebrukumu Čehoslovākijā. Rumānija ne tikai nepiedalījās iebrukumā Čehoslovākijā, bet neļāva arī Bulgārijas karaspēkam šķērsot valsts teritoriju ceļā uz Čehoslovākiju. 1969. gada augustā Bukarestē ar vizīti ieradās ASV prezidents Niksons, kam sekoja Čaušesku vizīte ASV 1970. gada decembrī.
1971. gada maijā Čaušesku apmeklēja personības kultu un Kultūras revolūcijas entuziasmā esošo Ķīnas Tautas Republiku un Ziemeļkoreju un izlēma pārņemt šo valstu piemērus masu mobilizēšanai un vadoņa kulta veidošanai. 1974. gadā Čaušesku kļuva par Rumānijas prezidentu. Oficiālā propaganda slavināja jauno "Zelta laikmetu", kas sācies "Karpatu ģēnija" vadībā un beigsies ar rumāņu iesoļošanu komunisma paradīzē. Čaušesku sieva Elena arī kļuva par personības kulta daļu un, lai arī slikti izglītota, sāka saņemt goda grādus un akadēmiķes titulus. Kultūras dzīvē izteiksmes brīvību aizvietoja nebeidzami vadoņa slavinājumi. Aktīvi tika atbalstīta rumāņu folklora un tautas mūzika. Lai demonstrētu rumāņu unikālo vēsturi tika uzņemtas filmas par varonīgajiem dākiem.
Nepārdomāti plaši izvērstā industrializācijas kampaņa un jaunu rūpnīcu celšana noveda pie dzīvotnespējīgas rūpniecības un valsts ārējā parāda pieauguma. 1977. gadā Rumānijas parāds Rietumvalstīm bija 3,6 miljardi USD, bet 1981. gadā jau 10,2 miljardi USD. Rumānijas produktu zemā kvalitāte neveicināja to noietu Rietumos, un valsts nespēja atpelnīt valūtu parādu atmaksāšanai. 1981. gadā valstī sākas saimniecības lejupslīde, kurā Čaušesku vainoja nepietiekamo rumāņu uzticību staļiniskajam saimniecības modelim un nedrošos Rietumu tirgus. Valstī tika ieviests stingrs taupības režīms un atjaunoti tirdzniecības sakari ar Austrumeiropas sociālisma valstīm un PSRS. Lai atmaksātu valsts ārējo parādu tika ierobežots elektrības un siltuma patēriņš, ieviestas pārtikas kartītes. Vienlaikus, Čaušesku lielummānija turpinās, un nojaukto Bukarestes vecpilsētas kvartālu vietā tika celta milzīgā Parlamenta pils. 1988. gadā Čaušesku paziņoja par plānu nojaukt 8000 ciematus un pārcelt to iedzīvotājus uz 6000 jauniem ciematiem, kur paneļu mājās zemnieki kļūtu par sociālistiskiem pilsoņiem.
Līdz ar perestroikas sākumu PSRS, Čaušesku īpašā Austrumeiropas dumpinieka loma izzuda. Tā vietā aizvien biežāk tika kritizēta Rumānijas cilvēktiesību un etnisko mazākumtautību (ungāru un vāciešu) apspiešana. ASV atcēla Rumānijai piešķirtās tirdzniecības privilēģijas, tādējādi vēl vairāk graujot valsts saimniecību.
Čaušesku varai pienāca gals 1989. gada decembrī, kad sākās sacelšanās ungāru apdzīvotajā Timišoaras pilsētā. Pēc dažām dienām armija pārgāja nemiernieku pusē un 1989. gada 25. decembrī Čaušesku tika nošauts kopā ar sievu Elenu.
Sanpaulu mākslas muzejs
Sanpaulu mākslas muzejs ir viens no Latīņamerikas visvairāk apmeklētajiem muzejiem, vēstures piemineklis un viens no Brazīlijas simboliem. Tas tika atklāts 1968. gadā un tā platība sasniedz 10 000 m². 2009. gadā to apmeklēja 679 106 apmeklētāju.
1610. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti 1610. gada notikumi pašreizējās Latvijas teritorijā, kuras Kurzemes un Zemgales novadi atradās Kurzemes hercogistes sastāvā, bet Vidzemes un Latgales novadi Pārdaugavas Livonijas hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš nebija pakļauts Kurzemes hercogistei. Šajā laikā notika karadarbība starp Žečpospolitu un Zviedrijas karalisti (Poļu—zviedru karš).
Narvas aplenkums
Narvas aplenkums (et, ru, sv) bija Krievijas karaspēka uzbrukums Narvai Lielā Ziemeļu kara laikā, četrus gadus pēc krieviem neveiksmīgās Narvas kaujas. 1704. gada 9. augustā krieviem izdevās Narvu ieņemt. Sākās tās aizstāvju un civiliedzīvotāju slaktiņš, kuru pārtrauca Pētera I iejaukšanās. Pēc desmit dienām turpat Narvā tika parakstīts Narvas līgums, kura rezultātā Polijas—Lietuvas ūnijas Sandomežas konfederācija, kura atbalstīja Augustu II Stipro iestājās karā Krievijas pusē. Atlikušie Narvas pilsoņi septembrī rātsnamā zvērēja uzticību Pēterim I.
Melobasis
Melobasis ir krāšņvaboļu ģints, kurā ietilpst vairāk kā 130 sugu, kas iedalītas četrās apakšģintīs. Vaboles ir sastopamas Dienvidaustrumāzijas dienvidos, Jaungvinejas salā, Austrālijā un Jaunzēlandē.
Osis (uzvārds)
Osis (sieviešu dzimtē Ose) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Troļļi (filmu sērija)
"Troļļi" (en) ir pilnmetrāžas animācijas filmu sērija. Animācijas filmu ideja pieder DreamWorks Animation studijai, bet izplatītājs ir 20th Century Fox, Universal Pictures.
Plaudis (uzvārds)
Plaudis (sieviešu dzimtē Plaude) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Madagaskara (filmu sērija)
"Madagaskara" (en) ir pilnmetrāžas animācijas filmu sērija. Animācijas filmu ideja pieder DreamWorks Animation studijai, bet izplatītājs ir Paramount Pictures, 20th Century Fox.
Moriss Flerī
Moriss Flerī (fr; dzimšanas datums nav zināms, miris ) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Flerī 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai pirmās kārtas posmā.
Rudāni
Rudāni ir ciems Augšdaugavas novada Naujenes pagastā. Atrodas pagasta dienvidu daļā 8.5 km no pagasta centra Naujenes, 19 km no novada centra Daugavpils un 204 km no Rīgas.
Matiass Vinja
Matiass Nikolass Vinja Susperregijs (es, dzimis ) ir Urugvajas futbolists, spēlē kreisās malas aizsarga pozīcijā, pārstāv Urugvajas futbola izlasi. Kopš 2023. gada Vinja pārstāv Itālijas A sērijas komandu Sassuolo, kas viņu īrē no Roma.
Iepriekš spēlējis Urugvajas Pirmās divīzijas komandā Nacional un Brazīlijas čempionāta A sērijas komandā Palmeiras.
Urugvajas futbola izlases sastāvā debitējis 2019. gada. Piedalījies 2021. gada Copa América un 2022. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Nacional
Palmeiras
Roma
Aslapu hortenzija
Aslapu hortenzija ir hortenziju dzimtas suga. Tās dabiskais izplatības areāls ir reģionā starp Himalajiem, pāri Ķīnas dienvidiem un Taivānai. Tas ir liels, stāvs krūms, kas var sasniegt 3 m garumu un platumu, tam ir plašas, ovālas lapas. Vasaras beigās ziedi ir lieli, plakani čemuri, kuri var būt dažādos gaiši zilos un rozā toņos, ko ieskauj balti vai gaiši rozā neauglīgi ziedi.
Alfrēds Valeika
Alfrēds Valeika (1889—1941) jeb Valleika bija latviešu lidotājs. Latvijas armijas Aviācijas grupas dibinātājs Latvijas brīvības cīņu laikā (1919).
Dzīvesgājums
Dzimis 1889. gada 20. (8. pēc v.s.) janvārī Rīgā Jāņa Valleiko ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas reālskolā, tad studēja Mitveidas tehnikumā un Darmštates tehniskajā augstskolā, iegūstot inženiera grādu. Pēc atgriešanās dzimtenē viņu 1913. gada novembrī iesauca Krievijas Impērijas armijā.
Pirmā pasaules kara laikā dienēja 2. radiotelegrāfistu rotā Viļņā, piedalījās Austrumprūsijas kaujās. 1915. gada 30. septembrī paaugstināts par praporščiku, bija radiostacijas priekšnieks dažādās frontes daļās. 1916. gada maijā Valeiku nosūtīja uz Kijivas lidotāju karaskolu (Военная школа летчиков-наблюдателей в Киеве). Pēc mācību beigšanas 1916. gada jūnijā viņš turpināja karadienestu 5. aviācijas diviziona štābā, piedalījās izlūklidojumos virs pretinieka pozīcijām. 1917. gada maijā sāka mācīties Sevastopoles aviācijas skolā, bet pēc Oktobra revolūcijas 1917. gada decembrī Valeika dezertēja no Krievijas bruņotajiem spēkiem un nelegāli dzīvoja Petrogradā un Maskavā. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas Valeika 1918. gada jūnijā ieradās vācu okupētajā Rīgā. Pēc Latvijas valsts pasludināšanas un Sarkanās armijas iebrukuma sākuma viņš 1918. gada decembrī iestājās Latvijas zemessardzes Rīgas 1. latviešu rotā, pēc rotas sadumpošanās palika lielinieku ieņemtajā Rīgā. 1919. gada martā viņam izdevās pāriet frontes līnijai un pieteikties Latviešu atsevišķajā brigādē. Piedalījās Slokas un Rīgas atbrīvošanas kaujās.
1919. gada 7. jūnijā virsleitnantam Alfrēdam Valeikam uzdeva organizēt kara aviācijas grupu, kurā iestājās latviešu lidotāji, kas dienēja Anatola Līvena aviācijas vienībā vai pārbēga no Padomju Latvijas armijas.
Pēc Cēsu kaujām kara aviācijas grupa 1919. gada jūlijā ieguva četras vācu kara lidmašīnas. Valeikas vadībā 1919. gada 1. septembrī aviācijas grupu izvietoja Mazjumpravmuižas lidlaukā, bet 16. septembrī Cementa fabrikas angāros pie Spilves lidlauka ierīkoja armijas aviācijas darbnīcas. 1. oktobrī Armijas aviācijas grupu pārdēvēja par Armijas aviācijas parku. Bermontiādes laikā 12. oktobrī Valeikas vietā par parka komandieri iecēla virsleitnantu Rūdolfu Drilli. 3. novembrī Valeiku iecēla par 1. partizānu pulka vada komandieri, 8. novembrī viņa vads uzbruka ienaidnieka eskadronam Imaku mežsargmājās pie Švarcmuižas.
Pirms Latgales atbrīvošanas cīņām viņu 1919. gada decembrī pārcēla uz 8. Daugavpils kājnieku pulka velosipēdistu rotu. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām Valeikam atjaunoja virsleitnanta pakāpi un apbalvoja ar Lāčplēša ordeni. 1920. gada jūlijā viņš sāka vadīt Latvijas Aviācijas parka tehnisko daļu, bet jau oktobrī demobilizējās.
Dūņupe (Cieceres ezera pieteka)
Dūņupe (arī Dūņupīte) ir Cieceres ezera pieteka Saldus novadā.
Alfrēds Valeika
Dzīvesgājums
Dzīvoja Rīgā, nodarbojās ar liķieru tirgošanu, 1921. gadā nodibināja Latvijas aeroklubu. Vadīja Latvijas Aizsargu organizācijas aviāciju, 1929. gadā pēc viņa ierosmes nodibināja Aizsargu aviācijas pulku.
Dūņupe (Cieceres ezera pieteka)
Iztece uz austrumiem no Lielcieceres. Tek ziemeļrietumu virzienā. Lielākā pieteka - Žebērkšu strauts. Ietek Cieceres ezerā Brocēnu pilsētas teritorijā pie kartinga trases. Upi šķērso valsts autoceļš V1156 (Brocēni – Imantas – Namiķi).
Pīrāgs (uzvārds)
Pīrāgs (sieviešu dzimtē Pīrāga) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Jānis Ķeruss
Jānis Ķeruss (dzimis 1972. gada 19. decembrī Rīgā) ir latviešu vēsturnieks, vēstures doktors, Latvijas Universitātes lektors. Latvijas ārpolitikas un starptautisko attiecību pētnieks. Doktora grāds vēsturē (2009) par Latvijas neitralitātes starpkaru periodā izpēti.
Ar Laimdotas Straujumas vadītā Ministru kabineta 2014. gada 20. augusta rīkojumu Nr. 433 iecelts LPSR VDK zinātniskās izpētes komisijā par locekli. Pētījis, kā Latvijas PSR Valsts Drošības komiteja vērsās pret pretpadomju propagandu.
Vecpils (Naujenes pagasts)
Vecpils ir ciems Augšdaugavas novada Naujenes pagastā, Daugavas lokos. Atrodas pagasta centrālajā daļā 2 km no pagasta centra Naujenes, 13 km no novada centra Daugavpils un 198 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V703.
Vecpilī, Daugavas krastā, atrodas Vecpils (Naujenes) pilskalns ar vēsturiskās Dinaburgas pils drupām un maketu.
Svenska Cellulosa Aktiebolaget SCA
Svenska Cellulosa Aktiebolaget SCA (publ) jeb SCA ir Zviedrijas uzņēmums, kas piedāvā koksnes produkciju. Tā galvenais birojs atrodas Sundsvallā. Uzņēmums dibināts 1929. gadā.
Uzņēmums ražo koksnes izstrādājumus, koksnes masu, papīru un koksnes biokurināmo. SCA ir viens no lielākajiem privātajiem meža īpašniekiem ar 2,6 miljoniem hektāru. Līdz 2017. gadam, kad tika atdalīts Essity, SCA lielākā produkcijas daļa bija higiēnas un veselības produkti.
Markoss Senesi
Markoss Nikolass Senesi Barons (es, dzimis ) ir Argentīnas futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, pārstāv Argentīnas futbola izlasi. Kopš 2022. gada Senesi pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Bournemouth.
Iepriekš spēlējis Argentīnas komandā San Lorenzo un Nīderlandes komandā Feyenoord.
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2022. gadā.
Svenska Cellulosa Aktiebolaget SCA
SCA akcijas (A un B klase) tiek kotētas Nasdaq Stockholm biržā. 2020. gada decembrī lielākie kapitāldaļu turētāji bija: Industrivärden AB (10,3 %), AMF Pension & Fonder (10,10 %), Norges Bank (7,2 %), Alecta Pensionsförsäkring (4,4 %), Swedbank Robur fonder (3,8 %).
Vēsture
Uzņēmumu Svenska Cellulosa Aktiebolaget ("Zviedrijas celulozes akciju sabiedrība", SCA) 1929. gada 27. novembrī dibināja zviedru finansists Ivars Krūgers (Ivar Kreuger), apvienojot vairākus Zviedrijas kokapstrādes, celulozes ražošanas, mašīnbūves un elektrostaciju uzņēmumus vienā grupā. Pēc Krūgera bankrota un pašnāvības 1932. gadā uzņēmuma kontroli pārņēma banka Handelsbanken. 1932. gadā sāka darbu Estrandas (Östrand) koksnes masas fabrika. Aptuveni 50 % celulozes produkcijas tika eksportēta uz ASV. Otrais pasaules karš dramatiski samazināja eksporta iespējas.
Pēc kara SCA stāvoklis uzlabojās. 1950. gadā uzņēmuma akcijas sāka kotēt Stokholmas biržā. 1957. gadā Ortvikenā tika atvērta avīžpapīra fabrika ar divām papīra mašīnām. 1960. gadā par uzņēmuma izpilddirektoru kļuva Eije Mosbergs. 1961. gadā tika pieņemts ilgtermiņa stratēģiskais plāns, ņemot vērā, ka Zviedrijas ziemeļos ir samazinājušies koksnes resursi. Galvenās plāna sastāvdaļas bija ciešāka koksnes masas ražošanas integrācija ar papīra ražošanu un pārdošanas paplašināšana ārzemēs. 1960. gados tika slēgtas 18 ražotnes, koncentrējoties uz lielākajām fabrikām. 1960. gados pārtraukta apaļkoku pludināšana, pārejot uz autotransportu; eksporta uzlabošanai tika iegādāti kuģi. 1961. gadā Munksundā sāka darbu gofrētā kartona ražotne.
1975. gadā SCA nopirka higiēnas preču ražotāju Mölnlycke AB (ar zīmoliem TENA, Libresse). 1970. gadu otrajā pusē Zviedrijas celulozes un papīra rūpniecībā iestājās kritums, tādēļ tika nolemts paplašināt produkcijas klāstu, īpaši higiēnas preču jomā. 1980. gados uzņēmums sāka izplesties Eiropā, Āzijā un Amerikā, iegādājoties uzņēmumus vai dibinot kopuzņēmumus. 1983. gadā SCA akcijas sāka kotēt Londonas fondu biržā. 1988. gadā tika iegādāts Itālijas pakošanas materiālu ražotājs Italcarta un Francijas autiņbiksīšu ražotājs Peaudouce. 1980. gados tika nopirkta Austrijas īpašas kvalitātes iespiedpapīra fabrika Lākirhenā
1990. gadā tika nopirkts Apvienotās Karalistes transporta iepakojuma ražotājs Reedpack. 1991. gadā Zviedrijā sākās saimniecības lejupslīde, un SCA nācās veikt reorganizāciju, racionalizējot iekšējos procesus un samazinot izmaksas. 1991. gadā tika pārdota kuģniecība SCA Shipping. 1992. gadā tika pārdots enerģētikas uzņēmums Båkab Energi AB. 1995. gadā SCA ieguva Vācijas iepakojuma un higiēnas papīra ražotāja PWA (ar zīmolu Zewa) kapitāldaļu vairākumu (sākotnēji tas bija 75 %, bet 1997. gadā iegūti 94 %). 1996. gadā autiņbiksīšu zīmols Peaudouce tika pārdots Kimberly Clark, SCA paturot fabriku Francijas ziemeļos. 1997. gadā Mölnlycke klīnisko produktu nodaļa tika pārdota uzņēmumam Nordic Capital, un kopš 1998. gada tas ir neatkarīgs uzņēmums Mölnlycke Health Care. 1999. gadā SCA un MoDo apvienoja biroja papīra ražošanu uzņēmumā Modo Paper.
2000. gada 31. maijā tika paziņoti SCA un Somijas Metsä-Serla aktīvu apmaiņas darījumi. SCA Packaging iegādātos kartona ražotāju Metsä Corrugated; SCA piederošos 50 % Modo Paper kapitāldaļu pārdotu Metsä-Serla; SCA meitas uzņēmums SCA Mölnlycke Holding B.V. iegādātos higiēnas papīra ražotāja Metsä Tissue 65,58 % kapitāldaļu. Tajā laikā SCA grupai piederēja 19,27 % Metsä Tissue akciju. 2000. gadā Eiropas Komisija atļāva Metsä Corrugated un Modo Paper darījumus, bet 2001. gada janvārī Eiropas Komisija liedza SCA iegādāties Metsä Tissue, bažījoties par konkurences samazināšanos higiēnas papīra tirgū Ziemeļvalstīs.
2001. gadā SCA nopirka Georgia-Pacific Tissue meitas uzņēmumu ASV Wisconsin Tissue, kā arī aizsargiepakojuma ražotājs Tuscarora. 2004. gadā no International Paper tika nopirkts Jaunzēlandes higiēnas papīra ražotājs Carter Holt Harvey, tādējādi SCA nostiprinājās Austrālāzijas reģionā. 2007. gadā tika pārdotas Ziemeļamerikas iepakošanas bizness. 2007. gadā tika nopirktas Procter & Gamble higiēnas papīra Eiropas operācijas ar zīmolu Tempo. 2008. gadā SCA pārtrauca akciju kotēšanu Londonas fondu biržā. 2009. gadā ar Kolumbijas kopuzņēmuma starpniecību tika iegādāts Argentīnas lielākais sieviešu higiēnas produktu uzņēmums Algodonera Aconcagua.
2012. gadā SCA iegādājās Āzijas higiēnas produktu uzņēmumu Everbeauty un Čīles uzņēmuma PISA (Papeles Industriales S.A.) atlikušos 50 % kapitāldaļu. 2012. gadā Apvienotās Karalistes uzņēmumam DS Smith par 1,7 miljardiem eiro tika pārdots iepakošanas bizness, izņemot divas kraftkartona fabrikas Zviedrijā. 2012. gadā Austrijas iespiedpapīra fabrika Lākirhenā tika pārdota Heinzel Group. 2013. gadā SCA kļuva par Ķīnas higiēnas papīra uzņēmuma Vinda lielāko akcionāru; Austrijā tika pārdota avīžpapīra fabrika Lākirhenā. 2014. gadā SCA higiēnas produktu bizness Ķīnā, Honkongā un Makao tika nodots Vinda. Kopuzņēmumam Asaleo Care, kas darbojās Austrālijā, Jaunzēlandē un Fidži, tika veikts sākotnējais publiskais piedāvājums, SCA daļa tajā — 32,5 %.
2015. gada augustā tika paziņots, ka SCA higiēnas nozare tiks atdalīta no meža produktu nozares. Tika pieņemts lēmums biznesu Taivānā un Dienvidkorejā pievienot Vinda. 2016. gada 21. janvārī tika pabeigta ASV higiēnas papīra ražotāja Wausau Paper iegāde. 2016. gada 24. augustā tika paziņots, ka SCA tiks sadalīts divos atsevišķos uzņēmumos. 2016. gada decembrī SCA paziņoja, ka par 2,74 miljardiem eiro iegādāsies uzņēmumu BSN Medical, kas specializējies kompresijas terapijas, ortopēdijas un brūču kopšanas produktos; tā zīmoli: Jobst, Leukoplast, Cutimed, Delta Cast un Actimove. 2016. gadā tika pieņemts lēmums Brazīlijā būvēt jaunu ražotni urīna nesaturēšanas produktiem. Tika nolemts veikt investīcijas, paplašinot Estrandas koksnes masas fabriku Zviedrijā. Izdevumu samazināšanas nolūkos tika slēgta bijusī Georgia-Pacific higiēnas papīra fabrika Francijā. Tika nolemts slēgt Ortvikenas papīrfabriku Zviedrijā.
2017. gadā tika pabeigta higiēnas un medicīnas produktu biznesa atdalīšana no SCA, jaunajam uzņēmumam dodot nosaukumu Essity. 2017. gada 15 jūnijā Essity akcijas sāka kotēt Nasdaq Stockholm biržā. 2018. gada 19. jūlija SCA un Turinge Energi kopīgi attīstāmais vēja parks Ongē tika pārdots investīciju uzņēmumam Green Investment Group.
Kung Fu Panda (filmu sērija)
"Kung Fu Panda" ir pilnmetrāžas animācijas filmu sērija. Animācijas filmu ideja pieder DreamWorks Animation studijai, bet izplatītājs ir Paramount Pictures, 20th Century Fox.
Svenska Cellulosa Aktiebolaget SCA
Vēsture
2019. gada 14. februārī ar karaļa Kārļa XVI piedalīšanos tika atklāta paplašinātā Estrandas koksnes masas fabrika. 4. martā SCA Wood France un Francijas uzņēmums Innovation Solutions Bois (Groupe ISB) apvienoja to koksnes apstrādes un izplatīšanas operācijas Francijā. Aprīlī SCA Latvijā iegādājās meža zemes; jūnijā Igaunijā tika iegādāti  meža zemes, kā arī vēl  Latvijā (SIA Sundin Mežs) no Livland Skog AB. 3. jūnijā tika paziņots, ka jūras terminālis Roterdamā SCA Logistics (Rotterdam) B.V. tika pārdots Nīderlandes uzņemumam Matrans Holdings B.V.
2020. gada 15. septembrī tika paziņots, ka SCA no uzņēmuma Isnaudas Forest Holding AB iegādāsies zemes, no kuriem  mežs. 1. decembrī SCA Wood Supply UK Ltd, kas nodarbojās ar kokmateriālu ražošanu un izplatīšanu mājas labiekārtošanas un būvnieku tirgotāju sektoram Apvienotajā Karalistē, tika pārdots uzņēmumam BSW Timber Ltd. 2021. gada sākumā SCA nolēma pārtraukt iespiedpapīra ražošanu, un pirmajā pusgadā slēgt visas trīs papīra mašīnas Ortvikenas papīrfabrikā Sundsvallā. Janvārī Ortvikenas papīrfabrikā tika slēgta papīra mašīna PM5, kas ražoja papīru laikrakstiem un žurnāliem; šo vietu plānots atbrīvot uzņēmumam Renewcell, kas veiks audumu izstrādājumu otrreizējo pārstrādi.
Grupas organizācija
SCA grupa ir iedalītas piecās biznesa nozarēs:
Grupā ir arī atbalsta nodaļa, kas nodarbojas ar iepirkaumiem un loģistiku (Sourcing & Logistics ). SCA ir jūras termināļi Sundsvallā, Ūmeo, Roterdamā, Londonā, Ķīlē, kā arī asociētie termināļi citās valstīs.
Salas strauts
Salas strauts (arī Salasstrauts) ir Ciecers ezera pieteka Saldus novadā.
Tek ziemeļrietumu virzienā. Ietek Cieceres ezerā pie Ezermaļu kapiem. Upi šķērso valsts autoceļš V1156 (Brocēni – Imantas – Namiķi). Tās krastos atrodas Lielciecere.
Salvinorīns A
Salvinorīns A ir galvenā dievišķās salvijas psihoaktīvā viela, kas pieder pie diterpenoīdiem. Tas uzbūves ziņā atšķiras no citām dabiskajām halucinogēnajām vielām (piemēram, DMT, psilocibīna un meskalīna), jo tā molekulā nav slāpekļa atomu, tāpēc šī viela nav uzskatāma par alkaloīdu. Salvinorīns A ir arī visiedarbīgākais dabiskais halucinogēns — tas ir aktīvs jau pie devām 200 µg.
Salvinorīns A neiedarbojas uz 5-HT2A serotonīna receptoru, uz ko iedarbojas lielākā daļa pazīstamāko psihodēlisko halucinogēnu (piemēram, LSD vai meskalīns). Tas darbojas kā κ-opioīdu receptora antagonists un D2 dopamīna receptora daļējs antagonists.
Bretšneidera hortenzija
To 1882. gadā kalnos ap Pekinu atklāja Dr. Bretšneiders. Bretšneidera hortenzija ir izturīgs, kupls, lapains krūmājs ar kastaņbrūnu mizu, kura lobās. Vasarā tās ziedkopa sastāv no desmit vai vairāk lieliem baltiem ziediem, kas ar laiku kļūst sārti.
Netīrais Harijs
"Netīrais Harijs" (en) ir 1971. gada ASV neo-noir asa sižeta trillera filma, kuras režisors un producents ir Dons Sīgels. Filmā galvenās lomas atveido Klints Īstvuds, Endijs Robinsons, Harijs Gvardino, Reni Santoni un Džons Vernons.
Policistam Harijam Kalahanam (Īstvuds) ir jāaptur sērijveida slepkava "Skorpions" (Robinsons), kurš terorizē Sanfrancisko.
"Netīrais Harijs" pirmizrāde notika. Filma bija komerciāli veiksmīga, tā saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes. Filmai izdoti četri turpinājumi: Magnum Force (1973), The Enforcer (1976), "Pēkšņs trieciens" (Sudden Impact, 1983) un "Spēle ar nāvi" (1988). 2012. gadā filma iekļauta ASV Kongresa bibliotēkas Nacionālajā kinoreģistrā kā "kulturāli, vēsturiski vai estētiski nozīmīga filma".
Leons Blūms
Andrē Leons Blūms (dzimis, miris ) bija franču politiķis. Trīskārtējs Francijas premjerministrs. Pirmais Francijas valdības vadītājs sociālists un ebrejs.
Politikā iesaistījās Dreifusa lietas laikā un kļuva par franču sociālistu līdera Žana Žoresa piekritēju. 1919. gadā tika ievēlēts par parlamenta deputātu. 20. gadsimta 20. un 30. gados (pēc tam, kad no partijas atšķēlās komunisti) bija franču sociālistu līderis. Pēc 1934. gada 6. februāra krīzes Francijas kreisi centriskās partijas 1935. gadā nodibināja Tautas fronti. 1936. gada 13. februārī Blūmu uz ielas piekāva labējie aktīvisti no Action Française jauniešu sekcijas. 1936. gada maija un jūnija vēlēšanās uzvarēja Tautas frontes, un Blūms kļuva par pirmo sociālistu, Francijas premjerministru. Lai arī Blūma valdība pastāvēja vienu gadu, tomēr tā paguva ieviest vairākus būtiskus uzlabojumus darba likumdošanā un strādnieku šķiras tiesībās. Pēc Višī Francijas nodibināšanas Blūms atteicās pamest Franciju un kara laiku pavadīja ieslodzījumā. Sākumā viņš bija ieslodzīts cietoksnī Pirenejos, bet no 1942. gada — Vācijā. Pēc kara beigām uz neilgu laiku kļuva par Francijas Pagaidu valdības vadītāju.
Rūta Kaminska
Rūta Kaminska (dzimusi 1950. gadā) ir Latvijas mākslas zinātniece un pētniece. Pētījusi sakrālo mantojumu un 18. gadsimta glezniecību Latgalē, Polijas mantojumu.
Dzīves gājums
Studējusi mākslas vēsturi Latvijas Mākslas akadēmijā (1970−1975); ieguvusi mākslas zinātņu kandidāta grādu Krievijas Mākslas zinātņu institūtā Maskavā 1992. gadā un mākslas zinātņu doktora grādu Rīgā 1993. gadā.
No 1977. gada strādā kultūras pieminekļu aizsardzības un pētniecības jomā, darbojusies mākslas mantojuma akadēmiskās pētniecības laukā: vadošā pētniece Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūtā (1994-2002), direktora vietniece Latvijas Mākslas akadēmijas Mākslas vēstures institūtā (2002−2008). Ir Latvijas Mākslinieku savienības (no 1985), Latvijas Restauratoru biedrības (no 1989) biedre, bijusi Nacionālās kultūras padomes locekle (2006-2008). Sadarbojas ar Polijas Zinātņu akadēmijas Mākslas institūtu (no 1989); ar Polijas Zinātņu akadēmijas un Juzefa Mjanovska fonda atbalstu vairākkārt papildinājusi pieredzi Polijā. Stažējusies Zviedrijas Nacionālā kultūras mantojuma pārvaldē (1994, Karaliskās Vēstures un literatūras akadēmijas stipendija), Prinstonas Universitātē ASV (1996, IREX stipendija), Austrumanglijas Universitātē (2000, Getty fonda stipendija). Zinātniskās intereses pamatā saistītas ar Austrumlatvijas mākslas mantojumu. Pievērsusies glezniecības vēsturei, portreta un monumentālās glezniecības mantojumam un Latgales sakrālās mākslas kontekstam plašākā areālā.
Apbalvojumi
Kultūras mantojuma gada balvas laureāte (2006), Triju Zvaigžņu ordeņa kavaliere (2012) un Polijas sudraba medaļas par nopelniem kultúrá Gloria Artis laureate (2012).
Starijsambira
Starijsambira ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Starijsambiras rajona centrs Dņestras augštecē.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1071. gada kā Kijivas Krievzemes pilsēta. Mongoļu iebrukuma laikā daļa iedzīvotāju pārcēlās uz citu vietu, nodibinot Sambiras pilsētu. Ietilpa Galīcijas-Volīnijas kņazistē, vēlāk Polijā un Žečpospolitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā. 1837. gadā pilsēta tika nopostīta zemestrīcē.
Pēc Pirmā pasaules kara tika iekļauta jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pilsētā ienāca padomju karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Starijsambiru ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.
Pēc Otrā pasaules kara Starijsambira iekļāvās PSRS, un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā.
Cartosat-2D
Cartosat-2D ir Indijas Zemes tālizpētes pavadonis. To izstrādāja un apkalpo Indijas Kosmosa pētījumu organizācija (ISRO). Pavadonis orbītā palaists 2017. gada februārī.
Konstrukcija
Cartosat-2D veidots uz platformas IRS-2 bāzes. Tam ir divi primārie instrumenti: panhromatiskā kamera Panchromatic Camera (PAN) un augstas izšķirtspējas multispektrālais radiometrs High-Resolution Multi-Spectral radiometer (HRMX). PAN var uzņemt melnbaltos attēlus redzamajā gaismā un tuvajā infrasarkanajā spektrā (0,50 — 0,85 µm) ar izšķirtspēju 65 cm. HRMX ir četru kanālu radiometrs visā redzamās gaismas spektrā un daļā tuvā infrasarkanā spektra (0,43 — 0,90 µm) ar izšķirtspēju 2 m.
Lidojuma gaita
Cartosat-2D palaists 03:58 UTC ar Indijas nesējraķeti PSLV-XL (lidojums PSLV-C37) no Satīša Dhavana kosmosa centra. Kopā ar to kā sekundārā krava palaisti 103 mazie pavadoņi; uzstādīts ar vienu raķeti palaisto kosmisko aparātu rekords — 104. Cartosat-2D ievadīts solārsinhronā orbītā ar augstumu aptuveni 500 km.
Čikāgas "Bears"
Čikāgas "Bears" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Čikāgā, Ilinoisas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1920. gadā. "Bears" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Nacionālās futbola konferences Ziemeļu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada Soldier Field stadionā. Klubs savā pastāvēšanas vēsturē ir uzvarējis vienā Superkausa izcīņā.
"Bears" pieder līgas rekords par visvairāk NFL uzvarām, kā arī visvairāk Futbola Slavas zālē iekļuvušo spēlētāju.
Džuljeta (pavadonis)
Džuljeta, arī Urāns XI, ir Urāna pavadonis. Tas ir sestais pavadonis pēc kārtas, skaitot no Urāna.
Atklāšana un nosaukums
Pavadonis tika atklāts 1986. gada 3. janvārī, Voyager programmas zinātniekiem izpētot starpplanētu zondes „Voyager 2” attēlus. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/1986 U2. Starptautiskā Astronomijas savienība pavadonim vēlāk piešķīra nosaukumu Džuljeta. Džuljeta ir tēls Viljama Šekspīra traģēdijā „Romeo un Džuljeta”.
Orbīta un fizikālie parametri
Džuljetas diametrs ir apmēram 106 ± 8 km. Tas ir piederīgs Porcijas grupai, kurā vēl atrodas Bjanka, Kresīda, Dezdemona, Porcija, Rozalinda, Kupidons, Belinda un Perita. Visiem šiem pavadoņiem ir līdzīgas orbītas un fotometriskās īpašības. Džuljeta ir mazizpētīts pavadonis. „Voyager 2” attēlos tas izskatās kā garens objekts, kura ass vērsta uz Urānu. Pavadoņa garuma pret platuma attiecība ir 0,5 ± 0,3 (stipri garens). Džuljetas virsma izskatās pelēka. Pavadoņa orbītas aprēķini rāda, ka nākamo 4 000 000 – 100 000 000 gadu laikā Džuljeta var sadurties ar Dezdemonu.
Daudz laimes, jubilār!
Raidījumā tiek aicinātas sabiedrībā zināmas un nozīmīgas personības dažādās dzīves jomās — kultūrā, mākslā, uzņēmējdarbībā u.c. Daži no raidījuma viesiem — Roze Stiebra, Olga Rajecka, Mārtiņš Rītiņš, Viktors Zemgals, Ainars Mielavs, Elita Kļaviņa, Džemma Skulme.
Ar plašo LTV arhīvu palīdzību uzaicinātā personība tiek sveikta dzimšanas dienā, gan arī raidījuma skatītāji, kuriem tiek veltīta apsveikuma dziesma. Raidījuma vadītājs kopā ar jubilāru, pārcilājot dzīves atmiņas un iespaidus, ieskatās Latvijas Televīzijas bagātajā arhīvā, kur slēpjas dažādi kultūrvēsturiskie dārgumi — filmas, koncerti, seriāli, raidījumu sižeti, cilvēku portretstāsti.
Raidījums tiek filmēts dažādās vietās — Berga bazāra telpā—birojnīcā, Rīgas Kino muzejā, Latvijas Nacionālajā operā un baletā, Nacionālajā teātrī, mūzikas namā "Daile" un citviet.
Raidījuma "Daudz laimes, jubilār!" ētera laiks ir svētdienās, plkst. 17.20 (LTV1).
Reinholds Rādemāhers
Rādemāhers, reizēm saukts par Rādemāheru no Citernas (de), Rīgā bija pazīstams kā tirgotājs. 1650. gados viņam izdevās saņemt no Zviedrijas karaļa Kārļa X Gustava privilēģiju vēstules, kas ļāva viņam atvērt smēdes un metāldarbnīcas Zviedru Vidzemē (Kirkholmā jeb Salaspilī), Zviedrijas Gotlandes salā un Tūnā jeb Eskilstūnā.
Rīgas periods
Reinholds Rādemāhers bija Rīgas pilsonis un tirgotājs. Ap 1651. gadu viņš lūdza atļauju ar kroņa atbalstu būvēt dzelzs manufaktūras. 1652. gada februārī karalis un Zviedrijas Tirdzniecības palāta to novērtēja pozitīvi, taču viņa ienaidnieki Rīgā iebilda pret viņa projektu būvēt manufaktūru Zviedru Vidzemē. Netikdams galā ar saviem Rīgas pretiniekiem, viņš 1653. gada novembrī lūdza dot atbalstu manufaktūru nodibināšanai Gotlandē. Viņš cerēja arī uz nelielas ražotnes celtniecību Volmārā jeb Valmierā, bet karaļa atļauja tam kavējās un Rādemāhers apsvēra iespēju pārcelties uz Poliju, kuras pakļautībā tas bija dzimis un audzis līdz 12 gadu vecumam. Atšķirībā no Zviedru Vidzemes, poļiem pakļautajā hercoga Jēkaba vadītajā Kurzemē tolaik manufaktūras bija plaukstošas.
1654. gada 21. jūlijā pienāca Kārļa X Gustava atļauja būvēt manufaktūru tolaik nelielajā ciematā Tūnā un apstiprināja Kirkholmā uzcelto darbnīcu tiesības. Vienlaikus viņam tika dotas privilēģijas kalumu un citu un metāla izstrādājumu ražošanā kopā ar monopolu un bez muitas nodokļa gan neapstrādāta metāla importam, gan gatavo preču eksportam, lai ražotu virkni no dzelzs, vara un misiņa izgatavotu preču, piemēram, nažus, šķēres, adatas, slēdzenes, naglas, knaibles, āmurus, pistoļu stobrus un šautenes, dzelzs un misiņa stieples. Viņa darbības atbalstīja 1655. gadā atkārtoti par Vidzemes ģenerālgubernatoru ieceltais Magnuss Delagardijs.
Eskilstūnas periods
1656. gadā Rādemāhers, bažīdamies par sākušos Krievijas uzbrukumu Otrā Ziemeļu kara laikā un tolaik neizbēgamajiem ar karu saistītajiem postījumiem, pārcēlās uz Zviedriju, ņemdams sev līdzi 40 kalējus ar to ģimenēm un pārvedot daļu aprīkojuma. Darbnīcas bija uzbūvētas pie Tūnas speciāli izveidotā rajonā ar 20 standartizētām ēkām — Kārļa Gustava pilsētā (tāpat uz laiku sāka saukt arī Tūnas ciematu, kurš tika pievienots pilsētai) un tika pabeigtas 1659. gadā, kad arī tika piešķirtas pilsētas tiesības. To ēkas ir daļēji saglabājušās mūsdienās Eskilstūnas kvartālā Rademachersmedjorna. Vietējais gubernators Utermarks bija saņēmis rīkojumu visādi atbalstīt jauno rūpniecisko zonu un piešķīra palīgos 100 kareivjus. Rādemāheram bija nodrošināts beznodokļu režīms noteiktam dzelzs un vara daudzuma ievešanai un monopols valsts robežās uz ražotajām precēm, izņemot ieročus. No karaļa dotācijām viņš un viņa nākamā atraitne uzbūvēja divas muižas.
No paša sākuma Rādemāhera manufaktūra bija plānota kā militāri rūpniecisks komplekss Zviedrijas daudzajiem kariem, un par svarīgāko tās produkciju tika uzskatītas gludstobra šautenes. Manufaktūra strādāja veiksmīgi, taču izjuta darbinieku trūkumu, jo smagais un neveselīgais darbs 17. gadsimta rūpniecībā apkārtnes zemniekiem nešķita pievilcīgs. Lai novērstu darbinieku bēgšanu, Rādemāhers ieviesa stingru kārtību, kas padarīja viņam pakļautos strādniekus faktiski par viņa dzimtcilvēkiem, lai gan Zviedrijas Skandināvijas daļā dzimtbūšana sen bija atcelta. Tā savukārt radīja pretošanos, un kalēji slepeni no saimnieka viņa darbnīcās piepelnījās ar papilddarbiem, nelegāli tirgodami savus ražojumus.
Rādemāhera manufaktūra mehanizācijas ziņā ne ar ko neatšķīrās no zemnieku ciemu kalēju aprīkojuma, darbinieki nebija organizēti vienotā ražošanas sistēmā un galvenā tās atšķirība bija stingra kalēju specializācija uz viena produkcijas veida kalšanu. Tā, pēc viņa nāves 1668. gadā tika uzskaitīti divpadsmit naglu, četri ieroču, seši adatu un trīs nažu kalēji, kā arī divpadsmit atslēgu meistari un citi speciālisti. Faktiski manufaktūra bija amatnieku darbnīcu kolonija ar militarizētu kārtību Rādemāhera tehniskajā un finansiālajā vadībā.
Rādemāhera vadībā
1658. gadā arhitekts Žans de la Valē izstrādāja projektu manufaktūras paplašināšanai līdz 120 smēdēm un pilsētas izveidei ar perpendikulārām ielām, pēc viena parauga celtām mājām un karalisku rezidenci ar parku, kas aizvietotu jau esošo rezidenci kādreizējā katoļu klosterī. Karalis piešķīra savu atbalstu, tomēr šis ambiciozais plāns nekad netika realizēts. Klostera rezidence nodega ugunsgrēkā 1680. gadā un jauna netika būvēta. Tikmēr Rādemāhers, cerēdams uz šo attīstību, centās importēt vācu kalējus no kara izpostītās Viduseiropas, un jau 1658. gadā tika izveidota īpaša vācu draudze, kas pastāvēja gandrīz gadsimtu. Viņam tomēr nācās palikt ar 20 esošajām smēdēm un no tām bēgošajiem darbiniekiem un mācekļiem. Rādemāhers pēc tam publiski žēlojās, ka pametis Vidzemi, lai gan tur viņš arī nebija saņēmis lielāku atbalstu. Viņa konflikti ar pakļautajiem darbiniekiem noveda līdz tam, ka karalis 1662. gadā iecēla īpašu komisiju, kuru vadīja padomnieks Jērans Flemings un kas izmeklēja situāciju.
Arī pēc tam Rādemāhera darbnīcu manufaktūra saņēma valsts dotācijas, taču uzņēmuma finanses kļuva aizvien sliktākas, un 1667. gadā Rādemāhers, lai saņemtu banku aizdevumu, izteica gatavību atteikties no daudzām savām privilēģijām. Tomēr viņš vēl pirms lēmuma pieņemšanas nomira 59 gadu vecumā 1668. gada 4. janvārī un tika apbedīts Tūrshellas baznīcā pie Eskilstūnas.
Pēc Rādemāhera
Līdz savai nāvei 1687. gadā manufaktūru vadīja Rādemāhera atraitne Marija Vitmahere, kopā ar dēlu Martinu un meitas Annas vīru Reinholdu Pūrtu. Pēc viņiem līdz maksātnespējai nogrimušo uzņēmumu pārpirka meitas Dorotejas vīrs Hermanis Dassau, kura laikā Rādemāheru dzimtas pārstāvji vairs neieņēma nekādus amatus uzņēmumā.
Tomegē
Tomegē var būt:
Juno (starpplanētu zonde)
Lai iegūtu papildu paātrinājumu, Juno veica gravitācijas manevru, pārlidojot Zemi. Ciešākā pietuvošanās planētai bija 19:21 UTC 559 km no Zemes virsmas.
Pjērs Tomegē
Pjērs Tomegē (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču paukotājs, startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Tomegē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar špagu. Šajā disciplīnā viņš startēja tikai pirmās kārtas posmā.
Ferlāns Mendī
Ferlāns Mendī (fr, dzimis ) ir franču futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Mendī spēlē La Liga komandas Madrides "Real" un Francijas futbola izlases sastāvā.
Saniegumi
Real Madrid
Valentīns Rudenko
Valentīns Rudenko (dzimis, miris ) ir ukraiņu, agrāk padomju, šaha problēmists.
Pamatprofesija — inženieris-mehāniķis.
Sasniegumi šaha kompozīcijā
Kopš 1952. gada publicējis vairāk nekā 1000 šaha uzdevumu visos šaha kompozīcijas žanros.
PSRS individuālos šaha kompozīcijas čempionātos (1959—1987) uzvarējis 10 reizes: 11. (1973), 12. (1976), 13. (1981) un 15. (1984) — divvilčos; 11.-13. un 17. (1987) — trīsvilčos; 12. un 14. (1983) — daudzvilčos; 6 reizes bijis otrais.
3. FIDE konkursā (1962) viņa divvilcis un pasaku šaha uzdevums, 4. FIDE konkursā (1965) daudzvilcis un pašmata uzdevums, olimpiskos konkursos (1962, 1964) palīgmata uzdevumi ieguvuši zelta medaļas. 1960. gadā FIDE viņam piešķīra starptautiskā tiesneša kategoriju un 1980. gadā lielmeistara titulu šaha kompozīcijā.
Rudenko ir ieguvis 209,75 FIDE albumu punktus. FIDE Albumā 1974—1976 iekļautas 53 viņa šaha kompozīcijas, kas ir savdabīgs līdz šim nepārspēts rekords.
Vairāku šaha kompozīcijas grāmatu autors.
Šaha kompozīciju piemēri
Risinājums
Žebērkšu strauts
Žebērkšu strauts ir Dūņupes kreisā krasta pieteka Saldus novadā. Ietek Dūņupē pie Žebērkšu mājām Brocēnu pilsētas teritorijā.
Tieša runa
Tieša runa ir Latvijas Televīzijas Ziņu dienesta veidots diskusiju raidījums, kurā, pieaicinot konkrētās jomas ekspertus, kā arī politiskos pārstāvjus, tiek diskutēts par sabiedrībai nozīmīgiem tematiem, kurus ir aktualizējuši medijos un publiskajā telpā kopumā izskanējuši iztekumi, domas. Raidījuma vadītājs ir LTV Ziņu dienesta atbildīgais redaktors Guntis Bojārs.
Raidījums pirmo reizi ēterā nonāca 2015. gada 2. septembrī, kad raidījuma tēma bija — "Kārtējā "Zolitūde" — traģēdija Varakļānos". Runa bija par traģēdiju Varakļānu veselības centrā, kad puisītis iekrita lifta šahtā, kura neatbilda drošības prasībām. Studijā tika aicināti dažādi viesi — gan bojāgājušā puisīša vecāki, gan tiesībsargājošās institūcijas, gan Varakļānu domes priekšsēdētājs u.c. eksperti.
Raidījuma sākumā diskusijas vadītājs iepazīstina ar konkrētās epizodes viesiem studijā, pēc tam nereti tiek pārraidīts sižets, kurā tiek attainota tēma, par kuru plānots diskutēt epizodes gaitā.
Raidījums galvenokārt notiek tiešraidē un LTV1 ēterā nonāk trešdienās (plkst. 21.20). Gadu gaitā ir notikuši daži raidījuma "speciālizlaidumi", kuru tēmas ir bijušas breksits, Rīdzenes sarunas, COVID-19 pandēmija u.c.
2019. gada 25. septembra raidījumu "Tieša runa" vadīja LTV ZD žurnālists Gundars Rēders, jo Guntis Bojārs tobrīd atradās Romā, Itālijā, kur Eiropas raidorganizāciju apvienības Radošuma forumā G. Bojāra vadītā raidījuma "Aizliegtais paņēmiens" "Izlaušanās spēle "Latvija"" ieguva galveno balvu.
Raidījuma "Tieša runa" epizodes 2020./2021. gada sezonā pašlaik nav plānotas.
Melnā pīle
Melnā pīle (Melanitta nigra) ir viena no pīļu dzimtas (Anatidae) jūras pīlēm, kas pieder gauru apakšdzimtai (Merginae). Tā ligzdo Eiropas un Āzijas ziemeļos, Islandi un Grenlandi ieskaitot. Ziemo uz dienvidiem no ligzdošanas areāla, Atlantijas un Klusā okeāna Eirāzijas un Ziemeļāfrikas piekrastēs. Nesenā pagātnē melnajai pīlei tika izdalītas divas pasugas, bet mūsdienās tās izdala kā atsevišķas sugas (melnā pīle un Amerikas melnā pīle).
Etimoloģija
Sugas zinātniskais nosaukums Melanitta nigra atvasināts no sengrieķu un latīņu valodas, latviski tas nozīmē "melnā pīle spīdīgi melnā": "melnā" (melas), "pīle" (netta) un "spīdīgi melnā" (niger), atspoguļojot tēviņa spīdīgo, melno apspalvojumu.
Izplatība
Melnā pīle ligzdo Grenlandes austrumos, Islandē un Lielbritānijas ziemeļu daļā, Skandināvijas ziemeļos, un virzienā uz austrumiem areāls turpinās līdz Oļeņokas upei Sibīrijā. Ziemo Baltijas jūrā, Eiropas un Ziemeļāfrikas Atlantijas okeāna piekrastēs (uz dienvidiem līdz Mauritānijai) un Vidusjūras rietumu daļā. Areāla austrumu daļas putni ziemo Klusā okeāna piekrastē.
Latvijā
Baltijas jūrā pie Latvijas krastiem melnā pīle ir parasta caurceļotāja un vietām diezgan parasta ziemotāja, lai gan tā ir novērojama retāk, kā tumšā pīle. Migrāciju laikā iekšzemē novērota reti, sevišķi reti vietās, kas nerobežojas ar jūru. Viens pāris ir ligzdojis Engures ezerā, no 1962. līdz 1968. gadam.
Izskats
Melnā pīle ir vidēja auguma, kompakta jūras pīle ar salīdzinoši garu, smailu asti, kas atpūtas brīdī uz ūdens bieži tiek izslieta stāvus gaisā. Ķermeņa garums ir 43—54 cm, spārnu plētums 79—90 cm, tēviņa svars 964—1339 g, mātītes 973—1233 g. Sugai raksturīgs dzimumu dimorfisms. Tēviņa apspalvojums ir viscauri melns un spīdīgs. Knābis ir melns ar melnu knābja pauguru, bet knābja virsu rotā koši dzeltens raksts. Lidojumā var redzēt nedaudz gaišākās spārnu apakšas. Vasaras periodā tēviņš kļūst nedaudz pelēcīgs, ne tik spīdīgs. Kājas ir melnas vai olīvpelēkas.
Mātīte ir tumši pelēkbrūna ar nedaudz tumšāku galvas virsmu, kas kontrastē ar gaišajiem vaigiem un kaklu. Knābis ir tumši brūns vai melns, kājas olīvbrūnas vai melnas. Jaunie putni ir līdzīgi mātītei, bet ir par to brūnāki, un uz to vēdera ir dažas baltas svītras. Acis abiem dzimumiem ir brūnas.
Uzvedība
Melnā pīle parasti uzturas atklātos, sāļos ūdeņos. To ļoti reti var novērot iekšzemē. Migrācijas laikā tā izmanto arī saldūdens ūdenstilpes, bet spalvu nomaiņas un ziemošanas periodā tā uzturas tikai jūrā. Toties ligzdošana notiek saldūdens ezeriņu, tundras lāmu vai lēni plūstošu upju krastos. Parasti tiek izmantotas ūdenstilpes, kas ir mazākas par 10 ha, kas ir relatīvi seklas (ne dziļākas par 20 m, optimālais dziļums 5—15 m) un bagātas ar bentisko faunu.
Melnā pīle ir ļoti sabiedriska, un tā mēdz uzturēties lielos baros, īpaši ziemas periodā. Jūnija beigās vai jūlijā, pēc perēšanas perioda (kad sāk šķilties mazuļi), tēviņi pulcējas lielos baros un migrē uz piekrastes ūdeņiem. Tiem mainās apspalvojums, un tie kļūst lidot nespējīgi. Lai ienirtu, melnā pīle veic īsu lēcienu uz priekšu, spārnus cieši piespiežot pie ķermeņa.
Barība
Melnā pīle galvenokārt barojas ar moluskiem, īpaši iecienītas ir gliemenes, bet tā barojas arī ar citiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, garnelēm, tārpiem, ūdens kukaiņiem, arī ar nelielām zivīm, zivju ikriem un nelielos apmēros ar augiem. Melnā pīle barojas, nirstot zem ūdens līdz 20 m. Gliemenes tā norij veselas, spēcīgajā muskuļkuņģī salaužot un sasmalcinot to vākus.
Ligzdošana
Melnā pīle ligzdošanas vietās ierodas aprīlī un maijā. Līdz tam ziemošanas vietās parasti jau ir izveidojušies monogāmi pāri, bet nelielas riesta aktivitātes novērojamas arī ligzdošanas vietās. Riesta periodā vienu mātīti pavada vairāki tēviņi, kuri izrāda mātītei savu uzmanību. Toties mātīte ir samērā agresīva un cenšas tēviņus padzīt. Pēc kāda laika mātīte izvēlas savu favorītu, pret pārējiem tēviņiem kļūstot ļoti agresīva. Pārošanās periods sākas maija beigās. Melnās pīles ligzdo pa atsevišķiem pāriem. Tēviņi atstāj mātīti, kad sāk šķilties mazuļi.
Mātīte seklā iedobē uz zemes izveido ligzdu, iedobi izklājot ar sausu zāli, sunām un dūnām, kuras izplūc no sava apspalvojuma. Dējumā ir 6—9 gaišas, rozīgi brūnas vai baltas olas. Ja pirmais dējums iet bojā, tas tiek aizvietots ar jaunu, bet mazāku dējumu. Pērē un par mazuļiem rūpējas tikai mātīte. Inkubācijas periods ilgst apmēram 30—31 dienu. Drīz pēc izšķilšanās mazuļi spēj sekot savai mātei, tie māk peldēt un paši baroties. Tos klāj tumši brūnas dūnas (vaigi gaišāki).
Pirmās nedēļas māte ļoti rūpējas par saviem mazuļiem un silda tos zem saviem spārniem. Lidot jaunie putni sāk 45 dienu vecumā. Ļoti bieži māte atstāj jaunos putnus, pirms tie sākuši lidot. Septembrī mātītes un jaunie putni pamet ligzdošanas teritoriju un dodas uz ziemošanas vietām. Dzimumbriedumu melnā pīle sasniedz 2 vai vairāk gadu vecumā. Dzīves ilgums savvaļā līdz 16 gadiem.
Vecračina
Vecračina ir ciems Daugavas labajā krastā Augšdaugavas novada Naujenes pagastā. Atrodas pagasta austrumu daļā 13 km no pagasta centra Naujenes, 24 km no novada centra Daugavpils un 208 km no Rīgas.
Pilskalns
Pie ciema atrodas valsts nozīmes kultūras piemineklis Vecračinas pilskalns, kura plakumā atrodas vecticībnieku kapsēta. 1986. gadā pilskalnā veica arheoloģiskos izrakumus Tatjanas Bergas vadībā. T. Berga rakstīja, ka Vecračinas pilskalna ierīkošanai izmantots dabisks, no divām pusēm kraujš krasta atzarojums, kuru austrumu un dienvidaustrumu pusē norobežo apmēram 18-27 m dziļa grava, dienvidrietumu pusē – Daugava. Otrajā pusē, kur pilskalns savienojas ar tīrumiem, bija ierīkoti trīs 50 m gari vaļņi. Pilskalna plakuma platība 60×30 m, tā forma atgādina izstieptu trīsstūri.
Hīla
Hila (angļu: Gila River) ir 1044 km gara Kolorādo upes pieteka, kas plūst caur Ņūmeksiku un Arizonu, Amerikas Savienotajās Valstīs. Gar upi Amerikas pamatiedzīvotāji ir dzīvojuši vismaz 2000 gadus, nodibinot vairākas lauksaimniecības kopienas, pirms to 16. gadsimtā atklāja eiropieši. Tomēr līdz 19. gadsimta vidum kolonisti neapmetās uz pastāvīgu dzīvi pie Hila upes.
Detroitas "Lions"
Detroitas "Lions" (en) ir profesionāls amerikāņu futbola klubs, kas ir bāzēts Detroitā, Mičiganas štatā, ASV. Tas ir dibināts 1930. gadā. "Lions" spēlē Nacionālās futbola līgas (NFL) Nacionālās futbola konferences Ziemeļu divīzijā. Klubs savas mājas spēles aizvada Ford Field stadionā. Klubs savas pastāvēšanas vēsturē nav ne reizi izcīnījis Superkausu.
Heremijs Sarmiento
Heremijs Leonels Sarmiento Morante (es, dzimis ) ir Ekvadoras futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, pārstāv Ekvadoras futbola izlasi. Kopš 2023. gada Sarmiento pārstāv Anglijas čempionāta komandu West Bromwich Albion, kas viņu īrē no Brighton & Hove Albion.
Ekvadoras futbola izlases sastāvā debitējis 2021. gadā. Piedalījies 2022. gada FIFA Pasaules kausā.
Bo Horvats
Bo Horvats (dzimis ) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs. Kopš (2023) Horvats spēlē Nacionālās hokeja līgas vienībā Ņujorkas "Islanders".
Spēlētāja karjera
2011. gadā Horvats pievienojās Ontārio hokeja līgas komandai Londonas "Knights". Tās rindās uzbrucējs aizvadīja trīs sezonas. 2013. gadā kļuva par OHL čempionu, iegūstot arī līgas izslēgšanas kārtas vērtīgāka spēlētāja balvu. 2013. gada NHL draftā Horvatu ar kopēju 9. numuru izvēlējās Vankūveras "Canucks". Horvats izcīnīja vietu komandas sastāvā vasaras treniņnometnē, taču īsi pirms sezonas sākuma "Canucks" veica vairākas maiņas, kuru rezultātā Horvats vietu sastāvā zaudēja un vēl sezonu aizvadīja "Knights".
NHL Horvats debitēja 2014. gada 4. novembrī. Septītajā "Canucks" rindās aizvadītajā spēlē jaunais hokejists guva arī savus pirmos vārtus NHL. Pirmajā sezonā viņš "Canucks" rindās atzīmējās ar 25 rezultativitātes punktiem, taču otrajā sezonā — jau ar 40 punktiem. 2015.—16. gada sezonā viņš bija komandas trešais rezultatīvākais spēlētājs aiz brāļiem Sedīniem. 2019. gada oktobrī Horvats tika apstiprināts par "Canucks" komandas kapteini.
Smaids (filma)
"Smaids" (en) ir 2022. gada ASV šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Pārkers Finns. Filmā galvenās lomas atveido Sozija Beikona, Džesijs T. Ašers, Kails Gallners, Kels Penns un Robs Morgans. "Smaids" ir Finna pirmā režisētā pilnmetrāžas filma un tā balstīta uz viņa režisētu 2020. gada īsfilmu Laura Hasn't Slept.
Filma stāsta par psihiatri Rouzu Koteri, kura pēc tam, kad piedzīvo savas pacientes pašnāvību, kļūst arvien vairāk pārliecināta, ka viņu apdraud kāda pārdabiska būtne.