cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vašingtonas dedzināšana
Rezultāti
Lielākā daļa amerikāņu laikabiedru, tostarp laikraksti, kas pārstāvēja pretkara federālistus, nosodīja sabiedrisko ēku iznīcināšanu un pārmērīgu vandalismu. Daudzi britu sabiedrības locekļi bija šokēti par Kapitolija un citu ēku nodedzināšanu Vašingtonā. Šādas darbības nosodīja lielākā daļa kontinentālās Eiropas līderu. Saskaņā ar gadagrāmatu, dedzināšanai "...sekoja smaga britu morāles denonsēšana", ar kuru daudzi deputāti, tostarp opozicionārs Semjuels Vaitbreds, pievienojās kritikai.
Britu vidū dominēja uzskats, ka dedzināšana bija likumīgas sekas postījumiem, ko nodarīja amerikāņu armija iebrukuma laikā Kanādā. Turklāt viņi atsaucās uz faktu, ka ASV rīkojās kā agresors, pieteica karu un sāka to. Daži komentētāji Vašingtonai nodarīto kaitējumu uzskatīja vienkārši par atriebību amerikāņiem par parlamenta ēku un citu valsts iestāžu iznīcināšanu Augškanādas galvaspilsētā Jorkā 1813. gadā.
Kihnu šaurums
Kihnu šaurums (et) ir kuģojams jūras šaurums Baltijas jūras austrumos Rīgas līcī. Atdala Igaunijai piederošo Kihnu salu dienvidos no Testamā pussalas Igaunijas kontinentālajā daļā ziemeļos. Šaurumā vairākas salas, no kurām lielākās ir Manilaida un Sorgu. Šauruma mazās neapdzīvotās saliņas iekļautas Sorgu un Kihnu salu aizsargājamās dabas teritorijās. Šaurumu šķērso prāmja līnija no Sēres Kihnu salā uz kontinentu; ziemā — ledus ceļš.
52. autobusu maršruts (Ščecina)
52. autobusu maršruts ir Ščecinas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursē no Tkacka ielas līdz Vispa Pucka (Wyspa Pucka). Šis maršruts izveidots 1955. gadā.
52. autobusu maršrutu apkalpo "PKS Szczecin" autobusu depo.
Maršruts
Virzienā Tkacka — Vispa Pucka autobusi brauc pa šādām ielām: Tkacka iela — Grodzka iela — Soltysa iela — Stefana Višinska iela — Enerģētikas iela — Gdaņskas iela — Parnickis kanāls — Jūrnieku iela.
Virzienā Vispa Pucka — Tkacka autobusi brauc pa šādām ielām: Jūrnieku iela — Parnickis kanāls — Gdaņskas iela — Enerģētikas iela — Stefana Višinska iela — Tkacka iela.
Pieturvietas
52. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 23 pieturas. Virzienā Tkacka — Vispa Pucka ir 10 pieturas, bet virzienā Vispa Pucka — Tkacka ir 13 pieturas.
Supercopa de España
Izveidots 1982. gadā kā divu komandu sacensības, bet pašreizējā versijā kopš 2019.—2020. gada tajā piedalās četras komandas: Spānijas Karaļa kausa un Spānijas futbola čempionāta Pirmā divīzijas uzvarētāji un vicečempioni. Futbola klubs Barcelona ir Superkausa uzvaru rekordists, kas 2023. gadā izcīnīja savu 14. uzvaru.
2053. gads
2053. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies trešdienā.
Trīseņu lāčauza
Trīseņu lāčauza (la) ir graudzāļu dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Āzijas dienvidrietumu daļā. Dekoratīvo īpašību dēļ tā tiek kultivēta Eiropā, vietām, tostarp Latvijā, tā sastopama kā adventīvs (ievazāts) augs. Latvijā atsevišķi eksemplāri ir reti sastopami nezālienēs un izgāztuvēs.
Apraksts
Trīseņu lāčauza ir viengadīgs, 20-45 cm garš lakstaugs. Tam ir stāvs stiebrs; lapas ir lineāras, 0,2-0,5 cm platas, tāpat kā lapu makstis ir īsi apmatotas. Ziedu skara ir diezgan liela (līdz 10 cm gara), skraja, vienpusēji nokarena; ziedā vārpiņu ir nedaudz. Skaras zari ir aptuveni vārpiņu garumā vai garāki. Vārpiņas ir olveidīgas vai iegareni olveidīgas, lielas un sāniski saplacinātas (1,5-3 cm garas un 0,7-1,3 cm platas), nedaudz uzpūstas. Vārpiņā ir 10-20 ziedi. Ārējā vārpiņas plēksne ir ar 3-5 dzīslām, iekšējā - ar 5-9 dzīslām. Vārpiņas plēksnes ir kopumā nevienādas: ārējā iegareni lancetiska, strupa, ap 0,5 cm gara; iekšējā garāka - iegarena. Arī zieda plēksnēm nav vienāds garums, tās ir otrādi olveidīgas. Uz ārējās ziedu plēksnes akota nav. Auglis - plēksnēs ieslēgts grauds. Zied jūnijā, jūlijā.
Františeks Janda-Suks
Františeks Janda-Suks (cz; dzimis, miris ) bija čehu vieglatlēts, olimpiskās sudraba medaļas ieguvējs diska mešanā 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kur pārstāvēja Bohēmiju. Startēja arī 1912. gada Stokholmas olimpiskajās spēlēs, pārstāvot Bohēmiju un 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, kur pārstāvēja Čehoslovākiju.
Biogrāfija
1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vieglatlētikas diska mešanas disciplīnā. Šajā disciplīnā viņš ieguva sudraba medaļu, fināla kārtā aizmetot disku 35,04 metru attālumā un savu kvalifikācijas rezultātu uzlabojot par 10 centimetriem. Viņš kļuva par pirmo Čehijas sportistu, kurš izcīnījis sudraba medaļu diska mešanā olimpiskajās spēlēs. Viņš bija pirmais mūsdienu sportists, kurš meta disku, vienlaikus griežot visu ķermeni. Viņš izgudroja šo tehniku, pētot slavenās statujas "Diskobols" stāvokli. Tikai pēc viena gada tehnikas izstrādes viņš ieguva olimpisko sudrabu.
Pēc 12 gadiem, 1912. gadā, Františeks Janda-Suks atkal startēja olimpiskajās spēlēs, kas šoreiz norisinājās Stokholmā. Šoreiz viņš startēja divās vieglatlētikas mešanas disciplīnās. Lodes grūšanas sacensībās ar rezultātu 11,15 metri viņš ieguva 15. vietu. Savukārt diska mešanā šajā reizē viņš ar rezultātu 38,31 metri izcīnīja 17. vietu.
1924. gada Parīzes vasaras olimpiskajās spēlēs viņš pārstāvēja Čehoslovākijas komandu. Atklāšanas ceremonijā viņš bija valsts karognesējs. Šajās olimpiskajās spēlēs viņš atkal startēja diska mešanas sacensībās. Savā kvalifikācijas grupā viņš disku aizmeta 34,08 metru attālumā un kopvērtējumā bija 29. vietā.
Antropozofija
Antropozofija ir no teozofijas cēlusies filozofiska mācība, ko 19. gadsimtā radīja Rūdolfs Šteiners. Tās pamatā ir priekšstats par objektīvu un intelektuāli saprotamu, un izmantojamu garīgu pasauli, ko var izzināt, sevi īpaši attīstot. Antropozofi uzskata, ka, domājot neatkarīgi no tradicionālās uztveres, attīstās tādas prasmes kā iztēle, iedvesma un intuīcija, un šos procesus, kā arī to rezultātus, var racionāli pamatot kā citas norises, ko pēta dabaszinātnes.
Antropozofijas izcelšanās ir meklējama vācu ideālismā un misticismā.
Antropozofijas ideju pamatā ir radusies valdorfpedagoģija, kā arī biodinamiskā lauksaimniecība, un no tās idejām ir radušies virzieni medicīnā un arhitektūrā, kā arī mazākā mērā citās nozarēs. Mūsdienās antropozofija nereti tiek kritizēta un atsevišķi analītiķi to pielīdzina pseidozinātnei.
Brunavas iela
Iela ir nosaukta Brunavas — Bauskas novada Brunavas pagasta centra — vārdā.
Ielu savienojumi
Brunavas iela ir savienota ar šādām ielām:
Marks Licinijs Krass
Marks Licinijs Krass (la; dzimis ap 115. gadu p.m.ē., miris 53. gada p.m.ē. 6. maijā) bija romiešu ģenerālis un politiķis. Krasam bija nozīmīga loma Romas Republikas pārejā uz Romas impēriju. Lūcija Kornēlija Sullas piekritējs.
Cēlies no senas plebeju dzimtas Licinijiem, kas piederēja pie senatoru aristokrātijas. Pats Krass iedzīvojās lielā bagātībā, bija sava laika bagātākais romietis. 71. gadā p.m.ē. apspieda Spartaka sacelšanos. 59. gadā p.m.ē. kopā ar Jūliju Cēzaru un Gneju Pompeju izveidoja neoficiālu savienību (triumvirātu), kas faktiski pārvaldīja valsti līdz 53. gadam p.m.ē. 54. gadā p.m.ē. kļuva par Sīrijas provinces pārvaldnieku. Kritis cīņā ar partiešiem.
Ļena-Nordenšelda
Starptautiskā bioloģiskā stacija «Ļena-Nordenšelda» (ru) ir Krievijas polārā pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Ļenas upes deltā Bikovas attekas labajā krastā 80 km uz ziemeļrietumiem no Tiksi Ustjļenas dabas rezervāta teritorijā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā. Nosaukta par godu zviedru Arktikas pētniekam Ādolfam Ērikam Nordenšeldam.
Vēsture
Stacija ierīkota saskaņā ar 1993. gada novembrī Stokholmā parakstīto memorandu starp Sahas Republikas valdību un Pasaules Dabas Fondu (WWF). Kopējie stacijas ierīkošanas izdevumi bija ap 500 tūkstošiem USD; 80% finansējuma piešķīra Sahas Republika, 20% — WWF. Staciju atklāja 1995. gada 22. jūlijā, atklāšanā piedalījās Sahas Republikas pirmais prezidents Mihails Nikolajevs un WWF priekšsēdētājs princis Filips.
Stacijas galvenās ēkas kopējā platība ir 350 m², tajā ir konferenču zāle, laboratorija, 7 viesu istabas, noliktava, ēdnīca, virtuve. Stacijas kompleksā ietilpst vēl piecas ēkas: pirts, katlu māja, garāža, apkalpojošā personāla māja, elektrostacija. Stacijā nav sava zinātniskā personāla — zinātnisko darbu koordinē direktora vietnieks.
Zinātniskā darbība
Galvenie pētījumu virzieni ir Ļenas deltas daudzveidīgā dzīvnieku un augu valsts. Cita starpā stacijas apkārtnē mīt introducēto muskusvēršu populācija.
Pasaules paplašināšana
"Pasaules paplašināšana" ir 1980. gadā izdota dokumentālā filma, kuras režisors ir Ivars Seleckis.
Sižets
Filma veidota par strādnieka Ezera un zemnieka Cimdiņa ģimenēm un to dzīvesstāstiem.
Heinrihs Felters
Heinrihs Felters (Heinrich Voelter, dzimis 1817. gada 1. janvārī, miris 1887. gada 13. septembrī) bija vācu papīra rūpnieks. Pazīstams kā celulozes iegūšanas no koksnes metodes ieviesējs masu produkcijā.
Saksijā Felters sastapa Frīdrihu Gotlību Kelleru (Friedrich Gottlob Keller), kurš 1844. gadā izstrādāja tehnoloģiju celulozes iegūšanai no koksnes šķiedrām. Līdz šim papīru ieguva no lupatām. 1846. gadā Felters no Kellera nopirka patentu celulozes iegūšanai. Felters tālāk attīstīja tehnoloģiju, kas ļāva sākt celulozes ražošanu masveidā.
Pēc tēva nāves 1848. gadā viņš atgriezās Heidenheimā. Ar Johana Mateisa Foita (Johann Matthäus Voith) piederošās mašīnu darbnīcas (tagad uzņēmums Voith) palīdzību Feltera papīrfabrikā 1852. gadā uzbūvētas divas koksnes sasmalcināšanas mašīnas. Felters un Foits sāka pārdot koksnes sasmalcināšanas mašīnas visā pasaulē.
Kad Feltera papīrfabrika nodega 1864. gadā, papīra ražošana Heidenheimā, kura tas izgatavots kopš 1530. gada, tika pārtraukta.
No 1856. līdz 1861. gadam Heinrihs Felters bija Štutgartes parlamenta loceklis.
Eucopia
Eucopia ir lofogastrīdu kārtas un Eucopiidae dzimtas augstāko vēžu ģints. Tās ir sīku vēžveidīgo pelaģiskas dziļūdens formas, kas apdzīvo batipelaģiāli. Ģintī ir 8 recentas sugas, kā arī viena izmirusi suga (Eucopia praecursor) no Francijas juras nogulumiem..
Apraksts
Ķermenis neliels, ap 3—4 cm. garš. Apvalks ir plēvveidīgs, ļoti plāns un elastīgs. Karapakss ir liels, nosedz visu krūšu daļu. Tam aizmugurē dorsālajā daļā ir dziļš izgriezums, bet aizmugurējie izvirzījumi no sāniem nosedz priekšējos vēdera segmentus. Karapaksa pieres daļa ir noapaļota, bez izteikta telsona. Antenulu pamatne ir samērā resna, iekšējā vica ir ļoti maza, bet ārējā — liela. Antenas plātnīte ir liela, distālajā galā posmota. Acis ir vāji attīstītas. Mandibulārais tausteklis (palpa) ir ļoti tievs. Maksillas ar vāji attīstītu struktūru; pirmais pāris bez taustekļa, otrais pāris ar ļoti vājām kožļājamām daivām, kam ir tikai vienkārši sariņi. Žokļkājas ir ar nepilnīgi attīstītu eksopodītu, bet epipodīts ir ļoti liels.
Trīs priekšējie krūšu kāju pāri ir salīdzinoši īsi un resni, attīstīti par tvērājkājām (gnatopodiem). Nākamie trīs kāju pāri ir ļoti tievi un izstiepti ar nedaudz pagarinātu propodālo posmu, ka arī ar ļoti kustīgu gala nagu (dactylus). Pēdējais kāju pāris ir pavedienveidīgs, no ārpuses klāts ar sariņiem. Žaunas labi attīstītas, sastāv no trim divpusīgiem atzariem. Iekšējais atzars izvirzās zem vēdera. Divus pārējos sedz karapakss. Pie pēdējā kāju pāra pamatnēm žaunu nav. Perējamo somu jeb marsūpiju veido septiņi oostegītu pāri.
Vēdera segmenti gludi, sānos bez izteiktiem epimēriem. Telsons ir samēra liels, kas sašaurinās distālā virzienā. Telsona pats gals nav šķelts. Uropodu eksopodīti galā ir posmoti.
Sistemātika
Ģintī ir 8 recentas sugas.
827. gads
827. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās otrdienā.
Eucopia
Sistemātika
(†) — izmirušu organismu grupa.
Jānis Skābardis
Jānis Skābardis (dzimis ) ir Latvijas futbola treneris un bijušais futbola vārtsargs. Viņš ir Rīgas futbola kluba FK Metta/LU fiziskās sagatavotības treneris.
Kuldīgas futbola audzēknis, 2005. gada sākumā pievienojās pie FK Venta, kurās rindās debitēja Virslīgā. Pēc futbola kluba bankrota, Jānis Skābardis pieņēma uzaicinājumu pievienoties FK Ventspils. 2006. gada vasarā Jānis pārcēlās uz FK Auda, bet jau kopš 2007. gada sezonas pildīja komandas kapteiņa lomu. 2009. gada 27. novembrī Jānis Skābardis tika atzīts par FK Auda vērtīgāko spēlētāju 2009. gada sezonā.
Pēc futbolista karjeras beigām sāka strādāt par treneri. Vispirms viņš strādāja Rīgas futbola klubā FK Metta/Latvijas Universitāte, 2018. gada kļuva par Kuldīgas futbola kluba FC Nikers galveno treneri, bet 2020. gadā atkal strādāja FK Metta/LU, šoreiz par fiziskās sagatavotības treneri.
2020. gadā Jānis Skābardis aizstāvēja maģistra darbu sporta zinātnē. Darba nosaukums ir “Sacensību darbības un speciālās fiziskās sagatavošanas slodzes savstarpējās atšķirības Latvijas Virslīgas čempionāta futbolistiem”.
Jonida Maliči
Jonida Maliči (sq; dzimusi Tirānā) ir albāņu dziedātāja un televīzijas raidījumu vadītāja. Jonida piedalījās 2019. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Telavivā, Izraēlā, pārstāvot Albāniju ar dziesmu Ktheju tokës. Savā pusfinālā viņa ieguva 9. vietu, kas ļāva kvalificēties finālam. Finālā viņa ieguva 17. vietu.
2013. gada Spānijas Grand Prix
2013. gada Spānijas Grand Prix izcīņa notika 12. maijā Spānijā, Katauņjas Montmelo trasē. Tas bija sezonas piektais posms. Tajā uzvaru guva Fernando Alonso, otrais jau trešo sacīksti pēc kārtas bija Kimi Reikenens.
Kvalifikācija
Piezīmes:
Čārlzs Lindbergs
Čārlzs Augusts Lindbergs jaunākais (en; dzimis Detroitā, Mičiganā, miris  Maui, Havajās) bija amerikāņu aviators, pirmais, kurš vienatnē pārlidoja pāri Atlantijas okeānam, 1927. gada 20. un 21. maijā maršrutā Ņujorka—Parīze.
Bērnība un studijas
Čārlzs Lindbergs piedzima Detroitā, Mičiganas štatā, ASV, zviedru ieceļotāja un koledžas pasniedzējas ģimenē. Lindbergs vecākais bija kongresmens, pacifists, kas protestēja pret ASV piedalīšanos Pirmajā pasaules karā.
Mazais Čārlzs jau no mazotnes interesējās par tehniku. Vecāku šķiršanās dēļ Čārlzs bieži mainīja skolas, kurās mācījās. Pabeidzis skolu, viņš iestājās Viskonsinas Universitātē inženiermehānikas fakultātē. Pēc diviem gadiem, 1922. gadā, Čārlzs universitāti pameta un iestājās Linkolnas lidotāju skolā, Nebraskā.
Pirmie lidojumi
Savu pirmo lidojumu Lindbergs veica ar divvietīgo biplānu Lincoln-Standard "Tourabout". Tomēr divdesmit gadus jauno studentu nepielaida pie vienvietīgās lidmašīnas pilotēšanas, jo tādai lidmašīnai bija nepieciešama saziņas iekārta avārijas situācijām, kas dārgi maksāja. Bet Lindbergam naudas nebija pat mācību turpināšanai. Lai gūtu nepieciešamās iemaņas un nopelnītu naudu, Čārlzs pameta Linkolnas lidotāju skolu un devās ceļojumā pa ASV.
Lindbergs daudz nodarbojās ar izpletņlēkšanu, izpildot dažādus trikus. Viens no viņa mīļākajiem trikiem bija lēciens ar izpletni no lidmašīnas, kas lidoja ar ātrumu 90 jūdzes stundā. Šie triki piesaistīja publikas uzmanību un drīzumā Čārlzs kļuva pazīstams ar pseidonīmu Mazulis Lindbergs. Pēc gada viņš iekārtojās lidmašīnu angārā par mehāniķi.
Ziemā viņš atgriezās tēva mājās Minesotā un nelidoja apmēram pusgadu. Viņa pirmais solo lidojums notika tikai 1923. gada maijā, kad Lindbergs ieradās Džimija Kārtera reģionālajā lidostā, bijušā armijas treniņu laukā. Viņš par 500 dolāriem iegādājās biplānu JN-4 Jenny un jau pēc pusstundas pilota pavadībā izmēģināja to gaisā.
Transatlantiskais pārlidojums
1919. gadā ņujorkietis Reimonds Orteigs piedāvāja 25 tūkstošu dolāru balvu pirmajam lidotājam, kurš nolidos bez nosēšanās no Ņujorkas līdz Parīzei. Cenšoties iegūt šo naudas balvu, bojā gāja un tika ievainoti vairāki lidotāji.
Lindbergs nolēma iegūt šo naudas balvu, tomēr viņam bija nepieciešama nauda, lai sagatavotos lidojumam. Viņš pārliecināja deviņus uzņēmējus no Sentluisas palīdzēt ar finansēm. Pēc Ryan Airlines pasūtījuma tika uzbūvēta speciāla lidmašīna — vienmotora monoplāns. Lidmašīnas veidošanas procesā piedalījās arī pats Lindbergs. Jauno lidmašīnu nodēvēja par Spirit of St. Louis.
1927. gada 10. un 11. maijā Lindbergs izmēģināja lidmašīnu, nolidojot no Sandjego uz Ņujorku, nakšņojot Sentluisā. Lidojums ilga 20 stundas un 21 minūti. Nolidotais attālums bija 5800 kilometri.
Tā paša gada 20. maijā pulksten 7.52, Lindbergs startēja no Rūzveldfīldas (Gārdensitija, Longailenda, Ņujorka) un 21. maijā, pulksten 17:21 (pēc Parīzes laika — 22.21) piezemējās Leburžē lidostā.
Par transatlantisko pārlidojumu Čārlzs Lindbergs tika apbalvots ar Lidojumu nopelnu krustu, kļūstot par pirmo cilvēku, kas apbalvots ar šo apbalvojumu.
1927. gadā Lindbergs izdeva grāmatu "Mēs", kurā detaļās izklāsta par savu transatlantisko pārlidojumu. Aeronautikas attīstības Daniela Gugenhaima fonda vārdā Lindbergs veica pārlidojumu pāri ASV. Lindbergs strādāja vairākās aviokompanijās par tehnisko konsultantu.
Operācija "Dūres sitiens"
Operācija "Dūres sitiens" bija Vācijas Impērijas un Austroungārijas karaspēku militāra operācija Pirmā pasaules kara laikā no 1918. gada 18. februāra līdz 3. martam, kas beidzās ar Vidzemes, Latgales, Igaunijas, Baltkrievijas un Ukrainas iekarošanu un Brestļitovskas miera līguma parakstīšanu.
Čārlzs Lindbergs
Transatlantiskais pārlidojums
1927. gada decembrī pēc ASV valdības lūguma Lindbergs veica lidojumus uz Latīņamerikas valstīm amerikāņu brīvās gribas simbolizēšanai. Meksikā viņš iepazinās ar Annu Spenseri Morovu, Amerikas Savienoto Valstu vēstnieka Dvaita U. Morova meitu, kura 1929. gadā kļuva par viņa sievu. Čārlzs iemācīja sievai vadīt lidmašīnu. Laulātais pāris veica pārlidojumu ekspedīcijas visā pasaulē, sastādot dažādām aviokompānijām jaunas maršrutu shēmas.
Dēla nolaupīšana
1932. gada 1. martā tika nolaupīts pusotru gadu vecais Lindberga dēls. Vecāki saņēma izpirkuma prasību 50 tūkstošu dolāru apmērā, kas tika samaksāts, tomēr bērns mājās neatgriezās. Apmēram pēc desmit nedēļām tika atrasts puisīša līķis: patiesībā bērns jau bija nogalināts dažas stundas pēc nolaupīšanas.
Operācija "Dūres sitiens"
Priekšvēsture
Tūlīt pēc varas pārņemšanas Oktobra revolūcijas rezultātā Padomju Krievijas valdība 1917. gada 8. novembrī izsludināja "Dekrētu par mieru", kurā piedāvāja visām Pirmajā pasaules karā iesaistītajām pusēm sākt pamiera sarunas. 3. decembrī sākās Krievijas sarunas ar Centrālajām lielvalstīm par pamiera noslēgšanu, kas stājās spēkā 1917. gada 15. decembrī. Turpmākajām miera sarunām boļševiku delegācija piedāvāja šādus principus: atteikšanās no aneksijām, okupēto teritoriju ātra atbrīvošana, tautu pašnoteikšanās, atteikšanās no reparācijām. Uz to vācu puse ieteica "ņemt vērā paziņojumus, kuros izteikta Polijas, Lietuvas, Kurzemes, kā arī Igaunijas un Vidzemes daļas iedzīvotāju griba pēc pilnīgas valstiskās patstāvības un atdalīšanās no Krievijas federācijas". 1918. gada 7. janvārī Ļevs Trockis atbrīvoja Ādolfu Joffi un pats pārņēma sarunu vadīšanu ar mērķi novilcināt sarunas līdz "pasaules revolūcijas" sākumam karojošajās valstīs. Savukārt Vācijas delegācija izvirzīja šādus nosacījumus: Polijas, Lietuvas un Baltijas provinču neatkarības atzīšana. Trockis 18. janvārī lūdza uz laiku pārtraukt sarunas un devās uz Petrogradu.
Čārlzs Lindbergs
Dēla nolaupīšana
Pateicoties tam, ka izpirkuma nauda tika izmaksāta tā saucamajos "zelta sertifikātos", kuru derīguma termiņš beidzās 1933. gadā, jau 1934. gadā aizturēja iespējamo slepkavu Bruno Hauptmanu. Hauptmana rokraksts sakrita ar rokrakstu no izpirkuma prasības vēstules. Tika atrasti arī citi pieradījumi, tomēr apsūdzētais tā arī neatzina savu vainu. Hauptmana sieva un darba devēji apgalvoja, ka slepkavības brīdī Bruno atradies Ņujorkā. Zvērinātie atzina Hauptmanu par vainīgu cilvēka nolaupīšanā un slepkavībā un 1936. gada 3. aprīlī Hauptmans tika sodīts ar nāvi uz elektriskā krēsla. Mūsdienu vēsturē arvien vairāk vēsturnieku, kriminālistu un neatkarīgo izmeklētāju Bruno Hauptmanu atzīst par nevainīgu. Lindberga bērna nolaupīšana, nedaudz citādā traktējumā, kļuva par pamatu Agatas Kristi romānam "Slepkavība Austrumu ekspresī" (1934). 1974. gadā tika uzņemta tāda paša nosaukuma mākslas filma.
Operācija "Dūres sitiens"
Priekšvēsture
Ukrainas Centrālā Rada 1918. gada 25. janvārī Kijivā proklamēja Ukrainas Tautas Republikas neatkarību un tās valdība nosūtīja miera sarunu delegāciju uz Brestļitovsku. 1918. gada 29. janvārī Baltkrievijā sākās Dovbora-Musņicka vadītā 1. Poļu korpusa sacelšanās ar mērķi atjaunot Polijas valsti 1772. gada robežās. 30. janvārī arī Latviešu Pagaidu Nacionālā padome savā otrajā sesijā Petrogradā pasludināja, "ka Latvijai jābūt patstāvīgai demokrātiskai republikai, kas apvienotu Kurzemi, Vidzemi un Latgali".
Čārlzs Lindbergs
Dēla nolaupīšana
Traģēdija kļuva par sensāciju. Reportieri, fotogrāfi un citi ziņkārīgie pastāvīgi apgrūtināja Lindbergu. Viss beidzās ar to, ka 1935. gadā Lindbergs kopā ar sievu un vecāko dēlu Džonu pārcēlās uz dzīvi Eiropā.
Operācija "Dūres sitiens"
Priekšvēsture
Pēc tam, kad lielinieki 8. februārī ieņēma Ukrainas galvaspilsētu Kijivu, tās valdība 1918. gada 9. februārī parakstīja miera līgumu ar Centrālajām lielvalstīm, kurā apņēmās samaksāt kontribūcijas ar pārtiku, izejvielām, bet pretī saņēma atzīšanu un militāro palīdzību. Krievijas delegācijas vadītājs Trockis 10. februārī paziņoja, ka "Krievija atsakās parakstīt aneksionistisku līgumu un no savas puses pasludina karastāvokli ar Centrālajām valstīm par pārtrauktu. Krievu karaspēkam vienlaicīgi tiks dota pilnīgas demobilizācijas pavēle visās frontēs."
Čārlzs Lindbergs
Dalība Otrajā pasaules karā
Eiropā Lindbergu uzaicināja Francijas un Vācijas valdības uz aviācijas ražotņu apskati. Viņu pārsteidza Vācijas aviācijas ražotņu augstā attīstība. 1938. gadā Hermanis Gērings pasniedza Lindbergam Vācijas Ērgļa ordeni, kas Savienotajās Valstīs izraisīja pamatīgu sašutumu, aviatoru apvainoja nacisma ideoloģijas atbalstīšanā.
Operācija "Dūres sitiens"
Norise
16. februārī Oberosta ģenerālštābs paziņoja, ka 17. februārī pamiers tiks pārtraukts. Tajā pašā dienā Lietuvas Padome pasludināja Lietuvas valsts atjaunošanu. Jau 18. februārī Vācijas karaspēks ieņēma Daugavpili un turpināja uzbrukumu Pleskavas virzienā. Vienlaicīgi sākās uzbrukums arī Minskas virzienā, kur atradās krievu rietumu frontes virspavēlniecība, un Kijivas virzienā Ukrainā. 19. februārī Ļeņins lika steigšus piedāvāt vācu pusei slēgt miera līgumu uz jebkādiem nosacījumiem, jo Krievijai "vairs nav armijas. Vācieši no Rīga s uzbrūk visā frontē."
21. februārī vācieši ieņēma Rēzekni, Ludzu un Minsku, bet 22. februārī sāka uzbrukumu Valmierai un Valkai, kurā darbojās Iskolats. 23. februārī laikrakstos publicēja Tautas Komisāru padomes uzsaukumu "Sociālistiskā tēvzeme briesmās!". 23. februāris vēlāk tika oficiāli pasludināts par Sarkanās armijas dzimšanas dienu.
23. februārī Vācijas armija piedāvāja padomju valdībai 48 stundu laikā izšķirties par jauniem miera noteikumiem, kas paredzēja Somijas, Vidzemes, Igaunijas un Ukrainas teritoriju atstāšanu un pilnīgu Krievijas armijas demobilizāciju. Īsi pirms vācu karaspēka ienākšanas Tallinā 1918. gada 24. februārī tika pasludināta Igaunijas valsts neatkarība, ko Vācijas puse ignorēja. 24. februārī Vācijas armija ar ukraiņu vienību līdzdalību ieņēma Žitomiru, 25. februārī pie Pleskavas 2. Rīgas latviešu strēlnieku pulka karavīri Jura Aploka vadībā un jauniesauktie sarkanarmieši nesekmīgi mēģināja apturēt uzbrukumu.
2. martā vācieši ieņēma Kijivu un sāka uzbrukumu Narvai apmēram 100 km attālumā no Petrogradas. Padomju valdība no Petrogradas pārcēlās uz Maskavu. 3. martā Brestļitovskā parakstīja miera līgumu, bet karadarbība apstājās pēc Narvas ieņemšanas 4. martā. 8. martā Kurzemes Zemes padome proklamēja Kurzemes un Zemgales hercogistes atjaunošanu. Hercoga kroni piedāvāja Vācijas ķeizaram Vilhelmam II. Arī Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome 1918. gada 12. aprīlī nolēma izveidot Apvienoto Baltijas hercogisti un lūgt Vācijas ķeizaram ņemt to savā protektorātā.
5. martā Maskava oficiāli pasludināja par Padomju Krievijas galvaspilsētu. 4. ārkārtas Krievijas Padomju kongresa laikā 15. martā ratificēja miera līgumu ar Vāciju.
Čārlzs Lindbergs
Dalība Otrajā pasaules karā
Pirmskara gados un Otrā pasaules kara sākumā (līdz tajā iesaistījās ASV), Lindbergs atbalstīja nacistiskās Vācijas darbību, vēršoties pie ASV ebrejiem ar aicinājumiem "nevelc tautu karā" un tamlīdzīgiem. 1941. gadā viņš kļuva par vienu no vadošajiem Pirmās komitejas pārstāvjiem, protestējot pret brīvprātīgo Amerikas iesaistīšanos Otrajā pasaules karā. Vēlāk Lindbergs kļuva par tehnisko konsultantu un izmēģinātājlidotāju Forda un Apvienotās aviobūves korporācijas kompānijai.
Pēc 1941. gada Pērlhārboras bombardēšanas Lindbergs iesniedza prasību par viņa atjaunošanu kara dienestā, ko noraidīja pats ASV prezidents.
1944. gada aprīlī Lindbergs kā vienkāršs Savienoto Valstu armijas un flotes padomnieks devās uz frontes līniju Klusajā okeānā. Viņš veica apmēram 50 kaujas izlidojumus.
Pēckara gadi
1953. gadā Lindbergs izdeva grāmatu "Sentluisas gars". Grāmata ieguva Pulicera balvu. Šajā laikā viņš daudz ceļoja un interesējās par Āfrikas un Filipīnu tautu kultūru. 1960. gadu beigās viņš atkal atgriežas pie sabiedriskās darbības, īpaši iesaistoties kuprvaļu un zilo vaļu aizsardzības kompānijā.
Hesuss Molina
Hesuss Antonio Molina Granadoss (es; dzimis ) ir Meksikas futbolists, pussargs, Meksikas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada spēlē Meksikas augstākās līgas kluba C.D. Guadalajara sastāvā.
Čārlzs Lindbergs
Pēckara gadi
Čārlzs Augusts Lindbergs jaunākais nomira no vēža, savās mājās Havaju salās Maui, 1974. gada 26. augustā. 1978. gadā tika publicēta viņa autobiogrāfija un viņa darbu kolekcija.
Britu vasaras laiks
Britu vasaras laiks (en), saīsināti BST, ir pulksteņa laiks Apvienotajā Karalistē, ko pavirza par vienu stundu uz priekšu no Griničas laika (GMT), faktiski mainot laika joslu no UTC+0 uz UTC+1, lai rītos būtu par vienu stundu mazāk dienas gaismas un vakaros par vienu stundu vairāk.
Britu vasaras laiks sākas 01:00 GMT katru gadu marta pēdējā svētdienā un beidzas 01:00 GMT (02:00 BST) oktobra pēdējā svētdienā. Vasaras laika sākuma un beigu laiku visā Eiropas Savienībā saskaņoja, un Apvienotā Karaliste saglabāja šo saskaņošanu pēc izstāšanās no tās. Gan britu vasaras laiks, gan Centrāleiropas vasaras laiks sākas un beidzas tajās pašās svētdienās plkst. 02:00 pēc Centrāleiropas laika, 01:00 GMT. Laikā no 1972. līdz 1995. gadam britu vasaras laika periodu definēja kā "sākas pulksten divos pēc Griničas laika, nākamās dienas rītā pēc marta trešās sestdienas vai, ja šī diena ir Lieldienu diena, nākamajā dienā pēc otrās sestdienas martā un beidzas pulksten divos pēc Griničas laika, nākamās dienas rītā pēc oktobra ceturtās sestdienas."
826. gads
826. gads bija parastais gads, kas pēc Jūlija kalendāra sākās pirmdienā.
Dubņagi
Dubņagi ir ciems Andrupenes pagastā, Dagdas novadā. Atrodas 253 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Cierps
Galvaspilsētas iekštelpu stadions
Galvaspilsētas iekštelpu stadions (zh) ir iekštelpu stadions, kas atrodas Ķīnas galvaspilsētā Pekinā. Stadions tika uzcelts 1968. gadā un vairākkārtīgi ticis renovēts. 1971. gadā šajā vietā notika spēles starp Ķīnas un ASV nacionalajām galda tenisa komandām. Šīs spēles bija no tā saucamās pingponga diplomātijas.
Stadiona ietilpība ir 17 345, un tā platība ir 54 707 km², kas paplašīna no iepriekšējiem 53 000 km². Stadions tika atjaunots 2001. gadā, lai kļūtu par 2001. gada vasaras universiādes norises vietu. Stadionā notika viena no pirmajām NBA spēlēm Ķīnā, kas tika aizvadīta 2004. gada 17. oktobrī, un to klātienē skatījās 17 903 cilvēki. Tajā arī notika pirmā profesionālā futbola spēle, kurā piedalījās visas Arēnas futbola līgas (AFL) zvaigznes, lai palīdzētu reklamēt atjaunoto Ķīnas AFL līgu (tagad zināma kā Ķīnas arēnas futbola līga).
2007. gada beigās stadionā notika kārtējā renovācija, kas tika pabeigta uz 2008. gada vasaras olimpiskajām spēlēm. Spēļu laikā stadionā tika aizvadīti volejbola turnīri.
2022. gada ziemas olimpisko spēļu laikā šajā vietā tika aizvadītas daiļslidošanas un šorttreka sacensības.
Hari šaurums
Hari šaurums (et) ir kuģojams jūras šaurums Baltijas jūras austrumos, pieder Veinameri akvatorijai. Atdala Igaunijai piederošās Hījumā un Vormsi salas. Šaurumā vairākas salas, no kurām lielākā ir Vohilaida. Šauruma dziļākā kuģojamā daļa ir starp Harilaidu un Vormsi. Šaurums ietilpst Venameri aizsargājamajā teritorijā; tā ir nozīmīga putnu teritorija un svarīga roņu pulcēšanās vieta vairošanās laikā.
Ābrams Poļaks
Ābrams Poļaks (ru; Proskurova — 1996. gads) bija PSRS šahists un treneris.
Biogrāfija
Pēc profesijas inženieris elektriķis. Piedalījies vairākos Maskavas pilsētas šaha čempionātos, kuros labākos rezultātus sasniedzis 1927. gadā, kad dalījis 5.-6. vietu, un 1951. gadā, kad ieņēmis 6. vietu. 1929. gadā Odesā piedalījies PSRS šaha čempionāta finālā. 1942. gadā uzvarējis Tulas pilsētas šaha čempionātā. 1945. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 4. Pasaules čempiones šahā Olgas Rubcovas (1909—1994) treneris un vīrs. Šaha lielmeistares Jeļenas Fataļibekovas (dzimusi 1947. gadā) tēvs. Bijis Olgas Rubcovas sekundants 1958. gada mačā par pasaules čempiones titulu.
Bjarozas rajons
Bjarozas rajons jeb Berjozas rajons  ir Brestas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Brestas apgabala Ivaceviču, Ivanavas, Drahičinas, Kobrinas un Pružanu rajoniem.
Vladislavs Kameņevs
Vladislavs Kameņevs (ru, dzimis ) ir Krievijas hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2021) Kameņevs pārstāv KHL komandu Sanktpēterburgas SKA. Kameņevu ar 2014. gada NHL draftā ar kopējo 42. numuru, 2. kārtā izvēlējās Našvilas "Predators".
Karjera
Savu karjeru sācis KHL komandā Magņitogorskas "Metallurg", kur spēlējis divas sezonas. 2015. gadā Kameņevs pārcēlās uz AHL komandu Milvoki "Admirals". 2016—17. gada sezonā 2 spēles nospēlējis Našvilas "Predators". 2017. gada novembrī Kameņevs tika aizmainīts uz Kolorādo "Avalanche". 2020. gada septembrī Kameņevs atgriezās Krievijā uz noslēdza divu gadu līgumu ar Sanktpēterburgas SKA.
Bišofshofene
Bišofshofene (de) ir pilsēta Austrijā, Zalcburgas federālajā zemē. Tā atrodas Alpu ziemeļu daļā, Zalcahas ielejā, 50 kilometrus no federālās zemes galvaspilsētas Zalcburgas. Bišofshofene ir nozīmīgs transporta mezgls, tā atrodas uz Zalcburgas—Tiroles dzelzceļa līnijas, kā arī Tauerna maģistrāles, nozīmīga lielceļa, kas šķērso Alpus. Pēc 2018. gada datiem tajā dzīvo 10 540 cilvēku.
Tradicionāli Bišofshofenē notiek pēdējais Četru tramplīnu turnejas posms. Šeit norisinājās arī 1999. gada Pasaules čempionāts tramplīnlēkšanā uz lielā tramplīna.
Jākabs Kauzers
Jākabs Kauzers (hu; dzimis, miris ) bija ungāru vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.
Parīzes olimpiskajās spēlēs 1900. gadā Kauzers startēja kārtslēkšanas disciplīnā. Viņš šajā disciplīnā, ar rezultātu 3.10 metri, ieguva 4. vietu.
Karols Pilcs
Karols Pilcs (pl; Varšava — 1939. gada septembris Varšava) bija Polijas šahists.
Biogrāfija
Pirmā pasaules kara laikā devies bēgļu gaitās uz Krieviju. 1918. gadā atgriezies Polijā un iestājies Polijas armijā. Piedalījies Polijas–Krievijas karā (1919–1921). Pēc demobilizācijas 1921. gadā uzsācis mācības Varšavas politehniskajā institūtā, kuru beidzis ar inženiera diplomu. Vēlāk mācījies arī Varšavas universitātes filozofijas fakultātē.
No 1920. līdz 1922. gadam sastādījis vairākus šaha uzdevumus, kurus atzinīgi novērtējis Dāvids Pšepjurka, publicēdams tos paša vadītajā šaha slejā nedēļas laikrakstā „Tygodniku Ilustrowanym”. Kopš 1922. gada regulāri piedalījies Polijas šaha turnīros. Pārstāvējis Polijas komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē 1924. gadā. 1926. gadā Varšavā piedalījies 1. Polijas šaha čempionātā, kurā dalījis 3.-7. vietu. 1929. gadā Varšavas komandas sastāvā izcīnījis 1. vietu Polijas komandu šaha čempionātā. 1937. gadā Jurātē piedalījies 4. Polijas šaha atklātajā čempionātā, kurā dalījis 17.-18. vietu.
Otrā pasaules kara laikā piedalījies kaujās Varšavas aplenkumā, kurās 1939. gada septembrī gājis bojā.
Stopiņu novada pašvaldības vadītāju uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti Stopiņu novada pašvaldības vadītāji. Stopiņu novads tika izveidots 2004. gada 16. novembrī, pārveidojot Stopiņu pagastu par novadu.
Uzskaitījums
{{legend| gold| Savam pagastam |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #24375B| Jaunais laiks |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #AFEEEE| LPP/LC / Rīgas apriņķa novadu apvienība |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| blue| Reģionu alianse |border=1px solid #AAAAAA}} {{legend| #3a3838| Latvijas Reģionu Apvienība |border=1px solid #AAAAAA}}
2020. gada Kannu kinofestivāls
73. ikgadējais Kannu kinofestivāls ir kinofestivāls, kas norisinājās 2020. gadā. Spaiks Lī tika izvēlēts par kinofestivāla žūrijas prezidentu. Sākotnēji festivāls tika ieplānots no 12. maija līdz 23. maijam, tomēr COVID-19 pandēmijas sakarā, festivāls no šiem datumiem tika pārcelts. Festivāla vadība 14. aprīlī paziņoja, ka festivālu nevar rīkot tā "sākotnējā formā", tādēļ tiks izvērtētas iespējas izmantot alternatīvus līdzekļus festivāla novērošanai.
Sākotnēji, festivāla vadība plānoja festivāla norisi jūnijā vai jūlijā, tomēr šī iecere tika atmesta. Marta vidū festivāla galvenā zāle tika pārvērsta par pagaidu bezpajumtnieku patversmi. Jau 2020. gada maijā tika paziņots, ka fiziski festivāls nenorisināsies, savukārt 3. jūnijā tika apstiprināta oficiālā festivāla filmu atlase. Pirms oficiālās festivāla filmu atlases izziņošanas, Kannu kinofestivāla direktors Tjerī Fremo kādā intervijā sacīja, ka runājis ar Spaiku Lī un cer, ka 2021. gada festivālā viņš atkal būs žūrijas prezidents. Viņš arī apstiprināja, ka Lī filma Da 5 Bloods iecerēta kā Netflix atgriešanās uz sarkanā paklāja kategorijā "Ārpus konkurences".
Septembrī organizatori paziņoja, ka no 27. līdz 29. oktobrim Kruazetā notiks bezmaksas festivāls, kurā tiks demonstrētas četras oficiālās atlases filmas un īsfilmu konkurss. Arī programma Semaine de la critique oktobrī uzsāka savu īsfilmu atlasi internetā.
Dubovka (Riebiņu pagasts)
Dubovka ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 210 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas Gluhoje.
Repina
Repina ir pilsēta Igaunijas austrumu daļā, Pelvas apriņķī. Tā ir Repinas pagasta administratīvais centrs. Pilsētas iedzīvotāju skaits pēc 2009. gada datiem ir 2867.
Zahars Jefimenko
Zahars Jefimenko (uk; dzimis Makijivkā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2002).
Biogrāfija
1999. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2005. gadā izcīnījis sudraba medaļu Ukrainas šaha čempionātā. 2006. gadā kļuvis par Ukrainas šaha čempionāta uzvarētāju.
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu turnīros Hengelo (Nīderlande), Kramatorskā, Doneckā (visi 2001), Firtē (2002), Hastingsā (Anglija, 2004), Monreālā (2004), Gibraltārā (2005), Menas Salā (2007). 2011. gadā uzvarējis Eiropas šaha kluba kausa izcīņā Sanktpēterburgas šaha kluba sastāvā.
Trīs reizes piedalījies Pasaules kausa izcīņās šahā pēc izslēgšanas sistēmas, kurās 2005. gadā ticis līdz 3. kārtai, 2009. gadā izstājies 1. kārtā, bet 2011. gadā 3. kārtā zaudējis Ruslanam Ponomarjovam.
Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā Jefimenko piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Soelas šaurums
Soelas šaurums (et) ir jūras šaurums Baltijas jūras austrumos, pieder Veinameri akvatorijai. Atdala Igaunijai piederošās Hījumā un Sāremā salas. Šaurumā vairākas salas un klintis, no kurām lielākā ir Pihlalaida. Šaurumu šķērso prāmja līnija no Seru ostas Hījumā dienvidos uz Trīgi ostu Sāmsalas ziemeļos. Šaurums ietilpst Venameri aizsargājamajā teritorijā.
Aleksandrs Kaidanovskis
Aleksandrs Kaidanovskis (dzimis Rostovā pie Donas, miris  Maskavā) bija padomju un Krievijas aktieris, kinorežisors un scenārists.
Biogrāfija
Kaidanovskis dzimis 1945. gada 23. jūlijā Rostovā pie Donas inženiera ģimenē. Pēc vecāku šķiršanās 1960. gadā dzīvoja pie mātes, bet no 1962. gada – tēva jaunajā ģimenē.
Kaidanovskis uzsāka filmēties vēl studiju laikā. Kļuva pazīstams ar lomu Ņikitas Mihalkova filmā "Savējais starp svešiem, svešs starp savējiem" (1974). Sekoja citas nozīmīgas lomas tādās filmās kā "Briljanti proletariāta diktatūrai" (1975), Пропавшая экспедиция (1975), Золотая речка (1976), Поворот (1978). 1970. gados Kaidanovskis jau bija kļuvis par Padomju Savienībā slavenu aktieri. Režisors Andrejs Tarkovskis savā filmā "Stalkers" (1979) Kaidanovski uzaicināja tēlot titullomu. Ar šo lomu Kaidanovskis kļuva starptautiski pazīstams. Starp nākamajām filmām bija "Pilota Pirksa tests" (1979), Телохранитель (1979), Рассказ неизвестного человека (1980), Извините, пожалуйста (1982), "Desmit mazi nēģerēni" (1987), Дыхание дьявола (1993, Волшебный охотник (1994).
Kaidanovskis 1984. gadā pabeidza Augstākos scenāristu un režisoru kursus, mācījās Andreja Tarkovska radošajā darbnīcā, kā arī pie citiem režisoriem. Vēlāk Kaidanovskis pats pasniedza režisora mākslu Ščukina teātra skolā (1989) un vadīja scenāristu darbnīcu Augstākos scenāristu un režisoru kursos (1995). Kaidanovskis uzņēmis vairākas filmas pēc saviem scenārijiem – starp tām Простая смерть (1985), Гость (1987), Жена керосинщика (1988). Par filmu Гость 1988. gadā saņēmis ekumēniskās žūrijas balvu Prize of the Ecumenical Jury - Special Mention Lokarno starptautiskajā kinofestivālā. 1992. gadā Kaidanovskim piešķīra Krievijas Federācijas Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. 1994. gadā Kaidanovskis bija Kannu kinofestivāla žūrijas loceklis.
Martins Petrovs
Martins Petrovs (bg, dzimis ) ir bijušais Bulgārijas futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā, bijis Bulgārijas futbola izlases dalībnieks.
Aleksandrs Kaidanovskis
Privātā dzīve
Kaidanovskis bija precējies četras reizes. Pirmā laulībā ar Irinu Bičkovu (1966—1975) piedzima meita Darja. Otrā sieva bija aktrise Jevgeņija Simonova (1975—1980), ar kuru Kaidanovskis iepazinās filmējoties kopā filmā Пропавшая экспедиция. 1976. gadā piedzima meita Zoja. Trešā sieva bija Lielā teātra balerīna Natālija Sudakova. 1987. gadā piedzima dēls Andrejs, kas arī kļuva par baletdejotāju. 1995. gadā Kaidanovskis aprecējās ar aktrisi un dziedātāju Innu Pivarsu (dzimušu Rīgā 1968. gadā), bet laulība ilga tikai 3 nedēļas — līdz Kaidanovska nāvei.
Kaidanovskis nomira 1995. gada 3. decembrī 49 gadu vecumā no trešā infarkta. Apglabāts Kuncevas kapsētā Maskavā. Viņa daiļradei veltīta režisora E. Cimbala filma Сны Сталкера (1998).
Martins Petrovs
Savu karjeru sācis Bulgārijā. No 1998. gada līdz 2001. gadam spēlējis Šveices Superlīgas komandā Servette. Pēc tam Petrovs pievienojās Vācijas Bundeslīgas komandai VfL Wolfsburg, kur viņš kļuva par svarīgu komandas spēlētāju. Vēlāk viņš pievienojās Spānijas komandai Atlético Madrid, kur pavadīja divus gadus. 2007. gadā Petrovs pārcēlās uz Angliju, lai spēlētu Manchester City, bet vēlāk jau Bolton Wanderers komandā. Savu karjeru Petrovs noslēdza Sofijas CSKA.
Bulgārijas futbola izlases sastāvā Petrovs piedalījās 2004. gada Eiropas čempionātā.
Sasniegumi
CSKA Sofia
Servette
Atlético Madrid
Individuālie sasnieugmi
Medņi (Rugāju pagasts)
Medņi ir ciems Rugāju novada Rugāju pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 6 km no novada un pagasta centra Rugājiem un 188 km no Rīgas.
Smalkās kaites
Grāmatā apkopotas 14 noveles, kas sarakstītas galvenokārt 1930. gados. E. Ādamsons pievēršas cilvēku psiholoģijas dīvainībām, katrā stāstā atklājot kāda varoņa iekšējo pasauli. Grāmatu 1937. gadā izdeva apgāds "Valters un Rapa". Grāmatas vāka autors — Anšlavs Eglītis. Atkārtots grāmatas izdevums Jāņa Kadiļa apgādā 1949. gadā iznācis Eslingenē, Vācijā. "Valters un Rapa" atkārtotu izdevumu publicēja jau pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 2007. gadā. Krājums pārpublicēts arī 1960. gadā izdotajā E. Ādamsona Rakstu 1. sējumā.
Medņi (Rugāju pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P47.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
5. Latviešu SS-robežapsardzības pulks
5. Latviešu SS-robežapsardzības pulks bija militāra latviešu vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar 1944. gada oktobrī ar iekļaušanu tā 106. grenadieru pulkā.
Izveidošana
Saskaņā ar SS ģenerāļa Jekelna 1944. gada janvāra pavēli 5. robežapsardzības pulku 1944. gada februāra vidū Kuldīgā sāka formēt pulkvežleitnants Jānis Zvaigzne. 15. aprīlī pulkā bija 2000 vīru, to skaitā 40 virsnieki, kas nav uzskatāms par pilnu sastāvu, taču tas tāpat tika uz Polijas-Krievijas pierobežu partizānu apkarošanas uzdevumos.
Dienesta gaitas
Pulku nosūtīja uz Zahaču staciju bijušās Polijas-Krievijas pierobežā un norīkoja partizānu apkarošanas uzdevumos, turpināja ierasties papildinājumi un līdz 1944. gada 1. jūlijam pulka sastāvs bija pieaudzis līdz 46 virsniekiem, 255 instruktoriem un 2884 kareivjiem.
Jūnija beigās pulku iesaistīja frontes uzdevumos, no 29. jūnija līdz 4. jūlijam to novietojot 20 km garā frontes iecirkni gar Dzisnas upi Vitebskas rajonā no Hermanovičiem līdz Daugavai pie Dzisnas, kur jau 30. jūnijā pulks saskārās ar ienaidnieka kājnieku un tanku vienībām. 4. jūlijā, atkāpjoties uz Latvijas robežām, pulks pie Vetrīno tika negaidīti iesaistīts frontes pārrāvuma likvidēšanā, ciešot smagus zaudējumus ienaidnieka aviācijas un tanku pārsvara priekšā, pulka vīri bija spiesti bēgt; 6. jūlijā Krāslavā sapulcējās ap 20 virsnieki un 600 instruktori un kareivji.
Rīgā pulks jau drīz pēc ierašanās tika iekļauts SS pulkveža Dr. Krukenberga kaujas grupā, beidzot atbilstoši apgādāts un iesaistīts Rīgas aizstāvības kaujās, ieņemot pozīcijas pie Bigauņciema pret ienaidnieka tanku ķīli, kas virzījās uz Tukumu. Kaujas grupā pulks atradās kopā ar 1. sevišķo uzdevumu bataljonu kapteiņa Meiera vadībā - no Salaspils koncentrācijas nometnes ieslodzītajiem saformētu soda vienību, kaujas grupu izformējot to iekļāva 5. robežapsardzības pulka sastāvā. 1944. gada 28. augustā pulks nonāca VI SS korpusa pakļautībā un atkāpās uz Kurzemes cietoksni.
1944. gada novembra vidū 5. robežapsardzības pulks tika apvienots ar 2. robežapsardzības pulku, izveidojot 106. grenadieru pulku. Nelielu daļu kaujai nederīgo vīru rotas apmērā iekļāva kapteiņa Kļaviņa būvbataljonā.
Malahovs
Malahovs (ru, no personvārda Malahija (Малахия); sieviešu dzimtē Malahova (Мала́хова)) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Vitālijs Teterevs
Biogrāfija
2002. gadā Kobrinā uzvarējis Baltkrievijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. No 1995. līdz 2002. gadam pārstāvējis Baltkrieviju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. Uzvarējis vai dalījis pirmo vietu starptautiskajos šaha turnīros Orlā (2002), Pluņģē (2003), Zaporožjē (2004), Klaipēdā (2005, 2006), Zveņigorodā (Krievija, 2007).
Pārstāvējis Baltkrievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:
Par panākumiem turnīros FIDE 2007. gadā Teterevam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.
Globālais vairākkārt izmantojamo aktīvu identifikators
Globālais vairākkārt izmantojamo aktīvu identifikators (GRAI) ir daļa no GS1 standartu sistēmas. Tas ir vienkāršs rīks, kas paredzēts aktīvu identificēšanai pēc to veida un nepieciešamības gadījumā var unikāli identificēt aktīvus. Atslēgu veido GS1 uzņēmuma prefikss, aktīva veids, kontrolcipars un pēc izvēles izmantojams sērijas numurs.
GRAI ir viena no divām GS1 atslēgām, kas paredzēta aktīvu identifikācijai. GRAI tiek izmantots vairākkārt izmantojamo aktīvu identificēšanai, otra atslēga ir Globālais individuālā aktīva identifikators. GRAI ir paredzēts atkārtoti lietojamiem iepakojumiem vai transporta aprīkojumam, piemēram, redeļu kastēm, maizes paplātēm, paletēm vai alus mucām. GRAI dod iespēju vairākkārt izmantojamus aktīvus identificēt pēc to veida vai izmantot individuāli izsekošanas vai šķirošanas nolūkiem. Vienkāršāk sakot, tas nozīmē aktīvu, kas tiek sūtīts ārpus uzņēmuma, un kas satur, aizsargā vai transportē fiziskas lietas un tiks izmantots vairākiem pārvadājumiem. GRAI identificē vairākkārt izmantojamo aktīvu ar mērķi noteikt tā atrašanās vietu un atgriešanu. To var izmantot tikai izsekošanas nolūkos vai arī kā daļu no nomas vai nomas sistēmas, kurā uzņēmumi sadarbojas šo aktīvu izmantošanā. GRAI ir tāda identifikācijas atslēga, kuru var izmantot globālai aktīvu identificēšanai. Detalizēta informācija par aktīvu tiek reģistrēta datu bāzē un GRAI ir atslēga, kas nodrošina saiti uz šo informāciju. To var attēlot ar GS1-128 svītrkodu, glabāt GS1 EPC etiķetē vai izmantot datu bāzē. Tas ir arī Amerikas Savienoto Valstu Aizsardzības departamenta atzītsvienības unikālās identifikācijas (IUID) ekvivalents, un var tikt iekodēts ar IUID saderīgā DataMatrix kodā. GRAI uzdevums ir nodrošināt identifikācijas punktu, ko var izmantot ar konkrēto aktīvu saistītās datubāzē esošās informācijas izgūšanai. Šī informācija var parādīt īpašuma veidu un, ja nepieciešams, pēc vajadzības unikāli identificēt konkrēto aktīvu.
Vasīlijs Berezuckis
Vasīlijs Berezuckis (ru; dzimis Maskavā) ir bijušais krievu futbolists, PFK CSKA Maskava un Krievijas futbola izlases bijušais spēlētājs. Spēlēja aizsarga pozīcijā, bet varēja spēlēt arī pussarga pozīcijā. Kopš 2020. gada Berezuckis ir Maskavas CSKA trenera asistents.
Berezuckis ir seškārtējs Krievijas čempions, septiņkārtējs Krievijas kausa ieguvējs, sešas reizes izcīnījis Krievijas Superkausu, 2004./2005. gada UEFA kausa ieguvējs un 2008. gada Eiropas čempionāta bronzas medaļas ieguvējs.
Vasīlijam ir dvīņubrālis Aleksejs, kas arī ir futbolists un spēlē Krievijas izlasē.
Sasniegumi
CSKA Moscow
Fišera neļķe
Fišera neļķe (la, sinonīms Dianthus chinensis ) ir augu suga neļķu ģintī. Suga ir endēma Krievijas Eiropas daļai, taču savrupas punktveida atradnes ir arī Baltijas jūras noteces baseina austrumdaļā. Suga ir reti sastopama Latvijā — tā ir konstatēta sausos priežu mežos un Daugavas krasta sausieņu pļavā.
Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.
Apraksts
Fišera neļķe ir daudzgadīgs, 30—70 cm garš lakstaugs ar ložņājošu sakneni. Stublājs ir stāvs, pie pamata pacils, zarains, kails, ar zilganzaļu nokrāsu, visā garumā blīvi aplapots. Lapas ir lineāri lancetiskas, 4—10 cm garas un 0,4—0,8 cm platas, gari nosmailotas, mala paskarba, pamats makstveidīgs. Ziedi ir vientuļi vai pa 2 zaru galā. Ārkausa lapas ir 4, olveidīgas, gals pakāpeniski akotsmails, kopumā ārkauss nesasniedz pat trešdaļu kausa stobriņa garuma. Kauss ir stobrveidīgs, 1,2—1,7 cm garš, nereti galā ar sārtu nokrāsu, zobiņi lancetiski. Vainaglapas ir tumši rozā, 1—1,3 cm garas, 0,8—1 cm platas, augšdaļā ar matiņu pušķi, pie pamata plankumainas; vainaglapas gals zobains. Auglis ir cilindriska viencirkņa pogaļa, kas aptuveni kausa garumā. Zied no jūnija beigām līdz augustam.