cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Malaysia Airlines reiss 370
Lidmašīna pacēlās no Kualalumpuras, Malaizijā, plkst. 0.41 pēc vietējā laika (UTC+8) ar paredzēto galamērķi Pekinā, Ķīnā, kur lidmašīnai bija jāpiezemējas pēc apmēram sešām stundām. Plkst. 1.22 lidmašīna pazuda no radaru ekrāniem, kad tā bija virs Siāmas līča, un plkst 2.40 tā tika pasludināta par pazudušu.
Militārie radari fiksējuši, ka lidmašīna maina lidojuma kursu uz otru pusi pēc tam, kad tā pazuda no radaru ekrāniem, bet pēc satelītkomunikācijas datiem lidmašīna vēl atradusies kustībā un raidījusi signālus vismaz 7 stundas. Pēdējais signāls saņemts 8.19, ap laiku, kad tai varētu sākt beigties degviela (Indijas okeāna dienvidi, netālu no Antarktīdas un Austrālijas DR).
Vairākas valstis, tai skaitā Austrālija, ASV, Ķīna, Malaizija, īstenoja kopīgu meklēšanas un glābšanas operāciju, kas bija plašākā un dārgākā šāda operācija pasaules vēsturē.
Kopumā lidmašīnā atradās 227 pasažieri no 15 valstīm, visvairāk (153) no Ķīnas. Visi apkalpes locekļi bija Malaizijas. Reisa kapteinis Zaharijs Ahmads Šahs (Zaharie Ahmad Shah) strādāja Malaysia Airlines aviosabiedrībā kopš 1981. gada, viņam ir vairāk nekā 18,3 tūkstošu lidojuma stundu pieredze. Tiek ziņots, ka vismaz diviem pasažieriem bijusi viltota identitāte.
2015. gada jūlijā Reinjonas salas piekrastē tika atrasta izskalota pazudušās lidmašīnas atlūza.
Aizputes ielu uzskaitījums
Aizputes pilsētas ielu uzskaitījums iekļauta Aizputes 61 iela.
Kerčas šaurums
Kerčas šaurums (ru, uk, crh) ir ap 45 km garš un šaurākajā vietā ap 4,5 km plats jūras šaurums, kas savieno Azovas jūru ar Melno jūru un atdala Ukrainai piederošo Krimas Kerčas pussalu no Krievijai piederošās Tamaņas pussalas. Šauruma rietumu krastā Kerčas pilsēta. Šauruma vidū esošā Tuzlas sala ir teritoriālo strīdu objekts starp Krieviju un Ukrainu.
Līdz Krimas tilta pirmās kārtas atklāšanai 2018. gadā krastus savienoja prāmju satiksme.
Slobodans Živojinovičs
Slobodans Živojinovičs (sr; dzimis ) ir bijušais profesionālais Dienvidslāvijas tenisists, bijušā ATP vīriešu dubultspēles pirmā rakete, 1986. gada ASV atklātā čempionāta uzvarētājs vīriešu dubultspēlē (pārī ar Andresu Gomesu).
Sporta karjera
Slobodans Živojinovičs bija daudzkārtējs Dienvidslāvijas junioru un jauniešu čempions dažādās vecuma grupās. 1981. gadā viņš kļuva par Eiropas jauniešu čempionu un uzvarēja atklātajā Itālijas jauniešu čempionātā. Šajā gadā viņš Dienvidslāvijas komandas sastāvā mačā pret Izraēlas komandu pirmoreiz piedalījās Deivisa kausa izcīņā. 1983. gadā Živojinovičs, uzvarot divas spēles no trim, palīdzēja Dienvidslāvijas komandai uzvarēt spāņus ceturtdaļfināla mačā Deivisa kausa izcīņas Eiropas zonā. Nākamā gadā Salonikos, spēlējot pārī ar vietējo tenisistu Georgiosu Kalovelonisu, viņš aizkļuva līdz savam pirmajam profesionālā turnīra vīriešu dubultspēļu finālam. 1984. gadā viņš sasniedza pirmo ATP ceturdaļfinālu Austrijas pilsētā Kicbīelē. Nākamajā gadā viņš iekļuva divos ATP turnīru finālos Nansī un Salonikos, bet pārī ar Liboru Pimeku Bostonā ieguva savu pirmo ATP dubultspēļu turnīra uzvarētāja titulu. Oktobrī, pateicoties viņa uzvarām mačā ar Franciju pret Anrī Lekontu un Janiku Noā, Dienvidslāvijas izlase Deivisa kausa izcīņā saglabāja vietu pasaules elites grupā. Novembrī Živojinovičs aizkļuva līdz Austrālijas atklātā čempionāta vienspēļu pusfinālam. Sezonas beigās viņš bija 50 labāko tenisistu skaitā gan vienspēlēs, gan dubultspēlēs.
1986. gads kļuva par labāko Živojinoviča dubultspēļu karjerā. Gada laikā, spēlējot pārī ar pieciem dažādiem partneriem, septiņas reizes viņš aizkļuva līdz dubultspēļu turnīru fināliem un trīs no tiem uzvarēja, ieskaitot ASV atklāto čempionātu, kurā viņa partneris bija Andress Gomess. Pēc šīs uzvaras viņš pakāpās uz dubultspēļu reitinga pirmo vietu. Vienspēlēs viņš iekļuva vispirms Vimbldonas turnīra pusfinālā, tur zaudējot pasaules pirmajai raketei Ivanam Lendlam, bet pēc tam uzvarēja Lielās balvas turnīrā Hjūstonā.
1987. gadā pārī ar Borisu Bekeru Živojinovičs uzvarēja divus dubultspēļu turnīrus un pārī ar Gomesu aizkļuva līdz diviem Grad Slam turnīru pusfināliem. Vienspēlēs oktobrī viņš sasniedza savu pašu augstāko 19. vietu reitingā, bet dažos turnīros viņa vietas bija pieticīgas. Labāko rezultātu viņš sasniedza Vimbldonā, iekļūstot ceturtdaļfinālā, kur zaudēja Džimijam Konorsam, bet četros Lielās balvas turnīros aizkļuva līdz pusfinālam, katrreiz zaudējot kādam no reitinga līderiem: Noā, Bekeram, Lendlam vai Stēfanam Ēdbergam.
1988. gadā Živojinovičs kopā ar Dienvidslāvijas izlasi uzvarēja vispirms indiešus, pēc tam itāļus, tikai Deivisa kausa pusfinālā komanda zaudēja Rietumvācijas izlasei. Septembrī viņš spēlēja Seulas olimpiādē, vienspēlē izstājās otrā riņķī, bet dubultspēlē pārī ar Goranu Ivaniševiču ceturtdaļfinālā zaudēja nākamiem sudraba medaļu ieguvējiem, spāņiem Serhio Kasalam un Emilio Sančesam. Oktobrī viņš izcīnīja savu otro vienspēļu titulu Sidnejā, bet pēc tam pārī ar Gomesu uzvarēja Japānas atklātajā čempionātā, ceturtdaļfinālā pārspējot jaunos olimpiskos čempionus Seguso un Fleku.
1989. gadā Živojinoviča labākais rezultāts vienspēlēs bija Vimbldonā sasniegtais ceturtais riņķis. Dubultspēlē viņš pārī ar Gomesu otro gadu pēc kārtas iekļuva Japānas atklātā čempionāta finālā, bet šoreiz uzvarēt nespēja. Deivisa kausa izcīņā viņš, gūstot pa divām uzvarām mačos pret Dānijas un Spānijas izlasēm (tai skaitā spēlē ar Emilio Sančesu), palīdzēja Dienvidslāvijas izlasei otro gadu pēc kārtas iekļūt elites grupas pusfinālā. Pusfināla spēlē pret Zviedriju viņš nespēlēja un komanda zaudēja 1-4.
1991. gadā Dienvidslāvijas izlase, daļēji, pateicoties divām Živojinoviča uzvarām ceturtdaļfināla mačā pret Čehoslovākiju (vienspēlē pret Kordu un dubultspēlē), aizkļuva līdz Deivisa kausa izcīņas pusfinālam, kurā "sausā" zaudēja francūžiem. Individuāli viņš spēlēja tikai otršķirīgos turnīros un reitingā noslīdēja otrā simta vidū. Nākamā gada februārī viņš nospēlēja pēdējo spēli savā profesionālajā karjerā.
Privātā dzīve
1991. gada Slobodans Živojinovičs izšķīrās no sievas, Zoricas Desņices, kas 1985. gadā bija viņam dzemdējusi dēlu Filipu (vēlāk Starptautiskās tenisa federācijas ITF turnīru dalībnieku), un apprecējās ar populāro dziedātāju Lepu Brenu. Šajā laulībā piedzima vēl divi dēli, Stefans un Viktors. 2000. gadā bandīti nolaupīja Stefanu un viņš tika atbrīvots pēc sešām dienām par izpirkuma maksu 1,1 miljons dolāru.
Vēlāk Slobodans Živojinovičs tika ievēlēts par Serbijas tenisa federācijas priekšsēdētāju, bet 2011. gadā ITF viņu ievēlēja Deivisa kausa komitejā.
Aviatoru lieta
Aviatoru lieta viena no pēckara staļinisma laika politisko represiju kampaņām, kuras rezultātā 1946. gada pavasarī arestēja un sodīja PSRS kara aviācijas komandierus un lidmašīnu ražotājus.
Pēc Otrā pasaules kara beigām bija redzams, ka esošie lidmašīnu modeļi ir novecojuši, sāk atpalikt no rietumu modeļiem (kurus PSRS kara laikā saņēma lielos apjomos), draud risks zaudēt cīņā par pirmo reaktīvo lidmašīnu ieviešanu. Par vienu no lietas iesācējiem uzskata Staļina dēlu Vasīliju Staļinu, kurš tēvam sūdzējās par biežajām lidotāju nāvēm, kur iemesls ir sliktā padomju lidmašīnu kvalitāte. Kara aviācijas vadība pieņemot no ražotājiem brāķētas lidmašīnas Jak-9. Lidmašīnu konstruktors Aleksandrs Jakovļevs 1945. gada 6. septembrī Staļinam nosūtīja vēstuli, kurā izteica uztraukumu par atpalicību no ASV. Šīs apsūdzības netieši bija vērstas pret kara aviācijas komandieri maršalu Aleksandru Novikovu un aviācijas komisāru Šahurinu.
Staļins lietu uzdeva izmeklēt "Smerš" vadītājam Viktoram Abakumovam. 1946. gada aprīlī arestēja Šahurinu, Novikovu un vēl vairākus vadošos kara aviācijas ierēdņus. Novikovs vēlāk rakstīja, ka lai arī arestēts par aviācijas problēmām, pratināts galvenokārt par iespējamajiem maršala Georgija Žukova pārkāpumiem (Žukovs vēlāk krita nežēlastībā). Novikovu pratināja, neļaujot viņam gulēt. Pēc pāris negulētām dienām viņš bija gatavs teikt jebko.
Apsūdzēto tiesa sākās 1946. gada 10. maijā. 11. maijā apsūdzētos atzina par vainīgiem brāķētu lidmašīnu un lidmašīnu motoru pieņemšanā, kas izraisīja daudzas aviokatastrofas un lidotāju nāves. Visi apsūdzētie savu vainu atzina un saņēma cietumsodus no 2 līdz 7 gadiem.
1953. gada 29. maijā spriedumu pārskatīja un visus lēmumus atcēla un sodītos reabilitēja.
Ārējās saites
ИСТОРИЯ АВИАЦИОННОГО ДЕЛА 1946 года
The Weeknd
The Weeknd piederēja divi pirmo vietu albumi Beauty Behind the Madness (2015) un Starboy (2016). ASV labas atsauksmes guva Kiss Land albums (2013). Viņa pirmais EP ieraksts tika izdots 2018. gadā un tā nosaukums bija My Dear Melancholy,. Tāpat viņš arī ir sadarbojies ar vairākiem labi pazīstamiem māksliniekiem kā Arianu Grandi, Kendriku Lamāru un citiem. The Weeknd ir ieguvis trīs Grammy Balvas un deviņas Žino balvas.
Diskogrāfija
Studijas albumi
Aristidis Konstantinidis
Aristidis Konstantinidis (el) bija grieķu riteņbraucējs, 1896. gada olimpisko spēļu un 1906. gada neoficiāļo olimpisko spēļu dalībnieks, olimpiskās zelta medaļas ieguvējs riteņbraukšanā 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Viņš ir Atēnu riteņbraukšanas asociācijas līdzdibinātājs.
Olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Aristidis Konstantinidis startēja trijās riteņbraukšanas disciplīnās — grupas braucienā, 10 kilometru un 100 kilometru disciplīnās. Viņš izcīnīja zelta medaļu grupas braucienā nobraucot no Maratonas līdz Atēnām un atpakaļ 87 kilometrus 3 stundās 22 minūtēs un 31 sekundē. Dažos avotos apgalvots, ka Konstantinidis sacensības pabeidzis ar skatītāja vai "zaķa" velosipēdu, jo viņa velosipēds sacensību laikā salūzis. 10 kilometru distancē viņš finišēja 5. vietā, pēc sadursmes ar tautieti Georgiju Koleti. Taču 100 kilometru distancē viņš nefinišēja, izstājoties 16. kilometrā.
Tisa
Tisa ir viena no lielākajām upēm Centrāleiropā, Donavas pieteka. Tās izteka atrodas Ukrainā, netālu no Rahivas pilsētas. Tisa plūst caur Ukrainas, Rumānijas, Slovākijas, Ungārijas un Serbijas teritoriju, un ietek Donavā. Upes garums ir 965 km, baseina teritorija — 156 087 km². Lielākās pilsētas upes krastos ir Segeda un Solnoka (abas Ungārijā).
Aristidis Konstantinidis
Olimpiskās spēles
1906. gada neoficiālajās spēlēs viņš startēja grupas brauciena un 20 kilometru disciplīnās. Grupas braucienā viņš nefinišēja, bet 20 kilometru disciplīnā izstājās otrajā kārtā.
Irje Sārela
Irje Sārela (et; dzimis, miris ) bija somu grieķu-romiešu stila cīkstonis, olimpiskais čempions (1912).
Sporta karjera
Sārela piedalījās 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā. Pēc vairākām tīrām uzvarām, tai skaitā pusfinālā pret dāni Sērenu Jensenu, finālā viņš cīnījās ar savu tautieti Verneru Vekmani un zaudēja, rezultātā viņš saņēma sudraba medaļu.
Pēc uzvaras 1911. gada pasaules čempionātā, 1912. gadā viņš piedalījās savās otrajās olimpiskajās spēlēs, kā viens no sešiem somu smagsvara cīkstoņiem. Arī šajā olimpiādē viņam bija jācīnās ar Jensenu, bet šoreiz finālā. Sārela dominēja, lai gan tikai pēc trīs stundām karstā saulē, kad Jensens guva savainojumu, viņš uzvarēja.
Rusīnu valoda
Rusīnu valoda ir viena no sešām oficiālajām valodām Serbijas autonomajā teritorijā Vojvodinā.
Jātnieks bez galvas (1999. gada filma)
"Jātnieks bez galvas" (en) ir 1999. gada šausmu filma, kuras režisors ir Tims Bērtons. Galvenās lomas atveido Džonijs Deps, Kristīna Riči, Miranda Ričardsone, Maikls Gembons, Kaspers Van Diēns un Džefrijs Džounss. Filmas pirmizrāde notika Holivudā.
Filma tika nominēta trim Amerikas Kinoakadēmijas balvām: "Labākais mākslinieka darbs", "Labākais operatora darbs" un "Labākie kostīmi", no kurām tā uzvarēja kategorijā par labāko mākslinieka darbu.
Filmas sižets notiek 1799. gadā, kad policists Ičabods Kreins dodas uz ciematu Ņujorkas štatā. Viņa mērķis tur ir izmeklēt trīs slepkavības, kurās par aizdomās turamo uzskata leģendāro Jātnieku bez galvas.
Sidra nama likumi
"Sidra nama likumi" ir ASV rakstnieka Džona Ērvinga romāns. Pirmo reizi izdots 1985. gadā.
Pēc šī romāna motīviem Ērvings ir sarakstījis arī scenāriju tāda paša nosaukuma filmai, par ko saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu par labāko adaptēto scenāriju.
Sižets
Viens no romāna galvenajiem varoņiem ir Homērs Velss. Viņš ir uzaudzis bāreņu namā. Viņa bērnībā bija vairāki mēģinājumi nodot viņu adopcijai, tomēr katru reizi kādu iemeslu dēļ viņš netika pieņemts ģimenēs un atkal atgriezās bāreņu namā. Bāreņu nama vadītājs ir ārsts akušieris-ginekologs Vilburs Lārčs. Kad Homērs kārtējo reizi pēc neveiksmīgas adopcijas mēģinājuma atgriežas bāreņu namā, Lārčs saprot, ka nav vairs cerību, ka pusaudzi kāds adoptēs. Viņš nolemj Homēru apmācīt visā, ko pats māk, un Homērs kļūst par viņa asistentu, pamazām apgūstot akušiera darbu. Viņi viens otram arī ir kā tēvs un dēls.
Romānā parādītas Lārča atmiņas par savu jaunību un ārsta darbu. Lārčs savā mūžā pieredzējis situācijas, kad viņam nācies palīdzēt sievietēm, kas dažādu iemeslu dēļ vēlējušās pārtraukt grūtniecību. Ārstiem veikt abortu tajā laikā ASV nebija atļauts. Bieži sievietes izmisumā meklēja nelegālus veidus, kas apdraudēja viņu dzīvību, jo nelegālie "speciālisti" visbiežāk bija nemākuļi, kam nerūpēja aborta sekas. Kad agrākos gados Lārčs strādāja slimnīcā, viņam bija nācies glābt sieviešu dzīvības pēc tādiem abortiem, bet bieži vien nesekmīgi. Laika gaitā Lārčs pārliecinājies, ka labāk būtu neaizliegt abortus. Tagad, vadot bāreņu namu, pie Lārča bieži ierodas grūtnieces, kam viņš palīdz dzemdībās un jaundzimušos pieņem bāreņu namā, vai arī nepieciešamības gadījumā veic abortus. To visu uzzina arī Homērs, kas pamazām jau kļuvis par profesionālu akušieri. Homērs pieņem dzemdības, tomēr abortus morālu apsvērumu dēļ viņš neveic.
Kādu dienu skaistā mašīnā bāreņu namā ierodas labi situēts pāris - Kendija Kendala un Villijs Vērtingtons. Kendija ir nolēmusi veikt abortu pie doktora Lārča, un viņas līgavainis Villijs viņu morāli atbalsta. Homērs paspēj sadraudzēties ar Villiju un Kendiju, viņi to uzaicina pie sevis. Homērs grib pamēģināt dzīvot citu dzīvi, un kopā ar viņiem atstāj bērnu namu. Villija vecākiem pieder māja un milzīgi augļu dārzi, no kuriem sezonas laikā tiek vākti augļi un gatavots sidrs. Homērs nolemj tur palikt un strādāt.
Sakarā ar Otrā pasaules kara sākšanos Villijs iestājas armijā. Homēru neiesauc, jo Lārčs ir devis negatīvu slēdzienu par viņa veselību (pārliecinājis arī pašu Homēru, ka viņam ir slima sirds, kaut arī patiesībā Homērs ir vesels). Villijs iestājas lidotājos, tiek nosūtīts uz Dienvidaustrumāziju. Drīz viņa lidmašīnu notriec virs Birmas (tagadējā Mjanma). Villijam un vēl dažiem tomēr izdodas izdzīvot. Viņi kājām dodas cauri džungļiem, iet nedēļām ilgi, novārguši un slimību nomocīti, tomēr sasniedz apdzīvotas vietas, kur saņem palīdzību. Paiet vēl ilgs laiks, kamēr izdodas sazināties ar mājām.
Pa to laiku Villija ģimene saņem ziņu, ka viņš ir bez vēsts pazudis. Paiet vairāki mēneši, kamēr Kendija cenšas ar to samierināties un dzīvot tālāk. Homērs jau sen ir iemīlējies Kendijā, bet sava drauga Villija dēļ bija to slēpis. Tagad, kad Villija vairs nav, Homērs un Kendija kļūst par mīļākajiem, bet, lai saudzētu Villija vecāku jūtas, viņi slēpj savas attiecības. Kendija gaida bērnu no Homēra, bet, lai to noslēptu, viņi dodas uz bērnu namu pie Lārča, kur pavada vairākus mēnešus, kamēr tur piedzimst viņu dēls Endžels.
Pa to laiku Villijs ir atrasts dzīvs un atgriežas mājās. Viņš gan ir daļēji paralizēts un piesaistīts ratiņkrēslam. Kendija nespēj pateikt patiesību, ka viņai ir bērns no Homēra. Viņai vēl joprojām ir jūtas arī pret Villiju, un viņi apprecas. Endžels tiek uzdots par bērnu, ko Homērs adoptējis no bērnu nama. Endžela audzināšanā piedalās arī Kendija un Villijs. Endžela izcelsme tiek turēta noslēpumā 15 gadus.
Visus šos gadus augļu dārzos ražas sezonās notiek darbs. Homērs tur strādājot, satiekas ar sezonas strādniekiem, kas ierodas uz augļu novākšanas darbiem. Katru gadu atbrauc afroamerikāņu strādnieku grupa, kuras vadītājs ir Rozs. Viņš māk panākt disciplīnu, strādnieki viņu respektē, pat baidās no viņa. Strādnieku apmetnē pie sienas ir papīra lapa ar sarakstu "Sidra nama likumi", bet strādnieki tos nezina, jo nemāk lasīt. Kad sezona beigusies, viņi aizbrauc, lai nākamajā gadā atgrieztos. Reiz Rozs ierodas kopā ar savu meitu Rozu. Darbiem turpinoties, meiteni sastop Endžels un viņā iemīlas. Meitene viņu brīdina, ka tas ir bīstami. Drīz izrādās, ka meitene gaida bērnu no sava tēva, un sākušās nopietnas komplikācijas. Lai glābtu meitenes dzīvību, Homērs veic abortu (viņam savulaik Lārčs ir atsūtījis pilnu komplektu ar akušiera instrumentiem). Pēc aborta nedaudz atkopusies, Roza aiziet pie sava tēva, sadur viņu ar nazi un dodas prom. Tēvs nomirst no noasiņošanas, nevienam nesakot, ka viņš ir ievainots, lai Roza paspētu tikt projām pēc iespējas tālāk, pirms policija sāks viņu meklēt.
Agrākajos gados bērnu namā Homēram bija draudzene Melonija, viņiem bija attiecības. Kad Homērs pameta bērnu namu, Melonija dzīvoja ar domu, ka kādreiz atradīs Homēru. Viņa zina, ka Homēra atrašanās vieta ir saistīta ar augļu dārziem. Beigās viņa atrod Homēru. Bet viņa ir vīlusies, redzot, kā Homērs dzīvo. Melonija satiek Endželu un pēc viņa līdzības Homēram bērnībā saprot, ka puisis ir Homēra dēls. Viņa arī satiek Kendiju un Villiju un intuitīvi nojauš visu savstarpējās attiecības. Melonija pasaka Homēram, ka vienmēr domājusi, ka no viņa kaut kas īpašs iznāks, bet nu viņa ir vīlusies, redzot, ka Homērs savu īsto dēlu uzdod par adoptētu. Tas liek Homēram daudz ko pārdomāt. Viņi ar Kendiju izlemj atklāt gadiem ilgstošos melus par Endžela izcelsmi.
Doktors Lārčs jau sen uzsācis gatavot Homēram viltus dokumentus par oficiālu mediķa izglītību, cerībā, ka kādreiz Homērs atgriezīsies bērnu namā strādāt viņa vietā, jo viņš pats jau ir ļoti vecs. Lārčam jau sen izstrādājusies atkarība atpūtas brīžos apreibināties, ieelpojot ētera izgarojumus. Viņam pat ir speciāla dozēšanas metode, kas neļauj ieelpot par daudz. Bet vienreiz šī metode nenostrādā un Lārču atrod mirušu. Homērs saņem ziņu un dodas uz bērnu namu. Drīz Homērs tiešām sāk strādāt Lārča vietā. Tāpat kā kādreiz Lārčs, Homērs vakaros lielajā bērnu nama guļamistabā lasa bērniem grāmatas un labunakti viņiem novēl ar Lārča vārdiem: "Ar labunakti, Meinas princeses, ar labunakti, Jaunanglijas karaļi."
Palindroms
Palindroms ir vārds, skaitlis, frāze vai simbolu sakopojums, kas vienādi izlasāms no abām pusēm. Palindroma piemēri ir vārds "Anna", skaitlis "11911", frāze "Sapals arī tad ēda tīras lapas". Palindroma jēdzienu ieviesa angļu rakstnieks Bens Džonsons 17. gadsimtā no grieķu valodas vārdiem "atkal" (palin, ) un "virziens" (dromos, ). Saskaņā ar Ginesa rekordu grāmatu garākais ikdienas sarunvalodā izmantotais palindroms ir 19 burtu garais somu valodas vārds saippuakivikauppias, kas nozīmē 'ziepju zāļu tirgonis'.
Zaporižjas Seča
Zaporižjas Seča (uk) bija Zaporižjas kazaku apdzīvots valstisks veidojums lejpus Dņepras krācēm kopš 15. gadsimta. Vēlāk tās teritorijā izveidojās Ukrainas Hetmanāts (uk, 1649—1764), kas bija viens no ukraiņu tautības veidošanās centriem.
Izveide
Zelta Ordas sabrukuma periodā ap 1449. gadu radās Krimas haniste, kas pakļāva Dņepras lejtecē dzīvojošās stepju klejotāju nogaju ciltis. 16. gadsimta sākumā no Lietuvas dižkunigaitijas ieceļoja dažādas izcelsmes brīvie ļaudis, kas sevi dēvēja par kazakiem un apmetās grūti pieejamajās Dņepras palienēs un salās lejpus krācēm. Dņepra šajā apvidū veidoja nosacīto robežu starp Lietuvas (labajā krastā) un Krimas (kreisajā krastā) valstīm pakļautajām teritorijām.
Pēc 1553. gada Lietuvas dižkunigaitijai pakļautais Čerkasu un Kaņevas stārasts Dmitro Višneveckis, saukts Baida, uz Mazās Horticas salas nodibināja nocietinājumu, ko dēvēja par Aizkrāces Seču (no senaustrumslāvu: сѣкти — 'atskaldīt'). Nocietinājumu apjoza koka pāļu sienas, kuru iekšpusē atradās kazaku apmetne ar dzīvojamām mājām un baznīcu.
Pēc Polijas-Lietuvas kopvalsts izveides 1569. gadā Zaporižjas kazaki nokļuva arvien lielākā vasaļatkarībā no Polijas-Lietuvas magnātiem. 1572. gadā Sigismunds II Augusts parakstīja rīkojumu par kazaku pakļaušanos kroņa lielhetmanim Ježijam Jazloveckim (Jerzy Jazłowiecki). Kopš Stefana Batorija valdīšanas laika kazaku pulki piedalījās kaujās ar Osmaņu impērijas karaspēku.
Pēc Hmeļnicka sacelšanās
Pēc hetmaņa Bohdana Hmeļnicka nāves 1657. gadā līdz Ivana Mazepas ievēlēšanai par Ukrainas kazaku hetmani 1687. gadā bija juku laiki, ko vēsturnieki dēvē par "Drupu periodu" (uk). To raksturo kazaku klanu cīņas, anarhija un kaimiņvalstu iejaukšanās. Uz šo periodu attiecas leģenda par Zaporižjas kazaku atbildi sultānam Mehmedam IV, kas 1676. gadā pieprasījis Zaporižjas kazaku pakļaušanos viņa varai. Uz to anarhistiski noskaņotie kazaki sacerēja izsmejošu atbildi, kas bija piesātināta ar lamu vārdiem un apvainojumiem.
Krievijas pakļautībā
Pēc hetmaņa Ivana Mazepas vadīto kazaku kā Zviedrijas sabiedroto sakāves Poltavas kaujā 1709. gadā Zaporižjas Seča nokļuva pilnīgā atkarībā no Krievijas. Pirms Krievu—turku kara 1734. gadā krievu karaspēks okupēja Zaporižjas Seču.
1775. gada aprīlī pēc Krievijas carienes Katrīnas II pavēles kņazam Potjomkinam tika dots norādījums "atņemt ieročus no Zaporižjas kazakiem un uz visiem laikiem tos iznīcināt". Zaporižjas Seča tika aplenkta un iznīcināta. Izdzīvojušie kazaki izklīda pa pasauli. Lielākā daļa no viņiem devās pāri Donavai "pie turkiem". 1775. gada 3. augustā Katrīna II izdeva manifestu, kurā viņa paziņoja, "ka tagad vairs nav Zaporižjas Sečas savā politiskajā kroplumā" (krievu: что нѣтъ теперь болѣе Сѣчи Запорожской въ политическомъ ея уродствѣ). Sešu punktu garais manifesta faktiski līdzinājās zaporižiešu apsūdzēšanā svešas mantas sagrābšanā un piesavināšanā un mēģinājumā izveidot neatkarīgu pārvaldi. Pēdējais otamans Petro Kalniševskis bija amatā līdz 5. augustam.
Pirmā pasaules kara laikā pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas vācu armija 1918. gada pavasarī okupēja bijušās Zaporižjas Sečas zemes un pēc Ukrainas Tautas Republikas valdības gāšanas par Ukrainas Valsts hetmani Kijivā iecēla ģenerāli Pavlo Skoropadski. Pēc Vācijas sakāves Pirmajā pasaules karā 1918. gada novembrī P. Skoropadski atstādināja no varas un Kijivā atjaunoja Ukrainas Tautas Republiku Simona Petļuras vadībā. Savukārt Zaporižjas teritoriju ieņēma Nestora Mahno vadītā Revolucionārā Ukrainas nemiernieku armija (1918—1921).
Mazie eleotrisi
Mazie eleotrisi (Micropercops) ir viena no saldūdens eleotrisu dzimtas (Odontobutidae) ģintīm, kas apvieno 5 zivju sugas. To dabīgais izplatības areāls Austrumāzija un Dienvidaustrumāzija no Vjetnamas ziemeļiem areāla dienvidos, ietverot Jandzi upes baseinu, līdz Amūras baseinam ziemeļos, Korejas pussalu un Japānu ieskaitot.
Ģints zinātniskais nosaukums atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē: mikros — "mazs"; perke un ops — "asarveidīgs".
Latvijā
Lai arī Latvijā līdz šim nav konstatēta neviena mazo eleotrisu ģints suga, tomēr sarakstā viena suga ir ietverta — eleotriss (Micropercops swinhonis), tā kā tas sastopams Lietuvā un citās Austrumeiropas valstīs.
Kopīgās īpašības
Mazie eleotrisi no citiem saldūdens eleotrisiem atšķiras ar vairākām iezīmēm. Tiem ir vidēji attīstīti galvas sensorie kanāli. Žaunu kreisā membrāna atdalīta no labās, piestiprinājumu punkti katrā pusē atrodas tuvu blakus viens otram. Sānu līnijas nav, ķermeni sedz cikloīdas zvīņas. Mazie eleotrisi ir nelielas zivtiņas ar no sāniem saplacinātu ķermeni. To augums nepārsniedz 10 cm. Mute ar zobiem.
Sistemātika
Mazo eleotrisu ģints (Micropercops)
Pievienotās vērtības nodoklis
Pievienotās vērtības nodoklis (PVN) ir patēriņa nodoklis, kas tiek iekļauts preces vai pakalpojuma cenā. Latvijā tā standartlikme ir 21%. Pastāv arī pievienotās vērtības nodokļa samazinātā likme, kas pašlaik ir 12%. To piemēro dažādām precēm un pakalpojumiem, tai skaitā dažādu preču piegādē, sabiedriskā transporta pakalpojumiem iekšzemē.
Pievienotās vērtības nodoklis jau parasti ir iekļauts preces vai pakalpojuma cenā. No pircēja viedokļa tas ir nodoklis par pirkuma cenu. No pārdevēja viedokļa tas ir produkta, pakalpojuma vai materiāla pievienotās vērtības nodoklis. Ražotājs nodod valdībai starpību starp ražošanas un izplatīšanas izmaksām, paturot naudas summu, kas ir tikusi samaksāta iepriekš kā PVN par izejvielām. PVN patiesais maksātājs ir gala patērētājs, kas preci vai pakalpojumu nepārdod tālāk vai pārdod to bez PVN.
Kerčas pussala
Kerčas pussala (uk, crh, ru) ir ap 90 km gara un platākajā vietā līdz 50 km plata pussala Krimas austrumos, Ukrainā. Pussala atdala Azovas jūru ziemeļos no Melnās jūras dienvidos, Kerčas šaurums to atdala no Krievijai piederošās Tamaņas pussalas austrumos. Rietumos Akmanajas zemesšaurums to savieno ar pārējo Krimu. Pussalas ziemeļrietumos atdalās Arabata strēle. Reljefs paugurains, līdzenumos — stepe. Administratīvi pussalas teritoriju aizņem Krimas Autonomās Republikas Kerčas pilsēta un Lenines rajons.
Penelopa (filma)
"Penelopa" (en) ir 2006. gada romantiska komēdija, kuras režisors ir Marks Palanskis. Galvenās lomas atveido Kristīna Riči, Džeimss Makavojs, Ketrīna O'Hāra, Pīters Dinklidžs, Rīza Viterspūna un Ričards E. Grants. Filmas pirmizrāde notika Toronto filmu festivālā.
Sižets
Senos laikos ietekmīgās Vilhernu ģimenes atvasei bija dēka ar kādas raganas meitu, kura izdarīja pašnāvību pēc tam, kad mīļotais ģimenes iespaidā viņu pameta. Ragana atriebībā Vilhernu ģimenei uzlika lāstu: pirmā meita, kura piedzims Vilhernu ģimenē, piedzims ar cūkas seju. Turpmākajās piecās paaudzēs Vilherniem dzima tikai dēli, tomēr nākamajā paaudzē piedzima meita Penelope, kurai lāsta rezultātā bija cūkas šņukurs un ausis. Lāstu varēja lauzt tikai tad, ja Penelopē iemīlētos kāds, kurš ir viņai līdzvērtīgs, tas ir, kāds, kurš ir ar aristrokrātu asinīm. Kad Penelope pieaug, vecāki cenšas viņai atrast īsto precinieku, kurš lauztu seno lāstu.
Īstie zīdtauriņi
Īstie zīdtauriņi, īsto zīdtauriņu ģints (Bombyx) ir zīdtauriņu dzimtas (Bombycidae) ģints, kas apvieno 18 sugas un 2 hibrīdsugas. Šīs ģints sugu dabīgais izplatības areāls aptver Dienvidāziju un Dienvidaustrumāziju. Vairākus tūkstošus gadu cilvēki uzskatīja, ka zīdtauriņiem ir tikai divas sugas: savvaļas zīdtauriņš (Bombyx mandarina) un mājas zīdtauriņš (Bombyx mori). Vēlāk tika atklātas arī citas mazāk nozīmīgas zīdtauriņu sugas. Hibrīdsugas tiek iegūtas, sakrustojot savvaļas zīdtauriņa tēviņu ar mājas zīdtauriņa mātīti un otrādāk. Zīdtauriņu kāpuri pamatā barojas ar zīdkoka lapām.
Sistemātika
Īsto zīdtauriņu ģints (Bombyx)
Laila Balode
Laila Balode (dzimusi Rīgā ) ir latviešu gleznotāja, grafiķe un pedagoģe. Kopš 1982. gada regulāri piedalās izstādēs un plenēros Latvijā un ārvalstīs, vairāk nekā 30 personālizstāžu autore.
Biogrāfija
Laila Balode dzimusi 1959. gadā Rīgā, mākslinieka Gunāra Baloža un Latvijas Televīzijas režisores Gunas Balodes ģimenē. No 1966. līdz 1971. gadam mācījusies A. Barbisa Rīgas 11. vidusskolā. 1977. gadā beigusi J. Rozentāla Rīgas Mākslas vidusskolu.
Jaunības gados sākusi rakstīt dzeju, darbojusies dzejnieces Ilgas Bērzas vadītajā Rīgas Pionieru pils jauno autoru pulciņā. Piedalījusies 1. literārajā nometnē "Aicinājums", kā arī M.Ķempes jauno autoru seminārā. Dzejoļi publicēti jauno autoru krājumā "Acis" (1981), "Dzejas dienas", periodikā - žurnālos un laikrakstos 70. un 80. gados. Vēlākajos gados ilustrējusi vairākus I. Bērzas dzejoļu krājumus.
1984. gadā absolvējusi Latvijas Mākslas akadēmiju, mācoties grafikas nodaļā pie Gunāra Kroļļa un iegūstot mākslinieces, grafiķes un pedagoģes kvalifikāciju. 2003. gadā ieguvusi humanitāro zinātņu maģistra grādu mākslā. No 1986. gada – Latvijas Mākslinieku savienības biedre.
No 1982. gada piedalās izstādēs. Lailas Balodes akvareļi bijuši izstādīti Igaunijā, Lietuvā, Krievijā, Lielbritānijā, Norvēģijā, Zviedrijā, Vācijā, Īrijā, Somijā, Austrijā, Dānijā, ASV, Francijā, Indijā, Japānā, Izraēlā, Kiprā un Kanādā.
No 1986. gada ir Latvijas Mākslinieku savienības biedre. No 1977. gada strādā mākslas pedagoģijas jomā. Ir strādājusi Latvijas Izglītības ministrijā, Starptautiskajā Praktiskās psiholoģijas augstskolā, Latvijas Universitātē, bērnu mākslas skolās.
Viņas akvareļi atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja izstāžu zālē "Arsenāls", Latvijas Mākslinieku savienības kolekcijā, Oslo Valsts arhīvā Norvēģijā, Cēsu Vēstures un mākslas muzeja fondos, Vesterlandes (Vācija), Karlovas (Īrija), Āšimas un Spidebergas (Norvēģija) pilsētu mākslas darbu kolekcijās, Latvijas vēstniecībā Norvēģijā, Sidnejas Latviešu biedrībā Austrālijā, Pleskavas bērnu mākslas skolā (Krievijā), Mazajā galerijā Druskininkos (Lietuvā), galeriju un privātpersonu īpašumā Latvijā un ārzemēs.
2018. gadā nominēta "Jāzepa Pīgožņa balvas Latvijas ainavu glezniecībā" galvenajai balvai par darbu "Vižņi".
No 2009. gada vada Cēsu amatiermākslas studiju "Stallis". Vada akvareļglezniecības studiju Ikšķilē.
Strādā par pedagoģi Ikšķiles Mūzikas un mākslas skolā.
Profesionālās aktivitātes
Organizējusi un vadījusi starptautiskos akvareļglezniecības plenērus "Cēsis-1995" un "Cēsis-2001", piedalījusies glezniecības plenēros Latvijā, Krievijā, Ziemeļīrijā, strādājusi rezidencēs Vācijā, Norvēģijā, Somijā. Piedalījusies mākslas festivālos Itālijā (Fabriano in Acquarello 2016), Īrijā (Karlovas mākslas festivāls, 1997. g.).Vadījusi akvareļglezniecības meistarklases Īrijā, Vācijā, Norvēģijā, Zviedrijā, Somijā, Krievijā.
Veidojusi ilustrācijas grāmatām:
Sastādījusi katalogus: Rakstījusi izstāžu recenzijas un publikācijas par mākslu Latvijas un ārzemju periodikā. Veikusi apjomīgu zinātnisku pētījumu par Cēsu novada mākslas izstādēm. Iekārtojusi izstāžu ekspozīcijas Cēsu Izstāžu namā. Veidojusi scenogrāfiju Latvijas TV uzvedumam "Straumēni" (1988).
Averss
Averss (en) ir monētas priekšpuse. Latu apgrozības monētām aversā bija attēlots Latvijas ģerbonis, eiro monētām — Eiropas Savienības vai Eiropas karte un monētas nominālvērtība.
Reverss
Reverss (en) ir monētas aizmugure. Latu apgrozības monētu reversā bija nominālvērtības uzraksts, bet eiro monētu reversā — attiecīgās eiro zonas valsts veidota simbolika.
Monstrs (filma)
"Monstrs" (en) ir 2003. gada biogrāfiska krimināldrāma, kuras režisore un scenārija autore ir Patija Dženkinsa. Galvenās lomas atveido Šarlīze Terona, Kristīna Riči, Brūss Derns un Lī Terdžesens. Filmas pirmizrāde notika Amerikas filmu institūta festivālā.
Šarlīze Terona par savu darbu filmā ieguva vairākas balvas, tajā skaitā Amerikas Kinoakadēmijas balvu nominācijā "Labākā aktrise galvenajā lomā", Zelta globusa balvu nominācijā "Labākā aktrise" un Ekrāna aktieru ģildes balvu nominācijā "Labākā aktrise".
Filmas pamatā ir patiesi notikumi. Tās galvenā varone ir Elīna Vuornosa, Deitonbīčas prostitūta, kura nogalināja sešus vīriešus, tādējādi kļūstot par sērijveida slepkavu.
Teikuma priekšmets
Teikuma priekšmets ir teikuma loceklis, kas izsaka to nojēgumu, uz kuru attiecas izteicēja nosauktā darbība vai pazīme (teikuma priekšmets nosauc darbības darītāju). Kopā ar izteicēju un galveno locekli) teikuma priekšmets ir viens no trim teikuma virslocekļiem. Latviešu valodā to izsaka ar lietvārdu, tā aizstājēju (piemēram, vietniekvārdu), darbības vārdu nenoteiksmē vai nedalāmu vārdu savienojumu. Vairākās valodās nav teikuma priekšmetu.
Valdemārpils ielu uzskaitījums
Valdemārpils pilsētas ielu uzskaitījums iekļautas Valdemārpils 45 ielas.
Šartra
Šartra (fr, ) ir pilsēta Ēras un Luāras departamentā, Francijā. Tas ir departamenta administratīvais centrs. Šartra atrodas 96 km uz dienvidrietumiem no valsts galvaspilsētas Parīzes. Pilsētā 2011. gadā dzīvoja 39,2 tūkstoši cilvēku.
Viens no ievērojamākajiem arhitektūras objektiem pilsētā ir Šartras katedrāle, kas tiek uzskatīta par vienu no izcilākajām gotiskajā stilā celtajām katedrālēm Francijā.
Hersona
Hersona (uk) ir pilsēta Ukrainas dienvidos, Hersonas apgabala un Hersonas rajona pārvaldes centrs. Atrodas Dņepras labajā krastā, netālu no tās ietekas Melnajā jūrā. Administratīvi pilsēta iedalās trijos rajonos, pilsētas rajoniem pakļauti Antoņivkas, Zeleņivkas, Naddņiprjanskes un Komišanu pilsētciemati un Stepaņivkas ciema padome. Kopā ar piepilsētas rajoniem veido aglomerāciju, kurā dzīvo ap 576 000 iedzīvotāju. Nozīmīga ostas pilsēta.
No 2022. gada 3. marta līdz 11. novembrim Hersona atradās Krievijas okupācijā. Ukrainas varas iestādes lēš, ka 2022. gada 25. maijā pilsētu bija atstājuši 45% tās iedzīvotāju. 9. novembrī Krievijas Bruņotie spēki sāka atkāpties no pilsētas, sagraujot tās elektroapgādes un ūdensapgādes tīklu, un dažas dienas vēlāk pilsētā ienāca Ukrainas Bruņotie spēki.
Vēsture
Pilsēta ir dibināta 1778. gadā pēc Krievijas Impērijas ķeizarienes Katrīnas Lielās rīkojuma, un tās nosaukums ir radies no seno grieķu pilsētas Hersonēsas nosaukuma, kas atradās Krimas pussalā. Šeit Krievijas Impērija izvietoja savu pirmo Melnās jūras kara floti.
Mihails Tuhačevskis
Mihails Tuhačevskis (dzimis, miris ) bija krievu izcelsmes padomju karavīrs. PSRS maršals, Sarkanās armijas ģenerālštāba priekšnieks un viens no redzamākajiem Josifa Staļina Lielā terora upuriem.
Dzīvesgājums
Dzimis 1893. gadā Smoļenskas guberņas muižnieku ģimenē. 1912. gadā sāka dienēt Krievijas impērijas armijā, piedalījās Pirmajā pasaules kara cīņās, 1915. gada 19. februārī saņemts vācu gūstā. Četras reizes bēga no ieslodzījuma, pārvietots uz īpaša režīma cietumu Ingolštatē, kur iepazinās ar Šarlu de Gollu. 1917. gada septembrī izbēga no gūsta un 1917. gada oktobrī atgriezās Krievijā.
1918. gada martā brīvprātīgi iestājās Sarkanajā armijā, jūnijā viņu iecēla par Austrumu frontes 1. armijas komandieri. 1918. gada septembrī viņš vadīja Simbirskas ieņemšanu. No 1919. gada 24. janvāra līdz 15. martam komandēja Sarkanās armijas 8. armiju pret Donas armiju. No 1919. gada 5.aprīļa līdz 25. novembrim komandēja 5. armiju Austrumu frontē. Vēlāk komandēja Sarkanās armijas Kaukāza fronti. 1920. gada aprīlī Tuhačevski iecēla par Rietumu frontes pavēlnieku un viņš vadīja Sarkanās armijas uzbrukuma operāciju Varšavai Padomju-poļu kara laikā, kurā cieta sakāvi (t.s. brīnums pie Vislas). 1921. gada martā apspieda Kronštates sacelšanos, kā arī, izmantojot ķīmiskos ieročus un ķīlnieku sagrābšanu, apspieda Tambovas sacelšanos 1921. gadā.
Pēc Krievijas pilsoņu kara Tuhačevskis kļuva par vienu no Sarkanās armijas galvenajiem kara teorētiķiem, un 1925. gada novembrī, pēc Mihaila Frunzes nāves, par Sarkanās armijas štāba priekšnieku. 1935. gadā Tuhačevskim piešķīra maršala dienesta pakāpi.
Lielā terora laikā viņu apcietināja un 1937. gada 11. jūnijā notiesāja, nāvessodu izpildīja tajā paša naktī. Kopā ar Tuhačevski notiesāja arī citus armijas augstākos komandierus, to skaitā "Osoaviahim" priekšnieku Eidemani. Deviņu tiesnešu vidū, no kuriem piecus vēlāk arī nošāva, bija Jēkabs Alksnis. Pēc Staļina nāves 1957. gadā Tuhačevski realibitēja.
Demars Kerols
Demars Laedriks Kerols (en; dzimis ) ir amerikāņu basketbolists, spēlē vieglā uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) pārstāv NBA klubu Hjūstonas "Rockets".
Karjera
Pārstāvēja divas NCAA augstskolas: Vanderbilta Universitāti un Misūri Universitāti. Pēc četrām koledžu basketbola sezonām 2009. gada NBA draftā viņu Memfisas "Grizzlies" izraudzījās ar kopējo 27. kārtas numuru pirmajā kārtā.
Pēc divām sezonām "Grizzlies" sastāvā D. Kerols kopā ar Hašīmu Tabetu tika aizmainīts pret Šeinu Batjē un Išu Smitu. Arī turpmāk gandrīz katru sezonu D. Kerols mainīja klubu, vairāk par vienu sezonu spēlējot Jūtas "Jazz", Atlantas "Hawks" un Toronto "Raptors". "Raptors" un "Hawks" viņš bija pastāvīgs starta piecinieka spēlētājs un visu šo trīs komandu sastāvā spēlējis arī NBA izslēgšanas spēlēs.
2017. gada vasarā "Raptors" D. Kerolu kopā ar nākotnes drafta izvēli aizmainīja uz Bruklinas "Nets" pret Džastinu Hamiltonu. Savā pirmajā sezonā viņš visās spēlēs devās starta pieciniekā, tomēr pirms otrās sezonas "Nets" komandai izdevās pastiprināt sastāvu un D. Kerols kļuva par produktīvu rezervistu. 2019. gada vasarā viņš tika aizmainīts uz Sanantonio "Spurs" trīs komandu maiņas darījumā. 2020. gada februārī "Spurs" atlaida spēlētāju un viņš noslēdza līgumu ar Hjūstonas "Rockets".
Linates lidosta
Izvietojusies 7 km uz austrumiem no Milānas pilsētas centra Peskjeras Borromeo un Segrates komūnās. Lidlauks atklāts 1937. gadā lai aizvietotu vienu no pasaulē pirmajām Taljedo lidostu, kas bija kļuvusi par mazu. Pie lidostas tika izbūvēts mākslīgais Idroskalo ezers hidroplāniem. Lidosta rekonstruēta 1950. un 1980. gados. Nosaukta par godu itāļu aviācijas pionierim Enriko Forlanīni.
Lidostai ir divi asfaltēti skrejceļi un viens pasažieru terminālis. Bāzes lidosta aviokompānijām Alitalia un Alitalia CityLiner.
Zaļā obligācija
Vēsture
2007. gadā Eiropas Investīciju banka emitēja obligāciju, kas kļuva par pirmo fiksēto ienākumu produktu sociāli atbildīgu ieguldījumu vidū. Šī klimata atbildības izpratnes obligācija (en) struktūra tika izmantota atjaunīgo resursu un enerģijas izmantošanas efektivitātes projektos. Pēcāk Pasaules Banka kļuva par pirmo pasaulē, kas 2008. gadā emitēja kā zaļo obligāciju marķētu obligāciju.
Apraksts
Zaļās obligācijas ir veidotas, lai veicinātu ilgtspēju un atbalstītu ar klimata pārmaiņām vai vidi saistītus projektus. Īpašs uzsvars tiek likts uz projektiem, kas vērsti uz enerģijas efektīvu izmantojumu, piesārņojuma novēršanu, ilgtspējīgu lauksaimniecību, zvejniecību un mežsaimniecību, ūdens un sauszemes ekosistēmu aizsardzību, ilgtspējīgu ūdens izmantojumu un videi draudzīgu tehnoloģiju atbalstu. Zaļo obligāciju emisija nodrošina nodokļu atvieglojumus, kas padara to pievilcīgāku investoriem. Tas rada stimulu risināt svarīgus sociālus jautājumus, piemēram, klimata izmaiņas un atjaunīgos resursus. Lai kvalificētos zaļās obligācijas statusam, bieži vien tiek veikta trešās puses pārbaude, piemēram, to veic Klimata obligāciju standartu padome, kas apliecina, ka obligācija finansēs projektus, kas rada ieguvumu videi.
Migrēna
Migrēna (gr, hēmikrania — ‘sāpes galvas vai sejas vienā pusē’) ir neiroloģiska slimība, atkārtoti uznākošas lēkmjveida sāpes vienā galvas pusē (retāk — abās galvas pusēs). Parasti migrēna ilgst no 2 līdz 72 stundām. Migrēnas simptomi ir vemšana, nelabums, paaugstināts jutīgums pret gaismu, skaņām vai smaržām.
Parasti sāpes pastiprinās ar fiziskās aktivitātes pastiprināšanos. Apmēram trešdaļai cilvēku kopā ar migrēnu parādās arī aura — pārejoši redzes, jušanas, runas traucējumi, kas var liecināt, ka tuvākajā laikā var sākt parādīties galvassāpes. Dažkārt aura var notikt ar pēc tai sekojošām mazām galvassāpēm vai bez tām.
Sākotnējā ārstēšanā tiek rekomendēts izmantot dažādus sāpes remdinošus līdzekļus, kā ibuprofēnu un paracetamolu galvassāpēm, kā arī pretvemšanas zāles pret sliktu dūšu. Jācenšas izvairīties no migrēnas stāvokļa izraisīšanas.
Apmēram 15% cilvēku kādā dzīves posmā cieš no migrēnas.
Šartras Dievmātes katedrāle
Šartras Dievmātes katedrāle (fr) ir vidusslaiku katoļu katedrāle Šartrā, Francijā.
Tā tiek uzskatīta par vienu no izcilākajām gotikas katedrālēm Francijā. Šartras Dievmātes katedrāle ir iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Galvenā baznīcas būvniecība ilga no 1194. līdz 1250. gadam. Šartras katedrāle ir svētceļojumu mērķis jau kopš 12. gadsimta beigām, kā arī populārs tūrisma objekts. Baznīca ir 130 metrus gara un 32 metrus plata.
Pasaules čempionāts daiļslidošanā junioriem
Pasaules čempionāts daiļslidošanā junioriem ir ikgadējas daiļslidošanas sacensības, ko rīko Starptautiskā slidošanas asociācija (ISU) un kurās daiļslidotāji, kas atbilst noteiktam vecuma diapazonam, sacenšas par Pasaules čempiona titulu junioru konkurencē. ISU vadlīnijas attiecībā uz junioru vecuma diapazonu ir laiku pa laikam mainījušās, – patlaban daiļslidotājiem jābūt vismaz 13 gadus veciem, bet vēl nesasniegušiem 19 gadu vecumu līdz iepriekšējā gada 1. jūlijam, izņemot vīriešus, kuri piedalās pāru slidojumos un dejās uz ledus, kur vecuma ierobežojums ir 21 gads.
Sacensības parasti norisinās pavasarī un ir vienas no kopumā četrām ikgadējām daiļslidošanas sacensībām, kas tiek rīkotas ISU paspārnē (pārējās trīs ir Pasaules, Eiropas un Četru kontinentu čempionāts), un tiek uzskatītas par visaugstākās raudzes sacensībām starptautiskajā junioru konkurencē. Medaļas tiek sadalītas četrās disciplīnās – vīriešu un sieviešu vienslidojumos, pāru slidojumos, kā arī dejās uz ledus.
Vēsture
Pirmais Pasaules čempionāts daiļslidošanā junioriem notika 1976. gada martā Meževā, Francijā un sākotnēji tika nosaukts par "ISU čempionātu daiļslidošanā junioriem". Arī 1977. gada čempionāts tika rīkots turpat un ar tādu pašu nosaukumu. 1978. gadā šie čempionāti oficiāli tika pārdēvēti par "Pasaules čempionātiem daiļslidošanā junioriem", bet nemainot sacensību norises vietu. Taču, sākot ar 1979. gadu, tika nolemts sacensību norises vietu katru gadu mainīt līdzīgi kā citos ISU čempionātos.
No 1976. līdz 1980. gadam čempionāts tika rīkots pavasarī. 1981. gadā sacensību norises laiks tika mainīts uz iepriekšējā kalendārā gada novembri vai decembri. Taču, sākot ar 2000. gadu, sacensības atkal norit pavasarī.
Ievedmuitas nodoklis
Muitas nodokļa likmes ir noteiktas ar Eiropas Padomes 1987. gada 23. jūlija Regulu (EEK) Nr.2658/87 par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu. Likmes ir atkarīgas no preču nomenklatūras koda, valsts, no kurās tika ievesta prece un papildus nosacījumiem, kurus nosaka nomenklatūras kods (neto svars, sastāvs, litri, alkohola stiprums, kvantitāte utt.). Pārbaudīt likmi konkrētam muitas (nomenklatūras) kodam ir iespējams Integrētā tarifa vadības sistēma (ITVS) — TARIC.
ES normatīvajos aktos ir noteiktas preces, kuras ievedot, netiek maksāts ievedmuitas nodoklis — tādām precēm tiek piemērots ievedmuitas nodokļa atbrīvojums. No muitas nodokļa arī ir atbrīvoti nelielas vērtības preču sūtījumi — komerciālie sūtījumi, ja sūtījuma vērtība nepārsniedz 150.00 EUR. Nelielas vērtības sūtījumi ir sūtījumi, ko komersanti veic savā starpā, ko komersants sūta privātpersonai vai privātpersona par atlīdzību sūta citai privātpersonai. Minētais attiecas arī uz preču iegādi interneta veikalos (saņemot preces no trešajām valstīm). Atbrīvojums no muitas nodokļa nomaksas nav paredzēts alkoholam, smaržām, tualetes ūdeņiem un tabakai.
Pešļeva
Pešļeva ir ciems Ludzas novada Rundēnu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 5 km no pagasta centra Rundēniem, 30 km no novada centra Ludzas un 235 km no Rīgas.
Amiotrofā laterālā skleroze
Amiotrofā laterālā skleroze (ALS), ko dažreiz sauc par Šarko slimību (franču ārsta Žana Martina Šarko vārdā) vai Lū Gēriga slimību (Ziemeļamerikā; beisbolista Lū Gēriga vārdā), ir idiopātiska strauji progresējoša, vienmēr letāla neiroloģiska slimība, kuras laikā novēro augšējo kustību neironu (motoneironu) sairšanu. Tā rezultātā rodas neiromuskulāro signālu pārvades traucējumi — nervu ierosas elektriskie impulsi vairs nenokļūst līdz muskuļiem un to kustība kļūst aizvien grūtāka, līdz iestājas pilnīga ķermeņa, tai skaitā arī runas un elpošanas aparāta, paralīze. Cilvēka intelektuālās spējas slimības laikā ir pilnīgi saglabātas, tāpat kā uztveres, redzes, dzirdes, taustes, ožas orgānu darbība. Amiotrofā laterālā skleroze pieder pie retajām slimībām. Starptautiskā ALS slimnieku asociāciju apvienība kopš 1997. gada izvēlējās 21. jūniju par šīs slimības un cīņas pret to emblemātisko dienu.
2014. gadā kļuva populāra Ice Bucket Challenge akcija, kuras mērķis ir vākt ziedojumus šīs slimības pētīšanai un ārstēšanai.
Epidemioloģija
Vidējā izplatība ir 2 gadījumi uz 1 000 000 iedzīvotāju gadā. Slimo gan sievietes, gan vīrieši. Visbiežāk novērojama starp 55—70 gadus veciem cilvēkiem. Izšķir sporādisku (ap 90—95%) un iedzimtu (mantotu, ģimenes) formu (5—10%).
Slimības gaita
Sākotnēji izdala divas formas:
Slimībai attīstoties, simptomi izplatās un abas formas saplūst kopā, veidojot vienu kopējo ainu. Dominējošais simptoms ir pastāvīgi progresējošs visa ķermeņa muskuļu vājums, līdz slimnieks vairs nespēj patstāvīgi kustēties, pārvietoties. Elpošanai ir nepieciešama plaušu mākslīgā ventilācija mājas vai slimnīcas apstākļos, barības uzņemšanai — kuņģa zondes ievadīšana (stomija). Visbiežāk nāve iestājas elpošanas nepietiekamības rezultātā jeb no elpošanas ceļu infekcijas.
ALS slimnieki izdzīvo vidēji 39 mēnešus, tikai 4% nodzīvo ilgāk par 10 gadiem. Tomēr slavenais fiziķis Stīvens Hokings ar šo slimību nodzīvoja 55 gadus pēc diagnozes noteikšanas, kas ir unikāls gadījums.
Ārstēšana
Riluzols (ražots ar nosaukumu Riluteks) ir pašlaik vienīgais zāļu līdzeklis, kas palēnina simptomu attīstīšanos, bet arī tas neaptur slimību. Tam klāt simptomātiskā ārstēšana tiek nozīmēta, lai atvieglotu slimnieka vispārējo stāvokli un novērstu slimības komplikācijas: izgulējumus, elpošanas ceļu infekciju, nepietiekamu barības uzņemšanu, depresiju.
Pentjuši
Pentjuši ir ciems Ludzas novada Rundēnu pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 6 km no pagasta centra Rundēniem, 26 km no novada centra Ludzas un 242 km no Rīgas.
Kazici
Kazici ir ciems Ludzas novada Rundēnu pagastā. Atrodas pagasta centrālajā daļā 3 km no pagasta centra Rundēniem, 32 km no novada centra Ludzas un 237 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V517.
Gorodoks (Rundēnu pagasts)
Gorodoks ir ciems Ludzas novada Rundēnu pagastā. Atrodas pagasta rietumu daļā 6 km no pagasta centra Rundēniem, 30 km no novada centra Ludzas un 234 km no Rīgas.
Zilā obligācija
Vēsture
2018. gada oktobrī Seišelu Republika emitēja pasaulē pirmo suverēno zilo obligāciju, liekot pamatu finanšu instrumentam, kas kalpo, lai atbalstītu ilgtspējīgus jūras un zvejniecības projektus. Obligācija saņēma 15 miljonus ASV dolāru no starptautiskiem investoriem, kas parāda valstu iespējas izmantot kapitāla tirgus jūras resursu ilgtspējīgas izmantošanas finansēšanai. Pasaules Banka palīdzēja emitēt zilo obligāciju un sasniegt trīs investorus: Calvert Impact Capital, Nuveen un Prudential Financial, Inc. Ieņēmumi no obligācijām ietvers atbalstu jūras aizsargājamo teritoriju paplašināšanai, uzlabotai prioritāro zvejniecību pārvaldībai un Seišelu salu zilās ekonomikas attīstībai. Dotācijas un aizdevumus nodrošinās Zilais dotāciju fonds (angļu: Blue Grants Fund) un Zilais investīciju fonds (angļu: Blue Investment Fund), ko pārvaldīs SeyCCAT un Seišelu salu attīstības banka (DBS).