cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
AubieSat-1
AubieSat-1 ir CubeSat standarta 1U pavadonis ar izmēriem 10 cm × 10 cm × 10 cm. Tā masa ir 1,03kg. Elektroenerģiju nodrošina saules baterijas, kas izvietotas uz sānu malām. Konstrukcijā izmantoti daudzi komerciāli plaši pieejami komponenti.
AubieSat-1 tika palaists 09:48:31 UTC ar nesējraķeti Delta 7920-10C no Vandenberga Gaisa spēku bāzes kā sekundārā krava meteoroloģiskajam pavadonim NPP NASA ELaNa izglītības nanopavadoņu palaišanas programmā.
ASV štati
ASV štati (en), arī ASV pavalstis, ir ASV administratīvā iedalījuma pirmā līmeņa daļa. Amerikas Savienotajās Valstīs ir 50 štati. Pēc iedzīvotāju skaita vislielākais štats ir Kalifornija (38 802 500), savukārt vismazākais ir Vaiominga (584 153). Pēc platības vislielākais štats ir Aļaska (1 717 860 km²), savukārt vismazākais — Rodailenda (3140 km²). Katram štatam ir sava konstitūcija, taču visi štati ir atbalstījuši arī kopējo ASV Konstitūciju. Ratificējot ASV Konstitūciju, štatiem ir nodotas konkrētas ierobežotas suverēnās pilnvaras federālā valdībā. 48 no 50 štatiem sīkāk iedalās apgabalos (pārējos divos štatos ir apgabaliem ekvivalentas vienības).
Svētā Jura krusts
Svētā Jura krusts (saīsināti: Sv. Jura krusts, Jura krusts) bija Krievijas Impērijas apbalvojums militārpersonām, ar kuru apbalvoja apakšvirsniekus, karavīrus un matrožus. Jura krusts tika izveidots 1807. gadā kā Svētā Jura ordeņa, ar kuru apbalvoja virsniekus, goda zīme. Tā oficiālais nosaukums līdz 1913. gadam bija Militārā ordeņa godazīme. No 1913. gada tika saukts par Jura krustu. Apbalvojumu piešķīra par personiskajiem nopelniem, kas saistīti ar varonību kaujaslaukā. Uz krusta aversa bija attēlots Svētais Juris.
Ar 1913. gada labojumiem tika noteikts, ka šī apbalvojuma nosaukums ir Jura krusts un apbalvojuma numerācija tika uzsākta no jauna. Šajā gadā tika izveidota arī Jura medaļa, ar kuru apbalvoja tās militārpersonas, kurām bija nopelni kara laukā vai miera dzīvē, bet viņus nebija iespējams apbalvot ar Jura krustu. Saistībā ar kara grūtībām no 1915. gada Jura krusts tika izgatavots no lētākiem sakausējumiem, bet nedaudz vēlāk atteicās vispār no cēlmetāliem tā izgatavošanā. 1917. gadā Krievijas Pagaidu valdība atļāva ar šo ordeni apbalvot arī virsniekus pēc karavīru padomju lēmuma. Šādos gadījumos uz tā lentes tika piestiprināts laurlapu vainags. Saskaņā ar Jura krusta statūtiem kavalieriem pienācās noteikta piemaksa pie algas, kā arī pēc atvaļināšanās. Pirmās pakāpes kavalieris varēja iegūt virsnieka dienesta pakāpi.
Pēc Pirmā pasaules kara beigām faktiski Jura krusts beidza pastāvēt, tomēr ar to apbalvoja Baltās kustības dalībniekus par cīņām pret lieliniekiem Krievijas pilsoņu kara laikā. Mūsdienu Krievijā šīs apbalvojums tika atjaunots 1992. gadā.
Krievijas agresijas simbols
Pēc 2014. gada Georga lentītes lietošana ieguva spēcīgu politisku nokrāsu un pēcpadomju valstīs sāka izraisīt neviennozīmīgu reakciju. Simbols tika aktīvi izmantots Krievijas—Ukrainas karā. Līdz ar to Georga lentīte ir kļuvusi par separātisma un prokrievisko kaujinieku simbolu.
Tā rezultātā vairākās valstīs lentu neiesaka demonstrēt, bet citās valstīs, kā arī Latvijā tā tika aizliegta kā Krievijas agresijas simbols.
Riebiņu novads
2021. gadā Riebiņu novadu pievienoja Preiļu novadam.
Baruļins
Baruļins (ru; sieviešu dzimtē Baruļina (Барулина)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Kurzemes hercogistes kolonijas
Kurzemes hercogistes kolonijas bija Kurzemes un Zemgales hercogistes aizjūras īpašumi Rietumāfrikā Gambijas upes grīvā un Vidusamerikā Tobāgo salā hercoga Jēkaba valdīšanas laikā un neilgi pēc viņa nāves (1651—1690). Koloniju tirdzniecība deva hercogam lielus ienākumus un bija izdevīgs tirgus plaukstošās Kurzemes un Zemgales valsts ražojumu eksportam.
Priekšvēsture
17. gadsimtā senākajām aizjūras koloniju valstīm Venēcijai, Dženovai, Portugālei un Spānijai pievienojās arī Anglija, Francija un Nīderlande. Aizjūras tirdzniecība un kolonijas tika uzskatītas par ātrāko līdzekli turības sasniegšanai.
Jau 1637. gadā Kurzemes hercoga Frīdriha kuģis ar 212 kolonistiem esot ieradies Tobāgo salā, bet ne šis, ne arī nākamais salas kolonizēšanas mēģinājums 1639. gadā neesot bijis sekmīgs. 1642. gadā salā ieradies burinieks ar apmēram 300 kurzemniekiem, bet Karību salu iedzīvotāji esot daudzus no viņiem nogalinājuši. Jau kā troņmantnieks (no 1638. gada) Jēkabs bija tolaik Eiropā moderno merkantīlisma ideju piekritējs un talantīgs politiķis. Kurzemes hercogiste izveidoja diplomātiskās attiecības ne tikai ar kaimiņvalstīm, bet arī Lielbritāniju, Franciju, Nīderlandi un Portugāli. Pēc kļūšanas par hercogu 1642. gadā Jēkabs ar lielu enerģiju ķērās pie rūpniecības un aizjūras tirdzniecības attīstīšanas savā valstī. Tā kā Rīgas osta pēc Poļu—zviedru kara (1600—1629) bija Zviedru Vidzemes teritorijā, tad Polijas—Lietuvas kopvalsts ziemeļu daļas tranzīta tirdzniecība arvien vairāk notika caur Ventspils un Liepājas ostām. Kopš 1638. gada līdz Jēkaba valdīšanas beigām 1682. gadā Ventspils kuģu būvētavā tika uzbūvēti 44 karakuģi un 79 tirdzniecības kuģi. Kurzemē tika uzceltas 15 dzelzs rūpnīcas („dzelzsāmuri”) purva rūdas pārstrādei, bet Norvēģijā divas rūpnīcas (Oslo un Eidsvoldā) dzelzs rūdas iegūšanai, ar kuru bagātināja Kurzemē iegūto dzelzi. Tika uzceltas 10 lielgabalu lietuves, 10 stikla rūpnīcas („glāzšķūņi”), 10 vadmalas austuves, 6 degvīna dedzinātavas („spirta brūži”), 5 papīrdzirnavas, 5 šaujampulvera dzirnavas, 4 ādu mītuves, 2 tapešu, 1 brokāta un 1 gobelēna darbnīca. Kurzemes kuģi uzturēja jūras tirdzniecību ne tikai ar Eiropas valstu ostām, bet arī ar Āfriku, Ameriku un Indiju, no kurām uz Eiropu tika vestas koloniālpreces. Līdz 1651. gadam šo kuģu kapteiņi darbojās kā starpnieki holandiešu koloniālajā tirdzniecībā, līdz beidzot hercogs Jēkabs nolēma iegādāties savas aizjūras kolonijas. Par Jēkaba vērienīgajiem plāniem liecina viņa 1651. gada 24. augustā rakstītā vēstule Romas pāvestam Inocentam X, kurā viņš lūdz pāvesta atbalstu 3—4 miljonu dālderu apjomā ekspedīcijas organizēšanai uz dienvidu puslodi, kurā piedalītos 40 kuģu ar 24 tūkstošiem vīru.
Āfrikas kolonija
1651. gadā hercogs izlēma iegādāties pirmo īpašumu Rietumāfrikā un uzdeva majoram Heinriham Fokam vadīt šo ekspedīciju. Tā paša gada 3. septembrī kapteiņa Mollīna vadībā Ventspils ostu atstāja burinieks „Valzivs” (Walfisch), uz kura bija 20 lielgabalu. Pēc dažiem mēnešiem tam sekoja burinieks „Krokodils” (Krokodil). Tikai 25. oktobrī „Valzivs” sasniedza Gambijas upes grīvu un pēc sarunām ar vietējo valdnieku Kumbo tika nopirkta upes sala, ko portugāļi bija nodēvējuši par Svētā Andreja salu, un Džilifrijas (Jillifree) ciems upes ziemeļu krastā. No valdnieka Barra tika nopirkta Bajonas (Bayona) apmetne pie Gambijas upes ietekas Atlantijas okeānā, kuras vietā tagad atrodas Gambijas galvaspilsēta Bandžula. No valdnieka Kasana tika iegādāts novads 60 jūdžu attālumā no upes grīvas. Visās šajās vietās tika ierīkotas nocietinātas tirdzniecības apmetnes, bet uz Andreja salas tika uzbūvēts mūra cietoksnis. Tas tika nosaukts par Jēkaba fortu un tajā mitinājās Gambijas gubernators Heinrihs Foks. 1654. vai 1655. gadā par kolonijas gubernatoru un garnizona pavēlnieku kļuva Oto Štīls (Otto Stiel), tirdzniecību pārraudzīja tirdzniecības direktors, bet atsevišķās faktorijas vadīja komisāri.
Kurzemes Gambijas gubernatori
1651.—1654./1655. Heinrihs Foks (Heinrich Fock)
1654./1655.—1661. Oto Štīls (Otto Stiel)
Amerikas kolonija
Vienlaicīgi ar Gambijas kolonijas iegādi hercogs Jēkabs noslēdza līgumu ar angļu kompānijas Company of Providence vadītāju grāfu Vorviku (Warwick) par nelielas Karību jūras salas iegādi netālu no Dienvidamerikas krastiem, kas sakarā ar tabakas tirdzniecību ieguva Tobāgo (tabakas salas) vārdu. 1654. gada 20. maijā ar 40 lielgabaliem bruņotais Kurzemes hercoga burinieks „Kurzemes hercogienes ģerbonis” (Das Wappen der Herzogin von Kurland) kapteiņa Viļuma Molensa (Willem Mollens) vadībā izmeta enkuru salas rietumu krastā, kur tika uzcelts Jēkaba forts. Ar pirmo kuģi salā ieradās 25 virsnieki, 124 kareivji un 80 Kurzemes kolonistu ģimenes. Tika uzcelta pirmā luterāņu baznīca, bet 1657. gadā papildus ieradās 120 Kurzemes kolonisti un uz salas tika dibināta arī Jaunjelgavas apmetne (Neumitau, tagad salas galvaspilsēta Skarboro). Sala tika nosaukta par „Jaunkurzemi” (Neukurland) un uz tās tika ierīkotas tabakas, cukurniedru un kafijas plantācijas. Salas ostas tika izmantotas arī kā noliktavas tirdzniecībai ar Spāņu Amerikas kolonijām. No kolonijas uz Eiropu tika vesti tabaka, pipari, kanēlis un ingvers, bet hercoga plānos bija attīstīt arī cukura un rīsu tirdzniecību.
Koloniju zaudēšana
Otrā Ziemeļu kara laikā 1658. gada rudenī Zviedrijas karaspēks iebruka hercogistē un apcietināja hercogu Jēkabu, kuru turēja gūstā līdz 1660. gadam. Šajā laikā abas kolonijas 1659. gadā pārņēma Nīderlandes Austrumindijas kompānija, daļa no tirdzniecības flotes un manufaktūrām tika iznīcinātas. Kurzemes Gambijas gubernators Oto Štīls atteicās nodot Jēkaba fortu holandiešiem, tomēr tiem izdevās uzpirkt Jēkaba forta garnizonu, kas padevās bez cīņas. Gubernators Štīls devās atpakaļ uz Kurzemi. 1660. gada sākumā Jēkaba fortu ieņēma zviedru apmaksātie pirāti, kas to pēc hercoga Jēkaba atbrīvošanas no zviedru gūsta atkal pārdeva holandiešiem.
Otrais Ziemeļu karš beidzās ar Olīvas miera līgumu un hercogs Jēkabs nekavējoties sāka hercogistes atjaunošanu un sarunas ar holandiešiem par koloniju atgūšanu. Gubernators Štīls devās atpakaļ uz Gambijas upes grīvu. Holandieši atteicās viņam pakļauties, tomēr Štīlu militāri atbalstījuši vietējie afrikāņu virsaiši, kam bijušas labas attiecības ar kurzemniekiem. Tomēr 1661. gada 19. martā Gambijas koloniju pēc vairāku dienu aplenkuma ieņēma angļi Roberta Holmsa vadībā.
Tobāgo gubernators Kornēlijs Lampsīns 1663. gada 25. maijā padevās Francijas karalim. Diplomātisko sarunu rezultātā hercogs Jēkabs 1664. gada 17. novembrī noslēdza līgumu ar Anglijas, Skotijas un Īrijas karali Kārli II par Gambijas atdošanu angļiem un Tobāgo piešķiršanu Kurzemes hercogam.
Pēc Jēkaba nāves 1682. gadā, par hercogu kļuva viņa dēls Frīdrihs Kazimirs, kura valdīšanas laikā preču ražošanas apjomi samazinājās. Pašu hercogu vairāk interesēja dārgas balles un naudas tērēšana, nekā hercogistes attīstība. Naudas trūkuma dēļ viņš 1690. gadā pārdeva Tobago salu angļiem.
Gubiščes ezers
Gubiščes ezers (arī Gubainis) ir beznoteces ezers Daugavpils pilsētā. Sastāv no divām daļām: rietumu daļas platība 14,0 ha, maksimālais dziļums 2 m; austrumu daļas platība 4,5 ha, maksimālais dziļums 1 m. Abas ezera daļas savieno kanāls. Ezera rietumu daļā divas salas ar kopējo platību 3,8 ha. Dibens dūņains, krasti lēzeni, zemi. Zemūdens aizaugumā dominē hāras, bet vietām plašas audzes veido vārpainās daudzlapes. Krastā vairākas peldvietas.
Zivis: ezerā sastopami amūras grunduļi un karūsas.
Ezera ziemeļu krastā Daugavpils daudzstāvu dzīvojamais rajons Ķīmiķu ciemats, dienvidaustrumu krastā mazstāvu dzīvojamā apbūve. Austrumu krastā Daugavpils luterāņu kapi.
Elektrotehnika
Sākotnējā elektrības attīstība
Elektrība ir bijusi zinātnes interešu lokā jau kopš 17. gadsimta, tomēr tikai 19. gadsimta pētījumi šajā jomā sāka aktivizēties. Ievērojami sasniegumi šajā gadsimtā iekļauj Georga Oma darbu, kurš 1827. gadā atklāja sakarību starp elektrisko strāvu un potenciālu starpību konduktorā, Maikls Faradejs, kurš atklāja elektromagnētisko indukciju 1831. gadā, un Džeimss Maksvels, kurš 1873. gadā publicēja vienotu teoriju par elektrību un magnētismu savā darbā “Elektrība un Magnētisms”. Šajā periodā darbs šajā nozarē dramatiski pieauga. 1882. gadā Edisons ieslēdza pasaules pirmo liela izmēra elektrības piegādes tīklu, kas nodrošināja 110 voltu līdzstrāvu 59 patērētājiem Manhatanā. 1887. gadā Nikola Tesla ieguva vairākus patentus uz konkurējošu elektrības izplatīšanas formu — maiņstrāvu, kas izrādījās efektīvāka par līdzstrāvu. Nākamajos gados izvērsās smaga konkurences cīņa starp Teslu un Edisonu par strāvas piegādi, un kura ir pazīstama kā “Cīņas par Strāvu” (“War of Currents”). Abu zinātnieku pūliņi daudz palīdzēja elektrotehnikas attīstībā — tādi Teslas izgudrojumi kā indukcijas motori un polifāzes sistēmas ļoti ietekmēja nozares attīstību, kamēr Edisona darbi pie telegrāfa un biržas telegrāfa (pirmā mehāniskā ierīce, kuras uzdevums bija pārsūtīt tālās distancēs biržas cenas pa telegrāfu) izvērsās ļoti ienesīgi viņa kompānijai — “General Electric”. Tomēr 19. gadsimta beigās sāka parādīties citas centrālās personas elektrotehnikas attīstībā.
Radio un elektronikas parādīšanās
1888. gadā Heinrihs Rudolfs Hercs bija pirmais zinātnieks, kurš pārraidīja un uztvēra radio viļņus, izmantojot elektrisko aprīkojumu. Savukārt 1895. gadā Aleksandrs Popovs veica pirmo bezvadu radio translāciju 60 metru attālumā, kuram sekoja Guglielmo Marconi, kurš pārraidīja radiosignālu 2,4 kilometru attālumā. Džons Flemings 1904. gadā izgudroja pirmo diodi. Divus gadus vēlāk, Roberts von Liebens un Lee De Fortests neatkarīgi viens no otra izgatavoja triodi. Manfreds von Ardennens izgatavoja 1931. g. katodu staru cauruli — izšķirošu tehnoloģiju, kas nepieciešama televīzijai. 1920. g. Alberts Hulls izgatavoja magnetronu, kurš laika gaitā novestu Persiju Spenseru līdz mikroviļņu krāsniņas izstrādāšanas 1946. gadā. 1934. gadā britu armija uzsāka savus pūliņus radara izgatavošanā, kuri noveda līdz pirmās radara stacijas izgatavošanas Bavsdejā 1936. gada augustā. 1941. g. Konrāds Cūze prezentēja Z3 jeb pirmo pilnīgi funkcionālo un programmējamo datoru pasaulē. 1946. g. Z3 sekoja ENIAC (“Electronic Numerical Integrator and Computer”), kuru izstrādāja Džons Prespers Eckerts un Džons Maurčlijs, un kura aizsāka datoru ēru. Šo mašīnu aritmētiskā funkcionalitāte ļāva inženieriem attīstīt pavisam jaunas tehnoloģijas un sasniegt jaunus mērķus, tādus kā Apollo misijas un NASA nolaišanos uz Mēness.
Tranzistori, kurus izgatavoja 1947. g. Viljams B. Šoklijs, Džons Bardīns un Valters Brattans, atvēra durvis kompaktākām ierīcēm un noveda zinātniekus Džeku Kibliju 1958. g. un Robertu Noicenu 1959. g. pie integrētu ķēžu izgatavošanas. 1968. g. Marcians Hoffmans izgudroja pirmo mikroprocesoru Intel kompānijā un tādējādi aizliesmoja personālu datoru izgatavošanu. Pirmais mikroprocesora realizācija bija Intel 4004 procesors, 4 bitu procesors, kuru izgatavoja 1971. gadā, tomēr tikai 1973. g. Intel 8080, 8 bitu procesors, tika izmantots, lai padarītu pirmā personālā datora, Altair 8800, izgatavošanu iespējamu.
Praktizējoši inženieri
Vairākumā valstu ir nepieciešams bakalaura grāds inženierijā, kas ir pirmais solis ceļā uz profesionālu sertifikāciju. Kā arī pašai programmai jābūt profesionālās komitejas sertificētai. Pēc grāda iegūšanas, inženierim jāizpilda dažādas prasības (ieskaitot darba pieredzes prasības) pirms viņu sertificē. Sertifikācijas priekšrocības var būt akarīgas no vietas. Piemēram, ASV un Kanādā “tikai licencēts inženieris ... var veikt dažādus inženierijas darbus sabiedriskiem vai privātiem klientiem”. Toties citās valstīs, kā, piemēram, Austrālijā, šādi likumi neeksistē. Tomēr pat jurisdikcijās, kur sertifikātiem ir maza vai nav vispār nekādas nozīmes, inženieri ir pakļauti kontrakta likumam. Gadījumos, kur inženiera darbs izgāžas, inženieri ir pakļauti sodam par nolaidību un, ekstrēmos gadījumos, nolaidība var tikt tiesāta kā kriminālnoziegums. Kā arī inženieriem ir jāpakļaujas citiem likumiem, kā, piemēram, vides likumam. Praktiski visi sertificētie inženieri ir iesaistīti organizācijās ar stingriem ētikas kodeksiem, kuriem ir jāpakļaujas visiem biedriem. Šādā veidā organizācijām ir liela nožime ētikas standartu uzturēšanā. Tādās valstīs kā Austrālijā, Kanādā un ASV elektrotehniķi sastāda 0,25% no visa darbaspēka apjoma. Tomēr mērot, cik elektrotehniķi pabeidz studijas uz vienu cilvēku valstī, iespējams, vislielākais elektrotehniķu skaits ir Japānā un Dienvidkorejā.
Prasmes un pienākumi
Elektrotehniķi ir atbildīgi par plašu tehnoloģiju loku, sākot ar globālās pozicionēšanas sistēmām līdz elektriskās strāvas ģenerātoriem. Viņi dizainē, attīsta, testē un pārrauga elektrisko ierīču un sistēmu veidošanu. Piemēram, elektriskie inženieri var strādāt pie telesakaru sistēmām, mājas apgaismošanas, mājas iekārtu dizainēšanas vai elektriskās kontroles iekārtām dažādās mašinērijās. Pats pamats šai disciplīnai ir fizikas un matemātikas zinātnes. Mūsdienās inženierijas darbs iekļauj datora un dažādu palīgprogrammu izmantošanu. Tomēr prasme uzskicēt idejas ir joprojām ļoti vērtīga, lai ātri saprastos ar citiem. Kaut arī vairākums elektrotehniķu sapratīs elektrisko ķēžu darbības teorijas pamatprincipus, teorijas, kuras nepieciešamas inženierim, parasti ir atkarīgas no nozares, kurā viņš strādā. Pat elektrisko ķēžu teorija var nebūt nepieciešama personai, kura dizainē telesakaru sistēmas, kuras izmanto jau gatavus izstrādātus dizaina elementus. Iespējams, ka vissvarīgākā elektrotehniķa prasme ir atspoguļota universitāšu programmās, kuras uzsver matemātiskās, datora izmantošanas prasmes, kā arī spēju izprast nozares terminoloģiju un ar elektrotehniku saistītos jēdzienus. Vairākumam inženieru tehniskais darbs aizņem tikai daļu no darba, ko viņš veic. Daudz laika inženieris pavada pie tādiem uzdevumiem, kā piedāvājuma diskutēšana ar klientu, budžeta sagatavošanas un projekta realizēšanas plāna izveidošanas. Daudzi pieredzējušie inženieri vada tehniķu komandas vai citus inženierus, tādēļ projekta vadīšanas prasmes ir nozīmīgas. Vairums inženierijas projekti iekļauj dažādas dokumentācijas formas, un tādēļ ir svarīgas spēcīgas komunigācijas prasmes caur rakstību.
Strāva
Strāvas inženierija nodarbojas ar elektrības ražošanu, pārsūtīšanu un izdalīšanu, kā arī ar attiecīgo iekārtu izstrādāšanu. Piemēram, transformatoriem, elektrības ģeneratoriem, elektrodzinējiem un strāvas elektronikai. Daudzviet pasaulē valstis uztur elektrisko tīklu, kurš savienu dažādus ģenerātorus vienā tīklā. Tīklā izmantotāji pērk elektroenerģiju no tīkla, tādējādi izvairoties no tā, ka pašiem būtu jāražo dārga.
Elektronika
Elektronikas inženierija iekļauj elektrisko ķēžu projektēšanu un testēšanu, kuras izmanto tādas detaļas, kā rezistorus, kondensatorus, induktorus, diodes un tranzistorus, lai sasniegtu noteiktu funkcionalitāti. Piemēram, ķēdes, kuras palīdz radio lietotājam izfiltrēt vienu konkrētu radio staciju. Pirms integrēto ķēžu izgudrošanas 1959. gadā elektriskās ķēdes izgatavoja no atsevišķiem komponentiem, ar kurām cilvēks varēja rīkoties. Šīs elektriskās ķēdes aizņēma daudz vietas un patērēja daudz enerģijas un bija ierobežotas ātrumā, tomēra arī mūsdienās joprojam tās tiek bieži izmantotas. Pretstatā, integrētās ķēdas satur lielu skaitu, reizēm pat miljoniem, sīku elektrisku komponentu, galvenokāt tranzistorus, kuri ir sapakoti mazā čipā apmēram monētas izmērā. Tas deva iespēju jaudīgu datoru un citu elektrisku iekārtu radīšanai.
Mikroelektronika
Mikroelektronika nodarbojas ar mazu elektronisku komponentu izgatavošanu priekš integrētām ķēdēm. Visplašāk izmantotā detaļa mikroelektronikā ir pusvadītājtranzistori, kaut arī visas galvenās elektronikas detaļas (rezistori, kondensatori, induktori) var izgatavot mikroskopiskā izmērā. Vairums detaļu veido noteiktā procesā, kurā sajauc silīciju ar citiem atomiem, lai iegūtu vēlamo elektromagnētisko efektu. Tādēļ mikroelektronika iekļauj sevī nozīmīgu kvantu mehānikas un ķīmijas apjomu.
Telesakari
Telesakaru inženierija koncentrējas uz informācijas pārsūtīšanu caur kanāliem tādiem, kā kabeļiem, optiskajām šķiedrām vai tukšu telpu. Pārraide cauri tukšai telpai pierasa, lai informācija būtu iekodēti nesējvilnī, lai pārvietotu informāciju nesējfrekfencē, kura būtu piemērota pārraidei. Tā ir pazīsama kā modulācija. Poplāras analogās modulācijas tehnikas iekļauj apmlitūdas modulāciju un frekfences modulāciju. Modulācijas izvēle ietekmē sistēmas izmaksas un veikstpēju, tādēļ šie divi faktori ir inženierim rūpīgi jāsabalansē. Kad reiz pārraides sistēmas raksturs ir notikts, telesakaru inženieris dizainē pārraidītāju un uztvērēju, kura ir nepieciešama sistēmai. Dažkārt abi ir sakombinēti vienā iekārtā, kuru mēdz saukt par raiduztvērēju. Pamata jautājums pārraidītāja uzbūvē ir tā enerģijas patēriņš, kurš ir cieši saistīts ar signāla stiprumu. Ja raidītāja signāla stiprums nav pietiekošs, tad signāla informācija izkropļosies un būs signālā trokšņi.
Mērierīču inženierija
Mērierīču inženierija nodarbojas ar tādu iekārtu dizainēšanu, kuras mēra fiziskus lielumus tādus, kā spiedienu, plūsmu un temperatūru. Šādu ierīču dizainēšana pieprasa labu izpratni fizikā, kura bieži sniedzas tālu aiz elektromagnētisma teorijas. Piemēram, radara pistoles izmanto Doplera efektu, lai mērītu tuvojošā transporta ātrumu. Bieži mērierīces netiek izmantotas atsevišķi, bet kā sensori lielākās sistēmās.
Datorinženierija
Datorinženierija nodarbojas ar datoru un datorsistēmu dizainēšanu. Tas var sevī iekļaut jaunu datoru detaļu dizainēšanu, plaukstasdatoru dizainēšanu vai datoru izmantošanu industriālu iekārtu kontrolei. Datorinženieri var arī strādāt pie sistēmas programmām. Tomēr ar sarežģītu datorprogrammu sistēmu dizainēšanu parasti nodarbojas programmu inženierija, kura parasti tiek uzskatīta par atsevišķu nozari. Galdadatori pārstāv tikai mazu daļu no iekārtām, pie kurām datorinženieries var strādāt, jo datoram līdzīgu uzbūvi var mūsdienās atrast plašā ierīču lokā, iekļaujot videospēļu konsoles un DVD pleijerus.
Saistītās disciplīnas
Mehatronika ir inženierijas nozare, kura nodarbojas ar elektrisku un mehānisku sistēmu sapludināšanu. Šādas kombinētas sistēmas ir zināmas kā elektromehāniskas sistēmas, un tām ir plašs lietojums. Piemēram, automatizētas ražošanas sistēmas, sildīšanas, ventilācijas sistēmas un dažādas aviācijas un automašīnu apakšsistēmas. Termins mehatronika parasti tiek izmantots, lai atsauktos uz lielām sistēmām, bet futūristi ir paredzējuši ļoti mazu elektromehānisku sistēmu parādīšanos. Jau tagad šādas sistēmas eksistē, kuras ir zināmas kā mikroelektromehāniskas sistēmas (MEMS- micro electromehanical systems) un tiek izmantotas automobiļos, lai pateiktu gaisa spilvenam, kad aktivizēties, digitālos projektoros, lai padarītu bildi asāku, tintes printeros, lai izgatavotu printera galviņas, kuras spētu izdrukāt augstas izšķirtspējas bildes. Tiek cerēts, ka nākotnē MEMS palīdzēs uzbūvēt mikroskopiskas, implantējamas medicīniskās iekārtas un uzlabos optiskās komunikācijas.
Biomedicīniskā inženierija ir vēl viena saistīta nozare, kura nodarbojas ar medicīnisko aprīkojumu.
Elektronu mākonis
Elektronu mākonis ir modelis, kurš apraksta elektronu kustību apkārt atoma kodolam. Elektronu mākoņa modelis atšķirībā no slavenā dāņu fiziķa Nilsa Bora sākotnēji piedāvātā atoma modeļa atšķiras ar to, ka Bora variantā elektroni riņķo apkārt atoma kodolam pa noteiktām trajektorijām. Savukārt elektronu mākoņa modelī nav zināma elektronu atrašanās vieta un to kustības trajektorija.
Elektronu mākoņa attēla iegūšana
Ilgu laiku kopš teorētiskā modeļa izstrādes nebija iespējams iegūt elektronu mākoņa attēlu. 2004.gadā pirmajiem uzņemt elektronu mākoņa attēlu izdevās Kanādas Nacionālās Pētniecības Padomes (NRC) zinātniekiem. Attēls tika iegūts ar jaunas tehnoloģijas palīdzību, apstarojot ar lāzera staru slāpekļa molekulu (N2). Viņi uz slāpekļa molekulu raidīja ārkārtīgi īslaicīgu lāzera impulsu, kurš trāpīja elektronam, piešķirot tam enerģiju, kas uz īsu brīdi izsit to no orbitāles. Tūlīt pat elektrons atgriežas savā vietā, izstarojot enerģijas porciju. Analizējot šī starojuma mijiedarbību ar lāzera staru, zinātnieki aprēķina, cik elektroniem stars trāpījis un kur tie tobrīd atradušies.
Elektronu kustība atomos
Atoma kodols aizņem tikai 10−12 no atoma telpas. Pārējā atoma daļā nemitīgā kustībā atrodas elektroni. Šī kustība ir visai īpatnēja un drīzāk atgādina viļņu izplatīšanos nekā daļiņu pārvietošanos. Mūsu ikdienas dzīvē šādas parādības nav novērojamas, un tāpēc elektronu kustību atomos precīzi nevar attēlot ar uzskatāmiem modeļiem.
Elektronu atomā var salīdzināt ar stāvviļņiem — kustība gan notiek, bet kopaina visā atoma telpā nemainās. Katrā atoma telpas punktā elektrons it kā rada noteiktu negatīvās elektrības lādiņu. Šī lādiņa blīvumu uzskata par elektrona atrašanās varbūtību. Taču to nedrīkst saprast tā, ka kaut kādā momentā elektrons kā daļiņa patiesi atrodas šajā atoma telpas punktā. Faktiski elektrons savā viļņveidīgajā kustībā ir vairāk vai mazāk nevienmērīgi izkliedēts visā atoma telpā un izkliedes raksturs laikā nemainās.
Zīmējumos elektrona atrašanās varbūtību mēģina parādīt ar punktējumu: jo šī varbūtība ir lielāka, jo intensīvāk punktē attiecīgo atoma telpas daļu. Bieži vien tad arī runā par elektrona mākoni, kura blīvumu attēlo punktējuma blīvums.
Jebkurš no atoma elektroniem savā viļņveidīgajā kustībā ir izkliedēts visā atoma telpā. Taču tā atrašanās varbūtības sadalījums ir atkarīgs no elektronam piemītošās enerģijas, kura var mainīties tikai pa noteiktām porcijām (kvantiem). Ja savienotu punktus, kuros elektronam ir viena un tā pati atrašanās varbūtība, tad atoma telpā izveidotos noteiktas virsmas. Šādas iedomātas virsmas ietvertu pilnīgi noteiktu atoma telpas daļu, kurā būtu pilnīgi noteikta elektrona atrašanās summārā varbūtība. Šāda atoma telpas daļa tiek saukta par orbitāli. Zīmējumos parasti parāda iedomāto virsmu, kas ietver orbitāli, ar summāro elektrona atrašanās varbūtību 0,9 jeb 90%. Orbitāles iekšienē elektrona atrašanās varbūtības sadalījums, protams, nav vienmērīgs, taču plaknes zīmējumos šo sadalījumu daudzmaz pareizi attēlot ir grūti.
Orbitāle ir atoma telpas daļa, kurā elektrona atrašanās summārā varbūtība ir tuva vienam.
Tā kā elektrona atrašanās varbūtības sadalījums ir atkarīgs no elektrona enerģijas, tad no šīs enerģijas ir atkarīga arī orbitāle. Elektronu enerģijas dažādās vērtības parasti attēlo ar enerģijas līmeņiem un apakšlīmeņiem. Katram enerģijas līmenim ir viens vai vairāki apakšlīmeņi. Tieši enerģijas apakšlīmenis ir tas, kas nosaka orbitāles veidu.
Katrā enerģijas līmenī ir viena s orbitāle. Tā ir atoma telpas daļa, kuru ietver lodes virsma. Atoma kodols atrodas šīs lodes centrā. Palielinoties enerģijas līmeņa numuram, palielinās s orbitāles lodes izmēri.
Sākot ar trešo enerģijas līmeni, atomā ir vēl arī piecas d orbitāles. Trīs no tām atrodas starp koordinātu asīm (dxz, dyz, dxy), ceturtā - ap divām asīm (dx2 − y2) un piektā ap trešo asi (dz2).
Sākot ar ceturto enerģijas līmeni, eksistē arī septiņas f orbitāles.
Katrā orbitālē var atrasties vai nu viens, vai arī divi elektroni. Ja orbitālē atrodas tikai viens elektrons, tad šo elektronu sauc par nesapārotu. Divi elektroni veido elektronu pāri, un tos sauc par sapārotiem elektroniem. Sapāroties var tikai elektroni ar pretēji orientētiem spiniem, ko parasti parāda ar bultiņām: ↓↑. Tas, ka abi šie elektroni atrodas vienā orbitālē, nozīmē, ka viļņveidīgā kustība atomā tiem ir vienāda. Shematiskos zīmējumos orbitāli bieži vien parāda simboliski kā kvadrātu vai apli, kurā iezīmē bultiņas. Šāds simbolisks attēlojums, protams, nedod nekādu informāciju par orbitāļu telpisko veidu atomos.
Visiem viena enerģijas līmeņa un viena apakšlīmeņa orbitālēs esošajiem elektroniem ir viena un tā pati enerģija. Tā, piemēram, kaut arī p orbitāles ir trīs un tās ir savstarpēji perpendikulāri orientētas, visiem 2p elektroniem ir vienāda enerģija un arī visiem 3p elektroniem ir vienāda enerģija (tā gan ir lielāka nekā 2p elektroniem).
Lāgri (stacija)
Lāgri (et) ir pieturas punkts Tallinas—Keilas dzelzceļa līnijā Tallinas pilsētas Nemmes rajonā un atrodas 13 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Lāgri pieturas punktā apstājas lielākā daļa Keilas, Paldiski, Rīsiperes un Kloga-Rannas virzienā kursējošie elektrovilcieni (izņemot Keilas ekspresi).
Vēsture
Tallinas galējos dienvidrietumos, Nemmes rajona Lāgri pilsētas daļā vilcieni apstājas jau kopš 1928. gada, taču oficiāli pieturas punkts tika atklāts 1932. gada 10. maijā. Sākotnēji pietura bija izvietota Pēskilas upes pretējā krastā un vilcieni šajā pagaidu pieturā apstājās uz pieprasījumu. Kad tika nolemts veidot stacionāru pieturas punktu, tas tika pavirzīts tuvāk Pēskilai. 1958. gadā Lāgri tika uzbūvēta biļešu kase ar perona nojumi. 1998. gadā biļešu tirdzniecība Lāgri pieturas punkta kasēs tika pārtraukta. Vēlāk ēkā tika izvietots apģērbu veikals, bet tagad tā ir nojaukta.
Satiksme
Netālu no Lāgri dzelzceļa pieturas punkta atrodas autobusu pieturas Laagri alevik un Vana-Pääsküla, kur iespējams veikt pārsēšanos uz sekojošiem Tallinas pilsētas autobusu maršrutiem:
Juris Rītiņš
Juris Rītiņš ( — ) bija latviešu jurists un politiķis, no 1990. līdz 1994. un no 1997. līdz 2001. gadam — Rīgas domes priekšsēdētāja vietnieks.
Dzīves sākums un izglītība
Juris Rītiņš piedzima. Pēc izglītības — jurists, pabeidzis Rīgas 28. vidusskolu (1967), Rīgas Pārtikas rūpniecības, mehānikas un tehnoloģiju tehnikumu (1971), Iekšlietu ministrijas Rīgas Izmeklētāju augstskolu, kā arī Volgogradas Augstāko milicijas skolu (1977).
Politiskā darbība
Bijis ilggadējs Rīgas domes deputāts. 1990. gadā kļuva par tās priekšsēdētāja Andra Teikmaņa vietnieku, amatā bijis līdz 1994. gadam, kad notika jauna domes sasaukuma vēlēšanas. Ticis ievēlēts no demokrātiskās partijas "Saimnieks" saraksta un bijis partijas vadītāja Ziedoņa Čevera vietnieks. 1995. gadā piedalījies 6. Saeimas vēlēšanās, taču nav ievēlēts. Turpinājis darboties Rīgas domē, bijis DPS frakcijas vadītājs un, pēc Čevera vārdiem, viens no kandidātiem uz domes vadītāja vietu.
Pēc rūpniecības, īpašuma un privatizācijas valsts ministra Ērika Kažas demisijas 1996. gada jūlijā DPS vadītājs Čevers minēja Rītiņu kā kandidātu uz vakanto vietu valdībā. 1997. gadā atkārtoti ievēlēts Rīgas domē un kļuvis par priekšsēdētāja Andra Bērziņa (vēlāk — viņa pēcteča Andra Ārgaļa) vietnieku. Bijis arī Rīgas domes Īpašumu un privatizācijas komitejas priekšsēdētājs. 2000. gadā iesaistīts korupcijas skandālā, kas saistīts ar viņam piederošu māju Mežaparkā, kuru Rītiņš iegādājies par daudzkārt zemāku cenu, nekā tādu māju varētu iegādāties tirgū. 2001. gadā kandidējis domes vēlēšanās no Latvijas Demokrātiskās partijas (DPS pēcteces) saraksta, taču nav ievēlēts.
Ārpus politikas
1994. gadā Rītiņš bija starp tiem, kas parakstīja tā saukto "360 aizstāvju vēstuli" ar lūgumu atbrīvot no apcietinājuma par reketu sodīto Ivanu Haritonovu. Tajā pašā gadā kļuvis par atkritumu savākšanas uzņēmuma "Hoetika" prezidentu. 2003. gada februārī kļuvis par SIA "Namu būvaģentūra" rīkotājdirektoru.
Uģis Žaļims
Uģis Žaļims (dzimis ) ir latviešu bobsleja pilots un stūmējs, kurš startē kopš 2008. gada. Dzimis Saldū.
2008.—2009. gada sezonā piedalījies Eiropas kausos un Pasaules junioru čempionātā kā pilotu Mihaila Arhipova un Normunda Kotāna stūmējs. Pasaules kausā debitējis 2009.—2010. gada sezonā kā Edgara Maskalāna stūmējs. 2010. gada Olimpiskajās spēlēs bija rezerves stūmējs. 2010.—2011. gada sezonas pirmajā pusē piedalījies Eiropas kausa divnieku sacensībās kā pilots ar stūmēju Raivi Zīrupu, bet četrinieku sacensībās stūmis E. Maskalāna bobu. Sezonas otrajā pusē bijis viens no Maskalāna stūmējiem PK posmos.
Piltenes landtāgs
Piltenes landtāgs bija Piltenes apgabala augstāko kārtu pārstāvju regulāra kopsapulce, kas pastāvēja līdz šī autonomā apgabala inkorporācijai Kurzemes guberņas sastāvā 1818. gadā. Landtāgus sasauca Piltenes apgabala landrātu kolēģija reizi 2 gados Aizputes pilsētā un tajā piedalījās visi apgabala muižnieki. Apelācijas kārtībā izskatīja zemāko tiesu spriedumus un kā pirmā instance iztiesāja svarīgākos muižnieku strīdus. Vajadzības gadījumā lietas varēja pārsūdzēt karaliskajā relācijas tiesā Varšavā.
Vēsture
Otrā Ziemeļu kara laikā 1656. gadā apgabalu ieņēma zviedru karaspēks un pēc t.s. "Grobiņas transakcijas" 1661. gadā hercogs Jēkabs panāca Polijas-Lietuvas Seima piekrišanu Kurzemes-Piltenes personālūnijai - apgabala iekļaušanai Kurzemes un Zemgales hercogistē, saglabājot tā pašnoteikšanos. Šajā laikā Piltenes landrātu kolēģiju iecēla Kurzemes hercogi un Piltenes landtāgi tika sasaukts pēc viņu ierosmes tūlīt pēc Kurzemes landtāgiem. Tomēr tas izraisīja Piltenes muižnieku opozīciju, kas panāca, ka viņi paši ievēlēja savus landrātus un landtāgi tika sasaukti pēc landrātu kolēģijas ierosmes. Pēc Ketleru dinastijas iziršanas 1717. gadā Piltenes apgabalu atkal atdalīja no Kurzemes un Zemgales hercogistes un tieši pakļāva Polijas karalim.
1795. gada 28. martā Piltenes landtāgs nolēma lauzt personālūniju ar Poliju-Lietuvu, bet 26. aprīlī Krievijas impērija to pakļāva savai varai ar autonomas teritorijas tiesībām. 1796. gada 28. janvārī autonomiju atcēla un apgabalu iekļāva Kurzemes guberņas sastāvā, pēc muižnieku protestiem 1797. gada 1. februārī tika atjaunotas pašpārvaldes tiesības Kurzemes guberņas sastāvā. 1812. gadā tas īslaicīgi atradās Francijas pārvaldē kā veidojamās Kurzemes, Zemgales un Piltenes hercogistes daļa. Pēc 1818. gada 12. marta administratīvi teritoriālās reformās Piltenes apgabalu pilnīgi iekļāva Kurzemes guberņas sastāvā un 1819. gadā Piltenes bruņniecība inkorporējās Kurzemes bruņniecības sastāvā un pārstāja sasaukt savu landtāgu, sūtot pārstāvjus uz kopējo Kurzemes landtāgu.
Ovidiu Černevcjanu
Ovidiu Černevcjanu (ro; dzimis Rumānijā) ir rumāņu popmūziķis. Ir izdevis vienu studijas albumu.
Viņš ar dziesmu "Playing With Fire" kopā ar Paulu Selingu pārstāvēja Rumāniju 2010. gada Eirovīzijā, kas norisinājās Oslo, Norvēģijā. Savā pusfinālā viņi ieņēma 4. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā tika ieņemta 3. vieta. Černevcjanu kopā ar Selingu pārstāvēja Rumāniju arī 2014. gada Eirovīzijā, šoreiz ar dziesmu Miracle tika ieņemta 12. vieta finālā.
Arendole
Arendole (arī Randauka) ir ciems Preiļu novada Rožkalnu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos Dubnas kreisajā krastā 13 km no pagasta centra Rimicāniem, 27 km no novada centra Preiļiem un 210 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Arendoles muižas (Randol) centru. Arendoles muiža (līdz 1975. gadam pamatskola) un parks ir vietējas nozīmes kultūrvēstures pieminekļi. Arendolē atrodas bibliotēka un katoļu baznīca.
Kopi Luwak
Izcelsme
Šādu kafiju iegūst gan Sumatras, Javas un citās Indonēzijas arhipelāga salās, gan arī Filipīnās, kur produktu dēvē par „Kape Alamid”.
Līdzīgu kafiju iegūst Vjetnamā, kur to dēvē par „zebiekstu kafiju” un kafijas ogu pārstrādi veic palmcivetai līdzīgās zebiekstes.
Ieguve
Kopi Luwak tiek vēsturiski uzskatīta par ārkārtīgi kvalitatīvu kafiju. Kvalitātes pamatā ir civetu dabiskā spēja pārtikai izvēlēties pašus gatavākos kafijas krūma augļus. Kafijas krūmā pat ražas laikā ir gan negatavas, gan pārgatavojušās, gan ideāli gatavas ogas, kuru kvalitāti civeta spēj novērtēt.
Ceļojot cauri civetas barības traktam, kafijas ogas ārējā kārta noārdās kuņģa sulas ietekmē, bet pupiņas daļa paliek neskarta. Pupiņas tiek izvadītas no organisma kopā ar nelielu pupiņas iekšējo slāņu pārklājumu. Pēc ievākšanas šīs pupiņas tiek mazgātas un pēc tam grauzdētas. Lai nesabojātu to sarežģīto smaržu, kafija tiek grauzdēta neilgu laiku.
Mākslīgā ieguve
Vēsturiski Kopi Luwak ieguva no civetu ekskrementiem, kas atstāti teritorijas iezīmēšanai, taču, mēģinot palielināt kafijas ieguvi, sprostā turētas civetas tiek piebarotas ar cilvēku salasītām ogām.
Cena
Īpašā iegūšanas procesa dēļ šīs kafijas cena svārstās starp 120 un 600 ASV dolāriem par mārciņu. Kafiju galvenokārt eksportē uz Japānu un ASV, taču arī citviet pasaulē pieaug pieprasījums pēc tās. Pasaulē ik gadu tiek iegūts mazāk par tonnu šīs kafijas.
2. decembris
2. decembris ir gada 337. diena (338. garajā gadā) pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 29 dienas.
Vārda dienas
Meta, Sniedze
Davids Vilja
Davids Vilja Sančess (es; dzimis Langreo, Spānijā) ir bijušais spāņu futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā, Spānijas futbola izlases dalībnieks.
Visu futbolista karjeru pārstāvējis vienīgi Spānijas futbola klubus. FC Barcelona sastāvā izcīnījis vienu La Liga čempiona titulu (2010–11), vienu Karaļa kausu (2008–09), uzvaru Čempionu līgā (2010–11).
2008. gada Eiropas futbola čempionātā Vilja bija turnīra rezultatīvākais spēlētājs, gūstot 4 vārtus, turnīrā guva uzvaru Spānijas sastāvā. Vēl izlasi pārstāvējis trīs Pasaules kausa finālturnīros (2006, 2010, 2014; 2010. gadā izcīnījis uzvaru).
Sasniegumi
Zaragoza
Valencia
Barcelona
Atlético Madrid
Vissel Kobe
Spānija
Individuālie sasniegumi
Raiņa iela (Rēzekne)
Raiņa iela ir iela ar asfalta segumu Rēzeknes Centra rajonā.
Ielu savienojumi
Raiņa iela ir savienota ar šādām ielām:
Strikova
Strikova - pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē uz austrumiem no Zgežas. Farmaceitiskās kompānijas "Sandoz" ražotne. Polijas kampaņas laikā 1939. gadā Strikovas apkārtnē notika smagas kaujas. Paredzēts, ka nākotnē pie pilsētas krustosies divas svarīgas Polijas autostrādes - A1 un A2.
Kalamari
Kalamari kopā ar Roku Žlindru pārstāvēja Slovēniju 2010. gada Eirovīzijā, kas norisinājās Oslo, Norvēģijā, ar dziesmu "Narodnozabavni rock". Savā pusfinālā viņi ieņēma 16. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.
Roks Žlindra
Roks Žlindra (Rok Žlindra) ir slovēņu popmūziķis.
Viņš kopā ar Kalamari pārstāvēja Slovēniju 2010. gada Eirovīzijā, kas norisinājās Oslo, Norvēģijā, ar dziesmu "Narodnozabavni rock". Savā pusfinālā viņš ieņēma 16. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.
Zločeva
Zločeva - pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē uz dienvidiem no Seradzas. 1939. gada 3.un 4. septembrī Zločevā notika pirmā Vērmahta rīkotā civiliedzīvotāju soda akcija Polijā, kurā tika nogalināti ap 200 cilvēku.
Daugavpils rajons
Daugavpils rajons bija administratīvā iedalījuma vienība LPSR (1949-1990) un Latvijas Republikas (1990-2009) sastāvā. Tas atradās Latgales dienvidos un Sēlijas austrumos. Tas robežojās ar Jēkabpils rajonu, Preiļu rajonu, Krāslavas rajonu, kā arī ar Baltkrieviju un Lietuvu. Rajona padome atradās Daugavpilī, tomēr pati pilsēta neietilpa Daugavpils rajonā.
Izveide un reorganizācija
1949. gada 31. decembra administratīvi teritoriālās reformas rezultātā Daugavpils apriņķis tika sadalīts Daugavpils, Krustpils, Līvānu un Preiļu rajonos. 1952. - 1953. gadā Daugavpils rajons ietilpa Daugavpils apgabalā. 1956. gadā Daugavpils rajonam tika pievienots 1955. gadā likvidētais Grīvas rajons, kas īslaicīgi bija atradies Ilūkstes rajona sastāvā. 1962. gadā Daugavpils rajonam tika pievienots arī pārējais Ilūkstes rajons. Pēc Latvijas Republikas atjaunošanas 1990. gadā Daugavpils rajona ciemi tika pārdēvēti par pagastiem.
Ciemi
Ambeļu - Bebrenes - Biķernieku - Demenes - Dubnas - Dvietes - Eglaines - Kalkūnes - Kalupes - Lašu - Laucesas - Līdumnieku - Līksnas - Maļinovas - Medumu - Nīcgales - Pilskalnes - Salienas - Skrudalienas - Sventes - Tabores - Vaboles - Vecpils - Vecsalienas - Višķu
Pagasti
Ambeļu pagasts - Biķernieku pagasts - Demenes pagasts - Dvietes pagasts - Dubnas pagasts - Dvietes pagasts - Eglaines pagasts - Kalkūnes pagasts - Kalupes pagasts - Laucesas pagasts - Līksnas pagasts - Maļinovas pagasts - Medumu pagasts - Naujenes pagasts - Nīcgales pagasts - Salienas pagasts - Skrudalienas pagasts - Sventes pagasts - Tabores pagasts - Vaboles pagasts - Vecsalienas pagasts - Višķu pagasts
Likvidācija
Saskaņā ar 1998. gadā pieņemto "Administratīvi teritoriālās reformas likumu" un 2008. gada "Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likumu" 2009. gada 1. jūlijā Daugavpils rajons tika likvidēts un tā teritorijā izveidoti:
Turguts Ezals
Turguts Ezals (tr,  — ) bija Turcijas sabiedriskais un politiskais darbinieks. No 1983. līdz 1989. gadam viņš bija Turcijas premjerministrs un no 1989. līdz 1993. gadam Turcijas prezidents. Ezala, kurš bija brīvā tirgus ekonomikas atbalstītājs, valdīšanas laikā notika plašas ekonomikas reformas, kas uzlaboja valsts ekonomisko stāvokli un konkurētspēju. Viņš izvirzīja saukli "Eksportēt vai mirt", politiski sliecās uz Rietumiem un pievienošanos ES, pie tam saglabājot Turcijai raksturīgo pantjurkismu — slieksmi integrēt visas tjurku tautas Turcijas virsvadībā.
Biogrāfija
Turguts Ezals piedzima bankas darbinieka ģimenē, kura darba pienākumi bieži lika mainīt dzīvesvietu. Pēc nabadzīgas bērnības Ezals, sekmīgi mācīdamies, kļuva par inženieri valsts organizācijā. Turpmākajos gados viņš strādāja kā elektrotīklu inženieris, vēlāk konsultants (1950-1971, izņemot īsu militārā dienesta laiku). Kopš studenta gadiem viņš bija saistīts arī ar politiku, taču sākotnēji nepiedalījās tās publiskajā segmentā. 1965. gadā viņš kļuva par padomnieku Turcijas premjerministram Silejmanam Demirelam. Pēc 1971. gada militārā apvērsuma viņš uz diviem gadiem devās uz ASV, kur strādāja Pasaules Bankai, vēlāk bija vairāku kompāniju vadītājs Turcijā. 1977. gadā neveiksmīgi kandidēja vietējās vēlēšanās Izmirā no Nacionālās Glābšanas partijas, kura tiecās apvienot islāmu un ekonomisku progresu. 1979. gadā viņš kļuva par premjerministra Demirela apakšsekretāru, bet 1980. gadā pēc Demirelu gāzušā Kenana Evrena militārā apvērsuma viņš tika iecelts par vicepremjeru un palika šajā amatā 22 mēnešus. 1983. gadā viņš nodibināja Dzimtenes partiju un kļuva par tās līderi. Tai pašā gadā partija guva negaidītu uzvaru valsts vēlēšanās, iegūstot 211 no 400 deputātu vietām. 1988. gadā, kad tika prognozēta Ezala atkalievēlēšana par partijas līderi, partijas kongresā pret viņu tika izdarīts atentāts, taču Ezalu tikai ievainoja un viņš atkal kļuva par partijas vadītāju. Vēlāk Ezala dēls paziņoja, ka vairākus mēnešus pirms 1988. gada atentāta Turgutu Ezalu jau mēģinājuši nogalināt, inscenējot lidmašīnas avāriju, taču pilotam izdevies veikt avārijas nosēšanos. Izmeklētāji pēc tam ar 95% ticamību paziņoja, ka gaisā noticis sprādziens. 1989. gadā Ezals pārņēma valsts prezidenta amatu no Kenana Evrena.
Lai gan tolaik Turcijas prezidenta amatam bija vairāk ceremoniāls raksturs, Ezals arī tajā izrādīja lielu iekšpolitisku un ārpolitisku aktivitāti. Viņš uzskatīja, ka islāms ir savienojams ar demokrātiju un zinātni, un centās mīkstināt Turcijai sāpīgus mazākumtautību jautājumus. Ezals mēģināja uzsākt sarunas ar armēņiem par armēņu genocīda atzīšanu, tomēr nespēja pārvarēt pretestību tam valsts iekšienē. Būdams no mātes puses kurds, viņš pēc neveiksmīgiem mēģinājumiem apspiest kurdu pretestību tāpat mēģināja mierīgi atrisināt kurdu jautājumu, atbalstot informācijas un izglītības ieviešanu kurdu valodā un uzturot kontaktus ar kurdu organizācijām, ieskaitot teroristisko Kurdistānas Strādnieku partiju, noslēdzot ar to pamieru. 1991. gadā viņš aktīvi atbalstīja ASV un sabiedroto uzbrukumu Irākai, lai atbrīvotu tās okupēto Kuveitu.
Varta (pilsēta)
Varta (pl) ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lodzas vojevodistē uz ziemeļiem no Seradzas pie Vartas upes.
ASV hokeja izlase
ASV hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv ASV starptautiskajās hokeja spēlēs. ASV hokeja izlase izcīnījusi divu Pasaules čempionātu un divu Olimpisko spēļu zelta medaļas. 1996. gadā tā uzvarēja arī Pasaules kausa izcīņā. 2023. gadā tā atrodas 4. vietā Starptautiskās hokeja federācijas vīriešu hokeja izlašu rangā un spēlēja 2023. gada Pasaules čempionāta elites divīzijā.
Olimpiskās spēles
Piezīme: Līdz 1968. gadam olimpisko spēļu turnīra rezultāts tika ieskaitīts arī pasaules čempionāta ieskaitē.
Rimicāni
Rimicāni (arī Rimeicāni) ir ciems Preiļu novada Rožkalnu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Dubnas kreisajā krastā pie Malnaviņas ietekas 27 km no novada centra Preiļiem un 198 km no Rīgas.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Vilis Gulbis
Vilis Gustavs Gulbis (dzimis, miris ) bija agronoms, Latvijas Republikas sabiedriski politiskais darbinieks, zemkopības ministrs, izglītības ministrs un iekšlietu ministrs vairākās valdībās. Pēc Latvijas okupācijas deportēts uz PSRS, kur viņam izpildīts nāvessods.
Dzīves gājums
Dzimis 1890. gada 23. septembrī Tukuma apriņķa Abavas pagasta Jaunsātu muižā (tagad — Jaunsātu pagasts) kalēja ģimenē.
Beidzis Mironova komercskolu un 1914. gadā Rīgas Politehnisko institūtu, kur studēja lauksaimniecību, iegūstot agronoma grādu. Bijis latviešu studentu korporācijas Talavija biedrs.
Kara laikā Vidzemes guberņas pārtikas valdes priekšsēdētājs. Viens no Latviešu Zemnieku savienības dibinātājiem, kā tās delegāts piedalījās Tautas Padomes dibināšanā 1918. gada 17.novembrī un Latvijas Republikas proklamēšanas aktā 1918. gada 18. novembrī.
Latvijas Republikas 3.—4. Saeimas deputāts, Zemkopības ministrs (1928, 1930-1931, 1931-1933), arī Izglītības ministrs (1933—1934), Iekšlietu ministrs (1934—1939). Pēc aiziešanas no ministra amata iecelts par vispārējās Lauksaimniecības bankas direktoru.
Pēc Latvijas okupācijas Vili Gulbi 1940. gada oktobrī apcietināja un deportēja uz PSRS, bet 1942. gada 19. janvārī nošāva Astrahaņas cietumā.
Darbība izglīwtības ministra postenī
Ministrs Gulbis kā Krišjāņa Barona prēmiju komisijas priekšsēdētājs 1934. gada 8. martā parakstīja kārtējo lēmumu par prēmiju piešķiršanu. L. Adamovičs par grāmatu “Vidzemes baznīca un latviešu zemnieks 1710.—1740. g.” saņēma 250 latus, P. Mantinieks par “Lielo Latvijas karti” — tikpat daudz, A. Goba par darbu “Latgale” 150 latu utt.
Apbalvojumi
Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa I (1937), II, III (1930) un IV (1926) šķiru, Aizsargu Nopelnu krustu, Zemkopības ministrijas medaļām ("Par centību" u.c.) un vairākiem ārzemju ordeņiem (t.sk. Somijas Baltās rozes ordenis, Norvēģijas Svētā Olafa ordeņa zvaigzne, Lietuvas Ģedimina ordeņa zvaigzne), kas kā dāvinājums 2018. gadā nonāca Latvijas Nacionālā vēstures muzeja kolekcijā.
Eksetera
Eksetera ir pilsēta Lielbritānijas dienvidrietumos, Anglijā, Dienvidrietumanglijas reģionā, Devonas grāfistē pie Ekses upes. Atrodas 60 kilometrus uz ziemeļaustrumos no Plimutas, 110 kilometrus uz dienvidrietumiem no Bristoles un 236 kilometrus uz rietumiem no Lielbritānijas galvaspilsētas Londonas. Pilsēta atrodas pie Lamanša jūras šauruma. Devonas grāfistes administratīvais centrs un lielākā pilsēta. Pilsētas kopējā platība ir 47,03 km², pēc 2011. gada datiem pilsētā dzīvo 117 773 iedzīvotāji.
Ekseteras katedrāle ir dibināta 12. gadsimta sākumā. Eksetera Romas impērijas laikā bija vistālāk dienvidrietumos esošais impērijas nocietinājums Romas Britānijā.
4. decembris
4. decembris ir gada 338. diena pēc Gregora kalendāra (339. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 27 dienas.
Pendulum
Pendulum ir austrāliešu elektroroka/drum and bass grupa, kas dibināta 2002. gadā Pērtā. Grupas sākotnējā sastāvā bija Roberts "Robs" Svairs (pseidonīms "Anscenic"), Garets Makgrilens (pseidonīms "Speed"), un Pols Hārdings (pseidonīms "El Hornet"). 2006. gadā grupai pievienojās ģitārists Perids Gvineds, bet 2009. gadā bundzinieks Kevins Souka un MC Bens Maunts.
Virdžīnu salas (nozīmju atdalīšana)
Virdžīnu salas jeb Virdžīnas var būt: