cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Areta Frenklina
Areta Luisa Frenklina (en; dzimusi, mirusi ) bija amerikāņu dziedātāja, dziesmu autore un pianiste. Pazīstama arī kā "soulmūzikas karaliene". Frenklina bija zināma ne tikai kā soulmūzikas izpildītāja, bet arī kā džeza, blūza, R&B un citu mūzikas žanru izpildītāja. Franklina kopā ir 20 reizes ieguvusi Grammy balvu un 20 reizes viņas singls ir ieguvis pirmo vietu Billboard Topā. 1987. gada janvārī viņa kļuva par pirmo sievieti, kas uzņemta Rokenrola slavas zālē. 2008. gada novembrī mūzikas žurnāls Rolling Stone ierindoja Aretu Frenklinu kā pirmo savā visu laiku dižāko dziedātāju sarakstā.
Altajieši
Altajieši, līdz 1948. gadam oficiāli saukti par oirotiem, ir viena no tjurku tautām un Altaja Republikas pamatiedzīvotāji. Ievērojamas altajiešu minoritātes dzīvo Altaja novadā, kā arī Kemerovas un Novosibirskas apgabalos Krievijas Federācijā.
Kārlis (personvārds)
Kārlis ir vīriešu vārds, kas savu popularitāti ieguvis no franku ķēniņa Kārļa Lielā (la) vārda. Viens no izplatītākajiem latviešu personvārdiem.
Nozīme
Cēlies no senaugšvācu valodas personvārda Charal, kam lejasvācu valodā atbilst kerl ('brīvs vīrs').
Izplatība Latvijā
Pēc Latvijas Republikas Pilsonības un migrācijas lietu pārvaldes datiem 2016. gada 31. decembrī Latvijā Latvijas Iedzīvotāju reģistrā bija reģistrētas 7339 personas ar vārdu Kārlis.
Kārsavas pagasts
Kārsavas pagasts bija viena no Ludzas apriņķa pašvaldībām tā ziemeļos. 1940. gadā robežojās ar Ludzas apriņķa Nautrēnu un Mērdzenes pagastiem, kā arī Abrenes apriņķa Tilžas, Baltinavas un Gauru pagastiem. Pagasta valde atradās Kārsavas pilsētā.
Vēsture
1920. gada agrārās reformas laikā Malnavas muižu sadalīja 364 vienībās un 128 piegriezumos 10 275 ha kopplatībā, muižas centrā izveidoja Latgales lauksaimniecības vidussskolu. Salnavas muižu sadalīja 80 vienībās un 19 piegriezumos 2237 ha kopplatībā un Žurilavas muižu sadalīja 72 vienībās un 15 piegriezumos 257 ha kopplatībā. 1945. gada 10. septembrī pagastā izveidoja Bozaukas, Kārsavas, Oponosu, Nesteru, Ranču, Salnavas un Vītolu ciema padomes. Pagastu likvidēja 1949. gada 31. decembrī, ciemus iekļaujot Kārsavas rajonā. Mūsdienās Kārsavas pagasta teritorija iekļauta Ludzas novada Salnavas un Malnavas pagastos, kā arī nelielas teritorijas Mežvidu, Mērdzenes un Goliševas pagastos.
Sanfrancisko
Sanfrancisko (, spāņu valodā - "Svētais Francisks"), oficiāli Sanfrancisko pilsēta un apgabals ir pilsēta ASV, Kalifornijas štatā, Klusā okeāna krastā Sanfrancisko pussalā, kas atdala okeānu no Sanfrancisko līča. Pēc iedzīvotāju skaita Sanfrancisko ir 16. visapdzīvotākā pilsēta Amerikas Savienotajās Valstīs un ceturtā apdzīvotākā Kalifornijas pilsēta, kurā no 2019. gada dzīvoja 881,549 iedzīvotāji.
Vēsture
Viss agrākās arheoloģiskās liecības par cilvēku klātbūtni Sanfrancisko pilsētas teritorijā datētas ar 3000. gadu pirms mūsu ēras. Pirms eiropiešu ierašanās apvidū dzīvoja ohlonu indiāņi. 1769. gadā piekrasti atklāja spānis Gaspars de Portola (Gaspar de Portolà). 1776. gadā spāņi mūsdienu Sanfrancisko teritorijā uzcēla fortu, bet vēlāk misiju, kuru nosauca Sv. Asīzes Franciska vārdā. Pēc Meksikas neatkarības nodibināšanās Sanfrancisko iekļāvās neatkarīgajā Meksikā. Pēc ASV—Meksikas kara, Kalifornija 1848. gadā kļuva par ASV teritoriju. Visus šos gadus Sanfrancisko bija visai neievērojama pilsētiņa.
Tomēr tajā pašā 1848. gadā Kalifornijā tika atklāts zelts, sākās Kalifornijas zelta drudzis un teritoriju pārpludināja zelta meklētāji no visas pasaules. Piemēram, cerībā iegūt bagātību, no ostā ienākošajiem kuģiem dezertēja veselas apkalpes. Pilsēta strauji auga.
Sanfrancisko piedzīvoja smagu zemestrīci, kurai sekoja ugunsgrēks, nopostīdams trīs ceturtdaļas no pilsētas. Tomēr pilsēta ātri atguvās no postījumiem un Sanfrancisko ātri kļuva par vienu no ASV finanšu un ekonomikas centriem.
Otrā pasaules kara laikā Sanfrancisko bija viens no galvenajiem apgādes centriem Klusā okeāna karadarbības teātra apgādei. 1945. gadā Sanfrancisko tika parakstīta ANO Statūti, bet 1951. gadā - Sanfrancisko līgums, kas oficiāli izbeidza ASV karadarbību ar Japānu.
Pēc kara Sanfrancisko devusi būtisku ieguldījumu ASV kontrkultūrā. Pilsēta bija viens no bītņiku, vēlāk hipiju, bet 20. gadsimta 70. gados Sanfrancisko kļuva viens no galvenajiem LGBT kustības centriem.
Ģeogrāfija
Sanfrancisko atrodas Amerikas Savienoto Valstu rietumu krastā, Sanfrancisko pussalas ziemeļu galā, un tās robežās ietver ievērojamus Klusā okeāna un Sanfrancisko līča posmus. Vairākas gleznainas salas - Alkatrasa, Dārgumu sala (Treasure Island) un tai blakus esošā Yerba Buena sala, kā arī nelielākas - Alamedas sala, Sarkanā akmens sala un Eņģeļu sala, kas ir daļa no pilsētas. Iekļautas arī neapdzīvotās Farallona salas, kas atrodas 27 km nost no krasta, Klusajā okeānā.
Pilsēta ietver vairāk kā 50 kalnus vai augstienes. Daži rajoni ir nosaukti pēc kalna, uz kura tie atrodas, tostarp Noba kalns, Potrero kalns un Krievu kalns. Netālu no pilsētas ģeogrāfiskā centra, uz dienvidrietumiem no centra rajona atrodas virkne mazāk blīvi apdzīvotu pauguru. Tvinpīkss, pauguru pāris, kas veido vienu no pilsētas augstākajiem punktiem, veido vietu no kuras var pārredzēt visu pilsētu. Sanfrancisko augstākais kalns ir Deividsona kalns (283 m), un uz tā atrodas 31 m augsts krusts, kas celts 1934. gadā. Šajā apgabalā augstākais objekts ir sarkanā un baltā krāsā krāsotais Sutro tornis, ko izmanto radio un televīzijas pārraidei.
Tuvumā esošās Sanandreasa un Hejvarda lūzumu zonas ir izraisījušas daudzas zemestrīcēs, lai gan neviena no tām fiziski neiziet cauri pašai pilsētai. Sanandreasa lūzums izraisīja zemestrīces 1906. un 1989. gadā. Nelielas zemestrīces notiek regulāri. Lielu zemestrīču draudiem ir liela nozīme pilsētas infrastruktūras attīstībā. Pilsēta uzbūvēja ūdensapgādes palīgsistēmu un vairākkārt ir uzlabojusi būvnormatīvus, pieprasot vecāku ēku modernizāciju un augstākus inženiertehniskos standartus jaunbūvēm. Tomēr joprojām ir tūkstošiem mazāku ēku, kuras joprojām ir neaizsargātas pret zemestrīces postījumiem. USGS ir izlaidusi Kalifornijas zemestrīču prognozi, kas paredz aptuvenās zemestrīces tuvošanos Kalifornijā.
Sanfrancisko krasta līnija ir palielinājusies ārpus dabiskās robežas. Izgāztuvēs atrodas veseli rajoni, kā piemēram, Marina, Mission Bay un Hunters Point, kā arī lieli Embarcadero posmi. Dārgumu sala tika uzbūvēta no materiāla, kas izņemts no līča, kā arī no materiāla, kas radies, veicot Yerba Buena tuneļa rakšanu caur Yerba Buena salu, Līča tilta būvniecības laikā. Šī zeme mēdz būt nestabila zemestrīču laikā. Tā rezultātā šajos posmos ir iespējama augsnes sašķidrināšanās, kas nodara plašu kaitējumu īpašumam, kas uz tās uzbūvēts, kā tas pierādījās Marinas rajonā 1989. gada Loma Prieta zemestrīces laikā. Lielākā daļa pilsētas dabisko ūdensteču, piemēram, Islais pieteka un Mission pieteka, ir pārbūvētas un atjaunotas, tāpat arī Sabiedrisko pakalpojumu regulēšanas komisija pēta priekšlikumus dažu upju atjaunošanai.
Ekonomika
Mūsdienās pilsētas galvenās ekonomikas nozares ir tūrisms, finanses un augstās tehnoloģijas.
Sports
Pilsēta ir NFL līgas (amerikāņu futbols) komandas "San Francisco 49ers" un MLB (beisbols) līgas komandas "San Francisco Giants" mājvieta.
Cilvēki
Sanfrancisko dzimuši:
Raitis Grafs
Raitis Grafs (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu basketbolists, spēlēja centra pozīcijā, ilgadīgs Latvijas basketbola izlases dalībnieks. Pēc basketbolista karjeras beigām — pārdošanas un eksporta vadītājs uzņēmumā "Reaton".
Karjera
Profesionālo basketbola karjeru sāka klubā BK Brocēni. 1999. gadā R. Grafs devās studēt un spēlēt basketbolu Valparaiso Universitātē ASV, kur nospēlēja maksimāli iespējamos četrus gadus. Sākotnēji ļoti veiksmīgo koledžu basketbola karjeru ietekmēja trauma, kas nedeva iespēju pretendēt uz prognozēto dalību NBA draftā. Pēc atgriešanās Eiropā profesionāli spēlējis Beļģijas, Polijas, Latvijas, Lietuvas, Slovākijas, Kipras un Igaunijas komandās.
2007. gadā piedalījies SEB Baltijas Basketbola līgas zvaigžņu spēlē. No 2004. līdz 2005. gadam spēlēja Polijas klubā Vroclavas "Slask", ar kuru ieguvis Polijas kausu. Četras reizes R. Grafs ir kļuvis par Latvijas čempionu.
Latvijas izlase
R. Grafs spēlējis Latvijas jaunatnes izlasēs, jaunatnes vecumā atzīts par ļoti perspektīvu basketbolistu. 1998. gadā, būdams Latvijas U-18 izlases pamata centra spēlētājs, viņš palīdzēja komandai iegūt 4. vietu Eiropas čempionātā. Ar vidēji spēlē gūtiem 13,8 punktiem un 10,5 atlēkušajām bumbām viņš bija viens no čempionāta vērtīgākajiem spēlētājiem. Nākamajā gadā R. Grafs Latvijas izlases sastāvā Pasaules U-19 čempionātā izcīnīja 9. vietu, arī šeit uzrādot lielisku statistiku: 11,9 punkti un 11 atlēkušās bumbas vidēji spēlē.
Latvijas pieaugušo izlasē debitējis 16 gadu un 5 mēnešu vecumā. Kopā ar Latvijas izlasi ir izcīnījis 8. vietu 2001. gada Eiropas čempionātā, 13. vietu 2003. gada Eiropas čempionātā, 14. vietu 2005. gada Eiropas čempionātā un 13. vietu 2007. gada Eiropas čempionātā. Viens no savas paaudzes Latvijas izlases spēlētājiem, kurš devis vislielāko ieguldījumu valstsvienības rezultātos. Karjeras laikā R. Grafs 91 spēlē izlases sastāvā guvis 521 punktu.
Kirgīzi
Kirgīzi (kirgīzu: кыргыздар) ir viena no tjurku tautām un Kirgizstānas pamatiedzīvotāji. Ievērojamas kirgīzu minoritātes dzīvo arī Uzbekistānā, Ķīnā un Tadžikistānā.
Ķemeri
Ķemeri ir Jūrmalas pilsētas daļa tās rietumos. No 1928. līdz 1959. gadam Ķemeri bija atsevišķa pilsēta, 19. un 20. gadsimtā — nozīmīgs kūrorts.
Atrodas 6 km uz dienvidiem no Rīgas līča piekrastes starp ezeriem un purviem, kas bagāti ar sēravotiem. Tāpēc Ķemeru attīstība saistīta sērūdeņu dziedniecisko īpašību izmantošanu. Ķemeru kūrorta teritorijā ir vairāk nekā 30 sērūdeņraža avotu un bagātīgi ārstniecisku kūdras un sapropeļa dūņu krājumi (Kaņiera ezerā). 1997. gadā izveidots Ķemeru nacionālais parks, kura administratīvais centrs atrodas Ķemeros.
Ar pārējo Jūrmalu un Rīgu saista elektriskais dzelzceļš un Rīgas—Ventspils autoceļš (A10). Ķemeri atrodas 44 km no Rīgas.
Vēsture
Vēsturiski Ķemeru teritorija līdz 18. gadsimta beigām atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes un Vidzemes guberņas sastāvā, pa seno robežu mūsdienās iet Robežu iela. Tautas dziedniecībā izmantotie Ķemeru sēravoti ārstiem bija pazīstami jau 18. gadsimta otrajā pusē un 19. gadsimta sākumā, kad uz šejieni ārstniecības nolūkos brauca sirgstošie Kurzemes augstākās sabiedrības pārstāvji. Viņus uzņēma mežsargi, kuru mājās varēja apmesties un baudīt no purva avotiem atvesto dziedniecisko ūdeņu peldes. Vienu no mežsargiem sauca Ķemers, viņa vārds devis nosaukumu purvam un vēlāk kūrortam.
Ķemeru minerālūdeņu ķīmiskā analīze pirmoreiz veikta 1801. gadā Pēterburgā, pēc tam tos pētīja Dāvids Hieronīms Grindelis un publicēja laikrakstā Rigasche Stadtblätter.
Baltijas ģenerālgubernators grāfs Kārlis Magnuss fon der Pālens ar Ķemeru minerālūdeņiem 1833.—1835. gadā dziedējās pats un, pārliecinājies par to labvēlīgo ietekmi, vērsās pie Krievijas Impērijas ķeizara Nikolaja I pēc atbalsta kūrorta izveidošanai. Imperators 1836. gadā Ķemeru dziedinātavai arī atvēlēja 700 ha valsts zemes, kas piederēja daļēji Vidzemes, daļēji Kurzemes guberņai. Veselības ūdeņu uzraudzīšanai izveidoja īpašu komisiju ģenerālgubernatora vadībā. Vēl Krievijas Impērijas valdība piešķīra 100 000 rubļu ēku būvniecībai un ceļa bruģēšanai no Ķemeriem līdz Slokas—Tukuma lielceļam.
Lēca
Optikā lēca ir dzidrs ķermenis, parasti stikla, ko no apkārtējās vides norobežo dažādas (sfēriskas, cilindriskas utt.) lauzējvirsmas. Visbiežāk lieto izliektas un ieliektas lēcas. Izliektām lēcām vidusdaļa ir biezāka nekā malas, ieliektām lēcām - otrādi. Izliekta lēca paralēlu gaismas staru kūli fokusē vienā punktā (fokusā), bet ieliektā - izkliedē. Lēca ir svarīgākā dažādu optisko instrumentu (mikroskops, teleskops utt.) sastāvdaļa. Lēcas optiskās īpašības raksturo tās galvenā fokusa attālums.
Ķemeri
Vēsture
Pirmā valsts peldu iestāde atklāta 1838. gadā. Šis gads tiek uzskatīts par kūrorta dibināšanas gadu. Ķemeri (Kemmern) jau sākotnēji veidojušies kā balneoloģisks kūrorts, par kura attīstību arī turpmāk rūpes uzņēmās valsts. Pirmie Ķemeru kūrorta ārsti bija Gotfrīds H. fon Magnuss (1840—1844), Georgs Reinholds Gvido Girgensons (1844—1855), Ernests Merķelis (1855—1863), Roberts Ferdinands Kofskis (1864—1877). Ķemeru kūrorta un apstādījumu parka projektēšanu bez atlīdzības uzņēmās Rīgas daiļdārznieks Kārlis Heinrihs Vāgners.
Lēca
Saistīti jēdzieni
Sfēriskās lēcas pēc to ģeometriskās formas iedala izliektās un ieliektās. Izliektās lēcas darbojas kā savācējlēcas, bet ieliektās lēcas — kā izkliedētājlēcas.
Ķemeri
Vēsture
Ķemeru kūrorta ārsts Gvido Girgensons 1844. gadā Ķemeros ierīkoja dūņu vannas un aizsāka dūņu dziedniecību. 1878. gadā agroķīmiķis Georgs Tomss veica pirmo dūņu analīzi. 1892. gadā inženieris un profesors Karls Loviss ierīkoja jaunas sērūdens un dūņu vannu ēkas, kas bija aprīkotas ar mehānisku ūdens piegādi vannām iepriekšējo rokas sūkņu vietā.
Kopš 1877. gada atklājot dzelzceļa līniju Rīga -Tukums izveidojās tiešā satiksme ar Rīgu. Krievijas Impērijā kūrorts bija visai iecienīts — 1912. gadā atklāta tiešā dzelzceļa satiksme Ķemeri—Maskava kura darbojās līdz 1920. gadam. atklāja 8 km garo elektriskā tramvaja līniju satiksmei uz Jaunķemeru jūrmalu. 1913. gadā līnijā kursēja pieci motorvagomi un četri piekabes vagoni. Šī tramvaja līnija veicināja Jaunķemeru vasarnīcu rajona attīstību. Kara laikā 1915. gadā vagoni izvesti uz Staraja Rusas pilsētu Krievijā. Satiksmi pa vecajām tramvaja sliedēm atjaunoja 1920. gados, kad pasažieru vagonus vilka motordrezīna. Sliedes nojauca 1933. gadā, kad tramvaja satiksmi aizstāja autobusu reisi pa jaunuzbūvēto šoseju. Pirms Pirmā pasaules kara Ķemeru kūrortā ārstēto cilvēku skaits sasniedza pat 8300 gadā.
Jau 1915. gadā pēc Slokas kaujas frontes līnija nostabilizējās Ķemeru tuvumā un vairākus gadus gāja cauri Ķemeru tīrelim un Maztīrelim, šeit vairākkārt notika aktīva karadarbība un nopostīja lielāko daļu no kūrorta apbūves. 1919. gadā Ķemeros norisinājās latviešu strēlnieku cīņas ar bermontiešiem.
Pēc Pirmā pasaules kara kūrorta dzīve tomēr strauji atjaunojās. Līdzīgi Siguldai un Ogrei, Ķemeri bija iemīļota rīdzinieku atpūtas vieta. 1922. gadā Ķemeriem piešķīra miesta tiesības, bet 1928. gadā jau pilsētas tiesības. Pašvaldības izveidošana palīdzēja kūrortam straujāk attīstīties. 1922. gadā uzbūvēja jaunu dzelzceļā staciju (arhitekts Artūrs Mēdlingers), 1924. gadā uzbūvēja ārstniecības iestādes korpusu ar vannu nodaļu (arhitekts Ernests Štālbergs), 1929. gadā — ūdenstorni ar skatu laukumu un paviljonu rotondu uz Mīlestības saliņas (arhitekts Frīdrihs Skujiņš). 1932. gadā pabeidza jaunās šosejas izbūvi, kas savienoja Ķemerus ar Jaunķemeriem. 1933. gadā mežā pie ceļa uz Jaunķemeriem atklāja sporta un atpūtas kompleksu, ko vēlāk pārveidoja par smalku restorānu "Jautrais ods" (arhitekts Frīdrihs Skujiņš). 1934. gadā uzcēla Ķemeru pamatskolu (arhitekts Kārlis Cināts). 1936. gadā Valsts prezidents Kārlis Ulmanis svinīgi atklāja vienu no tā laika prestižākajām celtnēm Latvijā — viesnīcu "Ķemeri" ar 100 komfortablām istabām un greznu halli (arhitekts Eižens Laube). 1937. gada vasarā, lai piesaistītu kūrortam ārzemnieku uzmanību, viesnīcā notika šaha turnīrs - I Ķemeru starptautiskais šaha turnīrs.
Otrā pasaules kara laikā slēgtā kūrorta viesnīcā ierīkots karavīru hospitālis. Pēc Otrā pasaules kara Ķemerus pasludināja par Vissavienības nozīmes kūrortu, 1951. gada oktobrī atklāja elektriskā dzelzceļa satiksmi ar Rīgu. 1959. gadā Ķemeru pilsētu iekļāva jaunizveidotās pilsētas Jūrmalas sastāvā.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Ķemeri savu kūrorta nozīmi zaudēja un 1995. gadā kūrortu slēdza. 1997. gadā izveidots Ķemeru nacionālais parks, kas ietver visu Ķemeru teritoriju, šeit ("Meža mājā", agrākajā restorānā "Jautrais ods", padomju laikā bērnu sanatorijā) atrodas arī parka administrācija. 2000. gadu otrajā pusē uzsākti vairāki kompleksa daļu rekonstrukcijas darbi. 2019. gadā uzsākta ūdenstorņa pārbūve, kultūrvēsturisko objektu atjaunošana un restaurācija un labiekārtots parks.
Ķemeru peldiestāde
Latvijas PSR laikā šeit izveidoja kūrorta poliklīniku, kas bija konsultatīvais centrs visām sanatorijām. Mūsdienās (2019. gadā) ēka Emīla Dārziņa ielā 15 netiek izmantota un atrodas sliktā stāvoklī, lai gan ir paziņots par plāniem to rekonstruēt.
Parks
Kūrorta viesu ērtībai un dziedināšanai gar Vēršupīti tika izveidots plašs parks. Parka izveidi 19. gadsimtā vadīja Rīgas galvenais dārznieks Kārlis Vāgners. Parks ir bagāts ar mazo arhitektūru: skulptūrām, paviljoniem, tiltiņiem; ievērojamākie objekti: sēravots "Ķirzaciņa" ar paviljonu un paviljons-rotonda Mīlestības saliņā.
19. gadsimta beigās Ķemeru parkā uz Vēršupītes mākslīgi izveidoja Mīlestības saliņu, uz tās atradās kokgriezumiem bagātīgi rotāts paviljons, kas nopostīts Pirmā pasaules kara laikā. Tā vietā 1928. gadā pēc arhitekta Frīdriha Skujiņa projekta uzcēla mūra rotondu, kurā atradās kafijas paviljons. Tajā kūrorta viesiem piedāvāja bezalkoholiskos dzērienus, tēju un kafiju ar uzkodām. Izklaidei bija uzstādīts radio. Tepat bija iespējams izīrēt laiviņas, lai vizinātos pa Vēršupīti un kanālu sistēmu. 2008. gadā "Mīlestības saliņas" paviljonā vasaras koloniju izveidoja pigmejsikspārņi.
No 2019. gada oktobra līdz 2021. gada augustam notika parka pārbūve, kas izmaksāja 9,5 miljonus eiro. Jūrmalas pašvaldība ieguldīja 3,5 miljonus eiro, bet lielāko daļu pārējo izdevumu sedza Eiropas Reģionālās attīstības fonds.
Ķemeru viesnīca un sanatorijas
1936. gadā Valsts Prezidents Kārlis Ulmanis svinīgi atklāja vienu no tā laika prestižākajām celtnēm Latvijā — viesnīcu "Ķemeri" ar 100 komfortablām istabām un greznu halli. Arhitekta Eižena Laubes projektētā ēka tika uzcelta par valsts līdzekļiem. Ķemeru viesnīca ir viens no spilgtākajiem neoeklektisma paraugiem Latvijas arhitektūrā.
Pēc Otrā pasaules kara ēkā bija iekārtota sanatorija ar 300 vietām, kurā ārstēja nervu sistēmas, kā arī locītavu, kaulu un muskuļu un ginekoloģisko slimību pacientus no PSRS republikām ar ļoti plašu kūrorta un medicīnas pakalpojumu klāstu. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas ēka tika privatizēta un uzsākta tās rekonstrukcija, taču projekts sākotnēji bija neveiksmīgs un rekonstrukcija netika pabeigta. Kopš 2015. gada uzsākts vēl viens rekonstrukcijas mēģinājums un projektu plānots pabeigt 2020. vai 2021. gadā.
Jaunķemeros mūsdienās darbojas divas sanatorijas, kas turpina dziedniecību ar Ķemeru sēravotu ūdeni un dūņām — kūrorta rehabilitācijas centrs (sanatorija) "Jaunķemeri" un sanatorija "Jantarnij bereg" (kr. valodā "dzintara krasts"), kas pieder Krievijas Federācijas Prezidenta lietu pārvaldei un ir atveseļošanās kompleksa BOR filiāle. Sanatorijā "Jaunķemeri" ir arī izveidots bērnu slimību ārstēšanas un profilakses profils, līdz ar to sanatorija tagad ir atvērta bērnu ārstēšanai un atpūtai.
Pirmā pasaules kara kapi
Pie Ķemeru luterāņu baznīcas A. Upīša ielā 18 atrodas arhitekta Eižena Laubes projektēts piemineklis (1925) Pirmajā pasaules karā (1915—1917) kritušajiem 80 latviešu strēlniekiem. Te ir atsevišķi iekārtotas apbedījumu vietas ar piemiņas plāksnēm. 1919. gadā te apglabāti arī četri Latvijas brīvības cīņās kritušie kapteiņa Pauļa Zolta rotas karavīri.
Ķemeru vecajos (Liepmežnieku) kapos, Ķemeru mežniecības Fazānu iecirknī, apglabāti Pirmajā pasaules karā (1915—1917) kritušie 12 vācu karavīri (mūsdienās ietilpst Slampes pagasta teritorijā).
Ķemeru luterāņu baznīca
Ķemeru luterāņu baznīca celta pēc inženiera Heinriha Šēla projekta, iesvētīta 1897. gada 2. jūnijā. Sākuma periodā bija atvērta tikai kūrorta sezonas laikā vasarās (luterticīgie iedzīvotāji līdz 1929. gadam piederēja pie Slokas draudzes). Parasti dievkalpojumi svētdienās no rīta notika vācu valodā, bet pēcpusdienā latviešu valodā. Bieži dievkalpojumus Ķemeros noturēja mācītāji, kas kūrortā uzturējās dziedniecības nolūkos.
Ķemeru pamatskola
Ķemeru pamatskolas celtniecību uzsāka 1930. gadā, pamatakmens ielikšanas ceremonijā piedaloties tā laika izglītības ministram Edmundam Ziemelim. Skolas celtniecība pabeigta 1934. gadā.
Sākotnēji šeit darbojās sešgadīgā pamatskola (1934—1941), tad Ķemeru pilsētas tautas pamatskola (1942—1956), Ķemeru vidusskola (1956—1959), Jūrmalas 3. vidusskola (1959—1992), Ķemeru vidusskola (1992—2014) un kopš 2016. gada Ķemeru pamatskola.
Dzelzceļa stacija
Ķemeru dzelzceļa stacija uzbūvēta reizē ar dzelzceļa līniju Rīga—Tukums 1877. gadā kūrorta viesu vajadzībām. Krievijas Impērijas laikā Ķemeros pastāvējusi tiešā dzelzceļa satiksme ar Maskavu (maršruts Ķemeri—Maskava atklāts 1911. gadā). 1912. gadā satiksmei no dzelzceļa stacijas pa Tukuma ielu līdz Jaunķemeru jūrmalai izbūvēja elektriskā tramvaja līniju. Stacijas ēka gāja bojā Pirmā pasaules kara laikā. Mūsdienu stacija pēc arhitekta Artūra Mēdlingera projekta uzbūvēta 1922. gadā, kas ar nelielām izmaiņām saglabājusies līdz mūsdienām.
Lēca
Saistīti jēdzieni
Plānai sfēriskai lēcai fokusa attālumu F\!, priekšmeta attālumu līdz lēcai d\! un attēla attālumu f\! līdz lēcai saista lēcas formula
Neptuna
Neptuna (en) bija ASV vasaras lauka pētniecības nometne Antarktīdā. Izveidota kā ārkārtas patvērums 1963. gada novembrī Pensakolas kalnu Neptūna grēdā, pēc kuras arī nosaukta. Par vasaras pētniecības nometni izveidota 1965. gada 26. oktobrī. Nometne sastāvēja no četrām Jamesway barakām. Pētījumu programmas iekļāva ģeoloģisko kartēšanu, ģeofiziku, ģeodēziju, paleobotāniku, paleosedimentoloģiju un entomoloģiju.
Lēca
Saistīti jēdzieni
Lēcas staru lauztspēju raksturo optiskais stiprums. Lēcai, kuras fokusa attālums ir F\!, optisko stiprumu nosaka pēc formulas
Visizplatītākie acs optiskie defekti ir tuvredzība un tālredzība, ko novērš, acs priekšā novietojot lēcu.
Lai palielinātu redzes leņķi, izmanto optiskos instrumentus — lupu, mikroskopu vai tālskati. Debess objektus novēro ar teleskopiem.
Rundāles pils muzejs
2018. gadā bija otrs apmeklētākais muzejs Latvijā (263 284 reizes).
Vērgales pagasts
Vērgales pagasts ir viena no Dienvidkurzemes novada administratīvajām teritorijām, Baltijas jūras krastā. Robežojas ar sava novada Sakas, Medzes un Dunalkas pagastiem.
Upes
Annas upīte, Bubieris, Bubierpieteka, Ceriņu grāvis, Dangas grāvis, Griguļupe, Gulēnu valks, Kapupe, Kārklleja, Kārļupīte, Kristapenes grāvis, Kunkuļupe, Laika upīte, Lanka, Lenkupe, Ziemupe.
Ezeri
Elkezers
Vēsture
Mūsdienu Vērgales pagasta teritorijā vēsturiski atradās Sakas draudzes novada Saraiķu muiža (Gut Sarreiken, Saraiķi) un Ziemupes muiža (Gut Seemuppen, Ziemupe), Durbes draudzes novada Vecbebes muiža (Gut Alt-Bebben, Bebe) un Vērgaļu muiža (Gut Wirginahlen, Vērgale).
1935. gadā Vērgaļu pagasta platība bija 65,9 km². 1945. gadā pagastā izveidoja Vērgales un Vērnieku ciema padomes, bet pagastu 1949. gadā likvidēja. 1951. gadā Vērgales ciemam pievienoja Vērnieku ciemu, 1954. gadā — Ziemupes ciemu un daļu Medzes ciema, 1975. gadā — vēl daļu Medzes ciema. 1990. gadā ciemu reorganizēja par pagastu. 2009. gadā pagastu kā administratīvo teritoriju iekļāva Pāvilostas novadā. 2021. gadā Pāvilostas novadu iekļāva jaunajā Dienvidkurzemes novadā.
Apdzīvotās vietas
Lielākās apdzīvotās vietas ir Vērgale (pagasta centrs), Saraiķi, Ploce, Ziemupe, Vērgales stacija, Saraikas muiža, Bebe.
Selīna Gomesa
Selīna Mērija Gomesa (en, ; dzimusi Grandprērī, Teksasas štatā, ASV) ir amerikāņu aktrise, dziedātāja un UNESCO Labas gribas vēstniece.
Desmit gadu vecumā uzsāka aktrises karjeru, piedaloties TV bērnu seriālā Barney & Friends (2002–2004). Kļuva pazīstama ar lomu TV seriālā Wizards of Waverly Place. Tāpat ir filmējusies filmās Another Cinderella Story (2008), Wizards of Waverly Place: The Movie (2009), Princess Protection Program (2009), Ramona and Beezus (2010), Monte Carlo (2011), Spring Breakers (2012), Getaway (2013), The Fundamentals of Caring (2016), The Dead Don't Die (2019), "Lietaina diena Ņujorkā" (A Rainy Day in New York, 2019).
S. Gomesa ir popgrupas Selena Gomez & the Scene vokāliste, ar ko ir izdevusi divus albumus, tie abi ir tikuši sertificēti ar zelta disku pēc RIAA sistēmas. Grupa savus ierakstus ir pārdevusi vairāk nekā 1 354 000 kopiju visā pasaulē.
Marks Dakaskoss
Marks Dakaskoss (en; dzimis ) ir ASV cīņas mākslas meistars un aktieris, plašāk zināms ar savām cīņas mākslas un spriedzes filmām. Aktieris ir dzimis Havaju salās, Honolulu. Par viņa veiksmīgākajām filmām tiek uzskatītas "Tikai stiprākais" (Only The Strong, 1993), "Amerikāņu samurajs" (American Samurai, 1992) "Raudošais slepkava" (Crying Freeman, 1995) un "Kikbokseris 5: Atriebība" (1995).
Raģupīte
Raģupīte ir Daugavas kreisā pieteka Daugmales pagastā. Sākas purvainā apvidū pie Ezerkroga brāļu kapiem netālu no Baldones - Daugmales ceļa. Ietek Daugavā pie Daugmales. Tek pa šauru nedziļu ieleju. Nav vārdā nosauktu pieteku. Daugmalē abpus autoceļam P85 uzpludināti dīķi.
Polkovice
Polkovice (pl, vēsturiski arī Polkvica ir pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē uz dienvidiem no Glogovas.
Līdz 1945. gadam pilsēta ietilpa Vācijas sastāvā, bet, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai, bet pilsētas vācu iedzīvotāji padzīti.
Pilsēta atrodas vara un sudraba rūdu ieguves rajonā un netālu no tās atrodas liela vara ražošanas rūpnīca. Pilsētas pievārtē - Volkswagen rūpnīca, kurā ražo automašīnu dīzeļdzinējus.
Pilsētas sieviešu basketbola komanda Polkovices "CCC Aquapark" spēlē Polijas sieviešu basketbola augstākajā līgā. Pilsētā ir akvaparks.
Bonems
Bonems (siev. dz. Bonema; ) var būt:
Vecsēlpils
Vēsture
Sēlpili, kuru uzskatīja par sēļu galveno pili, krustnešu karaspēks ielenca 1208. gadā. Pārspēka spiesti, sēļi padevās, ļāvās kristīties un pilī ielaida krustnešus. 1218. gadā pilī apmetās Sēlijas bīskaps Bernhards no Lipes.
Livonijas ordeņa Sēlpils cietoksni pēc Vartbergas Hermaņa Livonijas hronikas ziņām ordeņbrāļi cēluši 1373. gadā, šeit bija Sēlpils fogtu rezidence. 1578. gadā uz Sēlpili savu rezidenci pārcēla hercogs Gothards. Kurzemes un Zemgales hercogistes laikā šeit bija Sēlpils virspilskunga tiesas (Oberhauptmannschaft Selburg) pārvaldes centrs un 16. gadsimta beigās vai 17. gadsimta sākumā pilī un priekšpilī uzcēla jaunus dzīvojamos korpusus. Par luterāņu mācītāju pilī kalpoja Georgs Mancelis. Pēc Valles kaujas 1626. gada oktobrī pilī notika pamiera sarunas starp Zviedriju un Poliju-Lietuvu.
Lielā Ziemeļu kara laikā 1705. gadā Sēlpils pili uzspridzināja. 1878. gadā bijušais Sunākstes Stendera palīgmācītājs Heinrihs Eduards Rozenfelds (1833—1905) Sēlpilī sarīkoja otros Sēlpils draudzes novada dziesmusvētkus. Dziesmu karos atkal uzvarēja sunākstiešu koris.
Pirmā pasaules kara laikā gar Daugavu bija pirmā frontes līnija un Vecsēlpils atradās kauju zonā.
Vecsēlpilī bija Sēlpils pagasta māja, magazinas klēts, kādu laiku arī Vecsēlpils pamatskola. No bijušajām muižas ēkām nekas nav saglabājies, izņemot pārbūvēto muižas klēti, kurā bija laiksaimniecības biedrības "Sakne" un dziedāšanas biedrības "Lira" sarīkojumu zāle. Šobrīd pārbūvētā klēts ir apdzīvota dzīvojamā ēka. No 1922.-1932. gadam Vecsēlpilī darbojās Raiņa kluba Sēlpils nodaļa.
Reklī pussala
Reklī pussala (en) ir ap 12 km gara un līdz 5,5 km plata ziemeļu—dienvidu virzienā orientēta pussala Antarktīdā. Izvietojusies Danko krastā starp Benkrofta līci rietumos un Šarlotes līci austrumos.
Pussalu 1898. gada 28. janvārī atklāja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija Adriena de Žerlaša vadībā un tās ziemeļu galu nosauca par Reklī ragu (Cap Reclus) par godu franču ģeogrāfam, Briseles Jaunās universitātes profesoram Elizē Reklī (Jacques-Elisée Reclus). Vēlāk nosaukums tika attiecināts uz visu pussalu.
No 1956. līdz 1959. gadam pussalas ziemeļos Portalpointa ragā funkcionēja britu polārstacijas Bāze O patvērums Keipreklī (Cape Reclus), kas 2004. gadā tika izjaukta un pārvesta uz Stenli Folklenda Salās, kur rekonstruēta kā ekspozīcija muzejā.
Crowd
Crowd ir Latvijas alternatīvā roka un power pop mūzikas grupa.
Vēsture
Grupas izveidojās 1998. gadā, taču aktīvi sāka darboties 2 gadus vēlāk, kad grupai pievienojās vokāliste Jana Čakste, kuras balss ieviesa būtiskas izmaiņas grupas skanējumā. 2004. gadā, kad sastāvs bija nostabilizejies, grupa ieguva dažādas godalgas jauno grupu festivālos. Lielākā no tām bija „Lielā Sinepju balva” festivālā „Sinepes un Medus 2004”. Balva bija iespēja kompānijas „Raibā Taureņa ieraksti” paspārnē deviņās dienās ierakstīt un izdot albumu. 2004. gada beigās grupa Crowd iesildīja dūmmetāla/gotiskā metāla grupu Paradise Lost.
2030. gads
2030. gads būs parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sāksies otrdienā.
Ķīlis
Ķīlis ir trijstūra formas instruments ar divām slīpām plaknēm un asu leņķi starp tām. Tas ir viens no vienkāršākajiem mehānismiem. Ķīlis paredzēts objekta sašķelšanai, divu objektu atdalīšanai. Tas darbojas, uz tā pamatnes pielikto spēku pārnesot perpendikulāri tā darba virsmām. Ķīļa lietderību raksturo tā garuma un leņķa attiecība: efektīvāks ķīlis ir garāks, ar šaurāku leņķi.
STS-135
STS-135 bija pēdējā Space Shuttle misija. Šajā lidojumā tika izmantots Atlantis, kuru pirms tam gatavoja STS-335 glābšanas misijai STS-134 atbalstam. Šī bija ekspedīcija uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS). Stacijas lidojumu programmā šī misija apzīmēta kā ISS-ULF7. Starts notika.
STS-134 misijas uzdevums bija stacijā nogādāt kravas ar Daudzuzdevumu loģistikas moduli Raffaello.
Apkalpe
Kosmoplāna Endeavour apkalpe augšupceļā un lejupceļā:
Femtosekunde
Femtosekunde (fs) ir laika mērvienība, kura vienāda ar 10−15 sekundēm. 100 femtosekundēs gaisma veic ceļu, kas aptuveni vienāda ar cilvēka mata diametru.
Eduards
Eduards (variants no ) var būt:
Mihails Bahtins
Kā literatūrzinātnieks Bahtins tiek saistīts ar krievu formālistiem, viņa darbi bieži tiek salīdzināti ar Jurija Lotmana darbiem. Bahtina agrīnie darbi saistāmi ar neokantiānismu un Ernsta Kasīrera, Maksa Šēlera un Nikolaja Hartmaņa filozofiju.
Īpaši nozīmīgi ir Bahtina darbi par t.s. karnevāla kultūru, galvenokārt darbā "Fransuā Rablē daiļrade un viduslaiku un renesanses tautas smieklu kultūra" (Творчество Франсуа Рабле и народная культура средневековья и Ренессанса, 1965). Tāpat nozīmīgs ir arī pētījums "Dostojevska poētikas problēmas" (Проблемы поэтики Достоевского, 1979).
Bahtins kļuva īpaši pazīstams rietumu pasaulē tikai pēc savas nāves, kad viņa darbus popularizēja franču poststrukturālisti Jūlija Kristeva un Cvetans Todorovs. Mūsdienās Bahtins tiek uzskatīts ne tikai par vienu no izcilākajiem 20. gs. krievu, bet arī pasaules literatūrzinātniekiem.
Varžupīte
Varžupīte ir Daugavas kreisā pieteka Daugmales pagastā. Sākas pārpurvotā apvidū uz dienvidrietumiem no Daugmales ciema. Augštece ar grāvjiem savienota ar Meitupes pieteku Jukumstrautu. Ietek Daugavā pie Daugmales pilskalna. Varžupīte daļēji novada kreisajā pusē esošā kūdras purva ūdeņus. Nav vārdā nosauktu pieteku.
Kārlis Kristians Jozefs
Kārlis Kristians Jozefs no Saksijas, arī Saksijas Kārlis (vācu: Karl Christian Joseph Ignaz Eugen Franz Xaver von Sachsen; dzimis 1733. gada 13. jūlijā Drēzdenē, miris 1796. gada 16. jūnijā Drēzdenē) bija Saksijas princis, no 1758. gada 5. jūlija līdz 1763. gada 21. februārim Kurzemes hercogs.
Biogrāfija
Polijas-Lietuvas kopvalsts valdnieka Augusta III Frīdriha un viņa sievas Marijas dēls.
Tā kā Kurzemes hercogs Ernsts Johans Bīrons ar ģimeni jau 18 gadus atradās apcietinājumā Krievijas impērijā un hercogisti pārvaldīja muižnieku padome, Septiņgadu kara (1757-1763) pirmajā posmā 1758. gada 16. novembrī karalis Augusts III parakstīja diplomu par investūru uz Kurzemes un Zemgales hercoga troni savam dēlam, Saksijas princim Karlam Kristianam Jozefam, kurš ieradās hercogistē nākamā gada 12. februārī.
Malta
Malta (mt, en), oficiāli Maltas Republika (Repubblika ta' Malta, Republic of Malta), ir neliela salu valsts Dienvideiropā. Malta atrodas Vidusjūras centrālajā daļā arhipelāgā, kuru veido piecas salas. Valsts galvaspilsēta ir Valleta, bet lielākā pilsēta ir Birkirkara. Malta aizņem 316 km² lielu teritoriju, tādēļ tā ir viena no mazākajām Eiropas valstīm.
Kārlis Kristians Jozefs
Biogrāfija
1762. gada 22. augustā Krievijas impērijas ķeizariene Katrīna II atdeva Ernstam Johanam Bīronam tiesības uz viņa Kurzemes hercogisti, taču hercogs Kārlis atteicās atdot hercogisti Bīroniem. Tikai pēc pusgada, 1763. gada 23. aprīlī divvaldība beidzās — Bīrona atvesto Krievijas kareivju bloķētajā pilī neizturējis, Kārlis atstāja Mītavu. Kārlis Kristians Jozefs bija Drēzdenes brīvmūrnieku ložas "Pie trim zobeniem" brālis, Striktās Observances sistēmas protektors Saksijā (1772). 1774. gadā princis Kārlis Drēzdenē nopirka bijušo ložas namu un nosauca to par Kurzemnieku pili (Kurländer Palais), kas tika uzskatīta par skaistāko un elegantāko namu pilsētā.
Malta
Malta ieguva neatkarību no Apvienotās Karalistes. Tajā pašā gadā Malta kļuva par ANO dalībvalsti, bet 2004. gadā kļuva par Eiropas Savienības dalībvalsti.
Kārlis Kristians Jozefs
Valdnieka tituls
Kādu 1759. gada dokumentu Kārlis Kristians Jozefs parakstīja ar titulu: "No Dieva žēlastības mēs, Kārlis, Polijas un Lietuvas u.c. karaliskais princis, Saksijas u.c., arī Kurzemes un Zemgales hercogs Livonijā." (vāciski: Von Gottes Gnaden, Wir Karl, Königl. Printz von Pohlen und Littauen &c. Hertzog zu Sachsen &c. auch in Lieffland zu Curland und Semgallen ).
Malta
Klimats
Maltā ir subtropu-Vidusjūras klimats ar siltām ziemām un karstām vasarām. Lietus visbiežāk iespējams ziemā, vasaras lielākoties ir sausas. Gada vidējā temperatūra ir 22—23 °C dienā un 15 °C naktī. Gada aukstākais mēnesis ir janvāris, temperatūra svārstās no 12 līdz 20 °C dienā un no 7 līdz 12 °C naktī. Siltākais mēnesis ir augusts, tajā temperatūra svārstās no 28 līdz 34 °C dienā un no 19 līdz 24 °C naktī. Salīdzinājumā ar citu Eiropas valstu galvaspilsētām Maltas galvaspilsētā Valletā ir siltākās ziemas. Vidējā gaisa temperatūra laikā no janvāra līdz februārim svārstās no 15 līdz 16 °C dienā un no 9 līdz 10 °C naktī. Lielas gaisa temperatūras svārstības Maltā ir retas. Malta ir viena no retajām vietām Eiropā, kas visu gadu ir zaļas. Maltā saule spīd ap 3000 stundām gadā, vidēji dienā vismaz 5 saulainas stundas decembrī un vismaz 12 saulainas stundas dienā jūlijā.
Vēsture
Romiešu valdīšanas laikā Malta bija slavena ar saviem audumiem. Tiek uzskatīts, ka pirmie maltieši tika pievērsti kristietībai pēc tam, kad kuģis, uz kura atradās apustulis Pāvils, avarēja pie Maltas krastiem 58. gadā.
Viduslaikos Malta nokļuva arābu rokās, Maltas tirdzniecība tika iznīcināta, Malta kļuva par pirātu bāzi.
1090. gadā Maltu iekaroja Sicīlijas Rožērs I. Četru gadsimtu laikā Maltas liktenis bija saistīts ar Sicīlijas karalistes vēsturi.
1530. gadā imperators Kārlis V piešķīra Maltu bruņotajam joanītu ordenim, kas kopš tā laika pieņēma Maltas ordeņa vārdu. 1565. gadā joanīti spēja novērst turku uzbrukumu. Bruņinieku spēks gadu gaitā vājinājās.
1798. gadā Maltā ieradās Napoleona flote, kas bija ceļā uz Ēģipti. Napoleons lūdza drošu līci, lai papildinātu saldūdens krājumus. Pēc tam, kad bruņinieki atteicās apgādāt Napoleona floti ar ūdeni, viņš nosūtīja uz salu spēkus, kas apdraudēja galvaspilsētu Valletu. Lielmestrs Ferdinands fon Hompešs kapitulēja, un Napoleona armija palika uz salas vēl vairākas dienas, kuru laikā viņi izlaupīja daļu Maltas ordeņa bagātību. Napoleons izveidoja administratīvo kontroli Maltā, atstājot tajā gubernatoru un garnizonu, bet pats devas uz Ēģipti. Napoleons salā izveidoja liberālu tiesību sistēmu, kas bija līdzīga tai, kas attīstījās Francijā pēc revolūcijas. Tā aizstāja arhaisko feodālo tiesību sistēmu, kas līdz tam pastāvēja salā. Napoleons atbrīvoja 2000 Maltas vergus musulmaņus.
Maltieši sacēlās un ar neapoliešu un britu karaspēka palīdzību Francijas garnizonu piespieda kapitulēt. 1800. gada 5. septembrī briti okupēja Maltas galvaspilsētu Valletu un pacēla britu karogu. Malta kļuva par Lielbritānijas protektorātu. Anglis Aleksandrs Bols kļuva par salas militāro gubernatoru. Saskaņā ar Parīzes miera līgumu 1814. gadā Malta tika nodota Lielbritānijai. Briti to pārveidoja par savu koloniju un jūras bāzi.
1921. gadā Malta ieguva pašpārvaldi.
Malta pievienojās Eiropas Savienībai 2004. gadā pēc 2003. gada referenduma.
Ekonomika
Maltas ekonomikas galvenās nozares ir tūrisms un ostu pakalpojumi. Malta ir viens no lielākajiem pasaules angļu valodas mācīšanās centriem un pieņem studentus no visas pasaules. Maltā ir arī vairāki lieli uzņēmumi, kuriem nepieciešams augsti kvalificēts darbaspēks: mikroshēmu ražošana (ST Electronics), banknošu drukāšana (De La Rue), gaisa kuģu tehniskā apkope (Lufthansa Technics), programmēšana utt. Malta ir populāra kino filmēšanas vieta. Maltā tika veidotas filmas "Gladiators", "Minhene", "Da Vinči kods" un citas.
Kopš 2008. gada 1. janvāra Maltas liras vietā Malta apgrozībā ir ieviesusi eiro.
Crafts Village ir populārs suvenīru tirgus, kas sastāv no daudziem paviljoniem, kur var iegādāties Maltas tautas amatniecības produktus. Malta ir pazīstama ar daudzkrāsainiem stikla izstrādājumiem.
Karnevāla kultūra
Jēdzienu karnevāla kultūra, runājot par viduslaiku un renesanses karnevālu, šo laikmetu oficiālās un tautas kultūras attiecībām un smieklu kultūru, ir ieviesis krievu literatūrzinātnieks Mihails Bahtins darbā "Fransuā Rablē daiļrade un viduslaiku un renesanses tautas smieklu kultūra". Šis jēdziens un ar to saistītās Bahtina idejas ir aktuālas arī mūsdienu literatūrzinātnē, kulturoloģijā, filozofijā, runājot par, piemēram, oficiālās kultūras un tautas kultūras pretstatu vai postmodernisma literatūras karnevalizāciju.
Karnevāla pazīmes
Viduslaikos karnevāli visvairāk izplatīti bija romāņu valstīs, īpaši Francijā, to kopilgums varēja sasniegt pat trīs mēnešus gadā. Kā uzskata Bahtins, viduslaiku karnevāls uzskatāms par principiālu pretstatu oficiālajiem valsts un baznīcas kultiem, rituāliem, ceremonijām, svētkiem. Karnevāls ir izteikti nereliģiozs, laicīgs; tas ir izteikti juteklisks un konkrēts, atmetot misticismu, maģijas elementus utt. Karnevālam raksturīgs arī spēles elementi, taču tajā nav sadalījuma skatītājos un izpildītājos, dalībnieki ir visi, turklāt karnevālu nevēro — tajā dzīvo, un tas ir visus tautas slāņus aptverošs. Karnevāls uzskatāms par īpašu dzīves formu ("karnevālā spēlē pati dzīve, un spēle uz laiku kļūst par pašu dzīvi"), kurā sairis ierastais stingrais cilvēku hierarhiskais norobežojums, tiek ignorētas jebkādas privilēģijas, feodālās sabiedrības normas un aizliegumi. Karnevālā vieno īpašā familiaritāte, pazūd ierastā atsvešinātība.
Karnevāla norisēs raksturīga parasto opozīciju (augša — apakša, seja — mugura) apvēršana, karnevāls bieži parodē (arī, piemēram, oficiālos baznīcas kultus). Arī karnevāla smiekli ir īpaši — tie nav individuāli, bet gan kolektīvi, proti, tautiski un universāli (smiekli par visu un visiem, tātad arī pašiem par sevi). Karnevāla smiekli ir ambivalenti, tie ir gan jautri un līksmojoši, gan reizē arī izsmejoši un asi ("aprok un atjauno").
Zbonšiņa
Zbonšiņa - pilsēta Polijā, Lielpolijas vojevodistē uz rietumiem no Poznaņas.
Rakstos pirmoreiz minēta 1231. gadā. No 1793. līdz 1920. gadam ietilpa Prūsijā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās atjaunotajā Polijas valstī.
Pirms Otra pasaules kara Zboņšiņa bija pierobežas pilsēta. 1938. gada oktobrī Vācija pieņēma lēmumu deportēt no valsts visus Polijas ebrejus bez Vācijas pilsonības. Savukārt neilgi pirms tam Polija bija atņēmusi pilsonību visiem ebrejiem, kuri neatradās Polijas valsts teritorijā. Rezultātā pilsēta pie robežas iestrēga tūkstošiem ebreju, jo viņus nepieņēma neviena no pusēm. Fotogrāfijas no ebreju internēto nometnes slepeni uzņēma slavenais fotogrāfs Romans Višņaks (Roman Vishniac, 1897 - 1990). Bēgļu vidū bija vācu diplomāta Ernsta fom Rata (Ernst vom Rath, 1909 - 1938) slepkava Heršels Grinšpans (Herschel Grynszpan, 1921 - 1943/45). Grinšpana 1938. gada novembrī Parīzē veiktā slepkavība bija iemesls t. s. Kristāla naktij.
Pilsētā un tās apkārtnē sastopams īpašs dūdu veids - kozioł.
Regīna Spektore
Regīna Spektore (ru, en; dzimusi, Maskavā) ir amerikāņu dziedātāja un pianiste.
Ņujorkā viņa apmeklēja Manhatanas mūzikas skolu, taču iedvesmu rakstīt dziesmas viņa guva pusaudžu gados ekskursijas laikā Izraēlā, kur viņas vienaudži veltīja Regīnas dziedātājas talantam atzinīgus vārdus. Mūziku studēja Pērčeisas koledžā (Purchase College), kuru viņa absolvēja 2001. gadā. Ievērību viņa ieguva uzstājoties dažādos priekšnesumos Ņujorkas pilsētā.
Diskogrāfija
Regīna Spektore bija producents saviem pirmajiem diviem albumiem, taču lielāku popularitāti ieguva albumi Soviet Kitsch un Begin to Hope", kuriem ir raksturīga augstāka profesionalitāte.
Kempno apriņķis
Kempno apriņķis ir apriņķis Polijā, Lielpolijas vojevodistes dienvidos. Robežojas ar Lielpolijas vojevodistes Ostšešovas apriņķi, Lodzas vojevodistes Verušovas apriņķi, Opoles vojevodistes Klučborkas un Namislovas apriņķiem, kā arī Lejassilēzijas vojevodistes Olesņicas apriņķi.
Fidži hindi
Fidži hindi (latīniskā ortogrāfija: Fiji Hindī; devanāgarī: फ़ीजी हिन्दी), saukta arī par Fidži hindustani valodu, ir viena no Fidži oficiālajām valodām, kurā runā lielākoties indiešu izcelsmes Fidži iedzīvotāji. Valoda ir veidojusies no hindi makrovalodas avadhi un bhodžpuri valodām ar vārdiem no citām Indijas valodām. Valodā tāpat ir daudz aizguvumu no angļu un fidžiešu valodām.
Pirmās paaudzes Fidži indieši, kuri šo valodu lietoja kā lingua franca, sauca to par Fiji Baat (Fidži runu). Mūsdienu Fidži hindi nav saprotama Indijas iedzīvotājiem.
.iq
.iq ir augšējā līmeņa domēns (ccTLD), kura paredzētais pielietojums ir saistīts ar Irāku. Domēns izveidots 1997. gadā. Domēna sponsors ir Communications and Media Commission (CMC), bet domēnu reģistrēšanu nodrošina Network Information Center of Iraq. Domēns ir ierobežots. Tas tiek galvenokārt izmantots saistībā ar Irākas valdību un izglītības iestādēm.
Ārējās saites
Toppdomän
Anatolijs Karpovs
Anatolijs Karpovs (ru; dzimis Zlatoustā, KPFSR) ir PSRS un Krievijas šahists, divpadsmitais pasaules čempions šahā (1972 - 1985). Laikā, kad paralēli pastāvēja divas dažādas pasaules čempiona titula izcīņas sistēmas, bijis pasaules čempions FIDE versijā (1993 - 1999).
1989—1991 gadā bijis PSRS Augstākās padomes deputāts. Krievijas Valsts domes deputāts no 2011. gada, pārstāvot valdošo partiju Vienotā Krievija.
Acetilēndinitrils
Acetilēndinitrils jeb diciānacetilēns (NC−C≡C−CN) ir bezkrāsains, viegli sasalstošs šķidrums, kas labi šķīst ogļūdeņražos. Acetilēndinitrils, tāpat kā diciāns, sastāv tikai no oglekļa un slāpekļa. Gaisā deg ar sarkanu kvēpošu liesmu, kam ir zaļganvioleta apmale.
Molekulas uzbūve
Acetilēndinitrila molekula ir pilnīgi lineāra, jo tajā mijas vienkāršās un trīskāršās kovalentās saites. To var uzskatīt par acetilēnu, kura molekulā ūdeņraža atomi aizvietoti ar cianīdgrupām.
Atrašanās dabā
Ciets acetilēndinitrils konstatēts Titāna atmosfērā ar infrasarkanās spektroskopijas metodēm. Mainoties Titāna gadalaikiem, C4N2 var cikliski kondensēties un iztvaikot. Acetilēndinitrila molekulas konstatētas arī starpzvaigžņu vidē, kaut arī tas nav viegli, jo tā simetriskās molekulas nedod mikroviļņu rotācijas spektrus.
Iegūšana
Iegūst, dehidratējot acetilēndikarbonskābes diamīdu ar fosfora pentoksīdu Р2О5.
Īpašības
Sadegot maisījumā ar skābekli, rada ļoti augstu temperatūru (4988 līdz 5013 °C), sadegot ar zilganbaltu liesmu. Pēc dažiem datiem, šai liesmai piemīt visaugstākā temperatūra, ko vien var dot ķīmiska degviela. Ar to acetilēndinitrils iekļuvis arī Ginesa rekordu grāmatā. Tomēr, šai vielai sadegot ozona atmosfērā, temperatūra var sasniegt pat 5700 °C.
Tā kā acetilēndinitrils ir stipri endotermisks savienojums, tas var eksplodēt, sadaloties par oglekli un slāpekli.
Izmantošana
Dažkārt izmanto ļoti augstu temperatūru iegūšanai un kā raķešdegvielas sastāvdaļu.
Diciānacetilēns ir labs dienofils reaģents un to lieto diēnsintēzes reakcijām ar grūti reaģējošiem diēniem.
Tas reaģē ar durolu (1,2,4,5-tetrametilbenzolu), veidojot aizvietotos biciklooktatriēnus.
Spogulis
Spogulis ir jebkura virsma (parasti plakana), kas labi atstaro gaismu. Spoguļus izmanto sadzīvē, optiskās ierīcēs, zinātniskos eksperimentos un citur.
Plakans spogulis
Plakanu spoguli lieto, lai iegūtu ar priekšmetu vienlielu attēlu, vai arī, lai izmainītu gaismas plūsmas (gaismas staru) virzienu.
Plakanā spogulī attēls ir vienliels ar priekšmetu. Priekšmeta un attēla attālumi līdz spogulim ir vienādi.
Attēla iegūšana ar ieliektu sfērisku spoguli
Par ieliektu sfērisku spoguli sauc spoguli, kura atstarotājvirsma ir sfēras iekšējās virsmas daļa.
Spoguļa normāle pO, kas novilkta caur spoguļa vidu p un tās sfēras centru O, kuras daļa ir spogulis, sauc par spoguļa galveno optisko asi. Citas spoguļa normāles, kuras, protams, arī iet caur sfēras centru, sauc par spoguļa optiskajām blakusasīm.
1. mēģinājums ''Novieto ieliektu sfērisku spoguli Saules staros tā, lai stari kristu paralēli spoguļa galvenaijai optiskajai asij. Pēc atstarošanas no spoguļa stari savācās vienā punktā - spoguļa fokusā (210. zīm.) Aptumšotā telpā novieto degošu sveci ieliekta spoguļa fokusā. Pēc atstarošanas no spoguļa stari izplatās paralēlā kūļa veidā. Uz ekrāna veidojas gaišs plankums, kura izmēri ir apmēram vienādi ar spoguļa izmēriem.''
Tātad ieliekts sfērisks spogulis savāc starus, kas krīt paralēli tā galvenajai optiskajai asij, fokusā, bet starus, kas nāk no punktveida avots, kurš novietots tā fokusā, pārveido par paralēlu staru kūli.
2. mēģinājums ''Attālina sveci no spoguļa. Uz ekāna parādās izplūdis sveces attēls, kurš pārvietojot sveci, kļūst aizvien asāks. Sveces attēls ir palielināts un apgriezts, t.i., sveces liesma nav vērsta uz augšu, bet uz leju. (211. zīm. a)''
3. mēģinājums Attālina sveci no spoguļa vēl tālāk. Uz ekrāna sveces apgrieztais attēls izzūd. Tomēr, ja ekrānu lēni pārbīda sveces virzienā, tad var ieraudzīt sveces attēlu. Tas kļuvis mazliet mazāks un mazliet spilgtāks (211. zīm. b). Attālina sveci vēl tālāk no spoguļa. Uz ekrāna sveces apgrieztais attēls kļūst neskaidrs. Pārvietojot ekrānu sveces virzienā, var no jauna ieraudzīt attēlu. Attēls ir kļuvis vēl mazāks un spilgtāks. Attālina sveci no spoguļa tik tālu, lai tās apgrieztais attēls veidotos tajā vietā, kur atrodas pati svece (211. zīm c). Ja sveci no spoguļa vēl vairāk attālina, tad rodas samazināts un apgriezts sveces attēls (211. zīm d). Beidzot, novietojot sveci ļoti tuvu pie spoguļa, var iegūt tās tiešu un šķietamu attēlu aiz spoguļa.
Kā redzams, ar ieliektu spoguli var iegūt kā reālo, tā šķietamo attēlu.