cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liepājas ieplaka
Liepājas ieplaka ir tektoniska struktūra Baltijas sineklīzē, kas atrodas Latvijas rietumu daļā starp Liepāju, Ventspili un Usmu, kā arī Baltijas jūras akvatorijā starp Liepāju un Gotlandi. Ieplakas platums uz sauszemes ir 50-70 km, bet garums >200 km. Liepājas ieplakas dienvidu robeža sakrīt ar Liepājas-Rīgas-Apes-Pleskavas lūzumzonu. Kristāliskā pamatklintāja virsma mainās robežās no 1300 m uz sauszemes līdz 2000 m jūras akvatorijā. Ordovika balsthorizonts ieplakā sauszemes daļā iezīmējas ar 1000 m izohipsu un tajā ietilpst Piltenes ieliece, Alsungas katliene un Lejasventas ieliece.
Berģis
Berģis (sieviešu dzimtē Berģe) ir daļēji latviskots ģermāņu cilmes uzvārda Bergs (Berg) variants. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Batista
Batista (es — 'kristītājs') ir spāņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Stelpe
Stelpe ir ciems Zemgalē, Bauskas novadā, Stelpes pagasta centrs. Tā atrodas pie Misas upes un autoceļa P92 (Iecava—Stelpe), netālu no tā krustojuma ar P89 (Ķekava—Skaistkalne). Attālums līdz novada centram Bauskai — 29 km, līdz Rīgai — 61 km. Netālu no Stelpes gar autoceļu P92 ir arī divi citi no pagasta nozīmīgākajiem ciemiem Vecstelpe un Nīzere. Stelpē atrodas pagasta pārvalde, vairāki veikali, ģimenes ārsta prakse, bibliotēka, minerālūdens ražotne, biezeņu ražotne un "Pīlādžu" mototrase. Ir Stelpes pamatskola ar bērnudārza grupiņu.
Apkārtnē attīstīta lauksaimniecība, lielākoties daudz labības lauku, ir ekoloģiskās saimniecības.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Georgijs Afanasjevs
Georgijs Afanasjevs dzimis Maskavā. Pēc profesijas bijis tehniķis celtnieks. No 1952. gada dzīvojis Baltkrievijā, Minskas apgabala pilsētā Žlobinā.
Šaha kompozīcija
Pirmās šaha kompozīcijas publicējis 1927. gadā. Periodā no 1927. līdz 1965. gadam dažādos izdevumos publicējis apmēram 50 etīdes. No 1965. gada līdz 1971. gadam kopā ar līdzautoru Jevgeņiju Dvizovu publicējis vairāk nekā 70 etīdes, vairāk nekā 20 no tām konkursos guvušas atzinības.
Piemērs
Uzdevuma risinājums:
Einārs Vītols
Einārs Vītols (1957) ir latviešu mūziķis, bijušais rokenrola un kantrī dziedātājs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1957. gada 21. jūnijā Rīgā. Mācījās Rīgas 50. vidusskolā, bija solists skolasbiedru izveidotajā ansamblī Džuzbend. Studēja Latvijas konservatorijā (1975-1980), dziedāja grupā Kentauri kultūras namā "Vecrīga" un jauniešu kafejnīcā Allegro.
1982. gadā Einārs Vītols dziedāja Raimonda Paula mūziklā "Nāc pie puikām", operetē "Čigānu barons" un izrādē "Homo novus". 1983. gadā pievienojās Latvijas filharmonijas ansamblim "Tip Top". 1986. gadā dziedātājs pārstāvēja Latviju pirmajā Vissavienības jauno dziedātāju konkursā Jūrmala, kur kļuva par diplomandu, jaundarba statusā izpildot Alfrēda Madžuļa sacerēto dziesmu "Ļauj palikt vienam", turpmāk kopā ar "Tip Top" Vītols regulāri uzstājās koncertos visā bijušajā Padomju Savienībā - praktiski visās PSRS republikās, lielākajās pilsētās, Maskavas koncertzālē "Rossija", filmējās televīzijā.
1988. gadā "Tip Top" pārveidojās par TT Weekend Band, kas pēc Daugavas vanagu uzaicinājuma 1989. gadā devās uz ASV, gadu vēlāk piedalījās festivālos Polijā un Dānijā, rokfestivālā Liepājas Dzintars.
Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Einārs Vītols mācijās Marketingu un menedžmentu Lielbritānijā, kļuva vispirms par reklāmas aģentu, tad reklāmas nodaļas vadītāju, avīzes direktoru. Vēlāk strādāja mēdiju aģentūrās IP Rīga un OMD Latvia. 1994. gadā TT Weekend Band beidza pastāvēt. No 2014. gada atkal reizēm iepriecija savus fanus ar uzstāšanos vai kādu jaunu dziesmu - ir sācis komponēt. Tādas dziesmas kā "Šovakar" un Jautrus Svētkus Tev un Man / Sniedziņš krīt ar Eināra Vītola vārdiem zin gandrīz katrs Latvijas iedzīvotājs.
16 Psihe
Psihe, arī 16 Psihe ir asteroīds ar diametru apmēram 253 km, atrodas asteroīdu joslā, pieder pie M tipa asteroīdu grupas.
Asteroīdu atklāja itāļu astronoms Annibale de Gaspariss (Annibale de Gasparis) Kapodimontes observatorijā Neapolē. Gasparisam tas bija piektais atklātais asteroīds (kopā 9). Asteroīds nodēvēts Psihes vārdā. Psihe grieķu mitoloģijā ir dvēseles un elpas personifikācija. Asteroīdam nav oficiāli apstiprināta simbola, neoficiāli tiek lietots simbols – tauriņa spārns ar zvaigzni virs tā.
Psihe ir viens no 10 masīvākajiem asteroīdu joslas objektiem, arī lielākais M tipa asteroīds. Psihes masa atbilst gandrīz 1 % no visas asteroīdu joslas masas. Pētījumi ar radaru parāda, ka Psihe ir metālisks objekts ar lielu dzelzs un niķeļa saturu. Atšķirībā no citiem M tipa asteroīdiem uz Psihes virsmas nav konstatēti ūdeni saturoši minerāli, tikai nedaudz piroksēna. Dati liecina, ka Psihe varētu būt kāda lielāka objekta kodols, kurš atlicis pēc senā pagātnē notikušas sadursmes. Pašreiz gan nav konstatēti asteroīdi ar Psihes orbītai līdzīgiem parametriem, kādiem būtu jābūt, ja sadursmes teorija būtu pareiza. Iespējams, sadursme notikusi pašā Saules sistēmas veidošanās sākumā, tad atlikušie objekti varētu būt sadalījušies pārāk sīkos gabalos un nav konstatējami.
Vērtība
Tā kā asteroīda sastāvā varētu būt tikai dzelzs un niķelis, tiek lēsts, ka tā kopējā vērtība pielīdzināma 10 kvintiljoniem (1019) ASV dolāru, kas tādējādi to padarītu teju 70 000 reižu vērtīgāku par globālo ekonomiku uz Zemes.
Ārējās saites
Psihes orbīta
Piedošana (filma)
"Piedošana" (en) ir 2007. gada romantiska kara traģēdija, kas balstīta uz Iana Makjuana romānu ar tādu pašu nosaukumu. Filmas režisors ir Džo Raits. Galvenās lomas atveido Džeimss Makavojs, Kīra Naitlija, Sērša Runena, Vanesa Redgreiva un Romola Garai. Filmas pirmizrāde notika Venēcijas kinofestivālā.
Pēc tam, kad 13 gadus vecā Brionija Telisa apsūdz savas vecākās māsas draugu noziegumā, ko viņš nav izdarījis, Brionija neatgriezeniski izmaina vairāku cilvēku dzīves.
Filma tika nominēta 7 Amerikas Kinoakadēmijas balvām, no kurām uzvarēja nominācijā labākā oriģinālmūzika.
Rietumkurzemes izcilnis
Rietumkurzemes izcilnis ir Baltijas sineklīzes tektoniska struktūra, pēc būtības vaļņveidīgs pacēlums kristāliskā pamatklintāja virsmā un nogulumiežu apakšdaļā. Tas atrodas Latvijas rietumu daļā starp Liepāju, Aizputi, Kuldīgu un Pāvilostu (stiepjas ~100 km ziemeļaustrumu virzienā, 10—30 km platā joslā) un veido sarežģītu struktūru, kurā ietilpst Vērgales-Kuldīgas un Usmas vaļņi un virkne mazāku lokālu pacēlumu. Šo pacēlumu platība ir 10—60 km², un amplitūda 20—75 m. Izciļņa dienvidu un dienvidaustrumu malā novērojami kritumi ar amplitūdu 60—200 m, kur izcilni norobežo Kuldīgas lūzumzona. Pamatklintāja virsma atrodas 1050—1350 m z.j.l. Vairākos Rietumkurzemes izciļņa lokālajos pacēlumos ir atrastas naftas pazīmes vai iegulas, bet Kuldīgas struktūrā atklāta neliela naftas atradne.
NAVTEQ
NAVTEQ bija ASV uzņēmums, kas nodarbojās ar ģeogrāfiskās informācijas sistēmu (ĢIS) un navigācijas programmatūras pakalpojumiem. Dibināts 1985. gadā. Kopš 2008. gada Nokia sastāvā.
Uzņēmums piegādāja karšu pakalpojumus GPS ierīču ražotājiem Garmin, Lowrance, NDrive, kā arī internetā bāzētas sistēmas Yahoo! Maps, Bing Maps, Nokia Maps un MapQuest. Tāpat XM Satellite Radio un Sirius Satellite Radio izmantoja NAVTEQ datus, lai rādītu satiksmes informāciju navigācijas ierīcēs.
Lielākie NAVTEQ konkurenti bija Google un Nīderlandes uzņēmums Tele Atlas.
Vēsture
1985. gadā Barry Karlin un Galen Collins dibināja uzņēmumu Marlin & Collins, Inc., lai izstrādātu navigācijas programmatūru. Uzņēmums saņēma finansējumu, lai digitalizētu Sanfrancisko apkārtni. 1987. gadā izlaists pirmais produkts DriverGuide, kas bija datorizēts kiosks īres mašīnu aģentūrās un viesnīcās, kuros varēja izdrukāt plānotā maršruta lapas.
1980. gadu beigās uzņēmums pārdēvēts par Navigation Technologies Corporation. 1990. gados uzņēmums mainīja biznesa modeli, licencējot kartes, lai tas varētu izmantot citi aparatūras izstrādātāji. 1990. gadu sakumā uzņēmumu nopirka Philips Electronics un investēja gandrīz 600 miljonu USD, lai veidotu datubāzi automašīnu ierīcēm.
2004. gadā uzņēmums kļuva publisks un tā akcijas februārī sāka kotēt Ņujorkas fondu biržā. Jaunais nosaukums NAVTEQ. 2007. gadā iegādāts satiksmes informētājs Traffic.com. 2007. gadā NAVTEQ iegādājās ASV tūrisma kartogrāfijas uzņēmumu The Map Network.
2007. gada 1. oktobrī Somijas mobilo telefonu ražotājs Nokia paziņoja, ka vēlas iegādāties NAVTEQ par 8,1 miljardiem USD. Eiropas Komisija 2008. gada jūlijā atļāva šo darījumu. NAVTEQ Nokia sastāvā turpināja darboties kā neatkarīgs uzņēmums. NAVTEQ pakalpojumi iekļauti Nokia zīmolā Ovi Maps (tagad HERE). 2008. gada 20. novembrī paziņots, ka NAVTEQ iegadāsies Vācijas satiksmes pakalpojumu uzņēmumu T-Traffic Systems GmbH; darījums pabeigts 2009. gada janvārī.
2009. gada novembrī 2 gadus agrāk Nokia iegādātais mobilās tirgzinības uzņēmums Enpocket iekļauts NAVTEQ un pārdēvēts par NAVTEQ Media Solutions. 2009. gadā nopirkts mobilās tirgzinības uzņēmums Acuity Mobile. 2010. gada decembrī NAVTEQ iegādājās uzņēmumu Kalifornijā bāzētu Trapster, kas interneta vietnē un mobilajās ierīcēs rāda informāciju par policistiem, fotoradatiem, infrasarkanajām kamerām, sastrēgumiem un citiem brīdinājumiem uz ceļiem.
2011. gadaā Nokia paziņoja, ka NAVTEQ tiks pilnībā iekļauts Nokia struktūrā. Uz NAVTEQ un Devices & Services nodaļas bāzes izveidota biznesa grupa Nokia Location & Commerce.
Rogoviki (Sokolku pagasts)
Rogoviki ir ciems Viļānu novada Sokolku pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 3,7 km no pagasta centra Strupļiem, 10,1 km no novada centra Viļāniem un 226,4 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies nomaļus no valsts autoceļiem.
Sets (mitoloģija)
Sets, arī Sutehs, ēģiptiešu mitoloģijā ir tuksneša dievs, viņš ir ļaunuma iemiesojums. Viņš ir Ra dēls, citos avotos Seta vecāki tiek minēti Gebs un Nuta. Seta svētais dzīvnieks ir cūka, kā arī antilope, žirafe un ēzelis. Attēlos viņš tiek attēlots ar cilvēka ķermeni un ēzeļa galvu. Seno ēģiptiešu mitoloģijā Sets ir Ozīrisa slepkava. Mītos liela vērība ir arī Seta un Hora cīņai, kurā Hors nolaupīja Setam vīrišķo spēku, bet Sets savukārt Horam izrāva aci. Seta kults laika gaitā ir izplatījies arī ārpus Senās Ēģiptes — citās Tuvo Austrumu zemēs.
Baltijas aplis
Baltijas aplis ir starptautiskās sacensības mākslas vingrošanā, kas notiek katru vasaru Rīgā jau kopš 2000. gada.
Vēsture
Baltijas apļa aizsācēja ir Ludmila Kačkalda. Šis turnīrs ir jau pazīstāms visā pasaulē, jo uz sacensībām atbrauc no dažādām valstīm visstiprākās un spožākās vingrotājas. Visus 14. gadus Latvijā bija atbraukušas mākslinieces no Krievijas, Lietuvas, Igaunijas, Baltkrievijas, Azerbaidžānas, Izrāelas, Vācijas, ASV, Norvēģijas, Bulgārijas, Uzbekistānas, Polijas, Somijas, Latvijas u. t.t. Baltijas aplī uzstājās arī lielā mēroga vingrotājas (2012. gadā uzstājās Olimpiskā čempione Jevgeņija Kanajeva). Sacensībās piedālās arī grupu vingrojumi. Sacensības notiek Olimpiskājā sporta centrā.
Programma
Sacensības ilgst divas dienas. Pirmajā dienā uzstājās visas vingrotājas ar apli, bumbu, vālītēm un lentu. Viņus novertē tiesneši un liek atzīmi par katru vingrojumu. Pastāv liela konkurence, jo deviņām stiprākām vingrotājām būs iespēja nokļūt finālā, kur viņas startēs ar katru veidu un cīnīsies par vietām. Otrā dienā notiek fināls. Šajā dienā skatītāji var redzēt grupu vingrojumu uzstāšanos un individuālos vingrojumus, kā arī priekšnesumus. Pēc fināla tiek uzzinātas uzvarētajas. Tiek apbalvotas pirmās trīs uzvarētajas katrā vingrojumā, kā arī tiek apbalvotas grupu vingrojumu mākslinieces. Tad notiek priekšnesumi, kur meitenes sacenšās par Miss Elegances titulu. Tiek pasniegtas gleznas visskaistākajai un savdabīgākajai vingrotājai.
Organizatori
Sporta un mākslas svētkus "Baltijas aplis" veido Rīgas domes Izglītības, kultūras un sporta departaments sadarbībā ar Latvijas Vingrošanas federāciju.
Turnīra elegantākas vingrotājas
2000. Dace Vende (Latvija), 2001. Bri Robertsone (Austrālija), 2002. Jeļena Posevina (Krievija), 2003. Irina Čaščina (Krievija), 2004. Zarina Mukhitdinova (Krievija), 2005. Ļaisana Utjaševa (Krievija), 2006. Jevgeņija Kanajeva (Krievija), 2007. Marina Špehta (Krievija), 2008. Jana Lukjanova (Igaunija), 2009. Angelika Deičmane (Latvija), 2010. Jeļena Meijerzone (Izraēla), 2011. Zeinaba Džavadli (Azerbaidžāna), 2012. Ļubova Čerkašina (Baltkrievija).
Admiraltibeja
Admiraltibeja (en) vai Bāze G (Base G) ir bijusī britu polārstacija Antarktīdā. Izvietota Kellera pussalā pie Admiralitātes līča Karaļa Džordža salas dienvidu krastā. Izveidota 1947. gada 18. janvārī bijušās vaļu mednieku bāzes vietā. Galvenās pētniecības jomas bija ģeoloģija, meteoroloģija un glacioloģija. Slēgta 1961. gada 19. janvārī. 1984. gadā blakus britu bāzei izveidota Brazīlijas polārstacija Komandanteferrasa. Britu stacijas atliekas novāktas 1995./1996. gada sezonā.
Marks Hendriksons
Marks Elens Hendriksons (en; dzimis ) ir profesionāls amerikāņu beisbolists un bijušais basketbolists. Viņš ir viens no 12 sportistiem, kuri spēlējuši gan NBA, gan MLB.
M. Hendriksons ir viens no garākajiem spēlētājiem MLB starp pašlaik aktīvajiem beisbolistiem.
Karjera
Ar panākumiem vidusskolā trenējās beisbolā, basketbolā un tenisā, savukārt universitātē jau pievērsās vienīgi basketbolam un beisbolam.
Profesionāļa karjeru uzsāka Nacionālajā basketbola asociācijā. 1996.—1997. gada sezonā viņš 29 spēles aizvadīja Filadelfijas "76ers" sastāvā. Vēlāk parakstīja brīvā aģenta līgumu ar Sakramento "Kings", taču tur bija rezervists. Pēc tam viņš pārgāja uz Kontinentālās basketbola asociācijas klubu La Crosse Bobcats. Arī tur viņš neuzturējās ilgu laiku, pāriedams uz Ņūdžersijas "Nets", Klīvlendas "Cavaliers" un atkal atgriezdamies "Nets" vienībā. 2000. gadā M. Hendriksons izlēma beigt basketbolista karjeru un pievērstiues beisbolam. Kopumā NBA viņš aizvadīja 114 spēles, kurās guva 381 punktu.
Pēc basketbolista karjeras beigām viņš spēlēja dažādās pusprofesionālajās beisbola līgās. MLB debitēja Toronto "Blue Jays" vienības sastāvā. Viņš nevienā vienībā nespēlēja ilgāk par trim sezonām, pārstāvēja Tampabejas "Devil Rays", Losandželosas "Dodgers", Floridas "Marlins" un kopš 2009. gada ir Baltimoras "Orioles" kluba spēlētājs. 2008. gada sezonā "Marlins" sastāvā viņš bija sezonas atklāšanas dienas pičers.
Mazā skābene
Mazā skābene (la) ir mainīga izskata pasaulē plaši sastopama skābeņu suga, kā ietvaros nodala zemākus taksonus (pasugas, varietātes). Bieži sastopama visā Latvijas teritorijā — dārzos un tīrumos kā nezāle, kā arī atmatās, pļavās, sausos mežos un krūmājos, bieži arī kāpās un smiltājos, nezālienēs ar skraju veģetācijas segumu.
Pielietojums
Gan svaigas, gan termiski apstrādātas lapas ir ēdamas. Lapās esošā esošā skābeņskābe piešķir tiem nedaudz skābenu garšu. Kulinārijā mazās skābenes tiek izmantotas vairākos veidos, tostarp kā garšaugi, salātos, zupās un siera gatavošanā kā piena sarecinātājs. Lapām ir citronīga vai rabarberam līdzīga skābena garša.
Mazās skābenes savā uzturā izmanto arī savvaļas dzīvnieki — putni ēd sēklas, un, piemēram, truši un brieži, ēd zaļumus.
Romanova bazārs
Romanova bazārs ir dzīvojamo ēku komplekss Rīgā, Latvijā. Atrodas starp Avotu, Lāčplēša un Ernesta Birznieka-Upīša ielu. Valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.
Ēku, kas uzceltas 1909. gadā, projekta autors ir arhitekts Eižens Laube. Nosaukts Lāčplēšu ielas senākā nosaukuma Romanovu ielas vārdā. Celts nacionālā romantisma stilā. Tiek uzskatīts par funkcionālisma priekšvēstnesi.
Filips IV
Filips IV var būt:
Pivašūnu seņūnija
Pivašūnu seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Alītas rajona pašvaldībā, tās austrumos. Seņūnija sastāv no 3 seņūnaitijām, tajā ir 45 ciemi.
Margareta Teodoresku
Margareta Teodoresku (dzimusi Andrejesku; ro; Bukareste —  Bukareste) bija Rumānijas starptautiskā lielmeistare šahā (1985).
Biogrāfija
1964. gadā Suhumi piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā, kurā dalījusi 13.—15. vietu. 1968. gada Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla zonas turnīrā bijusi 2. vietā, tomēr nav iekļuvusi starpzonu turnīrā. 1978. gadā piedalījusies starptautiskā sieviešu turnīrā Bidgoščā, kurā ieņēmusi 3. vietu.
Dead Ringers
Dead Ringers ir 1988. gada Kanādas un ASV psiholoģiska trillera filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Deivids Kronenbergs. Filmā galvenās lomas atveido Džeremijs Aironss un Ženevjēva Bužo.
Margareta Teodoresku
Biogrāfija
Vairākkārt pārstāvējusi Rumānijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1957, 1963, 1974). Komandu vērtējumā izcīnījusi divas sudraba (1957, 1974) medaļas.
Par panākumiem turnīros FIDE 1964. gadā Teodoresku piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 1985. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.
Dead Ringers
Filma stāsta par diviem identiskiem dvīņiem ginekologiem, kuri izmanto to, ka viņus nevar atšķirt, līdz viņu attiecības pasliktina kāda sieviete.
Dead Ringers pirmizrāde notika Toronto Starptautiskajā kinofestivālā. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un 10 Kanādas Genie Awards balvas, tai skaitā kategorijā "Labākā filma". Toronto Starptautiskā kinofestivāla kritiķi 2015. gadā Dead Ringers ierindoja 7. vietā no 10 visu laiku labākajām Kanādas filmām. Total Film "50 visu laiku labāko šausmu filmu" sarakstā to ierindoja 35. vietā, savukārt Entertainment Weekly to ierindoja 20. vietā "25 biedējošāko filmu" sarakstā.
Kruķi (Ilzeskalna pagasts)
Kruķi ir apdzīvota vieta Rēzeknes novada Ilzeskalna pagastā. Izvietojusies pagasta dienvidu daļā 6,4 km attālumā no pagasta centra Ilzeskalna, 16 km no novada centra Rēzeknes un 248 km no Rīgas.
Pēc Valsts zemes dienesta datiem Kruķos atrodas tikai viena viensēta, un visa satiksme ar apdzīvoto vietu iet cauri blakus esošajiem Lupikiem.
Pūzupi
Pūzupi ir ciems Alūksnes novada Kalncempju pagastā. Atrodas pagasta ziemelaustrumu daļā 5 km no pagasta centra Kalncempjiem, 21 km no novada centra Alūksnes un 202 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas nomaļus no valsts nozīmes autoceļiem. Netālu atrodas vietējas nozīmes arheoloģijas piemineklis — Pūzupu senkapi.
Skudnovka
Skudnovka ir ciems Viļānu novada Sokolku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidos 7,1 km no pagasta centra Strupļiem, 11 km no novada centra Viļāniem un 227,3 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P59 (Viļāni–Ružina–Malta).
Baltijas jūras pirāti
Baltijas jūras pirāti bija jūras laupītāji, kas no 9. līdz 15. gadsimtam siroja Baltijas jūras piekrastes zemēs.
Vēsture
Vikingu laikos Baltijas jūras pirāti jeb vikingi devās sirojumos no tagadējās Dānijas un Zviedrijas, bet pēc vikingu kristīšanas pabeigšanas 1104. gadā ar pirātismu nodarbojās Baltijas jūras dienvidu un austrumu piekrastes iedzīvotāji. Pāvests Eugenijs III 1147. gada 13. aprīlī izdeva krusta karu bullu pret Ziemeļeiropas pagāniem, kas pazīstama kā Divina dispensatione, ko uzskata par Ziemeļu krusta karu sākumu. Ap 1150. gadu zviedru ķēniņš Ēriks Svētais kopā ar bīskapu Indriķi devās krusta karagājienā pāri Baltijas jūrai pret pagāniem tagadējās Somijas dienvidrietumu daļā.
1171. gadā pāvests Aleksandrs rakstīja vēstuli Upsālas bīskapam Stefanam ar aicinājumu organizēt krusta karagājienus, 1187. gadā Baltijas jūras pirāti atbildes karagājienā nopostīja pirmo Svēlandes galvaspilsētu Sigtunu un nogalināja Upsālas arhibīskapu Jāni. 1196. gadā zviedru jarls Birgers Brūsa devās karagājienā uz Kursu un Viruzemi, bet 1220. gadā ķēniņa Jūhana Sverkersona vadībā karagājienā uz Igauniju, lai veiktu Ridalas novada kristīšanu. Tomēr zviedru mēģinājums izplatīt kristietību Igaunijā beidzās ar neveiksmi, jo kaujā pie Lihulas sāmsalieši nonāvēja ap 500 zviedru, ieskaitot jarlu Kārli un Linšēpingas bīskapu Kārli. . Tā vietā 1232. gadā Romas pāvests iecēla Zemgales bīskapu Balduīnu par savu legātu Livonijā, Gotlandē, Somijā, Igaunijā, Zemgalē, Kursā un citās jaunkristīto un pagānu zemēs. Pēc viņa atcelšanas no amata zviedri rīkoja krusta karagājienus uz Somijas dienvidu daļu (Hēmi) jarla Birgera vadībā, kas beidzās ar Ņevas kauju pret Novgorodas krieviem 1240. gadā.
Pirātisma pieaugums 14. gadsimtā
Kad Dānijas ķēniņš Valdemārs IV 1361. un 1362. gadā iekaroja Skones pussalu un Baltijas jūras lielākās salas, Hanzas savienība uzsāka militāru pretdarbību. 1361.—1365. gadā Dānija uzvarēja Hanzas savienību karā par tiesībām tirgoties Skones pilsētās. 1368.—1370. gada karā Hanzas savienība spēja uzvarēt dāņu karaspēku un Štrālzundes miera līgumā, ko cita starpā parakstīja arī Rīgas, Rēveles un Tērbatas birģermeistari, Dānija atteicās no vairākiem cietokšņiem Skonē un no muitas naudas par kuģošanu caur Baltijas jūras šaurumiem.
Dānijas un Norvēģijas ķēniniene Margrēte I 1389. gadā kļuva arī par Zviedrijas ķēniņieni un izveidoja Kalmāras ūniju. Kad 1389. gadā Mēklenburgas hercogs pieteica karu Dānijai, Baltijas jūras pirāti atbalstīja Mēklenburgas valdnieku. Pirāti savas zagtās mantas veda uz Stokholmu, kur viņi kļuva pazīstami kā Vitāliešu brāļi, 1394. gadā par viņu galveno mītni kļuva Bornholmas un Gotlandes salas.
Pirātu atbalstītais ķēniņienes Margrētes māsas mazdēls Pomerānijas Ēriks 1397. gadā kļuva par Kalmāras ūnijas valdnieku. Gandrīz visu valdīšanas laiku Pomerānijas Ēriks, Svētās Romas impērijas ķeizara atbalstīts, neveiksmīgi karoja ar Hanzas atbalstītajiem Šlēzvigas grāfiem.
1398. gadā Vācu ordeņa lielmestrs Konrāds fon Jungingens ar 84 kuģiem, 400 zirgiem un 4000 karavīriem ieņēma pirātu ieņemto Gotlandes salu. Pirāti, ieskaitot viņu kapteini Klausu Stērtebekeru (Störtebeker), aizbēga pie frīziem uz Ziemeļjūras piekrasti. Zināms, ka pirātus turpināja atbalstīt no Dānijas un Zviedrijas troņa atceltais Pomerānijas Ēriks, kurš no 1439. līdz 1449. gadam dzīvoja Gotlandē.
Austrijas Anna
Austrijas Anna (fr; dzimusi, mirusi ) bija Spānijas karaļa Felipes III meita un kā Francijas karaļa Luija XIII sieva — Francijas karaliene-konsorte no 1610. līdz 1643. gadam. Pēc Luija XIII nāves Austrijas Anna bija dēla Luija XIV reģente no 1643. līdz 1651. gadam. Šajā laikā valsts galvenais ministrs bija kardināls Mazarīni.
Austrijas Anna ir viena no centrālajām varonēm Aleksandra Dimā romānā "Trīs musketieri".
Azerbaidžānas nacionālie parki
Azerbaidžānas teritorijā atrodas 9 nacionālie parki. Nacionālos parkus valstī apsaimnieko Azerbaidžānas Republikas Ekoloģijas un dabas resursu ministrija. Pirmais nacionālais parks Azerbaidžānā tika izveidots 2003. gadā — Zangezuras nacionālais parks, savukārt jaunākais nacionālais parks ir Samuras-Jalamas nacionālais parks (dibināts 2012. gadā). Pēc platības lielākais nacionālais parks ir Šahdagas nacionālais parks (1305,081 km²).
Poseidonijs (krāteris)
Pie krātera dienvidaustrumu malas atrodas Šakornaks (Ø 51 km), kurš ir stipri erodējis, uz ziemeļiem Denjels (Ø 30 km).
Krātera valnis ir šaurs un vāji izteikts, krātera iekšieni aizpildījusi lava, kura izplūdusi vēlāk, jau pēc trieciena.
Neitans Makinnons
Neitans Makinnons (dzimis 1995. gada 1. septembrī) ir kanādiešu hokejists, centra uzbrucējs, kurš 2013. gada NHL draftā tika izvēlēts ar kopējo pirmo numuru. Pašlaik (2020) Makinnons spēlē Nacionālās hokeja līgas kluba Kolorādo "Avalanche" sastāvā.
Spēlētāja karjera
2011.—12. gada sezonā Makinnons pievienojās QMJHL kluba Helifeksas "Mooseheads" rindām. 2012.—13. gada sezonā kopā ar klubu izcīnīja Memoriālo kausu, Makinnonam iegūstot gan kausa izcīņas vērtīgākā, gan arī rezultatīvākā spēlētāja balvu.
2013. gada pirmssezonas treniņnometnē Makinnnons izcīnīja vietu Kolorādo "Avalanche" sastāvā. Sezonas gaitā Makinnons kļuva par vienu no "Avalanche" rezultatīvākajiem spēlētājiem, atzīmējoties ar 63 rezultativitātes punktiem. Pēc sezonas beigām kā līgas labākais debitants ieguva Kaldera balvu. No 2018. līdz 2020. gadam Makinnons trīs sezonas pēc kārtas noslēdza līgas rezultatīvāko spēlētāju desmitniekā.
Kanādas hokeja izlases rindās spēlējis trīs pasaules čempionātos, kā arī 2016. gada pasaules kausa izcīņā. Junioru vecumā spēlējis 2013. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Ķīlis (dambretes atklātne)
Ķīlis ir atklātne krievu dambretē, kas izveidojas pēc gājieniem: vai pēc
Šo atklātni raksturo uz priekšu izvirzītais baltais kauliņš uz lauciņa c5, ja turklāt melnais kauliņš atrodas uz a5 (ja ķīli izveido melnie, tad attiecīgi melnais kauliņš uz f4, ja baltais ir uz h4). Lauciņu c5 (f4) sauc par ķīļa lauciņu.
2015. gada NBA izslēgšanas spēles
2015. gada NBA izslēgšanas spēles ir turnīrs pēc 2014.—2015. gada NBA regulārās sezonas beigām. Izslēgšanas spēles sākās. Tajās piedalās astoņas komandas no katras konferences, kas ir iekļuvušas savas konferences astoņu labāko komandu skaitā.
Abu konferenču čempioni tikās finālsērijā.
Austrumu konference
— = Nesasniedza
Rietumu konference
— = Nesasniedza
Polsu grāvis
Polsu grāvis (arī Palsu grāvis, Polsu grāvs) ir Vilkupītes labā krasta pieteka Alūksnes novadā. Tek dienvidu virzienā. Ietek Vilkupītē uz dienvidaustrumiem no Annas.
Arkturs
Arkturs (latīņu: Arcturus; no sengrieķu: Arktouros — 'Lāča sargātājs' ), pazīstams arī kā Vēršu Dzinēja Alfa jeb Vēršu Dzinēja α (α Boo, Alpha Boötis), ir ceturtā spožākā zvaigzne nakts debesīs, atrodas aptuveni 36,7 gaismas gadu attālumā no Saules sistēmas Vēršu Dzinēja zvaigznājā.
Arkturs klasificējams kā sarkanais milzis, kura spektrālā klase ir K0 III, līdz ar to savu relatīvo izmēru un tuvuma dēļ Arkturs ir viena no spožākajām un lielākajām zvaigznēm Saules sistēmas apkārtnē — tā diametrs ir gandrīz 25 reizes lielāks nekā Saulei, un tas ir aptuveni 113 reizes spožāks par Sauli ar vidējo virsmas temperatūru 4290 K.
Būdams sarkanais milzis, Arkturs šobrīd atrodas savas zvaigžņu evolūcijas beigu stadijā, līdz ar to paredzams, ka tuvāko miljonu gadu laikā tas nometīs savu ārējo kārtu, pārvēršoties par balto punduri.
Arktura plūsma
Mūsdienās astronomu vidū pastāv viedoklis, ka Arkturs savas ekscentriskās orbītas dēļ, iespējams, kopā ar visu Arktura plūsmu (zvaigžņu plūsma, pie kuras pieder Arkturs) kādreiz tālākā pagātnē ir bijis daļa no atsevišķas pundurgalaktikas, kura saplūdusi ar mūsu Galaktiku aptuveni pirms 5 līdz 8 miljardiem gadu. Pierādījumi šim viedoklim galvenokārt izriet no zvaigznes ekscentricitātes un tās relatīvi lielā ātruma, ar kuru tā pārvietojas pa starpzvaigžņu telpu — proti, attiecībā pret Saules sistēmu tie ir 122 km sekundē.
Literatūrā un kultūrā
Iespējams, viens no populārākajiem zinātniskās fantastikas darbiem, kas sevī ietver Arktura zvaigzni, ir Deivida Lindseja (David Lindsay) sarakstītais romāns "Ceļojums līdz Arkturam" (A Voyage to Arcturus), kas tika izdots 1920. gadā.
Tāpat Arktura zvaigzne ir saistīta ar 1933. gadā organizēto pasaules izstādi Čikāgā (The Chicago World's Fair of 1933), kas tika rīkota par godu pilsētas simtajai gadadienai un tā laika tehnoloģiskajām inovācijām. Organizatori bija izmantojuši Arktura gaismu, kas kosmiskajā telpā bija ceļojusi veselus 40 gadus, lai atklātu iecerēto pasākumu kopš iepriekšējās pasaules izstādes Čikāgā 1893. gadā.
Gaišais ķeģis
Izplatība
Gaišais ķeģis ligzdo Eirāzijas un Ziemeļamerikas tundras zonā, kā arī Grenlandē. Rudenī klejo uz dienvidiem, bet ievērojami mazākā skaitā un ne tik tālu kā parastais ķeģis. Vistālāk uz dienvidiem klejo Sibīrijas ziemeļos ligzdojošie putni, kuri ziemā sasniedz Ķīnas ziemeļdaļu. Toties lielākā daļa Ziemeļamerikas populācijas ir nometnieki.
Latvijā
Gaišais ķeģis Latvijā ir samērā rets caurceļotājs un ziemotājs. Ieceļošana pirmo reizi pierādīta 1905. gada novembrī, kad viens īpatnis iegūts Rīgas nomalē Iļģuciema apkaimē. Tā kā atšķiršana no parastā ķeģa ir problemātiska, tad ne vienmēr var pateikt, kurai no sugām novērotais putns pieder.
Nepieredzēti daudz gaišo ķeģu ieceļoja 2017. gada rudenī un ziemā uz 2018. gadu, kad labi pierādīta 168 īpatņu novērošana. Pieņemot, ka izdevies pamanīt visai niecīgu daļu, šajā invāzijā ieceļojušo gaišo ķeģu skaits mērāms vairākos tūkstošos. Piemēram, ja no katriem 20 putniem tiktu pamanīts viens, kopskaits pārsniedz 6000. Latvijā ieklejo un ziemo Eirāzijas pasuga Acanthis hornemanni exilipes.
Izskats
Gaišais ķeģis ir neliela auguma dziedātājputns ar īsu, konisku, smailu knābi. Ķermeņa garums 11,5—15 cm, spārnu plētums 21—27 cm, svars pasugai A. h. exilipes 10—16 g, nominālpasugai A. h. hornemanni 17—20 g.
Gaišā ķeģa muguras lejas daļa balta (tēviņiem ar viegli sārtu toni), arī zemaste balta ar šauru, melnu centrālu svītru vai arī bez svītras. Muguras plecu daļa un galva pelēksvītrota, vēders balts ar dažām smalkām, tumšām svītriņām. Spārnu lidspalvas melnas ar baltām maliņām. Piere koši sarkana, pazode melna, kā arī apspalvojums ap acīm melns. Tēviņa balto krūšu augšējā daļa ar gaiši sārtu tonējumu. Knābis abiem dzimumiem tumši dzeltens vai oranžs, acis tumši brūnas.
Fjallavatns
Fjallavatns (fo) ir pēc platības otrs lielākais ezers Fēru salās. Atrodas Voaras salas ziemeļos un tā platība ir 1 km2.
Gaišais ķeģis
Līdzīgas sugas
Salīdzinot ar ļoti līdzīgo parasto ķeģi, gaišais ķeģis ir gaišāks, pelēcīgāks (ne tik brūns), ar mazāk izteiktu svītrojumu. Gaišais ķeģis ir arī nedaudz lielāks, bet tā knābis īsāks. Krūtis gaišākas, ne tik intensīvi sarkanas kā ķeģim.
Uzvedība
Gaišais ķeģis ligzdo tundrā, kur aug krūmi, pundurkoki (kārkli, vītoli, bērzi, alkšņi un egles) un virši. Ārpus vairošanās sezonas tas uzturas atklātās mežmalās, izcirtumos, krūmainās pļavās un tīrumos. Sastopams no jūras līmeņa līdz 450 m virs jūras līmeņa Kanādā un Grenlandē, bet līdz 1300 m Kamčatkā. Migrācijas lidojumus bieži veic kopīgos baros ar parastajiem ķeģiem. Lidojums ātrs, viļņveidīgs, ātrām spārnu vēdām mijoties ar planēšanu.
Barošanās
Gaišais ķeģis galvenokārt barojas ar dažādām sēklām, piemēram, alkšņu un bērzu, ar pumpuriem, asniem un jaunajiem dzinumiem. Ligzdošanas sezonā barojas ar kukaiņiem un to kāpuriem, piemēram, blaktīm, mušām, odiem, tauriņiem vabolēm un arī ar zirnekļiem.
Barību meklē uz zemes un kokos. Gaišais ķeģis ir ļoti izveicīgs un spēj karāties zarā ar galvu uz leju. Lobot sēklas, tās pietur ar pirkstiem. Gaišais ķeģis barības vada atzaros var noglabāt barību, kas tam noder garajās ziemas naktīs. Ligzdošanas sezonā barojas nelielās grupās vai pa pāriem, bet ārpus tās lielos baros (līdz 100 īpatņiem), kas jaukti ar parastajiem ķeģiem.
Ligzdošana
Ligzdošanas sezona ilgst no maija līdz jūlijam. Veido monogāmus pārus. Riesta laikā tēviņš veic rituālo mātītes barošanu. Ligzdo pa atsevišķiem pāriem vai vaļīgās kolonijās. Katram pārim ap ligzdu ir neliela teritorija, kuru tas aizsargā, kā arī tēviņš līdz perēšanai apsargā arī mātīti.
Kausveida ligzdu būvē mātīte, izmantojot žagariņus, zāli un saknītes. No iekšpuses tā izklāta ar smalkākiem zāļu stiebriņiem, spalvām un dzīvnieku vilnu. Atrodas zemā krūmā vai kokā, apmēram 0,5—2 m augstumā no zemes, arī uz zemes, paslēpta zem kuplākiem augiem vai akmeņiem. Tā kā ligzdas vieta parasti atrodas ūdens tuvumā vai pat tieši virs ūdens, to bieži apdraud pēkšņa ūdens līmeņa celšanās.
Sistemātika
Gaišajam ķeģim ir 2 pasugas:
Mātras elektrostacija
Mātras elektrostacija (hu) ir Ungārijas brūnogļu termoelektrostacija. Tā atrodas Mātras kalnu ielejā, Visontā, Hevešas meģē. Tās projektētā jauda ir 950 MW ar palielināšanas iespējām. Spēkstacija ir otra lielākā Ungārijā (aiz Pakšas atomelektrostacijas), nodrošinot aptuveni 15% no valsts elektroenerģijas. Tā tiek uzskatīta par nozīmīgu balstu valsts enerģētikas nozarei, jo enerģijas ražošana nav atkarīga no importētas degvielas, bet gan pilnībā nodrošināta ar vietējiem resursiem. 2012. gadā Mātrā saražoja aptuveni 8,4 miljonus tonnu brūnogļu.
Elektrostacijas 203 metrus augstais skurstenis ir astotā augstākā būve Ungārijā.
Mātras elektrostaciju pārvalda uzņēmums Mátrai Erőmű Zrt., kas pieder Ungārijas valsts uzņēmumam MVM Magyar Villamos Művek (MVM grupa).
Vēsture
Spēkstacija darbojas jau vairāk nekā 40 gadus. Brūnogles iegūst Visontas un Bükkábrány atklātajās raktuvēs. Sākotnējais būvniecības projekts tika uzsākts 1965. gadā, kad netālu no Ģeņģešas tika atklāts brūnogļu lauks.
Laikā no 2005. līdz 2007. gadam divi no 200 MW agregātiem tika aprīkoti ar divām papildgāzes turbīnām (TBT), katrai no tām maksimālā jauda - 33 MW, kas uzlaboja efektivitāti. Akmeņogļu bloka veiktspēja palielinājās par aptuveni 10%, kas veido kopējo jaudas pieaugumu par aptuveni 100 MW. Bija plānots arī uzbūvēt papildu bloku, taču 2010. gada beigās projekts tika atcelts.
2018. gada pavasarī 72,66 % Mátrai Erőmű akciju RWE pārdeva Ungārijas investīciju uzņēmumam Opus Global. 2019. gada decembrī Opus Global vienojās par 72,66 % Mátrai Erőmű akciju pārdošanu Ungārijas valsts uzņēmumam MVM Magyar Villamos Művek, kam jau piederēja 26,15 % kapitāldaļu. Darījums tika pabeigts 2020. gada 26. martā, tādējādi MVM iegūstot 98,81 % Mátrai Erőmű kapitāldaļu. 2020. gada jūlijā MVM izsludināja pārējo Mátrai Erőmű Zrt. akciju atpirkšanas obligāto piedāvājumu.
Karakalla
Karakalla ( — ) bija 22. Romas imperators (198 — 217), kurš nāca no Sevēra dzimtas.
Jau 198. gadā imperators Septīmijs Sevērs iecēla savu dēlu Karakallu par līdzimperatoru. 209. gadā par trešo līdzimperatoru tika iecelts Sevēra otrais dēls Gets. Pēc tēva nāves Karakalla 211. gadā nogalināja Getu un izrēķinājās ar tā piekritējiem.
Savas valdīšanas sākumā Karakalla, cenšoties iegūt karaspēka simpātijas, paaugstināja algas leģionāriem. Karojis pret ģermāņiem, kas bija iebrukuši Donavas lejtecē, kā arī iebrucis Gallijā. Pēc tam karojis Sīrijā un citās Rietumāzijas zemēs.
Doktors Miegs (filma)
"Doktors Miegs" (en) ir 2019. gada ASV šausmu filma, kuras režisors un scenārija autors ir Maiks Flanagans. Filmā galvenās lomas atveido Jūens Makgregors, Rebeka Fērgusone, Kailija Karana un Klifs Kērtiss. Filma ir balstīta uz Stīvena Kinga 2013. gada romāna "Doktors Miegs" un ir turpinājums Stenlija Kubrika filmai "Mirdzums" (1980).
Karakalla
Karakalla tēvs, lai cīnītos ar naudas problēmām, kuras izjuta valsts kase, bija sācis kalt monētas ar mazāku zelta un sudraba daļu, kas noveda pie inflācijas. Lai cīnītos pret šo problēmu, Karakalla izdeva ediktu (Constitutio Antoniniana), ar kuru visi pieaugušie provinču iedzīvotāji tika pasludināti par impērijas pilsoņiem, kas atcēla to privilēģiju nemaksāt nodokļus. Viņš bija arī pirmais valdnieks, kurš Romā ieviesa publiskās termas.
Nogalināts sazvērestībā, kuru organizēja pretoriāņu prefekts Marks Opēlijs Makrīns, kuru karaspēks pēc tam pasludināja par imperatoru, kas vēlāk aizsāka karavīru-imperatoru laikmetu.
Doktors Miegs (filma)
Filma norisinās vairākas desmitgades pēc filmā "Mirdzums" attēlotajiem notikumiem un tā stāsta par pieaugušu Deniju Torensu, vīrieti ar telepātiskām spējām, kuram ir jātiek galā ar bērnības traumu un jāaizsargā kāda meitene ar līdzīgām spējām.
Warner Bros. Pictures sāka darbu pie filmas neilgi pēc romāna izdošanas 2013. gadā. Scenārists Akiva Goldsmens uzrakstīja scenāriju, taču studija nenodrošināja finansējumu. Pēc komerciāli veiksmīgās cita Kinga romāna adaptācijas "Tas" (2017), Flanaganam tika uzdots pārrakstīt Goldsmena scenāriju.
"Doktors Miegs" pirmizrāde notika. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, slavējot Flanagana scenāriju un īpaši Makgregora un Fērgusones aktierspēli, taču kritizēja tās garumu. Kopējiem ienākumiem pārsniedzot 72 miljonus ASV dolāru, filma ir finansiāli neveiksmīga, salīdzinot ar citām Kinga romānu adaptācijām, kas iznāca 2019. gadā — "Tas — otrā nodaļa" un "Zvēru kapiņi".
Nilss Līdholms
Nilss Ēriks Līdholms (sv, dzimis, miris ) bija zviedru futbolists un futbola treneris, spēlēja pussarga pozīcijā.
Karjera
Savu karjeru iesācis Zviedrijas komandās Valdemarsviks IF, IK Sleipner un IFK Norrköping. Tomēr vislabāk Līdholms ir pazīstams, spēlējot Itālijas komandā AC Milan. Līdholms spēlēja Milan komandā no 1949. gada līdz 1961. gadam. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem Milan un Zviedrijas spēlētājiem, kā arī vienu no labākajiem spēlētājiem pēckara periodā. Milan komandā viņš ieguva iesauku "Il Barone" (barons). Kopā ar Milan komandu Līdholms izcīnīja četrus Itālijas A sērijas titulus.
Zviedrijas futbola izlases sastāvā Līdholms palīdzēja izlasei izcīnīt zelta medaļas 1948. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 36 gadu vecumā viņš bija komandas kapteinis 1958. gada FIFA Pasaules kausā, kurā Zviedrija savās mājās sasniedza finālu, kurā piekāpās tikai Brazīlijai. Līdholms guva spēles pirmos vārtus, kas viņu padara par vecāko spēlētāju, kas ir guvis vārtus Pasaules kausa finālspēlē.
Pēc savas spēlētāja karjeras beigām viņš kļuva par Milan komandas trenera asistentu, bet 1963. gadā jau par galveno treneri. Vēlāk bijis arī vairāku citu Itālijas klubu treneris, kā Verona, Monza, Varese, Fiorentina un Roma.
20. gadsimta beigās, Zviedrijas lielākā laikraksta Aftonbladet lasītāji, Līdholmu atzina par tūkstošgades labāko zviedru spēlētāju.
Spēlētāja karjera
IFK Norrköping
Milan
Zviedrija
Trenera karjera
Varese
1% likums
1% likums Interneta kultūrā attiecas uz dalību interneta kopienā, norādot, ka tikai 1% vietnes lietotāju veido saturu, bet pārējie 99% dalībnieku tikai to vēro. Citi likuma varianti ietver 1–9–90 likumu, kas nosaka, ka sadarbības vietnēs, piemēram, wiki, 90% kopienas dalībnieku tikai patērē saturu, kamēr 9% dalībnieku maina vai atjaunina saturu un 1% dalībnieku pievieno saturu. Līdzīgi principi ir zināmi arī informācijas zinātnē, piemēram, 80/20 jeb Pareto princips nosaka, ka 20 procenti grupas rada 80 procentus rezultāta.
Nilss Līdholms
Trenera karjera
Roma
1% likums
Par likuma autoriem tiek uzskatīti Bens Makkonels un Džekijs Huba.
Arhaiskais laikmets
Arhaiskais laikmets ir periods Vidusjūras reģionā no 8. gadsimta p.m.ē. līdz 6. gadsimtam p.m.ē. Šajā laikā izveidojas sengrieķu pilsētvalstis, pirmo reizi notika olimpiskās spēles, sengrieķi kolonizēja zemes ārpus Grieķijas, laikmeta beigās izveidojās Peloponēsas savienība. Šim laikam ir raksturīga intensīva sengrieķu saimniecības, kā arī viņu kultūras un mākslas attīstība. Pirms arhaiskā laikmeta bija Homēra laikmets jeb tā sauktie “tumšie gadsimti”, bet pēc tam sekoja klasiskais laikmets.
Viktors Flemings
Viktors Flemings (en; dzimis, miris ) bija amerikāņu kinorežisors, kinooperators un kinoproducents, viens no populārākajiem kino autoriem 20. gadsimta trīsdesmito gadu ASV. Vispazīstamākās ir Fleminga 1939. gada filmas "Oza zemes burvis" un "Vējiem līdzi". Par filmu "Vējiem līdz" 1939. gadā viņš saņēma Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākais režisors".
Lielākās Baltijas valstu lidostas
Lielākās Baltijas valstu lidostas pēc pārvadāto pasažieru skaita ir Rīgas starptautiskā lidosta, Viļņas starptautiskā lidosta un Tallinas starptautiskā lidosta. Krietni mazāk pasažieru izmanto Kauņas un Palangas starptautiskās lidostas Lietuvā.
Pie mazajām Baltijas valstu lidostām pieder Tartu lidosta un Liepājas lidosta, kā arī Kuresāres, Kerdlas, Pērnavas lidostas un Kihnu lidlauks Igaunijā, Ventspils lidosta un Jūrmalas lidosta Latvijā.
Arturs Drekslers-Duburs
Dzīvesgājums
Pēc kara beigām atgriezās dzimtenē, strādāja par zīmēšanas skolotāju Rīgas skolās (1923—1945), 1926. kopā ar J. Rumpanu un A. Vinegi izdeva grāmatu “Zīmēšanas metodika” pamatskolām. Studēja Latvijas Mākslas akadēmijā Riharda Zariņa grafikas meistardarbnīcā, kuru 1929. gadā beidza ar diplomdarbu ”Čugunlietuvē” litogrāfijas tehnikā, no 1930. gada piedalījās izstādēs, 1943. gadā Rīgā organizēja personālizstādi.
Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā iestājās Latvijas PSR Mākslinieku savienībā, strādāja par mākslinieku PSRS Tirdzniecības palātas Latvijas nodaļā (1948—1959) un kombinātā “Māksla” (1949—1953).
Miris 1973. gada 14. maijā Rīgā, pēc viņa nāves notika piemiņas izstāde Rīgā (1979).
Daiļrades raksturojums
Arturs Drekslers-Duburs strādājis visās tradicionālajās estampa tehnikās, nozīmīgu ieguldījumu devis dobspiedumā, izkopjot precīzu, perfektu zīmējumu un panākot bagātīgu tonalitātes efektu rūpīgā daudzpakāpju kodinājumā. Visvairāk strādājis ainavas žanrā, tieši un dokumentāli precīzi attēlojot Latvijas dabu, cilvēku darbu, kultūrvēsturi un pilsētvidi. 1960. gados pievērsās linogriezumam. Devis nozīmīgu ieguldījumu arī latviešu lietišķās grafikas attīstībai. 35 gadu laikā izstrādājis ap 1500 zīmējumu dažādu rūpniecības preču iesaiņojumam, etiķetēm, reklāmai, darinājis grāmatzīmes, goda diplomus un adreses daudzām izcilām personībām. Darbojies arī grāmatu grafikā, zīmējis ilustrācijas preses izdevumiem.
Veršupīte
Veršupīte (arī Veršupeite) ir Vilkupītes kreisā krasta pieteka Alūksnes novadā. Tek dienvidu virzienā. Ietek Vilkupītē uz austrumiem no Silakalna.
Sandsvatns
Sandsvatns (fo) ir pēc platības lielākais ezers Fēru salu Sandojas salā un trešais lielākais Fēru salās. Relatīvi seklajā ezerā (dziļums līdz 5 metriem) dzīvo foreles, laši un palijas.
Baltijas jūras divīzija
Baltijas jūras divīzija bija Vācijas impērijas bruņotā vienība Pirmā pasaules kara beigās, kura piedalījās Somijas pilsoņu karā Balto somu pusē. To komandēja ģenerālmajors Rīdigers fon der Golcs un tā bija 9500 — 12 000 vīru liela.
Divīzijas kodols sastāvēja no Vācijas austrumu frontes divām armijas brigādēm: 95. rezerves kājnieku brigādes (komandieris pulkvedis K. Volfs [K. Wolff]) un 2. gvardes kavalērijas brigādes (komandieris pulkvedis H. fon Čirskis un Bēgendorfs [H. von Tschirsky und Bögendorff]).
1918. gada 14. februārī Somijas Senāta pārstāvji Berlīnē oficiāli lūdza Vācijai palīdzību, un Vācijas impērijas militārā padome nolēma sūtīt karaspēku uz Somiju.
20. martā uz 12. Landvēra divīzijas pamata tika saformēta divīzija cīņai Somijā pret Sarkanajiem gvardiem. 30. martā Dancigā karaspēka vienība iekāpa kuģos. 3. aprīlī tā izcēlās Hanko pussalā, kur nesastapa pretestību.
Pēc dažām nelielām sadursmēm 11. aprīlī vācieši nonāca pie Helsinkiem. Pilsētu jau bija pametusi Sarkano vadība un Krievijas jūras flotes kuģi, bet bija palikuši daudzas Sarkanās gvardes vienības. 12. aprīļa rītā 2000—3000 karavīru liela vācu brigāde fon Čirska vadībā no ziemeļrietumiem sāka uzbrukumu Helsinkiem. Viņiem pievienojās vietējie Baltie gvardi, kuri kara laikā bija slēpušies. Kaujā krita 100—200 vācu karavīru. 14. aprīlī Helsinki bija atbrīvoti.
18. aprīlī Golca spēki sāka virzīties tālāk ziemeļu virzienā uz Rīhimeki.
Ielenkti no visām pusēm, Sarkanie centās izlauzties. Golca divīzija nodrošināja rietumu un dienvidu pusi, bet Brandenšteina brigāde — austrumus. 2. maijā Sarkanie padevās.
352646 Blumbahs
asteroīdam piešķirts astronoma un metrologa, Latvijas Zinātņu akadēmijas pirmā goda locekļa Friča Blumbaha vārds.
2011. gada Brazīlijas Grand Prix
2011. gada Brazīlijas Grand Prix izcīņa notika 27. novembrī Brazīlijā. Tas bija pēdējais 2011. gada F1 sezonas posms. Vienīgo uzvaru sezonā izcīnīja Marks Vebers, aiz sevis atstājot komandas biedru Sebastianu Vetelu un Džensonu Batonu.
Sokolki
Sokolki ir ciems Viļānu novada Sokolku pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā 2,7 km no pagasta centra Strupļiem, 9,1 km no novada centra Viļāniem un 225,5 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V572 (Murāni–Mortišķi–Denelišķi).
Lachnus
Lachnus ir īsto laputu dzimtas ģints. Tajā ietilpst ap 20 sugu. Attīstās un barojas uz platlapu kokiem no dižskābaržu dzimtas (kastaņas, austrumkastaņas, dižskābarži, ozoli), eleagnu dzimtas (smiltsērkšķi), vītolu dzimtas (vītoli), zīdkoku dzimtas (fikusi) un kazuarīnu dzimtas (kazuarīni). Dzīvo uz koku stumbra, zaru vai galveno sakņu mizas.
Šīs ģints laputīm ir šādas raksturīpašības:
Modernā pieccīņa
Modernā pieccīņa ir piecu dažādu sporta veidu apkopojums: šaušana, paukošana, peldēšana, jāšana ar zirgu un kross. Starptautiski sporta veidu pārvalda Starptautiskā modernās pieccīņas federācija (Union Internationale de Pentathlon Moderne; UIPM), katrā valstī ir nacionālā federācija, kas ir pakļauta UIPM.
Moderno pieccīņu izveidoja moderno Olimpisko spēļu atklājējs Pjērs de Kubertēns.
Vārds "modernā" ir pielietots, lai mūsdienās iepazīto pieccīņu atšķirtu no Antīkajās olimpiskajās spēlēs esošo pieccīņu: skriešana, cīņa, tāllēkšana, šķēpa mešana un diska mešana.
Pirmoreiz olimpisko spēļu programmā modernā pieccīņa tika iekļauta 1912. gada Stokholmas Olimpiskajās spēlēs. Laikā no 1952. līdz 1992. gada olimpiskajām spēlēm, vīrieši sacentās arī komandu pieccīņā. Savukārt sievietes modernajā pieccīņā sacenšas kopš 2000. gada Sidnejas Olimpiskajām spēlēm. Kopš 1949. gada neolimpiskajos gados notiek Pasaules čempionāts.
Sākotnēji sacensības notika 4—5 dienās, vienas dienas formāts tika ieviests 1996. gadā.
2008. gada novembrī UIPM nobalsoja par notiekumu maiņu, sākot ar 2009. gada sākumu. Tika nolemts par skriešanas un šaušanas apvienošanu. Tāpat kā biatlonā, tagad arī modernajā pieccīņā sportisti ik pēc 1 km noskriešanas cenšas nošaut piecus mērķus (pistole ir jāpārlādē pēc katras izšaušanas). Tā tiek aizvadīti trīs apļi (3 km un 15 mērķi).
Salaspils (nozīmju atdalīšana)
Salaspils var būt:
Raitininku seņūnija
Raitininku seņūnija ir seņūnija Lietuvā, Alītas apriņķa Alītas rajona pašvaldībā, tās dienvidos. Seņūnija sastāv no 2 seņūnaitijām, tajā ir 27 ciemi.
Gregs Grunbergs
Gregorijs Filips "Gregs" Grunbergs (en; dzimis ) ir amerikāņu aktieris. Vislabāk pazīstams kā Meta Parkmena lomas atveidotājs seriālā "Izredzētie: Pasauli glābjot".
Valmieras komunāri
Valmieras komunāri jeb Valmieras komjaunieši bija Kokmuižā apcietinātie LKP Darba jaunatnes savienības Vidienas apgabala konferences delegāti, kurus 1919. gada 22. decembrī Valmieras lauka kara tiesa notiesāja, 11 cilvēkiem piespriežot nāvessodu, 16 cilvēkiem ieslodzījumu, bet divus atbrīvoja viņu nepilngadības dēļ.
Priekšvēsture
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 30. maijā Valmieru ieņēma Igaunijas armija, kas vēlāk pilsētas militāro pārvaldi nodeva Ziemeļlatvijas brigādei. Pēc Strazdumuižas pamiera noslēgšanas 1919. gada 9. jūlijā pulkvedis Zemitāns pavēlēja Vidzemes komandantūrām apcietināt visus lieliniekus un nodot tos lauka karatiesai.
LKP DJS Valmieras pulciņa «Darbs» locekļi mājskolotājas Karlīnes Soldavas vadībā izveidoja nelegālu pretošanās grupu, ar kuru oktobrī sakarus nodibināja LKP DJS Centrālkomitejas pārstāvis Kārlis Leinerts. Vēlāk Valmierā ieradās komunists Ernests Dīcmanis, lai atjaunotu komjauniešu Vidienas organizāciju. Eduards Kalniņš ar segvārdiem “Dzelksnis” un “Ķencis”, kā arī Jānis Tauriņš ar segvārdu “Čaris” strādāja Vidzemes-Latgales gūstekņu nometnē jeb Valmieras koncentrācijas nometnē. Šeit tika ievietoti Sarkanās armijas un arī Bermonta karaspēka gūstekņi. Komjaunieši nodibināja sakarus ar nometnē ieslodzītajiem sarkanarmiešiem un plānoja viņu bēgšanu. 1919. gada 14. decembrī Kokmuižas kapličā notika LKP DJS Vidienas apgabala konference. Uz konferenci ar segvārdu "Jēkabs Kalniņš" bija ieradies LKP Centrālās Komitejas loceklis J. Ozols (Ziedonis). Ar provokatora J. Kraukļa palīdzību policisti un Valmieras apriņķa un pilsētas komandantūras rīcībā esošie kareivji aplenca kapliču un arestēja tur sapulcējušos konferences dalībniekus. J. Ozolam izdevās izbēgt no kapličas, taču vēlāk arī viņš tika apcietināts.