cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valters Caps
Valters Caps ( — ) bija fototehnikas konstruktors, fotoaparāta "Minox" izgudrotājs.
Biogrāfija
Dzimis Rīgā, vācbaltiešu ģimenē. Izgudrotāja tēvs Kārlis bija Lielbritānijas pavalstnieks, bet māte Emīlija Antonija Ida Burhards – baltvāciete. 1918. gadā Krievijas varas iestādes vairākas rīdzinieku ģimenes, to skaitā arī Capu ģimeni, izsūtīja uz Ufas pilsētu Urālos. Pēc atgriešanās Latvijā ģimene 1921. gadā nolēma caur Tallinu doties uz Rietumiem. Vispirms uz Tallinu aizbrauca tēvs, ģimene viņam pievienojās vēlāk. Valters Caps palika Tallinā, kur ilgāku laiku strādāja ar fototehniku saistītus darbus. 1922. gadā viņš kļuva par mācekli pie Tallinas labākās mākslas fotogrāfijas darbnīcas vadītāja Valtera Lemberga (Walter Lemberg).
Lai gan Valters Caps bija autodidakts ar nelielu skolas izglītību, viņam piemita izcilas konstruktora spējas. Jau 1922. gadā Valters Caps sāka domāt par neliela fotoaparāta izveidi. 1932. gadā Valters Caps un Rihards Jirgens izveidoja kopuzņēmumu, kurā Caps ieguldīja savas idejas, Jirgens – naudu. "Minox" fotoaparāta prototips tapa laikā no 1932. līdz 1936. gadam. Tā izveidē Caps piesaistīja optiķi Karlu Indusu un mehāniķi Hansu Epneru. Neraugoties uz to, ka izgatavotais fotoaparāts bija izcils smalkmehānikas paraugs, tas tomēr neguva ražotāju atsaucību līdz brīdim, kad Valsts elektrotehniskās fabrikas (VEF) pārstāvji Tallinā noorganizēja tikšanos ar VEF direktoru Teodoru Vītolu. Lai gan šādas tehnikas izgatavošana bija risks, jo fabrika līdz šim nebija izgatavojusi neko tamlīdzīgu, VEF piekrita sadarbībai ar Capu. Valters Caps noslēdza līgumu un, pārceļoties atpakaļ uz Rīgu, kopā ar latviešu konstruktoriem un inženieriem sāka tehnoloģisko izstrādi rūpnieciskajai ražošanai. "Minox" fotoaparātu masveida ražošana tika uzsākta 1938. gadā.
Pēc Latvijas okupācijas un pievienošanas PSRS Valters Caps kopā ar citiem baltvāciešiem 1941.gada martā pameta Latviju un devās uz Vāciju. Tur viņš apmetās Berlīnē, kur līdz 1945. gadam strādāja firmas AEG Mikroskopijas nodaļā.
Pēc Otrā pasaules kara Valters Caps atjaunoja sadarbību ar Jirgenu un 1945. gadā nodibināja firmu Minox GmbH, atsākot kara laikā pārtraukto "Minox" fotoaparātu ražošanu. 1950. gadā viņam radās konflikts ar šo uzņēmumu un viņš devās uz Šveici, kur turpināja veikt konstruēšanas darbus miniatūrās fotogrāfijas jomā. 1990. gadā viņš atjaunoja sadarbību ar uzņēmumu.
Pēc Latvijas valstiskuma atjaunošanas vairākkārt viesojies Latvijā. 2003. gadā, 97 gadu vecumā, viņš nomira Šveicē.
Minox fotoaparāts
Capa radītais "Minox" bija pilnīgi jauna tipa fotoaparāts, kurš no citiem atšķīrās ar savu mazo izmēru un vienlaicīgi spēju veikt ļoti kvalitatīvus fotouzņēmumus. Tas bija iecienīts ne tikai slepeno aģentu vidū, kuri ar tā palīdzību varēja viegli, ātri un kvalitatīvi veikt dokumentu fotouzņēmumus, bet arī amatierfotogrāfu vidū. Līdz 1943. gadam tika izgatavoti aptuveni 17 500 "Minox" fotoaparātu, kurus eksportēja uz daudzām attīstītākajām pasaules valstīm.
Minox T8 tālskatis
Valtera Capa pēdējais izgudrojums bija kabatas izmēra tālskatis "Minox T8", ko viņš radīja pēc sadarbības atjaunošanas ar Minox GmbH.
Patenti
Valtera Capa radītā "Minox" fotoaparāta konstrukcija balstījās uz vairākiem inovatīviem inženiertehniskiem risinājumiem, par kuriem kopumā tika saņemti 66 patenti 18 valstīs.
Apbalvojumi
2001. gadā Valteram Capam piešķirts Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktora grāds inženierzinātnēs (Dr.sc.ing.h.c.). Tajā pašā gadā viņš saņēma Igaunijas Māras Zemes krusta ordeni. 2002. gadā Valters Caps saņēma Vācijas Federatīvās Republikas Goda ordeni.
Piemiņa
1994.gadā Igaunijas pasts laida apgrozībā īpašu pastmarku par godu Valteram Capam.
1996. gadā Valtera Capa vārdā nosaukta viena no Veclāras ielām, kurā atrodas firmas Minox GmbH galvenā mītne.
2004. gada septembrī Latvijas Zinātņu akadēmija un Latvijas Patentu valde apstiprināja nolikumu iedibinātajai Valtera Capa balvai par izcilu izgudrojumu. Līdz šim balva pasniegta piecas reizes.
2007. gadā klajā laista režisora Kurta Vidmera dokumentālā filma ar nosaukumu "Minox leģenda", kurā atveidota leģendārā fotoaparāta tapšanas vēsture un nozīme fotorūpniecībā. Tajā redzams pats Valters Caps, kā arī viņa dēls un meita.
Kosmiskais nesējs
Kosmiskais nesējs ir aparāts vai sistēma kravu vai cilvēku nogādāšanai Zemes orbītā vai trajektorijā uz citu astronomisku objektu.
Līdz šim vienīgais kosmiskā nesēja veids ir nesējraķetes, kas darbojas pēc reaktīvās kustības principa. Raķetes kravas nogādāšanai orbītā tiek izmantotas pēc daudzpakāpju shēmas, tas ir, kad pirmā pakāpe iztērējusi savu degvielu, tiek iedarbināta otrā, un tā tālāk. Dažreiz pirmās pakāpes vietā tiek izmantota lidmašīna, lai paceltu raķeti virs atmosfēras blīvajiem slāņiem (piemēram, Pegasus raķete). Nesējraķetes vai to daļas ir vienreiz izmantojamas (vairākkārt izmantojami, piemēram, ir elementi no Space Shuttle sistēmas). Nesējraķetes vēl joprojām tiks aktīvi izmantotas tuvākajā nākotnē.
Tā kā raķešdzinēji jau gandrīz ir izsmēluši principiālas uzlabošanas iespējas, bet joprojām to ražošana un ekslpuatācija ir ļoti dārga, tad tālākā nākotnē tiks projektētas principiāli jaunas sistēmas. Piemēram, kosmiskais lifts, orbitālie dirižabļi, ar lāzera staru darbināmi nesēji un citi.
Kasass
Kasass var būt:
Tonijs Kukočs
Kopā ar Dienvidslāvijas izlasi izcīnīja sudraba medaļu 1988. gada Olimpiskajās spēlēs, uzvarēja 1990. gada Pasaules čempionātā, ieguva zelta medaļas 1989. un 1991. gada Eiropas čempionātos. Kopā ar Horvātijas izlasi izcīnīja sudraba medaļu 1992. gada Olimpiskajās spēlēs, ieguva bronzas medaļu 1994. gada Pasaules čempionātā, bronzas medaļu 1995. gada Eiropas čempionātā.
Tonijs Kukočs ticis iekļauts 50 izcilāko Eirolīgas spēlētāju un darbinieku vidū.
"Jauniņā" sēriju uzskatījums
"Jauniņā" (en) ir amerikāņu komēdijseriāls, kura autore ir Elizabete Merivetera. To translē televīzijas kanāls Fox, un to filmē Losandželosā, ASV. Galvenās lomas seriālā atveido Zoja Dešanela, Džeiks Džonsons, Makss Grīnfīlds, Lamorns Moriss un Hanna Simona. Seriāls tiek translēts Fox televīzijas kanālā kopš. Pašlaik ir pārraidītas 94 sērijas.
.gg
.gg ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistībā ar Gērnsiju. Tas tika izveidots 1996. gadā. Domēna sponsors ir Island Networks Ltd., kas nodrošina arī domēnu reģistrēšanu.
Ārējās saites
Toppdomän
STS-131
STS-131 bija Space Shuttle Discovery apgādes ekspedīcija uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Stacijas lidojumu programmā šī misija apzīmēta kā ISS-19A. Starts notika, nolaišanās —
Apkalpe
Kosmoplāna Endeavour apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
1. diena, pacelšanās
10:21 — 16:21 UTC
Discovery startēja 10:21:25 UTC no Kenedija kosmosa centra starta kompleksa LC39A. Pēc ieiešanas orbītā tika atvērtas kosmoplāna durvis un izvērsta Ku joslas antena, bet pēc aktivizēšanas tā nedarbojās kā paredzēts. Šī antena tiek izmantota liela ātruma datu (tai skaitā attēlu un video) pārraidīšanai uz zemi, kā arī kā radars tuvošanās un saslēgšanās operāciju laikā.
2. diena
00:21 — 16:21 UTC
Ar manipulatoram piestiprinātu sensoru stieni tika veikta kosmoplāna karstumaizsardzības pārklājuma apskate. Rezultāti tika ierakstīti, un tos uz zemi pārraidīs pēc tam, kad kosmoplāns pievienosies stacijai.
3. diena, saslēgšanās
00:21 — 16:21 UTC
Discovery ar SKS saslēdzās 07:44 UTC. Lūka starp kosmoplānu un staciju tika atvērta 09:11 UTC.
5. diena, 1. iziešana kosmosā
00:51 — 17:21 UTC
Iziešana atklātā kosmosā sākās 05:31 UTC, kuru veica R. Mastrakjo un K. Andersons. Darbus no stacijas iekšpuses koordinēja D. Metkalfa-Lindenburgere. Stacijas manipulatoru vadīja S. Vilsone un D. Datons. Vispirms Mastrakjo devās uz Discovery kravas telpu, kur pie jaunās amonjaka tvertnes piestiprināja ierīci objekta satveršanai ar manipulatoru. Savukārt Andersons devās uz fermas S1 segmentu, kur no vecās amonjaka tvertnes atvienoja amonjaka un slāpekļa vadus. Pēc tam kosmonauti noņēma transportēšanas stiprinājumus no amonjaka tvertnes kosmoplāna kravas telpā. 07:39 UTC tvertne tika atbrīvota, un Andersons ar abām rokām to pacēla virs galvas. 07:47 UTC tvertni satvēra stacijas manipulators un to pārvietoja uz mobilo transportieri. Pa to laiku Mastrakjo devās uz Kibo moduli, kur paņēma eksperimentu paraugus, lai tos nogādātu atpakaļ uz zemi. Kosmonauti pārvietojās uz mobilo transportieri, kur piestiprināja pārcelto tvertni. 09:20 viņi pārvietojās uz S0 fermu, kur nomainīja žiroskopu bloku Rate Gyro Assembly (RGA). 11:58 UTC iziešana kosmosā beidzās. Apkalpes locekļi, kas nebija iesaistīti ārpuskuģa aktivitātēs, nodarbojās ar mantu pārnešanu no Leonardo moduļa.
6. diena
00:21 — 17:21 UTC
Tika nolemts Discovery lidojumu pagarināt par vienu dienu, lai varētu veikt kosmoplāna karstumizolācijas pārklājuma papildu apskati. Iepriekšējos lidojumos to veica pēc atvienošanās no stacijas autonomā lidojumā. Tagad, kad nedarbojas ātrdarbīga sakaru antena, tas jāizdara pirms atvienšanās no SKS, lai novērojumu rezultātus varētu noraidīt uz zemi ar stacijas sakaru līdzekļiem.
Diena tika pavadīta, pārnesot mantas no Leonardo.
05:24 UTC iedarbojās uguns trauksmes signalizācija, un Discovery apkalpe ieņēma savas vietas kosmoplānā. Tika noskaidrots, ka nostrādājis sensors Zvezda modulī. SKS komandieris Oļegs Kotovs to skaidroja ar gaisa filtra tīrīšanā radītajiem putekļiem.
7. diena, 2. iziešana kosmosā
01:21 — 17:21 UTC
Otrajā iziešanā kosmosā piedalījās Mastrakjo un Andersons un darbus no stacijas iekšpuses koordinēja Metkalfa-Lindenburgere. Iziešana sākās 05:30 UTC. Vispirms viņi devās uz S1 sekciju, kur atvienoja veco amonjaka tvertni. Mastrakjo tvertni pacēla rokās un 06:29 UTC to satvēra manipulators. Tad to pārvietoja uz mobilo tronsportieri un 07:26 piestiprināja. Kamēr manipulatoru pārvietoja uz jauno tvertni, kosmonauti uzstādīja divas radiatoru fiksacijas ierīces uz P1 sekcijas.
07:52 manipulators satvēra jauno tvertni, kura 08:48 bija pārvietota uz S1 segmentu. 09:09 kosmonauti tvertni novietoja paredzētajā vietā. To piestiprinot, viņi sadūrās ar problēmu: ilgu laiku nevarēja pieskrūvēt pēdējo no četrām skrūvēm. Andersonam nācās atgriezties slūžu kamerā pēc papildu instrumentiem. Tādējādi viņi zaudēja pusotru stundu. 10:46 tvertne bija piestiprināta. Viņi sāka pievienot kabeļus un cauruļvadus, bet darbu nepabeidza līdz galam, jo vajadzēja atgriezties slūžu kamerā, lai pārbaudītu un notīrītu skafandrus no dzesēšanas sistēmas amonjaka.
11:30 kosmonauti atgriezās pie noņemtās tvertnes un noņēma to no mobilā transportiera. Tvertnei pievienoja stiprinājumus, ar kuriem tā tiks nostiprināta Discovery kravas telpā. Tad tvertni satvēra manipulators un pārvietoja uz fermas otru pusi, kur tā paliks līdz nākamajai iziešanai.
Kosmonautiem bija plānots noņemt mikrometeorītu paneli, bet laika trūkuma dēļ šo uzdevumu pārcēla uz nākamo reizi. Mastrakjo un Andersons slūžu kamerā atgriezās 12:45. Iziešana beidzās 12:56 UTC, ilgums 7 stundas 26 minūtes.
8. diena
01:51 — 18:21 UTC
Kosmonautiem šī bija daļēji atpūtas diena. Kosmonautikas dienas sakarā sakaru seansu ar SKS veica Krievijas prezidents Dmitrijs Medvedevs. Apkalpes turpināja mantu pārnešanu no Leonardo uz stacijas moduļiem un otrā virzienā.
9. diena, 3. iziešana kosmosā
02:21 — 19:21 UTC
Tā kā plānotais laiks bija pārtērēts, tika nolemts neveikt eksperimentu paraugu noņemšanu no Columbus moduļa ārpuses. Tā vietā kosmonauti pie Z1 segmenta veica sagatavošanas darbus antenas uzstādīšai, kura tiks uzmontēta STS-132 laikā. 12:26 viņi atgriezās slūžu kamerā.
Ieslēdzot dzesēšanas sistēmas jauno amonjaka tvertni, atklājās, ka viens no ventiļiem nedarbojas.
10. diena
03:21 — 20:21 UTC
Kosmonauti turpināja mantu pārnešanu. Inženieri uz zemes mēģināja novērst kļūmi ventilī pie dzesēšanas sistēmas pieslēgtās amonjaka tvertnes cauruļvadā. Nosūtot komandas, tas neizdevās. Tika izskatīta iespēja veikt ārpuskārtas iziešanu kosmosā, lai nomainītu amonjaka tvertni pret rezerves tvertni.
11. diena
04:21 — 21:20 UTC
Tika nolemnts neveikt ceturto iziešanu kosmosa, lai veiktu amonjaka tvertnes nomaiņu. Inzenieri novērtējuši, ka dzesēšanas sistēma var kādu laiku funkcionēt ar vienu cilpu. Tvertnes nomaiņu veiks vai nu SKS 23. ekspedīcijas dalībnieki vai STS-132.
Mantu pārnešana no Leonardo uz staciju un no stacijas uz kravas moduli tika pabeigta. Pavisam modulī atgādāšanai uz zemi tika iekrautas 2,5 t. 07:38 UTC lūkas uz Leonardo tika aizvērtas. Radās problēma Harmony salēgšanās mehānisma vadības bloka kabeļu savienojumā ar Leonardo. Pēc dažādām pārbaudēm izdevās atrisināt problēmu. 17:25 tika sākta pārejas dehermetizācija starp Harmony un Leonardo. 17:56 moduli satvēra stacijas manipulators. 19:48 tika sākta Leonardo atvienošanas operācija. 20:24 (aptuveni septiņas stundas vēlāk nekā plānots) modulis tika atvienots. 20:55 Leonardo atradās virs Discovery kravas telpas. Tā ievietošana kravas telpā tika pārcelta uz nākamo dienu. Apkalpes darba diena pagarinājās par vienu stundu.
12. diena
05:21 — 20:20 UTC
06:50 UTC tika turpināta Leonardo iekraušana Discovery kravas telpā. 07:15 UTC kravas modulis tika nostiprināts.
Nākošo dienu kosmonauti pavadīja, veicot kosmoplana ārējā apšuvuma apskatei. Rezultāti uz zemi tika noraidīti caur SKS sakaru sistēmu.
13. diena, atvienošanās no SKS
04:21 — 20:20 UTC
STS-131 apkalpe atvadījās no stacijas apkalpes. 10:30 tika aizvērtas lūkas starp Discovery un SKS. Kosmoplāns no stacijas atvienojās 12:52 UTC. Tika veikts tradicionālais stacijas aplidojums. 14:29 tika veikta 13 sekunžu dzinēju iedarbināšana, un Discovery attālinājās no SKS.
14. diena
04:21 — 20:20 UTC
Discovery atradās autonomā lidojumā, un apkalpe gatavojās nolaisties.
15. diena
04:21 — 19:21 UTC
19. aprīlī bija divas nolaišanās iespējas. Slikto laikapstākļu dēļ Kanaveralas ragā tila nolemts nolaišanos atlikt uz nākamo dienu.
16. diena
03:21 — 13:08 UTC
20. aprīlī bija piecas nolaišanās iespējas: divas Floridā un trīs Kalifornijā. Nolaišanās notika otrajā piegājienā Kenedija kosmosa centrā.
Marīns
Marīns var būt:
Robertss
Robertss var būt:
Kuunkuiskaajat
Kuunkuiskaajat ir somu duets, kā sastāvā ir divas folkgrupas Värttinä bijušās dalībnieces: Suzanna Ano un Johanna Virtanena. Kuunkuiskaajat pārstāvēja Somiju 2010. gada Eirovīzijā ar dziesmu "Työlki ellää". Savā pusfinālā duets ieņēma 11. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam. Duets uzvarēja Somijas nacionālajā atlasē Euroviisut 2010 ar 42% balsu superfināla balsošanā. 2008. gadā ir izdevušas albumu Kuunkuiskaajat.
Kāršu nams
"Kāršu nams" (en) ir ASV politiskās drāmas seriāls, kura autors ir Bo Vilimons. Šī ir BBC miniseriāla ar tādu pašu nosaukumu adaptācija, kura sižets savukārt ticis veidots pēc Maikla Dobsa tāda paša nosaukuma romāna. Seriāls pārraidīja no 2013. gada februāra līdz 2018. gada novembrim, kopumā tam bija sešas sezonas (73 sērijas).
Seriāla darbība notiek mūsdienu Vašingtonā, ASV. Seriāls ir par Demokrātiskā partijas politiķi kongresmeni Frenku Andervudu (attēlo Kevins Speisijs), kas pārstāv Dienvidkarolīnas 5. apgabalu ASV Pārstāvju palātā. Andervuds pēc nekļūšanas par ASV valsts sekretāru, kas viņam tika apsolīts, sāk iegūt varu paša spēkiem. "Kāršu nams" galvenokārt ir par nežēlīgu pragmatismu, manipulēšanu, varu un sliktu lietu darīšanu lielāka labuma vārdā.
Katras sezonas visas sērijas publicēja vienlaikus Netflix interneta tiešsaistes straumēšanas pakalpojumā. Seriāls guva kritiķu atzinību un tas nominēts, kā arī saņēmis vairākus apbalvojumus.
Seriāls Latvijā demonstrēts televīzijas kanālos TV6 un Duo 3.
Klensijs Vigams
Klensijs Vigams (en), vairāk zināms kā policijas priekšnieks Vigams, ir tēls animētajā seriālā "Simpsoni". Vigams ir nekompetents policijas priekšnieks. Vairākas reizes atbrīvots no amata par neprofesionālismu un korumpētību. Tēlu ierunājis Henks Azarija.
Vācijas futbola Bundeslīga
Vācijas futbola Bundeslīga ir augstākā līga Vācijas futbola līgu sistēmā. Termins Bundeslīga tiek lietots arī Austrijas futbolā un ir attiecināts uz augstāko līmeņa līgu sacensībām dažos citos sporta veidos šajās abās valstīs.
Pretēji citām valstīm Vācijā bija savā ziņā neparasta futbola struktūra, vienota nacionālā līga tika izveidota diezgan vēlu. Bundeslīga tika izveidota 1962. gadā, bet pirmo sezonu aizvadīja 1963. gadā. Līgas struktūra un nacionālo futbolu līgu organizācija līdz mūsdienām ir piedzīvojusi biežas pārmaiņas. Līgu dibināja Vācijas Futbola asociācija, bet tagad to pārvalda organizācija "Vācijas futbola līga".
Diokletiāns
Dzīvesgājums
Diokletiāns dzimis Dioklejā (Dioclea) pie Salonas, mūsdienu Splitas pievārtē neievērojamā ģimenē. Izvirzījās par spējīgu Romas impērijas armijas karavadoni un Romas ķeizara Numeriāna miesassargu pavēlnieku, pēc kura nonāvēšanas romiešu armija 284. gadā pasludināja Diokletiānu par nākamo imperatoru augustu. Par savu līdzvaldnieku (cēzaru) viņš izvēlējās savu draugu Maksimiānu, kas vēlāk kļuva par augustu un Romas impērijas rietumu provinču valdnieku. Lai ieviestu kārtību Romas provincēs, 293. gadā Diokletiāns par savu palīgu un līdzvaldnieku (cēzaru) austrumu provincēs izvēlējās Galēriju (tieši pārvaldīja Ilīrijas provinci), bet Maksimiāns par cēzaru izvēlējās Konstanciju Hloru (valdīja Britānijas, Gallijas un Spānijas provincēs).
293. un 294. gadā Diokletiāns uzturējās Apakšējās Panonijas galvaspilsētā Sirmijā un Bizantijā (tagadējā Stambulā), gūstot uzvaras pār sarmatiem. Viņš uzbūvēja nocietinājumus uz ziemeļiem no Donavas, pie Akvinkas (Budapeštas), Bononijas (Vidinas, Bulgārija), Ulcisijas Veteras, Kastras Florentijas, Intercisas (Dunauivarošas, Ungārija) un Onagrinumas (Begečas, Serbija). Jaunie nocietinājumi kļuva par daļu no jaunās aizsardzības līnijas, kuru nosauca par Ripa Sarmatica. 295. un 296. gadā Diokletiāns vēlreiz uzsāka karagājienu šajā reģionā un 296. gada vasarā guva uzvaru pār karpiem. Savas valdīšanas beigās Diokletiāns pilnībā nostiprināja līniju Donavas garumā, nodrošinot to ar nocietinājumiem, placdarmiem, lieceļiem un torņiem, kā arī nosūtot vairāk nekā piecpadsmit leģionus pārvaldīt šo reģionu. Tas prasīja milzīgus līdzekļus, bet tādā veidā vismaz tika nodrošināta aizsardzība.
Tajā pašā laikā 295. gadā viņa līdzvaldnieks Galērijs karoja Augšēģiptē un pret Persijas impēriju Sīrijā. Diokletiāna mēģinājumi ieviest ēģiptiešiem nodokļu sistēmu pēc impērijas standartiem izsauca neapmierinātību un sacelšanos. Imperatora varas uzurpators Domicijs Domiciāns 297. gadā pasludināja sevi par augustu, lielākā daļā Ēģiptes, ieskaitot Aleksandriju, atzina viņa noteikumus. Diokletiāns devās uz Ēģipti, 297. gada rudenī apspieda dumpiniekus Tēbaidā, pēc tam aplenca Aleksandriju. Domiciāns mira 297. gada decembrī, kad Diokletiāns jau kontrolēja lielāko daļu Ēģiptes, izņemot pilsētas. Aleksandrija, kuras aizsardzību organizēja Diokletiāna bijušais pārvaldnieks Aurēlijs Ahilejs, noturējās, iespējams, līdz pat 298. gada martam. Aleksandrija zaudēja spēju neatkarīgi kalt naudu, kas bija sods par sacelšanos. Diokletiāna reformas pārkārtoja Ēģiptes provinces pārvaldi Romas standartiem. Nākamajā vasarā Diokletiāns devās uz dienvidiem gar Nīlu. Ieradies Oksirinkhosā un Elefantinā, Nūbijā, viņš nodibināja mieru ar Nobatijas un Blemjesas ciltīm. Pēc miera noslēgšanas Romas robežas pārcēlās uz ziemeļiem pie Filajes un abas ciltis saņēma kompensācijā zeltu. Diokletiāns atstāja Āfriku uzreiz pēc miera noslēgšanas, 299. gada februārī viņš ieradās Sīrijā un satikās ar Galēriju Divupē.
Tyrrell Racing
Vislielākie komandas panākumi saistās ar pagājušā gadsimta septiņdesmitajiem gadiem, kad komanda izcīnīja 3 čempiona titulus pilotu vērtējumā un 1 konstruktoru kausu. . gadā komanda izstrādāja sešriteņu formulu ar kuru bija paredzēts piedalīties sacensībās, un ar to tika izcīnīta pat viena uzvara, tomēr galu galā vēlāk Starptautiskā Automobiļu federācija aizliedza šo mašīnu. Pēdējo reizi Tyrrell komanda uzvaru izcīnīja. gada ar Ford Cosworth DFV dzinēju. 1997. gada nogalē komandu nopirka tabakas uzņēmums BAT. Pēdējo sezonu ar nosaukumu Tyrrell komanda pavadīja. gadā. Tad tā kļuva par British American Racing vienību. Komandas dibinātājs Kens Tirels nomira no vēža 2001. gadā.
Diokletiāns
Dzīvesgājums
303. gadā Diokletiāns izvērsa pēdējās un vislielākās kristiešu vajāšanas Romas impērijā. 305. gadā viņš atteicās no varas un dzīvoja savā pilī Salonas pievārtē, nodarbojoties ar savu iemīļoto vaļasprieku - kāpostu audzēšanu.
Tramvaju satiksme Ščecinā
Tramvaju satiksme Ščecinā ir viens no sabiedriskā transporta veidiem, kas nodrošina pasažieru pārvadāšanu Ščecinas pilsētas robežās. Kopš 2009. gada 1. janvāra, reorganizējot "MZK Szczecin", pārvadājumus ar tramvajiem veic pašvaldības uzņēmums "Tramwaje Szczecińskie". Patlaban pasažieru pārvadājumi tiek veikti 12 tramvaju maršrutos, kuru kopējais garums 2017. gada 1. decembrī sasniedza 112,77 km. 2021. gada 31. decembrī "Tramwaje Szczecińskie" rīcībā atradās 202 tramvaju vagoni. Ščecinā atrodas 2 tramvaju depo. Tramvaja sliežu platums ir 1435 mm.
Tramvaju satiksmes pirmsākumi meklējami 1879. gada 23. augustā, kad Ščecinas ielās parādījās pirmie zirgu tramvaji. Nepilnus 15 gadus vēlāk, 1896. gadā, pilsētā darbību uzsāka elektriskais tramvajs. Sākot ar 2011. gada 1. februāri pasažierus 7. tramvaju maršrutā sāka pārvadāt pirmais Polijā ražotais zemās grīdas tramvajs Pesa 120NaS. Līdz 2014. gada martam Ščecinai tika piegādāti 6 zemās grīdas tramvaji ar 5 posmiem, sastāva garums 31,82 m, kā arī 22 šī paša modeļa tramvaji ar 5 posmiem, sastāva garums 30,12 m.
Ekspluatācijā esošie tramvaju modeļi
Ekspluatācijā esošie tramvaju modeļi.
Ekspluatācijā bijušie tramvaju modeļi
Ekspluatācijā bijušie tramvaju modeļi.
Esošie tramvaju maršruti
Mūsdienās Ščecinā ir 12 tramvaju maršruti.
Tīlings
Tīlings (Tiling) var būt:
Rogainings
Rogainings (en) ir apvidus orientēšanās komandu sporta veids. Tas ir radies Austrālijā un ir cieši saistīts ar klasisko orientēšanās sportu. Rogainingu pasaulē vada Starptautiskā rogaininga federācija (IRF).
Rogaininga vēsture
Pirmās rogaininga sacensības norisinājās 1976. gadā Austrālijā, Viktorijas štatā. Sporta veida nosaukums ir cēlies no tā izgudrotāju triju austrāliešu vārdu pirmajiem burtiem Ro (Rod), Gai (Gail), Ne (Neil). Rogainings ātri kļuva populārs Austrālijā, bet pirmās sacensības ārpus tās notika tikai 1986. gadā Kanādā. 1989. gadā dibināta Starptautiskā rogaininga federācija (IRF), bet pirmais Pasaules čempionāts notika 1992. gadā Austrālijā, netālu no Melburnas. Sākot ar 1996. gadu pasaules čempionāti rogainingā notiek ik pēc diviem gadiem. Pirmais Eiropas čempionāts notika 2004. gadā Krievijā. 2007. gada Eiropas čempionāts notika Latvijā, Smiltenes apkārtnē.
Pasaules un Eiropas čempionāts
Eiropas čempionāts trīsreiz (2007., 2011. un 2020. gadā) ir noticis Latvijā. 2017. gadā Latvijā, Rāznas ezera apkārtnē, notika pasaules čempionāts, kurā uzvarēja Latvijas sportisti.
Eiropas čempionāti
Grupu saīsinājumi: M - vīriešu grupas, W - sieviešu grupas, X - jauktu dzimumu grupas, O - pieaugušo grupas, V - veterānu grupas, J - junioru grupas, SV - superveterānu grupas
Rogainings Latvijā
Par Latvijas rogaininga aizsākumu tiek uzskatīts 2002. gada Pasaules čempionāts Čehijā, kad, pirmo reizi piedaloties, Latvijas pārstāvji Guntars Mankus, Anita Liepiņa un Raimonds Lapiņš izcīnīja Pasaules čempionu titulu XO (jauktu dzimumu) grupā. Dažādās vecuma un dzimuma grupās Latvijas sportisti pie medaļām Pasaules un Eiropas čempionātos vairākkārt tikuši arī vēlākos gados.
Pirmais Latvijas čempionāts notika 2004. gadā Cēsīs. Pēdējos gados Latvijas čempionāti katru gadu. Latvijā ir sarīkoti divi Eiropas čempionāti rogainingā (2007. un 2011. gadā). Pēdējos gados Latvijā regulāri notiek divi klubu organizēti rogainingi 12 stundu distancē: OK "Ziemeļkurzeme" rīkotais "Ziemeļkurzemes rogainings" maijā un IK "Auseklis" rīkotais "Tautas rogainings" septembrī. Kopš 2014. gada notiek Latvijas kausa izcīņa rogainingā.
Latvijas čempionāts
Grupu saīsinājumi: M - vīriešu grupas, W - sieviešu grupas, X - jauktu dzimumu grupas, O - pieaugušo grupas, V - veterānu grupas
Sony
Sony (ja, Sonī Kabushiki kaisha), ir daudznacionāls Japānas uzņēmums, ko 1946. gadā nodibināja Akio Morita un Masaru Ibuka. Nosaukums "sony" ir veidots no diviem vārdiem: latīņu sonus (skaņa) un angļu sunny boys (saules zēni) Japānā pieņēmušo nozīmi jaunie ģēniji. Uzņēmums ir viens no vadošajiem elektronikas un datortehnikas rūpniecībā.
Vēsture
1946. gadā Masaru Ibuka atvēra nelielu elektrotehnikas veikalu Tokijā. Uzņēmumam bija 530$ kapitāls un 8 strādnieki, nākamajā gadā pie viņa pievienojās kolēģis Akio Morita, kas kopā viņi izveidoja uzņēmumu ar nosaukumu Tōkyō Tsūshin Kōgyō Kabushiki Kaisha (東京通信工業株式会社 — 'Tokijas Sakaru rūpniecības uzņēmums'). Uzņēmusm radīja Japānas pirmo magnetafonu Type-G. 1958. gadā uzņēmums nomainīja esošo vārdu uz Sony. Veidotāji bija pārliecināti par panākumiem nākotnē, tādēļ attīstīja izklaides elektronikas rūpniecību.
Pavērsiena punkts bija licences iegūšana tranzistoru ražošanā, kas tika iegūta pēc ASV uzņēmuma Bell laboratories atļaujas. Drīz pēc tam uzņēmumā tika uzsākta radiouztvērēju ražošana. Līdz ar pirmajiem panākumiem uzņēmuma nosaukums 1958. gadā tika nomainīts uz Sony. Tādējādi Sony kļuva par pirmo Japānas uzņēmumu, kas sava nosaukuma attēlošanai izmantoja latīņu alfabēta burtus. Ņemot vērā zaudējumu amerikāņiem Otrajā pasaules karā, šāda rīcība Japānā izraisīja pretrunīgu reakciju.
Turpmāko gadu desmitu gaitā Sony iekaroja pasaules tirgus ar novatoriskām tehnoloģijām un atraktīvu dizainu, kā arī ar firmas politiku veidot pēc iespējas kompaktākas ierīces. 1990. gados Sony katru gadu izlaida aptuveni 500 jaunu produktu. Uzņēmums ir izdevis Playstation 2 — vispārdotāko spēļu konsoli un uzņēmumam šobrīd pieder Columbia Pictures filmu studijai.
2022. gada 31. janvārī tika paziņots, ka Sony par 3,6 miljardiem ASV dolāru iegādāsies datorspēļu izstrādātāju Bungie.
Torks
Torks var būt:
Drošības aģenti V.A.I.R.O.G.S
"Drošības aģenti V.A.I.R.O.G.S" (en, Agents of S.H.I.E.L.D.) ir amerikāņu televīzijas seriāls, kura autori ir Džošs Vīdons, Džeds Vīdons un Morisa Tanšerona. Seriāls kopš 2013. gada septembra tiek pārraidīts ABC televīzijas kanālā, tam ir četras sezonas.
Seriāls ir par izdomātu organizāciju V.A.I.R.O.G.S (Valsts aizsardzības, izmeklēšanas un riska organizācijas galvenā struktūra; S.H.I.E.L.D.), kas nodarbojas ar miera uzturēšanu un spiegošanu pasaulē, kurā ir supervaroņi un vairāki pārdabiski fenomeni. Šī ir daļa no Marvel Cinematic Universe, tiek saglabāta saistība ar Marvel Cinematic Universe filmām. Seriāls ticis pārraidīts arī Latvijā.
Amedeo Avogadro
Lorenco Romano Amedeo Karlo Avogadro di Kvaregna e di Cereto, Kvaregnas un Cereto grāfs (it; dzimis, miris ) bija itāliešu fiziķis un ķīmiķis, pazīstams ar savu ieguldījumu molekulārajā teorijā. Formulējis vienu no ideālās gāzes pamatlikumiem — Avogadro likumu.
Par godu viņam dots nosaukums fizikā un ķīmijā nozīmīgai konstantei — Avogadro skaitlis, kas raksturo elementāro vienību (atomu, molekulu, jonu vai citu daļiņu) skaitu 1 molā vielas, kas ir viena no septiņām Starptautiskās mērvienību sistēmas (SI) bāzes vienībām.
Milans Stankovičs
Milans Stankovičs (sr; dzimis Belgradā, Serbijā) ir serbu dziedātājs. Stankovičs pārstāvēja Serbiju 2010. gada Eirovīzijā ar dziemsu "Ovo je Balkan". Savā pusfinālā viņš ieņēma 5. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā tika ieņemta 13. vieta. Viņš uzvarēja Serbijas nacionālajā atlasē Tri pa jedan za Oslo. 2009. gadā ir izdevis albumu Соло. Ir piedalījies Serbijas nacionālajā TV šovā "Звезда Гранда" (Zvaigžņu fabrika).
Mēmais kino Latvijā
Mēmais kino Latvijā ir viens no Latvijas kino vēstures periodiem (1920—1931), kad tika uzņemtas mēmās filmas. Šajā laikā tika radītas īsmetrāžas komēdijas, dokumentālās, skatu un spēlfilmas.
Mēmā kino izrādīšana Latvijā
Parīzē, Kapucīnu bulvārī Nr. 14, Grand Café brāļi Limjēri 1895. gada decembrī izrādīja savu 1 minūti garo komēdiju, kas kļuva par pirmo kino seansu pasaulē. Bet Rīgā pirmais kino demonstrējums notika pusgadu vēlāk Solomonska cirka ēkā. Vasaras siltajos vakaros, tumsai iestājoties, Vērmanes dārzā tika demonstrēts kino. Pirmo publisko kinoteātri "The Royal Vio" Rīgā uzcēla 1907. gadā, kur zālē varēja sanākt 888 skatītāji, bet balkonā vēl 312.
Līdz ar pašmāju kino uzņemšanu uzsākās kino izrādīšanas bums. Pilsētās tika celti kinoteātri, bet laukos mēmās filmas skatījās uz balta palaga, kas tika nostiepts gar šķūņa sienu. Latvijā 1930. gadā bija 85 kinoteātri, no kuriem 31 atradās Rīgā, 1936. gadā galvaspilsētā darbojās 43 kinoteātri. 1925. gadā Rīgas kinoteātrus apmeklēja vairāk nekā trīs miljoni apmeklētāju. Bet 1930. gadā kinoteātrus apmeklēja apmēram 5,7 miljoni cilvēku. Skaitļi dažādos gados mainījās, bet vidēji katrs Latvijas iedzīvotājs kino apmeklēja no trīs līdz četrām reizēm gadā, bet rīdzinieki līdz divpadsmit reizēm gadā. Iestājoties, ekonomiskajai krīzei, šis skaits nedaudz samazinājās. Rīgā darbojās ne tikai stacionārie kinoteātri, bet arī pastāvēja daudzi ceļojošie kinoteātri, kuri savu darbību veica skolās, biedrību namos un citur.
1930. gadā tika rīkots streiks, jo Rīgas pilsētas valde bija nolēmusi paaugstināt kino nodokļus līdz pat 50 % no ienākumiem. Zīmīgs fakts, ka tieši šī iemesla dēļ drīz visi Rīgas kinoteātri bija slēgti.
Pirmās mēmās filmas
Pirmā Latvijā uzņemtā filma bija dokumentālā filma. To uzņēma latviešu operators Aleksandrs Stanke 1910. gadā. Tika nofilmēta Krievijas imperatora Nikolaja II vizīte Rīgā un Pētera I pieminekļa atklāšana Rīgas centrā. Kopš 1913. gada sāka filmēt arī mākslas filmas. 1913. un 1914. gadā tika uzņemtas 3 makslas filmas par ebreju dzīvi — "Kur patiesība?", "Klausies, Izrael" un "Kurpnieks Leiba" — pirmā no tām Ventspilī, pārējās Rīgā.
Eiropas filmproducentu aicinātas, vairākas talantīgas latviešu aktrises filmējās ārzemēs, visvairāk Vācijā. Aktrises pieņēma labskanīgus pseidonīmus un kļuva pazīstamas kā vācu aktrises. Lia Mara un Marija Leiko bija vienas no slavenākajām mēmā kino aktrisēm, kuras pazina gan Parīzē, gan Berlīnē. Latvija var lepoties ar pasaulslaveno operatoru Eduardu Tisē (Ķīsis), kas ir dzimis Liepājā, un režisoru Sergeju Eizenšteinu no Rīgas. Abi gan strādājuši ir tikai Krievijā.
20. gadsimta 20. gados tika filmētas dažādas eksperimentālas filmas kinoimpresionisma garā. Toties 30. gados tika uzņemtas filmas pēc Eiropas parauga, kur uzmanības centrā bija aktiera radītā tēla rakstura un psiholoģijas kompleksa atklāsme. Latvijas filmām piedēvē ziemeļnieku, agrīno zviedru kinofilmu un vācu ekspresionisma ietekmi.
Latvijas valsts mēmais kino
Pirmā Latvijas valsts filma bija režisora Viļa Segliņa "Es karā aiziedams", kas tapa 1920. gadā. Ar to sākās Nacionālās kinematogrāfijas izveide. Filma vēstīja ideju par Latvijas valstiskumu un raisīja skatītājos patriotiskas jūtas.
Akciju sabiedrība "Latvju filma"
A. Cālīša dibinātās akciju sabiedrības Latvju filma operatori filmēja 1920. gada svarīgākos notikumus un tos apvienoja Latvju filmas hronikā. Kinohronikas filmēja vairāki uzņēmumi, bet ne par visiem ir saglabājušās liecības. Ar akciju sabiedrību Latvju filma sadarbojās arī Rainis, kurš pozitīvi vērtēja kino un aicināja citus rakstniekus strādāt tieši šeit. Rainis rakstīja scenāriju, no kura ir saglabājies fragments, kurš pilnībā atbilst kinematogrāfijas prasībām un visiem mēmā kino principiem. Tomēr filma pēc šī scenārija netika uzņemta, jo 1923. gadā Latvju filma bankrotēja.
Kultūrfilmas un dokumentālās filmas
Arī kultūrfilmu uzņemšana Latvijā sākās 1920. gadā (skatu filma Vidzemes Šveice; etnogrāfiskā filma Līgo svētki Latvijā). 1922. gadā tika uzņemtas dažādas skatu filmu sērijas jeb skolu filmas. Filmu saturā dominēja dažādība, jo tās tika uzņemtas par dažādām dzīves sfērām (latviešu dziesmusvētku vēsture — Kam drosme ir, latviešu kuģniecības un zvejniecības tradīcijas — Voldemārs Pūce Latvji, brauciet jūriņā!)
1931. gadā tika uzņemta etnogrāfiskā filma "Latviešu kāzas Nīcā" (11 minūtes). Filmā tika iestudētas nīcenieku kāzu tradīcijas 19. gadsimta vidū, tās mērķis bija saglabāt senās latviešu tradīcijas. Filmas uzņemšanā piedalījās apmēram 100 Nīcas pagasta iedzīvotāji, kurus filmēšanas laukumā izrīkoja Kristaps Linde. Filmas pirmizrāde notika 1931. gada 19. jūnijā Rīgā. Jau 1931. gada novembrī amerikāņu filmu sabiedrības „FOX” pārstāvji gatavojās uzņemt filmas ieskaņoto variantu, bet Pieminekļu valde šim pasākumam nenoorganizēja nīceniekus, baidoties, ka „FOX” filma izkonkurēs mēmo filmu. Šobrīd filmas fragmenti glabājas Valsts kinofotofono dokumentu arhīvā Rīgā.
Dokumentālā filma Tā zeme ir mūsu (1930) tika uzņemta pēc Latgales Lauksaimniecības biedrību pasūtījuma, tā sevī ietvēra Latgales etnogrāfiskās ieražas un zemnieku dzīves ainas. Kritiķi uzskata, ka filma bija neizdevusies.
Spēlfilmas
Slavenākā mēmā Latvijas spēlfilma starpkaru periodā ir Aleksandra Rusteiķa ekspresionisma stilistikā veidotais "Lāčplēsis" (1930). Pēc filmas pirmizrādes prese uzsvēra, ka Lāčplēsis ir pierādījums faktam, ka arī Latvijā ir iespējams inscenēt liela mēroga kinofilmu. To finansēja Kara ministrija, valsts un aizsargu organizācijas. Tajā darbojas gan reālas vēsturiskas personas, gan arī izdomāti tēli. Bet kritiķi par filmu izsakās, ka darbība ir parādīta visai haotiski, un nav pietiekami izstrādāta dramaturģija.
K. Tumiloviča filma Mūsu zeme (1931) bija paredzēta kā nacionālo ideju propaganda un patriotisma kultivēšana, tāpēc to rādīja tikai slēgtās izrādēs un organizāciju sarīkojumos. Sižets sevī ietvēra antikomunistisku propagandu, kura ne visiem bija pieņemama, tāpēc filmu mēģināja papildināt ar romantikas kadriem.
Vaidavas ezers
Vaidavas ezers var būt:
Baltkrievijas hokeja izlase
Baltkrievijas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Baltkrieviju starptautiskajās hokeja spēlēs. Baltkrievijas hokeja izlases labākais sniegums Pasaules čempionātos ir izcīnītā sestā vieta 2006. gadā. Pats nozīmīgākais izlases sasniegums ir pārsteidzošā uzvara pār Zviedriju 2002. gada Olimpisko spēļu ceturtdaļfinālā un izcīnītā ceturtā vieta.
Mēmais kino Latvijā
Spēlfilmas
Nedaudz vēlāk Alfreds Amtmanis—Briedītis sāka filmēt Blaumaņa Indrānus, tomēr līdzekļu trūkuma dēļ to pārtrauca. Līdz šim ir saglabājušās desmit minūtes no šīs filmas.
Baltkrievijas hokeja izlase
2021. gadā tā atrodas 13. vietā Starptautiskās hokeja federācijas vīriešu hokeja izlašu rangā un spēlē 2021. gada Pasaules čempionāta elites divīzijā Rīgā.
Mēmais kino Latvijā
Spēlfilmas
Latvijā tika uzfilmētas arī pāris īsmetrāžas komēdijas, kā R. Vizuļa Piltenes prāģeri un Ustuptēvs priekos un bēdās.
1931. gadā Latvijā ienāca skaņu kino. Mēmajā kino tika uzņemtas vēl pāris mākslas īsfilmas, par kurām nav saglabājušās liecības. Pasaules ekonomiskā krīze ietekmēja kinematogrāfijas attīstību, jo finanšu trūkuma dēļ nevarēja uzņemt jaunas filmas, daudzviet tika slēgti kinoteātri.
Latvijas populārā mūzika
Vēsture
Latvijas populārās mūzikas vēsture var iedalīt divās nosacītās daļās: pirmsmodernais laiks un modernais laiks. Pirmsmodernajā laikā tika likti pamati tam, ko šodien saprotam ar šlāgeri un ziņģi. Muzicēšana tika tiešā veidā (no tēva uz dēlu) pārnesta no paaudzes paaudzē.
Modernajam laikam raksturīgi mehāniskās un vēlāk arī elektriskās mūzikas saglabāšanas un pāraides ierīces (fonogrāfs, skaņu plates, radio u. c.). Līdz Otrajam pasaules karam populāri bija brāļi Laivinieki, Alfrēds Vinters un citi. Pēc Latvijas okupācijas populārā mūzika bija pakļauta lielvaru ideoloģiskajam spiedienam un tika dēvēta par estrādes mūziku. Pēc 1960. gada Latvijas populārā mūzika sāka "pieņemt" aizvien mūsdienīgākas formas, tomēr līdz pat 1988. gadam saglabājās kontrole no komunistiskās partijas deleģētajām "kultūras" iestādēm, mākslinieku tarifikācijas veidā. Tikai pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Latvijas populārā mūzika darbojas pēc pasaulē pieņemtajiem biznesa standartiem.
Dakterīši
"Dakterīši" (en) ir amerikāņu seriāls, kura pirmizrāde notika 2001.gada 2.oktobrī. Pirmās septiņas sezonas tika pārraidītas NBC, bet astotā un devītā – ABC televīzijā. Seriāla galvenais tēls ir Džons Dorians (lomā Zaks Brafs) jeb Džei Dī. Seriāls stāsta par Doriana un viņa draugu darbu Svētās Sirds slimnīcā. Lai arī seriāla astotā sezona bija iecerēta kā pēdējā, tika uzfilmēta vēl viena. Devītajā sezonā stāstā iesaistījās vairāki jauni personāži un par galveno tēlu kļuva Lūsija Beneta (attēlo Kerija Bišē). 2010. gada 14. maijā tika oficiāli paziņots, ka seriāls oficiāli atcelts. Seriāls izrādīts arī Latvijā.
Sižets
Pirmajā sezonā tiek attēlota Džei Dī, Turka un Eliotas dzīve Svētās Sirds Slimnīcā kā interniem. Turks nodibina attiecības ar Karlu, savukārt Džei Dī – ar Eliotu, tomēr otrajām nav ilga nākotne. Tāpat skatītāji iepazīst sarkastisko ārstu Periju Koksu un slimnīcas vadītāju Bobu Kelso, kuram nauda rūp vairāk nekā pacienti.
Otrajā sezonā Džei Dī jau ir slimnīcas rezidents. Turks bildina Karlu, savukārt Perijs Kokss atkal saiet kopā ar bijušo sievu Džordanu Salivanu (Krista Millere). Eliota satiekas ar Paulu Floversu, vīrieti – māsiņu (Riks Šrēders).
Trešās sezonas sākumā Eliota redzami maina savu ārieni. Džei Dī jūtas pret viņu uzliesmo ar jaunu sparu, tomēr viņš sāk satikties ar Džordanas jaunāko māsu Deniju Salivanu (Tara Rīda). Turks un Karla plāno kāzas, paralēli tam Turkam jātiek galā ar jauno kolēģi Greisu Milleri (Belamija Janga), kura viņu uzskata par seksistu. Eliota uzsāk attiecības ar Šonu Kelliju (Skots Follijs), tomēr Džei Dī pārliecina Eliotu pamest Šonu viņa dēļ. Abu attiecības gan ilgst tikai trīs dienas, jo Džei Dī atzīstas Eliotai, ka nemīl viņu.
Ceturtās sezonas sākumā Džei Dī ir pabeidzis rezidentūru un kļuvis par Perija Koksa kolēģi, kaut gan lomu sadalījums starp abiem īpaši nemainās. Turkam un Karlai sākas laulības problēmas. Eliota joprojām ir dusmīga uz Džei Dī un sāk satikties ar viņa brāli. Pašam Džei Dī savukārt parādās jūtas pret jauno Svētās Sirds Slimnīcas ārsti Molliju Kloku (Hetere Greiema).
Nokia X platform
2014. gadā Nokia mobilo telefonu biznesu nopirka Microsoft. 2014. gada 17. jūlijā tika paziņots, ka 18 mēnešu laikā tiks pārtraukts Nokia X platform atbalsts, turpmāk izlaižot modeļus tikai ar Windows Phone operētājsistēmu.
Dakterīši
Sižets
Piekto sezonu Džei Dī uzsāk dzīvojot viesnīcā, kamēr Eliota strādā citā slimnīcā. Turks un Karla mēģina ieņemt bērniņu, lai arī Turku māc šaubas. Slimnīcā ieradušies jauni interni, ieskaitot Kītu Dūdmaisteru (Treviss Šulds), kurš sāk satikties ar Eliotu. Sezonas beigās Džei Dī uzzin, ka viņa draudzene Kima Brigsa (Elizabete Benksa) ir stāvoklī.
Sestajā sezonā Turkam un Karlai piedzimst meitiņa Izabella. Eliota plāno kāzas ar Kītu, kaut gan nav pārliecināta vai tiešām mīl viņu.
Septītās sezonas sākumā piedzimst Kimas un Džei Dī dēls Sems. Eliota atceļ kāzas ar Kītu. Bobs Kelso, par spīti Eliotas un Karlas mēģinājumiem pārliecināt valdi, sasniegto 65 gadu dēļ nolemj aiziet pensijā.
Devītās sezona sākas no laika posma gadu pēc astotās sezonas beigām. Slimnīca ir nojaukta un pārbūvēta par medicīnas universitāti. Kokss, Džei Dī un Turks ir universitātes skolotāji, tomēr sezonas vidū Džei Dī pamet seriālu. Par galveno varoni kļūst Lūsija Beneta, jauna studente.
Potencialoskops
Potencialoskops (no potenciāls + el (skopein) — 'skatīties') ir elektronstaru lampa, kas spēj saglabāt ("iegaumēt") elektriskos signālus, kas ierakstīti uz ierīces ekrāna dielektriskā slāņa virsmas un zināmu laiku tos vizuāli indicēt (iegaumējošās elektronstaru lampas) vai arī reproducēt no jauna elektriskos signālos.
Izmantošana
Iegaumējošās elektronstaru lampas lieto oscilogrāfos, kas paredzēti lēni notiekošu vai nestacionāru procesu ierakstīšanai un ilgstošai atveidošanai vai signālu salīdzināšanai, kad tos nav iespējams iegūt vienlaicīgi. Potencialoskopus lieto arī radiolokatoros, lai skaidrāk izdalītu kustīgus objektus.
Kosmonauts
Kosmonauts (no el — "kosmoss" + nautes — "kuģot") vai astronauts (no el — "zvaigzne" + nautes — "kuģot") ir cilvēks, kas veicis kosmisko lidojumu. Dažos gadījumos arī cilvēks, kas gatavojies, trenējies kosmiskajam lidojumam. Starptautiskā Aeronautikas federācija noteikusi tā saukto Karmāna līniju Zemes atmosfērā, virs kuras sākas izplatījums aeronautikas un astronautikas izpratnē - 100 km.
Vēsturiski iegājies, ka par kosmonautiem sauc cilvēkus, kas veikuši lidojumus ar Padomju Savienības / Krievijas kosmosa kuģiem vai bijuši šo valstu pilsoņi, bet par astronautiem — ar ASV kosmosa kuģiem lidojušos vai ASV kosmosā pabijušos pilsoņus.
Pirmais cilvēks, kurš šķērsoja šo nosacīto līniju un kļuva par pirmo kosmonautu, bija Jurijs Gagarins 1961. gada 12. aprīlī. Pirmais ASV astronauts ir Alans Šepards 1961. gada 5. maijā. Pirmais cilvēks, kurš kļuvis par astronautu, neizmantojot ballistisku nesējraķeti, bija Džo Vokers ar raķešplānu X-15 1963. gada 19. jūlijā, kad lidaparāts sasniedza 106 km augstumu.
Vukašins Brajičs
Vukašins Brajičs (sr; dzimis Dienvidslāvijā) ir Bosnijas un Hercegovinas un Serbijas rokmūziķis. Kļuvis pazīstams pēc iegūtās 2. vietas Slavas akadēmijā 2009. gadā.
Viņš pārstāvēja Bosniju un Hercegovinu 2010. gada Eirovīzijā, kas norisināsies Oslo, Norvēģijā, ar dziesmu "Thunder and Lightning". Savā pusfinālā viņš ieņēma 8. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā tika ieņemta 17. vieta.
Arkādijs Raikins
Arkādijs Raikins (dzimis 1911. gada 24. oktobrī (11. oktobrī, pēc Jūlija kalendāra) Rīgā, miris 1987. gada 17. decembrī Maskavā) bija Latvijas ebreju izcelsmes padomju komiķis un aktieris, padomju estrādes humorists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1911. gadā Rīgā kokmateriālu brokera Īzaka Raikina (1877—1942) un viņa sievas vecmātes Lejas, dzimušas Gurevičas (1878—1965), ģimenē. Viņa mātes radi bija rīdzinieki, bet tēvs bija ieceļojis no Polockas. Ģimene dzīvoja namā Dzirnavu ielā 16. Pirmā pasaules kara sākumā 1915. gadā Krievijas varas iestādes lika ebrejiem pamest Rīgu un viņa vecāku ģimene pārcēlās uz Ribinsku, bet 1922. gadā uz Petrogradu.
Jau bērnībā Raikins izrādīja interesi par mākslu, nolemjot kļūt par aktieri jau skolas gados, bet tēvam šīs vēlmes nepatika. Vecāki bija reliģiozi un pragmatiski noskaņoti attiecībā uz profesijas izvēli. Pretēji vecāku gribai Raikins 1930. gadā iestājās Ļeņingradas teātra mākslas tehnikumā, ko pabeidza 1935. gadā. Sāka strādāt Ļeņingradas Darba jaunatnes teātrī, kas vēlāk saucās Ļeņina komjaunatnes teātris, paralēli uzstājās kā estrādes mākslinieks, komiķis. Debitēja kino filmās "Ugunīgie gadi" (1938) un "Dakteris Kaļužnijs" (1939).
Otrā pasaules kara laikā Raikins 1939. gada novembrī Maskavā ar numuriem "Čaplins" un "Pelīte" kļuva par Vissavienības estrādes aktieru konkursa laureātu. 1939. gadā viņu uzņēma Ļeņingradas Miniatūru un estrādes teātrī, bet 1942. gadā viņš kļuva par šī teātra māksliniecisko vadītāju, bieži uzstājās karavīriem frontē.
1962. gadā Raikins uzaicināja uz savu teātri aktierus no Odesas Mihailu Žvaņecki, Romānu Karcevu, Viktoru Iļčenko un Ludmilu Gvozdikovu. Līdz 1969. gadam viņi kopā veidoja veiksmīgas estrādes miniatūras.
1965. gadā Raikinu uzaicināja uzstāties BBC Lielbritānijā. PSRS ierēdņi viņu negribēja laist, tomēr vēlāk piekrita. Uzstāšanās bija veiksmīga un Raikins iemantoja popularitāti. Pirms tam viņš daudz reižu bija uzstājies Austrumu bloka valstīs. Ārzemju viesizrādēs viņš centās iestudēt miniatūras šo valstu valodās un guva milzīgu atsaucību.
Pēdējā darbības posmā Raikinam Ļeņingradā radās nesaskaņas ar komunistiskās partijas vadošajiem darbiniekiem, tāpēc 1981. gadā Raikina teātris pārcēlās uz Maskavu un tika nosaukts par Valsts Miniatūru teātri. No 1987. gada tā nosaukums ir "Satirikons" (Сатирикон). Miris 76 gadu vecumā 1987. gadā 17. decembrī Maskavā. Apglabāts Novodevičjes kapsētā.
Raikina izveidoto teātri "Satirikons" pēc viņa nāves sāka vadīt viņa dēls Konstantīns Raikins. 1991. gadā teātri nosauca Arkādija Raikina vārdā. Raikina vārdā nosaukts 1976. gadā atklātais asteroīds 4518 Raikin.
Daiļrades raksturojums
Raikins sadarbojās ar daudziem rakstniekiem-humoristiem, izstrādāja teātrī unikālas metodes, kā skatītājiem izrādīt miniatūras. Par Raikina aktiera darbu uzņemtas divas dokumentālās filmas 1967. un 1975. gadā. Viņš bija viens no autoriem 4 sēriju TV filmai "Cilvēki un manekeni" (Люди и манекены, 1974).
Vaidavas ezers (Vaidavas pagasts)
Vaidavas ezers ir subglaciālas izcelsmes caurteces ezers Valmieras novada Vaidavas pagastā Gaujas nacionālā parka dabas lieguma un neitrālajā zonā. Izvietojies Burtnieka līdzenuma dienvidu daļā. Krasti zemi, lēzeni (rietumu) un stāvi (austrumu), dibens dūņains. Ietek Danka, Brīnumupīte (Žalga), cauri tek Strīķupe. Makrofīti: niedres, meldri, grīšļi, lēpes, peldošās glīvenes. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis, karūsa, līnis, zandarts, plicis, vēži.
Ziemeļu krastā Vaidavas pilskalns, Veselības avots, Vaidavas muižas komplekss. Dienvidaustrumu krastā dižkoks Zviedru priede.
Krastā vairākas atpūtas bāzes un viesu nami. Peldvietas. Licencēta makšķerēšana un vēžošana.
Ģeometriska figūra
Ģeometriska figūra - vairāku punktu kopums, kas savienoti ar lauztu vai liektu slēgtu līniju.
Nacionālo augļu uzskaitījums
Nacionālo augļu uzskaitījums ir uzskaitījums, kurā ir uzskaitītas valstu nacionālo augļu saraksts. Daži no uzskaitījumā iekļautajiem augļiem ir oficiāli atzīti, bet daži nav.
Marcins Mroziņskis
Marcins Mroziņskis (pl; dzimis Inovroclavā, Polijā) ir poļu aktieris, dziedātājs un TV šovu vadītājs.
Audio atskaņotājs (programmatūra)
Audio atskaņotāji ir programmatūra, kas paredzēta ciparu audio atskaņošanai. Audio atskaņotāji var būt tādi, kas:
Latvijas rokmūzika
Latvijas rokmūzika ir nozīmīgs mūzikas žanrs Latvijas mūzikā kopš 1960. gadiem, kad Latvija bija iekļauta Padomju Savienībā. Daudzus nozīmīgākos ierakstus šī Latvijas žanra mūzikā apskatījis Uldis Rudaks savā raidījumā Zibens pa dibenu.
Marcins Mroziņskis
2010. gada 14. februārī viņš uzvarēja Polijas atlasē 2010. gada Eirovīzijai un pārstāvēja savu valsti konkursā ar dziesmu "Legenda". Savā pusfinālā viņš ieņēma 13. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam.
Latvijas rokmūzika
60. gadi
20. gadsimta 60. gados Latvijā radās pirmās rokgrupas (toreiz sauktas arī par bigbīta grupām, oficiāli rokmūzikas grupas padomju laikā dēvēja par vokāli instrumentālajiem ansambļiem), kas sākumā spēlēja ārzemju grupu dziesmas, taču drīz vien "Eolika", "Katedrāle" un citas grupas sāka izpildīt arī pašu sacerētus skaņdarbus. Padomju kultūras iestādes lika šķēršļus rokmūzikas attīstībai un grupu koncertdarbībai.
70. gadi
70. gadu sākumā pazīstama kļuva grupa "Menuets", kas izpildīja Imanta Kalniņa un arī grupas dalībnieku dziesmas. Raimonds Pauls nodibināja ansambli "Studija", kas vēlāk kļuva par "Modo" un līdzās šlāgermūzikai atskaņoja arī atsevišķas rokmūzikas kompozīcijas.