cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bulgārijas ģerbonis
Vēsture
Pēc 1396. gada, kad Osmaņu impērija pakļāva visas Bulgārijas zemes, bet Bulgārijas kronis formāli netika nodots Osmaņu dinastijai, un pēdējās Bulgārijas heraldiskais tips kā simboliski neatkarīgas valsts zīme tika saglabāts vairākās Eiropas un Balkānu ģerboņu kolekcijās. Pamazām parādījās jaunas un dažos gadījumos visai atšķirīgas ģerboņu versijas, bet lauva palika visplašāk izplatītais Bulgārijas un tās valdnieku heraldikas simbols. 1595. gada Koreniču-Neoriču ilīriešu kolekcijā trīs staigājoši lauvas, kas bija ierasti dažām agrākām Rietumeiropas kolekcijām, tika aizstātas ar vienu sarkanu uz pakaļkājām stāvošu lauvu vairogā ar zelta kroni uz tā. 18. gadsimta sākumā horvātu heraldists Pavao Riters Vitezovičs divos viņa heraldikas kolekcijas izdevumos no 1701. un 1702. gada apgrieza šī tipa krāsas, un tādējādi lauva kļuva zelta, bet vairogs tumši sarkans.
Šo variantu aizguva slavenais gleznotājs Hristofors Žefarovičs savai Stemmatographia, kas iespiesta 1741. gadā. Viņa versija kļuva par ietekmīgāko starp bulgāru intelektuāļiem un revolucionāriem Bulgārijas nacionālās atmodas laikā, kad lauva tika uzskatīts un plaši izmantots kā nozīmīgākais valsts simbols. Pēc Krievu—turku kara beigām Žefaroviča ģerbonis tika ielikts jaunā valsts ģerboņa pamatnē, kas aprakstīts 1879. gada Tarnovas Konstitūcijā:
Ģerboņa veids un detaļas nebija skaidri aprakstītas, un tās nebija standartizētas ar īpašu aktu. Tāpēc vairākus gadu desmitus tie bija sastopami dažādi: mazākā formā; mazākā formā bez atbalstītājiem, atdalītājiem un devīzes, bet pārklāts ar mantiju (1879—1880); lielākā formā ar atbalstītājiem, uz kuriem bija divi valsts karogi, atdalītājs, devīze un mantija (1881—1927); vidējā forma ar atbalstītājiem, atdalītājiem un devīzi (1915—1918/20). Turklāt šajos ģerboņos bija vēl citas atšķirības. Šo mulsinošo situāciju atrisināja īpaša parlamentārā komisija, ko izveidoja 1923. gadā. 1927. gadā tā leģitimēja ģerboņa vidējo formu, līdzīgu tam, ko kā personīgos ģerboņus izmantoja Bulgārijas monarhi Ferdinands I un viņa dēls cars Boriss III (1918–1943), bet izslēdzot visus dinastijas elementus un saglabājot tikai valsts simboliku.
Pēc 1944. gada Bulgārijas heraldikai sākās jauni laiki. Komunistiskajā ērā tradicionālais ģerbonis tika aizstāts ar ģerboni, kas saglabāja zelta lauvu novietotu uz nevēsturiski attaisnojama ovāla zila lauka, apjoztu ar kviešiem un papildināts ar lenti, zobratu, piecstaru sarkano zvaigzni un dažiem citiem elementiem. Šos elementus galvenokārt ieguva no Padomju Savienības ģerboņa. Pēc Bulgārijas Sociālistiskās Republikas sabrukšanas 1989. gadā un vairāku gadu sīvajiem partizānu strīdiem, tradicionālais vidējais ģerbonis, kas bija no 1927. līdz 1946. gadam, ar dažām nelielām izmaiņām tika atjaunots 1991. gadā.
Saskaņā ar likumu par Bulgārijas Republikas ģerboņiem kronis virs vairoga un vairoga attēlotā lauva ir saistīta nevis ar pēdējo Bulgārijas monarhiju (1879–1946), bet gan ar Otro Bulgārijas caristi (1185–1396). Šo caristi nodibināja brāļi Pēteris un Asens pēc tam, kad 12. gadsimta beigās tā tika atbrīvota no Bizantijas impērijas kontroles, līdz to 14. gadsimta beigās pakļāva Osmaņu impērija. Patiesībā ģerbonis ievērojami atšķiras no tā, kas zināms no viduslaiku zīmējumiem, piemēram, no cara Ivana Aleksandra evaņģēlijiem (1331–1371).
Ir ļoti populāra viedoklis, ka trīs lauvas pārstāv Bulgārijas trīs galvenās daļas un vēsturiskos reģionus – Mēziju, Trāķiju un Maķedoniju, kam nav sakara ar dzimtu vēsturisko tradīciju un heraldikas principiem.
Protiriha
Protiriha ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumu daļā 6 km no pagasta centra Priežmales, 18 km no novada centra Aglonas un 251 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa P60, Okras ezera ziemeļu krastā.
Svaļava
Svaļava (uk) ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Aizkarpatu apgabala Svaļavas rajona centrs pie Latoricas upes. Balneoloģisks kūrorts. Apkaimē minerālūdens atradnes.
Vēsture
Rakstos pirmoreiz minēta 1236. gadā. Līdz pat Pirmajam pasaules karam ietilpa vēsturiskajā Ungārijā. Trianonas līgums iekļāva Svaļavu Čehoslovākijas sastāvā. Pēc Otrā pasaules kara Piekarpatu Krievzeme (Підкарпатьска Русь) tika atdalīta no Čehoslovākijas, un izveidots Aizkarpatu apgabals PSRS (Ukrainas PSR) sastāvā. No 1991. gada — neatkarīgās Ukrainas pilsēta.
Karstgalvji
Karstgalvji (en) ir 1991. gada ASV kinokomēdija, kuras režisors ir Džims Eibrahams. Filmā galvenās lomas atveido Čārlijs Šīns, Kerijs Elviss, Valērija Golino, Džons Kraiers, Kevins Danns, Bills Ērvins un Loids Bridžess.
Filma ir parodija par Tonija Skota 1986. gada filmu "Labākais šāvējs". Tā saņēma galvenokārt pozitīvas kritiķu atsauksmes un bija finansiāli veiksmīga, nopelnot 181,1 miljonu ASV dolāru.
1993. gadā iznāca filmas turpinājums "Karstgalvij 2" (Hot Shots! Part Deux).
Alsungas iela (Liepāja)
Alsungas iela ir iela Liepājā, Zaļās birzes apkaimē. Tās garums ir aptuveni 910 metru un to sedz gan asfalts, gan grants.
Pustoški
Pustoški var būt:
Notras ezers
Notras ezers (arī Nātras ezers, Notra ezers, Notrenes ezers) ir ezers Rēzeknes novada Viļānu pagasta dienvidaustrumu daļā. Bebru darbības dēļ ūdens līmenis paaugstināts.
Jožefs Noa
Jožefs Noa (hu;, Nagibečkereka — , Budapešta) bija ungāru izcelsmes Austroungārijas šahists.
Biogrāfija
Piedzimis Vojvodinā un pēc profesijas bijis tiesnesis. Bijis arī spēcīgs šaha amatieris, kurš piedalījies vairākos spēcīgos sava laika turnīros, tajā skaitā 1883. gadā Londonā un 1896. gadā Budapeštā. Lai gan Noa neieņēma šajos turnīros augstas vietas, tomēr atsevišķās partijās viņš spēja sagādāt nepatikšanas arī spēcīgiem šahistiem. Viņa kontā ir uzvaras pār Mihailu Čigorinu, Džozefu Blekbērnu, Henriju Bērdu, Johannesu Cukertortu, Džordžu Makenziju un Gēzu Maroci.
Odesas vēstures un novadpētniecības muzejs
Odesas vēstures un novadpētniecības muzejs (uk), ir muzejs Odesā, Ukrainā, kas veltīts Odesas apgabala vēsturei.
Vēsture
Pirmo reizi muzeja ekspozīcija šeit tika izvietota 1948. gadā. Tā bija izstāde "Odesas varonīgā aizsardzība", uz kuras pamata vēlāk tika izveidots Republikas Odesas aizsardzības muzejs.
1956. gada 6. maijā tika atvērts Odesas Valsts novadpētniecības muzejs. Tas tika izveidots, balstoties uz Odesas Aizsardzības muzeja un Odesas reģionālā novadpētniecības muzeja fondiem. Dokumenti, iespieddarbi, lietišķās un tēlotājmākslas priekšmeti, 17.-19. gadsimta numismātikas kolekcijas, kas saistītas ar pilsētas un reģiona vēsturi un savulaik bija iekļautas Odesas Vēstures un senlietu biedrības muzeja krājumos, Grāmatu muzejs, Vecās Odesas muzejs un daži citi kļuva par viņa fondu sastāvdaļu.
Uz 1983. gadu ekspozīcijas telpu izmērs bija 160 m² un tajā apskatei bija izlikti 484 eksponāti. Saskaņā ar tālaika prasībām, 60-70% eksponātu bija jāattiecas uz padomju laiku.
1983. gadā muzejs tika slēgts kapitālremontam, kas ilga vienpadsmit gadus. Tā rezultātā ar Odesas mākslas un restaurācijas darbnīcu pūlēm savrupmājas greznie interjeri tika atjaunoti to sākotnējā formā.
Ēka
Muzejs atrodas pilsētas centrā, greznā savrupmājā Havanna ("Ostas") ielā 4. Savrupmāju 1876. gadā uzcēla Odesas arhitekts Fēlikss Gonsjorovskis vienam no lielākajiem pilsētas rūpniecības un tirdzniecības elites pārstāvjiem Aleksandram Novikovam. Novikovs bija Odesas tirgotāja Iļjas Novikova mazdēls, 1806. gadā dibinātās virvju rūpnīcas īpašnieks. Divstāvu savrupmājas arhitektūra, tāpat kā Fēliksa Gonsjorovska iepriekšējos darbos, ir balstīta uz vēlās renesanses stilu, ar rakstu un motīvu variācijām, kas aizgūtas no Itālijas arhitektūras mantojuma.
Līdz 1899. gadam savrupmāja Odesā bija pazīstama kā "Novikova nams", bet 20. gadsimta sākumā to iegādājās pilsēta. 1907. gadā māja tika iznomāta Odesas Komercpalātai. Pēc 1917. gada oktobra māja bieži mainīja īpašniekus; to izmantoja kā klubu, bibliotēku un klasi. Pagrabs un daļa no pirmā stāva telpām tika izmantoti kā dzīvoklis.
Kolekcijas
Muzeja kolekcijā ir aptuveni 120 000 eksponātu, un tas tiek uzskatīts par vienu no labākajiem Ukrainā. Tajā iekļauti: Katrīnas II, Grigorija Potjomkina, Aleksandra Suvorova, Platona Zubova, Mihaila Kutuzova, Hosē de Ribasa, Luija Aleksandra Andro de Lanžerona parakstīti dokumenti; Odesai reprezentatīvu ēku arhitektūras un inženiertehniskie projekti; Odesas mākslinieku grafikas un gleznas; A. Moklakovska, E. Bukovecka, H. Kuzņecova, G. Čestahovska, D. Kraiņeva 18.—20. gadsimta sākuma portreti; ikonu, ieroču un sadzīves priekšmetu kolekcija, numismātikas un kartogrāfiskais materiāls.
Muzejam ir vairākas pastāvīgas izstādes: "Vecā Odesa", "Odesa un Otrā pasaules kara beigas, 1941—1945", "Muzeja kolekcijas ieroči", "Ukrainas stepe" (šī pēdējā atrodas blakus esošajā Lanžeronivska ielā, 24a). Muzejam 2010. gadā administratīvi bija pakļauts Bolhradas vēstures un novadpētniecības muzejs, Odesas muzejs "Filiki eterija", kas veltīts 19. gadsimta sākuma grieķu pretosmaņu biedrībai, Odesas aizsardzības memoriāls (411. krasta aizsardzības baterija), dabas nodaļa.
Muzeju katru gadu apmeklē vairāk nekā 120 000 cilvēku (2010. gada dati).
F. V. Murnavs
Frīdrihs Vilhelms "F. V." Murnavs (de), īstajā vārdā Frīdrihs Vilhelms Plumpe (de; dzimis, miris ), bija vācu mēmā kino režisors ekspresionists. No 1926. gada strādāja Holivudā.
Dzimis Bīlefeldē uzņēmēja ģimenē, no septiņu gadu vecuma dzīvoja Keselē. Berlīnē studēja filoloģiju, vēlāk — mākslas vēsturi un literatūru Heidelbergā.
Studējot iepazinās ar Maksu Reinhardu, kurš izaicināja Murnavu savā teātra skolā. Murnava draugu un domabiedru vidū bija Francis Marks un Elza Laskere-Šīlere.
Karoja Pirmā pasaules kara laikā, iesākumā Austrumu frontē, vēlāk Rietumu frontē, aviācijā. Pēc kāda lidojuma internēts Šveices teritorijā.
Pēc kara kopā ar aktieri Konrādu Feitu nodibināja kinostudiju, un 1919. gadā tika izlaista pirmā filma. Visslavenākā Murnava filma — "Nosferatu, šausmu simfonija" — tika izlaista 1922. gadā, un bija Brema Stokera romāna adaptācija. Stokera atraitne apsūdzēja Murnavu autortiesību pārkāpšanā, un Murnavs tiesu zaudēja. Tiesa nolēma, ka visas filmas kopijas ir jāiznīcina, tomēr tās bija izplatījušās pasaulē, tāpēc ir saglabājušās. Citas Murnava pazīstamas vācu perioda filmas bija "Pēdējais cilvēks" ar Emīlu Janningsu galvenajā lomā un "Fausts".
1926. gadā Murnavs pārcēlās uz Holivudu, kur 1927. gadā izlaida filmu Sunrise: A Song of Two Humans ar Dženetu Geinori galvenajā lomā, par ko viņa 1929. gadā ieguva pirmo Oskaru ASV vēsturē nominācijā "Labākā aktrise galvenajā lomā". Pēdējā Murnava filma bija Bora Bora atolā uzņemtā "Tabu", kas uz ekrāniem iznāca jau pēc Murnava nāves autokatastrofā.
No 21 Murnava filmas līdz mūsdienām saglabājušās 12 pilnībā un 1 daļēji.
Bistršice pie Pernštejnas
Bistršice pie Pernštejnas (cz) ir pilsēta Čehijā, Visočinas apgabala Ždjāras pie Sāzavas apriņķī.
Vēsture
Pilsēta rakstos pirmoreiz minēta 1298. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. No 1919. gada — Čehoslovākijā. Kopš 1993. gada — Čehijā.
Hiroko Sano
Hiroko Sano (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Zilzīlītes
Zilzīlītes, zilzīlīšu ģints (Cyanistes) ir zvirbuļveidīgo kārtas zīlīšu dzimtas (Paridae) ģints, kas apvieno 3 sugas. Tās sastopamas Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā.
Ģints zinātniskais nosaukums atvasināts no sengrieķu valodas un latviski nozīmē: kuanos — tumši zils. Nesenā pagātnē šīs ģints sugas tika sistematizētas zīlīšu ģintī (Parus), tomēr pēdējo gadu DNS pētījumi ir ieviesuši izmaiņas zīlīšu dzimtas sistemātikā.
Latvijā
Saskaņā ar jaunāko sistemātiku Latvijā sastopamas 2 zilzīlīšu ģints sugas: zilzīlīte (Cyanistes caeruleus) un gaišzilā zīlīte (Cyanistes cyanus).
Kopīgās īpašības
Zilzīlītes ir maza vai vidēja auguma zīlītes ar apaļu galvu un īsu knābi. Lielākā ģintī ir gaišzilā zīlīte, kuras ķermeņa garums 13—14 cm, svars 10,6—16 g. Mazākā Āfrikas zilzīlīte (Cyanistes teneriffae), kuras ķermeņa garums 11—12 cm, svars apmēram 10 g. Visām trim sugām aste un apspalvojums uz muguras zils, vēders, izņemot gaišzilo zīlīti, dzeltens. Pēdējai vēders balts. Arī galvas virsa zilzīlītēm ir zila, izņemot gaišzilo zīlīti, kurai tā ir balta. Vaigi un piere balta, pāri acīm tumši zila svītra.
Barojas ar kukaiņiem, to kāpuriem un sēklām.
Mākoņu jūra
Mākoņu jūra jeb Mare Nubium ir Mēness jūra Mēness redzamajā pusē. Atrodas uz dienvidaustrumiem no Vētru okeāna.
Tiek uzskatīts, ka Mākoņu jūra izveidojusies pirms apmēram 3,9 miljardiem gadu, apkārtējais materiāls ir nedaudz jaunāks. Jūras diametrs ir apmēram 715 km. Jūras rietumos atrodas Bulialda krāteris, dienvidos – Pitats. Tiho krātera stari šķērso jūru virzienā no dienvidiem uz ziemeļrietumiem. Jūras dienviddaļā starp Birta un Tebita krāteriem stiepjas 120 km gara un 240 m augsta Taisnā pakāpe (Rupes Recta).
Nosaukumu “Mākoņu jūra” izdomāja itāļu astronoms Džovanni Batista Ričoli (Giovanni Battista Riccioli), pirmoreiz to publicējot 1651. gadā. 1935. gadā to apstiprināja Starptautiskā Astronomijas savienība.
2013. gada 11. septembrī spāņu astronomi novēroja apmēram 0,6 – 1,4 m liela objekta ietriekšanos Mākoņu jūrā. Sadursmes rezultātā radās krāteris ap 40 m diametrā. Uzliesmojums bija tik spilgts, ka jebkurš, kurš tobrīd būtu paskatījies uz Mēnesi, to redzētu.
Ornicāni
Ornicāni var būt:
Starptautiskā neredzīgo šahistu asociācija
Starptautiskā neredzīgo šahistu asociācija (IBCA) (en) ir starptautiska sporta organizācija, kas dibināta 1948. gadā, lai apvienotu neredzīgus un vājredzīgus šahistus.
Braiens Velčs
Braiens Filips Velčs (en, dzimis ), plašāk pazīstams ar pseidonīmu Head (Heds), ir amerikāņu dziedātājs un ģitārists, viens no grupas Korn dibinātājiem. Velčs bija grupas ģitārists un bekvokālists, zināms ar savām agresīvajām ģitāru melodijām.
Starptautiskā neredzīgo šahistu asociācija
Asociācijas vēsture
Asociācija ir Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) biedre kopš 1964. gada, kā arī Starptautiskās neredzīgo sporta asociācijas (IBSA, en) biedre. Neredzīgo šahistu asociācijas rindās ir apvienotas vairāk nekā 50 valstis. Kopš 1961. gada asociācija organizē Pasaules šaha olimpiādes neredzīgajiem šahistiem, bet kopš 1990. gada arī Pasaules komandu čempionātus neredzīgajiem šahistiem. 2016. gadā notika arī pirmās Eiropas komandu meistarsacīkstes neredzīgajiem šahistiem. Kopš 1966. gada notiek arī individuālie Pasaules šaha čempionāti neredzīgajiem vīriešiem, bet kopš 1986. gada tādi Pasaules čempionāti notiek arī sievietēm.
Neredzīgo un vājredzīgo šahistu turnīru noteikumi
Neredzīgo un vājredzīgo šaha turnīri norit pēc atšķirīgiem noteikumiem kā parastie šaha turnīri. Atšķirības galvenokārt ir saistītas ar šaha figūrām un galdiņu. Šaha figūras pēc gājiena izdarīšanas tiek droši nostiprinātas uz katra galdiņa lauciņa ar speciāla cauruma palīdzību. Starp melnajiem un baltajiem lauciņiem ir aptuveni 3-4 milimetru atšķirība izvietojuma augstumā, lai spēlētājs ar tausti tos varētu izšķirt. Tāpat arī vienādām balto un melno figūrām ir atšķirības, kuras var noteikt ar tausti. Par savu izdarīto gājienu katrs spēlētājs mutiski brīdina pretinieku. Gājienu pierakstīšanā tiek izmantots Braila raksts.
Dundagas pacēlums
Dundagas pacēlums ir dabas apgabals Ziemeļkursas augstienes ziemeļrietumos Kurzemes ziemeļdaļā Talsu novadā. Stiepjas 42 km garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā. Ziemeļos un ziemeļaustrumos Šlīteres Zilo kalnu nogāze to nodala no Piejūras zemienes Irves un Engures līdzenumiem, rietumos piekļaujas Kursas zemienes Ugāles līdzenums. Dienvidu robeža ar Vanemas pauguraini stiepjas pa aktīvā ledus kontaktnogāzes un frontālo vaļņu pakāji gar Arkliņiem, Valdgali, Laidzi, Laucieni un Dursupi. Augstākais virsmas punkts ir Oškalns (94,2 m vjl) austrumos no Lateves.
Ģeoloģija
Pacēluma pamatā ir meridionāli stiepts pamatiežu virsmas paaugstinājums, kas lēzeni pazeminās ziemeļu—dienvidu virzienā no 78 m vjl līdz 20 m vjl. Vīdales, Tiņģeres un Valdemārpils apkārtnē tā virsmu saposmo apraktās ielejas. Pamatiežus veido vidusdevona smilšakmeņi un aleirolīti, ko vietām sedz augšdevona smilšakmeņi. Zemes virspusē pamatieži atsedzas pacēluma ziemeļu un ziemeļrietumu malās, bet Šlīteres Zilajos kalnos tajos izveidojušās gravas un vairākas alas. Pārējā teritorijā pamatiežus klāj plāni (pārsvarā līdz 20 m) kvartāra nogulumi. Vīdales apkaimē ir smilts un grants atradnes, austrumos no Dundagas — māla atradne. Šlīteres Zilo kalnu gravās, kā arī Valdemārpils un Lubezeres apkārtnē ir nelielas saldūdens kaļķiežu iegulas; lielākā — Laidzes ezera austrumu krastā.
Reljefs
Dundagas pacēlums izceļas virs apkārtējiem zemieņu apvidiem tikai pamatiežu virsas paaugstinājuma dēļ. Reljefā dominē pārsvarā vidēji un maz viļņoti morēnu un limnoglaciālie līdzenumi. To absolūtais augstums ir 60—80 m vjl. Pacēluma augstākā daļa ir ziemeļaustrumos no Dundagas, kur pie Lateves Oškalns paceļas līdz 94,2 mvjl.
Klimats
Pacēlumā klimats mēreni vēss un mitrs, pavasarī jūtama jūras dzesējošā ietekme. Gada vidējā temperatūra 5,8 °C, janvāra — –4 °C, jūlija — 16,5 °C. Bezsala periods 127—140 dienas, nokrišņu daudzums — 600—650 mm gadā, ziemeļdaļā — līdz 700 mm. Sniega sega veidojas decembra beigās, nokūst marta beigās; tās biezums līdz 19 cm.
Hidrogrāfija
Dundagas pacēlumu ziemeļu—dienvidu virzienā šķērso Irbes šauruma un Rīgas līča rietumu piekrastes baseinu ūdensšķirtne. Pacēlumā sākas Mazirbe, Ostupe, Pāce, Pilsupe, Roja, Grīva. Upēm raksturīgas maz izteiktas palienes tipa ielejas, pacēluma nogāzēs — šauras, dziļas kanjonveida ielejas.
Dabas aizsardzība
Šlīteres Zilo kalnu nogāzes rietumu daļa ietilpst Slīteres nacionālā parka teritorijā, bet austrumu daļa — Kaļķupes ielejas dabas liegumā. Pacēluma ziemeļu daļā vēl izveidoti dabas liegumi Rukšu purvs, Kadiķu nora un Daiķu īvju audze, bet austrumos no Lubezera — Zemgaļu purva dabas liegums.
Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielā medaļa
Latvijas Zinātņu akadēmijas Lielā medaļa ir Latvijas Zinātņu akadēmijas augstākais apbalvojums, kas tiek piešķirts Latvijas un ārzemju zinātniekiem par izciliem sasniegumiem.
Medaļas aversā ir attēlots Latvijas Zinātņu akadēmijas ģerbonis, kā arī uzraksts Academia Scientiarum Latviensis, reversā — iegravēts medaļas saņēmēja vārds, uzvārds, kā arī tās piešķiršanas datums. Pati medaļa ir atlieta bronzā, tās dizaina autors ir mākslinieks Jānis Strupulis. Medaļa tiek piešķirta kopš 1993. gada.
Lielo medaļu saņēmuši izcili, tostarp ārzemju zinātnieki, kuri devuši būtisku pienesumu Latvijai. Tās laureāti ir profesori J. Hartmanis, V. Toropovs, Trevors Gārts Fennels, Mārcis Auziņš, akadēmiķi Kurts Švarcs, Vitauts Tamužs, Elmārs Blūms, LZA ārzemju loceklis, kvantu ķīmijas teorētiķis Roberts Evarestovs, LZA akadēmiķis, algoritmu teorijas pētnieks Jānis Bārdziņš, Baiba Rivža, Tālavs Jundzis, Latvijas kardioķirurgs, LZA goda doktors Romans Lācis, Dr.biol. Arvīds Barševskis, Latvijas fiziķis, LU Cietvielu fizikas institūta direktors Dr.habil.phys. Andris Šternbergs un daudzi citi.
No 2013. gada apbalvošanu atbalsta Borisa un Ināras Teterevu fonds, kas nodrošina laureātiem naudas prēmijas 10 tūkstoši eiro (pēc nodokļu nomaksas) katram.
Lielās medaļas saņēmēju uzskaitījums
Lielo medaļu ir saņēmuši
Laba (Kubaņas pieteka)
Laba jeb Labeža (ru, ady) ir 240 kilometru gara Kubaņas kreisā krasta pieteka Krievijas Krasnodaras novadā un Adigejā.
Sākas Galvenās Kaukāza grēdas nogāzēs. Augštecē upei kalnu upes raksturs. Lejtecē - līdzenumu upe ar daudzām pietekām, kas lielākoties regulētas. Lielākās pietekas - Čamlika, Farsa, Uļka un Psenafa. Upes krastos atrodas Labinska, Kurgaņinska. Iepretim upes ietekai Kubaņā - Ustjlabinska.
Voldemārs Švarcs
Voldemārs Švarcs (dzimis Slokā, miris ) bija latviešu aktieris.
Īens Somerholders
Īens Džozefs Somerholders (Ian Joseph Somerhalder, dzimis 1978. gada 8. decembrī) ir ASV aktieris un modelis. Plašāk pazīstams kā Bonijs Karlails TV drāmā "Pazudušie" un Deimons TV seriālā "Vampīra dienasgrāmatas".
Voldemārs Švarcs
Absolvējis Slokas pilsētas skolu. Paralēli strādāšanai par burtlici mācījies pie režisora Aleksandra Ērika.
No 1906. līdz 1908. gadam bijis aktieris Rīgas Latviešu biedrības teātrī. No 1908. līdz 1912. gadam strādājis Jaunajā Rīgas teātrī. No 1912. līdz 1915. gadam strādājis Birutas Skujenieces ceļojošajā trupā, bet no 1915. līdz 1918. gadam - Interima teātrī. 1919. gadā kļuvis par Latvijas Nacionālā teātra aktieri, kur spēlejis līdz pat mūža beigām. No 1934. līdz 1939. gadam bijis direktors Teātra skolā.
Īens Somerholders
Agrīnā dzīve
Somerholders ir dzimis un audzis Kovingtonā, Luiziānā. Viņa māte Edna bija masāžiste, bet tēvs Roberts Somerholders bija ir neatkarīgs būvuzņēmējs. Viņš apmeklēja Svētā Paula privāto katoļu skolu Kovingtonā. Īens aizsāka modeļa karjeru jau 10 gadu vecumā un turpināja to līdz 13 gadu vecumam. 17 gadu vecumā viņš izlēma pievērsties aktierspēlei.
Karjera
2000. gada vasarā Somerholders sāka filmēties īsās WB sērijās Young Americans, kurā viņš tēloja Hamiltonu Flemingu, prestižas skolas dekāna dēlu. 2002. gadā Īens Somerholders tēloja biseksuālu tēlu Polu Dentonu filmā The Rules of Attraction kopā ar Džeimsu Van Der Beku un Džesiku Bīlu.
Aktiera karjerā pagrieziena punktu Somerholders sasniedza 2004. gadā, tēlojot Boniju Karlailu televīzijas] seriālā "Pazudušie". Neskatoties uz to, ka viņa attēlotais tēls nomira pirmās sezonas divdesmitajā sērijā, Īens atgriezās Bonija lomā vēl septiņās epizodēs laika posmā no 2005. līdz 2010. gadam, ieskaitot seriāla finālu. Viņš bija viens no pirmajiem aktieriem, kuram seriālā piešķīra lomu, kā arī pirmais galvenais varonis, kurš aizgāja bojā.
2009. gadā Īens parādījās filmā "Turnīrs" (The Tournament), kurā viņš attēloja slepkavu, kurš iesaistās letālās cīņās ar citiem slepkavām.
2009. gada jūnijā Īens tika izvēlēts vampīra lomai Deimonam Salvadoram, CW televīzijas drāmas seriālā "Vampīra dienasgrāmatas". Seriāla pirmizrāde sasniedza visaugstākos reitingus CW vēsturē kopš 2006. gada, kad kanālu sāka pārraidīt. Seriāls vēl joprojām sasniedz augstus reitingus, tāpat arī Īena veikums no kritiķu puses tiek vērtēts pozitīvi. Somerholders par savu sniegumu "Vampīra dienasgrāmatā" ir ieguvis Teen Choice Award apbalvojumu.
Birzes iela (Rīga)
Birzes iela ir Rīgas iela, Kurzemes rajona Daugavgrīvas apkaimē. Birzes iela sākas strupceļā. Tās pirmais posms beidzas krustojumā ar Flotes ielu, bet otrais posms atsākas krustojumā ar Esplanādes ielu un beidzas krustojumā ar Dzintara ielu un Birutas Baumanes aleju. Kopējais ielas garums ir aptuveni 1,59 kilometri.
Līdz 2016. gadam iela krustojumā ar Dzintara ielu pagriezās Rīgas līča virzienā un beidzās krustojumā ar Lēpju ielu, taču šo posmu pārdēvēja par Valentīna Pikuļa, no 2022. gada — Birutas Baumanes aleju.
Ielu savienojumi
Birzes iela krustojas ar šādām ielām:
Psammosteus asper
Psammosteus asper ir psammosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Ļeņingradas apgabalā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Dmitrijs Obručevs 1965. gadā. Sugas holotips ir branhiālā plātne no Sjasas upes labā krasta pie Moncevas mājām (augšdevons, pļaviņu svītas sņetogoras slāņi). Nosaukums Psammosteus asper nozīmē "grubuļainais psammostejs" (no plātņu ornamentējuma izskata). Suga izplatība ir zināma tikai tipveida atradnē pie Sjasas upes blakus Rebrovai (Ļeņingradas apgabals).
Apraksts
Branhiālā plātne īsa, ornamentēta augstiem dentīna ādas zobiem ar gariem sānu zobiņiem, kas parasti galos sazarojas. Ādas zobi veido lokveidīgas rindas, kurās tie bieži vien saplūst īsos ķīlīšos. Ādas zobi skar cits citu ar zobiņiem, bet savas augstās formas dēļ izskatās ne pārāk blīvi izvietoti. Muguras plātne aizmugurē plati noapaļota, aizmugurējā daļā ne tik plata, kā priekšējā daļā. Plātne klāta ar tesērām ap 4 mm diametrā. Tesēras sastāv no centrālā izciļņa un diviem līdz trim vāji izteiktiem koncentriskiem gredzeniem, kurus veido ovāli dentīna, 0,6-1,0 mm gari izciļņi.
Salīdzinājums
No agrīno psammosteju sugu grupas ar gareniski orientētiem ķīlīšiem (Ps. bergi, Ps. praecursor, Ps. maeandrinus) suga viegli atšķiras ar ķīlīšu šķērsenisko orientāciju. Ps. asper vairāk līdzīgs vēlajām formām ar šķērsenisku ķīlīšu izvietojumu (Ps. pectinatus, Ps. falcatus, Ps. tenuis), taču atšķiras no tiem ar zobiņu vienkāršību, kas pēdējiem ir pārveidojušies sazarotos izaugumos. Ādas zobi atgādina Picnosteus pauli ādas zobus, taču plātņu forma ir atšķirīga atbilstoši savai dzimtai un ģintij.
Johanna Magdalēna no Saksijas-Veisenfelsas
Johanna Magdalēna no Saksijas-Veisenfelsas (, 1708–1760) bija Kurzemes un Zemgales hercogiene, hercoga Ferdinanda sieva.
Dzīvesgājums
Dzimusi 1708. gada 17. martā Veisenfelsas pilī hercoga Johana Georga un viņa sievas Saksijas-Eizenahas princeses Frederikas Elizabetes ģimenē. 1730. gada 20. septembrī 22 gadīgo princesi Johannu Magdalēnu Dancigā izprecināja 75 gadus vecajam Ferdinandam Ketleram. Tajā pašā gadā Kurzemes hercogiene atraitne Anna Ivanovna kļuva par Krievijas impērijas ķeizarieni un Kurzemes landtāgs Ferdinandu atzina par Kurzemes un Zemgales hercogu.
Hercogiene Johanna Magdalēna dzīvoja Dancigā līdz vīra nāvei 1737. gada 4. maijā, pēc tam pārcēlās atpakaļ uz Veisenfelsu, vēlāk uz Leipcigu, kur mira Septiņgadu kara laikā 1760. gada 25. janvārī. Viņas sarkofāgs atrodas Jaun-Augustusburgas pils kapelā Veisenfelsā.
Tjačivas rajons
Tjačivas rajons ir Aizkarpatu apgabala administratīvā iedalījuma vienība Ukrainā, Karpatu kalnos. Robežojas ar Aizkarpatu apgabala Rahivas, Hustas un Mižhirjas rajoniem, kā arī Ivanofrankivskas apgabala Rožņativas, Bohorodčanu un Nadvirnas rajoniem un Rumāniju.
Avedis Zildjian Company
Avedis Zildjian Company jeb Zildjian ir 1623. gadā dibināts mūzikas instrumentu ražošanas uzņēmums, kas galvenokārt nodarbojas ar šķīvju un bungu vālīšu ražošanu. Kopš dibināšanas Osmaņu impērijas galvaspilsētā Konstantinopolē tas pieder armēņu izcelsmes Zildžjanu ģimenei. Kompānijas pirmais īpašnieks bija alķīmiķis Avediss, kas eksperimentēja ar dažādu metālu sakausējumiem Osmana II laikā. 20. gadsimta sākumā, kad Osmaņu impērijā pastiprinājās pret armēņiem vērsta politika, uzņēmums tika pārcelts uz ASV.
Autoceļš R21 (Krievija)
Autoceļš R21 "Kola" (Р-21 «Ко́ла», līdz 2018. gadam M-18) ir Krievijas Federācijas federālais autoceļš un daļa no Eiropas autoceļu maršruta E105, kas no Pēterburga ved līdz Norvēģijas robežai un tālāk līdz Kirkenesas pilsētai. Trases Pēterburga - Šliselburga (39 km) - Novaja Ladoga (121 km) - Lodeinoje Poļe (229 km) - Oloņeca (276 km) - Petrozavodska (426 km) - Medvežjegorska (633 km) - Segeža (730 km) - Kema (854 km) - Mončegorska (1263 km) - Kola (1385 km) - Pečenga (1517 km) - Borisogļebska (Norvēģijas robeža) garums ir aptuveni 1592 km.
Vēsture
1965. gadā Murmanskas apgabalā pabeidza būvēt šosejas posmu Mončegorska-Zašejeka 85,3 km garumā, 1968. gadā ekspluatācijā nodeva ceļa posmu no 1113 km līdz 1151 km, 1973. gadā līdz 1161 km, 1974. gadā līdz 1179 km, 1975. gadā līdz 1189 km. 1976. gadā pabeidza posma Mončegorska-Murmanska būvi. 1980. gadā uzbūvēja posmu Petrozavodska-Medvežjegorska, bet 1984. gadā satiksmi atvēra pēdējā posmā starp Medvežjegorsku un Kočkomu. 1982. gadā autoceļam Ļeņingrada - Murmanska" piešķīra M-18 nosaukumu. 2003. gadā to cauri Pečengai pagarināja līdz robežas kontrolpunktam "Borisogļebska".
Liepājas muzejs
Liepājas muzejs ir muzejs, kas atrodas Liepājā, Kūrmājas prospektā 16/18. Tas iepazīstina apmeklētājus ar Liepājas un Dienvidkurzemes vēsturi. Muzejs dibināts 1924. gada 30. novembrī. Liepājas muzeja izveidotājs un ilggadējs vadītājs bija mākslinieks Jānis Sudmalis (1887—1984).
Muzeja direktore ir Dace Kārkla. Tā krājumā ir vairāk nekā 130 000 priekšmetu. Muzeja izstāžu zālēs periodiski tiek rīkotas gan pašmāju, gan ārzemju mākslinieku darbu izstādes. Skolēnu grupām iespējams piedalīties muzejpedagoģijas nodarbībās. Muzejā darbojas Kurzemes tautastērpu informācijas centrs.
Muzejā atrodas unikāli arheoloģiskie objekti un visprecīzākā Kurzemes etnogrāfisko objektu kolekcija. Viena no ekspozīcijām veltīta kokgriezēja Miķeļa Pankoka (1894—1983) dzīvei un mākslai.
Nama fasāde ir neogotiska, telpas nama iekšpusē veidotas dažādos stilos: vestibils — gotikas stilā, ēdamistaba — vācu renesanses stilā, saloni — baroka un rokoko stilā. 2012. gadā Liepājas muzejā noslēdzās rekonstrukcijas darbi, kuru laikā tika arī atklātas unikālas muzejvērtības — jūgendstila sienas gleznojums.
Filiāle "Liepāja okupāciju režīmos"
Muzeja filiāle "Liepāja okupāciju režīmos" atrodas namā (K. Ukstiņa ielā 7/9), kas Atmodas laikā bija Latvijas Tautas frontes Liepājas nodaļas mītne. Filiāle atklāta 2001. gada 21. janvārī. Pamatekspozīcija atspoguļo 1939. gada starptautisko līgumu (Molotova—Ribentropa pakta un PSRS un Latvijas savstarpējās palīdzības līguma) ietekmi uz Liepājas novada sabiedriski politisko, ekonomisko un kultūras dzīvi — vācbaltiešu repatriāciju, 1940./1941. gada notikumus — padomju okupācijas režīma sākumu, Liepāju Otrā pasaules kara gados, 1941. un 1949. gada deportācijas, gulagu, Trešo Atmodu, t. i. laika periodu no 1939. līdz 1991. gadam. Te atrodas arī J. Lādīša fotokolekcijas ekspozīcija un tiek rīkotas tematiskas muzeja krājuma un mākslas izstādes.
2022. gada vasarā Liepājas muzeja filiāle "Liepāja okupāciju režīmos" renovācijas dēļ ir slēgta.
Filiāle "Liepājas 17.–19. gs. interjera muzejs "Hoijeres kundzes viesu nams""
Muzeja filiāle "Liepājas 17.–19. gs. interjera muzejs "Hoijeres kundzes viesu nams"" atrodas Kungu ielā 24, Liepājā. Pēc restaurācijas un ekspozīcijas iekārtošanas darbiem vēsturiskā ēka ir atvērta apmeklētājiem, kalpojot kā Liepājas vēstures izzināšanas avots un tūrisma objekts. Filiāles pirmajā stāvā atjaunots unikālais 17. gadsimta beigu plānojums, izceļot un akcentējot 17. gadsimta beigu un 18. gadsimta pirmās puses stilu un interjera priekšmetus. Otrajā stāvā atrodas 19. gadsimta 2. pusē izbūvētas istabas, kur iekārtots notāra Kristofa Vilhelma Stendera radinieku ģimenes dzīvoklis. Līdztekus muzejam un vēsturiskajiem interjeriem ēkā darbojas arī “Hoijeres krogs” un “Stenderu konditoreja”.
Akiko Nivata
Akiko Nivata (ja; dzimusi ) ir bijusī japāņu futboliste, bijusi Japānas sieviešu futbola izlases dalībniece.
Eiropas autoceļš E265
<mapframe width=265 height=200 > { "type": "ExternalData", "service": "geoline", "ids": "Q2728829", "properties": { "title": "E265", "stroke": "#007f00", "stroke-width": 3 } } Eiropas autoceļš E265 ir daļa no Starptautiskā E ceļu tīkla B klases maršrutiem. Tas savieno Tallinu ar Paldiskiem, un no Paldiskiem ar prāmi pāri Baltijas jūrai — ar Kapelšēras ostu Zviedrijā. Igaunijā E265 seko valsts galvenā autoceļa 11 (Tallinas apvedceļš) maršrutam, un pēc tam daļēji seko valsts galvenajam autoceļam 8 (no Keilas uz Paldiskiem). Zviedrijā tas turpina maršrutu kā E18. Autoceļš E265 izveidot 2008. gadā.
Pustoški (Kastuļinas pagasts)
Pustoški ir ciems Aglonas novada Kastuļinas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļu daļā 5,5 km no pagasta centra Priežmales, 20 km no novada centra Aglonas un 252 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta izvietojusies pie autoceļa V597.
Pīters Bruks
Pīters Stīvens Pols Bruks (en; dzimis, miris ) bija angļu teātra un kino režisors un scenārists.
Dzīvesgājums
Dzimis 1925. gadā Čizikā pie Londonas, viņa abi vecāki bija Latvijas ebreji, kas bija izceļojuši no Jelgavas un Daugavpils. No 1945. gada Bruks darbojās Birmingemas Repertuāra teātrī, no 1947. gada Karaliskajā opernamā un no 1962. gada Karaliskajā Šekspīra trupā. Viņš 1964. gadā pirmais režisēja angliski iztulkoto vāciešu dramaturga Pētera Veisa lugu "Marats/Sads". To 1965. gadā spēlēja Brodvejā un tā ieguva Tony balvu kategorijā "Labākā luga", bet Bruku atzina par labāko režisoru. Vēl viņš ir režisējis spēlfilmas, tostarp filmu "Mušu valdnieks" (Lord of the Flies, 1963).
Igors Zemļanskihs
Igors Zemļanskihs (uk, dzimis ) ir ukraiņu gleznotājs–animālists, ilustrators un ornitologs.
Biogrāfija
Dzimis Luganskas apgabala Oleksandrivskas pilsētā. 1980. gadā pārcēlās uz Voronkovas ciemu, Kijivas apgabala Borispiļas rajonu, uz viņa vectēva dzimto vietu. Tieši vectēvs veicināja topošā mākslinieka mīlestību pret dabu, veda viņu pastaigās pa mežiem un pļavām. Bērnībā sapņoja kļūt par pilotu. Publicēja savus pirmos rakstus par ornitoloģijas tēmām mācoties vidusskolā. No jaunības sāka zīmēt putnus.
No 1992. līdz 1993. gadam dienēja Ukrainas Bruņoto spēku inženieru vienībā. 1990. gadu beigās strādāja Ukrainas Nacionālās Zinātņu akadēmijas Zooloģijas institūtā un piedalījās ekspedīcijās pa Ukrainu kā vecākais laborants, kur kolēģi  piedāvāja viņam veidot ilustrācijas dažādām publikācijām. Pirmo plakātu ar ķīvītes zīmējumu Ukrainas putnu aizsardzības biedrība izdeva 1996. gadā. Tālāk sāka sadarboties ar Dabas muzeju, Kijevas zoodārzu, Dabas namu, botāniskajiem dārziem un citām attiecīgās tēmas organizācijam. Laika gaitā, lielā pasūtījumu skaita dēļ, izvēlējās mākslinieka un ilustratora darbu, nepārtraucot ciešās attiecības ar zinātniekiem.
Savas mājās rūpējas par nelaimē nonākušiem putniem: pārsvarā par slimiem un ievainotiem. .
Borispoles apgabala goda pilsonis. .
Daiļrade
Zemļanskihs ir daudzu darbu autors par Ukrainas un pasaules putnu faunas tēmu. Viņš darbojas temperā, akrilā, akvarelī, eļļā.
Piedalījies šādu publikāciju ilustrācijā:
Pilnībā ilustrēja grāmatu sēriju, kas tika publicēta projekta "Spalvu draugi" ietvaros:
Grāmatas "Наші птахи" ("Mūsu putni") ISBN 966-7058-58-1 (2004) - autors un ilustrators.
Daudzu plakātu autors par ornitoloģijas tēmām Ukrainā un kaimiņvalstīs.
Vecmuiža (Gārsenes pagasts)
Vecmuiža ir ciems Jēkabpils novada Gārsenes pagastā. Atrodas pagasta ziemeļu daļā 4 km no pagasta centra Gārsenes, 5 km no Aknīstes un 156 km no Rīgas.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa V709, Vecmuižas ezera krastā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap Vecmuižas (Althof) pusmuižu.
Vilis Verners
Vilis Verners (dzimis Ēveles pagastā, miris  Liepājā) bija latviešu aktieris un režisors.
1955. gadā nosaukts par Latvijas PSR Nopelniem bagāto skatuves mākslinieku.
Filmējies kinofilmās "Kaugurieši" (1941), "Cielaviņas armija" (1963), "Līdz rudenim vēl tālu" (1964), "Kļūstiet mana sievasmāte!" (1977), "Parāds mīlestībā" (1984).
Panūtes kalns
Panūtes kalns, arī Panūtas kalns, Krančkalns ir pilskalns, kas atrodas Vidzemē, Cēsu novada Straupes pagastā, pie Panūtas upes ietekas Braslā lejpus Straupes. Reģiona nozīmes kultūras piemineklis.
Atrodas Brasas upes labajā krastā. Trīsstūrveida plakuma lielākais izmērs — 40 metri. Pilskalna dienvidu un ziemeļu gali nostiprināti ar valni. Pilskalna datējums — dzelzs laikmets. Pirmās ziņas par pilskalnu deva Augusts Bīlenšteins, to aprakstījis arī Ernests Brastiņš.
Kēniga teorēma (dinamika)
Kēniga teorēma dinamikā ļauj izteikt mehāniskas sistēmas pilno kinētisko (kustības) enerģiju pēc masas centra kustības enerģijas un kustības attiecībā pret šo masas centru enerģijas. Teorēmu izstrādāja Johans Zāmuels Kēnigs 1751. gadā.
Ja sistēma (vai ķermenis — materiālu punktu sistēma) ir saistīta ar tās masas centru, tad tās kinētiskā enerģija
,
kur ir sistēmas masas centra kinētiskā enerģija, E'_k ir tā kinētiskā enerģija, kas piemīt sistēmai tādēļ, ka tās punkti kustas attiecībā pret masas centru.
Ja rit (šī kustība sastāv no virzes un griezes) cilindriskas simetrijas ķermenis, tad tā kinētiskā enerģija sastāv no virzes kustības enerģijas un griezes kustības enerģijas:
kur m ir ķermeņa masa, v_c ir ķermeņa masas centra kustības ātrums, I_c ir ķermeņa inerces moments attiecībā pret cilindra asi, \omega ir ķermeņa griešanās ātrums ap cilindra asi.
Kārlis Šmits-Rotlufs
Kārlis Šmits-Rotlufs (, miris ) bija vācu ekspresionisma gleznotājs un grafiķis. Drēzdenes ekspresionistu mākslinieku grupas "Die Brücke" dibinātājs un dalībnieks.
Dzimis kā Kārlis Šmits Rotlufā pie Hemnicas (mūsdienās ietilpst Hemnicā). 1905. gadā pievienoja savam uzvārdam dzimtās vietas nosaukumu. Studēdams arhitektūru Drēzdenē, 1905. gada 7. jūnijā kopā ar citiem arhitektūras studentiem (Ernstu Ludvigu Kirhneru, Frici Bleilu un Erihu Hekelu) nodibināja mākslinieku grupu "Die Brücke". Grupa izjuka 1913. gadā.
New York-New York Hotel and Casino
New York-New York Hotel and Casino ir viesnīca un kazino, Paradaisā, ASV, kas ir daļa no Lasvegasas aglomerācijas. Ēku komplekss atrodas Lasvegas bulvāra dienvidu daļā, saukts arī par Las Vegas Strip. Viesnīcas un kazino īpašnieks un operators ir MGM Resorts International. Ēku komplekss ir atvērts 1997. gada 3, janvārī un tā kopējās izmaksas ir 460 miljoni ASV dolāri. 2006. gadā viesnīca un kazino piedzīvoja 100 miljonu ASV dolāru vērtu rekonstrukciju. Viesnīca sastāv no 2024 istabām, bet kazino kopējā platība ir 7800 kvadrātmetri.
Viesnīcas un kazino dizains ir veidots, lai atspoguļotu Ņujorkas arhitektūru 1940. gados. Kompleksa fasādes atspoguļo tādas Ņujorkas celnes kā Empire State Building, Chrysler Building, Vitnijas Amerikāņu mākslas muzeju, Centrālo staciju un Elisa salas centrālo ēku. Lasvegasas bulvāra pusē ir izvietota 46 metrus augsta Brīvības statujas replika. Kompleksa iekšpusē spēļu zāles, atpūtas telpas, restorāni un konferenču zāles ir nosauktas Ņujorkas apkaimju un apskates objektu nosaukumos. Piemēram, galvenais kazino ir nosaukts par Taimskvēru, bet restorānu iela ir veidota, lai atgādinātu Griničvilidžas izskatu.
Kazino vajadzībām ir izveidota speciāla dizaina kāršu kava, kurā ercena simbols ir aizvietots ar ābolu, kā atsauce uz Ņujorkas iesauku -"Lielais ābols". Big Apple Coaster ir amerikāņu kalniņš, kas iet cauri kompleksa ārējai un iekšējai daļai. Atrakcija ir 62 metrus augsta un tās augstākais kritums ir 44 metrus augsts. Atrakcija spēj sasniegt 108 km/h lielu ātrumu.
Mentes
Mentes (agrāk arī Riteņmuiža) ir ciems Madonas novada Cesvaines pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumu daļā.
Apdzīvotā vieta atrodas pie autoceļa P434, Tirzas upes krastā.
Renāra rags
Renāra rags ir zemesrags Greiema Zemes rietumu piekrastē Antarktīdā. Izvietojies uz nelielās Renāra salas Kijevas pussalas ziemeļu galā. Atdala Greiema krastu dienvidos no Danko krasta ziemeļos. Zemesragu atklāja Beļģijas antarktiskā ekspedīcija Adriena Žerlaša vadībā 1898. gada 9.—12. februārī un nosauca par godu beļģu mineralogam, Ģentes universitātes profesoram Alfonsam Renāram (Alphonse Renard).
Eds Šīrans
Edvards Kristofers "Eds" Šīrans (en; dzimis ) ir angļu mūziķis un dziesmu autors.
2011. gadā izdevis EP ierakstu No. 5 Collaborations Project, pēc tam parakstīja līgumu ar ierakstu kompāniju Asylum Records. 2011. gada septembrī tika izdots debijas studijas albums +, kas Apvienotajā Karalistē tika sertifcēts ar seškāršo platīnu. Albumā iekļautas tādas dziesmas kā The A Team un Lego House. 2012. gadā saņēmis Brit balvu divās kategorijās. 2014. gadā tika nominēts Grammy balvai kā labākais jaunais mākslinieks.
Mūziķa popularitāte ārpus dzimtenes pieauga 2012. gadā. Šīrans piedalījās Teiloras Sviftas albuma Red dziesmas Everything Has Changed ierakstā, rakstīja dziesmas grupai One Direction. Mūziķa otrais albums x tika izdots 2014. gada jūnijā, un pirmajā nedēļā tika pārdotas 451 000 albuma kopijas. Tas sasniedza pirmo vietu gan Apvienotās Karalistes albuma topā, gan ASV Billboard 200. 2015. gadā Brit balvu pasniegšanas ceremonijā x tika atzīts par „Labāko britu albumu”, bet pats Šīrans saņēma balvu „Gada labākais dziedātājs”.
Biografija un karjera
Eds Šīrans ir dzimis Halifaksā (Rietumjorkšīrā) un vēlāk pārcēlās uz Safolku. Viņa tēvs ir īru cilts, bet māte ir angļu. Agrā bērnībā viņš iemācījās spēlēt ģitāru un sāka komponēt dziesmas, mācoties Tomasa Milsa vidusskolā [2]. 2005. gadā viņš izdarīja pirmos ierakstus, kas tika izdoti mini albumā The Orange Room. Šīrans izlaida vēl divus mini albumus: Ed Sheeran (2006) un Want Some? (2007). Viņš bija grupas Nizlopi ģitāras tehniķis, un 2008. gada aprīlī viņš uzstājās ar viņas atklāšanas aktu [2]. Tajā pašā gadā viņš pārcēlās uz Londonu, kur katru dienu sāka sniegt koncertus, sākot no nelielām vietām.
2009. gadā Šīrans spēlēja 312 koncertus. Pēc viņa teiktā, viņš lasījis interviju ar Džeimsu Morisonu, kurā viņš atzinies, ka gadā sniedzis 200 koncertus, un nolēmis pārsniegt šo skaitu [3]. Tajā pašā gadā viņš izdeva mini albumu “You Need E’s” un drīz devās turnejā kopā ar Džeku.
2011. gadā Eds Šīrans parakstīja līgumu ar Asylum / Atlantic Records, un septembrī viņš izdeva savu debijas studijas albumu ar nosaukumu “+”, papildinot Lielbritānijas hitparādi [6]. Pirmais singls no viņa “The A Team” debitēja trešajā vietā Lielbritānijā. Arī 2011. gadā Šeerans veidoja videoklipu dziesmai Lego House (English) Russian. ar aktiera Ruperta Grinta piedalīšanos. [7]
2012. gadā Šīrans uz skatuves uzstājās kopā ar Niku Masonu (Pink Floyd) un Maiku Rutherfordu (Genesis, Mike & the Mechanics) XXX vasaras olimpisko spēļu noslēgumā Londonā. Šīrena (ģitāra), Rutherforda (12 stīgu ģitāra), Ričarda Džounsa (bass) un Nika Meisona (bungas) grupa izpildīja dziesmu “Wish You Were Here” no 1975. gada tāda paša nosaukuma Pink Floyd albuma.
Donavas tilts
Donavas tilts, agrāk Draudzības tilts (ro, bg) ir 1954. gadā atklāts metāla kopņu tilts pār Donavu, kas savieno Džurdžu Rumānijā un Rusi Bulgārijā. Tas ir viens no diviem tiltiem, kas pār Donavu savieno Rumāniju un Bulgāriju, otrs ir 2013. gadā atklātais Jaunās Eiropas tilts.
Turkestānas—Sibīrijas dzelzceļš
Turkestānas—Sibīrijas dzelzceļš jeb Turksibs (kk, ru) ir dzelzceļu tīkls Centrālāzijā, kas savieno Uzbekistānas austrumu daļu (agrāko Turkestānu) ar Sibīrijas dienvidu daļu un pievienojas Transsibīrijas dzelzceļam Novosibirskas stacijā.
Eds Šīrans
Biografija un karjera
Šīrans sarakstīja dziesmu “Little Things”, ko 2012. gadā izlaida britu zēnu grupas One Direction singls. 2012. gada beigās viņš devās starptautiskā turnejā kopā ar Maiklu Rozenbergu (Pasažieris) [8].
Taylor Swift sazinājās ar Ed Sheeran pēc viņa mūzikas klausīšanās viņas Austrālijas turnejas laikā 2012. gada martā. Eds un Teilors vēlāk ierakstīja vokālu singlam “Viss ir mainījies”, kas tika izlaists 2012. gada oktobrī Teilores Sviftas ceturtajā albumā “Red”. Eds Šīrans spēlēja 64 koncertos, piedaloties Taylor Swift Ziemeļamerikas turnejai, lai atbalstītu Red albumu, kurš ilga no 2013. gada marta līdz septembrim.
2014. gada 23. jūnijā notika Eda Šīrena albuma “X” oficiālā izlaišana. X albums tika ierakstīts Losandželosā kopā ar producentiem Riku Rubinu un Farrelu Viljamsu. Eda ilggadējais draugs Foijs Vance ir vairāku dziesmu līdzautors. Debijas dziesma no jaunā albuma bija Tenerifes jūra, kas tika atskaņota uzvedumā Madison Square Garden 2013. gada oktobrī.
2016. gada vasaras olimpisko spēļu medaļu tabula
Šajā sarakstā apkopota informācija par medaļu kopvērtējumu .
Medaļu kopvērtējums
Mājinieki (Brazīlija)
Turkestānas—Sibīrijas dzelzceļš
Dzelzceļa būvi sāka pirms Pirmā pasaules kara 1913. gadā, 1915. gadā pabeidza Altaja dzelzceļa līniju no Transsibīrijas dzelzceļa cauri Barnaulai līdz Semipalatinskai (653 km). Dzelzceļa būvi turpināja pēc PSRS nodibināšanas no 1927. līdz 1930. gadam (1442 km). 1959. gadā pabeidza atzara būvi līdz Ķīnas—PSRS robežai, ko savienoja ar Urumči tikai 1990. gadā.
Mūsdienās Turkestānas—Sibīrijas dzelzceļš ir daļa no Kazahstānas dzelzceļa sistēmas (Қазақстан Темір Жолы), 2001. gadā pabeidza Turksiba elektrifikāciju no Šimkentas līdz Almati stacijai.
Eds Šīrans
Biografija un karjera
"Sing" - nosaukuma singls no albuma "X", tika parādīts publikai 2014. gada 7. aprīlī. Pirmais “X” laikmeta video bija dziesmas “Sing” videoklips, kas tika paziņots Eda Šīrana Facebook lapā.
2014. gada 2. jūlijā Eds paziņoja par savas autobiogrāfijas Edas Šīrena: Vizuāls ceļojums izdošanu, kuras līdzautors ir mākslinieks Filips Bouts, kurš ir pazīstams kā Sheeran albumu “+” un “X” vāku un bukletu autors. Ideju grāmatas uzrakstīšanai iesniedza viņa ilggadējā paziņa un draudzene Sapa, kura arī palīdzēja rediģēt grāmatas saturu un tās nosaukumu. Grāmatu plānots izdot 2014. gada 9. oktobrī.
Rīgas 89. vidusskola
'''Rīgas 89. vidusskola''' ir skola Rīgā, kurā mācības notiek no 1. līdz 12. klasei. Tā atrodas Hipokrāta ielā 27, Mežciemā. Skolā mācās 643 skolēni, mācības vidusskolā notiek bilingvāli — latviešu un krievu valodā. Vidusskola atrodas Rīgas domes Izglītības, kultūras un sporta departamenta pakļautībā.
Eds Šīrans
Biografija un karjera
2014. gada 7. oktobrī notika videoklipa, kurā attēlots Latīņamerikas dejotājs Brittany Cherry dziesmai “Thinking Out Loud”, pirmizrāde. Pēc 24 stundām klips ieguva vairāk nekā 2,5 miljonus skatījumu, kas kļuva par Širāna personīgo rekordu.
Rīgas 89. vidusskola
Vēsture
Rīgas 89. vidusskola tika dibināta 1978. gadā kā Rīgas 2. pagarinātās dienas astoņgadīgā skola. Skolēni mācījās latviešu un krievu plūsmās. 1985. gadā to pārveidoja par Rīgas 89. vidusskolu.
Eds Šīrans
Biografija un karjera
2015. gada janvārī viņš filmējās populārā britu televīzijas šova “Top Gear” 22. sezonas 1. epizodē.
Donavas tilts
Tilts celts ar PSRS speciālistu iesaisti, to konstruējuši padomju inženieri V. Andrejevs un N. Rudomazins. Tas izbūvēts divos līmeņos - viens autotransportam, otrs - dzelzceļa satiksmei. Tilta garums ir 2223 metri. Centrālā daļa 85 metru garumā ir kustīga lielgabarīta kuģu kustības nodrošināšanai. Tilts ir Eiropas autoceļu E70 un E85 sastāvdaļa. Par tilta šķērsošanu tiek iekasēta maksa.
Eds Šīrans
Biografija un karjera
Kopš 2015. gada septembra dziedātājs pārtrauca savu muzikālo karjeru un kļuva par brīvprātīgo labdarības veikalā dzimtajā pilsētā Framlingham [9].
2017. gada 12. janvārī Eda lapā tika paziņots par albumu “Divide”, kas tika izlaists 3. martā [10]. Viņš veltīja šo albumu savam paziņam Sap, kurš daudz paveica viņa labā un, kā viņš izteicās, “bija tuvu grūtos laikos”.
Maiks Maierss
Maikls Džons "Maiks" Maierss (en; dzimis ) ir kanādiešu aktieris, komiķis, scenārists un kinoproducents.
Eds Šīrans
Biografija un karjera
12 июля 2019 года был выпущен альбом «No.6 Collaborations Project», который включил в себя коллаборации с различными исполнителями: Khalid, Camila Cabello, Cardi B, Chance The Rapper, PnB Rock, Stormzy, YEBBA, Justin Bieber, Travis Scott, Eminem, 50 Cent, Young Thug, J Hus, Ella Mai, Paulo Londra, Dave, H.E.R, Meek Mill, A Boogie Wit Da Hoodie, Skrillex, Chris Stapleton, Bruno Mars.[источник не указан 97 дней] В YouTube появился клип на трек Ed Sheeran и Travis Scott — Antisocial.
(Tas ir no krievu vikipedijas, bet partulkots caur google translate)
Mets Kalens
Mets Kalens (dzimis ) ir bijušais amerikāņu hokejists, centra uzbrucējs, ASV hokeja izlases dalībnieks. Karjeras laikā aizvadījis 21 sezonu un 1516 spēles Nacionālajā hokeja līgā, guvis 731 rezultativitātes punktus. Kopā ar Karolīnas "Hurricanes" un Pitsburgas "Penguins" kļuvis par trīskārtēju Stenlija kausa ieguvēju.