cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zebiekste
Barība
Zebiekstes galvenā barība ir mazie grauzēji. Tāpat kā visiem neliela izmēra dzīvniekiem, tām ir ātra vielmaiņa. Lai neaizietu bojā, tās katru dienu apēd tik daudz barības, ko var salīdzināt ar pusi no sava ķermeņa svara, ziemā vēl vairāk. To var pielīdzināt divām pelēm vai vienai strupastei. Ja nav pieejami grauzēji, zebiekstes medī arī kukaiņus un ķirzakas, izēd no ligzdām olas un mazos putnēnus. Ziemeļu reģionos sliktos medību laikos ēd arī maitu.
Vairošanās un dzīves ilgums
Jaunie zebiekstu tēviņi dzimumbriedumu sasniedz 8 mēnešu vecumā, bet mātītes — jau 4 mēnešu vecumā. Tēviņi ir seksuāli aktīvi visu gadu, tomēr visbiežāk pārošanās notiek pavasarī un vasarā. Zebiekstēm mazuļi dzimst vairākas reizes gadā, kas nav raksturīgi pārējiem sermuļu ģints dzīvniekiem. Grūsnība ilgst 35 dienas. Māte rūpējas par mazuļiem viena. Parasti piedzimst 4—7 mazuļi, tie ir nevarīgi, akli, kurli un bez apmatojuma. Pēc 11 dienām mazuļiem jau ir smalks un balts kažociņš, bet pēc 18 dienām to muguras apmatojums ir kļuvis brūns. Šajā laikā mazuļi sāk ēst gaļu. Zīdīšanas laiks turpinās 6 nedēļas. Jau pēc 40 dienām zebiekste spēj pati doties medībās, bet tikai 3—4 mēnešu vecumā jaunās zebiekstes kļūst patstāvīgas un pamet mātes midzeni. Ap to laiku mātei jau dzimst nākamie mazuļi. Vairošanās biežums un mazuļu skaits atkarīgs no apkārtnē pieejamās barības daudzuma.
Lielākā daļa mazuļu iet bojā dzīves pirmajās dienās, jo kļūst par upuriem čūskām vai lapsām. Pieaugušās zebiekstes apdraud pūces, piekūni, ērgļi un vanagi. Savvaļas indivīdu vidējais dzīves ilgums ir tikai 1 vai 2 gadi, maksimālais — līdz 8 gadiem. Savukārt, ilgākais reģistrētais nebrīvē turētas zebiekstes mūža ilgums ir 10 gadi.
Zebiekste un cilvēks
Ziemeļamerikas indiāņiem zebiekstes noķeršana un turēšana mājas apstākļos nozīmēja iegūt amuletu laimei. Viduslaikos Eiropā uzskatīja, ka vienīgais dzīvnieks, kas spēj nomedīt pūķi, ir zebiekste.
Latvijā zebieksti uzskatīja par lietuvēnu, kas nakts laikā nodzen saimnieka zirgus. Faktam, ka zebiekste jāj zirgus, ir atrasts arī racionāls skaidrojums. Zebiekstei garšo sāls, bet zirgi svīst. Savukārt sviedri satur sāls kristāliņus. Zebiekste kāpelē pa zirga krēpēm, skraida pa tā muguru un laiza izžuvušo sviedru sāļos pilienus. Jo aktīvāk zebiekste skraida, jo vairāk zirgs bailēs svīst.
Rugāju novads
Rugāju novads bija 2009. gada teritoriālajā reformā izveidots novads Latgales ziemeļu daļā, kurā apvienoti bijušā Balvu rajona Rugāju un Lazdukalna pagasti. Robežojās ar Gulbenes, Balvu un Lubānas novadiem. Novada centrs bija Rugāji.
2021. gadā Rugāju novadu pievienoja Balvu novadam.
Pašvaldība
Rugāju pagasta priekšsēdētāja (2021) - Sandra Kapteine ("Vienoti novadam")
Antonio Berni
Antonio Berni (Delesio Antonio Berni, dzimis 1905. gada 14. maijā Rosario, Santafe provincē, Argentīnā, miris 1981. gada 13. oktobrī, Buenosairesā, Argentīnā) - argentīniešu gleznotājs, grafiķis un ilustrētājs. Viņa tēvs Napoleons Berni (Napoleón Berni) bija no Itālijas ieceļojis drēbnieks, viņa māte, Margarita Piko (Margarita Picco) savukārt bija itāļu ieceļotāju Argentīnā dzimusi meita.
Berni darbu raksturīgākā iezīme ir to spēcīgais sociālais saturs, daudzu viņa gleznu tematika saistīta ar sabiedrību, kurā Berni dzīvoja, jo īpaši sabiedrības zemākie, aizmirstākie slāņi; tāpat viņa darbos redzamas arī dažādu dzīves laikā pieredzēto notikumu ietekmes.
Otto Rolavs
Otto Rolavs, Oto Rolavs jeb Atis Rolavs (1897.-1969.) bija latviešu filozofs, šahists, pirmais Kanta darbu tulkotājs latviešu valodā.
Dzīvesgājums
Dzimis 1897. gada 14. augustā Liepājā, strādnieku Andža un Anlīzes (dzimusi Janševska) Rolavu ģimenē kā jaunākais bērns (māsa Lote mira bērnībā, brālis Ernests mira 9 gadu vecumā). Otto bija visai slimīgs bērns ar vārgu veselību. Ģimene dzīvoja Lāču ielā 40 (mūsdienu Lāčplēša iela). Vasaras Otto pavadīja mātes tēvoča Viļa Janševska mājās "Spārņos" Ezeres pagastā.
Pirmā pasaules kara laikā līdz 1915. gada pavasarim mācījās Liepājas reālskolā (apliecība Nr. 353), bet Vācijas karaspēka Kurzemes ofensīvas laikā viņa vecāku ģimene devās bēgļu gaitās uz Gomeļu, kuru Otto uzreiz pameta, pārceļoties uz dzīvi Maskavā. Kādu laiku pastrādājis par klerku šujmašīnu fabrikā un grāfa Tolstoja muižā, viņš uzsāka mācības N.G. Bažanova reālskolā (apliecības Nr. 158), kur sēdēja vienā solā ar Maksima Gorkija dēlu Maksimu Peškovu. Pievērsās glezniecībai, studentu uzdzīvei un skolu pārstāja apmeklēt. Palicis bez darba, dzīvoja materiāli ļoti grūtos apstākļos. Pēc Oktobra apvērsuma pameta Maskavu un devās pie sava tēvoča Ērika, kurš dzīvoja Sudjankā, Sibīrijā, pie Baikāla ezera. Tur Rolavs sāka strādāt dzelzceļa darbnīcu preču vagonu remonta daļas kantorī un apmeklēja Tomskas pilsētas valdes Tautas izglītības nodaļas bibliotekāru kursus. 1918. gadā uzsāka studijas Tomskas universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Filozofijas nodaļā, kur aizrāvās ar Imanuela Kanta uzskatiem.
1921. gada vasarā Rolavs atgriezās Latvijā un apmetās uz dzīvi Aldaru ielā 6 (dz. 7) Vecrīgā, pēc tam Tēriņu ielā 1/3 (pagalma namiņā, otrajā stāvā) Pārdaugavā. Sava brālēna Andža Rolava materiāli atbalstīts, 1922. gadā uzsāka studijas Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofojas fakultātes filozofijas nodaļā, kuru absolvēja 1927. gada maijā ar filozofijas kandidāta grādu. Ar brālēna atbalstu šajā laikā pabija Berlīnē, pēc tam Parīzē. Pēc augstskolas absolvēšanas sāka strādāt Rīgas pilsētas 7. bibliotēkā Slokas ielā 76 (mūsdienu Nordeķu bibliotēka) par bibliotekāra palīgu, vēlāk par bibliotēkas pārzini - līdz pat Otrā pasaules kara beigām. 1944. gadā masu tvarstīšanā viņu aizturēja un aizveda uz Drēzdeni piespiedu darbos metālapstrādes fabrikā.
Pēc atgriešanās dzimtenē Rolavs sāka strādāt Latvijas PSR Valsts vēsturiskajā bibliotēkā par vecāko bibliotekāru, dzīvoja Daugavgrīvas ielā pie Zunda. Pēc tam neilgi strādāja par zinātnisko līdzstrādnieku Valsts Vakareiropas, latviešu un krievu mākslas muzejā, pēc tam valsts radio par sabiedriski politisko pārraižu redakcijas vecāko redaktoru. 1940. gadu beigās, lai nodrošinātu pastāvīga darba iespējas, uzsāka studijas Marksisma-ļeņinisma universitātē, taču 1950. gadā tika atlaists no darba radio, pamatojoties uz Radiokomitejas Sabiedriski politisko raidījumu redakcijas atbildīgā redaktora vietnieces Laimdotas Vilbertes iesniegumu, ka Rolavs darba laikā spēlējot šahu. Vēlāk Rolavs strādāja par bibliotekāru LPSR Skolotāju kvalifikācijas celšanas institūta bibliotēkā. Pēc tam līdz pat aiziešanai pensijā 1957. gadā Rolavs bija Latvijas PSR Kvalifikācijas celšanas institūta Zinātniski pedagoģiskās bibliotēkas vadītājs.
Mūža nogalē dzīvoja Mazajā Bezdelīgu ielā 5 Pārdaugavā, kur mira 1969. gada 6. novembrī, 72 gadu vecumā (sirds vainagartēriju stenozējošā ateroskleroze). Apglabāts Rīgas Markus kapu 15. sektora 9. rindas 1. kapa vietā līdzās 2. Meža kapiem.
Radošā darbība
Pēc studiju beigšanas mērķtiecīgi ķērās pie darba, kura rezultāts varēja būt, viņa paša vārdiem runājot, "attāls": 1931. gadā tika publicēts Rolava tulkotās "Tīrā prāta kritikas" pirmais sējums, 1934. gadā - otrais sējums. 1943. gadā pabeidza tulkot "Tikumu metafizikas pamatojums", 1944. gadā - "Spriešanas spējas kritika", 1961. gadā - "Prolegomeni", 1963. gadā - "Mūžīgais miers. Seši apcerējumi vēstures tiesību filozofijā", 1966. gadā - "Reliģija vienīgi prāta robežās" un "Praktiskā prāta kritika".
Rolava tulkotā un izdotā Špenglera "Cilvēks un tehnika" tika iekļauta LPSR Galvenās literatūras pārvaldes "Novecojušās literatūras sarakstā Nr. 4", kurā uzskaitītas aizliegtas un tāpēc iznīcināmas grāmatas, kā arī grāmatas, kas drīkst atrasties vienīgi bibliotēku speciālajos fondos. 1947. gadā apstiprinātajā "novecojušo grāmatu" sarakstā Nr. 5 tika iekļautas arī trīs no Mesera "Filozofijas vēstures" grāmatām.
Lielākā daļa viņa tulkojumu manuskriptu pēc viņa nāves 1969. gadā nonāca toreizējā Valsts bibliotēkā un LPSR Zinātņu akadēmijas fundamentālajā bibliotēkā.
Plaģiātisma skandāls
2010. gadā LU Vēstures un filozofijas fakultātes bakalaura programmas students Armands Leimanis Internetā izplatīja publisku vēstuli, kurā vērsa sabiedrības uzmanību uz iespējamajiem pārkāpumiem finansējuma piešķiršanā un apsūdzēja trīs profesorus – Rihardu Kūli, Igoru Šuvajevu un Andri Rubeni plaģiātismā, uzdodot filozofa Otto Rolava Imanuela Kanta darbu tulkojumus par saviem.
Vēstule izsauca plašu rezonansi, un mēnesi pēc tās publicēšanas Latvijas Universitātē tika izveidota ekspertu komisija, kas izvērtēja iespējamo plaģiātu profesoru tulkojumos. Komisija konstatēja, ka Kūļa tulkojums ir terminoloģiski konceptuāli pārstrādāts Rolava tulkojums, kas nav uzskatāms par oriģinālu tulkojumu. Sekojot ekspertu komisijas atzinumam, Latvijas Universitāte 2010. gada 30. aprīlī vērsās Gulbenes tiesā, lai izbeigtu darba tiesiskās attiecības ar Rihardu Kūli.
Tiesas process Kūļa pārstāvju neierašanās dēļ vairākas reizes tika atlikts, līdz 2012. gada 29. maijā tika panākts izlīgums.
Bibliogrāfija
Tulkojis:
Sarakstījis:
Vienādspārnu spāres
Vienādspārnu spāres jeb vienādspārņi (Zygoptera) ir spāru kārtas (Odonata) apakškārta, kurā ir apmēram 2600 sugas. Tās parasti mājo seklu, saldūdens tilpju tuvumā, kas var būt gan tekoši, gan stāvoši. Latvijā mājo 4 dzimtu vienādspārnu spāru sugas:, , un.
Zinātniskais nosaukums Zygoptera ir cēlies no grieķu valodas. Pirmā vārda daļa zygo latviski nozīmē pāris, bet otrā daļa - ptera nozīmē spārni. Nosaukums atspoguļo faktu, ka tām ir divi pāri līdzīgu spārnu. Atpūšoties tās spārnus parasti tur sakļautus gar ķermeņa sāniem, bet reizēm paceltus un sakļautus vertikāli gaisā.
Izskats un īpašības
Vienādspārnu spēres ir līdzīgas dažādspārnu spārēm (Anisoptera), bet parasti ir par tām mazākas un smalkākas. To ķermeņi ir trauslāki, adatai līdzīgi. Atpūšoties tās spārnus parasti tur sakļautus paralēli gar slaido ķermeni. Toties dažādspārnu spāres spārnus tur perpendikulāri pret ķermeni. Kā jau nosaukums norāda abi spārnu pāri vienādspārnu spārēm ir gandrīz vienādā platumā, kā arī to dzīslojums ir vienāds. Arī acis vienādspārnu spārēm novietotas atšķirīgi kā dažādspārnu spārēm. Tās atrodas attālināti viena no otras, bet dažādspārnu spārēm tās saskaras.
Georgs Armitsteds
Georgs Armitsteds jeb Džordžs Armitsteds (en; — ) bija vācbaltu inženieris, uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks, Rīgas pilsētas galva (1901—1912).
Vienādspārnu spāres
Izskats un īpašības
Vienādspārnu spāres parasti ir nelielas un vidēji lielas spāres. Lai gan pasaules lielākā spāre, mērot spārnu plētumu, ir Dienvidamerikā un Centrālamerikā dzīvojošā vienādspārnu spāre Megaloprepus caerulatus, kuras spārnu plētums ir 19 cm.
Georgs Armitsteds
Viņa laikā Rīgā notika plaša celtniecība un labiekārtošana, lielu vērību piešķirot arī sociālo problēmu risināšanai. Notika Rīgas pilsētas pensiju reforma un tika veikti pasākumi visu Rīgas iedzīvotāju slāņu veselības aizsardzībai, ievērojamus privātpersonu ziedojumus novirzot slimnīcu celtniecībai.
Vienādspārnu spāres
Dzīves veids
Gan spāres, gan to kāpuri ir plēsīgi un barojas ar citiem kukaiņiem. Pieaugušas spāres parasti medī dažādus nelielus kukaiņus. Izņēmums ir Pseudostigmatidae dzimtas sugas, kas specializējušās zirnekļu medībās, tos uzlasot no pašu tīkliem. Kāpuri mājo dīķos, strautos, dažādos seklos ūdeņos, reizēm tos var atrast pat koku dobumos. Kāpurs upuri nomedī, "izšaujot" garo apakšlūpu un uzķerot ar to kukaini.
Dažām sugām pārošanās laikā ir raksturīga tēviņu izrādīšanās. Tie, nosēžoties mātītei priekšā, izrāda savus zaigojošos spārnus vai ķermeni. Pārošanās laikā spāres saķeras riteņa pozā, tādā veidā pat lidojot kopā. Tēviņš bieži paliek pieķēries pie mātītes pat olu dēšanas laikā. Olas parasti tiek iedētas augu šūnās, izmantojot asmenim līdzīgo olu dējekli. Dažas sugas olas dēj ūdenī, mātītei atrodoties kontaktā ar ūdeni stundu vai ilgāk. Tēviņš tikmēr ārpusē gaida mātīti un, ja nepieciešams, tai palīdz pacelties gaisā no ūdens virsmas.
Georgs Armitsteds
Dzīvesgājums
Dzimis 1847. gada 27. oktobrī Rīgā skotu-vācbaltiešu izcelsmes lieltirgotāja Džona Viljama Armitsteda un viņa sievas Karolīnes Elizabetes, dzimušas Pihlavas (Pychlau), ģimenē. Viņa tēvabrālis bija Džeimss Armitsteds (1826—1879).
Pēc Rīgas politehnikuma priekšskolas beigšanas studēja inženierzinātnes Rīgas Politehniskajā augstskolā (1864—1868), bija viens no studentu korporācijas "Fraternitas Baltica“ dibinātājiem un filistriem. Papildinājās Cīrihes politehnikumā un Oksfordas Universitātēs (1868—1869). Kā inženieris piedalījās Veravas-Pleskavas (1869), Šujas-Vjatkas (1870) un Smoļenskas-Brjanskas (1870—1871) dzelzceļa līniju izbūvē.
Pēc atgriešanās Latvijā kā viens no pirmajiem sāka nodarboties ar industriālo ķieģeļrūpniecību, 1872. gadā uzcēla pirmās Hofmaņa riņķa krāsnis Valgundes muižas Mazgrašos un ilgstoši bija šīs ķieģelnīcas īpašnieks (1872—1885). 1874. gadā apprecējās ar Cecīliju Pihlavu. No 1880. gada bija Rīgas kaulu miltu fabrikas līdzīpašnieks, līdztekus Rīgas Tehniskās biedrības priekšsēdētājs (1884—1885). 1885. gadā iegādājās Jaunmoku muižu, 1883. un 1889. gadā Rīgā organizēja lauksaimniecības un amatniecības izstādes. Bija Dinaburgas-Vitebskas dzelzceļa līnijas direktors (1892—1894), Baltijas Celulozes fabrikas direktors Slokā (1896—1901). 1901. gadā Armitsteds Jaunmokās uzcēla lepnu medību pili, kas kalpoja kā ģimenes vasaras rezidence. 1904. gada viņš iegādājās Rindzeles muižu (Rinseln, Rieselhof) Zentenes pagastā.
1901. gada 7. maijā Rīgas dome Džordžu Armitstedu ievēlēja par Rīgas pilsētas galvu (pēc Kerkoviusa, kurš amatu atstāja). Šajā amatā viņš vadīja Rīgas pārveidi par modernu lielpilsētu, viņa vadības laikā uzcēla 16 jaunas skolas, trīs jaunas slimnīcas, uzcēla Rīgas pilsētas mākslas muzeju, zooloģisko dārzu, tautas bibliotēkas un tējnīcas, strādniekiem par simbolisku naudu piešķīra zemi dārziņiem, veicināja rūpniecības un tirdzniecības attīstību. Krievijas impērijas ķeizara Nikolaja II vizītes laikā Rīgā 1910. gadā Armitstedam piešķīra muižnieka titulu.
1912. gadā Armitsteds smagi saslima. 29. oktobrī dome viņam piešķīra Rīgas goda pilsoņa nosaukumu, bet 17. novembrī viņš mira. Pie viņa kapa pirmais runāja izcilais latviešu gleznotājs Vilhelms Purvītis, atgādinot, ka Armitsteds atstājis trīs nepabeigtus darbus: Rīgas pilsētas mākslas skolas ēku, latviešu teātra namu un Barklaja de Tolli pieminekli, ko Armitsteda pienākumu mantiniekiem vajadzētu pabeigt.
Waking Up in Vegas
"Waking Up in Vegas" ir amerikāņu dziedātājas Keitijas Perijas singls no viņas otrā studijas albuma One of the Boys. Singls tika izdots sadarbībā ar ierakstu kompāniju Capitol Records. Dziesmas videoklips tika uzfilmēts Lasvegasā un tika laists klajā.
Dziesmu saraksts
Apvienotās Karalistes CD singls
Apvienotās Karalistes ciparu formāta EP
Radio reklāmmateriāla CD
Austrālijas/ASV ciparu formāta ciparu formāta remiksu EP
Šavi
Visu profesionāla sportista karjeru aizvadījis FC Barcelona sastāvā, kur izcīnījis septiņus La Liga čempiona titulus (1998–99, 2004–05, 2005–06, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2012–13), divus Karaļa kausus (2008–09, 2011–12), piecus Spānijas Superkausus (2005, 2006, 2009, 2010, 2011), trīs uzvaras Čempionu līgā (2005–06, 2008–09, 2010–11).
Izlasi pārstāvējis, trijos Pasaules kausos (2002, 2006, 2010; 2010. gadā izcīnījis uzvaru), kā arī trijos Eiropas čempionātos (2004, 2008, 2012; 2008. un 2012. gadā izcīnīja uzvaru). 2008. gada Eiropas futbola čempionātā Šavi tika atzīts par turnīra labāko spēlētāju.
Sasniegumi
Barcelona
Spānija
Mauthauzenes koncentrācijas nometne
Mauthauzenes koncentrācijas nometne bija vācu koncentrācijas nometne no 1938. līdz 1945. gadam netālu no Mauthauzenes pilsētas, Austrijā. 1940. gadā tā tika apvienota ar Guzenes koncentrācijas nometni un pārsaukta par Mauthauzenes-Guzenes koncentrācijas nometni. Šai nometnei tika pakļautas daudzas otršķirīgas koncentrācijas nometnes, kuras bija "izmētātas" pa visu Austrijas teritoriju.
Voltampēru raksturlīkne
Voltampēru raksturlīkne - elektronikā bieži izmantojams grafiks, kas attēlo caur divizvadu ierīci (elementu) plūstošās strāvas atkarību no tai pieliktā sprieguma. Šāds grafiks attēlo līdzstrāvas iedarbību uz elektronisku ierīci. Parasti apskata nelineāru elementu (diožu, dinistoru) voltampēru raksturlīknes, jo lineāriem elementiem (piemēram, rezistoriem), šis grafiks ir vienkārša taisne. Trīsizvadu elementiem (triodēm, tranzistoriem) uzņem raksturlīkņu kopas uz diviem izvadiem, uzdodot parametrus uz trešā izvada.
Francijas futbola 1. līga
Ligue 1 ir Francijas augstākā profesionālā futbola līga. Kopā ar Ligue 2 tā veido Ligue de Football Professionnel. Kopš 2003. gada tajā piedalās 18 klubi, un pēdējo divu vietu ieguvēji izkrīt uz Ligue 2, bet to vietu ieņem 2. līgas divas labākās komandas. Savukārt 16. vietas ieguvēji piedalās pārspēlēs par palikšanu Ligue 1 ar Ligue 2 play-off uzvarētājiem. Sezona sākas augustā un noslēdzas maijā, katrai komandai izspēlējot 34 spēles (kopskaitā 306 spēles). Vairums spēļu notiek sestdienās un svētdienās, dažas tiek izspēlētas arī darbadienu vakaros. Nedēļu pirms Ziemassvētkiem sākas pārtraukums, kurš turpinās līdz janvāra otrajai nedēļai. Ligue 1 ir viena no spēcīgākajām nacionālajām līgām Eiropā, šobrīd (2023) pēc UEFA koeficienta ieņemot piekto vietu aiz Spānijas La Liga, Anglijas Premjerlīgas, Vācijas Bundeslīgas un Itālijas A sērijas. Līgas oficiālais nosaukums kopš 2020. gada sponsorēšanas nolūkā ir Ligue 1 Uber Eats. No 2002. līdz 2008. gadam tās nosaukums bija Ligue 1 Orange, bet no 2017. līdz 2020. gadam — Ligue 1 Conforama.
Tituli
Treknrakstā izceltas komandas, kas 1. līgā spēlē 2022.—2023. gada sezonā.
Jenoti
Jenoti, jenotu ģints (Procyon) dzīvnieki ir jenotu dzimtas (Procyonidae) jenotveidīgie plēsēji. Ģenētiskie pētījumi pierāda, ka jenotu tuvākie radinieki ir gredzenastes kaķi un kakomicliji.
Dažas parastā jenota pasugas kādreiz tika uzskatītas par patstāvīgām sugām, tomēr veicot ģenētiskos pētījumus, zinātnieki secināja, ka tās ir parastā jenota pasugas. Tā par pasugām kļuva Barbadosas jenots (Procyon lotor gloveralleni), Gvadelupas jenots (Procyon lotor minor), Marijas salu jenots (Procyon lotor insularis) un Bahamu jenots (Procyon lotor maynardi).
Izskats
Lai arī dažādām sugām augumu izmēri ir atšķirīgi, kopumā jenotu ķermeņi kopā ar asti ir 51 - 100 cm gari, astes garums variē 20 - 41 cm, un to svars ir 4,5 - 16 kg. Tēviņi ir lielāki par mātītēm. Vismazākais no visām trijām jenotu sugām ir Kosumelas jenots (Procyon pygmaeus). Visām sugām ir kupla ar gredzenveida krāsojumu aste, un uz sejas melna maska, kas atgādina brilles. Kažoki ir vairāk vai mazāk kupli, bet to krāsa kopumā ir pelēka vai pelēkbrūna. Kosumelas jenots atšķiras no pārējiem ar to, ka tā astes pamatkrāsa ir dzeltenbrūna.
Īpašības
Jenoti ir slaveni ar saviem īkšķiem, jo spēj atvērt aizvērtas burkas un durvis. Pakaļkāju pēdas atgādina cilvēka pēdas, bet priekškājas cilvēku plaukstas. Tie ir gudri, atjautīgi dzīvnieki, un spēj piemēroties dažādām vidēm un apstākļiem līdzīgi koijotiem. Tos reizēm uzskata par traucēkli un kaitēkļiem, jo bez aizspriedumiem apmetas cilvēku mājokļu tuvumā. Jenoti ir visēdāji un labprāt mielojas pilsētu izgāztuvēs, pārbaudot atkritumus. Jenoti ir aktīvi naktī, un barības meklējumos apēdīs jebko ēdamu. Tie labi kāpj kokos un peld. Lai arī jenoti neguļ ziemas miegu, aukstā laikā tie var nogulēt vairākas dienas.
Jenoti savvaļā var nodzīvot līdz 16 gadiem, lai gan daudzi nomirst pirmajā gadā. Tie, kas pārdzīvo bērnību un jaunību, vidēji dzīvo 5 gadus. Visbiežāk jenoti aiziet bojā cilvēku, kas tos medī un notriec ar automašīnām un nepietiekamas barības dēļ.
Beresņi
Beresņi (ltg) ir ciems Krāslavas novada Svariņu pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos 5 km no pagasta centra Svarinciem, 20 km no Dagdas un 287 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušo Bereznes (Beresnes) muižu. Beresņos atrodas Beresnes katoļu baznīca un kapsēta.
15. jūlijs
15. jūlijs ir gada 196. diena pēc Gregora kalendāra (197. diena garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 169 dienas.
Vārda dienas
Egija, Egmonts, Egons, Henrihs, Henriks
Austrijas hokeja izlase
Austrijas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Austriju starptautiskajās hokeja spēlēs. Pašlaik (2023) tā atrodas 16. vietā Starptautiskās hokeja federācijas vīriešu hokeja izlašu rangā. Austrijas hokeja izlase ir 1932. gada Eiropas čempione. Tās labākais sasniegums Pasaules čempionātos ir divreiz izcīnītā bronzas medaļa - 1931. un 1947. gadā. Pēdējos gados labākais sasniegums ir 8. vieta 1994. gadā. 2005. gadā čempionāts notika Austrijā, bet pati izlase palika pēdējā vietā un tika nosūtīta uz 1. divīziju, 2006. gadā Austrija uzvarēja savā grupā un 2007. gadā Maskavā atkal startēja A divīzijā.
2023. gadā tā bija iedalīta IIHF Pasaules čempionāta elites divīzijā.
1929. gads
1929. bija parastais gads, kas pēc Gregora kalendāra sākās otrdienā.
Džeina Greja
Lēdija Džeina Greja (dzimusi 1536. vai 1537. gadā, mirusi ) bija Anglijas un Īrijas karaliene 1553. gadā, Dorsetas marķīze, Safolkas hercogiene. Sodīta ar nāvi.
Karalis Eduards VI ar 1553. gada 21. jūnijā izmainītu troņmantošanas likumu pasludināja lēdiju Džeinu Greju (karaļa Henrija VII mazmazmeitu) par oficiālo troņmantnieci.
Tūdaļ karaļa Henrija VIII meita Marija sacēla dumpi un sāka vākt karaspēku. Nortumberlendas hercoga vadītā karalienes armija, sastopoties ar skaitliski daudz lielākajiem dumpinieku spēkiem, kapitulēja bez kaujas. 19. jūlijā Slepenās Padomes locekļi Londonas centrālajā laukumā izsludināja karalieni Džeinu par gāztu un to arestēja.
3. augustā Londonā ieradās princese Marija ar savu karaspēku un oficiāli pārņēma varu karalistē.
22. augustā pēc karalienes Marijas pavēles no troņa gāztā karaliene Džeina tika notiesāta uz nāvi. Nākamā gada 12. februārī 17 gadus vecajai bijušajai karalienei un viņas vīram nocirta galvas. Pēc vienpadsmit dienām tika nocirsta galva arī viņas tēvam.
Džeinas Grejas tituli:
1942. gada Latvijas futbola Virslīgas sezona
'''Latvijas futbola Virslīgas 1942. gada sezona''' bija 15. Virslīgas sezona, kurā piedalījās 6 komandas, izspēlējot viena riņķa turnīru. Par čempioniem kļuva Rīgas ASK.
Diode (elektronu lampa)
Diode ( - divreiz + (elektr)ods) - vienkāršākā elektronu lampa ar diviem elektrodiem - anodu un karsējamu katodu. Mūsdienās ar jēdzienu diode parasti saprot pusvadītāju ierīces.
Uzbūve
Vakuuma diodes elektrodi - anods un katods - atrodas stikla balonā, no kura izsūknēts gaiss. Agrāk lietoja arī metāliskus balonus, kuros iekausēja stikla vai keramikas gabaliņus elektrodu izvadiem. Stikla balonos izvadi tiek iekausēti tieši balonā. Anodam ir viens izvads un cilindriska vai paralēlu plāksnīšu forma (jaudīgām diodēm anodiem ir papildus radiatori siltuma novadīšanai). Katodi iedalās tiešas kvēles katodos (ar diviem izvadiem) un netiešās kvēles katodos (tiem ir divi kvēldiega izvadi un viens paša katoda izvads).
Īpašības
Diodes voltampēru raksturlīknei ir 3 apgabali:
Salīdzinājums ar pusvadītāju diodēm
Vakuuma diodēm ir daudz lielāki izmēri un mazāks lietderības koeficients, nekā pusvadītāju ierīcēm, tādēļ mūsdienās tās tikpat kā neizmanto. Tomēr tām ir arī priekšrocības - nav sproststrāvas, tās iztur lielākus spriegumus, ir mazjutīgas pret īslaicīgām pārslodzēm un radiācijas iedarbību. Tām nav arī novērojams barjerspriegums, līdz ar to tās spēj taisngriezt arī ļoti mazus spriegumus.
Izmantošana
Vakuuma diodes agrāk izmantoja kā detektorus un strāvas taisngriežus (sk. kenotrons). Sevišķi lielam spriegumam paredzētas vakuuma diodes (kenotronus) lieto arī mūsdienās. Kenotronus bieži izmanto arī kvalitatīvos lampu skaņas pastiprinātājos anodsprieguma taisngriešanai, jo pusvadītāju taisngrieži iedarbojas bez aiztures, bet padod pilnu anodspriegumu uz aukstām lampām tūlīt pēc ieslēgšanas, kas samazina lampu kalpošanas laiku vai pat var sabojāt lampas vispār.
Eksosfēra
Eksosfēra (no grieķu valodas vārdiem ekso = ārpuse un sphaira = sfēra, lode) ir augšējais atmosfēras slānis. Uz Zemes šis slānis apakšējā pusē robežojas ar termosfēru aptuveni 500 - 1000 km virs Zemes virsmas. Slāņa augšējā robeža ir ap 10 000 km virs Zemes virsmas. Uzskata, ka tad, kad gāzu atomi vai molekulas izgājušas ārpus eksosfēras ārējās robežas, tās ir nokļuvušas atklātā kosmosā. Eksosfēra sastāv no visvieglākajām gāzveida vielām, galvenokārt no ūdeņraža un hēlija, tuvāk Zemes virsmai ir arī atomārais skābeklis.
Šajā slānī atmosfērai ir pietiekami mazs blīvums, lai tajā varētu pastāvīgi atrasties Zemes pavadoņi, kaut gan uz tiem šeit joprojām iedarbojas atmosfēras pretestības spēks.
Zemes virsmai tuvākā eksosfēras daļa tiek saukta par eksobāzi jeb arī kritisko līmeni. To definē divos veidos:
Precīzs eksosfēras robežu augstums nav labi definēts un mēģinājumiem šo robežu augstumam piešķirt specifisku zinātnisku nozīmi nav īpaša pamata.
Snoop Dogg
Kordozars Kelvins Broudess jaunākais (Cordozar Calvin Broadus, Junior; dzimis ) plašāk pazīstams kā Snoop Dogg (iepriekš — Snoop Doggy Dogg) ir amerikāņu reperis un aktieris. Viņa māte viņu sauca par "Snoopy" tāpēc, ka bērnībā viņam ļoti patika lasīt Peanuts komiksus. Vēlāk, 1998. gadā viņš mainīja pseidonīmu uz vienkārši Snoop Dogg,
2012. gadā Snoop Dogg devās uz Jamaiku un pievērsās rastafari kustībai, nomainot pseidonīmu uz Snoop Lion un turpinot muzicēt regeja žanrā. Par viņa ceļojumu tika uzņemta dokumentālā filma, kas saucas tāpat kā viņa pirmais regeja albums — Reincarnated.
Omskas arēna
Omskas arēna ir daudzfunkcionāla halle, kas atrodas Omskā, Krievijā un tika atklāta 2007. gada 31. augustā. Halle sākotnēji piederēja krievu biznesmenim Romānam Abramovičam, taču 2012. gadā uzņēmējs to atdāvināja Omskas "Avangard" klubam.
Omskas arēna ir Kontinentālās hokeja līgas kluba Omskas "Avangard" mājvieta. "Avangard" uz to pārcēlās no Viktora Bļinova sporta kompleksa. Sākot ar 2009. gadu arēnā spēlē arī JHL klubs Omskas "Jastrebi".
Bez ledus laukuma kompleksā ietilpst arī sporta zāle, trenažieru zāle un sešas ģērbtuves.
Arēnas būvniecības darbi tika uzsākti 2004. gada 16. martā, kad zemē tika dzīts pirmais pālis.
Miroslavs Kloze
Miroslavs Josefs Kloze (pl, de; dzimis Opolē, Polijā) ir Polijā dzimis bijušais Vācijas futbolists, spēlēja uzbrucēja pozīcijā. No 2001. līdz 2014. gadam spēlējis Vācijas futbola izlasē. Pēc uzvaras 2014. gada Fifa pasaules kausā Kloze paziņoja par aiziešanu no nacionālās izlases, vēlāk pēc 2016. gada sezonas Romas "Lazio", Kloze paziņoja par profesionālā futbolista karjeras beigām un pievienojās Vācijas futbola izlases treneru sastāvam.
Ar 71 vārtiem 137 spēlēs Kloze Vācijas izlasē ir visu laiku rezultatīvākais spēlētājs, aiz sevis atstājot 68 vārtus guvušo Gerdu Milleru.
Kloze guvis visvairāk vārtu FIFA pasaules kausa finālturnīros - 16.
Bērnība un personīgā dzīve
Miroslavs Kloze ir dzimis Opolē, Polijā June 9, 1978. Viņa vecāki ir profesionāli atlēti - tēvs Josefs Kloze, kurš bija futbolists klubā Odra Opole un māte - Barbara Jeza, kura bija Polijas sieviešu rokasbumbas izlases dalībniece. Ģimene pārcēlās uz Vāciju 1986. gadā, kad Miroslavam bija vien 8 gadi. Futbola prasmes Kloze attīstīja pilsētas futbola klubā "SG Blaubach-Diedelkopf", kurš tajā laikā spēlēja Vācijas futbola līgas septītajā divīzijā, un apguva prasmes kā namdaris.
Klozem un viņa sievai Silvijai ir dvīņu zēni - Luans un Noā.
FC Kaiserslautern (1999-2004)
1999. gadā Kloze no Vācijas futbola kluba FC Homburg pārgāja uz 1. FC Kaiserslautern un sākotnēji spēlēja tā rezerves komandā 1. FC Kaiserslautern II. Pirmo reizi pamatkluba sastāvā Vācijas futbola Bundeslīgā viņš spēlēja 2000. gada aprīlī. 2001-2002 gada sezonā Kloze guva 16 vārtus Bundeslīgā un pirmo pilno sezonu Bundeslīgā noslēdza kā viens no rezultatīvākajiem vārtu guvējiem līgā. 5 gadu laikā Kloze kluba rindās laukumā bija 120 spēlēs un izcēlās ar 44 vārtu guvumiem.
Brēmenes "Werder" (2004-2007)
2004. gada martā Kloze parakstīja 4 gadu līgumu ar Vācijas futbola Bundeslīgas klubu Brēmenes "Werder" 5 miljonu eiro apmērā. Kloze pirmo maču aizvadīja 2004. gada 6. augustā pret Gelzenkirhenes "Schalke 04", bet pirmos vārtus guva 29. augustā mačā pret VfL Wolfsburg.
2004-2005 sezona - 32 spēlēs 15 vārti
2005-2006 sezona - 26 spēlēs 25 vārti
2006-2007 sezona - 31 spēlē 13 vārti
2007. gada 7. jūnijā Kloze apstiprināja, ka viņš pametīs Brēmenes "Werder" un dosies uz Minhenes "Bayern" vai nu pirms 2007-2008 gada sezonas, vai pēc līguma beigām ar esošo klubu.
Minhenes "Bayern" (2007-2011)
2007. gada 26. jūnijā Minhenes "Bayern" kluba prezidents Kārlis Heincs Rummenige apstiprināja, ka klubs ir panācis vienošanos ar Brēmenes "Werder" par Klozes iegūšanu savā īpašumā. Tika parakstīts līgums uz 4 gadiem.
Pirmajā sezonā, spēlējot Minhenes "Bayern" ridnās, Kloze ieguva pirmo lielo klubu karjeras titulu - uzvara Vācijas futbola Bundeslīgā un Vācijas kausā futbolā.
2007-2008 sezona - 27 spēlēs 10 vārti
2008-2009 sezona - 26 spēlēs 10 vārti
2009-2010 sezona - 25 spēlēs 3 vārti
2010-2011 sezona - 20 spēlēs 1 vārti
Mēnesi pirms līguma termiņa beigām Kloze nespēja vienoties par līguma pagarināšanu ar Minhenes "Bayern" un pēc neveiksmīgās 2010-2011 sezonas pameta klubu kā brīvais aģents.
Romas "Lazio" (2011-2016)
2011. gada 9. jūnijā Kloze parakstīja 2 gadu līgumu ar Itālijas klubu Romas "Lazio". Pēc 2015-16 gada sezonas Kloze noslēdza savu spēlētāja karjeru.
Sasniegumi
Werder Bremen
Bayern Munich
Lazio
Vācija
Individuālie sasniegumi
Jumbo–Visma
Jumbo–Visma ir profesionāla šosejas riteņbraukšanas komanda, kas ir bijušās Rabobank komandas pēctece. Komanda sastāv no trim sekcijām: ProTeam (UCI ProTour komanda), Kontinentālā (talantu komanda, kas piedalās UCI Europe Tour), un velokrosa komandas.
Komanda iepriekš brauca ar velosipēdiem ar Colnago rāmjiem, 2009.-2013. gadā izmantoja Giant rāmjus ar Shimano komponentēm. Kopš 2014. gada komanda brauc ar Bianchi velosipēdiem.
Latvijas sportisti
1995.—1997. gada sezonā komandā brauca Latvijas riteņbraucējs Arvis Piziks, 1995. gadā arī Dainis Ozols.
Airkāji
Airkāji, airkāju virsdzimtas (Pinnipedia) dzīvnieki ir daļēji jūras dzīvnieki, kas daļu dzīves pavada gan ūdenī, gan uz sauszemes, tie pieder plēsēju kārtas (Carnivora) suņveidīgo apakškārtai (Caniformia). Airkāju virsdzimtā ir 3 mūsdienās dzīvojošas dzimtas un viena izmirusi dzimta.
Izskats
Airkāju ķermeņiem ir raksturīgas pludlīniju formas, kas ir labi piemērotas peldēšanai, ķermeņi ir gludi, vārpstveidīgi, šie dzīvnieki ir diezgan lieli un masīvi. To kājas ir pārveidojušās par īsiem, platiem un plakaniem airiem, kas ir līdzīgi peldpleznām, tādēļ tos sauc par airkājiem. Kāju pirksti ir savienoti ar ādu, nagi ir tikai uz priekšējām airkājām roņiem, bet uz pakaļējām airkājām ausroņiem. Tā kā ūdenim ir daudz lielāks vielas blīvums, tad airkāju virsma nav nepieciešama tik liela kā putniem gaisā.
Mazākais no visiem airkājiem ir Galapagu kotiks (Arctocephalus galapagoensis), kas sver 30 kg un pieaudzis kotiks ir 1,2 m garš. Lielākais airkājis ir dienvidu jūraszilonis (Mirounga leonina), kas var būt garāks par 4 m un sver 2200 kg. Roņu dzimtas dzīvniekiem pakaļkājas ir izveidojušās par kaut ko līdzīgu astei, līdz ar to tās iešanai uz sauszemes nav piemērotas, toties peldējumam dod papildus spēku.
Elpošana
Airkāji uz ilgu laiku var aizturēt elpu un ienirt ilgstoši zem ūdens. Kad dzīvnieks sāk nirt, tā sirds sāk pukstēt lēnāk par vienu desmito daļu, artērijas sašaurinās un aizveras pavisam ciet, vienīgi sajūtu orgāni un centrālā nervu sistēma saņem asinis kā parasti. Airkājiem ir augstāks sāpju slieksnis kā citiem dzīvniekiem. Kad airkāji atgriežas ūdens virspusē, tiem ir vajadzīgs laiks, kamēr tiek palaistas un atjaunotas visas organisma sistēmas. Airkāji zem ūdens bez elpošanas var peldēt gandrīz 2 stundas.
Termoregulācija
Tā kā airkāji dzīvo aukstos ūdeņos, tad tiem ir efektīga termoregulācija. Siltums tiek saglabāts ar zemādas taukiem jeb trānu. Zemādas trāna slānis ne tikai saglabā ķermenī siltumu, bet kalpo arī kā papildus enerģijas avots. Piedzimstot mazuļiem trāna slāņa nav. Roņiem (Phocidae) tas ir apmēram 8 cm biezs, valzirgiem (Odobenidae) 15 cm.
Citas īpašības
Airkāju acis ir lieliski piemērotas dzīvei gan zem ūdens, gan virs ūdens. Ienirstot aci pārklāj causpīdīga membrāna, kas aizsargā aci, bet kurai var redzēt cauri. Nāsis un ausis ienirstot automātiski noslēdzas. Ķermenim ir maksimāli slīdīga virsma; piena dziedzeri ir iekšēji, un piens tiek "izsvīsts", arī sēklinieki ir iekšēji. Airkājiem ir garas ūsas, kas kalpo navigācijai, galvaskausā ir sensori, kas uztver zemūdens skaņu informāciju un novada līdz ausij.
Barība
Visi airkāji ir plēsēji. Tie ēd zivis, vēžveidīgos, kalmārus un citus jūras dzīvniekus. Lielākā daļa airkāju ēd dažādu barību — to, ko var nomedīt, bet ir dažas sugas, kas specializējas uz īpašu barību, piemēram, Rosa ronis (Ommatophoca rossii) un dienvidu jūraszilonis (Mirounga leonina) galvenokārt medī kalmārus. Krabjēdājronis (Lobodon carcinophagus) galvenokārt ēd krilus (Euphausiacea), bet pogainais ronis (Pusa hispida) ēd gandrīz tikai vēžveidīgos. Toties valzirgi ir iemīļojuši moluskus.
Ir roņu sugas, kas medī siltasiņu dzīvniekus, citus roņus ieskaitot. Tādi ir jūras leopardi (Hydrurga leptonyx), kuri ir visplēsīgākie no visiem airkājiem. Jūras leopardi medī gan pingvīnus, gan krabjēdājroņus, gan Rosa roņus. Pingvīnus un citus jūras putnus medī arī Dienvidamerikas lauvronis (Otaria flavescens), kas uzbrūk arī Dienvidamerikas kotikam (Arctocephalus australis). Pie īpaši plēsīgiem airkājiem būtu jāpieskaita arī ziemeļu lauvronis (Eumetopias jubatus), kas medī putnus, ziemeļu kotiku (Callorhinus ursinus) mazuļus un plankumainā roņa (Phoca vitulina) mazuļus.
Toties gandrīz visus airkājus medī zobenvalis (Orcinus orca) un lielākās haizivis, kā arī arktiskās sugas medī polārlāči.
Evolūcija
Jaunākie molekulārie pētījumi liecina par to, ka airkāji ir cēlušies no lāčiem līdzīgiem zvēriem pirms 23 miljons gadiem. Atdalīšanās notikusi vēlajā oligocēnā vai agrajā miocēnā. Senākās airkāju fosilijas, kas tika atrastas Kanādas ziemeļos, ir 23 miljons gadus vecas. Dzīvnieks ir nosaukts par Puijila darwini, tam ir masīvas kājas, kas spēja salocīties un pārvietoties pa sauszemi kā mūsdienu sauszemes dzīvnieki, tomēr tā ķepas, lai gan tās vēl nevar saukt par airkājām, ir saplacinātas, kas liecina par ķepu lietošanu peldēšanai. Tas, ka kauli tika atrasti Kanādā, liecina, ka airkāji ir attīstījušies arktiskā klimata joslā. Fosilijas tika nosauktas par godu dabas pētniekam Čārlzam Darvinam, kas bija pirmais, izvirzot hipotēzi, ka sauszemes dzīvnieks, kas dodas ik pa laikam medīt ūdenī, vai tā būtu jūra vai ezers, ar laiku attīstītos par dzīvnieku, kurš spētu ilgstoši uzturēties ūdenī, atrodoties tālu no krasta.
Cita sena fosilija, kas saucas Enaliarktīds (Enaliarctos), dzīvoja pirms 24—22 miljoniem gadu. Tas bija labs peldētājs, tomēr joprojām spēja labi pārvietoties pa sauszemi, tas vairāk bija līdzīgs mūsdienu ūdriem. Zinātniekiem nav vienprātības par to, vai valzirgu dzimta un abas roņu dzimtas (ausroņi un roņi) attīstījās no kopīga priekšteča, vai roņu dzimta atdalījās pirms bija attīstījies kopīgais priekštecis valzirgiem un ausroņiem. Pēdējā laikā zinātnieki vairāk piekrīt otrai versijai.
Ufas arēna
Ufas arēna ir daudzfunkcionāla halle, kas atrodas Ufā, Krievijā, un tika atklāta 2007. gada 27. augustā.
Ufas arēna kļuva par Kontinentālās hokeja līgas kluba Ufas "Salavat Julajev" mājvietu. Sākot ar 2009. gadu arēnā spēlē arī JHL klubs Ufas "Tolpar".
Vasaras Jaunatnes olimpiskās spēles
Vasaras Jaunatnes olimpiskās spēles ir starptautisks sporta pasākums, kas notiek ik pēc četriem gadiem un ko organizē Starptautiskā Olimpiskā komiteja.
Saue (stacija)
Saue (et) ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Harju apriņķa Saues pilsētā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Keila un tas atrodas 7,8 km attālumā no Keilas un 19 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Sauē apstājas visi Keilas, Paldiski, Rīsiperes, Kloga-Rannas un Tallinas virzienā kursējošie elektrovilcieni. Saues pieturas punktā ir viena starpceļu pasažieru platforma. Tās garums - 150 metri.
Vēsture
1870. gadā atklātajā dzelzceļā Baltijas osta—Rēvele—Tosno pasažieru vilcieni no Rēveles (Tallina) līdz Kēgelei (Keila) kursēja bez pieturām, taču jau 1872. gadā tika ierīkoti divi jauni pieturas punkti - Pieturas punkts 7. versts un Frīdrihshofa (de, ru). Frīdrihshofa (tagad Saue) savu vārdu ieguva no Frīdriha muižas, kuru 1786. gadā savā vārdā bija nodēvējis tās īpašnieks Frīdrihs Hermanis fon Ferzens (de). Esošo nosaukumu pieturas punkts ieguva 1926. gadā. 1958. gada pavasarī uzsāka dzelzceļa iecirkņa Pēskila-Keila elektrifikācijas darbus un tā paša gada 19. jūlijā līnijā sāka kursēt elektrovilcieni.
Viļakas novads
Viļakas novads bija 2009. gadā izveidota un 2021. gada 1. jūlijā likvidēta pašvaldība Latgales ziemeļaustrumos, kurā bija apvienota bijušā Balvu rajona Viļakas pilsēta un seši pagasti. Robežojās ar Alūksnes, Balvu un Baltinavas novadiem, kā arī Krievijas Pleskavas apgabalu. Novada centrs bija Viļakas pilsēta.
2021. gadā Viļakas novadu pievienoja Balvu novadam.
Vēsture
Līdz 1224. gada Tālavas un Adzeles dalīšanai mūsdienu Viļakas novada teritorijā atradās Adzeles zemes Purnavas pilsnovads (la). 1293. gadā Rīgas arhibīskaps Johans Fehte savu Atzeles īpašumu katolizēšanai un aizsargāšanai pret Novgorodas kņazu iebrukumiem uz Viļakas ezera salas nodibināja klosteri, ko nodēvēja par "Marijas māju" (Marienhausen). 1509. gadā arhibīskaps Jaspers Linde uz salas uzcēla Marienhauzenas pili aizsardzībai pret Maskavijas karaspēka iebrukumiem. Lielā Ziemeļu kara laikā Marienhauzenas pils tika pilnīgi nopostīta. 13.-16. gadsimtā novads atradās Rīgas arhibīskapijas Marienhauzenas pilsnovada, 17.-18. gadsimtā Inflantijas vaivadijas Viļakas stārastijas, 19. gadsimtā Vitebskas guberņas Ludzas apriņķa teritorijā. Līdz 1920. gada zemes reformai novadā atradās Barisavas muižas, Moriņpoles muižas, Raču muižas, Šķilbēnu muižas, Viļakas muižas un citu muižu zemes.
Āris Brīmanis
Āris Brīmanis (dzimis 1972. gada 14 jūnijā Klīvlendā, Ohaio štatā, ASV) ir bijušais latviešu izcelsmes amerikāņu hokejists, kurš spēlēja aizsarga pozīcijā. Savas karjeras laikā aizvadījis 113 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 2010. gadā izcīnījis Vācijas čempiona titulu.
Spēlētāja karjera
Tika draftēts 1991. gada NHL draftā ar 86. kopējo numuru. Kopā NHL nospēlējis 113 spēles Filadelfijas "Flyers", Ņujorkas "Islanders", Anahaimas "Mighty Ducks" un Sentluisas "Blues" sastāvā, karjeras laikā gūstot 2 vārtus un izdarot 12 rezultatīvas piespēles (kopā 14 punkti), kā arī nopelnot 57 soda minūtes. Veiksmīgākā sezona NHL viņam bija 2000.-2001. gadā, kad tika nospēlētas 56 spēles. Daudz spēlējis AHL un IHL līgās.
Čehoslovākijas hokeja izlase
Čehoslovākijas hokeja izlase bija komanda, kas pārstāvēja Čehoslovākiju starptautiskajās hokeja spēlēs. Čehoslovākijas hokeja izlase izcīnījusi 6 Pasaules čempionātu un 3 Eiropas čempionātu zelta medaļas. Čehoslovākijas hokeja izlase beidza pastāvēt 1993. gadā, kad Čehoslovākija sadalījās.
Hermanis Gērings
Hermanis Vilhelms Gērings (, dzimis, miris ) bija Vācijas lidotājs, vēlāk politiķis, viens no NSDAP līderiem ("otrais cilvēks partijā").
Dzīvesgājums
Dzimis 1893. gada 12. janvārī Rozenheimā, Bavārijā Vācijas impērijas diplomāta, virsnieka, vācu Dienvidrietumu Āfrikas kolonijas ģenerālgubernatora ģimenē.
Hermans mācījās Karlsrūes kadetu skolā, pēc tam Berlīnes karaskolā, kuru absolvēja kā teicamnieks un 1912. gadā norīkots dienestā prinča Vilhelma kājnieku pulkā Milūzā ar dienesta pakāpi jaunākais leitnants. 1914. gada oktobrī pārcelts uz kara aviāciju - sākumā kā pilota palīgs novērotājs, pēc tam kā izlūklidmašīnas un bumbvedēja pilots. 1915. gada rudenī sāka pilotēt iznīcinātāju. Kaujās ievainots un vienu reizi notriekts. 1917. gada maijā paaugstināts par 27. eskadriļas komandieri. 1918. gada maijā apbalvots ar ordeni "Par nopelniem" - 21 uzvara gaisa kaujās, - pārcelts uz 1. Manfreda fon Rihthofena eskadriļu (14. jūlijā iecelts par šīs eskadriļas komandieri). Demobilizējās 1919. gada rudenī kā kapteinis (apbalvots ar I pakāpes Dzelzs krustu, Lauvas ar zobeniem ordeni, III pakāpes Hohencollernu ordeni ar zobeniem, ordeni "Par nopelniem").
1920. gados iztiku pelnīja kā pilots gaisa šovos Dānijā, Zviedrijā. Kļuva par narkomānu (lietoja morfiju). Apprecējās ar Karinu fon Kancovu (1931. gadā Karina mira no tuberkulozes; 1935. gada 10. aprīlī Gerings apprecējās ar Emmu Zonnemani), dzīvoja Minhenē. Iestājās Minhenes universitātē, kur studēja politoloģiju un vēsturi.
1922. gada novembrī iepazinās ar Hitleru un iesaistījās nacistu kustībā. 1923. gada janvārī uzņēmās vadīt SA. 1923. gada novembrī piedalījās t.s. Alus puča organizēšanā un neveiksmīgajā īstenošanā, kura laikā tika ievainots. (Pēc puča apspiešanas Gērings paslēpās pie ebreju Ballenu ģimenes, bet pēc tam emigrēja uz Austriju, dzīvoja Itālijā un Zviedrijā.)
1927. gadā pēc amnestijas atgriezās Vācijā un aktīvi iesaistījās NSDAP darbībā. 1928. gadā kļuva par NSDAP deputātu Reihstāgā (NSDAP dabūja 12 deputātu vietas), ar algu 600 markas mēnesī. 1930. gadā Gērings vadīja NSDAP frakciju Reihstāgā, kurā bija 107 deputāti. 1932. gada augustā viņš kļuva par Reihstāga priekšsēdētāju. 1933. gada 22. janvārī Gērings jau bija Reihstāga priekšsēdētājs, reihsministrs, Prūsijas zemes iekšlietu ministrs un aviācijas jautājumu komisārs. 1934. gada 30. jūlijā, t.s. Garo nažu naktī Gērings pats vadīja SS kaujiniekus Berlīnē. 1935. gada 1. martā Gērings kļuva par Trešā reiha gaisa kara spēku (Luftwaffe) virspavēlnieku. 1936. gadā Gēringam uzticēja vadīt t.s. četrgades plānu - Vācijas industrializācijas un ekonomikas nostiprināšanas plānu. 1939. gada 30. augustā Gērings kļuva par Reiha aizsardzības padomes priekšsēdētāju un oficiālu Hitlera varas mantinieku tā nāves gadījumā. 1940. gada 19. jūnijā par veiksmīgu aviācijas komandēšanu Polijā un Francijā, Gēringu iecēla par reihsmaršalu.
1945. gada pavasarī Gērings mēģināja uzsākt separātas sarunas ar Sabiedrotajiem - Hitlers, to uzzinājis, atcēla Gēringu no visiem amatiem, anulēja visus apbalvojumus un lika arestēt. 1945. gada 9. maijā Gērings padevās ASV 7. armijas spēkiem. 1946. gadā Gēringu tiesāja Starptautiskais kara tribunāls Nirnbergā. Viņu atzina par vainīgu četros apsūdzības punktos, tai skaitā kara noziegumos un noziegumos pret cilvēci, un piesprieda nāves sodu pakarot.
Moluku jūra
Moluku jūra (id) ir Klusajam okeānam piederīga iekšējā jūra starp Indonēzijas salām.
Ģeoloģija
Moluku jūras platība laika gaitā samazinās — šeit atrodas divas viena otrai pretī novietotas subdukcijas zonas, kuras daļēji jau saduras. Pati Moluku jūra atrodas uz Moluku plātnes, rietumos atrodas Singihes plātne bet austrumos — Halmaheras plātne. Moluku jūra atrodas seismiski aktīvā zonā un šeit bieži notiek zemestrīces. Nesenas zemestrīces Moluku jūrā:
Robežas
Dienvidos robežojas ar Bandas jūru, ziemeļos — ar Sulavesi jūru, dienvidaustrumos — ar Seramas jūru, bet ziemeļaustrumos ap 240 km platais Moluku šaurums savieno ar Kluso okeānu.
Moluku jūra robežojas ar šādām salām:
Latvijas futbola izlase 1931. gadā
'''Latvijas futbola izlase 1931. gadā''' aizvadīja 8 spēles, kurās izcīnīja 3 uzvaras, bet 5 reizes zaudēja. Baltijas kausa izcīņā Latvijas izlase ieguva 2. vietu aiz Igaunijas izlases. Draudzības spēlē pret Lietuvu uzbrucējs Ēriks Pētersons kļuva par pirmo un pagaidām vienīgo Latvijas izlases futbolistu, kas vienā spēlē guvis 4 vārtus.
Spēles
🇱🇻 latvia: Viktors Vizla; Voldemārs Grāvelis, Rūdolfs Kundrāts, Alfons Novickis, Voldemārs Bērziņš, Jānis Lidmanis, Oskars Peilis, Aleksandrs Priede, Ēriks Pētersons, Jānis Škincs, Arkādijs Pavlovs.
🇱🇻 latvia: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Rūdolfs Kundrāts, Alfons Novickis, Rūdolfs Kronlaks, Kārlis Tīls (Jānis Matušonoks 46'), Ēriks Skadiņš, Aleksandrs Priede, Ēriks Pētersons, Jānis Škincs, Alfrēds Verners.
🇱🇻 latvia: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Rūdolfs Kundrāts, Alfons Novickis, Rūdolfs Kronlaks, Jānis Lidmanis, Ēriks Skadiņš, Aleksandrs Priede, Nikolajs Voskoboiņikovs, Ferdinands Neibergs (Voldemārs Žins '35), Alfrēds Verners.
🇱🇻 latvia: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Rūdolfs Kundrāts, Alfons Novickis, Rūdolfs Kronlaks (Kārlis Tīls 46'), Voldemārs Bērziņš, Ēriks Skadiņš, Voldemārs Žins, Ēriks Pētersons, Alfrēds Verners (Augusts Brēdersons 46'), Arkādijs Pavlovs.
🇱🇻 latvia: Viktors Vizla (Jānis Kļaviņš 75'); Voldemārs Grāvelis, Fricis Laumanis, Voldemārs Roze, Voldemārs Bērziņš, Kārlis Tīls, Ēriks Skadiņš, Reinholds Robots, Ēriks Pētersons, Andrejs Krisons, Arkādijs Pavlovs.
🇱🇻 latvia: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Rūdolfs Kundrāts, Voldemārs Roze, Voldemārs Bērziņš (Česlavs Stančiks 46'), Jānis Lidmanis, Ēriks Skadiņš, Ēriks Pētersons, Jānis Škincs, Arnolds Štauvers, Aleksejs Andrejevs.
🇱🇻 latvia: Arvīds Jurgens; Voldemārs Grāvelis, Rūdolfs Kundrāts, Voldemārs Roze, Voldemārs Bērziņš, Jānis Lidmanis, Ēriks Skadiņš, Ēriks Pētersons (Voldemārs Žins '46), Jānis Škincs, Arnolds Štauvers, Hermanis Jēnihs.
🇱🇻 latvia: Viktors Vizla; Voldemārs Grāvelis, Fricis Laumanis, Voldemārs Roze, Voldemārs Bērziņš (Česlavs Stančiks 46'), Jānis Lidmanis, Roberts Blūmentāls, Jānis Škincs, Ēriks Pētersons, Arnolds Štauvers, Arkādijs Pavlovs.
Tomass Kleins
Tomass Kleins (dzimis Liepājā) ir romu izcelsmes Latvijas ģitārists, vokālists un mūzikas autors.
T. Kleins ir bijis vairāku latviešu mūzikas grupu dalībnieks, tai skaitā Neptūnā un Līvos. Līvu dalībnieks viņš bija vairāk nekā 10 gadus. Pēc tam bija duetā Fomins & Kleins, vēlāk uzsāka solokarjeru. Laikā no 2006. līdz 2008. gadam bija grupas Cacao dalībnieks. Pēc tam turpināja karjeru Aivara Brīzes grupā Leģions.
Sjervas līcis
Sjervas līcis (, es) vai Fontēna līcis (es; Čīles avotos) ir ap 4 km plats un līdz 5 km garš līcis Danko krastā Antarktīdā. Ziemeļos līci norobežo Čavdara pussala, dienvidos — Sjervas rags. No Danko krasta līcī noplūst Gregorija un Bregē glečeri.
Līci atklāja un aptuveni nokartēja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija Adriena de Žerlaša vadībā 1898. gada janvārī un kļūdaini to atzīmēja kā Brialmona līci, kas atrodas ap 10 km uz dienvidrietumiem. Līci nofotografēja un uzmērīja FIDS ekspedīcijas 1956.—1958. gados un nosauca par godu spāņu aviokonstruktoram Huanam de la Sjervam (Juan de la Cierva) — pirmā veiksmīgā autožīra izgudrotājam 1923. gadā. Čīles avotos tiek saukts par godu Čīles antarktiskās ekspedīcijas vadītājam 1948.—1949. gados kapteinim Leopoldam Fontēnam Nakinam (Leopoldo Fontaine Nakin).