cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zvežiņeca
Zvežiņeca - pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē, uz dienvidiem no Ščebžešinas pie Vepšas upes. Alus darītava, kas ražo Zwierzyniec alu. Apdzīvoto vietu XV gadsimtā dibinājuši Zamojski. Pie pilsētas - mākslīgs ezers ar vairākām salām. Uz vienas no salām - baroka stila baznīca. Pilsētā atrodas Roztočes nacionālā parka administrācija.
1962.—1963. gada NBA sezona
1962.—1963. gada Nacionālās basketbola asociācijas sezona bija 17. NBA sezona. Šajā sezonā piedalījās 9 komandas (visas no ASV).
Par NBA čempioniem kļuva Bostonas "Celtics" spēlētāji, kas sešu spēļu finālsērijā pieveica Losandželosas "Lakers" ar 4—2. Finālsērija ilga no līdz. Par regulārās sezonas vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Bills Rasels ("Celtics"), savukārt Vilts Čemberlens ("Warriors") bija sezonas rezultatīvākais spēlētājs.
1962. gada NBA drafts notika, tajā Chicago Zephyrs ar pirmo numuru izvēlējās Billu Makgilu. 13. NBA Visu zvaigžņu spēle notika Los Angeles Memorial Sports Arena arēnā Losandželosā. Tajā Austrumu komanda uzvarēja Rietumus ar 115–108. Par spēles vērtīgāko spēlētāju tika atzīts Bostonas "Celtics" spēlētājs Bills Rasels.
Regulārā sezona
Piezīmes
Lielie ģeogrāfiskie atklājumi
Lielie ģeogrāfiskie atklājumi jeb Atklājumu laikmets ir atklājumi, kurus veica Eiropas jūrasbraucēji laika posmā no 15. gadsimta sākuma līdz apmēram 16. gadsimta sākumam, meklējot jaunus tirdzniecības ceļus, kolonijas, preces, resursus un tirdzniecības partnerus.
Atklājumus iesāka portugāļu jūrasbraucēji 15. gadsimta sākumā, atklājot Madeiru, Azoru salas un apbraucot Āfrikas piekrasti. 15. gadsimta beigās spāņu ekspedīcija Kristofora Kolumba vadībā sasniedza Ameriku, kas izraisīja neskaitāmu ekspedīciju sūtīšanu jauno zemju izpētei.
Lielo ģeogrāfisko atklājumu priekšnosacījumi
14.—15. gadsimta mijā visa Eiropas tirdzniecība ar Āziju gāja caur Venēcijas u.c. Apenīnu pussalas pilsētrepubliku tirgotāju korporāciju rokām, taču arī tie kā starpnieki netika tālāk par Mazāziju un Tuvajiem Austrumiem, kurus kontrolēja Osmaņu impērija. Tas sadārdzināja ievedamo preču cenas. Taču vislielāko triecienu šai tirdzniecībai deva Samarkandas emīrs Timurs, kurš vairākos veiksmīgos karagājienos ārkārtīgi izpostīja visu Vidusāziju, Indas baseinu, Mazāziju, pilnībā pārraujot vecos tirdzniecības ceļus un paralizējot Eiropas—Āzijas tirdzniecību. Savukārt Eiropu šajā laikā bija pārņēmusi luksusmānija (kas sākās pēc krusta kariem). Milzīgos daudzumos patērēja garšvielas — piparus, muskatriekstus, safrānu, cukuru u.c. Garšvielu un indigo tirdzniecība deva tirgotājiem milzīgu peļņu (salīdzinot ar mūsdienām, tik lielu peļņu dod valūtas operācijas vai narkotiku tirdzniecība). Visai liels bija skaidras naudas trūkums — Čehijas, Transilvānijas un Saksijas sudraba un zelta raktuves bija izsmeltas un to produktivitāte kritās. Tāpēc 15. gadsimta sākumā sākās eiropiešu mēģinājumi apbraukt Āfriku, lai nokļūtu Indijā pašiem, bez nedrošiem starpniekiem, bet līdz šim izmantotie Vidusjūras kuģi nebija piemēroti okeāna ceļojumiem. Bezizeja un nepieciešamība piespieda Eiropas karalistes nepilna gadsimta laikā attīstīt kuģošanas tehniku, lai konstruktīvi un kvalitatīvi uzlabotie kuģi kļūtu par pietiekami drošu okeānu transporta līdzekli cilvēku un kravu pārvadāšanai lielos attālumos. No konstruktīvā viedokļa kuģubūvē tika ieviestas divas būtiski jaunievedumi. Pirmkārt, kuģa ahteris (pakaļgals) tika rekonstruēts un tajā iemontēta pastāvīga, stabila stūres iekārta. Rezultātā kuģa vadīšana nelabvēlīgos laika apstākļos un līdz ar to navigācija okeānā kļuva daudz drošāka. Otrkārt, vairāku gadu desmitu laikā tika ieviesti daudzi izgudrojumi un uzlabojumi kuģu takelāžā. Ziemeļeiropā līdz šim plaši izmantotās vienmasta kogas (cog) ar vienu četrstūrainu buru vietā sāka būvēt arvien lielākus kuģus ar diviem un pat trīs mastiem, aprīkotus ar dažādas konfigurācijas burām. Tā, priekšējais (fokmasts) un vidējais masts (grotmasts) sāka nest virkni četrstūrainu buru. Trešais, pakaļējais masts (bizanmasts) vairumā gadījumu saglabāja tradicionālo Vidusjūras trapečveida (t.s. latīņu) buru. Kuģa priekšgalā tika ierīkots izturīgs bomis — bušprits, kas ļāva starp to un fokmastu ievietot vairākas neliela izmēra trīsstūrveida buras (klīverus). Tām nebija izšķirošas nozīmes kuģa gaitas paātrināšanā, taču ar to palīdzību būtiski uzlabojās kuģa vadāmība. Līdzīgas buras tika ierīkotas arī starp mastiem (stakseļi). Pateicoties visu šo jaunievedumu kombinācijai, radikāli uzlabojās kuģu vadāmība, manevrēšanas spēja, pieauga to izmērs un kravnesība. Pilnveidotie kuģi (karavelas) tagad spēja iet visai šaurā leņķī pret vēju, vai pat vispār pretēji vējam, izmantojot halzes (zigzag veida pagriezienu sērija) kustību.
Taču lai veiktu ceļojumus starp kontinentiem jūrniekiem vajadzēja iemācīties arī apgūt navigāciju — orientēties okeānu plašumos un noteikt savu atrašanās vietu. Dažus elementārākos navigācijas paņēmienus bija apguvuši vēl vikingi, kuri pirmie no eiropiešiem bija iemācījušies mērīt Polārzvaigznes, kā arī Saules augstumu virs horizonta Saules zenītā (dienas vidū) un pēc kāda īru astronoma vēl 10. gadsimtā izstrādātām tabulām aprēķināt aptuvenu savas atrašanās vietas ģeogrāfisko platumu (paralēli). Peldot gar noteiktu paralēli vikingi un vēlākie to skandināvu pēcteči vairāku gadsimtu laikā regulāri kuģoja starp Skandināviju un Grenlandes un, iespējams, arī Ziemeļamerikas krastiem. Navigācijas pilnīgākā apgūšanā svarīga nozīme bija vēl diviem izciliem jaunievedumiem — kompasa un kartes izgudrošana. No Ķīnas vispirms arābi, bet no tiem eiropieši pārņēma kompasu, kuru sāka plaši izmantot jau 13. gadsimtā. Arī navigācijas kartes uz kuģiem Vidusjūrā sāka parādīties 13. gadsimta pēdējā trešdaļā. Kvalitatīvs pavērsiens navigācijas kartogrāfijā aizsākās gan tikai pēc 1541. gada, kad holandietis Gerhards Krēmers, kurš vēsturē iegājis kā Merkators, izgatavoja savu pirmo pasaules karti tā sauktajā cilindriskajā (Merkatora) projekcijā. Tas ļāva kuģa kursu uz reāli izliektās Zemes virsmas attēlot plaknē (kartē) kā taisnu līniju. Pēc šīs metodes navigācijas kartes tiek izgatavotas arī mūsdienās.
Jau 14. gadsimtā Venēcijas un Dženovas eskadras bija sasniegušas Kanāriju salas, Azoru salas un Madeiru, taču šajā virzienā neko neuzsāka, jo pamatā savās aktivitātēs orientējās uz Vidusjūras austrumdaļu. Taču 15. gadsimtā vislabvēlīgākā situācija bija Portugālei, kura atradās vistuvāk Āfrikai. Šeit bija labi attīstītas kuģniecības tradīcijas un pēc rekonkistas bija pietiekami lieli brīvi resursi. Portugāļi sāka doties regulāros braucienos gar Āfrikas piekrasti uz dienvidiem, veidojot atbalsta punktus. Aktīvi šos mēģinājumus atbalstīja princis (vēlāk karalis) Enrike Jūrasbraucējs, kurš bija Kristus ordeņa (Templiešu jaunais nosaukums) mestrs un varēja izmantot ordeņa resursus. Sagrešā atvēra pirmo tālbraucēju jūrnieku skolu, kur mācīja astronomiju, matemātiku, navigāciju, kartogrāfiju utt. Valsts finansēja kuģubūvi un ekspedīcijas.
Portugāļu jūrasbraucēji
Pamatraksts: Portugāļu ģeogrāfiskie atklājumi
15. gadsimta sākumā portugāļi atklāja Madeiru, Azoru salas un mēģināja kolonizēt Kanāriju salas. 1434. gadā viņi apbrauca Bohadora ragu Āfrikas piekrastē, bet 1444. gadā sasniedza Zaļo ragu mūsdienu Senegālā un drīz šeit uzbūvēja pirmo eiropiešu fortu Āfrikā. 15. gadsimta otrajā pusē portugāļi turpināja Āfrikas rietumu piekrastes izpēti, virzīdamies arvien tālāk uz dienvidiem. 70. gados viņi pirmo reizi šķērsoja ekvatoru un devās tālāk, lai atrastu ceļu apkārt Āfrikai, kura izrādījās daudz lielāka, nekā kuģotāji bija domājuši un kartogrāfi attēlojoši kartēs. 1487. gadā Bartolomeo Diašs sasniedza Labās Cerības ragu, kuru nosauca par Vētru ragu. Tālāk krasta līnija tiecās ziemeļaustrumu virzienā un kuģotāji nonāca Indijas okeānā, tomēr ekspedīcija nespēja turpināt garo nogurdinošo ceļojumu un atgriezās mājās. Portugāles karalis šo atklājumu uzskatīja par ļoti nozīmīgu un bija pārliecināts par turpmākiem panākumiem jauna jūrasceļa meklēšanā. Vētru ragu viņš pārdēvēja par Labās cerības ragu.
1498. gadā Vasko da Gama sasniedza Indiju (Kalkutu). Pa ceļam portugāļu ekspedīcijas dibināja atbalsta punktus un pakļāva vietējās valstis. Āfrikas piekrastes apgūšana līdz pat Arābijas pussalai deva bagātīgus ienākumus — zeltu un vergus, Indijas sasniegšana atvēra jūras tirdzniecības ceļu. Portugāle kļuva par jūras lielvalsti. Jau 1499. gadā tā praktiski bija monopolizējusi garšvielu piegādi Eiropai; tika dibinātas pastāvīgas tirdzniecības faktorijas Indijā. 16. gadsimtā Portugāļu rokās jau bija liela daļa Āfrikas piekrastes (ar lielākajiem atbalsta centriem Mozambikā un Mombasā), Brazīlijas piekraste, Indijas piekraste, Malaka, Ceilona, Moluku salas; tie uzsāk aktīvu tirdzniecību ar Siāmu un Ķīnu.
Spāņu jūrasbraucēji
15. gadsimta beigās Spānijas karaliste, redzot Portugāles panākumus, arī izvērsa aktivitātes Atlantijas okeānā. 1492. gadā spāņu eskadra Kolumba vadībā sasniedza Bahamu Salas (San Salvadoru), Kubu un Haiti. Nākamajās ekspedīcijās spāņi sasniedza Puertoriko, Mazās Antiļu salas, Jamaiku, Trinidadu un Centrālamerikas piekrasti. No 1499. līdz 1504. gadam Centrālamerikas piekrasti pētīja un apguva Amerigo Vespuči vadītā ekspedīcija. 1513. gadā Vasko Nuņjess de Balboa šķērsoja Panamas zemes šaurumu un sasniedza Kluso okeānu. 1517. gadā divi kuģi Kordovas vadībā sasniedza Jukatanu. 1518. gadā Grihalvas ekspedīcija sasniedza Meksiku un atgriezās ar zeltu. 1519. gadā Magelāna vadītā ekspedīcija apbrauca Dienvidameriku un 1521. gadā sasniedza Āziju, caur Indijas okeānu un gar Āfrikas piekrasti atgriezās Spānijā (atgriezās tikai viens kuģis, bet tā atvestā garšvielu krava ar uzviju sedza visus ekspedīcijas izdevumus). Sākās Meksikas un Mezoamerikas iekarošana un kolonizēšana. 1530. gadā sākās Inku impērijas (Peru) iekarošana un kolonizēšana. 16. gadsimta beigās Spānija bija iekarojusi Floridu, Meksiku, Antiļu salas, Andu piekrasti, Venecuēlu, Laplatas upes baseinu. Izlaupot acteku, maiju un inku valstu uzkrājumus un izmantojot sudraba un zelta raktuves, spāņi guva tiem laikiem fantastisku dārgmetālu daudzumu.
Britu un holandiešu jūrasbraucēji
Arī citas Eiropas valstis nevēlējās palaist garām iespēju piekļūt Āzijas tirgum.
1437. gadā Anglijas karaļa Henrija VII uzdevumā sūtīta ekspedīcija Džona Kabota vadībā sasniedza Ņūfaundlendu Ziemeļamerikas piekrastē. Braucienus uz Ziemeļameriku uzsāka arī franči un holandieši (kuri, atšķirībā no britiem, uzreiz sāka dibināt savas kolonijas). Indijas jūras ceļa meklējumus aktīvi atbalstīja Francijas karalis Fransuā I, kura sūtītais florencietis Džovanni da Verranco izpētīja Ziemeļamerikas dienvidrietumu piekrasti un konstatēja, ka Ņūfaundlenda ir sala nevis pussala. 1534. gadā franču ekspedīcija Žana Kartje vadībā dibināja koloniju Ņūfaundlendā, sasniedza Sentlorensas grīvu, Kvebekas piekrasti. 1536. gadā Francija sāka Kanādas kolonizāciju. 1541. gadā tika dibināta kolonija Kvebekā. Pēc Septiņgadu kara Francija zaudēja savas kolonijas Ziemeļamerikā un Indijā (Dekānu), taču saglabāja savu ietekmi Siāmā.
Rietumos karalienes Elizabete I uzdevumā Ziemeļu jūras ceļu meklēja Martins Frobišers, kurš sasniedza Hudzona šaurumu. Pašā Hudzona līcī 1611. gadā pirmais iebrauca Henrijs Hadsons. Šos meklējumus turpināja kapteinis Viljams Bafins, kurš arī konstatēja, ka šāds jūras ceļš neeksistē. Pēc tam Ziemeļu jūras ceļa meklējumi tika atmesti, un briti pārorientējās uz portugāļu un spāņu atklāto jūras ceļu izmantošanu (kamēr abas šīs valstis dominēja pasaules jūrās, Lielbritānijas kuģi vienkārši neuzdrošinājās parādīties ūdeņos, ko tās uzskatīja par saviem).
1610. gadā angļi nodibināja Trīspadsmit kolonijas un Ņūfaundlendas koloniju Ziemeļamerikā un pieteica pretenzijas uz Hudzona līča baseinu. 1670. gadā, lai apturētu franču ekspansiju, briti dibināja Hudzona līča kompāniju. Laika posmā no 1689. līdz 1763. gadam norisinājas četri kari starp frančiem un angļiem. 1763. gadā pēc Septiņgadu kara briti bija ieguvuši lielāko daļu no Francijas kolonijām. 1600. gadā tika dibināta "Britu Austrumindijas kompānija", kas pamazām sāka izspiest portugāļus no Indijas.
1595. gadā tika nodibināta pirmā kompānija braucieniem uz Indiju. Pie Javas un Bali ieradās pirmā holandiešu eskadra, kas jūras kaujā sakāva portugāļus un atgriezās mājās ar salaupītu bagātīgu garšvielu kravu. 1595. gadā holandiešu eskadra devās meklēt ziemeļos "ceļu uz Ķīnas un Japānas karalistēm", taču sasniedza tikai Obas grīvu un atveda ziņas par Jeņiseju. Nākamā ekspedīcija, kuras uzdevums bija sasniegt Jeņiseju, tur pārziemot, un doties tālāk uz austrumiem sasniedza tikai Jauno Zemi un devās atpakaļ, taču atklāja Špicbergenu, kur visai drīz holandieši un briti sāka roņu un vaļu medības.
1597. gadā holandiešu kuģu skaits, kas devās uz Indiju, bija trīskāršojies un turpināja pieaugt: 1598. gadā Nīderlande sūtīja uz Indiju 22 kuģus, bet 16. gadsimta sākumā ik gadu turp devās 7 kuģi. Ap 1600. gadu Apvienoto provinču republikai bija jau vairāk nekā 70 000 jūrnieku un 2000 jaunu kuģu. Spānijas un Portugāles konflikti nāca tiem tikai par labu un holandieši aktīvi sāka laupīt portugāļu kolonijas Indonēzijā, paralēli slēdzot tirdzniecības un militārās sadarbības līgumus ar vietējiem valdniekiem. Sakāvuši Spānijas kara floti, holandieši sāka kontrolēt visu Indonēziju.
1606. gadā holandieši sasniedza Austrāliju. No 1642. līdz 1644. gadam holandiešu ekspedīcija Ābela Tasmana vadībā apbrauca Austrāliju, atklāja Jaunzēlandi, Tongu un Fidži. 17. gadsimta pirmajā pusē nīderlandieši izdzina portugāļus no Ceilonas un Malakas. 1609. gadā viņi nodibināja savu tirdzniecības faktoriju Japānā (Kjusju salā) un sāka aktīvu tirdzniecību ar Japānu. Ķīnas ūdeņos par viņu bāzi kļuva Formozas sala.
1620. gadā Nīderlandē tika dibināta "Nīderlandiešu Rietumndijas kompānija", kuras pamatmērķi bija plantāciju attīstība un kontrabanda ar Spānijas kolonijām. Par to atbalsta punktiem kļuva Kirasao un Sintēstatiusa Mazajās Antiļu salās, kā arī Gvajāna. No 1630. līdz 1654. gadam nīderlandieši pat pārvaldīja, līdz šim portugāļiem piederējušo Brazīliju.
17. gadsimta sākumā nīderlandieši sāka kolonizēt galējos Āfrikas dienvidus, lai nodrošinātu atbalsta punktu ceļā uz Indiju. Šīs kolonijas nodarbojās ne tik daudz ar tirdzniecību, cik ar ražošanu, un eksportēja uz Eiropu labību, lopus, strausu spalvas un vīnu. Kolonisti bija holandieši un franču hugenoti, no kuriem izveidojās jaunu tauta — būri.
1624. gadā pie Hudzona upes grīvas dibināja Jaunās Amsterdamas koloniju (tagad Ņujorka), taču itin drīz to Nīderlandei atņēma Lielbritānija.
Lielo ģeogrāfisko atklājumu rezultāti
Lielo ģeogrāfisko atklājumu rezultātā ievērojami mainījās eiropiešu zināšanas par pasauli, strauji attīstījās kuģu būves tehnika, ģeogrāfija un kartogrāfija (bija nepieciešamība pēc principiāli atšķirīgām zināšanām astronomijā un mehānikā), sociālā struktūra. Eiropā tika ieviesti jauni kultūraugi — kartupeļi, tomāti, tabaka, kukurūza un citi, savukārt Amerikā tika ievesti Eiropas mājlopi, zirgi un aitas.
Eiropieši, sagraujot un iznīcinot Amerikas civilizācijas un nopietni militāri iedragājot un ekonomiski pakļaujot Āfrikas un Āzijas civilizācijas, kolonizēja lielāko daļu pasaules valstu un teritoriju. Ziemeļamerikā, Karību jūras salās, Argentīnā un Austrālijā pamatiedzīvotāji tika izspiesti no viņu zemēm un iznīcināti vai arī kļuva par niecīgu minoritāti. Savukārt no 16. līdz 19. gadsimtam ap 10 miljoniem āfrikāņu tika izvesti kā vergi uz Ameriku, pilnībā mainot etnisko sastāvu lielā daļā kontinenta.
Dārgmetālu un koloniālpreču ieplūšana Eiropā izraisīja t.s. cenu revolūciju, savukārt tā noteica visas saimnieciskās dzīves pārstrukturēšanu un t.s. zinātniski tehnisko revolūciju. Eiropa ieveda izejvielas, cukuru, vilnu un kokvilnu no Amerikas un tirgojās ar Āzijas valstīm. Ķīnā tika pārdots galvenokārt sudrabs, pretī saņemtot zīdu un porcelānu. Savukārt Amerikas tirgū tika pārdoti Eiropas manufaktūru ražojumi. Tas Eiropu 19.—20. gadsimta mijā padarīja par bagātāko reģionu pasaulē.
Datorizētā arhitektūras projektēšana
Datorizētā arhitektūras projektēšana (en, CAAD) ir datorizētās projektēšanas programmatūra arhitektūras vajadzībām. Tajā ietilpst glabātuve precīziem un visaptverošiem ēkas datu ierakstiem, un tās izmanto arhitekti un arhitektūras kompānijas.
Pārskats
Visas CAD un CAAD sistēmas izmanto datubāzi ar objektu parametriem, tām visām ir sava veida grafiskā lietotāja saskarne, lai veiktu manipulācijas ar vizuālo attēlu, nevis datu bāzi. CAAD sistēma atšķiras no citām CAD sistēmām divos aspektos: Plašākā nozīmē, CAAD arī attiecina uz jebkuru informācijas tehnoloģiju arhitektūras projektēšanas jomā, ne tikai speciālu arhitektūras programmatūru. Tā, piemēram, programmatūru, kas ir īpaši izstrādātas datoru animācijas nozarei (piemēram, Maya vai 3DStudio MAX), lieto arī arhitektūras projektēšanā. Ne vienmēr var skaidri nošķirt, kas pieder CAAD. Piemēram, arhitektūras projektēšanā izmanto specializētas programmatūras, lai veiktu eksplikācijas, kas atbilst CAAD. No otras puses, šādas programmatūras reti tiek izmantotas, lai radītu jaunu dizainu.
Uzbūve
Tipiska CAAD programmatūras struktūra parasti sastāv no vismaz diviem līmeņiem. Pirmais līmenis kalpo aprēķinu un rasējuma ģeometrisko attēlojumu veikšanai. Šajā līmenī tiek saistīti plāni ar citiem datiem, piemēram, ar aprakstiem, izmēriem un materiālu īpašībām. Algoritmi ļauj veidot modeļus un to analīzi, izmantojot programmētus kritērijus un datu bāzes, kas glabā informāciju par problēmu, standartiem un noteikumiem, kas uz to attiecas. Par šī procesa rezultātu uzskata plānus, griezumus, fasādes un 3D telpiskos modeļus. Otrajā līmenī tiek analizēti šie apkopotie ģeometrisko ķermeņu raksturlielumi, tai skaitā arī papildu atbalsta informācija. Tas ļauj informāciju pārveidot dažādas eksplikācijās. Datortehnika un atbalstprogrammatūra, atvieglo ātri un precīzi veikt aritmētiskas darbības, noteikt projekta tehniskās iespējas. Apstrādes slāņu skaits var tikt strukturēts.
Johans Hāzentēters
Hanss Johans Hāzentēters (, arī Hasentödter, ap 1517 – ap 1586) bija Prūsijā dzimis vācu dzejnieks un hronists, kas dzīvoja Reformācijas laikmetā un jaunības laikā strādāja par sekretāru arī Livonijā. Viņš latviešu valodā pārtulkoja vai pierakstīja jau agrāk tulkoto tēvreizi.
Dzīvesgājums
Uzskata, ka Hāzentēters ir dzimis Kēnigsbergā, neilgi pirms Vācu ordeņa Prūsijas atzara sekularizēšanas (1525). Pirms 1547. gada viņš pārcēlās uz Rīgu, kur darbojās kā rakstvedis. Iespējams, ka viņš prata prūšu valodu un apguva arī latviešu valodu. Sebastjana Minstera Cosmographia 1550. gada izdevumā Bāzelē bija iespiests viņa Livonijas apraksts un latviešu tēvreize, kas guva plašu ievērību un tiek uzskatīts par pirmo iespiesto tekstu latviešu valodā. 1569. gadā Kēnigsbergā iespieda viņa pieredzētos notikumus vārsmās (Chronica, Das ist, Beschreibung der fürnembsten gedechtnuswirdigen Historien...).
"Kosmogrāfijas" fragmenti par Livoniju
''Livoniešiem nav nekādu darīšanu ar tatāriem, bet viņu galvenā nodarbošanās ir rīšana un plītēšana, sevišķi pilīs un kungu sētās. Un kas ir labs kauslis, tas var nākt uz šo zemi. Viņu ar godu saņems karavīri un novietos savā ierindā. Nebūs pagājis gads, kad viņš saņems savu algu, proti, tūsku, aptaukošanos un tamlīdzīgu nelabu naudu. Aptaukošanās Livonijā ir parastā slimība kungu sētās un starp viņu kalpotājiem. Kā man ziņo, to dabū tie, kas dienu un nakti rij un plītē, un neko nestrādā. Tā izpaužas viņu korpulencē. [..] šai zemē darbs ir kauns un nestrādāšana gods. Sievietes, kas dzimušas šai zemē, ir augstprātīgas un labās domās par sevi. Viņas nicina citas sievietes, kas ieceļo no Vācijas. Viņas negrib, ka tās sauc par sievām, bet gan par kundzēm. Viņas nenodarbojas ar vērpšanu un citiem sieviešu darbiem, jo tas, pēc viņu domām, kaitētu dižciltīgo godam. Turpretim ziemā vizināties kamanās un vasarās uz ūdens viņām veicas labāk nekā vērpšana. Un kaut gan sievietes tur ir glītas, viņas saspoko tērpi. Kad tās vislepnāk izgreznojušās, viņas izskatās līdzīgas masku balles ķēmiem...''
Livonijas zemnieka dziesmiņa
Es mežā kāp uz bērza kok
Un cērtu sedli, ratt un lok,
Es tais par kurpēm lūciņu
Un kunga klēti pildīju.
Tam baznīckungam tiesa tiek,
No Dieva protu es neniek.
2011. gada UCI Pasaules tūre
2011. gada UCI Pasaules tūre bija trešā sezona 2009. gadā UCI izveidotajai vērtējuma sistēmai. Sezona sākās ar Tour Down Under atklāšanas posmu 18. janvārī un sastāvēja no 14 vairāku dienu un 13 viendienas sacensībām, noslēdzoties ar Giro di Lombardia 15. oktobrī.
Alverto Kontadors, kurš sākotnēji finišēja kopvērtējuma trešajā vietā, 2012. gadā tika diskvalificēts un viņa rezultāti anulēti. Kopvērtējuma punkti tika pārrēķināti. Pirms pārrēķināšanas valstu vērtējumā līderi bija Spānija.
Individuāli
Sportisti ar vienādu punktu skaitu tiek kārtoti pēc World Tour sacensību un posmu uzvaru skaita, otro vietu skaita, trešo vietu skaita un tā tālāk.
Latviešu populārās mūzikas klasika. Septiņdesmitie.
'''Latviešu populārās mūzikas klasika. Septiņdesmitie.''' ir ierakstu sērijas Latviešu populārās mūzikas klasika ietvaros 2005. gadā izdota 1970. gadu populārāko Latvijas dziesmu izlase.
Martins Rails
Sers Martins Rails (en, dzimis, miris ) - britu radioastronoms. 1974. gadā kopā ar Entoniju Hjūišu ieguva Nobela prēmiju fizikā par apertūras sintēzes metodes izstrādi, un tā bija pirmā Nobela prēmija, ko piešķīra par pētījumiem astronomijā.
1939. gadā beidzis Oksfordas Universitāti, pēc tam darbojās Kembridžas Universitātē. Rails bija Mulardas radioastronomijas observatorijas (Mullard Radio Astronomy Observatory) dibinātājs. Rails bija viens no redzamākajiem Freda Hoila Visuma līdzvara teorijas oponentiem.
Velostatīvs
Velostatīvs jeb velosipēdu statīvs ir ierīce, kas paredzēta velosipēdu novietošanai un nepieciešamības gadījumā arī nofiksēšanai. Tas var būt gan brīvi stāvošs, gan droši piestiprināts pie zemes vai kāda cita nekustīga priekšmeta, piemēram, ēkas. Iekštelpās velostatīvs parasti tiek izmantots kā privāto velosipēdu stāvvieta.
Velostatīvs pats par sevi nepasargā no velosipēda nozagšanas. Ne mazāk svarīga ir slēdzenes izvēle, kas ir katra velosipēdista paša ziņā. Statīvs nodrošina iespēju pieslēgt velosipēdu tā, lai zaglim būtu grūtāk to piesavināties.
Zemā tipa velostatīvi
Zemā tipa velostatīvi paredzēti velosipēda novietošanai vietās, kur nav nozagšanas riska (slēgtos darbavietu pagalmos u.tml.). Šādos statīvos fiksējas viens no velosipēda riteņiem, parasti priekšējais. Taču konstrukcija neļauj velosipēdu pieslēgt pie rāmja. Atstājot velosipēdu zemā tipa velostatīvā, tā īpašnieki riskē, atgriežoties tā vietā atrast tikai priekšējo riteni.
Augstā tipa velostatīvi
Augstā tipa statīvi paredzēti velosipēda glabāšanai publiskās vietās un ļauj pieslēgt velosipēdu pie rāmja. Populārākie ir dažādas konfigurācijas apgriezta U-veida statīvi. Kā augstā tipa statīvi tiek izmantotas arī dažāda dizaina stabveida konstrukcijas.
Velostatīvi Rīgā
Rīgā daudzviet ir Latvijas velotūrisma asociācijas uzstādītie klasiskie U veida statīvi (Rātslaukumā, pie t/c Olympia, Jaunā Rīgas teātra pagalmā, Europark autostāvvietās un citur), 2008. gadā Rīgas dārzi un parki uzstādīja augstā tipa statīvus centra parkos. Stabveida konstrukciju velostatīvi ir uzstādīti pie Valsts mākslas muzeja un galerijas "Centrs". Ir arī stilizēti velostatīvi. Rīgā ir tikai viens velosipēdu stāvlaukums. To ierīkoja RTU Ķīpsalā pretī peldbaseinam, izmantoti apgriezta U-veida statīvi.
Dīķis
Dīķis (no viduslejasvācu, afrikandu: dīk vai vidusholandiešu: dijc ) ir neliela ezeram līdzīga ūdenstilpe, kas atšķiras no ezera ar to, ka ir mākslīgi izveidota, lai uzkrātu stāvošu ūdeni. Dīķis var kalpot ne tikai par ūdens uzkrājēju, bet arī par peldvietu, zivju audzētavu, ainavas elementu.
Novosibirskas apgabals
Novosibirskas apgabals ir viens no Krievijas Federācijas apgabaliem Sibīrijas federālajā apgabalā. Tas robežojas ar Omskas apgabalu rietumos, Tomskas apgabalu ziemeļos, Kemerovas apgabalu austrumos, Altaja novadu dienvidos, kā arī ar Kazahstānu dienvidrietumos.
Vēsture
Novosibirskas apgabals kalpoja par vienu no galvenajām izsūtījuma vietām, kur 1941. gada deprotāciju laikā padomju varasiestādes nometināja lielu daļu no represētajiem latviešu iedzīvotājiem. Izsūtītie latviešI tika nodarbināti smagos lauku darbos – kolhozos un mežsaimniecībā.
Drotningholmas pils
Drotningholmas pils ir Zviedrijas karaliskās ģimenes privātā rezidence. Tā atrodas uz Lovön salas, desmit kilometru no Stokholmas centra. Tās pirmā celtne celta 16. gadsimta beigās, bet 17. gadsimta vidū pārbūvēta franču baroka stilā. 1744. gadā pili kā dāvanu saņēma no Prūsijas jaunieprecējusies kroņprincese Lovisa Ulrika.
Pie pils atradās teātris, kas nodega 1762. gadā, kad Lovisa Ulrika bija karaliene. Viņa deva rīkojumu, ka vecajā vietā ceļams jauns teātris. To atklāja 1766. gadā. Mūsdienās tas ir pasaulē vienīgais 18. gadsimta teātris, kurš joprojām darbojas, un kura ēka, skatuve, tās iekārta, dekorācijas un skatītāju telpas saglabātas oriģinālveidā.
Plieņciems
Plieņciems ir ciems Tukuma novada Engures pagastā, pie Plieņupes ietekas Rīgas līča piekrastē. Tas atrodas starp Ķesterciemu ziemeļrietumos un Apšuciemu dienvidaustrumos 11,5 km no pagasta centra Engures, 18 km no novada centra Tukuma un 59 km no Rīgas. No citiem ciemiem Plieņciemu atšķir tas, ka no jūras vējiem to pasargā augstās kāpas.
Vēsture
Plieņciems izveidojās uz Plieņu (de) muižas zemes. Jau 1738. gadā tas pieminēts kā Kurzemes muižnieku peldvieta. Rīgas tirgotājs Kleins 1808. gadā peldu viesiem ierīkoja viesnīcu ar 10 istabām un lielu zāli. 1810. gadā Plieņciemā vasaru pavadīja Krievijas impērijas ķeizara Aleksandra I sieva Elizabete (1779—1826), kas pēc bērna nāves un domstarpībām ar vīru cieta no dziļas depresijas. Napoleona karu dēļ nokļūšana lielajos Eiropas kūrortos nebija iespējama, tādēļ ķeizarienei vajadzēja samierināties ar šo Kurzemes muižnieku peldvietu. Lai ķeizariene varētu liedagu sasniegt braukšus, Plieņciema jūrmalā pārraka lielo kāpu. Ķeizarienes un viņas pavadoņu apgādei tika izveidots plats lielceļš no Tukuma līdz Plieņu muižai, norakti divi augstākie pakalni, lejas norobežotas ar margām, no jauna uzcelti visi tilti. Krievijas ķeizarienes Elizabetes peldu māja Plieņciemā ir kultūrvēsturisks piemineklis.
1980. gadu beigās vienu no ciema mājām vairākus gadus pēc kārtas īrēja padomju rokgrupas "Kino" dziedātājs Viktors Cojs, kurš gāja bojā autokatastrofā netālu no ciema, uz Slokas—Talsu šosejas 1990. gada 15. augustā.
Dabas liegums
Valsts nozīmes dabas liegums "Plieņciema kāpa" ir dibināts 1987. gadā. Liegums izveidots izteikta, vienlaidus piekrastes kāpu vaļņa aizsardzībai. Kāpu valnis klāts ar vecu priežu mežu, raksturīgas sausieņu un smiltāju augu sabiedrības, teritorijai ir arī kultūrvēsturiska nozīme. Liegumā vērojamas izteiktas dinamiskam jūras krastam raksturīgās reljefa formas, savdabīga augu un dzīvnieku valsts un ekosistēmas. 2005. gadā tas ir iekļauts Eiropas īpaši aizsargājamo dabas teritoriju tīklā NATURA 2000.
2MV-4 №3
2MV-4 №3 bija PSRS starpplanētu zonde, kura kļūmīgi tika palaista un eksplodēja 1962. gada 24. oktobrī. Tā bija plānota Marsa pārlidošanai.
2MV-4 №3 bija viena no diviem Marsa pārlidojuma zondēm unificēto Marsa un Veneras kosmisko aparātu sērijā 2MV. Zondes masa bija 89,5 kilogrami.
17:55:04 UTC startēja nesējraķete Molnija (8K78, sērijas numurs T103-15) ar 2MV-4 №3. Pēdējā pakāpe Blok L ar tam pievienoto Mēness zondi ar kopējo masu 6500 kg iegāja Zemes orbītā. Pēc tam raķešblokam vajadzēja ievadīt zondi trajektorijā uz Marsu. Marsu bija plānots sasniegt. Palaižot Blok L dzinēju, tā degvielas sūknī iesprūda sakarsusī atspere, kurai sākumā bija jāstrādā tukšgaitā vakuuma apstākļos. 17 sekundes pēc pēdējās pakāpes dzinēja iedarbināšanas notika dzinēja turbosūkņa sprādziens. Zondes un raķešbloka 24 fragmenti palika orbītā.
vairums atlūzu nogāja no orbītas un sadega atmosfērā. Pēdējie fragmenti tika novēroti.
Šī avārija notika Kubas krīzes laikā, un ASV pretraķešu brīdinājuma sistēma uztvēra zondes gabalus kā bīstamus objektus (iespējamās ballistiskās raķetes no PSRS), tādēļ ASV bruņotajos spēkos tika izziņota trauksme, taču diezgan ātri noskaidrojās patiesie trauksmes iemesli.
Sākotnēji šo kosmisko aparātu ASV, nezinot tā īsto nosaukumu, nosauca par Sputnik 29, vēlāk — Sputnik 22. PSRS publiski tam nedeva nekādu nosaukumu, jo tas nebija veiksmīgi sasniedzis orbītu.
Pēc astoņām dienām, 1. novembrī Marsa virzienā veiksmīgi tika palaists 2MV-4 №4, kuram tika dots nosaukums Mars-1.
Guntars Krasts
Guntars Krasts ( Rīgā) ir Latvijas politiķis, Ekonomikas ministrs, Ministru prezidents, Ministru prezidenta biedrs ES lietās V. Krištopana valdībā.
Biogrāfija
Dzimis 1957. gada 16. oktobrī Rīgā. 1976. gadā absolvējis Rīgas 31. vidusskolu. 1982. gadā absolvējis Latvijas Valsts universitātes Ekonomikas fakultāti, tautsaimniecības plānošanas specialitātē. Precējies, trīs bērni.
Uzņēmējdarbība
1990. gadu sākumā G.Krasts kopā ar Robertu Zīli un Normundu Lakuču nodibināja SIA R.A.N.G, kas galvenokārt nodarbojās ar muitas operācijām un ieroču tirdzniecību. 1991. gadā bijis arī SIA "R.A.N.G" valdes priekšsēdētājs. 1994. gadā Robežapsardzes komandieris Jānis Ādamsons izdeva pavēli, kura aizliedza firmai “R.A.N.G.” darboties uz valsts robežas tāpēc, ka bija pamatotas aizdomas, ka šī firma nodarbojas ar nelikumīgām darbībām.
Politiskā darbība
Kopā ar Māri Grīnblatu un Robertu Zīli partijā Tēvzemei un Brīvībai/LNNK darbojas jau no tās iedīgļiem vēl Pilsoņu komitejā un 18. novembra savienībā.
LR Ekonomikas ministrs no 22.12.1995. līdz 07.08.1997. (kopā 1 gads 7 mēneši 16 dienas).
Ievēlēts 7. Saeimā no saraksta "Apvienība "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK". Saeimas Ārlietu komisijas priekšsēdētājs. Darbojies parlamentārās izmeklēšanas komisijā jautājumā par iespējamo valsts amatpersonu iesaisti kontrabandas darījumos Latvijā; parlamentārās izmeklēšanas komisijā "Latvijas kuģniecības" un citu stratēģiski svarīgu objektu privatizācijas jautājumā - priekšsēdētājs; rūpniecības, enerģētikas un būvniecības apakškomisijā.
Ievēlēts 8. Saeimā no saraksta "Apvienība "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK". Frakcijas "Tēvzemei un Brīvībai"/LNNK ierindas deputāts (no 05.11.02 . līdz 21.07.04.), komisijās nav darbojies.
2004. gadā nolika Saeimas deputāta mandātu, jo tika ievēlēts Eiroparlamentā.
2008. g. februārī izstājās no TB/LNNK. Kopš 2009. gada politisko partiju apvienības Libertas.lv biedrs, neiestājoties konkrētā apvienības partijā (apvienība 2009. gada Eiropas parlamenta vēlēšanās nepārvarēja 5% barjeru, un Eiropas parlamentā neiekļuva). Vēlākajos gados Krasts attālinājies no politikas, strādājot Apvienoto Nāciju un Eiropas Savienības projektā Moldovā par valdības padomnieku valsts reformu un ES integrācijas jautājumos.
2018. gada janvārī Krasts iestājās Latvijas Reģionu apvienības locekles - partijas "Reģionu alianse" - rindās.
Latviešu populārās mūzikas klasika. Septiņdesmitie. 2
'''Latviešu populārās mūzikas klasika. Septiņdesmitie. 2''' ir ierakstu sērijas Latviešu populārās mūzikas klasika ietvaros 2006. gadā izdota 1970. gadu populārāko Latvijas dziesmu izlase.
Pope
Pope (liv) ir ciems Ventspils novada Popes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies uz Popes pacēluma pie autoceļa A10 22 km no novada centra Ventspils un 167 km no Rīgas. Popē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, bibliotēka, muzejs, pasta nodaļa, feldšeru punkts, viesu nams, luterāņu baznīca, kapsētas, bijušā šaursliežu dzelzceļa Popes stacija.
Popes muižas komplekss ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, kas iekļauts Eiropas kultūras mantojumā.
Vēsture
Pope vēstures avotos pirmoreiz minēta 1231. gadā Alnas Balduīna līgumā ar kuršiem kā kiligunda. 16. gadsimtā Popes muiža (Popen) nonāca Bēru dzimtas īpašumā, kungu māja celta 17. gadsimta sākumā, vēlāk pamatīgi pārbūvēta. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Popes muižas centra, kurā 19. gadsimta pirmajā pusē darbojās papīrfabrika.
TP
TP var būt: u.c.
Strupļi
Strupļi (agrāk arī Sokoli) ir ciems Rēzeknes novada Sokolku pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā, uz dienvidiem no Strupļu purva, Ciskodas upes krastos 29 km no novada centra Rēzeknes un 221 km no Rīgas pie autoceļa V572 (Murāni–Mortišķi–Denelišķi).
Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados bijušās Strupešu sādžas vietā kā ciema padomes un kolhoza «Avangards» ciemats. Strupļos atrodas pagasta pārvalde, Sokolku klubs, bibliotēka , feldšeru un vecmāšu punkts, Sokolku pasta nodaļa.
Omskas apgabals
Omskas apgabals ir viens no Krievijas Federācijas apgabaliem Sibīrijas federālajā apgabalā. Tas robežojas ar Tjumeņas apgabalu rietumos un ziemeļos, Tomskas un Novosibirskas apgabaliem austrumos, kā arī ar Kazahstānu dienvidos.
XIX gadsimtā apgabala teritorijā tika nodibināti vairāki desmiti latviešu koloniju, no kurām lielākās bija Rižkova, Augšbebri (Bobrovka) un Kurzemes Ozolciems.
Pepsi Music 2004 Beyoncé Exclusive
Pepsi Music 2004 Beyoncé Exclusive ir ASV mūziķes Bejonse Noulza EP.
Zvidzeme.lv
zvidzeme.lv bija Vidzemes novadu interneta portāls, kas lasītājiem sniedza ieskatu par dzīvi, Valkas, Valmieras, Cēsu, Alūksnes un citos Vidzemes novados. Portālā bija pieejamas vairākas sadaļas - kultūras dzīve,izglītības ziņas, sporta ziņas, ekomomikas procesi, novadu jaunumi, video faili u.c.
Portāla satura vadības sistēmu nodrošināja atvērtā koda CMS Wordpress. Portāls zvidzeme.lv tika izveidots 2009. gada 1. jūnijā.
Orions (zvaigznājs)
Orions (la) ir viens no 88 zvaigznājiem debesjumā, atrodas uz debess ekvatora, tāpēc redzams teju vai visā pasaulē, lai gan ne visu cauru gadu. Tas ir viens no visskaidrāk redzamajiem un atpazīstamākajiem zvaigznājiem naksnīgajās debesīs, jo tā izteiktās formas un spožo zvaigžņu dēļ tas ir viegli atrodams pie debesīm un labi redzams pat pilsētās, kur novērojumiem traucē mākslīgais apgaismojums. Oriona zvaigznes var izmantot kā atskaites punktu, meklējot citas zvaigznes un zvaigznājus. Zvaigznājs nosaukts sengrieķu mitoloģijā esošā mednieka Oriona vārdā.
Oriona spožākās zvaigznes ir zilais Rīgels un sarkanā Betelgeize. Kopā ar Bellatriksi un Saifu šīs zvaigznes veido zvaigznāja galveno četrstūri. Četrstūra vidū atrodas Oriona josta, kuru veido Alnitaks, Alnilams un Mintaka. Zvaigznājā atrodas arī citi objekti, it īpaši miglāji, piemēram, Oriona miglājs, Zirga Galvas miglājs un Liesmas miglājs. Oktobra beigās zvaigznājā ir novērojama meteoru plūsma — Orionīdas.
Orions debess sfērā ziemeļos robežojas ar Vedēju un Vērsi, austrumos — ar Vērsi un Eridānu, dienvidos — ar Zaķi, bet rietumos ar Vienradzi un Dvīņiem. Latvijā Oriona zvaigznājs redzams rudenī un ziemā, vislabāk no janvāra līdz martam, dienvidu pusē.
Oriona zvaigznes
Šajā tabulā ir uzskaitītas 10 spožākās zvaigznes Oriona zvaigznājā pēc redzamā spožuma.
Oriona josta
Oriona jostu veido trīs zvaigznes — Alnitaks, Alnilams un Mintaka, kuras izkārtojušās uz vienas taisnes Oriona zvaigznāja vidusdaļā. Oriona jostas kreisajā pusē zem Alnitaka atrodas Zirga Galvas miglājs. Zem Oriona jostas atrodas Oriona miglājs (M 42, NGC 1976).
Orientēšanās debess sfērā
Orions ir ļoti noderīgs zvaigznājs, lai orientētos debess sfērā. Izmantojot Oriona jostu ļoti vienkārši var atrast Vērša zvaigznāja spožāko zvaigzni Aldebaranu un Lielā Suņa zvaigznāja spožāko zvaigzni Sīriusu (Sīriuss ir arī visa debesjuma spožākā zvaigzne nakts tumšajās stundās). Aldebrans ir jāmeklē pa iedomātu līniju no Oriona jostas pa labi, bet Sīriuss — pretējā virzienā.
Savukārt no Rīgela velkot iedomātu līniju caur Betelgeizi var viegli atrast Dvīņu zvaigznāja spožākās zvaigznes Kastoru un Polluksu. Un visbeidzot savienojot trešo spožāko Oriona zvaigzni Bellatriksi ar Betelgeizi un turpinot vilkt šo iedomāto līniju var atrast Mazā Suņa zvaigznāja spožāko zvaigzni Procionu. Betelgeize, Sīriuss un Procions veido tā saukto ziemas trijstūri.
Prezma
Prezma (ltg ) ir vidējciems Rēzeknes novada Silmalas pagastā. Prezmas muiža kopš 18. gadsimta piederēja Soltānu dzimtai, 1913. gadā šeit dzimis Polijas arhitekts Ježijs Soltāns.
Prezma ir slavena ar Svēto apustuļu Sīmaņa un Jūdas Romas katoļu baznīcu, kas ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, kā arī ar Prezmas muižas parku (radīts 19. gadsimta otrajā pusē) _ vietējās nozīmes arhitektūras pieminekli.
Ciemā ir viens veikals, kas atrodas pie baznīcas.
Dubultdiode-pentode
Dubultdiode-pentode ir kombinētā elektronu lampa, kas vienā balonā ietver trīs neatkarīgas lampas - divas vakuuma diodes un vienu pentodi.
Vēsture
Dubultdiode-pentode, tāpat kā dubultdiode-triode tika konstruēta, lai samazinātu atsevišķu lampu skaitu aparatūrā.
Izmantošana
Dubultdiodes-pentodes agrāk tika izmantotas radiouztvērējos kā divkāršs detektors (viena diode kalpoja kā galvenais detektors, otra - kā automātiskās pastiprinājuma regulēšanas shēmas detektors). Lampas pentodes daļa tika izmantota kā signāla pastiprinātājs.
Novgorodas kņazi
Novgorodas kņazu saraksts (862–1480) ietver sevī visu Novgorodas kņazu uzskaitījumu no teiksmainā vikingu ķēniņa Rurika līdz Maskavas lielkņazam Ivanam III, kas iznīcināja Novgorodas republikas neatkarību un pievienoja to Maskavijas lielkņazistei.
Ingrijas kara laikā zviedri Jakoba Delagardija vadībā 1611. gadā ieņēma Novgorodas kremli un uz neilgu laiku atjaunoja Novgorodas lielkņazisti Zviedrijas protektorātā, bet 1617. gada martā to atkal pakļāva Krievijas caristei pēc Stolbovas miera līguma parakstīšanas.
Novgorodas kņaza nozīme
Novgorodas kņazs bija Lielās Novgorodas galvenais amatvīrs. Pēc tam, kad Novgorodas varjagu kņazs Oļegs (Helgi) 9. gadsimta beigās ieņēma Kijivu, viņa pēcnācēji automātiski iecēla savus dēlus par Novgorodas kņaziem. Sākot ar 11. gadsimta beigām Novgorodas kņazi vairs netika iecelti, bet gan tos uz īsu pilnvaru laiku ievēlēja Novgorodas veče. Viņu funkcijas tika sašaurinātas līdz karavadoņa pienākumiem. Situācija atkal mainījās 14. gadsimtā, kad Zelta Ordas hanu vietvalži Vladimiras lielkņazi, kas parasti vienlaicīgi bija Tveras vai Maskavas kņazi, automātiski tika iecelti arī par Novgorodas kņaziem.
Lineārs vienādojums
Lineārs vienādojums ir vienādojums, kura abas puses var būt izteiktas ar pirmās pakāpes polinomiem (no nezināmajiem). Vienādojuma vispārīgais veids ir ax+b=0, kur a un b ir koeficienti un x ir nezināmais.
Barbiturāti
Barbiturāti ( - no barbitūrskābes, kuras nosaukums cēlies no personvārda Barbara) ir barbitūrskābes atvasinājumi, kurus medicīnā lieto par nomierinošiem, miega, pretkrampju un narkozes līdzekļiem. Barbiturāti pieder pie heterocikliskajiem savienojumiem (pirimidīna atvasinājumiem). Pazīstamākais barbiturāts ir fenobarbitāls jeb lumināls.
Valdis Zatlers
Valdis Zatlers (dzimis Rīgā) ir latviešu politiķis, bijušais Latvijas Valsts prezidents (2007—2011). Līdz tam viņš bija ārsts, traumatologs ortopēds, Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīcas valdes priekšsēdētājs. Kopš 2011. gada, kad ierosināja referendumu par 10. Saeimas atlaišanu, V. Zatlers bija arī paša dibinātās Zatlera Reformu partijas priekšsēdētājs, bijis 11. Saeimas deputāts.
Biogrāfija
V. Zatlers dzimis Rīgā. No 1962. līdz 1973. gadam viņš mācījās Rīgas 50. vidusskolā, pēc kuras beigšanas no 1973. līdz 1979. gadam studēja medicīnu Rīgas Medicīnas institūtā.
No 1979. līdz 1985. gadam V. Zatlers strādāja par traumatologu ortopēdu Rīgas 2. slimnīcā un 1985. gadā kļuva par Rīgas 2. slimnīcas Traumatoloģijas nodaļas vadītāju, šajā amatā viņš darbojās līdz 1994. gadam. 1986. gadā, laika posmā no maija līdz jūnijam, viņš kā medicīniskā dienesta virsnieks tika nosūtīts uz Ukrainu, lai piedalītos Čornobiļas AES katastrofas likvidācijas darbos. No 1988. līdz 1989. gadam V. Zatlers bija Latvijas ārstu biedrības atjaunošanas grupas aktīvists un vēlāk šīs biedrības domes loceklis. 1990. gadā dibināja Latvijas artroskopijas asociāciju, līdz 1993. gadam bija arī tās prezidents. No 1990. līdz 1991. gadam V. Zatlers 6 mēnešus papildināja zināšanas ortopēdijā Jeila Universitātē un Sirakjūsas Universitātē ASV, pēc atgriešanās Latvijā viņš sekmīgi ieviesa klīniskajā praksē locītavu slimību diagnostiku un ārstēšanu ar artroskopijas metodēm.
No 1994. gada līdz kļūšanai par Valsts prezidentu 2007. gadā V. Zatlers vadīja Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīcu, būdams tās direktors, no 2004. gada arī valdes priekšsēdētājs. Līdztekus viņš no 2003. līdz 2008. gadam vadīja Latvijas Traumatologu ortopēdu asociāciju.
2003. gadā V. Zatleru tā laika veselības ministrs Āris Auders uz laiku atstādināja no slimnīcas vadītāja amata par iespējamām nelikumībām iepirkumos un neatļautu maksājumu pieprasīšanas no pacientiem, bet vēlāk viņš tika amatā atjaunots.
Politiskā darbība līdz prezidentūrai
Padomju gados V. Zatlers nebija PSKP biedrs. Trešās atmodas laikā viņš aktīvi iesaistījās Latvijas Tautas frontē, no 1988. līdz 1989. gadam bija tās Domes loceklis. Vēlāk politikā nav darbojies līdz ievēlēšanai par Valsts prezidentu. 1998. gadā, kad Andris Šķēle dibināja Tautas partiju, V. Zatlers izteica tai atbalstu, tomēr partijā neiestājās.
Latvijas Valsts prezidentūra
Saeimas valdošā koalīcija (Tautas partija, ZZS, LPP/LC un TB/LNNK), nespējot vienoties par viena partejiska Valsts prezidenta amata kandidāta atbalstīšanu, amatam izvirzīja V. Zatleru. Partiju pārstāvju tikšanās, kurā tika izlemts par vienotu prezidenta amata kandidātu pēc ZZS pārstāvja Viestura Silenieka iniciatīvas notika neparastā vietā — Rīgas Zooloģiskajā dārzā —, kas pēc V. Zatlera ievēlēšanas izraisīja neizpratni sabiedrībā.
Jau pirms ievēlēšanas par prezidentu plašu rezonansi izpelnījās V. Zatlera izteikumi par to, ka viņš kā ārsts ir pieņēmis nedeklarētas pateicības dāvanas. Viņa oponenti izteica arī bažas par to, ka V. Zatlers nebūs pietiekami neatkarīgs prezidents, jo viņam esot pārāk ciešas attiecības ar valdošo koalīciju, īpaši Tautas partiju.
31. maijā norisinājās prezidenta vēlēšanas. Tajās V. Zatlers tika ievēlēts par 7. Latvijas Valsts prezidentu, iegūstot 58 balsis un apsteidzot savu konkurentu, Saeimas opozīcijas izvirzīto Aivaru Endziņu, kurš ieguva 39 balsis. 8. jūlijā V. Zatlers nodeva zvērestu Saeimai, oficiāli kļūstot par Latvijas Valsts prezidentu.
, dažas dienas pirms prezidenta vēlēšanām, V. Zatlers tiešraides uzrunā tautai Latvijas Televīzijā un Radio paziņoja, ka 10. Saeima (pēc balsojuma, ar kuru liedza veikt kriminālprocesā plānoto kratīšanu deputāta Aināra Šlesera dzīvesvietā) ir zaudējusi uzticību, un ierosināja referendumu par Saeimas atlaišanu. Runā Valsts prezidents brīdināja par demokrātiskās pārvaldes nopietnu apdraudējumu valstī un oligarhu pieaugošo ietekmi uz lēmumu pieņemšanu Saeimā, netieši norādot uz trīs tā dēvēto "oligarhu" (Aivara Lemberga, Andra Šķēles un A. Šlesera) nozīmīgo ietekmi uz politikas un ekonomikas norisēm valstī. V. Zatlers ir pirmais Latvijas Valsts prezidents, kurš izmantojis iespēju ierosināt Saeimas atlaišanu.
notika Valsts prezidenta vēlēšanas. Saeimas balsojumā V. Zatlers netika pārvēlēts amatā, kļūstot par pirmo prezidentu atjaunotās Latvijas vēsturē, kas nesaņem atbalstu atkārtotam termiņam. Pēc uzvaras vēlēšanu otrajā kārtā par Valsts prezidentu kļuva Saeimas deputāts no Zaļo un Zemnieku savienības Andris Bērziņš, kurš amatā stājās  — nākamajā dienā pēc V. Zatlera termiņa beigām.
Politiskā darbība pēc prezidentūras
, nākamajā dienā pēc jaunā prezidenta stāšanās amatā, V. Zatlers sasauca preses konferenci, kurā paziņoja par Zatlera Reformu partijas dibināšanu. Partijas dibināšanas kongress notika  — dienā, kad notika referendums par 10. Saeimas atlaišanu. Saeimas ārkārtas velēšanās V. Zatlers tika ievēlēts 11. Saeimā, kur kandidēja uz Saeimas priekšsēdētāja amatu, bet aizklātā balsošanā neieguva nepieciešamo deputātu atbalstu, lai gan koalīcija bija vienojusies par atbalstu kandidātam.
2013. gada jūlijā V. Zatlers atkāpās no Reformu partijas valdes priekšsēdētāja amata (to ieņēma Edmunds Demiters), bet oktobrī arī no domes priekšsēdētāja amata (to ieņēma Jānis Vilnītis).
Privātā dzīve
V. Zatlers ir precējies ar Lilitu Zatleri un viņiem ir kopīgs dēls Kārlis Zatlers. V. Zatleram ir arī divi bērni no pirmās laulības ar Elitu Zatleri (Gustavs Zatlers un Felicita Zatlere-Kotāne), bet L. Zatlerei — meita no pirmās laulības Agnese Mangule.
2012. gada vasarā V. Zatleram veica prostatas vēža operāciju, slimība bija iemesls viņa mazāk aktīvai dalībai politikā šai laikā. Viņam arī bija konstatēta reta saslimšana, kas saistīta ar asinsvadu veidojumu mugurkaula kanālā, kura tika operēta Briselē. Partijas biedri izteica gatavību palīdzēt operācijas apmaksai.
ZIL-130
ZIL-130 (ZIL-431410) (ru) ir PSRS un Krievijas daudztonnu kravas automašīna, ko ražoja ZIL rūpnīcā. Viena no visvairāk saražotajām kravas automašīnām Padomju Savienībā (saražoti vairāk nekā 3,4 miljoni tehnikas vienību). Automašīnas plaši izmantoja tautsaimniecībā un armijā, kā arī eksportētas. Ar kravnesību 5 līdz 6 tonnas tās ieņēma vidējas kravnesības kravas automašīnu nišu starp mazākas kravnesības GAZ-53 un lielākas kravnesības automašīnām MAZ-500. Automašīnas modelis izveidots, lai aizstātu ZIL-164. Automobili ražoja no 1962. līdz 1994. gadam Maskavā — Padomju Savienībā un Krievijā. Pirmie modeļi parādījās jau 1958. gadā, bet sērijveida ražošana šim modelim uzsākta 1962. gadā. 1995. gadā ražotni pārcēla uz Urālu Automotoru rūpnīcu (UamZ) un modelis pārdēvēts par UamZ-43140.
Kopš 1986. gada saskaņā ar zīmolu standartu OST 37.001-269-83 ZIL-130 sērijas modeļiem piešķīra jaunus identifikatorus: ZIL-431410 (ZIL-130), ZIL-431510 (ZIL-130Г), ZIL-441510 (ZIL-130В1), ZIL-431810 (ZIL-138), ZIL-431610 (ZIL-138А), u.c.
16. maijs
Vārda dienas
Edijs, Edvīns
Rails
Rails var būt:
22. maijs
22. maijs ir gada 142. diena pēc Gregora kalendāra (143. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 223 dienas.
Vārda dienas
Emīlija
Sandis Buškevics
Sandis Buškevics (dzimis Ventspilī) ir bijušais latviešu basketbolists, tagad — treneris. Spēlējis saspēles vadītāja pozīcijā, bijis Latvijas basketbola izlases dalībnieks. S. Buškevics ir pieckārtējs Latvijas Basketbola līgas (LBL) čempions BK Ventspils un Rīgas ASK sastāvā laikā no 2000. līdz 2007. gadam.