cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Plakne
Plaknes definīcija ar punktu un normālvektoru
(punkts apzīmē parasto reizināšanu, nevis skalāro reizināšanu). To izvēršot, iegūsim
kas ir jau zināmais plaknes vienādojums.
Attālums no punkta līdz plaknei
Plaknei un punktam, kas ne obligāti atrodas plaknē, īsākais attālums no \mathbf p_0 līdz plaknei ir vienāds ar
No tā seko, ka \mathbf p_0 atrodas plaknē tad un tikai tad, kad D=0.
Ja, kas nozīmē, ka a, b, un c ir normalizēti, tad formula kļūst vienkāršāka:
Vispārinājums
Plaknes vispārinājumu lielāka skaita dimensiju telpā sauc par hiperplakni.
VEF Kultūras pils
VEF Kultūras pils ir Rīgas pašvaldībai piederošs kultūras centrs ar Lielo zāli, Kamerzāli, Spoguļzāli un mūzikas ierakstu studiju, kas atrodas Ropažu ielā 2 Rīgā. Lielajā zālē var uzņemt 805 skatītājus. Ēkas iekšējais plānojums un piecu telpu interjera apdare ir valsts nozīmes mākslas un arhitektūras piemineklis.
Kultūras pils nodarbojas ar kultūrizglītības darba veikšanu un kultūras pasākumu organizēšanu. Darbojas 48 dažādi kolektīvi - kori, ansambļi, orķestri, deju grupas un klubi, teātri, cirka studija, fotoklubs, mākslinieciskās studijas, interešu klubi. Uz Kultūras pils skatuves ir spēlējuši daudzi Latvijas profesionālie teātri, uzstājušies dažādu pasaules valstu mākslinieki, rīkoti dažādi starptautiski forumi un kongresi, rīkotas starptautiskas mākslas izstādes. Kultūras pilī atrodas VEF Vēstures muzejs, kur ir apskatāmi daudzi rūpnīcas VEF ražojumi, priekšmeti, dokumenti, fotogrāfijas.
Vēsture
Ēka celta pēc arhitekta Nikolaja Semencova projekta no 1951. līdz 1960. gadam, pēc atklāšanas 1960. gada 1. martā nodota Valsts elektrotehniskajai fabrikai kā VEF Kultūras un tehnikas pils, jo tās telpās tika prezentēti un izstādīti visi jaunākie tehnoloģiskie sasniegumi. Atzīmējot rūpnīcas VEF dibināšanas 50. gadadienu, 1969. gadā Kultūras un tehnikas pilī tika izveidots VEF vēstures muzejs, kas glabāja materiālus par rūpnīcas VEF un Kultūras pils vēsturi, kolektīviem un pasākumiem. 70. un 80. gados muzejs sadarbojās ar VEF Kultūras pils Novatoru klubu, kopīgi piedāvājot ekskursiju programmu un veidojot daudzveidīgus pasākumus VEF darbiniekiem. Visi jaunie rūpnīcas speciālisti savas darba gaitas sāka ar muzeja apmeklējumu.
No 1960. līdz 1992. gadam uzņēmums VEF nodrošināja Kultūras pils saimniecisko darbību, finansēja materiāli tehnisko bāzi un apkalpojošā un tehniskā personāla atalgojumu; administrācijas un māksliniecisko kolektīvu vadītāju darbu apmaksāja republikas arodbiedrība. Visi lielākie rūpnīcas svinīgie pasākumi, sarīkojumi, godināšanas, nozīmīgas jubilejas un atpūtas vakari tika uzticēti VEF Kultūras pils kolektīva un māksliniecisko ansambļu radošajam izpildījumam.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas no 1992. līdz 1999. gadam tā bija AS VEF struktūrvienība, bet 2002. gada 29. janvāra pili pārņēma Rīgas Domes Kultūras pārvalde, nodrošinot ikgadēju finansiālu dotāciju. 2014. gadā kultūras centrā strādāja 50 darbinieki, bet tā kolektīvos, ansambļos un pulciņos darbojās apmēram 3000 dalībnieku vecumā no 3 līdz 80 gadiem. 2016. gada maijā Kultūras pilī sākās rekonstrukcijas un restaurācijas darbi, kas bija pirmie vērienīgie darbi ēkas pastāvēšanas laikā. Ēkas rekonstrukcijas laikā atklājās, ka būvniecībā izmantoti ne tikai tradicionālie būvmateriāli, bet arī būvgruži, kas radušies Melngalvju nama un Pētera baznīcas bombardēšanas laikā. Remonta laikā tika pārplānotas telpas, ierīkota skaņu ierakstu studija un modernizēts VEF vēstures muzejs. Kopējās darba izmaksas bija 12,1 miljons eiro.
Latvijas valsts 99. dzimšanas dienā 2017. gada 18. novembrī tika atklāta atjaunotā VEF Kultūras pils. Iedzīvotājiem bija iespēja trīs dienas bez maksas apmeklēt un apskatīties Kultūras pils atvēršanas svētkiem veltītus bezmaksas pasākumus, koncertus, izstādes un ekskursijas atjaunotajās pils telpās.
Latvijas augstskolas un koledžas
Latvijas augstskolas ir augstākās mācību iestādes, kas darbojas Latvijas teritorijā. Pašlaik Latvijā ir 32 akreditētas Latvijas augstskolas un koledžas, kā arī divas Laterāna Pontifikālās universitātes filiāles.
Zemgales dalīšanas līgums
Zemgales dalīšanas līgums ir 1254. gada aprīlī sastādīts Latvijas viduslaiku vēsturei nozīmīgs dokuments, kas saglabājies kā latīņu valodā rakstīts pergaments.
Līguma nozīme
Saskaņā ar šo līgumu Rīgas arhibīskapija, tās domkapituls un Livonijas ordenis sadalīja uz laiku pakļautās Zemgales pilsnovadus savā starpā. Katrā no sešiem minētajiem pilsnovadiem tika iecelts savs fogts, kurus zemgaļi padzina pēc Zemgaļu sacelšanās sākuma 1259. gadā.
Latvijas augstskolas un koledžas
Vēsture
Latvijas augstskolu sākotne ir saistīta ar Kurzemes un Zemgales hercoga Pētera 1775. gadā dibināto Jelgavas Pētera akadēmiju jeb Academia Petrina (1775—1806). Vēl senāka akadēmiskās izglītības iestāde bija Gustava akadēmija Tērbatā un Pērnavā (1632—1710), kas pildīja Zviedru Vidzemes augstskolas funkcijas. Līdztekus pastāvēja Rīgas akadēmiskā ģimnāzija (1631—1710).
Zemgales dalīšanas līgums
Līguma priekšvēsture
1251. gada 3. februārī pēc Vācu ordeņa neveiksmēm Zemgales un Žemaitijas iekarošanā, Romas pāvesta Inocenta IV kūrija nolēma, ka Zemgales bīskapija ir likvidējama un tās teritorija pievienojama Rīgas bīskapijai, tomēr vēlāk tika nolemts jau agrāk kristītās Upmales, gan agrāk ķēniņam Viestardam pakļautos Zemgales pilsnovadus sadalīt starp trīs Livonijas feodālajiem senioriem - Rīgas arhibīskapu, domkapitulu un Vācu ordeni.
Latvijas augstskolas un koledžas
Vēsture
Vidzemes guberņas augstskola bija Tērbatas Universitāte, bet 1862. gadā Baltijas provinču bruņniecība dibināja privāto augstskolu Rīgas Politehnikumu, ko 1896. gadā pārveidoja par valsts uzturētu Rīgas Politehnisko institūtu.
Zemgales dalīšanas līgums
Dokumenta teksts
"1254. gada aprīlī Rīgas bīskaps Alberts II, Rīgas domkapitula prāvests Hermanis un Vācu ordeņa virsmestra vietnieks, vācu mestrs [Sainas] Eberhards apliecināja, ka saskaņā ar pāvesta rīkojumu par Zemgales [bīskapijas] dāvināšanu un dalīšanu viņi laimējot sadalījuši Zemgali trīs daļās, proti:
Latvijas augstskolas un koledžas
Vēsture
1918. gada rudenī Baltijas hercogistes īslaicīgajā pastāvēšanas laikā nodibināja Baltijas Tehnisko augstskolu, bet 1919. gada 8. februārī Latvijas SPR valdība to likvidēja un izdeva dekrētu par Latvijas Augstskolas dibināšanu ar izglītību latviešu valodā. Reālā Latvijas Augstskolas atklāšana notika tikai 1919. gada 28. septembrī pēc tam, kad kontroli pār Rīgu atguva Kārļa Ulmaņa valdība. Augstskolas Satversme ar Latvijas Republikas Saeimas likumu apstiprināta 1923. gada 28. martā, piešķirot tai Latvijas Universitātes (de) nosaukumu.
1938. gadā no Latvijas Universitātes tika nodalīta Lauksaimniecības un Mežsaimniecības fakultāte, pārceļot tās uz Jelgavu un izveidojot Jelgavas Lauksaimniecības akadēmiju.
Latvijas augstskolas
Saskaņā ar Latvijas Augstskolu likumu Ministru kabinets 2021. gada 17. septembrī sadalīja valsts dibinātās augstskolas trīs pamatveidos:
Hosē Huans Barea
Hosē Huans Barea (es; dzimis Majagvesā, Puertoriko) ir bijušais Puertoriko basketbolists, spēlja saspēles vadītāja pozīcijā, Puertoriko basketbola izlases dalībnieks. Lielu katrjeras daļu pārstāvējis Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Dalasas "Mavericks", kuras sastāvā kļuva par 2011. gada NBA čempionu. Barea ir spēlējis NBA, NBA D līgā un NCAA čempionātā. Viņš kļuva par septīto Puertoriko basketbolistu, kas ir spēlējis NBA. Pēc karjeras beigām kļuvis par treneri, šobrīd darbojas "Mavericks" sistēmā kā spēlētāju attīstības treneris.
Karjera
Pēc četrām sezonām NCAA basketbolā Barea spēlēja dzimtās Puertoriko komandās, līdz nonāca Dalasas "Mavericks" satāvā, lai arī netika izvēlēts NBA draftā. 2011. gadā kopā ar Dalasas komandu, kuras līderis bija Dirks Novickis, kļuva par NBA čempionu. Nākamajā sezonā pēc čempiontitula izcīnīšanas pievienojās Minesotas "Timberwolves", bet pēc vairākām sezonām atgriezās Dalasas komandā, kur spēlēja kopā ar Luku Dončiču un latviešu basketbolistu Kristapu Porziņģi. Pēc NBA karjeras beigām 2021. gadā pārstāvēja Spānijas ACB līgas klubu CB Estudiantes, bet karjeru pabeidza gadu vēlāk Puertoriko čempionātā.
Puertoriko izlases sastāvā kļuva par 2011. gada Panamerikas spēļu čempionu.
Rožkalnu pagasts
Rožkalnu pagasts viena no Preiļu novada administratīvajām teritorijām, Dubnas kreisajā krastā. Robežojas ar sava novada Upmalas un Pelēču pagastiem, Augšdaugavas novada Dubnas un Nīcgales pagastiem un Līvānu novada Jersikas un Rožupes pagastiem.
Upes
Augšdedze, Kolupe, Kucupe, Malnaviņa, Salupīte.
Vēsture
1945. gadā Kalupes pagastā izveidoja Rožkalnu ciema padomi. 1971. gadā Rožkalnu ciemam pievienoja daļu Staru ciema, 1977. gadā - daļu Upmalas ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2002. gadā Rožkalnu pagastu apvienoja ar Upmalas pagastu, izveidojot Vārkavas novadu. 2021. gadā Vārkavas novadu iekļāva Preiļu novadā.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Rimicāni (pagasta centrs), Arendole, Lazdāni.
Valērija Kozlova
Valērija Kozlova (ru; dzimusi Maskavā, PSRS), labāk pazīstama ar savu skatuves vārdu Ļera (ru), krievu dziedātāja, kas kļuva pazīstama ar savu darbošanos krievu poproka grupā Ranetki Girls, grupā viņa bija galvenā vokāliste un spēlēja bungas. Pēc triju gadu darbības grupā Valērija uzsāka savu solokarjeru. Pašlaik viņa strādā pie sava debijas soloalbuma ar nosaukumu My Summer Rain. Ir filmējusies krievu seriālos "Laimīgi kopā" (Счастливы вместе) un Ранетки.
Jānis Sanders
Jānis Sanders (dzimis, miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs, folklorists un sabiedrisks darbinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis Cēres pagastā. 1879. gadā beidza Jelgavas ģimnāziju. 1883. gadā beidza studijas Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultātē. Nokalpojis kandidāta gadu Krimuldā, netika apstiprināts Latvijā, tādēļ kalpoja par latviešu Jēzus draudzes mācītāju Pēterburgā līdz 1920. gadam. No 1885. līdz 1896. gadam bija arī gvardes divīzijas mācītājs, 1896. — 1917. gadā Pēterburgas kara apgabala mācītājs. 1916. gadā iecelts par latviešu praktiskās teoloģijas profesoru Tērbatas Universitātē, bet 1917. gadā atcelts, jo nebija ievēlēts.
No 1920. līdz 1935. gadam bija Rīgas Jēzus draudzes mācītājs. Kopš 1921. gada bija LU Teoloģijas fakultātes sistemātikas un praktiskās teoloģijas pasniedzējs. 1935. gadā emeritējās. Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, miris 1951. gadā Eslingenas DP nometnē.
CoBrA
Cobra (KoBrA) bija starptautiska mākslinieku organizācija, kas darbojās Eiropā no 1948. līdz 1951. gadam. Organizācijas nosaukums radīts no to pilsētu iniciāļiem, kurās dzīvoja sākotnējie organizācijas biedri (Kopenhāgena, Brisele un Amsterdama).
Cobra mērķis bija veicināt brīvas zemapziņas izpausmes. Mākslinieki izmantoja košas krāsas, lai piešķirtu darbiem vitalitāti. Grupa ietekmējās no senskandināvu mitoloģijas.
Organizācijai bija liela nozīme abstraktā ekspresionisma attīstībā.
Centrālais reģions
Centrālais reģions (fr, en) ir viens no desmit Kamerūnas reģioniem, atrodas valsts vidusdaļā. Robežojas ar Adamavas reģionu ziemeļos, ar Dienvidu reģionu dienvidos, ar Austrumu reģionu austrumos un ar Rietumu reģionu un Piekrastes reģionu rietumos. Reģiona kopējā platība ir 68 953 km2 un tas ir otrais lielākais Kamerūnas reģions pēc platības. 2005. gadā Centrālajā reģionā dzīvoja 3 098 044 iedzīvotāji, tādējādi tas ir lielākais reģions pēc iedzīvotāju skaita. Reģiona administratīvais centrs un lielākā pilsēta Jaunde ir Kamerūnas galvaspilsēta.
Karls Lūiss
Augstskolā K. Lūiss augstā līmenī nodarbojies arī ar basketbolu un amerikāņu futbolu, tādēļ 1984. gada NBA draftā viņu ar kopējo 208. numuru izraudzījās Čikāgas "Bulls", taču K. Lūiss tā arī nav spēlējis NBA. Vēl viņu 1984. gada NFL draftā draftēja Dalasas "Cowboys", taču viņš nespēlēja arī NFL līgā.
Pēc sportista karjeras beigām K. Lūiss ir filmējies dažās filmās. Par godu Karlam Lūisam tika nosaukts arī Formula 1 britu pilots Luiss Hamiltons.
Lilija Allena
Lilija Rouza Beatrise Allena (en; dzimusi ), pazīstama ar skatuves vārdu Lilija Allena (en) ir angļu popmūzikas dziedātāja un dziesmu autore. Viņa ir vislabāk pazīstama ar savām dziesmām Smile, LDN, The Fear, Fuck You un Not Fair.
Nabisti
Nabisti (Nabis jeb Les Nabis — no ivrita vārda, kas nozīmē "pravietis") bija neliela franču mākslinieku grupa, kas darbojās 1880. gados. Nabisti ietekmējās no Pola Gogēna metodes gleznot ar nejauktām krāsām. Grupas filozofiju formulēja Moriss Denī: "Atcerieties, ka glezna, pirms tā kļūst par zirgu, kailfigūru vai kādu stāstu, būtībā ir plakana virsma, ko klāj krāsas."
Grupas darbus raksturo plaši krāsu klājumi vai raksti. Nabisti radīja arī plakātus, grāmatu ilustrācijas, tekstilizstrādājumus un teātra dizainu.
Viens no nozīmīgākajiem nabistiem (arī grupas nosaukuma autors) bija Pols Serizjē (Paul Sérusier).
Sečuras zorro
Sečuras zorro (Pseudalopex sechurae) ir suņu dzimtas (Canidae) zorro ģints (Pseudalopex) plēsējs. Sečuras zorro mēdz saukt arī par peruāņu tuksneša lapsu. Vārds "zorro" spāņu valodā nozīmē "lapsa". Lai arī šos dzīvniekus mēdz saukt par lapsām, tie pieder pie suņu cilts nevis lapsu cilts. Tādēļ tos sauc par neīstajām jeb pseidolapsām (Pseudalopex), bet lapsas no lapsu cilts par īstajām lapsām.
Sečuras zorro apdzīvo Sečuras tuksnesi Ekvadoras un Peru teritorijā, bet tas apmetas uz dzīvi arī lauksaimniecības zemēs un sausos mežos. Mūsdienās savvaļā ir apmēram 15 000 Sečuras zorro, bet to skaits katru gadu samazinās.
Izskats un ieradumi
Sečuras zorro ķermeņa garums ir apmēram 60 cm, astes garums 25 cm, svars 4 - 5 kg. Tā kažoks ir pelēks, bet pelēkā spalva ir jaukta ar brūnu spalvu, ausis lielas un rudi brūnas, purns tumšs, pazode un pakakle balta, astes gals melns. Kažoks ir biezs, un pasargā dzīvnieku aukstajās tuksneša naktīs. Guļot zorro apsedz savu purnu ar kuplo asti. Sečuras zorro ir mazi zobi, kas piemēroti kukaiņu ēšanai. Zorro ir asi, līki nagi, kas piemēroti, lai izraktu augu saknes un alas.
Sečuras zorro ir nakts dzīvnieks, kas medīt dodas naktī, bet dienu pavada guļot alā zem zemes. Tas barojas ar augu sēklām, riekstiem, vabolēm, ķirzakām, grauzējiem, putniem un maitu.
Zinātniekiem trūkst datu par Sečuras zorro vairošanos un sociālo struktūru.
…Baby One More Time
...Baby One More Time ir amerikāņu popdziedātājas Britnijas Spīrsas debijas studijas albums. Tas tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Jive Records. Albums guva komerciālus panākumus visā pasaulē, ierindojoties 19 valstu topu pirmajā pieciniekā un 15 valstīs tas bija topa līderis, tai skaitā ASV Billboard 200. Albums un no tā izdotie singli palīdzēja B. Spīrsai kļūt par pasaules mēroga slavenību. Albuma vadošais singls ...Baby One More Time kļuva par popmūzikas fenomenu, tas ierindojās Billboard Hot 100 topa pirmajā vietā.
Dignāja
Dignāja ir ciems Jēkabpils novadā, Dignājas pagasta centrs. Dignājas apkārtē atrodas Dignājas pilskalns, līdz 14. gadsimtam te pastāvējusi Dignājas viduslaiku pils. No Dignājas pār Daugavu uz Līvāniem ved pārceltuve.
…Baby One More Time
Albums pēc RIAA sistēmas ir sertificēts ar 14× platīnu. ...Baby One More Time ir ticis pārdots vairāk nekā 26 miljonos kopiju visā pasaulē un šis ir mūziķes līdz šim komerciāli veiksmīgākais albums.
Dignāja
Arheoloģiskie izrakumi
Dignājas pilsētiņa bija nocietināta un saimnieciskajā dzīvē tai bija novadam stratēģiska nozīme. Tā atradās plašā, plakanā divpakāpju paugurā Dignājas pagasta Kusiņu saimniecības tīrumā, 300 m no Daugavas kreisā krasta. Paugura pamats — dolomītu klints 15 m virs pārpurvotas pļavas. Pilsētiņa aizņēma 65x35 m plašu klintāju upes krastā.
Dignājā atrasti kaula žebērkļi, pogas, adatas un saspraudes, akmens cirvju lauskas, metāla liešanas tīģeļi, māla sprēslīcas, tekstilās un citu veidu keramikas lauskas.
Krauķis
Krauķis (Corvus frugilegus) ir liela auguma vārnu dzimtas (Corvidae) putns, kas sastopams Eirāzijā. Izdala divas pasugas. Latīņu vārds frugilegus latviski nozīmē barības vākšana.
Izplatība
Krauķa izplatības areāls ir ļoti liels. Tas sastopams lielākajā daļā Eiropas teritorijas, sākot ar Britu salām, Islandi, Skandināvijuas ziemeļiem, beidzot ar Dienvidaustrumāziju austrumos. Krauķis neligzdo Eiropas dienvidos, Vidusjūras reģionā, lai gan ziemas periodā daļa Eiropas putnu ieceļo Vidusjūras reģionā, kā arī Tuvajos Austrumos. No Vidusjūras zemēm izņēmums ir Spānija, kurā dzīvo neliela, izolēta krauķu populācija.
Ārpus Eiropas krauķis ir sastopams Turcijā, Kaukāzā, Sibīrijas rietumos, Vidusāzijā, kā arī visā Sibīrijas dienvidu daļā līdz pat Tālajiem Austrumiem un centrālajai Ķīnai. Lielākā daļa Eiropas putnu ziemo ligzdošanas areālā, izņemot Krievijas krauķus, kuri migrē uz dienvidiem un dienvidrietumiem. Toties Āzijas austrumu populācijas ziemo Ķīnā, Korejā un Japānā.
Jaunzēlandē 1862. gadā un 1874. gadā tika introducēti vairāki simti krauķu, kas mūsdienās ir lokalizēti, jo tiek uzskatīti par lauksaimniecības kaitēkļiem.
Latvijā
Latvijā 19. gadsimta beigās krauķi bija reti sastopami. Tuvākās lielās kolonijas bija Igaunijā pie Peipusa ezera un Krievijā pie Pleskavas. Tikai 1908. gadā tika konstatēta pirmā ligzdošanas vieta Latvijā, un tā tika novērota Rīgā, vēlākos gados ligzdojoši krauķi tika novēroti arī Zemgalē un Latgalē. Latvijā ligzdoja 16 000 pāru 115 kolonijās, lielākā daļa dzīvoja Zemgalē un Latgalē. To skaits samazinājās līdz 7000—9000 pāru. Krauķu skaits turpina samazināties arī mūsdienās. Latvijā konstatēja vairs tikai 50 kolonijas, un ligzdojošo pāru skaits nepārsniedza 2000. Neliels skaits Latvijas krauķu pāru regulāri ziemo ligzdošanas vietā.
Izskats un īpašības
Krauķis ir apmēram vienā augumā ar melno vārnu (Corvus corone) vai nedaudz mazāks. Ķermeņa garums 44—46 cm, spārnu plētums 81—99 cm, svars 325—571 g. Apspalvojums melns, ar zilu vai zilivioletu spīdumu saules gaismā. Apspalvojums uz galvas, kakla un pleciem ir biezs un zīdains. Kājas krauķim ir melnas, knābis tumši pelēks.
Krauķi no pārējiem vārnu dzimtas putniem var atšķirt pēc gaišās ādas ap knābja pamatni, kurai nav apspalvojuma. Arī cisku spalvas ir izspūrušākas, salīdzinot ar melno vārnu. Jaunos putnus ir grūtāk atšķirt no vārnas, jo apspalvojumu ap knābja pamatni tas zaudē vēlāk, sasniedzot 6 mēnešu vecumu. Āzijas krauķi ir mazāki kā Eiropas krauķi, un to sejas apspalvojums ir pilnāks.
Inteliģence
Veicot eksperimentus ar krauķiem nebrīvē, noskaidrots, ka tas ir tikpat inteliģents putns kā pārējie vārnu ģints putni. Tas tāpat kā vārna un krauklis māk izmantot palīginstrumentus barības iegūšanai. Krauķis eksperimentā ar akmens iemešanu caurulē, lai iegūtu barību, ātri uztvēra uzdevumu, un, līdzko akmens nebija nolikts blakus caurules galam, devās to meklēt. Tāpat tas ir pierādījis asprātību kociņu un stiepļu izmantošanā, lai aizsniegtu barību šaurās vietās, pat izdomājot, kā stiepli var salocīt āķa formā, lai barība vieglāk uzķertos. Krauķis ir tikpat izveicīgs un asprātīgs darba rīku izmantošanā un izgatavošānā kā šimpanze.
Izcilu inteliģenci krauķis pierādīja eksperimentā ar ūdens trauku, kurā tika iemests tārps. Tārps peldēja pa ūdens virsmu, bet līmenis bija tik zemu, ka krauķis tārpu no trauka malas nespēja aizsniegt. Tad krauķis traukā ar ūdeni tik ilgi meta akmeņus, līdz ūdens līmenis bija tik augstu, lai tārpu varētu aizsniegt.
Barība
Galvenā krauķa barība ir sliekas un kukaiņu kāpuri, kurus krauķis atrod, pārrokot zemi ar savu spēcīgo knābi. Krauķis barojas arī ar graudiem, augļiem, nelieliem dzīvniekiem, zīlēm, nelieliem putniem, to olām un putnēniem un maitas gaļu. Urbanizētās vidēs krauķis barojas arī ar cilvēku pārtikas atkritumiem, reizēm to var novērot jūras krastā, meklējot vēžveidīgos un citus ūdens dzīvniekus.
Vairošanās
Krauķis vienmēr veido ligzdošanas kolonijas. Parasti tās ir koku pašās galotnēs. Ligzda tiek būvēta no koku zariem, kas tiek lauzti turpat no koka vai nozagti no blakus ligzdas, retāk krauķis zarus piemeklē uz zemes. Krauķi ligzdot sāk februāra beigās vai marta sākumā. Dējumā parasti ir 3—5 olas, un inkubācijas periods ilgst 16—18 dienas. Mazuļus baro abi vecāki. Apspalvojums putnēniem uzaug pēc 32—33 dienām.
Rudenī jaunie un vientuļie iepriekšējā gada krauķi sapulcējas lielos baros, bieži kopīgi ar kovārņiem.
Klasifikācija
Krauķim ir 2 pasugas:
Fricis Šmithens
Fricis Šmithens (agrākā rakstībā Fricis Šmitchens; dzimis, miris ) bija latviešu luterāņu mācītājs un pedagogs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1876. gadā Lībagu pagasta "Renčos" zemnieka ģimenē. Mācījās Talsu un Rīgas skolās, studēja Tērbatas Universitātē. Strādāja V. Maldoņa privātģimnāzijā, Krievijas—Japānas kara laikā bija luterāņu mācītājs Tālajos Austrumos, no 1907. gada Viļņas kara apgabala mācītājs.
Pēc atgriešanās dzimtenē 1909. gadā viņš kopā ar savu māsas vīru mācītāju Ludi Bērziņu nodibināja Dubultu ģimnāziju, kuru vadīja līdz 1915. gadam. Pirmajā pasaules karā bija Daugavpils kara apgabala un Ziemeļu frontes mācītājs, kopš 1916. gada nogales 2. latviešu strēlnieku brigādes luterāņu mācītājs. Sevišķi rūpējies par latviešu strēlnieku reliģisko aprūpēšanu, izdevis korāļus latvju karavīriem (L. Adamoviča sakārtojumā 1915.). Miris 1918. gadā Limbažos.
5. februāris
5. februāris ir gada 36. diena pēc Gregora kalendāra. Līdz gada beigām ir atlikušas 329 (330 garajā gadā) dienas.
Vārda dienas
Agate, Selga, Silga, Sinilga
Gribas izteikums
Gribas izteikums pieder pie tiesiska darījuma būtības. Ja divpusējā gribas izteikumā faktiski nav abu pušu gribas, darījums nenotiek. Nenopietni domātam gribas izteikumam, vai tādam, kas izteikts tikai izskata pēc, nav tiesisku seku. Gribas izteikums iespējams trijos veidos: 1) mutiski; 2) rakstiski; 3) ar konkludentām darbībām, piemēram, klusējot. Pirms gribas izteikuma jāpārliecinās, vai likums pieprasa noteiktu formu (piemēram, tikai rakstisku) vai nē. Rakstiskā gribas izteikumā svarīgi to precīzi formulēt. Gribas izteikums jāizsaka pirms attiecīgās darbības veikšanas, lai gan atsevišķos gadījumos iespējams to izteikt pēc kādas darbības veikšanas. Atpakaļejošs apstiprinājums nenotiek, ja: 1) darījumam nav juridiska spēka; 2) darījums ir pretlikumīgs; 3) iestājušās darījuma sekas. Ja konstatēts gribas defekts, tad darījums uzskatāms par fiktīvu.
Paukošana 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs — zobens sievietēm
2008. gada vasaras olimpisko spēļu individuālās sacīkstes sievietēm paukošanā ar zobenu notika 9. augustā. Zelta medaļu izcīnija ASV sportiste Mariela Zagunisa. Sacīkstes noritēja 5 kārtās. Cīņa beidzās ja kāda paukotāja sasniedza 15 punktu robežu vai arī beidzās cīņai atvēlētie trīs trīs minūšu raundi.
Hmelņika
Hmelņika (pl) ir pilsēta un tāda paša nosaukuma pašvaldības centrs Polijas dienviddaļā, Sventokšiskas vojevodistē.
1241. gada 18. martā pie Hmelņikas mongoļi smagi sakāva Krakovas un Sandomežas karaspēku un spēja ieņemt Krakovu.
XVI - XVII gadsimtā pilsēta bija poļu protestantu centrs.
No XVIII gadsimta pilsētas iedzīvotāju vairums bija ebreji. Pirms Otrā pasaules kara to bija 90% no iedzīvotājiem.
Paleolīts
Paleolīts (no el — 'vecs', λίθος — 'akmens') jeb senais akmens laikmets bija aizvēstures periods, kas ilga no aptuveni 3,3 miljoniem līdz 12 000 gadu atpakaļ, kura laikā cilvēkveidīgās būtnes sāka izmantot pirmos akmens darbarīkus. Paleolīts ilga līdz aptuveni 10 000. gadam p.m.ē., kad beidzās pēdējais ledus laikmets un attīstījās mezolītam raksturīgās kultūras. Jau paleolīta laikā cilvēki dažviet sāka nodarboties ar zemkopību.
Iedalījums
Paleolītu iedala trijos apakšperiodos. Tie ir
Cilvēku evolūcija
Pirmais paleolīta cilvēku tips bija australopitēki jeb "dienvidu pērtiķi" (la + el) jeb pirmshominīdi. Šis cilvēku tips tiek uzskatīts par pārejas posmu starp dzīvnieku un cilvēku. Pirmie šo cilvēku no akmens izgatavotie priekšmeti tika atrasti Etiopijā, pēc citiem datiem Botsvānā. Tie ir apmēram 2,5 miljonu gadu veci. Tomēr, var droši apgalvot, ka cilvēki australopiteki sākuši izgatavot priekšmetus daudz agrāk, tikai tie ir bijuši no koka un tādēļ līdz mūsu dienām nav saglabājušies.
Agrīnā Akmens laikmeta tehnoloģija ir pazīstama arī kā Olduvajas tehnoloģija, kas tā nosaukta pēc Olduvajas ielejas Tanzānijā, kur atrasts liels skaits akmens priekšmetu. Vairums Olduvajas priekšmetu izgatavoti apskaldot dabā atrodamos oļus. Tādēļ to dēvē par oļu darbarīku kultūru (pebble-culture). Šī kultūra uzskatāma par visilgstošāko, tāpat kā Olduvajas tehnoloģija par visilgāk lietoto tehnoloģiju pasaulē — tās pastāvēja miljoniem gadu.
Liels solis uz priekšu tehnoloģijas attīstībā un cilvēku dzīves veida izmaiņā bija uguns izmantošanai, kas sākās apmēram pirms 1,5 miljoniem gadu. Uzskata, ka uguns lietošana aizsākusies Ķīnā. To var uzskatīt par vienu no visu laiku nozīmīgākajiem jaunievedumiem, kas ne brīdi nav zaudējis savu nozīmi līdz pat mūsdienām. Uguns veicināja tālāku cilvēka attīstību un nākamais solis šajā pilnveidošanās procesā bija pitekantrops jeb "pērtiķcilvēks" (el). Šo cilvēku tipu uzskata arī par pirmo kultūras nesēju.
Taču arī pitekantrops bija tikai kārtējais posms akmens laikmeta cilvēka attīstībā — tam sekoja neandertālietis. Tikai paleolīta beigās izveidojās mūsdienu cilvēks (homo sapiens), kā arī radās mūsdienu galvenās rases — mongoloīdi Austrumāzijā, negroīdi centrālajā Āfrikā, eiropeīdi Eiropā un australoīdi Austrālijā un tai tuvējās salās.
Vēlajā paleolītā sāka veidoties arī pirmie reliģijas elementi. Attiecīgi cilvēku nodarbošanās veidam, to ticējumi bija saistīti galvenokārt ar medībām un zemes auglību. Arvien lielāku nozīmi, kā rāda paleolīta laikmeta alu zīmējumi, ieguva arī burvji.
Vēlais paleolīts Latvijā (8500.—7600. g. pr. Kr.)
Pēc Ledus laikmeta beigām ledājs pakāpeniski kusa un atkāpās uz Skandinānijas ziemeļiem un Somiju. Izveidojās Baltijas ledus ezers, kas pirms apmēram 10 000 gadu caur Viduszviedrijas lielajiem ezeriem savienojās ar Ziemeļjūru, izveidojot Joldijas jūru. Šajā laikā Latvijas teritorijā izveidojās pieledāju tundras zona ar plašiem ūdens baseiniem un ūdeņiem bagātām upēm. Vēlā paleolīta pašās beigās gar Daugavu no dienvidaustrumiem Latvijas teritorijā ieceļoja pirmie cilvēki. Nav zināma viņu etniskā un kulturālā identitāte, bet viņu galvenās saimnieciskā nodarbošanās bija ziemeļbriežu medības, līdzīgi mūsdienu sāmu kultūrai Somijas, Zviedrijas un Norvēģijas ziemeļu daļā un ņencu kultūrai Krievijas ziemeļos (Ņencu autonomais apvidus).
Vienīgā paleolīta apmetne Latvijas teritorijā ir atrasta Laukskolā pie senās Daugavas ietekas Baltijas ledus ezerā, vēlāk Joldijas jūrā.
Raiens Lohte
Raiens Stīvens Lohte (Ryan Steven Lochte; dzimis Kanandaigā, Ņujorkas štatā, ASV) ir profesionāls amerikāņu peldētājs, pārsvarā piedalās peldējumos uz muguras un kompleksajā stafetē. Viņš ir ievērojams ar savu peldējuma zem ūdens ātrumu un tajā veikto distanci. 2010. gada Pasaules un ASV labākais peldētājs, vairāku pasaules rekordu īpašnieks. Pieckārtējs olimpiskais čempions.
R. Lohte dzimis etniski jauktā ģimenē. Viņa māte ir cēlusies no Kubas, savukārt tēvs ir vācu un angļu izcelsmes.
Karjera
Pirms profesionālās karjeras uzsākšanas viņš uzrādīja labus rezultātus koledžu līmenī NCAA, uzstādīja vairākus ASV un NCAA rekordus. Piedalījies trijās olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā Atēnās viņš izcīnīja zelta medaļu 4x200 m brīvā stila stafetē un sudraba medaļu 200 m kompleksajā peldējumā. 2008. gada olimpiskajās spēlēs Pekinā R. Lohte izcīnīja bronzas medaļas 200 m un 400 m kompleksajos peldējumos, abās distancēs zaudēdams Maiklam Felpsam un Lāslo Čeham. Viņš tika iekļauts arī ASV stafetes komandas sastāvā startam 4x200 m brīvā stila stafetē, kur ASV komanda izcīnīja zelta medaļu. Vēl vienu zelta medaļu viņš izcīnīja 200 m peldējumā uz muguras. viņš izcīnīja zelta medaļu 400 m kompleksajā stilā un sudraba 4x100 m brīvā stila stafetē, kur, peldot pēdējo etapu, distances pēdējos metros piekāpās Francijas sportistam. 200 m brīvajā stilā viņš ieņēma 4. vietu, savukārt 4x200 m brīvā stila stafetē tika izcīnīta uzvara, otro sudraba medaļu viņš izcīnīja 200 m kompleksajā peldējumā, savukārt 200 m uz muguras ierindojās trešajā vietā.
Slāvu valodas
Slāvu valodas pieder pie indoeiropiešu valodu saimes un saskaņā ar Baltu-slāvu pirmvalodas hipotēzi ir cēlušās no pirmvalodas, no kuras veidojušās arī baltu valodas. Tās iedalās rietumslāvu, austrumslāvu un dienvidslāvu valodās.
Ārieši
Ārieši ir seno indoirāņu cilšu un tautu pašnosaukums. Šo jēdzienu vēdiskajā periodā (no 1500. līdz 500. gadam p.m.ē.) mūsdienu Indijas ziemeļos kā pašnosaukumu izmantoja senie indoārieši (daļa no mūsdienu indoirāņiem), bet vēlāk tas atsaucās uz dižciltīgo šķiru, kā arī uz ģeogrāfisko reģionu Ārjāvartu. Avestas rakstos vārds ārieši tiek izmantots Irānas nosaukuma izcelsmes skaidrošanā. 19. gadsimtā Rietumeiropā ar terminu ‘arieši’ sāka apzīmēt visas indoeiropiešu tautas, bet mūsdienās šis termins netiek izmantots šādā nozīmē. Pastāv arī apgalvojumi, ka ārieši ir sena un liela baltu tauta.
Pēc rasisma teorijas augstākas rases pārstāvjus sauc par āriešu rasi. To izmantoja Trešais reihs, tās līderis Ādolfs Hitlers uzskatīja, ka ģermāņi (vācieši) ir ārieši, kuriem jāvalda pār citiem āriešiem un vēl jo vairāk pār neāriešiem.
Jānis Cielavs
Jānis Cielavs ( — ) bija Latvijas gleznotājs. Dzimis Rīgā. Bijis "Rīgas mākslinieku grupas" biedrs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1890. gada 15. jūlijā Rīgā būvuzņēmēja ģimenē. 1909. gadā absolvēja mācības Aleksandra ģimnāzijā, sāka studēt tieslietas Pēterburgas universitātē (1909-1911), tad mācījās Rīgas pilsētas mākslas skolā (1911-1915), kā arī papildinājies glezniecībā Pirmā pasaules kara gados Penzā un Taškentā. Strādāja žurnālos "Rūgtās drapes" (1922-1923) un "Ho-ho" (1922-1924) par karikatūristu. Bija Latvijas Mākslas akadēmijas pedagogs (1940-1941).
1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, tad uz Austriju, kur papildinājās mākslas institūtā. Vēlāk devās uz Parīzi (1946), kļūstot par savienības "Societies National des Beaux-Arts" mūža biedru un piedaloties salona izstādēs. 1949. gadā emigrēja uz Ņujorku, kur pārtika no profesionāla gleznotāja darba. Miris 1968. gada 11. novembrī Ņujorkā.
Mākslinieciskā darbība
1923. gadā pievienojies Rīgas mākslinieku grupai. Mākslinieciskās darbības sākumā, 1920. gadu sākumā strādājis reālismā ievirzē, realizējot pacietu zīmējumu. Vēlāk sācis lietot asākas kontūras, uzsvēris lietu raupjumu un nedaudz ģeometrizējis formas, tuvinoties tolaik latviešu glezniecībā populārajām franču mākslas tradīcijām. 1930. gados raksturīga nosliece uz plašu atmosfēras atveidojumu, otas raksta dažādība un pustoņu attiecības lietojums. Gleznieks kļuvis noskaņā romantisks un glezniecībā atraisītāks. Jānis Cielavs gan Latvijā, gan trimdā gleznojis portretus, jo bijis iecienīts salonu un reprezentīvo portretu gleznotājs, tirgus ainas, kafejnīcas skatus, sadzīviskas kompozīcijas. Mākslinieks piedalījies izstādēs no 1920. gada, darbi tikuši eksponēti Latvijas Kultūras fonda rīkotajās un valsts reprezentācijas izstādēs ārzemēs. Personālizstādes bijušas Rīgā 1930. gadā un trimdā 1957. gadā R.Kalniņa vadītajā mākslas salonā "Franču mākslas centrs".
Minna Kaupi
Minna Kaupi (dzimusi Asikalā) ir Somijas orientieriste, izcīnījusi 9 zelta medaļas Pasaules čempionātos orientēšanās sportā laikā no 2006. līdz 2012. gadam, tādējādi viņa ir viena no titulētākajām mūsdienu orientieristēm. Piecas no M. Kaupi pasaules zelta medaļām ir izcīnītas stafetē, tāpat viņa 2007. gadā ar savu klubu Asikkalan Raikas izcīnīja uzvaru prestižākajās sieviešu stafešu sacensībās Venla. 2010. gadā atzīta par Somijas "Gada sportisti".
Pēc 2015. gada Pasaules čempionāta orientēšanās sportā M. Kaupi paziņoja par elites sportistes karjeras pārtraukšanu.
M. Kaupi ir cēlusies no Asikalas, bet tagad dzīvo Jiveskilē. Viņai bijušas ilgstošas attiecības ar Somijas izlases orientieristu Pasi Ikonenu, bet šobrīd pāris izšķīries.
Dereks Džīters
Dereks Sāndersons Džīters (en; dzimis ) ir bijušais amerikāņu beisbolists, spēlējis šortstopa pozīcijā. MLB aizvadījis 20 sezonas, visu profesionāļa karjeru aizvadījis Ņujorkas "Yankees" klubā.
MLB debitējis. 1996. gadā viņš kļuva par "Yankees" pamatsastāva šortstopu un tika atzīts par sezonas labāko Amerikāņu līgas debitantu. Karjeras laikā piedalījies 14 Visu zvaigžņu spēlēs, piecas reizes "Yankees" sastāvā svinējis uzvaru Pasaules sērijā. 2000. gadā spēlētājs tika atzīts gan par Visu zvaigžņu spēles, gan par Pasaules sērijas vērtīgāko spēlētāju (MVP). Kopš 2003. gada D. Džīters ir "Yankees" kapteinis. 2014. gada februārī paziņojis, ka 2014. gada sezona būs viņa pēdējā sezona MLB.
Viņš ir viens no visu laiku izcilākajiem sitējiem. D. Džīters ir 3000 veikto sitienu "kluba" biedrs, kā arī ir līderis starp šortstopiem veiktajos sitienos.
Metafiziskā glezniecība
Metafiziskā glezniecība (it) bija itāliešu mākslas kustība, ko 1917. gadā aizsāka Karlo Karra un Džordžo de Kīriko. Metafiziskajai glezniecībai bija raksturīgs nedabisku perspektīvu un gaismas lietojums, neparasti tēli. Mākslinieki bieži cilvēka figūras vietā lietoja šuvēju manekenus vai statujas. Grupas darbība ilga mazāk nekā gadu, un 1919. gadā visi grupas biedri nodevās vecmeistaru darbu kopēšanai.
Bieži vien tēli tika gleznoti kontekstuāli neparastās situācijās. Mākslinieku mērķis bija radīt sapņainu, maģisku atmosfēru. Šajā aspektā virzienam ir daudz kopīga ar sirreālismu, taču no sirreālisma to šķir stingra kompozicionālā struktūra.
Metafiziskās glezniecības pārstāvji uzskatīja, ka lietu būtību nevar uztvert ar saprātu, bet gan ar intuīciju.
Metafiziskajai glezniecībai bija liela nozīme dadaisma un sirreālisma attīstībā.
Rubas pagasts
Rubas pagasts ir viena no Saldus novada administratīvajām teritorijām tā dienvidos, Vadakstes labajā krastā. Robežojas ar sava novada Ezeres, Kursīšu, Zvārdes, Jaunauces un Vadakstes pagastiem, kā arī Lietuvas Telšu apriņķa Mažeiķu rajona Laužuvas seņūniju un Šauļu apriņķa Akmenes rajona Akmenes seņūniju.
Nedveds
Nedveds (cz, no medvěd — 'lācis'; sieviešu dzimtē Nedvedova (Nedvědová)) ir čehu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Rubas pagasts
Daba
Atrodas Viduslatvijas zemienes Vadakstes līdzenumā. Lielākais augstums pagastā - vairāk kā 90 m v.j.l. pagasta ziemeļu daļā.
Vēsture
Mūsdienu pagasta teritorijā vēsturiski atradās Reņģes muiža (Ringen, Rengen).
Pēc 1920. gada agrārreformas Reņģes muižu (Rengenhof, Rengen) sadalīja 202 vienībās (no tām 7 bijušās rentes mājas) 2712 ha kopplatībā. Reņģes ciemu sadalīja 80 vienībās 108 ha kopplatībā, bet Reņģes mācītājmuižu 4 vienībās 89 ha kopplatībā.
1922. gadā, sadalot Lielezeres pagastu, izveidoja Reņģu pagastu, ko 1924. gadā pievienoja Jelgavas apriņķim. . 1925. gadā to pārdēvēja par Rubas pagastu.
1935. gadā Jelgavas apriņķa Rubas pagasta platība bija 87,6 km² un tajā dzīvoja 2023 iedzīvotāji. 1945. gadā pagastā izveidoja Rubas un Reņģes ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. Rubas ciems ietilpis Auces (1949-1959), Dobeles (1959-1962) un Saldus (1962-2009) rajonos. Rubas ciemam 1954. gadā pievienoja likvidēto Reņģes ciemu, 1977. gadā daļu teritorijas pievienoja Kursīšu ciemam. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Rubas pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Saldus novadā.
Ļviva
Ļviva (uk), vēsturiski arī Ļvova (ru, pl) un Lemberga (de), ir pilsēta Ukrainas rietumos apmēram 80 kilometrus no Polijas robežas. Apgabala centrs. Viens no Ukrainas svarīgākajiem ekonomikas un kultūras centriem. Vēsturiski arī svarīgs poļu un Austroungārijas kultūras centrs. Vēsturiskā Galīcijas galvaspilsēta. Pilsētas centrs ir UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Pilsētas pašvaldībā ietilpst arī Vinniku pilsēta un divi pilsētciemati.
Vēsture
Pilsētu 1256. gadā svarīgu tirdzniecības ceļu krustojumā dibināja Galīcijas-Volīnijas kņazistes kņazs un Rutēnijas karalis Danilo un nosauca to sava otrā dēla un troņmantnieka Ļeva Daņiloviča (1269 — ap 1301) vārdā. 1272. gadā Ļviva Galičas vietā kļuva par karalistes galvaspilsētu.
1349. gadā Polijas karalis Kazimirs III ieņēma pilsētu un pievienoja to Polijas valstij, bet 1356. gadā piešķīra tai Magdeburgas tiesības. No 1370. gada Ļviva bija Ungārijas sastāvā, tomēr karaliene Jadviga 1387. gadā to atkal pievienoja Polijas kronim. Vēlāk pilsētā kronējās vairāki Polijas karaļi. Polijas—Lietuvas kopvalsts laikā Ļviva bija viena no ievērojamākajām valsts pilsētām. Šeit vienlaicīgi atradās trīs arhibīskapijas — katoļu, uniātu un armēņu. Sākoties Žečpospolitas norietam, Ļviva izturēja vairākus aplenkumus — 1649. gadā to aplenca Bohdans Hmeļnickis, 1655. gadā zviedri, 1672. gadā — Osmaņu sultāns Mehmets IV, 1675. gadā — atkal turki. Lielā Ziemeļu kara laikā 1704. gadā Zviedrijas karalis Kārlis XII ieņēma un izlaupīja pilsētu.
1772. gadā, pēc pirmās Polijas dalīšanas, Ļviva nokļuva Austrijas sastāvā, un kļuva par Galīcijas un Lodomērijas karalistes (de) galvaspilsētu. Pilsētu pārdēvēja par Lembergu, un par administratīvo valodu kļuva vācu valoda. 1784. gadā ķeizars Jozefs II atkal atvēra Ļvivas Universitāti. 1861. gadā Ļvivā sasauca Galīcijas Seimu un Galīcijai piešķīra diezgan plašu autonomiju. Ļviva kļuva gan par poļu, gan ukraiņu galveno kultūras centru, jo pārējos šo tautu apdzīvotajos apgabalos (Vācijā un Krievijā) šādu brīvību nebija.
Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gada septembrī Ļvivu ieņēma krievu karaspēks, bet 1915. gada jūnijā Austroungārijas armija to atkaroja. Pēc Austroungārijas sabrukuma 1918. gada 1. novembrī Ļvivā tika proklamēta Rietumukrainas Tautas Republika. Poļu-ukraiņu kara laikā pilsētā un tās apkārtnē notika sīvas cīņas — poļi sagrāba varu pilsētā un izturēja ukraiņu aplenkumu. Arī poļu-padomju kara laikā Ļvivas apkārtnē notika sīvas cīņas. Rīgas miera līgums Ļvivu iekļāva atjaunotajā Polijas valstī. Starp pasaules kariem Ļviva bija viens no Polijas galvenajiem zinātnes un kultūras centriem, un tā arī bija ukraiņu nacionālās kustības centrs. Pilsētā dzīvoja ap 340 000 iedzīvotāju, no tiem 100 000 — ebreji. Pasaules slavu ieguva t.s. Ļvivas matemātikas skola.
Otrā pasaules kara sākumā, Polijas kampaņas laikā 1939. gadā, pie Ļvivas poļu armijas daļas atsita vācu uzbrukumu, bet kapitulēja padomju karaspēkam. Liela daļa no sagūstītajiem poļu virsniekiem pēc tam tika nošauti Katiņas slaktiņā. 1940. un 1941. gadā NKVD veica masveida terora aktus Ļvivā, notika iedzīvotāju deportācijas uz Sibīriju. Kad vācu karaspēks ieņēma Ļvivu, iesākumā ukraiņu iedzīvotāji sagaidīja tos kā atbrīvotājus. 1941. gada 30. jūnijā Ļvivā Ukraiņu nacionālistu organizacija (OUN) deklarēja Ukrainas neatkarīgās valsts atjaunošanu, tomēr jau drīz pēc tam vācieši arestēja OUN līderi Stepanu Banderu, kurš līdz 1945. gadam bija ieslodzīts Zaksenhauzenas koncentrācijas nometnē. Vācu okupācijas laikā gandrīz visi ebreji tika iznīcināti. Represēti tika arī pilsētas poļu iedzīvotāji, sevišķi intelektuāļi. Speciālā akcijā 1941. gada 3. un 4. jūlijā tika nogalināti 45 poļu universitātes profesori. Sarkanajai armijai tuvojoties Ļvivai, 1944. gada 23. jūlijā notika poļu Armia Krajowa kaujinieku sacelšanās Operācijas "Vētra" ietvaros. Četru dienu kauju rezultātā pilsētu ieņēma poļu kaujinieki. Padomju varas iestādes uzaicināja sacelšanās līderus uz pārrunām un NKVD tos arestēja.
Pēc kara Ļviva atkal tika iekļauta Ukrainas PSR sastāvā, gandrīz visi poļu iedzīvotāji tika padzīti no pilsētas. Liela daļa tika pārvietoti uz Vroclavas apkārtni, no kuras savukārt padzina vācu iedzīvotājus. Ļvivas Universitātes mācībspēku liela daļa pārvācās uz Toruņas Universitāti, kas mūsdienās ir viena no labākajām Polijā.
Padomju varas gados Ļviva turpināja būt par vienu no ukraiņu nacionālās pašapziņas centriem. Kopš 1991. gada tā ir neatkarīgās Ukrainas Republikas sastāvā.
Sadraudzības pilsētas
Ļvivas sadraudzības pilsētas ir :
Kaupi
Kaupi, agrāk — Kaupji, ir ciems Mārupes novada Babītes pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā Babītes ezera dienvidu krastā 12 km no pagasta centra Piņķiem, 22 km no novada centra Mārupes un 32 km no Rīgas.
Amber Latvijas balzams
Uzņēmuma akcijas tiek kotētas biržas Nasdaq Riga Otrajā sarakstā. Tā lielākais akcionārs (2022. gadā) ir SIA Amber Beverage Group (89,99 %), kas pieder S.P.I. Group grupas uzņēmumam Amber Beverage Group Holding S.ar.l. Luksemburgā.
Daukstu pagasts
Daukstu pagasts ir viena no Gulbenes novada administratīvajām teritorijām tā dienvidaustrumos. Robežojas ar sava novada Gulbenes pilsētu un Stradu, Līgo, Jaungulbenes, Galgauskas pagastiem, Balvu novada Rugāju pagastu un Madonas novada Indrānu pagastu.
Amber Latvijas balzams
Vēsture
"Latvijas balzams" pirmsākumi tiek saistīti ar 1900. gadu, kad sāka darboties "Rīgas valsts degvīna noliktava Nr. 1".
Daukstu pagasts
Upes
Audīle, Krustalīce, Liede, Nidrīte, Olene, Pededze.
Amber Latvijas balzams
Vēsture
1940. gadā rūpnīca tika nacionalizēta un pārdēvēta par "Rīgas spirta un degvīna rūpnīca". 1948. gada Latvijas balzams sāka ražot degvīnu Stoličnaja. 1949. gadā tika sākta liķieru ražošana, no tiem pirmais un slavenākais bija "Allažu ķimelis". 1950. gadā atjaunota "Rīgas Melnais balzams" kara laikā zaudētā recepte un uzsākta tā ražošana. 1952. gadā tika sākta dzirkstošā vīna "Rīgas šampanietis" ražošana pēc unikālas patentētas tehnoloģijas. 1960. gadā tika uzsākts produkcijas eksports ārpus PSRS. 1970. gada rūpnīca tika pārdēvēta par "Latvijas balzams".
1995. gadā tika sākta pirmā brendija Latvijā "Merkurs" ražošana. 1996. gadā uzņēmums tika nodots privatizācijai. 1997. gadā "Latvijas balzams" kļuva par publisku akciju sabiedrību. 1998. gadā sākta uzņēmuma akciju kotēšana Rīgas fondu biržā.
Daukstu pagasts
Vēsture
1945. gadā Madonas apriņķa Jaungulbenes pagastā izveidoja Daukstu ciema padomi. Daukstu ciems ietilpis Gulbenes apriņķī (1947-1949) un Cesvaines (1949-1956) un Gulbenes (pēc 1956. g.) rajonos. Daukstu ciemam 1965. gadā pievienoja Stradu ciema padomju saimniecības «Stari» teritoriju, 1977. gadā — vēl daļu Stradu ciema teritorijas. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā Daukstu pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Gulbenes novadā.
Amber Latvijas balzams
Vēsture
2012. gadā 89,53 % akciju piederēja S.P.I. Regional Business Unit B.V. 2012. gadā sāka pieaugt apgrozījums. 2014. gada 23. oktobrī noliktavu kompleksā Dreiliņos Balt Cargo Solutions atklāts SPI Group loģistikas centrs Amber Logistics, kurā izvietojās Latvijas balzams vietējā tirgus preču noliktava, kā arī dzērienu izplatītāja SPI Distribution Latvia vairumtirdzniecības preču noliktava un birojs. 24. oktobrī tika dibināts meitas uzņēmums SIA Amber Beverage Group, kurā paredzēts apvienot SPI Group Baltijas uzņēmumus. 3. novembrī S.P.I. Regional Business Unit B.V. piederošie 89,53 % AS Latvijas balzams akciju pārgāja SIA Amber Beverage Group īpašumā. 2015. gada 3. jūlijā SPI Distribution Latvia tika pārdēvēts par SIA Amber Distribution Latvia. 2019. gada 1. augustā alkoholisko dzērienu tirdzniecības tīkls "Latvijas balzams veikali" tika apvienots ar Amber Distribution Latvia.
Daukstu pagasts
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Amber Latvijas balzams
Vispārīga informācija par uzņēmumu
Uzņēmumam pieder divas ražotnes Rīgā: dzirkstošo vīnu un vieglo alkoholisko dzērienu ražotne un stipro alkoholisko dzērienu ražotne. "Latvijas balzams" nodrošina vairāk nekā 600 darba vietas un ir viens no lielākajiem nodokļu maksātājiem Latvijā.
Daukstu pagasts
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Stari (pagasta centrs), Briči, Daukstes, Elstes, Krapa, Lejasandži, Līves, Šļaukas, Vienvārstes.
Amber Latvijas balzams
Vispārīga informācija par uzņēmumu
AS "Latvijas balzams" ar vairāk nekā 100 produktu nosaukumiem ir pārstāvēts gandrīz visos stipro un vieglo alkoholisko dzērienu segmentos. Vairākos no tiem uzņēmums ir izteikts tirgus līderis Latvijā. pazīstamākie zīmoli ir "Rīgas Melnais balzams" un "Rīgas šampanietis". "Latvijas balzams" ieguvis simtiem apbalvojumu dažādos starptautiskos un pašmāju konkursos un iegūti kvalitātes sertifikāti.
"Latvijas balzams" ir viens no Latvijas vadošajiem eksportētājiem — tā produkcija pieejama vairāk nekā 30 pasaules valstīs. 2013. gadā eksports bija 66 % no visas uzņēmumā ražotās produkcijas.
Teniss
Teniss (en, no senfranču: tenez — 'saņem', kas bija sākotnējais servētāja izsauciens pretiniekam) ir olimpiskais sporta veids diviem spēlētājiem (vienspēles) vai divām divu spēlētāju komandām (dubultspēles), kurā tie izmanto stīgotu raketi, lai pārsistu bumbiņu pāri tīklam otrā korta pusē tā, lai pretspēlētājs(-i) to nespētu pārsist atpakaļ.
Teniss radies 19. gadsimta beigās Eiropā, un sākotnēji tas izplatījās angļvalodīgajās valstīs, it īpaši sabiedrības augstākajos slāņos. Teniss šobrīd atkal ir olimpiskais sporta veids, ko spēlē visu vecumu cilvēki no visiem sabiedrības slāņiem daudzās pasaules valstīs. Izņemot taibreika ieviešanu 1970. gados, tenisa noteikumi ir saglabājušies nemainīgi kopš 19. gadsimta 90. gadiem. Papildus miljoniem aktīvo spēlētāju tenisam līdzi seko vēl miljoniem cilvēku, it īpaši četriem Grand Slam turnīriem.
Turnīri
Par prestižākajiem tenisa turnīriem tiek uzskatīti četri Grand Slam turnīri: Austrālijas atklātais čempionāts, Francijas atklātais čempionāts, Vimbldonas čempionāts un ASV atklātais čempionāts.
* turnīrs sākās jau 1891. gadā, bet tas nebija starptautisks
Tenisa korts
Teniss tiek spēlēts uz gludas, taisnstūra formas virsmas. Korts ir 23,77 m garš un 8,2 m plats vienspēlēs un 11 m plats dubultspēlēs. Korta vidū paralēli serves līnijai novilkts tīkls, kurš sadala laukumu divās vienādās daļās. Tā augstums stiprinājuma vietās ir 1,07 m un 0,91 m vidū. Serves līnija atrodas 6,4 m no tīkla. Apkārt spēles laukumam nepieciešama brīva vieta 18 metru platumā un 37 metru garumā, lai spēlētāji spētu atsist atlēkušās bumbiņas.
Ir dažāda veida korta segumi, populārākie no tiem ir māla segums, zālājs, cietais segums un paklājs.
Teniss Olimpiskajās spēlēs
Tenisa turnīrs olimpiskajās spēlēs notiek kopš pirmajām mūsdienu olimpiskajām spēlēm, kas 1896. gadā notika Atēnās, taču tika izņemts no programmas pēc 1924. gada olimpiskajām spēlēm. Pēc vairākiem gadu desmitiem 1988. gadā teniss atgriezās olimpisko spēļu programmā.
1896., 1900., 1904., 1988. un 1992. gada spēlēs bronzas medaļu saņēma abi pusfināla zaudētāji. Taču visos pārējos gados, kad ir noticis turnīrs, ir bijusi spēle par bronzas medaļām.
No 2004. gada spēlēm līdz 2012. gada olimpiskajām spēlēm nopelnītie ranga punkti tika ieskaitīti ATP vai WTA pasaules rangā.
Ievērojamākie spēlētāji
Uzskaitījumā ir iekļauti tenisisti, kas vismaz piecas reizes ir uzvarējuši kādā no Grand Slam turnīriem vienspēlēs. Uzvarēto turnīru skaits ir norādīts iekavās, un tas pēdējo reizi ir atjaunots pēc 2012. gada Vimbldonas čempionāta.
Karabairas zirgs
Karabairas zirgs ir viena no siltasiņu šķirnēm. Karabairas zirgs ir sena Vidusāzijas jājamzirgu šķirne, kas selekcionēta Uzbeksistānā. Dati par šo šķirni ir atrodami jau pirms mūsu ēras. Vārds "karabair" nozīmē "mājās audzēts" vai pēc citiem avotiem "nastu zirgs".
Izskats un raksturs
Karabairs zirgam ir trīs veidi, kas augumā ir līdzīgi: pirmais veids ir piemērots vieglām kravām, paku nešanai un jāšanai, tam ir smagākas gaitas kā citiem; otrais veids ir ar vieglāku uzbūvi, un to pamatā lieto kā jājamzirgu; trešais veids ir visspēcīgāk būvētais un ir piemērots iejūgam. Mūsdienās atšķirības starp šiem veidiem ir kļuvušas mazāk izteiktas. Braucamais tips (trešais veids) ir gandrīz izzudis, bet pirmais un otrais pamazām saplūst vienā tipā. Karabairas zirgs ir drosmīgs un ļoti ātrs. Tam ir draudzīgs, bet arī dedzīgs raksturs, un tas ir piemērots darbam karstā klimatā.