cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Das Modell
Singla saturs
Dziesma "Das Modell" (vācu grupas "Kraftwerk" dziesmas kaverversija) sākas ar frāzi franču valodā: "Mesdames et messieurs, nous avons l'honneur ce soir, de vous présenter la nouvelle collection de Rammstein" (Dāmas un kungi, šodien mums ir tas gods piedāvāt Jums jauno Rammstein kolekciju).
Dziesmas "Das Modell" un "Kokain" tika ierakstītas otrā studijas albuma "Sehnsucht" ieraksta laikā, bet netika iekļautas albumā. Dziesmas "Alter Mann" speciālajā versijā Kristiāna Herbolde dzied kopā ar Tilu Lindemani. Papildu diskā ir datorspēle "Asche zu Asche" priekš Microsoft Windows operētājsistēmas.
Videoklips
Šai dziesmai tika uzfilmēts videoklips, bet netika oficiāli prezentēts.
Careful
"Careful" ir amerikāņu poproka grupas Paramore ceturtais singls no trešā studijas albuma Brand New Eyes. Singls tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Fueled by Ramen. Dziesmas autori ir grupas dalībnieki Heilija Viljamsa un Džošs Farro. Grupa par šī singla izdošanu paziņoja.
Skylė
Skylė ir 1991. gadā dibināta lietuviešu rokgrupa.
Jenotu dzimta
Jenotu dzimtas (Procyonidae) dzīvnieki pieder pie plēsēju kārtas suņveidīgo apakškārtas (Caniformia). Pie šīs dzimtas pieder jenoti, degunlācīši, kinkažu, olingi, kakomicliji un gredzenastes kaķi. Tie dzīvo dažādās biomās, izņemot tuksnešos, abos Amerikas kontinentos; tos var sastapt, sākot ar Kanādas dienvidiem un beidzot ar Argentīnas ziemeļiem. Jenotu dzimtā ir 15 sugas, kas pieder 6 ģintīm.
The Only Exception
"The Only Exception" būs amerikāņu poproka grupas Paramore trešais singls no trešā studijas albuma Brand New Eyes. Singls tiks izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Fueled by Ramen. Dziesmas autori ir grupas dalībnieki Heilija Viljamsa, Džošs Farro un Teilors Jorks. Dziesma lielākoties ir saņēmusi pozitīvas kritiķu atsauksmes. Mūzikas kritiķi ir atzinuši, ka "The Only Exception" ir ļoti atšķiras no pārējā grupas repertuāra. Dziesmas videoklips ticis izdots.
Jenotu dzimta
Latvijā nedzīvo neviens jenotu dzimtas dzīvnieks. Nevajadzētu sajaukt ar Latvijā plaši izplatīto jenotsuni (Nyctereutes procyonoides), ko sarunvalodā vienkāršoti sauc par jenotu. Jenotsuns pieder suņu dzimtai (Canidae).
Evolūcija
Fosilie kauli dzīvniekiem, kas pieder pie jenotu dzimtas, ir 20 miljonus gadu veci, kas liecina, ka tie ir dzīvojuši jau miocēnā. Zinātnieki uzskata, ka senie jenotu dzimtas dzīvnieki bija plēsīgāki, un laika gaitā kļuva par visēdājiem. Pēdējie ģenētiskie pētījumi liecina, ka kinkažu (Potos flavus) ir vissenākā dzimtas suga, kas atdalījusies visagrāk no kopējiem priekštečiem, līdz ar to mūsdienās tai nav tuvas radniecības ar pārējām jenotu dzimtas sugām. .
Izskats un uzvedība
Jenotu dzimtas dzīvnieki ir maza vai vidēja auguma; mazākie dzīvnieki sver mazāk par vienu kilogramu, bet lielākie sver apmēram 20 kg. Lielākajai daļai ir slaidi augumi un garas vai vidēji garas astes, lai gan visiem pazīstamais parastais jenots ir masīvi veidots. Izņemot kinkažu, pārējiem astēm ir gredzenveida krāsojums un kontrastaini sejas marķējumi. Tas īpaši labi ir redzams jenotam. Visiem ir nelielas, stāvas ausis, kas var būt gan noapaļotas, gan smailas. Tāpat kā lācis jenotu dzimtas dzīvnieks ir pēdminis, kas nozīmē, ka tas iet uz pilnas pēdas. Kā piederīgi suņveidīgo apakškārtai jenotu dzimtas dzīvnieki nagus neievelk, lai gan ir dažas sugas, kas daļēji nagus var ievilkt. Nagi ir īsi un līki. Asti lielākā daļa jenotu dzimtas dzīvnieku izmanto balansēšanai, rāpjoties kokos, un tā ir ļoti kustīga. Īpaša ir kinkažu aste, tai ir tveršanas funkcija, lai pieturētos, rāpjoties koku zaros. Tikai diviem plēsējiem pasaulē ir tvērējastes: kinkažu un Dienvidaustrumāzijā dzīvojošam binturongam (Arctictis binturong).
Tā kā jenotu dzimtas pārstāvji ir visēdāji, tad tie ir zaudējuši dažas plēsēju pazīmes. Lai arī tiem ir ilkņi, tomēr tie ir ļoti vāji attīstīti lielākajai daļai jenotu dzimtā, īpaši jenotiem. Izņemot degunlācīšus, kas ir dienas dzīvnieki, pārējie jenotu dzimtas dzīvnieki ir nakts dzīvnieki. Lielākā daļa ir vientuļnieki, un mātīte mazuļus audzina viena pati, bet ir sugas, kas veido ģimenes.
Sistemātikas izmaiņas
Kādreiz sarkanā panda tika klasificēta kā jenotu dzimtas dzīvnieks, tomēr ģenētiskie pētījumi ir ieviesuši izmaiņas klasifikācijā, un mazā panda ir ieguvusi savu mazo pandu dzimtu. Šobrīd joprojām ir neskaidrs degunlācīšu statuss: iespējams tie ir ziemeļu olinga (Bassaricyon gabbii) pasugas.
Malaizijas Grand Prix
Malaizijas Grand Prix ir ikgadēja Formula 1 Grand Prix izcīņa. Pirmā oficiālā Malaizijas Grand Prix notika. gadā un notiek joprojām. Sacīkstes norisinās Sepangas trasē.
Neoficiālās sacīkstes notika Tomsona ceļa trasē (tagad atrodas Singapūrā) un Šahalamas trasē. Tajās visvairāk uzvaru guva Honkongas pārstāvis Džons Makdonalds. Mūsdienās visvairāk (pa trim) uzvaras ir guvis Mihaels Šūmahers un Fernando Alonso. Sākotnēji tika ziņots, ka sākot ar. gadu sacīkstes Malaizijā norisināsies naktī, lai skatītāji Eiropā varētu tās vērot pa dienu, tomēr pusgadu vēlāk šis paziņojums tika atsaukts.
Saraksts
Minēti tikai uzvarētāji tajos Grand Prix, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.
Umurga
Umurga ir apdzīvota vieta Limbažu novada Umurgas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies autoceļu P11 un P14 krustojumā 7 km uz austrumiem no novada centra Limbažiem un 96 km no Rīgas.
Vēsture
Umurgas draudzes novads (Ubbenorm) pirmo reizi minēts 1509. gadā, 1645. gadā draudzes novadā bija 25 muižas.[2] Apdzīvotā vieta attīstījusies ap baznīcu, kas celta 1496. gadā, pārbūvēta 1859. gadā (valsts nozīmes arhitektūras piemineklis), un Umurgas muižas centru. 1933. gadā Umurgai, lai arī tajā bija tikai 4 dzīvojamās mājas un 25 iedzīvotāji, piešķīra biezi apdzīvotas vietas (ciema) statusu. Par lielāku apdzīvoto vietu Umurga attīstījās Latvijas PSR laikā, kad tā kļuva par padomju saimniecības "Umurga" centru.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.
Seda (nozīmju atdalīšana)
Seda var būt:
42. autobusu maršruts (Rīga)
42. autobusu maršruts bija Rīgas sabiedriskā transporta autobusu maršruts, kas kursēja no Centrāltirgus Rīgas centrā līdz Ziepniekkalnam.
42. autobusu maršruta kopējais garums bija 18,410 km. Maršruta Centrāltirgus — Ziepniekkalns kopējais garums bija 8,867 km, bet maršruta Ziepniekkalns — Centrāltirgus kopējais garums bija 9,543 km.
Pirms maršruta slēgšanas darbdienās pa 42. autobusu maršrutu kursēja tikai 2 autobusi, bet brīvdienās — tikai 1 autobuss.
42. autobusu maršrutu apkalpoja 7. autobusu parks.
Maršruts
Centrāltirgus — Ziepniekkalns kursēja pa šādām ielām: Gogoļa iela, Lāčplēša iela, Salu tilts, K. Ulmaņa gatve, Telts iela, Vienības gatve un Ozolciema iela.
Pieturvietas
42. autobusu maršrutā pavisam kopā bija 24 pieturas. Maršrutā Centrāltirgus — Ziepniekkalns bija 11 pieturas, bet maršrutā Ziepniekkalns — Centrāltirgus bija 13 pieturas.
DARPA
DARPA jeb Aizsardzības attīstīto projektu aģentūra ir ASV Aizsardzības departamenta aģentūra, kas nodarbojas ar jaunu tehnoloģiju izstrādi bruņotajiem spēkiem.
Aģentūra tika dibināta 1958. gadā pēc tam, kad 1957. gadā palaistais PSRS pirmais pavadonis iedragāja ASV pārliecību par savu pārākumu tehnoloģiju jomā. Sākotnējais nosaukums bija Advanced Research Projects Agency (ARPA), kuru pārdēvēja par DARPA. tika dots vecais nosaukums ARPA, un atkal nosauca par DARPA.
Alfonso II (Aragona)
Alfonso II Tikumīgais (spāņu - Alfonso II de Aragón, kataloniešu - Alfonso II el Casto) (dzimis 1157. gadā Ueskā, Aragonā, miris 1195. gada 26. aprīlī Perpiņānā) - pirmais Aragonas karalistes karalis (1164-1196) no Barseloniešu dinastijas, Barselonas grāfs (1162-1196) un Provansas grāfs (1181-1185). Saukts par "Tikumīgo", vai "Trubadūru".
Barselonas grāfa Ramona Berenguera IV un Aragonas karalienes Petronilas dēls.
Alfonso II laikā savu apogeju sasniedza kataloniešu ietekme uz ziemeļiem no Pirenejiem.
Geto
Geto
Jānis Dūklavs
Jānis Dūklavs (dzimis ) ir latviešu lauksaimnieks, uzņēmējs un politiķis. Bijis Saeimas deputāts, kā arī zemkopības ministrs vairākās valdībās. Pārstāvējis Zaļo un Zemnieku savienību, Latvijas Zemnieku savienības biedrs.
Geto
Skatīt arī
Rīgas geto
Jānis Dūklavs
Izglītība
Dzimis Ķeguma pagastā. No 1960. līdz 1971. gadam mācījās Jaunjelgavas vidusskolā. No 1971. līdz 1976. gadam studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Mežsaimniecības fakultātē, iegūstot inženiera-mežkopja grādu. 2017. gadā Dūklavam piešķīra LLU Goda doktora grādu, kas daļā sabiedrības izraisīja neizpratni.
Karjera
No 1975. līdz 1991. gadam J. Dūklavs bija kolhoza "Piebalga" valdes priekšsēdētājs.
1991. gadā kļuva par SIA "Daims" valdes priekšsēdētāju, amatu pametis 1998. gadā. Togad kļuvis par SIA "Tondo" valdes locekli (viņam pieder 87,83% uzņēmuma akciju ) un SIA "Piebalgas alus" valdes priekšsēdētāju. 2000. gadā iecelts par Latvijas Alus darītāju savienības valdes priekšsēdētāju. 2002. gadā iekļuva SIA "Seldijs" valdē un viņam pieder vairāk nekā 99% uzņēmuma akciju. Togad arī iecelts Latvijas Darba devēju konfederācijas valdē un Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kamerā par Mazo un vidējo uzņēmumu sekcijas vadītāju. "Seldijs" valdē ir joprojām, no vietas LDDK aizgāja 2005. gadā un no LTRK aizgāja 2007. gadā. No 2003. līdz 2005. gadam bija AS "Kimmels Riga" valdes priekšsēdētājs.
Pēc kļūšanas par zemkopības ministru pameta vietu "Piebalgas alus" valdē, vietā nāca viņa sieva Ināra.
Politiskā darbība
PSRS laikā bijis Padomju Savienības komunistiskās partijas biedrs.
Neilgi pēc paziņojuma par zemkopības ministra Mārtiņa Rozes demisiju Zaļo un Zemnieku savienības Saeimas frakcijas priekšsēdētājs Augusts Brigmanis piedāvāja bezpartijiskam kandidātam J. Dūklavam ieņemt šo krēslu. Sākotnēji J. Dūklavs atteicies kandidēt. krita Ivara Godmaņa valdība un līdz ar to jauna ministra izvēle tika atlikta līdz jauna Ministru kabineta virzīšanai. , vairākkārt apspriežoties ar lauksaimniekiem, J. Dūklavs tomēr piekrita kandidēt uz ministra amatu jaunveidojamajā kabinetā. kļuva par zemkopības ministru Valda Dombrovska valdībā.
2010. gadā ievēlēts 10. Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības. 2011. gada Saeimas ārkārtas vēlēšanās ievēlēts 11. Saeimā un 2014. gadā ievēlēts arī 12. Saeimā, joprojām nebūdams Zaļo un Zemnieku savienībā ietilpstošo partiju biedrs.
2014. gada janvārī kļuva par zemkopības ministru Laimdotas Straujumas valdībā. Amatu saglabājis arī Laimdotas Straujumas otrajā valdībā un Māra Kučinska valdībā 2016. gadā.
2016. gada augustā, neiesaistot Latvijas Republikas Ārlietu ministriju, pēc Krievijas Federācija s vēstnieka aicinājuma organizēja slepenu tikšanos ar tās vicepremjeru Arkādiju Dvorkoviču zivju pārstrādes rūpnīcā "Kaija", kurā piedalījās arī finanšu ministre Dana Reizniece-Ozola un satiksmes ministrs Uldis Augulis. 2017. gadā, žurnāls "IR" nāca klajā ar Rīdzenes sarunu ierakstiem, kuru ietvaros J. Dūklavs bija atklājis informāciju par nelegālām īpašumu shēmām, kas ļautu viņam iegūt 15 miljonus eiro. Tāpat 2017. gadā J. Dūklavs ticis vainots kļūdās plūdu kompensāciju nepamatotā izmaksāšanā saimniecībām, kuras plūdu radītie postījumi nebija skāruši. Pēc šiem skandāliem, kā arī J. Dūklava iesaistes 2017. gada suņu barības "Dogo" izmeklēšanā Latvijas Reģionu apvienība un "Sabiedrība par atklātību Delna" pieprasīja J. Dūklava demisiju, taču ministrs vainu noliedza un amatu nepameta.
2018. gada rudenī ievēlēts 13. Saeimā.
Viljams Hanna
Karjera
Hanna pievienojās Hārmana un Aizinga animācijas studijai 1930. gadā un teicami uzlaboja savu tehniku, kā arī ieguva ievērību, strādājot pie animācijas filmas Captain and the Kids un citām. 1937. gadā, strādājot Metro-Goldwyn-Mayer (MGM), Hanna iepazinās ar Džozefu Barberu. 1957. gadā viņi izveidoja kopuzņēmumu Hanna-Barbera, kas kļuva par ļoti veiksmīgāku televīzijas animācijas studiju, izveidojot vai producējot tādus animācijas seriālus kā "Flinstoni", Huckleberry Hound, "Džetsoni", "Skubijs Dū", "Smurfi" (The Smurfs) un "Lācis Jogijs" (Yogi Bear). 1967. gadā par 12 miljoniem ASV dolāru studiju Hanna-Barbera pārdeva kompānijai Taft Broadcasting, bet Hanna un Barbera palika studijas vadībā līdz pat 1991. gadam, kad studiju pārdeva Turner Broadcasting System, ko 1996. gadā apvienoja ar Time Warner; Hanna un Barbera studijā darbojās kā padomnieki.
"Toms un Džerijs" ieguvis septiņas Amerikas Kinoakadēmijas balvas, kamēr Hanna un Barbera nominēti balvai divas reizes un ieguvuši astoņas Emmy balvas. Viņu veidotās animācijas filmas ir kļuvušas par neatņemamu kultūras sastāvdaļu, animācijas tēli parādās arī citos medijos, piemēram filmās, grāmatās un kā rotaļlietas. Hanna-Barbera produkcija iemantojusi pasaules atpazīstamību.
Ketija Holmsa
Viņa ir arī filmējusies dažāda žanra filmās, tostarp filmās "Ledus vētra" (1997), "Brīnumzēni" (Wonder Boys, 2000), "Gaišreģe" (2000), Abandon un "Telefona būda" (abi 2002), "Prezidenta meita" (First Daughter, 2004), "Betmens: Sākums" (2005), "Smēķēt atļauts" (Thank You for Smoking, 2005), "Džeks un Džila" (2011), "Adele zeltā" (2015), "Loganam veicas" (2017), "Puika 2" (Brahms: The Boy II, 2020) un "Noslēpums. Uzdrīksties sapņot" (The Secret: Dare to Dream, 2020).
Bez kino Holmsa darbojas arī Brodvejā, kur debitēja 2008. gadā Artura Millera lugā All My Sons. 2011. gadā viņa atveidoja Žaklīnu Kenediju televīzijas miniseriālā "Kenediji" (The Kennedys). Vēl viņa atveidoja Peidžas Finijas lomu televīzijas kanāla Showtime seriāla Ray Donovan trešajā sezonā (2015). Holmsas režijas debija ir 2016. gada filma All We Had, kurā viņa pati atveido arī galveno lomu.
No 2006. līdz 2012. gadam Holmsa bija precējusies ar aktieri Tomu Krūzu, laulībā piedzima meita.
Jedvabne
Jedvabne — pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz ziemeļaustrumiem no Lomžas.
Pilsēta pirmoreiz rakstos minēta 1455. gadā, bet pilsētas tiesības ieguva 1736. gadā.
Pilsēta pazīstama ar kā Jedvabnes grautiņa vieta — vietējie poļu iedzīvotāji bez vācu varas iestāžu tiešas līdzdalības nogalināja pilsētas un apkārtnes ebreju iedzīvotājus.
Lomžas apriņķis
Lomžas apriņķis ir apriņķis Polijā, Podlases vojevodistes rietumos. Robežojas ar Podlases vojevodistes Kolno, Grajevo, Moņku, Bjalistokas un Zambrovas apriņķiem, Mazovijas vojevodistes Ostrovas un Ostrolenkas apriņķiem, bet Lomžas pilsēta ir anklāvs apriņķa teritorijā.
Eirodziesma 2005
Eirodziesma 2005 bija 50. starptautiskā Eirovīzijas dziesmu konkursa Latvijas nacionālā atlase, kuras fināls notika Ventspils Olimpiskajā Centrā, Ventspilī. Par Eirodziesmas uzvarētājiem un Latvijas pārstāvjiem Eirovīzijā kļuva duets Valters & Kaža ar dziesmu The War Is Not Over. Eirodziesmas uzvarētājs tika noteikts skatītāju balsojumā (pusfinālos bija kopīgs žūrijas un skatītāju balsojums). Šī bija pirmā reize Eirodziesmas vēsturē, kad nacionālā atlase notika ar diviem pusfināliem. Pusfināla dalībniekus noteica žūrija, kuras sastāvā bija mūziķi, komponisti, televīzijas profesionāļi un mūzikas biznesa pārstāvji no vairākām Eiropas valstīm.
Pusfināli
Pusfinālos finālam kvalificējušās dziesmas izraudzījās skatītāji un īpaša žūrija. Finālam kvalificējās pirmās trīs dziesmas, kas saņēma vislielāko skatītāju balsu daudzumu, kā arī žūrijas balsojuma pirmās divas vietas. Ja starp žūrijas balsojuma pirmajām divām vietām ierindojās kāda no skatītāju balsojuma pirmajām trim vietām, tad automātiski finālam kvalificējās nākamā žūrijas balsojumā augstāk esošā dziesma.
Fināls
Piezīme: Pirmās trīs vietas netika atklātas, taču tika paziņots par dziesmām nodotais balsu skaits. Par pirmo vietu kopumā tika saņemtas 8834, otro — 8638, trešo — 7657 balsis.
Stonhendža
Stonhendža (en, ) ir neolīta un bronzas laikmetā veidots arheoloģiskais piemineklis Viltšīrā, Apvienotajā Karalistē. Tā atrodas 3 km uz rietumiem no Eimberijas pilsētas, aptuveni 13 km attālumā uz ziemeļiem no Solsberijas. Stonhendža ir veidota no aplī izvietotiem milzīgiem akmens bluķiem. Stonhendža ir veidojusies ilgstošā laika posmā, no 3100. gada p.m.ē. līdz 1600. gadam p.m.ē. Stonhendža pēc zinātnieku un astronomu domām ir veidots kā senais Mēness un Saules kalendārs. Šo akmeņu izvietojums pieļauj, ka noteiktā laikā Saule spīd caur noteiktiem akmeņiem. 1986. gadā Stonhendža, kā arī tās tuvumā esošā Eivberija un citi apkārtējie pieminekļi tika iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.
Struktūra un apkārtne
Stonhendža ir veidota no aplī izvietotiem milzīgiem smilšakmens bluķiem. Stonhendža tapa trīs posmos laikā no 3100. gada p.m.ē. līdz 1600. gadam p.m.ē. Arheologi domā, ka apkārtējais zemes valnis un grāvis ir veidoti ap 3100. gadu p.m.ē., bet stāvošie akmeņi tika uzcelti laika periodā no 2400. un 2200. gadu p.m.ē. Joprojām nav skaidrības kā tieši šos akmeņus attransportēja uz pašreizējo Stonhedžas vietu, it īpaši tāpēc, ka tas bija pirms riteņa izgudrošanas.
Bahreinas Grand Prix
Bahreinas Grand Prix ir Formula 1 Grand Prix izcīņa. Tā notiek katru gadu kopš. gada sezonas, izņemot. gadu, kad Bahreinas Grand Prix izcīņa tika atcelta nemieru dēļ. Visas Bahreinas GP ir notikušas Sahiras trasē.
Stonhendža
Struktūra un apkārtne
Vēl apļa iekšpusē pa perimetru ir atrodamas 56 mazas bedrītes (tiek sauktas arī par Obrija bedrēm), kuras visticamāk tika izmantotas astronomiskiem mērījumiem. Tajās ievietoja koka vai akmens stabus, kas ļāva sekot līdzi debess ķermeņu kustībām.
Jukola
Jukolas stafetes (fi) ir pasaulē lielākās orientēšanās klubu stafešu sacensības, kas katru gadu notiek dažādās Somijas vietās. Sacensības tiek organizētas jūnija trešajā sestdienā, tās sākas pēc saulrieta un turpinās līdz svētdienas pusdienai. Pirmās Jukola stafetes notika 1949. gadā. Sieviešu sacensības Jukolā pirmoreiz notika 1951. gadā (individuāli, ar kopējo startu). Sieviešu sacensības Venlas stafetes (fi) pirmoreiz tika organizētas 1978. gadā.
Vīriešu stafetē piedalās septiņi dalībnieki, kuru distances garums ir no 7 līdz 15 km. Visas komandas startē kopējā startā pulksten 23.00. Atkarībā no tā, cik tālu uz dienvidiem Somijā atrodas sacensību vieta, pirmajos trijos vai četros etapos sportistiem ir jāizmanto apgaismes lukturīši (galvenokārt, lai skatītu karti). Uzvarētāju komandas finišē svētdien ap 6.00—7.00 no rīta, pēdējās ierodas pat īsi pirms finiša slēgšanas 14.00.
Vīriešu komandu skaits Jukolas stafetē 2019. gadā gandrīz sniedza 2000, savukārt Venlā startējušo sieviešu komandu skaits bija tuvu 1700. 2019. gada sacensībās Kangasalas apkārtnē kopējais dalībnieku skaits Jukolas un Venlas stafetē pirmo reizi pārsniedza 20 000.
Komandu sports
Komandu sports ir sports, kas notiek starp pretējām komandām. Parasti mērķis ir gūt vairāk punktus par pretinieku komandu, tādējādi uzvarot spēlē.
Laviņš
Laviņš (sieviešu dzimtē Laviņa) ir latviešu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Keramika
Keramika (grc, keramos — ‘māli, podniecība’) ir neorganiski un nemetāliski materiāli, kas apdedzināti augstās temperatūrās, lai piešķirtu tiem mehānisko izturību un palielinātu blīvumu. Termins keramika vēl nesenā pagātnē tika lietots vienīgi attiecībā uz priekšmetiem, kas tika izgatavoti, apdedzinot materiālus, ko iegūst no zemes. Arheologi ir atraduši pierādījumus šāda veida keramikas izgatavošanai jau pirms daudziem tūkstošiem gadu. Šajā materiālu klasē ietilpst gan tradicionālie keramikas materiāli — māla trauki, stikls, ķieģeļi, porcelāns, cements un citi, gan modernās speciālās (tehniskās) keramikas — dažādu elementu karbīdi, borīdi, oksīdi un nitrīdi (alumīnija nitrīds, bora karbīds, bora nitrīds, silīcija karbīds, cirkonija dioksīds u. c.).
Vācijas administratīvais iedalījums
Vācijas administratīvo iedalījumu veido 16 federālās zemes (de). Trīs no šīm pavalstīm ir atsevišķas pilsētas — Berlīne, Hamburga un Brēmene. Pārējās 13 federālās zemes vācu valodā sauc Flächenländer ("platību zemes"). 4 federālās zemes sīkāk iedalās 19 apgabalos (de). Savukārt apgabali sīkāk iedalās 405 apriņķos jeb rajonos (Landkreis, Kreis vai Bezirk (vienīgi Bavārijā); to vidū 295 lauku apriņķi un 110 pilsētu apriņķi).
Keramika
Keramikas izstrādājumu klasifikācija
Vienota klasifikācija šajā jomā vēl nav izveidota, tādēļ dažādās pasaules valstīs tā var nedaudz atšķirties.
Keramikas materiālu ražošana
Vispārīgā gadījumā keramikas materiālus ražo pēc tālāk minētās shēmas, lai gan atsevišķos gadījumos kāds no posmiem var nebūt, bet cits — atkārtoties vairākas reizes.
Aiste Smilgevičūte
Aiste Smilgevičūte-Radzevičiene (lt; dzimusi ) ir lietuviešu dziedātāja, kas izpilda tautas mūziku, džezu, poproku. Kopš 1996. gada — grupas Skylė vokāliste. Piedalījusies folkloras un citos mūzikas projektos. Beigusi Viļņas Universitātes klasiskās filosofijas studijas.
1999. gadā Aiste Smilgevičūte-Radzevičiene pārstāvēja Lietuvu Eirovīzijas dziesmu konkursā Izraēlā ar tautas dziesmu Strazdas ('Strazds'), kuru izpildīja žemaišu dialektā. Dziesmas autori ir dzejnieks Siģits Ģeda un Lins Rimša. Dziesma saņēma 13 punktus un no 23 dziesmām ierindojās 20. vietā.
Snuķaugļu lazda
Snuķaugļu lazda (la) ir daudzgadīgs lazdu dzimtas krūms. Šīs lazdas savvaļā aug Ziemeļamerikā, no Kanādas dienvidiem līdz pat Džordžijai un Kalifornijai. Aug sausās vietās mežmalās un skrajos mežos. Krūmi sasniedz 4-8 m augstumu, stumbru diametrs līdz 10-25 cm. Miza pelēkbrūna, gluda. Lapas ovālas, 5-11 cm garas, 3-8 cm platas. Lapu apakšpuses klātas ar mīkstiem matiņiem. Kokveida lazdas zied agri pavasarī, pirms lapu plaukšanas. Vīrišķo ziedu spurdzes izveidojas jau iepriekšējā gada rudenī, parasti pa 2-3, zaru galos. Sievišķie ziedi ir maziņi, paslēpušies pumpuros, no kuriem uz āru izspraukušās vienīgi 1-3 mm garas, sarkanas drīksnas. Auglis — rieksts, ap 12 mm diametrā. Rieksti sakārtoti ķekaros. Riekstu apņem vīkals, kurš galā veido tādu kā 2-4 cm garu „snuķīti”. No šejienes arī lazdas nosaukums.
Eksistē divas snuķaugļu lazdu pasugas:
Snuķaugļu lazdas Latvijā sastopamas dekoratīvos stādījumos. To rieksti ir ēdami. Ziemeļamerikā šīs lazdas izmanto mežu atjaunošanā.
Ženēva
Ženēva ir pilsēta Šveices galējos dienvidrietumos, valsts frančvalodīgajā daļā, pie Ronas iztekas no Ženēvas ezera. Šveices otrā lielākā pilsēta, Ženēvas kantona centrs. Vairāku ANO aģentūru un citu starptautisko organizāciju galvenā mītne, finanšu un tūrisma centrs.
2012. gadā pilsētu ierindoja 8. vietā pēc dzīves kvalitātes, 47. vietā pēc pilsētas attīstības līmeņa, kā arī piektā dārgākā pilsēta pasaulē.
Vēsture
Ženēva bija gallu cilts allobrogu (Allobroges) apmatne, kad to pirmoreiz pieminēja Jūlijs Cēzars savās Piezīmēs par gallu karu.
Viduslaikos pilsētu pārvaldīja bīskapi līdz reformācijas sākumam, kad pilsēta Žana Kalvina vadībā kļuva par kalvinisma rašanās vietu un centru.
XVI gadsimtā Savoja vairākas reizes centās iznīcināt Ženēvas patstāvību. Par godu pēdējam neveiksmīgajam savojiešu uzbrukumam 1602. gadā, katra gada 11. decembra vakarā tiek svinēti L'Escalade svētki.
Par vienu no Šveices kantoniem Ženēva kļuva 1815. gadā.
1864. gadā pilsētā tika parakstīta pirmā no Ženēvas konvencijām.
Starp pasaules kariem Ženēva bija Nāciju Līgas mītnes vieta.
No Ženēvas nāk tādi pasaulē pazīstami filosofi kā Žans Žaks Ruso un Anrī Frederiks Amjels. Populāri apskates objekti Ženēvā ir Refomācijas mūris, Puķu pulkstenis, Saint-Pierre katedrāle un Jet d'Eau strūklaka, kas atrodas Ženēvas ezerā. Tās strūklas augstums ir 140 m, tāpēc to var redzēt no daudzām vietām pilsētā.
Cilvēki
Ženēvā dzimuši:
NBA sezonas labākais ģenerālmenedžeris
Nacionālās basketbola asociācijas labākais ģenerālmenedžeris ir ikgadēja NBA līgas balva, kas tiek piešķirta ģenerālmenedžerim, kurš ir izrādījis vislabāko darbu, lai veicinātu savas komandas panākumus. Balva tiek pasniegta kopš 1972.—1973. gada sezonas.
Goņondza
Goņondza (Goniądz) ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz ziemeļiem no Moņkiem.
2. pasaules kara laikā 80% no pilsētas tika nopostīta.
Netālu no Goņondzas atrodas Bebžas nacionālā parka (Biebrzański Park Narodowy) administrācija.
Tikocina
Tikocina ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz austrumiem no Bjalistokas pie Narevas upes.
Pilsēta tiek saukta par baroka pērli, ievērojamākās celtnes - karaļa Sigismunda II Augusta pils, XVII gs. sinagoga, XVIII gs. baroka baznīca un klosteris, XVIII gs. militārais hospitālis.
1655. gadā Otrā Ziemeļu kara laikā Tikocinā mira Lietuvas lielhetmanis Janušs Radzivils (Janusz Radziwiłł, 1612 - 1655), kas iestājās par Lietuvas un Zviedrijas savienības izveidi pret Krieviju.
Londonas Sitija
Londonas Sitija (en — 'Londonas pilsēta') ir Londonas vēsturiskais centrs, ap kuru ir izaugusi pašreizējā pilsēta. Juridiski tai ir gan pilsētas, gan ceremoniālās grāfistes statuss. Londonas Sitijas robežas ir palikušas nemainīgas kopš viduslaikiem un tagad tā ir tikai neliela Londonas metropoles daļa. Bieži to sauc arī par kvadrātjūdzi, jo tās platība ir gandrīz viena kvadrātjūdze (2.6 km²).
Viduslaikos Sitija bija pati Londonas pilsēta, kas pastāvēja atsevišķi no tuvējās Vestminsteras, kura savukārt vēlāk pārtapa par Vestminsteras pilsētu. Pašlaik Londona ir daudz lielāka teritorija, kas iekļauj abas kādreizējās pilsētas. Londonas Sitija joprojām ir Londonas pilsētas centrs, taču lielākā daļa administratīvo funkciju (izņemot finanšu sfēru) tagad atrodas Vestendā. Londonas Sitija pašlaik ir ievērojams biznesa un finanšu centrs un līdzās Ņujorkai ir viens no vadošajiem globālajiem finanšu centriem. Sitijas iedzīvotāju skaits ir mazāks par 10 000, taču tā nodarbina ap 340 000 profesionālu strādnieku galvenokārt finanšu sektorā, stipri noslogojot pilsētas transporta sistēmu sastrēgumstundās. To var uzskatīt par vienu no bagātākajām kvadrātjūdzēm pasaulē.
Londonas Sitijas administratīvais statuss nav tāds kā pārējiem 32 Londonas rajoniem (borough) — tā ir ceremoniālā grāfiste, kuru pārvalda Londonas Sitijas Korporācija. Šo īpašo statusu nodrošina gadsimtiem ilgušās privilēģijas, ko Londonas Sitijai garantēja karaļi un kas līdz pat šim laikam nav tikušas pārskatītas. Līdz ar to Sitija ir vismazākā Anglijas ceremoniālā grāfiste gan iedzīvotāju skaita, gan teritorijas ziņā.
Vēsture
Londonu dibināja romieši ap mūsu ēras 47. gadu. Laikā no 190. līdz 225. gadam tika uzbūvēts pilsētas mūris un kopš tā laika pilsētas (Sitijas) robežas nav daudz mainījušās, lai gan romiešu laikā pilsētas rietumu robeža bija tikai līdz Flītas upei, bet Temza bija platāka, līdz ar to upes krasta līnija bija vairāk uz ziemeļiem nekā mūsdienās. Ap 5. gadsimta vidu pilsētu bija pametuši iedzīvotāji, tomēr mūri bija saglabājušies. Pilsēta atkal tika apdzīvota anglosakšu karaļa Alfrēda Lielā laikā. Alfrēds rūpējās, lai pilsētā būtu pietiekoši naktsmāju tirgotājiem. Tika atjaunots Londonas tilts. 10. gadsimtā karalis Etelstāns garantēja Londonai tiesības uzturēt astoņas monētu kaltuves, kas pierāda pilsētas bagātību, jo Vinčesterā, kas tolaik bija Anglijas galvaspilsēta, bija tikai sešas kaltuves.
Pēc Kaujas pie Hastingsas 1066. gadā, Viljama I Iekarotāja armija devās uz Sautvarku, taču nespēja ieņemt ne Londonas tiltu, ne pašu pilsētu. Kad normāņi ieņēma apkārtējās teritorijas, anglosakšu dižciltīgie kapitulēja. Viljams izteica atzinību Londonas aizstāvju sparam un 1075. gadā piešķīra pilsētai noteiktas privilēģijas. Londonas Sitija bija viena no retajām vietām, kur anglosakši saglabāja zināmu varu. Lai pilsētu kontrolētu, Viljams lika uzcelt Londonas Taueru, Beinarda pili un Monfičetas pili.
1132. gadā karalis Henrijs I Londonai piešķīra grāfistes statusu. Ar 1141. gadu datējami Londonas Sitijas Korporācijas kā pilsētas administrācijas pirmssākumi. Pilsēta smagi cieta no diviem ugunsgrēkiem, 1212. gadā pilsēta nodega daļēji un gandrīz pilnībā 1666. gada ugunsgrēkā, ko sauc par Lielo Londonas ugunsgrēku.
19. gadsimtā un gandrīz visa 20. gadsimta laikā Sitijas iedzīvotāju skaits samazinājās, jo daudzas dzīvojamās mājas tika nojauktas, lai to vietā būvētu biroju ēkas. 70. gados Sitijā tika sākta daudzstāvu biroju ēku celtniecība. 1980. gadā pabeigtais 183 m augstais Tower 42 bija pirmais Lielbritānijas debesskrāpis.
Iedzīvotāji
Londonas Sitijas iedzīvotāju etniskais sastāvs pēc 2001. gada tautas skaitīšanas datiem bija 84,6% baltādsinie, 6,8% Dienvidāzijas izcelsmes, 2,6% melnādainie, 2,3% jauktas rases un 2,0% ķīnieši.
Debesskrāpji
Augstākās būves Londonas Sitijā:
Plānotie vai nepabeigtie objekti, kas būs augstāki par 150m:
Žokļi
Žokļi var būt:
Džaba
Džaba Hats (en) ir tēls Džordža Lūkasa zinātniskās fantastikas filmu sērijā "Zvaigžņu kari". Viņš pirmo reizi parādījās Zvaigžņu karu sestajā epizodē "Džedaju atgriešanās", bet 1997. gada oriģinālās triloģijas speciālizdevumā viņš arī ir redzams ceturtajā epizodē "Jaunā cerība". Viņš tiek bieži pieminēts piektajā epizodē "Impērija dod atbildes triecienu", parādās pirmajā epizodē "Ļaunumu vēstošā ilūzija" un animācijas filmā "Klonu kari".
Rodrigo Laviņš
Rodrigo Laviņš (dzimis Rīgā) ir bijušais latviešu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā, Latvijas hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 230 spēles Latvijas izlasē, kas joprojām ir rekords, spēlējis trīs olimpisko spēļu turnīros. Karjeras lielāko daļu aizvadījis dažādos Eiropas vadošo hokeja līgu klubos, sešas sezonas aizvadījis Kontinentālās hokeja līgas vienībā Rīgas "Dinamo".
Karjera
2001.—2002. gada sezonā Laviņš spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Permas "Molot-Prikamie", bet nākamajā sezonā — Maskavas "Dinamo". Tad viņš atgriezās Latvijā, 2003.—2004. un 2004.—2005. gada sezonu aizvadot HK Rīga 2000 rindās. Viņš kļuva par divkārtēju Latvijas čempionu hokejā. 2005.—2006. un 2006.—2007. gada sezonā Laviņš spēlēja Zviedrijas Elitsērijas klubā Brynas IF, bet 2007.—2008. gada sezonu aizvadīja divos klubos — Sodertalje SK, kā arī Krievijas Superlīgas klubā Novokuzņeckas "Metallurg".
2008.—2009. gada sezonā Laviņš spēlēja atjaunotajā Rīgas "Dinamo" komandā, kur 49 spēlēs sakrāja astoņus (1+7) punktus. Pirmajā sezonā Laviņš pildīja kapteiņa pienākumus, taču 2009. gada vasarā tos pārņēma Sandis Ozoliņš. "Dinamo" rindās Laviņš spēlēja līdz pat 2013.—14. gada sezonas noslēgumam.
2014. gada vasarā Laviņš pievienojās HK Kurbads rindām, komandas sastāvā aizvadot divas sezonas. 2016. gadā hokejists noslēdza karjeru un kļuva par komandas galveno treneri.
Latvijas hokeja izlases sastāvā Rodrigo spēlējis 13 Pasaules čempionātos pieaugušajiem, kā arī trīs olimpisko spēļu turnīros. Junioru vecumā spēlējis 1994. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Trenera karjera
2015.—16. gada sezonā Laviņš kļuva par HK Kurbads trenera palīgu, paralēli turpinot spēlēt komandas rindās. Vasarā Laviņš tika apstiprināts par komandas galveno treneri, taču jau pašā 2017. gada ievadā no amata tika atbrīvots. Paralēli trenē dažādas bērnu un jauniešu komandas, tostarp Latvijas U-16 izlasi.
Personīgā dzīve
Rodrigo Laviņš ir precējies ar televīzijas personību un aktrisi Janu Duļevsku. Viņa dēls Martins Laviņš arī ir hokejists, Latvijas U-20 izlases dalībnieks.
Du riechst so gut '98
Du riechst so gut '98 ir vācu grupas "Rammstein" septītais singls. Izdots, dažus mēnešus pēc otrā studijas albuma "Sehnsucht" izdošanas.
Dziesma ir tāda pati kā oriģinālā versija, tikai ievads ir garāks. Tā vēstī par plēsoņu, kurš atrodas upura meklējumos un aptver mednieka neprāta un apsēstības tēmu.
Videoklips
Videoklipu filmēja no 20. - 25. aprīlim 18. gs. Bābelsbergas pilī, Potsdamā. Videoklipā piedalās Maija Millere.
Ārējās saites
Du riechst so gut
Augšbavārija
Augšbavārija (de) ir viens no septiņiem Vācijas federālās zemes Bavārijas apgabaliem. Augšbavārija atrodas Bavārijas dienvidos, ap Minheni, kas ir apgabala administratīvais centrs. Robežojas ar Bavārijas apgabaliem Lejasbavāriju, Augšpfalcu, Vidusfrankoniju un Švābiju, kā arī ar Austriju.
Augšbavārijas administratīvais iedalījums
Augšbavāriju iedala arī četros plānošanas reģionos (Planungsregionen): Ingolštate, Minhene, Oberlande un Dienvidaustrumbavārija.
Sondori
Sondori ir ciems Rēzeknes novadā, Vērēmu pagasta centrs. Izvietojušies abpus autoceļam A13 7,7 km no novada centra Rēzeknes centra. Saplūduši ar rietumos esošo Škeņevu.
Ciema teritorijā atrodas vietējās nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Sondaru viduslaiku kapsēta
Induktivitātes spole
Spole jeb, precīzāk, induktivitātes spole (no latīņu inductio — 'ierosināšana') ir pasīvais radioelements, kam piemīt relatīvi liela induktivitāte, bet maza kapacitāte un aktīvā (omiskā) pretestība. Parasti tas ir spirālē savīts izolēts strāvas vadītājs. Šāda ierīce pašindukcijas rezultātā spēj uzkrāt enerģiju, tai cauri plūstot strāvai. Bieži induktivitātes spoles dēvē par indukcijas spolēm, taču tas nav korekti, jo indukcijas spole (ierīce, ko lieto elektriskās dzirksteles iegūšanai) pēc būtības ir transformators. Induktivitātes spoles, ko lieto maiņstrāvas atdalīšanai no līdzstrāvas elektriskajās ķēdēs, sauc par droselēm.
Spoles īpašības
Spole elektriskajā ķēdē labi vada līdzstrāvu un tai pašā laikā tai ir liela pretestība maiņstrāvai, jo strāvas izmaiņu rezultātā spolē rodas pašindukcija (strāvas un tās radītā magnētiskā lauka mijiedarbības efekts), kas izraisa pretestību šīm izmaiņām. Spoles pretestība maiņstrāvai pieaug, palielinoties spoles induktivitātei un caur to plūstošās strāvas frekvencei.
Induktivitāte
Induktivitāte ir svarīgākais spoles raksturlielums. Induktivitātes mērvienība ir henrijs. Parasti radiotehnikā lietojamo spoļu induktivitāte ir no mikrohenrija daļām līdz dažiem milihenrijiem. Zemfrekvences droseļu induktivitāte var sasniegt desmitiem henriju. Spoles induktivitāte proporcionāla tās ģeometriskajiem izmēriem, vijumu skaita kvadrātam un serdeņa (ja tāds ir) magnētiskajai caurlaidībai. Induktivitātes dēļ spolei piemīt tā saucamā reaktīvā pretestība. Pēc šī likuma induktivitātes pretestība maiņstrāvai ir šāda:
Zudumu pretestība
Bez pašindukcijas efekta spolē novērojami arī dažādi parazītiski efekti (spoles vadītāja aktīvā pretestība, zudumi dielektriķī, serdenī, ekrānā). Tie rada pretestību līdzstrāvai un enerģijas zudumus.
Labums
Spoles labums cieši saistīts ar tās zudumu pretestību un ir atkarīgs no spoles aktīvās un reaktīvās pretestības attiecības. Labumu var palielināt, izvēloties optimālu spoles vada diametru, palielinot spoles izmērus, izvēloties serdeņus ar maziem zudumiem.
Temperatūras koeficients
Induktivitātes temperatūras koeficients ir spoles induktivitātes relatīvā izmaiņa, spoles temperatūrai izmainoties par vienu grādu.
Spoļu tipi
Spoles var būt uztītas ar viendzīslas vai daudzdzīslu vadu uz cilindriska, toroidāla vai taisnstūraina karkasa. Vads parasti ir izolēts, taču augstfrekvences spolēm, ko izmanto radioraidītāju izejās un caur kurām plūst lielas strāvas, lieto neizolētu vadu ar sudraba pārklājumu. Ir arī bezkarkasa spoles. Spoļu tinumi var būt vienslāņa (cieši vai ar soli) vai daudzslāņu. Lai palielinātu spoles induktivitāti, izmanto feromagnētiska materiāla (ferīta, karbonildzelzs, permaloja, elektrotehniskā tērauda) serdeņus. Lai nelielās robežās mainītu (pieskaņotu) spoles induktivitāti, serdenis var būt pārvietojams spoles iekšpusē. Lai induktivitāti mainītu lielākās robežās, lieto ierīci no divām spolēm, kuru savstarpējais stāvoklis ir maināms (sk. variometrs). Dažreiz spolēm ir t. s. bruņu serdes, kas aptver spoli no ārpuses. Radiotehnikā bieži izmanto ekranētas spoles, kam ir metāliski ekrāni, kas novērš parazītiskas induktīvās saites starp spoli un citiem radioelementiem.
Spoļu praktiskā pielietošana
Spoles plaši izmanto radiotehnikā. Kopā ar kondensatoriem un rezistoriem tās veido elektriskās ķēdes, kuru īpašības ir atkarīgas no frekvences (svārstību kontūri, filtri, atgriezeniskās saites). Impulsu barošanas avotos spoles lieto kā enerģijas uzkrājējus spriegumu pārveidošanai. Ar spoļu palīdzību nodrošina induktīvās saites starp elektriskajām ķēdēm. Divas vai vairākas induktīvi saistītas spoles veido transformatoru. Spoles ir arī elektromagnētu galvenā sastāvdaļa (sk. solenoīds).
Atis Slakteris
Atis Slakteris (dzimis, Codes pagastā, Latvijā) ir bijušais Latvijas finanšu, aizsardzības un zemkopības ministrs, Tautas partijas biedrs (1998—2011).
Izglītība un darba gaitas
1975. gadā absolvēja Bauskas 1. vidusskolu, 1980. gadā pabeidza Latvijas Lauksaimniecības akadēmiju mehanizācijas specialitātē. Pēc augstskolas pabeigšanas sācis strādāt par automehāniķi, vēlāk par galveno inženieri, kolhozā Code. 1990.—1994. gadā bijis Bauskas rajona Lauksaimniecības departamenta galvenais inženieris, un arī rajonu Lauksaimniecības biroju vadītāja padomes priekšsēdētāju.
Politiskā darbība
6. Saeimas vēlēšanās kandidēja no Latvijas Zemnieku savienības un Latvijas Kristīgo demokrātu savienības saraksta Zemgales apgabalā, taču netika ievēlēts. 1998. gada aprīlī parakstīja Tautas partijas manifestu un rudenī tika ievēlēts 7. Saeimā.
No 2000. līdz 2002. gadam Andra Bērziņa valdībā Slakteris bija zemkopības ministrs. 2002. gadā kļuva par Tautas partijas priekšsēdētāju un tika ievēlēts 8. Saeimā. 2004. gada martā pirmoreiz kļuva par aizsardzības ministru Induļa Emša valdībā. , pēc Jaunā laika aiziešanas no Aigara Kalvīša valdības, atkārtoti ieņēma aizsardzības ministra amatu. 2006. gada oktobrī Atis Slakteris tika ievēlēts 9. Saeimā, kā arī saglabāja savu aizsardzības ministra amatu Kalvīša otrajā valdībā. Viņš kļuva par finanšu ministru Godmaņa vadītajā valdībā, bet pēc valdības krišanas 2009. gadā atjaunoja Saeimas deputāta mandātu.
Tiesības uz atbilstošu dzīves līmeni
Tiesības uz atbilstošu dzīves līmeni ir daļa no "otrās paaudzes" (ekonomiskajām, sociālajām un kultūras) cilvēktiesībām.
Tās tika deklarētas 1948. gada Vispārējās cilvēktiesību deklarācijas 25. panta 1. daļā: "Katram cilvēkam ir tiesības uz tādu dzīves līmeni, ieskaitot uzturu, apģērbu, mājokli, medicīniskos pakalpojumus un vajadzīgo sociālo apkalpošanu, kas nepieciešams viņa un viņa ģimenes veselības uzturēšanai un labklājībai" un nostiprinātas Starptautiskā pakta par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām 11. panta 1. daļā: "katra cilvēka tiesības uz viņam un viņa ģimenei atbilstošu dzīves līmeni. Tas ir nepieciešamais uzturs, apģērbs un mājoklis, un tiesības nemitīgi uzlabot dzīves apstākļus." Šīs tiesības ir noteiktas arī Konvencijas par invalīdu tiesībām 28. pantā un Konvencijas par bērna tiesībām 27. pantā.
Eiropas Sociālās hartas 4. panta 1. punkts paredz "strādājošo tiesības uz atalgojumu, kas nodrošinātu tiem un to ģimenēm pienācīgus dzīves apstākļus" (šā punkta izpildi Latvija neuzņēmās ).
Latvijā Satversmes tiesa atzīst, ka "likumdevējs noteicis, ka Latvija ir sociāli atbildīga valsts (..) Sociāli atbildīgas valsts mērķis ir sabiedrībā izlīdzināt būtiskākās sociālās atšķirības un katrai iedzīvotāju grupai nodrošināt atbilstošu dzīves standartu".
Reliktā metasekvoja
Reliktā metasekvoja (Metasequoia glyptostroboides) ir vasarzaļš pirmā lieluma skuju koks. Konstatēta ap 800 km2 platībā Ķīnā uz Hubejas un Sičuaņas provinces robežas. Ģinti kā sen izmirušu, terciālā perioda nogulumos 1941. gadā aprakstīja japāņu paleobotāniķis S.Miki, bet jau 1945. gadā šīs ģints vienīgo sugu dabā atrada un 1947. gadā aprakstīja Ķīnas botāniķi Čens un Hu. Vietējie iedzīvotāji izsenis šos kokus ir stādījuši pie tempļiem un saukuši par "ūdens lapegli", bet atšķirībā no lapeglēm rudenī skujas nokrīt kopā ar īsvasām uz kurām tās veidojušās, līdzīgi skujas met floridas purvciprese. Dažās desmitgadēs suga strauji izplatījusies un to kultivē kā apstādījumu koku visā pasaulē. Tā izrādījās ziemcietīga ne tikai Rietumeiropā, bet arī tālāk uz austrumiem, Latvijā kultivē ļoti reti, bargākās ziemās apsalst, bet labi atjaunojas.
Kapronskābe
Kapronskābe (n-heksānskābe, pentānkarbonskābe, С5Н11СООН) pieder pie piesātinātajām karbonskābēm. Kapronskābe ir bezkrāsains eļļains šķidrums ar īpatnēju aromātu, līdzīgu siera vai kazas smakai. Kapronskābes sāļus un esterus sauc par kaproātiem ( - kaza) vai heksanātiem.
Kapronskābei ir 8 struktūrizomēri:
Floridas purvciprese
Floridas purvciprese (Taxodium distichum) ir pirmā lieluma koniska auguma skuju koks ar tumši sarkanbrūnu, gareni rievainu un plēkšņainu mizu. Sakņu sistēma spēcīga, virspusēja, lieliem kokiem, sevišķi mitrās augsnēs vai pat ūdenī augot ar dobiem virszemes koniskiem vai pudeļveida izaugumiem - gaisa saknēm, kas kalpo sakņu elpošanai un kā stabilizatori nestabilā substrātā. Tāpat kā reliktajai metasekvojai rudenī skujas nokrīt kopā ar īsvasām uz kurām tās veidojušās. Savvaļā ASV dienvidaustrumu daļā — no Karolīnas un Alabamas līdz Floridai, kur aug upju krastos, mitrājos un pat purvos. Kultivē arī kā apstādījumu koku visā pasaulē, izveidotas arī dekoratīvās formas - 'Peve Minaret', 'Cascade Falls' u.c. Salaspils Nacionālā Botāniskā dārza dendrārijā var aplūkot Latvijā lielāko Floridas purvcipresi. Latvijā nelabvēlīgās ziemās var apsalt.
Kapronskābe
Izmantošana
Kapronskābes esterus lieto kā smaržvielas.
Baldriānskābe
Baldriānskābe (n-pentānskābe, butānkarbonskābe, С4Н9СООН) pieder pie piesātinātajām karbonskābēm. Baldriānskābe ir bezkrāsains šķidrums ar nepatīkamu smaku. Baldriānskābes sāļus un esterus sauc par valerātiem ( - baldriāns). Baldriānskābei ir 4 struktūrizomēri:
Atrašanās dabā
Baldriānskābe nelielā daudzumā atrodas koka etiķī, brūnogļu pārtvaices produktos, stearīnskābes un rīcineļļas oksidēšanās produktos. Tā rodas arī, baktērijām iedarbojoties uz kalcija laktātu. Izobaldriānskābi ievērojamā daudzumā satur ārstnieciskā baldriāna saknes, kā arī (esteru veidā) dažādas ēteriskās eļļas.
Iegūšana
Baldriānskābi iegūst, oksidējot n-amilspirtu. To var iegūt arī, reducējot levulīnskābi СН3–CO–СН2–СН2–COOH ar nātrija amalgamu.
Izobaldriānskābi var iegūt, destilējot baldriāna saknes ar ūdens tvaiku, vai oksidējot atbilstošo amilspirta izomēru.
Tāpat, oksidējot atbilstošo amilspirta izomēru (optiski aktīvo amilspirtu), iegūst metiletiletiķskābi.
Trimetiletiķskābi iegūst, oksidējot pinakolīnu СН3–С(СН3)2–СО–СН3.
Izmantošana
Izobaldriānskābi izmanto dažu farmaceitisku preparātu, piemēram, validola sintēzei. Izobaldriānskābes izoamilesteri lieto pārtikas rūpniecībā kā sintētisko ābolu esenci. Arī izobaldriānskābes etilesteri un allilesteri lieto kā smaržvielas.
Kepena klimata klasifikācija
Kepena klimata klasifikācija ir viena no plašāk lietotajām klimata klasifikācijas sistēmām. To pirmo reizi publiskoja vācu klimatologs Vladimirs Kepens 1884. gadā, vēlāk, 1918. un 1936. gadā koriģējot. Vēlāk ar Kepenu sadarbojās vācu klimatologs Rūdolfs Geigers, veicot tālākas izmaiņas sistēmā, tādēļ to reizēm mēdz dēvēt par Kepena—Geigera klimata klasifikācijas sistēmu.
Šī sistēma balstās uz pieņēmumu, ka klimatu vislabāk izteic dabīgā augu valsts. Tādējādi klimata joslu robežas tiek izraudzītas, paturot prātā veģetācijas īpatnības. Tajā aplūko gan vidējās gada un mēnešu temperatūras, gan nokrišņus, tai skaitā nokrišņu atšķirības dažādos gadalaikos.
Simboliskie apzīmējumi
Kepena klimata klasifikācija iedala klimatus piecās galvenajās grupās, tās savukārt — vairākos tipos un apakštipos. Katru klimata tipu apzīmē 2 līdz 4 burtu garš klimata simbols.
A Grupa: Tropiskie/megatermālie klimati
Tropiskos klimatus raksturo pastāvīgi augsta temperatūra (jūras līmenī un nelielā augstumā virs jūras līmeņa) — visos gada divpadsmit mēnešos vidējā temperatūra ir 18 °C vai augstāka. Tos iedala šādi:
Piezīme. Jēdziens asezonāls (bez gadalaikiem) attiecas uz to, ka tropu zonā nav lielu atšķirību starp dienas ilgumu un mēneša (vai atsevišķo dienu) vidējo temperatūru visa gada laikā. Tomēr arī šajās zemeslodes vietās notiek cikliskas izmaiņas gada gaitā — kaut arī tās nav tik prognozējamas kā mērenajā joslā; tās vairāk attiecas nevis uz vidējo gaisa temperatūru, bet uz izmaiņām ūdens pieejamībā — vai tas būtu lietus, miglas, augsnes vai pazemes ūdens. Augu reakcija (fenoloģiskas izmaiņas), dzīvnieku uzvedība (barošanās, migrācija, vairošanās, utt.), un cilvēku darbi (sēšana, ražas novākšana, medības, zveja, utt.) tādēļ notiek atbilstoši šiem vāji izteiktajiem gadalaikiem. Tropiskajā Dienvidamerikā un Vidusamerikā lietus gadalaiku (augstā ūdens līmeņa gadalaiku) sauc par Invierno jeb Inverno, tas var atgadīties ziemeļu puslodes vasarā; savukārt sauso gadalaiku (zemā ūdens līmeņa gadalaiku) sauc par Verano jeb Verão un tas var atgadīties ziemeļu puslodes ziemā.
B Grupa: Sausie (tuksnešu un pustuksnešu) klimati
Šiem klimatiem ir raksturīgi, ka nokrišņu daudzums ir mazāks nekā potenciālā iztvaikojamība. Šo slieksni nosaka sekojoši:
C GRUPA: Mērenie/mezotermālie klimati
Šiem klimatiem vidējā temperatūra gada siltākajos mēnešos ir virs 10 °C, un aukstākā mēneša vidējā temperatūra ir starp −3 °C un 18 °C.
Daži klimatologi, it īpaši ASV, tomēr ievēro 0 °C (nevis −3 °C) gada aukstākajā mēnesī kā robežu starp šo grupu un D grupu. Tas tiek darīts, lai dažas vietas pusalās Jaunanglijas tuvumā — galvenokārt Keipkoda (Cape Cod) — un tuvu esošās salas (Nantuketa (Nantucket) un Martas Vīnadārzs (Martha's Vineyard)) neiekļūtu Piejūras Mērenajā kategorijā (sk. zemāk); šo kategoriju pazīst arī kā Piejūras rietumu piekrastes klimatu (un izslēdzot Jaunanglijas piemērus ASV austrumkrastā) šie klimati tad tiešām ir sastopami vienīgi kontinentu rietumu piekrastēs, vismaz runājot par Ziemeļu puslodi. Šāda klasifikācijas izmaiņa arī pārveido dažas vietas ar vidēju ģeogrāfisko platumu (piemēram, daļu no Ohaijo ielejas un dažus apvidus Vidusatlantijas štatos) kā arī daļu no Āzijas piekrastes vidusdaļas no mitr subtropu uz mitru kontinentālu klimatu.
E GRUPA: Polārie klimati
Šos klimatus raksturo temperatūra zem 10 °C visus gada divpadsmit mēnešus:
Kepena—Geigera klimata klasifikācijas pasaules karte laika periodam 1951—2000
Balstoties uz nesen iegūtiem datiem no Klimata pētniecības grupas (Climatic Research Unit, CRU) Austrumanglijas Universitātē un Vispasaules Nokrišņu un Klimatoloģijas Centra (Global Precipitation Climatology Centre, GPCC) Vācijas meteoroloģiskā dienesta ietvaros, ir izveidota jauna digitāla Kepena—Geigera pasaules karte klimata klasifikācijai 20. gadsimta otrajā pusē.
Uma Tūrmane
Uma Karūna Tūrmane (en; dzimusi Bostonā, Masačūsetsā, ASV) ir amerikāņu aktrise, kura piedalījusies gan romantiskās komēdijās, gan drāmas filmās, gan zinātniskās fantastikas, gan asa sižeta filmās.
Tūrmane nozīmīgākās lomas attēlojusi Kventina Tarantīno režisētajās filmās — "Lubene" (1994), "Nogalināt Bilu 1. daļa" (2003), "Nogalināt Bilu 2" (2004), par kurām iegūtas vairākas balvas un nominācijas. Par lomu filmā "Lubene" Tūrmane tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kā labākā aktrise otrā plāna lomā. Par lomu televīzijas filmā Hysterical Blindness (2002) Tūrmane ieguva Zelta globusa balvu.
Minskas "Dinamo" (hokejs)
Minskas "Dinamo" ir hokeja komanda, kura bāzēta Minskā, Baltkrievijā.
Sākot ar 2008.-09. sezonu komanda spēlē Kontinentālajā hokeja līgā. Tiesa, pirmā sezona tai neizvērtās pārāk veiksmīga - komanda regulāro sezonu noslēdza 21. vietā, izslēgšanas kārtā neiekļūstot. 2009. gadā klubs izcīnīja Špenglera kausu.
Pirms pievienošanās KHL, klubs spēlēja Baltkrievijas Ekstralīgā, 2007. gadā izcīnot līgas čempiones titulu. Gadu iepriekš tā piekāpās vienīgi Minskas "Junost". 2005. un 2006. gadā tā izcīnījusi arī Baltkrievijas kausu.