cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tīkla tilts
Pielietojums un darbība
Vienkāršākais un tajā pašā laikā visbiežāk izmantotais ir caurspīdīgais tilts (tas nozīmē, ka izmantotie mezgli neapzinās tilta esamību). Tādēļ tiltam nākas pārsūtīt (saņemt un pēc tam nodot) kadrus no viena lokālā tīkla (piemēram, LAN A) segmenta citam tīkla (piemēram, LAN B) segmentam. Tilts ir spējīgs pārsūtīt visus kadrus, taču tad tas drīzāk izturas kā atkārtotājs (en); taču ir daudz noderīgāk, ja tilts pārsūta tikai tos kadrus, kuriem patiešām nepieciešams ceļot no viena lokālā tīkla uz citu. Lai to panāktu, tiltam jāapgūst, kuri datori ir pieslēgti kādam konkrētam lokālajam tīklam. Vēl formālāk sakot, tam jāapgūst, vai pārsūtīt kadrus uz katru adresi.
Lai saprastu, kuras adreses tiek izmantotas un kuri porti teorētiski atrodas vistuvāk, tilts vēro saņemto kadru galvenes lokālajā tīklā. Pārbaudot MAC avota adresi katram saņemtajam kadram un piefiksējot portu, pa kuru šis kadrs tika saņemts, tilts spēj apgūt, kuras adreses pieder datoriem, kas savienoti caur portiem. To sauc par mācīšanos (en).
Tilta darbības piemērs
Iedomāsimies trīs datorus: X,Y,Z. Pieņemsim, ka katrs dators sūta kadrus uz pārējiem datoriem. Avota adreses X,Y tiek piefiksētas pie tīkla segmenta A, bet datora Z adrese tiek piefiksēta pie tīkla segmenta B. Tilts saglabā aparatūras adreses, kas piefiksētas, novērojot no katras saskarnes saņemtos kadrus, un izmanto šo informāciju, lai iemācītos, kurus kadrus nepieciešams pārsūtīt ar tiltu.
Iemācīto adresi tilts noglabā saskarņu (portu) adrešu tabulā, kas saistīta ar katru portu. Tikko šī tabula ir uzstādīta, tilts pārbauda adresāta mērķa adresi visiem saņemtajiem kadriem, tajā pašā laikā tas noskenē saskarņu tabulas, lai pārbaudītu, vai kadrs ticis saņemts no tās pašas adreses (t.i. - vai pakete ar avota adresi sakrīt ar pašreizējo gala adresi).
Eksistē trīs iespējamības:
Paketes ar avotu X un adresātu Y tiek saņemtas un izbrāķētas, jo dators Y ir tieši savienots tīkla segmentā A, bet paketes no X ar adresātu Z tiek pārsūtītas tīkla B segmentam caur tiltu.
Tilta apraide un multiraide
Tilti pārsūta apraides (en) kadru visiem pieslēgtajiem portiem, izņemot to portu, no kura kadrs ticis saņemts. Multiraides (en) normāla darbība ir izturēties pret kadru kā pret apraides kadru. Tas nav pārāk optimāli, jo tilts var nosūtīt multiraides kadrus tīkla daļām, kurās neatrodas ieinteresēti saņēmēji. Daži tilti realizē papildus apstrādi, lai kontrolētu multiraides kadru pludināšanu.
Filtru tabulas
Dažos tiltos sistēmas administrators var neautorizēt normālu pārsūtīšanu, ieviešot filtru tabulas ierakstus, lai ierobežotu pārsūtīšanu starp atšķirīgām darba grupām (en) (piemēram, lai aizsargātu specifiskas MAC adreses). Filtru tabula satur avotu vai adresātu adrešu sarakstu. Pārraidīti uz īpaši konfigurētiem portiem tiks tikai tie kadri, kas atbildīs ierakstiem filtru tabulā.
Sviļpova (Baltinavas novads)
Sviļpova ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada ziemeļu daļā 5 km no novada centra Baltinavas un 216 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P45.
Krupenišķu pilskalns
Krupenišķu pilskalns atrodas Latgalē, Preiļu novada Rušonas pagasta austrumos, Zolvas ezera ziemeļu krastā. Pilskalnu aprakstījis Ernests Brastiņš.
Pilskalns stiepjas gareniski ziemeļu-dienvidu virzienā. Pilskalna malas 3 - 4 metrus augstas. Pilskalna plakums 75 metrus garš un 26 metrus plats, noapaļota četrstūra veidā. Novērojams kultūrslānis. Ir teikas par to, ka pilskalnā glabājusies nauda.
30. līnija (Jūrmala)
28. līnija ir iela Jūrmalā, Lielupes apkaimē. 28. līnija sākas krustojumā ar Bulduru prospektu un beidzas krustojumā ar Meža prospektu. Kopējais ielas garums ir 130 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. 28. līnijā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Dmitrijs Kagarļickis
Dmitrijs Kagarļickis (ru, dzimis ) ir krievu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2018) Kagarļickis pārstāv KHL komandu Maskavas "Dinamo". Iepriekš Kagarļitskis ir spēlējis Mitišču "Atlant", Novokuzņeckas "Metallurg", HK Donbass un Čerepovecas "Severstal".
Viktors Tihonovs (1988)
Viktors Tihonovs (dzimis 1988. gada 12. maijā Rīgā) ir krievu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2017) Tihonovs spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Sanktpēterburgas SKA sastāvā.
Viktors Tihonovs ir leģendārā krievu hokejista un trenera Viktora Tihonova mazdēls. Viņš ir nosaukts par Viktoru, godinot vectēvu. Arī viņa tēvs Vasilijs Tihonovs bija pazīstams hokeja treneris, vadījis KHL klubu Omskas "Avangard", tāpat kā dēls dzimis Rīgā, laikā, kad Viktors Tihonovs vecākais trenēja Rīgas "Dinamo".
Spēlētāja karjera
Dzimis Rīgā, Viktors uzauga ASV, tur arī uzsākot savas hokejista gaitas. Profesionāļa karjeru Tihonovs gan sāka Krievijā, 2006.—07. gada sezonā debitējot Krievijas Superlīgas kluba Čerepovecas "Severstal" sastāvā. Jau nākamajā sezonā viņš kluba rindās nostiprinājās, taču 2008. gada vasarā pārcēlās uz Ziemeļameriku.
2008.—09. gada sezonu hokejists aizvadīja NHL kluba Fīniksas "Coyotes" sastāvā. Nākamajā sezonā "Coyotes" sastāvā hokejists tā arī neiekļuva, sezonu uzsākot AHL vienībā Sanantonio "Rampage". Novembrī hokejists piekrita līdz sezonas beigām tikt izīrēts "Severstal" vienībai. 2010.—11. gada sezonu hokejists aizvadīja "Rampage" sastāvā.
2011. gada vasarā Viktors pievienojās KHL klubam Sanktpēterburgas SKA. 2014.—15. gada sezonā kopā ar SKA izcīnīja Gagarina kausu. 2015. gada vasarā hokejists noslēdza viena gada līgumu ar NHL klubu Čikāgas "Blackhawks". NHL gan hokejists aizvadīja tikai 11 spēles un ar punktiem neatzīmējās. 2016. gada vasarā atgriezās SKA sastāvā.
Frīdrihs fon Siverss
Frīdrihs Vilhelms fon Siverss (,, dzimis , miris ) bija Latvijā dzimis vācbaltiešu izcelsmes ģenerālmajors, senators, slepenpadomnieks un Kurzemes guberņas civilais gubernators no 1811. līdz 1814. gadam.
Dzimis un miris Rencēnu muižā (pēc citām ziņām dzimis Eizu muižā Igaunijā). No 1763. gada dienēja Krievijas Impērijas armijā. Piedalījās cīņās pret Konfederāciju Polijā un Krievu—turku karā. 1786. gadā pulkveža dienesta pakāpē demobilizējās.
No 1792. līdz 1797. gadam ieņēma Vidzemes bruņniecības maršala amatu, bet no 1797. līdz 1798. gadam Vidzemes landmaršala amatu. 1811. gadā tika iecelts par Kurzemes guberņas civilo gubernatoru. Par panākumiem guberņas pārvaldē 1812. gada kara laikā, ieguva slepenpadomnieka pakāpi. 1815. gadā tika nosūtīts uz Volīnijas guberņu revīzijas veikšanai.
Korupcija Padomju Savienībā
Korupcija Padomju Savienībā bija izplatīta visu PSRS pastāvēšanas laiku.
Korupcijas uzplaukums
Stagnācijas gados pieauga melnais tirgus, pelēkā ekonomika un visu līmeņu korupcija. Iedzīvotāji bija gatavi dot kukuļus, lai iegūtu kāroto dzīvokli, automašīnu, vietu augstskolā vai darbavietu. Uzplauka "sociālistiskā īpašuma piesavināšanās", darbiniekiem plašos apmēros zogot no savām darbavietām. Amatpersonu korupciju veicināja Brežņeva ieviestā kadru stabilitātes politika, kurā pat korumpētiem ierēdņiem nedraudēja amata zaudēšana. Rūpniecības un lauksaimniecības apjomiem krītoties uzplauka rezultātu viltošana, uzņēmumiem, ministrijām un pat republikām viltojot savus datus, lai demonstrētu uzliktā ražošanas plāna sasniegšanu. Šeit izcēlās Uzbekijas PSR, kurā plašos apmēros viltoja kokvilnas ražas apjomus.
Brežņeva varas pēdējos gados ar korupciju aktīvi necīnījās, jo tas nozīmētu, ka viņš ir slikti vadījis valsti, kā arī novestu pie nepieciešamības izmeklēt un atbrīvot daudzus no viņa aizbilstamajiem valsts un partijas aparātā. Melno tirgu padomju vara akceptēja, jo tas apmierināja daudzas iedzīvotāju ikdienas vajadzības. Ja to likvidētu, pilnībā atklātos valsts plānveida ekonomikas izgāšanās.
Polijas krīze
Dziļā krīze, ko Polijas Tautas Republikā izraisīja arodbiedrības Solidaritātes izveidošanās, noveda arī pie korupcijas faktu publiskošanas. Arestēja korupcijā apvainoto premjerministru, 18 ministrus, 56 citus ierēdņus. Padomju prese daļēji atainoja šos notikumus, noveļot krīzes rašanos uz partijas korumpētību. Padomju vadība uztvēra Polijas notikumus par brīdinošu piemēru tam, kas varētu notikt arī PSRS. 1981. gada februāra PSKP 26. kongresā Brežņevs pieminēja, ka spekulācija, kukuļošana, sociālistiskā īpašuma piesavināšanās jāapkaro ar visiem pieejamajiem līdzekļiem.
Andropova pirmie soļi
Korupcijas tēmu 1981. gadā sāka izmantot Jurijs Andropovs, kurš gribēja kļūt par Brežņeva mantinieku. Korupcijas izmeklēšanas viņš izmantoja, lai grautu konkurentu pozīcijas. VDK izveidoja vairākas nodaļas, kas nodarbojās ar ekonomiskajiem noziegumiem. VDK izmeklēja Iekšlietu ministru Nikolaju Ščolokovu un Krasnodaras novada partijas vadītāju Sergeju Medunovu. Izplatījās ziņas par Brežņeva meitas saistību ar dārgakmeņu tirdzniecību.
Plīvurpūces
Plīvurpūces, plīvurpūču ģints (Tyto) ir pūčveidīgo (Strigiformes) putnu ģints, kas pieder plīvurpūču dzimtai (Tytonidae). Plīvurpūču ģintī ir 17 mūsdienās dzīvojošas sugas, no kurām visbiežāk sastopamā ir parastā plīvurpūce (Tyto alba). Andamanu plīvurpūce (Tyto deroepstorffi) nesenā pagātnē tika klasificēta kā viena no parastās plīvurpūces pasugām.
Plīvurpūces ir sastopamas visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Latvijā reizēm var novērot parasto plīvurpūci, kas ieklejo no Eiropas dienvidrietumiem.
Korupcija Padomju Savienībā
Andropova pirmie soļi
Kā sabiedroto Andropovs izmantoja korumpēto Azerbaidžānas PSR pirmo sekretāru Heidaru Alijevu, kuram nācās sadarboties, lai nenāktu gaismā paša grēki. Azerbaidžānas VDK vadītājs Alijevs 1969. kļuva par Azerbaidžānas partijas pirmo sekretāru, atklājot un likvidējot iepriekšējā pirmā sekretāra koruptīvo tīklu. Alijevs to aizvietoja ar savu korumpēto sistēmu. Brežņeva labvēlību viņš ieguva ar dārgakmeņiem rotātu dāvanu pasniegšanu, un 1982. gadā viņš kļuva par Politbiroja locekli. 1981. gada novembra intervijā Alijevs sāka kritizēt korupciju, kas grauj sociālistisko morāli, rada ekonomikas problēmas, veicina melno tirgu un privātīpašuma atdzimšanu. Ietekmīgais Ukrainas PSR pirmais sekretārs Vladimirs Ščerbickis 1982. gada janvārī paziņoja, ka partijas "tīrīšanas" laiki pagājuši, tā norādot, ka pretkorupcijas kampaņa grautu partiju. 1982. gadā Andropovs darīja zināmu Brežņeva ciešā sabiedrotā, Uzbekijas vadītāja Šarafa Rašidova izveidoto korupcijas sistēmu. 1983. gada oktobrī Rašidovs negaidīti mira ar sirdstrieku. Padomju prese par korupciju Uzbekijā atklāti sāka rakstīt 1984. gada jūnijā.
Andropova varas laiks
Korupcijas apkarošanas tēma arī bija viens no veidiem kā uzrunāt ideoloģiski vienaldzīgo sabiedrību, un mēģināt atdzīvināt padomju ekonomiku bez jaunām reformām. Nākot pie varas Andropovs cīņu ar korupciju izmantoja, lai atjaunotu darbaspēka disciplīnu. Vismaz 1500 korumpētus rūpnīcu vadītājus atlaida no amatiem. VDK centās apkarot melno tirgu un blatu. Pārbaudīja ārzemēs strādājošos Ārlietu ministrijas darbiniekus un naftas tirdzniecībā iesaistītos. Presē parādījās daudzi raksti par ražošanas datu viltošanu un korupciju. Darba laikā publiskās vietās notika reidi, lai noskaidrotu, kāpēc cilvēki neatrodas savās darbavietās.
Plīvurpūces
Sistemātika
Plīvurpūču ģints (Tyto)
Žodzina
Žodzina ir apgabala nozīmes pilsēta Baltkrievijā, Minskas apgabalā.
Korupcija Padomju Savienībā
Andropova varas laiks
Andropovs veica plašu, sākotnēji nepubliskotu tīrīšanu Uzbekijā, no amatiem atbrīvojot simtiem augstu partijas un valsts darbinieku, tai skaitā republikas Iekšlietu ministru, VDK vadītāju un ģenerālprokuroru. No amatiem atbrīvoja simtiem milicijas darbinieku un reģionu partijas darbiniekus. Izmeklēšanas veica Krievijas apgabalu administrācijās, Ukrainā, Moldāvijā, Kaukāza republikās, Turkmēnijā u.c. Vairākiem korupcijā apsūdzētajiem ātri veica nāvessodus, par ko informēja prese.
Žodzina
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1643. gadā. Atradās Lietuvas lielkņazistes sastāvā. Apdzīvotā vieta pievienota Krievijai pēc Polijas Otrās dalīšanas 1793. gadā. Pilsēta sāka strauji attīstīties, ka šeit 1948. gadā tika likti pamati autobūves uzņēmuma "BelAZ" attīstībai.
Korupcija Padomju Savienībā
Andropova varas laiks
Īpašai tīrīšanai pakļāva VDK konkurentu, PSRS Iekšlietu ministriju, kas bija dziļi korumpēta. Piecas nedēļas pēc Brežņeva nāves no amata atbrīvoja iekšlietu ministru Nikolaju Ščolokovu, par jauno ministru ieceļot VDK vadītāju. Ščolokovs pēc vairākiem pazeminājumiem, korupcijā iesaistītās sievas pašnāvības 1983. gadā un izslēgšanas no partijas, 1984. gada 13. decembrī veica pašnāvību. Presē plaši atspoguļoja milicijas darbinieku atlaišanas un apsūdzības korupcijā. 1983. gada jūlijā Politbirojs Iekšlietu ministrijā izveidoja jaunas partijas kontroles un propagandas struktūras.
Žodzina
Ekonomika
Pilsētā atrodas viens no nozīmīgākajiem uzņēmumiem Baltkrievijā - autobūves uzņēmums "BelAZ".
Cilvēki
Pēc nacionālā sastāva pilsētas iedzīvotāji ir baltkrievi (87,73 %) un krievi (8,05 %). Žodzina ir svarcēlājas Nastasjas Novikavas (Настасся Новікава, 1981) dzimtā pilsēta.
Korupcija Padomju Savienībā
Čerņenko varas laiks
Pēc Andropova nāves 1984. gada februārī pie varas nāca Konstantīns Čerņenko, tuvs Brežņeva līdzgaitnieks no partijas aparāta. Pretkorupcijas kampaņa zaudēja savu asumu, taču turpinājās ne tikai inerces pēc, bet arī tāpēc, ka slimais Čerņenko lielu daļu varas uzticēja Andropova iecerētajam mantiniekam Mihailam Gorbačovam.
Šapsugi
Šapsugi (pašnosaukums — Адыгэ, Шапсыгъ) ir adigu subetniskā grupa, kas agrāk bija viena no lielākajām adigu ciltīm. Dzīvo Krievijā (Adigejā un Krasnodaras novadā), kā arī Turcijā un Izraēlā (diasporas sastāvā). Runā adigu valodas šapsugu dialektā. Izplatītākā reliģija ir sunnītu islāms.
Korupcija Padomju Savienībā
Čerņenko varas laiks
Partijas birokrāts Čerņenko samazināja VDK aktivitātes, paplašinot partijas Kontroles komisijas pilnvaras pārkāpumu izmeklēšanā. Preses kampaņas aprobežojās ar zemāka līmeņa un reģionu darbinieku vajāšanām. Turpinājās kampaņas pret iedzīvotāju "parazītismu", spekulāciju un nelegālu ienākumu gūšanu. Uzbekiju, kurā turpinājās augsta līmeņa tīrīšanas, izmantoja kā negatīvo piemēru, no kura jāmācās citām republikām. Ščolokovam 1984. gada novembrī atņēma ģenerāļa pakāpi, un decembrī no Iekšlietu ministra vietnieka amata atbrīvoja Brežņeva znotu Juriju Čurbanovu. 1984. gada decembra Gorbačova runa pret korupcijas izpausmēm bija tik asa, ka daļu tās teksta nepubliskoja.
Šapsugi
Kaukāza kara laikā šapsugi bija vieni no spītīgākajiem Krievijas Impērijas pretiniekiem, viņi pievienojās Šamila izveidotajai savienībai, kas pastāvēja līdz 1859. gadam. 1864. gadā lielākā daļa šapsugu kopā ar citiem adigiem tika izvesta uz Osmaņu impēriju.
Korupcija Padomju Savienībā
Kampaņu rezultāti
Balstoties uz dažādi pieejamo informāciju 1985. gada vidū CIP aprēķināja, ka kampaņas pirmajos gados arestēti vai no amata atbrīvoti vismaz 200 zvejniecības nozarē strādājošie, 150 ierēdņi Lietuvas PSR, 5000 ierēdņi Uzbekijas PSR, vairāki simti PSRS ministrijās strādājošo, kā arī desmitiem tūkstošu Iekšlietu ministrijas un Prokuratūras darbinieku. Iekšlietu ministriju papildināja 55 000 jaunu darbinieku. Nedaudz uzlabojās darba produktivitāte un uzņēmumu vadībai pievērsa lielāku uzmanību.
Pēdakmeņi
Pēdakmeņi ir mākslīgi vai dabīgi veidojušies kultakmeņi ar cilvēka pēdas vai plaukstas veida vai dzīvnieku pēdas veida nospiedumiem. Latviešu mitoloģijā pēdakmeņus galvenokārt saista ar velna darbību, un kā kulta priekšmeti tie varētu būt veidojušies akmens laikmeta beigās un bronzas laikmeta sākumā, vācēju-mednieku ciltīm pārejot no zvejniecības un medniecības uz lopkopību un zemkopību un kļūstot par vietsēžiem, kas mainīja arī ticējumus.
Pirmais pēdakmeņus kā atsevišķu kultakmeņu grupu 1930. gados aprakstīja vēsturnieks Arturs Štāls. 1961. gadā par šo tēmu rakstīja arī arheologi Jānis Graudonis un Vladislavs Urtāns, bet kopš 1970. gadu otrās puses kultakmeņu pētīšanai pievērsies V. Urtāna dēls vēsturnieks un arheologs Juris Urtāns. Līdz 1990. gadam bija apzināti 107 pēdakmeņi, un tie lielāko tiesu atrodas nomaļās un grūti piekļūstamās vietās , taču kopš tā laika atklāto pēdakmeņu skaits Latvijā vairākkārt pieaudzis.
Visvecākais zināmais pēdakmens ir Pastamuižas Velnakmens, kura vārdā 1451. gadā nosaukta netālā Pastamuiža. Tas ir arī senajos vācu rakstos visbiežāk pieminētais un agrīnajā latviešu teiku literatūrā un ceļvežos visvairāk aprakstītais pēdakmens. Pēdakmeņi plaši izplatīti arī citur Eiropā, piemēram, Baltkrievijā, kur pie tiem pēc baznīcu dievkalpojumiem noliktas baznīcā iesvētītās veltes , bet Karēlijā un Skandināvijā atrodami daudzi pēdveida iekalumi klintīs.
Manuels Petrosjans
Manuels Petrosjans (hy; dzimis ) ir Armēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (2017).
Biogrāfija
Daudzkārtējais Armēnijas jauniešu šaha čempionātu uzvarētājs dažādās vecuma grupās: U12 (2010), U14 (2011, 2012), U16 (2013, 2014).
Sekmīgi pārstāvējis Armēnijas Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. 2016. gadā Prāgā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2016. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2017. gadā izcīnījis sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā.
2018. gada augustā izcīnījis 2. vietu "RTU Open" "A" turnīrā.
2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 17. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.
Pārstāvējis Armēnijas komandu Pasaules šaha olimpiādē un 2022. gadā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā.
Mirskis
Mirskis var būt:
Firksi
fon Firksi  ir sena vācbaltu dzimta, kuras priekšteči Livonijas konfederācijā izsekojami līdz 15. gadsimta vidum.
Vēsture
1306. gadā pieminēts Dāņu Igaunijas vasalis Gerhards Ferkis (Ferckis), tomēr Firksu dzimta par savu tiešo priekšteci uzskata ap 1450. gadā pieminēto Livonijas ordeņa vasali Volmāru no Firksas (von Fircks) Viruzemē, Igaunijas austrumu daļā. 17. gadsimtā dzimta sadalījās vairākos atzaros. 1620. gada 17. oktobrī Nurmuižas īpašnieku Kristoferu Firksu uzņēma Kurzemes bruņniecības matrikulā. Pēc Krievijas impērijas senāta 1853. gada 10. jūnija lēmuma, ko atkārtoja 1862. gada 28. februārī, visai fon Firksu dzimtai piešķīra mantojamu baronu titulu.
Dzimtai piederošās muižas (1920)
Līdz 1920. gada agrārajai reformai Firksu dzimtai piederēja šādas muižas 59 485 ha kopplatībā:
Lekuantrē (burātājs)
Lekuantrē (fr; dzimšanas un miršanas datums nav zināms) bija franču burātājs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Lekuantrē 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja burāšanas sacensībās. Open klases sacensībās viņš nefinišēja, bet 1 līdz 2 tonnu laivu klases pirmajā braucienā ieguva, beidzamo, 8. vietu, bet otrajā braucienā nefinišēja.
Pārksitija
Pārksitija (en) ir pilsēta ASV, Jūtas štata Samitas apgabalā. Pilsēta atrodas 51 kilometru uz dienvidaustrumiem no štata galvaspilsētas Soltleiksitijas centra. Saskaņā ar 2010. gada tautas skaitīšanas datiem pilsētā bija iedzīvotāji. Vidēji tūristu skaits ievērojami pārsniedz pastāvīgo iedzīvotāju skaitu.
Pēc kalnrūpniecības slēgšanas un apgabala iedzīvotāju skaita samazināšanās tikai 1980. un 1990. gados pilsēta sāka atdzīvoties, paplašinot savu tūrisma biznesu. Pašlaik pilsēta ik gadu ienes vidēji 529,8 miljonus ASV dolāru Jūtas ekonomikā kā populāra tūrisma vieta, no kuriem 80 miljonus ASV dolāru nopelna Sandensas kinofestivāls. Pilsētā ir divi galvenie slēpošanas kūrorti: Dīrvolejas un Pārksitijas kalnu kūrorts (kopā ar Kanjonu kūrortu Pārksitijā) un viens mazāks kūrorts: Vudvordas Pārksija (sporta treniņu un izklaides centrs). Gan Dīrvolejas, gan Pārksitijas kalnu kūrorts bija galvenās slēpošanas un snovborda pasākumu vietas 2002. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Lai gan šeit ir mazāk sniega un slēpošanas sezona ir īsāka nekā netālajā Soltleikas apgabalā, piemēram, Snovbērdas kūrortā, šeit ir daudz ērtāka piekļuve.
2015. gadā Pārksitijas kalnu kūrorts un Kanjonu kūrorts apvienojās, izveidojot lielāko slēpošanas zonu ASV. Kopumā kūrortā ir 17 nogāzes, 300 takas un 22 jūdzes ar pacēlājiem.
Pilsēta ir ASV lielākā neatkarīgā filmu festivāla — Sandensas kinofestivāla — galvenā norises vieta un ASV slēpošanas komandas mājvieta, šeit atrodas lielākais rūpnīcu veikalu tīkls Jūtas ziemeļos, 2002. gada olimpiskā bobsleja/skeletona/kamaniņu trase Jūtas Olimpiskajā parkā un golfa laukumi. Pilsētā ir uzņemtas dažas ainas no 1994. gada filmas "Stulbs un vēl stulbāks". Tāpat pilsētā atrodas dažādu uzņēmumu galvenās mītnes, piemēram, backcountry.com, Rossignol USA un Skullcandy. Pārksitijā ir daudz mazumtirgotāju, klubu, bāru un restorānu, kā arī tās tuvumā ir ūdenskrātuves, karstie avoti, meži, kā arī pārgājienu un riteņbraukšanas takas.
Vasarā pilsētu apmeklē daudzi Vāsetšas frontes ielejas iedzīvotāji, lai izvairītos no augstās temperatūras. Pārksitija parasti ir vēsāka nekā Soltleiksitija, jo tā ir augstāka (2100 metri virs jūras līmeņa), nekā Soltleiksitija, kas atrodas aptuveni 1300 metrus virs jūras līmeņa.
2008. gadā žurnāls Forbes Traveller nosauca Pārksitiju par vienu no "20 skaistākajām pilsētām ASV". 2011. gadā pilsētai tika piešķirts zelta līmeņa braucienu centra apzīmējums no Starptautiskās kalnu riteņbraukšanas asociācijas par kalnu velosipēdu takām, ērtībām un kopienu.
Lipuški (nozīmju atdalīšana)
Lipuški var būt:
Rina Sumida
Rina Sumida (ja; dzimusi ) ir japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Svātūne
Svātūne ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada dienvidu daļā 8 km no novada centra Baltinavas un 209 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas Svētūnes ezera krastā.
Austrija 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Austrija piedalījās 1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Zviedrijas galvaspilsētā Stokholmā no 1912. gada 6. līdz 22. jūlija. Šīs bija piektās vasaras olimpiskās spēles, kurās startēja Austrijas komanda, lai gan tā bija daļa no Austroungārijas, Ungārijas dalība tiek dalīta atsevišķi.
1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Austrijas olimpisko komandu veidoja līdz šim lielākais sportistu skaits 85 sportisti (79 vīrieši un 6 sievietes), kuri startēja 12 olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk sportistu, 12 sportisti, no Austrijas startēja vieglatlētikā. Pirmo reizi Austrija bija pārstāvēta vairākos individuālajos sporta veidos — airēšanā, cīņas sportā, daiļlēkšanā, modernajā pieccīņā un šaušanā. Savukārt no komandu sporta veidiem Austrija pirmo reizi vija pārstāvēta futbolā un ūdenspolo.
Austrija šajās vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja 4 olimpiskās medaļas (2 sudraba un 2 bronzas medaļas). Divas medaļas (1 sudraba un 1 bronzas medaļa) tika izcīnītas paukošanā, savukārt pa vienai tenisā un peldēšanā. Austriešu paukotājs Ričards Verderbers ir vienīgais, kurš šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja 2 olimpiskās medaļas (1 sudraba un 1 bronzas medaļu).
Molineux Stadium
Molineux Stadium ir futbola stadions Vulverhemptonā, Anglijā. Stadionā ir 32 050 skatītāju vietas. Stadionā savas mājas spēles aizvada Anglijas Premjerlīgas klubs Vulverhemptonas "Wanderers". Stadions tika atklāts 1889. gadā.
Sverdrups
Sverdrups (Sverdrup) var būt:
Zarainā zaķauza
Zarainā zaķauza ir suga graudzāļu dzimtā, kura savvaļā ir sastopama Eiropas rietumu un centrālajā daļā. Latvijā šī suga ir sastopama ļoti reti, jo Latvija ir ārpus sugas dabiskā izplatība areāla. Nelielas, skrajas grupas platlapju un platlapju - egļu mežos.
Surikova
Surikova ir ciems Baltinavas novadā. Atrodas novada centrālajā daļā 5 km no novada centra Baltinavas un 210 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V460.
Bjerazino rajons
Bjerazino rajons ir Minskas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Minskas apgabala Červjeņas, Barisavas un Krupku rajoniem, kā arī Mogiļevas apgabala Bjaliņiču, Kļičavas un Asipoviču rajoniem.
309. mikroautobusu maršruts (Rīga)
309. mikroautobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta maršruts, kas kursēja no Ķengaraga (15. trolejbusu maršruta galapunkta Višķu ielā) līdz Purvciemam (galapunkts atradās pie tirdzniecības centra Domina).
Līdz 2019. gadam mikroautobusi kursēja līdz 49. autobusu maršruta galapunktam Rumbulā. No 2019. gada 1. maija kursē līdz Višķu ielai. Maršruts tika slēgts 2022. gada 9. septembrī.
Maršruts
Ķengarags — Purvciems kursēja pa šādām ielām: Višķu iela, Maskavas iela, Lubānas iela, A. Saharova iela, Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela, Ilūkstes iela, Dzelzavas iela, Stirnu iela un Ieriķu iela.
Purvciems — Ķengarags kursēja pa šādām ielām: Dzelzavas iela, Vaidavas iela, Ieriķu iela, Stirnu iela, Dzelzavas iela, Ilūkstes iela, Akadēmiķa Mstislava Keldiša iela, A. Saharova iela, Lubānas iela, Maskavas iela un Višķu iela.
Pragnavit
Pragnavit ir 1996. gadā Mahiļovā, Baltkrievijā izveidots tumšā ambienta un rituālās tautas mūzikas projekts. Tā vienīgais dalībnieks ir Voist Angiras. Patlaban izdoti četri projekta albumi. Skaņdarbs У маёй крыві (no baltkrievu — 'manās asinīs') nokļuva portāla Тузіне Гітоў virsotnē un tika atzīts par vienu no 2007./2008. gada sezonas 30. labākajām dziesmām.
Kirjanišku ezers
Kirjanišku ezers vai Kirjaņiška (arī Kirjaniška, Kirjanišķu ezers, Ķirlānišķu ezers, Luknas ezers) ir sekls dzidrūdens ezers Augšdaugavas novada Salienas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā pie pašas Baltkrievijas robežas dienvidos no autoceļa V707. Krasti zemi, lēzeni, dibens smilšains, dūņains, dūņu slānis 0—3 m. Ezerā viena 1,5 ha liela sala. Ietek viens grāvis, iztek Borne uz Kamenkas ezeru. Mīt asaris, līdaka, karūsa, līnis, rauda. Ziemeļu krastā Zaļesjes ciems.
Kantele
Kantele (fi) ir sens somu tautas mūzikas strinkšķināmais stīgu instruments, kas kopā ar latviešu koklēm, lietuviešu kanklēm, lībiešu kāndlu, igauņu kanneli, un ziemeļrietumu krievu spārnveida gusļiem ietilpst Baltijas apgabalam raksturīgu un radniecīgu instrumentu saimē — tā saucamajā Baltijas psaltērijā.
Vissenākās kanteles tika grebtas no viena koka gabala, un tām bija 5—6 stīgas, veidotas no zirgu krēpēm vai astes sariem. Mūsdienās sastopamajām kantelēm ir vairākas metāla stīgas un tautas instrumenta korpusu līmē kopā no vairākiem koka dēļiem, nevis grebj no viena koka gabala.
Oļģerts Kroders
Biogrāfija
Oļģerts Kroders ir dzimis 1921. gadā Rīgā žurnālista, tulkotāja un teātra kritiķa Roberta Krodera un aktrises Hertas Vulfas ģimenē. Pēc Rīgas Valsts 2. ģimnāzijas beigšanas iestājās Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātē, bet pēc pirmā kursa 1941. gada jūnija deportācijas laikā kopā ar vecākiem izsūtīts uz Sibīriju. 1956. gadā atgriezās Latvijā, tajā pašā gadā sāka rakstīt teātra izrāžu recenzijas un tika pieņemts darbā Dailes teātrī par režisora palīgu. 1959. gadā sāka darboties Liepājas teātrī, kur arī debitēja kā režisors, 1959. gadā iestudējot Jāņa Kalniņa lugu "Ugunī". 1959. gadā uzņemts Latvijas PSR Teātru Darbinieku savienībā. 1964. gadā beidza Augstākās režijas kursus Maskavā.
Bija Liepājas teātra (1959—1964, 1974—1989), Valmieras teātra (1964—1974, 2001—2012) un Nacionālā teātra (1990—1995) režisors. Filmējies Rīgas Kinostudijas un vairāku PSRS kinostudiju filmās, arī režisora lomā filmā "Elpojiet dziļi" (1967).
Miris Valmierā.
Kantele
Veidi
Mūsdienās izšķir mazās kanteles un koncertkanteles. Mazās kanteles tiek veidotas pēc seno instrumentu paraugiem, un tām ir ne vairāk kā 15 stīgas, bet koncertkantelēs stīgu skaits spēj sasniegt pat 40 stīgas, līdz ar to sniedzot daudz lielākas iespējas muzicēt. Koncertkantelei, atšķirībā no mazās kanteles, pie tapām, kuras nospriego stīgas, ir slēdži, kuri ļauj dziesmas laikā mainīt stīgas skanējumu par pustoni uz augšu vai leju, tādējādi ir iespējams dziesmas vidū mainīt skaņdarba tonalitāti un spēlēt skaņdarbus ar hromatiskās gammas elementiem. Mazajai un koncertkantelei atšķiras arī stīgu izvietojums — mazajai kantelei zemākos toņos skaņotās stīgas atrodas tālāk no izpildītāja, bet koncertkantelei tālāk no muzikanta atrodas augstāka toņa stīgas. Spēlēšanas tehnikas abiem kanteļu veidiem ir līdzīgas — abas tiek spēlētas ar pirkstiem vai ādas gabaliņiem — plektriem. Skaņa, kura veidojas, vibrējot stīgām un rezonējot izgrebtajā kanteles korpusā, atgādina zvanus un pielīdzināma arfas skanējumam.
Oleksijs Mihailičenko
Oleksijs Mihailičenko (uk, dzimis ) ir bijušais Ukrainas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis PSRS, NVS un Ukrainas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis Dynamo Kyiv komandā 1981. gadā, kur viņš pavadīja deviņus gadus. Tā laikā izcīnījis četrus PSRS Augstākā līgas titulus un UEFA Kausu ieguvēju kausu 1986. gadā. 1990—91. gada sezonu pavadījis Itālijas komandā Sampdoria, palīdzot komandai izcīnīt A sērijas čempionu titulu. Vēlāk pievienojies Skotijas komandai Rangers. Glāzgovas komandā, piecu sezonu laikā, Mihailičenko izcīnīja piecus Skotijas Premjerlīgas titulus. 1987. un 1988. gadā Mihailičenko tika atzīts par Ukrainas labāko futbolistu, savukārt 1988. gadā arī par visas PSRS labāko spēlētāju.
Ar PSRS futbola izlasi piedalījies 1988. gada Eiropas čempionātā, bet ar NVS izlasi — 1992. gada Eiropas čempionātā. Ieguvis zelta medaļu 1988. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Pēc karjeras beigām kļuvis par treneri. Sākotnēji bijis Dynamo Kyiv komandas asistents, bet pēc galvenā trenera Valērija Lobanovska nāves, kļuvis jau par galveno treneri. Vēlāk bijis gan Ukrainas U21, gan Ukrainas izlases treneris. Vēlāk strādājis Dynamo Kyiv sistēmā.
Spēlētāja karjera
Dynamo Kyiv
Sampdoria
Portugāles premjerministru uzskaitījums
Flag Portugal (1830).svg Portugāles Karaliste (1139 — 1910) Brasão de armas do reino de Portugal.svg
Portugāles Karaliste
Oleksijs Mihailičenko
Spēlētāja karjera
Rangers
Portugāles premjerministru uzskaitījums
Flag Portugal (1830).svg Portugāles Karaliste (1139 — 1910) Brasão de armas do reino de Portugal.svg
{{legend| blue | Čartisti / Regeneratori |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| orange | Septembristi |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| skyblue | Regeneratori |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| red | Vēsturiskā partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| yellow | Reformistu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| green | Progresīvā partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| aqua | Liberālregeneratori |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Oleksijs Mihailičenko
Spēlētāja karjera
PSRS
Portugāles premjerministru uzskaitījums
Flag of Portugal.svg Portugāles Pirmā Republika (1910 — 1926) Coat of arms of Portugal.svg
Portugāles Pirmā Republika
Oleksijs Mihailičenko
Spēlētāja karjera
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Dynamo Kyiv
Portugāles premjerministru uzskaitījums
Flag of Portugal.svg Portugāles Pirmā Republika (1910 — 1926) Coat of arms of Portugal.svg
{{legend| #0BDA51 | Republikāņu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| pink | Demokrātu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| purple | Svētā Savienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #4A452A | Nacionālrepublikāņu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| darkblue | Liberālo Republikāņu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| skyblue | Nacionālistiskā republikāņu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| red | Demokrātiski kreiso republikāņu partija |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Portugal.svg Portugāles Otrā Republika (1926 — 1974) Coat of arms of Portugal.svg
Nacionālā diktatūra un Estado Novo
{{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #0047AB |Nacionālā Savienība/Tautas nacionālā darbība|border=1px solid #AAAAAA}}
Flag of Portugal.svg Portugāles Trešā Republika (1974 — mūsdienas) Coat of arms of Portugal.svg
{{legend| #FF66FF |Sociālistu partija|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #FF9900 |Sociāldemokrātiskā partija|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #0093DD |Demokrātiskais un sociālais centrs|border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #DDDDDD | Bez partijas / Neatkarīgais |border=1px solid #AAAAAA}}
Kārdifas pilsētas stadions
Kārdifas pilsētas stadions ir futbola stadions Kārdifā, Velsā. Stadionā ir 33 280 skatītāju vietas. Stadionā savas mājas spēles aizvada Anglijas futbola līgu sistēmā startējošais klubs Cardiff City F.C. un Velsas futbola izlase. Stadions tika atklāts 2009. gadā.
Aleksandrs Mirskis
Aleksandrs Mirskis (dzimis kā Aleksandrs Vinckovičs Viļņā) ir Latvijas uzņēmējs un politiķis. Bijušais Eiropas Parlamenta deputāts (2009—2014) un 9. Saeimas deputāts. Pārstāv partiju "Alternative", iepriekš bijis citu politisko spēku biedrs. Pazīstams arī kā dziesmu autors un izpildītājs.
Biogrāfija
Dzimis Viļņā, bet skolā gājis Rīgā, beidzis Rīgas 68. vidusskolu (1981). Absolvējis Kauņas Politehnisko institūtu, būvniecības fakultāti (1986). No 1989. līdz 1990. gadam dienējis Padomju armijā.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas bija būvniecības kompānijas tehniskais direktors (1990—1999), ģenerāldirektors (1999—2004). Būvniecības projekta vadītājs (2004—2006).
Dienējis Latvijas Zemessardzē no 1996. līdz 2008. gadam. Sākotnēji bijis Zemessardzes 17. bataljona komandiera vietnieks. Laikā no 1999. līdz 2002. gadam Speciālo uzdevumu vienības "Vanags" izpletņlēcēju instruktors. Bijis Latvijas bruņoto spēku militāro izpletņlēcēju izlases komandas kapteinis, 2008. gadā izstājies no zemessardzes.
A. Mirska pirmā sieva Natālija Mirska arī darbojusies politikā, bijusi Rīgas domes deputāte.
Politiskā darbība
Darbību politikā uzsācis kā tobrīd Rīgas domē pie varas esošās partijas LSDSP biedrs. Laikā no 2001. līdz 2004. gadam A. Mirskis bija Rīgas mēra Gundara Bojāra padomnieks minoritāšu jautājumos. 2005. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Rīgas domē no Tautas Saskaņas partijas. 2006. gadā A. Mirskis tika ievēlēts 9. Saeimā. "Saskaņas centrs" frakcijas priekšsēdētāja vietnieks.
2009. gadā tika ievēlēts Eiropas Parlamentā, ar vēlētāju atbalstu paceldamies "Saskaņas Centra" sarakstā no septītās uz otro pozīciju. Eiropas Parlamentā bija Sociālistu un demokrātu progresīvās alianses grupas pārstāvis, darbojas Ārlietu komitejā.
2010. gadā A. Mirskis izstājās no partijas "Saskaņa" un apvienības "Saskaņas Centrs", komentējot savu izstāšanos ar sekojošu frāzi: "Nevēlos, lai man būtu kas kopīgs ar cilvēkiem, kuriem — gods, sirdsapziņa, godīgums — ir tukši vārdi. Labāk būt par izsalkušu ērgli, nekā pārtikušu aunu!".
2013. gadā A. Mirskis izveidoja partiju "Alternative", kļūstot par tās vadītāju. 2014. gada Eiropas Parlamenta vēlēšanās kandidēja no politiskās partijas "Alternative" saraksta, taču netika ievēlēts. 2017. gada pašvaldību vēlēšanās nesekmīgi kandidēja uz vietu Daugavpils domē no partijas "Alternative" saraksta. Tāpat kandidēja arī Rīgas domes ārkārtas vēlēšanās 2020. gadā, taču saraksts nesaņēma pietiekošu vēlētāju atbalstu, lai iekļūtu domē, un 2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās uz vietu Daugavpils domē, kur tāpat netika ievēlēts.
Hobiji
Veicis vairāk kā 700 lēcienu ar izpletni. Vairāk nekā 121 muzikālu izpildījumu autors. Laikā no 1996. līdz 2018. gadam ierakstīja 12 mūzikas albumus. Tādu dziesmu kā "Mana pelēkā pilsēta" (Серый мой город), "Tu uzvarēsi" (Ты победишь), "Laiks" (Время), "Sveika, Svetlana" (Привет Светлана), "Ot vinta!" (От винта!) un daudzu citu dziesmu autors. Nodibinājis kino ražošanas sabiedrību "Historical Museum" (2016). Pēc savas grāmatas "Vulfa Gūtmaņa alternatīva" motīviem 2015.—2018. gadā uzņēma mākslas filmu "Gūtmaņa alternatīva" par notikumiem Latgalē Otrā pasaules kara laikā. 2018. gada decembrī kinoteātrī "Splendid Palace" notika mākslas filmas "Gūtmaņa alternatīva" pirmizrāde.
Dzelzceļa līnija Viļņa—Kauņa
Dzelzceļa līnija Viļņa—Kauņa ir 104 kilometrus gara elekktrificēta dzelzceļa līnija, kas savieno Lietuvas galvaspilsētu un lielāko pilsētu Viļņu ar tās otro lielāko pilsētu Kauņu. Šobrīd Viļņas—Kauņas dzelzceļš ir visintensīvāk izmantotā dzelzceļa līnija Lietuvā. Visā tās garumā līnija ir divceļu (izņemot posmu Kauņas dzelzceļa tunelī). Līnijā pastāv pasažieru satiksme starp Viļņu un Kauņu
Vēsture
Viļņas—Kauņas dzelzceļa būvniecība tika uzsākta kopā ar Pēterburgas—Varšavas dzelzceļa būvniecību 1859. gada pavasarī. Dzelzceļš tika atklāts. Tika izbūvēti divi dzelzceļa tuneļi — Kauņā un Paneiros (otrais slēgts 1960. gadā). Tā kā starpkaru periodā Viļņas apgabals atradās Polijas pakļautībā, samazinājās šī dzelzceļa stratēģiskā nozīme, kas atkal pieauga pēc Lietuvas iekļaušanas PSRS. 1975. gadā tika pabeigta dzelzceļa elektrifikācija.
Anete Kociņa
Anete Kociņa (dzimusi Limbažos) ir latviešu vieglatlēte, startē šķēpa mešanā. Personiskais rekords ir 64,47 m, kas sasniegts 2017. gada jūlijā un ir viens no visu laiku labākajiem rezultātiem sievietēm Latvijas vieglatlētikas vēsturē.
Karjera
Sākotnēji trenējusies basketbolā, pēc tam pievērsusies vieglatlētikai, no 15 gadu vecuma specializējusies šķēpa mešanā. Pirmā trenere — Rasma Turka, vēlāk Indra Eversone, kopš 2014. gada trenējas pie Valentīnas Eidukas.
2017. gadā vairākas reizes labojusi personisko rekordu. 2017. gada Eiropas U-23 čempionātā Bidgoščā A. Kociņa izcīnīja sudraba medaļu ar jaunu personisko rekordu 64,47 m, piekāpjoties tikai Riodežaneiro olimpiskajai čempionei no Horvātijas Sarai Kolakai. A. Kociņa startēja arī 2017. gada Pasaules čempionātā pieaugušajiem Londonā. Ar rezultātu 62,26 m viņa palika 13. vietā, 3 cm aiz iespējas startēt finālsacensībās, tomēr apsteidzot daudz pieredzējušāko komandas biedreni Madaru Palameiku.
2019. gada Pasaules čempionātā Dohā A. Kociņa neiekļuva finālā, sasniedzot 24. vietu kopvērtējumā (56,70 m).
Melturu sils
Melturu sils ir dabas liegums Cēsu novada Drabešu pagastā. Izveidots 2004. gadā retu bezmugurkaulnieku sugu (īpaši ziemeļu upespērleņu Margaritifera margaritifera) aizsardzībai uz rietumiem no Melturu stacijas; šeit sastopami boreālie meži un upju straujteces. Cauri liegumam tek Pērļupe, to divās līdzīga lieluma daļās sadala dzelzceļa līnija Rīga—Lugaži, bet ziemeļdaļa robežojas ar Vidzemes šoseju. Sils iekļauts aizsargājamo dabas objektu sarakstā Natura 2000.
Flora
Kopā teritoriju aizņem: 50,1% sausieņu meži (25,7% priežu damakšņi, 11,4% jauktu koku damakšņi, 7,5% priežu lāni, 4,6% bērzu damakšņi), 29,9% slapjie meži (10,1% jauktu koku niedrāji, 8,1% priežu slapjie damakšņi, 5,5% priežu niedrāji), 6,8% nosusinātie meži (2,3% priežu šaurlapu kūdreņi), 6,7% pļavas (3,5% augsto grīšļu pļavas), 2,3% izcirtumi, 2,1% zemo kārklu un bērzu krūmāji, 2,3% Pērļupe, strauti, grāvji un bebru dīķi.
Fauna
Melturu silā novērotas vairākas aizsargājamo dzīvnieku sugas, galvenokārt putni.
Putni
No aizsargājamām sugām ticami ligzdojošs bezdelīgu piekūna (Falco subbuteo) pāris, ligzdojoši ap 5-7 pāri mežirbju (Bonasa bonasia), 3-5 pāri melno dzilnu (Dryocopus martius), iespējami ligzdojoši peļu klijāni (Buteo buteo), mērkaziņas (Gallinago gallinago), vakarlēpji (Caprimulgus europaeus). Uzskaitītas 36 citu putnu sugas, tai skaitā ar neparasti augstu blīvumu riekstrozis (Nucifraga caryocatactes).
Fauna
Nopietni pētījumi nav veikti, bet pie apsekošanas gandrīz visur konstatētas klātbūtnes pēdas stirnām (Capreolus capreolus) un mežacūkām (Sus scrofa), tāpat fiksēti citi šādos mežos parasti dzīvnieki — aļņi (Alces alces), staltbrieži (Cervus elaphus), lapsas (Vulpes vulpes), vāveres (Sciurus vulgaris), kurmji (Talpa europaea), meža strupastes (Chletrionomus glareolus), meža ciršļi (Sorex araneus). Atrasti arī jenotsuņa (Nyctereutes procinoides) un ūdra (Lutra lutra) pēdu nospiedumi. Problēmas rada bebra Castor fiber klātbūtne, jo tā veidotie dīķi Pērļupē atstāj negatīvu iespaidu uz dabas lieguma mērķsugu — ziemeļu upespērleni, kurai dzīvei nepieciešams tīrs tekošs ūdens un priekš vairošanās šādā ūdenī dzīvojošu zivju klātbūtne. Vietās, kur regulāri tiek izjaukti bebru dambji, novērots platspīļu upesvēzis (Actacus astacus).
2004. gadā veiktā uzskaite parādīja, ka upespērlenes sastopamas tikai sila ziemeļdaļā, aprēķinātais skaits tolaik bija 360 īpatņu.
Vudstoka 1994
Vudstoka 1994 bija mūzikas festivāls, kas tika rīkots Vudstokas festivāla 25. gadadienā. Festivāls tika plānots kā divu dienu pasākums, kas norisinātos 13. un 14. augustā, tomēr vēlāk festivālam tika pielikta vēl viena norises diena — 12. augusts.
Džons Franklins
Sers Džons Franklins (en; dzimis Anglijā, miris  Karaļa Viljama salā, Kanādas Arktiskajā arhipelāgā) bija angļu flotes virsnieks un jūrasbraucējs, kontradmirālis.
Biogrāfija
1799. gadā 14 gadu vecumā sācis dienestu par jungu uz kabotāžas kuģa. No 1801. līdz 1803. gadam piedalījies Metjū Flindersa vadītā ekspedīcijā uz Austrāliju. 1805. gadā piedalījies Trafalgāras kaujā, bet 1814. gadā ievanots kaujā pie Ņūorleānas Britu—amerikāņu kara laikā.
1818. gadā devās savā pirmajā arktiskajā ekspedīcijā ar kuģi Trent, kuras mērķis gan bija nereāls: sasniegt Beringa šaurumu, kuģojot cauri Ziemeļpolam (zināšanas par ledus apstākļiem Ziemeļu Ledus okeānā tolaik bija ļoti nepilnīgas). Ekspedīcija spēja nokļūt uz ziemeļiem tālāk par Špicbergenu, līdz devās atpakaļ.
1819. gadā Dž. Franklins jau pats organizēja un vadīja arktisko ekspedīciju Ziemeļamerikas ziemeļos, kas veica ceļu no Hudzona līča līdz Koroneišenas līcim. Nākamajā ekspedīcijā devās no 1825. līdz 1827. gadam pa Makenzi upi un Ziemeļamrikas ziemeļu piekrasti. Pēc šīs ekspedīcijas panākumiem Dž. Franklins saņēma atzinību: tika iecelts par bruņinieku un Van Dīmena Zemes gubernatoru (1837-1843).
Pēdējā ekspedīcija
Pēc atgriešanās Anglijā Dž. Franklins sāka organizēt ekspedīciju Ziemeļrietumu jūrasceļa meklēšanai. Tā devās ceļā 1845. gada 19. maijā ar kuģiem Terror un Erebus. Ekspedīcija pazuda Arktikā un 10 gadus par to nebija nekādu ziņu, lai gan tika izsūtītas kopā 39 meklēšanas ekspedīcijas. Daudzas no tām organizēja Dž. Franklina sieva Džeina Franklina.
Pirmie, kas atrada Franklina pēdas, bija Džona Reja (John Rae) vadītā 1854. gada ekspedīcija. Karaļa Viljama salā, kontaktējoties ar vietējiem iedzīvotājiem, viņi uzzināja par pazudušo jūrnieku likteni: tie gājuši bojā no bada, inuīti stāstīja arī par kanibālismu starp mirušajiem jūrniekiem. Kapteinis Rejs atrada Franklina ekspedīcijas kuģi un tur redzētais apstiprināja inuitu ziņas. Lielbritānijā šo informāciju uztvēra ar neticību, taču vēlāk Reja informāciju apstiprināja arī citi pētnieki. Tika atrasti arī jūrnieku pieraksti, kur aprakstīts, ka Franklina kuģi iesaluši ledū, kurš nav izkusis arī nākamajā vasarā. Pats ekspedīcijas vadītājs bija pārziemojis divas ziemas, līdz miris 1847. gada 11. jūlijā.
Žuža Polgāra
Žuža Polgāra (, ; dzimusi Budapeštā, Ungārijā) ir Ungārijā dzimusi starptautiskā lielmeistare šahā (GM 1991), kas kopš 2002. gada pārstāv ASV 8. Pasaules čempione šahā (1996—1999).
Biogrāfija
Vecākā no māsām Polgārām, kuru tāpat kā Judīti un Sofiju, viņu tēvs Lāslo Polgārs mērķtiecīgi izaudzināja par spēcīga līmeņa šahisti. Jau 11 gadu vecumā Žuža Polgāra uzvarēja Budapeštas skolēnu šaha čempionātā ar simtprocentīgu rezultātu. 12 gados viņa kļuva par Pasaules jauniešu čempioni šahā U16 vecuma grupā, bet 1984. gadā Žužai Polgārai bija augstākais Elo reitings starp visām šahistēm.
Žuža Polgāra ir sekmīgi cīnījusies ar labākajiem šahistiem, uzvarot turnīros gan Anatoliju Karpovu, gan Viktoru Korčnoju, gan citus pazīstamus šahistus. 1988. un 1990. gadā Ungārijas izlases sastāvā viņa ir uzvarējusi Pasaules šaha olimpiādēs.
2002. gadā Žuža Polgāra pārgāja ASV pilsonībā. 2004. gadā viņa ASV izlasei palīdzēja izcīnīt sudraba medaļas Pasaules šaha olimpiādē, bet vēlāk Ņujorkā atvēra savu šaha centru, kurā apmāca jaunos šahistus. Par panākumiem treneres darbā 2004. gadā FIDE viņai ir piešķirusi vecākās treneres nosaukumu.
2005. gadā Žuža Polgāra Floridā uzstādīja Pasaules rekordu simultānspēles seansā, vienlaicīgi spēlējot ar 326 pretiniekiem. Seanss ilga 16 stundas un 30 minūtes, un Žuža Polgāra uzvarēja 309 partijās, 14 partijas beidza neizšķirti, un tikai 3 partijas zaudēja. Šis rekords noturējās līdz 2009. gadam, kad to pārspēja bulgāru lielmeistars Kirils Georgijevs.
Ivans Kuļibins
Dzīvesgājums
Dzimis 1735. gadā. No 1769. gada 30 gadus Kuļibins vadīja Pēterburgas zinātņu akadēmijas mehānikas darbnīcu. Vadīja astronomisko, fizikas un navigācijas iekārtu un instrumentu izstrādi. Līdz 1772. gadam Kuļibins izstrādāja vairākus 300 metrus gara, vienas arkas tilta pār Ņevu projektus. Turpmākajos gados Kuļibins izgudroja un izveidoja daudzus oriģinālus mehānismus, mašīnas un aparātus. Starp tiem — lukturi-prožektoru ar parabolisko atstarotāju no maziņiem spoguļiem, upes kuģi ar ūdens dzinēju, kas spējīgs virzīties pret straumi, mehānisko ekipāžu ar pedāļu piedziņu.
Apači
Apači ir kopīgs nosaukums vairākām kulturāli saistītām Amerikas pamatiedzīvotāju ciltīm, kas apdzīvo teritorijas Amerikas Savienoto Valstu dienvidrietumos (Arizonā, Ņūmeksikā un Oklahomā). Agrāk apaču ciltis dzīvoja arī mūsdienu Teksasā un Meksikas ziemeļaustrumos. Šīs indiāņu ciltis runā dažādās dienvidu atapasku valodās, kas lingvistiski ir saistītas ar citām atapasku valodām, kurās runā Amerikas pamatiedzīvotāji Aļaskā un Kanādas rietumos. Runā arī angļu valodā.
Lielākās apaču ciltis ir rietumu apači, čirikavi, meskeleri, jikarili, lipani un līdzenumu apači. Agrāk pie apačiem pieskaitīja arī navahu ciltis, bet mūsdienās tās tomēr tiek izdalītas atsevišķi.
Apaču ciltis bija kareivīgas un spēcīgas, kas gadsimtiem ilgi pretojās eiropiešiem. Galvenokārt karoja ar spāņiem, bet vēlāk ar meksikāņiem un amerikāņiem. Viens no apaču slavenākajiem karavadoņiem ir Džeronimo.
Liberālā demokrātija
Liberālā demokrātija jeb Rietumu demokrātija ir tiesību sistēma, kuras pamatā ir pārstāvības un tiešā demokrātija, kurā vairākuma griba un ievēlēto pārstāvju iespējas īstenot varu ir ierobežotas mazākuma un atsevišķu pilsoņu tiesību un brīvību aizsardzības nolūkā.
Liberālā demokrātijā pie varas esošajai politiskajai grupai, valdošajai partijai, nav obligāti jāpiekrīt visiem liberālisma aspektiem (piemēram, tā var pārstāvēt sociāldemokrātiju). Tomēr tai ir pienākums ievērot iepriekš minēto tiesiskuma principu. Liberālās demokrātijas mērķis ir nodrošināt ikvienam indivīdam un pilsonim vienlīdzīgas tiesības un brīvības uz taisnīgu tiesu, privātīpašumu, vārda brīvību, preses brīvību, pulcēšanās brīvību, reliģijas brīvību utt.
Liberālajai demokrātijai raksturīgs elements ir "atvērta sabiedrība", ko raksturo tolerance, brīvība, plurālisms, mierīga līdzāspastāvēšana un dažādu sociālpolitisko uzskatu konkurence.
Jui Susaki
Jui Susaki (ja; dzimusi ) ir japāņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu čempione, Āzijas un divkārtējā Pasaules čempione.
Biogrāfija
Jui Susaki dzimusi 1999. gadā. 2014. — 2016. gadā viņa kļuva par pasaules kadetu čempioni. 2017. gadā viņa uzvarēja Ivana Jargina Grand Prix sacensībās, tajā pašā gadā viņa kļuva par Āzijas un pasaules čempioni svara kategorijā līdz 48 kg. 2017. gada pasaules čempionāta finālā viņa uzvarēja rumānieti Alinu Vuku. 2018. gada pasaules čempionātā viņa otrreiz kļuva par pasaules čempioni. Šoreiz finālā viņa bija spēcīgāka par Azerbaidžānas cīkstoni Mariju Stadņiku.