cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Babilonas netikle
Simbolisms
Netikle (jeb citās valodās padauza, prostitūta) ir saistīta ar Atklāsmes zvēru (Koinē Grieķu: Θηρίον, Thērion), saistība ar tikpat ļaunu valstību. Vārdu "netikle"/"padauza" var tulkot arī metaforiski kā "elku draudzene". Tiek pareģots, ka netikles apokaliptiskā krišana notiks zvēra tēla rokās ar septiņām galvām un desmit ragiem. Kristīgajā eshatoloģijā ir daudz spekulāciju par to, ko simbolizē netikle un zvērs, kā arī par iespējamo ietekmi uz mūsdienu interpretācijām.
Karolīna Vandera Stišele (Caroline Vander Stichele (2000)) pierādīja, ka stāstījums par Babilonas netikli ebreju Bībeles pravietiskajās grāmatās seko daudziem tiem pašiem galvaspilsētu personifikācijas modeļiem, kā sievietes, kuras veic "prostitūciju / netiklību" un/vai "laulības pārkāpšanu". Tiek apgalvots, ka šīs galvaspilsētas, kas pārstāv valstis, kuras tās pārvalda, ir izdarījušas dažādus grēkus, kas ir padarījuši tās seksuāli izlaidīgas, un tāpēc tās galu galā tiks iznīcinātas ar dažādiem labi pelnītiem vardarbīgiem sodiem, ko sūtījis izraēliešu Dievs Jahve.
Juris Kazubiernis
Juris Kazubiernis (dzimis, miris ) bija biologs un ornitologs, ilggadīgs Latvijas Gredzenošanas centra vadītājs.
Par putniem sācis interesēties 1955. gadā, apmeklēdams Rīgas Zooloģiskā dārza Naturālistu pulciņa Ornitoloģijas sekcijas nodarbības. Kopš 1959. gada strādājis Zinātņu akadēmijas Bioloģijas institūta Ornitoloģijas laboratorijā, kurā ar pārtraukumu no 1966. līdz 1972. gadam darbojies visu darba mūžu. No 1992. gada līdz aiziešanai viņsaulē — Latvijas Gredzenošanas centra vadītājs. Daudz nodarbojies ar putnu migrācijas pētījumiem, lauku darbiem Papes un Engures ornitioloģiskajās stacijās, Kolkā un citur. Viens no Latvijas Ornitoloģijas biedrības dibinātājiem.
Spītnieces savaldīšana
"Spītnieces savaldīšana" (en) ir 1999. gada ASV romantiska komēdija, kas veidota kā Viljama Šekspīra lugas "Spītnieces savaldīšana" moderna adaptācija. Filmas režisors ir Džils Jangers. Galvenās lomas filmā atveido Hīts Ledžers, Džūlija Stailsa, Džozefs Gordons-Levits, Larisa Oleinika, Endrū Kīgens, Deivids Krumholcs, Lerijs Millers, Sjūzena Meja Preta un Elisona Džennija. Filmas pirmizrāde notika.
Sižets
Kamerons Džeimss ir vidusskolnieks, kurš nesen pārnācis uz Paduā vidusskolu. Kamerons jau no pirmā acu uzmetiena iemīlas populārajā Bjankā Stretfordā, tomēr Maikls Ekmans brīdina Kameronu, ka Bjankas tēvs ir pārlieku aizbildniecisks un neļauj Bjankai un viņas ne pārāk jaukajai māsai Ketai satikties ar puišiem. Bjanka vēlas satikties ar pēdējās klases skolnieku Džouiju Donneru, tomēr viņas tēvs piekrīt šādam notikumam tikai gadījumā, ja sev puisi atradīs arī Keta. Kad Kamerons vēlas uzaicināt Bjanku uz randiņu, Bjanka pastāsta viņam par tēva jauno likumu. Kamerons, cerot, šo likumu apiet, sarunā ar slikto puisi Patriku Veronu, ka viņš centīsies iekarot Ketu, lai Kamerons varētu satikties ar Bjanku.
Kāsems Soleimānī
Kāsems Soleimānī (fa; — ) bija Irānas ģenerālmajors, no 1998. gada līdz savai nāvei arī Irānas Revolucionārās gvardes vienības "Kudsas spēki", kas atbildīga par Irānas ārvalstu operācijām, komandieris.
Žilija Simona
Žilija Simona (fr; dzimusi Albērvilā) ir franču biatloniste, 2022.—2023. gada Pasaules kaussa kopvērtējuma uzvarētāja.
Karjera
Guvusi panākumus jauniešu un junioru pasaules čempionātos. 2014. gadā Preskailā, startējot jauniešu (U-19) vecuma grupā, ieguva bronzas medaļu sprintā un uzvarēja stafetē. 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem Raubičos izcīnīja zelta medaļu stafetē. 2014.—2015. gada sezonā sāka startēt arī pieaugušo konkurencē, piedaloties IBU kausā. 2015. gada Eiropas čempionātā Otepē izcīnīja bronzu stafetē.
Pasaules kausa sacensībās debitēja Rūpoldingā ar 44. vietu sprinta sacensībās. Nākamājā dienā iedzīšanā izcīnīja savus pirmos puntus PK ieskaitē, ieņemot 39. vietu. Pirmo reizi stafetes komandas sastāvā uzvarēja 2019. gada janvārī Rūpoldingā. Savā pirmajā Pasaules čempionātā 2019. gadā Estešundā labāko rezultātu individuāli sasniedza 15 km distancē, iegūstot 24. vietu, kā arī piedalījās visās trijās stafetēs. Estešundā pirmo reizi individuāli izcīnīja vietu uz goda pjedestāla, 15 km distancē finišējot trešajā vietā. Kontiolahti iedzīšanā izcīnīja savu pirmo individuālo uzvaru PK posmos. 2019.—2020. gada Pasaules kausa kopvērtējumā ieguva 8. vietu. Vēl vienu uzvaru izcīnīja PK posmā Oberhofā distancē ar kopēju startu. 2021. gada Pasaules čempionātā Pokļukā kopā ar Antonēnu Gigonā uzvarēja 1+1 jauktajā stafetē.
izcīnīja sudraba medaļu jauktajā stafetē. 2023. gada Pasaules čempionātā Oberhofā ieguva zelta medaļu iedzīšanā un divas bronzas — distancē ar kopēju startu un jauktajā stafetē. 2022.—2023. gada Pasaules kausa sezonā uzvarēja kopvērtējumā un ieguva lielo kristāla globusu. Simona šajā sezonā uzvarēja arī iedzīšanas un masu starta ieskaitēs.
GS1
GS1 ir bezpeļņas organizācija, kas izstrādā un uztur globālos uzņēmējdarbības komunikācijas standartus. Vispazīstamākais no šiem standartiem ir svītrkods — uz produktiem uzdrukāts, elektroniski skenējams simbols. GS1 svītrkodi ir uz vairāk nekā 100 miljoniem produktu, un tos katru dienu skenē vairāk nekā sešus miljardus reižu.
GS1 apvieno 115 vietējās biedru organizācijas un vairāk kā 2 miljonus lietotāju uzņēmumu.
GS1 standarti, pakalpojumi un risinājumi ir izstrādāti ar nolūku uzlabot piegādes ķēžu efektivitāti, drošību un pārskatāmību visos fiziskajos un digitālajos kanālos dažādās nozarēs. Tie veido uzņēmējdarbības valodu, kas identificē, izgūst un kopīgo galveno informāciju par produktu pamatinformāciju, atrašanās vietām, aktīviem un daudz ko
Vēsture
1969. gadā mazumtirdzniecības nozare ASV meklēja veidu, kā veikalos paātrināt pirkumu apmaksas procesu. Lai atrastu risinājumu, tika izveidota vienota pārtikas preču identifikācijas koda ad hoc komiteja (Ad Hoc Committee for a Uniform Grocery Product Identification Code).
1973. gadā šī grupa kā pirmo vienoto produkta identifikācijas standartu izvēlējās Universālo produktu kodu, un 1974. gadā šī standarta administrēšanai tiek nodibināta Vienotā koda padome (UCC). 1974. gada 26. jūnijā par pirmo veikalā skenēto produktu ar svītrkodu kļūst Wrigley košļājamās gumijas iepakojums.
1976. gadā sākotnējais 12 ciparu kods tiek paplašināts līdz 13 cipariem, kas pavēra durvis ārpus ASV izmantojamai identifikācijas sistēmai. 1977. gadā Briselē tiek izveidota Eiropas Rakstu numerācijas asociācija (EAN) ar dibinātājiem no 12 valstīm.
1990. gadā EAN un UCC parakstīja globālu sadarbības nolīgumu un paplašināja klātbūtni līdz 45 valstīm. 1999. gadā EAN un UCC atver Auto-ID centru elektronisko produktu kodu (EPC) izstrādei, kas deva iespēju izmantot GS1 standartus RFID tehnoloģijās.
2004. gadā EAN un UCC iedarbinaGlobālo datu sinhronizācijas tīklu (GDSN) — globālu, uz interneta tehnoloģijām balstītu iniciatīvu, kas ļauj tirdzniecības partneriem efektīvi apmainīties ar produktu pamatdatiem.
Līdz 2005. gadam organizācija darbojās jau vairāk nekā 90 valstīs, kuras sāk izmantot GS1 vārdu visā pasaulē. Lai gan "GS1" nav akronīms, tas attiecas uz organizāciju, kas piedāvā vienu globālu standartu sistēmu.
2018. gada augustā tiek ratificēts GS1 tīmekļa URI struktūras standarts, ļaujot produktiem pievienot unikālus ID, saglabājot URI (vietnei līdzīgu adresi) QR koda formātā.
Svītrkodi
GS1 standartos definētie svītrkodi ir ļoti izplatīti. GS1 svītrkodi tika ieviesti 1974. gadā. Tajos tiek iekodēti produktu identifikācijas numuri, kurus var skenēt elektroniski, atvieglojot produktu izsekošanu, apstrādi un uzglabāšanu.
Svītrkodi uzlabo piegādes ķēžu efektivitāti, drošību, ātrumu un pārskatāmību visos fiziskajos un digitālajos kanālos. Tiem ir izšķiroša loma mazumtirdzniecības nozarē, ieskaitot mūsdienu tiešsaistes tirdzniecības vietas, ar daudz lielāku ieguvumu kā tikai ātrāka norēķināšanās kasē, krājumu un piegāžu pārvaldības uzlabošana un iespēja pārdot tiešsaistē pasaules mērogā. Tikai Lielbritānijā vien svītrkodu ieviešana mazumtirdzniecības nozarē ir ļāvusi ietaupīt 10,5 miljardus mārciņu gadā.
Daži no GS1 izstrādātajiem un pārvaldītajiem svītrkodiem ir: galvenokārt patēriņa preču identifikācijai izmantojamie EAN/UPC, veselības aprūpes produktu identifikācijai izmantojamie GS1 Data Matrix, GS1-128, GS1 DataBar un GS1 QR kods.
Standarti
Vispopulārākais GS1 standarts ir GTVN. Tas unikāli identificē produktus visā pasaulē un veido GS1 sistēmas pamatu.
Daudzi GS1 standarti ir arī ISO standarti. Piemēram, GTVN, GLN un SSCC.
GS1 darbojas arī kā ISO automātiskās identifikācijas un datu izgūšanas metožu tehniskās komitejas (ISO / IEC JTC 1 / SC 31) sekretariāts.
GS1 standarti tiek izstrādāti un uzturēti, izmantojot GS1 globālo standartu pārvaldības procesu (GSMP) — kopienas forumu, kurš pulcē dažādu nozaru un uzņēmumu pārstāvjus, lai vienotiem spēkiem atrastu un ieviestu uz standartiem balstītus risinājumus, kas risina vispārējās piegādes ķēdes problēmas.
Mazumtirdzniecība un tirgi
Mazumtirdzniecība bija pirmā nozare ar kuru sāka strādāt GS1 un kas joprojām ir viņu galvenās uzmanības lokā. Šodien GS1 globālā līmenī darbojas četrās mazumtirdzniecības apakšnozarēs: Apparel, svaigā pārtika, CPG un vispārēja pielietojuma produkti.
Galvenais uzmanības fokuss mazumtirdzniecībā ir ilgtspēja, datu kvalitāte, atbilstība normatīvajām prasībām, produktu izsekojamība no to izcelsmes līdz piegādei un integrācija starp ražotājiem un piegādātājiem.
Patērētāji, turpinot pārslēgties starp fiziskā veikala un elektroniskās tirdzniecības kanāliem, sagaida konsekventu iepirkšanās pieredzi, efektivitāti, drošību un ātrumu. GS1 ir izstrādājusi standartus, kas digitāli nodrošinot precīzu un pilnīgu informāciju par produktu, unikāli identificē produktus patērētāju un meklētājprogrammu atbalstam.
Lielākie elektroniskās tirdzniecības uzņēmumi, kā piemēram, eBay, Amazon un Google Shopping, pārdošanai savās inteneta vietnēs, pieprasa uzņēmumiem izmantot GS1 GTVN.
Veselības aprūpe
Kopš 2005. gada GS1 darbojas veselības aprūpē ar galveno mērķi uzlabot pacientu drošību un palielināt piegādes ķēžu efektivitāti.
GS1 veselības aprūpes standartu izstrāde un ieviešana atbalsta nozari produktu izsekojamības jomā no ražotāja līdz pacientam, palīdz atklāt viltotus produktus, novērst medikamentu kļūdas, ļauj efektīvi organizēt to atsaukšanu un atbalstīt klīniskos procesus. Ar veselības aprūpi saistīti noteikumi vai tirdzniecības partneru prasības, kurās GS1 standarti tiek izmantoti iepriekš minēto iemeslu dēļ, arī tādām kategorijām kā medicīniskās ierīces, pastāv vairāk nekā 70 valstīs. GS1 Healthcare biedru vidū ir vairāk nekā 140 vadošās veselības aprūpes organizācijas visā pasaulē.
Citas nozares
GS1 vada trīs galvenās nozares visā pasaulē: transportu un loģistiku, ēdināšanas pakalpojumus un tehniskās nozares. GS1 115 dalīborganizācijas vairāk nekā 100 pasaules valstīs strādā ar vienotu uzmanību uz desmitiem rūpniecības nozaru.
Dalība
GS1 visā pasaulē ir vairāk nekā 2 miljoni biedru. Uzņēmumi var kļūt par biedriem, pievienojoties vietējai GS1 dalīborganizācijai.
Finansējums
GS1 biedru organizācijas visā pasaulē finansē to vietējie biedri, izmantojot ikgadējas dalības maksas un pakalpojumu pārdošanu.
Partneri
GS1 partneri ar citām starptautiskām organizācijām. Daži no GS1 partneriem ir:
Džefersons Lerma
Džefersons Lerma (es; dzimis ) ir Kolumbijas futbolists, pussargs, Kolumbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada spēlē Anglijas Premjerlīgas kluba Crystal Palace.
Āfrikas tuksnešu gazeles
Āfrikas tuksnešu gazeles, Āfrikas tuksnešu gazeļu ģints (Nanger) ir viena no dobradžu dzimtas (Bovidae) ģintīm, kas apvieno 3 mūsdienās dzīvojošas gazeļu sugas. Tās visas mājo Āfrikā, sākot ar Sahāras tuksnesi, Sāhilas joslu un beidzot ar Āfrikas ragu austrumos. Kopējā izplatības areāla dienvidu robeža sasniedz Tanzānijas ziemeļus. Nesenā pagātnē visas šīs ģints sugas tika klasificētas gazeļu ģintī (Gazella).
Izskats un īpašības
Āfrikas tuksnešu gazeles ir samērā nelieli, eleganti pārnadži ar graciozu ķermeņa uzbūvi, garām, tievām kājām un smalkām galvām. Tēviņi nedaudz lielāki nekā mātītes. Visām sugām abiem dzimumiem ir ragi, lai gan tēviņiem ragi ir lielāki. Gazelēm ir raksturīgs ruds matojums, vēders gaišs, gandrīz balts. Lielākā ģintī ir Sahāras gazele (Nanger dama), kuras augstums skaustā ir 120 cm. Salīdzinoši abām pārējām gazeļu sugām tēviņu augstums plecos ir apmēram 92 cm.
Gazeles ir ļoti ātri dzīvnieki un īsā distancē spēj sasniegt ātrumu ap 80 km/h, toties garā distancē spēj ilgstoši skriet ar ātrumu 48 km/h. Tās mājo dažādos sausos biotopos — tuksnešos, savannā un zāļainos līdzenumos ar īsu zāli. Tuksnešu gazeles piemērojušās ļoti pieticīgiem barības un ūdens apstākļiem. Atšķirībā no citām gazelēm un antilopēm tās nav tik ļoti atkarīgas no ūdens resursiem, jo galvenokārt nepieciešamo ūdeni uzņem ar sulīgo augu lapām. Piemēram, Granta gazeles (Nanger granti), kuras līdzīgi kā antilopes gnu un Tomsona gazeles veic sezonālo migrāciju, atšķirībā no šiem dzīvniekiem migrē pretējā virzienā.
Vilhelms fon Līvens
Vilhelms Heinrihs fon Līvens (de, 1800—1880) bija kara topogrāfs, Krievijas impērijas armijas infantērijas ģenerālis (1859), Pēterburgas Zinātņu akadēmijas goda loceklis. Baltijas guberņu un Rīgas ģenerālgubernators (1861—1864). Pavasara muižas (Pawassern) īpašnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1799. vai 1800. gada 29. septembrī Līves muižas (Dünhof) īpašnieka Kārļa fon Līvena ģimenē, cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Līveniem. Mācījās Tērbatas ģimnāzijā (1814-1817), studēja Tērbatas Universitātes Militāro zinību fakultātē (1817—1819), pēc tam Štutgartes un Parīzes universitātēs.
1821. gadā iestājās Krievijas impērijas karadienestā, kļuva par praporščiku (1823), nodarbojās ar kara topogrāfiju. 1825. gadā V. Līvens piedalījās krievu karaspēka ekspedīcijā uz Vidusāziju, pēc atgriešanās viņu 1826. gadā paaugstināja par podporučiku, bet 1827. gada par poručiku. Krievu—turku kara (1828—1829) laikā piedalījās kaujās pie Varnas, Silistrijas, Šumlas un Enosas, paaugstināts par štāba kapteini.
1830.—1831. gadā piedalījās Novembra sacelšanās apspiešanā Polijā, 1832. gadā iecelts par Krievijas impērijas armijas 1. gvardes kājnieku divīzijas kvartīrmeisteru. 1833. gadā viņu nosūtīja diplomātiskā misijā uz Osmaņu impēriju, 1834. gadā paaugstināja par pulkvedi, 1836. gadā par Krievijas impērijas ķeizara Nikolaja I flīģeļadjutantu. 1835. gadā V. Līvens apprecējās ar ģenerālleitnanta Aleksandra Sablukova meitu Mariju.
1842. gadā viņam piešķīra ģenerālmajora, 1849. gadā ģenerālleitnanta pakāpi un iecēla par Ģenerālštāba akadēmijas padomes locekli. Krimas kara laikā bija Baltijas jūras piekrastes aizsardzības komisijas loceklis. No 1855. gada bija Kara topogrāfu korpusa priekšnieks. 1856.—1857. gadā darbojās Baltijas guberņu agrārās reformas komitejā (Остзейский комитет). 1861. gadā viņu paaugstināja par infantērijas ģenerāli un iecēla par Rīgas ģenerālgubernatoru un Baltijas kara apgabala priekšnieku, 1863. gadā par Krievijas impērijas Valsts padomes locekli. 1864. gadā pēc paša vēlēšanās atbrīvots no ģenerālgubernatora amata.
Miris 1880. gada 2. februārī Pēterburgā.
Babinova
Babinova ir ciems Sutru pagastā, Līvānu novadā. Atrodas 191 km attālumā no Rīgas.
Sovijs
Sovijs (lt) lietuviešu mitoloģijā ir mirušo sadedzināšanas ieražas ieviesējs un dvēseļu pavadonis mirušo valstībā.
Līdzīgi mīti
Sovijam līdzīgi mīti par cilvēkiem, kas ieviesuši dažādas paražas vai pat veselu reliģiju, bet pēc nāves kļuvuši par dieviem un aizkapa dzīves valdniekiem vai ceļvežiem, atrodami ne vien pārējo baltu, bet arī indoeiropiešu mitoloģijā. Uz Sovija mīta saistību ar Šventaraģi norādījis Aļģirds Greims, jo Šventaraģi, tāpat kā Soviju, pirmo sadedzināja vietā, kur Viļņa ietek Veljā (Nerā), un šajā vietā pēc Šventaraģa norādījuma turpmāk esot sadedzināti visi Lietuvas dižkunigaiši. Bet vācu hronists Simons Grūnavs „Prūsijas vēsturē” atstāstījis teiku par brāļiem Videvutu un Bruteni, kas prūšiem atnesuši likumus un ticību, bet pēc nāves sadedzināti un pielūgti ka dievi. Savukārt senindiešu mitoloģijā zināmi brāļi Manu un Jama, no kuriem Manu esot bijis pirmais karalis un ieviesis hinduisma likumus, bet Jama — pirmais, kurš nomiris un atvēris nāves ceļu, pašam kļūstot par mirušo pasaules valdnieku.
Pēšone
Pēšone (sv, no personvārda Pērs (Pers); vīriešu dzimtē Pēšons) ir zviedru cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
USB Type-C
USB Type-C jeb USB-C ir specifikācija divpusējam 24 kontaktu kompaktam USB savienotājam.
USB Type-C 1.0 versijas specifikācija tika publicēta USB izstrādātāju forumā (USB-IF), un tā tika pabeigta 2014. gada augustā. Tā tika izstrādāta apmēram tajā pašā laikā kā USB 3.1 specifikācija.
USB-C tipa savienotāja izmantošana ne vienmēr nozīmē arī USB 3.1 standarta izmantošanu vai ierīces barošanu caur USB. Savienojuma spraudņa orientācija, ievietojot ligzdā, nav svarīga.
No 2024. gada visām Eiropas Savienībā pārdotajām pārnēsājamām elektroniskām ierīcēm būs jāizmanto USB Type-C lādētājs.
Henrijs Fonda
Henrijs Džeins Fonda (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu aktieris.
Henrijs Fonda kā kinoaktieris debitēja 1934. gadā filmā The Farmer Takes a Wife. Holivudā debitēja 1935. gadā un par lomu 1940. gada filmā "Dusmu augļi" (The Grapes of Wrath) saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvas nomināciju. Henrija Fonda sešas desmitgades ilgajā karjerā filmējās tādās filmās kā The Ox-Bow Incident, Mister Roberts, "Divpadsmit saniknotu vīru" un "Reiz rietumos". 1981. gadā saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kā labākais aktieris par lomu filmā "Pie Zelta ezera" (On Golden Pond)
Henrijs Fonda ir no slavenās Fondu ģimenes. Viņa meita ir Džeina Fonda, dēls Pīters Fonda, mazmeita Bridžita Fonda, mazdēls Trojs Geritijs. 1999. gadā viņš iekļuva Amerikas Kinoinstitūta saraksta "Visu laiku izcilākā vīriešu kārtas zvaigzne" sestajā vietā.
Kurtizāņu ugunskurs
Iekļauta grupas debijas albumā "Klaidoņa pasakas", tās pirmatskaņojums izskanēja Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas ceremonijā 2002. gada sākumā.
2018. gadā "Kurtizāņu ugunskurs" ieguva 56. vietu Radio SWH rīkotajā LVtop100 aptaujā.
Digitālais mārketings
Digitālais mārketings ir tirgzinības forma, kas koncentrējas uz mārketinga aktivitātēm digitālajā vidē, ar to saprotot vairākas galveno aktivitāšu platformas – e-pasta mārketingu, interneta pārlūku mārketingu, sociālo tīklu mārketingu, mobilo (viedtālruņu) mārketingu. Katrā no šīm platformām tiek izmantoti dažādi mērķa tirgus sasniegšanas kanāli un tehniskie risinājumi, bet, ņemot vērā digitālo tehnoloģiju savstarpējo saistību, laba digitālā mārketinga kampaņa parasti notiek visās platformās. Piemēram, viedtālruņa lietotājam tiek nosūtīts e-pasts, kura saturā iekļauta saite uz sociālā tīkla lapu ar informāciju, kas atrodama arī interneta pārlūka meklēšanas rezultātos.
Digitālā mārketinga pamatā ir klasiskā tirgzinības nepieciešamība segmentēt un sasniegt potenciālos vai esošos klientus ar savu mārketinga ziņu, lai veicinātu produktu vai pakalpojumu pārdošanu. Strauji pieaugot to cilvēku skaitam, kam ir pieeja interneta pārlūkiem, viedtālruņiem, sociālajiem tīkliem un e-pasta tehnoloģijām, mārketings izmanto šos kanālus savu komerciālo mērķu sasniegšanai. Digitālais mārketings ir cieši saistīts ar datubāzu mārketingu un satura mārketingu.
Viens no iemesliem digitālā mārketinga popularitātei mārketinga profesionāļu un uzņēmēju vidū ir tā dotā iespēja precīzi zināt audiences lielumu, izmērīt ziņas skatījumu skaitu, sasniegto sekotāju skaitu un citus parametrus. Vienlaikus, lielākā daļa digitālo platformu nekādi nespēj demonstrēt saistību ar pirkuma veikšanu, kā arī lielākajai daļai uzņēmumu sociālo tīklu sekotāju un e-pasta datubāzu lielums ir niecīgs, salīdzinot ar kopējo klientu skaitu. Tādēļ digitālais mārketings bieži tiek kritizēts par savas ietekmes pārspīlēšanu un tradicionālo masu mediju nozīmes noniecināšanu.
Sociālie tīkli
Sociālo tīklu mārketings koncentrējas uz sociālo tīklu lietotāju sasniegšanu. Lai arī pasaulē zināmākie globālie sociālie tīkli ir Facebook, Twitter un Baidu, pēdējos gados strauju popularitāti guvuši arī Instagram un Snapchat. Vienlaikus, ļoti populāri savos mājas tirgos ir VKontakte Krievijā un WeChat Ķīnā. Paralēli līderiem pastāv neskaitāms daudzums mazāku sociālo tīklu, kas atrodas dažādās produkta dzīves cikla stadijās – tie vai nu jau zaudējuši popularitāti, nav to vēl ieguvuši vai darbojas kādā konkrētā nišā – MySpace, Tumblr, Pinterest, LinkedIn, Draugiem.lv u.c.
Līdzīgi kā ar citiem masu medijiem, mārketings savām vajadzībām parasti izvēlas tos sociālos tīklus, kam ir vislielākais lietotāju skaits, vai kas vislabāk sasniedz nepieciešamo mērķa tirgu. Divas pamata taktikas sociālo tīklu mārketingā ir:
Digitālā satura platformas
Līdz ar drukāto mediju pāriešanu uz digitālo vidi, tiem sekoja arī TV, radio un mūzikas kanāli. Par video satura populārāko platformu ir kļuvis YouTube. Par attēlu populārākajām platformām var uzskatīt Flickr, Instagram un Pinterest. Daudzo un dažādo mūzikas platformu vidū populārākie ir SoundCloud, iTunes un Spotify.
Digitālais mārketings šajās platformās izmanto divas pamata taktikas:
E-pasts
E-pasta mārketings, kas ir tiešā mārketinga un datubāzu mārketinga produkts, tiek uzskatīts par digitālā mārketinga veidu, kas darbojas tradicionālajos datoros un aizvien plašāk arī viedtālruņos. E-pasta mārketinga kampaņai ir nepieciešama kontaktu datubāze, tāpēc viens no galvenajiem mārketinga uzdevumiem ir potenciālo un esošo klientu e-pasta adrešu iegūšana. Lai veiksmīgāk uzrunātu e-pasta saņēmēju, tiek izmantotas pievilcīga un interaktīva dizaina iespējas, kā arī e-pasta ziņās ievietotās sīkdatnes, kas ļauj izmērīt atvērto e-pastu skaitu, un to, vai ziņas lasītāji devās uz norādītajām interneta adresēm.
Viedierīces
Strauji pieaugot viedtālruņu un planšetdatoru lietotāju skaitam, digitālā mārketinga kampaņas lielu uzmanību pievērš tam, lai to radītais saturs būtu piemērots šo ierīču tehniskajiem parametriem. Uzņēmumi izstrādā lietotnes, kas paredzētas uzņēmuma produktu un pakalpojumu lietošanai tieši viedierīcēs. Lietotāju uzrunāšanai tiek izmantotas šo ierīču tehnoloģijas, pēc kā iespējams noteikt lietotāju biežākās atrašanās vietas, kā arī sasniegt visus konkrētā vietā esošos viedierīču lietotājus. Plaši tiek izmantots tehniski vienkāršākais komercziņu nosūtīšana veids – SMS.
Interneta pārlūki
Viens no senākajiem digitālā mārketinga veidiem koncentrējas uz to, lai uzņēmuma mājaslapa un piedāvāto produktu mājaslapas atrastos populārāko interneta pārlūku – Google, Yahoo, Baidu - pirmajos meklēšanas rezultātos.
Līdzīgi kā citās platformās, arī šeit mārketings izmanto divas taktikas:
Kalcitonīns
Kalcitonīns ir peptīdhormons, ko sekretē vairogdziedzera parafolikulārās jeb C šūnas, un tas samazina kalcija līmeni asinīs. Kalcitonīns ir atrodams gan zivīm, gan rāpuļiem, gan putniem, gan zīdītājiem. Tā nozīme cilvēka ķermenī nav līdz galam izprasta, jo kalcitonīna trūkums vai pārprodukcija neveicina nevienu saslimšanu. Kalcitonīnam ir lielākoties pretēja darbība parathormonam, kas ir galvenais kalcija regulators cilvēkam. Kalcitonīns samazina kalcija uzsūkšanos no zarnu trakta, samazina osteoklastu aktivitāti kaulos, samazina kalcija reabsorbciju nieru kanāliņos, tādējādi veicinot kalcija izvadi ar urīnu.
Arnolds Jātnieks
Arnolds Jātnieks (dzimis ) ir latviešu agronoms un politiķis. 14. Saeimas deputāts no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"-"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK".
Mālpils novada ciemu uzskaitījums
Uzskatījumā attēloti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Arnolds Jātnieks
Dzīvesgājums
Dzimis 1965. gadā 2. februārī. 1989. gadā absolvēja studijas Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā un ieguva agronoma specialitāti, 2013. gadā ieguva agronomijas maģistra grādu. Zemnieku saimniecības “Vaidelotes” īpašnieks. Bija Bauskas novada domes deputāts.
Mālpils novada ciemu uzskaitījums
Mālpils novads
Mālpils novada centrs atrodas Mālpilī. Mālpils novadā atrodas 5 ciemi, no tiem 1 lielciems, 2 vidējciemi un 2 mazciemi.
Arnolds Jātnieks
Dzīvesgājums
2022. gada Saeimas vēlēšanās Jātnieks kandididēja no "Nacionālās Apvienības" saraksta. 15. decembrī viņam apstiprināja 14. Saeimas deputāta pilnvaras, jo viņa partijas biedrs Jānis Vitenbergs savas pilnvaras uz laiku nolika, lai darbotos Krišjāņa Kariņa 2. Ministru kabinetā.
Armagedons
Saskaņā ar Atklāsmes grāmatu kristiešu Bībeles Jaunajā Derībā, Armagedons (grc Harmagedōn, vēlīnā la, he Məgīddō) ir pareģotā karaspēka pulcēšanās vieta cīņai beigu laikos, kas tiek dažādi interpretēta kā burtiska vai simboliska vieta. Šis termins tiek lietots arī vispārīgā nozīmē, lai apzīmētu jebkuru pasaules gala scenāriju. Islāma teoloģijā Harmagedons ir minēts arī Hadithā kā Lielākais Armagedons vai Al-Malhama Al-Kubra (lielā kauja).
Megido "kalns" Izraēlas ziemeļos patiesībā nav kalns, bet gan tela (paugurs vai kalns, ko radījušas daudzas cilvēku paaudzes, kas dzīvo un pārbūvē celtnes tajā pašā vietā), uz kura tika uzcelti seni forti, lai apsargātu Via Maris, senu tirdzniecības ceļu, kas savieno Ēģipti ar Sīrijas, Anatolijas un Mezopotāmijas ziemeļu impērijām. Megido bija dažādu seno kauju vieta, tostarp viena 15. gadsimtā pirms mūsu ēras un viena 609. gadā pirms mūsu ēras. Netālu esošais modernais Megido ir kibucs Kišonas upes apgabalā.
BRAC Onnesha
BRAC Onnesha, zināms arī kā BIRDS-B, ir Bangladešas pirmais Zemes mākslīgais pavadonis. BRAC Onnesha 2017. gada jūnijā ar kravas kuģi SpaceX CRS-11 nogādāts Starptautiskajā kosmosa stacijā (SKS), no kurienes brīvā lidojumā orbītā palaists jūlijā.
Pavadoni konstruēja, montēja un testēja BRAC Universitātes trīs studenti. Projektu atbalstīja UNESCO un Japānas Kjusju tehnoloģiju institūts kā daļa no Joint Global Multi-Nation Birds Satellite projekta. Divu gadu laikā trīs studenti no katras piecu dalībvalstu universitātes Kjusju tehnoloģiju institūtā darbojās pie BIRDS pavadoņa izgatavošanas.
BRAC Onnesha veidots CubeSat 1U formā ar masu aptuveni 1 kg. Tam iebūvēta attēlu uzņemšanas kamera. Pavadonis veiks audio signālu translāciju, novēros kosmisko vidi un veiks pavadoņa lokāciju.
Lidojuma gaita
BRAC Onnesha tika palaists 21:07:38 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 v1.2 no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas kravas kuģa SpaceX CRS-11 hermētiskajā nodalījumā kopā ar citiem  nanopavadoņiem TOKI, GhanaSat-1, Mazaalai un Nigeria EduSat-1. Kravas kuģis SKS sasniedza 5. jūnijā. BRAC Onnesha palaists orbītā brīvā lidojumā 7. jūlijā 09:10 UTC no nanopavadoņu palaišanas iekārtas J-SSOD Nr. 7 reizē ar pavadoni Nigeria EduSat-1.
Vilmars Barrioss
Vilmars Barrioss (es; dzimis ) ir Kolumbijas futbolists, pussargs, Kolumbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada spēlē Krievijas Premjerlīgas kluba Sanktpēterburgas "Zenit" sastāvā.
Sasniegumi
Deportes Tolima
Zenit
Aina Kraujiete
Aina Kraujiete (īstajā vārdā Aina Asja Kraujīte; dzimusi Varakļānos, mirusi  Ņujorkā) bija latviešu dzejniece, kas lielāko dzīves daļu aizvadīja ASV.
Biogrāfija
Aina Kraujiete beigusi Rīgas 1. valsts ģimnāziju (1940), studējusi LU Medicīnas fakultātē. 1944. gadā devusies bēgļu gaitās uz Vāciju, studējusi medicīnu J. V. Gētes Universitātē. 1948. gadā izceļojusi uz Kanādu. 1953. gadā pārcēlusies uz Ņujorku, ASV. Strādājusi vēža pētniecības institūtā, kā arī Kolumbijas un Ņujorkas pilsētas universitātē par elektronmikroskopisti. No 1975. gada piedalījusies žurnāla "Jaunā Gaita" veidošanā. Viņas dzīvesbiedrs bija latviešu trimdas žurnālists un publicists Viktors Neimanis (1921—1994).
30. gadu beigās pirmās publikācijas žurnālā "Skolu Dzīve". Regulāri publicējusi dzeju no 1951. gada trimdas izdevumos "Laiks", "Jaunā Gaita", "Latvija Amerikā" un citos. Izdotas sešas dzejoļu grāmatas, Latvijā publicēta neliela izlase "Jau čūsku ritulis ris...". Saņēmusi Zinaīdas Lazdas balvu (1965), PBLA Kultūras fonda balvu (1975, 1987). Atdzejojusi latviski amerikāņu modernisma autoru dzeju.
Jaunsieksāte
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V1273 (Sieksāte–Laidi). Veidojusies ap vēsturisko Jaunsieksātes muižu (Gut Neu-Seeksaten).
Jevgeņijs Ketovs
Jevgeņijs Ketovs (dzimis 1986. gada 1. janvārī) ir krievu hokejists, malējais uzbrucējs. Pašlaik (2015) Ketovs spēlē Kontinentālās hokeja līgas kluba Sanktpēterburgas SKA sastāvā.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Ketovs uzsāka 2005.—06. gada sezonā, spēlējot Krievijas Superlīgas kluba Toljati "Lada" rindās. Komandas sastāvā Jevgeņijs spēlēja līdz pat 2008.—09. gada sezonas izskaņai.
2009.—10. gada KHL sezonu Ketovs uzsāka Kazaņas "Ak Bars" sastāvā, taču sezonu gaitā tika aizmainīts uz Čerepovecas "Severstal" vienību. 2011. gada vasarā Ketovs kļuva par "Severstal" kapteini.
Pēc 2012.—13. gada sezonas noslēguma tika aizmainīts uz Sanktpēterburgas SKA.
Krievijas hokeja izlases sastāvā Ketovs spēlējis 2012. gada Pasaules čempionātā, tajā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas.
Misželaņija
Misželaņija (ru) ir bijusī PSRS un Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Novaja Zemļas arhipelāga Ziemeļu salas ziemeļu galā Želaņijas ragā uz ūdensšķirtnes starp Barenca jūru rietumos un Karas jūru austrumos.
Vēsture
Staciju uzbūvēja 1931. gadā Ziemeļu kuģošanas drošības pārvalde. 1932. gadā staciju nodeva Ziemeļu jūrasceļa Galvenajai pārvaldei, bet 1962. gadā — Hidrometeoroloģiskā dienesta galvenajai pārvaldei. Stacijā dažādos apjomos tika veikti meteoroloģiskie, hidrometeoroloģiskie, aktinometriskie un aeroloģiskie novērojumi.
1935. gadā līdzās polārstacijai izveidota kolonistu apmetne. 2. Pasaules kara laikā pie stacijas bija izveidots novērošanas un sakaru punkts. 1942. gada 25. augustā staciju daļēji sabombardēja vācu zemūdene, nopostot vairākas ēkas un meteoroloģisko novērojumu platformu.
Polārstacija slēgta 1997. gadā. Mūsdienās tā ietilpst nacionālā parka Russkaja Arktika teritorijā un tajā ierīkota parka lauka atbalsta bāze.
Kubaņas Valsts Medicīnas universitāte
Kubaņas Valsts Medicīnas universitāte (ru) ir augstākās izglītības iestāde Krasnodarā, Krievijas Federācijā.
Vēsture
Universitāte tika izveidota 1920. gadā Krasnodarā kā Kubaņas universitātes medicīnas fakultāte.
Kopš 1921. izglītības iestādes nosaukums — Kubaņas Medicīnas institūts. 1994. gadā tā kļuva par akadēmiju, bet 2005. gadā par universitāti.
Lilijas
Lilijas (Lilium) ir liliju dzimtas (Liliaceae) augu ģints. Savvaļā izplatītas 100 sugas. Ģintī ir apvienotas aptuveni 110 sugas. Tās aug Ziemeļu puslodes mērenās joslas apgabalos Ziemeļamerikā, Eiropā, Āzijā dažādos apstākļos — spilgtā saulē, pusēnā, pustuksnešos, augstkalnu pļavās, stāvās klinšainās nogāzēs. Kā krāšņumaugus tās audzē visā pasaulē. Nosaukums "lilija" cēlies no grieķu vārda leirion — baltā, no kura vēlāk atvasināts latīņu nosaukums lirium, ko pārdēvēja par Lilium. Stilizētā veidolā lilijas ir attēlotas dažādos ģerboņos un dzimtas īpašumu zīmēs. Lilijas var pavairot ar sēklām, zvīņlapām, vairsīpoliņiem, pumpursīpoliņiem. Daudzu liliju sugu ziediem ir spēcīga un patīkama smarža. Parasti lilijas izaug no 0,6 līdz 1,2 metriem augstas. Atsevišķas sugas var sasniegt pat 2 metru augstumu. Tām parasti ir no 3 līdz 10 ziediem (atsevišķos gadījumos var būt arī vairāk). Ziedi ir sarkani, balti, dzelteni u.c. Tiem var būt arī punktu vai svītru zīmējums.
Lilijām ģenētiski visradniecīgākās ir fritilārijas (Fritillaria).
Latvijā savvaļā ir sastopamas divas sugas: martagonlilija (Lilium martagon) un pumpursīpolu lilija (arī vairvasiņu lilija, Lilium bulbiferum).
Izplatība
Tās aug Ziemeļu puslodes mērenās joslas apgabalos Ziemeļamerikā, Eiropā, Āzijā dažādos apstākļos — spilgtā saulē, pusēnā, pustuksnešos, augstkalnu pļavās, stāvās klinšainās nogāzēs. No Ziemeļamerikas līdzenumiem, kalniem un purviem līdz Birmas subtropiskajiem džungļiem; no skarbajiem Sibīrijas reģioniem līdz Grieķijas paugurainajām pļavām un visas Eiropas līdzenumiem un ielejām; augstu Himalajos un pat vējainajās, vētrām pakļautajās ganību pludmalēs Japānas ziemeļos.
Pasaulē
Nosaukums "lilija" ir cēlies no grieķu vārda leirion — baltā, no kura vēlāk atvasināts latīņu nosaukums lirium, ko pārdēvēja par Lilium. Lilijas ir vieni no senākajiem kultūraugiem. Senatnē lilijas izmantoja uzturā, kosmētikā un kā ārstniecības augus apdegumu un citu brūču ārstēšanai.
Pirmā tika atklāta baltā lilija (Lilium candidum L.). Par tās dzimteni uzskata Vidusjūras floristiskā apgabala austrumdaļu: Mazāziju, Libānu un Ziemeļgrieķiju. Baltās lilijas ornaments Senajā Ēģiptē attēlots jau pirms 4000 gadiem. Romieši un vēlāk krustneši baltās lilijas ieveda arī Ziemeļeiropā. Romas impērijā baltās lilijas bija attēlotas Diānas un Venēras pieminekļos. Vidusjūras reģiona zemēs lilijas kļuva par nevainības, šķīstības un svētuma simbolu, līdzīgi kā Ēģiptiešiem lotosa zieds.
Sevišķi strauji lilijas izplatījās viduslaikos. Daudz balto liliju var ieraudzīt viduslaiku ģerboņos, skulptūrās un svētbilžu gleznojumos. Lilijas auga klosteru dārzos. Kļuva par kristietības simbolu un bija attēlotas baznīcas sakrālajos elementos. Tā kā kristietības simbolikā ir attēlota nevainība, šķīstība un skaidrība, tad tieši baltās lilijas kļuva par Jaunavas Marijas ziediem.
No 17. gadsimta lilijas sāka izmantot uzziedināšanai un iemācījās tās pavairot ar sēklām. Līdz 18. gadsimtam bija zināmas tikai 12 Eiropas un Amerikas liliju sugas. Daudz jaunu sugu tika atklātas 19. gadsimtā, kad vairāki zinātnieki pētīja liliju sugām bagāto Kaukāza floru.
Īpaši 19. gadsimtā un 20. gadsimta sākumā vērojama liela interese par lilijām. Iemesls bija daudzkārtējie ceļojumi un ekspedīcijas uz liliju dzimteni. Lilijas arvien vairāk tika kultivēts kā krāšņumaugs dārzos. Liliju audzēšanā jauns novirziens izveidojās 1903. gadā, kad Rietumķīnā atrada īpaši smaržīgo un krāšņo karalisko liliju Lilium regale, kuru ekspedīcijā atklāja angļu augu vācējs Ernests Vilsons.
Latvijā
Pirmās ziņas par lilijām Latvijā sastopamas Johana Cigras dārzniecības 1805. gadā izveidotajā katalogā, kur minētas 5 liliju sugas, taču 1890. gadā jau 19 liliju sugas un to varietātes. Karaliskā lilija Lilium regale Latvijā parādījās 1925. gadā.
Vislielākais nopelns liliju introdukcijā Latvijā bijis izcilajam speciālistam agronomam Viktoram Orehovam. 1941. gadā V. Orehovs uzsāka liliju krustošanu ar mērķi iegūt Latvijas klimatiskajiem apstākļiem atbilstošus augstvērtīgus hibrīdus. Viņa izveidotās šķirnes bija pazīstamas arī ārpus Latvijas robežām.
Pirmā liliju izstāde Latvijā notika 1986. gadā. Taču 1989. gadā Nacionālais botāniskais dārzs organizēja Starprepublikānisko liliju audzētāju sanāksmi — semināru, kurā piedalījās Baltijas Republiku, Maskavas un citu toreizējās PSRS republiku liliju audzētāji. Neilgi pēc šī semināra liliju audzētāji un interesenti no Latvijas, Lietuvas, Igaunijas pulcējās Nacionālajā botāniskajā dārzā, lai dibinātu pirmo neatkarīgo liliju audzētāju apvienību Baltijas republikās — asociāciju Lilium Balticum.
Botāniskais raksturojums
Lilijām raksturīgās pazīmes:
Liliju sīpols
Sīpols ir daudzgadīgs, sastāv no pamatnes un zvīņlapām. Sīpolā uzkrājas barības vielas un attīstās lapu un ziedu aizmetņi. Zvīņlapas ir biezas un sulīgas, un tās jumstiņveidā sedz cita citu. Zvīņlapu žāklēs ir aizstājējsīpola aizmetņi — pumpuri no kuriem attīstās jauni sīpoli. Katra no sīpola atdalīta zvīņlapa spēj veidot jaunu sīpolu. Atkarībā no sugas vai šķirnes īpatnībām zvīņlapu krāsa ir dažāda, sākot no baltas līdz purpursārtai. Atšķirīga ir arī sīpolu forma — koniska, olveidīga, plati olveida, apaļa, plakani apaļa, ieapaļa, ovāla vai iegarena.
Liliju saknes
Ar sakņu sistēmu lilijas uzņem no augsnes minerālvielas un ūdeni. Tās nedrīkst bojāt, apgriezt, iežāvēt, stādot salocīt un sablīvēt. Arī pārlieku lielas papildmēslojuma devas var bojāt saknes, kas atrodas tuvu augsnes virskārtai. Ir divu veidu saknes:
Liliju stublājs
Stublājs veidojas pārsvarā taisns no sīpola pamatnes. Dažām lilijām stublājs ir ložņājošs. Tas aug horizontāli līkločiem un tikai pēc 20—50 cm paceļas stāvus. Stublājs var būt no 30 cm līdz dažu metru augstumam. Daudzām lilijām uz stublāja augsnē tuvu zemes virskārtai attīstās vairsīpoliņi. Atsevišķām lilijām uz stublāja virszemes daļas lapu žāklēs attīstās pumpursīpoliņi, piemēram, tīģerlilijai. Lilijas, kas veido vairsīpoliņus un pumpursīpoliņus, ir viegli pavairojamas ar tiem. Pumpursīpoliņu attīstība ne vienmēr ir uzskatāms kā šķirnes pozitīvs rādītājs.
Liliju lapas
Lapa ir vienkārša un sastāv no vienas veselas lapas plātnes. Pēc formas tās ir lineāras, lancetiskas vai eliptiskas ar paralēlu vai lokveida dzīslojumu, to garums var būt 3—25 cm, bet platums 0,2—6 cm. Lapas uz stublāja var būt sakārtotas spirālē vai mieturos. Pamīšus jeb spirāliski lapas uz stublāja atrodas pie mezgla pa vienai. Ja uz stublāja pie viena mezgla ir piestiprinātas piecas vai vairākas lapas, tad tās ir sakārtotas mieturī, uz viena stublāja var būt 2—3 lapu mieturi, katrā 5—7 lapas.
Liliju ziedi
Ziediem ir sešas apziedņa lapas un sešas putekšņlapas, kas sastāv no putekšnīcas un kātiņa. Putekšņlapas apļveidā aptver irbuli. Irbulis ir tievs, diegveida, parasti garāks par putekšņlapām un augšgalā beidzas ar trīsdaivainu drīksnu. Zieda centrā ir auglenīca, kas sastāv no trīs cirkņiem. Auglenīcas apakšējā daļā — sēklotnē — atrodas sēklaizmetņi, no kuriem pēc apaugļošanās attīstās sēklas. Lilijas ir svešapputes augi. Tomēr iespējama arī pašappute, jo ziedēšanas laikā dažām sugām un šķirnēm irbulis spēcīgi uzliecas uz augšu un drīksna saskaras ar 2 augšējām putekšņlapām. Lilijām ir dažādas ziedu formas:
Liliju sēklas
Latvijas klimatiskajos apstākļos sēklas var ievākt tikai no jūnijā un jūlijā ziedošajām liliju sugām. Vēlu ziedošajām lilijām, kaut arī sēklas aizmetas, tās nespēj ārā nogatavoties. Sēklu skaits pogaļā dažādām sugām ir atšķirīgs. Apskatot liliju sēklas pret gaismu, tajās ir saredzams tumšāks pavedienveida dīglītis. Sēklas bez dīglīša ir neauglīgas un nedīgst.
Augsnes izvēle un sagatavošana
Liliju saknēs nav gaisa vadaudu, tādēļ tās ir pilnībā atkarīgas no gaisa daudzuma augsnē. Pārāk mitrās, pārpurvotās un sablīvētās augsnēs liliju sīpoli var aiziet bojā. Lilijas vislabāk aug augsnē, kura ir ielabota jau ilgus gadus, augsnē kurā ir daudz slieku un citu labvēlīgu augsnes organismu. Tāda augsne būs irdena, tajā labāk saglabājas mitrums, tajā labāk izdalās minerālvielas, un lilijas tās var labāk izmantot.
Lielākā daļa liliju labi aug augsnē, kuras pH līmenis ir starp 6 un 6,5. Parasti ielabotas dārza zemes pH ir tuvu tam. Vairumam jauno šķirņu ir laba spēja piemēroties atšķirīgiem pH līmeņiem. Ja augsne pārāk skāba, tās pH līmeni var pacelt kaļķojot. Ja magnijs augsnē ir pietiekoši daudz, tad visvienkāršāk kaļķot ar malto (celtniecības) krītu. Ja magnija pietrūkst, tad ar dolomīta miltiem. Arī pelni paaugstina augsnes pH līmeni. Ja augsne pārāk kaļķaina, tad visvienkāršāk to paskābināt iestrādājot neneitralizētu kūdru un mulčējot ar kūdru. Arī sulfātu minerālmēsli, piemēram, kālija sulfāts, paskābina augsni.
Ģeneratīvā pavairošana
Ģeneratīvā pavairošana notiek pavairojot ar sēklām. Savvaļā augošām liliju sugām ir ļoti labas atjaunošanās spējas, jo ar sēklām tās dažu gadu laikā spēj ievērojami izplatīties, un vienā vietā tās aug vairākus gadu desmitus. Ar sēklām pavairo sugas, bet šķirnes ar sēklām pavairot nevar, jo notiek pazīmju skaldīšanās pēc ģenētikas likumsakarībām. Pogaļu ar sēklām novāc, kad tās ir brūnas, bet kamēr vēl nebirst ārā. Ievāktās sēklas žāvē istabas temperatūrā dažas dienas, bet tad uzglabā 5 °C temperatūrā līdz sēšanai.
19. ieroču SS zenītartilērijas divizions
19. ieroču SS zenītartilērijas divizions bija Latviešu leģiona pretgaisa aizsardzības vienība 19. ieroču SS grenadieru divīzijas sastāvā. Kaujas gaitas beidza 1944. gada vasarā, kad ar 15. zenītartilērijas divizionu tika apvienots VI armiju korpusam pakļautajā 506. zenītartilērijas divizionā.
Džordžs Herberts Mīds
Džordžs Herberts Mīds (en, dzimis, miris ) bija amerikāņu filozofs, sociologs un psihologs. Saistīts ar Čikāgas Universitāti un pragmatisma tradīciju. Viens no sociālās psiholoģijas un amerikāņu socioloģijas kā tādas pamatlicējiem.
19. ieroču SS zenītartilērijas divizions
Izveidošana
19. zenītartilērijas diviziona formēšanu 1943. gada 14. oktobrī uzsāka kapteinis Pēteris Rudzītis, pirmos kadrus saņemot no zenītartilērijas kursiem Vācijā - 7 virsniekus, 18 instruktorus un 145 kareivjus. Novembra beigās divizions saņēma papildinājumus no apmācības vienībām Jelgavā, sasniedzot štatā noteikto personālsastāvu - 685 vīrus. Novembrī diviziona bruņojumā bija četri 88 mm FlaK 88 zenītlielgabali, deviņi 20 mm FlaK 38 zenītlielgabali, divi četrstobru 20 mm FlaK 38 zenītlielgabali un deviņi vienstobra 37 mm zenītlielgabali, taču trūka munīcijas apmācībām un motorizētu vilcēju to pārvietošanai.
Džordžs Herberts Mīds
No 1887. gada neilgu laiku mācījies Hārvarda Universitātē, 1888. gadā devās uz Leipcigu, kur papildinājies pie Vilhelma Vunta. No 1891. līdz 1894. gadam strādāja Mičiganas Universitātē, bet pēc tam līdz pat nāvei 1931. gadā — Čikāgas Universitātē. Dzīves laikā nepublicēja nevienu grāmatu, vēlāk tika izdoti Mīda darbu apkopojumi, pamatojoties uz rakstiem, lekcijām un pierakstiem.
19. ieroču SS zenītartilērijas divizions
Izveidošana
Līdz 1944. gada marta sākumam apgādes problēmas daļēji bija atrisinātas, trūka vairs tikai atbilstošas FlaK 88 mērierīces, un tika saņemta pavēle daļai diviziona - 37 mm un 20 mm baterijām - 2. martā sagatavoties izbraukšanai uz fronti.
Kaujas darbība
20. martā diviziona vadību pārņēma vācu SS-hauptšturmfīrers Keiks, 19. zenītartilērijas divizions ciešā sasaistē ar kājnieku vienībām piedalījās kaujās līdz pat atiešanai uz Latvijas teritoriju. Pēdējais tā komandieris bija leitnants Harijs Gusevs.
Glovers
Glovers var būt:
Hānava
Hānava (de) ir pilsēta Hesenē, Vācijā. Hānavā dzīvoja 95 370 iedzīvotāji. Atrodas Mainas upes krastā, netālu no Frankfurtes.
Cilvēki
Hānavā dzimuši:
Skots Pilgrims pret pasauli
"Skots Pilgrims pret pasauli" (en) ir 2010. gada Lielbritānijas, kanādiešu, ASV un Japānas komēdiju un fantastikas filma, kuras režisors ir Edgars Raits. Galvenās lomas filmā attēlo Maikls Sera, Mērija Elizabete Vinsteda, Kriss Evanss, Anna Kendrika, Brendons Rūts. Lai gan filma nebija kases grāvējs, tā ir ieguvusi kulta filmas statusu. Filma balstīta pēc grafiskā romāna "Skots Pilgrims" motīviem. Filmai raksturīgs ātrs temps un sirreāli specefekti, kurus iedvesmojušas datorspēles un komiksi.
Sižets
22 gadus vecais kanādiešu basģitārists Skots Pilgrims (Maikls Cera) satiekas ar vidusskolnieci Naivsu Čau (Elena Vonga), bet pamet, kad satiek Ramonu (Mērija Elizabete Vinsteda). Tikmēr Ramonas septiņi bijušie draugi viens pēc otra cenšas viņus izšķirt, izaicinot Skotu uz dueli.
Ļvivas Universitāte
Ivana Franko Ļvivas Nacionālā universitāte (uk) ir viena no vecākajām universitātēm Austrumeiropā un vecākā universitāte Ukrainā. Viena no vadošajām valsts universitātēm.
Vēsture
Ļvivas akadēmija ar universitātes tiesībām tika dibināta 1661. gadā.
1870. gados Ļvivas Universitātes Filozofijas fakultātē studēja Ivans Franko, slavens ukraiņu domātājs, rakstnieks, zinātnieks, tulkotājs, psihologs, politiķis un sabiedrisks darbinieks.
Jaunskotijas pussala
Jaunskotijas pussala (en) ir pussala Kanādas dienvidaustrumos. Kopā ar Keipbretonas salu veido Jaunskotijas provinci. Pussalas lielākā apdzīvotā vieta ir provinces galvaspilsēta Helifeksa.
Vēsture
Vēsturiski pussala bija mikmaku indiāņu apdzīvota teritorija. Kolonizācijas sākumposmā līdz 1713. gadam tā tika dēvēta par Akādijas pussalu un bija daļa no franču Akādijas kolonijas. Mūsdienās par Akādijas pussalu dēvē nelielu pussalu Ņūbransvikas ziemeļrietumos. Pēc Utrehtas līguma pussala nonāca Lielbritānijas kontrolē un to sāka dēvēt pēc Jaunskotijas kolonijas nosaukuma, bet tas joprojām nav oficiāls ģeogrāfisks nosaukums Kanādā.
Babri (Aizkalnes pagasts)
Babri ir ciems Aizkalnes pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 214 km attālumā no Rīgas.
Jaunskotijas pussala
Ģeogrāfija
Pussala izvietojusies starp Atlantijas okeānu austrumos, Sentlorensas līci ziemeļos un Menas līci dienvidos. Fandi līcis rietumos pussalu atdala no kontinenta, bet ar Ņūbransvikas krastu to savieno 24 km platais Šiņeto šaurums. Nortamberlendas šaurums ziemeļos pussalu atdala no Prinča Edvarda Salas, bet Kanso šaurums ziemeļrietumos — no Keipbretonas salas. Krasta līnija stipri izrobota, daudz nelielu līču un mazu saliņu.
Pussalas reljefs ziemeļu daļā paugurains, augstākais punkts 365 m vjl atrodas Kobekida kalnos. Dienvidu daļā līdzenumi. Lielākā daļa salas teritorijas apaugusi ar jauktajiem mežiem. Derīgie izrakteņi ir akmeņogles, barīts, ģipšakmens.
Kristofers Ajers
Kristofers Vasbaks Ajers (no, dzimis ) ir Norvēģijas futbolists, spēlē centra aizsarga pozīcijā, Norvēģijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2021. gada Ajers pārstāv Anglijas Premjerlīgas komandu Brentford.
Norvēģijas futbola izlases sastāvā debitējis 2018. gada martā.
Sasniegumi
Celtic
Ērnijs Benkss
1950. gadā sācis spēlēt Kanzassitijas "Monarchs" sastāvā nēģeru beisbola līgā. 1953. gadā debitējis MLB "Cubs" sastāvā. Karjeras laikā 14 reizes piedalījies Visu zvaigžņu spēlē, divas sezonas pēc kārtas ticis atzīts par Nacionālās līgas vērtīgāko spēlētāju, tāpat ir saņēmis Zelta cimda balvu. Pēdējos karjeras gadus bija kluba spēlējošais treneris. 1970. gada sezonā sasniedza 500 veikto mājas skrējienu robežu. 1972. gadā pievienojās treneru korpusam pēc spēlētāja karjeras beigām.
1977. gadā iebalsots Nacionālajā beisbola slavas zālē. 1999. gadā iekļauts MLB gadsimta simboliskajā izlasē.
Ilova
Ilova ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistes dienvidos uz dienvidiem no Zelona Guras. Vēsturiski pazīstama arī ar vācisko nosaukumu Halbava, jo līdz 1945. gadam atradās Vācijā, tomēr, pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet vācu iedzīvotāji padzīti. Senatnē purva rūdas ieguves centrs.
Blusu grīslis
Blusu grīslis (la) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Centrāleiropā un Rietumeiropā. Latviju šķērso blusu grīšļa izplatības areāla austrumu robeža, tādēļ valsts rietumu, ziemeļu un vidusdaļā augs sastopams retumis, valsts austrumu rajonos ļoti reti, dažviet nav atrasts vispār.
Augs aug purvainās pļavās un zāļu purvos ar skraju veģetācijas segumu, nereti kaļķainās vietās.
Apraksts
Blusu grīslis ir daudzgadīgs, 10—35 cm garš grīšļu dzimtas lakstaugs, kurš pieaug vienvārpas grīšļu grupai.
Augs ir vienmājnieks — tā vīrišķie un sievišķie ziedi atrodas uz viena auga, sievišķie vārpiņas apakšdaļā, un vīrišķie ir augšdaļā. Augs veido skraju ceru. Tā stublājs ir apaļš, lapas ir pavedienveidīgas un īsākas nekā stublājs. Vīrišķie ziedi vārpiņas galā ir šauri vālesveidīgajā daļā. Tūlīt zem tās ir slīpi lejupvērsti vai horizontāli atstāvoši 5—11 pūslīši, kas veido vārpiņas sievišķo daļu. Augļa pūslīši ir slaidi, iegareni, 0,4—0,6 cm gari, kuri kļūst spīdīgi un tumšbrūni, kad nogatavojas. Segplēksne ir ovāla, gaišbrūna, un mazliet īsāka nekā pūslītis. Zied maijā, jūnijā.