cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blome
Vēsture
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Blomes (Blumenhof) muižas centru. Muiža izveidojusies ap 1400. gadu, kad Rīgas arhibīskaps Vallenrode iedeva savam novadniekam Štameram zemes gabalu tagadējās Blomes teritorijā, kur pie Nigras upes tika uzcelta Štamera muiža. 1428. gadā šo muižu savā īpašumā ieguva brāļi Nikolajs un Simons Blomi jeb Blomes. Blomes te saimniekoja līdz Zviedru Vidzemes muižas redukcijai ap 1620. gadu. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai Blomes muiža bija kroņa muiža.
1920. gada zemes reformas laikā Blomes muižu sadalīja 140 vienībās 2021 ha kopplatībā. Tagadējā apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā kolhoza «Uzvara» ciemats.
Iedzīvotāju skaita izmaiņas
Esošajās robežās, pēc CSB datiem.
Vargasa ēra
Vargasa ēra ir Brazīlijas vēstures posms starp 1930. un 1945. gadu, kad Getulio Vargass bija valsts vadītājs. Pēc gāšanas no varas 1945. gada 29. oktobra militārajā apvērsumā Vargass palika politiski aktīvs, tika ievēlēts Senātā un 1951. gadā viņu atkal ievēlēja par prezidentu. Saasinoties iekšpolitiskai krīzei un konfliktam ar bruņotajiem spēkiem, 1954. gadā Vargass izdarīja pašnāvību.
1932. gada jūlijā Sanpaulu sākās sacelšanās pret centrālo varu, kas tika apspiesta. 1935. gadā tika apspiesta komunistu sacelšanās. Centrālās varas nostiprināšanās procesu veicināja brazīļu bailes, ka valstī varētu sākties Spānijas pilsoņu karam līdzīgs konflikts. Aizvien vairāk nostiprinājās valsts bruņoto spēku kontrole līdz šim autonomajās pavalstīs, kurās beidza pastāvēt vietējās bruņotās vienības.
Vargasa pirmais uzdevums bija izvest valsti no Lielās Depresijas. Ekonomikas stimulēšanai tika tērēti valsts līdzekļi. Lai atrisinātu konfliktus starp strādniekiem un rūpnīcu īpašniekiem, Vargass palielināja valsts kontroli pār strādnieku organizācijām, daļēji apmierinot viņu prasības. Valsts iekārtas pārveidošanā Vargass lielā mērā ietekmējās no Itālijas Musolīni fašisma un Portugāles Salazara Estado Novo parauga, vienlaikus, viņa programmām bija līdzība ar ASV Jaunā kursu.
1934. gadā tika pieņemta jauna konstitūcija, kas samazināja pavalstu autonomiju, lielo oligarhu varu un nostiprināja centrālo valdību. Tika ieviesta vispārējā, aizklāto vēlēšanu sistēma, balss tiesības piešķirtas arī sievietēm. Tradicionālās zemes īpašnieku un uzņēmēju oligarhijas vietā Vargass savu varu balstīja uz strādniekiem, izvēršot populisma kampaņu.
1937. gadā Vargass atlaida Kongresu, izbeidza politisko partiju darbību un turpmāk valdīja kā autoritārs diktators. Šajā laikā tika uzlaboti strādājošo dzīves apstākļi, ieviesta minimālā alga, sociālās programmas un arodbiedrības. Tika attīstīta rūpniecība. Vienlaikus, arodbiedrības tika cieši kontrolētas un streiki bija aizliegti.
1942. gada 22. augustā Brazīlija pieteica karu Vācijai un Itālijai. Brazīlija 1944. gadā nosūtīja karaspēku uz Itāliju, piedaloties tās atbrīvošanā no vāciešiem.
1945. gada 29. oktobra militārajā apvērsumā Vargass tika gāzts. 1946. gadā Brazīlijā tika pieņemta jauna konstitūcija, kuras mērķis bija ierobežot jaunas diktatūras rašanos. Prezidenta termiņš tika ierobežots uz vienu piecu gadu termiņu, nostiprināta valsts institūciju neatkarība un samazināta centrālās valdības vara.
1950. gada Prezidenta vēlēšanās uzvarēja Vargass, un 1951. gada 31. janvārī sāka pildīt prezidenta pienākumus. Šoreiz viņam trūka vairākuma Kongresā, kā arī viņa rīcību ierobežoja jaunā konstitūcija. Valdības tēriņi regulāri pārsniedza budžeta ienākumus, cēlās inflācija. Saasinājās politiskā spriedze starp Vargasa Brazīlijas Strādnieku partiju un tās pretiniekiem bruņotajos spēkos, kas Vargasa populismā tagad saskatīja komunisma briesmas.
1954. gada 5. augustā tika nogalināts kara aviācijas virsnieks un mēģināts nogalināt opozīcijas laikraksta redaktoru. Atklājās, ka slepkavību organizētāji ir prezidenta apsardzes darbinieki. Vargasa darbības izmeklēšana atklāja, ka prezidenta administrācijā valda korupcija. Bruņoto spēku augstākā vadība aicināja prezidentu atkāpties no amata. 1954. gada 24. augustā Vargass, neatkāpjoties no amata, izdarīja pašnāvību savā rezidencē.
Seviljas katedrāle
Seviljas katedrāle (es) ir Romas katoļu baznīcas dievnams Seviljā, Spānijā. Šī ir lielākā gotiskā katedrāle (un katedrāle vispār) un trešā lielākā baznīca pasaulē. Baznīcas altāris darināts no zelta, tas ir dārgākais pasaulē.
Jans Urbass
Iepriekš Urbass ir spēlējis Slovēnijas komandā Ļubļanas "Olimpija", Zviedrijas komandās Malmes "Redhawks", Växjö Lakers un VIK Västerås HK, Vācijas komandā EHC München un Austrijas komandās EC KAC un Villacher SV.
Slovēnijas hokeja izlases rindās spēlējis 2014. un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kā arī piedalījies četros Pasaules čempionātos.
Seviljas katedrāle
Celtniecība sākta 13. gadsimta sākumā, pabeigta nākamajā gadsimtā. Pēc pabeigšanas tā pārspēja Stambulā esošo Svēto Sofiju kā lielākā katedrāle pasaulē. Baznīca uzcelta bijušās mošejas vietā. Katedrālē apglabāts Kristofors Kolumbs. 104 m augstais baznīcas zvana tornis Giralda ir viens no nozīmīgākajiem pilsētas simboliem.
1987. gadā baznīca kopā ar Alkazaru un Indiju Galveno arhīvu iekļauta UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 2007. gada 31. decembrī katedrāle atzīta par vienu no Divpadsmit Spānijas dārgumiem.
Edgars Vinters
Dzīvesgājums
Kuzņecova porcelāna fabrika viņam uzticēja apgleznot vairākus porcelāna šķīvjus, kas bija paredzēti dāvināšanai prezidentam Kārlim Ulmanim. Pēc komercskolas pabeigšanas 1940. gadā Vinters iestājās Latvijas Mākslas akadēmijā un studēja tur līdz 1944. gadam pie profesoriem Jāņa Kugas, Leo Svempa, Jāņa Cielavas, Valdemāra Tones, Jāņa Annusa, Kārļa Miesnieka un Vilhelma Purvīša. Vācu okupācijas laikā Vinters publicēja savus zīmējumus un akvareļus arī vācu žurnālos. Avīze Deutsche Zeitung im Ostland (1941. gada decembris - 1942. gada aprīlis):
1944. gadā Vinteram bija jāpārtrauc studijas, jo viņu iesauca Latviešu leģionā un nosūtīja darbos uz Toruņu. 1945. gadā Vinters nokļuva krievu gūstā un nonāca kādā gūstekņu nometnē pie Maskavas. Krievu virsnieki saskatīja viņa talantu un deva iespēju izveidot orķestri un iekārtot sev darbnīcu gleznošanai. Šajā laikā tapa daudz zīmējumu un gleznu, kurus Vinters tikai 2012. gadā pirmo reizi parādīja kādam viņa mākslas cienītājam, kurš bija jau rakstījis par gleznotāja dzīvi un daiļradi un kurš jau tajā pašā gadā publicēja tos grāmatā. 1947. gadā Vinters atgriezās Rīgā un sāka strādāt skolā, kur mācīja tēlotājmākslu un rasēšanu. Paralēli darbam skolā viņš pats mācījās Jaņa Rozentāla mākslas vidusskolā un 1949. gadā ieguva tur skolotāja darbam nepieciešamo pedagoģisko kvalifikāciju.
Daiļrade
Vinters glezno priekšmetiski, pārsvarā plenērā. Bērnībā un jaunībā viņš zīmēja ar zīmuli un tušas spalvu, tad kādu laiku sekoja linogrebumi un pasteļi līdz viņš nonāca pie darba ar eļļas krāsām. Ik pa laikam Vintera daiļradē parādījās akvareļi, un septiņdesmitajos gados kas īpašs – monotipijas. Gleznojot savas mīļās Latvijas ainavas visos gadalaikos, ziedus un pilsētas    skatus, Vinters galvenokārt izmanto eļļas krāsas.
Padomju varas gados viņa darbu izstādes tika organizētas Rīgā un citās Latvijas PSR pilsētās. Kad Latvija 1991. gadā atguva brīvību, Vintera daiļradei tika pievērsta arvien lielāka uzmanība un tā guva atzinību. Vintera darbu personālizstādes notika regulāri ne tikai Latvijā, bet sākot ar 1993. gadu arī Anglijā un ASV un kopš 2006. gada Vācijā. Viņa darbi arvien vairāk tiek piedāvāti pārdošanā mākslas galerijās visā pasaulē. Kad 2013. gada 2. aprilī valsts vizītē Latvijā viesojās Turcijas prezidents Abdullahs Gils, Latvijas prezidends Andris Bērziņš pasniedza Gila laulātajam pārim kā dāvanu Edgara Vintera gleznu.
Privātā dzīve
1951. gadā Vinters apprecēja savu kolēģi skolotāju Helmu Krauzi. 1958. gadā viņiem piedzima dēls Ilmārs. 2014. gada 2. maijā Vinteru apbedīja blakus viņa mātei Rīgas 1. Meža kapos.
Apbalvojumi
2009. gada 16. novembrī prezidents Valdis Zatlers pasniedza Edgaram Vinteram Triju Zvaigžņu ordeni.
Edgara Vintera studija Duntē
2017. gada 10. jūnijs Duntē Minhauzena muzeja piebūvē atklāja Edgara Vintera studiju. Par mākslinieka radošo mūžu liecina viņa eļļas gleznas, akvareļi un monotipijas. Bez tam vēl par viņa dzīvi stāsta fotouzņēmumu klāsts, bet filmu fragmenti rāda, kā mākslinieks gleznojis plenērā.
Glezniecības un foto kopīgā izstāde
Laikā no 1972. līdz 2010. gadam gleznotājs Edgars Vinters ir radījis daudzas Vecrīgas ainavas. Ar mākslas platformas Art Platz palīdzību jau 2020. gadā Latvijas Nacionālajā vēstures muzejā (LNVM) tika parādīta Edgara Vintera gleznu izlases izstāde Atskaites punkts – Starting Point. Šo izstādi papildināja fotogrāfa Mārtiņa Kudrjavceva Vecrīgas ainavu fotogrāfijas, kas bija uzņemtas, raugoties no tiem pašiem skatu punktiem kā to bija darījis gleznotājs. Divu paaudžu mākslinieku darbi atšķirīgos mākslas veidos atklāja savu skatījumu uz Vecrīgu. Glezniecības vecmeistars Edgars Vinters atveidoja Vecrīgas bruģēto ielu un vēsturisko dievnamu senatnīgo šarmu, bet Mārtiņa Kudrjavceva kameras veidotajās Vecrīgas fotogrāfijās bija fiksētas laikmeta nestās pārmaiņas.
Melnās zosis
Melnās zosis, melno zosu ģints (Branta) ir zosu ģints, kas pieder pīļu dzimtai (Anatidae). Šajā ģintī ir 6 mūsdienās dzīvojošas sugas un viena izmirusi suga. Melnās zosis sastopamas Holarktikas ekozonā: Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Tās ligzdo ziemeļos, bet ziemot dodas uz siltākiem reģioniem areāla dienvidos. Tā kā Kanādas zoss ir introducēta Jaunzēlandē, tā sastopama arī Dienvidu puslodē. Atšķirībā no Ziemeļamerikas sugām Eirāzijā dzīvojošās melno zosu sugas izplatītas gar kontinenta krasta līniju. Toties pelēkās zosis, kuru izplatības areāls pārklājas ar melnajām zosīm, sastopamas arī iekšzemē. Pat ziemas periodā melnās zosis neklejo uz iekšzemi.
Latvijā
Latvijā ir novērojamas 5 melno zosu sugas: Kanādas zoss (Branta canadensis), Bafina zoss (Branta hutchinsii), baltvaigu zoss (Branta leucopsis), melngalvas zoss (Branta bernicla) un sarkankakla zoss (Branta ruficollis). Latvijā ir konstatēts Kanādas zoss nesekmīgs ligzdošanas gadījums.
Izskats un īpašības
Lai arī lielākajai daļai sugu apspalvojums ir pelēks vai pelēkbrūns, visām melno zosu sugām apspalvojumā ir kāds melnu spalvu laukums, citām lielāks, citām mazāks. No pelēkajām zosīm tās atšķiras arī ar kāju krāsu. Tās ir melnas vai tumši pelēkas, arī šo zosu knābji ir melni. Līdzīgi kā lielākajai daļai zosu, to zemaste ir balta. Augumā melnās zosis ir nedaudz mazākas nekā pelēkās zosis, lai gan, piemēram, Kanādas zoss ir ļoti liela un sasniedz melnkakla gulbja augumu. Tās lielāko īpatņu ķermeņa garums ir 110 cm, bet svars 10,9 kg. Liela ir arī Bafina zoss (Branta hutchinsii), kuru var salīdzināt ar vienu no lielākajām pelēko zosu sugām — lielknābja zosi. Tās lielāko īpatņu ķermeņa garums ir 76 cm, svars 3 kg. Mazākā no zosīm ir sarkankakla zoss, kuras mazāko īpatņu ķermeņa garums ir 53 cm, svars 1 kg.
Mets Leblāns
Metjū Stīvens "Mets" Leblāns (Matthew Steven "Matt" LeBlanc; dzimis ) ir amerikāņu aktieris.
Viņš vislabāk pazīstams ar lomu NBC situāciju komēdijā "Draugi", kā arī tā turpinājumā Joey. Par šo lomu ir saņēmis Teen Choice un People's Choice balvas, vēl vairākkārt aktieris nominēts Zelta globusa balvai un Emmy balvai. Mets Leblāns ir filmējies filmās Lost in Space un "Čārlija eņģeļi" (2000).
SC Paderborn 07
SC Paderborn 07 ir profesionāls Vācijas futbola klubs no Pāderbornas. Pašlaik spēlē Vācijas 2. Bundeslīgā. Mājas spēles aizvada Benteler-Arena stadionā, kura ietilpība ir 15 000 vietu.
Kluba vēsture tiek saistīta ar 1907. gadā dibināto Arminia Neuhaus. Klubs vairākkārt apvienojies un mainījis nosaukumus. Pašreizējais klubs ar nosaukumu TuS Paderborn/Neuhaus izveidots 1985. gadā, apvienojoties TuS Schloß Neuhaus un FC Paderborn. Pašreizējo nosaukumu klubs ieguva 1997. gadā. Pirmo reizi Bundeslīgā iekļuva 2014. gadā, taču debijas sezonā ieņēma pēdējo vietu un augstāko līgu atstāja. 2019. gadā ieguva 2. vietu 2. Bundeslīgā un atgriezās Vācijas futbola augstākajā līmenī, bet tajā atkal ieņēma pēdējo vietu un izkrita uz 2. Bundeslīgu.
Komandas sastāvs
.
Saulgriežu iela (Jūrmala)
Saulgriežu iela ir iela Jūrmalā, Druvciema apkaimē. Saulgriežu iela sākas krustojumā ar Slokas ielu un beidzas pie Lielupes. Kopējais ielas garums ir 190 metri. Saulgriežu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Leiniški
Leiniški ir ciems Riebiņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 216 km attālumā no Rīgas.
Ievainotais jātnieks
"Ievainotais jātnieks" ir 2017. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisore ir Ilona Brūvere.
Sižets
Filmas galvenais varonis ir Kārlis Zāle - Brīvības pieminekļa autors. Filmā tiek aplūkots pieminekļa celtniecības process, kā arī tēlnieka dzīve Latvijas dzimšanas posmā.
GX4
Inmarsat-5 F4 izgatavoja ASV uzņēmums Boeing Satellite Systems uz platformas BSS-702HP bāzes. Tā izmēri ir 6,98 х 3,59 × 3,27 m. Pavadonis apgādāts ar ksenona jonu dzinējsistēmu orbitālā stāvokļa uzturēšanai. Tam ir 89 Ka joslas raidītāji.
Līgums ar Boeing par Inmarsat-5 F4 izgatavošanu noslēgts 2013. gadā. 2014. gadā ar SpaceX noslēgts līgums par pavadoņa nogādāšanu orbītā ar nesējraķeti Falcon Heavy, izmantojot uz zemi atgriežamu pirmo raķešpakāpi. Tā kā Falcon Heavy izstrāde aizkavējās, Inmarsat-5 F4 palaišanu aizstāja ar Falcon 9, kas derīgās kravas lielās masas dēļ lidotu bez pirmās pakāpes atgriešanas.
Inmarsat-5 F4 tika palaists 23:21 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-39A. Šoreiz pirmā pakāpe netika atgriezta uz zemes. Otrā pakāpe darbojās pietiekami ilgi, līdz tika iztērēta gandrīz visa degviela; pavadonis tika ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.
Ģeostacionārajā orbītā Inmarsat-5 F4 sākotnēji tika izvietots punktā 55° rietumu garuma.
Rīgas Tehniskās universitātes struktūrvienības
RTU ir zinātnisko institūciju reģistrā reģistrēta zinātniskā institūcija. Izglītības un zinātnes ministrijas Zinātniskās institūcijas reģistrācijas apliecība Nr. 172039, izdota 2006. gada 17. janvārī.
Rīgas Tehniskajai universitātei ir šādas struktūrvienības:
Fakultātes
RTU sastāvā ir 9 fakultātes:
Struktūra
RTU struktūra 2021. gadā janvārī.
Feizābādas lidosta
Feizābādas lidosta (fa) ir lidosta Afganistānas ziemeļaustrumos, 5,6 kilometrus uz ziemeļrietumiem no Badahšānas provinces galvaspilsētas Feizābādas centra Koukčes upes kreisajā krastā. Lidostu uzcēla padomju armija Afganistānas kara laikā.
Bosnijas un Hercegovinas hokeja izlase
Bosnijas un Hercegovinas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Bosniju un Hercegovinu starptautiskajās hokeja spēlēs. Šobrīd tā atrodas 48. vietā Starptautiskās hokeja federācijas rangā. 2023. gadā tā bija iedalīta IIHF Pasaules čempionāta IIIB divīzijā.
Jaunība
Jaunība ir cilvēka pārejas vecums gan fiziskā, gan psiholoģiskā ziņā no pusaudzības uz pilngadību. Jaunības vecums parasti tiek asociēts ar laika posmu no 16 gadiem līdz brieduma sasniegšanas vecumam, kad cilvēks uzskatāms par pieaugušo. Par jauniešiem mēdz dēvēt arī pusaudžus un bērnus.
Cilvēka vecums gan tikai aptuveni norāda jaunības gadu sākšanos/beigšanos, jo dažādi procesi (piemēram, augšana, kas parasti tiek saistīta ar jaunības gadiem) var pilnībā nenotikt šajā dzīves posmā.
Miha Verličs
Miha Verličs (sl, dzimis ) ir slovēņu hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Verličs pārstāv Vācijas hokeja līgas komandu Fischtown Pinguins.
Iepriekš Verličs spēlējis Slovēnijas komandās HK Maribor un Ļubļanas "Olimpija", Austrijas komandās Grācas "99ers" un Villacher SV, kā arī Somijas komandā Jiveskiles JYP.
Zemā kastaņa
Zemā kastaņa ir dižskābaržu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Amerikas dienvidaustrumos.
Bohēmija olimpiskajās spēlēs
Bohēmijas karaliste olimpiskajās spēlēs piedalījās no 1900. līdz 1912. gadam, kopumā 3 vasaras olimpiskajās spēlēs, izņemot 1904. gada Sentluisas olimpiskajās spēles. Kaut gan Bohēmija atradās Austroungārijas sastāvā, tā olimpiskajās spēlēs startēja kā neatkarīga valsts. Pēc Pirmā pasaules kara Bohēmija startēja Čehoslovākijas sastāvā. Savukārt pēc 1993. gada, kad sadalījās Čehoslovākija, Čehijas un Slovākijas sportisti startē atsevišķos sastāvos un Bohēmijas sportisti turpmāk startē Čehijas sastāvā.
Vasaras olimpiskajās spēles
''Hedviga Rosenbaumova 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs ieguva arī bronzas medaļu kopā ar Lielbritānijas sportistu Arčibaldu Vardenu jauktās komandās. Šī medaļa tiek skaitīta pie Jauktās komandas, nevis pie Čehijas vai Lielbritānijas komandas.''
Karognesēji
Karognesēji, kas nesuši karogus olimpisko spēļu atklāšanas ceromonijās
1969. gada Pasaules čempionāts hokejā
1969. gada Pasaules čempionāts hokejā notika Stokholmā, Zviedrijā, no 1969. gada 15. līdz 30. martam. Tas bija 36. Pasaules čempionāts hokejā.
Brāļi Šamiri
Brāļi Šamiri (he; Gabriels Šamirs (1909—1992) un Maksims Šamirs (1910—1990), līdz 1935. gadam Šefteloviči) bija Latvijas ebreju cilmes Izraēlas mākslinieki. Izraēlā brāļus Šamirus dēvē par “nacionālajiem dizaineriem”, viņu nozīmīgākais darbs ir Izraēlas Valsts ģerbonis.
Dzīvesgājums
Dzimuši kā Gutels (1909. gada 2. martā Liepājā ) un Motels (1910. gada 11. martā Ventspilī ) Šefteloviči uzņēmēja Haima Hirša Šefteloviča (dzimis 1879. gada septembrī Bauskā) ģimenē. Mācījās Rīgas Jēkaba Landaua ebreju skolā, tad Berlīnes Šarlotenburgas Mākslas skolā (Kunstgewerbeschule in Berlin-Charlottenburg).
Pēc Hitlera nākšanas pie varas brāļi Šefteloviči atgriezās dzimtenē un 1934. gadā iekārtoja savu studiju Alberta ielā 9 Rīgā. 1934. gadā Motels Šeftelovičs Rīgā apprecējās ar Dagmāru Beku, bet Gutels Rīgā 1935. gadā apprecējās ar Pinnu Fiškinu. Gutels Šeftelovičs 1934. gadā veidoja pieminekli ebreju cīnītājiem par Latvijas neatkarību, kas atrodas Jaunajos ebreju kapos Rīgā.
1935. gadā viņi pārcēlās uz dzīvi Telavivā, kur Rotšilda bulvāri iekārtoja "Brāļu Šamiru studiju" (Shamir Brothers Studio) un nodarbojās ar dažādu uzņēmumu mārketingu, vēlāk strādāja Britu Palestīnas valsts iestādēm. Otrā pasaules kara laikā 1940. gada maijā viņi ieguva Britu Palestīnas pilsonību un viņiem anulēja Latvijas pases. Viņu vecāki palika Rīgā un gāja bojā holokaustā, jaunāko brāli operdziedātāju Leibu Šefteloviču (dzimis 1914) deportēja uz koncentrācijas nometni Vācijā.
Pēc Izraēlas Valsts nodibināšanas 1948. gadā viņi piedalījās konkursā un sacentās ar pārsimts citiem māksliniekiem. Viņi valsts ģerbonī atspoguļa ebreju simbolus — septiņžuburu svečturi menoru un mieru simbolizējošus olīvzarus. 1949. gadā bija gatava ģerboņa galīgā versija, kas tika papildināta ar norādēm par romiešu nopostīto Jeruzalemi un tās svētvietu — Svēto templi.
1974. gadā brāļi vienojās par kopīgās studijas likvidēšanu un turpināja radīt grafikas katrs atsevišķi vēl gandrīz divdesmit gadus.
Daiļrades raksturojums
Pēc pārcelšanās uz dzīvi Telavivā brāļi Šamiri strādāja visās dizaina jomās — veidoja plakātus, logotipus, reklāmas, iepakojumu, bukletus un grāmatas. Viņi uzskatīja, ka mākslas darbs paredzēts nevis mākslinieka izjūtu paušanai, bet tam ir jāatspoguļo klienta mērķi. Pēc Izraēlas Valsts dibināšanas brāļi veidoja ne tikai patriotiskus plakātus pēc dažādu organizāciju, ministriju, partiju pasūtījuma, bet arī Izraēlas Valsts vizuālos simbolus: valsts emblēmas, medaļas, zīmogmarkas, monētas un banknotes.
Piemiņa
2018. gadā Izraēlas vēstniecība Latvijā sarīkoja izstādi "Neatkarība" (izstādes kurators un redaktors — Jorams E. Šamirs) vispirms Latvijas Nacionālajā bibliotēkā, tad Liepājas koncertzāles "Lielais dzintars" mākslas telpā "Civita nova" un Daugavpils Marka Rotko mākslas centrā. Izstāde tapa ar fonda Keren Hayesod atbalstu, un tajā bija izmantoti materiāli no Izraēlas Valsts arhīva, Cionistu centrālā arhīva, Latvijas Universitātes Akadēmiskās bibliotēkas, Izraēlas muzeja un privātām kolekcijām.
Skultes iela (Jūrmala)
Skultes iela ir iela Jūrmalā, Priedaines apkaimē. Skultes iela sākas krustojumā ar Upmalas ielu un beidzas krustojumā ar Mangaļu ielu. Kopējais ielas garums ir 450 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Skultes ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Skultes iela ir savienota ar šādām ielām:
Erika Bele
Erika Bele (nl; dzimusi ) ir Nīderlandes starptautiskā meistare šahā (1982). Trīskārtēja Nīderlandes sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1975, 1980, 1981).
Biogrāfija
No 1970. gadu vidus līdz 1980. gadu vidum bijusi viena no vadošajām Nīderlandes šahistēm. Trīs reizes uzvarējusi Nīderlandes sieviešu šaha čempionātos: 1975., 1980. un 1981. gadā. Piedalījusies vairākos starptautiskajos šaha turnīros. 1979. gadā Nalenčovā dalījusi otro vietu kopā ar Ģertrūdi Baumštarku (turnīrā uzvarēja Tinde Čonkiča). 1981. gadā Benidormā Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma cikla izcīņas zonas turnīrā ieņēmusi otro vietu aiz Njevesas Garsijas un ieguvusi tiesības piedalīties starpzonu turnīrā. 1982. gadā FIDE viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. 1982. gadā Bādkisingenē piedalījusies starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 11. vietu.
Sešas reizes pārstāvējusi Nīderlandi sieviešu šaha olimpiādēs (1974, 1976, 1978, 1980, 1982, 1984) un 1982. gadā izcīnījusi individuālo bronzas medaļu.
Zasi
Vēsture
Zasu dzimta ir cēlusies no Hinrika Zasa (Hinrik Saß), kurš 1453. gadā kļuva par Kappeli (Cabbil) ciema (vēlākās Sassi muižas) īpašnieku Sāmsalā.
16. gadsimtā Zasi ieguva īpašumus Piltenes apgabalā, vēlāk Biržu un Zasas muižas (Weessen) Sēlijā un Zasumuižu (Sassenhof) Rīgas patrimoniālajā apgabalā. Gerhards Aleksandrs fon Zass (1718–1790) dienēja Prūsijas armijā, piedalījās Septiņgadu karā, sasniedza ģenerālleitnanta pakāpi un 1779. gadā viņam piešķīra barona titulu.
1741. gadā dzimtu uzņēma Sāmsalas bruņniecības matrikulā, vēlāk arī Vidzemes (1742) un Kurzemes bruņniecības (1841) matrikulās. 1865. gadā Zasu dzimta ieguva arī Krievijas impērijas baronu titulu.
Muižas Latvijā
Pasta muiža (Klauenstein), Zasumuiža (Sassenhof) un Tiegažu muiža (Tegasch). Vecabguldes muiža (Alt Abgulden), Ārīšu muiža (Arishof), Angstupes muiža (Angstuppen), Lielauces muiža (Groß-Autz), Briģenes muiža (Brüggen), Biržu muiža (Buschhof), Dzērves muiža (Dserwen), Dubeņmuiža (Dubena, Dubbenhof), Elkuzemes muiža (Elkeseem), Elkšņu muiža (Ellern), Dižilmājas muiža (Groß Ilmajen), Kumbeles muiža (Kummeln), Laidzes muiža (Laidsen), Jaunā muiža (Neuhof), Popervāles muiža (Poperwahlen), Pūņas muiža (Puhnien), Jaunsātu muiža (Neu Sahten), Sasmakas muiža (Saßmacken), Šķēdes muiža (Scheden), Šēnheidas muiža (Schönheyden), Silmuiža (Sillen), Skurbes muiža (Skurben), Zasas muiža (Weesen) un Cunces muiža (Zunzen).
ER-200
ER200 (Elektrovilciens Rīgas, 200. tips, rūpnīcas apzīmējums 62-110 un 62-285) bija Latvijā ražots līdzstrāvas ātrgaitas elektrovilciens, kas bija paredzēts Maskavas - Ļeņingradas/Pēterburgas dzelzceļa līnijai ar elektrifikācijas spriegumu 3000 V. No 1973. līdz 1994. gadam tos ražoja Rīgas Vagonbūves rūpnīca (RVR) kopā ar Rīgas elektromašīnbūves rūpnīcu (RER) (ražoja elektroaprīkojumu).
Nikolajs Heņķis
Nikolajs Heņķis (dzimis 1864. gadā Alšvangā, Kurzemes guberņā, Krievijas Impērijā, miris 1934. gadā Alšvangā) bija suitu tautas muzikants (koklētājs, vijolnieks, ermoņiku spēlētājs, klarnetists un dūdinieks ), Kurzemes kokļu meistars un audējs.
Dzīvesgājums
Dzimis 1864. gadā Alšvangā, Kurzemes guberņā, Krievijas Impērijā. Ieguvis pamatskolas izglītību. Tautas instrumentu gatavošanu un kokļu, dūdu un āžraga spēlēšanu apguvis no vectēva, bet dienēdams Krievijas Impērijas armijā iemācījies spēlēt arī vijoli un klarneti. Savas pirmās kokles izgatavojis jau 7 gadu vecumā, ar ko arī visu turpmāko mūžu uzstājies. Viņa vadītais suitu muzikantu orķestris vairākkārt uzstājies Liepājā, Aizputē un Rīgā, kur Heņķa koklēšana ieskaņota skaņuplatēs, ko 1930. gados izdevusi Latviešu folkloras krātuve.
Karmes grupa
Karmes grupa ir grupa Jupitera pavadoņu, kuriem ir Karmei līdzīgas orbītas. Grupas pavadoņiem, iespējams, ir līdzīga izcelsme.
Grupā ietilpst 17 pavadoņi: Herse, S/2003 J 10, Pāsiteja, Haldene, Arhe, Isonoja, Erinome, Kalē, Aitne, Tāigete, S/2003 J 9, Karme, S/2003 J 5, S/2003 J 19, Kalike, Eukelade, Kallihora.
Karmes grupas pavadoņu orbītas lielās pusasis atrodas robežās no 22,9 līdz 24,1 miljoniem km. To orbītas inklinācija ir no 164,9° līdz 165,5°, ekscentricitāte no 0,23 līdz 0,27 (izņēmums ir S/2003 J 10).
Grupas pavadoņu līdzīgās orbītas liecina par to, ka tie, iespējams cēlušies no viena objekta, kurš sašķīdis pēc pagātnē notikušas sadursmes. Sākotnējais objekts bijis apmēram Karmes lielumā, Karmē joprojām koncentrēti 99 % grupas masas. Grupas pavadoņiem ir arī līdzīgas krāsas virsmas, tie visi (izņēmums ir Kalike, kura ir sarkanāka) ir gaiši sarkani. Infrasarkanais spektrs ir līdzīgs D tipa asteroīdiem. Tas liecina, ka sākotnējais objekts varētu būt Hildas grupas asteroīds vai arī trojietis.
Georgijs Danelija
Georgijs Danelija (ka; dzimis, miris ) bija padomju / gruzīnu / krievu kinorežisors, scenārists un aktieris. Lielākā daļa viņa filmu ir liriskas un satīriskas komēdijas.
Danelija bija PSRS Valsts prēmijas (1978) un Krievijas valsts prēmijas (1996) laureāts. 1989. gadā Danelijam piešķirts PSRS Tautas skatuves mākslinieka nosaukums.
Biogrāfija, karjera
Danelija ir dzimis Tbilisi, vēlāk ģimene pārcēlās uz Maskavu. 1954. gadā Danelija pabeidza Maskavas arhitektūras institūtu un strādāja par arhitektu līdz 1955. gadam.
No 1956. līdz 1959. gadam mācījās Augstākajos režisoru kursos, kas darbojās kinostudijā Mosfilm (Мосфильм). 1959. gadā sāka strādāt Mosfilm kinostudijā par režisoru.
Jau pirmā viņa režisētā filma "Serjoža" (1960, kopā ar Igoru Talankinu) guva ievērību. Bet viņa 1963. gadā uzņemtā filma "Es soļoju pa Maskavu" kļuva par vienu no svarīgākajiem kultūras notikumiem Hruščova atkušņa periodā.
Lielākai daļai savu filmu Danelija bijis arī scenārija autors. Viņš sarakstījis scenāriju (kopā ar Viktoriju Tokarevu) arī slavenajai kinokomēdijai "Fortūnas džentlmeņi" (1971, režisors Aleksandrs Serijs). Dažās savās filmās Danelija tēlojis epizodiskas lomas.
Sergejs Juferovs
Sergejs Juferovs (ru; dzimis Minskā) ir Baltkrievijas un Krievijas starptautiskais meistars šahā (1986).
Biogrāfija
Pazīstams arī kā šaha treneris. Bijis Maijas Čiburdanidzes sekundants 1984. gada mačā par pasaules čempiones titulu.
Par panākumiem turnīros FIDE 1986. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.
Pāsifajas grupa
Pāsifajas grupa ir grupa Jupitera pavadoņu, kuriem ir Pāsifajai līdzīgas orbītas.
Pāsifajas grupas pavadoņu orbītas lielās pusasis atrodas robežās no 22,8 līdz 24,1 miljoniem km (līdzīgi kā Karmes grupas pavadoņiem). To orbītas inklinācija ir no 144,5° līdz 158,3°, ekscentricitāte no 0,25 līdz 0,43.
Grupas pavadoņu izcelsme pēc trieciena no viena objekta nav tik viennozīmīga kā Karmes vai Anankes grupas gadījumā. Iespējams grupa cēlusies no viena objekta – asteroīda, kuru Jupiters notvēris savā gravitācijas laukā un kurš vēlāk sadalījies kāda trieciena rezultātā. Sākotnējais objekts sašķīdis diezgan minimāli, jo 99 % grupas masas joprojām koncentrēti Pāsifajā (vai 87 %, ja Sinope pieder grupai).
Grupa varētu būt radusies arī no vairākiem objektiem. Par to liecina pavadoņu virsmas krāsu atšķirība. Pāsifaja ir pelēks, bet Kalliroja un Megakleite gaiši sarkani.
Honkongas hokeja izlase
Honkongas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Honkongu starptautiskajās hokeja spēlēs. Šobrīd tā atrodas 47. vietā Starptautiskās hokeja federācijas rangā. 2023. gadā tā ir iedalīta IIHF Pasaules čempionāta IIIB divīzijā.
Komunistiskā režīma krišana Albānijā
Komunistiskā režīma krišana Albānijā bija pēdējais šāda veida notikums ārpus PSRS un sākās 1990. gadā ar studentu demonstrācijām galvaspilsētā Tirānā, lai arī jau agrāk citās pilsētās šajā gadā bija notikuši protesti. Komunistiskās Albānijas darba partijas centrālā komiteja 11. decembrī atļāva politisko plurālismu un nākamajā dienā tika dibināta lielākā opozīcijas partija — Demokrātiskā partija. 1991. gada marta vēlēšanās Darba partija saglabāja varu, bet vispārējs streiks un pretestība pilsētās noveda pie "stabilitātes valdības" izveides, iekļaujot arī komunisma pretiniekus. 1992. gada marta vēlēšanās līdz ar ekonomisko sabrukumu un sabiedrības nemieriem Albānijas komunisti zaudēja varu, Demokrātiskajai partijai iegūstot varu un tās vadītājs Sali Beriša kļuva par prezidentu.
Priekšvēsture
Envers Hodža, kurš četras desmitgades vadīja Albānijas Tautas Republiku, nomira 1985. gada 11. aprīlī. Par Hodžas pēcteci kļuva Ramizs Alija un pamazām ieviesa ekonomikas reformas un izveidoja diplomātiskos sakarus ar Rietumeiropas valstīm.
1989. gada revolūciju laikā albāņi par šiem notikumiem nebija informēti, jo valsts ierobežoja iedzīvotāju piekļuvi informācijai. Daļa albāņu pat nezināja, ka 1989. gada novembrī kritis Berlīnes mūris.
1990. gada janvārī pirmie nemieri sākās Škodrā, kad vairāki simti cilvēku vēlējās demontēt Josifa Staļina statuju. Nemieri izplatījās arī uz citām pilsētām. Tas noveda pie valdošās varas daļējas piekāpšanās un nelielas liberalizācijas, ieskaitot iespējas doties uz ārvalstīm. Tika veikti pasākumi, lai uzlabotu saites ar ārējo pasauli.
1985. gadā Mihails Gorbačovs PSRS bija ieviesis "glasnostj" un perestroikas politiku. Pēc tam, kad 1989. gada Rumānijas revolūcijā tika izpildīts nāvessods Rumānijas komunistu līderim Nikolajem Čaušesku, Alija apzinājās, ka var kļūt par nākamo, ja netiks ieviestas radikālas pārmaiņas. Viņš parakstīja Helsinku vienošanos, kas apliecināja, ka Albānija ievēros cilvēktiesības. Alija arī organizēja tikšanos ar tā laika intelektuāļiem ar mērķi veikt reformas Albānijas politiskajā sistēmā. Alijas vadībā notika pirmās daudzpartiju vēlēšanas kopš 1944. gada, kad komunisti pārņēma varu Albānijā. 1991. gada 31. marta vēlēšanās uzvarēja Alijas vadītā Darba partija.
Tomēr bija skaidrs, ka pāreja uz kapitālismu nav apturama. Daudzi vadošie jaunizveidotās Demokrātiskās partijas biedri demonstrācijās nēsāja gaišus mēteļus, bet Sali Beriša, joprojām esot Darba partijas biedrs, uzrunā studentu demonstrācijā pateicās Ramizam Alijam un tika redzēts pārvietojamies valdības auto pa Skanderbega laukumu. Tikmēr studentu demonstrāciju Tirānas studentu pilsētiņas kopmītnēs apspieda valsts policija. Ramizs Alija uzaicināja Tirānas Universitātes studentu pārstāvjus apspriest problēmas un atrast kompromisu.
Komunistiem pirmajā vēlēšanu kārtā izdevās saglabāt kontroli pār valdību, bet tā krita divus mēnešus vēlāk vispārēja streika dēļ. Varu pārņēma "nacionālā glābšanas" komiteja, bet arī tā noturējās tikai sešus mēnešus. Alija atkāpās no prezidenta amata un viņa vietā stājās Beriša, kurš kļuva par pirmo demokrātiski ievēlēto Albānijas līderi pēc bīskapa Fana Noli.
Valdība pēc komunistiskā režīma krišanas
Pārejai no komunistiskā režīma uz kapitālismu bija daudz izaicinājumu. Demokrātiskajai partijai bija jāievieš daudzas solītās reformas, bet tās pārstāvji vai nu rīkojās pārāk lēni, vai neatrisināja nācijas problēmas, tāpēc tauta bija neapmierināta, kad tās cerības pēc ātriem rezultātiem nepiepildījās. Daudzi albāņi bija neapmierināti arī ar augošo Sali Berišas autoritārismu, ieskaitot spiedienu uz opozīciju, presi un pilsonisko sabiedrību. 1996. gada jūnija vēlēšanās Demokrātiskā partija mēģināja uzvarēt ar absolūto pārsvaru un manipulēja ar vēlēšanu rezultātiem.
Valdība krita 1997. gadā, sabrūkot daudzām piramīdas shēmām un plaši izplatītai korupcijai, kas izraisīja nekārtības un nemierus visā valstī. Valdība mēģināja apspiest protestus ar varu, bet tas neizdevās bruņoto spēku zemās motivācijas un korupcijas dēļ. Iesaistoties starptautiskiem sarunu vedējiem EDSO pārstāvja Franca Vranicka vadībā, valdošā vara un opozīcija vienojās par vienotas valdības izveidi un jaunām vēlēšanām. Lai nodrošinātu mieru un izvairītos no albāņu došanās bēgļu gaitās, deviņas valstis nodrošināja militāru klātbūtni starptautiskos miera uzturēšanas spēkos ar nosaukumu Operation Alba.
1997. gada jūnija vēlēšanās pie varas nāca opozīcijā bijusī Sociālistiskā partija (bijusī komunistiskā partija) un tā līdz 2005. gadam atradās pie varas, nomainot vairākus premjerministrus. 2005. un 2009. gada parlamenta vēlēšanās uzvarēja Demokrātiskā partija un Albāniju atkal vadīja Sali Beriša, šoreiz kā premjerministrs. 2013. gada vēlēšanās uzvarēja Sociālistiskā partija un tās vadītājs Edi Rama kļuva par premjerministru.
Saskaņā ar 1998. gada 22. novembrī referendumā apstiprināto konstitūciju (izsludināta 22. novembrī, papildināta 2007. gada janvārī) Albānijā ir demokrātiska valdības sistēma ar nodalītu varu un aizsargātām cilvēktiesībām.
Kopš komunistiskā režīma krišanas valsts uzlabojusi sakarus ar Rietumu pasauli. 2009. gadā Albānija pievienojās NATO un nākotnē vēlas iestāties Eiropas Savienībā.
Pirmdzimtais (filma)
"Pirmdzimtais" ir 2017. gadā izdota Latvijas filma. Filmas režisors ir Aiks Karapetjans.
Sižets
Kāds inteliģents vidējā vecumā izdara nejaušu slepkavību, lai atjaunotu reputāciju sievas acīs. Tomēr pēc slepkavības viņš sāk saskatīt saikni starp sievas grūtniecību, mirušo un kādu šantāžistu, kurš liek viņam rīkoties pret savu gribu.
Leiņi
Leiņi ir ciems Kaunatas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Ciema apkārtnē atrodas viens no Latgales lielākajiem akmeņiem - Kozuļovka (Juguļu akmens).
Ģula Kellners
Ģula Kellners (hu; dzimis, miris ) bija ungāru vieglatlēts, 1896. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks un olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs maratonā.
1896. gada vasaras olimpiskās spēles
Kellners 1896. gada vasaras olimpiskajās spēlēs bija viens no 17 sportistiem, kas startēja maratona distancē. Viņš distanci veica 3 stundās 6 minūtēs un 35 sekundēs un sākotnēji finišēja 4. vietā. Taču pēc Grieķijas sportista Spiridona Beloka (rezultāts 3:06:30) diskvalifikācijas, viņš ieņēma trešo vietu.
Olimpisko spēļu laikā trešās vietas ieguvējs netika apbalvots, Starptautiskā Olimpiskā komiteja viņam bronzas medaļu piešķīra vēlāk, ar atpakaļejošu datumu.
Haralds Loudons
Haralds Georgs Gideons fon Loudons (de; dzimis 1876. gadā Ķeižu muižā, miris 1959. gadā Berlīnē, Vācijā) bija vācbaltiešu ornitologs, Berlīnes Universitātes ornitoloģijas profesors. Pētījis putnu pavasara migrāciju fenoloģiju, uzsācis masveidīgu putnu gredzenošanu, bijis pirmais putnu sistemātiķis Latvijā. Daudzas viņa aprakstītās putnu pasugas un viena zīlīšu suga (Parus hyrcanus Zarudny & Loudon, 1905) mūsdienu putnu klasifikācijā apzīmētas ar Loudona vārdu.
Dzīvesgājums
Dzimis 1876. gada 11. aprīlī Ķeižu muižā (Keysen) tās īpašnieka Viktora Loudona ģimenē. Mācījās Bērzaines ģimnāzijā (Birkenruh) pie Cēsīm. 1890. gadā viņš sāka veidot savu privāto putnu olu kolekciju un novērot ligzdojošos putnus, 1894. gadā veidot Palearktikas putnu ādiņu kolekciju. Līdztekus papildināja savas zināšanas zooloģijā Sanktpēterburgas Ķeizariskās Krievijas Zinātņu akadēmijas Zooloģijas muzejā. Savā pirmajā 1895. gada publikācijā “Par Baltijas provinču ligzdojošajiem putniem” Rīgas Dabas pētnieku biedrības žurnālā viņš apkopoja pieejamo literatūru par Baltijas putnu faunu, papildinot to ar saviem novērojumiem. 1897. gadā viņš sāka saimniekot Lizdēnu muižā (Lisden), kur veica putnu fenoloģiskos novērojumus, atzīmējot pirmo putnu parādīšanās datumus ik pavasari vismaz līdz 1917. gadam. 1895.–1911. gadā viņš rīkoja sešas ornitoloģiskās ekspedīcijas uz Krimu, Aizkaukāzu (Tališa kalniem Azerbaidžānas dienvidos) un Centrālāziju. 1907. gadā viņu uzņēma Vācu Ornitologu biedrībā. 1907. gada 20. aprīlī Lizdēnos Loudons apgredzenoja meža pīli, aizsākot putnu gredzenošanu tagadējā Latvijas teritorijā un visā Krievijas Impērijā. Vēlāk gredzeni tika uzlikti arī astoņiem baltajiem stārķiem. Nākamajā gadā viņš apgredzenoja jau 65 sešu sugu putnus (laukirbe, baltais stārķis, svilpis, meža pīle, meža pūce un mājas strazds). Pētīja migrējošos putnus Matsalu līcī Igaunijas rietumos (1908-1912) un Lubāna ezera klānos (1914).
2013.—2014. gada Rīgas "Dinamo" sezona
Sastāva izmaiņas
Izmaiņas, kas piemeklējušas komandas sastāvu kopš 2012.—13. gada sezonas noslēguma.
Haralds Loudons
Dzīvesgājums
Loudona privātā kolekcija, kas līdz 1914. gadam sasniedza ap 20 tūkstošus vienību, glabājās Lizdēnu muižā. Pēc Pirmā pasaules kara un Latvijas agrārās reformas Loudons pārcēlās uz Berlīni Vācijā, kur bija Berlīnes Universitātes ornitoloģijas profesors.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919.–1920. gadā kolekcija glabājās Valmierā nepiemērotos apstākļos, vēlāk to aizveda uz Rīgu. Pēc viņa skolnieka Nikolaja fon Tranzē iniciatīvas 1922. gada 5. jūlijā nelielu daļu no Loudona kolekcijas, galvenokārt Latvijas sugas, nopirka Latvijas Universitātes Zooloģijas kabinets – kopskaitā 444 putnu ādiņas no 161 sugas. Lielākā daļa mūsdienās glabājas tagadējā Latvijas Universitātes Zooloģijas muzejā, ap 160 putnu ādiņu glabājas Amsterdamas Universitātes Zooloģijas muzejā. Pēdējo grāmatu ar nosaukumu "Lenkorāna ziemā" H. Loudons publicēja 1950. gadā. Miris 82 gadu vecumā Berlīnē 1959. gada 1. janvārī.
Langnavas "Tigers"
Langnavas "Tigers" ir profesionāla hokeja komanda, kas bāzēta Langnavā Emmentālē, Šveicē, un spēlē NLA līgā. Komanda dibināta 1946. gadā. Vienīgo reizi Šveices čempiones titulu komanda izcīnījusi 1976. gadā.
2014.—15. gada sezonā komanda spēlēja NLB.
Pašlaik (2022) tās sastāvā spēlē latviešu vārtsargs Ivars Punnenovs un uzbrucēji Oskars Lapinskis un Rihards Melnalksnis. 2004.—05. gada sezonā vienu spēli komandas sastāvā aizvadīja latviešu uzbrucējs Harijs Vītoliņš.
Ulla Bomgrēna
Ulla Bomgrēna (sv; dzimusi ) ir Zviedrijas šahiste.
Biogrāfija
1970. gadu pirmajā pusē bijusi viena no vadošajām Zviedrijas šahistēm. 1971. gadā uzvarējusi Zviedrijas junioru šaha čempionātā. Pārstāvējusi Zviedrijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (1972, 1976). 1972. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba medaļu.
Kopš 1990. gada šaha turnīros piedalās reti.
Spilves iela (Jūrmala)
Spilves iela ir iela Jūrmalā, Priedaines apkaimē. Spilves iela sākas krustojumā ar Upmalas ielu un beidzas krustojumā ar Mangaļu ielu. Kopējais ielas garums ir 400 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Spilves ielā satiksmes kustība norit vienā joslā.
Ielu savienojumi
Spilves iela ir savienota ar šādām ielām:
Taizemes hokeja izlase
Taizemes hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Taizemi starptautiskajās hokeja spēlēs. Šobrīd tā atrodas 46. vietā Starptautiskās hokeja federācijas rangā. 2023. gadā tā bija iedalīta IIHF Pasaules čempionāta IIIA divīzijā.
Djego Ljorente
Djego Ljorente (es, dzimis ) ir spāņu futbolists, spēlē aizsarga pozīcijā, Spānijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2023. gada Ljorente pārstāv Itālijas A sērijas komandu AS Roma, kas viņu īrē no Leeds United.
Spānijas futbola izlases sastāvā debitēja spēlē pret Bosniju un Hercegovinu.
Sasniegumi
Real Sociedad
Perifērijas ierīces
Perifērijas ierīces ir papildu ierīces, ko izmanto informācijas ievadīšanai un izvadīšanai no datora. Atkarībā no to savienojuma veida ar datoru, var izdalīt vairākas perifērijas ierīču kategorijas:
Daudzām mūsdienu elektroniskām ierīcēm, piemēram, digitālajiem pulksteņiem, tastatūrām un planšetdatoriem, kuriem ir internets, ir saskarnes, kas izmantojamas kā datoru perifērijas ierīces.
Zaiga Gaile
Zaiga Gaile (dzimusi Rīgā) ir latviešu arhitekte, eksperte arhitektūras mantojuma atjaunošanā, vairāku grāmatu un daudzu publikāciju autore. 1975. gadā beigusi Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras fakultāti. Kopš 1992. gada Zaiga Gaile vada savu biroju.
Zaigas Gailes birojs 2014. gadā saņēmis Latvijas Arhitektūras gada balvu par Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolas rekonstrukciju, kā arī vairākas Latvijas Arhitektūras gada balvas un citus apbalvojumus — 2014. gadā arhitektei piešķirtas arī divas Rīgas arhitektūras gada balvas — par Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolas koka ēkas pārbūvi un par Rīgas un Latvijas tēla veidošanu pasaulē arhitektūras līdzekļiem (par Žaņa Lipkes memoriālu). 2013. gadā Rīgas dome Zaigai Gailei piešķīra titulu “Gada rīdzinieks” par ieguldījumu Rīgas kultūrvēsturiskā mantojuma saglabāšanā un Žaņa Lipkes muzeja izveidi. Zaigas Gailes projekti tiek regulāri publicēti starptautiskos arhitektūras izdevumos, tie saņēmuši vairākas starptautiskas godalgas, tostarp galveno balvu kategorijā “Sabiedriskās ēkas” Austrumeiropas un Centrāleiropas arhitektūras triennāles konkursā East Centric Arhitext Awards 2013 par Žaņa Lipkes memoriālu. 2016. gadā Žaņa Lipkes memoriāls uzvarēja Itālijas Arhitektu un kritiķu asociācijas un izdevuma A10 rīkotajā atlasē un kā vienīgais projekts pārstāv Latvijas arhitektūru laikmetīgās arhitektūras pētījumā ''IN practice. The state of committed architecture in Europe''. 2014. gadā Francijas televīzijas kanāls France 3 veidoja filmu par Zaigu Gaili dokumentālo filmu seriāla “Thalassa” ietvaros. Arhitekte lasījusi lekcijas Rīgas Tehniskās universitātes, Latvijas Mākslas akadēmijas, Ekonomikas un kultūras augstskolas studentiem, kā arī uzstājusies ar vieslekcijām Stokholmas Karaliskajā mākslas akadēmijā, Venēcijas Arhitektūras biennālē 2016, Kazaņā, Kijivā, Maskavā, Edinburgā un citur.
Izglītība un darba pieredze
Laikā no 1969. līdz 1975. gadam studējusi Rīgas Politehniskā institūta Arhitektūras fakultātē. 1979. gadā Zaiga Gaile iestājās Latvijas arhitektu savienībā.
No 1975. gada līdz 1978. gadam bijusi arhitekte Latvijas PSR Valsts pilsētu celtniecības projektēšanas institūtā, Modra Ģelža darbnīcā. No 1978. gada līdz 1988. gadam — arhitekte Rīgas rajona kolhozā „Padomju Latvija”. 1992. gadā Gaile nodibināja SIA „Zaigas Gailes birojs” un kopš tā laika ir tā vadītāja.
Leitāni (Silajāņu pagasts)
Leitāni ir ciems Silajāņu pagastā, Riebiņu novadā. Atrodas 219 km attālumā no Rīgas.
Zaiga Gaile
Izglītība un darba pieredze
Darbojusies arī sabiedriskās organizācijās. 2001. gadā viņa ir viena no sabiedriskā fonda Latvia Nostra dibinātājām.
Kuveitas hokeja izlase
Kuveitas hokeja izlase ir komanda, kas pārstāv Kuveitu starptautiskajās hokeja spēlēs. Šobrīd tā atrodas 52. vietā Starptautiskās hokeja federācijas rangā. 2023. gadā tā bija iedalīta IIHF Pasaules čempionāta IV divīzijā.
ViaSat-1
ViaSat-1 ir ASV uzņēmuma ViaSat sakaru pavadonis, sniedzot sakaru pakalpojumus ASV un Kanādas teritorijā. Kosmisko aparātu ģeostacionārajā orbītā palaida 2011. gada oktobrī. Tā kā orbitālais punkts 115,1° rietumu garuma reģistrēts Menas Salai, tad ViaSat-1 tiek uzskatīts par Menas Salas pirmo Zemes mākslīgais pavadoni.
Kosmisko aparātu izgatavoja ASV uzņēmums Space Systems/Loral uz platformas 1300 bāzes. ViaSat-1 ir 72 Ka joslas raidītāji, no kuriem 63 pārklāj ASV teritoriju un Havajas, bet 9 paredzēti Kanādai. Kanādas kūļu īpašnieks ir Telesat un tos izmanto Xplornet servisam.
ViaSat-1 tika palaists 18:48:57 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma. Dzinējbloks Briz-M veica dzinēju piecu iedarbināšanu shēmu. Pavadonis no Briz-M atdalījās 04:01 UTC, kad tas bija sasniedzis ģeostacionāro orbītu. Šis bija smagākais komerciālais pavadonis, kas palaists ar Proton raķeti.
ViaSat-1 decembra beigās sasniedza ģeostacionāro orbītu, un tika izvietots punktā 115,1° rietumu garuma. 2012. gada 16. janvārī tas nodots ekspluatācijā.
Samuels Kņažko
Samuels Kņažko (sk, dzimis ) ir slovāku hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Kņažko pārstāv AHL komandu Klīvlendas "Monsters". 2020. gada NHL draftā Kņažko ar kopējo 78. numuru trešajā kārtā izvēlējās Kolumbusas "Blue Jackets".
Iepriekš spēlējis Somijas hokeja līgas komandā Turku TPS.
Slovākijas hokeja izlases rindās izcīnījis bronzas medaļu 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs. Piedalījies arī divos Pasaules čempionātos.
Leksēma
Leksēma (grc) ir vārds ar visām tā formām un nozīmēm; vārds kā vārdnīcas vienība.
Bruno Aščuks
Bruno Aščuks (dzimis ) ir latviešu kinoproducents.
1975. gadā beidzis Rīgas 1. vidusskolu. No 1975. līdz 1976. gadam Rīgas 3. tehniskajā skolā apguvis kinomehāniķa specialitāti. 1985. gadā absolvējis Ļeņingradas Kultūras institūtu kino un foto studijas vadītāja specialitātē. 1990. gadā beidzis Ļeņingradas Teātra, Mūzikas un kinematogrāfijas institūta aspirantūru kino un TV teorijas un vēstures specialitātē. Papildus apguvis arī dažādus kursus finansēs un sabiedriskajās attiecībās.
Dāvis Sīmanis vecākais
Dāvis Sīmanis (dzimis Rīgā, miris  Rīgā) bija latviešu kinooperators.
1971. gadā pabeidzis Vissavienības Kinematogrāfiskā institūta Operatoru fakultāti Maskavā. 1961. gadā sācis strādāt Rīgas Kinostudijā, no 1964. līdz 1991. gadam bijis operators. Darbojies pie dažādu filmu uzņemšanas, bijis operators gan dokumentālajām, gan mākslas filmām. Vairākas filmas, kurām Sīmanis bijis operators, saņēmušas "Lielā Kristapa" balvu, tai skaitā, filmas "Puika" (1977), "Emīla nedarbi" (1985).
1977. gadā kļuvis par Latvijas Kinematogrāfistu savienības biedru. 2003. gadā Sīmanis ticis apbalvots ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
Intelsat 35e
Intelsat 35e (IS-35e) ir Luksemburgā bāzēta uzņēmuma Intelsat EpicNG sērijas sakaru pavadonis. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai Amerikai, Eiropai un Āfrikai. Orbītā palaists 2017. gada jūlijā.
Pavadoni izgatavojis ASV uzņēmums Boeing uz platformas Boeing 702MP bāzes. Tam uzstādīti C un Ku joslas raidītāji.
Līgums ar Boeing par Intelsat 35e izgatavošanu noslēgts 2014. gada jūlijā. 2012. gada maijā ar SpaceX noslēgts līgums par pavadoņa nogādāšanu orbītā ar nesējraķeti Falcon Heavy. Tas bija SpaceX pirmais Falcon Heavy līgums. Tā kā Falcon Heavy izstrāde aizkavējās, Intelsat 35e palaišanu aizstāja ar Falcon 9, kas derīgās kravas lielās masas dēļ lidotu bez pirmās pakāpes atgriešanas.
Intelsat 35e tika palaists 23:38 UTC ar nesējraķeti Falcon 9 Full Thrust no Kanaveralas zemesraga Gaisa spēku stacijas starta laukuma LC-39A. Šoreiz pirmā pakāpe netika atgriezta uz zemes. Otrā pakāpe darbojās pietiekami ilgi, līdz tika iztērēta gandrīz visa degviela; pavadonis ievadīts ģeostacionārajā pārejas orbītā.
Intelsat 35e izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 34,5° rietumu garuma, nomainot Intelsat 903, kas orbītā palaists 2002. gadā.
Dienvidsudānas starptautiskā atzīšana
Dienvidsudānas starptautiskā atzīšana notiek kopš 2011. gada 9. jūlija, kad Dienvidsudāna pasludināja neatkarību no Sudānas. Dienvidsudānas neatkarību jau ir atzinušas 114 ANO valstis un 6 valstis, kuras nav ANO sastāvā. Dienvidsudānas neatkarību ir atzinušas 3 starptautiskas organizācijas - Eiropas Savienība (26 no 27 dalībvalstīm; 3 no 5 kandidātvalstīm), Arābu valstu līga (15 no 22 dalībvalstīm; 3 no 4 novērotājvalstīm) un Islāma Konferences Organizācija (34 no 57 dalībvalstīm; 2 no 5 novērotājvalstīm).
Apvienoto Nāciju Organizācijas (ANO) valstis
(Valstis ir sarindotas augošā secībā, sākot ar 1. valsti, kas pirmā atzīst Dienvidsudānas neatkarību un beidzot ar valsti, kas pagaidām pēdējā atzīst Dienvidsudānas neatkarību.)
Valstis, kas gatavojas atzīt Dienvidsudānas neatkarību
ANO ietilpstošās valstis