cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rostislavs Pļats
Biogrāfija
Rostislavs Pļats dzimis 1908. gada 13. decembrī Rostovā pie Donas. Viņa tēvs Ivans Pļats bija Rostovā pazīstams advokāts. Tēvs bija poļu izcelsmes, bet māte Zinaīda bija ukrainiete no Poltavas. Kad piedzima dēls Rostislavs, māte jau bija saslimusi ar tuberkulozi. Tādēļ ģimene pārcēlās uz Kislovodsku, kur klimats bija mātei labvēlīgāks. Tomēr pēc astoņiem gadiem māte nomira. Tēvs ar dēlu pārcēlās uz Maskavu un pēc dažiem gadiem vēlreiz apprecējās. Tēva advokāta klienti bieži bija aktieri un režisori. Līdz ar to Rostislavs iepazinās ar teātra vidi un ieinteresējās par aktiermākslu. Lai savu vārdu padarītu skanīgāku, saņemot pasi 16 gadu vecumā, Rostislavs tēva vārdu pārveidoja no Ivanoviča uz Janoviču.
Darbs teātrī
Rostislavs Pļats Maskavā mācījās Jurija Zavadska teātra mākslas kursos un 1927. gadā uzsāka aktiera darbu Zavadska teātra studijā. 1936. gadā kopā ar teātra trupu pārcēlās uz Rostovu pie Donas, kur strādāja nesen uzceltajā Maksima Gorkija vārdā nosauktajā teātrī. Pēc pāris gadiem Pļats atgriezās Maskavā un strādāja Maskavas valsts Ļeņina komjaunatnes vārdā nosauktajā teātrī Ленком (1938—1941).
Otrā pasaules kara laikā Pļats palika Maskavā, strādāja radiostudijā. Reiz uzlidojuma laikā ceļā uz radiostudiju gandrīz gāja bojā. Iegūtā kājas trauma Pļatam palika uz visu mūžu. Vēlāk Maskavā piedzīvoto Pļats aprakstīja savos memuāros Без эпилога.
Maskavā kara laikā palikušie aktieri pamazām apvienojās. Tika nodibināts Maskavas drāmas teātris (mūsdienās — Maskavas akadēmiskais Vladimira Majakovska teātris). Pļats sākumā strādāja šajā teātrī, bet vēlāk no 1943. gada līdz pat mūža galam — Valsts akadēmiskajā Maskavas padomes teātrī (Театр имени Моссовета).
Darbs kinofilmās
1973. gadā Pļats piedalījās Padomju Savienībā plaši pazīstamajā televīzijas seriālā "Septiņpadsmit pavasara mirkļi", atveidojot pastora Friča Šlaga lomu. Pēc tam piedalījās filmās Авария (1974), Однофамилец (1978), На Гранатовых островах (1981), Послесловие (1983) un TV seriālā Визит к Минотавру (1987).
Privātā dzīve
Pļats bija precējies divas reizes. Pirmā sieva Ņina Butova bija aktrise Valsts akadēmiskajā Maskavas padomes teātrī. Pēc sievas nāves 1978. gadā Pļats vēlreiz apprecējās. Viņa otrā sieva bija Ludmila Muratova, Krievijas teātra mākslas institūta ГИТИС pasniedzēja un Vissavienības radio diktore. Abās laulībās bērnu nebija.
Pļats nomira 1989. gada 30. jūnijā 80 gadu vecumā. Apglabāts Novodevičjes kapsētā Maskavā.
Putradžaja
Putradžaja (ms) ir plānota pilsēta Malaizijā, atrodas 25 kilometrus uz dienvidiem no Kualalumpuras. Kalpo kā Malaizijas federācijas administratīvais centrs. 1999. gadā valdības mītne tika pārvietota uz Putradžaju Kualalumpuras apkaimes pārapdzīvotības un sastrēgumu dēļ. Tomēr Kualalumpura joprojām ir Malaizijas galvaspilsēta; tur atrodas karalis un parlaments, kā arī valsts darījumu un finanšu centrs. Puradžajas izveide bija bijušā premjerministra Mahatira Mohamada ideja un realizācija. 2001. gadā Putradžaja kļuva par Malaizijas trešo federālo teritoriju pēc Kualalumpuras un Labuanas.
Pilsēta nosaukta pirmā Malaizijas premjerministra Tunku Abdula Rahmana Putras vārdā. Tā atrodas MSC Malaysia ekonomiskajā zonā līdz ar nesen attīstīto Kiberdžaju. Sanskritā "putra" nozīmē ‘princis’ vai ‘vīriešu dzimuma bērns’ un "džaja" apzīmē ‘panākumus’ vai ‘uzvaru’. Putradžajas attīstība sākās 1990. gadu sākumā, un šobrīd ir pabeigti daudzi no lielajiem projektiem, un tuvā nākotnē tiek sagaidīts iedzīvotāju skaita pieaugums.
Portofransē
Portofransē ir Francijas vissezonas pētniecības stacija Indijas okeānā, Kergelēna arhipelāgā, Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemju administratīvais centrs. Izvietota salas austrumos, Kurbē pussalas dienvidos, Morbiāna līča krastā. Lai arī apdzīvotā vieta skaitās ciems, tajā nav pastāvīgo iedzīvotāju; vasarā tur uzturas vairāk nekā 100 cilvēki, ziemā — ap 60.
Vēsture
Lai nostiprinātu savu suverenitāti arhipelāgā, Francija 1949. gada decembrī vietā, kas bija piemērota lidlauka izbūvei (bet kas joprojām nav izbūvēts), izveidoja pagaidu bāzi. 1951. gadā tur tika ierīkota pastāvīga meteostacija, kas vēlāk papildināta ar laboratorijām ģeomagnētisko, ģeofizisko, atmosfēras un citu pētījumu veikšanai.
No 1955. līdz 1957. gadam Portofransē tika izbūvēta roņu apstrādes fabrika, kas slēgta 1960. gadā, bet aprīkojums izvests uz Reinjonu.
Portofransē stacijas ēku kopējā platība ir ap 9000 m²; tur atrodas kinoteātris, hospitālis, kapela, bibliotēka, pasts, sporta komplekss. 4 km uz austrumiem no Portofransē atrodas CNES (Centre national d'études spatiales) satelītu novērošanas stacija.
Jaunzeļči
Jaunzeļči ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 264 km attālumā no Rīgas.
Eiropas čempionāts starptautiskajā dambretē sievietēm
Eiropas čempionāts starptautiskajā dambretē sievietēm ir ikgadējas sacensības, kas notiek Pasaules dambretes federācijas (FMJD) paspārnē. Pirmais čempionāts notika 2000. gadā Zaporižjē, Ukrainā. Tajā uzvarēja Krievijas pārstāve Tamāra Tansikužina. Tas notiek reizi divos gados saskaņā pēc Šveices sistēmas. Ātrspēles čempionāti tiek rīkoti katru gadu kopš 2008. gada, bet rapida čempionāti kopš 2012. gada.
Jaunzeļči
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V600.
Vadims Šipačovs
Vadims Šipačovs (dzimis 1987. gada 12. martā) ir krievu hokejists, centra uzbrucējs. Pašlaik (2022) Šipačovs spēlē KHL kluba Maskavas "Dinamo" sastāvā.
Spēlētāja karjera
Savu karjeru Vadims uzsāka dzimtajā Čerepovecā, 2003.—04. sezonā spēlējot "Severstal" otrajā sastāvā Krievijas Pirmajā līgā. Jau 2005.—06. sezonā Šipačovs debitēja arī Krievijas Superlīgā. No 2006. līdz 2008. gadam Šipačovs spēlēja Krievijas Augstākās līgas kluba HK Belgoroda rindās, taču tad atgriezās "Severstal". Ja 2008.—09. sezonā Šipačovs dalīja spēles laiku starp pirmo un otro sastāvu, jau nākamajās divās sezonās Šipačovs bija kļuvis par vienu no vadošajiem komandas spēlētājiem. Šipačovs tika atzīts arī par 2011.—12. sezonas septembra mēneša labāko KHL uzbrucēju.
Pēc 2012.—13. gada sezonas noslēguma tika aizmainīts uz Sanktpēterburgas SKA. 2015. gadā SKA rindās kļuva par Gagarina kausa ieguvēju.
Krievijas hokeja izlases rindās kļuvis par 2014. gada Pasaules čempionu.
Pieņemtais dāmas gambīts
Pieņemtais dāmas gambīts ir šaha atklātne, kas sākas ar gājieniem: '''1. d2-d4 d7-d5 2. c2-c4 d5xc4 '''.
Stratēģiskā ideja
Baltie cenšas izveidot stabilu bandinieku centru un attīstīt iniciatīvu karaļa spārnā, melnie izdarīt figūru spiedienu pret centru, panākot dažos variantos asus taktiskus sarežģījumus.
Variants ar lamatām
Iegūtā bandinieka sargāšana (pēc 3. e2-e3) var novest pie ātra zaudējuma.
Mūlis
Mūlis (Equus asinus x caballus) ir ēzeļu tēviņa un zirgu mātītes (ķēves) pēcnācējs. Mūlis nav tas pats, kas zirgēzelis (ērzeļa un ēzeļu mātītes pēcnācējs) — šis hibrīds ir daudz līdzīgāks ēzelim, nekā mūlis. Mūļi ir mājlopi, kurus jau vairāk nekā 3000 gadus izmanto nastu nešanai. Par viņu izcelsmes vietu uzskata Mazāziju. Mūļi ir sterili, tas ir, viņiem nevar būt pēcnācēji. 2009. gadā visvairāk mūļu tika audzēti Meksikā (3,28 miljoni) un Ķīnā (2,96 miljoni).
Klimentine
Klimentine ir ciems Alūksnes novada Pededzes pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 1 km no pagasta centra Pededzes, 27 km no novada centra Alūksnes un 228 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P42.
Imūnanalīze
Imūnanalīze ir bioķīmisks tests, ar kuru mēra makromolekulas vai mazas molekulas klātbūtni vai koncentrāciju šķīdumā, izmantojot antivielu (parasti) vai antigēnu (dažkārt). Molekulu, ko nosaka ar imūnanalīzi, bieži sauc par "analizējamo vielu", un daudzos gadījumos tā ir olbaltumviela, lai gan tās var būt arī cita veida molekulas, dažāda lieluma un veida, ja vien ir izstrādātas atbilstošas antivielas, kurām ir testam vajadzīgās īpašības. Analizējamās vielas bioloģiskajos šķidrumos, piemēram, serumā vai urīnā, medicīnā un pētniecībā bieži mēra, izmantojot imūnanalīzes.
Telavi
Telavi ir pilsēta Gruzijas austrumos, Alazani upes ielejā, Kahetijas mhares un Telavi municipalitātes centrs.
Imūnanalīze
Imūnanalīzēm ir dažādi formāti un variācijas. Imūnanalīzes var veikt vairākos posmos, pievienojot reaģentus un izskalojot vai atdalot tos dažādos analīzes posmos. Daudzpakāpju analīzes bieži sauc par atdalīšanas imūnanalīzēm vai heterogēnām imūnanalīzēm. Dažas imūnanalīzes var veikt, vienkārši sajaucot reaģentus un paraugu un veicot fizikālus mērījumus. Šādus testus sauc par homogēnām imūnanalīzēm vai retāk par imūnanalīzēm bez atdalīšanas.
Imūnanalīzēs bieži izmanto kalibratoru. Kalibratori ir šķīdumi, par kuriem ir zināms, ka tie satur attiecīgo analizējamo vielu, un šīs analizējamās vielas koncentrācija parasti ir zināma. Salīdzinot analīzes reakciju uz reālu paraugu ar analīzes reakciju, kas iegūta, izmantojot kalibratorus, ir iespējams interpretēt signāla stiprumu attiecībā uz analizējamās vielas klātbūtni vai koncentrāciju paraugā.
"Trakojošā" figūra
"Trakojošā" figūra jeb desperado šahā ir neaizsargāta, apdraudēta vai iesprostota figūra, kas sit pretinieka figūru vai bandinieku, lai savstarpējo secīgo nomaiņu rezultātā panāktu savai pusei labvēlīgāku šaha materiāla bilanci vai neaizsargāta figūra, kas uzbrūk pretinieka figūrai (visbiežāk karalim) un kuru nedrīkst ņemt pata dēļ. "Trakojošā" figūra bieži vien dod iespēju pusei, kas atrodas zaudētā stāvoklī, panākt neizšķirtu ar mūžīgo uzbrukumu (mūžīgo šahu).
Telavi
Vēsture
Sena apdzīvota vieta, vēstures avotos pirmoreiz minēta 2. gadsimtā Klaudija Ptolemaja darbos kā Teleda. 8. gadsimtā pilsēta kļuva par nozīmīgu reģionālo politisko un administratīvo centru. No 10. līdz 12. gadsimtam Telavi bija Kahetijas karalistes galvaspilsēta, vēlāk kļuva par vienu no Gruzijas Karalistes politiskajiem un ekonomiskajiem centriem. Pēc vairāku gadsimtu panīkuma atdzima 17. gadsimtā kā Kahetijas karalistes galvaspilsēta, bet kopš 1762. gada — Austrumgruzijas karalistes otrā galvaspilsēta (pēc Tbilisi). Pēc Austrumgruzijas pievienošanas Krievijai Telavi kļuva par apriņķa centru Tbilisi guberņā.
Kopš 2015. gada Telavi municipalitāte ir Talsu novada sadraudzības pašvaldība.
Plūkši
Plūkši (arī Plukši) ir ciems Gulbenes novada Rankas pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā.
Brendons Gormlijs
Fīniksas "Coyotes" debitējis 2013–14. gada sezonā, bet pārsvarā spēlējis AHL komandā Portlendas "Pirates". 2015–16. gada sezonā spēlējis arī Kolorādo "Avalanche". 2017. gadā pārcēlies uz Zviedrijas hokeja līgas klubu Mora IK, vēlāk spēlējis Somijas hokeja līgas komandā Turku TPS, Zviedrijas komandā Frölunda HC un Vācijas hokeja līgas klubā Štraubingas "Tigers". 2021. gadā pievienojies KHL līgas komandai Rīgas "Dinamo", savukārt tā paša gada decembrī viņš tika aizmainīts uz Jaroslavļas "Lokomotiv".
Gormlijs tika iekļauts Kanādas hokeja izlases sastāvā 2022. gada ziemas olimpiskajām spēlēm.
Zablūdnīki
Zablūdnīki (arī Zabludnieki, Zabludnīki) ir ciems Vārkavas novada Upmalas pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 4,2 km no pagasta un novada centra Vecvārkavas un 199,2 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa V678 (Līksna–Kalupe–Vecvārkava–Rožupe).
Ungārijas Olimpiskā komiteja
Ungārijas Olimpiskā komiteja (hu) ir Nacionālā Olimpiskā komiteja, kas pārstāv Ungāriju un tās sportistus Olimpiskajās spēlēs un citos starptautiskajos sporta pasākumos. Komitejas galvenā mītne atrodas Ungārijas galvaspilsētā Budapeštā. Ungārijas izmantotais SOK kods ir HUN.
Ungārijas Olimpiskā komiteja ir viena no senākajām nacionālajām olimpiskajām komitejām pasaulē. Tā ir izveidota 1895. gada 18. decembrī.
Biedru federācijas
Ungārijas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Ungārijā darbojas 33 olimpiskās vasaras un 5 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.
Aleksandrs Venbergs
Karjera
Savu karjeru Venbergs sāka Allsvenskan līgas komandā Djurgårdens IF. 2013–14. gada sezonu pavadīja Zviedrijas hokeja līgas komandā Frölunda HC. 2014. gadā Venbergs pievienojās Kolumbusas "Blue Jackets", kur pavadīja sešas sezonas. 2020. gadā Venbergs kā brīvais aģents pievienojās Floridas "Panthers".
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā piedalījies 2016. un 2019. gada Pasaules čempionātā.
Par Latvijas PSR suverenitāti
Latvijas PSR Augstākās Padomes deklarācija „Par Latvijas PSR suverenitāti” ir dokuments, kuru 1989. gada 28. jūlijā pieņēma Latvijas PSR Augstākā Padome Anatolija Gorbunova vadībā. Šī deklarācija pasludināja, ka PSRS likumi Latvijas teritorijā stājas spēkā tikai pēc tam, kad tos ratificējis Latvijas PSR augstākais valsts varas orgāns.
Preambula
Deklarācijas preambulā bija konstatēts, ka ilgstoši tika pārkāptas latviešu tautas tiesības uz savdabīgu attīstību un nacionālo pašnoteikšanos. 1917.—1920. gadā bija izveidots padomju nacionālais valstiskums (Latvijas SPR), bet vēlāk neatkarīga demokrātiska republika, kuru atzina Ļeņina vadītā Padomju Krievija un citas pasaules valstis. 1940. gadā, balstoties uz 1939. gada 23. augusta Neuzbrukšanas pakta slepeno papildu protokolu, ko bija parakstījusi Vācija un Padomju Savienība, Latvijas Republikas valstiskā suverenitāte tika zaudēta un tā tika iekļauta PSRS sastāvā. Staļinisms un tam sekojošais administratīvi komandējošais totalitārisms noveda pie Latvijas ekonomikas un kultūras pagrimuma, kā arī ekoloģiskās krīzes, deformēja nacionālās attiecības un devalvēja vispārcilvēciskās vērtības.
Saturs
"... Pildot Latvijas tautas gribu, Latvijas PSR Augstākā Padome pasludina:
Rīgas Tālmācības vidusskola
Rīgas Tālmācības vidusskola darbojas kopš 2009. gada. Rīgas Tālmācības vidusskolas pamatmērķis ir dot iespēju iegūt izglītību neklātienē – tālmācībā cilvēkiem, kuriem nav iespēju regulāri apmeklēt izglītības iestādi darba, dzīves vietas, veselības stāvokļa, sociālu vai citu apstākļu dēļ. Tie ir sportisti, modeles, māmiņas, ārzemēs dzīvojoši cilvēki, dienējoši karavīri, aktīvi biznesmeņi, kā arī pieaugušie, kas mācības reiz pārtraukuši un tagad vēlas atsākt, iegūstot pamatizglītību vai vidējo izglītību.
Vēsture
Rīgas Tālmācības vidusskola dibināta un reģistrēta izglītības iestāžu reģistrā kā pirmā tālmācības vidusskola Latvijā 2009. gada 6. martā. 2009. gada 30. aprīlī Rīgas Tālmācības vidusskola pirmo reizi Latvijā saņēma licenci vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programmas (31011013) īstenošanai tālmācības formā. Līdz ar to skola sāka izglītojamo uzņemšanu un izglītības programmas īstenošanu ar 2009./2010.mācību gadu. 2009./2010.mācību gada laikā skola, atbilstoši izglītojamo pieprasījumam, papildus izstrādāja un licencēja vispārējās vidējās izglītības humanitārā un sociālā virziena tālmācības programmu un pamatizglītības otrā posma (7.-9.klase) tālmācības programmu.
Jurģis Mačūns
Jurģis Mačūns (lt;  — ) bija lietuviešu izcelsmes amerikāņu mākslinieks. Viņš bija viens no Fluxus, starptautiskas mākslinieku, arhitektu, komponistu un dizaineru kopienas, dibinātājiem un galvenais koordinators. Šajā kustībā bija arī tādi mākslinieki kā Ay-O, Jozefs Beiiss, Džordžs Brehts, Diks Higinss, Joko Ono, Nams Džuns Paiks un Volfs Vostells.
Rīgas Tālmācības vidusskola
Vēsture
2010. gada aprīlī notika Rīgas Tālmācības vidusskolas un tās īstenoto izglītības programmu pirmā akreditācija. Akreditācijas komisija augstu novērtēja skolas darbību un veikumu, piešķirot skolai un visām tās īstenotajām izglītības programmām akreditāciju uz maksimāli iespējamo termiņu, t.i., uz 6 gadiem - līdz 2016. gadam.
Jurģis Mačūns
Mačūns ir plašāk pazīstams pirmo hepeningu organizators un izpildītājs, kā arī ietekmīgu mākslinieku apvienotājs kopdarbiem.
Rīgas Tālmācības vidusskola
Vēsture
2017. gadā Rīgas Tālmācības vidusskola un visas tās īstenotās izglītības programmas atkārtoti tika akreditētas uz maksimālo termiņu - līdz 2022. gadam. Akreditācijas ekspertu komisija, izvērtējot skolu 16 noteiktajos kvalitātes kritērijos, sniedza vērtējumu – 12 kritērijos ļoti labi (augstākais iespējamais vērtējums) un 4 kritērijos labi, akcentējot skolas darbu kā augsti profesionālu, ar individualizētu pieeju katram audzēknim un kā paraugu citām privātajām tālmācības vidusskolām Latvijā.
Absolventi
Šobrīd Rīgas Tālmācības vidusskolu ir absolvējuši jau vairāk nekā 1500 absolventu, kas savas studijas turpina gan Latvijā, pretendējot uz budžeta vietām, gan prestižās ārzemju augstskolās. Daudzi no Rīgas Tālmācības vidusskolas absolventiem ir profesionāli un ievērojamus rezultātus sasnieguši sportisti, kā, piemēram:
Izglītības programmas (2019.gads)
Rīgas Tālmācības vidusskola īsteno 4 izglītības programmas tālmācības formā:
Tradīcijas
Rīgas Tālmācības vidusskolas mācību procesu bagātina un papildina nu jau vairākas tradīcijas. Katru pavasari skolas kolektīvs un audzēkņi piedalās Rīgas maratonā, kā arī popularizē savu skolu ikgadējās izstādē “Skola”. Būtiska loma ir tādām tradīcijām kā mācību gada atklāšanas pasākumam, kā arī katra mācību gada nozīmīgākajam notikumam - 9. un 12.klašu izlaidumam.
Dalība starptautiskos projektos
Regulāri tiek apzināta arī kaimiņvalstu pieredze tālmācībā. Rīgas Tālmācības vidusskolai ir noslēgti sadarbības līgumi ar līdzīgām tālmācības skolām Somijā, Lietuvā un Igaunijā , kas īsteno vispārējās izglītības programmas tālmācības formā.
Kandavas iela (Jūrmala)
Kandavas iela ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Kandavas iela sākas krustojumā ar Laidzes ielu un beidzas krustojumā ar Litenes ielu. Kopējais ielas garums ir 350 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Ičkērijas Čečenu Republika
Ičkērijas Čečenu Republika (čečenu: Нохчийн Республик Ичкери, Nóxçiyn Respublik Içkeri; krievu: Чеченская Республика Ичкерия), līdz 1994. gada 14. janvārim — Čečenijas Republika (čečenu: Нохчийн Пачхьалкх Нохчийчоь, Nóxçiyn Paçẋalq Noxçiyçö; krievu: Чеченская Республика) bija de facto valsts, kas faktiski kontrolēja lielāko daļu no bijušās Čečenijas-Ingušijas APSR. 1991. gada 30. novembrī Ingušijā notika referendums, kurā tika nobalsots par atdalīšanos no Ičkērijas Čečenu Republikas un pievienošanos Krievijas Federācijai kā konstitucionāla republika.
Pirmais Čečenijas karš beidzās ar separātistu spēku uzvaru. Pēc de facto neatkarības iegūšanas no Krievijas, valstī izveidojās bandas, kuru apkarošanai valdība veltīja lielas pūles. 1997. gada novembrī Ičkērija tika pasludināta par islāma republiku. 1999. gada augustā sākās Otrais Čečenijas karš, kas oficiāli beidzās 2009. gada aprīlī pēc vairāku gadu ilgas karadarbības.
2022. gada 18. oktobrī Ukrainas parlaments nobalsoja par Ičkērijas Čečenu Republikas atzīšanu par "īslaicīgi okupētu". Ukraina aicināja starptautisko sabiedrību veikt neatkarīgu izmeklēšanu par Ičkērijas teritorijā pastrādātajiem Krievijas noziegumiem.
Džordže Balaševičs
Džordže Balaševičs (sr, dzimis, miris ) bija ievērojams serbu un bijušās Dienvidslāvijas dziedātājs, dziesmu autors, rakstnieks un aktieris.
Balaševičs savu karjeru uzsāka 1977. gadā kā poproka grupas Жетва dalībnieks, pēc tam viņš ķērās pie poproka grupas Рани Мраз izveides. Pēc divu albumu izdošanas Рани Мраз izjuka, un Balaševičs uzsāka veiksmīgu solo karjeru, kas ilgusi līdz mūsdienām. Lai gan viņa sākotnējie darbi galvenokārt bija orientēti uz poproku, turpmākajā karjerā viņš bieži izmantoja roka, šansona un tautas mūzikas elementus, savukārt viņa dziesmu teksti bieži apcerēja romantiskas, humoristiskas vai politiskas un sociālas tēmas.
Agrīnā biogrāfija
Balaševiča vecāki bija serbs Jovans Balaševičs un Veronika Doleneca, pusungāriete, pushorvātiete no Rasiņas netālu no Koprivnicas Horvātijā. Viņam ir māsa Jasna. Viņa vectēva uzvārds bija Balaševs, bet 1935. vai 1941. gadā vectēvs to nomainīja uz serbiskāko Balaševičs.
Jaunākais Balaševičs uzauga Jovana Cvijiča ielā Novisadā, tajā pašā mājā, kur viņš joprojām dzīvo. Dzeju viņš sāka rakstīt pamatskolā. Viņš pameta vidusskolu trešajā gadā, jo, pēc paša vārdiem, ienīda tādus mācību priekšmetus kā matemātika, fizika un ķīmija, bet kā nepilna laika students ieguva vidusskolas diplomu un nokārtoja provizorisko eksāmenu ģeogrāfijas studijām universitātē. Tomēr universitātes vietā 1977. gadā Džordže pievienojās grupai Жетва ("Ražas novākšana").
Karjeras sākums: Žetva un Rani Mraz
Pēc Balaševiča pievienošanās grupai Жетва ierakstīja humoristiskā tango singlu "У раздељак те љубим", kas tika pārdots vairāk nekā 180 000 eksemplāros — ļoti liels skaits Dienvidslāvijai.
1978. gadā viņš pameta Žetvu un kopā ar Vericu Todoroviču izveidoja grupu Рани Мраз ("Rīta sals"). Grupa debitēja 1978. gada mūzikas festivālā Opatijā ar dziesmu Moja prva ljubav (“Mana pirmā mīlestība”). Рани Мраз bija nestabils sastāvs, taču tai izdevās gūt lielu popularitāti ar Balaševiča uz poproku orientētajām dziesmām, kas tika izlaistas 7 singlos. 1978. gada laikā bijušie grupas Suncokret dalībnieki Biļana Krstiča un Bora Džordževičs pievienojās grupai (tā izveidojot slavenāko no Рани Мраз sastāviem), un viņi kopā ierakstīja Balaševiča sarakstīto dziesmu "Računajte na nas" (Рачунајте на нас — "Paļaujieties uz mums"), kas pasvītroja jauniešu uzticību komunistiskajai kārtībai, saglabājot pie tam tiesības uz savu dzīves stilu. Dziesma kļuva populāra gan komunistu varas pārstāvju, gan tautas vidū, kļūstot par savdabīgu Dienvidslāvijas lojālo jauniešu himnu, gūstot arī starptautisku popularitāti (piemēram, futbola fanāti ierakstīja savu divvalodu variantu). Pēc dažu mēnešu sadarbības Verica Todoroviča un Bora Džordževičs pameta grupu (Džordževičs pie tam izveidoja pats savu slavenu smagā roka grupu Рибља Чорба), tāpēc Biļana Krstiča un Balaševičs ierakstīja Рани Мраз pirmo albumu Мојој мами уместо матурске слике у излогу ar studijas mūziķu palīdzību.
1979. gada Splitas festivālā Balaševičs ieguva pirmo vietu ar singlu Панонски морнар ("Pannonijas jūrnieks"). Dažus mēnešus vēlāk Rani Mraz astoņas reizes pēc kārtas izpārdeva visas biļetes Belgradas Sindikāta nama zālē. 1980. gadā Balaševičs dienēja Dienvidslāvijas Tautas armijā Zagrebā un Požarevacā, kur viņam vienlaikus bija loma TV šovā Војници ("Karavīri"), bet pie tam arī atrada laiku, lai uzrakstītu dziesmu Због тебе (“Tevis dēļ”) populārajam jaunajam dziedonim Zdravko Čoličam un dziesmu tekstus vairākām dziesmām, kas ierakstītas Сребрна крила albumā Ja sam samo jedan od mnogih s gitarom ("Es esmu tikai viens no daudziem ar ģitāru").
80. gadi
Balaševičs uzsāka savu solo karjeru 1982. gadā ar albumu Пуб ("Valets"), kas tika labi uzņemts. Albumu producēja Josips Bočeks, kurš producēs arī Balaševiča nākamos divus albumus. Neilgi pēc tam, Balasevičs spēlēja lomu seriālā Поп Ћира и поп Спира ("Pops Džira un pops Spira"), kas veidots pēc Stevana Sremaca romāna ar tādu pašu nosaukumu. 1982.–1983. gada ziemu viņš pavadīja turnejā, kuras laikā pirmo reizi izpārdeva biļetes Belgradas Savas centra zālē. Kopš tā laika Savas centra koncerti kļuva par viņa preču zīmi turpmākajos gados. Tajā laikā viņš Belgradas futbola klubam Crvena zvezda uzrakstīja dziesmu Хеј чаробњаци, сви су вам ђаци (“Hei, burvji, visi var no jums mācīties”).
1983. gada decembrī Balaševičs izdeva albumu Целовечерњи тхе Кид. Nākamais albums 003 tika izdots 1985. gadā.
1986. gadā Balaševičs izdeva albumu Бездан ("Bezdibenis"). Ierakstu producēja Džordže Petrovičs un aranžējumus veica Aleksandars Dujins. Šie divi kļuva par galvenajiem Balaševiča līdzgaitniekiem nākamajos gados. Viņi kļuva par mugurkaulu Balaševiča atbalsta grupai, sauktai The Unfuckables (lai gan šī grupa pastāv tikai neformāli).
1987. gadā Balaševičs izlaida savu pirmo un pēdējo koncertu dubultalbumu, У твојим молитвама ("Tavās lūgšanās"). Albums tika ierakstīts 1986. un 1987. gadā viņa koncertos Sarajevā, Zagrebā,Belgradā un Novisadā. Albumā bija dāvanu singls ar iepriekš neizdotajiem ierakstiem "1987" un "Poluuspavanka" ("Pusšūpuļdziesma"). Albumā bija arī iepriekš neierakstīta dziesma "Samo da rata ne bude" ("Lai tikai nebūtu kara"). Dziesma tika ierakstīta tiešraidē ar lielu bērnu kori, kurš kopā ar Balaševiču aicināja nepieļaut karu — tomēr pēc dažiem gadiem karš sākās. 1987. gada 19. jūlijā Balaševičs kopā ar Parni Valjak, Леб и сол un Рибља Чорба uzstājās Maksimira stadionā Zagrebā 1987. gada vasaras Universiādes noslēguma ceremonijā.
Nākamais Balaševiča studijas albums Панта реи iznāca 1988. gadā. Dziesma “Requiem” bija veltīta nesen mirušajam Josipam Brozam Tito, savukārt satīrā “Soliter” raksturo Dienvidslāviju kā ēku, no kuras vairs atlikusi tikai fasāde, kamēr pamati noslīd. Albums bija ieturēts drūmos toņos, jo Balaševičs juta tuvojošos valsts katastrofu. Blūza pieskaņa bija klāt dziesmās "Neki se rode kraj vode" ("Daži bija dzimuši pie ūdens") un "Nemam ništa s tim" ("Man nav ar to ko darīt"). Nākamais Balaševiča albums Три послератна друга ("Trīs pēckara draugi") tika saukts Музика из истоименог романа ("Mūzika no tāda paša nosaukuma romāna"), atsaucoties uz viņa uzrakstīto romānu. Albumā bija iekļauti hīti "Кад одем", "D-moll", "О, Боже" un uz tautas mūziku orientētā "Девојка са чардаш ногама" ("Meitene ar čardaša kājām"). Dziesmā "Sugar Rap" ir dzirdama karikatūra par repu.
1990. gadi
Albums Марим ја... ("Es mīlu...") tika izlaists 1991. gadā.
Sākoties Dienvidslāvijas kariem, Balaševičs bija spiests pārtraukt sadarbību ar horvātiem Staniču un Grabušiču. Daļēji savas pretkara attieksmes dēļ Balaševičs nokļuva izolācijā. Viņa nākamais albums Један од оних живота ("Viena no tām dzīvēm") izdots 1993. gadā. Tādas dziesmas kā "Krivi smo mi" ("Tā ir mūsu vaina") un "Čovek sa mesecom u očima" ("Cilvēks ar Mēnesi acīs") asi kritizēja un nosodīja notiekošo karu. Tajā pašā laikā tika izdots kompilēts albums Najveći hitovi ("Lielākie hīti") ar dziesmām, kas ierakstītas laika posmā no 1986. līdz 1991. gadam. Dziesmas, kas parādījās kompilācijā, izvēlējās pats Balaševičs. Tajā pašā laikā viņš savos koncertos sāka asi kritizēt Slobodana Miloševiča režīmu.
Pēc ilga pārtraukuma, 1996. gada sākumā, viņš izdeva folkroka albumu Naposletku... ("Galu galā.."). Gandrīz visi albuma instrumenti bija akustiskie, dominējošā kļūst vijole un plaši tiek izmantoti koka pūšaminstrumenti. 1997. gadā koncertalbums Da l 'je sve bilo samo fol? ("Viss bija tikai izlikšanās"), kas ierakstīts 1996. gada 6. decembrī koncertā Mariborā, tika izlaists Slovēnijā.
Albums Деведесете ("Deviņdesmitie"), kuru Balaševičs izlaida 2000. gada pavasarī, bija viņa visvairāk politizētais albums un šī iemesla dēļ to viņam nācās izlaist pašam. Tajā dziesmās viņš apsmej Miloševiču ("Легенда о Геди ГлупердиTeksts kursīvā"), kritizē demonstrantus trenkājošo korumpēto policiju ("Плава балада"), bez sajūsmas atsaucas par pagājušo desmitgadi ("Деведесете"), sniedz demonstrantiem veltītu dziesmu ("Живети слободно" - "Dzīvojiet brīvi").
2000. gadi
2004. gadā aktieris un kinorežisors Ļubiša Samardžičs uzņēma filmu Zoss spalva, kuras pamatā bija balāde "Stāsts par Vasju Ladački". Filmu vajadzēja uzņemt Samardžiča un Balaševiča sadarbībā, tomēr par sadarbību netika panākta vienošanās. Balaševičs izdeva dziesmas, kurām vajadzēja būt filmas skaņu celiņam, albumž Rani mraz. Albuma apakšvirsraksts bija ''Stāsts par Vasju Ladački... / Mūzika no neuzņemtās filmas.''
2010. gadi
2010. gadā Balaševičs režisēja filmu Као рани мраз, kuras galvenajās lomās bija Daniels Kovačevičs, Rade Šerbedžija un Balaševiča meita Jovana, pamatojoties uz dziesmu "Stāsts par Vasju Ladački". Filma kritiķu atzinumus pārsvarā saņēmusi negatīvus.
2012. gadā Balašević izlaida sešas jaunas dziesmas, starp kurām Ljubav ne pobeđuje ("Mīlestība neuzvar") un Osmeh se vratio u grad ("Smaida atgriešanās pilsētā").
2015. gadā Balaševičs ierakstīja dziesmu "Duets", kas veltīta bosniešu dziedonim Kemalam Monteno, kurš bija miris tā gada janvārī.
2016. gadā Balaševičs izlaida dziesmu Mala vidra sa Begeja ("Mazais ūdrs no Begas upes").
Koncerti
Parasti Balaševiča koncerti ilgst vairāk nekā četras stundas no vietas. Papildus dziesmu atskaņošanai viņam ir ieradums rīkot ilgas pauzes starp dziesmām un komentēt aktuālos notikumus. Tāpēc viņa koncerti drīzāk ir kabarē nekā roka koncerti šī vārda vispārējā izpratnē.
Viņa tradicionālie Jaungada koncerti Savas centra zālē Belgradā tiek tradicionāli izpārdoti. Regulāros Jaungada koncertus viņš uzsāka 1986. gadā, bet 1990. un 2000. gados viņš uzstājās līdz 11 vakariem pēc kārtas.
Politika
Kopš savas pirmās populārās dziesmas "Računajte na nas" Balaševičs ir bijis iesaistīts politikā. Kopā ar vēl vienu agrīno singlu “Triput sam video Tita” (“Es trīs reizes redzēju Tito”), šīs dziesmas apkopoja viņa agrīno politisko noskaņojumu: dienvidslāvismu, patriotismu un titoismu. Neraugoties uz to, konservatori viņu kritizēja par padošanos Rietumu ietekmei. Pēc Dienvidslāvijas sabrukuma viņš šīs dziesmas vairs neizpildīja, neraugoties uz pirmās no tām popularitāti, un apgalvoja, ka viņam tās nācies uzrakstīt politiska spiediena dēļ.
Astoņdesmito gadu otrajā pusē Balaševičs sāka kritizēt varas iestādes, vainojot tās nespējā saglabāt vienotību, un deviņdesmito gadu sākumā viņa dziesmas un skatuves runas parādīja vilšanos un skumjas par to, ka Dienvidslāvijā, kuru viņš reiz apbrīnoja, kļuva iespējama asinsizliešana. Viņš atklāti kritizēja serbu, horvātu un slovēņu nacionālismu. Savas domas viņš izteica 1991. gada grāmatā "Trīs pēckara draugi": "Kamēr mēs augām, visvairāk mūs aizskāra, kad mūsu Dzimteni sauca par pretdabisku, mākslīgu veidojumu. Kad mēs izaugām, mēs sapratām, ka tā bija taisnība."
Turpmākajos kara gados Balaševičam bija nopietnas problēmas ar Slobodana Miloševiča valdību, jo viņš atklāti pauda savu nepatiku pret to. Savos koncertos viņš bieži kritizēja Miloševiču un citus Serbijas politiķus vai apcēla tos. Tāpat viņš kritizēja arī prohorvātiskos un probosniskos komandierus, kas apgrūtināja viņa attiecības ar šo zemju vadību, taču ne ar to iedzīvotājiem. Kamēr viņam bija legta iebraukšana Horvātijā, horvāti brauca uz viņa koncertiem Slovēnijā, bieži pārsniedzot skaitā vietējos iedzīvotājus. Uz viņa pirmo pēckara koncertu Zagrebā 2002. gadā 10 000 biļešu tika izpārdotas 3 mēnešus iepriekš. Balaševičs ticis bieži kritizēts par dienvidslāvismu (un tā pēcteci "jugonostalģiju"), tai skaitā par dziesmu Блуз за браћу Словенце ("Blūzs brāļiem slovēņiem"), kurā apsmēja slovēņu un horvātu neatkarības centienus.
1996. gadā viņš kļuva par UNHCR labas gribas vēstnieku, pateicoties saviem pretkara paziņojumiem Dienvidslāvijas karos un sarīkoja pirmo pēckara koncertu Sarajevā kā pirmais serbu mākslinieks, kurš apmeklēja kara plosīto Bosniju un Hercegovinu.
2000. gadā viņš piedalījās demonstrācijās Slobodana Miloševiča krišanas laikā un pēc tam.
2006. gadā pēc Melnkalnes pasludināšanas par neatkarīgu no Serbijas un Melnkalnes Valstu savienības, tika publicēta Balaševiča vēstule Melnkalnes premjerministram Milo Džukanovičam, kurā viņš apsveic Džukanoviču ar Melnkalnes neatkarību.
Personīgā dzīve
Balaševičs dzīvo Novisadā kopā ar savu sievu Oliveru (dzimusi Saviča, no Zreņaninas), kura bija balerīna un nacionālās vingrošanas komandas dalībniece, un viņu trim bērniem - meitām Jovanu (aktrise, dzimusi 1980. gadā) un Jeļenu (dzimusi 1984. gadā), un dēlu Aleksu (dzimis 1994. gadā).
2019. gada 14. novembrī Balaševičš pārcieta miokarda infarktu, kas paliekoši ietekmējis viņa veselību.
Novērtējumi
1998. gada grāmatā YU 100: najbolji albumi jugoslovenske rok i pop muzike ("YU 100: Dienvidslāvu popa un roka labākie albumi") iekļauti divi Džordže Balaševiča solo albumi, Бездан (25. vieta) un Пуб (66. vieta), un viens Rani Mraz albums, Mojoj mami umesto maturske slike u izlogu (44. vieta).
2000. gadā dziesma "Slovenska" Rock Express aptaujā kļuva par Nr. 69 visu laiku labāko 100 Dienvidslāvijas roka dziesmu sarakstā. 2006. gadā dziesma "Прича о Васи Ладачком" aptaujā kļuva par Nr. 13 radio B92 Top 100 pašmāju dziesmu sarakstā.
2007. gadā divdesmit viena grupa no Balaševiča dzimtās Novisadas ierakstīja veltījumu albumu Balaševičam ar nosaukumu Neki noviji klinci i... 2012. gadā dziedātājs, dziesmu autors un bijušais Azra līderis Branimirs "Džonijs" Štuličs savā oficiālajā YouTube kanālā izlaida savu dziesmas "У раздељак те љубим" versiju.
7 Irīda
Irīda, arī 7 Irīda, oficiāli 7 Iris ir asteroīds ar diametru apmēram 200 km. Objekts atrodas asteroīdu joslā. Tas ir neregulāras formas, pieder S tipa asteroīdiem.
Objektu atklāja angļu astronoms Džons Hainds (John Russel Hind) Bišopa observatorijā. Dž. Hindam tas bija pirmais atklātais asteroīds (kopā 10). Asteroīdu nodēvēja grieķu dievietes Irīdas vārdā. Irīda grieķu mitoloģijā ir varavīksnes dieviete.
Irīda ir ceturtais spožākais asteroīdu joslas objekts pēc Vestas, Cereras un Pallādas. Tā virsma ir spoža, bet nav viendabīga. Asteroīda ziemeļu puslode ir gaišāka nekā otra. Irīdas vidējais redzamais spožums opozīciju laikā ir +7,8, apmēram kā Neptūnam, dažu opozīciju laikā asteroīds ir saskatāms pat ar binokli.
Kojusalas dārzs
Kojusalas dārzs ir viens no vecākajiem Rīgas parkiem, kas atrodas Latgales priekšpilsētā starp Kojusalas, Grēdu un Fridriķa ielām. Parka platība 1,5 ha.
Vēsture
Kojusalas nosaukums, iespējams, cēlies no Rīgas ostas pārziņa Andreasa Kojes vārda, kurš 1596. gadā minēts, kā šīs salas īpašnieks. Jau 18. gadsimtā sala saplūda ar Daugavas krastu. Dārza vietā agrāk atradās Mazjumpravmuižas krogs, kas bija sena iebraucamā vieta pie Rīgas — Maskavas lielceļa. Apstādījumi sākti veidot jau 18. gadsimtā. Sākumā dārzam (saukts Cūku dārzs, Maskavas dārzs) bija, līdzīgi Ķeizardārzam, izteikti regulārs plānojums. Tur auga lielas liepas un bērzi. 1754.gadā muiža ar dārzu nonāca Rīgas pilsētas īpašumā. 19. gadsimta otrajā pusē Maskavas iela tika blīvi apbūvēta un krogs sāka zaudēt savu nozīmi. Lai piesaistītu apmeklētājus kroga nomniekiem nācās rūpēties par papildus labiekārtošanu. Sākot ar 1868. gadu Kojusalas dārzā sāka darboties restorāns un "bumbotava". Tas kļuva par Maskavas priekšpilsētas trūcīgo ļaužu pulcēšanās vietu. Apmeklētāju pastāvīgo ekscesu dēļ iestādi uz laiku nācās slēgt, un rezultātā panīka arī bez uzraudzības atstātie apstādījumi. Dārzam postījumus nodarīja arī 1901. gada ugunsgrēks, kad bojā gāja daļa apbūves. Ņemot vērā to, ka Kojusalas dārzs aizvien bija "forštates" iedzīvotāju pulcēšanās vieta, neilgi pēc ugunsgrēka Dārzu pārvalde uzņēmās apsaimniekot dārzu. 1906. gadā pēc Georga Kūfalta projekta to pārveidoja par ainavisku dārzu. 1927. — 1928. gadā Andreja Zeidaka vadībā dārzu pārkārtoja, izstādot tajā vairākus tūkstošus košumkrūmu un puķu. Tajā iekārtoja zālienus, kā arī izbūvēja koncertlaukumu un bērnu rotaļu laukumu. Parks stipri cieta Otrā pasaules kara laikā. Mūsdienās dārzs pilda apkārtējās apbūves pieticīgu apstādījumu funkcijas.
Apstādījumi
Parkā koku un krūmu sortiments ir neliels. Pavisam ir konstatētas 9 vietējās un 15 introducētās sugas. Vietējo koku sugas pārstāv egles, gobas, vīksnas u.c. sugas. No introducēto sugu senajiem stādījumiem ir saglabājusies Rīgas parkos resnākā baltā apse (1,47m diametrā), ka arī Pensilvānijas un zaļie oši. No vecajiem stādījumiem vēl var minēt rindās stādītās parastās liepas. Krūmu sugas ir parastās, vienīgi vēl var minēt republikā ir reti kultivēto vienirbuļa vilkābeli (pasuga nordica).
Jaunžogoti
Jaunžogoti ir ciems Zvirgzdenes pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 265 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V600.
Kantora iela (Jūrmala)
Kantora iela ir iela Jūrmalā, Vārnukroga apkaimē. Kantora iela sākas pie mājām "Mežmaļi" un beidzas krustojumā ar Buļļupes ielu. Kopējais ielas garums ir 400 metri. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.
Janeks Tombaks
Janeks Tombaks (et; dzimis Peltsamā) ir bijušais Igaunijas šosejas riteņbraucējs, divkārtējais Igaunijas čempions grupas braucienā (2001, 2003).
Venera, Kupidons, Muļķība un Laiks
Venera, Kupidons, Muļķība un Laiks (saukta arī par Veneras un Kupidona alegoriju un Veneras triumfu) ir alegoriska glezna, kuras autors ir florenciešu mākslinieks Anjolo Bronzino. Tā pašlaik atrodas Nacionālajā galerijā, Londonā.
Glezna
Ap 1546. gadu Bronzino saņēma pasūtījumu, lai izveidotu gleznu, kas kļuva pazīstama ar nosaukumu "Venera, Kupidons, Muļķība un Laiks". Tā parāda ambivalenci, erotiku un neskaidros attēlus, kas bija raksturīgi manierisma periodam un Bronzino skolotājam Pontormo.
Gleznu varētu būt pasūtījis Kozimo I de' Mediči, Toskānas lielhercogs, vai Franšesko de' Rosi, lai dāvinātu to Francijas karalim Fransuā I. Džordžo Vazāri aprakstījis, ka tā tika sūtīta karalim Fransuā, tomēr viņš nav norādījis, kurš to sūtīja. Erotiskais attēls būtu iederējies tajā laikā Francijas un Mediči galmā valdošajai gaumei. Pastiprinātā uzmanība tekstūrām un bagātībai atbilst Bronzino aristokrātiskajai patronāžai. Napoleons Bonaparts šo gleznu aizveda no Parīzes uz Vīni, kur 1813. gadā Johans Keglevičs to iegādājās no grāfa Franca Vencela fon Kaunica-Rītberga. Kopš 1860. gada tā atradusies Londonā.
Veneras tēlu var salīdzināt ar vērtīgu priekšmetu (piemēram, marmora statuju) greznā vidē, iekārojamu viņas nepieejamības dēļ. Šajā lielajā, neparasti aukstajā kompozīcijā, kas ir apzināti veidota pretkustību satikšanās punktā, lielākais darbs ir ieguldīts seju detalizācijā. Bronzino, pazīstams galvenokārt kā portretists, radījis vairākus rūpīgi noformētus Mediči ģimenes portretus.
Zinātnieku debates
Gleznas klaustrofobiskajā priekšplānā ir vairāki tēli, kuru identitāte ir bijusi plašu zinātnisku diskusiju tēma. Reizēm gleznu sauc arī par "Veneras triumfu". Tomēr tās nozīme joprojām ir nenoteikta. Kupidons līdz ar viņa māti (Veneru) un pa labi esošais kailais putto tiek izkārtoti tipiskā manierisma figura serpentinata formā.
Abi galvenie tēli ir viegli identificējami pēc to īpašībām kā Venera un Kupidons. Piemēram, Venera tur zelta ābolu, kuru viņa ieguva Parisa sprieduma rezultātā,  kamēr Kupidonam ir raksturīgie spārni un bultu maks. Abi tēli ir kaili, tos izgaismo starojoši balta gaisma. Kupidons glāsta savas mātes kailās krūtis un skūpsta viņas lūpas.
Tiek uzskatīts, ka bārdainais plikgalvainais tēls augšdaļā pa labi ir Laiks, saistot to ar smilšu pulksteni aiz viņa. Viņš savu labo roku izstiepis uz sāniem. Šo žestu ir grūti interpretēt; tas varētu būt mēģinājums aizkavēt tēlu gleznas kreisajā malā no Veneras un Kupidona incesta darbību aizklāšanas ar zilu drānu, kas nodala tēlus priekšplānā no tiem, kas fonā. Daudzi pētnieki uzskata, ka viņa žests izsaka "Laiks ir galīgs un nekad neuzzināsi, kad tas beigsies." Tēls iepretim Laikam, kurš arī saķēris drānu, parasti tiek saukts par Mūžīgo aizmirstību, jo viņa seja ir kā maska un acīs trūkst būtības. Šī tēla maskai līdzīgo seju pastiprina divas īstas maskas apakšējā labajā stūrī.
No Veneras un Kupidona pa labi redzama Muļķība.
Pārējo tēlu identitāte ir vēl neskaidrāka. Vecā sieviete, kas plēš savus matus, tiek saukta par Skaudību, lai gan daži uzskata, ka viņa attēlo sifilisa postošās sekas (neprātīgas dzimumtieksmes rezultāts). Radība labajā pusē aiz Muļķības ar meitenes seju un nesakarīgas, groteskas formas ķermeni, kreisajā rokā turot bišu vaska šūnas un labajā aiz muguras slēpjot skorpiona dzeloni, varētu attēlot Baudu un Krāpšanu. Tomēr par šīm identifikācijām nav vienprātības.
Dukuļi (Rankas pagasts)
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P33 un V438 krustojuma.
Starptautiskā problēmistu savienība
Starptautiskā problēmistu savienība (en) bija šaha problēmistu starptautiska apvienība. Tai bija savi pārstāvji 27 valstīs un tā bija no FIDE neatkarīga organizācija.
Tās pastāvēšanas un darba mērķis ir šaha kompozīcijas izplatīšana un veicināšana visā pasaulē. Līdz 1939. gadam tās oficiālais preses orgāns bija žurnāls Die Schwalbe, no 1952. gada — Problem.
Turnīri šaha kompozīciju risināšanā
Ar Starptautiskā problēmistu savienības aizbildniecību notika no 1928. līdz 1938. gadam notika starptautiskas neklātienes sacensības šaha uzdevumu risināšanā. Tajās piedalījās līdz 15 valstim un katras valsts komandā bija 25 risinātāji. Šo sacensību uzvarētāji bija Lielbritānija — 4 reizes, Ungārija — 2 reizes, Austrija, Dānija, Latvija, Spānija un Vācija — 1 reizi.
Kosmos-2503
Kosmos-2503 (Космос-2503) ir Krievijas militārais pavadonis. Orbītā palaists 2015. gada februārī.
Par kosmiskā aparāta parametriem un uzdevumiem ir maz oficiālas informācijas. Neatkarīgi eksperti secinājuši, ka Kosmos-2503 ir Bars-M sērijas militārās kartogrāfijas pavadonis, kas var uzņemt stereoskopiskus augstas izšķirtspējas attēlus. Pavadonis izgatavots CSKB Progress. Elektroniski optisko sistēmu Karat izgatavojis uzņēmums LOMO.
Kosmiskais aparāts tika palaists 11:01:35 UTC ar nesējraķeti Sojuz-2.1a no Pļeseckas kosmodroma. Pēc veiksmīgās palaišanas tam piešķirts nosaukums Kosmos-2503.
Ēriks Ēriksons
Ēriks Ēriksons (sv; dzimis, miršanas datums nav zināms) bija zviedru peldētājs. Startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Viņš olimpiskajās spēlēs startēja trijās peldēšanas disciplīnās. Labāko rezultātu viņš izcīnīja 200 metru peldēšanā uz muguras, kur ieguva 8. vietu finālā, rezultāts 3:56.4. 100 metru brīvā stila peldēšanā viņš finālā ieguva 9. vietu, rezultāts 17:50.0. Savukārt 200 metru brīvā stila peldēšanā viņš startēja tikai kvalifikācijas kārtas posmā un finālam nekvalificējās.
Andrejs Lēmanis
Andrejs Lēmanis (dzimis Melburnā) ir latviešu izcelsmes Austrālijas basketbola treneris un bijušais basketbolsists. Kopš 2013. gada viņš ir Austrālijas izlases galvenais treneris, iepriekš trīs reizes uzvarējis NBL ar Jaunzēlandes basketbola klubu Breakers, kas ir augstākais panākums šīs valsts klubu basketbolā.
A. Lēmaņa vecāki ir dzimuši Latvijā un emigrējuši Otrā pasaules kara noslēgumā. Viņam ir gan Austrālijas, gan Latvijas pilsonība, lai gan Latvijā viņš savas dzīves laikā nav bijis.
Raiens Puloks
Raiens Puloks (en, dzimis ) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) Puloks pārstāv NHL klubu Ņujorkas "Islanders". 2013. gada NHL draftā Puloku ar kopējo 15. numuru izvēlējās Ņujorkas "Islanders".
Karjera
Spēlējis Rietumu hokeja līgas komandā Brendonas "Wheat Kings". Savu NHL debiju Puloks piedzīvoja.
Kanādas hokeja izlases sastāvā Puloks ir spēlējis 2018. gada Pasaules čempionātā.
Pružanu rajons
Pružanu rajons ir Brestas apgabala rajons Baltkrievijā. Robežojas ar Brestas apgabala Ivaceviču, Bjarozas, Kobrinas un Kamjaņecas rajoniem, kā arī Grodņas apgabala Svislačas, Vavkaviskas, Zeļvas un Sloņimas rajoniem.
Nordenšelds
Nordenšelds var būt:
Bils Renfords
Bils Renfords (dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, vārtsargs. Karjeras laikā aizvadījis 647 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 1988. un 1990. gadā kopā ar Edmontonas "Oilers" izcīnot Stenlija kausu. Kanādas hokeja izlases rindās kļuvis par 1994. gada pasaules čempionu, kā arī 1991. gada Kanādas kausa izcīņas uzvarētāju.
Pašlaik (2020) Renfords ir Nacionālās hokeja līgas kluba Losandželosas "Kings" vārtsargu treneris.
Spēlētāja karjera
Profesionāļa karjeru Renfords uzsāka 1985.—86. gada sezonā, aizvadot četras spēles Nacionālās hokeja līgas kluba Bostonas "Bruins" sastāvā. Nākamajā sezonā Renfords dalīja spēles laiku komandas vārtos ar Dagu Kīnsu. 1987.—88. gada sezonu pavadīja AHL, līdz martā tika aizmainīts uz Edmontonas "Oilers".
"Oilers" sastāvā Renfords sezonas izskaņā aizvadīja sešas spēles un kopā ar komandu izcīnīja Stenlija kausu. 1989.—90. gada sezonā Granta Fūra savainojuma dēļ Renfords kļuva par komandas pamatvārtsargu un kopā ar komandu vēlreiz kļuva par Stenlija kausa čempionu. Renfords kā kausa izcīņas vērtīgākais spēlētājs ieguva Kona Smita balvu. "Oilers" sastāvā vārtsargs aizvadīja vēl nākamās sešas sezonas.
FORCAVI
FORCAVI (Formacion para la Calidad de Vida) ir Eiropas Savienības Mūžizglītības programmas Leonardo da Vinci apakšprogrammas inovācijas pārneses projekts, kas no 2012. gada 1. oktobra līdz 2014. gada 30. novembrim īstenots četrās valstīs: Spānijā, Latvijā, Itālijā un Ungārijā.
Projekta mērķis
Spānijas pieredzes pārņemšana apmācības modeļa "Dzīves kvalitāte" ieviešanā, lai attīstītu sociālās atstumtības riskam pakļautiem cilvēkiem un cilvēkiem ar intelektuāla rakstura traucējumiem sociālo prasmju apgūšanu, veicinātu sociālo lomu un savu tiesību apzināšanos dzīves kvalitātes uzlabošanai. FORCAVI projekta tiešā mērķa grupa ir speciālisti, kuri strādā ar sociālās atstumtības riskam pakļautiem cilvēkiem un cilvēkiem ar intelektuāla rakstura traucējumiem, kuriem ir noteikta invaliditāte. Netiešā mērķa grupa — sociālās atstumtības riskam pakļauti cilvēki un cilvēki ar intelektuāla rakstura traucējumiem, kuriem ir noteikta invaliditāte.
Bils Renfords
Spēlētāja karjera
1996. gadā Renfords tika aizmainīts uz Bostonas "Bruins", tās rindās spēlējot divas nepilnas sezonas. Gadu vēlāk hokeijists nonāca jau Vašingtonas "Capitals" rindās. Karjeras izskaņā Renfords īslaicīgi spēlēja arī Tampabejas "Lightning", Detroitas "Red Wings" sastāvā. 1999.—2000. gada sezonā atgriezās Edmontonas "Oilers", pēc sezonas beigām noslēdzot profesionāļa karjeru.
Dobeles baznīcas
Dobelē ir šādas baznīcas:
Ādams Legzdiņš
Ādams Ričards Legzdiņš (en ; dzimis ) ir Anglijas futbola vārtsargs, kurš šobrīd pārstāv Skotijas čempionāta komandu Dundee FC. Viņa tēva vecāki bija 2. Pasaules kara bēgļi no Latvijas, tāpēc viņam būtu iespējams pārstāvēt Latvijas izlasi.
Spēlētāja karjeru sācis Birmingham City jauniešu komandā, tomēr galvenajā komandā pirmo spēli aizvadīja tikai 2015. gadā, pirms tam pārstāvot vairākus Anglijas zemāko līgu klubus.
Cimļanska
Cimļanska (ru) ir pilsēta Krievijā, Rostovas apgabala austrumos. Tā ir Cimļanskas rajona administratīvais centrs. Atrodas Donas upes labajā krastā, pie Cimļanskas ūdenskrātuves, 236 km uz ziemeļaustrumiem no Rostovas pie Donas. 2018. gadā Cimļanskā dzīvoja 14,5 tūkstoši iedzīvotāju. 1961. gadā tika piešķirtas pilsētas tiesības, pirms tam tās nosaukums bija Cimļanskija (Цимлянский).
Ludzas novada ciemu uzskaitījums
Šajā uzskatījumā apkopoti Ludzas novada ciemi pēc Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūras datubāzes. Ludzas novads sastāv no Brigu, Cirmas, Isnaudas, Istras, Nirzas, Ņukšu, Pildas, Pureņu, Rundēnu pagastiem un Ludzas pilsētas. Pēc LĢIA datiem novada teritorijā atrodas 402 ciemi (352 ciemi pašlaik pastāv, bet 50 ciemi ir daļēji izzuduši).
Uzskatījumā ir iekļauti tikai tie ciemi, kas pašlaik pastāv vai ir daļēji izzuduši.
Brigu pagasts
Brigu pagasta centrs atrodas Brigos. Brigu pagastā atrodas 39 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 5 mazciemi un 33 skrajciemi.
Cirmas pagasts
Cirmas pagasta centrs atrodas Tutānos. Cirmas pagastā atrodas 31 ciems, no tiem 1 vidējciems, 3 mazciemi un 27 skrajciemi.
Isnaudas pagasts
Isnaudas pagasta centrs atrodas Martišos. Isnaudas pagastā atrodas 53 ciemi, no tiem 1 vidējciems, 2 mazciemi un 50 skrajciemi.