cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvija 1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Latviju 1932. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja tikai divi sportisti, tomēr vieglatlēts Jānis Daliņš izcīnīja sudraba medaļu 50 km soļošanā. Latvijas olimpiskā komanda ierindojās 22. vietā neoficiālajā medaļu kopvērtējumā. Vēl 3 sportisti Latviju pārstāvēja valsti mākslas sacensībās.
Šīs bija trešās vasaras olimpiskās spēles, kurās piedalījās Latvijas komanda. Latvijas karognesējs atklāšanas ceremonijā bija vieglatlēts Jānis Dimza. Desmitcīņnieks Jānis Dimza pēc astoņām disciplīnām izvirzījās otrajā vietā ar 6636,04 punktiem, taču kārtslēkšanā guva savainojumu un izstājās. Sacensību organizatori J. Dimzam pasniedza īpašu velti – sudrabā kaltu vainagu.
Eduards Asaba
Eduards Asaba (ru; dzimis, miris 1988. gada februārī) bija padomju šaha problēmists.
Šaha kompozīcija
Sastādījis apmēram 150 šaha kompozīcijas, galvenokārt etīdes.
Uzdevumu piemēri
Uzdevuma risinājums: 5. Kh2 a1D 6. Tg4#) 4. Zf6+ Kh6 5. h5 a1D 6. Tg6#
Pasečņiks
Pasečņiks ir ukraiņu cilmes uzvārds ( — biškopis).
Rīdzene (bijusī upe)
Rīdzene jeb Rīdziņa, arī Rīgas upe bija Daugavas labā krasta atteka tagadējās Vecrīgas teritorijā, pie kuras izveidojās Rīgas osta un Rīgas pilsēta. Par upes sākotnējiem apjomiem un kuģojamību liecina arheoloģiskajos izrakumos iegūtie kuģu vraki. Tās ieteka Daugavā bijusi 30 – 40 m plata, un kuģojama tā bijusi vismaz līdz tagadējai Zirgu ielai.
Vēsture
Pirmo reizi rakstos pieminēta Indriķa hronikā sakarā ar Rīgas pilsētas dibināšanu. Pie Rīdzenes ietekas Daugavā bija plašs līcis, saukts par Rīgas ezeru, pie kura bija iespējams ierīkot ostu (Indriķa hronika, V:1). Bīskaps Alberts 1202. gadā pārcēla Livonijas bīskapijas sēdekli no Ikšķiles uz Rīgas ezera krastu. Pēc lietuviešu un līvu karagājiena uz Rīgu (1204) un kuršu uzbrukuma (1210) gar Rīdzenes labo krastu uzbūvēja Rīgas nocietinājumu mūri no dolomīta akmeņiem.
14. gadsimta beigās Rīgas osta tika pārcelta uz Daugavas krastmalu, atstājot Rīdzenes izteku nelielu buru laivu piestātnēm un kuģu ziemošanai. Livonijas kara laikā gar upes kreiso krastu (tagadējo Riharda Vāgnera, Vaļņu un 13. janvāra ielu) tika uzbērti 8 m augsti zemes vaļņi. Pie senās Rīdzenes ietekas Daugavā pāri upei 1567. gadā uzbūvēja 40 pēdu garu lokveida velvi — t. s. "ostas vārtus", kas bijuši aptuveni 8 m plati, velve bija aptuveni 2,5 m virs ūdens līmeņa. Pavasara plūdu laikā tos noslēdza ar aizsprostiem, lai, ceļoties ūdens līmenim Daugavā, tā neappludinātu aiz zemes vaļņiem esošo pilsētu.
Zviedru Vidzemes laikā 1622. gadā apkārt pilsētai sāka būvēt jaunus nocietinājumu vaļņus, tos apņēma aizsarggrāvji, kuros ievadīja Rīdzenes ūdeņus. Upes augšteci dēvēja par Speķupi, kas savienojās ar ārējo Rīgas nocietinājumu aizsarggrāvi gar tagadējo Lāčplēša ielu.
Pēc Lielā Ziemeļu kara 1733. gadā Rīdzenes upes atliekas gar Meistaru, Kalēju un Minsterejas ielām sāka aizbērt, jo stāvošā ūdens baseinā uzkrājušies atkritumi radīja nepatīkamu smaku. 1860. gada beigās, nojaucot pilsētas vaļņus, likvidēja pēdējās Rīdziņas paliekas, izbūvējot apakšzemes kanālu, savienojot to ar vecās gultnes paliekām un stāvošos ūdeņus novadot Daugavā.
Iesirmā kāpsmildzene
Iesirmā kāpsmildzene (la) ir graudzāļu dzimtas suga, kura ir sastopama Eiropā. Latvija atrodas uz sugas izplatības areāla ZA robežas, valstī tā pārsvarā sastopama Kurzemes jūrmalā un Rīgas apkārtnē, bet tā ir ļoti reti sastopama valsts austrumdaļā. Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.
Nelielas grupas aug kāpās, smiltājos un sausos priežu mežos.
Apraksts
Iesirmā kāpsmildzene ir daudzgadīgs, 15-50 cm garš lakstaugs, kurš veido blīvu, zilganzaļu ceru ar sārtu vai sārti violetu pamatu. Stiebrs ir zilgani zaļš, lauzīts un mezglos tumšāks. Maksts ir šķelta, kaila, parasti sārta. Lapas mēlīte ir īsa, 0,2-0,4 cm gara un smaila. Lapas ierotījušās, aptuveni 0,4 cm platas, ārpusē raupjas. Ziedkopa ir šaura skara, pirms un pēc ziedēšanas sakļāvusies, parasti ar zilgani sārtu nokrāsu. Katrā vārpiņā ir 2 ziedi. Ziedot putekšnīcas ir sārtas. Ārējā zieda plēksne ir ar lauzītu un galā vālveidīgi paresninātu akotu, kas īsāks nekā vārpiņas plēksnes. Uz akota zem vālveidīgā paresninājuma ir tumšu matiņu pušķis. Auglis ir paliels grauds. Zied jūnijā un jūlijā.
Meldrumskābe
Meldrumskābe (С6Н8O4) ir cikliskais divkāršais esteris, kas ir laktīda struktūrizomērs. Atšķirībā no laktīda, meldrumskābe ir 1,3-dioksāna, nevis 1,4-dioksāna atvasinājums. Meldrumskābe ir balta, kristāliska (adatveida kristāli) viela bez smaržas, ūdenī šķīst slikti.
Vēsture
Meldrumskābi pirmais ieguva skotu ķīmiķis Endrū Normans Meldrums (Andrew Norman Meldrum) 1908. gadā malonskābes kondensācijas reakcijā ar acetonu acetanhidrīda un sērskābes klātienē. Kaut arī Meldrums šo vielu nepareizi uzskatīja par β-hidroksiizopropilmalonskābes β-laktonu tā ir nosaukta pirmatklājēja vārdā. Tā kā meldrumskābei ir stipri skābas īpašības (skābuma konstante 4,97), ķīmiķis uzskatīja, ka tā satur karboksilgrupu, kā vairums organisko skābju. Tikai 1948. gadā Deivids Deividsons (David Davidson) un Sidnejs Bernhards (Sidney A. Bernhard) noskaidroja meldrumskābes pareizo struktūru. Meldrumskābes skābumu nodrošina protona atšķelšanās no oglekļa atoma, kas atrodas starp abām karbonilgrupām, tādējādi meldrumskābe pieder pie tā saucamajām CH skābēm. Tomēr meldrumskābes aciditāte ir anomāli augsta, salīdzinot ar radniecīgiem savienojumiem, piemēram, dimetilmalonātu. To teorētiski izskaidroja japāņu ķīmiķi 2004. gadā.
Iegūšana
Meldrumskābi var iegūt kā ar oriģinālo paņēmienu no acetona un malonskābes, tā arī no malonskābes un izopropenilacetāta sērskābes klātienē.
Izmantošana
Izmanto organiskajā sintēzē par reaģentu Knēvenāgela reakcijas veikšanai un citur.
Verdava
Verdava ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī pie Pleises upes.
Vēsture
VDR laikos pilsētā atradās kravas automāšinu rūpnīca IFA, kas mūsdienās ir bankrotējusi.
Ulvis Bērzons
Ulvis Bērzons (dzimis Dobelē) ir bijušais latviešu svarcēlājs, tagadējais treneris, kurš savulaik trenējis Latvijas titulētāko sieviešu kārtas svarcēlāju Rebeku Kohu.
Ginkolepji
Ginkolepji (Ginkgolepis) ir heirakantīdu akantodu ģints. Šo ģinti izdalīja Darja Pinakina un Tiju Mersa 2018. gadā. Nosaukums Ginkgolepis nozīmē ginka zvīņa (no latīņu ginkgo – ginks un lepis – zvīņa, no zvīņas vainaga formas, kas atgādina divdaivu ginka lapu). Tās pārstāvji bija izplatīti vidusdevonā, no narvas līdz burtnieku svītai, Galvenajā devona laukā. Ja apstiprināsies, ka arī Devononchus ketlerensis (Lebedev & Lukševičs 2017) ir pieskaitāms ginkolepju ģintij, tad tās izplatība paplašinās līdz augšdevona famenai un Orlas apgabalam Krievijā. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti. Ginkolepju ģints tipveida suga ir Ginkgolepis tenericostatus.
Ulvis Bērzons
Karjera
Ulvis Bērzons dzimis un audzis Dobelē. Ar svarcelšanu sāka nodarboties pie Eduarda Andruškēviča. Vairākkārt kļuvis par Latvijas čempionu un labojis vairākus valsts rekordus. Divreiz piedalījies Eiropas čempionātā starp pieaugušajiem. Labākais rezultāts Eiropas meistarsacīkstēs 10. vieta .Vairāku savainojumu rezultātā bija spiests pamest sportu. Šobrīd strādā par svarcelšanas treneri Ventspilī sporta skolā "Spars".
Ginkolepji
Apraksts
Zivis bija klātas ar sīkām vai ļoti sīkām zvīņām. Zvīņas vainagam ir vēdekļveidīga vai rombiska forma. Priekšējā mala ieapaļa vai ieapaļi-stūraina. Aizmugurējā mala smaila, ar asu aizmugurējo stūri. Vainaga aizmugurējās sānu malas ieliektas. Ornamentējumu veido uz aizmuguri saplūstoši ķīļi. Lielākajām zvīņām ir divi asi ķīļi, kas stiepjas uz augšu no kakliņa savienojuma ar pamatu zvīņas sānu stūros un pagriežas horizontāli, kad sasniedz vainaga virspusi, veidojot apakšējos izaugumus gar vainaga aizmugurējām sanu malām. Kakliņš ir zems. Pamatne ļoti izliekta, ar uz priekšu nobīdītu virsotni. Zvīņas pieskaitāmas Acanthodes histoloģiskajam tipam (sensu Valiukevičius 1985). Asinsvadu kanāli ļoti tievi (diametrā salīdzināmi ar sīku zvīņu dentīna kanāliņiem). Vainagu veido durodentīns.
Stefāns Mbia
Stefāns Mbia Etundi (fr, dzimis ) ir Kamerūnas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Kamerūnas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis komandas Francijā, Anglijā, Spānijā, Turcijā un Ķīnā. Vislielākos panākumus guvis ar Marseille komandu, ar kuru viņš izcīnīja Ligue 1 titulu un trīs Coupe de la Ligue kausus, kā arī ar Sevilla komandu, ar kuru viņš ieguva divus UEFA Eiropas līgas kausus.
Kamerūnas futbola izlases sastāvā Mbia debitēja 2005. gadā. Piedalījies 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Rennes
Marseille
Sevilla
Bohēmija 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Bohēmijas karaliste, kas bija Austroungārijas autonoma daļa, piedalījās 1908. vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Lielbritānijas galvaspilsētā Londonā no 1908. gada 27. aprīļa līdz 31. oktobrim. Šīs bija otrās vasaras olimpiskās spēles, kurās piedalījās Bohēmija.
Bohēmija 1908. vasaras olimpiskajās spēlēs startēja ar 19 sportistiem (visi vīrieši), kuri piedalījās 5 olimpiskajos sporta veidos. Visvairāk sportistu, 7 sportisti, bija pārstāvēti paukošanā.
Bohēmija šajās vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja divas bronzas medaļas. Abas šīs medaļas tika izcīnītas paukošanā. Vienu no medaļām izcīnīja paukotājs Vilems Gopolds fon Lobsdorfs individuālajā disciplīnā, savukārt otru ieguva vīriešu paukotāju komanda (komandā starēja arī Vilems Gopolds fon Lobsdorfs).
Bohēmijas karognesējs olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā bija vieglatlēts Miroslavs Šustera.
Sportistu sadalījums sporta veidiem
• — startēja viens un tas pats sportists vairākos sporta veidos.
Hērts
Hērts (en) var būt:
FC Red Bull Salzburg
FC Red Bull Salzburg ir Austrijas futbola klubs no Zalcburgas. Dibināts 1933. gadā kā SV Austria Salzburg. Pašlaik spēlē Austrijas Bundeslīgā. Mājas spēles aizvada Red Bull Arena stadionā, kas atrodas Valsas-Zīcenheimas pašvaldībā netālu no Zalcburgas. UEFA klubu sacensībās, kur pastāv sponsorēšanas ierobežojumi, klubs startē ar nosaukumu FC Salzburg.
2005. gadā klubu iegādājās kompānija Red Bull GmbH, mainot ne tikai kluba nosaukumu, bet arī kluba krāsas no tradicionālās violetās uz sarkanu un baltu. Vairāki neapmierināti kluba atbalstītāji nodibināja jaunu klubu ar iepriekšējo nosaukumu SV Austria Salzburg.
Kopumā klubs ir izcīnījis 16 Austrijas čempionu titulus un astoņas reizes uzvarējis Austrijas kausa izcīņā. Lielākais panākums Eiropas klubu turnīros ir iekļūšana UEFA kausa finālā 1994. gadā.
Sasniegumi
* kā SV Austria Salzburg
Provokācija
Provokācija ir darbība vai pasākumu kopums, ar mērķi izraisīt atbildes rīcību vai provocētā (-ēto) bezdarbību, tādā veidā ar mērķi mākslīgi radīt sarežģītus apstākļus, vai sekas provocētam (-iem). Provokācijas veicējs tiek saukts par provokatoru. Tā kā provokācijas pamatojas uz cilvēka psiholoģiju un kā sociālas būtnes uzvedību, tās pēta psiholoģija un socioloģija.
Programmatūras kvalitātes nodrošināšana
Programmatūras kvalitātes nodrošināšana ir kvalitātes prasību un kvalitātes kontroles mērījumu rezultātu novērtēšanas process, lai nodrošinātu, ka tiek izmantoti atbilstoši kvalitātes standarti un darbības.
Programmatūras kvalitātes nodrošināšana aptver visu programmatūras izstrādes procesu, tostarp prasību izstrādi, programmatūras projektēšanu, kodēšanu, koda pārskatīšanu, pirmkoda kontroli, programmatūras konfigurācijas pārvaldību, testēšanu, versiju pārvaldību un programmatūras integrāciju. To veido mērķi, saistības, spējas, darbības, mērījumi, verifikācija un validācija.
Programmatūras kvalitātes nodrošināšana ietver trīs galvenas darbības (Katra no šīm darbībām ir būtiska kvalitātes nodrošināšanai, un tās jāpiemēro integrēti un visaptveroši, lai sasniegtu kvalitatīvu programmatūru un lietotāju apmierinātību.):
Estergomas bazilika
Primāta Vissvētākās Jaunavas Marijas Debesbraukšanas un Svētā Adalberta bazilika (hu) jeb Estergomas bazilika ir 19. gadsimtā celta Romas katoļu katedrāle, kas atrodas Ungārijas pilsētā Estergomā Donavas upes labajā krastā. Estergomas arhibīskaps vienlaikus ir arī Ungārijas katoļu baznīcas primāts.
Estergomas bazilika ir visaugstākā celtne un vislielākā baznīca Ungārijā. Tā ir 118 metrus gara, 49 metrus plata un 100 metrus augsta. Atrodas pakalnā pie Donavas, kas vēl vairāk vizuāli palielina tās izmērus.
Programmatūras kvalitātes nodrošināšana
Darbības
Galvenās programmatūras kvalitātes nodrošināšanas darbības:
Estergomas bazilika
Pirmo baznīcu Estergomas bazilikas vietā starp 1001. un 1010. gadu uzcēla Svētais Ištvāns. Tā tika veltīta Svētajam Adalbertam un bija pirmā kristiešu baznīca valstī. Gadsimtiem ejot, baznīca vairākkārt tika nopostīta, tomēr vienmēr atjaunota līdz 1543. gadā Estergomu ieņēma turki un gandrīz pilnīgi iznīcināja baznīcu. Rezultātā Estergomas arhibīskaps pārcēla rezidenci uz Trnavu mūsdienu Slovākijā. 1820. gadā tomēr tika pieņemts lēmums Estergomā uzsākt milzīgas katedrāles celtniecību, kura tika pabeigta 1856. gadā.
Programmatūras kvalitātes nodrošināšana
Priekšrocības
Ir tādi programmatūras kvalitātes nodrošināšanas priekšrocības, kā:
Viļņas kunigaitija
Viļņas kunigaitija jeb Lietuvas kunigaitija bija tā Lietuvas dižkunigaitijas daļa, kas dižkunigaiša Ģedimina valdīšanas laikā (1316-1341) bija tieši pakļauta Lietuvas (Viļņas) dižkunigaitim. Pēc 1413. gada administratīvi teritoriālās reformas tās teritorijā izveidoja Viļņas vaivadiju.
Vēsture
Dižkunigaitis Ģedimins pēc senkrievu kņazistu iekarošanas arī Lietuvu sadalīja dalienas kņazistēs jeb kunigistēs. Pēc viņa nāves 1341. gadā Viļņas pilī valdīja viņa dēls Jaunutis un atraitne Jevna, tomēr jau 1345. gadā dižkunigaiša troni pārņēma Aļģirds. Viņa brālim Ķēstutim tika uzticēta Traķu kunigaitija un Žemaitija, bet Aļģirds valdīja pār Viļņu un Lietuvai pakļautajām krievu kņazistēm. Pēc Aļģirda nāves (1377) par dižkunigaiti kļuva viņa dēls Jagailis, kurš pēc 1385. gada Krēvas ūnijas kristījās un kļuva arī par Polijas karali (1386).
Lietuvas pilsoņu kara (1389–1392) rezultātā par Lietuvas dižkunigaiti kļuva Vītauts Dižais, kas 1413. gadā Hordolo (Horodło) parakstīja vienošanos ar savu brālēnu Jagaili, kas paredzēja Lietuvas dižkunigaitijas administratīvo reformu un vaivadiju izveidi.
2016.—2017. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona
2016.—2017. gada Vācijas futbola Bundeslīgas sezona bija 54. Bundeslīgas sezona. Tā sākās un noslēdzās. 26. reizi Bundeslīgā uzvarēja Minhenes "Bayern", kļūstot par pirmo klubu, kas izcīnījis piecus titulus pēc kārtas. Kopumā klubam tas bija 27. Vācijas čempionu tituls. Sezonas rezultatīvākais spēlētājs bija Dortmundes "Borussia" uzbrucējs Pjērs Emeriks Obamejangs, kas sezonā guva 31 vārtus.
Vildenfelsa
Vildenfelsa ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1233. gadā.
Luteīns
Luteīns (no latīņu valodas luteus, kas nozīmē "dzeltens") ir ksantofils un viens no 600 zināmajiem dabā sastopamajiem karotinoīdiem. Luteīnu sintezē tikai augi, un tāpat kā citi ksantofili lielos daudzumos ir atrodami zaļos lapu dārzeņos, piemēram, spinātos, kāpostos un dzeltenajos burkānos. Zaļajos augos ksantofili darbojas, lai modulētu gaismas enerģiju un kalpotu kā nefotoķīmiski dzesinātāji, lai fotosintēzes laikā tiktu galā ar hlorofila tripletu (uzbudināta hlorofila forma), kas tiek pārmērīgi ražots ļoti augstā gaismas līmenī. Par šo tēmu skatiet ksantofila ciklu.
Visi vīrieši ir sušķi
"Visi vīrieši ir sušķi" ir Latvijas televīzijas seriāla "Sirdsmīļā Monika" 1. sezonas 1. sērija, ko pārraidīja kanālā LNT. Sērijas režisors ir Armands Ekštets, bet scenāriste — Ieva Jansone.
Luteīns
Dzīvnieki luteīnu iegūst, uzņemot augu barību. Cilvēka tīklenē luteīns no asinīm uzsūcas īpaši dzeltenajā makulā, lai gan precīza tā loma organismā nav zināma. Luteīns ir atrodams arī olu dzeltenumos un dzīvnieku taukos.
Visi vīrieši ir sušķi
Anotācija
Monikai ir apnikusi Roberta nekārtība dzīvoklī, tāpēc pāris izlemj sadalīt dzīvokli uz pusēm, bet, kad tajā plāno ierasties fotogrāfs no žurnāla "Privātā dzīve", Roberts sagaida, ka Monika uzkops arī viņa dzīvokļa daļu. Monika kopā ar kaimiņieni Hildu izjoko Robertu, pirms fotogrāfa ierašanās pārģērbjoties par bezpajumtnecēm.
Luteīns
Luteīns ir izomērisks ar zeaksantīnu, kas atšķiras tikai ar vienas dubultās saites izvietojumu. Luteīns un zeaksantīns organismā var tikt savstarpēji pārveidoti, izmantojot starpproduktu, ko sauc par <i id="mwJA">mezo</i> -zeaksantīnu. Galvenais luteīna dabiskais stereoizomērs ir (3R,3′R,6′R)-beta, epsilon-karotīna-3,3′-diols. Luteīns ir lipofīla molekula un parasti nešķīst ūdenī. Konjugēto dubultsaišu (poliēna ķēdes) garā hromofora klātbūtne nodrošina raksturīgās gaismas absorbcijas īpašības. Poliēna ķēde ir jutīga pret oksidatīvu noārdīšanos gaismas vai siltuma ietekmē, un tā ir ķīmiski nestabila skābēs.
Baltā muiža
Baltā muiža (de), arī Dāla muiža, Mellera muiža, bija muiža tagadējā Iļģuciema apkaimē, kas izveidota 17. gadsimtā. Muižā atradās koka vienstāva dzīvojamā ēka ar mansarda jumtu un mezonīnu, tās apkārtnē bija ierīkots ainavu parks ar dzimtas kapenēm. Mūsdienu Baltā iela ir izveidojusies no Baltās muižas parka galvenās alejas. Muižas ēka atradās tagadējās Spilves ielas un Lidoņu ielas apbūvē un mūsdienās tās atrašanās vietu atrast ir gandrīz neiespējami.
Vēsture
Muižiņa izveidojusies 17. gadsimtā Zviedru Vidzemes Daugavgrīvas draudzes novadā uz Krēmera muižas zemes. 1767. gadā muižas īpašnieks bija Rīgas muitas vecākais inspektors, vēlāk valsts padomnieks, Pēterburgas un Rīgas kamerālvalžu loceklis Hermanis Dāls (Dahl). No Dāla muižu mantoja viņa  māsas znots Rīgas muitas vecākais inspektors Hermanis Frīdrihs Mellers (Möller). Teritorijā starp Spilves un Lidoņu ielām 19. gadsimta 30. gados atradās ar mežu apaudzis paugurs — Ozolkalns, kurās atradās Baltās muižas īpašnieku kapenes.
19. gadsimta vidū Baltās muižas nomnieks bija agronoms Aleksandrs Rēze. 1860. gada 30. augustā viņa mājā norisinājās Pārdaugavas jaunlatviešu apspriede ar Bernhardu Dīriķi un no Pēterburgas atbraukušo Krievijas Impērijas Finanšu ministrijas ierēdni Krišjāni Valdemāru par Latviešu rakstniecības biedrības dibināšanu Latviešu literārās biedrības parauga. 20. gadsimta sākumā muiža piederēja Pēterburgas ierēdnim un diplomātam Kārlim fon Bukshēvdenam.
1925. gadā uz neapbūvētajām Baltās muižas zemēm ierīkoja ģimenes dārziņu koloniju "Baltā I" un "Baltā II". 1944. gadā, pilsētai tuvojoties sarkanarmijai, muižas īpašnieks E. Unifers kungu māju nodedzināja un devās līdzi vācu armijas daļām uz Vāciju.
Bohēmijas karognesēji olimpiskajās spēlēs
Šajā uzskaitījumā apkopoti Bohēmijas karalistes pārstāvji un sportisti, kas olimpisko spēļu oficiālajās ceremonijās nesuši valsts karogu.
Bohēmijas karaliste vasaras olimpiskajās spēlēs piedalījās no 1900. līdz 1912. gadam.
Jodzo Aoki
Jodzo Aoki (ja; dzimis, miris ) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Ādolfs Kuršinskis
Ādolfs Kuršinskis ( — ) bija Latvijas inženieris un politiķis. Bijis Latvijas satiksmes ministrs no 1920. gada jūnija līdz 1921. gada jūnijam.
Biogrāfija
Ādolfs Kuršinskis piedzima Asītes pagasta "Apsēs". Beidzis Liepājas reālskolu, studējis Rīgas Politehniskajā institūtā.
1905. gada revolūcijas laikā propagandēja sociāldemokrātiskās idejas. Līdz Latvijas Republikas dibināšanai 1918. gadā bija pedagogs un privātas komercskolas direktors Liepājā. Vācu okupācijas laikā bijis pašvaldības dalībnieks. 1918. gadā Latvijas Pagaidu valdība iecēla Kuršinski par Lejaskurzemes apgabala priekšnieku. 1919. gadā bēdzis uz Vāciju, neilgi pēc tam atgriezies. Iecelts par satiksmes departamenta direktoru. 1920. gada jūnijā kļuva par Latvijas satiksmes ministru, amatā bija līdz 1921. gada jūnijam.
Pēc tam devies uz Maskavu, kur bija Latviešu evakuācijas nodaļas vadītājs. Vēlāk strādājis par revidentu Finanšu ministrijā. Darbojies politikā, bija Progresīvās apvienības biedrs un centrālās valdes loceklis.
Mežābele
Mežābele (la) ir rožu dzimtas koks. Ilgu laiku tika uzskatīts, ka tā ir dārza ābeles priekštecis. Taču saskaņā ar DNS analīzi noskaidrots, ka 2500 dārza ābeles šķirnes nāk no Malus sieversii. Tomēr cita DNS analīze parādīja, ka arī savvaļas mežābele sniegusi nozīmīgu ieguldījumu dārza ābeles izcelsmē.
Ādolfs Kuršinskis
Biogrāfija
Ādolfs Kuršinskis sliktas pašsajūtas dēļ nogādāts Rīgas pilsētas 2. slimnīcā, kur nomira. Apbedīts Raiņa kapos.
Mežābele
Raksturojums
Mežābeles koks ir ar blīvu, izplestu vainagu un līkumainiem zariem. Pavasarī zied ar sārti baltiem ziediem. Īsvasas var būt ar ērkšķiem. Mazie zaļganie, retāk iesarkanie augļi parādās vasaras beigās. Koks mēdz būt līdz 10 metriem augsts, zari ir ērkšķaini, lapas ir kailas un līdz 8 centimetriem garas un augļi līdz 4 centimetriem diametrā.
Sastopamība
Suga ir cēlusies no Vidusāzijas, apmēram no Kazahstānas teritorijas. Mūsdienās koks sastopams ir samērā reti, taču tas ir sastopams gandrīz visās Eiropas valstīs, kā arī Kaukāzā un Krievijas Eiropas daļā. Parasti, koki aug izkaisīti, atsevišķi vai nelielās grupās.
Govhera Bejdullajeva
Govhera Bejdullajeva (az; dzimusi ) ir Azerbaidžānas FIDE meistare šahā (2017).
Biogrāfija
2015. gadā uzvarējusi Azerbaidžānas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U12 vecuma grupā, bet 2016. gadā atkārtojusi šo panākumu meiteņu U14 vecuma grupā.
Pārstāvējusi Azerbaidžānu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2017. gadā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U14 vecuma grupā. Pirms tam divus gadus pēc kārtas bijusi otrā Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā (2014, 2015). 2013. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu čempionātā ātrajā šahā meiteņu U10 vecuma grupā. 2018. gada augustā Rīgā izcīnījusi 4. vietu Eiropas jauniešu šaha čempionātā G16 vecuma grupā.
2016. gadā Baku pārstāvējusi Azerbaidžānas trešo komandu Pasaules sieviešu šaha olimpiādē. 2017. gadā Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.
Cīņas sports 1964. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Cīņas sports 1964. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no olimpiādes programmā iekļautajiem sporta veidiem. Tā sacensības notika Japānas galvaspilsētā Tokijā — brīvajā cīņā no  11. līdz 14. oktobrim, grieķu-romiešu cīņā no 15. līdz 19. oktobrim. Kopā cīņas sportā tika sadalīti 16 medaļu komplekti.
Govhera Bejdullajeva
Biogrāfija
2021. gada maijā izcīnījusi 2. vietu Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionātā. 2022. gadā uzvarējusi šajā turnīrā. 2023. gada februārī otro reizi pēc kārtas uzvarējusi Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionātā.
2022. gada oktobrī uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā.
Stupava
Stupava (sk) ir pilsēta Slovākijā, Malacku apriņķī.
Jānis Geste
Jānis Geste (dzimis Užavā ) ir Latvijas žurnālists.
Stupava
Vēsture
Stupava rakstos pirmoreiz minēta 1269. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas Stupava līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Štomfa (Stomfa). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.
Jānis Geste
2001. gadā kā skolas "Lielā cerība" absolvējis Ventspils 1. ģimnāziju. Vēlāk studējis Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, taču studijas pametis. 2003. gadā sācis strādāt Latvijas Televīzijas Ziņu dienestā par reportieri, vēlāk kļuvis par analītiskā raidījuma "De facto" vadītāju. , ziņojot par Vecrīgas nemieriem, Gestem trāpīja vandaļu mests bruģakmens. 2012. gadā saņēmis Latvijas Žurnālistu savienības balvu kā viens no labākajiem jaunajiem žurnālistiem.
Stupava
Cilvēki
Stupavā dzimis austroungāru politiķis Istvāns fon Buriāns (rajeczi gróf Burián István, 1851 – 1922).
Jānis Geste
LTV žurnālists vada arī vēlēšanu atspoguļošanai veltītos ziņu speciālizlaidumus un debates (nav uzskaitītas visas satura vienības) —
Programmatūras kvalitātes kontrole
Programmatūras kvalitātes kontrole ir kvālitātes pasākumu izpildes uzraudzības un rezultātu reģistrēšanas process, lai novērtētu sniegumu un ieteiktu nepieciešamās izmaiņas. Kvalitātes kontroles nav tikai kļūdu un defektu novēršana programmatūras testēšanā. Galvenokārt tas ir saistīts ar ieinteresēto personu funkcionālo prasību izpildi. ISO/IEC 9126 uzskaitītas sešas būtiskas programmatūras kvalitātes kontroles īpašības: funkcionalitāte, uzticamība, pielietojamība, efektivitāte, uzturamība, mobilitāte.
Kvalitātes kontrole nodrošina, ka projektā izstrādātie pieejas, tehnika, metodes un procesi tiek ievēroti pareizi. Kontrole aktivitātes uzrauga un pārbauda, vai projekta rezultāti atbilst noteiktajiem kvalitātes standartiem. Kvalitātes kontrole ir reaktīvs pasākums, lai identificētu un labotu defektus pēc tam, kad darbs ir pabeigts, savukārt kvalitātes nodrošināšana ir preventīvs pasākums, lai novērstu defektus un nodrošinātu, ka darbs tiek veikts pareizi.
Testēšanas darbības
Kad testēšanas komanda pabeidz pārskatīšanu, tā veic vairākas testēšanas darbības. Testēšanas metodes var atšķirties. Tās noteiks programmatūras izstrādes projekta specifiskās kvalitātes prasības.
Priekšrocības
Programmatūras kvalitātes kontroles ieviešana var sniegt daudz priekšrocību, tostarp:
Atsauces
<!--
Gēza Naģs
Biogrāfija
Beidzis universitāti Budapeštā un ieguvis medicīnas doktora grādu. Pirmā pasaules kara dalībnieks. Pēc kara nodarbojies ar zinātnisko pētniecību Budapeštas un Debrecenas universitātes klīnikās, bet no 1930. gada strādājis praktiskajā medicīnā. No 1938. gada bijis Kapošvāras slimnīcas galvenais ārsts.
Jau studiju laikā aizrāvies ar šahu. 1924. gadā Ģērā uzvarējis Ungārijas atklātajā šaha čempionātā, apsteidzot Polijas meistaru Dāvidu Pšepjurku. Pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1927-1928) un abas reizes komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu. Sakarā ar aizņemtību pamatdarbā šaha turnīros piedalījies neregulāri. Par vēsturiskajiem panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā viņam kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 2008. gadā par godu astoņdesmitajai gadadienai kopš Ungārijas šaha izlases uzvaras Pasaules šaha olimpiādē Kapošvārā tika atklāta Naģam veltīta piemiņas plāksne.
Latvija 1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Latviju 1928. gada vasaras olimpiskajās spēlēs pārstāvēja 15 sportisti (vēl divi sportisti startēja arī mākslas sacensībās). Šīs bija otrās vasaras olimpiskās spēles, kurās piedalās Latvijas komanda. Latvijas sportisti neizcīnīja nevienu medaļu, bet lielākos panākumus guva svarcēlājs Kārlis Leilands, kas ieņēma 4. vietu.
Latvijas olimpisko komandu vadīja Jānis Dikmanis, kas tad jau bija kļuvis arī par SOK locekli. Latvijas karognesējs atklāšanas ceremonijā bija cīkstonis Alberts Zvejnieks, bet plakātu ar Latvijas vārdu nesa Jānis Jordāns. Latvijas izlases tērps bija baltas bikses (dāmām svārki) un balts svīteris, rotāts ar mazo valsts ģerboni un nacionālajām krāsām.
Rezultāti
Smagsvars Kārlis Leilands, paceļot trīscīņā 355 kg, ieņēma 4. vietu. Staņislavs Petkēvičs izcīnīja 7. vietu 5000 m skrējienā un 10000 m – 15. vietu. Diska metējs Jānis Jordāns ieņēma 12. vietu, Elfrīda Karlsone 14. vietu. 100 m startēja Zinaīda Liepiņa. Maratonskrējiena 38. vietā finišēja Arturs Motmillers, bet Vilis Cimmermanis izstājās. Burāšanā 11. vietā ierindojās Kurts Klāsens. Grieķu romiešu cīņā piedalījās Alberts Zvejnieks – 9./10.vieta,  Kārlis Pētersons - 9./13.vieta. Riteņbraukšanā Ernests Mālers, Roberts Ozols, Roberts Plūme, Zenons Popovs 4000 m iedzīšanā ierindojas 9/12.vietā, R. Plūme sprintā 11./18. vietā.
Programmatūras kvalitāte
Programmatūras izstrādes jomā biežāk sastopamie virzieni, kuros tiek aplūkota programmatūras kvalitāte, ir:
Kopumā programmatūras kvalitāte ir stāvoklis, kad komponente, sistēma vai process atbilst prasībām un/vai lietotāja/klienta vajadzībām un vēlmēm, kā arī produkta vai servisa īpašību kopums, kas liecina par produkta spēju nodrošināt pieprasītās un ietvertās vajadzības. Šis stāvoklis un īpašību kopums nodrošina uzticību un apmierinātību lietotājiem un klientiem, kas ir svarīgs faktors, lai panāktu sekmīgu un veiksmīgu produktu vai pakalpojumu izstrādi un piegādi tirgū. Programmatūras kvalitāte ir būtiska daļa no programmatūras testēšanas, kas nodrošina, ka izstrādātā programma vai sistēma atbilst noteiktām prasībām un izpilda tās funkcijas.
Kvalitātes rokasgrāmata ir dokuments, kas satur standartus, procedūras un direktīvas, kas var tikt adoptētas konkrētam programmatūras projektam. Jebkurš kompānijas darbinieks ir atbildīgs par kvalitātes nodrošināšanu. Visas izmantotās procedūras un standarti ir atkarīgi no konkrētajā projektā atkarīgajiem kvalitātes faktoriem.
Kvalitātes faktors ir programmatūras produkta aspekts, kurš ir svarīgs gan klientam, gan izstrādātājam. Šāda kvalitāte ir svarīga, lai nodrošinātu lietotāju apmierinātību un uzticēšanos programmai. Tāja ir dažādi faktori, kas ietver drošību, efektivitāti, saprotamību, uzturamību, stabilitāti, atkārtojamību un citus aspektus.
Definīcijas
Kvalitītes raksturīga pazīme ir tā, ka kvalitāte nav viennozīmīgs jēdziens. Ir sastopamas daudzas un dažādas kvalitātes definācijas, dažādi tās izpratnes un novērtēšanas veidi.
Crosbijs atzīmē, ja kvalitāte ir iepriekš nav izvirzītas prasības, tad gatavo produktu ir grūti novertēt. Līdz ar to jēdzieni "laba kvalitāte", "slikta kvalitāte" paliek tikai jēdzienu līmenī, jo katram cilvēkam attiecibā uz tiem ir sava izpratne un prasības. Kvalitātes prasībām ir jābūt definētām tā, lai tās var izmērīt un novērtēt.
Balstoties uz Demingu, kvalitāte ir jādefinē kā klienta apmierinātības jēdziens un nevis kā atbilstība izvirzātajām prasībām. Demings uzskata, ka, definējot kvalitāti, ir grūti klienta nākotnes vēlmes saistīt ar nomērāmām produkta raksturpazēmēm. Līdz ar to, lai produktu varētu izstrādāt, lietotājam ir jābūt apmierinātam ar cenu, kas viņam būs jāmaksā. Tas nav viegli, jo līdzko ir sasniegta klienta apmierinātība, tā vēlmes attiecībā uz produktu var mainiīies, un līdz ar to mainās ari klienta apmierinātāba. Produktam izvirzīto prasību sasniegšana ir neatņemams izstrādes uzņēmuma pienākums. Katram uzņemuma darbiniekam ir jābēt atbildīgam par sava darba kvalitāti.
Kopumā visi darbā aplūkotie skatījumi uz kvalitātes jēdzienu programminženierijas jomā atspoguļo četrus galvenos principus, kas ir saistīti ar kvalitāti:
Vēl joprojām pasaulē turpinās diskusija par kvalitātes jēdzienu, tā piepildījumu un realizācijas iespējām organizācijās. Latvijā kvalitātes jēdziens un izpratne vadības līmenī ir neskaidra un neviennozīmīgi vērtēta.
Kvalitātes sistēma
Kvalitātes sistēma ir domāta, lai identificētu nepieciešamos kvalitātes faktorus projekta sākumstadijā un piepildītu tos izstrādātajā sistēmā. Kvalitātes sistēma sastāv no trīs elementiem: Kvalitātes sistēma sastāv no trīs elementiem:
Kvalitātes modeļi
Kvalitātes vadības modeļus var nosacīti iedalīt šādās grupās:
Vienotais kvalitātes modelis
Vienotā kvalitātes modeļa (VKM) pamatā ir ņemts programmatūras kvalitātes modelis ISO 9126 un papildināts ar jaunām kvalitātes apakšpazīmēm. Modelim ir dīvu limeņu hierarhiska struktūra:
Vienotais kvalitātes modelis ir veidots ar domu, ka to var izmantot visā programmatāras produkta kvalitātes dzīves ciklā.
VKM raksturpazīmju un apakšpazīmju skaidrojums attiecibā uz LLU programmu:
Kvalitātes nodrošināšana un kvalitātes kontrole
Programmatūras kvalitātes kontrole dažreiz tiek lietota apmaiņā ar programmatūras kvalitātes nodrošināšanu. Bet tiem ir atšķirīgas definīcijas. Programmatūras kvalitātes kontrole koncentrējas uz kļūdu atklāšanu faktiskajā programmatūras produktā. Tomēr programmatūras kvalitātes nodrošināšana attiecas uz dažādu darbību virkni. Tās ir procesi vai soļi, kuri tiek veikti, lai pārbaudītu programmatūras produkta kvalitāti. Tā novērš atkārtojumus izstrādātājiem. Kvalitātes nodrošināšana optimizē programmatūras izstrādes procesu.
Citiem vārdiem sakot, programmatūras kvalitātes kontrole ir produktam orientēta, bet kvalitātes nodrošināšana pēta visu izstrādes procesu. Kvalitātes nodrošināšana ir veltīta solījumu pārbaudei programmatūras izstrādes ciklā. Kvalitātes nodrošināšana definē standartus un metodes, kas izmantotas izstrādē. Kvalitātes kontrole pārbauda un apstiprina, ka ievēroti labākie darba veidi.
Takaši Midzuno
Takaši Midzuno (ja; dzimis ) ir bijušais japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||1||0
Orange
Orange ir Francijas telekomunikāciju uzņēmums. 2019. gada beigās tam visā pasaulē bija gandrīz 266 miljoni klientu. 2019. gadā uzņēmums bija viens no diviem vadošajiem operatoriem 75% Eiropas valstu, kur tas reģistrēts, un to izmantoja 83% klientu Āfrikas un Tuvo Austrumu valstīs.
Orange sākotnēji bija Lielbritānijas telekomunikāciju uzņēmums, kas 1999. gadā kļuva par Mannesmann meitasuzņēmumu, bet 2000. gadā — par valsts uzņēmuma France Telecom grupas meitasuzņēmumu. Orange 2019. gadā nodarbināja gandrīz 148 000 cilvēku, tostarp 88 000 Francijā.
Vīnes "Austria"
Vīnes "Austria" ir Austrijas futbola klubs no Vīnes. Dibināts 1911. gadā, spēlē Austrijas Bundeslīgā. Viens no titulētākajiem futbola klubiem Austrijā, tas ir 24 reizes izcīnījis Austrijas čempionu titulu un 27 reizes ieguvis Austrijas kausu. Lielākais panākums Eiropas klubu turnīros ir iekļūšana UEFA Kausu ieguvēju kausa finālā 1978. gadā. Divreiz uzvarējis Mitropa kausā.
Mājas spēles aizvada Generali Arena stadionā (līdz 2010. gadam pazīstams kā Franca Horra stadions). Stadiona rekonstrukcijas laikā no 2016. līdz 2018. gadam klubs izmantoja Ernsta Hapela stadionu.
Golubeva
Golubeva (ru, vīriešu dzimtē Golubevs (Голубев)) ir krievu cilmes uzvārds, cēlies no vārda голубь ("balodis"). Cilvēki ar šo uzvārdu:
Bristoles tēma
Bristoles tēma ir tēma šaha kompozīcijā, līnijas atbrīvošanas tēmas variants, kurā viena tālšāvēja figūra, virzoties pa līniju, atbrīvo vietu otrai tālšāvējai figūrai, kas virziesies tajā pašā virzienā kā līniju atbrīvojošā figūra. Parasti tālākā spēlē līniju atbrīvojošā figūra vairs nepiedalās. Uzdevumu pakete, kurā bija angļu problēmista Franka Hili uzdevums ar šo tēmu, ieguva 1. godalgu 1861. gadā konkursā Bristolē. No šī konkursa radās tēmas nosaukums.
Piemērs
Risinājums:
Kanto reģions
Kanto reģions (関東地方) ir reģions Honsju salā, Japānā. Reģions sastāv no septiņām prefektūrām (Ibaraki, Točigi, Gumma, Saitama, Čiba, Tokija un Kanagava). Austrumos un dienvidos to apskalo Klusais okeāns. Lielākā reģiona pilsēta ir Tokija. Reģiona kopējā platība ir 32 424 km2, 2010. gada beigās reģionā dzīvoja ap 43 miljoniem iedzīvotāju. Tajā dzīvo viena trešā daļa no Japānas kopējā iedzīvotāju skaita.
Itālijas sarene
Itālijas sarene (la) ir graudzāļu dzimtas suga, kas ir sastopama Eirāzijas subtropu un mērenās klimata joslas dienviddaļā. Piemērotā klimatā tā tiek plaši kultivēta graudu ieguvei. Vecākās liecības par sugas audzēšanu tika atrastas senajā Huanhe tecējumā Ķīnā — izmantojot radioaktīvo oglekļa datēšanu, tika aprēķināts, ka atradnes vecums ir vairāk nekā 8000 gadu pirms mūsu ēras.
Latvijā suga ir sastopama ļoti reti, tā ir uzskatāma kā adventīvs (ievazāts) augs vai dārzbēglis, kuru dekoratīvo īpašību dēļ dažreiz kultivē apstādījumos.
Gebele
Gebele (az, Гәбәлә; lez, Q̇wepele, قوه‌په‌له‌) ir pilsēta Azerbaidžānā, Gebeles rajona administratīvais centrs. Pašvaldību veido Gebeles pilsēta un Kisnetas ciems. Iepriekš pilsēta bija zināma ar nosaukumu Kutkašena, bet pēc Azerbaidžānas neatkarības atgūšanas tika pārsaukta, godinot daudz vecāko Kabalas pilsētu, kas bija Kaukāza Albānijas galvaspilsēta. Tās arheoloģisko izrakumu vieta atrodas 20 km uz dienvidrietumiem no pilsētas.
Malaka Ismajila
Malaka Ismajila (az; dzimusi ) ir Azerbaidžānas šahiste.
Biogrāfija
Sumgajitas šaha skolas audzēkne. Pārstāvējusi Azerbaidžānu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2014. gadā, kad Batumi uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā. 2012. gadā ieņēmusi devīto vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U8 vecuma grupā. 2013. gadā bijusi ceturtā Pasaules skolēnu šaha čempionātā meiteņu U9 vecuma grupā. 2021. gada maijā ierindojusies 5. vietā Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionātā.
Magones
Magones (la) ir magoņu dzimtas (Papaveraceae) apakšģints (Papaveroideae) lakstaugi, kas sadalīti 70—100 sugās.
Miega magones (Papaver somniferum) ir magoņu suga, kas tiek kultivēta opija iegūšanai. No opija iegūst medicīnā lietojamus alkaloīdus (opioīdus), kas var izraisīt atkarību jeb narkomāniju.
Magoņu sēklas izmanto pārtikas rūpniecībā.
Klasifikācija
Latvijā ir sastopamas šādas magoņu sugas:
Dobeļu purva grāvis
Dobeļu purva grāvis ir Ēnavas labā krasta pieteka Kuldīgas novadā.
Malgožata Vīze-Juzvjaka
Malgožata Vīze-Juzvjaka (pl; dzimusi Bidgoščā) ir Polijas starptautiskā meistare šahā (1981).
Biogrāfija
No 1970. gadu vidus līdz 1980. gadu beigām bijusi viena no vadošajām Polijas šahistēm. 1976. gadā uzvarējusi Polijas junioru šaha čempionātā. Divas reizes ieņēmusi godalgotās vietas Eiropas junioru šaha čempionātos, izcīnot sudraba (1981) un bronzas (1979) medaļas. No 1975. līdz 1990. gadam četrpadsmit reizes piedalījusies Polijas sieviešu šaha čempionātu finālos un izcīnījusi deviņas medaļas: zelta (1985), 6 sudraba (1978, 1982, 1983, 1986, 1988, 1990) un 2 bronzas (1977, 1980). Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru laureāte, tajā skaitā uzvarējusi Nalenčovā (1980, 1982) un Pjotrkovā Tribunalskā (1980). Par sasniegumiem turnīros FIDE 1981. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. 1984. gadā Hamburgas atklātajā šaha turnīrā izpildījusi lielmeistares normu.
Pārstāvējusi Polijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (1978-1988). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1980) medaļu. 1985. gadā Polijas komandas sastāvā Ziemeļu kausa izcīņā šahā pie sava galdiņa uzrādījusi labāko rezultātu visā turnīrā, iegūstot 6½ punktus no 7 iespējamajiem.
1991. gadā beigusi profesionālās šahistes karjeru, vēlākajos gados reti piedalījusies šaha turnīros.
Oriona miglājs
Oriona miglājs (arī M 42, NGC 1976) ir emisijas miglājs, kurš atrodas aptuveni 1350 ± 22 gaismas gadu attālumā no Zemes Oriona zvaigznājā zem Oriona jostas. Tas ir spožākais difūzais miglājs un ir redzams ar neapbruņotu aci. Miglājs ir ļoti liels, tas aizņem apmēram 85 x 60 loka minūtes lielu debess apgabalu (apgabals vienlīdzīgs apmēram 4 pilnmēnešiem). Oriona miglājs ir daļa no daudz lielāka Oriona molekulārā mākoņa kompleksa. Miglājs ir tuvākā vieta Zemei, kur „dzimst” jaunas zvaigznes. Oriona miglājs ir viens no visvairāk pētītajiem un fotografētajiem objektiem nakts debesīs. Tas ir devis zinātniekiem daudz informācijas par zvaigžņu un planētu veidošanos no putekļu un gāzu mākoņiem. Oriona miglājā ir novēroti gan protoplanetārie diski, gan brūnie punduri. 1954. gadā Oriona miglājā atklāja Herbiga—Haro objektus. Tie ir milzīgi (apmēram 10 reižu lielāki par Plutona orbītu ap Sauli) zvaigžņveida vielas sabiezinājumi, kurus parasti izmet T Tau tipa jaunas zvaigznes. Šie objekti kustas ar milzīgu ātrumu, līdz pat 300 - 400 km/s.
Atklāšana
Iespējams, ka miglāju pirmais atklāja franču astronoms Nikolā-Klods Fabri de Peiresks (Nicolas-Claude Fabri de Peiresc) jau 1610. gadā. Viņš savus datus nepublicēja, vien veica personīgus pierakstus. Pirmais datus par miglāju 1619. gadā nopublicēja šveiciešu matemātiķis un astronoms Johans Baptists Cizats (Johann Baptist Cysat). Vēlākajos gados miglāju cits no cita neatkarīgi atklāja vēl vairāki ievērojami astronomi, arī Kristiāns Heigenss, kura miglāja zīmējums tika publicēts 1659. gadā.
Novērojumi
Oriona miglājs ir novērojams ar neapbruņotu aci pat vietās ar nelielu gaismas piesārņojumu. Tas ir redzams kā vidējā „zvaigzne” Oriona „zobenā”. Jau nelielā binoklī var sākt redzēt miglāja aprises. Teleskopā raugoties, miglājā spilgti izceļas Trapeces zvaigžņu kopa, kura savu nosaukumu ieguvusi asterisma dēļ – tās četras spilgtākās zvaigznes izskatās veidojam trapeci.
Ana Sokliča
Ana Sokliča (sl, dzimusi Savicā) ir slovēņu dziedātāja un dziesmu autore. Viņa piedalījās, pārstāvot Slovēniju, 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē ar dziesmu Amen. No sava pusfināla viņa nekvalificējās finālam.
Biogrāfija
Dzimusi Sacicā, Slovēnijā. Ar mūziku Ana sāka nodarboties mācoties 5. klasē.
Mūzikas karjera
Ana savu profesionālo mūzikas karjeru uzsāka 2004. gadā ar pseidonīmu Diona Dim. Viņa piedalījās Slovēnijas Eirovīzijas dziesmu konkursa nacionālajā atlasē Evrovizijska melodija (EMA) 2004. gada konkursam ar dziesmu If You, kur finālā ieguva 8. vietu, kā arī 2007. gada konkursam ar dziesmu Oče, kur pusfinālā ieguva 11. vietu, kas neļāva kvalificēties finālam. Viņa 2004. un 2005. gadā piedalījās arī konkursā Slovenska popevka attiecīgi ar dziesmām Otroške oči un Senca negra. 2004. gadā piedalījās konkursā Melodije morja in sonca ar dziesmu Cosmo, kur iekļuva finālā. Kādu laiku viņa arī ir dzīvojusi un nodarbojusies ar mūziku, parakstot līgumu ar ierakstu kompāniju, Zviedrijā, taču šī sadarbība nav izdevusies, un viņa atgriezās Slovēnijā.
2012. gadā viņa piedalījās Slovēnijas X Faktora versijas X Factor Slovenija atlasē. Ana, iekļūstot TOP 9, tika izvēlēta tiešraides šoviem. Viņa tika izbalsota 5. tiešraidē, iegūstot 5. vietu. Pēc dalības šovā viņa ieguva plašāku popularitāti Slovēnijā. 2013. gadā viņa atgriezās konkursā Slovenska popevka ar dziesmu Naj muzika igra, bet 2019. gadā šajā konkursā piedalījās ar dziesmu Temni svet, kas ieguva balvu par vislabāko interpretāciju, kā arī labākās dziesmas balvu. 2014. gadā viņa piedalījās arī džeza vestivālā Veneto Jazz Festival Venēcijā, Itālijā.
Eirovīzijas dziesmu konkurss
2020. gadā viņa atgriezās Slovēnijas Eirovīzijas dziesmu konkursa nacionālajā atlasē EMA 2020. gada konkursam ar dziesmu Voda. Viņa atlases finālā ar 666 balsīm uzvarēja un būtu piedalījusies konkursā Roterdamā, Nīderlandē, ja tas  nebūtu atcelts COVID-19 pandēmijas dēļ. tika izlaista dziesmas uzlabotā versija, kurā tika iekļauts orķestra pavadījums. tika izlaists dziesmas mūzikas videoklips.
, dienā, kad bija paredzēts 2020. gada konkursa fināls, RTV Slovenija, Slovēnijas pārraidītājs, paziņoja, ka Ana atgriezīsies pārstāvēt Slovēniju 2021. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā Roterdamā, Nīderlandē. tika atklāta potenciālo dziesmu pieteikšana, kuras Ana varētu izpildīt konkursā, kuras laikā tika iesūtīta 191 dziesma. īpašā nacionālās atlases EMA šovā tika prezentēta dziesma Amen, ar kuru Ana piedalījās konkursā. Konkursa pusfinālā viņa nekvalificējās finālam.
Tošio Ivatani
Tošio Ivatani (ja; dzimis, miris ) bija japāņu futbolists, bijis Japānas futbola izlases dalībnieks.
Nacionālā izlase
!Kopā||8||4
Ūdeles (ciems)
Ūdeles ir apdzīvota vieta Jelgavas novada Glūdas pagastā. Izvietojusies pagasta rietumdaļā Auces labajā krastā pie autoceļa P97 2,5 km no pagasta centra Nākotnes, 17 km no novada domes Jelgavā un 68 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta veidojusies pie zvēraudzētavas kompleksa.
Haņu dinastijas dienvidu karagājieni
Haņu dinastijas dienvidu karagājieni noveda pie centrālās varas nostiprināšanās mūsdienu Ķīnas dienvidu provincēs, un pakāpeniskas vietējo iedzīvotāju asimilācijas. Haņu dinastija turpināja Cjiņu dinastijas iesāktos karagājienus uz dienvidiem, iekarojot mūsdienu Ķīnas dienvidu rajonus un Vjetnamas ziemeļus. No 135. līdz 111. gadam p.m.ē pakļāva Minjue karalisti, 111. p.m.ē Nanjue karalisti un 109. gadā p.m.ē Djaņu karalisti. Nākamajos gadsimtos uz dienvidiem pārcēlās daudzi etniskie ķīnieši no valsts ziemeļiem, pakļaujot un iznīcinot vietējo Jue tautiņu kultūras.
Cjiņu karagājieni
Tirdzniecību Ķīnas dienvidos un Dienvidķīnas jūrā kontrolēja vietējās Jue tautas kuras ķīnieši uzskatīja par barbariem. Viņi dzīvoja reģionā no Jandzi upes deltas līdz Vjetnamas ziemeļiem. 221. gadā p.m.ē. imperators Cjiņs Šihuans uz dienvidiem nosūtīja 500 000 kareivju lielu armiju, kas sastapās ar reģiona klimatiskajiem un ģeogrāfiskajiem šķēršļiem. Ķīnieši izraka jaunu kanālu, kas savienoja ziemeļu un dienvidu Ķīnas upju tīklus, tā atvieglojot piegādes armijai. Līdz 214. gadam Cjiņu impērijai dienvidos izdevās izveidot militāro pārvaldi, kas gan drīz sabruka, līdz ar Cjiņu impēriju.
Haņu varas nodibināšana
Impērijas sabrukuma un pilsoņa kara apstākļos dienvidos palikušie ķīniešu virsnieki un vietējie aristokrāti izveidoja vairākas valstis — Nanjue (Guansji, Guandunas provincēs un Vjetnamas ziemeļos), Minjue (Fudzjaņas provincē) un Austrumu Ou (Džedzjanas provincē). Nanjue nodibinājās 208. p.m.ē., Minjue 202. p.m.ē, Austrumu Ou 192. p.m.ē. Nanjue, kurā valdīja bijušais Cjiņu ģenerālis, atzina Haņu imperatoru un kļuva par tā vasali. Dienvidi aktīvi tirgojās ar ziemeļiem, piegādājot pērles un eksotiskus dzīvniekus, pretī saņemot ieročus un zīdu. 138. p.m.ē. Minjue sāka karu pret Austrumu Ou, kas Haņiem lūdza militāro palīdzību. Pēc Haņu karaflotes iesaistīšanās, Minjue karu izbeidza, bet nemierīgos Jue pamatiedzīvotājus deportēja no Austrumu Ou teritorijas uz Haņu valsts centrālo daļu. 135. p.m.ē. Minjue sāka karu pret Nanjue, kas jau kopš 180. gada bija Haņu vasaļvalsts. Haņu imperators nosūtīja karaspēku pret Minjue, kas padevās un tika sadalīta divās valstīs, kuras Haņi pilnībā iekaroja pēc jauna karagājiena 111. p.m.ē. Daļu iedzīvotāju atkal deportēja uz citiem Haņu valsts rajoniem.
Nanjue valdnieka atraitne vēlējās valsti pievienot Haņu impērijai, taču saskārās ar augstmaņu pretestību un tika nogalināta 112. p.m.ē. Līdz ar viņu tika nogalināti Haņu impērijas pārstāvji galmā. Nākamajā gadā Haņu armija iekaroja Nanjue valsti un nodedzināja galvaspilsētu. Tās vietā izveidoja deviņas Haņu komandatūras. Lai nodrošinātu tirdzniecību, dienvidiem, īpaši vjetnamiešu zemēm, atstāja plašu autonomiju. Hainaņas salā Haņu vara beidzās starp 82. un 46. p.m.ē. Mūsu ēras 40. gadā Vjetnamas ziemeļos sākās sacelšanās pret Haņu varu, ko apspieda 43. gadā. 136. gadā šeit sākās ķīniešu kolonistu sacelšanās pret korumpēto impērijas administrāciju.