cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sardi
Vēsture
Ahemanīdu laikā no šejienes sākās "ķēniņu ceļš", kurš veda austrumu virzienā uz Sūzām. Zaudējot galvaspilsētas statusu, Sardi saglabāja savu nozīmi kā persiešu un seleikīdu satrapijas, bet vēlāk arī kā romiešu provinces, Līdijas, galvenā pilsēta. Romieši Sardus ieguva 133. gadā pr.Kr. saskaņā ar Pergamas valdnieka Attala testamentu. Pateicoties Plutarha ziņai, mēs zinām, ka pilsoņu kara gaitā 44—42 gados Marks Jūnijs Bruts, tajā laikā Maķedonijas vietvaldis ar prokonsula impēriju, veicot tiesu, nosodīja savu pirmskara palīgu Lūciju Ocellu par sardiešu naudas piesavināšanu, tādējādi atņemot tam pilsonisko godu. 17. gadā Sardus izpostīja spēcīga zemestrīce, taču vēlāk tie tika atkal atjaunoti. Tas iedvesa pilsētā jaunu dzīvību, tās uzplaukums turpinājās arī Bizantijas laikā.
Tibērija laikā Sardos dzīvoja daudz izceļotāju no Jūdejas, kas izmantoja dažādas privilēģijas. Apustuļu laikā šeit izveidojās kristiešu kopiena, par ko liecina Jāņa Atklāsmes grāmata 3:1-5. Vēlāk Sardos bija kristiešu bīskapu sēdeklis. Viens no Sardu metropolītiem bija martīrs Eifimijs, kas cieta ikonoklasma laikā.
Sadusmotu gotu pulki Arkādija valdīšanas laikā nopostīja Sardus. Senā pilsēta galīgi iznīcināta tika Tamerlana iebrukuma laikā 1402. gadā.
Rase (cilvēku klasifikācija)
Rase ir vēsturiski izveidojusies klasifikācijas sistēma, pēc kuras cilvēkus iedala lielās grupās galvenokārt pēc ārējām fiziskajām pazīmēm, t.i., fenotipa. Parasti izdala trīs lielās rases: eiropeīdo, mongoloīdo un ekvatoriālo rasi. Vēl tiek izdalītas dažādas lielās un mazās jeb lokālās rases, kuru skaits daļai autoru sasniedz 60. Katras rases pārstāvju atšķirīgo fizisko pazīmju veidošanās notikusi pakāpeniski un ilgstoši. Mūsdienu ģenētiskie pētījumi uzrādījuši, ka stingra robeža starp rasēm vairs nav novelkama. Biologi joprojām nav vienisprātis par rases jēdziena nozīmi un tas biežāk tiek lietots sarunvalodā.
Mūsdienās vairumā zinātnisko publikāciju rase tiek uzskatīta par sociālu, nevis ģenētisku konstrukciju. Īpaši aktīvi jēdziena "rase" agrākās nozīmes publikācijās tiek noliegtas to dzimtenē ASV un Kanādā, kur rases jēdziens tiek uztverts atšķirīgi kā Eiropā vai Āzijā un daļa par "baltajiem" neuzskata valsts spāņvalodīgos iedzīvotājus. Tāpat angļu valodā reizēm izdala "īru rasi", "ebreju rasi" utt. Savukārt īpaši aktīvi pie rases jēdziena no lielajām valstīm cenšas pieturēties Krievijas un Ķīnas zinātnieki, mēreno pozīciju aizstāv eiropieši. Tiek arī norādīts, ka 20. gadsimtā aizsākušās rasu masveidīgas sajaukšanās rezultātā šis termins kā bioloģisku grupu apzīmējums arvien vairāk kļūst novecojis, jo cilvēku grupu ģenētiskās atšķirības bija sadalītas galvenokārt ģeogrāfiski. Tā kā mūsdienās nepastāv zinātniski precīza rasu klasifikācijas sistēma, ikdienā cilvēki joprojām šķiro rases pēc ārējā izskata.
Jēdziena vēsture
Termins "rase" parādās ap 17. gadsimtu. Tā, piemēram, angļu valodā tas ienācis caur Franciju (race), kur tas ienācis no Itālijas (razza) un sākotnēji norādīja uz jebkuru personu, dzīvnieku vai augu grupu, kam ir vienāda izcelsme. Biologs Kārlis Linnejs 1758. gadā cilvēci iedalīja 4 rasēs, pievienojot kā ceturto Amerikas (indiāņu) rasi. Par rasi ir sauktas arī lingvistiskās grupas, piemēram, "īru rase", "slāvu rase", "ķīniešu rase" vai "arābu rase", tomēr vēlākos laikos tas vairāk tika attiecināts uz atsevišķām ārējām pazīmēm, piem., ādas nokrāsu, matu tekstūru utt.
Jau pirms arābu Āfrikas un vēlāk eiropiešu Amerikas kolonizācijas sākuma tika meklēti iegansti, lai pamatotu dažādu rasu atšķirīgo sociālekonomisko stāvokli. Eiropā, balstoties uz citu rasu tābrīža salīdzinošo atpalicību attīstībā, tika izvirzīts pieņēmums, ka pastāv noteikta sakarība starp ārējo izskatu un garīgajām spējām. Rasu teorija kā neeiropiešu apspiešanas līdzeklis savu lielāko popularitāti ieguva līdz ar indiāņu pakļaušanu un transokeāna vergu tirdzniecības sākumu, vēlāk 19. gadsimta otrajā pusē transformējoties sociāldarvinismā un atkal atdzima 1920.—1930. gados, kad Vācijā pie varas nāca nacionālsociālisms un arī citās Rietumu zemēs populāra kļuva eigēnika — mākslīga cilvēku selekcija sugas uzlabošanai.
Eiropas rases (1930. gadu teorija)
Latviešu konversācijas vārdnīcas 18. sējumā bija dots šāds Eiropas rasu raksturojums:
Pēc J. Prīmaņa un L. Jerumas-Krastiņas antropoloģiskajiem un rasu pētījumiem Latvijas iedzīvotājus tolaik raksturoja kā Ziemeļu rases un Austrumeiropas rases mistrojumu.
Rases bioloģiskā izpratne
Vizuāla rases noteikšana pēc fenotipa ir zinātniski neprecīza, jo neievēro neredzamus bioloģiskus faktorus, kā asins grupu, un fizisko pazīmju ziņā variācijas šādu grupu iekšienē ir lielākas nekā starp grupām, kuras tiek uzskatītas par piederīgām vienai rasei. 20. gadsimta beigu ģenētiskie pētījumi rāda, ka ģenētiskās variācijas (piem., Y hromosomu līnijas) nesakrīt ar fenotipu (ārējo izskatu). Šīs ģenētiskās zināšanas vēl vairāk pastiprināja daļas zinātnieku atteikšanos no uzskata, ka pastāv bioģenētiski determinētas rases. Uzskats par rasu trūkumu rada situācijas, kad dažu valstu politiķi aicina atteikties no cīņas pret rasu diskrimināciju, jo rases neeksistējot. Tā, daļa Vācijas politiķu 2020. gadā vēlējās svītrot no Vācijas konstitūcijas aizliegto diskriminācijas faktoru saraksta vārdu "rase", lai tādējādi vājinātu uzskatu, ka rase ir bioloģiska realitāte. Taču pēc genoma izpētes jēdziena "rase" lietošana bioloģiskā nozīmē pat pieaugusi, ko daļa zinātnieku sauc par nevēlamu tendenci. Daži zinātnieki savukārt uzskata, ka "'rase' ir leģitīms taksonomisks jēdziens attiecībā uz šimpanzēm, bet nav derīgs attiecībā uz cilvēkiem". Daļa zinātnieku savukārt uzskata, ka jēdziens "rase" analoģiski citu dzīvnieku iedalījumam jāaizvieto ar vārdu "pasuga", tomēr "pasuga" apzīmē ģeogrāfiski izolētu grupu, kādas cilvēkiem mūsdienās vairs gandrīz neeksistē.
Rases jēdziena lietojums statistikā
Daudzās valstīs ar ievērojami jauktu rasu sastāvu oficiālā iedzīvotāju statistika uzrāda arī iedalījumu rasēs, taču metodika atšķiras. Piemēram, ASV iedzīvotāju cenzā ir pieņemts cilvēku dalījums pa rasēm, taču regulāri mainās gan to iedalījums, gan nosaukumi. Tā, 2020. gadā, atšķirībā no 2010. un agrākiem gadiem, vairs netika ļauts lietot kā savas rases apzīmējumu "nēģeris" (en), tikai "melnais" vai Āfrikas amerikānis", un aptaujājamie tika aicināti iedalīt sevi sīkāk pēc izcelsmes valsts. Brazīlijā oficiāli tiek lietoti vienkāršoti apzīmējumi ("melnie", "brūnie", "dzeltenie" utt.), taču statistikas biroja publikācijā norādīts, ka tas ir sociālās realitātes, nevis ģenētisks nodalījums. Lielbritānijā rases statistikā tagad tiek dēvētas par "etniskajām grupām" — "baltajiem", "Āzijas", "Āfrikas" un "Melno" vai "Karību" etnisko grupu, izdalot atsevišķi kā "pārējās" dažas tautības, piemēram, arābus.
Medicīnas statistikā nākas ievērot faktiski pastāvošo dažādu rasu dažādu uzņēmību pret konkrētām slimībām, kas saistīta ar to ģenētiskajām īpašībām, piemēram, bioloģisku rasu jēdzienu oficiālajā medicīniskajā statistikā lieto ASV.
Cilvēktiesību un citās praktiskās nozarēs jēdziens "rase" tiek saglabāts vecajā, morfoloģisko pazīmju kopuma nozīmē, iedalot rases sīkāk grupās un morfoloģiskos tipos.
Dažās valstīs ar lielu imigrantu skaitu, kā Brazīlijā, jau apmēram pusi iedzīvotāju sastāda jauktas izcelsmes cilvēki (g.k. mulati), kurus vairs nevar pieskaitīt to izcelsmes rasēm ne ģenētiski, ne pēc izskata. Tāpat ap 80% ASV iedzīvotāju ar afrikāņu izcelsmi ir arī Eiropas izcelsmes senči, tomēr pat baltās rases senču pārsvars ASV nedod pietiekamu iemeslu tikt uzskatītam par balto, kamēr pēc daudzu Latīņamerikas zemju definīcijas cilvēki ar baltās rases asiņu pārsvaru būtu baltie. Šādas atšķirības un izmaiņas rasu un to nosaukumu dažādu valstu un valodu izpratnēs noved pie daudziem pārpratumiem pie mēģinājumiem tos burtiski pārcelt citviet, tai skaitā no angļu valodas uz latviešu. Piemēram, cenšoties pielāgoties angļu valodas problēmām, Latviešu valodas aģentūras speciālisti neiesaka lietot latviski neitrālos apzīmējumus "nēģeris" vai "afroamerikānis" un to vietā ieteic lietot mūsdienās pieņemto "melnais", kas rasisma laikos tika uzskatīts par nievājošu.
Papers, Please
Papers, Please ir videospēle, kuru izveidojis datorspēļu izstrādātājs Lukass Poups. Spēle tika izdota 2013. gada 8. augustā, tā tika veidota Microsoft Windows un macOS sistēmām. Spēle saņēma pozitīvus kritiķu un lietotāju vērtējumus un tika nominēta vairākām balvām. Spēle ļauj kļūt par muitas darbinieku un pārbaudīt iebraucēju dokumentus izdomātā komunistiskā valstī Arstotzka 1982. gadā. Spēlētājam robežkontrolpunktā ir tiesības atļaut cilvēkam iebraukt valstī, ja dokumenti ir kārtībā. Ja dokumentos ir neprecizitāte, var atteikt personai iebraukt vai aizturēt ar mērķi noķert dažādus likumpārkāpējus. Spēlei ir iespējami 20 beigu scenāriji.
Francis I Stefans
Francis I Stefans (de, fr, it; dzimis, miris ) bija Svētās Romas impērijas ķeizars no 1745. gada līdz savai nāvei 1765. gadā.
Dēbelne
Dēbelne ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Freibergas Muldes upes.
Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
No 1892. līdz 1926. gadam pilsētā funkcionēja zirgu tramvajs. Kopš 2007. gada zirgu tramvaja kustība ir atjaunota.
Cilvēki
Dēbelne ir gleznotāja Eriha Hekela (Erich Heckel, 1883-1970) dzimtā pilsēta.
Skynet 5D
Skynet 5D ir Apvienotās Karalistes militārais sakaru pavadonis, ceturtais no Skynet 5 sērijas. Tas palaists 2012. gada decembrī. Pavadonis paredzēts sakaru nodrošināšanai Britu bruņotajiem spēkiem un NATO. To apkalpo Paradigm Secure Communications kopā ar Apvienotās Karalistes Aizsardzības ministriju.
Kosmisko aparātu izgatavojis Francijas uzņēmums Astrium. Skynet 5D būvēts uz platformas Eurostar 3000S bāzes. Tam ir UHF un X joslas raidītāji. Izmēri saliktā stāvoklī: 4,5 × 2,9 × 3,7 m.
Skynet 5D tika palaists 21:49 UTC ar nesējraķeti Ariane 5ECA (lidojums VA-211) no Gviānas kosmiskā centra kopā ar sakaru pavadoni Mexsat Bicentenario. No dzinējbloka Skynet 5D atdalījās 22:16 UTC.
Ģeostacionāro orbītu 28. decembrī tas sasniedza ar saviem dzinējiem. Tas izvietots punktā 25° austrumu garuma.
Sergejs Staniševs
Sergejs Staniševs (bg; dzimis ) ir Bulgārijas un ES politiķis.
Dzimis PSRS, bijis PSRS, vēlāk (līdz 1995. gadam) - Krievijas pilsonis. No 1995. gada darbojās sociāldemokrātiskās Bulgārijas Sociālistiskās partijas darbā, no 2001. līdz 2014. gadam bija tās līderis. 2005. gada parlamenta vēlēšanās partija ieguva visvairāK (31,0%) balsu un 82 (no 240) deputātu vietu, bet Sergejs Staniševs kļuva par valsts premjerministru. Staniševa valdības laikā Bulgārija iestājās Eiropas Savienībā. 2009. gada vēlēšanās uzvarēja labēji centriskā partija GERB un Staniševs premjera amatu zaudēja. 2011. gadā kļuva par Eiropas Sociāldemokrātiskās partijas - Eiropas sociāldemokrātisko partiju jumta organizācijas, vadītāju. No 2014. gada - Eiroparlamenta deputāts.
1984. gada Eirovīzijas dziesmu konkurss
29. Starptautiskais Eirovīzijas dziesmu konkurss norisinājās Grand Theatre arēnā, Luksemburgas pilsētā, Luksemburgā 1984. gada 5. maijā.
Mirusī zona
Filma ir par skolotāju Džoniju Smitu (Volkens), kurš, atmostoties no komas, atklāj, ka viņam piemīt spēja redzēt cilvēku pagātni, tagadni un nākotni.
Villaine
Villaine ir taisnstūra nešūta plecu sega no vilnas vai lina auduma, latviešu un lībiešu tautastērpa sastāvdaļa. Arheoloģiskie materiāli liecina, ka villaines valkātas ļoti sen, bet tiešie atradumi ir no 7. gadsimta. Etnogrāfiskā tautas tērpa villaines var būt rotātas ar izšuvumiem un celiem, var būt bez rotājumiem. Arheoloģiskā tautas tērpa villaines greznotas ar metāla gredzentiņiem un spirālītēm. Pēc krāsas villaines var būt balta, zila, zaļa, pelēka vai rūtaina, atkarībā no novada un laika posma. Tradicionāli pie latviešu tautastērpa villaini sedz pāri abiem pleciem. Izņēmums ir Dienvidkurzeme, kur Rucavā tās nēsāja uz vienas rokas, Nīcā un Bārtā sasprauda uz viena pleca.
Nosaukumi
Villaines dažādos Latvijas novados dēvē atšķirīgi.
Mitoloģijā
Latviešu mitoloģijā villaine tiek uzskatīta par debesu simbolu, kas, iespējams, savulaik varētu būt bijusi zvaigznāju karte, bet villaines aušana un segšana ir simboliskas kosmogoniskas darbības. Ar villaines segšanu piešķir svētību un auglību. Villaines minētas arī kā Saules pūra obligāta sastāvdaļa, bet gadskārtu tautasdziesmās apdziedāta Māra un Saule, kas kokiem uzsedz zaļas villaines un Dievs, kas pār sētu un druvām sedz savu pelēko vai sudraba mēteli. Savukārt villaines paklāšana tautasdziesmās minēta saistībā ar sudrabiņa piebiršanu, kas varētu būt bijusi lūgšana debesu dievībām pēc nokrišņiem (piemēram, lietus vai sniega) vai pelnu ziedojums.
Pērtiķu planētas sākotne
"Pērtiķu planētas sākotne" (en) ir 2011. gada zinātniskās fantastikas filma, kas balstīta uz franču rakstnieka Pjēra Būla romānu "Pērtiķu planēta". Filmas režisors ir Rūperts Vaits, galvenās lomas atveido Džeimss Franko, Frida Pinto, Džons Litgovs, Braians Kokss, Toms Feltons un Endijs Serkiss.
Filmas pirmizrāde notika 2011. gada 5. augustā, 2014. gadā tika izdots filmas turpinājums "Pērtiķu planētas atmoda". Šī ir septītā filma "Pērtiķu planētas" filmu sērijā.
Filma tika nominēta 84. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākie vizuālie efekti", kur tā zaudēja filmai "Hugo".
Sižets
Filma stāsta par zinātnieku Vilu Rodmenu, kurš izstrādājis vīrusu ALZ-112 – zāles pret Alcheimera slimību. Vils izmēģina vīrusa darbību uz pērtiķi vārdā Cēzars. ALZ-112 darbojas veiksmīgi un paaugstina Cēzara intelekta līmeni, Vils dod zāles savam tēvam Čārlzam, kuram ir Alcheimera slimība. Pēc dažiem gadiem Čārlza slimība mutējusi un kļuvusi stiprāka par zālēm, Vils sāk izstrādāt jaunu vīrusa formulu (ALZ-113).
Pa šo laiku Cēzars, aizstāvot Čārlzu, uzbruka cilvēkam un tika aizvests uz dzīvnieku patversmi, kur satika citus pērtiķus, kuru intelekts bija krietni zemāks. Cēzars kļuva par barvedi un nozaga Vila zāles, ar kuru palīdzību paaugstināja patversmes pērtiķu intelekta līmeni. Pērtiķi sarīkoja dumpi Sanfrancisko ielās un pāri Zelta vārtu tiltam aizbēga uz rezervātu.
Vēlāk izrādījās, ka ALZ-113 vīrusa ietekme uz cilvēkiem ir nāvējoša. Vīruss izrāvās brīvībā, nogalinot gandrīz visu cilvēci.
Srdžans Dimitrovs
Srdžans Dimitrovs (sr; dzimis ) ir Serbijas futbolists, pussargs. Kopš 2020. gada spēlē Nemzeti Bajnokság I līgas klubā MTK Budapest.
Eiropeīdā rase
Eiropeīdā jeb Eirāzijas rase saskaņā ar agrāk vispārpieņemto, bet mūsdienās novecojušo rasu teoriju ir viena no trim lielajām cilvēku rasēm. Tā ir izplatīta starp pamatiedzīvotājiem Eiropā, Ziemeļāfrikā, Somālijas pussalā, Āzijas rietumos, centrālajā daļā un dienvidos, kā arī starp imigrantiem Amerikā, Austrālijā, Okeānijā un Dienvidāfrikā.
Īpašības
Eiropeīdo rasi raksturoja kā tādu, kuras pārstāvjiem ir raksturīga relatīvi gaiša āda, gaiša matu krāsa, gaiša acu krāsa, šaurs un stipri izvirzīts deguns, liels vai vidējs augums, plānas lūpas.
Faktiskās ārējās fiziskās īpašības grupas iekšienē nav viendabīgas. Turklāt mūsdienu ģenētiskie pētījumi rāda, ka daudzas citas iezīmes, kā dažādas gēnu haplogrupas, grupējas pilnīgi neatkarīgi no ārējām pazīmēm.
Klasifikācija
Padomju antropoloģija eiropeīdo rasi iedalīja divos galvenajos zaros pēc ārējām pazīmēm, starp šiem zariem minot pārejas formas. Kā galvenie eiropeīdās rases zari bija minēti ziemeļu zars — Atlantijas-Baltijas rase un Baltās jūras-Baltijas rase, kuru pārejas formas ir Alpu rase un Viduseiropas rase, un dienvidu zars — Balkānu-Kaukāza rase, armenoīdā rase, Pamira-Fergānas rase, Vidusjūras rase un indomediterānā rase. Dažkārt izšķīra atsevišķu lapoīdo rasi.
Austrumāfrikas slaidkājis
Austrumāfrikas slaidkājis (Pedetes surdaster) ir viena no divām slaidkāju dzimtas (Pedetidae) mūsdienās dzīvojošām grauzēju sugām. Sastopams salīdzinoši nelielā apgabalā Āfrikas austrumos.
Izplatība
Austrumāfrikas slaidkājis izplatīts Kenijas centrālajā un dienvidu daļā un Tanzānijas lielākajā daļā. Vienu reizi slaidkājis novērots Ugandā Kenijas pierobežā. Sastopams no jūras līmeņa līdz 2000 m virs jūras līmeņa. Mājo sausās, smilšainās vietās un izžuvušu ezeru pludmalēs.
Izskats un īpašības
Austrumāfrikas slaidkājis ir apmēram truša lielumā. Ārēji atgādina nelielu ķenguru ar lielām acīm, garām ausīm un ļoti garu asti, kas palīdz turēt līdzsvaru. Priekškājas ir ļoti īsas, bet pakaļkājas garas un spēcīgas. Pārvietojas līdzīgi kā ķengurs, lecot uz pakaļkājām, priekšķepas cieši piespiežot pie krūtīm. Lēcienā slaidkājis palecas līdz 2 m augstumam. Ķermeņa garums (bez astes) 35—43 cm, astes garums 34—49 cm, svars 3—4 kg.
Kažoka matojums mugurpusē brūns, astes gals melns, pavēdere gandrīz balta. Priekšķepām gari, asi nagi, kas piemēroti zemes rakšanai, bet pakaļkājām nagi plati, piemēroti pēdas atbalstam.
Uzvedība
Austrumāfrikas slaidkājis ir aktīvs nakts laikā, gaišo diennakts laiku pavada pašu raktā alā zem zemes. Uzturas nelielās grupās, kurās ir 30—40 īpatņi. Barojas ar dažādiem augiem, to saknēm un augļiem. Retos gadījumos barojas arī ar kukaiņiem. Barošanās laikā uzturas alas tuvumā, bet tās bieži maina — vienā un tajā pašā alā uzturoties ne ilgāk par dažām dienām.
Kosmonautikas diena
Kosmonautikas diena (ru) ir Krievijā un vairākās citās pēcpadomju valstīs atzīmējama diena. To atzīmē katra gada 12. aprīlī par godu pasaulē pirmajam cilvēka lidojumam kosmosā, kas notika 1961. gada 12. aprīlī, kad padomju kosmonauts Jurijs Gagarins no Baikonuras kosmodroma ar Vostok-1 kosmisko kuģi veica 1 stundas un 48 minūšu garu apriņķojumu ap Zemi.
Austrumāfrikas slaidkājis
Vairošanās
Austrumāfrikas slaidkājim ir ļoti lēns populācijas atražošanās ātrums. Parasti piedzimst viens mazulis un tikai 1% ir dvīņi. Slaidkājiem nav raksturīga noteikta vairošanās sezona un mazuļi dzimst jebkurā gada periodā. Kopumā mātītei gadā ir 1—3 mazuļu metieni. Grūsnības periods ir apmēram 80 dienas, arī ar pienu mātīte mazuļus zīda apmēram 80 dienas. Piedzimstot mazuļi ir labi attīstīti ar pūkainu kažociņu. Jau pēc dažām dienām tie kļūst aktīvi. Tēviņi dzimumbriedumu sasniedz gada vecumā, mātītes 1—2 gados.
Gojasas federālā universitāte
Gojasas federālā universitāte (, UFG) ir universitāte, kas atrodas Brazīlijas pilsētā Gojanijā.
Universitāte dibināta, apvienojot pirms tam divas eksistējošas koledžas.
Flēa
Flēa ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī Cšopavas un Flēas upju sateces vietā.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1399. gadā.
Hulki
Živanildu Vieira di Souza (dzimis Kampinagrandi), plašāk pazīstams kā Hulki jeb Halks  ir brazīliešu futbola malējais pussargs, kas šobrīd spēlē Brazīlijas A sērijas klubā Belu Orizonti "Atletico Mineiro" un Brazīlijas izlasē.
Klubu karjera
Profesionālo karjeru Hulki uzsāka Vitória komandā, un tā viņu izīrēja Japānas augstākās līgas klubam Kavasaki "Frontale", kas pēc dažiem mēnešiem viņu nopirka un izīrēja 2. divīzijas klubam Saporo "Consadole", kurā viņš aizvadīja 2006. gada sezonu un guva 25 vārtus 38 spēlēs - par vienu mazāk kā līgas rezultatīvākais spēlētājs. 2007. gada sezonā Hulki izīrēja uz citu 2. divīzijas klubu Tokijas "Verdy", kura sastāvā guva 37 vārtus 42 spēlēs, kļūstot par līgas rezultatīvāko spēlētāju. 2008. gada sezonu viņš sāka Frontale, tomēr sezonas gaitā pārgāja uz Verdy.
2008. gadā Hulki pārcēlās uz Portugāles Premjerlīgas klubu Porto, jau pirmās sezonas laikā iekļūstot komandas pamatsastāvā un UEFA viņu izvēlējās kā vienu no 10 futbola "uzlecošajām zvaigznēm". 2009. gada augustā viņš pagarināja līgumu ar Porto līdz 2014. gada Jūnijam.
2009. gada decembrī Hulki saņēma četru mēnešu diskvalifikāciju vietējos turnīros, ko gan vēlāk samazināja līdz 4 spēlēm un viņš atgriezās laukumā.
2010-11. gada sezonā Porto ar Hulki sastāvā uzvarēja 4 oficiālajos turnīros, ieskaitot Portugāles Premjerlīgu un Eiropas līgu, viņam gūstot 36 vārtus 53 spēlēs. Kopā Porto pavadītajā laikā viņš trīs reizes kļuva par Portugāles čempionu.
Hulki pārgāja uz Krievijas Premjerlīgas klubu FK Zenit Sanktpēterburga, kas viņa bijušajam klubam samaksāja 40 miljonus eiro, lai gan sākumā runāja, ka summa bija 60 miljoni. Pirmos vārtus Zenit sastāvā Hulki guva tikai savā otrajā oficiālajā spēlē.
Hulki paziņoja, ka grib pamest klubu Janvāri, tomēr pēc FIFA noteikumiem spēlētājs var spēlēt ne vairāk kā divos klubos vienas sezonas laikā. Vēlāk gan Hulki vienojās ar kluba vadību un situācija atrisinājās un viņš palika klubā.
Izlases karjera
Brazīlijas izlasē Hulki debitēja pārbaudes spēlē pret Angliju. Pirmos divus vārtus izlases rindās viņš guva pret Dāniju.
Hulki tika iekļauts Brazīlijas izlases sastāvā 2013. gada FIFA Konfederāciju kausā, izejot starta sastāvā visās spēlēs, kopā ar izlasi iegūstot šo trofeju.
Sasniegumi
Porto
Zenit
Shanghai SIPG
Brazīlija
Individuālie sasniegumi
Oktāvs Galiss
Luijs Ādolfs Oktāvs Galiss (fr; dzimis, miris ) bija franču jātnieks un riteņbraucējs. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja jāšanas pasta piegāžu sacensībās. Diemžēl viņa iegūtais rezultāts šajā disciplīnā nav zināms.
Daiļslidošana 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs
Daiļslidošana 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs norisinājās Kanninas ledus arēnā. Sacensības norisinājās no 2018. gada 9. līdz 23. februārim. Tika sadalīti 5 medaļu komplekti. No Latvijas olimpiskajās spēlēs šajā sporta veidā startēja divi sportisti: Deniss Vasiļjevs un Diāna Ņikitina.
Kalendārs
Visi laiki ir pēc Dienvidkorejas laika (UTC+9).
Kvalifikācija
Olimpiskajām spēlēm kvalificējušos sportistu skaits no katras konkrētās valsts bija zināms, kad beidzās 2017. gada Pasaules čempionāts daiļslidošanā. Latvija ieguva divas biļetes uz šīm spēlēm. No Latvijas startēja Deniss Vasiļjevs un Diāna Ņikitina.
Sergejs Kaļiņins
Sergejs Kaļiņins (ru, dzimis ) ir krievu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2020) Kaļiņins pārstāv KHL komandu Čeļabinskas "Traktor".
Spēlētāja karjera
Iepriekš Kaļiņins ir spēlējis Omskas "Avangard", Sanktpēterburgas SKA un Maskavas CSKA, AHL komandā Toronto "Marlies" un NHL komandā Ņūdžersijas "Devils".
Krievijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis divos Pasaules čempionātos un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.
Zolotonoša
Vēsture
Apdzīvotā vieta vēstures avotos pirmoreiz minēta 1576. gadā, kad to pavēlējis dibināt Volīnijas kņazs Bogušs Koreckis. Jau no 1616. gada zināma kā gadatirgu pilsēta tirdzniecības ceļu krustojumā. 1635. gadā Zolotonošai piešķirtas Magdeburgas tiesības, kopš 1648. gada — kazaku sotņas centrs, bet kopš 1781. gada pilsēta Kijevas vietvaldībā (vēlāk — Mazkrievijas un Poltavas guberņās). 1912. gadā savienota ar dzelzceļa līniju Bahmača—Odesa.
Cilvēki
Zolotonoša ir šahista Isāka Boļeslavska (Исаак Ефремович Болеславский, 1919 – 1977) un cionista Bēra Borohova (Дов-Бер Борохов, 1881 – 1917) dzimtā pilsēta.
Ekvatoriālā rase
Ekvatoriālā jeb negroaustraloīdā rase, arī negroīdā rase, ir viena no trim lielajām cilvēku rasēm. Tā ir izplatīta Subsahāras Āfrikā, Okeānijā, Austrālijā.
Limbaha-Oberfrona
Limbaha-Oberfrona ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.
Vēsture
Pilsēta nodibināta 1950. gadā, apvienojot Limbahu un Oberfronu. VDR laikos Limbaha-Oberfrona bija ievērojams rūpniecības centrs.
Ekonomika
Pilsētā atrodas kompānijas Siemens VDO autokomponenšu rūpnīca.
Mena (pilsēta)
Mena (uk) ir pilsēta Ukrainas ziemeļaustrumu daļā, Čerņihivas apgabala centrālajā daļā, Menas rajona centrs.
Vēsture
Rakstos zināma no 1408. gada kā apdzīvotā vieta Lietuvas lielkņaziastē, pēc Ļubļinas ūnijas - Žečpospolitā. 17. gadsimtā Menai bija piešķirtas Magdeburgas tiesības. Pēc Bohdana Hmeļnicka sacelšanās iekļāvās Hetmanščinā, kas bija Krievijas autonoms apgabals. Pēc Oktobra revolūcijas ietilpa Ukrainas PSR. 1966. gadā Menai tika piešķirtas pilsētas tiesības. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas sastāvā.
Latviešu zīmju valoda
Latviešu zīmju valoda ir zīmju valoda, ko ikdienā lieto nedzirdīgi un vājdzirdīgi cilvēki lielākoties Latvijā, kā svešvalodu — arī viņu draugi un ģimenes locekļi. Tā atdalījusies no franču zīmju valodas aptuveni 1806. gadā.
Daktilo zīmju alfabēts
Latviešu zīmju valodā ir zīmes latviešu alfabēta burtiem. Šīs zīmes tiek izmantotas mijiedarbībā ar latviešu valodu (un arī citām). Piemēram, tās izmanto, lai parādītu kādu latviešu valodas vārdu, kura tulkojums zīmju valodā kādam no runātājiem nav zināms.
Diakritiskās zīmes
Attēlojot burtus ar diakritiskajām zīmēm, daktilo zīmju alfabētā izmanto to pašu zīmi, kas burtam bez diakritikas, bet papildina to ar kustību. Burtus ar garumzīmēm attēlo, rādot atbilstošā patskaņa zīmi un veicot horizontālu kustību uz sānu prom no sevis (citās zīmju valodās, piemēram, amerikāņu zīmju valodā tādā veidā mēdz rādīt burta atkārtojumu). Burtus ar mīkstinājuma zīmēm rāda, izmantojot atbilstošo līdzskani un roku kustinot pa loku, kura izvietojums telpā atšķiras dažādiem burtiem.
Jaunzēlandes dolārs
Januzēlandes dolārs saīsināti NZD vai NZ$, neformāli saukts par kivi (kura attēls ir uz viena dolāra monētas) ir legāla valūta Jaunzēlandē, Kuka salās, Niuē, Rosa teritorijā, Tokelau un Pitkērnā.
Vēsture
19. un 20. gadsimta sākumā Jaunzēlande kā Britu impērijas daļa izmantoja Lielbritānijas naudu. 1933. gadā Jaunzēlande izlaida savas pirmās monētas, saglabājot britu sistēmu — mārciņas, šiliņus un pensus. Vienu monētu pusi rotāja vietējie putni, kamēr otrā pusē bija Lielbritānijas monarha attēls. 1934. gadā nodibina Jaunzēlandes Rezerves banku, kas sāk izlaist vietējās banknotes.
100 centos dalīto dolāru ieviesa 1967.gadā, kad tas aizvietoja Jaunzēlandes mārciņu. Sākotnēji valūtas kurss bija piesaistīts ASV dolāra kursam, bet 1985. gada martā kursu atbrīvoja.
Kopš 1999. gada banknošu ražošanā izmanto polimērus, kas naudu padara grūtāk viltojamu, kā arī paildzina tās dzīvi. Pašlaik lietošanā ir 5, 10, 20, 50 un 100 dolāru banknotes, kā arī 10, 20, 50 centu un 1 un 2 dolāru monētas.
Oskars Fantenbergs
Oskars Fantenbergs (sv, dzimis ) ir zviedru hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2020) Fantenbergs pārstāv KHL komandu Sanktpēterburgas SKA.
Spēlētāja karjera
Iepriekš Fantenbergs ir spēlējis Zviedrijas hokeja līgas komandās HV71 un Frölunda HC un KHL komandā HK Soči. Laika posmā no 2017. līdz 2020. gadam Fantenbergs spēlēja Ziemeļamerikā, kur Losandželosas "Kings", Vankūveras "Canucks" un Kalgari "Flames" rindās kopumā aizvadīja 124 spēles Nacionālajā hokeja līgā.
Zviedrijas hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2016. gada Pasaules čempionātā.
Mērane
Mērane ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Cvikavas apriņķī.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1174. gadā. Vēsturisks tekstilrūpniecības centrs.
2016.—2017. gada Anglijas futbola Premjerlīgas sezona
Par Premjerlīgas čempioniem piekto reizi kļuva Chelsea futbolisti. Kopumā klubam tas bija sestais Anglijas čempionu tituls. Par sezonas rezultatīvāko spēlētāju kļuva Tottenham Hotspur uzbrucējs Harijs Keins, kurš guva 29 vārtus.
Hat-trick
4Spēlētājs guvis četrus vārtus
Šarls Ežēns de Voss
Viņš 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs startēja jāšanas pasta piegāžu sacensībās. Diemžēl viņa iegūtais rezultāts šajā disciplīnā nav zināms.
Sara Dosjo
Sara Dosjo (ja; dzimusi ) ir japāņu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu čempione.
Biogrāfija
Sara dzimusi 1994. gadā. 2011. gadā viņa kļuva par junioru pasaules čempioni. 2013. gadā viņa ieguva Pasaules čempionāta bronzas medaļu. 2014. gadā viņa kļuva par Āzijas čempioni un pasaules čempionātā ieguva sudraba medaļu. 2015. gadā viņa atkal ieguva pasaules čempionāta bronzas medaļu.
2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro svara kategorijas līdz 69 kg finālā Sara Dosjo uzvarēja Krievijas cīkstoni Natāliju Vorobjovu un kļuva par olimpisko čempioni.
Frankenberga (Saksija)
Frankenberga ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī pie Cšopavas upes.
Cilvēki
Frankenburga ir futbolista Pēra Klūges (Peer Kluge, 1980) dzimtā pilsēta
Rīdzenes sarunas
Rīdzenes sarunas ir viesnīcā „Rīdzene” notikušās Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja (KNAB) noklausītās un 2017. gada jūnijā žurnāla Ir publiskotās sarunas starp tā saucamajiem oligarhiem — Aivaru Lembergu, Andri Šķēli, Aināru Šleseru — un citiem ietekmīgiem Latvijas politiķiem un ierēdņiem — Jāni Dūklavu, Mārtiņu Bondaru, Jāni Urbanoviču, Andri Ameriku u.c. Sarunas ierakstītas laikā no 2009. līdz 2011. gadam.
Sabiedrības reakcija
Partija „Progresīvie” aicināja sabiedrību uz mītiņu 13. jūlijā plkst. 8.30 pretī Ģenerālprokuratūrai, kurā prasīja ģenerālprokurora Ērika Kalnmeiera atkāpšanos, bet „Jaunā konservatīvā partija” (JKP) plkst. 18.00 uz mītiņu pie Rīgas pils, aicinot uz aktīvāku Valsts prezidenta Raimonda Vējoņa darbību. Uz pirmo mītiņu ieradās nepilns simts cilvēku. Vakara mītiņā pulcējās vairāki simti cilvēku, izsvilpjot prezidentu. JKP organizētās tautas sapulces manifestu parakstīja ap 1200 dalībnieku.
Biedrība „Sabiedrība par atklātību – Delna” publiskoja paziņojumu, kurā aicināja sarunās iesaistītos tā brīža ministrus — zemkopības ministru Jāni Dūklavu un satiksmes ministru Uldi Auguli atkāpties no amata.
Parlamentārās izmeklēšanas komisijas izveide
Saeimā tika izveidota parlamentārās izmeklēšanas komisija, kuras sastāvā bija Andrejs Judins (Vienotība), Ritvars Jansons (Nacionālā apvienība), Ainārs Mežulis (ZZS), Igors Pimenovs (Saskaņa), Mārtiņš Šics (Latvijas Reģionu apvienība), Inguna Sudraba (No sirds Latvijai). Par komisijas vadītāju tika izvēlēta I. Sudraba, kas izraisīja sabiedrības neapmierinātību, jo pati Sudraba bija minēta vairākos no publicētajiem ierakstiem. 2018. gada janvārī komisija publicēja izmeklēšanas gala ziņojumu, kurš sabiedrībā un atsevišķiem komisijas locekļiem izraisīja neapmierinātību. Protestējot pret parlamentārās izmeklēšanas darba rezultātiem, komisijas izveides iniciators Andrejs Judins gala ziņojumam pievienoja savas atsevišķās domas.
Liks Besons
Liks Besons (fr,, dzimis ) ir Francijas kinorežisors, kinoproducents un scenārists. Viņa ievērojamākie darbi ir zinātniskās fantastikas kinofilmas "Piektais elements" (1997) un "Lūsija" (2014). Par kinofilmas "Piektais elements" uzņemšanu Liks Besons 1997. gadā ieguva Cēzara balvu kā labākais kinorežisors un labākais Francijas kinorežisors. Šai balvai viņš ir pretendējis arī kā kinofilmu Léon (1994) un "Žanna d'Arka" (1999) kinorežisors.
Luiss Gustavu
Luiss Gustavu Diass (pt, dzimis ) ir Brazīlijas futbolists, spēlē pussarga pozīcijā, bijis Brazīlijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2022. gada Gustavu pārstāv Saūda Arābijas komandu Al Nassr.
Savas karjeras sākumā pārstāvējis vairākas Brazīlijas komandas. 2007. gadā pievienojies Vācijas komandai 1899 Hoffenheim. Vēlāk pārstāvējis arī Bayern Munich un VfL Wolfsburg. Ar Bayern Munich komandu 2013. gadā uzvarējis Vācijas Bundeslīgā un UEFA Čempionu līgā. No 2017. līdz 2019. gadam spēlējis Ligue 1 komandai Marseille.
Sasniegumi
VfL Wolfsburg
Brazīlija
Brača
<mapframe text="Brača" width=290 height=290 zoom=9 > { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "ids": "Q922" } Brača (hr) ir Horvātijas sala uz dienvidiem no Splitas, ar Hvaras salu dienvidos un Šoltu rietumos. No cietzemes to atdala Bračas kanāls. Pēc teritorijas trešā lielākā Horvātijas sala. Salā esošais 780 metrus augstais Vidovas kalns ir augstākā virsotne Adrijas jūras salās. Salas lielākā apdzīvotā vieta - Supetaras pilsēta. Attīstīts tūrisms.
H-101
H-101 (ru) ir Krievijas Federācijas Bruņoto spēku tāla darbības rādiusa spārnotās raķetes gaiss-zeme, kas izstrādātas no 1995. līdz 2013. gadam, balstoties uz agrāk izstrādātajām spārnotajām raķetēm H-55 (Х-55). H-101 raķetes var palaist no virsskaņas stratēģiskajiem bumbvedējiem Tu-160 vai turbopropelleru bumbvedējiem Тu-95MS.
Krievija tās izmantoja gan Sīrijas pilsoņu karā, gan arī Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā Ukrainā.
Bernulli likums
Bernulli likums ir fizikas likums hidrodinamikā, kas atspoguļo fluīda (šķidruma vai gāzes) ātruma, statiskā spiediena un potenciālās enerģijas savstarpējo saistību. Tas nosaka, ka kāds no šiem lielumiem var palielināties tikai tad, ja kāds cits no tiem samazinās. Princips nosaukts Dāniela Bernulli vārdā, kurš to publicēja savā grāmatā Hydrodynamica 1738. gadā. Lai arī Bernulli pirmais izsprieda, ka, palielinoties plūsmas ātrumam, samazinās spiediens, Bernulli vienādojumu mūsdienu formā pirmais ieguva Leonards Eilers 1752. gadā. Šis likums ir piemērojams tikai izentropiskām (adiabātiskām un atgriezeniskām) plūsmām — tādām, kurās neatgriezeniski procesi un enerģijas apmaiņa ar ārējo vidi rada gana nelielu iespaidu, lai to neņemtu vērā.
Bernulli vienādojums nesaspiežamām plūsmām
Lielākajā daļā šķidrumu un gāzu plūsmu ar mazu Maha skaitli fluīda blīvumu var uzskatīt par konstantu neatkarīgi no spiediena atšķirībām plūsmā. Tāpēc šķidrumu šādās plūsmās var uzskatīt par nesaspiežamu, un šīs plūsmas sauc par nesaspiežamām plūsmām. Bieži Bernulli vienādojumu patvaļīgam nesaspiežamas plūsmas punktam raksta šādā formā:
,
kur:
Dinamiskais spiediens
Dinamiskais spiediens ir kustīga šķidruma spiediena palielināšanās, salīdzinot ar tā statisko vērtību kustības dēļ.
Bernulli likums
Bernulli vienādojums nesaspiežamām plūsmām
Vienādojuma konstantā labās puses vērtība ir atkarīga tikai no izvēlētās plūsmas un ir tā pati jebkuram plūsmas punktam. Savukārt lielumu v, h un p vērtības var būt atšķirīgas dažādos šīs plūsmas punktos.
Dinamiskais spiediens
kur izmantojam SI sistēmu:
Fiziskālais apraksts
Dinamiskais spiediens ir kinētiskā enerģija šķidruma daļiņas tilpuma vienībā. Dinamiskais spiediens faktiski ir viens no Bernulli vienādojuma noteikumiem, ko var atvasināt no enerģijas saglabāšanas esošajam šķidrumam kustībā. Vienkāršotos gadījumos dinamiskais spiediens ir vienāds ar starpību starp stagnācijas spiedienu un statisko spiedienu.
Bernulli likums
Bernulli vienādojuma izvedums
Spiediena p_2radītā spēka attēlotais virziens ir maldinošs. Aplūkojot plūsmu, kas no pirmā punkta ieplūst vietā, kur ir p_2, būtu jāattēlo pretējais — ka spiediens rada spēku pretēji ieplūstošās plūsmas virzienam|alt=]] Bernulli vienādojumu nesaspiežamām plūsmām var iegūt, izmantojot enerģijas nezūdamības likumu. Mehāniskās enerģijas izmaiņu noteiktā laika posmā \Delta t rada spiedienu p_1 un p_2 veiktais darbs, t.i.
Dinamiskais spiediens
Izmantošana
Dinamiskais spiediens, kopā ar statisko spiedienu un paaugstināto spiedienu, tiek izmantots Bernulli principā kā enerģijas bilance slēgtā sistēmā. Šie trīs nosacījumi tiek izmantoti, lai definētu nesaspiežama šķidruma, kam ir konstants blīvums, stāvokli slēgtā sistēmā.
Bernulli likums
Bernulli vienādojuma izvedums
,
kur \Delta W_i — spiediena p_ipadarītais darbs laikā \Delta t.
Nesaspiežamas plūsmas gadījumā laika sprīdī \Delta t caurulē ieplūst tikpat liels šķidruma daudzums, cik izplūst pa otru galu. Apzīmēsim šī šķidruma masu ar \Delta m un tilpumu ar \Delta V.
Šķidruma kinētiskās un potenciālās enerģijas starpības iegūstam, no beigu enerģijas atņemot sākotnējo:
.
Spiediens ir spēka virsmai perpendikulārās komponentes attiecība pret laukumu, uz kuru šis spēks darbojas:. No spiediena nemainības stacionāras plūsmas noteiktā punktā izriet, ka arī spēka virsmai normālā (perpendikulārā) komponente tur ir nemainīga. Laukums A izraudzīts tā, ka plūsmas pārvietojums s ir tai perpendikulārs, tātad kolineārs spēkam F_\perp. Darbu tad varam atrast kā spēka un pārvietojuma reizinājumu.
Vienādojumā saliekot uzieto, iegūstam (ievērojiet, ka otrā spiediena veiktais darbs ir negatīvs, jo šis spiediens darbojas pretim plūsmai):
Jānis Ostrovs
Jānis Ostrovs (1896—1966) bija latviešu strēlnieks, vēlāk Latvijas PSR sabiedriskais darbinieks, padomju nomenklatūras loceklis. Latvijas PSR ārlietu ministrs (1950—1959).
Dzīvesgājums
Dzimis 1896. gada 24. septembrī Lejasciema pagastā Pētera Ostrova ģimenē. Kā latviešu strēlnieks piedalījās Pirmā pasaules kara kaujās, 1917. gadā iesaistījās Latvijas sociāldemokrātijas organizācijā, pēc 1919. gada bija sarkano partizānu komandieris Vidzemes mežos, darbojās Latvijas Komunistiskās partijas (LKP) Ārzemju birojā (1920—1922). Vēlāk dzīvoja Krievijas PFSR, bija čekas darbinieks, mācījās Rietumtautu komunistiskajā universitātē Maskavā (1923—1925), bija šīs universitātes docētājs (1925—1936). Otrā pasaules kara laikā bija Taškentas augstskolu docētājs.
1944. gadā atgriezās Latvijā, bija LKP CK nodaļas vadītāja vietnieks (1944—1945), LKP Rīgas pilsētas sekretārs (1947—1948). 1947. gadā Ostrovu iecēla par LPSR Ministru padomes priekšsēdētāja vietnieku (1947—1953), 1950. gadā arī par Latvijas PSR Ārlietu ministru (1950—1959) un Kultūras ministru (1953—1958). Miris 1966. gada 7. septembrī Rīgā.
Zaļā varde
Zaļo vardi angliski sauc par "ēdamo vardi" (edible frog), jo Francijā to izmanto kulinārijā, precīzāk, pārtikā izmanto tikai tās kājas.
Sistemātikas vēsture
Ilgu laiku ezera vardi un dīķa vardi uzskatīja par zaļās vardes pasugām ( atbilstoši ar zinātniskiem nosaukumiem — Rana esculenta ridibinda un Rana esculenta lessonae). Tomēr 1960. gadu beigās tika atklāts, ka, patiesībā, zaļā varde ir dīķa un ezera vardes hibrīds, kas Eiropā radies pirms 5000 gadiem. Šai sugai ir oriģināla populācijas ģenētiskā struktūra un ļoti specifisks ģenētiskās pārmantojamības mehānisms. Neparastība slēpjas tajā, ka zaļās vardes hibrīda gametoģenēzes process ar vienu no vecāku gēniem eliminējas un hibrīdi savvaļā eksistē vienkopus ar vienu no vecāku sugām.
Hibrīdģenēze
Ezera vardei un dīķa vardei ir kopīgs priekštecis un, lai arī vēsturiski ir izveidojušās divas sugas, abas ģenētiski ir saglabājušās pietiekami tuvu, lai to hibrīds būtu vairoties spējīgs. Tomēr divu zaļo varžu pēcnācēji ļoti bieži ir neauglīgi. Tādēļ dabā nevar novērot tīru zaļo varžu populāciju, tā vienmēr būs jaukta vai nu ar ezera vardēm, vai dīķa vardēm.
Izskats un īpašības
Pateicoties savai izcelsmei, zaļā varde līdzinās gan ezera, gan dīķa vardei, un tai ir abu sugu ķermeņa uzbūves un ekoloģijas starppazīmes. Atšķirt to no vecāku sugām ir grūti. Bieži to var noteikt tikai ar bioķīmiskām analīzēm (olbaltumvielu elektroforēzi). Zaļā varde ir lielāka par dīķa vardi, bet mazāka nekā ezera varde. Tās ķermeņa garums ir 6—8 cm, retāk līdz 10 cm. Zaļās vardes āda ir gluda, mugura zaļa vai brūngana, ar melniem plankumiem vai punktiņiem, bieži pāri mugurai novērojama gareniska, dzeltena svītra. Vēderpuse balta vai pelēka, parasti ar melniem plankumiem. Tēviņam ārējie rezonatori pelēkā krāsā.
Dzīves veids
Uz zaļo vardi netieši var noradīt tās dzīves vieta. Ja ezera varde iecienījusi caurtekošas ūdenstilpes, dīķa varde stāvošus ūdeņus, tad zaļā varde satopama biotopos, kuriem ir starpposma raksturs – nelielos dīķos, pārplūdušās pļavās, upes līčos, izbijušos upes posmos, aizsprostos, kanālos, zivsaimniecības dīķos. Lielos ezeros un upēs parasti nav sastopama. Izvairās no bieziem mežiem. Zaļā varde aktivitātes sezonu pavada ūdenī vai ūdenstilpes krastā. Pārtiek no bezmugurkaulniekiem. Līdzīgi kā izejas sugas, arī zaļā varde ir aktīva dienā, taču nārsta dziedāšanas intensitāte pieaug pievakarē. Ziemo ūdenstilpes dibenā vai sauszemē, līdzīgi dīķa vardei.
Vairošanās
Zaļās vardes nārsta periods sākas maijā un ir atkarīgs no ūdens temperatūras (ūdens temperatūrai jābūt virs 15 °C). Nārsto mazos un lielos dīķos, karjeros, vecupēs vai upju līčos. Visi ar vairošanos saistītie raksturlielumi ir vidēji starp ezera un dīķa vardi. Dzimumgatavība iestājas dzīves trešajā gadā.
Čjūbu reģions
Čjūbu reģions ir reģions Honsju salā, Japānā. Reģions sastāv no deviņām prefektūrām (Aiči, Fukuji, Gifu, Isikavas, Nagano, Niigata, Sidzuoka, Tojama un Jamanasi). To apskalo Klusais okeāns dienvidos un Japāņu jūra rietumos un ziemeļos. Čjūbu reģionā atrodas Japānas augstākā virsotne Fudzi, kura augstums sasniedz 3776 metrus virs jūras līmeņa. Lielākā reģiona pilsēta ir Nagoja. Reģiona kopējā platība ir 72 572 km2, 2010. gada beigās reģionā dzīvoja ap 22 miljoniem iedzīvotāju.
Karls Rubens
Karls Rubens (da; — ) bija Dānijas šahists.
Hellādas kultūra
Hellādas kultūra jeb Hellādas periods Grieķijas vēsturē ir mūsdienu arheoloģijas termins, kas apzīmē bronzas laikmeta vēsturisko periodu virkni Grieķijas teritorijā. Tas aptver laika posmu apmēram no 3200 līdz 1050 g.pr.Kr. Šī periodizācija pirmkārt balstās uz keramisko izstrādājumu stilu un izgatavošanas tehnoloģiju izmaiņām laika gaitā. Tāpēc šī metode nedod iespēju noteikt periodu absolūto vecumu, bet tikai norāda uz agrīno, vidējo vai vēlo keramikas stilu. Tajā pat laikā atsevišķos gadījumos konkrēto trauku stilu absolūtais vecums tiek noteikts izmantojot radioaktīvā oglekļa metodi. Vēl ir jāņem vērā, ka atsevišķos attālos Vidusjūras reģionos var notikt senāku periodu keramikas imitācija.
Periodizācija
20. gadsimta sākumā K. Blegens piedāvāja trīsdaļīgu periodizāciju (pēc analoģijas ar A. Evansa izveidoto Mīnojiešu civilizācijas periodizāciju). Šī periodizācija bieži vien tika kritizēta, jo hronoloģiskā piesaiste dažādiem arheologiem varēja mainīties 150-200 gadu robežās, turklāt periodu robežas ne vienmēr bija skaidras. 1950. gados K. Renfru piedāvāja agro hellādas laiku periodizēt pēc katram periodam "tipiskām" kultūrām: Koraku, Eutresis, Tīrintas u.c. Nedaudz vēlāk O. Dikinsons un Dž. Kaski ieteica vidushellādas laiku periodizēt pēc Mīnijas keramikas tipiem. Arī šai klasifikācijai ir trūkumi, jo kultūru pēctecība nav lineāra. Dažas kultūras un keramikas tipi ir izplatīti šaurā reģionā un tiem nav analogu citās Grieķijas daļās. Mūsdienās lielākā arheologu daļa izmanto paralēli Blegena, Renfru un Kaski periodizācijas. Tajā pat laikā notiek datēšanas precizēšana, īpaši tad, kad vienas kultūras artefakti tiek atrasti kopā ar citas kultūras artefaktiem.
Karls Rubens
Biogrāfija
Lielākos panākumus šaha turnīros sasniedzis 1927. gadā, kad dalījis 2.-3. vietu Dānijas šaha čempionātā un ieņēmis 2. vietu Kopenhāgenas šaha turnīrā. Pārstāvējis Dānijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 4 reizes (1927-1931) un 1927. gadā komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu. 1930. gada aprīlī simultānspēles seansā pie 10 galdiņiem ar laika kontroli vienīgais no visiem dalībniekiem pārspējis toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu.
Hellādas kultūra
Periodizācija
Shēma "Agrais", "Vidus", "Vēlais" var tikt pielietots dažādos līmeņos. Lai nebūtu jāsarežģī apakšlīmeņus, rakstot "Agrais, agrais", arheologi ir vienojušies otro līmeni apzīmēt - I,II,III, trešo līmeni - A, B, C, ceturto līmeni - 1, 2, 3, un piekto līmeni - A, B, C. Tomēr ne visi līmeņi ir izdalāmi katrā vietā.
Hellādas periods dalās šādi:
Hellādas kultūras apdzīvotās vietas
Arheologu atrastās Hellādas kultūras apdzīvotās vietas var būt ar atšķirīgu apdzīvotības pakāpi. Tās var būt gan pilsētas, gan ciemati, gan arī apmetnes. Atsevišķu apdzīvoto vietu izmēru noteikšana reizēm var būt problemātiska.
Agrais hellādas periods (EH)
Agrajā hellādas periodā Grieķijā parādījās jauna neolītiska lauksaimnieciska kultūra, kas mijiedarbojās ar vietējiem neindoeiropeiskas izcelsmes iedzīvotājiem. Par šo kultūru ir maz ziņu, izņemot to, ka bronzas apstrādes pamattehnoloģijas ir radušās Anatolijā, un šī hellādas kultūra šajā periodā uzturēja kontaktus ar Rietumanatolijas kultūru, kā arī importēja no turienes bronzu un varu. Agrās hellādas perioda sākums iezīmēja bronzas laikmeta iesākumu Grieķijas teritorijā un hronoloģiski sakrīt ar senās Ēģiptes arhaisko periodu.
Šī perioda nozīmīgākie arheoloģiskie pieminekļi atrodas Beotijas un Argolīdas Egejas jūras piekrastē (Lerna, Petkakija, Tēbas, Tīrinta) un piekrastes tuvajās salās - Egīna (Kolonna) Eiboja (Lefkandi, Manika). Šeit ir atrasta keramika ar izteiktu rietumanatolijas ietekmi. Šajā laikā strauji izplatās ātrās podnieku ripas tehnoloģija. Agrā hellādas II periodā izveidojas garā nama vietējā variācija saukta par megaronu. Anatolijas kultūras šablonu izplatība Grieķijas teritorijā nesaistījās ar lieliem postījumiem.
Vidushellādas periods (MH)
Vidushellādas periods sākas ar plašu t.s. "mīniešu keramikas" izplatību Grieķijas teritorijā (nosaukumu deva H. Šlīmanis, jo pirmie šīs keramikas paraugi tika atrasti izrakumos Orhomenā, kuru pēc leģendām bija dibinājusi senā mīniešu tauta). Līdz 1960. gadiem valdīja uzskats, ka mīniešu keramiku un vidushellādas kultūras slāņus veidojusi ienācēju tauta no ziemeļiem, kas ap 1900 g.pr.Kr. ienākot šajā teritorijā, veica būtiskus postījumus. Vēlāk izrakumi Lernā parādīja šī keramikas stila nepārtraktību un pārmantojamību. Kopumā mīniešu keramika saglabā savu raksturīgo stilu — izrakstīti trauki ar taisnlīniju vai abstraktiem zīmējumiem. Šāds stils saglabājās līdz vidushellādas III periodam, kad to iespaidoja Kiklādu un Mīnojiešu kultūras ar līklīniju motīviem un pat reālistiskiem attēliem dekorētu keramiku.
Hronoloģiski vidushellādas periods sakrīt ar senās Ēģiptes vidējās valsts periodu. Apmetnes izvietojās ciešāk cita citai un tika celtas pauguru virsotnēs. Šī perioda apdzīvotās vietas lielā daudzumā ir konstatētas Peloponēsā un centrālajā Grieķijā (arī Aitolijā), bet ziemeļos sniedzas līdz Sperhejas upes ielejai. No šī perioda apmetnēm nopietni izrakumi tika veikti vienīgi pie Malti Mesēnijā. Taču visapjomīgākās arheoloģiskās publikācijas ir veltītas Lernai V.
Vēlais hellādas periods (LH)
Vēlais hellādas periods ir saistīts ar Mikēnu kultūru. Šī kultūra vēl lielākā mērā, nekā iepriekš, pārņēma Mīnojiešu un Kiklādu tradīcijas (ieskaitot lineāro rakstību B). Tomēr tajā visvairāk dominēja tieši grieķiskais mantojums. Lineārā rakstība B grieķu valodā bieži vien ir sastopama uz vēlās hellādas perioda keramikas. Vēlajā hellādas I un II periodā mīnojiešu keramika vēl ir sastopama kopā ar vēlās hellādas keramiku, taču jau vēlajā hellādas III periodā keramikas mīnojiešu stili ir izstumti pilnībā. Vēlais hellādas periods beidzas ar mikēnu civilizācijas bojāeju un doriešu iebrukumu, pēc kura Grieķijas vēsturē sākas "tumšie gadsimti".
Vēlais hellādas periods dalās šādi:
Frauenšteina
Frauenšteina ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Vidussaksijas apriņķī.
Vēsture
Pilsēta attīstījusies ap 1272. gadā celto Frauenšteinas pili.
Cilvēki
Frauenšteina ir mūzikas instrumentu meistara Gotfrīda Zilbermaņa (Gottfried Silbermann, 1683-1753) un vieglatlēta Tomasa Šenlēbes (Thomas Schönlebe, 1965) dzimtā pilsēta.
Vilhelms Masmanis
Vilhelms Masmanis (de; dzimis, miris ) bija vāciešu šaha kolekcionārs un šaha problēmists.
Dzīves gaitas
Masmanis bija mūrnieka dēls. Pēc Pirmā pasaules kara viņš studēja tiesības, vēlāk kļuva par advokātu un 1929. gadā ieguva doktora grādu jurisprudencē. Pēc Otrā pasaules kara viņš bija advokāts Ķīlē.