cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ilūkste (upe)
Baseina reljefu veido Augšzemes augstiene, ko pārdala Ilūkstes senleja, kas upes lejtecē savienojas ar Daugavas senleju. Ilūkste iztek no Lukšta ezera Lietuvā. Baseinā apmēram 40 ezeru (kopplatība 15 km²). Latvijas pierobežā neliela pieteka no labā krasta ievada Ilūkstē Marijas un Šarlotes ezeru ūdeņus, bet kreisā pieteka Rauda — Čičira, Suviena, Sodžu ezeru ūdeņus no Lietuvas. Ilūkstes apkārtne no Latvijas robežas līdz Ilūkstei ir pauguraina, krastos tīrumi mijas ar mežu puduriem. Lejpus Ilūkstes pilsētas Ilūkste plūst pa plašajām Daugavas palienēm. Palu laikā, kad Daugavā pie Glaudānu salas veidojas ledus sastrēgumi, ūdeņi appludina Ilūkstes lejteci līdz pat Ilūkstei.
Pašā augštecē Ilūkstes reljefa kritums ir apmēram 1 m/km, vidustecē Ilūkstes paugurainē — pakāpienveidīgs, vietām līdz 10—15 m/km; lejtecē Aknīstes nolaidenumā tas ir neliels — 0,3—1 m/km. Upē ir Ilūkstes un Šēderes dzirnavezers, pie pēdējā izbūvēta hidroelektrostacija. Lielākās pietekas: Rauda (24 km), Eglaine (10 km; tai tikpat gara pieteka Lašupīte), Kazupe (9 km), Šēdere (12 km), Munde. Ilūksti šķērso Daugavpils—Panevēžas dzelzceļa līnija un Daugavpils—Jēkabpils ceļš.
Eno
Eno ir viena no desmit Beļģijas provincēm valsts rietumos, Valonijas reģionā. Tā robežojas ar Franciju rietumos, ar Rietumflandriju un ar Austrumflandriju ziemeļos, ar Flāmu Brabanti un ar Valoņu Brabanti austrumos, ar Namīru dienvidos. Eno administratīvais centrs ir Monsa, kas atrodas provinces rietumu daļā, netālu no Francijas robežas. Lielākā pilsēta ir Šarlruā, provinces austrumu daļā.
Eno provinces kopējā platība ir 3800 km², tā ir sadalīta septiņos administratīvajos rajonos un 69 pašvaldībās. Ar 1 323 196 iedzīvotājiem 2013. gadā tā ir trešā lielākā province Beļģijā pēc iedzīvotāju skaita, kā arī trešā lielākā pēc platības.
Behenskābe
Behenskābe (dokozānskābe, С21Н43СООН) pieder pie piesātinātajām taukskābēm. Behenskābe ir balta vai iedzeltena kristāliska (adatveida kristāli) vai pulverveida viela.
Atrašanās dabā
Glicerīda veidā atrodama rāceņu, rapšu un zemesriekstu eļļā, kā arī moringas sēklu eļļā (ben oil jeb behen oil — no tā cēlies behenskābes nosaukums). Tonnā zemesriekstu čaumalu ir 5—6 kg behenskābes. Behenskābe cilvēkam izraisa holesterīna līmeņa paaugstināšanos asinīs.
Iegūšana
Iegūst no moringas koka eļļas.
Īpašības
Reducējot behenskābi, var iegūt behenilspirtu.
Izmantošana
Behenskābi lieto kosmētikā matu kopšanas līdzekļos.
Cerotīnskābe
Cerotīnskābe (heksakozānskābe, С25Н51СООН) pieder pie piesātinātajām taukskābēm. Cerotīnskābe ir balta kristāliska (adatveida kristāli) viela.
Atrašanās dabā
Esteru veidā cerotīnskābe atrodama bišu vaskā un citos vaskos ( — 'vasks', no kā cēlies vielas nosaukums), kā arī vilnas taukos.
Īpašības
Reducējot cerotīnskābi, var iegūt cerilspirtu.
Kruševa
Kruševa (mk; aromūnu: Crushuva) ir pilsēta Ziemeļmaķedonijā. Kruševas pašvaldībā blakus valsts valodai — maķedoniešu, oficiāli ir lietojamas arī aromūnu un albāņu.
Pilsētas nosaukums
Pilsētas nosaukums dažādās valodās:
Ģeogrāfija
Kruševas pilsēta atrodas Balkānu kalnos ~1250 m virs jūras līmeņa augstumā, līdz ar to tā ir augstākā pilsēta Maķedonijā.
Iedzīvotāji
2002 gadā Kruševā bija 5507 iedzīvotāji, no kuriem 85,87% bija maķedonieši, 13,50% aromūni. Šī ir viena no nozīmīgākajām aromūnu tautības kopienām.
Grants
Grants ir iežu dēdēšanā radies irdens vai rupjgraudains nogulumiezis. Tas sastāv no noapaļotiem iežu vai reizēm arī minerālu drumslām.
Drumslu diametrs svārstās no 5 līdz 70 mm. Galvenie grants veidi ir aluviālā, marīnā un fluvioglciālā grants. Arī Latvijā ir sastopamas visu galveno ģenētisko grants tipu iegulas. Granti izmanto ceļu būvdarbiem, pabērumiem zem ēku pamatiem un betona izgatavošanai. Tās ir pelēkbrūnā krāsā.
Luliņas komēta
C/2007 N3 jeb Luliņas komēta ir neperiodiskā komēta. Tā pirmoreiz nofotografēta Luliņas observatorijā (鹿林天文台), Taivānā. Novērotājiem no Zemes komēta sasniedza spožuma maksimumu starp zvaigžņlielumu +4 un +6, kad tā atradās 61 miljonu km attālumā no Zemes. Tā kļuva saskatāma ar neapbruņotu aci 7. februārī.
Komētu pirmoreiz nofotografēja ķīniešu astronoms Liņs Čišens (林啟生), kas Luliņas observatorijā strādāja pie Zemei tuvo objektu meklēšanas. Savukārt Ķīnas students Je Cjuaņdži (葉泉志) identificēja jaunu objektu Liņa uzņemtajos attēlos. Sākotnēji objekts tika noturēts par asteroīdu, bet vēlāk uzņemtajos attēlos bija redzama koma. Koma ir zaļganā krāsā, ko dod izplūstošais ciāns (CN)2 un divatomu ogleklis C2.
Itālijas astronomi novēroja, ka no Luliņas komētas atdalījās astes fragments. Zinātnieki to skaidro ar magnētiskajiem traucējumiem Saules vējā, kas triecas pret komētu.
1913. gads Latvijā
Šajā lapā ir apkopoti '''1913. gada notikumi Latvijas vēsturē'''. Vidzemes, Latgales, Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes tolaik atradās Krievijas Impērijas sastāvā (Kurzemes, Vidzemes un Vitebskas guberņā).
Mārtiņš Roze
Izglītība un darba gaitas
M. Roze dzimis 1964. gadā Rīgā, ārstu ģimenē, kura drīz pārcēlusies uz Liepāju, kur nākamais politiķis pavadījis bērnību. 1982. gadā absolvējis Liepājas 1. vidusskolu, 1987. gadā Latvijas Valsts universitātes Bioloģijas fakultātē ieguvis biologa (bioloģijas un ķīmijas skolotāja) izglītību. Jau pēc politiķa karjeras sākuma papildinājis zināšanas un 2002. gadā Latvijas Universitātē ieguvis sociālo zinātņu maģistra grādu politikas zinātnēs. No 1988. līdz 1992. gadam studējis aspirantūrā Latvijas Zemkopības zinātniski pētnieciskajā institūtā un bijušajā Vissavienības augu selekcijas un ģenētikas institūtā Odesā.
Pēc universitātes beigšanas strādājis Stendes selekcijas un izmēģinājuma stacijā Dižstendē, bet kopš 1994. gada M. Roze strādāja Zemkopības ministrijā dažādos amatos. Sākotnēji viņš bija Lauksaimniecības departamenta direktora vietnieks un Augkopības un sēklkopības nodaļas vadītājs, vēlāk bijis Stratēģijas un kopsavilkuma nodaļas vadītājs, tad Integrācijas un ārējo sakaru departamenta direktors.
Pēc tam, kad 2010. gadā netika ievēlēts Saeimā, M. Roze pārcēlās uz Liepāju, kur bija Liepājas zivju pārstrādes uzņēmuma "Kolumbija" projektu vadītājs, savukārt Roze tika apstiprināts par "Lattelecom" padomes locekli.
Politiskā darbība
1996. gadā M. Roze, būdams augsta ranga Zemkopības ministrijas ierēdnis, iestājās Latvijas Zemnieku savienībā. 2001. gada pašvaldību vēlēšanās kandidēja uz deputāta vietu Rīgas domē, taču netika ievēlēts. Tāpat vēlētāju atbalstu neguva nākamajā gadā notikušajās 8. Saeimas vēlēšanās, kur kandidēja no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta.
M. Roze kļuva par zemkopības ministru Einara Repšes valdībā, saglabājot šo amatu arī sekojošajās Induļa Emša, Aigara Kalvīša un Ivara Godmaņa valdībās. Ieņemot ministra amatu vairāk kā sešus gadus viņš bija visilgāk pie varas bijušais zemkopības ministrs. Šajā laikā 2006. gada oktobrī M. Roze tika ievēlēts 9. Saeimā, bet drīz pēc tam nolika deputāta pilnvaras, kad tika apstiprināts zemkopības ministra amatā A. Kalvīša otrajā valdībā un vēlāk arī I. Godmaņa valdībā. demisionēja sakarā ar iepriekšējā dienā rīkoto lauksaimnieku protesta akciju. Pēc demisijas atjaunoja deputāta mandātu un darbojās Saeimā.
10. Saeimas vēlēšanās M. Roze kandidēja ar trešo numuru ZZS sarakstā Latgales vēlēšanu apgabalā, bet netika ievēlēts, lielā svītrojumu skaita dēļ ieņemot pēdējo — deviņpadsmito vietu sarakstā.
Nāve
Mārtiņš Roze nomira plkst. 11.20. Viņa nāves iemesls bija trombs, kas nosprostoja asinsriti. Viņš tika apbedīts Liepājas Dienvidu kapos.
Privātā dzīve
Laulībā ar Inesi Rozi (Talsu tūrisma informācijas centra vadītāju) dzimuši divi dēli. Vēlāk pāris šķīries. Rozes hobijs bija fotografēšana.
Melisīnskābe
Melisīnskābe (triakontānskābe, С29Н59СООН) pieder pie piesātinātajām karbonskābēm. Melisīnskābe ir balta kristāliska (adatveida vai plāksnīšveida kristāli no spirta) viela. Kušanas temperatūra 93,6 °C.
Atrašanās dabā
Melisīnskābe brīvā veidā nelielā daudzumā atrodama bišu vaskā un karnaubas vaskā ( - bite, vasks; no tā cēlies vielas nosaukums).
Babefīts
Babefīts (nosaukums cēlies no minerālu veidojošo elementu Ba, Be, F, P - nosaukumiem) ir ļoti rets minerāls. Atklāts 1966. gadā Aizbaikāla reģionā, elūvijā virs retzemju metālu skarna, kas saistīts ar sārmainām intrūzijām.
23. novembris
23. novembris ir gada 327. diena pēc Gregora kalendāra (328. garajā gadā). Līdz gada beigām ir atlikušas 38 dienas.
Lignocerīnskābe
Lignocerīnskābe (tetrakozānskābe, С23Н47СООН) pieder pie piesātinātajām taukskābēm. Lignocerīnskābe ir balta kristāliska (adatveida kristāli) viela.
Atrašanās dabā
Atrodama koku sveķos, vaskos (no tā cēlies vielas nosaukums —  — koks,  — vasks), cerebrozīdos, iespējams, zemesriekstu eļļā. Lignocerīnskābe atrodama arī karnaubas vaskā (Brazīlijas vaska palmas lapu vaskā), tādēļ senāk to sauca par karnaubas skābi.
Iegūšana
Rodas lignīna ražošanā kā blakusprodukts. Gandrīz tīru lignocerīnskābi var iegūt no buksuskoka sveķiem.
Īpašības
Reducējot lignocerīnskābi, var iegūt lignocerilspirtu.
.sj
.sj ir Svalbāras un Jana Majena salas Interneta augstākā līmeņa domēns (ccTLD). Šo domēnu pārvalda UNINETT Norid. Pašlaik tas netiek lietots, jo šīs salas ir daļa no Norvēģijas. Svalbāras mājas lapu īpašnieki izmanto domēnu .no vai .com kā Norvēģijā. Jana Majena salā nav pastāvīgu iedzīvotāju.
Tritriakontānskābe
Tritriakontānskābe (psillastearilskābe, С32Н65СООН) pieder pie piesātinātajām karbonskābēm. Tritriakontānskābe ir balta kristāliska viela.
Atrašanās dabā
Tritriakontānskābe atrasta laputs Psylla alni vaskainajos izdalījumos. No tā cēlušies daži vielas triviālie nosaukumi.
Aleksandrs Kerčs
Aleksandrs Kerčs (dzimis 1967. gada 16. martā, Arhangeļskā, Krievijā) ir bijušais ukraiņu izcelsmes latviešu hokejists, uzbrucējs, Latvijas hokeja izlases dalībnieks.
1993. gadā Kerčs aizvadīja 5 spēles NHL kluba Edmontonas "Oilers" sastāvā. Latvijas izlases sastāvā viņš ir piedalījies 8 Pasaules čempionātos un 1 Olimpiskajās spēlēs, toties PSRS izlases sastāvā viņš piedalījies 1987. gada Pasaules čempionātā junioriem.
Spēlētāja karjera
1987. gadā PSRS junioru izlases sastāvā piedalās pasaules junioru čempionātā Čehoslovākijā. 1988. gadā Rīgas "Dinamo" sastāvā kļūst par PSRS vicečempionu hokejā. 1993. gadā paraksta līgumu ar Nacionālā hokeja līgas klubu no Kanādas - Edmontonas "Oilers". Tā rindās Kerčs 1993. gada 29. oktobrī debitēja NHL. Sezonas gaitā "Oilers" sastāvā Kerčs aizvadīja piecas spēles, taču 1994. gada vasarā viņa līgums tika izpirkts. Līdz 1995. gada rudenim dzīvoja Kanādā. Pēc atbraukšanas no Kanādas spēlēja "Pārdaugavas" komandā, bet pēc tās izjukšanas - Latvijas Hokeja līgas klubā "Rīga Alianse".
Laika posmā no 1996. gada līdz 2006. gadam Kerčs spēlē dažādās Eiropas komandās: EV Landsberg (Vācija), Tappara Tampere (Somija), ECR Revier Löwen (Vācija), Berlin Capitals (Vācija), HK Rīga 2000 (Latvija), Sanktpēterburgas SKA (Krievija), Vilki (Latvija), Molot-Prikamie Perm (Krievija), IK Nyköpings NH 90 (Zviedrija), HK Gomel (Baltkrievija), REV Bremerhaven (Vācija) un Voskresenskas "Himik" (Krievija).
2006-07, kā arī 2007-08 sezonā viņš spēlēja Latvijas hokeja līgas kluba ASK/Ogre sastāvā. 2006-07. gada sezonā klubs, pateicoties arī Kerča veiksmīgajai spēlei, bija labākais regulārajā sezonā, bet izslēgšanas kārtā zaudēja vienīgi HK Rīga 2000. Viņš bija līgas rezultatīvākais spēlētais, guva visvairāk vārtus, kā arī īpašā balsojumā tika atzīts par līgas labāko uzbrucēju. 2007-08. gada sezonā ASK/Ogre ierindojās 2. vietā, bet arī šajā sezonā Kerčs bija līgas rezultatīvākais spēlētājs.
Personīgā dzīve
1982. gadā Arhangeļskā pabeidz pamatskolu un pēc hokeja komandas "Latvijas bērzs" ielūguma pārceļas dzīvot un spēlēt hokeju Rīgā. Sāk mācīties Rīgas 13. profesionāli tehniskajā vidusskolā par elektrometinātāju santehniķi. Pēc trim gadiem mācības pabeidz.
1989. gadā apprecas ar Margaritu Novikovu. 1990. gadā piedzimst dēls - Aleksandrs Kerčs. Ir arī dēls no sievas pirmās laulības - Arnis Talešs.
18 gadu vecumā Kerču iesauc robežapsardzes dienestā un viņš spēlē hokeju Rīgas "Dinamo" komandā.
Viņa dēls Aleksandrs arī ir bijušais hokejists.
Karjeras statistika
! Sezona !! Klubs !! Līga !! !! !!  !!  !!  !!  !!  !!  !!  !! ! colspan="3" | Kopā NHL ! 5 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0 ! 0 !! 0 !! 0 !! 0 !! 0
Montānskābe
Montānskābe (oktakozānskābe, С27Н55СООН) pieder pie piesātinātajām karbonskābēm. Montānskābe ir balta kristāliska viela.
Atrašanās dabā
Montānskābe brīvā veidā atrodama vaskos, piemēram, montānvaskā ( — ‘kalnaina vieta’).
Skots Nīdermaijers
Skots Nīdermaijers (en; dzimis Edmontonā, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, spēlējis aizsarga pozīcijā. Pašlaik viņš ir pabeidzis savu otro sezonu kopā ar Anahaimas "Ducks", kopā ar kuru pagājušosezon izcīnīja Stenlija kausu, būdams arī komandas kapteinis. Šosezon savu kapteiņa uzšuvi Nīdermaijers ir zaudējis. Savu profesionālā spēlētāja karjeru viņš uzsāka 1989. gadā, spēlējot WHL klubā Kemlūpas "Blazers". Viņš tajā nospēlēja trīs sezonas. 1991. gada NHL draftā viņu, ar kopējo 3. numuru, draftēja Ņūdžersijas "Devils". Pirmās 4 spēles viņš tajā aizvadīja 1992./93. sezonā un jau ar nākamo sezonu bija komandas pamatsastāvā. Komandā viņš nospēlēja līdz pat NHL lokautam, 2004. gadā, pēc kura viņš spēlēja jau Anahaimas "Mighty Ducks". 2006. gadā nomainījās tās īpašnieki un arī tās nosaukums - tā kļuva par Anahaimas "Ducks".
Savas karjeras laikā 4 reizes, kopā ar savu komandu, izcīnījis NHL čempiona titulu - Stenlija kausu - trīs reizes kopā ar "Devils", vienreiz ar "Ducks". Pašlaik viņš ir "Ducks" komandas kapteinis, bet 2004. gadā, viņš bija arī Ņūdžersijas "Devils" komandas kapteinis. 2004. gadā viņš izcīnīja arī Džeimsa Norisa balvu, kā līgas labākais aizsargs. Savukārt 2007. gadā viņš ieguva Kona Smita balvu, kā izslēgšanas kārtas vērtīgākais spēlētājs. 4 reizes piedalījies NHL visu zvaigžņu spēlēs (tika iebalsots arī 2006./07. sezonas zvaigžņu spēlei, bet tajā nespēlēja).
Viņa brālis Robs Nīdermaijers ir viņa pašreizējais komandas biedrs.
Austrumantarktīda
Austrumantarktīda ir lielākais no diviem galvenajiem Antarktīdas reģioniem. To apskalo galvenokārt Dienvidu okeāna Atlantijas un Indijas okeānu daļas. Galvenie Austrumantarktīdas dabas apgabali ir Vilksa Zeme, Karalienes Modas Zeme, Enderbiju Zeme un Viktorijas Zeme. No Rietumantarktīdas to atdala Transantarktīdas kalnu grēda.
Raio Pīroja
Raio Pīroja (, dzimis ) ir bijušais Igaunijas futbolists, aizsargs.
Austrumantarktīda
Austrumantarktīda atrodas galvenokārt austrumu puslodē, no kā arī cēlies tās nosaukums. Nosaukums ticis lietots jau kopš 20. gadsimta sākuma, bet plašā apritē nonācis kopš 1957.-1958. gadu Starptautiskā ģeofizikas gada, kad tika noteikts, ka Transantarktīdas kalnu grēda atdala Rietumantarktīdu no Austrumantarktīdas.
Raio Pīroja
Pīroja ir aizvadījis 114 spēles Igaunijas izlasē un guvis 9 vārtus. Viņš ir atzīts par labāko Igaunijas futbolistu 2002., 2006., 2007., 2008. un 2009. gadā.
Simpsonu filma
"Simpsonu filma" (en) ir 2007. gada ASV animācijas filma, kas balstīta uz animācijas seriālu "Simpsoni". Filmas režisors ir Deivids Silvermans, lomas tajā ierunāja Dens Kastellaneta, Džūlija Kevnere, Nensija Kārtraita, Jardlija Smita, Henks Azarija, Harijs Šīrers, Tress Maknīls un Pamela Heidena. Filmas scenāriju sarakstīja vienpadsmit seriāla scenāristi. Filmas pirmizrāde ASV norisinājās Vērmontas štata pilsētiņā Springfīldā, kas tika izvēlēta starp trīspadsmit ASV pilsētām ar šādu nosaukumu, kur filmas izrādīšanu sāka sešas dienas ātrāk nekā pārējos ASV kinoteātros.
Sižets
Green Day sniedz koncertu Springfīldā, pēc kura tie noslīkst Springfīldas ezerā, kura piesārņotais ūdens ir saēdis baržu, uz kuras grupa uzstājās. Viņu bērēs mācītājs Lavdžojs lūdz iedzīvotājus sadzirdēt Dieva balsi, un Eibs Simsons pēkšņi redz vīziju par šausmīgiem notikumiem, kas piemeklēs pilsētu, bet tikai Mārdža to uztver nopietni. Līza Simpsone cenšas pārliecināt Springfīldas iedzīvotājus, ka ezeru nepieciešams iztīrīt un, apstaigājot pilsētnieku mājas, satiek Kolinu, puisi no Īrijas, kuru arī uztrauc apkārtējās vides stāvoklis. Līza pamana, ka viņiem ir daudz kas kopīgs un uzreiz iemīlas jaunajā paziņā. Kopā viņi rātsnamā organizē prezentāciju, kur viņiem izdodas pārliecināt mēru aizliegt atkritumu izgāšanu ezerā.
Bārts, saderot ar Homēru, brauc ar skrituļdēli no mājām līdz Krastija Burgeram kails, par ko tiek arestēts. Viņš lūdz tēvu atzīt policijai, ka tā bijusi viņa ideja, bet Homērs visu vainu noveļ uz dēlu. Krastija ēstuvē Homērs ierauga sivēnu pavāra cepurē, paņem viņu uz mājām un rūpējas par to, bet Bārts viļas savā tēvā.
Homērs pagalmā uzbūvē tvertni cūku mēsliem, kas ātri vien tiek piepildīta, un Mārdža pieprasa, lai Homērs atbrīvotos no tvertnes. Homērs to iemet ezerā, kā dēļ notiek ekoloģiskā katastrofa un Vides Aizsardzības komiteja (VAK, en) ar ASV prezidenta Arnolda Švarcenegera atbalstu pārsedz Springfīldu ar milzīgu stikla kupolu. Pilsētnieki vēlas sodīt vainīgos, bet Simpsoniem izdodas aizmukt no kupola uz Aļasku. VAK nolemj uzspridzināt Springfīldu, un Simpsoni atgriežas dzimtajā pilsētā, lai to nepieļautu.
Nothing Records
Nothing Records bija amerikāņu ierakstu kompānija, specializējusies industriālajā rokā un elektroniskajā mūzikā, to izveidoja Trents Reznors (no Nine Inch Nails) un Džons Malms, Jr. 1992. gadā. Tas ir piemērs ierakstu kompānijai, kuru izpildītāji paši pārvalda, tādējādi saglabājot daļēji neatkarību no lielākās mātes kompānijas, šajā gadījumā Interscope Records. Nothing Records beidza pastāvēt 2004. gadā.
Sudrabu Edžus
Sudrabu Edžus (īstajā vārdā Morics Eduards Zilbers; dzimis, miris ) bija latviešu pedagogs un rakstnieks.
Dzīvesgājums
Dzimis Meņģeles pagastā "Siliņos" amatnieka Friča Zilbera ģimenē, kas bijis arī Meņģeles luterāņu baznīcas ērģelnieks. Sākotnēji viņu mācīja tēvs, vēlāk sāka mācības Madlienas draudzes skolā. Pēc tam mācījās Baltijas skolotāju seminārā Rīgā (1878-1882). Šajā laikā dziļi iepazina vācu un krievu klasisko literatūru.
1882. gadā Zilbers sāka strādāt par palīgskolotāju Dzērbenes draudzes skolā. Pēc tam vairākus gadus (1884-1887) strādāja Ufas guberņā, Baškīrijas Austrumciema latviešu kolonijā par skolotāju. Tulkoja, rakstīja dzeju un prozu, ko ar pseidonīmu Sudrabu Edžus publicēja laikrakstos „Balss” un „Austrums”. Pirmie dzejoļi "Ķeistuta loms" (Austrums, 1885), "Lietavas virsaitis" (1885).
1887. gadā atgriezās Latvijā un vienu gadu bija skolotājs Dzērbenes pagasta skolā, tad Gramzdas ministrijas skolas pārzinis (1888-1906). Pārdzejoja latviski labāko poļu dzejnieku darbu fragmentus: Ādama Mickēviča Dziady (Veļi), "Pans Tadeušs", Malčevska poēmu "Marja", Slovacka traģēdiju "Mintauts". Ā. Mickeviča ietekmē Sudrabu Edžus sadzejoja "Konrādu Vallenrodu" (Mājas Viesa Mēnešraksts, 1900), Sirokomļas ietekmē "Marģeru" (Austrums, 1899). Pēc piedalīšanās 1905. gada revolūcijas kustībā, soda ekspedīcijām nākot, 1906. gada janvārī devās bēgļu gaitās uz Sibīriju, dzīvoja pie Baikāla ezera un Irkutskā, tad Urālos pie brāļa Ņižņij-Tagilā un Permā. 1907. gadā nonāca Baku, kur strādāja par dziedāšanas skolotāju kādā naftas rūpniecības skolā, bija vācu valodas skolotājs Nuhas ģimnāzijā un Salzaņas reālskolā (1918-1920).
Pēc Krievijas pilsoņu kara dzīvoja Maskavā, kur strādāja par vācu valodas skolotāju (1920-1921), tad Pleskavā, kur darbojās grāmatizdevniecībā un žurnālistikā un laida klajā vairākus jaunus darbus vai agrāko pārstrādājumu (Atmiņas par divām dzimtīm, Pirms vētras, 1922). No Pleskavas devās uz Ļeņingradu, kur strādāja kā vācu valodas lektors, tad atkal uz Pleskavu, kur bija skolotājs un žurnālists. 1924. gadā pārcēlās uz pastāvīgu dzīvi Maskavā, kur strādāja par korektoru, klausījies valodas un tautsaimniecības lekcijas pilsētas universitātēs.
Kaut arī PSRS Lielā terora laikā NKVD "latviešu operācijas" genocīdā 1937. un 1938. gadā iznīcināja teju visus PSRS dzīvojošos latviešus, Sudrabu Edžus bija viens no nedaudzajiem, kam izdevās paglābties no nošaušanas. Kā skaidroja pats rakstnieks, viņš bijis pārāk vārgs, lai varētu doties līdzi viņu Maskavas dzīvoklī arestēt atnākušajiem čekistiem.
Maskavā Sudrabu Edžus mitinājies pieticīgos apstākļos. Pēc 1940. gada Latvijas okupācijas Sudrabu Edžu Maskavā apmeklēja rakstnieks Andrejs Upīts. Viņš gribējis Sudrabu Edžu pārvest uz Latviju, bet varasiestādes viņam to nav ļāvušas.
Miris 1941. gada 30. janvārī Maskavā, kur kremēts un pārapbedīts Raiņa kapos Rīgā.
Piemiņa
1985. gadā Meņģeles pagasta „Siliņu” mājas tika izremontētas, un tur iekārtota muzeja ekspozīcija par Sudrabu Edžus dzīvi un radošo darbību, 2012. gadā ekspozīciju pārcēla uz  bijušā bērnudārza "Auseklītis" pirmā stāva telpām. Meņģeles centrā uzstādīts tēlnieka Viļņa Titāna 1984. gadā veidotais Sudrabu Edžus piemineklis un iestādīta Dullā Daukas birzs. Pie pagasta robežas starp „Zvaniņu” un „Gnēžu” mājām Ogres upes senkrastā ozolu un bērzu birzī akmens ar iekaltu ierakstu "Dullais Dauka". Kronvalda parkā netālu no Kongresu nama Rīgā atrodas Sudrabu Edžus piemineklis. Rīgā, Liepājā un Jelgavā ir Sudrabu Edžus vārdā nosauktas ielas.
Elena Paparizu
Elena Paparizu (el, sv; dzimusi Burosā, Zviedrijā) ir grieķu dziedātāja. 2001. gadā ieguva 3. vietu Eirovīzijas dziesmu konkursā kopā ar grupu "Antique". 2005. gadā Kijivā kā solo dziedātāja ieguva 1. vietu.
Biogrāfija
Elena ir dzimusi 31. janvārī 1982. gada Burosā, Zviedrijā, grieķu imigrantu Jefrosini un Jorga Paparizu ģimenē. Viņas tēvs ir dzimis grieķu pilsētā Volā, bet māte - Kardicā. Elena ir trešais un pēdējais savu vecāku bērns, viņai ir brālis Dinoss un māsa Rita. Jau no bērnības Elenai patika dziedāt un dejot. No 7 gadiem viņa jau spēlēja klavieres, bet 13 gados saprata, ka grib kļūt par dziedātāju. 14 gadu vecumā kopā ar 3 draugiem izveidoja savu pirmo grupu Soul Funkomatic, kura izpildīja mūziku hip-hop stilā. Divus gadus vēlāk grupa izšķīrās.
Laika posmā no 1999. gada līdz 2003. gada bija grupas Antique dalībniece. Grupas sastāvā piedalījās Eirovīzijas dziesmu konkursā 2001. gadā, kur viņiem sanāca izcīnīt 3. vietu. Pēc grupas sabrukšanas turpināja savu karjeru kā solo dziedātāja. Viņas pirmais albums Protereotita (Prioritāte), kas tika izdots 2004. gadā, Grieķijā ir ieguvis dubultplatīna, bet Kipra - platīna albuma statusu. 2005. gadā atkal piedalījās Eirovīzijas dziesmu konkursā, kur izcīnīja pirmo vietu.
Jenss Lēmans
Sasniegumi
Schalke 94
AC Milan
Borussia Dortmund
Arsenal
Individuālie sasniegumi
Berne
Berne (de, ; fr, ) ir Šveices federālā pilsēta (de facto Šveices galvaspilsēta) un Bernes kantona administratīvais centrs. Tā atrodas pilsēta Šveices rietumdaļā (valsts vācvalodīgajā daļā) pie Āres upes. Berne ir ceturtā lielākā Šveices pilsēta pēc iedzīvotāju skaita aiz Bāzeles, Cīrihes un Ženēvas. Lielākā daļa Bernes iedzīvotāju runā vāciski (tās vietējā dialektā), lai gan Bernes kantonā daļa cilvēku runā franciski. Pilsētas mērs ir (Alec von Graffenried). Bernē atrodas universitāte, kurā mācās aptuveni 13 000 studentu. Berne ir Starptautiskās pasta savienības (Union Postale Universelle — UPU) galvenās mītnes vieta.
Elans Maulders
Elans Maulders (, dzimis Bostonā, Anglijā) ir viens no britu vadošajiem alternatīvā roka ierakstu producentiem. Maulders ir sadarbojies ar tādiem mūzikas izpildītājiem kā Depeche Mode, Gerijs Ņūmens, The Jesus and Mary Chain, Ride, Lush, My Bloody Valentine, Lostprophets, Shihad, Ivyrise, kā arī ar daudziem amerikāņu izpildītājiem, tai skaitā Nine Inch Nails, A Perfect Circle, The Smashing Pumpkins un Blonde Redhead.
Berne
Vēsture
Pilsētu 1191. gadā dibināja Cēringenes hercogs Bertolds V, pēc leģendas šeit nomedīdams lāci un nosaukdams pilsētu tā vārdā (Bär vāciski ir lācis). 1218. gadā Svētās Romas impērijas imperators Frīdrihs II piešķīra Bernei Impērijas brīvpilsētas tiesības.
1353. gadā tā iestājās Šveices konfederācijā un kļuva par vienu no konfederācijas ietekmīgākajām sastāvdaļām. 1415. gadā Berne ieņēma Ārgavu, 1536. gadā — Vo.
1798. gadā to ieņēma franču karaspēks. 1831. gadā Berne kļuva par Bernes kantona centru, bet 1848. gadā — par Šveices konfederācijas galvaspilsētu.
No Bernes nāk slavenais mākslinieks Pauls Klē. Alberts Einšteins savu relativitātes teoriju izdomāja tieši atrodoties Bernē.
Bernē apskatāmie objekti ir:
Cilvēki
Bernē vai tās apkārtnē dzimuši:
Sports
Bernē notika 1954. gada FIFA Pasaules kausa finālspēle, kurā Rietumvācijas izlase ar 3—2 pieveica Ungārijas izlasi. Spēcīgākais futbola klubs, kas bāzējas Bernē, ir BSC Young Boys.
Bernē bāzēta Šveices hokeja līgas vienība SC Bern, kura savas mājas spēles aizvada PostFinance Arena un kura kopš tās dibināšanas 1931. gadā izcīnījusi 12 Šveices čempiones titulus. Jau desmit gadus komandas mājas spēles ir apmeklētākās visā Eiropā.
PostFinance Arena bija viena no 2009. gada Pasaules čempionāta mājvietām.
Georgs fon Tīzenhauzens
Georgs fon Tīzenhauzens (Georg von Tiesenhausen; dzimis, miris ) bija vācbaltiešu/amerikāņu raķešbūves inženieris. Dzimis Rīgā. 1943. gadā beidza Hamburgas universitāti. Pēc mācībām tika nosūtīts uz Pēnemindes poligonu, kur Verners fon Brauna vadībā piedalījās V-2 izstrādē. 1953. gadā operācijas "Paperclip" rezultātā nokļuva Hantsvilā, kur Redstonas Arsenālā Verners fon Brauna vadībā turpināja darbu. Piedalījās "Apollo" programmas izstrādē. Sevišķi Tīzenhauzena nopelni ir Mēness transportlīdzekļa - "Lunar Roving Vehicle" izstrādē. Piedalījies arī "Space Shuttle" programmā.
Old School
Old School, Old school vai Old Skool (no en) var būt:
Skunksi
Skunksi, skunksu dzimtas (Mephitidae) dzīvnieki pieder pie plēsēju kārtas suņveidīgo apakškārtas (Caniformia). Skunksu dzimtā ir 13 sugas, kas apvienotas 4 ģintīs. Divas skunksu sugas dzīvo Indonēzijā un Filipīnās, visas pārējās sugas dzīvo Amerikā, sākot ar Kanādu un beidzot ar Centrālameriku.
Kādreiz skunksi tika klasificēti kā sermuļu dzimtas (Mustelidae) dzīvnieki, tomēr ģenētiskie pētījumi ir likuši zinātniekiem skunksus izdalīt kā pastāvīgu dzimtu.
Izskats un īpašības
Skunksi ir slaveni ar spēju izdalīt ļoti spēcīgi smirdīgu aromātu, kas tiem kalpo kā aizsardzības līdzeklis. Smaku varētu raksturot kā puvušu olu, ķiploku un gumijas kokteili. Smaka ir tik spēcīga, ka spēj aizbiedēt pat lāci vai citu plēsēju, potenciālo uzbrucēju. Smaka kairina elpošanas sistēmu, izraisa nelabumu un dedzina acis. Skunkss var trāpīt savam upurim 2 m attālumā, un cilvēks skunksa smaku var sajust 1 km attālumā.
Vairums skunksu dzimtas dzīvnieku ir melnbalti, bet tie var būt arī brūni vai krēmīgi dzelteni. Visi skunksi uzreiz piedzimstot ir svītraini. Tiem var būt tikai viena svītra vai vairākas, vai rindā sakārtoti vairāki plankumi, kā arī svītru raksts var būt lauzīts. Dažiem ir svītras uz kājām. Kažoki ir biezi un mīksti, to astes krāšņas un kuplas.
Uzvedība
Ziemas laikā, lai arī skunksi ir miegaini un barojas reti, tie neguļ ziemas miegu. Aukstajā laikā mātītes guļ kopā lielākā saimē, kas var būt līdz 12 dzīvniekiem, tēviņi parasti guļ pa vienam. Skunksi ziemas migu mēdz izmantot atkārtoti.
Barība
Skunksi ir visēdāji, tie barojas gan ar augiem, gan kukaiņiem, gan maziem dzīvniekiem, kā grauzējiem, ķirzakām, salamandrām, vardēm, čūskām, putniem, kurmjiem un olām. Tie labprāt ēd dažādas ogas, saknes, lapas, zāles, sēnes un riekstus. Ja skunksi dzīvo cilvēku tuvumā, tad tie pārbauda arī atkritumus, ļoti reti skunksi ēd maitu. Bieži ir novērots, ka skunksi iekļūst cilvēku mājās un izēd mājdzīvniekiem domāto barību. Lai piekļūtu pie sliekām un citiem kukaiņiem, skunksi izrakņā zemi. Skunksi ir arī meistarīgi, lai izēstu bišu ligzdas, jo to biezais kažoks tos pasargā no bišu dzēlieniem.
Vairošanās
Skunksiem riesta laiks parasti ir agrā pavasarī. Tēviņi sapārojas ar vairākām mātītēm, un mātīte audzina bērnus viena pati. Pirms mazuļu dzimšanas, mātīte izrok alu un iekārto migu bērniem. Parasti piedzimst 4—7 mazuļi. Skunksu mazuļi piedzimst akli, kurli un segti ar mīkstu kažociņu. Pēc trīs nedēļām mazuļiem atveras acis. Māte tos zīda ar pienu 2 mēnešus, bet ģimene kopā paliek apmēram 1 gadu, līdz nākamajam riesta laikam. Māte ļoti sargā savus mazuļus, un pie mazākām aizdomām par briesmām izsmidzina smaržu sekrētu.
Olimpiskie medaļnieki hokejā
Šis ir Olimpisko spēļu vīriešu hokeja turnīra medaļu laureātu uzskaitījums.
Saeima
Saeima ir Latvijas Republikas parlaments. Saskaņā ar Satversmes 5. pantu "Saeima sastāv no simts tautas priekšstāvjiem" jeb deputātiem.
Saeimas darbību regulē Satversme un Saeimas kārtības rullis.
Satversme nosaka, ka Saeimu ievēl vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās, brīvās un proporcionālās vēlēšanās, piešķirot vietas partijām, kuras iegūst vismaz 5% balsu. Vēlēšanas notiek reizi četros gados, oktobra pirmajā sestdienā. Tiesības vēlēt ir pilntiesīgiem Latvijas pilsoņiem, kuri vēlēšanu dienā ir sasnieguši astoņpadsmit gadu vecumu. Saeimā var ievēlēt jebkuru pilntiesīgu Latvijas pilsoni, kurš vēlēšanu pirmajā dienā ir vecāks par divdesmit vienu gadu. Saeimas locekļa pilnvaras iegūst Saeimā ievēlēta persona, Saeimas sēdē dodot šādu svinīgu solījumu: ""Es, uzņemoties Saeimas deputāta amata pienākumus, Latvijas tautas priekšā zvēru (svinīgi solu) būt uzticīgs Latvijai, stiprināt tās suverenitāti un latviešu valodu kā vienīgo valsts valodu, aizstāvēt Latviju kā neatkarīgu un demokrātisku valsti, savus pienākumus pildīt godprātīgi un pēc labākās apziņas. Es apņemos ievērot Latvijas Satversmi un likumus.""
Saeimas darbību vada Saeimas Prezidijs, ko savu pilnvaru laika sākumā ievēlē Saeima. Prezidijs sastāv no pieciem deputātiem — Saeimas priekšsēdētāja, viņa diviem biedriem, sekretāra un sekretāra biedra. 14. Saeimas priekšsēdētājs ir Edvards Smiltēns.
Ne mazāk kā pieci vienas politiskās partijas vai viena nosaukuma deputātu kandidātu saraksta deputāti var izveidot frakciju. Ja kāds deputāts izstājas no frakcijas, viņš nezaudē deputāta mandātu un turpmāk tiek uzskatīts par pie frakcijām nepiederošu deputātu. Atsevišķas frakcijas var apvienoties politiskajos blokos, kuros var iesaistīties arī pie frakcijām nepiederoši deputāti.
Lai noskaidrotu un saskaņotu frakciju un politisko bloku darbību un taktiku Saeimā un komisijās, kā arī izlemtu lietas, ko neregulē Saeimas kārtības rullis, tiek izveidota Frakciju padome. Tās sastāvā ietilpst Saeimas Prezidijs un pa vienam deputātam no katras frakcijas un katra deputātu bloka. Savukārt ne mazāk kā trīs deputāti var izveidot deputātu grupu sadarbībai ar citu valstu parlamentiem vai citu ar deputāta darbību saistītu interešu apmierināšanai.
Saeimas darbs ir organizēts sesijās. Gadā ir trīs kārtējās sesijas: rudens, ziemas un pavasara sesija, bet kārtējo sesiju starplaikā var sasaukt ārkārtas sesiju. Saeimas kārtējās sēdes parasti notiek reizi nedēļā — ceturtdienās. Saeimas sēdes un atbildes uz deputātu jautājumiem tiešraidē pārraida Latvijas Radio, un tās var vērot arī Saeimas interneta mājaslapā. Saeimas kārtības rullī ir noteikts, ka ar ne mazāk kā 2/3 klātesošo deputātu balsu vairākumu Saeima var nolemt noturēt arī aizklātu Saeimas sēdi, bet tas līdz šim vēl nekad nav noticis.
Saeimas darba valoda ir latviešu valoda.
Saeimā kopumā ir aptuveni 400 darbinieku. Saeimas Kancelejas struktūrvienības, Juridiskais birojs, Sabiedrisko attiecību birojs un Starpparlamentu attiecību birojs nodrošina deputātu darbību, rūpējas par Saeimas sēžu dokumentāro un tehnisko nodrošinājumu, kā arī veic citus ar Saeimas funkcijām saistītus darbus. Iegūt uzziņas un konsultācijas par Saeimas darbu un iespēju apmeklēt Saeimas namu ekskursijā, kā arī iesniegt iesniegumus var Saeimas Apmeklētāju un informācijas centrā.
Likumdošana
Saeimai ir vairākas funkcijas, bet tās galvenais uzdevums ir pieņemt likumus. Saeimai likumu projektus var iesniegt Valsts prezidents, Ministru kabinets, Saeimas komisijas, ne mazāk kā pieci Saeimas deputāti un ne mazāk kā 1/10 vēlētāju. Saeimai ir tiesības arī grozīt Satversmi. Aktīvākās un plašākās diskusijas par likumiem notiek tieši Saeimas komisijās, kas sagatavo izskatīšanai lietas, kuras tiek apspriestas Saeimas sēdēs.
Valsts budžeta pieņemšana
Saeima katru gadu pirms saimnieciskā gada sākšanās lemj par valsts izdevumu un ienākumu budžetu. Budžeta projektu Saeimai iesniedz valdība, un balsojums par valsts budžetu ir faktiski arī balsojums par uzticību valdībai, jo, noraidot valdības iesniegto budžeta projektu, tai tiek izteikta neuzticība. Par valsts budžetu un ar to saistītajiem jautājumiem parasti Saeimas sēdēs ir visgarākās debates.
Kontroles funkcija
Saeima veic valdības ikdienas darba parlamentāro kontroli, un valdība kopumā un katrs ministrs atsevišķi ir politiski atbildīgi Saeimas priekšā.
Ministru prezidents reizi gadā Saeimas sēdē ziņo par Ministru kabineta paveikto un iecerēto darbību. Tāpat arī tiesībsargs reizi gadā ziņo Saeimas sēdē par Tiesībsarga biroja darbu.
Saeimā tiek rīkotas arī atbildēm uz deputātu jautājumiem veltītas sēdes, kurās parasti Saeimas opozīcijas deputāti uzdod jautājumus Ministru prezidentam, Ministru kabineta locekļiem vai Latvijas Bankas prezidentam par šo amatpersonu kompetencē esošajām lietām.
Savukārt Saeimas parlamentārās izmeklēšanas komisijām, pieaicinot lietpratējus, ir tiesības izdarīt revīzijas valdības, pašvaldību un privātajās iestādēs un uzņēmumos, ja šīs privātās iestādes un uzņēmumi tieši vai netieši saņem valsts pabalstus, kredītus vai pasūtījumus vai piedalās valsts vai pašvaldību īpašuma privatizācijā. Tāpat parlamentārās izmeklēšanas komisijai ir tiesības atbilstoši Saeimas noteiktajam uzdevumam izsaukt un nopratināt arī privātpersonas.
Amatpersonu apstiprināšana
Saeima ievēlē ļoti daudzas mūsu valsts amatpersonas. Atklāti balsojot, ar ne mazāk kā 51 Saeimas deputāta balsu vairākumu Saeima ievēlē Latvijas Valsts prezidentu.
Lai valdība stātos pie savu pienākumu pildīšanas, tai nepieciešama Saeimas uzticība. Valdības vadītāja kandidātu izvēlas Valsts prezidents. Saeima balso par uzticību sastādītajai valdībai pēc tam, kad topošais Ministru prezidents ziņo Saeimai par savas valdības iecerēto darbību. Ja Saeima izteic neuzticību Ministru prezidentam, tad jāatkāpjas visam Ministru kabinetam, bet, ja neuzticība tiek izteikta atsevišķam ministram, tad jāatkāpjas ir tikai šim ministram.
Saeima ievēlē, apstiprina, ieceļ, atbrīvo vai atlaiž no amata arī citas valsts amatpersonas, piemēram, ģenerālprokuroru, Korupcijas novēršanas un apkarošanas biroja priekšnieku, Latvijas Bankas prezidentu, Nacionālo radio un televīzijas padomi, Satversmes aizsardzības biroja direktoru, tiesnešus, tiesībsargu, valsts kontrolieri un citas amatpersonas.
Starptautisku līgumu apstiprināšana
Saskaņā ar Satversmes 68. pantu visiem starptautiskajiem līgumiem, kuri regulē likumdošanas ceļā izšķiramus jautājumus, nepieciešama Saeimas apstiprināšana.
Saeimas Prezidijs
Saeimas darbību vada Saeimas Prezidijs, kuru Saeima ievēlē savu pilnvaru laika sākumā. Saeimas Prezidija sastāvā ir pieci deputāti — Saeimas priekšsēdētājs, divi viņa biedri, Saeimas sekretārs un viņa biedrs.
Prezidiju parasti ievēlē pirmajā jaunievēlētās Saeimas sēdē. Kandidatūras Prezidija locekļu amatiem deputāti iesniedz rakstveidā, un par katram amatam izvirzītajiem kandidātiem Saeima balso vienlaikus aizklātā balsošanā ar vēlēšanu zīmēm. Kandidāts par ievēlētu uzskatāms tad, ja tas ieguvis visvairāk balsu, turklāt balsu skaits nedrīkst būt mazāks par klātesošo deputātu absolūto balsu vairākumu.
Saeimas Prezidijs nosaka Saeimas iekšējo kārtību un darba gaitu Saeimā, dod atzinumus un virza tālāk saņemtās lietas visos Saeimas kārtības rullī paredzētajos gadījumos, sastāda Saeimas sēžu darba kārtību un lemj par komandējumiem. Tāpat Prezidijs pieņem darbā un atlaiž no darba Saeimas struktūrvienību vadītājus un veic citas organizatoriskās funkcijas.
Prezidija sēdes parasti notiek divas reizes nedēļā — pirmdienās un ceturtdienās, un tās sasauc Saeimas priekšsēdētājs vai viņa prombūtnes laikā — viens no Saeimas priekšsēdētāja biedriem. Prezidija sēdes parasti notiek Saeimas namā, tomēr Prezidiju var sasaukt arī jebkurā citā laikā un vietā.
Lai saskaņotu frakciju un politisko bloku darbību Saeimā un izlemtu lietas, kuras neregulē Saeimas kārtības rullis, tiek izveidota Frakciju padome. Tās sastāvā ir Saeimas Prezidijs un pa vienam deputātam no katras frakcijas un politiskā bloka. Frakciju padomes atzinumiem ir tikai ieteikuma raksturs.
Saeimas priekšsēdētājs
Saeimas Prezidiju vada Saeimas priekšsēdētājs. Saeimas priekšsēdētājs reprezentē Saeimu, vada Saeimas sēdes, gādā par kārtību Saeimas sēžu laikā un raugās, lai sēde notiktu atbilstoši Saeimas kārtības rullim. Tāpat Saeimas priekšsēdētājs vada Saeimas Prezidija sēdes un atbildēm uz deputātu jautājumiem veltītās sēdes, kurās parasti Saeimas opozīcijas deputāti uzdod jautājumus Ministru prezidentam, Ministru kabineta locekļiem vai Latvijas Bankas prezidentam par šo amatpersonu kompetencē esošajām lietām.
Saeimas sēdes parasti notiek reizi nedēļā — ceturtdienās Saeimas namā. Savukārt divas reizes gadā notiek Saeimas svinīgās sēdes, kurās Saeimas priekšsēdētājs saka svinīgu uzrunu: 4. maijā — Saeimas svinīgā sēde, kas veltīta Latvijas Republikas Satversmes sapulces sasaukšanas gadadienai un Latvijas Republikas Neatkarības atjaunošanas deklarācijas pasludināšanas gadadienai, bet 18. novembrī — Saeimas svinīgā sēde par godu Latvijas Republikas proklamēšanas gadadienai.
Latvijas Republikas Satversmē noteiktajos gadījumos Saeimas priekšsēdētājs uz laiku pilda Valsts prezidenta pienākumus. Tas notiek tad, ja Valsts prezidents atrodas ārpus valsts robežas, atsakās no amata, tiek atsaukts, nomirst vai citu apstākļu dēļ nevar pildīt savu amatu.
Pēc amata Saeimas priekšsēdētājs ir Nacionālās drošības padomes loceklis. Padome saskaņo augstāko valsts institūciju un amatpersonu īstenotu vienotu valsts politiku nacionālās drošības jomā.
Saeimas priekšsēdētājs vienlaikus pēc amata ir arī 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmes valdes priekšsēdētājs. 1991. gada barikāžu dalībnieka piemiņas zīmi piešķir barikāžu dalībniekiem par tā gada janvārī un augustā parādīto drošsirdību, pašaizliedzību un iniciatīvu, par ieguldījumu organizatoriskajā un apgādes darbā, kā arī tām personām, kuras morāli un materiāli atbalstīja barikāžu dalībniekus.
Saeimas priekšsēdētājs, pildot sava amata pienākumus, daudz laika velta diplomātisko attiecību veidošanai, gan tiekoties ar citu valstu augstākajām amatpersonām, delegācijām un ārvalstu vēstniekiem, gan arī apmeklējot citas valstis oficiālās vai darba vizītēs. Tostarp reizi gadā Saeimas priekšsēdētājs uz tikšanos ar Saeimas deputātiem aicina diplomātiskā korpusa pārstāvjus — Latvijā akreditētos ārvalstu vēstniekus un goda konsulus, bet Latvijas Republikas ārvalstu pārstāvniecību vadītāju ikgadējā sanāksmē Saeimas priekšsēdētājs un deputāti tiekas ar Latvijas diplomātiem — mūsu valsts vēstniekiem.
Nozīmīgs Saeimas priekšsēdētāja amata pienākums ir arī darbs ar dokumentiem, dažādu institūciju un iedzīvotāju iesniegumiem un vēstulēm.
Saeimas priekšsēdētāja darbību nodrošina Saeimas priekšsēdētāja birojs.
Līdztekus sava amata pienākumiem Saeimas priekšsēdētājs pilda arī deputāta pienākumus un piedalās vairāku Saeimas komisiju un apakškomisiju darbā.
Saeimas priekšsēdētāja darba telpās, uz automašīnas vai cita transportlīdzekļa, ar kuru pārvietojas Saeimas priekšsēdētājs, parasti ir balts karogs ar taisno krustu valsts karoga krāsu samēros, kam augšējā labajā laukumā ir valsts lielais ģerbonis.
Ir iedibināts arī Saeimas Prezidija Atzinības raksts, ar ko apbalvo personas par sasniegumiem parlamenta noteikto valsts attīstības virzienu īstenošanā.
Saeimas priekšsēdētāja biedrs
Saeimas priekšsēdētāja biedrs Saeimas priekšsēdētāja prombūtnes laikā pilda viņa pienākumus pēc savstarpējas vienošanās. Tāpat Saeimas priekšsēdētājs un viņa biedri sadala savā starpā kārtējos darbus, tostarp Saeimas sēžu, Prezidija sēžu un atbildēm uz deputātu jautājumiem veltīto sēžu vadīšanu, kā arī tikšanos ar citu valstu amatpersonām.
Saeimas sekretārs un sekretāra biedrs
Saeimas sekretārs un viņa biedrs nodrošina Saeimas sēžu protokolēšanu; ja nepieciešams, Saeimas sēdē nolasa dokumentus, pārbauda stenogrammas un pārzina Saeimas Kancelejas darbu.
1. Saeima (1922—1925)
Satversmes sapulces iesākto darbu turpināja Saeima. Saskaņā ar Satversmi, Saeimu ievēlēja vispārīgās, vienlīdzīgās, tiešās, aizklātās un proporcionālās vēlēšanās uz trīs gadiem. Esošās Saeimas mandāts beidzas, kad nākamā Saeima sanāk uz savu pirmo sēdi. 1. Saeimas vēlēšanas norisinājās 1922. gada 7. un 8. oktobrī. Tajās piedalījās 82,2% (800 840) balsstiesīgo. Pieteikti tika 88 kandidātu saraksti, no kuriem ievēlēja 46.
1. Saeima noturēja 214 plenārsēdes, kurās izskatīja 343 likumprojektus. Pirmais Saeimas priekšsēdētājs bija Frīdrihs Vesmanis, ko 1925. gada 20. martā nomainīja Pauls Kalniņš.
2. Saeima (1925—1928)
2. Saeimas vēlēšanas notika 1925. gada 3. un 4. oktobrī. Tajās piedalījās 74,9% (838 800) no visiem balsstiesīgajiem iedzīvotājiem. Tika iesniegts 141 kandidātu saraksts, no kuriem 48 ieguva mandātus. No simts ievēlētājiem deputātiem 84 bija latvieši, 55 deputātiem bija augstākā izglītība, 30 — vidējā un 15 — zemāka izglītība. 2. Saeimas priekšsēdētājs bija dr. Pauls Kalniņš.
3. Saeima (1928—1931)
3. Saeimas vēlēšanas notika 1928. gada 6. un 7. oktobrī. Tajās piedalījās 79,3% (937 968) no visiem balsstiesīgajiem iedzīvotājiem. Tika iesniegti 120 kandidātu saraksti, no kuriem 54 ieguva mandātus. Sākot ar šīm vēlēšanām, katra saraksta iesniedzējam bija jāiemaksā 1000 latu drošības nauda, kuru atmaksāja saraksta iesniedzējam, ja no saraksta vismaz vienā apgabalā ievēlēja kaut vienu deputātu.
No simts ievēlētajiem deputātiem 80 bija latvieši, 54 deputātiem bija augstākā, 28 — vidējā, 4 — augstākā vai vidējā militārā izglītība un 14 — zemāka izglītība. Statistika par deputātiem atspoguļo tikai vēlēšanu rezultātus.
Frakciju skaits mainījās, pirmajā sesijā darbojās 28 frakcijas. 3. Saeimā bija 20 pastāvīgās komisijas. Notika 223 sēdes, kurās apsprieda 344 likumprojektus. 3. Saeimas priekšsēdētājs bija dr. Pauls Kalniņš.
4. Saeima (1931—1934)
4. Saeimas vēlēšanas notika 1931. gada 3. un 4. oktobrī. Tajās piedalījās 80,0% (974 822) no visiem balsstiesīgajiem iedzīvotājiem. Tika iesniegti 103 kandidātu saraksti, no kuriem 57 ieguva mandātus. No simts ievēlētajiem deputātiem 1 bija sieviete, 83 latvieši, 43 deputātiem bija augstākā, 39 — vidējā, 12 — tautskolas, 3 — militārā, 1 deputātam — lauksaimniecības skolas, 1 — arodskolas izglītība un 1 — pašizglītība. Statistika par deputātiem atspoguļo tikai vēlēšanu rezultātus.
Frakciju skaits mainījās, pirmajā sesijā darbojās 25 frakcijas. 4. Saeimā bija 18 pastāvīgās komisijas. Notika 185 sēdes, kurās apsprieda 312 likumprojektus. 4. Saeimas priekšsēdētājs bija dr. Pauls Kalniņš.
Pēc 1934. gada 15. maija valsts apvērsuma 4. Saeimas darbība tika pārtraukta un Saeimas funkcijas uzņēmās Ministru kabinets.
Tautas Saeima (1940)
Pēc padomju okupācijas 1940. gada 14. un 15. jūlijā tika rīkotas t.s. Tautas Saeimas vēlēšanas, kurās iedzīvotājiem bija jābalso tikai par vienu sarakstu — Darba tautas bloku. Uz pirmo sēdi šī Saeima sanāca 1940. gada 21. jūlijā. Tad tika pasludināta Latvijas Padomju Sociālistiskā Republika un izteikta prasība iesniegt lūgumu uzņemt PSRS. No valsts tiesību viedokļa Tautas Saeimas 21. jūlija lēmumam nebija juridiska spēka no tās pieņemšanas brīža, jo tika pārkāpta Latvijas Satversme.
Saskaņā ar 1940. gada 25. augustā pieņemto Latvijas PSR Konstitūciju, tās augstākais valsts varas orgāns bija Latvijas PSR Augstākā Padome.
Latvijas Republikas Augstākā padome (1990—1993)
1990. gada 18. martā notika Latvijas Republikas Augstākās padomes vēlēšanas, kurās pirmo reizi okupācijas periodā tika pieļauta vairāku politisko kustību kandidātu balotēšanās. Šajās vēlēšanās piedalījās 81,25% (1 593 019) no visiem balsstiesīgajiem iedzīvotājiem.
Tika ievēlēts 201 deputāts. No tiem 10 bija sievietes, 139 latvieši, 185 deputātiem bija augstākā, 5 — nepabeigta augstākā un 11 — vidējā izglītība. Statistika par deputātiem atspoguļo tikai vēlēšanu rezultātus.
Augstākajā padomē bija 16 pastāvīgās komisijas. Notika 389 sēdes, kurās pieņēma 404 likumus, to skaitā — Konstitucionālo likumu par cilvēka un pilsoņa tiesībām un pienākumiem, atjaunoja 1937. gada Civillikumu, izstrādāja likumus, kas aizsāka privatizācijas procesu. Augstākā padome noteica valsts varas de facto atjaunošanai pārejas periodu, kas beidzās ar Latvijas Republikas Saeimas sasaukšanu. Augstākās padomes priekšsēdētājs bija Anatolijs Gorbunovs.
5. Saeima (1993—1995)
5. Saeimas vēlēšanas notika 1993. gada 5. un 6. jūnijā. To juridiskais pamats — 1992. gada 20. oktobrī pieņemtais likums “Par 5. Saeimas vēlēšanām”, kas būtībā ir nedaudz grozīts un papildināts 1922. gada Likums par Saeimas vēlēšanām. Vēlēšanās piedalījās 1 118 316 vēlētāji jeb 89,9% balsstiesīgo Latvijas pilsoņu, tajā skaitā ārvalstīs nobalsoja 18 413 pilsoņi. Tika pieņemti 23 kandidātu saraksti, no kuriem mandātus ieguva 8, jo pārējie nepārsniedza noteikto 4% vēlēšanu barjeru. Katram saraksta iesniedzējam bija jāiemaksā drošības nauda 50 minimālo mēnešalgu apmērā, kuru atmaksāja saraksta iesniedzējam, ja no saraksta vismaz vienā apgabalā ievēlēja kaut vienu deputātu.
5. Saeimā darbojās 15 pastāvīgās komisijas, kā arī vairākas apakškomisijas un izmeklēšanas komisijas. Pēc ievēlēšanas bija 8 frakcijas, 1994. gada pavasarī, sašķeļoties frakcijai “Saskaņa Latvijai — atdzimšana tautsaimniecībai”, izveidojās vēl viena frakcija. Notika 137 sēdes, kurās izskatīja 839 likumprojektus. Šī Saeima atjaunoja Satversmi, 1925. gada likumu "Par Ministru kabineta iekārtu", pieņēma Pilsonības likumu, Korupcijas novēršanas likumu, veica pašvaldību reformu, noslēdza līgumu par Krievijas Federācijas Bruņoto spēku pilnīgu izvešanu. 5. Saeimas priekšsēdētājs bija Anatolijs Gorbunovs.
6. Saeima (1995—1998)
6. Saeimas vēlēšanas notika 1995. gada 30. septembrī un 1. oktobrī. Vēlēšanās piedalījās 955 392 vēlētāji jeb 71,9% balsstiesīgo Latvijas pilsoņu, tajā skaitā ārvalstīs nobalsoja 12 501 pilsonis. Tika pieņemti 19 kandidātu saraksti, no kuriem mandātus ieguva 9, jo pārējie nepārsniedza noteikto 5% vēlēšanu barjeru. Katram saraksta iesniedzējam bija jāiemaksā 1000 latu drošības nauda, kuru atmaksāja saraksta iesniedzējam, ja no saraksta vismaz vienā apgabalā ievēlēja kaut vienu deputātu.
No simts ievēlētajiem deputātiem 8 bija sievietes, 90 deputātiem bija augstākā, 1 deputātam — nepabeigta augstākā —, 6 deputātiem — vidējā speciālā un 3 — vidējā izglītība. Statistika par deputātiem atspoguļo tikai vēlēšanu rezultātus. 6. Saeimā bija 16 pastāvīgās komisijas, kā arī vairākas apakškomisijas un izmeklēšanas komisijas. Pēc ievēlēšanas izveidojās 9 frakcijas, taču darbības laikā, deputātiem izstājoties un pievienojoties citām frakcijām, to skaits nemitīgi mainījās.