cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vjerhņadzvinskas rajons
Vēsture
Viduslaikos šīs zemes bija Polockas kņazistes, tad Lietuvas dižkunigaitijas un Polijas-Lietuvas kopvalsts daļa. Pēc Polijas dalīšanas 1772. gadā to kā Polockas provinces daļu inkorporēja Krievijas Impērijas sastāvā. 1812. gada kara sākumā netālu no Drisas atradās Barklaja de Tolli armijas štābs.
Pēc Rīgas miera līguma noslēgšanas 1921. gadā Drisu iekļāva Krievijas PFSR, 1924. gada 17. jūlijā kā Drisas rajonu Baltkrievijas PSR sastāvā. un līdz 1930. gadam bija Polockas apriņķa daļa (apriņķi likvidēja 1930. gada 26. jūlijā). 1935.—1938. gadā tas kļuva par daļu no atjaunotā Polockas pierobežas apriņķa. 1938. gadā tas tika pievienots Vitebskas apgabalam, bet ziemeļu daļa 1924.—1959. gadā ietilpa Osvejas rajonā.
Otrā pasaules kara laikā 1943. gada sākumā padomju partizāni kontrolēja gandrīz visu Drisas un Osvejas rajonu. Lai radītu drošības joslu gar Ostlandes robežu, 1943. gada 15. februārī – 2. aprīlī Ostlandes SS un policijas vadītāja obergrupenfīrera Jekelna vadībā (piedalījās arī 8 latviešu policijas bataljoni) notika pretpartizānu operācija "Winterzauber", kuras laikā noslepkavoja 3904 personas, spaidu darbos nodeva 7465 personas, no kurām 2000 nonāca Salaspils koncentrācijas nometnē. Rezultātā Drisas rajons zaudēja ap trešdaļu pirmskara iedzīvotāju, bet vairāk nekā pusi Osvejas rajons.
COVID-19
Inkubācijas periods un slimības ilgums
Slimības ilgums parasti ir no 2 līdz 4 nedēļām, bet smagākos gadījumos var būt pat 6 nedēļas. Par imunitātes ilgumu pēc saslimšanas precīzu ziņu pagaidām nav, bet tiek pieļauts, ka tā nav pastāvīga.
Vjerhņadzvinskas rajons
Vēsture
1962. gada 25. decembrī daļa likvidētā Rasonu rajona teritorijas (4 ciema padomes) tika nodota Vjerhņadzvinskas rajonam, 1965. gada 6. janvārī tā tika atgriezta atjaunotajam Rasonu rajonam. 1944.—1954. gadā bija Polockas apgabala sastāvā, 1962. gada 25. decembrī sakarā ar Drisas pilsētas pārdēvēšanu par Vjerhņadzvinsku tā ieguva savu pašreizējo nosaukumu. 1998. gadā tika izveidots Latvijas, Lietuvas un Baltkrievijas pierobežas reģionu Ezeru novads, kas bija paredzēts to ekonomiskās un sociālās sadarbības attīstībai un iekļauj Vjerhņadzvinskas rajona teritoriju.
COVID-19
Slimības gaita
Pēc Ķīnas Slimību kontroles un prevencijas centra datiem 80,9% COVID-19 gadījumu Ķīnā bija ar vieglu, 13,8% ar smagu, bet 4,7% ar kritisku gaitu (elpošanas mazspēja, septisks šoks, daudzu orgānu mazspēja).
Vjerhņadzvinskas rajons
Administratīvais iedalījums
Rajons sastāv no Vjerhņadzvinskas pilsētas, Asvejas pilsētciemata un 9 ciema padomēm, kuras iekļauj 256 lauku apdzīvotās vietas.
COVID-19
Mirstība
Izveseļošanās no šī koronavīrusa ir atkarīga no cilvēka imūnsistēmas stāvokļa, vairums no mirušajiem ir bijuši ar novājinātu imunitāti.
Vjerhņadzvinskas rajons
Iedzīvotāji
Iedzīvotāju skaits rajonā pēdējos 50 gados krities gandrīz divkārtīgi, no 38 tūkstošiem 1970. gadā līdz 20 tūkstošiem 2019. gadā. Dzimstības koeficients 2017. gadā bija 11,1 uz 1000 iedzīvotājiem, mirstības — 20,5. Iekšējās migrācijas saldo arī ir negatīvs: -69.
COVID-19
Mirstība
Mirstība ir ārkārtīgi atkarīga no slimnieka vecuma: ļoti veciem cilvēkiem (virs 80 gadu vecuma) tā bija 14,8%, 70—79 gadus veciem ap 8%, 60—69 gadus veciem ap 3,6%, 50—59 gadus veciem 1,3%, 40—49 gadus veciem 0,4%, bet par 39 gadiem jaunākiem tikai 0,2%. Neviens saslimušais bērns zem 10 gadu vecuma nebija miris no šīs koronavīrusu infekcijas. Mirstība Ķīnā no COVID-19 bija 2,3%, kas 10-20 reizes pārsniedz mirstību gripas infekcijas laikā (apmēram 0,1% ASV populācijā).
Vjerhņadzvinskas rajons
Iedzīvotāji
Vienīgajā pilsētā Vjerhņadzvinskā 2016. gadā dzīvoja 7335 iedzīvotāji, vienīgajā pilsētciematā Asvejā 1206, kas kopā deva 8541 cilvēku pilsētas un 13 335 cilvēkus lauku tipa apdzīvotās vietās.
COVID-19
Augsta riska grupas
Pēc ASV Slimību kontroles un prevencijas centra datiem smaga COVID-19 gaita biežāk ir:
Izplatība
Pirmie saslimšanas simptomi novēroti kādai personai 2019. gada 1. decembrī. Slimības izplatība sākās Ķīnā, pēc tam tā pārgāja uz citiem reģioniem, it īpaši Eiropu, Dienvidameriku un Ziemeļameriku, vēlāk uz Indiju.
2019-nCoV izplatās no cilvēka uz cilvēku. Infekcijai raksturīgs pilienu un kontakta izplatīšanās ceļš, bet tas var izplatīties arī ar fekāliju starpniecību. Nozīmīgs inficēšanās ziņā ir tuvs kontakts bez aizsargmasku lietošanas un roku nemazgāšana pēc tualetes apmeklējuma.
Vija Zariņa
Vija Zariņa (dzimusi 1961. gada septembrī Rīgā) ir latviešu gleznotāja un mākslas pedagoģe, Latvijas Mākslas akadēmijas asociētā profesore.
Vjerhņadzvinskas rajons
Lauksaimniecība
Vadošās rajona ekonomikas nozares ir zemkopība un piena ieguve. 2017. gadā tika saražoti 57,3 tūkstoši tonnu graudu ar ražību 30,5 c/ha (2015. gadā — 95,9 tūkstoši tonnu) un 59,3 tūkstoši tonnu piena ar priekš Vitebskas apgabala augstu vidējo ražību 5234 kg no govs gadā.
COVID-19
Remdesivīrs kopā ar skābekļa terapiju
2020. gada 1. jūlijā kļuva zināms, ka Eiropas Zāļu aģentūras (EMA) cilvēkiem paredzēto zāļu komiteja (CHMP) ir ieteikusi piešķirt reģistrācijas apliecību ar papildu nosacījumiem remdesivīru saturošām zālēm Veklury (arī Veclury), kas lietojams COVID-19 pneimonijas ārstēšanai gadījumos, kad nepieciešama papildu skābekļa pievade. Šis ieteikums balstījās uz ASV veiktā pētījuma NIAID-ACTT-1 rezultātiem, kurā tika vērtēta remdesivīra 10 dienu ārstēšanas kursa efektivitāte vairāk nekā 1000 pacientiem, kas tika hospitalizēti COVID-19 infekcijas dēļ. Galvenais efektivitātes rādītājs bija laiks līdz brīdim, kad pacientam vairs nebija nepieciešama skābekļa terapija. Vidējais izveseļošanās laiks pētījumā iekļautiem pacientiem, kas tika ārstēti ar remdesivīru, bija 11 dienas, bet pacientiem, kas saņēma placebo, vidējais izveseļošanās laiks bija 15 dienas. Pacientiem ar smagu slimības gaitu (aptuveni 90% no pētījuma populācijas) laiks līdz izveseļošanās brīdim bija 12 dienas remdesivīra grupā un 18 dienas placebo grupā. Tomēr šāds efekts netika novērots pacientiem ar vieglu vai vidēji smagu slimības gaitu, jo atveseļošanās laiks bija 5 dienas gan remdesivīra grupā, gan placebo grupā. Arī pacientiem, kuriem ārstēšana ar remdesivīru tika uzsākta, kad pacienti jau tika mākslīgi elpināti vai saņēma ekstrakoporālu membrānas oksigenācijas terapiju (EKMO), netika novērota atšķirība izveseļošanās laikā.
Kārina
Kārina (fi) ir pilsēta Īstās Somijas reģionā, Somijā. 2019. gadā pilsētā dzīvoja 33 449 iedzīvotāji. Pilsēta atrodas netālu no Turku.
Vjerhņadzvinskas rajons
Rūpniecība
Rajona rūpniecība 2020. gadā sastāvēja no 5 uzņēmumiem, 81,5% kuru produkcijas vērtības ir pārtikas preces. Tās centri ir Vjerhņadzvinskā un tuvākajā apkaimē, kā arī Bihosavas agropilsētiņa.
Kārina
Sadraudzības pilsētas
Karinai ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
Vjerhņadzvinskas rajons
Tirdzniecība
66% tirdzniecības apjoma nodrošina patērētāju kooperācija (arī PSRS laikos tā bija lauku galvenā tirdzniecības pakalpojumu sniedzēja), kurā 2018. gadā ietilpa 86 veikali, 7 autoveikali un 28 ēdinātavas.
COVID-19
Remdesivīrs kopā ar skābekļa terapiju
2020. gada 20. oktobrī Latvijas Republikas Ministru kabinets atbalstīja 1,1 miljonu eiro piešķiršanu veselības nozarei, lai nodrošinātu medikamenta Veklury pieejamību COVID-19 pacientu medikamentozai ārstēšanai. Latvija no 2020. gada oktobra līdz 2021. gada oktobrim iegādājās 23 110 flakonus remdesivira.
Vjerhņadzvinskas rajons
Transports
Rajonu šķērso: dzelzceļš Vitebska — Daugavpils, kā arī šosejas Vitebska — Latvijas robeža un Kazjani — Šarkauščina — Mjori — Vjerhņadzvinska — Kastrovo (robeža ar Krieviju).
COVID-19
Deksametazons kopā ar skābekļa terapiju
2020. gada 25. septembrī Eiropas Zāļu aģentūra secināja, ka arī deksametazons apsverams kā ārstēšanas iespēja pacientiem, kam nepieciešama skābekļa terapija. Visos gadījumos ieteicamā deksametazona deva pieaugušiem un pusaudžiem ir 6 mg vienreiz dienā līdz 10 dienām. Šis ieteikums balstījās uz Oksfordas Universitātes pētnieku vadītā RECOVERY (Randomised Evaluation of COVid-19 thERapY) pētījuma rezultātiem, kas liecināja, ka pacientu grupā, kas tika mākslīgi ventilēti un saņēma deksametazonu, 28 dienu laikā no deksametazona ārstēšanas sākšanas letāls iznākums bija 29% pacientu. Savukārt pacientu grupā, kas saņēma standarta aprūpi, letāls iznākums bija 41% pacientu. Līdz ar to relatīvā riska samazinājums bija 35%. Pacientu grupā, kas saņēma skābekļa terapiju bez mākslīgās ventilācijas, šie rādītāji bija attiecīgi 23% deksametazona grupā un 26% standarta aprūpes grupā ar 20% relatīvā riska samazinājumu. Pacientiem, kuri nesaņēma ne skābekļa terapiju, ne mākslīgo ventilāciju, netika novērots letāla iznākuma riska samazinājums. Šos rezultātus apstiprināja papildu publicētie dati, tostarp Pasaules Veselības organizācijas (PVO) veiktā meta-analīze, kurā ietverti dati no septiņiem pētījumiem par kortikosteroīdu izmantošanu COVID-19 pacientu ārstēšanā.
Kapitāls (grāmata)
'''Kapitāls. Politiskās ekonomijas kritika''' (de, ) ir Kārļa Marksa sarakstīta kapitālistiskās sistēmas analīze un kritika. Grāmatas trīs daļas izdotas no 1867. līdz 1883. gadam. Tas bija viens no pirmajiem ievērojamajiem darbiem, kas kritizēja Ādama Smita un citu tā laika ekonomistu atbalstīto brīvā tirgus ekonomiku.
Vjerhņadzvinskas rajons
Kultūra
Rajonā ir novadpētniecības muzejs Vjerhņadzvinskā ar filiāli Valincos, 35 bibliotēkas un to filiāles (2018). Iznāk avīze "Dzvinskaja prauda".
COVID-19
Monoklonālās antivielas
2021. gada 12. novembrī Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) COVID-19 ārstēšanai reģistrēja arī divus monoklonālās antivielu preparātus — regdanvimabu (Regkiron), kā arī kasirivimaba un imdevimaba kombināciju (Ronapreve, ražotājs Roche), Latvija iepirka 100 vienību šī medikamenta. Izvērtēšanas procesā tobrīd bija vēl divi monoklonālo antivielu preparāti — sotrovimabs (ražotājs GlaxoSmithKline un Vir Biotechnology, Inc.), kā arī tiksagevimaba un cilgavimaba kombinācija slimības profilaksei (Evusheld, ražotājs AstraZeneca AB). Smagas gaitas COVID-19 ārstēšanai lietoja arī pret IL-6 receptoru vērsto monoklonālo antivielo tocilizumabu (Actemra, RoActemra, ražotājs Roche).
Vjerhņadzvinskas rajons
Izglītība
Rajonā 2020. gadā bija 1 ģimnāzija un 8 vidusskolas.
Vulfa sfagns
Vulfa sfagns (Sphagnum wulfianum Girg.) ir liela sfagnu dzimtas lapu sūna un ir vienīgā suga, kas pieder sfagnu ģints sekcijai Polyclada. Aug Ziemeļu puslodē, visbiežāk atrasts Ziemeļeiropā un Ziemeļamerikas ziemeļaustrumos.
Vjerhņadzvinskas rajons
Reliģija
Rajonā reģistrētas 9 pareizticīgo, 7 katoļu, 3 piecdesmitnieku un viena baptistu draudze. Par tradicionālu kļuvusi pareizticīgo un katoļu garīdznieku piedalīšanās lauksaimniecības svētkos, kā arī dažādu lauksaimniecības un rūpniecības darbinieku oficiālajās svētku dienās.
Vija Zariņa
Biogrāfija
V. Zariņa dzimusi Rīgā 1961. gadā. Viņa ir precējusies ar gleznotāju Kasparu Zariņu, tomēr jau no dzimšanas ir ar šo uzvārdu. Ģimenē uzaugušas divas meitas mākslinieces Paula Zariņa-Zēmane un Marta Zariņa-Ģelze, kura traģiski gāja bojā 2014. gada vasaras beigās 26 gadu vecumā.
COVID-19
Citi imunoloģiskie preparāti
Eiropas Zāļu aģentūra (EZA) atļāva arī reimatoloģisko slimību ārstēšanai lietoto medikamentu izmantošanu COVID-19 ārstēšanai, piemēram, IL-1 receptoru antagonistu Anakinru (Kineret, ražotājs Swedish Orphan Biovitrum) un TNF antagonistu baricitinibu (Olumiant, ražotājs Lilly).
Perorālais antivirālais medikaments
2021. gada 1. oktobrī farmācijas uzņēmums Merck & Co. paziņoja par jaunu medikamentu molnupiraviru, kas par 50% samazina risku smagi saslimt vai nomirt ar COVID-19. Tas iedarbojas, uzbrūkot enzīmam, ko SARS-CoV-2 vīruss izmanto, lai vairotos. Molnupiravirs ir lietojams orāli kapsulas veidā uzreiz pēc simptomu parādīšanās, līdzīgi kā cilvēki lieto medikamentus pret gripu.
Vakcīnas
1. novembrī Latvijas Zāļu valsts aģentūras (ZVA) informēja, ka Eiropas Zāļu aģentūrā (EZA) patlaban paātrinātā reģistrēšanas procedūrā ir iesniegti divi pieteikumi vakcīnas pret COVID-19 apstiprināšanai Eiropas Savienībā (ES). Paātrinātā reģistrēšanas procedūra var tikt pabeigta aptuveni 70 dienu laikā, salīdzinot ar parasto reģistrēšanas veikšanas praksi, kas notiek 210 dienas. 11. novembrī Eiropas Komisija (EK) paziņoja, ka noslēgusi vienošanos ar ASV farmācijas kompāniju Pfizer un Vācijas kompāniju BioNTech par līdz 300 miljoniem eksperimentālās COVID-19 vakcīnas devu piegādi. Tāpat tika paziņots, ka ES jau noslēgusi vienošanos ar kompānijām AstraZeneca, Sanofi un Johnson & Johnson par to eksperimentālo COVID-19 vakcīnu piegādi un risina sarunas ar kompānijām Moderna, CureVac un Novavax.
Vakcīnu tipi
Līdz 2020. gada beigām iztrādātās vakcīnas bija trīs veidu:
Seku parādības ("ilgais COVID")
Apmēram 10% pacientu pēc COVID-19 pārslimošanas saglabājas vairāk vai mazāk izteiktas seku parādības, kas periodiski pastiprinās:
Ilgstošā COVID-19 iemesli var būt dažādi:
Vairāku mēnešu laikā lielākā daļa pacientu spontāni atveseļojas, ievērojot veselīgu dzīvesveidu un atpūtas režīmu.
Vija Zariņa
Izglītība
Izglītību mākslas jomā V. Zariņa uzsākusi Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā (1973—1980), tālāk sekoja studijas Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļā (1980—1986), kuru viņa absolvēja ar PSRS Kultūras ministrijas zelta medaļu par diplomdarbu "Dziesmu svētku simtgade". To māksliniece izstrādāja profesora Induļa Zariņa monumentālās glezniecības darbnīcā. Pēc tam skolojusies no 1987. līdz 1989. gadam PSRS mākslas akadēmijas radošajā darbnīcā, profesoru Eduarda Kalniņa un Borisa Bērziņa meistardarbnīcās.
Halimēde (pavadonis)
Halimēde, arī Neptūns IX, ir Neptūna pavadonis. Tas ir desmitais pavadonis pēc kārtas, skaitot no Neptūna.
Vija Zariņa
Mākslinieciskā darbība
Izstādēs V. Zariņa sākusi piedalīties 1980. gadā. 1987. gadā sākusi veidot kopīgas izstādes ar vīru Kasparu Zariņu. Iestājusies Latvijas Mākslinieku savienībā. Sarīkojusi vairāk nekā 20 personālizstādes. Pirmā personālizstāde notikusi Rīgā 1993. gadā, vēlāk tās notikušas arī Tartu un Daugavpilī. Gleznotājas darbi atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja, Latvijas Mākslinieku savienības, Tartu Mākslas muzeja, Tretjakova galerijas (Maskavā), Krievijas Kultūras ministrijas kolekcijā, kā arī privātkolekcijās Latvijā, Vācijā, Dānijā, ASV, Japānā un citviet.
Halimēde (pavadonis)
Atklāšana un nosaukums
Pavadonis tika atklāts 2002. gada 14. augustā. To paveica astronomu komanda Metjū Holmana un Džona Kavelara vadībā. Zinātnieki izmantoja attēlus, kurus ieguva ar 4-m Blanko teleskopu Serrotololo Starpamerikas observatorijā Čīlē. Tam tika piešķirts pagaidu apzīmējums S/2002 N 1. Vārds Halimēde pavadonim tika piešķirts 2007. gada 3. februārī ar Starptautiskās Astronomijas savienības cirkulāru Nr.8802. Halimēde grieķu mitoloģijā ir viena no nereīdām.
Vulfa sfagns
Igaunijā tas ir iekļauts III aizsardzības kategorijā (no 2012. gada). Vulfa sfagns tika izvēlēts par Igaunijas 2019. gada un Latvijas 2023. gada sūnu. Pasludinot to par gada sūnu, Latvijas botāniķi cita starpā vēlējās noskaidrot, vai Latvijā atrodami Vulfa sfagni ar sporu vācelītēm.
Vācija 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Vācija (Vācijas Impērija) bija pārstāvēta 1900. vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās Francijas galvaspilsētā Parīzē no 1900. gada 14. maija līdz 28. oktobrim. Šīs bija otrās vasaras olimpiskās spēles, kurās tā startēja.
Šajās olimpiskajās spēlēs Vācija izcīnīja 9 olimpiskās medaļas (4 zelta, 3 sudraba un 2 bronzas medaļas), kopvērtējumā ierindojoties 9. vietā. Trīs no visām medaļām (1 zelta un 2 bronzas) tika izcīnītas airēšanā. Vācija pirmās olimpiskās medaļas izcīnīja airēšanā, burāšanā, peldēšanā un regbijā. Pieci Vācijas sportisti izcīnīja pa divām olimpiskajām medaļām. Ernsts Hopenbergs bija vienīgais, kurš izcīnīja divas olimpiskās zelta medaļas.
Vulfa sfagns
Taksonomija
Sugu pirmais aprakstījis Tartu amatierbriologs Gustavs Karls Girgensons, pamatojoties uz materiālu, kas savākts no Tehtveres purva netālu no Tartu, nosaucot to zemes īpašnieka vārdā.
Vācija 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
20px Peldēšana
OR — Olimpiskais rekords
Halimēde (pavadonis)
Orbīta un fizikālie parametri
Halimēde ir neliels pavadonis. Tā diametrs ir apmēram 62 km. Pavadonis ap Neptūnu kustas pretēji tā rotācijas virzienam. Halimēdes virsma ir līdzīga Nereīdai. Ir aprēķināts, ka senāk atpakaļ Halimēde varēja sadurties ar Nereīdu. Tas liek domāt, ka Halimēde radusies, atšķeļoties no Nereīdas tajā ietriecoties nezināmam objektam.
Vulfa sfagns
Apraksts
Visi sfagni jeb baltās sūnas ir daudzgadīgas sūnas ar zariem pušķos un tievu stumbru, kas apakšdaļā pamazām atmirst un rada kūdru.
Velēnas: augstas un skrajas, retāk zemas un blīvas, pārsvarā zaļganas, dzeltenīgas vai iesārtas, nereti nedaudz raibas. Zaļi augi l2 cm augsti.
Stumbrs: šķērsgriezumā ieapaļš, piecšķautņains, ciets un trausls, melni brūns. Stumbra hialoderma sastāv no divām līdz trim šūnu kārtām, sklerodermas krāsa sarkanmelna vai pelēcīgi sarkana. Stumbra lapas ir 1–1,5 mm garas, 0,5–0,7 mm platas, trīsstūraini mēlveidīgas, galā noapaļotas, reizēm nedaudz bārkstainas.
Zari: galotnes zari īsi un blīvi sakārtoti, veidojot lielu, stingru, noapaļotu galviņu, kādu citiem mežā sastopamajiem sfagniem nav. Zari sakārtoti 7–13 pušķos. Katrā pušķī ir trīs līdz pieci atkaru zari, bet pārējie cieši piekļaujas stumbram.
Zaru lapas: 1–1,5 mm garas, 0,4–0,6 mm platas, olveidīgi lancetiskas, gals atliekts. Tāpat kā visiem sfagniem, lapām nav dzīslas, plātnes šūnas ir divu veidu — garās un zaļās hlorocistas, kas satur hlorofilu un asimilē, un bezkrāsainās, tukšās hialocistas, kuru apvalks ir ar gredzenveida uzbiezējumiem un daudzām porām ūdens un barības vielu uzņemšanai un piegādei hlorocistām.
Noteikšana
Sugu, atšķirībā no daudzām citām, var noteikt bez mikroskopa palīdzības un no kvalitatīva foto. Zaru kārtojums ir 7–13 pušķos, kas ir vairāk nekā visām citām sfagnu sugām un ir svarīgi atpazīšanai. Nozīmīga detaļa ir arī galotnes pušķa kompaktums.
Augšanas apstākļi
Šī sūna, tāpat kā citi sfagni, pieder pie epigeīdiem, t.i., uz augsnes augošajām sūnām. Vulfa sfagni parasti sastopami purvainos un mitros skujkoku (īpaši egļu) un jauktos mežos, arī purvmalās. Parastākie meža tipi - slapji damakšņi un vēri. Atrodami arī pārejas joslās, kur sausieņu mežs pāriet purvainā mežā vai sūnu purvā, uz kūdras vai nosusinātas kūdras. Augs ir jutīgs pret drenāžu un mežizstrādi, tā, 2004. gadā Igaunijā no agrākajām 30 zināmajām atradnēm bija palikušas tikai 8. Eksperimenti arī liecina, ka citu sfagnu sugu klātbūtne palēnina Vulfa sfagnu augšanu. Parasti aug kopā ar citiem sfagniem - Sphagnum centrale, S. girgensohnii, S. russowii un S. squarrosum, arī S. palustre, S. quinquefarium, S. nemoreum. Latvijā parasti sastopams valsts ziemeļaustrumos. Reizēm šo sfagnu var atrast pazeminājumos augam dažu kvadrātmetru platībā, reizēm – tikai nedaudzus augus.
Tulinas pagasts
Tulinas pagasts (ru) bija administratīvi teritoriāla vienība Krievijas Federācijas Pleskavas apgabala Pitalovas rajonā. Pagasta centrs atradās Belorusskijā.
Tulinas ciema padome izveidota 1987. gada 11. februārī, atdalot no Pitalovas ciema tā dienvidu daļu. 1995. gada 26. janvārī ciemu reorganizēja par pagastu, bet 2015. gada 11. aprīlī Tulinas pagasts tika iekļauts Utrojas pagasta sastāvā.
Smuškova
Smuškova ir skrajciems Rēzeknes novada Griškānu pagastā, faktiski Lielo Dreizu ciema daļa. Izvietojies pagasta ziemeļrietumu daļā 6 km no pagasta centra Sprūževas, 5 km no novada centra Rēzeknes un 245 km no Rīgas.
Vēsture
Sākotnēji Smuškova izvietojās Rēzeknes upes labā krastā, starp upi un Rēzeknes—Zilupes dzelzceļa līniju. Tajā atradās upes krastā izvietotas ūdensdzirnavas ar mākslīgi veidotu dzirnavezeru, tomēr līdz mūsdienām no ūdensdzirnavām saglabājās tikai kādreizējā dzirnavu ēka, bet dzirnavezera aizsprostu iznīcināja, sakarā ar dzelzsbetona Jupatovkas ielas tilta būvniecību pāri Rēzeknes upei. Tāpat līdz mūsdienām ir saglabājušies un funkcionē Smuškovas kapi.
Padomju laikos Smuškovā, abpus no Rēzeknes upes, sāka veidoties dārzkopības kooperatīvs "Atpūta", kurš vēlāk upes kreisā krastā saplūda ar blakus esošiem Dreiziem un Vipingu.
2021. gada 15. februārī visu Smuškovas ciema teritoriju iekļāva jaunizveidoto Lielo Dreizu sastāvā, tomēr uz 2022. gada beigām 7 viensētas juridiski joprojām nav pievienojušies pie jaunā ciema, kaut arī faktiski atrodas iekš Lielo Dreizu ciema administratīvām robežām.
FC Vizela
FC Vizela (pt) ir Portugāles futbola klubs no Vizelas pilsētas.
Smuti
Smuti ir ciems Dricānu pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 239 km attālumā no Rīgas.
Amerikāņu Samoa nacionālais parks
Amerikāņu Samoa nacionālais parks (en) ir 1988. gadā izveidots nacionālais parks ASV Samoa.
Parka teritorija atrodas uz trīs Samoa arhipelāga salām — Tutuilas ziemeļdaļā, Ofu dienvidu piekrastē un Taū dienviddaļā. Parks izveidots, lai aizsargātu koraļļu rifus, lietus mežus un lidojošo lapsu populāciju, kā arī Samoa tradicionālo kultūru. Parkā populāra nodarbe ir pārgājieni un snorkelēšana. 2018. gadā parku apmeklēja 28 626 cilvēku.
Latvijas Invalīdu atbalsta asociācija
Latvijas Invalīdu atbalsta asociācija ir nevalstiskā organizācija, kas ir dibināta 2010. gadā Jūrmalā, Latvijā. Asociācijas darbības mērķis ir juridisko un konsultatīvo pakalpojumu sniegšana cilvēkiem ar īpašām vajadzībām. 2011.gadā asociācijai ir piešķirts Sabiedriskā labuma organizācijas statuss.
Starpkontinentālais kauss
Pirms FIFA Klubu Pasaules kauss nozīmīgākās starpkonfederāciju klubu sacensības bija Starpkontinentālais kauss (zināms arī kā Eiropas un Dienvidamerikas kauss vai Toyota cup), kurš pēdējos gados vienmēr notika Japānas galvaspilsētā Tokijā, un tajā sacentās tikai divi klubi — UEFA Čempionu līgas uzvarētājs no Eiropas un Copa Libertadores uzvarētājs no Dienvidamerikas — klubi no labākajiem kontinentiem futbolā; patiesībā FIFA oficiāli uzvarētājus nominēja par pasaules čempioniem.
Vladimīrs Pahmans
Pēc profesijas Pahmans bija pedagogs un šaha žurnālists. No 1952. līdz 1953. un no 1958. līdz 1965. gadam Pahmans bija šaha žurnāla Československý Šach šaha kompozīcijas nodaļas redaktors. Bijis arī vairāku šaha grāmatu un rakstu par šaha kompozīciju autors.
Šaha kompozīcija
Kopš 1934. gada publicējis vairāk nekā 1000 dažādu žanru šaha kompozīcijas, galvenokārt, čehu skolas trīsvilčus un daudzvilčus, loģiskās skolas uzdevumus, etīdes un palīgmatus. Šaha kompozīciju sastādīšanas konkursos izcīnījis 175 godalgas, tai skaitā vairāk nekā 70 pirmās. Bijis Čehoslovākijas čempions šaha kompozīcijā vairākos žanros (8 reizes): trīsvilčos, daudzvilčos un etīdēs.
Uzdevuma piemērs
Uzdevuma risinājums:
Snotiuļi
Snotiuļi ir ciems Pušmucovas pagastā, Ciblas novadā. Atrodas 277 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V499.
Anaerobie organismi
Anaerobais organisms jeb anaerobs ir jebkurš organisms, kam nav vajadzīgs skābeklis, lai augtu. Skābeklis var būt tam kaitīgs vai pat nāvējošs. Tas ir pretstats aerobam organismam.
Anaerobi organismi var būt gan vienšūnu (e.g. protozoāni, baktērijas ), gan daudzšūnu. Tos iedala trīs kategorijās:
Beljē rags
Beljē rags ir zemesrags Greiema Zemes rietumu piekrastē Antarktīdā. Atdala Greiema krastu ziemeļos no Lubē krasta dienvidos. Pirmoreiz nokartējusi franču antarktiskā ekspedīcija Žana Batista Šarko vadībā 1908.—1910. gados un nosaukusi par godu Francijas Kara flotes viceadmirālim Žanam Beljē (Jean Bellue). Zemesrags atkārtoti nokartēts Britu Greiema Zemes ekspedīcijas laikā un kļūdaini nosaukts par Evensena ragu (Cape Evensen).
Ciklobutāns
Vēsture
Ciklobutānu ieguvis vācu ķīmiķis Rihards Martins Vilšteters (Richard Martin Willstätter) no dibrompropāna un malonskābes etilestera nātrijorganiskā atvasinājuma.
Iegūšana
Iegūst galvenokārt no 1,4-dibrombutāna, ciklizēšanās reakcijā ar cinku atšķeļot broma atomus.
Atrašanās dabā
Daži truksilskābes un truksīnskābes izomēri atrodami kokas krūma lapās kopā ar kokaīnu un citiem alkaloīdiem.
Ķīmiskās īpašības
Ciklobutānam raksturīgas parastās alkānu reakcijas, piemēram, aizvietošanās reakcijas pēc brīvo radikāļu mehānisma. Gaismā reaģējot ar hloru, veidojas hlorciklobutāns. Hidrogenējot paaugstinātā temperatūrā platīna katalizatora klātienē, cikls atveras un rodas butāns.
Izmantošana
Ciklobutānu izmanto organiskajā sintēzē. Ciklobutāna atvasinājums oktafluorciklobutāns (C4F8) pieder pie freoniem.
QBittorrent
qBittorrent ir vairākplatformu BitTorrent klients, kas ir licencēts ar GNU GPL 2. versiju. qBittorrent izmantotā programmēšanas valoda ir C++, ar Boost, Qt ietvariem, bet tajā iekļautajam pārlūkam programmēšanas valoda ir Python.
Nevainīgs 40 gadu vecumā
"Nevainīgs 40 gadu vecumā" (en) ir 2005. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors, kā arī viens no producentiem un scenārija autoriem ir Džads Apatovs. Galvenās lomas atveido Stīvs Karels, Katrīna Kīnere, Pols Rads, Sets Rogens, Elizabete Benksa, Leslija Manna un Džeina Linča. Filmas pirmizrāde notika Losandželosā.
Introverts vīrietis, kurš 40 gadu vecumā vēl joprojām ir nevainīgs, satiek vientuļo māti.
Bulgārija 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs
Bulgārija piedalījās  2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas notika Riodežaneiro, Brazīlijā no 2016. gada 5. līdz 21. augustam. Bulgārija ir viena no tām valstīm, kas ir piedalījusies gandrīz visās vasaras olimpiskajās spēlēs.
Bulgārijas olimpiskās komandas sastāvā 2016. gada Riodežaneiro spēlēs bija 51 sportists (29 vīrieši un 22 sievietes) 14 olimpiskajos sporta veidos. Šī bija mazākā sportistu delegācija kopš 1956. gada olimpiskajām spēlēm, saistībā ar vairāku svarcēlēju liegumu piedalīties olimpiskajās spēlēs dopinga dēļ, kā arī vīriešu volejbola izlases nestartēšanu. Pēc 16 gadu ilga pārtraukuma Bulgārija atkal tika pārstāvēta modernajā pieccīņā.
2016. gada Riodežaneiro spēlēs Bulgārija izcīnīja 3 olimpiskās medaļas, kas ir tikpat daudz, cik 2012. gada Londonas spēlēs un līdz ar to arī viens no sliktākajiem rezultātiem kopš 1956. gada Melburnas vasaras spēlēm. Vienīgo sudraba medaļu Bulgārijai šajās olimpiskajās spēlēs izcīnīja vieglatlēte Mirela Demireva augstlēkšanā, savukārt bronzas medaļas izcīnīja cīkstone Elica Jankova un Bulgārijas mākslas vingrošanas sieviešu komanda.
UH-60M "Black Hawk"
UH-60M "Black Hawk" ( — "Melnais Vanags") ir 1970. gados izstrādāts ASV četru lāpstiņu, divu dzinēju vidējas celtspējas taktiskais transporta helikopters. Ražošanā kopš 1979. gada.
Modificētas versijas ir izstrādātas arī ASV jūras spēkiem, gaisa spēkiem un krasta apsardzei.
Latvijas bruņotajos spēkos
Kopš 2023. gada UH-60M "Black Hawk" ir Latvijas Gaisa spēku bruņojumā, kas stacionēti Lielvārdes lidlaukā.
Hosē Kalderons
Hosē Manuels Kalderons Borallo (es; dzimis ) ir bijušais spāņu basketbolists, spēlēja saspēles vadītāja pozīcijā, ilggadējs Spānijas izlases dalībnieks. Spānijas izlases sastāvā uzvarējis 2006. gada Pasaules kausā, kā arī izcīnījis divas olimpiskās sudraba medaļas. 2022. gada janvārī pievienojies Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) kluba Klīvlendas "Cavaliers" vadībai ("Cavaliers" ir viens no 6 NBA klubiem, kurus H. Kalderons pārstāvējis savas spēlētāja karjeras laikā).
Karjera
Karjeru uzsāka Spānijas klubā Alikantes "CB Lucentum". Vēlāk pievienojās citas šīs valsts klubam Fuenlabradas "Baloncesto", taču jau nākamajā sezonā pārgāja uz Vitorijas "TAU Cerámica". 2005. gadā viņš kluba sastāvā izcīnīja 2. vietu Eirolīgā.
Kopš 2005.—2006. gada sezonas spēlēja NBA klubā Toronto "Raptors". Individuāli veiksmīgākā spānim bija 2008.—2009. gada sezona, kad vidēji spēlē tika gūti 12,8 punkti, atdotas 8,9 rezultatīvas piespēles un soda metieni mesti ar 98,1% lielu precizitāti (labākais rādītājs visā līgā un visā līgas vēsturē). 2012.—2013. gada sezonu pabeidza Detroitas "Pistons", 2013.—2014. gada sezonu aizvadīja Dalasas "Mavericks", bet pēc sezonas pievienojās Ņujorkas "Knicks". Pēc tam spēlējis vēl vairākos klubos, līdz 2019. gadā karjeru noslēdza atgriezies "Pistons" sastāvā.
Čelsija Memmele
Čelsija Marija Memmele (en; dzimusi ) ir profesionāla amerikāņu vingrotāja.
Abi sportistes vecāki ir bijuši vingrošanas treneri. Ar panākumiem startējusi Pasaules čempionātā. 2003. gadā Anahaimā izcīnījusi divus zeltus (komandu sacensības, vingrojums uz stieņiem), 2005. gadā Melburnā kļuva par čempioni individuālajā daudzcīņā un izcīnīja sudrabus vingrojumos uz stieņiem un baļķa, 2006. gadā Orhūsā izcīnīja sudrabu komandu sacensībās. Viņa kļuva par trešo amerikāņu vingrotāju starp sievietēm, kas kļuvusi par čempioni individuālajā daudzcīņā. Piedalījusies 2008. gada Pekinas Olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja sudrabu komandu sacensībās. Ar kopumā septiņām izcīnītām medaļām Olimpiskajās spēlēs un Pasaules čempionātos viņa ir piektā visu laiku visvairāk medaļas izcīnījusī vingrotāja pēc Šenonas Milleres (16), Nastjas Ļukinas (14), Ališijas Sakramones (11) un Dominikas Deivsas (8).
Jomas iela (Jūrmala)
Jomas iela ir iela Jūrmalā, Majoru apkaimē. Jomas iela sākas krustojumā ar Zigfrīda Meierovica prospektu un beidzas krustojumā ar Turaidas ielu. Slavena kā Jūrmalas galvenā gājēju iela (posmā no Lienes ielas). Kopējais ielas garums ir 1900 metri, gājēju daļā tā 1100 m garumā ir klāta ar bruģi, bet pārējā posmā — ar asfalta segumu. Autosatiksmei atvēlētajā posmā tā ir maģistrālā pilsētas iela, kur satiksmes kustība norit četrās joslās.
Vēsture
Ielas nosaukums saistīts ar jomām — smilšu kāpām paralēlām ieplakām, kuras aptuveni 160 gadus iepriekš stiepās Jomas, Jūras un Lienes ielu apgabalā. Pirmais veikals, tirgus un aptieka Majoros tika atvērti uz Jomas ielas 19. gadsimta beigās.
Uz Jomas ielas atrodas arī Horna dārzs, kas ir uzskatāms par Jomas ielas pirmo apbūvēto zemesgabalu. 1905. gadā šajā dārzā notika pirmais latviešu simfoniskās mūzikas koncerts. Mūsdienās Horna dārzā atrodas Jūrmalas Kultūras centrs, kā arī norisinās vairāki kultūras un izklaides pasākumi. Par gājēju ielu Jomas iela kļuvusi 1987. gadā. Uz Jomas ielas katru gadu norisinās Jūrmalas Kūrorta svētki un Jomas ielas svētki.
Ielas raksturojums
Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve. Pašlaik Jomas ielas gājēju daļā atrodas vairāki restorāni un veikali, savukārt Jomas ielā 1 atrodas Jūrmalas pilsētas dome.
Ielu savienojumi
Jomas iela ir savienota ar šādām ielām:
Sabiedriskais transports
Pa Jomas ielu kursē 3., 4. un 5. autobuss, kā arī 7. mikroautobuss. Netālu no krustojuma ar Lienes ielu atrodas Majoru dzelzceļa stacija, no kuras vilcieni ved Rīgas un Tukuma virzienā.
Evita Ašeradena
Evita Ašeradena (dzimusi Evita Sniedze 1974. gada 6. augustā Madonā) ir latviešu dramaturģe, teātra zinātniece un Valmieras Drāmas teātra direktore.
Biogrāfija
Beigusi Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultātes Teātra studiju kursu (1996), ieguvusi maģistra grādu. No 1997. līdz 2005. gadam LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta asistente. No 2001. līdz 2005. gadam Valmieras Drāmas teātra literārās daļas vadītāja, kopš 2005. gada — teātra direktore. Publicējusi recenzijas izdevumos "Teātra Vēstnesis", "Literatūra un Māksla Latvijā", "Literatūra. Māksla. Mēs", "Rīgas Balss", "Kultūras Forums", "Jaunā Avīze", "Neatkarīgā Rīta Avīze". Valmieras Drāmas teātra direktore. Dramatizējusi Viljama Somerseta Moema romānu "Teātris" (2002, Latvijas Nacionālajā teātrī).
Sastādījusi grāmatu "Latvijas Nacionālais teātris" (2004) un izdevumu "Latviešu teātra hronika. 1919—1944" (2006). Līdzautore pētījumiem "20. gadsimta teātra režija pasaulē un Latvijā" (2002) un "Teātra režija Baltijā" (2006). Sarakstījusi poētiskas prozas krājumu "Leģendas par ilgām" (2011). Saņēmusi "Spēlmaņu nakts" žūrijas īpašo balvu, lugas "Kreisais pagrieziens" izrāde Dailes teātrī atzīta par gada labāko latviešu literatūras iestudējumu (2004). Ieguvusi AKKA/LAA Bezgalības balvu (2005).
Teātra darbinieku savienības biedre (1995). Dramaturgu ģildes biedre (2004). Rakstnieku savienības biedre (2005).
2015. gadā apprecējusies ar politiķi Arvilu Ašeradenu.
Autoimūna slimība
Autoimūna slimība ir tāda slimība, kas rodas no pārmērīgas imūnās atbildes pret sava organismā sastopamām vielām un audiem. Tā var skart gan tikai noteiktus orgānus, piemēram, vairogdziedzeris — autoimūns tireoidīts, gan konkrētu audu tipu piemēram, Gudpāsčera slimība, kas var ietekmēt bazālo membrānu gan plaušās, gan nierēs. Autoimūnās slimības ārstē parasti ar imūnsupresijas medikamentiem, kas samazina imūnreakciju, piemēram, glikokortikoīdiem.
Semjons Šustins
Semjons Šustins arī Simons Šustins (Симон Шустин, 1908—1978) bija Krievijas ebreju izcelsmes padomju čekists. Latvijas PSR Iekšlietu Tautas komisariāta (NKVD) Valsts drošības pārvaldes priekšnieks (1940), vēlāk Valsts drošības tautas komisariāta priekšnieks (1941).
Gandrīz uz visiem 1940. un 1941. gada Latvijas politisko represiju izpildes dokumentiem atrodams Šustina paraksts, ieskaitot lēmumus par 6636 Latvijas iedzīvotāju deportāciju 1941. gada 14. jūnijā. Pēc aizbraukšanas no Latvijas darbojās kā Gulaga nometņu priekšnieks Krievijā un Sibīrijā.
Latvijas Ģenerālprokuratūra 1996. gada 8. februārī pret Semjonu Šustinu ierosināja krimināllietu pēc Latvijas Kriminālkodeksa 68-1 panta "Noziegumi pret cilvēci, genocīds".
Dzīves gājums
Dzimis 1908. gadā Tveras guberņas Višņevolockas apriņķa Spirovas stacijā (Спирово, Вышневолоцкий уезд) drēbnieka Matveja Šustina ģimenē. Beidzis pamatskolas piecas klases Petrogradā, strādāja par atslēdznieka mācekli (1923—1925), kurjeru, atslēdznieku, brigadieri (1925—1930), līdztekus mācījās Arodbiedrību augstskolas vakara nodaļā, ko beidzis 1930. gadā un uzņemts boļševiku partijā (VK(b)P). Dienējis Sarkanās armijas 10. Turkestānas strēlnieku pulkā (1930–1931; tobrīd dislocēts Ļeņingradā), pēc dienesta bija atkal atslēdznieks brigadieris, meistars, arodpamatskolas direktors un visbeidzot Ļeņingradas Sverdlova mašīnbūves rūpnīcas ceha priekšnieks un VK(b)P komitejas sekretārs (1931-1939). Četrus kursus studējis Ļeņingradas Rūpniecības akadēmijā.
1939. gada martā bija delegāts VK(b)P XVIII kongresā, iestājies IeTK (Iekšlietu Tautas komisariāts, ) un beidzis trīs mēnešus ilgus IeTK kursus. Ieguvis leitnanta pakāpi, no 1939. gada jūlija bija PSRS NKVD 4. galvenās ekonomiskās pārvaldes priekšnieka vietnieks, 1940. gada martā paaugstināts par kapteini.
Kaut arī līdz 1940. gada 11. septembrim skaitījās iepriekšējā amatā, tūlīt pēc Latvijas okupācijas slepus nosūtīts uz Rīgu, līdz oficiālajai valsts aneksijai 5. augustā konspirācijas nolūkos darbojās ar izdomātu uzvārdu "Silnieks" Latvijas Republikas Politiskās policijas priekšnieka Vikentija Latkovska formālā pakļautībā.
Pēc Latvijas PSR Tautas komisāru padomes izveides 1940. gada 30. augustā viņš 11. septembrī oficiāli kļuva par LPSR Iekšlietu Tautas komisariāta (NKVD) Valsts drošības pārvaldes priekšnieku. Vienlaikus viņš bija LPSR Iekšlietu tautas komisāra Alfona Novika vietnieks. Viņa vadībā Rīgā izveidoja NKVD administratīvo tīklu, kas sastāvēja no 36 dažādām iestādēm. Valsts drošības pārvalde no Alberta ielas ēkas pārcēlās uz bijušo Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas ēku Brīvības un Stabu ielu stūrī, ko ātros tempos pārbūvēja, pagrabā iekārtojot aresta kameras un šautuvi nāves sodu izpildei.
1941. gada 26. februārī iecelts par Latvijas PSR Valsts Drošības Tautas komisāta priekšnieku. Viņa paraksts atrodams uz gandrīz uz visiem politisko represiju un nāvessodu izpildes dokumentiem, tai skaitā Šustins apstiprināja slēdzienus par 6636 Latvijas iedzīvotāju deportāciju 1941. gada 14. jūnijā. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS 22. jūnijā trūkuma dēļ nekādas izmeklēšanas vairs netika veiktas, nāves spriedumam pietika ar Šustina rezolūciju. Tādā veidā 1941. gada 26. jūnijā viņš lika "sakarā ar sociālo bīstamību" Centrālcietuma pagalmā nošaut 78 cilvēkus.
Zināms, ka no 1941. gada 31. jūlija viņš bija NKVD Kirovas apgabala priekšnieks, viņam pakļautajā Vjatlagā ieslodzīja vairāk kā 3000 no Latvijas izsūtīto pilsoņu un karagūstekņu. 1942. gada 25. decembrī iecelts par NKVD Karagūstekņu un internēto pārvaldes pilvaroto Donas frontē, bet 1943. gada 23. februārī pēc Staļingradas kaujas paaugstināts par apakšpulkvedi un NKVD Staļingradas nometņu pārvaldes (Управление Сталинградских лагерей НКВД) priekšnieka vietnieku. 1943. gada 18. jūlijā iecelts par Krasnojarskas novada NKVD pārvaldes priekšnieka vietnieku un paaugstināts par pulkvedi. Pēc kara beigām darbojās kā Hakasijas un Krasnojarskas uzņēmumu (Хакассметаллургстрой un Енисейстрой) celtniecībai piesaistīto Gulaga nometņu pārvaldes priekšnieks (1947-1950).
Pēc atvaļināšanas no PSRS Valsts drošības komitejas no 1960. gada līdz savai nāvei strādāja par darba drošības inženieri Ļeņingradas rūpnīcā Ижорский завод, līdz 1972. gadam dzīvoja Kolpinas pilsētā. Latvijas iedzīvotāju, tajā skaitā bijušo VDK darbinieku vidū, bija izplatīts uzskats, ka Šustins 1970. gadu sākumā emigrējis uz Izraēlu un tur miris.
Pēc Krievijas Interpola sniegtās izziņas Šustins miris 1978. gada 3. augustā.
Apsūdzība genocīdā
Pamatojoties uz S. Šustina 1968. gada 12. jūlijā Kolpinā rakstīto vēstuli viņa kādreizējam priekšniekam NKVD komisāram Alfonam Novikam, Latvijas ģenerālprokuratūra lūdza Interpola palīdzību, kas izdarīja attiecīgus pieprasījumus Krievijā. 1997. gada 5. martā tika saņemta oficiāla Interpola Maskavas biroja atbilde, ka Šustins minētajā adresē “nekad nav bijis pierakstīts un citu datu par viņu [biroja] rīcībā nav”. Atkārtotam pieprasījumam tika pievienota Šustina vēstules kopija, un tika saņemta atbilde, ka meklējamā persona patiešām no 1960. gada līdz 1972. gadam dzīvojusi Kolpinā, Komūnas ielā 13, un mirusi 1978. gada 3. augustā. Sakarā ar aizdomās turamās personas nāvi 1997. gada 30. jūnijā krimināllieta tika izbeigta un tās četri sējumi arhivēti.
Kemi
Kemi (fi) ir pilsēta Lapzemes reģionā, Somijā pie Kimijoki ietekas Botnijas līcī. 2019. gadā pilsēta dzīvoja 20 991 iedzīvotājs. Pilsēta atrodas netālu no Zviedrijas robežas.
Sadraudzības pilsētas
Kemi ir sadraudzības attiecības ar šādām pilsētām:
La det swinge
La det swinge ir norvēģu dziesma, kuru 1985. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā izpildīja duets Bobbysocks! un ieguva pirmo uzvaru Norvēģijai šajā konkursā.
Dziesmas sižets
Dziesma ir uzrakstīta rokenrola un retro stilā ar 1950. gadu un 1980. gadu akcentiem. Dziesma tiek attēlota kā deja rokenrola mūzikas pavadījumā, kas skan pa radio. Tās sākumā skan saksofona melodija, kura ir ātri iegaumējama.
Dziesma Eirovīzijā
Dziesma 1985. gadā piedalījās norvēģu Eirovīzijas nacionālajā atlasē (Melodi Grand Prix 1985) un ieguva 1. vietu, kā arī tiesības pārstāvēt Norvēģiju Eirovīzijas dziesmu konkursā. Priekšnesuma laikā abām dziedātājām — Hannai Krogai un Elizabetei Andreasenai — ir spīdīgas violetas žaketes, zem kurām ir melnbalti tērpi.
Konkursā piedalījās 19 dalībvalstis. Dziedātājas uzstājās ar 13. kārtas numuru, un ar 123 punktiem ieguva 1. vietu.
Ričards Džūels
"Ričards Džūels" (en) ir 2019. gada ASV biogrāfiska drāmas filma, kuras režisors ir Klints Īstvuds. Filmā galvenās lomas atveido Pols Volters Hauzers, Sems Rokvels, Ketija Beitsa, Džons Hamms un Olīvija Vailda. Filma ir balstīta uz žurnāla Vanity Fair 1997. gada rakstu American Nightmare: The Ballad of Richard Jewell un 2019. gada grāmatu The Suspect: An Olympic Bombing, the FBI, the Media, and Richard Jewell, the Man Caught in the Middle.
La det swinge
Dziesma Eirovīzijā
Abām dziedātājām šī nebija vienīgā reize uz Eirovīzijas skatuves; 1982. gadā Elizabete pārstāvēja Zviedriju, dziedot dziesmu Dag efter dag duetā ar Kiki Dalnielsonu. Danielsons piedalījās arī 1985. gada konkursā ar dziesmu Bra vibrationer un ieguva trešo vietu pēc Norvēģijas un Vācijas. Elizabete piedalījās 1994. gada Eirovīzijā un ieguva 6. vietu, kā arī 1996. gadā ieguva otro vietu. Kroga 1971. un 1991. gada konkursos ieguva 17. vietu.
Ričards Džūels
Filma parāda 1996. gada vasaras olimpisko spēļu laikā Atlantā notikušo teroraktu, kad Centennial Olympic parkā tika detonēta bumba, un sprādziena izmeklēšanu, kad nepatiesi tiek apsūdzēts apsargs Ričards Džūels.
"Ričards Džūels" pirmizrāde notika un to izplatīja Warner Bros. Pictures. Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes, īpaši izceļot Hauzera, Rokvela un Beitsas aktierspēli, kā arī Īstvuda režiju. Tomēr filma tika kritizēta par žurnālistes Ketijas Skrudžas (attēlo Olīvija Valda) attēlošanu. National Board of Review filmu "Ričards Džūels" izraudzījās kā vienu 2019. gada labākajām filmām. Ketija Beitsa tika nominēta Amerikas Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākā aktrise otrā plāna lomā", kā arī Zelta globusa balvai tādā pašā kategorijā. Filmas kases ieņēmumi pārsniedza 44 miljonus ASV dolārus pie 45 miljonu budžeta.
Latvijas sieviešu basketbola izlase 2013. gada Eiropas čempionātā
Kvalifikācijas turnīrs
Latvijas sieviešu basketbola izlase 2011. gada Eiropas čempionātā izcīnīja 8. vietu, tādēļ izlasei bija jāstartē 2013. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā.
tika uzsākts kvalifikācijas turnīrs. Latvijas izlase tika ielozēta E grupā kopā ar Grieķijas, Itālijas, Somijas un Luksemburgas izlasēm. Tika aizvadīts divu apļu turnīrs (katra izlase ar katru spēlē gan mājās, gan izbraukumā). Gūtās piecas uzvaras astoņās spēlēs ļāva izlasei kvalificēties 2013. gada Eiropas čempionātam basketbolā.
Pārbaudes spēles
Pirms finālturnīra tika aizvadītas 10 pārbaudes spēles, kurās tika gūtas septiņas uzvaras un piedzīvoti trīs zaudējumi.
Finālturnīrs
Latvijas izlase tika ielozēta C grupā kopā ar Francijas, Lielbritānijas un Serbijas izlasēm. Pirmā spēle tika aizvadīta pret čempionāta rīkotājām Francijas izlasi, šī bija sestā abu izlašu savstarpējā spēle Eiropas čempionātu finālturnīros, iepriekšējo 5 spēļu bilance bija 2—3. Spēlē tika piedzīvots zaudējums ar 39—62, Latvijas izlases rezultatīvākā spēlētāja bija Elīna Babkina, kas guva 11 punktus. Šī bija Latvijas izlases otra mazrezultatīvākā spēle Eiropas čempionātu finālturnīros (2007. gada Eiropas čempionāta pusfinālā pret Krievijas izlasi tika gūti 36 punkti). Šajā spēlē sešām spēlētājām bija debija Eiropas čempionāta finālturnīros.
Otrā spēle tika aizvadīta pret Lielbritānijas izlasi. Šī bija abu komandu pirmā savstarpējā spēle Eiropas čempionātu finālturnīros. Arī šajā spēlē Latvija piedzīvoja zaudējumu ar 56—69, izlases rezultatīvākā basketboliste ar 12 punktiem bija Ieva Krastiņa.
Grupu turnīra pēdējā spēle tika aizvadīta pret Serbijas izlasi. Latvija piedzīvoja trešo zaudējumu trijās spēlēs, šoreiz ar 56—62. Izlases rezultatīvākā spēlētāja ar 17 punktiem bija Kristīne Kārkliņa, kas kļuva arī par visa turnīra rezultatīvāko Latvijas izlases spēlētāju (vidēji spēlē gūti 10,3 punkti). Latvijas izlase C grupas kopvērtējumā ierindojās pēdējā vietā, tādējādi Latvijas izlase nekvalificējās otrajai kārtai. Čempionāta kopvērtējumā tika iegūta dalīta 13.—16. vieta.
Vasilenko
Vasilenko (uk, no personvārda Vasils (Василь)) ir ukraiņu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Binsova Zeme
Binsova Zeme (no) ir neapdzīvots dabas apgabals Špicbergenas vidusdaļā, Svalbārā. Atrodas pussalā, ko apskalo Īsfjorda atzari Billes fjords, Sasenfjords un Tempelfjords. Ziemeļrietumos robežojas ar Diksona Zemi, ziemeļos — ar Ūlava V Zemi, bet austrumos — ar Sebaina Zemi. Nosaukta par godu zviedru uzņēmējam Friedriham Kristiānam Ernestam Binsovam (Friedrich Christian Ernestus Bünsow), kurš nodrošināja De Gēra ekspedīciju uz Špicbergenu 1896. gadā.
Krasta līnija maz izrobota ar nelieliem līčiem. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Terjerfjellets (1201 m vjl) zemes ziemeļos. Kalnienes vidusdaļā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā visas pussalas garumā stiepjas Gipsdālenes ieleja. Ziemeļdaļas kalnos daudz ledāju; lielākie ir Nordenšelda ledājs, Tunabrēns un Lomonosova ledājs. Dienviddaļu aizņem Sasenes—Binsova Zemes nacionālais parks.
Gustavs Vilhelms fon Taube
Gustavs Vilhelms fon Taube (de, dzimis, miris ) bija Vidzemes muižnieks un landrāts, Mālpils muižas īpašnieks.
Dzimis Vidzemes muižnieka, kapteiņa Reinholds fon Taubes un Anna Helēnes fon Lipharte ģimenē. Bija divreiz precējies, pirmajā laulībā ar Kristīni Elizabeti fon Venedigeri, bet otrajā — ar Annu Elizabeti fon Budbergu (fon Koskula atraitni). Pirmajā laulībā piedzima dēls, Vidzemes landrāts Frīdrihs Vilhelms fon Taube. Krievijas Impērijas armijā ieguva dienesta pakāpi. Līdz 1761. gadam Gustavam Vilhelmam fon Taubem piederēja Eriņu muiža (Gut Heringshof) un Mišleru muiža (Gut Schadenhof), bet no 1761. gada — Mālpils muiža. 1762. gadā kā muižniecības delegāts piedalījās Katrīnas II kronēšanas ceremonijā Maskavā.
Soboļeva (Čornajas pagasts)
Soboļeva ir ciems Čornajas pagastā, Rēzeknes novadā. Atrodas 264 km attālumā no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P55. Ciema apkārtnē atrodas Baļinovas ezers.
Saļņi
Apdzīvotā vieta atrodas netālu no autoceļa P41 (Alūksne—Liepna).
Soboļevka
Soboļevka ir ciems Galēnu pagastā, Preiļu novadā. Atrodas 229 km attālumā no Rīgas.
Agata Lovīsa de la Mīle
Agata Lovīsa de la Mīle, pirms laulībām Brumengēbere vai Brunnengrēbere (Brumengeber / Brunnengräber) (de; dzimusi, mirusi ) bija vācbaltiešu izcelsmes literāte, rakstījusi vāciski un latviski.
Dzimusi Kurzemē, mācītāja Andresa Brumengēbera un Ģetrūdes Elizabetes de la Mīles ģimenē. 1750. gadā apprecējās ar brālēnu, kapteini Kārli Johanu de la Mīlu. 1762. gadā no Tukuma pārcēlās uz Zviedrijas provinci Somiju, kur nodzīvoja līdz mūža galam. Sarakstījās ar citām tālaika personām, piemēram, profesoru Gellertu Leipcigā. Zviedrijas karaļa Gustava III kronēšanai veltījusi darbu Lofqväden. Sūtījusi dzejoļus Kurzemes hercogam Bīronam, tostarp latviešu valodā. Zviedru dzejnieks Juhans Henriks Čelgrēns (Johan Henric Kellgren) nosaucis de la Mīli par "Kurzemes Sapfo".
Häfele
Häfele ir Vācijas uzņēmums Nagoldā, Švarcvaldē. Tas ražo un piegādā metāla izstrādājumus mēbelēm (piemēram, eņģes, atvilktņu sistēmas, rokturus, slēdzenes, dekoratīvo apgaismojumu u.c.) un būvelementus (durvju aparatūru un elektroniskās slēdzenes u.c.).
Uzņēmuma dibināšana
1923. gada 1. decembrī Ādolfs Hēfele un Hermanis Funks nodibināja veikalu Erzeugnisse der Eisenwaren- und Werkzeugindustrie Aulendorfā. Četrus gadus vēlāk tika izveidota firma, kuras vienīgais īpašnieks bija Hēfele. Pēc dažiem mēnešiem firma pārvācās uz Nagoldu, kas tolaik bija Virtembergas mēbeļu ražotāju centrs.
Jānis Lielmanis
Jānis Hilarijs Lielmanis (1895—1970) bija latviešu zinātnieks, āboliņa selekcionārs.
Visvalža iela
Visvalža iela var būt šādās Latvijas pilsētās:
Jānis Lielmanis
Dzīvesgājums
Latvijas PSR laikā viņu apsūdzēja buržuāzismā un pazemināja amatā, jo zinātnieks nepiekrita Trofima Ļisenko negatīvajam viedoklim par klasisko ģenētiku.
Kad 1956. gadā Zinātņu Akadēmija nodibināja Latvijas Lauksaimniecības zinātniskās izpētes institūtu, Lielmani iecēla par šī institūta Laukkopības nodaļas vadītāju.
Miris 1970. gada 4. martā, apbedīts Lāčupes kapsētā Rīgā.
Piemiņa
Jāņa Lielmaņa simtās dzimšanas dienas gadā Latvijas Lauksaimniecības un meža zinātņu akadēmija, LLU Zemkopības zinātniskais institūts (toreiz Skrīveru zinātnes centrs) un Valsts Stendes graudaugu selekcijas institūts (toreiz Stendes selekcijas un izmēģinājumu stacija) iedibināja agronoma Jāņa Lielmaņa prēmiju.
Lāslo Čehs
Lāslo Čehs (hu; dzimis ) ir ungāru peldētājs, specializējies kompleksajā stilā, tauriņstilā un peldēšanā uz muguras.