cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uzņēmējdarbības globālais monitorings
Dalībvalstis
Āzijas un Klusā okeāna reģions: Ķīna, Japāna, Koreja, Malaizija, Pakistāna, Singapūra, Taivāna, Taizeme.
Eiropas Savienība: Austrija, Beļģija, Dānija, Igaunija, Somija, Francija, Vācija, Grieķija, Ungārija, Īrija, Itālija, Latvija, Lietuva, Nīderlande, Polija, Portugāle, Rumānija, Slovākija, Slovēnija, Spānija, Zviedrija, Lielbritānija.
Valstis ārpus Eiropas Savienības: Bosnija un Hercegovina, Horvātija, Ziemeļmaķedonija, Norvēģija, Krievija, Šveice, Turcija.
1968. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieku uzskaitījums
Šajā uzskaitījumā apkopoti 1968. gada ziemas olimpisko spēļu medaļnieki. Šīs bija X ziemas olimpiskās spēles, kas notika Francijas pilsētā Grenoblē no 1968. gada 6. līdz 18. februārim. Šajās olimpiskajās spēlēs piedalījās 1158 sportisti no 37 Nacionālajām Olimpiskajām komitejām (NOK). Medaļas tika sadalītas 35 disciplīnās, 10 sporta veidos.
1968. gada Grenobles ziemas olimpisko spēļu programma, salīdzinot ar 1964. gada Insbrukas spēlēm, atšķīrās ļoti nedaudz. Biatlons tika papildināts ar komandu disciplīnu. 1968. gads bija pirmais olimpisko spēļu vēsturē, kad ar atsevišķām komandām startēja Austrumvācija un Rietumvācija.
Varšavas ebreju kapsēta
Varšavas ebreju kapsēta ir viena no lielākajām ebreju kapsētām Eiropā. Kapsētas platība ir 33,3 hektāri, tajā ir 200 000 kapavietu. Atradās Varšavā, Volas rajonā. Kapsēta tika atklāta 1806. gadā. Kapsēta ir sadalīta trīs daļās.
Veronika Monika Stūriška
Veronika Monika Stūriška (dzimusi ) ir latviešu BMX riteņbraucēja, Pasaules junioru čempione.
2022. gada sezonā uzvarējusi BMX pasaules kausa sezonas kopvērtējumā U23 vecuma grupā. Atzīta par 2022. gada labāko riteņbraucēju Latvijā.
Monako karogs
Monako karogs ir viens no Monako oficiālajiem valsts simboliem. Tas sastāv no divām horizontālām joslām: augšējā ir sarkana, apakšējā — balta. Karogs tika apstiprināts. Karoga krāsas ir saistītas ar Grimaldi dzimtu. Pastāv alternatīvais karogs, kas tiek izmantots kā valdības karogs, kaut arī ikdienā tas tiek izmantots samērā reti.
Monako un Indonēzijas karogu līdzība savulaik izraisīja diplomātisku konfliktu. Kad 1945. gadā Monako valdība uzzināja, ka Indonēzija pieņēmusi praktiski identisku karogu, tā izteica protestu. Indonēzijas valdība protestu noraidīja, jo Indonēzijas karogam ir senāka vēsture.
Avels Agilars
Avels Enrike Agilars Tapiass (es; dzimis ) ir bijušais Kolumbijas futbolists, pussargs, Kolumbijas futbola izlases dalībnieks.
Kolumbijas futbola izlases sastāvā Agilars ir spēlējis 2014. un 2018. gada FIFA Pasaules kausā.
Askolds Rodins
Askolds Rodins (1950—2021) bija latviešu žurnālists, tulks un vēsturnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1950. gada 22. oktobrī. Strādāja ziņu aģentūrā "Latinform". Atmodas kustības laikā darbojās Latvijas Tautas frontes laikrakstos "Atmoda" un "Atmoda Atpūtai", kā arī avīzē "Brīvā Latvija".
No 1996. gada līdz 2009. gadam Rodins vadīja komentāru nodaļu laikrakstā "Diena". Miris 2021. gada 22. novembrī, apglabāts Lāčupes (Lācara) kapos Rīgā.
Otmārs Hicfelds
Otmārs Hicfelds (de, dzimis ) ir bijušais Vācijas futbolists un futbola treneris, spēlēja uzbrucēja pozīcijā.
Savu spēlētāja karjeru pavadījis galvenokārt Šveicē, kur pārstāvējis Basel, Lugano  un Luzern. Ar Basel komandu divreiz uzvarējis Šveices Superlīgā. Ar Rietumvācijas futbola izlasi piedalījies 1972. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Savas trenera karjeras laikā vadījis komandas Šveicē un Vācijā. Strādājis ar tādām komandām kā Grasshoppers, Borussia Dortmund un Bayern Munich. Hicfelds ir viens no nopelniem bagātākajiem Vācijas futbola treneriem. Hicfelds ir tikai viens no pieciem treneriem, kurš ir uzvarējis UEFA Čempionu līgā ar diviem dažādiem klubiem. No 2008. līdz 2014. gadam vadījis Šveices futbola izlasi.
Spēlētāja karjera
Basel
Individuālie sasniegumi
Trenera karjera
Aarau
Grasshopper
Bayern Munich
Individuālie sasniegumi
Džovanni Moreno
Džovanni Andress Moreno Kardona (Giovanni Andrés Moreno Cardona; dzimis ) ir Kolumbijas futbolists, pussargs, Kolumbijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2012. gada spēlē Ķīnas Superlīgas kluba Šanhajas "Shenhua" sastāvā.
Sasniegumi
Shanghai Shenhua
Unreal Tournament
Unreal Tournament ir pirmās personas šaujamspēle, ko kopīgi izstrādājušas Epic Games un Digital Extremes. To 1999. gadā izdeva GT Interactive. Infogrames izlaida spēles PlayStation 2 un Dreamcast mājas konsoļu versijas. Retrospektīvi, spēli arī sauc par UT99 vai UT Classic, lai atšķirtu to no tās daudzajiem turpinājumiem. Spēle ir balstīta uz to pašu tehnoloģiju, uz ko tika balstīta spēle Unreal.
Spēlēšana
UT tika veidota kā arēnas šaujamspēle, kur galvenā darbība ir daudzspēlētāju cīņas. Spēles vienspēlētāja kampaņa būtībā ir spēļu sērija arēnā ar botiem. Komandu sacensībās botus izmanto, lai aizpildītu spēlētāja komandas biedru lomu. Pat Interneta serveros botus dažreiz izmanto, lai papildinātu komandas, kurās ir maz spēlētāju.
UT ir pazīstams ar savu botu mākslīgo intelektu, programmētāja Stīva Polga (Steve Polge) izstrādājumu, kas agrāk bija sasniedzis slavu ar Reaper Bot projektēšanu spēlei Quake, vienu no senākajiem efektīva cīņas bota piemēriem. Spēlētājs var izvēlēties botu prasmju līmeni (no „Novice” līdz „Godlike”). Botus var vēl vairāk dažādot, mainot vārdus, izskatu, precizitāti, ieročus utt.
Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskā komiteja
Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskā komiteja (bs, sr) ir bezpeļņas organizācija, kas pārstāv Bosnijas un Hercegovinas sportistus Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā. Olimpiskā komiteja organizē valsts pārstāvjus vasaras un ziemas olimpiskajās spēlēs. Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskā komiteja ir dibināta 1992. gada 4.jūnijā, bet Starptautiskā Olimpiskā komiteja, to atzina 1993. gadā. Komitejas galvenā mītne atrodas Bosnijas un Hercegovinas galvaspilsētā Sarajevā. Bosnijas un Hercegovinas izmantotais SOK kods ir BIH.
Olimpiskā komiteja izveidojās no ZOI '84 organizācijas, kas bija 1984. gada ziemas olimpisko spēļu organizatori Sarajevā.
Komitejas locekļi ir 30 sporta federācijas, kuras ievēl Izpildpadomi, kurā ietilpst prezidents un divpadsmit locekļi.
Bosnija un Hercegovina olimpiskajās spēlēs startē kopā 1992. gada vasarai, līdz tam tā startēja Dienvidslāvijas sastāvā. Līdz šim Bosnija un Hercegovina ir startējusi 7 vasaras olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1992. gada Barselonas spēlēs) un 7 ziemas olimpiskajās spēlēs (pirmoreiz 1994. gada Lillehammeres spēlēs).
Izpildkomitejas sastāvs
Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskā komiteja šobrīd sastāv no:
Biedru federācijas
Bosnijas un Hercegovinas nacionālās federācijas ir organizācijas, kas koordinē visus viņu individuālo sporta veidu aspektus. Viņi ir atbildīgi par apmācību, sacensībām un sava sporta veida attīstību. Pašlaik Bosnijā un Hercegovinā darbojas 24 olimpiskās vasaras un 6 ziemas sporta federācijas, kā arī vairākas citu sporta veidu federācijas.
Trankillo Barneta
Trankillo Barneta (it, dzimis ) ir bijušais Šveices futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Šveices futbola izlases dalībnieks.
Trapāni brīvais pašvaldību konsorcijs
Trapāni brīvais pašvaldību konsorcijs (it) ir Itālijas provinces līmeņa administratīvā iedalījuma vienība valsts dienvidrietumos, Sicīlijas autonomajā reģionā. Atrodas salas rietumu galā, dienvidos un rietumos to apskalo Vidusjūra, ziemeļos — Tirēnu jūra. Teritoriāli ietilpst arī Egadu salas Sicīlijas rietumu piekrastē un Pantellērijas sala Sicīlijas šaurumā. Konsorcija administratīvais centrs un lielākā pilsēta ir Trapāni. Trapāni konsorcijs sīkāk iedalās 25 komūnās. Izveidots 2015. gada 4. augustā, par pašvaldību kosorciju reorganizējot Trapāni provinci.
Trankillo Barneta
Savas karjeras laikā spēlējis Šveicē, Vācijā un ASV. Savas karjeras ilgāko daļu pavadījis Vācijas komandā Bayer Leverkusen, kur pavadījis septiņas sezonas.
Šveices futbola izlases sastāvā debitējis 2004. gadā. Piedalījies 2006., 2010. un 2014. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 2004. un 2008. gada Eiropas čempionātā.
Karaļa Kristiāna sala
Karaļa Kristiāna sala (en) ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam.
Ģeogrāfija
Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļos. Ietilpst Sverdrupa salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. 13 km platais Dāņu šaurums ziemeļos un austrumos to atdala no Ellefa Ringnesa salas, bet 67 km platais Maklīna šaurums rietumos — no Findleja salām. Salā valda arktiska tuksneša klimats.
Vēsture
Pirmais no eiropiešiem salu 1901. gadā atklāja Oto Sverdrupa ekspedīcijas dalībnieks Gunnars Īsaksens.
Vecumdienas
Vecumdienas jeb seniora vecums ir pēdējais cilvēka dzīves posms un parasti raksturo to vecumu, kas tuvojas paredzamajam cilvēku dzīves ilgumam vai to pārsniedz. Nosaukumi un eifēmismi, kas parasti tiek izmantoti, lai raksturotu cilvēkus šajā vecuma grupā ir šādi: veci cilvēki, vecāka gadagājuma cilvēki, pensionāri, seniori.
Vecumdienās novērojama samazināta cilvēka spēja sadziedēt brūces vai traumas, kā arī ir izteikta ķermeņa novecošana. Zinātne par vecu cilvēku slimībām, to ārstēšanu un aprūpi saucas geriatrija. Lielākā daļa attīstīto Rietumu valstu vecumdienas uzskata par vecumu, kad persona ir pensionējusies, sākot no 62 līdz 67 gadiem. Vecums šajā diapazonā parasti ir prasība, lai persona kļūtu tiesīga piedalīties senioru sociālajās programmās. Taču izpratne par to, kas ir vecumdienas, ir ļoti atkarīga no situācijas konteksta un no valsts. Valstīs, kas nav Rietumu valstis, vecumdienas var sākties jau 40 gadu vidū vai vēlu 70 gados.
Tiek uzskatīts, ka vecumdienās ir ļoti svarīgi nodarboties ar fiziskām aktivitātēm, kā arī trenēt savas mentālās spējas.
Fanjāno ezers
<mapframe text="Fanjāno ezers" width=290 height=290 zoom=8 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q1315570" } Fanjāno ezers (es) vai Kami (ona — ‘iegarenais’) ir liels ezers Ugunszemes arhipelāgā. Izvietojies Ugunszemes Lielās salas dienvidos Darvina Kordiljeras priekškalnēs. Ezera lielākā austrumu daļa ietilpst Argentīnas Tjerras del Fuego provincē, bet mazākā rietumu daļa — Čīles Magaljanesas reģionā.
Fjordveidīgs glaciālas izcelsmes ezers, izstiepts austrumu—rietumu virzienā un aizņem daļu no Magelāna—Fanjāno lūzuma zonas. Ezeram pārsvarā ledāju barošanas režīms. Ietek vairākas nelielas upītes, iztek 11 km garā Asopardo upe uz Magelāna šauruma Admiralitātes līci. Daļa ezera ietilpst Ugunszemes nacionālā parka teritorijā.
Leo Esaki
Agrīnais dzīves posms
Esaki dzimis 1925. gada 12. martā Japānas Impērijas Osakas prefektūrā, Nakakavači apgabalā, Takaidas ciemā (tagad daļa no Higašiosakas pilsētas). Viņš uzauga Kioto, netālu no Kioto Imperiālās universitātes un Došišas universitātes. Mācījās Došišas Junioru augstskolā. Pēc tam studēja fiziku Tokijas Imperiālajā universitātē, kur 1944. gada oktobrī apmeklēja Hideki Jukavas kodolfizikas teorijas kursu. Studiju laikā viņš pārdzīvoja Tokijas bombardēšanu.
Esaki 1947. gadā kļuva par bakalauru (B.Sc.) un 1959. gadā ieguva doktora (Ph.D.) grādu Tokijas Universitātē.
Karjera
No 1947. līdz 1960. gadam Esaki strādāja uzņēmumā Kawanishi Corporation (tagad Denso Ten) un Tokyo Tsushin Kogyo (tagad Sony). Tajā laikā amerikāņu fiziķi Džons Bardīns, Volters Brateins un Viljams Šoklijs izgudroja tranzistoru. Tas mudināja Esaki mainīt pētījumu jomu no elektronu lampām uz leģētu germānija un silīcija pētījumiem Sony. Gadu vēlāk viņš atklāja, ka, samazinot germānija PN savienojuma platumu, strāvas-sprieguma raksturlīknē dominē tuneļefekta ietekme un, palielinoties spriegumam, strāva samazinās apgriezti, kas norāda uz negatīvu pretestību. Šis atklājums bija pirmais cietvielu tuneļefekta demonstrējums fizikā, kā rezultātā tika izveidota jauna elektroniskā ierīce izmantošanai elektronikā, ko sauc par Esaki diodi (vai tuneļdiodi). Sakarā ar šo atklājumu Esaki 1959. gadā ieguva doktora grādu Tokijas Universitātē.
1973. gadā Esaki saņēma Nobela prēmiju fizikā par pētījumiem, kas veikti ap 1958. gadu saistībā ar elektronu tunelēšanu cietās vielās. Viņš kļuva par pirmo Nobela prēmijas laureātu, kuram balvu pasniedza karalis Kārlis XVI Gustavs.
Esaki 1960. gadā pārcēlās uz ASV un pievienojās IBM Tomasa Vatsona pētījumu centram, kur viņš kļuva par IBM stipendiātu 1967. gadā. Viņš paredzēja, ka tiks veidoti pusvadītāju superrežģi, lai radītu diferenciālu negatīvās pretestības efektu, izmantojot mākslīgi radītas viendimensionālas periodiskās struktūras izmaiņas pusvadītāju kristālos. Esaki unikālo "molekulāro staru epitaksijas" plānslāņa kristālu augšanas metodi var diezgan precīzi izmantot īpaši augstā vakuumā. Viņa pirmais raksts par pusvadītāju superrežģi publicēts 1970. gadā.
1972. gadā Esaki realizēja savu superrežģu koncepciju III-V grupas pusvadītājos, vēlāk šī koncepcija ietekmēja daudzas jomas, piemēram, metālus un magnētiskos materiālus. 1991. gadā Esaki piešķīra IEEE Goda medaļu "par ieguldījumu un vadību tuneļu veidošanā, pusvadītāju superrežģos un kvantu urbumos" un Japānas balva "par cilvēka radītu superrežģa kristālu koncepcijas izveidi un realizāciju jaunu materiālu ģenerēšanai ar noderīgu pielietojumu" 1998. gadā.
1977. gadā Esaki ievēlēja par Nacionālās inženierzinātņu akadēmijas locekli par ieguldījumu pusvadītāju ierīču projektēšanā.
Pēc atgriesanās Japānā
Pēc Joičiro Nambu nāves 2015. gadā Esaki ir vecākais Japānas Nobela prēmijas laureāts.
Viņa meita Ana Esaki ir precējusies ar Kreigu S. Smitu, bijušo The New York Times Šanhajas biroja vadītāju un The Wall Street Journal Ķīnas biroja vadītāju.
Flattr
Flattr ir 2010. gadā radīta mikromaksājumu sistēma. Tā ļauj finansiāli atbalstīt un saņemt atbalstu tiem, kas reģistrējušies šajā projektā.
Augstākie šaurdeguna pērtiķi un cilvēks
Augstākie šaurdeguna pērtiķi un cilvēks jeb hominoīdi (Hominoidea) ir Vecās pasaules pērtiķu un cilvēka sīkkārtas (Catarrhini) virsdzimta, kas apvieno 2 mūsdienās dzīvojošas dzimtas (gibonus un cilvēkpērtiķus, cilvēkus ieskaitot) un vairākas izmirušas dzimtas. Visām šīs grupas sugām ir raksturīgi, ka tām nav astes, un, izņemot cilvēkus un gorillas, pārējās sugas ir veiklas kokos kāpējas.
Flattr
Flattr lietotāji var ieskaitīt savā kontā naudu (mazākais — divus eiro), kuru turpmākā mēneša laikā tie var ziedot citiem lietotājiem, kas ir reģistrējušies Flattr sistēmā. Par katru maksājumu uzņēmums iekasē 10%, kā arī mēneša laikā neiztērēto naudu izlieto labdarībai.
Tā kā Flattr atbalsta daudzas tīmekļa platformas, piemēram, WordPress, Blogger, Joomla u.c., tad šī sistēma lielākoties tiek izmantota, lai finansiāli atbalstītu dažādus tīmekļa projektus.
2010. gadā tīmekļa vietne piesaistīja pasaules uzmanību, kad tā kļuva par galveno ziedojumu vācēju WikiLeaks projektam, jo lielākā daļa maksājumu sistēmu atteicās pārskaitīt naudu šim projektam.
Augstākie šaurdeguna pērtiķi un cilvēks
Augstāko šaurdeguna pērtiķu sugas savvaļā dzīvo vai nu Āfrikā, vai Dienvidaustrumāzijā. Lielākā daļa sugu, izņemot cilvēkus, mājo tropiskajos mežos, lai gan šimpanzes dzīvo arī savannā, toties cilvēki piemērojušies dzīvot jebkādās sauszemes biomās, sākot ar polārajiem apstākļiem un beidzot ar tuksnešiem un tropu lietus mežiem. Gandrīz visas augstāko šaurdeguna pērtiķu sugas, izņemot cilvēkus, ir apdraudētas un to izdzīvošana kritiska. Galvenais apdraudējums ir dzīves telpas zaudēšana (tropisko mežu izciršana), paplašinoties cilvēku saimnieciskajai darbībai, kā arī malumedniecība.
Izskats un īpašības
Augstākie šaurdeguna pērtiķi ir lielākie no visiem primātiem, turklāt orangutans ir lielākais kokos dzīvojošais dzīvnieks. Mazākie virsdzimtā ir giboni. Visas gibonu sugas ir mazākas par cilvēkpērtiķiem. Lielākais no giboniem ir siamangs (Symphalangus syndactylus), kura svars var sasniegt 14 kg, toties mazākais cilvēkpērtiķis ir bonobo (Pan paniscus), kura mātīte sver 30 kg. Lielākie virsdzimtā ir gorillas, kas vidēji sver 140—160 kg, bet var būt arī smagāki indivīdi, sasniedzot 220 kg.
Atšķirības no zemākajiem šaurdeguna pērtiķiem
Augstākajiem šaurdeguna pērtiķiem nav astes, toties lielākajai daļai zemāko šaurdeguna pērtiķu ir aste, kuru tie lieto līdzsvara noturēšanai. Lielākā daļa augstāko šaurdeguna pērtiķu ir lielāki augumā, izņemot gibonus, kas ir mazāki par dažiem zemākajiem šaurdeguna pērtiķiem. Pēdējie lielāko daļu dzīves pavada kokos. Augstāko šaurdeguna pērtiķu inteliģence, neņemot vērā cilvēkus, ir augstāka nekā zemākajiem šaurdeguna pērtiķiem, kuriem ir primitīvāka smadzeņu uzbūve.
Uzvedība
No primātiem inteliģentākās sugas skaitās augstākie šaurdeguna pērtiķi, bet cilvēkpērtiķu dzimta (Hominidae), neņemot vērā cilvēkus, ir visinteliģentākā no visām primātu dzimtām. To galvenā atšķirība ir spēja lietot un izveidot darba rīkus, spēja rast risinājumus nebijušām situācijām, kā arī spēja lietot zīmju valodu.
Barība
Augstākie šaurdeguna pērtiķi ir veģetārieši vai visēdāji. Tie barojas ar dažādu augu barību, piemēram, koku lapām, riekstiem, augļiem, dažādām sēklām. Lielākā daļa sugu barojas arī ar dzīvnieku izcelsmes barību, kuru tie iegūst medījot vai atņemot citiem (cilvēku gadījumā dzīvnieki apēšanai pamatā tiek speciāli audzēti).
Bernardo O'Higinsa nacionālais parks
Bernardo O'Higinsa nacionālais parks (es) ir 1969. gadā izveidots nacionālais parks Čīles galējos dienvidos, Magaljanesas un Aisenas reģionos. 35 246 km2 lielais parks nosaukts ģenerāļa, Čīles valsts dibinātāja Bernardo O'Higinsa (Bernardo O'Higgins, 1778—1842) vārdā. Nacionālā parka teritorijā ietilpst daļa no Dienvidpatagonijas ledus lauka (Campo de hielo Patagónico Sur) un vairāki ledāji. Parkā mīt apdraudētais Dienvidandu briedis (Hippocamelus bisulcus), kā arī Andu kondors un jūrasūdrs. Parka teritorija sasniedzama tikai ar kuģi vai helikopteru.
Kems Nīlijs
Kems Nīlijs (dzimis ) ir bijušais kanādiešu hokejists, malējais uzbrucējs, kurš savas karjeras laikā aizvadījis 726 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Vankūveras "Canucks" un Bostonas "Bruins". 2005. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.
Pašlaik (2014) Nīlijs ir NHL kluba Bostonas "Bruins" prezidents.
Spēlētāja karjera
1986. gada vasarā uzbrucējs tika aizmainīts uz Bostonas "Bruins" rindām, jau pirmajā sezonā kluba rindās atzīmējoties ar 72 punktiem 75 spēlēs un kļūstot par komandas labāko vārtu guvēju. 1989.—90. gada sezonā Nīlijs guva 55 vārtus un bija komandas rezultatīvākais spēlētājs. 1990.—91. gada sezonas Stenlija kausa izcīņas laikā uzbrucējs iedzīvojās nopietnā ceļa savainojumā, kas nākamajās divās sezonās ļāva hokejistam piedalīties vien 22 "Bruins" spēlēs.
Lai gan arī 1993.—94. gada sezonā traumas dēļ Nīlijs izlaida 35 spēles, viņš spēja atzīmēties ar 50 vārtiem 49 spēlēs. Vienas sezonas gaitā vidēji spēlē NHL vēsturē vairāk vārtus spējuši gūt vien Veins Greckis, Mario Lemjē un Brets Hals. Pēc 1995.—96. gada sezonas, būdams vien 31 gadu vecs, uzbrucējs daudzo traumu dēļ noslēdza profesionāļa karjeru.
Valmieras ģimnāzija
Valmieras ģimnāzija var būt:
Viktors Lācis
Viktors Lācis (dzimis ) ir bijušais latviešu vieglatlēts, pārsvarā startējis 400 m, 800 m un 400 m barjerskrējiena distancēs. Pēc aktīvo sporta gaitu beigām kļuva par treneri, trenējis arī Eiropas čempioni tāllēkšanā Inetu Radēviču (bijuši arī precējušies), šobrīd trenē garo distanču skrējēju Poļinu Jeļizarovu. Šobrīd (2012) ir arī Latvijas vīriešu un sieviešu basketbola izlašu fiziskās sagatavotības treneris.
Piedalījās Sidnejā. Tajās izcīnīja 18. vietu 800 metru distancē ar laiku 1:47,24 min. Viņa lielākais panākums Pasaules čempionātos ir 1997. gadā izcīnītā 35. vieta 800 m distancē, savukārt Eiropas čempionātā — 18. vieta 800 m distancē 1998. gadā. Vairākas reizes uzvarējis Latvijas čempionātā. Pašreizējais Latvijas rekordists 400 m/b distancē — 49,60 s (1.6.2001.).
Zigismunds Lorencs
Zigismunds Lorencs (dzimis 1949. gada 16. jūnijā Rīgā, miris 2022. gada 26. februārī Kanādā) bija latviešu popmūziķis, darbojies grupās "The Melody Makers", "Eolika", "Zvaigznīte" un "Selga".
Dzīvesgājums
Dzimis Latvijas poļu izcelsmes ģimenē, E. Dārziņa mūzikas vidusskolā viņš apguva čella spēli. 1960. gadu vidū viņš kļuva par pirmo latviešu rokenrola grupu dalībnieku, vēlāk arī dziesmu autoru. 1964. gadā Z. Lorencs iesaistījās Pita Andersona grupā "The Melody Makers", tiek uzskatīts, ka viņam "pirmajam visā Latvijā bija īsta amerikāņu “Fender Stratocaster” ģitāra". Grupas popularitāte jauniešu aprindās radīja sarežģījumus ar Latvijas PSR varas iestādēm, 1965. gadā pēc aizliegta koncerta notika protesta akcija uz toreizējā Planetārija (tagad Rīgas Kristus Piedzimšanas katedrāle) kāpnēm.
1966. gadā P. Andersons pārcēlās uz dzīvi Igaunijā, bet Z. Lorencs ar domubiedriem izveidoja grupu "Eolika", kļūst par tās ģitāristu un dziedātāju. Tās repertuārā bija viņa komponētas dziesmas, piemēram, "Vecāmāte un runcis", kas 1970. gada "Mikrofona" aptaujā ieņēma 4. vietu. Viņa dziesma "Varam sintezēt visu bez riska" iekļauta TV programmā "Muzikālais kokteilis".
1970. gadu sākumā "Eolikas" dalībniekus iesauca Padomju armijā un grupa izjuka. Armijas gados Lorencs vadīja karavīru ansambli "Zvaigznīte", piedalījās estrādes mūzikas festivālos. Pēc atgriešanās no armijas Z. Lorencs ar biedriem spēlēja filharmonijas solista Aleksandra Sotikova pavadošajā ansamblī. 1970. gadu otrajā pusē Lorencs spēlēja ģitāru arī ansamblī "Selga", kuru vadīja Aldis Ermanbriks, Lorenca dziesmas tajā dziedāja Andrejs Lihtenbergs ("Ieva", "Kuģiem nenāk miegs", "Padod manai mātei krēslu"). Viņa dziesmas dziedāja arī Sandra Ozolīte ("Dzenis") un "Eolikas" 1980. gadu sastāvs ("Āgenskalna tirgus rīts").
"Mikrofona" aptaujās populārāko vidū iekļūst viņa dziesmas "Ceriņi" (2. vieta 1977. gadā), "Zaķu sala" (8. vieta 1978. gadā) un "Janvārī" (12. vieta 1979. gadā). Viņš iespēlējis ģitāru vairākos skaņdarbos Gunāra Rozenberga albumā "Laura" (1979).
1977. gadā absolvēja Latvijas Valsts konservatorijas kompozīcijas nodaļu, Lorencs pievērsās arī simfoniskajam rokam: 1980. gadā latviešu jauno komponistu skaņuplatē iekļauts viņa "Končertino simfoniskajam orķestrim un rokgrupai".
1990. gados viņš epizodiski koncertēja kopā ar Margaritu Vilcāni. Vairākas Z. Lorenca dziesmas iekļautas Žorža Siksnas albumā "Vasaras vīns" (1995).
2017. gada maijā Lorencs ieradās Latvijā, lai B. Rezņika jubilejas koncertos uzstātos kopā ar "Eolikas" pirmā sastāva mūziķiem Rezņiku un Griņevu. .
Džejs Makārtijs
Džejs Makārtijs (en; dzimis ) ir Austrālijas šosejas riteņbraucējs, pēdējā pārstāvētā komanda bija .
2015. gadā izcīnījis trešo vietu Tour of Turkey kopvērtējumā, izcīnot augstus rezultātus kalnu posmos.
2016. gada oktobrī paziņoja, ka pievienojies  komandai.
2018. gada janvārī uzvarējis Cadel Evans Great Ocean Road Race viendienas sacensībās.
Esekjels Garajs
Esekjels Marselo Garajs Gonsaless (es, dzimis ) ir bijušais Argentīnas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks.
Savu karjeru sācis Argentīnas komandā Newell's Old Boys. 19 gadu vecumā pārcēlies uz Spāniju, kur pievienojies Racing de Santander. Spānijā spēlējis arī Real Madrid un Valencia, kopumā nospēlējot 201 spēles La Liga. 2011. gadā pievienojies Portugāles komandai Benfica, iegūstot četras trofejas.
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2007. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā. Ieguvis zelta medaļu 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Sasniegumi
Newell's Old Boys
Real Madrid
Benfica
Zenit
Valencia
Argentīna
Ints Burāns
Ints Burāns (dzimis, miris ) bija latviešu aktieris.
Biogrāfija
Dzimis Rīgā. 1959. gadā beidzis Rīgas 1. vidusskolu. Jau skolas laikā darbojās dažādos drāmas kolektīvos. 1963. gadā pabeidza Latvijas Konservatorijas Teātra fakultāti.
1963. gadā uzsāka darbu Latvijas PSR Drāmas teātrī. Tēlojis nozīmīgas lomas tādās izrādēs kā "Vasara Noānā" (1969), "Elektra – mana mīla" (1977), "Lauva ziemā" (1979), Meteors(1984), “Zaļā zeme” (1996), "Hamlets" (1997).
1979. gadā Burāns saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā skatuves mākslinieka goda nosaukumu.
Filmējies filmās "Mirāža", "Laikmetu griežos", "Rallijs", "Dāvanas pa telefonu", "Zobena ēnā", "Robina Huda bultas", "Dunduriņš", "Šahs briljantu karalienei" un "Etīdes par laulību".
Ugo Kampanjaro
Ugo Armando Kampanjaro (es, dzimis ) ir bijušais Argentīnas futbolists, spēlēja aizsarga pozīcijā, bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārsvarā spēlējis Itālijā, kur augstākajā līgā pārstāvējis Piacenza, Sampdoria, Napoli, Internazionale un Pescara. 2012. gadā ar Napoli komandu ieguvis Itālijas kausu.
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2012. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
Napoli
Augusto Fernandess
Augusto Matiass Fernandess (es, dzimis ) ir bijušais Argentīnas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Argentīnas futbola izlases dalībnieks.
Savas karjeras laikā pārstāvējis komandas Argentīnā, Francijā, Spānijā un Ķīnā.
Argentīnas futbola izlases sastāvā debitējis 2011. gadā. Piedalījies 2014. gada FIFA Pasaules kausā.
Sasniegumi
River Plate
Gerards Vejs
Gerards Arturs Vejs (en; dzimis ) ir amerikāņu dziedātājs, dziesmu autors, mūziķis un komiksu grāmatu autors, plašāk zināms kā rokgrupas My Chemical Romance solists. 2014. gadā izdeva savu pirmo solo albumu Hesitant Alien.
Papildus savām muzikālajām aktivitātēm Vejs ir arī DC Comics filmas “Young Animal” līdzdibinātājs. Viņš sarakstīja komiksu mini sēriju “True Lives Of Fabulous Killjoys” un Eisnera balvu ieguvušo komiksu sēriju “Umbrella Academy” [1] [2], kas vēlāk tika pielāgota Netflix sērijai, kura tika izlaista 2019. gadā.
Joannis Malokinis
Joannis Malokinis (el; dzimis 1880. gadā, miris 1942. gadā) bija grieķu peldētājs, olimpiskais čempions. Vinš startēja 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.
Joannis Malokinis dzimis Speces salā, arvanītu ģimenē, kas aktīvi darbojās 1821. gada revolūcijas laikā. Viņš strādāja uz kaujas kuģa Hidra (Ύδρα).
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Joannis Malokinis startēja 100 metru brīvā stila peldēšanā jūrniekiem. Viņš šajās olimpiskajās spēlēs ar rezultātu 2:20.4 izcīnīja zelta medaļu. Viņš pārspēja savus tautiešus Spiridonu Hasapi un Dimitriju Drivu.
5. Kinoakadēmijas balva
5. Kinoakadēmijas balvas ceremonija norisinājās Losandželosas viesnīcā Ambassador Hotel. Balvas pasniedza Kino mākslas un zinātnes akadēmija filmām, kas izdotas laika posmā no līdz. Ceremoniju vadīja Konrāds Naidžels. Volts Disnejs ceremonijai speciāli izveidoja animācijas īsfilmu Parade of the Award Nominees.
Filma Grand Hotel ieguva balvu kategorijā "Labākā filma", kas bija tās vienīgā nominācija. Šī ir pirmā no piecām filmām, kas ieguvusi balvu šajā kategorijā un nebija nominēta kategorijā "Labākais režisors", pārējās filmas ir "Deizijas kundzes šoferis" (Driving Miss Daisy), "Argo", "Ceļvedis" un CODA; un trešā filma no septiņām bez nominācijas scenārija kategorijās.
"Labāka aktiera" kategorijas balsojumā bija neizšķirts, kas ir unikāls gadījums Kinoakadēmijas vēsturē, tādēļ balvu pasniedza diviem aktieriem. Iegūstot balvu kategorijā "Labākais aktieris" par lomu filmā The Champ, kā arī atveidojot galveno lomu filmā Grand Hotel, Volless Bīrijs ir līdz šim vienīgais aktieris, kurš ir atveidojis galveno lomu filmā, kas apbalvota "Labākās filmas" kategorijā, bet aktierspēles kategorijā balvu saņēmis par citu filmu, vienas ceremonijas ietvaros.
Burbulis (upe)
Burbulis (arī Burbuļstrauts, Burbuļu strauts) ir Vadakstes labā krasta pieteka Saldus novada dienvidos. Tek rietumu virzienā. Ietek Vadakstē pie Rubas.
Pjotrs Čardiņins
Pjotrs Čardiņins (, īstajā uzvārdā Krasavecs, dzimis , miris ) bija krievu filmu režisors, scenārists un aktieris mēmā kino periodā. Devis ieguldījumu arī Latvijas kino attīstībā (1920—1923).
Dzīvesgājums
Mācījies Maskavas filharmoniskās biedrības Muzikāli dramatiskajā skolā Vladimira Ņemiroviča-Dančenko klasē. 1909. gadā sāka darbu kino režijā. Krievijā uzņēmis ap 200 filmu, galvenokārt melodrāmas un literāru darbu ekranizācijas. Strādājis A.Kanžonkova filmu kompānijā. Neizturot nopietnu konkurenci, Čardiņins pameta Kanžonkova filmu kompāniju. 1916. gadā kopā ar Veru Holodnaju un dažiem citiem aktieriem pievienojas Dmitrija Haritonova filmu studijai Odesā.
1920. gadā no Padomju Krievijas emigrēja uz Latviju. Piedalījās a/s "Latvju Filma" darbā. Režisors filmai "Laiku viesulī" (1921). Režisors un scenārists filmām "Fricītis jūrmalā" (1921), "Psihe" (1922), "Vilkiem mests laupījums" (1922). Vadīja kinomākslas kursus. 1923. gadā repatriējās un līdz 1930. gadam veidoja filmas Ukrainā. 1934. gadā miris no aknu vēža.
Ouens Geriots
Ouens Kejs Geriots (Owen Kay Garriott, dzimis, miris ) bija ASV NASA astronauts, elektroinžnieris, zinātnieks.
1953. gadā Geriots Oklahomas Universitātē ieguva bakalaura grādu elektroinžnierijā. Pēc tam viņš iestājās ASV Jūras kara flotē un līdz 1956. gadam dienēja par elektroiekārtu virsnieku uz mīnu kuģiem. 1957. gadā Stenforda Universitātē viņš ieguva maģistra grādu. 1960. gadā Geriots ieguva doktora grādu elektroinžnierijā. Pēc tam viņš Stenforda Universitātē bija asistējošais profesors un asociētais profesors. Viņš veica pētījumus jonosfēras fizikā.
1965. gada 27. jūnijā Ouens Geriots tika uzņemts NASA zinātnieku astronautu grupā. Sešu zinātnieku grupa gatavojās lidojumiem Apollo projektā. 1966. gadā viņš ieguva reaktīvo lidmašīnu pilota kvalifikāciju.
1972. gada janvārī Geriots tika orbitālās stacijas Skylab otrās ekspedīcijas pamatapkalpē kā zinātniskais pilots.
Rolands Kaņeps
Rolands Kaņeps (dzimis 1925. gada 10. novembrī Rīgā, miris 2011. gada 18. februārī Ņūrošelā, Ņūdžersijas štatā, ASV) bija latviešu trimdas gleznotājs, ievērojams ar figurālām kompozīcijām, kurām raksturīgs provokatīvs saturs.
Ouens Geriots
Ouens Geriots pirmo lidojumu kosmosā veica 1973. gadā no 28. jūlija līdz 25. septembrim misijā Skylab 3. Viņš veica trīs iziešanas kosmosā.
Rolands Kaņeps
Biogrāfija
R. Kaņeps uzaudzis Rīgā, mācījās Rīgas 1. pilsētas ģimnāzijā, kur viņa pedagogs bija gleznotājs Jēkabs Strazdiņš. No 1938. līdz 1944. gadam viņš mācījās gleznotāja Jāņa Tilberga studijā. Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā R. Kaņeps debās bēgļu gaitās uz Austriju, kur dzīvoja kopā ar gleznotāju Kārli Neili un piedalījās mākslinieku ģildes Berufsvereinigung der bildenden Kunstler Osterreich gleznu izstādēs Zalcburgā, Lincā, Rīdā un Grācā. Par Kaņepa gleznām austriešu presē ("Linzer Volksblatt", "Oberosterreichische Nachrichten") vairākkārt tika publicētas atzinīgas atsauksmes.
1949. gadā R. Kaņeps izceļoja uz ASV un apmetās Ņujorkā. 1951. gadā viņu iesauca ASV armijā un nosūtīja uz Eiropu, kur līdzās dienestam viņam bija iespēja pētīt mākslas darbus Francijas, Anglijas, Vācijas un Itālijas muzejos. 1953. gada pavasarī pēc demobilizēšanās Kaņeps atgriezās Ņujorkā un turpināja gleznot. 1955. gadā Ņujorkā notika jauno latviešu mākslinieku izstāde, kurā, kā atzīmēja recenzente Mudīte Austriņa, izcēlās septiņas Kaņepa lielformāta gleznas. 1960. gadu sākumā Kaņeps piedalījās vairākās latviešu mākslas izstādēs, pēc tam viņa vārds no laikrakstu apskatiem pazuda līdz 1980. gadu sākumam.
Ouens Geriots
Otro lidojumu kosmosā Ouens Geriots veica 1983. gadā no 28. novembra līdz 8. decembrim, ar kosmoplānu Columbia dodoties misijā STS-9. Pirmoreiz orbītā tika nogādāts laboratorijas modulis Spacelab, kur tika veikti vairāk nekā 70 eksperimenti.
Rolands Kaņeps
Biogrāfija
Sākot no 1980. gadiem, Kaņeps aktīvi piedalījās latviešu un baltiešu tēlotājmākslas izstādēs, viņš darbojās arī kā mākslas izstāžu iekārtotājs. 1987. gadā viņa darbi nonāca arī Latvijā. Gleznotājs Uldis Zemzaris pēc izstādes rakstīja, ka R. Kaņepa simboliskās un alegoriskās gleznas ir krasi atšķirīgas no visu pārējo pārstāvēto mākslinieku darbiem.
Ouens Geriots
Pēc tam Geriots gatavojās Earth Observation Missions programmā. Viņš tika iekļauts Atlantis STS-61K apkalpē, bet pēc Challenger katastrofas 1986. gadā šis lidojums tika atcelts. 1986. gada jūnijā viņš atstāja NASA.
Burbu grāvis
Burbu grāvis ir Pestīles labā krasta pieteka Saldus novadā uz ziemeļiem no Marijas muižas. Tek dienvidaustrumu virzienā. Lielākā pieteka - Jaunaisgrāvis. Ietek Pestīlē netālu no autoceļu P106 (Ezere—Embūte—Grobiņa) un V1165 (Mauri–Andziņas) krustojuma.
Rolands Kaņeps
Biogrāfija
1997. gadā R. Kaņepam piešķīra PBLA Kultūras fonda godalgu par ieguldījumu trimdas latviešu glezniecībā, žurnālā "Latvju Māksla" 1998. gadā tika publicēts Eleonoras Šturmas raksts par viņa daiļradi. Šajā laikā R. Kaņepa veselība pasliktinājās, pēdējo mūža gadu viņš pavadīja veco ļaužu mītnē. Gleznotājs miris 2011. gada 18. februārī Ņūrošelē (New Rochelle), Ņūdžersijas štatā ASV. Viņa izvadīšana notika tā paša gada 29. maijā Katskiļu Brāļu kapos.
Ouens Geriots
Ouenam Geriotam ir trīs dēli un meita. Pazīstamākais ir Ričards Geriots, datorspēļu izstrādātājs, uzņēmējs, un arī ir lidojis kosmosā (kā kosmiskais tūrists).
Rolands Kaņeps
Biogrāfija
2017. gadā mākslinieka darbi tika pārvesti uz Latviju, tie nokļuva Nacionālā mākslas muzeja krājumā un Pasaules latviešu mākslas centra krājumā Cēsīs. 2017. gada 30. jūnijā Pasaules latviešu mākslas centrā tika atklāta diasporas latviešu mākslas izstāde "Ar Latvijas vārdu pasaules telpā", kurā iekļautas arī 14 Kaņepa gleznas. 2018. gadā Kaņepa gleznas iekļautas latviešu diasporas mākslas izstādē "Pārvietojamās ainavas".
2020. gada 3. jūnijā Pasaules latviešu mākslas centrā Cēsīs tiek atklāta pirmā R. Kaņepa gleznu retrospekcija "Tēlu karuselis".
Glezniecība
R. Kaņepa glezniecība laika gaitā piedzīvoja lielas pārmaiņas. Sākotnēji gleznojis reālistiskā manierē, viņš 50. gados sāk eksperimentēt ar modernistiskiem paņēmieniem (piemēram, "Trīs plikņi", 1954 ), par kuriem Jānis Krēsliņš raksta: "Kaņeps zināmu laiku glezno „mežonīgi” — ļoti pastozi, bieziem triepieniem, intensīvām krasam, interesantām apdarēm — vairāk vērības veltījot arī gleznu uzbūvei. Dažas šī laika gleznas izskatās kā nule uzarts lauks."
70. gados Kaņeps nonāk pie sava oriģināla glezniecības stila. Viņš glezno figurālas kompozīcijas, kas balstītas uz bībeles un antīkās mitoloģijas sižetiem, savus varoņus ietērpdams mūsdienu cilvēku apģērbā, nereti attēlodams kailus vai puskailus (svēto Antoniju, svēto Sebastianu, Jēzu u.c.) un ievietodams sadzīviskā mūsdienu vidē (piemēram, "Sv. Sebastiāna līķa atrašana", 1989). Šāda glezniecība nereti izpelnījās trimdas publikas nosodījumu.
Kosmos-1
Kosmos-1 (Космос-1) jeb DS-2 №1, bija PSRS pavadonis, kas palaists 1962. gadā. Pirmais no Kosmos sērijas, kā arī pirmais no Dņepropetrovskas pavadoņiem (DS), kas sasniedzis orbītu.
DS-2 №1 primārais uzdevums bija nesējraķetes Kosmos-2 (63S1) izmēģināšana. Tam bija divu frekvenču radioraidītāji, ar kuru raidītajiem signāliem tika pētīta radioviļņu izplatība jonosfērā
Kosmos-1 tika palaists 11:59 UTC ar nesējraķeti Kosmos-2 (63S1, sērijas numurs 6LK) no Kapustinjaras starta kompleksa Majak-2. Šis bija pirmais Kosmos raķetes starts, kurā veiksmīgi sasniegta orbīta (pirmie divi starti 1961. gadā beidzās ar avāriju).
Rietumos Kosmos-1 bija pazīstams kā Sputnik 11.
Teds Lindsijs
Teds Lindsijs (dzimis, miris ) bija kanādiešu hokejists, malējais uzbrucējs, kurš savas karjeras laikā aizvadījis 1068 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Detroitas "Red Wings" un Čikāgas "Black Hawks", kļūstot par četrkārtēju Stenlija kausa ieguvēju. 1966. gadā uzņemts Hokeja slavas zālē.
Viņa vārdā nosaukta Teda Lindsija balva, kuru katras sezonas beigās saņems labākais NHL spēlētājs NHL Spēlētāju asociācijas vērtējumā.
Spēlētāja karjera
Savu NHL karjeru Lindsijs sāka 1944.—45. gada sezonā Detroitas "Red Wings" rindās. "Red Wings" hokejists ilgstoši spēlēja tās vadošajā maiņā kopā ar Sidu Eibelu un Gordiju Hovu. 1949.—50. gada sezonu hokejists noslēdza jau kā visas līgas rezultatīvākais spēlētājs, kopā ar komandu izcīnot arī Stenlija kausu. 1952., 1954. un 1955. gadā Lindsijam kopā ar "Red Wings" Stenlija kausu izdevās izcīnīt vēl trīs reizes. No 1952. līdz 1956. gadam Lindsijs pildīja arī "Red Wings" kapteiņa pienākumus.
1957. gadā uzbrucējs tika aizmainīts uz Čikāgas "Black Hawks", kuras rindās Lindsijs aizvadīja nākamās trīs sezonas, taču tad beidza profesionāļa karjeru.
1964.—65. gada sezonā, kad "Red Wings" galvenais treneris un ģenerālmenedžeris bija Lindsija agrākais maiņas biedrs Sids Eibels, hokejists uz vienu sezonu atgriezās komandas sastāvā.
Egils Rozenbergs
Egils Rozenbergs (dzimis 1948. gada 13. septembrī Jūrmalā) ir latviešu tekstilmākslinieks. Pārsvarā darbojies gobelēnu tehnikā, ar darbiem gūstot augstu starptautisku novērtējumu.
Biogrāfija
Dzimis strādnieku Herberta un Marijas ģimenē.
Mācījies Jūrmalas 4. (tagad Pumpuru) vidusskolā. Izglītību mākslas jomā uzsācis Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā, kuras glezniecības nodaļu absolvēja 1966. gadā, tālāk sekoja studijas Latvijas Mākslas akadēmijas Tekstilmākslas nodaļā (1966—1971) ievērojamā tekstilmākslinieka Rūdolfa Heimrāta vadībā.
Pēc akadēmijas beigšanas E. Rozenbergam bijusi īslaicīga pedagoga pieredze: no 1971. līdz 1975. gadam viņš strādāja Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā kā zīmēšanas un gleznošanas pasniedzējs.
Mākslinieks dzīvo Mellužos, Jūrmalā. Ir precējies ar Maigu Rozenbergu, mākslas galerijas "Māksla" vadītāju.
Mākslinieciskā darbība
Izstādēs E. Rozenbergs sāka piedalīties 1968. gadā. Ārpus Latvijas darbi eksponēti: Atēnās (Grieķija), Londonā (Lielbritānija), Prāgā (Čehija) un daudzviet citur. Personālizstādes notikušas ne tikai Latvijā, bet arī Briselē (Beļģija), Ļvivā (Ukraina), Kopenhāgenā (Dānija), Gēteborgā (Zviedrija) un citviet ārvalstīs.
Mākslinieka darbi atrodas daudzās kolekcijās Latvijā un ārvalstīs, to vidū Dānijas Karaļnama, Klīvlendas Māksla muzeja, Latvijas Nacionālā mākslas muzeja, Mākslas un Dizaina muzeja (MAD) Ņujorkā (ASV) kolekcijā.
E. Rozenbergs ir vienīgais Latvijas mākslinieks, kura darbi austi prestižā Francijas Nacionālā mēbeļu fonda (Mobilier national) Gobelēnu manufaktūrās (dibinātas 17. gadsimtā) Bovē un Parīzē.
Darbība profesionālajās organizācijās
1973. gadā iestājies Latvijas Mākslinieku savienībā, kuru pats vadījis no 1994. līdz 2005. gadam. Vadījis arī LMS Tekstilmākslas sekciju. No 1993. līdz 1997. gada bijis Eiropas Tekstilmākslas asociācijas (European Textile Network (ETN)) ģenerālsekretārs. 1994. gadā Zvārtavas pilī LMS paspārnē dibinājis Mākslas un izglītības centru.
Kasjanovs
Kasjanovs var būt:
Pērtiķu bakas
Pērtiķu bakas ir vīrusu izraisīta infekcijas slimība, kas var inficēt cilvēkus un dažus dzīvniekus. Slimība visbiežāk sastopama Centrālāfrikas un Rietumāfrikas valstīs.
Pirmie cilvēku inficēšanās gadījumi tika atklāti 1970. gadā Kongo Demokrātiskajā Republikā. Centrālajā un Rietumāfrikā ir bijuši atsevišķi inficēšanās gadījumi, un tās ir endēmiskas KDR. 2022. gada pērtiķu baku uzliesmojums bija pirmā reize, kad konstatēta plaša infekcijas pārnese starp cilvēkiem ārpus Āfrikas. Tā sākotnēji tika konstatēta 2022. gada maijā Apvienotajā Karalistē, un turpmākie gadījumi tika apstiprināti vismaz 74 valstīs visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. Pasaules Veselības organizācija (PVO) uzliesmojumu uzskatīja par globālu sabiedrības veselības ārkārtas situāciju laika posmā starp 2022. gada 23. jūliju un 2023. gada 11. maiju.
Vēsture
Slimība tika atklāta laboratorijas pērtiķiem 1958. gadā Kopenhāgenā. Vēlāk, pētot Āfrikas dzīvniekus, infekcija tika konstatēta arī vairākām Āfrikas grauzēju sugām. Vīruss tika izolēts no Āfrikas koku vāveres, kas varētu būt dabiskais saimniekdzīvnieks. Laboratoriskos pētījumos tika konstatēts, ka ar pērtiķu bakām var inficēties dažas primātu sugas, peles, žurkas un truši.
1970. gadā pirmoreiz tika reģistrēti cilvēku saslimšanas gadījumi. Šī gada jūnijā tika saņemta informācija, ka ar pērtiķu bakām ASV inficējušies prēriju suņi (Cynomys ģints grauzēji), Gambijas milzu žurkas (Cricetomys gambianus) un arī cilvēki.
Pasaules Veselības organizācija (PVO) 2022. gada 23. jūlijā pērtiķu baku uzliesmojumu pasludināja par "globālu ārkārtas situāciju", kad slimības gadījumu skaits 75 pasaules valstīs sasniedza 16 tūkstošus, kā arī bija reģistrēti pieci nāves gadījumi.
2022. gada novembrī PVO ieteica pārsaukt pērtiķu bakas (en) par mpox, lai izvairītos no rasistiskiem salīdzinājumiem, taču nerada pietiekamu izpratni plašsaziņas līdzekļos un par nosaukumiem atbildīgajā Starptautiskajā vīrusu taksonomijas komitejā, kas saglabāja veco nosaukumu. Slimības kontroli apgrūtināja apstāklis, ka tā vairāk izplatījās riska grupās starp gejiem un biseksuāļiem.
2023. gada 11. maijā PVO ģenerālais direktors paziņoja, ka pērtiķu bakas vairs nav saslimšana, kas izraisītu globālu satraukumu, un rekomendēja globālo ārkārtas situāciju atcelt. Pavisam no slimības uzliesmojuma sākuma līdz globālās ārkārtas situācijas atcelšanai nomira 140 cilvēki, ap 87 tūkstošiem atveseļojās.
Simptomi un izpausme
Galvenie pērtiķu baku simptomi ir galvassāpes, akūts drudža sākums (>38,5 °C), limfmezglu pietūkums (limfadenopātija), muskuļu sāpes (mialģija), muguras sāpes, nespēks (astēnija), drebuļi, elpvadu iekaisums un ādas bojājumi — no niezošiem un sāpīgiem izsitumiem, līdz pūšļiem un krevelēm. Izsitumi var veidoties ap ģenitālijām, ānusu, kā arī uz rokām, kājām, krūtīm, sejas un mutes. Pēc izsitumu sadzīšanas uz ādas var palikt bālas pēdas, kuras ar laiku var pārtapt tumšās rētās.
Pērtiķu baku inkubācijas periods ir no 5 līdz 21 dienai. Simptomu ilgums parasti ir divas līdz četras nedēļas. Var būt viegla simptomu izpausme, un ir identificēta arī asimptomātiska slimības norise. Smaga slimības gaita var būt bērniem, grūtniecēm vai cilvēkiem ar nomāktu imūnsistēmu.
Nāves risks inficētajiem svārstās no 0% līdz 11%, atkarībā no pērtiķu baku veida un inficētā atrašanās vietas pasaulē. Ir ziņots, ka mirstības rādītāji ir aptuveni 3,6% Rietumāfrikā un 10,6% Centrālāfrikā. Lielākā daļa ziņoto nāves gadījumu ir bijuši maziem bērniem un cilvēkiem ar HIV.
Inficēšanās
Inficēšanās ar pērtiķu baku vīrusu notiek, kad cilvēks nonāk saskarē ar vīrusu, kontaktējoties ar inficēto dzīvnieku, cilvēku vai pieskaroties bioloģiskajiem materiāliem vai vides priekšmetiem, kas ir inficēti ar vīrusu. Vīruss iekļūst organismā caur bojātu ādu (pat ja bojājums nav redzams), elpceļiem vai gļotādām, t. sk. acu, deguna vai mutes gļotādām.
Vīrusa pārnešana no cilvēka uz cilvēku notiek galvenokārt seksuāla kontakta ceļā vai ar lielu elpceļu pilienu starpniecību (pilienu inficēšanās ceļā), kam ir nepieciešams relatīvi ilgs kontakts aci pret aci. Citi vīrusa pārnešanas veidi no cilvēka uz cilvēku ietver tiešu vai netiešu (piesārņoti priekšmeti) kontaktu ar ķermeņa šķidrumiem vai ādas bojājumu (pūslīšu) saturu. Pēc kreveļu atdalīšanās cilvēks vairs nav infekciozs.
Ierosinātājs
Pērtiķu bakas izraisa Poxiviridae dzimtas Orthopoxvirus ģints zoonozes vīruss. Pie šīs grupas vīrusiem pieder arī baku, Vaccinia un govju baku (cowpox) vīrusi, kas var izraisīt cilvēku infekcijas. Baku un pērtiķu baku vīrusi nav tuvi radniecīgi.
Izplatība Latvijā
Latvijā 2022. gada pērtiķu baku uzliesmojuma laika bija reģistrēti seši pērtiķu baku inficēšanās gadījumi. Slimību profilakses un kontroles centrs (SPKC), veicot epidemioloģisko izmeklēšanu, noskaidroja, ka visi apstiprināto pērtiķu baku gadījumu infekcijas avoti ir ārpus Latvijas, vietējā transmisija sabiedrībā nav konstatēta. Visi seši gadījumi bija epidemioloģiski pārvaldīti, kā arī SPKC organizēja standarta epidemioloģiskās drošības pasākumus, lai novērstu infekcijas izplatīšanos.
Sākot ar 2022. gada 12. augustu Latvijā ir pieejama vakcīna pret pērtiķu bakām.
Alfrēds Kalniņš (biologs)
Dzīvesgājums
Dzimis 1895. gada 7. janvārī Cēsīs Dāvja Kalniņa un viņa sievas Karlīnas, dzimušas Pīlaines, ģimenē. Mācījās Rīgas Pētera I reālskolā (1904—1913). Studēja Rīgas Politehniskā institūta Ķīmijas un lauksaimniecības nodaļā (1913—1918), tad Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātē (1920—1923). No 1926. gada 26. janvāra līdz 1927. gada 31. martam viņš papildinājās Rotamstedas lauksaimniecības izmēģinājumu stacijā Lielbritānijā.
1936. gadā A. Kalniņu ievēlēja par Lauksaimniecības tehnoloģijas katedras privātdocentu, bet pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā viņš sāka vadīt arī JLU Mikrobioloģijas katedru. Vācu okupācijas laikā docentu Kalniņu atcēla no amatiem un kā profesora A. Kirhenšteina līdzgaitnieku īslaicīgi apcietināja.
Pēc Otrā pasaules kara docents Kalniņš vadīja LLA Mikrobioloģijas katedras atjaunošanu, piedalījās Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas Mikrobioloģijas institūta organizēšanā. Pēc Mikrobioloģijas katedras apvienošanas ar augu fizioloģijas katedru viņš no 1949. līdz 1955. gadam un no 1960. līdz 1971. gadam viņš bija apvienotās katedras vadītājs. 1962. gadā A. Kalniņš aizstāvēja bioloģijas zinātņu doktora grādu. Viņa vadībā izstrādātas un aizstāvētas 14 zinātņu kandidātu disertācijas mikrobioloģijā, augu fizioloģijā un biotehnoloģijā.
Vairākus gadus viņš lasīja lekcijas arī Bulduru dārzkopības tehnikumā un LVU Bioloģijas fakultātē. Miris 1989. gada 23. augustā, apglabāts Rīgas 2. Meža kapos.
Burkānu grāvis
Burkānu grāvis (arī Lielais grāvis) ir Benaišu strauta kreisā krasta pieteka Saldus novada dienvidos. Iztece no meža uz ziemeļiem no Priedulas. Tek rietumu virzienā. Ietek Benaišu strautā uz ziemeļrietumiem no Vadakstes. Burkānu grāvi šķērso valsts autoceļi V1116 (Auce–Vadakste) un V1175 (Jaunauce–Vadakste). Tā krastos atrodas Benkava un Vadakste.
Alfrēds Kalniņš (biologs)
Zinātniskā darbība
Jau studiju gados A. Kalniņš LU Rūgšanas un lauksaimniecības tehnoloģijas laboratorijā P. Delles vadībā pētīja augļu un ogu vīnu rūgšanas mikrofloru un tehnoloģiju. Vēlāk A. Kalniņš pievērsās Clostridium un Bacillus baktēriju pētījumiem, skaidrojot linu mirkšanas bioķīmiskās un mikrobioloģiskās norises. Atklāja 17 jaunas celulozes noārdītāju baktēriju sugas. Par šo pētījumu viņš saņēma Starptautiskās izglītības padomes stipendiju studijām Lielbritānijā.
Surinama olimpiskajās spēlēs
Surinama olimpiskajās spēlēs tiek pārstāvēta kopš 1960. gada, kad vasaras olimpiskās spēles notika Itālijas galvaspilsētā Romā. Kopš tā laika Surinama ir tikusi pārstāvēka gandrīz ikvienās vasaras olimpiskajās spēlēs, izņemot 1964. gadu un 1980. gadu, kad tā pēc ASV iniciatīvas spēles boikotēja. Surinama līdz šim vēl nav piedalījusies nevienās ziemas olimpiskajās spēlēs.