cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Patukseti
Pēdējais patuksets
1614. g. angļu vergu tirgotāji sagūstīja vairākus vampanoagus un pārdeva tos Spānijā. Viens no gūstekņiem bija Tiskuantums jeb Skvanto. Viņu pārdeva spāņu mūkiem, kuri mēğināja Skvanto "civilizēt". Skvanto izdevās nokļūt Anglijā, iemācīties angļu valodu un nokļūt uz kuğa kas gatavojās braucienam uz Ņūfaundlendu. No turienes viņš devās mājup kur atklāja, ka visa cilts ir izmirusi.
Satellites LV
Vēsture
2010. gada 23. februārī Satellites LV iegūst divas Mūzikas Gada Balvas nominācijās Labākais Rock Albums ("Vadu") un Labākais Video (Mārtiņš Grauds "Pirmais"). Ciņā par labāko Alternatīvās mūzikas albuma nosaukumu grupas ieraksts "Bezvadu" paliek otrais aiz Tribes of the City.
Patukseti
Pēdējais patuksets
Kā pēdējais patuksets Skvanto nomira 1622. gada novembrī.
Satellites LV
Vēsture
2010. gada decembrī iznāk Edgara Žildes solo projekta Augusts IV mazalbums jeb EP. Augusts IV 2011. gada janvārī tiek nominēts Mūzikas Gada Balvas nominācijā Labākais alternatīvās mūzikas albums.
Kuba
2002. gadā izdotais albums "15 Episodes Of Kuba" 2003. gadā saņēma divas Latvijas mūzikas ierakstu Gada balvas (labākais debijas un labākais instrumentālās mūzikas ieraksts). 2005. gada novembrī iznāca grupas radio singls "Baku".
2006. gada augustā iznāca grupas radio/TV singls "Aukstu tēju". Dziesmai tiek izveidots arī video, kura autors ir režisors Roberts Kuļenko. 2006. gadā pēc 5 gadu pastāvēšanas grupa paziņoja par muzikālās darbības pārtraukšanu.
Raadio
Jānis Žilde (Konstruktoriņš) un Arnis Račinskis (Laborants) izveidoja projektu "Raadio", par kura galvenajām ietekmēm min 1980. gadu popmūziku un tā dēvēto elektronisko "datapop" mūzikas stilu. 2004. gada nogalē tika ierakstīti divi jauni elektroniski skaņdarbi, no kuriem viens ar nosaukumu "Automāts" kļuva par radiosinglu. Dziesma ar Edmunda Jansona videoklipu tika nominēta arī Gada balvai.
"Stāvi" (Jāņa Žildes soloalbums)
Albums "Stāvi" tika izdots 2004. gadā un Latvijas mūzikas ierakstu Gada balvas ceremonijā tika nominēts labākā instrumentālās mūzikas albuma kategorijā. Mūzika no šī albuma jau izmantota vairākās kinofilmās.
Plates pirmā singla videoklipu darinājis režisors un animators Edmunds Jansons. Skaņdarbs pagājušogad jau guvis ievērojamus panākumus radio "Naba" gada noslēguma topā un ierindojies augstajā 32. vietā. Animētais video ir savdabīgs ieskats mākslinieka Edmunda Jansona ("Haikas", "Šūpuļdziesma", "Zvaigžņu tēja", "Baltā") topošajā multiplikācijas filmiņā "Šķērrocis", tajā izmantoti vairāki fragmenti no jaunās īsfilmas. Filmiņas pamatā ir Heinriha Hofmaņa dzejolis "Stāsts par īkšķa sūkātāju" (Kārļa Vērdiņa tulkojumā).
"Augusts IV" (Edgara Žildes solo projekts)
Augusts IV ir mūzikas grupas Satellites LV dalībnieka Edgara Žildes viena cilvēka solo projekts, kas ierakstīts mājas studijā.
2010. gada janvārī "Augusts IV" tiek izvirzīts Mūzikas Gada Balvas nominācijā Labākais alternatīvās mūzikas albums.
Pirmais projekta vēstnesis ir radio singls „Mūsu Politika”, kas stāsta par draugu un laika biedru paaudzi kādā noteiktā vēstures posmā. Jau pirmajās nedēļās dziesma iekļūst radio "Naba" rotācijā un Top 10. Laikraksts "Diena" 2011. gada 13. janvāra "Izklaidē" albumam piešķir 5/5 zvaigznītes, nodēvējot to par "nesteidzīgas ziemas mūziku".
2010. gada 12. decembrī kultūras namā "Ziemeļblāzma" tiek uzņemts dziesmas video klips. Režisore: Kate Krolle. Operators: Aigars Sērmukšs.
Kannas
2. gadsimtā p.m.ē. Kannu pašreizējā atrašanās vietā tika dibināta apdzīvota vieta ar nosaukumu Aegitna. Vēsturnieki nav pārliecināti par šī nosaukuma nozīmi. Kannu apkārtnē bija zvejnieku apmetne.
Sadraudzības pilsētas
Kannu sadraudzības pilsētas ir :
Jons Basanavičs
Dzīvesgājums
Dzimis Ožkabaļu ciemā (mūsdienās Vilkavišķu rajona pašvaldībā) zemnieku ģimenē. Mācījies ģimnāzijā Marijampolē. Studējis Maskavas Universitātē un Maskavas Medicīnas universitātē. Pēc medicīnas studiju beigšanas no 1880. līdz 1882. gadam strādāja par ārstu Bulgārijā.
Vēlāk uzturējās Belgradā, Vīnē un Prāgā, no kurienes 1883. gadā noorganizēja pirmā lietuviešu nacionālā laikraksta Aušra izdošanu Ragnītē (tolaik Vācijā). 1884. gadā Prāgā Basanavičs apprecējās ar Bohēmijas vācieti Gabrielu Eleonoru Molu. No Prāgas Basanavičs atgriezās Bulgārijā. 1887. gada augustā viņu ievainoja atentātā. 1889. gada februārī Basanaviča sieva mira no tuberkulozes. 1891. gadā viņš pieņēma Bulgārijas pilsonību.
1905. gadā, pēc tam, kad tika atcelts lietuviešu drukas aizliegums, Basanavičs atgriezās Lietuvā. Viens no Viļņas Lielā seima 1905. gada 4. un 5. decembrī organizētājiem un vadītājiem. Kā Lietuvas Padomes biedrs, viņš 1918. gada 16. februārī bija viens no Lietuvas neatkarības deklarācijas parakstītājiem. Miris 1927. gada 16. februārī Viļņā, 9 gadus pēc Lietuvas neatkarības akta pieņemšanas.
Piemiņa
Padomju okupācijas laikos 16. februārī pie Basanaviča kapa demonstratīvi tika atzīmēta viņa nāves diena, šādi apejot aizliegumu pieminēt Lietuvas neatkarības dienu.
2018. gadā vēsturnieku un sabiedrības aptaujā atzīts par Lietuvas simtgades svarīgāko cilvēku.
Intelsat 22
Intelsat 22 jeb IS-22 ir Luksemburgā bāzētas kompānijas Intelsat sakaru pavadonis, kas palaists 2012. gadā. Tas paredzēts sakaru nodrošināšanai klientiem Eiropā, Afrikā, Āzijā un Austrālijā.
Pavadoni izgatavojusi ASV kompānija Boeing uz platformas BSS-702MP bāzes. Tam ir 24 C-joslas un 18 Ku joslas raidītāji. Bez tam avadonī ir arī UHF derīgā krava Austrālijas bruņotajiem spēkiem.
Intelsat 22 tika palaists 12:10:32 UTC ar nesējraķeti Proton-M/Briz-M no Baikonuras kosmodroma. Pēc piecām dzinējbloka Briz-M iedarbināšanām 26. martā 03:40:19 UTC pavadonis tika atdalīts no Briz-M un ievadīts ģeostacionārā pārejas orbītā.
Sākotnēji pavadonim tika veiktas pārbaudes un testēšana ģeostacionārajā orbītā punktā 63° austrumu garuma. Maijā Intelsat 22 tika pārvietots uz darba pozīciju punktā 72° austrumu garuma. Tur tas nomainīja Intelsat 709.
Pēteris Čevers
Dzīvesgājums
Dzimis 1914. gadā Barkavas pagastā. Mācījās Varakļānu ģimnāzijā, studēja Latvijas Universitātes Tiesību zinātņu fakultātē. Studiju laikā, būdams nacionāli noskaņots, iestājās organizācijā "Pērkoņkrusts" un latviešu studentu korporācijā Fraternitas Metropolitana. Pārtraucot studijas, iestājies Rīgas Kara skolā, kuru absolvēja 1937. gadā. Līdz 1940. gadam bija 1. Jātnieku pulks vada komandieris Daugavpilī.
Pēc padomju okupācijas viņu iekļāva 24. latviešu teritoriālajam korpusā, 1941. gada pavasarī pārcēla uz 186. kājnieku pulku, kurš dislocējās Alūksnē. 1941. gada maijā norīkots par garnizona komandieri Ostroviešu nometnē, kur atradās līdz latviešu virsnieku arestam 1941. gada 14. jūnijā. Uzzinot par paredzamajiem arestiem, P. Čevers kopā ar vairākiem citiem virsniekiem iesaistījās pulkvežleitnanta Kārļa Aperāta vadītajā "Dzimtenes sargu" vienībā.
1942. gada februārī brīvprātīgi iestājās 23. Kārtības dienesta bataljonā. No 1942. gada marta līdz 1943. gada februārim izgāja speciālu apmācību, dienēja speciālo uzdevumu pulka "Brandenburga 800" 1. (baltiešu) rotā. Staļingradas frontē kā grupas komandieris veica izlūkošanas uzdevumus pretinieka spēku aizmugurē. No 1943. gada marta beigām Latviešu leģiona sastāvā cīnījās Austrumu frontē, vēlāk kļūstot par 19. divīzijas 43. pulka 13. Smagās (prettanku) rotas komandieri, ar kuru izstaigāja kauju ceļus no Veļikajas upes krastiem līdz Kurzemei. Apbalvots ar 2. un 1. šķiras Dzelzs krustiem, Kara Nopelnu krustu un sudraba Trieciena nozīmi.
Pēc Vērmahta kapitulācijas Kurzemē P. Čevers nepadevās gūstā, bet kopā ar vairākiem sava pulka virsniekiem un kareivjiem ar ieročiem apmetās Talsu apriņķa Vandzenes pagasta mežos. Satiekoties ar citiem leģiona virsniekiem, iekļāvās kapteiņa Nikolaja Straumes grupā, kurā darbojās Engures—Zentenes apkārtnē līdz 1948. gada pavasarim. No 1948. gada maija P. Čevers kļuva par grupas komandieri, kas dislocējās Talsu apriņķa Vandzenes u. c. apkārtējo pagastu teritorijā.
1950. gada 3. februārī P. Čevera grupa izcīnīja kauju ar VDM karaspēka vienību, kuras rezultātā krita seši grupas dalībnieki, pārējie, izlaužoties no divkārša aplenkuma, aizgāja no vajātājiem. Nodevības rezultātā 1950. gada 1.—2. novembra naktī P. Čevers un vēl seši grupas dalībnieki tika sagūstīti. 1951. gada 3. aprīlī Baltijas Kara apgabala Kara tribunāls piesprieda P. Čeveram augstāko soda mēru. Nāvessods tika izpildīts 1951. gada 24. augustā.
Džese Ouenss
Džeimss Klīvlends "Džese" Ouenss (en; dzimis Okvilā, Alabamas štatā, ASV, miris  Tūsonā, Arizonas štatā, ASV) bija amerikāņu vieglatlēts, startēja sprinta un tāllēkšanas disciplīnās.
Ouenss laboja piecus pasaules rekordus, kā arī vienu atkārtoja 45 minūšu laikā. Viens no tiem (tāllēkšana — 8,13 m) pasaules rekorda statusā noturējās 25 gadus. Ouenss kļuva par pirmo vieglatlētu, kas tāllēkšanā veicis vismaz 8 metrus tālu lēcienu. Nākamajā gadā viņš startēja Berlīnē, Vācijā, kur izcīnīja četras zelta medaļas: 100 m, 200 m, tāllēkšanā un 4x100 m stafetē ASV izlases sastāvā. Sacensību laikā sportists laboja vai atkārtoja astoņus olimpiskos rekordus un uzstādīja trīs pasaules rekordus. ASV izlases 4x100 m stafetē uzstādītais rekords netika pārspēts 20 gadus. Ouenss kļuva par veiksmīgāko spēļu dalībnieku.
Pēc karjeras beigām Ouenss tika uzņemts vairākās slavas zālēs. 1980. gadā atklātais asteroīds, kuru atklāja A. Markoss, tika nosaukts par 6758 Jesseowens par godu sportistam.
Miris no plaušu vēža. Pēc četriem gadiem viņa vārdā tika nosaukta iela Berlīnē. Viņa vārdā ir nosaukta 1981. gadā veidota ASV balva, kas tiek pasniegta katra gada labākajam ASV vieglatlētam.
2014. gadā tika sākta filmas Race uzņemšana, kas būs pirmā mākslas filma par Ouensu. Filmas pirmizrāde bija paredzēta 2015. gadā.
Vasilkova
Vasilkova - pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz ziemeļaustrumiem no Bjalistokas.
Steitenailenda
Steitenailenda (en) ir viens no pieciem Ņujorkas rajoniem, atrodas uz tāda paša nosaukuma salas. Ģeogrāfiski šis rajons atrodas attālu no Ņujorkas centra. Steitenailendā dzīvo vismazāk iedzīvotāju no visiem Ņujorkas rajoniem.
Rojālists
Rojālists (franču val. roi 'karalis') ir cilvēks, kurš atbalsta monarhiju.
Tā, piemēram, dēvēja:
Sankiloti
Sankiloti - (franciski - sans-culottes - "bez īsām biksēm") - pilsētu trūcīgie iedzīvotāji franču revolūcijā, kas valkāja no rupjas drānas šūtas garās bikses, uzsverot savu norobežošanos no franču augstākās sabiedrības, kas atbilstoši modei nēsāja bikses līdz ceļiem.
Ludvigs Katerfelds
Traugots Kristiāns Frīdrihs Ludvigs Katerfelds (de, 1843—1910) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs un sabiedrisks darbinieks.
Dzīvesgājums
Dzimis 1843. gada 1. jūlijā Priekules luterāņu mācītāja Ernesta Katerfelda ģimenē. Mācījās Tallinas Domskolā (1858—1860) un Jelgavas ģimnāzijā (1860—1862). Studēja teoloģiju Tērbatas Universitātē (1863—1866) un Erlangenes Universitātē (1867—1868). 1870. gadā atgriezās dzimtenē, bija Jelgavas mācītāja Eduarda Neandera adjunkts (1870—1873), tad Hersonas guberņas Kaseles (Kassel) vācu kolonijas mācītājs (1873—1875) un Aleksandra patversmes (Alexander-Asyl) mācītājs un rektors Saratā (Besarābija, 1875—1877). Krievu turku kara laikā iekārtoja Diakonisu kara hospitāli Benderā (1877—1878).
1880. gadā sāka kalpot par mācītāju Jelgavas Svētā Jāņa draudzē. 1882. gadā Ludviga Katerfelda vadībā pabeigta Sv. Jāņa baznīcas torņa izbūve un tas iesvētīts. 1887. gadā, pildot Kurzemes mācītāju sinodes uzdevumu, viņš Jelgavā dibināja Tabora iestādi — slimnīcu garīgi slimiem cilvēkiem, kura tiek atklāta 1887. gada 3. jūnijā (tagadējā "Ģintermuižas" slimnīca). No 1880. gada, būdams Jelgavas diakonisu iestādes rektors, viņš to būtiski pārveidoja un paplašināja. apmācot vājinieku aprūpētājus, ar to likdams pamatus želsirdīgo māsu sagatavošanas darbam.
Pēc Katerfelda ierosmes tika atvērti diakonisu nami Tukumā, Kandavā, Sabilē, Aizputē, Talsos un Liepājā. Pēc Vācijas parauga veidotā diakonistu misija plaši izplatījās Baltijas guberņās. Par šo darbu 1881.gadā viņš tika apbalvots ar III klases Staņislava ordeni un 1895. gadā ar Zelta Krūšu krustu. Katerfelds apvienoja vairākus amatus, būdams draudzes mācītājs, diakonisu iestādes vadītājs un Tabora slimnīcas vadītājs.
Pēc 1905. gada Katerfelds nodarbojās vienīgi ar Tabora iestādes vadīšanu. 1909. gadā viņš pārcēlās dzīvot uz Ventspili, kur miris 1910. gada 21. novembrī. Apbedīts Tabora kapos Jelgavā.
Viktors Birze
Viktors Birze (dzimis 1982. gada 17. februārī, Liepāja) ir Latvijas politiķis, bijušais likvidētās partijas Nacionālā Spēka Savienība priekšsēdētājs, Tēvzemes nacionālo spēku savienības valdes priekšsēdētāja vietnieks, Nacionālās Savienības "Taisnīgums" valdes priekšsēdētājs (kopš 2013).
Dzīvesgājums
1998. gadā iesaistījās jauniešu organizācijā „Klubs-415”, tad piedalījās Nacionālā Spēka Savienības (NSS) izveidē, rīkoja Leģionāru piemiņas dienas gājienus Liepājā un Rīgā. Pret viņu ierosinātas trīs krimināllietas, kurās apsūdzības pret Birzi noraidītas. 2013. gadā viņu ievēlēja par jaundibinātās partijas Nacionālā Savienība "Taisnīgums" priekšsēdētāju. Darbojies sabiedrisko attiecību un vides izglītības jomā uzņēmumā „Liepājas RAS”, vairākus gadus strādājis ārvalstīs, vēlāk savā zemnieku saimniecībā.
Latvijas Televīzijas augstceltne
Latvijas Televīzijas augstceltne ir 22 stāvus augsta biroju ēka Rīgā, Zaķusalā. Augstceltnes arhitekti ir A. Purviņš, V. Kadirkovs un B. Maike. Tā tika uzcelta laika posmā no 1979. gada līdz 1986. gadam un tika celta īpaši Latvijas Televīzijas vajadzībām. Augstceltnes augstums ir 87,75 metri (pēc citiem datiem 89,4 metri).
Vēsture
Televīzijas kompleksa ēka ekspluatācijā tika nodota 1986. gadā. Pirmā tiešraide bija lielais dziesmu aptaujas noslēguma koncerts "Mikrofons 85". Zaķusalā TV ēkas aizmugurē jau bija iedzīti pāļi augstākas — radio ēkas celtniecībai ar fasādi uz otru pusi (augstums 100,05 metri), kā arī bija paredzēts celt viesnīcu ar 400 vietām un ar sadraudzības pilsētu iekārtotiem dārziem, bet tas palika tikai idejas līmenī.
Raksturojums
Projekta pamatne veidota trijstūra formā, kas nodrošināja tālāku projekta attīstības iespējamību. Pirmās (un vienīgās) kārtas televīzijas studijas un redakciju ēkas celtniecība tika pabeigta 1986. gadā. Nākamo divu gadu laikā tika pabeigti iekšdarbi un notika pārvākšanās no iepriekšējām telpām Āgenskalnā. Ēkas pirmo četru stāvu apdarē tika izmantoti gaiši triecienbetona paneļi, augstceltnei tumši anodēta alumīnija paneļi. Ēkas kompleksā ietilpst 6 studijas, no kurām divas ir nelielas diktoru studijas, viena ziņu studija un viena koncertzāle, kuru var izmantot arī konferenču rīkošanai, uzvedumu daļa ar dažādām darbnīcām, videoierakstu montāžas, demonstrēšanas un raidīšanas aparatūras telpas, mēģinājumu telpas, ģērbtuves, grimētavas un citas telpas.
Radio un televīzijas kompleksa projekts paredzēja 4 TV un 4 radio programmu kapacitāti, bet sakarā ar Latvijas neatkarības atgūšanu, projekts tika realizēts tikai daļēji. Jau esošajai 22 stāvus augstajai televīzijas augstceltnei blakus bija paredzēts uzcelt tāda paša dizaina 27 stāvus augstu radio redakcijas augstceltni, bet otra ēka tā arī palika neuzcelta.
Megaommetrs
Megaommetrs ir ierīce, kas paredzēta lielas pretestības mērīšanai (piemēram, kabeļu izolācijas pārbaudei), izmantojot samērā augstu spriegumu. Ar dažiem megaommetriem iespējams mērīt spriegumu, pārbaudīt kontaktus,  mērīt sazemējuma pretestību. Megaommetrs ir ampērmetrs, kas graduēts ar megaomu skalu.
Marks Aurēlijs
Marks Aurēlijs (la; 121—180) bija Romas imperators no 161. līdz 180. gadam. Pēdējais no tā sauktajiem "pieciem labajiem imperatoriem". Pazīstams arī kā stoicisma filozofs, vēlās Romas stoiķu skolas pārstāvis. Sarakstījis vairākus filozofiskus traktātus, no kuriem saglabājušās "Meditācijas" (el — ‘domas sev pašam’).
Aleksandrs Vlasovs
Klubu karjera
2007. gadā A. Vlasovs, spēlējot "Liepājas Metalurga" dublieru komandas sastāvā, kļuva par LMT Virslīgas dublieru čempionāta uzvarētāju. Nākamajā sezonā viņš tika uzaicināts uz LMT Virslīgā debitējošo FK Vindava. Šo divu sezonu garumā, dublieru čempionātos kopumā viņš guva 11 vārtus.
Marks Aurēlijs
Dzīvesgājums
Jaunībā ieguva labu izglītību. Imperators Adriāns augstu vērtēja Marka Aurēlija krietno raksturu, tāpēc adoptēdams un ar to izraudzīdams par troņa mantinieku Aurēliju Antonīnu, vēlāko Antonīnu Piju, viņš 138. gadā uzdeva viņam savukārt adoptēt Marku Aurēliju, A. Antonīnu un Lūciju Vēru.
Aleksandrs Vlasovs
Klubu karjera
Pēc "Vindavas" atteikšanās no spēlēšanās Virslīgā 2009. gadā, viņš pārgāja uz Rēzeknes SK Blāzma, kur nospēlēja sezonas pirmo pusi. Tā gada vasaras transfēru periodā pārgāja uz Skonto FC, kura sastāvā debitēja spēlē pret "Liepājas Metalurgu". Bet sezonas izskaņā viņš tika iekļauts sezonas spēlētāju izlasē kā otrais vārtsargs aiz Viktora Spoles.
Marks Aurēlijs
Dzīvesgājums
Marku Aurēliju imperators Antonīns Pijs apprecināja ar savu meitu Faustīnu un piešķīra viņam cēzara titulu, tā noteikdams viņu par troņa mantinieku. Pēc A. Pija M. Aurēlijs pieņēma L. Vēru par līdzvaldnieku. Tad Romā pirmo reizi bija divi imperatori ar pilnīgi vienādām tiesībām, tomēr īstais valdnieks bija Marks Aurēlijs, jo L. Vērs labprātīgi atzina sava adopcijas brāļa pārākumu. M. Aurēlijs valdīja labā saskaņā ar senātu, kura autoritāti viņš mēģināja vairot. Pavalstnieku labklājība bija imperatora darbības cēlais mērķis, bet viņa valdības gadi bija aizēnoti ar gandrīz nemitīgu karadarbību. Viņa vadībā impērijas karaspēks sakāva atdzimušo Partas valsti Persijā. Eiropā karoja ar sarmatiem un daudzām ģermāņu ciltīm kā arī veiksmīgi noslēdza t.s. Markomāņu karus. Tomēr neskatoties uz to, ģermāņu ciltis sāka sagādāt aizvien lielākas problēmas impērijas robežām.
Aleksandrs Vlasovs
Klubu karjera
2010. gada martā no "Skonto" pārgāja uz FK Ventspils.
Marks Aurēlijs
Dzīvesgājums
170. gadu sākumā kopā ar sievu apceļoja impērijas austrumu provinces. Apmeklēja arī Atēnas kur pasludināja sevi par filozofijas aizstāvi. Tomēr jau 174. gadā atkal devās militārā kampaņā pie Donavas kur arī pavadīja atlikušos dzīves gadus. 180. gadā saslimis un 17. martā miris karaspēka nometnē Vindobonas pilsētā (mūsdienu Vīnē).
Aleksandrs Vlasovs
Klubu karjera
2012. gada augustā Vlasovs lauza līgumu ar FK Ventspils un pārgāja uz Jūrmalas "Spartaku".
2013. gada janvārī pievienojās FK Jelgava.
Skotijas parlaments
Skotijas parlaments (gd, sco  ) ir vienpalātas Skotijas nacionālā likumdevēja iestāde, kura atrodas Holirūdas (Holyrood) apgabalā Edinburgā. Tamdēļ to arī dažreiz tā dēvē - par Holirūdu (tāpat kā Apvienotās Karalistes parlamentu par Vestminsteru). Parlamentā demokrātiski uz četriem gadiem tiek ievēleti 129 locekļi, kurus dažreiz saīsināti dēvē par MSPs (Members of the Scottish Parliament).
Emīls Braunbergs
Emīls Braunbergs (dzimis, miris ) bija Latvijas mākslinieks un ķirurgs.
Kvīnsa
Kvīnsa (en) no pieciem Ņujorkas rajoniem ir lielākais pēc platības (280 km²) un otrs lielākais pēc iedzīvotāju skaita. Kvīnsa atrodas uz Longailendas salas, to apskalo Atlantijas okeāns. Kvīnsa ir Ņujorkas pilsētas daļa, kurā ir visneviendabīgākais etniskais sastāvs.
Emīls Braunbergs
Dzīvesgājums
Dzimis Tukumā. Jau skolas gados aizrāvies ar zīmēšanu, Tukumā viņa skolotāji bija mākslinieki Leonīds Āriņš, Ansis Artums, Ernests Meļķis. Pēc skolas izvēlējās ārsta profesiju. 1957. gadā viņš absolvēja Rīgas Medicīnas institūtu, pēc tam strādāja par ķirurgu Preiļu rajonā, Jūrmalā un Rīgā, kur kļuva par ķirurģiskās nodaļas vadītāju. Savā brīvajā laikā viņš turpināja nodarboties ar glezniecību, kopš 1968. gada piedalījās profesionālo mākslinieku rīkotajās izstādēs.
Kvīnsa
Kvīnsā atrodas Džona Kenedija vārdā nosauktā starptautiskā lidosta.
Emīls Braunbergs
Dzīvesgājums
1991. gadā pensionējās, dzīvoja Jūrmalā. No 1996. gada bija Latvijas Mākslinieku savienības biedrs. Savās mākslinieka gaitās sākotnēji bija reālists, bet vēlāk pievērsies abstrakcionismam. Braunbergam bijušas vairākas personālizstādes Rīgā, Jūrmalā un Tukumā, kā arī ārzemēs- Panevēžā (Lietuva), Berlīnē (Vācija, 1992. gadā), Hernē un Hattingenā (Vācija, 2002.). Kopā ar citu mākslinieku darbiem viņa darbi pabijuši izstādēs Somijā, Šveicē, Japānā, kā arī daudzviet Latvijā. Viņa darbi ir atrodami Latvijas muzejos un arī ārzemju privātkolekcijās.
Miris.
Apbalvojumi
Apbalvots ar Barikāžu piemiņas medaļu.
Arsenāls (kinofestivāls)
Rīgas Starptautiskais kino forums "Arsenāls" bija Latvijā rīkots starptautisks kinofestivāls, kas norisinājās no 1988. līdz 2012. gadam, bet kā filmu skate — kopš 1986. gada. Kino foruma "Arsenāls" organizētājs un vadītājs bija Augusts Sukuts.
Kino forumu rīkoja Starptautiskais Kino centrs sadarbībā ar Latvijas Republikas Kultūras ministriju un Rīgas domi. Festivālā tika rīkotas divas filmu skates: Starptautiskais konkurss un Baltijas konkurss, kurās filmām tika pasniegti dažādi apbalvojumi.
XX Rīgas Starptautiskais Kinoforums "Arsenāls" norisinājās no 2010. gada 17. septembra līdz 26. septembrim.
Festivāls tika slēgts 2012. gada martā.
Otrajā pasaules karā kritušo padomju karavīru Brāļu kapi Kalna ielā
Otrā pasaules kara kritušo padomju karavīru Brāļu kapi Kalna ielā ir vieni no Brāļu kapiem Jēkabpilī, kas atrodas Krustpils jeb Daugavas labajā pusē pie Kalna ielas, blakus Krustpils Vissvētās Trīsvienības Romas katoļu baznīcai.
Brāļu kapos apbedīta daļa no kopskaitā 1268 kritušiem padomju 1. Baltijas frontes 4. triecienarmijas 378. un 29. strēlnieku divīzijas un 2. Baltijas frontes 22. armijas karavīriem, kuri krita kaujās pie Jēkabpils 1944. gada 7.—9. augustā.
Jēkabpils Pirmā pasaules kara kritušo vācu karavīru Brāļu kapi
Jēkabpils Pirmā pasaules kara kritušo vācu karavīru Brāļu kapi ir vieni no pilsētas Brāļu kapiem, kas atrodas Jēkabpils pilsētas kapsētas teritorijā pareizticīgo kapu sektorā.
Brāļu kapos apbedīti 1917. gada 21. septembrī kritušie vācu 58. armijas korpusa karavīri. Kapu vietā ir uzstādīts memoriāls piemineklis.
Dombrova Bjalostocka
Dombrova Bjalostocka - pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Podlases vojevodistē, uz dienvidaustrumiem no Augustovas.
Horhe Garvahosa
Horhe Garvahosa Čaparro (es; dzimis Madridē, Spānijā) ir bijušais spāņu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā, Spānijas basketbola izlases dalībnieks.
Kopā ar Spānijas izlasi ir izcīnījis sudraba medaļu Pekinas olimpiskajās spēlēs, uzvarējis 2006. gada Pasaules čempionātā. Eiropas čempionātos ir svinējis 1 uzvaru (2009), izcīnījis divas sudraba medaļas (2003, 2007) un vienreiz ir izcīnījis 3. vietu (2001). 2011. gada jūnijā paziņoja par karjeras beigšanu izlasē, 2012. gada maijā beidza klubu karjeru.
Pirmā pasaules kara kritušo baltvācu zemessardzes karavīru Brāļu kapi
Pirmā pasaules kara kritušo baltvācu zemessardzes karavīru Brāļu kapi ir vieni no Brāļu kapiem, kas atrodas Jēkabpils pilsētas kapsētas teritorijā.
Brāļu kapos apbedīti Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā pie Līvāniem kritušie vācbaltu zemessardzes karavīri. Viņu vārdi ir iemūžināti krustiņos.
Matrica
Vēsture
Matricas jēdzienu ieviesa Džeimss Silvestrs 1850. gadā. Kembridžas Universitātes profesors Arturs Keilijs noteica tādas darbības ar matricām kā saskaitīšanu, atņemšanu, reizināšanu. Fizikā pirmā publikācija ar matricu pielietojumu parādījās 1925. gadā. Tās autors Verners Heizenbergs pats definēja matricas, pierādīja to īpašības un izmantoja tās kvantu mehānikas matemātiskajā aprakstā.
Darbības ar matricām
Tāpat kā citiem matemātiskiem objektiem arī ar matricām var veikt tādas algebriskas operācijas kā saskaitīšana un reizināšana. Saskaitīt var tikai vienāda izmēra matricas. Saskaitot matricas, tiek saskaitīti to atbilstošie elementi. Matricas var reizināt vienu ar otru vai arī ar kādu skaitli. Reizinot matricas ar skaitli, visi matricas elementi tiek reizināti ar doto skaitli. Matricu summai un reizināšanai ar skaitli piemīt šādas īpašības: kur A, B un C ir matricas, bet c ir skaitlis.
Kvadrātiskas matricas
Kvadrātiska matrica ir matrica, kurā rindu skaits ir vienāds ar kolonnu skaitu. Šādas matricas ir īpaši plaši sastopamas lietišķajā matemātikā un fizikā, tāpēc ka tās atveido lineāras transformācijas vienas telpas ietvaros (piemēram, plaknes vai trīsdimensiju telpas). Bez tam, šīm matricām piemīt vērtīga matemātiska īpašība - spēja veidot multiplikatīvas grupas un gredzenus. Sekojoši jēdzieni un lielumi ir attiecināmi tikai uz kvadrātiskām matricām:
Visvaldis Lācis
Visvaldis Lācis (dzimis Bruno-Visvaldis Lācis Valmierā, miris ) bija latviešu publicists, valodnieks, vēsturnieks un politiķis, viens no Trešās atmodas līderiem, bijis 9. un 10. Saeimas deputāts.
Ģimene
Dzimis Valmierā kā Bruno-Visvaldis Lācis  Tēvs  — Eižens Lācis, Pētera dēls, mātes tēvs — Andrejs Oļukalns, Andreja dēls, kuriem kopā piederēja trīsdesmit pieci hektāri 1920. gada agrārajā reformā iegūtas zemes Madonas apriņķa, Lazdonas pagasta, Jaunlazdonas pusmuižas "Vidsētas", tēvs līdz 1923. gadam bijis politiskās apsardzības slepenā dienesta priekšnieks Valmierā, Latvijas brīvības cīņu pretizlūkošanas dienesta veterāns, nestrādāja saimniecībā, ko pārpirka Anna Dāve. Lācis pats ģimenē izaudzinājis trīs bērnus.
Dalība Otrajā pasaules karā
Visvaldis Lācis pamatizglītību guvis Rīgas Klasiskajā ģimnāzijā. 1943. gadā iesaukts Latviešu leģionā, kur dienēja 19. divīzijas 44. pulkā. Pabeidzis instruktoru rotas un vada komandieru kursus, leitnants. Piedalījies arī cīņās Kurzemes cietoksnī. Divreiz viegli ievainots. Pēc kara nokļuva filtrācijas nometnēs, bet netika represēts.
Izglītība
Pēc kara, kā eksterns pabeidza Rīgas Raiņa vakara vidusskolu. 1949. gadā uzsāka studijas Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, bet tika izslēgts par brīvdomību. 1952. gadā apprecējies. 1956. gadā sāka apgūt angļu valodu pašmācības ceļā. Apguvis to labā līmenī viņš 1957. gadā iestājās Latvijas Valsts universitātē. Lai arī viņš izcili studējis vairākus kursus un gatavojies gala pārbaudījumiem, tomēr 1961. gadā viņu izslēdza no augstskolas. Pēc tam Visvaldis Lācis uzsāka neklātienes studijas 1. Maskavas Valsts pedagoģiskajā svešvalodu institūtā. 1965. gadā, kad viņam jau bija 41 gads, viņš ieguva augstākās izglītības diplomu. Vēlējies iegūt arī ekonomikas zinātņu kandidāta grādu, tomēr šāda iespēja viņam tika atteikta. Turpmākajos gados viņš nodevās svešvalodu apguvei. Visvaldis Lācis pārvaldīja angļu, vācu un krievu valodu, bet zviedru valodā prata brīvi lasīt un runāt sarunvalodas līmenī. Viņa īpašumā bija ievērojama privātā bibliotēka, kura pēc īpašnieka nāves tika dāvināta un kļuva par LU Akadēmiskās bibliotēkas Misiņa bibliotēkas daļu, un atklāta kā "Visvalža Lāča lasītava".
Darbs
Divdesmitā gadsimta astoņdesmitajos gados — padomju saimniecības "Vestiena" darbinieks.
Sports
Visvaldis Lācis aktīvi nodarbojies ar sportu, turpinot to arī vecumdienās. 2016. gada septembrī viņš 92 gadu vecumā piedalījās Valmieras maratonā un pirmo reizi mūžā veica pilnu maratona distanci, ar rezultātu 8 stundas un 14 minūtes. 2017. gada septembrī viņš 93 gadu vecumā noskrēja Berlīnes maratonu, būdams sacensību vecākais dalībnieks.
Atmodas laikā
Sākoties Trešajai atmodai V. Lācis aktīvi iesaistījās tās norisēs. Vispirms 1988. gadā kopā ar Intu Cālīti, Juri Ziemeli, Jāni Čakstiņu un Imantu Kulinski izveido Neformālās Tautas frontes pagaidu vadību.
1988. gadā iesaistījās Latvijas Tautas frontē, ievēlēts tās valdē. Sabiedrībā kļuva pazīstams ar runām un publicistiku. 1991. gadā bija LNNK priekšsēdētājs.
1993. gadā Visvaldis Lācis bija partijas "Mūsu Zeme" dibinātāju skaitā, no tās saraksta nesekmīgi kandidēja 5. Saeimas vēlēšanās.
1995. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.
1997. gadā Rīgas pilsētas Kurzemes rajona tiesa, izskatot lietu par V. Lāča sadarbību ar VDK, lēmusi, ka viņš nav sadarbojies ar VDK un nav bijis tās ziņotājs.
Vēlāk darbojies pārsvarā publicistikā. Publicējis vairāk kā 300 rakstus, kā arī sarakstījis vairāk kā 10 grāmatas. Lielākoties rakstījis par Latvijas un pasaules vēsturi, kā arī par politiku.
No 2002. gada
2002. gadā V. Lācis piedalījās partijas "Visu Latvijai!" dibināšanā, tomēr pats nekļuva par tās biedru. Pirms 2003. gada referenduma par dalību ES aktīvi iestājās pret Latvijas pievienošanos Eiropas Savienībai. 2005. gadā viņš iestājās Latvijas Zaļajā partijā un 9. Saeimas vēlēšanās tika ievēlēts Saeimā no Zaļo un Zemnieku savienības saraksta. 2007. gadā oktobrī izstājies no Zaļās partijas un ZZS Saeimas frakcijas, jo bija pret Alekseja Loskotova atbrīvošanu no KNAB vadītāja amata un frakcijas vadības spiedienu attiecīgajā Saeimas balsojumā. Pēc izstāšanās no ZZS Saeimā darbojās kā deputāts bez frakcijas, bet 2009. gada Eiropas parlamenta vēlēšanās V. Lācis piedalījās kā partijas "Visu Latvijai!" saraksta pirmais numurs, nebūdams šīs partijas biedrs. Sarakstam nepārvarot procentuālo barjeru, netika ievēlēts Eiropas Parlamentā. 2010. gada aprīlī viņš iestājās partijā "Visu Latvijai!", bet vasarā paziņoja, ka kandidēs 10. Saeimas vēlēšanās no Nacionālās apvienības "Visu Latvijai!"-"Tēvzemei un Brīvībai/LNNK" saraksta, kā arī pievienojās abu politisko spēku kopējai 9. Saeimas frakcijai. Oktobrī tika ievēlēts 10. Saeimā. izstājās no "Visu Latvijai!" un no VL-TB/LNNK Saeimas frakcijas. Piešķirts augstais Latvijas Zinātņu akadēmijas goda doktora goda nosaukums.
NBA sezonas labākais debitants
Nacionālās basketbola asociācijas labākais debitants ir ikgadēja NBA līgas balva, kas tiek piešķirta labākajam sezonas debitantam. Balva tiek pasniegta kopš 1952.—1953. gada sezonas.
Welcome To The Club
Welcome To The Club ir otrais Ellas mūzikas albums, ko 2008. gadā izdeva izdevniecībā “Mikrofona Ieraksti”. Albumā iekļautas 10 deju mūzikas un ritmblūza stilā veidotas dziesmas. Dziesmas ierakstītas mūzikas studijā “Pamatinstinkts”, bet tās producējis Lotars Lodziņš. Vairākas dziesmas iedziedātas kopā ar dažādiem ārzemju viesmāksliniekiem (Rob Morgan a.k.a. Shadowflack, Mista, Salif un Afu Ra). Albuma prezentācijas pasākums notika 2008. gada 10. maijā klubā "Coyote Fly".
Albums kategorijā "Labākais deju mūzikas albums" saņēma Latvijas Mūzikas ierakstu 2008. gada balvu "Zelta mikrofons".
Strēlnieks (zvaigznājs)
Strēlnieks ir viens no 12 zodiaka zvaigznājiem. Skatoties no Zemes, Strēlnieka zvaigznājā atrodas Piena Ceļa kodols, kurš ir bagāts ar dažādiem objektiem — zvaigžņu kopām, miglājiem. Strēlnieks ir redzams vasaras naktīs, taču vēl vājāk nekā Skorpions (zvaigznājs). Senie grieķi šajā vietā pie debess iztēlojās kentauru - mītisko puszirgu, puscilvēku ar roku un bultām rokās.
Mitelverka
Mitelverka ( - "vidus rūpnīca") bija Vācijas pazemes rūpnīca Otrā Pasaules kara laikā, kas bija izvietota tuneļos Konštaina kalnā netālu no Nordhauzenas.
Laikā no 1943. līdz 1945. gadam Mitelverkā tika ražotas un uzglabātas raķetes V-2. Šeit arī tika izgatavotas V-1 lidojošās bumbas un citi raķešu un aviācijas izstrādājumi.
Mitelverkā piespiedu darbu strādāja aptuveni 20 000 ieslodzīto, kuri bija izmitināti Doras koncentrācijas nometnē. Daudzi no viņiem mira smago apstākļu (aukstuma un mitruma) dēļ. Kad amerikāņu karavīri atbrīvoja Doru, tika atrasti 6000 līķu.
Pēc kara rūpnīca atradās padomju okupācijas zonā, un tur tika atjaunota raķešu ražošana. 1948. gada vasarā Padomju armija demontēja iekārtas un sagrāva ieejas tuneļu sistēmā, lai vācieši to nevarētu izmantot. 1995. gadā publiskai apskatei tika atvērta daļa no tuneļiem. Lielākā daļa tuneļu sistēmas ir applūdusi vai sagruvusi.
Sūknis (zvaigznājs)
Sūkņa ir Nikolā Lakala izveidots zvaigznājs, ko viņš nosauca par godu franču fiziķa Denisa Papina izgudrotajam gaisa sūknim.
Andrejs Višinskis
Andrejs Višinskis (, ; dzimis, miris ) bija padomju jurists, Maskavas Valsts universitātes rektors (1925—1928), PSRS ģenerālprokukors (1935—1939) Lielā terora laikā. Viens no galvenajiem Latvijas okupācijas procesa ideoloģiskajiem vadītājiem 1940. gadā. PSRS ārlietu ministrs (1949—1953).
Dzīvesgājums
Dzimis 1883. gadā Odesā poļu izcelsmes aptiekas īpašnieka un mūzikas skolotājas ģimenē. Ar ilgākiem pārtraukumiem studēja Kijivas Universitātes juridiskajā fakultātē (1901—1913), jo politiskās darbības dēļ vairākkārt pārtrauca mācības. Studiju laikā 1903. gadā iestājās Krievijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā, 1908. gadā atradies vienā cietuma kamerā ar Staļinu. Strādāja Baku privātā ģimnāzijā, nodarbojās ar advokatūras praksi. Labi runāja angliski, izcili franču valodā.
Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gadā kļuva par milicijas komisāru Maskavā. Tikai 1920. gadā pievienojās boļševikiem (viņš bija vienīgais, kuram Staļins devis rekomendāciju uzņemšanai kompartijā). No 1923. gada bija prokurors PSRS Augstākajā tiesā. No 1925. līdz 1928. gadam bija Maskavas Valsts universitātes rektors. 1928. gadā bija apsūdzētājs Šahtu lietā - vienā no pirmajām Staļina laika paraugprāvām. No 1931. līdz 1933. gadam bija KPFSR prokurors. Bija viens no holodomora arhitektiem. Kā PSRS ģenerālprokurora vietnieks (no 1933) gatavoja administratīvo bāzi "sistemātiskai cīņai ar ražas bojātājiem un labības zagļiem".
1935. gadā tika iecelts par PSRS ģenerālprokuroru. Lielā terora laikā Bija valsts apsūdzētājs 1936. - 1938. gada Maskavas procesos. Nacistiskās Vācijas Tautas tiesas (Volksgerichtshof) prezidents Rolands Freislers uzskatīja Višinski par paraugu un studēja viņa prāvas.
No 1937. līdz 1950. gadam bija PSRS Augstākās padomes deputāts. Kopš 1939. gada Komunistiskās partijas Centrālās komitejas loceklis. No 1939. līdz 1944. gadam bija PSRS Tautas komisāru priekšsēdētāja vietnieks. Vienlaikus no 1940. līdz 1946. gadam bija PSRS ārlietu tautas komisāra 1. vietnieks, no 1946. gada marta — vietnieks, bet no — ārlietu ministrs.
Tūlīt pēc Latvijas okupācijas A. Višinskis ieradās Latvijā kā PSRS pilnvarotais sarunām ar Latvijas prezidentu un pārraudzīja marionešu valdības izveidi un Latvijas inkorporāciju PSRS. 1945. gadā viņš arī Rumānijā izveidoja komunistu pārvaldi.
Pēc Staļina nāves Višinskis tika pazemināts par PSRS ārlietu ministra 1. vietnieku un PSRS pastāvīgo pārstāvi ANO. Nomira ASV, Ņujorkā mīklainos apstākļos. Kremēts un apglabāts kremļa sienā Maskavā.
Darbi
Višinskis bija daudzu darbu autors kriminālprocesa teorijā. Tajos viņš izvirzīja "vainas prezumciju", kurā galvenais pierādījums bija apsūdzētā atzīšanās izmeklēšanas laikā. Šie darbi kalpoja par pamatu kriminālprocesiem 1936. — 1938. gadā, apsūdzot daudzas amatpersonas un citas nevēlamas personas "valsts nodevībā".
Par darbu "Tiesu pierādījumu teorija" (Теория судебных доказательств в советской юстиции) 1947. gadā viņš saņēma Staļina prēmiju.
Pēc PSKP XX kongresa 1956. gadā Višinska prakse tika nosodīta un viņa grāmatas vairs netika uzskatītas par mācību līdzekļiem.
Jēkabpils Pirmā pasaules kara kritušo krievu karavīru Brāļu kapi
Jēkabpils Pirmā pasaules kara kritušo krievu karavīru Brāļu kapi ir vieni no Brāļu kapiem, kas atrodas Jēkabpils pilsētas kapsētas pareizticīgo un vecticībnieku kapu sektorā.
Brāļu kapos apbedīti 1917. gada 21. septembrī kritušie vairāk nekā 300 krievu armijas korpusa karavīri. Viņu piemiņai uzstādīts granīta obelisks ar Jura krusta zīmi pakājē. Vecticībnieki savas konfesijas draudzes kapu sektorā arī ir uzstādījuši piemiņas zīmi savas ticības kritušajiem par Latvijas brīvību.
Lapi
Lapi var būt:
Valstu uzskaitījums pēc iedzīvotāju skaita
Šis valstu uzskaitījums ir kārtots pēc katras valsts vai teritorijas iedzīvotāju skaita. Sarakstā ir gan valstu, gan atkarīgo teritoriju, gan aizjūras departamentu iedzīvotāju skaits. Iedzīvotāju skaits ir aprēķināts, ņemot vērā pēdējo iedzīvotāju skaitīšanu datus un aprēķināts aptuvens skaitlis, cik iedzīvotāju tagad dzīvo šajās valstīs.
Dienvidu polārais loks
Dienvidu polārais loks - viena no piecām galvenajām paralēlēm, kas atzīmēta uz Zemeslodes kartes.
Dienvidu polārais loks atrodas 66°33′39″ (66,56083°) uz dienvidiem no ekvatora. Viss apgabals, kas atrodas uz dienvidiem no dienvidu polārā loka, tiek saukts par Antarktiku, bet uz ziemeļiem no tā atrodas dienvidu puslodes mērenā josla ar mērenu klimatu. Analoga paralēle ziemeļu puslodē ir ziemeļu polārais loks.
Dienvidu polārais loks apzīmē arī robežu starp teritoriju, kur ir polārā diena un polārā nakts un teritoriju, kurā tādu nav. Jebkurā vietā, kas atrodas uz dienvidiem no dienvidu polārā loka, vismaz vienu reizi gadā Saule atrodas virs horizonta vismaz 24 stundu garumā un arī vismaz vienreiz gadā Saule neparādās virs horizonta vismaz 24 stundu laikā. Uz polārā loka šie notikumi notiek tieši pa vienai reizei gadā, t.i. Saule 24 stundas vienu dienu spīd decembrī, bet jūnijā tā 24 stundas vienas dienas laikā ir zem horizonta (ir nakts). Tieši tāpat tas notiek arī uz ziemeļu polārā loka.
Rosenrot (albums)
Rosenrot ir vācu grupas Rammstein piektais studijas albums. Izdots. Albumam ir platīna statuss.
Albuma saturs
Albumā ir sešas dziesmas, kuras bija paredzētas iepriekšējam studijas albumam "Reise, Reise", bet netika iekļautas māksliniecisku apsvērumu dēļ. Iesākumā tam vajadzēja saukties "Reise, Reise Volume Two", bet 2005. gada 18. augustā prezentēja topošo albumu ar nosaukumu "Rosenrot". Nosaukums burtiskā tulkojumā nozīme "Rožsarkana", tā ir persona no brāļu Grimmu pasakas "Sniegbaltā un Rožsarkanā" (de).
Albuma vāks ļoti līdzinās iepriekšējā albuma "Reise, Reise" vāka japāņu versijai. Attēls uz tā — mazliet rediģēta ledlauža USS "Atka" fotogrāfija, kas fotografēta 1960. gada 13. martā Antarktīdā, polārajā stacijā Makmurdo.
Dziesmas ierakstā "Stirb nicht vor mir (Don’t die before I do)" piedalījās skotu grupas Texas vokāliste Šarlīna Spiteri (Sharleen Spiteri).
DVD
Albuma speciālizlaidumā ir CD un DVD, kurā iekļauti trīs videofragmenti no koncertiem, kas vēlāk iekļauti koncertalbumā "Völkerball".
Svari (zvaigznājs)
Svari ir viens no 12 zodiaka zvaigznājiem. Senāk zvaigznājs tika pieskaitīts pie Skorpiona zvaigznāja un simbolizēja skorpiona spīles.
Vlasovs
Vlasovs (ru, no personvārda Vlass (Влас); sieviešu dzimtē Vlasova (Вла́сова) ir krievu cilmes uzvārds. Cilvēki ar šo uzvārdu:
Mikoloģija
Mikoloģija (no sengrieķu: μύκης (mikēs) — 'sēne' un λογία (logíā) — 'mācība') ir bioloģijas nozare, kas pēta sēnes, to sistemātiku, taksonomiju, fizioloģiju, ekoloģiju, bioloģiju un bioķīmiju. Jēdzienu "mikoloģija" 18. gs. izveidoja Kristians Hedriks Pērsons (Christian Hendrik Persoon). Sēņu pētniekus sauc par mikologiem.
Sēņu pētījumi tiek izmantoti fitopatoloģijā, medicīnā, bioķīmijā, pārtikas un farmaceitiskajā rūpniecībā, jo sēnes izmanto dažādu raugu, antibiotiku, citronskābes, vitamīnu, fermentu u.c. ražošanā. Dažu veidu sēnes izraisa augu, dzīvnieku un cilvēku slimības — mikozes.
Latvijā mikoloģijas pamatus var apgūt Latvijas Universitātes Bioloģijas fakultātē, Latvijas Biozinātņu un tehnoloģiju universitātē un Daugavpils Universitātē.
Latvijā sēņu pētījumos uzkrātās kolekcijas ("fungāriji") atrodas Latvijas Nacionālā dabas muzeja herbārijā (starptautiskais herbārija kods DM), Latvijas Universitātes Muzeja herbārijā (RIG), Daugavpils Universitātes herbārijā (DAU).
Latvijas profesionālie sēņu pētnieki un amatieri apvienojušies Latvijas mikologu biedrībā, kas darbojas Dabas muzeja paspārnē. Savukārt Latvijas ārsti, kas pēta cilvēkiem patoloģiskās sēnes, izveidojuši Latvijas Mikologu asociāciju.
Viena no pasaulē ievērojamākajām sēņu kolekcijām atrodas Apvienotajā Karalistē, Karaliskajā Botāniskajā dārzā Kjū. Tajā kopš 1879. gada uzkrāti vairāk kā 1, 25 miljoni sēņu paraugu un to skaits katru dienu pieaug. Kjū mikologi, iesaistot pētniekus no visas pasaules, ir izveidojuši pārskatu par to, kas zināms par sēņu valsti, un tas ir brīvi pieejams internetā. Šādus pārskatus Kjū Botāniskais dārzs mēdz atjaunot un publicēt atkārtoti.
Vēsture
Jau izsenis cilvēki izmantoja makroskopiskās sēnes, iemācījās atpazīt ēdamās, indīgās, dziedinošās, halucinogēnās sēņu sugas. Sēnes izmantoja arī dziju krāsošanai. Tāpat tika izmantotas dažādas mikroskopiskās sēnes (raugi) maizes cepšanai, alus un vīna darīšanai, piena fermentēšanai, kāpostu un citu dārzeņu skābēšanai utt. Šīs zināšanas tika nodotas no paaudzes paaudzē kā nemateriālās kultūras mantojums.
Hellēniskajā kultūrā pirmās ziņas par sēnēm atrodamas Teofrasta darbos 4. —3. gs. p.m.ē., vēlāk Dioskorīda un Plīnija Vecākā darbos m.ē. 1. gadsimtā. Zināms, ka viduslaikos mūki sēnes izmantoja pārtikā, brūvēja alu, darīja vīnu un gatavoja fermentētus produktus. Par sēnēm tika sacerēti daudzi māņu stāsti (piemēram, par "raganu riņķiem"). Sākot ar 15. gs., ziņas par dažām sēņu sugām iekļautas ārstniecības augu grāmatās tā saucamajos "herbārijos". Piemēram, Elizabetes Blakvellas grāmatā “A Curious Herbal” (1737—1739), kur aprakstītas 100 ārstniecības augu (ar dažiem izņēmumiem) sugas, ir iekļauti divi ķērpji — plaušu ķērpis un rūsganā peltīgera un viena sēne — Jūdasa auss.
P. Mikēli (Itālija) 1729. gadā atklāja cepurīšu sēņu sporas un novēroja to dīgšanu. Kārlis Linnejs savā darbā "Dabas sistēma" (1735) 24. klasē, atsevišķi no augiem, nodalīja grupu — "Sēnes". Turpmāk mikoloģija attīstījās reizē ar mikroskopijas tehnoloģiju attīstību. 19. gadsimta sākumā klasiskus darbus par sēnēm sarakstīja K. Pērsons (Vācija, Francija), E. Frīss (Zviedrija), A. Korda (Vācija). No 19. gs. sākās sēņu attīstības ciklu un ontoģenēzes pētījumi. Tika noskaidroti parazītisko sēņu attīstības cikli. 20. gs. attīstījās sēņu bioķīmijas un fizioloģijas pētījumi. 20. gs. otrajā pusē strauji attīstījās elektronmikroskopija, ģenētika un DNS pētījumi. Šie pētījumi mūsdienās liek pārskatīt un pārvērtēt daudzu organismu vietu filoģenētiskajās sistēmās, bet, jo īpaši, sēņu sistemātiku. 20.gs. 70. gados sēnes tika izdalītas atsevišķā valstī, līdzīgi kā līdz šim pastāvēja dzīvnieku valsts un augu valsts. Sēņu valstī tagad iekļauti arī ķērpji.
Mikoloģijas attīstība Latvijā
Latvijā pirmās ziņas par sēnēm publicētas Jakoba Benjamina Fišera (Jacob Benjamin Fischer) “Versuch einer Naturgeschichte Livlands” (Kēnigsberga, 1791) un Vilhelma Kristiāns Frībes (Wilhelm Christian Friebe) "Oekonomisch-technische Flora für Liefland, Ehstland und Kurland" (Riga, 1805). No 1897. līdz 1915. gadam mikoloģiskus pētījumus Rīgas Politehniskā institūta Lauksaimniecības fakultātē veica F. Būholcs. Viņš pētīja augu slimības izraisošās (fitopatoloģiskās) sēnes, īpaši Latvijā sastopamās rūsas sēnes. Viņa skolnieks Jānis Bickis pētīja neīstās miltrasas sēnes un 1913. gadā kļuva par jaundibinātās Baltijas Bio-entomoloģijas stacijas vadītāju. Šī iestāde laika gaitā vairākkārt mainīja nosaukumus un vēlāk tika saukta par Augu aizsardzības institūtu. 1922. gadā J. Bickis pārgāja strādāt uz Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultāti, kur izveidoja Fitopatoloģijas un entomoloģijas katedru. Augu aizsardzības institūtā strādājuši un galvenokārt sēnes pētījuši tādi slaveni Latvijas mikologi kā Jūlijs Smarods, I. Žerbele, M. Eglītis, H. Eglīte, vēlāk P. Pētersons, V. Kalniņa, M. Micene u.c. Latvijā 20 — 30 gados strādāja arī mikologs, ornitologs Ferdinands Erdmans Štolls, kurš zīmēja cepurīšu sēnes. Viņa sēņu akvareļu kolekcija glabājas LU Muzeja krājumā (1100 lapas). Ramulariju ģints sēnes Latvijā pētījis LU Bioloģijas fakultātes docents Edgars Vimba. Viņš sarakstījis arī vairākus darbus par cepurīšu sēnēm, Latvijas Sarkanās grāmatas 1. sējumu "Sēnes un ķērpji" (1996) līdzautorībā ar lihenologu docentu Alfonu Piterānu. Sēnes pētījuši arī A. Pučko, V. Lūkins (bērzlapes), E. Rafaloviča (piepju sēnes). Vairāk par mikoloģijas pētījumu vēsturi var lasīt šeit.
Cepurīšsēņu pētījumi izvērsti Latvijas Nacionālajā dabas muzejā, kur strādā Diāna Meiere un Inita Daniele, "Latvijas lielās sēņu grāmatas" autores. Koksnes ķīmijas institūtā strādā ar koksni noārdošajām sēnēm, Latvijas Valsts mežzinātnes institūta "Silava" Meža mikoloģijas laboratorijā pēta kokaugiem patoloģiskās un koksni noārdošās sēnes, Latvijas Lauksaimniecības universitātes Augu aizsardzības zinātniskajā institūtā "Agrihorts" nodarbojas ar lauksaimniecības kultūru slimību pētījumiem.
Afganistānas Demokrātiskā Republika
Afganistānas Demokrātiskā Republika (ps; prs) bija valsts mūsdienu Afganistānas teritorijā laikā no 1978. līdz 1992. gadam. 1987. gadā pārdēvēta par Afganistānas Republiku (ps; prs). Tas bija marksistisks režīms, kuru izveidoja Afganistānas Tautas Demokrātiskā partija, kas pie varas nāca 1978. gada 27. aprīlī militāra apvērsuma, t.s. Aprīļa revolūcijas ceļā.
Revolucionārā padome iecēla Mohammadu Tarakī par Revolucionārās (RP) padomes priekšsēdētāju un valsts pagaidu vadītāju. Par priekšsēdētāja vietnieku tika ievēlēts Babraks Karmals, bet par premjerministra vietnieku un ārlietu ministru tika iecelts Hafizulla Amins. Aizsardzības ministra pienākumus piekrita pildīt pulkvedis Abduls Kadirs.
Armija
Kopš 70. gadu vidus Afganistānā bija ap 300 padomju militāro padomnieku.
Armijā iesauca no 22 gadu vecuma.
Iekšpolitika
Jau augustā pulkvedis Kadirs tika pasludināts par "kontrrevolucionāru elementu" un arestēts. Deviņu mēnešu laikā tika arestēti divi tūkstoši TDP biedru, 500 no viņiem - nošauti.
1979. gada septembrī, atgriezies no ciemošanās Havanā un Maskavā, Tarakī uzzināja, ka viņa vadītās partijas ārkārtas plēnums izskatījis un akceptējis Tarakī lūgumu veselības stāvokļa dēļ atbrīvot viņu no visiem partijas un valsts amatiem. Par premjeru tika iecelts Hafizulla Amins.
Amins, kļūdams par valsts galvu, pasludināja vispārēju amnestiju, represiju galu, patiesas tautas demokrātijas uzvaru, darbaļaužu tiesību un brīvību neaizskaramību, kā arī likumību un taisnīgumu (amnestija neattiecās uz tiem revolucionārajiem darboņiem, kas savulaik veidoja pirmo revolucionāro valdību pēc Aprīļa revolūcijas).
Zemes reforma
1978. gada vasarā uzsāktā agrārā reforma izpaudās plānveida izbraukumos uz laukiem, kur sapulcināto vietējo iedzīvotāju acu priekšā tika nošauti lielāko zemes gabalu īpašnieki, turpat tos aprokot un steigā sadalot zemi visiem klātesošajiem. Cilšu elitē, kas pārvaldīja zemes platības, tas izsauca sašutumu, kas pārauga par bruņotu pretošanos.
Ekonomika
IKP struktūra: lauksaimniecība - 53%, rūpn. - 28.9%, pakalpojumi - 18.5% (1990. g.).
Ārpolitika
Lai gāztu sev nevēlamo režīmu un pie varas nāktu draudzīgāki spēki, ASV uzsāka slepenu (caur Pakistānas drošības dienestiem) atbalstu cilšu separātiski noskaņotajiem vadoņiem: apmācot un apbruņojot tos cīņai pret marksistisko Afganistānas valdību.